זכויות להט"ב בהודו
זהות מגדרית

הודו מכריה באופן מסורתי באוכלוסיית מגדר השלישי, הנחשבת על ידי החברה כתושבים המזדהים כלא זכר או נקבה. אנשים כאלה ידועים כהיג'רות או לחלופין חיג'אדות.
ההיג'רות קיבלו זכויות הצבעה באופן חוקי כבעלות מגדר שלישי בשנת 1994. בשל אי בהירות משפטית לכאורה של ההליך, טרנסג'נדרים הודים מתקשים לגשת למתקנים רפואיים בטוחים לניתוח. ב-15 באפריל 2014, בית המשפט העליון של הודו הכריז על טרנסג'נדרים כבעלי מעמד מדוכא מבחינה חברתית וכלכלית הזכאי להסתייגויות בחינוך ובעבודות, וכן הנחה את ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו לגבש עבורם תוכניות רווחה. בית המשפט קבע כי לטרנסג'נדרים ישנה זכות חוקתית בסיסית לשנות את מינם החוקי ללא כל סוג של חיוב העברת ניתוח להאתמה מגדרית, וקרא לממשלה להבטיח יחס שווה לטרנסג'נדרים. בית המשפט קבע בנוסף כי החוקה ההודית מחייבת הכרה במגדר שלישי במסמכים רשמיים, וכי סעיף 15 אוסר על אפליה על בסיס זהות מגדרית. לאור פסק הדין, מסמכים ממשלתיים, כגון תעודות זהות של בוחר, דרכונים וטפסים בנקאיים, החלו לספק אופצית מגדר שלישית לצד זכר (M) ונקבה (F), המכונה בדרך כלל "אחר" (O), "מגד שלישי" (TG) או "טרנסג'נדר" (T).
בשנת 2013, הפעילים ס. סוואפנה וגופי שנקר מדוראי מקבוצת המתנדבים "Srishti Madurai" ערכו מחאה במאדוראי ב-7 באוקטובר 2013 בדרישה לאפשור סימוני מגדר א-בינארים בבחינות הנערכות על ידי הנציבות לשירות הציבורי של טאמיל נאדו (TNPSC), נציבות השירות הציבורי (UPSC) הוועדה לבחירת עובדים (SSC) ובחינות הבנק. באותה שנה, הפעילה סוואפנה, העבירה בהצלחה את תיק בית המשפט העליון של מדרס בבקשת רשות לכתוב את מבחן "TNPSC" כמועמדת טרנסג'נדרית לראשונה.
ב-24 באפריל 2015, הרג'יה סבהה העביר פה אחד את הצעת חוק זכויות הטרנסג'נדרים, 2014 המבטיח זכויות, הסתייגויות בחינוך ובעבודות (2% הסתייגות במשרות ממשלתיות), סיוע משפטי, פנסיה, דמי אבטלה ופיתוח מיומנויות עבור טרנסג'נדרים. החוק מכיל הוראות בנוסף לאיסור אפליה בתעסוקה וכן מניעת התעללות, אלימות וניצול של טרנסג'נדרים. הצעת החוק קבעה הקמת ועדות רווחה ברמת המרכז והמדינה וכן לבתי משפט עבור זכויות טרנסג'נדרים. הצעת החוק סימנה את הפעם הראשונה שהבית העליון העביר הצעת חוק פרטית מזה 45 שנה. עם זאת, הצעת החוק כללה מספר חריגות וחוסר בהירות כיצד יתאמו משרדים שונים ליישום הוראותיה.
השר לצדק חברתי ולהעצמה, תוואר צ'אנד גהלוט, הצהיר ב-11 ביוני 2015 כי הממשלה תציג הצעת חוק מקיפה חדשה לזכויות טרנסג'נדרים במושב המונסון של הפרלמנט. הצעת החוק תתבסס על המחקר בנושאי טרנסג'נדרים שנערך על ידי ועדה שמונתה ב-27 בינואר 2014. לדברי גהלוט, הממשלה ביקשה לספק לטרנסג'נדרים את כל הזכויות והזכויות שמהן נהנים כיום קסטות ההיג'רה ושבטים.
הצעת חוק הטרנסג'נדרים (הגנה על זכויות), 2016, אשר הוצגה לראשונה לפרלמנט באוגוסט 2016, הוצגה מחדש לפרלמנט בסוף 2017. מספר פעילים התנגדו להצעת החוק משום שאינה מתייחסת לנושאים כמו נישואים, אימוץ וגירושים עבור טרנסג'נדרים. הצעת החוק עברה את הבית התחתון לוק סבהה ב-17 בדצמבר 2018 עם 27 תיקונים, כולל סעיף שנוי במחלוקת האוסר על טרנסג'נדרים "להתחנן". הצעת החוק נשלחה לוועדה פרלמנטרית, אך בוטל עם פירוק ה-16 של לוק סבהה.
הצעת חוק ממשלתית, הצעת חוק טרנסג'נדרים (הגנה על זכויות), 2019, הוצגה מחדש לפרלמנט לאחר הבחירות הכלליות ב-2019. הצעת החוק אושרה ב-10 ביולי על ידי הקבינט של הודו. הצעת החוק מגדירה טרנסג'נדרים ככאלה ש-"מגדרם אינו תואם את המגדר שהוקצה לאותו אדם בלידה וכולל גברים או נשים, אנשים עם וריאציות בין-מיניות (אינטרסקס), א-בינארים ואנשים בעלי זהויות חברתיות-תרבותיות כגון קינאר, היג'רס, ארוואני וג'וגטה". לאדם תהיה הזכות לבחור להיות מזוהה כזכר, נקבה או "טרנסג'נדר". עם זאת, טרנסג'נדרים נדרשים לפנות לשופט מחוזי כדי לקבל אישור לזהות המגדרית שלהם, ונדרשת לספק הוכחה להעברת ניתוח להתאמה מגדרית. הצעת החוק אוסרת על אפליה של טרנסג'נדרים ב-9 תחומים, בהם חינוך, תעסוקה ושירותי בריאות. עם זאת, פעילי טרנסג'נדר מתחו ביקורת על כך שהצעת החוק שותקת לגבי שילוב טרנסג'נדרים במרחב הציבורי או לגבי האופן שבו המדינה מתכוונת לאכוף זאת, או לגבי מה המדינה תעשה, אם וכאשר אפליה כזו אכן מתרחשת.
מטרת הצעת החוק היא להקים "מועצה לאומית לטרנסג'נדרים" שתכלול שורה של נציגי ממשלה וקהילה, ונועדה לייעץ לממשלה בגיבוש מדיניות ביחס לטרנסג'נדרים, לפקח ולהעריך את ההשפעה של המדיניות האמורה, לתאם את הפעילות של כל המחלקות העוסקות בעניינים אלה ולטפל בתלונות של טרנסג'נדרים. סעיף שנוי במחלוקת שהיה מפליל נדבות של טרנסג'נדרים הוסר מהצעת החוק. סעיף נוסף שנוי במחלוקת שהיה גורם לטרנסג'נדרים "להתחנן" לאישור של ועדת מיון מחוזית כדי לקבל הכרה בזהותם המגדרית נמחק גם כן. החקיקה ספגה ביקורת נוספת הנוגעת לנושא התקיפה המינית בעודה קובעת שנתיים מאסר לכל היותר על תקיפה מינית של טרנסג'נדרית, בעוד שהעונש המינימלי על אונס אישה סיסג'נדרית הוא 10 שנים. הצעת החוק התקבלה על ידי לוק סבהה ב-5 באוגוסט 2019 בהצבעה קולית, ועל ידי הרג'יה סבהה ב-25 בנובמבר 2019. היא נחתמה כחוק על ידי הנשיא ראם נאת' קובינד ב-5 בדצמבר.
ב-22 באפריל 2019, בית המשפט העליון של מדרס, בית המשפט העליון של מדינת טמיל נאדו, קבע כי המונח "כלה" לפי חוק הנישואין ההינדי, 1955 כולל נשים טרנסג'נדריות. באופן ספציפי, הוא הנחה את הרשויות לרשום נישואים בין גבר לאישה טרנסג'נדרית.