יחסי גומלין בין חרקים לאדם
יחסים הדדיים בין חרקים לבני-אדם > החרקים כווקטורים ביולוגיים להעברת מחלות

אזהרה: תמונה קשה לצפייה של פצע פתוח (מיאזיס)
מיאזיס  של עור הקרקפת
class=notpageimage|הצגה
מספר חרקים נחשבים לווקטורים ביולוגיים להעברת מחלות בבני-אדם.
הכינים הן טפילים חיצוניים ואובליגטוריים, הניזונים ממציצת דם אדם ולעיתים רחוקות גם מתאי עור. האדם נושא שלושה מיני כינים שעברו הסתגלות מוחלטת לגופו:
כינת הראש Pediculus humanus capitis אינה מעבירה מחלות. הקרקפת והשער מהווים מסתור ומעניקים חום המתאים להטלת הביצים על השערות, בפרט באזורים היותר חמים, כגון, מאחורי האוזניים והעורף. גוף האדם סובל מעקיצות ולפעמים גם מזיהומים הנגרמים על ידי חיידקים.
כינת הגוף Pediculus humanus humanus התפתחה מכינת הראש כתוצאה מהמעבר מגוף שעיר ובלתי מכוסה לגוף מחוסר שער ברוב חלקיו וכיסויו בבגדים שהתרחש לפני 200,000 שנים. כינת הגוף מעבירה שלושה סוגי מחלה הנגרמות על ידי מציצת דם של אדם נגוע לאדם בריא על ידי עקיצה.
כינת הערווה Pthirus pubis התפתחה מכינת הגורילה לפני 10,000 שנה והיא רחוקה מבחינה פילוגנטית לכינת הראש ולכינת הגוף של האדם. הכינה אינה מעבירה מחלות. היא גורמת למטרד בגלל העקיצות המלוות בגירוד אזורים נגועים כתגובה לרוק. העברת הכינה מאדם לאדם מתרחשת בעיקר על ידי מגע מיני, ולכן נוכחותה משמשת ככלי לאומדן קיום יחסי-מין באוכלוסיות שונות.
טפילים עשויים לחולל מחלות, בעיקר בתנאי תברואה ירודים, כגון מחנות עבודה או אסונות טבע:
Epidemic typhus הנגרם על ידי החיידק Rickettsia prowazekii, נפוץ במחנות פליטים.
Trench fever הנגרם על ידי החיידק Bartonella quintana, נפוץ בתנאי מלחמה.
Relapsing fever הנגרם על ידי מינים שונים של חיידק ה-Borrelia recurrentis.
יתושים לעומת זאת, משך מרבית חייהם ניזונים מצוף פרחים כמקור לסוכרים. נקבות של מיני יתושים מסוימים זקוקות למנת דם אדם אחת להבשלת הביצים כהכנה להטלה. מנת הדם הזאת נחוצה ליתוש הנקבי להפעלת מנגנונים הורמונליים המאפשרים התבגרות הביצים לקראת הטלתן. יתושים אלה, באמצעות מנגנון מציצת אדם משמשים כווקטורים ביולוגיים להעברת סוגי טפילים שונים המצויים בדמם של בני-אדם נגועים:
קדחת המלריה מועברת על ידי נקבת יתושי Anopheles stephensi ו- Anopheles gambia הקוקה למנת דם להבשלת הביצים. היא משמשת כאמצעי להעברת הטפיל החד-תאי פלסמודיום פלציפרום.
ארבעה סוגי קדחת מועברים על ידי נקבת יתוש האדס המצרי. הנקבה מעבירה שלושה מינים של נגיפי RNA השייכים למשפחת הפלאווירידה (אנ'), הגורמים לארבעה סוגי דלקת נגיפית הנפוצות בארצות טרופיות וסובטרופיות: קדחת צהובה, קדחת נגיף הדנגי, קדחת נגיף הציקונגוניה (אנ') המועבר על ידי נקבות המינים Aedes albopictus ו-Aedes aegypti וקדחת נגיף הזיקה המועבר על ידי עקיצת נקבת יתוש האדס, וגם על ידי קיום יחסי מין, והעברה בתקופת הריון מאם לעובר דרך השלייה.
קדחת מערב הנילוס מועברת על ידי נקבת יתוש הכולכית.
הזבובים נחשבים לווקטורים להעברת מספר מחלות בבני-אדם ובבעלי-חיים:
מחלת השינה (אנ') מועברת על ידי זבוב הצה צה באמצעות עקיצה ומציצת דם נגוע בטריפנוזומה Trypanosoma brucei rhodesiense בארצות טרופיות וסוב-טרופיות בדרום-מזרח אפריקה, שלא כמו מחלת השינה באמריקה הלטינית המופצות על ידי חיפושיות.
מחלת המיאזיס (אנ') נגרמת על ידי רימות של זבובים החודרים דרך פצעים פתוחים ולפעמים גם דרך עור בריא של הגוף, עיניים, אוזניים, אברי מין, קיבה והמעי הדק. הרימות ניזונות מרקמות מתות או חיות של הפונדקאי. המחלה נפוצה בארצות טרופיות וסוב-טרופיות.
החיפושיות ברובן לא פתחו יחסי גומלין של טפילות עם בני אדם ולכן אינן מעבירות מחלות, אולם קים מספר מצומצם של מחלות המועברות על ידי חיפושיות הניזונות מדם של בני אדם. דוגמה למחלה כזו היא מחלת הצ'אגס, מחלת השינה הנפוצה בארצות אמריקה הלטינית, שמועברת על ידי חיפושיות ממשפחת ה Triatominae שניזונות מדם נגוע ב- Trypanosoma cruzi הדבקת האדם נעשית על ידי מגע עם הפרשות שתן או צואה של חיפושיות הנגועות שחיות בסדקים של בתים וצריפים, ועל ידי זיהום מזון ומים עם הפרשות אלה.
הפרעושים הם חרקים אשר 95% מהם הם טפילי יונקים ו-5% הם טפילי עופות. הפרעושים ניזונים מדם של הפונדקאי. הזחלים של הפרעוש אינם טפילים ואילו הבוגרים הופכים לטפילים, בייחוד הנקבות הזקוקות לדם להבשלת הביצים. הפרעושים, בהיותם טפילים חיצוניים, אקטופרזיטים, מעבירים מחלות נפוצות ממכרסמים לבני-אדם.
מחלת הדבר: נגרמת על ידי החיידק Yersinia pestis מועברת על ידי פרעושים. החיידק הוא טפיל של בני אדם והן ומכרסמים שונים.,
טיפוס הבהרות: מחלה הנגרמת על ידי העברת החיידק Rickettsia prowazekii ממכרסמים לבני אדם על ידי עקיצה.
מחלת מעיים הנגרמת על ידי תולעי סרט כתוצאה מבליעת זחלים של הפשפש Dipilidium caninum שניזונו מביצים של תולעי סרט. הזחלים הנגועים מגיעים אל המעיים של כלבים, חתולים ובני-אדם, שם הביצים של תולעי הסרט בוקעות ונצמדות למעי הדק.