stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דידייה לוקווד
ביוגרפיה

דידייה לוקווד נולד למשפחה שעסקה במוזיקה. זה משפחה בעלת שורשים מבירמינגהאם שעברה לצרפת בתחילת המאה ה-20. כבר בגיל 13 הוא התחיל לנגן בתזמורת של התיאטרון המקומי בקאלה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 דידייה לוקווד היה חבר בלהקת מאגמה. במקביל הוא סיים את לימודיו בקונסרבטואר של פריז. בשנת 1979 הוא לראשונה הוציא אלבום עצמאי New World ובסך הכול הוא הקליט מעל ל-20 אלבומים. בשנת 1994 הוא עבר לניו יורק והקליט שם שני אלבומים נוספים.
בשנת 2000 דידייה לוקווד הוציא אלבום לזכר סטפן גרפלי.
דידייה לוקווד היה נשוי לפטרישיה פטיבון.
דיטר אקשטיין

דיטר אקשטיין (בגרמנית: Dieter Eckstein, נולד ב-12 במרץ 1964 בקֶל שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ, וזוהה בעיקר עם קבוצת נירנברג. לאקשטיין שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, עמה השתתף ביורו 1988.
קריירה בינלאומית

אקשטיין ערך שבע הופעות והבקיע ארבעה שערים במדי נבחרת גרמניה המערבית עד גיל 21. באוקטובר 1986 ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה המערבית הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 2-2 מול נבחרת ספרד במשחק ידידות. במהלך שנת 1988 ערך אקשטיין מספר הופעות במשחקי ידידות, וזומן לסגל של גרמניה המערבית ליורו 1988. אקשטיין ערך הופעה בודדת בטורניר זה, במשחק הראשון של שלב הבתים בו נפרדה גרמניה המערבית בתיקו 1-1 מול נבחרת איטליה. אקשטיין החליף במשחק זה את רודי פלר בדקה ה-82. לאחר משחק זה אקשטיין לא שותף עוד בטורניר זה, בו הפסידה גרמניה המערבית 2-1 בחצי הגמר לנבחרת הולנד. הופעתו השביעית והאחרונה של אקשטיין במדי נבחרת גרמניה המערבית נערכה באוגוסט 1988, כשנכנס כמחליף בניצחון 4-0 על נבחרת פינלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990.
אקשטיין ערך שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית האולימפית, אך לא השתתף עמה בטורנירים האולימפיים עצמם.
חיים אישיים

לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן אקשטיין מספר מועדוני חובבים.
בשנת 2011, במהלך משחק צדקה, סבל אקשטיין מאי-ספיקת לב, ונכנס למצב של תרדמת. אקשטיין הובהל לבית חולים אוניברסיטאי בעיר רגנסבורג, שם יוצב מצבו. אירוע זה לא גרם לנזק גופני קבוע לאקשטיין, שהמשיך לאמן לאחר מכן.
דמארה

| --- | --- |

בני הדמארה בדמארלנד, נמיביה
 אוכלוסייה
 100,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 נמיביה נמיביה
 שפות
 קוהקוה; הררו
 דת
 כיום בעיקר נצרות
 קבוצות אתניות קשורות
 נאמה, קוויסי, קוואדי, קימבה
הדמארה (בשפת הקוהקוה: ǂNū-khoë שמשמעו "אנשים שחורים"; נקראים גם Daman או Damaqua) הם קבוצה אתנית שמרכיבה 8.5% מאוכלוסיית נמיביה. הם מדברים בשפת הקוהקוה (כמו שבט הנאמה) ורובם מתגוררים בחלקים הצפון-מערביים של נמיביה, אף על פי שניתן למצוא רבים מהם גם בחלקים אחרים של המדינה.
שמם בשפה שלהם הוא "Daman" (כאשר ה-n מייצגת רבים). השם Damaqua משמעותו "שבט הדמארה" (בשפת הקוהקוה משמעות הסיומת קווה/קהווה היא "עם" או "שבט"; הדבר מצוי גם בשמות של שבטים אחרים באפריקה הדרומית, למשל לשבט הנאמה קוראים גם "נמאקה").
ככל הנראה, שבט הדמארה הוא השבט הקדום ביותר שישב בנמיביה אחרי הבושמנים והנאמה. למרות שיש להם שפה משותפת וכן מעט מנהגים משותפים עם שבט הנאמה, מקורם של בני הדמארה עדיין בגדר תעלומה. יש אומרים שבני הדמארה היגרו לנמיביה ממערב אפריקה, שם הם נחשפו לבני הנאמה והושפעו מהם. דעה אחרת גורסת ששבט הדמארה חי לפני מאות שנים יחד עם שבט הנאמה בבוטצואנה (כך מובנת ההשפעה שקיבלו משבט הנאמה), והיגרו לנמיביה בזמן מאוחר יותר.
בתחילת המאה ה-19 נוסדו קהילות של הדמארה בחלקים המרכזיים של נמיביה, כשהם חיים על ציד, מרעה וחקלאות. הדמארה גם כן ידועים בהיותם צורפים מנוסים, והדבר אפשרי שהם נכנסו בעסקי מסחר עם שבט האובמבו שבצפון ושבט הנאמה שבדרום. במהלך המאה ה-19 הדמארה גורשו מרוב המקומות שישבו בהם, גם בגלל מהגרים שהגיעו מהדרום (כמו האואורלמים בשנות ה-20 של המאה ה-19) וגם בגלל שבטי הנאמה וההררו שחיפשו שטחי מרעה. חלקם נעשו משרתים של ההררו והנאמה, ואחרים נמלטו להרים הרחוקים. מסיבה זו נקראים הדמארה בגרמנית בשם Berg Damara (בגרמנית Berg=הר).
במהלך השלטון הגרמני בנמיביה, לאחר ששוחררו מעבדות, חזרו הדמארה לנחלת אבותיהם - הדמארלנד. בשנות ה-70 של המאה ה-20, הפכה הדמארלנד על ידי ממשלת דרום אפריקה לבנטוסטן (כלומר "מדינת חסות" שניתנה לקבוצות אתניות שונות בדרום אפריקה ולאחר מכן בנמיביה). לאחר סיום האפרטהייד ועצמאותה של נמיביה, נכנסה הדמארלנד תחת מחוז קוננה. כיום למעשה רוב אנשי הדמארה חיים מחוץ לשטח זה, ועובדים בערים שונות במרכז המדינה, למשל בוינדהוק, סווקופמונד, אוקהנג'ה, ואלוויס ביי, אוטבי וצואמב.
SWAPO הצליחה למשוך תמיכה רבה בקרב אנשי הדמארה, ואולי זאת הסיבה שבני הדמארה התערו והתקדמו בארגון, למשל הייג' גיינגוב שהיה ראש הממשלה של נמיביה וכן שר העבודה לשעבר מוזס גרוהב (Moses Garoeb).
חלוקה לקלאנים

שבט הדמארה מתחלק ל-11 קלאנים:
ה-ǂAo-daman מתגוררים בערים אואוטג'ו, קמנג'ב וקהוריקסס.
ה-Ao-guwun מתגוררים בסספונטיין.
ה-Dâure Daman (בשפת הקוהקוה Dâure הוא הר ברנדברג).
ה-ǀGaio-daman מתגוררים בהרי פרסיס (Paresis) שבין אואוטג'ו לעיר אוטג'יוורונגו (מחוז אוטג'וזונג'ופה).
ה-ǀGobanin מתגוררים באזור שבין רחובות, סיהיס (מחוז קהומס) והואצ'נאס (מחוז הרדפ).
ה-ǁHuruben הם נוודים החיים במדבר נמיב בין נהר יוניאב (Uniab) לנהר הואב (Huab).
ה-ǀKhomanin מתגוררים בעיר וינדהוק.
ה-ǃKhuise-daman מתגוררים באזור נהר קויסאב (Kuiseb) ונקראים על שמו.
ה-ǃOe-ǂAn (בשפת הקוהקוה המשמעות היא "הרי ארונגו") מתגוררים ביישוב אוקומבהה (Okombahe) שבמחוז ארונגו.
ה-Hago-Daman
ה-Tsoaxudaman (בשפת הקוהקוה המשמעות היא "נהר הסווקופ")
הערות שוליים

↑  ג'יימס סטיוארט אולסון בספרו "The Peoples of Africa: An Ethnohistorical Dictionary", 1996, עמ' 137
↑  דמארה באתר "namibiatourism"
1 2 3  http://www.footprinttravelguides.com/africa-middle-east/namibia/culture/damara-herero-himba/
↑  http://www.southern-africa.arroukatchee.fr/namibia/people/damaras.htm#history
↑  ג'והן ס. מלאן (1998), "Die Völker Namibias" (בגרמנית), וינדהוק, עמ' 134-135
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560458305171  GND: 4393338-5  LCCN: sh85060813
דובא

| --- | --- |

חוף דובא
 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 מחוז:  תבוכ
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  39,543 (2022)
 קואורדינטות:  27°20′57″N 35°41′46″E﻿ / ﻿27.3493°N 35.6962°E﻿ / 27.3493; 35.6962 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף דובא(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף דובא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דובא (בערבית:  ضباء, תעתיק מדויק: צ'באא'; או ضبا, תעתיק מדויק: צ'בא) היא עיר חוף במחוז תבוכ שבצפון-מערב ערב הסעודית. העיר שוכנת על החוף הצפון-מזרחי של ים סוף, כ-145 ק"מ דרום-מערבית לבירת המחוז תבוכ. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 39,543 בני אדם.
העיר מפורסמת בזכות נמלה הישן, הפועל עד היום ומשמש נקודת מסחר דיג ופריקה בצפון הים האדום.
מצפון לעיר נמצא שפע של מים מתוקים, ומדרום לה ואדי כפאפה, ואדי סלמה והכפר עמוד.
אקלים

| אקלים בדובא> חודש | אקלים בדובא> ינואר | אקלים בדובא> פברואר | אקלים בדובא> מרץ | אקלים בדובא> אפריל | אקלים בדובא> מאי | אקלים בדובא> יוני | אקלים בדובא> יולי | אקלים בדובא> אוגוסט | אקלים בדובא> ספטמבר | אקלים בדובא> אוקטובר | אקלים בדובא> נובמבר | אקלים בדובא> דצמבר | אקלים בדובא> בשנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| טמפרטורה מקסימלית במעלות צלזיוס | 22.4 | 24 | 26.4 | 29.2 | 32.5 | 34.6 | 35.6 | 35.8 | 34 | 31.8 | 27.7 | 23.5 | 29.79 |
| טמפרטורה ממוצעת במעלות צלזיוס | 16.9 (62.4) | 18.2 (64.8) | 20.7 (69.3) | 23.5 (74.3) | 27.2 (81) | 29.4 (84.9) | 30.6 (87.1) | 30.8 (87.4) | 29 (84) | 26.4 (79.5) | 22.2 (72) | 18 (64) | 24.41 (75.89) |
| טמפרטורה מינימלית במעלות צלזיוס | 11.4 | 12.5 | 15.1 | 17.9 | 21.9 | 24.3 | 25.6 | 25.8 | 24 | 21 | 16.8 | 12.6 | 19.08 |
| כמות הגשם במילמטרים | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 4 | 2 | 11 |
העיר העתיקה של דובא

העיר העתיקה של דובא מורכבת משתי שכונות,  שכונת החוף ושכונת אלקרפא. בשכונת החוף ניתן לראות רצועת חוף צרה בין שני הרים גבוהים, ובשכונת אלקרפא ניתן לראות את הבתים העתיקים בעיר, השוק הקדום, מסגדים ישנים, הטירה המפורסמת של דובא והנמל הישן.
הנמל של דובא

הנמל של דובא מורכב מרציף אחד שנבנה בתקופת הטורקים ולאחר מכן הורחב במשך שלטונו של המלך אבדילאזיז, ומזח הנכנס חמישים מטרים לתוך הים.
הערות שוליים

↑  Tabouk Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011410130205171  VIAF: 5093151656241008400009   WorldCat (עם VIAF): 5093151656241008400009 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דון פסקואלה

ציור המתאר את הופעת הבכורה של האופרה שהתקיימה בפריז בתחילת שנת 1843
דון פסקואלה היא אופרה בופה בשלוש מערכות מאת מלחין האופרות האיטלקי גאטנו דוניצטי. דוניצטי חיבר את המוזיקה ואף היה שותף לכתיבת הליברטו ביחד עם ג'ובאני רופיני. הצגת הבכורה של האופרה התקיימה בתיאטרון האיטלקים שבפריז ב-3 בינואר 1843, והשתתפו בה ארבעה מהזמרים הנודעים ביותר של התקופה: ג'וליה ג'ריזי בתפקיד נורינה, ג'ובאני מריו בעלה בתפקיד ארנסטו, לואיג'י לבלש בתפקיד דון פסקואלה ואנטוניו טמבוריני בתפקיד הדוקטור מלטסטה. האופרה נחשבת לחביבת הקהל מאז ועד היום, בעיקר הודות למוזיקה התוססת ושופעת העליצות והעלילה המבדחת.
האוברטורה

האוברטורה, שאורכה כשש וחצי דקות, אופיינית לסגנון האופרה בופה. היא כוללת כמה נושאים מתוך האופרה עצמה, בהם האריה המפורסמת של נורינה מהמערכה הראשונה.
עלילה

הנפשות הפועלות:
דון פסקואלה - בס
נורינה, אהובתו של ארנסטו, אלמנה צעירה- סופרן
דוקטור מלטסטה, ידידו ורופאו של דון פסקואלה- בריטון
ארנסטו, אחיינו של דון פסקואלה- טנור
נוטריון- בריטון
מקום המעשה: רומא, המאה השמונה עשרה
עלילה > מערכה ראשונה > תמונה ראשונה

דון פסקואלה הוא רווק זקן ונרגן, שממונו הרב הוא הדבר החשוב לו ביותר. דון פסקואלה מעוניין לשאת לו עלמה צעירה, ובכך לשלול מאחיינו ארנסטו את הסיכוי לרשת את כספו - מה גם שארנסטו מסרב לשאת את האישה שדודו בחר לו, כיוון שהוא מאוהב בנערה אחרת, נורינה. כעבור זמן מה מגיע דוקטור מלטסטה, רופאו וידידו של דון פסקואלה. הוא מספר לו שמצא בשבילו את האישה האידיאלית, ושלדעתו אחותו סופרוניה תתאים לו מאוד. למעשה לדוקטור אין כלל אחות. הדוקטור, ששמע כי דון פסקואלה מונע מארנסטו לשאת את נורינה אהובתו ומעוניין לקחת לעצמו לאישה עלמה צעירה, רוקם מזימה שמטרתה לעזור לארנסטו ולהבהיר לדון פסקואלה כמה מגוחך שאדם בגילו ייקח לו אישה צעירה.
עלילה > מערכה ראשונה > תמונה שנייה

נורינה מקבלת מכתב מארנסטו אהובה. במכתב נאמר שדוקטור מלטסטה שידך את אחותו לדון פסקואלה שבשל כך נישלו מהירושה וגרשו מן הבית. עתה, באין פרנסה וקורת גג הוא נאלץ, לדבריו, לוותר על הרומן עם נורינה. אולם אז מגיע דוקטור מלטסטה, המספר לנורינה על תוכניתו: נורינה תעמיד פנים שהיא אחותו של הדוקטור ותכבוש את דון פסקואלה הזקן בקסמיה. לאחר נישואים מדומים עם דון פסקואלה נורינה תהפוך את עורה ותיעשה לאישה איומה ובלתי נסבלת. היא תלמד את פסקואלה הזקן לקח שלא יישכח במהרה.
עלילה > מערכה שנייה

דוקטור מלטסטה מציג בפני דון פסקואלה את אחותו סופרוניה (שהיא נורינה, למעשה). נורינה מיטיבה לגלם את העלמה היפה התמה והענוגה, והזקן נופל שבי בקסמיה תוך זמן קצר. עתה מגיע נוטריון, היודע על תוכניתו של הדוקטור ועורך את טקס הנישואים בין השניים, בנוכחות מלטסטה וארנסטו (שבינתיים סופרו לו פרטי התוכנית). אולם לאחר טקס הנישואים המדומה, נורינה עורכת קניות שעולות הון עתק, לועגת לפסקואלה, מפלרטטת בגסות עם ארנסטו וממנה משרתים חדשים. התנהגותה של נורינה מעוררת את זעמו של דון פסקואלה, שאינו יודע מה לעשות.
עלילה > מערכה שלישית > תמונה ראשונה

דון פסקואלה הזועם, העד לשינוי שבהתנהגות אשתו הבזבזנית, העוקצנית והשתלטנית, מגלה מכתב שנפל מידיה של נורינה (בכוונה תחילה). במכתב נאמר שנורינה תיפגש עם מאהב בפגישה רומנטית בגינה. דון פסקואלה רוצה להשתמש בפגישה הרומנטית כאמתלה להיפטר מאשתו הטרייה והאיומה, והוא קורא למלטסטה כדי שיעזור לו להפתיע אותה בגינה ולתפוס אותה בשעת מעשה.
עלילה > מערכה שלישית > תמונה שנייה

נורינה וארנסטו שרים דואט אהבה. לפתע מגיעים דון פסקואלה ומלטסטה. פסקואלה מאשים את אשתו בבגידה, אך ארנסטו מתרחק בינתיים ונורינה מכחישה הכל. דון פסקואלה אובד עצות. אז מבקש הדוקטור חופש פעולה. הוא מספר ל"סופרוניה אחותו" שארנסטו ונורינה יעברו למחרת לגור יחד בביתו של דון פסקואלה. לשמע הבשורה נורינה ממש יוצאת מכליה. היא מציבה אולטימטום: שתי הנשים לא יוכלו לחיות יחד באותו הבית. על דון פסקואלה לבחור מי תישאר לגור ומי תעזוב. דון פסקואלה, שרוצה להיפטר מאשתו, מחליט לתת לארנסטו וזוגתו לגור בביתו והוא מעניק להם גם הכנסה שנתית בסך ארבעת אלפים כתרים. אז מגלה מלטסטה את התוכנית לדון פסקואלה, שמבין שסופרוניה היא למעשה נורינה אהובתו של ארנסטו ושנישואיו לנורינה היו נישואים מדומים. הוא מברך את הזוג הצעיר ונורינה מסיימת במוסר השכל: אסור לאיש זקן לשאת לו אישה צעירה, כי בכך יביא על עצמו רק צרות.
האופרה העליזה מכילה כמה קטעים מפורסמים מאוד, כמו האוברטורה, האריה של נורינה "ידעתי את סגולת הקסם" "so anch'io la virt'u nagica", האריה של ארנסטו "אתור ארצות מרחקים״ "lontana terra Cercher'o", הקוורטט מהמערכה השנייה, בו מביע כל אחד מהמשתתפים את דעתו על התנהגותה של נורינה, והסרנדה של ארנסטו "מה ענוג הוא הליל" "come gentil".
דולר מזרח קריבי

| --- | --- |
מטבע של דולר מזרח קריבי אחד
מטבע של דולר מזרח קריבי אחד
 משתמשים:  חברות ארגון מדינות מזרח הקריביים (למעט איי הבתולה הבריטיים): אנגווילה (בריטניה), אנטיגואה וברבודה, גרנדה, דומיניקה, מונטסראט (בריטניה), סנט וינסנט והגרנדינים, סנט לוסיה, סנט קיטס ונוויס
 סמל:  $ או $‏EC
 ISO 4217:  XCD
 יחידות משנה
 1/100:  סנט (cent)
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  5, 10, 20, 50 ו-100 דולר
 מטבעות בשימוש:  1, 2, 5, 10 ו-25 סנט 1 דולר
 בנק מרכזי
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של מזרח הקריביים 
 http://www.eccb-centralbank.org/
 → דולר איי הודו המערבית 
 
דולר מזרח קריבי (באנגלית: East Caribbean dollar; סימון לפי תקן ISO 4217: XCD) הוא שם המטבע של שמונה מתוך תשע חברות ארגון מדינות מזרח הקריביים. שש מהן עצמאיות – אנטיגואה וברבודה, גרנדה, דומיניקה, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט לוסיה וסנט קיטס ונוויס. שתי האחרות הן טריטוריות שמעבר לים של הממלכה המאוחדת – אנגווילה ומונטסראט.
הדולר המזרח קריבי מונפק על ידי הבנק המרכזי של מזרח הקריביים, אשר ממוקם בבאסטר, בירת סנט קיטס ונוויס. הבנק הוקם באוקטובר 1983 בעקבות הסכם אשר נחתם בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו, ב-5 ביולי 1983, והחליף את רשות המטבע המזרח קריבית (Eastern Caribbean Currency Authority).
המטבע החליף את הדולר של איי הודו המערבית הבריטיים, ששימש בחלק מהמושבות הבריטיות בקריביים ומאוחר יותר בפדרציה של איי הודו המערבית קצרת הימים. הוא נכנס לשימוש ב-1965.
שערי חליפין

דולר אמריקני אחד שווה ל-2.7 דולרים מזרח-קריביים (שער החליפין אינו משתנה, והוא קבוע מאז 1976).
| שער חליפין נוכחי עבור XCD |
| --- | --- |
באתר Google Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר Yahoo! Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר XE.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר OANDA.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
הערות שוליים

↑  באיי הבתולה הבריטיים, שהיא חברה נילוות בארגון, משתמשים בדולר אמריקני.
| ארגון מדינות מזרח הקריביים (OECS) |
| --- | --- | --- |
| חברות | אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה • גרנדה (מדינה) גרנדה • דומיניקה דומיניקה • מונטסראט מונטסראט • סנט וינסנט והגרנדינים סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס |   |
| חברות נילוות | איי הבתולה הבריטיים איי הבתולה הבריטיים • אנגווילה אנגווילה • גוואדלופ גוואדלופ • מרטיניק מרטיניק |   |
| מוסדות פיננסיים | הבורסה של מזרח הקריביים • הבנק המרכזי של מזרח הקריביים • דולר מזרח קריבי |   |
| מוסדות אחרים | בית המשפט העליון של מזרח הקריביים |   |
| שיתוף פעולה צבאי | מבצע זעם דחוף |   |
דובריץ'

ערך זה עוסק בעיר בבולגריה. אם התכוונתם לקרב ממלחמת העולם הראשונה, ראו .
בית הכנסת בדובריץ'
דובריץ' (בבולגרית: Добрич) היא עיר בצפון מזרח בולגריה, בירת מחוז דובריץ' ומרכזו של אזור דרום דוברוג'ה. העיר שוכנת כ-30 קילומטרים מחוף הים השחור, 30 קילומטרים צפונית לווארנה, 92 קילומטרים מסיליסטרה ו-480 קילומטרים מהבירה סופיה.
היסטוריה

התיישבות מאורגנת הייתה באזור העיר בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה. פשיטות חוזרות ונשנות של פצ'נגים במחצית הראשונה של המאה ה-11, החריבו את אזור דרום דוברוג'ה והיישוב ננטש. הקמת היישוב במתכונתו הנוכחית התרחשה בשלהי המאה ה-14, לאחר הכיבוש העות'מאני והוא נודע מאוחר יותר בשם חאג'אואולו באזארצ'יק, (בתרגום מילולי: הבאזאר הקטן של חאג'י, שהיה בן אצולה וסוחר ידוע באזור). לפי רישומי מתעד עות'מאני מ-1650, היו במקום כ-1,000 בתים וכ-100 חנויות. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) עבר היישוב לחזקת נסיכות בולגריה שאך הוקמה. ב-1882 בצו הנסיך בטנברג, הוסב שמה לדובריץ', על שמו של מושל דוברוג'ה דאז, דוברוטיצה.
לאחר מלחמת הבלקן השנייה ותבוסת בולגריה, הועברה העיר לשלטון רומניה לפי תנאי הסכם בוקרשט ושמה שונה ל בזארג'יק. בתחילת ספטמבר 1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה נערך ליד העיר קרב דובריץ', אשר במהלכו הביסו כוחות משותפים גרמנים ובולגרים את הצבא הרומני וכבשו מחדש את חבל דרום דוברוג'ה. לאחר המלחמה הוחזרה שוב העיר לרומנים במסגרת חוזה ניי ונותרה בחזקתם עד 1940, עת הוחזרה לבולגרים במסגרת הסכם קראיובה. עם חזרתה לשלטון בולגריה הוחזר לה גם שמה דובריץ'. לאחר מלחמת העולם השנייה, עם עליית השלטון הקומוניסטי בבולגריה שונה שמה ל"טולבוחין" על שם הגנרל הסובייטי טולבוחין שפיקד על החזית האוקראינית השלישית. ב-19 בספטמבר 1990 לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי בבולגריה, הוחזר שמה בצו נשיאותי לשם דובריץ'.
כלכלה ודמוגרפיה

בדובריץ' כ-100,000 תושבים במגמת הגירה שלילית והיא העיר השמינית בגודלה בבולגריה מבחינת כמות האוכלוסין. 86 אחוזים מהתושבים הם בולגרים, 8 אחוזים הם טורקים ו 3.5 אחוזים הם בני רומה. 86 אחוזים מהתושבים הם נוצרים אורתודוקסים ו-10 אחוזים הם מוסלמים סונים.
בעיר מתנהל פרויקט לחיבור כל אזורי המגורים לתשתית גז טבעי לצורכי חימום ובישול. באזור פועלות ארבע חברות סלולריות. ענף החקלאות הוא הענף המרכזי המספק 50 אחוזים מהתוצר המקומי הגולמי. שיעור האבטלה נע בין 4 ל-6 אחוזים והוא נמוך מהממוצע בבולגריה. העיר מהווה אתר נופש לתיירים מאירופה אשר קונים נכסי מקרקעין, בעיקר בתי נופש. בדובריץ' קיימים 19 בתי ספר יסודיים ותיכוניים, 19 גני ילדים ו-2 בתי חולים, האחד ציבורי והשני פרטי.
תחבורה

העיר מקושרת לרשת מסילות ברזל המקשרות אותה לחופי הים השחור, קו מהיר לבירה סופיה ולערים נוספות באירופה. כמו כן עוברים בשטח הרשות המקומית, רשת כבישים מהירים המחברים אותה לווארנה, סיליסטרה, שומן ורוסה.
אקלים

בדובריץ' שורר אקלים ממוזג עם השפעה יבשתית הגורמת להבדלי טמפרטורה משמעותיים בין הקיץ לחורף. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10.2oc וערכי קיצון מרביים שנמדדו היו מינוס 22.7oc בינואר ו-39.1oc באוגוסט. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 540 מילימטרים.
הקהילה היהודית

התיעוד הכתוב הראשון לנוכחות יהודים ביישוב הוא מ-1752, כאשר נוסע שחלף בעיירה והתגורר בביתה של משפחה יהודית ציין את דלותה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) התגוררה בעיר דובריץ' קהילה יהודית קטנה בת כמה עשרות נפשות. סביר להניח שראשית התיישבות היהודים בעיר הייתה לאחר גירוש ספרד ובני הקהילה היו בעיקרם סוחרים שעברו דרך העיר. מניחים שיהודים הגיעו לעיר ב-1835, גם מאדירנה לאחר השריפה שכילתה חלקים מהרובע היהודי. ב-1900 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות היהודיות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה 175 נפשות. בעיר קיים מבנה אשר ככל הנראה שימש כבית הכנסת של הקהילה ומצוין כי פעל בין 1887 ל-1949. לאחר מלחמת הבלקן השנייה, עם מעברה של העיר לחזקת הרומנים, הקשתה מאוד ממשלת רומניה על קבלת אזרחות ליהודים, אשר סבלו מרדיפות ומהגבלת עיסוקיהם. בעיר התקיימו חיי קהילה וכיהן בה רב קהילתי. ב-1929 מונה הרב לאון בכר לרב הקהילה וככל הנראה היה רבה האחרון.
עם חתימת הסכם קראיובה והחזרת חבל דרום דוברוג'ה לבולגריה פרסם המושל הצבאי של החבל הגנרל גאורגי פופוב (בולגרית:Георги Попов), צו גירוש ליהודי החבל ובכלל זה ליהודי דובריץ'. יהודי החבל יועדו לגירוש לרומניה. ראשי הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה, פנו לנציגי ארגון המיעוט הבולגרי בדוברוג'ה עימם ניהלו קשרים ענפים במסגרת הפעילות בקונגרס הבינלאומי למיעוטים לאומיים ואלו פנו לגנרל פופוב אשר ביטל את צו הגירוש. בהמשך, העניקה הממשלה הבולגרית אזרחות בולגרית ליהודי החבל, בטענה שהחבל הוחזר בהליך דיפלומטי ובהסכמת הרומנים והקהילה הבינלאומית. ככל הנראה בפרוץ מלחמת העולם השנייה, מנתה הקהילה כ-250 נפשות. ברישומי משרד הפנים הבולגרי צוינו 52 יהודים מדובריץ', שיועדו לגירוש למחנות ההשמדה ב-10 במרץ 1943. הגירוש לא יצא אל הפועל. מרבית היהודים שנותרו בעיר לאחר מלחמת העולם השנייה עלו לישראל במהלך גל העלייה ההמוני בין 1947 ל-1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובדובריץ' נמנו 57 יהודים. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בעיר.
ערים תאומות

בלארוס פינסק, בלארוס.
הרפובליקה העממית של סין גולמוד, הרפובליקה העממית של סין.
הונגריה זאלאגרסג, הונגריה.
מקדוניה קבדרצי, מקדוניה.
פולין נובי סונץ', פולין.
רומניה קונסטנצה, רומניה.
רוסיה סראטוב, רוסיה.
שווייץ שאפהאוזן, שווייץ.
טורקיה קירקלרלי, טורקיה.
אוקראינה איזמאיל, אוקראינה.
אוקראינה קרופיבניצקי, אוקראינה.
הערות שוליים

↑  קרן צבי, "יהודי בולגריה, מבוא היסטורי קצר", באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה .
↑  העיר דובריץ', "סקירה היסטורית", באתר הרשות המקומית דובריץ' (באנגלית).
1 2 3 4  צבי קרן, הקהילה היהודית בדובריץ', באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.
↑  קשלס, חיים, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898), בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 65.
↑  אודות השואה, "רומניה", עמודים 4-5, באתר "יד ושם"
↑  חיים קשלס, היהודים במשטר הפאשיסטי - רדיפות ראשונות, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 769-774.
↑  להבדיל ממה שהתרחש בחבלי תראקיה ומקדוניה, אליהם התייחסו כשטח כבוש.
↑  בר זוהר, מיכאל, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 229.
↑  קשלס, חיים, תעודות ומסמכים, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 849.
↑  קשלס, חיים, קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566710505171  BnF: cb145225883 (data)  GND: 4227922-7  LCCN: n81071981  MusicBrainz: 4d5ecea3-be92-4929-aade-53ad2ec10063  NKC: ge722032  VIAF: 155949221   WorldCat (עם VIAF): 155949221
דיטר הרצוג

דיטר הרצוג (בגרמנית: Dieter Herzog, נולד ב-15 ביולי 1946 באוברהאוזן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר השמאלי בעיקר בפורטונה דיסלדורף ובבאייר לברקוזן. הרצוג היה חלק מסגל נבחרת גרמניה המערבית שזכתה במונדיאל 1974, בו ערך שתי הופעות.
קריירת מועדונים > פורטונה דיסלדורף

הרצוג שיחק במועדונים בוטרופ והומבורן 07, ובשנת 1970, כאשר היה בן 24, חתם בפורטונה דיסלדורף, ששיחקה אז בליגה הגרמנית השנייה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 1970/71, הרצוג סייע לפורטונה דיסלדורף להעפיל לבונדסליגה. בעונת 1972/73 הרצוג ופורטונה דיסלדורף סיימו את העונה במקום ה-13, כשהרצוג הבקיע שבעה שערי ליגה. בעונת 1972/73 הסתפק הרצוג בשלושה שערי ליגה, אך קבוצתו סיימה את העונה במקום השלישי המפתיע, שהבטיח השתתפות בגביע אופ"א. בעונת 1973/74 רשם הרצוג עונת שיא, כאשר הבקיע 13 שערי ליגה, והוביל את פורטונה דיסלדורף שוב למקום השלישי, כשהוא משתף פעולה עם גרד צווה, ריינר גאי, וולפגנג זל וקלאוס בודה. באותה עונה, הודחו הרצוג ודיסלדורף בשמינית גמר גביע אופ"א על ידי לוקומוטיב לייפציג. בעונת 1974/75 הבקיע הרצוג שמונה שערי ליגה, וסיים עם דיסלדורף במקום השישי. בגביע אופ"א הבקיע הרצוג שער בניצחון 3-0 על גיורי ההונגרית, אך פורטונה דיסלדורף הודחה שוב בשמינית הגמר, והפעם על ידי פ.צ. אמסטרדם. בעונת 1975/76 הבקיע הרצוג תשעה שערי ליגה, אך קבוצתו הייתה מסובכת בתחתית וסיימה במקום ה-12, שלוש נקודות מעל הקו האדום. עונה זו הייתה האחרונה של הרצוג בפורטונה דיסלדורף. בקיץ 1976 עזב הרצוג את המועדון, במדיו ערך 167 הופעות ליגה, בהן הבקיע 40 שערים, וחתם בבאייר לברקוזן.
קריירת מועדונים > באייר לברקוזן

הרצוג חתם בבאייר לברקוזן בקיץ 1976, כאשר זו שיחקה במחוז צפון של הבונדסליגה השנייה, שאז הייתה מחולקת לשני מחוזות. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון, בהן הבקיע 18 שערים במצטבר, לא הצליח הרצוג להעפיל לבונדסליגה עם באייר לברקוזן. בעונת 1978/79 הרצוג העפיל עם באייר לברקוזן לבונדסליגה מהמקום הראשון. בשתי העונות הבאות, הרצוג ובאייר לברקוזן סיימו בחלק התחתון של הבונדסליגה אך נשארו בליגה. בעונת 1981/82 סיימו הרצוג ולברקוזן במקום ה-16 בבונדסליגה, ונאלצו להתמודד במבחני הישרדות מול קיקרז אופנבך. במשחק הראשון, הבקיע הרצוג שער שהקנה לבאייר לברקוזן ניצחון 1-0 במשחק החוץ באופנבך. בגומלין ניצחה באייר לברקוזן בתוצאה 2-1 ונשארה בליגה. בעונת 1982/83 הרצוג פתח בהרכב בהפסד 1-0 לארמיניה בילפלד במחזור הפתיחה, ולאחר מכן לא שיחק כלל, כאשר פרישתו הייתה ידועה. במחזור ה-32 של אותה עונה עלה הרצוג כמחליף בהפסד 4-0 לפורטונה דיסלדורף, קבוצתו הקודמת. בתום עונה זו פרש הרצוג ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

הרצוג ערך שתי הופעות בנבחרת המשנה של גרמניה המערבית, וחמש הופעות בנבחרת גרמניה המערבית הבכירה, כולן בשנת 1974. הרצוג זומן על ידי המאמן הלמוט שן לסגל של מערב גרמניה למונדיאל 1974, בו לא שיחק כלל בשלב הבתים הראשון. בשלב הבתים השני פתח הרצוג בהרכב בניצחון 2-0 על נבחרת יוגוסלביה, ובניצחון 4-2 על נבחרת שוודיה, בו הוחלף על ידי יורגן גרבובסקי, שהבקיע שער והביא למפנה במשחק לטובת גרמניה המערבית. לאחר מכן, הרצוג לא שיחק עוד במונדיאל זה, וזכה בטורניר לאחר שהנבחרת המערב גרמנית ניצחה במשחק הגמר את נבחרת הולנד בתוצאה 2-1.
תארים

עם באייר לברקוזן:
אליפות הבונדסליגה השנייה מחוז צפון: 1978/79
עם נבחרת גרמניה המערבית:
מונדיאל 1974
דידייה מוניאנזה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1998 (בן 26) קיגאלי, רואנדה 
 תחום:  כביש
 הישגי שיא:   אליפות רואנדה באופני כביש (2018)   טור סנגל (2019)
 
דידייה מוניאנזה אמבפה (בצרפתית: Didier Munyaneza Mbappé; נולד ב-1 בינואר 1998) הוא רוכב אופני כביש רואנדי. מוניאנזה הוא אלוף רואנדה לשנת 2018 במרוץ כביש.
קריירה

ב-24 ביוני 2018, ניצח מוניאנזה את אליפות רואנדה באופני כביש (אנ') לאחר שגבר על מת'יו טוויזרנה ועל גסור האטגקה (אנ').
ב-2019, מוניאנזה ניצח את הטור של סנגל.