stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכריה זכאי-רונס
ביוגרפיה

זכריה זכאי-רונס נולדה בתל אביב ליהודית וליואל זכאי. עד גיל שנתיים התגוררה בגדרה לאחר מכן עברה עם משפחתה לתל אביב. אביה היה מורה, מנהל בית ספר יהודה הלוי וחוקר לשון ואימה הייתה מורה ומחנכת. זכאי-רונס היא אחותם של השחקנית והמדבבת שפרירה זכאי והפסיכולוג והחוקר פרופ' דן זכאי. למדה בבית הספר היסודי תל חי ובתיכון עירוני א' בתל אביב. זכאי-רונס סיימה מסלול ישיר לתואר שני בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בתחום המיקרוביולוגיה בהתמחות בווירולוגיה בשנת 1957 ודוקטורט בווירולוגיה בהדרכת הפרופסורים ברנקוף ורזין ב-1964. בעבודת הדוקטורט חקרה את ההשפעה הטוקסית של נגיף הוקצניה על המערכת ההמטופואטית (מערכת הדם). מאז 1965 משמשת כמרצה באוניברסיטה העברית בירושלים והחל מ-1970 כמרצה בכירה. ב-1980 מונתה לפרופסור חבר וב-1991 לפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בפקולטה לרפואה. ב-1988 כיהנה בקתדרת צאנוק לווירולוגיה עד 2003.
השתלמויות:
ב-1973 קבלה מלגה מה-WHO להשתלמות באוניברסיטת ברקלי. ב-1974 חקרה במכון סאלק שבקליפורניה כפרופסור אורחת. כמו כן עברה השתלמויות במכון לווירולוגיה בגיזן, גרמניה(1978 פרופ' רוט) בבית הספר לרפואה Worcester, Mass (פרופ Ennis) ובבית ספר לרפואה בבופאלו, ניו יורק ( פרופ Ogra ) בשנת 1987. אוניברסיטת Little Rock ארקנסו (פרופ ברון 1990) ובאוניברסיטת קולומביה, ניו יורק (פרופ גרשון 1991).
ניהלה את המחלקה לווירולוגיה בבית ספר לרפואה באוניברסיטה העברית לסירוגין מ-1976 וברציפות מ-1988 עד 2003 עת צאתה לגמלאות. ב-1977 התמנתה לראש היחידה לווירולוגיה יישומית, אשר פיתחה חיסון שפעת אינאקטיבי לנתינה לאנשים דרך האף (חיסון מקומי) וכן תרכיב לנגיף הניוקאסל בעופות.
הוראה:
לימדה וירולוגיה לתלמידי רפואה ולתלמידים בלימודי בוגר, מוסמך, דוקטורט, תלמידי רוקחות ורפואת שיניים. הקימה קורס לתרכיבים וחומרים ביולוגיים. ב-1971 לימדה קורס בווירולוגיה באוניברסיטת היילה סלאסי שבאדיס אבבה בירת אתיופיה. הדריכה כ-50 תלמידים לתואר מוסמך, דוקטורט, פוסט דוקטורנט, DMD וברפואה ציבורית (כולל קורס לתלמידי חוץ). קיבלה את פרס הרקטור להוראה. כתבה חוברות מעבדה לתלמידים מכל הרמות.
במקביל שימשה בתפקידים ציבוריים בכירים בישראל ומחוצה לה. שימשה חברה בסנאט האוניברסיטה (1981 - 1983). חברה באגודות רבות כמו האגודה האימונולוגית האמריקאית ובאיגוד הישראלי לביוכימיה וביוטכנולוגיה ועוד. כמו כן שימשה יועצת בוועדות של משרד הבריאות בנושאים של פוליו, אבעבועות שחורות וחיסונים לבריאות הציבור. ב-2002 מונתה יחד עם פרופסור וולף לאחראית מעבדה לשפעת בהדסה בירושלים. שימשה כיועצת מדעית לחוברות בווירולוגיה של האוניברסיטה הפתוחה.
מחקריה

מאז הדוקטורט שלה התמקדה במחקר נגיפים בדרכי הנשימה ובראשם נגיף השפעת. במחקריה תרגמה ממצאים מדעיים לכלל מימוש קליני. ממצאיה הובילו לפיתוח חיסון כנגד נגיף השפעת אשר מבוסס על חיסון מקומי של נגיף בלתי אקטיבי הניתן מקומית דרך האף וכן תרכיב נגד מחלת העופות NDV. כמו כן, חוקרת שימוש בנגיפים לצורך טיפול במחלת הסרטן. מחקריה מתרכזים בנגיף העופות New Castle Disease Virus[דרושה הבהרה] כנגיף אונקוליטי הפוגע באופן סלקטיבי בתאי הסרטן ואינו מסכן את המטופל מחקר זה נערך בשיתוף עם פרופסור עמוס פנט. שיתפה פעולה עם פרופסור ארליך ופרופסור הוכמן[דרושה הבהרה] מהמחלקה לשיקום הפה והלסת בבית החולים הדסה עין כרם במחקר בנושא התפתחות והתנהגות נגיפים בחללי הפה. משתפת פעולה עם פרופסור דנה וולף בחקר נגיפים העוברים בדרכי הנשימה ונגיף הציטומגלו ואחרים. כמו כן, משתפת פעולה עם חוקרים אחרים בישראל ובעולם. מחקריה הוצגו בעשרות כנסים בישראל ובעולם ופורסמו בעיתונות הבינלאומית (כ-150 עבודות). לשם ביצוע מחקריה הוענקו לה מגוון רב של מענקי מחקר מישראל וממדינות נוספות בעולם. בעלת שבעה פטנטים מאושרים. לאחרונה, השתתפה בהקמת חברת Virocure העוסקת בפעילות האונקוליטית של NDV ומשמשת כיועצת לה.
חיים אישיים

זכאי-רונס אם לשלושה.
פרסים

1956 ו-1957 – פרס הצטיינות ובקיאות - האוניברסיטה העברית
1988 – כהונה בקתדרת צאנוק לווירולוגיה
2003 – פרס קיי (Kaye) עבור חדשנות במחקר נגד הסרטן
2008 – פרס סרוב עבור הצטיינות במיקרוביולוגיה אנושית של האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה.
רשימת מאמרים של זכריה זכאי-רונס
החוג העל-פקולטאי לביוטכנולוגיה תארים מתקדמים בביוטכנולוגיה - תואר מוסמך ותואר שלישי, רשימת מחקריה במסגרת האוניברסיטה העברית.
מעקב אחר התפרצויות שפעת בצה"ל, בחורף 2004/2003, פורסם ב"הרפואה הצבאית" – כרך 1, חוברת מס' 3, דצמבר 2004.
סיכום ישיבת הוועדה המיעצת למחלות זיהומיות ולחיסונים על מתן תרופות אנטי נגיפיות לחולי שפעת ולמגעיהם ועל מתן חיסון נגד שעלת בהריון, 18 ביוני 2013, מתוך אתר משרד הבריאות.
השפעה טוקסית של תדחיפי נגיפים, ספרה של זכאי-רונס באתר גוגל ספרים
ז'ורז' גארל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1909 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 בינואר 1979 (בגיל 69) הרובע החמישה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Grigori Garfinkel 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  Lili Garel 
 
ז'ורז' גארל (בצרפתית: Georges Garel;‏ 1909, וילנה - 1979, צרפת) היה פעיל הצלה יהודי בצרפת בתקופת השואה. לפי הערכות, רשת ההצלה של גארל הצילה כ-1,600 ילדים יהודים.
קורות חייו

גארל נולד בשם גריגורי גרפינקל (Grigori Garfinkel). ילדותו עברה עליו בקייב אך ב-1924, לאחר מות לנין, עברה המשפחה לברלין ובשנת 1926 הגיעה לפריז. גארל למד הנדסה במכון הטכנולוגי של ציריך בשווייץ, ולאחר מכן עבד בחברה להנדסת חשמל בליון שבצרפת.
קורות חייו > במלחמת העולם השנייה > רקע לפעילות ההצלה

בצרפת פעלו מספר בתי ילדים שאותם ניהל ארגון אוז"ה, בתי ילדים שבהם הוסתרו אלפי ילדים יהודים מפני הנאצים הכובשים וכן מפני הז'נדרמים הצרפתיים ששיתפו עמם פעולה בלכידת ילדים ובגירושם למחנות ההשמדה הנאציים במזרח אירופה. באוגוסט 1942, לאחר גירוש יהודי פריז ביולי, החלו פשיטות אינטנסיביות של חיילים גרמנים ושוטרים צרפתים על בתי הילדים וכן סריקות בחיפוש אחר ילדים יהודים שהוסתרו בבתיהם של נוצרים (שלימים הוכרו בתור חסיד אומות העולם). בסריקות נעצרו נערים יהודים רבים.
קורות חייו > במלחמת העולם השנייה > ניסיונות להצלת הילדים

האוז"ה החל בפעולה לסגירת המעונות ובניסיון למצוא מקלטים אחרים לאלפי הילדים שגרו בהם. באוגוסט 1942 נודע כי מאות יהודים, בהם ילדים רבים, מיועדים לגירוש ממחנה וניסייה למחנה הריכוז דראנסי. האב גלסברג מ"הידידות הנוצרית" (Amitié Chretienne), שרל לדרמן (צר') וד"ר ז'וזף וייל, מנהל האוז"ה בדרום צרפת, פנו לגארל וזה פעל להוצאתם של 108 ילדים מווניסיה. כשגילו זאת הגרמנים, דרשו מהכומר פייר-מארי ז'רלייה להורות על הסגרת הילדים, ואיימו עליו במוות, אך זה סרב.
קורות חייו > במלחמת העולם השנייה > רשת גארל

הארכיבישוף של טולוז, ז'יל-ז'רו סאלייז', נתן לגארל מכתב המלצה. בסיועו הקים גארל רשת הצלה בה נכללו מוסדות קתוליים ופרוטסטנטיים, ציבוריים ופרטיים, בהם שוכנו ילדים יהודים שצוידו במסמכי זהות מזויפים. ככל הידוע הצילה רשת גארל 1,600 ילדים. רשת גארל הייתה אחת הגדולות והחשובות שבין רשתות הצלת הילדים היהודים בצרפת הכבושה. הרשתות היו ממודרות - פעילי כל רשת לא ידעו את זהותם של פעילי הרשתות האחרות - כך שבמקרה של תפיסת פעילי אחת מהן, הם לא היו יכולים להסגיר תחת לחץ ועינויים את חברי הרשתות האחרות. הרשת פעלה בדרום צרפת, באזורי משטר וישי, למעט אזור ניס, עד קיץ 1943. בין הילדים שניצלו על ידי רשת גארל היו ילדי בית הילדים של האוז"ה בטירת שאבאן. חלקם הועברו לשווייץ וחלקם הוסתרו במוסדות נוצריים ובבתים פרטיים של נוצרים.
ראו גם

שואת יהודי צרפת
ילדי איזיו
ההתנגדות היהודית בצרפת בתקופת מלחמת העולם השנייה
הערות שוליים

↑  על מבצע ההצלה של האוז"ה, בראשותו של גארל, באתר בית הספר להוראת השואה ביד ושם
↑  על בית הילדים של האוז"ה בטירת שאבאן, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311268705171  BnF: cb16709686k (data)  GND: 1048460444  ISNI: 0000 0003 9564 4169  SUDOC: 162059396  VIAF: 290366881   WorldCat (עם VIAF): 290366881
חוסה אאולוחיו גארטה

חוסה אאולוחיו גארטה (בספרדית: José Eulogio Gárate;‏ 20 בספטמבר 1944) הוא כדורגלן עבר ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ והיה שותף להצלחה של אתלטיקו מדריד בשנות השבעים.
ביוגרפיה

גארטה נולד ב-20 בספטמבר 1944 בסרנדי, בואנוס איירס שבארגנטינה. סבו, יולוג'יו גארטה אוסורט, היה סגן ראש העיר הרפובליקני באייבר, ועזב לארגנטינה כתוצאה ממלחמת האזרחים שהתרחשה בספרד. גארטה נולד בארגנטינה בזמן שהוריו ביקרו את סבו וסבתו, וחזר לגור באייבר מחבל הבסקים בה גדל.
את הקריירה החל בקבוצה אייבר ומאוחר יותר ב-1965 שיחק עבור אינדאוצ'ו מבילבאו. אתלטיק בילבאו רצתה את החלוץ בקבוצתה, אך באותה העת מועדונים ספרדיים לא יכלו לרכוש כדורגלנים זרים (גארטה נולד בארגנטינה) והדרך היחידה הייתה קבלת אזרחות ספרדית באמצעות שירות צבאי, אותו גארטה סירב לעבור. בניגוד לאתלטיק, אתלטיקו מדריד הצליחה להשיגו וב-1966 חתם בה.
במדי הקולצ'ונרוס עשה את הופעת הבכורה בליגה הבכירה ב-16 באוקטובר 1966 בניצחון 1–2 על לאס פאלמאס. הוא לקח חלק חשוב בהצלחת הקבוצה בשנות השבעים כשזכה עימה ב-3 תוארי אליפות, פעמיים בגביע הספרדי, הגביע הבין-יבשתי ב-1974 והגעה לגמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1973/74, בו הפסידה אתלטיקו במשחק חוזר לבאיירן מינכן. בשתי זכיות הגביע גארטה היה זה שכבש את שער הניצחון עבורה, בעונת 1971/72 בניצחון 1–2 נגד ולנסיה וב-1975/76 ב-0–1 נגד סרגוסה. ברמה האישית הוא היה למלך השערים בליגה שלוש עונות ברציפות בין השנים 1969–1971 כשבכולן זכה בצוותא עם שחקנים נוספים.
גארטה היה נחשב לחלוץ טוב ולשחקן ספורטיבי שלא ביצע הרבה עבירות והורחק רק פעם אחת בקריירה. הוא כונה בשם "מהנדס" היכן ששיחק בשל יכולתו הטובה ומפני שלמד הנדסת תעשייה במהלך תקופתו ככדורגלן. בסך הכל גארטה ערך 241 משחקי ליגה בהם כבש 109 שערים.
הוא פרש ממשחק בעונת 1976/77 עקב מחלה בברכיו, וזכה לשחק רק פעם אחת באותה עונה. אתלטיקו ארגנה עבורו משחק פרידה ב-1 ביוני 1977 ולאחר פרישתו הוא עבד כמהנדס תעשייה.
במדי נבחרת ספרד גארטה עשה את הופעת הבכורה שלו ב-22 באוקטובר 1967 נגד צ'כוסלובקיה. במהלך שהותו בה ספרד כשלה להעפיל לטורנירים רשמיים כמו המונדיאל ואליפות אירופה ולכן מעולם לא שיחק בטורניר רשמי. הופעתו האחרונה הגיעה ב-17 באפריל 1975 נגד רומניה, הופעה שסגרה עבורו 18 הופעות ו-5 שערים בסך הכל במדים הלאומיים.
תארים

אליפות ספרד (3): 1969/70, 1972/73, 1976/77
הגביע הספרדי (2): 1969/70, 1975/76
סגנית גביע אירופה לאלופות: 1973/74
תואר הפיצ'יצ'י (3): 1968/69, 1969/70, 1970/71
חוסאם עבאס

| --- | --- |
 סגנון בישול:  מטבח ערבי גלילי אותנטי
 מסעדות:  עבאס (נסגרה)  אלבאבור (רשת)
 ספרים:  טחינה, נענע, צנובר, כבש: סודות וטעמים מהמטבח הערבי-ישראלי של אלבאבור
 
חוסאם עבאס (בערבית: حسام عباس) הוא שף ישראלי.
ביוגרפיה

עבאס נולד וגדל בכפר כנא. הוא הושפע ממטבחה של אמו והתחיל את דרכו הקולינרית במסעדת "טוטון" ביפו. לאחר זמן מה אביו פתח מסעדה קטנה בסמוך לאצטדיון בלומפילד שנקראה "עבאס", על שם משפחתו, ושם עבד.
בשנת 1986 פתח, יחד עם אחיו נשאת, את מסעדת "א-טאבון", בניהול אחיהם הבכור חוסני. כעשר שנים לאחר מכן פתחו את מסעדת "אלבאבור" הראשונה באום אל-פחם.
כיום הוא השף והבעלים ברשת מסעדות "אלבאבור" באום אל-פחם, יקנעם עילית וצומת מזרע.
עבאס מעריך במיוחד את נירה רוסו, שאותה הוא מחשיב לחברה ואף עמה כתב את הספר "טחינה, נענע, צנובר, כבש", ואת חני פרבר, ומתבסס במטבחו על בישול ערבי, גלילי אותנטי, תוך התמקדות בבישול בטכניקות מסורתיות ובשימוש בחומרי גלם מקומיים וטריים.
עבאס התחרה בתוכנית הטלוויזיה קרב סכינים מול השף האיטלקי אלפרדו רוסו.
ספרו

טחינה, נענע, צנובר, כבש: סודות וטעמים מהמטבח הערבי-ישראלי של אלבאבור (עם נירה רוסו), הוצאת משכל 2006
חזקה (קניין)

ערך זה עוסק במושג משפטי. אם התכוונתם לאחד ממעשי הקניין במשפט העברי, ראו .
חֲזָקָה הוא מושג משפטי המתאר שליטה אפקטיבית בנכס, יהא זה נכס מקרקעין או נכס מיטלטלין. מושג החזקה נפרד ממושג הבעלות ותיתכן חזקה שאינה מלווה בבעלות. שכירות ועכבון הם סוגי חזקה כדין הנפרדים מן הבעלות. חזקה שלא כדין הנפרדת מהבעלות היא עקב גזל או גנבה.
שיטות משפט שונות מקנות לחזקה חשיבות כה רבה, עד שידועה האימרה האנגלית העתיקה לפיה "החזקה היא תשע עשיריות מהחוק" ("Possession is nine points in the Law" או בלשון מודרנית יותר "possession is nine-tenths of the law").
חזקה ובעלות

במשפט הישראלי, ישנם מקרים מסוימים בהם חזקה רבת שנים במקרקעין מקנה בעלות. כאן יש להבחין בין טענה לבעלות מהותית בנכס, לבין הטענה שתקופת התביעה התיישנה, ולכן לא ניתן לתבוע את סילוק יד התופס מן הנכס. במקרה האחרון, ההתיישנות היא דיונית בלבד, והבעלות על הנכס נותרת של הבעלים המקוריים, אך הוא אינו יכול לפעול לקבלת החזקה לידיו.
לפי סעיף 78 לחוק הקרקעות העות'מאני, מי שעיבד קרקע מסוג מירי במשך 10 שנים רצופות, זכה לבעלות עליה. במקרקעין לא מוסדרים לאחר 15 שנים יכול המחזיק לטעון להתיישנות, אך לא יוכל להרשם כבעלים במרשם המקרקעין. על פי סעיף 51 לפקודת הסדר מקרקעין, מי שמוכיח לפקיד ההסדר בעת ההסדר כי הוא מחזיק בקרקע מעבר לתקופת ההתיישנות, רשאי יהיה להרשם כבעליה. זכות זו נקראת במשפט "חזקת שנים". במקרקעין מוסדרים אין התיישנות, וגם מי שמחזיק בהם שנים רבות לא יזכה לקבל בעלות עליהם.
חשיבות החזקה

קביעת המחזיק בנכס היא חשובה במגוון של הקשרים משפטיים. כך, למשל, מוקנות למחזיק בנכס מקרקעין, בפרק ב' של חוק המקרקעין, זכויות רבות שנועדו להגן על החזקתו, לרבות הזכות לנקוט בכוח לסילוק פולש. כן חשוב איתורו של המחזיק לצורכי חיוב בארנונה.
על פי כללי הסמכות העניינית תביעות הנוגעות לחזקה במקרקעין (וכן תביעות הנוגעות לחזקה במיטלטלין הכרוכות בתביעות הנוגעות לחזקה במקרקעין), הן בסמכותו של בית משפט השלום.
חזקה במשפט העברי > חזקת ראיה

במשפט העברי, מהווה החזקה ראיה למחזיק בנסיבות מסוימות. על פי המשפט העברי כל אדם שהחזיק בנכס במשך שלוש שנים בידיעת הבעלים, ולא ערער הבעלים על חזקתו בבית-דין, ויש לו טענה מדוע הוא נמצא בנכס, הרי שהחזקה עצמה מהווה ראיה שהנכס בבעלותו.
לפי המשפט העברי החזקה אינה מהווה דרך לקנות את הנכס, אלא רק להביא ראיה לבעלות על הנכס, ואם המחזיק מודה שלא הייתה כל הקניה אחרת (כגון על ידי כסף), הרי שאין בהחזקתו ממש.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
ח"י רקפות

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ח"י רקפות מאוסף מוזיאון תל אביב לאמנות
 מידע כללי
 צייר:  משה גרשוני
 תאריך יצירה:  1984
 טכניקה וחומרים:  עירוב טכניקות על נייר
 ממדים בס"מ
 רוחב:  140 ס״מ 
 גובה:  200 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו; אוסף הפניקס חברה לביטוח; אוסף מוזיאון ישראל, ירושלים; אוסף גלריית טייט, לונדון (T07655; T07656); אוסף גלריה גבעון; אוסף מיכאל האזנקלבר
 
"ח"י רקפות" היא שמה של סדרה בת 18 ציורים מאת האמן הישראלי משה גרשוני.
הסדרה, אשר נוצרה בשנת 1984, הוצגה לראשונה בשנה זו בתערוכה בגלריה גבעון בתל אביב. הסדרה מורכבת מציורים ברוחב של 140 ס"מ על 200 ס"מ. כל ציור נעשה בטכניקה מעורבת על גבי גליונות נייר המחוברים בסרט הדבקה (מסקינטייפ) זה לזה. הציורים נמצאים בשורה של אוספים פרטיים וכן במוזיאונים כגון גלריית טייט, מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל ואחרים.
הסדרה מציגה דימוי של פרחי רקפות, צמח אשר מזוהה בתרבות העברית כסמל לחללי צה"ל ובייחוד לחללי מלחמת העצמאות. אחד מן המקורות המרכזיים לקישור זה הוא שירו של חיים גורי "באב אל ואד" המתאר את הקרבות בשער הגיא. בשיר מופיעות הרקפות לאחר שוך הקרבות כזיכרון לנופלים. על חלק מן הציורים אף מצוטטת השורה "יום אביב יבוא ורקפות תפרחנה" הלקוחה מתוך השיר. הרקפות מתוארות בסגנון אקספרסיבי, המטשטש את צורתו של כל פרח. לעיתים מקבלים הפרחים צורה פאלית, כאיבר מין גברי ולעיתים הם נדמים כמעין להבת אש. בנוסף לשירו של גורי, מצוטטות בעבודות שורות מזמור מספר תהילים פרק ק"ג: "הַסֹּלֵחַ לְכָל עֲו‍ֹנֵכִי הָרֹפֵא לְכָל תַּחֲלֻאָיְכִי: הַגּוֹאֵל מִשַּׁחַת חַיָּיְכִי הַמְעַטְּרֵכִי חֶסֶד וְרַחֲמִים". בחלק מן הציורים מופיעה, בנוסף לרקפות, גם שלהבת אש המזדקרת אל על. מוטיב זה מופיע בעבודות רבות של גרשוני מתקופה זו, כחלק מאיקונוגרפיה הקשורה אל עקידת יצחק או מוות וזיכרון.
| משה גרשוני |
| --- | --- | --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי  (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |
חאן שאטיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מרכז קניות
 מיקום:  אסטנה
 מדינה:  קזחסטן
 בעלים:  סמבול קונסטרקשן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  דצמבר 2006 – יולי 2010 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  5 ביולי 2010 
 עלות:  400 מיליון דולר אמריקני
 אדריכל:  פוסטר & פרטנרס 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  150 מטר
 שטח:  100,000 מ"ר
 קואורדינטות:  51°7′56″N 71°24′14″E﻿ / ﻿51.13222°N 71.40389°E﻿ / 51.13222; 71.40389
 www.khanshatyr.com
  (למפת קזחסטן מוגדלת) אסטנה אלמטי שימקנט קראגנדי טראז פבלודר אוסקמן אקטובה אורל רוסיה רוסיה אזר. טורקמניסטן אוזבקיסטן קירגיזסטן סין הים הכס. חאן שאטיר(למפת קזחסטן רגילה) אסטנה אלמטי שימקנט קראגנדי טראז פבלודר אוסקמן אקטובה אורל רוסיה רוסיה אזר. טורקמניסטן אוזבקיסטן קירגיזסטן סין הים הכס. חאן שאטיר
 
חאן שאטיר (בקזחית: Хан Шатыр) הוא מרכז קניות ובילויים ענק הנמצא במרכז העיר אסטנה בירת קזחסטן. המרכז בנוי בצורה של אוהל מחודד שגובהו 150 מטר ותוכנן על ידי האדריכל הבריטי נורמן פוסטר. המרכז נחנך בשנת 2010. הוא הוקם במסגרת תנופת הבנייה רחבת ההיקף שעברה אסטנה מאז שהוכרזה לבירה בשנת 1997.
ממוקם בקצה הצפוני של העיר, המבנה התורן מתנשא 150 מטר מבסיס אליפטי בגודל 200 X 195 מטר ויוצר אחד הפסגות הגבוהות ביותר בקו הרקיע של אסטנה. סוגר שטח העולה על 100,000 מ"ר, הוא כולל פארק עירוני עם מסלול ריצה של 450 מטר, יחד עם מגוון רחב של מתקני קניות ופנאי, כולל מסעדות, בתי קולנוע וחללי בילוי שיכולים להכיל תוכנית מגוונת של אירועים ותערוכות. הפארק מגביר את גובה הבניין בטרסות גליות ופארק מים, עם בריכות גלים ומגלשות, מתפתל בנוף. שטחו 100,000 מ"ר, שווה לשטחם של 10 אצטדיוני כדורגל, והוא מכיל חנויות רבות, חוף ים מלאכותי, נהר ובו ניתן לשוט בסירות, מיני-גולף ועוד. המרכז משמש את תושבי העיר ותיירים והוא ממוזג כל ימות השנה. חשיבותו רבה לנוכח האקלים של העיר המתאפיין בקיץ חם במיוחד ובחורף קר מאוד. מתחמים ספציפיים בתוך המעטפה הם ממוזגים, אך אזורי המחזור הפתוח הם מחוסמים בסביבה, עם טמפרטורות יעד של 14+ מעלות צלזיוס בחורף ו-29− מעלות בקיץ. סילונים ברמה נמוכה מכוונים אוויר קריר על פני החלל, ואילו פתחי האוורור בקודקוד גורמים לאוורור טבעי. האתגר בחורף הוא למנוע קרח שנוצר בחלק הפנימי של המעטפה. זה מושג על ידי שילוב של בקרת טמפרטורה והפניית זרמי אוויר חמים מעל פני הבד הפנימי, אסטרטגיה המונעת גם נפילות.
הערות שוליים

↑  Khan Shatyr Entertainment Center, www.fosterandpartners.com
חזקה אין אדם מעיז פניו בפני בעל חובו

במשפט העברי, חזקה אין אדם מעיז פניו בפני בעל חובו היא חזקה הלכתית, מסוגת החזקות שאין אדם פועל בניגוד לטבעו או תכונותיו.
חזקה זו אומרת כי אנו מניחים שאדם לא יעז לשקר, ולטעון שאינו חייב כסף, בפני האדם שלו הוא חייב את הכסף. לכן אם יהיה דין ובו צד א' יטען שהשני חייב לו כסף וצד ב' יכחיש, נניח שאכן הצדק עם צד ב' והוא לא חייב כסף, שכן אם הוא היה משקר הוא היה 'מעיז פניו בפני בעל חובו' בניגוד לכלל הנקבע בחזקה.
פרטי ההלכה > במודה במקצת

מהתורה, אדם המודה במקצת חייב להשבע לבעל דינו כי הוא אינו חייב לו כסף, לעומת אדם הכופר בכל התביעה, שאינו חייב להשבע. את ההסבר לכך הסביר רבה: אין אדם מעיז פניו בפני בעל חובו לכפור הכול, ולכן כאשר אדם מודה במקצת, אנו חוששים אולי הסיבה לכך שהוא מודה במקצת הוא מכיוון שהוא חושש להעז בפניו בפני בעל חובו ולכפור הכול כאשר חבירו שעשה לו טובה מכיר בשקרו, ולכן הוא כופר חלקית. ייתכן גם, שהסיבה לכפירה אינה מכיוון שהוא גנב, שהרי מהתורה אדם החשוד להשבע לשקר חשוד גם לגזול, אלא ייתכן שאין לו כסף, והוא רוצה להשתמט מבעל חובו זמנית עד שיהיה לו כסף, ולכן הוא כופר בחלק מהכסף, ולכן הטילה עליו התורה שבועה, כדי שיודה.
למעשה, חזקה זו משמשת כתשובה לסברת מיגו, האומרת כי במקרה של אדם הטוען לזכותו, בלא להביא כל הוכחה לנכונות הטענה, אלא שהוא היה יכול לטעון, במידה שווה או פחותה של סיכון ולפחות באותה מידה של רווח, טענה אחרת טובה ממנה.- עובדה זו כשלעצמה מעניקה תוקף לטענתו העכשווית, "מתוך" שהיה יכול לטעון טענה אחרת. אלא שמיגו כזה, בו האדם בוש לטעון את טענתו האחרת נחשב כ"מיגו דהעזה", מיגו מטענה אחרת שהוא אינו מעיז פניו לטעון אותה, ולכן אין למיגו כוח, שהרי אין להחשיב שהיה בכוחו לטעון טענה אחרת, אם קיימת הגבלה המונעת ממנו לטעון את הטענה האחרת.
פרטי ההלכה > כופר הכל

האמורא רב נחמן, שהתפרסם כדיין מומחה, קבע שגם כאשר הנתבע כופר לחלוטין בתביעה ואין כל ראיה לתובע - עליו להישבע שבועת היסת. התלמוד מסביר את הטעם לתקנתו: "חזקה אין אדם תובע אלא אם כן יש לו עליו" (תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף מ', עמוד ב'), כלומר, דרכו של עולם שלתביעה יש יסוד כלשהו, ולכן ראוי שהנתבע ישבע על טענתו. מנגד, קיימת אכן החזקה האומרת כי אין אדם מעיז פניו בפני בעל חובו, ולפיה יש להניח שהנתבע דובר אמת ואינו מעיז להכחיש לגמרי תביעה צודקת. אך התלמוד מסביר, שייתכן שהנתבע אכן מתכוון לשלם את חובו כשיתאפשר לו הדבר, ובינתיים הוא משתמט על ידי הכחשתו עד שישיג את הסכום הדרוש, והשבועה תעודד אותו  להודות בחובו ולשלם מיד.
התורה פטרה את מי שכופר הכל משבועה, מפני שאינו מעיז פניו לכפור הכל, ורק אם הודה במקצת - יש להניח שאולי כוונתו רק להשתמט זמנית מתשלום החוב. אולם בימי רב נחמן, מסבירים הראשונים, "רבו עזי פנים", והחלו לכפור בבעלי חובותיהם לגמרי, ולכן תיקן רב נחמן את השבועה.
סברת החזקה

בראשונים מובאים מספר סיבות לחזקה זו, בה אין אדם מעיז בפניו בפני בעל חובו, לכפור בפניו את הכסף שהלווהו.
מפני שעשה לו טובה (רש"י בתלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"ז, עמוד א')
מפני שמכיר בשקרו (תוספות שם).
הערות שוליים

↑  נחום רקובר, ניבי התלמוד, הניב "אין אדם מעיז פניו בפני בעל חובו", ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"א-1990, באתר "דעת"
↑  שבועה דרבנן, ששונה בדיניה משבועה דאורייתא, תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף מ', עמוד ב'.
↑  תוספות רי"ד וחידושי הרמב"ן בבבא מציעא ו א; רבי מנחם המאירי שבועות לח, ב.
חאן סאהיב

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הראג' הבריטי הראג' הבריטי
 סוג:  תואר כבוד
 המעניק:  המושל הכללי של הודו
 בשם:  הראג' הבריטי
 זכאות:  יהודים, מוסלמים ומאמיני זרתוסטרא
 בוטל/פורק:  1947
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  חאן בהאדור
 עיטור נמוך יותר:  חאן
תעודת חאן סאהיב
תואר חאן סאהיב של קולונל חאן מוחמד חאן
חאן סאהיב הוא תואר כבוד שניתן על ידי שלטון הראג' הבריטי עד לשנת 1947.
התואר הוא הרכבה של התארים חאן ("מנהיג") וסאהיב ("מאסטר"), והוא יועד לנתינה ליהודים, מוסלמים ומאמיני זרתוסטרא בלבד. התואר היה דרגה אחת מעל התואר "חאן" ודרגה אחת מתחת לתואר חאן בהאדור.
סקירה

התואר הוענק יחד עם מדליה ותעודה מטעם הממשלה הבריטית על ידי המושל הכללי של הודו, ומקבל התואר היה רשאי להשתמש בו ולומר אותו קודם אמירת שמו.
התואר "חאן סאהיב" הוענק במקור על ידי האימפריה המוגולית למוסלמים נותני שירות ציבורי, והוא אומץ על ידי האימפריה הבריטית לאותה מטרה. ההודים זכו בתואר "ראי סאהיב", אבל מכיוון שלא היו תארים נפרדים ליהודים ולמאמיני זרתוסטרא, הוענק להם התואר המוסלמי "חאן סאהיב".
הערות שוליים

↑  Joan G. Roland (1998). The Jewish communities of India. Transaction Publishers. p. 35. ISBN 0765804395. נבדק ב-2012-07-14.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסיה ובנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חאנדבי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  חטיף
 מטבח:  הודי
 אזור מוצא:  גוג'ראט
 מוצא:  הודו הודו
 מרכיבים עיקריים:  קמח חומוס 
 
חאנדבי (בגוג'ראטית: ખાંડવી; באנגלית: Khandvi) הוא חטיף הודי העשוי מקמח חומוס מותסס ומטוגן ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
החטיף עשוי מבלילה של קמח חומוס, מים ויוגורט ולה מוסיפים כורכום, מלח, פלפל צ'ילי וזנגביל, מערבבים ומבשלים עד לקבלת עיסה סמיכה, מורחים על משטח ישר ומגלגלים.
חאנדבי נחשב לחטיף המוגש לרוב כארוחת בוקר או כמנה ראשונה ומוגש לצד צ'אטני שום או קוקוס ומקושט עם גרגירי רימון.
ראו גם

פאפדה
דוקלה
הערות שוליים

↑  Usha Rao, Khandvi, a snack from Gujarat, MySpicyKitchen, ‏2011-01-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Bhandari Laveesh, Indian States at a Glance 2008-09: Performance, Facts and Figures - Gujarat, Pearson Education India, 2009, ISBN 978-81-317-2342-5. (באנגלית)
חוסאם עבד אל-מגיד

חוסאם עבד אל-מגיד (בערבית: حسام عبد المجيد, בתעתיק מדויק: חסאם עבד אלמגיד; נולד ב-30 באפריל 2001 במצרים) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת א-זמאלכ מליגת העל המצרית ובנבחרת מצרים.
קריירת מועדונים

עבד אל-מגיד גדל במחלקת הנוער של א-זמאלכ. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל המצרית.
קריירה בינלאומית

עבד אל-מגיד היה חלק מסגל נבחרת מצרים עד גיל 23 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023, וערך חמש הופעות בטורניר, בו סיימה נבחרתו במקום השני.
ב-12 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מצרים, בהפסד 3-1 לנבחרת תוניסיה במשחק ידידות.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מצרים לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
הערות שוליים

↑  قائمة منتخب مصر الأوليمبي لمعسكر الإعداد المقرر انطلاقه غدا الجمعة 5 يوليو استعدادا لأولمبياد باريس 2024 בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל המצרית, 4 ביולי 2024 (בערבית)
| נבחרת מצרים – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 עלאא •  2 פאיד •  3 עאטף •  4 עיד •  5 עבד אל-מגיד •  6 שחאתה •  7 סאבר •  8 כמאל •  9 פייסל •  10 עאדל •   11 סעד •  12 קוקה • 13 א-דביס •  14 סיד • 15 טארק • 16 אל-גברי • 17 א-נני • 18 מזהר • מאמן: מיקאלה |  1 עלאא •  2 פאיד •  3 עאטף •  4 עיד •  5 עבד אל-מגיד •  6 שחאתה •  7 סאבר •  8 כמאל •  9 פייסל •  10 עאדל •   11 סעד •  12 קוקה • 13 א-דביס •  14 סיד • 15 טארק • 16 אל-גברי • 17 א-נני • 18 מזהר • מאמן: מיקאלה | מצרים |
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חוסאם עבד אל-מגיד".
חוסאם תקא

חוסאם תקא (בערבית: حسام تقا, בתעתיק מדויק: חסאם תקא; נולד ב-16 באוגוסט 2000 בתוניסיה) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אספראנסה דה תוניס מליגת העל התוניסאית ובנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים

תקא גדל במחלקת הנוער של מונסתיר, ובשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל התוניסאית. בסך הכל ערך 83 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים. הוא זכה עם המועדון בגביע התוניסאי.
ב-3 ביולי 2023 חתם על חוזה לשלוש שנים באספראנסה דה תוניס מליגת העל התוניסאית.