stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאורדינה
הערות שוליים

↑  ראו למשל בשו"ת אפרקסתא דעניא חלק א סימן צט
↑  מפקדי אוכלוסין בטרנסליבניה, 1852 - 2001 (בהונגרית).
↑  המידע מהאתר הרשמי של המועצה
↑  היסטוריה מקומית באתר הרשמי של הכפר (ברומנית).
↑  חלק א על התורה, חלק ב על המועדים, חלק ג על הש"ס ובהלכה, באתר HebrewBooks.
↑  ראו תשובת הרב דוד שפרבר אליו, אפרקסתא דעניא חלק א סימן צט
נהר וישאו בלאורדינה
וואנג דונג-היוק

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1971 (בן 53) סיאול, קוריאה הדרומית 
 מדינה:  דרום קוריאה דרום קוריאה
 השכלה:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  האוניברסיטה הלאומית של סיאול  בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2022)  Order of Cultural Merit, 1st class (2022) 
 
וואנג דונג-היוק (בקוריאנית: 황동혁; נולד בשנת 1971) הוא במאי ותסריטאי דרום קוריאני, הידוע בשל יצירת הסדרה "משחק הדיונון".
ביוגרפיה > סרטים קצרים

וואנג דונג-היוק נולד וגדל בסיאול, דרום קוריאה. לאחר סיום לימודי תואר ראשון בתקשורת באוניברסיטה הלאומית בסיאול, כתב וביים סרטים קצרים רבים המתארים בפסימיות רבה את חיי האדם.
לאחר שעבר ללוס אנג'לס ללמוד תואר שני בהפקת סרטים באוניברסיטת דרום קליפורניה, יצר שני סרטים קצרים "Heaven & Hell and Desperation" (2000). סרט עבודת הגמר שלו נקרא "Miracle Mile" (2004), והוא מספר על נהגת מונית לא חוקית קוריאנית-אמריקאית הנמצאת בחיפוש אחר אחיה שאומץ על ידי אמריקאים לפני 20 שנה. "Miracle Mile" הוקרן בלמעלה מ-40 פסטיבלי קולנוע בינלאומיים וזכה במספר פרסים, ביניהם פרס DGA לסרטי סטודנטים ופרס אמי לסטודנט.
ביוגרפיה > אבי

הסרט העלילתי הראשון שיצר עסק בנושא האימוץ ונקרא My Father (2007). הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של המאומץ הקוריאני-אמריקאי אהרון בייטס, והוא עוסק בחייל של צבא ארצות הברית המוצב בקוריאה שמופיע בטלוויזיה הלאומית כדי לחפש את הוריו, ומוצא את אביו לאחר שנרצח.
ביוגרפיה > כור ההיתוך

הסרט השני של הוואנג הפך לאחד הסיפורים הגדולים בקולנוע הקוריאני בשנת 2011 והוא מבוסס על רומן קוריאני שנכתב על ידי גונג ג'י-יאנג ומספר על אירועים אמיתיים שקרו בבית הספר גוואנגו עבור חירשים שבו סטודנטים צעירים טופלו באכזריות ועברו התעללות מינית על ידי המורים והמנהלים במקום. הוואנג אמר כי הוא התלבט במשך כחודש אם לעשות את הסרט או לא, אך החליט לעשות זאת כי "יש לספר זאת". הוואנג אמר, "חשבתי על שני דברים כשעשיתי את הסרט הזה. ראשית, רציתי ליידע את העולם על התקרית המחרידה הזו. שנית, רציתי לחשוף את הבעיות המבניות של החברה. הנושאים המוצגים בסרט - אלימות מינית נגד ילדים, קשרים מושחתים בין משטרה למשפחות משפיעות ורשלנות של עובדי מדינה.
הסרט הפך ללהיט בדרום קוריאה, ומשך אליו 4.7 מיליון צופים. בנוסף, עורר הסרט זעם ופרשנויות ציבוריות נרחבות, כך שהתיק נפתח מחדש ומחוקקים העבירו את "הצעת החוק דוגני" המבטלת את חוק ההתיישנות של פשעי מין נגד קטינים ונכים בדרום קוריאה. הוואנג אמר, "התחלתי ליצור סרטים כי הייתי כל כך מתוסכל מכל הנושאים החברתיים הלא פתורים שראיתי. אנחנו יכולים לראות דרך סרטים עד כמה אנו משתנים על ידי העולם. אי אפשר לשנות את החברה רק עם סרט אחד, אבל אם מסתכלים על ההשפעה של יציאת הסרט הזה, אנחנו יכולים לחשוב על הסרט שיש לו כוח במונחים של השפעה חיובית על החברה".
ביוגרפיה > מיס סבתא

הסרט הוא קומדיית דרמה משפחתית, מוזיקלית ורומנטית המתמקדת באשה בת 74 החוזרת לגיל 20. וואנג אמר במסיבת העיתונאים של הסרט "נראה שאני תמיד עושה סרטים חברתיים עם נושא עצוב, אבל במציאות, אני בן אדם כיף. הפעם רציתי באמת לעשות שמח."
ביוגרפיה > משחק דיונון

וואנג הגה את הרעיון למשחק דיונון המבוסס על מאבקים כלכליים שלו בתחילת חייו, כמו גם על הפער המעמדי בדרום קוריאה. למרות שתסריטו הופיע לראשונה בשנת 2008, וואנג לא הצליח למצוא הפקה שתתמוך בתסריט עד שנטפליקס בסביבות 2019 מצאה עניין כחלק מהניסיון להרחיב את היצע התכנים הזרים שלהם. הסדרה שוחררה ב-17 בספטמבר 2021. העונה הראשונה של "משחק הדיונון" הפכה תוך זמן קצר לעונה הנצפית ביותר של סדרת מקור בנטפליקס.
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100.
פילמוגרפיה

משחק הדיונון (סדרה מקורית של נטפליקס, 2021 - 2025) - יוצר, במאי, תסריט
אספנים (2020) - מפיק, תסריט מותאם
המבצר (2017) - במאי, תסריט
מיס סבתא (2013) - במאי
מושתק (2011) - במאי, תסריט
אבי (2007) - במאי, תסריט מעובד
Truck Stop Diner (סרט קצר, 2005) - שחקן, אחיזה
נס מייל (סרט קצר, 2004) - במאי, תסריט, עורך
ביג טיים (סרט קצר, 2004) - עוזר הפקה
אני אוהב אולטרה לוטו (סרט קצר, 2000) - צלם, עורך
ייאוש (סרט קצר, 2000) - במאי, תסריט, מפיק
גן עדן וגיהנום (סרט קצר) - במאי
תפיחת עשן (סרט קצר) - במאי, תסריט
החיים העצובים שלנו (סרט קצר) - במאי, תסריט
הערות שוליים

↑  Miracle Mile באתר IMDb
↑  Hwang Dong-hyuk: The 100 Most Influential People of 2022, Time (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375971805171  GND: 125322904X  ISNI: 0000 0004 6455 3560  LCCN: no2019017650  NLK: KAC201219177  VIAF: 8153893686202292479   WorldCat (עם VIAF): 8153893686202292479
ואל הויל

ואלרי אן הויל (באנגלית: Valerie Anne Hoyle; נולדה ב-14 בפברואר 1964) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אורגון. טרם שירותה בקונגרס של ארצות הברית, בשנים 2019–2023 כיהנה כנציבת העבודה של אורגון, וקודם לכן הוסיפה לייצג את מחוז הבחירה ה-14 בבית הנבחרים של אורגון.
ביוגרפיה

בשנת 1964 נולדה הויל בבסיס חיל האוויר טראביס שבפיירפילד, קליפורניה. היא למדה במכללת עמנואל השוכנת בבוסטון שבמסצ'וסטס, שם השלימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה. ב-1999 עברה משפחת הויל למחוז ליין שבאורגון. טרם היבחרה לבית המחוקקים של אורגון עבדה הויל בתחום המכירות והשיווק עבור יצרניות האופניים "Burley Design" ו-"Cane Creek", ושימשה כעוזרת פרלמנטרית ומנתחת מדיניות בלשכתו של פלויד פרוזנסקי, חבר הסנאט של אורגון. כמו כן, היא עבדה בסניף מחוז ליין של United Way.
באוגוסט 2009 מונתה הויל לבית הנבחרים של אורגון במקומו של כריס אדוארדס, שמונה בתורו סלסנאט המדינתי. ב-2010 נבחרה לראשונה לתקופת כהונה מלאה, כאשר ניצחה את דווייט קון הרפובליקני ואת קווין פרוסיוו העצמאי. ב-6 בנובמבר 2012 נבחרה הויל בשנית לתקופת כהונה נוספת. לפני כינוס בית הנבחרים של 2011 נבחרה הויל לעוזרת מנהיג הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים המדינתי. לאחר מכן הייתה סגנית יו"ר-עמיתה של ועדת המשנה להשכלה גבוהה, וכיהנה בוועדות הבריאות והעבודה של בית הנבחרים. לאחר בחירות 2012 נבחרה למנהיגת הרוב בבית הנבחרים של אורגון בעקבות היבחרה של קודמתה בתפקיד, טינה קוטק, ליו"ר בית הנבחרים.
זמן קצר לפני מושב 2014, חבר בית הנבחרים כריס גארט מונה לכס השיפוט בבית המשפט לערעורים של אורגון, והויל התמנתה ליושבת ראש ועדת הכללים של בית הנבחרים. הויל שימש גם כיו"ר-עמיתה של קבוצת העבודה למניעת התעמרות בזקנים. בעקבות התפטרותו של מושל אורגון ג'ון קיצהבר בפברואר 2015 אשר הביאה את מזכירת המדינה קייט בראון למשרת המושל, פורסמו השערות כי הויל עשויה להחליף את בראון בתפקיד מזכירת המדינה. הויל התפטרה מתפקידה כמנהיגת הרוב ב-2015 כדי להתמודד לתפקיד מזכירת המדינה של אורגון. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-2016 הגיעה למקום השני, ולא נבחרה למועמדת מפלגתה.
בשנת 2018 התמודדה הויל לנציבת העבודה של אורגון. בבחירות הכלליות גרפה 52% מקולות הבוחרים וזכתה ב-17 מתוך 36 מחוזות אורגון. ב-1 בדצמבר 2021 הודיעה הויל על מועמדותה לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית. את המחוז ייצג במשך שנים רבות פיטר דיפאזיו, שפרסם כי בכוונתו לפרוש מן החיים הפוליטיים. בבחירות 2022 נבחרה לבית הנבחרים האמריקאי, וכהונתה החלה בראשית ינואר 2023.
הערות שוליים

↑  איאן קולגרן, Who will take Kate Brown's place as Oregon secretary of state?, באתר The Oregonian‏, 14 בפברואר 2015 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: H001094
התאבכות

התאבכות של אור מתקליטור
התאבכות שני פולסים סינוסיים
הִתְאַבְּכוּת היא תופעה פיזיקלית, המתרחשת כאשר גלים נפגשים במרחב. באזור המפגש נוצרת תבנית דמוית שריג מכיוון שבהכרח מתקבלות נקודות במרחב בהן שיא של גל אחד נפגש עם עמק של גל אחר תוך התבטלות הדדית (מלאה או חלקית בהתאם לעוצמותיהם, ז"א עוצמה א' פחות עוצמה ב'), ולעומתן מתקבלות נקודות בהן שיאי שני גלים נפגשים תוך יצירת שיא משותף בעל עוצמה שהיא סכום העוצמות.
עקרונות

משוואת הגלים היא משוואה ליניארית הומוגנית, ועל כן, כתוצר של סופרפוזיציה, הגודל הפיזיקלי הנובע ממקורות גליים שונים מתנהג כגל שעוצמתו בכל נקודה במרחב שווה לסכום הגדלים שנובעים מכל מקור. אם הגודל הפיזיקלי הוא גודל וקטורי מתקבל סכום וקטורי. על מנת לקבל תבנית התאבכות שאינה משתנה בזמן, על הגלים המתאבכים להיות קוהרנטיים.
הגל הפשוט ביותר לתיאור הוא גל סינוסי, שבנקודה קבועה במרחב מתואר על ידי הפונקציה:
כאשר A משרעת הגל,  \omega  התדירות הזוויתית שלו, t הזמן ו- \phi  מופע התחלתי כלשהו. במערכת שבה שני מקורות של גלים סינוסיים, הערך y יהיה סכום הערכים הנוצרים על ידי כל מקור. סכום זה יהיה גל סינוסי בעצמו רק אם התדירויות של שני הגלים זהות במדויק, אז נקראים הגלים קוהרנטיים. אם גם המשרעות של שני הגלים שוות, ניתן בעזרת זהויות טריגונומטריות לראות שסכומם הוא גל סינוסי באותה התדירות, שהמשרעת והמופע ההתחלתי שלו נקבעים על ידי הפרש המופע בין שני הגלים בלבד:
הגל הכולל הוא בעל משרעת מקסימלית כאשר הפרש המופע בין שני הגלים היוצרים אותו הוא אפס (אז הם נקראים שווי מופע). התאבכות כזו נקראת התאבכות בונה, ובה השיאים של שני הסינוסים נפגשים כך שהשיא של סכומם גדול פי שניים מהשיא של כל אחד מהם. אם הפרש המופע בין שני הגלים הוא 180 מעלות (אז הם נקראים הפוכי מופע), השיא של הגל האחד נפגש עם השפל של הגל האחר וכתוצאה מהתבטלות הדדית סכומם מתאפס וההתאבכות נקראת התאבכות הורסת.
תבנית התאבכות היא המשרעת הכוללת של גלים מתאבכים בנקודות שונות במרחב. כל מקור יוצר גל שבו נקודות שוות מופע נעות במרחב, כך שהפרש המופע בין שני גלים תלוי במיקום המקורות. הדוגמה הפשוטה ביותר להתאבכות היא זו המתקבלת משני מקורות נקודתיים המקרינים אור מונוכרומטי. כל אחד מהם יוצר סביבו גל כדורי, והשדה החשמלי הכולל הוא סכום של שני גלים סינוסיים כדוריים. בנקודות שבהן הסינוסים הם שווי מופע תתקבל התאבכות בונה ועוצמת האור שם תהיה גבוהה יותר מזו שמתקבלת מכל מקור לחוד. בנקודות שבהן הגלים משני המקורות הם הפוכי מופע תתקבל התאבכות הורסת ותראה החשכה. מיקום נקודות ההתאבכות ההורסת ונקודות ההתאבכות הבונה שבתבנית ההתאבכות תלוי בהפרש המופע ההתחלתי בין שני המקורות, באורך הגל שלהם ובמרחק ביניהם.
דוגמאות

ישנן תופעות שונות בהן מתרחשת התאבכות בין כמה מקורות גלים, ובהן מאפייני המערכת השונים קובעים את תבנית ההתאבכות. פעמים רבות, במקום לחשב את סכום הגלים כתלות בהעתק מגדירים את תבנית ההתאבכות לפי הנקודות בהן ישנה התאבכות בונה והורסת, ומודדים בניסוי את הנקודות שבהן מתקבלת עוצמה מקסימלית ומינימלית.
בניסוי שני הסדקים מתקבלת תמונת התאבכות של גל מישורי הפוגע במחסום בעל שני סדקים, המשמשים כשני מקורות קוהרנטיים. בעברו השני של המחסום מתקבלת תבנית התאבכות התלויה בצורה הגאומטרית של הסדקים, במרחק ביניהם ובאורך הגל. בשנת 1801 בוצע הניסוי לראשונה באור על ידי הפיזיקאי תומאס יאנג. בשנת 1961 הוא בוצע לראשונה עבור אלקטרונים, שם ההתאבכות היא של פונקציות הגל שלהם.
עקיפה - כאשר גל מישורי פוגע במחסום כללי, לאו דווקא שני סדקים, אז התבנית המתקבלת בעברו השני, לפי עקרון הויגנס, היא תבנית ההתאבכות שהייתה מתקבלת אילו מכל נקודה במיפתח המחסום היה בוקע גל כדורי. תבנית כזו נקראת תבנית עקיפה. למשל, סריג עקיפה הוא מחסום בעל מספר רב של חריצים מקבילים וצפופים. התבנית המתקבלת תלויה באורך הגל, וכך ניתן להפריד גל למרכיביו השונים ולכן סריגים משמשים ככלי חשוב בספקטרוסקופיה. הצבע הנראה מנוצות של ציפורים רבות נובע מתוך המבנה הסריגי של הנוצות[דרוש מקור], כתוצאה מהתאבכות קרני האור הפוגעות בהן.
אינטרפרומטרים הם מכשירים שבהם גל מפוצל לשניים ולאחר מכן שני הגלים מתאחדים שוב ומתאבכים זה בזה. אינטרפרומטרים מאפשרים לבצע מדידות של מרחק מדויקות מאוד, ברזולוציה קטנה מאורך הגל הנכנס. הניסוי המפורסם ביותר שהשתמש באינטרפרומטר היה ניסוי מייקלסון מורלי שניסה למדוד את השינוי במהירות האור כשהוא עובר בכיוונים שונים באתר, והכישלון שלו היה אבן דרך חשובה בדרך לפיתוח תורת היחסות הפרטית.
התאבכות משכבות דקות נוצרת כתוצאה מהחזרת אור מכמה שכבות של חומר, למשל בכתמי שמן על שלוליות מים.
פוטואלסטומטריה - מדידת מאמצים בחומרים שקופים באמצעות התאבכות, הנגרמת מתופעת הפוטואלסטיות בה מקדם השבירה של חומר משתנה כתוצאה מהמאמצים בו.
קריסטלוגרפיה - בדומה לאופן פעולת הסריג, כאשר גל פוגע במשטח, נוצרת תבנית התאבכות שהיא למעשה טרנספורם פוריה של המשטח, ולכן ניתן ללמוד ממנה על מבנה המשטח. בקריסטלוגרפיה נעשה שימוש במדידות מהסוג הזה על מנת לחקור גבישים ומולקולות.
ראו גם

גל עומד
פעימה (אקוסטיקה)
עקיפה
אינטרפרומטריה
התאבכות משכבות דקות
התאבכות בונה (משמאל) והתאבכות הורסת (מימין)
אנימציה של התאבכות של גלים המגיעים משני מקורות נקודתיים
תבניות התאבכות משני מקורות נקודתיים. אורך הגל גדל ככל שיורדים בתמונות והמרחק בין המקורות גדל בהתקדמות ימינה בתמונות.
בית חנה

ערך זה עוסק בבניין בתל אביב. אם התכוונתם לבית ספר יסודי בירושלים, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין, בית ספר לשעבר 
 על שם:  חנה צ'יזיק 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1936
 תאריך פתיחה רשמי:  1936 
 אדריכל:  יעקב פינקרפלד 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 
 קואורדינטות:  32°05′02″N 34°46′34″E﻿ / ﻿32.0839°N 34.7762°E﻿ / 32.0839; 34.7762
 תבנית:לשוניות2
 
שלט זיכרון למפעל הנשק של ההגנה בבית חנה
בית חנה הוא בניין בשדרות בן-גוריון מספר 75, פינת רחוב אד"ם הכהן, בתל אביב. הבניין, הקרוי על שמה של חנה צ'יזיק, נבנה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 בסגנון הבינלאומי או סגנון הבאוהאוס, ותוכנן בידי האדריכל יעקב פינקרפלד.
היסטוריה

בשנת 1926, בתקופת העלייה הרביעית, ייסדה חנה צ'יז'יק את "משק הפועלות צפון" וניהלה אותו במשך כ-20 שנה. משק הפועלות שירת את קבוצת בנות חניכות תנועת החלוץ שעלו מפולין ואשר עסקו בחקלאות. הוא שכן באזור שבין השדרה ותוואי רחוב ארלוזורוב מצפון (שטרם נסלל אז), ונועד להכשיר אותן לעבודת כפיים חקלאית על מנת שיוכלו להשתלב בהתיישבות העובדת או שישתתפו בשוק העבודה. לקראת סוף שנות ה-20, כאשר משקי פועלות אחרים בארץ ישראל החלו להתפורר, שגשג משק הפועלות התל אביבי, קלט נערות חדשות בנות העלייה החמישית, ותושבי העיר פקדו אותו על מנת לרכוש תוצרת חקלאית ולטייל בו.
בשנת 1935 החלה בנייתו של בניין אבן בסגנון הבינלאומי, שנועד להחליף את המגורים הארעיים: צריפים וסככות. בנייתו הסתיימה בשנת 1936. עיריית תל אביב הפנתה למקום נערים ונערות עזובים על מנת שיתחנכו בו, והבניין שימש כבית ספר חקלאי.
בשנים 1938‏-1940 פעל בבניין האבן "מכון ב'", שמו המחתרתי של אחד ממפעלי תע"ש (התעשייה הצבאית של ארגון ההגנה), שייצרו קני מרגמה בקוטר 3 אינץ' (81 מ"מ). מפעל התע"ש הונצח באנדרטה שהוצבה בקרן הרחובות ליד גדר הבניין. בית חנה שימש גם בסיס לחיילי הרזרבה של הפלמ"ח.
במלחמת העצמאות, ב-9 ביולי 1948 נפגע הבניין מהפצצה אווירית מצרית, שבה נהרגו שניים מתלמידי בית הספר ונפצעו אחדים. עם פטירתה של צ'יז'יק בשנת 1951, נקרא הבניין על שמה ושינה את ייעודו לבית ספר לנערות שנזקקו לעזרה ולהכשרה מקצועית.
במהלך שנות ה-40 עד ה-70, נבנו בניינים על כל השטחים החקלאיים, כחלק מהתפתחותו של רובע הצפון הישן. במתחם נותרו (בסמוך לרחוב ארלוזורוב) מבנים וצריפים שבהם שכן סניף תנועת "הנוער העובד והלומד", ובשנות ה-80 נבנו במקומם בנייני מגורים מודרניים, וכן נבנה בסמוך מגדל דירות בתחילת המאה ה-21. 
בעיריית תל אביב הוחלט על שימורו של בית אבן במתחם, אשר שימש כתיכון מקצועי עד שנות ה-90, ונבנה בסגנון הבינלאומי כחלק ממיזם "העיר הלבנה", הניצב בקרן הרחובות אד"ם הכהן שדרות בן-גוריון. הבניין המשומר הוא למעשה השריד האחרון של משק הפועלות במתחם בניהולה של חנה צ'יזיק.
במהלך שנות ה-90 שופץ הבניין, חידש את פניו כמרכז לאמנות ותרבות ונפתח בו בית הקפה "אפרופו". בשנת 1997 פוצץ עצמו מחבל מתאבד בחזית הבניין באירוע המכונה "הפיגוע בקפה אפרופו". שלוש נשים נהרגו וכ-47 נפצעו. הפיגוע הונצח באנדרטה שהוצבה מול הבניין בשדרה. בתחילת המאה ה-21 שכנו בבניין מרכז "דיאדה" ובית קפה.
כיום שוכנים בבניין מועדון כושר ובית קפה.
ראו גם

בתי ספר חקלאיים בארץ ישראל
הערות שוליים

↑  בעת בנייתו נקראה השדרה "שדרות הקרן הקיימת" ושמה שונה לאחר פטירתו של דוד בן-גוריון, שביתו נמצא בתחילת השדרה.
מרוץ 24 השעות של דייטונה

| --- | --- |
תרשים מסלול המרוץ

 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  1962
 עיר מארחת:  Daytona International Speedway 
 זוכה:  קדילאק
 הכי הרבה זכיות:  פורשה (22)
 www.imsa.com/weathertech/
 
מרוץ 24 השעות של דייטונה הוא מרוץ מכוניות מסוג סיבולת אשר נמשך 24 שעות ומתקיים אחת לשנה בדייטונה ביץ' שבפלורידה.
מרוץ דייטונה הוא אחד משלושת מרוצי הסיבולת היוקרתיים ביותר בעולם ומהווה חלק מן 'הכתר המשולש' (Triple Crown) של מרוצי הסיבולת לצד מרוץ 24 השעות של לה מאן ומרוץ 12 השעות של סברינג.
לעיתים מתקיים בסוף השבוע האחרון של חודש ינואר ולעיתים מתקיים בסוף השבוע הראשון של חודש פברואר. כמו כן זהו אירוע הספורט המוטורי הבכיר הראשון בשנה אשר מתקיים בארצות הברית. בניגוד למרוץ לה מאן אשר חלקו נערך גם בכבישים ציבוריים, מרוץ דייטונה מתקיים במסלול סגור בלבד, כמו כן בניגוד למרוץ הלה מאן אשר מתקיים בחודש יוני, מתקיים מרוץ דייטונה בזמן החורף כאשר הלילות ארוכים יותר והקושי בעקבות החשכה רב יותר. לאורך השנים שונה שמו של המרוץ כמה פעמים מסיבות חסות מסחרית, כיום נקרא באופן רשמי "ה-24 של רולקס בדייטונה". ישנו מנהג אשר הנהגים המנצחים של הקטגוריות השונות מקבלים כשי שעון רולקס מסדרת הדייטונה של המותג.
היסטוריה

בשנת 1962, שנים אחדות לאחר בניית המסלול, הוצג מרוץ מכוניות ספורט אשר נמשך שלוש שעות וכונה 'קונטיננטל דייטונה', מרוץ זה נחשב כאליפות הבינלאומית החדשה של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) עבור יצרני מכוניות גראן טוריסמו. במרוץ הקונטיננטל הראשון זכה נהג המרוצים האמריקני דן גורני במכונית לוטוס 19 מונעת על-די מנוע 2.7 ליטר של קובנטרי-קליימקס. גורני היה נהגה הרשמי של חברת פורשה בזמנו, אולם מכונית הפורשה 718 בעלת 1,600 הסמ"ק נחשבה קטנה ואיטית מדי על מנת להתחרות במרוץ ספרינט על מסלול מהיר מאוד.
בשנת 1964 הורחב המרוץ ל-2000 ק"מ במטרה להכפיל את המרחק הקלאסי אשר נהוג היה להתחרות בו במרוצי סיבולת דוגמת מרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג, 6 השעות של ספא ומונזה. המרחק הסתכם באותה העת בכמחצית מן המרחק אשר מכסים הנהגים הזוכים במרוץ 24 השעות של לה מאן, והיה דומה באורכו לאורך מרוץ 12 שעות של סברינג, אשר נערך גם הוא בפלורידה אלא בחודש מרץ. החל משנת 1966 הוארך מרוץ דייטונה ל-24 שעות בדומה למרוץ לה מאן, את מרוץ זה ניצחו קן מיילס ולויד רובי אשר נהגו במכונית הפורד GT40 Mk II.
בשנים הראשונות של המירוץ הייתה חובה על רכב המבקש להירשם כמסיים באופן חוקי את המרוץ לחצות את קו הסיום לא לפני שעברו 24 שעות מלאות מן הזינוק, דבר זה הוביל למראות דרמטיים כגון מכוניות שניזוקו והמתינו במשך שעות ברחבת 'עצירת הפיט' או על קצה המסלול קרוב אל קו הסיום, וכאשר הגיע הזמן הפעילו מחדש את מנועיהן והחלו זוחלות אל קו הסיום. מקרה דומה אירע במרוץ הקונטיננטל דייטונה הראשון משנת 1962 אשר נמשך 3 שעות ובו זכה דן גורני, כאשר גורני הוביל בבטחה בדרך לניצחון כאשר דקות ספורות לפני קו הסיום שבק לפתע מנוע מכונית הלוטוס שלו את חייו ומכוניתו עצרה על קו הסיום. ואז בדיוק כאשר עברו 3 שעות מן הזינוק גורני סובב פשוט את ההגה שמאלה והניח לכח המשיכה לדחוף את המכונית אל קו הסיום, דבר שסייע לו לא רק להירשם כמסיים באופן חוקי אלא למעשה גם לנצח את המירוץ. דבר זה הוביל לחוק מרוצים בינלאומי הקובע שעל מנת שמכונית תירשם כמסיימת מרוץ באופן חוקי עליה לעבור את קו הסיום בכוחותיה שלה בלבד.
סטטיסטיקה

פורשה היא היצרנית עם מרב הניצחונות במרוץ 24 השעות של דייטונה עם 22 זכיות אשר הושגו עם דגמי מכוניות שונים כמו הפורשה 911 הבסיסית, מכונית הפורשה 904, הפורשה 935 ומכוניות הפורשה 996. בנוסף גם זכתה פורשה ב-11 אליפויות רצופות בין השנים 1977-1987 כמו גם ב-18 אליפויות מתוך 23 אפשריות בין השנים 1968-1991.
| דירוג | יצרן | ניצחונות | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | גרמניה פורשה | 23 | 1968, 1970, 1971, 1973, 1975, 1977–1983, 1985–1987, 1989, 1991, 1995, 2003, 2009, 2010, 2024 |
| 2 | ארצות הברית פורד | 6 | 1965–1966, 1997, 1999, 2012, 2015 |
| 3 | איטליה פרארי | 5 | 1963, 1964, 1967, 1972, 1998 |
| 4 | ארצות הברית קדילאק | 4 | 2017, 2018, 2019, 2020 |
| 5 | יפן לקסוס | 3 | 2006-2008 |
| 5 | גרמניה BMW | 3 | 1975, 2011, 2013 |
| 5 | ארצות הברית שברולט | 3 | 1969, 2001, 2014 |
| 5 | יפן אקורה | 3 | 2021, 2022, 2023 |
| 8 | בריטניה יגואר | 2 | 1988, 1990 |
| 8 | יפן ניסאן | 2 | 1992, 1994 |
| 8 | ארצות הברית פונטיאק | 2 | 2004, 2005 |
| 12 | בריטניה לוטוס | 1 | 1962 |
| 12 | יפן טויוטה | 1 | 1993 |
| 12 | ארצות הברית אולדסמוביל | 1 | 1996 |
| 12 | ארצות הברית דודג' | 1 | 2000 |
| 12 | הממלכה המאוחדת דאלארה-ג'אד | 1 | 2002 |
| 12 | יפן הונדה | 1 | 2016 |
הערות שוליים

↑  1962 Daytona 3-Hour Continental - Race Profile, History, Photos
↑  Literature Study Guides - By Popularity - eNotes.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2005043934   WorldCat (עם LCCN): n2005-043934
א.א.ק. אתונה

ערך זה עוסק במועדון כדורגל. אם התכוונתם למועדון כדורסל, ראו .
א.א.ק. אָתוּנָה (ביוונית: AEK, קיצור של Αθλητική Ένωσις Κωνσταντινουπόλεως – איגוד הספורט של קונסטנטינופוליס) הוא מועדון כדורגל יווני מהעיר אתונה, המתחרה בליגת העל היוונית.
המועדון הוקם ב-1924 על ידי פליטים יוונים מקונסטנטינופול, שהיגרו לאתונה בעקבות מלחמת יוון–טורקיה. קבוצת הכדורגל של המועדון היא אחת הקבוצות המצליחות ביותר בכדורגל היווני, ולזכותה 13 אליפויות ו-16 גביעים. הישג השיא של הקבוצה במפעלים האירופיים הוא העפלתה לרבע גמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1968/1969, והיא הקבוצה היוונית הראשונה שהשתתפה בשלב הבתים של ליגת האלופות, בעונת 1994/1995. בנוסף הגיעה הקבוצה פעמיים לרבע גמר גביע המחזיקות, והיא הקבוצה היוונית היחידה שהגיעה לחצי גמר גביע אופ"א.
צבעי המועדון הם צהוב ושחור, וסמלו הוא עיט דו-ראשי. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון איה סופיה המכיל 31,800 מקומות ישיבה.
היסטוריה > שנים ראשונות

האוכלוסייה היוונית הגדולה בקונסטנטינופול (כיום איסטנבול), בניגוד לאלה בשאר אזורי האימפריה העות'מאנית, המשיכה במסורת האתלטיקה ואף הקימה מספר מועדוני ספורט על מנת לקדם את האתלטיקה ההלניסטית ואת האידיאלים התרבותיים. רוב הספורטאים ממועדונים אלה נמלטו מהעיר בעקבות מלחמת יוון–טורקיה, ובמהלך חילופי האוכלוסין ההמוניים התיישבו מחדש באתונה ובסלוניקי.
ב-13 באפריל 1924 נפגשה קבוצה של מהגרים מקונסטנטינופול ומאנטוליה, בהם אתלטים מהמועדונים שהוקמו בקונסטנטינופול, ב"חנות הספורט של אמיליוס ומנלאוס לונאס" ברחוב וראנזראו שבמרכז אתונה, והקימה את א.א.ק. - איגוד הספורט של קונסטנטינופוליס - במטרה לספק צורך ספורטיבי ותרבותי עבור אלפי הפליטים שהתיישבו בפרברים החדשים של אתונה.
האהדה לקבוצה עלתה במהירות במהלך שנות ה-20, והאפילה על מועדוני מהגרים ותיקים יותר באתונה כמו פאניוניוס ואפולון סמירניס, הודות לכמות הגדולה של המהגרים החדשים שהגיעו לעיר ומשמעות המילה "קונסטנטינופול" עבורם, וכן הודות לקשרים הפוליטיים ולעושרם של חלק מחברי הנהלת הקבוצה. ללא אצטדיון משלה, הקבוצה שיחקה את משחקיה הראשונים במגרשים שונים באתונה.
הנשיא הראשון של א.א.ק, קונסטנטינוס ספאנודיס (1871–1941), עיתונאי וחברו של ראש הממשלה היווני דאז, אלפתריוס וניזלוס, עתר לממשלה להקצות אדמה להקמת מגרש ספורט. ב-1926 נתרמה אדמה בפרבר האתונאי פילדלפיה החדשה, שהייתה מיועדת במקור לשיכון פליטים, לטובת מתחם אימונים למהגרים. א.א.ק החלה להשתמש בשטח זה לאימוניה באופן לא רשמי, ובשנת 1930 המגרש הוחכר לקבוצה. בהמשך אישר וניזלוס את התוכניות לבניית אצטדיון חדש לקבוצה, אצטדיון ניקוס גומאס ששירת את המועדון ב-70 השנים הבאות. המשחק הביתי הראשון התקיים בנובמבר 1930, והיה משחק ראווה נגד אולימפיאקוס אשר הסתיים בתיקו 2–2.
בשנת 1928 פרצה מחלוקת בין פנאתינאיקוס, אולימפיאקוס וא.א.ק לבין התאחדות הכדורגל היוונית שרק הוקמה, כאשר המועדונים החליטו לפרוץ מעבר לגבולות אתונה ויצרו את "ברית POK" (ראשי התיבות של הקבוצות, כאשר האות K מסמלת את המילה קונסטנטינופול בשמה של א.א.ק.), והחלו לארח באופן עצמאי קבוצות מחוץ לאתונה למשחקי ידידות. בעקבות המחלוקת לא השתתפו שלוש הקבוצות בעונה הראשונה של הליגה היוונית שיצאה לדרך, ובשנת 1929 הסתיימו הדיונים וקבוצות אתונה הוכנסו לליגה היוונית.
בשנת 1932 זכתה א.א.ק לראשונה בגביע היווני, עת ניצחה בגמר 5–3 את קבוצת אריס סלוניקי. הקבוצה התפארה בכוכבים כגון קוסטאס נגרפונטיס הוותיק שהיה שחקן באחד המועדונים המקוריים בקונסטנטינופול, קלינטיס מרופולוס, תריפון צנטיס, מיכאליס דלאביניאס, גיורגוס מגריאס וספירוס סקלאבונוס.
הקבוצה המשיכה להצליח לאורך שנות ה-30, כשהשיא היה אליפות ראשונה ודאבל בשנת 1939. תחת אימונו של שחקנה לשעבר, קוסטאס נגרפונטיס, זכתה הקבוצה באליפות שנייה בשנת 1940. העונה שלאחר מכן נפסקה עם תחילת מלחמת איטליה–יוון, ובעקבות הפלישה הנאצית ליוון נערכו רק אליפויות מחוזיות עד תום מלחמת העולם השנייה ב-1945.