stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמר מונדיאל 1938

גמר מונדיאל 1938 התקיים באצטדיון האולימפי קולומב בפריז, צרפת ב-19 ביוני 1938, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1938 היא נבחרת איטליה, שניצחה את נבחרת הונגריה בתוצאה 2-4. הייתה זו זכייתה השנייה ברציפות של איטליה בטורניר השלישי בהיסטוריה של גביע העולם, והאחרון לפני מלחמת העולם השנייה.
איטליה הייתה לנבחרת הראשונה בהיסטוריה שזוכה בטורניר פעמיים רצופות. עד כה, היחידה לשחזר את ההישג הייתה ברזיל ב-1958 וב-1962. כמו כן, איטליה הייתה לראשונה שזוכה בתואר מחוץ למדינתה.
במשחק עצמו עלתה איטליה, האלופה המכהנת, ליתרון ראשון כבר לאחר שש דקות משער של ג'ינו קולאוסי, אך פאל טיטקוש השווה לאחר שתי דקות בלבד. סילביו פיולה החזיר את איטליה ליתרון, וקולאוסי השלים צמד לפני המחצית וקבע 3-1 לאיטליה בהפסקה. ג'רג' שארושי צימק את התוצאה בדקה ה-70, אך 12 דקות אחר כך השלים פיולה צמד אישי וקבע את תוצאת המשחק, 4-2 לאיטליה.
רקע

איטליה הגיעה לטורניר כפייבוריטית לזכייה. הנבחרת, בהובלתו של ויטוריו פוצו ובכיכובם של ג'ובאני פרארי, ג'וזפה מאצה וסילביו פיולה, זכתה במדליית הזהב באולימפיאדת ברלין שנתיים קודם לכן, והגיעה לטורניר כאלופה המכהנת, בעקבות זכייתה במונדיאל 1934. מהטורניר עצמו נעדרו נבחרות בכירות רבות, כגון ספרד שהייתה מצויה במלחמת אזרחים, אנגליה שבשלב זה עדיין החרימה את הטורניר, ונבחרות אורוגוואי וארגנטינה שבחרו שלא להשתתף בו. למעשה, ברזיל הייתה הנציגה הדרום אמריקאית היחידה בטורניר.
רקע > הדרך אל הגמר

טורניר מונדיאל 1938 התנהל בשיטת נוקאאוט לכל אורכו. 16 הנבחרות המשתתפות החלו את דרכן בשמינית הגמר, למעט אוסטריה שפרשה טרם הטורניר, ושמיטב כוכביה ייצגו את גרמניה בעקבות האנשלוס.
| איטליה | איטליה | שלב | הונגריה | הונגריה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יריבה | תוצאה |  | יריבה | תוצאה |
|  נורווגיה | 1 - 2 ה | שמינית הגמר |  הודו המזרחית ההולנדית | 0 - 6 |
|  צרפת | 1 - 3 | רבע הגמר |  שווייץ | 0 - 2 |
|  ברזיל | 1 - 2 | חצי הגמר |  שוודיה | 1 - 5 |
איטליה החלה את דרכה בהתמודדות מול נורווגיה. אף על פי שהגיעה כנבחרת המועדפת למשחק בפרט ולטורניר בכלל, התקשתה איטליה להתמודד עם הנורווגים. בדקה השנייה היא עלתה ליתרון מרגליו של פייטרו פראריס, אך נורווגיה השוויתה את התוצאה שש דקות בלבד לסיום, והמשחק עבר להכרעה בהארכה. ארבע דקות מפתיחת ההארכה, סילביו פיולה קבע את תוצאת המשחק, 2-1 לאיטליה שעלתה לרבע הגמר. במשחק המקביל פגשה הונגריה את הודו המזרחית ההולנדית (כיום אינדונזיה), ולא התקשתה להביס אותה. במחצית עמדה התוצאה על 4-0 להונגרים, שהוסיפו שני שערים במחצית השנייה בדרך לניצחון 6-0 ולרבע הגמר.
בשלב רבע הגמר פגשה איטליה את הנבחרת המארחת, צרפת. בשני טורנירי המונדיאל הראשונים זכתה המארחת בטורניר, אך הפעם היא הודחה כבר בשלב רבע הגמר. ג'ינו קולאוסי קבע 1-0 לאיטליה כבר לאחר תשע דקות, אך כעבור דקה השיגה צרפת את השוויון. האיטלקים הפגינו עדיפות במחצית השנייה, וצמד של פיולה קבע 3-1 לאיטליה, שהעפילה על חשבון המארחת לחצי הגמר. במשחק המקביל פגשה הונגריה את שווייץ. השווייצרים הגיעו לאחר שנאלצו לשחק פעמיים בשלב שמינית הגמר, לאחר שמשחקה הראשון מול גרמניה הנאצית הסתיים בשוויון 1-1 בהארכה. שווייץ השיגה את הכרטיס לשלב זה בזכות ניצחון 4-2 במשחק החוזר, אך לא יכלה להונגרים, שניצחו במשחק 2-0 והעפילו לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר פגשה איטליה את ברזיל וחלוצה הפורה לאונידאס דה סילבה, שנחשבה אז לכוח עולה בכדורגל העולמי. לאחר שוויון מאופס במחצית הראשונה, העלו קולאוסי וג'וזפה מאצה (בפנדל) את איטליה ליתרון כפול. שער מצמק של הברזילאים בדקות הסיום לא מנע את העפלתה של איטליה לגמר בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון 2-1. הונגריה, בכיכובם של ג'רג' שארושי וגיולה ז'נגלר, הוסיפה להציג כדורגל התקפי ומהנה, והביסה במשחק המקביל 5-1 את שוודיה. בכך, העלו ההונגרים את מאזן שעריהם ל-13 בשלושה משחקים בלבד, והעפילו לראשונה בתולדותיהם לגמר הטורניר.
שופט המשחק

ז'ורז' קאפדוויל הצרפתי נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, האנס ווטריך משווייץ וגוסטב קריסט הצ'כוסלובקי, נבחרו לשמש קוונים במשחק.
קאפדוויל היה לשופט היחיד עד כה בתולדות המונדיאל ששופט את משחק הגמר בארץ מוצאו. קאפדוויל שפט גם במשחק החוזר של רבע הגמר, בו ניצחה ברזיל את צ'כוסלובקיה בתוצאה 2-1.
עוזרי השופט שימשו גם הם כשופטים ראשיים במהלך הטורניר. ווטריך שפט את בניצחונה של איטליה על ברזיל 2-1 בחצי הגמר, וכן בניצחון המארחת צרפת 3-1 על בלגיה בשמינית הגמר. קריסט שפט בניצחונה של שוודיה 8-0 על קובה ברבע הגמר.
מהלך המשחק

איטליה ערב גמר המונדיאל הייתה נתונה תחת שליטתו של בניטו מוסוליני. עובדה זו, והצדעתם של שחקני איטליה במועל יד טרם המשחק, הביאו את הקהל הצרפתי המקומי לעודד בהמוניו דווקא את ההונגרים. מאמן איטליה, ויטוריו פוצו, השתמש דווקא באווירה העוינת סביב איטליה על מנת להמריץ את שחקני נבחרתו, שפתחו את משחקיהם בדרך כלל במהירות ובדיוק. שתי הנבחרות הציגו סגנונות שונים. הונגריה שיחקה כדורגל קבוצתי אלגנטי וטכני, בעוד איטליה נהגה להתבסס יותר על כישרונם האישי של שחקניה.
איטליה פתחה את משחק הגמר בסערה. כבר בדקה השישית, עלתה ראשונה על לוח התוצאות, כשג'ינו קולאוסי ניצל חוסר ערנות בהגנה ההונגרית וכבש את השער הראשון. שתי דקות אחר כך, הפתיעה הונגריה את איטליה והשיגה את השוויון מרגליו של פאל טיטקוש. למרות שער השוויון, איטליה שלטה בקצב המשחק, והעדיפות של שחקניה על פני ההונגרים החלה לתת את אותותיה. כבר בדקה ה-16 נטלה איטליה פעם נוספת את היתרון, אותו לא שמטה עד לסיום, מרגליו של סילביו פיולה. איטליה איימה באופן בלתי פוסק על השער ההונגרי, ובדקה ה-35 השלים קולאוסי צמד אישי, והעלה את נבחרתו ליתרון 3-1, שנשאר עד לסיום המחצית. בתוך כך, הקהל הצרפתי החל להריע לשחקנים האיטלקים בזכות המשחק החזק ושובה העין שהציגה.
במחצית השנייה שיחקה איטליה ביתר נינוחות. בדקה ה-70, ניצל זאת ג'רג' שארושי על מנת לצמק את התוצאה ל-3-2. בדקה ה-82 השלים פיולה צמד אישי שקבע את תוצאת המשחק, 4-2 לאיטליה, שהניפה את גביע העולם לקול תשואות הקהל.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 ביוני 1938 |  איטליה | 4 - 2 |  הונגריה | האצטדיון האולימפי קולומב, פריז, צרפת צופים: 45,000 שיפוט: צרפת ז'ורז' קאפדוויל |
| 19 ביוני 1938 | ג'ינו קולאוסי  35', 6'   סילביו פיולה  82', 16' | (סיקור) | פאל טיטקוש  8'   ג'רג' שארושי  70' | האצטדיון האולימפי קולומב, פריז, צרפת צופים: 45,000 שיפוט: צרפת ז'ורז' קאפדוויל |
| --- | --- |
              איטליה :               הונגריה 
שופט: צרפת ז'ורז' קאפדוויל

קוונים: שווייץ האנס ווטריך, צ'כוסלובקיה גוסטב קריסט
בעקבות המשחק

בניטו מוסוליני, ששלט באותה תקופה באיטליה, שלח מברק לשחקני הנבחרת ערב המשחק, ובו נכלל המשפט "נצחו או תמותו". שוער הונגריה, אנטל סאבו, אמר לאחר המשחק - אולי ספגתי ארבעה שערים, אך לפחות הצלתי את חייהם של 11 אנשים, בהתייחסו למברק של מוסוליני.
שנה לאחר הטורניר פרצה מלחמת העולם השנייה. הטורניר שב לפעילות רק ב-1950, שם ציפה לנבחרות גורל שונה לחלוטין ממונדיאל 1938 - איטליה סיימה את דרכה כבר בשלב הבתים, בעוד הונגריה כלל לא העפילה לטורניר.
נבחרת איטליה חוגגת את זכייתה
גנדן השקעות

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברת החזקות
 מייסדים:  נוחי דנקנר ושותפים נוספים
 תקופת הפעילות:  1999–2014 (כ־15 שנים)
 חברות בנות:  גנדן השקעות 2000 בע"מ  גנדן נכסים (2000) בע"מ
 
גנדן השקעות (או בשמה הרשמי "גנדן הולדינגס בע"מ"; באנגלית: .Ganden Holdings Ltd) הייתה חברת החזקות בניהולו של נוחי דנקנר. נכון לשלהי 2016, החברה נמצאת בפירוק.
היסטוריה

החברה נוסדה בדצמבר 1999, כחברת החזקות והשקעות על ידי נוחי דנקנר יחד עם אביו, יצחק דנקנר, ואחותו שלי דנקנר-ברגמן, זמן קצר לאחר שמכרו את מניותיהם בחברת דנקנר השקעות, תמורת כ-55 מיליון דולר. החברה גייסה משקיעים נוספים, ביניהם מקס ושאול גילינסקי (אנשי עסקים מדרום אמריקה שהיו שותפים גם בדנקנר השקעות) משפחת שימל, דוידי גילה, עורך הדין אבי פישר, דן טהורי ורפי ביסקר (ששימש כמנכ"ל החברה הבת גנדן נדל"ן).
בתחילת דרכה עיקר השקעותיה של החברה נעשו בתחום הנדל"ן, בישראל ובאירופה. לאחר שנה וחצי של פעילות, השקיעה ב-13 פרויקטים לבניית כ-2,200 יח"ד וקרוב ל-100 אלף מ"ר של שטחי מסחר ומשרדים. כמו כן, ביצעה השקעות בחברות הבורסאיות קרדן נדל"ן, וילאר ונכסי אזורים.
ביוני 2001, ביצעה גנדן גיוס הון לפי שווי של כ-180 מיליון דולר, במסגרתו הצטרפו אליה כמשקיעים דארקו הורבט, משקיע סלובני, אשר השקיע בגנדן כ-15.5 מיליון דולר באמצעות חברת אקטיבה, ואיש העסקים הישראלי צורי דבוש, ממייסדיה של חברת אמבלייז, שהשקיע אז בגנדן כ-6.3 מיליון דולר.
ביוני 2001, חברת גנדן נדל"ן רכשה מחברת אזורים 36% ממניותיה של "נכסי אזורים" תמורת 147 מיליון שקל, ובפברואר 2002, הגדילה את החזקת מ-47% ל-83%. באוקטובר 2003 מכרה הקבוצה את שליטתה ב"נכסי אזורים".
במאי 2003 רכשה גנדן, יחד עם משפחות מנור ולבנת, מהמשפחות רקנאטי וקרסו, את השליטה בקבוצת אי די בי, שהיא אחת מהקבוצות הפעילות והמעורבות ביותר במשק הישראלי וכללה את שופרסל, נייר חדרה, מכתשים אגן תעשיות, נכסים ובניין, גב ים, אלרון, כלל עסקי ביטוח ועוד. מקור המימון העיקרי של גנדן לרכישת השליטה באי.די.בי. הייתה הלוואה מבנק לאומי, מול ההלוואה קיבל לאומי שעבוד על 31% ממניות קבוצת אי די בי. בנק מזרחי טפחות היה מלווה נוסף של גנדן עם שעבוד של 7% ממניות אי די בי. היקף האשראי שקיבלה גנדן מבנק לאומי במהלך השנים הגיעה ל-450 מיליון שקל.
בספטמבר 2012 רכש איש העסקים היהודי-ארגנטינאי אדוארדו אלשטיין 9.5% ממניות החברה תמורת 25 מיליון דולר. העסקה נחתמה בברכת הרב יאשיהו פינטו.
ב-17 בדצמבר 2013 איבדה גנדן את השליטה בקבוצת אי די בי. ב-5 בינואר 2014 קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב כי השליטה באי.די.בי תועבר מידיו של דנקנר לשליטת קבוצת אקסטרה-אלשטיין של אדוארדו אלשטיין ומוטי בן משה.
הערות שוליים

1 2  שי שלו, ‏נוחי דנקנר מגייס 22 מיליון דולר מצורי דבוש ומשקיע סלובני לפי 180 מיליון לקבוצת גנדן, באתר גלובס, 25 ביוני 2001
↑  שי שלו, ‏משפחת גילינסקי, בעלת %22 מגנדן נדל"ן של נוחי דנקנר, באתר גלובס, 25 במאי 2000
↑  סמי פרץ, המוביל השקט והעו"ד התרמילאי, באתר TheMarker‏, 9 ביוני 2003
שי שלו, ‏פישר קינג, באתר גלובס, 4 ביולי 2000
↑  עידו אפרתי, קופת אי.די.בי התחילה להתרוקן - וכך גם החיבה בין דנקנר לטהורי, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2012
↑  אורה קורן, רפי ביסקר עולה כיתה בבית ספר של נוחי דנקנר, באתר הארץ, 28 ביוני 2004
↑  שי שלו, ‏נוחי דנקנר ממשיך לספח נכסים:גנדן מרחיבה את אחיזתה בענף באמצעות רכישות ידידותיות של אחזקות נדל"ן בורסאיות לאחר וילאר, חבס וקרדן נדל"ן, הגיע תורה של נכסי אזורים, באתר גלובס, 11 במאי 2001
↑  יורם גביזון, גנדן נדל"ן הגדילה החזקתה בנכסי אזורים בהשקעה של 147 מיליון שקל, באתר הארץ, 5 בפברואר 2002
↑  אלי דניאל, גנדן מכרה את נכסי אזורים לחברה בשליטת ליאו נואי ב-400 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 23 באוקטובר 2003
↑  שלומי גולובינסקי, עסקת החיים של נוחי דנקנר, באתר ynet, 20 במאי 2003
תרשים מבנה הבעלות של קבוצת אי די בי
↑  לי-אור אברבך, ‏דנקנר מצא משקיע באי.די.בי? חסידים של הרב פינטו במו"מ לרכישת מניות גנדן, באתר גלובס, 9 בספטמבר 2012
גמר מונדיאל 1934

גמר מונדיאל 1934 התקיים באצטדיון נאציונלה PNF ברומא, בירת איטליה, ב-10 ביוני 1934, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1934 היא נבחרת איטליה, שניצחה את נבחרת צ'כוסלובקיה בתוצאה 1-2 לאחר הארכה. היה זה גמר המונדיאל השני בהיסטוריה, והראשון אי פעם שהגיע להכרעה בהארכה. כמו בטורניר הקודם, גם הפעם ניצחה הנבחרת המארחת בגמר וזכתה בטורניר. בניגוד לטורניר המונדיאל הראשון, שם הגיעו לגמר שתי נבחרות מדרום אמריקה, אל גמר הטורניר השני הגיעו שתי נבחרות מיבשת אירופה. יתרה מכך, כל שמונה הנבחרות שהתמודדו ברבע הגמר היו נבחרות אירופיות.
השער הראשון במשחק נכבש רק בדקה ה-71, כשאנטונין פוץ' העלה את צ'כוסלובקיה ליתרון. עשר דקות אחר כך הצליחה איטליה להשוות משערו של ריימונדו אורסי, אחד משלושה ארגנטינאים מתאזרחים שפתחו בהרכב האיטלקי. המשחק עבר להכרעה בהארכה, וחמש דקות מפתיחתה כבש אנג'לו סקיאביו את שער הניצחון, שהקנה לאיטלקים את תואר אליפות העולם הראשון בתולדותיה.
רקע

איטליה אירחה את טורניר הגמר השני בהיסטוריה של גביע העולם, תחת שלטונו של בניטו מוסוליני. כפי שעשה אדולף היטלר שנתיים אחר כך באולימפיאדת ברלין, השתמש מוסוליני בטורניר כאמצעי תעמולה איטלקית.
אל הטורניר הגיעו 12 נבחרות מיבשת אירופה, אליהן הצטרפו מצרים, ארצות הברית, ברזיל ששלחה סגל חסר, מחוזק בכוכבים כלאונידאס דה סילבה, וארגנטינה ששלחה סגל חובבני. אורוגוואי, שאירחה את המונדיאל הקודם בו איטליה סירבה להשתתף, בחרה שלא להגיע לטורניר. גם אנגליה בחרה שלא להגיע, בפעם השנייה ברציפות.
רקע > הדרך אל הגמר

טורניר מונדיאל 1934 התנהל בשיטת נוקאאוט לכל אורכו. 16 הנבחרות המשתתפות החלו את דרכן בשלב שמינית הגמר.
| איטליה | איטליה | שלב | צ'כוסלובקיה | צ'כוסלובקיה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יריבה | תוצאה |  | יריבה | תוצאה |
|  ארצות הברית | 1 - 7 | שמינית הגמר |  רומניה | 1 - 2 |
|  ספרד | 1 - 1 (חוזר: 0 - 1) | רבע הגמר |  שווייץ | 2 - 3 |
|  אוסטריה | 0 - 1 | חצי הגמר | גרמניה הנאצית | 1 - 3 |
איטליה פתחה את הטורניר הביתי בניצחון 7-1 מרשים על ארצות הברית, עם שלושער של אנג'לו סקיאביו. במשחק המקביל, חזרה צ'כוסלובקיה מפיגור 1-0 בהפסקה מול רומניה לניצחון 2-1 בסיום, כשאת שער הניצחון כובש אולדז'יך ניידלי.
בשלב רבע הגמר פגשה איטליה את ספרד. לואיס רגיירו העלה את ספרד ליתרון, אך ג'ובאני פרארי השווה את התוצאה דקה להפסקה. התוצאה נשמרה עד לסיום, והנבחרות התייצבו למשחק חוזר יום אחר כך, אותו הכריע ג'וזפה מאצה עם שער ניצחון כבר בדקה ה-11, שקבע 1-0 לאיטליה. צ'כוסלובקיה פגשה ברבע הגמר את שווייץ, ושוב מצאה עצמה בפיגור בתוך המחצית הראשונה. הצ'כוסלובקים הצליחו להשוות עוד טרם המחצית, ועם פתיחת המחצית השנייה השלימו מהפך ועלו ליתרון 2-1. 12 דקות בלבד לסיום שווייץ מצאה את השוויון, אך כעבור ארבע דקות שוב כבש ניידלי שער ניצחון עבור נבחרתו, 3-2 לצ'כוסלובקיה שממשיכה לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגשה איטליה את אוסטריה, שנחשבה לנבחרת חזקה מאוד באותה תקופה וליריבה ראויה לאיטלקים. בדקה ה-19 של ההתמודדות כבש אנריקה גאיטה, מתאזרח ארגנטינאי, את שער הניצחון עבור איטליה, שהעפילה לגמר לראשונה בתולדותיה. בחצי הגמר המקביל כבש ניידלי שלושער שהעלה את נבחרתו לגמר הראשון בתולדותיה לאחר ניצחון 3-1 על גרמניה. ניידלי העלה את מאזנו האישי לחמישה שערים, שהספיקו לו לתואר מלך השערים של הטורניר.
שופט המשחק

איוואן אקלינד השוודי נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, לואיס בארט הבלגי ומיחאלי איוואנצ'יץ' ההונגרי, נבחרו לשמש קוונים במשחק.
אקלינד שפט בשלב שמינית הגמר את ניצחונה של שווייץ 2–3 על הולנד. הוא שפט את איטליה בניצחונה על אוסטריה 0–1 בשלב חצי הגמר. ביקורת רבה נמתחה על הופעתו במשחקי חצי הגמר והגמר, שעיקרה הייתה חד צדדיות לטובת האיטלקים במשחק.
בארט שפט את משחקה רבע הגמר בין איטליה לספרד שהסתיים בשוויון 1–1 ובמשחק חוזר. וכן בניצחון המארחת צרפת 1–3 על בלגיה בשמינית הגמר. איוואנצ'יץ' לא ניהל אף משחק כשופט ראשי בטורניר.
מהלך המשחק

המשחק ברומא נפתח בחום כבד של מעל ל-40 מעלות צלזיוס. איטליה עלתה למשחק עם שלושה מתאזרחים ממוצא ארגנטינאי - ריימונדו אורסי, אנריקה גואיטה ולואיס מונטי. האיטלקים פתחו חזק את ההתמודדות, ושלטו במחצית הראשונה ללא עוררין. השוער והקפטן של צ'כוסלובקיה, פרנטישק פלניצ'קה, הפגין יכולת גבוהה ומנע שערים מג'וזפה מאצה ומג'ובאני פרארי בהצלות מרשימות. ההזדמנות הגדולה ביותר במחצית הראשונה הייתה של אנג'לו סקיאביו, שהחמיץ מול שער ריק כשבעט את הכדור גבוה מדי.
המחצית השנייה נפתחה כמו הראשונה, בלחץ איטלקי. אמנם, תחת החום הכבד והתסכול מחוסר התכליתיות מול השער, החלה איטליה לאבד את השליטה במשחק. בדקה ה-71, פחות מעשרים דקות לסיום, הצליחה צ'כוסלובקיה להדהים את יושבי האצטדיון ולעלות ליתרון. אנטונין פוץ', שהתאושש מפגיעה גסה של אטיליו פראריס עשר דקות קודם לכן, קיבל מסירה משטפן צ'מבאל, עבר את ארלדו מונצליו והכניע את השוער ג'אנפיירו קומבי. לאחר השער, שררה דממה באצטדיון ברומא.
בדקות שלאחר השער, יכלה צ'כוסלובקיה להכריע סופית את המשחק, אך ייז'י סובוטקה ופרנטישק סבובודה החמיצו ממצבים קורצים. בדקה ה-81, לאחר סדרת ההחמצות של צ'כוסלובקיה, הצליחה איטליה לחזור למשחק. אורסי פרץ באגף שמאל ושלח כדור לרחבה, אותו הצליח לדיסלב ז'נישק להרחיק. על הכדור החוזר השתלט שוב אורסי, שהפעם הכניע את השוער וקבע שוויון 1-1.
לאחר השער האיטלקי, נסוגו הצ'כוסלובקים להגנה, ושמרו על התוצאה עד לסיום הזמן החוקי. המשחק עבר להכרעה בהארכה, וכבר לאחר חמש דקות מפתיחתה השיגה איטליה את שער הניצחון. הגבהה של גאיטה מצאה את אנג'לו סקיאביו, שהכניע את השוער וקבע 2-1 לאיטליה. התוצאה נשמרה עד לסיום, ואיטליה חגגה במגרשה הביתי את הזכייה הראשונה בתולדותיה בגביע העולם.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 ביוני 1934 | ממלכת איטליה איטליה | 2 - 1‏ה |  צ'כוסלובקיה | אצטדיון נאציונלה PNF, רומא, איטליה צופים: 55,000 שיפוט: שוודיה איוואן אקלינד |
| 10 ביוני 1934 | ריימונדו אורסי  81'   אנג'לו סקיאביו  95' | (סיקור) | אנטונין פוץ'  71' | אצטדיון נאציונלה PNF, רומא, איטליה צופים: 55,000 שיפוט: שוודיה איוואן אקלינד |
| --- | --- |
              איטליה :               צ'כוסלובקיה 
שופט: שוודיה איוואן אקלינד

קוונים: בלגיה לואיס בארט, הונגריה מיחאלי איוואנצ'יץ'
נבחרת איטליה חוגגת את הזכייה
גמר מונדיאל 1962

גמר מונדיאל 1962 התקיים באצטדיון הלאומי בסנטיאגו, צ'ילה ב-17 ביוני 1962, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1962 היא נבחרת ברזיל, שניצחה את נבחרת צ'כוסלובקיה בתוצאה 1-3.
הייתה זו הזכייה השנייה ברציפות של ברזיל בטורניר, והיא הייתה לנבחרת השנייה בהיסטוריה שזוכה בתואר פעמיים ברציפות, אחרי איטליה (1934 ו-1938). שתי הנבחרות נפגשו כשבועיים קודם לכן בשלב הבתים של הטורניר (0-0), והיה זה גמר המונדיאל השני בהיסטוריה, והאחרון עד כה (2019), שהפגיש שתי נבחרות שכבר נפגשו מוקדם יותר בטורניר (אחרי גמר מונדיאל 1954 ביו הונגריה לגרמניה המערבית).
במשחק הגמר, צ'כוסלובקיה עלתה ליתרון, כשיוזף מסופוסט כבש לאחר 15 דקות. אמרילדו הברזילאי השווה את התוצאה שתי דקות אחר כך וקבע את תוצאת המחצית. בדקה ה-69 השלים זיטו את המהפך לזכות ברזיל, ותשע דקות אחר כך קבע ואוה את תוצאת הסיום, 3-1 לברזיל.
ברזיל הופיעה בפעם השנייה בתולדותיה בגמר המפעל, לאחר ניצחונה במשחק הגמר הקודם בתוצאה 5-2 על שוודיה. עבור צ'כוסלובקיה הייתה זו הופעה שנייה ואחרונה בהיסטוריה בגמר המפעל. הופעתה הקודמת הייתה בגמר מונדיאל 1934, בו נוצחה על ידי איטליה בתוצאה 2-1.
רקע > מפגשים קודמים

שתי הנבחרות נפגשו פעמיים בעבר במסגרת גביע העולם, שתיהן בטורניר מונדיאל 1938 בצרפת. השתיים הוגרלו להיפגש ברבע גמר הטורניר. המשחק הראשון התקיים ב-12 ביוני 1938, והסתיים בשוויון 1-1 לאחר הארכה. בעקבות כך, הן נפגשו למשחק חוזר יומיים אחר כך, ובו ניצחה ברזיל בתוצאה 2-1, בדרך למקום השלישי בסיום הטורניר.
רקע > הדרך אל הגמר

בשלב הראשון של הטורניר חולקו 16 הנבחרות המשתתפות לארבעה בתים, כששתי הראשונות מעפילות לשלב רבע הגמר. החל משלב זה התקדמו הנבחרות בשיטת נוקאאוט במשחק אחד.
שתי הנבחרות הוגרלו יחדיו לבית ג', לצדן של ספרד ומקסיקו. במחזור הראשון פגשה ברזיל את מקסיקו, וגברה עליה 2-0. פלה כבש את השער השני, אחרי שבישל את הראשון למריו זגאלו. במשחק המקביל, גברה צ'כוסלובקיה על ספרד בתוצאה 1-0, משער בדקות הסיום של יוזף שטיבראני. במחזור השני נפגשו שתי הנבחרות אחת מול השנייה. במהלך המשחק נפצע פלה תוך כדי ניסיון בעיטה, ולמעשה סיים את השתתפותו בטורניר. המשחק עצמו הסתיים בשוויון 0-0. במחזור האחרון של שלב הבתים, הבטיחה ברזיל את המקום הראשון בזכות ניצחון 2-1 על ספרד, שהגיע לאחר מהפך ברבע השעה האחרונה. במשחק המקביל צ'כוסלובקיה הובילה על מקסיקו כבר לאחר דקה אחת, אך ירדה בפיגור 2-1 למחצית, בדרך להפסד 3-1. למרות ההפסד, העפילה צ'כוסלובקיה מהמקום השני בבית.
בשלב רבע הגמר הדיחה ברזיל את אנגליה, לאחר שגברה עליה בתוצאה 3-1. צמד של גארינצ'ה, שנטל על עצמו את הובלת הנבחרת לאחר פציעתו של פלה, ושער אחד של ואוה, הבטיחו לברזיל את ההעפלה. צ'כוסלובקיה פגשה בשלב זה את הונגריה, ושער אחד של אדולף שרר אחרי פחות מרבע שעה של משחק העניק לה ניצחון 1-0 וכרטיס לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר פגשה ברזיל את המארחת צ'ילה. ברזיל עלתה ליתרון ראשון כבר לאחר תשע דקות משער של גארינצ'ה, והמשיכה להוביל לכל אורך המשחק שהסתיים בתוצאה 4-2. ואוה וגארינצ'ה סיימו את המשחק עם צמד שערים. במפגש המקביל פגשה צ'כוסלובקיה את יוגוסלביה. לאחר שוויון 0-0 במחצית, העלה יוזף קדרבה את צ'כוסלובקיה ליתרון, אך יוגוסלביה הצליחה לחזור למשחק. צמד שערים (אחד בפנדל) של שרר בעשר הדקות האחרונות הבטיחו לצ'כוסלובקיה את הניצחון במשחק, שהסתיים בתוצאה 3-1, ואת הכרטיס לגמר המונדיאל השני בתולדותיה.
שופט המשחק

ניקולאי לאטישב מברית המועצות נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, ליאו הורן ההולנדי ובוב דייווידסון הסקוטי, נבחרו לשמש כקוונים במשחק.
לאטישב היה בעברו כדורגלן ששיחק בין היתר בדינמו מוסקבה לפני שהחל בקריירת שיפוט. הוא היה לשופט הסובייטי הראשון והיחיד בהיסטוריה של גמר המונדיאל.
במהלך הטורניר הוא שפט בשלושה משחקים נוספים, בהם ניצחונה של צ'כוסלובקיה על הונגריה ברבע הגמר. כמו כן הוא שפט פעמיים בשלב הבתים, כשניהל את ניצחונה של איטליה 3-0 על שווייץ ואת ניצחונה של אנגליה 3-1 על ארגנטינה.
עוזרי השופט שימשו גם הם כשופטים ראשיים במהלך הטורניר. הורן שפט בניצחונה של גרמניה המערבית 2-1 על שווייץ בשלב הבתים ובניצחונה של הונגריה 2-1 על אנגליה באותו שלב. ברבע הגמר, שפט בניצחונה של המארחת צ'ילה 2-1 על ברית המועצות. דייווידסון שפט בשני משחקים של גרמניה המערבית בשלב הבתים, מול איטליה (0-0) ומול צ'ילה (2-0 לגרמניה).
מהלך המשחק

מאמן נבחרת ברזיל, איימור מוריירה, הכליל בהרכב ברזיל לגמר שמונה שחקנים שפתחו בניצחון 5-2 על שוודיה בגמר המונדיאל הקודם. פלה, שנפצע במפגש הקודם בין ברזיל לצ'כוסלובקיה בשלב הבתים, נעדר מהמפגש.
לאחר 15 דקות עלתה צ'כוסלובקיה ליתרון ראשון במשחק. מסירת עומק של תומאש פוספיקאל הגיעה ליוזף מסופוסט בתוך הרחבה, והאחרון גלגל בנגיעה אל הרשת וקבע 1-0 מפתיע לצ'כוסלובקיה. אמנם, היתרון החזיק מעמד שתי דקות בלבד. בדקה ה-17, קיבל אמרילדו כדור חוץ מאגף שמאל. הוא עבר שחקן אחד, לאחר מכן עבר בין שני שחקנים ושלח כדור מזווית קשה שהפתיע את השוער ויליאם שרויף ונכנס, כדי לקבוע 1-1. תוצאת השוויון נותרה עד לסיום המחצית הראשונה.
בדקה ה-69 השלימה ברזיל את המהפך. איבוד כדור של צ'כוסלובקיה במרכז המגרש הוביל להתקפה מתפרצת מהצד השני. הכדור הגיע לאמרילדו באגף השמאלי, שהגביה כדור לרוחב השער שעבר את שרויף והגיע לזיטו, שדחק עם החזה את שער היתרון של ברזיל. תשע דקות אחר כך ניצלה ברזיל טעות קשה של השוער שרויף, ששמט כדור גובה פשוט הישר לרגליו של ואוה, שדחק פנימה וקבע את תוצאת המשחק, 3-1 לברזיל. הקפטן, מאורו ראמוס, הניף את גביע העולם השני בתולדותיה של ברזיל.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 ביוני 1962 |  ברזיל | 3 - 1 |  צ'כוסלובקיה | האצטדיון הלאומי, סנטיאגו, צ'ילה צופים: 68,679 שיפוט: ברית המועצות ניקולאי לאטישב |
| 17 ביוני 1962 | אמרילדו  17'   זיטו  69'   ואוה  78' | (סיקור) | יוזף מסופוסט  15' | האצטדיון הלאומי, סנטיאגו, צ'ילה צופים: 68,679 שיפוט: ברית המועצות ניקולאי לאטישב |
| --- | --- |
              ברזיל :               צ'כוסלובקיה 
שופט: ברית המועצות ניקולאי לאטישב

קוונים: הולנד ליאו הורן, סקוטלנד בוב דייווידסון
ג'ף ברון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בן 72 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לעסקים של הרווארד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Visiting Mr. Green 
 
ג'ף ברון (באנגלית: Jeff Baron, נולד ב־18 באוקטובר 1952 באיון, ניו ג'רזי, שבארצות הברית) הוא סופר, מחזאי ותסריטאי אמריקאי.
ברון נודע במחזה שלו "מר גרין " (Visiting Mr. Green) שהוצג במעל 49 ארצות בעולם. מחזותיו של ברון מתמקדים בעיקר ביחסים וסכסוכים משפחתיים, ידידות, פרשיות אהבה ובצורך האדם לקשר. כתב גם את הספרים "I Represent Sean Rosen (אני מייצג את שון רוזן) ו"Sean Rosen Is Not For Sale (שון רוזן אינו למכירה) ואת הסדרות "Electro Pup" אותן יזם בעקבות ביקוריו בבתי ספר ברחבי ארצות הברית. ברון חיבר תסריטים לסדרות עבור רשתות הטלוויזיה הגדולות בארצות הברית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'ף ברון נולד בשנת 1952 בבאיון, ניו ג'רזי, כבנם היחיד של שירלי, מזכירה, ובעלה, מרטין לנגמן, סוחר בגדים.
בגיל 5 התייתם ג'ף מאביו. כשהיה בן 8 התחתנה אמו בשנית עם גבר בשם היי ברון, אב לבן שעבד בחנות טקסטיל. האב החורג אימץ את ג'ף והעניק לו את שם משפחתו. יחד עם האם חשפו את ג'ף מגיל קטן להצגות תיאטרון, בין השאר, בניו יורק, למשל למחזות הזמר "אוליבר" ו"קרנבל". ברון גדל בלינדן, ניו ג'רזי. בשנת 1974 סיים תואר ראשון (BS) בהפקות קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן באוונסטון, אילינוי. ביים ערב כתיבת קומדיה בשם "מרפק טניס" וכתב את הטקסט למחזמר בשם " It's an Election Year " (זו שנת בחירות). עבד שנתיים עבור איגוד מקצועי בתעשיית הסקי וניהל לזמן קצר סוכנות פרסומות קטנה. מאוחר יותר למד לתואר שני בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הווארד (1978). עבד תקופה בחברת קוקה קולה. פעם גילה מקרה של שחיתות במערכת פרסומות הרדיו של החברה.
ניסה לקדם משקה קל חדש בשם "Ramblin' Root Beer" תוך כדי התייחסות לשלבים שונים של הייצור, הפרסום והשיווק, עסק בתוכנית התערבות למקרה של חרם על מוצרים שהכילו סכרין, וכתב נאומים עבור בכירים ב"קוקה קולה". בהמשך עבד כמנהל שיווק בשלוחה הדרום-מזרחית של חברת אמריקן אקספרס בזמן המיזם עם חברת האחים וורנר בהקמת מה שהפך בעתיד לערוץ הטלוויזיה MTV. עבד תקופה ביועץ לשיווק. כתב כבעל טור בשני כתבי עת- העיתון גיי No Bad News שהופיע בסנט לואי וב TO Magazine בקנדה, פרסם מאמרים במגזינים כמו New York Magazine, Dallas City Magazine, Toronto Life, Travel and Leisure, כתב בקורת קברטים ב ניו יורק דיילי ניוז, ערך Affirmative Action Handbook מדריך לענייני פיקוח בעסקים. בינתיים כתב מסות ומאמרי עיון למגרה, ששימשו אותו מאוחר יותר בפעילות הספרותית.
ביוגרפיה > המשך פעילות בקולנוע וטלוויזיה

כשאביו החורג חלה במחלה קשה עזב ברון את עולם העסקים.
אחרי מות אביו, ב-1982, התחיל לכתוב, לביים ולאחר סדרת תוכניות בידור /ריאליטי (25 פרקים) בטלוויזיה בכבלים באטלנטה, שנקראה "The Jeff Baron Show". באותה תקופה כתב תסריט ראשון אותו מכר למרשה נסאטיר. כמו כן כתב תסריטים עבור דייוויד בראון ואולפני וולט דיסני
ברון כתב פרקים לסדרות טלוויזיה רבות כולל The Tracey Ullman Show (בחברת Fox ), Almost Grown (כמעט בוגר) (עבור CBS - דייוויד צ'ייס]), Sisters (NBC) (אחיות), "A Year in the Life (שנה אחת בחיים) (NBC), Aaron's Way (דרכו של אהרן) עבור (NBC) ועבור Disney Sunday Movie (ABC, יצר את התוכנית The Shuttle Kid. כמו כן כתב והפיק מיזמים עבור חברת ניקלודיאון כולל Kid's Choice Awards שבה השתתפו וופי גולדברג, מדונה, מייקל ג'ורדן, כריס אוורט, מג'יק ג'ונסון וכו', הסדרה הקומית Bob's Daytime at Nightime. יצר, ביים והפיק גם את התוכנית הקומית Tonight at the Bijou. אחר כך יצר את הסדרות הקומיות Trash עבור אולפני המאה ה-20 ואת The Family Business עבור Tri Star TV.