stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי פינלנד–רוסיה
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה > מלחמת החורף

למרות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שנחתם בין גרמניה לברית המועצות ב-23 באוגוסט 1939 חששו הסובייטים מפני הפרת ההסכם על ידי הגרמנים. דאגתם העיקרית הייתה לעיר לנינגרד, השוכנת 30 ק"מ בלבד מהגבול הפיני. הסובייטים רצו להתגונן מפני האפשרות, שגרמניה תתקוף דרך פינלנד ותסתער על לנינגרד. לפיכך פנו לפינלנד בכמה תביעות:
להרחיק משמעותית את הגבול בין פינלנד לברית המועצות מטווח הירי של טנקים וארטילריה. ובפועל, לוותר על מיצר קרליה.
להעביר לידי הסובייטים מספר איים קטנים במפרץ פינלנד.
להחכיר את חצי האי ריבתי, ואת פטסאמו - אחד מהנמלים היחידים בפינלנד שאינם מכוסים בקרח למשך כל ימות השנה, וכך לעגון בו במשך כל השנה. הנמל הוא אחד הנמלים הגדולים בפינלנד, דבר שהופך את התביעה לקשה עוד יותר עבור הפינים.
להעביר לידי הסובייטים את נמל האנגו שנמצא בכניסה למפרץ פינלנד, כדי שישמש כבסיס סובייטי ימי.
בעקבות דרישות אלה הגיע למוסקבה יוהו קוסטי פאסיקיבי - מדינאי פיני שנמנה עם המדינאים שחתמו על חוזה השלום עם ברית המועצות בשנת 1921. בשיחות ממושכות ניסה למנוע מהסובייטים את ההשתלטות על חלקים מפינלנד. הפינים היו מוכנים להיעתר לחלק מהדרישות, אך ויתור על נמל האנגו התפרש על ידיהם כהפקרה של העם הפיני בידי הרוסים, את זה הם לא היו מוכנים לסבול. לאחר כחמישה שבועות של שיחות חזר פאסיקיבי לארצו ופינלנד החלה להתכונן למלחמה. היא גייסה את כל כוחותיה והציבה אותם על הגבול בקרליה.
ב-28 בנובמבר 1939, ביטל ויאצ'סלב מולוטוב את הסכם אי ההתקפה בין פינלנד לברית המועצות, אחרי שהפגיזה את הכפר הסובייטי מיינילה על מנת לספק עילה למלחמה כנגד פינלנד ולצאת למלחמת החורף.
ב-30 בנובמבר החלה המלחמה וברית המועצות החלה בפלישתה לפינלנד. תחילה, היא הפציצה את הלסינקי ואת ביצורי הגבול בחבל קרליה. כוחות רגלים סובייטיים נעו לכיוון פינלנד אך לא הצליחו להתקדם ונעצרו בקו מנרהיים - קו המבוצר היטב בתוך יער המכוסה שלג עמוק. הפינים נלחמו בסובייטים בכוח רב ואף מצאו נוסחה חדשה לרימון תבערה, שנקרא "בקבוק מולוטוב" על שם שר החוץ הסובייטי. הקור העז והשלג הקנה לפינים יתרון על יריביהם הסובייטים, הם היו מצוידים ואומנו בעבר למלחמה בתנאים קשים אלו, לעומתם, הסובייטים חסרו את הציוד הדרוש.
במשך כחודשיים נלחמו הפינים בחירוף נפש והסבו אבדות קשות לצבא הסובייטי. הממשלה הסובייטית הייתה בהלם - הם סברו כי המלחמה תהיה מבצע צבאי קצר. הכישלון הסובייטי התקבל בקורת רוח בגוש המערבי. ברחבי אירופה לעגו לצבא הסובייטי הענק (שהצטייר כחלש) ופינלנד הייתה ליקירת אירופה; הממלכה המאוחדת, צרפת וארצות הברית שלחו נשק ומתנדבים לפינלנד וראו בלחימה המופלאה של הפינים נקודת אור ומקור עידו במלחמה מול יריב גדול כמו ברית המועצות.
בתחילת פברואר 1940 שילבו הסובייטים התקפות אוויר כבדות ומתקפות ארטילריה על בסיסי אספקה ומסילות ברזל בפינלנד. במשך 12 יום רצופים ירו הסובייטים אלפי פגזים, ולאחר מכן חדרו חילות הרגלים הסובייטיים והבקיעו את הקו. עד תחילת חודש מרץ 1940 נפלו קו מנרהיים ומבצר ויפורי. הצבא הפיני סבל מחוסר חמור בתחמושת. הצרפתים והבריטים תכננו לשלוח עזרה לפינלנד, אך לא הספיקו. ב-7 במרץ 1940 נסע פאסיקיבי למוסקבה פעם נוספת, כדי לסכם את תנאי הכניעה של פינלנד.
ב-12 במרץ קיבלו הפינים את תנאי הסובייטים וחתמו על כתב הכניעה. פינלנד נאלצה לוותר על המיצר הקרלי ולהעביר לברית המועצות מספר איים במבצר פינלנד, כמו בדרישות המקוריות, אלא שהפעם היא לא חכרה, אלא העבירה לריבונות ברית המועצות את חצי האי ריבתי עם נמל פטסאמו ואת נמל האנגו במפרץ פינלנד.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה > מלחמת ההמשך

ב-25 ביוני 1941 הצטרפו הפינים למבצע ברברוסה של גרמניה הנאצית נגד ברית המועצות והגיעו במתקפתם עד נהר סביר (המחבר בין ימת לדוגה לימת אונגה). בדצמבר 1941 התייצבה החזית ובשנים 1942–1943 התנהלה מלחמת חפירות ללא הצלחות משמעותיות למי מהצדדים.
השתתפות פינלנד במלחמה הביאה לגרמניה תועלת רבה: הצי הסובייטי נחסם במפרץ הפיני והקריגסמרינה יכול היה לנוע בחופשיות בים הבלטי ולהעביר לרייך השלישי ניקל מפינלנד וברזל משוודיה. החזית הפינית סייעה גם לגרמנים בעת המצור על לנינגרד באיגוף העיר מצפון באוגוסט 1941 (אך הפינים סירבו לתקוף את העיר) בעת שקבוצת ארמיות צפון בפיקוד ריטר פון לב איגפו את העיר מדרום.
בשל הכישלון במבצע ברברוסה בסתיו 1941 ובשל הכישלון במורמנסק הפינים החלו לפקפק ביכולתם של הכוחות הגרמניים ומנהיגי פינלנד שינו אסטרטגיה ורצו לפנות לשלום עם ברית המועצות. הפינים חיכו שהוורמאכט והצבא האדום יתישו זה את זה כדי שהצעת השלום תבוא.
ב-9 ביוני 1944 (שלושה ימים אחרי תחילת מבצע אוברלורד) פתחו הסובייטים במתקפה גדולה על הפינים באזור ימת לדוגה. הסובייטים התקדמו 21.7 ק"מ והתעורר חשש לשלומה של פינלנד. ב-28 ביוני כבשו הסובייטים בחזרה את פטרוזבודסק. שר החוץ הגרמני, יואכים פון ריבנטרופ, בא בהצעה לפינים לפיה גרמניה תספק לפינים נשק אנטי-טנקי מודרני (לפינים לא היו כלי נשק כאלו) כנגד המתקפה הסובייטית בתמורה להצהרה פינית שלא לשאת ולתת עם ברית המועצות. ב-26 ביוני 1944 הצהיר נשיא פינלנד ריסטו רייטי הצהרה שכזו. היטלר שלח לפינלנד 59 תותחי סער מסוג שטאג סימן 3 ויחידת מטוסים של הלופטוואפה.
בתחילת יולי 1944 הצליחו הפינים לבלום את הסובייטים בקרב טאלי-איהנטלה בעזרת הסיוע הגרמני, למרות עליונות מספרית וחומרית של הסובייטים. הפינים נסוגו 100 ק"מ אך הסובייטים כבר גנזו את הרעיון לכיבוש פינלנד. פתיחתו של מבצע אוברלורד והנחיתה בנורמנדי גרמו לסובייטים לחשוב כי מוטב לרכז את כוחותיהם בכיבוש מזרח ומרכז אירופה לפני שבעלות הברית המערביות יעשו זאת. מהצד השני הפינים כבר מאסו במלחמה והרמטכ"ל מנרהיים חזר ואמר שאם אסטוניה תכבש על ידי הסובייטים, יפסיקו הפינים בלחימתם - זאת כיוון שאסטוניה יכולה הייתה לשמש בסיס מצוין לתקיפות ימיות ואוויריות נגד פינלנד. ב-19 בספטמבר 1944 נסוגו החיילים הגרמנים מאסטוניה. ב-4 בספטמבר הכריזו הפינים על הפסקת אש וב-19 בספטמבר נחתם הסכם שביתת נשק בין ברית המועצות ופינלנד.
עם סיום המלחמה נפתחה מלחמת לפלנד שבסופה גורשו הגרמנים מאדמת פינלנד. באפריל 1945 גורשו הכוחות הגרמנים האחרונים מהמדינה. בחוזה פריז שנחתם ב-10 בפברואר 1947 אושררו תנאי שביתת הנשק מ-1944, והפינים העבירו לברית המועצות את חבל קרליה, סאלה ופטסמו.
היסטוריה > היחסים עם ברית המועצות

פינלנד שמרה על החוקה הדמוקרטית ועל הכלכלה החופשית שלה גם בתקופת המלחמה הקרה. הסכמים שנחתמו עם ברית המועצות ב-1947 ו-1948 כללו הגבלות שהוטלו על פינלנד וכן ויתורים טריטוריאליים. אף על פי שהקרבה למעצמה הסובייטית גרם לממשל הפיני להיות זהיר במיוחד בנושאי מדיניות החוץ (ר' פינלנדיזציה), פינלנד פיתחה שיתוף פעולה קרוב יותר עם המדינות הנורדיות האחרות והכריזה על עצמה נייטרלית בענייני הפוליטיקה של מעצמות העל.
למרות הסכם הדרכונים פינלנד לא יכלה להצטרף למועצה הנורדית עד שנת 1955 בשל חששות הרוסים שהיא תתקרב מדי למערב. באותה התקופה ברית המועצות ראתה במועצה הנורדית חלק מנאט"ו. באותה שנה פינלנד הצטרפה גם לאו"ם. בעקבות משבר הכפור הלילי שהחל בשנת 1958 ממשלת פינלנד נפלה בשנת 1959.
בשנת 1961 פינלנד הצטרפה לאיגוד הסחר החופשי האירופי.
התקופה שלאחר המלחמה בפינלנד הייתה תקופה של צמיחה כלכלית ויציבות חברתית ופוליטית בפינלנד. בחמישים השנה שלאחר מלחמת העולם השנייה פינלנד הפכה מחברה חקלאית שבעת מלחמות לאחת המדינות המפותחות-טכנולוגית ביותר בעולם, בעלת כלכלת שוק מתוחכמת ורמת מחיה גבוהה.
היסטוריה > המאה ה-21

סין ורוסיה חשודות בריגול בקנה מידה גדול במשרד החוץ הפיני. הריגול התמקד בתעבורת הנתונים בין פינלנד לבין האיחוד האירופי, במהלך הצטרפותה של המדינה לאיחוד, ובסין ורוסיה ספציפית. הסברה המקובלת היא שהריגול החל באביב 2009 ונמשך ארבע שנים שלמות עד לחשיפתו. רשת הריגול נחשפה באביב 2013 והחל מחודש אוקטובר 2013, חוקרת את המקרה משטרת הביטחון של פינלנד (Supo).
לפי סקר משנת 2017, 22% מהפינים החזיקו בדעה חיובית על נאט"ו. מדיניות הנייטרליות הצבאית זכתה לתמיכה רחבה במדינה. בדצמבר 2021, משרד החוץ הרוסי לחץ על פינלנד ושוודיה להימנע מהצטרפות לנאט"ו. רוסיה טען כי להזמנות המתמשכות של נאט"ו לשתי המדינות להצטרף לברית הצבאית יהיו השלכות פוליטיות וצבאיות גדולות שיאיימו על היציבות האזורית בצפון הארץ. יתרה מזאת, רוסיה ראתה בהכללה של פינלנד בנאט"ו איום על הביטחון הלאומי הרוסי, שכן סביר להניח שארצות הברית תוכל לפרוס ציוד צבאי בפינלנד אם פינלנד תצטרף לנאט"ו. עם זאת, ב-1 בינואר 2022, נשיא פינלנד סאולי ניניסטה, קבע כי ממשלת פינלנד שומרת לעצמה את הזכות להגיש בקשה לחברות בנאט"ו. יתר על כן, הוא אמר כי הדרישות הרוסיות מאיימות על "סדר הביטחון האירופי". בנוסף, הוא מאמין כי יש צורך בשיתוף פעולה טרנס-אטלנטי לשמירה על הריבונות והביטחון של חלק מהמדינות החברות באיחוד האירופי, כולל פינלנד. פינלנד שללה הצטרפות לנאט"ו אך תמכה בזכות להגיש בקשה לחברות אם תרצה.
הפלישה הרוסית לאוקראינה דרדרה את יחסי המדינות. פינלנד, כאחת ממדינות האיחוד האירופי, הטילה עיצומים על רוסיה ורוסיה הגדירה את מדינות האיחוד "מדינות לא ידידותיות". עלתה התמיכה בציבור הפיני בהצטרפות לברית נאט"ו. במאי 2022, הכריזה פינלנד על כוונה להצטרף לנאט"ו וחתמה על ברית הגנה עם בריטניה. לפני כן, הנשיא הפיני סאולי ניניסטה לנשיא הרוסי ולדימיר פוטין: "אתה גרמת לזה. הבט במראה". הקרמלין אמר לאחר הכרזת פינלנד כי רוסיה תגיב צבאית, טכנית ובאמצעים אחרים ל"איום". לאחר הצטרפותה הרשמית של פינלנד לנאט"ו באפריל 2023, דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב הצהיר כי "צירופה של פינלנד לנאט"ו פוגע בביטחונה של רוסיה" וציין כי רוסיה תנקוט בצעדים שיבטיחו שביטחונה נשמר.
יחסים כלכליים

בשנת 2014 הצטרפה פינלנד, כחברה באיחוד האירופי, לסנקציות כלכליות ופוליטיות הקשורות לסיפוח חצי האי קרים ולאירועים במזרח אוקראינה, שננקטו נגד רוסיה ומספר אנשים וארגונים רוסים ואוקראינים. ב-6 באוגוסט 2014 הטילה רוסיה סנקציות תגמול, אשר, לדעת מומחים, יכל היה להכות באופן קשה את הכלכלה של פינלנד. ב-15 באוגוסט התקיים בסוצ'י מפגש של נשיאי פינלנד ורוסיה, סאולי ניניסטה וולדימיר פוטין, והם דנו במגמות השליליות שהתגלו בשיתוף הפעולה הרוסי-פיני. לדעת פוטין, בעקבות הסנקציות הנוכחיות של האיחוד האירופי, "כל הקומבינציה של הסחר וההשקעות הרוסי-פיני היו תחת איום". הסנקציות של האיחוד האירופי והסנקציות הנגדיות של רוסיה הביאו לירידה משמעותית בסחר בין שתי המדינות; כך, בינואר 2015, לעומת ינואר 2014, היצוא של פינלנד לרוסיה ירד ב-43%, והיבוא מרוסיה לפינלנד ב-36%.
בשנת 2017, רוסיה הייתה במקום החמישי ברשימת השותפות של פינלנד בכל הקשור להיקף הסחר. בעשור השלישי של המאה ה-21, דווח כי רוסיה מספקת 80% מצורכי הגז הטבעי של פינלנד. יש לציין שפינלנד נחשבת למדינה הנסמכת באופן משמעותי על אנרגיה אטומית לטובת ייצור חשמל.
נציגויות

רוסיה מיוצגת בפינלנד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בהלסינקי, בירת המדינה. רוסיה מיוצגת בפינלנד גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות בערים: טורקו, קוסאמו, מרייהאמן.
פינלנד מיוצגת ברוסיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במוסקבה, בירת המדינה. פינלנד מיוצגת ברוסיה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: מורמנסק, סנט פטרסבורג, פטרוזבודסק.
לקריאה נוספת

מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, (2010). רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, דביר הוצאה לאור.
איינו ג'וטיקלה וקאקו פירינן, (1988). History Of Finland, דורסט הוצאה לאור.
רוי אליסון, (1985). Finland's Relations with the Soviet Union - 1944-84, ספרינגר הוצאה לאור.
ג'ורג' מאיוד, (1976). The Finish Dilemma, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
בנגט סונדליוס, (1982). Foreign policies of Northern Europe, הוצאת ווסטוויו.
עופר ריחני, (2011). מלחמת העולם השנייה - הכרוניקה, הוצאת קינג תל אביב.
תחנת הרכבת זכרון יעקב

תחנת הרכבת זכרון יעקב הייתה תחנת נוסעים של רכבת ישראל ששירתה את היישוב זכרון יעקב וישובי הסביבה. התחנה נמצאת על מסילת החוף של רכבת ישראל, במערב היישוב זכרון יעקב, היום בצמוד לתחנה נמצא קניון מול זכרון. התחנה פעלה משנת 1920 ועד שנת 1996, אז נסגרה לשירות נוסעים בשל היעדר ביקוש. במקום קיימת תחנת רכבת תפעולית.
היסטוריה

תחנת הרכבת זכרון יעקב הוקמה על ידי הבריטים בשנת 1920 בסמוך ליישוב זכרון יעקב.
היסטוריה > ניסיונות לפתיחה מחודשת של התחנה

ב-26 בנובמבר 2001, ערך שר התחבורה אפרים סנה ביקור בזכרון יעקב. במהלך הביקור הוצג בפניו הצורך בפתיחת תחנת הרכבת במקום. לאחר הביקור החליט השר שהתחנה תפתח לנוסעים במהלך שנת 2003. אך דבר לא קרה והתחנה נשארה סגורה.
במסגרת תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל צפויה התחנה להיבנות מחדש במסגרת מיזם הכפלת מסילת החוף.
מבנה התחנה

מבנה התחנה עדיין קיים אך אינו בשימוש מאז סגירת התחנה. התחנה היא ללא רציף והיא מכילה מבנה קטן בו יש כמה חדרים. התחנה נמצאת כ-500 מטרים ממערב לקניון מול זכרון. בצמוד לתחנה נמצא מבנה שו"ב של רכבת ישראל.
הערות שוליים

↑  רועי רובינשטיין, מחיפה למרכז בחצי שעה: כך צפוי להיראות תוואי מסילת החוף ב-2040, באתר ynet, 13 בדצמבר 2022
תחנת הרכבת והמסילה שלצידה, 2005
תחנת הרכבת, 2005
קאזאן

ערך זה עוסק בעיר ברוסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ארמון החקלאים
אוניברסיטת קאזאן
מקדש כל הדתות בעיר קאזאן. מרכז תרבות שהוקם על ידי האומן "אילדר חאנוב"
רחוב באומן הנמצא במרכז העיר
מרכז המשפחות של קאזאן בטטרסטן, רוסיה, שהוקם בשנת 2013
קאזאן (ברוסית: Казань, בטטרית: Казан) היא בירת רפובליקת טטרסטן ואחת הערים הגדולות ברוסיה. העיר שוכנת על מפגש הנהרות וולגה וקזנקה, כ-827 קילומטרים דרומית מזרחית ממוסקבה. בשנת 2017 היו בעיר 1,231,878 תושבי קבע והיא העיר השמינית באוכלוסייתה ברחבי הפדרציה הרוסית. קאזאן מהווה אחד המרכזים הגדולים ברוסיה בתחומי דת, תרבות, מדע, ספורט וחינוך.
קאזאן עיר רב-לאומית שחיים בה בני למעלה ממאה וחמישה עשר לאומים שונים. כמעט מחצית העיר מונה טטרים (מוסלמים-סונים) וכמחצית נוספת מונה רוסים (נוצרים-אורתודוקסים), וניתן למצוא בין תושביה גם את בני העדה הצ'ובשית, האזרית, האוקראינית ועוד רבים אחרים.
מבצר קאזאן הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. באוגוסט 2005 נערכו בעיר חגיגות המילניום (אלף שנה) להיווסדה, וההיסטוריה ארוכת השנים של העיר תורמת להיותה אחת מהערים המתוירות ביותר ברוסיה. קאזאן ממותגת רשמית כ"בירתה השלישית של רוסיה" וכבירתם של כל בני העדה הטטרית בעולם. בשנת 2013 נערכה בקאזאן אוניברסיאדה, וב-2018 אירחה העיר חלק ממשחקי גביע העולם בכדורגל.
בקאזאן פועל מפעל מסוקים בשם "קאזאן מסוקים".
איכות הסביבה

הבעיות האקולוגיות העיקריות בעיר הן זיהום אוויר, איכות ירודה של מי שתייה וחוסר הקפדה על איסוף אשפה. בתחומי העיר פועלים מספר מקורות מזהמים, בעיקר ממפעלי תעשייה בצפון העיר ובשנת 2010 סבלה העיר מאוד מזיהום אוויר ועשן עקב שריפות יער סמוכות.
חרף זאת, קאזאן לא נחשבת לאחת הערים המזהמות ביותר ברוסיה ועיריית קאזאן עושה מאמצים רבים בשמירה על איכות הסביבה, לרבות הפעלת מחלקת שיטור בתחום איכות הסביבה. העירייה מפעילה מספר תוכניות של שתילת צמחייה במקומות שונים בעיר ומדי שנה העירייה שותלת 5 מיליון פרחים. בשנת 2014 הושלמה בניית צנרת חדשה והתחבורה הציבורית בעיר עברה לתדלק דלק בתקן יורו 3 או יורו 4.
היסטוריה

לפי מקורות טטריים העיר נוסדה במאה ה-10 ושימשה כמרכז מסחרי על הדרך מאירופה לסין וסיביר וכמבצר גבול בצפון-מזרח של בולגריה של הוולגה. במאה ה-14 שימשה כבירת חאנות קאזאן. ב-1552 נכבשה על ידי איוואן האיום הצאר של רוסיה ומאז היא חלק מרוסיה. ב-1774 נכבשה על ידי ימליאן פוגצ'וב במרד הקוזקי, אך כעבור מספר חדשים שוחררה. ב-1804 נוסדה בעיר אוניברסיטה שבראשה עמד המתמטיקאי הנודע ניקולאי לובצ'בסקי. בין 1918 ל-1919 שימשה כבירת מדינת אידל-אורל, שפרשה מרוסיה, אך נכבשה על ידי הקומוניסטים ב-1919. מ-1920 הייתה בירת הרפובליקה הטטרית האוטונומית. בשנות מלחמת העולם השנייה הועברו לעיר מפעלי תעשייה רבים מאזור הקרבות וגם חלק מהאקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1979 אוכלוסיית העיר הגיעה למיליון תושבים. מ-1990 העיר משמשת כבירת הרפובליקה הטטרית, אשר מ-1991 עד 2000 לפי חוקתה הייתה מדינה עצמאית, אם כי בפועל נהנתה מאוטונומיה מורחבת בפדרציה הרוסית.
במאי 2005 חגגה העיר אלף שנים להיווסדה. האירוע נחגג בכל רחבי העיר ולכבודו נפתחו בה בתי עסק ומקומות בילוי חדשים. לכבוד חגיגות המילניום, החלה להיבנות רכבת תחתית לאורך קאזאן.
בשנת 2013 העיר אירחה את האוניברסיאדה. קאזאן הייתה אחת הערים המארחת של גביע הקונפדרציות 2017 ואירחה גם משחקים במסגרת מונדיאל 2018.
במאי 2021 התרחש הירי בגימנסיה 175 בקאזאן במהלכו נהרגו תלמידים ועובדי בית הספר.
שכונות העיר

העיר קאזאן מפוצלת לשבעה רבעים, מאז שאוחדו מספר רבעים ברפורמה מינהלית משנת 2010:
| № | רובע | שטח,   בקמ"ר | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | רובע התעשייה האווירית | 38,91 | הרובע כולל שטחים בצפון העיר. שם הרובע נובע ממיקומם של מפעלים כמו מפעל המסוקים של קאזאן, חברת גורבונוב לתעשייה אווירית ומפעל המנועים. הרובע נוצר בשנת 1994. |
| 2 | רובע ואחיטוב | 25,82 | רובע במרכז העיר קאזאן וכולל גם את הרבעים ההיסטוריים ובהם 469 מבנים היסטוריים מוגנים. הרובע הוקם בשנת 1973. |
| 3 | רובע קירוב | 108,79 | רובע במערב העיר, שמרביתו שטחים מיוערים ופארקים. הוקם בשנת 1920. |
| 4 | רובע מוסקבה | 38,81 | הרובע תופס את חלקה הצפון מערבי של קאזאן. בשטחו נמצא גם אזור תעשייה ובו פועל מפעל קאזאן אורגסינתז (Казаньоргсинтез). הרובע קיים משנת 1973. |
| 5 | נובו-סאווינוב | 20,66 | תופס שטח במערב, מזרח וצפון העיר והוא הרובע הצפוף ביותר. בדרום הרובע עובר נהר קזאנקה ובתחומים נבנה רובע העסקים מילניום-זילנט-סיטי. הרובע הוקם בשנת 1994. |
| 6 | עבר הוולגה | 115,77 | תופס חלקים בדרום העיר. ובשטח מפעלי תעשייה רבים. הוקם בשנת 1920. |
| 7 | הרובע הסובייטי | 76,87 | רובע החולש על שטחים בצפון ובמזרח בעיר. קיים משנת 1934. |
אוכלוסייה

קאזאן — העיר הגדולה ביותר באזור עבר הוולגה וברפובליקה הטטרית ומטרופולין קאזאן מאכלס 1.56 מיליון איש.
קאזאן היא העיר הששית בגודלה ברוסיה מבחינת גודל אוכלוסייה: 1,231,878 איש גרים בה לפי הערכות מינואר 2017 (1,200,000 איש התגוררו בה לפי מפקד אוכלוסין משנת 2010). במטרופולין קאזאן ובפרבריה מתגוררים 1,560,000, לפי הערכות השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית.
דירוג העיר נכון לינואר 2015:
| דירוג עולמי | דירוג באירופה | דירוג בברית המועצות לשעבר | דירוג ברוסיה | דירוג אזורי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 24 | 13 | 6 | 1 |
ספירה ורישום ראשוני של כמות האוכלוסייה נערך לראשונה בתקופת החאנות של קאזאן, באמצע המאה ה-16, אז נמדדה כמות אוכלוסייה של בערך בין 25,000 ל-100,000, מרביתם היו בני הלאום הטטארי. לאחר כיבוש העיר בידי הרוסים בשנת 1552 השתנה מאוד המבנה הדמוגרפי ומרבית התושבים המקומיים הם רוסים, כך בשנת 1907 אלה היוו 81.7% מהתושבים.
מאז מהפכת אוקטובר ובעקבותיה מלחמת האזרחים אוכלוסיית העיר הצטמצמה כמעט ברבע בתוך שלוש שנים. ברם, לאורך כל התקופה הסובייטית, אוכלוסיית העיר הלכה וגדלה ובשנת 1979 נולד התושב המיליון וכמות האוכלוסייה המשיכה לגדול גם בתקופת השפל הכלכלי של שנות ה-90,בעיקר הודות להגירה והתרחבות שטח העיר, על חשבון יישובים קטנים שנבלעו והפכו לשכונות בעיר.
מרבית תושבי העיר הם רוסים (48.6% או 554.5 אלף איש, על פי מפקד האוכלוסין משנת 2010) וטטארים (47.6% או 542.2 אלף איש) ובני לאום אחרים, כמו צ'ובשים, אזרים, אוקראינים, ומארי(אנ').
שתי הדתות העיקריות בקאזאן הם הנצרות-האורתודוקסית והאסלאם-הסוני.
אוכלוסייה > ילודה ותמותה

| שנה | ילודה | תמותה |
| --- | --- | --- |
| 2010 | 14,983 | 15,020 |
| 2011 | 16,397 | 13,677 |
| 2012 | 17,985 | 13,406 |
| 2013 | 18,226 | 13,407 |
| 2014 | 18,804 | 13,494 |
| 2015 | 24,063 | 13 558 |
| 2016 | 24,564 | 13,353 |
פוליטיקה וממשל

הגוף המחוקק בעיר היא הדומה העירונית של קאזאן (Городская дума) שבראשה עומד ראש עיריית קאזאן (Мэр), אילסור מטשין המכהן בתפקיד מאז 17 בנובמבר 2005.
הדומה העירונית מנהלת ישיבות בבניין העירייה ונציגיה נבחרים בבחירות דמוקרטיות אחת ל-5 שנים. יושב ראש הדומה הוא ראש העיר, בדומה העירונית 7 ועדות:
הוועדה לפיתוח סוציו-אקונומי ורכוש מוניציפלי
הוועדה לענייני מימון ותקציב, מיסים מקומיים והכנסות
הוועדה לענייני חינוך, ילדים, נוער וספורט
הוועדה לענייני שיכון ובינוי
הוועדה לענייני לאום, תרבות וחברה
הוועדה לאיכות הסביבה והגנת בריאות התושבים
הוועדה לענייני חוק וסדר ושלטון מקומי
ועדת ההוצאה לפועל של קאזאן (Исполнительный комитет) היא למעשה שמה הרשמי של העירייה והרשות המבצעת בעיר קאזאן האחראית לניהול שבעת רובעי העיר. גוף אכיפת החוק העיקרי בעיר הוא המינהל לענייני פנים של קאזאן.
בית עיריית קאזאן
בית הדומה העירונית
בית ממשלת טטרסטן
הארמון הנשיאותי של נשיא הרפובליקה
תרבות והשכלה

בקזאן אוניברסיטאות, תיאטראות ומוסדות תרבות רבים.
באוניברסיטה המרכזית של קזאן למדו בין היתר לב טולסטוי ולנין, אשר סולק בשל פעילותו הפוליטית והושלך לכלא. המתמטיקאי ניקולאי איוונוביץ' לובצ'בסקי, יוצר הגאומטריה הלא אוקלידית, למד באוניברסיטה זו וכיהן בה כפרופסור.
בעיר שוכנים מבני דת לבני הדת המוסלמית והנוצרית־אורתודוקסית וכן בית כנסת לקהילה היהודית.
בשנת 2012 נחנכה העיר אינופוליס, השוכנת במטרופלין של קאזאן ובה אוניברסיטת אינופוליס, האוניברסיטה הבכירה בתחום לימודי היי טק בטטרסטן.
ב-2014 ירשה קאזאן מאסקישהיר את התואר של "הבירה התרבותית של העולם הטורקי". הבחירה נעשית מדי שנה ביוזמתו של הארגון הבינלאומי לתרבות טורקית.
נהרות הקזנקה והוולגה עוברים בעיר, ואחד מסממני העיר הם חופי הרחצה והדיג שלה.
תחבורה

קאזאן היא אחת מצמתי התחבורה הגדולים ביותר ברוסיה. בעיר עוברות מסילות ברזל המובילות רכבות המקשרות את העיר לאיז'בסק, פרם (עיר), יקטרינבורג, אוליאנובסק, אופה, מוסקבה, ניז'ני נובגורוד וקירוב ומתוכננת הוספת כביש מצפון אירופה למערב סין. בשטחה עוברים הכבישים הפדרליים M7, כביש Р241 ו¯Р239 וכביש "וולגה" 22. את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי קאזאן, הנמצא במרחק של 26 קילומטרים ממרכז העיר.
בין מערכות התחבורה הציבורית בעיר ניתן למנות את הרכבת התחתית של קאזאן שנחנכה באוגוסט 2005 ותחנות הרכבת "קאזאן 1" ו"קאזאן 2".
כלי התחבורה העיקרי בעיר עדיין מהווה רכב פרטי ונכון לשנת 2011 היו בעיר 284 אלף כלי רכב ולכן העיר סובלת מפקקי תנועה רבים. אמצעי ההתניידות הפופולרי ביותר הוא האוטובוס ובעיר ישנם 93 קווי אוטובוס (Bus.KZN.Ru) ופועלים גם 16 קווי רכבת קלה.
בשנים 2014–2017 שופצו מבנים וכבישים רבים בעיר, כחלק מתוכניות שיפוץ לקראת גביע הקונפדרציות 2017 ומונדיאל 2018
מטרו, תחנת "התעשייה האווירית"
תחנת הרכבת הראשית של קאזאן, "קאזאן-1"
נמל התעופה הבינלאומי קאזאן
אוטובוס בקאזאן
ספורט

בעיר מועדוני ספורט במספר ענפים. הבולטים הם מועדון הכדורסל אוניקס קאזאן המתמודד בליגה הבכירה ברוסיה וקבוצת הכדורגל רובין קאזאן אשר זכתה בשתי אליפויות רצופות בשנים 2008 ו-2009, ובעונת הבכורה שלה בליגת האלופות סיימה במקום השלישי בשלב הבתים. כמו כן, נודעות גם קבוצת ההוקי קרח אק בארס קאזאן שזכתה בשתי אליפויות רצופות של ליגת ה-KHL וקבוצת הכדורעף זניט קאזאן הנחשב למועדון הספורט המצליח ביותר בעיר, לאחר שזכה בארבע אליפויות לאומיות, שלושה גביעים ובעונות 2007/08 ו-2014/15 זכתה בליגת האלופות האירופית והעפילה לחצי גמר גביע העולם לקבוצות בכדורעף.
ביולי 2013 אירחה העיר את האוניברסיאדה ושנתיים לאחר מכן, בקיץ 2015 היא אירחה את אליפות העולם בשחייה. כמו כן הייתה בין הערים שאירחו את מונדיאל 2018 ברוסיה, באצטדיון אק בארס ארנה. העיר נבחרה גם לארח את אליפות אירופה בשחייה 2021 ואליפות אירופה לענפי המים 2024.
החל משנת 2015 נערך מרתון קאזאן השנתי.
| מועדון | ליגה | ענף ספורט | אצטדיון/היכל בית | הקמה | תארים בולטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רובין |  הפרמייר ליג הרוסי | כדורגל | קאזאן ארנה | 1958 | 2 אליפויות רוסיה |  |
| נפיס |  ליגת הכדורגל המקצוענית | כדורגל |  | 2021 |  |  |
| אוניקס |  הליגה המאוחדת של VTB‏ | כדורסל | היכל באסקט ארנה | 1991 | גביע יורוקאפ ויורוצ'לנג' |  |
| זניט | ליגת העל הרוסית בכדורעף | כדורעף | סנקט פטרבורג | 2000 | 6 גביעי ליגת האלופות בכדורעף‏, 10 אליפויות רוסיה |  |
| אק בארס | KHL | הוקי קרח | אק בארס ארנה | 1946 | 5 אליפויות לאומיות, 3 גביע גגארין |  |
| רובין | ליגת העל הרוסית בכדורגל נשים | כדורגל נשים | אצטדיון רובין | 2020 |  | מועדון בת של רובין |
דת > יהודים

עד לשנת 1914 הותר רק לקנטוניסטים להתיישב בעיר. אחרי מלחמת העולם הראשונה פליטים יהודיים רבים הגיעו לעיר מאזור הקרבות בבלארוס וליטא, והקימו קהילה גדולה. כרב העיר כיהן הרב בן־ציון חיים ציוני (זילבר) עד לשנות ה־30. משנות ה־30 השלטון הסובייטי התחיל לרדוף את הדת היהודית, כל המוסדות נסגרו ובית הכנסת הוחרם. בתקופת הפרסטרויקה והגלאסנוסט של גורבצ'וב חודשה הפעילות הקהילתית. ב-1997 הגיע הרב יצחק גורליק ופתח בית חב"ד במקום והתמנה לרב ראשי. תחת הנהגתו הקהילה המשיכה לפרוח. בעיר ישנם סניפים של ארגונים יהודיים אחרים, ובהם הסוכנות היהודית, המפעילה את בית הספר היהודי "משפחתנו" והג'וינט המפעיל את "חסד". ישנו גם בית כנסת בעיר קאזאן.
ערים תאומות

מונגוליה אולן בטור, מונגוליה
ראו גם

בית הספר לטנקים בקאזאן
דאפי דאק ומכסחי הברווזים

| --- | --- |

 בימוי:  גרג פורד, רוברט מקימסון, צ'אק ג'ונס, פריץ פרילינג, מוריס נובל 
 הופק בידי:  סטיבן ס' גרין
 תסריט:  מייקל מלטיז, טד פירס, ג'ון וו. דון 
 עריכה:  טרג בראון 
 מדבבים:  מל בלאנק 
 מוזיקה:  מילט פרנקלין, קרל סטאלינג, ויליאם לאבה, האל וילנר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 בספטמבר 1988
 משך הקרנה:  78 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרטי מפלצות, סרט ערפדים, סרט רוחות רפאים 
 סרט קודם:  דאפי דאק באי הקסום 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דאפי דאק ומכסחי הברווזים (באנגלית: Daffy Duck's Quackbusters) הוא סרט לוני טונס משנת 1988. הוא לקט של סרטונים קלאסיים מבית היוצר של האחים וורנר. הסרט מורכב מסרטונים קצרים שמשולבים בין קטעי קישור בכיכובו של דאפי דאק. זה פרויקט הלוני טונס האחרון שבו מל בלאנק סיפק את קולותיהם של הדמויות. הסרט יצא לאור לאקרנים ב־24 בספטמבר 1988.