stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב בן אריה
הערות שוליים

↑  זאב בן אריה, אור מיסטי בבלקן עמוד 110, הוצאת אריאל
↑  אתר זאב בן-אריה - "תרבויות בראי רוחני"
↑  הקישור למאמר זה הוסר על ידי "מנגנון מסנן". ניתן להגיע אליו באמצעות האינטרנט. באתר "מאמרים", מאמר על המרכז הסופי המתחדש בעכו העתיקה, וכן בערך זאוויית א-שאזלייה
↑  לולאת האל האתר של תומר פרסיקו יש להיכנס לפברואר 2011 סעיף: "שני ספרים מעניינים של זאב בן אריה"
↑  בספרו של בן אריה, בעמ' 74 מוזכר תלמידו של המורה הרוחני פטר דנוב, המורה הרוחני, הבולגרי-צרפתי, אומרם מיכאל איבנהוב שעל פי דברי תלמידיו של דנוב, איבנהוב הוא ממשיכו של פטר דנוב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463353505171  LCCN: no2007118768  VIAF: 14560067   WorldCat (עם VIAF): 14560067
הממשלה האזורית של כורדיסטן

הממשלה האזורית של כורדיסטן (בכורדית: Hikûmetî Herêmî Kurdistan, حکوومەتی هەرێمی کوردستان, באנגלית: Kurdistan Regional Government או KRG) הוא גוף השלטון הרשמי באזור צפון עיראק, המאוכלס ברובו על ידי כורדים ומכונה "כורדיסטן העיראקית" או "דרום כורדיסטן". הממשלה מכילה פרלמנט בעל 111 מושבים הנקרא "הפרלמנט של כורדיסטן העיראקית".
הקבינט נקבע על ידי רשימת או מפלגת הרוב אשר גם בוחרת את ראש הממשלה. הנשיא נבחר באופן ישיר על ידי אלקטורטים ומשמש ראש הקבינט. ראש הממשלה הוא ראש הרשות המחוקקת וחולק סמכויות ניהול קבינט עם הנשיא.
הנשיא משמש גם ראש כוחות הצבאיים הפשמרגה.
הקבינט הנוכחי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הקבינט הנוכחי של KRG הוקם ביולי 2019 ומנוהל על ידי ראש הממשלה מסרור בארזאני. הקבינט מורכב מ-21 חברים, בהם סגן ראש ממשלה, ונשיא מועצת השרים של דיוואן.
הקבינט הנוכחי בולט בקידום הנשים שלו, שהתבטא במינוי של 4 נשים לתפקידים בכירים, מהן שתי שרות.
הקבינט הדגיש את החשיבות של ממשל תקין, שקיפות ואחריות בסדר היום המדיניות שלו. בספטמבר 2019, ה-KRG השיק תוכנית רפורמה שמטרתה שיפור השירותים הציבוריים, חיזוק הכלכלה ומלחמה בשחיתות. התוכנית כוללת צעדים כמו רפורמות בשכר, הגברת השקיפות בחוזים ממשלתיים ודיגיטציה.
תפקיד בעיראק

כאזור חצי אוטונומי, לממשלה האזורית יש פרלמנט משלה, מוסדות ממשלתיים וכוח צבאי, המכונה פשמרגה. היא שולטת בשלושת המחוזות הכורדיים ארביל, סולימניה ודוהוק, כמו גם בשטחים שנויים במחלוקת כמו כירכוכ.
מערכת היחסים של הממשלה האזורית עם ממשלת עיראק המרכזית מסובכת ולעיתים קרובות שנויה במחלוקת. בעוד שהממשלה הכורדית חיפשה אוטונומיה ברמה גבוהה יותר, ואף עצמאות, ממשלת עיראק ביקשה לשמור על שליטתה באזורים אלה.
אחד המקורות העיקריים למתיחות היו הכנסות מנפט וגז. הממשלה האזורית חתמה על מספר עסקאות נפט וגז עם חברות זרות, מה שהוביל למחלוקות עם ממשלת עיראק המרכזית על חלוקת הכנסות. הממשלה האזורית טענה שהיא צריכה להיות מסוגלת לנהל את המשאבים שלה בעצמה ולשמור על נתח גדול יותר מההכנסות, בעוד שממשלת עיראק טענה שמשאבי הנפט והגז שייכים לכל העיראקים ויש לחלק אותם בצורה שוויונית.
למרות המתיחות הללו, הממשלה האזורית מילאה תפקיד חשוב במאבק נגד המדינה האסלאמית בעיראק. הפשמרגה הייתה בעלת ברית מרכזית של ממשלת עיראק והקואליציה הבינלאומית במאבק נגד דאעש, והממשלה האזורית גם סיפקה סיוע הומניטרי למיליוני עיראקים שנעקרו מהסכסוך.
ראו גם

פשמרגה
כורדיסטן
הערות שוליים

↑  למרבית הכורדים שאיפה לעצמאות בכלל שטח כורדיסטן.
↑  אתר האינטרנט הרשמי של הממשלה האזורית, ראש הממשלה
↑  אתר האינטרנט הרשמי של הממשלה האזורית
↑  Women nominated for three senior KRG ministerial roles, parliament speaker, באתר rudaw.net
↑  הצהרת ראש הממשלה על התוכנית
↑  https://www.aljazeera.com/news/2023/4/2/iraq-krg-reach-deal-to-resume-oil-exports-kurdish-official על הסכסוך הכורדי-עיראקי], באל ג'זירה
↑  Coalition helps Peshmerga muscle up on urban warfare
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601363205171  ISNI: 0000 0004 4906 9754  LCCN: n2004056965  VIAF: 126872414   WorldCat (עם VIAF): 126872414
הבית האדום

ערך זה עוסק בבית שעמד ברחוב הירקון 123 מעל חוף גורדון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

הבית האדום בשנות ה-20
 מידע כללי
 סוג:  מבנה ציבורי 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1926
 תאריך פתיחה רשמי:  1926 
 תאריך פירוק:  שנות ה־70 של המאה ה־20 
 אדריכל:  דב הרשקוביץ 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון האקלקטי
 קואורדינטות:  32°04′55″N 34°46′05″E﻿ / ﻿32.081972222222°N 34.768111111111°E﻿ / 32.081972222222; 34.768111111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) הבית האדום(למפת תל אביב רגילה) הבית האדום(למפת גוש דן רגילה) הבית האדום(למפת גוש דן מוגדלת) הבית האדום  he הבית האדוםhe הבית האדוםמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הבית האדום מימין, (מאי 1934). משמאל, בית הספר הימי זבולון, בית הספר הימי הראשון בא"י. תחתיו, חוף זבולון.
ארכיון מפא"י בבית האדום, 1952
הבית האדום עמד מעל חוף גורדון בתל אביב, ברחוב הירקון 115, במקום בו עומד כיום מלון שרתון. הבית שימש את מועצת פועלי תל אביב ויפו, את מרכז הנוער העובד ואת מרכז גורדוניה, מאוחר יותר שימש את ארגון "ההגנה" בפעילות ההעפלה. מראשית 1948 ועד תום מלחמת השחרור שימש הבית כמשכנו של מטכ"ל ההגנה.
היסטוריה

הבית תוכנן בידי דב הרשקוביץ בסגנון האקלקטי, שאפיין את התקופה ונבנה בשנים 1923–1926 על ידי פלוגת תל אביב של גדוד העבודה. קירותיו נצבעו אדמדם, צבעה המייצג של האידאולוגיה הסוציאליסטית ומכאן שמו. הבית שימש מועדון אליו נהגו הפועלים להגיע בשעות הערב ובחוף הים שתחתיו היו שרים ורוקדים. בשנת 1936 הוקם בבית חדר העיון על שם נחמן סירקין והועבר אליו ארכיון העבודה שביחד תפסו קומה שלמה. לידם שכן בבניין מטה הנוער העובד.
החל משנות ה-30 השתמשה "ההגנה" בבניין לפיקוד על פעולות ההעפלה, מתחת לאפם של שלטונות המנדט הבריטי. תחת מסווה של מועדון פועלים, הצליחו חברי "ההגנה" לאפשר למעפילים לעלות אל החוף בנקודה זו ולהסתירם בתוך המוני הפועלים החוגגים ובליווי הרעש, אשר הקשה על הבריטים באיתורם. הבית שימש את ההגנה גם לאיתות לספינות המעפילים המתקרבות אל החוף. ב-1939 הגיעו לחוף גורדון למרגלות הבית האדום אניות המעפילים פאריטה וטייגר היל.
בסוף 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה התמקם במבנה מטה של הצבא הבריטי ואף בית סוהר של המשטרה הבריטית, וארכיון העבודה וחדרי העיון על שם נחמן סירקין גלו למקומות אחרים.
לאחר המלחמה ועד הקמת המדינה שב הבית האדום לפעול בשירות מפעל העפלה. במקביל לפעילות מועצת הפועלים, גם מטה הפלמ"ח עבר אל הבית מקיבוץ מזרע בעקבות השבת השחורה. בעקבות החרמת מבנה ארכיון העבודה ברחוב מקוה ישראל על ידי השלטונות הבריטים בפברואר 1947, הושבו הארכיון וחדרי העיון על שם נחמן סירקין לבית האדום. ב-1947 גם עברה אליו מפקדת ההגנה, ובסוף אותה שנה הורה דוד בן-גוריון גם על העברת המטה הכללי אל הבית האדום. שלושה חודשים לאחר מכן גם עברה אליו לשכת הגיוס של ההגנה. הבית הופקע לצורכי ביטחון וחדרי העיון על שם נחמן סירקין גלו פעם נוספת לבית הספר של פעילי ההסתדרות.
בשלבים הראשונים של מלחמת העצמאות נהג בן-גוריון, שהתגורר לא הרחק מן המקום (בבית בן-גוריון) להפגש בבית זה עם מנהיגים צבאיים כגון יעקב דורי, צבי איילון, ישראל גלילי, יגאל ידין לצורך עריכת תוכניות מלחמה (כמו תוכנית ד'). ארבעה ימים לאחר הכרזת המדינה עבר המטכ"ל לגבעת החלמה ברמת גן.
בתקופת המדינה ולאחר הקמת צה"ל עברו מן הבניין הגופים שישבו בו. בבניין מוקמה מפקדת יחידת האזנה של צה"ל ובמשך תקופה קצרה שימש גם את משרד החוץ. בשנות ה-50 הוא שימש את איחוד הקיבוצים וארכיון מפא"י.
בשנות ה-70 נהרס המבנה ובמקומו נבנה מלון שרתון תל אביב אשר משכנו הישן היה בקצה המערבי של שדרות נורדאו.
עיריית תל אביב הציבה במקום שני לוחות זיכרון - לבית האדום ולגדוד העבודה שאנשיו בנו אותו.
הערות שוליים

↑  חדרי עיון ע"ש נחמן סירקין, דבר, 3 במרץ 1936
↑  נשמור כל גרגיר של מלט תנועתנו, דבר, 3 בדצמבר 1936
↑  תערוכת גיבורי תל חי, דבר, 19 בפברואר 1947
↑  חיפוש בבית האדום בתל אביב, המשקיף, 17 באוגוסט 1947
↑  עמנואל בן גוריון, אבן פינה וראש פינה, דבר, 2 ביוני 1949
שלטי זיכרון לבית האדום ולגדוד העבודה, ליד מלון שרתון בתל אביב
האצטדיון הבין-לאומי ח'ליפה

| --- | --- |

 מיקום:  דוחה, קטר
 קואורדינטות:  25°15′49″N 51°26′53″E﻿ / ﻿25.263611111111°N 51.448055555556°E﻿ / 25.263611111111; 51.448055555556
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־48 שנים)
 שופץ:  2014–2017
 הורחב:  2005
 בעלים:  התאחדות הכדורגל הקטרית 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  דר אל-הנדסה
 קבוצות:  נבחרת קטר בכדורגל
 מושבים:  45,857
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קטר מוגדלת) דוחה א-רויס אל-ח'ור אום סלאל א-דעאין א-ריאן אל-וכרה ערב הסעודית  בחריין המפרץ הפרסי האצטדיון הבין-לאומי ח'ליפה(למפת קטר רגילה) דוחה א-רויס אל-ח'ור אום סלאל א-דעאין א-ריאן אל-וכרה ערב הסעודית  בחריין המפרץ הפרסי האצטדיון הבין-לאומי ח'ליפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האצטדיון הבין-לאומי ח'ליפה (בערבית: ملعب خليفة الدولي), ידוע גם בשם האצטדיון הלאומי (בערבית: الاستاد الوطني), הוא אצטדיון רב תכליתי במתחם הספורט של העיר דוחה, קטר. האצטדיון נקרא על שמו של ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני, האמיר לשעבר של קטר. והוא משמש כאצטדיונה הביתי של נבחרת קטר בכדורגל. האצטדיון אירח את גמר גביע אסיה בכדורגל 2011. ומספר משחקים במסגרת מונדיאל 2022. בשנת 2017 זכה האצטדיון לדירוג של ארבעה כוכבים ממערכת הערכת הקיימות העולמית (GSAS), והוא האצטדיון הראשון בעולם שזכה לדירוג זה.
זיקוקים בטקס הפתיחה של משחקי אסיה 2006. ששוגרו מתוך האצטדיון.
ברזיל נגד ארגנטינה, משחק ידידות 2010
היסטוריה

האצטדיון נפתח בשנת 1976. בשנת 1992 אירח האצטדיון את משחקי גביע המפרץ לאומות ה-11 בו זכתה קטר לראשונה בתולדותיה. בשנת 2005 הוא שופץ והורחב מ-20,000 מושבים ל-40,000 מושבים לקראת משחקי אסיה שנערכו בו בשנת 2006.
האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של נבחרת קטר בכדורגל, ולפני השיפוץ ב-2005,שימש האצטדיון בעיקר למשחקי כדורגל, אך הוא מתאים לענפי ספורט רבים אחרים. ומאז 1997 האצטדיון מארח באופן קבוע את אחת התחרויות השנתיות באתלטיקה במסגרת סבב ליגת היהלום. בשנת 2011 האצטדיון אירח את משחקיה של נבחרת קטר בכדורגל במסגרת שלב הבתים של המשחקים הפאן ערביים כמו גם את רבע הגמר, חצי הגמר והגמר של הטורניר.
בשנת 2014 החלו עבודות שיפוצים נוספות באצטדיון, והאצטדיון נפתח מחדש במאי 2017. וכשנתיים לאחר מכן האצטדיון אירח את אליפות העולם באתלטיקה 2019 בספטמבר ואוקטובר של אותה שנה. בדצמבר 2019, אירח האצטדיון שני משחקים במסגרת גביע העולם למועדונים 2019. בעקבות ההחלטה לארח את מונדיאל 2022 בקטר, תוכנן להגדיל את הקיבולת של האצטדיון ל-68,000. אך התוכנית לא יצאה לפועל במלואה, והוחלט לבסוף על שדרוג הגג כך שיחפה את כל יציעיו ומערכות נוספות כגון מערכת צינון האוויר שהותקנה בכל אצטדיוני מונדיאל קטר, ושיפוץ בקנה מידה קטן כך שלאחר השדרוג ולקראת המונדיאל הגיעה קיבולת האצטדיון ל-45,857 מקומות.
כדורגל

מלבד השימוש בו כאצטדיונה הביתי של נבחרת קטר בכדורגל, אירח אצטדיון ח'ליפה מספר אירועים חשובים.
כדורגל > גביע אסיה בכדורגל 2011

אצטדיון ח'ליפה היה אחד מחמשת האצטדיונים שאירחו את גביע אסיה בכדורגל 2011, והוא אירח 3 משחקים בשלב הבתים ועוד משחק אחד בשלב רבע הגמר של הטורניר, משחק אחד בשלב חצי הגמר של הטורניר, וכן את משחק הגמר.
| תאריך | קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | שלב |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 בינואר 2011 |  קטר | 0–2 |  אוזבקיסטן | שלב הבתים |
| 12 בינואר 2011 |  סין | 0–2 |  קטר | שלב הבתים |
| 16 בינואר 2011 |  קטר | 3–0 |  כווית | שלב הבתים |
| 21 בינואר 2011 |  אוזבקיסטן | 2–1 |  ירדן | רבע גמר |
| 25 בינואר 2011 |  אוזבקיסטן | 0–6 |  אוסטרליה | חצי גמר |
| 29 בינואר 2011 |  אוסטרליה | 0–1 |  יפן | גמר |
כדורגל > מונדיאל 2022

אצטדיון ח'ליפה הוא אחד משמונת האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 2022, והוא אירח מספר משחקים בשלב הבתים, משחק אחד בשלב שמינית הגמר, וכן את המשחק על המקום השלישי בטורניר.
| תאריך | נבחרת א | תוצאה | נבחרת ב | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 בנובמבר 2022 |  אנגליה | 6–2 |  איראן | שלב הבתים | 45,334 |
| 23 בנובמבר 2022 |  גרמניה | 1–2 |  יפן | שלב הבתים | 42,608 |
| 25 בנובמבר 2022 |  הולנד | 1–1 |  אקוודור | שלב הבתים | 44,833 |
| 27 בנובמבר 2022 |  קרואטיה | 4–1 |  קנדה | שלב הבתים | 44,374 |
| 29 בנובמבר 2022 |  אקוודור | 1–2 |  סנגל | שלב הבתים | 44,569 |
| 1 בדצמבר 2022 |  יפן | 2–1 |  ספרד | שלב הבתים | 44,851 |
| 3 בדצמבר 2022 |  הולנד | 3–1 |  ארצות הברית | שמינית הגמר | 44,846 |
| 17 בדצמבר 2022 |  קרואטיה | 2–1 |  מרוקו | המשחק על המקום השלישי | 44,137 |
כדורגל > משחקי ידידות

| תאריך | קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' |
| --- | --- | --- | --- |
| 14 בנובמבר 2009 |  ברזיל | 1–0 |  אנגליה |
| 17 בנובמבר 2010 |  ברזיל | 0–1 |  ארגנטינה |
| 18 בנובמבר 2010 |  קטר | 0–1 |  האיטי |
| 16 בדצמבר 2010 |  קטר | 2–1 |  מצרים |
| 22 בדצמבר 2010 |  קטר | 2–0 |  אסטוניה |
| 28 בדצמבר 2010 |  קטר | 0–0 |  איראן |
| 6 בפברואר 2013 |  ספרד | 3–1 |  אורוגוואי |
| 7 בספטמבר 2018 |  קטר | 1–0 |  סין |
| 11 בספטמבר 2018 |  קטר | 3–0 |  פלסטין |
| 31 בדצמבר 2018 |  קטר | 1–2 |  איראן |
אירועי ספורט בולטים

1992: גביע המפרץ לאומות ה-11
2004: גביע המפרץ לאומות ה-17
2006: משחקי אסיה 2006
2011: גביע אסיה בכדורגל 2011
2011: המשחקים הפאן ערבים 2011
2019: אליפות העולם באתלטיקה 2019
2019: גביע המפרץ לאומות ה-24
2019: גביע העולם למועדונים 2019
2021: הגביע הערבי בכדורגל 2021
2022: מונדיאל 2022
2023: גביע אסיה בכדורגל 2023
הערות שוליים

↑  Khalifa International Stadium receives major sustainability award - FIFA.com, web.archive.org, ‏28 בנובמבר 2017
↑  "Everything you need to know about Qatar's new Khalifa International Stadium". iloveqatar.net. 12 בנובמבר 2020. נבדק ב-3 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Al-Khalifa International – an icon among Qatar's 2022 World Cup venues". en.as.com. 8 ביולי 2020. נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gulf Cup 1992, www.rsssf.com
↑  When Qatar left a mark at Arabian Gulf Cup, Gulf-Times, ‏24 בנובמבר 2019 (בערבית)
↑  Gulf Times – Qatar’s top-selling English daily newspaper - First Page, web.archive.org, ‏11 בדצמבר 2011
↑  "Revamped 2022 Khalifa Stadium now set to host fans". constructionweekonline.com. 17 במאי 2017. נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Qatar's iconic sports venue - The Khalifa International Stadium". thepeninsulaqatar.com. 25 בספטמבר 2019. נבדק ב-6 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Education City Stadium to host FIFA Club World Cup Qatar 2019™ final". FIFA. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2019. נבדק ב-30 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tracks worlds stadium in Qatar to host Club World Cup games". The Washington Post. אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2019. נבדק ב-30 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FIFA World Cup Qatar 2022 stadiums: A guide". timeoutdoha.com. 29 באפריל 2020. נבדק ב-15 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  2022 FIFA World Cup Qatar™ - FIFA.com, www.fifa.com (באנגלית)
חורבת עטוש

חורבת עטוש (ח'רבת עטושה במקור) היא חורבה בשיפולי בקעת יבנאל שבמזרח הגליל התחתון, המזוהה עם היישוב התלמודי "עטוש" (או כפר עטוש).
יישוב זה נזכר במקורות חז"ל כמקום מוצאו של האמורא מהדור השלישי והרביעי רבי יצחק עטושיא, אשר פעל באזור טבריה.
באתר נמצאו אבני גזית ושרידי פסיפס, וכן מצויים בו בריכה מטויחת ושרידי מבנים. כקילומטר מצפון לחורבה נמצאת חורבת אבצם.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין,  פרק ג', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן,  פרק ג', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת נזיר,  פרק ג', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת גיטין,  פרק ו', הלכה ה'; תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה,  פרק ג', הלכה א', ועוד.
↑  א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי-כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 83, ח' עטוש.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זאב בירגר

| --- | --- |

זאב בירגר, 2009
 לידה:  1 ביוני 1926 קובנה, ליטא 
 פטירה:  6 ביוני 2011 (בגיל 85) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
זאב בּירגֶר (1 ביוני 1926 – 6 ביוני 2011) היה ממקימי תנועת ארגון בני ציון (אב"צ) שפעלה לשימור התרבות והשפה העברית בתקופת מלחמת העולם השנייה. היה פעיל במוסד לעלייה ב' להעלאת ניצולי השואה מאירופה לישראל. ממייסדי אגף המכס ובלו, ומשנה למנכ"ל משרד המסחר והתעשייה. כעוזר מיוחד לראש עיריית ירושלים טדי קולק, עסק בפיתוח התרבות הכלכלה והתיירות בעיר. כן כיהן כמנהל יריד הספרים הבינלאומי בירושלים. ממפתחי תעשיית הקולנוע בישראל וממייסדי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
ספר זיכרונותיו

אין זמן לסבלנות: דרכי מקובנה לירושלים: זיכרונותיו של ניצול השואה; מבוא מאת שמעון פרס, תל אביב: קמ"י – קבוצת מו"לים ישראלית, תשס"א 2001.
לקריאה נוספת

'זאב בירגר, ליטא', בתוך: עליזה אורבך, ניצולים, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2009, עמ' 28.
הערות שוליים

↑  ז. בירגר יתמנה סמנכ"ל במשרד המסחר והתעשיה, דבר, 21 בפברואר 1967.
↑  חילופי גברי במשרד המסחר והתעשיה, דבר, 18 ביולי 1968.
↑  תפקיד כפול, מעריב, 5 בנובמבר 1968.
↑  זאב בירגר, משנה־למנכ"ל מסו"ת פורש אחרי 32 שנות עבודה, דבר, 16 במאי 1977.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258725805171  BNE: XX5251759  BnF: cb135807617 (data)  GND: 119508788  ISNI: 0000 0001 2029 0867  LCCN: nr98011587  NTA: 250408171  SUDOC: 052572250  VIAF: 78823432   WorldCat (עם VIAF): 78823432
האלבומים הנמכרים ביותר לפי שנה בארצות הברית

טיילור סוויפט היא האמן היחיד בתולדות ארצות הברית שמחזיק בשישה אלבומים שונים שהיו הנמכרים ביותר בשנה כלשהי במדינה. להלן האלבומים לפי הסדר: Fearless‏ (2009), 1989‏ (2014), Reputation‏ (2017), Lover‏ (2019), Folklore‏ (2020) ו-Midnights‏ (2022).
זוהי רשימת האלבומים הנמכרים ביותר לפי שנה בארצות הברית. מגזין בילבורד החל לפרסם רשימות סוף שנה למכירות אלבומים בשנת 1956. עד שנת 1991, מצעד האלבומים של בילבורד התבסס על סקר חנויות קמעונאיות מייצגות שנקבע על ידי דירוג ולא סיכום של מכירות בפועל. מצעדים שבועיים ומצעדי סוף השנה של בילבורד ושל גופים אחרים, כמו מגזין קאש בוקס (שהופסק), היו שונים זה מזה ועל כן, הדירוג השנתי. לדוגמה, בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים, כבשו אלבומים את פסגת מצעד הבילבורד 200 על סמך ספירה מסוימת. לעומת זאת, החל מ-1992 חושבו הנתונים על ידי נילסן סאונד-סקאן בלבד, שתרגמו אותו בהמשך למצעדים השונים.
תקציר

אלבומו של הארי בלפונטה בשם Calypso משנת 1956 היה הראשון שהוכר כאלבום הנמכר ביותר בשנה כלשהי, לאחר שמגזין בילבורד החלו לפרסם את הנתונים הללו. 21 של אדל משנת 2011, מחזיק בתואר האלבום הדיגיטלי הנמכר ביותר בכל הזמנים בארצות הברית. כמו כן, נחשבת אדל לאמן היחיד בתולדות המדינה שהצליח לזכות בתואר האלבום הנמכר ביותר בשנה כלשהי במדינה פעמיים על שני אלבומים; 21 שהיה הנמכר ביותר ב-2011 ו-2012 ו-25 שהיה הנמכר ביותר ב-2015 ו-2016. הפסקול Titanic מאת ג'יימס הורנר ואמנים שונים נחשב לפסקול הנמכר ביותר בשנות ה-90 של המאה ה-20. האלבום Fearless של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט נחשב לאלבום הקאנטרי הנמכר ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21. בנוסף לכך, נחשבת סוויפט לאמן היחיד בתולדות ארצות הברית שמחזיק בחמישה אלבומים שהיו הנמכרים ביותר בשנה כלשהי במדינה. להלן האלבומים לפי הסדר: Fearless‏ (2009), 1989‏ (2014), Reputation‏ (2017), Lover‏ (2019) ו-Folklore‏ (2020). הפסקול הנמכר ביותר בעשור השני של המאה ה-21 הוא The Greatest Showman מאת אמנים שונים.
שנות ה-1950

| שנה | אמנ/ית | לאום | אלבום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 | הארי בלפונטה | ארצות הברית ארצות הברית | Calypso |  |
| 1957 | צוות השחקנים המקורי של ברודוויי | — | My Fair Lady |  |
| 1958 | צוות השחקנים המקורי של ברודוויי | — | My Fair Lady |  |
| 1959 | הנרי מנסיני | ארצות הברית ארצות הברית | Music from Peter Gunn |  |
שנות ה-1960

| שנה | אמנ/ית | לאום | אלבום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 | צוות השחקנים המקורי של ברודוויי | — | The Sound of Music |  |
| 1961 | צוות השחקנים המקורי של ברודוויי | — | Camelot |  |
| 1962 | אמנים שונים | — | West Side Story |  |
| 1963 | אמנים שונים | — | West Side Story |  |
| 1964 | צוות השחקנים המקורי של ברודוויי | — | Hello, Dolly! |  |
| 1965 | אמנים שונים | — | Mary Poppins |  |
| 1966 | הרב אלפרט & דה טיחואנה ברס | ארצות הברית ארצות הברית | Whipped Cream & Other Delights |  |
| 1967 | המאנקיז | ארצות הברית ארצות הברית | More of The Monkees |  |
| 1968 | החוויה של ג'ימי הנדריקס | ארצות הברית ארצות הברית | Are You Experienced? |  |
| 1969 | איירון באטרפליי | ארצות הברית ארצות הברית | In-A-Gadda-Da-Vida |  |
שנות ה-1970

| שנה | אמנ/ית | לאום | אלבום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970 | סיימון וגרפונקל | ארצות הברית ארצות הברית | Bridge over Troubled Water |  |
| 1971 | אמנים שונים | — | Jesus Christ Superstar |  |
| 1972 | ניל יאנג | קנדה קנדה | Harvest |  |
| 1973 | וור | ארצות הברית ארצות הברית | The World Is a Ghetto |  |
| 1974 | אלטון ג'ון | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | Goodbye Yellow Brick Road |  |
| 1975 | אלטון ג'ון | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | Elton John's Greatest Hits |  |
| 1976 | פיטר פרמפטון | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת / ארצות הברית ארצות הברית | Frampton Comes Alive |  |
| 1977 | פליטווד מק | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת / ארצות הברית ארצות הברית | Rumours |  |
| 1978 | בי ג'יז / אמנים שונים | — | Saturday Night Fever |  |
| 1979 | בילי ג'ואל | ארצות הברית ארצות הברית | 52nd Street |  |
שנות ה-1980

| שנה | אמנ/ית | לאום | אלבום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | פינק פלויד | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | The Wall |  |
| 1981 | REO ספידוואגן | ארצות הברית ארצות הברית | Hi Infidelity |  |
| 1982 | אסיה | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | Asia |  |
| 1983 | מייקל ג'קסון | ארצות הברית ארצות הברית | Thriller |  |
| 1984 | מייקל ג'קסון | ארצות הברית ארצות הברית | Thriller |  |
| 1985 | ברוס ספרינגסטין | ארצות הברית ארצות הברית | Born in the U.S.A. |  |
| 1986 | ויטני יוסטון | ארצות הברית ארצות הברית | Whitney Houston |  |
| 1987 | בון ג'ובי | ארצות הברית ארצות הברית | Slippery When Wet |  |
| 1988 | ג'ורג' מייקל | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | Faith |  |
| 1989 | בובי בראון | ארצות הברית ארצות הברית | Don't Be Cruel |  |
שנות ה-1990

| שנה | אמנ/ית | לאום | אלבום | מכירות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | ג'נט ג'קסון | ארצות הברית ארצות הברית | Janet Jackson's Rhythm Nation 1814 |  |  |
| 1991 | מריה קארי | ארצות הברית ארצות הברית | Mariah Carey |  |  |
| 1992 | בילי ריי סיירוס | ארצות הברית ארצות הברית | Some Gave All | 4,700,000 |  |
| 1993 | ויטני יוסטון / אמנים שונים | — | The Bodyguard | 5,460,000 |  |
| 1994 | אלטון ג'ון / אמנים שונים | — | The Lion King | 4,904,000 |  |
| 1995 | הוטי אנד דה בלופיש | ארצות הברית ארצות הברית | Cracked Rear View | 7,020,000 |  |
| 1996 | אלאניס מוריסט | קנדה קנדה | Alanis Morissette !Jagged Little Pill | 7,380,000 |  |
| 1997 | ספייס גירלז | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | Spice | 5,302,000 |  |
| 1998 | ג'יימס הורנר / אמנים שונים | — | Titanic | 9,338,000 |  |
| 1999 | בקסטריט בויז | ארצות הברית ארצות הברית | Millennium | 9,445,732 |  |
שנות ה-2000

| שנה | אמנ/ית | לאום | אלבום | מכירות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | אן סינק | ארצות הברית ארצות הברית | No Strings Attached | 9,936,000 |  |
| 2001 | לינקין פארק | ארצות הברית ארצות הברית | Hybrid Theory | 4,813,000 |  |
| 2002 | אמינם | ארצות הברית ארצות הברית | The Eminem Show | 7,608,000 |  |
| 2003 | 50 סנט | ארצות הברית ארצות הברית | Get Rich or Die Tryin' | 6,536,000 |  |
| 2004 | אשר | ארצות הברית ארצות הברית | Confessions | 7,979,000 |  |
| 2005 | מריה קארי | ארצות הברית ארצות הברית | The Emancipation of Mimi | 4,968,606 |  |
| 2006 | אמנים שונים | — | High School Musical | 3,719,000 |  |
| 2007 | ג'וש גרובן | ארצות הברית ארצות הברית | Noël | 3,699,000 |  |
| 2008 | ליל ויין | ארצות הברית ארצות הברית | Tha Carter III | 2,880,000 |  |
| 2009 | טיילור סוויפט | ארצות הברית ארצות הברית | Fearless | 3,217,000 |  |
שנות ה-2010

| שנה | אמנ/ית | לאום | אלבום | מכירות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | אמינם | ארצות הברית ארצות הברית | Recovery | 3,415,000 |  |
| 2011 | אדל | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 21 | 5,824,000 |  |
| 2012 | אדל | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 21 | 4,410,000 |  |
| 2013 | ג'סטין טימברלייק | ארצות הברית ארצות הברית | The 20/20 Experience | 2,430,000 |  |
| 2014 | טיילור סוויפט | ארצות הברית ארצות הברית | 1989 | 3,661,000 |  |
| 2015 | אדל | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 25 | 7,441,000 |  |
| 2016 | אדל | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 25 | 1,731,000 |  |
| 2017 | טיילור סוויפט | ארצות הברית ארצות הברית | Reputation | 1,903,000 |  |
| 2018 | אמנים שונים | — | The Greatest Showman | 1,491,000 |  |
| 2019 | טיילור סוויפט | ארצות הברית ארצות הברית | Lover | 1,085,000 |  |
שנות ה-2020

| שנה | אמנ/ית | לאום | אלבום | מכירות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | טיילור סוויפט | ארצות הברית ארצות הברית | Folklore | 1,276,000 |  |
| 2021 | אדל | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 30 | 1,464,000 |  |
| 2022 | טיילור סוויפט | ארצות הברית ארצות הברית | Midnights | 1,818,000 |  |