stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפקט החסינות (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  משבר מגפת הקורונה בארצות הברית
 בימוי:  אדם מייסון 
 הופק בידי:  מייקל ביי מרסי א' בראון ג'ייסון קלארק איבן דייווידסון אדם גודמן ג'ינט וולטורנו
 תסריט:  אדם מייסון סיימון בוייס
 שחקנים ראשיים:  קיי. ג'יי. אפא סופיה קרסון קרייג רובינסון פיטר סטורמר אלכסנדרה דדריו דמי מור פול וולטר האוזר בראדלי ויטפורד
 מוזיקה:  לורן באלף
 צילום:  ז'אק ז'ופרה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פלטינום דיונס Invisible Narratives Catchlight Studios
 חברה מפיצה:  STX Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בדצמבר 2020
 משך הקרנה:  84 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן דיסטופי דרמה מדע בדיוני
 דף הסרט ב־IMDb
 
אפקט החסינות (באנגלית: Songbird, בתרגום מילולי לעברית: ציפור שיר) הוא מותחן מדע בדיוני דיסטופי אמריקאי משנת 2020, בהשראת מגפת הקורונה בארצות הברית. זהו הניסיון הקולנועי הראשון לעסוק במישרין במשבר מגפת הקורונה, והסרט הראשון שצולם בלוס אנג'לס בעיצומה של המגפה. ביים אדם מייסון, שגם כתב את התסריט יחד עם סיימון בוייס. מייסון הסביר את בחירת שם הסרט בכך שציפורי שיר מסמלות תקווה, והסרט עוסק בתקווה, חוסן נפשי וכוחה של הרוח האנושית.
בסרט מככבים קיי. ג'יי. אפא, סופיה קרסון, קרייג רובינסון, בראדלי ויטפורד, פיטר סטורמר, אלכסנדרה דדריו, פול וולטר האוזר ודמי מור.
הסרט הופץ לצפייה על פי דרישה ב-11 בדצמבר 2020, קיבל ביקורות שליליות בדרך כלל, ומבקרים רבים חלקו על המסר המוסרי המשתמע ממנו. אדם מייסון אמר על כך שהוא מבין לחלוטין את התגובות השליליות, ועם זאת, הוא סבור שהסרט מדבר בעד עצמו במושגים של יצירה חיובית ומלאת תקווה, וכקולנוען שמשתדל למצב את עצמו כשנוי במחלוקת, הוא השיג את מטרתו בסרט הזה.
שחקנים ודמויות

קיי. ג'יי. אפא בתפקיד ניקו פרייס, בלדר על אופנוע, חסין נגד נגיף COVID-23. עד למגפה היה סטודנט למשפטים ועבד במשרד עורכי דין. הכיר את שרה במקרה, כאשר בא למסור חבילה שעליה נרשם מספר דירה שגוי.
סופיה קרסון בתפקיד שרה גרסייה, מושא אהבתו של ניקו. ציירת שמתגוררת עם סבתה.
קרייג רובינסון (אנ') בתפקיד לסטר, בעל עסק לשילוח חבילות, המעסיק של ניקו.
פיטר סטורמר בתפקיד אמט הרלנד, ראש אגף התברואה המושחת של לוס אנג'לס, סוחר בצמידי חסינות מזויפים ולוקה בשיגעון גדלות הסבור שבהיותו חסין נגד הנגיף, יש לו מעמד של אל.
בראדלי ויטפורד בתפקיד ויליאם גריפין, מפיק תקליטים במקצועו, פעיל ברשת הסוחרת בצמידי חסינות לא-חוקיים. מנהל רומן מחוץ לנישואים עם מיי.
דמי מור בתפקיד פייפר גריפין, אשתו של ויליאם גריפין. חרדה מאוד לשלום בתה, ומגוננת עליה מפני הידבקות.
אלכסנדרה דדריו בתפקיד מיי, זמרת-יוצרת מתחילה. התפתתה לרומן עם ויליאם גריפין בתמורה להבטחת שווא לחוזה הקלטות.
פול וולטר האוזר בתפקיד מייקל דוזר, מומחה להפעלת רחפנים, נכה בכיסא גלגלים בעקבות שירותו הצבאי באפגניסטן.
ליה מקיו בתפקיד אמה גריפין, בתם בת ה-12 של ויליאם ופייפר, סובלת מכשל חיסוני, ולכן פגיעה לנגיף.
אלפידיה קריו (אנ') בתפקיד הסבתא של שרה, מהגרת מקובה. לא מוזכרת בשמה, אלא בכינוי חיבה בלבד.
מיקול בריאנה וייט (אנ') בתפקיד אליס, שכנתה של שרה, נלקחה מביתה לבידוד בכוח לאחר שנדבקה בנגיף.
קארול אבני בתפקיד מארי, עובדת המשק בבית משפחת גריפין.
דארי אינגולפסון (אנ') בתפקיד סטיב, "לקוח" של ויליאם ופייפר, הרוכש מהם צמידים מזויפים.
לורן סיוון בתפקיד מגישת חדשות בטלוויזיה.
הפקה > פיתוח

ב-19 במאי 2020 דווח כי מייקל ביי, אדם גודמן ואיבן דייווידסון יפיקו סרט על מגפת הקורונה, בשם "ציפור שיר". אדם מייסון, שכתב יחד עם סיימון בויס את התסריט, היה אמור לביים. ביוני 2020 לוהקו דמי מור, קרייג רובינסון, פיטר סטורמר ופול וולטר האוזר. ביולי הצטרפו לצוות השחקנים בראדלי וויטפורד, ג'נה אורטגה, קיי. ג'יי. אפא וסופיה קרסון. צוות השחקנים הוכשר מרחוק לקראת הצילומים.
ג'נה אורטגה הייתה אמורה לגלם דמות בשם "איזי" (Izzy), אולם הדמות נמחקה לבסוף מהתסריט, ואורטגה לא השתתפה בסרט.
הפקה > צילומים

שלב הצילומים החל ב-8 ביולי 2020 בלוס אנג'לס, קליפורניה, ונמשך 19 ימים. מספר ימים לפני תחילת הצילומים, ב-2 ביולי, הורה ארגון עובדי הבידור האמריקאי SAG-AFTRA (אנ') (מיזוג של גילדת שחקני המסך והאיחוד האמריקאי של אמני הטלוויזיה והרדיו (אנ')) לשחקנים חברי הארגון לסרב לעבוד בהפקה זו, לאחר שלטענת הארגון, המפיקים לא נהגו בשקיפות ולא הסדירו את החתימה על המסמכים הנוגעים לעבודה לפי נוהלי מגבלות הקורונה. איסור העבודה בוטל כעבור יום, לאחר שהעניין הוסדר.
בספטמבר באותה שנה פרסם ה"הוליווד ריפורטר" מפי מקור אנונימי באתר הצילומים, האשמות כלפי ההפקה על אי-עמידה בפרוטוקול הבטיחות הנוגע למגבלות מגפת הקורונה. המקור טען להתעלמות מהנחיות ואי-ביצוע סידורי הבטיחות הנחוצים מדי יום, אתרי הצילומים היו צפופים שלא לצורך, ציוד לניטור הנגיף לא היה זמין בכל עת ועוזרי ההפקה התנערו מאחריותם, ולכן לא בוצע ניטור כנדרש, לא נעשה חיטוי של חפצים שעברו מיד ליד, ולא הייתה הקפדה על עטיית מסכות. המפיקים ג'ייסון קלארק וג'ינט וולטורנו דחו את הטענות, ואמרו שאתרי הצילומים היו בטוחים ככל שניתן, נעשו התאמות לפי הצורך, ואחרי הצילומים הוקדשו עשר שעות לקבלת היזון חוזר מיותר מעשרים אנשי צוות.
הפצה

ב-20 באוגוסט 2020, עם סיום שלב הצילומים, רכשה חברת STX את זכויות ההפצה. עקב מגפת הקורונה בארצות הברית, בוטלה יציאת הסרט לבתי הקולנוע, והוא הופץ ישירות לצפייה על פי דרישה ב-11 בדצמבר 2020, ובמהלך שנת 2021 הורחבה ההפצה לשירותי הזרמת המדיה העיקריים. בישראל הוקרן הסרט לראשונה ב-17 במרץ 2022 בערוץ yes VOD.
ביקורות

במאגר ביקורות הקולנוע "Rotten Tomatoes" עומד שיעור הדעות החיוביות על 9%, עם דירוג ממוצע של 3.50/10, בשקלול 80 ביקורות. המבקרים הסכימו שהסרט הוא גימיק מבולבל, מעיק וחסר השראה, שאיננו משתלב בסיפור רב המשמעות של סגר בעת מגפה. באתר "Metacritic" מקבל הסרט ציון 27/100, בשקלול 12 ביקורות שהוגדרו "שליליות באופן כללי".
בראיין טלריקו דימה את הסרט לתגובה של טרול אינטרנט הכותב "ראשון!", וטען שבימים של דאגה גוברת נוכח אנשים שמסרבים להתחסן, ושיעור המתים מקורונה עולה על מספר הרוגי פיגועי 11 בספטמבר, מייסון וביי לקחו את החרדה הלאומית ועטפו אותה במסווה של קולנוע אסקפיסטי, ולכן טלריקו סבור שלסרט אין זכות קיום מוסרית, וגם אם מניחים בצד את הטיעונים המוסריים, זה עדיין סרט רע. דייוויד ארליך כתב באתר הקולנוע "IndieWire" (אנ'), שהסרט הוא בבחינת "הטיהור פוגש מגפה" בניסיון ראשון ונורא של הוליווד לעשות סרט קורונה. ארליך העיר שעם כל העניין הגימיקי, הסרט רע דיו שכל השכונה תריח אותו זורם למכשיר הטלוויזיה, ונעשה גרוע מהר יותר משהאף מסתגל לצחנה.
זאק מארש סבר שהסרט גובר על הציפיות במובנו הרע של הביטוי, ומהווה עלבון ישיר לקורבנות הקורונה. לטענתו, ציר העלילה הרומנטי, המציג שני גיבורים שמנסים להשיג את "החופש" שלהם תוך סיכון חיי אחרים, כעושים את הדבר הנכון, הוא סטירה בפרצופם של אלה שנפגעו מהנגיף ואיבדו את יקיריהם, ומאות המיליונים ברחבי העולם שהקריבו את שגרת יומם לטובת שמירה על ביטחון משפחותיהם. מארש סבור עוד, שהסרט מבוסס על דמויות נבלים פלקטיות לגמרי, כחלק מרשימת תפקידים שיצאה משליטה, באופן שאף לא לדמות אחת יש זמן מסך מספיק כדי שתתפתח.
בביקורת ב"הגרדיאן" הבריטי, בנג'מין לי העניק לסרט שלושה כוכבים מתוך חמישה, וציין שלמרות עלילה נדושה לעיתים, הנעשית משעממת לקראת המערכה האחרונה, ביי ומייסון יצרו סרט מבריק וראוי לצפייה, המנסה לספר סיפור גדול במשאבים מועטים. לדבריו, הסרט ייזכר כמסמך היסטורי מרתק וכהישג טכני, מכיוון שיוצריו השכילו לעקוף את מגבלות התקופה שבה תעשיית הקולנוע נאבקה לשרוד, ואי אפשר להתכחש לטלטלה שגורמת צפייה בסרט מחוכם, ששורשיו נעוצים במציאות קודרת. מייסון השתמש במוטיבים מוכרים כדי ליצור עולם מפחיד יותר, ולעיתים מרשים בעוצמתו, גם אם הוא עלול להיראות לחלקנו כסרט ניצול. לי ציין עוד את דמות הנבל שגילם פיטר סטורמר תוך פנטומימה משעשעת. פול קליין כתב שהסרט מהנה, עם דמויות המגולמות היטב על ידי צוות שחקנים שמייסון השכיל לחברם יחד. אולם לטענתו, מדובר במסחור עלוב של מגפת הקורונה, והסרט נעשה בחיפזון: תסריט חלש, בימוי מרושל, ומצלמה הזקוקה נואשות לחצובה. לי הוסיף, שאמנם מוקד הסרט הוא סיפור האהבה של אפא וקרסון בסגנון רומיאו ויוליה, אולם הדמות המוגזמת מבחינה תיאטרלית שגילם סטורמר, היא המהנה ביותר.
אצטדיון פסקואל גררו

| --- | --- |

אצטדיון פסקואל גררו
 מיקום:  קאלי, קולומביה
 קואורדינטות:  3°25′48″N 76°32′28″W﻿ / ﻿3.429889°N 76.541083°W﻿ / 3.429889; -76.541083
 תקופת הפעילות:  20 ביולי 1937 – הווה (87 שנים)
 שופץ:  2010
 עלות הבנייה:  55,000,000 דולר
 בעלים:  אוניברסיטת דל ואיה
 מפעיל:  מזכירות הספורט ונופש של קאלי
 משטח:  דשא
 קבוצות:  אמריקה קאלי
 מושבים:  35,405
 ממדי משטח:  110X68 מטר
 he
 
האצטדיון האולימפי פסקואל גררו (בספרדית: Estadio Olímpico Pascual Guerrero) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר קאלי שבקולומביה, אשר מונה 35,405 מקומות ישיבה. האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אמריקה קאלי אך לעיתים משתמשות בו גם קבוצות דפורטיבו קאלי, דפורטיבו טולואה ואתלטיקו פוטבול קלוב. האצטדיון היה נחשב לאחד האצטדיונים המודרניים ביותר בדרום אמריקה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
היסטוריה

האצטדיון הוא קרוי על שמו של המשורר פסקואל גררו, שהציע למחוז לבנות אצטדיון בשטח שהציע להם בשנת 1935. האצטדיון שופץ בתחילת שנות ה-70 לקראת אירוח המשחקים הפאן-אמריקאיים שבו זכתה קאלי וכן שופץ שוב באפריל 2010 לקראת אירוח המונדיאליטו אותו נבחרה קולומביה לארגן. בין היתר נערכו בו גם חלק ממשחקי טורניר הקופה אמריקה 2001.
היסטוריה > אירועים מרכזיים > ספורט

משחקי בית C בטורניר קופה אמריקה 2001
משחקי גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב-2011
גמר גביע ליברטדורס ב-ב-1978, 1985, 1986, 1987, 1996, 1999
גמר הקופה מרקונורטה ב-1998 ו-1999
היסטוריה > אירועים מרכזיים > אירועים נוספים

עקב גודלו וצורתו של האצטדיון, הוא גם אירח עד כה לא מעט מופעים מוזיקליים כמו הסופר קונסיירטו, מופע מוזיקלי המזמין להקות וזמרים מודרניים לחגיגות הקרנבל השנתים בקאלי שמתקיים בין ה-25 וה-30 בדצמבר. כמו כן, הוזמנו גם זמרים מפורסמים מקומיים ובין לאומיים כמו גוסטבו סרטי, חואנס, שקירה, מארק אנטוני, להקת Rebelde ועוד. גם טקסי תפילות מאסיביים נערכים באצטדיון.
גלריה

היציע הצפוני אחרי השיפוץ ב-2011
היציע הצפוני לפני השיפוץ
מבט פנורמי אל תוך האצטדיון
הערות שוליים

↑  [http://es.fifa.com/mm/document/footballdevelopment/technicalsupport/01/52/19/97/fu20wcreportv2.pdf FIFA U-20 World Cup, Colombia 2011, Technical Report
 and Statistics, 29 July – 20 August 2011 (p.85)], fifa.com (באנגלית)
האצטדיון במהלך משחקי פאן-אמריקה ב-1971
אתנופואטיקה פסיכולוגית

אתנופואטיקה פסיכולוגית היא אסופת גישות אתנופואטיות, אשר הבולטת בהן היא הפסיכואנליזה, המבקשות למצוא את הקשר בין סיפורי עם לחלקים הלא מודעים של נפש האדם, כפי שהיא באה לידי ביטוי במחקר הפסיכולוגי. גישות זו מהווה חיבור בין האתנופואטיקה לבין הפסיכולוגיה ועל כן שונות מקבילה לשונות התאוריות הפסיכולוגיות העוסקות בסיפורי עם.
האתנופואטיקה הפסיכולוגית חופפת במקרים רבים את הסמיוטיקה (חקר הסמלים) המודרנית, כאשר נידונים סמלים שונים (מוטיבים, ביטויים צירופי מילים סתמיים לכאורה וכו') בסיפורי העם.
לגישות אלו הצלחות רבות בתחום הריפוי, אך רבים מערערים על תוקפן ומשווים אותן לתאוריות הסיפורת העממית של המאה ה-19.
ראו גם

מונחים בפולקלור
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארכיון חתושה

ארכיון חתושה הוא אוסף טקסטים שנתגלו במקום מושבת בירתה של האימפריה החתית, חתושה, הידועה גם בשמות "חתושש" ו"בוע'זקוי". בחפירות נמצאו כ-14 אלף לוחות בכתבי יתדות מן האלף השני לפנה"ס. זהו אחד הארכיונים הראשונים שהתגלו ויש בו את המידע המפורט ביותר עבור האימפריה ותושביה.
הארכיון נתגלה על ידי הוגו וינקלר שקיבל מימון מהמוסד הגרמני לארכאולוגיה של המזרח לחפירותיו ב-1906 ודבר גילויו פורסם שנה לאחר מכן. עד אז המקור הגדול ביותר לחקר חתים היו מכתבי אל-עמארנה שנתגלו ב-1891 וכללו בין השאר התכתבויות שליטי החתים.
שפות הארכיון

הטקסטים שבכתבי היתדות נכתבו בשמונה שפות:
חתית שבה נכתב רוב הארכיון;
אכדית - שפת בבל ואשור (חתים קראו לה "בבלית");
לוּוית  - שפה הקרובה לחתית, שנכתבה בכתב הירוגליפי או בכתב יתדות
פאלאית (אנ') - שפה הודו אירופאית שמעט הידוע עליה הוא פולחן האלה ציפארבה;
חאתית (אנ') - דברים הכתובים בשפה זו קודמו במילה hattili;
חורית - חלקי האפוס עלילות גילגמש;
שפה ארית שדוברה במיתני - מתועדת במספר גלוסות בטקסטים.
תוכן הארכיון

הארכיון מפורסם החל משנת 1965 במסגרת פרויקט אקדמי לימודי הטקסטים של בואזקיי (אנ') והוא כולל ספרי השנים, כרוניקות, צוים מלכותיים, הסכמים ביניהם ורשימות שלהם, תכתובת דיפלומטית, מתנות, אוספי חוקים, רשמי בתי משפט, טקסטים דתיים ואגדות, נבואות, מילונים בין השפות השומרית, האכדית וחתית, מכתבים על גידול סוסים וכו'.
רוב הכתבים שייכים לתקופה החתית החדשה (מאות ה-14 - ה-13 לפנה"ס) אך יש גם השייכים לאימפריה המוקדמת (מאות ה-17 - ה-16 לפנה"ס).
חשיבות הגילוי

חקר השפה שהתגלתה נהיה יותר מערכתי וב-1915 הוכח על ידי בדז'יך הרוזני כי השפה החתית שייכת למשפחה ההודו-אירופאית. הארכיון גם נהיה למקור חקר הספרות החתית והיחסים בין חתים לחורים.
ראו גם

מכתבי אל-עמארנה
ארכיון אבלה
כתבי אוגרית
תעודות מרי
תעודות נוזי
אריה דהן

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1967 (בן 57) פאס, מרוקו
 תאריך עלייה:  3 במרץ 1970
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1986–2015 (כ־29 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש ענף כוח אדם במפקדת קצין שלישות ראשית  קצין שלישות פיקודי של פיקוד הדרום  ראש מחלקת כוח אדם סדיר בזרוע היבשה  קצין שלישות ראשי
 
אריה דהן (נולד ב-24 במאי 1967) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. בתפקידו האחרון בצה"ל שירת כקצין השלישות הראשי.
ביוגרפיה וקריירה

אריה נולד בפאס שבמרוקו ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1970 לעיר אשדוד. בילדותו התחנך ב"בית הספר שיקמים" ובנעוריו ב"מקיף ד'" בעיר מגוריו.
החל את שירותו הצבאי כלוחם בחיל התותחנים ולאחר פציעה  שובץ לחיל השלישות שבו שימש בתפקידים שונים ומגוונים. העיקריים שבהם היו: ראש ענף כוח אדם של חילות התותחנים, ההנדסה ומודיעין השדה. בהמשך שימש כראש ענף כוח האדם של חיל השלישות. בשנת 2005  קודם לאל"ם והתמנה לתפקיד קצין השלישות הפיקודי של פיקוד הדרום, בהמשך שימש כראש מחלקת כח אדם סדיר בזרוע היבשה.
בשנת 2011 מונה לקצין השלישות הראשי של צה"ל במשך 3 שנים בהן הוביל אריה מהלכים משמעותיים בחיל השלישות ובהם הקמת אתר המילואים ומיסוד הקשר עם אנשי המילואים, הגברת מוכנות לחירום, צמצום הביורוקרטיה והגברת הביזור, פיתוח פרופסיה חיילית. בקיץ 2014 פרש מצה"ל.
עם שחרורו מצה"ל מונה במרץ 2015 לתפקיד מנכ"ל חברת הייעוץ שוהם BDO - חברה לייעוץ אסטרטגי ופיתוח ארגוני.
בדצמבר 2016 מונה לתפקיד סמנכ"ל משאבים ומנהל בחברת נתיבי ישראל בהן כיהן במשך 7 וחצי שנים והיה אמון על ההיבטים התפעוליים-ארגוניים של החברה ובהם הסייבר, לוגיסטיקה ותפעול, רכש ארגוני, משאבי אנוש והדרכה, מוכנות לחירום וביטחון.
אריה משמש בהתנדבות בחבר המנהלים של מכללת אפקה להנדסה, חבר בוועדות הכספים, השקעות ומינויים.
חיים אישיים

אריה נשוי לד"ר ענת בן-גל דהן, יחד הקימו משפחה עם 5 ילדיהם, אב ל-3 בנים ומתגורר עם משפחתו בגדרה.
חיים אישיים > השכלה

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
צבאית
בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל
בוגר המכללה לביטחון לאומי
אקדמית
בעל תואר ראשון במנהל עסקים וניהול משאבי אנוש מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
בעל תואר שני MBA במנהל עסקים  מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
בעל תואר שני MA בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה
בוגר קורס חשיבת משא ומתן מורכב, אוניברסיטת רייכמן
בוגר קורס דירקטורים מהמרכז הישראלי לניהול (מי"ל).
בוגר קורס ניהול פיננסי למנהלים מבית הספר להב - אוניברסיטת תל אביב.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארטפורט

| --- | --- |

בנין ארטפורט ברחוב העמל 8, תל אביב
 מידע כללי
 סוג:  מרכז אמנות ותוכנית רזידנסי
 כתובת:  העמל 8, תל אביב-יפו
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  ג'ייסון אריסון
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2011
 תאריך פתיחה רשמי:  2012
 קואורדינטות:  32°02′48″N 34°46′01″E﻿ / ﻿32.046694444444°N 34.766833333333°E﻿ / 32.046694444444; 34.766833333333
 www.artportlv.org
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) ארטפורט(למפת גוש דן רגילה) ארטפורט(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ארטפורט(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ארטפורט  he ארטפורטhe ארטפורטמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארטפורט הוא מרכז אמנות, שבמרכזו תוכנית רזידנסי (שהות אמן) לאמנים פלסטיים, שהוקם בתל אביב-יפו בשנת 2012.
מאז שנת 2013 מנהלת את ארטפורט ורדית גרוס.
תיאור

ארטפורט הוא מרכז אמנות ללא מטרות רווח ובית לתוכנית הרזידנסי הגדולה והמובילה בישראל. הוא הוקם בשנת 2012 על ידי ג'ייסון אריסון, יו"ר הקרן המשפחתית ע"ש תד אריסון.
המתחם מאפשר את פעילותם של כ-6 אמנים ישראלים בכל שנה, באמצעות מלגות וסדנאות עבודה. התוכנית מעניקה לאמנים למשך שנה סטודיו, מלגה חודשית, ליווי אישי ותמיכה בפרויקטים ותערוכות. במקביל לתוכנית הישראלית קיימת תוכנית אמנים בינלאומית, במסגרתה מתארחים אמנים ואוצרים בינלאומיים לתקופה של עד שלושה חודשים.
בשנת 2020 כתגובה למשבר הקורונה נוספה בארטפורט תוכנית חדשה לאמנים ישראליים המתגוררים מרחק 100 ק"מ מתל אביב ולאמנים ישראלים הגרים בחו"ל, השוהים בדירות האירוח של האמנים הבינלאומיים.
לצד תוכנית הרזידנסי פועלת בארטפורט גלריה לאמנות המארחת תערוכות קבוצתיות של אמני התוכנית ושל אוצרים עצמאיים ותוכנית אירועים הכוללת הרצאות, שיחי אמן הקרנות ועוד. החל משנת 2014 מתקיים בארטפורט יריד ספרי אמן, המשמש כפלטפורמה המרכזית בישראל להצגת ומכירת ספרי אמן. בשנת 2022 הוצג בו לראשונה בישראל פסטיבל סרטי אמנים. ארטפורט פועל כמרכז אמנות ומתקיימות בו סדנאות, הרצאות והקרנות, כמו גם עבודה על פרויקטים במרחב הציבורי האורבני.
בין השנים 2012 ל-2017 שכן ארטפורט בדרך בן צבי בדרום תל אביב במתחם שאכלס קודם לכן מחסנים של חברת בזק. באוגוסט 2017, עם סגירת מתחם בזק, הפסיק ארטפורט את פעילותו במתחם בדרך בן צבי וביוני 2019 הוא נפתח מחדש בבנין בן שלוש קומות ברחוב העמל 8 (פינת המנור 10) בדרום תל אביב.
אמני התוכנית

בין האמנים שהשתתפו בתוכנית הרזידנסי של ארטפורט נמנים:
מחזור ראשון (2012-2013): עינת עמיר, עידו מיכאלי, יאיר פרץ, רונית פורת, רפרם חדד, אוצרת: מעין שלף.
מחזור שני (2013–2014): בוריס אויכרמן, גיא פיטשון, נבט יצחק, נועה גור, ליאור גריידי, אוצר: רני לביא.
מחזור שלישי (2014–2015): תנועה ציבורית (דנה יהלומי), נטליה זורבובה, הינדה וייס, רון עמיר, גיא גולדשטיין, ציון אברהם חזן.
מחזור רביעי (2015-2016): דוד עדיקא, תמיר צדוק, מיכל בר-אור, הילה טוני נבוק, אלעד רוזן, נעמה ערד.
מחזור חמישי (2016-2017): גבי קריכלי, דרור דאום, פאטמה שנאן, ליהי תורג'מן, יערה צח, גילי אבישר.
מחזור שישי (2019-2020): דור זליכה לוי, רות פתיר, גיל יפמן, אלה ליטביץ, יעל פרנק, חליל בלבין ומרב קמל.
מחזור שביעי (2020-2021): כרם נאטור, שחר יהלום, תכלת רם, רועי כהן, שי-לי הורודי, אמיר יציב.
מחזור שמיני (2021–2022): קרן גלר, להלי פריילינג, מעיין אליקים, תומר דקל, נרדין סרוג'י, אנה וילד.
מחזור תשיעי (2022-2023): הלל רומן, לי נבו, אירה אדוארדובנה, יעל אפרתי, אבנר פינצ'ובר, חן כהן.
מחזור עשירי (2023-2024): רותי דה פריס, אסתר שניידר, אסף אלקיים, אורי זמיר, משה רואס, טל אפלשטיין.
תערוכות

בין התערוכות שהוצגו בארטפורט:
נונפיניטו - תערוכה שנתית עם סיום הרזידנסי של האמנים הישראליים המהווה הצצה לפרויקטים שנרקמו בתוכנית במהלך השנה.
תנאי חיים - עשרים שנה של אמנות מעורבת חברתית. גרסה מקומית לתערוכה הבינלאומית Living As Form. אוצרות: ורדית גרוס, סיגל ברניר ויעל מוריה קליין.
המסתננים - תערוכה שעוסקת בנושאי פליטות בהקשר המקומי והבינלאומי. אוצרת: מעין שלף
משחקים באש - תערוכה שעסקה בעידן האנתרופוקן. אוצרת: רוקסנה פביוס
ארבארב - תערוכה אודות תהליך הפרברים בישראל. אוצרים: אורי שלום, רועי ברנד וקרן יעלה גולן
שמיים משוחררים - תערוכה שעוסקת בשימוש האזרחי במכטב"מים. אוצרים: יעל מסר וגלעד רייך
נקודת מגוז - אודות מדינת הלאום. אוצרת: אור תשובה
הצעות לסדר - על הקשר בין משפט לאמנות. אוצרים: אבי פלדמן וורדית גרוס
בחזרה לארטפורט - תערוכת בוגרי התוכנית לרגל הפתיחה המחודשת בבנין ברחוב העמל בתל אביב. אוצרת: ורדית גרוס
גבי קריכלי לא מאמין - תערוכת יחיד לבוגר תוכנית הרזידנסי גבי קריכלי, המתמקדת בשדה טבק שהקים בסטודיו שלו במתחם ארטפורט. אוצרת: ורדית גרוס
אמא בשלי לי מיץ גנבים - תערוכת אמני תוכנית הרזידנסי שנקוצת המוצא שלה היא קוד מורס. בהשתתפות: דור זליכה לוי, גיל יפמן, אלה ליטביץ, יעל פרנק, רות פתיר מרב קמל וחליל בלבין. אוצרת: ורדית גרוס
ברוכים הבאים ליפו - תערוכה לשלושה אמנים ותיקים הפועלים ביפו. בהשתתפות: אורי אליעז, נחום ענבר וסופי יונגרייז. אוצרת: ורדית גרוס.
קווי ראייה - תערוכה שכל העבודות בה מתחילות מפילם 16 מ"מ. בהשתתפות: ניר עברון, איתן וסירה, ג'סיקה רינלנד, שרה שוויינר, אדוארד דיקאם. אוצר: גלעד רייך.
חוץ ממני - תערוכה זוגית משותפת של האמניות נעמה ערד ותכלת רם. אוצרת: ורדית גרוס
סמיכות - שתי תערוכות יחיד לאמניות אורלי סבר ומריה סאלח מחאמיד. אוצרת: ורדית גרוס
פני מזרח מאדימין - תערוכת יחיד לבוגרת תוכנית הרזידנסי הינדה וייס. אוצרת: ורדית גרוס
טעויות העתיד וכיבוד קל - תערוכת יחיד לבוגר התוכנית גיא גולדשטיין. אוצרת: ורדית גרוס
אישונים מתרחבים בחושך - תערוכת יחיד למעיין שחר. אוצרת: נעמה הנמן
וסיפורים אחרים - תערוכת יחיד לניתאי חלופ. אוצר: נעמה הנמן
ערד - תערוכת יחיד לבוגרת התוכנית נטליה זורבובה. אוצרת: ורדית גרוס
הערות שוליים

↑  נמל הבית: ורדית גרוס מנווטת את ארטפורט, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2019-07-23
1 2  Post, so-art
↑  Artport Tel Aviv - A Place of Possibilities, Sarah Peguine, ‏2016-04-21 (ארכיון)
↑  יריד ספרי אמן בארטפורט, באתר www.israelhayom.co.il
↑  גלעד רייך, כל הביאנלה שבעולם: הפסטיבל שמביא את ונציה לדרום תל אביב, באתר טיים אאוט, ‏2022-06-14
↑  גל ניסים: לאן שלא נלך הן ילכו בעקבותינו, ליתר דיוק בעקבות הזבל שלנו, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2021-09-01
↑  ארטפורט סוגר את שעריו - ומצליח להשאיר חותם בתערוכה אחרונה, באתר טיים אאוט, ‏2017-07-02
↑  צאלה קוטלר הדרי, ‏"חברה חזקה וטובה זקוקה לאמנות חזקה וטובה", באתר גלובס, 22 ביוני 2019
↑  ArtPort opens the door for local artists - Israel News - Jerusalem Post, www.jpost.com
↑  עניין - 8 אמנים זכו בפרויקט Artport ת"א, באתר www.habama.co.il
↑  הארץ, נבחרו שישה אמנים למלגת ארטפורט תל אביב, באתר הארץ, 1 באפריל 2015
↑  שישה אמנים במחזור החמישי של ארטפורט, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2016-04-18
↑  נבחרו אמני המחזור השישי של תכנית הרזידנסי ארטפורט, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2019-03-13
↑  נבחרו אמני המחזור השביעי של ארטפורט תל-אביב, באתר ערב רב Erev Rav
↑   גליה יהב, מעל הים הכלוא, באתר הארץ, 27 ביולי 2014
↑   אבי פיטשון, תערוכת "נונפיניטו" לא שונה מרוב קודמותיה. כלומר, היא טובה, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2020
↑   נטע אחיטוב, בִיצה משוחזרת וסלעים עם אישיות - תערוכה על היחסים בין האדם לכדור הארץ, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2014
↑   אסתר זנדברג, לשרטט בניינים בחול: תערוכה שמציגה אבולוציה של אדריכלות מקומית, באתר הארץ, 18 במרץ 2015
↑   גליה יהב, מעל הים הכלוא, באתר הארץ, 27 ביולי 2014
↑  נקודת מגוז בארטפורט, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2016-04-12
↑  הצעה לסדר: אבי פלדמן מדמיין מחדש את המשפט ואת האמנות, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2017-05-10
↑  מרכז ארטפורט יפתח מחדש ברחוב העמל, באתר ערב רב
↑  "לא מאמין In Disbelief". הארץ. נבדק ב-2020-01-05.
↑  "אמא בשלי לי מיץ גנבים Ax Bear Crow". הארץ. נבדק ב-2020-01-05.
↑  ברוכים הבאים ליפו, באתר artport
↑  מוטי11.06.20, מגלים אוצרות // גלעד רייך, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2020-06-10
↑  הרשימה המשותפת // 11.3.2021, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2021-03-10
↑  סמיכות, באתר artport
↑   אבי פיטשון, תערוכת הווידיאו של הינדה וייס חוזרת לניו יורק של הסגרים והתוצאה מפתיעה, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2021
↑  קרלה רטאוס, מגששת באפלה: תערוכה משנת תודעה בדרך אל הלא נודע, באתר ynet, 18 באוגוסט 2022
↑   נעמה ריבה, העיר שהיתה אוטופיה ישראלית היא התפאורה המושלמת לחלום ושברו, באתר הארץ, 19 בפברואר 2023
מתחם ארטפורט הישן ברחוב בן צבי 55 תל אביב, 2012-2017
אסור (שיר)

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"אסור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי מרגי. השיר יצא לאור ב-8 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים מובייל1 מיוזיק כסינגל השני מתוך המיני-אלבום "מה יהיה".
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-5 במצעד של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי יהונתן מרגי, יונתן גולדשטיין וטליסמאן, הולחן על ידי מרגי וגולדשטיין והופק על ידי גולדשטיין.
יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת מעורבת, תוך שהעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
השיר עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עם צאת האלבום "מה יהיה".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מרגי ב-8 בספטמבר 2019.
נכון לינואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3.6 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 5 |  |