stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלמיקיה
היסטוריה > המאה ה-13 עד המאה ה-18

הקלמיקים הם עם ממוצא מונגולי שדתו בודהיזם. ראשית התיישבותם הייתה בערבות מונגוליה והם השתתפו בכיבושי ג'ינגיס חאן. הקלמיקים היו עם של נוודים ורועי צאן שחיפשו מרעה טוב יותר לצאנם. במאה ה-16 הנוודים התאחדו והקימו את חאנת ג'ונגריה המשתרעת מיניסיי עד לוולגה. קרוב לשנת 1630 הגיעו בהמוניהם לערבות וולגה התחתית. בתקופה זאת לא הייתה באזור אוכלוסייה קבועה והוא היה מוקד לפשיטות של נוודים שונים מקזחסטן מהקווקז. השלטון הרוסי ממוסקבה ניסה לבסס בו את שלטונו. הקלמיקים נתקלו בהתנגדות השבטים הנוגאים הטורקים, אותם ניצחו והשליטו את מרותם עליהם. בראש המדינה עמד החאן של קלמיקיה, וקלמיקיה בתקופה זו השתרעה על כל אזור וולגה התחתית מסרטוב עד לים הכספי ועד דגסטן. בין 1698 עד ל-1724 עמד בראש השבטים הקלמיקיים של הוולגה החאן איוקה. איוקה נהיה לעצמאי משלטון קלמיקיה הגדולה (ג'ונגוריה), איחד את השבטים בערבות הוולגה וכרת הסכם עם רוסיה, שהכיר בפטרונות האחרונה על קלמיקיה והתחייבות קלמיקים לשמור על גבולות רוסיה מפני הפולשים. הקלמיקים בהנהגתו השתתפו בדיכוי המרד הקוזאקי של בולאבין ובמלחמת הצפון לצד השלטון הרוסי.
לאחר מותו של איוקה ניסה השלטון הרוסי להפוך את הקלמיקים לעם ואסלי, לדכה אותם מבחינה דתית ולהביא להתנצרותם. לאזורי מגוריהם הובאו מתיישבים גרמנים ורוסים כך שהקרקע המיועדת למרעה הצטמצמה במידה משמעותית. במקביל דרש השלטון הרוסי מהקלמיקים השתתפות בכל המלחמות שניהל. לנוכח הגבלת עצמאות הקלמיקים החליט אובשי חאן, נינו של איוקה, לחזור עם כל עמו למולדתם הישנה. ב-1771 הוא יצא בראש עם של 200,000 איש לכיוון סין, אך בגלל התנפלות הקזחים והקירגיזים הנוודים רוב הנמלטים נהרגו, ורק 96,000 זכו להגיע לימת בלחש ולתורקיסטן הסינית (מחוז שינג'יאנג) ושם נשארו. צאצאיהם יושבים שם אף היום.
היסטוריה > בשלטון רוסי מלא

לאחר הבריחה הגדולה צמצמה המלכה יקטרינה הגדולה את עצמאות קלמיקיה וביטלה את תפקיד החאן. קלמיקיה סופחה סופית לרוסיה ב-1825, והיא הועברה מאחריות משרד החוץ למשרד הפנים. קלמיקים השתתפו בכל המלחמות שניהלה האימפריה הרוסית מתקופה זאת, החל במלחמות נפוליון, וכלה במלחמות נגד טורקיה. הקלמיקים עברו מנוודות להתיישבות קבע וב-1865 נוסדה העיר אליסטה, הבירה העתידית.
היסטוריה > לאחר מהפכת אוקטובר

בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה בין 1917 ל-1920 תמכו רוב הקלמיקים בצבא הלבן ועקב כך ב-1920 נאלצו להגר לבלגרד ולפריז, שם בנו מקדשים בודהיסטיים כשקהילתם התבססה. הקומוניסטים התנקמו קשות בקלמיקים שנשארו ברוסיה והוציאו להורג 10,000 איש. השלטון הסובייטי הנהיג גם בקלמיקיה את משטרו ללאומים והקים בה ב-4 בינואר 1920 מחוז אוטונומי, שהפך לרפובליקה אוטונומית ב-20 באוקטובר 1935 בשם הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של קלמיקיה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

קלמיקים שהיגרו לאירופה יצרו קשרים עם אדולף היטלר, שהבטיח להם עצמאות אם יתמכו בפלישתו לרוסיה. קלמיקים אירופיים רבים גויסו ואלו שנשארו בקלמיקיה עם התקרבות הגרמנים הביעו בהם תמיכה גלויה ולאחר הפלישה הנאצית אף ערכו פשיטות על חוות חקלאיות, בזזו אותן ושיתפו פעולה עם הכוחות הכובשים. בדצמבר 1943 גירש הצבא הרוסי את הגרמנים מתחומי קלמיקיה וממשלת סטלין הוציאה צו ענישה קולקטיבית לכל העם הקלמיקי וגירשה אותו לסיביר ולקזחסטן. הקלמיקים גורשו ברכבות משא ורבים מתו בדרך. אלו ששרדו את המסע נאלצו לסבול מתנאי מחיה קשים ומדעות קדומות של האוכלוסייה הקולטת אשר בעקבות שמועות על מעשים קשים שהתרחשו ברכבות ראתה אותם כקניבלים. בגלל הפחד מה"קניבלים" התרחש אף מקרה בו המגורשים הגיעו לכפר ואורחו בבית, אך באמצע הלילה הכפריים נעלו את הבית ושרפו אותו.
בהיסטוריוגרפיה הרוסית נאסר שימוש בשם "קלמיקים", ותחתם נדרש לקרוא להם "אוירטים". כמו כן נאסר בצורה חד משמעית ללמוד היסטוריה קלמיקית, ומאמרים עליהם הוצאו מאנציקלופדיות ואפילו מספרי קריאה. כמובן בוטלה גם האוטונומיה ואדמות קלמיקיה חולקו בין המחוזות השכנים.
היסטוריה > בחזרה לארצם

ב-1956 זכו הקלמיקים לחנינה מהשלטון, ב-1957 הם הורשו לחזור וארצם הפכה למחוז אוטונומי, וב-1958 שוב לרפובליקה אוטונומית בשם הישן, הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של קלמיקיה.
ב-1990 הרפובליקה האוטונומית הפכה לרפובליקה וב-1994 התקבלה חוקה, שרואה בבסיסה את חוקת חאנת ג'ונגריה איקי צ'אג'ין ביצ'יק (Ики Цааджин Бичик). כנשיא הרפובליקה מכהן אלכסיי אורלוב.
גאוגרפיה

קלמיקיה נמצאת בדרום מזרח החלק האירופאי של רוסיה. המרחק מהצפון לדרום 448 ק"מ, וממזרח למערב: 423 ק"מ. רוב שטחה של הרפובליקה הוא מדבר, חצי-מדבר וערבה. בצפון-מזרח הרפובליקה עובר הנהר וולגה, שחלק מערוציו לפני השפכו לים הכספי נכללים בשטח קלמיקיה. על ערוציו הדרומיים של הנהר עובר הגבול בין קלמיקיה למחוז אסטרחן. ממזרח לרפובליקה שוכן הים הכספי. מדרום גובלת הרפובליקה בדאגסטן ובמחוז סטברופול בדרום-מזרח, במערב היא גובלת במחוז רוסטוב, ובצפון במחוז וולגוגרד. מקובל לחלק את קלמיקיה לשלושה אזורים, מערבית, מרכזית, ומזרחית. רוב שטחיה של קלמיקיה הם מישורים, והנקודה הגבוהה ביותר בגובה 222 מ'. האקלים ברפובליקה יבשתי, המתבטא בקיץ חם ויבש מאוד וחורף קר כמעט ללא שלג. מספר ימי השמש בשנה הוא כ-280.
דמוגרפיה

אוכלוסיית הרפובליקה היא כ-266,770 איש (ינואר 2024). זאת לעומת כ-330 אלף בשנת 1989. בערים מתגוררים כ-46.72%. בעיר הבירה אליסטה מתגוררים כ-100 אלף תושבים.
בשנת 2020 היו בקלמיקיה 267,133 תושבים, מהם 159,100 קלמיקים (59.5%) ו-65,400 רוסים (24.5%). חלקה של אוכלוסייה רוסית ברפובליקה נמצא בירידה מתמדת מ-125 אלף (43%) בשנת 1979 לרמה הנוכחית.
ממשל

לקלמיקיה יש חוקה משלה, שאושרה ב-5 באפריל 1994 ומאז עברה מספר תיקונים.
ראש הרפובליקה היא המשרה הגבוהה ביותר בקלמיקיה. ראש הרפובליקה עומד בראש הרשות המבצעת בקלמיקיה והוא מתווה את מבנה גופי הממשלה ברפובליקה והוא ממנה את שרי ממשלת קלמיקיה.
במשך 17 שנה בראש הרפובליקה עמד קירסאן איליומז'ינוב (שכיהן במקביל כראש התאחדות השחמט העולמית). הוא עמד בראש הרפובליקה מ-11 באפריל 1993 עד ל-28 בספטמבר 2010, כשפוטר על ידי נשיא רוסיה דאז, דמיטרי מדבדב, שמינה במקומו את אלכסיי אורלוב. במרץ 2019 אורלוב הוחלף בבאטו חסיקוב, מתאגרף לשעבר.. בספטמבר 2019 האו ניצח בבחירות לכהונה של 5 שנים. בספטמבר 2024 הוא נבחר לכהונה נוספת.
גוף החקיקה העליון הוא החוראל העממי, שמתפקד כפרלמנט ומורכב מ-27 חברי פרלמנט. בהתאם לבחירות שנערכו בשנת 2023 רוסיה מאוחדת זכתה ב-23 מושבים.
ממשלת קלמיקיה היא הגוף המנהל של הרפובליקה ובראשה ראש ממשלה, הכפוף לראש רפובליקת קלמיקיה.
בית המשפט העליון של קלמיקיה הוא גוף השיפוט הבכיר. בכפיפות לו פועלים בית הדין לערעורים, בתי דין אזוריים ומחוזיים ובית משפט השלום.
מבחינה מנהלית הרפובליקה כוללת 13 ראיונים ועיר בעל חשיבות.
כלכלה

בתעשייה מועסקים רק כ-7.5% מאוכלוסיית הרפובליקה. כלכלתה מבוססת על חקלאות.
כלכלה > תחבורה

מסילות ברזל של רפובליקה מעבירות רק כ-11% מהסחורות ואורכם הכולל הוא 165 ק"מ בלבד.
דרך הרפולביקה עוברות מספר כבישים ארציים R-22 "קספי" וולגוגרד-אליסטה, R-215 אסטרחן-מחצ'קלה ו-R-216 סטברופול-אסטרחן.
באליסטה פועל נמל תעופה בין-לאומי. דרכו עוברות כ-100 נוסעים בשנה.
ספורט

קלמיקיה אירחה מספר אליפויות עולם לשחמט בשנים 1994 וב-1996.
אחד ממועדוני הספורט הידועים ברפובליקה הוא מועדון הכדורגל אוראלאן אליסטה, שהתמודד בעבר בליגת העל הרוסית בכדורגל. האצטדיון המרכזי והגדול ברפובליקה הוא אצטדיון אוראלאן, המכיל 10,300 מושבים.
הערות שוליים

↑  О внесении изменений в некоторые законодательные акты Республики Калмыкия, Закон Республики Калмыкия от 29 июля 2005 года № 219-III-З
↑  Степное Уложение (Конституция) Республики Калмыкия
↑  ИЛЮМЖИНОВ Кирсан Николаевич, президент Республики Калмыкия, член Совета Федерации. Известные персоны России
↑  Депутаты Парламента Калмыкии утвердили кандидатуру А. М. Орлова на пост главы Калмыкии.
↑  פוטין מינה מתאגרף למושל הרפובליקה הבודהיסטית, באתר ynet, 21 במרץ 2019
↑  Председатель Правительства Республики Калмыкия
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533146005171  BnF: cb133345095 (data)  CiNii: DA13382384  LCCN: n92103557  MusicBrainz: 7fa4dd42-21f3-4c3d-9862-6845e9153e06  NDL: 00577255  NKC: ge130678  SUDOC: 035756853  VIAF: 311115010   WorldCat (עם VIAF): 311115010
ראיין הרסט

| --- | --- |

 לידה:  19 ביוני 1976 (בן 48) סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  תיכון סנטה מוניקה 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראיין דאגלס הרסט (באנגלית: Ryan Douglas Hurst; נולד ב-13 בפברואר 1976) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר מתפקידו בתור ג'רי ברטייר (אנ') בסרט הדרמה של בועז יכין, "לזכור את הטיטאנים" (2000) ובשל הופעתו בתור הארי "אופי" וינסטון (אנ') בדרמת הפשע של FX, "ילדי האנרכיה" (2008–2012).
ביוגרפיה

הרסט נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה ב-13 בפברואר 1976, בנם של קנדיס קנייצקי, מורה למשחק, המנהלת כיום את בית הספר למשחק קנדיס קנייצקי (הרמן), ושל ריק הרסט (אנ'), שחקן הידוע בעיקר בזכות משחקו של קליטוס הוג בסדרה "הדיוקס קורעים את האזרד" (אנ'). הוא למד בתיכון סנטה מוניקה (אנ').
קריירה

החל את דרכו כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה והתגלה בסוף שנות ה-90 בסרטים "הדוור" של קווין קוסטנר", "להציל את טוראי ראיין" בתור החייל החירש אשר מכווין את סרן מילר (טום הנקס) אל טוראי ראיין ובדרמה הקומית "פאץ' אדמס".
בשנת 2000 התפרסם לראשונה כשחקן ראשי בדרמת הפוטבול "לזכור את הטיטאנים" בה שיחק בתפקיד גארי ברטייר קפטן קבוצת הפוטבול של תיכון טי. סי. ויליאמס.
בשנת 2002 הופיע הרסט בדרמת המלחמה "חיילים היינו" בתפקיד סמל ארני סבאג'. באותה שנה, זכה הרסט להערכה רבה על הופעותיו במיני-סדרה "מפגשים" של סטיבן ספילברג, בה גילם את טום קלארק.
שנתיים מאוחר יותר, בשנת 2004, שיחק בקומדיית הפשע של האחים כהן, "לחסל את הליידי" בתפקיד לאמפ האדסון, החסון והטיפש שבחבורת הגנבים של פרופסור דור (טום הנקס).
בשנת 2008 החל לשחק בסדרת הדרמה "ילדי האנרכיה" בתפקיד הארי "אופי" וינסטון (אנ'), בנו של אחד ממקימי המועדון המקורי וחבר במועדון האופנועים "ילדי האנרכיה". הוא שיחק בסדרה עד לעונתה החמישית ב-2012.
חיים אישיים

הרסט והשחקנית מולי קוקסון הכירו ב-1994 ונישאו במאי 2005. יחד, הם הקימו את חברת ההפקות Fast Shoes באפריל 2013. הרסט רכש בית בשטח של 3,400 רגל בשכונת וודלנד הילס (אנ') בלוס אנג'לס ב-1.71 מיליון דולר.
הוא המיר את דתו לסיקיזם ושמו הסיקי הוא גובינד סווה סינג.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | הדוור | אדי מארץ' |  |
| 1998 | פאץ' אדמס | ניל |  |
| 1998 | להציל את טוראי ריאן | מייקלסון |  |
| 2000 | פקודה לא חוקית | קפטן האסטינגס |  |
| 2000 | לזכור את הטיטאנים | ג'רי ברטייר (אנ') |  |
| 2001 | Perfect Lover | בחור |  |
| 2001 | Venus and Mars | רוברטו |  |
| 2002 | חיילים היינו | סמל ארני סאבאג' |  |
| 2002 | Lone Star State of Mind | טינקר |  |
| 2004 | לחסל את הליידי (אנ') | לאמפ הדסון |  |
| 2006 | Noble Things | קייל קולינס |  |
| 2009 | Chasing the Green | רוס פרנקלין |  |
| 2011 | רנגו | ג'דדיה | דיבוב |
| 2013 | קאנטרי בלוגראס בלוז (אנ') | מאט מאונטיין |  |
| 2018 | מיליון רסיסים קטנים (אנ') | האנק |  |
| 2020 | סופרמן: איש המחר (אנ') | לובו | דיבוב |
| 2023 | Desperation Road | לארי |  |
| 2024 | Desert Road | סטיב |  |
| TBA | Out Come the Wolves |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | הצלצול הגואל: הכיתה החדשה (אנ') | קראנץ' גרבובסקי | 2 פרקים |
| 1994 | בוורלי הילס 90210 | תלמיד | פרק: "Divas" |
| 1995 | ג'אג | דירק גרובר | פרק: "Shadow" |
| 1996 | Campus Cops | ויין סימקו | 9 פרקים |
| 1996 | Boston Common | ניקולאי | 2 פרקים |
| 1996 | כנפיים (אנ') | בארי | פרק: "Too Beautiful for You" |
| 1999 | L.A. Doctors | קווין רייבס | 2 פרקים |
| 2002 | מגע של מלאכים | דאג | פרק: "Two Sides to Every Angel" |
| 2002 | ג'ון דו (אנ') | אלביס בריית'ווייט | פרק: "Mind Games" |
| 2002 | מפגשים (אנ') | טום קלארק (אנ') | 5 פרקים |
| 2004 | Dr. Vegas | סטיב | פרק: "All In" |
| 2005 | האוס | סם מקגינלי | פרק: "The Mistake" |
| 2005 | Wanted | ג'ימי מקגלואן | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2005–2007 | מדיום | מייקל בנואה | 3 פרקים |
| 2006 | אוורווד | אד קארנהאן | פרק: "Across the Lines" |
| 2006 | CSI: מיאמי | הבלש מייקל לויד | פרק: "Curse of the Coffin" |
| 2007 | ריינס (אנ') | מרקו | פרק: "Pilot" |
| 2007 | Heartland | מארק אוונס | פרק: "Pilot" |
| 2008–2012 | ילדי האנרכיה | הארי "אופי" וינסטון (אנ') | תפקיד חוזר (עונה 1) תפקיד ראשי (עונות 2–5); 54 פרקים פרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה (אנ') (2011) |
| 2011 | חוק וסדר: מדור מיוחד | דרג לאבלייס | פרק: "Bombshell" |
| 2013 | קינג ומקסוול (אנ') | אדגר רוי | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2015 | Axe Cop | צ'ופקברה | דיבוב; פרק: "Night Mission: The Extincter" |
| 2015–2017 | בייטס מוטל | צ'יק הוגאן | 15 פרקים |
| 2016–2017 | אאוטסיידרס (אנ') | ליל פוסטר פארל השמיני | תפקיד ראשי (2 עונות); 26 פרקים |
| 2019 | בוש (אנ') | הקטור בונר | 7 פרקים |
| 2019 | אימת המתים המהלכים | בטא (אנ') | פרק: "Today and Tomorrow" |
| 2019–2020 | המתים המהלכים | בטא (אנ') | 20 פרקים |
| 2020–2023 | .S.W.A.T | טרי לוקה | 5 פרקים |
| 2021 | Paradise City | אוליבר אסטרגארד | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2021–2022 | אגודת בנדיקט המסתורית | מיליגן | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים |
| 2023 | True War Stories: Mission Report | ג'ו | פודקאסט; פרק: "American Dreamer" |
| TBA | The Abandons |  | סדרה עתידית של נטפליקס |
חלום יעקב (חוסה דה ריברה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ג'וזפה דה ריברה 
 תאריך יצירה:  1639 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  233 ס״מ 
 גובה:  179 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  ציור בארוק 
 מספר יצירה:  P001117 (מוזיאון הפראדו) 
 מיקום:  מוזיאון הפראדו, Royal Palace of Aranjuez, Royal Palace of La Granja de San Ildefonso
 
חלום יעקב (בספרדית: El sueño de José) הוא ציור מעשה ידי חוסה דה ריברה משנת 1639. מאז 1827, הוא חלק מאוסף מוזיאון הפראדו במדריד.
תיאור היצירה ופרשנות

בספר בראשית פרק כ"ח מסופר כיצד יעקב נמלט מפני אחיו עשו לכיוון חרן. בדרכו, הוא לן בשדה כשלראשו אבן, ובחלומו ראה סולם (סולם יעקב) המגיע עד השמים, ומלאכים עולים ויורדים בו. באותו חלום הבטיח לו האל את ארץ כנען לו ולזרעו.
בשונה מרוב הציורים המתארים את הסצנה הזו, ריברה ממקד את תשומת הלב בעיקר בדמותו של יעקב הישן. יעקב שוכב עטוף בבגד חום דהוי, כשראשו מונח על אבן. גם הנוף המקיף אותו משדר תחושת עזובה. הסולם והמלאכים כמעט נעלמים בתוך הענן המוזהב הזוהר שמעל ראשו של יעקב. ריברה יוצר הבחנה ברורה בין המימד הארצי של יעקב הישן, השוכן בחלק התחתון של הציור, לבין החזון השמימי שמעליו. עץ נטוי למחצה בפינה השמאלית מדגיש עוד יותר את האופקיות של הקומפוזיציה. סגנונו הריאליסטי של ריברה תאם את עקרונות הקונטרה-רפורמציה, שעודדה יצירות אמנות ישירות ופשוטות להבנה עבור הצופה.
היסטוריית בעלות

ייתכן שהציור נוצר בהזמנת דון רמירו נונייז דה גוסמן, המשנה למלך נאפולי.
1658 – בבעלותו של חרונימו דה לה טורה, מדריד.
1694 – בבעלות פרנסיסקה דה לה טורה, מדריד.
1718 – נמכר במדריד.
1746 – בבעלות אליזבטה פארנזה, בארמון המלכותי לה גראנחה דה סן אילדפונסו. בתקופה זו יוחס הציור למוריו.
1794 – הציור נמצא בארמון המלכותי בארנחואס ונתלה בחדר השינה של קרלוס הרביעי, מלך ספרד.
1818 – הועבר לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות בסן פרננדו.
1827 – הועבר למוזיאון הפראדו.
הערות שוליים

↑  "Jacob's Dream". Museo del Prado.
↑  Alfonso E. Pérez Sánchez, Nicola Spinosa, Jusepe de Ribera, 1591-1652, Metropolitan Museum of Art, 1992 p 135
רוברט מנגולד

| --- | --- |

האמן רוברט מנגולד
 לידה:  12 באוקטובר 1937 (בן 87) צפון טונאוונדה, מדינת ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית
 ידוע בשל:  ציור, אמנות מינימליסטית
 השכלה:  בית הספר ייל לאמנות 
 מעסיק:  בית הספר לאמנויות חזותיות 
 בן או בת זוג:  Sylvia Plimack Mangold 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 
רוברט מנגולד (באנגלית: Robert Mangold נולד ב-12 באוקטובר 1937) הוא אמן אמריקאי שיצירתו משתייכת לזרם המינימליזם. הוא אביו של במאי ותסריטאי הקולנוע, ג'יימס מנגולד.
ביוגרפיה

מנגולד נולד בצפון טונאוונדה, ניו יורק. אמו, בלאנש, עסקה במסחר של מוצרים מחנויות כלבו, ואביו, אלויסיוס, עבד בבית חרושת לעוגבים. את הכשרתו הראשונה באמנויות קיבל במכון קליבלנד לאמנות בין השנים 1956–1959, ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטת ייל, שבניו הייבן.
בשנת 1961 התחתן עם האמנית האמריקאית סילביה פלימאק, והם עברו להתגורר בעיר ניו יורק. בקיץ 1962 נשכר מנגולד כשומר במוזיאון לאמנות מודרנית שבמנהטן. כיום, מנגולד מתגורר בוושינגטון וויל, ניו יורק עם אשתו. כמו כן, מנגולד וסילביה הם הוריהם של במאי הקולנוע והתסריטאי ג'יימס מנגולד, והמוזיקאי אנדרו מנגולד.
עבודתו

על יצירתו של רוברט מנגולד כתב בשנת 1997 מייקל קימלמן בבניו יורק טיימס:
"הציורים של רוברט מנגולד מסובכים יותר לתיאור ממה שהם נראים, וזה, בחלקו, גם מה שטוב בהם: האופן שבו הם מזמנים בדיקה מעמיקה הוא, מטבעה של אמנות טובה, גמול כשלעצמו".
ואכן, עבודותיו של מנגולד מורכבות לרוב מאלמנטים פשוטים המחוברים יחד באמצעים מורכבים. עבודותיו של מנגולד מאתגרות את התפיסות המקובלות לגבי מהו ציור, והן נראות לעיתים כאובייקטים יותר מאשר כדימויים אמנותיים. האלמנטים המרכיבים את הקומפוזיציה בציוריו מתייחסים לעיתים קרובות לאלמנטים אדריכליים או משרים תחושה של עבודה אדריכלית. יצירתו נעשית כמעט תמיד במסגרת של סדרות, בהן נמצאים הן ציורים, הן עבודות על נייר.
עבודתו המוקדמת של מנגולד כללה בעיקר קונסטרוקציות עצמאיות מונוכרומטיות שהוצגו על קיר, כגון קיר חלון אפור (1964). בשנת 1968 החל מנגולד להשתמש בצבעי אקריליק במקום בצבעי שמן, בדרך של גלגול במקום ריסוס על משטחים של דיקט או מאסוניט. במהלך אותה שנה, הוא עבר מהאמצעים היותר תעשייתיים הללו, לעבודה על קנבס. בשנת 1970 החל לעבוד עם קנבסים מעוצבים בצורות, ובאותה שנה עבר לפרקטיקות יישום צבע של הברשה במקום התזת צבע על קנבס. עד אמצע שנות ה-70, מנגולד החל ליצור באמצעות קומפוזיציה של צורות חופפות שקווי המתאר שלהן נוצרים על ידי שילובים של קצוות קנבסים, ובקווים מרומזים או מצוירים. דוגמה ליחסים הגאומטריים הללו ניתן לראות בציור מלבן ועיגול בתוך ריבוע משנת 1975, שנמצא כיום באוסף של מוזיאון הונולולו לאמנות.
סדרה משנת 1994 כללה עבודות העשויות משני לוחות פאנלים טרפזיים שצבעיהם, לעיתים תואמים ולפעמים מנוגדים, נעים בין כתום עמוק, ירוק זית, חום ואפור. בסדרה משנת 2006/7, בשם Column Structure I עד Column Structure XII, מופיעים 12 קנבסים שלכל אחד יש גזע אנכי מרכזי המחולק על ידי קווים ישרים ואופקיים ומחובר לריבועים או משולשים.
מנגולד החל ליצור הדפסים בשנת 1972 בסדנת ההדפס Crown Point Press והמשיך ליצור הדפסים לאורך הקריירה שלו. כמו כן, מנגולד עיצב את לוחות הזכוכית המונומנטליים והצבעוניים שנמצאים בלובי של בית המשפט הפדרלי של באפלו.
ציוריו של מנגולד זוכים להערכה רבה מצדם של אמנים. בביקורת מ-1994 במגזין Art in America, כתב האמן רוברט קושנר כי "מתחת למראם קר הרוח של היצירות, ישנה חיות כמעט רומנטית בחוויה שלהם. הניגוד שבין גל העומק הזה לבין האיפוק שניכר במראה היצירות, הופכים את הציורים החדשים הללו לעוצמתיים ולנוקבים כאחד".
תערוכות

בשנת 1965 המוזיאון היהודי בניו יורק ערך את התערוכה הגדולה הראשונה של אמנות מינימלית שכללה גם מעבודותיו של רוברט מנגולד. בשנת 1967, הוא זכה במענק הקרן הלאומית לאמנויות וב-1969 במלגת גוגנהיים. בשנת 1971 הציג מנגולד את תערוכת היחיד הראשונה שלו במוזיאון גוגנהיים. מאז נערכו תערוכות גדולות של יצירותיו במוזיאון לאמנות עכשווית, סן דייגו (1974), במוזיאון סטדליק באמסטרדם (1982), ב-Hallen für Neue Kunst בשפהאוזן (1993) ובמוזיאון ד'אורסה בפריז (2006). הוא הציג גם בביאנלה של וויטני ארבע פעמים, ב-1979, 1983, 1985 ו-2004.
אוספים

בין האוספים הציבוריים המכילים כיום עבודות מאת רוברט מנגולד ניתן למנות את המוסדות הבאים: המכון לאמנות של שיקגו, Bonnefantenmuseum (מאסטריכט, הולנד), Fundacío La Caixa (ברצלונה), Hallen für Neue Kunst (Schaffhausen, שווייץ), מוזיאון הירשהורן וגלריית הפסלים (וושינגטון DC), מוזיאון הונולולו לאמנות, J. Paul Getty Trust (לוס אנג'לס), מוזיאון האמנות של בזל (שווייץ), מוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס, המוזיאון הלאומי לאמנות בריינה סופיה (מדריד), המוזיאון לאמנות מודרנית של העיר ניו יורק, מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית, מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים (בעיר ניו יורק), אוסף גלריית הטייט (לונדון), מוזיאון האמנות המטרופוליני של טוקיו ומוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית (בעיר ניו יורק).
ספרות

Christel Sauer, Urs Raussmüller (Hg.): Robert Mangold, Schaffhausen 1993, DE/EN/FR, ISBN 3-906352-06-4
Christel Sauer: Three Works by Robert Mangold, Basel 2011, DE/EN, ISBN 978-3-905777-11-6
הערות שוליים

↑  Shiff, Richard; Mangold, Robert; Storr, Robert; Danto, Arthur C.; Mangold, Sylvia Plimack; Princenthal, Nancy (10 בינואר 2000). Robert Mangold - Richard Shiff, Robert Mangold - Google Books. ISBN 9780714838199. נבדק ב-15 במאי 2012 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Robert Mangold Museum of Modern Art, New York.
↑  Mangold, R. (October 1995) Shape Up, Artforum.
↑  Robert Mangold: New Paintings and Works on Paper, The Ring Series, London, 9 September – 3 October 2009, Lisson Gallery
1 2  Robert Mangold, The Solomos R. Guggenheim Foundation, Collection Online
↑  Suzanne Muchnic, Mangold Show: The Shape Of Things Past, Los Angeles Times, ‏16.7.1985
↑  Roberta Smith (April 8, 1994), Art in Review; Robert Mangold New York Times.
↑  Roberta Smith (March 2, 2007), Art in Review; Robert Mangold New York Times.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507959805171  BnF: cb12550909x (data)  GND: 119292807  ISNI: 0000 0000 8411 2843  LCCN: n83141425  LNB: 000036983  NKC: ola2003192333  NTA: 06950394X  RKD: 52319  SNAC: w6d79mfn  SUDOC: 06074393X  ULAN: 500014482  VIAF: 114092404   WorldCat (עם VIAF): 114092404 
מלבן ועיגול בתוך ריבוע מאת רוברט מנגולד, מוזיאון הונולולו לאמנות
רופיט

| --- | --- |

 מדינה:  ספרד ספרד
 גובה:  850 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  193 (2023)
 קואורדינטות:  42°01′29″N 2°27′54″E﻿ / ﻿42.024814°N 2.464964°E﻿ / 42.024814; 2.464964 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קטלוניה מוגדלת) ברצלונה טראסה טרגונה ליידה ז'ירונה צרפת א. הים התיכון ולנסיה אראגוןרופיט(למפת קטלוניה רגילה) ברצלונה טראסה טרגונה ליידה ז'ירונה צרפת א. הים התיכון ולנ. אראגוןרופיט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב, Rupit.
רופיט (בקטלאנית: Rupit; באופן רשמי חלק מהשטח המוניציפלי רופיט ופרויט) הוא כפר במחוז אוסונה (Osona) מהאזור של קוייסקברה, קטלוניה, ספרד. הכפר ממוקם בגובה 822 מטר מעל פני הים, כ-98 ק"מ מברצלונה.
היסטוריה

התיעוד העתיק ביותר הוא של כנסיית סנט חואן דה פברגאס והטירה שלה מתועדים כבר משנת 968. הכנסייה הייתה הכנסייה הראשית של העירייה, ומוקמה כ-3 ק"מ מהטירה. במאה ה-12, תקופה בה היה הכפר חלק מהממלכה הנוצרית "בית ברצלונה", ותקופה בה קטלוניה כולה החלה לצבור כוח אזורי, הכפר גדל סביב הטירה של רופיט. משפחות אצולה שהגיעו לעיירה בנו כנסייה חדשה, כנסיית מיכאל הקדוש, בסמוך למקום בו בנו את ביתם. כיום הכנסייה הזו משמשת בתור הכנסייה הקהילתית.
ב-1959 הפכה העיירה לשטח מוניציפלי רשמי בשם רופיט. ב-1977 אוחד השטח המוניציפלי עם הכפר פרויט.
במקור שני הכפרים כבר חלקו את אותו השיפוט תחת הויקונט של אוסונה (osona). על פי המסורת, הויקונט חי בטירה של רופיט לפני המעבר לקרדונה.
כיום רופיט ידועה בתור כפר תיירותי, בשל המראה של ימי הביניים, בתי האבן והרחובות העשויים סלע טבעי. בכפר ישנם טיולים מעניינים, סיורים ובסמוך לכפר ישנם צוקים.
"ריארה דה רופיט" הוא נהר קטן הזורם דרך רופיט ההופך למפל כשהוא פוגש את הצוקים. יש גשר תלוי, אשר מספק גישה למרכז הכפר.
גאוגרפיה

רופיט ממוקם על בגובה 822 מטר בסמוך לנהר "ריארה דה רופיט" על חלק קטן בגבעה סלעית . החלק העתיק של הכפר יושב על רכס צר מעל הנהר וישנם כמה בתים חדשים אשר נבנו ליד הנהר. סביב הכפר נופי ההרים, הגבעות, מקורות המים ושדות ירוקים.
החי והצומח

בסביבת הכפר ישנן ציפורים כמו העיט והנשר המצרי המתגוררים בקרבת צוקים.
מקומות עניין

החלק העתיק של רופיט ורחובותיו הצרים מתקופת מימי הביניים
הכנסייה הרומנסקית של סנט חואן דה פברגאס
כנסיית לורנס דוסמאנט הקדוש .(כ-5 ק"מ. מרופיט ובדרך לויק על ה-כביש C-153)
כנסיית Sant Andreu de Pruit. (כ-3 ק " מ. מ-Rupit)
כנסיית סנט Michael de Rupit
הגשר התלוי
האקלים

הכפר בעל אקלים ים תיכוני הררי. בחורף, מזג האוויר קר מאזור החוף של קטלוניה בשל הגובה של הכפר. רוב גשמים מתרחשים באביב ובסתיו אבל לעיתים גשמים יכולים אף לפקוד בקיץ. שלג יורד בדרך כלל בין נובמבר לאפריל, אך לא נשאר זמן רב בדרך כלל.