stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדד הידרופתיות
שימושים במחקר

למדד ההידרופתיות חשיבות רבה במחקר ביוכימיה של חלבונים ובהנדסה גנטית, לבחינת מידת ההידרופיות או ההידרופיליות של חומצות האמינו השונות, ושל רצפים שלהן. לדוגמה, מציאת מדד הידרופתיות חיובי ברצף של כעשרים חומצות אמיניות המצוי בחלבון טראנסממברנלי, רומז לכך שהוא חוצה את קרום התא ההידרופובי מקצה לקצה במבנה של סליל אלפא, שכן זהו עוביה של הממברנה הכפולה בעולם החי, ואילו מציאת רצפים בעלי מדד שלילי, מהווה רמז להיותם ממוקמים בחלבון באזור הבא במגע עם סביבה מימית, כמו הציטופלזמה או הסביבה החוץ-תאית. הערכת ההידרופתיות של רצף חומצות האמינו של חלבון קרומי יכולה לסייע לחוקר להעריך את המבנה המרחבי שלו, ולקבל מושג על המכוונות בה הוא ממוקם בקרום. מידע זה הוא רב ערך בחקר החלבונים, ולו תועלת יישומית רבה במחקר הביורפואי בפרט והביוטכנולוגי בכלל.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאסלו שרגי

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1929 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  11 במאי 2012 (בגיל 82) בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1980)  פרס SZOT (1975)  אמן דגול של הונגריה (1978)  אמן מצטיין של הונגריה (1972)  פרס פרנץ ארקל (1969)  Master Artist of the Hungarian State Opera House (2003) 
 
לאסלו שרגי (במקור שטרן, בהונגרית: Seregi László;‏ בודפשט, 12 בדצמבר 1929 – בודפשט, 11 במאי 2012) היה רקדן וכוריאוגרף יהודי-הונגרי עטור פרסים לרבות פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, המקביל לפרס ישראל), פרס האמן המצטיין, פרס האמן הדגול, פרס פרנץ ארקל ועוד. שרגי הוא אחד היוצרים הבולטים של הבלט ההונגרי של המאה ה-20, ואחד היוצרים המוכרים ביותר מחוץ להונגריה. ביוזמת ילדיו ובית האופרה הממלכתית ההונגרית, נקרא פרס על שמו.
קורות חיים

לאסלו שטרן נולד במשפחה יהודית. הוריו היו פרנץ ספלאקי (שטרן) ומרגיט קֶרֶקֶש (קוֹהְן=כהן). לא ידוע על קורותיו בשואה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא בחר מקצוע כגרפיקאי ולמד במכללה לאמנויות שימושיות (1945–1949) (כיום שמה אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב), אך לא יכול היה להמשיך את לימודיו לאחר מכן מסיבות כלכליות. בשנת 1949, כבר כמבוגר הצליח להתקבל ל"להקת האמנים הונווד" (הו') ללא כל הכשרה רצינית. כישרונו ככוריאוגרף כבר ניכר בלהקת ריקודי עם זו, כאשר ב-1953 הכין את סצנת הריקוד ההומוריסטית שלו בשם "בוקר במחנה", אותה ביצעה הלהקה במשך עשרות שנים. שם הוא גם למד בלט אצל מרסלה נאדאשי, מנהלת הבלט של הלהקה. מ-1957 רקד באנסמבל הבלט של בית האופרה, שם הופיע עם קטע הבלט שנוצרה לאופרטה "הסטודנט הקבצן" (אנ') של קרל מילקר (אנ'), ולאחר יצירות דומות נוספות, הוזמן ב-1968 ליצור את דרמת המחול הראשונה שלו באורך מלא., ספרטקוס (בלט שרגי). באופן דומה, הוא זכה להצלחה בינלאומית גדולה עם הבלטים של בלה בארטוק, הנסיך המגולף מעץ והמנדרין המופלא (1970).
תוך שימוש בהכשרה המוקדמת שלו באמנויות יפות, הוא עבד על הוויזואליה המונה של הצייר תיוודאר קוסטקה צ'ונטווארי בשם "בתוך הארז" וכתוצאה ממסע הלימודים שלו לארצות הברית יצר כוריאוגרפיות לכמה יצירות של ליאונרד ברנשטיין. בתקופת היצירה האחרונה שלו, הוא העלה עיבודים למחול ליצירותיו של שייקספיר (רומיאו ויוליה, חלום ליל קיץ, אילוף הסוררת) בסגנון מסורתי יותר, ריאליסטי, עם הומור אינדיבידואלי. עם כל זה, הוא יכול להיחשב חסיד של הרקדן והכוריאוגרף ההונגרי המהולל דיולה האראנגוזו (הו'). יצירותיו מושמעות ומוצגות ללא הרף בערים רבות ברחבי העולם (למשל. דורטמונד, מוסקבה, רומא, פראג, בורדו, אדינבורו, קלן, סנקט פטרבורג, קייב, ברלין, מונטה קרלו, וינה, זלצבורג, פריז, טורינו פריז, לונדון, ציריך, דיסלדורף, סידני ועוד). העוזרת הקבועה שלו הייתה אילדיקו קסאש (הו').
הוא היה מנהל הבלט של בית האופרה מ-1977 עד 1984, וחבר לנצח של בית האופרה מ-1993. כיורשו של ג'רג לרינץ, הוא המשיך במדיניות התוכנית הפתוחה שקבע על ידי לרינץ.
עבודותיו בתיאטרון

מספר הצגות הבכורה שלו הרשומות במאגר התיאטרון: כרקדן: 11 ; ככוריאוגרף: 40, כבמאי: 162.
עבודותיו בתיאטרון > רקדן

Kipphardt: Shakespeare kerestetik - Fridolin
Móricz Zsigmond: Nem élhetek muzsikaszó nélkül - Viktor
Fényes Szabolcs: Maya - Dixi
Sztravinszkij: A katona története - a katona
Hacsaturjan: Gajane - Lezginka
Weiner Leó: Csongor és Tünde - Berregh
Szabó Ferenc: Ludas Matyi - második komédiás
Beaumarchais: A sevillai borbély - Figaro
Milhaud: Francia saláta - Coviello
Miller: Édes fiaim - Chris Keller
עבודותיו בתיאטרון > כוריאוגרף

Szolovjov-Vitkovics: Csendháborító (1959)
Csehov: Cseresznyéskert (1960)
William Shakespeare: Vízkereszt, vagy amit akartok (1960)
Gozzi: Turandot hercegnő (1961)
Ránki György: Hölgyválasz (1961)
Carl Millöcker: A koldusdiák (1962)
Rossini: Tell Vilmos (1963)
Kosma: Elektronikus szerelem (1963)
Orff: Az okos lány (1964)
Kodály Zoltán: Székelyfonó (1965, 1972, 1976, 1982, 1998)
Gounod: Faust (1966, 1974, 1978)
Wagner: Tannhäuser (1967, 1970)
Strauss: A denevér (1967)
Rimszkij-Korszakov: Az aranykakas (1968)
Gershwin: Porgy és Bess (1970, 1973, 1981)
Kacsoh-Kenessey: János vitéz (1971)
Bartók Béla: A kékszakállú herceg vára (1976)
Durkó Zsolt: Mózes (1977)
Mozart: Don Giovanni (1982)
Wagner: Parsifal (1983)
Andrew Lloyd Webber: Macskák (1983, 1990-1991, 1993)
Prokofjev: Eljegyzés a kolostorban (1983)
William Shakespeare: Téli rege (1992)
Gershwin: Bolondulok érted (1995)
Bart: Oliver! (1997)
Andrew Lloyd Webber: Az operaház fantomja (2003)
בלט

Aram Hacsaturján: Spartacus (1968)
Bartók Béla: A fából faragott királyfi (1970, 1981)
Bartók Béla: A csodálatos mandarin (1970, 1981)
Léo Delibes: Sylvia (1972)
Hidas Frigyes: A cédrus (1975)
Paul Hindemith: Kamarazene No. 1. (1977)
Leonard Bernstein: Szerenád (1977)
Leonard Bernstein: A városban (1977)
Dohnányi Ernő: Változatok egy gyermekdalra (1978)
Johann Sebastian Bach: Air (1978)
Szergej Szergejevics Prokofjev: Rómeó és Júlia (1985)
Felix Mendelssohn: Szentivánéji álom (1989)
Goldmark Károly – Hidas Frigyes: A makrancos Kata (1994)
Sas József: Kisebbségi balett (1999)
קטעי ריקוד למחזות זמר

ג'רי הרמן : הלו, דולי! (1998, וינה)
פרסים והוקרה

פרס פרנץ ארקל (1969)
פרס האמן המצטיין (1972)
פרס SZOT (1975)
צלב ההצטיינות האוסטרי הגדול (1976)
פרס האמן הדגול (1978)
פרס קושוט (1980)
מסדר הדגל של הרפובליקה העממית ההונגרית מעוטר בזרי דפנה (1989)
פרס למען בודפשט (1993)
פרס Pro Urbe Budapest (1997)
חבר לנצח באגודת בני האלמוות (1999)
אמן מאסטר של בית האופרה הממלכתי ההונגרי (2003)
פרס מפעל חיים של איגוד אמני המחול ההונגרי (2003)
הצלב המרכזי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה עם הכוכב (2004)
פרס מולדתי (2005)
פרס פרימה פרימיסימה (2005)
פרס גונדל לאמנות (2009)
לקריאה נוספת

ז'וז'ה קאן: שרגי. הקרן הבינלאומית למחול ותרבות, בודפשט, 2005
גזה קרטוייש: אחדות של מסורת וחדשנות על במת הבלט של בית האופרה ( קריטיקה, 1989/4)
MTI Ki kicsoda 2009. (מיהו מי?) ISBN 978-963-1787-283
יום ההולדת של היום: לאסלו שרגי, רקדן הבלט ההונגרי הגדול
הערות שוליים

↑  "Házasságkötési bejegyzésük a Budapest X. kerületi polgári házassági akv. 518/1928. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-04-18.
↑  2013. január 17-i lekérdezés
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810698934305606  VIAF: 307174939   WorldCat (עם VIAF): 307174939
מונטיאק צהוב

| מונטיאק צהוב> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
תת־משפחה:: איילים
שבט:: מונטיאקים
סוג:: מונטיאק
מין:: מונטיאק צהוב
שם מדעי
 Muntiacus atherodes ‏גרובס וגרוב, 1982
תחום תפוצה


מונטיאק צהוב או מונטיאק בורנאי (שם מדעי: Muntiacus atherodes), הוא מין אייל בסוג מונטיאק האנדמי לאי בורנאו המחולק בין אינדונזיה, מלזיה, וברוניי. מין זה נפוץ ביערות הלחים שבאי לצד קרובו המונטיאק המצוי, ורק ב-1990 הוכר כמין נפרד. ההבדלים העיקרים בינו לבין המין המצוי, הוא צבע הפרווה הבהיר יותר והקרניים הקטנות יותר.
מידע כללי

צבע פרוותו של המונטיאק הצהוב נע בין כתום לצהבהב, עם קו חום כהה המתוח לאורך השדרה, ובולט במיוחד בעורף. ראשו בהיר, אפו כהה, ואוזניו ורגליו קצרות. צבעו של הגחון הוא צהוב בהיר או לבנבן. העופרים נולדים עם שורות של כתמים לבנים לאורך הצדדים, שדוהים בהדרגה. החלק העליון של הזנב הוא חום כהה, (המשך של הפס הכהה בגב) ואילו החלק התחתון לבן.
הקרניים הזעירות של הזכרים הם ללא סיעופים, נראות כ-קוצים, אורכם 4.2-1.6 ס"מ, ורק לעיתים נדירות נופלות וצומחות מחדש. מיקומם של הקרניים הוא מעל בלוטות הריח הגדולות שבאזור העיניים. כיתר המונטיאקים, המונטיאק הצהוב הוא אייל קטן למדי; גובהו בכתפיים: עד 50 ס"מ, אורך ראשו וגופו: 92-86 ס"מ, אורך זנבו: 20-14 ס"מ, ומשקלו: 17.7-13.5 ק"ג.
מעט מאוד ידוע על המונטיאק הצהוב בשל היותו מין "חדש". מלבד עונת הרבייה איילים אלה בודדים, פעילים בעיקר בשעות היום, ומבלים את זמנם באכילת עשבי תיבול עשבים, עלים, זרעים ופירות שנפלו. כשאר המונטיאקים, בשעת סכנה הזכרים ישמיעו קול הדומה לנביחה, בעוד שהנקבות והעופרים ישמיעו יללות חדות. תקופת ההריון היא כ- 7 חודשים, לאחריהם נולד עופר אחד הנגמל ככל הנראה לאחר חודשיים, ומגיע לבגרות לאחד 6–12 חודשים.
המונטיאק הצהוב מוגדר כ-קרוב לסיכון (NT) על ידי IUCN, בשל תפוצתו הרחבה באי בורניאו. עם זאת מגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה בעיקר בשל הכנסת נשק חם לאזורים רבים באי. אויביו בטבע הם עופות דורסים, ונמרים ערפילים בורנאים.
הערות שוליים

↑  מונטיאק צהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן |   |
| אייל אלדי | אייל אלדי |   |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |   |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |   |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |   |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |   |
| אייל נקוד | אייל נקוד |   |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |   |
| אייל דוד | אייל דוד |   |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |  |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |  |
הפארק הלאומי ג'ונונג פאלונג; אחד מהאזורים המוגנים בבורנאו שבהם נפוץ המונטיאק הצהוב
לי אטווטר

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1951 אטלנטה, ארצות הברית 
 פטירה:  29 במרץ 1991 (בגיל 40) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת ניוברי  אוניברסיטת דרום קרולינה  תיכון א. ק. פלורה 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מעסיק:  Black, Manafort, Stone and Kelly, הוועדה הרפובליקנית הלאומית 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 בן או בת זוג:  Sally Dunbar 
 
הארווי לירוי "לי" אטווטר (באנגלית: Harvey LeRoy "Lee" Atwater;‏ 27 בפברואר 1951 – 29 במרץ 1991) היה יועץ ואסטרטג פוליטי של המפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית. הוא שימש כיועץ לנשיאים רונלד רייגן וג'ורג' בוש האב וכיהן כיו"ר הוועדה הרפובליקנית הלאומית. הטקטיקות האגרסיביות שבהן השתמש בקמפיינים פוליטיים היו שנויות במחלוקת, במיוחד האסטרטגיה הדרומית.
ביוגרפיה

אטווטר נולד באטלנטה, ג'ורג'יה, בנם של אלמה "טודי" (פייג'), מורה בבית ספר, והארווי דילארד אטוואטר, סוכן ביטוח. הוא גדל באייקן שבדרום קרוליינה. כשלי היה בן חמש, אחיו בן השלוש, ג'ו מת כתוצאה מכוויות מדרגה שלישית לאחר שהפיל על עצמו סיר טיגון עמוק מלא בשמן חם.
בצעירותו ניגן אטווטר גיטרה בלהקת רוק, The Upsetters Revue בעיר מגוריו קולומביה. גם בשיא הקריירה הפוליטית שלו המשיך להופיע במועדונים ובמרתפי כנסיות, סולו או עם בי. בי. קינג, באזור וושינגטון די. סי.. הוא הוציא אלבום בשםRed Hot & Blue בו לקחו חלק קרלה תומאס, אייזק הייז, סם מור, צ'אק ג'קסון וקינג. במהלך שנות ה-60, אטווטר היה לתקופה קצרה גיטריסט בלהקת הליווי של פרסי סלדג'.
אטווטר למד בתיכון בדרום קרוליינה, ובשנת 1973 סיים את לימודיו בקולג' לותרני פרטי קטן בעיר ניוברי. במהלך הלימודים שימש כראש מועצת הסטודנטים של דרום קרוליינה. ב-1977 קיבל תואר שני בתקשורת מאוניברסיטת דרום קרוליינה.
קריירה פוליטית

במהלך שנות ה-70 והבחירות של 1980 התבלט אטווטר במפלגה הרפובליקנית של דרום קרוליינה, והשתתף באופן פעיל בקמפיינים של המושל קארול קמפבל ג'וניור והסנאטור סטרום ת'ורמונד.
אטווטר הציג לראשונה את הטקטיקות האגרסיביות שלו במהלך הבחירות לקונגרס ב-1980. הוא היה יועץ בקמפיין של הנציג הרפובליקני המכהן פלויד ספנס במסע הבחירות שלו מול המועמד הדמוקרטי טום טרניפסיד. טקטיקות אלה כללו סקרים מוטים באמצעות שאלונים מזויפים של סוקרים עצמאיים כביכול, שבמהלכם יידעו הסוקרים את המשיבים, תושבי הפרברים הלבנים כי טרניפסיד היה חבר ב-NAACP. הוא גם שלח מכתבים נטעם הסנטור ת'ורמונד שבהם נטען כי טרניפסיד יפרק את ארצות הברית מנשקה ויעביר אותה לליברלים ולקומוניסטים. עיתונאי מתחזה מטעמו של אטווטר השתתף בתדרוך לעיתונאים והציג שאלה לפיה הובן שטרניפסיד עבר טיפול פסיכיאטרי. אטווטר סיפר מאוחר יותר לכתבים, שלא לציטוט, כי טרניפסיד עבר טיפול בנזעי חשמל בצעירותו. ספנס ניצח בבחירות.
לאחר הבחירות ב-1980, אטוואטר עבר לוושינגטון והפך לעוזר בממשל רונלד רייגן, תחת המנהל הפוליטי אד רולינס. ב-1984 ניהל רולינס את מסע הבחירות מחדש של רייגן, ואטווטר הפך לסגן המנהל בקמפיין ולמנהל הפוליטי שלו. לימים כתב רולינס כי אטווטר ניהל מסע מלוכלך נגד המועמדת הדמוקרטית לסגנית הנשיא ג'רלדין פררו, כולל פרסום העובדה שנגד הוריה של פררו הוגשו כתבי אישום בשנות ה-40 על הימורים לא חוקיים. רולינס תיאר את אטווטר כ"חסר רחמים", "אולי נורת' בבגדים אזרחיים".
אטווטר הפך לשותף בכיר בחברת הייעוץ הפוליטי "בלאק, מנפורט, סטון וקלי" למחרת הבחירות לנשיאות ב-1984.
במהלך שנותיו בוושינגטון, אטווטר התייצב לצידו של סגן הנשיא ג'ורג' בוש האב, שבחר באטווטר לנהל את הקמפיין שלו לנשיאות ב-1988.
קריירה פוליטית > בחירות 1988

הקמפיין המפורסם ביותר של אטווטר היה במהלך הבחירות לנשיאות ב-1988, כאשר שימש כמנהל הקמפיין של המועמד הרפובליקני ג'ורג' ה.וו. בוש שנודע בשם "סוגיית וילי הורטון". וילי הורטון היה אסיר שהורשע ברצח מדרגה ראשונה ויצא לחופשת סוף שבוע מהכלא במסגרת תוכנית שאימץ המועמד הדמוקרטי דוקאקיס. התכנית התקבלה בתקופתו של המושל הרפובליקני פרנסיס סרג'נט ב-1972, אך בשנת 1976 הטיל דוקאקיס וטו על הצעה של בית המחוקקים של מסצ'וסטס להגביל את התכנית ולאסור חופשות לרוצחים מדרגה ראשונה. וילי הורטון, שריצה מאסר עולם על רצח בכוונה תחילה בדקירה של נער במהלך שוד, שוחרר לחופשת סוף שבוע זמן קצר לאחר החלטתו של דוקאקיס. במהלך החופשה חטף הורטון זוג צעיר, עינה את הגבר ואנס שוב ושוב את האישה. הורטון הפך למוקד הקמפיין של אטווטר נגד דוקאקיס, לאחר שאל גור, שהתמודד גם הוא בבחירות המקדימות לנשיאות, העלה לדיון את נושא החופשות לרוצחים, אם כי לא התייחס ספציפית להורטון. הקמפיין שהתמקד בהורטון חיזק את הדעה הרווחת כי דוקאקיס היה ליברלי מדי, בניגוד לתדמית המתונה שבה ניסה למתג את עצמו, וסייע לבוש לצמצם פער של 17% בסקרים מול דוקאקיס. בבחירות עצמן ניצח בוש בפער גדול גם בהצבעות האלקטורים וגם בהצבעת הציבור.
קריירה פוליטית > יו"ר הוועדה הלאומית הרפובליקנית

לאחר הבחירות מונה אטווטר ליושב ראש הוועדה הלאומית הרפובליקנית (RNC). זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד התפטר יושב ראש בית הנבחרים הדמוקרטי ג'ים רייט ובמקומו נכנס לתפקיד טום פולי. בו ביום הפיץ ה-RNC לאנשי הקונגרס הרפובליקנים ולראשי המפלגה במדינות תזכיר שכותרתו "טום פולי: מחוץ לארון הליברלי". התזכיר השווה את ההצבעות של פולי לזה של חבר הקונגרס ההומו המוצהר ברני פרנק, תוך רמיזה שגם פולי היה הומו. את התזכיר יצרו מנהל התקשורת של RNC, מארק גודין, וניוט גינגריץ', שגם ניסה לשכנע מספר כתבים לפרסם אותו. התזכיר זכה לגינוי חריף מצד שתי המפלגות. מנהיג הסנאט הרפובליקני בוב דול, למשל, אמר בנאום בלשכת הסנאט, "זו לא פוליטיקה. זה זבל". אטוואטר הגן בתחילה על ההחלטה לפרסם את התזכיר, אולם לאחר כמה ימים טען כי לא אישר את תוכנו. בלחץ של בוש פיטר אטווטר את גודין, ומינה במקומו את בי ג'יי קופר.
לאחר ניצחונו של בוש, אטווטר התמקד בארגון מסע יחסי ציבור נגד מושל ארקנסו ביל קלינטון, שאטווטר ראה בו איום פוטנציאלי ממשי על בוש בבחירות לנשיאות ב-1992. גם לאחר שחלה, הביע אטווטר תמיכה בטומי רובינסון כמועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות למשרת המושל מול קלינטון, אך רובינסון הפסיד את הפריימריז לשפילד נלסון.
בשנת 1989, אטווטר הפך לחבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת הווארד, אחת האוניברסיטאות שנוסדו כאוניברסיטאות לשחורים בלבד לפני 1964. מינויו עורר התנגדות בקרב הסטודנטים ששיבשו את חגיגות יום השנה ה-122 של הווארד ובסופו של דבר השתלטו על בניין המינהלה של האוניברסיטה. אטווטר נאלץ להתפטר, וכמותו גם נשיא האוניברסיטה ג'יימס אי צ'יק.
קריירה מוזיקלית

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1951 אטלנטה, ארצות הברית 
 פטירה:  29 במרץ 1991 (בגיל 40) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  מכללת ניוברי, אוניברסיטת דרום קרולינה, תיכון א. ק. פלורה 
 סוגה:  בלוז, רוק
 כלי נגינה:  גיטרה, שירה
 בן או בת זוג:  Sally Dunbar 
 
ב־1988 פתחו אטווטר וכמה מחבריו בארלינגטון את מסעדת Red Hot & Blue. המסעדה, שהפכה מאז לרשת, הגישה ברביקיו בסגנון ממפיס והשמיעה מוזיקת בלוז מממפיס.
ב-1990 הקליט אטווטר אלבום עם בי בי קינג ואומנים נוספים בשם Red Hot & Blue. הוא גם הופיע עם הלהקה של פול שייפר בתוכנית הלילה של דייוויד לטרמן.
חיים אישיים

אטווטר התחתן עם סאלי דנבר (1951–2021) בשנת 1978. נולדו להם שלושה ילדים – שרה לי, אשלי פייג' וסאלי תאודוסיה. אלמנתו התמודדה לתפקיד מפקחת על החינוך בדרום קרוליינה ב-2014, וזכתה לתמיכתו של הנשיא לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
ב-5 במרץ 1990 אטווטר סבל מהתקף במהלך ארוחת בוקר לגיוס כספים עבור הסנאטור פיל גראם רופאיו גילו אסטרוציטומה בדרגה 3, צורה אגרסיבית של סרטן המוח, באונה הקדמית הימנית שלו. הוא עבר ברכיתרפיה, שהייתה אז טיפול חדשני במרכז הרפואי מונטיפיורי בניו יורק, ולאחריה הקרנות בבית החולים האוניברסיטאי ג'ורג' וושינגטון בוושינגטון הבירה. הטיפול הותיר אותו משותק בצדו השמאלי, פגע בשמיעה שלו, וגרם לנפיחות בפניו ובגופו.
חיים אישיים > המרה לקתוליות ובקשת מחילה

בחודשים לאחר שהתבררה חומרת מחלתו, אמר אטווטר כי המיר את דתו לקתוליות, בעזרתו של הכומר ג'ון הארדון וכחלק מתהליך של בקשת מחילה, פרסם מספר מכתבים כתובים לאנשים שהתייצב מולם במהלך הקריירה הפוליטית שלו. במכתב מ-28 ביוני 1990 לטום טרניפסיד, הוא הצהיר כי מתוך כל מה שקרה בקריירה שלו, אחת מנקודות השפל שלו הייתה הרמיזה לגבי הטיפולים שעבר בצעירותו. הוא כתב "המחלה שלי לימדה אותי משהו על טבע האנושות, אהבה, אחווה ומערכות יחסים שמעולם לא הבנתי, וכנראה גם לא הייתי מבין. מנקודת מבט זו, יש אמת וטוב בכל דבר." במאמר למגזין לייף בפברואר 1991 התנצל אטווטר גם בפני מייקל דוקאקיס על "האכזריות הבוטה" של מערכת הבחירות לנשיאות ב-1988.
חיים אישיים > מוות

אטווטר מת ב-29 במרץ 1991 מגידול במוח. הוא היה בן 40. הלווייתו נערכה בקתדרלת טריניטי בקולומביה, דרום קרוליינה, וטקס אזכרה נערך גם בקתדרלה הלאומית של וושינגטון ב-4 באפריל 1991.
חיים אישיים > מורשתו

סידני בלומנטל שיער שאילו היה אטווטר חי, היה מנהל בבחירות 1992 מסע בחירות מוצלח יותר לבחירתו מחדש של בוש מאשר הניסיון הכושל של הנשיא המכהן מול ביל קלינטון ורוס פרו.
ב-2008 יצא הסרט התיעודי "בוגי מן: סיפורו של לי אטווטר" (אנ') המתעד את הקריירה הפוליטית של אטווטר.
ב-2019 דמותו של אטווטר, בגילומו של דסטין סיווי, הופיעה בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "עבור כל האנושות" המציגה היסטוריה חלופית.
ב-2022 הוזכרה בקשת המחילה של אטווטר מווילי הורטון בפרק של הסדרה "הטובות לקרב".
מורינגה

| מורינגה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מורינגיים
סוג:: מורינגה
שם מדעי
 Moringa ‏אדנסון, 1763

מורינגה (שם מדעי: Moringa) הוא סוג יחיד במשפחת המורינגיים.
בין המינים של הסוג:
מורינגה מכונפת – מין שמקורו בדרום מערב הודו, ומהווה יבול חשוב בהודו, אתיופיה, הפיליפינים וסודאן. משמש למאכל ולמרפא.
מורינגה רותמית Moringa peregrina – עץ מדברי הגדל בר בדרום הארץ וסביב ים המלח. נמצא בסכנת הכחדה.
מורינגה פיגמאה Moringa pygmaea – המין הנדיר ביותר במשפחת המורינגיים, נתגלה בצפון סודאן. העץ נמוך ובעל עלים קטנים ופריחה צהובה
מורינגה ריבאה Moringa rivae – נפוצה בצפון-מזרח קניה ודרום-מזרח אתיופיה. למין זה שני תת-מינים:
לונגיסיליקווה (longisiliqua) – המתנשא לגובה 6 מטר ופריחתו צהובה
ריבאי (rivae) – בעל פרחים בצבע חום בהיר עם קצוות חומים
מורינגה רספוליאנה Moringa ruspoliana – נפוצה בסומליה ובאתיופיה, מגיעה לגובה שמונה מטרים. העלים גדולים במיוחד לעומת סוגי מורינגה אחרים, ופריחתה אדמדמה.
מורינגה סטנופטלה Moringa stenopetala – מכונה גם מורינגה אפריקאית
מורינגה קונקננסיסב
מורינגה אובליפוליה
מורינגה הילדברנטי
מורינגה דרוהרדי
מורינגה ארבוריאה
מורינגה בורזיאנה
מורינגה לונגיטובה
הערות שוליים

↑  Moringa Adans., www.gbif.org (באנגלית)
↑  אתר הצמחים בסכנת הכחדה בישראל: מורינגה רותמית, באתר redlist.parks.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537380405171  NKC: ph885664 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מונטיזציה (מדיה דיגיטלית)

פרסומת באתר מורפיקס
מונטיזציה במדיה הדיגיטלית היא ניצול פעילותם של נכסים דיגיטליים כמו אתר אינטרנט, אפליקציה, משחק וכיוצא באלה כדי להפיק הכנסה כספית. הצורות השכיחות ביותר של מונטיזציה במדיה הדיגיטלית הן פרסום המזכה את מפעילי האתר או היישום בתשלום מן המפרסמים, וגביית תשלום תמורת תוכן או שירותים.
פרסום

מודלים מקובלים של מונטיזציה על ידי שילוב של פרסום באתרים וביישומים הם תשלום לפי לחיצה על הפרסומת (PPC), תשלום לפי חשיפה (CPI/CPM), ותשלום לפי תשומת לב (CPE). צורות שכיחות של פרסום הן באנר או מודעת טקסט. צורה נוספת היא תוכניות שותפים (affiliate programs), המבטיחה לגורם המציג את הפרסומות חלק מן ההכנסות מן הלקוחות שהוא מפנה למפרסם.
תוכן ושירותים בתשלום

אתרים המספקים תוכן ושירותים יכולים לגבות תשלום מלקוחות עבור הגישה לתוכן ולשירותים אלה. צורות שכיחות הן הצעת מינוי תקופתי (בדרך כלל חודשי או שנתי) או תשלום חד-פעמי תמורת גישה לפריט מידע מסוים (כגון מאמר).
מודדי מים

| מודדי מים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פשפשאים
תת־סדרה:: פשפשים
משפחה:: מודדי מים
שם מדעי
 Hydrometridae

מודדי מים (שם מדעי: Hydrometridae, מיוונית מים-Hydro, למדוד-mètre) הם משפחה של פשפשים מימיים למחצה החיים על פני המים ובקרבתם. שמם נובע מצורת הראש והגוף המוארכים וסביבת מחייתם המדמה אותם לסרגל מדידה על פני המים. בעולם ידועים יותר מ-147 מינים. בישראל מצוי רק מין אחד מודד-מים שכיח (Hydrometra stagnorum).
מראה חיצוני

מודדי מים בעלי צבע אפרפר או חום בהיר וגוף ארוך יחסית של 8 מ"מ, אם כי חלקם יכולים להגיע גם לאורך של 15 מ"מ. גופיהם ורגליהם ארוכים ודקים, ומזכירים בצורה שטחית קבניים ואף מקלונאים ששייכים לסדרה אחרת לחלוטין. הראש מוארך, ובעל עיניים בולטות באמצע אורכו. המחושים ממוקמים בקצה הראש. פיסת הרגל בעלת 3 פרקים. המשפחה ברובה חסרת כנפיים, אם כי יש צורות מכונפות. חלקים שונים של גופם, לרוב הצד הגחוני והרגליים, מכונסים במיקרו או מאקרו שיערות, העוזרות להם לפזר את משקל גופם על שטח פני המים.
תפוצה ואקולוגיה

מודדי מים נפוצים למדי ברחבי העולם. עם זאת, המגוון הגדול ביותר נמצא באזורים הטרופיים, כאשר רק הסוג Hydrometra מופיע במקומות אחרים. הסוגים Chaetometra ו- Dolichocephalometra אנדמים לאיי מרקיז, שם כמעט כל שאר ה-Gerramorpha נעדרים. הם מופיעים בדרך כלל על הגדה, חלוקי נחל או פני המים בשולי אגמים, בריכות ואדמות ביצות, לרוב במקומות נטולי דגים. הם מעדיפים להתחבא בסביבה של צמחיית מים או לצאת בהליכה איטית באזורים חשופים יותר, אך ינועו במהירות כאשר מפריעים להם. בהיותם אוכלי נבלות הם ניזונים מטרף בעלי חיים שנפלו ונלכדו במים. קפזנבאים וזחלי יתושים מהווים חלק נכבד ממזונם. הם מטפסים טובים ויטפסו על צמחים כדי לחפש טרף או כדי להטיל את הביצים שלהם מעל המים. לרוב הם בעלי חמישה שלבי נימפה, והופכים לבוגרים תוך ארבעה עד שישה שבועות.
מיון

על משפחה Heterocleptinae
סוג Heterocleptes
סוג Veliometra
על משפחה Hydrometrinae
סוג Baciliometra
סוג Chaetometra
סוג Dolichocephalometra
סוג Hydrometra
על משפחה Limnobatodinae
סוג Limnobatodes
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 123
↑  Randall T. Schuh & James A. Slater (1995). True Bugs of the World (Hemiptera: Heteroptera). Cornell University Press. pp. 95–6. ISBN 0-8014-2066-0.
↑  Donald Joyce Borror;  et al. (1998). A Field Guide to Insects: America north of Mexico. Houghton Mifflin. pp. 125–126. ISBN 0-395-91170-2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph809008
מונטיאק סיני

| מונטיאק סיני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
תת־משפחה:: איילים
שבט:: מונטיאקים
סוג:: מונטיאק
מין:: מונטיאק סיני
שם מדעי
 Muntiacus reevesi ‏אוגילבי, 1839

מונטיאק סיני (נקרא גם מונטיאק רבסי, שם מדעי: Muntiacus reevesi) הוא אייל מסוג מונטיאק שחיי במרכז סין ובדרומה. נפוץ גם בטאיוואן.
מאפיינים

הריון של המונטיאק הסיני נע בין 209 ל-220 ימים.
המונטיאק הסיני כמו מונטיאקים רבים מתגורר במקומות גבוהים, עד 4000 מטר מעל פני הים. מוצא מחסה בנקיקים תלולים, מזונו, עלים, צמחים ופירות.
גובה כתפיים: עד 50 ס"מ.
אורך גוף וראש: עד 95 ס"מ.
משקל: נע בין 10-18 ק"ג.
הערות שוליים

↑  מונטיאק סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן |   |
| אייל אלדי | אייל אלדי |   |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |   |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |   |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |   |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |   |
| אייל נקוד | אייל נקוד |   |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |   |
| אייל דוד | אייל דוד |   |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |  |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.