stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Essentially Ellington: תחרות ופסטיבל להקות הג'אז של בתי הספר התיכוניים
גמר > מסצ'וסטס

תיכון פוקסבורו - פוקסבורו, מסצ'וסטס, 1997 (מקום ראשון), 1998 (מקום שני), 1999 (HM - ציון לשבח), 2000 (HM - ציון לשבח), 2001 (HM - ציון לשבח), 2002, 2003, 2004 (מקום שני), 2005, 2007 (מקום שלישי), 2009, 2010 (מקום שלישי), 2011, 2013, 2015, 2016, 2017, 2019 (מקום שלישי), 2021
בית הספר התיכון האזורי קינג פיליפ - ורנטהאם, מסצ'וסטס, 2002, 2007 (HM - ציון לשבח), 2010
תיכון לקסינגטון - לקסינגטון, מסצ'וסטס, 1998 (HM - ציון לשבח), 1999, 2003, 2006, 2013, 2014, 2015 (מקום שלישי), 2016, 2017
תיכון מדפילד - מדפילד, מסצ'וסטס, 2005, 2008, 2012, 2014
בית הספר התיכון ניוטון דרום - ניוטון, מסצ'וסטס, 2018, 2021
תיכון וולסלי - וולסלי, מסצ'וסטס, 2005, 2006, 2009, 2011
גמר > מישיגן

בית הספר התיכון ביירון סנטר - ביירון סנטר, מישיגן, 2016, 2017, 2020, 2021
מרכז אינטרלוצ'ן לאמנויות - אינטרלוצ'ן, מישיגן, 1998, 2003
גמר > מיזורי

תיכון גרנדוויו - גרנדוויו, מיזורי, 2007
גמר > נברסקה

בית הספר התיכון לינקולן דרום מזרח - לינקולן, נברסקה, 1999
גמר > ניו ג'רזי

ג'אז האוס קידס - מונטקלייר, ניו ג'רזי 2013 (מקום שני), 2014 (מקום שני), 2016
בית ספר תיכון פרסיפאני - פרסיפני, ניו ג'רזי, 1996
אקדמיית ניוארק - ליווינגסטון, ניו ג'רזי 2012, 2015, 2017 (HM - ציון לשבח), 2018 (מקום שני), 2019
גמר > ניו יורק

315 All-Stars - סירקיוז, ניו יורק, 2001 (מקום ראשון), 2002, 2003 (HM - ציון לשבח)
תיכון עדלי סטיבנסון - ברונקס, ניו יורק, 1996 (מקום שלישי)
תיכון ברנטווד - ברנטווד, ניו יורק 1996, 1997
האקדמיה של קננדאיגה - Canandaigua, ניו יורק, 1996
בית הספר הגבוה למוזיקה סיליה קרוז - ברונקס, ניו יורק 2020
אנסמבל ג'אז לנוער איסטמן - רוצ'סטר, ניו יורק, 2003, 2005 *, 2006 *
בית ספר פילדסטון לתרבות אתית - ריברדייל, ניו יורק, 1996
בית הספר התיכון על שם מפלי הנאוי-לימה - Honeoye Falls, ניו יורק, 1996 (מקום שני), 1997 (HM - ציון לשבח), 2004, 2007
אנסמבל הג'אז של מפלי הנאוי-פרינטון, מפלי הנאוי, ניו יורק, 1999
תיכון קינגסטון - קינגסטון, ניו יורק, 2009
בית הספר המרכזי של לורנס - לורנס, ניו יורק, 1996
בית הספר התיכון פיורלו לגוארדיה - ניו יורק, ניו יורק, 1996 (מקום ראשון), 1997 (מקום שני), 1998, 1999 (מקום ראשון), 2000 (HM - ציון לשבח), 2002, 2005, 2010
תיכון מילר פלייס - מילר פלייס, ניו יורק, 1996
תיכון פנפילד - פנפילד, ניו יורק, 1997, 1998, 1999
אנסמבל ג'אז של בית הספר התיכון רוצ'סטר - מפלי הנאוי, ניו יורק, 2000
תיכון מערב ג'נסי - קמילוס, ניו יורק, 1997
תיכון ויליאמסוויל איסט - מזרח אמהרסט, ניו יורק, 1999, 2007
גמר > צפון קרוליינה

אנסמבל ג'אז לנוער משולש - ראלי, צפון קרוליינה, 2016 (מקום שני), 2017, 2018, 2019, 2020
גמר > אוהיו

תזמורת הג'אז לנוער קולומבוס - קולומבוס, אוהיו, 2002
בית ספר תיכון לקוטה מזרח - עיירת ליברטי, אוהיו 2012
בית הספר התיכון ווסטרוויל דרום - ווסטרוויל, אוהיו, 2004
גמר > אורגון

תוכנית המוזיקה האמריקאית פסיפיק קרסט ג'אז תזמורת - פורטלנד, אורגון, 2007 *, 2008 *, 2009 *, 2011 *, 2013, 2015 (מקום ראשון)
אקדמיית המגנט לאמנות ותקשורת - ביברטון, אורגון, 2005
גמר > פנסילבניה

בית הספר התיכון של פנסברי - Fairless Hills, פנסילבניה, 1997 (HM - ציון לשבח)
בית הספר התיכון של אזור סטייט קולג' - סטייט קולג', פנסילבניה, 1998, 1999, 2006, 2009
בית ספר התיכון של דרבי העליונה, פנסילבניה, 1998
גמר > רוד איילנד

תיכון ברינגטון - ברינגטון, רוד איילנד, 1998, 2000
גמר > טנסי

תיכון יום-פוג - נאשוויל, טנסי, 1998, 2010
בית הספר התיכון המרכזי של ממפיס - ממפיס, טנסי, 2020, 2021
גמר > טקסס

תיכון בכיר קרול - סאות'לייק, טקסס, 2007, 2010, 2014, 2018, 2020, 2021
בית ספר תיכון לאמנויות הבמה והאמנות החזותית - יוסטון, טקסס, 1999 (מקום שלישי)
בית ספר תיכון בכיר בפלאנו - פלאנו, טקסס, 2005, 2010
בית ספר תיכון בכיר בפלאנו ווסט - פלאנו, טקסס 2017, 2020, 2021
בית הספר התיכון סטיבן פ' אוסטין - אוסטין, טקסס, 2008
בית הספר התיכון טמפל - טמפל, טקסס, 2004, 2011
גמר > יוטה

סופר להקת סהר - אמריקן פורק, יוטה, 2016
גמר > וירג'יניה

בית ספר התיכון של שנטילי - שנטילי, וירג'יניה, 1997, 1998
בית ספר תיכון מקלין - מקלין, וירג'יניה, 1997
גמר > וושינגטון

תיכון בלארד - סיאטל, וושינגטון 2012, 2018
בית הספר התיכון באטל גרונד, וושינגטון, 2006 (מקום שני)
תיכון אדמונדס וודווי - אדמונדס, וושינגטון, 2003, 2007, 2010, 2013, 2017
בית הספר התיכון גארפילד - סיאטל, וושינגטון, 1999 (HM - ציון לשבח), 2000 (HM - ציון לשבח), 2002 (2nd), 2003 (מקום ראשון), 2004 (מקום ראשון), 2005, 2006 (מקום שלישי), 2007, 2008 (2nd), 2009 (מקום ראשון), 2010 (מקום ראשון), 2013, 2014 (HM - ציון לשבח), 2015, 2016, 2019, 2020
תיכון קנטלייק - קנט, וושינגטון, 2001
תיכון קנטרידג' - קנט, וושינגטון, 1999
תיכון מיד - ספוקיין, וושינגטון, 2004, 2007
בית הספר התיכון מאונט סיי (Mount Si) - נורת' בנד, עמק סנוקוולמי (Snoqualmie), וושינגטון - 2014, 2015, 2016, 2017, 2019, 2020
בית הספר התיכון טראס מאונטלייק - מאונטלייק טראס, וושינגטון, 2000, 2002 (HM - ציון לשבח), 2005 (מקום שלישי), 2008, 2011 (מקום שלישי), 2012, 2017, 2018, 2020
בית הספר התיכון ניופורט - בלוויו, וושינגטון, 2001, 2006, 2009
תיכון רוזוולט - סיאטל, וושינגטון, 1999, 2000 (מקום שלישי), 2001 (מקום שני), 2002 (מקום ראשון), 2004, 2005 (מקום שני), 2006, 2007 (מקום ראשון), 2008 (מקום ראשון), 2009 (מקום שני), 2010 (HM - ציון לשבח), 2011 (מקום שני), 2012 (מקום שני), 2013 (מקום שלישי), 2014, 2015, 2016, 2018 (HM - ציון לשבח), 2019 (מקום ראשון), 2020, 2021
אנסמבל "סיאטל ג'אזד אלינגטון", סיאטל, וושינגטון, 2020
תיכון שורווד - שורליין, וושינגטון, 2000, 2001, 2005 (HM - ציון לשבח), 2008 (HM - ציון לשבח)
בית ספר תיכון דרום ווידביי - לנגלי, וושינגטון, 2008
גמר > מערב וירג'יניה

בית ספר תיכון בכיר פיירמונט - פיירמונט, מערב וירג'יניה, 1997
גמר > ויסקונסין

בית הספר התיכון Badger Union - אגם ז'נבה, ויסקונסין, 2009, 2012, 2013
בית ספר תיכון ממוריאל בלויט - Beloit, ויסקונסין, 2009, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 (HM - ציון לשבח), 2019, 2020
תיכון צפון - או קלייר, ויסקונסין 2012
תיכון הזיכרון - או קלייר, ויסקונסין, 1999, 2001, 2002, 2005, 2008, 2009 (מקום שלישי), 2010
תיכון מידלטון - מידלטון, ויסקונסין, 2019
תיכון פולאסקי - פולאסקי, ויסקונסין, 2001
בית הספר התיכון סאן פריירי - סאן פריירי, ויסקונסין, 1998 (מקום שלישי), 2000, 2001, 2004 (מקום שלישי), 2008 (מקום שלישי), 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
בית ספר תיכון ואוואטוסה מזרח - ואוואטוסה, ויסקונסין, 2010
גמר > קנדה

ריבר איסט קולגיאט - וויניפג, מניטובה, קנדה, 2003, 2004, 2007, 2008, 2011
זוכה להקת הקהילה
תחרות קומפוזיציה וניצוח

בשנת 2013 נוספה לפסטיבל תחרות הקומפוזיציה והניצוח לסטודנטים על שם גרהרד וושאל. התחרות קיבלה את השם "תחרות הקומפוזיציה והניצוח לסטודנטים על שם ד"ר דגלס וייט" בשנת 2016. בכל שנה נבחרת קומפוזיציה מנצחת מתוך היצירות שנשלחות מארצות הברית וקנדה ומבוצעות על ידי תזמורת הג'אז של לינקולן סנטר. המלחין הזוכה מקבל פרס כספי, נסיעה לתחרות על מנת לנצח על היצירה שלו ושיעור בהלחנה. השיעור היה במקור אצל ההיסטוריון של אלינגטון דייוויד ברגר, אך עבר לסקסופוניסט JLCO (תזמורת הג'אז של מרכז לינקולן) טד נאש בשנת 2015.
| שנה | מלחין | בית ספר | עיר |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | דבון גילינגהאם | מכון קולגייט טרנסקונה | וויניפג, מניטובה |
| 2014 | ג'ריק רוקאמורה | תיכון ריו אמריקנו | סקרמנטו, קליפורניה |
| 2015 | מאט וונג | תיכון העצמאות בסן פרנסיסקו | סן פרנסיסקו, קליפורניה |
| 2016 | ג'וזף בלוק | בית ספר חברי גרמנטאון | פילדלפיה, פנסילבניה |
| 2017 | איתן מופיט | אקדמיית ורדוגו | גלנדייל, קליפורניה |
| 2018 | סאמר קמרגו | מרכז דילארד לאמנויות | פורט לודרדייל, פלורידה |
| 2019 | מיילס לנוקס | מרכז דילארד לאמנויות | פורט לודרדייל, פלורידה |
| 2020 | ליאו סטיינדאוג | תיכון מריון התחתונה | ארדמור, פנסילבניה |
הערות שוליים

1 2 3  "About". Jazz Academy. נבדק ב-3 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Essentially Ellington Regional Festivals". JALC.org. אורכב מ-המקור ב-2007-10-07. נבדק ב-2007-04-24.
↑  "Winners of Essentially Ellington 2008 played with Wynton and JLCO". WyntonMarsalis.org. נבדק ב-2009-05-11.
↑  "EE Jazz Festival Finalist Resources". JALC.org. אורכב מ-המקור ב-2007-10-07. נבדק ב-2007-04-23.
↑  "Jazz in Seattle-area schools: How it grew" (PDF). seattletimes.com. נבדק ב-2009-03-03.
↑  "Seattle area again well represented in Essentially Ellington jazz contest". seattletimes.com. נבדק ב-2019-03-22.
↑  de Barros, Paul (2008-05-17). "Seattle's Roosevelt, Garfield top two at Essentially Ellington festival". seattletimes.nwsource.com. נבדק ב-2008-09-06.
1 2  "Winners of the 18th Annual Essentially Ellington Competition 2013". נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Jazz At Lincoln Center Announces Winners of The 21st Anniversary Essentially Ellington 2016". נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jazz at Lincoln Center Announces Winners of the 19th Annual Essentially Ellington Competition 2014". נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jazz At Lincoln Center Announces Winners of The 20th Anniversary Essentially Ellington 2015". נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jazz at Lincoln Center Announces winners of Essentially Ellington Competition 2017". נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jazz at Lincoln Center Announces winners of Essentially Ellington Competition 2018". נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jazz at Lincoln Center Announces winners of Essentially Ellington Competition 2019". נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Essentially Ellington". נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
אימרה באלינט (עיתונאי)

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1896 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  19 בדצמבר 1953 (בגיל 57) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Österreicher Imre 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הציבורי החדש בבודפשט 
 בן או בת זוג:  Erzsi Somogyi (1925–1929) 
 
אימרה בלינט, (במקור אוסטררייכר, בהונגרית: Bálint Imre; בודפשט, 21 ביוני 1896 – בודפשט, 19 בדצמבר 1953) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי. דודו לאיוש באלינט היה עיתונאי ועורך עיתון ניצול השואה.
קורות חיים

אימרה באלינט נולד במשפחה היהודית כבנם של מארטון ליפוט באלינט ושל גיזלה קוהן (הגרסה ההונגרית גרמנית לכהן). משנת 1921 הוא עבד עבור היומון וילאג (Világ) ואחר כך עבור "העיתון ההונגרי" (Magyar Hirlap). בשנת 1923 ייסד את היומון "אשטי קוריר" (פירושו:שליח הערב) (Esti Kurír) והיה כותב המאמרים הפוליטיים שלו ועמד בראש המדור "הגהות". בשנת 1944 גורש הן בשל יהדותו והן כאסיר פוליטי למחנה הריכוז מאוטהאוזן, ממנו שב לביתו רק בתום מלחמת העולם השנייה במאי 1945. משנת 1947 עבד כעורך האחראי של וילאג. הוא לקח חלק בעבודת המילון ההונגרי-אנגלי שפורסם בשנת 1953, ואחר כך מינואר 1953 ועד מותו היה עובד ב"מילון הפרשנות".
בת זוגו הראשונה הייתה ארז'ט שומודי, איתה התחתן ב-1 באוגוסט 1925 בטרזווארוש, בודפשט, אך התגרש ממנה ארבע שנים לאחר מכן. אשתו השנייה הייתה סבינה שְטֶרֶר, אותה נישא בשנת 1940 בבודפשט.
עבודותיו

נמות עד הבוקר (רומן, בודפשט, 1930)
סקלרים (רומן, בודפשט, 1936)
אינפנטריסט שימון (רומן, בודפשט, 1937)
לקריאה נוספת

פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים 1990–2002
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967
לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי מרצל בנדק. 1963–1965
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 923/1953. folyószáma alatt".
↑  Meghalt Bálint Imre (1953. december 22.) Magyar Nemzet, 9. évfolyam, 299. szám
↑  "Házasságkötési bejegyzése Somogyi Erzsébettel a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1041/1925. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 126170940  ISNI: 0000 0000 7932 1798  LCCN: no2010163910  NSK: 000265521  RERO: 02-A013355820  SUDOC: 05752906X  VIAF: 121505999   WorldCat (עם VIAF): 121505999
אלברט האברד

| --- | --- |

 לידה:  19 ביוני 1856 בלומינגטון, אילינוי, ארצות הברית 
 נהרג:  7 במאי 1915 (בגיל 58) האוקיינוס האטלנטי 
 שם לידה:  Elbert Green Hubbard 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  ברתה קרופורד האברד (1904–1915) 
 
אֶלברט גרין האברד (באנגלית: Elbert Green Hubbard;‏ 19 ביוני 1856 – 7 במאי 1915) היה סופר, פילוסוף ומוציא לאור אמריקאי.
ביוגרפיה

אלברט האברד נולד בעיר בלומינגטון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. ב-1875 ייסד חברת מכירות של "סבון לארקין" בעיר באפלו שבצפון מערב מדינת ניו יורק. ב-1895 ייסד את קבוצת "רויקרופט" בכפר איסט אורורה (שליד באפלו) שעסקה בהוצאה לאור ובכריכת ספרים, בייצור רהיטים ובעבודות עור ומתכת. הקבוצה התפרסמה בשל ספרו של האברד "הודעה לגארסיה" שהופיע לראשונה ב-1899 ושבו משמשת כרקע מלחמת ארצות הברית ספרד (1898).
בשנת 1910 מנתה קבוצת רויקרופט כ-500 חברים. האברד ערך ופרסם שני עיתונים סאטיריים. אשתו השנייה - אליס מור האברד - הייתה בוגרת אמרסון קולג' שבבוסטון, ונודעה כלוחמת בעד זכויות הצבעה לנשים. מפעלי רויקרופט הפכו למקום מפגש של פילוסופים ושל חוגים שדגלו ברפורמה חברתית. האברד הפך למרצה פופולרי, והפילוסופיה שלו התפתחה מתמיכה בסוציאליזם לתמיכה ביוזמה חופשית.
ב-1912 טבעה האוניה "טיטניק" לאחר שפגעה בקרחון ימי. האברד כתב על האסון וסיפר על אודות אשתו של איזידור שטראוס - אחד ממייסדי רשת החנויות "מייסיס" בניו יורק - שסירבה לרדת לסירת ההצלה באומרה: "כל השנים נסענו יחד; האם ניפרד עכשיו? לא! גורלנו יהיה אחד."
גורלו של האברד עצמו היה דומה כאשר הוא ואשתו נספו באוניית הנוסעים "לוסיטניה" שטובעה על ידי טורפדו מצוללת גרמנית ב-7 במאי 1915.
אחד מניצולי לוסיטניה כתב לבנו של האברד, במכתב מיום 12 במרץ 1916: ”אינני יכול לומר לך היכן היו אביך ואמך כאשר הטורפדו פגע בנו, אך אני יכול לומר לך כי אחר כך הם נכנסו לתא ריק בקומת הסיפון של האונייה, ואביך סגר אחריו את הדלת.”
באותה שנה יצא לאור ספרו של אלברט האברד "מסעות קצרים לבתיהם של אנשים גדולים" וב-1927 יצא לאור יומנו שהכיל גם אמרות, מימרות ומסות קצרות.
הביטוי 'כשהחיים נותנים לך לימונים, עשה מהם לימונדה', נטבע על ידי האברד בינואר 1915, בהספד שכתב לזכר שחקן נמוך קומה בשם מרשל פינקני ויילדר. בהספד כתב האברד על ויילדר: 'הוא אסף את הלימונים שהגורל שלח לו, והקים דוכן לממכר לימונדה'.  ב 1948 כתב דייל קרנגי את המשפט בגרסתו המוכרת, בספרו 'איך להפסיק לדאוג ולהתחיל לחיות'.
אימרה בנושופסקי

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1903 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  5 ביולי 1970 (בגיל 67) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1926) 
 מעסיק:  בית המדרש לרבנים בבודפשט 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
אימרה בנושופסקי (בהונגרית: Benoschofsky Imre; בודפשט, 6 בפברואר 1903 – בודפשט, 5 ביולי 1970) היה הרב הראשי של הונגריה.
קורות חיים > לפני השואה

אימרה בנושופסקי נולד בבודפשט ובנוסף לחינוכו הדתי הייתה לו גם השכלה חילונית רחבת היקף. כתוצאה מכך, כמו קודמיו הגדולים בתפקיד, הוא גילם את האידיאל של רב ניאולוגי שמכיר את המסורות הדתיות היהודיות ואת החינוך החילוני כאחד. אחותו, אילונה בנושופסקי (1913-1997), הייתה המנהלת לשעבר של המוזיאון היהודי ההונגרי.
אימרה בנושופסקי קיבל את הדוקטורט שלו במדעי הרוח באוניברסיטת פאזמאני פטר בשנת 1926 (שמו היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), וקיבל סמיכה לרבנות בשנת 1928. הוא החל את פעילותו בשנת 1926 והיה תחילה הרב, מה שהיום רובע 11 של בודפשט (Lágymányos) ואחר כך משנת 1928 נבחר לרב בית הכנסת ברחוב ז'יגמונד (בית הכנסת בדרך פרנקל לאו כיום) במשך יותר משלושים שנה. בשנת 1936 מונה לרב הראשי של בודה. בשנת 1960 מונה לרב הראשי של הונגריה וכיהן בתפקיד זה עד סוף ימיו.
הוא נלקח לשרות העבודה במהלך השואה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). ב-2 ביולי 1944, יחד עם הרב ד"ר אלכסנדר שייבר, הספיד בהלווייתו את הרב עמנואל לעף.
קורות חיים > אחרי השואה

משנת 1945 ועד מותו, לימד אימרה בנושופסקי בבית המדרש לרבנים בבודפשט (כיום שמו עם תוספת "האוניברסיטה היהודית") כפרופסור לפילוסופיה של דת, הומילטיקה וכתבי קודש. ד"ר אימרה שמלצר, הרב הראשי בדימוס של סנט גאלן, נזכר ברבו ומלמדו כדלקמן:
"היה לו ניסיון רטורי ופדגוגי עשיר וסיפק אותם לתלמידיו בשפע. הוא היה דרשן מודרני ודרשותיו היו בעלות צליל אנושי, איכותי וספרותי, תוך התעלמות מאמצעים פאתטיים. בהרצאות הבלתי פורמליות שלנו, בהן הפנה את תשומת ליבנו למחברים תאולוגיים ופילוסופיים יהודים-גרמנים מהמאה ה-19 ליצירותיו של ליאו בק, הרמן כהן, מרטין בובר ואלה היו משמעותיות עבורנו. הוא עסק בעל פה ובכתב בנושאים דתיים ובתפיסות עולם מנקודת המבט של היהדות. בנושופסקי ראה את תפקידו בקידום עולם הרעיונות היהודיים והסבר לגישה דתית שונה”.
גם עבודתו המדעית הייתה מגוונת. הוא פרסם מספר מחקרים, כולל בספרי השנה של האגודה הספרותית היהודית-ההונגרית (IMIT) ובזכרונות של הרבנים דב ברנט הלר ועמנואל לעף. בשנת 1946 ערך את הספר "שארית ישראל", שעוסק בסוגיות שייסרו של את הקהילה היהודית בשל אבדות השואה ובאפשרויות בניית הקהילות מחדש.
עבודת הדוקטורט של בנושופסקי בנושא האריסטוטליזם של הרמב"ם, שפורסמה מאוחר יותר בצורת ספרים, בולטת עבודתו בנושא לימודי דת. בנוסף לעבודתו המלומדת, הוא שם דגש רב על הפצת ידע, ופרסם לראשונה בשנת 1941 ספר בשם "ללמוד יהדותנו", שפורסם לאחר מכן מחדש בשנת 1997 וסיפק תמונה מקיפה של הדת והתרבות היהודית בצורה מובנת, גם עבור יהודים, חוקרים והדיוטות. מאמריו פורסמו בנוסף לספרי השנה של IMIT גם בעלון קהילת בודה, ב"חיים חדשים" (Új Élet), ובספרים לזכרם של
הרב דב ברנאט הלר (1941)
הרב עמנואל לעף (1947)
הרב יצחק פייפר (1950).
קברו של אימרה בנושופסקי נמצא בבית הקברות היהודי פרקשרטי.
עבודותיו

הרמב"ם ואריסטו או האריסטוטליזם של הרמב"ם (עבודת דוקטורט, 1926)
ללמוד את יהדותנו (סיכום מחקר היסטוריה תאולוגית ודתית, 1941)
שארית ישראל (כתבים תאולוגיים, 1946)
אחרי שלושים שנה (נאומים, 1958)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי)
ללמוד את יהדותנו. הספרייה הלאומית של ישראל
לקסיקון ביוגרפי הונגרי של Arcanum
אבות אבותנו הגדולים. אימרה בנושופסקי באתר MAZSIHISZ
שארית ישראל מאת הרב אימרה בנושופסקי במוזיאון השואה של ארצות הברית
אינוקאי צויושי

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
אינוקאי צויושי (ביפנית: 犬養 毅;‏ 20 באפריל 1855 - 15 במאי 1932) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-29.
ראשית חייו

אינוקאי נולד למשפחת סמוראים בכפר ניוואסה שבנחלת ביזן (כיום מחוז אוקיאמה) ולמד באוניברסיטה טוקיו. תחילה עבד אינוקאי כעיתונאי, והצטרף לצבא היפני הקיסרי במשימתו לדיכוי מרד סצומה, משם דיווח לעיתונו.
קריירה פוליטית

אינוקאי היה ממקימי מפלגת ריקן קוקומינטו ב-1882, בעלת אידאולוגיה ליברלית שהתנגדה לשליטת בני צ'ושו וסצומה בפוליטיקה היפנית. אינוקאי נבחר לבית הנבחרים של יפן ב-1890, בפעם הראשונה מתוך שבע עשרה פעמים.
תפקידיו הממשלתיים הראשונים היו שר החינוך בממשלתו הראשונה של אוקומה שיגנובו ב-1898, ושר התקשורת בממשלתו השנייה של ימאמוטו גונבאה.
מפלגת ריקן קוקומינטו הפכה ב-1922 למפלגת קאקושין קוראבו, שחברה למפלגות נוספות להקמת קואליציה עם ממשלתו של קאטו טקאקי ב-1924. בתקופה זו כיהן אינוקאי בתפקיד שר התקשורת פעם נוספת. לאחר מכן התמזגה קאקושין קוראבו עם מפלגת ריקן סייוקאי, ואינוקאי המשיך בה בתור חבר בכיר. לאחר מותו הפתאומי של טנאקה גיאיצ'י ב-1929, תפס אינוקאי את מקומו כמנהיג המפלגה.
קריירה פוליטית > כהונתו כראש הממשלה ומותו

אינוקאי התמנה לראש ממשלת יפן ה-29 ב-13 בדצמבר 1931. באותה עת הייתה יפן נתונה במשבר כלכלי בעקבות השפל הגדול, והיא שבה לתקן הזהב. ממשלתו של אינוקאי נקטה בצעדים מיידיים לשיקום הכלכלה, ואסרה על יצוא זהב. עם זאת, אינוקאי לא הצליח לקצץ בהוצאות הצבא, ואף לא למנוע פעילות צבאית בסין בעקבות תקרית מוקדן. מאבקו של אינוקאי בממסד הצבאי הגיע לשיאו בהתנקשות בחייו במהלך ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932, שלמעשה סימל את סופו של השלטון האזרחי ביפן עד אחרי מלחמת העולם השנייה.
אדם (מחזה)

| --- | --- |
 כתיבה:  יהושע סובול 
 מקום ההתרחשות:  גטו וילנה
 תקופת ההתרחשות:  מלחמת העולם השנייה
 סוגה:  טרגדיה 
 הצגת בכורה:  29 ביולי 1989 
 
"אדם" הוא מחזה מאת יהושע סובול. המחזה נכתב בשנת 1989 והועלה לראשונה בתיאטרון הבימה.
"אדם" הוא המחזה השני בטרילוגיית "טריפטיך הגטו" שנכתבה על ידי סובול ומתרחשת כולה בגטו וילנה. שני המחזות הנוספים בטרילוגיה הם "גטו" ו"במרתף". במחזות אלו מציג סובול תיאטרון ריאליסטי-מודרני המתעד את גטו וילנה מנקודות ראות שונות (תיאטרון - מחתרת - בית החולים) תוך שמירה על דיוק עובדתי היסטורי המגיע עד לרמת הפוליטיקה שבתוך הגטו ושבין הגטו לגרמנים.
המחזה מתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה בגטו וילנה, והוא מספר את סיפורה של המחתרת היהודית בגטו (ארגון הפרטיזנים המאוחד, FPO) ואת סיפור הסגרתו של מנהיג המחתרת אדם רולניק (מהדמויות היחידות שלא נקראת בשמה קרי יצחק ויטנברג). עלילת המחזה מתבססת על עדותה של אחת מלוחמות המחתרת, ניוסיה דלוגי (לובוצקי) שהעלתה על הכתב את פרטי פרשת ויטנברג. המחזה מעלה שאלות מוסריות רבות לגבי החיים בתקופת השואה. כמו כן המחזה מראה תפיסה שאינה מוצגת על הבמה כמעט כלל ובה נאצי לא "פלקטי" - נאצי בעל עקרונות, נאצי מוסרי המתנגד למשטר הנאצי והמחזיק את הגטו בתור אקט מוסרי המונע מהחיילים האחראים על הגטו להישלח לחזית. המחזה גם מציג את דמותו של מפקד היודנראט בגטו (במקור יעקב גנס). המחזה מוצג מנקודת מבטה של נדיה, אישה זקנה שעברה את השואה אך עדיין חווה סיוטים והזיות על המקרים שקרו לה שם (והמחזה בעצם הוא הזיותיה). המחזה מבוסס על אירועי פרשת ויטנברג, אך הדמויות, אפיונן, היחסים ביניהן, הדברים הנאמרים על ידיהן ומבנה המחזה כולו דמיון.
במחזה, מתאר בהרחבה את כל מה שהתרחש לאחר שראש היודנראט גנס נפגש עם מטה המחתרת ועד לרגע שויטנברג, כבול באזיקים, הובל למטה הגסטאפו. שיאו הדרמטי של המחזה הוא בקטע ההצבעה. לפי סובול, הוחלט ברוב של שלושה כנגד שניים, שעל ויטנברג להסגיר את עצמו. בין אלה שהצביעו בעד הסגרתו של ויטנברג היה סגנו (שבמחזה נקרא לב). מי שהיה סגנו של ויטנברג באותה תקופה, היה אבא קובנר. אלמנתו ויטקה, הביעה מחאה על סיפור המחזה ועל סיפור ההצבעה שלא התרחש במציאות.
לקריאה נוספת

ניוסיה דלוגי (לובוצקי), יום ויטנברג בגיטו וילנא, מוזיאון הלוחמים והפרטיזאנים, תל אביב, דצמבר 1989, שנה כ"ב, כרך ז' מס' 9 (69)
הערות שוליים

↑  אמיר פלג, אהבה וייסורים, חדשות, 30 ביולי 1989
↑  שרית פוקס, סובול. כמו אדם שחבריו בגדו בו, מעריב, 14 בספטמבר 1989
↑  נרי ליבנה, שקרים שסיפרו על אבא, חדשות, 25 באוגוסט 1989
אדם (גבינה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 על שם:  אדם 
 אזור מוצא:  צפון הולנד
 מוצא:  הולנד הולנד
 מרכיבים עיקריים:  חלב 
 גבינות
 סוג חלב:  פרות
 
אֶדָם (בהולנדית: Edammer) היא גבינה הולנדית מסורתית העשויה מחלב דל שומן או דל שומן למחצה. זוהי הגבינה השנייה בתפוצתה בהולנד אחרי הגאודה, ומהווה כ-27% מכלל ייצור הגבינות במדינה. היא מיוצרת באזורים נרחבים בהולנד אולם רק גבינות המיוצרות בפרובינציה של צפון הולנד זוכות במעמד PDO.
מקורה במאה ה-14 והיא נקראת על-שם עיירת הנמל אדם (אנ') מצפון לאמסטרדם שהיית מרכז לסחר בגבינה. הגבינה מתיישנת היטב ללא צורך בתנאים מיוחדים ולה חיי מדף ארוכים. תכונות אלה הפכו אותה לנפוצה ביותר בתקופת המסעות הגדולים של מגלי העולם בין המאה ה-14 למאה ה-18, במיוחד בקרב יורדי ים ובאזורי ספר, ומשם שאבה את פרסומה העולמי.
הגבינה משווקת בשלושה גדלים, הנפוץ ביותר הוא במשקל 1.7 ק"ג. היא נמכרת גם בכדורים קטנים וצבעוניים בשני גדלים. גבינת אדם הייתה פופולרית בקרב מלחים מצפון צרפת, ולבקשת לואי ה-14 החלו לייצר בצרפת גבינה דומה בשם "מימולט" (אנ').
צבעה הפנימי צהבהב והיא עטופה בפרפין אדום. אדם מיושנת נעטפת בפרפין שחור, משווקת לאחר 17 שבועות ועד 10 חודשי הבחלה. לטעמה מתיקות אגוזית ומליחות קלה. ההתיישנות מחזקת את הטעם ומקשה את המרקם. היא כמעט נטולת ריח בהשוואה לגבינות אחרות. אחוז השומן שבה (28%) נמוך יחסית לגבינות מסוגה ולכן היא מעט רכה יותר לעומתן. בעבר יוצרה אדם מחלב מלא ואחוז השומן בה היה גבוה יותר.
הגבינה פופולרית עד היום בצפון אמריקה ובמדינות הנורדיות, בספרד ובאמריקה הלטינית וכן בפיליפינים שם היא מהווה חלק בלתי נפרד מארוחת חג המולד המסורתית.
בישראל נפוצה גבינה צהובה של חברת תנובה בשם "עמק". היא מבוססת על גבינת אדם ומיוצרת מאז 1942. הגבינה יוצרה במשך שנים רבות בדגם אחד, שבו 28% שומן, ובמאה ה-21 נוספו לה דגמים של 5%, 9% ו-15% שומן.
ערכים תזונתיים

| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 מים:  41.56 ג'
 קלוריות:  357 קק"ל
 חלבונים:  24.99 ג'
 פחמימות:  1.43 ג'
 שומן:  27.80 ג'
 כולסטרול:  89 מ"ג
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  243 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.037 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.389 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  0.082 מ"ג
 ברזל:  0.44 מ"ג
 סידן:  731 מ"ג
 מגנזיום:  30 מ"ג
 זרחן:  536 מ"ג
 אשלגן:  188 מ"ג
 נתרן:  812 מ"ג
 מקור: משרד החקלאות האמריקני