stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישעי
הטבע במושב

את המושב חוצה נחל ישעי, תחת שני גשרים. נחל המוכר כאכזב אך לאחרונה התגלתה זרימת מים גם בקיץ ולאחר שנלקחו בדיקות מעבדה התגלה שמדובר במי תהום נקיים.
יתושים שנמצאו בקרבת מקורות המים מודברים בהדברה ביולוגית באמצעות פיזור דגים הניזונים מהם, בנחל ישעי ונחל צרעה. בנוסף לאלו מהווה הנחל בית גידול טבעי לקרפדות ובאזור נצפו גם ציפורים כמו להקות קעקים, אנפות, תנים, נמיות, שועלים וצבועים. במושב נצפו נמיות, שועלים ולעיתים נדירות יותר צבועים. ישנה אוכלוסייה קבועה של תנשמות, בזים, וכן חיוויאים.
בכרם הזיתים שבמרכז המושב ישנו קינון מסיבי של חוחיות. מיני צמחים רבים תועדו באזור ישעי, וביניהם אירוס מצוי, רקפות, פעמונית קיפחת, כמו כן תועדה צמיחת דודאי רפואי שהוזכר בספר בראשית ועד לא מזמן שיח אטד מרשים. (לצערנו הוא נכרת בשגגה במסגרת עבודות הפיתוח) שיח אטד זה שכן במזרח המושב צמוד לתל בית שמש ומוזכר במשל יותם (ספר שופטים, פרק ט', פסוקים ח'–ט"ו).
עוד נמצאו בשטחי המושב מפזורים בכמה מיקומים שיחי אגבה מהם ניתן להכין טקילה ומסקלין.
מושב ישעי - ממערב לנחל ישעי
מושב ישעי - ממזרח לנחל ישעי
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יואב רגב, מדריך ישראל החדש, כרך 10: השפלה, כתר, ידיעות אחרונות ומשרד הביטחון, 2001
↑  בתי כנסת: המרכזי, השמעי, הבלאדי, הקטן (בשכונה מרוחקת), אשכנזי (קרליבך)
↑  המקום נקרא בפי רשות העתיקות חורבת גנים. שתי חפירות בדיקה נערכו ונמצאו חרסים מהתקופה החשמונאית, מקווה טהרה ומערות קבורה. על כיבוש המקום בתש"ח ניתן לקרוא ביומני הפלמ"ח. בית אבן מתועד באתר האנטי ציוני פלסטין נזכרת. רוב החומר המצולם מקורו בחיילי הפלמ"ח. תל שמש ודיר אבן צולמו ב-1917 בצילום אווירי מפורט בידי חיל האוויר הגרמני במלחמת העולם הראשונה, המתועד בספר מבט ועוד מבט על ארץ ישראל
↑  חיים מויאל - שלושה גוזלי בז
↑  צמחים מישעי בPBase
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590411605171 
צילום אווירי של צומת ישעי, נובמבר 2022
יחסי ונצואלה–פולין

| יחסי ונצואלה–פולין |
| --- | --- |
ונצואלה: פולין


ונצואלה: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 312,685
אוכלוסייה
28,433,569: 38,438,419
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,964: 21,105
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ונצואלה–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של פולין לרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
היסטוריה

בשנות ה-30 של המאה ה-17, הוצעו רעיונות בין הדוכס יקוב קטלר לבין מלך האיחוד הפולני-ליטאי, יאן השני קז'ימייז' לקולוניזציה הפולנית של ונצואלה. ספינות פולניות חקרו התנחלויות באיים הקריביים וניסו בארבע הזדמנויות להקים מושבה באי הסמוך טובגו, אולם הניסיון של הקמת מושבה נכשל וכל התוכניות להקים מושבה בוונצואלה התערערו. בשנת 1787, המלך הפולני סטניסלב אוגוסט פוניאטובסקי אירח את המנהיג הצבאי והמהפכן של ונצואלה לעתיד, פרנסיסקו דה מירנדה, לכמה ימים בקניב (באוקראינה של היום) בזמן שמירנדה סייר באירופה. במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה שירתו ונלחמו כמה קצינים פולנים למען עצמאות ונצואלה נגד חיילים ספרדים. קצין פולני אחד, איזידור בורובסקי לחם למען עצמאות ונצואלה והועלה לדרגת גנרל על ידי סימון בוליבר. זמן קצר לאחר שקיבלה וונצואלה עצמאות, מספר קטן של פולנים היגרו לוונצואלה, רבים מהם מדענים, אנשי דת, אדריכלים ומהנדסים.
בשנת 1918, פולין קיבלה מחדש את עצמאותה לאחר מלחמת העולם הראשונה. באותה שנה הודיע ראש המדינה הפולני יוזף פילסודסקי לכל המדינות העצמאיות, כולל ונצואלה, על עצמאותה של פולין. בשנת 1933, פולין וונצואלה כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים. בתחילה, פולין הסמיכה שגריר בוונצואלה מהנציגות הדיפלומטית שלה במקסיקו סיטי, מקסיקו בין השנים 1933–1942 ולאחר מכן מבוגוטה, קולומביה בין השנים 1942–1944. במקביל, ונצואלה הסמיכה את השגריר שלה בברלין, גרמניה גם לפולין. במהלך מלחמת העולם השנייה שתי המדינות היו חלק מבעלות הברית, אולם ונצואלה לא השתתפה צבאית במלחמה וממשלת ונצואלה שמרה על יחסים דיפלומטיים עם ממשלת פולין הגולה ששכנה בלונדון. זמן קצר לאחר תום המלחמה, ממשלת ונצואלה כוננה יחסים עם הממשלה הזמנית של האחדות הפולנית ב-1945.
בין 1947 ל-1949 הגיעו לוונצואלה כ-4,000 פולנים, רבים מהם היו ממחנות פליטים בגרמניה ומספר רב של חיילים לשעבר של הכוחות המזוינים הפולניים. ב-1948 הוקם בקראקס הארגון הפולני הראשון, איגוד הפולנים בוונצואלה. בשנת 1952 השעתה ונצואלה את היחסים הדיפלומטיים עם פולין כאשר ממשלת פולין הכריזה על מערכת קומוניסטית בתוך המדינה. היחסים נוסדו מחדש בשנת 1960. בשנת 1980, כראש האיגוד המקצועי הפולני (סולידריות), ביקר לך ולנסה בוונצואלה. בשנת 1989 ביקר לך ולנסה ביקור שני בוונצואלה, שם הוענק לו עיטור מסדר פרנסיסקו דה מירנדה על ידי הנשיא קרלוס אנדרס פרס.
ביוני 2000, משלחת ונצואלית ערכה ביקור רשמי בפולין ונפגשה עם חברי פרלמנט פולנים וסנאטורים לוועידות דו-צדדיות על היחסים בין שתי המדינות. בשנת 2003 ביקרה משלחת פולנית בוונצואלה. בינואר 2013, במהלך הפסגה הראשונה בין הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות לבין האיחוד האירופי שהתקיימה בסנטיאגו, צ'ילה; שרי החוץ, אליאס ג'אוה ורדוסלב סיקורסקי נפגשו וחתמו על מספר הסכמי שיתוף פעולה דו-צדדיים.
במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, פולין הכירה רשמית בחואן גואידו כנשיא הזמני של ונצואלה בפברואר 2019.
היחסים בין שתי המדינות

שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים, כגון הסכם על שיתוף פעולה תרבותי (1973); הסכם על שיתוף פעולה מדעי וטכני (1988); הסכם לביטול אשרות לבעלי דרכון דיפלומטי ושירותי (1996) והסכמים על שיתוף פעולה כלכלי, אנרגיה, תשתיות, חקלאי, תיירותי וסביבתי (2013).
יחסי סחר

בשנת 2014, הסחר בין פולין לוונצואלה הסתכם ב-117 מיליון דולר, אולם עקב המשבר הנוכחי בוונצואלה, הסחר בין שתי המדינות הצטמצם באופן משמעותי. בשנת 2017, הסחר בין פולין לוונצואלה הסתכם ב-40.4 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של פולין לוונצואלה כולל: ציוד אלקטרוני, ציוד פלדה, רהיטים ומזון (גבינה ואבקת חלב). הייצוא העיקרי של ונצואלה לפולין כולל: חומרי גלם, אלומיניום ומוצרים מבוססי כימיקלים. במהלך השנים, ממשלת ונצואלה רכשה מספר מטוסי Skytruck מפולין עבור צבא ונצואלה.
נציגויות דיפלומטיות

פולין מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
ונצואלה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
כיסא נדנדה

כורסה מתנדנדת טיפוסית
כורסה מתנדנדת עם צירי נדנוד פנימיים
כיסא נדנדה או כורסה מתנדנדת הוא רהיט לבית או לגינה, שדומה לכיסא או לכורסה, שיכול להתנדנד ויש לו מגע בקרקע (להבדיל מנדנדה תלויה).
כרהיט לבית, על פי רוב, בסיסו של כיסא הנדנדה מורכב משתי קשתות, שכל אחת מהן מחברת שתיים מרגלי הכיסא - אחת לשתי הרגליים הימניות ואחת לשתי השמאליות. אולם, קיימים גם כיסאות נדנדה עם בסיס קבוע על הרצפה, שמחובר בצירים אל גוף הכיסא, כך שהנידנוד מושג בתנועה סביב צירים אלו. כרהיט לגן, כיסא הנדנדה מקובע לרוב לקרקע בקפיץ חזק.
ישנם כיסאות נדנדה המעוצבים כמו סוס; הם נקראים סוס נדנדה. ישנם גם כאלו המעוצבים כחיות אחרות או ככלי רכב.
כיסאות נדנדה מקובלים לישיבה בזמן הנקת תינוק, ועבור אנשים מבוגרים העוסקים בפעילות כגון קריאה או סריגה במשך שעות רבות. במדינות ארצות הברית הדרומיות נפוץ כיסא הנדנדה במרפסות הכניסה לבתים.
כביש 67

| --- | --- |


 מידע כללי
 כינוי:  "כביש ואדי מילֶק"
 סיווג:  כביש ארצי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  13 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  זכרון יעקב, פוריידיס
 נקודת התחלה:  מחלף זכרון יעקב
 נקודת סיום:  מחלף עין תות
 קואורדינטות:  32°35′04″N 34°57′45″E﻿ / ﻿32.584388°N 34.962419°E﻿ / 32.584388; 34.962419
 he
 
מחלף בת שלמה
צומת פוריידיס (משמאל) והיישוב שעל-שמו נקרא הצומת, במבט מזכרון יעקב
כביש 67 (מכונה "דרך ואדי מילֶק") הוא כביש רוחב ארצי בצפון ישראל, והוא אחד משני עורקי התנועה העיקריים החוצים את הכרמל תוך שהם מחברים בין מישור החוף הצפוני לכביש 6 (האחר הוא כביש 65 הידוע גם ככביש ואדי עארה). אורכו של הכביש הוא 13 קילומטרים. הכביש מתחיל במחלף זכרון יעקב ומסתיים במחלף עין תות במפגש עם כביש 6.
תולדות הכביש

הכביש היה קטע של כביש 70, אך עם פתיחת כביש 6 בקטע הצפוני ממחלף עין תות בחודש נובמבר 2018, קיבל הקטע מספר כביש עצמאי.
הכביש היה קיים עוד בימי המנדט הבריטי.
בשנת 1935 נסלל הקטע מזכרון יעקב לבת שלמה ובשנת 1938 הוחלט על תיקונו. בשנת 1939 היא תוארה על ידי מבקר: ”כביש 'בתולה' כמעט, נתון בתוך מסגרת של שיחים וקנים צפופים המתפתל ויורד לעמק” (שבת במחנה הבוצרים, הצופה, 10 באוגוסט 1939).
בשנת 1937 נשקלה האפשרות לכלול את הדרך מזכרון יעקב ליקנעם בכביש תל אביב – חיפה, אולם לבסוף נבחרה האופציה דרך עתלית לאורך החוף. ועדת פיל סירבה לדרישת היהודים לכלול במדינה היהודית את כביש ואדי עארה בנימוק: "ישנה דרך אחרת נוחה היוצאת מעמק יזרעאל בקרבת יקנעם ועוברת ליד בת שלמה וזכרון יעקב". באוגוסט 1946 החלה אגד לקיים בכביש שירות אוטובוסים. לאורך הכביש נמצאו היישובים היהודיים שפיה, בת שלמה ועין העמק, שהקנו ביטחון מסוים לנוסעים היישוביים על הציר, לעומת כביש 65) (כביש ואדי עארה) שנחשב מסוכן יותר ליהודים. במהלך מלחמת העצמאות, עד כיבוש א-טירה, עברה התנועה היהודית לחיפה בכביש 67 במקום כביש 4 (כביש החוף נסלל רק לאחר המלחמה). בשנות ה-60, בעת הסלילה מחדש של כביש 65 בוואדי עארה, עברה התנועה לגליל דרך כביש ואדי מילק. בסוף 1967 הוחלט על הרחבת הכביש. במהלך שנת 1968 נסגר החלק המערבי של הכביש לצורך העבודות. בהמשך נבנה גשר להולכי רגל מעל הכביש, בבת שלמה.
הקטע הדרומי מזכרון יעקב ליקנעם ולצומת העמקים שוקם החל מיולי 1972. פתיחת הכביש תוכננה לדצמבר 1973, אולם הוא נפתח כבר באוקטובר 1973 בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים ושימש את צה"ל להעברת כוחות לרמת הגולן.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הורחב הכביש (70) לכביש דו-מסלולי, בחלק שמצומת פוריידיס עד לטמרה, ואילו צומת בת שלמה וצומת אליקים שודרגו למחלפים. בשנת 2009 הורחב גם הקטע טמרה – צומת יבור לדו-מסלולי. קטע 18 של כביש 6, שנפתח לתנועה ב-20 ביולי 2009, מחבר את כביש 65 לכביש 67, במחלף עין תות בסמוך למחלף אליקים. ב-2018 נחנך מחלף תל קשיש שהפריד את מספור כביש 67 לכביש 70.
בשנת 2014 נחנך גשר מעל כביש 67 בכניסה המזרחית לפוריידיס, המתחבר לכביש 652.
מסלול הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 67 ממערב למזרח
| 0 | מחלף זכרון יעקב |  | מערבית לזכרון יעקב |   כביש 2 |
| 2 | צומת פוריידיס |  | פוריידיס |   כביש 4 |
| 4 | צומת שפיה |  | מאיר שפיה |   כביש 652, כניסה למאיר שפיה |
| 8 | מחלף בת שלמה |  | בת שלמה | כניסה לבת שלמה |
| 13 | מחלף עין תות |  | רמות מנשה |   כביש 6 |
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  יואב איתיאל‏, גם Waze לא מכיר: הכביש המסתורי החדש שנולד ליד זכרון יעקב, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2018
↑  אריה סמסונוב, השומרון, דואר היום, 27 בספטמבר 1935
↑  תיקון כביש זכרון יעקב - בת שלמה, דבר, 21 בספטמבר 1938
↑  התחבורה בכביש תל אביב חדרה, דבר, 15 באפריל 1937
↑  אם האדמה טובה - טובה היא לערבים, הצופה, 17 בנובמבר 1938
↑  שרות אגד בקו ואדי מלח, דבר, 11 באוגוסט 1946
↑  כביש חיפה תל אביב חוט השדרה של המדינה היהודית, מעריב, 9 באפריל 1948
↑  ראו מפה: למה התקיפו את משמר העמק?, מעריב, 16 באפריל 1948
↑  חיפה היא שלנו, מעריב, 27 באפריל 1948
במאה הקילומטרים של שלטון יהודי, מעריב, 7 במאי 1948
מושבה שנשכחה, דבר, 19 באוקטובר 1949
↑  יורחבו וישוקמו הכבישים, דבר, 30 בנובמבר 1967
50 מיליון ל"י יוקעו בהרחבת כבישים בצפון, דבר, 25 בינואר 1968
↑  מוחים על סגירת כביש פראדיס, דבר, 13 בדצמבר 1968
↑  בבת שלמה: יש גשר חדש אבל אין הולכי רגל, מעריב, 15 במרץ 1971
↑  עמוס כרמלי, הוחל שיקום כביש ואדי מילק, דבר, 9 ביוני 1972
↑  ביולי יוחל בסלילת כביש ואדי מילק, דבר, 7 במאי 1972
↑  הכביש החדש בקו זכרון יעקב - יקנעם נפתח לתנועה, דבר, 10 באוקטובר 1973
↑  כביש 70 - כניסה מזרחית לפרדיס, באתר נתיבי ישראל
יילוויס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 פרסים והוקרה:  פרס שפלמן  ללהיט השנה (2013) 
 www.ylvis.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 וגארד יילוויסאוקר בארד יילוויסאוקר
 
יילוויס (בנורווגית: Ylvis) הם צמד קומי נורווגי המורכב מהאחים וגארד ובארד יילוויסאוקר. הצמד זכה לתהילה בין-לאומית בשנת 2013 בזכות שירם הוויראלי שלהם "The Fox (What Does the Fox Say?)", שהפך הפך לתופעת אינטרנט.
הצמד הוקם במקור בשנת 2000 ולארוך השנים וגארד ובארד הופיעו במגוון תוכניות, קונצרטים, קונצרטים, וידאו קליפים ותוכניות רדיו. הצמד הנחה את תוכנית האירוח הנורווגית "I kveld med Ylvis" בין השנים 2011–2016. השיר והווידאו קליפ "The Fox (What Does the Fox Say?)" אשר הופק במקור עבור התוכנית, הפכו לוויראליים ביוטיוב בספטמבר 2013, והיו לו לאורך השנים מעל ל-1.1 מיליארד צפיות.
היסטוריה

וגארד יילוויסאוקר נולד ב-19 במאי 1979, ובארד יילוויסאוקר נולד ב-21 במרץ 1982 בעיר ברגן אשר במזרח נורווגיה. האחים שהה במשך רוב ילדותם באפריקה, משום שאביהם עבד שם עבור משרד החוץ הנורווגי. האחים חזרו בהמשך לנוורגיה והחלו לגלות עניין רב בבידור ובאמנויות הבמה. שניהם למדו בבית הספר התיכון "Fana Gymnas" בברגן, ושם החלו להתמקד בכישוריהם הקומיים והמוזיקליים.
במהלך שנות ה-2000 הצמד החלו להופיע בהופעות חיות בנורווגיה אשר שילבו מוזיקה, מערכונים וקומדיה. הסגנון הייחודי של הצמד, אשר משלב הומור אבסורדי עם הופעות מוזיקליות, תרם רבות לפופולריות הרבה לה זכו בנורווגיה בתחילת הדרך.
הקריירה הטלוויזיונית של יילוויס החלה בשנת 2006 כאשר עלתה לשידור התוכנית "Norges herligste" (בתרגום חופשי: "האתרים המופלאים ביותר בנורווגיה") אשר שודרה בערוץ TVNorge. בסדרה זו וגארד ובארד נסעו ברחבי נורווגיה על מנת לראיין אנשים מוזרים ויוצאי דופן בראיונות קומיים.
פריצת הדרך של יילוויס בטלוויזיה הנורווגית הייתה בתוכנית האירוח "I kveld med YLVIS" (אנ') (בתרגום חופשי: "הערב עם יילוויס"), אשר עלתה לשידור במקור בשנת 2011. התוכנית, אשר שודרה גם בערוץ TVNorge, כללה מערכונים קומיים, מתיחות, ראיונות עם ידוענים, וכמו גם שירים סאטיריים בנושאים שונים. התוכנית שודרה במשך חמש עונות ובמסגרתה הופקו כמה וידאו קליפים שהפכו ויראליים במיוחד באינטרנט כולל השיר "The Fox (What Does the Fox Say?)" שנוצר כ"אנטי-להיט" ושהועלה ליוטיוב כטיזר. הווידאו קליפ הפך לוויראלי ביוטיוב, היו לו כ-30 מיליון צפיות ביוטיוב בשבועיים הראשונים, מאות מיליוני צפיות ביוטיוב באותה השנה, והוא הפך לסרטון היוטיוב הנצפה ביותר באינטרנט בשנת 2013. הצלחת הווידאו קליפ תרמה לפרסום בין-לאומי ניכר עבור הצמד, ובעקבות כך הם הופיעו לאורך השנים גם בתוכניות אירוח אמריקאיות בולטות כמו תוכנית האירוח של אלן דג'נרס ותוכנית הטונייט שואו בהנחייתו של ג'ימי פאלון. למרות ההצלחה הבין-לאומית של הווידאו קליפ לטענת הצמד הווידאו קליפ נוצר כבדיחה והם מעולם לא ציפו שהוא יזכה לפופולריות הרבה לה הוא זכה ברחבי העולם.
מלבד השיר "The Fox (What Does the Fox Say?)" לאורך השנים הצמד הפיק שירים פארודיים רבים נוספים במגוון רחב של נושאים בהם:
"סטונהנג'" – שיר אותו הם הפיקו בשנת 2011 אשר עסק במונומנט הפרהיסטורי המסתורי סטונהנג'.
"מסצ'וסטס" – שיר אותו הם הפיקו בשנת 2013 אשר מהווה פארודיה על שירי קידום מכירות של יעדי תיירות.
"יוגורט" – שיר אותו הם הפיקו בשנת 2014 העוסק באובססיה ליוגורט.
לאורך השנים הצמד היה מעורב גם בפרויקטים אחרים כולל אירוח של הופעות חיות, הופעות בפסטיבלים, ויצירת תוכן מקוון.
בנוסף לכך, בשנת 2014 הצמד הקים את חברת ההפקות "Concorde TV" במסגרתה הם מפיקים תכנים משלהם.
דיסקוגרפיה נבחרת

2011 – "Stonehenge"
2013 – "The Fox (What Does the Fox Say?)"
2013 – "Massachusetts"
2014 – "Yoghurt"
הערות שוליים

↑  Dawn, Randee (11 באוקטובר 2013). "What Does the Fox Say?' Ylvis answer ultimate question on TODAY". The Today Show. ארכיון מ-2021-02-25. נבדק ב-19 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Fox: "What Did The Fox Say?" Hits 31 Million Views And Still Counting (With Video) - Entertainment & Stars". אורכב מ-המקור ב-18 באוקטובר 2013. נבדק ב-19 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Most-Watched YouTube Videos of 2013: Ylvis, Harlem Shake & More". The Daily Beast. 11 בדצמבר 2013. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fremførte "The Fox" for første gang" (בנורווגית). TV2. 20 בספטמבר 2013. נבדק ב-20 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Itzkoff, Dave (11 באוקטובר 2013). "The Fox Says, 'I Can Make You Famous'". The New York Times. נבדק ב-12 באוקטובר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Concorde TV AS - 998009812 - Firmapresentasjon". www.purehelp.no (בנורווגית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 2108554  LCCN: no2013138966  MusicBrainz: 18e9528e-a4af-4e09-9a35-ea11c7a7ae43  VIAF: 305942923   WorldCat (עם VIAF): 305942923
כיסא נמלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מעצב:  ארנה יאקובסן
 תאריך יצירה:  1951–1952
 טכניקה וחומרים:  עץ לבוד, צינורות מתכת מצופי כרום וגומי
 ממדים בס"מ
 אורך:  52.1
 רוחב:  53.3
 גובה:  76.2
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  פריץ הנסן (Fritz Hansen)
 מספר יצירה:  MSK-1015-2 (Vitra Design Museum) 
 מיקום:  דנמרק
 
"כיסא נמלה" או "הנמלה" או "מודל 3100" הוא שמו של כסא בעיצובו של האדריכל והמעצב הדני ארנה יאקובסן.
הכיסא עוצב בין השנים 1951–1952 עבור המזנון של חברת התרופות הדנית 'נבו נורדיסק' (Novo Nordisk). הוא יוצר ב-300 עותקים על ידי חברת פריץ הנסן (Fritz Hansen), שממשיכה בייצורו עד היום. שמו של הכיסא – "נמלה" – נובע מקו בהמתאר המעוגל של הכיסא, המזכיר את צורתה של נמלה. הכיסא הורכב מלוח העשוי עץ לבוד מכופף המרכיב משענת ומושב, המחובר לשלוש רגליים העשויות מצינורות מתכת מצופים בכרום. החל משנת 1980 מיוצר הכיסא גם בגרסה נוספת (מודל 3101) בעלת ארבע רגליים.
ראו גם

כיסא מס' 7
כ"ח באב

כ"ח באב הוא היום העשרים ושמונה בחודש האחד עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושמונה בחודש החמישי 
למניין החודשים מניסן. כ"ח באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז".
נולדו

ה'תקכ"ו – אהרן חורין, רב באראד שבהונגריה, בעל עמדות משכיליות שתמך בשינויים רדיקליים בהלכה, נחשב ממבשרי התנועה הרפורמית. (נפטר בט' באלול ה'תר"ד)
ה'תרנ"א – יוסף זריצקי, צייר ישראלי (נפטר בה'תשמ"ו).
ה'תרצ"ז – דן שומרון, הרמטכ"ל ה-13 של צה"ל (נפטר בה'תשס"ח).
ה'תש"ח – יעקב ליצמן, חבר הכנסת ויו"ר יהדות התורה. סגן שר הבריאות.
ה'תש"ח – הרב אביהוא שוורץ.
ה'תשי"ח – ג'ודי ניר מוזס שלום, שדרנית ועיתונאית ישראלית. גרושתו של השר סילבן שלום.
ה'תשמ"ו – נסרין קדרי, זמרת ערבייה-ישראלית
נפטרו

ה'תרנ"ג – הרב נפתלי צבי יהודה ברלין (הנצי"ב), ראש ישיבת וולוז'ין
ה'תרפ"ח – חיים יחיאל בורנשטיין, חוקר, תוכן, כרונולוג ומתרגם. עסק בחקר לוח השנה בכלל ולוח השנה העברי בפרט. תרגם את המחזה המלט לעברית (נולד ב-ה'תר"ה)
ה'תשל"ב – הרב דוד כהן (הרב הנזיר) – מחשובי תלמידי הראי"ה קוק ועורך 'אורות הקודש'. חוקר ומקובל. (נולד ה'תרמ"ז)
ה'תשס"א – הרב אברהם יעקב פאם - ראש ישיבת תורה ודעת בברוקלין
כ"ז באב – כ"ט באב
אב
ימים של אהבה (אלבום)

ימים של אהבה הוא אלבומה השני של הזמרת מאיה בוסקילה.
האלבום ממשיך את הקו אותו יצרה באלבומה הראשון, סיפור מכור.
האלבום יצא במרץ 2006 ויצאו ממנו הסינגלים "ימים של אהבה" (כשם הסרט "ימים של אהבה", בכיכובה), "חופים", "רק אל תגיד", "רק אותך רוצה" ו"בלעדיך".
בדיסק חידשה בוסקילה את השיר "חופים", במקור של צוות הווי הנח"ל, בביצוע שהוקלט לכבוד מצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' בשנת 2004. כבונוסים צורפו לאלבום שלושה שירים שמבצעת בוסקילה בשפה האנגלית וגרסת רמיקס לשיר "רק אל תגיד".
רשימת רצועות

"ימים של אהבה"
"רק אל תגיד"
"רוצה לחזור לנעוריי"
"רק אותך רוצה"
"בלעדיך"
"מי קורא לך"
"ציפור אל הרוח"
"תאהב תמיד לנצח"
"היה לי מקום"
"סוקרטס"
"חופים"
בונוסים:
"I'll Be Alright"
"Say That You Will"
"The Only One For me"
"רק אל תגיד" (גרסת רמיקס)
הערות שוליים

↑  ימים של אהבה, נבדק ב-2021-06-07
| מאיה בוסקילה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | סיפור מכור • ימים של אהבה • שוברת שתיקה • נושמת |  |
| ערכים קשורים | ימים של אהבה • חי ב-LA LA לנד • הכוכב הבא לאירוויזיון |  |
| מאיה בוסקילה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| סיפור מכור | "יש בליבי כינור" • "סיפור מכור" • "הלב" • "זה רק בינינו" • "כשאתה נשבר" |  |
| ימים של אהבה | "חופים" • "רק אותך רוצה" • "רק אל תגיד" • "בלעדיך" • "ימים של אהבה" |  |
| שוברת שתיקה | "שוברת שתיקה" • "לנשום" • "שלום" • "רכבת אקספרס" |  |
| נושמת | "מה שהיה היה" • "מצפן" • "לעבור את היום" • "תקשיבי לי" • "מגדל" • "זיכרון ישן" • "השתגעתי" • "באמצע יום" • "נושמת" |  |
| אלבום חדש | "הלב שלי עומד למכירה" • "אני רואה אותך" • "ממך וממני" • "חד קרן" • "עם ישראל חי (יש לנו אור)" • "עד אחרי הנצח" • "לא לבד" • "2 דקות" |  |
| סינגלים אחרים | "נשמתי" • "לא מתביישת לאהוב" • "הזמן שלך" • "אל תוותר עלי" • "אהבה אחרת" • "חי ב-La La לנד" • "סלח לי" • "לראות אותך מאושר" • "פרידום" |  |
| השתתפות בסינגלים | "חברים בכל מיני צבעים" • "בוא נראה" • "הדרך אל הכפר" |  |
ימים של תהילה (1986)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  1954 Milan High School basketball team 
 בימוי:  דייוויד אנספו
 הופק בידי:  קרטר דה הייבן, אנג'לו פיצו
 תסריט:  אנג'לו פיצו
 עריכה:  קרול טימותי אוהרה
 שחקנים ראשיים:  ג'ין הקמן דניס הופר ברברה הרשי
 מוזיקה:  ג'רי גולדסמית'
 צילום:  פרד מרפי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Hemdale films 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 בנובמבר 1986
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט נעורים, סרט דרמה 
 תקציב:  6,000,000 דולר
 הכנסות:  28,600,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hoosiers
 דף הסרט ב־IMDb
 
ימים של תהילה (באנגלית: Hoosiers) הוא סרט ספורט אמריקאי משנת 1986 בבימויו של דייוויד אנספו, עם ג'ין הקמן, דניס הופר וברברה הרשי בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת באינדיאנה המכונה "The Hoosier State" והיא בהשראת מקרה אמיתי של קבוצת כדורסל של בית ספר תיכון בעיירה קטנה באינדיאנה שהצליחה לנצח קבוצות מבוססות מערים גדולות ולהגיע לראש תחרות הכדורסל של אינדיאנה ב-1954.
ג'רי גולדסמית' היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
דניס הופר היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
הסרט נבחר על ידי מכון הסרטים האמריקאי במקום ה-13 ברשימת מאה שנים... מאה השראות.
ב-2001 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס על "היותו בעל ערך תרבותי, היסטורי או אסתטי".
תקציר העלילה

אינדיאנה 1951, נורמן דייל (ג'ין הקמן) מגיע לעיירה הקטנה היקורי (שם פיקטיבי) שם התקבל לעבודה בבית הספר התיכון המקומי כמורה להיסטוריה ואזרחות וכמאמן קבוצת הכדורסל של בית הספר. תנאי הפתיחה שלו אינם טובים - הוא מבוגר ולא עסק באימון כדורסל 12 שנים. מנהל בית הספר קלטוס סמרס (שלבי וולי) היה ידידו בעבר, תומך בו ומשמש גם כעוזרו באימון אך שאר התושבים אינם מרוצים ממנו.
הוא מכיר את המורה מיירה פלינר (ברברה הרשי) שתומכת בו יחד עם אמה (פרן פרסונס). דייל מכניס משטר משמעת ומתעמת עם מספר תלמידים. השחקן המצטיין ג'ימי צ'יטווד (מאריס ולאיניס) פרש מהקבוצה ומיירה מעודדת אותו להשקיע יותר בלימודים.
הקבוצה מפסידה במשחקים הראשונים. דייל רב עם השופטים וקלטוס מתרגש ומקבל התקף לב.
בעיירה מסתובב שוטאר פלאץ' (דניס הופר) שהיה פעם שחקן ומאמן אך נהפך לאלכוהוליסט ומנודה על ידי האנשים אף על פי שבנו אוורט (דייוויד ניידורף) משחק בקבוצה. דייל מתייחס אליו בחמלה ומציע לו משרת עוזר מאמן בתנאי שיפסיק לצרוך אלכוהול. באחד המשחקים מוצא דייל אמתלה להתחמק ומוסר את ניהול המשחק לשוטאר שמצליח להוביל את הקבוצה לניצחון.
לאחר מכן מידרדר שוטאר שוב לשתייה ונפצע מיריה ברובהו. דייל מוצא אותו, מאשפז אותו ודואג לו.
התושבים רוצים לסלק את דייל ומכנסים אספה והצבעה בנושא זה והתוצאה שהוא מפוטר. ברגע מכריע זה מבקש ג'ימי זכות דיבור ואומר שהוא החליט להצטרף לקבוצה רק אם דייל יישאר. ההצבעה מבוטלת ודייל מתחיל מכאן להוביל את הקבוצה להצלחות נוספות עד שהם מנצחים במשחק הסופי על אליפות בתי הספר התיכונים של אינדיאנה לשנת 1952, על חודו של סל שקולע ג'ימי.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ין הקמן | נורמן דייל | מאמן כדורסל/מורה |
| דניס הופר | שוטאר פלאץ' |  |
| ברברה הרשי | מיירה פלינר | מורה |
| שב וולי | קלטוס סמרס | מנהל בית הספר |
| פרן פרסונס | אופל פלינר | אמא של מיירה |
| מריס ולאיניס | ג'ימי צ'יטוווד | שחקן כדורסל |
| דייוויד ניידורף | אוורט פלאץ' | בנו של שוטאר |
כדורגלן השנה בהולנד

כדורגלן השנה בהולנד (בהולנדית: Voetballer van het Jaar, כדורגלן השנה) הוא פרס המוענק על בסיס שנתי לכדורגלן הטוב ביותר באותה השנה בהולנד. הזוכה בפרס נבחר על ידי משאל בין הכדורגלנים ההולנדים מהליגה הבכירה וליגת המשנה.
הפרס מחולק החל משנת 1984. עד לשנת 1997 הוענק הפרס על בסיס שנתי, ומאז הוא מחולק לפי עונת כדורגל. עד לשנת 2006 חולק במקביל פרס נעל הזהב (בהולנדית: Gouden Schoen), פרס שנתי שחולק על ידי העיתונים המובילים במדינה, ומאז הפרסים אוחדו לפרס אחד.