תעופה - מונחים
מונחי טיסה > שלבים, מצבי טיסה ותמרונים

דחיפה (Push-back) – במטוסי נוסעים דחיפה מתבצעת לאחר עליית הנוסעים בשביל להביא את המטוס לאזור בו הוא יכול להניע ולהתחיל הסעה.
הסעה (Taxi) – תנועה של כלי הטיס על הקרקע בכוח מנועיו. משמש לניווט בשדה התעופה.
המראה (Takeoff) – תהליך בו כלי הטיס משיג את התנאים לניתוק מהקרקע ותחילת הטיסה שלו.
המראה קצרה (Short-Field Takeoff) – הליך הבא לשימוש במטוסים קלים בעיקר בשדות קצרים וכאלה שיש בהם מכשולים משמעותיים, כאשר במצב זה משתמשים בהגאי עזר (כגון מדפים) להמראה, ממריאים ומטפסים במהירות זווית טיפוס מרבית (ראה בהמשך). בנוסף מקפידים לרוב גם על משקל המראה נמוך ככל הניתן בשביל לאפשר המראה בטוחה
טיפוס או נסיקה (Climb) – שלב עלייה בגובה.
שיא הנסיקה (Top Of Climb (אנ') או TOC) – נקודת סיום הטיפוס ומעבר לשיוט. במרבית טיסות הניווט משתמשים בנקודה זאת כנקודת תחילת הניווט המעשי.
Zoom Climb – סוג טיפוס זה אופייני למטוסי קרב. לקראת הטיפוס המטוס מאיץ ככל הניתן ואז מעלה את אף המטוס לזווית חדה מאוד, מה שמייצר קצב טיפוס גבוהה מאוד אבל גם עולה למטוס במהירות. מתבצע לעיתים כתמרון התקפי או הגנתי וכן כאמצעי לקביעת שיאי גובה.
שיוט (Cruise) – טיסה מתמשכת בתנאים קבועים – לרוב השלב הכי ארוך בטיסה ולאורכו מבוצע הניווט. השאיפה בשיוט היא להיות בתנאים מיטביים לטיסה מתמשכת, כגון קיזוז למצב קבוע בו אין צורך להתערבות משמעותית של צוות האוויר בהגאים, מצב עבודה של מנוע המקנה את הביצועים המיטביים לדרישות המשימה, מהירות מיטבית, נצילות דלק מיטביים וכדומה.
הנמכה (Descent) – תהליך של ירידת המטוס לגובה רצוי.
תחילת ההנמכה (Top Of Descent (אנ') או TOD) – נקודת תחילת הנמכה. משמש כנקודת סיום השיוט והניווט.
הנמכת חירום (Emergency Descent) – הנמכה המתבצעת במצב חירום בשביל לאפשר פעולה בטוחה של כלי הטיס. לדוגמה במקרה של כשל במערכת הדיחוס בגבהים של מעל 10,000 רגל.
הנמכה מאולצת (Drift-Down) – הנמכה בדחף מרבי וקצב הנמכה מינימלי, אופייני למטוסים מרובי מנועים במהלך תקלת מנוע בטיפוס או שיוט, כאשר כלי הטיס לא מסוגל לשמור על הגובה בכוח המנועים הנותרים, אבל עדיין נדרש טווח מרבי.
צלילה (Dive (אנ')) – סוג הנמכה האופייני למטוסי קרב, בהם המטוס מפנה את האף כלפי הקרקע ומאיץ. בקרבות משמש כתמרון התקפי והגנתי. בהפצצה מאפשר פגיעה מדויקת יותר.
נחיתה (Landing) – תהליך חזרת כלי הטיס לקרקע בסיום הטיסה.
גישה [לנחיתה] (Approach) – תהליך של הנמכה לנחיתה בזמנה כלי הטיס מנווט לרוב לפי נהלים מתאימים בשביל להתיישר ולנחות בצורה בטוחה.
גישה מיוצבת (Stabilized Approach) – מצב בו המטוס נמצא במגבלות הנהלים והמטוס ואין שינויים משמעותיים בנתוני הגלישה, גובה, מהירות וכדומה. אם המטוס לא נמצא במצב מיוצב לקראת גישה סופית (בפיינל), כלומר צריך תיקון משמעותי בגובה, מהירות וכדומה המטוס יבצע הליכה סביב או החטאת גישה (ראו בהמשך).
גישה סופית או בעגה פיינל (Final Approach (אנ') ) – השלב האחרון של הגישה במהלכה ניתן אישור נחיתה.
גישה סופית קצרה או בעגה פיינל קצר (Short Final (אנ')) – גישה סופית הקצרה מהסטנדרט, לעיתים משמש בשביל להנחית במהירות כלי טיס לפני כלי טיס בגישה ארוכה.
נחיתה קצרה (Short-Field Landing (אנ')) – מאפיינת מטוסים קלים בעיקר, במסלולים קצרים ואלה שיש מלפניהם מכשולים הדורשים זווית גישה חדה, במצב זה משתמשים במהירות גישה נמוכה וכן מוודאים משקל נמוך ככל הניתן בשביל עצירה מהירה ככל הניתן.
נחיתת זהירות (Caution Landing) – מאפיין נחיתה בתנאים מגבילים ובשטח, לרוב בשל תקלת מנוע. מתאפיין במהירות גישה נמוכה ווידוא אזור הנחיתה לפני מכיוון שכוח המנוע מוגבל ואין אפשרות להליכה סביב במקרה והתנאים לא מתאימים.
נחיתת חירום או נחיתת אונס (Emergency landing) – מאפיין נחיתה בתנאים בהם אין אפשרות להמשך טיסה, או בהם אין אפשרות להבטיח נחיתה בטוחה.
נחיתת חירום במים (Ditching (אנ')) – מתאפיין בהתחשבות בתנאי המים לנחיתה, אבל עיקר תשומת הלב ניתנת לציוד ההצלה.
הליכה סביב (Go Around (אנ')) – הליך של ביטול הנחיתה לפני הנגיעה בקרקע. מתאפיין בשימוש בכוח מנוע מרבי להשגת מהירות בה ניתן לטפס וטיפוס לתבנית ההקפה בשביל לבצע ניסיון נחיתה נוסף.
גע ולך (Touch and Go (אנ')) – הליך המשמש לאימון לנחיתות כאשר החניך מבצע נחיתה ללא עצירה כלומר, המטוס מזדקר ונוגע בקרקע, אך לאחר מכן מעלה את כוח המנוע וממריא שוב.
טיסה מתואמת (Coordinated Flight (אנ') ) – מצב טיסה בו ההחלקות האופייניות לכלי טיס מפוצות על ידי ההגאים. טיסה לא מתואמת מתאפיינת בחוסר איזון בעילוי בין הכנפיים, מהירות הזדקרות גבוהה יותר וסיכוי גבוה יותר לכניסה לסחרור.
פנייה מתואמת (Coordinated Turn) – בפנייה תיאום ההחלקות חשוב אף יותר מכיוון שהגלגול מעלה את מעלה את מהירות ההזדקרות ובפנייה לא מתואמת במיוחד במהירות נמוכה (לדוגמה פנייה לנחיתה), הכניסה לסחרור מסוכנת במיוחד. בנוסף לכל זה תיאום לתיקון החלקה מקטין את רדיוס הפנייה, והופכת את הפנייה לנוחה יותר לצוות והנוסעים.
טיסה ישרה ואופקית (Straight and Level) – טיסה יציבה כאשר המטוס נמצא במצב מאוזן, כלומר ללא שינוי בגובה או כיוון. מתאפיין לרוב בזווית אף מקבילה לקרקע ככל הניתן, וזווית גלגול אפסית.
טיסה איטית (Slow Flight (אנ')) – משמש לרוב לאימון, כאשר מביאים את המטוס לטיסה איטית ככל הניתן ללא איבוד גובה. טיסה איטית גם מתאפיינת בשימוש בהגה כיוון בשביל ביצוע פניות, כאשר בטיסה רגילה משתמשים בגלגול.
גלישה (Glide (אנ') ) – המושג מתייחס לרוב להנמכה מתונה בגישה לנחיתה עם כוח מנוע. לעיתים המושג מתאר מצב בו כלי הטיס מנמיך בצורה מתונה ללא כוח מנוע על ידי יחס הגלישה של המטוס.
שיפוע גלישה (Glide Slope (אנ')) – השיפוע בו המטוס אמור לגלוש בשביל להגיע לנקודת הנגיעה במסלול הנחיתה.
נתיב גלישה (Glide Path (אנ')) – הנתיב עליו המטוס אמור לגלוש בשביל להיות על קו האמצע של המסלול.
משפך גישה (Approach Funnel) – השטח האווירי סביב אזור הגישה המאפשר גישה תקינה לנחיתה. בגישת מכשירים משפך הגישה מוגדר כ־±2 מעלות בשיפוע גלישה ו־±0.5 מעלות בנתיב גלישה