stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דימרקו ג'ונסון

| --- | --- |
 לידה:  6 באוקטובר 1975 (בן 48) שארלוט שבקרוליינה הצפונית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.05 מטרים
 מכללה:  קרוליינה הצפונית בשארלוט
 דראפט:  בחירה מספר 38, 1998 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 1998-1999   1999-2000   2000-2001   2001-2002   2002   2002-2003   2003-2004   2004   2004-2005   2005-2006   2006-2007   2007   2007   2007-2008   2009   2009-2010:  ארמאני מילאנו   ניו יורק ניקס   סקאבוליני פזארו   רוסטרס וארזה   סקאבוליני פזארו   אולימפיאקוס   אסטונה אליקנטה   אנג'ליקו ביילה   סבסטיאני רייטי   אולימפיה ליובליאנה   מורסיה   פלמאס   עירוני אשקלון   סלובאן ליובליאנה   מכבי ראשון לציון   עירוני נהריה, ואקוארו דה ביימון  
 הישגים כשחקן
 אולסטאר הליגה האיטלקית (1998, 2001)   אליפות סלובניה (2006)
דימרקו אנטוניו ג'ונסון (באנגלית: DeMarco Antonio Johnson; נולד ב-6 באוקטובר 1975 בשארלוט, קרוליינה הצפונית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד ומתנשא לגובה 2.05 מטרים.
ג'ונסון שיחק באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט במשך ארבע עונות, והעמיד ממוצעים של כ-20 נקודות וכ-9 ריבאונדים למשחק.  ב-1998 נבחר ג'ונסון במקום ה-9 בסיבוב השני של דראפט ה-NBA על ידי הניו יורק ניקס.
בשל שביתת השחקנים בליגת ה-NBA בעונת 1998/1999, התחיל ג'ונסון את קריירת הבוגרים שלו באיטליה בקבוצת ארמאני מילאנו, במדיה נבחר פעמיים למשחק האולסטאר של הליגה האיטלקית. ב-1999 עם סיום השביתה חתם על חוזה בניו יורק ניקס, אך שותף רק בחמישה משחקים במדי הניקס וסיים את העונה בקבוצת הריצ'מונד ריית'ם מליגת ה-IBL (ליגת כדורסל חצי מקצוענית בארצות הברית).
לאחר מכן חזר ג'ונסון לאירופה ושיחק במספר קבוצות, לרבות סקאבוליני פזארו האיטלקית, אולימפיאקוס פיראוס היוונית, אולימפיה ליובליאנה הסלובנית, עימה גם זכה באליפות הליגה ועירוני אשקלון הישראלית. בפברואר 2009 חתם ג'ונסון במכבי ראשון לציון מליגת העל הישראלית. ג'ונסון היה אחד מהשחקנים הבולטים של ראשון לציון, קלע 18.8 נקודות וקלט 7.3 ריבאונדים ב-34 דקות משחק בממוצע. משחק השיא שלו באותה עונה היה מול עירוני קריית אתא עם 30 נקודות ו-11 ריבאונדים ב-32 דקות משחק. את העונה סיים ג'ונסון במקום השני ברשימת קלעי הליגה, ובמקום השביעי ברשימת הריבאונדרים.
בתחילת עונת 2009/2010 חתם ג'ונסון בקבוצת עירוני נהריה, שהייתה קבוצתו השלישית בישראל. הוא שוחרר מהקבוצה במהלך חודש ינואר 2010 וחתם בהמשך העונה בקבוצת ואקוארו דה ביימון (Vaqueros de Bayamón) הפורטו ריקנית. בסיום העונה פרש ג'ונסון ממשחק פעיל ופנה לקריירת אימון.
בשנת 2010 ג'ונסון החל באימון בית ספר יסודי בשארלוט, אותו הצעיד לרבע הגמר של תחרות הכדורסל בו השתתף בית הספר לראשונה מאז שנת 2007. בשנת 2011 הצטרף ג'ונסון לצוות האימון של אוניברסיטת המפטון שמשחקת בליגת המכללות האמריקאית כשמונה לעוזר מאמן בקבוצה.
דייוויד ואט טוראנס

דייוויד ואט טוראנס, 1908
אנדרטה המנציחה את דייוויד והרברט טוראנס בכיכר טוראנס בטבריה.
דייוויד ואט טוראנס (באנגלית: David Watt Torrance‏; 6 בנובמבר 1862 – 26 באוגוסט 1923) היה רופא סקוטי שפעל בארץ ישראל, ממייסדי הרפואה הציבורית בטבריה.
ביוגרפיה

טוראנס נולד בארדריי (Airdrie) (אנ') שבסקוטלנד לד"ר תומאס טוראנס וסוזאן ואט. אביו נפטר כשדייוויד היה בן 16, והמשפחה עקרה לגלאזגו. הוא למד לימודי רפואה באוניברסיטת גלאזגו ועבד למחייתו בבית מרקחת. במהלך הלימודים, אמונתו הדתית התחזקה והוא נעשה מקורב לכנסייה של סקוטלנד. הוא הוסמך כרופא בשנת 1883, ואז קיבל פנייה מ"ועדת המיסיון היהודי" (Jewish Mission Committee), ארגון שפעל במסגרת הכנסייה של סקוטלנד וייחד את עיקר מאמציו להמרת דתם של יהודים במזרח התיכון. חברי הוועדה הציעו לו להקים מיסיון בצפת כחלק מהפעילות המכונה "המיסיון הרפואי". טוראנס הסכים, אך במהלך ההכנות התברר כי ארגון מיסיונרי אחר, החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים, החליט להקים מיסיון רפואי בצפת, ולכן נשלח טוראנס למסע חיפוש אחר מקום אחר המתאים לפעילות מיסיונרית. במסגרת סיור זה הגיע טוראנס בשנת 1884 לטבריה.
באותה תקופה היה מצב הרפואה בטבריה בכי רע, ולא היו בתי חולים או רופאים שיטפלו בחולי העיר, עד כדי כך שבשנת 1883 יצא קול קורא של נכבדים ורבנים להביא רופאים לעיר. בעקבות ביקורו של טוראנס בעיר בתחילת 1884 התקבלה המלצתו לוועדת המיסיון היהודי להקים את המיסיון בטבריה ואושר לו תקציב שנתי למשך חמש שנים למטרה זו. ב-1885, לאחר שנישא ללידיה הובר (Lydia Huber), השתקע טוראנס בטבריה ופתח מרפאה. פתיחת המרפאה לוותה בחששות וחרמות של אנשי הציבור היהודי שחששו מפעולתו המיסיונרית של טוראנס. אך בשל מסירותו של טוראנס, והעובדה כי המרפאה הייתה הפתרון היחיד לאספקת שירותי רפואה ברמה סבירה באזור, הגיעו אליו לבסוף גם חולים יהודים שנעזרו בו.
בשנת 1894 פתח בית חולים במבנה שהקים בצפון העיר טבריה, לאחר שעמל על הקמתו כשלוש שנים. בתקופה זו פקדו אותו אסונות אישיים, ושני ילדיו הקטנים ואשתו מתו. בשנת 1895 נישא מחדש לאלינור דורי.
העיתון "חבצלת" מתאר את פעולתו של טוראנס ובית החולים במילים:
ועוד נוסף יגון על מכאובינו בראותנו אשר המיססיאן ימ"ש פתחו בית חולים גדול, בניין עזר לכל עם ועם בניין מהודר ומפואר. הבניין הוא מחוץ לעיר נאה מאוד... ומחיים נפשות החולים והנעלפים, כן תוכו בתי תבשיל מאכלות אסורות בכשרות גמורה עבור קודש ישראל... ובית האשפיטאל מלאה אנשים מאחינו בני ישראל הנאנחים שמה...
בשנת 1902 התפרצה מגפת החולירע בטבריה, ולטוראנס היה תפקיד חשוב בהדברתה. במגפה זו מתה אשתו אלינור, והוא נישא מחדש בשנת 1908 לאישה מארצות הברית בשם קרטיס. בשנת 1912 פרצה שוב המגפה, ושוב פעל טוראנס לעצירתה. בשנת 1914 נאלץ לעזוב את ארץ ישראל בשל היותו נתין בריטי. הוא התגייס לצבא הבריטי ושימש כמנהל בית חולים צבאי באוקבנק שבמערב סקוטלנד.
לאחר המלחמה, בשנת 1920 שב לטבריה והמשיך לנהל בה את בית החולים. בשנת 1922 הגיע בנו, הרברט טוראנס (Herbert Watt Torrance‏; 1977-1892), שהיה אף הוא לרופא, וסייע בעדו. בשנת 1923 מת ונטמן בטבריה. בהלווייתו נאמר עליו מפי הרב חיים אבולעפיה: ”שלושה דברים נתברכה בהם טבריה: בים הכנרת, בחמי טבריה, ובד"ר טוראנס. אחד משלושה אלה אבד לבני טבריה היום הזה.”
בשנת 1925 יצאה לאור ביוגרפיה של טוראנס בשם "A Galilee Doctor" מאת סופר בשם וו' פ' ליווינגסטון. בשנת 1962 נקראה כיכר בטבריה, שליד בית החולים שייסד טוראנס, על שמו ועל שם בנו הרברט. בית החולים שייסד טוראנס פעל כבית חולים וכבית ספר לאחיות. בשנת 1930 הוסב בית החולים למחלקת יולדות של בית החולים ע"ש שוויצר שהוקם בעיר, ובשנת 1959 נסגר, עם הקמת בית החולים פוריה. כיום פועל במקום המלון הסקוטי, בו מצויה כיום מסעדת יוקרה הקרויה על שמו.
הערות שוליים

↑  Biography
↑  קול קורא, חבצלת, 15 ביוני 1883
↑  Michael Marten, Attempting to bring the gospel home: Scottish missions to Palestine, 1839-1917 הוצאת I.B.Tauris, ‏2006
↑  אוסף טוראנס אתר מונדוס, אוניברסיטת דאנדי (באנגלית)
↑  עודד אבישר (עורך), ספר טבריה: עיר כינרות ויישובה בראי הדורות, ירושלים: כתר, תשל"ג, עמ' 337
דריל יאנמאט

דריל יאנמאט (הולנדית: Daryl Janmaat; נולד ב-22 ביולי 1989) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בקבוצת דן האג.
קריירה > קריירת מועדונים

יאנמאט החל במועדון הנוער של פיינורד, שם שיחק שש שנים. את הקריירה הבוגרת שלו החל בעונת 2007/2008 בקבוצת דן האג בליגת המשנה ההולנדית. עונה לאחר מכן עבר לליגה הבכירה כשחתם בקבוצת הירנביין, איתה זכה ב-2012 בגביע ההולנדי. במהלך ארבע העונות שלו בהירנביין, נכלל בהרכב הפותח בשלוש עונות, כאשר שותף רק ב-10 משחקים בעונה הראשונה.
לאחר תום החוזה שלו בהירנביין, הצטרף יאנמאט למועדון ההולנדי המוביל פיינורד, בו כבר שיחק כשחקן נוער.
ב-17 ביולי 2014 יאנמאט חתם בקבוצת ניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג.
ב-24 באוגוסט 2016 חתם יאנמאט בווטפורד.
ב-29 בדצמבר 2020 חזר יאנמאט לאחר 12 וחצי שנה לקבוצת נעוריו דן האג.
קריירה > נבחרת הולנד

ב-7 בספטמבר 2012 רשם יאנמאט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נבחרת הולנד בה השלים 90 דקות בניצחון הבית על נבחרת טורקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
דיוויזיית המילואים ה-44 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 באוגוסט 1914 – 16 בדצמבר 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-44 (בגרמנית: 44. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1914 והתארגנה במהלך החודשיים הבאים. היא הייתה חלק מהגל הראשון של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-43 עד ה-54. הדיוויזיה הייתה חלק מקורפוס המילואים ה-22 וגויסה בעיקר בפרובינציית ברנדנבורג הפרוסית, אך רגימנט המילואים ה-208 הוקם בפרובינציית הנובר ודוכסות בראונשווייג.
דיוויזיית המילואים ה-44 לחמה תחילה בחזית המערבית, נלחמה על האיזר באוקטובר-נובמבר 1914 והסתערה על דיקסמוד באמצע נובמבר. היא נותרה בלוחמת החפירות לאורך האיזר עד יוני 1915, ונלחמה סביב איפר באפריל-מאי. ביוני היא הועברה לחזית המזרחית. היא נלחמה במתקפת גורליצה-טרנוב, כולל קרב למברג ב-1915 וההסתערות על ברסט-ליטובסק. לאחר מכן השתתפה במערכה הסרבית. לאחר המערכה היא נשארה בעתודה עד שחזרה לחזית המערבית בפברואר 1916. לאחר מכן היא נלחמה בקרב ורדן. ביולי 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב על הסום, ובאפריל 1917, היא נלחמה בקרב השני על האם, הידוע גם בשם קרב שמפאן השלישי (ולפי הגרמנים בתור הקרב הכפול על האן ובשמפאן). לאחר מכן, הדיוויזיה נכנסה לחפירות סביב ורדן, ונשארה שם עד אוקטובר 1917, אז הצטרפה לקרב פשנדל. הדיוויזיה נשארה אז בקו בעיקר סביב פלנדריה עד ספטמבר 1917, אז הועברה ללורן. היא סיימה את המלחמה בעמדת אנטוורפן/מז של הגרמנים. ב-1918, המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרגה ראשונה, למרות שב-1917 הוא ציין ליקויים בתפקוד הדיוויזיה כדיוויזיית תקיפה.  הדיוויזיה פורקה בשנת 1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
מפקדים

גנרל-לויטננט אויגן פון דורר (25 באוגוסט 1914 – 2 באפריל 1916)
גנרל-מיור קרל פון ויכמן (3 באפריל 1916 – 17 ביוני 1916)
גנרל-לויטננט קורט כריסטוף פון פלקרזאמב (21 בספטמבר 1916 – 19 באוגוסט 1917)
גנרל-לויטננט אנטון ברון דיגאון פון מונטטון (20 באוגוסט 1917 – 15 במרץ 1918)
גנרל-מיור אוטו האס (16 במרץ 1918 – 16 בדצמבר 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

1 2  44. Reserve-Division (Chronik 1914-1918)
↑  Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 458-461.
דייוויד הנשאו

דייוויד הנשאו (באנגלית: David Henshaw;‏ 2 באפריל 1791 - 11 בנובמבר 1852) היה מזכיר הצי של ארצות הברית.
ביוגרפיה

דייוויד הנשאו נולד ב-2 באפריל 1791 בלסטר שבמסצ'וסטס והתחנך בבית הספר המקומי. הוא הוכשר כרוקח ונחל הצלחה בעיסוק זה. לאחר מכן הוא הרחיב את עיסוקיו לבנקאות, תחבורה ופוליטיקה. ב-1826 הוא נבחר לסנאט של מסצ'וסטס ושימש בתפקיד הגובה של נמל בוסטון מסוף שנות ה-20 של המאה ה-19 ועד 1838. אף על פי שהוא נחל תהפוכות בעסקיו בסוף שנות ה-30, עלה בידו לייצב תוך כמה שנים את מעמדו הפוליטי כמנהיג המפלגה הדמוקרטית במסצ'וסטס.
ביולי 1843 בחר נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר בהנשאו לתפקיד מזכיר הצי. במהלך תקופת כהונתו הקצרה בתפקיד זה, הוא התמודד עם בעיות בתחום בניית האוניות, בחר בקצינים בכירים לתפקידי פיקוד בים, ארגן מחדש את סידורי האספקה בבסיסי הצי וניסה להקים בית ספר לפרחי קצונה. מינויו כמזכיר הצי, שלמעשה היה מינוי פגרה, לא זכה באישור הסנאט ולפיכך הוא נאלץ לפרוש מתפקידו כאשר אושר מינויו של מחליפו. לאחר מכן הוא שב לפעילות בפוליטיקה של מסצ'וסטס.
דייוויד הנשאו נפטר בעיר הולדתו ב-11 בנובמבר 1852 ונטמן בבית הקברות פיין גרוב שבעיר. צי ארצות הברית הנציח את שמו במשחתת שהייתה בשירות בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.
לקריאה נוספת

Loring, James Spear. The Hundred Boston Orators Appointed by the Municipal Authorities from 1770 to 1852, J. P. Jewett and company, 1852, p. 564.
הערות שוליים

↑  USS HENSHAW (DD-278) - NavSource Naval History
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357538805171  GND: 1247564150  ISNI: 0000 0000 3766 1057  LCCN: n88002077  NARA: 146136636  SNAC: w67m13fn  VIAF: 235989977   WorldCat (עם VIAF): 235989977
דיוויזיית המילואים ה-50 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1914 – 19 בינואר 1919 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-50 (בגרמנית: 50. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 ואורגנה במהלך החודש הבא, והגיעה לקו באוקטובר. היא הייתה חלק מהגל הראשון של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-43 עד ה-54. הדיוויזיה הייתה בתחילה חלק קורפוס המילואים ה-25.
הדיוויזיה כללה את רגימנט המילואים ה-229 שהוקם בשלזיה התחתונה, רגימנט המילואים ה-230 שהוקם ברחבי שלזיה, רגימנט המילואים ה-231 שהוקם בתורינגיה, בעיקר בדוכסות סקסוניה-אלטנבורג ובפרובינציית סקסוניה ורגימנט המילואים ה-232 שהוקם בסקסוניה הפרוסית ובדוכסות אנהלט. רגימנט המילואים ה-232 הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-107 ביוני 1915, ומחליפים חדשים לרגימנטים האחרים הגיעו בעיקר מפרובינציית הנובר הפרוסית ודוכסות בראונשווייג, כאשר רגימנט המילואים ה-229 מתואר במסמכי המודיעין של בעלות הברית כהופך לרגימנט בראונשווייגי.
דיוויזיית המילואים ה-50 לחמה בתחילה בחזית המזרחית, ונכנסה לקו באמצע אוקטובר. היא נלחמה בקרב לודז' בנובמבר-דצמבר 1914 ולאחר מכן שירתה את רוב התקופה עד אמצע 1915 בלחימה לאורך הנהרות ראוקה ובזורה. ביולי ובאוגוסט 1915 היא נלחמה במתקפת גורליצה-טרנוב ולאחר מכן השתתפה בקרבות ההמשך עד שהגיעה לנהר ברזינה בסוף ספטמבר. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית. היא נלחמה בקרב שמפאן השני באוקטובר ובנובמבר 1915 ונשארה בקו בשמפאן עד סוף דצמבר, אז המשיכה לפלנדריה ולארטואה, שם נשארה ב-1916. היא נלחמה בקרב על הסום מאוחר יותר באותה שנה, ונשארה בסום עד אפריל 1917. ב-1917, היא נלחמה בקרב אראס ובקרב פשנדל, וכן השתתפה בקרב קמברה. בשנת 1918, היא נלחמה במתקפת האביב הגרמנית ובקרב השני על המארן. היא התנגדה להתקפות-הנגד השונות של מדינות ההסכמה, כולל מתקפת מאה הימים, ונלחמה בשמפאן ובמז כשהסתיימה מלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ב-1918, המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שני, וציין את הלחימה הקשה שלה בקרבות רבים.
מפקדים

גנרל-לויטננט אויגן פון פצל (ספטמבר 1914 – 13 בינואר 1915)
הנס פון דר גולץ (14 בינואר 1915 – 30 ביוני 1916)
אקסל פון פטרסדורף (1 ביולי 1916 – 4 בנובמבר 1916)
גנרל-לויטננט זיגפריד פון אנדה (5 בנובמבר 1916 – 27 במאי 1918)
גנרל-לויטננט וילהלם מקל (29 במאי 1918 – 19 בינואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

1 2  50. Reserve-Division (Chronik 1914-1918)
↑  Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914–1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 493–496.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10091382-9  VIAF: 133499592   WorldCat (עם VIAF): 133499592
האוונג'רס: שושלת קאנג

| --- | --- |

עטיפת החוברת Avengers Vol.3 #49 מדצמבר 2001. אמנות מאת קירון דווייר.
 מידע קומיקס
 יוצר:  קורט בוזיאק (כותב), אלן דייוויס, קירון דווייר, אייבן רייז, מנואל גרסיה (מאיירים)
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  יוני 2001 – אוגוסט 2002 (כשנה)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מספר החוברות:  16
שושלת קאנג (באנגלית: Kang Dynasty, נקרא גם בשם מלחמת קאנג) היא קשת סיפור שפורסמה בחוברות הקומיקס האוונג'רס על ידי חברת מארוול קומיקס בין יוני 2001 לאוגוסט 2002 למשך 16 חוברות. את הסיפור כתב קורט בוזיאק באיורם של אלן דייוויס, קירון דווייר, אייבן רייז ומנואל גרסיה.
הסיפור מתמקד בקאנג הכובש, מצביא מלחמה מהמאה ה-30 ואחד מיריביהם הוותיקים והקטלניים ביותר של האוונג'רס, אשר מגיע לתחילת המאה ה-21 ביחד עם בנו מרקוס מתוך כוונה לכבוש את כדור הארץ. למרות שקאנג מצליח באופן חלקי, הוא נבל-העל הראשון ביקום מארוול שמצליח להשתלט על העולם באופן פיזי (דוקטור דום ניסה זאת בעבר באמצעות שליטה מוחית לאחר שתיגבר את כוחותיו של האיש הסגול). קבוצת האוונג'רס מצליחה להתעמת איתו ולעצור את תוכניתו.
הסיפור ידוע בשל אורכו, בשל תיאור השמדת מטה האומות המאוחדות (אם כי ללא אובדן חיים, שכן קאנג עשה זאת כדי להבהיר נקודה) ובשל מות האוכלוסייה כולה בוושינגטון די. סי.. הסיפור תוכנן לפני פיגועי 11 בספטמבר ופורסם לאחריהם מאחר שחברת מארוול בחרה שלא לשנות את קווי העלילה. בסיפור בדיוני זה, פוליטיקאים וסוכנים ממשלתיים בכירים רבים פונו לפני השמדת האוכלוסייה.
הערות שוליים

↑  Marvel Graphic Novel #27: Emperor Doom, June 1987
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיוויזיית המילואים ה-48 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 באוגוסט 1914 – 9 בפברואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-48 (בגרמנית: 48. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 ואורגנה במהלך החודש הבא, והגיעה לקו באוקטובר. היא הייתה חלק מהגל הראשון של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-43 עד ה-54. הדיוויזיה הייתה חלק מקורפוס המילואים ה-24.
דיוויזיית המילואים ה-48 הייתה מעורבת יחסית, אך הגיעה בעיקר מהמחוזות הצבאיים ה-11 וה-18. רגימנטים המילואים ה-221 וה-222 הוקמו בדוכסות הגדולה של הסן. רגימנט המילואים ה-223 גויס במחוז הפרוסי הסן-נסאו, עם גדוד אחד בשניהם משטחי נסיכות הבוחר מהסן לשעבר, דוכסות נסאו והעיר פרנקפורט אם מיין. רגיינט המילואים ה-224 היה ממדינות תורינגיה ומהמחוז הפרוסי סקסוניה. לאחר שרגימנט המילואים ה-224 הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-215, דיוויזיית המילואים ה-48 הפכה ליחידה הסיאנית אפילו יותר.
דיוויזיית המילואים ה-48 לחמה תחילה בחזית המערבית, ונכנסה לקו באוקטובר בין המז למוזל. לאחר מכן היא עברה לאזור פלנדריה וארטואה בהתקדמות צפונה הידועה בשם המרוץ אל הים. היא נלחמה בליל בסוף אוקטובר ובאיפר עד נובמבר. בסוף נובמבר הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית. היא נלחמה במספר קרבות, כולל קרב לודז' בחורף 1914, ולאחר מכן השתתפה במרדף אחר הרוסים מקרפטיה ומגליציה האוסטרית, לאחר מתקפת גורליצה-טרנוב. הדיוויזיה נותרה בלוחמת חפירות ובקרבות שונים בחזית המזרחית לאחר מכן, והתמודדה עם חלק ממתקפת ברוסילוב ב-1916. מאוקטובר 1916 עד אפריל 1917 צורפה הדיוויזיה לארמייה האוסטרו-הונגרית השלישית, ולאחר מכן צורפה לארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה. במאי 1917 חזרה הדיוויזיה לחזית המערבית, והחזיקה את הקו ליד ורדן, מול המתקפה הצרפתית שם באוגוסט וספטמבר. הדיוויזיה הייתה בתעלות בלורן מסוף ספטמבר עד תחילת דצמבר 1917, ולאחר מכן באלזס עילית עד אמצע פברואר 1918. לאחר מכן היא נכנסה לעתודת הצבא עד אפריל, אז נכנסה לקו באזורי פלנדריה וארטואה. היא נשארה בלחימה בחלק הצפוני של החזית המערבית עד תום המלחמה. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ב-1917 דירג המודיעין של בעלות הברית את הדיוויזיה כדיוויזיה בינונית. בשנת 1918 היא דורגה כדיוויזיה מדרג שני.
מפקדים

גנרל-לויטננט פרדיננד פון האן (25 באוגוסט 1914 עד 7 ביוני 1915)
גנרל-לויטננט הרמן פון אופלן-ברוניקובסקי (8 ביוני 1915 עד 25 במאי 1917)
גנרל-מיור קונרד פון היפל (26 במאי 1917 עד 9 בפברואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

1 2  48. Reserve-Division (Chronik 1914-1918)
↑  Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 479-482.
דייהטסו טאפט

| --- | --- |

Daihatsu Taft, שנת 1978
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Daihatsu Hunter  (אינדונזיה  Daihatsu Pionier  (אוסטריה)  Daihatsu Scat  Daihatsu Wildcat
 יצרן:  דייהטסו
 שנות ייצור:  1974–1984
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל אחריו:  Daihatsu Rocky (אנ')
 סיווג:  רכב שטח
 מרכב:  Four-wheel drive (אנ')
 אורך:  3,360 מ"מ
 רוחב:  1,460 מ"מ
 גובה:  1,820 מ"מ
 משקל:  985-1,255 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,030 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1.0 ליטר, (956 סמ"ק) המפיק 45 כ"ס ב-5,400 סל"ד (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1.6 ליטר (1,587 סמ"ק) (מנוע בנזין, יוצר משנת 1977)  4 צילינדרים, 2.5 ליטר (מנוע דיזל)  4 צילינדרים, 2.2 ליטר (מנוע דיזל, יוצר בין השנים 1981-1984)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מעצב:  Giovanni Michelotti (אנ') (גרסת דה-לוקס)
דייהטסו טאפט (באנגלית: Daihatsu Taft) הוא רכב שטח קטן, הנעה 4x4, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית, דייהטסו, אשר יוצר בין השנים 1974–1984.
מספר המושבים שתוכננו בדגמי "דייהטסו טאפט": 4 ו-6.
מיון > סוגי מנוע

מנוע בנזין
מנוע דיזל
מיון > דרגות גימור

בסיסי
דה-לוקס
דגמים

"F10", יוצר משנת 1974 - מנוע בנזין 1.0 ליטר
"F20", יוצר משנת 1977 - מנוע בנזין 1.6 ליטר
"F25", יוצר משנת 1979 - אופציונלי: דגם דה-לוקס, תמסורת - 5 מהירויות
"F50", יוצר משנת 1977 - מנוע דיזל 2.5 ליטר
"F55", יוצר משנת 1979 - אופציונלי: דגם דה-לוקס, תמסורת - 5 מהירויות
"F60", יוצר משנת 1983 - מנוע דיזל 2.8 ליטר, אופציונלי: דגם דה-לוקס, תמסורת - 5 מהירויות
"F65", יוצר משנת 1983 - מנוע דיזל 2.8 ליטר, אופציונלי: דגם דה-לוקס, תמסורת - 5 מהירויות
תמונות

"דייהטסו טאפט"
"דייהטסו טאפט"
"דייהטסו טאפט", שנת 1982
"דייהטסו טאפט"
"דייהטסו טאפט"
"דייהטסו טאפט", שנת 1982
"דייהטסו טאפט", שנת 1977
ראו גם

דייהטסו
הערות שוליים

↑  "דייהטסו טאפט" מנוע 1.0 ליטר priceprice.com/Daihatsu-Taft
↑  "דייהטסו טאפט", 6 נוסעים autorec.co.jp/car-detail
↑  Costa, André & Georges-Michel Fraichard, ed. (September 1980). "Salon 1980: Toutes les Voitures du Monde". l'Auto Journal (in French). Paris: Homme N°1 (14 & 15): 202. M1117.
גסטה רומנורום

גסטה רומנורום (מעשי הרומאים) הוא קובץ לטיני של מעשיות, שחובר בשלהי המאה ה-13 או לכל המאוחר, בראשית המאה ה-14. כפי הנראה, נועד הקובץ לשמש את הדרשנים. מחברו אינו ידוע בימינו, אם כי נוטים לייחסו למתרגם הצרפתי פייר ברשר (Pierre Bersuire). גם לא ברור איה נתחבר, ומלבד בצרפת נוטות ההשערות להוסיף גם את גרמניה ואנגליה כמקומות אפשריים.
מקורות הקובץ רבים. המחבר שאב הן ממסורת הסופרים הרומאים והיוונים והן ממסורות של ימי הביניים באירופה. בעקיפין הגיע אליו גם חומר מארצות המזרח. כל אחד מן הסיפורים פותח בהזכרת קיסר רומאי - לעיתים כזה שלא היה ולא נברא – וייתכן שמשום כך נקרא הספר "מעשי הרומאים". שם הסיפור מורה על איזו מידה טובה או רעה, והנספח לו כולל מוסר השכל, שלא תמיד הולם את המסופר.
סגנון הספר איננו נחשב קלאסי, אך דומה שהמחבר ידע היטב את אמנות הסיפור, וקובץ זה היה אחד הספרים הפופולריים ביותר בתקופתו. עלילותיו אף השפיעו רבות על הספרות האירופית - בין השאר על ג'פרי צ'וסר, ג'ובאני בוקאצ'ו, ויליאם שייקספיר ותומאס מאן - וכן על היצירה הספרותית של עמים שונים.
האוונג'רס הסודיים

| --- | --- |

עטיפת החוברת Secret Avengers #1 מיולי 2010, אמנות מאת מארקו ג'ורג'ביק.
 סוג:  קבוצת גיבורי-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Secret Avengers #1 (יולי 2010)
 יוצרים:  אד ברובייקר מייק דאודטו ג'וניור
 מידע
 סטטוס:  לא פעיל
 בסיס:  נושאת המטוסים המרחפת של S.H.I.E.L.D מגדל השמירה לשעבר
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  מלחמת אזרחים קפטן אמריקה (מנהיג), ארכנה, באטלסטאר, הפנתר השחור, קייבל, מסווה ופגיון, דיימונדבאק, דברי, פלקון, גוליית, הוקאיי, הרקולס, האלקלינג, הלפיד האנושי, האישה הבלתי-נראית, ג'סטיס, לוק קייג', איש המכונה, נייטהוק, אחות הלילה, פטריוט, המעניש, מוניקה רמבו, ספיד, ספיידרמן, ספיידרוומן (ורנקה), סטאטור, סטורם, טיגרה, ויז'ן, ויקאן   יחידת מבצעים מיוחדים הוקאיי (מנהיג), איש הנמלה, האיש הענק, האלמנה השחורה, הלפיד האנושי, וור משין, ולקיריה, הסוכן ונום, חיה, מון נייט, נובה, סוכנת 13, קפטן בריטניה, קפטן סטיב רוג'רס צוות מבצעים מיוחדים של S.H.I.E.L.D מריה היל, האלמנה השחורה, הוקאיי, ניק פיורי הבן, פיל קולסון, טאסקמאסטר, הענק הירוק, איירון פטריוט, ספיידרוומן, מודוק, מוקינגבירד, שרה גרזה  (ראו פירוט בהאוונג'רס - דמויות)
האוונג'רס הסודיים (באנגלית: Secret Avengers) היא קבוצת מבצעים מיוחדים בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Secret Avengers #1 מיולי 2010, ונוצרה על ידי הכותב אד ברובייקר והמאייר מייק דאודטו ג'וניור. הקבוצה התפלגה במקור מקבוצת האוונג'רס המקורית בתקופת מלחמת האזרחים של מארוול, ופעלה תחת מנהיגותו של קפטן סטיב רוג'רס, קפטן אמריקה לשעבר.
כחלק מהמיתוג מחדש "מארוול עכשיו!", הקבוצה פועלת תחת השגחתה של סוכנות הביון S.H.I.E.L.D.