stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלי פארקה טורה
ביוגרפיה

עלי איברהים (פרקה) טורה נולד ב-1939 על גדות נהר הניז'ר בצפון מזרח מאלי. ברוב האזור של מאלי, הדת הדומיננטית היא האסלאם, ועלי פארקה היה מוסלמי אדוק. על פי המסורת האפריקאית ניתן כינוי לילד, אם ילדים אחרים מתו במשפחה. כל תשעת ילדיה הקודמים של אמו מתו בילדותם מלבד עלי, ולכן הוענק לו הכינוי "פארקה" שמשמעותו חמור, בעל חיים שנערץ בגלל כוחו ועקשנותו. עוד בינקותו, נפטר אביו בזמן ששירת בצבא צרפת.
כבר בגיל שתים עשרה בנה את הכלי הראשון שלו, דג'רקל (djerkel). בשנת 1956 צפה בהופעה של הבלט הלאומי של גינאה (אנ') שהציגה את הגיטריסט קייטה פודבה (אנ'), ומאז החל לנגן בגיטרות בסגנון המערבי (עם שישה מיתרים) ומצא שקל לנגן בהן את הטכניקות המנוגנות בגיטרה המסורתית שלו. כמו כן, הוא הוסיף במקביל לנגן בכלי הקשה, תופים ואקורדיון.
קריירה

עם קבלת העצמאות של מאלי מהצרפתים בשנת 1960, הממשלה החדשה תחת הנשיא מודיבו קייטה יזמה מדיניות לקידום אמנות תרבותית של להקות שנוצרו על מנת לייצג את אזורים של מאלי. משנת 1962 עבד עלי עם להקת המחוז ניאהפונקה. הוא הלחין, שר, ניגן בגיטרה ואימן זמרים ורקדנים בלהקה המונה מאה ושבע-עשרה איש. הוא היה גאה מאוד בלהקה שהצליחה בתחרויות הדו-שנתיות שהתקיימו לאורך שנות השישים, ואף זכה בפרסים רבים.
בשנת 1968 עלי היה לראשונה מחוץ לאפריקה, כאשר נבחר יחד עם המוזיקאים קליטיגי דיאבאטה (אנ') וג'לימאדי טונקארה (אנ') לייצג את מאלי בפסטיבל הבינלאומי של האמנויות בסופיה שבבולגריה. הם הופיעו בסופיה ב-21 באפריל בשנת 1968 עם ביצועים של מוזיקה מסורתית עם עלי על כלי הנגינה: גיטרה, חליל, דג'רקל ונג'רקה (אנ') .
בשנת 1970 החל עלי פארקה לעבוד בבמקו עבור הרדיו הלאומי של מאלי (National Radio Mali) כמהנדס סאונד, עבודה אותה ביצע במשך כעשור. הוא גם ניגן במסגרת תזמורת הרדיו של מאלי עד פרישתה של התזמורת ב-1973. במהלך שנות השבעים הוא הביא את סגנון הגיטרה הייחודי שלו לתשומת הלב התקשורתית באמצעות שידורי הרדיו, ושלח מספר הקלטות של השידורים האלה לחברת התקליטים של סון אפריק (Son Afrique) בפריז. בתוך חודשים ספורים יצא לראשונה האלבום "עלי פארקה טורה", הכולל את נגינותיו של עלי על גיטרה ושירתו, ואת ניגוניו של נסורו סארה (Nassourou Sarré) על כלי הנגינה נגוני. עלי המשיך להקליט בבמקו ולשלוח את ההקלטות לפריז.
בשנת 2003 השתתף בסרט תיעודי "מרגיש כמו בדרכי הביתה", אותו ביים מרטין סקורסזה, העוקב אחר ההיסטוריה של הבלוז מאזור הגדה של נהר הניז'ר עד גם הדלתא של נהר מיסיסיפי.
בשנת 2005 החל עלי עם הקונצרט הגדול הראשון שלו באירופה, במשך חמש שנים, עם המופע שלו בבוזאר (BOZAR) בבריסל, ובו התארח בהופעה של הנגן טומאני דיאבאטה (אנ'). באותה שנה גם הוקלטו אלבומים של עלי בבמקו במלון מאנדה (Hotel Mandé), בהם שוחרר "בלב הירח" (‘In the Heart of the Moon’), אשר זכה בפרס גראמי.
עקב מחלת סרטן העצמות ממנה סבל במשך שנתיים, מת עלי בבמקו ב-7 במרץ 2006 ונקבר בניאפונקה (אנ'). הוענק לו התואר הגבוה ביותר של המסדר הלאומי של מאלי (צר'), והתקיימה הלוויה ממלכתית בהשתתפות פוליטיקאים בכירים במדינה, כוכבי מוזיקה מרכזיים וכן אלפי אנשים.
בתוכנית של גלי צה"ל, חיים של אחרים, לרגל 11 שנים למותו של עלי פארקה טורה, אמר עליו ערן סבאג: "אולי זה המוזיקאי שמשקף בתורת הניגון שלו, בטקסטים, באופן השירה ובנגינת הגיטרה, את היותו כמו איזה מין דרך נוודים עתיקה שמובילה ומזינה את העולם, ממערב אפריקה מהסאהל, מהסהרה, אל המיסיסיפי... כאשר העבדות גזרה גזרת גורל על ציידים, על לקטים, על מוזיקאים, להיכנס לתוך ספינות העבדים, ולהגיע למחוזות הנוראיים של חברות העבדות, הם הביאו איתם לא רק את כושר העבודה שלהם, הם הביאו גם את הזיכרון ההיסטורי, הם הביאו את המקצבים, הם הביאו את מה שהפך לבלוז".
דיסקוגרפיה

1976 - Ali Touré Farka
1976 - Spécial
1978 - Biennale
1979 - Ali Touré Farka
1980 - Ali Touré dit Farka
1984 - (Ali Farka Touré (Red
1988 - (Ali Farka Touré (Green
1989 - Ali Farka Touré
1990 - African Blues
1990 - The River
1993 - The Source
1994 - Talking Timbuktu
1996 - Radio Mali
1999 - Niafunké
2002 - Mississippi to Mali
2004 - Red&Green
2005 - In the Heart of the Moon
2006 - Savane
לקריאה נוספת

Kavoori, Anandam: World Music, authenticity and Africa. Reading Cesaria Evora and Ali Farka Toure. In: Global Media Journal – African Edition 3(1). 2009. 80-96
(Duran, L (2004). Ali Farka Toure (World Circuit Biography
סידרומלן

מפגש של לבה עם מים
סידרומלן (מיוונית: Σιδηρώ, סידֶרוֹ – ברזלי, μέλας, מֶלָס – שחור) הוא סלע געשי – סוג של זכוכית געשית הנוצר מהתקררות מהירה מאוד של לבה בזלתית, הנגרמת במגעה עם מים. הסלע נוצר בהתפרצויות פריאטו-מגמטיות – בעיקר תת-ימיות ותת-קרחוניות, או בגופי מים מעל פני השטח.
היווצרות

סידרומלן נוצר מלבה בטמפרטורה גבוהה מאוד. מיקום הסידרומלן באתרים רבים קרוב להר הגעש מצביע על טמפרטורת לבה גבוהה והתגבשות קרוב ללוע בגלל התקררות מהירה מאוד בסביבה רטובה.
ברסיסים פירוקלסטיים של סידרומלן חלה דיאגנזה והוא הופך קשה יותר. התקשות זו מתרחשת בעקבות פלגוניזציה – הפיכה של הסידרומלן לפלגוניט.
מאפיינים

סידרומלן הוא סלע אמורפי, מאחר שהתקררותה המהירה של הלבה אינה מאפשרת צמיחה של גבישים.
הסלע מייצג סדרה של בזלות אלקליות, בהן בסניט (Basanite), הוואיט (Hawaiite), מוגריט (Mugearite), טפריט (Tephrite) ונפליניט (Nephelinite)‏. סידרומלן דומה בהרכבו הכימי לטקיליט, אך חסר את תחמוצות הברזל הקיימות בטקיליט. מסיבה זו הוא שקוף, אם כי קיימים בו גוונים צהובים וחומים.
גילוי

לגילוי הסידרומלן ולהענקת שמו אחראי הגאולוג הגרמני וולפגנג סרטוריוס פון ואלטרסהאוזן (Wolfgang Sartorius von Waltershausen‏, 1809-1876). ואלטרסהאוזן היה הראשון לדון בקיומם ובתפוצתם של יסודות קורט בסלעים געשיים – מהם מנה 23, כמו גם בהימצאות תחמוצות באותם סלעים. ממחקריו על סלעים פירוקלסטיים עלה כי היווצרותם נובעת מהשפעת מים על המאגמה.
במסעות שערך בסיציליה בשנת 1835 זיהה ואלטרסהאוזן לראשונה סוג של טוף חום, לו קרא "פלגוניט" על שם העיירה הסמוכה, פלגוניה (Palagonia). מבדיקה כימית שערך בסלע עלה כי הוא עשיר באופן לא רגיל במים (12-23%) ובברזל. במסע שערך בשנת 1845 לאיסלנד עם רוברט בונזן, הוא הבחין כי בסמיכות לפלגוניט נמצא חומר זכוכיתי נטול מים הדומה לאובסידיאן, לו קרא "סידרומלן". ואלטרסהאוזן הוכיח כי פלגוניט הוא בעצם סידרומלן שספג מים, וממיקומו הגאולוגי הסיק כי הוא תוצר של התפרצות תת-קרחונית.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
התפרצות געשית
היאלוקלאסטיט
לקריאה נוספת

Encyclopedia of Volcanoes, ‏ ISBN 0-12-643140-X, Academic Press
Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3
הערות שוליים

↑  A field trip to the maar volcanoes of the Fort Rock
↑  דיאגנזה – מגוון תהליכים המלכדים גרגרים לסלע
↑  The structural characteristics of Palagonite from DSDP site 335
↑  Geochemistry of Sideromelane and felesic glss shards
↑  לבה ומים
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
וולפגנג סרטוריוס פון ואלטרסהאוזן
סת' שוסטק

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1943 (בן 81) מחוז ארלינגטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום מגורים:  מאונטיין ויו 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אוניברסיטת פרינסטון  תיכון וייקפילד 
 מוסדות:  מצפה הלאומי לרדיו אסטרונומיה (1972–1974)  דיגימה (1983–1988)  המכון האסטרונומי  קפטיין (1975–1983)  Penn Central Transportation Company (1974–1975)  מכון SETI (1991) 
 פרסים והוקרה:  פרס קלפמקה-רוברטס (2004)  פרס קרל סייגן להנגשת המדע לציבור (2015)  עמית הוועדה למחקר סקפטי 
 
סת' שוסטק (באנגלית: Seth Shostak; נולד ב-20 ביולי 1943) הוא אסטרונום וסופר אמריקאי. משמש כאסטרונום הבכיר של מכון SETI (אנ').
ביוגרפיה

נולד למשפחה יהודית במחוז ארלינגטון שבווירג'יניה, ארצות הברית. בנם של ארתור וברטה (לבית גורטנבורג) שוסטק. אביו היה מהנדס חשמל.
שוסטק סיים תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת פרינסטון ודוקטורט באסטרופיזיקה ממכון הטכנולוגי של קליפורניה. בתחילת דרכו המקצועית עסק בחקר תנועת הגלקסיות באמצעות טלסקופי רדיו בארצות הברית ובהולנד, במטרה להבין את גורל היקום. ב-1999 יצר סדרה בת 12 הרצאות וידאו בנושא "החיפוש אחר חיים אינטליגנטיים בחלל", עבור "The Teaching Company" (אנ').
מאז 2001 מכהן שוסטק כאסטרונום הבכיר במכון SETI, ארגון ללא כוונת רווח שמטרתו לחקור, להבין ולהסביר את מקורם, טבעם ושכיחותם של חיים ביקום.
שוסטק פעיל מאוד בהסברה הציבורית ובקירוב המדע אל הקהל הרחב. מאז 2002 הוא מנחה את התוכנית השבועית ברדיו של מכון SETI, בשם "Big Picture Science" (אנ'), שבה הוא מראיין אורחים על מחקרים מדעיים עדכניים בתחומים שונים. כמו כן הוא מופיע לעיתים קרובות בסדרות טלוויזיה דוקומנטריות העוסקות באסטרונומיה, חיים מחוץ לכדור הארץ, ונושאים קשורים.
שוסטק פרסם 4 ספרים וכמעט 300 מאמרים פופולריים על אסטרונומיה, טכנולוגיה, קולנוע וטלוויזיה. ב-2004 זכה בפרס קלומפקה-רוברטס (אנ') של האגודה האסטרונומית של האוקיינוס השקט (אנ') על תרומתו המשמעותית להבנה וההערכה הציבורית של האסטרונומיה.
שוסטק השתתף כיועץ בסרט המדע הבדיוני "כשהעולם עמד מלכת" מ-2008. כמו כן שיחק תפקידים שונים בסרטים וסדרות טלוויזיה הקשורים לחיים מחוץ לכדור הארץ ולחיפוש אינטליגנציה חוצנית.
עונת 2004/2005 בגביע יול"ב

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  9 בנובמבר 2004
 תאריך סיום:  19 באפריל 2005
 מספר משתתפות:  42
 ערים מארחות:  משחק הגמר: ספירודום, שרלרואה
 זוכה:  ליטא ריטאס וילנה
 מספר משחקים:  239
 השחקן המצטיין:  סדרת הגמר: רוברטס יאבטוקס ליטא ריטאס וילנה
 מלך הסלים:  טודור סטויקוב בולגריה, לוקאויל אקדמיק  23.9 למשחק
 מלך הריבאונדים:  כריס אנסמינגר הולנד, ברוזה במברג  10.7 למשחק
 מלך האסיסטים:  דמיר מולאומרוביץ' בוסניה והרצגובינה, פאוק סלוניקי  4.8 למשחק
 → 2003/20042005/2006 ←
 
עונת 2004/2005 בגביע יול"ב הייתה העונה השלישית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי יורוליג בסקטבול.
המשחק הראשון התקיים ב-9 בנובמבר 2004 ומשחקי הגמר הסתיימו ב-19 באפריל 2005. בתחרות השתתפו 42 קבוצות.
בסדרת הגמר של התחרות ניצחה ריטאס וילנה וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בעקבות כך היא קיבלה את הזכות להשתתף בעונת 2005/2006 ביורוליג.
מתכונת התחרות

בתחילת התחרות התקיימו משחקים ב-7 בתים בשיטת מפגש כפול בין קבוצות הבית. 16 קבוצות (4 מכל בית) העפילו לפלייאוף שהתקיים בשיטת משחק בית/משחק. משחק הגמר התקיים במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
לתחרות הוזמנו קבוצות ממדינות הבאות:
4 קבוצות - צרפת, גרמניה, סרביה ומונטנגרו, יוון
3 קבוצות - בלגיה, פורטוגל, איטליה, ספרד
2 קבוצות - טורקיה, הולנד
קבוצה בודדת - אוסטריה, בולגריה, ישראל, לטביה, ליטא, פולין, רוסיה, קרואטיה, הונגריה, סלובניה
שלב הבתים > בית א'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יוון פאוק סלוניקי | 10 | 8 | 2 | 866 | 778 | 88 |
| 2. | בלגיה ספירו שרלרואה | 10 | 7 | 3 | 790 | 734 | 56 |
| 3. | צרפת גראבלין דנקירק | 10 | 5 | 5 | 846 | 846 | 0 |
| 4. | גרמניה אלבה ברלין | 10 | 4 | 6 | 839 | 851 | 12- |
| 5. | סרביה ומונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה | 10 | 4 | 6 | 801 | 860 | 59- |
| 6. | הונגריה דרבצן ואדקקסוק | 10 | 2 | 8 | 778 | 851 | 73- |
שלב הבתים > בית ב'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לטביה ונטספילס | 10 | 9 | 1 | 929 | 750 | 179 |
| 2. | סרביה ומונטנגרו המופארם | 10 | 6 | 4 | 895 | 806 | 89 |
| 3. | גרמניה ריינאנרג'י קלן | 10 | 6 | 4 | 834 | 792 | 42 |
| 4. | צרפת לה-מאן סארת | 10 | 6 | 4 | 775 | 745 | 30 |
| 5. | בלגיה לייז' באסקט | 10 | 2 | 8 | 776 | 877 | 101- |
| 6. | הולנד אייפלטאוורס ניימכן | 10 | 1 | 9 | 662 | 901 | 239- |
שלב הבתים > בית ג'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יוון מארוסי הונדה | 10 | 7 | 3 | 792 | 738 | 54 |
| 2. | צרפת שולה באסקט | 10 | 6 | 4 | 740 | 724 | 16 |
| 3. | ספרד גראן קנריה | 10 | 6 | 4 | 762 | 724 | 38 |
| 4. | קרואטיה זאדאר | 10 | 5 | 5 | 783 | 730 | 53 |
| 5. | הולנד קפיטלס חרונינגן | 10 | 3 | 7 | 714 | 793 | 79- |
| 6. | בלגיה אוסטנדה | 10 | 3 | 7 | 768 | 850 | 82- |
שלב הבתים > בית ד'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רוסיה דינמו מוסקבה | 10 | 7 | 3 | 852 | 773 | 79 |
| 2. | בולגריה לוקאויל אקדמיק | 10 | 7 | 3 | 853 | 837 | 16 |
| 3. | יוון אריס סלוניקי | 10 | 6 | 4 | 848 | 789 | 59 |
| 4. | סרביה ומונטנגרו רפלקס | 10 | 5 | 5 | 789 | 776 | 13 |
| 5. | איטליה פלקנסטרו קאנטו | 10 | 5 | 5 | 816 | 820 | 4- |
| 6. | טורקיה טורק טלקום | 10 | 0 | 10 | 754 | 917 | 163- |
שלב הבתים > בית ה'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד פמסה ולנסיה | 10 | 8 | 2 | 780 | 676 | 104 |
| 2. | איטליה קורימק וארזה | 10 | 7 | 3 | 764 | 758 | 6 |
| 3. | ישראל הפועל ירושלים | 10 | 6 | 4 | 786 | 745 | 41 |
| 4. | צרפת אלאן שאלון | 10 | 5 | 5 | 717 | 715 | 2 |
| 5. | פורטוגל קואלוז סינטרה | 10 | 4 | 6 | 762 | 819 | 57- |
| 6. | פורטוגל אובארנסה | 10 | 0 | 10 | 657 | 753 | 96- |
שלב הבתים > בית ו'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יוון מקדוניקוס | 10 | 7 | 3 | 790 | 716 | 74 |
| 2. | ספרד חובנטוד בדאלונה | 10 | 6 | 4 | 812 | 741 | 71 |
| 3. | טורקיה דרושפאקה | 10 | 6 | 4 | 748 | 772 | 24- |
| 4. | סלובניה זלטורוג לאשקו | 10 | 6 | 4 | 793 | 722 | 71 |
| 5. | גרמניה ברוזה במברג | 10 | 5 | 5 | 763 | 705 | 58 |
| 6. | אוסטריה קפפנברג בולס | 10 | 0 | 10 | 561 | 811 | 250- |
שלב הבתים > בית ז'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ליטא ריטאס וילנה | 10 | 9 | 1 | 828 | 667 | 161 |
| 2. | פולין שלונסק ורוצלב | 10 | 6 | 4 | 744 | 797 | 53- |
| 3. | סרביה ומונטנגרו הכוכב האדום בלגרד | 10 | 5 | 5 | 821 | 770 | 51 |
| 4. | איטליה נאפולי | 10 | 5 | 5 | 843 | 828 | 15 |
| 5. | גרמניה טלקום בון | 10 | 5 | 5 | 749 | 773 | 24- |
| 6. | פורטוגל בנפיקה ליסבון | 10 | 0 | 10 | 672 | 822 | 150- |
מהלך התחרות - השלבים המתקדמים > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 באפריל 2005 | ליטא ריטאס וילנה | 74:78 | יוון מקדוניקוס | ספירודום, שרלרואה צופים: 6,500 שיפוט: ארמנד דה קייזר (בלגיה),  סטפנו קצארו (איטליה)  חוזה אנטוניו מרטין ברטרן (ספרד) |
| 19 באפריל 2005 | סימאס יאסייטיס, טירון נסבי (16) |  | פיט מיכל (24) | ספירודום, שרלרואה צופים: 6,500 שיפוט: ארמנד דה קייזר (בלגיה),  סטפנו קצארו (איטליה)  חוזה אנטוניו מרטין ברטרן (ספרד) |
ישראל בתחרות

הפועל ירושלים החלה את התחרות בבית ה', סיימה אותו במקום השלישי ולא העפילה להמשך התחרות.
סימונס דאוקנטס

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1793 קלביאיי, ליטא 
 פטירה:  24 בנובמבר 1864 (יוליאני) (בגיל 71) Papilė, ליטא 
 מדינה:  ליטא 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וילנה 
 שפות היצירה:  ליטאית 
 
סימונס דאוקנטס (ליטאית: Simonas Daukantas;‏ 28 באוקטובר 1793 – 6 בדצמבר 1864) היה סופר, היסטוריון ואתנוגרף סאמוגיטי-ליטאי, ממניחי היסודות ללאומיות הליטאית המודרנית.
לקריאה נוספת

Virgil Krapauskas, Nationalism and Historiography: The Case of Nineteenth-Century Lithuanian Historicism, East European Monographs, 2000.
הערות שוליים

↑  Steven Seegel, Mapping Europe's Borderlands: Russian Cartography in the Age of Empire, University of Chicago Press, 2012. עמ' 61-63.
↑  Linas Eriksonas, National Heroes and National Identities: Scotland, Norway, and Lithuania, Peter Lang, 2004. עמ' 271-273.
1 2  Marcel Cornis-Pope, John Neubauer, History of the Literary Cultures of East-Central Europe: Junctures and Disjunctures in the 19th and 20th Centuries, Volume 2, John Benjamins Publishing, 2004. עמ' 20-21.
↑  Gábor Klaniczay, Multiple Antiquities - Multiple Modernities: Ancient Histories in Nineteenth Century European Cultures, Campus Verlag, 2011. עמ' 176-180.
↑  Tomas Balkelis, The Making of Modern Lithuania, Routledge, 2009. עמ' 9-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810582799205606  BnF: cb11141775c (data)  GND: 120401908  ICCU: UFIV029204  ISNI: 0000 0001 0909 868X  LCCN: n84113501  LNB: 000015909  NKC: jx20050607001  NTA: 070425132  SUDOC: 12923107X  VcBA: 495/116742  VIAF: 64837218   WorldCat (עם VIAF): 64837218
עבד א-רחמן עארף

עבד א-רחמן מוחמד עארף אל-ג'מילי (בערבית - عبد الرحمن محمد عارف الجميلي, בתעתיק עברי מדויק: עבד אלרחמן מחמד עארף אלג'מילי; 1916 - 24 באוגוסט 2007) היה נשיא עיראק וראש ממשלתה.
ביוגרפיה

עארף, יליד בגדאד, היה קצין בצבא עיראק ותמך בהפיכה ביולי 1958. בפברואר 1963 הוא השתתף במהפיכת הרמדאן(אנ') שהביאה את אחיו עבד א-סלאם עארף לתפקיד הנשיא. לאחר המהפיכה, מינה אותו אחיו לגנרל בצבא. ביוני 1964 היה סגן הרמטכ"ל, ושימש כרמטכ"ל בפועל. תחת פיקודו הידק הצבא העיראקי את שיתוף הפעולה עם מצרים וברית המועצות. בראשית 1966 הסתכסך עארף עם שר ההגנה עקויילי, על רקע מינויים שביצע באופן עצמאי. בנוסף, עוקיילי תמך בהמשך המלחמה נגד הכורדים, בעוד עארף ביקש להגיע להפסקת אש.
לאחר מותו של אחיו, עבד א-סלאם עארף, בהתרסקות מטוס, מונה לנשיא השלישי של עיראק, ב-16 באפריל 1966. מינויו של עארף לנשיא נחשב זמני, ונקבע למקסימום של שנה. בממשלה שהוקמה לאחר מינויו לא נכלל שר ההגנה עוקיילי, עמו היה עארף מסוכסך. בסוף יוני סיכל עארף ניסיון הפיכה נגדו, שבוצעה בסיוע מצרים. עארף הנהיג מדיניות פייסנית כלפי כווית והצהיר כי הוא מחויב לעצמאותה. ביוני 1968 התגברה התסיסה בעיראק נגד הממשלה, על רקע המצב הכלכלי. ב-17 ביולי 1968 הודח עארף מתפקידו בהפיכה צבאית. עארף הוגלה ללונדון והתיישב לאחר מכן בטורקיה. הוא שב לעיראק לאחר שסדאם חוסיין תפס את השלטון בשנת 1979. בשנת 2004 עבר להתגורר בממלכת ירדן, בה נפטר.
במשך חודש, מ-10 במאי עד 10 ביוני 1967, כיהן כראש ממשלה.
עארף היה מוסלמי סוני.
הערות שוליים

↑  משלחת צבאית עיראקית יוצאת לרוסיה, חרות, 29 במאי 1964
↑  הרמטכ"ל העיראקי יצא למוסקבה בראש משלחת צבאית — "לסייר במיתקנים צבאיים", חרות, 5 ביוני 1964
↑  נכשל נסיון הפיכה, חרות, 10 בספטמבר 1964
↑  בגדד: ברית־המועצות מוכנה לספק נשק חדיש לעיראק, דבר, 19 באוגוסט 1964
↑  משלחת צבאית עיראקית יוצאת לברית המועצות, דבר, 3 בדצמבר 1965
↑  סכסוך בין הרמטכ"ל ומיניסטר־ההגנה בעיראק, דבר, 2 בפברואר 1966
1 2  שר ההגנה אל עוקיילי לא נכלל בממשלה החדשה, מעריב, 19 באפריל 1966
↑  עבד־א־רחמן עארף נבחר לנשיא עיראק, דבר, 17 באפריל 1966
↑  עארף נבחר לשנה בלבד; בגדד חוששת להפיכה חדשה, דבר, 18 באפריל 1966
↑  שמואל שגב, גנרל עארף סיכל בפעם השנייה נסיון הפיכה פרו מצרית, מעריב, 1 ביולי 1966
↑  שמואל שגב, עושרה של כווית - מקור צרותיה, מעריב, 23 באפריל 1967
↑  עארף מודה: אי־שקט פוליטי בעיראק!, מעריב, 25 ביוני 1968
↑  הפיכה בעירק - ה"ימין" תפס את השלטון הנשיא עארף הוגלה וראש הממשלה טאהר יחיה הודח, מעריב, 17 ביולי 1968
↑  גנראל אל־בקר - נשיא עיראק במקום עארף שהוגלה, דבר, 18 ביולי 1968
↑  "Iraq ex-president dies in Jordan", Middle East Online, August 24, 2007 at age 91.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411054205171  BnF: cb162969244 (data)  GND: 1167895495  LCCN: n2015015471  VIAF: 315533033   WorldCat (עם VIAF): 315533033 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עקרבי שוט

| עקרבי שוט |
| --- | --- |
 עקרב שוט מהסוג Typopeltis
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עקרבי שוט
שם מדעי
 Thelyphonida ‏טורל, 1883
עקרב שוט בפלורידה
Mastigoproctus colombianus
עקרבי שוט (שם מדעי: Thelyphonida) היא סדרה של פרוקי-רגליים במחלקת העכבישנים הדומה לעקרבים. בסדרה זו ישנם מעל 100 מינים בתוך 15 סוגים ו-4 משפחות. הם חיים באזורים הטרופיים והסובטרופיים באסיה, באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית, והמין Etienneus africanus מצוי באפריקה.
מאפיינים

עקרבי השוט קיבלו את שמם ממראם דמוי העקרב המכיל "זנב" ארוך ודק הנוטה ממעל לגופם כמו שוט. גודלם מגיע לאורך 25 עד 85 מ"מ (אצל בני הסוג Mastigoproctus) ומשקלם עד ל-12 גרם. עקרבי השוט נעים על 8 רגליים, גופם מכוסה בשריון קשיח וחלל בטן מוארך המסתיים בזנב דק ושעיר הפונה מעלה. בניגוד לעקרבים אמיתיים, הם אינם ארסיים, אך לחלק מהמינים יכולת לירות חומצה אצטית מקצה בטנם לצורך הגנה. לבעל חיים זה זוג גפי פה גדולים (המכונים פדיפלפי) וזוג צבתות חזקות ומשוננות, שאיתן הוא תופס את טרפו, הכולל בעיקר חרקים ופרוקי-רגליים קטנים וכן תולעים ורכיכות. המינים הגדולים יטרפו גם חולייתנים קטנים.
למעשה יצורים אלה לא קרובים במיוחד לעקרבים אלא לסדרות עקרבישאים ו-Schizomida. לכולם זנבות גדולים, רגליים ארוכות וטפרים גדולות ומשוננות.
מיון

סוג Geralinura - נכחד
סוג Mesoproctus - נכחד
סוג Proschizomus - נכחד
משפחה Hypoctoninae
סוג Etienneus
סוג Hypoctonus
סוג Labochirus
סוג Thelyphonellus
משפחה Mastigoproctinae
סוג Mastigoproctus
סוג Mimoscorpius
סוג Myacentrum
סוג Uroproctus
סוג Valeriophonus
משפחה Thelyphoninae
סוג Abaliella
סוג Chajnus
סוג Ginosigma
סוג Glyptogluteus
סוג Minbosius
סוג Tetrabalius
סוג Thelyphonus
משפחה Typopeltinae
סוג Typopeltis
סימור הרש

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1937 (בן 87) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת שיקגו 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ורג' פולק (1973)  פרס סם אדמס (2017)  פרס ג'ורג' פולק (2004)  פרס ג'ורג' פולק (1981)  Preis für die Freiheit und Zukunft der Medien (2005)  Weintal Prize for Diplomatic Reporting (2005)  Manuel Vázquez Montalbán International Journalism Award (2007)  Carey McWilliams Award (2005)  פרס ג'ורג' פולק (1974)  פרס פוליצר לכתיבה בעניינים בינלאומיים (1970)  פרס זכויות האדם על שם לטלייה-מופיט (2004)  פרס ג'ורג' פולק (1969)  פרס וורת' בינגהאם (1969)  מלגת השלום של לנון-אונו (2004)  פרס אורוול (2004)  James Aronson Award 
 
סימור "סיי" מיירון הרש (באנגלית: Seymour (Sy) Myron Hersh; נולד ב-8 באפריל 1937) הוא עיתונאי חוקר וסופר יהודי-אמריקאי תושב וושינגטון די. סי., זוכה פרס פוליצר.
הרש זכה לראשונה בפרסום עולמי לאחר שחשף בשנת 1969 את טבח מי ליי, אשר התבצע במסגרת מלחמת וייטנאם ואת ניסיונות הטיוח שלו. בשנת 1970 הוא זכה על תחקירו זה בפרס פוליצר. בשנת 2004 זכה תחקירו על התנהגות חיילי צבא ארצות הברית כלפי אסירים בכלא אבו גרייב לתשומת לב עולמית.
תולדות חייו

הרש נולד בשיקגו למשפחה יהודית. הוריו היגרו לארצות הברית מליטא ומפולין. למשפחתו הייתה מכבסה לניקוי יבש באחד הרבעים האלימים והעניים בעיר. לאחר שסיים לימודיו באוניברסיטת שיקגו הוא החל בשנת 1959 לעבוד כעיתונאי בסוכנות הידיעות של שיקגו, למדור הפלילים המקומי. לאחר מכן הפך לכתב בדרום דקוטה של סוכנות הידיעות UPI. בשנת 1963 החל לעבוד ככתב סוכנות Associated Press בשיקגו ובוושינגטון הבירה. הוא שימש כמזכיר עיתונות של מסע הבחירות לנשיאות של הסנטור יוג'ין מקארתי בשנת 1968. בסוף אותה שנה החל לעבוד ככתב "הניו יורק טיימס" בבירה וושינגטון ושימש בתפקיד זה בין השנים 1972–1975 ובשנת 1979. בתקופה זו פרסם סימור הרש תחקיר לפיו סוכנות ה-CIA מבצעת מעקב אחר אזרחים, שהיה לאחד הגורמים להקמת ועדת צ'רץ' שחקרה את מבצע מוקינגברד.
בשנת 1983 פרסם את ספרו "מחיר הכוח: קיסינג'ר בבית הלבן של ניקסון" (באנגלית: The Price of Power: Kissinger in the Nixon White House) אשר זיכהו בפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי ובפרס עיתון "לוס אנג'לס טיימס" לביוגרפיה. בשנת 1991 ראה אור ספרו "ברירת שמשון" על יכולתה הגרעינית של ישראל ועל מדיניות החוץ של ארצות הברית.
ספריו

Hersh, Seymour M. (foreword) (2005) in Scott Ritter: Iraq Confidential: The Untold Story of the Intelligence Conspiracy to Undermine the UN and Overthrow Saddam Hussein (Hardcover), Nation Books, ISBN 1-56025-852-7
Hersh, Seymour M. (2004). Chain of Command: The Road from 9/11 to Abu Ghraib. HarperCollins. ISBN 0-06-019591-6.
Hersh, Seymour M. (1998). Against All Enemies: Gulf War Syndrome: The War Between America's Ailing Veterans and Their Government. Ballantine Books. ISBN 0-345-42748-3.
Hersh, Seymour M. (1997). The Dark Side of Camelot. Little, Brown & Company. ISBN 0-316-36067-8.
Hersh, Seymour M. (1991). The Samson Option: Israel's Nuclear Arsenal and American Foreign Policy. Random House. ISBN 0-394-57006-5.
Hersh, Seymour M. (1986). The Target Is Destroyed: What Really Happened to Flight 007 and What America Knew About It. Random House. ISBN 0-394-54261-4.
Hersh, Seymour M. (1983). The Price of Power: Kissinger in the Nixon White House. Simon & Schuster. ISBN 0-671-44760-2.
Hersh, Seymour M. (1972). Cover-up: the Army's secret investigation of the massacre at My Lai 4. Random House. ISBN 0-394-47460-0.
Hersh, Seymour M. (1970). Chemical And Biological Warfare. Panther Books. ISBN 0-586-03295-9.
Hersh, Seymour M. (1970). My Lai 4: A Report on the Massacre and Its Aftermath. Random House. ISBN 0-394-43737-3.
ספריו > תורגמו לעברית

סיימור מ. הרש, ברירת שמשון. תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1992. מאנגלית: אבי טנא.