stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רכס פורסטל
גאוגרפיה > אתרים ברכס פורסטל

האתרים ברכס פורסטל הם:
| רכס פורסטל |
| --- | --- | --- |
| רכסים | שלוחת אבלה |  |
| הרים | הר לצ'נר |  |
| פסגות | דירדאל • ואטס • פיירל |  |
| מצוקים | מצוק קמפ • סלע קואל |  |
| נונאטאקים | אקרמן • בלאנט • ואנגאד |  |
| קרחונים | צ'יימברס |  |
| שדות שלג | מידיאן • סאלי |  |
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה טרנס-יבשתית (חוצת אנטארקטיקה) שנערכה על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע דיפ פריז; הטיסה יצאה ממצר מקמרדו, טסה עד ים ודל, וחזרה למוצאה.
כל הרי פנסקולה מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1967 ובשנת 1968, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנת 1964.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שם אוניית צי ארצות הברית USS Forrestal, נושאת המטוסים הראשונה של צי ארצות הברית.
לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , P 455
• Edmund Stump, , P 225
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי
↑  מידע על הרכס
| מסיב דופק |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אדג' |  |
| עמקים | עמק דייוויס (אנטארקטיקה) |  |
| הרים | אינגלנד • ווקר • נויברג |  |
| נונאטאקים | בראון • ראושיו |  |
| אגמים | אגם פורלידס |  |
| מצוקים | מצוק פורלידס |  |
| מצוקי בוייד | נונאטאק קוקס • סלע רנקין |  |
| אתרים נוספים בהרי פנסקולה |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון אקדמי |  |
| מפלי קרח וזרמי קרח | מפל הקרח אמונדסן • זרם הקרח פאונדיישן |  |
| רמות | מישור אירקווי |  |
| הרים וגבעות | גבעות הימלברג • מסיב פורד • פסגות קסטר |  |
| נונאטאקים ומצוקים | סלעי אדג' • נונאטאק פרל |  |
שילוביות

שילוביות (באנגלית: Jointness) היא צורת ניהול, ארגון ותפעול שמקורה בעולם הצבאי בה משולבים כוחות מזרועות ומערכים שונים. המונח פותח על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית בהקשר של שילוב בין חיל האוויר האמריקני, צבא ארצות הברית, הצי האמריקני וחיל הנחתים האמריקני. השילוביות כמושג מארגן מקובלת היום בצבאות רבים בעולם ובהם צבא ההגנה לישראל.
בארצות הברית, לכל אחת מהזרועות יש מסורת ארוכה של התנהלות נפרדת – תפיסתית, תקציבית ותפעולית. במובן זה מכוונת השילוביות לצמצם את הכפילות בהשקעת המשאבים, ובכך לענות על הדרישות החדשות להתייעלות ולחסכון בתקציבי הביטחון.
בהקשר של מבצעים משולבים (Joint Operations), השילוביות מאפשרת גמישות פיקודית המוקנית למפקד המערכה, והשגת אפקטיביות מרבית לפעילותו באמצעות היכולת ליצור את הצירופים הבין זרועיים המתאימים ביותר של הכוחות בהתאם לנסיבות המערכתיות. השגת שילוביות בשדה הקרב מתאפשרת באמצעות אמצעים טכנולוגיים מתקדמים המאפשרים שליטה על כוחות גדולים.
שילוביות כדרך ניהול

גישה אחרת ומשלימה לגישה זו של מושג השילוביות מוצגת על ידי ד"ר צבי לניר ומדגישה את משמעותה של השילוביות כמפגש תפיסתי לפיתוח ידע ותפיסות פעולה חדשות. על פי גישה זו, השילוביות משקפת רמה חדשה של ניהול ושל מצוינות ארגונית, הן צבאית והן של ארגונים בכלל, הנדרשת על מנת להתמודד עם סביבה סבוכה ועם שינויים בסיסיים מהירים. השילוביות מאפשרת את הטרנספורמציה המתמדת של הארגון לצורך מתן מענה רלוונטי לסביבה ולשינויים כאלה.
יכולת זו נובעת מכך שהשילוביות מאפשרת ליצור ידע חדש המתקיים בין דיסציפלינות ארגוניות ודרגים שונים, שאלמלא כן לא ניתן היה להגיע אליו. לרוב, ידע זה הוא קריטי לצורך יצירת נקודת המבט המערכתית הנדרשת להתמודדות עם הסביבה הסבוכה והדינאמית וליצירת המענה הרלוונטי לסביבה זו.
שברולט טריילבלייזר (קרוסאובר)

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  2020–הווה
 הרכבה:  דרום קוריאה דרום קוריאה הרפובליקה העממית של סין סין
 מודל קודם:  שברולט טראקס 
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  רכב שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  ג'נרל מוטורס VSS-F
 אורך:  4,410 מ"מ
 רוחב:  1,810 מ"מ
 גובה:  1,660 מ"מ
 משקל:  1,391 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,640 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע טורבו בנזין I3 צילנדרים בנפח 1.4 ליטרים המספק כ-155 כוחות סוס ב-5,600 סיבובים לדקה
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית רציפה בעלת הילוך אחד
 מהירות מרבית:  200 קילומטרים לשעה
 קיבולת מכל דלק:  50 ליטרים
 
שברולט טריילבלייזר (באנגלית: Chevrolet TrailBlazer) היא מכונית במרכב קרוסאובר קומפקטית עם חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי שברולט משנת 2020. היא הוצגה בשנת 2019 והגיעה לישראל בדצמבר 2020.
מפרט טכני

יחידת ההנעה היחידה שמוצעת עם הדגם כוללת מנוע טורבו-בנזין I3 צילנדרים בנפח 1.4 ליטרים עם הספק של 155 כוחות סוס ב-5,600 סיבובים לדקה, לצד תיבת הילוכים רציפה.
נתון התאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה עומד על 9.1 שניות, עד למהירות מרבית של 200 קמ"ש.
גלריה

מבט אחורי
מבט קידמי
מבט לפנים הרכב
שברולט טריילבלייזר בישראל
הערות שוליים

↑  שברולט טריילבלייזר 2020 נחשף - בשנה הבאה בישראל, באתר קארטיוב, ‏21 בנובמבר 2019
↑  שברולט טריילבלייזר החדש 2021 בישראל - מחיר החל מ-148,990 שקל, באתר קארטיוב, ‏3 בדצמבר 2020
↑  שברולט טרייל בלייזר מפרט מלא, באתר שברולט
שילוב (מסלול צבאי)

שילוב הוא מסלול גיוס מיוחד הכולל שירות צבאי מלא של שלוש שנים בצה"ל, ושנתיים לימוד בישיבה, עם אפשרות ללימודי המשך. התלמידים מתחילים בשנת הלימודים הראשונה מיד לאחר בית הספר ובסופה מתגייסים לשנה וחצי. לאחר שנה וחצי חוזרים התלמידים לעוד שנה בישיבה, ולאחריה משלימים עוד שנה וחצי בצבא. בניגוד לשירות במסגרת של ישיבות ההסדר התלמידים אינם משרתים במחלקות נפרדות, ויכולים להתגייס לכל יחידה בצה"ל.
ישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים, שנסגרה בתחילת ה'תשס"ט הייתה הישיבה הראשונה שפעלה במסלול זה. כיום ישיבה אחת פועלת במסלול זה, ישיבת מעלה גלבוע, השייכת אף היא לתנועת הקיבוץ הדתי.
השילוב המיוחד

מסלול השילוב המיוחד נוצר בישיבת מעלה גלבוע, תוך שיתוף פעולה עם ראש אגף כוח האדם בצה"ל. השאיפה מאחוריו הייתה יצירת בית מדרש פעיל יותר, שיותיר רושם רב על תלמידי תיכון שמעוניינים לבדוק את הישיבה לקראת סיום תקופת הלימודים. במסגרת המסלול, התלמידים משרתים בצבא למשך שנתיים בלבד, תוך התחייבות לעסוק ברבנות או בהוראה. למסלול זה מורשים להצטרף רק תלמידים בודדים מכל מחזור, באישור מיוחד של ראשי הישיבה. במסלול תמכו בתחילה ראשי הישיבה גלעד וריינר, ובהמשך הצטרף גם הרב ביגמן, למרות התנגדות בשלבים מוקדמים. בתחילת דרכו, המסלול נתקל בהתנגדות גם מצד תלמידי הישיבה, אולם כיום הוא התקבל לחלוטין בישיבה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רקטת האצה

אחת מרקטות ההאצה של המשגר דלתא 2 ששיגר את הגשושית פגיעה עמוקה
רקטת האצה (באנגלית: Booster Rocket) הוא אמצעי הנעה בעל דחף חזק, המשמש בשלב הראשון של משגר רב־שלבי. משמש בעיקר להאצת טילי שיוט, מטוסי קרב ומעבורת חלל.
לאחר שהדלק ברקטת ההאצה אוזל, היא עתידה להינטש וליפול בחזרה לכדור הארץ, מכיוון שהיא מהווה תוספת משקל מיותרת ואינה מפיקה עוד דחף. רגע ההיפרדות של רקטת ההאצה מן הגוף הראשי של הכלי הממונע נקרא באנגלית "Booster engine cut-off"‏ (BECO). החל ממנו, שאר הכלי הממונע ממשיך לנוע באמצעות המנועים הראשיים שלו.
השימוש ברקטת ההאצה נועד להביא את הגוף המשוגר למסלול הרצוי, תוך התגברות על מחסום מסוים – שילוב השפעות כוח הכובד הפועל על הגוף, והתנגדות האוויר לתנועתו. במרבית המקרים התנגדות האוויר היא גורם משמעותי יותר, שכן צפיפות האוויר דועכת באופן מעריכי עם העלייה בגובה, ועל כן, על מנת להגיע לגובה מסוים בזמן קצר יש לעשות שימוש במנוע בעל עוצמה חזקה יותר במשך זמן זה, כאשר לאחר נקודת המקסימום אין בו יותר צורך. במקרה של מעבורות חלל, נקודה התנגדות האוויר המקסימלית (לחץ דינמי מרבי) מכונה "Max Q", ומשך הבעירה של רקטת ההאצה מתוכנן כך שהיא תפיק דחף עד למרחק מסוים לאחר נקודה זו, למטרות יתירות.
תכנון פרופיל הדחף (thrust profile) של רקטת ההאצה, כלומר פונקציית הדחף שהיא מפיקה לפי הזמן, עושה שימוש בשיטות של אופטימיזציית מסלול (trajectory optimization) כדי להגיע לביצועיים מרביים. שיטות כאלו, שמתבססות על חשבון וריאציות, בוחרות בפרופיל דחף מסוים, מתוך פרופילים רבים, שמשיג את הגובה המרבי  שאליו יגיע הגוף באמצעות כמות דלק נתונה. 
פרופיל דחף אופטימלי עומד ביסוד התכנון של כל רקטות ההאצה המודרניות.
רובע טונגג'ואו

| --- | --- |

גשר בָּאלִיצְ'יָאוֹ
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז עירוני:  בייג'ינג
 תאריך ייסוד:  195 לפנה"ס
 שטח:  888.8 קמ"ר
 גובה:  20 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  1,840,295 (2020)
  ‑ צפיפות:  2,071 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  39°48′00″N 116°48′00″E﻿ / ﻿39.80000°N 116.80000°E﻿ / 39.80000; 116.80000
 אזור זמן:  UTC +8
 אתר הרובע
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בייג'ינג מוגדלת) חביי טיינג'יןטוֹנְגג'וֹאוּ(למפת בייג'ינג רגילה) חביי טיינג'יןטוֹנְגג'וֹאוּ    מיקומו של רובע טונגג'ואו במחוז העירוני בייג'ינג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טוֹנְגְג'וֹאוּ (במנדרינית תקנית: 通州区; בפין-יין: Tōngzhōu Qū; תעתיק: טוֹנְגְג'וֹאוּ צ'וּ') הוא רובע במחוז העירוני בייג'ינג שבצפון הרפובליקה העממית של סין הנחשב לשער הגישה המזרחי לבירת סין. האזור העירוני של טונגג'ואו שוכן כ-19 קילומטרים ממרכז בייג'ינג, בקצה הצפוני של התעלה הגדולה של סין (במפגש בין תעלת טוֹנְגחְווֵי לתעלה הצפונית) ובקצה המזרחי של שדרת צ'אנגאן. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בשטח הרובע 1,840,295 תושבים בעשר עיירות, שישה תתי-רבעים ופלך אחד.
היסטוריה ותרבות

טונגג'ואו נוסד ב-195 לפנה"ס על ידי ליו באנג, הקיסר הראשון של שושלת האן המערבית, בשם נפת לוּ (路), אם כי נתגלו ממצאים ארכאולוגיים המעידים על התיישבות במקום עוד קודם לכן, בתקופה הנאוליתית. בשנת 25 לספירה, בתחילת שושלת האן המזרחית שוּנה התו לוּ שהיה שמה של הנפה על ידי הוספת סימן המים על מנת להפוך ל-潞. ב-1151, הכריז הקיסר הָאי לִינְג משושלת ג'ין (1234-1115) על מחוז פיאודלי חדש ושינה שמה של נפת לו לטונגג'ואו, מילולית "המקום שיש לעבור דרכו" מתוך הכרה בחשיבות של דרכי הגישה בים וביבשה לבייג'ינג. ב-1914 שונה שם הנפה לנפת טונְג. טונגג'ואו הפך לאחד הרבעים העירוניים של בייג'ינג ב-1997.
בתחומי הרובע של היום התחוללו שני מאורעות חשובים בהיסטוריה של סין.
ב-21 בספטמבר 1861 ניסה צבא שושלת צ'ינג לעצור את הכוח המשולב הצרפתי-בריטי, שעלה על בייג'ינג במהלך מלחמת האופיום השנייה, סמוך לגשר בָּאלִיצְ'יָאוֹ, כיום בגבול שבין הרבעים טוֹנְגג'וֹאוּ וצָ'אוֹיָאנְג. הצבא הסיני שכלל כ-30,000 חיילים הובס ומעריכים כי כ-25,000 חיילים סינים קפחו את חייהם בקרב. היה זה הניסיון האחרון של הסינים לעצור את הפולשים האירופאים, בייג'ינג נכבשה זמן קצר אחר כך וקיסר סין שְׂייֵנְפֶנְג נמלט צפונה.
במהלך מלחמת סין–יפן השנייה, בתחילת 1937, היה טונגג'ואו בירת "המועצה האוטונומית של מזרח חביי", ממשלת בובות של יפן. ראש ממשלת הבובות הגיע להסכם סודי עם גנרל בצבא סין בניסיון להיפטר מהיפנים, וב-27 ביולי שלח הלה כוח בן 800 איש שחנה מול חומות טונגג'ואו. היפנים דרשו את פינויים, ולאחר שהסינים סירבו, תקפו היפנים והרגו כ-500 מהם. בתגובה התמרדו כ-5,000 איש מצבא המועצה האוטונומית שאומן על ידי היפנים כנגד היפנים וב-29 ביולי תקפו את הקסרקטין של היפנים. כל אנשי הצבא היפנים נהרגו וכ-250 אזרחים, ששהו במקום, כולל נשים שנאנסו, נרצחו. עם שוך הקרבות נהרסה רוב העיר טונגג'ואו. מאורע זה לכינוי "מרד טונגצ'או".
גאוגרפיה

אורכו של טונגג'ואו הוא 48 קילומטרים מצפון לדרום ו-37 קילומטרים ממזרח למערב ושטחו הכולל 888.8 קילומטרים רבועים או כ-6% משטח הכולל של המחוז העירוני בייג'ינג.
הרובע גובל ברבעים צָ'אוֹיָאנְג ודָאשִׂינְג ממערב, ברובע שׁוּנְיִי מצפון, במחוז העירוני טיינג'ין ממזרח ובמחוז חביי מדרום, והוא מרוחק כעשרים קילומטרים מכיכר טיין-אן-מן וכ-16 קילומטרים מנמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל.
הרובע שוכן על מישור בייג'ינג בגובה ממוצע של 20 מטרים מעל לפני הים. אקלימו הוא ממוזג יבשתי עם עונות שנה מובחנות הכוללות קיצים חמים וחורפים קרים מאוד. סופות חול נפוצות למדי. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.3°C וכמות המשקעים הממוצעת היא 620 מ"מ גשם. כמה נהרות רחבים זורמים בשטח הרובע, בהם וֶנְיוּ', לְיָאנְגשְׁווֵי וצָ'אובָּאי, ואורכם הכולל 254 קילומטרים. 46% משטחו של טונגג'ואו מיוער.
תחבורה

המרכז העירוני של טונגג'ואו מחובר למרכז בייג'ינג באמצעות הדרך המהירה ג'ינגטונג (צירוף של סיומת שם העיר עם תחילת שם המחוז) וקו באטונג של הרכבת התחתית של בייג'ינג. כביש הטבעת מס' 5 של בייג'ינג וכביש הטבעת מס' 6 מצויים במרחק שווה מרובע העסקים של טונגג'ואו. כבישים מהירים מובילים מטונגג'ואו לשניאנג, חרבין וטיינג'ין. כביש טבעת שביעי, קו רכבת תחתית חמישי, ומסילת הברזל המהירה בין בייג'ינג לשאנגחאי נמצאים כיום בבנייה.
תעשייה ותיירות

יש בטונגג'ואו שבעה אזורי תעשייה בשטח כולל של 64 קילומטרים רבועים, הממוקדים במוצרים מודרניים ותעשיות היי-טק. המרכז העירוני של טונגג'ואו מתוכנן כרובע עסקים מקיף מרכזי בדגש על קמעונות. בנובמבר 2007 נפתח במזרח טונגג'ואו מרכז קניות המוקדש כולו למכירת ספרים לסיטונאים וליחידים. המרכז, Beijing Publishing Logistics Center, שוכן על שטח של 300,000 מטרים רבועים והוא המרכז הגדול מסוגו באסיה וקרוב לוודאי שבעולם כולו. במרכז יש נציגות ל-500 הוצאות ספרים מקומיות וכ-300 זרות. (הקישור אינו פעיל) בתחום החקלאות ניתן דגש על גידול פרחים ופירות, גידול זרעים ובריכות דיג.
אתרי התיירות העיקריים בתחומי הרובע כוללים את: כפר האומנים "סונְגגְ'ווָאָנְג", בו חיים אמנים סינים רבים , פארק שִׂיהָאידְזְה, אתר הנופש התיירותי דָאיִינְג, גן הנוף האקולוגי שִׂינְגהוּ, החומה הגדולה של שושלת צ'י (577-550), גשר יוּ'נְגטונְג, מסגד טונגג'ואו, פגודת זָ'אנְדֶנְג ובעיקר את התעלה הגדולה של סין שטונגג'ואו היא הנקודה הצפונית ביותר שלה (האנגג'ואו מצויה בקצה הדרומי, כ-1,700 קילומטרים משם). ממשלת הרובע מקדמת כיום את מעמדו של טונגג'ואו כנקודת ההתחלה של התעלה הגדולה במסגרת התוכניות הוזרמו מים ב-30 הקילומטרים האחרונים של התעלה שלאורכם נוצר "רצועת התעשייה והתרבות של התעלה", פרוזדור נופי ובו משובצים מוזיאונים, בתי קפה ושדרות כאשר בחלקו האחרון מצוי "הפארק התרבותי של התעלה הגדולה".
חינוך ובריאות

יש כיום בטונגג'ואו למעלה מ-100 גני ילדים, קרוב ל-150 בתי ספר יסודיים, מעל ל-50 בתי ספר תיכוניים ומכללות רבות. כמו כן ממוקמים בתחומי הרובע מכון החומרים של בייג'ינג, האוניברסיטה הטכנולוגית של בייג'ינג והמכון למוזיקה של בייג'ינג. בתי החולים כוללים מרכז מיוחד לטיפול בשחפת ובית חולים המתמחה ברפואה סינית מסורתית.
הערות שוליים

↑  China: Bĕijīng Municipal Province (Districts and Townships) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| רובעי בייג'ינג |
| --- | --- | --- |
| רבעים | דונגצ'נג • שיצ'נג • צ'אויאנג • האידיין • פנגטאי • שה-ג'ינגשאן • מנטואוגואו • פאנגשאן • טונגג'ואו • שוניי • צ'אנגפינג • דאשינג • חוואיז'ואו • פינגגו • מי-יון • ינצ'ינג |  |
| בעבר | צ'ונגוון • שואנוו • ינשאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010037530  VIAF: 127080122   WorldCat (עם VIAF): 127080122 
חייל יפני על חומת טונגג'ואו, 1938
רמת קומיוניקיישן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי דרווין 
 קואורדינטות:  79°58′00″S 156°15′00″E﻿ / ﻿79.9667°S 156.25°E﻿ / -79.9667; 156.25
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת קומיוניקיישן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת קומיוניקיישן
 
רמת קומיוניקיישן (באנגלית: Communication Heights) היא רמה של הרים שאינם מכוסים קרח, בהרי דרווין, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
ההרים מצויים דרומית לרמת מידנייט; בין עמק קוננט ועמק גרנט.
שיא גובהם של ההרים 1,800 מטרים מעל פני הים.
הגובע הממוצע של ההרים הוא 1,590 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

השמות שניתנו אתרים באזור הרמה, קשורים לאישים שעסקו בתקשורת באנטארקטיקה (לדוגמה - עמק קוננט).
בהתאם לכך ניתן שמה של הרמה - קומיוניקיישן - משמעה באנגלית "תקשורת".
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
↑  מקור שמו של עמק קוננט
| אתרים בהרי דרווין |
| --- | --- | --- |
| הרים | אליס • אש • פרידמן |  |
| רכסים ורמות | האסקל • טנטאקל • לינדסטרום • מידנייט • סמית' • קולוסיאום • קומיוניקיישן • קנט |  |
| גבעות | מטאוריט • ריצ'רדסון |  |
| מדרונות | אקסס |  |
| מצוקים | ג'אנקשן • דנקן • סלע טת'ר • קולוסאום |  |
| עמקים | אקסודוס • ארנת איילנד • גרנט • הייל • ולמן • מאצ'מור • מקקי • קוננט |  |
| מישורים | מישור ונטייג' |  |
| קרחונים | אוברטרן • אקסודוס • גרין • דרווין • הת'רטון • מקלירי |  |
| נונאטאקים | מייסון |  |
| מפלי קרח | סירקל • פרבל |  |
| קרקסים קרחוניים | קורל |  |
רקטת קונגריב

רקטות קונגריב. שרטוט שהכין סר ויליאם קונגריב ב-1814.
רקטת קונגריב (באנגלית: Congreve rocket) הייתה סוג של ארטילריה רקטית בריטית שתכנן ופיתח סר ויליאם קונגריב ב-1804.
הרקטה פותחה בבית הנשק המלכותי בעקבות הניסיון שצברו הבריטים במלחמת אנגלו-מייסור השנייה, השלישית והרביעית בין חברת הודו המזרחית הבריטית לבין ממלכת מַייסוּר שבהודו. לאחר המלחמות נשלחו אל אנגליה רקטות מייסור (אנ') אחדות, וב-1801 החל ויליאם קונגריב חוקר ומפתח רקטות שכמותן במעבדות בית הנשק המלכותי בווּלִיץ'. תצוגת הירי הראשונה של הרקטה, שהונעה בדלק מוצק, נערכה בווליץ' ב-1805. הבריטים השתמשו ברקטות קונגריב בהצלחה לא מבוטלת בים וביבשה במלחמות הנפוליאוניות ובמלחמת 1812. השימוש בהן פסק באמצע המאה ה-19.
קרב קינוסקאפאלאי

מפת הקרב
קרב קינוסקאפאלאי (בלטינית: Cynoscephalarum; ביוונית: Κυνός Κεφαλών) היה קרב שנערך במהלך המלחמה המוקדונית השנייה בין כוחות רומאיים תחת פיקודו של טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס, לבין כוחות מוקדוניים תחת פיקודו של פיליפוס החמישי, מלך מוקדון. הקרב הסתיים בניצחון רומאי מוחץ, שסיים למעשה את המלחמה.
רקע

היחסים בין ממלכת מוקדון ובין הרפובליקה הרומית לא היו טובים, מאז שבמהלך המלחמה הפונית השנייה הציע פיליפוס החמישי, מלך מוקדון ברית לחניבעל ברקה אויב רומא המפורסם. הברית בין חניבעל לפיליפוס לא הניבה הישגים משמעותיים למי משני הצדדים, ורק גררה את רומא ומוקדון למלחמה המוקדונית הראשונה, שהסתיימה ללא הכרעה עם החתימה על שלום פויניקי. אולם פיליפוס המשיך לתקוף ערים יווניות שהיו בעלות ברית של רומא, עד שבשנת 200 לפנה"ס קבוצת ערים בהנהגת אתונה פנו אל רומא בבקשה שתתערב בנושא. רומא הכריזה מלחמה על פיליפוס, וגייס רומאי בפיקודו של טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס נשלח ליוון. לאחר כמה קרבות קטנים החליטו שני המצביאים להיפגש לקרב הכרעה.
סדרי הכוחות > הרומאים

על פי פלוטרכוס, צבאו של פלמינינוס כלל יותר מ-26,000 לוחמים. מתוכם כ-8,000 היו מבעלי הברית היוונים. היוונים סיפקו גם 2,000 פלטסטים, ו-2,500 פרשים. כמו כן פלמינינוס הצטייד ב-20 פילי מלחמה שהיוו יתרון מכריע במהלך הקרב.
סדרי הכוחות > המוקדונים

הבעיה העיקרית שעמדה בפני פיליפוס, הייתה מחסור בכוח אדם. המלחמות הממושכות שהוא ניהל דלדלו מאוד את כוח האדם שלו, עד שהוא נאלץ לגייס נערים לצבאו. על פי פלוטרכוס, הכוח המוקדוני היה דומה במספרו לכוח הרומאי. מטיטוס ליוויוס ניתן להבין שהכוח המוקדוני כלל 16,000 הופליטים, 4,000 פלטסטים, 5,000 שכיר חרב, ו-2,000 פרשים, סה"כ 27,000. אולם חוקרים מודרניים מעריכים שלא זו בלבד שהכוח המוקדוני לא עלה על הכוח הרומאי, אלא שגם היה נחות ממנו, וההיסטוריונים העתיקים סילפו את העובדות כדי להאדיר את שמו של פלמינינוס. המוקדונים לחמו בשיטת הפלנקס, נקודה נוספת שהייתה לרעתם שכן קרב קינוסקאפאלאי התרחש באזור הררי שלא התאים להפעלת הפלנקס.
מהלך הקרב

משהחליטו שני הצדדים על קרב הכרעה, החליט פיליפוס שהקרב יערך בתנאים הנוחים לו, היינו באזור מישורי שיתאים להפעלת הפלנקס המוקדוני. שני הצבאות נעו לכיוון העיר פאראי, ופלמינינוס ניסה לגרור את פיליפוס לקרב באזור זה. אכן התפתחה התכתשות בין קבוצת פרשים איטולים מצבאו של פלמינינוס, לבין קבוצת פרשים מוקדונים, אולם פיליפוס לא נגרר לקרב כיוון שתנאי השטח לא התאימו לו. ביוני של אותה שנה, פיליפוס החליט לנוע מערבה לכיוון סקוטוסה כדי לחדש את מלאי האספקה שלו. בדרך הוא עבר בתסליה בין גבעות שכונו "קינוסקאפאלאי".
פלמינינוס לא ידע היכן פיליפוס חונה, אולם מרגלים יווניים דיווחו לו על המיקום. לאחר כמה ימים שבהם השקיף המחנה הרומאי על המוקדונים, ירד גשם כבד שמנע מהרומאים לראות היטב את שקורה. פלמיניניוס שלח 1,000 רגליים ו-300 פרשים כדי לאתר את פיליפוס, פיליפוס מצדו שלח את אנשיו ללכוד את הגבעות. הכוח של פלמינינוס התנגש בכוח מוקדוני עדיף, ונאלץ לסגת. פלמיניניוס שלח לעזרתו עוד 2,000 רגליים ו-500 פרשים. כעת היחידות המוקדוניות נאלצו לסגת ולבקש תגבורת. תנאי השטח היו מאוד לא נוחים עבור המוקדונים, ופלמינינוס רצה שהקרב יערך דווקא שם. לכאורה היה על פיליפוס להורות על נסיגה ולהמתין עד שיגיעו לנקודה מישורית יותר, אולם הוא נתן הוראה הפוכה וציווה על הכוחות הפזורים באזור להתקבץ חזרה ולצאת לקרב.
פיליפוס, נתן הוראה לפרשים לתקוף את המרכז הרומאי, בעוד הוא עם מרבית הרגליים תקף מהאגף הימני. האגף השמאלי החלש יותר בפיקודו של ניקנור, קיבל הוראה לתקוף את האגף השמאלי הרומאי. אולם אז פלמינינוס הבין שפיליפוס הטיל למערכה את כל כוחותיו, ויצא גם הוא למתקפה עם כל כוחות העתודה שלו. הקרב התאזן מעט, אם כי למוקדונים היה יתרון קל באגף הימני. כעת הטיל פלמינינוס מתקפה מוחצת בעזרת הפילים על האגף השמאלי המוקדוני, שהתנהל בכבדות בגלל הגבעות, ופורר אותו. ההתפוררות אפשרה לפלמינינוס להזרים 4,000 ליגיונרים רומאים אל מאחורי האגף הימני המוקדוני. הפלנקס המוקדוני שהיה מסורבל בהרבה, לא הצליח להתמקם בזמן ולהדוף את ההתקפה. וכך גם האגף הימני התפורר והמוקדונים נסוגו. פיליפוס עצמו הצליח לברוח משדה הקרב, לטענת פלוטרכוס משום שבעלי הברית היוונים החלו לבזוז את המחנה המוקדוני בזמן שהרומאים היו עסוקים במרדף.
תוצאות

ליוויוס מצטט מקורות הטוענים ש-32,000 מוקדונים נהרגו בקרב, וכן מקור אחר הטוען שהיו 40,000 הרוגים. ליוויוס דוחה את הטענות הללו, ומעריך שבסה"כ נהרגו 8,000 מוקדונים ונשבו 5,000. גם פוליביוס מגיע למסקנות דומות. הרומאים איבדו בערך 2,000 אנשים. המשורר בן התקופה אלקאיוס ממסניה כתב שיר על הקרב בו הוא לועג לפיליפוס, וטוען שבקרב נהרגו 30,000 מוקדונים.
כשהתבוסה התפרסמה ביוון, פרצו מרידות נגד המוקדונים בכל רחבי הארץ. פיליפוס הסכים לכל תביעות הרומאים, אם כי הדעות היו חלוקות באשר לאופן שבו יש להתייחס אל מוקדון המנוצחת. היו שדרשו להדיח את פיליפוס ממלכותו, אולם פלמינינוס החליט לבסוף לקבל את דעתם של אלו שהסתפקו בצמצום כוחה של מוקדון עד שלא תוכל יותר לפתוח במלחמה על רומא או יוון. פיליפוס נאלץ לוותר על כל נחלותיו ביוון, לפרק את ציו ומרבית צבאו, לשלם 1,000 טלנטים כסף לרומא. וכן לשלוח את בנו כבן ערובה לאיטליה.
כמו כן יש הרואים בקרב את ההוכחה לעדיפות המאניפולוס הרומאי הגמיש והמהיר, על פני הפלנקס המוקדוני המגושם והכבד. ויש אף המרחיקים לכת ומשווים אותו לקרב יינה-אאורשטדט במהלכו הביסו הטקטיקות החדשניות של הגרנד ארמה את הצבא הפרוסי המיושן.
ראו גם

קרב פידנה
לקריאה נוספת

דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).
ישראל שצמן. תולדות הרפובליקה הרומית. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
מ. קארי, דברי ימי רומא, עד סוף תקופת קונסטאנטינוס, הוצאת ש. פרידמן, תל אביב.
תאודור מומזן, דברי ימי רומא. תרגמו צ’ ויסלבסקי, דוד קלעי, צ’ רודי. עורכים: פ. לחובר, צ’ וויסלבסקי. תל אביב, הוצאת מסדה.
טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
זיו יופה, פלנקס נגד לגיון: התנגשות הטיטאנים הצבאיים של העת העתיקה.
F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius, 3 vols (1957, 1967, 1979).
* F. W. Walbank, Philip V of Macedon (1940)
Peter Green. Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age. Los Angeles,,California: University of California Press 1990
Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1922-1925.
Livius, Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1919-1959.
הערות שוליים

1 2  פלוטרכוס, "חיי פלמינינוס", 7.
1 2 3 4  גולן, עמ' 465.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 3.
1 2  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 9.
↑  גולן, עמ' 464.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 4.
↑  גולן, עמ' 466, הערה 242.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 6.
↑  קרב קינוסקאפאלאי באתר ליוויוס
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 7.
1 2 3  גולן, עמ' 466.
↑  בעת העתיקה האגף הימני נחשב ליוקרתי בגלל הנטייה של החיילים להיכנס מתחת למגן של חברם שניצב מימין להם ולהגן על גופם בעזרתו. באגף ימין הציבו את היחידות הטובות ביותר כדי למנוע תנועה זו. אמנם בתקופתו של אלכסנדר הגדול הנטייה הזאת נעלמה, אך האגף הימני שמר על יוקרתו ולכן המלך פיקד עליו.
↑  פלוטרכוס, "חיי פלמנינוס", 8.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 10.
↑  פוליביוס, ספר שמונה עשר, 27.
↑  פלוטרכוס, "חיי פלמינינוס", 9.
↑  גולן, עמ' 467.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 13.
1 2  פוליביוס, ספר שמונה עשר, 36.
↑  פוליביוס, ספר שמונה עשר, 28-32.
↑  צבי יעבץ, וזאב רובינזון, מרידות עבדים ברומי, אוניברסיטת תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1983. עמ' 76.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph779417
רמת צבי

| --- | --- |
מושב רמת צבי
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגלבוע
גובה ממוצע: ‎54 מטר
תאריך ייסוד: 1942
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 768 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎0.5% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) רמת צבי(למפת עמק בית שאן רגילה) רמת צבי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמת צבי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמת צבי32°35′28″N 35°24′52″E﻿ / ﻿32.5911943329735°N 35.4144917288495°E﻿ / 32.5911943329735; 35.4144917288495  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגלבוע (in English: Gilboa Regional Council) באדום - רמת צבי בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10
http://ramat-zvi.org.il
רָמַת צְבִי הוא מושב ברמת יששכר (בין עפולה לבית שאן), השייך למועצה אזורית הגלבוע. הוקם בשנת 1942 על ידי צעירים יוצאי אירופה חברי ארגון הגליל.