stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארץ פרנץ יוזף
היסטוריה

הגילוי המוכר הראשון של הארכיפלג היה ב-1873 על ידי יוליוס פון פאייר וקרל ווייפרכט חברי המשלחת האוסטרו הונגרית אל הקוטב הצפוני. ספינתם הגיעה אל האיים כאשר ניסו למצוא את המעבר הצפון-מזרחי. לאחר גילויים של האיים הדרומיים של הארכיפלג הם העניקו לארכיפלג את שמו, לכבודו של פרנץ יוזף הראשון קיסר אוסטרו הונגריה. הנורווגים פריטיוף ננסן ו-יילמר יוהנסן עברו בין האיים ב-1895–1896 לאחר שכשל ניסיונם להגיע אל הקוטב. ב-1914 הנווט הרוסי ולריאן אלבאנוב ואיש הצוות אלכסנדר קונרד היו הניצולים היחידים ממשלחתו הכושלת של ברוניסלב אל הקוטב. הם הגיעו בזמן אל כף פלורה שעל האי נורת'ברוק שם הם ידעו כי נשארה בקתה עם ציוד שהשאיר החוקר הבריטי פרדריק ג'ורג' ג'קסון במשלחת הקודמת. אלבאנוב וקונרד ניצלו בזמן על ידי גאורגי סדוב כאשר החלו להתכונן לחורף. חוויותיהם פורסמו ביומנו של אלבאנוב תחת השם- "בארץ המוות הלבן".
עם כניסתם של מנועי הקיטור לכלי השיט עלה מספר המשלחות שהגיעו אל האיים. רובן הגיעו מנורווגיה. בשנות העשרים המאוחרות של המאה העשרים גם נורווגיה וגם ברית המועצות תבעו בעלות על האיים. הנורווגים כינו את האיים "ארץ פריטיוף ננסן". ברית המועצות תבעה חלק מהאזור הארקטי שכלל את ארץ פרנץ יוזף ואת האי ויקטוריה הסמוך בצו שהוצא ב-15 באוקטובר 1926. כנגד צו זה פרסמה ממשלת נורווגיה מחאה רשמית. לאחר פרסום הצו, אף על פי שנורווגיה הרשמית המשיכה לתבוע את בעלותה על האיים היא סירבה לעשות פעולות רשמיות שיסדירו את מעמד האיים, אולם היא לא התנגדה ליוזמות פרטיות. ב-1929 מימן איל ההון, הימאי הנורווגי לארס כריסטיאנסן, שתגליותיו סיפחו לנורווגיה שני איים בקרבת אנטארקטיקה, משלחת של שתי ספינות שיצאו לעבר האיים. ההוראות שהם קיבלו היו להקים תחנת אלחוט מאוישת ולהשאיר צוות שיעשה את החורף באיי פרנץ יוזף, וכן לתבוע את הבעלות על האי ויקטוריה בשמו של כריסטיאנסן. המטרה הייתה להשיג אחיזה חוקית בחלק מהארכיפלג לפני שהסובייטים יעשו זאת. המשלחת לא הצליחה להגיע אל ארץ פרנץ יוזף בשל תנאי קרח קשים, ובזמן שהם חיכו לתנאים טובים יותר הם הופתעו - בוקעת הקרח הסובייטית "גאורגי סאדוב" הקדימה אותם.
ב-29 ביולי 1929 פרופסור שמידט, אחד מחברי משלחת ה- "סדוב" הניף את דגל ברית המועצות במפרץ טיקאיה ובאי הוקר והכריז כי ארץ פרנץ יוזף היא חלק מברית המועצות. הנורווגים לא ערערו באופן רשמי על הסיפוח הסובייטי של ארץ פרנץ יוזף אולם הם המשיכו למקד את מאמציהם בנוגע לאי ויקטוריה. הוויכוח על האי ויקטוריה הסתיים בספטמבר 1932 כאשר ברית המועצות סיפחה את האי.
ביולי 1931 טסה ספינת האוויר הגרמנית הצפלין מברלין לאי הוקר דרך לנינגרד. לאחר טיסה מזרחה לאורך קו הרוחב 81 מעלות צפון אל הארכיפלג סברניה זמליה הוא חזר אל האי הוקר והחל בצילום אווירי חלוצי של הארכיפלג. בטיסה זו הוא הגיע עד לאי רודולף שבצפון הרחוק.
במשך שנות המלחמה הקרה אזור הקוטב הפך לאזור חיץ חם בין ברית המועצות לארצות הברית והרבה נקודות באזור הארקטי הפכו למקומות אסטרטגיים חיוניים. האיים הוכרזו כאזור ביטחוני לאומי החל משנות השלושים ועד להתפרקותה של ברית המועצות ב-1991 והם הפכו לאזור אסור לזרים. שדה תעופה נבנה באי גרהאם בל ששימש כבסיס למפציצים הרוסיים וכן הוא שימש אתר למשימות אימונים שהיו שכיחות מאוד בין ארץ פרנץ יוזף נוביה זמליה ורוסיה היבשתית. למרות שהאי היה נקודה צבאית רגישה אוניית נוסעים ביקרה בו ב-1971.
ב-2005 הגאוגרף האוסטרי כריסטוף יובנריך הגיע אל האי בראש משלחת אוסטרית – רוסית במטרה להתחקות אחר עקבותיהם של פאייר ו- ווייפרכט.
החל מה-15 ביוני 2009 הארכיפלג הוא חלק מהייסוד מחדש של הפארק הלאומי הארקטי הרוסי.
מזג האוויר

בינואר הטמפרטורה היום יומית הרגילה היא בין ‎-15°C לבין ‎−10.5°C. ביולי הטמפרטורה הרגילה היא בין 0°C לבין 2.2°C. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא ‎-12.8°C. בשלושים השנים האחרונות הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה באיים הייתה 13°C והנמוכה ביותר הייתה −54°C. משקעים יש כל השנה אולם הם רבים יותר בעונות המעבר - סוף האביב והסתיו. ערפל נפוץ מאוד בסוף הקיץ.
בעלי חיים

האקולוגיה בארץ פרנץ יוזף מושפעת מהאקלים הקר והקשה, אולם היא בכל זאת תומכת במגוון של אוכלוסיות בעלי חיים. בעלי חיים מקומיים מורכבים ברובם מהניבתן, שועל השלג, דוב קוטב, כלבי ים וסנאי השלג. דובי הקוטב באזור זה דומים לשאר דובי הקוטב בתת-האזור הארקטי, אולם דובים אלו שונים מבחינה גנטית משאר תתי הקבוצות של דובי הקוטב. בין הציפורים שמגיעות אל האי ניתן למצוא את הריסה (Kittiwake), ה- Fulmar, ושחפים. לעיתים קרובות ניתן לזהות את הלבנתן הלבן בחופי האיים. אוכלוסיות של אייל הצפון נמצאות על האי הוקר.
האיים החשובים

ברשימה הבאה מפורטים האיים החשובים בין איי הארכיפלג וחשיבותם:
ארץ אלכסנדרה (Земля Александры) - האי המערבי ביותר בארכיפלג. גודלו הוא 1,051 קמ"ר בקירוב. על האי נמצא בסיס של חיל האוויר הרוסי התלתן הארקטי. בסיס זה היה אחת התחנות המטאורולוגית החשובות ביותר בזמן המלחמה הקרה.
אי רודולף (Остров Рудольфа) - האי הצפוני ביותר בארכיפלג. האי שימש כתחנת חנייה והערכות למספר משלחות אל הקוטב בסוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים.
אי גרהאם בל (Остров Греэм-Белл) - אחד מהאיים הגדולים בארכיפלג. על אי זה נמצא שדה התעופה הגדול בארכיפלג. בתקופת המלחמה הקרה שכן באי זה בסיס צבאי גדול וכן שדה תעופה צבאי בו שכנו בקביעות מטוסי קרב רוסיים.
אי הוקר (остров Гукера) - אי זה שימש בסיס למשלחות אל הקוטב. גם באי זה שכנה תחנה מטאורולוגית שפעלה בין השנים 1929 ו-1963. על אי זה נחתה ספינת האוויר הצפלין ביולי 1931.
אי נורת'ברוק (Остров Нортбрук) - על האי נמצא המקום הנגיש ביותר בארכיפלג שהיה הבסיס הנוח ביותר למשלחות אל הקוטב. בנקודה זו- כף פלורה אירע המפגש המקרי בין משלחתו של ננסן הנורווגי לבין זו של הבריטי פרדריק ג'ורג' ג'קסון.
אי ג'קסון (Остров Джексона) - המקום בו שהו הנורווגים פריטיוף ננסן ויילמר יוהנסן בחורף 1895–1896 לאחר שנכשל ניסיונם להגיע אל הקוטב.
אי הול (Остров Галля) - האי הראשון מבין איי הארכיפלג שהתגלה בשלושים באוגוסט 1873.
ארץ ג'ורג' (Земля Георга) - האי הגדול ביותר בארכיפלג. גודלו הוא 2,821 קמ"ר.
ארץ וילצ'ק (Земля Вильчека) - האי השני בגודלו בארכיפלג. שטחו 2,203 קמ"ר. מופרד מהאי הול על ידי מצר אוסטרי.
אי וינר נוישטדט (Остров Винер-Нёйштадт) - האי בו נמצאת הפסגה הגבוהה ביותר בארכיפלג שגובהה הוא 620 מטרים מעל פני הים.
שמות האיים

מעט מאוד משמות האיים בארץ פרנץ יוזף הם שמות רוסיים. רוב השמות הם גרמניים, בריטיים, איטלקיים ובמקרה אחד שם ממוצא נורווגי.
רוב האיים קיבלו את שמם על ידי המשלחת האוסטרו הונגרית של וויפרכט ופאייר ב-1873. השמות שהם נתנו היו לכבודם של שושלות מלוכה ואריסטוקרטיה באוסטרו הונגריה. כמו כן הם נתנו שמות לכבודם של אצילים שסייעו במימונה של המשלחת שלהם. מאיזושהי סיבה שלא כמו בשאר רוסיה שם ניתנו שמות חדשים למקומות שנקראו על שם אצילים השמות שניתנו בארץ פרנץ יוזץ לא שונו לאורך התקופה הסובייטית.
השם הנורווגי היחיד- "Hvidtenland" "הארץ הלבנה" או ברוסית בלייה זמליה (Белая Земля) ניתן על ידי משלחתו של פריטיוף ננסן ב-1893.
ב-1895 נתנה המשלחת הבריטית של פרדריק ג'ורג' ג'קסון שמות בריטיים על שמם של חוקרי קוטב בריטיים או של חברים בחברה הגאוגרפית המלכותית על שמם של הספונסרים של המשלחת.
ב-1901 נתנה משלחת אמריקנית שמות מדענים או חוקרי קוטב אמריקניים לפעמים על חשבון שמות קודמים שהיו למקומות אלו.
כמו כן ישנם שמות מעטים שניתנו על שמם של חוקרי קוטב איטלקיים ב-1905.
הצי הספרדי

| --- | --- |

סמל הצי הספרדי
 פרטים
 מדינה:  ספרד ספרד
 שיוך:  הכוחות המזוינים של ספרד 
 סוג:  חיל ים, מתמחה בלוחמה ימית
 בסיס האם:  Cuartel General de la Armada 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  המאה ה-15 – הווה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  20,838 (2016)
 ציוד עיקרי:  139 ספינות
 כלי טיס:  59
 פיקוד
 מפקדים:  פליפה השישי, מלך ספרד   אדמירל אנטוניו פיניירו (מאפריל 2023)
 
דגלון החרטום של הצי הספרדי
הצי הספרדי (בספרדית: Armada Española) הוא הזרוע הימית של הכוחות המזוינים של ספרד, ואחד מציי המלחמה הוותיקים ביותר בעולם. לזכות הצי הספרדי נזקפים הישגים היסטוריים חשובים, שהחשובים בהם היו גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס והקפת העולם על ידי פרדיננד מגלן וחואן סבסטיאן אלקנו. במהלך מאות שנים שימש הצי הספרדי בתפקיד לוגיסטי מרכזי באימפריה הספרדית והגן על רשת נרחבת של נתיבי סחר לרוחב האוקיינוס האטלנטי בין אמריקה לאתיופיה וברחבי האוקיינוס השקט בין אסיה לאמריקה.
במאות ה-16 ו-17 היה הצי הספרדי הכוח הימי החזק ביותר בעולם, ובחלק מהתקופה גם הגדול ביותר. תחת שלטון המלכים מבית בורבון עבר הצי במאה ה-18 רפורמה ששיפרה את היכולות הלוגיסטיות והצבאיות שלו. במהלך אותה מאה היה הצי הספרדי השלישי בעולם בגודלו. במאה ה-19 הפעיל הצי הספרדי צוללת שנבנתה בספרד, שהייתה אחת מהצוללות הצבאיות הראשונות. בנוסף עשה הצי הספרדי צעדים חשובים ביצירת המשחתת ושוב השיג הישג חשוב בניווט, כאשר הפריגטה מחופת השריון נומנסיה (Numancia) הקיפה את כדור הארץ, בפעם הראשונה לאונייה מסוג זה.
הצי הספרדי בעשור השני של המאה ה-21 הוא הרביעי בגודלו באירופה, אחרי הצי הרוסי, הצי המלכותי הבריטי והצי הצרפתי. בדירוג העולמי נמצא הצי הספרדי במקום השביעי, כשלפניו הציים האירופיים האמורים וכן צי ארצות הברית, הצי הסיני והצי ההודי. בסיסיו העיקריים של הצי הספרדי ממוקמים ברוטה, פרול, סן פרננדו וקרטחנה.
היסטוריה > ימי הביניים

שורשי הצי הספרדי נעוצים עוד בתקופה שלפני איחודה של ספרד. שתיים מן הממלכות הנוצריות העיקריות בספרד, קסטיליה ואראגון, היו בעלות ציי מלחמה גדולים. הצי של אראגון היה השלישי בגודלו בין ציי הים התיכון בסוף ימי הביניים, אחרי הציים של ונציה ושל ג'נובה (עד אמצע המאה ה-15, אז עבר הצי של אראגון בגודלו את הצי של ג'נובה). עוצמתה הימית של אראגון איפשרה לה להשתלט על מספר רב של טריטוריות בים התיכון, יותר מכל ישות אירופאית אחרת, ובכללן האיים הבלאריים, סרדיניה, סיציליה, דרום איטליה ולזמן קצר גם דוכסות אתונה (אטיקה ובויאוטיה).
במקביל לפעילות הימית של אראגון, פעלה גם קסטיליה בתחום הימי במסגרת הרקונקיסטה, נגד הממלכות המוּריות, וכחלק מפעילות זו לכדה קסטיליה ב-1232 את קדיס. קסטיליה גם סייעה לממלכת צרפת נגד אנגליה במהלך מלחמת מאה השנים, ובמהלך המלחמה לחם הצי הקסטיליאני בצי האנגלי ופשט על ערי חוף באנגליה. קשרי המסחר הענפים של קסטיליה עם ערי המסחר בארצות השפלה הביאו לכך שתעלת למאנש הייתה למעשה "תעלה ספרדית". ב-1402 השתלטה משלחת קסטיליאנית בראשות מגלה הארצות הצרפתי, ז'אן דה בטנקור על האיים הקנריים עבור שליט קסטיליה, אנריקה השלישי, מלך קסטיליה. ב-1419 הביסו הקסטיליאנים את הצי של ברית ערי הנזה ומנעו מהן גישה למפרץ ביסקאיה.
במאה ה-15 החל מרוץ גילויים בין קסטיליה לבין פורטוגל, חלוצת המדינות האירופיות בעידן התגליות. ב-1492 חצו את האוקיינוס האטלנטי שתי קרוולות וקאראק, בפיקודו של כריסטופר קולומבוס ובמימון איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה ופרננדו השני, מלך אראגון. עם הגיען ליבשת אמריקה נפתח עידן של סחר בין יבשתי, אותו הובילו ספרד ופורטוגל.
היסטוריה > ימי הביניים > מסעות גילוי באמריקה ובאוקיינוס השקט

לאחר גילוי אמריקה החלו הספרדים בהתיישבות בכמה מן האיים בים הקריבי, כמו קובה. במקביל החלו הקונקיסטאדורים הספרדיים לנחות ביבשת עצמה, לשם הובאו על ידי הצי הספרדי: הרנאן קורטס השתלט על האימפריה האצטקית, בשטחה של מקסיקו היום, ופרנסיסקו פיסארו הביס את אימפריית האינקה, בשטחה של פרו הנוכחית. הצי הספרדי הוביל מגלי ארצות גם לאמריקה הצפונית: חואן פונסה דה ליאון נחת בפלורידה ב-1519 ואלונסו אלוורס דה פינדה הגיע לטקסס ב-1521. בשנת 1519 יצאה מספרד המשלחת הראשונה בהיסטוריה שמטרתה הייתה להקיף את כדור הארץ, בפיקוד פרדיננד מגלן הפורטוגזי. מגלן נהרג בקרב בפיליפינים, והמסע הושלם על ידי חואן סבסטיאן אלקנו ב-1522.
ב-1565 יצאה משלחת מחקר של הצי, בראשות מיגל לופס דה לגאספי מספרד החדשה (מקסיקו) אל הפיליפינים דרך גואם. מטרת המשלחת הייתה להקים בסיס למסחר של ספרד עם המזרח הרחוק. במהלך מאתים וחמישים השנים הבאות פעלו באוקיינוס השקט אוניות סוחר ספרדיות, שכונו הגליאון של מנילה, בנתיבי סחר בין מנילה לאקפולקו. עד תחילת המאה ה-17 היו הספרדים הכוח הדומיננטי באוקיינוס השקט. הצי הספרדי היה זה שהוביל את האירופים לאיי מריאנה, איי קרוליין, איי טובאלו, איי מרקיז, איי שלמה וגינאה החדשה. עוד בעת העתיקה הניחו חוקרים שקיימת יבשת דרומית, אותה כינו טרה אוסטרליס, וגם מגלי הארצות הספרדיים חיפשו אחריה; במהלך חיפושים אלה הגיעו הספרדים לאי פיטקרן ולארכיפלג ונואטו. קבוצת האיים שהייתה חשובה ביותר לספרדים היו הפיליפינים, אליהם הגיעו כאמור ב-1565 ומאז חקרו אותם והתיישבו בהם. הפיליפינים הפכו לבסיס הסחר של הספרדים במזרח הרחוק.
היסטוריה > הצי בדעיכה

במהלך שנות ה-20 של המאה ה-19 איבדה ספרד את רוב מושבותיה בעולם החדש. האימפריה הספרדית הצטמצמה באופן דרסטי, וספרד עצמה הייתה נתונה בזעזועים פוליטיים רבים. הצי איבד מחשיבותו והצטמק מאוד בגודלו. עם זאת, בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה ה-19 נעשו השקעות משמעותיות בצי, בעיקר בשייטות האוקיינוס השקט. עוד ב-1846 רכש הצי הספרדי את האוניות הראשונות המונעות בקיטור ממקסיקו. היו אלה שתי פריגטות, גואדלופ ומוקטזומה, שנבנו במקור בבריטניה ונמכרו למקסיקו ב-1842. האוניות נמכרו לספרד ביוזמת שליט מקסיקו, גנרל אנטוניו לופס דה סנטה אנה, שביקש לגייס כספים לצורך מלחמתו בארצות הברית, 1846 - 1848. הספרדים קראו לאוניות קסטילה ולאון. שייטת אוניות קיטור ספרדית הפליגה באוקיינוס השקט במשימת סיוע למשלחת מדעית ב-1862, שמטרתה הסמויה הייתה תמיכה באזרחים הספרדים שבפרו מול התבססות העצמאות הפרואנית. ביקורה של המשלחת הוביל בהמשך למלחמת ספרד–אמריקה הדרומית (1864–1871). במהלך המלחמה ריכז הצי הספרדי 15 אוניות מלחמה, שלחמו בציים המשותפים של פרו, צ'ילה ואקוודור.
בשנות ה-90 רכש הצי הספרדי כמה סיירות משוריינות שנועדו למשימת שמירת הקשר בין ספרד לבין מושבותיה הנותרות. ב-1896 היו לצי הספרדי 3 שייטות - בקדיס, פרול וקרטחנה. בכל שייטת היו אוניות מחופות שריון וכן אוניות סיוע שנועדו להגנת חופים. באותה שנה, 1896, כלל הצי הספרדי אוניית מערכה אחת, שמונה סיירות מדרג ראשון, שש סיירות מדרג שני ותשע מדרג שלישי. בנוסף לאלה כלל הצי הספרדי 38 ספינות טורפדו. עשר אוניות נוספות היו בשלבי בנייה שונים. כוח האדם של הצי כלל 1,002 קצינים, 14,000 מלחים, 9,000 נחתים ו-725 מכונאים. מספרי המשרתים בצי נשמרו באמצעות גיוס חובה בקרב אוכלוסיית יורדי הים של ספרד.
מלחמת ארצות הברית–ספרד שהתחוללה בין אפריל לאוגוסט 1898, נפתחה בקרב מפרץ מנילה, אחד הקרבות הימיים החשובים והמכריעים בהיסטוריה הימית. במהלך הקרב הביסה שייטת אמריקאית בפיקוד קומודור ג'ורג' דיואי את שייטת האוקיינוס השקט של הצי הספרדי, בפיקוד אדמירל פטריסיו מונטוחו אי פסרון. הקרב, שהתחולל ב-1 במאי 1898, הסתיים בניצחון מוחץ לצי האמריקאי וסימן את סוף העידן הגלובלי של הצי הספרדי.
כחודשיים לאחר קרב זה, ב-3 ביולי, הובסה שייטת ספרדית נוספת על ידי צי ארצות הברית בקרב סנטיאגו דה קובה. השייטת הספרדית, שכללה ארבע סיירות משוריינות ושתי משחתות, ניסתה לפרוץ את ההסגר שהטילה ארצות הברית על קובה ונתקלה בכוח ימי עדיף בהרבה שכלל שלוש אוניות מערכה חדישות, אוניית מערכה נוספת מדרג שני, וסיירת משוריינת גדולה. בקרב שהתפתח הושמדה השייטת הספרדית: חלק מהאוניות הוטבעו וחלק הוחפו, הועלו על החוף כדי למנוע את טביעתן.
היסטוריה > המאה ה-20

הצי הספרדי היה פעיל במהלך מלחמת הריף, שהתנהלה בצפון מרוקו בין 1920 ל-1927, בין צרפת וספרד לבין רפובליקת ריף. הצי ביצע פעולות רבות לאורך החוף, בהן הנחיתה באלאוסמאס ב-8 בספטמבר 1925, במהלכן הונחתו 13,000 חיילי הצבא הספרדי ליד העיירה אל חוסיימה, בחופה הצפוני של מרוקו, בקצה הצפוני של הריף. הנחיתה הייתה מבצע צבאי ראשון מסוגו, ששילב נחיתה מן הים עם חיפוי אווירי גדול. ביצוע הנחיתה היה במקביל לפיתוח הזרוע האווירית של הצי, Aeronáutica naval.
היסטוריה > המאה ה-20 > הרפובליקה הספרדית ומלחמת האזרחים

באפריל 1931 הוכרזה בספרד הרפובליקה הספרדית השנייה, והצי המלכותי הספרדי הפך לצי הרפובליקני הספרדי. אדמירל הצי וראש הממשלה עד לנפילת המלוכה, אדמירל חואן באוטיסטה אסנאר-קבאנייאס העיר באגביות: "האם אתם סבורים שמה שקרה אתמול הוא דבר קטן? ספרד שכבה לישון כמלוכה, והתעוררה כרפובליקה". אמרתו זכתה לפופולריות רבה, ושיקפה לציבור את השינוי שעברה המדינה.
הצי הספרדי התחלק לאחר הפיכת יולי 1936, שהובילה למלחמת האזרחים. שתי אוניות המערכה הקטנות מטיפוס דרדנוט, סיירת כבדה אחת, משחתת גדולה אחת וחצי תריסר צוללות ואוניות עזר אבדו במהלך המלחמה.
היסטוריה > המאה ה-20 > מלחמת העולם השנייה ולאחריה

כמו הזרועות האחרות של הכוחות המזוינים של ספרד, שמר הצי הספרדי על נייטרליות במהלך מלחמת העולם השנייה, על פי המדיניות שקבע רודן ספרד, הגנרליסימו פרנסיסקו פרנקו.
מאז אמצע המאה ה-20 החל הצי הספרדי בתהליך של ארגון מחדש, במטרה לשוב למעמדו כאחד מציי המלחמה הגדולים בעולם. לאחר פיתוחן של הפריגטות מסדרת באליארס, שהיו מבוססות על הפריגטות מסדרת נוקס של צי ארצות הברית, אימץ הצי הספרדי את הדוקטרינה הימית האמריקאית. ספרד הפכה לחברה בברית נאט"ו ב-1982 ומאז היה הצי הספרדי שותף במספר רב של מבצעים רב לאומיים ברחבי העולם, בהם כוח הייצוב, (אנגלית: Stabilization Force‏, SFOR) שהיה כוח רב-לאומי של נאט"ו לשמירה על השלום בבוסניה והרצגובינה לאחר מלחמת בוסניה, וכן השתתפות במשימת הסיוע להאיטי, לאחר רעית האדמה ב-2010. הצי הספרדי, נכון לעשור השני של המאה ה-21, הוא כוח ימי מודרני, הכולל כוח משימה שבמרכזו נושאת מטוסים, אוניית סער אמפיבית מודרנית, פריגטות מודרניות מצוידות במערכת אייג'יס(אנ'), שולות מוקשים, צוללות חדישות ומגוון רב של אוניות שונות, בהן אוניות למחקר אוקיינוגרפי.
הצי הספרדי במאה ה-21 > מבנה

מפקדת הצי הספרדי - אדמירל הצי ומטהו - ממוקמים במדריד. למטה הצי כפופים ארבעה פיקודים:
פיקוד האזור הימי של קנטבריה (חופה הצפוני של ספרד); מטה האזור נמצא בעיר פרול.
פיקוד האזור הימי של המיצרים; מטה האזור נמצא בסן פרננדו ליד קדיס.
פיקוד אזור הים התיכון; מטה הפיקוד נמצא בקרטחנה.
פיקוד האזור הימי של האיים הקנריים; מטה הפיקוד נמצא בלאס פאלמאס דה גראן קנריה.
היחידות המבצעיות של הצי מסווגות על פי משימתן, ומוקצות לאחד משלושת הכוחות של הצי: הכוחות הקרביים, כוחות ההגנה וכוחות העזר.
הכוחות הקרביים אחראים על ניהול מבצעי התקפיים או הגנתיים כנגד אויב פוטנציאלי וכן על הבטחת נתיבי הים. אוניות המלחמה הראשיות בכוחות אלו כוללות קבוצת נושאת מטוסים, מטוסים של הצי, אוניות תובלה, נחתות, צוללות וספינות תקיפה מהירות חמושות בטילים.
כוחות ההגנה אחראים גם הם על הגנת נתיבי השיט, לאורך החופים וגם הנתיבים באוקיינוס. משימתם כוללת גם הגנה על דרכי הגישה הימיות לנמלי הים. אוניות המלחמה המופעלות על ידי הכוחות ההגנתיים כוללות פריגטות, קורבטות ושולות מוקשים. כמו כן נמצאים באחריות כוחות אלו יחידות ימיות שמשימתן הגנה על בסיסים ומתקנים של הצי.
כוחות העזר מבצעים משימות של תובלה ואספקה בים, וכן אחראים על ביצוע מגוון משימות כמו שמירה, מחקרים מדעיים ותחזוקת כלי שיט לאימונים. האוניות המופעלות על ידי כוחות העזר כוללות מכליות אוניות תובלה ואפסרה וכן מטוסי סיור.
חיל הנחתים של ספרד (Infantería de Marina, חיל הרגלים של הצי) הוקם ב-1537 על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והוא חיל הנחתים הוותיק ביותר בין כל צבאות העולם. חיל הנחתים כולל כמה יחידות:
חטיבת הנחתים, המהווה את כוח ההתערבות האמפיבי של הצי; בחטיבה כ-3,000 חיילים וקצינים, ולה מספר גדודים ובהם גדודי חי"ר, גדוד חי"ר ממוכן, גדוד הנדסי, גדוד ארטילרי ויחידות עזר;
יחידת ההגנה (Fuerza de Protección), שמשימתה הגנה על מתקני הצי ובסיסיו;
כוח הלוחמה הימית המיוחדת (Fuerza de Guerra Naval Especial), הכולל יחידות צוללנים, חבלה ימית ויחידה לפעילויות מיוחדות.
הצי הספרדי במאה ה-21 > אוניות

| סדרה | סוג | אוניות |
| --- | --- | --- |
צוללות
| גלרנה | צוללת תקיפה | גלרנה (S71), מיסטרל (S73), טרמונטנה (S74) |
נושאות מטוסים ואוניות לוחמה אמפיבית
| חואן קרלוס I | אוניית סער אמפיבית | חואן קרלוס (L61) |
| גליסיה | אוניית סער אמפיבית | גליסיה (L51), קסטילה (L52) |
| LCM-1E | נחתת, ממוכנת | L-603 עד L-614 |
אוניות שטח
| אלווארו דה באסאן | פריגטה | אלווארו דה באסאן (F-101), חואן דה בורבון (F-102), בלאס דה לסו (F-103), מנדס נונס (F-104), קריסטובל קולון (F-105) |
| סנטה מריה | פריגטה | סנטה מריה (F-81), ויקטוריה (F-82), נומנסיה (F-83), ריינה סופיה (F-84), נווארה (F-85), קנאריאס (F-86) |
ספינות סיור
| מטאורו | ספינת סיור | מטאורו (P-41), ריאו (P-42), ריאלמפחו (P-43), טורנדו (P-44), אאודס (P-45), פורור (P-46) |
| דסקוביירטה | קורבטה | אינפנטה אלנה (P-76), אינפנטה קריסטינה (P-77) |
| סרביולה | ספינת סיור | סרביולה (P-71), סנטינלה (P-72), ויחיה (P-73), אטאלז'ה (P-74) |
| צ'ילרו | ספינת סיור לאוקיינוס | אלבורן (P-62), ארנומנדי (P-63), טריפה (P-64) |
| אנאגה | ספינת סיור | טאגומאגו (P-22), מדאס (P-26), טאבארקה (P-28) |
| טוראלה | ספינת סיור | טוראלה (P-81), פורמנטור (P-82) |
| ארסה | סיור חופים | P-101, P-114 |
ציידות מוקשים
| סגורה | ציידת מוקשים | סגורה (M-31), סייה (M-32), טמברה (M-33), טורייה (M-34), דוארו (M-35), טחו (M-36) |
אוניות סיוע לוגיסטי
| פטיניו/אמסטרדם | מכלית | פטיניו (A-14) |
|  | מכלית | קנטבריה (A-15) |
|  | אוניית משא | קונטרמאסטרה קאסאדו (A-01) |
|  | אוניית גל-נוע | מרטין פוסדייו (A-04) |
|  | אוניית סיוע לצוללות | נפטונו (A-20) |
| מאלאספינה | אוניית מחקר | מאלאספינה (A-31), טופינו (A-32) |
| קאסטור | אוניית מחקר | אנטארס (A-23) |
| רודמן 1250 | סירת מחקר | אסטרולביו (A-91), אסקנדליו (A-92) |
|  | סירת מחקר | סונדלסה (A-93) |
| הספרידס | אונייה למחקר אוקיינוגרפי | הספרידס (A-33) |
|  | אונייה למחקר אוקיינוגרפי | לאס פאלמאס {A-52) |
|  | לוחמה אלקטרונית | אלרטה (A-111) |
גוררות
|  | גוררת | מאהון (A-51) |
|  | גוררת | לה גראנה (A-53) |
|  | גוררת | מאר קריבה (A-101) |
אוניות אימונים
|  | אוניית אימונים | חואן סבסטיאן דה אלקאנו (A-71) |
|  | אוניית אימונים | אינטרמארס (A-41) |
|  | מפרשית אימונים | ארוסה (A-72) |
|  | מפרשית אימונים | בלנקה (A-73) |
|  | מפרשית אימונים | לה גרסיוסה (A-74) |
|  | מפרשית אימונים | סיסארגאס (A-75) |
|  | מפרשית אימונים | חיראלדה (A-76) |
|  | מפרשית אימונים | אלמאנסה (A-77) |
|  | מפרשית אימונים | פרגרינה (A-78) |
|  | מפרשית אימונים | אגואטה (A-79) |
| גווארדיה מרינה | סירת אימונים | קונטרמאסטרה נאברטה (A-82) |
| גווארדיה מרינה | סירת אימונים | קונטרמאסטרה סנצ'ז פרננדז (A-83) |
| גווארדיה מרינה | סירת אימונים | קונטרמאסטרה אנטרו (A-84) |
| גווארדיהמרינה | סירת אימונים | קונטרמאסטרה למדריד (A-85) |
| רודמן 66 | סירת אימונים | גווארדיה מרינה בארוטה (A-121) |
| רודמן 66 | סירת אימונים | גווארדיה מרינה צ'רגיני (A-122) |
| רודמן 66 | סירת אימונים | גווארדיה מרינה רול (A-123); |
| רודמן 66 | סירת אימונים | גווארדיה מרינה סאלאס (A-124) |
הצי הספרדי במאה ה-21 > מטוסים

| סוג | דגם | ארץ ייצור | מספר כלי טיס בשירות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מטוס תקיפה | מקדונל דאגלס AV-8B הרייר II | ארצות הברית | 13 |  |
| תובלה קלה | ססנה סיטיישן | ארצות הברית | 4 |  |
| מסוק תובלה | אוגוסטה בל AB 212 | ארצות הברית/איטליה | 7 |  |
| מסוק אימונים | יוז 500M | ארצות הברית | 6 |  |
| מסוק תובלה ולוחמה נגד צוללות | סיקורסקי SH-3 סי קינג | ארצות הברית | 10 | בשלבי יציאה משירות |
| מסוק לוחמה נגד צוללות | סיקוסקי SH-60 סיהוק | ארצות הברית | דגם SH-60B‏ - 12 דגם SH-60F‏ - 6 |  |
| מסוק תובלה | NHI NH90 | אירופה | הוזמנו 7 | אמור להיכנס לשירות ב-2021 |
דרגות > קצינים > פרחי קצונה

| קוד נאט"ו | קצינים מתלמדים | קצינים מתלמדים | קצינים מתלמדים | מועמדים לקצונה | מועמדים לקצונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ספרד: 
| ספרד | אלומנו 1 | אלומנו 2 | אלומנו 2 | גווארדיה מרינה 1 | גווארדיה מרינה 2 |
דרגות > קצינים > קצינים

| קוד נאט"ו | OF-1 | OF-1 | OF-2 | OF-3 | OF-4 | OF-5 | OF-6 | OF-7 | OF-8 | OF-9 | OF-10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ספרד: 
| ספרד | אלפרז דה פרגטה | אלפרז דה נאוויו | טניינטה דה נאוויו | קפיטן דה קורבטה | קפיטן דה פרגטה | קפיטן דה נאוויו | קונטרה אלמיראנטה | ויס אלמיראנטה | אלמיראנטה | אלמיראנטה חנרל | קפיטן חנרל דה ארמדה |
דרגת קפיטן חנרל דה ארמדה שמורה למלך ספרד בלבד.
דרגות > חוגרים

| קוד נאט"ו | OR-1 | OR-2 | OR-3 | OR-4 | OR-5 | OR-6 | OR-7 | OR-8 | OR-9 | OR-9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ספרד: 
| ספרד | מרינרו | מרינרו דה פרימרה | קאבו | קאבו פרימרו | קאבו מיור | סרחנטו | סרחנטו פרימרו | בריגדה | סובטניינטה | סובאופיסיאל מיור |
ציור של קרב לה רושל, 22 - 23 ביוני 1372, שבו לכדה שייטת קסטיליאנית שיירה אנגלית
שחזור של הקאראק סנטה מריה, אחת משלוש האוניות של כריסטופר קולומבוס במסעו הראשון ב-1492
ציור של קרב לפנטו, 7 באוקטובר 1571
"תבוסת הארמדה הספרדית", ציור של פיליפ ז'ק דה-לות'רבורג
גליאון ספרדי
אוניית הקו הספרדית "נואסטה סניורה דה לה סנטיסימה טרינידד", שהייתה אוניית הקו הגדולה ביותר בעולם. הושקה ב-3 במרץ 1769, טבעה לאחר שניזוקה קשות בקרב טרפלגר, ב-22 באוקטובר 1805
קרב סנטיאגו דה קובה, 3 ביולי 1898
נושאת המטוסים הספרדית פרינסיפה דה אסטוריאס, אוניית הדגל של הצי הספרדי עד 2013
הפריגטה "קריסטובל קולון" (F-105) של הצי הספרדי
הצוללת "סירוקו" (S-72) של הצי הספרדי
אוניית תענוגות

אוניית התענוגות קוסטה פצ'יפיקה עוגנת בנמל חיפה עם שחר. על הרציף ממתינים לה עשרות אוטובוסים אשר יסיעו את נוסעיה לטיולי יום ברחבי ישראל
הסיפון העליון באוניית התענוגות Carnival Destiny, בעת עגינתה באי דומיניקה
Symphony of the Seas היא אוניית התענוגות הגדולה ביותר בעולם נכון לשנת 2018 שאורכה 361 מטר. לאונייה זו יש הדחק של 228,081 טונות, והיא יכולה לשאת 6,680 נוסעים בתפוסה מקסימלית, ובנוסף 2,200 אנשי צוות.
אוניית תענוגות (באנגלית: Cruise ship) הן ספינות נוסעים גדולות הפופולריות לתיירות. והן הפכו עם השנים לחלק מרכזי בתעשיית התיירות. תיירים בדרך כלל יוצאים לטיול מעגלי, מנמל מוצא בו הם מבקרים במספר נמלים בדרך, יש גם "נסיעות לשום מקום" ללא עצירות ביניים, כאשר הנסיעה והשירותים על הסיפון הם האטרקציה העיקרית.
היעד העיקרי לאוניות אלו הוא הים הקריבי. אך גם הים התיכון, הים הבלטי ואלסקה פופולריים. ויוצאות אוניות לכל רחבי העולם כולל לאנטרקטיקה. הם מהווים מקור הכנסה חשוב באזורים רבים (בעיקר באיים הקריביים), ויש אנשים שאוהבים אותם בשל היתרונות שלהם. הם מקלים על ביקור במספר מקומות בנסיעה אחת ללא צורך לארוז חפצים ולהשתמש במספר אמצעי תחבורה כדי לנסוע לכל מיקום.
קיימות ספינות של שייט נהרות, הפופולריות במיוחד באירופה, הפועלות על עיקרון דומה, רק משתמשות בנהרות. ולרוב קטנות בהרבה.
שלוש החברות הגדולות ביותר הן רויאל קאריביאן, קרניבל, ונורווג'יאן (אנ').
Icon of the Seas. אנית הנוסעים הגדולה בעולם (נכון ל-2025)
עם זאת, תעשיית הקרוזים מהווים מחלוקת בשל הזיהום הסביבתי, והשפעתה על ההתחממות העולמית, תיירות יתר, שכן נופשי אניות אלו, מעמיסים על ערים עם עומס תיירים ממילא, אך מבלי שהם תורמים לכלכלה. שכן כל הוצאותיהם באניה (בעיה זאת בעיקר ביעדי הים התיכון). ועל העדפת העסקת צוות ממדינות העולם השלישי, ללא תנאים סוציאליים.