stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'קסון ראת'בון
קריירה

זמן קצר לאחר שהגיע ללוס אנג'לס, הצטרף ראת'בון לצוות של ערוץ דיסני. הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה לנוער "The O.C." וכן באופרת הסבון "קרוב רחוק". בשנת 2008 פרץ להוליווד בתפקידו בסרט הפנטזיה הרומנטית "דמדומים" המבוסס על הרומן בעל אותו שם של סטפני מאייר, כשגילם את דמותו של ג'ספר הייל לצד אשלי גרין, ניקי ריד, רוברט פטינסון, קריסטין סטיוארט ועוד רבים. הוא המשיך לשחק בתפקיד זה גם בשאר הסרטים שמבוססים כולם על סדרת הספרים של מאייר.
בשנת 2009 גילם בסרט "ס. דארקו" את ג'רמי, והתארח בפרק בסדרה "מחשבות פליליות". שנה לאחר מכן שיחק בסרט "איירבנדר" בתפקיד סוקה לצד דב פאטל. תפקידו עורר מעט מחלוקת כיוון שסוקה מופיע בתוכנית הטלוויזיה שעליה הסרט מבוסס כנער בעל עור שחום, בעוד שעורו של ראת'בון בהיר ולבן. באותה שנה, הוא התארח בפרק של הסדרה "הבלתי רגילים".
בשנת 2011 הוא הופיע בסדרה האינטרנטית "Aim High" בתור ניק גרין, נער שהחל ללמוד בתיכון חדש. פרק הבכורה שודר בפייסבוק, והסדרה הוגדרה כ"הסדרה החברתית הראשונה". לסדרה כללו 16 פרקים, וראת'בון שימש גם כמפיק בפועל שלה.
בשנת 2013 התארח ראת'בון בפרק בסדרה "צווארון לבן". בשנת 2015 הצטרף לקאסט העונה השנייה של סדרת הדרמה לנוער "למצוא את קרטר" ברשת MTV, בדמותו של ג'ררד פטרס, ברמן והבעלים של הבר ששכר את קרטר כמלצרית אצלו.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הדרמה הקזחי "טוקאל" בדמותו של קייל, גבר אשר נשוי לשתי נשים.  בשנת 2017 הצטרף כשחקן ראשי לעונה הרביעית של הסדרה "הספינה האחרונה" כג'ורג'יו, עבריין יווני-אמריקאי ששולט באיים יוונים רבים בים התיכון, וסוחט את החקלאים והדייג המקומיים. בשנת 2019 כיכב בסרט הדרמה "חומת מקסיקו", הפקה אמריקאית-מקסיקנית לצדם של מויסס אריאס ומריאל המינגוויי.
ראת'בון היה חלק מהלהקה "100 קופים" שהקים יחד עם שני חבריו מהתיכון ועוד שני חברים קרובים. הלהקה הוציאה חמישה אלבומים סך הכל עד שהתפרקו בשנת 2012.
חיים אישיים

ראת'בון מתגורר כיום בלוס אנג'לס. חבריו הקרובים הם שחקני דמדומים אשלי גרין, ניקי ריד וקלן לוץ.[דרוש מקור]
לג'קסון ולבת זוגו הרקדנית שיילה אפסהדי בן בשם מונרו ג'קסון השישי (נולד ב-12 ביולי 2012). הם נישאו ב-29 בספטמבר 2013. בתם השנייה, פרסלי בואי ראת'בורן, נולדה ב-31 במאי 2016. ובנם השלישי נולד בסוף 2019.
ב-18 בספטמבר 2014, ראת'בורן היה על טיסת 1416 של ג'ט בלו איירווייז מלונג ביץ', קליפורניה לאוסטין, טקסס, כאשר המנוע שלה התפוצץ. המטוס חזר ללונג ביץ' וביצע נחיתת חירום. היו 4 פצועים, אך כל הנוסעים שרדו.
בבעלותו חברת ההפקות "PatchMo Entertainment", וחברת ההקלטות "Happy Jack Records".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | River's End | ג'ימי |  |
| 2006 | Pray for Morning | קונור |  |
| 2007 | סטן הגדול | רובי |  |
| 2008 | יום ההברזות של הבוגרים | סניפי |  |
| 2008 | דמדומים | ג'ספר וויטלוק |  |
| 2009 | ס. דארקו | ג'רמי פריים |  |
| 2009 | Dread | סטיבן גרייס |  |
| 2009 | Hurt | קונרד קולטריין |  |
| 2009 | דמדומים 2: ירח חדש | ג'ספר וויטלוק |  |
| 2010 | דמדומים 3: ליקוי חמה | ג'ספר וויטלוק |  |
| 2010 | איירבנדר | סוקה |  |
| 2010 | Girlfriend | ראס |  |
| 2011 | דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1 | ג'ספר וויטלוק |  |
| 2012 | Zombie Hamlet | מטהר | ללא קרדיט |
| 2012 | בוקרות ומלאכים | ג'סטין ווד |  |
| 2012 | דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2 | ג'ספר וויטלוק |  |
| 2013 | Live at the Foxes Den | בובי קלי |  |
| 2014 | City of Dead Men | ג'ייקוב |  |
| 2015 | Pali Road | נייל לאנג |  |
| 2016 | My Husband's Wife | קייל |  |
| 2017 | Justice | תומאס מק'קורד |  |
| 2017 | Heart, Baby | דוק |  |
| 2018 | שמשון | ראלח |  |
| 2019 | חומת מקסיקו | דונובן טיילור |  |
| 2019 | Do Not Reply | בראד |  |
| 2020 | Dreaming Grand Avenue | ג'ימי |  |
| 2021 | הקלטת | ווס |  |
| 2022 | Until We Meet Again | אדי קונווי |  |
| 2023 | The Island | פיל |  |
| 2024 | Books & Drinks | דייוויד וייס |  |
| TBA | WarHunt |  |  |
| TBA | Zero Road | ג'יני |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006-2005 | אנשים יפים | ניקולס פיסק | תפקיד משני; 16 פרקים |
| 2005 | קרוב לבית | סקוט פילדס | פרק: "Romeo and Juliet Murders" |
| 2006 | The O.C. | ג'סטין אדוארס | 2 פרקים |
| 2007 | טירוף בבית | דילן | 2 פרקים |
| 2007 | העמק של האור | טרוויס | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2008 | המנקה | ג'ואי | פרק: "Back to One" |
| 2009 | מחשבות פליליות | אדם ג'קסון | פרק: "Conflicted" |
| 2010 | הבלתי רגילים | טרנט סטפורד | פרק: "No Ordinary Visitors" |
| 2013 | צווארון לבן | נייט אוסבורן | פרק: "Shoot the Moon" |
| 2013 | איש משפחה | סטנלי קובלסקי | דיבוב; פרק: "Brian’s Play" |
| 2013 | NTSF:SD:SUV:: | ג'סי ג'יימס | פרק: "The Great Train Stoppery" |
| 2015 | למצוא את קרטר | ג'רארד פטרס | 12 פרקים; עונה שנייה |
| 2017 | הספינה האחרונה | ג'ורג'יו | 8 פרקים; עונה רביעית |
| 2022 | שומרי הצדק | בלו סקרים | דיבוב; 7 פרקים |
ג'ון האנט

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1910 שימלה, הודו 
 פטירה:  7 בנובמבר 1998 (בגיל 88) הנלי על התמזה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  מרלבורו קולג' 
 תפקיד:  חבר בית הלורדים (4 ביולי 1966–7 בנובמבר 1998)  רקטור (1963–1966) 
 בן או בת זוג:  Joy Mowbray-Green (3 בספטמבר 1936, 1936–?) 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב של החברה הגאוגרפית הצרפתית (1955)  מדליית המייסדים (1954)  אות השירות המצוין (3 באוגוסט 1944)  מסדר הבירית  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  Knight Bachelor  מדליית ליווינגסטון 
 
הנרי ססיל ג'ון האנט (באנגלית: Henry Cecil John Hunt; 22 ביוני 1910 – 7 בנובמבר 1998) היה קצין בצבא הבריטי שנודע בעיקר כמנהיג משלחת 1953 הבריטית המצליחה להר האוורסט.
ראשית חייו וקריירה צבאית

ב-22 ביוני 1910 נולד האנט בשימלה, הראג' הבריטי בן לקפטן ססיל אדווין האנט מצבא הודו הבריטית, ונכדו רב-רב של החוקר ריצ'רד פרנסיס ברטון. אביו נהרג בקרב במהלך מלחמת העולם הראשונה. מגיל 10, בילה האנט רבות מזמנו בהרי האלפים, שם פיתח מיומנויות של טיפוס הרים שיתרום לו בהמשך בזמן השתתפות במספר משלחות להימלאיה בעת שירותו בהודו. הוא ביצע טיפוס מודרך של פסגת פיז פאלו בגיל 14. הוא התחנך במכללת מרלבורו לפני שנכנס למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, שם זכה במדליית הזהב של המלך ובחרב הזיכרון של אנסון.
לאחר סנדהרסט, הוסמך האנט כלוטננט משנה בחיל הרובים המלכותי של המלך (KRRC) ב-30 בינואר 1930. בין עמיתיו לסיום היו צ'ארלס הארינגטון ואלן בראון. בשנת 1931, הועבר הגדוד להודו. הוא קודם לדרגת לוטננט ב-1933. למרות הרקע שלו, נראה שהוא לא היה נוח לחלוטין עם האקלים החברתי השורר של הראג'. הוא העדיף רוגבי על פני פולו, וכבר שלט בגרמנית ובצרפתית הוסיף אורדו וכמה בנגלית. בשנת 1934 הפך לקצין מודיעין צבאי בצבא ההודי, בדרגת קפטן מקומית, והושאל למשטרת הודו. באותו זמן תנועת העצמאות ההודית צברה תאוצה, ובנגל הושפעה במיוחד. האנט אף עבד בסתר, איסוף מודיעין בצ'יטגונג כשהוא לבוש בבגדים מקומיים. הוא חזר לגדוד שלו ב-1935, לאחר שקיבל את מדליית משטרת הודו.
במהלך תקופה זו המשיך האנט לטפס בהימלאיה. בשנת 1935, יחד עם קבוצתו של ג'יימס וולר, ניסה לטפס על סלטרו קנגרי והגיע לגובה של 7,470 מטר. הישג זה הוביל לבחירתו למועדון האלפיני ולחברה הגאוגרפית המלכותית. הוא ביקש להצטרף למשלחת 1936 לאוורסט, אך נדחה כאשר רופא ה-RAF גילה אצלו בעיית לב קלה.
ב-3 בספטמבר 1936 הוא התחתן עם ג'וי מובראי-גרין. בשנת 1937, היא השתתפה יחד עם רג'י קוק בטיול ההימלאיה של האנט, שכלל סיור בקנצ'נג'נגה, הפסגה הדרום-מערבית של פסגת נפאל, וטיפוס שלישי על מעבר זמו בין קנגצ'נג'ונגה לסימבו. במהלך המסע הם ראו עקבות שאחד מהשרפות של המשלחת אמר להם שהן של הייטי. בשנת 1938 חזר האנט לשירות במודיעין הצבאי, וקודם לדרגת קפטן קבוע.
מלחמת העולם השנייה

עם חזרתו לבריטניה ב-1940, הפך האנט למדריך ראשי בבית הספר ללוחמת הרים ושלג של הקומנדו, בריימר. בשנת 1943, הוא חזר לתפקיד הגדודי כרס"ן בפועל ולוטננט קולונל, ומונה למפקד הגדוד ה-11 של ה-KRRC. בתור מרכיב חיל הרגלים הממונע של חטיבת השריון ה-23, הוביל האנט את הגדוד במערכה האיטלקית. בשנת 1944, קיבל האנט פרס מיידי של מסדר השירות המצוין (DSO) על מנהיגותו בלחימה עזה על נהר הסנגרו. באוקטובר 1944, הועבר הגדוד שלו ליוון, בדיוק כשהמתחים שהובילו למלחמת האזרחים היוונית הפכו לברורים.
ביוון, מונה האנט לבריגדיר זמני וקיבל את הפיקוד על חטיבת הרגלים ההודית ה-11, חלק מהדיוויזיה ההודית ה-4, בפטרס. הוא תיאר את הניסיון לשמור על השלום בין הפלגים השונים כ"תקופה המתוחה והקשה ביותר בכל ניסיוני, לפני ואחרי". על מאמציו שם מונה האנט למפקד מסדר האימפריה הבריטית ביוני 1945. בניגוד לאיטליה, הוא נצטווה לא ליזום התקפות והיה צריך להתמודד עם כוחות עוינים גדולים שאיימו עליו, וחדירה של אזרחים חמושים וכן מספר הולך וגדל של עלבונות לחייליו. האנט שמר על המצב רגוע, וכאשר הורשה לפעול, ובאמצעות תגבורת, תכנן וביצע מבצע מוצלח.
האנט הועסק בצוות המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית (SHAEF) כאשר קיבל את ההזמנה המפתיעה להוביל את משלחת האוורסט הבריטית של 1953. היה מצופה שאריק שיפטון יוביל את המשלחת, מכיוון שהוביל את הניסיון הבריטי (הכושל) על צ'ו אוי בשנה הקודמת שממנו נמשכו רוב המטפסים. עם זאת, הוועדה ההימלאית המשותפת של מועדון האלפיני והחברה הגיאוגרפית המלכותית שפיקחה על ניסיונות הבריטים על האוורסט החליטה שניסיונו הצבאי של האנט וקרדיט הטיפוס הבלתי מעורער שלו יספקו את הסיכוי הטוב ביותר להצלחה. זה נחשב קריטי שהמשלחת הזו תהיה מוצלחת מכיוון שלצרפתים הייתה רשות לערוך משלחת ב-1954 ולשווייצרים ב-1955, כלומר לבריטים לא תהיה הזדמנות נוספת עד 1956 לכל המוקדם.
חברי המשלחת הרגישו נאמנות חזקה לשיפטון והיו לא מרוצים מהחלפתו. אדמונד הילרי היה אחד המתנגדים הגדולים ביותר לשינוי, אך שוכנע במהרה על ידי אישיותו של האנט והודאתו הכנה שהשינוי טופל בצורה גרועה.
מחנה הבסיס הוקם ב-12 באפריל 1953. הימים הבאים הוקדשו לביסוס נתיב דרך מפולת הקרח קומבו, וברגע שנפתחה, צוותי שרפה העבירו טונות של אספקה במעלה ההר. מחנות מתקדמים רצופים נוצרו, אט אט נסלל גבוה יותר במעלה ההר. עד 21 במאי, וילפריד נויס ואנוללו הגיעו לציון הדרך הפסיכולוגי של הקול הדרומי. האנט בחר שני זוגות מטפסים לנסות את ההר. הזוג הראשון (טום בורדילון וצ'ארלס אוונס) יצא ב-26 במאי אך נאלץ לסגת לאחר שהתעייפו גבוה על ההר. באותו יום, האנט עצמו טיפס ל-8,350 מטר (27,395 רגל) עם שרפה דה נמגיאל כדי להשאיר מצבור ציוד על הרכס הדרום מזרחי עבור צוות הפסגה השני. ב-28 במאי, עשתה המשלחת את המתקפה השנייה שלה על הפסגה עם זוג המטפסים השני. הפסגה הגיעה לבסוף בשעה 11:30 בבוקר ב-29 במאי 1953 על ידי הניו זילנדי אדמונד הילרי והשרפה טנזינג נורגיי מנפאל.
חדשות על הצלחת המשלחת הגיעו ללונדון בבוקר הכתרתה של המלכה אליזבת השנייה. כשחזרו לקטמנדו כמה ימים לאחר מכן, גילו שהילרי מונה לאביר מפקד מסדר האימפריה הבריטית והאנט ל־Knight Bachelor על מאמציהם. הוא קיבל את תואר האביר שלו כשחזר ללונדון ביולי 1953. כבוד נוסף הוענק לאנט ולצוות המשלחת: מדליית האברד של נשיונל ג'יאוגרפיק, הפעם הראשונה שהמדליה הוענקה על בסיס קולקטיבי, אם כי רפליקות ברונזה אישיות נעשו עבור האנט, הילרי ונורגיי. מדליית המייסד של החברה הגיאוגרפית המלכותית; מדליית לורנס של החברה המלכותית המרכזית לאסיה; ותוארי כבוד מאוניברסיטאות אברדין, דרהאם ולונדון.
לאחר המלחמה

האנט חזר לתפקיד פעיל בצבא, והוצב כסגן מפקד בסנדהרסט. לאחר פרישתו מהשירות הצבאי ב-1956, כאשר קיבל את דרגת כבוד, הפך למנהל הראשון של תוכנית פרס דוכס אדינבורו, תפקיד שמילא במשך עשר שנים. הוא השאיר תיאור של משלחת הקווקז הבריטית ב-1958.
להאנט היו לו ארבע בנות הוא נפטר ב-7 בנובמבר 1998 בגיל 88.
הערות שוליים

↑  Burke's Landed Gentry of Ireland (1912 edn): BURTON of Carrigaholt Castle
↑  "Casualty details—Hunt, Cecil Edwin". Commonwealth War Graves Commission. נבדק ב-1 בספטמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hunt, Baron, (Henry Cecil John Hunt) (22 June 1910 – 8 November 1998)". WHO'S WHO & WHO WAS WHO (באנגלית). 2007. doi:10.1093/ww/9780199540884.013.u248884. ISBN 978-0-19-954089-1. נבדק ב-12 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Piece details WO 373/75, the National Archives contains the citation for the CBE, which can be downloaded (fee payable) from Documents Online, Image details—Hunt, Henry Cecil John. Retrieved 8 April 2008.
↑  Perrin, Jim (11 בינואר 2008). "Obituary – Sir Edmund Hillary". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Conefrey, Mick (2012). Everest 1953: The Epic Story of the First Ascent. OneWorld Publications. pp. 184 & 205. ISBN 978-1-78074-230-4.
↑  "Mount Everest Expedition 1953". Imaging Everest. Royal Geographical Society. 2001–2003. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-18 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jenkins, Mark C (25 באפריל 2003). "Archive: Eisenhower Meets with Hillary". Radio Expeditions—Everest: To the Top of the World—A Look Back on 50 Years of Triumph and Tragedy. NPR, reproducing archive material from the National Geographic Society. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  White, Stephen (9 בנובמבר 1998). "Everest hero dies aged 88". The Mirror. נבדק ב-31 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Venables, Stephen; Bonington, Sir Chris (10 בנובמבר 2018). "Obituary: Lord Hunt". The Independent. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Obituary: Lord Hunt". The Telegraph. 9 בנובמבר 1998. אורכב מ-המקור ב-12 בנובמבר 2010. נבדק ב-19 באוקטובר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276125905171  PLWABN: 9810684746805606  BIBSYS: 9001284  BNE: XX974476  BnF: cb125355413 (data)  CiNii: DA00924360  GND: 1075617456  ISNI: 0000 0001 1477 3889  LCCN: n82044779  NDL: 00444048  NKC: kup19960000041461  NLA: 35214082  NLG: 216354  NSK: 000063635  NTA: 072340525  SELIBR: 314685  SNAC: w6jq2jmg  SUDOC: 034618295  Trove: 868201  UKPARL: cT6w1uQi  VIAF: 90711909   WorldCat (עם VIAF): 90711909
ג'יימס טרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בנובמבר 1960 (בן 63) קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת הרווארד
 דראפט:  סיבוב 9, [[דראפט ה-NBA 1982|1982]] וושינגטון בולטס
 קבוצות כשחקן
 1983–1985   1986–1988   1988–1989   1989–1990   1990–1991   1991–1992   1992–1994   1994–1996   1996:  מכבי חיפה   הפועל חולון   הפועל תל אביב   הפועל חולון  הפועל תל אביב   הפועל חולון   הפועל נהריה   הפועל תל אביב   הפועל אילת
 
ג'יימס טרי (באנגלית: James Terry; נולד ב-26 בנובמבר 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי שעשה את רוב הקריירה המקצועית שלו בישראל. שיחק בעמדת הסנטר. גובהו 2.08 מטר.
ביוגרפיה

טרי נולד בקליבלנד אוהיו. הוא שיחק בליגת המכללות באוניברסיטת הרווארד ובשנת 1982 נבחר בסיבוב התשיעי של דראפט ה-NBA על ידי וושינגטון בולטס. החל את הקריירה בישראל בקבוצת מכבי חיפה בשנת 1983. בתקופה זו ניתן היה לשתף בליגה בישראל זר אחד בלבד לכן טרי התגייר וקיבל אזרחות ישראלית.
כעבור שתי עונות עזב את חיפה והצטרף להפועל חולון. כעבור שנתיים עזב את חולון והצטרף להפועל תל אביב. בשנים הבאות נד בכל שנה לסירוגין בין הפועל תל אביב להפועל חולון, כך עד שנת 1992 אז הצטרף להפועל נהריה. כעבור שתי עונות שב להפועל תל אביב למשך שנתיים, ותחנתו האחרונה בישראל הייתה הפועל אילת.
טרי שיחק ברוב הקריירה שלו בישראל ובנוסף שיחק גם תקופות קצרות באיטליה, ספרד, יוון וארגנטינה. לאחר פרישתו החל לעבוד כמפקח בנייה.
הערות שוליים

1 2  James Terry  באתר  The Draft review
↑  אמיר בוגן, לאן נעלמו כוכבי העבר - ג'יימס טרי, באתר ynet, 5 בספטמבר 2005
גבריאל לימה

גבריאל לימה (בפורטוגזית: Gabriel Lima; נולד ב-13 ביוני 1978) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

לימה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות בברזיל. בינואר 2002, לימה חתם בלבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית.
בקיץ 2002, לימה חתם בבני סכנין מהליגה הלאומית בה שיחק שנתיים. בעונתו הראשונה, לימה היה שותף לעלייה ההיסטורית של הקבוצה לליגת העל לראשונה בתולדותיה ועונה לאחר מכן, זכה עם הקבוצה בגביע המדינה ואף כבש שער בגמר הגביע.
ב-7 ביוני 2004, לימה חתם בבני יהודה. שנה לאחר מכן, חזר לסכנין.
בינואר 2006, לימה חתם בדאיגו מליגת העל של קוריאה הדרומית, בה שיחק עונה ואחריה חתם באל-אהלי מליגת העל הקטרית.
בהמשך הקריירה, לימה שיחק בשאנגחאי שנשין, אפופ קיניראס, אלקי לרנקה, א.א.פ. פאפוס, דוקסה קאטוקופיה והפועל רעננה.
תארים

גביע המדינה: 2003/2004
הערות שוליים

↑  משה גוזגל, גבריאל לימה חתם לעונה הקרובה בבני יהודה, באתר ynet, 7 ביוני 2004
↑  תומר גנור, גבריאל לימה חתם באל אהלי מקטאר, באתר ynet, 1 בפברואר 2007
גבריאל מגידיש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1908 לוב
 פטירה:  3 במאי 1997 (בגיל 89 בערך) כ"ו בניסן ה'תשנ"ז שלווה
 מקום קבורה:  בית העלמין נועם
 תאריך עלייה:  1949
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  שלווה
 מקום פעילות:  שלווה
 תקופת הפעילות:  ?–1997
 השתייכות:  יהדות לוב
 תפקידים נוספים:  חזן, שוחט, בעל תוקע
 רבותיו:  בן ציון כהן יהונתן
 אב:  דוד
 אם:  כמיסה (דביונה)
 
הרב גבריאל (גברי) מגידיש (נולד ב-1908 בלוב, נפטר ב-כ"ו בניסן ה'תשנ"ז, 3 במאי 1997 בשלווה) היה רב המושב שלווה.
ביוגרפיה

נולד בכפר יפראן שבג'בל (חבל הר הנמצא דרומית לעיר זוארה אשר בטריפוליטניה) לאביו הרב דוד ואמו כמיסה (דביונה). הוא נצר לשושלת רבנים. היה לו אח אחד, יהושע, ושלוש אחיות.
אביו נפטר בגיל צעיר ואמו יצאה לעבוד כדי שבניה יוכלו ללמוד תורה בטריפולי ולא יצטרכו לעסוק בפרנסת הבית.
למד תורה יחד עם אחיו בטריפולי (לוב), וגם אצל הרב בן ציון כהן יהונתן. באותה העת למדו גם את השפה האיטלקית.
לאחר מכן חזר ליפראן, בעוד אחיו ר' יהושע נדד לכפרים סביב ע'ריאן ושם לימד תורה וסייע בארגון עלייה לארץ ישראל.
ב-1949 עלה על האונייה תיאודור הרצל והתיישב עם משפחתו במעברת בית ליד, והתחיל לארגן קהילה. בסוף 1950 עלו לקרקע 2 מושבים: פלוג'ה א' (לימים: מושב עוזה) ופלוג'ה ב' (מושב שלווה). הרב הוביל את הנהגת הקהילה, והתמנה לרב המושב שלווה, שנים הראשונות אף ללא שכר.
נפגש עם פרופסור הרווי גולדברג לטובת מחקר על יהודי יפראן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

היה נשוי לג'ומאנה ולהם מספר ילדים.
בין נכדיו: בניו של בנו כמוס (עמוס) הם אורי מגידיש (1954–1993, חקלאי שנרצח בגן אור בדקירות סכין על ידי שני פועלים פלסטינים שהעסיק בחממה) ויואל מגידיש.
הערות שוליים

↑  בית עלמין נועם - מפה דיגיטלית
↑   ריקי רט, ‏שרית דרשן בספר ביכורים חדש: הקשר בין רווקות מאוחרת לקבר של סבא, בעיתון מקור ראשון, 4 באפריל 2024
↑  פניני עין חמד גיליון 926
↑  ראיון עם פרופסור הרווי גולדברג, בעיתון "לבלוב" (עמ' 13), ספטמבר 2016
ג'ון האקט

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1910 פרת', אוסטרליה המערבית
 פטירה:  9 בספטמבר 1997 (בגיל 86)
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, אוסטרליה, הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  שון (Shan)
 השכלה:  בית הספר המרכזי לאמנות ועיצוב  ניו קולג' 
 בן או בת זוג:  Margaret Frena (21 במרץ 1942–?) 
 צאצאים:  Susan Veronica Hackett 
 השתייכות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת נאט"ו נאט"ו
 תקופת הפעילות:  1933–1968 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקדת חטיבת הצנחנים ה-4 מפקד חיל הספר העבר ירדני  מפקד חטיבת חי"ר משוריינת ה-20 מפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-7 מפקד הצבא הבריטי בצפון אירלנד מפקד קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו מפקד ארמיית הריין הבריטית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה המלחמה הקרה
 עיטורים
  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט  אות השירות המצוין (פעמיים)  הצלב הצבאי
 
הגנרל סר ג'ון וינטרופ האקט (אנגלית: Sir John Winthrop Hackett‏ 5 בנובמבר 1910 – 9 בספטמבר 1997) הוא איש צבא וסופר בריטי יליד אוסטרליה. התפרסם בשל תפקידי הפיקוד שמלא בצבא הבריטי ובכוחות נאט"ו ובשל כתיבתו בתחומי האסטרטגיה הצבאית וההיסטוריה הצבאית. בייחוד ידוע ספרו מלחמת העולם השלישית משנת 1978, בו תיאר מלחמה דמיונית בין נאט"ו לברית ורשה הפורצת בשנת 1985.
קורות חייו > ילדות וקריירה מוקדמת

ג'ון האקט נולד באוסטרליה בשנת 1910, לאב ממוצא אירי שהיגר לאוסטרליה בילדותו, והיה עורך עיתון ופוליטיקאי. לאחר לימודיו התיכוניים נסע האקט ללונדון ללמוד ציור ואמנות, לאחר מכן למד באוניברסיטת אוקספורד היסטוריה בשאיפה להתקדם כאקדמאי, אך ציוניו לא היו מספיקים. הוא התגייס לצבא הבריטי בשנת 1933 ליחידת ההוסרים האיריים השמינית של המלך, ותוך כדי שירות השלים תואר שני, עבודת התזה שלו עסקה במסעי הצלב. בשנת 1936 הצטרף למשטרת המנדט בארץ ישראל ובין השנים 1937–1941 שירת כקצין בחיל הספר העבר ירדני.
קורות חייו > מלחמת העולם השנייה

האקט השתתף במערכה בסוריה ובלבנון בשנת 1941 ונפצע במהלכה. על שרותו במבצע זה זכה בצלב הצבאי. לאחר החלמתו מונה למפקד יחידת שריון במערכה בצפון אפריקה. בקרב ליד שדה התעופה סידי נפצע האקט שוב ונשלח להחלמה במפקדה בקהיר, על חלקו בקרב בו נפצע זכה באות השירות המצוין הראשון שלו. בעת שהותו בקהיר סייע בהקמת קבוצת המדבר ארוכת הטווח ובייחוד בהקמת צבאו הפרטי של פופסקי שהייתה חלק ממנה. בהמשך לחם בקרב
בשנת 1943 קיבל האקט את הפיקוד על חטיבת הצנחנים הרביעית של הדיוויזיה המוטסת הראשונה באיטליה ובשנת 1944, בתפקיד זה, לקח חלק בקרב ארנהם, כחלק ממבצע מרקט גארדן. במהלך הקרב, ב-24 בספטמבר נפצע קשה מרסיס של פגז ונפל בידי הגרמנים. הרופאים חשבו שאין תקווה לחיו ורצו להמית אותו בזריקת רעל אך ניתוח בטן בתנאים קשים הצליח להציל את חייו. כעשרה ימים לאחר מכן הצליח לברוח מידי הגרמנים בעזרת המחתרת ההולנדית והסתתר בבית משפחה הולנדית כמה חודשים עד שהחלים מפציעתו. הוא הצליח לעבור לחלק המשוחרר של הולנד בסיוע המחתרת ההולנדית במסע אופניים ארוך וקשה. לימים (בשנת 1977) כתב ספר אוטוביוגרפי על קורותיו בקרב ארנהם ועל בריחתו מן הגרמנים בשם "הייתי זר" (I Was A Stranger) על חלקו בקרב ארנהם זכה האקט באות השירות המצוין בפעם השנייה.
קורות חייו > קריירה לאחר המלחמה

בשנת 1947 חזר האקט לארץ ישראל וקיבל את הפיקוד על חיל הספר העבר ירדני, במסגרת תפקידו זה היה האקט אחראי על פירוקו של חיל הספר. לאחר מכן למד לימודים מתקדמים באוניברסיטה בגראץ ובשנת 1951 קיבל את הפיקוד על חטיבת החי"ר המשוריינת ה-20 ולאחר שהועלה בדרגה פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-7. בשנת 1958 מונה לפקד על המכללה הצבאית המלכותית למדע בדרגת לוטננט גנרל ובשנת 1961 מונה למפקד העליון של צפון אירלנד בדרגת גנרל. שנה לאחר מכן הוא קיבל מהמלכה אליזבת השנייה תואר אבירות של מסדר האמבט ובשנת 1963 מונה לסגן ראש המטה הכללי של צבא בריטניה. בשנת 1965 מונה למפקד ארמיית הריין הבריטית ובמקביל למפקד קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו, יכולתו לדבר בשפות רבות הפכה אותו לבחירה טבעית לתפקיד זה. בשנת 1968 פרש מן השירות הצבאי.
לאחר פרישתו מן הצבא מונה האקט למנהל הקולג' המלכותי בלונדון, תפקיד שמילא עד שנת 1975. בתפקידו זה השתתף במאבקים למען מלגות גבוהות לתלמידים וזכה לפופולריות. האקט עסק בכתיבה ופרסם מספר ספרים העוסקים בהיסטוריה צבאית ובאסטרטגיה צבאית, בנוסף, כתב מבואות לספרים נוספים. המפורסם ביותר מבין כתביו הוא הספר "מלחמת העולם השלישית (הסיפור שלא סופר)" (The Third World War: The Untold Story; 1978) המתאר מלחמה בדיונית בין כוחות נאט"ו לכוחות ברית ורשה בשנת 1985. הספר כתוב כספר היסטוריה שנכתב לאחר המלחמה ומתאר בפירוט את מהלכיה הצבאיים ואת הסיבות להתרחשותה. הספר נכתב כדי לעורר מודעות במערב לחולשתה הקונבנציונלית של ברית נאט"ו לעומת ברית ורשה, וכדי לשבור את הקונספציה שכל מלחמה בין הגושים תהיה בהכרח מלחמה גרעינית כוללת. הספר, שנכתב תוך התייעצות עם מומחים בתחומי חימוש וביטחון (לדוגמה: ויקטור סובורוב), היה לרב מכר ונקרא על ידי מנהיגים בולטים בעולם.
ג'ון האקט נפטר בשנת 1997.
קורות חייו > חיים אישיים

בעת שהחלים מפציעתו בשנת 1941 פגש את אשתו לעתיד, מרגרט פנה, שהייתה אחות אוסטרית. השניים היו זקוקים לאישור מיוחד כדי להינשא, שכן מרגרט הייתה אזרחית של מדינת אויב. לאחר קבלת האישור נישאו בירושלים בשנת 1942.
האקט היה אדם משכיל ודבר 10 שפות, ביניהן: אנגלית, צרפתית, איטלקית, גרמנית וערבית.
כתביו בעברית

מלחמת העולם השלישית (תרגום: שרגא גפני ויואב תלמור), תל אביב: מערכות (משרד הביטחון), תשמ"א.
הערות שוליים

↑  וולף הקמן, "רומל באפריקה", מערכות, 1987, עמ' 298.
↑  וולף הקמן, "רומל באפריקה", מערכות, 1987, עמ' 232.
↑  מלחמת העולם השלישית, עמ' 12 (הקדמת העורכים).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306919305171  PLWABN: 9810689744505606  BIBSYS: 90144716  CiNii: DA02986540  GND: 109014707  ISNI: 0000 0003 6920 6835  LCCN: n50020632  LNB: 000040556  NDL: 00442109  NKC: mzk2004242337  NLA: 36178248  NLG: 86604  NLK: KAC199634227  NSK: 000172492  NTA: 068854579  RERO: 02-A003338295  SNAC: w68s916r  SUDOC: 079744699  VIAF: 95680594   WorldCat (עם VIAF): 95680594
בתי המשפט המלכותיים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית משפט 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1882
 תאריך פתיחה רשמי:  1882 
 אדריכל:  ג'ורג' אדמונד סטריט 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 קואורדינטות:  51°30′49″N 0°06′48″W﻿ / ﻿51.513611111111°N 0.11333333333333°W﻿ / 51.513611111111; -0.11333333333333
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבתי המשפט המלכותיים(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבתי המשפט המלכותיים(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיבתי המשפט המלכותיים(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיבתי המשפט המלכותיים
 
בתי המשפט המלכותיים (באנגלית: Royal Courts of Justice, בקיצור RCJ) הוא מתחם בתי דין הכולל את מבני בית המשפט העליון של אנגליה וויילס ובית המשפט לערעורים של אנגליה וויילס. המתחם ממוקם ברחוב סטרנד בלונדון, סמוך למקומו ההיסטורי של הטמפל בר שהיווה את הגבול בין הסיטי של לונדון לסיטי של וסטמינסטר וסמוך לאכסניות המשפט. המבנה, בסגנון התחייה הגותית הוויקטוריאנית, תוכנן על ידי האדריכל ג'ורג' אדמונד סטריט, נבנה בין השנים 1873-1882 ונחנך על ידי המלכה ויקטוריה ב-4 בדצמבר 1882. המתחם, כולל אולמות הדיון, פתוח לציבור הרחב, אלא אם הוצב על דלתות אולם הדיון שלט עם הכיתוב: "In Camera" (כלומר: "בחדר [סגור]", בלטינית).