stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלקולם-ג'מאל וורנר
קריירה

כשהיה בן 12 הופיע לראשונה על מרקעי הטלוויזיה, בתפקיד אורח בסדרה "מאט יוסטון". בהמשך גילם מספר תפקידי אורח נוספים, בהם בסדרה "תהילה".
בשנת 1984 לוהק לסיטקום "משפחת קוסבי", בה גילם את דמותו של בנו של ד"ר קליף הקסטבל (ביל קוסבי), תיאו. וורנר גילם את התפקיד לאורך כל שמונה העונות בה שודרה הסדרה. בשנת 1986 היה מועמד לפרס אמי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית.
לאחר ירידת הסדרה ב-1992 גילם תפקידים שונים בקולנוע ובטלוויזיה, הבולטים שבהם בסדרות "מלקולם ואדי" (לצדו של אדי גריפין, 2000-1996) ו"ג'רמיה", (2004-2002). כן דיבב את דמות המפיק בסדרת הטלוויזיה "אוטובוס הקסמים" (1997-1994).
בשנת 1998 גילם את סטיבן בסרט הדרמה העצמאי "Restaurant" בכיכובו של אדריאן ברודי.
משנת 2004 עד שנת 2005 כיכב בסיטקום של רשת CBS, "תשתקו ותקשיבו" (אנ') בכיכובו של ג'ייסון אלכסנדר, שם גילם וורנר את ברני ווידמר, שחקן NFL לשעבר ומנחה תוכנית ספורט בהווה.
בשנת 2008 כיכב בסרט ההרפתקאות "המירוץ לזהב" בתפקיד: קורדייל.
בשנת 2016 גילם את שחקן הפוטבול לשעבר אל קאולינגס (אנ') בסדרה "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי" הסובבת את פרשת משפט הרצח של או. ג'יי. סימפסון וזו מהווה את העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה מבית FX "סיפור פשע אמריקאי".
בשנת 2017 גילם את מאט ווקר לצדה של קירה סדג'וויק בסדרת הפשע והמסתורין "עשרה ימים בוואלי" (אנ') של רשת ABC.
בשנת 2018 החל לשחק בעונה השנייה בסדרת הטלוויזיה "המתמחה" בתפקיד קבוע את איי.ג'יי אוסטין, מנתח לב מוערך בבית החולים.
קריירה > קריירה מוזיקלית

בתחילת שנות האלפיים, פתח וורנר גם בקריירה מוזיקלית. הוא משמש כסולן של הרכב הג'אז-פאנק "Miles Long", שהקליט בשנת 2003 את האלבום "The Miles Long Mixtape" וב-2007 את "Love & Other Social Issues". ב-2015 יצא אלבומם השלישי "Selfless" אשר הביא להם חשיפה משמעותית כאשר זכו בפרס גראמי לביצוע ה-R&B העממי הטוב ביותר. ב-2022 יצא אלבומם "Hiding In Plain View".
חיים אישיים

לוורנר הייתה מערכת יחסים עם השחקנית מישל דוריס תומאס, שגילמה את חברתו ג'סטין פיליפס ב"קוסבי", עד 1994 והיה ליד מיטתה כשנפטרה ממחלת הסרטן ב-1998.
משנת 1997 עד 2005, הוא היה במערכת יחסים עם השחקנית קארן מלינה וייט (אנ') במשך שבע שנים וחצי. וורנר גם יצא עם השחקנית רג'ינה קינג משנת 2011 עד מרץ 2013.
הוא נשוי ואב לבת, ולא חשף את שמו של אשתו או של ילדתו בפומבי מחשש לחדירה לפרטיות.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | This Old Man |   | סרט קצר במאי ומפיק |
| 1994 | צניחה חופשית (אנ') | טרי נאסיפ |  |
| 1998 | A Fare to Remember | ווינטר ואלן |  |
| 1998 | Restaurant | סטיבן |  |
| 2006 | The List | רנדי |  |
| 2008 | המרוץ לזהב (אנ') | קורדל |  |
| 2011 | King of the Underground | מלקולם |  |
| 2017 | Shot | ג'ונס |  |
| TBA | Christmas Kennel | שון |  |
יצחק קורן

יצחק קוֹרְן (11 במרץ 1911 – 22 ביוני 1994) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י והמערך, סגן שר האוצר, מזכיר תנועת המושבים ומזכ"ל תנועת העבודה הציונית.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות ופעילות הציבורית ברומניה

יצחק קוֹרְן (קאָרן) נולד בשנת 1911 בקישינב בחבל בסרביה שברוסיה לשרה ואברהם קורן. כילד וכנער התחנך בשילוב בין המסורת היהודית לבין חינוך חילוני. בסיום בית הספר היסודי למד בגימנסיה העברית "מגן דוד" ולמד בה תורה מפי הרב יהודה לייב צירלסון. בתום לימודיו בתיכון, בשנת 1928, נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטת יאשי ועבד בעיר לפרנסתו במתן שיעורים פרטיים בעברית. במקביל ללימודיו החל בפעילות ציונית והיה בין מנהיגי אגודת הסטודנטים הציוניים, תחילה באוניברסיטה ולימים ברומניה (שאליה סופחה בסרביה לאחר מלחמת העולם הראשונה). בשנת 1929 נבחר ללוות את נחום סוקולוב בביקורו בעיר. את לימודיו סיים בשנת 1932 ולאחריהם החל לעסוק בעריכת דין. באותה שנה התרחבה פעילותו הציונית ומשך תקופה הופקד קורן על עריכת ביטאון הסטודנטים הציוניים "אונזער וועג" (יידיש: "דרכנו").
קורן היה לפעיל מרכזי בתנועת "צעירי ציון" והיה פעיל במפעל ההתרמה לקרן היסוד. במהלך תקופה זו בחר להחדיר בתנועה את חשיבותה של העלייה לארץ ישראל, ובמשותף עם חברו לתנועה מאיר קוטיק פעל להגברת חלקם בפעילותה, תחילה באמצעות פרסום מאמרים בביטאון המפלגה "ערד און ארבעט" ("אדמה ועבודה") ולאחר מכן עם בחירתו לחבר מערכת העיתון ומרכז המפלגה (1934). בשנים אלו נבחר לוועד המרכזי של המפלגה המאוחדת "אחדות"[דרושה הבהרה] (מאיחודן של צעירי ציון ופועלי ציון) (1936) ולמועצה המרכזית של קרן היסוד בבסרביה (1938). במפלגה המאוחדת פעל כחבר מערכת של דו ירחון המפלגה, ובשנת 1936 יזם את הקמת תנועת הנוער של המפלגה, "בוסליה". כעבור שנה הופיע שמו ברשימת המועמדים לפרלמנט הרומני מטעם "המפלגה היהודית" ומטעם מפלגת "אחדות" נשלח כציר לקונגרס הציוני ה-20 וה-21. מטעם ההסתדרות הציונית ברומניה נשלח לראשונה לארץ ישראל בשנת 1938. לאחר שובו מהקונגרס הציוני ה-21 החל להתארגן לעלייה, שאותה מימש ב-1 במאי 1940 עם רעייתו, קלרה לבית טלמצקי (שלה נישא בשנת 1935).
ביוגרפיה > בהסתדרות ובתנועת המושבים

עם עלייתו לארץ התיישב עם קלרה בתל אביב והצטרף לארגון "ההגנה". בשנת 1941 מונה למנהל מחלקת ההסברה והארגון של המשביר המרכזי, האחראי על האספקה במסגרת הסתדרות העובדים הכללית. הוא החזיק בתפקיד זה עד לשנת 1944, ולאחריו מונה לתפקיד מזכיר תנועת המושבים.
בראש תנועת המושבים עמד קורן במשך 17 שנים, עד לשנת 1961. בתפקיד זה החליף את אליעזר יפה, מזכיר התנועה מיום הקמתה וחבר מושב בעצמו. קורן, עולה חדש תושב תל אביב, נבחר להחליפו והחזיק בתפקיד בשנות הקמתה של מדינת ישראל וביסוס מושבי העולים לאחר קום המדינה.
במהלך שנות כהונתו בתפקיד הוקמו 158 מושבים. בשנים אלו עבד בסמיכות ללוי אשכול, ראש המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית, ובעצתו אימץ את רעיון אכלוסם של הכפרים הערביים הנטושים במושבי עולים. התנועה יצאה בשנים אלו בסיסמאות "מן המחנה אל הכפר" ו"מן האנייה אל הכפר" וקורן הרבה לעבור בין מחנות העולים והמעברות ויצא בשליחות לארצות הברית, ברזיל וארגנטינה, במטרה לעודד את ביסוסה של ההתיישבות העובדת בישראל.
ביוגרפיה > חבר הכנסת וסגן שר האוצר

בשנת 1959 קורן נבחר לכנסת הרביעית מטעם מפא"י וכיהן כחבר בוועדת הכלכלה וועדת החוקה, חוק ומשפט. ב-1961 נבחר לכנסת החמישית וכעבור שנה מונה על ידי שר האוצר לוי אשכול לשמש כסגנו. קודם למינוי זה עמד קורן בראש הגוף הציבורי העליון לייעול המשק, במסגרת הוועדה הכלכלית במפא"י, ובתפקיד זה גישר על הפערים שנתגלעו בין עמדות שרי המפלגה ובין ציבור העובדים וההסתדרות. מינויו לסגן שר הוצע לו על ידי אשכול שבועות ספורים לאחר הכרזת האוצר על ביצוע תוכנית כלכלית חדשה המכוונת לפיחות הלירה הישראלית. כסגנו היה אמון קורן על ביצוע התוכנית והועמד בראש הוועדה הבין-משרדית לייעול משרדי הממשלה והמשק והמועצה הלאומית לחסכון.
בשנת 1963, עם חילופי השרים במשרד האוצר ומינויו של פנחס ספיר לתפקיד, קורן פסק מלשמש בתפקידו. כחבר הכנסת הוא פעל בוועדת הכספים ובאותה שנה, לאחר מותו של מאיר ארגוב, מונה למזכיר תנועת "האיחוד העולמי", התנועה העולמית של מפא"י.
לאחר שלא כיהן בכנסת השישית, שב ונבחר מטעם המערך לכהן בכנסת השביעית. בכהונתו זו היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט וכיהן לצד חתנו, משה נסים. פעילות מאומצת הקדיש בשנים אלו לנושא יהדות התפוצות והחינוך היהודי בגולה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית אחרת > מזכ"ל תנועת העבודה הציונית

בין השנים 1963–1977 שימש כמזכיר "האיחוד העולמי", התנועה העולמית של מפא"י ומשנת 1968 של תנועת העבודה הציונית. מתוקף תפקידו היה קורן נציג המפלגה לקונגרסים הציוניים שהתכנסו בשנים אלו ושימש מרכז הסיעה בקונגרס. לאור היותו בתפקיד זה במהלך שנות כהונתה של הכנסת השישית, עבודתו בכנסת השביעית התרכזה בדאגה לחינוך הציוני בגולה ולאופייה הציוני של מדינת ישראל. פעמים רבות קרא קורן לעלייתם ארצה של פעילי התנועה בתפוצות, לצד טיפוח משמרת צעירה של התנועה העולמית. עבודתו זו נעשתה במשותף עם יחיאל לקט, מזכיר המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה.
קורן היה בשנים אלו נציגה בתפוצות של מפלגת השלטון והוזמן להתארח בקהילות יהודיות ברחבי העולם. פעילות רבה הוקדשה לקהילות בדרום אמריקה ובשנת 1971 נאם בפני הפרלמנט של צ'ילה. בשנת 1973 הוקדשה ישיבתה של ההנהלה הציונית לדיון על הקהילות היהודיות באמריקה הלטינית.
בשנת 1977, לאחר שהצליח בהעברת הדרישה לשריון 40% ממושבי הקונגרס לצעירים, פרש מתפקידו ומונה ליו"ר מועצת ותיקי התנועה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית אחרת > יו"ר האיגוד העולמי של יהודי בסרביה

בשנות החמישים כיהן קורן שש שנים כיו"ר התאחדות עולי רומניה. בשנת 1958 נבחר ליו"ר הראשון של האיגוד העולמי של יהודי בסרביה. האיגוד העולמי בראשותו פעל לקידום מחקרים היסטוריים על יהדות בסרביה ולהנצחת הקהילה. בשנת 1965 הסתייעה בידו הקמת "בית יהודי בסרביה" בתל אביב (הנקרא כיום על שמו), אשר הוקם בשנת 1971.
שנים רבות עמד קורן גם בראש הליגה לידידות ישראל–רומניה, ובשנת 1992 נבחר בה ליו"ר כבוד.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית אחרת > פעילותו לעידוד תרבות היידיש

בשנת 1969 ייסד קורן את "הוועד לעידוד תרבות היידיש". בשנת 1973 החל הוועד בחלוקת פרס ראש הממשלה ליצירה ספרותית ביידיש. בעקבות פעילותו הוקמה גם, בשנת 1969, "המועצה לתרבות היידיש בישראל", ובהשפעתה מינה שר החינוך אהרון ידלין ועדה מיוחדת לבחינת לימודי שפת היידיש וספרותה בבתי הספר התיכוניים.
משנת 1976 עמד קורן בראש המועצה עולמית לתרבות יידיש. ביוזמת המועצה הונחו גם היסודות להקמת תיאטרון יידיש, אשר הוקם לבסוף על ידי עיריית תל אביב, וקורן נמנה עם חברי עמותתו הציבורית.
ביוגרפיה > משפחתו

בתו של קורן, רות, נשואה לשר לשעבר משה נסים. בנו, דני קורן, היה דוקטור למדע המדינה, שכיהן גם הוא לתקופה קצרה כחבר הכנסת בכנסת השש עשרה.
לקריאה נוספת

איש חזון והגשמה: חייו ופועלו של יצחק קורן, הוצאת המכון לחקר יהדות בסרביה והאיגוד העולמי של יוצאי בסרביה, 2004.
הערות שוליים

↑  ביקורת: אוריה פלדמן, יצחק קורן: "יהודי קישינוב", דבר, 28 ביולי 1950.
↑  ביקורת: ג. קרסל, "ישראל השניה" בכפר, דבר, 10 במרץ 1965.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263864605171  BnF: cb12965410v (data)  CiNii: DA06430432  GND: 103573658  ISNI: 0000 0000 8160 2871  LCCN: n83020648  NTA: 227029976  SELIBR: 136769  SUDOC: 234193328  VIAF: 82542537   WorldCat (עם VIAF): 82542537
אנסמבל אנטרקונטמפורן

| --- | --- |

אנסמבל אנטרקונטמפורן לאחר הופעה במרכז האמנויות ברביקן שבלונדון, 2015
 תאריך ייסוד:  1976 
 מייסד:  פייר בולז 
 מדינה:  צרפת צרפת
 מיקום:  פריז, צרפת
 אולם קונצרטים:  אולם הפילהרמונית של פריז
 מנצח:  פייר בלוז
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 פרסים:  פרס פולר למוזיקה 
 www.ensembleinter.com
 
אנסמבל אַנְטֵרְקוֹנְטַמְפּוֹרַן (בצרפתית: Ensemble InterContemporain‏ (EIC) היא תזמורת קאמרית צרפתית, השוכנת בעיר המוזיקה והמכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי (אירקאם) ומתמחה במוזיקה מודרנית. לתזמורת רשימה גדולה יחסית של נגנים במשכורת קבועה, 31 בשנת 2012, שכולם נחשבים ל"סולנים", בהם שלושה פסנתרנים במשרה מלאה ושלושה נגני כלי הקשה. קבוצות קטנות יותר, ללא מנצח, מחברי האנסמבל מופיעים בשם "סולני האנסמבל אנטרקונטמפורן". זכות מיוחדת שהאנסמבל נהנה ממנה הודות לקשריו עם אירקאם היא הזמנה שנתית פתוחה לפרטיטורות ממלחינים בכל גיל או לאום.
המלחין והמנצח הצרפתי פייר בולז ייסד את האנסמבל בשנת 1976, יחד עם שר התרבות הצרפתי מישל גי וניקולאס סנואומן, ממייסדי הסינפונייטה של לונדון. חזונם של השלושה היה קבוצת סולנים שיוכלו לנגן ספרות תזמורתית או ספרות לכל הרכב כלי שהוא. הרעיון היה, שהאנסמבל יהיה גמיש יותר מתזמורת סימפונית מסורתית ויאפשר למלחינים לכתוב לקבוצת כלים לפי בחירתם האישית. יצירות רבות, שהיו נכתבות אולי לתזמורת, נכתבות עכשיו מתוך מחשבה על ההרכב הכלי הזה. לדוגמה, "התפרקויות" (Désintégrations) של טריסטאן מיראי (Murail), "שני רגשות: מוזיקה עם לאונרדו" (Zwei Gefühle: Musik mit Leonardo) של הלמוט לכנמאן ו"רספונסוריות" (Répons) של פייר בולז, כולן יצירות שמתקיימות בתחום שבין מוזיקה תזמורתית לקאמרית.
האנסמבל מצטיין בעיקר בביצועי מוזיקה מאת מלחינים מן המסורת המודרנית האירופית. רפרטואר הליבה שלהם מקיף יצירות "קלאסיות" מן המאה ה-20 כגון אלה של מלחיני האסכולה הווינאית השנייה, קרלהיינץ שטוקהאוזן, פייר בולז וג'רג' ליגטי, אבל הוא משתף פעולה גם עם מוזיקאים מתחומים אחרים, כגון פרנק זאפה. האנסמבל מתמחה גם במוזיקה ספקטרלית ומרבה לבצע יצירות משל ז'ראר גריזה, טריסטאן מוריי, היג דופור ואחרים. יש גם דגש חזק על הזמנת יצירות חדשות; חלק גדול מכל עונה מוקדש לבכורות עולמיות.
אנסמבל אנטרקונטמפורן נועד תחילה להיות אנסמבל הבית של אירקאם, אבל הצורך במרחב גדול יותר להופעות דחף למעבר ל"עיר המוזיקה", אולם קונצרטים ברובע התשעה-עשר של פריז. עם זאת, האנסמבל ממשיך להופיע ולהקליט באירקאם. לאנסמבל יש גם לוח סיורים נרחב, שווה-ערך לזה של תזמורת סימפונית.
בולז נושא בתואר נשיא האנסמבל אנטרקונטמפורן. ב-1979 מינה בולז את פטר אטווש למנצח הראשון בתואר של מנהל מוזיקלי של האנסמבל. אחריו כיהנו בתפקיד דייוויד רוברטסון, ג'ונתן נוט, סוזנה מלקי ומתיאס פינצ'ר. כיום משמש בתפקיד המנהל המוזיקלי פייר בלוז. קנט נאגנו היה מנצח אורח ראשי בשנים 1986 - 1989 וג'ונתן נוט כיהן גם כמנצח אורח ראשי של האנסמבל מ-2003 עד 2005.
האנסמבל הקליט לחברות רבות, בהן דויטשה גרמופון (מוזיקה מאת ליגטי, שנברג, בולז, קאירוס, אלברטו פוסאדאס, מתיאס פינצ'ר, לוקא פרנצ'סקוני, פיליפ מנורי ומייקל ג'ארל). הקלטות האנסמבל קיבלו פרסים רבים, בהם "גרמופון" ו"קולן הזהב" (דיאפזון ד'אור).
מנהלים מוזיקליים

פייר בולז (1976 - 1978)
מישל טבצ'ניק (1978 - 1979)
פטר אטווש (1979 - 1991)
דייוויד רוברטסון (1992 - 2000)
ג'ונתן נוט (2000 - 2003)
סוזנה מלקי (2006 - 2013)
מתיאס פינצ'ר (2013 - 2023)
פייר בלוז (2023 - ממשיך)
הערות שוליים

↑  מקס פדיסון, "פרנק זאפה" מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  "מתיאס פינצ'ר מונה למנהל המוזיקלי של אנסמבל אנטרקונטמפורן", הודעה לעיתונות מטעם האנסמבל, 22 ביוני
↑  גרדיאן, מוזיקה, 4 במרץ 2005
| זוכי פרס פולאר למוזיקה |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | פול מקרטני / המדינות הבלטיות (1992) • דיזי גילספי / ויטולד לוטוסלבסקי (1993) • קווינסי ג'ונס / ניקולאוס הרנונקור (1994) • אלטון ג'ון / מסטיסלב רוסטרופוביץ' (1995) • ג'וני מיטשל / פייר בולז (1996) • ברוס ספרינגסטין / אריק אריקסון (1997) • ריי צ'ארלס / ראווי שנקר (1998) • סטיבי וונדר / יאניס קסנאקיס (1999) |  |
| שנות האלפיים | בוב דילן / אייזק שטרן (2000) • ברט בכרך / רוברט מוג / קרלהיינץ שטוקהאוזן (2001) • מרים מקבה / סופיה גוביידולינה (2002) • קית' ג'ארט (2003) • בי. בי. קינג / ג'רג' ליגטי (2004) • ז'ילברטו ז'יל / דיטריך פישר-דיסקאו (2005) • לד זפלין / ואלרי גרגייב (2006) • סאני רולינס / סטיב רייך (2007) • פינק פלויד / רנה פלמינג (2008) • פיטר גבריאל / חוסה אנטוניו אבראו / אל סיסטמה (2009) |  |
| שנות ה-2010 | ביורק / אניו מוריקונה (2010) • רביעיית קרונוס / פטי סמית' (2011) • פול סיימון / יו-יו מה (2012) • יוסו נ'דור / קייג׳ה סאריאהו (2013) • צ'אק ברי / פיטר סלארס (2014) • אמילו האריס / אוולין גלני (2015) • מקס מרטין / צ'צ'יליה ברטולי (2016) • סטינג / ויין שורטר (2017) • מטאליקה / המכון הלאומי למוזיקה באפגניסטן (2018) • גראנדמאסטר פלאש / אן-סופי מוטר / מנגנים לשינוי (2019) |  |
| שנות ה-2020 | אנה נטרבקו / דיאן וורן (2020) • איגי פופ / אנסמבל אנטרקונטמפורן (2022) • כריס בלקוול / אנז'ליק קיג'ו / ארוו פרט (2023) • נייל רוג'רס / אסה-פקה סאלונן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604936505171  BIBSYS: 1030928  CiNii: DA09781105  GND: 1091565-5  ISNI: 0000 0001 2364 1853  LCCN: n83042583  MusicBrainz: 567ff4c3-97ef-4eb3-9aae-9982c951b98d  NKC: xx0075278  NSK: 000484940  VIAF: 147781926   WorldCat (עם VIAF): 147781926
אליזבת מלוויל

| --- | --- |

 לידה:  1578 קולסי, פייף, סקוטלנד
 פטירה:  1640 (בגיל 62 בערך)
 מדינה:  סקוטלנד
 אירועים משמעותיים:  הסופרת הסקוטית הראשונה שיצירותיה הופיעו בדפוס
 עיסוק:  סופרת
 בן זוג:  ג'ון קולוויל
 צאצאים:  Alexander Colville, Alexander Colville 
 מספר צאצאים:  7
 באתר UNDISCOVERED SCOTLAND
 
אליזבת מלוויל (באנגלית: Elizabeth Melville;‏ 1578 – 1640) הייתה המשוררת הסקוטית הראשונה שעבודותיה הופיעו בדפוס. אליזבת הייתה ביתו של סר ג'יימס מלוויל, נולדה ליד קולסי בפייף והתחנכה ברמה גבוהה בבית, בשנת 1597 נישאה לג'ון קולוויל, נולדו להם שבעה ילדים.
ביוגרפיה

אליבת מלוויל הייתה בתם של הדיפלומט הסקוטי, סר ג'יימס מלוויל. היא נולדה ליד קולסי בפייף והתחנכה ברמה גבוהה בבית. בשנת 1597 בערך היא נישאה לג'ון קולוויל המשפחה התגוררה ליד קולרוס,עם אליזבת שזכתה בתואר הכבוד של ליידי קולרוס. לזוג היו לפחות שבעה ילדים
קריירה

אליזבת מלוויל הייתה משוררת סקוטית, בשנת 1603 הפכה לסופרת הסקוטית המוכרת המוקדמת ביותר שראתה את עבודותיה בדפוס.
אליזבת מלוויל כותבת שירים על הדת, היא כותבת כ"פרסביטריאנית" (מודעת לחטא), היא מאמינה שדרך ההינצלות שלה היא דרך היחסים הישירים שלה עם אלוהים.
היצירות שאליזבת מלוויל כתבה:
פסוק שכתבה:
הפסוק פורסם לראשונה באדינבורו בשנת 1603
רשימת היצירות שכתבה על הדת:
(MeE 1: Copy. 17th century.Elizabeth Melville, Ane Godlie Dreame)
(MeE2: A quarto volume comprising four tracts, 78 leaves. Copy headed, Ane Godlie Dreame)
(MeE3: Copy of Wordow's hand, 30 November 1715)
מלוויל בספרות

אלכסנדר הום, איש הדת והמשורר הסקוטי, הקדיש את כרך הפסוקים שלו משנת 1599 ל"אמונה ואמונה "ליידי, אליזבת מלוויל, ליידי קאמרי. 'ליידי' זו הייתה בוודאות אליזבת מלוויל, בתו של סר ג'יימס מלוויל מהלהיל, ואשתו לג'ון קולוויל מקולרוס. מעט ידוע על חייה פרט לכך שכתבה שירה כלשהי, זכתה לכבוד כאישה אדוקה, ויצאה מגדרה לעודד שרים משכנעתה הדתית שסבלו על אמונתם. היא כתבה סונטת עידוד לכומר הכלוא ג'ון וולש וכמה מכתבים לכומר הגולה ג'ון ליווינגסטון. אבל אפילו עם רצון כנה כל כך לשרת אחרים, לא הייתה לאליזבת מלוויל הזדמנות לספק נחמה דתית או הנחיה מדוכן סקוטי. 'הודאת הסקוטים' משנת 1560, מסמך חשוב של הרפורמציה הסקוטית, מנע מפורשות מנשים להטיף או לעסוק בתפקידים פסטורליים אחרים. כדי לעקוף מגבלות כאלה, מלוויל הסתמכה על המסורת הספרותית המבוססת של חזון החלום כדי להמחיש את דוקטרינת ה'הצדקה 'הרפורמיסטית, תוך שהיא כותבת וגם במשתמע לתבוע את מצבה המוצדק.
ספריית ניו קולג'

עבודות יד של אליזבת מלוויל, ליידי קולרוס מוצגת בספריית ניו קולג'. שתי דוגמאות נדירות לכתיבה של נשים מודרניות מוקדמות מוצגות יחד לראשונה במסגרת האירועים סביב יום אליזבת מלוויל ביום שבת ה-21 ביוני.
אליזבת מלוויל, ליידי קולרוס, הייתה הסקוטסנית הראשונה שראתה את עבודתה בדפוס עם פרסום מיני האפוס שלה "אן גודלי דרימה" בשנת 1603.
היא הייתה בתו של סר ג'יימס מלוויל מהלהיל (1535/6–1617), הדיפלומט והאוטוביוגרף. אליזבת עמדה במרכז רשת התומכת בשרי הפרסביטריאנים הגולים והכלואים, ואמונתה הקלוויניסטית החזקה מתבטאת בכתביה.
לקריאה נוספת

Jamie Reid-Baxter, Sarah C. E. Ross, The Encyclopedia of English Renaissance Literature, American Cancer Society, 2017. (באנגלית)
Karen Rae Keck, Elizabeth Melville's Ane Godlie Dreame: A critical edition, 2006-05
Baxter, J. R. (2017). Elizabeth Melville, Lady Culross: new light from Fife. Innes Review, 68(1), 38-77.
Williams, K. (2019). A'Scoto-British-European'Rediscovered: the Life and Writings of George Lauder.
Sarah M. Dunnigan (2003) Sacred afterlives: Mary, Queen of Scots, Elizabeth Melville and the politics of sanctity,
Women's. Writing, 10:3, 401-424, DOI:
Sarah C. E. Ross, Peripatetic Poems: Sites of Production and Routes of Exchange in Elizabeth Melville's Scotland, Women's Writing 26, 2019-01-02, עמ' 53–70
Jamie Reid-Baxter, Woman and the Feminine in Medieval and Early Modern Scottish Writing, London: Palgrave Macmillan UK, 2004, עמ' 195–200. (באנגלית)
הערות שוליים

↑  Elizabeth Melville: Biography on Undiscovered Scotland, www.undiscoveredscotland.co.uk
↑  Elizabeth Melville, www.goodreads.com
↑  Elizabeth Melville: Biography on Undiscovered Scotland, www.undiscoveredscotland.co.uk
↑  Elizabeth Melville, www.goodreads.com
↑  Sheenagh Pugh כתב/ה, 2015-03-14 12:46:00 Sheenagh Pugh sheenaghpugh 2015-03-14 12:46:00, Review of Poems of Elizabeth Melville, Lady Culross, ed. Jamie Reid Baxter, pub. Subsequium, sheenaghpugh.livejournal.com
↑  Edinburgh University Library, celm-ms.org
↑  Elizabeth Melville (fl.1599-1631–), celm-ms.org
↑  Deanna Delmar Evans, Holy Terror and Love Divine: The Passionate Voice in Elizabeth Melville’s Ane Godlie Dreame, London: Palgrave Macmillan UK, 2004, עמ' 153–161, ISBN 978-0-230-50220-8. (באנגלית)
↑  cloverodgers, Manuscripts on display for Elizabeth Melville Day, New College Librarian, ‏2014-06-17 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578705305171  ISNI: 0000 0000 5034 8452  LCCN: nr93001592  NTA: 32923806X  VIAF: 2815922   WorldCat (עם VIAF): 2815922
אמרה קאראדומן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1987 (בן 37) סמסון, טורקיה
 שם לידה:  אמרה קאראדומן
 מוקד פעילות:  טורקיה
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי
 סוגה:  פופ • דאנס • אלקטרופופ
 שפה מועדפת:  טורקית 
 כלי נגינה:  כלי הקשה
 חברת תקליטים:  DMC
 http://emrahkaraduman.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
אמרה קאראדומן (בטורקית: Emrah Karaduman; נולד ב-4 בנובמבר 1987) הוא די ג'יי ומפיק מוזיקלי טורקי. זכה להצלחה בינלאומית לאחר הוצאת הסינגל "Cevapsız Çınlama", שיצא ביחד עם אליינה טילקי והפך לאחד מהשירים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
הקליפ שיצא עבור "Cevapsız Çınlama" צבר למעלה מ-575 מיליון צפיות ביוטיוב, ובכך הפך לקליפ הטורקי הנצפה ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2018, הוציא עם טילקי את הלהיט "Yalnız Çiçek", שהצליח לשחזר את הצלחת שירם הקודם.
ביוגרפיה

אמרה קאראדומן נולד ב-4 בנובמבר 1987, בסמסון שבטורקיה, ובשנת 2009, החל את הקריירה המוזיקלית שלו. כמו כן, יודע קאראדומן לנגן על כלי הקשה.
קריירה

בשנת 2014, לקח חלק בכתיבת ובהפקת הלהיט "Prenses", של הזמרת-יוצרת הבלגית-טורקייה הדיסה. את אלבום הבכורה שלו Toz Duman, הוציא בשנת 2015. האלבום זכה להצלחה נאה בטורקיה ובאותה השנה הוציא את השיר המצליח "Nerden Bilecekmiş" ביחד עם הזמרת-יוצרת אירם דריג'י. בשנת 2016, הוציא את שירו המצליח ביותר "Cevapsız Çınlama", ביחד עם הזמרת אליינה טילקי. הקליפ של השיר הפך לקליפ הטורקי הנצפה והמצליח ביותר בכל הזמנים.
בעקבות ההצלחה לה זכו השניים ביציאת השיר הראשון שלהם יחד, הוציא קאראדומן עם טילקי את השיר "Yalnız Çiçek", שזכה להצלחה בין-לאומית גם כן, כאשר צבר ביוטיוב למעלה מ-200 מיליון צפיות. השיר נכלל באלבום הלהיטים, Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları, Vol. 1. מיד לאחר צאתו, הוציא עם טילקי את השיר "Dipsiz Kuyum", שצבר קרוב ל-200 מיליון צפיות גם כן. כמו כן, תיפקד השיר כסינגל מתוך אלבומו השני של קאראדומן שיצא כמה זמן לאחר מכן.
בשנת 2018, הוציא את אלבום האולפן השני שלו, BombarDuman. מתוך האלבום יצא שיר נוסף עם טילקי, "Sevmek Yok". באותה השנה הוציא ביחד עם דריה אולו את הלהיט "Sürgün Aşkımız" שכבש את פסגת מצעד השירים של טורקיה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2015: Toz Duman
2018: BombarDuman
הערות שוליים

↑  emrahkaraduman.net - Giriş | emrahkaraduman.net, web.archive.org, ‏2017-12-01
1 2 3  emrahkaraduman.net (ארכיון)
1 2 3  netd müzik (2016-08-19), Emrah Karaduman - Cevapsız Çınlama ft. Aleyna Tilki, נבדק ב-2019-05-26
1 2  YouTube - Most Viewed Music Videos by Turkish Artists, kworb.net
1 2  netd müzik (2018-06-05), Aleyna Tilki YALNIZ ÇİÇEK ft. Emrah Karaduman, נבדק ב-2019-05-26
↑  Hadise – Prenses (באנגלית), נבדק ב-2020-01-24
↑  Emrah Karaduman - Toz Duman, Discogs (באנגלית)
↑  Emrah Karaduman feat. İrem Derici - Nerden Bilecekmiş, נבדק ב-2020-01-17
↑  Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları, Vol. 1, נבדק ב-2020-01-24
↑  netd müzik (2018-09-03), Emrah Karaduman - Dipsiz Kuyum feat. Aleyna Tilki, נבדק ב-2019-05-26
1 2  BombarDuman, נבדק ב-2019-05-26
↑  Karaduman Music (2018-09-16), Emrah Karaduman - Sevmek Yok feat Aleyna Tilki (Official Audio), נבדק ב-2019-05-26
↑  MusicTopTR (@MusicTopTR) | טוויטר, באתר twitter.com
↑  Emrah Karaduman - Sürgün Aşkımız feat. Derya Uluğ, נבדק ב-2020-01-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 992530f5-6b1f-4bd7-a6cc-a08d59998e56
אנדי רורק

| --- | --- |

רורק, 2007
 לידה:  17 בינואר 1964 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 במאי 2023 (בגיל 59) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  אנגליה
 סוגה:  רוק פופ רוק אלטרנטיבי אינדי רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  EMI Rough Trade וורנר מיוזיק גרופ
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדי מייקל רורק (באנגלית: Andrew Michael Rourke;‏ 17 בינואר 1964 – 19 במאי 2023) היה מוזיקאי אנגלי שנודע בעיקר כבסיסט של להקת הסמית'ס.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

רורק קיבל את הגיטרה הראשונה שלו מהוריו בגיל 7. בגיל 11 הכיר את ג'וני מאר, והשניים נהגו לנגן בגיטרה בהפסקות הצהריים בבית ספרם. בהמשך, כשהקימו להקה, מאר שכנע את רורק לנסות לראשונה לנגן בגיטרה בס, למרות שעד אז ניגן בגיטרה אקוסטית; מאז המשיך רורק לנגן בבס. בגיל 15 נטש את בית הספר, עבד בעבודות כפיים מזדמנות ובמקביל ניגן בגיטרת בס במספר להקות רוק. לאחר מכן הצטרף ללהקת הפאנק "Freak Party" עם חברו ג'וני מאר.
ביוגרפיה > להקת הסמית'ס

רורק הצטרף ללהקת הסמית'ס, אותה הקים מאר עם סטיבן מוריסי, לאחר הופעתם הראשונה, ב-1982. לאורך רוב שנות קיומה חיבר רורק מספר קטעי מוזיקה עבור הלהקה, בהם קטע הסולו בשיר "Barbarism begins at home".
ב-1986 פוטר רורק מהלהקה. נטען כי נודע לו על פיטוריו באמצעות הודעה שהונחה מתחת לוישר של מכוניתו, ובה נכתב: "אנדי, עזבת את להקת הסמית'ס, שיהיה בהצלחה ולהתראות"; מוריסי הכחיש את האירוע. במאי 1986 שב רורק ללהקה, והקליט עימה את האלבום The Queen Is Dead. מאר תיאר את תרומתו של רורק לאלבום זה כ"משהו שאף נגן בס אחר לא יכול להשתוות אליו". לאחר הוצאת האלבום Strangeways, Here We Come בשנת 1987, התפרקה הלהקה.