stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה
תסקיר

| בחירות | סימוכין חוקי | מושבים על פי מחוזות בחירה | מושבים על פי רשימות סיעתיות | אחוז החסימה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הדומה הראשונה – 12 בדצמבר 1993 | החלטה מ־21.09.1993 | ‏225 | ‏225 | 5% |
| הדומה השנייה – 17 בדצמבר 1995 | חוק פדרלי מספר 90 מ־21.06.1995 | 225 | 225 | 5% |
| הדומה השלישית – 19 בדצמבר 1999 | חוק פדרלי מספר 121 מ־24.06.1999 | 225 | 225 | 5%  |
| הדומה הרביעית – 7 בדצמבר 2003 | חוק פדרלי מספר 175- מ־20.12.2002 | 225 | 225 | 5% |
| הדומה החמישית – 2 בדצמבר 2007 | חוק פדרלי מספר 51 מ־18.05.2005 | 0 | 450 | 7% |
| הדומה הששית – 4 בדצמבר 2011 | חוק פדרלי מספר 51 מ־18.05.2005 | 0 | 450 | 7% |
| הדומה השביעית – 18 בספטמבר 2016 | חוק פדרלי מספר 20 מ־22.02.2014 | 225 | 225 | 5% |
| הדומה השמינית – 19 בספטמבר 2021 | חוק פדרלי מספר 20 מ־22.02.2014 | 225 | 225 | 5% |
הערות שוליים

↑  צו נשיאותי מספר 1400 מ־21.09.1993
↑  עם אפשרות הורדת אחוז החסימה ל־3% אם הרשימות שלא השיגו 5%, הצביעו להן לפחות 50% מסך המצביעים
| הבחירות המקומיות, הפרלמנטריות, והנשיאותיות ברוסיה |
| --- | --- | --- |
| הבחירות לנשיאות | 1991 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2018 • 2024  • 2030 | רוסיה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1990 • 1993 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026 | רוסיה |
| הבחירות לרשויות המקומיות | 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2023 • 2024 | רוסיה |
| ניהול הבחירות | ועדת הבחירות המרכזית | רוסיה |
רפורמה

רפורמה (באנגלית: Reform, בלטינית:Reformo) היא תהליך שינוי שיטתי והדרגתי של סדר חברתי (בעיקר דתי, פוליטי-מנהלי וכלכלי) ישן. נהוג להבחין בין רפורמה למהפכה: מהפכה משמעותה שינוי יסודי, מיידי ורדיקלי, ואילו רפורמה מביאה לשינוי איטי יותר והדרגתי. רפורמה יכולה לבוא בעקבות חילופי שלטון במהפכה. מקורה של המילה "רפורמה" במילה האנגלית Reform, שמשמעותה תצורה או עיצוב מחדש (שינוי צורה) של דבר מה (Re-formation).
רפורמה אגררית

רפורמה אגררית היא חלוקה מחדש של האדמות בין האזרחים. רפורמה כזו באה הרבה פעמים אחרי החלפת השלטון בידי מי שמייצגים אינטרסים המעמדות הנמוכים. במסגרת רפורמה כזו, עשויה להיות הלאמת אדמות או חלוקת אדמות אצולה ואדמות כנסייה לאנשים פשוטים. עשויה להיות גם חלוקה של אדמות למשפחות אנשי הצבא הכובש.
דת > הרפורמציה הפרוטסטנטית

בתחום הדת, התנועה הרפורמית הגדולה ביותר הייתה הרפורמציה הפרוטסטנטית. התנועה, שפעלה באירופה במאה ה-16, קראה לשינוי ערכי ומוסדי בכנסייה הקתולית, במסגרת הדת הנוצרית. בתחילת דרכה הנהיג את התנועה הנזיר האוגוסטיני הגרמני מרטין לותר. תנועת הרפורמציה הפרוטסטנטית קמה בתגובה לטענות על שחיתות בממסד הקתולי, ולמה שנתפס על ידי דורשי השינוי כחוסר גמישות הגותית. התנועה הביאה לפיצול בעולם הנוצרי וליצירתם של זרמים ומוסדות עיקריים, ביניהם הנצרות הפרוטסטנטית ותת-זרמים נוספים.
דת > יהדות

בראשית המאה ה-19 פנו חלק מהמשכילים בגרמניה לערוך תיקונים בנוהגי הדת המקובלים, שהוגבלו בתחילה למישור האסתטי. ב-1818 נעשה בהמבורג לראשונה שינוי עקרוני, והושמטו חלק מהתפילות לחידוש עבודת הקורבנות ולקיבוץ גלויות. כעבור דור, בשנות ה-40 של המאה ה-19, התגבשה מגמה זו בהנהגת אברהם גייגר ועמיתיו, שזנחו את הראייה המסורתית של חוקי הדת כנגזרים מהתורה שניתנה בסיני והחליפו אותה בתפישה של יהדות מתפתחת היסטורית בהשראה אלוהית תמידית. על בסיס זה הם הצדיקו שינויים נרחבים, שאמנם לא יושמו ברובם בקהילות הגרמניות השמרניות יחסית אלא על ידי ממשיכיהם בארצות הברית. בנוסף לרפורמים פעלו הקונסרבטיבים המוקדמים, שהטיפו לכך שחוקי ההלכה הושפעו תמיד מהעולם החיצון וקראו לגמישות רבה יותר בפסיקתה; ראייתם את המשנה כפרי יצירה אנושית במידה רבה הביאה להוקעתם על ידי האורתודוקסים ככופרים. בהמשך התפתחו מתנועה זו הרקונסטרוקטיבים, בהנהגת מרדכי קפלן, שכלל לא האמינו בכך שההלכה או כל ציווי אחר באים ממקור אלוהי, וראו בחוקי הדת את מורשת העם היהודי שראוי לשמר רק בשל כך.
פוליטיקה > התנועה הצ'רטיסטית

אחת התנועות המשמעותיות ביותר שפעלו למען רפורמה פוליטית היא התנועה הצ'רטיסטית (Chartism) בבריטניה. התנועה הצ'רטיסטית הייתה תנועת עובדים שפעלה בשנים 1838–1848, והייתה תנועת העובדים ההמונית הראשונה בעולם. הצ'רטיסטים שאפו להכניס רפורמות בשיטת הממשל בבריטניה על מנת להפוך אותה לדמוקרטית יותר. שמה של התנועה נגזר מ"הצ'רטר העממי" (אנגלית: People's Charter), הצהרת עקרונות שפורסמה בשנת 1838 והעלתה את הדרישות הבאות:
מתן זכויות הצבעה אוניברסליות לזכרים;
התקנת שיטת הצבעה חשאית;
ביטול דרישות הרכוש מחברי פרלמנט;
תשלום משכורת לחברי פרלמנט (כך שעניים יוכלו להיות חברי פרלמנט);
אזורי בחירה בגודל שווה;
בחירות שנתיות לפרלמנט.
על אף שהתנועה הצ'רטיסטית לא הובילה באופן ישיר ליצירתם של רפורמיות פוליטיות, היא הייתה תקדים רב משמעות ופתחה פתח שאיפשר לארגונים ואינדיבידואלים שבאו אחריה להיאבק למען רפורמות.
פוליטיקה > רפורמות בישראל

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רבים משרי החינוך של מדינת ישראל הכריזו על רפורמות נרחבות, שבסופו של דבר יושמו באופן חלקי. היוזמה לרפורמה המשמעותית ביותר הייתה של שר החינוך בשנות השישים זלמן ארן. בסופה הוקמו חטיבות הביניים לתלמידי כיתות ז-ט. החטיבה העליונה לתלמידי י-י"ב. בית הספר היסודי שרת רק את תלמידי א'-ו', במקום א'-ח' קודם לרפורמה. כמו כן החוק שונה כך, שכל ילד זכאי לחינוך חובה חינם עד סוף כיתה ט' במקום עד סוף ח'. אחת המגמות המרכזיות של הרפורמה הייתה לקבץ תלמידים משכבות חברתיות שונות לבתי ספר משותפים.
בשנת 2009 נערכה בישראל רפורמה במערכת ההוצאה לפועל שכללה עריכת שינויים נרחבים בחוק ההוצאה לפועל, ביטול זמני של צווי המאסר נגד חייבים והכנסת הגבלות מסוגים חדשים.
בשנת 2010 קידמה הממשלה הצעת רפורמה בחוק התכנון והבנייה, שמטרתה לקצר את הליכי האישור של תוכניות בניה. הצעת הרפורמה ספגה ביקורת מצד ארגוני איכות הסביבה בישראל, אשר סברו כי היא הועברה במחטף וכי הפעלתה תביא להשלכות קשות על הסביבה.
בשנת 2011 קיבלה הממשלה החלטה מספר 3993 על רפורמה בניהול ההון האנושי בשירות המדינה.
הערות שוליים

↑  יצחק גרינברג, זלמן ארן והרפורמה במבנה החינוך - פריצת הדרך באמצע שנות השישים, ‏2015
↑  רנית נחום-הלוי, הממשלה אישרה את הרפורמה לחוק התכנון והבנייה, באתר TheMarker‏, 14 במרץ 2010
↑  שיפור מנגנוני ניהול ההון האנושי בשירות המדינה, החלטות ממשלה - החלטה מס' 3993, 18 בדצמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4115716-3  NKC: ph137651
הבחירות לפרלמנט האירופי 1984

הבחירות לפרלמנט האירופי ב-1984 היו הבחירות השניות לפרלמנט האירופי (לאחר הבחירות הראשונות ב-1979) והרחבת הקהילה האירופית ב-1981, ולראשונה כללו גם את יוון. בחירות אלו היו האחרונות לפני הצטרפותן של ספרד ופורטוגל ב-1986. בבחירות אלו נבחרו כ-434 נציגים, לעומת 410 בבחירות הקודמות (לאור הצטרפותה של יוון ו-24 נציגיה).
בבחירות אלו התחזק המרכז-שמאל והימין על חשבון השמאל הקיצוני והמרכז-ימין. אחוז ההצבעה הכולל ירד ל-61% (לעומת כ-63% ב-1979).
| חלוקת מושבי הפרלמנט> מדינה | חלוקת מושבי הפרלמנט> מושבים | חלוקת מושבי הפרלמנט> מדינה | חלוקת מושבי הפרלמנט> מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| מערב גרמניה | 81 | בלגיה | 24 |
| הממלכה המאוחדת | 81 | יוון | 24 |
| צרפת | 81 | דנמרק | 16 |
| איטליה | 81 | אירלנד | 15 |
| הולנד | 25 | לוקסמבורג | 6 |
תוצאות סופיות

| מפלגה | מושבים |
| --- | --- |
מפלגת הסוציאליסטים האירופאים: 130
מפלגת העם האירופית: 110
האירופים הדמוקרטיים: 50
המפלגה הקומוניסטית: 41
הסיעה הדמוקרטית הליברלית: 31
הסיעה הלאומית-שמרנית: 29
אחרים ועצמאיים: 43
בסך הכל: 434
דממת בחירות

דממת בחירות, שתיקת בחירות (באנגלית: Election silence) או דממת קמפיין (campaign silence) הם מונחים שמציינים איסור על קיום תעמולת בחירות לפני בחירות (ובמדינות מסוימות גם במהלך הבחירות). על פי כלל זה, בחלק מהמדינות, כמו סלובניה ופולין, אסור לנסות לשכנע אנשים להצביע למועמד ספציפי או למפלגה פוליטית ביום הבחירות. ישנן מדינות שהכריזו כי מבחינה חוקית, דממת בחירות מהווה הפרה של החוק בנוגע לחופש הביטוי. עם זאת, משתמשים בה בחלק מהדמוקרטיות בעולם "על מנת לאזן את התעמולה ולשמור על סביבת הצבעה חופשית".
רקע

בחלק מהמדינות קיימת דממת בחירות על מנת לתת לבוחרים תקופה לחשוב על ההתרחשויות במדינה לפני שיצביעו. במהלך תקופה זו אסור למועמדים לקיים תעמולת בחירות. לעיתים קרובות אסור גם לערוך סקרי בחירות. הדממה נאכפת בדרך כלל כחוק, אם כי במדינות מסוימות היא רק "הסכם ג'נטלמני" בין מפלגות מובילות.
בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע בתיק "בורסון נגד פרימן" (אנ') משנת 1992 כי ניתן להגביל תעמולת בחירות רק ביום הבחירות, באזור קטן סביב הקלפי, וכל איסור דיבור בטווח רחב יותר נוגד את החוקה. בבולגריה, קבע בית המשפט החוקתי בשנת 2009 כי דממת בחירות וכן איסור על סקרי דעת קהל לפני יום הבחירות מייצגים פגיעה בחופש הביטוי.[דרוש מקור] בית המשפט החוקתי של הונגריה קבע בשנת 2007 כי איסור על סקרי דעת קהל נוגד את החוקה, אך אישר את דממת הבחירות. גם בית המשפט החוקתי של סלובניה קבע בשנת 2011 כי איסור על סקרי דעת קהל נוגד את החוקה. בהתאם לסעיף 329 לחוק הבחירות בקנדה, קנדה אסרה בעבר על הפצת תוצאות הבחירות באזורים במדינה בהם הקלפיות טרם נסגרו, כך שתוצאות מאזורי הבחירות במחוזות המזרחיים והאטלנטיים לא ישפיעו על התוצאות במערב. אף על פי שאושר על ידי בית המשפט העליון, איסור זה בוטל בשנת 2012.
דממת בחירות נקראת גם "תקופת האפלה" (blackout period).
בסלובניה, עד לשנת 2016 היה אסור להזכיר שם של מועמד ביום הבחירות בפומבי. מי שפרסם הצהרות חיוביות או ביקורתיות אודות מפלגות או מועמדים ברשתות החברתיות, בפורומים מקוונים, או השמיע הצהרות במקום ציבורי, למשל במסעדה, הועמד לדין ונקנס. במשך למעלה משני עשורים, התקשורת והמצביעים נמנעו מלדבר על פוליטיקה ביום שלפני הבחירות וביום הבחירות. בשנת 2016 קבע בית המשפט העליון כי "לא כל דעה היא תעמולה", פרסם הגדרה חדשה למונח 'תעמולה', וביטל פסק דין של בית משפט נמוך יותר, שהרשיע אדם שכתב בפייסבוק "ריאיון נהדר! שווה קריאה!".
דממת בחירות ברחבי העולם

דממת בחירות מונהגות במדינות הבאות. משך הזמן שלהן בתקופה שלפני הבחירות מצוין בסוגריים:
אפגניסטן (24 שעות)
ארמניה (24 שעות)
ארגנטינה (48 שעות)
אוסטרליה (איסור פרסום בטלוויזיה וברדיו מחצות ביום רביעי שלפני יום הבחירות עד לסגירת הקלפיות ביום הבחירות – תמיד בשבת)
אזרבייג'ן (24 שעות לפני ההצבעה)
ברבדוס (יום הבחירות וקודמו)
בוסניה והרצגובינה (24 שעות)
בולגריה (24 שעות לפני יום הבחירות, וביום הבחירות)
קנדה (חל איסור על תעמולת בחירות במתחמי הקלפיות ביום הבחירות)[דרוש מקור] – עד שנת 2015, היה גם לא חוקי להפיץ את תוצאות הבחירות באזורי הצבעה בהם בהם הקלפיות טרם נסגרו.
קרואטיה (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם ועד סגירת הקלפיות)
צ'כיה (3 ימים)[דרוש מקור]
מצרים (48 שעות)
צרפת (בשבת שלפני הבחירות ביום ראשון, כולל "דממת קלפיות")
פיג'י (48 שעות)
הונגריה (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם לבחירות)
הודו (24 עד 48 שעות לפני יום הבחירות, וביום הבחירות)
אינדונזיה (3 ימים לפני יום ההצבעה)
אירלנד (החל מהשעה 14:00 ביום הקודם לבחירות)
ישראל (החל משעה 19:00 ביום הקודם לבחירות) – חל איסור לערוך סקרים במשך חמשת הימים שלפני הבחירות. שידור פרסומות בטלוויזיה וברדיו נאסר כחלק מקמפיין בחירות, לצד שידור מרוכז של תשדירי הבחירות שנקבע על ידי ועדת הבחירות כשבועיים לפני הבחירות.
איטליה (החל משעה 00:00 ביום הקודם) – חל איסור לערוך סקרים במשך 15 הימים שלפני הבחירות, אסור לומר את שמות המועמדים בטלוויזיה, בחודש שלפני הבחירות (למעט בתוכניות חדשות בטלוויזיה ובפרסומי בחירות מוסדרים)
מלזיה (יום הבחירות)
מלטה (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם ועד סגירת הקלפיות ביום הבחירות; מכיוון שהבחירות תמיד נופלות בשבת, המשמעות היא שתקופת השקט מתחילה ביום שישי בחצות)
מונטנגרו (48 שעות)
מוזמביק (48 שעות עבור תעמולת בחירות; סקרים – במהלך כל תקופת הקמפיין)
נפאל (48 שעות)
ניו זילנד (בין 00:00 ל-19:00 ביום הבחירות).
צפון מקדוניה (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם לבחירות)
פקיסטן (24 שעות)
פרגוואי (48 שעות)
פרו (24 שעות)
הפיליפינים (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם לבחירות. אם יום הבחירות חל לפני השבוע הקדוש, האיסור נכנס לתוקף בשעה 00:00 ביום חמישי הקדוש)
פולין (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם לבחירות, וביום הבחירות) מאז 1991
פורטוגל (24 שעות לפני יום הבחירות ובמהלכו)
רוסיה (24 שעות)
סינגפור (24 שעות) – מכונה "יום רגיעה", יושם לראשונה בשנת 2011
סרביה (החל מהשעה 00:00 יומיים לפני יום הבחירות)
סלובקיה (24 שעות, סקרי בחירות – 14 יום לפני הבחירות)
סלובניה (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם לבחירות, וביום הבחירות עד סגירת הקלפיות)
דרום קוריאה (ביום הבחירות; הפצת משאלי דעת קהל נאסרת בששת הימים שלפני הבחירות)
ספרד (24 שעות לפני יום הבחירות) – מכונה "יום הרהור". סקרי בחירות אסורים חמישה ימים לפני יום הבחירות, אם כי ישנם כמה טריקים משפטיים, כמו פרסום בחו"ל)
סרי לנקה (48 שעות לפני יום הבחירות)
טאיוואן (ביום הבחירות; הפצת משאלי דעת קהל נאסרת בעשרת הימים שלפני הבחירות)
תאילנד (החל מהשעה 18:00 ביום הקודם לבחירות ועד סגירת הקלפיות)
תוניסיה (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם לבחירות, וביום הבחירות עד סגירת הקלפיות)
אוקראינה (החל מהשעה 00:00 ביום הקודם לבחירות, האיסור על תעמולה בעמדות ההצבעה, פרסומות חיצוניות וכרזות מוסר)
אורוגוואי (החל מהשעה 00:00 יומיים לפני הבחירות)
בריטניה (כאשר הקלפיות פתוחות)
הערות שוליים

↑  "Campaign silence —".
↑  Burson v. Freeman, 504 U.S. 191 (1992)
↑  Decision 6/2007 (II. 27.) AB on 26. February 2007
↑  Decision U-I-67/09 on 24 March 2011
↑  
"Supreme Court upholds blackout on early election night results". CBC News. 2014-11-04. נבדק ב-2007-06-26.
↑  French Candidate Emmanuel Macron Says Campaign Has Been Hacked, Just Before Election
↑  Fiji election: Blackout to end after extension
↑  NEWSLiberal Democrats senator calls for abolition of election advertising black out
↑  Socialistični volilni molk ("In Slovenian")
↑  Supreme Court on election blackouts: Every comment is not propaganda, RTVSLO.si (בסלובנית)
↑  Vrhovno sodišče o volilnem molku: Vsaka izjava še ni propaganda, RTVSLO.si (בסלובנית)
↑  Pravnik: Volilnega molka v Sloveniji ni več #IzArhiva, siol.net (בסלובנית)
↑
↑  Electoral Code of the Republic of Armenia
↑  Regulation of Political Advertising in Australia
↑  Barbados Law on Election Broadcasting
↑  Bulgaria Election Code
↑  "Election night results blackout a thing of the past". CBC News. נבדק ב-17 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Hrvatski sabor". אורכב מ-המקור ב-2017-09-30. נבדק ב-2010-06-09.
↑  "Election Commission of Fiji".
↑  "Alkotmánybíróság - Kezdőlap" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-06-20. נבדק ב-2008-11-05.
↑
↑  http://www.bai.ie/en/broadcasting-authority-of-ireland-bai-moratorium-on-general-election-coverage/
↑  "חוק הבחירות לכנסת".
↑  "B92 - Election silence begins in Montenegro". אורכב מ-המקור ב-2010-05-23. נבדק ב-2010-06-09.
↑  Mozambique Electoral Law: Electoral Law 7/2007, articles 18, 24, 34
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-10-23. נבדק ב-2012-11-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Election Commission of Pakistan".
↑  "Desde medianoche rige la veda electoral - Paraguay.com".
↑  "Codigo Electoral del Peru" (PDF).
↑  Kodeks Wyborczy (internetowy system aktów prawnych)
↑  "Russia Today". אורכב מ-המקור ב-2012-09-10.
↑  http://www.straitstimes.com/GeneralElection/News/Story/STIStory_664764.html
↑  "Izborna tišina počinje od četvrtka u ponoć" [Election Silence Starts Thursday at Midnight] (בסרבית). Telegraf. 1 במאי 2012. נבדק ב-14 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Domov". Domov.
↑  "LEY ORGÁNICA 5/1985, DE 19 DE JUNIO, DEL RÉGIMEN ELECTORAL GENERAL" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-11-02. נבדק ב-2011-05-21.
↑  "เลือกตั้ง 2562 ข้อห้าม ในช่วงก่อนเลือกตั้งและวันเลือกตั้ง" (בתאית).
↑  "Electoral silence in Ukraine on Saturday before parliamentary election on Sunday".
↑  "What is Ofcom's role during a general election?". Ofcom (באנגלית). 20 בנובמבר 2019. נבדק ב-11 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
הבחירות האזוריות ברוסיה

הבחירות האזוריות ברוסיה (באופן רשמי — "הבחירות לתפקידים הבכירים בסובייקטים של הפדרציה הרוסית", באופן לא רשמי נקרא גם "הבחירות לראשי השלטון המקומי", "הבחירות למושלות") והוא הליך ישיר שבו בוחרים תושבי הערים והיישובים ברוסיה את ראש היישוב (ראש העירייה או ראש המחוז) ואת מועצת העירייה או הפרלמנט. הבחירות נערכות לפי חוק הבחירות ובמסגרתן התושבים בוחרים את ראשי הרפובליקות, המחוזות, ראשי הערים הפדרליות וראשי המחוזות האוטונומיים, המרכיבים את הפדרציה הרוסית. הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה נערכים מאז 1991, עם הפסקה קצרה בשנים 2005—2011.
תפקיד ראש המחוז באזורים שונים ובתקופות שונות נקרא תחת שמות שונים, כמו נשיא, ראש רפובליקה, ראש הממשלה, מושל, ראש אדמיניסטרציה, או ראש עיר, תלוי באופי הרשות המקומית.
הבחירות

הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1991)
הבחירות לראשות עיריית מוסקבה (1991)
הבחירות לראשות עיריית לנינגרד (1991)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1992)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1993)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1994)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1995)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1996)
הבחירות לראשות עיריית מוסקבה (1996)
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (1996)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1997)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1998)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (1999)
הבחירות לראשות עיריית מוסקבה (1999)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2000)
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (2000)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2001)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2002)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2003)
הבחירות לראשות עיריית מוסקבה (2003)
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (2003)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2004)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2005)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2006)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2007)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2008)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2009)
הבחירות לדומה העירונית של מוסקבה (2009)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2010)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2011)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2012)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2013)
הבחירות לראשות עיריית מוסקבה (2013)
הבחירות למושל מחוז מוסקבה (2013)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2014)
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (2014)
הבחירות לדומה העירונית של מוסקבה (2014)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2015)
הבחירות למושל מחוז לנינגרד (2015)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2016)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2017)
הבחירות למושל סבסטופול (2017)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2018)
הבחירות לראשות עיריית מוסקבה (2018)
הבחירות למושל מחוז מוסקבה (2018)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2019)
הבחירות לדומה העירונית של מוסקבה (2019)
הבחירות לאספה המחוקקת של סבסטופול (2019)
הבחירות למועצת המדינה של קרים (2019)
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (2019)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2020)
הבחירות למושל סבסטופול (2020)
הבחירות למושל מחוז לנינגרד (2020)
הבחירות לנשיאות טטרסטן (2020)
הבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה (2021)
הבחירות לאספה המחוקקת של סנקט פטרבורג (2021)
ראו גם

הבחירות במוסקבה
הבחירות בסנקט פטרבורג
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל
בחירות בארצות הברית
שיטת בחירות
מערך עיבוד פתקי הצבעה
הערות שוליים

↑  נתוני תוצאות הבחירות בשנים 2000–2004 באתר האינטרנט של המכון העצמאי לבחירות (2000, 2001, 2002, 2003, 2004)
↑  הבחירות למושלות באתר האינטרנט של "מדיניות" 1991
↑  דפי המושלים
↑  חומרי עיתון "הבוקר", 8.12.2003.
↑  Постановление Конституционного Суда РФ от 18 января 1996 г. № 2-П
↑  Указ Президента Российской Федерации от 27 декабря 2004 г. N 1603 О порядке рассмотрения кандидатур на должность высшего должностного лица
↑  החוק הפדרלי מה-2 במאי 2012 "אודות תיקונים לחוק הפדרלי 'אודות עקרונות ארגון בתי המחוקקים והשלטון המקומי'" והחוק "אודות הבטחת זכויות הבחירות וזכות ההשתתפות במשאלי עם של אזרחי הפדרציה הרוסית. התיקונים אומצו על ידי הדומה הממלכתית ב-25 באפריל 2012, אושרו על ידי מועצת הפדרציה ב-27 באפריל ופורסמו ברשומות ב-4 במאי 2012. התיקונים נכנסו לתוקף ב-1 ביולי. מקור: http://www.rg.ru/2012/05/04/gubernatori-dok.html.
↑  Федеральный закон Российской Федерации от 2 мая 2012 г. N 40-ФЗ "О внесении изменений в Федеральный закон "Об общих принципах организации законодательных (представит …
↑  Отменять губернаторские выборы поручено региональным единороссам. 11.03.2013
↑  Александр Хлопонин за отмену прямых выборов во всех республиках СКФО. 9.12.2013
↑  292-ЗС от 29.11.2016 "О внесении изменений в Устав города Севастополя"
↑  ЦИК объявил о трехдневном голосовании на выборах в сентябре‏, ntv.ru
הבחירות הכלליות בניגריה 2015

הבחירות הכלליות בניגריה 2015 התקיימו ב-28 במרץ 2015 ובמהלכן נבחר הנשיא ונציגי בית הנבחרים והסנאט. הנשיא המכהן גודלאק ג'ונתן התמודד על כהונה נוספת של ארבע שנים, אולם הפסיד למועמד האופוזיציה מוחמדו בוהארי, שעלה לשלטון בשנות ה-80 בהפיכה צבאית. זאת הייתה הפעם הראשונה בתולדות ניגריה שבה נשיא מכהן מפסיד בבחירות חוזרות והפעם הראשונה שבה מתחלף השלטון במדינה באופן דמוקרטי. הבחירות, שהיו אמורות להתקיים ב-14 בפברואר 2015, נדחו בשישה שבועות בשל הלחימה עם ארגון בוקו חראם בצפון-מזרח המדינה. ההצבעה בבחירות התארכה ביום אחד והסתיימה ב-29 במרץ, בשל בעיות טכניות עם הכרטיסים הביומטריים של המצביעים, שבהם נעשו שימוש לראשונה. ג'ונתן הודה בהפסדו ב-31 במרץ, עם ספירת הקולות, שמהן עלה כי הוא קיבל כ-2.5 מיליון קולות פחות מבוהארי. בבחירות התמודדו 12 מועמדים נוספים, אולם הם זכו באחוזי תמיכה שוליים.
רקע

קמפיין הבחירות של שני המועמדים עסק בעיקר במלחמה בטרור. במהלך כהונתו של גודלאק ג'ונתן התגברה פעילותו של ארגון הטרור בוקו חראם בצפון-מזרח המדינה ושנת 2014 הייתה הקטלנית ביותר מאז החלה ההתקוממות ב-2009. במהלך 2014 נהרגו כ-10,000 בני אדם, בהם יותר מ-6,000 אזרחים. הארגון כבש שטחים נרחבים בצפון-מזרח המדינה והיה אחראי למעשי רצח, ביזה וחטיפת נשים ונערים המוניים, שהבולט ביותר בהם היה חטיפת הנערות בצ'יבוק בחודש אפריל. הנשיא ג'ונתן זכה לביקורת נוקבת על כך שהארגון נוחל הצלחות מול הצבא המתקדם ביותר במערב אפריקה והפופולריות שלו בקרב הציבור ירדה בעקביות, במיוחד בצפון המוסלמי. בתחילת 2015 הצטרפו למלחמה בבוקו חראם צ'אד, קמרון וניז'ר, שחששו מהתפשטות הארגון אל גבולותיהן. המבצע הצבאי המשותף הצליח להדוף את לוחמי הארגון ממעוזיהם ונשיא ניגריה ניסה לזקוף את ההצלחות בשטח לזכותו כדי לשפר את מעמדו.
מוחמדו בוהארי, שבעבר קרא להחלת חוקי השריעה בצפון המדינה, הבטיח במהלך הקמפיין למגר את הארגון תוך זמן קצר. הוא טען כי הארגון מעוות את האסלאם והבטיח כי לא ינהל עמו שיחות שלום. כמו כן, הוא התנגד לעובדה שצ'אד מובילה את הלחימה בבוקו חראם והצהיר כי תחת שלטונו המשימה תוטל על צבא ניגריה.
ב-8 בפברואר 2015, שישה ימים לפני מועד הבחירות המקורי, הודיעה ועדת הבחירות הלאומית של ניגריה כי היא דוחה בשישה שבועות את הבחירות במדינה. הוועדה נימקה זאת בשל הצורך לאפשר לכוח האזורי להיערך ולתגבר את האבטחה באזורים בצפון המדינה שתחת שליטת בוקו חראם.
ב-26 במרץ, יומיים לפני פתיחת הקלפיות, דחה בית המשפט דיון בעתירה נגד בוהארי, שנועדה למנוע ממנו להתמודד בבחירות, עד ה-22 באפריל. תומכיו של הנשיא ג'ונתן ניסו לפסול את יריבו העיקרי על בסיס הטענה שבוהארי זייף את תעודת התיכון שלו.
מהלך הבחירות

הבחירות החלו ב-28 במרץ בשעה 7:00 בבוקר ו-120,000 תחנות הצבעה נפרסו ברחבי המדינה. עם זאת, ההצבעה התארכה ביום נוסף באזורים שבהם היו בעיות טכניות עם קוראי הכרטיסים הביומטריים. כמו כן, ביום הראשון של ההצבעה רצח ארגון בוקו חראם 14 בני אדם בצפון-מזרח המדינה - שלושה מהם במדינת יובה ובמדינת גומבה השכנה נרצחו 11 בני אדם נוספים, בהם מועמד לקונגרס של ניגריה מטעם האופוזיציה. בנוסף לכך, נפרץ האתר הרשמי של ועדת הבחירות הלאומית בידי קבוצה שמכנה את עצמה "צבא הסייבר של ניגריה". על פי נתוני ועדת הבחירות של ניגריה, בשני ימי ההצבעה ניצלו 29,432,083 אזרחים את זכותם הדמוקרטים והלכו לקלפי, אך אחוז ההצבעה היה נמוך ועמד על 42.76% מכלל בעלי זכות הבחירה.
תוצאות הבחירות

| מועמד | מועמד | מפלגה | מצביעים | % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מוחמדו בוהארי | מפלגת הקונגרס הפרוגרסיבית | 15,424,921 | 53.96 |
|  | גודלאק ג'ונתן | מפלגת העם הדמוקרטית | 12,853,162 | 44.96 |
|  | אדביי אייני | ברית אנשי אפריקה | 53,537 | 0.19 |
|  | גניו גלדימה | מפלגת בעלי הברית של ניגריה | 40,311 | 0.14 |
|  | סאם אקה | מפלגת האזרחים העממית | 36,300 | 0.13 |
|  | רופוס סלאו | ברית למען הדמוקרטיה | 30,673 | 0.11 |
|  | מאני אחמד | הקונגרס הדמוקרטי האפריקני | 29,666 | 0.10 |
|  | אלאגואה צ'ינדו | מפלגת העם של ניגריה | 24,475 | 0.09 |
|  | מרטין אונובו | מפלגת הפיוס הלאומי | 24,455 | 0.09 |
|  | טונדה אניפווסה-קלני | ברית ההסכמה | 22,125 | 0.08 |
|  | צ'קאווס אוקורי | המפלגה הפרוגרסיבית המאוחדת | 18,220 | 0.06 |
|  | קומפורט סונאייה | מפלגת KOWA | 13,076 | 0.05 |
|  | גודסון אוקוייה | המפלגה הדמוקרטית המאוחדת | 9,208 | 0.03 |
|  | אמברוסה אלברט אוורו | מפלגת התקווה | 7,435 | 0.03 |
| קולות פסולים | קולות פסולים | קולות פסולים | 844,519 | – |
| בסך הכל | בסך הכל | בסך הכל | 29,432,083 | 100 |
| בעלי זכות הצבעה/אחוז הצבעה | בעלי זכות הצבעה/אחוז הצבעה | בעלי זכות הצבעה/אחוז הצבעה | 68,833,476 | 42.76 |
מקור: INEC
הערות שוליים

↑  Muhammadu Buhari: 'Boko Haram are not interested in peace', ‏26 בפברואר 2015
↑  Nigerian court leaves challenger Buhari free to run in presidential race, ‏26 במרץ 2015
אילון קולברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1945 (בן 79)
 ענף מדעי:  תורת המשחקים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1973) 
 מנחה לדוקטורט:  ישראל אומן 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 תלמידי דוקטורט:  קורט אלפרד מונאש 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה האקונומטרית (1991) 
 
אילון קולברג (באנגלית: Elon Kohlberg, נולד ב-28 באוגוסט 1945) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. מומחה לתורת המשחקים.