stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניסיונות ספרדים לכבוש מחדש את מקסיקו
סן חואן דה אולואה

הגנרל חוסה גרסיה דאווילה, המושל המייצג את הכתר הספרדי ב-וראקרוס, והגנרל אנטוניו לופס דה סנטה אנה קיבלו הוראה למסור את הנמל למקסיקנים; אולם, בלילה שלפני היום המיועד ל-26 באוקטובר 1821, הגנרל דאווילה העביר את כל הארטילריה והתחמושת מהנמל, כמו גם 200 חיילי רגלים, ולמעלה מ-90 אלף פזו השייכים לממשלת ספרד, אל מבצר סן חואן דה אולואה. עד מהרה גדל מספר החיילים ל-2,000 עם חיילים שנשלחו על ידי ספרד מקובה כדי לפתוח בכיבוש מחדש של מקסיקו. מכיוון שלכוחות המקסיקנים לא היו הנשק והספינות להתמודד עם התגבורות הללו, הקיסר של מקסיקו, אגוסטין דה איטורבידה, בחר במשא ומתן עם הספרדים. למרות שלא הושג הסכם, נמשך שלום לא פשוט בין שני הצדדים.
הגעתו של בריגדיר גנרל אנטוניו לופס דה סנטה אנה לממשלת העיר ב-10 בספטמבר 1822, מסמנת פרק נוסף של משא ומתן בין השלטונות המקסיקניים של וראקרוס והכוחות הספרדים בסן חואן דה אולואה; אלה הפכו קריטיים, אפילו יותר כאשר ממשלת ספרד העבירה מתפקידו את הגנרל דאווילה אשר היה מפקד הכוחות והחליפה אותו בבריגדיר גנרל פרנסיסקו למאור. ממשלת מקסיקו, מודעת למחסור בסירות, החליטה להקים כוח ימי כדי להביס את חיל המצב הספרדי הכובש את אולואה, בעיקר באמצעות מצור. בשנת 1822 היא רכשה מארצות הברית ומבריטניה את הספינות הראשונות של הצי המקסיקני.
למרות בעיות פוליטיות פנימיות במקסיקו שנבעו מהמפלה האחרונה של האימפריה המקסיקנית קצרת הימים והקמת הממשלה הזמנית, עיני המקסיקנים נותרו צופות על אולואה. השיחות הופסקו כאשר ב-25 בספטמבר 1823 הפגיזו הספרדים את נמל וראקרוס, וגרמו לעקירתם של יותר מ-6,000 אזרחים שעזבו את העיר.
סן חואן דה אולואה > כניעה

לאחר ההפגזה הספרדית על הנמל, החליטה ממשלת מקסיקו להפסיק את ההתקפות הספרדיות. למרות שלמקסיקו היה חסר צי הולם, ב-8 באוקטובר 1823 תוכנן מצור על סן חואן דה אולואה. שר המלחמה והצי, חוסה חואקין דה הררה, נשא נאום בפני הקונגרס הראשון של מקסיקו והביע את הדחיפות של רכישת ספינות מלחמה נוספות כדי לחסום ולתקוף את החיילים הספרדים שכבשו את המצודה.
ב-28 בינואר 1825, גנרל פרנסיסקו למאור שוחרר מהפיקוד על סן חואן דה אולואה על ידי חוסה קופינגר. ב-27 ביולי 1825 מונה קפטן הפריגטה פדרו סאנס דה ברנדה למפקד חיל הים בנמל וראקרוס; הוא החל מיד בארגון מחדש של השייטת שהוזמנה לחסום את סן חואן דה אולואה.
המצור הצליח, ואילץ את הכוחות הספרדיים, שקיבלו סיוע מועט מהוואנה, להיכנע. קופינגר ביקש את השעיית פעולות האיבה ואת המשא ומתן לכניעת כוחותיו. הלחימה, שהחלה ב-26 באוקטובר 1821, הסתיימה על ידי הצי המקסיקני כאשר הביס את המעוז הספרדי האחרון במקסיקו ב-23 בנובמבר 1825.
הגנה על הימים והשאיפות בקובה

למרות הניצחון של מקסיקו על המעוז הספרדי האחרון באולואה, ספרד סירבה להכיר בחוזה קורדובה ומכאן בעצמאותה של מקסיקו.
ממשלת מקסיקו, בראשות גוואדלופה ויקטוריה, הגיעה למסקנה שספרד, בסירובה להכיר באמנות, עדיין מהווה איום, ויכולה להשתמש בקובה כפלטפורמה לפתיחת קמפיין להשבת מקסיקו. לוקאס אלאמן, שהיה אז שר החוץ המקסיקני, העריך את האיום הנשקף מהכוחות הצבאיים המוצבים בקובה למקסיקו. מאז 1824, אלמאן החזיק באמונה שמקסיקו צריכה לכבוש את קובה, בטענה ש"קובה ללא מקסיקו מכוונת לעול אימפריאליסטי; מקסיקו ללא קובה היא שבויה של מפרץ מקסיקו". הוא האמין שהכוחות המקסיקנים, בתמיכת מעצמות זרות כמו צרפת או אנגליה (שהייתה המעצמה האירופית הראשונה שהכירה בעצמאותה של מקסיקו ב-16 ביולי 1836), יוכלו להתגבר על הספרדים בקובה.
ארצות הברית התעקשה לשמור את קובה בידי ממשלת ספרד. כדי לקדם את שאיפותיה לשלוט באי ולמנוע כיבוש ספרדי מחדש של היבשת, העסיקה ממשלת מקסיקו את קומודור דייוויד פורטר מארצות הברית כדי לפקד על הצי המקסיקני בהתקפה על הקווים הימיים של ספרד המסיירת באי קובה. זה היה מאמץ להגן על הים הטריטוריאלי המקסיקני ולהבטיח את המשך הצלחתה של תנועת העצמאות שלו בכל החזיתות. כך החלו סיורים של השייטת המקסיקנית במימי ספרד, שהגיעו לשיאם בקרב מריאל הלא מוצלח ב-10 בפברואר 1828, שבו פיקד פורטר על הבריג "גרר", שכלל 22 תותחים, ועל אחד מכלי השיט הטובים ביותר בצי הקטן של מקסיקו. בנו של פורטר, דייוויד דיקסון פורטר, לימים גיבור האיחוד של מלחמת האזרחים האמריקאית, נפצע קל. הוא היה בין הניצולים שנכנעו ונכלאו בהוואנה עד שניתן היה להחליפם. קומודור פורטר בחר שלא לסכן את בנו שוב, ושלח אותו בחזרה לארצות הברית דרך ניו אורלינס.
קרב טמפיקו

שנה לאחר קרב מריאל, נערך ניסיון כיבוש מחדש על ידי ספרד, מקובה, מה שאישר את חשדות השלטונות המקסיקניים. ספרד מינתה את הגנרל איסידרו בראדאס, שיצא מהנמל עם 3,586 חיילים עם השם "דיוויזיית חוד החנית" וב-5 ביולי, הפליג למקסיקו. הצי הורכב מספינת דגל, בשם "Sovereign", שתי פריגטות, שתי אוניות קרב ו-15 אוניות תובלה, כולם בפיקודו של אדמירל לבורדה.
ב-26 ביולי 1829 הגיע הצי לקאבו רוג'ו, ליד טמפיקו (מדינת טמאוליפס), ומשם החל את פעילותו ב-27 בניסיון להנחית 750 חיילים ו-25 סירות. המשלחת החלה את התקדמותם לכיוון טמפיקו בזמן שהסירות עגנו בנהר פאנוקו. קרב פואבלו וייחו, שהתרחש ב-10–11 בספטמבר, סימן את סיומם של ניסיונות הכיבוש הספרדיים במקסיקו. הגנרל איסידרו בראדאס חתם על הכניעה של פואבלו וייחו, בנוכחות הגנרלים אנטוניו לופס דה סנטה אנה, מנואל דה מייר אי טרן ופליפה דה לה גארסה.
ב-28 בדצמבר 1836 הכירה ספרד בעצמאותה של מקסיקו במסגרת הסכם סנטה מריה-קלטראווה, שנחתם במדריד על ידי הנציב המקסיקני מיגל סנטה מריה ושר המדינה הספרדי, חוסה מריה קלטראווה. מקסיקו הייתה המושבה לשעבר הראשונה שעצמאותה הוכרה על ידי ספרד; השנייה הייתה אקוודור ב-16 בפברואר 1840.
הערות שוליים

↑  "El Rey de España que no ha otorgado facultades a O'Donojú para reconocer la independencia de Provincia alguna en ultramar" (בספרדית). אורכב מ-המקור ב-2017-02-20. נבדק ב-2022-03-03.
↑  "Decreto. Pena impuesta por delito de conspiración contra la independencia" (בספרדית). אורכב מ-המקור ב-2017-02-20. נבדק ב-2022-03-03.
↑  González Pedrero, Enrique, Op.cit. pp. 223–236
↑  "Organizacion de la escuadrilla naval Mexicana que llevo a cabo la consolidacion de la independencia Nacional" (PDF) (בספרדית).(הקישור אינו פעיל, September 2018)
↑  González Pedrero, Harry,Op.cit. pp. 223–236
↑  "La consolidacion de la independencia Nacional" (PDF) (בספרדית). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-03. נבדק ב-2010-05-07.
↑  "La Consolidacion de la independencia Nacional" (PDF) (בספרדית). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-08-21. נבדק ב-2010-05-07.
↑  Orozco, Fernando; Orozco, Orozco Linares L. (1996). Fechas históricas de México (בספרדית). ISBN 978-9683802958.
↑  Richard Sedgewick West (1937). The Second Admiral: a Life of David Dixon Porter : 1813–1891. Coward-McCann, Incorporated. pp. 24–27. נבדק ב-7 ביולי 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Ruiz Gordejuela Urquijo, Jesús Op.cit. pp. 156–160
↑  Orozco, Fernando; Orozco, Orozco Linares L. (1996). "Fechas históricas de México" (בספרדית). ISBN 978-9683802958.
↑  "Tratado Definitivo de Paz entre Mexico y España" (PDF) (בספרדית). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-06-11. נבדק ב-2010-05-07.
נוף ישן של סן חואן דה אולואה
מפת איי הודו המערבית, עם קובה במרכז, צייר הרמן מול ב-1736.
סטרטיס פסכליס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 66 בערך) אתונה, ממלכת יוון 
 מדינה:  יוון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אתונה 
 שפות היצירה:  יוונית מודרנית 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה של אתונה 
 
סְטְרָטִיס פַּסְכָלִיס (ביוונית: Στρατής Πασχάλης (נולד ב-1958) הוא משורר, סופר ומתרגם יווני.
ביוגרפיה

פסכליס נולד באתונה למשפחה שמוצאה באי לסבוס. הוא למד מדע המדינה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת אתונה ועסק בעיקר בתרגום מצרפתית ובכתיבה ספרותית ועיתונאית. פסכליס שזכה בארבעה פרסים ספרותיים יוקרתיים, בכללם פרס האקדמיה של אתונה (1994) ופרס המדינה היוונית (1998), פרסם לעת עתה רומן אחד ("איש האוטובוס", 2006) ושנים-עשר ספרי שירה, שעימם נמנים בין השאר הקבצים "חפירה" (1984), "עצי דובדבן בחשכה" (1991), "פרחי מים" (1994), "מיכאל" (1996), "קומדיה" (1998), "תוך כדי התבוננות ביערות" (2003) ו"עידן גן העדן" (2008).
ניקולאי פירוגוב

| --- | --- |

דיוקן שצויר על ידי איליה רפין
 לידה:  13 בנובמבר 1810 (יוליאני) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בנובמבר 1881 (יוליאני) (בגיל 71) ויניצה, האימפריה הרוסית 
 ענף מדעי:  רפואה 
 מקום מגורים:  קייב, מוסקבה 
 מקום קבורה:  ויניצה 
 מקום לימודים:  Medical faculty of Moscow University (1828)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  MSU Faculty  האוניברסיטה הממלכתית הראשונה לרפואה של מוסקבה ע"ש סצ'נוב  האוניברסיטה האימפריאלית של דרפט  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מנחה לדוקטורט:  Johann Christian Moier 
 מוסדות:  האוניברסיטה האימפריאלית של דרפט (1836)  האקדמיה הקיסרית לכירורגיה (1841) 
 תלמידי דוקטורט:  Nikolaj Andreevič Arendt, Georg Julius von Schultz, Ivan Novatskiy 
 פרסים והוקרה:  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2 (1873)  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה (1860)  אות מסדר העיט הלבן (1877)  פרס דמידוב (1844)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  Medal For defence of Sebastopol  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  Medal In memory of Crimean War 
 צאצאים:  Wladimir Pirogoff 
 
ניקולאי פירוגוב (ברוסית: Николай Иванович Пирогов;‏ 25 בנובמבר 1810 - 5 בדצמבר 1881) היה רופא רוסי, נחשב למייסד ענף כירורגית השדה, והיה אחד הראשונים באירופה שהשתמש בחומרי הרדמה במהלך הניתוח.
קורות חיים

ניקולאי פירוגוב נולד במוסקבה. לאחר סיום אוניברסיטת מוסקבה נסע לאירופה המערבית להשלמת לימודים. בגיל 26 סיים את עבודת הדוקטורט והתמנה לפרופסור של אוניברסיטת טרטו. לאחר מספר שנים הוזמן לסנקט פטרבורג והתמנה לראש החוג לניתוחים באקדמיה למדעי הרפואה. במקביל הוא עבד בבית החולים. באקדמיה למדעי הרפואה הוא היה אחראי להכנת רופאים לשירות צבאי. בשנת 1847 הוא נסע לקווקז כדי לבדוק את השיטות שפיתח בשדה המערכה. הוא הצליח מאוד בהכנסת שיטות חדשות וערך מעל עשרת אלפים ניתוחים. בשנת 1847 הוא נבחר לחבר בהתכתבות באקדמיה רוסית למדעים.
בשנת 1855 הועבר לסבסטופול והיה בין הרופאים שטיפלו בפצועים בעיר הנצורה. גם פה הוא ניצל את הניסיון שלו. כאחראי על פינוי הפצועים הוא התחיל בשיטת מיון מוקדמת, כאשר בחלקם הפצועים נותחו קרוב ככל הניתן לשדה הקרב ופצועים קלים יותר הועברו לטיפול בעיר עצמה. בפגישה עם אלכסנדר השני הוא סיפר על הבעיות שהיו בצבא במהלך המצור. כתוצאה מכך הוא הוגלה מהבירה והתמנה לתפקיד חינוכי בקייב. לאור התנגדות הגורמים המקומיים לרפורמות שהוא רצה להנהיג הוא נאלץ לעזוב את התפקיד. לאחר מספר שנים, הוא פוטר מהשרות הממלכתי ללא זכויות פנסיה כלל.
בהיותו רופא מנוסה, הוא פתח בית חולים באחוזתו. מפעם לפעם הוא נסע לסנקט פטרבורג ולאירופה להרצאות בנושאי רפואה שונים.
בשנת 1877 במהלך מלחמה עם טורקיה, הקיסר נזכר בפירוגוב והמוניטין שלו בארגון רפואה דחופה בצבא. למרות גילו, הוא נסע לבולגריה, ארגן בתי חולים שדה במקום וערך מספר רב של ניתוחים.
בתחילת 1881 התגלה אצלו גידול סרטני והוא נפטר בסוף אותה שנה.
לאחר פטירתו נחנט לפי השיטה שפותחה על ידי הרופא האישי שלו ונקבר בכוך מספר קילומטרים מהעיר ויניצה בכפר פירוגובו וגופתו נשמרה במצב טוב עד היום.
אוניברסיטה רוסית לאומית לחקר מדעי הרפואה במוסקבה נקראת על שמו.
ראו גם

קרחון פירוגוב - קרחון בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה הנקרא על שמו של פירוגוב.
מסדר פירוגוב - עיטור רוסיה על תרומה בתחום הרפואה
סגול (להט"ב)

סגול הוא ארגון סטודנטים להט"בי בבאר שבע. שמו נגזר מראשי התיבות "סטודנטים גאים ולסביות". בנוסף, הצבע סגול משמש לעיתים כסמל של נשיות, פמיניזם ואנשים המזהים עצמם כקוויר, ולפיכך מתאים לקבוצה המגדירה עצמה כלהט"בית.
היסטוריה

סגול הוקמה בשנת 1995 על ידי קבוצה של סטודנטים ואקדמאים תושבי באר שבע, מרצים וסטודנטים להט"בים מאוניברסיטת בן-גוריון, והוא הארגון הלהט"בי הראשון בבאר שבע, ותא הסטודנטים השני שהוקם בישראל, לאחר תא העשירון האחר. בשנות התשעים התקיימה הקבוצה כתא סטודנטיאלי במסגרת אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בן-גוריון, וזכתה לעידוד מצד אגודת הסטודנטים.
יוצאי הקבוצה היוו את עיקר גרעין האנשים שחברו והקימו את סניף באר שבע והדרום של אגודת הלהט"ב, שהוקם בשנת 1999. הסניף הוא השלוחה הפעילה של אגודת הלהט"ב בבאר שבע ובנגב. מאז הקמת סניף אגודת הלהט"ב בבאר שבע, שהפך בהמשך לבית הגאה בבאר שבע, מהווה קבוצת סגול חלק אינטגרלי ממנו.
במהלך השנים מתוך סגול נוסדה קבוצת נשים, סגול נשים. קבוצת הנשים מארגנת אירועים הקשורים לפמיניזם ולמאבק כנגד אפליה ונגד אלימות כלפי נשים, כגון הקמת דוכני הסברה.
שתי הקבוצות מקיימות מפגשים שבועיים קבועים בבית הגאה בבאר שבע, המאפשרים לסטודנטים להט"בים להכיר אלה את אלה, לחזק את דימויים העצמי ואת ביטחונם העצמי כלהט"בים, ולחבור למאבקים משותפים בעת הצורך.
במהלך השנים הקבוצה אירחה להרצאות אישי ציבור מרכזיים בתחומם ביניהם ח"כ והשרה גילה גמליאל, ח"כ נינו אבסדזה, פרופ' נסים קלדרון, ד"ר צחי בן ציון, ד"ר עמית קמה, ד"ר דיאנה לוצאטו, הרב רון יוסף, הרב סטיבן גרינברג, הזמרים עברי לידר ואמיר פיי גוטמן, היוצר והעיתונאי גל אוחובסקי, המשורר אילן שיינפלד, הסופר דוד ארליך, יו"ר האגודה נורה גרינברג, הדראג קווין ציונה פטריוט והשחקן ג'ייסון דנינו-הולט.
מעבר לחשיבות הקבוצה בעיצוב זהות להט"בית גאה של חבריה ובפעילות פוליטית בנושאים הקשורים לקהילה הגאה, הקבוצה מהווה גם כר פורה להצמחת מנהיגות קהילתית. כמה מחברי סגול היו לימים לפעילים בולטים בקהילה הלהט"בית: מיכל זוילי, ד"ר יעל לוי-חזן, ניר להב ויערה חוצן ממייסדות "בית נשים פמיניסטי", המשורר דניאל באומגרטן, יגאל אברהמי יו"ר חוש"ן - חינוך ושינוי וארז וינר מנהל האחווה הסטודנטיאלית הגאה ואחרים, ומלבדם ברק עטר, דני וקס ואור אלוני, היו חברי ועד באגודת הלהט"ב.
ב-2 באוגוסט 2009, בעקבות הירי בבית אגודת הלהט"ב בתל אביב, קיימו פעילי סגול עצרת מחאה ותהלוכה ברחבי העיר באר שבע. התהלוכה צעדה מבית המשפט בעיר ועד לסניף אגודת ההומואים, הלסביות הבי והטראנס בעיר. בתהלוכה ובעצרת השתתפו כ-400 איש. תהלוכה זו הייתה למעשה מצעד הגאווה הראשון בעיר.
בשנת 2016 שינתה הקבוצה את שמה רשמית מ-"סגו"ל" ל-"סגול".
ראו גם

העשירון האחר
תא הסטודנטים "סגול" בעצרת המחאה שהתקיימה בבאר שבע ב-2 באוגוסט 2009, בעקבות הרצח בברנוער. בראש המצעד מימין, עומרה לוי-חזן, יעל לוי-חזן, אנונימי וברק עטר
הארגון במצעד הגאווה בירושלים בשנת 2008
סאביולובסקי

סאביולובסקי (ברוסית: Савёловский район) הוא נפה של המחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 2.7 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 59,586 תושבים (נכון ל-2020).
הנפה קיבלה את שמה מתחנת הרכבת סביולובסקי שנמצאת בנפה השכנה בוטירקה.
קטע מכביש טבעת התחבורה השלישית עובר לאורך הגבול הדרומי של הנפה. על גבול הנפה נמצאות תחנות המטרו "סביולובסקאיה" ו"דמיטרובסקאיה", לא רחוק נמצאת גם תחנת "דינמו".
אתרים ראויים לציון

כנסיית סנט מיטרופן מוורונז' (רו')
מועדון המפעל "סבובודה" (אנ')
סימבוספונדילוס

| סימבוספונדילוס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס תיכון-טריאס עליון 210–240 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: איכתיוזאוריה
תת־סדרה:: Longipinnati
משפחה:: Cymbospondylidae
סוג:: סימבוספונדילוס
מינים
 C. natans  C. germanicus  C. nevadanus  C. parvus  C. piscosus  C. grandis  C. petrinus  C. buchseri
שם מדעי
 Cymbospondylus ‏ליידי, 1868

סימבוספונדילוס (שם מדעי: Cymbospondylus; מילולית: "שדרת ספינה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאוריה ששחה בימי הטריאס לפני 240-210 מיליון שנה.
מאפיינים

היצור היה מהגדולים שבאיכתיוזאורים והגיע לאורך 6 עד 10 מטרים. בניגוד לרוב האיכתיוזאורים לא היה לו סנפיר גבי גבוה, המזכיר סנפיר דולפין, אלא גוף מוארך עם גב נמוך וסנפירים קצרים. הזנב גם היה חסר אונות, והיצור היה גמיש בצורתו. הלסתות הזכירו את קרוביו ונועדו לתפיסת דגים ורכיכות קדומות כמו אמוניטים ובלמניטים.
יצור זה כנראה צד במים עמוקים בבגרותו והגיע למים רדודים יותר רק לעיתים נדירות או כשהיה טרף שופע. הוא ילד ולדות חיים ולא הטיל ביצים. לבוגרים לא היו כנראה טורפים יותר גדולים.
במראהו הוא הזכיר מאוד את התלאטוארכון, אשר חי באותו אזור והיה טורף חזק של זוחלי ים אחרים או דגים.
בתרבות

זוחל ימי זה הופיע בסדרה מפלצות ים ובמשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
מרווח QT

מרווח QT של הלב הוא פרק הזמן המשתרע מתחילת גל Q ועד לסוף גל T ומבטא את זמן הדפולריזציה ורפולריזציה החדרית - זמן הסיסטולה החדרית.
מרווח QT ארוך באופן חריג או קצר באופן חריג קשור לסיכון מוגבר להתפתחות הפרעות קצב ומוות לבבי פתאומי. ליקויים במרווח QT יכולים להיגרם מסיבות גנטיות כגון תסמונת QT מוארך, על ידי תרופות מסוימות, הפרעות אלקטרוליטיות שונות (היפוקלמיה למשל) או על ידי חוסר איזון הורמונלי כגון היפותירואידיזם.
מדידה

מרווח ה- QT נמדד לרוב בלידים מסוימים (II, I, V5), המדידה המדויקת של מרווח ה- QT היא סובייקטיבית מכיוון שסופו של גל T אינו מוגדר תמיד בבירור ובדרך כלל מתמזג בהדרגה עם קו הבסיס כך שההחלטה על נקודת סיומו איננה אובייקטיבית.
תקנון ביחס לקצב הלב

מרווח ה- QT משתנה בתגובה לדופק - ככל שהדופק גדל מרווח QT מתקצר. שינויים אלה מקשים על השוואת רווחי QT שנמדדים בקצב לב שונה. כדי להחשיב את הדופק בחישוב, ובכך לשפר את האמינות של מדידת QT, ניתן לתקנן את מרווח ה- QT לדופק באמצעות מגוון נוסחאות מתמטיות, תהליך שמתבצע לרוב באופן אוטומטי על ידי מקליטי ECG מודרניים.
תקנון ביחס לקצב הלב > הנוסחה של בזט

הנוסחה הנפוצה ביותר לתיקון QT היא הנוסחה של בזט, על שם הפיזיולוג הנרי קוטברט באסט (1885–1950) המחשבת את מרווח ה- QT המתוקנן ביחס לקצב הלב (QTcB).
הנוסחה של בזט מבוססת על מחקר שנערך בשנת 1920. הנוסחה של בזט היא:
כאשר QTcB הוא מרווח QT המתוקנן לקצב הלב, ו- RR הוא המרווח התחלת קומפלקס QRS אחד ועד ההתחל של הקומפלקס הבא.
בכמה צורות פופולריות של נוסחה זו, מניחים כי מרווח QT נמדד באלפיות השנייה וכי RR נמדד בשניות (הנגזר לעיתים קרובות מקצב הלב על ידי הנוסחא HR/60). לכן התוצאה תינתן בשניות לכל שורש רבוע של אלפיות השנייה.
בשתי הצורות, הנוסחה לתקנון של בזט בדרך כלל אינה נחשבת מדויקת, מכיוון שהיא מתקננת יותר מדי בקצב לב גבוה ופחות מדי בקצב לב נמוך. עם זאת, נוסחת התיקנון של בזט משמשת לחישוב אצל יילודים ונחשבת אמינה שם.
תקנון ביחס לקצב הלב > הנוסחה של פרידריה

לואי סיגורד פרידריה, רופא שוודי, הציע נוסחת תיקנון חלופית באמצעות שורש משולש של RR.
תקנון ביחס לקצב הלב > הנוסחה של שגיא

תיקון פרמינגהם, המכונה גם הנוסחה של שגיא, מבוסס על סולם פרמינגהם, אשר השתמש בנתונים של יותר מ -5,000 נבדקים, ונחשב לשיטה טובה יותר.
שוב, כאן QT ו- QTlc נמצאים באלפיות שנייה ו- RR נמדד בשניות.
תקנון ביחס לקצב הלב > השוואת תיקנונים

מחקר מחקר רטרוספקטיבי טוען כי השיטה של פרידריקיה ושיטת פרמינגהם עשויים להניב תוצאות מועילות ביותר לניבוי הסיכון לתמותה בטווח של 30 יום ושנה.
ההגדרות של QTc(מרווח QT מתוקנן) תקין נעות בין QTc קטן או שווה ל-0.40-0.42 שניות. עבור ניבוי הסיכון למוות לבבי פתאומי, "QTc גבולי" הוא 431–450 מילי שניות בגברים ו-451–470 בנשים. QTc לא תקין הוא גדול מ-450 מילי שניות לגברים ו-470 לנשים.
אם אין קצב הלב איננו גבוה או נמוך במיוחד, ניתן לאמוד את הגבולות העליונים על ידי הנחת QT = QTc בקצב לב של 60 פעימות לדקה והורדת 0.02 שניות לכל עליה של 10 פעימות לדקה.
לדוגמה, אם נגדיר למשל את הQTc התקין כקטן או שווה ל-0.42 שניות, QT יצטרך להיות קטן או שווה ל-0.42 שניות כאשר קצב הלב עומד על 60 פעימות לדקה, קטן או שווה ל-0.4 כאשר קצב הלב עומד על 70 פעימות לדקה, קטן או שווה ל-0.38 כאשר קצב הלב עומד על 80 פעימות לדקה וכן הלאה וכן הלאה..
מרווחים לא תקינים

QTc ממושך גורם לפוטנציאל פעולה מוקדם במהלך השלבים המאוחרים של הדפולריזציה. דבר זה מגדיל את הסיכון לפתח הפרעות קצב חדריות (כמו פרפור חדרים). שיעורים גבוהים יותר של QTc ממושך נראים אצל נשים, חולים מבוגרים, חולים בעלי לחץ דם סיסטולי או קצב לב גבוהים, וחולים בעלי קצבי לב איטיים.
QTc ממושך קשור גם לממצא אק"ג. הנקרא Torsades de Pointes, שמקושר להידרדרות לפרפור חדרים, הקשור לשיעורי תמותה גבוהים יותר. ישנם גורמים רבים להפרשי QT ממושכים, הסיבות הנרכשות נפוצות יותר מגנטיות.
מרווחים לא תקינים > סיבות גנטיות

מרווח QT ארוך בצורה חריגה יכול להופיע כתוצאה מתסמונת QT מוארך, ואילו מרווח QT מקוצר באופן חריג יכול להיות בגלל תסמונת QT מקוצר .
אורך ה- QTc מקושר למוטציות בגן NOS1AP. התסמונת האוטוסומלית רצסיבית של ג'רוול ולנגה-נילסן מאופיינת במרווח QTc ממושך בשילוב עם אובדן שמיעה סנסורינורלי .
מרווחים לא תקינים > תופעות לוואי תרופתיות

התארכות מרווח ה- QT עשויה לנבוע מתופעות לוואי של תרופות.
תרופות אנטי פסיכוטיות (במיוחד דור ראשון / "טיפוסי")
הלופרידול
תיאורידאזין
mesoridazine
כלורפרומזין
זיפרסידון
sertindole
תרופות נוגדות פעילות ריאומטית (DMARDs) ותרופות אנטי-מלריות
הידרוקסיכלורוקווין
כלורוקווין
כינין
אנטיביוטיקות
אנטיביוטיקות ממשפחת המקרולידים
פלואורוקווינולונים
תרופות אחרות
מתאדון
vemurafenib
פיטוליסנט
חלק מהתרופות האנטי-היסטמיניות מהדור השני, כמו אסטמיזול, משפיעות על כך. מנגנון הפעולה של תרופות מסוימות נגד הפרעות קצב, כמו אמיודרון או סוטלול, כרוך בהארכה תרופתית מכוונת של מקטע QT. בנוסף, ריכוזי אלכוהול גבוהים בדם מאריכים את מרווח ה- QT. אינטראקציה אפשרית בין מעכבי קליטה חוזרת בררניים של סרוטונין(SSRI)) ותרופות משתנות (תיאזידים למשל) קשורה להארכת QT.
מרווחים לא תקינים > סיבות פתולוגיות

תת-פעילות של בלוטת התריס והיפוקלצמיה יכולים לגרום להארכה של מקטע QT ולהוביל להפרעות קצב חדריות.
היפרקלצמיה יכולה לגרום לקיצור מקטע QT.
מרווחים לא תקינים > שימושים במחקרי אישור תרופות

מאז 2005 דרשו ה-FDA והרגולטורים האירופיים להעריך כמעט את כל התרופות החדשות במחקר QT יסודי (TQT - Thorough QT) כדי לקבוע את השפעת התרופת על מרווח ה- QT. מחקר TQT משמש להערכת הסיכויים להפרעות קצב כתוצאה מהתרופה.
באופן מסורתי, נבדק מרווח ה- QT בכך שקורא אנושי בודד מודד כתשע פעימות לב לכל נקודת זמן קלינית. עם זאת, מספר אישורי תרופות שנעשו לאחרונה השתמשו בגישה אוטומטית יותר, תוך שילוב אלגוריתמי תוכנה עם קוראים אנושיים מומחים הסוקרים חלק מפעימות הלב, כך מתאפשר הערכה של פעימות רבות יותר לכל נקודת זמן על מנת לשפר את הדיוק ולהפחית את העלות. מכיוון שתעשיית התרופות צברה ניסיון בביצוע מחקרי TQT, התברר גם כי נוסחאות תיקון QT מסורתיות כמו QTcF, QTcB ו- QTcLC עשויות לא תמיד להתאים להערכה של תרופות המשפיעות על מערכת העצבים האוטונומית.
מרווחים לא תקינים > כאמצעי לניבוי תמותה

אק"ג הוא כלי בטוח ולא פולשני שניתן להשתמש בו כדי לאתר אנשים עם סיכון גבוה יותר לתמותה. באוכלוסייה הכללית לא נמצאו עדויות עקביות לכך שמרווח QTc ממושך כממצא בודד קשור לעלייה בתמותה ממחלות לב וכלי דם,עם זאת, מספר מחקרים בדקו את מרווח QT הממושך כמנבא תמותה עבור תת-קבוצות חולות באוכלוסייה.
מרווחים לא תקינים > דלקת מפרקים שגרונית

דלקת מפרקים שיגרונית היא דלקת המפרקים הדלקתית הנפוצה ביותר. מחקרים קישרו בין דלקת מפרקים שגרונית לבין מוות מוגבר ממחלות לב וכלי דם. במחקר שנערך בשנת 2014 נמצא כי עלייה של כ-50 מילי שניות ב-QTc הגדילה את הסיכויים לתמותה מכל הסיבות ב־2.17% בחולים עם דלקת מפרקים שגרונית. בקרב חולים עם ה-QTc גבוה (>424 מילי שניות) הייתה תמותה גבוהה יותר מאלו עם QTc נמוך.
הקשר אבד כאשר הותאמו החישובים לרמות החלבון מגיב עם C. החוקרים הציעו כי הדלקת האריכה את ה-QTc ויצרה הפרעות קצב הקשורות לשיעורי תמותה גבוהים יותר. עם זאת, המנגנון שבאמצעותו נקשר החלבון מגיב עם C ל-QTc עדיין לא מובן.
מרווחים לא תקינים > סוכרת מסוג 1

בהשוואה לאוכלוסייה הכללית, סוכרת מסוג 1 עשויה להגביר את הסיכון לתמותה, בעיקר בגלל סיכון מוגבר למחלות לב וכלי דם.
כמעט חצי מהסובלים מסוכרת מסוג 1 סובלים ממרווח QTc ממושך (> 440 מילי שניות). סוכרת עם QTc ממושך נקשרה לתמותה של 29% לאורך 10 שנים בהשוואה ל-19% עם QTc רגיל. עם זאת, תרופות נגד יתר לחץ דם אמנם הגדילו את מרווח ה-QTc, אך לא היו מנבא עצמאי לתמותה.
מרווחים לא תקינים > סוכרת מסוג 2

פיזור מרווח QT הוא מרווח ה-QT המקסימלי פחות מרווח ה-QT המינימלי (נקרא גם QTd), והוא מקושר עם רפולריזציה חדרית.
QTd מעל 80 מילי שניות נחשב ארוך באופן חריג. QTd מוארך מקושר לתמותה מוגברת בחולים הסובלים מסוכרת סוג 2 (1.26 בהשוואה ל-QTd נורמלי). כמו כן QTd הוא סמן טוב יותר למוות קרדיווסקולרי מאשר QTc, שלא היה מקושר לתמותה בסוכרת מסוג 2.
ראו גם

מרווח PR
הגבול עליון של מרווח QT תקין, מתוקנן לקצב הלב לפי הנוסחה של בזט, הנוסחה של פרידריה, והורדת 0.02 שניות ממרווח QT לכל עלייה של 10 פעימות לדקה בקצב הלב.
חלוקת מרווחי QT בקרב גברים ונשים בריאים, ובין אלה עם תסמונת QT ארוכה מולדת
סאביור גודווין

סאביור אמונדה גודווין (באנגלית: Saviour Amunde Godwin; נולד ב-22 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקיצוני באל-אוח'דוד
קריירה

גודווין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת נוער המקומית ספורט ג'וס. בקיץ 2015 חתם באוסטנדה מליגת העל הבלגית. ב-12 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 נגד בוורן, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
בקיץ 2016 חתם ברוסלארה מהליגה הבלגית השנייה במדיה שיחק ארבע עונות.
בקיץ 2020 חתם בקאסה פיה מליגת העל הפורטוגלית.
גודווין נכלל בסגל הרחב של הנבחרת האולימפית של ניגריה לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, אך לא נכלל בסגל הסופי.
ניקולאי פומין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בן 87 בערך) Novoekonomichne, אוקראינה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מעסיק:  תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל, Zaporizhzhia thermal power station, תחנת הכוח הגרעינית קלינין 
 תפקיד:  קצין מכונה ראשי 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 פרסים והוקרה:  עיטור הידידות בין העמים 
 
ניקולאי מקסימוביץ' פומין (נולד ב-1937 בנובוקונומיצ'נה, מחוז דונייצק, אוקראינה) הוא מהנדס אוקראיני. הוא היה המהנדס הראשי של תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל משנת 1981 ועד אסון צ'רנוביל בשנת 1986.
ביוגרפיה

ניקולאי פומין היה חבר במפלגה הקומוניסטית, אך סולק משורותיה לאחר אסון צ'רנוביל. הוא החל את הקריירה שלו בתחנת הכוח הגרעינית זפוריז'יה. בשנת 1972 החל לעבוד בתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל. כמהנדס ראשי אישר את הניסוי הידוע לשמצה שהוביל לפיצוץ הכור. עם זאת, סגן המהנדס הראשי אנטולי דיאטלוב היה למעשה האחראי העיקרי על הניסוי.
לפומין נודע על התאונה בסביבות ארבע לפנות בוקר ב-26 באפריל 1986, ולאחר מכן השתתף בעבודות הניקוי. לאחר מכן הוא נעצר יחד עם מנהל המפעל ויקטור בריוחאנוב. תחילת המשפט, שתוכנן במקור ליום 24 במרץ 1987, נאלץ להידחות מספר פעמים עקב ניסיונות ההתאבדות של פומין. בסופו של דבר נגזרו עליו ועל בריוחאנוב עשר שנות מאסר.
בהיותו בכלא, קיבל פומין טיפול פסיכיאטרי מספר פעמים. מסיבות בריאותיות הוא שוחרר מוקדם מהכלא והועבר לבית חולים פסיכיאטרי. לאחר שחרורו מבית החולים עבד בתחנת הכוח הגרעינית קלינין בעיר אודומליה, שבמחוז טבר. מאז פרישתו באמצע שנת 2000 התגורר שם עם אשתו, ילדיו ונכדיו.