stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכם יששכר וזבולון

הסכם יששכר וזבולון הוא הסכם בין אדם בעל יכולת כלכלית לתלמיד חכם. העשיר תומך בתלמיד החכם ומספק לו את צרכיו הגשמיים ובתמורה נחשב לשותף בתורה שתלמיד החכם לומד, ושכר המצווה מתחלק ביניהם. לפי השקפת חוגים מסוימים ההסכם הוא הבסיס למוסד הישיבה והאברכים שבדרך כלל מתקיימים על ידי תרומות של נדיבים.
חלוקת ושיתוף "שכר לימוד התורה" בין התומך והנתמך נמצאת במחלוקת בין הסוברים כי ניתן לסחור בזכויות לעולם הבא ובין אלו הסוברים ש"שכר העולם הבא אינו דבר שאדם יכול לשאת בחיקו ולמוכרו או ליתנו לחברו במתנה" (רב האי גאון). עם זאת, אין חולקין על כך שיש שכר בעולם הבא על המפרנס תלמיד חכם.
מקורות המושג

הסכם יששכר זבולון מופיע בבראשית רבה:
"זְבוּלֻן לְחוֹף יַמִּים יִשְׁכֹּן" - הֲרֵי זְבוּלוּן קָדַם לְיִשָּׂשכָר שֶׁכֵּן מְיַחֲסִין "יִשָּׂשכָר-זְבוּלוּן", וְלָמָּה כֵּן? אֶלָּא שֶׁהָיָה זְבוּלוּן עוֹסֵק בִּפְרַקְמַטְיָא (פרנסה) וְיִשָּׂשכָר עוֹסֵק בַּתּוֹרָה, וּזְבוּלוּן בָּא וּמַאֲכִילוֹ, לְפִיכָךְ קְדָמוֹ עָלָיו. אָמַר הַכָּתוּב "עֵץ חַיִּים הִיא לַמַּחֲזִיקִים בָּהּ", יִשָּׂשכָר כּוֹנֵס וּזְבוּלוּן מֵבִיא בָּאֳנִיּוֹת וּמוֹכֵר וּמֵבִיא לוֹ כָּל צָרְכּוֹ, וְכֵן מֹשֶׁה אוֹמֵר: "שְׂמַח זְבוּלוּן בְּצֵאתֶךָ" לָמָּה? שֶׁיִשָּׂשכָר בְּאוֹהָלֶיךָ שֶׁלְּךָ הֵן, שֶׁאַתְּ מְסַיְּעוֹ לֵישֵׁב בָּהֶן.
מדרש זה מציין שזבולון זוכה להיות מוזכר לפני יששכר בברכת יעקב, למרות שהוא צעיר ממנו, בגלל שהוא עוסק במסחר (=פרקמטיא) וכך מאכיל את אנשי יששכר הלומדים תורה. כן כותב המדרש על פי הפסוק בברכת משה שהתורה של יששכר היא "של" זבולון, בזכות הסיוע שזבולון נותן ליששכר.
דברים דומים מובאים גם בילקוט שמעוני: " "שמח זבולון בצאתך" מלמד שהיה זבולון סרסור לאחיו, והיה לוקח מאחיו ומוכר לכנענים ומן הכנענים ומוכר לאחיו, "ויששכר באהליך" מלמד ששבטו של יששכר משתבח שנאמר: "ומבני יששכר יודעי בינה לעיתים" ".
מקור אחר למבנה דומה של שותפות מופיע בתלמוד הבבלי במסכת סוטה, באגדה המזכירה את האחים שמעון ועזריה (אביו של רבי אלעזר בן עזריה) ואת רבי יוחנן והנשיא שערכו הסכמים דומים: "מאי "בוז יבוזו לו"? אמר עולא: לא כשמעון אחי עזריה, ולא כר' יוחנן דבי נשיאה, אלא כהלל ושבנא; דכי אתא רב דימי אמר: הלל ושבנא אחי הוו, הלל עסק בתורה, שבנא עבד עיסקא, לסוף א"ל: תא נערוב וליפלוג, יצתה בת קול ואמרה: "אם יתן איש את כל הון ביתו" וגו' ".
תרגום: מה פירוש הפסוק "בוז יבוזו לו"? אמר עולא: לא כמו הזוגות שמעון ועזריה או יוחנן ובית הנשיא אלא כמו הלל הזקן ושבנא. שכאשר הגיע רב דימי (מארץ ישראל לבבל), הוא הביא איתו את המסורת לגבי הלל ושבנא האחים, שהלל עסק בתורה ושבנא עסק במסחר. לבסוף אמר שבנא להלל - בא נערוך שותפות ונחלוק (בכסף ובזכויות). יצאה בת קול ואמרה: "אם יתן איש את כל הון ביתו (באהבה בוז יבוזו לו)".
הגמרא מתארת שני הסכמים שיצאו לפועל - בין ר' שמעון ועזריה אחיו ובין ר' יוחנן והנשיא - והסכם אחד שכשל - בין הלל הזקן ושבנא אחיו.
הסכם זה, האחרון, לא יצא לפועל עקב סירובו של הלל לקבל את עזרתו של שבנא. הגמרא דורשת את הפסוק משיר השירים: "מַיִם רַבִּים לֹא יוּכְלוּ לְכַבּוֹת אֶת הָאַהֲבָה וּנְהָרוֹת לֹא יִשְׁטְפוּהָ אִם יִתֵּן אִישׁ אֶת כָּל הוֹן בֵּיתוֹ בָּאַהֲבָה בּוֹז יָבוּזוּ לוֹ" כדי להסביר את סירובו של הלל לתת מחצית מזכויותיו בתורה תמורת כלכלתו.
מקורות המושג > זבולון ויששכר במקרא

במקומות אחדים בתנ"ך ניתן לראות את אופיים של שבטי ישראל, כך למשל בסיפור המלכת דוד בדברי הימים בולט יששכר בחכמתו, ואילו זבולון בולט במומחיותו בלחימה וגודלו העצום: 
”וּמִבְּנֵ֣י יִשָּׂשכָ֗ר יוֹדְעֵ֤י בִינָה֙ לַֽעִתִּ֔ים לָדַ֖עַת מַה־יַּעֲשֶׂ֣ה יִשְׂרָאֵ֑ל רָאשֵׁיהֶ֣ם מָאתַ֔יִם וְכׇל־אֲחֵיהֶ֖ם עַל־פִּיהֶֽם׃ מִזְּבֻל֞וּן יוֹצְאֵ֣י צָבָ֗א עֹרְכֵ֧י מִלְחָמָ֛ה בְּכׇל־כְּלֵ֥י מִלְחָמָ֖ה חֲמִשִּׁ֣ים אָ֑לֶף” (ספר דברי הימים א', פרק י"ב, פסוקים ל"ג–ל"ד). דברים המעידים שגם בימי דוד מוצג שבט יששכר כשבט יותר לומד ומשכיל, ושבט זבולון כשבט יותר מחובר לצורכי העולם הפיזיים כמו עבודה או לחימה "בכל כלי מלחמה".
ההיקף הרצוי של ההסכם > כסף או שווה כסף

הראשונים דנו בגבולות ההסכם. הרמב"ם טען שההסכם כולל מתן הנאה בשווה כסף, אך לא בכסף. כך הוא כותב בפירושו על המשנה:
...ואמנם הדבר אשר התירה התורה לתלמידי חכמים הוא, שיתנו ממונם לאדם, לעשות בו סחורה בבחירתו, אם ירצה - ועושה זה יש לו שכר על כך, וזה הוא מטיל מלאי לכיס תלמידי חכמים - ושתמכר סחורתם תחילה למה שיימכר...
.
היו שטענו[דרוש מקור] שהרמב"ם הסביר את ההבדל בין ההסכמים הראויים לבין ההסכם הלא ראוי של שבנא והלל אחיו, בכך שבשני הזוגות הראשונים הושטה עזרה ללא תמורה, בעוד שבנא מבקש מהלל "תא נערוב וליפלוג" (= בא נשתתף ונתחלק), כלומר מבקש תמורה על כספו, בכך שהלל צריך לתת חלק מזכויותיו. אחרים מסבירים[דרוש מקור] שהרמב"ם שלל הסכם שכלל מתן כסף, אך שני הזוגות הראשונים העניקו רק סיוע ולא כסף.
לעומת עמדת הרמב"ם, החל מתקופת הגאונים "הסכם יששכר וזבולון" שימש יסוד ההנמקה למתן כסף לתלמידי חכמים שלא היו בעלי תפקיד רשמי. בשולחן ערוך כתוב:
כל איש ישראל חייב בתלמוד תורה ...חייב לקבוע לו זמן לתלמוד תורה ביום ובלילה שנאמר והגית בו יומם ולילה, ומי שאי אפשר לו ללמוד מפני שאינו יודע כלל ללמוד או מפני הטרדות שיש לו יספיק לאחרים הלומדים.
הגה: ותחשב לו כאילו לומד בעצמו, ויכול אדם להתנות עם חבירו שהוא יעסוק בתורה והוא ימציא לו פרנסה, ויחלוק עמו בשכר
ההיקף הרצוי של ההסכם > שותפות לעתיד או לעבר

רבינו ירוחם בן משולם מחלק בין הסכם על לימוד עתידי שהוא רצוי, לבין מכירה של לימוד שכבר נעשה, שהוא לא ראוי. כך הוא כותב: 
"העוסק בתורה קודם שיעסוק יכול להתנות שיעסוק חבירו בסחורה ויטול חלק מלמודו כמו יששכר וזבולון. אבל אחר שעסק כבר ונותן לו חלק בשביל ממון אינו כלום כדכתוב "אם יתן איש את כל הון ביתו באהבה בוז יבוזו לו".
ראו גם

תורתו אומנותו
איסור הנאה מדברי תורה
הערות שוליים

↑  דברים לג, יח
↑  ילקוט שמעוני, פרשת וזאת-הברכה, רמז תתק"ס
↑  שיר השירים ח', ז'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף כ"א עמוד א'
↑  ירוחם בן משולם, תולדות אדם וחוה, נתיב שני, חלק ד', באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528299805171
הפדרציה העולמית של יהדות תוניסיה בישראל

הפדרציה העולמית של יהדות תוניסיה בישראל מאגדת עמותות, ארגונים וקהילות של בני העדה התוניסאית בישראל.
עם מטרותיו העיקריות של הארגון נמנים: קידום השוואת זכויותיהם של ניצולי השואה מקרב העדה התוניסאית מול הזכויות שניתנו לניצולי אירופה; סיוע לכלל העמותות התומכות בעדה התוניסאית; הענקת מלגות ללומדי לימודים גבוהים ולדוקטורנטים שיחזקו את חקר יהדות תוניסיה באקדמיה.
ארגון הגג נוסד מתוך רצון לצמצום פערים בין יוצאי תוניסיה ליוצאי אירופה, למשל השוואת המשקל הניתן למורשת של יוצאי ארצות האסלאם בלימודי ההיסטוריה במערכת החינוך.
באוגוסט 2012 נבחרה ד"ר מרים גז-אביגל ליו"ר הפדרציה העולמית של יהדות תוניסיה בישראל.
העמק של הטירנוזאורוס רקס

| --- | --- |
 סוגה:  סרט תיעודי 
 בימוי:  Reuben Aaronson, James McQuillan, Pierre de Lespinois 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  1
 הפקה
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ דיסקברי
 תקופת שידור מקורית:  10 בספטמבר 2001 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
העמק של הטירנוזאורוס רקס (באנגלית: Valley of the T. rex) היא תוכנית טלוויזיה תיעודית שהציגה מחקר פלאונטולוגי. התוכנית, בת 50 הדקות, שודרה בערוץ דיסקברי ב-10 בספטמבר 2001.
התוכנית

התוכנית דמתה לפורמט הסדרה "פלאווורלד". היא מתמקדת במחקריו של הפלאונטולוג האמריקאי ג'ק הורנר, היועץ המדעי של סדרת סרטי "פארק היורה", אשר טוען שהטירנוזאורוס היה אוכל נבלות ולא טורף פעיל, כפי שהוא מוצג תמיד. היא מלווה בשחזור של חיי הטירנוזאורוס מסוף הקרטיקון שנערכו במחשב. חלק מהטעים מוצגים מתוך התוכנית "כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה".
הורנר הציג מאובנים של עצמות טירנוזאורוס, שנלקחו מתצורת הל קריק שבמונטנה והסביר מדוע לא עזרו לטירנוזאורוס להתנהל כצייד פעיל: הוא היה בעל זרועות קצרות וגמדיות שלא עזרו לתפוס או להרוג טרף וייתכן שאף נעלמו בתוך רקמות שרירים. הם גם לא יכלו לעזור לבעליהם לקום אם נפל. הרגליים היו בעלות ירך הגדול מהשוקה, דבר שהיה אמור להתרחש להפך כדי לסייע לבעליו לרוץ במהירות, בדומה לטורפים אחרים מהאזור כמו הדיינוניכוס והזאורורניתולסט. הוא היה בעל אזור המיועד לסייע בהרחה הרבה יותר מאשר בראייה ובנוסף הלסתות היו חזקות עם שיניים מוחצות בדומה לצבועים המודרניים ששוברים עצמות, אך בניגוד לטורפים גדולים כמו אריות, להם שיניים הנועדות בעיקר לחיתוך חד.
הורנר מציג את הטירנוזאורוס כיצור איטי שהתבסס על גנבת מזון לטורפים אחרים כמו לרפטורים וייתכן שהיה בעל עור פנים וצוואר חשוף בצבע אדום (בדומה לעוזניית הנגב) והיה שואג ומבריח את הבעלים של הטרף.
התוכנית > ביקורת

על תוכנית זו ועל הורנר נמתחה ביקורת רבה ממדענים אחרים שטענו שהטירנוזאורוס דווקא כן היה צייד פעיל. הם טוענים שאזור הראייה שלו היה גדול מאוד, בדומה למיני טורפים אחרים ושהריח היה רק אמצעי עזר למציאת מזון, שעצמות הירך הגדולות לא מונעות מבעליהם להיות מהיר (כך נראות עצמות הסוסיים) ושהלסת החזקה נועדה לנשוך ולהרוג דינוזאורים גדולים ולא לפצח עצמות. גם ההשוואה לצבועים נראית תמוהה מאחר שצבועים הם ציידים לא פחות מאוכלי נבלות. הוכחה נוספת לכך שהטירנוזאורוס היה צייד היא מעצמות טריצרטופס ואדמונטוזאורוס שנמצאו ועליהם סימני נשיכה, אך התברר שפרטים אלה המשיכו לחיות, כך שהטירנוזאורוס לא הרג אותם אך כן ניסה להרוג.
הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1959

לקראת אירוויזיון 1959 בריטניה ערכה תחרות קדם בשם Eurovision Song Contest British Final איתה היא בחרה את השיר לאירוויזיון 1959. התחרות נערכה במתכונת של שני חצאי גמר וגמר והנחה אותה פיט מורי.
חצי גמר ראשון
(2 בפברואר 1959)
| # | מבצע | שיר | תרגום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מריון קין | "I'll Be With You" | אני אהיה איתך |
| 2 | פרל קאר וטדי ג'ונסון | Sing, Little Birdie | שירי, ציפור קטנה |
| 3 | גלן מאסון | Suddenly | לפתע |
| 4 | דון רני | "How Could I Know" | איך יכולתי לדעת |
| 5 | סטיב מרטין | One Lonely Heart | לב בודד אחד |
| 6 | Sheila Buxton | "Love Me, Love Me" | תאהב אותי, תאהב אותי |

חצי גמר שני
(5 בפברואר 1959)
| # | מבצע | שיר | תרגום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ליטה רוזה | This Is My Town | זאת העיר שלי |
| 2 | לסטר פרגוסון | "This I Will Tell You My Son  | אני אגיד לך את זה בני |
| 3 | פרל קאר וטדי ג'ונסון | "That's It, That's Love" | זהו זה, זאת אהבה |
| 4 | רוזמרי סקווירס | "Cha Cha Chocola" | צ'ה צ'ה צ'וקולה |
| 5 | ג'ון האנסון | "Success" | הצלחה |
| 6 | ולרין שיין | "Oh, Oh, Reckon I Must Be In Love" | אני חושבת שאני מאוהבת |

הגמר
(7 בפברואר 1959)
| # | מבצע | שיר | תרגום | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרל קאר וטדי ג'ונסון | "Sing, Little Birdie" | שירי ציפור קטנה | 1 |
| 2 | גלן מאסון | "Suddenly" | לפתע | 3 |
| 3 | סטיב מרטין | "One Lonely Heart" | לב בודד אחד | 4 |
| 4 | ליטה רוזה | "This Is My Town" | זאת העיר שלי | 2 |
| 5 | ג'ון האנסון | "Success" | הצלחה | - |
| 6 | ולרין שיין | "Oh, Oh, Reckon I Must Be In Love" | אני חושבת שאני מאוהבת | - |
המתחיל במצווה אומרים לו גמור

| --- | --- |
 מקרא:  במדבר, ל"א, ו' שמות, י"ג
 
המתחיל במצווה אומרים לו גמור הוא פתגם ביהדות וניב בשפה העברית, לפיו מי שהתחיל במצווה או מעשה טוב, עליו מוטלת החובה לגמור אותו.
מקור

מקור הדין הוא מהפסוק ”וישלח אותם משה אלף למטה לצבא אתם ואת פנחס בן אלעזר הכהן” (במדבר, ל"א, ו'), בפסוק מתואר שלאחר שפנחס בן אלעזר בן אהרן הכהן הרג את זמרי בן סלוא ואת המדיינית כזבי בת צור, ואחרי שה' ציווה את משה ליזום מלחמת ענישה-נקמה במדיינים שהסבו לעם ישראל נזק רוחני כבד, וגם גרמו למותם של 24,000 איש מעם ישראל, הקב"ה אמר למשה נקֹום את נקמת בני ישראל בעצמך, והוא שילח את פנחס כמו שתואר בפסוק, כיוון שאמר: מי שהתחיל במצווה הוא גומרה. הוא השיב את חמת ה' והכה את המדינית, הוא יגמור מצוותו. (משה לא הלך בעצמו מפני שהוא גדל בארץ מדין אצל יתרו, אמר: אינו בדין שאני מֵצֵר למי שעשה בי טובה. כדברי המשל "בור ששתית ממנו מים אל תזרוק בו אבן") כך על פי המדרש רבה והתנחומא.
במדרש תנחומא מובא מקור נוסף ממשה שלפני שיצאו בני ישראל ממצרים, כתוב ”ויקח משה את עצמות יוסף” (ספר שמות, פרק י"ג), כל העם עסקו בביזה של כלי המצרים ומשה טיפל בעצמות יוסף, ועדיין כשמשה מת במדבר ולא נכנס לארץ, בני ישראל הכניסו את עצמות יוסף וקברו אותם והפסוק תלה את המצווה בהם, שנאמר: "ואת עצמות יוסף אשר העלו בני ישראל ממצרים קברו בשכם" (יהושע כד), מכאן ראיה שמצווה נקראת על שם גומרה. וזה מסביר את הפסוק בחומש דברים שכותב "כל המצוה אשר אנכי מצווך היום תשמרון לעשות" – הכוונה שאם התחלת במצווה הֶוֵי גומר את כולה. והסיבה היא שכל מי שמתחיל במצווה ואחרי כן בא אחר וגוֹמְרָהּ, נקראת על שם גומרה, ולכן למי שהתחיל כדאי לגמור כדי שזה לא יקרא על שם מישהו אחר.
עונש

במדרש תנחומא מובא שמי שהתחיל במצווה ולא גמר עלול להיענש על זה: "אמר רבי ינאי כל המתחיל במצוה ואינו גומרה, קובר אשתו ושני בניו". וכן מובא שם המקור לעונש שהוא מיהודה, שכשישבו לאכול פת, יהודה אמר לאחיו: "מה בצע כי נהרוג את אחינו, לכו ונמכרנו לישמעאלים" הורגים אנו את אחינו ומברכים? הרי כתוב "ובוצע ברך נאץ ה' "? אחיו שמעו לו כי יהודה היה מלך, ולכן הוציאוהו מהבור. ואילו היה אומר להם להחזירו אל אביו היו שומעין לו. אלא התחיל במצוה ולא גמרה. לפיכך, המתחיל במצוה יהא גומר את כולה.
הכלי יקר טוען שלמרות כלל זה, מי שיודע שיוכל להתחיל ולא יוכל לגמור – מוטל עליו להתחיל. הוא מביא ראיה ממשה, שהבדיל שלוש ערי מקלט בעבר הירדן, אפילו שהם לא קולטות רוצחים עד שיהושע בן נון הבדיל עוד שלוש ערים בארץ כנען, מכל מקום התחיל במצווה, משל לאיש זקן שנוטע אילן לאתרוג של מצווה אף על פי שהוא יודע באמת שלא יוכל לבוא לידי מצווה זו מכל מקום בניו יכולין לבוא לידי קיומה.
בהלכה > תקיעת שופר

המתחיל במצווה אומרים לו גמור מובא בהלכה בנוגע לתקיעת שופר. הרמ"א פוסק שראוי שאותו תוקע שתוקע בתקיעות דמיושב הנעשות לפני תפילת מוסף, יתקע גם כן על סדר הברכות בחזרת הש"ץ של תפילת מוסף, כי המתחיל במצווה אומרים לו גמור.
עם זאת המשנה ברורה מסייג שבמקומות שכבר נהגו לחלק ולתת תקיעות דמיושב לאחד ותקיעות דמעומד לאחר, או לחלק גם הסדרים, מלכויות לאחד, זכרונות לאחר ושופרות לאחר, יעשו כמנהגם, כי ישראל קדושים הם ומחבבין המצוות.
בהלכה > שדכן

הפתחי תשובה דן במקרא של שדכן שהציע הצעת שידוך, ואחר ששמעו את ההצעה לקחו שדכן אחר לגמור את השידוך, וטוען שכל זמן שלא השוה אותם השדכן הראשון בכל הפרטים עד שלא נשאר שום דבר גדול או קטן שצריך לדבר בזה עדיין לא נגמר השידוך על ידי השדכן, ולכן אם אחד מהצדדים מכניס את אוהבו או קרובו לגמור את הדבר אפילו היה ביכולת של השדכן הראשון להשוותם גם כן בפרטים הללו אין כאן רמאות כלל, וכזה נעשים מעשים בכל יום, ואין להשדכן הראשון על הצדדים רק תרעומת אבל לא שום דין ומשפט כלל. והפתחי תשובה מביא דעה נוספת שהמתחיל והגומר יחלוקו ביניהם בשוה. ומביא תשובת שב יעקב שמביא ראיה מדין המתחיל במצוה אומרים לו גמור לדין המתחיל בשדכנות, שאם המתחיל היה הממציא לדבר, ובלי המצאתו אולי לא היו הגומרים מעלים על דעתם את השידוך, ודאי ראוי לתת לו את שכר המתחיל.
בהלכה > קרבן העומר

בתלמוד ירושלמי מובא שכיוון שהתחיל להכין את קרבן העומר מוטל עליו למרק ולשטוף אותו.
בהלכה > זימון

הדין מובא גם בתלמוד בבלי לגבי מי שזימן בברכת המזון, שיברך גם על הבשמים שבאים אחר כך, "בא להם יין אחר המזון אחד מברך לכולם והוא אומר על המוגמר", כי התחיל במצווה אז צריך לגמור.
בהלכה > שליח ציבור

השולחן ערוך פוסק שהשליח ציבור שעלה לעמוד בסליחות, יעלה גם בשחרית ומנחה, והמשנה ברורה מסביר שמקור הדין הוא "המתחיל במצוה אומרים לו גמור".
שימושים בפתגם בעברית המודרנית

המתחיל במצווה אומרים לו גמור משמש כפתגם בשפה העברית למי שהתחיל דבר או מעשה טוב, שמוטל עליו לסיימו.
הערות שוליים

↑  על פרשת מטות
↑  על פרשת עקב
↑  תוספתא סוטה ד ז
↑  ספר דברים, פרק ח', פסוק א'
↑  ספר תהלים, פרק י', פסוק ג'.
↑  כלי יקר, פרשת ואתחנן, פרק ד, פסוק מא.
↑  על שולחן ערוך, חושן משפט, סימן קפ"ה, סעיף ג'
↑  סי' י"ג
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה,  פרק ב', הלכה ז'
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ"ב, עמוד ב'.
↑  פירוש הפתגם, באתר מילון השפה העברית
↑  מילון אבניאון
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
תקיעה בשופר בכותל המערבי. המתחיל התקיעה אומרים לו גמור.
הענן המולקולרי אוריון

הענן המולקולרי אוריון עם גרמי השמים הבולטים ביותר בו
הענן המולקולרי אוריון (Orion molecular cloud) הוא ענן מולקולרי גדול ממדים שמכיל גרמי שמים בולטים רבים. הענן נמצא על אותה זרוע גלאקטית בה נמצאים אנו - זרוע אוריון, והוא הענן המולקולרי הגדול הקרוב אלינו ביותר.
בענן שוכנים גרמי שמים מפורסמים רבים: ערפילית אוריון, ערפילית הלהבה, ערפילית ראש הסוס, ערפילית המכשפה ועוד. גרמי שמים אלה התגלו וצולמו לפני שנודע קיום ענן אחד שמכיל את כולם. תצלומים שבוצעו מהחלל חשפו את גודלו ומורכבותו של הענן.
מאפיינים

מרחקו של הענן מאיתנו הוא בין 1,000 ל-1,400 שנות אור, וגודלו לפחות 300 שנות אור. כתוצאה, הענן נפרש על חלק נכבד מכיפת השמיים, שקוטרה כ-4° - פי 8 מהירח המלא. ב-1971 מחקר של קוי פליטה קלושים חשף שלמעשה הענן מחובר לשני עננים שנחשבו נפרדים לפני כן - מה שמביא את גודלו המלא לאלפי שנות אור. עם זאת, רוב ההתייחסויות לענן מתמקדות בחלקו הקורן סביב קבוצת אוריון. מסתן של מולקולות המימן בענן מוערכת ב 10,000 מסות שמש
הערות שוליים

↑  Structure of the molecular cloud Orion A investigated in detail, Tomasz Nowakowski, Phys.org
↑  "6-CENTIMETER FORMAL DEHYDE ABSORPTION AND EMISSION IN THE ORION NEBULA", TheAstrophysicalJournal,168:L67-L71,1971
↑  "The Orion Molecular Cloud and star-forming region", Genzel, R. & Stutzki, J., Annual review of astronomy and astrophysics. Volume 27 (A90-29983 12-90) p42
הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים

הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים (WFDB), היא התאחדות שמקום מושבה באנטוורפן, שבבלגיה, וחברות בה 30 בורסות מסחר (אנ') ביהלומים, בהן גם בורסת היהלומים הישראלית.
ההתאחדות הוקמה ב-1947 באנטוורפן, כדי לספק לבורסות היהלומים, מקום מסחר משותף, ליהלומים ואבני חן, תוך שימוש בכללי מסחר מקובלים. חברות הבורסה, מהוות מקום מסחר סיטונאי להחלפת יהלומים, ולמסחר ביהלומים גולמיים ומלוטשים. ההתאחדות מורכבת מבורסות יהלומים עצמאיות, הממוקמות בערים מרכזיות בעולם ובהן תל אביב, אנטוורפן, מומבאי, יוהנסבורג, לונדון וניו יורק. על פי אתר הפדרציה, מטרתה היא הגנה על האינטרסים של הבורסות המסונפות לה וחבריה הפרטיים, קידום הסחר העולמי, ועידוד הקמת בורסות נוספות.
ב-2012, במהלך קונגרס היהלומים העולמי ה-35 שהתקיים במומבאי, נבחר ארני בלום (Ernie Blom) הדרום אפריקאי לנשיא. באפריל 2020, נבחר יורם דבש, המכהן כסגן נשיא הפדרציה ונשיא בורסת היהלומים הישראלית, לנשיא הפדרציה.
הערות שוליים

↑  יורם דבש מונה לנשיא בפועל של ה-WFDB
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596595005171  LCCN: n83234559  VIAF: 140763198   WorldCat (עם VIAF): 140763198
הסן (חיילים)

הסים טיפוסיים
הסים (באנגלית: Hessian) הוא הכינוי שניתן לחילות עזר גרמניים שלחמו בשירות הצבא הבריטי במהלך המאה ה-18. הכינוי "הסים" ניתן להם משום שרובם באו מרוזנות הסן-קאסל. הבריטים שכרו את הגרמנים מספר פעמים בסכסוכים שונים במאה ה-18, אולם שמם נקשר בעיקר בהקשר של מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
במלחמת העצמאות האמריקנית לחמו בשירות הצבא הבריטי כ-30,000 חיילים גרמנים, שהיוו רבע מכלל הכוח הבריטי שנשלח לאמריקה. הם נכנסו לשירות הצבא הבריטי כיחידות שלמות מהצבאות המקומיים של הנסיכויות הגרמניות. הם נלחמו תחת דגליהם, תחת מפקדים משלהם ובמדים משלהם. רוזנות הסן-קאסל סיפקה כ-40% מכוחות אלו. מספרים אלו גרמו לכך שהכינוי "הסים" הוצמדו לכל החיילים הגרמנים שלחמו בצבא הבריטי, מעין סוג של סינקדוכה.
היסטוריה

בתקופת המאה ה-18, גרמניה המודרנית הייתה מחולקת לעשרות מדינות קטנות אשר החזיקו צבאות קטנים ומקצועיים. הנסיכים ששלטו במדינות אלו היו מוכנים לרוב להשכיר את צבאותיהם למעצמות זרות. כאשר פרצה מלחמה, מדינות גרמניה יכלו לשלוח אספקה מיידית של חיילים מאומנים שהיו מוכנים להיכנס לקרב בכל רגע נתון. בין 1706 ל-1707, 10,000 הסים שרתו בצבאו של אויגן, נסיך סבויה. בשנת 1714 6,000 הסים לחמו במסגרת הצבא השוודי במלחמת הצפון הגדולה. בשנת 1715 נשכרו 12,000 הסים בידי ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה, כדי להילחם ביעקוביטים. בשנת 1744, במסגרת מלחמת הירושה האוסטרית, 6,000 הסים נלחמו במסגרת הצבא הבריטי בפלנדריה, בעוד 6,000 נוספים לחמו במסגרת הצבא הבווארי.
המדינה שסיפקה את המספר הגדול ביותר של שכירי חרב הייתה רוזנות הסן-קאסל. קרל, רוזן הסן-קאסל, היה הראשון שעשה זאת, ויורשיו המשיכו לעשות כמוהו וכך גם שליטים נוספים. ההיסטוריון צ'ארלס אינגראו (Ingrao) טוען בספרו "The Hessian Mercenary State" שבסופו של דבר הפכה הסן-קאסל ל"מדינת שכירי חרב". רוזני הסן-קאסל השכירו את חייליהם לכל דורש במטרה להשתמש בכסף כדי לחזק את שלטונם, וזאת מבלי להכריז מלחמה מעולם על מי מהצדדים. כך נוצר מצב אירוני שבמלחמת הירושה האוסטרית לחמו הסים משני צדי המתרס, הן בצבא הבריטי והן בצבא הבווארי.
היסטוריה > מלחמת העצמאות של ארצות הברית

במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, שלט ברוזנות הסן-קאסל פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל, שהיה דודו של ג'ורג' השלישי, מלך בריטניה. פרידריך השכיר לאחיינו כמעט 12,000 חיילים, ובסך הכל שכרה בריטניה כ-30,000 חיילים גרמנים. הם נכנסו לשירות הצבא הבריטי כיחידות שלמות מהצבאות המקומיים של הנסיכויות הגרמניות. הם נלחמו תחת הדגלים שלהם, ותחת מפקדים משלהם ובמדים משלהם.
החיילים ההסים כללו חיל פרשים, יגרים, יחידות ארטילריה וגרנדירים. מרבית החי"ר היו רובאים. הארטילריה כללה תותח שלוש ליטראות. חיילי האליטה, ה"יגרים" (ציידים), השתמשו ברובים קצרים מסוג "büchse", וכן אקדח בעל קליבר גדול המותאם היטב ללוחמת יערות. ההסים היו מחולקים לבטליונים (גדודים), בתחילת המלחמה בטליון ממוצע של הסים כלל בין 500 ל-600 איש, אולם בהמשך המלחמה הוקטנו הבטליונים וכל אחד כלל בין 300 ל-400.
ההסים הראשונים נחתו באמריקה ב-15 באוגוסט 1776, בסטטן איילנד שבעיר ניו יורק. הם לחמו לראשונה בקרב לונג איילנד, ומאז נלחמו כמעט בכל קרב במהלך המלחמה נגד שלוש עשרה המושבות. אחרי שנת 1777, הבריטים השתמשו בהם בעיקר כסיירים. בין 1778 ל-1780, בטליון מובחר של ההסים לקח חלק פעיל בקרבות וקמפיינים שונים במדינות הדרום, הבולט שבהם היה קרב בית המשפט גילפורד. שני בטליונים של הסים לחמו בקרב יורקטאון ב-1781.
האמריקאים, הן המורדים והן השמרנים, הביעו אי נחת מההסים וחששו מפניהם. התדמית של ההסים בקרב האמריקאים הייתה של שכירי חרב פשוטים, אכזריים ודורסנים. עם זאת, ביומנים ובמכתבים של חיילים הסים, הביעו ההסים לרוב אי נחת מהתנהגות הכוחות הבריטיים כלפי המתיישבים, שכללה הריסת מבנים והוצאה להורג מזדמנת של אסירים. הוצאות להורג אלו הרגיזו את ההסים כפליים כאשר בין המוצאים להורג היו אזרחים גרמנים-אמריקאים. כמו האמריקאים, גם הבריטים התייחסו בבוז לדוברי גרמנית, וזלזלו בהסים ללא תלות ברמת ביצועיהם. לאחר סיום המלחמה, נשלחו הגרמנים לאירלנד כדי לדכא את המרד האירי של 1798, שפרץ בהשראת המהפכה האמריקאית.
בסך הכל כ-12,526 הסים לא חזרו לגרמניה עם תום המלחמה. מתוכם 7,700 מתו, והשאר בחרו להישאר בארצות הברית או קנדה. מבין ההרוגים, 1,200 נהרגו בקרב, ו-6,354 נהרגו מתאונות ובעיקר ממחלות.
היחס להסים

ביומנו של כומר אמריקאי בן התקופה, מסופר על חייל אנגלי שיכור שצעק על קצין יגרים גרמני: "לעזאזל אתך, צרפתי, אתה לוקח את השכר שלנו!" הגרמני הנעלב צעק "אני גרמני" ופרץ ביניהם דו-קרב שבמהלכו נפצע האנגלי. המפקד הבריטי חנן את הגרמני, והוציא צו שעל פיו החיילים הבריטים מחויבים להתייחס אל הגרמנים "כמו אחים". עם זאת, על פי אותו יומן, הצו פעל את פעולתו רק כאשר החיילים הגרמנים למדו "לגמגם קצת אנגלית".
ב-26 בדצמבר 1776, חצה הגנרל האמריקאי ג'ורג' וושינגטון את נהר הדלוור, ובקרב טרנטון תקף בהפתעה כוח שכלל 1,400 הסים. 20 הסים נהרגו, 100 נפצעו, ו-1,000 נפלו בשבי. השבויים הוצעדו ברחובות פילדלפיה במצעד הניצחון של וושינגטון, והזעם שעוררה נוכחותם סייע לצבא הקונטיננטלי לגייס חיילים נוספים. רוב השבויים נשלחו לאחר מכן לעבודה בחוות חקלאיות. אסירים הסים רבים הוחזקו במחנות ריכוז מול העיר לנקסטר בפנסילבניה. את הטיפול בהם הפקידו האמריקאים בידי אזרחים הולנדים, שטיפלו היטב בגרמנים. הגרמנים מצדם, הגיבו בחיוב לטיפול והתנדבו מרצונם למשימות שונות. לאחר המלחמה, שבויים רבים לא חזרו לגרמניה וקיבלו את ההצעה להישאר באמריקה וליהנות מקרקע חינם וחופש דת. האסירים הבריטים לעומת זאת, כלל לא הגיבו היטב לטיפול בשבי וניסו להימלט שוב ושוב.
האמריקאים, שידעו היטב שהסים רבים לא מרוצים משירותם הכפוי בצבא הבריטי, ומהיחס המזלזל שהפגינו כלפיהם, ניסו לפתות הסים רבים להצטרף אל האוכלוסייה הגדולה של הגרמנים ששרתו בצבא הקונטיננטלי. הקונגרס אישר שחייל הסי שיעבור לשרת בצבא הקונטיננטלי יקבל 50 דונם אדמה. באוגוסט 1777 פורסם מכתב סאטירי בשם "מכירת ההסים" (The Sale of the Hessians) ובו מתואר כיצד מפקד הסי מעוניין שכמה שיותר מחייליו ימותו כדי שהוא יקבל יותר שכר. במשך שנים רבות זהותו של מחבר המכתב נותרה עלומה, עד שבשנת 1874 טען ג'ון ביגלו שמחברו היה בנג'מין פרנקלין. ביגלו אף כלל את המכתב בחיבורו "החיים של בנג'מין פרנקלין" (The Life of Benjamin Franklin) אכן, יש ראיות התומכות בטענה זו.
ההסים בתרבות הפופולרית

זבוב הסן נקרא על שמם.
בסיפור הקלסי "האגדה על סליפי הולו", בולטת דמותו של הפרש חסר הראש, שהוא, על פי הסיפור, חייל הסי שראשו הועף על ידי כדור תותח במהלך מלחמת העצמאות.
בסדרת הטלוויזיה "סליפי הולו" מתואר גדוד הסים המשרתים את מלך בריטניה, אולם בחשאי עובדים לשדים וזובחים למולך.
בשנת 1909 ביים ד.וו גריפית' את הסרט הקצר "עריקי הסן", העוסק בשלביה הראשוני של המהפכה האמריקנית.
בשנת 1949 ביימו האחים וורנר סרט אנימציה קצר לילדים המתאר קרב בין באגס באני לחייל הסי בשם סם פון שרם (יוסמיטי סאם).
הווארד פאסט כתב בשנת 1972 ספר בשם "ההסי" העוסק בחייל הסי המנסה לברוח מהצבא הבריטי.
במשחק המחשב Assassin's Creed III, ההסים מכונים בשם "יגרים". הם מיוצגים בתוך המשחק כחיילים בעלי ניסיון רב המהווים איום לוחמני רציני לשחקן בקונפליקט פתוח.
בעונה 1 של הסדרה "המרגלים של וושינגטון", מתואר קרב טרנטון וכן השתתפות ההסים בו.
ההסים מופיעים כיחידה צבאית במשחק הווידאו Empire: Total War.
גלריה

יגרים הסים מתקופת מלחמת העצמאות האמריקנית
גרנדירים הסים
קריקטורה של יגרים הסים מתקופת מלחמת העצמאות האמריקנית
בובת חייל הסי מ"מוזיאון ההסים", פנסילבניה
ראו גם

שכיר חרב
יגר (חייל)
גרנדיר
פאנצרגרנדיר
פולקסגרנדיר