stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שריל דאניה
קריירה בקולנוע > The Watermelon Woman  ‏(1996)

סרט הבכורה באורך מלא של דאניה הוא The Watermelon Woman  (1996), סרט אשר חקר את ההיסטוריה של נשים שחורות לסביות בימים המוקדמים של הקולנוע. הסרט רכש את מקומו בהיסטוריה הקולנועית בתור הסרט הראשון שבוים ונכתב על ידי לסבית שחורה, ועל לסביות שחורות." ב-1993, דאניה עסקה במחקר עבור לימודיה על נשים שחורות בתחילת ימי הקולנוע, וגילתה שנשים שחורות הוגבלו לתפקידים משניים וסטריאוטיפיים, ושפעמים רבות הושמטו לגמרי מרשימת הקרדיטים. היא החליטה להשתמש בעבודה זו כדי ליצור סיפור על נשים שחורות בתחילת הקולנוע. כותרת הסרט הוא משחק מילים על סרטו של מלווין ואן פיבלס, The Watermelon Man (1970).
בסרט, הגיבורה שריל, בגילומה של דאניה, היא לסבית שחורה צעירה ושאפתנית, שרוצה לייצר סרטים שיביאו לקדמת הבמה את ההיסטוריה של לסביות שחורות בהיסטוריה הקולנוע, כי "הסיפורים שלנו מעולם לא סופרו." הסיפור בוחן את קשיי הניווט במקורות ארכיוניים אשר מתעלמים או מדירים בכוונה תחילה נשים קוויריות שחורות בהוליווד, ובאופן ספציפי בוחן את סיפורה של השחקנית הבדיונית, פיי ריצ'רדס, שהיא דמות הנושא של הסרט.
קריירה בקולנוע > Stranger Inside ‏(2001)

הסרט העלילתי השני של דאניה, Stranger Inside, הופק על ידי HBO, ומתאר את החוויות של לסביות אפריקאיות-אמריקאי בכלא. לסרט היה תקציב של 2 מיליון דולר, ויצא לאקרנים בבתי הקולנוע, כמו גם ברשת הכבלים.
הסרט עוסק באישה צעירה במוסד לעבריינים צעירים, בשם טרז'ר (אוצר, בגילומה של יולנדה רוס), אשר מבקשת לבנות מערכת יחסים עם אמה, ממנה היא מנוכרת, בכך שהיא מועברת לאותו מתקן כליאה בו נמצאת האם, ברגע שהיא מגיעה לגיל בגרות חוקית.
קריירה בקולנוע > Black is Blue ‏(2014)

Black is Blue (2014) הוא סרט קצר, אשר הוקרן ביותר מ-35 פסטיבלים. הסרט זכה בשבחים והכרה, אשר הובילו למימון מצד מכון טרייבקה לקולנוע, כדי לעבד ולהרחיב אותו לכדי סרט באורך מלא. Black is Blue, הדומה בסגנונו ל"שדרות סאנסט", מתואר כ"מותחן-מדע בדיוני-טרנסי-אירוטי" המתרחש באוקלנד העתידית.
קריירה בקולנוע > The Wonder of All Things

דאניה הודיעה שהיא מעבדת את הרומן The Wonder of All Things, מאת ג'ייסון מוט לסרט מטעם Lionsgate.
קריירה בקולנוע > עבודות אחרות

דאניה ביימה את הסרט My Baby's Daddy בכיכובם של אדי גריפין, מייקל אימפריולי, ואנתוני אנדרסון בשנת 2004. סרט זה לא מתמקד בחוויות של לסביות שחורות כמו סרטיה המוקדמים, אך עדיין יש בה דמות לסבית.
היא ביימה את הסרט The Owls, אשר נכתב במשותף עם הסופרת שרה שולמן, והוקרן בבכורתו בבברלין פסטיבל הסרטים הבינלאומי. הסרט הוא על קבוצה של "לסביות בוגרות ונבונות יותר"(אשר באנגלית, מייצרים את ראשי התיבות OWL כשם הסרט) אשר הורגות בטעות אישה צעירה, ומנסות לכסות על כך. השחקניות כוללות את גווינביר טרנר ואת וי. אס. ברודי, שהופיעו יחד בסרט הלסבי משנת 1994 Go Fish וכן ב-The Watermelon Woman, יחד עם דאניה, ליסה גורניק, סקיילר קופר, ודיק אבגניקוס.
דאניה החלה לעבוד על סרט בשם Adventures in the 419, שגם הוא נכתב במשותף עם שולמן, ואשר נבחר כעבודה לקידום של מכון הקולנוע טרייבקה במהלך פסטיבל הסרטים טרייבקה ב-2010. הסרט מתרחש באמסטרדם וסובב את נושא העוקץ הניגרי בקרב קהילת מהגרים.
Dunye הביעה עניין בעיבוד כמה יצירות ספרותיות של אוקטביה באטלר ואודרי לורד.
קריירה בקולנוע > השפעות

דאניה מונה השפעות רבות שתרמו לגוף עבודתה, כולל את שנטל אקרמן, וודי אלן, ספייק לי, וז'אן-לוק גודאר, אך מציינת כ הסרט  David Holzman’s Diary ‏(1967) של ג'ים מקברייד, ו-‏Killer of Sheep‏ (1977) של צ'ארלס ברנט הם מהשפעותיה החזקות ביותר.
הווידאו הראשון שלה, Wild Thing, היה עיבוד ניסיוני לקריאת שירתה על ידי המשוררת והסופרת הלסבית השחורה ספייר. דמויות ספרותיות נוספות שדאניה מונה כמשפיעות כוללות את הרייט ג'ייקובס, טוני מוריסון, אודרי לורד ופאני הרסט. על סרטה Stranger Inside, דאניה אמרה שגם העיבודים של הרומן Imitation of Life וגם הרומן עצמו השפיעו רבות על האווירה הסרט.
קריירה בקולנוע > נושאים

תמות שחוזרות על עצמן או שנחקרו בצורה מכוונת בסרטיה של דאניה כוללים אמהות ויחסי אם/בת; היסטוריה/יצירת ההיסטוריה; זיכרון לסביות שחורה, קוויריות; הצטלביות; יחסי גזע; פוליטיקה של זהויות ובדיקה של העצמי.
פילמוגרפיה

| שנה | יצירה | תפקיד (ים) | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Wild Thing: A Poem by Sapphire | במאית | וידאו |
| 1990 | Janine | במאית | וידאו ניסיוני דוקומנטרי |
| 1991 | She Don't Fade | במאית, שחקנית, תסריטאית, עורכת | וידאו ניסיוני דוקומנטרי |
| 1992 | Vanilla Sex | במאית |  |
| 1993 | An Untitled Portrait | במאית | וידאו מונטאז' |
| 1993 | The Potluck and the Passion | במאית | וידאו ניסיוני עלילתי |
| 1993 | Strange Weather | שחקנית |  |
| 1994 | Greetings from Africa | במאית | סרט קצר, שחור לבן |
| 1996 | The Watermelon Woman | במאית, שחקנית, עורכת, תסריטאית | בתפקיד שריל |
| 2000 | The New Women | שחקנית | בתפקיד פיידרה |
| 2001 | Stranger Inside | במאית, תסריטאית |  |
| 2002 | Turnaround | תסריטאית |  |
| 2004 | My Baby's Daddy | במאית |  |
| 2005 | Inclinations | מפיקה בפועל | סרט קצר |
| 2010 | The Owls | במאית, שחקנית, מפיקה | בתפקיד Carol |
| 2012 | Mommy Is Coming | במאית, תסריטאית, שחקנית, מפיקה | בתפקיד Cabbie |
| 2013 | Valencia | במאית |  |
| 2013 | La Bamba 2: Hell Is a Drag | מפיקה בפועל |  |
| 2013 | Anarkali Blossoms | מפיקה בפועל | סרט קצר |
| 2014 | Black Is Blue | במאית, תסריטאית, מפיקה | סרט קצר |
| 2014 | Brother from Another Time | במאית, תסריטאית | סרט קצר |
| 2017 | Queen Sugar | במאית | סדרת דרמה, פרק "To Usward" |
| 2018 | Claws | במאית | סדרת דרמה, פרק "Russian Navy" |
| 2018 | Love Is | במאית | סדרת דרמה, פרק "(His) Answers" |
| 2018 | משפחת פוסטר | במאית | סדרת דרמה, פרק "Line in the Sand" |
| 2018 | Star | במאית | סדרת דרמה, פרק אחד |
| 2018 | Dropping Penny | שחקנית | בתפקיד Alpha Donna |
| 2018 | Black Is Blue | במאית, תסריטאית |  |
| 2021 | Delilah | במאית | 2 פרקים |
| 2022 | ג'יגולו אמריקאי | במאית | פרק: |
| 2024 | בלשי הרפאים | במאית | פרק |
פרסים

| שנה | ארגון | פרס | מועמד/זוכה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | TV 12 WHYY | Fine Cut Winner Independent Images | שריל דאניה | זכייה |
| 1995 | Film Video Arts | Artist Mentor Residency Award | שריל דאניה | זכייה |
| 1995 | הקרן הלאומית לאמנויות | Media Production Award | שריל דאניה | זכייה |
| 1995 | פסטיבל הסרטים הלהט"בי | Vito Russo Filmmaker Award | שריל דאניה | זכייה |
| 1995 | פסטיבל הסרטים הלהט"בי בהמבורג | Ursula Award | שריל דאניה | זכייה |
| 1996 | Outfest לוס אנג'לס | פרס הקהל לסרט העלילתי הטוב ביותר | The Watermelon Woman | זכייה |
| 1996 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין | פרס טדי לסרט העלילתי הטוב ביותר | The Watermelon Woman | זכייה |
| 1996 | פסטיבל קולנוע נשים הבינלאומי בקרטייל | פרס הקהל | The Watermelon Woman | זכייה |
| 1996 | פסטיבל הקולנוע הגאה הבינלאומי בטורינו | פרס הקהל | The Watermelon Woman | זכייה |
| 1997 | מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית | פרס ביאנל "Anonymous Was A Woman" | שריל דאניה | זכייה |
| 2000 | Girlfriends (מגזין) | הבמאית הטובה ביותר | שריל דאניה | זכייה |
| 2001 | Outfest לוס אנג'לס | פרס הקהל | Stranger Inside | זכייה |
| 2001 | פסטיבל הסרטים בפילדלפיה | פרס הקהל | Stranger Inside | זכייה |
| 2001 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסן פרנסיסקו | פרס הקהל | Stranger Inside | זכייה |
| 2001 | פסטיבל הקולנוע הגאה במיאמי | פרס שופטים מיוחד | Stranger Inside | זכייה |
| 2001 | פסטיבל הקולנוע הגאה במיאמי | פרס הקהל לסרט העלילתי הטוב ביותר | Stranger Inside | זכייה |
| 2002 | פסטיבל קולנוע נשים הבינלאומי בקרטייל | פרס הקהל | Stranger Inside | זכייה |
| 2002 | פסטיבל קולנוע נשים הבינלאומי בקרטייל | ציון לשבח | Stranger Inside | זכייה |
| 2002 | פסטיבל הקולנוע הגאה הבינלאומי בלונדון | הסרט העלילתי הטוב ביותר | Stranger Inside | זכייה |
| 2002 | Independent Spirit Awards | פרס הבימוי הטוב ביותר | שריל דאניה | מועמדות |
| 2002 | Black Reel Awards | פרס הבימוי הטוב ביותר | שריל דאניה | מועמדות |
| 2002 | Black Reel Awards | התסריט הטוב ביותר | Stranger Inside | מועמדות |
| 2002 | Girlfriends (מגזין) | פרס מפעל חיים | שריל דאניה | זכייה |
| 2004 | National Center for Lesbian Rights | Community Vision Award | שריל דאניה | זכייה |
| 2018 | Black Reel Awards for Television | בימוי בסדרת דרמה | שריל דאניה (Queen Sugar) | מועמדות |
לקריאה נוספת

Kumbier, Alana. Ephemeral Material: Queering the Archive. April 2014. ISBN 978-1-936117-51-2978-1-936117-51-2
Mauceri, Marc. Lavender Limelight: Lesbians in Film. 1997.
הערות שוליים

↑  "Cheryl Dunye — Director, Screenwriter, Film & Media Maker". official website. Cheryl Dunye.
↑  "Cheryl Dunye | School of Cinema". cinema.sfsu.edu (באנגלית).
↑  "Cheryl Dunye". School of Cinema, San Francisco State University. San Francisco State University.
↑  Hardy, Ernest (2009-05-07), "Cheryl Dunye: Return of the Watermelon Woman", LA Weekly
↑  Dunye, Cheryl (1992), "Janine, (1990) & She Don't Fade (1991)", FELIX: A Journal of Media Arts and Communication (2)
↑  Keough, Peter (1997-05-08), "Slice of life — The Watermelon Woman refreshes", The Phoenix, אורכב מ-המקור ב-2009-06-04, נבדק ב-2018-09-28
↑  Richardson, Matt (2011). "Our Stories Have Never Been Told: Preliminary Thoughts on Black Lesbian Cultural Production as Historiography in The Watermelon Woman". Black Camera. doi:10.2979/blackcamera.2.2.100. JSTOR 10.2979/blackcamera.2.2.100.
↑  Michel, Frann (Summer 2007). "Eating the (M)Other: Cheryl Dunye's Feature Films and Black Matrilineage". Rhizomes: Cultural Studies in Emerging Knowledge.
↑  Bryan-Wilson, Julia, and Cheryl Dunye. “Imaginary Archives: A Dialogue.” Art Journal, vol. 72, no. 2, 2013, pp. 82–89., www.jstor.org/stable/43188602.
↑  Marcus, Lydia (2001-07-03), "Cell Out", The Advocate: 54
↑  St John, Maria (Summer 2004). "" 'Making Home/Making "Stranger': An Interview with Cheryl Dunye."". Feminist Studies.
↑  "* Feature Film Version Now In Development *". אורכב מ-המקור ב-2018-10-06. נבדק ב-2018-09-28.
↑  "Cheryl Dunye To Adapt & Direct Jason Mott Novel 'The Wonder Of All Things' For Lionsgate".
↑  Harvey, Dennis (2004-01-11), "My Baby's Daddy", Variety
↑  Felperin, Leslie (2010-02-21), "The Owls", Variety
↑  Williams, Janette (2010-04-03), "Local filmmaker heading to Tribeca film fest", Pasadena Star-News, אורכב מ-המקור ב-2012-02-29, נבדק ב-2018-09-28
↑  Knegt, Peter (2010-03-22), "Tribeca All Access Sets 24 Projects For Seventh Edition", indieWire
↑  Juhasz, Alexandra (2001). Women of Vision: Histories in Feminist Film and Video. University of Minnesota Press. pp. 291–304.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007383829805171  BNE: XX1731484  GND: 1061731464  ISNI: 0000 0000 4216 6018  LCCN: no98098078  NTA: 250233231  PIC: 312544  SNAC: w6g76fgh  SUDOC: 233064966  ULAN: 500114709  VIAF: 73475614   WorldCat (עם VIAF): 73475614
איסאק קזרנובסקי

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1890 (יוליאני) מיקולאייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 בינואר 1981 (בגיל 90) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ציריך 
 מוסדות:  הפקולטה לכימיה של אוניברסיטת מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור אות הכבוד  פרס סטלין 
 
איסאק קזרנובסקי  (ברוסית: Исаак Абрамович Казарновский‏; 29 בספטמבר 1890 - 12 בינואר 1981) היה סובייטי ממוצא יהודי.
קורות חיים

איסקא קזרנובסקי נולד בשנת 1890 במיקולייב (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה למשפחה יהודית. אביו היה פקיד ואמו עבדה בעיסוי. בשנת 1891 אביו נפטר ומשפחה עברה לאודסה ובשנת 1900 לשווייץ. בצעירותו הוא שיחק בקבוצת כדורגל "יאנג בויז ברן".
בשנת 1908 קזרנובסקי סיים לימודי בית ספר בציריך ובשנת 1914 סיים לימודי כימיה באוניברסיטת ציריך.
בשנת 1917, לאחר מהפכת פברואר, קזרנובסקי חזר לרוסיה ובשנת 1922 הגיע למוסקבה. בהזמנת אלכסיי באך הוא התחיל לעבוד במכון לכימיה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1930 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת מוסקבה בה כיהן בדרגת פרופסור.
בשנת 1936 הוא קיבל תואר "דוקטור למדעים" ובשנת 1939 התקבל כחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
קזרנובסקי התמחה בכימיה אי-אורגנית וייצור חומרים שונים. הוא פיתח שיטה לטיהור אוויר שמכשירים שנבנו על בסיסה הותקנו בצוללות הצי הסובייטי.
על פעילות לקידום המדע לקזרנובסקי הוענק פרס ברית המועצות (1941) ומספר עיטורים.
קזרנובסקי נפטר בשנת 1981 ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה.
סולייוב

סולייוב (בפולנית: Sulejów; ביידיש: סולעיאוו) היא עיירה במחוז פיוטרקוב שבפרובינציית לודז' בפולין, על גדות נהר פיליצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

סולייוב נוסדה בסוף המאה ה-13, ומשך מאות בשנים הייתה רכושו של מנזר מקומי. באמצע המאה ה-17 נגרם לעיירה נזק רב כתוצאה מפלישת השוודים לאזור.
יהודי סולייוב

יהודים התיישבו בעיירה רק בסוף המאה ה-18, עם ביטול האיסור על מגורי יהודים בה. במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בעיירה, והקהילה המקומית נעשתה לקהילה עצמאית ונפרדת מקהילת פיוטרקוב טריבונלסקי. לקראת סוף אותה מאה נמנו ביישוב 1,881 יהודים. בשנת 1872 הופצה בעיירה עלילת דם לפיה היהודים העלימו נערה כדי להקיז את דמה לאפיית מצות. חרף מציאת הנערה, נערכו פרעות ביהודי העיירה. בשנת 1913 נערכו פרעות נוספות ביהודי העיירה.
בין מלחמות העולם התגוררו בעיירה כ-600 משפחות יהודיות, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של הבונד. בתקופה זו סבלו יהודי העיירה מחרם פולני על עסקיהם.
יהודי סולייוב > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה. במהלך הפצצות הגרמנים על העיירה עלו באש רוב בתי היהודים בה, וכן נשרף בית הכנסת המקומי. הניצולים מההפצצה נמלטו ליערות הסביבה, וחלקם שבו בהמשך לעיירה, ומצאו בה את הכוחות הגרמניים.
עד יולי 1942 עוד נמנו בעיירה 1,577 יהודים, חלקם פליטים. ב-15 באוקטובר 1942 גורשו כל יהודי היישוב לגטו פיוטרקוב טריבונלסקי, תוך ירי בחלק מהיהודים במהלך האקציה והגירוש. משם שולחו יהודי העיירה למחנה ההשמדה טרבלינקה יחד עם יתר יושבי הגטו כעבור מספר ימים.
יצחק מנחם נחום טברסקי

| --- | --- |
רבי יצחק מנחם נחום במארינבאד
רבי יצחק מנחם נחום במארינבאד
 לידה:  1888 ה'תרמ"ח 
 פטירה:  1942 (בגיל 54 בערך) ה'תש"ב 
 תקופת הפעילות:  ?–1942 
 
רבי יצחק מנחם נחום טברסקי (ה'תרמ"ח, 1888 - ה'תש"ב, 1942) היה אדמו"ר בדור השלישי בשושלת שפיקוב ורבה של רווה-רוסקה. נספה בשואה.
קורות חייו

נולד בעיירה שפיקוב שבפלך פודוליה לרבי מרדכי, האדמו"ר משפיקוב (ענף מחסידות סקווירא) וחוה בת רבי יוחנן מרחמסטריווקא. היו לו ארבע אחיות מבוגרות ממנו ואח צעיר.
בצעירותו הלך שמו לפניו כעילוי, ורבני העיר ליבנו עמו סוגיות סבוכות בתלמוד ובהלכה. כך מתאר זאת טברסקי בסגנונו הספרותי המיוחד:
הרבה תורה למדתי בחיי. קימטתי הרבה את מצחי על ספרי התלמוד והפוסקים העבים. הגיתי הרבה גם בספרי החוקרים, המקובלים והחסידים שלנו. ועל ידי זה, ביצרתי לי עמדה הגונה בין הלומדים אשר בעירי, וקניתי לי "שם" בכל סביבתי, וכל הלומדים והחסידים - מטיפוס הישן, האמונים על ספרי החסידים הראשונים, ואשר יצקו מים על-ידי ה"צדיקים" הזקנים - באים יום יום לבקרני. זה בא בסוגייתו החמורה בש"ס שהוא מתקשה בה וחפץ להתיישב עמי בדבר, לשמוע את דעתי בזה, וזה בא בפיסת הרמב"ם שהוא נבוך בה, והלז רוצה לשבת "סתם" אצלי, להעניק לי ממעשיותיו...
בשנת 1910 נישא לשבע, בתו של רבי ישכר דוב רוקח מבעלז, ועבר להתגורר ליד חמיו בבעלז שבאזור לבוב.
בשנת 1914 (ה'תרע"ד) בא לשפיקוב לבקר אצל אביו החולה, ומשנפטר האב בפסח אותה שנה התמנה לאדמו"ר במקומו, לצד גיסו רבי שלום יוסף פרידמן. הוא נשאר בשפיקוב, בנפרד ממשפחתו שנותרה בבלז. במלחמת העולם הראשונה עבר תלאות רבות עם אמו ואחיותיו. רק ב-1918 שב והתאחד עם אשתו וילדיו בהונגריה, לשם גלה האדמו"ר מבלז. בשנת 1922 חזרה המשפחה לגליציה, לעיירה אולשיצה, ובשנת 1925 חזרו לבלז. בשנת 1926 (ה'תרפ"ו) מינהו חמיו לכהן כרבה של ראווה רוסקה, כ-35 ק"מ מבלז, שבה התגוררו חסידי בלז רבים. אף שחמיו נמנה עם המתנגדים לציונות, רכש הרב טברסקי את השקל הציוני.
במלחמת העולם השנייה דחה את האפשרות שהוצעה לו להימלט, ובחר להישאר עם בני עדתו. כשהגיעו חיילי גרמניה הנאצית לגליציה, בקיץ 1941, הם התעללו בו. נספה בבלז'ץ בשנת ה'תש"ב (1942).
דעותיו

כלפי חוץ היה טברסקי השתייך לבית חותנו רבי ישכר דוב מבעלז. חותנו כינהו בהערכה "הלמדן שלי" (בלשונו: "מיין למדן"), סמך על פסקיו ואף הסמיכו לייצג את בית בלז בוועדי הרבנים הכלל ארציים בפולין. גם כיום מכונה טברסקי בספרי הזיכרון הקהילתיים בתואר "הרב הקדוש".
בשנת 2006 חשף דוד אסף כי טברסקי נסחף בצעירותו אל תנועת ההשכלה, והביע סלידה גלויה מחסידים ומנהגיהם ולבושיהם. החשיפה מבוססת על מכתב שכתב טברסקי אל סופר היידיש יעקב דינזון בשנת 1910, טרם נישואיו עם שֶבֶע, בתו של רבי ישכר דוב רוקח מבֶּלז. במכתב הוא מתאר בכישרון ספרותי את עולמו "הפעוט והמכוער", את "הניוול והכיעור" אשר בלבושו החיצוני, את כמיהתו "להשליך את המסכה השחורה" מעל פניו, ואת שנאתו לחסידות ולחסידים.
במיוחד הוא מביע את חששו מהגורל הצפוי לו בחצר בלז הידועה כקנאית ושמרנית (בלשונו: "אם עשרה קבין קנאות דתית קיצונית, בערות וטיפשות, ירדו לעולם - תשעה מהן נטלה בעלז, והאחת כל העולם"), ומחמיו לעתיד, רבי ישכר דוב, אותו הוא מכנה: "האינקויזיטור הגדול".
המכתב לא התגלה בזמנו, ובהמשך אותה שנה נישא והתגורר ליד חמיו בבלז. ייתכן מאוד כי אחרי נישואיו שינה את השקפותיו החריפות נגד החסידות, והזדהה עם ההשקפה החסידית.
לקריאה נוספת

הרב יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה: אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, חלק רביעי, "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשכ"א, ערכו בעמ' 132–136
מאיר וונדר, מאורי גליציה : אנציקלופדיה לחכמי גליציה, המכון להנצחת יהדות גליציה, תשל"ח-תשס"ה, כרך ג', עמ' 14–16
דוד אסף, נאחז בסבך: פרקי משבר ומבוכה בתולדות החסידות, מרכז זלמן שזר, 2006, פרק שביעי: 'וידוי נשמתי הנענה': עולמו של ר' יצחק נחום טברסקי משפיקוב, עמ' 317–348
הערות שוליים

↑  דוד אסף, נאחז בסבך, עמ' 332-348
↑  אנציקלופדיה של גלויות, כרך ז' - קארפאטורוס, עמ' 229
1 2  הרב משה רויטמאן, הבן יקיר לי, ירחון 'אור הצפון' 169, מנחם אב תשפ"ג, עמ' 39
↑  המכתב מובא בספרו של דוד אסף, "נאחז בסבך", עמ' 333–348 (ובקישורים חיצוניים)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525257005171  VIAF: 308278402   WorldCat (עם VIAF): 308278402
לזר לוסטרניק

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1899 זדונסקה וולה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 ביולי 1981 (בגיל 81) מוסקבה, ברית המועצות 
 ענף מדעי:  גאומטריה דיפרנציאלית, פיזיקה מתמטית, מתמטיקה, טופולוגיה, חשבון וריאציות, טופולוגיה אלגברית, אנליזה פונקציונלית, מתמטיקאי 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה (1922)  אוניברסיטת מוסקבה (1926) 
 מנחה לדוקטורט:  ניקולאי לוזין 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה (1927–1928)  האוניברסיטה הממלכתית של ניז'ני נובגורוד (1928–1930)  אוניברסיטת מוסקבה (1930–1970) 
 תלמידי דוקטורט:  Abram Fet, Gusein Aleskerovich Aliev, Vladimir Illich Zalyapin, S. A. Smolyak, David Pavlovich Grossman, Lev Yakovlevich Tslaf, Lev Ernestovich Elsgolts, Isaac Evseevich Mayzlin, Kulzhabai A. Kasymov, Andrzej Granas, Aleksandr Grigorievich Sigalov, Vladilen Trenogin, Vladimir Sobolev, Mark Vishik, Valery Chekhlov, A. N. Ivanova, S. V. Frolov, Elizbar Semenovich Tsitlanadze, Gennadiy Pavlovich Klimov, Israel Yakovlevich Akushsky 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין (1946)  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור אות הכבוד  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
לזר לוסטרניק (ברוסית: Лазарь Аронович Люстерник‏; 31 בדצמבר 1899 - 22 ביולי 1981) היה מתמטיקאי סובייטי ממוצא יהודי.
קורות חיים

לזר לוסטרניק נולד בשנת 1899 בזדונסקה וולה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין) למשפחה יהודית. אביו היה בעל בית חרושת, יליד לודז'. אמו הייתה ילידת נבהרדק. בתקופת מלחמת העולם הראשונה המשפחה עברה לסמולנסק בה לוסטרניק סיים לימודי גימנסיה.
ללוסטרניק היו אחים ואחיות רבות. רובם נרצחו בגטו ורשה, גטו לודז' וגטו נובוגרודק.
בשנת 1922 לוסטרניק סיים לימודי מתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה. הוא היה תלמיד של ניקולאי לוזין, אך בניגוד לרוב תלמידיו ב"פרשת לוזין" היה נגד מורו.
בשנת 1926 לוסטרניק סיים לימודי תואר שלישי ועד לשנת 1930 היה פרופסור באוניברסיטת ניז'ני נובגורוד. החל משנת 1930 הוא היה פרופסור באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1935 לוסטרניק סיים עבודת פוסט דוקטורט. במקביל הוא עבד במכוני מחקר מתמטיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1946 לוסטרניק התקבל החבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים.
מחקרים של לוסטרניק התרכזו באנליזה פונקציונלית לרבות חשבון וריאציות, גאומטריה דיפרנציאלית וטופולוגיה אלגברית. ביחד לב שנירלמן הם פיתחו את הקטגוריה לוסטרניק-שנירלמן, המבוססת אל עבודות קודמות מאת אנרי פואנקרה, ג'ורג' דייוויד בירקהוף ומרסטון מורס. התאוריה שלהם מצאה שמורה גלובלית של מרחבים, והובילה להתקדמויות בגאומטריה הדיפרנציאלית והטופולוגיה. הם הוכיחו את משפט שלוש המסילות הגאודזיות שלפיו למטריקה רימנית השקולה מבחינה טופולוגית כנגד ספירה יש לפחות שלוש מסילות גאודזיות סגורות.
כמו כן הם הוכיחו משפט לוסטרניק-שנירלמן. בשנת 1944 לוסטרניק היה שותף ליצירת טבלאות לקביעת מיקום ספינות על בסיס נתוני מכ"ם.
על פעילתו בתחום המדע ללוסטרניק הוענק פרס ברית המועצות (1942) ומספר עיטורים.
לוסטרניק נפטר בשנת 1981 במוסקבה ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה.
מיכאיל לאונטוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1903 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 במרץ 1981 (בגיל 78) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקת פלזמה, רדיופיזיקה 
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 מנחה לדוקטורט:  לאוניד מנדלשטם 
 מוסדות:  האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני 
 תלמידי דוקטורט:  ניקולאי באסוב, Vladimir Struminsky, לב ויינשטיין, Roald Sagdeev, Vladimir Krasilnikov 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל  פרס לנין  מדליית הזהב של אלכסנדר פופוב 
 
מיכאיל לאונטוביץ'  (ברוסית: Михаил Александрович Леонтович‏; 7 במרץ 1903 - 30 במרץ 1981) היה פיזיקאי סובייטי. הוא התמחה בתחום חקר פלסמה ורדיו.
קורות חיים

מיכאיל לאונטוביץ' נולד בשנת 1903 בסנקט פטרבורג למשפחת רופאים. אביו היה פרופסור והתמחה בפיזיולוגיה.
בשנת 1913 המשפחה עברה למוסקבה בה מיכאיל החל לימודיה גימנסיה ואביו התמנה לפרופסור. אמו עבדה כרופאה בבית חולים.
בשנת 1919 לאונטוביץ' החל לימודי פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה שנת 1923.
בשנת 1925 לצד סמיון חייקין ואלכסנדר אנדרונוב הוא היה בין תלמידי תואר שלישי של לאוניד מנדלשטם. ביחד עם מורו הוא כתב מאמר מדעי על מנהור קוונטי ובשנת 1928 סיים עבודת תואר שלישי. הוא המשיך לעבוד באוניברסיטת מוסקבה ולאחר מספר שנים התמנה לפרופסור.
בשנת 1935 לאונטוביץ' קיבל תואר "דוקטור למדעים" ללא ביצוע עבודה ייעודית.
במהלך מלחמת העולם השנייה לאונטוביץ' עבר לתחום חקר בעיות קשורות עם הביטחון. הוא היה חבר צוות של סמיון חייקין שפעל לבניית מכ"ם. ביחד עם מיכאיל לוין הוא פרסם תוצאות חקר התפשטות גלים.
בשנת 1945 לאונטוביץ' חזר למוסקבה ובאותה שנה נבחר לחבר בפעול באקדמיה למדעים של ברית המועצות. הוא חזר להרצות באוניברסיטת מוסקבה ובשנים 1946–1954 עבד באוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני.
בשנת 1947 לאונטוביץ' התמנה למנהל מעבדה במכון לחקר פיזיקה של האקדמיה.
בשנת 1951 בהמלצת איגור טם לאונטוביץ' התמנה למנהל מחקרים בתחום היתוך גרעיני במכון לאנרגיה גרעינית של האקדמיה.
בשנת 1955 לאונטוביץ' חתם על "מכתב 300" בגנות פעילות של טרופים ליסנקו. בשנת 1966 הוא חתם על מכתב של 25 מדענים ואמנים נגד ניסיונות לטיהור שמו של יוסיף סטלין.
על פעילותו המדעית ללאונטוביץ' הוענק עיטור לנין (3 פעמים), עיטור הדגל האדום של העמל (4 פעמים) ופרס לנין בשנת 1958. הוא קיבל פרסים נוספים.
לאונטוביץ' נפטר בשנת 1981 במוסקבה  ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה.
מחאה

מחאה היא מעשה פומבי או אישי המבטא ביקורת וחוסר הסכמה המופגן ומתוקשר כדי להשיג כמה שיותר מודעות לנושא, במיוחד אם מדובר בפעולה המסבה עוול עבור כמות גדולה של אנשים. מחאה יכולה להיות מופנית כלפי השלטון אך לא בהכרח. ניתן לבטא מחאה כלפי כל גורם אשר פוגע באדם אחר ובכך לגרום להפסקת הפעולה הפוגענית.
מחאה מצביעה על הצורך לשנות ולתקן את הסטטוס קוו, בטענה כי האמצעים המקובלים לבניית פוליטיקה ומדיניות ציבורית באמצעות הפרלמנט ומערכת המשפט נכשלו.
צורות מחאה

צורות המחאה יכולות להיות שונות ומגוונות, חוקיות או בלתי חוקיות. צורות המחאה הבולטות ביותר והמוכרות כחוקיות במדינות המערב הן חלוקת מנשרים, הפגנה, תהלוכה (מצעד או צעדה), משמרת מחאה, שביתה, פרסום מחאה כתובה באמצעי התקשורת, ניהול ויכוח ציבורי, החתמת אזרחים על עצומה ועוד.
לעומת צורות מחאה אלה מוכרות בעולם גם צורות מחאה אחרות, הכרוכות על-פי רוב בהפרת חוק, ובהן החרמת מושא המחאה, המתבטאת בסירוב לקבל ממנו שירותים, סירוב לשרת בצבא, סירוב לשלם מסים וסירוב להופיע לדין בבתי המשפט – וגם בפעולות כמו חסימה של כבישים ראשיים, הבערת צמיגים ועוד.
צורות מחאה > הצבעת מחאה

לעיתים בהצבעה המיעוט טורח להצביע כנגד הרוב, לא מטעמים מעשיים, אלא כדי להביע את מחאתו ביחס לדעת הרוב.
בהצבעה לכנסת אזרחים הרוצים להביע את מחאתם מכל המפלגות המתמודדות בוחרים פעמים רבות שלא להצביע לאף מפלגה אלא להכניס למעטפה פתק לבן. במקרים אחרים בחרו האזרחים להצביע למפלגות נישה, כדוגמת מפלגת הגמלאים בבחירות לכנסת ה-17.
הצלחת השפעתן של מחאות > מה גורם להצלחת מחאות

ישנן מספר דרכים הגורמות להצלחת מחאות חברתיות:
קבוצות עם מטרה מוצהרת תהיינה יותר מוצלחות ממטרות מבוזרות.
קבוצות בררניות תצלחנה יותר מקבוצות שאינן כאלה.
הקבוצות תצטרכנה להיות בירוקרטיות, ריכוזיות ולא ממוסחרות.
מחאות בנושאי חברה וכלכלה הצלחתן יותר גבוה מזאת של מחאות בנושאי חוץ וביטחון.
ישנן שלוש דרגות של הצלחה של מחאות:
שיתוף פעולה או הכרה מצד מתנגדים למחאה או מרשויות השלטון
עלייה של גורמים פוליטיים המסייעים לקבוצה
טענות המוחים הופכות להיות חלק מרכזי בסדר יום הפוליטי