stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לייק סקסס

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 מחוז:  מחוז נסאו
 על שם:  Lake Success 
 שטח:  5 קמ"ר
 גובה:  62 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,828 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  574.3 נפש לקמ"ר (2000)
 קואורדינטות:  40°46′13″N 73°42′48″W﻿ / ﻿40.770277777778°N 73.713333333333°W﻿ / 40.770277777778; -73.713333333333 
 אזור זמן:  UTC -5
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה לייק סקסס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה לייק סקסס(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהלייק סקסס(למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהלייק סקסס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לייק סַקְסֵס (באנגלית: Lake Success; באופן מילולי: "אגם ההצלחה") הוא כפר ואתר נופש במדינת ניו יורק בארצות הברית, שהיה משכנם של משרדי האו"ם עד לשנת 1951.
הכפר שוכן בצפון-מערב לונג איילנד, ונכון לשנת 2000, אוכלוסייתו מונה 2,797 תושבים. שטח הכפר 5 קמ"ר: 4.9 קמ"ר יבשה ו-0.1 קמ"ר מים.
היסטוריה

שמו של האתר שאוב משמו האינדיאני הקדום "סוכוט" שהיה לו צליל דומה למילה האנגלית "Success". הקרקע של הכפר נרכשה על ידי אחד מבני משפחת אילי ההון ואנדרבילט בראשית המאה ה-19 הכפר נוסד בשנת 1926.
בשנת 1939 רכשה ממשלת ארצות הברית חלק מאדמות האתר לצורך מפעל לייצור גירוסקופים. בימי מלחמת העולם השנייה עבדו במפעל זה כ-22,000 עובדים. עם סיום המלחמה הוסבו בנייני המפעל להיות משכנם של משרדי האו"ם, עד שייבנה משכנו הקבוע של הארגון. המשרדים שכנו באתר בשנים 1946 עד 1951. מושבה של מליאת עצרת האו"ם, באותן שנים, היה באתר אחר הנקרא פארק פלאשינג מדוז (Flushing Meadows) ברובע קווינס בניו יורק. בשנת 1951 נחנך מטה האומות המאוחדות במזרח מנהטן, המהווה מאז את משכנם הקבוע של משרדי האו"ם ושל העצרת הכללית של הארגון.
בשנים שלאחר מכן שימש האתר למשכנם של מפעלים של תעשיית התעופה והחלל ובהם לוקהיד מרטין.
לוסיין לוי-דהורמר

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1865 אלג'יר, צרפת 
 פטירה:  24 בספטמבר 1953 (בגיל 87) לה וזינה, צרפת 
 שם לידה:  Lucien Lévy 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, פְּנִים 
 זרם באמנות:  סימבוליזם 
 הושפע על ידי:  Albert-Charles Wallet, Raphaël Collin 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (22 בינואר 1902)  קצין בלגיון הכבוד (21 באוקטובר 1932) 
 
לוסיין לוי-דהורמר (בצרפתית: Lucien Lévy-Dhurmer;‏ 30 בספטמבר 1865 – 24 בספטמבר 1953) היה צייר ואמן ארט-נובו יהודי-צרפתי.
ביוגרפיה

לוסיין לוי נולד למשפחה יהודית באלג'יר. בשנת 1879 החל ללמוד רישום ופיסול בפריז. הוא הציג לראשונה ב"סלון פריז" בשנת 1882, שם הציג פלאק קרמיקה קטן.
בשנת 1887 לוי החל להתגורר ליד קאן שבדרום צרפת, ופיקח על עיצוב קרמיקה. בין השנים 1886 עד 1895 עבד ביצירות קרמיקה, ולאחר מכן כמנהל אמנותי של הסטודיו של קלמנט מסייר. בסביבות 1892 הוא יצר את יצירות הקרמיקה העצמאיות הראשונות שלו, שהושפעו מהאמנות האיסלמית. בשנת 1895 הוא עזב לפריז כדי להתחיל קריירה בציור. בערך בתקופה זו ביקר באיטליה והושפע עוד יותר מאמנות הרנסאנס.
בשנת 1896 הציג את הציורים הראשונים שלו בשם לוסיין לוי-דוהרמר; הוא הוסיף את שתי ההברות האחרונות של שם הנעורים של אמו 'גולדהורמר', כדי להבדיל את עצמו מאנשים אחרים בשם לוי. עד מהרה הפכו ציוריו לפופולריים. הוא צייר נופים בשמן ובפסטל, בסגנון דומה לויסלר ומונה.
בשנת 1914 נשא את אמי פורנייה, שהייתה עורכת העיתון הפמיניסטי "לה פרונד" ("La Fronde").
נפטר בשנת 1953 בלה-וסינט שבמערב פריז.
להתראות בחלומותי

להתראות בחלומותי הוא אלבום האולפן השלישי של זמר הרוק הישראלי רמי פורטיס. האלבום יצא בינואר 1992 בחברת התקליטים נענע דיסק ובהפקת ניצן זעירא.
הפקה

כמו בשני אלבומיו הקודמים, כל השירים הולחנו במשותף על ידי פורטיס וברי סחרוף, והופקו מוזיקלית במשותף על ידי פורטיס, סחרוף, גיל סמטנה ויובל שפריר. את כל מילות השירים כתב פורטיס. השירים "אנ'לא יכול", "הנה בא השקט", "מצבים משתנים", "לונדון תל אביב ברלין או בריסל" ו"איזה מין מין?" זכו להצלחה מסוימת, אך לא הפכו ללהיטים גדולים בסדר הגודל של להיטי "סיפורים מהקופסא" ו"1900?". לאחר סיבוב הופעות קצר, עזב סחרוף לקריירת סולו ואורן קפלן החליפו, ומספר חודשים אחר-כך עזב את ישראל הבסיסט גיל סמטנה והוא הוחלף על ידי עמיר רוסיאנו (ג'נגו). כך נוצר ההרכב "האחים פורטיס" שליווה את פורטיס בשני אלבומיו הבאים.
האלבום הודפס כדיסק, כקלטת שמע ואף כתקליט. זהו האלבום האחרון של פורטיס שהודפס בפורמט זה עד אלבומו "תולדות הכותרת" מ-2015.
רשימת השירים

מצבים משתנים (4:48)
סתם עוד יום ראשון (5:04)
איזה מין מין? (3:42)
להתראות בחלומותי (3:48)
להשתחרר (4:28)
אדומים ברוח (3:23)
אני אקח אותך (3:43)
אנ'לא יכול (4:20)
שוט הרחמים (4:01)
האיש שאין לו שם (5:19)
לונדון תל אביב ברלין או בריסל (4:28)
הנה בא השקט (4:01)
התופת (5:56)
רשימת המשתתפים באלבום

עיבוד והפקה מוזיקלית - רמי פורטיס, ברי סחרוף, יובל שפריר, גיל סמטנה
רמי פורטיס (שירה, גיטרה)
ברי סחרוף (גיטרה, קלידים, שירה)
גיל סמטנה (קונטרבס, בס, קולות רקע)
יובל שפריר (תופים, כלי הקשה)
ז'אן ז'אק גולדברג (תופים ב"התופת")
יוסי רגב (טרומבון ב"מצבים משתנים" ו"אדומים ברוח")
טכנאי הקלטה ומיקס - אורי ברק
עוזרי טכנאי - אוהד דקל, גיורא פרבר
הקלטה - אולפני המון, די.בי. אוגוסט-אפריל 1991
מיקס - אולפני די.בי. ספטמבר-אוקטובר 1991
עריכה דיגיטלית - בן ברנפלד
מנהל הפקה - גור סלע
עוזרי הפקה - יואב רייס, רינת גבעוני
צילומים - חגית מור
עיצוב עטיפה - איילת אביב
יחסי ציבור - מירי בן-יוסף
הפקה - ניצן זעירא
לאונג צ'אן-יינג

לאונג צ'אן-יינג
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
לאונג צ'אן-יינג (בסינית מסורתית: 梁振英, ב-פין-יין : Liáng Zhènyīng, באנגלית: Leung Chun-Ying‏, ידוע גם כ- CY Leung, נולד ב-12 באוגוסט 1954 בהונג קונג) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים סיני, שכיהן בין ה-1 ביולי 2012 ל-30 ביוני 2017 כראש הרשות המבצעת השלישי של הונג קונג. הוא החליף את דונלד צאנג שניהל את אזור הונג קונג החל משנת 2005. לאונג הוא מהנדס גאודזיה בהכשרתו.
ביוגרפיה

לאונג נולד בהונג קונג בשנת 1954 כבנו של קצין משטרה שהיגר להונג קונג בשנות ה-30 של המאה ה-20 מן המחוז הסיני שאנדונג. 
אחרי לימודי תיכון ב"קינג'ס קולג'" של הונג קונג, בעזרת מלגה מטעם המשטרה,
 למד לאונג עד שנת 1974 הנדסת מדידות באוניברסיטה הפוליטכנית של הונג קונג. אחר כך השתלם בשמאות ובניהול נדל"ן בבית הספר הפוליטכני בבריסטול (בימינו האוניברסיטה של מערב אנגליה) בבריטניה. החל משנת 1977 עבד למשך 5 שנים בחברה הידועה לייעוץ בענייני נדל"ן "ג'ונס לנג ווטון" (JLW) בעיר הולדתו. הפך בהמשך השותף הצעיר ביותר בהיסטוריה בת מאתיים שנה של החברה.
בשנים 1991-1987 היה יועץ לענייני נדל"ן של ראש העיר ומנהיג סניף המפלגה הקומוניסטית בשאנגחאי, צ'ו רונג ג'י, שהתמנה לימים סגן ראש ממשלה ואחר כך ראש ממשלת סין בשנים 2003-1998. מאוחר יותר, ב-2013 מינה לאונג את צ'ו יון-לאי, בנו הבכור של צ'ו רונג-ג'י, כיועץ מועצת פיתוח השירותים הפיננסיים של ממשל הונג קונג.  
בימי תנופת הבנייה הפך למיליונר.
בשנת 1993 הקים לאונג בהונג קונג את חברת המדידות C. Y. Leung & Co שפתחה במהרה סניפים גם בשאנגחאי ובשנג'ן. החברה הצטרפה בהמשך לקבוצה בינלאומית שכללה את CB Commercial, את Debenham Tewson & Chinnocks ואת חברת הנדל"ן דבנהם-טואר-זאדלהוף DTZ. 
בשנת 2000 התמזגה חברתו עם החברה דאי יוק-קונג (Dai Yuk-coeng) מסינגפור בחברה שנקראה 
DTZ Debenham Tie Leung Ltd. בשנת 2006 היה לבעל המניות חשוב בחברת הנדל"ן DTZ הרשומה בבורסת לונדון.
בשנים 2011-2007 כיהן כיושב ראש אחראי על עסקי DTZ באסיה ובאוקיינוס השקט.
בשנת 2014 נמתחו עליו על סמך כתבות בתקשורת בקורות בנוגע להיבטים בניהול עסקיו ולחשדות לניגוד אינטרסים בין עסקיו לתפקידיו הציבוריים.
לאונג כיהן בעבר בשנים 2008-1999 כיושב ראש מועצת המנהלים של אוניברסיטת לינגנאן בהונג קונג, וכן כיושב ראש ה"סיטי יוניברסיטי" של הונג קונג. הוא חבר בוועידה הפוליטית המיעצת של העם הסיני ויושב ראש המכון "ארץ אחת, שתי שיטות".
קריירה פוליטית

בשנת 1988 נכנס לאונג לחיים הפוליטיים והיה חבר בוועד המייעץ בסוגיית חוק היסוד של האזור המנהלי המיוחד הונג קונג, שנועד להפוך לחוקת הונג קונג אחרי העברת המושבה לסין העממית אחרי שנת 1997. אחרי השכנת השלטון הסיני בהונג קונג כיהן כשר הבינוי ואחרי שנת 1999 היה ראש הממשלה המקומית.
ב-25 במרץ 2012 ועדת בחירות בחרה בו לתקופה של חמש שנים בראש הרשות המבצעת של האזור המיוחד הונג קונג, עם 689 קולות מקרב 1,200 המצביעים. יריביו היו אלברט הו (המפלגה הדמוקרטית) והנרי טאנג (עצמאי) שנתמך גם הוא, יש אומרים, על ידי גורמים בשלטון בביג'ין בבחירות אלה נהנה לאונג מתמיכת ראש ממשלת סין וון ג'יא-באו
נציגי התנועה לזכויות אזרחיות אימצה את המספר 689 כסמלי עבור לאונג השנוא ו"מושכי החוטים שמאחוריו" בבייג'ינג.
הוא נחשד כחבר ותיק בחשאי של המפלגה הקומוניסטית הסינית, אך הכחיש זאת בתוקף.
ב-1 באפריל 2012 הפגנה של כמה אלפי תושבים מחתה נגד התערבות בייג'ינג בבחירות ודרשה בחירות כלליות אוניברסליות.
לאונג נכנס לתפקיד החל מ-1 ביולי 2012.
באוקטובר 2014 בימי ""מחאות המטריות" בהונג קונג, דרשו המפגינים את התפטרותו. ההפגנות התחילו אחרי שהממשל הודיע על רפורמה בשיטת הבחירות שעדיין לא כללה בחירות אוניברסליות.
חייו הפרטיים

לאונג צ'אן-יינג נשוי לרג'ינה צ'ינג-אִיי לבית היגינס, בת של קצין משטרה, ולזוג נולדו שלושה ילדים: בן -צ'ואן יאן, ושתי בנות:צ'אי-יאן וצ'אנג יאן.
הערות שוליים

↑  China Daily 2012
↑  China Daily 2012
↑  China Daily 2012
↑  Bloomberg.net 2012
↑  BBC 2013
↑  Bloomberg.net 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1192820258  ISNI: 0000 0000 4777 5007  LCCN: n2008022064  VIAF: 1937838   WorldCat (עם VIAF): 1937838
לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית: Ludwig II. von Pfalz-Zweibrücken; ‏14 בספטמבר 1502 - 3 בדצמבר 1532), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1514–1532.
ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-14 בספטמבר 1502, לאלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ומרגרטה מהוהנלוהה-נוינשטיין, בתם של קראפט השישי, רוזן הוהנלוהה והלנה מווירטמברג.
בשנת 1514 מת אביו אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו כעוצרת בשמו עד לשנת 1519. באותה שנה כבש לודוויג את העיר אנוויילר אם טריפלס לאחר מצור עליה, ובשנת 1522 לחם יחד עם הצבא הקיסרי בהולנד. לודוויג הושפע מהרפורמציה הפרוטסטנטית, אולם פסח על שני הסעיפים, ובכך ניצל ממרד האיכרים הגרמני.
ב-3 בדצמבר 1532 מת לודוויג, ובנו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-10 בספטמבר 1525 התחתן אלכסנדר עם אליזבת מהסן, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של וילהלם הראשון, רוזן הסן ואנה מבראונשווייג-וולפנביטל, ממנה נולדו לו שני ילדים:
וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1526–1569)
כריסטינה מפפאלץ-צווייבריקן (1528–1534)
להקת שלוה

| --- | --- |
לוגו להקת שלוה

להקת שלוה עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בכנס ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית בהוליווד, פלורידה, 7 בדצמבר 2019
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 כלי נגינה:  קלידים תופים כלי הקשה
 שיתופי פעולה בולטים:  שלומי שבת  אברהם פריד  משה פרץ אייל גולן  דויד ברוזה  עידן עמדי  מתי כספי
 אתר הלהקה
 חברים
 שי בן-שושן ענאל כליפה דינה סמטה יאיר פומברג יוסף עובדיה 
להקת שלוה היא להקה ישראלית המונה 7 מוזיקאים (נגנים וזמרים), שחלקם בעלי לקויות שונות. הלהקה הוקמה ב-2006 ככלי להעצמה ולביטוי אמנותי במוזיקה עבור ילדים עם מוגבלויות, ומובילה אג'נדה חברתית של הכלה ושילוב אנשים עם מוגבלויות בחברה ורואה בכך את שליחותה המרכזית.
הלהקה בעת הופעתה באירווזיון בתל אביב (2019)
ייסוד הלהקה וחבריה

הלהקה נוסדה במסגרת תוכנית המוזיקה במרכז שלוה על ידי מנהלה המוזיקלי שי בן שושן, לוחם צה"ל שנפצע במהלך שירותו הצבאי ובתהליך השיקום ראה את הפוטנציאל בחיבור עולם המוזיקה כגשר לשילוב וקבלה של אוכלוסיות שונות בחברה. כל זה מתוך האמונה ביכולות של אנשים עם מוגבלויות להגשים כל יעד.
חברי הלהקה:
ענאל כליפה (שירה) - אחת הסולניות הראשיות של הלהקה, לקוית ראייה. החלה לשיר בגיל חמש ועלתה לישראל מצרפת בגיל שמונה. עלתה על במה לראשונה עם להקת שלוה לפני מספר שנים. עשתה שירות לאומי בעמותת שלוה. מתנדבת עם תינוקות פגועים בבריכה הטיפולית במרכז שלוה.
דינה סמטה (שירה) - עלתה לישראל בגיל עשר ממניפור שבהודו. דינה, שהתעוורה בגיל צעיר, למדה עברית באמצעות שירים. בשנת 2019 דינה סיימה שנה שנייה של שירות לאומי במרכז שלוה.
יוסף עובדיה (שירה ותופים) - מתמודד עם תסמונת ויליאמס, משתלב בפעילות שלווה מגיל 7. יוסף הצטרף ללהקה כזמר וכאשר קולו התחלף החל לתופף.
יאיר פומברג (כלי הקשה) - מתמודד עם תסמונת דאון ובוגר של ארגון שלוה. עובד גם בסדנת הקרמיקה ומפעל התה במרכז שלוה.
פעילות הלהקה

הלהקה מופיעה במסגרות שונות בישראל ובעולם,הופעות פתוחות, פסטיבלים, באירועי תרבות וכנסים. הלהקה הופיעה מספר פעמים בבית נשיא מדינת ישראל וזוכה לתהודה רבה ולהכרה בינלאומית.
הלהקה שיתפה פעולה עם אמנים רבים בהם שלומי שבת, אברהם פריד, משה פרץ, אייל גולן, דויד ברוזה ועידן עמדי.
הלהקה פרצה לתודעה הציבורית בסוף 2018, כאשר החלה להתמודד בעונה השישית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון", המשודרת בערוץ קשת 12, במהלכה העפילה לשלב הגמר בתוכנית. ב-5 בפברואר 2019 כאשר הוברר שהלהקה לא תוכל להשתתף בתחרות האירוויזיון ללא חילול שבת, פרשה הלהקה מהתוכנית, ובכך למעשה ויתרה על האפשרות לנצח ולייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 2019 שהתקיימה בתל אביב, אך הוחלט שתשתתף בחלק האמנותי בחצי הגמר השני של האירוויזיון. ב-16 במאי 2019 הלהקה ביצעה את השיר "A Million Dreams" שנכתב על ידי בנג' פאסק וג'סטין פול, בחצי השני של גמר האירוויזיון.
ביום העצמאות ה'תשע"ט הופיעה הלהקה בטקס הדלקת המשואות.
במאי 2019 הובילה להקת שלוה קמפיין חברתי יחד עם בנק הפועלים תחת השם "דלת פתוחה לכולם" שמטרתו קידום שילוב אנשים עם מוגבלויות באמצעות חתימה על אמנת השילוב. במסגרת הקמפיין השיקה הלהקה את שירה החדש "הדלת תהיה פתוחה".
בדצמבר 2019 הופיעה הלהקה בכנס של ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית (IAC), בפלורידה לעיני נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, שהתחבק עם חברי הלהקה בתום הופעתם.
ביוני 2021 השתתפו שתי חברות הלהקה דינה סמטה וענהאל כליפה בקליפ המוזיקה You Gotta Be שהוצג באופן מקוון בשל נגיף הקורונה במסגרת פסיטבל "צבעים אמיתיים" יחד עם עוד 12 אמנים בינאלומיים מ-8 מדינות.
בדצמבר 2021 הוציאה יחד עם ג'ימבו ג'יי את הסינגל "שיר בעברית" לכבוד יום השפה העברית.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | הרכב השנה במוזיקה | מועמדות |
| 2020 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | הרכב השנה במוזיקה | מועמדות |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | הרכב השנה במוזיקה | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | הרכב השנה במוזיקה | מועמדות |
הערות שוליים

↑  INSPIRATIONAL: Meet Founder of Israel's World-Renowned Band of Special Needs Musicians | United with Israel, UWI, ‏2021-01-30
↑  צפו - להקת שלוה עולה לרבע הגמר ב"כוכב הבא לארוויזיון כתבה בערוץ 7
↑  רן בוקר, רשמית: להקת שלוה לא תייצג את ישראל באירוויזיון בגלל השבת, באתר ynet, 5 בפברואר 2019
↑  רן בוקר, להקת שלוה תופיע בחצי גמר האירוויזיון, באתר ynet, 6 בפברואר 2019
↑  הכוכבים האמיתיים: להקת שלוה הסעירה את אירופה, באתר ynet, 17 במאי 2019.
↑  צפו: להקת שלווה בטקס המשואות, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2019
↑  ענבל עומר, קמפיין לשילוב בעלי מוגבלויות יוצא לדרך, באתר כלכליסט, 29 באפריל 2019
↑  יונה לייבזון, ‏להקת שלוה על המפגש עם טראמפ: "הרגשה מדהימה", באתר ‏מאקו‏, 8 בדצמבר 2019
↑  להקת "שלוה" משתתפת בקליפ המוזיקה You Gotta Be שיוצג לראשונה באופן מקוון במסגרת פסטיבל ” צבעים אמיתיים”, באתר מגזין Arttelling, ‏15.6.2021
↑   האקדמיה ללשון העברית מציגה: להקת שלוה וג'ימבו ג'יי – שיר בעברית, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 3:16)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401274805171
להאמין (שיר של דוד ד'אור)

להאמין היה השיר שיצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 2004, שהתקיימה באיסטנבול. השיר בוצע בעברית ובאנגלית על ידי דוד ד'אור, שנבחר לייצג את ישראל על ידי רשות השידור בנובמבר 2003. את השיר כתב ד'אור בעצמו והלחינו ד'אור ועופר מאירי, שגם עיבד את השיר. השיר הוא בלדה, שמילותיה עוסקות בצורך לשמור על אמונה בטוב הבסיסי של האנושות, למרות ראיות רבות להפך.
אירוויזיון

השיר נבחר ב-5 בפברואר 2004 בהצבעה בתוכנית "ישראל בוחר שיר", שנערכה בהפסקה במשחק כדורסל של מכבי תל אביב ביורוליג. בהצבעה הוצגו ארבעה שירים שבוצעו על ידי ד'אור. ועדת אירוויזיון מיוחדת (שכללה משתתפים קודמים מהתחרות, ליאור נרקיס וגלי עטרי) היוו 40% מהקולות, והצבעת הצופים היוותה 60% מהקולות הנותרים. משחק הכדורסל משך 13.7% מהצופים בטלוויזיה הישראלית. השיר זכה ל-60% מההצבעה של חבר השופטים ו-66% מהצבעת הצופים.
ד'אור ביצע את השיר באיסטנבול ב-12 במאי 2004. במהלך שבוע החזרות באירוויזיון, עזב ד'אור את איסטנבול כדי להיות עם אביו, שהיה צריך לקטוע את אחת מרגליו בשל סיבוכים של סוכרת.
מאחר שישראל לא דורגה ב-10 המקומות הראשונים באירוויזיון 2003, היא נאלצה להשתתף בחצי הגמר, ובו שובץ השיר במקום ה-5 בסדר ההופעה, אחרי לטביה, ולפני אנדורה. השיר קיבל 57 נקודות והגיע למקום ה-11 מתוך 22, בזמן ש-19% מהצופים הישראלים צפו בטלוויזיה. השיר לא עלה לגמר - ובכך חייב את ישראל שוב להשתתף בחצי הגמר גם בשנה לאחר מכן באירוויזיון 2005.
הערות שוליים

1 2  "Singing a song of harmony". Australian Jewish News. 27 בפברואר 2008. אורכב מ-המקור ב-20 בספטמבר 2008. נבדק ב-2 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דוד ד'אור, "להאמין", הד ארצי, 2004.
↑  "News". ESCtoday.com. 5 במאי 2004. אורכב מ-המקור ב-17 בפברואר 2005. נבדק ב-29 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "High rating figuresl Israel: More than 400,000 watched Mauda". ESCtoday.com. 28 בפברואר 2008. אורכב מ-המקור ב-6 בנובמבר 2008. נבדק ב-29 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Israel 2004; Israel: David D'Or regrets doing Eurovision". ESCtoday.com. 3 באוגוסט 2008. אורכב מ-המקור ב-19 בפברואר 2012. נבדק ב-29 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "D'Or received proposals; Disappointing viewing figures in Israel". ESCtoday.com. 17 במאי 2004. נבדק ב-7 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 4 באפריל 2004, באתר "פזמונט"
↑  המצעד השנתי תשס"ד (2004), באתר "פזמונט"
לודוויג וילהלם, דוכס בבוואריה (1831–1920)

לודוויג וילהלם, דוכס בבוואריה (בגרמנית: Ludwig Wilhelm Herzog in Bayern; 21 ביוני 1831 - 6 בנובמבר 1920) היה בן אצולה וגנרל בווארי.
ביוגרפיה

לודוויג וילהלם נולד במינכן ב-21 ביוני 1831. אביו היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמו הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה. סבו מצד האם היה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. בילדותו, כונה לודוויג וילהלם בפי אחיו ואחיותיו "לואיס". אחותו סיסי נישאה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ואחות אחרת שלו, מריה סופיה נישאה לפרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. לודוויג וילהלם עצמו, ויתר על מעמדו כיורש תוארי ונכסי המשפחה לאחיו קרל תאודור, כדי להינשא בנישואים מורגנטיים לשחקנית הנרייטה מנדל. היא נפטרה ב-1891 והוא נשא לשחקנית אחרת בשם ברברה אנטוניה בארת', ממנה התגרש ב-1913.
לודוויג וילהלם התגייס לצבא הבווארי, וב-1893 כבר החזיק בדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא נפטר במינכן ב-6 בנובמבר 1920 בגיל 89.
משפחתו

לודוויג וילהלם נישא לשחקנית הנרייטה מנדל, אשר ילדה לו שני ילדים:
מריה לואיזה פון לריש-ולרסי (1858-1940) התפרסמה בשל ידידותה עם הברונית וטסרה וחלקה בפרשת מאיירלינג
קרל עמנואל (מאי-אוגוסט 1859)
הנרייטה נפטרה ב-1891, ולודוויג וילהלם נישא שחקנית אחרת בשם ברברה אנטוניה בארת', ממנה התגרש ב-1913. לא היו להם ילדים.
לארס אונסאגר

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1903 כריסטיאניה (אוסלו), נורווגיה
 פטירה:  5 באוקטובר 1976 (בגיל 72) קורל גייבלס, פלורידה, ארצות הברית
 ענף מדעי:  כימיה פיזיקלית, פיזיקה תאורטית, תרמודינמיקה
 מקום מגורים:  נורווגיה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות גרוב סטריט 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה המכון הטכנולוגי של ציריך
 מנחה לדוקטורט:  פטר דביי
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של ציריך  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  אוניברסיטת בראון  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת מיאמי, פלורידה 
 תלמידי דוקטורט:  John Frederick Nagle, Stefan Machlup, Joseph Lee McCauley, John Lester Greenstadt 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה (1968)  פרס פטר דביי (1965)  פרס רומפורד (1953)  מדליית וילבור קרוס (1972)  המדליה הלאומית למדעים (1968)  פרס ג'וסיה וילארד גיבס (1964)  מדליית לורנץ (1958)  פרס וילארד גיבס (1962)  חבר זר של החברה המלכותית (24 באפריל 1975)  דוקטור לשם כבוד (1954)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 צאצאים:  Erling Onsager 
 תרומות עיקריות
 ניסוח יחסי הגומלין בין גדלים תרמודינמיים במערכות שאינן בשיווי משקל. פתרון של מודל איזינג למקרה דו־ממדי.
 חתימה:   
 
לארס אונסאגר (באנגלית: Lars Onsager;‏ 27 בנובמבר 1903 - 5 באוקטובר 1976) היה מדען אמריקאי יליד נורווגיה, עיקר עיסוקו בכימיה פיזיקלית ובפרט תרמודינמיקה, ובפיזיקה תאורטית. חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1968 על הישגיו בתחום התרמודינמיקה של תהליכים לא הפיכים.
ביוגרפיה

לארס אונסאגר נולד בקריסטינה (כיום אוסלו), נורווגיה. אביו היה עורך דין. בתום לימודי תיכון באוסלו למד באוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה בטרונדהיים, ב-1925 קיבל תואר בהנדסה כימית.
קרירה מדעית

בשנת 1925 אונסאגר מצא תיקון משמעותי לתאוריה של דביי-היקל שמסבירה את המוליכות החשמלית בתמיסות אלקטרוליטיות, במהלך 1926 פרסם את ממצאיו. אונסאגר ביקר את פטר דביי במכון הטכנולוגי של ציריך כדי להציג לו את התיקון לתאוריה שלוקח בחשבון תרומה של תנועה בראונית. דביי התרשם מאוד והזמין אותו לשמש כאסיסטנט למחקר במכון, משרה בה החזיק עד 1928.
קרירה מדעית > אוניברסיטת ג'ונס הופקינס

בשנת 1928 אונסאגר הגיע לארצות הברית שם חיכתה לו משרה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבלטימור, מרילנד. המשרה כללה הוראה של כימיה לתלמידי השנה הראשונה. במהרה הסתבר שכישוריו כמרצה נופלים בהרבה מכישוריו היוצאים מהכלל כחוקר תאורטיקן בכימיה פיזיקלית והוא פוטר לאחר סמסטר אחד.
קרירה מדעית > אוניברסיטת בראון

אונסאגר קיבל משרה באוניברסיטת בראון, פרובידנס, רוד איילנד. הפעם תפקיד ההוראה שהוקצה לו, שהיא חובה לכל חבר סגל באוניברסיטאות, היה מכניקה סטטיסטית לתלמידי תארים מתקדמים. גם כאן היו לו קשיים רבים בהוראה לעומת הישגים בולטים במחקר תאורטי במכניקה סטטיסטית ותרמודינמיקה. בשנת 1933, בתחילת השפל הגדול בארצות הברית הוא פוטר ממשרתו. בהמשך מצא משרה חלקית באוניברסיטת ייל, ניו הייבן, קונטיקט, שבה שימש כחוקר עד פרישתו בשנת 1972.
בתקופת עבודתו בבראון הוא עסק בעיקר ביחסי הגומלין בין כוחות כמו טמפרטורה ולחץ לבין שטף של חומר או אנרגיה בתהליכים תרמודינמיים לא הפיכים וניסח ביטויים מתמטיים חדשים כדי לתאר יחסים אלה. התוצאות פורסמו כבר ב-1929 ובהרחבה ב-1931 אבל ההכרה בחשיבותם הגיעה רק שנים רבות מאוחר יותר. בעשורים שאחרי מלחמת העולם השנייה החלה התעניינות בתוצאות אלה שמכונות יחסי הגומלין של אונסאגר ולפעמים "החוק הרביעי של התרמודינמיקה". רק בשנת 1968 הן נמצאו ראויות לזכות את האיש שהגה אותן בפרס נובל לכימיה.
קרירה מדעית > אוניברסיטת ייל

באוניברסיטת ייל אונסאגר קיבל משרה של פוסט-דוקטורנט אבל הסתבר שהוא מעולם לא השלים את ההתחייבויות ולא הגיש תזה כנדרש לשם קבלת דוקטורט. רק בשנת 1935 הוענק לו תואר PhD בכימיה, ובאותה שנה העניקה לו האוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה, האלמה מאטר שלו, תואר דוקטור לשם כבוד. גם בייל הוא התקשה לתת הרצאות שתהיינה מובנות לשומעים ומספר הסטודנטים שבחרו בו כמנחה לתואר מתקדם היה זעום. בזכות הישגיו הבולטים במחקר הוא קודם לדרגת מרצה בכיר (Assistant professor) כבר ב-1934.
במחצית השנייה של שנות השלושים, אונסאגר עסק במחקר של הדיפול שנוצר בחומר דיאלקטרי הנתון בשדה חשמלי, פטר דביי שהיה החלוץ במחקר על דיפולים, לא קיבל את רעיונותיו עד אחרי מלחמת העולם השנייה.
הנושא המרכזי במחקרו במהלך שנות ה-40 היה מעבר פאזה במוצקים בעזרת כלים של מכניקה סטטיסטית. ב-1944 פרסם פתרון מדויק למודל איזינג במקרה הדו־ממדי, שהיה הישג מרשים בפיזיקה מתמטית.
בשנת 1945 יצרה אוניברסיטת ייל תואר בשם "J. Willard Gibbs Professorship in Theoretical Chemistry" לכבודו של ג'וסיה וילארד גיבס והעניקה אותו לאונסאגר. צעד זה היה מתאים במיוחד כיוון שאונסטגר כמו גיבס השתמש ברעיונות מתמטיים חדשים כדי להבין בעיות בפיזיקה וכימיה, והיה ממשיך דרכו של גיבס בשטחים מסוימים בהם גיבס היה חלוץ. משרה זו גם שחררה אותו ממרבית חובות ההוראה. ב-1947 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים.
אחרי מלחמת העולם השנייה אונסאגר פנה לשטחי מחקר חדשים, בשנת 1949 הוא הציע הסבר תאורטי לתכונות של נוזל-על בהליום נוזלי, שנתיים לאחר מכן פורסמה תאוריה זו, באופן בלתי תלוי, על ידי הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן. נושא מחקר נוסף גבישים נוזליים ותכונות חשמליות של קרח. בהיותו באוניברסיטת קיימבריג' במסגרת תוכנית פולברייט היוקרתית, עסק במחקר תאורטי על התכונות המגנטיות של מתכות, ופיתח רעיונות על הקוונטיזציה של שטף מגנטי במתכות. הוענקה לו מדליית לורנץ ב-1958, פרס וילארד גיבס ב-1962 ופרס נובל לכימיה ב-1968. הוא נבחר כחבר בחברה המלכותית הבריטית ב-1975.
בשנת 1972 פרש לגמלאות והפך פרופסור אמריטוס באוניברסיטת ייל. במקביל מונה לפרופסור מומחה (Distinguished University Professor) לפיזיקה, במרכז ללימודים תאורטיים, אוניברסיטת מיאמי, פלורידה. הוא היה פעיל בהדרכה של פוסט דוקטורנטים והתעניין בפיזיקה של מוליכים למחצה, ביופיזיקה ורדיוכימיה. מותו בשנת 1976 קטע את פעילותו מבלי שהספיק להשיג תוצאות פורצות דרך בשטחים החדשים.
חיים אישיים

בשנת 1933 אחרי שפוטר מאוניברסיטת בראון, נסע לארס אונסאגר לאוסטריה לבקר את האלקטרוכימאי הנס פלקנהאגן (Hans Falkenhagen) ופגש את גיסתו מרגרטה ארלטר (Margrethe Arledter), הם נישאו ב-7 בספטמבר 1933 והיו להם שלושה בנים ובת.
בשנת 1945 קיבל אזרחות אמריקאית.
בשנת 1976 נפטר מאנוריזמה בקורל גייבלס, פלורידה, ונקבר בניו הייבן, קונטיקט.