stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Voice & Piano
רקע

לאחר שהוציאה בשנת 2017 את רק עוד לילה אחד, לא הוציאה לוי אלבום אולפן נוסף. במרץ 2021 נודע כי Voice & Piano יופץ ב-21 באותו החודש. בהמשך, נודע כי גיל שוחט יהיה חלק מתוכו ועוד פורסם כי השניים יקיימו הופעה משותפת שהתקיימה במועדון זאפה שבזכרון יעקב. השניים הופיעו יחד בעבר בתל אביב-יפו.
ברדיו סול סקרו את האלבום, תוך שנחשף שם כי "האלבום הוקלט בשידור חי – ללא עריכות, ללא תוספות, כדי לשמר את האותנטיות של המופע".
רשימת רצועות

| Voice & Piano> מס' | Voice & Piano> שם | Voice & Piano> משך | Voice & Piano>  | Voice & Piano>  | Voice & Piano>  | Voice & Piano>  | Voice & Piano>  | Voice & Piano>  | Voice & Piano>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | La Cumperstia  | 4:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Una Noche Mas  | 5:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Puro Theatro  | 5:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Durme Durme  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Adagio  | 4:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | La Hija de Juan Simon  | 6:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Cucurrucucú Paloma  | 6:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | El Luceva  | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Song for the Country  | 4:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 44:01 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 21 במרץ 2021 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | הליקון |  |
הערות שוליים

1 2 3 4  Piano & Voice, נבדק ב-2021-04-29
↑  Song for the Country, נבדק ב-2021-04-29
↑  רק עוד לילה אחד, נבדק ב-2021-04-29
↑  יסמין לוי וגיל שוחט & אלמא - מרכז אמנויות | זכרון יעקב - ה., 20/05/2021, באתר Eventim
↑  גיל שוחט מארח את יסמין לוי, באתר עיריית תל-אביב-יפו
↑  יסמין לוי וגיל שוחט "Voice and Piano" ברדיו סול רדיו ישראלי רדיו אינטרנטי, באתר רדיו סול - הרדיו שלך באינטרנט
אגודת ביאליסטוק

האגודה לקניית קרקעות בארץ ישראל בביאליסטוק הייתה אגודה דתית שנוסדה על מנת לרכוש קרקעות בארץ ישראל, ולארגן קבוצות שתתיישבנה בהם. נוסדה באוגוסט 1909; באגודה היו חברים 600–700 חברים, רובם נמנו עם בני המעמד הבינוני. בראש האגודה עמדו יצחק הורודשיץ ומשה מרדכי מניסביץ, מראשי הקהילה היהודית בביאליסטוק.
האגודה ניסתה ללא הצלחה לקנות קרקעות ברפיח ובעבר הירדן, ולבסוף הצליחה לקנות קרקעות בשפלה ולהקים את כפר אוריה.
קניית הקרקעות בוואדי זרקא, עבר הירדן > החלטת הקנייה

באוגוסט 1909, התעניינו אגודת ביאליסטוק ואגודת התיישבות נוספת בלודז' באדמות ואדי זרקא שבעבר הירדן. הם פנו לרב אברהם יצחק הכהן קוק בשאלה על קרקעות אלו, והרב קוק השיב לאגודה וזירזם לרוכשה.
הרב קוק כתב להם על תנאי השטח:
גודל השטח - 200,000 דונם, המוחזקים בידי שני בעלים עות'מאנים; ניתן לקנות רק חלק אחד, במחיר מועט של 5 פרנקים לדונם. במקום יכולות להתיישב 700 משפחות (כאשר כל משפחה מקבלת 300 דונם).
תנאי השטח - אדמת מישור הראויה לזריעה ולנטיעה, בלא טרשים, ובקרבתה הרים מהם אפשר לחצוב אבנים לבנייה. האדמה רווית מים, וקל לחפור בה בארות.
תחבורה - המרחק ממסילת הברזל לדמשק הוא כ-3 שעות, ולירושלים בין 10 ל-12 שעות.
מיסים - החבל פטור ממס העישור, ועלות המיסים מזערית.
האגודה ביקשה לרשום את הקרקע ע"ש נתין לא עות'מאני, אך הרב השיב שזה בלתי אפשרי. הרב קוק זירז ושידל אותם לקנות אדמות אלו בעבר הירדן, לפני שאחרים יקדימו אותם.
בדצמבר 1909 הגיעו נציגי האגודה, ופנו אל זלמן דוד ליבונטין ואל ארתור רופין, מנהל המשרד הארצישראלי ביפו. באותו זמן הוצא לבא כוח יק"א, אלברט ענתבי, לקנות את אדמות זרקא. הוא מסר לנציגי האגודה פרטים על השטח, שהוא סייר בו: גודל השטח - 120,000 דונם (ולא 200,000 כפי שנמסר להם לפני כן), האדמה פורה, מושקית ממי היבוק, וסמוך לה נמצאים הדרך וקו הטלגרף שבין שכם לסלט. ניתן לקנות כל דונם ב-2 פרנקים.
ענתבי הציע שההסתדרות הציונית תרכוש את האדמה על מנת להתחיל את גאולת עבר הירדן, וקבע שאי אפשר לרשום את הקרקעות ע"ש יהודים כלל, גם לא נתינים עות'אנים, ולכן יש להקים חברה שתרכוש את הקרקעות ותרשום אותן על שם אפ"ק, או על שם נכבד ערבי בירושלים. הוא גם המליץ ליישב שם רק ספרדים ותימנים יודעי ערבית, שיקל עליהם לקיים קשרים עם הבדואים, ולאחר שאלו יקימו את המושבה באופן מבוסס, יהיה ניתן להושיב שם עולים. המלצתו לא התקבלה.
נציגי האגודה יצאו בעצמם לשטח יחד עם רופין ודיזנגוף, והקרקעות מצאו חן בעיניהם. חששם היה שהשטח לא יספיק לכל חברי האגודה, ולכן פעלו במקביל, בעצת הרב קוק, בעניין רכישת קרקעות ברפיח.
הוועידה הכללית השנייה של האגודה התכנסה בפורים 1910, והחליטה לקנות את אדמות זרקא.
קניית הקרקעות בוואדי זרקא, עבר הירדן > ניסיונות הרכישה

במהלך ראשוני הוחלט בוועידה הכללית של האגודה, לקנות 50,000 דונם במחיר 2 פרנק לדונם, כאשר כל חבר יכניס פרנק לדונם בתוך שבועיים מהוועידה והפרנק הבא ע"פ הוראות הוועד. הוחלט גם שחברי האגודה יעבדו בעצמם את הקרקע, וכן שהקושאנים יירשמו על שמם.
האגודה הודיעה לרופין, והתקיימו מגעים דחופים לקניית הקרקע. רופין סבר שהתיישבות חברי האגודה בזרקא אינו אפשרי, כיוון שהם אינם רגילים לתנאי הארץ, והאדמות לא עובדו בשיטות מודרניות נעולם ולכן יש להכשירם, ולכן רצה שחברי האגודה יגיעו לארץ ויעבדו 10 שנים במושבות שונות, עד שהקרקע תוכשר וגם האנשים יוכשרו. מפני כך הפציר בהם להוציא משלחת חקר לאזור לפני הקנייה וקיווה שממצאי הבדיקה יניאו אותם מכוונתם; האגודה נענתה לו ושלחו 4,000 פרנקים למטרה זו. רופין סבר שאמנם יש לקנות את השטח לצרכים עתידיים, ולפיכף הציע לאגודה לקנות 50,000 דונם נוספים ב-44,000 פרנקים בלבד; האגודה שלחה 10,000 פרנקים לצורך הקנייה.
משלחת המחקר הודיעה על תנאי השטח וקשייו: החום רב בקיץ (30–35 מעלות), ועם זאת האדמה טובה וניתן להשקותה בתעלות, ותוכל לתת 2 יבולים בשנה. הם קבעו שאין צורך בעשר שנים לעבד את הקרקע, ודי בשנה-שנתיים. כן הם המליצו להושיב שם מתיישבים רבים המוכנים להתגבר על המכשולים, בבת אחת.
האגודה הכריעה בחיוב, והחליטה לקנות מיד 50,000 דונם ולכתוב קושאן על כל השטח. בגלל דבוקתה של האגודה בקרקעות אלו, החליט המשרד הארצישראלי לשלוח משלחת שנייה, גדולה יותר, שתבדוק את אדמות זרקא. לאחר שובה, נערכה התייעצות של אנשי המשרד הארצישראלי. בישיבה צוינה החשיבות הלאומית של קרקעות אלו וכן הרווח העתידי של גידולים שאפשר להפיק משם. הם החליטו שטוב יותר שקבוצה קטנה של בעלי הון, שאינם זקוקים להכנסות מהשנים הראשונות, יקימו שם אחוזה שבה יעבדו 10–20 פועלים עבריים.
החלטות הישיבה הוציאו את האגודות מחשבון קוני זרקא. מלבד זאת חל עיכוב בקנייה מפני שהעות'מאנים הכבידו על קניית הקרקע והאמירו את מחירה. רופין הציע להם לקנות קרקע ליד באר שבע, והאגודה הסכימה מיד.
בינתיים החליטה אגודת ישראל לקנות את הקרקעות. אגודת ביאליסטוק ביקשה מרופין שתחרות זו ביניהם תימנע, ופנתה גם לרב קוק. רופין הבטיח לרב קוק שאגודת ישראל לא תקנה את האדמות. אגודת ביאליסטוק הציעה שהקק"ל או אפ"ק ישתתפו עמם בקניית זרקא, ונימקו זאת בשל חשיבותה הלאומית. אך בינתיים הודיע פתאום סגנו של רופין שישנם קשיים בקניית הקרקעות שליד באר שבע.
האגודה שלחה מכתב חריף לוועד האודסאי, והתלוננה על המשרד הארצישראלי, על ראש הוועד - אוסישקין, ועל עסקנים אחרים, על שלא סייעו עמם די לקנות את הקרקע, וע"פ המידע שהגיע מהמוסדות בארץ הם הכינו את חבריהם לעלייה ושלחו כספים לבדיקת האדמה, אך לאחר מכן הגיעו ידיעות סותרות, דבר שגרם למפח נפש אצל חברי האגודה, עד שחצי מהחברים עזבו את האגודה.
רופין החליט לעזור לאגודה, והמליץ לוועד האודסאי לקבל את הצעת האגודה, שקק"ל ישתתפו עמה בקניית הקרקע, ואכן הקק"ל הסכים. האגודה הודיעה שהיא מוכנה להמציא 200,000 פרנקים, וביקשה את הלוואתה של הקק"ל, וכן שהאדמות יירשמו על שמם. אלא שלשכת הקק"ל בקלן שבגרמניה חזרה בה מהחלטותיה, הודיעה לאגודה שהדבר צריך להידון לפני כן בוועד הפועל הציוני שיתכנס רק כעבור חודשיים, אוקטובר 1910. האגודה תבעה מרופין לקיים את הקנייה באופן מיידי.
בהמשך השנה נערך משא ומתן בין הקק"ל לאגודה, אך הם נכשלו. גם ניסיון הרכישה של האגודה ברפיח, ג'ממה, באר שבע, ודילבּ לא יצא לפועל.
ההתיישבות בכפר אוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  אגרות הראייה, חלק א', מכתבים רכ"א-רכ"ב
אובה קאמפס

אובה קאמפס (בגרמנית: Uwe Kamps, נולד ב-12 ביוני 1964 בדיסלדורף שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל הקריירה שלו בבורוסיה מנשנגלדבך בעמדת השוער, ומאמן השוערים של הקבוצה בהווה.
קריירת מועדונים

קאמפס ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של בורוסיה מנשנגלדבך באפריל 1983, בניצחון 5-0 על קרלסרוהה, וסיים את עונת הבכורה שלו, 1982/83, עם 12 הופעות, בהן ספג 20 שערים, מתוכם ארבעה במחזור האחרון בניצחון 6-4 על בורוסיה דורטמונד. בשלוש העונות הבאות קאמפס לא היה השוער הבכיר של הקבוצה ומיעט לשחק, אך החל מעונת 1986/87 תפס את אפודת השוער הראשון, ועד לשנת 2001 היה השוער הבכיר של הקבוצה. בעונת 1991/92 הגיע קאמפס עם הקבוצה לגמר הגביע, שם הפסידה בורוסיה מנשנגלדבך להנובר 96 בבעיטות הכרעה, לאחר 0-0 בתום 120 דקות. בדרך לגמר, בורוסיה מנשנגלדבך הדיחה את באייר לברקוזן, גם כן בבעיטות הכרעה, לאחר 2-2 בתום 120 דקות. בחצי הגמר הזה, קאמפס עצר את כל ארבע הבעיטות של שחקני לברקוזן, ז'ורז'יניו, הייקו הרליך, לואן לופסקו ומרטין קרי, ולבורוסיה מנשנגלדבך הספיק ניצחון 2-0 בבעיטות הכרעה כדי להעפיל לגמר. עונת 1994/95 הייתה מוצלחת יותר עבור קאמפס ובורוסיה מנשנגלדבך, שהגיעו שוב לגמר הגביע הגרמני, והפעם יצאו עם היד על העליונה, לאחר ניצחון 3-0 על וולפסבורג.
בעונת 1997/98 קאמפס ירד ליגה עם בורוסיה מנשנגלדבך, ונשאר בקבוצה גם בבונדסליגה השנייה. כעבור שנתיים, קאמפס העפיל ביחד עם בורוסיה מנשנגלדבך חזרה אל הבונדסליגה. לאחר עליית הליגה, קאמפס הפך לשחקן ספסל, והשוער הבכיר של הקבוצה היה השווייצרי יורג שטיל. קאמפס נשאר בקבוצה בשלוש העונות הבאות אך לא שיחק, ובמחזור האחרון של עונת 2003/04 נכנס כמחליף בדקה ה-82 במקומו של שטיל, לאות כבוד, במשחק שהיה למשחק הפרישה של קאמפס, בניצחון 3-1 על מינכן 1860. קאמפס צבר 457 הופעות במדי בורוסיה מנשנגלדבך, מתוכן 390 בבונדסליגה, והוא מדורג במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של המועדון בבונדסליגה בכל הזמנים, לאחר ברטי פוגטס.
קריירה בינלאומית

קאמפס השתתף עם הנבחרת המערב-גרמנית האולימפית באולימפיאדת סיאול (1988), וזכה במדליית ארד לאחר הפסד לנבחרת ברזיל בחצי הגמר וניצחון על נבחרת איטליה במשחק על המקום השלישי. לקאמפס אין הופעות בנבחרת גרמניה הבוגרת.
תארים

עם בורוסיה מנשנגלדבך:
הגביע הגרמני: 1994/95
עם הנבחרת המערב-גרמנית האולימפית:
אולימפיאדת סיאול (1988): מדליית ארד
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני ההופעות של בורוסיה מנשנגלדבך בבונדסליגה באתר worldfootball.net
| נבחרת מערב גרמניה – אולימפיאדת סיאול 1988 (מדליית ארד) |
| --- | --- | --- |
|  1 רק •  2 שולץ •  3 גרץ •  4 פונקל •  5 הורסטר •  6 ינסן •  7 בומר •  8 פאך •  9 קלינסמן •  10 ווטקה •   11 מיל •  12 קאמפס • 13 גרהאמר •  14 הסלר • 15 שרייר • 16 ואלטר • 17 זיברס • 18 קלפינגר • 19 רידלה • 20 זאוור • מאמן: להר |  1 רק •  2 שולץ •  3 גרץ •  4 פונקל •  5 הורסטר •  6 ינסן •  7 בומר •  8 פאך •  9 קלינסמן •  10 ווטקה •   11 מיל •  12 קאמפס • 13 גרהאמר •  14 הסלר • 15 שרייר • 16 ואלטר • 17 זיברס • 18 קלפינגר • 19 רידלה • 20 זאוור • מאמן: להר | מערב גרמניה |
אדמונדו סוארס

אדמונדו סוארס (בספרדית: Edmundo Suárez;‏ 22 בינואר 1916 – 14 בדצמבר 1978) היה כדורגלן ומאמן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ מרכזי ושיחק את רוב הקריירה שלו בקבוצת ולנסיה מהלה ליגה.
סוארס הוא מלך שערי ולנסיה בלה ליגה בכל הזמנים, ונחשב לאליל בקרב אוהדי הקבוצה. במהלך קריירת הכדורגל שלו זכה פעמיים בתואר מלך השערים בספרד. כיום הוא נמצא במקום ה-10 בטבלת הכובשים המצטיינים של הלה ליגה בכל הזמנים, ובמקום השישי בטבלת מלך השערים של הגביע הספרדי עם 52 שערים.
קריירת משחק

סוארס שיחק בתחילה הקריירה בקבוצות חובבים שונות בחבל הבסקים, אך למלחמת האזרחים הייתה השפעה ניכרת על הקריירה שלו. לסוארס היה חוזה באתלטיק בילבאו אך רכישה זו נעשתה בשטח רפובליקני, ולכן היא לא הייתה תקפה על ידי המדינה הלאומנית שנשארה בשלטון לאחר מלחמת האזרחים בספרד. סוארס צורף לוולנסיה לאחר שהוא שיחק מולה במסגרת משחק ידידות במדי קבוצה בשם "התאוששות לבנטה", שהוקמה על ידי השלטון הלאומני והורכבה משחקנים שונים שנלחמו באזור לבנטה (כינוי למזרח חצי האי האיברי).
סוארס שיחק בוולנסיה במשך אחת עשרה עונות בין השנים 1939–1950, בהן רשם ממוצע של 0.92 שערים למשחק במדי הקבוצה. כמו כן, הוא זכה בתואר מלך השערים בלה ליגה בעונות 1941/1942, ו-1943/1944.
לאחר שעזב את ולנסיה הצטרף סוארס לקבוצת אלקויאנו מהליגה הראשונה שם שיחק במשך עונה אחת עד לפרישתו ממשחק פעיל.
סוארס רשם 3 הופעות במדי נבחרת ספרד בין השנים 1942–1941, וכבש במדיה שלושה שערים. הופעת הבכורה הבינלאומית שלו הייתה ב-28 בדצמבר 1941 נגד שווייץ.
קריירת אימון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  אין התייחסות לקבוצות אחרות אותן אימן.
במהלך קריירת האימון שלו אימן ב-12 קבוצות ספרדיות שונות. בעונת 1963/1964 חזר סוארס לוולנסיה והפעם בתור מאמן. סוארס החליף את פאסייג'יטו, אגדה נוספת של המועדון. בזכות האופי החזק והגמישות הטקטית, הוא המשיך לשפר את מיקום הקבוצה בליגה, תוך שהוא מסיים איתה בעונתו הראשונה במקום השישי. ביצועי הקבוצה בגביע הירידים היו טובים בהרבה מאשר בליגה, אך היא הפסידה לריאל סרגוסה. לאחר התוצאות החיוביות של אותה שנה, דירקטוריון של ולנסיה איפשר לו לאמן לשנה נוספת. עם זאת, כאשר הקבוצה סיימה בעונה הבאה במקום הרביעי, הוחלף סוארס במאמן אחר - בארינאגה. עם בארינאגה, הקבוצה לא עמדה בציפיותיה, ולכן סוארס חזר לאמן אותה בעונה שלאחר מכן.
בעונת 1966/1967 זכה סוארס בגביע המלך לאחר ניצחון 0–2 בגמר נגד אתלטיק בילבאו. הוא נשאר מאמן של ולנסיה עד ה-13 באוקטובר 1968.
תארים

אליפות ספרד (3): 1941/1942, 1943/1944, 1946/1947
הגביע הספרדי (2): 1941, 1949
מלך השערים של הלה ליגה (2): 1941/1942, 1943/1944
אביטל ליבוביץ

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1971  (בת 52) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 
אביטל ליבוביץ' (נולדה ב-18 באוקטובר 1971) היא מנכ"לית הוועד היהודי-האמריקאי בישראל וסגן אלוף במילואים, ששירתה ביחידת דובר צה"ל.
ביוגרפיה

ליבוביץ' סיימה תואר ראשון בספרות אנגלית ומדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1992, ותואר שני ביחסים בין-לאומיים באוניברסיטת חיפה בשנת 1998, ובשנת 2002, היא קיבלה תעודה בדוברות, תקשורת ויחסי ציבור מהמחלקה לענייני חוץ באוניברסיטת בר-אילן.
ליבוביץ' שירתה במשך 22 שנה בצבא ההגנה לישראל, והגיעה לדרגת סגן אלוף. בצבא, שירתה במספר תפקידים הקשורים לתקשורת ויחסי ציבור, ותפקידה האחרון היה ראש ענף התקשורת האינטראקטיבית של חטיבת דובר צה"ל.
ליבוביץ' הייתה גם ראש ענף העיתונות הזרה, עבדה מעל שבע שנים בנושא עיתונות זרה, וביססה קשרים חזקים בין צה"ל לתקשורת הבינלאומית.[דרוש מקור]
לאחר שירותה הצבאי, החלה לעבוד כמנכ"לית הוועד היהודי-האמריקאי (AJC) בישראל.
בשנת 2021 הוכתרה על ידי נשיא אלבניה איליר מטה לאבירה במסדר סקנדרבג על פעילותה לחיזוק הקשרים בין ישראל-ארצות הברית-אלבניה וקירוב בין האלבנים לקהילות היהודיות.
הערות שוליים

1 2  אביטל ליבוביץ, באתר forumdvorah
1 2  Avital Leibovich, ex-IDF spokeswoman, named head of AJC Jerusalem office, Jewish Telegraphic Agency, ‏2014-04-01 (באנגלית)
↑  AJC - הוועד היהודי האמריקאי, באתר בן חורין אלכסנדרוביץ'
↑  איתמר אייכנר, הישראלית הראשונה במסדר הכבוד האלבני: סא"ל (מיל') אביטל ליבוביץ׳, באתר ynet, 17 ביוני 2021
אוטו ברגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1900 אופולה, האימפריה הגרמנית 
 פטירה:  22 במאי 1985 (בגיל 85) 
 מדינה:  גרמניה 
 מקצוע:  רופא שיניים 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (11 באוגוסט 2009) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אוטו ברגר
 
אוטו ברגר (בגרמנית: Otto Berger;‏ 1900, אופולה – 1985, דרמשטאדט), היה רופא שיניים, מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה.
קורות חיים

ברגר נולד באופולה שבשלזיה העלית. בלאחר קבלת הסמכה כרופא שיניים הוא עבד בברלין. בשנת 1930 הצטרף למפלגה הנאצית ולס"א. זמן קצר לאחר מכן שינה את דעותיו הפוליטיות והפך למבקר של הנאציזם. כתוצאה מכך הוצא מהמפלגה ומשורות הס"א.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתחילת 1943 הכיר ברגר דרך מכר משותף את רופא השיניים היהודי פדור ברוק (Fedor Bruck). עקב חוק הפקידות משנת 1934 הורשה ברוק לטפל בחולים יהודיים בלבד. באוקטובר 1942 קיבל ברוק צו גירוש למזרח, עם קהילתו בברלין. הוא החליט לא להתייצב ולהתחבא. הוא הסתתר במספר מקומות בברלין, ובתחילת 1943 הגיע לביתו של ברגר. זה החביא את ברוק לסירוגין בדירתו, במרפאתו ובחדר ההמתנה שלו.
בנוסף לכך סייע ברגר גם לשני בעלי תפקידים בקהילה היהודית, אחד מהם - אחראי על בית הקברות היהודי.
ברגר ביצע את מעשי הסיוע במשך שנה ותשעה חודשים, עד תום המלחמה, גם בתקופה שבה היה עליו לעבור מביתו פעמיים, פעם אחת עקב הפצצות מטוסיהם של בעלות הברית ופעם שנייה כאשר המחבוא בדירתו הפך לבלתי בטוח. ברוק היה שוהה בלתי חוקי בגרמניה וחסר תעודות, ועל כן היה על ברגר לספק לו מזון ואת כל צרכיו. בשלב מסוים הצליח ברגר להשיג לברוק מסמכי זהות מזויפים ועם זאת המשיך לשכנו עד תום המלחמה.
הכרה והנצחה

בשנת 2009 הכיר יד ושם באוטו ברגר בתור חסיד אומות העולם. ברגר קיבל מספר אותות כבוד גרמניים, בהם מפגש הוקרה בשנת 1964 עם וילי בראנדט.
אגודת אנשי הדת הלוחמים

| --- | --- |

 מדינה:  איראן 
 תקופת הפעילות:  1977–הווה (כ־47 שנים) 
 אידאולוגיות:  אסלאמיזם, כיתתיות, אנטי-ציונות 
 מטה:  טהראן 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין 
 rohaniatmobarez.com
 
אגודת אנשי הדת הלוחמים (בפרסית: جامعه روحانیت مبارز) היא קבוצה פעילה פוליטית באיראן, אך לא מפלגה פוליטית במובן המסורתי.
האגודה מעולם לא נרשמה כמפלגה פוליטית; עם זאת, היא פועלת כחברה מקוטעת ופעלה באופן פעיל בזירת הבחירות, מתחרה על הקולות. היא הייתה מפלגת הרוב בפרלמנט הרביעי והחמישי לאחר המהפכה האיראנית.
לאגודה יש השפעה רבה על מוסדות שאינם נבחרים כגון מערכת המשפט, מועצת שומרי החוקה ומשמרות המהפכה.
היסטוריה

האגודה נוסדה בשנת 1977 על ידי קבוצה של אנשי דת עם כוונות להשתמש בתרבות ובמסורות האסלאמיות כדי להפיל את השאה. אף על פי שלא ברור מי בדיוק היו החברים המייסדים של הקבוצה, נטען כי נכללו בהם עלי ח'אמנאי, מורתזא מוטהארי, מוחמד בהשתי, מוחמד-ג'וואד באהונר ואכבר האשמי רפסנג'אני.
האגודה הייתה אחת הקבוצות הרפובליקניות הבודדות שפעלו טרם מלחמת איראן–עיראק. לאחר פירוק מפלגת הרפובליקה האסלאמית הייתה האגודה הארגון הפוליטי הפעיל היחיד במדינה. עם הופעתן של חילוקי דעות בין הפלגים בממשלתו של מיר-חוסיין מוסאווי, הארגון חולק, וב-1988 הוקמה ההתאחדות של אנשי הדת הלוחמים.
האגודה סובלת ממחלוקות לא פתורות בין האליטות שלה. חסן רוחאני, נשיא איראן מאז 2013, היה חבר בסיעה למרות שהוא לא פעיל ולא השתתף בישיבות הרגילות שלהם מאז הבחירות השנויות במחלוקת לנשיאות ב-2009, דבר שנכון גם לגבי אכבר האשמי רפסנג'אני. אולם האגודה תמכה ברפסנג'אני ורוחאני בבחירות למועצת המומחים האיראנית ב-2016 וכללה את שניהם ברשימתה,  למרות גיבוי יריבו של רוחאני, אברהים ראיסי, בבחירות לנשיאות ב-2017.
מטרות ופעילויות

האגודה הפגישה בין אנשי דת ובזארים שהתנגדו למדיניותו החילונית של השאה, ולאחר המהפכה שמה לה למטרה לשמר את המהפכה והישגיה. תמיכה באפוטרופסות של המשפטן האיסלאמי וארגון המדינה הם חלק ממטרות הקבוצה. העמותה אינה מכירה בעצמה כמפלגה פוליטית ומכאן שאין לה כל אסטרטגיה או מדיניות כתובה. האגודה מפרסמת בעיקר את עמדותיה הפוליטיות סביב זמן הבחירות.
לחברי האגודה היו תפקידים חשובים בממשלות השונות של איראן. עד 2004, ארבעה מתוך שמונת נשיאי איראן נבחרו מתוכה.
תוצאות הבחירות > מועצת המומחים האיראנית

| שנה | מושבים | שינוי |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | 69 / 86 |  |  |
| 2006 | 69 / 86 |  |  |
| 2016 | 66 / 88 | 3  |  |
הערות שוליים

↑  Asayesh, Hossein; Halim, Adlina Ab.; Jawan, Jayum A.; Shojaei, Seyedeh Nosrat (במרץ 2011). "Political Party in Islamic Republic of Iran: A Review". Journal of Politics and Law. Canadian Center of Science and Education. 4: 221–230. doi:10.5539/jpl.v4n1p221. ISSN 1913-9047. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  Staff writers (2004). "Performance history and strategies of Combatant Clergy Association (Part 1)". Hawzeh Pegah (בפרסית) (135). נבדק ב-19 בספטמבר 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "ایسنا - پیام تبریک جامعه مدرسین به مردم و حسن روحانی". Isna. 16 ביוני 2013. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Haddad Adel, Gholamali; Elmi, Mohammad Jafar; Taromi-Rad, Hassan (2012-08-31). Political Parties: Selected Entries from Encyclopaedia of the World of Islam (באנגלית). EWI Press. ISBN 9781908433022. נבדק ב-17 בספטמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Mahnaz Malekuti (29 בדצמבר 2012). "Elections divide cleric coalition in Qom". Rooz Online. נבדק ב-20 בספטמבר 2016 – via The Iran Project. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Arash Karami (23 בפברואר 2016). "Why this election of Iran's Assembly of Experts is more important than ever". Al-Monitor. נבדק ב-20 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Principlists Shift toward Conservative Candidate Ebrahim Raisi", Iranian Diplomacy, 23 באפריל 2017, נבדק ב-24 באפריל 2017 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Kandil, Hazem (2016-08-15). The Power Triangle: Military, Security, and Politics in Regime Change (באנגלית). Oxford University Press. ISBN 9780190239206. נבדק ב-18 בספטמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "جریان شناسی ادوار انتخابات مجلس خبرگان" (בפרסית). Fars News Agency. 13 בינואר 2016. אורכב מ-המקור ב-14 בינואר 2016. נבדק ב-22 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "تاثیر حمایت جامعه مدرسین در رای آوری نامزدهای خبرگان/کدام اعضای کنونی نامزد جامعه مدرسین نبودند؟". Khabaronline (בפרסית). 1 במרץ 2016. נבדק ב-1 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "طیف بندی‌های خبرگان پنجم را بشناسید/ 3 منتخب اختصاصی جامعه مدرسین و 16 منتخب اختصاصی خبرگان مردم". Khabaronline (בפרסית). 1 במרץ 2016. נבדק ב-1 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
S&M (שיר)

S&M (בעברית: סאדומזוכיזם) הוא הסינגל הרביעי של זמרת הפופ ריהאנה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Loud.
רקע והצלחה כוללת

השיר S&M, שנכתב על ידי חבורת ההפקה סטארגייט, יצא כסינגל ב-21 בינואר 2011, ושוחרר כסינגל השלישי מהאלבום Loud. השיר הגיע לעשירייה הראשונה במצעדי פזמונים של 12 מדינות, בתוכן אוסטרליה, בה הגיע למעמד של פלטינה ולמקום הראשון במצעד. בשל תוכנו הפרובוקטיבי, הווידאו קליפ של השיר הוגבל לשידור בערוצי MTV, והוקרן בשעות הלילה בלבד. הקליפ גם הוגבל במספר צופיו באתר יוטיוב כאשר רק משתמשים שמעל גיל 18 יכולים לצפות בקליפ. החסימה ירדה ב-2013. אף על פי שהקליפ הוגבל במספר צופיו ביוטיוב הוא גרף מעל 46 מיליון צפיות באתר. השיר מכר 3.5 מיליון עותקים בארצות הברית (פלטינה משולשת), מעל 600 אלף עותקים בבריטניה (פלטינה), ו-125,500 עותקים בצרפת. השיר הגיע למעמד זהב בבלגיה ובמדינה נוספת ומכר 7 מיליון עותקים בעולם, מה שהופך אותו לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר.
השיר זכה להצלחה בינלאומית גדולה, ולאחד השירים המזוהים עם ריהאנה. השיר שהה שבועות רבים ב-20 הגדולים במצעד ה-iTunes ומצעד הפזמונים האמריקני בילבורד הוט 100. בשני המצעדים הללו זכה השיר במקום הראשון, וזאת בשל הרמיקס המשותף עם בריטני ספירס.
רמיקס

S&M Remix הוא הרמיקס הרשמי לשיר S&M, שהקליטה ריהאנה בשיתוף עם הזמרת בריטני ספירס. בזכות הרמיקס קטף השיר את המקומות הראשונים במצעדים רבים (ביניהם הבילבורד הוט 100). בסוף שנת 2011, קבע מגזין בילבורד במצעד הסיכום השנתי, שההופעה המשותפת של ספירס וריהאנה לשיר בטקס פרסי הבילבורד, היא ההופעה הטובה ביותר בטקס פרסים לשנת 2011, עם רוב של 47% מן ההצבעות.
רמיקס > רקע

באפריל 2011 יצא רמיקס לשיר, שבו הצטרפה לריהאנה זמרת הפופ המצליחה בריטני ספירס, בשיתוף פעולה ראשון בין שתי הזמרות. לגרסת הרמיקס התווסף בית נוסף ופרובוקטיבי בביצועה של בריטני ספירס.
הרמיקס הוקלט לאחר שריהאנה ערכה סקר בקרב עוקביה בטוויטר ושאלה עם מי רוצים מעריציה שהיא תבצע את הרמיקס לשיר. לאחר שמרבית הקולות היו לטובתה של ספירס, הציעה חברת התקליטים של ריהאנה למנהליה של ספירס לשתף פעולה עם ריהאנה. לאחר מספר ימים הוקלט הרמיקס ושוחרר כסינגל רשמי לרדיו. לאחר שבועיים של לבטים הוחלט לא לצלם וידאו קליפ לרמיקס, אך לעומת זאת הרמיקס המשותף של הזמרות התנגן ברדיו במקום השיר המקורי. בזכותו של הרמיקס הצליחו צמד הזמרות לזקוף לזכותן להיט נוסף במקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני בילבורד הוט 100, כאשר זהו השיר העשירי של ריהאנה במקום הראשון והחמישי של בריטני. הרמיקס זכה לביקורות טובות ממרבית מבקרי המוזיקה בכל העולם והוכתר בשיתוף הפעולה של השנה.
רמיקס > הופעות

ב-22 במאי 2011 טקס פרסי הבילבורד האמריקני, פתחו ריהאנה ובריטני את ערב הטקס עם הרמיקס המשותף שלהן. תחילה שרה ריהאנה לבד על הבמה את החלק שלה, ולקראת סוף השיר הצטרפה בריטני להופעה. בהופעה הופיעו השתיים בלבוש
מינימלי עם שלשלאות עם ידיהן, כיאה למשחקי הS&M, עם שני עמודי חשפנות, ורקדנים שהתלבשו בהתאם. את ההופעה סיימו השתיים במלחמת כריות. ההופעה הוכתרה כשיא הערב וסוקרה במקומות רבים ביום למחרת.
אוטו ברנאט

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1872 קסטהיי, הונגריה 
 פטירה:  27 במרץ 1937 (בגיל 64) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Singer Ottó 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 
אוטו ברנאט, (במקור זינגר, בהונגרית: Bernát Ottó; קסטהיי, 14 בספטמבר 1872 – בודפשט, 25 במרץ 1937) היה עיתונאי בולט במספר עיתונים וכתבי עת בבודפשט ומחוצה לה, וכן עורך דין יהודי-הונגרי.
קורות חיים

אוטו זינגר נולד במשפחה יהודית כבנם של ד"ר ברנאט זינגר, רופא (1840–1892) ושל יוליה וייס (1850–1900). למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וכסטודנט למשפטים היה איש המערכת ולאחר מכן בעל טור בנושא מדיניות חוץ בעיתון היומי "הסכמה" (Egyetértés). משנת 1905 עסק בעריכת דין והיה המזכיר והיועץ המשפטי של סינדיקט העיתונים היומיים בבודפשט. משנת 1912 עבד ברנאט בתור פובליציסט כלכלי עבור היומון החשוב פשטי נפלו, מ-1913 עבור "העולם", "חדשות הערב", (Esti Kurir), ועד 1933 עבור "העיתון ההונגרי" (Magyar Hírlap).
קורות חיים > חייו האישיים

ב-12 באפריל 1905 נשא את אילונה הנטאלר בבודפשט, ואחר כך כעבור שלוש שנים התגרשו.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי קסטהיי. 2010.
אגנש קניירש (עורכת ראשית), אוטו ברנאט, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900, ‏1967–1969 (ברומנית) מסת"ב 9630525003
לקסיקון יהודי הונגריה. אד. פטר אויווארי. בודפשט, 1929.