stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליידי בירד ג'ונסון
לקריאה נוספת

Marie D. Smith, The President's Lady: an Intimate Biography of Mrs. Lyndon B. Johnson, Random House, 1964 (הספר בקטלוג ULI)
Lady Bird Johnson, A White House Diary, Holt, Rinehart and Winston, 1970 (הספר בקטלוג ULI)
Lewis L. Gould, Lady Bird Johnson and the Environment, University Press of Kansas, 1988 (הספר בקטלוג ULI)
Jane Jarboe Russell, Lady Bird: a Biography of Mrs. Johnson, Scribner, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
Robert P. Watson, First Ladies of the United States: a Biographical Dictionary, Lynne Rienner Publishers, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
Craig Hart, A Genealogy of the Wives of the American Presidents and their First Two Generations of Descent, McFarland & Company, Inc., 2004 (הספר בקטלוג ULI)
Mitchell B. Lerner (ed.), A Companion to Lyndon B. Johnson, Wiley-Blackwell, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Katherine A.S. Sibley (ed.), A Companion to First Ladies, John Wiley & Sons, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
Julia Sweig, Lady Bird Johnson: Hiding in Plain Sight, Random House, 2021 (הספר בקטלוג ULI)
Lewis L. Gould (ed.), American First Ladies: Their Lives and Their Legacy, Routledge, 2021 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  לא מדובר בשגיאת כתיב. purty היא צורה כתיבה ישנה של המילה pretty
↑  קורות חייה של לידי בירד ג'ונסון באתר ה-BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263550105171  PLWABN: 9810539697905606  BIBSYS: 90349694  BnF: cb16594549d (data)  CiNii: DA03370800  GND: 124920535  ISNI: 0000 0001 1000 4070  LCCN: n50038949  NARA: 10679515  NDL: 00444758  NKC: jo2016927478  NLA: 49860475  NLK: KAC201623771  NTA: 126043361  SNAC: w6v51jp8  SUDOC: 076374211  Trove: 1529402  VIAF: 97935164   WorldCat (עם VIAF): 97935164
צ'ארלס דוליטל וולקוט

| --- | --- |

צ'ארלס דוליטל וולקוט ב-1873
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה
 מוסדות:  הסקר הגאולוגי של ארצות הברית  סמית'סוניאן  New York State Museum 
 פרסים והוקרה:  מדליית מרי קלארק תומפסון (1921)  מדליית וולסטון (1918)  הפרס הגאולוגי לזכר היידן (1905)  מדליית ביגסבי (1895) 
 בן או בת זוג:  Mary Vaux Walcott (1914–?)  Lura Ann Rust (1872–1876)  Helena Stevens (1888–1911) 
 צאצאים:  Helen Walcott 
 תרומות עיקריות
 פצלי ברג'ס
 חתימה:   
 
צ'ארלס דוליטל וולקוט (באנגלית: Charles Doolittle Walcott‏; 31 במרץ 1850 – 9 בפברואר 1927) היה פלאונטולוג וגאולוג אמריקני, ששימש כמנהל הכללי של מוסד הסמית'סוניאן מ-1907 עד 1927. הוא התפרסם בזכות תגליתו בשנת 1909 של מאובנים שהשתמרו היטב, כולל כמה מההדפסים העתיקים ביותר של החלקים הרכים, בפצלי ברג'ס מקולומביה הבריטית בקנדה. הוא תואר על ידי סטיבן ג'יי גולד כ"סמל המשובח ביותר שאי פעם נתקלתי בו של התגלמות האמונות המקובלות".
נעוריו ובחרותו

וולקוט נולד בניו יורק מילס (New York Mills) במדינת ניו יורק. סבו, בנג'מין ס. וולקוט, עבר מרוד איילנד בשנת 1822. אביו, גם הוא צ'ארלס דוליטל וולקוט, נפטר כאשר צ'ארלס הבן היה רק בן שנתיים. וולקוט היה הצעיר מבין ארבעה ילדים. הוא התעניין בטבע מגיל צעיר, אסף מינרלים וביצי ציפורים, ובסופו של דבר מאובנים. הוא למד בבתי ספר שונים באזור יוטיקה, אך עזב בגיל שמונה עשרה בלי לסיים את התיכון, ובכך הסתיימה השכלתו הרשמית. התעניינותו במאובנים התגבשה כשהפך לאספן מאובנים מסחרי. ב-9 בינואר 1872, נשא וולקוט לאישה את לורה אן רסט (Lura Ann Rust), בתו של בעל חווה בניו יורק, שם גילה וולקוט את אחת התגליות החשובות ביותר שלו של טרילוביטים (מחצבת וולקוט-רסט). היא נפטרה ב-23 בינואר 1876. התעניינותו של וולקוט במאובנים הובילה להיכרותו עם לואי אגאסי מאוניברסיטת הרווארד, שעודד אותו לעבוד בתחום הפלאונטולוגיה.
קריירה

וולקוט החל את הקריירה הפלאונטולוגית המקצועית שלו בכך שהוא גילה אתרים חדשים, כמו מחצבת וולקוט-רסט בצפון מדינת ניו יורק ושכבות הטרילוביטים בוורמונט, ובמכירת דגימות לאוניברסיטת ייל. בשנת 1876 הוא הפך לעוזרו של ג'יימס הול (James Hall), גאולוג המדינה של ניו יורק, אך פוטר ממשרה זו לאחר שנתיים. וולקוט גם הפך לחבר באיגוד האמריקאי לקידום המדע.
בשנת 1879 הצטרף וולקוט לארגון שזה עתה הוקם של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית והתקדם בארגון עד שהפך למנהלו בשנת 1894. עבודתו התמקדה בשכבות מהקמבריון במקומות ברחבי ארצות הברית וקנדה; הסיורים בשטח וגילוי המאובנים שלו תרמו תרומה חשובה לסטרטיגרפיה.
הוא התחתן עם הלנה בריס סטיבנס (Helena Breese Stevens) בשנת 1888. נולדו להם ארבעה ילדים בין 1889 ל-1896: צ'ארלס דוליטל וולקוט, סידני סטיבנס וולקוט, הלנה בריס וולקוט ובנג'מין סטיוארט וולקוט.
וולקוט נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים בשנת 1896. בשנת 1901 כיהן כנשיא החברה הגאולוגית של אמריקה. בשנת 1902 הוא נפגש עם אנדרו קרנגי והפך לאחד המייסדים של מכון קרנגי למדע. הוא שימש בתפקידי ניהול ומחקר שונים בארגון זה. בשנת 1921 הוענקה לוולקוט מדליית מרי קלארק תומפסון מטעם האקדמיה הלאומית למדעים.
הוא שימש כנשיא האיגוד האמריקאי לקידום המדע בשנת 1923. היה יועץ לנשיא תאודור רוזוולט.
לוולקוט היה עניין בתנועת השימור והוא סייע במאמציה.
סמית'סוניאן

וולקוט התמנה למזכיר (תוארו של המנהל הכללי) של מוסד הסמית'סוניאן בשנת 1907 לאחר מותו של סמואל לנגלי, והחזיק בתפקיד עד מותו שלו. הוא הוחלף על ידי צ'ארלס גרילי אבוט. בגלל תפקידיו של וולקוט בסמית'סוניאן, הוא התפטר ממשרת מנהל הסקר הגאולוגי של ארצות הברית. כחלק מחגיגת המאה להולדתו של צ'ארלס דרווין, זכה וולקוט בתואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1909.
פצלי ברג'ס

בשנת 1910, שנה לאחר שגילה את המאובנים בני ה-508 מיליון שנים מהקמבריון התיכון בפצלי ברג'ס, חזר וולקוט לאזור מלווה בבניו סטיוארט וסידני. יחד בחנו את כל השכבות על הרכס מעל הנקודה בה נמצא הסלע עתיר המאובנים, ובסופו של דבר מצאו את רצועת המאובנים. בין השנים 1910–1924 חזר וולקוט שוב ושוב כדי לאסוף יותר מ-65,000 דגימות ממה שמכונה כיום מחצבת וולקוט, הקרויה על שמו. הממצאים כוללים שימור יוצא דופן של החלקים הרכים של המאובנים, אחת השכבות המאובנות העתיקות ביותר המכילה הדפסים של חלקים רכים.
הלנה, אשתו של וולקוט, נהרגה בתאונת רכבת בקונטיקט בשנת 1911. בשנת 1914 התחתן וולקוט עם אשתו השלישית, מרי מוריס ווקס (Mary Vaux Walcott), אמנית חובבת וחובבת טבע נלהבת. היא ליוותה אותו במסעותיו, נהנתה מחקר הטבע. היא הכינה איורים בצבעי מים של פרחי בר כשנסעה איתו בקנדה.
אף על פי שוולקוט בילה זמן לא מבוטל במחצבת פצלי ברג'ס על מה שהתפרסם כרכס פוסיל (Fossil Ridge, רכס המאובנים), הוא גם טייל הרבה באזורים אחרים של הרי הרוקי בקנדה. בחלק מפרסומי המדע הרבים שלו מוצגים צילומים פנורמיים מרהיבים של ההרים שצולמו ממעברי הרים גבוהים או גבוה במורדות ההרים.
הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה

בשנת 1914 כינס וולקוט ועידה בוושינגטון די.סי., במטרה לעורר עניין במדע האווירונאוטיקה, והקשר שלו לממשלת ארצות הברית. הוועידה הובילה להצעת חוק של הקונגרס שעל בסיסה הוקמה ועדה מייעצת לאווירונאוטיקה (לימים נקראה הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה והוחלפה ב-1958 על ידי מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי) "לפקח ולהנחות את המחקר המדעי על בעיות הטיסה במטרה להציע להן פתרון מעשי". ועדה זו הורכבה משנים-עשר חברים, שניים מהצבא, שניים מחיל הים, ואחד ממוסד הסמית'סוניאן, מלשכת מזג האוויר, ומהלשכה הלאומית לתקנים. חמישה חברים נוספים נבחרו על בסיס "הכרה בצורכי מדע אווירונאוטיקה, אזרחיים או צבאיים, או מיומנים בהנדסת אווירונאוטיקה או במדעים הנלווים לה". וולקוט נבחר ליו"ר הוועד המנהל, ובריגדיר גנרל ג'ורג' פ. סקריבן (George P. Scriven), מפקד חיל הקשר האמריקני, היה יו"ר הוועדה.
מוות ומורשת

צ'ארלס דוליטל וולקוט מת משבץ מוחי בוושינגטון הבירה ב-9 בפברואר 1927. לאחר מותו של וולקוט נותרו הדגימות, התצלומים והפתקים שלו באחסון עד גילוים מחדש בידי דור חדש של פלאונטולוגים בשלהי שנות השישים. מאז תוקנו רבות מהפרשנויות שלו.
וולקוט כמעט שלא היה ידוע היום אלמלא הועלה מנבכי השכחה בספרו של סטיבן ג'יי גולד חיים מופלאים (1989). בספר זה גולד גילה את דעתו כי וולקוט לא הצליח לראות את ההבדלים בין המינים של פצלי ברג'ס ודחף בכוח את מרבית המאובנים הללו למערכות קיימות. פלאונטולוגים רבים כיום מבטאים דעות הרבה פחות שליליות על תיאוריו של וולקוט ועל הפרספקטיבה התאורטית שעיצבה אותם.
הייתה נטייה להתעלם גם ממחקריו של וולקוט על הטרילוביטים מהאורדוביק, עד שבתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 החיה פלאונטולוג חובב מרוצ'סטר בניו יורק בשם תומאס וייטלי את המחקר של וולקוט ופתח מחדש את מחצבת וולקוט-רסט בניו יורק. השכבות המקומיות הכילו את הדוגמיות השמורות בצורה הטובה ביותר של טרילובטים מלאורנטיה, כולל חלקי גוף רכים.
פסגת וולקוט (Walcott Peak), קרוב לאתר שבו הוא גילה לראשונה את פצלי ברג'ס על הר ברג'ס בקנדה, קרויה על שמו. כמו כן קרויה על שמו מחצבת וולקוט של פצלי ברג'ס בין הר ואפטה להר פילד. מדליית צ'ארלס דוליטל וולקוט מוענקת על ידי האקדמיה הלאומית למדעים פעם בחמש שנים בגין מחקר יוצא דופן בתחום החיים וההיסטוריה של הפרקמבריון והקמבריון.
ספריו

Cambrian Brachiopoda with descriptions of new genera and species, (1905) Proceedings of the United States National Museum; v. 28.
Cambrian faunas of China, (1905) From the Proceedings of the United States national museum, vol.xxx. 106 p.
Cambrian Geology and Paleontology, (1910) at Internet Archive
Correlation Papers on the Cambrian, (1890) Bulletin of the United States Geological Survey; no.81. 447 p.
The fauna of the Lower Cambrian or Olenellus zone, (1890) Extract from the 10th annual report of the director of the U. S. Geological Survey, 1888–89, pt. I. p. 516–524.
Fossil Medusa, (1898) Monographs of the United States Geological Survey; no.30, 201 p.
Geology of the Eureka district, Nevada, with an atlas, (1892) Monographs of the United States Geological Survey; no.20, 419 p.
The North American continent during Cambrian time, (1892) Extract from the 12th annual report of the director of the U.S. Geological survey, 1890–91, pt. I. pp:523–568
The Paleontology of the Eureka District, (1884) Monographs of the United States Geological Survey; no.8, 298 p.
לקריאה נוספת

Yochelson, Ellis L. (1967). "Walcott, Charles D. (1850–1927)". Biographical Memoirs (National Academy of Sciences). Vol. 39. New York: Columbia University Press. pp. 471–540.
Yochelson, Ellis L. (בינואר 1996). Charles D. Walcott. pp. 8–9. {{cite book}}:  (עזרה)
Yochelson, Ellis L. (1998). Charles Doolittle Walcott, Paleontologist. GSA Today. Kent State University Press. ISBN 0-87338-599-3.
הערות שוליים

1 2  Stephen Jay Gould, Wonderful Life published in 1989, Chapter 4
↑  "Sketch of Charles D Walcott". Popular Science Monthly. פבר' 1898. p. 547. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Yochelson, E. L. (1 בדצמבר 1996). "Discovery, Collection, and Description of the Middle Cambrian Burgess Shale Biota by Charles Doolittle Walcott". Proceedings of the American Philosophical Society. Proceedings of the American Philosophical Society, Vol. 140, No. 4. pp. 469–545. ISSN 0003-049X. JSTOR 987289. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eckel, Edwin, The Geological Society of America — Life History of a Learned Society, 1982, GSA Memoir 155,ISBN 0-8137-1155-X
↑  "Mary Clark Thompson Medal". National Academy of Sciences. אורכב מ-המקור ב-29 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Briggs, D. E. G.; Fortey, R. A. (2005). "Wonderful strife: systematics, stem groups, and the phylogenetic signal of the Cambrian radiation". Paleobiology. pp. 94–112. doi:10.1666/0094-8373(2005)031[0094:WSSSGA]2.0.CO;2. ISSN 0094-8373.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810568826005606  BIBSYS: 1050204  BNE: XX1485554  BnF: cb12552021s (data)  Botanist: C.Walcott  CiNii: DA14508171  GND: 117116807  ISNI: 0000 0000 8148 772X  LCCN: n84119676  NKC: jx20091012014  NLG: 254586  NTA: 258446951  PIC: 318048  RERO: 02-A003954269  SELIBR: 278361  SNAC: w6736t07  SUDOC: 034804978  S2AuthorId: 38489615  TePapa: 68888  VcBA: 495/255735  VIAF: 69044732   WorldCat (עם VIAF): 69044732 
צ'ארלס וולקוט דוליטל, בנו ובתו חופרים בפצלי ברג'ס (סמוך לפילד בקנדה) במחצבה הנושאת כיום את שמו
צ'ארלס וולקוט דוליטל, ומשפחתו בפרובו ביוטה סביב 1907. וולקוט צירף את משפחתו למסעות איסוף המאובנים לעיתים קרובות.
הפגישה הראשונה של ה-NACA ב-1915
המצבה על קברו בבית הקברות רוק קריק בוושינגטון
זמן אביב

| --- | --- |

 בימוי:  אב אייוורקס
 הופק בידי:  וולט דיסני
 תסריט:  וולט דיסני
 מוזיקה:  קארל וו. סטלינג
 אנימטור:  וילפרד ג'קסון לס קלארק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  24 באוקטובר 1929
 משך הקרנה:  6:14 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  הטוראדור האיום
 סרט הבא:  פעמוני הגיהנום
 דף הסרט ב־IMDb
 
זמן אביב (באנגלית: Springtime) הוא סרט הנפשה קצר משנת 1929 שהופק בידי אולפני וולט דיסני. זהו הסרט השלישי בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", הוא יצא חמישה ימים לפני קריסת וול סטריט.
עלילה

פרחים, חיפושיות, נדלים, עופות וצפרדעים רוקדים (ואוכלים אחד את השני) בזמן שמתנגנת תערובת של מוזיקה קלאסית.
המוזיקה שבה נעשה שימוש בסרט כוללת את "מצב הבוקר" מפר גינט של אדוורד גריג, את "פרחים לוחשים" של פרנץ פון בלון, את המחול של אמילקארה פונקיילי מחול השעות ו"עליצות פריזאית" של ז'אק אופנבך.
ביקורות

Motion Picture News (2 בנובמבר 1929): "פאניקה. תרומה נוספת לבידור האומה. וולט דיסני הגיע לממוצע גבוה במיוחד עם הסדרות המצוירות השונות שלו. זה שווה כל שבחים שהכתב הזה עשוי להעניק לו. הבסיס לתעלולים המשעשעים הוא קו שמהרהר על אביב, אהבה וריחוף. הכל הופך לטרפסיכורה: פרחים, עכבישים, עגורים, צפרדעים. והשגרה שהם עוברים דרכה מובטחת והם יצחיקו כל קהל".
הסרט היומי (3 בנובמבר 1929): "זה נקרא סימפוניה טיפשית של דיסני, וזה פקק. היצירה המצוירת היא הטובה ביותר שנראה אי פעם בתחום האנימציה, הביטויים והתעלולים הכלליים של בעלי החיים הם חכמים בצורה יוצאת דופן וגם נאמנים לחיים. סדרה של צפרדעים בוגרי גודלן נבלעות זו על ידי זו בתורה, עד שנשארת רק הצפרדע הגדולה האחרונה. זו בתורה נבלעת על ידי ציפור ארוכת רגליים, שכבדה עד כדי כך שהיא צונחת בבריכה. הצפרדע הגדולה והציפור טבעו. ההתנשאות החכמה היא סאטירה משובחת על הישרדותם של החזקים בעולם החי. המוזיקה המסונכרנת המלווה את המוזיקה הרוקדת של הצפרדעים מוסיפה מאוד לצחוקים, שבאים בקלות".
וראייטי (12 בפברואר 1930): "עוד קומדיה מצוירת משעשעת עשויה בצורה גאונית על ידי וולט דיסני. בסדר לכל תיאטרון. בזמן אביב דיסני ביקשה לבטא את התחושה האביבית הזו של דמויות מונפשות של חרקים, חיות ופרחים בשגרות ריקוד חדשניות המוגדרות למספרים מוזיקליים מסקרנים. תזמון הריקודים, הברזים הנלווים וכו', כל כך מושלם שהקצב לבדו מעניק ערך בידורי נדיר לסרט החדש הזה בסדרת סימפוניות טיפשיות. נוצלה גם כל הזדמנות להזריק קומדיה לצחוקים. קצת חזרה באופי שגרות הריקוד אבל לא רציני".
מדיה ביתית

הסרט הקצר הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
בתרבות הפופולרית

הסרט הקצר מופיע בסרט האנימציה "על כלבים וגנבים", כשהגורים צופים בטלוויזיה עם הוראס וג'ספר.
באופן דומה, אחד מקטעי המוזיקה מהמחצית השנייה של הקצר ישמש מאוחר יותר עבור הקטע המלא של "מחול השעות" בסרטו של וולט דיסני משנת 1940, "פנטסיה".
הערות שוליים

↑  "Sennett Comedies, Oswald and Disney Cartoons Top Shorts List". Motion Picture News: 97. 2 בנובמבר 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Short Subjects". The Film Daily: 9. 3 בנובמבר 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Talking Shorts". Variety: 18. 12 בפברואר 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
פוליטיקה של הונג קונג

הפוליטיקה של הונג קונג מתרחשת במסגרת של מערכת פוליטית המנוהלת על ידי בסיס המסמך המעין-חוקתי שלה, חוק יסוד הונג קונג, בית המחוקקים שלה, ראש הרשות המבצע. המערכת הפוליטית הייתה מערכת נשיאותית רב-מפלגתית מוגבלת. ממשלת האזור המנהלי המיוחד של הונג קונג המהוה חלק מהרפובליקה העממית של סין מנוהלת על ידי ראש הרשות המבצעת של הונג קונג.
ב-1 ביולי 1997, ריבונות הונג קונג הועברה לסין העממית, והסתיימו יותר ממאה וחצי שנים של שלטון בריטי. הונג קונג הפכה לאזור מנהלי מיוחד של סין עם רמה של אוטונומיה בכל העניינים למעט ענייני חוץ והגנה, שהם תחומי האחריות של ממשלת סין. על ההצהרה המשותפת הסינית-בריטית (1984) וחוק היסוד, הונג קונג תשמור על מערכותיה הפוליטיות, הכלכליות והמשפטיות ואורח חייה הייחודי ותמשיך להשתתף בהסכמים וארגונים בינלאומיים כטריטוריה תלויה למשך 50 שנה לפחות. למשל, הוועד האולימפי הבינלאומי מכיר בהונג קונג כתלות משתתפת תחת השם "הונג קונג, סין", בנפרד מהמשלחת מהרפובליקה העממית של סין .
כחלק מהעיקרון של מדינה אחת, שתי שיטות, ממשלת הונג קונג ליברלית מבחינה כלכלית ויש הבדלים במערכת הפוליטית. סעיף 68 לחוק היסוד של הונג קונג קובע כי המטרה הסופית של שיטת הבחירות בהונג קונג היא בחירת כל חברי המועצה המחוקקת באמצעות בחירות הממשות זכות בחירה אוניברסלית. סעיף זה וסעיף דומה העוסק בבחירת ראש הרשות המבצעת של הונג קונג הפכו את זכות הבחירה למועצה ולראש הרשות המבצעת לנושא דומיננטי בפוליטיקה של הונג קונג. בפועל, ראש הרשות המבצעת ומחצית מחברי המועצה לא נבחרו על ידי הציבור הרחב אלא במחוזות בחירה פונקציונליים (כל מחוז הוא קבוצת אינטרס מקצועית או מיוחדת המעורבת בתהליך הבחירות).
תחנת מעבר בין הונג-קונג ליבשת העיקרית; ביקורת מכס ודרכונים. מעבר לתחנה זו נדרשת אשרת כניסה לסין
ההתפתחות הפוליטית-משטרית בשנים 1982 עד 1997 > מעמד וחוקה

על פי התיקון לחוקה הסינית משנת 1982 ועל פי ההצהרה המשותפת הסינית-בריטית משנת 1984, נקבע כי הונג קונג תהווה אזור מנהלי מיוחד של הרפובליקה העממית של סין (Special Administration Region –HKSAR). על מנת לאפשר את קיומה של 'מדינה אחת, שתי שיטות', אושרה במרץ 1990 על ידי הקונגרס העממי הסיני 'החוקה הקטנה' - החוק הבסיסי של הונג קונג ב-1990. נקבע כי הפרשנות לחוקה זו תינתן על ידי ועדה מייעצת של הקונגרס העממי הסיני (NPCSC), וכי תשמר האוטונומיה של הונג קונג בתחום הכלכלי (כגון מטבע ומסחר) וכן בתחום הפוליטי במידת מה, למעט בעניינים הנוגעים לביטחון לאומי ויחסים דיפלומטיים. כמו כן סוכם כי השיטות הפוליטיות, השיפוטיות והכלכליות הייחודיות של הונג קונג, כמו גם אורח החיים באזור ישמרו לכל הפחות למשך חמישים שנה, מיולי 1997.
ההתפתחות הפוליטית-משטרית בשנים 1982 עד 1997 > מושל הונג קונג

המושל הראשי של הונג קונג (The Chief Executive) על פי החוק הבסיסי של הונג קונג, מונה כמושל ראשון לאזור המנהלי המיוחד טאנג צ'י וואה (Tung Chee Hwa), על ידי 800 אלקטורטים - נציגי מחוזות בחירה פונקציונליים על פי תעסוקה, בנוסף לנציגי גופי ממשל, דת, חינוך ומשפטנים. המנהל הכללי הוא זה שממנה את הרשות המבצעת, הבאה לעזור לו בניהולה של הונג קונג. בשיטה זו לכאורה נשמר הניתוק בין הפוליטיקה המקומית של הונג קונג לבין הממשל המרכזי בבייג'ינג, אולם הבחירה במנהל הראשי אינה ישירה וכללית ואיל הספנות טאנג היה למעשה, גם אם לא להלכה, מינוי של בייג'ינג. המנהל הראשי הוא ראש הרשות המבצעת ולאחר התפטרותו של טאנג במרץ 2005 נבחר ביוני 2005 דונלד צאנג (Donald Tsang), גם כן על ידי ועדת אלקטורטים שמונתה על ידי בייג'ינג.
ההתפתחות הפוליטית-משטרית בשנים 1982 עד 1997 > המערכת המשפטית

על פי החוק הבסיסי, הוקם עם העברתה של הונג קונג לסין, בית המשפט האחרון לערעורים, מתוך מטרה לשמור על עצמאותה של הרשות השופטת של הונג קונג מפני זו של בייג'ינג, כאשר בנוסף קובע החוק הבסיסי כי החוקה נתונה לפירוש הוועדה המייעצת של הקונגרס הסיני ולא אך ורק לבית המשפט בהונג קונג.
ההתפתחות הפוליטית-משטרית בשנים 1982 עד 1997 > הרשות המחוקקת

המועצה המחוקקת של הונג קונג (LegCo) מונה כשישים חברים, כאשר בבחירות הראשונות תחת השלטון הסיני ב-1998, נבחרו רק כעשרים מהם בבחירות כלליות על פי אזור בחירה גאוגרפי, כשלושים מהם על פי אזורי בחירה פונקציונליים ועשרת הנותרים על ידי 800 האלקטוראטים שבחרו בטאנג לתפקידו. מספר המחוקקים אשר נבחר על ידי האלקטוראטים הצטמצם בבחירות 2000, עד אשר בבחירות האחרונות ב-2004 כמחצית מחברי המועצה המחוקקת נבחרו באזורי בחירה פונקציונליים והמחצית השנייה בבחירות כלליות, על פי אזורי בחירה גאוגרפיים. רוב הסיעות במועצה המחוקקת תומכות ברשות המבצעת, כאשר המפלגה הגדולה בגוש זה היא 'בעלי הברית הדמוקרטיים למען הונג קונג טובה יותר' (Democratic Alliance for Betterment of Hong Kong). בנוסף תומכות בממשלה המפלגה הליבראלית והמפלגה ה'פרו ממשלתית, עצמאיים ואחרים' (Pro-Government), אך מפלגות אילו זכו לתמיכה מועטה באזורי הבחירה הגאוגרפיים וכוחן בא להן מאזורי הבחירה הפונקציונליים, המצומצמים מאוד במספר הבוחרים שלהם. הגוש האופוזיציוני במועצה המחוקקת מורכב בעיקרו מהמפלגה הדמוקרטית, אשר זכתה לתמיכה רבה באזורי הבחירה הגאוגרפיים וכן המפלגה הפרו דמוקרטית. הגוש הדמוקרטי מתנגד לרפורמות החוקיות המוצעות על ידי הממשלה, מתנגד לכל התערבות של המשטר המרכזי בחיי הונג קונג ותומך בקידום הדמוקרטיזציה ב-HKSAR.
ההתפתחות הפוליטית-משטרית בשנים 1982 עד 1997 > אזרחות ב-HKSAR

עד יולי 1997, תושבי הונג קונג הקבועים החזיקו באזרחות כתושבי טריטוריה בשלטון בריטניה (BDTC). ב-1986, חוקקה ממשלת בריטניה חוק מיוחד המאפשר יצירתה של 'אזרחות בריטית מעבר לים' (BN(O)), זאת כדי שתושבי הונג קונג המעוניינים בכך, יוכלו להפוך לאזרחים בריטיים, אך ללא יכולת להגר לבריטניה. בכך ביקשה הממשלה הבריטית להגן על אזרחי הונג קונג לאחר מסירתה לידי סין וזאת על ידי הפיכתם לאזרחים בריטיים, אם כי בפועל חלק מאזרחי הונג קונג נמנעו מלהגיש בקשה לאזרחות זו. ממשלת סין החליטה, לפני האחד ביולי 1997, להכיר בכל סיני אתני תושב הונג קונג כאזרח הרפובליקה העממית של סין באופן אוטומטי. הממשלה הסינית מנפיקה דרכון מיוחד לתושבי הונג קונג (HKSAR Passport) אשר הם אזרחי סין, כך שאזרח סיני בעלת דרכון של היבשת, לא זכאי לאותן זכויות המוענקות לאזרח סיני המחזיק בדרכון של הונג קונג. ממשלת סין אינה מכירה באזרחות כפולה ומחייבת את אזרחיה להחזיק בדרכון אחד בלבד ומשום כך תושבי הונג קונג שאינם ממוצא סיני כמעט ולא הפכו לאזרחי ה-PRC. כל אדם שלו הזכות להתגורר בהונג קונג (ROA) ולו תעודת זהות של הונג קונג, רשאי לבקש דרכון HKSAR, על אף שברשותו גם דרכון BN(O), כך שרבים מתושבי הונג קונג מחזיקים בשני הדרכונים גם יחד.
ההתפתחויות הפוליטיות מאז 1997 > הוויכוח על הזכות למגורים בהונג קונג 1999

אחד המבחנים הראשונים לשלטון החוק בהונג קונג, תחת הנהגת טאנג, היה הוויכוח למי ניתנת הזכות על פי החוק הבסיסי של הונג קונג, להתגורר בהונג קונג (The Right of Abode-ROA).
על פי סעיף 24 לחוק הבסיסי של הונג קונג, נקבע כי כל אזרח סיני שנולד, או חי בהונג קונג לפחות שבע שנים, זכאי להתגורר בהונג קונג. בנוסף, סעיף 24 קובע כי כל אדם שנולד להורים אשר זכאים להתגורר בהונג קונג, זכאי אף הוא להתגורר בהונג קונג. המועצה המחוקקת של הונג קונג קבעה ביולי 1997, כי כל סיני הטוען לזכותו להתגורר בהונג קונג, אפילו אם כרגע הוא חי בהונג קונג באשרה זמנית, נדרש לאשרה מיוחדת לצאת מסין עצמה מלשכת הביטחון הציבורי, בנוסף לאישור ממשרד ההגירה כי הוא אכן רשאי להתגורר בהונג קונג בקביעות. בפסיקתו בערעור בנושא מינואר 1999, קבע בית המשפט העליון לערעורים של הונג קונג, כי יש לפרש את סעיף 24 באופן כזה המעניק זכות להתגורר בהונג קונג גם לילדים אשר הוריהם לא החזיקו ב־ROA בעת לידתם, אלא השיגו זכות זו מאוחר יותר. בנוסף, קבע בית המשפט כי הדרישה מהזכאים להתגורר בהונג קונג, להציג אשרה מיוחדת המתירה להם לעזוב באופן חד כיווני את סין עצמה, אינה חוקתית ויש לבטלה. משמעות ההחלטה של בית המשפט הייתה כי למעלה ממיליון וחצי סינים המתגוררים בסין עצמה, זכאים להתגורר בהונג קונג, בהתאם לחוק הבסיסי. הרשות המבצעת של הונג קונג החליטה בעקבות פסיקת בית המשפט, לבקש מהוועדה המייעצת לקונגרס העממי הסיני, ה-NPCSC, לפרש את סעיף 24 הנתון במחלוקת בהתאם לסמכותה על פי סעיף 158 לחוק הבסיסי. ביוני 1999, החליטה ה-NPCSC לפרש את סעיף 24 באופן כזה המאפשר קבלת אזרחות של הונג קונג, רק לאלו אשר נולדו בשעה שהוריהם היו כבר היו זכאים להתגורר בהונג קונג. בנוסף קבעה הוועדה, כי את סעיף 24 יש לפרש בהתאם לסעיף 22 בחוק הבסיסי, כלומר שכל אזרח סיני המעוניין לעבור להונג קונג, מחויב להשיג אישור לכך מהממשלה בביג'ינג.
רבים ראו החלטת הרשות המבצעת של הונג קונג לבקש פירוש לחוק הבסיסי מה-NPCSC לאחר שבית המשפט כבר פסק את פסיקתו, פגיעה חמורה בעצמאות המשפטית של הונג קונג ופגיעה באוטונומיה של הונג קונג על פי עקרון 'מדינה אחת-שתי שיטות'. מנגד טענו אחרים ובהם מזכירת המשפטים אליס לאנג (Leung), כי החלטת הרשות המבצעת הייתה נכונה וחוקתית ועדיפה על פני שינוי החוק הבסיסי עצמו בידי הקונגרס העממי הסיני. כמו כן, הממשלה ציינה כי רבים מתושבי הונג קונג חששו מהצפת האזור במהגרים חדשים, דבר שיפגע במרקם החברתי והכלכלי של ה-HKSAR ועל כן החלטת הממשלה לבקש פרשנות לסעיף 24 זכתה לתמיכה ציבורית בהונג קונג.
ההתפתחויות הפוליטיות מאז 1997 > הדיון על זכות ההצבעה

לקראת סוף 2003 פרץ ויכוח נוסף בשאלה למי ניתנת זכות ההצבעה למושל הראשי ולמועצה המחוקקת, ובאיזו דרך יבחרו גופים אלו. על פי סעיף 45 לחוק הבסיסי, המטרה הסופית היא ליצור זכות הצבעה לכל אזרח בהונג קונג, אך הסעיף אינו מגדיר כיצד ומתי יש ליישם מטרה זו, אלא רק קובע שניתן לתקן את חוק הבחירה החל מ-2007, לשם הרחבת זכות זו. השאיפה של מפלגות האופוזיציה במועצה המחוקקת הייתה לקדם חקיקה להרחבת זכות ההצבעה הן לבחירות למושל הראשי ב-2007 והן לבחירות למועצה המחוקקת ב-2008, אולם הן נתקלו בהתנגדות הרוב ב־LEGCO. באפריל 2004 ניתן פירוש לסעיף 45 על ידי ה-NPCSC, שקבעה כי לא ניתן ליישם הצבעה כללית בהונג קונג ב-2007 וב-2008, ובכל אופן על כל חקיקה בתחום לעבור את אישורו של הקונגרס העממי הסיני בבייג'ינג. המחנה הדמוקרטי בהונג קונג ראה בפרשנות מכשול לקידום הדמוקרטיה ב־SAR, אך הרשות המבצעת ותומכיה ראו בה חלק משימור שיטת 'מדינה אחת שתי שיטות' וכעולה בקנה אחד עם הנאמר בחוק הבסיסי. ההחלטה הסינית בנוגע לסעיף 45 עוררה חשש בטאיוואן, כי אין אפשרות לשמור על אוטונומיה פוליטית במסגרת איחוד עם סין.