stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטלנטה (סדרת טלוויזיה)
שחקנים ודמויות

דונלד גלובר - ארנסט "ארן" מרקס, צעיר מובטל שנשר מאוניברסיטת פרינסטון לאחר תקרית גזענית, בתחילת הסדרה נמצא במערכת יחסים עם ונסה ולהם ילדה בשם לוטי. ארן מאופיין כאדם רגיש ורך יותר מאשר חבריו, הוא מתקשה לצאת מהבור הכלכלי בו הוא נמצא ומנסה להתאים עצמו לתדמית מנהל האומנים הקשוח על מנת לקדם את הקריירה של בן דודו ובכך לפרנס אותו את משפחתו.
גלובר מגלם גם את דמותו של טדי פרקינס- מוזיקאי מבוגר דמוי מייקל ג׳קסון ממנו קונה דריוס פסנתר, על משחקו כטדי הועמד גלובר לפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בקומדיה.
גלובר מגלם את דמותו של קירקווד צ׳וקולט- מפיק טלוויזיה המבוסס על טיילר פרי.
בריאן טיירי הנרי - אלפרד מיילס, סוחר סמים וראפר המכונה "פייפר בוי" (Paper Boi), פרץ כסלב מקומי לאחר שחרור המיקסטייפ הראשון שלו ובמיוחד הסינגל ״פייפרבוי״ (בביצועו של אח של גלובר, סטיבן). אלפרד אדם הנוטה לכעס, הוא חשדן בסביבה ומגיב בתוקפנות לאיום על כבודו. מוצא עצמו פעמים רבות קורבן של נסיבות והחברה. בעונה השלישית פורץ ככוכב בין-לאומי.
לקית' סטנפילד - דריוס, שותפו לדירה של פייפר בוי וחברו הטוב ביותר. מאופיין כאדם מוזר בעל נקודת מבט ייחודית על העולם.
זאזי ביטס - ונסה "ואן" קיפר, חברתו לשעבר ואם בתו של ארן, לשעבר מורה מחליפה בבית ספר יסודי. ונסה אישה עצמאית ששואפת לצאת מתדמית האישה השחורה עקרת הבית ולבנות את עצמה תוך שיפור יחסיה עם ארן אך מתקשה עקב הטיפול בבתה. במהלך הסדרה מוצאת עצמה מעורבת בחוויות הן של החבורה והן לבדה, כשבשיאן מנהלת מטבח קניבליסטי בפריז.
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 6 בספטמבר 2016 | 1 בנובמבר 2016 |
|  | 2 | 11 | 11 | 1 במרץ 2018 | 10 במאי 2018 |
|  | 3 | 10 | 10 | 24 במרץ 2022 | 19 במאי 2022 |
|  | 4 | 10 | 10 | 15 בספטמבר 2022 | 10 בנובמבר 2022 |
פרסים

פרסי גלובוס הזהב - זכייה בפרס הסדרה הקומית הטובה ביותר, זכייה בפרס השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית (גלובר)
פרס גילדת המפיקים - הסדרה הקומית הטובה ביותר
פרסי NAACP Image - מועמדות לסדרה הטובה ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר
פרס גילדת התסריטאים - פרס הסדרה הקומית ופרס הסדרה החדשה
פרס אמי - זכייה בפרס אמי לבמאי הטוב ביותר של סדרה קומית, בפרס אמי לשחקן הקומי הטוב ביותר ובפרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציה. מועמדויות לפרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר ופעמיים לתסריט הטוב ביותר לסדרה קומית.
הערות שוליים

↑  Winners: 2017 Producers Guild Awards, אתר גילדת המפיקים, 28 בינואר 2017
| פרס גלובוס הזהב לסדרת הקומדיה או הסדרה המוזיקלית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1969–1980 | המושל וג'יי. ג'יי. (1969) • המופע של קרול ברנט (1970) • הכל נשאר במשפחה (1971) • הכל נשאר במשפחה (1972) • הכל נשאר במשפחה (1973) • רודה (1974) • בארני מילר (1975) • בארני מילר (1976) • הכל נשאר במשפחה (1977) • טקסי (1978) • טקסי/אליס (1979) • טקסי (1980) |  |
| 1981–2000 | מ.א.ש (1981) • תהילה (1982) • תהילה (1983) • משפחת קוסבי (1984) • בנות הזהב (1985) • בנות הזהב (1986) • בנות הזהב (1987) • שנות הקסם (1988) • מרפי בראון (1989) • חופשי על הבר (1990) • גשר ברוקלין (1991) • רוזאן (1992) • סיינפלד (1993) • פרייז'ר/משתגעים מאהבה (1994) • סיביל (1995) • מפגשים מהסוג האישי (1996) • אלי מקביל (1997) • אלי מקביל (1998) • סקס והעיר הגדולה (1999) • סקס והעיר הגדולה (2000) |  |
| 2001–2020 | סקס והעיר הגדולה (2001) • תרגיע (2002) • המשרד (2003) • עקרות בית נואשות (2004) • עקרות בית נואשות (2005) • בטי (2006) • ניצבים (2007) • רוק 30 (2008) • Glee ‏(2009) • Glee ‏(2010) • משפחה מודרנית (2011) • בנות (2012) • ברוקלין תשע-תשע (2013) • טרנספרנט (2014) • מוצרט בג'ונגל (2015) • אטלנטה (2016) • גברת מייזל המופלאה (2017) • שיטת קומינסקי (2018) • פליבג (2019) • שיט'ס קריק (2020) |  |
| 2021–היום | ‏Hacks‏ (2021) • אבוט אלמנטרי (2022) • הדוב (2023) • ‏Hacks‏ (2024) |  |
הארווי ביקס

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  קומדיה, אנימציה, הרפתקאות
 יוצרים:  ק.ה. גרינבלאט 
 בימוי:  Derek Evanick 
 מדבבים:  מקס צ'ארלס אנג'לינה וולר ג'קסון ברונדאג' (פרקים 1-8) טום רובינסון (פרקים 9-הווה)
 מדבבים בעברית:  רום קלטר עדן גמליאל (2015-2017) מיה אלון (2017-הווה) שיר כהן
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית (דובב לשפות נוספות, בהן עברית)
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  52 
 הפקה
 מפיק:  ג'ואן אסטואלה 
 מפיקים בפועל:  ק.ה. גרינבלאט
 חברת הפקה:  Nickelodeon Animation Studio
 הפצה:  Paramount Media Networks, הולו 
 מוזיקה:  אגו פלום 
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניקלודיאון ניקטונס
 רשת שידור בישראל:  ניקלודיאון ישראל
 תקופת שידור מקורית:  28 במרץ 2015 – הווה
 תקופת שידור בישראל:  1 בספטמבר 2015 – רץ
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הארווי ביקס (באנגלית: Harvey Beaks) היא סדרת טלוויזיה קומית מונפשת אמריקאית לילדים ששודרה בערוץ ניקלודיאון מ-28 במרץ 2015 ועד 29 בדצמבר 2017 במשך שתי עונות.
עלילה

במרכז הסדרה דמותו של הארווי ביקס, ציפור חמודה ונעימה הליכות. להארווי שני חברים טובים, פו ופי התאומים, ויחדיו יוצאת השלישייה לחפש הרפתקאות ביער הקסום שהוא ביתם.
סיום הסדרה

ב-29 בדצמבר 2017 הסדרה הופסקה רשמית.
הסיבה להפסקה היא בגלל החוזה שלהם עם ניקלודיאון, בפועל, בסדרה היות אמורים להתרחש עוד מספר רב של הרפתקאות כאשר לאט לאט הם מתחילים לגלות רמזים לגבי הימצאותם של פו ופי באמצע היער, לגלות מאין הגיעו, וכו..
בסוף הסדרה ההורים של פי ופו מוצאים את בניהם, פי ופו אמנם חוששים בהתחלה לעזוב, אך לבסוף, לאחר זיכרון מהעבר הם חזרו אליהם, וככה נגמרה הסדרה.
(הסדרה לעומת שאר הסדרות הופסקה בצורה בה הסוף פשוט קרה מוקדם מהצפוי, ואיננה נחתכה כמו הרבה יצירות אחרות של ניקלודיאון, ושאר סדרות היום)
דמויות ראשיות

הארווי ביקס (מקס צ'ארלס/רום קלטר) - להארווי יש ראש גדול ולב אפילו עוד יותר גדול וזאת הסיבה שכל תושבי העיר מחבבים אותו. הוא אמנם שומר חוק ומאוד צייתן, אבל כשפי ופו בתמונה גם הוא מוכן לפרוש כנפיים ו"לעוף" על החיים.
(במהלך הסדרה נדמה היה ע"פ המהלכים בהם הארווי פעל כי יש לו בעיה, (תאוריה זו הועלה על ידי מעריצים רבים) שכן הייתה לו הנטייה לשלמות במעשיו ובסביבתו, ואכן יוצרי הסדרה אישרו שלהארווי ביקס יש OCD אשר גורם לו לפעול כך)
פי (אנג'לינה וולר/עדן גמליאל/מיה אלון) - פי היא ילדה פרועה בדיוק כמו השיער שלה. היא אוהבת להתלכלך ולהשיג בדיוק מה שהיא רוצה. היא אוהבת את אחיה התאום פו ואת חברה הטוב הארווי. מי שיציק להם, יש לו עסק איתה. עוזבת את הארווי בפרק 50 עם הוריה ופו.
פו (ג'קסון ברונדאג'/טום רובינסון/שיר כהן) - פו אוהב לזרוק עלים, לטפס על עצים וללעוס כל מה שאפשר. האנרגיה שלו קצת קשה לעיכול אבל ההומור שלו והלב הרחב הופכים אותו לחברו הטוב של הארווי. עוזב את הארווי בפרק 50 עם הוריו ופי.
משפחתו של הארווי

מרים ביקס (קרי קני-סילבר/הדר שחף-מעיין) - אימם של הארווי ומישל, ואשתו של אירווינג. עובדת בתור ספרנית בספרייה.
אירווינג ביקס (סקוט אדסיט/אלי לולאי) - אביהם של הארווי ומישל, ובעלה של מרים. עונד משקפיים. היה החבר הטוב ביותר של מוף.
מישל ביקס (קארי וולגרן) - אחותו הקטנה של הארווי. בעונה הראשונה עוד הייתה בתוך ביצה והחל מהעונה השנייה השתתפה בתור עצמה. מתוארת כתינוקת שובבה, אנרגטית ואף מרושעת, האירוניה היא שבעוד שכל משפחת ביקס הם נחמדים - היא איננה.
חבריו של הארווי

דד (ק.ה. גרינבלאט/עמית רייס) - ארנב קטן בעל אחים ואחיות קטנים רבים. מעריץ ואוהב לבלות עם הארווי, אך נוטה לתעב את פי ופו כיוון לא מאפשרים לשניים לבלות זה עם זה לבדם.
קלייר (ניקול וודל/בר סביר) -גורת שועלים דמוית אנוש. ביישנית וידידותית. מוסבר כי אחותה של קלייר נוהגת לנצח אותה בכל התחרויות.
טכנו דב (מייסון ווהן/יהונתן מוגן) - דב צעיר שאוהב להשתובב ולכייף עם חבריו. אוהב לרקוד, להאזין למוזיקה, ונוהג להתחיל עם כל הבנות הסובבות אותו. שמו האמיתי הוא טרי דוב. ואחד מבין חבריו הטובים של הארווי.
נסיכה רוברטס (אנדרס סאלף/אלדד פריבס) - ינשופה דמוית אנוש. יהירה, מתנשאת ובעלת אהבה עצמית. צעצועיה היחידים הם גבישים.
רוטר (לז מיימן/עדי צ'נדלר/גיא רייפמן) - חזרזיר צעיר ואחד מבין חבריו הטובים של הארווי. בעל חוש מחנאות; כושר מנהיגות ומומחיות בספורט אתגרי. במשך הסדרה מתחיל לחבב את פרי-פרי.
פרי פרי (מדלן קארי/קטי כהן/מייה קדוש) - מכונה בצורת קיצור "פרי". ידידותית, ביישנית, תולעת ספרים, אופטימית, ואוהבת לבלות בטבע. מחבבת את הארווי.
קרץ (מתיו ג'אנג/אסף גשמקו) - בואש צעיר דמוי אנוש. מופנם, חסר מזל וביישן במיוחד. בעל כישרון בציור וכתיבה.
מייקי (ניקולס סומידה) - צפרדע צעיר ואחד מחבריו של הארווי.
מדבבים

| דמות | מדבב באנגלית | מדבב בעברית |
| --- | --- | --- |
| הארווי ביקס | מקס צ'ארלס | רום קלטר |
| פי | אנג'לינה וולר | עדן גמליאל (2015-2017) מיה אלון (2017) |
| פו | ג'קסון ברונדאג' (פרקים 1-8) טום רובינסון (מפרק 9) | שיר כהן |
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידור מקוריתארצות הברית> שידור ראשון | תקופת שידור מקוריתארצות הברית> שידור אחרון | תקופת שידור בישראלישראל> שידור ראשון | תקופת שידור בישראלישראל> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 26 | 28 במרץ 2015 | 10 ביוני 2016 | 1 בספטמבר 2015 | 29 בדצמבר 2016 |
|  | 2 | 26 | 13 ביוני 2016 | 29 בדצמבר 2017 | 2 בינואר 2017 | 15 באוקטובר 2017 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקוריארצות הברית | תאריך שידור בישראלישראל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 | 1-א | הבגבו החדשה | 13 ביוני 2016 | 4 בינואר 2017 |
| 27 | 1-ב | תיק העלמות הפנקייק | 14 ביוני 2016 | 4 בינואר 2017 |
| 28 | 2-א | קטי עם ט' | 15 ביוני 2016 | 5 בינואר 2017 |
| 28 | 2-ב | חיית המחמד של הארווי | 16 ביוני 2016 | 5 בינואר 2017 |
| 29 | 3-א | הפירמידה של פי | 17 ביוני 2016 | 8 בינואר 2017 |
| 29 | 3-ב | חוב לחיים | 20 ביוני 2016 | 8 בינואר 2017 |
| 30 | 4-א | הרגשות | 21 ביוני 2016 | 9 בינואר 2017 |
| 30 | 4-ב | שק-שובבות | 22 ביוני 2016 | 9 בינואר 2017 |
| 31 | 5 | פאנק הקיטור, חלק 1 | 23 ביוני 2016 | 2 בינואר 2017 |
| 32 | 6 | פאנק הקיטור, חלק 2 | 24 ביוני 2016 | 3 בינואר 2017 |
| 33 | 7 | מר וגברת בורקס | 26 בספטמבר 2016 | 15 בינואר 2017 |
| 34 | 8-א | מבצע "חמאת-בוטנים" | 27 בספטמבר 2016 | 10 בינואר 2017 |
| 34 | 8-ב | "גזע-קטן" הקטנה | 28 בספטמבר 2016 | 10 בינואר 2017 |
| 35 | 9-א | פי המעקלת | 29 בספטמבר 2016 | 11 בינואר 2017 |
| 35 | 9-ב | הדרך להפסד | 30 בספטמבר 2016 | 11 בינואר 2017 |
| 36 | 10 | טכנו-פחד | 15 באוקטובר 2016 | 5 באפריל 2017 |
| 37 | 11 | זה חג המולד, חנונים! | 9 בדצמבר 2016 | 9 באפריל 2017 |
| 38 | 12-א | רוקנרול בסלע קטן | 1 במרץ 2017 | 4 באפריל 2017 |
| 38 | 12-ב | מקודם אל הים | 1 במרץ 2017 | 4 באפריל 2017 |
| 39 | 13-א | ג'רמי: שומר-היערות | 8 במרץ 2017 | 10 באפריל 2017 |
| 39 | 13-ב | הנסיכה הארווי | 8 במרץ 2017 | 10 באפריל 2017 |
| 40 | 14-א | הפיצול | 15 במרץ 2017 | 11 באפריל 2017 |
| 40 | 14-ב | ה"דד" | 15 במרץ 2017 | 11 באפריל 2017 |
| 41 | 15-א | גורדון סודי | 22 במרץ 2017 | 6 באפריל 2017 |
| 41 | 15-ב | הקומיקס המסתורי | 22 במרץ 2017 | 6 באפריל 2017 |
| 42 | 16-א | יבלת | 29 במרץ 2017 | 16 בינואר 2017 |
| 42 | 16-ב | זרע הפורענות | 29 במרץ 2017 | 16 בינואר 2017 |
| 43 | 17-א | הבלדה על מיוסלי וג'אנגלס | 5 באפריל 2017 | 12 בינואר 2017 |
| 43 | 17-ב | לשבור את הכל | 5 באפריל 2017 | 12 בינואר 2017 |
| 44 | 18-א | חיי קשישא | יפורסם בהמשך... | 12 באפריל 2017 |
| 44 | 18-ב | על הגדר | יפורסם בהמשך... | 12 באפריל 2017 |
| 45 | 19-א | נסיכה רוצה אמא | יפורסם בהמשך... | 4 באוקטובר 2017 |
| 45 | 19-ב | זעם נגד ה"מישל" | יפורסם בהמשך... | 4 באוקטובר 2017 |
| 46 | 20-א | לשבור את האגם | יפורסם בהמשך... | 5 באוקטובר 2017 |
| 46 | 20-ב | הארווי המדהים | יפורסם בהמשך... | 5 באוקטובר 2017 |
| 47 | 21-א | לפנות ערב טוב עם הארווי ביקס | יפורסם בהמשך... | 8 באוקטובר 2017 |
| 47 | 21-ב | הגרוניקור | יפורסם בהמשך... | 8 באוקטובר 2017 |
| 48 | 22-א | חייכו למצלמה! | יפורסם בהמשך... | 9 באוקטובר 2017 |
| 48 | 22-ב | הרימו עוגן! | יפורסם בהמשך... | 9 באוקטובר 2017 |
| 49 | 23-א | הכול עלה לקטי | יפורסם בהמשך... | 10 באוקטובר 2017 |
| 49 | 23-ב | מדריך ההישרדות בטבע לילד | יפורסם בהמשך... | 10 באוקטובר 2017 |
| 50 | 24 | הסוף וההתחלה | יפורסם בהמשך... | 15 באוקטובר 2017 |
דמויות הסדרה לצד לוגו הסדרה בעברית. מימין לשמאל: פי, פו, הארווי
סיון מלכין-מס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בת 67 בערך) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  מכון כרם  מכון שכטר למדעי היהדות 
 אב:  יעקב מלכין 
 אם:  פליס פזנר מלכין 
 
הרב סיון מלכין-מס (נולדה בשנת 1958) היא דיקנית 'תמורה-יהדות ישראלית' ומנהיגה בכירה בתנועה העולמית ליהדות חילונית-הומניסטית. הייתה לראשונה שהוסמכה כרב חילוני-הומניסטי בארצות הברית לקהילה בישראל.
ביוגרפיה

מלכין-מס היא בתם של פרופסור יעקב מלכין והציירת פליס פזנר מלכין. אחיה הוא פרופסור עירד מלכין, חתן פרס ישראל להיסטוריה. היא נולדה בחיפה ולמדה בבית הספר חוגים, ובהמשך גדלה בירושלים, שם סיימה את לימודי התיכון בבית הספר הניסויי.
מלכין בעלת תואר ראשון בחינוך ואומנות, תעודת הוראה ממכון כרם ללימודים הומניסטים ויהודים, ותואר שני בתנ"ך ואמנות ממכון שכטר.
בנוסף, למדה באוניברסיטה העברית במכון ליהדות זמננו, וכן באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בבצלאל ובבית המדרש של מכון הרטמן.
בשנת 2003 לאחר חמש שנות לימוד הוסמכה מלכין-מס מהרב שרווין וויין, המנהיג הרוחני של תנועתה למנהיגה רוחנית. בכך הייתה לרבה החילונית הראשונה בישראל.
פעילותה והשקפתה

מלכין-מס יזמה והקימה את "יהדות חילונית"-מערך ארגוני המשלב הכשרת מנהיגות עם יזמות חברתית ופעילות חינוכית. בנוסף, כיהנה כשליחה קהילתית מטעם הסוכנות היהודית בארצות הברית, וניהלה מערך חינוכי בקיבוץ רמת רחל, ומנהל קהילתי בירושלים.
הרב מלכין-מס דוגלת בחילוניות חיובית, בין השאר כהתמודדות עם איום ההדתה שחלקים בציבור החילוני שותפים לו. כך לדוגמה, אמרה כי "זמן רב מדי חילונים עסוקים במלחמות ונוטשים את שדה הזהות היהודית הישראלית, החילונית וההומניסטית".
בכנס מ.ח.ר של ארגון האתאיסטים הישראלי בשנת 2018, הנחתה מלכין-מס פאנל תחת הכותרת "להיות חילוני בעירנו". היא פתחה את הפאנל באמירה כי "העיסוק שלנו ביהדות חילונית הוא עיסוק הרבה פעמים במה לא, במאבקים מאוד מאוד חשובים של מה שאנחנו רוצים להבטיח בערים ובמדינה-שלא יקרו. אבל לא פחות חשובה מזה היא יהדות חילונית. זאת אומרת, בשאלה מה כן".
מלכין-מס עורכת טקסי חיים וחגים ברחבי ישראל ומחוצה לה.
פעילותה והשקפתה > יום הכיפורים החילוני

בשנת 2015 ולקראת יום הכיפורים התשע"ו, פרסמה מלכין-מס מאמר במדור ynet-יהדות, ובו הציגה חווית לימוד וטקס אפשרית ליום כיפור חילוני. בין דבריה: "אם תהיו אמיצים, תוכלו לכוון מאמץ לתמורה, על כן ראו זאת כ"יום טוב" של בחירה, חשבון נפש, יכולת לעצור, להביט על הדרך שכבר עשינו - ולבחור את הדרך שבה נמשיך לשנה הבאה". את הדברים אמרה על רקע הציטוט המיוחס לרבן שמעון בן גמליאל: "לא היו ימים טובים לישראל כחמישה-עשר באב וכיום הכיפורים".
בשנת 2018 פורסם בערוץ היוטיוב של 'תמורה' סרטון תחת הכותרת "פתוח בכיפור - יום כיפור חילוני" ובו הזמינה מלכין-מס את המשפחות המעוניינות בכך, לציין את המועד באופן חילוני.
פעילותה והשקפתה > בתקשורת

בינואר 2014 עם צאת ספרו של אביה, "הגן של אפיקורוס", התארחו השניים בכאן חינוכית. בתוכנית באירוח גל גבאי נדונה השאלה האם היהדות ותורת אפיקורוס יכולות לדור בכפיפה אחת.
בשנת 2017 הופיעה מלכין-מס, לצד רבנים חילונים אחרים, באחד מפרקי הכתבה "אין להם אלוהים" ששודרה בערוץ 10. על הכתבה אמונה הייתה חן ליברמן והיא עסקה בין השאר בשאלה מדוע החילונים אינם מתאגדים כגוף שיקדם את זכויותיהם.
חיים אישיים

מלכין-מס מתגוררת בירושלים, נשואה ואם לשלושה.
הערות שוליים

↑  סיוון מס, באתר יהדות חילונית
↑  הקהילות האמריקניות, המהוות את עיקר הזרם, מנו כ-10,000 חברים נכון ל-2012. ראו בערך יהדות חילונית-הומניסטית.
↑  מי אנחנו, באתר יהדות חילונית
↑  עמירם ברקת, הרב החילונית הישראלית הראשונה מחפשת תחליף לתואר רב, באתר הארץ, 6 בינואר 2004
↑   סיון מלכין-מס, לא מלחמה, חילוניות חיובית היא הדרך למנוע הדתה | דעה, באתר הארץ, 3 ביוני 2018
↑  סיון מס: למלא את החלל של היהודי החילוני, באתר מגזין ליברל, ‏2014-10-16
↑  יהודים, כדאי לכם להיות חילונים, באתר ynet, 1 בדצמבר 2015
↑  אימרי במה את מאמינה ועשי מה שאת אומרת | רשות הרבים
↑  פאנל להיות חילוני בעירנו, נבדק ב-2021-07-29
↑  יום הכיפורים החילוני, באתר ynet, 22 בספטמבר 2015
↑  פתוח בכיפור - יום כיפור חילוני, הרב סיון מלכין-מס, נבדק ב-2021-07-30
↑  ספר חדש: יש דבר כזה אתאיזם יהודי, נבדק ב-2021-07-30
↑  יהדות חילונית בערוץ 10, נבדק ב-2021-07-30
↑  אלכסנדר כץ, סדרת כתבות בערוץ 10 על החילונים שחשים שזכויותיהם מצטמצמות, באתר אייס, 7 במאי 2017
תומאס פ. ברנט

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1870 סנט לואיס, ארצות הברית 
 פטירה:  23 בספטמבר 1929 (בגיל 59) גלוסטר, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנט לואיס 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות 
 יצירות ידועות:  מלון אדולפוס 
 
תומאס פ. ברנט (באנגלית: Thomas P. Barnett‏; 11 בפברואר 1870 – 23 בספטמבר 1929), הידוע גם בשם טום ברנט וטום פ. ברנט, היה אדריכל וצייר אמריקאי מסנט לואיס, מיזורי. ברנט זכה להכרה ארצית הן בעבודתו באדריכלות והן בציור.
אדריכלות

ברנט התאמן אצל אביו, אדריכל מסנט לואיס, שהיה ידוע בתכנון בניינים ציבוריים כמו שיפוץ בית המשפט הישן, אחוזת מושל מיזורי, ומבני הגן הבוטני במיזורי. בציור התאמן ברנט הצעיר בבית הספר לאמנויות יפות בסנט לואיס, עם רשימה ארוכה של פרסים ותערוכות.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת סנט לואיס בשנת 1886, הצטרף טום ברנט יחד עם אחיו וגיסו ג'ורג' דניס ברנט וג'ון איגנטיוס היינס, והקימו את משרד האדריכלים ברנט, היינס וברנט. המשרד המשיך במוטיבים המסורתיים של ג'ורג' ברנט הבכור. המורשת המשולבת של שני דורות של עיצובי ברנט היו האחראים במידה רבה לכך שהקלאסיות הייתה לה השפעה דומיננטית באדריכלות בסנט לואיס.
בשנת 1904 כיהן ברנט בוועדת האדריכלים עבור תערוכת הרכישה בלואיזיאנה (הידועה יותר בכינוי התערוכה העולמית של סנט לואיס) ותכנן באופן אישי את ארמון האמנויות הליברליות שעליו זכה במדליית הזהב של היריד לאדריכלות. בשנה שלאחר מכן הוא זכה במדליית הארד באדריכלות בתערוכת המאה ללואיס וקלארק בפורטלנד, אורגון.
פרויקטים אחרים שתכנן ברנט כללו מבני מסחר, מגורים (כולל מקומות פרטיים) ומספר לא מבוטל של מבנים דתיים. דוגמאות ששרדו כוללות את בזיליקת קתדרלת סנט לואיס, את מלון אדולפוס בדאלאס, טקסס, ואת הכנסייה הקתולית סנט קלמנט בשיקגו.
ציור

בהמשך חייו הפנה ברנט את תשומת ליבו בעיקר לציור. הוא למד אצל פול קורנוייר, ויצר בסגנון האימפרסיוניזם האמריקני. ברנט השתמש באופן במשיחות מכחול רחבות ובצבעים עזים. עבודותיו היו הבעות רגשיות ואופטימיות.
ציוריו של ברנט התקבלו היטב בחייו. עבודותיו הוצגו בתערוכה הבינלאומית פנמה-פסיפיק, התערוכה הראשונה של אגודת האמנים העצמאיים בניו יורק, המוזיאון לאמנות סינסינטי, המכון לאמנות בשיקגו, באקדמיה לאמנויות פנסילבניה, ובאופן קבוע במוזיאון לאמנות סנט לואיס. ברנט זכה בפרסים מקומיים וארציים, כולל מדליית הארד על ציור בתערוכת המאה לואיס וקלארק בשנת 1905.
בשנת 1922 צייר ברנט את ציור הקיר בקפיטול מדינת מיזורי בג'פרסון סיטי. הציור מתאר מכרה אבץ בדרום מערב מיזורי, והיה חביב על מבקרי האמנות שהתפעלו מיכולתו של ברנט לתאר דרמה ויופי בסצנה עגומה ושוממת.
גלריה

הקתדרלה בסנט לואיס
מלון אדולפוס, דאלאס
ארמון האמנויות, בתערוכה העולמית 1904
חזית הכנסייה סנט קלמנט, שיקגו
פארק ביער
יום חורפי
יום חורפי בהרי אוזראק
אמצע החורף
הערות שוליים

1 2  Leonard, John W. The Book of St. Louisans. The St. Louis Republic, 1906, p. 38.
↑  Sharoff, Robert. American City, St. Louis Architecture, Three Centuries of Classic Design. The Images Publishing Group, 2010, p. xi.
↑  Robert M. Craig, Modern classic in American architecture, Oxford University Press, 2010-02-24, Oxford Art Online
↑  Levy, Florence N. American Art Annual. American Art Annual Inc, 1903, p. 246.
↑  Thomas P. Barnett
↑  "Barnett, Haynes & Barnett | Companies"
↑  Official Catalogue of the Panama-Pacific Exhibition. San Francisco, California, 1915
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6707 0952  LCCN: no2004045689  SNAC: w67h7w7q  ULAN: 500112683  VIAF: 53859488   WorldCat (עם VIAF): 53859488
אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי

| --- | --- |

כרזה רשמית
 סוגה:  פשע דרמה היסטורית דרמת פשע
 שחקנים:  סטרלינג קיי בראון קנת' צ'וי כריסטיאן קלמנסון קובה גודינג ג'וניור ברוס גרינווד נייתן ליין שרה פולסון דייוויד שווימר ג'ון טרבולטה
 פרסים:  פרס אמי לבידור בפריים טיים (2016)  פרס גלובוס הזהב (2016)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 מספר פרקים:  10 
 הפקה
 מפיק:  ג'ון טרבולטה אלכסיס מרטין וודול צ'יפ ווקליץ'
 מפיקים בפועל:  סקוט אלכסנדר בראד פלצ'וק בראד סימפסון נינה ג'ייקובסון ריאן מרפי
 חברת הפקה:  Scott & Larry Productions Color Force Ryan Murphy Productions FXP (FX Networks, LLC) Fox 21 Television Studios
 עורכים:  אדם פן
 אתר צילומים:  לוס אנג'לס, קליפורניה
 מוזיקה:  מאק קוויל
 אורך פרק:  40–60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  FX
 תקופת שידור מקורית:  2 בפברואר 2016 – 5 באפריל 2016
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי (באנגלית: The People v. O. J. Simpson: American Crime Story) היא שמה של העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה מבית FX "סיפור פשע אמריקאי". העונה, ששודרה לראשונה ב-2 בפברואר 2016, סובבת סביב פרשת משפט הרצח של או. ג'יי. סימפסון ומבוססת על ספרו של ג'פרי טובין המרוץ של החיים שלו: המדינה נגד או. ג'יי. סימפסון (1997).
העונה זכתה לשבחי הביקורת. בטקס פרסי אמי לבידור בפריים טיים ה-68, העונה קיבלה 22 מועמדויות לפרסי אמי, ב-13 קטגוריות, וזכתה בתשעה, כולל בפרס המיני-סדרה הטובה ביותר בפריים טיים, שנייה רק למשחקי הכס באותה שנה, שזכתה ב-12 פרסים. העונה זכתה גם בפרסי גלובוס הזהב בקטגוריית המיני סדרה או סרט הטלוויזיה הטובים ביותר והשחקנית הטובה ביותר - במיני סדרה או סרט טלוויזיה לשרה פולסון.
שחקנים ודמויות > דמויות ראשיות

שרה פולסון – מרסיה קלארק
דייוויד שווימר – רוברט קרדשיאן
ג'ון טרבולטה – רוברט שפירו
קובה גודינג ג'וניור – או. ג'יי. סימפסון
נייתן ליין – אף. לי. ביילי
קורטני בי. ואנס – ג'וני קוקרן
ברוס גרינווד – גיל גראסטי
סטרלינג קיי בראון – כריסטופר דארדן
קנת' צ'וי – לאנס איטו
כריסטיאן קלמנטון – ויליאם הודג'מן
שחקנים ודמויות > דמויות משנה

קוני בריטון – פיי רזניק
סלמה בלייר – קריס ג'נר
ג'ורדנה ברוסטר – דניס בראון
בילי מגנוסן – קאטו קילין
שריל לאד – לינל שפירו
מייקל מקגריידי – פיליפ ואנטר
סטיבן פסקואלה – מארק פורהמן
לאונרד רוברטס – דניס שצמן
כריס באוור – הבלש טום לאנג
אוון הנדלר – אלן דרשוביץ
כריס קונר – ג'פרי טובין
מלקולם-ג'מאל וורנר – אל קאולינגס
רוב מורו – בארי סצאק
רוברט מורס – דומיניק דאן
לארי קינג (בתפקיד עצמו)
פרקים

|  מספר פרק |  מספר פרק בעונה |  שם הפרק באנגלית |  בימוי |  כתיבה |  תאריך שידור מקורי |  רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | From the Ashes of Tragedy | ראיין מרפי | סקוט אלכסנדר ולארי קרשבסקי | 2 בפברואר 2016 | 5.12 |
| 2 | 2 | The Run of His Life | ראיין מרפי | סקוט אלכסנדר ולארי קרשבסקי | ‏9 בפברואר 2016 | 3.90 |
| 3 | 3 | The Dream Team | אנתוני המינגוויי | דניאל וינסנט דווינסנטיס | 16 בפברואר 2016 | 3.34 |
| 4 | 4 | 100% Not Guilty | אנתוני המינגוויי | סקוט אלכסנדר ולארי קרשבסקי מאיה פורבס ו-וואלס וולדרסקי | 23 בפברואר 2016 | 3.00 |
| 5 | 5 | The Race Card | ג'ון סינגלטון | ג'ו רוברט קול | 1 במרץ 2016 | 2.73 |
| 6 | 6 | Marcia, Marcia, Marcia | ראיין מרפי | דניאל וינסנט דווינסנטיס | 8 במרץ 2016 | 3.00 |
| 7 | 7 | Conspiracy Theories | אנתוני המינגוויי | דניאל וינסנט דווינסנטיס | 15 במרץ 2016 | 2.89 |
| 8 | 8 | A Jury in Jail | אנתוני המינגוויי | ג'ו רוברט קול | 22 במרץ 2016 | 2.91 |
| 9 | 9 | Manna from Heaven | אנתוני המינגוויי | סקוט אלכסנדר ולארי קרשבסקי | 29 במרץ 2016 | 2.76 |
| 10 | 10 | The Verdict | ראיין מרפי | סקוט אלכסנדר ולארי קרשבסקי | 5 באפריל 2016 | 3.27 |
הפקה

צילומי הסדרה החלו ב-14 במאי 2015 בלוס אנג'לס, קליפורניה.