stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדימיר איביץ'
קריירה > קריירה כמאמן

ביוני 2013 החל איביץ' לאמן את קבוצת הנוער של פאוק סלוניקי, וכבר בשנה הראשונה הוביל את הקבוצה לתואר. במרץ 2016 מונה איביץ' למאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובשנת 2017 זכה עמה בגביע היווני.
ב-31 במאי 2018 מונה למאמן מכבי תל אביב. בקיץ של אותה העונה, לא הצליח איביץ' להביא את מכבי תל אביב לשלב הבתים של הליגה האירופית, לאחר הפסד לקבוצת סרפסבורג 08.
ב-26 בספטמבר 2018 זכתה מכבי בגביע הטוטו.
לאחר מכן, מכבי תל אביב זכתה באליפות אשר הצליחה לשבור שיאים רבים. בסיום העונה נבחר על ידי ארגון השחקנים והמאמנים כ"מאמן העונה".
עונה לאחר מכן זכה איביץ' בפעם השנייה ברציפות באליפות, כשאחריה הודיע על כוונתו לעזוב את מועדון הכדורגל מכבי תל אביב.
ב-15 באוגוסט 2020 חתם בווטפורד. ב-19 בדצמבר 2020 פוטר מתפקידו.
ב-12 ביוני 2022 מונה לקדנציה שנייה למאמן מכבי תל אביב. ב-3 בינואר 2023, בתום משחק רבע גמר גביע המדינה בה ניצחה הקבוצה 5-0 את בני סכנין, פורסמה הודעה בה הקבוצה מודיעה על כך שחוזהו של איביץ' הותר.
ב-4 בינואר 2023, חתם איביץ׳ בקרסנודאר מליגת העל הרוסית. הוא הצליח להוליך את הקבוצה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל והוכתר פעמיים למאמן החודש במהלך עונת 2023/2024. למרות שהוביל את הקבוצה למקום השני לאחר 20 מחזורים, נקודה אחת פחות מזניט סנקט פטרבורג המוליכה, פוטר.
תארים > כשחקן

אליפות סרביה ומונטנגרו: 1998/1999, 2001/2002, 2002/2003
גביע סרביה ומונטנגרו: 2000/2002
תארים > כמאמן

הגביע היווני: 2016/2017
אליפות המדינה: 2018/2019, 2019/2020
גביע הטוטו: 2018/2019
מאמן העונה בליגת העל: 2018/2019, 2019/2020
אלוף האלופים: 2019/2020
מאמן החודש בצ'מפיונשיפ: נובמבר 2020
מאמן החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל: יולי–אוגוסט 2023, ספטמבר 2023
הערות שוליים

↑  משה שיינמן, ולדימיר איביץ' הוצג במכבי ת"א: "הגעתי למועדון הגדול בישראל", באתר ynet, 31 במאי 2019
↑  סיבה לחייך: ולדימיר איביץ' מאמן העונה של ONE, באתר ONE‏, 6 במאי 2019
↑  מכבי סיכמה עם ולדימיר איביץ' על התרת חוזהו, באתר מכבי תל אביב, ‏3 בינואר 2023
↑  גידי ליפקין, ‏רשמית: קרסנודאר הודיעה על מינוי איביץ' למאמן, באתר ONE‏, 4 בינואר 2023
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, דרמה ברוסיה: מדוע ולאדן איביץ' פוטר מקרסנודאר?, באתר וואלה, 13 במרץ 2024
הרובע החמישה-עשר של פריז

| --- | --- |
סמל הרובע החמישה-עשר של פריזסמל הרובע החמישה-עשר של פריז
אזור פרון דה סן על מגדליו הגבוהים, סמוך למגדל אייפל, ברובע החמישה-עשר של פריז
אזור פרון דה סן על מגדליו הגבוהים, סמוך למגדל אייפל, ברובע החמישה-עשר של פריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  רנה גאלי-דזאן
 עיר אם:  פריז
 תאריך ייסוד:  1860 
 שטח:  8.50 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  227,746 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  27,229 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  48°50′29″N 2°18′01″E﻿ / ﻿48.841327777778°N 2.3002916666667°E﻿ / 48.841327777778; 2.3002916666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://mairie15.paris.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת הרובע החמישה-עשר של פריז     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרובע החמישה-עשר של פריז (בצרפתית: XVe arrondissement), הממוקם בגדה השמאלית, הוא הרובע בעל האוכלוסייה הגדולה ביותר מבין עשרים הרבעים של פריז, צרפת. הוא חולק את אזור מונפרנאס עם הרובע השישי והרובע הארבעה-עשר. גורד-השחקים של פריז, מגדל מונפרנאס, ותחנת מונפרנס הסמוכה, מצויים בגבול שבין הרובע החמישה-עשר והרובע הארבעה-עשר.
ברובע החמישה-עשר של העיר נמצא מרכז התצוגה "פורט דה ורסאי", ומתחם "פרון דה סן" (בצרפתית: Front de Seine), המכונה גם "בּוֹגְרֶנֵל" (Beaugrenelle), בו מגדלים רבי קומות רבים.
שטח הקרקע של הרובע הוא 8.502  קמ"ר.
דמוגרפיה

אוכלוסיית הרובע החמישה-עשר הגיעה לשיאה בשנת 1962, אז  מנתה האוכלוסייה 250,551 איש. מאז איבד הרובע כעשירית מאוכלוסייתו בערך, אך נותר הרובע המאוכלס ביותר בפריז, עם 225,362  תושבים (על-פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 1999). בשנה זו הועסקו ברובע 144,667 בני אדם.
דמוגרפיה > היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

| שנה על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי | אוכלוסייה | צפיפות (לקמ"ר) |
| --- | --- | --- |
| 1872 | 75,449 | 8,874 |
| 1954 | 250,124 | 29,419 |
| 1962 (שיא צפיפות האוכלוסין) | 250,551 | 29,470 |
| 1968 | 244,080 | 28,709 |
| 1975 | 231,301 | 27,205 |
| 1982 | 225,596 | 26,534 |
| 1990 | 223,940 | 26,340 |
| 1999 | 225,362 | 26,507 |
| 2005 (הערכה) | 231,500 | 27,229 |
הרבעים הפנימיים

כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע החמישה-עשר הם:
בדרום, רובע סַן-לַמְבֵּר (quartier Saint-Lambert), שנמצא על האזור בו שכן בעבר הכפר ווֹזִ'ירָאר (Vaugirard), שנבנה לאורכה של דרך רומית ישנה בעלת שם זהה. הגאוגרפיה של האזור התאימה במיוחד לגידולי גפנים ולמחצבות. למעשה, מונומנטים פריזאים רבים, בהם האקול מיליטר, נבנו מאבני ווז'יראר. הכפר, שלא היה עדיין חלק מפריז, נחשב על ידי הפריזאים כפרבר נעים, הודות למסלולי הטיול הכפרי, הקברטים ותיאטרון הבובות שבו. בשנת 1860 סופח הכפר ווז'יראר לפריז, יחד עם כפרים סמוכים, כחלק מתוכנית אוסמן להתחדשות פריז. כיום, מוקדי העניין היחידים באזור הם פּארק דֶז אֶקסְפּוֹזיסְיוֹן (Parc des Expositions), מרכז תצוגות שמארח את "היריד של פריז", תערוכות חקלאות ותצוגות רכב, וכן פארק ז'ורז' ברסנס, פארק שנבנה על אזור ששימש בעבר כמשחטה.
במזרח, רובע נֶקֵר (quartier Necker), שהיה בעבר אזור לא מיושב בין פריז והכפר ווז'יראר. נקודת הציון הידועה ביותר ברובע זה היא תחנת הרכבת של מונפרנאס ומגדל מונפרנאס האזור שסביב תחנת הרכבת שופץ ויש בו כיום מספר בלוקים של מגורים ומשרדים, פארק "זַ'רְדָן אַטלַנְטיק", שנבנה מעל למסלול הרכבת, ומרכזי קניות. בנוסף, ברובע נמצאים מספר מבני ציבור: בית ספר תיכון בופון (Lycée Buffon), בית החולים לילדים נקר, ומכון פסטר.
בצפון רובע גְרֶנֵל (quartier Grenelle), שהיה במקור כפר בעל שם זהה. מישור גרנל נפרש בעבר מהאוטל דז אינווליד ועד לפרבר איסי-לה-מולנו, שבצד השני של נהר הסן, אך נותר ברובו לא מאוכלס במאות הקודמות, בגלל קשיים בעיבוד אדמתו. בראשית המאה ה-19, יזם בשם ויולה פיצל חלק מהמישור והפכו לכפר בּוֹגְרֶנֵל (Beaugrenelle), שנודע בזכות רחובותיו הישרים, שנותרו עד ימינו. כל האזור צורף לפריז בשנת 1860. כמאה שנים אחר-כך נבנו באזור מגדלי משרדים לאורך נהר הסן, יחד עם מרכז הקניות בוגרנל. ברובע פועל בית הכנסת עדת שלום.
במערב, רובע זַ'בֶל (quartier Javel) נפרש דרומית למישור גרנל. בשנים עברו היה זה אזור התעשייה של רבעי פריז: תחילה עם חברות כימיקלים ("אוֹ דֶה זַ'בֶל" [ Eau de Javel] הידוע הוקם ופעל פה), חברת האלקטרוניקה תומסון (Thomson) ולבסוף תעשיית המכוניות של סיטרואן, שמפעלה חלש על חלקים גדולים מרובע ז'בל עד לשנות השבעים המוקדמות של המאה ה-20. מאז נהרסו אזורי התעשייה, וכיום מצויים במקומם פארק אנדרה סיטרואן, בית החולים ז'ורז' פומפידו ומספר מגדלי משרדים ואולפני טלוויזיה (של שנאל פלוס, פראנס טלוויזיון, סגם, דירקסיון ז'נראל דה ל'אוויאסיון סיביל, ועוד).
אתרים מרכזיים

מגדל מונפרנאס
תחנת מונפרנאס
פארק אנדרה סיטרואן, הוקם על שטחו לשעבר של מפעל סיטרואן
פארק ז'ורז' ברסאנס
בית החולים ז'ורז' פומפידו
רחובות חשובים

רחוב סאראסאטה
וילם יאנסזון

| --- | --- |
 לידה:  1570? אמסטרדם 
 פטירה:  1630? (בגיל 60 בערך) 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 
 
וילם יאנסזון (בהולנדית: Willem Janszoon, או בקיצור Willem Jansz, וילם יאנס; ‏ 1570 לערך – 1630 לערך) היה נווט הולנדי ומושל קולוניאלי. שירת בהודו המזרחית הולנדית בתקופות 1603–1611 ו-1612–1616, כולל בתפקיד מושל פורט הנריקוס באי סולור. הוא היה האירופי הראשון שידוע שראה את חופי אוסטרליה במהלך הפלגתו בין השנים 1605–1606.
ראשית חייו

וילם יאנסזון נולד בסביבות 1570, אך דבר לא ידוע על ראשית חייו. הוא תועד לראשונה כשנכנס לשירותה של חברת המסחר האוד, אחת מקודמותיה של חברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC), בשנת 1598, כמלח על סיפונה של האוניה "הולנדיה" - חלק מהצי השני בפיקודו של ג'ייקוב קורנליז, שנשלח על ידי ההולנדים לאיי הודו המזרחית ההולנדית. ב־5 במאי 1601 הפליג שוב לאיי הודו המזרחית בפיקוד האוניה "לאם", אחת משלוש אוניות בצי ג'וריס ואן ספילברגן.
יאנסזון הפליג מהולנד להודו המזרחית בפעם השלישית ב־18 בדצמבר 1603, כקפטן הספינה "דייפקן", אחת משתים עשרה אוניות בצי הגדול של סטיבן ואן דר האגן. כשיצאו הספינות האחרות מג'אווה, נשלח ינזון לחיפוש אחר נתיב סחר אחר, במיוחד ב"ארץ הגדולה של גינאה החדשה ובארצות המזרח והדרום אחרות".
חקר וגילוי > הפלגה ראשונה לאוסטרליה

ב־18 בנובמבר 1605 הפליגה ה"דייפקן" מבנטם (בג'אווה) לחוף מערב גינאה החדשה. לאחר מכן חצה יאנסזון את הקצה המזרחי של ים אראפורה למפרץ קרפנטאריה, מבלי שהיה מודע לקיומו של מצר טורס. הדייפקן הייתה למעשה במצר טורס בפברואר 1606, חודשים ספורים לפני שהחוקר הספרדי לואיס ואס דה טורס עבר דרכו. ב־26 בפברואר 1606 נחת יאנסזון בפתח נהר פאנפאדר בחוף המערבי של כף יורק בקווינסלנד, בסמוך לעיר וייפה. זוהי הנחיתה האירופית הראשונה שתועדה ביבשת אוסטרליה. יאנסזון המשיך לתאר כ-320 ק"מ מקו החוף, שלדעתו היה הרחבה דרומה של גינאה החדשה.
במסעו ובירידה לחופים, יאנסזון נוכח שמצא ארץ ביצתית והאנשים שלה עוינים (עשרה מאנשיו נהרגו במהלך הירידות השונות לחוף). הוא החליט לחזור למקום שכינה "קייפ קירוואר", דרומית למפרץ אלבטרוס, והגיע חזרה לבנטם ביוני 1606. הוא קרא לאדמה שגילה "ניו זילנד", על שם מחוז בהולנד, אך השם לא אומץ באותה תקופה. מאוחר יותר השם שימש את הקרטוגרפים ההולנדים לסימון ניו זילנד הנוכחית.
בשנת 1607 שלח האדמירל קורנליוס מטליף דה יונג את יאנסון לאמבון ובנדה. בשנת 1611 חזר יאנסזון להולנד, כשהוא האמין כי החוף הדרומי של גינאה החדשה מצטרף לארץ שלאורכה הפליג, ובמפות ההולנדיות יחזרו על הטעות הזאת במשך שנים רבות. אף על פי שהיו שהאמינו כי נווטים קודמים מסין, צרפת או פורטוגל גילו חלקים מאוסטרליה מוקדם יותר, ה"דייפקן" היא הספינה האירופית הראשונה שידוע בוודאות שעשתה זאת.
חקר וגילוי > הפלגה השנייה לאוסטרליה

יאנסזון דיווח כי ב־31 ביולי 1618 הוא נחת על אי בקו רוחב של 22 מעלות דרום, שגודלו כ-35 קילומטרים, ונמצא כ-350 קילומטרים דרום-דרום-מזרחית ממצר סונדה. בדרך כלל התיאור הזה מתפרש כתיאור חצי האי מפוינט קלואטס לצפון מערב הכף בחוף המערבי של אוסטרליה, שלגביו שיער יאנסזון שמדובר באי, מבלי שניסה להקיף אותו במלואו.
חיים פוליטיים

בסביבות 1617/18 שב יאנסזון להולנד ומונה כחבר במועצת הודו. הוא שימש אדמירל בצי ההגנה ההולנדי. לינסזון הוענק אות כבוד בצורת שרשרת זהב בשווי 1,000 גולדן בשנת 1619 על חלקו בלכידת ארבע אוניות של חברת הודו המזרחית הבריטית ליד טיקו במערב סומטרה, שסייעו לאנשי ג׳אווה נגד ההולנדים. בשנת 1620 היה אחד המתווכים עם האנגלים, וכתוצאה מכך הם יצאו בצי משולב והפליגו למנילה כדי למנוע מסוחרים סינים לסחור עם הספרדים. יאנסזון הפך לסגן אדמירל, ושנה לאחר מכן לאדמירל. קרוב לסיום חייו כיהן יאנסזון כמושל בנדה (1623–1627). הוא שב לבטביה (ג'קרטה) ביוני 1627, וזמן קצר אחר כך, כאדמירל צי של שמונה כלי שיט, שיצא למשימה דיפלומטית להודו. ב־4 בדצמבר 1628 הפליג להולנד וב־16 ביולי 1629 דיווח על מדינת הודו בהאג. הוא היה כנראה בן שישים שנה ומוכן לפרוש מהקריירה העשירה והמצליחה שלו בשירות ארצו. לא ידוע דבר על ימיו האחרונים, אך מעריכים כי הוא נפטר בשנת 1630.
רשומות

היומנים המקוריים של יאנסזון, שנערכו במהלך מסע 1606, אבדו. לרישומים של האוניה "דויפקן", שמציגים את מיקום הנחיתה הראשונה באוסטרליה של ה"דויפקן", היה גורל טוב יותר. הדבר קשור לאמסטרדם כאשר הקרטוגרף הסל חריץ שרטט את מפת האוקיינוס השקט בשנת 1622, וסימן עליה את המיקום הגאוגרפי של האוניה דייפקן, ובכך שירטט את המפה הראשונה שהכילה חלק מיבשת אוסטרליה. התרשים המקורי היה קיים עוד בסביבות שנת 1670, אז נעשה העתק של המפה. עותק זה הגיע בסופו של דבר לספרייה הקיסרית בווינה ונשכח שם במשך מאתיים שנה. המפה היא חלק מאטלס בלאו ואן דאר חאם, שהובא לווינה בשנת 1730 על ידי הנסיך יוג'ין מסאבוי. המידע מתרשימים שלו, נכלל במפות השיש והנחושת של חצאי הכדור על רצפת אולם האזרחים בארמון המלכותי באמסטרדם.
לקריאה נוספת

Heeres, J. E. (1899). Part Borne by the Dutch in the Discovery of Australia 1606-1765. London: Royal Dutch Geographical Society, Project Gutenberg of Australia. p. 114.
Mutch, T. D. (1942). The First Discovery of Australia. Sydney: Mutch, Project Gutenberg of Australia. p. 55.
Scott, Ernest (16 July 1916). A short History of Australia. Melbourne: Project Gutenberg of Australia.
Serle, Percival (1949). "Janszoon, Willem". Dictionary of Australian Biography. Sydney: Angus and Robertson.
Forsyth, J. W. (1967), "Janssen, Willem (fl. 1603 - 1628)", Australian Dictionary of Biography, Australian National University
הערות שוליים

↑  לפירוש השם יאנסזון, ראו: Note on 17th Century Dutch names. Project Gutenberg of Australia. 31 July 2005[דרושה הבהרה]
↑  Mutch (1942), p43
↑  Mutch (1942), p13
↑  Mutch (1942), p15
↑  Mutch (1942), p17
↑  Dictionary of Australian Biography I-K. Gutenberg.net.au. Retrieved on 2013-08-02.
↑  Heeres (1899), p13
↑  Mutch (1942), p46
↑  Mutch (1942), p49
↑  Mutch (1942), p48
↑  Mutch (1942), p50
↑  Mutch (1942), p51
↑  South Land to New Holland: Dutch Charting of Australia 1606–1756
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811310154305606  ADB: janssen-willem-2270  BPN: 52376355  GND: 1275163912  ISNI: 0000 0004 2658 5393  NLA: 52238844  SUDOC: 190042206  Trove: 1464864  VIAF: 306340038   WorldCat (עם VIAF): 306340038 
ציור אומן בן המאה ה-19, את הספינה דוייפקן
רפליקה של האוניה דופייקן, על נהר סוואן
זליק מאזור

| --- | --- |

זליק מאזור סופר ילדים ועורך עיתון
 לידה:  25 בספטמבר 1913 ברזה קרטוסקה, בלארוס 
 פטירה:  ספטמבר 1970 (בגיל 56) 
 מדינה:  ברזיל 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
זֶלִיק (זליג) מַאזוּר (בכתיב יידיש: זעליג מאַזור; Zelik Mazur;‏ 1913, קרטוז-ברזה, רוסיה הלבנה – ספטמבר 1970, סאו פאולו, ברזיל) היה סופר יידיש, עורך, סופר ילדים ומוציא לאור של עיתון ילדים, יהודי ממוצא פולני-רוסי שפעל בארגנטינה ובברזיל.
ביוגרפיה

מאזור התייתם בגיל רך, וגדל בבית יתומים יהודי בעיר בריסק שבתקופה זו הייתה חלק של האימפריה הרוסית. כבר בהיותו בר מצווה החל לכתוב, לערוך ולהוציא לאור עיתוני ילדים ביידיש, מאוירים וכתובים בידיו. בגיל חמש עשרה פרסם רשימות נוגעות ללב על החיים בבית היתומים, בעיתוני הילדים היידישאיים הגדולים בוורשה.
בשנת 1931 היגר זליק מאזור מפולין לארגנטינה, והשתקע בבואנוס איירס. בתחילה עבד בטחנות קמח ואצל סוחרי תבואות, אך עד מהרה פרץ לעולם העיתונות וספרות הילדים היהודית בארגנטינה. סיפור ילדים משלו זכה בפרס ראשון בתחרות של סיפורי יידיש בשנת 1935, והוא הפך לסופר ועיתונאי המתפרנס מכתיבתו. סיפורי הילדים שלו נדפסו, עד השמדת יהדות אירופה, בכל רחבי העולם היהודי. הוא פרסם את יצירותיו גם תחת שמות בדויים, בין השאר חתם בשמות משה קוזה, ז. הירשלזון וזליקסון.
בשנת 1939 ייסד את עיתון הילדים היידישאי "אַרגעניטנער ביימעלעך" ("אילנות קטנים של ארגנטינה"), שהיה למפעל חייו. לעיתון זה הקדיש את רוב שנותיו, בעריכה באיסוף וליקוט, בכתיבה ובאיור. יותר משלושים שנה הופיע עיתון הילדים המשובח שלו. אבל קהל קוראי היידיש בארגנטינה, ביתר יבשת אמריקה ובאירופה הלך והתמעט, ובשנים האחרונות היה זה למעשה עיתון ללא קוראים.
בשנות חייו האחרונות היה נציג העיתון "יידישע פרעסע" (שיצא בריו) בסאו פאולו. נפטר בסאו פאולו בספטמבר 1970, בן 57.
זליק מאזור פרסם למעלה מעשרה כרכים של סיפורי ילדים, וכרכי העיתון שלו מגיעים לעשרות. ספריו לא תורגמו לעברית, אך מספר ספרים בודדים תורגמו לספרדית, ויצאו לאור בבואנוס איירס.
זליק התחתן עם ציפורה קנטור בשנת 1941 שהיא בת למלחין קנטור בארגנטינה והיא בעצמה למדה לנגן וכתבה שירים בישראל.
היו להם שלושה ילדים שהתגוררו בישראל: שניים מהם בקיבוץ רמות מנשה, צבי ועקיבא מאזור, ובת, יעל קופמן, בגן יבנה. השלושה נפטרו בשנים 2018–2022[דרוש מקור].
הערות שוליים

↑  David Markus, 'Brazil', American Jewish Year Book 1971 vol.72, p. 313.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281593005171  VIAF: 56167457   WorldCat (עם VIAF): 56167457
ז'וזה מנדש קבסאדש

ז'וֹזֶה מֵנְדֵּשׁ קַבֵּסָאדַשׁ הבן (בפורטוגזית: José Mendes Cabeçadas Júnior;‏ 19 באוגוסט 1883 – 11 ביוני 1965) היה קצין ימי פורטוגזי, מהפכן וחבר הבונים החופשיים. קבסאדש היה מעורב בהוצאתה לפועל של מהפכת אוקטובר בפורטוגל ב-1910 שהפילה את ממלכת פורטוגל והביאה לשלטון את הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה ובהמשך היה מעורב במהפכת ה-28 במאי בפורטוגל שהפילה את הרפובליקה הראשונה והעלתה לשלטון את הדיקטטורה הלאומית. קבסאדש כיהן לאחר מהפכת ה-28 במאי כנשיא פורטוגל באופן זמני כמו גם כנשיא החונטה הצבאית.
ביוגרפיה

ז'וזה מנדש קבסאדש נולד ב-1883 בלולה, אלגארבה, דרום ממלכת פורטוגל. קבסאדש החל בקריירה צבאית בצי הפורטוגזי והיה מעורב בקשרים רפובליקנים אשר הובילו למעורבותו בהנהגת מרד רפובליקני בשורות הצי הפורטוגזי במהלך מהפכת אוקטובר בפורטוגל. לאחר שהתאכזב ממשטר הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה שתרם להקים, החל קבסאדש להתערב בקנוניה מהפכנית חדשה להפלת המשטר הרפובליקני האזרחי. נכון ל-28 במאי 1926 קבסאדש היה מקושר מזה כמה שנים לאופוזיציה כלפי המפלגות הדמוקרטיות האזרחיות, אשר אז הנהיגו את הממשלה. הוא עמד בראש הפיכה צבאית בליסבון. בסופה של מהפכת ה-28 במאי הנשיא האזרחי, ברנרדינו משאדו, העביר את סמכויות השלטון הרשמיות לידי החונטה הצבאית החדשה שקבסאדש עמד בראשה. ב-31 במאי הועברו הסמכויות הרשמיות וקבסאדש היה לנשיא פורטוגל הראשון של משטר הדיקטטורה הלאומית.
קבסאדש פעל להשתמש במשטר הבלתי-דמוקרטי בכדי להשתיק את האופוזיציה במהלך רפורמה נרחבת שתכנן להוציא לפועל שתסיים את המשבר הכלכלי והפוליטי הממושך של פורטוגל. על אף הרפורמות סירב קבסאדש להביא לשינוי בסדר החוקתי הקיים מאז המהפכה הרפובליקנית של 1910. חצי חודש לאחר מינויו לנשיא הוא הוחלף במנואל גומש דה קושטה. הדחתו של קבסאדש הוצאה לפועל בידי המעגל הפנימי של הדיקטטורה הצבאית. תחת משטרו הרודני-אזרחי של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר שעלה ב-1932, קבסאדש עבר לשורות האופוזיציה: הוא היה מעורב בקונספירציות צבאיות ב-1946 ו-1947, ופעל לטפח את מפלגות אופוזיציה דמוקרטיות חדשות.
קבסאדש בהיותו נשיא פורטוגל.
ויטסאנדיי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים האלמוגים 
 קואורדינטות:  20°15′00″S 148°58′01″E﻿ / ﻿20.25°S 148.967°E﻿ / -20.25; 148.967
 שטח:  109 קילומטר רבוע
 אורך:  19.6 קילומטר
 רוחב:  15.8 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אוסטרליה 
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+10
 מגלה:  ג'יימס קוק 
 תאריך גילוי:  1770 
  (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןויטסאנדיי(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןויטסאנדיי(למפת קווינסלנד רגילה) בריזבן גולד קוסט טאונסוויל קיירנס מאקאי רוקהאמפטון מאונט איסה ט. ה צ פ ו נ י ת  אוסטרליה הדרומית  ניו סאות' ויילס פפואה גינאה החדשה  מפרץ קרפנטאריה  ים האלמוגיםויטסאנדיי(למפת קווינסלנד מוגדלת) בריזבן גולד קוסט טאונסוויל קיירנס מאקאי רוקהאמפטון מאונט איסה ט. ה צ פ ו נ י ת  אוסטרליה הדרומית  ניו סאות' ויילס פפואה גינאה החדשה  מפרץ קרפנטאריה  ים האלמוגיםויטסאנדיי
 
מפרץ היל באי וייטסאנדיי
האי ויטסאנדיי (אנגלית: Whitsunday) הוא הגדול ביותר בקבוצת איי ויטסאנדיי, הממוקם באוקיינוס השקט סמוך לחופה של קווינסלנד, במזרח אוסטרליה.
האי, כשאר האיים בקבוצה, עשוי חול לבן, שנוצר כתוצאה מסחיפה של אלמוגים משונית המחסום הגדולה. המים הרדודים במפרץ היל שלחופו של האי, מאפשרים ניווט כלי שיט בין דיונות החול הלבן, החורצות את השטח הימי. המראה הנאה הפך את האי ויטסאנדיי ואת קבוצת האיים שסביבו ליעד מבוקש לתיירים ושייטים. היעדים הנודעים של האי הם מפרץ היל, מפרץ גלנר וחוף וייטהֵבֵן (Whitehaven Beach).
האי התגלה על ידי ג'יימס קוק בתחילת יוני 1770, והוא קרא לו בשם זה.
וילמר בריוס

וילמר אנריקה בריוס טראן (בספרדית: Wilmar Enrique Barrios Terán) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת הבלם וקשר האחורי בקבוצת זניט סנקט פטרבורג ובנבחרת קולומביה.
קריירת מועדונים > דפורטס טולימה

בריוס ירצה לשכוח את משחק הבכורה שלו במדי דפורטס טולימה שנערך ב-23 בפברואר 2013 מול בויקה צ'יקו והסתיים בהפסד של 0–3 כאשר בריוס עצמו הורחק במחצית השנייה. כבש את שער הבכורה שלו בבוגרים ב-17 בספטמבר 2014 במסגרת הגביע מול אינדפנדיינטה מדיין שהסתיים בניצחון של טולימה 2–4. את שער הבכורה שלו בליגה הבכירה כבש ב-17 במאי 2015 בניצחון של טולימה 0–5 על חאגוארס קורדובה. זכה באליפות עם קבוצת הנוער של דפורטס טולימה וכן בגביע עם הקבוצה הבוגרת ב-2014. הפך מהר מאוד לכוכבה של הקבוצה ואף לקפטן שלה בגיל כה צעיר. ביסס את מעמדו כאחד מהשחקנים הטובים בליגה ונבחר לקשר המצטיין בליגה בעונת 2015. לאחר האולימפיאדה בריו עזב את טולימה לאחר 4 שנים שבהן שיחק 144 משחקים וכבש 5 שערים.
קריירת מועדונים > בוקה ג'וניורס

ב-23 באוגוסט 2016 הודיעה קבוצת הפאר הארגנטינאית, בוקה ג'וניורס, על רכישתו של בריוס שבדיוק סיים לייצג את נבחרתו במשחקים האולימפיים בריו. אין סכום מדויק לעסקה, אך מדובר סביב ה-3 מיליון דולר. את הבכורה מול הקהל הביתי בבומבונרה ערך ב-29 באוקטובר כאשר שיחק את 17 הדקות האחרונות וזכה לשבחים מהאוהדים בניצחון 0–4 על טמפרליי. ב-19 באוגוסט 2017 כבש את שערו הראשון במדי בוקה בניצחון 1–2 על סרו פורטניו במשחק ידידות ואת השער הרשמי כבש מול אסטודיאנטס לה פלאטה ב-10 בדצמבר 2017 בניצחון 0–1. ב-11 במרץ 2018 החל בשניות הסיום מהלך שבסיומו בוקה כבשה שער ניצחון מול טיגרה שעזר לה מאוד במאבק על האליפות. בריוס הפך ליקיר האוהדים ולאחד השחקנים האהובים במועדון, בזכות סגנון משחקו שגרם להערכה רבה כלפיו.
קריירת מועדונים > זניט

ב-1 בפברואר 2019 חתם בזניט סנקט פטרבורג מליגת העל הרוסית בכדורגל תמורת 15 מיליון יורו למשך 4.5 שנים. הוא הופיע לראשונה במדי התכולים-לבנים ב-12 בפברואר 2019 בהפסד הקבוצה לפנרבחצ'ה בשלב 32 האחרונות של הליגה האירופית. את שער הבכורה שלו הבקיע במסגרת הקלאסיקו הרוסי, נגד ספרטק מוסקבה כשהבקיע בדקה 27, במשחק שנערך ב-17 במרץ 2019.
באוקטובר 2021 האריך את חוזהו בזניט עד סוף עונת 2025/2026 בליגת העל הרוסית בכדורגל.
נבחרת לאומית > הנבחרת עד גיל 23

הוא זומן ב-10 במרץ 2016 למשחקי הפלייאוף של אולימפיאדת ריו מול מקבילתה, ארצות הברית. קולומביה השיגה את הכרטיס ושובצה בבית אחד עם ניגריה, יפן ושוודיה. היא העפילה לרבע הגמר אך הודחה על ידי המארחת, ברזיל. בריוס שיחק את כל ארבעת המשחקים ולא כבש.
נבחרת לאומית > הנבחרת הבוגרת

הוא זומן לראשונה למדי הנבחרת הבוגרת במרץ 2015 לקראת משחקי הידידות מול בחריין וכווית. היה בסגל הרחב של קולומביה לקראת הקופה אמריקה 2016 אך נופה מהסגל הסופי. את הבכורה הרשמית ערך במשחק חוץ מול ברזיל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. סך הכול שיחק בשבעה משחקי מוקדמות ולא כבש. נכלל בסגל הסופי של קולומביה למונדיאל 2018 ושיחק שלושה מתוך ארבעת המשחקים שקיימה הנבחרת בטורניר, בו הודחה בשלב שמינית הגמר על ידי אנגליה.
תארים והישגים

קופה קולומביה עם דפורטס טולימה (2014)
הקשר הטוב ביותר בבליגה (2015)
אליפות ארגנטינה עם בוקה ג'וניורס (2017)
אליפות ארגנטינה עם בוקה ג'וניורס (2018)
הערות שוליים

↑  23.8.16, LaCapitalMDP.com Boca compró al colombiano Wilmar Barrios
↑  Vanguardia.com 5.5.2016, Los elegidos de Pékerman
↑  Colombiareports.com, 4.6.18, Colombia names final squad for World Cup in Russia
ועדת השירותים הציבוריים

| --- | --- |

ישיבת ועדת השירותים הציבוריים בראשות אריה אלטמן בשנת 1952
 גוף פרלמנטרי:  הכנסת
 ייסוד הוועדה:  1949
 פירוק הוועדה:  1977
ועדת השירותים הציבוריים של הכנסת פעלה בין השנים 1949–1977, מהכנסת הראשונה ועד להתשיעית, והייתה אחת מוועדות הכנסת הקבועות.
בוועדה נושאים הנוגעים לבריאות, רפואה, סעד ועבודה סוציאלית. הוועדה פיקחה על פעולות משרד הסעד ומשרד הבריאות ובה התקיימה פעולת החקיקה של מרבית החוקים הסוציאליים והפיקוח על אכיפתם.
בוועדה הונחו היסודות לחקיקת החוקים למען הנוער העזוב, הטיפול במפגר, חוק אימוץ ילדים ונושאים אחרים הנוגעים לענייני רפואה וסעד. בתחום סמכותה הופקד הטיפול באוכלוסיית המוגבלים לכל סוגיהם (נכי מלחמה ונכים ועד למפגרים).
לאחר פירוק משרד הסעד והעברת סמכויותיו למשרד העבודה, פורקה הוועדה וסמכויותיה הועברו לוועדת העבודה, אשר שינתה את שמה לוועדת העבודה והרווחה ובמהלך הכנסת החמש עשרה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.