תומאס רולנדסון
קורות חיים

רולנדסון נולד ברחוב אולד ג'וארי (אנ'), בסיטי של לונדון. הוא הוטבל ב-23 ביולי 1757 בכנסיית סנט מרי קולצ'רץ', לונדון לוויליאם ומרי רולנדסון. תיעוד הטבילה של הכנסייה, שנמצא כעת בארכיונים של לונדון, מציין בבירור את תאריך הלידה שלו ב-13 ביולי 1757, ולא ב-1756 כפי שניתן ברוב הביוגרפיות הקודמות. אביו, ויליאם, היה אורג, אך עבר לסחור באספקה לתעשיית הטקסטיל ולאחר שהרחיב את עצמו הוכרז פושט רגל בשנת 1759. החיים נעשו קשים עבור ויליאם בלונדון, ובסוף 1759, הוא העביר את משפחתו לריצ'מונד (אנ') בצפון יורקשייר. ג'יימס, דודו של תומאס, מת ב-1764, ואלמנתו ג'יין סיפקה כנראה גם את הכספים וגם את המגורים שאפשרו לתומאס ללמוד בבית הספר בלונדון.
רולנדסון התחנך בבית הספר של ד"ר קאת'ברט בארוויס בכיכר סוהו (אנ') 8, אז "אקדמיה של איזה ידוען", שם אחד מחבריו לכיתה היה ריצ'רד ברק, בנו של הפוליטיקאי אדמונד ברק. כתלמיד בית ספר, רולנדסון "צייר דמויות הומוריסטיות של מנהל בית הספר שלו ושל רבים ממוריו לפני שמלאו לו עשר שנים", מכסה את שולי ספרי בית הספר שלו ביצירות האמנות שלו.
ב-1765 או 1766 הוא התחיל ללמוד באקדמיית סוהו. אין ראיות תיעודיות לכך שרולנדסון למד שיעורי ציור בבית הספר המכוון בעיקר לעסקים, אך סביר להניח כך משום שעם סיום הלימודים בבית הספר בשנת 1772, הוא הפך לתלמיד באקדמיה המלכותית לאמנויות. לפי ההספד שלו מ-22 באפריל 1827 בThe Gentleman's Magazine, רולנדסון נשלח לפריז בגיל 16 (1772), ובילה שם שנתיים בלימודים ב"אקדמיה לציור". בפריז למד ציור "דמות האדם" והמשיך לפתח את מיומנות הנעורים שלו בציור קריקטורות. בשובו ללונדון למד שיעורים באקדמיה המלכותית, שהתמקמה אז בבית סאמרסט.
רולנדסון בילה שש שנים בלימודים באקדמיה המלכותית, אך כשליש מהזמן הזה בילה בפריז, שם אולי למד אצל ז'אן-בטיסט פיגאל. מאוחר יותר הוא ערך סיורים תכופים ביבשת אירופה, והעשיר את תיקי העבודות שלו במספר רב של סקיצות של דמויות ואורח חיים. בשנת 1775 הוא הציג ציור של "דלילה מבקרת את שמשון בעת שהיה בכלא בעזה" באקדמיה המלכותית ושנתיים לאחר מכן קיבל מדליית כסף עבור דמות תבליט. דיברו עליו כתלמיד מבטיח. עם מותה של דודתו, הוא ירש 7,000 ליש"ט שבאמצעותם צלל לתוך חיי התהוללות וידוע שהוא ישב ליד שולחן המשחקים במשך 36 שעות ברציפות.
עם הזמן הוא ירד כליל מנכסיו, ונראה שהידידות והדוגמאות של ג'יימס גילריי (אנ') והנרי ויליאם בנברי (אנ') הציעו שקריקטורות הן אמצעי להתפרנס. הציור שלו של ווקסהול, שהוצג בתערוכת האקדמיה המלכותית של 1784, נחרט על ידי פולארד, וההדפס זכה להצלחה. רולנדסון הועסק בעיקר על ידי רודולף אקרמן (אנ'), מוציא לאור של אמנות, שב-1809 – פרסם בכתב העת שלו "המגזין הפואטי" את "The Schoolmaster's Tour" (הסיור של מנהל בית הספר) – סדרה של לוחות עם חרוזים להמחשה מאת ד”ר ויליאם קום (אנ'). הם היו הפופולריים ביותר מבין יצירותיו של האמן. נחרטו שוב על ידי רולנדסון עצמו בשנת 1812, ויצאו לאור תחת הכותרת של "Tour of Dr Syntax in Search of the Picturesque" ("הסיור של ד"ר תחביר בחיפוש אחר הציורי"), עד 1813 הם יצאו לאור בחמש מהדורות, ואחריהם בשנת 1820 "Dr Syntax in Search of Consolation" (ד"ר תחביר בחיפוש נחמה), ובשנת 1821 "Third Tour of Dr Syntax in Search of a Wife" ("הסיור השלישי של ד"ר תחביר בחיפוש אחר אישה"). הוא גם יצר אוסף של הדפסים וחיתוכי עץ ארוטיים.
אותו שיתוף פעולה של מעצב, סופר ומוציא לאור הופיע ב-"English Dance of Death" ("ריקוד המוות האנגלי"), שיצא לאור בשנים 1814–16 ואת "Dance of Life" ("ריקוד החיים") ב-1817. רולנדסון אייר גם את כתביהם של טוביאס סמולט, אוליבר גולדסמית' ולורנס סטרן, ועיצוביו הופיעו גם ב-"The Spirit of the Public Journals " ("האופי של כתבי העת הציבוריים"; 1825), "The English Spy" ("המרגל האנגלי"; 1825), ו-"The Humorist" ("ההומוריסט"; 1831).
העיצובים של רולנדסון נעשו בדרך כלל בקו מתאר עם קולמוס מקנה מצוי, ונשטפו בעדינות בצבע. לאחר מכן הם נצרבו על ידי האמן על נחושת, ולאחר מכן הלוח עבר תהליך אקווטינטה - בדרך כלל על ידי חרט מקצועי, וההדפסים נצבעו לבסוף ביד. כמעצב הוא התאפיין בנוחות ובקלות הרישום שלו. הוא עסק בתדירות נמוכה יותר בפוליטיקה מאשר בן זמנו העז, גילריי, אבל בדרך כלל נגע, ברוח עדינה למדי, בהיבטים ובאירועים השונים של החיים החברתיים. יצירתו האמנותית ביותר נמצאת בין הרישומים המוקפדים יותר של תקופתו המוקדמת יותר; אבל אפילו בין הקריקטורות המוגזמות של תקופתו המאוחרת יש רמזים לכך שהאמן הזה של ההומור עשוי היה להגיע אל היפה לו היה רוצה כל כך. באיורים "הובלט הניגוד בין האנגלי המפוטם בן המעמד הבינוני לעני הכחוש והמנוצל".
עבודתו כללה האנשה של הממלכה המאוחדת בשם ג'ון בול שפותחה משנת 1790 לערך בשיתוף עם אמנים סאטיריים בריטים אחרים כמו גילריי וג'ורג' קרוקשנק. הוא גם הפיק יצירות רבות המתארות את הדמויות המעורבות במערכות בחירות ובמפגשי מרוצים. עם זאת, יצירותיו הסאטיריות על חיי הרחוב של לונדון, כגון "גני התענוגות בווקסהול, נדחקים עם חיילים, סטודנטים, פרוצות ויפהפיות החברה", המציגים התבוננות ופרשנות חברתית חריפים, הם מהטובים ביותר שלו.
הקריקטורות של רולנדסון כוללות את אלה על מקצוע הרפואה שהתפתחו באמצעות ידידותו עם ג'ון וולקוט בסביבות 1778. הוא גם הרוויח כסף באיור ספרים של רופאים ורופאי אליל. בהמשך חייו גם צייר קריקטורות על נושאים רפואיים.
פטרונו וחברו מתיו מיצ'ל (Matthew Michell) אסף מאות מציוריו שמיצ'ל הציג במעונו הכפרי, גרוב האוס באנפילד, מידלסקס. לאחר מותו של מיצ'ל אחיינו, סר הנרי אונסלאו (Sir Henry Onslow), מכר את תכולת גרוב האוס במכירה בת שמונה ימים בנובמבר 1818. אחד הציורים הידועים ביותר של רולנדסון הוא "בית הנגר, מקום מושבו של מת'ו (כך במקור) מיטשל אציל, קורנוול" (1812) שנמכרה במכירה של סר ריצ'רד אונסלאו, בסותבי'ס ב-15 ביולי 1959. ציור נוסף של רולנדסון הוא "התבוסה המפוארת של הצי ההולנדי ב-10 באוקטובר 1797, מאת האדמירלים לורד דאנקן וסר ריצ'רד אונסלאו, עם נוף מצויר במקום בו נלכדו שש אוניות הקו ההולנדית והובאו לתוך יארמות" (1797). רולנדסון גם צייר סצנות מוקדמות של ברייטון שבה חיה אחותו של מיצ'ל, ליידי אן אונסלאו, לאחר מותו של בעלה סר ריצ'רד אונסלאו (אנ'). הציור של רולנדסון "גלריית התמונות של מר מיצ'ל בגרוב האוס, אנפילד" נמכר על ידי סותבי'ס, לונדון, ב-4 ביולי 2002.
רולנדסון מת במשכנו ברחוב ג'יימס 1, אדלפי, לונדון, לאחר מחלה ממושכת, ב-21 באפריל 1827. הוא נקבר בכנסיית כנסיית סנט פול (אנ') בקובנט גארדן ב-28 באפריל 1827, בגיל 69. כמה מחברים משערים שעוזרת הבית שלו בטסי וינטר שירשה את חפציו הייתה המאהבת שלו אבל אחרים דוחים זאת.