stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארט מאליק
ביוגרפיה

מאליק נולד בשם את'אר אול-חאק (Athar Ul-Haque) בבהאוולפור (Bahawalpur) בפנג'אב שבפקיסטן. אביו היה רופא שהיה אמור לקבל הסמכה כמנתח עיניים באנגליה, לכן ב-1956 מאליק וארבעת אחיו הגדולים הובאו להתגורר בלונדון. בגיל 10 נשלח לשנה אחת ללמוד בבית ספר בעיר קווטה (Quetta) במחוז בלוצ'יסטן שבפקיסטן. אחר כך למד בבית הספר "בק גרמר סקול" באפר טוטינג שבלונדון.
מאליק הוא מעט דיסלקטי והתקשה בלימודים אקדמיים. אחר ניסיון לא מוצלח של שנה בלימודי מנהל עסקים וסמסטר אחד של לימודי משחק בתיאטרון קווסטורס (Questors Theatre), קיבל מלגת לימודים בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. אחר זמן קצר החל לעבוד בלהקות התיאטרון "אולד ויק" וב"רויאל שייקספיר קומפני" וגילם את התפקיד הראשי במחזה השייקספירי "אותלו".
ב-1982, חמש שנים אחרי שעזב את גילדהול, לוהק מאליק לתפקיד הארי קומאר הבחור ההודי הצעיר בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "היהלום שבכתר" בהפקת ITV המבוססת על ספריו של פול סקוט "רביעיית הראג'". בזמן צילומי הסדרה ליהק אותו הבמאי דייוויד לין לסרטו "המעבר להודו". השתתפותו בשתי ההפקות המפורסמות והמצליחות הבטיחו את עתידו המקצועי. ב-1984 שיחק גם במיני סדרה "The Far Pavilions", עיבוד לספרה של הסופרת מ. מ. קיי (M. M. Kaye). ב-1986 השתתף בסרט "ההרמון" עם עומר שריף וננסי טראוויס.
ב-1985 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המגדל השחור", עיבוד לאחד מספרי הבלשים של הסופרת פ.ד. ג'יימס שגיבורו הבלש אדם דלגליש (רוי מרסדן). מאליק שיחק בתפקיד נאריד במחזה "דיו הודית" של טום סטופארד הן בהצגת הבכורה בלונדון, והן בשנת 1999 בהצגת הבכורה של המחזה בארצות הברית, שעלה ב"American Conservatory Theater" בסן פרנסיסקו.
בקולנוע שיחק ב-1992 בסרט "עיר של אושר" בתפקיד בנו של מאפיונר הודי. ב-1994 גילם דמות של פרופסור לאמנות בסרט "ללא כיסוי". כמו כן שיחק בסרט "שקרים אמיתיים" בכיכובו של ארנולד שוורצנגר, כנבל סלים אבו עזיז. עוד השתתף בפרק "אורפיאוס ואורידיקה" מתוך סדרת הטלוויזיה "סיפורי עמים" שביים ג'ים הנסון וגילם את דמותו של אורפיאוס.
ב-1988 עבר לארצות הברית והופיע בסדרת הטלוויזיה "Hothouse" של רשת ABC. היה לו תפקיד חשוב בסרט "007 באזור המסוכן" מסדרת סרטי ג'יימס בונד בו גילם לוחם מוג'הידין בן בריתו של בונד. ב-1997 גילם את דמותו של רמזי יוסף, שהיה ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים בשנת 1993, בסרט הטלוויזיה "הדרך לגן עדן: הסיפור שלא סופר על הפצצת מרכז הסחר העולמי" (Path to Paradise). ב-1998 כיכב במיני סידרה "Colourblind" על פי ספרה של קתרין קוקסון.
בשנת 2000 שיחק בסדרת המתח "Second Sight", בה כיכב קלייב אוון בתפקיד בלש המאבד את הראייה. ב-2001 היה קריין בתוכנית הדוקומנטרית "Hajj: The Journey of a Lifetime" עבור הטלוויזיה הבריטית. בין השנים 2003 ו-2005 שיחק בתפקיד זובין קהאן בסדרה הרפואית של ה-BBC "הולבי סיטי". עוד ב-2005 כיכב בעיבוד טלוויזיוני לרומן "The English Harem" בתפקיד סאם, מוסלמי לונדוני בעל מסעדה. לצידו משחקת מרטין מקוצ'ן, כנערה בת מעמד הפועלים שנישאת לו והופכת להיות אחת משלוש נשותיו.
ב-2010 שיחק בתפקיד משנה בסרט "איש הזאב". הוא השתתף בגרסה המחודשת של "על אדונים ומשרתים" ב-2010 וב-2012, בתפקיד מר אמנג'יט סינג' (Amanjit Singh) כמזכיר של ליידי הולנד. ב-2011 שיחק בסדרה "בורג'ה" כפרנסק גאסט.
בשנת 2014 שיחק בעונה הרביעית של סדרת האקשן "הומלנד", ובשנת 2020 שב לשחק בעונה השמינית והאחרונה.
פילמוגרפיה

היכלות רחוקים (1984) The Far Pavilions
היהלום שבכתר (1984) The Jewel In The Crown
המעבר להודו (1984) A Passage to India
המגדל השחור (1985) The Black Tower
הרמון (1986) Harem
007 באזור המסוכן (1987) The Living Daylights
סיפורי עמים (1991) The Storyteller
עיר של אושר (1992) City Of Joy
ללא כיסוי (1994) Uncovered
שקרים אמיתיים (1994) True Lies
סקס לקינוח (1997) Booty Call
עיניים שלי (2000) Second Sight
(2001) Messiah
טמפו (2003) Tempo
הולבי סיטי (2003–2005) Holby City
הזייפנים (2004) Fakers
(2008) Dean Spanley
פרנקלין (2008) Franklyn
איש הזאב (2010) The Wolfman
בן חור (2010) Ben Hur
על אדונים ומשרתים (2010) Upstairs Downstairs
נייטיביטי (2010) The Nativity
שושלת בורג'יה (2011–2014) Borgia
הומלנד (2014) Homeland
שמש הודית (2016) Indian summer
ארתור וג'ורג (2015) Arthur & Georg
רגליים קרות (2016) Cold Feet
בנקרופט (2017) Bancroft
Halal Daddy‏ (2017)
האישה בלבן (2018) The Woman in White
בת הים הקטנה (2023) The Little Mermaid
המלט (אנ') (TBA) Hamlet
The Woman in Cabin 10‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

כתב ויתור (2024) DISCLAIMER
היחידות להגנת העם

| --- | --- |
סמל היחידות להגנת העם
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־14 שנים)
 אידאולוגיה:  קונפדרליזם דמוקרטי
 קבוצות אתניות:  כורדים, ערבים, טורקמנים, אשורים, יזידים ועוד מיעוטים שונים.
 מנהיגים:  סיפאן המו
 מטה:  קמישלי, כורדיסטן הסורית
 אזורי פעילות:  כורדיסטן הסורית:  קנטון כובאני, קנטון אפרין, קנטון ציזירה  כורדיסטן העיראקית:  אזור סינג'אר בלבד
 מדינה:  סוריה 
 חברים:  50,000 (2015)
 חלק מ:  כורדיסטן הסורית
 בעלי ברית:  פשמרגה
 מתנגדים:  המדינה האסלאמית ג'בהת אל-נוסרה טורקיה
 קרבות:  מלחמת האזרחים בסוריה
 http://ypgrojava.com/en/
 
היחידות להגנת העם (בכורדית: Yekîneyên Parastina Gel ומכאן הכינוי הנפוץ שלה: YPG, בערבית: وحدات حماية الشعب) הוא שמה של מיליציה סורית-כורדית המשמשת כזרוע הצבאית של המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה. ככלל, הארגון נוקט מדיניות הגנתית ואינו מבצע פעילות תוקפנית ביוזמתו, אלא כדי להגן מפני חדירת אלימות אל אזורים שבשליטה כורדית או שכונות כורדיות. ה-YPG (כמו הפשמרגה) ידוע בנכונותו לסייע ולהגן על מיעוטים לא-כורדיים בתחומי שליטתו.
ה-YPG מורכב מלוחמים מקהילות ברחבי אזורים כורדיים בסוריה. המיליציה מחשיבה עצמה למיליציית עם דמוקרטית, עם בחירות פנימיות כאמצעי למינוי קצינים. למרות שחברי המיליציה הם ברובם כורדים, זו משכה גם לוחמים ערביים אשר נאמנים לאידאולוגיה שלו וכן לוחמים שערקו מארגוני לוחמה שונים כגון כוחות אופוזיציה במהלך מלחמת האזרחים הרואים בארגון את המנגנון היעיל ביותר התורם לשמירת ביטחון אזרחי, וכן את המועצה הצבאית האשורית (כוחות הביטחון של המיעוט האשורי בצפון סוריה) הפועלת תחת פיקוד ה-YPG במלחמת האזרחים.
ה-YPG לוחם לצד ארגון האח (ות) שלו, YPJ, המורכב מנשים בלבד. ככלל, שני הארגונים תומכים בתורתו הפמיניסטית של עבדוללה אג'לאן בשוויון בין גברים לנשים, ואכן הנשים נלחמות לצד הגברים בחזיתות הפעילות ביותר. כזרוע הצבאית של המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה (PYD), YPJ ו-YPG נוטלים יחד חלק במלחמת האזרחים בסוריה בניסיון להגן על עצמאות כורדיסטן הסורית, ועל כן נלחמים הן במשטרו של בשאר אל-אסד המנסה לספח בחזרה את האזור והן בקבוצות המזוהות עם המדינה האסלאמית.
ככוח צבאי כפופות כיום שתי היחידות לארגון הגג הכוחות הסוריים הדמוקרטיים.
היסטוריה של ה-YPG

YPG טוען שהוקם כבר בשנת 2004. קשה להצביע על התאריך המדויק בו הוקמה המיליציה מכיוון שפעולה זו מעולם לא נעשתה באופן רשמי, אך הצורך בכוח כורדי צבאי מאורגן בסוריה החל רק עם פרוץ מלחמת האזרחים ב-2011.
ביולי 2012, לאחר משא ומתן עם אסד שהוביל לכך שיפנה את צבאו מחלק מהאזורים הכורדיים בצפון המדינה לידי שלטון המפלגה הכורדית הדמוקרטית, האחריות על הגנת המחוזות עברה לידי ה-YPG. המתיחות בין הכורדים לאסד אמנם הצלה על המשא ומתן, אך לא התפרצה לכדי לחימה של ממש ביניהם. האזורים החדשים תחת שליטת הכורדים נקראו בפיהם - "רוג'בה".
בשלבים הראשונים של הקמת רוג'בה, משימת ה-YPG הייתה רק להגן על המאחזים הקיימים מפני פלישה של כוחות אחרים בסוריה, והם לא היו מעוניינים לבצע פעילויות התקפיות. המצב השתנה בנובמבר 2012, כשארגון ג'בהת א-נוסרה המזוהה עם אל-קאעידה החל בכיבוש העיר הכורדית "ראס אל-עין" (בכורדית: "סריקאני") מידי אסד. העיר אמנם לא הייתה תחת שליטת ה-YPG, אך מכיוון שרוב אוכלוסייתה כורדית, מנהיגי רוג'בה בחרו להיחלץ לעזרת אחיהם ופתחו במתקפה נגד הארגון הג'יהאדיסטי שהסתיימה בניצחון הכורדים ובסיפוח העיר והשטח הסובב אותה לרוג'בה ביולי 2013.
הקרב על ראס אל-עין היה למעשה הקרב הראשון של ה-YPG בסוריה, והניצחון על א-נוסרה הביא לתמיכה רחבה של העם הכורדי במפלגה הכורדית הדמוקרטית וב-YPG, למרות חילוקי הדעות הפוליטיים הרבים עם מפלגות כורדיות אחרות באזור.
ב-2014 נלחמו ה-YPG לצד צבא סוריה החופשי נגד ארגון המדינה האיסלאמית (דאעש) במחוז א-ראקה. הלחימה הביאה לכך שהמדינה האסלאמית הצליחה לבודד את המחוזות של רוג'בה מהשטח של צבא סוריה החופשי, כשמחוז כובאני נותר נצור בין טורקיה למדינה האסלאמית. ההצלחה של המדינה האסלאמית נגד הכוחות הפועלים בסוריה ועיראק בקיץ 2014 הביאה אותם לפתוח במתקפה גם על העיר הכורדית כובאני שעל גבול טורקיה.
היסטוריה של ה-YPG > הקרב על כובאני

הקרב על העיר כובאני בין ה-YPG למדינה האסלאמית נמשך כמה חודשים, תחילתו מאופיינת בהתקדמות איטית של המדינה האסלאמית וכיבוש שכונות שונות בעיר, עד לנקודה בה כמעט כולה נכבשה. ההתנגדות הכורדית למדינה האסלאמית, והפחד מכך שעלול להתבצע בעיר טבח אם אכן תיפול בידיהם הובילה להתערבות הקואליציה הבינלאומית בראשות ארצות הברית והירתמותה לעזרת הכורדים. תוך כמה חודשים הצליחו הכוחות הכורדים בעזרת הסיוע האווירי לכבוש מחדש את העיר ולסלק ממנה את הג'יהאדיסטים. הכורדים ניצלו את הניצחון כדי להמשיך ולשחרר כפרים כורדיים נוספים באזור וליצור רצועת ביטחון מסביב לכובאני. הקרב זכה לסיקור נרחב במדיה העולמית עקב ההבדלים העמוקים בין הצדדים הלוחמים, האחד, ארגון טרור אכזרי המעוניין לכבוש את העולם וטובח במיעוטים, והשני, ארגון דמוקרטי חילוני וליברלי התומך בזכויות אדם, זכויות מיעוטים ושוויון מגדרי.
היסטוריה של ה-YPG > הסיוע לעם היזידי

באוגוסט 2014 כבשה המדינה האסלאמית שטחים רבים בסוריה ובעיראק, בין השאר את אזור סינג'אר (בכורדית - שינגאל) שבצפון עיראק ליד הגבול עם סוריה, בו מתגוררים בעיקר יזידים. העיר סינג'אר עצמה, הממוקמת על ההר סינג'אר, נותרה נצורה בידי כוחות המדינה האסלאמית כשאינה יכולה להתנגד להם עקב כך שכוחות הביטחון שהגנו על העיר נטשו אותה בזמן המתקפה. פעילי המדינה האסלאמית החלו לבצע טבח המוני בכפרים היזידים שבסביבת העיר והתקדם לאט לאט אל עבר כיבוש העיר עצמה, ההערכות הן כי מדובר על כ-5,000 יזידים שנטבחו ואלפים אחרים שנאנסו לקבל עליהם את דת האסלאם, בעיר עצמה היו נצורים כ-50,000 יזידים. כמה ימים לאחר המתקפה של המדינה האסלאמית החל לחץ בינלאומי לעצור את מעשי הטבח ולהציל את היזידים, לשם כך ארצות הברית חברה לארגון ה-YPG כך שהוא יפתח דרך בטוחה מהעיר סינג'אר אל שטח רוג'בה שבסוריה ויקבל סיוע אווירי מהאמריקאים. לאחר שכוחות ה-YPG פתחו את הדרך, נכנסו כוחות הPKK (המחתרת הכורדית בטורקיה) והחלו להעמיס את האזרחים על משאיות לתוך רוג'בה ובכך פינו 50,000 יזידים מסכנת ההשמדה של המדינה האסלאמית. מעט לאחר מכן הכורדים כבשו מחדש את האזור מידי המדינה האסלאמית בעזרת סיוע אווירי וקרקעי של ארצות הברית ובריטניה. יש לזכור שהיזידים הם אינם כורדים, ואזור סינג'אר נמצא בעיראק ולא בסוריה, ולמרות זאת ה-YPG התגייסו לעזרתם והיו הכוח העיקרי במבצע, כשלוחמים רבים נהרגו ונפצעו במהלכו.
היסטוריה של ה-YPG > הכוחות הסוריים הדמוקרטיים

לאחר הקרב על כובאני, הכורדים המשיכו בכיבוש השטח של המדינה האסלאמית, כשהם ממשיכים לקבל סיוע אווירי מהקואליציה הבינלאומית, ובין היתר שחררו מידי המדינה האסלאמית את העיר הכורדית אל-חסכה, והצליחו לחבר בין המחוזות ג'זירה וכובאני כך שלא נותרו שטחים ברוג'בה שנצורים בין המדינה האסלאמית לטורקיה, וכך גם נסגר אחד משני מעברי הגבול בין המדינה האסלאמית לטורקיה. על מנת לחבר בין המחוזות ה-YPG היו מוכרחים לכבוש גם אזורים שאוכלוסייתם לא כורדית, אלא ערבית, ועל כך קיבלו ביקורת רבה בעיקר מצד טורקיה. הכורדים טענו בתגובה כי גם לאוכלוסייה זו עדיף שלטון כורדי משלטון המדינה האסלאמית, וכי הם נותנים חופש דת מלא לכל תושבי האזור, כך שהעובדה שהשלטון הוא כורדי אינה רלוונטית.
בסתיו 2015 הוקמו "הכוחות הסוריים דמוקרטיים" - SDF, כוח המשלב לכאורה בין המליציות המתונות של צבא סוריה החופשי (המורדים) וה-YPG ונועד להילחם במדינה האסלאמית. מטרת הארגון החדש הייתה לתת לטריטוריה החדשה בצפון סוריה (רוג'בה) גוון אתני גדול יותר, ולבטל את הרעיון של מדינה כורדית בצפון סוריה ואת הבעיות הצצות בעקבותיו, בעיקר העובדה שהכורדים ישלטו באוכלוסייה ערבית. בפועל, כ-80% מהכוח הלוחם ב-SDF מורכב מלוחמי ולוחמות ה-YPG. בשנה שלאחר הקמתו הכוח התקדם ביעילות נגד המדינה האסלאמית ושחרר טריטוריה רבה וערים גדולות מידיו, כשלרוב ליוו את המבצעים מטוסי הקואליציה שסיפקו סיוע אווירי.
ארצות הברית הודיעה פעמים רבות על תמיכתה הישירה בכוחות ה-SDF, וזאת לאחר שגם כאשר תמכו בגלוי ב-YPG, היססו להצהיר על כך באופן רשמי עקב כך שבעיני טורקיה נחשבים ה-YPG לארגון טרור, ולסניף של המחתרת הכורדית (ה-PKK) בסוריה. עם זאת, מעולם לא הובהרה המטרה הרשמית של הארגון החדש, ולא ברור אם הייעוד הסופי הוא לכבוש את כל סוריה, או רק להקים אוטונומיה דמוקרטית פלורליסטית בצפון סוריה.
ביוני 2017 החל המבצע לכיבוש העיר א-רקה מידי דאעש. בלחימה שנמשכה כארבעה חודשים הצליחו הכוחות הדמוקרטיים לכבוש את העיר ולנקות אותה לחלוטין מנוכחות דאעש, ונחשב לקרב הגדול ביותר של הקואליציה. הניצחון, יחד עם ניצחון הצבא העיראקי בקרב על מוסול הביאו לסיומה של דאעש כישות מדינית בעלת טריטוריה סדורה, כיוון שא-רקה ומוסול היו הערים המרכזיות בהן שלט הארגון.
היסטוריה של ה-YPG > הפלישה הטורקית לסוריה > מבצע מגן הפרת

בקיץ 2016 החלה הפלישה הטורקית לסוריה במה שמכונה בפיהם "מבצע מגן הפרת". הטורקים עצמם הודו שמטרת המבצע היא להילחם בארגוני הטרור שבסוריה, כשהעיקריים בהם הם המדינה האסלאמית וה-YPG. הדרישה של הטורקים מהכורדים הייתה שכוחות ה-YPG יפנו את העיר מנביז', עליה נלחמו הכורדים במדינה האסלאמית למעלה מחודשיים מעט לפני המבצע הטורקי, וייסוגו חזרה לצידו השני של הפרת. בשביל הכורדים דרישה זו נראתה לא הגיונית עקב תמיכת הקואליציה בהם במהלך כל המבצע, האבדות הגדולות שספגו במהלך הקרבות, ותמיכת התושבים הגדולה יחסית בעיר במשטר הדמוקרטי של ה-SDF. ארצות הברית, שתמכו בכורדים לאורך כל המבצע על מנביז', לפתע שינו את דעתם לאחר פלישת טורקיה וקראו לכורדים לסגת מהעיר, במה שנראה כבגידה בבעלי בריתם העיקריים בסוריה. בתחילה הכורדים סירבו לשתף פעולה עם התוכנית הטורקית, והתכתשויות קלות בין ה-SDF לטורקים הביאו לכך שמצד אחד שני טנקים טורקים הושמדו על ידי הכורדים, ומצד שני כמה חיילים כורדים נפלו בשבי של המיליציות שלחמו לצד הטורקים, וחיל האוויר הטורקי השמיד עמדות SDF, ופגע גם באזרחים החיים בשטח רוג'בה. לאחר כמה ימים נראה שהתערבות אמריקאית הובילה להפסקת העימותים והטורקים עברו להתמקד בהתקדמות נגד המדינה האסלאמית.
היסטוריה של ה-YPG > הפלישה הטורקית לסוריה > הפלישה לעפרין (מבצע ענף זית)

ב-20 בינואר הצבא הטורקי פתח במבצע דומה למבצע מגן הפרת, ובעזרת ארגוני האופוזיציה פלש למחוז עפרין שבשליטת הYPG. בתחילה נתקלו הטורקים בהתנגדות עיקשת מצד הכורדים, שהצליחו להשמיד מספר רק"ם של הצבא הטורקי ולהרוג חיילים, אך בשלב מסוים הבינו הכורדים שלא יוכלו להדוף לחלוטין את המתקפה, והסיגו את כוחותיהם ממחוז עפרין מזרחה, כך שהעיר עפרין עצמה נכבשה ללא קרב. הממשלה הטורקית הכריזה על סיום המבצע במרץ 2018.
למרות שהצבא הטורקי כביכול השתלט לחלוטין על המחוז, כוחות גרילה של הYPG נותרו באזור ומדי פעם מוציאים התקפות נקודתיות נגד הצבא הטורקי וגורמי האופוזיציה.
מתנדבים זרים

מאז תחילת המלחמה במדינה האסלאמית פנו אזרחים שונים מרחבי העולם אל ה-YPG מתוך עניין להצטרף לארגון ולעזור במאבק, חלקם ממוצא אתני כורדי שמשפחותיהם היגרו למדינות המערב, וחלקם הגדול יותר הזדהו עם המאבק הכורדי והיו מעוניינים לקחת בו חלק, בלי קשר למוצאם. כ-400 מתנדבים, רובם אזרחי אירופה וצפון-אמריקה, התגייסו לתפקידים קרביים בשורות ה-YPG, כשרבים מהם בעלי רקע צבאי מהמדינות מהם הגיעו. המתנדבים שולבו בעיקר בין יחידות ה-YPG המבצעיות כשהם לומדים את השפה הכורדית על מנת לתקשר עם הלוחמים האחרים. נכון לאוקטובר 2016, כ-14 מתנדבים נהרגו בקרבות נגד המדינה האסלאמית, מחצית מהם במהלך המבצע על מנביז' בקיץ 2016.
מאז 2012 טורקים רבים (לא ממוצא כורדי) מצטרפים גם הם ל-YPG, בעיקר מסיבות אידיאליסטיות ותמיכה בסוציאליזם שאיתו המפלגה הכורדית הדמוקרטית מזוהה. לרוב הם מרכיבים יחידות דוברות טורקית המסופחות ל-YPG אך אלה לא תמיד יחשיבו עצמם כחלק מהארגון.
הערות שוליים

↑  הכורדים: טורקיה יורה עלינו במקום על דאעש, באתר ynet, 27 ביולי 2015
↑  Kurds expel jihadists from flashpoint Syrian town: NGO - Region - World - Ahram Online, english.ahram.org.eg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1158633351  LCCN: no2018041913  NKC: olak2016934723  VIAF: 3694150869800922190001   WorldCat (עם VIAF): 3694150869800922190001 
| כוחות צבאיים בעולם הערבי |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אלג'יריה אלג'יריה • בחריין בחריין • קומורו קומורו • ג'יבוטי ג'יבוטי • מצרים מצרים • עיראק עיראק • ירדן ירדן • כווית כווית • לבנון לבנון • לוב לוב • מאוריטניה מאוריטניה • מרוקו מרוקו • עומאן עומאן • קטר (מדינה) קטר • ערב הסעודית ערב הסעודית • סומליה סומליה • סודאן סודאן • סוריה סוריה • תוניסיה תוניסיה • איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות • תימן תימן • צ'אד צ'אד |  |
| מדינות עם הכרה מוגבלת | הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הרפובליקה הדמוקרטית הערבית הסהראווית • סומלילנד סומלילנד |  |
| כוחות מזוינים אזוריים אוטונומיים | פשמרגה |  |
| שחקנים משמעותיים אחרים | המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית • חמאס חמאס • חזבאללה חזבאללה • חות'ים חות'ים • היחידות להגנת העם |  |
אלון הראל

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1957 (בן 67) 
 ענף מדעי:  תורת המשפט, משפט חוקתי, משפט פלילי, מחשבה מדינית, ניתוח כלכלי של המשפט 
 מקום לימודים:  בייליול קולג'  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ייל 
 מנחה לדוקטורט:  יוסף רז 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  יוסף זהר, יהודה כהן 
 פרסים והוקרה:  פרס צלטנר (2008) 
 
אלון הראל (נולד ב-7 בדצמבר 1957) הוא מופקד הקתדרה למשפט פלילי ומינהלי ופרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

אלון הראל נולד וגדל בתל אביב לאב שמוצאו מפולין ואם שמוצאה מגרמניה, הוריו נפטרו בנערותו. אביו, ישעיהו הראל (1922–1974), היה שופט שלום ואחר-כך עורך דין. במהלך עבודתו כתב כמה ספרים ובאחד מהם, "עמך בערכאות", תיאר את בית המשפט.
אלון הראל למד בגימנסיה הרצליה ובצה"ל היה סגן בחיל הקשר.
הראל הוא בעל תואר ראשון (1983) ותואר שני (1985) במשפטים (שניהם בהצטיינות) מהאוניברסיטה העברית, ותואר שלישי בפילוסופיה של המשפט מבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד (1988). נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "הסמכות הפוליטית של המדינה". מנחהו בעבודה היה פרופ' יוסף רז. הראל קיבל תואר שני נוסף במשפטים באוניברסיטת ייל בשנים 1988–1989. ב-1990 מונה למרצה באוניברסיטה העברית, ב-1996 מונה למרצה בכיר. ב-2000 עלה לדרגת פרופסור חבר. ב-2003 עלה לדרגת פרופסור מן המניין והופקד על הקתדרה על שם וולטר א' מאייר וב-2006 הופקד על הקתדרה על שם פיליפ ואסטל מיזוק למשפט פלילי ומינהלי.
שהה בשבתון באוניברסיטת דרום קליפורניה וכן כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת שיקגו ואוניברסיטת טקסס, ובמכון למחקר מתקדם בברלין. הראל היה עמית מחקר בכיר בתוכנית לאתיקה מקצועית ובבית הספר למדיניות ציבורית על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד. כמו כן היה עמית במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית. בשנת 2009 שהה ב-CTLS בלונדון, בתוכנית הגלובלית ללימודי משפטים מטעם אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
הראל היה נשיא האגודה הישראלית לניתוח כלכלי של המשפט, הוא אחד מעורכי כתב העת "קתרסיס" וחבר במרכז לחקר הרציונליות שבאוניברסיטה העברית. הוא חבר במערכת כתב העת "Criminal Law and Philosophy" וכן חבר במערכת כתב העת "New Criminal Law Review". הוא היה גם חבר מערכת כתבי העת "Democratic Culture" ו"משפטים".
היה ממקימי התא הלהט"בי באוניברסיטה העברית, העשירון האחר בשנת 1990, ובמשרדו התקיימו הפגישות הראשונות.
הראל היה בשנים 1997–1998 ו-2003–2004 חבר בהנהלת "האגודה לזכויות האזרח", ובעבר היה גם פעיל בארגון "אמנסטי אינטרנשיונל". הוא כותב מאמרים פובליציסטיים בעיתון "הארץ".
הראל הוא מייסדו ועורכו של כתב העת "Jerusalem Review of Legal Studies", ביחד עם פרופסור דוד אנוך.
חבר באקדמיה לשוויון, ארגון הפועל למען דמוקרטיזציה של המרחב האקדמי בישראל.
בשנת 2008 זכה בפרס צלטנר לחקר המשפט, המוענק מדי שנה על ידי תנועת רוטרי והפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 זכה בפרס חשין, המוענק על ידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
מחקריו > תחומי מחקריו

מחקריו של אלון הראל עוסקים בשני נושאים: האחד הוא תאוריה של המשפט וליבונן של שאלות באתיקה ובתאוריה פוליטית. השני הוא ניתוח כלכלי של המשפט, במיוחד של משפט פלילי. פרט לכך כתב גם על זכויות אדם ושאלות של תאוריה פוליטית וכן עסק בניתוח משפטי של אירועים אקטואליים.
מחקריו > תאוריה של המשפט: ביקורת שיפוטית

יש רבים הסבורים כי ביקורת שיפוטית על חוקים היא לא דמוקרטית, משום שהשופטים פוסלים חוקים שהתקבלו באופן דמוקרטי. ההצדקה הסטנדרטית של ביקורת שיפוטית על חוקים של הפרלמנט היא הצדקה אינסטרומנטלית המבוססת על ההנחה כי (בדרך כלל) השופטים מגנים באופן טוב יותר על ערכים חוקתיים שונים כמו זכויות אדם, דמוקרטיה, יציבות פוליטית ועוד. כך למשל הפילוסוף הידוע רונלד דבורקין טען כי יש לאפשר לשופטים לפסול חוקים משום שהשופטים מגנים טוב יותר על זכויות אדם ולכן יש להעניק להם סמכות לפסול חוקים. המלומד האמריקאי ג'ון הארט אלי (John Hart Ely) גרס כי ביקורת שיפוטית מוצדקת משום שהשופטים מגנים על ההליך הדמוקרטי. גם השופט אהרן ברק, שהיה נשיא בית המשפט העליון הישראלי, סבור כי את ההגנה על הדמוקרטיה יש להפקיד בידי השופטים משום שהשופטים אינם נבחרים ולכן מגנים טוב יותר על זכויות מיעוטים.
בשורת מאמרים טען הראל שטיעון זה הוא שגוי. עם זאת הראל גם טען כי ניתן להגן על ביקורת שיפוטית מבלי להניח שהשופטים מגנים טוב יותר על זכויות אדם, על דמוקרטיה או על ערכים אחרים.
הראל יצא כנגד הטענה המסורתית האינסטרומנטלית לפיה ההצדקה לביקורת שיפוטית היא איכות ההחלטות של השופטים משתי סיבות: ראשית כי לא ניתן להוכיח היסטורית או אמפירית כי השופטים מחליטים נכון יותר או צודק יותר. שנית אפילו אם נניח כי השופטים טובים יותר בהחלטות בנושאי זכויות אדם קשה מאוד להסיק מעובדה זו שיש להעניק להם כוחות להכריע בשאלות אלה. גם אם יוכח מעבר לכל ספק סביר כי הרבי מלובביץ' או נציגיו הרבים עלי אדמות הוא מומחה עולמי לענייני השטחים לא יוכלו אזרחי ישראל גם אם ירצו להפקיד בידיו את הכוח להכריע בענייני השטחים. מתן כוח כזה איננו מתיישב עם התפישה לפיה כולנו בני אנוש שניחנו בתבונה אנושית ומסוגלים לבצע הכרעות מוסריות.
הראל טוען במאמריו שיש הצדקה אחרת לביקורת שיפוטית, והיא הצדקה לא אינסטרומנטלית, הצדקה המבוססת על זכות השימוע. טענתו המרכזית היא שכאשר אדם פוגע בזכות של אדם אחר בין בצדק ובין שלא בצדק עליו לאפשר לנפגע להישמע. זכות השימוע מכילה שלושה מרכיבים:
הזכות של הנפגע להשמיע את טענותיו
החובה של הפוגע להגן על החלטתו
הנכונות של הפוגע לשקול מחדש את ההחלטה לאור ההתדיינות המוסרית הזו
ביקורת שיפוטית היא מכשיר להגנה על זכות השימוע. בתי המשפט ובתי המשפט בלבד מאפשרים לכל אדם ואדם פריבילגיה יחידה במינה ונדירה: הפריבילגיה לערער על ההחלטות של קולקטיב, לתבוע מן הקולקטיב הסבר וצידוק להחלטות אלה וכן לחייב את הקולקטיב לשקול מחדש את החלטותיו. הביקורת השיפוטית היא לפיכך מכשיר למתן קול לקרבנות של החקיקה; קול המלווה גם בנכונות אמיתית (נכונות מן הסוג שהמשפטנים מכנים "בלב פתוח ובנפש חפצה") לשנות את ההחלטה אם הבירור הפארטיקולארי מחייב מסקנה כזו.
הביקורת השיפוטית לדעת הראל איננה מבוססת לפיכך על האיכות של ההחלטות השיפוטיות, התבונה השיפוטית או היכולות המיוחדות של הגוף השיפוטי להחליט החלטות צודקות, להגן על זכויות אדם או על הדמוקרטיה. הביקורת השיפוטית איננה אלא ביטוי ומימוש של זכות השימוע, דהיינו ההזדמנות להגן על מה שנתפש (בצדק או שלא בצדק) בעיני הקורבן כזכות של הנפגע. זכות השימוע איננה משרתת מטרות אינסטרומנטליות כמו הגנה על זכויות אדם או על הדמוקרטיה. זכות השימוע היא זכות בעלת ערך עצמאי המושתת על ההבנה כי המדינה חייבת להסביר את החלטותיה ולתת עליהם דין וחשבון בפני אלו שנפגעים מהחלטות אלה.
מחקריו > הניתוח הכלכלי של המשפט

הראל חקר וכתב בשני התחומים של הניתוח הכלכלי של המשפט: ניתוח כלכלי מסורתי וניתוח כלכלי התנהגותי.
בסדרה של שני מאמרים, אחד תאורטי והשני ניסויי, בחן הראל את אופי העונש הפלילי האופטימלי וטען שהרתעה יותר טובה תושג אם עבריינים ידעו מראש שעל מעשה מסוים יינתן עונש קבוע (נניח שנתיים מאסר) מאשר אם על אותו מעשה יינתנו עונשים שונים שממוצעם הוא העונש הקבוע (שנתיים מאסר).
במאמר התנהגותי אחר בחן הראל את ההשלכות המשפטיות של תופעה פסיכולוגית ידועה הנוגעת לאי ודאות. אי ודאות יכולה לחול על אירועים שחלו בעבר (האם היה גשם בירושלים ב-1 בדצמבר 2000) או על אירועים בעתיד (האם יהיה גשם בירושלים ב-1 בדצמבר 2100). מחקרים פסיכולוגים מצביעים כי אנשים מגיבים באופן שונה להימורים ביחס לעתיד מאשר להימורים ביחס לעבר.
הניחו שאתם מתבקשים להמר על השאלה מהו המספר שיתקבל בעקבות השלכת קובייה בעתיד מול המקרה בו אתם מתבקשים להמר על השאלה מהו המספר שהתקבל בעקבות השלכת קובייה בעבר. אם אתם מנחשים נכונה תקבלו סכום כסף נכבד. על מנת להיכנס להימור עליכם לשלם דמי השתתפות (פרמיה). מחקרים רבים הראו כי אנשים מוכנים בקלות יחסית (תמורת פרמיה נמוכה) להיכנס להימורים על העתיד אך מתקשים (דהיינו דורשים פרמיה גבוהה) כדי להמר על העבר גם כאשר ההסתברות להצלחה זהה בשני המקרים. אנשים ישלמו פרמיה הרבה יותר נמוכה כדי להיכנס להימור ביחס למה שקרה בעבר, מאשר להימור ביחס למה שיקרה בעתיד.
הראל בחן את הרלוונטיות של התופעה ביחס לשאלות של מדיניות משפטית. כך למשל יש מקרים בהם השאלה אם אדם ייתפס או לא נקבעת כבר בזמן שהוא מבצע את העברה. למשל אם יש מצלמה הוא נתפש ואם אין הוא איננו נתפש. במקרים מעין אלו ההימור הוא על העבר דהיינו על השאלה אם יש מצלמה או לא. לעומת זאת עבריינים מהמרים לעיתים על השאלה האם יהיו (בעתיד) פטרולים של המשטרה אשר מחפשים עבריינים. אי-הוודאות במקרה שני זה מתייחסת לעתיד. מכאן הראל גזר את המסקנה כי אמצעים כמו מצלמה הם יעילים יותר מאמצעים כמו פטרולים גם אם הסתברות התפישה זהה בשני המקרים. האפקט ההרתעתי שונה בשני המקרים של הנטייה הפסיכולוגית של פרטים שלא להמר על אירועים שקרו בעבר.