stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לימן

ערך זה עוסק במושב בצפון ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 מפת המושב, נמצאת בכניסה למושב.
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מטה אשר
גובה ממוצע: ‎15 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 873 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) לימן(למפת הגליל המערבי רגילה) לימן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום לימן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום לימן33°03′36″N 35°06′46″E﻿ / ﻿33.0600363012112°N 35.1127844799196°E﻿ / 33.0600363012112; 35.1127844799196  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה אשר (in English: Mateh Asher Regional Council) באדום - לימן בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

לִימָן הוא מושב בגליל המערבי, בצפון ישראל, כ-3 ק"מ מצפון לנהריה, וכ-2.8 ק"מ מדרום ללבנון. היישוב משתייך לתנועת המושבים והוא נמצא בתחום מועצה אזורית מטה אשר.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי קבוצת חיילים משוחררים שהתיישבו, זמנית, בבתי הכפר הערבי א-זיב, שתושביו הערביים עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות. הגרעין כונה גרעין כל טוב. כעבור חודשים ספורים התיישב על אדמות הכפר א-זיב (המזוהה עם היישוב הקדום אכזיב) ועל חלק מאדמות אל-בסה, והקים בהן את היישוב.
המושב החדש נקרא בתחילה "צה"ל", מכיוון שחברי הגרעין היו משוחררי הצבא. השם יצר בלבול במערכת הדואר, ולכן ב-28 באפריל 1959 הוסב שמו ללימָן על שם הרברט ליהמן, סנאטור יהודי-אמריקאי ומושל מדינת ניו יורק אשר באותה העת ביקר במקום.
במלחמת חרבות ברזל פונה היישוב.
שטח המושב כ-2,400 דונם. אוכלוסייה: כ-750 נפש.
תעסוקה

חלק ניכר מהתושבים עוסקים בענפי החקלאות, כגון מטעים, וכן בענפי תיירות כגון מסעדות ולינה כפרית
ענפים עיקריים: פרדס ומטעי אבוקדו, בננות, גידולי פרחים ולול תרנגולי הודו, חדרי אירוח כפרי ותחנת דלק.
חינוך

מעונות וגני ילדים במושב, בית הספר היסודי נמצא ברגבה וכיתות ז' ומעלה לומדים בגשר הזיו.
בשעות אחר הצהריים מתקיימים פעילות גדושה לילדי המושב, חוגים, טקסים, עזרה הדדית, אירועי תרבות וספורט. כמו כן ילדי היישוב נהנים משירותי מתנ"ס מטה אשר ומפעילויות העשרה המאורגנות על ידי המועצה האזורית מטה אשר.
אתרים בקרבת היישוב

מצפון – שמורת לימן, הנמצאת כקילומטר מהיישוב, וכוללת בתחומה רכס כורכר ובו ריכוזי צבעונים וכמה מיני סחלבים.
ממערב ליישוב משתרע חוף הים, ובו שמורת הטבע ראש הנקרה.
מדרום ליישוב – מדינת אכזיב ואנדרטת יד לי"ד.
ממזרח ליישוב – מנחת בצת.
גלריית תמונות

דרך הכניסה למושב
בית הבאר במרכז הכפר
לוח על חזית בית הבאר. השורה העליונה נמחקה: "נחפרה על ידי ערבים שקדמו לנו"
בית העם, נתרם על ידי הסנטור הרברט ליהמן
הסנטור האמריקאי הרברט ליהמן, שעל שמו נקרא היישוב
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  Walid Khalidi, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948. Washington DC: Institute for Palestine Studies, 1992, p. 9, 37
↑  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, עמוד 37
↑  עורך: זאב ענר, כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 187
↑  מפה - גליון Haifa - בהוצאת מחלקת המדידות, 1953 קנ"מ 1:100,000, עם סימון היישוב (מדרום לכפר ראש הנקרה) בשם 'צה"ל', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מושב צה"ל כפר לימן, דבר, 30 באפריל 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588266305171  VIAF: 317132548   WorldCat (עם VIAF): 317132548 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עלי סופאן

| --- | --- |

 לידה:  1971 (בן 53 בערך) לבנון 
 מדינה:  לבנון 
 השכלה:  אוניברסיטת וילאנובה  Mansfield University of Pennsylvania 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 soufangroup.com
 
עלי סופאן (באנגלית: Ali Soufan, בערבית: علي صوفان) הוא סוכן FBI לשעבר לבנוני-אמריקני שהיה מעורב במספר מבצעים נרחבים למלחמה בטרור בארצות הברית וברחבי העולם. מאמר ב"ניו יורקר" מ-2006 תיאר את סופאן כמי שהיה קרוב יותר מכל אחד למנוע את פיגועי 11 בספטמבר, והשתמע שהוא היה מצליח לו ה-CIA הייתה מוכנה לחלוק עימו מידע. הוא התפטר מה-FBI בשנת 2005 לאחר שביקר בפומבי את ה-CIA על כך שלא שיתף עמו מודיעין, מה שעשוי היה למנוע את הפיגועים.
בשנת 2011 פרסם ספר זיכרונות הכולל רקע היסטורי על אל-קאעידה: "הדגלים השחורים: הסיפור הפנימי של ה-9/11 והמלחמה נגד אל-קאעידה." בשנת 2017 פרסם את הספר "אנטומיה של טרור: ממותו של בן לאדן לעליית המדינה האסלאמית".
משמש כיום כמנכ"ל קבוצת סופאן ומייסד מרכז סופאן, "ארגון ללא מטרות רווח המוקדש לשמש כמשאב ופורום למחקר, ניתוח ודיאלוג אסטרטגי בנושאי ביטחון גלובליים ואיומים דחופים." סופאן הוא זוכה פרס קנדי לשנת 2018.
שנים מוקדמות

סופאן נולד בלבנון. הוא מעריץ של המשורר חליל ג'ובראן. הוא סיים את לימודיו לתואר ראשון במדע המדינה בשנת 1995 באוניברסיטת מנספילד בפנסילבניה ולאחר מכן בשנת 1997 קיבל תואר שני מאוניברסיטת וילאנובה באותו החוג.
סופאן הוא מוסלמי-סוני.
קריירת ה-FBI

בשנת 1999 נקרא סופאן לירדן לחקור את מזימת הפצצת המילניום בירדן. כאן גילה קופסת מסמכים שנמסרה על ידי גורמי מודיעין ירדניים לפני החקירה, כשהיא יושבת על רצפת תחנת ה-CIA, שהכילה מפות המראות את אתרי הפצצה. הממצא שלו "הביך את ה-CIA", על פי הפרופיל שלו ב-New Yorker משנת 2006.
בשנת 2000 הוא התמנה לחוקר הראשי של הפצצת הצוללת USS Cole. כשניתן לו תעתיק מחקירותיו של פאהד אל-קוזו, הוא הבחין בהתייחסות לאפגני עם רגל אחת בשם "ח'אלד", שהוא זכר כמקור שזוהה שנים קודם לכן בשם וואליד בן עאטש; פרט זה עזר ל-FBI לאתר את עבד אל-רחים אל-נאשירי. בעקבות הפיגועים ב-11 בספטמבר היה סופאן אחד משמונה סוכני ה- FBI שדיברו ערבית, והיחיד בעיר ניו יורק, עמיתים דיווחו שהוא ישב על הרצפה עם חשודים, הציע להם תה והתווכח על דת ופוליטיקה בערבית שוטפת, תוך כדי השגת מידע.
בזמן שהיה בתימן וחקר את הפיגועים ב-11 בספטמבר, קיבל סופאן מודיעין כי ה-CIA החזיק במידע רלוונטי במשך חודשים. על פי הדיווח בניו יורקר, סופאן קיבל את התצלום הרביעי של המפגש במלזיה - תמונתו של ח'אלד, המוח של מבצע "קול". שתי המזימות, כך הבין סופאן מייד, קשורות זו לזו, ואם ה-CIA לא היה מונע ממנו מידע, סביר להניח שהוא היה מגלה את המזימה חודשים לפני ה-11 בספטמבר."
הוטלה עליו משימת "חקירתו האינטנסיבית" של אבו ג'נדל במהלך חמישה ימים בתימן, שבמהלכה מסר ג'נדל את שמותיהם של מספר חברי אל-קאעידה.
התשאול שלו של מוחמד אל-קטהני הוא שהביא להאשמות הטרור נגד עלי סאלח קאהלה אל-מארי בשיקגו, שאותו ציין אל-קטחני כקרוב משפחה.
בשנת 2005 פנה סופאן לרופא בפלורידה, רפיק עבדוס סאביר, והתחזה למיליטנט איסלאמיסטי, ושאל אותו האם יתן טיפול רפואי ללוחמי אל-קאעידה פצועים ממלחמת עיראק. כשסאביר הסכים להעניק טיפול רפואי, הוא נעצר ונשפט למאסר של 25 שנה בגין תמיכה בטרור.
סופאן תואר כמי שהיה בעל קשרים הדוקים עם סוכן הלוחמה בטרור של ה-FBI ג'ון פ. אוניל.
קריירת ה-FBI > תפקידו בוועדות הצבאיות בגואנטנמו

סופאן השיג הודאה מסלים חמדאן, שהואשם כנהג ושומר ראש של אוסאמה בן לאדן. סופאן העיד בפני בית הדין הצבאי כי חמדאן הוא טרוריסט קשוח, שידע מראש על ארגון הפיגועים ב-11 בספטמבר.
הוא גם השיג הודאה מעלי אל-בהלול, תעמולן של אל-קאעידה ומזכיר התקשורת של בן-לאדן שהואשם בכך שהעלה סרטון חגיגות של הפיגוע על הצוללת "קול" והעיד גם בבית הדין הצבאי נגדו.
קריירה אחרי ה-FBI

עלי סופאן התפטר מה-FBI בשנת 2005 והקים את קבוצת סופאן. בנוסף נקרא לעיתים קרובות לשמש כפרשן מומחה. סופאן חבר במועצה המייעצת לביטחון המולדת.
קריירה אחרי ה-FBI > עדות הסנאט

ב־14 במאי 2009 העיד סופאן בפני ועדת הסנאט על דיוניה בנושא עינויים. השימוע בא בעקבות סיווג אובמה למה שמכונה "תזכירי העינויים".
הבולט ביותר, הוא טען בעדותו כי חקירתו של אבו זוביידה הביאה למודיעין מועיל, כמו גם זהותו של המחבל המורשע חוסה פדילה; נטען כי לאחר מכן, כאשר בוצעו עינויים בהדמיית טביעה אצל אבו זוביידה, זרם המודיעין נפסק. הצהרתו של סופאן עומדת בסתירה לזו שנאמרה ב"תזכירי העינויים ", לפיה השימוש בשיטות הדמיית הטבעה מהווה "טכניקות חקירה משופרות".
בתרבות הפופולרית

בסדרת הטלוויזיה מבית הולו "המגדלים הגבוהים" משנת 2018, בהתבסס על תקופתו של סופאן ב-FBI, הוא מגולם על ידי השחקן טהר רחים. בסרט הדו"ח, בכיכובו של אדם דרייבר, הוא מגולם על ידי פאג'ר אל-קאיסי.
הערות שוליים

↑  "An Interrogator Writes 'The Inside Story Of 9/11'". NPR - Fresh Air. 2011-09-13. נבדק ב-2011-09-13.
↑  Neumeister, Larry (21 במאי 2007). "Doctor Convicted of Providing Support to Terrorists". The Sun. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "U.S. v. Sabir". Leagle. 15 באוקטובר 2007. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Edmonds, Sibel (10 בספטמבר 2011). "The Boiling Frogs Presents Ray Nowosielski & John Duffy". Sibel Edmonds' Boiling Frogs. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Guantanamo war crimes judge penalizes U.S. prosecutors in Hamdan case". Canadian Press. 29 ביולי 2008. אורכב מ-המקור ב-12 באוגוסט 2008. נבדק ב-29 ביולי 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Bin Laden's driver knew hijackers aiming for attack'". Gulf News. 23 ביולי 2008. אורכב מ-המקור ב-25 ביולי 2008. נבדק ב-14 ביולי 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Guantanamo Yemeni claims Al Qaeda's 'best video'". Daily Times. 21 באוקטובר 2008. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  
Ali Soufan (2012-05-08). "Will a CIA Veteran's Book Save a Terrorist?". Bloomberg News. אורכב מ-המקור ב-9 במאי 2012. נבדק ב-2012-05-10. The defense of Abd Al-Rahim Al-Nashiri -- the mastermind in the bombing of the U.S. Navy destroyer Cole in 2000 -- has received a boost from a surprising source: Jose Rodriguez, a former high-ranking CIA official. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Homeland Security Adnisory Council Members". U.S. Department of Homeland Security. נבדק ב-4 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Testimony of Ali Soufan". United States Senate Committee on the Judiciary. 13 במאי 2009. אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2012. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lesley Goldberg; Kate Stanhope (27 בינואר 2017). "Hulu's 'The Looming Tower' Finds Lead in 'Last Panthers' Grad". Hollywood Reporter. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502657905171  BIBSYS: 11064148  GND: 1129370186  ISNI: 0000 0001 2344 5932  LCCN: n2011043979  NTA: 417383851  SUDOC: 224755889  VIAF: 173245685   WorldCat (עם VIAF): 173245685 
סופאן באפגניסטן (2001)
הרי הגעש של קמצ'טקה

הרי הגעש של קמצ'טקה (ברוסית: Вулканы Камчатки) הם קבוצה גדולה של הרי געש בחצי האי קמצ'טקה שבמזרח רוסיה, שהוכרזו על יד ארגון אונסק"ו ב-1996 כאתר מורשת עולמית.
גאולוגיה

חצי האי קמצ'טקה הוא חלק מטבעת האש, אזור המצוי בשולי האוקיינוס השקט וכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ. האזור הפעיל ביותר בטבעת האש משתרע מקמצ'טקה ועד יפן וכולל כולל 111 הרי געש פעילים. ברצועה זו בולטת קמצ'טקה במיוחד בריכוז של הרי הגעש ובפעילותם הסדירה. קמצ'טקה שוכנת בנקודה שבה עובר הלוח הפסיפי הפחתה מתחת ללוח אוחוצק בקצב של 80 מ"מ לשנה. טריז של חומר ממעטפת כדור הארץ השוכן בין הלוח הפסיפי המופחת לבין לוח אוחוצק שמעליו הוא המקור לגעשיות הפעילה לאורך כל חצי האי. בכל קמצ'טקה נמנו למעלה מ-300 הרי געש, מהם 29 פעילים, וריכוז גדול במיוחד מצוי בדרום חצי האי. חגורות געשיות גדולות מצויות משני עברי העמק המרכזי שבו זורם נהר הקמצ'טקה ובהן כ-160 הרי געש. חוקר הטבע והגאוגרף סטפן קרשניניקוב הצהיר ב-1755: ”ייתכן שאין שום אזור בעולם שבו ניתן למצוא כל כך הרבה הרי געש ומעיינות חמים בתוך אזור כה קטן כמו כאן בקמצ'טקה”.
נוהגים למיין הרי געש הן על פי אופי התפרצותם והן על פי צורתם החיצונית. הרי הגעש של קמצ'טקה מייצגים את כל קשת סוגי ההתפרצויות: הוואית, סטרומבוליאנית, וולקנית, פלאנית ופליניאנית, וגם את מרבית הצורות הנפוצות: חרוט געשי, חרוט מגן, סומה-וזוב והר געש שכבתי. בנוסף יש בקמצ'טקה מגוון של תופעות געשיות: מעיינות חמים, גייזרים, בורות בוץ, קלדרות ומינרליזציה. שפע הרי הגעש והתופעות הגעשיות מהווים אתרים קלסיים למחקרים וולקנולוגיים ולכן הוקם במקום ב-1962 מכון וולקנולוגי המעסיק כיום כמה מאות חוקרים.
התופעות הגעשיות השונות הקנו למקום את הזכות לתואר אתר מורשת עולמית על פי הקריטריון שהאתר צריך להוות דוגמה לתהליכים גאולוגיים במהלך התהוותם ולהתפתחות צורות נוף, ובעל מאפיינים גאומורפיים (עיצוב פני הקרקע) או פיזיוגרפיים. בנוסף יש בחצי האי נופי טבע עשירים: הרים מכוסי קרחונים, אגמים, נהרות גועשים וחופים ארוכים.
גאוגרפיה

מרבית חצי האי מכוסה בצמחייה עשירה שכמעט ולא נפגעה כלל מניצול על ידי האדם. בעמקים צומחים יערות טייגה של שדר, לגש ואשוחית, במניפות הסחף צומחים עצי צפצפה, אלמון וערבה ועל ההרים צמחיית טונדרה וצמחייה תת-אלפינית. הנהרות שלא הזדהמו מעולם משמשים אתרים התרבות למיני סלמון רבים. הגאוגרפיה של קמצ'טקה, המקנה לה תכונות של אי, ומיקומה בשולי האוקיינוס ובצמוד ליבשת גדולה מחוללים בה תהליכים ביולוגיים ייחודיים. כל אלו הקנו למקום גם את הזכות לתואר אתר מורשת עולמית על פי הקריטריון שהאתר צריך להוות דוגמה לאזורים בעלי יופי טבעי יוצא דופן ובעלי חשיבות אסתטית.
אתר המורשת העולמית

אתר המורשת העולמית "הרי הגעש של קמצ'טקה" כולל שישה אזורים ובהם 19 הרי געש פעילים. ששת האזורים משתרעים על שטח של 39,958 קמ"ר לאורך של כ-600 קילומטרים מצפון לדרום, והם מתחלקים לשלושה אזורים מוגנים. שני האזורים הראשונים מנוהלים על ידי המשרד הפדרלי להגנת הסביבה ומשאבי הטבע והאזור השלישי מנוהל על ידי הממשל של מחוז קמצ'טקה. האזורים הם:
השמורה הלאומית הביוספירה של קרונוצקי (Кроноцкий государственный природный биосферный заповедник) – שטח השמורה 11,478 קמ"ר הכוללים 6,409 קמ"ר של שטחים מיוערים, 1,393 קמ"ר של שטחי המכוסים צמחיית שיחים, 3,577 קמ"ר שטחים נטולי צמחייה ו-1,350 קמ"ר של ים. השמורה כוללת את הר הגעש קרונוצקי (54°45′12″N 160°31′36″E﻿ / ﻿54.753333°N 160.526667°E﻿ / 54.753333; 160.526667), שגובהו 3,527 מטרים מעל פני הים, שעליו כתבו צמד הוולקנולוגים הנודעים רוברט וברברה דקר (Robert and Barbara Decker): ”החרוט המושלם של קרונוצקי בקמצ'טקה הוא מועמד עיקרי לתואר הר הגעש היפה ביותר בעולם”. בתוך שטח השמורה מצוי עמק הגייזרים (Долина гейзеров) שהכיל את הריכוז השני בעולם של גייזרים (לאחר ילוסטון), עד שמפולת בוץ ביוני 2007 קברה תחתיה שני שלישים מהעמק. עם זאת, משלחת של אונסק"ו שביקרה במקום קבעה כי מדובר בתהליך טבעי והטבע ישקם את עצמו בסופו של דבר. יצוין, כי השמורה נכללת ב"רשת העולמית של שמורות ביוספריות" (World Network of Biosphere Reserves) של אונסק"ו מאז 1984.
שמורת חיות הבר הלאומית "דרום קמצ'טקה" – («Государственный природный заказник федерального значения «Южно-Камчатский) – ששטחה 3,220 קמ"ר, שמתוכם 970 קמ"ר של ים.
פארק הטבע "הרי הגעש של קמצ'טקה" («Природный парк «Вулканы Камчатки) – ששטחו 25,261 קמ"ר וכולל את הפארקים הבאים:
פארק הטבע "ביסטרינסקי" («Природный парк «Быстринский)‏ – 13,686 קמ"ר
פארק הטבע "נליצ'בו" («Природный парк «Налычево)‏ – 2,860 קמ"ר – פארק זה כולל את הרי הגעש אווצ'ינסקי וקוריאקסקי הסמוכים לפטרופבלובסק-קמצ'טסקי, בירת המחוז. המכון לוולקנולוגיה שוכן בתחומי פארק זה.
פארק הטבע "דרום קמצ'טקה" («Природный парк «Южно-Камчатский)‏ – 5,003 קמ"ר
פארק הטבע "קליוצ'בסקוי" (Ключевской природный парк) – פארק זה, שהוקם ב-1999, נוסף לאתר המורשת העולמית ב-2001. שטחו 3,710 קמ"ר והוא שוכן מזרחית למרכז קמצ'טקה בין פארק ביסטרינסקי לפארק קרונוצקי. גובהו של המקום הנמוך ביותר בפארק 300 מטרים מעל פני הים, והמקום הגבוה ביותר הוא פסגת הר הגעש השכבתי קליוצ'בסקוי (56°03′22″N 160°38′39″E﻿ / ﻿56.056044°N 160.644089°E﻿ / 56.056044; 160.644089) בגובה 4,813 מטרים. הר הגעש הפעיל הגבוה ביותר ביבשת העל אירואסיה. הר קליוצ'בסקוי הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר בקמצ'טקה. במשך 300 השנים האחרונות הוא התפרץ לפחות 73 פעמים, הפעם האחרונה הייתה ב-2011. בשטח הפארק יש 47 קרחונים המכסים שטח של קרוב ל-300 קמ"ר.
פלורה ופאונה

בששת האזורים נמנו למעלה מ-700 מינים של צמחים וסקולריים המחולקים בין שש חגורות צמחייה על פי הגובה. בולטת במיוחד הצמחייה הפלארקטית הכוללת כמה מינים הנתונים בסכנת הכחדה ולפחות 16 מינים אנדמיים.
קמצ'טקה ענייה יחסית במגוון המינים של בעלי החיים השוכנים בה, ובין הגורמים לכך הגאוגרפיה שיש בה מאפיינים רבים של אי. עם זאת, המינים שחיו בחצי האי מצויים בו בשפע. 33 מיני יונקים נמנו באזורים השונים של אתר המורשת העולמית והם כוללים בין השאר: דוב חום (כ-1,000 פרטים מתוך כ-5,000 בחצי האי כולו), כבש השלג (Ovis nivicola nivicola), אייל הצפון, מרמיטה, גרגרן, וצובל. כמו כן יש אוכלוסייה גדולה של יונקים ימיים בחופי חצי האי הכוללת אריות ים (מהמין Eumetopias jubatus) ולוטרת הים. כמו כן נמנו 145 מיני עופות, תשעה מהם בסכנת הכחדה עולמית. בין העופות הדורסים: עיטם שטלר (50% מאוכלוסיית העולמית מצויה בקמצ'טקה), עיטם לבן-זנב, בז ארקטי, ובז נודד. מושבות גדולות של עופות ימיים מקוננים לאורך החוף, כולל למעלה ממחצית האוכלוסייה העולמית של שחפית האיים האלאוטיים (Onychoprion aleuticus), ובנוסף עוברים דרך השמורות עופות נודדים. 11 מינים של סלמון נוהגים להתרבות בנהרות של קמצ'טקה, כולל אלו הזורמים בשמורות, והם מהווים מרכיב חשוב בשרשרת המזון של בעלי חיים רבים.
הערות שוליים

↑  היווצרות משקעים כתוצאה מתהליכים הידרותרמיים
↑  כמעט פי שניים משטח מדינת ישראל
↑  מקורם של הנתונים ב-Clarifications of property boundaries
↑  Mission Report Reactive Monitoring Mission to Volcanoes of Kamchatka
לוח אוחוצק במערך הלוחות בצפון-מערב האוקיינוס השקט
בתמונה זו, שצולמה מתחנת החלל הבינלאומית, נראים כמה מהרי הגעש של קמצ'טקה ובהם: קרונוצקי, קיזימן, שמידט וקרשניניקוב
הר הגעש קליוצ'בסקוי
עיטם שטלר
אור וירושלים

"אור וירושלים" הוא שיר שכתב והלחין יוסף שריג, ובוצע במקור בשנת 1972 על ידי להקת הגבעטרון.
המלים לשיר כפי שמופיעות באנדרטה לזכרו של יוסף שריג ברמת הגולן
תוכן השיר

השיר מתאר את נופיה של ירושלים, ובהם כיפת הזהב, עצי האורן, המגדלים, החומות והשכונות, מדמדומי השקיעה, עבור בשעות החשיכה, בהן מוארת העיר באופן מלאכותי, ועד אור ראשון.
קשר למקורות

השיר מקושר בצורה רבה למקורות התנ"ך ולתהלים. בשורות השיר ישנם אזכורים רבים של פסוקים, ביטויים ומאורעות שונים בתנ"ך. הקשר מבוטא בצורה בולטת בשורות הבאות:
”כִּדְאִיַּת דַּיָּה מֵעַל הַתְּהוֹמוֹת” – שורה זו מתקשרת לבריאת העולם, והתוהו ובוהו בראשיתו – ”וְהָאָרֶץ הָיְתָה תֹהוּ וָבֹהוּ וְחֹשֶׁךְ עַל פְּנֵי תְהוֹם” (בראשית, א', א'); בתיאור זה, הדיה מקבילה לחושך על פני התהום. תיאור זה יוצר ניגוד חריף לשקט העוטף ולאור השקיעה.
”וְקֶרֶן אֲדֻמָּה נוֹשֶׁקֶת לַהַט חֶרֶב” – שורה זו מהשיר קשורה לסיפור הגירוש מגן עדן: ”וַיְגָרֶשׁ אֶת הָאָדָם, וַיַּשְׁכֵּן מִקֶּדֶם לְגַן עֵדֶן אֶת הַכְּרֻבִים וְאֵת לַהַט הַחֶרֶב הַמִּתְהַפֶּכֶת לִשְׁמֹר אֶת דֶּרֶךְ עֵץ הַחַיִּים” (בראשית, ג', כ"ד). על רקע סיפור נפילתו של יוסף שריג במלחמת יום הכיפורים, ניתן לראות בשילוב פסוק זה מעין נבואה המגשימה את עצמה.
”רָאִיתִי עִיר עֹוטֶפֶת אֹור” – במקורות נהוג לקשר את האור לאלוהות, לחכמה ולתורה. דוגמה אחת היא ”וְהָיָה יוֹם אֶחָד, הוּא יִוָּדַע לַה' לֹא יוֹם וְלֹא לָיְלָה, וְהָיָה לְעֵת עֶרֶב יִהְיֶה אוֹר” (זכריה, י"ד, ז'). גם בשיר, העיר עוטפת אור לעת ערב, עם שקיעת החמה, וקרניה האדומות האחרונות.
”וְהִיא נוֹגֶנֶת בִּי כְּנֵבֶל הֶעָשׂוֹר” – בשורה זו, התאים שריג פסוק מקראי לצרכיו, תוך שינויי משמעות. בתהלים מופיע הפסוק ”עֲלֵי עָשׂוֹר וַעֲלֵי נָבֶל, עֲלֵי הִגָּיוֹן בְּכִנּוֹר” (תהלים, צ"ב, ד'), שבו "העשור" הוא כלי נגינה תנ"כי. לעומת זאת, בשיר המילה "עשור" באה לציין יום חג ומועד.[דרוש מקור] החיבור שעושה שריג בין כינור לעשור מכוון לחגיגות יום ירושלים בשנת 1972.
ביצועים

הגבעטרון – ביצוע מקורי 1972, ביום ירושלים.
הפרברים – הופיע באלבומם "החולמים אחר השמש" שיצא בשנת 1978,
יהורם גאון באלבומו "סימני דרך" שיצא ב-1981.
הרבה ביצועים חוצי מגזרים ויבשות: זמרים חילונים וחזנים, מקהלות מהארץ ולהקות מחו"ל, בביצועים בעלי אופי שונה.
הרקע לשיר

בתוכנית הטלוויזיה "לכל שירייך", אשר שודרה במאי 1992, סיפרה המשוררת והמלחינה נעמי שמר את סיפורו של השיר כפי שסופר לה מפי אמו של המשורר, תקווה. לדבריה, ביום חורף בשנת 1965 נסעה משפחת שריג מעמק יזרעאל לירושלים, כדי להביא למנוחות את הסבתא, אשר הלכה לעולמה. היה זה יום חורף גשום, אך עם הגיעם לאזור שער הגיא הופיעה לפתע השמש ונראתה קשת בענן. ב-1972 התבקש שריג להלחין שיר ללהקת הגבעטרון במלאת חמש שנים לאיחוד ירושלים, וכך נוצר השיר, אשר הפך לאחד מנכסי צאן הברזל של הזמר העברי.
שם השיר נבחר לשמה של האנדרטה לזכרו של יוסף שריג ברמת הגולן, שהוקמה בסמוך למקום נפילתו במלחמת יום הכיפורים – "אנדרטת אור וירושלים".
הערות שוליים

1 2  בעלייה משער הגיא נוצרה קשת בענן: הסיפור מאחורי השיר "אור וירושלים", באתר ynet, 10 במאי 2021
↑  צוות תרבות ישראל במשרד החינוך, צוות הפיקוח על המוזיקה במשרד החינוך, תרבות ישראל בפיוט ובזמר - הצעה להוראה בינתחומית: תרבות ישראל ומוזיקה מדריך למורה, דרורים - הוצאה לאור, פרסום ושיווק, 2014, עמ' 47-48
↑   לכל שירייך - נעמי שמר שרה ומספרת שירים וסיפורים על ירושלים | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון  באתר יוטיוב
שושנה ספקטור

שושנה ספקטור, 1948
שושנה ספקטור בתקופת לימודיה בבן שמן
שושנה ספקטור (רביעית משמאל) יחד עם מטה הפלמ"ח
שושנה (שוש) ספקטור (13 בפברואר 1914 – 19 בפברואר 1985) הייתה קצינת השלישות ומזכירת המטה של הפלמ"ח. ספקטור הגיעה לתפקיד הבכיר ביותר מבין הנשים בארגון זה.
ביוגרפיה

נולדה כשושנה תתר בעיירה רז'ינה שליד קישינב, בת שנייה להוריה נתנאל ושרה תתר, ובגיל חודש עלתה עם הוריה ואחותה לארץ ישראל. ביומן שהשאיר אחריו אביה נתנאל הוא מספר כך: ”... החלטתי להגר לארץ ישראל. התחלתי להשתדל לקבל פספורט לחוץ לארץ, אבל מכיוון שהייתי איש צבא (בצבא הצאר הרוסי) וכבר היו שמועות על מלחמה, היה קשה להשיג פספורט. אז עשיתי צעד אחר. היות שהייתה לי כבר ילדה (הבת שרה – נולדה 1912) שחלתה בברונכיט, יעצו אותי הרופאים לנסוע איתה לארץ טרופית... וכך קיבלתי אישור מהממשלה לשלושה חודשים, לנסוע לארץ ישראל. בינתיים היה לי עיכוב. אשתי הייתה צריכה ללדת ונאלצתי לחכות עד שתלד. אחרי שבועיים היא הולידה (!) עוד בת (שושנה – 1914). אחרי שיצאה מבית החולים, שלושה שבועות אחרי הלידה, עליתי על האונייה ואנחנו נוסעים לארץ ישראל.”
המשפחה הצעירה הגיעה לארץ בימי הפסח, שנת 1914. תחילה התגוררו ביפו. לאחר מאורעות תרפ"א עברו לבלפוריה שבעמק יזרעאל ומשם לעפולה, והחלו מתפרנסים מחקלאות. הפרנסה הייתה קשה ולאחר שנים אחדות נאלצו שתי הבנות לעזוב את הבית. שרה מצאה עבודה בירושלים (שם התחתנה), וב-1927 נשלחה שוש לכפר הנוער בן שמן.
בתוך חברת הנוער בבן שמן מצאה שוש את דרכה באופן טבעי, לאחר סיום לימודיה בבן שמן פעלה בהכשרות ובקיבוצים, וכן עבדה במשרדי הסוכנות בירושלים. בתשעה במרס 1940 (מוצ"ש ל' באדר א', ת"ש) היא התחתנה עם צבי ספקטור, בן ירושלים ולוחם נועז ב"הגנה" ובפו"ש. ב-18 במאי 1941 הפליג צבי כמפקד כ"ג יורדי הסירה, והוא ואנשיו אבדו בים. שוש לא נישאה עוד. בשנת 1941 לקחה חלק בהקמת הפלמ"ח עם אנשים כיצחק שדה, יגאל אלון, נחום שריג, אורי ברנר, אורי יפה, יוספ'לה טבנקין, אליעזר שושני ורבים אחרים. במלחמת העצמאות היא הייתה מזכירת מטה הפלמ"ח, וככל הנראה האישה שהגיעה לתפקיד הצבאי הרם ביותר באותה תקופה.
בסוף 1948, לאחר פירוק מטה הפלמ"ח, נשלחה ספקטור, עתה בדרגת רס"ן, לארצות הברית ללימודי שיקום פצועי מלחמה. הנסיעה מומנה כנראה על ידי משרד הביטחון. מטרת הנסיעה כללה גם ייצוג המדינה במסגרת הרצאות שנתנה בפני חוגים יהודים בארצות הברית. ביוני 1949 לאחר השלמת לימודיה חזרה לארץ בציפייה לעסוק בנושא לימודיה במסגרת משרד הביטחון, אך שוחררה מהצבא יחד עם רוב יוצאי מטה הפלמ"ח. בשנת 1950 הצטרפה לקיבוץ גבעת ברנר, וכמעט מייד מונתה כמנהלת בית החרושת למיצים "רימון", ואחר כך הקימה מפעל לייצור רהיטי מוזאיקה "לשם", ולבסוף בשנת 1963 לאחר שמצאה שמקומה איננו בקיבוץ – עזבה והתמנתה כמנהלת האדמיניסטרטיבית של בית הספר לקציני ים בעכו. במהלך עבודתה שם יזמה את קריאת שם בית הספר לזכרם של כ"ג יורדי הסירה, שצבי ספקטור - בעלה - היה מפקדם.
לאחר מלחמת יום הכיפורים יצאה שוש לגמלאות והתיישבה ברמות השבים, מושב ליד הוד השרון. היא המשיכה לחפש לעצמה פעילות, והחלה עובדת כמתנדבת במשתלת פיתוח הצמחים של האגרונום ד"ר יוסף שוב. ביוזמתה נקראו 22 זני הגרברה (Gerbera) שהייתה לה יד בפיתוחם על שם לוחמות פלמ"ח שנפלו, ובהן הצנחניות חביבה רייק וחנה סנש, הטייסת זהרה לביטוב, ירדנה גרינשטיין שנפלה בהגנת צפת, ברכה פולד, מרים, נעמי, לילה, לאה, בלהה, אסתר, תמר, חווה. בדרכה זו הנציחה את חלקן של הנשים בהקמת מדינת ישראל ובהגנתה. לאחר מותה, ב –19 בפברואר 1985, השלים הד"ר שוב את הפרח האחרון שהחלה בפיתוחו, גרברה אדומה עם לב שחור, וקרא אותו על שמה, "שוש".
בנה הוא הטייס תת-אלוף יפתח ספקטור.
האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה ומדע הנתונים

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 תקופת הפעילות:  3 ביוני 1975 – הווה (49 שנים) 
 www.statistics.org.il
 
האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה ומדע הנתונים (ISDSA, בעבר נקרא האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה) היא עמותה של אנשי מקצוע ואקדמאיים, הפועלים לקידום, פיתוח, הפצה ויישום של סטטיסטיקה והסתברות בישראל. האיגוד הוקם בשנת 1975 על אף שהרעיון עלה מספר שנים קודם לכן.
מטרות האיגוד

בסעיף 1 לתקנון האיגוד, הוגדר כי האיגוד יפעל לקידום השיטות והשימושים של הסטטיסטיקה בישראל על-ידי:
קיום כנסים, שבהם תוצגנה עבודות מחקר מקוריות, ויצירת אמצעים ותנאים מתאימים להחלפת ידע על סטטיסטיקה והפצתו.
חיזוק הקשרים החברתיים והמקצועיים בין אנשים העוסקים בסטטיסטיקה בישראל.
יזום פעולות חינוך, הדרכה ומחקר בסטטיסטיקה ועידודם.
יסוד וקיום קשרים עם אגודים, מוסדות ופרטים ברחבי תבל, העוסקים בסטטיסטיקה או בתחומים מדעיים קרובים, ודאגה לייצוג ישראלי בוועידות בין-לאומיות של סטטיסטיקה.
הפצת הידע והשימוש במדע הסטטיסטיקה לתועלת המדע והחברה על-ידי שיתוף מוסדות וארגונים משטחים אלו בפעולות בעלות עניין הדדי.
קידום סטנדרטים מקצועיים גבוהים ורמה מוסרית גבוהה ביישומים סטטיסטיים.