stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיץ (סרט, 1930)
ביקורות

Motion Picture News (1 בפברואר 1930): "פשוט גדול. ועדיין הם באים! הצעיר הזה, בשם וולט דיסני, עוזר לספק לאומה שלמה עומס מתמיד של צחוקים. הסרט קיץ סדרת סימפוניות טיפשיות מוסיף עוד אחד לרשימה ארוכה של קטעים מענגים של הומור מצויר. האנימציה של אב אייוורקס היא חכמה בקיצוניות. הוא מקבל את הסיטואציות המגוחכות ביותר מהדמויות שלו, שעם המוזיקה הנוספת המתוזמנת והנבחרה כהלכה, הופכות את הגלגלת האחת הזו בדיוק למה שהיא."
וראייטי (26 בפברואר 1930): "טוב בכל מקום. יצירת דיסני בסדרת סימפוניות טיפשיות. התנגדות אחת היא שהיא דומה יותר מדי למהדורה קודמת של אותה יצרנית בשם זמן אביב. בשתי היצירות מציינים רוחות מזג אוויר באמצעות חרקים, צמחים מזנקים ומתעוותים, ובאופן דומה. עם זאת, יש לו את הצחוקים שלו. התפיסה של זחלים ופרפרים כדי לבטא את החופש של הקיץ המוזיקלי נושא צחוקים משלו, שהם בעצם רוח ההנפשה הנוכחית. העיבוד המוזיקלי של קארל וו. סטלינג קליל, אוורירי וקצבי."
מדיה ביתית

הסרט הקצר הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
הערות שוליים

↑  "Corking Comedies Highlight Short Releases". Motion Picture News: 80. 1 בפברואר 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Talking Shorts". Variety: 24. 26 בפברואר 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
דומיניון (משחק קלפים)

| --- | --- |

משחק דומיניון בפסטיבל PAX 2011 בסיאטל.
 כללי
 תאריך הוצאה:  2008 
 סוגה:  משחק קופסה 
 מספר שחקנים:  2-5
 פיתוח:  דונלד וקריניו 
 הוצאה לאור:  ריו גראנדה
 זמן למידת המשחק:  20 דקות
 זמן המשחק:  בין חצי שעה לשעה וחצי
 מיומנות:  קלפים
 אתר רשמי
 
דומיניון הוא משחק קלפים שנוצר על ידי דונלד וקריניו, ומופץ על ידי החברה ריו גראנדה משחקים. 
המשחק הושק ב-2008 במהלך יריד המשחקים השנתי בעיר אסן שבגרמניה וזכה לתואר המשחק הטוב ביותר ביריד. המשחק זכה בפרסים נוספים במהלך השנה הראשונה ובעקבות הפופולריות של המשחק גם לחיקויים של המנגנון העיקרי בו - בניית חבילת קלפים (Deck building).
מהלך המשחק

דומיניון הוא משחק קלפים שבו כל שחקן בונה לעצמו את חבילת הקלפים תוך כדי משחק, ובאמצעות החבילה שנבנתה מנסה לצבור את מספר נקודות הניצחון הגבוה ביותר במועד סיום המשחק. ניתן לחלק את סוגי הקלפים במשחק למספר קבוצות:
קלפי ניצחון - קלפים השווים נקודות ניצחון, הנקודות נספרות בסוף המשחק, ובמהלכו הקלפים אינם פועלים.
קלפי קללה - קלפים בעלי ערך שלילי של נקודות ניצחון.
קלפי אוצר - באמצעותם ניתן לרכוש קלפים אחרים במשחק.
קלפי פעולה - קלפים אשר ניתן להפיל אותם בשלב הפעולה ומבצעים פעולות מסוימות.
חלק מהקלפים עשויים לכלול מאפיינים נוספים. לדוגמה, קלף פעולה עשוי להיות מסוג התקפה על שחקנים אחרים, כגון הטלת חובה עליהם להוריד את מספר הקלפים שבידם או לקבל קלף קללה. מנגד קיימים קלפי פעולה מסוג תגובה, שעשויים להגן בצורה מלאה או חלקית מהתקפות מסוימות.
כל תור מורכב מפעולה וקניה כאשר חלק מהקלפים במשחק מאפשר לבצע עוד פעולה, או עוד קניה. המשחק מגיע לסיום כשאחד משני תנאים מתקיים - אם נגמרות 3 חפיסות או שנגמרת חפיסת קלפי הניצחון הגבוהים (פרובינציות). בשלב זה כל שחקן סוכם את נקודות הניצחון שיש לו והשחקן עם הערך הגדול ביותר של קלפי ניצחון מנצח.
הערות שוליים

↑  FAIRPLAY ONLINE: Die beliebtesten Spiele der Spiel ’08 – die Top Ten der Scouts
דלתה

ערך זה עוסק בסוג שפך נהר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
תצלום של דלתת הנילוס, כפי שנראית מהחלל (צולם על ידי NASA)
משקעי חול ובוץ שהנהר סוחף בדרכו מצטברים בדלתה
תיאור סכמטי של הכוחות השונים הפועלים על הסחף בדלתה (העיגול השחור מייצג את הסחף)
דלתה או דלתא היא מישור סחף בשפך נהר שצורתו משולשת, צורה שדומה לאות היוונית דלתא (Δ), ומכאן שמה, ונערמים שם משקעי חול ובוץ שהנהר סחף בדרכו.
היווצרות הדלתה

דלתה נוצרת כאשר ישנה זרימה איטית מאוד של הנהר לים או לאגם. הסחף (המכיל בעיקר משקעים בעלי גרגירים דקיקים כמו חול, בוץ וטין) מצטבר, מקשה על זרימת הנהר לים, וגורם לו להתרחב לצדדים. דלתה יכולה להסתעף לזרועות רבות ולכסות שטח נרחב, ככל ששטחה גדל גם גדל עובי שכבותיה.
למעשה דלתה נוצרת בנהר כאשר הכמות הכוללת של חומרי הסחף שהנהר מביא לשפכו, גדולה מקצב השקיעה של האזור.
אופי וצורת שקיעת הסחף בדלתה מושפעים מכמה כוחות, שפועלים בכיוונים שונים; כוח הכבידה, שמושך את הסחף לקרקעית הדלתה או הים ומסדר אותם בצורת אפיקים נרחבים, זרם הנהר, הדוחף את הסחף לכיוון אגן השפך שלו, וגורם לסחף להתאסף על הקרקעית בצורת קווים אלכסוניים לכיוון הים, וכוחות הגלים, הגאות והשפל, שבדרך כלל מנוגדים לכיוון הנהר. כתוצאה מהכוחות השונים והמנוגדים, שמופעלים על המשקעים באופן בלתי קבוע, שכבות הסחף של הדלתה לא יוצרות מבנה סדיר עם מאפיינים ברורים, כי אם מבנה רב שכבתי שרבדיו נוטים למספר צדדים שונים.
על צורתה החיצונית, גודלה והתפתחותה של הדלתה משפיעים, בין השאר, כמות המים בנהר, עוצמת הזרם שלו, היחס בין גובה אגן הניקוז של הנהר, בסיס הסחיפה שלו, וההפרשים בין גובה פני הים לעומת גובה היבשה (המשתנים לאורך הזמן).
סוגי דלתאות

אף על פי שאין שיטת מיון מוסכמת ויחידה של סוגי דלתאות, ישנם מספר קריטריונים כללים לסיווג הדלתה. קריטריונים אלה הם: קצב זרימת הנהר שיוצר אותה, סוג אגן המים שאליה הדלתה נשפכת, וצורת הדלתה יחסית לקו החוף.
הדלתאות של נהרות בעלי זרם איטי מאופיינות בחומר סחף דק מאוד, לעומת הדלתאות של נהרות בעלי זרם חזק, שמבחינה גאוגרפית, דומות יותר לשפכים של נהרות רגילים.
סוגי הדלתאות לפי אגן ניקוזן מתחלקים לדלתאות ימיות, הקלאסיות, דלתאות של אגמים, שהן קטנות בדרך כלל, ודלתאות קרחון.
מבחינת צורתן מתחלקות הדלתאות ל: דלתה ישרה, שכמעט יוצרת קו ישיר עם החוף, דלתה מוארכת, היוצרת צורה שדומה לרגל של עוף, דלתה כפופה קמורה, שהיא הדלתה ה"קלאסית" מבחינת צורתה, ודלתה כפופה קעורה.
האדם בדלתה

אופייה הפורה של אדמת הדלתה (כתוצאה מהזנה מתמדת של סחף), שפע המים בה, וההשקיה החקלאית הקלה האפשרית בתוך אדמותיה, גרמו כבר מימי קדם להתיישבות בני אדם בתחומיה. ההשפעה האנושית על הדלתה כוללת, חוץ מחקלאות והתיישבות, גם שינויים הנדסיים בתחומיה לתועלת האדם. השינויים כוללים בין השאר: העמקת אפיקים, בניית סוללות, העלאת פני הקרקע בדלתה, חיזוק וניקוז האיים בין הדלתאות, ושיקוע סחף הנהר. בכלל הדלתאות ברחבי העולם מתגוררים כ-500 מיליון איש.
עם זאת ישנן בעיות טיפוסיות להתיישבות האנושית בדלתאות כתוצאה ממאפייניהן הגאוגרפיים המיוחדים. הבעיות כוללות:
קושי בתחבורה בתוך אזור הדלתה - ריבוי הפלגים השרטונים והעיקומים החדים מקשים על תנועת כלי שיט בתוך אפיקי הדלתה. רדידות המים לרוב לא מאפשרת לספינות גדולות לעבור בתוכה.
השפעות של גאות ושפל - בתקופות הגאות ישנם לרוב שיטפונות על חלקי היבשה שבין פלגי הדלתה, מה שגורם לסיכון חיי אדם, קושי בבניין יציב, ואובדן כלכלי. בתקופת השפל נוצרות באזור הדלתה ביצות, שגם מקשות על המעבר, וגם יכולות לשמש כקנים ליתושים ומזיקים אחרים המעבירים מחלות לבני האדם, לגידולים, ולמשק החי.
ערבוב מי הים המלוחים עם המים המתוקים של הנהר.
הצפה בשל שקיעת דלתאות. השקיעה מתרחשת בשל מגוון גורמים כמו בניין סכרים במעלה הנחל, שאיבת מי תהום, דחיסת הקרקע, והפקת מחצבים כמו גז.
רשימת נהרות עם דלתאות גדולות

הדלתה המפורסמת ביותר היא הדלתא של הנילוס, והמושג דלתה נלקח ממנה, כיוון שכבר מימי קדם הבחינו בתווים המאוד דומים של שפך נהר הנילוס לאות היוונית דלתא (Δ).
נהרות אחרים עם דלתות מפורסמות הם:
גנגס/בראהמאפוטרה
ניז'ר
מיסיסיפי
אמזונאס
אורינוקו
ריין
רון
דנובה
מקונג
פרנה
אברו
אוקבנגו
קולורדו
לקריאה נוספת

פרופסור משה ברור, "דלתה", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 6), הוצאת יבנה, תשס"א
סוגי הדלתאות השונים
דרו ניקולס

| --- | --- |

ניקולס במדי אפס פילזן
 לידה:  17 במאי 1981 (בן 43) ניו יורק שבניו יורק
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.93 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת מרילנד
 דראפט:  לא נבחר, 2003
 קבוצות כשחקן
 2003–2004 2004–2005 2005 2005–2006 2006–2008 2008–2011 2011–2012 2012:  פבריאנו   ליבורנו   קאחה לבורל ויטוריה   בנטון טרוויזו   אפס פילזן   פנאתינייקוס   אולימפיה מילאנו צסק"א מוסקבה
 הישגים כשחקן
 2 זכיות באליפות היורוליג (2009, 2011)   3 זכיות באליפות הליגה היוונית (2009–2011)   זכייה באליפות הליגה האיטלקית (2006)   זכייה באליפות ליגת המכללות (2002)
אנדרו "דרו" לורנס ניקולס (אנגלית: Andrew "Drew" Lawrence Nicholas; נולד ב-17 במאי 1981 בהמפסטד, ניו יורק, ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.93 מטר.
קריירה

ניקולס החל לשחק כדורסל בקבוצת בית ספרו, לונג איילנד לות'רן, ולאחר סיום לימודיו התיכוניים שיחק עבור אוניברסיטת מרילנד במשך ארבע עונות. במדי מרילנד נבחר לחמישייה השנייה של הקונפרנס האטלנטי, 2000. לאחר זמן של ארבע עונות, נרשם לדראפט ה-USBL ונבחר בבחירה מספר 59 על ידי הטקסס רימרוקרס. למרות בחירתו, ניקולס לא נכלל בסגלה ופתח בקריירה אירופית, לאחר ששיחק שלוש שנים באיטליה, למעט חודשיים בטאו ויטוריה. לאחר מכן, עבר לשורותיה של אפס פילזן. בעונת 2006/07 העמיד ממוצעים של כ-14 נקודות וכ-5 אסיסטים שהכתירו אותו למלך הסלים של היורוליג.
ב-24 ביוני 2008 חתם בפנאתינייקוס,
ולבש את מדייה במשך שלוש עונות. השנים בקבוצת הפאר היוונית הקנו לו מעמד של כוכב בקנה מידה אירופי, עימה זכה בשתי אליפויות אירופה (2009,2011), שלוש אליפויות יוון (2009-2011), ובגביע היווני (2009).
ב-16 ביולי 2011, סיים את דרכו המוצלחת בפאו, והצטרף לאולימפיה מילאנו.
ב-13 ביולי 2012, חתם ניקולס לעונה אחת בשורות צסק"א מוסקבה הרוסית.
ב-14 ביולי 2013 הודיע על פרישה ממשחק.
הערות שוליים

↑  מלך הסלים של היורוליג סיכם לשנתיים בפנאתינייקוס
↑  ניקולאס במילאנו
↑  "באטיסט עובר לפנרבחצ'ה, דרו ניקולאס לצסק"א", מאתר ONE, מיום 13 ביולי 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קיימן בראק

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  19°42′50″N 79°48′30″W﻿ / ﻿19.713888888889°N 79.808333333333°W﻿ / 19.713888888889; -79.808333333333
 שטח:  38 קילומטר רבוע
 אורך:  19 קילומטר
 רוחב:  2 קילומטר
 גובה מרבי:  The Bluff
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  2,098 (2010)
 אזור זמן:  UTC-5
  (למפת הקריביים מוגדלת) קיימן בראק(למפת הקריביים רגילה) קיימן בראק
 
מיקום קיימן
קיימן בראק (באנגלית: Cayman Brac) הוא אי בצפון מזרח איי קיימן שבים הקריבי.
האי ממוקם 143 ק"מ צפונית מזרחית לאי גראנד קיימן (הגדול באיי קיימן).
באי מתגוררים כ-2,100 תושבים (נכון ל-2010).
גאוגרפיה

אורכו של האי 19 ק"מ ורוחבו הממוצע 2 ק"מ. שטחו של האי כ-38 קמ"ר. פני האי גבוהים משני איי קיימן האחרים. במרכז האי גבעת אבן גיר, שמדרונותיה מתונים, וגובהה המרבי 43 מטרים מעל פני הים.
האי קרוי על שם גבעה זו - "בראק" בגאלית היא "סלע בולט".
היסטוריה

האי קיימן בראק, כמו גם האי הסמוך קיימן הקטן, התגלו על ידי כריסטופר קולומבוס במהלך מסעו הרביעי והאחרון, בשנת 1503, בעקבות רוחות עזות אשר סחפו את ספינתו מנתיבה המתוכנן. הספינה, שהפליגה מהיספניולה לפנמה נסחפה והגיעה לאיי קיימן. קולומבוס קרא לאיים בשם "לאס טורטוגס" ("Las Tortugas") בשל מספר הצבים הרב שראה על חופי האי.
בשנת 1585 הגיע אל האי סר פרנסיס דרייק אשר קרא לאי בשם "קיימנס" (מילה בשפת הקריב שמשמעה תמסח) וזאת בשל מספר רב של איגואנות שראה על האי ואשר זוהו בטעות כתמסחים.
במהלך המאה ה-16 וה-17 שימשו האיים כאתר עצירה לשודדי ים אשר נהגו להשתמש במימי בארות האי, ולצוד בו מזון.
כלכלה

עיקר כלכלת האי מתבססת כיום על התיירות. האי מרכז צלילה פופולרי, וסביבו אתרי צלילה רבים ובהם אתר טביעה של פריגטה רוסית מסוג קוני אשר הועברה לצי הקובני, בשנת 1984, ובשנת 1996 נרכשה על ידי ממשלת איי קיימן ובספטמבר באותה שנה הוטבעה בסמוך לאי על מנת לשמש כאתר תיירות. ספינה זו ייחודית בכך שהיא הספינה הסובייטית היחידה אשר ניתן להגיע אליה בצלילת חופים. באי מסלולי הליכה לתיירים וכן אתרי טיפוס מצוקים. כמו כן משמש האי לתיירות דיג.
השכלה

באי פועלים שני בתי ספר יסודיים, ובית ספר תיכוני אחד.
גלריה

"מערת העטלפים" שבאי
חוף רחצה באי
אלמוגים בשונית לחופי האי
החוף הדרומי מזרחי של האי
הערות שוליים

↑  About the Island. itsyourstoexplore.com
↑  נתונים גאוגרפיים של קיימן בראק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539199205171  VIAF: 315130678   WorldCat (עם VIAF): 315130678
קיץ בלה גולט

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  פריד בוגדיר 
 תסריט:  פריד בוגדיר, נורי בוזיד 
 עריכה:  אנדריי דבנטורה 
 שחקנים ראשיים:  ג'מיל ראטיב מוסטפא עדואני גיא נטף איבו סלרנו מישל בוז'נה קלאודיה קרדינלה סוניה מאנקי אווה כהן-ג'ונת'ן שרה פאריינטה קייס בן מסעוד מוחמד דריס
 מוזיקה:  ז'אן מארי סניה
 צילום:  רוברט אלעזרקי 
 מדינה:  צרפת, תוניסיה, בלגיה 
 חברה מפיצה:  Les Films du Losange, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ברלין פברואר 1996 ישראל 2017
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית, ערבית, צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קיץ בלה גולט (בצרפתית: Un été à La Goulette, בערבית: صيف حلق الوادي) הוא סרט קומדיה דרמטית תוניסאי-צרפתי-בלגי, שבוים על ידי פריד בוגדיר ונכתב על ידיו יחד עם נורי בוזיד. הסרט מתרחש בלה גולט זמן קצר לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, ומספר על מרים, טינה וז’יז’י בנות ה-17 העסוקות בבעיותיהן הפרטיות.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-46 שהתקיים בפברואר 1996. בישראל הסרט הוקרן בסינמטק ירושלים במסגרת "מחווה לסרטי נחשון" בשנת 2017. שפות הסרט הן צרפתית, ערבית ואיטלקית ואורכו כ-100 דקות.
תקציר העלילה

יוסוף הוא מוסלמי העובד בחברת הרכבות התוניסאית ומתגורר בלה גולט, עיירת חוף קטנה ליד עיר הבירה תוניס. שני חבריו הטובים הם ז'וז'ו היהודי, מוכר הבוריקה, וג'וזפה הקתולי המתפרנס מדיג. שלושת החברים מתגוררים באותו בניין.
עלילת הסרט מתרחשת בקיץ 1967, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, אך הידיעות מהחזית הישראלית-מצרית אינן מערערות את היחסים בין שלושת החברים. האווירה בלה גולט שלווה. במשך דורות חיו מוסלמים, יהודים ונוצרים זה לצד זה בשלום.
מרים, בתו של יוסוף, טינה, בתו של ז'וז'ו, וג'יג'י, בתו של ג'וזפה, גדלו יחד. הן בנות שבע עשרה ועסוקות בענייניהן הפרטיים. חאג' בז'י, בעל הבית בו מתגוררות המשפחות, מעוניין במרים, בתו של יוסוף.
שחקנים ודמויות

ג'מיל ראטיב - חג'יי בג'י
מוסטפא עדואני - יוסוף הערבי
גיא נטף - ז’וז’ו היהודי
איבו סלרנו - ג’וזפה הקתולי
מישל בוז'נה - TSF
קלאודיה קרדינלה - בתפקיד עצמה
סוניה מאנקי - מרים
אווה כהן-ג'ונת'ן - טינה
שרה פאריינטה - ז’יז’י
קייס בן מסעוד - צ'וצ'ו
מוחמד דריס - מירו
ביקורות

בספר היעץ "Lexikon des internationalen Films", נכתב "הסרט מציג בצורה קומית סובלנות והבנה של מחסומים דתיים שעדיין לא ניתן להתגבר עליהם.".
הערות שוליים

↑  תוכניית פסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין 1996, באתר "פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין"
↑  מחווה לסרטי נחשון, באתר "סינמטק ירושלים"
↑  קיץ בלה גולט, באתר "האוזן השלישית"
↑  Ein Sommer in La Goulette,  באתר "Lexikon des internationalen Films"
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1

| --- | --- |

כרזת החלק הראשון של הסרט
 מבוסס על:  שחר מפציע 
 בימוי:  ביל קונדון
 הופק בידי:  ויק גודפרי קארן רוזנפלד סטפני מאייר
 תסריט:  ספר סטפני מאייר תסריט מליסה רוזנברג
 עריכה:  וירג'יניה כץ 
 שחקנים ראשיים:  קריסטן סטיוארט   רוברט פטינסון טיילור לאוטנר
 מוזיקה:  קארטר בורוול
 צילום:  גיירמו נבארו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Maverick Films, Summit Entertainment 
 חברה מפיצה:  Summit Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בנובמבר 2011 (בכורה עולמית) 17 בנובמבר 2011 (בישראל)
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט ערפדים, סרט פנטזיה, סרט נעורים, סרט אנשי זאב 
 תקציב:  120 מיליון דולר
 הכנסות:  712,171,856 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   breakingdawn
 סרט קודם:  דמדומים 3: ליקוי חמה
 סרט הבא:  דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכרזה הראשונה של החלק הראשון של הסרט
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1 (באנגלית: The Twilight Saga: Breaking Dawn – Part 1) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 2011 בבימויו של ביל קונדון המבוסס על הספר הרביעי והאחרון בסדרה "דמדומים", מאת סטפני מאייר. זהו הראשון מתוך שני סרטים המהווים את העיבוד הקולנועי לספר הרביעי בסדרת הספרים דמדומים. התסריט נכתב על ידי מליסה רוזנברג, שכתבה את כל תסריטי הסרטים בסדרה. בסרטים מככבים קריסטן סטיוארט, רוברט פטינסון, וטיילור לאוטנר.
הטריילר הרשמי הראשון של שני החלקים יצא לאקרנים ב-15 ביוני 2011. הקרנת הבכורה העולמית של החלק הראשון התקיימה ב-18 בנובמבר 2011 (ובישראל ב-17 בנובמבר). הסרט יצא לאור לראשונה ל-DVD ב-11 בפברואר 2012 בארצות הברית. הסרט גרף מעל 712 מיליון דולר ברחבי עולם.
בנובמבר 2012 יצא לאקרנים החלק השני של עיבוד קולנועי זה.
עלילת הסרט

אדוארד קאלן (רוברט פטינסון) ובלה סוואן (קריסטן סטיוארט) מתחתנים, השניים נוסעים לירח דבש באי אסמה - אי שקנה קארלייל לאשתו, אסמה. במהלך ירח הדבש מקיימים בני הזוג יחסי מין, אדוארד ובלה ממשיכים את ירח הדבש בטיולים על האי אך ירח הדבש נקטע כאשר בלה חשה לפתע ברע ומגלה שהיא בהריון.
התינוקת שנמצאת בבטנה, רנסמיי (מקנזי פוי), היא חצי ערפדית הפוגעת בבלה דרך פנים גופה. היא מרסקת לה צלע ושותה את דמה. בשל המצב ההולך ומחמיר, קיים סיכון שבלה עלולה למות, עוד לפני שהתינוקת תיוולד. בלה מחליטה שלא להודיע להוריה על ההריון, שמא יתחילו לדאוג. לכן, בלה, אדוארד, רוזלי (העוזרת לבלה להגן על רנסמיי) ויתר משפחת קאלן מסתגרים בביתם בלב היער.
בינתיים, ראש שבט אנשי הזאב, סאם, מתכנן לתקוף את הבית ולהוציא את התינוקת מבטנה של בלה ולהרוג אותה, מכיוון שהם חושבים שהיא מהווה סכנה לבני האדם. ג'ייקוב (טיילור לאוטנר) מבין שביצוע משימה זו כרוך בהריגתה של בלה, והוא מתנגד לתוכנית, ומחליט ללכת אל בית משפחת קאלן ולסייע להם במאבק נגד ראש השבט. בסופו של דבר, ג'ייקוב מחליט לעשות עסקה עם ראש השבט: הוא יקבל חזרה ללהקה שני אנשי זאב שברחו ובתמורה, ג'ייקוב יהרוג את רנסמי. סאם ושאר אנשי הזאב פותחים בפשיטה על הבית. בינתיים רנסמי כבר נולדה, ונראה כי בלה גוססת. הערפדים, שלא שתו דם אנושי כבר זמן רב, בקושי מצליחים להחזיק מעמד במלחמה כנגד אנשי הזאב.
ג'ייקוב פונה אל רנסמיי. כאשר הוא מביט בעיניה והיא מתבוננת בו בחזרה, הוא לא יכול להרגה, מכיוון שהוא מטביע בה את חותמו, מה שמונע מאנשי הזאב מלפגוע בה והם נסוגים.
אדוארד מנסה נואשות להשיב את בלה לחיים. הוא מחדיר לה את הארס שלו, על מנת שתוכל להפוך לערפדית. הוא נושך אותה בכל גופה, אך לא מצליח להשיבה לחיים. הערפדים חושבים שהיא מתה, אלא שקארלייל מבין שלא כך הדבר; הם מצליחים לשמוע את קצב פעימות הלב שלה ומבינים שייתכן והצליחו להצילה. הם מחליפים לה בגדים ומנקים אותה מהדם.
לבסוף, בלה פוקחת עיניים אדומות; כלומר, היא ערפדית טירונית.
לאחר הקרדיטים נוספה סצנה ובה נראים ארו, קאיוס ומרקוס, ראשי הולטורי (סוג של "משפחת מלוכה" ערפדית) כאשר מדווחים להם על הפיכתה של בלה לערפדית. ארו ממלמל כי עדיין מאבקו נגד משפחת קאלן לא תם כי הוא רוצה לצרף לחיל המשמר את אדוארד, אליס ובלה.
הדמויות וצוות השחקנים > הדמויות הראשיות

בלה קאלן (קריסטן סטיוארט)
אדוארד קאלן (רוברט פטינסון)
ג'ייקוב בלאק (טיילור לאוטנר)
הדמויות וצוות השחקנים > דמויות המשנה

| --- | --- |
 אליס קאלן (אשלי גרין)  רוזלי הייל (ניקי ריד)  אמט קאלן (קלן לוץ)  ג'ספר הייל (ג'קסון ראת'בון)  קארלייל קאלן (פיטר פצ'ינלי)  אסמה קאלן (אליזבת ריזר)  ג'יין (דקוטה פנינג)  קאיוס (ג'יימי קמפבל באוור)  ארו (מייקל שין)  ג'סיקה סטנלי (אנה קנדריק)  צ'ארלי סוואן (בילי בורק)  רנה דוויר (שרה קלארק)  פיל דוויר  ולדימיר (נואל פישר):  מרקוס (כריסטופר היירדל)  אנג'לה וובר (כריסטיאן סראטוס)  סת' קלירווטר (בובו סטיוארט)  ליאה קלירווטר (ג'וליה ג'ונס)  מייק ניוטון (מייקל וולש)  אריק יורקי (ג'סטין צ'ון)  פול (אלכס מראז)  אמילי (טינסל קורי)  אמברי קול (קיווה גורדון)  סאם יולי (צ'סקה ספנסר)  קוויל אטרה (טייסון הוסמאן)  בילי בלאק (גיל ברמינגהם)  בנג'מין (רמי מאלק)  כרמן (מיה מאסטרו)
הפקה

חברת ההפקות Summit Entertainment הכריזה בנובמבר 2008 כי רכשה את הזכויות להפקת העיבוד הקולנועי לספרה הרביעי של סטפני מאייר בסדרת הספרים "דמדומים".
ב-9 בספטמבר 2011, יצא לאור הטריילר הרשמי לסרט, בו נראים חלקים מן החתונה, יחסי המין, והמלחמות בין אנשי הזאב לערפדים, ולבסוף ישנו מבוא לתחילת סצנת הלידה של בלה.
התקפי אפילפסיה של הצופים

במהלך הצפייה בסצנת הלידה של בלה בבית הקולנוע לקה אדם מקליפורניה בהתקף אפילפסיה חמור שבעקבותיו כמעט ומת.
לאחר מספר ימים, אדם ביוטה לקה גם הוא בהתקף אפילפסיה בעקבות אותה סצנה.
רופאים בארצות הברית שהתראיינו בנושא, הצביעו על האפשרות ששילוב הצבעים אדום לבן ושחור שהופיעו בסרט כשהם מהבהבים הם שיכולים לגרום להתקף אפילפסיה.
מסיבה זו, כל אדם שצפה בסרט קיבל אזהרה לכך שעלולה להיגרם אפילפסיה מהסרט, ואדם שהיו לו התקפי אפילפסיה בעבר הומלץ לא לצפות בסרט.
ראו גם

דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2
קמפו די פיורי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 קואורדינטות:  41°53′44″N 12°28′19″E﻿ / ﻿41.89566377508°N 12.472046538447°E﻿ / 41.89566377508; 12.472046538447
  (למפת רומא מוגדלת) קמפו די פיורי(למפת רומא רגילה) קמפו די פיורי
 
קמפו די פיורי. במרכז, אנדרטת ג'ורדנו ברונו.
קמפו די פיורי (באיטלקית: Campo de' Fiori) היא כיכר מלבנית בקרבת פיאצה נאבונה במרכז רומא שבאיטליה.
משמעות שם הכיכר היא "שדה הפרחים" – תזכורת להיות שטח זה שדה פתוח בימי הביניים (ולא, כפי שיש הטוענים – על שמה של "פלורה" אהובתו של פומפיוס שלא ברור אם חיה במציאות או מדובר בדמות ספרותית).
לוח הברזל לזכר המקום בו נשרפו ספרי תלמוד בזמן האינקוויזיציה
היסטוריה

ברומא העתיקה היה אזור זה שטח פתוח בין תיאטרון פומפיוס ונהר הטיבר – שטח שהוצף על ידי השיטפונות של הנהר באופן תדיר.
שטח זה נשאר שדה פתוח המכוסה עשב עד אמצע המאה ה-15. האפיפיור בוניפקיוס התשיעי בנה את כנסיית סנטה בריג'ידה במקום בו עומד כיום ארמון פארנזה. בשנת 1456 הורה האפיפיור קליקסטוס השלישי על ריצוף הכיכר, כחלק מתוכניתו לשיפור האזור. בעקבות בניית הכיכר נבנו הארמון של משפחת אורסיני ובהמשך הפאלאצו דלה קנצ'לרייה.
מבנה הכיכר השתנה במהלך השנים, עם הריסת ובניית בתים, אולם הכיכר עצמה נותרה מוקד מסחרי, וסביבה רחובות מסחריים כגון רחוב עושי הקשתות ("Via dei Balestrari"), רחוב הצורפים ("Via dei Baullari"), רחוב עושי הכובעים ("Via dei Cappellari"), רחוב עושי המפתחות ("Via dei Baullari") ורחוב החייטים ("Via dei Giubbonari").
האפיפיור סיקסטוס הרביעי בנה שני רחובות ראשיים המובילים לכיכר – ויה פלוריאה ("Via Florea") וויה פלגרינו ("Via Pellegrino") והכיכר הפכה לכיכר מרכזית בעיר בהיותה בין הבזיליקה די סן ג'ובאני אין לטרנו לבין הוותיקן. בכיכר התנהל שוק סוסי פעמיים בשבוע (בימי שני ורביעי) ונבנו סביבה בתי מלון וחנויות.
במאה ה-16 שימשה הכיכר להוצאות להורג (כפי שניתן לראות מהשיטוט. בשנת 1553 הועלה על המוקד בכיכר זו גר שהיה נזיר פרנציסקני בשם קורנליו ממונטאלצ'ינו, וחמשה ימים אחר כך בוצעה שם שריפת התלמוד. בשנת 1600 הועלה שם על המוקד ג'ורדנו ברונו באשמת כפירה בנצרות, בעיקר בשל תמיכתו העקשנית במודל ההליוצנטרי באסטרונומיה בעקבות קופרניקוס.
בשנת 1858 נהרסו מבנים הגובלים בכיכר, והכיכר הוגדלה. מאז 1869 נערך בכיכר שוק פירות וירקות מדי יום.
בערבים הכיכר מרובת המסעדות היא אתר תיירותי פופולרי, ואתר בילוי לתושבי רומא.
הכיכר כיום

כיום, משעות הבוקר המוקדמות מתקיים בקאמפו די פיורי שוק הומה, בו מוכרים ירקות, פירות, ביגוד, כלי בית ופריטים נוספים. משעות הצהרים הכיכר משנה את אופיה, מסעדות, בתי קפה ובארים נפתחים, ומארחים תושבי רומא ותיירים.
אזכורים בתרבות

בשירו "קמפו די פיורי", מזכיר המשורר הפולני חתן פרס נובל לספרות צ'סלב מילוש את העלאתו של ג'ורדנו ברונו למוקד בהקשר של יחס ההמון למעשה נבלה. במקרה של מילוש מדובר על היחס הפולני לעצם קיומו של גטו ורשה.
קמפו די פיורי בשנת 1740, שירטוט של ג'וספה ואזי (Giuseppe Vasi)
רעידת האדמה במפרץ קליפורניה מקסיקו (2010)

| --- | --- |

 תאריך התרחשות:  4 באפריל 2010
 שעה:  15:40:42 שעון מקומי
 מגניטודה:  7.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 במדינות או באזורים:  אזור צפון מפרץ קליפורניה משני עברי גבול ארצות הברית-מקסיקו
 הרוגים:  2 במקסיקלי, מקסיקו
 קואורדינטות:  32°07′41″N 115°18′11″W﻿ / ﻿32.128°N 115.303°W﻿ / 32.128; -115.303
 he
 
רעידת האדמה במפרץ קליפורניה מקסיקו (ידועה גם בשם רעידת האדמה של חג הפסחא 2010, או רעידת האדמה בסיירה אל מאיור 2010), התרחשה ב-4 באפריל 2010, ביום הראשון של חג הפסחא והייתה בגודל של 7.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט. הרעידה התרחשה בשעה 15:40:42 שעון מקומי, האפיצנטר היה מערבית-דרומית-מערבית לגוודלופה ויקטוריה (אנ'), שבמפרץ קליפורניה, מקסיקו, ועומק המוקד היה כ-10 קילומטר. רוב הנזק התרחש בערים המקסיקנית והאמרקנית הסמוכות זו לזו משני עברי הגבול בין מקסיקו לארצות הברית: מקסיקלי וקלקסיקו, והיא הורגשה בכל רחבי מפרץ קליפורניה, דרום קליפורניה ואריזונה.
רעידת האדמה התרחשה על מישור העתק שלא היה ידוע עד התרחשותה, והצליחו למפות אותו בעזרת הרעידות העוקבות שהתרחשו על אותו מישור שבר של הרעידה העיקרית. בהמשך התבררו מיקומן של הרעידות המקדימות שהיו על אותו מישור שבר. השבר הזה נמצא בהרי צ'וּקָפַּה (אנ') ומתחת לדלתה של נהר הקולורדו. קו שבר זה נקרא שבר אינדיויסו, על שם העיירה הסמוכה אֶל-אינדיויסו. נצפה אזור התנזלוּת מדרום-מזרח לשבר אינדיויסו, התַּחוּם על ידי שבר "סרו פריטו" מצפ'-מזרח ושבר "לגונה סלדה" (אנ') מדר'-מערב. במהלך השעה שחלפה מהרעידה העיקרית, התרחשו 4 רעידות עוקבות במגניטודה הגדולה מ-5 בסולם לפי מומנט. במהלך 5 השעות שלאחר מכן, התרחשו עוד כ-85 רעידות עוקבות בגדלים שבין 3 ל-5.1. בסך הכל התרחשו בימים שלאחר הרעידה העיקרית מאות רעידות עוקבות.
הרעידה גבתה מעט מאד נפגעים בנפש, ביחס לגודלה - שני הרוגים במקסיקלי, מקסיקו מקריסת מבנים. לפחות 100 בני אדם נפצעו במקסיקלי ובפרבריה, ו-45 בדרום קליפורניה. שריפות מרובות נגרמו כתוצאה מקרע בקווי גז טבעי ומכלי פרופאן שניזוקו. נזק גדול למערכות ההשקיה התרחש, והשפיע קשות על למעלה מ-80,000 אקר של חקלאות בעמק מקסיקלי. מי תהום זרמו אל פני השטח שם, הציפו שדות ופגעו במאות קילומטרים של תעלות השקיה. גורדי שחקים בסן דייגו, המרוחקת כ-180 קילומטרים מהמוקד, התנועעו ורעדו, אך לא נגרם להם נזק. כן נגרמו נזקים למערכות מים וגז בעיר, לרבות בנמל התעופה הבינלאומי. הרעידה הורגשה במרכז העיר לוס אנג'לס וגם בפרבריה, למשל במתחם הדיסנילנד שבאנהיים. הרעידה יצרה סיישים גדולים בבריכת הדגים התת-קרקעית בחור השטן (אנ') שבפארק הלאומי עמק המוות שבקליפורניה. הרעידה הורגשה גם בפיניקס, אריזונה.