stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחיאל צבי מושקוביץ
תולדות חייו > בהונגריה

נולד לשלמה ושרה ברוסקובה שבמחוז מרמורש בטרנסילבניה (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, אך כשנתיים אחרי זה חלק מרומניה) בשנת 1917, למשפחת סוחרים ציונית. בנערותו למד בישיבת "תורת א"ש" בעיר הולדתו, בראשות הרב המקומי אברהם שלמה כ"ץ. בגיל 17 החל ללמוד בבית המדרש לרבנים בבודפשט והוסמך לרבנות, ובמקביל למד פילולוגיה באוניברסיטת בודפשט. קיבל תואר ד"ר בשנת 1943. היה פעיל בתנועת בני עקיבא בבודפשט. עם פרוץ שואת יהודי הונגריה גורשו רוב בני משפחתו לאושוויץ, שם נרצחו. הוא גורש למחנה עבודה, והצליח לברוח ממנו. במהלך המלחמה נישא לחנה היילברון, שאותה הכיר בפעילותם בבני עקיבא. חתונתם התקיימה תחת הפגזות של בעלות הברית. לבני הזוג היו תעודות חסות שווייצריות, והם שהו ב"בית הזכוכית". הם עזרו לפליטים ששהו שם, ובעיקר סייעו להם לזייף תעודות שאיפשרו להם לברוח. לאחר המלחמה הקים בית יתומים עבור ילדים ניצולים, ובהמשך התמנה למנהל המשרד הארצישראלי בבודפשט.
תולדות חייו > בישראל

בשנת 1949 עלו בני הזוג לישראל עם בנם התינוק, והתיישבו בתחילה בפתח תקווה, שם החל ללמד בתיכון ישורון. כשנה לאחר מכן עברו לבני ברק, שם היה מורה לתנ"ך בבית הספר התיכון העירוני הדתי בני ברק. יצא לשליחות בצרפת ומרכז אירופה מטעם המחלקה לתרבות תורנית במשרד החינוך והתרבות, לצורך ארגון חינוך יהודי באזורים אלו. לאחר כשלוש שנים שב לארץ, והתמנה למנהל בית הספר שבו לימד בבני ברק. בהמשך, יצא לשליחות חינוכית נוספת בטהרן שלפני המהפכה. ב-1964 הפך למפקח על לימוד התנ"ך בחינוך הדתי, עד צאתו לגמלאות. לאחר פרישתו יצא לשליחות של מספר שנים מטעם ארגון הג'וינט בבודפשט אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי, ופעל לשיקום החינוך היהודי בהונגריה.
במקביל, היה חבר במערכת "דעת מקרא", ואף חיבר את הפירוש לחומש במדבר, לספר יחזקאל ולמגילת איכה. היה ממגישי השיחות בתוכנית "פרקי היום בתנ"ך" ב"קול ישראל", והיה מורה בכיר בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן.
היה ממייסדי בית העדות להנחלת זיכרון השואה בניר גלים. לאחר פטירתו נקרא על שמו ועל שם אשתו מפעל "תיק לכל ותיק" בארכיון בית העדות, שבמסגרתו מוקם מאגר מידע על הפעילות והפעילים של בני עקיבא ושל תנועות נוער ציוניות דתיות נוספות.
נפטר ב-24 באוקטובר 1999, י"ד בחשוון ה'תש"ס, ונקבר בבית הקברות סגולה.
בנו הוא ד"ר חגי משגב.
חיבוריו

במסגרת סדרת "דעת מקרא" (בהוצאת מוסד הרב קוק):
פירוש לספר במדבר (תשמ"ט)
פירוש לספר יחזקאל (תשמ"ה)
פירוש למגילת איכה (בתוך כרך חמש מגילות, תש"ן)
וכן פרסם מאמר, "דעת מקרא" כספר עזר בהוראה, הוראת המקרא, מעינות; מאסף לענייני חינוך והוראה יא, המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית, תשמ"ו/ 1985, עמ' 352
פרקי מבוא למקרא א (עם חיים חמיאל), הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1987.
פרשנות המקרא לדורותיה, בהוצאת משרד החינוך, התרבות והספורט, 1998.
ספר לזיכרון קדושי רוסקובה וזובלס מחוז מרמרוש, שנספו על ידי הצורר הנאצי ועוזריו ההונגאריים בשנות השואה ת"ש-תש"ה, (עורך), תל אביב, תשכ"ט.
תרגם מהונגרית (עם אחרים) את הספר "תפילות ופיוטים בארמית בסדר התפילה" מאת נפתלי נתן ברגר (בני ברק, תשל"ג).
מלבד זאת, חיבר מאמרים בכתבי עת שונים בנושאי תנ"ך ויהדות הונגריה.
הערות שוליים

↑  יחיאל צבי מושקוביץ, אתר הוצאת בר-אילן.
↑  מייסדי בית העדות
↑  תיק לכל ותיק, באצר מוזאון בית העדות.
↑  ברגר, נפתלי נתן, תפילות ופיוטים בארמית בסדר התפילה, ובמיוחד תולדותיה ומקורותיה של שירת אקדמות, באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445693305171  GND: 1089771142  ISNI: 0000 0000 2715 6006  LCCN: n87861552  SUDOC: 126221529  VIAF: 53215029   WorldCat (עם VIAF): 53215029
ז'אן דגוטס

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1918 Sathonay-Camp, צרפת 
 פטירה:  6 בדצמבר 1988 (בגיל 70) הרובע החמישה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 פרסים והוקרה:  פרס קנדינסקי (1951) 
 jeandegottex.com
 
ז'אן דגוטס (בצרפתית: Jean Degottex;‏ 25 בפברואר 1918 – 9 בדצמבר 1988) הוא צייר מופשט צרפתי, הידוע בעיקר בשל קרבתו הראשונית לתנועת ההפשטה הלירית של שנות החמישים והשישים. במילים שלו, עבודתו עברה בהדרגה ממחוות וסימן, לכתיבה, ולאחר מכן מכתיבה לקו. הוא נחשב לאמן הפשטה מרכזי במחצית השנייה של מאה ה-20, הוא שאב השראה מהקליגרפיה של המזרח הרחוק ופילוסופית הזן על מנת להשיג את מחיקת הנושא היצירתי בעבודותיו.
קורות חיים

ז'אן דגוטס נולד במחנה "סאתוניי" ב-25 בפברואר 1918 לבית צנוע, ובילה את ילדותו בליון. בגיל חמש עשרה הוא עובר עם הוריו לפריז, עזב את בית הספר והחל להתפרנס בעצמו. הוא היה מעורב בחוגים ליברטריאנים והשתתף בסדנאות ציור ורישום במוסדות אקדמיים ליברליים, כולל האקדמיה גראנד שומיאר. בתוניסיה, שם סיים את שירותו הצבאי, ולאחר מכן באלג'יריה, בשנים 1939 עד 1941, הוא צייר את ציוריו הפיגורטיביים הראשונים, בהשראת הזרם בפוביסטי.
לאחר מכן הוא החליט להתמסר כולו לציור. משנת 1941, משתתף בסלון des moins de Trente Ans. בשנת 1946, התחתן עם מארי רוז (מירוזה) פטריקס, אחותו של מישל פטריקס, אמן המזוהה מאוד עם לה גראנדה שאומייר, ובפברואר 1947 נולדה בתם פרדריק. באותה שנה הוענק לו "פרס קנדינסקי.
משנת 1948 הוא פונה דווקא לאמנות מופשטת. מכאן ואילך, סגנון ציור זה מתחיל להתפתח ביצירות של דגוסט. העבודות של תקופה זו מקרבות אז את ז'אן דגוטס למופשט לירי, זרם גדול באותה תקופה.
בשנת 1949 הוא מציג לראשונה בגלריית דניס רנה (Denise René), התומכת באומני התנועה המופשטת האוונגרדית, ולאחר מכן בגלריה בון. באותה שנה הוא מתיידד עם רנה בסלון, משוררת, אמנית ויזואלית ומבקרת אמנות, שתישאר בן לווייתו עד מותו. הוא זכה בפרס קנדינסקי בשנת 1951.
בסן-לאונרד-אן-בוס, אחר כך בברטאן ובפורטסל, ב-1953 וב-1954, עבודותיו הופיעו כפרשנויות חופשיות של הטבע, אך החל משנת 1954 דגוטס מתקדם לעבר המחווה המפושטת, רדיקלית יותר.
בשנת 1955 המצטרף הוא לגלריית קלבר בניהולו של ז'אן פורנייה. הוא נתקל בזמנים מורכבים עם שימון הנטאי וז'ורז' מתיו. הוא התיידד עם המשורר ברנרד היידסייק, עם הציירים פרנסואז יאניקוט, ז'אן דופוי והפסל פול ארמנד גטה. בשנת 1959, הוא מצטרף לגלריה הבינלאומית לאמנות עכשווית, בניהולו של מוריס ד'ארקיאן. בשנת 1953 הציג לראשונה בגלריה L'Étoile Scellée, שהייתה תחת ניהולו האמנותי של אנדרה ברטון. ברטון ראה ביצירותיו אז אילוסטרציה פיקטוריאלית אפשרית של עקרונות "כתיבה אוטומטית". הוא הצביע בפניו על זיקתו הספונטנית עם כביסה וכתבים סיניים ויפנים, ובעיקר עם הפילוסופיה והפרקטיקות של זן.
הערות שוליים

↑  A. Breton. L'épée dans les nuages
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509866505171  BnF: cb11899108r (data)  GND: 118888900  ISNI: 0000 0001 2101 5269  LCCN: n87111834  NTA: 091383609  RKD: 21429  SUDOC: 027450201  ULAN: 500064522  VIAF: 56608293   WorldCat (עם VIAF): 56608293
טירנורפטורה

| טירנורפטורה |
| --- | --- |
שלד של טירנוזאורוס  שלד של צ'יטיפטי
תקופה
יורה תיכון–הווה, כ-167,000,000–0 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
קבוצה:: טירנורפטורה
תת־סדרה:: תרופודה
שם מדעי
 Tyrannoraptora ‏סרנו, 1999

טירנורפטורה (שם מדעי: Tyrannoraptora) היא קבוצה של דינוזאורים תרופודים הכוללים את האבות המשותפים האחרונים בין הדינוזאורים שהתפתחו לעופות לבין הטירנוזאוריים. הקבוצה התקיימה החל מהיורה התיכון לפני 167 מיליון שנה עד הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה, למעט העופות המודרניים ששרדו.
הקבוצה הוגדרה ב-1999 בידי החוקר האמריקאי פול סרנו (אנ'), אשר קישר בין הדינוזאורים דמויי-העופות למינים כמו הפרוצרטוזאוריים והקומפסוגנתוסיים, וכן לאבות הטירנוזאוריים שהתפתחו מהם.
מינים אלה מהווים את מרבית בני קבוצת הקלורוזאורים, ורבים מהם היו בעלי כסות נוצות, חלקם אף בעלי יכולת דאייה. אחרים היו טורפים כבדים עד לגודל של טירנוזאורוס באורך עד 13 מטר ומשקל של מעל 8 טון.
הקבוצה מתחלקת לשתי קבוצות עיקריות: הטירנוזאורים וקבוצת המנירפטורומורפה, בה נכללו הדרומאוזאוריים, האובירפטוריים והארכאופטריקס - העוף הראשון.
מיון

קבוצה טירנורפטורה (Tyrannoraptora)
סוג ללא מקור Bagaraatan
סוג Zuolong
משפחה קומפסוגנתוסיים (Compsognathidae)?
על-משפחה טירנוזאורים (Tyrannosauroidea)
קבוצה מנירפטורומורפה (Maniraptoromorpha)
קבוצה דמויי-מנירפטורים (Maniraptoriformes)
קבוצה דמויי-אורניתומימיים (Ornithomimosauria)
קבוצה מנירפטורים (Maniraptora) - בה כלולים העופות
הרי הגעש והיערות של הר פלה והפיטונים של צפון מרטיניק

| --- | --- |

הר פלה
 האתר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית טבעי בשנת 2023, לפי קריטריונים 8 ו-10
 מדינה:  צרפת צרפת
 כולל:  שני מתחמים ובהם הר פלה, פיטון מון קוניל, מורן ז'קוב ופיטון דו קרבה
 שטח האתר:  139.80 קילומטרים רבועים
 שטח אזור החיץ:  275.81 קילומטרים רבועים
 קואורדינטות:  14°45′30″N 61°04′23″W﻿ / ﻿14.7582°N 61.0731°W﻿ / 14.7582; -61.0731
   פור-דה-פראנס לה לאמנטין לה רובר ריבייר-פילוט סנט-מארי הים הקריביז'קוב וקרבהפלה וקוניל
 
הרי הגעש והיערות של הר פלה והפיטונים של צפון מרטיניק (בצרפתית: Volcans et forêts de la Montagne Pelée et des pitons du nord de la Martinique) הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בצפון האי הקריבי מרטיניק השייך לצרפת, שצורף לרשימת המורשת העולמית במושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית, שהתכנסה בריאד בערב הסעודית בין 10 ל-25 בספטמבר 2023.
אתר המורשת כולל שני מתחמים געשיים נפרדים בצפון האי הכוללים כמה הרי געש כבויים, ואחד (הר פלה) שעדיין פעיל. מורדות ההרים מכוסים בצמחייה עבותה של יערות גשם ובהם בעלי חיים, שחלקם אנדמיים לאי. בהסבר להחלטה על הכרזת אתר המורשת נכתב:
המתחמים

| מס' | שם | שם במקור | קואורדינטות | שטח האתר | שטח אזור החיץ | תיאור | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | המסיבים של הר פלה והר קוניל | Massifs de la Montagne Pelée et du Mont Conil | 14°49′24″N 61°10′33″W﻿ / ﻿14.823302°N 61.175862°W﻿ / 14.823302; -61.175862 | 47.36 קמ"ר | 275.81 קמ"ר | המתחם כולל את הר הגעש הפעיל פלה, ההר הגבוה ביותר במרטיניק ואת הר הגעש הכבוי פיטון מון קוניל |  |
| 2 | המסיבים של פיטון דו קרבה ומורן ז'קוב | Massifs des Pitons du Carbet et du Morne Jacob | 14°43′21″N 61°05′39″W﻿ / ﻿14.722406°N 61.094089°W﻿ / 14.722406; -61.094089 | 103.20 קמ"ר | 275.81 קמ"ר | המתחם כולל את הר הגעש הכבוי הקדום מורן ז'קוב ואת הרכס של הפסגות הגעשיות התלולות של פיטון דו קרבה |  |
גאולוגיה

האי מרטיניק הוא תוצר טיפוסי של אזור הפחתה. הקרום האוקייני של הלוח הדרום-אמריקאי שוקע בקצב של 2 ס"מ בשנה מתחת ללוח הקריבי. געשיות שמקורה בהיווצרות מאגמה מתחת לאזור ההפחתה יצרה את הקשת הגעשית של האנטילים הקטנים, שרשרת מתפתלת של איים געשיים שאורכה כ-850 קילומטרים, בין פוארטו ריקו לוונצואלה. בקשת האיים קיימים הרי געש נוספים הידועים בפעילותם הגעשית: לה סופרייר בסנט וינסנט, לה סופרייר בגוואדלופ, סופרייר הילס במונטסראט והר הגעש התת-ימי קיק אם ג'ני.
מרטיניק נוצר ממיזוג של כמה איים געשיים. תחילה התרוממו האיים בדרום האי של ימינו (חצי האי קאראבל (Caravelle) וחצי האי סנט-אן (Sainte-Anne) לפני 22 מיליון שנים (אוליגוקן). בין לפני 16 מיליון שנים ועד לפני 12 מיליון שנים (מיוקן) התרוממה שרשרת הרי המצולה של ווקלן-פיטו (Vauclin-Pitault) וחיברה ביניהם. פעילות געשית יצרה בין לפני 12 מיליון שנים ל-9 מיליון שנים את חצי האי הדרום-מערבי ונמשכה במערב. מצפון התפתח מורן ז'קוב (Morne Jacob) שעבר מאז סחיפה משמעותית וגובהו כיום הוא 884 מטרים. מורן ז'קוב התחיל כהר מצולה מלפני 5.5 מיליון שנים ועד לפני 4 מיליון שנים (פליוקן), ואז הוא עלה מעל פני הים לפני 2.7 עד 2.25 מיליון שנים. תחילה כאי עצמאי ואחר כך הוא התחבר עם האי שנוצר מדרום לו. כיפות הלבה של פיטון דו קרבה התפתחו מדרום מערב למורן ז'קוב בין לפני 2 מיליון ללפני 800,000 שנים. האיון דיאמן (Diamant) התפתח מלפני 3.47 מיליון שנים ועד לפני 960,000 שנים. הר קוניל התפתח כאי עצמאי צפונית למורן ז'קוב לפני חצי מיליון שנים והתחבר למורן ז'קוב כאשר נוצר הר פלה לפני כ-200,000 שנים. סלע דיאמן התחיל כהתפרצות געשית הוואית דליל, המשיך כהתפרצות בינונית וסיים בהתפרצות אלימה. כיום יש פעילות געשית בהר פלה לבדו.
וולקנולוגים זיהו שלושה שלבים שונים בהתפתחות הר הגעש פלה: שלב ראשוני, שלב ביניים, ושלב מודרני. בשלב הראשוני, הקרוי "פלאו-פלה" ("Paléo-Pelée"), היה פלה הר געש שכבתי רגיל. החרוט של פלאו-פלה היה בנוי משכבות רבות של קילוחי לבה ושברי סלעים געשיים. ניתן לראות כיום שרידים מהחרוט של פלאו-פלה במדרון הצפוני של הר הגעש.
השלב השני, הקרוי שלב הביניים, החל לפני כ-100,000 שנים, לאחר תקופת רגיעה ממושכת. בשלב זה נוצרת כיפת הלבה מורן מקובה (Morne Macouba), ואחר כך הקלדרה של מורן מקובה. במהלך שלב הביניים התחוללו כמה התפרצויות שיצרו זרמים פירוקלסטיים, בדומה לזרם שהשמיד את סן-פייר בהתפרצות של 1902. לפני כ-25,000 שנים התמוטט חלק גדול מהקטע הדרום-מערבי של ההר, תוך יצירת מפולת סלעים. אירוע זה דומה למה שהתרחש בהתפרצות של הר סנט הלנס ב-1980.
השלב המודרני בהתפתחות הר פלה יצר את מרבית החרוט הנוכחי בעזרת השקעה של פומיס וזרמים פירוקלסטיים. זוהו יותר מ-30 התפרצויות במהלך 5,000 השנים האחרונות. התפרצויות הגדולות האחרונות היו בשנים 65 לפנה"ס, 280 ו-1300 לספירה, כאשר כל 50 עד 150 שנים התרחשו התפרצויות קטנות יותר. לפני כ-3,000 שנים נוצרה הקלדרה אטן סק (Étang Sec, בצרפתית: אגם יבש) כתוצאה מהתפרצות שבה נפלטו כמויות גדולות של פומיס.
ב-1902 התחוללה בתוך קלדרה זו ההתפרצות ההיסטורית שבה נספו כ-30,000 תושבים, והעיר סן-פייר, שהייתה בירת האי עד אז נחרבה כליל. בהתפרצות זו נוצרו כמה זרמים פירוקלסטיים שיצרו כיפת לבה שמילאה את הקלדרה. הסוג התפרצות פלאנית קרוי על שם התפרצות זו
ההתפרצות הבאה שהתרחשה ב-1929 יצרה זרמים פירוקלסטיים שהתרוקנו לתוך עמק הנהר בלנש (Blanche) ויצרו כיפה נוספת בקלדרה של אטן סק. התפרצות אחרונה זו היא הגורם העיקרי בעיצוב הנוכחי של הר פלה.
צמחייה

הצמחייה באתר המורשת העולמית כוללת את רצף היער המגוון והשמור ביותר באנטילים הקטנים וכוללת 401 מיני עצים (87% ממיני העצים באנטילים הקטנים). הצמחייה כוללת 1,058 מינים ילידים של צמחים וסקולריים, בהם 816 מינים של צמחי זרע ו-242 בעלי קשקשים ושרכנים, בהם 51 מינים ברשימה האדומה של IUCN, בהם המינים Arthrostylidium obtusatum ו-Lobelia conglobata.
הצמחייה באתר המורשת העולמית מייצגת את מגוון הצמחים הגדול של האנטילים הקטנים ומציג שיעור גבוה של אנדמיות אזורית. ישנם 263 מינים של צמחי זרע באנטילים הקטנים. מרטיניק לבדה היא ביתם של 186 (או 71%). בין הצמחים האנדמיים Aechmea serrata‏, Myrcia martinicensis ו-Charianthus nodosus. ותפוצתם מוגבלת לכמה תחנות באחד משני המתחמים באתר המורשת.
בגבהים הנמוכים ביותר ובכיוון הרוח יש באזור תצורות של יערות גשם תת-הרריים, המוחלפים בגבהים גבוהים יותר על ידי יער הגשם ההררי הטרופי. אלו ממוקמים בעיקר על משטחים צרים ומשופעים תלולים, אבל גם באזורים פחות תלולים של המדרונות. בנוסף, בגבהים הגבוהים ביותר, יער העננים מאוכלס בצפיפות במינים אנדמיים הכוללים טחבים, ושרכי עצים. בפסגות או באזורים חשופים מאוד, יש סבך צמחייה צפוף מגוון מאוד ועשיר במינים אנדמיים. אזורי הפסגה הללו מתהדרים באוכלוסיות כמעט טהורות של סחלבים נדירים כמו Bracchionidium sherringii. לבסוף, השטחים הבלתי יציבים ביותר מראים רמה גבוהה של תצורות עשבוניות המכילות גם מינים נדירים או אנדמיים כמו השרך הקטן Odontosoria flexuosa, אנדמי לאנטילים הקטנים.
בעלי חיים

יער הגשם הקדמוני באתר המורשת העולמית כולל אוכלוסיות חולייתנים וחרקים מגוונות ומורכבות מאוד, כולל אופוסום מצוי של איי הודו המערבית (Didelphis marsupialis), הנחש הארסי Bothrops Lanceolatus (אנ'), הטרנטולה הצפונית של מרטיניק (Caribena Versicolor (אנ')) ומינים נדירים או אנדמיים של קוליבריים כגון Riccordia bicolor (אנ') (באנגלית Blue-headed hummingbird), קוליברי קריבי ירוק גרון (אנ'), קוליברי סגול-כנף או קוליברי אנטילים מצויץ (אנ'). אתר המורשת הוא משכן של מינים בסכנת הכחדה עולמית כמו צפרדע הר הגעש מרטיניק (Allobates chalcopis), מין אנדמי למרטיניק, שם הוא נמצא באזורים בגובה רב, כולל הר פלה וייתכן שברוב פיטון דו קרבה. הוא מאוים על ידי שינויי אקלים, שהובילו להכחדתו מהאזורים הנמוכים יותר של התחום התפוצה הקטן ממילא, ועלול להוביל להמשך ירידה באוכלוסייה והתכווצות תחום התפוצה. מין הנחש ממשפחת הזעמניים Erythrolamprus cursor (באנגלית Lacépède's ground snake), מין הפזאי האנדמי Icterus bonana (באנגלית Martinique oriole), והעטלף Myotis martiniquensis (באנגלית Schwartz's myotis) השייך למשפחת הנשפוניים.
הערות שוליים

1 2  Volcanoes and Forests of Mount Pelée and the Pitons of Northern Martinique
↑  Nomination Text
↑  Subduction and Volcanic Arc
↑  Mount Pelee
↑  Adrian Hailey, Byron Wilson, Julia Horrocks, Conservation of Caribbean Island Herpetofaunas Volume 2: Regional Accounts of the West Indies
↑  Alan L. Smith, M. John Roobol, Mt. Pelée, Martinique: A Study of an Active Island-arc Volcano
↑  Evolution of Mount Pelee
רכס פיטון דו קרבה כפי שנצפה מגרו מורן
אזור הפסגה של הר פלה
Aechmea serrata
Riccordia bicolor
וס אנסלד

ערך זה עוסק בכדורסלן העבר. אם התכוונתם לבנו, מאמן וושינגטון ויזארדס, ראו .
| --- | --- |

אנסלד, 1975
 לידה:  14 במרץ 1946 לואיוויל, קנטקי, ארצות הברית
 פטירה:  2 ביוני 2020 (בגיל 74) Catonsville, ארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.01 מטר
 מספר:  41
 מכללה:  אוניברסיטת לואיוויל
 דראפט:  בחירה שנייה, 1968 בולטימור בולטס
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 1988
 קבוצות כשחקן
 1968–1981:  בולטימור/וושינגטון בולטס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1978)   MVP של סדרת הגמר (1978)   MVP של העונה הסדירה (1969)   חמישיית העונה הראשונה (1969)   5 הופעות במשחק האולסטאר (1969, 1971–1973, 1975)   רוקי השנה (1969)
 קבוצות כמאמן
 1988–1994:  וושינגטון בולטס
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1996–2000:  וושינגטון בולטס/ויזארדס
 
וסלי סיסל "וס" אנסלד האב (באנגלית: .Westley Sissel "Wes" Unseld Sr; ‏14 במרץ 1946 – 2 ביוני 2020) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק במשך כל הקריירה בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת וושינגטון בולטס. בעונת 1977/1978 היה שותף לזכיית הקבוצה באליפות ליגת ה-NBA, ובעונת 1968/1969 זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה.
בשנת 1988 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
ראשית הקריירה

אנסלד נולד בלואיוויל שבקנטקי ובצעירותו כיכב בקבוצת הכדורסל של בית ספר תיכון סנקה, אשר זכתה בשתי אליפויות מדינת קנטקי. בשנת 1965 הצטרף לקבוצתה של אוניברסיטת לואיוויל מעיר הולדתו, ובשנתו הראשונה כ"פרשמן" השיג ממוצעים גבוהים במיוחד של 35.8 נקודות ו-23.6 ריבאונדים ב-14 משחקים ששיחק.
הוא המשיך ושיחק שלוש שנים באוניברסיטת לואיוויל, במהלכן קלע 1,686 נקודות ב-82 משחקים (ממוצע של 20.6 למשחק), הוריד 1,551 ריבאונדים (ממוצע של 18.9 למשחק), והוביל את המחוז במסגרתו שיחקה נבחרת האוניברסיטה בריבאונדים בשנים 1966, 1967 ו-1968. הוא הוביל את הנבחרת למאזן כללי של 60 ניצחונות ו-22 הפסדים בתקופתו, ובהם שתי הופעות בטורניר אליפות המכללות של ה-NCAA ולהופעה אחת בטורניר ההזמנה הלאומי (NIT), בו משתתפות קבוצות שלא העפילו לטורניר האליפות.
קריירה ב-NBA

אנסלד נבחר על ידי קבוצת קנטקי קולונלס מליגת ה-ABA בשנת 1968, ולבסוף הצטרף לקבוצת בלטימור בולטס מליגת ה-NBA, אשר בחרה אותו במקום השני בדראפט באותה שנה. הבולטס עברו לקפיטל ולוושינגטון במהלך הקריירה של אנסלד, ומשכך שינו פעמיים את שם הקבוצה.
בעונתו הראשונה בבלטימור, 1968/1969, הוביל אנסלד את קבוצתו למאזן של 57 ניצחונות ו-25 הפסדים לזכייה באליפות הבית המזרחי, לאחר שסיימה במקום האחרון בבית זה בעונה שלפני הצטרפותו. הוא השיג ממוצעים של 13.8 נקודות ו-18.2 ריבאונדים וזכה בתוארי ה-MVP של העונה הסדירה ורוקי השנה ב-NBA, והפך לאחד משני שחקנים בלבד שזכו בשני התארים בעונה אחת, לצד וילט צ'מברלין. בהמשך הקריירה שלו לא הצליח אנסלד לזכות בתואר MVP נוסף אך נחשב לאחד מטובי שחקני ההגנה בתקופתו, ובעונת 1974/1975 זכה בתואר מלך הריבאונדים עם 14.8 בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן הוא הוביל את הליגה באחוזי קליעה מהשדה עם 56.1%.
אנסלד נודע במיוחד בלקיחת הריבאונדים שלו וביכולת שלו לפתח את משחק המעבר של קבוצתו. על אף שגובהו היה נמוך יחסית לסנטר, הוא חיפה על כך בכוח רב ובנחישות גבוהה במשחקו. הוא הוביל את הבולטס לארבע הופעות בסדרת הגמר של ה-NBA ולזכייה באליפות הליגה ב-1978, לאחר ניצחון על סיאטל סופרסוניקס בתוצאה 3–4 בסדרה. הוא קיבל גם את תואר ה-MVP של סדרת הגמר. הוא הודיע על פרישתו ממשחק כדורסל פעיל בסיומה של עונת 1980/1981, ומספר החולצה שלו (41) נתלה זמן קצר לאחר מכן באולמה של וושינגטון, כלומר, אף שחקן של הקבוצה לא יילבש את החולצה עם מספר זה.
בשנת 1988 הוכנס אנסלד להיכל התהילה של הכדורסל כהוקרה על ההישגים הרבים במהלך הקריירה שלו. ב-1996 הוא נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, במסגרת חגיגות היובל להקמת הליגה.
לאחר הפרישה ממשחק

לאחר פרישתו ב-1981 עבר אנסלד לשמש בתפקידים ניהוליים בוושינגטון בולטס. הוא כיהן בתפקיד סגן הנשיא של המועדון במשך שש שנים, בטרם מונה למאמן הקבוצה בשנת 1987. בתקופתו כמאמן וושינגטון בולטס הוא לא זכה להצלחה כמו בקריירה שלו כשחקן, והתפטר מתפקידו בסיומה של עונת 1993/1994, לאחר שרשם 202 ניצחונות בלבד לעומת 345 הפסדים במהלך קריירת האימון.
בין השנים 1996–2000 שימש אנסלד כג'נרל מנג'ר של וושינגטון בולטס/ויזארדס, בטרם הוחלף על ידי מייקל ג'ורדן.
בשנים הבאות עבד אנסלד בבית ספר פרטי בבלטימור שבמרילנד, אותו הקימה אשתו בשנת 1979. ב-2 ביוני 2020 נפטר אנסלד כתוצאה מדלקת ריאות.
סטטיסטיקות קריירה כשחקן

| --- | --- |
: = הוביל את ה-NBA בעונה זו
: = זכה באליפות ה-NBA בעונה זו
מודגש: = שיא קריירה
סטטיסטיקות קריירה כשחקן > בעונה הסדירה ב-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968/1969 | בולטימור | 82 | 36.2 | 0.476 | 0.605 | 18.2 | 2.6 | – | – | 13.8 |
| 1969/1970 | בולטימור | 82 | 39.4 | 0.518 | 0.638 | 16.7 | 3.5 | – | – | 16.2 |
| 1970/1971 | בולטימור | 74 | 39.2 | 0.501 | 0.657 | 16.9 | 4.0 | – | – | 14.1 |
| 1971/1972 | בולטימור | 76 | 41.7 | 0.498 | 0.629 | 17.6 | 3.7 | – | – | 13.0 |
| 1972/1973 | בולטימור | 79 | 39.1 | 0.493 | 0.703 | 15.9 | 4.4 | – | – | 12.5 |
| 1973/1974 | קפיטל | 56 | 30.8 | 0.438 | 0.655 | 9.2 | 2.8 | 1.0 | 0.3 | 5.9 |
| 1974/1975 | וושינגטון | 73 | 39.8 | 0.502 | 0.685 | 14.8 | 4.1 | 1.6 | 0.9 | 9.2 |
| 1975/1976 | וושינגטון | 78 | 37.5 | 0.561 | 0.585 | 13.3 | 5.2 | 1.1 | 0.8 | 9.6 |
| 1976/1977 | וושינגטון | 82 | 34.9 | 0.490 | 0.602 | 10.7 | 4.4 | 1.1 | 0.5 | 7.8 |
| 1977/1978 | וושינגטון | 80 | 33.1 | 0.523 | 0.538 | 11.9 | 4.1 | 1.2 | 0.6 | 7.6 |
| 1978/1979 | וושינגטון | 77 | 31.2 | 0.577 | 0.643 | 10.8 | 4.1 | 0.9 | 0.5 | 10.9 |
| 1979/1980 | וושינגטון | 82 | 36.3 | 0.513 | 0.665 | 13.3 | 4.5 | 0.8 | 0.7 | 9.7 |
| 1980/1981 | וושינגטון | 63 | 32.3 | 0.524 | 0.640 | 10.7 | 2.7 | 0.8 | 0.6 | 8.0 |
| קריירה | קריירה | 984 | 36.4 | 0.509 | 0.633 | 14.0 | 3.9 | 1.1 | 0.6 | 10.8 |
| אולסטאר | אולסטאר | 5 | 15.4 | 0.500 | 0.600 | 7.2 | 1.2 | 0.4 | 0.0 | 6.2 |
סטטיסטיקות קריירה כשחקן > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968/1969 | בולטימור | 4 | 41.3 | 0.526 | 0.789 | 18.5 | 1.3 | – | – | 18.8 |
| 1969/1970 | בולטימור | 7 | 41.3 | 0.414 | 0.789 | 23.6 | 3.4 | – | – | 10.4 |
| 1970/1971 | בולטימור | 18 | 42.2 | 0.462 | 0.568 | 18.8 | 3.8 | – | – | 13.2 |
| 1971/1972 | בולטימור | 6 | 44.3 | 0.492 | 0.526 | 12.5 | 4.2 | – | – | 12.3 |
| 1972/1973 | בולטימור | 5 | 40.2 | 0.417 | 0.474 | 15.2 | 3.4 | – | – | 9.8 |
| 1973/1974 | קפיטל | 7 | 42.4 | 0.492 | 0.600 | 12.1 | 3.9 | 0.6 | 0.1 | 10.1 |
| 1974/1975 | וושינגטון | 17 | 43.2 | 0.546 | 0.656 | 16.2 | 3.8 | 0.9 | 1.2 | 10.7 |
| 1975/1976 | וושינגטון | 7 | 44.3 | 0.462 | 0.542 | 12.1 | 4.0 | 0.9 | 0.6 | 7.0 |
| 1976/1977 | וושינגטון | 9 | 40.9 | 0.556 | 0.583 | 11.7 | 4.9 | 0.9 | 0.7 | 7.4 |
| 1977/1978 | וושינגטון | 18 | 37.6 | 0.530 | 0.587 | 12.0 | 4.4 | 0.9 | 0.4 | 9.4 |
| 1978/1979 | וושינגטון | 19 | 38.7 | 0.494 | 0.609 | 13.3 | 3.4 | 0.9 | 0.7 | 10.3 |
| 1979/1980 | וושינגטון | 2 | 43.5 | 0.500 | 0.667 | 14.0 | 3.5 | 0.0 | 1.5 | 9.0 |
| קריירה | קריירה | 119 | 41.1 | 0.493 | 0.608 | 14.9 | 3.8 | 0.8 | 0.7 | 10.6 |
זיגפריד מכולץ

| --- | --- |

זיגפריד מכולץ
 לידה:  20 בספטמבר 1890 ממל, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  25 במאי 1975 (בגיל 84) הנובר, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1909–1921   1935 – 1945
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-192   מפקד הדיוויזיה ה-122   מפקד דיוויזיית המילואים ה-191   מפקד הדיוויזיה ה-49   מפקד הדיוויזיה ה-295
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל זיגפריד מכולץ (בגרמנית: Siegfried Macholz;‏ 20 בספטמבר 1890 – 25 במאי 1975), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

מכולץ נולד ב-20 בספטמבר 1890 בממל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס ליכל לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-152 (אלזס ה-1), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף מכולץ לרייכסווהר, אולם בשנת 1921 פרש מהצבא והצטרף למשטרת דנציג. ב-1 באוקטובר 1935 הועלה מכולץ לדרגת אוברסט לוטננט, וב-25 בנובמבר אותה שנה הצטרף לוורמאכט. ב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בינואר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-67.