stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלווייתן מבבל

| --- | --- |
  
 מידע כללי
 מאת:  הגר ינאי 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  פנטזיה 
 הוצאה
 הוצאה:  כתר ספרים 
 תאריך הוצאה:  2006 
 פרסים
 פרס גפן לספר המד"ב או הפנטזיה המקורי הטוב ביותר (2007) 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9650714677
 הספרייה הלאומית:  002525269
 
הלווייתן מבבל היא טרילוגיית פנטזיה ישראלי מאת הגר ינאי השואבת השראה מהמיתולוגיה היהודית, הבבלית והשומרית.
שני הספרים הראשונים בטרילוגיה, "הלווייתן מבבל" ו"המים שבין העולמות" פורסמו לראשונה בהוצאת כתר ספרים בשנים 2006 ו-2008. בשנת 2017 פורסמה הטרילוגיה במלואה כולל הספר השלישי, "המסע אל לב התהום", בהוצאה משותפת של ההוצאות אוקיינוס ומודן.
הטרילוגיה נחשבת בעיני רבים כפורצת דרך בתחום ז'אנר הפנטזיה בישראל, וכאחת הדוגמאות הראשונות לספרות פנטזיה עברית שחדרה לזרם המרכזי הספרותי בישראל.
הלווייתן מבבל

יונתן ואלה, ילדיו של דוקטור עמנואל מרגוליס, השוקד לשים קץ לכל מכאובי הלב והנפש של האנושות, עוקבים אחר גנב החודר למעבדתו של אביהם ומגיעים לממלכת בבל המסתורית – עולם שבו כישוף ומדע, שדים ומכונות, מתערבבים זה בזה. בבל נשלטת בידי מסדר הנלחם בנגע מחריד – מגפת הכתמים האפלים, שמקורה בתהום האורבת במים שמתחת לאדמה. בממלכה נפוצה שמועה על הגחתו של כוח חדש ומאיים המכונה "הלווייתן". אלה מוצאת את עצמה מעורבת בפרשת אהבה אסורה להילל בן שחר, גיבור העם, ואילו גורלו של יונתן מצטלב בגורלה של נין אורמוז, יורשת העצר המכשפה היפהפייה. אט-אט מתבררים ליונתן ולאלה מקומם ותפקידם בסדר הדברים.
המים שבין העולמות

בספר השני בטרילוגיה נאלצים האחים יונתן ואלה מרגוליס להתפצל במהלך המלחמה הפורצת בבבל בין תומכי המורדים לבין האחשדרפנים בהנהגתו של נסראדור המאיים. אלה מתלבטת בין זהותה האמיתית לבין התחפושת שתאפשר לה להישאר בקרבת אהובה הילל בן שחר, בעוד יונתן מגלה בהדרגתיות את כוחו המיוחד במינו שעלול למוטט לא רק את ממלכת בבל אלא גם את עולמנו. בינתיים יוצא הילל, מנהיג המורדים, למסע נואש אל עבר התהום, ואילו הנסיכה היפהפייה נין-אורמוז לומדת לפלס דרך בעולם אפל ואכזרי שאינו מוכר לה. ובמים שבין העולמות משייט לווייתן מסתורי ומטיל אימה.
המסע אל לב התהום

בספר השלישי בטרילוגיה מתייצבים הגיבורים הצעירים לקרב האחרון והגורלי מול האויבים הרודפים אותם. יונתן מרגוליס יורד אל התהום עם ידידו השד פזוזו בחיפוש אחר מרפא לגורלו האפל, המאלץ אותו להמיט אסון על אנשים רבים. הנער והשד יודעים כי התהום היא היחידה שמסוגלת לתקן את המעוות, אולם הדרך למעמקים מפתיעה ורבת סכנות. אלה, אחותו של יונתן, משלמת את המחיר על אהבתה האסורה להילל בן שחר, מנהיג המורדים, ונושאת בתוצאות. ואילו נין-אורמוז, קיסרית בבל המודחת, נאבקת למען ממלכתה ונלחמת בנסראדור הרשע ובצבא האחשדרפנים שלו.
השפעות ותגובות

ינאי ציינה כי הושפעה מטרילוגיית חומריו האפלים מאת פיליפ פולמן, וטרילוגיית ברטימאוס מאת ג'ונתן סטראוד.
המעמקים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1952 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Galaxy Science Fiction גיליון דצמבר 1952
 
המעמקים (באנגלית: The Deep) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור נכתב ביולי 1952 והופיע לראשונה בגיליון דצמבר 1952 של Galaxy Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1980 בספר כדרך בני מאדים, ושוב בשנת 2014 בספר כתבי אייזק אסימוב 4.
באוטוביוגרפיה "In Memory Yet Green" כותב אסימוב כי המניע שלו לכתיבת הסיפור היה לבדוק האם סופר יכול לעשות הכל במדע בדיוני, ולכן הוא כתב סיפור בו אהבת אם נחשבת למגונה.
עלילה

הסיפור מתאר גזע החי במעמקי האדמה בעקבות מות השמש שלהם והתקררותו של כוכבם. בשל הדלדלות מאגרי האנרגיה שלהם בני הגזע מחליטים לשגר את עצמם לכוכב לכת חדש, שבמקרה יוצא שהוא כדור הארץ. הם שולחים סוכן לכדור הארץ כדי להפעיל מכונה שתאפשר את המעבר. הסוכן נחרד כאשר הוא נחשף להיבטים שונים בחיי בני האדם, ביניהם הקשר בין ילד לאימו, השינויים במזג באוויר וחוסר היכולת של בני האדם לתקשר באופן טלפתי. בעקבות זאת מחליט הגזע להתיישב במעמקי כדור הארץ ולא ליצור קשר עם בני האדם.
המעורר (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 מבוסס על:  המעורר
 סוגה:  מותחן פעולה
 ארץ מקור:  ברזיל 
 שפות:  פורטוגזית
 מספר פרקים:  7
 הפקה
 חברת הפקה:  Paris Entretenimento
 שידור
 רשת שידור:  Space
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המעורר (בפורטוגזית: O Doutrinador: A Série; מילולית: המעורר: הסדרה) היא סדרת טלוויזיה ברזילאית מסוגת מותחן פעולה, המבוססת על סדרת הקומיקס שיצר לוצ'יאנו קוניה. פרק הבכורה של הסדרה שודר ב-1 בספטמבר 2019 ברשת Space והשלימה את אירועי הסרט באותו השם שהופץ בנובמבר 2018.
שחקנים ודמויות

קיקו פיסולאטו בתפקיד מיגל מונטסנט ("המעורר")
טיינה מדינה בתפקיד נינה
סמואל דה אסיס בתפקיד אדו
קרלוס בטאו בתפקיד אנטרו גומס
ניקולה טרוויג'אנו בתפקיד דיוגו
אוקיר דה סוזה בתפקיד דפוטאדו דג'למה דיאס
מריליה גבריאלה בתפקיד מיניסטרה מרתה רג'ינה
אדוארדו מוסקוביס בתפקיד סנדרו קוראה
גוסטבו ואז בתפקיד אנטרו גומש פילו (אנטריניו)
נטליה לאג' בתפקיד איזבלה מונטסנט
טוקה אנדרדה בתפקיד טנטנטה סיקירה
נטליה רודריגס בתפקיד פנלופה
הלנה רנאלדי בתפקיד ג'וליה מצ'אדו
לוסי ראמוס בתפקיד מרינה סאלס
ריקרדו דנטאס בתפקיד דנטאו
הלנה לוז בתפקיד אליס מונטסנט
הערות שוליים

↑  "Anti-herói brasileiro que mata corruptos: O Doutrinador - A Série ganha 1º trailer". UOL (בפורטוגזית). 6 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "O Doutrinador - A Série estreia em setembro no Space". Omelete (בפורטוגזית). 16 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליאור כהן (שחקנית)

| --- | --- |
כהן בהצגה "טרמפ" בתיאטרון קרוב
כהן בהצגה "טרמפ" בתיאטרון קרוב
 לידה:  26 במאי 1985 (בת 39) ראשון לציון
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  הדרך - בית הספר לביטוי בימתי 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאור כהן (נולדה ב-26 במאי 1985) היא מורה למשחק, שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה

כהן למדה בגימנסיה גן נחום בראשון לציון, ושירתה בצבא בלהקת חיל החינוך. בוגרת בית הספר "הדרך" למשחק. את קריירת המשחק שלה היא התחילה ב-2011 כשהיא שיחקה את "נויה" בסדרה הקומית "מה בכריש", והייתה לאחת מהדמויות הראשיות, לאחר שהעורכים והמלהקים של הסדרה (חנן סביון וגיא עמיר) לא מצאו שחקנית ראשית שתשחק את "נויה", ואת כהן פגשו רק יומיים לפני תחילת הצילומים.
החל משנת 2011 משחקת בתיאטרון קרוב בקברט הסאטירי "טרמפ" מאת ניקו ניתאי ושפי ישי.
במהלך השנים 2012–2014 שיחקה את "נינה בראון", אחת הדמויות הראשיות ב"גאליס", סדרת המשך ל"חולמים".
בנוסף לכך כהן שיחקה תפקיד אורח בסדרה "עספור", והייתה לאחת הנמתחות בסדרה "סתאאאם".
באוגוסט 2012 החלה להשתתף בהצגת הילדים "הרפתקאות נמו" בספארי ברמת גן.
בקיץ 2013 השתתפה ב"מופע של גאליס" בהיכל נוקיה.
בחנוכה 2014 הופיעה בהצגה "עמי ותמי - הרפתקה מתוקה" לצד אסף הרץ וניקול ראידמן בתפקיד תמי.
בשנת 2016 חזרה לשחק בפרק האחרון של העונה השביעית של "גאליס".
בשנים 2016–2018 שיחקה לצד מיה דגן ועמוס תמם במחזמר "מצחיקונת" בתיאטרון הקאמרי.
ב-2018 השתתפה בהצגה "שועלון מחפש חברים" בתיאטרון אורנה פורת. באותה שנה גילמה את דמותה של יעל בהצגה "ביוש" בתיאטרון חיפה.
ביוגרפיה > פילמוגרפיה

| שנה | סדרה/מופע | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | מה בכריש? | נויה | תפקיד ראשי |
| 2011 | עספור | אורחת | תפקיד אורח |
| 2011-היום | טרמפ |  | תפקיד ראשי |
| 2012-2014 | גאליס | נינה בראון | תפקיד ראשי |
| 2012 | הרפתקאות נמו |  | תפקיד ראשי |
| 2013 | גאליס-המופע | נינה בראון | תפקיד ראשי |
| 2014 | עמי ותמי - הרפתקה מתוקה | תמי | תפקיד ראשי |
| 2016 | סיפור הפרברים | חברה של מריה | תפקיד אורח |
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588127405171  VIAF: 317133986   WorldCat (עם VIAF): 317133986 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המעון של מיס פרגרין לילדים משונים

ערך זה עוסק ברומן. אם התכוונתם לסרט, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רנסום ריגס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 מקום התרחשות:  ויילס 
 הוצאה
 הוצאה:  Apple Books 
 מקום הוצאה:  פילדלפיה 
 תאריך הוצאה:  2011
 מספר עמודים:  356
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר
 תאריך:  2012
 תרגום:  טל ארצי
 סדרה
 הספר הבא:  עיר חלולה 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003468444
 
המעון של מיס פרגרין לילדים משונים (באנגלית: Miss Peregrine's Home for Peculiar Children) הוא רומן הביכורים של הסופר האמריקאי רנסום ריגס. הספר מספר את סיפורו של ילד, בעקבות טרגדיה משפחתית נוראה, עוקב אחרי רמזים, שמובילים אותו לבית יתומים נטוש, על אי. לאחר מכן הוא נודד בעולם עם חבורת ילדים משונים. הסיפור מסופר באמצעות שילוב של תצלומים מתוך ארכיון אישיים של אספנים פרטיים.
ספר נוער זה היה מיועד במקור להיות ספר תצלומים הכולל תמונות שריגס אסף, אבל בעצת עורך ב"קווירק ספרים", הוא השתמש בתמונות כמדריך, שממנו הרכיב נרטיב. ריגס היה אספן של תמונות, אבל הוא היה צריך יותר מידע על הרומן שלו. הוא פגש את לאונרד לייטפוט, אספן ידוע ב"רוז בול שוק הפשפשים", המקושר לאספנים אחרים. התוצאה הייתה סיפור על ילד שעקב אחר רמזים שנתן לו סבו של תמונות ישנות אשר מובילים אותו להרפתקה שלוקחת אותו אל בית יתומים נטוש על אי וולשי .
מונחים בספר

חלולים (חלול) - משונים אשר נשמת המשונות שלהם נעקרה מהם בניסוי שנועד לתת להם חיי נצח. הם אכן חיים לנצח, אך בדמות בלתי נראית. הם בלתי נראים לרגילים ולרוב המשונים, אך למשונים כמו ג’ייקוב וסבו הם נראים. אחרי שחלול אוכל מספיק בשר משונים הוא הופך לרשף. לחלולים אין זיכרון קודם.
רשפים (רשף) - אחרי שהאכיל את עצמו מספיק בשר משונים, החלול הופך לרשף. הרשפים נראים לעיניי כל, אך העיניים שלהם לבנות וריקות מצבע. הרשפים הורגים משונים ונותנים לחלולים את הבשר. רוב הרשפים מעדיפים לא להיות בולטים, אך חלק מהם מעדיפים להיות מוכרים בחנויות, פוליטיקאים, רופאים ועוד כדי ליצור מגע עם כמה שיותר משונים.
משונים - לאנשים וילדים משונים יש נשמה נוספת המעניקה להם משונות, שהיא בעצם יכולת נוספת ומיוחדת. חלק מהיכולות יותר נפוצות וחלק יותר נדירות. הנשמה נמצאת בכף הרגל השמאלית, ואפשרי לעקור את הנשמה בעזרת ניתוח מצמרר שלוקח מהם את היכולת שלהם. המשונות שלהם נותנת להם להיכנס ללולאות, ובדרך כלל המשונים ניצודים על ידי חלולים, רשפים ורגילים כאחד.
עִתיות (עִתית) - "שליטות" משונזיה, נשים משנות צורה המופקדות על ביטחונם של ילדים משונים, הן יכולות להפוך לציפורים, לשלוט בזמן וליצור לולאות.
לולאות (לולאה) - אזור מוגדר שבו יממה חוזרת על עצמה שוב בשוב. העתיות הן שיוצרות את הלולאות ומשמרות אותן כדי לגדל משונים ולהסתירם מהרשפים. הלולאה מעכבת את הזדקנותם של הילדים המשונים אשר מתגוררים בה אבל לא הופכים אותם לבני אלמוות, כאשר המשונים יוצאים מהלולאה לפני הזמן שהם נכנסו אליו (למשל אם יצאתי מההווה ונכנסתי ללולאה ולקחתי תפוח. אבל הלולאה לא קורת בהווה אלא לפני 30 שנה אז אם אני אחזיר את התפוח להווה, התפוח יתחיל להרקיב כאילו עברו עליו 30 שנה כך גם הילדים) הם ישלימו את הזמן שהם "פיספסו" בהזדקנות מואצת.
הניסוי הגדול - ניסוי שכשל בו ניסו כמה עיתיות ומשונים בוגדים להעניק לעצמם חיי נצח. במקום זה הם הפכו את עצמם לחלולים.
עלילות המשונים - ספר היסטוריה של המשונים המוסווה בתור ספר ילדים למשונים. בו מסופרים סיפורים על לולאות במסווה
ספריית הנשמות - ספרייה אבודה של נשמות משונות. בעבר כשמשונה מת, הוא היה נותן את הנשמה שלו לספרייה. יש אנשים שהבינו שהם יכולים לפרוץ לשם ולהפוך למשונים חזקים יותר על ידי לקיחת הנשמות
ספרנים - משונים שבעבר (כאשר הספרייה עמדה על תילה) היו יכולים לראות את הכדים בהם היו מאוחסנות נשמות המשונים בספריה
הערות שוליים

↑  Rife, Susan (16 בדצמבר 2011). "Ransom Riggs visits alma mater to discuss 'Miss Peregrine's Home for Peculiar Children'". Sarasota Herald-Tribune. אורכב מ-המקור ב-2012-01-03. נבדק ב-2016-08-26. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Cameron, Claire (19 באוגוסט 2011). "Miss Peregrine's Home for Peculiar Children, by Ransom Riggs". The Globe and Mail. ארכיון מ-2012-01-03. נבדק ב-2016-08-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Medley, Mark (21 ביוני 2011). "Freak chic: The "universal creepiness" of Ransom Riggs' new novel". National Post. אורכב מ-המקור ב-2012-01-03. נבדק ב-2016-08-26. {{cite news}}:  (עזרה)
החתרן: קרים

| --- | --- |

 סוגה:  סדרת טלוויזיה על מלחמה, סדרת הרפתקאות טלוויזיונית, סדרת פעולה 
 כותבים:  אנדריי ז'יטקוב ניקולאי פופוב דמיטרי יוסיפוב
 בימוי:  דמיטרי יוסיפוב
 שחקנים:  אלכסיי בארדוקוב קיריל פלטניוב
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 מפיק:  קונסטנטין ארנסט 
 חברת הפקה:  Divera Film
 צלמים:  ניקיטה רוג'דסטבנקי
 מוזיקה:  ארטיום ואסילייב 
 אורך פרק:  52 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  9 במאי 2020
 קישורים חיצוניים
 עמוד הסדרה באתר הערוץ הראשון
 דף התוכנית ב-IMDb
 
החתרן: קרים (ברוסית: «Диверса́нт. Крым») הוא שמה של סדרת טלוויזיה רוסית משנת 2020, שמהווה פריקוול לסדרות "החתרן" (2004) ו"החתרן: סוף המלחמה" (2007) שעלילתה מתרחשת קודם לאירועי סדרות אלה ומבוססת על הרומן "החתרן" מאת אנטולי אזולסקי. הפרויקט מוקדש לכבוד 75 שנה לניצחון במלחמה נגד הנאצים.
פרק הבכורה שודר ב-9 במאי 2020, ביום הניצחון, בערוץ הראשון ברוסיה.
עלילה

ביולי 1942 לאוניד פילאטוב ואלכסיי בובריקוב מקבלים הוראה לחסל את הקברניט השבוי בדרגה הראשונה, איוואן אלכסנדרוב, שהואשם בריגול ועריקה במהלך ההגנה על סבסטופול ונשלחים למשימה יחד.
פרקים

| # | שידור | תיאור |
| --- | --- | --- |
| 1 | 05/09/2020 | יולי 1942 אלכסיי בובריקוב ולאוניד פילאטוב מקבלים הוראה לחסל את קפטן דרגה 1 איוואן אלכסנדרוב שנפל בשבי. עם זאת, הניסיון הראשון ליישם את הפקודה מסתיים בכישלון: במהלך ניסיון ההתנקשות, אלכסנדרוב נפצע ומאושפז בבית-הבראה צבאי גרמני שנשמר בקפידה. |
| 2 | 05/09/2020 | בובריקוב יוצר קשר עם מרגריטה העובדת בנמל גרמני. זה עוזר להם לחדור לשטחו של מתקן שמור לחלוטין, שם הגרמנים מסתירים את אלכסנדרוב. לאחר שחדרו לבית ההבראה ההצבאי במסווה של קציני וורמאכט פצועים, בובריקוב ופילאטוב נלכדים. |
| 3 | 05/09/2020 | בחקירה, בובריקוב מתחיל לשחק משחק כפול, ומשכנע את הגרמנים לבדוק מטמון ביער. לאחר שגילו את המטמון והפיצוץ שבא אחר כך, בובריקוב ופילאטוב מצליחים לברוח. לאחר שקיבלו מידע סודי מהעריק על מכלית סובייטית, שצריכה לפנות את הפצועים בחסות הלילה, החליטו הגרמנים להשתמש בספינה כ"סוס טרויאני": לאחר שתפסו את הרדיו, הם מוסרים מידע כוזב למרכז הפיקוד ובמקום הפרטיזנים הפצועים, החיילים הלבושים של הגדוד הגרמני נכנסים לספינה "ברנדנבורג". מי שמסייע להם הוא קפטן אלכסנדרוב. |
| 4 | 05/09/2020 | מרגריטה מספקת לפילאטוב ובובריקוב מידע על מקום הימצאו החדש של אלכסנדרוב. לאחר שחדרו לספינה, הם לוכדים את העריק. לאוניד ואלכסיי מחליטים להטביע את המכלית: הם עושים את דרכם לבית ההגה ולוקחים על עצמם לתקוף את המטוסים הסובייטים. הם ייכנסו לקרב לא שוויוני עם הכוחות העליונים של גדוד ברנדנבורג. |
שחקנים ודמויות

אלכסיי בארדוקוב — לוטננט בכיר לאוניד פילאטוב
קיריל פלטניוב — לוטננט בכיר אלכסיי בובריקוב
סרגיי קולטאקוב — קפטן איוואן אלכסנדרוב
דאריה ז'ובנר — מרגריטה, קשרית רדיו
אלכסנדר אובלאסוב — הפרטיזן סניה
ארטיום אלכסייב — אובר-לוטננט, המרגל האנס גרהארד באנזן
אנגלינה סטרצ'ינה — ליזה שמידט
אלדר קלימולין — ואדיק
ג'ושוע גרוטכה — וילקה
מרינה וייס — פראו אלטמן
דאריה רומיאנצבה — לידה
כריסטיאן מוק — מרטין פון ביסינג
אלכסנדר בוכארוב — קונסטנטין פאליץ' לאז'צ'ניקוב
אדיראן צוויקר — יונגהאנס
יורי אוטקין — דוקטור קראוזה
אנדריי פומין — הקומיסר סדיך
הפקה

הצילומים החלו 12 שנה לאחר שידורי הסדרה החתרן: סוף המלחמה ועשר שנים לאחר מותו של ולדיסלב גלקין שגילם את אחת הדמויות הראשויות בשתי הסדרות הקודמות. הצילומים התרחשו בנובמבר-דצמבר 2019 בחצי האי קרים ובסבסטופול. בכל סצנות שבהם נכללו ניצבים רבים בסדרה היו מעורבים מדי יום יותר מחמישים אנשי צבא של גדוד המוטורי של סבסטופול של המשמר הלאומי הרוסי.
הערות שוליים

↑  Режиссёр Кирилл Плетнёв: Я часто плачу и советую мужчинам не стыдиться слёз // «Вечерняя Москва», 19.2.2020
↑  Крымские росгвардейцы снимаются в кино о войне // Росгвардия, 9.11.2019
↑  На Первом канале выйдет продолжение сериала "Диверсант" // ТАСС, 27.4.2020
↑  Телесериал Диверсант с Кириллом Плетнёвым продлён на 3-й сезон через 12 лет после завершения 2-го // «Вокруг ТВ», 5.11.2019
↑  «Диверсант» продлён на третий сезон через 9 лет после смерти Галкина // Газета.Ru, 6.11.2019
↑  Кирилл Плетнёв. В день рождения — на съёмочной площадке. Доброе утро. Фрагмент выпуска от 30.12.2019 // «Доброе утро», 30.12.2019
↑  Севастопольские бойцы Росгвардии участвуют в съёмках фильма о советских разведчиках // ТАСС, 11.11.2019
↑  Эксклюзив: В Севастополе снимают третий сезон сериала «Диверсант» // Независимое телевидение Севастополя, 14 ноября 2019
↑  Севастопольские росгвардейцы снимаются в кино о войне // Росгвардия, 9.11.2019
הכתם האנושי

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  פיליפ רות
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוטון מיפלין הארקורט 
 הוצאה בשפת המקור:  Houghton Mifflin
 תאריך הוצאה:  2000 
 מספר עמודים:  381 (במהדורה העברית)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  זמורה-ביתן
 תאריך:  2002
 תרגום:  דוני ענבר
 פרסים
 פרס פן פוקנר (פיליפ רות, 2001) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002255378
 
הכתם האנושי (באנגלית: The Human Stain) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי פיליפ רות, שיצא לאור בשנת 2000. הרומן מתרחש באזור הכפרי של ניו אינגלנד בשנת 1998, שבה הייתה ארצות הברית עסוקה בפרשת מוניקה לווינסקי. המספר ברומן הוא נתן צוקרמן, סופר בדיוני בן 65 המופיע ברומנים נוספים מאת רות, והוא חושף בהדרגה את תולדותיו של קולמן סילק, פרופסור בדימוס ללימודים קלאסיים.
הספר היה רב־מכר, ובשנת 2003 עובד לסרט קולנוע באותו שם (אנ') בבימויו של רוברט בנטון ובכיכובם של אנתוני הופקינס, ניקול קידמן וגארי סיניז. הספר תורגם לעברית בידי דוני ענבר, ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 2002.
תמצית העלילה

זמנה, מקום התרחשותה ואווירתה של העלילה מתוארים בפתח הרומן:
קולמן סילק היה פרופסור ללימודים קלאסיים בקולג' אתֶנה שבהרי ברקשייר במערב מסצ'וסטס ודיקן הסגל בקולג' זה. לאחר ששאל את תלמידיו אודות שני סטודנטים שנעדרו משיעוריו מתחילת השנה "הם קיימים או שהם שדים שחורים?" נאלץ לפרוש, משום שהואשם בגזענות, אף שבפיו היה זה סתם ביטוי למי שאינו נראה. בזעמו הרב על העוול שנגרם לו, שלדבריו אף גרם למותה הפתאומי של אשתו.
אחרי שלא היה מרוצה מספר בשם "שדים שחורים" שכתב בעצמו על הפרשה, הוא דורש משכנו, הסופר נתן צוקרמן, שיספר את סיפורו. במקביל מנהל סילק רומן עם פוניה פארלי, עובדת ניקיון בקולג' שגילה כחצי מגילו גרושה מבעל אלים ששני ילדיהם מתו בשריפה. הוא מספר לצוקרמן על כך:
בעקבות רומן זה סילק מקבל מכתב אנונימי שבו נאמר: "כולם יודעים שאתה מנצל מינית אישה מוכה ואנאלפביתית שהגיל שלה חצי מגילך". סילק מזהה ללא קושי שכותבת המכתב היא דלפין רוּ, עמיתתו לקולג' שאותה קיבל לעבודה, אך לאחר מכן התעמת איתה, בין השאר על כך שסטודנטית הלומדת אצלו התלוננה בפנירוּ. וגם, ברוח התקינות הפוליטית, שמחזות של אוריפידס שהוא מלמד חוטאים ב"השפלת נשים".
ברומן מסופרים קשרי זוגיות שהיו לסילק בצעירותו, ומתברר שהוא למעשה אפרו־אמריקאי. בזכות עורו הבהיר יחסית התגייס לצי ארצות הברית כאדם לבן. לאחר שאהובתו הלבנה סטינה פאלסון נפרדה ממנו ברגע שנודע לה מוצאו בעקבות ביקורה בבית הוריו, החליט סילק להסתיר את מוצאו ולחיות כאדם לבן, ועקב כך ניתק את קשריו עם אמו ואחיו, שמראם היה מסגיר את מוצאו. את מוצאו הסתיר גם מאשתו היהודייה, אייריס גיטלמן, (שבעקבות נישואיו לה נחשב אף הוא ליהודי) ומארבעת ילדיו. מנקודת מוצא זאת ממשיך סיפורו של סילק קולמן בהמשך חייו, תוך התמקדות בתקופה שלאחר פרישתו מהקולג' שבו לימד.
דמות נוספת ברומן היא לסטר פארלי, בעלה לשעבר של פוניה פארלי, הסובל מפוסט טראומה בעקבות שירותו במלחמת וייטנאם. במהלך נישואיהם סבלה פוניה מאלימותו. לסטר רואה את פוניה אשמה בשרפה בדירתה שבה נספו שני ילדיהם, והוא עוקב אחריה ומטריד אותה ואת קולמן ואף מוביל למותם בתאונה.
אחרי מותם של פוניה וקולמן, פושטות שמועות בקולג' ושמו מושחר. אך בהתערבות בניו, נעשית לו הלוויה מכובדת. אחרי ההלוויה פוגש המספר, צוקרמן את אחותו של קולמן שמספרת לו מדוע אחיהם, וולטר (וולט) דאג לנתק את קולמן מהמשפחה, בין השאר, כי התכחש למוצאו השחור.
"הכתם האנושי" ביצירתו של רות

"הכתם האנושי" הוא רומן שלישי בטרילוגיה שבה המספר הוא נתן צוקרמן, המופיע בתשעה מספריו של רות ונחשב לאלטר אגו שלו. בטרילוגיה קדמו ל"הכתם האנושי" הרומנים
"פסטורלה אמריקנית" משנת 1997, ו"התחתנתי עם קומוניסט" משנת 1998. הטרילוגיה בוחנת את המוסריות האמריקאית דרך עיסוק במלחמת וייטנאם, במקארתיזם, בתקינות פוליטית ובזהות גזעית. רות אמר שנושאים אלה הם רגעים היסטוריים בארצות הברית שלאחר מלחמת העולם השנייה, שלהם ההשפעה הגדולה ביותר על בני דורו.
ההשראה לכתיבת הספר

מבקרי ספרות אחדים, בהם אלה של הניו יורק טיימס, מצאו דמיון בין דמותו של קולמן סילק ובין חייו של אנטול ברויארד (Anatole Broyard), שהיה מבקר ספרות ועורך ספרותי בניו יורק טיימס ונפטר ב־1990. רות שלל בתוקף השערה זאת, וסיפר שכהשראה לכתיבת הספר שימש אירוע בחיי ידידו המנוח של רות, מלווין טומין (Melvin Tumin), שהיה במשך כ־30 שנה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת פרינסטון. רות תיאר את האירוע: במהלך הסמסטר טומין שם לב ששניים מהסטודנטים הרשומים בכיתתו לא הגיעו לשיעור כלשהו, ואף לא יצרו אתו קשר להסביר את היעדרותם. הוא שאל בכיתה “Does anyone know these people? Do they exist or are they spooks?” – בדיוק המילים שרות שם בפיו של קולמן סילק. למילה "spooks" יש שתי משמעויות: באנגלית תקנית פירושה רוחות רפאים, אך בסלנג היא שימשה כינוי גנאי לאפרו־אמריקאים. כיוון ששני הסטודנטים הנעדרים היו אפרו־אמריקאים, נדרש טומין להסביר לשלטונות האוניברסיטה שלא התכוון לשימוש פוגעני במילה. למרבה האירוניה, בעבודתו האקדמית ואף קודם לכן עסק טומין ביחסים בין־גזעיים.
רות הוסיף וכתב: אירוע "שדים שחורים" הוא התקרית המניעה את הספר "הכתם האנושי". זאת ליבת הספר, אין רומן בלעדיה ואין קולמן סילק בלעדיה. כל פרט שאנו לומדים על קולמן סילק במהלך קריאת הספר מתחיל ברדיפתו הבלתי מוצדקת על שפלט "שדים שחורים" בכיתה. בביטוי זה, שנאמר בתום לב, נמצא המקור לכעסו של סילק, לצערו ולנפילתו.
בליס ברויארד, בתו של אנטול ברויארד, הגיבה לדבריו של רות וציינה: "סביר לחלוטין שלרות תהיה המילה האחרונה בשאלה מי שימש השראה לספרו, ואפילו לערפל את מקורותיו אם הוא חפץ בכך, ... אבל אינני סבורה שזה סביר שרות יוכל להכתיב את המסקנות שאנשים אחרים יגיעו אליהן ביחס לדמויות שבספרו".
הוקרה

הספר היה לרב־מכר, וזכה להוקרה ספרותית:
בחירת העורכים של הניו יורק טיימס לשנת 2000
פרס קורט לשנת 2000
בחירת העורך של שיקגו טריביון לשנת 2000
הפרס הספרותי של WH Smith לשנת 2001
הפרס הלאומי לספרים יהודיים לשנת 2001
פרס ארגון הסופרים הבינלאומי לשנת 2001
פרס מדיסיס לסופר זר לשנת 2002.
הערות שוליים

↑  פיליפ רות, הכתם האנושי, תרגום: דוני ענבר, זמורה ביתן, 2002, עמ' 10
↑  במקור האנגלי "spooks"; למילה שתי משמעויות: באנגלית תקנית פירושה רוחות רפאים, אך בסלנג היא שימשה כינוי גנאי לאפרו־אמריקאים
↑  הכתם האנושי, עמ' 40
↑  הכתם האנושי, עמ' 46
↑  הכתם האנושי, עמ' 198
↑  "כשקולמן התקבל לעבודה באתֶנה, הוא היה אחד היהודים הספורים בסגל ההוראה בקולג', ואולי אחד היהודים הראשונים באמריקה שהורשה ללמד במחלקה ללימודים קלאסיים" - הכתם האנושי, עמ' 13
↑  Elaine B. Safer, "Tragedy and Farce in Roth's the Human Stain", in Harold Bloom (ed.) Philip Roth, Chelsea House, 2003, p. 239
↑  Michiko Kakutani, Confronting the Failures of a Professor Who Passes, New York Times, May 2, 2000
 Lorrie Moore, The Wrath of Athena, New York Times, May 7, 2000
1 2  Philip Roth, An Open Letter to Wikipedia, The New Yorker, September 6, 2012
↑  לשמירה על כפל משמעות זה המילה "spooks" תורגמה לעברית כ"שדים שחורים".
↑  Prachi Gupta, Does Philip Roth know what inspired his novel?, Salon, September 20, 2012
↑  Editors' Choice: The 10 best books of 2000, הניו יורק טיימס, December 3, 2000
↑  Koret Jewish Book Awards
↑  Book awards: WH Smith Literary Award
↑  NJBA Winners
↑  Past Winners & Finalists, PEN/Faulkner Award for Fiction
↑  Prix : Médicis Etranger
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16565278s (data)
המשורר בן האלמוות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 נושא:  תורת הספרות 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1954 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Universe Science Fiction גיליון מאי 1954
 
המשורר בן האלמוות (באנגלית: The Immortal Bard) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה ב. הסיפור תורגם לעברית לראשונה בשנת 1976 בספר גדול ורחב הוא העולם, ושוב בשנת 2009 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 1.
באוטוביוגרפיה שלו, In Memory Yet Green, מתאר אסימוב כיצד המדע הבדיוני הפך בהדרגה ליותר "מכובד", כאשר באותו הזמן, פרופסורים של לימודי ספרות כתבו על מדע בדיוני - אפילו על סיפוריו של אסימוב עצמו - דברים אשר הוא התקשה להבין.
עלילה

הפרופסור לפיזיקה, ד"ר פיניאס וולש, השתכר קלות והתחיל לדבר עם סקוט רוברטסון, מנחה צעיר לספרות אנגלית. וולש מצהיר בפניו כי הוא יכול "להחזיר את רוחות המתים". הוא ממשיך ומסביר כי על ידי "העברה בזמן", הוא יכול להביא אנשים מהעבר אל ההווה. בהתחלה, רוברטסון מתייחס אל סיפורו של וולש כאל סיפור משעשע, הנגרם כתוצאה מצריכת אלכוהול, והוא מתחיל ליהנות מהשיחה. וולש מספר לו כי הוא ניסה בהתחלה להביא מדענים גדולים מהעבר- ארכימדס, אייזק ניוטון וגלילאו גליליי. אולם, אף אחד מהמדענים לא הצליח להשתלב עם החברה של המאה העשרים והוא החזיר אותם לזמנם; וולש הבין כי הוא צריך למצוא מישהו המסוגל להסתגל, בעל "ראש אוניברסלי".
לכן, וולש החליט להחזיר את ויליאם שייקספיר, שלטענתו הוא בעל מוח גמיש מספיק כדי להבין בני אדם מכל תקופה, והוא יכול להתאים לעולם המודרני ביתר קלות. וולש מוסר ששייקספיר היה להוט לגלות מה הדורות הבאים חושבים עליו, אך כאשר וולש מצא לו ספר ביקורת על שייקספיר, שייקספיר בוכה בכעס "מה לא יסחטו ממילים במשך חמש מאות שנה. חושבני שאדם יכול לסחוט מבול ממטלית לחה!".
בסופו של דבר רשם וולש את שייקספיר לשיעורי השלמה על המחזות של שייקספיר, שהועברו על ידי רוברטסון. בשלב זה, רוברטסון מתחיל להיות מודאג באמת. הוא נזכר באיש קטן וקרח עם מבטא מוזר, ומתחיל לתהות אם סיפורו של וולש הוא פנטסיית שיכורים. רוברטסון שואל את וולש מה קרה, ובתגובה וולש מתפוצץ מכעס. שייקספיר היה מושפל, הוא אומר, "נאלצתי להחזיר אותו לשנת 1600... אתה הכשלת אותו".
אסימוב העיר כי הוא כתב את הסיפור הזה כדי להתנקם במורים לספרות. בנוסף לכך, אסימוב מעיר כי הסיפור הוא בעצם על עצמו. מאחר שהוא לא מסוגל לענות על רוב השאלות המבוססות על יצירותיו, הוא מבין כי הוא כנראה היה נכשל במבחן עליהם.