stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סידני בריז
ביוגרפיה > קריירה משפטית נוספת > שופט בית המשפט העליון של אילינוי

ב-1841, בעקבות הסכסוך המשפטי, קיבל בריז את תפקידו כשופט בבית המשפט העליון של אילינוי ב-22 בפברואר. בריז כתב 34 מתוך 131 פסקי דין שנתן בית המשפט במהלך כהונתו.
ביוגרפיה > הסנאט האמריקאי

בדצמבר 1842, בריז נבחר לסנאט האמריקאי כדמוקרטי. בריז היה מקורב לנשיא לעתיד אברהם לינקולן בתקופה זו, שהיה חבר בתקופה זו בבית הנבחרים של ארצות הברית.
בריז כיהן כיו"ר ועדת הקרקעות הציבוריות וכחבר בוועדת מחוז קולומביה בסנאט. הוצע לו התפקיד היוקרתי יותר כיו"ר ועדת המשפט, אך הוא העדיף את ועדת הקרקעות הציבוריות, שהייתה חשובה עבור הקמת מסילת חוצת יבשת, ובסופו של דבר הביא להקמת מסילת הרכבת המרכזית של אילינוי. הוא גם שימש כעוצר של מוסד סמית'סוניאן במהלך ממשל פולק.
ביוגרפיה > הסנאט האמריקאי > סיפוח טקסס

אחד מנאומיו הראשונים היה בעד סיפוח טקסס, ובריז הציג חקיקה תומכת ב-1845, שהתרחשה בסופו של דבר מאוחר יותר באותה שנה. סידני תמך במלחמת ארצות הברית–מקסיקו שבאה לאחר מכן, נשא את אחד הנאומים המפורסמים ביותר בתולדות הסנאט בנוגע לטקטיקות מלחמה והתנגדות לסנאטור ג'ון קלהון.
ביוגרפיה > הסנאט האמריקאי > אמנת אורגון

בריז היה איש התפשטות דמוקרטי שהתנגד נחרצות לאמנת אורגון משנת 1846 עם בריטניה, והתעקש שבריטניה תישאר מבודדת מחוף האוקיינוס השקט וקרא להרחיב את הגבולות של מדינת אורגון לקו הרוחב ה-54, הגובל באלסקה הרוסית. בסופו של דבר נחתמה האמנה, שבה הכריז סידני כי ארצו נגנבה שלא בצדק על ידי הבריטים.
ביוגרפיה > הסנאט האמריקאי > אי מינוי מחדש

ב-1849 בריז לא הצליח להיבחר מחדש כמועמד הדמוקרטי לסנאט.
ביוגרפיה > הסנאט האמריקאי > הרכבת המרכזית של אילינוי

משנת 1835 החל בריז לקרוא למסילת רכבת המחברת את תעלת אילינוי ומישיגן עם נהר המיסיסיפי התחתון ובסופו של דבר לאוקיינוס השקט. עם הגעתו לוושינגטון, אחד ממעשיו הראשונים היה הצעת חוק, שהתקבלה ב-1844, המאפשרת לבחון את האפשרות של בניית מחסן ימי ומספנה במפגש הנהרות אוהיו ומיסיסיפי, הדבר יעודד את הממשלה לאשר קרקע למסילת הברזל על ידי אינטרס ממשלתי בחיבור המחסן עם הימות הגדולות. בשנת 1846, הציע בריז הצעת חוק נוספת המבקשת מהממשלה להעניק קרקע באילינוי לבניית הכביש, שכיושב ראש ועדת הקרקעות הציבוריות, בריז פרסם את הדו"ח המלא הראשון לקונגרס בנושא. בדו"ח, בריז טען לחשיבותה של מסילת הברזל, שתחבר את המדינה מחוף לחוף תוך ארבעה ימים, בין סין לבין ערי האוקיינוס האטלנטי האמריקאי תוך 30 יום, בין סין לבריטניה ב-45 ימים ובין העולם עם אמריקה בעוד 30 יום.
בריז הציע שני דוחות נרחבים נוספים ב-1848, כולל ניתוח חוקתי של הצעת החוק של סנאטור סטיבן דאגלס לתמיכה במסילת הברזל. הצעות חוק הרכבת אוחדו עם הצעת חוק מהסנאטור ויליאם רופוס קינג, שעברה ונחתמה על ידי הנשיא מילרד פילמור ב-1850, זמן קצר לאחר שסידני עזב את תפקידו. בשנת 1851, חברת הרכבות המרכזית של אילינוי קיבלה זיכיון ממדינת אילינוי, וקיבלה את מענקי הקרקע מהממשלה הפדרלית.
על מאמציו, בריז זכור כ"אבי הרכבת המרכזית של אילינוי".
ביוגרפיה > יושב ראש בית הנבחרים של אילינוי

ב-1850, בריז נבחר לבית הנבחרים של אילינוי, שם נבחר לתפקיד יושב ראש הבית. הוא שירת שם קדנציה ועזב ב-1852.
ביוגרפיה > חזרה למשרד הפרטי

בריז עזב את האספה ב-1852 וחזר לעיסוק משפטי פרטי, וכן שימש כדירקטור של חברת הרכבות של אוהיו ומיסיסיפי.
ביוגרפיה > כהונה כשופט של אילינוי

בריז דחה מועמדות לבית המשפט העליון של אילינוי ב-1853. בריז קיבל מינוי כשופט בבית המשפט המחוזי ב-1855, לפני שנבחר לבית המשפט העליון של אילינוי כשופט עמית ב-1857. עד 1850, בריז התגורר בקרלייל, אילינוי, מושב המחוז של מחוז קלינטון, אילינוי, ובמיקום מרכזי יחסית בתוך המדינה.
ביוגרפיה > כהונה כשופט של אילינוי > מלחמת האזרחים

במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1860, בריז היה אז מדינאי מבוגר של המפלגה הדמוקרטית. בעוד מלחמת האזרחים האמריקנית התנהלה, בריז היה דמוקרט תומך שלום שהיה מאוד בעד זכויות של מדינות, אך התנגד לפרישת מדינות מהאיחוד. שניים מבניו שירתו בצבא האיחוד ובצי. בעוד המלחמה התחוללה, בשנת 1863, הציע בריז תיקונים קיצוניים לחוקה לתהליך השיקום הבלתי נמנע שיבוא בעקבות המלחמה, כזה שהבטיח אי-התערבות בעבדות. התיקונים כללו גם שינוי מוחלט של שיטת הבחירות הפדרלית, כולל אופן בחירת הנשיא, והקניית סמכות חדשה לסנאט לשמש כבית המשפט חוקתי לסוגיות זכויות של מדינות או לחוקתיותו של חוק. התיקונים הוצגו לפרסום בשיקגו טיימס התומך בשלום, אך העורך ראה אותם קיצוניים מדי.
ביוגרפיה > כהונה כשופט של אילינוי > סופר

מסילת הברזל הטרנס-יבשתית שבה דגל בריז כסנאטור הושלמה. ב-1869 פרסם בריז כרך על ההיסטוריה של אילינוי, וכן את "מקור והיסטוריה של הרכבת הפסיפית".
ביוגרפיה > מוות ומורשת

בריז מת בפינקניוויל, אילינוי, ב-27 ביוני 1878.
העיירה בריז באילינוי נקראת על שמו.
בריז חגג עם המרקיז דה לה פאייט בקסקסקיה שבאילינוי בטברנה של קולונל סוויט ב-30 באפריל 1825.
נשיא ארצות הברית, ג'ון קווינסי אדמס, מינה את בריז לתובע פדרלי בגיל 27 בלבד.
בריז התנגד לטקטיקות שג'ון קלהון נקט במלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
ג'ון פאלמר כינה את בריז "שופט אידיאלי".
בריז התכתב אישית עם נשיא ארצות הברית מרטין ואן ביורן במהלך חייו.
שמריהו טלמון

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  28 במאי 1920 סקרנביץ, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 בדצמבר 2010 (בגיל 90) ירושלים, ישראל 
 שם לידה:  Shemaryahu Talmon 
 ענף מדעי:  מדעי היהדות
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  יצחק אריה זליגמן 
 תלמידי דוקטורט:  עמנואל טוב 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1997)  Romano Guardini award (1976) 
 תרומות עיקריות
 חקר תולדות נוסח המקרא חקר חקר תולדות הספרות המקראית
 
שמריהו טַלְמוֹן (28 במאי 1920 – 15 בדצמבר 2010) היה פרופסור בחוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים וראש מפעל המקרא, חתן פרס ישראל לחקר המקרא לשנת ה'תשנ"ז (1997). נודע בין השאר בזכות מחקריו בביקורת נוסח המקרא.
תולדות חיים

נולד בשם שמריהו זלמנוביץ' בעיר סְקֶרְנֶביץ (Skierniewice) שבמרכז פולין ב-1920. למד בגימנסיה הריאלית היהודית-רפורמית בברסלאו, אז בגרמניה של ימי רפובליקת ויימאר ואחר כך גרמניה הנאצית. בשנת 1939 הוחזק שלושה חודשים במחנה הריכוז בוכנוואלד, עד שלבסוף עלה בידו לעלות לארץ ישראל באותה שנה. לאחר עלייתו החל ללמוד באוניברסיטה העברית. בשלהי המנדט הבריטי נשלח למחנות המעצר בקפריסין שם לימד במסגרת סמינר רוטנברג, בית ספר להשכלת מבוגרים שהפעילה קבוצת סטודנטים ומורים מן האוניברסיטה העברית. עם שובו מקפריסין לחם במלחמת העצמאות על הגנת ירושלים.
בשנת 1955 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטה העברית, על עבודה בהדרכתו של יצחק אריה זליגמן בנושא "כפלי גרסה: תופעת יסוד בתולדות המסירה של נוסח המקרא". בשנת 1957 נתמנה למרצה בחוג ובהמשך כיהן כראש החוג. בשנת 1974 היה לפרופסור מן המניין. הוא כיהן כדיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית וכרקטור אוניברסיטת חיפה בראשית ימיה. בשנת 1988 יצא לגמלאות והיה לפרופסור אמריטוס. לאחר פרישתו היה לעורך הוצאת מפעל המקרא בירושלים.
מאשתו הראשונה, הסוציולוגית פרופסור יונינה גרבר-טלמון, הותיר אחריו שתי בנות. עם אשתו השנייה, הסוציולוגית פרופסור פנינה מורג טלמון, גידל את בנותיה מנישואים קודמים.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
מספריו

דרכי הסיפור במקרא / לפי הרצאותיו של ד"ר ש. טלמון (בעריכת גבריאל גיל), ירושלים: האוניברסיטה העברית, הפקולטה למדעי הרוח, תשכ"ה.
מחקרים בספרות קומראן, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, הפקולטה למדעי הרוח – החוג למקרא, תשמ"ה.
ירושלים במקרא ובמקורות ישראל (עם זאב ספראי), ירושלים: בית הנשיא, תשנ"ז-1996.
לקריאה נוספת

יונתן בן-דב, 'פרופ' שמריהו טלמון ז"ל (1920–2010)', שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כא (תשע"ב), עמ' 13–17
מיכאל סגל, 'פרופ' שמריהו טלמון ז"ל (1920–2010)', שם, עמ' 19–21
הערות שוליים

↑  חולקו תעודות באוניברסיטה ל־485 בוגרים, מוסמכים ודוקטורים, הארץ, 8 במאי 1958
↑  ארכיון אוסף שמריהו טלמון, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268854305171  PLWABN: 9810601376305606  BIBSYS: 90550977  BNE: XX866033  BnF: cb11994258j (data)  CiNii: DA06189996  GND: 119078562  ISNI: 0000 0001 1031 3041  LCCN: n84030170  LNB: 000213822  NKC: pna20211129856  NLA: 35954006  NTA: 075070634  RERO: 02-A003886615  SUDOC: 028023609  Trove: 1161025  VIAF: 93905597   WorldCat (עם VIAF): 93905597 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תפוצה חופפת

דוגמה לשני מיני צמחים בעלי תפוצה חופפת החיים זה לצד זה. Nepenthes jamban (משמאל) ו-Nepenthes lingulata (מימין). יער בהרים של סומטרה
תפוצה חופפת (בלועזית: סימפטריה) הוא מונח בביולוגיה המתאר מצב בו שני מינים קרובים או אוכלוסיות קרובות המתקיימים במקביל באותו אזור גאוגרפי, כך שתפוצתם חופפת.
תהליך ההתפצלות של מין ביולוגי למספר מינים חופפי תפוצה מכונה "היווצרות המינים חופפת מקום" או "ספציאציה סימפטרית" (באנגלית: Sympatric Speciation), ומקורו בחסמים אקולוגיים, גאוגרפיים, התנהגותיים או גנטיים, אשר מופיעים בתחום אוכלוסייה אחת ומפצלים אותה לשתי אוכלוסיות נפרדות. הבידוד הרבייתי (Reproductive isolation) מונע מהמין האחד להפרות את השני, או מאפשר להעמיד צאצאים בני כלאיים עקרים, בהם נעצרת זרימת הגנים.
היווצרות מינים חופפת מקום אינה מעידה בהכרח על חוסר התאמה גנטי. ישנם מינים המסוגלים להביא צאצאים פוריים בתנאים מלאכותיים, אך אינם עושים זאת בסביבתם הטבעית. לדוגמה: Chorthippus Brunneus ו-C.biguttulus הם שני מיני חגבים מצפון אירופה, שההבדל המורפולוגי היחיד ביניהם הוא תבנית שירת החיזור. מכיוון שהנקבה בוחרת את הזכר על פי איכות שירתו, לעולם לא תבחר זכר מהמין השני באופן טבעי. עם זאת, אם יוצג בפני הנקבה זכר מהמין השני בתנאי מעבדה, בהם תושמע ברקע שירה התואמת למין הנקבה, עשויה להתקיים הזדווגות, שתעמיד צאצאים פוריים.
מקור המונח הלועזי "סימפטריה" מהיוונית σύν (סין) "ביחד" + πατρίς (פאטריס) = "מולדת".
ראו גם

היווצרות המינים
מיני טבעת
ברירה טבעית
הערות שוליים

↑  תְּפוּצָה חוֹפֶפֶת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  The Ancestor's Tale: A Pilgrimage to the Dawn of Life מאת ריצ'רד דוקינס פרק The Grasshopper's Tale.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585953105171  LCCN: sh2010010172
סולם מגניטודה לפי מומנט

סולם מגניטודה לפי מומנט (Moment magnitude scale) שסימונו Mw, הוא סולם סייסמי המשמש לקביעת עוצמתן של רעידות אדמה. הסולם משמש סייסמולוגים למדידת עוצמת רעידות האדמה במונחי האנרגיה המשתחררת בהן. עוצמת הרעידה – מבוססת על המומנט הסייסמי שלה, ושווה לקשיחות האדמה המוכפלת במידת התזוזה הממוצעת בהעתק ובגודל השטח שהועתק.
הסולם פותח בשנת 1979 על ידי הסייסמולוגים תומאס הנקס (Thomas C. Hanks) והירו קנמורי (Hiroo Kanamori) מהמעבדה הסייסמולוגית בקאלטק, במטרה להחליף סולמות גודל דוגמת סולם ריכטר. אף שהנוסחאות לשני הסולמות שונות זו מזו, הסולם החדש שומר על הרצף המוכר של ערכי גודל בקנה מידה לוגריתמי, כפי שהוגדרו בסולם הישן.
סולם MMS משמש להעריך את גודלן של כל רעידות האדמה, ובעיקר חזקות. הוא מאפשר גם הערכה מחדש של רעידות אדמה שהתרחשו בעבר, דוגמת רעידת האדמה שהתרחשה בצ'ילה בשנת 1960.
אף כי באמצעי התקשורת נהוג לדווח על רעידות אדמה לא מקומיות במונחים של סולם ריכטר, מודדים כיום את גודלן של רעידות אדמה בסולם מגניטודה לפי מומנט.
נזקי רעש שביעית בבית שאן
התפתחות

סולמות גודל נבדלים מסולמות עצימות של רעידת אדמה, המעריכים את סך התנועה הנצפית, את תחושותיהם של בני אדם ואת הנזקים המקומיים הנחווים במהלך רעידת האדמה. עצימות הרעידות בנקודה מסוימת תלויה בגורמים רבים: סוגי מסלע וקרקע, עומק המוקד והמרחק ממנו, סוג ההעתק, איכות הבנייה וגורמים אדריכליים.
סולמות גודל משמשים למדידת סך כל האנרגיה שהשתחררה במהלך רעידת האדמה. בנוסף לסולם ריכטר (ML), פותחו סולמות גודל שונים:
סולם גודל יפני (MJMA) – פותח על ידי הסוכנות המטאורולוגית של יפן כסולם חשיבות מקומית
סולם גלי גוף (Mb) – מודד את גודלם של  גלי P הראשונים להגיע אל פני השטח ומספק הערכה ראשונית של עוצמת רעידת האדמה
סולם גלי שטח (Ms) – מודד את גודלם של גלי שטח מסוג ריילי – הנעים על פני השטח וגורמים לעיקר הנזק והנפגעים
סולם משך הגודל (MD) – מודד את דעיכת משרעת הרעידה לאורך זמן
סולמות אלה התגלו כמוגבלים ביותר, ונוצר צורך ליצור סולם גודל מאוחד המתאים לרעידות אדמה בכל הגדלים והעומקים. סולם מגניטודה לפי מומנט מאפשר דיוק רב יותר בחישוב ובהשוואת חוזקן של רעידות אדמה – בעיקר גדולות, בכל עומק מוקד. בחישוב הסולם נעשה שימוש לא רק במשרעת המרבית של הגלים הסייסמיים, אלא בכל המידע המופק מהם.
התפתחות > השוואה עם סולם ריכטר

בשנת 1935 פיתחו צ'ארלס ריכטר ובנו גוטנברג את הסולם המקומי (ML) המוכר בשם "סולם ריכטר". כוונתם הייתה לכמת את גודלן של רעידות אדמה בינוניות (בגודל 3.0–7.0) בדרום קליפורניה. הסולם התבסס על מדידת תזוזת הקרקע באמצעות סייסמומטר מסוג מסוים, במרחק של 100 קילומטר ממוקד רעידת האדמה. משום כך, יש חסם עליון לגודל הרב ביותר הניתן למדידה. לפיכך, כל רעידות האדמה הגדולות נוטות לקבל גודל מקומי של 7.0 בערך, ולכן הסולם הופך לא אמין במדידות שנעשו במרחק של יותר מ-600 קילומטרים ממוקד רעידת האדמה.
בניגוד לסולמות האחרים, סולם מגניטודה לפי מומנט לא מגיע לרוויה בערכים גבוהים ואין חסם עליון לאפשרות המדידה של גודל באמצעותו. אולם, על מנת להשיג תוצאה זו התקבל תוצר לוואי על פיו שני הסולמות מתרחקים זה מזה ברעידות אדמה גדולות יותר.
השימוש בסולם מגניטודה לפי מומנט MW הוכנס לשימוש בשנת 1979 על ידי הנקס וקנמורי במטרה לפתור את הפגמים בסולם המקומי, תוך שמירה על עקביות במספרי הגודל. לפיכך, ערכי העוצמה על פי מומנט עבור רעידות אדמה בגודל בינוני צריכים להיות דומים לערכים על פי סולם ריכטר. לדוגמה: רעידת אדמה בגודל 5.0 על פי הסולם המקומי צריכה להיות בגודל 5.0 גם על פי סולם מגניטודה לפי מומנט.
הסולם החדש מתבסס על תכונות פיזיקליות של רעידות אדמה, ובפרט על המומנט הסייסמי (M0) שלה. סולם מגניטודה על פי מומנט הוא המדד הנפוץ ביותר כיום לגודלן של רעידות אדמה גדולות. עם זאת, הסולם כושל במדידת רעידות אדמה קטנות. כך למשל, הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) אינו משתמש בסולם זה לרעידות אדמה בעלות גודל קטן מ-3.5. לקביעת גודלן של רעידות אדמה חלשות נעזרים בסולמות אחרים, המכוילים לסולם ML של ריכטר וגוטנברג.
הטבלה שלהלן משווה גדלים בערכים הגבוהים של סולם ריכטר, לרעידות אדמה גדולות שהתרחשו בקליפורניה:
| תאריך | מומנט סייסמי  M_{0}\times 10^{25} | סולם ריכטר  M_{\mathrm {L} } | עוצמת מומנט  M_{\mathrm {w} } |
| --- | --- | --- | --- |
| לונג ביץ', 11 במרץ 1933 | 2 | 6.3 | 6.2 |
| 19 במאי 1940 | 30 | 6.4 | 7.0 |
| 1 בינואר 1941 | 0.9 | 5.9 | 6.0 |
| 21 באוקטובר 1942 | 9 | 6.5 | 6.6 |
| 15 במרץ 1946 | 1 | 6.3 | 6.0 |
| 10 באפריל 1947 | 7 | 6.2 | 6.5 |
| 4 בדצמבר 1948 | 1 | 6.5 | 6.0 |
| מחוז קרן 21 ביולי 1952 | 200 | 7.2 | 7.5 |
| 19 במרץ 1954 | 4 | 6.2 | 6.4 |
הגדרה

הסמל לסולם מגניטודה לפי מומנט הוא Mw, כאשר האות W מסמלת את העבודה המכנית שבוצעה. מומנט הגודל Mw הוא גודל חסר ממדים, המוגדר על ידי הנוסחה:
M_{\mathrm {w} }=\textstyle {\frac {2}{3}}\log _{10}M_{0}-10.7
כאשר M0 היא הגודל של המומנט הסייסמי, ביחידות של דיין סנטימטר (10-7 ניוטון מטר). ערכי הקבועים במשוואה נבחרו כדי לשמור על עקביות עם ערכי העוצמה המתקבלים מסולמות ישנים יותר, ובפרט סולם ריכטר המקומי.
בדומה לסולם ריכטר, סולם מגניטודה לפי מומנט הוא סולם לוגריתמי. כל שלב בסולם מקביל להכפלת האנרגיה המשתחררת פי 101.5 ≈ 32. עלייה של שני שלבים מקבילה להכפלת האנרגיה המשתחררת פי 103 = 1,000.
השוואת שחרור אנרגיה בין שתי רעידות אדמה

נוסחה קרובה המתקבלת מפתרון המשוואה הקודמת עבור M0 מאפשרת להעריך את ההבדל היחסי  f_{\Delta E} באנרגיות המשתחררות בין שתי רעידות אדמה בעלות גודל מומנט שונה, למשל  m_{1} ו- m_{2}
f_{\Delta E}={\frac {10^{({\frac {3}{2}}(m_{1}+10.7))}}{10^{({\frac {3}{2}}(m_{2}+10.7))}}}=10^{{\frac {3}{2}}(m_{1}-m_{2})}
אנרגיה סייסמית מוקרנת

אנרגיה פוטנציאלית נאגרת בקרום כדור הארץ בצורה של מאמץ המצטבר והולך. במהלך רעידת אדמה משתנה האנרגיה הנאגרת, ובאה לידי ביטוי
בסדקים ובעיוותים בסלעים
בחום
באנרגיה סייסמית מוקרנת Es
המומנט הסייסמי M0 הוא אמת מידה לכמות האנרגיה הכוללת העוברת שינוי במהלך רעידת האדמה. רק חלק קטן מן המומנט הסייסמי הופך לאנרגיה סייסמית מוקרנת Es, וזו האנרגיה הנרשמת בסייסמוגרפים. ב-1995 השתמשו צ'וי ובוטרייט במשוואה
E_{\mathrm {s} }=M_{0}\cdot 10^{-4.8}=M_{0}\cdot 1.6\times 10^{-5}
על מנת להגדיר את עוצמת האנרגיה, על פי המשוואה הבאה:
M_{\mathrm {e} }=\textstyle {\frac {2}{3}}\log _{10}E_{\mathrm {s} }-2.9
פיצוצים גרעיניים

נהוג לבטא את האנרגיה המשתחררת על ידי פיצוץ של נשק גרעיני במונחים של האנרגיה האגורה בקילוטון או במגהטון של חומר הנפץ הקונבנציונלי טרי-ניטרו-טולואן (TNT).
כלל אצבע לשקילות בין סייסמולוגיה לבין הערכת עוצמת פיצוץ גרעיני, המשמשת במחקר של תפוצת נשק גרעיני, קובע שפיצוץ גרעיני בעוצמה של קילוטון אחד יוצר אות סייסמי בגודל השווה בקירוב ל-4.0. מכאן נובעת המשוואה:
M_{n}=\textstyle {\frac {2}{3}}\displaystyle \log _{10}{\frac {m_{\mathrm {TNT} }}{\mbox{Mt}}}+6
שבה הגודל mTNT הוא מסת חומר הנפץ המוצגת לצורך ההשוואה.
מספרים אלה אינם בעלי משמעות רבה. במהלך פיצוץ תת-קרקעי של נשק גרעיני, כמו גם ברעידת אדמה, רק חלק קטן מן האנרגיה המשתחררת מוקרן בסופו של דבר כגלים סייסמיים. לפיכך, יש צורך לקבוע יעילות סייסמית (דהיינו – מהו החלק של האנרגיה המוקרן כגלים סייסמיים מסך האנרגיה המשתחררת) עבור הפצצה המוצגת כהשוואה. אם נשתמש באנרגיה הסגולית המקובלת של TNT (שהיא 4.184MJ/Kg), משתמעת מן הנוסחה שלעיל ההנחה שכ-0.5% מן האנרגיה של המתקן הגרעיני הופכת לאנרגיה סייסמית Es. למעשה, בניסויים גרעיניים תת-קרקעיים אמיתיים, היעילות הסייסמית שהושגה משתנה מאוד, בהתאם לאתר ולפרמטרים השונים של הניסוי.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
סולם סייסמי
רעידות אדמה
אזור בניוף
אסון טבע
הסולם הבינלאומי לאירוע אטומי ורדיולוגי
לקריאה נוספת

Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3, Vol. 1, pp. 499–515
הערות שוליים

1 2 3 4  HANKS, C., T., & KANAMORI, H. (1979), A Moment Magnitude Scale, Journal of Geophisical Research, Vol. 84, pp. 2348-2350
↑  Revisiting the 1960 Chilean earthquake, הרצאת וידאו של הירו קנמורי באתר USGS
↑  איתי נבו, עורך אתר מכון דוידסון, ‏מדוע ירדנו מסולם ריכטר?, באתר "הידען", 4 במאי 2015
↑  Earthquake hazard analysis: issues and insights בגוגל ספרים, עמ' 20
↑  Encyclopedia of Geology, Vol. 5, p. 320
↑  Choy, George L.; Boatwright, John L., Global patterns of radiated seismic energy and apparent stress, 1995
| סולם סייסמי |
| --- | --- | --- |
| סולמות מודרניים | סולמות מודרניים |  |
| סולמות עוצמה סייסמית | סולם ליידו (CSIS) • סולם מדבדב-ספונהאוור-קרניק (MSK) • סולם מקרוסייסמי אירופי (EMS) • סולם מרקאלי המותאם (MM) • סולם עצימות יפני (JMA) |  |
| סולמות גודל | סולם גלי גוף (Mb) • סולם גלי שטח (Ms) • סולם גודל יפני (MJMA) • סולם מגניטודה לפי מומנט (MW) • סולם משך הגודל (MD) • סולם ריכטר (ML) |  |
| סולמות היסטוריים | סולמות היסטוריים |  |
| סולמות עוצמה סייסמית | סולם אומורי • סולם מרקאלי-קנקני-זיברג (MCS) • סולם מרקאלי • סולם רוסי-פורל • סולם שינדו |  |
השוואה בין סולמות גודל
ואלדיביה, צ'ילה, לאחר רעידת האדמה של 1960
טרוי פארוט

טרוי דניאל פארוט (באירית: Troy Daniel Parrott; נולד ב־4 בפברואר 2002) הוא כדורגלן אירי, המשחק בא.ז. אלקמאר ובנבחרת אירלנד בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

טרוי פארוט נולד בדבלין ב־4 בפברואר 2002. פארוט החל את קריירת הנוער שלו בקבוצת הנוער בלוודיר שבדבלין.
ביולי 2017 הצטרף פארוט לטוטנהאם הוטספר. ב־4 בפברואר 2019, ביום הולדתו ה־17, חתם פארוט על החוזה המקצועי הראשון שלו בטוטנהאם.
ב־21 ביולי 2019, ערך פארוט את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של טוטנהאם, במסגרת גביע האלופות הבינלאומי נגד יובנטוס, המשחק הסתיים בתוצאה 3–2 לטובת טוטנהאם.
ב־24 בספטמבר 2019, ערך פארוט את הופעת הבכורה המקצועית שלו בטוטנהאם במסגרת גביע הפוטבול ליג, כשהיה רק בן 17 שנים ו־7 חודשים. באותו המשחק טוטנהאם הפסידה לקולצ'סטר יונייטד מהליגה הרביעית.
ב־7 בדצמבר 2019, פארוט ערך את הופעת הבכורה שלו נגד ברנלי במסגרת הפרמייר ליג, כשעלה מהספסל בדקה ה־85' למשחק במקום דלה אלי. המשחק הסתיים בניצחון 5–0 לטובת טוטנהאם. ב־1 באוגוסט 2020, הושאל פארוט למילוול מליגת המשנה באנגליה, למשך עונה אחת.
ב-25 ביולי 2022 הושאל לפרסטון נורת' אנד.
ב-24 באוגוסט 2023 הושאל פארוט לאקסלסיור רוטרדם מליגת העל ההולנדית לעונה אחת ובה כבש 17 שערים אך קבוצתו ירדה לליגת המשנה.
ב-13 ביולי 2024 חתם בא.ז. אלקמאר ההולנדית.
קריירה בינלאומית

פארוט שיחק בנבחרות הצעירות של אירלנד (בנבחרות עד גיל 17, עד גיל 19 ועד גיל 21).
פארוט ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של אירלנד ב־14 בנובמבר 2019, ואף סיפק בישול באותו המשחק נגד נבחרת ניו זילנד במסגרת משחק ידידות. ב־24 באוגוסט 2020, נכלל פארוט בסגל הנבחרת הבוגרת למשחקים נגד נבחרות פינלנד ובולגריה במסגרת ליגת האומות 2020/21.
הערות שוליים

↑  DAN KILPATRICK, Prolific Tottenham youngster Troy Parrott now has perfect chance to take off, EveningStandard, ‏24 בספטמבר 2019
↑  Troy Parrott signs first professional contract with Spurs, rte, ‏4 בפברואר 2019
↑  קולצ'סטר הדיחה את טוטנהאם בפנדלים, באתר ספורט 5, ‏25 בספטמבר 2019
↑  Harry Clarke, 'I'm buzzing to get straight into things' - Troy Parrott completes loan move to Millwall, independent.ie, ‏1 באוגוסט 2020
↑  Kenny promotes duo as Byrne and Whelan miss out in first Republic of Ireland squad, rte, ‏24 באוגוסט 2020
ראובן ירון

ערך זה עוסק במשפטן ישראלי. אם התכוונתם למלחין ומנצח ישראלי, ראו .
| --- | --- |

ראובן ירון
 לידה:  6 בספטמבר 1924 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  8 באפריל 2014 (בגיל 89) ירושלים 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת אוקספורד 
 
ראובן ירון (במקור: ריכארד רוזנקרנץ (Richard Rosenkranz);‏ 6 בספטמבר 1924, וינה – 8 באפריל 2014, רעננה) היה משפטן ומנהל ישראלי, חוקר תולדות המשפט בעת העתיקה, פרופסור למשפט הרומי ולמשפט במזרח הקדום באוניברסיטה העברית בירושלים, דקאן הפקולטה למשפטים (1967–1971), מנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי (1973–1977), יושב ראש רשות השידור (1978–1984) וגנז המדינה (1990–1992).
חייו

ירון נולד ב-1924 בווינה בירת אוסטריה. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל. הוא למד במחזור הראשון של הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, וכתב את עבודת הדוקטור שלו באוניברסיטת אוקספורד בהנחייתו של דייוויד דאובה, איתו שמר על יחסי עבודה וחברות אמיצים בכל ימי חייו. ספר המבוסס על העבודה, Gifts in contemplation of death in Jewish and Roman Law ("מתנות מחמת מיתה במשפט העברי והרומי"), התפרסם ב-1960.
בשנת 1956–1957 לימד תורת המשפט באוניברסיטת אברדין, וב-1957 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. מ-1957 לימד על המשפט הרומי, ומ-1962 גם על משפט המזרח הקדום. ב-1963 מונה לפרופסור חבר, וב-1968 לפרופסור מן המניין.
בשנים 1967–1971 היה דקאן הפקולטה (התשיעי במספר). בתקופתו עברה הפקולטה לקמפוס המחודש בהר הצופים, והייתה הראשונה מיחידות האוניברסיטה שהתמקמה בו.
בשנים 1973–1978 היה ירון מנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בגבעת רם.
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית, ב-1977, הופיע ירון במקום ה-47 ברשימת המועמדים של הליכוד, והיה חבר בצוות חוקה, חוק ומשפט של המפלגה.
ב-1978 מונה ירון לתפקיד יושב ראש רשות השידור. תקופת כהונתו הייתה רוויה בעימותים בין חברי הוועד המנהל לבין אנשי המקצוע. ב-1984 החליף אותו מיכה ינון.
ממרץ 1990 ועד אוגוסט 1992 כיהן ירון כגנז המדינה במשרד ראש הממשלה.
פרש כפרופסור אמריטוס.
נפטר באפריל 2014, כחמש שנים לאחר פטירת אשתו שושנה. נטמן בבית העלמין סגולה.
דודנו משה אברבך (Aberbach;‏ 1924–2007) היה פרופסור להיסטוריה וספרות יהודית באוניברסיטה העברית של בולטימור (ובנו דוד אברבך הוא פרופסור לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת מקגיל במונטריאול).
ספריו

Gifts in contemplation of death in Jewish and Roman law, Oxford: Clarendon Press, 1960.
המשפט של מסמכי יב, ירושלים: מפעל השכפול – בית-ההוצאה של הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית (פרסומי הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית), תשכ"ב 1961. (הדפסה ב ומתוקנת: ירושלים: אקדמון, תשכ"ח 1968)
Introduction to the Law of the Aramaic Papyri, Oxford: Clarendon Press, 1961.
משפט רומי; ערך יואל לוי, ירושלים: אקדמון, תשכ"ד. (הדפסה נוספת: תשכ"ח)
The Laws of Eshnunna, Jerusalem: Magnes Press - Hebrew University, 1969. (2nd rev. ed.: Jerusalem: Magnes Press; Leiden: E. J. Brill, 1988)
ראו גם

דייוויד דאובה
הערות שוליים

↑  ספרו של מלומד ישראלי - באוכספורד, מעריב, 24 ביוני 1960.
↑  ההיסטוריה של הפקולטה למשפטים באתר האוניברסיטה העברית
↑  יחיאל לימור, נח"ל משפטים עלה להר, מעריב, 7 בנובמבר 1969.
↑  פרופ' ירון נתמנה מנהל בית הספרים הלאומי בבירה, דבר, 5 בדצמבר 1973.
↑  רשימת מועמדי הליכוד לכנסת התשיעית באתר האינטרנט של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
↑  הצוותים שיעשו את המלאכה - חוקה, חוק ומשפט, דבר, 6 במאי 1977.
↑  יוסף פריאל, הרכב הוועד המנהל של רשות השידור - בפני סיכום, דבר, 21 בפברואר 1978.
↑  לדוגמה, חיים יבין, מול חזית הלחצים לפוליטיזציה של הטלוויזיה, דבר, 30 בינואר 1981, המשך.
↑  פרופ' ראובן ירון, באתר "אבלים".
↑  Moshe Aberbach, 'Viennese Memoir, 1924-38,' in: Moshe Aberbach, Jewish Education and History: Continuity, Crisis and Change; ed. and transl. by David Aberbach, London: Routledge (Routledge Jewish Studies Series), 2009.
| מנהלי רשות השידור |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | חיים יחיל • ולטר איתן • ראובן ירון • מיכה ינון • אהרן הראל • מיכה ינון • רינה שפירא • גיל סמסונוב • נחמן שי • אברהם נתן •  גבריאלה שלו • משה גביש • אמיר גילת |  |
| מנהלים כלליים | חנוך גבתון • שמואל אלמוג • יצחק לבני • יוסף לפיד • אורי פורת • אריה מקל • מוטי קירשנבאום • אורי פורת • רן גלינקא • יוסף בראל • יאיר אלוני • מרדכי שקלאר • יוני בן-מנחם • יונה ויזנטל • ברי בר-ציון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313580105171  BIBSYS: 1006008  BnF: cb12183021z (data)  CiNii: DA1744606X  GND: 1165597691  ISNI: 0000 0001 1067 500X  LCCN: no2003007045  NTA: 07522416X  RERO: 02-A003991195  SUDOC: 067061125  VIAF: 64050176   WorldCat (עם VIAF): 64050176