stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אושר דוידה
הערות שוליים

↑  איציק כלפי, ליגיונר חדש: אושר דוידה חתם בסטנדרד ליאז', באתר ONE, ‏23 באוגוסט 2022
↑  דוידה חתם ל-5 שנים במכבי, באתר מכבי תל אביב, ‏30 באוגוסט 2023
↑  מאלעד מדמון ועד עדי יונה: סגל ישראל לאולימפיאדה, באתר ערוץ הספורט, 2 ביולי 2024
↑  "אושר הסתיר הכל שלושה חודשים", באתר ONE - מספר אחת בספורט, ‏2024-01-11
| נבחרת ישראל – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ניראון •  2 פיינגולד •  3 גולדברג •  4 למקין •  5 רביבו •  6 גאנדלמן •  7 דוידה •  8 אזולאי •  9 תורג'מן •  10 גלוך •   11 עבדה •  12 בן הרוש • 13 מדמון •  14 פרדה • 15 יונה • 16 ישראלוב • 17 שחר • 18 אליאסי • 19 טוקלומטי • 20 יהושע • 21 מלמוד • 22 ששון • מאמן: לוזון |  1 ניראון •  2 פיינגולד •  3 גולדברג •  4 למקין •  5 רביבו •  6 גאנדלמן •  7 דוידה •  8 אזולאי •  9 תורג'מן •  10 גלוך •   11 עבדה •  12 בן הרוש • 13 מדמון •  14 פרדה • 15 יונה • 16 ישראלוב • 17 שחר • 18 אליאסי • 19 טוקלומטי • 20 יהושע • 21 מלמוד • 22 ששון • מאמן: לוזון | ישראל |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עילי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
רוני ריטמן

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 61 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1987–2018 (כ־31 שנים)
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 ראש היחידה המרכזית במחוז המרכז  מפקד יאחב"ל  ראש חטיבת המודיעין  מפקד להב 433
 
רוני ריטמן (מימין) בעת מינויו למפקד יחידת להב 433. משמאל: מני יצחקי, ראש אגף החקירות והמודיעין
רוני ריטמן (נולד בשנת 1964) הוא קצין משטרה בדרגת ניצב שכיהן כמפקד יחידת להב 433. קודם לכן שירת כמפקד היחידה הארצית לחקירות בינלאומיות (יאחב"ל) וכראש חטיבת המודיעין באגף החקירות והמודיעין.
ביוגרפיה

רוני ריטמן שירת בצה"ל כקצין בחיל ההנדסה הקרבית. התגייס למשטרת ישראל ב-1987 ושימש חוקר במפלג התשאול וקצין ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 עמד בראש מפלג חקירות של יחידת אתג"ר בנושא הסחר בנשים. בהמשך שירת כראש זרוע החקירות ביחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל). ב-2006 מונה למפקד היחידה המרכזית במחוז מרכז של המשטרה. במהלך שירותו בתפקיד נרצחו שני מודיעים של היחידה שפעלו בארגוני פשיעה, בתקריות שלא פוענחו. ב-2007 מונה לראש יאחב"ל, בינואר 2009 קודם לדרגת תת-ניצב והמשיך לשרת בתפקיד עד 2010. לאחר מכן עמד בראש חטיבת המודיעין עד 2013 ויצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
באוגוסט 2014 מונה לתפקיד ראש יחידת להב 433, תפקיד בו כיהן עד שהחליט לפרוש באפריל 2018.
לאחר פרישתו הקים יחד עם דודי כהן את חברת סירין סייבר בבעלותו של משה חוגג.
ריטמן נשוי למיכל, רב-פקד בדימוס ששירתה ביחידת אתג"ר. הם הורים לשניים.
התלונה על התנהגות מינית בלתי-הולמת > החקירות בלהב 433 וסגירת התיק

בנובמבר 2015 נחקר במחלקה לחקירות שוטרים תנ"צ גיא ניר, ראש חטיבת המודיעין, בחשד לעבירות משמעת שונות. זמן קצר לאחר חקירתו הוא הגיש תלונה במח"ש על אי סדרים בלהב 433 ובתוכה תלונה כנגד ריטמן, במה שהסתמן כחלק מסכסוך ארוך ביניהם. ריטמן נחקר במח"ש בחשד להטרדה מינית של קצינה ששירתה תחתיו ובאותה עת הייתה פקודה של תנ"צ ניר. התלונה נסובה סביב אמירות מיניות שנאמרו בהזדמנויות שונות, אך ליבת החקירה עסקה במה שהתרחש בשנת 2011, בחניון בהר חוצבים בירושלים, עם סיומו של ערב חברתי שערכה המשטרה במסעדה, ובו, לכאורה, ריטמן רץ אחר המתלוננת בעודו שיכור, אחז בידה בחוזקה ומשך אותה אליו בניסיון לנשקה בכוח, אך נהדף על ידה. ריטמן, שהכחיש את החשדות, יצא לחופשה בהסכמה עד לבירור החשדות.
ריטמן טען שמדובר בעלילת דם נגדו מצד תנ"צ גיא ניר והקצינה שהיו נתונים בחקירה בשל עבירות משמעת שונות על אופן תפקודם בחטיבת המודיעין. כמו כן, ריטמן הציג בדיקת פוליגרף שתמכה בגרסתו.
ב-24 בדצמבר החליט היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין לסגור את תיק החקירה נגד ריטמן מהעילה שנסיבות המקרה בכללותן כפי שהן עולות מהראיות אינן מתאימות להליך פלילי ובשל בעיות מסוימות במסכת הראייתית. וינשטיין הסביר שבמצב דברים רגיל, היה שוקל להמליץ להעמיד את ריטמן לדין משמעתי, אך עבירות משמעת, בשונה מעבירות פליליות, מתיישנות כעבור שלוש שנים. מח"ש הגישו פנייה נוספת למשטרה וכעבור שלשה ימים החליט המפכ"ל רוני אלשיך להחזיר את ריטמן לתפקידו.
הפער בין עמדות המפכ"ל לראש מח"ש הוביל בנובמבר 2017 לכך שראש מח"ש, עו"ד אורי כרמל, הודיע על כוונתו לפרוש.
התלונה על התנהגות מינית בלתי-הולמת > עתירת המתלוננת לבג"ץ

ב-16 במאי 2016 עתרה הקצינה המתלוננת לבג"ץ נגד החלטת מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך להשיב לתפקידו את ריטמן כמפקד להב 433. בנובמבר 2017 הורה בג"ץ למפכ"ל לשקול מחדש את הצעדים נגד ריטמן מפני שהנימוקים שנתנו להימנעות מנקיטת צעדים נגדו לא תאמו את עמדת גורמי החקירה. ב-23 בינואר 2018 לאור הוראת בג"ץ, ביקש ריטמן ממפכ"ל המשטרה לפרוש מתפקידו כמפקד להב 433, אך להמשיך לשרת במשטרה. כעבור ימים אחדים הגיש תלונה על מח"ש בטענה שנרקמה קנוניה נגדו כאשר חקירת מח"ש בעניינו הייתה רשלנית ומטעה. בעקבות הוראת בג"ץ רשם המפכ"ל נזיפה בתיקו האישי של ריטמן, אך ציין באוזניו כי "מתוך הערכה ואמפתיה, ובצער - אני נאלץ לנזוף בך".
ב-3 במאי 2018 הודיע ריטמן על פרישתו מהמשטרה.
הערות שוליים

↑  עוזי ברוך, רשמי: ניצב רוני ריטמן - מפקד להב 433, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2014
↑  רוני זינגר-חרותי, המבקר בודק התנהלות המפכ"ל בפרשת רצח סוכנים בארגוני פשע, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2008
↑  סבב מינויים בכירים במשטרת ישראל, אתר המשרד לביטחון הפנים
↑  תנ"צ רוני ריטמן התמנה לראש יחידת להב 433, אתר משטרת ישראל
↑  רועי קצירי, ‏משה חוגג מקים חברת סייבר עם המפכ"ל לשעבר דודי כהן | בלעדי, באתר גלובס, 10 במרץ 2020
↑  אילנה דיין, ‏"עובדה" חושפת את הקשר הצמוד בין דנינו לקצינה הזוטרה, באתר ‏מאקו‏, 17 בדצמבר 2015
↑  יוסי אלי‏, ראש חטיבת המודיעין במשטרה יזומן לשימוע בשל התנהגות בעייתית, באתר וואלה, 8 בדצמבר 2015
1 2  בג"ץ 3884/16 פלונית נ' השר לביטחון פנים, ניתן ב־20 בנובמבר 2017
↑  קלמן ליבסקינד, ‏מותר לנסות להפיל את נתניהו, אך אל תגידו שזו מלחמה בשחיתות, באתר מעריב אונליין, 23 בדצמבר 2017
↑  משה נוסבאום, ‏נסגר התיק נגד ניצב רוני ריטמן, באתר ‏מאקו‏, 24 בדצמבר 2015
↑  יוסי אלי‏, במשטרה מברכים על החזרת ריטמן: "המפכ"ל שלנו גבר", באתר וואלה, 29 בדצמבר 2015
↑  יהושע בריינר, ראש מח"ש יפרוש בתום שנתיים מתוחות בין המשטרה לגוף שאמור לחקור אותה, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2017
↑  אפרת פורשר, ראש מח"ש פרש בגלל מתיחות עם המפכ"ל, באתר ישראל היום, 8 בנובמבר 2017
↑  אמרי לוי סדן, דניאל דולב ואבי אשכנזי‏, בג"ץ למשטרה: שקלו מחדש את השארת ניצב ריטמן כמפקד להב 433, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2017
↑  אלון חכמון, ‏ניצב ריטמן יסיים את תפקידו בראשות להב 433, באתר מעריב אונליין, 23 בינואר 2018
↑  אמרי לוי סדן‏, "תמונה כוזבת ודעה קדומה": ניצב ריטמן הגיש תלונה נגד מח"ש, באתר וואלה, 29 בינואר 2018
↑  משה נוסבאום, ‏לאחר סיום תפקידו: ריטמן ננזף, באתר ‏מאקו‏, 30 בינואר 2018
↑  אלי סניור, ריטמן פורש: "רציתי להילחם בכוחות המאיימים", באתר ynet, 3 במאי 2018
| היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל) |
| --- | --- | --- |
| ראשי היחידה | ראובן מינקובסקי (1977–1980) • מנשה גולן (ממלא מקום 1980–1981) • ארמונד לוי (1981–1985) • שמעון סביר (1985–1988) • סנדו מזור (1988- ) • אבי כהן (1993- ) • יורם רודמן • משה מזרחי (אפריל 1997–2001) • משה לוין (2001–2002) • יוחנן דנינו (2002–2004) • עמיחי שי (2004–2007) • רוני ריטמן (2007–2010) • חיים איפרגן (2010–2012) • דוד ביטון (2012–2013) • גדי סיסו (2013 -2016) • יגאל בן-שלום (2016–2018) • חיים ניסים (2018–2023) • מני בנימין (2023-2024) |  |
| להב 433 |
| --- | --- | --- |
| מפקדי להב 433 | יואב סגלוביץ (ינואר 2008 - ינואר 2009) • יורם הלוי (ינואר-אוקטובר 2009) • דודו מנצור (אפריל 2010 - יולי 2012) • מני יצחקי (יולי 2012 - ספטמבר 2013) • מנשה ארביב (ספטמבר 2013 - פברואר 2014) • רוני ריטמן (אוגוסט 2014 - מאי 2018) • יגאל בן שלום (מרץ 2018 - מאי 2020) • מוטי לוי (מאי 2020 - מאי 2024) • מני בנימין (ספטמבר 2024 ואילך) |  |
| יחידות בלהב 433 | אתג"ר • יאחב"ל • היחידה הארצית לחקירות הונאה • היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית • היחידה הארצית לחקירת סוהרים • יחידת הגדעונים • יחידת הסייבר הארצית • יחידת פלס |  |
ויליאם ג'ואל סטון

ויליאם ג'ואל סטון (באנגלית: William Joel Stone‏; 7 במאי 1848 – 14 באפריל 1918) היה פוליטיקאי דמוקרטי ממיזורי שייצג את מדינתו בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-1885 עד 1891, ובסנאט של ארצות הברית מ-1903 ועד מותו; הוא גם כיהן כמושל מיזורי ה-28 מ-1893 עד 1897.
ביוגרפיה

סטון נולד ליד ריצ'מונד במחוז מדיסון, קנטקי, ב-7 במאי 1848, ולמד בבתי הספר הציבוריים של ריצ'מונד בילדותו. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מיזורי בקולומביה בשנת 1867, ולאחר מכן החל בלימודי משפטים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1869, והחל לעסוק בכך באותה שנה בבדפורד, אינדיאנה. עד מהרה הוא חזר לקולומביה, שם היה פרקליט העירייה לתקופה מסוימת ב-1870. מאוחר יותר באותה שנה הוא עבר לנבדה, מיזורי, והמשיך בעיסוקו, והפך לפרקליט התובע של מחוז ורנון בין השנים 1873 ל-1874 והיה אלקטור נשיאותי עבור הכרטיס הדמוקרטי בבחירות 1876.
ב-1884 נבחר סטון לבית הנבחרים, שם כיהן עד 1891; בשנת 1890 הוא לא חיפש מועמדות מחדש. בתקופתו שם כיהן כיושב ראש הוועדה לתביעות מלחמה. מ-1893 עד 1897 כיהן כמושל מיזורי, ועבר לג'פרסון סיטי ב-1893. החל משנת 1896 כיהן כחבר בוועדה הדמוקרטית הלאומית, וכיהן בתפקיד זה עד 1904; הוא היה סגן יושב ראש הוועדה משנת 1900 ועד עזיבתו. ב-1897 עבר סטון לסנט לואיס, שם המשיך בעיסוקו, ובשנת 1903 חזר לג'פרסון סיטי. ב-1902 הוא נבחר לסנאט, נבחר מחדש ב-1908 וכיהן עד מותו.
סטון שימש כחבר בוועדת יחסי החוץ של הסנאט, ועמד בראש הוועדה החשובה הזו מ-1913 ועד מותו. בתפקיד זה, הוא היה מעורב בחילוקי דעות עם ממשל וילסון בנוגע למדיניות האירופית לפני כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. הוא היה אחד מששת הסנאטורים האמריקאים שהצביעו נגד הכרזת המלחמה של ארצות הברית נגד גרמניה ב-4 באפריל 1917 (החמישה האחרים היו אסל גרונה, רפובליקני מדקוטה הצפונית, רוברט מ. לה פולט, רפובליקני מוויסקונסין, הארי ליין, דמוקרט מאורגון, ג'ורג' וו. נוריס, רפובליקני מנברסקה, וג'יימס ק. ורדמן, דמוקרט ממיסיסיפי). הוא תמך ברכישת איי הבתולה של ארצות הברית. סטון שימש בתקופות שונות גם כיו"ר הוועדה לשיפור תשתיות לספריית הקונגרס, הוועדה לתביעות מהפכניות, הוועדה לתאגידים המאורגנים במחוז קולומביה והוועדה לענייני האינדיאנים.
סטון מת בוושינגטון הבירה ב-14 באפריל 1918, ונקבר בנבדה, מיזורי. את מושבו בסנאט מילא עד הבחירות ב-1918 קסנופון פ. וילפלי. כמה מהמסמכים האישיים והרשמיים של סטון מאוחסנים בארכיון של האגודה ההיסטורית של המדינה של מיזורי, שם הם פתוחים לחוקרים.
בנו, קימברו סטון (1875–1958), שימש כשופט מחוזי של בית המשפט הפדרלי השמיני לערעורים של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  "C0930 Stone, William Joel (1848-1918), Papers, 1859-1935" (PDF). The State Historical Society of Missouri. נבדק ב-22 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "C0005 Stone, Kimbrough (1875-1958), Papers, 1897-1958" (PDF). The State Historical Society of Missouri. נבדק ב-22 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| מושלי מיזורי מיזורי |
| --- | --- | --- |
| מושלי טריטוריית מיזורי | ג'יימס וילקינסון • מריווד'ר לואיס • בנג'מין הווארד • ויליאם קלארק |  |
| מושלי מדינת מיזורי | אלכסנדר מקניר • פרדריק בייטס • אברהם ויליאמס • ג'ון מילר • דניאל דנקלין • לילברן בוגס • תומאס ריינולדס • מרדית' מילס מרמדיוק • ג'ון אדוארדס • אוסטין קינג • סטרלינג פרייס • טרסטן פולק • הנקוק לי ג'קסון • רוברט מרסלוס סטיוארט • קלייבורן פוקס ג'קסון • המילטון רוואן גאמבל • וילארד פ. הול • תומאס קלמנט פלטשר • ג'וזף מקלרג • בנג'מין גראץ בראון • סילאס וודסון • צ'ארלס הנרי הרדין • ג'ון פלפס • תומאס תאודור קריטנדן • ג'ון מרמדיוק • אלברט מורהאוס • דייוויד פרנסיס • ויליאם סטון • לורנס סטיבנס • אלכסנדר דוקרי • ג'וזף פולק • הרברט האדלי • אליוט וולפולק מייג'ור • פרדריק גרדנר • ארתור הייד • סם ארון בייקר • הנרי קאולפילד • גאין ברספילד פארק • לויד סטארק • פורסט דונל • פיל דונלי • פורסט סמית' • פיל דונלי ג'יימס בלייר • ג'ון דלטון • וורן הרנס • קיט בונד • ג'וזף טיסדייל • קיט בונד • ג'ון אשקרופט • מל קרנהאן • רוג'ר וילסון • בוב הולדן • מאט בלאנט • ג'יי ניקסון • אריק גריינטס • מייק פרסון • מייק קיהו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1201495687  ISNI: 0000 0000 2568 8607  LCCN: n79021581  NARA: 34399893  SNAC: w6x35xxd  US Congress: S000968  VIAF: 74230526   WorldCat (עם VIAF): 74230526
גשר מירבו

| --- | --- |

גשר מירבו
 מידע כללי
 סוג:  גשר
 על שם:  אונורה מירבו
 מיקום:  פריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 בעלים:  מועצת העיר פריז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1893–1896 (כ־3 שנים)
 חברת בנייה:  דיידה (צר')
 שיטת בנייה:  קייסונים בלחץ גבוה
 חומרי בנייה:  ברזל
 אדריכל:  פול ראבל (צר')
 סגנון אדריכלי:  אר נובו
 מידות
 אורך:  173 מטר
 רוחב:  20 מטר
 גובה:  15 מטר
 מידע טכני
 מִפְתָּח מרבי:  93 מטר
 מסלולים:  רכב, הולכי רגל
 
 קואורדינטות:  48°50′48″N 2°16′32″E﻿ / ﻿48.846692°N 2.275514°E﻿ / 48.846692; 2.275514
 he (למפת פריז מוגדלת) גשר מירבו(למפת פריז רגילה) גשר מירבו
גשר מירבו (בצרפתית: Pont Mirabeau) הוא גשר מתכת עבור מכוניות והולכי רגל שנבנה בשלהי המאה ה-19 מעל נהר הסן בפריז ומחבר את הרובע החמישה-עשר בגדה השמאלית לרובע השישה-עשר בגדה הימנית.
הגשר מנציח את זכרו של המדינאי תומך המהפכה הצרפתית, אונורה מירבו, ומ-1975 הוא מוגדר כאתר היסטורי.
ההיסטוריה של הגשר

ההחלטה לבנות גשר לחציית הסן מדרום לגשר גרנל נלקחה ב-1893 על ידי נשיא צרפת מארי פרנסואה סדי קארנו. עבודת התכנון נמסרה לאדריכל פול ראבל (צר') והבנייה לחברת דיידה (צר'). העבודות החלו ב-1893 והסתיימו ב-1896 אז נחנך הגשר.
הגשר בן שלושת הקשתות נבנה ממתכת ונשען על שני עמודים השקועים בנהר. בביסוס שני עמודים אלו בקרקעית הנהר השתמשו המהנדסים לראשונה בטכנולוגיה של קייסונים בלחץ גבוה.
ב-1970 התאבד המשורר פאול צלאן בקפיצה מגשר זה לאחר שסבל מדכאון.
ב-1975 הוגדר הגשר כאתר היסטורי (צר').
בשנים 1957 ו-1990 בוצעו בגשר עבודות שיפוץ ושימור (Restoration).
מבנה הגשר

הגשר עשוי מברזל, אורכו 173 מטר ורוחבו 20 מטר כש-12 מטר מיועדים לכלי רכב ו-8 מטר להולכי רגל (4 מטר מכל צד). הגשר בנוי מקשת מרכזית במפתח של 93 מטר ובגובה 15 מטר מפני הנהר ומשתי קשתות צדדיות במפתח של 32 מטר כל אחת.
הבסיסים של שתי התמיכות של הגשר עוצבו בצורת סירות כשה"סירה" הקרובה לגדה הימנית פונה למורד הזרם וזו שקרובה לגדה השמאלית פונה למעלה הזרם. סירות אלו עוצבו עם ארבעה פסלי ברונזה, מעשה ידיו של הפסל ז'אן-אנטואן אינז'לבר (צר'), המסמלים את העיר פריז, נווט, שפע ומסחר.
בצידו החיצוני של מעקה הגשר, ומעל גובה הפסלים, הוטבעו שלטי אצולה של פריז לאורך המעקה.
הגשר מוליך לרחובות הראשיים במפלס הגבוה של הרחובות משני צידי הגשר אך גרמי מדרגות מאפשרים להולכי רגל לרדת לרחובות במפלס הנהר.
הגשר באמנות

המשורר גיום אפולינר כתב ב-1912 שיר אהבה בשם "גשר מירבו" (צר') המתאר את הקשר בין הגשר לאהבתו של המשורר. השיר זכה למספר גרסאות של לחנים וביצועים.:
מתחת לגשר מירבו זורמים הסיין ואהבותינו...
הגשר מופיע במספר ציורים של הצייר הצרפתי פול סיניאק מתחילת המאה ה-20
גלריה

גשר מירבו (ברקע) בציור של פול סיניאק מ-1910
גשר מירבו (ברקע) בציור נוסף של פול סיניאק מ-1903
אחד מפסלי הברונזה שהוצב ליד עמודי הגשר. בתמונה הדמות המסמלת את פריז
אחד מפסלי הברונזה שהוצב ליד עמודי הגשר. בתמונה הדמות המסמלת את השפע
תמונה נוספת של הגשר
צילום של הגשר מ-1897
לקריאה נוספת

שם סופר, שם ספר, שם הוצאה, תאריך הוצאה
ביאורים

↑  על עבודותיו אלו זכה אינז'לבר בתואר קצין לגיון הכבוד עם חנוכת הגשר
אבן שמואל

ערך זה עוסק ביישוב כפרי ליד קריית גת. אם התכוונתם לחתן פרס ישראל ביהדות ומתרגם ספר הכוזרי, ראו .
| --- | --- |
הכניסה ליישוב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: שפיר
גובה ממוצע: ‎155 מטר
תאריך ייסוד: 1956
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף דצמבר 2024 (אומדן)
  - אוכלוסייה: 2,004 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,992 תושבי ישראל
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) אבן שמואל(למפת מערב הנגב רגילה) אבן שמואל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבן שמואל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבן שמואל31°34′34″N 34°45′47″E﻿ / ﻿31.5761720038446°N 34.7629444347984°E﻿ / 31.5761720038446; 34.7629444347984  heמפת היישובים של מועצה אזורית שפיר באדום - אבן שמואל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10
http://www.geocities.com/even_shmuel/index.html
צילום אוויר של אבן שמואל
אֶבֶן שְׁמוּאֵל הוא יישוב קהילתי דתי לאומי במרכז חבל לכיש, השייך למועצה האזורית שפיר. היישוב, השייך ליישובי הפועל המזרחי, ממוקם כארבעה ק"מ דרומית לקריית גת וסמוך למושבים עוזה, שלווה, נועם, איתן ואחוזם.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1956 תחת השם הזמני "אומן". מאוחר יותר שמו שונה לאבן שמואל, על שמו של הנדבן היהודי-קנדי שמואל ברונפמן שתרם להקמת בית הספר ומועדון הנוער במקום. היישוב נועד להוות מרכז כפרי עבור היישובים הדתיים בחבל לכיש והוקמה בו תחנת טרקטורים ומרפאה אזורית. אולם, לאחר שמועצה אזורית שפיר מיקמה את המרכז שלה ביישוב מרכז שפירא, אבן שמואל נותר לשרת שישה מושבים בלבד. בשנת 1965 הגיע היישוב לידי משבר ו-15 המשפחות האחרונות בקשו לעוזבו. אולם היישוב התגבר על הקושי ובשנת 1967 נבנו בו 10 דירות חדשות עבור המרכז החינוכי במקום.
ביישוב מתגוררים כ-2,300 תושבים (נכון לשנת 2022). בשנים האחרונות היישוב נמצא במגמת הרחבה ובנייה. נבנית במקום שכונת הרחבה חדשה, המוכרת בשם "אבן שמואל החדשה", ובה קוטג'ים ובתים צמודי קרקע.
מוסדות ביישוב

היישוב מהווה מעין מרכז תרבותי וכלכלי לאזור. פועלים בו אולפנת בני עקיבא לבנות מכל קצוות הארץ, בית ספר יסודי, מרפאה אזורית, צרכנייה, גנים, מעונות יום, בית ספר יסודי אזורי, מרכז קידום נוער, משרדי המועצה הדתית, שלוחה של המועצה האזורית, מרכז יום לקשיש, מפעל שיקום, בית ילד, סניף של תנועת הנוער בני עקיבא, וסניף של תנועת הילדים עוז.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  מספר שלילי משמעו הקטנת האוכלוסייה
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מרפאה אזורית באבן שמואל, דבר, 6 באוגוסט 1958
↑  עזרא ינוב, אבן שמואל מאסו הבנים, מעריב, 22 בנובמבר 1965
↑  דירות נבנות באבן שמואל, מעריב, 5 במרץ 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465734605171
אריק גרייטנס

אריק רוברט גרייטנס (באנגלית: Eric Robert Greitens; נולד ב-10 באפריל 1974) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקני מהמפלגה הרפובליקנית שנבחר בנובמבר 2016 למשרת מושל מיזורי, וכיהן בתפקיד עד 2018.
קורות חיים

גרייטנס נולד וגדל בסיינט לואיס למשפחה יהודית. לאחר שסיים את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת דיוק בפילוסופיה ומדיניות ציבורית למד באוניברסיטת אוקספורד במסגרת מלגת רודז. בשנת 2001 התגייס לצי ארצות הברית, השלים קורס קצינים והתנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. בין היתר לחם גרייטנס במלחמת אפגניסטן ובעיראק ולקח חלק בשורה של מבצעים ללוחמה בטרור, ועוטר בכוכב הארד ובלב הארגמן על גבורתו. גרייטנס הוסיף לשרת במילואי-הצי ומחזיק בדרגת לוטננט קומנדר.
לאחר שחרורו מן הצי ב-2005 עבד בבית הלבן תחת ממשל בוש. בשנת 2016 התמודד גרייטנס מטעם המפלגה הרפובליקנית על משרת מושל מיזורי בבחירות הכלליות. בנובמבר אותה שנה נבחר לתפקיד.
ב-8 בנובמבר 2017 נועד עם ראש ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בירושלים.
ב-22 בפברואר 2018 הועמד גרייטנס לדין באשמת חדירה לפרטיות של מאהבת שלו לשעבר, על ידי חבר מושבעים בסנט לואיס. כתב האישום מתבסס על רומן שהיה לו ב-2015 כשבמסגרתו איים לפי האישום בשחרור תמונה חושפנית של האישה, שצולמה כשהייתה כבולה עם עיניים מכוסות.
ב־29 במאי 2018 הודיע גרייטנס שיתפטר מתפקידו ב־1 ביוני 2018.
הערות שוליים

↑  ניקולאס קוליש, כריסטופר דרו ושון ניילור, ניו יורק טיימס, לאחר שהפכו גיבורים, בקומנדו בארה"ב מנצלים את התהילה לעשיית רווחים, באתר הארץ, 10 באפריל 2016.
↑  גיא כהן, לוחם קומנדו יהודי מועמד לתפקיד המושל, באתר ערוץ 7, 4 באוגוסט 2016.
↑  נמרוד צוק, מנת קרב יפנית, באתר כלכליסט, 4 באוגוסט 2016
| מושלי מיזורי מיזורי |
| --- | --- | --- |
| מושלי טריטוריית מיזורי | ג'יימס וילקינסון • מריווד'ר לואיס • בנג'מין הווארד • ויליאם קלארק |  |
| מושלי מדינת מיזורי | אלכסנדר מקניר • פרדריק בייטס • אברהם ויליאמס • ג'ון מילר • דניאל דנקלין • לילברן בוגס • תומאס ריינולדס • מרדית' מילס מרמדיוק • ג'ון אדוארדס • אוסטין קינג • סטרלינג פרייס • טרסטן פולק • הנקוק לי ג'קסון • רוברט מרסלוס סטיוארט • קלייבורן פוקס ג'קסון • המילטון רוואן גאמבל • וילארד פ. הול • תומאס קלמנט פלטשר • ג'וזף מקלרג • בנג'מין גראץ בראון • סילאס וודסון • צ'ארלס הנרי הרדין • ג'ון פלפס • תומאס תאודור קריטנדן • ג'ון מרמדיוק • אלברט מורהאוס • דייוויד פרנסיס • ויליאם ג'ואל סטון • לורנס סטיבנס • אלכסנדר דוקרי • ג'וזף פולק • הרברט האדלי • אליוט וולפולק מייג'ור • פרדריק גרדנר • ארתור הייד • סם ארון בייקר • הנרי קאולפילד • גאין ברספילד פארק • לויד סטארק • פורסט דונל • פיל דונלי • פורסט סמית' • פיל דונלי ג'יימס בלייר • ג'ון דלטון • וורן הרנס • קיט בונד • ג'וזף טיסדייל • קיט בונד • ג'ון אשקרופט • מל קרנהאן • רוג'ר וילסון • בוב הולדן • מאט בלאנט • ג'יי ניקסון • אריק גרייטנס • מייק פרסון • מייק קיהו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007367240105171  GND: 110417636X  ISNI: 0000 0000 4934 0488  LCCN: n2008039452  NKC: xx0202021  SNAC: w6q1121b  VIAF: 48699076   WorldCat (עם VIAF): 48699076
הפלה (אמנויות לחימה)

הפלה ברגל אחת מודגמת בידי חיילי צי ארצות הברית.
באמנויות לחימה וענפי ספורט לחימה, הפלה היא טכניקת גראפלינג שמטרתה הורדת יריב אל הקרקע ובעמדת נחיתות למבצע הטכניקה. הטלות (אנ') הן סוג מסוים של הפלות בהן המפיל מרים את היריב מעל גופו ומטיח אותו בקרקע בעוצמה, בעוד בהפלות אחרות היריב יוצא מאיזון וכך נופל לקרקע. בענפי ספורט לחימה מסוימים, למשל ג'ודו וסמבו, יש הבדל חוקי בין הטלה להפלות אחרות, מכיוון שאחרי הפלה רגילה יש להמשיך קרב קרקע עד להכנעה (או לעצירה בידי השופט), בעוד הטלה מוצלחת מסיימת את המשחקון. ההפלות הן טכניקה חיונית בכל ענפי הגראפלינג, ביניהם ענפי ההיאבקות, ג'ודו, ג'ו ג'יטסו ברזילאי, והן חשובות מאוד בענפים המשלבים גראפלינג והכאה, כמו אמנויות לחימה משולבות ואגרוף תאילנדי.
הפלות משמשות גם גורמי ביטחון ואכיפת החוק כדרך לנטרל איומים.
הפלות נפוצות > גריפות והמעדות

גריפות והמעדות הן טכניקות שבהן לוחם משתמש באחת מרגליו כדי להמעיד את היריב או כדי לגרוף את רגליו. גריפות והמעדות לרוב משולבות בטכניקות מורכבות יותר, והן מרכיב חשוב גם בהטלות. על מנת לבצע גריפה מוצלחת יש קודם כל להוציא את היריב מאיזון, דבר המתבצע על ידי שליטה במרכז המסה שלו באמצעות דחיפה ומשיכה. גריפות והמעדות נפוצות בכל ענפי הספורט המתירים אותן, למשל היאבקות חופשית, ג'ודו, סומו, אגרוף תאילנדי ואמנויות לחימה משולבות, אך הן אינן חוקיות בהיאבקות יוונית-רומית.
הפלות נפוצות > הפלה ברגל אחת

הפלה ברגל אחת (נקראת לעיתים סינגל) כרוכה באחיזה של אחת מרגלי היריב, בדרך כלל בשתי ידיים, ושימוש בעמדה זו כדי לאלץ את היריב לקרקע. בדרך כלל, ההפלה מתבצעת בתנועה סיבובית, בה המפיל מסובב את רגל היריב סביב ציר באזור הברך. ישנם מגוון סוגים של הפלות מסוג זה, ולפעמים נהוג לקטלג אותן לפי מקום האחיזה, כאשר הפלות עקב נקראות כך בשל האחיזה בעקב בעוד הפלות ירך נקראת כך בשל האחיזה בירך. הבדלים נוספים בין ההפלות השונות קשורות במיקום נחיתת היריב, כאשר מתרגלי אמנויות ולחימה וענפי ספורט בהם נהוג קרב קרקע (כמו ג'ו ג'יטסו ברזילאי ואמנויות לחימה משולבות) יעדיפו ליפול מחוץ לרגלי היריב ולא ביניהן כדי להימנע מגארד.
ניתן להתנגד להפלה זו באמצעות טכניקה המכונה ספרול (מאנגלית: Sprawl, מילולית "השתרעות"), בהם הלוחם המתגונן שולח את רגליו אחורנית ונשכב כך שמשקלו על גב התוקף, ובענפים המתירים זאת ניתן להגן גם על ידי בעיטות ברך לראש התוקף. באמנויות לחימה משולבות טכניקת הספרול היא הבסיס לאסטרטגיית ה"sprawl and brawl"' בה נוקטים לוחמים החוששים כי ירידה לקרקע תתן ליריבם יתרון עליהם.
אמנויות לחימה בהן נהוג השימוש בגי, כגון ג'ודו, סמבו וג'ו ג'יטסו ברזילאי, ניתן גם לתפוס בשרוול המכנס על מנת לבצע הפלה ברגל אחת.