stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לודוויג צ'יבירוב

לודוויג צ'יבּירוֹב (באוסטית: Цыбырты Людвиг, בגאורגית: ლუდვიგ ჩიბიროვი; נולד ב-19 בספטמבר 1932) היה יושב ראש המועצה העליונה של הרפובליקה הבדלנית של דרום אוסטיה מספטמבר 1993 ועד להיבחרו כנשיאה בנובמבר 1996. הוא כיהן בתפקיד עד שהחליף אותו אדוארד קוקויטי בדצמבר 2001. לפני מינויו ליושב ראש המועצה העליונה כיהן צ'יבירוב כחבר הפרלמנט של דרום אוסטיה.
ב-23 בספטמבר 1993 נבחר צ'יבירוב ליושב ראש המועצה העליונה של דרום אוסטיה במקום טורז קולומבגוב וכיהן בתפקיד זה עד לבחירות שנערכו בנובמבר 1996, בהם זכה צ'יבירוב ב-65% מקולות הבוחרים, בחירות אותן החרים אדוארד שוורדנדזה, שליט גאורגיה, אשר קרא להן "בלתי חוקתיות". מה-27 בספטמבר 1966 הפסיק צ'יבירוב לכהן כיושב ראש המעצה העליונה של דרום אוסטיה הפך לנשיאה הראשון.
בבחירות הבאות שנערכו ב-18 בדצמבר 2001, בגיל 69, זכה צ'יבירוב ב-20% מהקולות בלבד והיה השלישי לאחר סטניסלב קוצ'ייב שזכה ב-25% מהקולות ואדוארד קוקויטי שזכה בבחירות עם 48% מהקולות.
יחסי סרביה – קוריאה הצפונית

| יחסי סרביה – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
סרביה: קוריאה הצפונית


סרביה: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
77,474: 120,538
אוכלוסייה
6,724,294: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
75,187: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,181: 
משטר
מונרכיה חוקתית: דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי

יחסי סרביה–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין סרביה וקוריאה הצפונית.
סקירה כללית

הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה והרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 באוקטובר 1948. היחסים היו קרובים מאוד בתקופתם של יוסיפ ברוז טיטו וקים איל-סונג. שני המנהיגים נקטו עמדה נייטרלית במהלך הפיצול הסיני-סובייטי ושמרו על יחסי ידידות הן עם ברית המועצות והן עם סין. גם סרביה וגם צפון קוריאה חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. יוגוסלביה, שסרביה הייתה חלק ממנה, הייתה אחת מהחברות המייסדות של התנועה. שתי המדינות סגרו את שגרירויותיהן בבירות זו אצל זו באוקטובר ונובמבר 2001, בהתאמה, מסיבות כלכליות. עם זאת, הם ממשיכים ליהנות ממערכת יחסים קרובה.
הסכמים דו-צדדיים

25 במאי 1971: הסכם על סחר ותשלומים.
4 בספטמבר 1973: הסכם לביטול ויזות בין שתי המדינות.
4 בנובמבר 1974: הסכם על שיתוף פעולה תרבותי.
22 בפברואר 1975: הסכם להקמת ועדה מייעצת לשיתוף פעולה כלכלי ומדעי-טכני.
6 בנובמבר 1975: הסכם על שירותי אוויר.
11 בדצמבר 1975: הסכם על שיתוף פעולה בטלקומוניקציה.
20 בפברואר 1978: הסכם על שיתוף פעולה בתחומי הבריאות, מדע הרפואה והתרופות.
20 בספטמבר 1978: הסכם למתן שירותי בריאות ללא תשלום לאנשי הדיפלומטיקה ולבני משפחותיהם על בסיס הדדי.
4 במרץ 1982: הסכם בדבר ביטול הדדי של אשרות בין יוגוסלביה לבין קוריאה הצפונית לאזרחי שתי המדינות המחזיקים בדרכונים רגילים בעת נסיעה לעסקים.
15 בנובמבר 1995: פרוטוקול הנוגע לשיתוף פעולה בין משרד החוץ הפדרלי של סרביה למשרד החוץ הצפון קוריאני.
3 בדצמבר 1997: פרוטוקולים מוסכמים בין הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה לרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה בנוגע לאמנות בתוקף בין שתי המדינות.
26 באוגוסט 1998: הסכם לקידום הדדי והגנה על השקעות.
15 במרץ 2001: תוכנית חילופי תרבות בין הממשלה הפדרלית של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה לבין ממשלת קוריאה הצפונית לשנים 2001–2003.
יחסי סחר

תחת הנשיא סלובודן מילושביץ', היה לסרביה מערכת יחסים קרובה מאוד עם צפון קוריאה. עם זאת, הסחר בין יוגוסלביה לצפון קוריאה היה מוגבל מאוד ושוויו היה בערך 1.37 מיליון אירו.
מלחמות יוגוסלביה

במהלך הפצצת נאט"ו על יוגוסלביה בשנת 1999, ממשלת צפון קוריאה גינתה בתוקף את פעולת נאט"ו נגד סרביה. שר החוץ של צפון קוריאה, פאק מאן סון, הביע את תמיכתו המלאה בממשלת סרביה נגד נאט"ו, וקרא לקהילה העולמית למנוע מארצות הברית להשתמש בכוח צבאי בקוסובו.
בפברואר 2000 השתתפה משלחת מפלגת הפועלים של קוריאה בקונגרס הרביעי של המפלגה הסוציאליסטית הסרבית, והנציגה קים מאן איק נשאה נאום בגנות האימפריאליזם האמריקני במלחמות יוגוסלביה, והביעה את הזדהותו עם ממשלת סרביה ועם סלובודן מילושביץ'. בנוגע לפעולה הצבאית של סרביה בקוסובו אמר קים, "העם והכוחות המזוינים של יוגוסלביה, שנחושים להגן עד הסוף על ריבונותה של המדינה, יצאו בגבורה במלחמה קדושה נגד התוקפנות של כוחות נאט"ו בראשות ארצות הברית ובאופן מלא. הפגינו לשאר העולם את רצונם הבלתי נלאה ועמידתם ההירואית."
יחסים נוספים

במרץ 2017 ביקר שגריר צפון קוריאה רי פיונג דו בבלגרד ואישר את תמיכת צפון קוריאה בעמדת סרביה בנוגע לקוסובו. כאן הדגיש שר החוץ הסרבי איוויצה דאצ'יץ' את הצורך בפתרון דיפלומטי למשבר צפון קוריאה.
נציגויות דיפלומטיות

סרביה מיוצגת בקוריאה הצפונית באמצעות שגרירותה בבייג'ינג, סין.
קוריאה הצפונית מיוצגת בסרביה באמצעות שגרירותה בבוקרשט, רומניה.
יריד הספרים הבין-לאומי של קהיר

קהל מבקרים ביריד הבינלאומי לספרים ה-41 בקהיר, 3 בפברואר 2009
יריד הספרים הבין-לאומי של קהיר (בערבית: معرض القاهرة الدولي للكتاب) הוא יריד ספרים עיקרי הנערך בקהיר במצרים כל שנה בשבוע האחרון של ינואר במגרשי היריד הבינלאומיים של קהיר במדינת נאסר, בסמוך לאוניברסיטת אל-אזהר. את היריד מארגן ארגון הספר המצרי הכללי.
קנה מידה

יריד הספרים הבינלאומי של קהיר הוא אחד מיריד הספרים הגדולים בעולם, המושך אליו מאות מוכרי ספרים מרחבי העולם וכ-2 מיליון מבקרים מדי שנה. זהו יריד הספרים הגדול ביותר בעולם הערבי, כמו גם הוותיק ביותר. ב-2006 הוא היה יריד הספרים השני בגודלו בעולם לאחר יריד הספרים של פרנקפורט.
היריד ראוי לציון משום שהוצאות הספרים השוכנות בקהיר מדפיסות כשלושה מתוך כל חמישה ספרים היוצאים לאור בערבית בעולם. וארגון הספר המצרי הכללי - גוף הממשלתי העוסק גם בארגון היריד - הוא המו"ל הגדול ביותר בעולם הערבי. ביריד מפוזרים ביתנים ונואמים של מוציאים לאור פרטיים או של סוכנויות ממשלתיות מרחבי העולם, כמו גם מוכרי ספרים, וידאו ואמצעי מדיה נוספים. הספרים המוצגים הם בערבית, אנגלית ושפות אחרות. במהלך שלושת השבועות שבהם נערך היריד מתקיימים הרצאות, הקראות, ואירועים ציבוריים אחרים. היריד מנסה למשוך אליו גם אזרחים מצרים רגילים, כשהוא כולל חומרים על נושאים מרכזיים, אירועי חוצות, ואפילו זיקוקים על מנת לבדר את קהל המבקרים הרב.
היריד נוסד ב-1969 על ידי ארגון הספר המצרי הכללי, קבוצת מוציאים לאור ממשלתיים ומוכרי ספרים, כחלק מחגיגות ה-1000 ליסודה של קהיר. היריד ה-41 נערך מ-21 בינואר עד 5 בפברואר 2009.
מחלוקות

בשנים האחרונות הועלו האשמות כי נאסר על ספרים שנכתבו על ידי אנשי שמאל ומיליטנטים מוסלמים, עבודות המבקרות את הממשלה, ועבודות הכוללים פסקאות או נושאים העוסקים הנחשבים כנתונים במחלוקת בשל אופיים המיני או התרבותי להיות מוצגים ביריד הספרים.  במהלך היריד של שנת 2000 הפכו הפגנות מוסלמיות כנגד ספרים, שתוכנם נחשב פוגע, לאלימות. באותה שנה הפגינו מעל ל-2,000 חברים בקבוצות סטודנטים מוסלמיות מחוץ לאוניברסיטת אל-אזהר, שהובילו למחאות ציבוריות נדירות כנגד הממשלה המצרית, לאלימות, ולמאסרם של 75 מבין המפגינים ולכמה פצועים. הסטודנטים מחו על ההוצאה לאור של ספרו של הסופר הסורי חיידר חיידר "משתה לעשב הים" בידי הוצאה לאור של משרד התרבות המצרי, והצגת עותקים ממנו למכירה. בעקבות ההפגנות נאסרו שני עובדים של ההוצאה לאור הממשלתית בגין "השפלת האמונה" והוצאה לאור של עבודה "הפוגעת במוסר הציבורי".
בשנים אחר כך הוחרמו על ידי הרשויות המצריות כמה ספרים שהוצגו לפרסום על ידי מוציאים לאור זרים. אלו כללו עבודות של הסופר הצ'כי מילן קונדרה, המרוקני מוחמד שוקרי, הסעודי איברהים באדי, והלבנונים חנאן אל-שייח' ואליאס חורי. ב-2005 אסרה המשטרה המצרית כמה מוכרי ספרים ופעילים ביריד הספרים, והאשימה שני עיתונאים מצרים ב"הפצת תעמולה שקרית כנגד הממשלה" ואת האחרים בהצגת עבודה סוציאליסטית מוצהרת.
הערות שוליים

↑  Censorship trims fare at Cairo International Book Fair. Agence France Presse. January 29, 2008
↑  Crowds flocking to Sana’a International Book Fair. Huda al-Kibsi, Yemen Observer. Oct 30, 2007
1 2 3  They let the dogs yap'. Maya Jaggi. The Guardian, Saturday 9 February 2008
1 2  The 38th International Book Fair. Seif Kamel, Tour Egypt. 24 January 2006.
↑  Speakers at the 41st Cairo International Book Fair.  The British Council (2009)
↑  High interest, no readers. Zvi Bar'el, Haaretz.  February 2008.
↑  Johannes Ebert: A mandate to dialogue. Sherif Abdel-Samad, Al-Ahram Weekly. 8-14 March 2007.
↑  Cairo International Book Fair, 21 January-5 February: Programme . Al-Ahram. January 2009
↑  God and woman in Egypt. A feminist writer accused of insult to Islam religion. Amr Eman, San Francisco Chronicle. Sunday, May 6, 2007
↑  Hot Egyptian novel sends pulses racing. JOSEPH MAYTON (Middle East Times). April 21, 2008
↑  Off the shelf -- and then where?. Al-Ahram. 7 February 2001
↑  Egypt censors book fair. AFP 29 January 2008
↑  Book fair opens amid controversy.  Heba Sala, BBC 25 January 2001
↑  Cairo book protesters released.  BBC 12 May 2000
↑  Lebanese Books Censored at Cairo Fair.  Nahar Net (Beruit) 29 January 2008.
↑  Detained journalist begins hunger strike. International Federation of Journalists (IFJ) 08 February 2005
יער ריחן

ערך זה עוסק ביער. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מראה כללי של היער מגג בית היערן
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  9 באפריל 1991
 כניסה בתשלום:  חינם
 נתונים ומידות
 שטח:  2.673 קמ"ר
 צומח:  שריד נדיר של חורש השומרון. מינים מגוונים
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  צפון השומרון
 קואורדינטות:  32°28′42″N 35°07′46″E﻿ / ﻿32.4783505°N 35.129509°E﻿ / 32.4783505; 35.129509
 שמורת יער ריחן באתר "טבע ונופים בישראל"
  (למפת הכרמל מוגדלת) יער ריחן(למפת הכרמל רגילה) יער ריחן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער ריחן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער ריחן
 
חָטְמִית זיפנית
שְׁמוּרַת יַעַר רֵיחָן הוא שמורת טבע המהווה את אחת השמורות החשובות ביותר במרחב השומרון (חסר היערות ברובו). היער נמצא בצפון השומרון ליד כפר אום א-ריחאן והיישובים ריחן וטל מנשה. בתחום השמורה נמצאות שתי בריכות מים עונתיות קטנות שאחת מהן צמודה לבית היערן. באזור אתר ארכאולוגי על שטח של 30 דונם ובו שרידי עיירה מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל. ליד יער ריחן מצוי יער שקד, הסמוך ליישוב שקד. השטח הטרשי, שאינו נוח לעיבוד, והמרחק ממנו ליישובים השכנים, שאינו נוח לרועי צאן - גרמו לכך שהחורש נשמר בצורתו הטבעית: צפוף מאוד וניתן להלך בו רק בשבילים שהוכנו למטרה זו.
היסטוריה

באזור היער נמצאו שרידי יישובים מהתקופה ההלניסטית והתקופה הרומית בארץ ישראל שהשתמרו במצב טוב עד המאה ה-20. שהמרכזי בהם היה "חרבת אום ריחן". האתר נסקר לראשונה בידי הקרן לחקר ארץ ישראל בשנת 1882 ונמצאו בו שרידי מבנים בנויים אבני גזית מהוקצעות ומסותתות ומגדל שמירה. בשנת 1968 נסקר שוב במסגרת סקר הר מנשה. בסקר זה מתוארת חירבת אום א-ריחן כאתר שגודלו שלושים דונם, אשר השתמרו בו שרידי מבנים, מודגשת הבניה המסיבית ומבני מאוזוליאום הרוסים בקרבת האתר שבאחד מהם נראים שני סרקופגים. בשנת 1969 ערך הארכאולוג זאב ייבין חפירת הצלה בשני מבנים בשולי האתר. במסגרת זו נחפרו המאוזוליאום וכן מבנה קבורה גדול ומפואר. באתרים אלו נמצאה קרמיקה מהמאות השלישית והרביעית לספירה.
בתקופת המנדט הבריטי, מאחר שהאזור היה מאוכלס בדלילות, שרד בו שטח בן 20,000 דונם ובו יער טבעי, וממשלת המנדט הכריזה עליו בתור שמורת יער. השמירה על היער נאכפה בצורה קפדנית, הוקם בית שומר בלב היער ונאסרה רעיית צאן וכריתת עצים (איסור שנאכף גם בתקופת השלטון הירדני).
ב-9 באפריל 1991 הוכרז שטח של 2,673 דונם כשמורה ביהודה ושומרון.
צמחיית היער

העצים הבולטים בשמורה הם אלון מצוי, אלון התולע, אלה ארץ ישראלית, בר זית, אשחר ארץ ישראלי וחרוב. השיחים הבולטים הם: קידה שעירה, לבנה רפואי, יערה איטלקית ואגס סורי. עשבים ובני שיח: סירה קוצנית, מרוה משולשת, סחלב פרפרני ורקפת מצויה.
בתצפיות שנערכו ביער בשנת 2004 נצפו בו הצמחים הבאים: סיָגית מבריקה - ממשפחת הסוככיים; קצח ריסני - ממשפחת הנוריתיים; גַעֲדָת החורש - ממשפחת השפתניים;
חָטְמִית זיפנית, מָעוֹג אפיל, מעוג מנוקד- שלושתם ממשפחת החלמיתאים; ופעמונית קפחת - ממשפחת הפעמוניתיים.
ייצור הפחמים

היער נמצא בקרבת אזור המשמש לייצור פחם עץ. מרכזי העיבוד הם בסביבות אום אל-פחם, (מכאן שמה: "אם הפחמים"), וליד העיירה הערבית יעבד. ההנחה היא שיער ריחן הוא שריד ליער גדול יותר, אשר עציו שימשו בעבר לייצור פחמים. שלטונות המנדט הבריטי והשלטון הירדני הקפידו כי היער לא ייפגע. לאחר מלחמת ששת הימים חומר הגלם העיקרי לייצור פחמים הגיע מפרדסי פרי ההדר שנעקרו מתוך הקו הירוק. איכות הפחמים שהתקבלו מעצי פרי ההדר הייתה מעולה ולא היה צורך בעצי היער המקומי.
תמונות מיער ריחן

אלון מתולע
בית שומר היער מתקופת המנדט הבריטי
ראו גם

ח'רבת אום א-ריחאן
לקריאה נוספת

מיכאל זהרי, נופי הצומח של הארץ, הוצאת עם עובד - תל אביב, 1980.
מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, הוצאת עם עובד - תל אביב, 1986.
עמנואל הראובני, "קום התהלך בארץ" (ערך: שמורת יער ריחן).
יריד סקרבורו

יריד סקרבורו (באנגלית: Scarborough Fair) הוא יריד או שוק שפעל במהלך ימי הביניים בעיר סקרבורו שבצפון יורקשייר באנגליה. יריד זה היה החשוב שבירידים שנערכו באנגליה בימי הביניים. היריד נערך מדי שנה החל מה-15 באוגוסט ונמשך 45 ימים. היריד היה יוצא דופן בתקופתו הארוכה.
ביריד השתתפו סוחרים מכל רחבי אנגליה, ואף סוחרים שהגיעו מדנמרק, נורווגיה, המדינות הבלטיות והאימפריה הביזנטית.
היסטוריה

יריד סקרבורו החל לפעול בעקבות רישיון מלכותי שניתן על ידי הנרי השלישי, מלך אנגליה ב-22 בינואר 1253. על פי הרישיון המלכותי, הורשתה העיר להפעיל את היריד מחג עליית מרים (ב-15 באוגוסט) ועד חג המלאך מיכאל (החל ב-29 בספטמבר).
היריד היה אירוע רב משתתפים, ונכחו בו סוחרים, קונים, בנקאים, וגם אנשי בידור וקהל רב שבה לצפות במופעי הבידור.
היריד פעל במהלך כל ימי הביניים. במהלך המאה ה-17 החלה ירידה בפופולריות של היריד והוא הפסיק לפעול. פעילותו חודשה באמצע המאה ה-18 אולם הוא הופסק בשנת 1788.
בשלהי המאה ה-20 החלו להיערך אירועים קצרים בשם זה, בסגנון ביניימי, שנערכו בחסות ארגון מורשת אנגליה.
אזכורים תרבותיים

היריד מאוזכר בבלדה העממית הבריטית יריד סקרבורו. בלדה זו זכתה לפרסום רב ברחבי העולם בביצוע הצמד סיימון וגרפונקל.
ראו גם

יריד סקרבורו (בלדה)
כוכב קסם

כוכב קסם מסדר  n הוא ריבוע קסם בצורת כוכב משוכלל בעל  n צלעות. בכוכב קסם המספרים ממוקמים בקודקודים ובנקודות ההצטלבות של הצלעות, כך שסכום ארבעת המספרים לאורך כל צלע קבוע ושווה לקבוע הקסם:  M=4n+2.
היות שלא ניתן לבנות כוכב קסם אשר מספר קדקודיו פחות משישה, הסדר הנמוך ביותר של כוכב קסם הוא  n=6.
דוגמאות

הקסגרמה קסם (n = 6, M = 26)
הפטגרם קסם (n = 7, M = 30)
אוקטגרם קסם (n = 8, M = 34)
ראו גם

ריבוע קסם
משושה קסם
כלכלת קפריסין

| --- | --- |
 דירוג עולמי:  תמ"ג: 105; תמ"ג לנפש: 60
 מטבע:  אירו 
 סטטיסטיקה
 תמ"ג:  32,230
 תמ"ג לנפש:  23,674
 צמיחה כלכלית:  1.60% (דירוג: 150; הערכה לשנת 2015)
 מדד ג'יני:  34.8 (דירוג: 95; הערכה לשנת 2014)
 כוח עבודה:  349,700 (הערכה לשנת 2014)
 אבטלה:  16 אחוז (נכון ל־2014) 
 הנתונים מבוססים בעיקר על:  ספר העובדות העולמי של ה-CIA הסכומים הנקובים בדולרים בערך זה, הכוונה לדולר אמריקאי, אלא אם כן צוין אחרת
 
כלכלת קפריסין היא כלכלה מודרנית הנשענת על תיירות, מסחר, שירותי בנקאות מפותחים ונדל"ן. קפריסין הצטרפה לאיחוד האירופי בשנת 2003, ועברה לאירו בתחילת 2008. מספר התושבים הקטן באי נעזר בכמות רבה של עובדים מקצועיים זרים הנהנים מרמת חיים גבוהה ומהטבות רבות. לקפריסין בורסה קטנה הנמצאת בניקוסיה, ומשמשת בעיקר חברות מקומיות.
תיירות

חופיה של קפריסין, הנמתחים לאורך של כ-730 ק"מ, מהווים אבן שואבת לתיירים מכל העולם.
מספר התיירים המגיע בשנה לקפריסין נאמד בכ-2.5 מיליון, ומהווה מקור הכנסה עיקרי להמוני המסעדות ובתי המלון המפוזרים לאורך החופים. אף על פי כן, בשנים שבין 2002 ל-2007 חלה ירידה ניכרת בכמות התיירים, עקב תחרות מאתרי נופש אחרים באזור, כגון טורקיה, וחלקה של התיירות בתמ"ג ירדה מ 20% לכ 12%. דבר זה גרם לעודף של חדרי מלון, ובעידוד השלטונות קיימת מגמה של הפיכת בתי מלון לדירות.
ממשלת קפריסין פועלת לקידום נושא התיירות, ובאי מתוכננות לקום 4 מרינות חדשות. כמו כן, טרמינל חדש ומודרני הופעל בשדה התעופה של לרנקה, וכך איפשר להעלות את נפח הטיסות לאי.
המסורת הבריטית המושרשת באי, נסיעה בצד שמאל, ובקיאות בשפה האנגלית, משמשות מקור משיכה חזק לתיירים בריטים. את האי פוקדים גם תיירים ישראלים רבים, בעיקר בשל קרבתו הרבה של האי לישראל (35 דקות טיסה). כמו כן, זוגות ישראלים רבים, החפצים להתחתן בנישואים אזרחיים, ואשר אפשרות זו נמנעת מהם בישראל, נוסעים לקפריסין לצורך נישואין. נישואין אלו מוכרים לאחר מכן לכל דבר ועניין על ידי משרד הפנים בישראל.
נדל"ן

מיקומה הטוב של קפריסין, ומזג האוויר הנעים שלה, הפך את קפריסין למקום הפרישה המועדף על הגמלאים הבריטיים (בדומה לפלורידה עבור האמריקאים). הצטרפות קפריסין לאיחוד האירופי הקלה מאוד על המחסומים הבירוקרטיים, וכיום יותר מ 120,000 דירות נמכרו לאזרחים אירופאים. מאז כניסת קפריסין לאיחוד, החלה באי תנופת בנייה גדולה, ופרויקטי נדל"ן מוקמים בכל חלקי האי. מקומם של היזמים הישראלים לא נפקד, וניתן לראות יזמים ישראלים בונים בקפריסין, החל מקניונים ועד לפרויקטי משרדים ודיור.
בשנים 1995 ועד היום, עלו מחירי הקרקעות והנדל"ן באחוזים רבים, וגרמו להתעשרות מהירה של רבים מתושבי קפריסין, אשר החזיקו בקרקעות במשך דורות. כיום, קיימת מצוקה של קרקעות פנויות באזורים המבוקשים, כגון ניקוסיה ולימסול. אזור איה נאפה התרחב מאוד, וניתן לראות פרויקטי בנייה גם בהמשך החוף, מאיה נאפה דרך פרוטאראס ועד לפאמאגוסטה.
שירותים פיננסיים ומיסוי

מס החברות הנמוך בקפריסין (12.5% נכון ל-2022), מהווה אבן שואבת לחברות בינלאומיות רבות, אשר קובעות בקפריסין את מושבן. המיסוי האישי לתושבי האי נמוך מאוד, כאשר 100,000 ש"ח ראשונים פטורים ממס הכנסה לחלוטין. תושבי חוץ מקבלים הטבות רבות המושכות אותם להשקיע באי. העיר המובילה כמרכז עסקי ופיננסי היא לימסול, ורוב החברות הגדולות קובעות בה את משכנן. בעיר ניתן למצוא אף שלוחות של חברות ישראליות, כגון אמדוקס.
לקפריסין מערכת בנקאות מתקדמת. באי ניתן למצוא בנקים מקומיים וכמו כן, נציגויות של בנקים מהעולם. הקמת חברות היא הליך פשוט, והחזקת חברה אפשרית לאזרחי חוץ.
משבר כלכלי 2013 > רקע

ענף הבנקאות המפותח בקפריסין, היווה במשך שנים אבן שואבת למשקיעים מכל רחבי העולם. הקרבה בין קפריסין לבין יוון, הביאה את הבנקים הקפריסאים, להשקיע חלק ניכר מייתרות המטבע שלהם באיגרות חוב יווניות. עם פרוץ משבר החוב של יוון, ערך איגרות החוב היווניות נפל באופן חד מאוד, והדבר גרם להפסדים ניכרים לבנקים הקפריסאים. בשנת 2012 הגיעו חלק מהבנקים לסף חדלות פרעון, ונוצר הצורך לחלץ אותם על ידי הלוואות מהאיחוד האירופי, בדומה להלוואות שקיבלו בנקים בספרד וביוון.
ביולי 2012 אירע פיצוץ בבסיס הימי אוונגלוס פלורקיס אשר פגע קשות בתחנת הכוח וסיליקוס הסמוכה שסיפקה קרוב למחצית מאספקת החשמל למדינה. לפי הערכות של האיחוד האירופי שווי הנזקים לכלכלת האי הגיעו ל 2.83 מיליארד דולר.
משבר כלכלי 2013 > תוכנית החילוץ האירופית

בחודש מרץ 2013, לאחר מרתון דיונים בין ממשלת קפריסין לבין האיחוד האירופאי, סוכם על תוכנית חילוץ בת 15.8 מיליארד ארו. זאת כאשר האיחוד מלווה לקפריסין 10 מיליארד ארו, וממשלת קפריסין מגייסת 5.8 מיליארד ארו נוספים, על ידי הטלת מס על הפיקדונות שבבנקים. הדבר עורר מהומה גדולה, ובעלי פיקדונות צבאו על הבנקים במטרה להוציא את כספם. כתוצאה מכך, יצאה הוראה לסגור את הבנקים עד להודעה חדשה.  במרץ 2013 הצביע הפרלמנט הקפריסאי נגד המס. האיחוד האירופי מנגד, עמד על דעתו שממשלת קפריסין צריכה לגייס את הסכום. ניסיונות לגייס כספים ברוסיה, בתמורה לזיכיונות גז עתידיים לא צלחו, וסוכנויות הדירוג הורידו את דירוג קפריסין לרמה הנמוכה של CCC. באפריל אישר הפרלמנט את התוכנית ברוב של שני קולות.
תעשייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תיירות
שירותים פיננסיים
ראו גם

הפיצוץ בבסיס הימי אוונגלוס פלורקיס
הערות שוליים

↑  Helena Smith, "Cyprus parliament votes to accept controversial €10bn EU-IMF bailout", The Guardian, April 30 2013
| כלכלת מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין • המדינה האסלאמית  • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה   • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
ירוסלב צ'רמק

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1830 פראג, ממלכת בוהמיה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  23 באפריל 1878 (בגיל 47) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות אולסני 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות יפות בפראג 
 יצירות ידועות:  Henri Bernard van der Kolk at age 2, Guillaume Anne van der Brugghen (1812-91) 
 חתימה:   
 
ירוסלב צ'רמק (בצ'כית: Jaroslav Čermák‏; 1 באוגוסט 1830 – 23 באפריל 1878) היה צייר צ'כי הידוע בעיקר בזכות ציורי ההיסטוריה שלו. רבים מציוריו נמצאים באוסף הגלריה הלאומית בפראג.
ביוגרפיה

צ'רמק נולד בפראג. בילדותו סבל צ'רמק מפציעה בירך, ובשל סיבוכים שנוצרו הוא בילה חלק מילדותו צמוד למיטה. תאונה זו שימשה כנראה השראה לתחילתו האמנותית, שכן בעודו במיטה, ללא אפשרות לזוז, הוא מצא עניין בציור.
ב-1847 ו- 1848, צ'רמק למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג כתלמידו של כריסטיאן רובן. חלומו של צ'רמק היה להיות צייר היסטוריה; כיוון שהרגיש שהאימונים בפראג לא הספיקו, הוא נסע לאנטוורפן, שם למד אצל גוסטב וואפרס ולואי גאליט. ב-1852 התיישב בפריז; עם זאת, הוא טייל ברחבי אירופה ולעיתים קרובות חזר למולדתו.
הוא ביקר לעיתים קרובות במונטנגרו, ובשנת 1862 לחם לצד ראשי הרצגובינה וחייליהם בהתקוממות הרצגובינה (1875–1877). על אומץ ליבו בקרב הוענקה לו מדליה על ידי ניקולס הראשון ממונטנגרו. אחד הרחובות בפודגוריצה נקרא על שמו. ב-1874 תכנן ובנה בית משלו בפריז.
הוא הושפע מיצירתו של פטר פאול רובנס. במהלך שהותו בפריז הוא נתקל באז'ן דלקרואה ובאלכסנדר-גבריאל דקאן והכיר את יצירותיהם. רבים מציוריו תיארו סצנות מההיסטוריה הצ'כית; עם זאת, הוא התעניין גם בנושאים ממונטנגרו והרצגובינה העתיקה. יצירותיו מושפעות מהרומנטיקה.
הוא היה תומך חשוב דרך האמנות בתחייה הלאומית הצ'כית, והשתתף באופן פעיל במאמצי האמנציפציה של צ'כים ומדינות קטנות אחרות באירופה. נושאי יצירותיו נושאים חותמת של עמדה נגד בית המלוכה הבסבורג. הוא צייר פורטרטים ויצירות ז'אנר בנוסף לציורי היסטוריה.
ירוסלב צ'רמק נפטר ב-23 באפריל 1878 בפריז. שרידיו הועברו לפראג בשנת 1888. הוא קבור בבית הקברות אולשאני בפראג.
הערות שוליים

↑  Veselý, Josef (2009-11-15). "Babička (Toulky Českou minulostí)" [Grandmother (Wanderings in the Czech past)] (in Czech). Czech Radio. Retrieved 25 October 2010.
↑  "Čermák Jaroslav (1830-1878)" (in Czech). Galerie Marold. Retrieved 25 October 2010.
↑  "Český malíř Jaroslav Čermák a jeho stopy v Černé Hoře"
↑  Šustová, Jana (2006-05-19). "Výstava Pražské ghetto v obrazech ukazuje, že ghetto patří k nejlépe dokumentovaným částem Prahy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810561149305606  BNE: XX5016688  BnF: cb149713881 (data)  GND: 121089630  ISNI: 0000 0000 8394 9529  LCCN: n81138660  NKC: jk01021309  NTA: 135504236  RKD: 19530  SUDOC: 110738586  ULAN: 500023975  VIAF: 75183936   WorldCat (עם VIAF): 75183936