stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאפ סטאם
קריירה

סטאם נולד בקמפן והחל את הקריירה שלו בקבוצת נוער של מועדון חובבים מקומי, DOS קמפן. ב-1992 הוא הצטרף לקבוצת זוולה ששיחקה בליגה ההולנדית השנייה, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול הראקלס אלמלו ב-15 באוגוסט אותה שנה. מעתה ואילך הפך לשחקן קבע בהרכב הפותח של הקבוצה. ב-1993 הוא עבר לקמבור מליגת העל ההולנדית, אך בעונתו הראשונה בקבוצה ירד עמה לליגה השנייה. לאחר שתי עונות, עבר סטאם ב-1995 לוילם II, במדיה עשה את התקדמותו הגדולה. יכולת מרשימה של סטאם הובילה לרכישת כרטיס שחקנו על ידי פ.ס.וו. איינדהובן כבר באמצע העונה.
בסיום עונתו הראשונה באיינדהובן זכה סטאם עם הקבוצה בגביע ההולנדי שהיה תוארו הראשון כמקצוען. בעונת 1996/1997 הוא ביסס את מעמדו כאחד משחקני המפתח של הקבוצה, והיה שותף לזכייתה באליפות ליגת העל ההולנדית ובסופר קאפ ההולנדי, בעוד הוא עצמו נבחר לכדורגלן השנה בהולנד. ב-1998 הפך לשחקן היקר ביותר בתולדות הכדורגל ההולנדי ולשחקן ההגנה היקר בעולם, לאחר שהועבר לקבוצת מנצ'סטר יונייטד תמורת 10.6 מיליון לירות שטרלינג.
בעונת 1998/1999 היה סטאם שותף מרכזי לזכייתה של מנצ'סטר יונייטד בטרבל - אליפות הפרמייר ליג, גביע ה-FA וליגת האלופות. הוא זכה בתואר שחקן ההגנה המצטיין של ליגת האלופות מטעם אופ"א ואף פתח בהרכב במשחק הגמר של הטורניר נגד באיירן מינכן. בעונה הבאה זכה עם מנצ'סטר באליפות נוספת ובגביע הביניבשתי, ונבחר שוב לשחקן ההגנה המצטיין בליגת האלופות. מלבד הזכיות באליפויות אנגליה בכל אחת מעונותיו במנצ'סטר, נבחר סטאם בקביעות גם לנבחרת העונה בליגה האנגלית. את שערו היחיד במדי הקבוצה כבש סטאם בניצחון 2–6 מול לסטר סיטי.
בתחילת עונת 2001/2002 הועבר סטאם ללאציו האיטלקית. המעבר הגיע בעקבות סכסוך עם מאמנו אלכס פרגוסון, שנבע מהאשמות שכתב סטאם על פרגוסון והמועדון באוטוביוגרפיה שלו. עם זאת, כעבור מספר שנים הודה פרגוסון כי ההחלטה למכור את סטאם הייתה שגויה מבחינה מקצועית. בראשית תקופתו בלאציו, ב-2001, הושעה סטאם לחמישה חודשים ממשחק לאחר שנמצא בדמו החומר נאנדרולון האסור לשימוש. מאוחר יותר קוצרה השעייתו בחודש אחד. בעונתו האחרונה בלאציו, 2003/2004, הוא היה שותף לזכיית הקבוצה בגביע האיטלקי.
לאחר יורו 2004 עבר סטאם למילאן, בה שיחק במשך שנתיים. בינואר 2006 הוא הודיע כי יחזור להולנד ויחתום בקבוצת אייאקס אמסטרדם, על אף שמרבית ההערכות העידו על כך שיעבור להירנביין או יחזור לפ.ס.וו. איינדהובן. עם הגעתו לאייאקס מונה סטאם לקפטן הקבוצה ובעונתו הראשונה, 2006/2007, סייע לה לזכות בגביע ההולנדי. באוקטובר 2007 הודיע על פרישתו מכדורגל, בגיל 35.
נבחרת לאומית

סטאם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של הולנד במשחק מול נבחרת גרמניה ב-24 באפריל 1996. הולנד הפסידה במשחק בתוצאה 0–1. במהלך כל הקריירה שלו הוא ערך 67 הופעות בנבחרת וכבש שלושה שערים. סטאם השתתף לראשונה עם הולנד בטורניר בינלאומי ביורו 1996. במונדיאל 1998 הוא היה מהשחקנים החשובים בנבחרת של חוס הידינק שהעפילה עד לחצי הגמר.
בטורניר יורו 2000, אותו ארחה הולנד במשותף עם בלגיה, סייע סטאם לנבחרתו להעפיל פעם נוספת לחצי הגמר. עם זאת, הוא החמיץ פנדל מכריע בדו-קרב בעיטות העונשין במשחק חצי הגמר מול נבחרת איטליה, שהוביל להדחתה של נבחרתו. ביורו 2004 שנערך בפורטוגל הוא הגיע בפעם השלישית בקריירה הבינלאומית שלו לחצי גמר בטורניר גדול. לאחר הטורניר הודיע על פרישתו ממשחק בנבחרת, בשל רצונו להתמקד בקבוצתו החדשה מילאן ולהקדיש זמן למשפחתו.
קריירת אימון

ביוני 2016 מונה סטאם למאמן רדינג מהצ'מפיונשיפ. בעונת 2016-17 תחת סטאם רדינג העפילה לפלייאוף העלייה לפרמיירליג אך הפסידה בגמר להאדרספילד. ב-21 במרץ 2018 פוטר סטאם מרדינג. ב-28 בדצמבר 2018 מונה למאמן זוולה. במרץ 2019 הודיעה קבוצת פיינורד כי חתמה על חוזה לשנתיים עם סטאם, שמשמש כמאמן הקבוצה החל ב-1 ביוני 2019.
הערות שוליים

↑  The Independent, "O'Neill faces up to Premiership's harsh reality", 16.01.1999
↑  The Independent, Ferguson will never talk to the BBC again, 6.09.2007
↑  BBC, "Stam cleared to return", 4.03.2002
| נבחרת הולנד – יורו 1996 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 בלינד •  4 סידורף •  5 סטאם •  6 ר. דה בור •  7 טאומנט •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ברגקאמפ •   11 הואקסטרה •  12 וינטר • 13 ניומן •  14 ויטסחה • 15 בוחארדה • 16 דה חוי • 17 קרויף • 18 דה קוק • 19 מולדר • 20 קוקו • 21 הספ • 22 ולדמן • מאמן: הידינק |  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 בלינד •  4 סידורף •  5 סטאם •  6 ר. דה בור •  7 טאומנט •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ברגקאמפ •   11 הואקסטרה •  12 וינטר • 13 ניומן •  14 ויטסחה • 15 בוחארדה • 16 דה חוי • 17 קרויף • 18 דה קוק • 19 מולדר • 20 קוקו • 21 הספ • 22 ולדמן • מאמן: הידינק | הולנד |
| נבחרת הולנד – מונדיאל 1998 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 פ.דה בור •  5 ניומן •  6 יונק •  7 ר.דה בור •  8 ברגקאמפ •  9 קלייברט •  10 סידורף •   11 קוקו •  12 זנדן • 13 אוייר •  14 אוברמארס • 15 בוחארדה • 16 דווידס • 17 ואן הוידונק • 18 דה חוי • 19 ואן ברונקהורסט • 20 וינטר • 21 האסלביינק • 22 הספ • מאמן: הידינק |  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 פ.דה בור •  5 ניומן •  6 יונק •  7 ר.דה בור •  8 ברגקאמפ •  9 קלייברט •  10 סידורף •   11 קוקו •  12 זנדן • 13 אוייר •  14 אוברמארס • 15 בוחארדה • 16 דווידס • 17 ואן הוידונק • 18 דה חוי • 19 ואן ברונקהורסט • 20 וינטר • 21 האסלביינק • 22 הספ • מאמן: הידינק | הולנד |
| נבחרת הולנד – יורו 2000 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 פ. דה בור •  5 זנדן •  6 סידורף •  7 קוקו •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ברגקאמפ •   11 אוברמארס •  12 ואן ברונקהורסט • 13 קונטרמן •  14 ואן ווסן • 15 בוסוולט • 16 ר. דה בור • 17 ואן הוידונק • 18 דה חוי • 19 ניומן • 20 וינטר • 21 מקאיי • 22 וסטרוולד • מאמן: רייקארד |  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 פ. דה בור •  5 זנדן •  6 סידורף •  7 קוקו •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ברגקאמפ •   11 אוברמארס •  12 ואן ברונקהורסט • 13 קונטרמן •  14 ואן ווסן • 15 בוסוולט • 16 ר. דה בור • 17 ואן הוידונק • 18 דה חוי • 19 ניומן • 20 וינטר • 21 מקאיי • 22 וסטרוולד • מאמן: רייקארד | הולנד |
| נבחרת הולנד – יורו 2004 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 בומה •  5 ואן ברונקהורסט •  6 קוקו •  7 ואן דר מיידה •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ואן ניסטלרוי •   11 ואן דר וארט •  12 מקאיי • 13 וסטרוולד •  14 סניידר • 15 דה בור • 16 אוברמארס • 17 ואן הוידונק • 18 הייטינחה • 19 רובן • 20 סידורף • 21 בוסוולט • 22 זנדן • 23 ווטרויס • מאמן: אדבוקאט |  1 ואן דר סאר •  2 רייזיחר •  3 סטאם •  4 בומה •  5 ואן ברונקהורסט •  6 קוקו •  7 ואן דר מיידה •  8 דווידס •  9 קלייברט •  10 ואן ניסטלרוי •   11 ואן דר וארט •  12 מקאיי • 13 וסטרוולד •  14 סניידר • 15 דה בור • 16 אוברמארס • 17 ואן הוידונק • 18 הייטינחה • 19 רובן • 20 סידורף • 21 בוסוולט • 22 זנדן • 23 ווטרויס • מאמן: אדבוקאט | הולנד |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פרננדו היירו | שחקן ההגנה המצטיין בליגת האלופות  1999, 2000 | הבא: רוברטו אז'אלה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129216275  ISNI: 0000 0000 1735 3612  NTA: 234941073  VIAF: 70002824   WorldCat (עם VIAF): 70002824
יואכים גנז

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־16 פראג, ממלכת בוהמיה 
 
יואכים (חיים) גנז (בגרמנית: Joachim Gaunse או באנגלית: Joachim Gans;‏ חי במחצית השנייה של המאה ה-16, בערך 1550–1600) היה מהנדס מכרות ומטלורג, חלק ממשלחתו של וולטר ראלי, והיהודי המוכר הראשון שכף רגלו נחתה על אדמת אמריקה הצפונית (מושבת רואנוק, כיום צפון קרוליינה - 4 ביולי 1584).
קורות חיים

גנז נולד באמצע המאה ה-16 בערך, בפראג, בוהמיה, כיום הרפובליקה הצ'כית, קרוב משפחה ככל הנראה לדוד גנז, האסטרונום היהודי בן אותה תקופה ואותה עיר. עבד, התמחה ואף התפרסם ברבים בתור מהנדס מכרות, בעיר המכרות יואכימסטאל (Joachimsthal), שבמערב בוהמיה. שמו הגיע עד לאנגליה ולמרות האיסור עוד מימי אדוארד הראשון, 1290, על כניסת יהודים לממלכה, הוא הוזמן על ידי שליחי סיר פרנסיס וולסינגהם, מזכירה הראשי של המלכה אליזבת' הראשונה, לסייע בפיתוח מכרות וזיקוק מתכות, בעיקר נחושת בה התמחה, אך ככל הנראה גם במכרות הפחם של ויילס.
ב-1581 מוזכר שמו לראשונה במסמכים אנגליים, כמהנדס מכרות ומטלורג, היושב באזור קאמבריה, בצפון מערב אנגליה, אשר המציא תהליך מהפכני לזיקוק עפרות נחושת. מסתבר שהוא קיצר את תהליך הזיקוק, משישה עשר שבועות לארבעה ימים בלבד ועוד הצליח אף למצוא דרך להשתמש בעפרות שייוותרו לצורכי תעשיית הטקסטיל.
אמריקה

באפריל 1584 שלח סיר וולטר ראלי, על פי זיכיון שקיבל מהמלכה אליזבת' הראשונה, משלחת אנגלית לצפון אמריקה. הייתה זו המשלחת האנגלית הראשונה שעתידה הייתה להקים שם התיישבות. אמריקה כולה נשלטה עד אותה עת על ידי מעצמות אירופאיות אחרות, ספרד, פורטוגל וצרפת. המשלחת הגיעה לחופי אמריקה ב-4 ביולי 1584. ראלי עצמו לא השתתף במשלחת, אך אחד מאלה שכן נכללו בה היה יואכים גנז, שצורף מתוך מחשבה שייתכן שיימצאו בעולם החדש עפרות של מתכות שונות. גנז נחשב לאחד המומחים הגדולים ביותר באנגליה לענייני כריה ומתכות, באותה תקופה.
בכך היה גנז ליהודי הראשון שכף רגלו דרכה על אדמת אמריקה הצפונית בכלל, ומה שיהפוך לימים לארצות הברית, בפרט. יצוין עם זאת, שלואיס קרווחל, שהיה ממוצא יהודי, מהאנוסים, קדם לגנז בכעשר שנים לפחות. הוא הגיע למקסיקו ב-1567 ולחבל הארץ שיהפוך בהמשך לטקסס, ב-1570 בערך.
המשלחת חזרה למולדת ושבה לאמריקה, וביולי 1585 הקימה לראשונה מושבה אנגלית, באי רוהאנוק, סמוך לחופי צפון קרוליינה דהיום וקראה לה "פורט ראלי". נמצאו אף עדויות לעבודה מדעית וזיקוק מתכות במקום, ככל הנראה שאריות עבודתו של גנז. אולם המתיישבים האנגלים הראשונים באמריקה הצפונית, כולל היהודי הראשון, החזיקו מעמד 11 חודשים בלבד, כנגד קשיים רבים ואף התקפות אינדיאנים. ביוני 1586 חזרו כל אנשי המושבה לאנגליה, בשייטת בפיקודו של פרנסיס דרייק.
סוף הדרך

גנז מוזכר בכתובים בפעם האחרונה בשנת 1589. מסתבר שהוא התגורר בבריסטול ולימד עברית את הבריטים, שביקשו לקרוא את התנ"ך בשפת המקור. בהיותו יהודי הגאה ביהדותו, הרבה להתווכח עם נוצרים בנושאי דת. באחד הימים מצא לעצמו את היריב הלא נכון לוויכוח, בישוף דווקא, בשם ריצ'רד קרטיס. וזה הלשין עליו לשלטונות, שהוא יהודי, הכופר בישו. באותה עת היה עדיין שריר וקיים באנגליה החוק בן 300 השנים מימי אדוארד הראשון, אשר גירש את כל היהודים מהמדינה. תעבורנה עוד כששים ושש שנים בטרם יעלה אוליבר קרומוול לשלטון ויתיר ב-1655 ליהודים לחזור. גנז נעצר, והועמד לדין בפני מועצת זקני בריסטול (Aldermen), מעין מועצה עירונית שהיא גם גוף שיפוטי מקומי, הפועל מכוח חוקים ומנהגים אנגליים עתיקים. עקב מעמדו של גנז, סירב גוף מקומי זה לשפוט אותו והעביר את העניין לבית הדין האנגלי הגבוה ביותר, המועצה המלכותית, וגנז עצמו נכלא במצודת לונדון.
השלטונות היססו רבות בנוגע לגורלו, בשל חיוניותו כמהנדס מכרות ומטלורג, ולמרות חטא היותו יהודי. בתקופת ההמתנה הארוכה הוא תרגם לאנגלית ספר שכתב לזרוס ארקר, גרמני שהיה מנהל המכרות של הקיסר בבוהמיה. הספר תיאר דרך יעילה לייצור אשלגן חנקתי, מרכיב חשוב בייצור אבק שרפה, שהוא חומר שעל חשיבותו לכל מדינה באותה תקופה קשה להכביר מדי במילים. גנז שיגר את התרגום לפרנסיס וולסינגהם, מעסיקו לשעבר, יו"ר המועצה, הדנה בעניינו. בצורה זו הזכיר לוולסינגהם ככל הנראה את שרותי העבר שנתן לו בתחום הכריה והכימיה, ורכש שוב את אהדתו. היו לגנז ככל הנראה גם ידידים נוספים במועצה, משום שהם, ביחד עם וולסינגהם הצילו אותו אכן ממוות, אף כי לא ברור אם גורש מהמדינה בסופו של דבר, אם לאו. כל הרשומות הרלוונטיות לגורלו של גנז, אבדו.
לאחר מותו

בספרו של פרנסיס בייקון, "אטלנטיס החדשה", אשר יצא לאור לראשונה בלטינית ב-1624, אחת הדמויות המרכזיות הוא יואבין (Joabin), מדען יהודי חכם, המכהן לפי גרסה מסוימת כמושל "בנשלם" (Bensalem). ככל הנראה ביסס בייקון את דמותו של יואבין, על דמותו האמיתית של המדען היהודי יואכים גנז, אותו הוא הכיר היטב.
ראו גם

יהדות ארצות הברית
יהדות אנגליה
לקריאה נוספת

I. Abrahams, Joachim Gaunse, a Mining Incident in the Reign of Queen Elizabeth, in Transactions of Jewish Historical Society of England, iv
הערות שוליים

↑  "פרשת לופז"
↑  "The First Jew in America, מאי 2012, באתר "משפחה"
↑  על יואכים גנז, באתר "האנציקלופדיה היהודית"
↑  אנציקלופדיה ynet, מי היה היהודי האמריקאי הראשון?, באתר ynet, 22 ביולי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261530805171  GND: 1205249699  ISNI: 0000 0000 5104 256X  LCCN: nr89018173  VIAF: 26911888   WorldCat (עם VIAF): 26911888
יאקוב שטיינר

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1796 אוצנסטורף, שווייץ 
 פטירה:  1 באפריל 1863 (בגיל 67) ברן, שווייץ 
 ענף מדעי:  גאומטריה, מתמטיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 
יאקוב שטיינר (18 במרץ 1796 – 1 באפריל 1863) היה מתמטיקאי שווייצרי שעסק בעיקר בתחום הגאומטריה.
ביוגרפיה

שטיינר נולד בכפר בקנטון של ברן. בגיל 18 הפך לתלמיד של היינריך פסטלוצי ולאחר מכן למד באוניברסיטת היידלברג. בהמשך עבר לברלין והתפרנס ממתן שיעורים פרטיים. שם הוא פגש לראשונה את אוגוסט לאופולד קרול, שבהשראתם של שטיינר ושל נילס הנריק אבל יסד ב-1826 את עיתונו המפורסם Crelle's Journal.
בשנת 1834, לאחר ששטיינר הוציא לאור את חיבורו Systematische Entwickelungen בשנת 1832, הוא הצליח להשיג דרך קשריו והשפעתו של קרל גוסטב יעקב יעקובי, שהיה אז פרופסור באוניברסיטת קניגסברג, ובאמצעות השפעתם של האחים אלכסנדר ווילהלם פון הומבולדט, קתדרה לגאומטריה שנוסדה במיוחד בשבילו בברלין. הוא החזיק במשרה זו עד מותו.
נפטר בברן ב-1 באפריל 1863.
תרומות מתמטיות

עבודתו המתמטית התרכזה בעיקר בגאומטריה. בזאת הוא טיפל באופן סינתטי ללא כל שימוש באנליזה אותה שנא. בתחום שלו הוא עלה על כל בני תקופתו.[דרוש מקור] החקירות שלו יוצאות דופן בכלליות שלהם, בפוריות של הרעיונות שבהם ובריגורוזיות של ההוכחות שלו. הוא נחשב לגאומטרן הטהור הגדול ביותר מאז אפולוניוס מפרגה.[דרוש מקור]
בחיבורו Systematische Entwickelung der Abhängigkeit geometrischer Gestalten von einander הוא הניח את יסודות הגאומטריה הסינתטית המודרנית. הוא מציג לראשונה את מה שכעת נקרא הצורות הגאומטריות (כמו ה"טור" ו"העפרון השטוח") ומבסס את האלמנטים שלהם על בסיס התאמות חד-חד-ערכיות או "הופך אותם לפרויקטיביים", בשפתו שלו. בעבודה זו, אשר מתוך חמישה כרכים שהיו אמורים להתפרסם רק אחד יצא לאור, ניתן לראות בפעם הראשונה את עקרון הדואליות ממש בפתיחה, כתוצאה מיידית של התכונות הבסיסיות ביותר של המישור: הקו והנקודה.
בעבודה קטנה שנייה שפרסם ב-1833, Die geometrischen Constructionen ausgeführt mittels der geraden Linie und eines festen Kreises, ושהתפרסמה מחדש ב-1895 על ידי אוטינגן, הוא מוכיח את משפט פונסלה-שטיינר שהוצע כבר קודם על ידי ז'אן-ויקטור פונסלה, לפיו כל הבניות בסרגל ובמחוגה יכולות להתבצע באמצעות סרגל בלבד וללא שימוש במחוגות, כל עוד נתון לפחות מעגל אחד על מישור השרטוט.
הוא כתב גם את "Vorlesungen über synthetische Geometrie" שהתפרסם לאחר מותו בלייפציג ב-1867, וגרסה שלישית נתפרסמה בידי רודולף שטורם במהלך השנים 1887-1889.
תוצאות גאומטריות נוספות של שטיינר הן פיתוח נוסחה לחלוקת המרחב לחלקים על ידי מישורים (מספר החלקים המקסימלי הנוצר על ידי n מישורים), מספר משפטים על שרשרת שטיינר המפורסמת של מעגלים משיקים, והוכחה של משפט האיזופרימטריות (מאוחר יותר נמצא פער לוגי בהוכחה שהושלם על ידי ויירשטראס).
כתביו האחרים של שטיינר מפוזרים במספר מאמרים שרובם פורסמו בעיתון קרל (Crelle's Journal), והכרך הראשון שלו מכיל את ארבעת המאמרים הראשונים שלו. החשובים ביותר במאמריו הם אלו העוסקים בעקומים ומשטחים אלגבריים, ובמיוחד המאמר הקצר Allgemeine Eigenschaften algebraischer Curven. חיבור זה מכיל רק תוצאות ללא שיטה.
חקירות חשובות אחרות שלו קשורים לבעיות של מקסימה ומינימה. שטיינר התקדם לבעיות שמצריכות את הכלים האנליטיים של חשבון הווריאציות שמכיל מספר תכונות של פדלים ורולטות, במיוחד של השטחים שלהם.
שטיינר תרם תרומה קטנה אבל חשובה לקומבינטוריקה. ב-1853, שטיינר פרסם מאמר בן שני עמודים בעיתון קרל על מה שכעת מכונה מערכת שטיינר, סוג בסיסי של Block Design.
ראו גם

מערכת שטיינר
משטח שטיינר
בעיית שטיינר
העץ של שטיינר
שרשרת שטיינר
משפט פונסלה-שטיינר
כלל הצירים המקבילים
משפט שטיינר-להמוס
דרגה של נקודה
יהדות סן מרינו

מיקומה של סן מרינו (ירוק כהה, במרכז העיגול) באירופה
יהדות סן מרינו מתועדת כבר מימי הביניים. סן מרינו היא מדינה קטנה השוכנת כולה בתוך גבולות איטליה והקהילה היהודית בה נוכחת לפחות 600 שנה.
האזכור הראשון של יהודים בסן מרינו מתוארך לסוף המאה ה-14, במסמכים רשמיים המתעדים את העסקאות של היהודים. לאורך המאות ה-15 עד ה-17 ישנם מסמכים רבים המתארים את היחסים עם היהודים ומאמתים את נוכחותה של קהילה יהודית בסן מרינו. כאשר החלטות בנוגע ליהודים ולמקצועותיהם התקבלו שוב ושוב על ידי הממשלה במאות ה-16 וה-17. בין היתר, היהודים חויבו לענוד תגים מיוחדים ולהתנהל תחת הגבלות מסוימות, אך גם זכו להגנה רשמית מהממשלה ומעולם לא נאלצו לחיות בגטו. במאות ה-18 וה-19 מספר היהודים בקהילה פחת בהדרגה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, סן מרינו הייתה אזור מקלט ליותר מ-100,000 איטלקים איטלקים ויהודים שסבלו מרדיפות הנאצים והאיטלקים. נכון לשנת 2012 חיים בסן מרינו רק מספר קטן של יהודים.
ראו גם

יהדות איטליה
הערות שוליים

1 2  יהדות סן מרינו, באנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
↑  סיור וירטואלי בהיסטוריה יהודית בסן מרינו (באנגלית)
↑  דוח חופש הדת הבינלאומי 2012 סן מרינו (באנגלית)
| יהדות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה (סיציליה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • בריטניה (גיברלטר • סקוטלנד) • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה •  סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ • ברית המועצות • יוגוסלביה |  |
| מדינות שההכרה בהן מוגבלת | אבחזיה • קוסובו • צפון קפריסין • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה |  |
| אזורים היסטוריים | אשכנז • מזרח אירופה • אוברלנד • אונטרלנד • אלזס • גליציה • טרנסילבניה • קטלוניה • הקרפטים |  |
חוק האינטרנט הריבוני

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  רוסיה 
 כינוי:  האינטרנט הריבוני
 שם רשמי:  אודות תיקונים לחוק הפדרלי בנושא תקשורת והחוק הפדרלי "אודות מידע וטכנולוגיות מידע והגנה על המידע"
 גוף מחוקק:  הדומה השביעית של הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית
 רקע לחקיקה:  הצורך בפיתוח תרחישי הגנה למקרה של הידרדרות ביחסי רוסיה עם העולם וצמצום הסבירות שרוסיה תנותק מהאינטרנט העולמי על ידי גורמים חיצוניים
 מטרת החוק:  הגנה על המידע ורשת האינטרנט ברוסיה במקרה של בידוד מרשת האינטרנט הגלובלית
 תאריך תחולה:  1 בנובמבר 2019
 
חוק האינטרנט הריבוני הוא שמו של חוק רגולטורי ברוסיה הקובע יצירת מערכת ניתוב תעבורה אינטרנטית לאומית ופיתוח כלי ניהול מרכזיים. החוק נועד לנתק את ההסתמכות של האינטרנט הרוסי על שרתים זרים. חוק זה נכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2019. החוק כולל תיקונים לחוק הפדרלי "אודות תקשורת" והחוק הפדרלי "אודות מידע". עוד בשלב הדיונים בדומה הממלכתית, החוק עורר דיון ציבורי נרחב ונוקב בנושא הסדרת האינטרנט ברוסיה.
השינויים והחידושים הגדולים שהחוק מציע הם:
ספקי התקשורת נדרשים להתקין ציוד בבעלות המדינה בנקודות חילופי תנועה לצורך ניתוח וסינון תנועת האינטרנט בתוך המדינה וקווי תקשורת החוצים את גבול רוסיה;
ספקי התקשורת נדרשים לרשום ולהשתמש אך ורק בנקודות חילופי תנועה אלה (על פי החלטות הממשלה);
השירות הפדרלי לפיקוח על האינטרנט מיישם את תפקידי הניהול של רשת האינטרנט הרוסית;
השירות הפדרלי לפיקוח על האינטרנט אחראי ליישום הגבלות הגישה לאתרים אסורים ברוסיה;
תרגילים שונים יתקיימו על מנת לוודא את יישום החוק על ידי ספקי התקשורת;
תוקם מערכת שמות דומיין לאומית.
בנוסף לשמו הרשמי כ"שינוי החוק הפדרלי בנושא תקשורת והחוק הפדרלי 'אודות מידע, טכנולוגיות מידע והגנה על מידע'", נקרא המסמך גם בתקשורת בשם "החוק על בידוד האינטרנט הרוסי".
בשנת 2021 חוקק חוק נוסף "חוק פעילות חברות טכנולוגיית מידע זרות ברוסיה".
דיון בהצעת החוק > רקע

דיון מומחים בצורך לאמץ מעשה משפטי ייעודי שנועד להבטיח את ביטחונו של רשת האינטרנט הרוסית נערך במשך מספר שנים. ב־29 בדצמבר 2016, הודיע היועץ הנשיאותי לענייני אינטרנט גרמן קלימנקו על הצורך בפיתוח תרחישי הגנה למקרה של הידרדרות נוספת ביחסי מדיניות החוץ בין רוסיה, ארצות הברית ומדינות האיחוד האירופי. הוא דירג את הסבירות שרוסיה תנותק מהאינטרנט העולמי כגבוהה מאוד.
באותו חודש הודיע שירות הביטחון הפדרלי הרוסי כי סוכנויות ביון זרות מכינות סדרה של מתקפות סייבר כדי לערער את היציבות במערכת הפיננסית של רוסיה. רוסטלקום אישרה מידע זה והוסיפה כי המנעה התקפות על חמשת הבנקים והארגונים הפיננסיים הגדולים במדינה.
על פי הערכות של NetBlocks, במקרה של ניתוק חיצוני של רוסיה מהאינטרנט העולמי, רוסיה תאבד מדי יום כ-20.4 מיליארד רובל (כ-307.4 מיליון דולר). בפרט, אתרים ולקוחות מקוונים של יישומי בנקאות יהפכו ללא זמינים במדינה, המערכת למתן שירותים ציבוריים אלקטרוניים לא תעבוד וניהול מסמכים אלקטרוניים ישותק ברוב הארגונים הציבוריים והפרטיים.
דיון בהצעת החוק > מטרת הצעת החוק

על פי הגרסה הרשמית, הצעת החוק קובעת יצירת תשתית עצמאית לתפקוד האינטרנט ברוסיה. תשתית כזו תבטיח את זמינות האתרים במקרה של חוסר אפשרות לחיבור מפעילי טלקום רוסיים לשרתי אינטרנט זרים. הצעת החוק מעניקה לרוסקומנדזור (רגולטור האינטרנט הממשלתי) את הסמכות לפקח על תפקודן של רשתות התקשורת והאינטרנט ועל מנת לאתר איומים על פעילות האינטרנט ברוסיה ולמפעילים המספקים גישה לאינטרנט מוטלת האחריות להתקין באמצעים טכניים ברשת שלהם ציוד נגד איומים מסוג זה.
לטענת כותבי הצעת החוק, יישומה יבטיח את ביטחונה של המדינה, מכיוון שלטענתם האסטרטגיה האמריקאית לאבטחת הסייבר כוללת "אפשרות להשתמש במרחב הקיברנטי לפעולות פוגעניות". הכותבים ציטטו גם כדוגמה את ניתוק סוריה מהאינטרנט בנובמבר 2012, שכונתה פעולה מיוחדת שערכה NSA (אף שהדעות חלוקות בנושא זה).
על פי מומחי מרכז PIR, אסטרטגיית אבטחת הסייבר האמריקאית אינה מכילה איומים לנתק את רוסיה מהרשת והיא מספקת סנקציות כתגובה אפשרית להתקפות סייבר מצד רוסיה דווקא. על פי הודעת הרשויות הרשמיות בסוריה, כיבוי האינטרנט בשנת 2012 בוצע על ידי "טרוריסטים שתקפו את הכבלים". על פי גרסה אחרת, הדבר נבע מפעולה אקראית של האמריקאים בנתב, שהיה בשליטת ממשלת סוריה.
על פי מזכר של הוועדה לטכנולוגיות תקשורת של האיגוד הרוסי של התעשיינים והיזמים, האיום של ניתוק משרתים זרים אינו רלוונטי, מכיוון ששרתים כאלה קיימים גם ברוסיה ומבצעים את הפעולות המקבילות ברוסיה (עם זאת, מרבית 13 שרתי ה-DNS הללו נמצאים בארצות הברית, באירופה וביפן.)
מנהל המכון לפיתוח האינטרנט ברוסיה, סרגיי פטרוב, אמר כי החוק מחייב יצירת שרתי שמבוססים בפדרציה הרוסית על מנת להבטיח את יציבות האינטרנט ברוסיה, ולא לערב את עבודתם של שרתים רוסים, כולל פיננסיים וממלכתיים, ישירות דרך רשת האינטרנט הגלובלית.
באמצע מרץ 2019, השימוש בטכנולוגיה שתשמש ליישום חוק האינטרנט הריבוני הפריע לפעילות שירותי יאנדקס עקב מתקפת רשת. לדברי נציג החברה, "מסיבות הקשורות לחסימת של רגולטור האינטרנט הממשלתי, התנועה עברה דרך מפעילי DPI הקיימים כעת, ואחריהם מרבית השירותים קרסו."
דיון בהצעת החוק > דיון בנושא יציבות הרשת הרוסית > גורם חיצוני

הדיון בצורך לאמץ מעשה משפטי ייעודי שמטרתו להבטיח את ביטחונו של החלק הרוסי באינטרנט מתנהל מזה מספר שנים. בשנת 2014, תרגילים שערך משרד התקשורת הראו כי האינטרנט הרוסי פגיע, ונדונו אמצעים "למזעור סיכונים", כולל אפשרות ל"ניתוק זמני "של האינטרנט ברוסיה מהעולם החיצון. ב-29 בדצמבר 2016, הודיע יועצו של פוטין לענייני האינטרנט גרמן קלימנקו על הצורך בפיתוח תרחישי הגנה למקרה של הידרדרות נוספת ביחסי מדיניות החוץ בין רוסיה, ארצות הברית ומדינות האיחוד האירופי טעו כיהסבירות שרוסיה תנותק מהאינטרנט העולמי היא גבוהה מאוד.
דיון בהצעת החוק > דיון בנושא יציבות הרשת הרוסית > אבטחת חילופי המידע ברשת הרוסית

על פי הצעת החוק, מערכת ארגון חילופי המידע במדינה משתנה לחלוטין - עליה לעבור רק דרך נקודות חילופי מידע שהוזנו ברישום מיוחד ועל פי הכללים שהוגדרו על ידי רגולטור האינטרנט הממשלתי.
דיון בהצעת החוק > דיון בנושא יציבות הרשת הרוסית > סיכוני יישום הצעת החוק

על פי חוות דעת המומחים של הנציבות לתקשורת וטכנולוגיות מידע וטלקומוניקציה של האיגוד הרוסי של התעשיינים והיזמים, יישום הצעת החוק תפחית את יציבות האינטרנט ברוסיה. מערכת הניהול הריכוזית של רשת תקשורת ציבורית החזויה על ידי הפרויקט עשויה להפוך לנקודה אחת של כישלון קטסטרופלי של התקשורת במדינה. בנוסף, הפרויקט מכוון להבטיח את פעולתו של האינטרנט ברוסיה במקרה של ניתוק משרתים זרים, אך משימה זו אינה רלוונטית, מכיוון שהאינטרנט ברוסיה מנותב דרך 11 שרתים מקומיים.
דיון בהצעת החוק > דיון בנושא יציבות הרשת הרוסית > מטרות סמויות שזוהו

החוק קובע, בין היתר, כי חילופי תנועת המידע במדינה יבוצעו אך ורק דרך נקודות חילופי מידע אשר אושרו במיוחד ונכנסו לרישום הרלוונטי. ניתן לנתק ספקיות אינטרנט שאינן מצייתות להוראות רגולטור האינטרנט או גורמי אכיפת החוק. במקביל, ספקיות שהתקינו "אמצעים טכניים להתמודדות עם איומים" ברשת שלהם פטורים מחובת הגבלת הגישה לאתרים בעלי מידע אסור.
אם קודם לכן הסינון בוצע על ידי הספקים עצמם על פי רשימות החסימה של רגולטור האינטרנט, אז עם יישום החוק הוא יבוצע על ידי הציוד שהותקן על ידי המדינה.
ראש רגולטור האינטרנט הממשלתי, אלכסנדר ז'ארוב, אמר ב-9 באפריל 2019 כי החוק בנושא "האינטרנט הריבוני" יסייע במאבק נגד המשאבים האסורים ברוסיה, כולל האפשרות לחסימת טלגרם.
דיון בהצעת החוק > הפגנות נגד אימוץ הצעת החוק

ב-10 במרץ התקיימה עצרת לתמיכה באינטרנט החופשי בשדרות סחרוב במוסקבה, שאורגנה על ידי פעילי המפלגה הליברטריאנית הלא רשומה, שקיימה בשנה קודם לכן עצרת המונים נגד חסימת אפליקציית המסרים המיידיים טלגרם, כמו גם האגודה להגנת האינטרנט. על פי המשטרה, כ-6.5 אלף איש השתתפו בעצרת.