stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנדיקוט קוצני אדמוני
אנטומיה ומראה

הבנדיקוט האדמוני הוא כיסאי בינוני דמוי סולנודון והמין הגדול בסוגו. מבנה גופו מוצק, גוצי וקומפקצי, ראשו חרוטי וחרטומו מחודד ומוארך במיוחד. אוזניו קצרות ועגולות ועיניו ואפו קטנים; סביב האף יש לו זיפים ארוכים. הרגליים האחוריות ארוכות, עבות ומסיביות יותר מהקדמיות והזנב קצר, דקיק ודליל בשיער. בדומה לקרוביו, הבנדיקוט האדמוני בעל טפרים ארוכים וגדולים שמשמשים לחפירה באדמת היער.
אורך הראש והגוף של הבנדיקוט האדמוני 21–54 סנטימטרים, אורך הזנב 11.5-7.5 סנטימטרים והמשקל 3-0.3 קילוגרם. תת-המין המלנזי גדול וכבד יותר מתת-המין האוסטרלי. אצל שני תת-המינים הזכר כבד פי שניים מן הנקבה, להוציא מקרים חריגים שבהם זה הפוך. הכיס של הנקבה נפתח כלפי אחורה כדי שלא יתמלא בעפר במהלך החפירה, והוא מכיל בתוכו 8 פטמות.
הפרווה של הבנדיקוט האדמוני מורכבת משיער קצר, נוקשה ודמוי קוצים. צבעה הכללי רבגוני וחריג לבנדיקוטים הניו-גינאים: חום אדמוני, כתום, צהבהב או ערמוני; עם זאת, צבע חום כהה או אפרורי נראה גם לעיתים קרובות, עד כדי כך שניתן להתבלבל בינו לבין בנדיקוט קוצני מצוי. הצד התחתון בצבע כתמתם אפרסק או שמנת. ראשו של הבנדיקוט מתחלק בין חום כהה או אפרורי במצח ובפנים לבין אדמדם-כתמתם בלחיים ובסנטר. בנוסף, יש פסים שחרחרים בצידי הפנים, וטבעות ורודות חשופות משיער סביב העיניים. כפות היד והרגל, האוזניים והחוטם בצבע ורוד, האף אדמדם והזנב סגלגל כהה או שחרחר. סוליות הרגליים האחוריות בצבע שחור.
תפוצה

הבנדיקוט האדמוני הוא אחד המינים הנפוצים בסוגו; טווח התפוצה שלו רחב למדי וכולל את כל גינאה החדשה (בשליטת פפואה ואינדונזיה), איי דנטריסקו (פפואה), איי ארו, איי קאי, והאיים מיסול ויאפן (כולם באינדונזיה). בנוסף, הוא מצוי בצפון-מזרח אוסטרליה (חצי האי כף-יורק במדינת קווינסלנד).
תת-המין המלנזי מאכלס בעיקר יערות טרופיים לחים, יערות עננים, בתה וסוואנות עשב גשומות, ותת-המין האוסטרלי מאכלס יערות ירוקי-עד, יערות גדותיים, יערות גפניים ויערות אקליפטוס פתוחים. הבנדיקוט חי הן באזורי השפלה והחוף והן במדרונות הרריים עד רום 2,100 מטר מעל פני הים.
אקולוגיה

הבנדיקוט האדמוני פעיל לילה. הוא חופר לעצמו מאורות גדולות בעומק חצי מטר ובגודל 2–3 מטר רבוע עם שני פתחי יציאה. המאורות משמשות עבורו כמקלט מפני טורפים ולשינה בשעות היום. הבנדיקוט טריטוריאלי, וחי בגפו רוב הזמן בטריטוריה שגודלה 1–2 דונם. למרות מזגו האגרסיבי כלפי פולשים, הוא שקט למדי ואינו משמיע קולות רועשים.
הבנדיקוט האדמוני הוא יונק אוכל-כל; התפלגות התזונה שלו היא כדלהלן: 27% פירות וזרעים, 25% חסרי חוליות, 18% פטריות ו-18% צמחים דו-פסיגיים. היתר מורכב מכמויות קטנות של שורשים, אדמה, צמחים חד-פסיגיים וחולייתנים קטנים. מיני הצומח המועדפים הם פנדן (Pandanus) ואלפיניה (Alpinia), ושלושה סוגים של פטריות: הינומה, גלומוס והיסטרנגיום. חסרי חוליות הדומיננטיים בתזונה הם חיפושיות, אך גם תיקנאים וחגבאים. פריטי מזון חשובים נוספים הם: קנריום, יורושינוס, סולנום ופיזוניה. הרכב התזונה של הבנדיקוט משתנה בהתאם לזמינות ולעונה. הבנדיקוט האדמוני ממלא תפקיד אקולוגי חשוב על ידי פיזור זרעים ונבטים של צמחים ופטריות באמצעות צואתו. במהלך חיפושיו אחר מזון, הבנדיקוט מותיר אחריו בורות קטנים בקוטר 20–30 סנטימטרים.
בצפון-מזרח אוסטרליה, הבנדיקוטים האדמונים מתרבים בעיקר בעונה הגשומה שנמשכת מנובמבר עד מאי. במהלך שיא העונה הגשומה (ינואר עד מרץ), 80 עד 100% מהנקבות תועדו עם גורים בכיס. בגינאה החדשה לעומת זאת, המין עשוי להתרבות לאורך השנה ללא עונה קבועה. הבנדיקוטית מסוגלת להמליט פעמיים בשנה, וגודל השגר 1–4 ולדות (ובממוצע שניים). הגורים נולדים זעירים ולא מפותחים, ומבלים בכיס במשך חודשיים (ארוך יחסית לבנדיקוטים אחרים). לאחר מכן, הם עוזבים את הכיס וממשיכים לינוק עד גיל 70 יום. הגורים מגיעים לבגרות בגיל 4–5 חודשים. תוחלת החיים בטבע אינה ידועה; בשבי, הבנדיקוט האדמוני חי במשך שנתיים ו-9 חודשים.
מצב

הבנדיקוט האדמוני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), שכן למרות היותו מושפע לרעה מציד אינטנסיבי לבשר ובירוא יערות מסיבי ברחבי גינאה החדשה עבור מטעי שמן דקלים וחקלאות, הוא עדיין נפוץ למדי ובעל טווח תפוצה רחב. מגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה להוציא את אוסטרליה. הבנדיקוט מצוי באזורים מוגנים רבים במלנזיה ואוסטרליה, ונדרשים מחקרים נוספים אודות האקולוגיה והאיומים המרחפים עליו.
הערות שוליים

↑  בנדיקוט קוצני אדמוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
גוואדלופה (נהר)

| --- | --- |
נהר גוואדלופה
נהר גוואדלופה
 מידע כללי
 אורך:  370 קילומטרים
 אגן ניקוז:  3,256 קמ"ר 
 מוצא:  Kerr County 
 גובה מוצא הנהר:  36 רגל 
 יובלים:  San Antonio River, Geronimo Creek, Cottonwood Creek, Comal River, San Marcos River 
 שפך:  מפרץ סן אנטוניו 
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית 
 מפת אגן הניקוז של הנהר גוואדלופה
 
נהר גוואדלופה (באנגלית: Guadalupe River) הוא נהר שאורכו כ-370 ק"מ, הזורם בטקסס שבארצות הברית. זרימת הנהר היא מצפון לדרום, והוא נשפך למפרץ מקסיקו במפרץ סן אנטוניו. הנהר התגלה בשנת 1689 על ידי הספרדים. חלקו העליון כולל שני יובלים, הצפוני והדרומי.
לאורך הנהר נבנו מספר סכרים, וכתוצאה מכך נוצרו אגמים.
הנהר הוא מקום פופולרי לחובבי מים לבנים שמשתמשים בעיקר בקיאקים.
על גדת הנהר הקים קרל, נסיך זולמס-בראונפלס מושבה גרמנית ראשונה בטקסס.
בנדיקוט סרוג מערבי

| בנדיקוט סרוג מערבי |
| --- | --- |
 בנדיקוט סרוג מערבי
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: בנדיקוטאים
משפחה:: בנדיקוטיים
סוג:: בנדיקוט
מין:: בנדיקוט סרוג מערבי
שם מדעי
 Perameles bougainville ‏קוי וגיימר, 1824
תחום תפוצה
    תפוצה היסטורית   תפוצה נוכחית 

בנדיקוט סרוג מערבי או מארל (שם מדעי: Perameles bougainville), הוא אחד מתוך שלושה מינים הקיימים כיום בסוג בנדיקוט והקטן שבהם. הוא תואר מדעית בשנת 1824 על ידי חוקרי הטבע הצרפתים ז'וזף פול גיימר (אנ') וז'אן רנה קונסטן קוי (אנ'). בעבר, המין היה נפוץ לאורך דרום ומערב אוסטרליה, אולם במהלך המאה ה-20 נעלם לחלוטין מהיבשת ושרד רק באיים בודדים במפרץ הכרישים.
אנטומיה ומראה

הבנדיקוט המערבי הוא כיסאי קרקעי בגודל חולדה שנראה כצורת ביניים בין עכבר לחדף, והמין הקטן ביותר בסוגו. מבנה גופו קומפקטי וגמיש, ראשו צר ושטוח וחוטמו ארוך וזרבוביתי. אוזניו גדולות וזקופות, עיניו בינוניות ושחורות ואפו זעיר. פלג גופו האחורי מפותח ורחב יותר מהקדמי, והרגליים האחוריות ארוכות ושריריות יותר מהקדמיות. האצבעות שלו מצוידות בטפרים גדולים וחדים שמותאמים לחפירה, וחלק מהן סינדקטיליות ומיועדות לסירוק וטיפוח. הזנב המחודד והקצר דקיק בדרך כלל, אך הוא משמש לעיתים כמאגר שומן ואז הופך לעבה יותר.
אורך ראשו וגופו של הבנדיקוט המערבי 17–23 סנטימטרים, אורך זנבו 8–10 סנטימטרים ומשקלו 172–286 גרם. ההערכה היא, שתת-המין היבשתי שנכחד היה גדול יותר מתת-המין ששרד באיים. מין זה מפגין דו-צורתיות זוויגית מסוימת, כשהנקבה כבדה במעט מן הזכר (בניגוד למינים אחרים) והחוטם שלה ארוך יותר. הכיס שלה מכיל 8 פטמות ונפתח אחורנית.
הפרווה של הבנדיקוט המערבי קצרה, גסה וזיפית. צבעה הכללי חום-אפרורי חיוור, חאקי, בז' או אפור-שחרחר, והיא הופכת ללבנה או אפרפרה בבטן, המפשעה, החזה והגרון. בפלג הגוף האחורי, יש לבנדיקוט סורגים כהים ובהירים לסירוגין שמספרם שניים לכל היותר, והם נעדרים או דהויים לעיתים קרובות. המצח, החרטום והגב כהים במעט, הסנטר והלחיים בהירים והחוטם, האוזניים והכפות ורודים.
הבנדיקוט המערבי נבדל מקרובו הבנדיקוט המזרחי בכך שהאחרון גדול ממנו משמעותית, בהיר יותר ופרוותו בעלת סורגים אחוריים רבים וברורים יותר. הבנדיקוט המדברי שנכחד, היה זהה פחות או יותר במידות הגוף לבנדיקוט המערבי, אך פרוותו הייתה רבגונית יותר בצבעה.
תפוצה וסביבת מחיה

הבנדיקוט המערבי היה נפוץ בעבר לאורך דרום ומערב אוסטרליה – כמעט עד קו החוף המזרחי; טווח התפוצה ההיסטורי שלו השתרע לאורך חגורת החיטה, מדבר ויקטוריה הגדול ומישור נולרבור באוסטרליה המערבית מרבית אוסטרליה הדרומית, הקצה הצפון-מערבי של ויקטוריה ומרכז ומערב ניו סאות' ויילס. בנוסף, הוא היה מצוי על ארבעה איים במפרץ הכרישים בחוף המערבי של היבשת.
עם הגעת המתיישבים האירופאים ליבשת, התפוצה שלו התכווצה במהירות כתוצאה מאובדן בית גידול והכנסת טורפים פולשים שגרמו להעלמות מוחלטת שלו מן היבשת עד שנות ה-30 של המאה ה-20. הבנדיקוט המערבי נכחד מהאיים פורה (אנ') ודירק הארטוך (אנ') במפרץ הכרישים, אך שרד באיים דורי (אנ') וברנייר (אנ'); בכך, הוא ניצל מגורל דומה לזה של בנדיקוט מדברי, בנדיקוט רגלי-חזיר וכיסאים מדבריים נוספים שחיו רק ביבשת והוכחדו מן העולם.
רשויות השימור האוסטרליות הקימו גרעיני רבייה מהאוכלוסיות בדורי וברנייר על מנת להשיבם לטבע; נכון לשנת 2020, קיימות 3 אוכלוסיות מחוץ לדורי וברנייר שהושבו לטבע על ידי רשויות השימור: אוכלוסייה ראשונה בשמורת הטבע הצחיחה רוקסבי דאונס (אנ') באוסטרליה הדרומית (הוקמה בשנת 2000), אוכלוסייה שנייה באי פורה (הוקמה בשנת 2005), ואוכלוסייה שלישית שבויה-למחצה במקלט לחיות בר ביער דריינדרה (אנ') שבאוסטרליה המערבית.
בעבר, הבנדיקוט המערבי היה נפוץ בעיקר בבתי גידול צחיחים למחצה או מדבריים שכוללים גבעות סלעיות, דיונות חול וסוואנות צחיחות ומנוקדים במיני שיטה, כדורי ספיניפיקס, שיחי מלח (אנ') ואלוקאזוארינה; נוסף על כך, היה מצוי גם ביערות גדותיים על שפת נחלים ונהרות באגן מארי-דרלינג; בית הגידול הנוכחי באיים דורי, פארו וברנייר מורכב מפסיפס של בתה חופית, סלעים ואבני גיר, דיונות חול קטנות וכרי עשב גבוהים.
אקולוגיה

הבנדיקוט המערבי הוא יונק סוליטרי שחי בגפו מחוץ לעונת הרבייה. את שעות היום הוא מבלה בשינה במקום מוגן בסבך, ויוצא לפעילות עם דמדומי ערב. בחורף הפעילות נמשכת עד עלות השחר, ובקיץ היא מסתיימת מספר שעות קודם לכן. הבנדיקוט בונה לעצמו קן בתוך שקע רדוד באדמה או תחת שיחים נמוכים שמוסווה היטב בסביבה הסבוכה, והוא מאוכלס על ידי בנדיקוט יחיד (להוציא נקבה וצאצאיה).
הניידות משתנה בין הזוויגים; הזכר עשוי לגמוע מדי לילה קילומטר בחיפוש אחר מזון, והנקבה מגבילה את תנועותיה ל-490 מטר. שני הזוויגים חיים בטריטוריה קבועה, אולם שטח הזכר כפול בגודלו משטח הנקבה (2–14 דונם לעומת 1–6 דונם בהתאמה). הטריטוריות חופפות לבנדיקוטים מאותו הזוויג בעיקר בשוליים, וגודלה פוחת ככל שצפיפות האוכלוסייה גוברת. הן לזכר והן לנקבה בלוטות ריח מיוחדות מאחורי האוזניים עבור סימון הטריטוריה והרחקת פולשים, כשהזכר עושה בהן שימוש רב יותר.
מלבד התקשורת הכימית, הבנדיקוטים מתקשרים ביניהם באמצעות קולות מגוונים. מפגש בין זכרים מלווה בגילויי תוקפנות הדדיים, וכולל בין השאר פעירת לוע, נשיכות, שריטות ומרדף אחר הפולש. כאשר הבנדיקוט מאוים בפתאומיות, הוא מסוגל לזנק ממצב עמידה לגובה מטר, ואז נמלט בריצת זיגזג מהירה למקום מבטחים בסבך הצפוף. הטורף הטבעי היחיד שתועד הוא כוח החולות, אך סביר להניח שהמין ניצוד בעבר ביבשת על ידי מגוון דורסי לילה ונחשים.
הבנדיקוט המערבי הוא יונק אוכל-כול; תזונתו כוללת פרוקי רגליים, תולעים, שורשים, פקעות, עשבי תיבול, פירות יער, זרעים, פטריות, ולעיתים גם מכרסמים קטנים. על מנת לאתר רמשים, הבנדיקוט משתמש בחוש הריח המצוין שלו ובחוטמו הזרבוביתי כדי לנבור באדמה, וכאשר איתר את מבוקשו הוא חופר בזריזות עם רגליו הקדמיות ומותיר אחריו גומות חרוטיות בקוטר 25 סנטימטרים.
הבנדיקוט המערבי מתרבה אמנם לאורך השנה, אך יש העדפה ברורה לחודשים הקרירים יותר בין אפריל לאוקטובר. לבנדיקוט קצב רבייה גבוה במיוחד ותקופת היריון קצרצרה של 12 ימים בלבד. הבנדיקוטית ממליטה בכל פעם 1–3 ולדות ומגיעה ל-4 המלטות בממוצע מדי שנה. הגורים שוהים בכיס כחודשיים, ונגמלים זמן קצר לפני ההמלטה הבאה. הם נבעטים מהקן של האם כשבוע לאחר הגמילה ואז הופכים לעצמאיים. הבגרות מתרחשת בגיל 3–4 חודשים והתמותה בקרב צעירים בתקופה שלפניה גבוהה מאוד.
תוחלת החיים של הבנדיקוט המערבי היא 3–5.8 שנים.
איומים ושימור

הגורמים העיקריים להכחדת הבנדיקוט המערבי מהיבשת היו השועל האדום וחתול הבית שהובילו להתמוטטות אוכלוסיות היונקים הקטנים ברחבי אוסטרליה ולהכחדת לפחות 7 מיני כיסאים. גורמים משניים נוספים הם הארנבונים שיצרו תחרות חזקה על מקורות המזון ודיללו את הצמחייה ששימשה כמקום מקלט לבנדיקוט, השינויים במשטרי האש של האבוריג'ינים ואובדן בית גידול למטרות חקלאות ומרעה. התפוצה הנוכחית המצומצמת של הבנדיקוט, הופכת אותו לפגיע במיוחד לשינויי אקלים, התפרצות מחלות, סחף גנטי, שריפות בר לא-מבוקרות, פעילות אנושית וחדירה של מינים פולשים (שועלים, חתולים, ארנבונים, חולדות ועכברים).
נכון לשנת 2020, הבנדיקוט הסרוג מערבי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), מכיוון שיש פחות מ-5 אוכלוסיות בר משמעותיות, אומדן אוכלוסייה שעומד על אלפים ספורים לכל היותר, וגם בשל העובדה שבית הגידול שלו באזור מפרץ הכרישים מאוים מצד התחממות האקלים ומוביל לתנודות חדות בגודל האוכלוסייה מדי עונה.
הבנדיקוט המערבי מוגן על פי החוק האוסטרלי, ורשום בנספח א' של אמנת CITES האוסרת סחר במין ובמוצריו. האיים דורי וברנייר שבהן נותרו האוכלוסיות האחרונות של המין, הוכרזו כשמורות טבע ומנוהלות על ידי המחלקה לגנים וחיות הבר של אוסטרליה, ובהמשך נלכדו מתוכם בנדיקוטים בשביל הקמת גרעיני רבייה. רשויות השימור האוסטרליות ביצעו מספר השבות לטבע בין 1995 ל-2005 ביבשת ובאיים נוספים, והפרויקטים הללו הצליחו באי פורה במפרץ הכרישים ובשמורת רוקסבי דאונס בדרום היבשת. בשנת 1990, הוקמה בקצה חצי האי פארון הסמוך למפרץ הכרישים שמורה מיוחדת בגודל 1,200 דונם שטוהרה משועלים וחתולים וגודרה היטב. פרויקט ההשבה הוגדר בתחילה כהצלחה, לאחר שקבוצה של 14 בנדיקוטים צמחה תוך 10 שנים ל-470 פרטים; עם זאת, בסופו של דבר האוכלוסייה הוכחדה לחלוטין עד 2008 כתוצאה מפלישה של חתולים. יש תוכניות להשיב את הבנדיקוט לאי דירק הארטוך ולאתרים נוספים לאחר טיהורם ממינים פולשים, אך הפרויקטים הללו נבחנים בזהירות כדי למנוע את הישנות הכישלון בחצי האי פארון.
אומדן האוכלוסייה העולמי של הבנדיקוט המערבי משתנה בחדות בהתאם לתנאים הסביבתיים, ונע בין 1,000 ל-5,000 פרטים.
הערות שוליים

↑  בנדיקוט סרוג מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540057505171 
איור של בנדיקוטים מערבים
בית גידול אופייני לבנדיקוט המערבי באיי מפרץ הכרישים
מפה של מפרץ הכרישים (לחצו להגדלה). ניתן לראות את המיקום של האיים דורי וברנייר, האי פורה, האי דירק הארטוך, וחצי האי פארון.
ביליארד

ערך זה עוסק במשחק שולחן. אם התכוונתם למספר גדול מאוד, ראו .
שולחן מן הסוג המשמש למשחק
מכה בסנוקר
ביליארד (באנגלית: billiards) הוא כל משחק המשוחק על גבי שולחן מוארך, מצופה באריג שעיר (בלעז: בֵּיז(אנ'), בד ארוג דמוי לבד), שבארבע מפינותיו ובמרכז כל דופן ארוכה ישנם "כיסים" (סך הכל 6). מטרת המשחק המשותפת במשפחת משחקים זו היא להכניס את הכדורים אל הכיסים, בעזרת מקל עץ ארוך שבאמצעותו ניתן להכות בכדור הלבן (a cue ball; שם מקיף לכלל סוגי המשחקים השונים עם כדור זה: Cue sports), כשלרוב לאחר החטאה מגיע תורו של היריב לשחק, על פי חוקי כל משחק. נועד לשני שחקנים לכל הפחות, או מנגד - לשני צמדים של שחקנים.
על פי עיקרון מרכזי של המשחק לסוגיו, על המתמודד להכות בכדור הלבן באמצעות המקל הארוך והמחודד, ועל הכדור הלבן לפגוע בכדור המבוקש ולהכניסו לחור. כל שחקן בתורו מנסה לפגוע באמצעות מקלו בכדורים ולהכניסם לכיסים בקצות השולחן, ובהתאם לכך לצבור ניקוד. ברגע שנכשל באחת הפעולות התור עובר ליריב.
סוגי משחקים

ספורט הביליארד הוא שם כולל למשחקי כדור על שולחן, הפופולריים ביותר בישראל הם: פּוּל אמריקאי וסנוּקֶר.
סוגי משחקים > פול אמריקאי

"פּוּל" הוא שם כולל לסוג המשחק הנפוץ שבו 15 כדורים ממוספרים. הכדורים 1-8 הם בצבע אחיד (לכל מספר צבע אחר), לכדורים 9-15 פס לבן ומספרו של הכדור השחור הוא 8. ישנן מספר גרסאות למשחק ובכל גרסה חוקי משחק שונים. אופייני לרוב משחקי ה"פול" שולחן קטן יותר משולחן ה"סנוקר" בעל "חורים" רחבים יותר. שני סוגי המשחקים הנפוצים ביותר הם "הכדור השמיני" ("Eight-Ball") ו"תשעה כדורים" ("Nine-Ball").
סוגי משחקים > פול אמריקאי > הכדור השמיני

לכל שחקן (או זוג) יש 7 כדורים, החלקים (1-7) או המפוספסים (9-15), שאותם צריך להכניס לחורים, שהשחקן מכריז עליהם לפני כל מכה. לאחר מכן עליו להכניס את הכדור השמיני – השחור – לחור שהוא גם הכריז עליו מהתור הראשון . את הכדורים מסדרים בעזרת משולש עזר, כאשר קודקוד המשולש פונה לכיוון הכדור הלבן, משני צדי השולחן.
סוג הכדור (חלק או מפוספס) נקבע על פי ההטבעה הראשונה של כדור במשחק, למעט הטבעה במכה הראשונה. כלומר, אם שחקן הטביע כדור חלק עליו להטביע את הכדורים 1-7 ועל יריבו את הכדורים 9-15. במקרה של הטבעת כדור במכה הראשונה, מקבל השחקן תור נוסף אך השולחן עדיין "פתוח", קרי, עדיין לא נקבע מי ינסה להטביע את החלקים ומי את המפוספסים.
עבירות: אם עבירה מתבצעת. השחקן השני רשאי להרים את הכדור הלבן ולהניח היכן שירצה.
הטבעת כדור לבן לכיס במכת הפתיחה.
הטבעת כדור לבן לכיס - כדור חופשי ליריב.
פגיעה של כדור לבן בכדור של היריב לראשונה - כדור חופשי ליריב.
הטבעת כדור במכה לא חוקית - הכדור נשאר בחור וליריב יש כדור חופשי.
אם לאחר פגיעת הכדור הלבן בכדור המטרה אף כדור (כולל הלבן, השחור ובכלל כל כדור על השולחן) לא פגע בדופן השולחן (ה"בנדה") זו עבירה (כל עוד אף כדור גם לא נכנס) וככל עבירה - היריב מקבל כדור חופשי.
הטבעת מס' 8 לא בעיתוי המותר - הפסד.
פגיעה באף כדור - בכל שלב במשחק: מזכה את היריב בכדור חופשי.
כאשר נשאר רק הכדור השחור לאחד השחקנים, במידה והכניס את הלבן הוא מפסיד אוטומטית.
הטבעת מס' 8 בעבירה כלשהי (הטבעה עם הלבן, פגיעה בכדור של היריב לפני כן) - הפסד.
הערה: בהכנסת כדור של היריב - כל עוד התבצע במכה חוקית (השחקן פגע קודם כל בכדור שלו, לא הטביע את הלבן ולא הטביע את השחור), הכדור נשאר בחור.
סוגי משחקים > פול אמריקאי > תשעה כדורים

המשחק כולל רק את הכדורים שמספרם 1-9, ומטרתו היא להטביע את כדור מספר 9, כאשר בכל תור מותר לפגוע עם הכדור הלבן רק בכדור עם המספר הנמוך ביותר בלוח. באופן זה, ניתן להטביע את הכדור שמספרו 9 בשתי דרכים: על ידי פגיעה ישירה כאשר שאר הכדורים בלוח כבר הוטבעו, או על ידי פגיעה עקיפה באמצעות פגיעה ראשונית בכדור שמספרו הוא הנמוך ביותר על השולחן (לאחר מכן אותו כדור, הכדור הלבן, או כדור כלשהו שזז בעקבות הפגיעה יכול לפגוע בכדור מספר תשע ולהטביעו ולהביא לניצחון במשחק). את הכדורים בתחילת המשחק יש לסדר בצורה של יהלום, כאשר כדור מספר 1 בראש היהלום וכדור מספר 9 במרכזו. לפי אותו היגיון, הטבעת כדור מספר תשע במכת הפתיחה של המשחק (עם פגיעה בכדור מספר 1), תזכה את המכה בניצחון באותו המשחק, דבר שקורה פעמים רבות אצל שחקנים מקצועיים.
סוגי משחקים > פול אמריקאי > משחקי פול אמריקאי נוספים

"מלחמה" או "כולם על כולם" הוא משחק לא רשמי. במשחק זה ניתן לשחק 3 או 5 שחקנים, מספר אי זוגי של שחקנים, ובו כל שחקן מקבל 5 או 3 כדורים (בהתאמה למספר השחקנים - מחלקים את 15 הכדורים בין השחקנים), וכל שחקן צריך להכניס את כדורי יריביו. האחרון שנשאר עם כדורים על השולחן מנצח. שחקן שכל הכדורים שלו הוכנסו יוצא מהמשחק. אם שחקן מבצע עבירה מוצאים בחזרה כדור אחד של כל שחקן יריב, כך שחקן שיצא כבר מהמשחק יכול לחזור לשחק.
סוגי משחקים > סנוקר

סנוקר הוא משחק מורכב יותר, הכולל בנוסף שיטת ניקוד, מידות שולחן, מקלות משחק וכדורים שונים מאלה של משחק הפול. כדורי המשחק הם:
כדור לבן אחד: אשר באמצעותו בלבד מוטבעים כל יתר כדורי המשחק, והטבעתו בעצמה אסורה וגוררת עבירה.
חמישה-עשר כדורים אדומים: אשר ערכו של כל כדור אדום הוא נקודה אחת.
שישה כדורים בצבעים שונים: צהוב (2 נקודות), ירוק (3 נקודות), חום (4 נקודות), כחול (5 נקודות), ורוד (6 נקודות), ושחור (7 נקודות).
סוגי משחקים > סנוקר > מהלך המשחק

בתחילת המשחק מסודרים הכדורים האדומים במשולש הממוקם ברבע השולחן. הכדורים הצבעוניים ממוקמים בעמדות קבועות. השחקן הפותח מניח את הכדור הלבן בתחום ה-D המסומן על השולחן בכל מקום שיבחר, ומכה בו לעבר הכדורים האדומים. בשלב הראשון, מטרת כל אחד מהשחקנים להכניס כדור אדום לחור. כל עוד לא מוכנס כדור כזה, מכים השחקנים לסירוגין.
עם הכנסת כדור אדום, מקבל השחקן תור נוסף, ובו עליו להכניס כדור צבעוני לפי בחירתו. במידה והצליח להכניס כדור צבעוני, מושב כדור זה לעמדתו הקבועה, והשחקן מקבל תור נוסף בו עליו להכניס שוב כדור אדום - וחוזר חלילה, עד גמר הכדורים האדומים על השולחן.
כאשר נגמרים הכדורים האדומים, על השחקנים להכניס את הכדורים הצבעוניים לפי סדר הניקוד (צהוב - ירוק - חום - כחול - ורוד - שחור) כאשר הפעם לא מוחזרים הכדורים. עם הכנסת הכדור השחור, מסתיים המשחק, והזוכה בו הוא זה אשר צבר את מרבית הנקודות.
סוגי משחקים > סנוקר > חוקי המשחק העיקריים

על השחקן המכה להכניס את הכדור התורן לתוך חור. קיימות מספר אפשרויות:
הצליח להכניס: נצבר ניקוד, והשחקן מקבל תור נוסף.
פגע בכדור תורן, אך לא הצליח להכניס: התור עובר ליריב.
לא פגע בכדור תורן (אדום): קנס 4 נקודות, התור עובר ליריב.
לא פגע באף כדור, כאשר הכדור התורן הוא צבעוני: קנס בשווי ערך הכדור, מינימום 4 נקודות.
כדור לבן נכנס לחור: (א)- אם כיוון על כדור אדום הקנס הוא 4 נקודות כנ"ל, (ב)- אם כיוון על כדור צבעוני ייקנס בשווי הכדור הצבעוני כשהקנס הנמוך ביותר הוא 4 נק'. השחקן היריב זכאי להציב את הכדור הלבן בנקודה כרצונו בשטח ה-D.
כדור צבעוני נכנס לחור: כנ"ל, אך גובה הקנס לפי צבע הכדור (עם מינימום של 4 נקודות), והכדור מושב לעמדה הקבועה.
ביצע עבירה, ונוצרה חסימה של הקו בין הכדור הלבן לכדור התורן: "סנוקר" - קנס מתאים והתור עובר ליריב במצב "כדור חופשי" בו יוכל המשחק לבחור אחד מבין 7 הצבעים ולהכניסו לחור כאשר שווי הכדור הצבעוני שהוכנס ממכת "כדור חופשי" יהיה שווה ערכו לכדור אדום (1 נק') ולאחר הכנסת כדור חופשי תינתן אפשרות לבחור צבע ולהכניסו וקבלת הניקוד הוא על פי ערך צבע הכדור, אחרי זה שוב אדום ושוב צבע וחוזר חלילה. (קיים מצב שבו בוחר היריב עונש למבצע העבירה מתוך 2 עונשים קיימים כאשר תינתן לו הזכות לבחור מבין 2 העונשים או מבין עונש קבוע אחד, העונשים הם: (א) "המשכה מאולצת"- בו יאלץ מקבל העונש לשחק מאותו מצב שבו נעצר אחרי העברה, (ב), "לקיחת מכה מחדש"*(אופציונלי - לפי תנאים מסוימים הקשורים ליחס הפרש הנקודות בין השחקנים ומספר הנקודות המקסימלי שאפשר לצבור על ידי הכנסת הכדורים שנותרו על השולחן)- בו יאלץ מקבל העונש לשחק את המכה שאותה לא ביצע בשלמות בפעם נוספת וחוזרת אך הפעם הכדור הלבן חוזר למקומו לפני ביצוע העבירה וכל שאר הכדורים על השולחן נשארים במקומם החדש.
בפועל, פעמים רבות מסתיים המשחק בטרם נגמרים הכדורים, היות שכמות הנקודות "הנמצאות על השולחן" קטנה מהפער בניקוד בין השחקנים. בדרך כלל כאשר השחקנים ברמה דומה יופסק המשחק במצב זה.
סוגי משחקים > קרמבול

תת ענף בספורט הביליארד אשר משוחק על שולחן בגודל 10 פיט ללא כיסים ועם 3 כדורים בלבד.
המשחק הנפוץ ביותר כיום בקטגוריה זאת הוא "שלוש דפנות" (Three Cushions).
סוגי משחקים > פירמידה רוסית

פירמידה רוסית או ביליארד רוסי הוא סוג נוסף של משחק ביליארד, המשוחק בעיקר ברוסיה ובמדינות שהיו תחת שלטון ברית המועצות. מידת שולחן המשחק היא 12 פיט והיקף הכדורים, הגדול במקצת מכדורי משחק של משחקי ביליארד אחרים, כמעט זהה לגודל הכיס אליו אמורים להיכנס.
למשחק יש מספר תתי סוגים עם חוקים שונים. המשחק הפופולרי ביותר משוחק באמצעות 15 כדורים לבנים ואחד בצבע בורדו. פותחים את המשחק עם הכדור הבורדו לאחר מכן כל שחקן בתורו מכניס את הכדורים כל כדור נחשב לנקודה אחת. המנצח הוא זה שמגיע ל-8 נק' ראשון. הייחודיות במשחק היא שאפשר להכניס את הכדור שבו אתה מכה אם הוא פוגע בדרך בכדור אחר (עוזר). בישראל ישנם מועדונים בודדים בהם נמצאים סוג השולחן, המקלות והכדורים הנדרשים לשם המשחק.
סוגי משחקים > ביליארד אנגלי

משחק המשוחק על גבי שולחן בגודל 12 פיט.
סוגי שולחנות

המשחק נערך על אחד משני סוגי שולחנות: סנוקר ופול.
שולחן סנוקר הוא שולחן עם חורים קטנים יותר, ומשחקים עליו עם כדורים קטנים, בעוד שבשולחן הפול החורים והכדורים גדולים יותר (ולכן קל יותר לשחק עליו).
בשולחנות הפול המשוכללים ישנן מסילות שמנתבות את הכדורים מהחורים לנקודת איסוף מרכזית.
על שולחן הפול נהוג לשחק רק פול, בעוד שעל שולחן סנוקר ניתן לשחק גם סנוקר וגם פול.
גודלי השולחנות נעים בין 6 רגל ל-12 רגל. כיום נמכרים שולחנות ביליארד גם לבתים פרטיים, וניתן לקנות אפילו שולחנות קטנים מתקפלים.
אזכור בתרבות

לחיים נחמן ביאליק מיוחסת הגדרה לביליארד במילים הבאות:
עומדים שני לֵצים, אוחזים בעצים, מכים בביצים, וכל המכניס ללוך* - הרי זה משובח
"לוך" הוא "חור" ביידיש
.
אחת הדמויות ב"ציד הסנרק", ספרו של לואיס קרול, הוא ה"ביליארדר" (Billiard Marker - מונח המציין אדם הרושם את תוצאות המשחקים באולמות ביליארד):
... וכן ביליארדר, איש מפליא לעשות,

שאולי מן הצד קצת הרוויח –

אך בנקאי, תמורת הון, התמנה לנסות

על הצד הכספי להשגיח.
הנשק של הריינג'ר הכסוף ב"פאוור ריינג'רס כוח הסערה" מבוסס על מקל הביליארד. וכן את אימוני הנשק שלו עושה בשולחן ביליארד במסבאה מקומית.
עלילת סרט הפולחן הישראלי חגיגה בסנוקר מ-1975 נסובה סביב התערבות שלא עלתה יפה בנוגע לניצחון במשחק סנוקר.
ראו גם

כדור 8 קסום
סנוקר ים
הערות שוליים

↑  אָרִיג שָׂעִיר במילון מילון אריגה [טקסטילים] (תש"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  משה נתן, 30 שנה למותו של המשורר ביאליק - יום-יום, דבר, 3 ביולי 1964
 קיימות גרסאות נוספות להלצה זו, שנאמרה בהגייה אשכנזית. בספרה של לאה נאור "המשורר: סיפורו של ביאליק" (הוצאת יד בן צבי ועם עובד) מופיע (מפיו של אברהם שלונסקי, בשמו של ביאליק) הנוסח ”שני ליצים אוחזים עיצים מגלגלים ביצים”.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284623305171  BNE: XX528495  BnF: cb11960062n (data)  GND: 4006693-9  LCCN: sh85014047  NDL: 00561676  NKC: ph122004 
סידור הכדורים במשחק "הכדור השמיני"
סידור הכדורים במשחק הכדור התשיעי
סידור השולחן ההתחלתי של משחק הסנוקר. סימון ה-D מוצג בצד ימין.
שולחן ביליארד
בנדיקוט סרוג מזרחי

| בנדיקוט סרוג מזרחי |
| --- | --- |
 בנדיקוט סרוג מזרחי
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: בנדיקוטאים
משפחה:: בנדיקוטיים
סוג:: בנדיקוט
מין:: בנדיקוט סרוג מזרחי
שם מדעי
 Perameles gunnii ‏גריי, 1838
תחום תפוצה
    תפוצה היסטורית   תפוצה נוכחית 

בנדיקוט סרוג מזרחי (שם מדעי: Perameles gunnii), הוא מין כיסאי בסוג בנדיקוט שחי בדרום-מזרח אוסטרליה והשני בגודלו בסוג. הוא תואר מדעית בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וקרוי על שם האספן שגילה אותו - רונלד ג'ון. הבנדיקוט מתאפיין בפרווה צבעונית שעליה סורגים שחורים ולבנים. הוא חי בערבות עשב ובחורשים, פעיל בשעות הלילה וניזון בעיקר מחסרי חוליות ותולעים. יש לו שתי אוכלוסיות מבודדות גאוגרפית שמייצגות ככל הנראה שני תת-מינים. הדמות הראשית בזיכיון של משחקי קראש בנדיקוט מבוססת על מין זה.