stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עופר רגב
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 1989 החל רגב לעבוד עבור החברה להגנת הטבע ועסק עבורה במחקר, בהדרכת טיולים ובפעילות ציבורית במסגרת המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות בה שימש כרכז הפעילות במחוז תל אביב ובהמשך כדובר המועצה.
במסגרת תפקידו הוביל רגב את מסע ההסברה לשימור אתרי מורשת בשדרות רוטשילד בתל אביב, ובשנת 1994 יזם את הפעילות הציבורית לשימור המושבה שרונה שנועדה באותה עת להריסה. בשיתוף האדריכל יורם רז ניהל רגב מסע הסברה לשימור אתרי המורשת בחצי האי הירקוני ובכללם מגרש המכביות הראשונות (1932–1935), יריד המזרח (1934) והאולם בו התקיים הקונצרט הראשון של התזמורת הפילהרמונית הישראלית (1936). רז ורגב כתבו את החוברת "יריד החלומות" שכללה מידע רב וחדשני שהגביר את העניין הציבורי באזור שהיה עד אז נידח, מוזנח ומיועד להריסה. מסע ההסברה הוביל לשינוי ההתייחסות מצד מנהל ההנדסה בעיריית תל אביב וכעבור שנים, שומרו אתרי חצי האי הירקוני.
בשיתוף האדריכל שמואל גילר וראש מועצת גוש עציון שילה גל, הוביל רגב את שימור החורשה שניטעה בדרום יפו בשכונה אליה הועברו בשנת 1948 היתומים והאלמנות מקיבוץ כפר עציון שיקיריהן נפלו בקרב שהתחולל בגוש עציון ערב הכרזת המדינה.
בשנת 2005 הקימו הדס ועופר רגב את אתר האינטרנט החלוצי "מדריך המדריכים והמרצים", שכלל מידע על אודות פעילותם של מדריכים ומרצים בנושאי טיולים וידיעת הארץ. משנת 2020 מנהלים השניים (עם סיניה פישר ועדנה נמדר) את קבוצת הפייסבוק "שיר, הוא לא רק מילים" העוסקת בתרבות עברית מכל הזמנים והסגנונות. בקבוצה 15,000 משתתפים ובהם ד"ר יואל רפל, יוסי אלפי, זמירה חן, רמי דנוך, מירי אלוני ועוד.
ביוגרפיה > פיתוח והדרכה של סיורים

כמדריך טיולים, פיתח רגב סוגה ייחודית של סיורים ספרותיים במחוזות שהיוו השראה לסופרים ידועים כגון ש"י עגנון, עמוס עוז, נתן אלתרמן, זאב ז'בוטינסקי, מאיר אריאל אהוד בנאי ויוצרים עבריים נוספים. רגב חקר לעומק פרשיות רצח מפורסמות שאירעו בישראל כמו פרשת רצח ארלוזורוב. יעקב ישראל דה האן רצח ישראל קסטנר וההתנקשות לח"י ברוזן פולקה ברנדוט.
בשנת 2018 יצר, בשיתוף מכון ז'בוטינסקי, את הסיור "מלכות על ים ערפלי" אשר עוסק בדמותו של המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי כמשורר, מתרגם והוגה דעות. במסגרת מחקריו על תולדות הזמר העברי מוביל רגב סיור בתל אביב על שירי מירי אלוני (בהשתתפותה), יצירות מאיר אריאל ושלום חנוך בקיבוץ משמרות, יצירתו של אהוד בנאי וסיור הנערך בשיתוף המוזיקאית דפנה זהבי על יצירות המלחין דוד זהבי בקיבוץ נען.
משנת 2020 עורך רגב סיורים בנושא "מבצע סוזנה", לכידת תאי המודיעין הישראלי במצרים בשנת 1954 ועליתם לגרדום של סא"ל ד"ר משה מרזוק וסא"ל שמואל עזר.
עופר רגב מדריך ומרצה במסגרות אקדמיות רבות. הוא נמנה עם צוות המדריכים לקציני צה"ל במסגרת המכללה לפיקוד ומטה (פו"ם) ומרצה בקורסים וביחידות צה"ל.
ביוגרפיה > ספרים ומחקרים

בשנת 1994 כתב עבור החברה להגנת הטבע את ספרו הראשון "ארבעים שנות פריחה", המגולל את סיפורה של החברה להגנת הטבע כאחד מסמליה של החברה הישראלית. הספר נכתב בסיוע וייעוץ של עזריה אלון ממייסדי החברה להגנת הטבע.
בשנת 1995 כתב עבור משרד הביטחון – ההוצאה לאור את הספר "טיול קטן בעיר גדולה", שהפך לרב-מכר. הספר מתאר מסלולי טיול בעיר תל אביב ופורש בפני הקורא המטייל את נופיה ותולדותיה.  
בשנת 1996 ערך רגב, לבקשת המשפחה, מחקר על קורות משפחתו של  הבנקאי הציוני והחרדי ג'ורג' שמשון מרקס. משפחת מרקס התגוררה בעיר קניגסברג (אז בשטח גרמניה) ונמנה עם ראשי דויטשה בנק.  בתו רבקה נישאה לרופא ד"ר זאב ברין שנמנה עם מייסדי חדרה ובתו אסתר, נישאה לסופר ש"י עגנון.
באותה שנה כתב עבור מושב מזור את הספר "מזור - חמישים שנה  ועוד", ספר המגולל את תולדות המושב שקם על ידי עולים מהונגריה ובהם שורדי שואה.
בשנת 1998 השתתף רגב  ביצירת תוכנית הטלוויזיה החינוכית "הכל אנשים" ובשנת 1999 הצטרף להוצאת הספרים "פורת", שהוקמה על ידי רעייתו, הסופרת הדס רגב ירקוני ומתמחה בספרים העוסקים בתולדות ארץ ישראל והעולם היהודי. במסגרת זו נחשף רגב לסיפורים רבים, וראיין אנשים רבים הקשורים בתולדות ישראל. חלק מסיפורים אלו כונס בספר "להתאהב בארץ ישראל", שיצא בהוצאת "כנרת" בשנת 2005 וכעבור שנה הוענק לו אות ספר פלטינה לאחר שמכר מעל 40,000 עותקים.
בשנת 2006 הוציא רגב לאור את ספרו "נסיך ירושלים", העוסק בהתנקשות של איש לח"י יהושע כהן בחיי הרוזן פולקה ברנדוט, שהיה המתווך מטעם האו"ם בין היהודים והערבים במהלך מלחמת העצמאות, וזאת תוך אפיונן של שלוש דמויות - הרוזן ברנדוט, יהושע זטלר ודוד בן-גוריון. הספר עורר מחלוקת ציבורית ודיון בפרשה.
בשנת 2007 כתבו וערכו הדס ועופר רגב את זיכרונותיו וצילומיו של ברוך רביב, ממייסדי קיבוץ נח"ל עוז. הספר, "אלומת אור עזה"  שוזר בין סיפור חייו של ברוך רביב וראשיתו של הקיבוץ החלוצי. באותה שנה כתב עופר רגב את הספר "פלוגה עלי בהר" שגולל את תולדות פלוגה ח' של הפלמ"ח שהייתה מוצבת בהרי ירושלים משנת 1944 ועד מיזוגה בחטיבת הראל. לוחמי הפלוגה, עליה פיקדו עמוס חורב ובהמשך אליהו סלע (רעננה) היו מוצבים ביישובים קריית ענבים, מעלה החמישה, רמת רחל, כפר עציון ובית הערבה. חלק מלוחמי פלוגה זו נמנו עם שיירת הל"ה. לשם כתיבת הספר ראיין רגב עשרות מלוחמי הפלוגה, במסגרת "בית הפלמ"ח".
בשנת 2010 יצא לאור ספרם של הדס ועופר רגב "סמטת מזל אריה". הספר מגולל את פרשת חייו הסוערים של אריה שפק לוחם ומנהיג ציבור. הספר התבסס על מחקר שארך שלוש שנים של ראיונות ועיון במסמכים רבים.
לקראת ראש השנה תשס"ח יצא לאור הספר האלבומי "בת קול ברוח", המחבר בין התפילה היהודית לשירה הישראלית.
בני הזוג רגב ערכו ספרים רבים ובהם מחקריו של ד"ר עמוס שיפריס על תולדות קיבוץ נען ואת ספרו של אמוץ פלג על תולדות קבוצת גורדוניה בחולדה (קיבוץ).
ביוגרפיה > מורשת צה"ל

בשנת 2009 הפיקו הדס ועופר רגב עבור גדוד הצנחנים 890 את הספר 'לא חוזרים עד שמבצעים', הסוקר את תולדות הגדוד מהקמתו ועד מבצע עופרת יצוקה.
בהמשך כתבו הדס ועופר רגב ספרי מורשת עבור יחידות צבאיות רבות ובהן גדוד 101, עוצבת ברעם, חטיבת הנח"ל, חטיבת הצנחנים, חטיבת הגפן ויחידת מגלן. הספר "חצי הדרך לקהיר" מגולל את מסעו של גדוד 106 במלחמת יום הכיפורים אשר לחם בקרבות העזים במעבר הגידי, חצה את תעלת הסואץ והגיע עם תום המלחמה לנקודת הקילומטר ה-101 מקהיר.
לקראת ראש השנה תשע"א ראה אור ספרו של רגב "מעוז צור". ספר זה מביא תיאור מלא של קרב המעוזים במלחמת יום הכיפורים. הספר "מעוז צור" מושתת על מאות ראיונות שנערכו עם לוחמים ובני משפחותיהם. הספר מתאר בפירוט את מהלכי הקרב ואף את ההתמודדות של הלוחמים, המשפחות השכולות ופדויי השבי בשנים שאחרי המלחמה.
בחנוכה תשע"ט התפרסם ספרם של הדס ועופר רגב על תולדות חטיבת השריון 179, מהקמתה ערב מבצע קדש ועד ימינו. עיקרו של הספר עוסק בקרבות הבלימה מול הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים.
חיים אישיים

רגב נשוי לסופרת ומורת הדרך הדס רגב ירקוני. לבני הזוג ארבעה ילדים. המשפחה מתגוררת ביישוב כוכב יאיר. אחיו הבכור של עופר רגב הוא פרופ אלי ג'רבי  מאוניברסיטת תל אביב.  אחותו היא עורכת הדין והפעילה החברתית רונית עמיאל, שהייתה פרקליטת מחוז מרכז. שבין השאר, הובילה את התביעה במשפט משה קצב.
ספריו

ארבעים שנות פריחה, 1993.תולדות החברה להגנת הטבע.
יריד החלומות (בשיתוף אדריכל יורם רז) מפעלי חצי האי הירקוני 1932–1936.
טיול קטן בעיר גדולה - מסלולי טיול בתל אביב, הוצאת משרד הביטחון, 1997.
בולוואר - שדרות רוטשילד בתל אביב, (עם שולמית וידריך) הוצאת רמות, 1998.
אנשי שורשים - משפחת רוטמן, מחתרת ניל"י ורכישת אדמות השרון,(בשיתוף עם הדס רגב) 2003.
כזוהר הרקיע, חיי הטייסת זהרה לביטוב, (בשיתוף עם הדס רגב),הוצאת פורת, 2003.
הגשר אל ההר - תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים ,(בשיתוף עם הדס רגב-ירקוני), הוצאת פורת, 2003.
להתאהב בארץ ישראל - טיולים בעקבות סיפורי אהבה בארץ ישראל, הוצאת כנרת, 2005.
נסיך ירושלים - פרשת ההתנקשות ברוזן פולקה ברנדוט, הוצאת פורת, 2006.
לוחם חירות ירושלים - סיפור חייו של יהושע זטלר, (ערכה הדס רגב) 2007.
פלוגה, עלי בהר - פלוגה ח' של הפלמ"ח  בשיתוף מירה שחם גולן
בת קול ברוח - תפילה ישראלית, (בשיתוף עם הדס רגב-ירקוני) הוצאת פורת 2007
לא חוזרים עד שמבצעים - תולדות גדוד הצנחנים 890 בשיתוף הדס רגב-ירקוני
מאה מקומות שמורים - מסע באתרי השימור של ישראל - (לזכרו של יהודה דקל), הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2010. בשיתוף ד"ר מרדכי נאור
הזכות לעשות - תולדות גדוד 101 של חטיבת הצנחנים עם הדס רגב-ירקוני
מעוז צור - גדוד 68 של החטיבה הירושלמית וקרב המעוזים במלחמת יום הכיפורים.   (בשיתוף הדס רגב)
אחרי - מורשת חטיבת הצנחנים.
להתאהב בירושלים - טיולים בעקבות סיפורי אהבה בירושלים.
סמטת מזל אריה - סיפור חייו הסוערים של אריה שפק, ראש מינהל יפו בשנות החמישים.
סיפור מולדת - אתרי מורשת בארץ ישראל, הוצאת כנרת, זמורה ביתן, 2012.
חצי הדרך לקהיר - מסעו של גדוד 106 במהלך מלחמת יום הכיפורים.
איל דורון, הדס ועופר רגב, בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן, פורת הוצאה לאור, 2012.
הדס ועופר רגב, ראשונים תמיד אנחנו מורשת חטיבת הנח"ל, 2015
הדס ועופר רגב, מורשת החטיבה המרחבית 300 עוצבת ברעם
הדס ועופר רגב, ביחד מנצחים מורשת החטיבה הצפונית בגבול עזה, עוצבת הגפן
סא"ל דניאל שוקרון, בעריכת הדס ועופר רגב, מורשת חטיבה 16 (חטיבת ירושלים)
ד"ר עמוס שפריס בעריכת הדס ועופר רגב, מעשה שלא תם הדור השני בקיבוץ נען
ד"ר עמוס שפריס, ימים של שקט וסער, חליפת מכתבים בין ראשוני קיבוץ נען
הדס ועופר רגב, ראם - סיפורה של חטיבה, 2018
הדס ועופר רגב גדוד 931 של חטיבת הנח"ל
הדס ועופר רגב הרוח ששמה הוא גבעתי
לקריאה נוספת

עופר רגב, מושבות העלייה הראשונה כחברה שבטית, הח'אן, 2, תשס"ה 2005
הערות שוליים

↑  מדריך המדריכים והמרצים
↑  https://www.facebook.com/groups/421279552340640
↑  https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990038844950205171/NLI
↑  מירב קריסטל, נעשה ניגון של הלב, באתר ynet, 10 בספטמבר 2007
↑  אורלי גולדקלנג, "עומדת לפרוץ מלחמה, והתחמושת נעולה בבונקרים", באתר מקור ראשון, ‏20 בספטמבר 2018
↑  1https://web.archive.org/web/20200820050135/https://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_210.3.pdf=
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308920705171  PLWABN: 9811800397505606  BnF: cb150257890 (data)  GND: 1158481845  ISNI: 0000 0000 6663 3709  LCCN: no99060712  VIAF: 61829564   WorldCat (עם VIAF): 61829564 
עופר רגב מראיין את נעמי פולני ערב ט"ו באב בבית הפלמ״ח
מירי אלוני ועופר רגב - סמטה פלונית בתל אביב
סיאט רונדה

| --- | --- |

Seat Ronda
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  SEAT Málaga hatchback
 יצרן:  סיאט (סיאט ב- ספרדית: SEAT- Sociedad Española de Automóviles de Turismo)
 שנות ייצור:  1982–1986
 הרכבה:  ספרד ספרד
 מודל קודם:  SEAT Ritmo 
 מודל אחריו:  סיאט לאון, סיאט מלאגה 
 סיווג:  מכונית משפחתית קטנה
 אורך:  4,010 מ"מ
 רוחב:  1,650 מ"מ
 גובה:  1,360-1,400 מ"מ
 משקל:  995-1,135 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,448 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 1,197 סמ"ק המפיק 64 כ"ס (מנוע בנזין מתוצרת פיאט, יוצר בין השנים 1982-1984)  4 צילינדרים 1,461 סמ"ק המפיק 75 כ"ס (מנוע בנזין מתוצרת פיאט, יוצר בין השנים 1982-1984)  4 צילינדרים 1,592 סמ"ק המפיק 95 כ"ס (מנוע בנזין מתוצרת פיאט, יוצר בין השנים 1982-1984)  4 צילינדרים 1,995 סמ"ק המפיק 120 כ"ס (מנוע בנזין מתוצרת פיאט, יוצר בין השנים 1982-1984)  4 צילינדרים 1,193 סמ"ק המפיק 63 כ"ס (מנוע בנזין, מתוצרת פיאט, יוצר בין השנים 1984-1986)  4 צילינדרים 1,461 סמ"ק המפיק 86 כ"ס (מנוע בנזין,מתוצרת פיאט, יוצר בין השנים 1984-1986)  4 צילינדרים 1,714 סמ"ק המפיק 55 כ"ס (מנוע דיזל, מתוצרת פיאט, יוצר בין השנים 1982-1986)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  150 קמ"ש (מנוע בנזין 1,197 סמ"ק)  166 קמ"ש (מנוע בנזין 1,461 סמ"ק)  179 קמ"ש (מנוע בנזין 1,592 סמ"ק)  190 קמ"ש (מנוע בנזין 1,995 סמ"ק)  140 קמ"ש (מנוע דיזל 1,714 סמ"ק)
 
סיאט רונדה (בספרדית: SEAT Ronda) היא מכונית משפחתית קטנה, 5 דלתות הצ'בק מתוצרת יצרנית הרכב הספרדית סיאט אשר יוצרה בין השנים 1982–1986.
"סיאט רונדה"

יוצרו 177,869 יחידות.
5 נוסעים.
מכל דלק - 50 ליטר.
תא מטען: 370-1,250 סמ"ק.
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 16.3 שניות (מנוע בנזין 1,197 סמ"ק).
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 12.8 שניות (מנוע בנזין 1,461 סמ"ק).
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 11.5 שניות (מנוע בנזין 1,592 סמ"ק).
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 19.1 שניות (מנוע דיזל 1,714 סמ"ק).
דגמים

"63 L 1.2".
"85 GLX 1.5".
"Crono 2000 2.0".
"LD 1.7".
סוג מנועי "סיאט רונדה"

מנוע בנזין
מנוע דיזל
תצורות "סיאט רונדה"

5 דלתות - הצ'בק
סטיישן
טנדר
תמונות

"סיאט רונדה"
"סיאט רונדה"
"סיאט רונדה" דגם "GL 1.2", שנת 1985
"סיאט רונדה" דגם "GL 1.2", שנת 1985
"סיאט רונדה" דגם "Crono"
"סיאט רונדה"
"סיאט רונדה" - דגם סטיישן
"סיאט רונדה" דגם "Poker" - טנדר
"סיאט רונדה" דגם "Poker" - טנדר
ראו גם

סיאט
פיאט
סיאט 850
הערות שוליים

↑  "סיאט רונדה" - מפרט טכני ומידות automoto.it/catalogo/seat/ronda/ronda
↑  "סיאט רונדה" ranwhenparked.net/2013/01/21/the-custody-battle-for-the-ritmo-2
↑  סיאט רונדה L carfolio.com/specifications/models/car
↑  סיאט רונדה GLX carfolio.com/specifications/models/car
↑  "סיאט רונדה" Crono carfolio.com/specifications/models/car
↑  סיאט רונדה LD carfolio.com/specifications/models/car/?car=182402
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4576590
הקומפניון דה לה שנסון

הקומפניון דה לה שנסון (1965)
הקומפניון דה לה שנסון (בצרפתית: Les Compagnons de la chanson) הייתה חבורת זמר צרפתית שפעלה בצרפת במשך ארבעה עשורים (1941–1985) ופרסמה עשרות להיטים. הלהקה, שכללה גברים בלבד, הופיעה בישראל חמש פעמים, והשפיעה רבות על המוזיקה הישראלית בשנות החמישים והשישים, בין השאר על סגנון הלהקות הצבאיות, ובמיוחד על להקת התרנגולים. אחדים משיריה זכו בשנות ה-60 וה-70 לגרסאות עבריות.
הקמת הלהקה

הלהקה הוקמה ב-1941, בתחילת הכיבוש הגרמני בצרפת במלחמת העולם השנייה. תחילה נקראה הקבוצה "Les Compagnons de la Musique" (ידידי המוזיקה) ורק ב-1946 שינתה את שמה ל-"Les Compagnons de la chanson" (ידידי השיר).
ב-1941, בליון שהייתה תחת ממשל צבאי גרמני, הקים מנצח המקהלות הצעיר לואי לייבאר (Louis Liébard) חבורת זמר שהורכבה מצעירים בני משפחות "Compagnons de France" - גילדת בעלי מלאכה וקרא לחבורה "Les Compagnons de la Musique". חבורת הזמר הופיעה תחילה באזור מרכז צרפת והרפרטואר שלה כלל שירי עם. לייבאר היה מנצח מחמיר והקפיד על טכניקת השירה ועל משמעת אמנותית. פרד מלה (Fred Mella), בנו של מהגר איטלקי, הצטרף ללהקה ב-1943 כדי להתחמק מהגרמנים וקולו הייחודי הפך אותו במהרה לסולן הלהקה. במהלך שנותיה הראשונות של הלהקה לא היה הרכבה יציב וחלק מחבריה עזבו את הלהקה עם סיום המלחמה.
ב-1944, ערכו את הופעותיהם הראשונות בפריז. באחת מההופעות, שהייתה חלק מקונצרט חגיגי שהוקדש לעובדי מסילת הברזל, השתתפה גם אדית פיאף, שהייתה כבר באותה עת כוכבת. היא התרשמה מהאיכות הקולית של הלהקה והחליטה לכוון אותם לרפרטואר מודרני יותר. בעת שחרור צרפת הצטרפו הקומפניון למקהלת תיאטרון הצבא הצרפתי ונעו בעקבות הכוחות הלוחמים של הארמייה הראשונה בפיקודו של ז'אן דה לטר (Jean de Lattre de Tassigny) שנלחמה עדיין בצפון צרפת. באותה עת הצטרפו שני חברים חדשים ללהקה וב-1946, לאחר שהמנצח לייבאר עזב את הקומפניון, הצטרף חבר נוסף וגובש ההרכב של תשעה גברים שהיה קבוע במשך שנותיה המוקדמות של הלהקה:
פרד מלה (Fred Mella)
ז'אן-לואי ז'ובר (Jean-Louis Jaubert)
גי בורגיניון (Guy Bourguignon)
מרק אראן (Marc Herrand)
ז'אן אלבר (Jean Albert)
ז'ו פרשון (Jo Frachon)
ז'ראר סבאט (Gérard Sabbat)
אובר לנסלו (Hubert Lancelot)
פול ביסונו (Paul Buissonneau)
ההצלחה

ההצלחה הגיעה ב-1946, בעת שהלהקה ליוותה את אדית פיאף באחד משיריה המפורסמים, "Les Trois Cloches" (שלושת הפעמונים), שנכתב על ידי ז'אן וילאר ז'יל (Jean Villard Gilles). התקליט נמכר במיליון עותקים והקומפניון הפכו במהירות ללהקה מוכרת ואהודה בצרפת. פיאף גם לקחה אותם למסע ההופעות שלה בניו יורק ואחר כך בחלקים נוספים בארצות הברית והם זכו להצלחה רבה במידה כזו שמסע ההופעות נמשך חמישה חודשים. ב-1948 הם שבו לארצות הברית, הפעם ללוס אנג'לס ולחוף המערבי ושוב זכו להצלחה גדולה. ב-1949, בעת שערכו מסע הופעות בקוויבק נישאו שניים מחברי הלהקה לנשים מקומיות. אחד מהם, פול ביסונו, השתקע בקוויבק ועזב את הלהקה ובמקומו הצטרף אחיו הצעיר של פרד מלה, רנה.
הלהקה החלה להופיע באולמות הגדולים של פריז והמשיכה לשתף פעולה עם אדית פיאף ולצאת למסעות הופעות מעבר לים. תקליטיהם זכו להצלחה וכל תקליט נמכר טוב יותר מקודמו. להיטיהם הגדולים בסוף שנות ה-40 היו "Céline", "Dans les prisons de Nantes" ו-"C'est pour ça", ו-"le Galérien" (ללחנו של לאו פול, אביו של מישל פולנרף) ב-1950. ב-1952 החליף ז'אן ברוסול את מארק אראן שעזב על מנת להיות הזמר המוביל בלהקה אחרת. כך זכתה הלהקה לחבר שהיה גם מחבר וגם מעבד מוזיקלי. בשנות החמישים חלק גדול מהרפרטואר של הקומפניון היה גרסאות כיסוי של להיטי התקופה, גם להיטים צרפתיים וגם זרים (בייחוד להיטים אמריקאים). בין השנים 1950 ו-1955 הופיעה הלהקה תשע פעמים במופע של אד סאליוון.
ב-1956 חל שינוי נוסף בהרכב הלהקה. ז'אן אלבר פרש במטרה לפתח קריירת סולו והחליף אותו ז'אן-פייר קלווה שהיה גיטריסט צעיר ובעל קול ערב. במהלך שנות החמישים הוציאה הלהקה להיטים נוספים וביניהם: "Lettre à Virginie", "le Violon de tante Estelle", "San Francisco", "Gondolier", "Guitares et tambourins", "Si tu vas à Rio" ו-"le Marchand de bonheur".
ב-1961 חגגו הקומפניון 20 שנה ליסוד הלהקה. במהלך שנים אלו יצרו חברי הלהקה, בינם ובין עצמם, חלוקת תפקידים, דבר שיצר עבורם מסגרת חיים מאורגנת והקל עליהם את ההתמודדות עם ההצלחה ועם שגרת מסעי ההופעות. כל חבר ראה עצמו כמחויב וכאחראי לתחום מסוים בחיי הלהקה. ז'ובר היה אחראי לחוזים וליחסי הציבור. בורגיניון להעמדה הבימתית, סאבה לכספים ולתאורה, רנה מלה לתלבושות, ברוסול לכתיבת השירים ולעיבוד המוזיקלי (לעיתים נעזר בקלווה בתחום ההלחנה) ולנסלו היה אחראי לתיעוד. כל הפרטים היו מתוכננים ומאומה לא הושאר ליד המקרה. חשיבות יתרה ניתנה לתחום החוזים הכספיים, לביטחון הכספים ולחלוקתם השווה בין חברי הלהקה. אופי התנהלות זה היה אחד מהגורמים החשובים שאפשרו ללהקה קריירה כה ארוכה.
עלייתם של הזרמים הפופולריים במוזיקה המערבית הקלה הפופ והרוקנ'רול לא פגעו בפופולריות של הלהקה והיא המשיכה להופיע בהצלחה רבה בצרפת ובכל רחבי העולם. ב-1964 הם הופיעו באולם אולימפיה בפריז במשך חמישה שבועות ואז פנו לברית המועצות, שם הופיעו ב-25 קונצרטים. משם המשיכו להופעות בישראל (היה זה ביקורם הרביעי בישראל) ולהופעות באפריקה, בקנדה ובארצות הברית. בשנים אלו נמכרו כ-500,000 תקליטים של הלהקה מדי שנה. בשנות השישים בלטו להיטיהם: "Verte campagne" ,"Roméo" ,"Un Mexicain" ,"la Chanson de Lara" ,"En écoutant mon coeur chanter" ו-"Quand la mer monte".
הקומפניון היו ביחסי ידידות עם הזמר והיוצר שארל אזנבור והוא כתב חלק מלהיטיהם דוגמת: "la Mamma", "Que c'est triste Venise" ו-"Sur ma vie". כמו כן, שיתף אזנבור פעולה עם ברוסול בכתיבת: "Roméo" ו-"Un Mexicain".
השנים האחרונות

באוקטובר 1969 יצאה הלהקה למסע הופעות נוסף ובמהלכו, ב-31 בדצמבר, נפטר חבר הלהקה גי בורגיניון. חברי הלהקה החליטו לא לצרף חבר חדש במקומו והמשיכו את פעילותם בהרכב של שמונה חברים. ב-1972 פרש מהחבורה ז'אן ברוסול. הוא המשיך לכתוב ללהקה חומר ובמקביל החל לעבוד עם אמנים אחרים כמו סשה דיסטל. הפעם צירפו אליהם הקומפניון חבר חדש בדמותו של מישל קאסה הצעיר שנגן במספר רב של כלים ועבד קודם לכן עם קלוד פרנסואה.
ההרכב המשיך בסיוריו העולמיים במהלך שנות ה-70. בשנים אלו הם ביצעו שירים של כותבים חדשים כמו הצמד ז'אן-קלוד מסולייה (Jean-Claude Massoulier) ואנדרה פופ (André Popp) ומישל מלה (Michel Mella) - בנו של פרד מלה חבר הלהקה. במקביל, המשיכו לבצע גרסאות כיסוי ללהיטים בינלאומיים כמו "la Marche de Sacco et Vanzetti" (על פי להיטה של ג'ואן באאז) ו-"Parle plus bas" על פי נעימת הנושא בסרט הסנדק. מבין השירים המקוריים שהוציאה הלהקה באותן שנים בולטים "Mouche", "On se quitte", ו-"On a déjà vu ça".
בראשית שנות ה-80, עם הגיעם ל-40 שנים לקיום הלהקה, החלו הקומפניון לחשוב על פרישה. הם הודיעו ב-1980 על מסע הופעות פרידה, אולם המסעות נמשכו עוד ועוד. לאחר הופעות ברחבי צרפת, בלגיה ושווייץ, עבר פרד מלה, ב-1982, ניתוח לב אך הלהקה לא פסקה מהופעותיה. ב-30 באוגוסט 1983 קיימו את המופע האחרון שלהם באולם אולימפיה בפריז, מופע בו נמכרו כל הכרטיסים מראש חמישה שבועות לפני המועד. באותה שנה ערכו את הופעותיהם האחרונות בארצות הברית, קנדה, מצרים וישראל. ב-15 במרץ 1985 קיימו קונצרט נוסף ואחרון של החבורה.
לאחר פרישתם מהופעות, עסקו חברי הלהקה בעיסוקים פרטיים ובתחביבים ורובם נמנעו מכל מגע עם עסקי המוזיקה והבידור. ב-1989 נפטר ז'אן פייר קלווה, ב-1992 ז'ו פרשון וב-1995 אובר לנסלו.
עם פרישתם השלימו הקומפניון מעל ל-40 שנות הופעה, 400 שירים ו-8,000 הופעות. בשנות קיומם היוו הקומפניון נדבך חשוב בתרבות הצרפתית. פרנסואה מיטראן, נשיא צרפת, ביקש ששירם "L'enfant aux cymbales" ינוגן בהלווייתו בינואר 1996.
השפעה על הזמר העברי

הקומפניון דה לה שנסון הופיעו מספר פעמים בישראל. בין היתר, בשנים 1957, 1959, 1963 ו-1968. להקת התרנגולים הוקמה בכוונה להיות הגרסה הישראלית של הלהקות הצרפתיות הקומפניון דה לה שנסון והפרר ז'אק.
השפעה על הזמר העברי > שירים עם נוסח עברי

"Le pacha", "חולשה של בת" - מילים ולחן: ז'אן קונסטנטין, נוסח עברי: דן אלמגור, ביצוע: להקת הנח"ל והתרנגולים
Au Printemps Tu Reviendras, "באביב את תשובי חזרה", מילים ולחן: שארל אזנבור, נוסח עברי: אבי קורן, ביצוע: צוות ההווי של הנח"ל
Si Tous Les Oiseaux, "אילו ציפורים", מילים: ז'אן ברוסול, לחן: ז'אן-פייר קלווה, נוסח עברי: נעמי שמר, ביצוע: להקת הנח"ל
Sarah, "שרה שרה", מילים ולחן: שארל אזנבור, נוסח עברי: יוסי גמזו, ביצוע: הגשש החיוור
הערות שוליים

↑  Filmography by TV series for Les Compagnons de la Chanson, באתר IMDb
↑  תמר אבידר, ה"קומפאניון" מאחורי הקלעים, מעריב, 12 במאי 1968
↑  תוכנית הרדיו "כל ההתחלות" עם שייקה לוי, רשת ג', 23 באוקטובר 2009 (18 דקות מתחילת התוכנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259818305171  ISNI: 0000 0001 2158 9596  LCCN: n91102977  MusicBrainz: 90e0ff46-74aa-48c2-b8de-919f2e6202e6  NKC: pna2007389561  SUDOC: 028051424  VIAF: 131478963   WorldCat (עם VIAF): 131478963
Dangerous Woman Tour

Dangerous Woman Tour, או בקיצור DWT, הוא סיבוב ההופעות השלישי של אריאנה גרנדה והשני הבין־לאומי שלה. סיבוב הופעות זה נועד לקדם את אלבומה השלישי, Dangerous Woman, והוא החל ב-3 בפברואר 2017.
הפיגוע

ב-22 במאי 2017 אירע פיגוע במנצ'סטר ארנה, עם תום הופעתה של גרנדה במקום, ובזמן יציאת הקהל מהאולם. בפיגוע נהרגו 22 איש ורבים אחרים נפצעו. גרנדה חוותה התקפי חרדה רבים בעקבות הפיגוע וביטלה את שבע ההופעות הבאות שהיו אמורות להתקיים במסגרת סיבוב ההופעות. גרנדה ארגנה מופע צדקה תחת השם "One Love Manchester", אשר הצליח לגייס למעלה מ-17 מיליון יורו.
לאחר מכן, המשיכה גרנדה בסיבוב ההופעות עד לסיומו ב-21 בספטמבר 2017.
רווחים

סיבוב ההופעות כלל 77 הופעות והוא הכניס לגרנדה רווח של 71 מיליון דולר (וב-2019 כ-74 מיליון דולר).
הערות שוליים

↑  Consumer Price Index, 1800- | Federal Reserve Bank of Minneapolis, www.minneapolisfed.org
↑  Ariana Grande's Dangerous Woman Tour Earns $71 Million, Billboard, ‏2017-11-29
| אריאנה גרנדה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • הופעות חיות • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • הופעות חיות • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| אלבומי אולפן | Yours Truly • My Everything • Dangerous Woman • Sweetener • Thank U, Next • Positions • Eternal Sunshine |  |
| אלבומי הופעה | K Bye for Now (SWT Live) |  |
| אלבומים אחרים | The Remix • The Best |  |
| מיני-אלבומים | Christmas Kisses • Christmas & Chill |  |
| סיבובי הופעות | The Listening Sessions • The Honeymoon Tour • Dangerous Woman Tour • Sweetener World Tour |  |
| סיבובי הופעות שיווקיים | The Sweetener Sessions |  |
| טלוויזיה | One Love Manchester • Ariana Grande at the BBC • Ariana Grande: Dangerous Woman Diaries • Ariana Grande: Excuse Me, I Love You |  |
| ערכים קשורים | פרנקי גרנדה (אח חורג) • הפיגוע במנצ'סטר ארנה |  |
| אריאנה גרנדה – שירים |
| --- | --- | --- |
| Yours Truly | "Baby I" • "Right There" • "The Way" • "Almost Is Never Enough" • "Popular Song" |  |
| Christmas Kisses | "Last Christmas" • "Love Is Everything" • "Snow in California" • "Santa Baby" • "Santa Tell Me" |  |
| My Everything | "Problem" • "One Last Time" • "Break Free" • "Best Mistake" • "Love Me Harder" • "Bang Bang" |  |
| Dangerous Woman | "Dangerous Woman" • "Be Alright" • "Into You" • "Side to Side" • "Let Me Love You" • "Greedy" • "Everyday" • "Focus" |  |
| Sweetener | "The Light Is Coming" • "R.E.M" • "God Is a Woman" • "Sweetener" • "Everytime" • "Breathin" • "No Tears Left to Cry" • "Goodnight n Go" • "Pete Davidson" • "Get Well Soon" |  |
| Thank U, Next | "Imagine" • "Needy" • "NASA" • "Bloodline" • "Bad Idea" • "Ghostin" • "In My Head" • "7 Rings" • "Thank U, Next" • "Break Up with Your Girlfriend, I'm Bored" • "Monopoly" |  |
| Positions | "Shut Up" • "34+35" • "Positions" • "Motive" • "Just Like Magic" • "Off the Table" • "Safety Net" • "POV" |  |
| Eternal Sunshine | "Yes, And?" • "We Can't Be Friends (Wait for Your Love)" • "Bye" |  |
| השתתפות בשירים | "Popular Song" • "All My Love" • "Research" • "Adore" • "Boys Like You" • "Over and Over Again" • "My Favorite Part" • "Faith" • "Heatstroke" • "Dance to This" • "Bed" • "Rule the World" • "Good as Hell (Remix)" • "Time" • "Oh Santa! (Remix)" • "Met Him Last Night" • "Save Your Tears (Remix)" • "It Was a... (Masked Christmas)" |  |
| סינגלים אחרים | "Put Your Hearts Up" • "E Più Ti Penso" • "Beauty and the Beast" • "Somewhere Over the Rainbow" • "Earth" • "Boyfriend" • "Don't Call Me Angel" • "Stuck with U" • "Rain on Me" • "Santa, Can't You Hear Me" • "Die for You (Remix)" |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2016: 5 Seconds of Summer - ‏ Sounds Live Feels Live World Tour | פרס בחירת הנוער לסיבוב ההופעות הנבחר של הקיץ  2017 | 2018: הארי סטיילס - Harry Styles: Live on Tour |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e51634d3-a428-4623-9ebf-a434b694ac2f 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Everyone's Getting Involved: A Tribute to Talking Heads' Stop Making Sense

Everyone's Getting Involved: A Tribute to Talking Heads' Stop Making Sense הוא אלבום מחווה ללהקת רוק אמריקאית Talking Heads. האלבום יצא לאור ב-17 במאי 2024, על ידי חברת התקליטים A24. זהו אלבום מחווה לסרט המופע שלהם משנת 1984, אשר ביים ג'ונתן דמי, "Stop Making Sense", ואלבום ההופעה החיה באותו השם. אלבום המחווה, שנעשה לרגל חגיגות ה-40 של הסרט והאלבום, כולל עטיפות של שש עשרה הרצועות של Stop Making Sense בביצוע של מוזיקאים כולל מיילי סיירוס, לורד ופאראמור.