stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוח המשקיפים הרב-לאומי
ראו גם

ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האומות המאוחדות
הערות שוליים

↑  The Rise of the UAE and the Meaning of MbZ, The Washington Institute (באנגלית)
↑  ~, www.bizweb.it(הקישור אינו פעיל, 1 בנובמבר 2021)
↑  ~, www.bizweb.it(הקישור אינו פעיל, 1 בנובמבר 2021)
↑  לפי הדו"ח השנתי של הכמ"ר לשנת 2008 http://www.bizweb.it/mfo/images/documents/annualreport/2008.pdf
↑  ~, www.bizweb.it(הקישור אינו פעיל, 1 בנובמבר 2021)
↑  "Contingents". MFO. נבדק ב-26 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אנה רייבה ברסקי
, ‏שבעה ממפקחי השלום בין ישראל למצרים נהרגו בהתרסקות מסוק, באתר מעריב אונליין, 12 בנובמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265625105171  GND: 236245-4  ISNI: 0000 0000 9175 5804  LCCN: n84098267  VIAF: 134306886   WorldCat (עם VIAF): 134306886 
מפת אזורי הדילול בסיני
מדליה למשרתים בכח רב לאומי
מכונית השייכת לכוח המשקיפים הרב-לאומי בישראל
ארווין פוכינגר

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1875 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  17 במאי 1944 (בגיל 68) וינה, גרמניה הנאצית 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  יוגנדסטיל 
 בן או בת זוג:  Elfriede Puchinger (5 ביולי 1913–?) 
 
ארווין פוכינגר (בגרמנית: Erwin Puchinger;‏  7 ביולי 1875 – 17 במאי 1944) היה צייר, מאייר, מעצב תעשייתי ואמן גרפי וינאי. פוכינגר היה חלק מתנועות "יוגנדסטיל" ו"סמטקונסטוורק" (האמנות הטוטאלית) האוסטרית, שביקשו למחוק את הגבולות בין אמנות יפה לאמנות שימושית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ארווין פוכינגר נולד בווינה ב־7 ביולי 1875. הוא הגיע ממשפחה בולטת של פקידים אוסטרים. בשנים 1891–1892 החל פוכינגר ללמוד בשיעורי ציור בערב במכון לאמנות גרפית שנפתח זה מכבר (1888). זה היה מכון ניסיוני שהכשיר אנשי מקצוע בתחום העיצוב והאמנות הגרפית. בהמשך למד פוכינגר בבית הספר לאומנויות ומלאכות (לימים "בית הספר לאמנות שימושית"), שנוסד בשנת 1867 במסגרת "המוזיאון האוסטרי החדש למדע ולתעשייה". פוכינגר למד בהתחלה אצל לודוויג מיניגרודה (1847–1930) ולאחר מכן אצל הצייר והפרופסור לאמנות פרנץ פון מאטש (1861–1942), שעבד על אמנות דקורטיבית עם האחים גוסטב (1862–1918) וארנסט קלימט (1864–1892), הייתה להם חברת קישוטים שיצרה ציורי קיר מורכבים עבור לקוחות אמידים. עבודותיו המוקדמות ביותר של פוכינגר הן רישומי נוף ואדריכלות משנת 1892 ו-1893, שכבר היו באיכות מקצועית.
ביוגרפיה > הזצסיון הווינאי

כשפוכינגר היה בסוף לימודיו, קבוצת אדריכלים ואמנים צעירים, אוטו וגנר, יוזף הופמן ויוזף מריה אולבריך, דחו את הסגנון הדקדנטי של תקופתם ואת מגוון הסגנונות האדריכליים המקובלים. הם הושפעו מיוון הקלאסית ורומא ורצו ליצור מבנים רעננים ומודרניים, שבהם העיטור היה חלק מהעיצוב, ולא מיותר. יחד עם קבוצת אמנים צעירים וחדשניים, ביניהם גוסטב קלימט, קולומן מוזר, מקס קורצוויל (1867–1916), הם נפרדו מהאקדמיה הוותיקה – התאחדות האמנים האוסטרים שקיימה את תערוכותיה בקונסטלרהאוס הישן. הם הקימו איחוד חדש המכונה איחוד האמנים האוסטרים (Vereinigung Bildender Künstler Österreichs) המכונה הזצסיון הווינאי (das Wien Sezission). מכיוון שחברו של ארווין פוכינגר וחברו לכיתה קולון מוזר היה אחד המייסדים והם חלקו את אותן ההשפעות, עבודתו דומה למדי לזה של מוזר בסגנון ובביצוע. מה שפוכינגר, מוזר, קלימט, וגנר, אולבריך והופמן עבדו אליו היה איחוד האמנויות, למחוק את החלוקה בין אמנות יוקרתית ויישומית וליצור פרויקטים שבהם הכל חולק את אותם עקרונות של עיצוב וביצוע, גישה טוטאלית. סגנון אמנות הידוע בווינה בשם Gesamtkunstwerk.
ביוגרפיה > התערוכה העולמית

בשנת 1900 סיים ארווין פוכינגר את לימודיו. הוא ערך טיולי רישום לקאפרי ורומא, שם ספג את ההשפעות הקלאסיות. בתערוכה העולמית, בפריז, בשנת 1900, אחד מציוריו הדקורטיביים הגדולים זכה להכרה רבה בביתן האוסטרי הענק. הוא זכה לשבחים בעיתונות הצרפתית, האוסטרית והבריטית. במהדורה הראשונה של מגזין העיצוב הווינאי המפורסם Das Interieur הוצגו עבודותיו מפריז.
הערות שוליים

↑  Erwin Puchinger. In: Hans Vollmer (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler des XX. Jahrhunderts. Band 3: K–P. E. A. Seemann, Leipzig 1956, S. 632–633.
↑  Puchinger, Erwin. In: Hans Vollmer (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 27: Piermaria–Ramsdell. E. A. Seemann, Leipzig 1933, S. 443.
↑  A.S. Levetus, Imperial Vienna: An Account of Its History, Traditions and Arts, Illustrated by Erwin Puchinger, London: John Lane, The Bodley Head, 1904
↑  Olympedia – Erwin Puchinger, www.olympedia.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502515605171  GND: 1027026206  ISNI: 0000 0000 6863 6145  RKD: 65032  ULAN: 500081070  VIAF: 96261348   WorldCat (עם VIAF): 96261348 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארווין פוכינגר".
נישואי נוחות

שוטרים בריטים שעצרו אדם החשוד שלקח חלק בנישואים פיקטיביים, 8 ביוני 2010
נישואי נוחות הם נישואים שנוצרו מסיבות שונות מלבד אהבה רומנטית מחויבות ורצון לבנות חיים משותפים. בדרך כלל המטרה העיקרית היא על מנת להשיג יתרון מסוים - לרוב למען רווח אישי, או מטרה אסטרטגית אחרת, כגון נישואים פוליטיים.
בעת המודרנית אחת הסיבות הנפוצות ביותר לנישואי נוחות היא השגת אשרת שהייה. במקרים אלו ייתכן שאחד מבני הזוג יזדקק לאשרת שהייה על מנת להמשיך להתגורר בגבולות מדינה מסוימת, בעוד שבן/בת הזוג שלו/ה עשוי להסכים להתחתן על מנת לסייע להם בכך. נישואים אלו הם לרוב חסרי רגשות רומנטיים, ולעיתים רבות אין לאותם בני הזוג שום כוונה לחיות יחד כשותפים לחיים.
סיבה נוספת לנישואי נוחות היא רווח כספי. לדוגמה, אנשים עשירים עשויים לבחור בנישואי נוחות על מנת להגן על נכסיהם או על מנת להפחית את חבות המס שלהם. במקרים הללו לעיתים מסוימות אין לבני הזוג שום כוונה לחיות יחד כזוג.
נישואי נוחות שמבוצעים למטרות פוליטיות מתקיימים לדוגמה על מנת לבסס בריתות פוליטיות בין מדינות, שושלות או משפחות חזקות ומשמות כסמל לאחדות פוליטית. בעבר, נישואים מהסוג הזה היו נפוצים ושימשו לרוב להבטחת המשך קיום הברית וליצירת בריתות אסטרטגיות בין משפחות חזקות, אך כיום הם פחות נפוצות. לעיתים רבות נישואי נוחות שמבוצעים למטרות פוליטיות אינם מבוססים על אהבה רומנטית בין בני הזוג וייתכן אף שבני הזוג לא הכירו לפני כן.
חשוב לציין כי נישואי נוחות שאינם נישואים פיקטיביים שנוצרו למטרות מרמה, או נישואים בכפייה, אינם מבוצעים בניגוד לחוק. כל עוד שני הצדדים הם אנשים מבוגרים שהתחתנו בהסכמה מרצונם החופשי, זה נחשב לאיחוד משפטי תקף.
ראו גם

יחסי מין תמורתיים
הערות שוליים

↑  Law Offices of Susan V. Perez. "A Bad Marriage is Not the Same as a Sham Marriage". HG.org. נבדק ב-14 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פארק עתידים

| --- | --- |

שלט הכניסה למתחם פארק עתידים תל אביב
 מידע
 עיר:  תל אביב-יפו
 תאריך ייסוד:  1972
 מייסדים:  אוניברסיטת תל אביב ועיריית תל אביב
 שטח:  80 דונם
 קואורדינטות:  32°06′53″N 34°50′36″E﻿ / ﻿32.11478611°N 34.84333333°E﻿ / 32.11478611; 34.84333333
 שכונות נוספות בתל אביב-יפו
 
 
בניין החניון והמגדל הראשון בפארק עתידים תל אביב. אדריכל: משה זרחי
פארק עתידים תל אביב, שבעבר נקרא "קריית עתידים", הוא מתחם חברות היי-טק בצפון מזרח תל אביב-יפו, ממזרח לשכונות רמת החייל ונווה שרת. המתחם הוקם כמיזם משותף של עיריית תל אביב ואוניברסיטת תל אביב, והוגדר על ידי מקימיו כמתחם ל"תעשיות עתירות מדע" - מושג עברי שבמהלך השנים נדחק מפני המושג האנגלי "היי-טק".
היסטוריה

היוזמה להקמת הפארק ל"תעשיות עתירות מדע" החלה בשנת 1969 על ידי אוניברסיטת תל אביב, לאחר שמתחמים דומים יוזמו על ידי: הטכניון וחברת אלרון שהקימו את מת"ם בחיפה, והאוניברסיטה העברית שהקימה את "הקריה לתעשיות עתירות מדע - הר חוצבים" בירושלים. הקמת המבנים הראשונים בפועל החלה באוגוסט 1972 על 90 דונם שהקצאתה עיריית תל אביב. המתחם נחנך ב-1975.
מרבית בנייני המתחם נמוכים יחסית, בני ארבע קומות ופחות. לקראת סוף המאה ה-20 נבנה במתחם מגדל משרדים, שמשמש כמטה חברת נס טכנולוגיות, שבקומת הקרקע שלו נפתחו מסעדות אחדות לשירות עובדי המתחם ואורחיהם. במגדל 18 קומות וגובהו 76 מטר. בתחילת שנת 2011 הושלמה בצדו הצפוני של המתחם בנייתו של מגדל עתידים, מגדל משרדים בן 35 קומות המתנשא לגובה של 150 מטרים, המשמש כמטה חברת כלל ביטוח. בשנת 2011 החל תכנון של תוכנית מתאר חדשה למתחם הכוללת: תוספת בנייה של 400 אלף מ"ר, שני מגדלים חדשים והפיכת האזור לפארק עסקים ובילוי שישרת גם את תושבי השכונות הסמוכות, ויהיה פתוח בשבת. בשנת 2017, נחתם הסכם להסבת אחד המבנים בפארק לבית חולים של מרכז רפואי מ.ר.ב.
אחת הדיירות הראשונות במתחם הייתה חברת "טכם - טכנולוגיה מתקדמת בע"מ", והיא עד היום הדייר הדומיננטי במתחם, כחלק מחברת נס טכנולוגיות. חברות נוספות במתחם: מדינול, המעבדה ראשית ומרכז המחשוב של שירותי בריאות כללית וסיטיבנק.
בחודש מאי 2020 נפתח בפארק המבנה החדש של בית החולים רפאל.
סיטיזון CityZone

בשנת 2018 הוקם בפארק עתידים תל אביב מיזם "סיטיזון" (CityZone) המהווה חממת חדשנות ושדה הניסוי החי הראשון בישראל לעיר חכמה (Smart City).
חממת החדשנות כוללת מתחם חברות הזנק (סטארטאפים), חדרי ישיבות, מתחם כנסים ותשתיות משרד וכן שדה ניסוי הכולל עשרות חיישני IoT הפרוסים במרחב הפארק ומהווה בפועל הדמיה של עיר חיה על כלל הפעילויות האופייניות לה.
המיזם קם, מתוך שותפות בין אוניברסיטת תל אביב, עיריית תל אביב יפו ופארק עתידים תל אביב ובתמיכה מלאה שלהם בחונכות אקדמית, מקצועית, טכנולוגיות ונגישות לשדה הניסוי בפארק וללקוחות הקצה העירוניים. בנוסף, החממה מסייעת לחברות ההזנק בשיתופי פעולה עם התעשייה, משקיעים, לקוחות בישראל וערים בעולם ועל בסיס הסכמי שיתוף פעולה בינלאומיים שהיא מגבשת.
החממה מארחת כבר כמה עשרות הזנקים וניסויים המתנהלים בתחומה ובתחומי העיר תל אביב.
תחבורה

הנגישות התחבורתית של המתחם לכלי רכב פרטיים סובלת מהיעדר חיבור ישיר לכבישים ראשיים. כתוצאה מכך מוטרדות שכונות המגורים הסמוכות מעומסי תנועה בתחילת ובסוף יום עבודה. פרויקט תחבורה עתידי של חברת נתיבי איילון מתכנן קישור של פארק עתידים תל אביב ורמת החייל באמצעות הארכת רחוב ראול ולנברג עד לאזור מחלף מורשה עם שלוחה לכיוון כביש 4 במחלף המקשר לדרך אם המושבות. הפרויקט היה אמור לכלל גם שלוחה של הקו הצהוב של הרכבת הקלה של תל אביב, שתחבר את פארק עתידים תל אביב לרמת השרון בצפון ולמרכז תל אביב בדרום. פרויקט "הקו הצהוב" בוטל בשנת 2016.
תחבורה > מסוף עתידים

בפארק עתידים תל אביב פועל מסוף תחבורה ציבורית קטן בשם "מסוף עתידים", המשמש כתחנת המוצא למספר קווי אוטובוס של חברת דן וחברת מטרופולין. מהמסוף יוצאים אוטובוסים לרחבי תל אביב, חולון, בת ים, רמת גן, גבעתיים, בני ברק ולפתח תקווה. משנת 2008 מפעילה גם אגד מהמסוף שני קווים הנוסעים אל חולון, כאשר אחד פועל בשעות העומס בלבד והשני פועל אחת לשעה ברוב שעות היום. חברת קווים מפעילה במקום קווי אוטובוס לשוהם, מודיעין וחריש סמוך למסוף שוכנות שתי חנויות מרכול, ובית אבות גדול.
לאחר השקת הפעימה השנייה של רפורמת התח"צ בגוש דן ביולי 2011, נוספו קווים רבים היוצאים מהמסוף. בעקבות כך, נוצר עומס במסוף וחברת דן החלה להסיט חלק מהקווים הקיימים אל מסופים אחרים על מנת להקל על העומס במסוף. בשנת 2014 חברת מטרופולין החלה להפעיל קווים מהמסוף. בשנת 2015 אגד החלה להפעיל קו שלישי מהמסוף.
בית האבות שהושלם ב-2010
מסוף עתידים
שלט ובו מפת פארק עתידים תל-אביב
תחנת חברת חשמל פארק עתידים תל- אביב
מגדל עתידים שנבנה בפארק עתידים תל-אביב, עם הגיעו לשיא גובהו באפריל 2010
מבט לכניסה לפארק עתידים תל-אביב המתחדש.
עומס בכביש 4 ליד פארק עתידים תל אביב לפנות ערב
הערות שוליים

↑  תעשיות עתירות מדע יוקמו ליד אוניברסיטת תל־אביב, הצופה, 28 בינואר 1969
↑  מרכז תעשירת־־המדע ייבנה עוד בשנה זו בחיפה, דבר, 28 ביוני 1968
↑  האוניברסיטה תשתתף בפתוח קריית תעשיות עתירות מדע , הצופה, 26 בספטמבר 1968
↑  מוקמים מבנים בקריה לתעשיות עתירות מדע בת"א, דבר, 24 באוגוסט 1972
↑  מיכל מרגלית , ‏העתידים כבר כאן - אלטרנטיבה לרמת-החי"ל, באתר גלובס, 10 בפברואר 2010
↑  שלומית צור, ‏כלל ביטוח שכרה 22 קומות במגדל עתידים בתל אביב, באתר גלובס, 13 במרץ 2013
↑  מיכל מרגלית, ‏שני מגדלי משרדים ייבנו בקרית עתידים ב-430 מ' ש', באתר גלובס, 3 ביולי 2011
↑  שלומית צור, ‏אחרי רמת החייל: הנדל"ן הרפואי מגיע לקריית עתידים, באתר גלובס, 14 בפברואר 2017
↑  סיטיזון בפארק עתידים, באתר על חממת עיר חכמה הפארק
↑  משה כהן, ‏"סיטי זון": העיר של הסטראט-אפים בישראל, באתר מעריב אונליין, 17 ביוני 2020
↑   אורן דורי, מחברים את רמת החייל למחלף מורשה: כביש חדש אושר להפקדה, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2016
↑   אורן דורי, משרד התחבורה מציע: קווים עיליים של הרכבת הקלה בת"א יוסבו לתת־קרקעיים, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2016
|  אזורי תעשייה בישראל |
| --- | --- | --- |
| אזורי תעשייה | מעלות (מעלות-תרשיחא) • מגדל תפן (חבל תפן) • צ.ח.ר (ראש פינה) • צ'ק פוסט (חיפה) • אלון תבור (עמק יזרעאל) • קריית ספיר (נתניה) • הרצליה פיתוח (הרצליה) • כפר סבא • נווה נאמן ׁ(הוד השרון) • פארק שרונים (הוד השרון) • עבר הירקון (תל אביב-יפו) • BBC בני ברק • סגולה (פתח תקווה) • קריית אריה (פתח תקווה) • קריית מטלון (פתח תקווה) • חולון • מתחם האלף (ראשון לציון) • מרכז עינב (מודיעין-מכבים-רעות) • עטרות (ירושלים) • הר חוצבים (ירושלים) • תלפיות (ירושלים) • הר טוב • (מטה יהודה) • עד הלום (אשדוד) • שער הנגב וספירים (מועצה אזורית שער הנגב) • תימורים (קריית מלאכי) • עידן הנגב (רהט) • אופקים • באר שבע • עמק שרה (באר שבע) • קריית יהודית (באר שבע) • אבשלום (חבל שלום) • נאות חובב • דימונה • מישור רותם (מישור ימין) • מצפה רמון |  |
| פארקי תעשייה | רמת דלתון (דלתון) • בר לב (אחיהוד) • משגב • קדמת גליל (טבריה) • ציפורת (נוף הגליל) • שגיא 2000 (מגדל העמק) • מת"ם (חיפה) • צבאים (בית שאן) • יקנעם • מבוא כרמל (רמות מנשה) • קיסריה • עמק חפר • יורופארק (יקום) • לב הארץ (כפר קאסם) • אפק (ראש העין) • עתידים (תל אביב-יפו) • אזורים (פתח תקווה) • חמן (חבל מודיעין) • (נתב"ג) • שורק (ראשון לציון) • פלמחים • קריית ויצמן (נס ציונה) • מודיעין • מלחה (ירושלים) • כנות (גדרה) • ראם (בני עי"ש) • קריית גת • נעם (נתיבות) • גב ים נגב (באר שבע) • עומר  • שחורת (אילת) |  |
| אזורי תעשייה ביהודה ושומרון | שח"ק (גוש שקד) • ניצני שלום (שומרון) • בראון (קדומים) • ברקן • אריאל מערב (אריאל) • שער בנימין (מטה בנימין) • מישור אדומים (מעלה אדומים) |  |
| אזורי ופארקי תעשייה עתידיים | רמת בקע • צומת שוקת • מעבר תרקומיא • עירון • גבעת ברנר • רג"מ • בוסתני חפץ • שער הירדן • שער שומרון |  |
| אזורי תעשייה לשעבר | קריית המלאכה (תל אביב-יפו) • ארז (מעבר ארז) • קרני (מעבר קרני) • נווה דקלים • קטיף • ימית • אופירה |  |
| מרחב עורפי | חוף שמן • איירפורט סיטי |  |
אב המנזר דניאל

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־11 
 פטירה:  המאה ה־12 
 מדינה:  רוס 
 שפות היצירה:  סלאבית מזרחית עתיקה 
 
אב המנזר דניאל או דניאל עולה הרגל או דניאל מקייב (ברוסית: Игумен Дании́л ,Дании́л Пало́мник או Даниил Киевский, איגוּמֶן דניאיל, דניאיל פאלומניק או דניאיל קייבסקי; באוקראינית: Даниїл Паломник או דנילוֹ איהוּמֶן Данило ігумен; פעל במאה ה-12) היה כומר ואב מנזר אורתודוקסי, יליד רוס של קייב, עולה רגל וכותב ספר מסעות בשפה הרוסית הקדומה בימי הביניים. בספרו תיאר את ארץ ישראל של אותם הימים. אב המנזר דניאל היה הראשון שהעלה על כתב פרטים על מסע מרוסיה לארץ אחרת ועולה הרגל הרוסי הראשון שתיעד את מסעו.
ביוגרפיה

סיפור חייו וזהותו לוטים בערפל. היה ככל הנראה ראש מנזר ב"רוסיה הקטנה" או אוקראינה של ימינו, אז חלק מרוס של קייב. ייתכן כי נולד והתחנך בצ'רניהיב.את הקשר לאזור צ'רניהיב ביססו החוקרים, בין היתר, על האזכורים התכופים בכתביו, של הנהר סנוב הזורם בעיר צ'רניהיב. קיבל ככל הנראה את עול הנזירות בטקס שהתקיים בחג עליית מרים בלאוורת קייב-פצ'רסק.
יש שמשערים כי לפני הקריירה הכנסייתית היה הנזיר דניאל לוחם. הוא מגלה עניין בתיאור ביצורים וכלי נשק. מייחסים לו גם שליחות דיפלומטית כלשהי, אולי מטעם הקניאז הגדול של קייב, סביאטופולק איזיאסלביץ', ואולי משום כך מצא דלת פתוחה ואוזן קשבת אצל מלך ירושלים, בולדווין, שהושיב אותו לצידו בעת טקס בכנסיית הקבר. דניאל הצטייר כבעל כושר גופני טוב - בעת מסעו רכב על סוסים, טיפס על הרים, ירד לתוך מערות, שחה בירדן ובכנרת.
מחברים מסוימים, כולל ההיסטוריון ניקולאי קרמזין זיהה את דמותו עם זו של דניאיל, בישוף העיר יורייב שעל נהר רוס (בילה צרקווה של ימינו), שהתמנה בתפקיד זה בשנת 1115 ושהלך לעולמו ב-9 בספטמבר 1122.
מסעותיו

במסע עלייתו לרגל יצא דניאל לקונסטנטינופול ומשם, דרך הים האגאי, הגיע לאפסוס, וכן לאיים כיוס, סאמוס, קוס, טילוס ורודוס, המשיך לאורך חוף ליקיה באתרי טלמסוס, או מאקרי (בימינו פטהייה), פאטרה ומירה, הפליג לקפריסין וממנה נסע למקומות הקדושים של הנצרות בארץ ישראל. נחת ביפו ומשם שם פעמיו לירושלים.
ידוע כי תקופת עלייתו לרגל התרחשה בערך בימי הקניאז הגדול מיכאיל סביאטופולק איסיאסלביץ'.
היו מחלוקות בנוגע לעיתוי המסע. בימינו מסקנת רוב החוקרים היא שדניאל ביקר בירושלים בשנים 1104- 1107, בימי המלך הצלבני של ירושלים בלדווין הראשון. שהה בעיר כששה-עשר חדשים ובכלל בארץ ישראל למעלה משנתיים.
במשך תקופה זו ביקר דניאל במתחמי הקודש המרכזיים ובמקומות רבים נוספים בארץ, מלווה במורי דרך מקומיים וכתב דו"ח מפורט על מסעו. סרק בין היתר את ים המלח, את החלק התחתון של הירדן אותו השווה לנהר סנוב מאזור הולדתו, את בית לחם, חברון
בדרכו לגליל, התלווה לכוח צבאי צלבני של המלך בלדווין שיצא מירושלים ונסע דרך שכם ובית שאן. הרחיק עד לגשרים מעל הירדן ולאזור ים כנרת ולאזורים נוספים בגליל עד גבול לבנון. בארץ ישראל התלווה דניאל גם בבני ארצו שהגיעו לשם מנובגורוד, מקייב ומקשין או בנפרד או אולי יחד איתו. הם נכחו בטקסי ערב חג הפסחא בכנסיית הקבר.
תאורי המסע שלו מתחילים בקונסטנטינופול. ברשמיו בארץ הקודש ציין, בין היתר, את פשיטות המוסלמים (ה"סרצנים") עד לחומות ירושלים והתרשם מיחסי הידידות בין הכנסייה הקתולית והכנסיות המזרחיות בסוריה. לטענתו צירף אותו המלך בלדווין הראשון לפמלייתו בעת מסע צבאי נגד דמשק אך דניאל לא חצה עם המלך את הירדן ונשאר לבקר באזור ים כנרת.
שובו למולדת לא היה נטול הרפתקאות.
דניאל הפליג מביירות או מאנטיוכיה. בעת שנסע לכיוון קונסטנטינופול הספינה שבה נסע הותקפה על ידי שודדי ים. בסופו של דבר הצליח דניאל להגיע הביתה בריא ושלם.
הנצחה

בשנת 2007 ציינה הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית את מלאות 900 שנה לעלייתו לרגל של אב המנזר דניאל לארץ הקודש
לקריאה נוספת

Friedrich Otto Lehrbuch der Russischen Literatur Eduard Frantzen's Buchhandlung, Leipzig, Riga 1837 עמוד 130
Anzovin, Steven, Famous First Facts, H. W. Wilson Company ,2000, ISBN 0-8242-0958-3
I. P. Sakharov, Narratives of the Russian People, St Petersburg, 1849 vol. ii. bk. viii. pp. 1–45
אלי שילר - בנתיב עולי הרגל לארץ הקודש, "קרדום", שנה ג, חוברת 13–14, הוצאת "אריאל", ירושלים ינואר 1981
יואל רבא, ארץ-ישראל בתיאורי נוסעים רוסיים, יד יצחק בן-צבי, 1986, עמ' 10–72
הערות שוליים

↑  C. Raymond Beazley, "The Oldest Monument of Russian Travel", Transactions of the Royal Historic Society New Series, Vol. 14 (1900), pp. 175-185 19/12/1899
1 2  סרחי פופוביץ'
↑  A. De Noroff, מבוא, עמוד 7
↑  עמ' 130 Friedrich Otto
↑  Geoffrey Hosking, The Russian national myth repudiated, in G.Hosking, G.Schopflin (eds), Myths and Nationhood Hurst and co, London1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260289205171  PLWABN: 9810705544005606  BnF: cb15123148f (data)  GND: 119191113  ISNI: 0000 0001 0869 9264  LCCN: n96086884  NTA: 119900637  RERO: 02-A000046847  SUDOC: 182652602  VcBA: 495/11322  VIAF: 11576834   WorldCat (עם VIAF): 11576834 
מסעו של אב המנזר דניאל לקונסטנטינופול ולאורך חוף אסיה הקטנה בדרך לארץ ישראל
ארצות החוף המזרחי של הים התיכון בשנת 1135
קטע מהספר "חייו ומסעו  של דנילו אב המנזר מהארץ הרוסית"
חיית מחמד

.
חיות מחמד ממינים שונים באיור בספר של ויליאם בינגלי (אנ'), 1880
חיית מחמד או חיית שעשועים היא חיה המגודלת על ידי האדם לטיפוח, ליופי, לחמידותם או על מנת לספק חברה ולרוב שלא להפקת תועלת כלכלית (למעט מכירתם והצגתם) ולרוב הכוונה היא לחיות כרכוש פרטי. מרבית חיות המחמד בויתו בידי האדם, כשלעיתים ביותם נועד להחזיקם למטרות עבודה כשאר חיות משק אך בהמשך הפכו לעיתים לחיות מחמד. אחרות הן חיות בר שאולפו או לעיתים נאספו מהטבע, לעיתים בניגוד לחוק.
בעת החדשה רבים נוהגים לגדל חיות מחמד, כשבמרבית המקרים מדובר בכלבים והחתולים, המשמשים גם כבני לוויה ואף תחליף למשפחה. לעיתים הם אף הורבעו בברירה מלאכותית כדי ליצור גזעי מחמד טיפוסיים.
היסטוריה

כלבים גודלו כחיות לוויה ולעיתים לחיות מחמד, כשהדבר ידוע החל מהתקופה הפלאוליתית שלפני 12,000 שנה. למעט הכלבים לאורך רוב ההיסטוריה וברוב החברות לא היו חיות מחמד ידועות כלל.
בימי הביניים היו גילויי חיבה כלפי בעלי חיים מספיקים להחשיד ואף להרשיע אדם (בדרך כלל נשים) בכישוף. כלבים הוחזקו אך לרוב כחיית עבודה ושמירה, למעט כלבי ציד שאחזקתם הותרה רק לאצילים. גם לאחר מסעות ציד ארוכים שיצרו קרבה וחיבה בין צייד לכלבו, הפילוסופיה מנעה התייחסות לכלב כבעל רגש או מחשבה, מה שיצר ריחוק ממנו. רק במחצית השנייה של המאה ה-19 החלו בני המעמד הבינוני העירוני לגדל כלבים וחתולים כחיות מחמד והתחביב התפשט לשכבות אמידות פחות. רוב זני החתולים והכלבים התפתחו לאורך התקופה הוויקטוריאנית בה הפכה חית המחמד לסמל סטטוס.
תערוכת הכלבים הראשונה התקיימה באנגליה ב-1859, החנויות הראשונות לחיות מחמד וצרכיהם הופיעו בשנות ה-80 של המאה ה-19 בפריז ומזון כלבים מסחרי יבש הופיע על המדפים רק ב-1920 (ביסקוויט כלבים עשוי דגנים, ירקות ומעט בשר בקר שווק כבר ב-1910). בשלהי המאה ה-19 הופיעו גם ראשוני המקלטים לחיות מחמד נטושות, בייחוד כאשר נדרש היה לשלם אגרה על רישיון לגידול כלבים, מה שגרר מנהג באנגליה לגדל גורים עד גיל חצי שנה ואז לשחררם לרחוב.
טיפוח זני חיות מחמד התפתח במשך המאה ה-19 ובה גודלו מגוון גדול של חיות שאינם היו חיות משק. לאורך הזמן התווספו חיות מחמד שונות וכן החלו לגדל חיות אקזוטיות, כשלעיתים הדבר גרם להפצתם כמינים פולשים. בנוסף הוקמו מקלטים רבים לחיות מחמד וחיות המחמד עברו לתנאים "מפונקים" יותר.
מיני חיות המחמד

חיות מחמד מחולקות לשני סוגים: טיפוסיות שברובם הם מבויתים ואקזוטיות, כלומר חיות בר. עם זאת גם חיות בר בטבעם יכולים להפוך לטיפוסיות לאחר ברירה מלאכותית, המשנה את מאפייניהם מספיק כדי להיות שונים מהפרטים בבר, כך שנמנעים מרבייה של הפרטים בבר לאלה בשביה (כך למשל אצל מספר תוכים או דגי זהב). מספר חיות שנחשבו לטיפוסיות בעבר הפכו לנדירות ואקזוטיות בזמן המודרני, לאחר שהחוקים על הגידול השתנו.
מיני חיות המחמד > חיות מחמד טיפוסיות

מרבית חיות המחמד הטיפוסיות כוללות:
יונקים כמו: כלבים, חתולים, חזירים, ארנבונים ומרבית חיות המשק. כמו כן מגודלים גם חמוסים, כיסנאים דואים, קיפודים, אוגרים, שרקנים ושאר מכרסמים. בסיביר אף ניסו לביית שועלים.
עופות: תוכים, ציפורי שיר כמו פרושים, קנרית, יונים ודמויי תרנגול כמו ברווזים, שלווים ותרנגולים.
זוחלים ודו-חיים: נחשים שונים, לרוב לא ארסיים, לטאות כמו איגואנות וצבים קטני ממדים, צפרדעים וסלמנדרות כמו אקסולוטל מקסיקני.
דגי נוי ביניהם: דג זהב, קוי, גמבוזיים כמו הגופי, דגי קרב, בינית ועוד קרפיוניים, שרייניים, דיסקוס, דג האוסקר ועוד.
פרוקי-רגליים: עכבישים, פרפראים כמו טוואי המשי, דבורים ביניהם דבורת הדבש, נמלים, צרצרים ועוד.
מיני חיות המחמד > תמונות של חיות מחמד טיפוסיות

חתול פרסי וקבליר קינג צ'ארלס ספנייל בחצר פרטית. חתולים וכלבים הם חיות המחמד הנפוצות ביותר בבתים.
אוגר זהוב בכלוב.
מארה פטגונית.
דג זהב באקווריום.
איגואנה ירוקה כחיית מחמד.
תוכון מצוי שאיבד את גווניו הטבעיים.
ילדה מלטפת אמריקן פיטבול טרייר.
ילדה משחקת עם הארנבון שלה.