stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרץ דוחה

| --- | --- |

מפרץ דוחה, כשברקע העיר דוחה
 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  קטר (מדינה) קטר
 קואורדינטות:  25°18′18″N 51°32′17″E﻿ / ﻿25.305°N 51.538°E﻿ / 25.305; 51.538
  (למפת דוחה מוגדלת) א-דעאין א-ריאן אל-וכרהמפרץ דוחה(למפת דוחה רגילה) א-דעאין א-ריאן אל-וכרהמפרץ דוחה
 
מבט על מפרץ דוחה בתחילת המאה ה-20
תצפית על מפרץ דוחה
מפרץ דוחה הוא מפרץ בדוחה, קטר. באזור המפרץ נמצא נמל דוחה (אנ').
תיאור

על פי תיאור של המשרד ההידרוגרפי של ארצות הברית (אנ') מ-1920: "החוף של המפרץ מאל בידה פונה צפונה, ומולו שונית נרחבת שנמשכת כמעט 1.75 מיל, שכמעט מתייבשת. בין השונית הזו לג'זירת כסאפלה יש תעלה צרה המובילה לאגן ניקוז ממערב לאותו אי, עם מים בגובה של 1.5 עד 3.5 פאתום."
מעבר שרק

ב-2011, הוכרז על הקמתו של מעבר שרק על ידי משרד המוניציפלי והתכנון העירוני של קטר. בפיקוח של הרשות לעבודות ציבוריות, התכון היה שיהיה חיבור על ידי גשר ומנהרות תת-קרקעיות בין וסט ביי לבין נמל התעופה הבין-לאומי חמד. המטרה מאחורי השקת התוכנית הייתה להכיל את התנועה הגואה בדוחה וכפרויקט הכנה למונדיאל 2022.
בינואר 2015, דווח על עיכוב בפרויקט, בעיקר בשל מחירי הנפט הנמוכים.
הערות שוליים

↑  United States Hydrographic Office (1920). Persian Gulf Pilot: Comprising the Persian Gulf, the Gulf of Omán and the Makrán Coast. U.S. Government Printing Office. p. 116. ארכיון מ-2021-11-30. נבדק ב-2021-11-30. This article incorporates text from this source, which is in the public domain.
↑  "Newly posted designs revive talk of Doha Bay Crossing, but project still far from reality". Doha News. 21 באפריל 2014. ארכיון מ-2015-07-11. נבדק ב-9 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sharq Crossing Programme". Ashghal. אורכב מ-המקור ב-22 בדצמבר 2015. נבדק ב-15 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Katherine Allen (24 בדצמבר 2013). "Calatrava's "Sharq Crossing" Planned for Doha Skyline". Archdaily.com. ארכיון מ-2021-02-11. נבדק ב-9 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Qatar: $12bn Sharq Crossing programme delayed (אורכב 17.12.2018 בארכיון Wayback Machine) January 21, 2015 Construction Week Online
מירצצושלאג

| --- | --- |
סמל מירצצושלאגסמל מירצצושלאג
נוף מירצצושלאג
נוף מירצצושלאג
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  שטיריה שטיריה
 מחוז:  מירצצושלאג
 שטח:  12.26 קמ"ר
 גובה:  670 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  8,156 (1 בינואר 2022)
  ‑ צפיפות:  754 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  47°36′27″N 15°40′23″E﻿ / ﻿47.6075°N 15.673055555556°E﻿ / 47.6075; 15.673055555556 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.muerzzuschlag.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהמירצצושלאג(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.מירצצושלאג(למפת שטיריה רגילה) גראץ לאובן קפנברג יודנבורג א. עילית א. תחתית ב. ה. סלובניה קרינתיה זלצבורגמירצצושלאג(למפת שטיריה מוגדלת) גראץ לאובן קפנברג יודנבורג א. עילית א. תחתית ב. ה. סלובניה קרינתיה זלצבורגמירצצושלאג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טקס קריאת בית הספר על שם הרטה רייך
הכניסה לגימנסיה על שמה של הרטה רייך
מִירְצְצוּשְלָאג (בגרמנית: Mürzzuschlag) היא עיר במדינת שטיריה באוסטריה. העיר נמצאת מדרום לווינה, בגובה 670 מטר מעל פני הים, על גדת הנחל מירץ אשר נתן לה את שמה. שטחה 12.26 קילומטר רבוע, מספר תושביה (נכון ל-31 בדצמבר 2005) הוא 9,241, וצפיפות האוכלוסין 754 תושבים לקילומטר רבוע.
העיירה משמשת אתר סקי פופולרי, שבו מבקרים מדי שנה תיירים מכל העולם. בעיירה נמצא המוזיאון הגדול בעולם לסקי ולספורט חורף. במירצצושלאג, השוכנת על תוואי מסילת זמרינג ההיסטורית, מצוי אף מוזיאון של קטרי רכבת וציוד נלווה. כן נמצא בה מוזיאון המוקדש למלחין הקלאסי יוהנס ברהמס, שכתב במקום את הסימפוניה הרביעית שלו הידועה כמירצצושלאגר (Mürzzuschlager) בין השנים 1884–1885. בעיירה בית ספר טכני, חנויות ספרים רבות ומסעדות.
מירצצושלאג ידועה בעיקר כעיירה בה נולדה וגדלה זוכת פרס נובל לספרות לשנת 2004, אלפרידה ילינק. השפעת העיירה ניכרת בכתביה של ילינק, ובמיוחד בספר "הפסנתרנית", אשר עובד לסרט קולנוע באותו שם (הסרט הופץ בישראל בשם "המורה לפסנתר"), ובספר "תשוקה". עוד נולדו בעיירה המהנדס ויקטור קפלן, ממציא טורבינת קפלן, והמוזיקולוג הלמוט ברנר.
מסילת זמרינג

במירצצושלאג מסתיים קטע מסילת רכבת היוצאת מגלוגניץ וחוצה את מעבר זמרינג למירצצושלאג. מסילת זמרינג חצתה לראשונה בהיסטוריה רכס בהרי האלפים ונחשבת כמסילה ההררית הראשונה בעולם, זאת בהתחשב בתוואי הקרקע שבו היא עוברת ובגובהה מעל פני הים. המסילה הייתה מסילת הרכבת ההררית הראשונה באירופה שנבנתה ברוחב מסילה תקני (1,435 מ"מ) והיא נמצאת בשימוש עד היום. מסילת זמרינג היא חלק מרשת המסילות של הרכבת הדרום-אוסטרית ומקשרת בין הבירה וינה לבין נמל טריאסטה באיטליה. בעת סלילת המסילה נמל טריאסטה היה נמל הים היחיד בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית ומשמש עד היום כמוצא מרכזי לים ממדינת אוסטריה.
יהודים במירצצושלאג

לאחר שבשנת 1867 בוטל חוק "איסור היהודים" (Judensperre) באוסטריה, שהיה קיים מאז שלהי ימי הביניים, היגרו בשלהי המאה התשע עשרה יהודים גם לעיירה מירצצושלאג (Mürzzuschlag). בשנת 1910, הגיע המספר לשיא במחוז מירצצושלאג – 101 יהודים – מתוכם בעיירה מירצצושלאג חיו 29 יהודים. בחציה השני של המאה ה-19 היו במירצצושלאג יהודים במקצועות הבאים: עורכי דין, דוורים, פקידי חברת הרכבות, סוחרים, מכונאי, רופא ותעשיין.
למרות המספר הזעום של היהודים, היו במקום גילויי אנטישמיות כפי שהם משתקפים בעיתונות המקומית "אוברשטיירבלאט", ומאז 1899 גם בעיתון "מירצצושלאגר ווֹכנבלאט". מטרה מיוחדת היוו הסוחרים היהודים של העיירה. למשל, כאשר עמדה להיפתח חנות חדשה בשנת 1910 של פרנץ האס, הזהיר העיתון "מירצצושלאגר בצירקסבוטה" על "היאחזות יהודית חדשה... יש לנו מן הסוג הזה במירצצושלאג באמת די והותר, ואין צורך בהתנחלויות נוספות כאלה, שמפניהן כלל לא ניתן להתגונן". ביקורת רבה הייתה גם על אתר התיירות הסמוך זמרינג, שעשירי וינה, ובהן משפחות רבות של יהודים, בילו בו.
בימי מלחמת העולם הראשונה חיו בעיירה כ-30 יהודים מתבוללים (חלקם שירתו בצבא האוסטרו-הונגרי והשתתפו בלחימה בקרבות הנהר איזונצו), ועד אמצע שנות העשרים נותרו רק 16. בעת סיפוח אוסטריה לגרמניה (ה'אנשלוס', 13 במרץ 1938) חיו במירצצושלאג המשפחות היהודיות אייזלר, האס וקרפנר. משפחת היים עזבה את המקום זמן-מה קודם לכן. אחרי ליל הבדולח חלק מן הגברים נשלחו למחנה עבודה בדכאו. משחזרו מדכאו רכושם עבר תהליך של "אריזציה" (חובת 'מכירה' של הרכוש, במחיר מגוחך, לתושבים ממוצא אַרי). המשפחות גורשו. חלקם עלה לפלשתינה. לאחר המלחמה חלק קטן מן הרכוש הושב לאחר הליכי השבה מייגעים. ככל הידוע נכון לכתיבת ערך זה (2010) אין יהודים במירצצושלאג.
ביום 23 בנובמבר 2012 כיבדה העיירה מירצצושלאג את זכרה של הגב' הרטה רייך (אייזלר בנעוריה), שנולדה בעיירה וגורשה ממנה אחרי האנשלוס, וחיה בין השנים 1944–2012 בישראל, וקראה את בית הספר התיכון המקומי על שמה: Herta Reich Gymnasium
ערים תאומות

טנזניה ארושה, טנזניה
לקריאה נוספת

ה' הלבריינר וה' גרובר, חיים יהודיים ואנטישמיות במירצצושלאג במאות התשע עשרה והעשרים, בתוך: הרטה רייך, "בתוך יומיים", הוצאת כרמל, ירושלים, 2009, עמ' 61–99.
Herta Reich, Zwei Tage Zeit, Die Flucht einer Mürzzuschlager Jüdin 1938-1944, Clio Verlag, Graz, 1998.
מפרץ דארבל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  66°30′00″S 65°55′00″W﻿ / ﻿66.5°S 65.9167°W﻿ / -66.5; -65.9167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ דארבל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ דארבל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ דארבל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ דארבל
 
מפרץ דארבל (באנגלית: Darbel Bay) הוא מפרץ שרוחבו 45 ק"מ, המכרסם בחוף המערבי של ארץ גרהאם בין חצי האי סטרשר לחצי האי פרניק, ביבשת אנטארקטיקה.
הכניסה אליו היא דרומית-מערבית לכף בלו וצפונית-מזרחית לכף ריי.
הקרחונים וידמארק אייס פיאדמונט, קארדל, ארסקין, הופקינס, דראמונד, וידואוסון, מקיין, סולון ושקורפיל מזינים את המפרץ.
היסטוריה > גילוי המפרץ

המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה, 1908–1910, בהנהגת ז'אן-באטיסט שארקו גילתה את המפרץ, מיפתה אותו בקווים כלליים.
המפרץ מופה בשנית בשנת 1931 על ידי סגל חקירות דיסקברי על ספינת המחקר "דיסקברי II", ושוב על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, 1934–1937, בראשות ג'ון ריימיל.
היסטוריה > מקור השם

שארקו נתן למפרץ השם "Baie Marin Darbel".
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע היסטורי וגאוגרפי
מירקו נובוסל

מירקו נובוסל (בקרואטית: Mirko Novosel;‏ 30 ביוני 1938 – 20 ביולי 2023) היה כדורסלן ומאמן כדורסל קרואטי.
נובוסל אימן כמה מהשחקנים הגדולים ביותר ביוגוסלביה לשעבר ובקרואטיה, ובהם קרשימיר צ'וסיץ' ודראז'ן פטרוביץ'. הוא נבחר להיכל התהילה של הכדורסל כמאמן ב-7 בספטמבר 2007 ולהיכל התהילה של פיב"א כמאמן ב-2010.
קריירת משחק

נובוסל שיחק כדורסל מועדונים מ-1952 עד 1966 במדי לוקומוטיבה זאגרב.
קריירת אימון

נובוסל אימן את ציבונה זאגרב במשך 15 שנים שהתפרשו על פני שלוש תקופות, והוביל אותה לשתי זכיות בליגה היוגוסלבית, לשבעה גביעי יוגוסלביה ושני גביעי אירופה לאלופות ב-1985 ו-1986, אז נבחר למאמן השנה באירופה.
לאחר מכן אימן את נאפולי האיטלקית במשך שנתיים.
קריירת אימון > בנבחרת הלאומית

כמאמן הוביל נובוסל את נבחרת יוגוסלביה בכדורסל למדליית כסף באליפות העולם 1974 ובאולימפיאדת מונטריאול 1976, ולמדליית ארד באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984. הוא גם זכה איתה באליפויות אירופה ב-1973 וב-1975.
נובוסל היה גם מאמן נבחרת קרואטיה, והוביל אותה למדליית הארד באליפות אירופה בכדורסל 1993.
מוות

נובוסל מת ב-20 ביולי 2023, בגיל 85.
הערות שוליים

1 2  The Naismith Memorial Basketball Hall of Fame: Mirko Novosel, היכל התהילה של הכדורסל (באנגלית)
↑  HALL OF FAMERS: Mirko Novosel (Croatia), היכל התהילה של פיב"א (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4733 085X  LCCN: no2007024670  NSK: 000048805  VIAF: 68703072   WorldCat (עם VIAF): 68703072
מסדר החרצית

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  יפןיפן
 מפקד המסדר:  קיסר יפן
 למען:  הנאתו של המונרך
 סטטוס:  מסדר פעיל
 דרגות וסוגים:  ענק  סרט גדול
 נוסד:  1876
 היררכיה
 עיטור נמוך יותר:  מסדר פרחי הפאולוניה
המסדר העליון של החרצית (ביפנית: 大勲位菊花章, תעתיק: דאי-קונאי קיקָה-שוֹ) הוא המסדר הגבוה ביותר ביפן. דרגת הסרט הגדול של המסדר נוסדה ב-1876 על ידי הקיסר מוצוהיטו, ודרגת הענק נוסדה ב-4 בינואר 1888. למעשה, אין כל הבדל בין הדרגות השונות, ומבחינה טכנית למסדר דרגה אחת בלבד. בניגוד למקביליו האירופאים, ניתן לצרף אדם למסדר לאחר מותו.
עיטור הצוואר מוענק אך ורק לאחר המוות, מלבד הקיסר, המחזיק בו אוטומטית. יוצאים מן הכלל הם ראשי מדינות זרות, העונדים את העיטור כסמל לידידות. עיטור הסרט הגדול הוא העיטור הגבוה ביותר אותו יכול אזרח יפני לקבל במהלך חייו. מלבד חברי המשפחה הקיסרית, הוענקו רק שלושה עיטורי סרט ליפנים בימי חייהם, ועוד אחד-עשר לאחר המוות.
תג המסדר מכיל קרניים לבנות מצופות אמייל ובעלות שולי זהב, ובמרכזו דיסקה אדומה - המייצגת את השמש העולה. בכל אחת מפינות התג מופיע פרח חרצית צהוב מצופה אמייל על רקע עלי חרצית מצופים אמייל. התג תלוי על פרח חרצית מצופה אמייל, המוצמד לסרט או לענק.
כוכב המסדר זהה לתג, אך הוא בצבע כסף וללא הפרח המחבר, ויש לענוד אותו בצד שמאל של החזה. הסרט הגדול הוא אדום בעל שוליים כחולים כהים, ויש לענוד אותו על כתף ימין.
מקבלי העיטור

להלן רשימה חלקית של חברי המסדר:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |  ענק אקיהיטו, קיסר יפן  אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת  קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה  ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, מלך בהוטן  עבדאללה השני, מלך ירדן  בניטו מוסוליני |  סרט גדול פיליפ, דוכס אדינבורו  צ'ארלס, נסיך ויילס  ויקטוריה, נסיכת שוודיה  יסוהירו נקסונה  טומאס הנדריק אילווס  רונלד רייגן |
ראו גם

מסדר השמש העולה
מסדר ההצטיינות

ערך זה עוסק במסדר ההצטיינות הבריטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מדליה של מסדר ההצטיינות שקיבלה דורותי קרופוט הודג'קין, מוצגת בחברה המלכותית בלונדון
מסדר ההצטיינות (באנגלית: Order of Merit) הוא אות כבוד בבריטניה ובחבר העמים הבריטי המוענק על ידי המונרך. התואר נוצר ב-1902 על ידי המלך אדוארד השביעי והתבסס על העיטור הצבאי הפרוסי "פור לה מריט". העיטור הוענק כהוקרה על שירות בהצטיינות בצבא, במדע, באמנות, בספרות או עבור קידום התרבות. מינויים למסדר הם מתנה אישית של המלך ולא נדרש ייעוץ מיניסטריאלי. מסדר ההצטיינות מדורג מתחת לאביר הצלב המפואר (Knight Grand Cross) של מסדר האמבט, ואף על פי שהוא אינו מעניק לשותפים בו זכות לתואר אצולה, זכאים המקבלים אותו להוסיף את הסיומת O.M (קיצור של Order of Merit) לשמם.
העיטור מעוצב כצלב אדום שמעליו כתר מוזהב. העיטורים לאנשי צבא, שהם נדירים יותר, שונים מאלה הניתנים לאזרחים בשל תוספת של זוג חרבות מוצלבות מאחורי המדליה המרכזית. צבעי הסרט הם כחול ואדום.
המסדר מוגבל למלך ולעשרים וארבעה חברים, אך ניתן לצרף אזרחים זרים כ"חברים של כבוד", כך למשל נלסון מנדלה היה חבר של כבוד במסדר ההצטיינות. המסדר היה פתוח לנשים מאז ייסודו, פלורנס נייטינגייל הייתה האישה הראשונה שזכתה לכבוד ב-1907.
ראו גם

לרשימה הנוכחית והעדכנית של חברי מסדר ההצטיינות ראו בערך המקביל בוויקיפדיה האנגלית.
לקריאה נוספת

Stanley, Martin.;  The Order of Merit  I. B. Tauris, 2007 ISBN 1-86064-848-7
מסע אסטראלי

"היפרדות הגוף הרוחני". לקוח מהספרון הסיני "סוד הפרח הזהוב", העוסק באלכימיה ומדיטציה
מסע אסטראלי, הנקרא גם הקרנה חוץ-גופית וריחוף בין-ממדי, הוא פרשנות כוללת לכל צורות ה"חוויה החוץ גופית" אשר גורסת כי ה"גוף האסטראלי" (לעיתים הנפש או הנשמה) מתנתק מהגוף הפיזי ומסוגל לרחף מחוצה לו, במישור הבין ממדי, המהווה שם כולל לתיאורי העולמות הרוחניים אליהן מגיע הגוף האסטראלי בנדודיו.
רעיון הריחוף הבין ממדי מושרש בתיאורי הדת הנפוצים של החיים שלאחר המוות, ובהם מסע או 'עליית' המודעות או הנפש מתוארים כחוויה המתרחשת מחוץ לגוף ובה הגוף הרוחני מגיע למישורי קיום גבוהים יותר. לדוגמה במסורת הפילוסופיה הניאופלטונית, העולם הפיזי כולו הוא הוויה נחותה ורביעית במספר מבין ארבעה מישורים בין ממדים. הפילוסוף פלוטינוס תיאר כיצד הנפש, אשר נתונה בו בעת לעולם זה ולעולם עליון ממנה, יכולה להיפרד מהגוף ולצאת למסע אסטראלי בעודה נתונה לחיים הגופניים. למעשה הוא טען כי נפשו שלו עברה חוויה כזו, אותה תיאר כ"ראיית אור וזוהר שאין הלשון מסוגלת לבטא ואין האוזניים מסוגלות לשמוע". בהשאילו את משל המערה מאפלטון, תיאר פלוטינוס את המסע האסטראלי כחוויה מיסטית בה הנפש, שמטבעה שואפת לעלות לממדים נשגבים יותר של תודעה, רואה כמה נפסד העולם הפיזיקלי.
במקרים אחרים, הריחוף הבין ממדי מקושר לחוויית סף מוות וכמו כן מדווח באופן תכוף כמתרחש באופן אקראי בהקשר לצורות שונות של מדיטציה, שינה וחלימה, מחלה ועליית חום הגוף, מעבר ניתוח כירורגי, חוויות נטילת סמים ושיתוק שינה. לעיתים החוויה תדווח כ"חוויית התגלות", מפגש עם כפיל כביכול או עם דמות אשר נמצאת במקום אחר ובזמן אחר (ראה בילוקציה).
המסע האסטראלי מובא לפרקים לכדי עיבוד למען מטרה אישית, ולפרקים נתפס כיכולת הנצרכת לתרגול רוחני.
הדבר יכול לערב "ריחוף למישורי קיום גבוהים יותר" אך לרוב משמש לתיאור כל חוויה המתרחשת "מחוץ לגוף הפיזי", בכלל זה גם לחוויה החוץ גופית הבסיסית של מבט על הגוף מבחוץ או ממבט על.
האמונה כי אדם יכול לעבור חוויה חוץ-גופית נפוצה: מאות מקרים אישיים פורסמו במספר ספרים בשנות השישים והשבעים,[דרוש מקור] וסקירות דיווחו כי בין שמונה לחמישים אחוזים (בקהילות מסוימות) השיבו כי הם חוו חוויה שכזו.[דרוש מקור] אף על פי כן, הסברים רבים קיימים לחוויה החוץ גופית אשר לא כוללים בתוכם "בין ממדיות" של המישור או הגוף. ועל פי הדעה הרווחת בקרב מדענים, קיומו של המסע האסטראלי בו אדם מסוגל "לצאת מגופו" נמצא בגדר ממצא אנקדוטלי המבוסס על עדויות בלבד.
הערות שוליים

↑  על היתמרות הנפש בין העולמות ניתן לקרוא אצל ישפה, רפאל. פילוסופיה יהודית בימי הביניים. כרך א'. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. רעננה, 2007. עמ' 294-296
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294948705171  BNE: XX527607  BnF: cb11933764c (data)  GND: 4753070-4  LCCN: sh85008879  SUDOC: 027255379
מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה

| --- | --- |

שתי גרסאות של העיטור של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית
  
 פרטים
 מדינה:  איטליה איטליה
 סוג:  מסדר אבירות בן שש דרגות
 מפקד המסדר:  נשיא איטליה
 למען:  שירות או הישג ראויים
 זכאות:  אזרחים וחיילים
 סטטוס:  מסדר פעיל
 דרגות וסוגים:  צלב גדול עם שרשרת  צלב גדול  קצין גדול  מפקד  קצין  אביר
 נוסד:  3 במרץ 1951
 החליף את:  מסדר הכתר של איטליה
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  אין (הגבוה ביותר)
 
אביר הצלב הגדול, עיטור לתושב זר, מסדר הצטיינות של איטליה, 1980
מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה (באיטלקית: Ordine al merito della Repubblica Italiana) נוסד כמסדר האבירות הבכיר על ידי הנשיא השני של הרפובליקה האיטלקית, לואיג'י אינאודי בשנת 1951.
זהו הכבוד הגבוה ביותר שהרפובליקה מעניקה, והוא מוענק על "ההצטיינות שנרכשה על ידי האומה" בתחומי הספרות, האומנויות, הכלכלה, השירות הציבורי, ופעילות חברתית, פילנתרופית והומניטרית, ועל שירות ארוך ובולט בקריירה אזרחית וצבאית. אותיות התואר לאחר שמו של אדם שקיבל את עיטור המסדר הם OMRI.
המסדר החליף למעשה מסדרים לאומיים קודמים כמו המסדר האזרחי של סבויה (אנ') (1831), מסדר הכתר של איטליה (אנ') (1868), מסדר הקדושים מוריס ולזרוס (אנ') (1572) והמסדר העליון של הבשורה הקדושה ביותר (אנ') (1362).
דרגות

ההכרזה על הענקת האות מתקיימת אחת לשנה ב-2 ביוני, יום השנה להקמת הרפובליקה וב-27 בדצמבר, יום השנה להכרזת חוקת איטליה. עם זאת, אותות למועמד שהנשיא מחליט עליו על דעת עצמו הקשורים לסיום שירות או המוענקים לזרים עשויים להיות מוענקים בכל עת.
העיטור, ששונה בשנת 2001, נושא את הכיתוב "אל מריטו דלה רפובליקה" (Al Merito della Repubblica) המקיף את סמל איטליה על הצד הקדמי, והמשפטים בלטינית "לאיחוד המדינה" (Patriæ Unitati) ו"למען חירות האזרחים" (Civium Libertati) (למען חירות האזרחים) מקיפים את הראש של איטליה טוריטה, דמותה של איטליה כאישה בצד האחורי. שש הדרגות עם הסרטים התואמים הם כדלקמן:
| סרט (1951–2001) | סרט (מאז 2001) | דרגה | תואר מלא באיטלקית | כמות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | אביר הצלב הגדול עם שרשרת | Cavaliere di Gran Croce Decorato di Gran Cordone Ordine al Merito della Repubblica Italiana | 200 |
|  |  | אביר צלב גדול / דרגה ראשונה | Cavaliere di Gran Croce Ordine al Merito della Repubblica Italiana | 9,178 |
|  |  | קצין גדול / דרגה שנייה | Grande Ufficiale Ordine al Merito della Repubblica Italiana | 24,830 |
|  |  | מפקד / דרגה שלישית | Commendatore Ordine al Merito della Repubblica Italiana | 48,184 |
|  |  | קצין / דרגה רביעית | Ufficiale Ordine al Merito della Repubblica Italiana | 33,442 |
|  |  | אביר / דרגה חמישית | Cavaliere Ordine al Merito della Repubblica Italiana | 146,390 |

העיטור ניתן על פי צו של נשיא הרפובליקה האיטלקית, כראש מסדר האבירות, בהמלצת נשיא מועצת השרים. למעט בנסיבות יוצאות דופן, לא ניתן להעניק לאיש לראשונה דרגה גבוהה יותר מאביר. דרישת הגיל המינימלי היא בדרך כלל 35.
צלב הגדול של האביר עם שרשרת מוענק רק לראשי מדינות.
הערות שוליים

↑  Ordine al Merito della Repubblica Italiana
מריה פאשה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1909 מגדבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  21 בינואר 2000 (בגיל 91 בערך) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה הנאצית, הרייך הגרמני 
 
מריה תרז פון המרשטיין פאשה (בגרמנית: Maria Therese von Hammerstein Paasche ‏ 1909 – 21 בינואר 2000) הייתה פעילת התנגדות אנטי-נאצית וחוקרת ספרות גרמנייה. היא הסיעה יהודים אל מחוץ לגרמניה בשנותיו הראשונות של המשטר הנאצי ולאחר מכן היגרה מגרמניה הנאצית ליפן, שם התגוררה מספר שנים לפני שהתיישבה בארצות הברית.
החיים בגרמניה

המרשטיין נולדה ב-1909 במגדבורג, אחת משבעה ילדים שנולדו למריה פון לוטביץ (בתו של ולטר פון ליטוויץ) ולקורט פון המרשטיין-אקוורד, גנרל שלימים ישמש כמפקד העליון של הרייכסווהר בשנות ה-30 של המאה ה-20. היא ואחיה עודדו לחקור רעיונות אינטלקטואליים ופוליטיים; היו לה חברים יהודים ואיתם תכננה לעבור לארץ ישראל. היא נרשמה לבית ספר ציבורי שבו יכלה ללמוד חקלאות, והמשיכה את לימודיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין.
לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בשנת 1933, פאשה עזרה ליהודים ואינטלקטואלים להימלט מגרמניה על ידי כך שלקחה אותם לפראג על האופנוע שלה. היא גם סיפקה לקהילה היהודית ומתנגדים לנאצים בפראג עיתונים והזהירה אותם מפני תוכניות של הנאצים שלמדה מאביה. ב-1935 היא נישאה לג'ון ה. פאשה, ממוצא יהודי שאביו, הנס פאשה, היה פציפיסט ידוע. מריה וג'ון עברו לארץ ישראל לזמן קצר לפני שחזרו לגרמניה בגלל התפרצות טיפוס הבטן. הם היגרו ליפן לאחר מספר חקירות שנערכו על ידי הגסטפו. אביה של מריה תכנן ללא הצלחה להרוג את היטלר ב-1939, ושניים מאחיה השתתפו בקנוניה נוספת להרוג את היטלר ב-1944; אמה ושני אחיה נכלאו במחנות ריכוז עד סוף מלחמת העולם השנייה.
החיים בארצות הברית

מריה וג'ון פאשה חיו מספר שנים ביפן, שם נולדו כל ארבעת ילדיהם, אך היגרו לסן פרנסיסקו ב-1948 עקב חשש מקהילת הגולים הגרמנית וממעקב על ידי המשטרה היפנית. בסן פרנסיסקו, מריה ניקתה בתחילה בתים בזמן שג'ון עבד במפעל שימורים של עגבניות. היא המשיכה להיות חוקרת ספרות, ודיברה בגרמנית, צרפתית, רוסית ואנגלית. בשלב מאוחר יותר, היא התגוררה בבית אבות יהודי בסן פרנסיסקו; היא הייתה התושבת הלא-יהודית השנייה אי פעם של המתקן. היא מתה בסן פרנסיסקו ב-21 בינואר 2000 מאי-ספיקת לב.
פאשה היה נושא לסרט דוקומנטרי משנת 1999, "אומץ שקט: מריה תרז פון המרשטיין והקרב שלה נגד הנאציזם", שמומן על ידי ארגון בני ברית וממשלת גרמניה.
הערות שוליים

↑  Morris, Paula. "Paasche, Maria (1909–2000)". Women in World History: A Biographical Encyclopedia. נבדק ב-15 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Martin, Douglas (13 בפברואר 2000). "Maria Paasche, 90, Helped Jews in Germany Flee Nazis". The New York Times. נבדק ב-15 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Curiel, Jonathan (5 בפברואר 2000). "Maria Paasche, Daughter Of German General Who Helped Jews Escape Nazis". San Francisco Chronicle. נבדק ב-16 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1235080250  VIAF: 2191162368028825790001   WorldCat (עם VIAF): 2191162368028825790001
מפרץ דוז

| --- | --- |

מבט לכיוון מזרח - לעבר מפרץ דוז
 מידע כללי
 על שם:  Samuel August Duse 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  63°32′00″S 57°15′00″W﻿ / ﻿63.5333°S 57.25°W﻿ / -63.5333; -57.25
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ דוז(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ דוז(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ דוז(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ דוז
 
מפרץ דוז או מפרץ דוזה (באנגלית: Duse Bay) הוא מפרץ בצידו הדרומי של חצי האי טריניטי, בחלקו הצפוני ביותר של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המפרץ ממוקם בין נקודת וייו, לבין צידו המערבי של חצי האי טאבארין.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי משלחת חקר בפיקודו של יוהאן גונאר אנדרשון (Johan Gunnar Andersson), מטעם המשלחת השוודית באנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901 – 1904, בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי אוטו נורדנשלד.
נורדנשלד קרא למפרץ על שמו של לוטננט ד. א. דוזה (S.A. Duse).
לקריאה נוספת

• Geological Survey (U.S.), , P 12, 15
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Kevin M. Foley, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , USGS, Geologic Investigations Series Map I–2600–A
• Beriain, Eneko & Ruiz Pereira, Sebastián. (2016), , May 2016, Conference: XVI Glaciological SymposiumAt: St. Petersburg, Russia
• Drennan R, Dahlgren TG, Linse K and Glover AG (2021), , Front. Mar. Sci. 7:595303. doi: 10.3389/fmars.2020.595303
• Reece, A. (1950), , Journal of Glaciology, 1(8), 404-409. https://doi:10.3189/S0022143000012703
• Almond Peter M., Linse Katrin, Dreutter Simon, Grant Susie M., Griffiths Huw J., Whittle Rowan J., Mackenzie Melanie, Reid William D. K. (2021), , Frontiers in Marine Science, 8 DOI=10.3389/fmars.2021.614496
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
מריה פון טשנאדי

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1911 Petrila, רומניה 
 פטירה:  16 במרץ 2001 (בגיל 89) מינכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1932 
 בן או בת זוג:  גזה פון רדוואני (1937–27 בנובמבר 1986)  Bruno Duday 
 
מריה פון טשנאדי (בהונגרית: Tasnády Fekete Mária;‏ 16 בנובמבר 1911 – 	16 במרץ 2001) הייתה שחקנית הונגרייה.
ראשית חייה

פון טשנאדי נולדה בטרנסילבניה שאז הייתה בשליטת האימפריה האוסטרו הונגרית לזוג הורים הונגרים. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה להונגריה ובשנת 1932 לגרמניה אך בשנת 1938 חזרה להונגריה אותה עזבה בשנת 1948.
היא למדה ספרות באוניברסיטת בודפשט.
ב-1931 נבחרה למיס הונגריה והתמודדה בתחרות מיס אירופה.
קריירה

ב-1932 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט הקומדייה "Wenn die Liebe Mode macht". ב-1936 שיחקה בתפקיד הראשי ב"Schlußakkord", מלודרמה אודות השלטון הנאצי. ב-1937 שיחקה בסרט "Menschen ohne Vaterland" המתרחש בלטביה בזמן מלחמת העולם הראשונה.
ב-1940 שיחקה בסרט ההיסטורי "סרייבו" העוסק ברצח פרנץ פרדיננד. ב-1941 שיחקה בסרט הפשע "Alarm". ב-1942 שיחקה בסרט התעמולה האיטלקי "בנגזי".
לאחר מלחמת העולם השנייה החלה לעבוד ברדיו אירופה החופשית והתגוררה במינכן.
ב-1951 היא גילמה את אמו של אנריקו קארוזו בסרט ביוגרפי אודותיו. ב-1955 מצודת ויבורג שיחקה בסרט "André and Ursula" המבוסס על רומן גרמני.
בנוסף למשחק היא עסקה גם בתחום המוזיקה.
חיים אישיים

ב-1954 עברה להתגורר במינכן, היא נישאה פעמיים (החל משנת 1937 עם גזה פון רדוואני).