stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנצ'מרק קפיטל
הערות שוליים

↑  אלון תבור, בנצ'מרק קפיטל מקימה קרן הון סיכון ישראלית בהיקף של 200 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2000
↑  נתן שבע, מ-30 עובדים ב-1998 ל-15 אלף כיום, באתר TheMarker‏, 13 בפברואר 2011
↑  שלמה גרינברג, ‏סיכום 98': מזל שהיו הנפקות אינטרנט, באתר גלובס, 31 בדצמבר 1998
↑  רויטרס, כך מנסים המשקיעים באובר לגרש את מייסד החברה, באתר TheMarker‏, 11 באוגוסט 2017
↑  שלמה גרינברג, ‏אריבה עוד תחזור, באתר גלובס, 11 במאי 2000
↑  איי אונליין, Benchmark Capital הקימה קרן הון סיכון של 500 מיליון ד' שתשקיע באירופה, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2000
↑  אלון תבור, "בנצ'מרק בעצמה הפגישה בינינו", באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2000
↑  אלון תבור, השקעה ראשונה לבנצ'מרק ישראל: הובילה סבב של 5 מיליון דולר בסטארט אפ Integra5, באתר TheMarker‏, 25 במרץ 2001
↑  איי אונליין, בנצ'מרק קפיטל השלימה גיוס בהיקף של 220 מיליון דולר לקרן ההון סיכון הישראלית, באתר TheMarker‏, 7 במאי 2001
צפריר בשן וינאי אלפסי, ‏בנצ'מרק קפיטל השלימה גיוס בהיקף של 220 מיליון דולר לקרן הישראלית, באתר גלובס, 7 במאי 2001
↑  צורי דאר, נגד כיוון הרוח: קרן ההון סיכון בנצ'מרק הגדילה את הקרן להשקעות בישראל ל-260 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2002
↑  צורי דאר, סיסקו הובילה גיוס של 10 מיליון דולר לפינג'אן, באתר TheMarker‏, 14 ביוני 2004
↑  שלומי גולובינסקי, אינטל רוכשת את חברת הסטארט אפ הישראלית אופלס בכ-100 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 24 בפברואר 2005
↑  איי אונליין, הסטארט-אפ הישראלי אטריקה מגייס 40 מ' ד' לפי שווי של 140 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 29 בינואר 2001
ערן גבאי, נוקיה-סימנס רוכשת את אטריקה הישראלית בכ-100 מ' ד' - מחצית מהיקף ההשקעה בה; יו"ר החברה: זו אינה החמצה, באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2007
↑  צורי דאר, ברודקום רכשה את סיליקוונט הישראלית תמורת 84 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 20 ביולי 2005
↑  יעל גרונטמן, ‏מייקל אייזנברג, שותף בקרן הון סיכון בנצ'מרק, קורא להפסיק את המסחר בבורסה עד לאחר חג הסוכות, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2008
↑  עופר לוי, ‏מסטארט-אפים להון סיכון: היזם הסדרתי גידי ברק מצטרף לבנצ'מרק, באתר גלובס, 15 בנובמבר 2005
TheMarker digital, גדעון ברק הצטרף לקרן ההון סיכון בנצ'מרק קפיטל, באתר TheMarker‏, 15 בנובמבר 2005
↑  גיא גרימלנד, זעזוע ב-JVP סטודיו: אלי וורטמן עובר לבנצ'מרק, באתר TheMarker‏, 6 בספטמבר 2006
↑  בתיה פלדמן, ‏בנצ'מרק ישראל גייסה קרן שנייה בהיקף 250 מ' ד', באתר גלובס, 4 במאי 2005
↑  גיא גרימלנד, אפשר לעשות חברת אינטרנט מצליחה גם בישראל: הכנסות קונדואיט ממכירת סרגלים - 100 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 9 במאי 2010
↑  ענבל אורפז, אור הירשאוגה, קונדואיט מתפצלת ומגיעה לבורסה: מתמזגת עם פריון לחברה בשווי 837 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 16 בספטמבר 2013
↑  גיא גרימלנד, שפת ה-SMS של היזם יואב לורך זוכה להכרה: זלנגו גייסה 12 מיליון דולר מהקרנות בנצ'מרק ואקסל, באתר TheMarker‏, 12 בפברואר 2007
↑  גיא גרימלנד, פאנאיה גייסה 5 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 30 במאי 2006
↑  ענבל אורפז, פאנאיה מרעננה נמכרת ב-230 מיליון דולר לאינפוסיס ההודית, באתר TheMarker‏, 16 בפברואר 2015
↑  גיא גרימלנד, קרן בנצ'מרק לא תגייס קרן חדשה להשקעות בישראל; החלטה על השקעות בארץ תבוצע ממטה החברה בקליפורניה, באתר TheMarker‏, 10 בינואר 2010
שמוליק שלח, ‏בנצ'מרק לא תגייס קרן חדשה בישראל, באתר גלובס, 11 בינואר 2010
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏האקזיט של בנצ'מרק: מכרה מניות Wix הישראלית בכ-80 מיליון דולר, באתר גלובס, 12 בינואר 2015
סטיב סיסולאק

סטיב סיסולאק (באנגלית: Steve Sisolak;‏ נולד ב-26 בדצמבר 1953) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל נבדה בין השנים 2019–2023. הוא המושל הדמוקרטי הראשון במדינה מאז שנת 1999.
ביוגרפיה

סטיב סיסולאק נולד במילווקי שבויסקונסין ב-26 בדצמבר 1953 למשפחה ממוצא צ'כי וסלובקי. אביו היה מהנדס בג'נרל מוטורס.יש לו תואר ראשון מאוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת נבדה.
ב-1974 עבר לנבדה לצורך לימודיו ונשאר לגור במדינה. הוא הקים בנבדה עסק להפצת כלי כתיבה, כלים חד פעמיים ומוצרי מיתוג לעסקים, עד שהחליט להיכנס לפוליטיקה המקומית.
התמודד לראשונה לסנאט המדינתי מטעם המחוז ה-5 ב-1996, אך הפסיד את במירוץ מול יריבו הרפולקני. החל משנת 1999 סיסולאק כין בוועדות ציבוריות שונות בנבאדה, ובהן הוועדה לחינוך והנהלת מחוז קלארק.
ביוגרפיה > מושל נבאדה

ב-22 ביוני 2017 הכריז על כוונתו להתמודד לתפקיד מושל נבדה. ב-12 ביוני 2018 הוא זכה בפריימריז הדמוקרטיים. בין הגורמים שתמכו בו במהלך המירוץ היו נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה וסגנו ג'ו ביידן, קתרין קורטז מסטו, מועדון סיירה והקמפיין לזכויות אדם. ב-6 בנובמבר זכה בבחירות לתפקיד עם כ-49.4% מהקולות, מול יריבו הרפובלקני, אדם לקסלט, התובע הכללי של נבאדה, שקיבל 45.3% מהקולות. הוא נבחר להיות המושל הדמוקרטי הראשון מאז שהמושל לשעבר, בוב מילר, עזב את התפקיד ב-1999.
כמושל תמך בעונש מוות ומנע העברת חוק מדינתי המונע את עונש מוות בנבאדה כאשר התבטא אם החוק יעבור, יטיל כמושל וטו עליו. במהלך כהונתו, תמך ועודד הקמת של חווה סולאריות במדבריות נבאדה. למרות שבתחילת הקרירה הפוליטית שלו, התנגד לנישואין חד-מיניים וללגליזציה של קנאביס, הצהיר כי דעותיו השתנו והוא הגדיר עצמו כליברל מודרני. ב-2021, חתם על חוק מדינתי המאפשר לצרוך קנאביס באופן חופשי במרחב הציבורי ובהתאם לכך להקים מחהמאפשרים זאת.
הוא התמודד לכהונה נוספת בבחירות 2022, מול המועמד הרפובליקני, ג'ו לומברדו, והפסיד בפער של 1.5% מהקולות.
חיים אישיים

ב-1987 התחתן עם לורי האן "דלאס" גרלאנד ולזוג 2 בנות. ב-2000 הזוג התחתן וסיסולאק גידל את בנותיו כאב חד-הורי.
ב-2018, זמן קצר לאחר שזכה בבחירות למושל, הודיע על אירוסין לקטי אונג, ילידת אילי, לאחר 5 שנות זוגיות. בדצמבר 2018, הודיע כי הזוג התחתן.
בנובמבר 2020, חלה בקורונה ונכנס לבידוד ממושך.
הערות שוליים

1 2  Commissioner Sisolak likes maverick image, Las Vegas Review-Journal, ‏2010-03-07
↑  Ken Ritter, Associated Press, Steve Sisolak announces he's running for governor, Las Vegas Sun, ‏2017-06-22
↑  תוצאות הרשמיות של הבחירות הכלליות של נבאדה, 2018, באתר האתר הרשמי של מדינת נבאדה, ‏27/11/2018
↑  Steve Sisolak sworn in as Nevada’s 30th governor — VIDEO, Las Vegas Review-Journal, ‏2019-01-07
↑  Nevada Democrats Squander Opportunity To End Death Penalty, HuffPost UK, ‏2021-05-13
↑  Plans for largest US solar field north of Vegas scrapped, AP News, ‏2021-07-23
↑  Sisolak carves out liberal positions, defends moderate bona fides in wide-ranging discussion, The Nevada Independent, ‏2019-01-23
↑  Newly Legal Marijuana Lounges Preparing To Open In Nevada | Nevada Public Radio, web.archive.org, ‏2021-06-20
↑  Challengers lining up for Sisolak, Cortez Masto in 2022, Las Vegas Review-Journal, ‏2021-04-02
↑  Casey Harrison, Lombardo ousts Sisolak as Nevada governor; still waiting on tight Senate race, Las Vegas Sun, ‏2022-11-11
↑  Governor Steve Sisolak, web.archive.org, ‏2022-01-05
↑  Governor-Elect Steve Sisolak Engaged, 2 News KTVN, ‏2018-11-12
↑  by: Nikki Bowers, Governor-elect Steve Sisolak marries Kathy Ong, 8newsnow, ‏Dec 28, 2018 / 07:44 PM PST
↑  Vanessa Romo, Nevada Gov. Steve Sisolak Tests Positive For Coronavirus, https://www.npr.org/, ‏November 13, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1190683504  LCCN: no2021058254  VIAF: 4740156374134607710001   WorldCat (עם VIAF): 4740156374134607710001
זנקט אינגברט

זנקט אינגברט (בגרמנית: Sankt Ingbert) היא עיר במחוז זארפפאלץ (אנ') שבמדינת חבל הסאר שבגרמניה. העיר שוכנת במרחק של 10 ק"מ מצפון-מזרח לזארבריקן, בירת החבל ובמרחק של 10 ק"מ מדרום-מערב לנוינקירכן.
זנקט אינגברט היא עיר תעשייתית ותיקה, אך רוב מפעלי התעשייה הכבדה שלה (פחם, פלדה וזכוכית) נסגרו זה מכבר. המעסיקים העיקריים של העיר הם  SAP וחברת פסטו (Festo).
העיר נקראת על שם קדוש אירי ובמשך 300 שנים השתייכה למחוז של טריר.
ערים תאומות

צרפת סן ארבלין (אנ'), צרפת
סנגל נדיאגרניאו (אנ'), סנגל
גרמניה ראדבאול (אנ'), גרמניה
גרמניה רוט אונטר ריטבורג (אנ'), גרמניה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4118374-5  MusicBrainz: 97c3240f-de21-4917-9a77-3333a4ebccf2
הספרייה הלאומית של אלבניה

| --- | --- |


הספרייה הלאומית של אלבניה ב-2019
 מיקום:  טירנה, אלבניה אלבניה
 תאריך ייסוד:  1922
 גודל האוסף:  כמיליון פריטים
 קואורדינטות:  41°19′42″N 19°49′11″E﻿ / ﻿41.328333333333°N 19.819722222222°E﻿ / 41.328333333333; 19.819722222222
 http://www.bksh.al/
 he
 
הספרייה הלאומית של אלבניה (באלבנית: Biblioteka Kombëtare e Shqipërisë) היא ספרייה לאומית של רפובליקת אלבניה הממוקמת בבירתה טירנה.
היסטוריה

בשנת 1916 בעיר שקודר הוקמה ועדה ספרותית. מוסד אלבני-אוסטרי משותף. בפגישתה של הוועדה ב-16 באפריל 1917 הוחלט להקים ספרייה. בספרייה זו בשנת הקמתה היו כ-3,000 כרכים והיו אלו בעיקר ספרים בנושא אלבניה. ספרייה זו הייתה לגרעין הראשוני של הספרייה הלאומית של אלבניה. בהוראתו של משרד התרבות האלבני ב-1920 האוסף הועבר משקודר לטירנה. באותה שנה היו בספרייה כ-6,000 כרכים והיא הועברה למבנהו של משרד החינוך. לתאריך ההקמה הרשמי של הספרייה הלאומית נחשב 10 בדצמבר 1922 אז חוקק חוק הפקדה.
במהלך שנותיה הראשונות הספרייה נדדה בין מספר מבנים. בסוף מלחמת העולם השנייה הספרייה עברה למבנה חדש אשר עד היום משמש אותה כ"נספח". ב-1966 הספרייה שוכנה במבנה חדש ובו הספרייה שוכנת גם כיום. היום הספרייה ממוקמת באותם שני מבנים.
בשנת 1959 בספרייה החלה לפעול מחלקה לביבליוגרפיה אשר מאז משמשת כמרכז הביבליוגרפיה הלאומית של אלבניה.
כיום הספרייה שוכנת בשני מבנים והיא נמצאת תחת סמכותו של משרד התרבות. הספרייה פועלת, מאז 1998, כמרכז למתן מסת"ב, והמרכז הלאומי היחיד לשימור ושיחזור של אוספים נדירים. ב-1998 הספרייה חוברה לרשת האינטרנט.
השינויים הדמוקרטיים שעברו על אלבניה בשנות ה-90 הביאו גם לשינויי המדיניות של הספרייה הלאומית. החלו תהליכים להסרת הגבלות של הספקת מידע ומעבר לחופש מידע מוחלט למשתמשים.
לקריאה נוספת

Buzo. (1995). Planning library buildings in Albania. Library Management, 16(8), 33–36. https://doi.org/10.1108/01435129510098110
Domi. (2011). The National Library of Albania: Tradition and Modern Vision. Alexandria (Aldershot), 21(3), 15–24. https://doi.org/10.7227/ALX.21.3.3
Domi. (2015). Albanian Libraries in a Changing Society. Library Trends, 63(4), 647–662. https://doi.org/10.1353/lib.2015.0025
הערות שוליים

1 2  Buzo, p.1
1 2  Domi (2011), p. 15
1 2  Domi (2015), p. 651
↑  Domi (2015), p. 652
↑  דף ההיסטוריה באתר הספרייה הלאומית של אלבניה (באלבנית)
| ספריות לאומיות של אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה (רומא ופירנצה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה (בודפשט ודברצן) • הממלכה המאוחדת (אנגליה, ויילס, סקוטלנד) • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד (קטלוניה) • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 (מוסקבה וסנקט פטרבורג) • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581184605171  PLWABN: 9810573111205606  BIBSYS: 90708789  BnF: cb121460644 (data)  CiNii: DA06819110  GND: 1044120-7  ISNI: 0000 0001 2248 3881  LCCN: n88635202  NKC: kn20020808075  NSK: 000659376  RERO: 02-A012437056  SUDOC: 029942152  VcBA: 494/63988  VIAF: 127551180   WorldCat (עם VIAF): 127551180
ברמרהאפן

ברמרהאפן (בגרמנית: Bremerhaven, נהגה: [bʁeːmɐˈhaːfən], ‏האזנהקובץ:De-Bremerhaven.ogg‏Ⓘ‏; מילולית: הנמל של ברמן) היא אחת משתי הערים המרכיבות את מדינת ההנזה החופשית של ברמן.
העיר יושבת על שפך נהר הווזר, על שתי גדות נהר הגאסטה ולמרות היותה עיר חדשה יחסית, לנמל שלה היסטוריה ארוכה כנמל סחר, והוא משמש כיום כאחד מנמלי הסחר והדיג החשובים בגרמניה.
נכון לראשית 2016, עמדה אוכלוסיית העיר על כ-114,000 נפש.
היסטוריה

בשנת 1827 הוקמה העיר ברמרהאפן על שפכו של נהר הווזר, כדי לשמש כנמל עמוק מים עבור כלי שיט גדולים מכדי לשוט עד ברמן שבמעלה הנהר; מכאן נובע הקשר בין שתי הערים. היא הפכה לעירייה בהתמזגות של שלוש עיירות נפרדות: ברמרבן, גסטמונדה ולה. איחודן של לה וגסטמונדה בשנת 1924 הקים את העיירה ווסרמונדה, אשר קלטה את ברמרבן בשנת 1939 תחת סמכות שיפוט פרוסית. עיר מאוחדת זו נודעה לאחר מכן בשם ברמרהאפן.
ב-1847 הוקם קו אוניות הקיטור הראשון בין אירופה ואמריקה, שמוצאו היה בברמרהאפן. כך הפכה העיר לנמל הנוסעים הגדול ביותר בגרמניה, כשקווי קולומבוס ותחנת קולומבוס שלה מטפלים בתנועה טרנס-אטלנטית. הנמל חשוב כעת במיוחד לטיפול במכולות ויבוא ויצוא של כלי רכב ממונעים. התעשייה בעיר מבוססת בעיקר על עיבוד מזון ובניית ספינות.
התיאטרון של העיר תוכנן בידי שני אדריכלים יהודים: אוסקר קאופמן ואויגן שטוצלר.
עד מלחמת העולם השנייה נקראה העיר וֶזֶרמינדֶה (Wesermünde, "שפך הנהר וזר"); לאחר המלחמה, בה נהרס רוב העיר, שונה שמה לברמרהאפן ("הנמל של ברמן"). כיום מהווה נמלה של ברמרהאפן את נמל הדייגים הגדול בגרמניה; העיר נקראת לעיתים בהיתול Fischtown, "עיר הדגים". יש בה את אוניברסיטת ברמרהאפן למדעים יישומיים, המוזיאון הימי הגרמני של אגודת לייבניץ, המכון לאנרגיית רוח וטכנולוגיית מערכות אנרגיה של אגודת פראנהופר ואת מכון אלפרד וגנר לחקר הקוטב והימים של אגודת הלמהולץ.
ערים תאומות

צרפת שרבורג-אן-קוטנטין, צרפת
הממלכה המאוחדת צפון-מזרח לינקולנשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
פינלנד פורי, פינלנד (מ־1967)
דנמרק פרדריקשן, דנמרק
פולין שצ'צ'ין, פולין
רוסיה קלינינגרד, רוסיה
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, Bremerhaven Germany, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557383505171  BnF: cb12532707r (data)  GND: 4008144-8  LCCN: n50051223  MusicBrainz: fea1ef70-09ff-4a91-a0f7-efdf91f580a6  NARA: 10044627  NKC: ge400612  VIAF: 159415676   WorldCat (עם VIAF): 159415676 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפרלמנט האוסטרי

הפרלמנט האוסטרי (בגרמנית: Österreichisches Parlament) הוא מוסד המהווה את הרשות המחוקקת של הרפובליקה האוסטרית. הפרלמנט מורכב משני בתים, אשר יחד מהווים את האספה הפדרלית של אוסטריה; הבית העליון - המועצה הפדרלית והבית התחתון - המועצה הלאומית.
שני בתי הפרלמנט והאספה הפדרלית מתכנסים בבניין הפרלמנט האוסטרי, ברחוב הרינגשטראסה בווינה.
מבנה הארגוני > המועצה הפדרלית

המועצה הפדרלית (בגרמנית: Bundesrat; בונדסראט) היא הבית העליון של הפרלמנט. סמכויותיה פחותות יותר לעומת המועצה הלאומית. הבחירות למועצה מתבצעות באופן לא ישיר, דרך האספות האזוריות (Landtag) כשהרכב המועצה משקף את חלוקת המושבים במועצות אזוריות של תשע המדינות.
המדינות (Land) שמרכיבות את הרפובליקה האוסטרית מיוצגות במועצה הפדרלית בהתאמה למספר תושביהן. המושבים מתחלקים מחדש בין המדינות לפי כל מפקד כללי של האוכלוסין וכתוצאה מכך גודל המועצה יכול להשתנות קצת בהתאם מבחירות לבחירות. כיום מכהנים במועצה הפדרלית 61 חברים.
בנוגע למרבית הסוגיות, למועצה הפדרלית זכות וטו מעכב שהמועצה הלאומית יכולה להתגבר עליה. לעומת זאת המועצה הפדרלית נהנית מזכות וטו מוחלטת לגבי חוקים המתכוונים לשנות את הסמכויות המדינות המרכיבות את הפדרציה או לשנות את סמכויות המועצה הפדרלית עצמה.
מבנה הארגוני > המועצה הלאומית

המועצה הלאומית (בגרמנית: Nationalrat; נציונלראט) היא הבית התחתון של הפרלמנט. ברשותה הכוח הדומיננטי בפרלמנט. המועצה מורכבת מ-183 חברים הנבחרים בבחירות ישירות. בחירות אלו מתרחשות מידי 5 שנים, אך לעיתים מוקדם יותר, כשהמועצה הלאומית מחליטה להתפזר מוקדם מן הרגיל. לעיתים כשאומרים "הפרלמנט האוסטרי" מתכוונים למעשה למועצה הלאומית.
מבנה הארגוני > האספה הפדרלית

האספה הפדרלית (בגרמנית: Bundesversammlung; בונדספרזמלונג) היא הגוף בעל המעמד הטקסי ביותר, כיוון שהוא מכיל בתוכו את חברי המועצה הפדרלית והלאומית גם יחד. האספה הפדרלית מתכנסת רק לעיתים נדירות, כגון בטקס השבעתו של נשיא אוסטריה.
מאבק באנטישמיות

בספריית הפרלמנט יש תצוגת קבע בנושא המאבק באנטישמיות. התצוגה כולל כיתוב "שלום", דגל ישראל, הכרה באשמת אוסטריה בשואת יהודי אוסטריה, חומר בגנות האנטישמיות וקריאה לכל אזרח להיאבק נגדה.
בכניסה לפרלמנט מוצג למבקרים סרטון בו יו"ר הפרלמנט נראה כשהוא עונד את 'סיכת החטופים'.
ראו גם

המועצה הפדרלית של אוסטריה
המועצה הלאומית של אוסטריה
האספה הפדרלית של אוסטריה
פוליטיקה של אוסטריה
בתי מחוקקים לפי מדינה
התצוגה נגד האנטישמיות
בניין הפרלמנט
שסטל רוז'

| --- | --- |

מגדל העוז, שסטל רוז'
 מידע כללי
 סוג:  חורבות טירה, אתר ארכאולוגי, טירה, מבצר צלבני 
 מיקום:  מחוז טרטוס 
 מדינה:  סוריה 
 קואורדינטות:  34°48′44″N 35°58′14″E﻿ / ﻿34.812222°N 35.970556°E﻿ / 34.812222; 35.970556
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהשסטל רוז'(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהשסטל רוז'
 
שסטל רוז' (Chastel Rouge ), ידוע גם בשם קלעת יחמור (בערבית: قلعة يحمور), ומופיע לעיתים בטקסטים לטיניים כ Castrum Rubrum בלטינית: "המבצר האדום" הוא מגדל צלבני קטן בצפון-מערב סוריה, בתחומי רוזנות טריפולי הצלבנית. המבצר עומד בתוך כפר יחמור במרחק 12 קילומטר מטרטוס ו-10 קילומטר מסאפיתא. למרות גודלו הקטן וההריסות שבהן היא שוכנת כיום, שסטל רוז' נותרה סמל לניסיונות הצלבנים לבסס שליטה בשטחי סוריה ולהגן על הנתיבים החיוניים המחברים את נמלי הים התיכון לאזורי היבשה. ההיסטוריה שלו מספקת הצצה לדינמיקה החברתית-פוליטית והצבאית של התקופה הצלבנית, במיוחד באזורים שפחות מודגשים על ידי כרוניקות היסטוריות.
היסטוריה של המבצר

האתר כנראה יושב כבר בתקופה של האימפריה הרומית, בסקר באתר נמצאו עקבות של יישובים קדומים והשם ג'מורה מופיע על מפת פויטינגר, המסמן את משמעותו האסטרטגית בדרכי המסחר.
מעט ידוע על ייסוד המבצר וההיסטוריה המוקדמת של המקום. הסיבה לכך היא ששסטל רוז' הייתה מבצר קטן בעל חשיבות משנית, תפקידו המרכזי היה לשלוט באזורים הכפריים שמסביב ולאבטח את התקשורת בין המעוזים הטמפלרים של טרטוס ושסטל בלן. ידוע כי שסטל רוז' הוענק על ידי טנקרד, נסיך הגליל לפונס, רוזן טריפולי (Pons, Count of Tripoli) בשנת 1112. מאוחר יותר נראה שהמבצר היה בידי משפחה פרנקית, וסאלים של רוזנות טריפולי, חלק מרשת הטירות שהגנו על המחוז. ב-1177/78 העביר רמון השלישי מטריפולי את המעוז למסדר הצבאי של ההוספיטלרים. ב-1188 כבש צלאח א-דין את המעוז. הצלבנים חזרו למקום לאחר מסע הצלב השלישי והחזיקו בו עד שנפל ב-1289 לידי הסולטאן הממלוכי קלאוון.
תיאור המבצר

הארכיטקטורה של שסטל רוז' צנועה, אך היא מדגימה את אותה שילוב של הגנה צבאית וחיים אזרחיים שאופיינה למתחמים צלבניים. מבחינה אדריכלית, המצודה מציעה תובנות חשובות לגבי אסטרטגיות צבאיות צלבניות. הוא מוקף בקיר מלבני עם סגנונות בנייה ייחודיים ומשלב מאפיינים כמו חדרים מקומרים, מגדלים גבוהים להגנה וחרכי חץ וקשת המדגימים את תפקידיו הצבאיים. המתחם נשלט על ידי מגדל עוז מלבני, מוקף בחומת הגנה, עם מגדלי הגנה קטנים יותר בנקודות מפתח.
המתחם המלבני, שמידותיו כ-42 מטרים על 37 מטרים רחוק מלהיות מבנה הומוגני. החיפוי החיצוני מציג שלושה סוגי בנייה שונים:
בנייה באבנים גדלות בגובה של 0.6 עד 0.8 מטרים עם חיבורים דקים ללא גימור של טיח שמופיעה באופן לא אחיד על הנדבכים התחתונים של המתחם, במיוחד על הפאה הדרום-מערבית.
בנייה באבנים בגודל בינוני חלקה בגובה של 0.4 עד 0.5 מטרים, עם חיבורים דקים ללא גימור של טיח שנמצאת כמעט על כל המתחם, מהבסיס ועד לגובה של כעשרה נדבכים. אבנים אלו נמצאות גם על פני המגדלים הצדדיים, אך עם הבחנה ברורה של הנדבכים המדגימה את האופי המאוחר של התוספות.
בנייה באבנים קטנות בגובה של 0.3 מטרים עם חיבורים דקים ללא גימור שמכתרת את כל המתחם על פני מספר נדבכים: הנחת הבנייה הזו נראית מאוחרת לבניית המתחם ומתאימה לשלב של הגבהה של החומה ההיקפית בעת התקנת המגדלים.
כמה מאפיינים ייחודיים מאפיינים את המתחם הזה: החלפת אבנים במרצפות ובקצוות על נדבכים מסוימים, היעדר סימנים של ססתי האבן, או אזכורים אפיגרפיים, היעדר קישוטים, היעדר חלונות או חרכי ירי ברמה התחתונה על כל היקף המתחם.
המתחם כולל כיום גישה ראשית הממוקמת במרכז הפאה הדרום-מזרחית שלו. הדלת המלבנית, בגובה של כ-2 מטרים וברוחב של 1.5 מטרים, שמעליו קשת  לא בולטת, חצובה באבן יחידה. המרחב האנכי שנוצר בין הקשת לדלת מנוקב בחריץ מלבני שמעל הדלת ומשמש כפתח ירי מהשביל שהקיף במקור את הכניסה. נראה כי לא הייתה קיימת סורג לדלת זו. המשקוף המסיבי נחצב, ככל הנראה בתקופה המודרנית, בקשת מעגלית המאפשרת מעבר של כלי רכב גבוהים יותר. משני הצדדים, עמודי הצד נחתכו במידה רבה, ולאחר מכן שוחזרו ככל הנראה במלט.
למבצר מספר מאפיינים אדריכליים בולטים: מגדל ראשי: מגדל מלבני במרכז המתחם, המוקף בשרידי חומה היקפית, שני מגדלים פינתיים קטנים, חרכי חץ וקשת וחדרים מקומרים לאורך הקירות.
הביצור העיקרי הבולט באתר הוא מגדל העוז, שנשמר היטב והוא מבנה בן שתי קומות באורך 16 מטרים וברוחב 14 מטרים עם קירות בעובי לא אחיד של כ מטר בממוצע. סביב המבנה נשתמרו שרידי חומה שהקיפה את המגדל, באורך 42 מטרים על 37 מטרים. בקצה החומה נבנו שני מגדלים. הקומה הראשונה חולקה לשתי קומות נפרדות על ידי רצפת עץ ומדרגות הובילו אל הקומה השנייה של המבנה. לא ברור מתי הוקם המגדל אך ההשערה כי החומות החיצוניות נבנו במהלך המאה ה-12 והמגדל הנראה כיום נבנה במאה ה-13.
שסטל רוז' בין בתי הכפר יחמור
קמרון חבית בשסטל רוז'
חרך ירי בשסטל רוז'
שער הכניסה העיקרי למתחם. הקשת נוצרה השלב מאוחר לאפשר מעבר כלי רכב.
לקריאה נוספת

Hugh Kennedy, Crusader Castles, Cambridge University Press, 2001
Adrian J. Boas, Archaeology of the Military Orders. Taylor & Francis, Inc., 2006
הערות שוליים

1 2  QAL‘AT YAHMŪR CASTRUM RUBRUM DESCRIPTION ARCHÉOLOGIQUE
מפלגת הירוקים (רוסיה)

| --- | --- |

סמל המפלגה
 מדינה:  רוסיה
 מייסד:  Yevgeny Belyayev, Victor Danilov-Danilyan 
 מנהיגים:  אולג מיטבול (יו"ר) אנטולי פנפילוב (מזכ"ל) ילנה גרישינה (סגנית היו"ר)
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 אידאולוגיות:  סביבתנות, אגרריות, פמיניזם, דמוקרטיה שורשית, לגליזציה של סמים קלים
 מטה:  רוסיה מוסקבה, רוסיה
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת הירוקים האירופית
 צבעים רשמיים:  ירוק
 greenparty.ru
 
המפלגה האקולוגית הרוסית "הירוקים" (ברוסית: Российская экологическая партия «Зелёные») היא מפלגה פוליטית רוסית שהוקמה ופורקה מספר פעמים (התקיימה בשנים 1992–2002, 2008–2012). היא הוקמה מחדש בשנת 2012 ומהווה לתנועה חברתית בתחום הסביבה. המפלגה דוגלת בסביבתנות, קיימות, הישענות על דמוקרטיה שורשית, אי-אלימות, וצדק חברתי ומהווה למפלגה ירוקה.
המפלגה חרתה על דגלה את נושא איכות הסביבה, בעבר הייתה המפלגה מזוהה עם רעיונות כגון שיפור מעמד העובדים והפועלים, שיפור זכויות האזרח והמהגרים, מניעת התערבות בסכסוכים אלימים בעולם (למעט למטרות הומניטריות), קידום מעמד האישה ועוד. המפלגה זוכה לתמיכה בעיקר בערים הקטנות ובמחוזות דרום רוסיה.
היסטוריה

המפלגה הוקמה לראשונה בשם המפלגה האקולוגית השמרנית KEDR בשנת 1992 ביוזמתו של יבגני בליאייב, שכיהן כרופא התברואה הראשי של רוסיה משנת 1990 ועד 1996, בתפקיד שלא ניתנה לו חשיבות רבה.
ב-2002 הפכה למפלגה האקולוגית הרוסית "הירוקים" והשתתפה בבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה וגרפה 7.58% במחוז סמרה וזכתה לנציגים בדומה המחוזית. עד 2007 נאסר על המפלגה להתמודד בבחירות הפרלמנטריות ברוסיה בשל מספר גדול של חתימות מזויפות (17% יותר מ-5% המותרים) ברשימות התמיכה שלהם. ב-2008 הוחלט בקונגרס המפלגה להפוך המפלגה לתנועה אקולוגית וחברי המפלגה התפקדו לתנועת רוסיה הוגנת.
בשנת 2012 חברי התנועה החליטו לרשום את התנועה כמפלגה פוליטית ולא כתנועה חברתית. למפלגה שלושה נציגים בלבד במחוזות רוסיה. בממשל הפדרלי היה למפלגה את גנאדי אונישצ'נקו כנציג בכיר, הוא עמד בראש השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן והיה רופא התברואה הראשי של רוסיה והפוליטיקאי הירוק שהגיע לתפקיד הבכיר ביותר בתולדות המפלגה. אחד מחברי המפלגה הידועים הוא מנחה הטלוויזיה היהודי לאוניד יעקובוביץ' והאוליגרך אלכסנדר לבדב.
בבחירות לנשיאות רוסיה המפלגה תמכה לאורך השנים במועמדי השלטון, בין אם היו אלה בוריס ילצין, דמיטרי מדבדב או ולדימיר פוטין.
ברמה הפדרלית הישג השיא של המפלגה היה במהלך הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1995, כאשר הצביעו לה 962,195 איש שהעניקו לה 1.39%, אך זה לא הספיק כדי לעבור את אחוז החסימה והצלחתה הוא בעיקר ברמה האזורית והמחוזית. כך למשל, בבחירות לרשויות המקומיות ברוסיה שנערכו בספטמבר 2018 המפלגה גרפה 6.63% בבחירות למועצת העיר קרסנויארסק וקיבלה מנדט אחד. בבחירות למושל חברובסק המפלגה שלחה מועמד מטעמה. בישיבת המועצה המרכזית של המפלגה צורפה לשורות המפלגה סגנית השר למשאבי טבע ואיכות הסביבה של מחוז קלינינגרד ליודמילה פופלאבסקאיה.
אולפני מארב

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  מת'יו ווהן, גאי ריצ'י 
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים) 
 מיקום המטה:  לונדון 
 ענפי תעשייה:  יצירת קולנוע 
 מוצרים עיקריים:  סרטים, סדרות
  
 www.marv.com/index.html
 
אולפני מארב (באנגלית: Marv Studios, לשעבר SKA Films) היא חברת הפקות בריטית בבעלות מת'יו ווהן. ידועה בעיקר בזכות סרטי הקולנוע, סנאץ', לוק, סטוק ושני קנים מעשנים, אבק כוכבים, קיק אס, וקינגסמן: השירות החשאי. שם החברה הוא ראשי תיבות הנובעים משם הלידה של ווהן: מתיו אלארד רוברט ווהן.
היסטוריה > סרטי SKA

בשנת 1997, המפיק מתיו ווהן והבמאי גאי ריצ'י השיקו חברה משלהם בבריטניה, כשהפרויקט הראשון שלה היה לוק, סטוק ושני קנים מעשנים, אשר מיועד לסרטים בעבודת יד.
בשנת 1999, ווהן וריצ'י חתמו על הסכם עם סרטי סוני להפצת הפרויקט הבא שלה, סנאץ'.
הצוות עקב אחריו עם הפרויקט הגדול הבא שלהם "סחף", בכיכובה של מדונה. הסרט בסופו של דבר הופצץ באופן ביקורתי ומסחרי. זה המשיך לזכות בפרסי פטל הזהב בשנת 2003.
היסטוריה > סרטי/אולפני מארב

מאוחר יותר באותה שנה, ריצ'י ו-ווהן ניתקו את הקשר, ובכך מיתגו מחדש מ-SKA Films ל-Marv Films, וההפקה הראשונה שלו תחת הדגל החדש הייתה הבכורה של מת'יו ווהן, "Layer Cake".
ב-2007 היא חתמה על הסכם עם סרטי סוני להפקת סרטי הקולנוע שלה. מאוחר יותר באותה שנה, צ'רלי מיטשל הצטרף לחברה.
בשנת 2009, קריס ת'יקיר החליט לעזוב את Marv Films, כדי להקים את PeaPie Films, כדי להפיק סרטים עלילתיים חדשים.