stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקריאה
עלילה

ג'ורדן טרנר (האלי ברי) היא מוקדנית של שיחות חירום במשטרת לוס אנג'לס המקבלת שיחה מליאה טמפלטון (אוי ת'ומפסון), נערה שפורץ חדר לביתה. הוראותיה של ג'ורדן מסייעות לליאה להתחבא מהפורץ. אך כשהטלפון סלולרי של ליאה נכבה וג'ורדן מתקשרת שנית הפורץ שומע את הצלצול. לבסוף הפורץ מוצא את ליאה והוא רוצח אותה.
ג'ורדן מספרת לחברה השוטר פול פיליפס (מוריס צ'סטנוט) שהיא מחליטה להפסיק את עבודתה כמוקדנית. לאחר שישה חודשים היא מאמנת במוקד של שיחות החירום. באותו זמן הרוצח הסדרתי חוטף עוד נערה בשם קייסי וולסון (אביגייל ברסלין) מחניון תת-קרקעי. הוא מכניס אותה לתא המטען. בינתיים במוקד ברוק, מוקדנית חדשה, מקבלת שיחה מקייסי והיא לא מצליחה לנהל את האירוע. ג'ורדן שרואה את מצוקתה של ברוק תופסת פיקוד על האירוע. בגלל שקייסי משתמשת בטלפון סלולרי חד פעמי המוקד לא מצליח לאתר אותה. ג'ורדן מבקשת מקייסי להוציא את הנורה האחורית ברכב כדי לסמן לנוסעים האחרים וכך לצמצם את החיפושים. החוטף הורג עוד אנשים בדרך המנסים להתערב. הוא מחליף רכב עם אחד מקורבנותיו, אלן דאנדו (מייקל אימפריולי). אך הוא משאיר בטעות טביעות DNA במקום החלפת הרכבים והמשטרה מגלה את שמו, מייקל פוסטר (מייקל אקלונד).
לאחר שמייקל מגיע ליעדו הוא מגלה שקייסי התקשרה למוקד החירום. כשהוא נוטל את הפלאפון ג'ורדן אומרת לו שהם זיהו אותו, אך הוא עונה לה "שזה כבר נעשה" והוא מרסק את הפלאפון. ג'ורדן מגלה על פי קולו של מייקל, שהוא אותו אדם שרצח את ליאה טמפלטון. בינתיים פול מחפש בדירתו של מייקל רמזים שיובילו אותו למקום הימצאו של מייקל. פול מוצא תמונה של מייקל עם אחותו ליד בית מסוים. צוות משטרה פושט על אותו בית, אך אינו מוצא את מייקל וקייסי. בזמן החשכה ג'ורדן מחליטה לנסוע לשם בעצמה. בשטח מחוץ לבית היא שומעת צליל, אשר דומה לצליל, שנשמע בסיום שיחת הטלפון האחרונה עם קייסי. היא הולכת בעקבות הצליל, שנוצר ממתכת הקשורה לדגל בחצר. בסביבת הדגל היא מגלה שישנו פתח עם סולם למרתף, ובטעות מפילה בטעות את הפלאפון שלה לשם. היא מחליטה לרדת לשם מבלי לדווח על כך לאף אחד.
במרתף, ג'ורדן מעלעלת באלבומי תמונות, ומגלה שלמייקל הייתה אחות בעלת שיער בלונדיני, אשר חלתה בסרטן. בזמן המחלה היא הקריחה, ולבסוף נפטרה. בהמשך, ג'ורדן מבחינה בחדר בראש מלאכותי ועליו שיער בלונדיני ארוך. מייקל נכנס לפתע לחדר, וג'ורדן מוצאת מחסה בארון הבגדים. בזמן שהייתו בחדר, מייקל מתייחס לראש המלאכותי כאל אחותו שנפטרה ומביע עצב, הוא מסיר את השיער מהראש המלאכותי, ואז ניתן לראות כי השיער מחובר לריקמת קרקפת אנושית. מייקל מביע מורת רוח ותסכול תוך כדי שהוא מחבק את השיער, והוא מבין שהשיער שאותו קירקף אינו יכול להשיב את אחותו לחייו. לפיכך ניתן לומר, כי מייקל היה קשור באופן רגשי לאחותו, ומכיוון שלא יכול היה להתגבר על התקרחותה ופטירתה עקב מחלתה, נגרמה לו טראומה נפשית עקב המקרה של אחותו. כדי להתמודד עם האובדן והטראומה שנוצרה, הוא למעשה היה חוטף נערות בעלות שיער בלונדיני, מקרקף את השיער שלהן, ושם אותו על הראש המלאכותי.
ג'ורדן עוקבת אחרי מייקל למקום הימצאהּ של קייסי. בעוד שמייקל מתכנן לקרקף את קייסי ג'ורדן תוקפת אותו בהפתעה, והיא מצליחה לשחרר אותה. הן מצליחות להימלט ממייקל ולשתק אותו. כשהן יוצאת מהמרתף ג'ורדן רוצה להתקשר למוקד, אך קייסי משכנעת אותה לקשור את מייקל, ולהשאירו במרתף בחזקת נעדר.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן | שם הדמות | תפקיד הדמות |
| --- | --- | --- |
| האלי ברי | ג'ורדן טרנר | מוקדנית ב-911. |
| אביגייל ברסלין | קייסי וולסון | חטופה |
| מייקל אקלונד | מייקל פורסטר | אדם החוטף נערות בלונדיניות צעירות |
הר חרמונית

| --- | --- |
הר חרמונית, מבט מדרום
הר חרמונית, מבט מדרום
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש
 גובה:  1,211 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת הגולן בישראל
 רכס הרים:  רמת הגולן 
 מספר הר געש:  -0300-03
 קואורדינטות:  33°11′07″N 35°47′37″E﻿ / ﻿33.1852757°N 35.7936509°E﻿ / 33.1852757; 35.7936509
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) הר חרמונית(למפת אצבע הגליל רגילה) הר חרמונית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר חרמונית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הר חרמונית
 
הר חרמונית הוא הר געש רדום ברמת הגולן. ההר הוא חלק מקו התלים הישראלי, והוא שוכן בין הר ורדה לבין הר בראון, מזרחית לאל-רום. גובהו של ההר 1,211 מטר  מעל פני הים, והוא ההר השני בגובהו ברמת הגולן, אחרי הר ורדה, והשלישי בגובהו במדינת ישראל.
שמו של ההר בערבית, תל א-שייח'ה, נגזר משמו של הר חרמון - ג'בל א-שייח'. על פי המסורת הדרוזית, תל א-שייח'ה הוא אשתו של ג'בל א-שייח', וברכת רם השוכנת ביניהם היא עין כחולה שנועדה לסייע לא-שייח'ה לוודא שבעלה נאמן לה. שמו העברי של הר חרמונית מהווה, אם כן, אף הוא נגזרת נקבית של שמו של הר החרמון, בדומה לערבית.
רוב ההר מצוי בתחומה של שמורת הטבע תל א-שיח'ה.
לפני מלחמת יום הכיפורים שימש ההר כנקודת תצפית של צה"ל על האזור הסורי. לאחר המלחמה נבנה על ההר בונקר שכיום אינו מאויש. כביש אספלט משובש במקצת מוביל לראש ההר, משם יש תצפית מצוינת על עמק הבכא.
בהר קיימת מחצבת טוף פעילה.
קרב עמק הבכא

מדרום להר ועד קוניטרה, משתרע עמק המהווה פרצה בקו התלים. במלחמת יום הכיפורים ניסו הסורים לנצל פרצה זו, על מנת לכבוש את צפון רמת הגולן. בין ה-6 ל-9 באוקטובר 1973 נערך במקום קרב כבד שכונה מאוחר יותר "קרב עמק הבכא". כוח של טנקים בודדים מגדוד 77 של חטיבה 7 בפיקודו של אביגדור קהלני וגדוד 74 של חטיבה 188 בפיקודו של יאיר נפשי, הצליחו לבסוף לבלום את הצבא הסורי, אף שספגו אבדות כבדות. לבלימת הסורים הייתה חשיבות מכרעת על המשך המלחמה ותוצאותיה.
לאחר המלחמה הוקמה בסמוך לעמק אנדרטה לזכר לוחמי חטיבה 7 שנפלו בקרבות ומצפון לו אנדרטה לזכר חללי גדוד 74.
גלריה

הר חרמונית, החרמון ועמק הבכא. צילום מהר בנטל
טנק צנטוריון בסמוך לאנדרטה לחיילי גדוד 77 ולקרב עמק הבכא, למרגלות ההר
חפיר למרגלות הר חרמונית
גפנים למרגלות ההר
מבט על הר חרמונית מאנדרטת קרב עמק הבכא
תצפית מהר חרמונית על עמק הבכא
המוצב בראש ההר
ההר ברקע טורבינות הרוח בעמק הבכא
הערות שוליים

↑  אשר סדן, ‏העיניים של החרמונית, מבט מל"מ 95, יוני 2023, עמ' 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568537605171  VIAF: 11148036080387972820   WorldCat (עם VIAF): 11148036080387972820 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רמת הגולן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התחרות הבין-לאומית ע"ש שופן לפסנתר

תחרות שופן השלישית (1937). בין חברי המושבעים (יושבים משמאל) היינריך נויהאוס, אמיל פון סאואר, גווידו אגוסטי ווילהלם בקהאוס
נשיא פולין ברוניסלב קומורובסקי בקונצרט הזוכים באוקטובר 2010
התחרות הבין-לאומית לפסנתר על שם שופן (בפולנית: Międzynarodowy Konkurs Pianistyczny im. Fryderyka Chopina), המכונה לעיתים קרובות תחרות שופן, היא תחרות נגינה בפסנתר שנערכת בוורשה, פולין. התחרות נוסדה ב־1927 ונערכת מדי חמש שנים מאז 1955. זו אחת התחרויות היחידות המוקדשות כולה ליצירותיו של מלחין אחד, במקרה זה, פרדריק שופן.
התחרות הראשונה הוקמה על ידי הפסנתרן והפדגוג הפולני Jerzy Żurawlew. התחרויות הבאות נערכו בשנים 1932 ו־1937; התחרויות הרביעית והחמישית נערכו לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, בשנים 1949 (זכתה בלה דוידוביץ') ו־1955. בשנת 1957 הצטרפה התחרות ל"פדרציה העולמית לתחרויות מוזיקה בינלאומיות" בז'נבה.
פרסים מיוחדים בתחרות כוללים את פרס הרדיו הפולני לביצוע הטוב ביותר של מזורקה (מאז 1927), את פרס חברת פרידריק שופן בוורשה לפולונז הטוב ביותר (מאז 1960) ואת פרס הפילהרמוניה הלאומית על הביצוע הטוב ביותר של קונצ'רטו לפסנתר (מאז 1980). התחרות מאורגנת על ידי מכון פרידריק שופן בוורשה.
הערות שוליים

↑  "Culture.pl". אורכב מ-המקור ב-2012-09-26. נבדק ב-2013-02-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380773105171  PLWABN: 9810704583305606  BnF: cb16595035k (data)  CiNii: DA07570175  GND: 4685506-3  LCCN: n81124859  MusicBrainz: c5ac7bbd-c8b5-46a1-83f8-434e35a879a0  NKC: kn20070621009  VIAF: 168657954   WorldCat (עם VIAF): 168657954
הריסון ויליאמס

הריסון ארלינגטון "פיט" ויליאמס (בשם מלא באנגלית: .Harrison Arlington "Pete" Williams Jr‏; 10 בדצמבר 1919 – 17 בנובמבר 2001) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי בשנים 1953–1957, ולאחר מכן הוסיף לייצג אותה בסנאט של ארצות הברית בשנים 1959–1982. ב-1982 התפטר מהסנאט בצל הצבעה על סילוקו מהקונגרס בשל מעורבותו בפרשת שחיתות שלטונית שנחשפה בעקבות מבצע Abscam.
ביוגרפיה

ויליאמס נולד בפליינפילד שבצפון-מזרח ניו ג'רזי. ב-1941 סיים את לימודיו באוברלין קולג'. אחרי תום לימודיו הגבוהים עסק בעיתונות בוושינגטון הבירה, ולמד בבית הספר לשירות החוץ ע"ש אדמונד א. וולש באוניברסיטת ג'ורג'טאון עד שנקרא לשירות פעיל כספן בשירות המילואים של צי ארצות הברית. הוא נהיה טייס ימי והשתחרר בדרגת לוטננט ב-1945. לאחר שהועסק בתעשיית הפלדה תקופה קצרה, סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה ב-1948 והחל להתמחות בעריכת דין בניו המפשייר אחרי שהתקבל ללשכת עורכי הדין של המדינה. הוא שב לפליינפילד ב-1949 והמשיך לעסוק בעריכת דין, והיה מועמד לאספה הכללית של ניו ג'רזי ב-1951 ולמועצת עיריית פליינפילד ב-1952. בשני המקרים כשל בהתמודדויותיו.
ב-1953 נבחר ויליאמס נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות מיוחדות, ונבחר מחדש ב-1954. על אף שני ניצחונות אלה, הוא הפסיד בבחירות שנערכו ב-1956 ועזב את בית הנבחרים בינואר 1957. ב-1958 נבחר לראשונה אל הסנאט של ארצות הברית ונבחר מחדש לסנאט כל שש שנים עד 1976. הוא הפך לסנאטור הראשון מטעם המפלגה הדמוקרטית בתולדות ניו ג'רזי שנבחר לארבע תקופות כהונה. ויליאמס, שנודע בשם "פיט", שם פעמיו לשורות חקיקות בתחום רווחה חברתית ומיזמי תחבורה ציבורית. הוא נתן את חסותו לחוקים המהווים אבני דרך בתחומם כדוגמת חוק הבטחת הכנסה לפנסיה של עובדים, המגן על קצבאות העובדים, וחוק הבטיחות והבריאות במכרות הפחם ב-1969.
ב-1981 הורשע ויליאמס, אז תושב וסטפילד שבניו ג'רזי, בעבירות שוחד ובקשירת קשר במסגרת פרויקט Abscam, מבצע עוקץ של לשכת החקירות הפדרלית. ועדת האתיקה של הסנאט המליצה לסלק את ויליאמס מהקונגרס של ארצות הברית בגלל התנהלותו "נוגדת האתיקה". לפני הצבעה בסנאט על סילוקו, התפטר ויליאמס מתפקידו במרץ 1982. בית המשפט הרשיע אותו בעבירות השוחד שיוחסו לו וגזר עליו שלוש שנות מאסר, מהן ריצה שנתיים בבית סוהר פדרלי. הייתה זו הפעם הראשונה זה 80 שנה שסנאטור לשעבר ריצה גזר דין בבית סוהר. עוד הוטל על ויליאמס קנס בסך 50,000 דולר אמריקני, נוסף על מאסרו. הוא שוחרר מהכלא הפדרלי ב-31 בינואר 1986 ואת שארית המאסר ריצה בכלא חלופי.
ב-17 בנובמבר 2001 הלך ויליאמס לעולמו בעקבות מחלת הסרטן ומחלות לב שונות בבית החולים סנט קלייר השוכן בדנוויל, ניו ג'רזי. הוא הגיש בקשה לחנינה נשיאותית אל נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, אך בקשתו נדחתה.
הערות שוליים

↑  ג'ודי בצ'רץ', Facing Expulsion from the Senate He Loves, Harrison Williams Finds Some Unlikely Supporters, באתר People.com‏, 1 בפברואר 1982 (באנגלית)
↑  ג'וזף פ. פריד, WILLIAMS IS GUILTY ON ALL NINE COUNTS IN ABSCAM INQUIRY, באתר הניו יורק טיימס, 2 במאי 1982 (באנגלית)
↑  אדם ברנסטיין, Harrison A. Williams Jr. Dies; Abscam Ousted N.J. Senator, באתר וושינגטון פוסט, 20 בנובמבר 2001 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007779965205171  BnF: cb12438531b (data)  ISNI: 0000 0000 7833 5629  LCCN: n81102027  NARA: 10569434  SNAC: w6bp0brt  SUDOC: 081480083  US Congress: W000502  VIAF: 55474743   WorldCat (עם VIAF): 55474743
היצע וביקוש

ההצגה הגרפית המקובלת של מודל ההיצע והביקוש
היצֵּעַ וביקוש הוא מודל המורכב משני מדדים – היצע וביקוש – שיש ביניהם אינטראקציה, ובשוק חופשי הם הגורם היחיד לפיו נקבע מחירו של מוצר או שירות (למעט במקרים של כשל שוק, כגון פעילות של גוף מונופולי או מונופסוני, בהנחה שכשל השוק מונע תחרות משוכללת).
היצע הוא כמות המוצרים והשירותים הקיימים בשוק מסוים, וביקוש הוא אומדן של מידת הדרישה למוצרים ושירותים בשוק מסוים.
מודל זה הוא אחת מאבני היסוד של הכלכלה המודרנית. בצורתו המוכרת ביותר היום, נוסח המודל על ידי הכלכלן מהמאה ה-19, אלפרד מרשל, בספרו "עקרונות הכלכלה".
עיקרי המודל

המודל קובע כי מחיר של מוצר או שירות נקבע לפי איזון בין ההיצע – כמות המוצר או השירות בשוק, לבין הביקוש – מידת הדרישה למוצר או שירות זה בשוק.
המודל מבוסס על שני כללים: "חוק הביקוש", המתאר את התנהגות הצרכנים בשוק, ו"חוק ההיצע", המתאר את התנהגות היצרנים בשוק. חוק הביקוש גורס כי ככל שמחירו של מוצר גבוה יותר, כך פוחתת הכמות שהצרכנים מבקשים לקנות ממנו. כלומר, מחיר גבוה מרתיע את הצרכנים – חלקם מוותרים על הקנייה וחלקם רוכשים כמות קטנה יותר. חוק ההיצע עוסק בצד של היצרנים, וגורס כי ככל שמחירו של מוצר גבוה יותר, כך גדלה הכמות שהיצרנים מייצרים ממנו ומציעים למכירה בשוק. עבור היצרנים, מחיר גבוה של המוצר הופך את ייצורו למשתלם יותר, והם עושים מאמצים להגדיל את הכמות שהם מייצרים ממנו.
בהצגה גרפית, כאשר הכמות נמדדת בציר האופקי של התרשים והמחיר בציר האנכי, הביקוש מוצג כעקומה היורדת משמאל לימין: הצרכנים מבקשים לרכוש יותר יחידות של המוצר ככל שמחירו יורד. ואילו ההיצע מוצג באותה מערכת צירים כעקומה העולה משמאל לימין: היצרנים נוטים לייצר יותר יחידות של המוצר ככל שמחירו עולה.
כאשר ההיצע והביקוש נפגשים באותה נקודה — כלומר, כאשר הקו המשתפל של הביקוש והקו המיתמר של ההיצע מצטלבים — ניתן לומר כי המערכת הכלכלית נמצאת ב"שיווי משקל" והמחיר נמצא בנקודת שיווי המשקל שלו. האינטרסים של היצרנים והצרכנים בשוק נפגשים בנקודה זו באופן מיטבי, שכן המוצר מיוצר בכמות ובמחיר המתאימים לרצונותיהם ולתועלתם של שני הצדדים. משמעותה של נקודת שיווי משקל היא שהימצאות המחיר בסטייה ממנה תביא את כוחות השוק לפעול ל"דחיפת" כמות המוצר ומחירו אל עבר נקודה זו, בה מתאזנים הכוחות הפועלים לעלייה או ירידה של המחיר. נקודה זו של שיווי משקל היא במקרים רבים דמיונית, אך יש לה ערך כאשר מנסים לעמוד על מידת הסטייה של המחיר בשוק מנקודה זו.
לדוגמה, אם ישנה פרוסת לחם אחת ושני רעבים, זהו מצב בו ההיצע נמוך והביקוש גבוה, ולכן המחיר ינסוק; לעומת זאת אם ישנן שתי פרוסות לחם ורעב אחד, זהו מצב בו ההיצע גבוה מהביקוש, ולכן המחיר יתרסק.
בצורתו הבסיסית, המודל מניח שוק של מוצר אחד, בו פועלים כל היצרנים וכל הקונים באופן רציונלי, משוחררים מהשפעות או כפייה, כשהם נהנים ממידע מלא ומיידי על כל שינוי בשוק ויכולים להגיב לכל שינוי כזה מיידית. מערכת הנחות זו מכונה בכלכלה "תחרות משוכללת". מרשל גרס כי בשוק כזה מתייחסים הביקוש וההיצע זה אל זה כשני להבים של מספריים, ונוטים להתכנס בנקודת מחיר שהיא מחיר שיווי המשקל. מודל ההיצע והביקוש אינו מתיימר לתאר במדויק מצב ממשי בשוק ממשי, אלא להצביע על הנטייה הכללית לאורך זמן של מחירים בשוק שפועלים בו קונים ומוכרים. על מודל בסיסי זה מבוססים רוב המודלים והתרחישים הכלכליים להתרחשויות שיש בהן קונים ומוכרים. החולקים על תקפות הדגם כמצביע על כיוון המחיר בשוק גורסים כי לביקוש או להיצע השפעה רבה יותר על קביעת המחיר, כי הביקוש, ההיצע או שניהם אינם תופעות ממשיות, או כי המחיר נקבע בלי תלות בביקוש או בהיצע בשוק.
התפתחות המודל

הכלכלן המודרני הראשון שעסק בביקוש והיצע באופן מקיף היה רישאר קנטיון, כלכלן פיסיוקרטי צרפתי. קנטיון עמד על השפעות הביקוש וההיצע ועל הנטייה לאורך זמן לנוע לכיוון שיווי משקל, אך שילב בתאוריה שלו גם תפישות של מחיר המבוססות על עלות ייצור. שמו של קנטיון נשכח במידה רבה, והשפעתו הייתה מצומצמת. השפעה גדולה יותר נודעה לתאוריות של טורגו, שבספרו Valeurs et Monnaies מ-1769 הציג תאוריית ביקוש והיצע מפותחת. טורגו השפיע במובנים רבים על אדם סמית' כאשר כתב את ספרו "עושר העמים".
מודל מפותח יותר הציג הכלכלן הצרפתי אנטואן אוגוסטין קורנו, שבמאמרו "מחקר העקרונות המתמטיים של תאוריית העושר" (Recherches sur les principes mathématiques de la théorie des richesses) הציג בפעם הראשונה את המודל בצורה מתמטית וניסח באופן ראשוני את חוק הביקוש (loi de débit) וחוק ההיצע, ואף דן בגמישות המחירים ובהשפעתם של מונופולים ודואופולים על המחיר. לרעיונותיו של קורנו הייתה השפעה ניכרת על לאון ואלרה, מהוגי תורת הערך השולי, והשפיע רבות גם על אלפרד מרשל, המכיר לו תודה בספרו "עקרונות הכלכלה" מ-1890, בו הוצגו לראשונה המודלים הבסיסיים של ביקוש והיצע שהפכו למודלים המשמשים בלימודי כלכלה עד היום.
הנחות היסוד של המודל

מודל ההיצע והביקוש מבוסס על כמה הנחות־יסוד, שמטרתן לבודד את השפעת התהליכים הבסיסיים בשוק. המודל מניח כי השוק מתנהל באופן חופשי לחלוטין, בתחרות משוכללת שבה הצרכנים והיצרנים פועלים באופן רציונלי כשהם משוחררים ממגבלות, והכמות המיוצרת והכמות המבוקשת של מוצר נקבעות אך ורק לפי מחיר השוק שלו. במודל אין התערבות ממשלתית, אין התארגנויות של יצרנים או צרכנים (לדוגמה, אין חרם צרכנים, איגודי עובדים, מונופול או קרטל). כל היצרנים והצרכנים בשוק מחזיקים בידע מלא על כל המתרחש בו ברגע התרחשותו, והם יכולים לשנות את התנהגותם (לדוגמה, לקנות יותר או לייצר יותר) בלי פערי זמן.
המודל מניח גם כי יש בשוק מספר גדול מאוד של יצרנים וצרכנים, כך שלאף יצרן או צרכן אין יכולת להשפיע על מחיר השוק. יתר על־כן, לאף יצרן ולאף צרכן אין זהות ספציפית, והצרכנים אינם מעדיפים יצרן אחד על פני יצרן אחר משום סיבה מלבד מחיר המוצר. כל המוצרים בשוק זהים, אין בו מותגים מועדפים והמחיר שנקבע למוצר תקף ביחס לכל היצרנים והצרכנים, בלי קשר לצרכים או כמות נסחרת. צרכן שרוכש מיליון יחידות של מוצר ישלם על כל יחידה אותו מחיר כמו צרכן שרוכש יחידה אחת בלבד.
המודל

חוק ההיצע קובע כי היקף ההיצע של היצרנים בשוק תלוי במחיר וככל שמחירו של מוצר יהיה גבוה יותר, כך יהיו היצרנים מעוניינים לייצר כמות גדולה יותר שלו. חוק הביקוש קובע כי ככל שמחירו של מוצר יהיה גבוה יותר, כך כמות היחידות שיבקשו הצרכנים לקנות תקטן.
על פי המודל, בשוק בו מתקיימת תחרות משוכללת, עקומת הביקוש יורדת משמאל לימין, ועקומת ההיצע עולה משמאל לימין, וכוחות השוק מביאים לשיווי משקל המתקבל בנקודת המפגש בין העקומות.
המודל > פונקציית ההיצע

פונקציית ההיצע מציגה את הקשר בין כמות המוצרים שייוצרו על ידי היצרנים לבין מחירי שוק שונים. עקומת ההיצע, המסומנת בדרך בכלל באות "S" ‏(supply), היא הביטוי הגרפי של פונקציה זו. הקשר בין המחיר לכמות המוצעת מתואר על פי רוב כפונקציה עולה, שמשמעותה שככל שהמחיר גבוה יותר כן יגביר היצרן את הכמות המיוצרת והמוצעת על ידו.
הגורמים המרכיבים את פונקציית ההיצע הם מחירי גורמי הייצור, טכנולוגיית היצור ומחיר המוצר. טכנולוגיית הייצור או פונקציית הייצור ומחיר גורמי הייצור הם קבועים וידועים בזמן הקצר, בעוד שמחיר המוצר משתנה. פונקציית ההיצע עצמה נובעת ישירות מפונקציית העלות השולית, העלות הנוספת בייצור יחידה נוספת. היצרן ייצר את יחידת המוצר הבאה שלו עבור מחיר שלפחות יכסה את העלות השולית שלו לייצר את אותה יחידה.
על פי המודל, פונקציית ההיצע היא פונקציה עולה. כיוון שלמעט בשלבי הייצור ההתחלתיים, העלות השולית עולה, בדרך כלל, ככל שגדלה הכמות המיוצרת, היינו עלות ייצור כל יחידה נוספת גדולה מעלות הייצור של היחידה שקדמה לה. דבר זה הוא פועל יוצא של חוק התפוקה השולית הפוחתת, האומר שהתפוקה אומנם תגדל ככל שתוגדל כמות גורם הייצור המעורב בייצורה, אך ביעילות הולכת ופוחתת – תוספת כל יחידת גורם ייצור תגדיל את התפוקה במידה פחותה מזו שתרמה יחידת גורם הייצור שקדמה לה.
עקומת ההיצע המצרפית של השוק מורכבת מסיכום עקומות ההיצע של כל היצרנים בשוק. דרך בניית העקומה היא סיכום הכמויות המוצעות של כל היצרנים במחיר נתון. כל אחד מהיצרנים יכול לדעת את עקומת ההיצע שלו עצמו אבל אין לו ידיעה מה עקומת ההיצע של השוק.
בפונקציית ההיצע נוהגים גם להבחין בין טווח קצר וטווח ארוך. בטווח הקצר ישנם גורמי ייצור קבועים (שעות עבודה של עובדים מקצועיים, שכירות מבנה ועוד). בטווח הארוך כל גורמי הייצור הם משתנים (בטווח הארוך ניתן להכשיר עובדים מקצועיים, חוזה השכירות מסתיים וניתן לשכור מבנה אחר וכו').
אף שעקומת ההיצע על פי רוב עולה משמאל לימין, ישנם יוצאי דופן. דוגמה לכך היא פונקציית ההיצע של עבודה, העולה משמאל לימין ברמות השכר הנמוכות והבינוניות, אך מרמת שכר מסוימת נוטה אחורנית ועולה מימין לשמאל. באופן כללי, ככל ששכרו של עובד גדול יותר, כך הוא מוכן לספק כמות גדולה יותר של שעות עבודה. הגידול בשעות העבודה מגיע מן הסתם על חשבון שעות הפנאי של העובד. אולם ברמות השכר הגבוהות יעדיף העובד לצרוך יותר פנאי ופחות שעות עבודה.
המודל > פונקציית הביקוש

פונקציית הביקוש מציגה את כמות המוצרים שהצרכנים מעוניינים לרכוש, עבור כל רמת מחירים. עקומת הביקוש, המסומנת בדרך בכלל באות "D" ‏(demand), היא הביטוי הגרפי של פונקציה זו. ככל שמחיר המוצר גבוה, כך הצרכנים יהיו מוכנים לרכוש פחות מוצרים. מסיבה זו, עקומת הביקוש בדרך כלל יורדת משמאל לימין.
צרכן שואף להביא למקסימום את פונקציית התועלת שלו, בהתחשב בתקציבו המוגבל. הגורמים המרכיבים את עקומת הביקוש הם הכנסתו הפנויה, טעמיו, מחירי מוצרים תחליפיים, מחירי מוצרים משלימים ומחיר המוצר.
אף שלא קשה להבין אינטואיטיבית את הקשר היורד, מבחינתו של הצרכן, בין מחיר לבין כמות מבוקשת, מסבירה הכלכלה את נטייתה היורדת של פונקציית הביקוש בהיותה, למעשה, ביטוי לפונקציית התועלת השולית של הצרכן. היות שהתועלת השולית של צרכן ממוצר (קרי, תוספת ה"תועלת" מצריכת יחידה נוספת שלו) הולכת ופוחתת ככל שירכוש יותר יחידות מן המוצר, והיות והצרכן הרציונלי לא יוציא על יחידת מוצר סכום העולה על שווי התועלת שיפיק ממנו, הרי שניתן להסיק שצרכן ירכוש יחידות מוצר כל עוד התועלת שתניב לו יחידת מוצר נוספת עולה על הסכום ששולם עבורה, היינו המחיר. במחיר המשתווה לשווי התועלת השולית, הצרכן כבר אדיש בין רכישת יחידת-מוצר לבין אי-רכישתה, ובמחיר גבוה יותר הוא כבר מעדיף שלא לרכוש יחידות נוספות של מוצר זה. עקומת הביקוש של הצרכן היא, לפיכך, חיבור בקו של כל הנקודות המייצגות צירופי מחיר-כמות שמעבר להן לא ייאות הצרכן לרכוש עוד. על כן, ניתן לומר שכפי שפונקציית ההיצע היא למעשה פונקציית העלות השולית של היצרן (שנוטה להיות פונקציה עולה), כך פונקציית הביקוש אינה אלא פונקציית התועלת השולית של הצרכן, שנוטה להיות פונקציה יורדת. הסבר זה מניח שניתן "לכמת" את התועלת שהמוצר מביא לצרכן (השימושיות, ההנאה והסיפוק הנובעים מאחיזה במוצר), לפחות תאורטית, במונחים כספיים.
הגורמים העיקריים המשפיעים על צרכן נתון הם מחיר המוצר, רמת ההכנסה של הצרכן וטעמיו, מחיר המוצרים התחליפיים ומחיר המוצרים המשלימים. בדומה לעקומת ההיצע, עקומת הביקוש של כלל המשק מורכבת מסכום עקומת התועלת השולית של כל הצרכנים במשק גם יחד. עקומה מצרפית זו יכולה להיות עקומה קמורה או עקומה קעורה, וצורתה תלויה לעיתים בהתפלגות ההכנסה במשק.
כפי שצוין לעיל, עקומת הביקוש בדרך כלל יורדת משמאל לימין. ישנם מקרים נדירים שבהם עקומת הביקוש עולה משמאל לימין. מוצרים בעלי עקומת ביקוש מסוג זה מכונים מוצרי גיפן.
המודל > שיווי משקל

כאמור, נקודת החיתוך של שתי העקומות היא נקודת שיווי המשקל של השוק. בנקודת שיווי המשקל מוכנים היצרנים לייצר את כמות שיווי המשקל *Q ליחידת זמן במחיר שיווי המשקל *P, והצרכנים מוכנים לרכוש את אותה הכמות בדיוק ובאותו מחיר. כפי שניתן לראות, נהוג לסמן את מחיר שיווי המשקל ואת כמות שיווי המשקל בכוכבית (*).
ההתייצבות של השוק במצב של שיווי משקל היא, על פי המודל, תוצאה של תהליך המונע בידי כוחות השוק, ללא יד מרכזית מכוונת. הצרכנים מגיעים לשוק, כל אחד עם עקומת הביקוש האישית שלו, והיצרנים – כל אחד עם עקומת ההיצע האישית שלו. בתהליך המסחר מוצע מחיר אקראי. כאשר המחיר המוצע נמוך ממחיר שיווי המשקל, הכמות המבוקשת של המוצר גדולה מהכמות המוצעת, ונוצר "עודף ביקוש". במצב זה קיימים בשוק צרכנים אשר נוכח הכמות המוצעת הקטנה לא באו על סיפוקם, ונוצרים "כוחות שוק" הדוחפים לעליית מחיר המוצר. עליית המחיר, בתורה, מקטינה את סך הכמות המבוקשת ממנו, וכוחות השוק יפעלו במגמה זו עד להתייצבות השוק במחיר ובכמות של שיווי משקל. לעומת זאת, כאשר מחירו של המוצר גבוה ממחיר שיווי המשקל, הכמות המוצעת של המוצר גדולה מן הכמות המבוקשת, ולפיכך יש "עודף היצע". במצב זה יפעלו "כוחות השוק" לירידת המחיר. מגמה זו תימשך עד שבסופו של התהליך יגיע השוק למחיר שיווי המשקל שבו הכמות המוצעת של המוצר שווה לכמות המבוקשת על ידי הצרכנים.
שיווי משקל זה הוא שיווי משקל בטווח הקצר. בשיווי משקל של הטווח הקצר יכולים להיות ליצרנים רווחים הנקראים 'עודף יצרן'. אולם בטווח הארוך, עודף היצרן יעודד יצרנים נוספים להיכנס לשוק. כניסת יצרנים נוספים לשוק תקטין את רווחי היצרן הבודד. תהליך כניסת היצרנים לשוק יימשך כל עוד ישנו עודף יצרן. שיווי משקל של הזמן הארוך יושג כאשר עודף היצרן ישתווה לאפס. (באופן דומה, קיים גם המושג 'עודף הצרכן').
שיווי משקל זה נקרא גם שיווי משקל חלקי, כלומר שיווי משקל בשוק אחד בלבד. היות שקיימים קשרי גומלין בין השוק הבודד לשווקים אחרים (שווי מוצרים ושוקי חומרי הגלם), הרי שעל פי המודל, יגיעו כל השווקים לשיווי משקל סימולטני. מחירי המוצרים ייקבעו בו זמנית וכן גם הכמות המיוצרת מכל אחד מהם. קביעת הכמות המיוצרת של כל המוצרים בעצם תקבע עבורנו בכמה חומרי גלם נשתמש ובאילו שווקים, ותקבע עבורנו גם את הנקודה בה נימצא על עקומת התמורה.
שינויים בביקוש ובהיצע והשפעתם > שינויים בביקוש

כאשר מתרחשת במשק תופעה בה בכל רמת מחירים נתונה שואפים הצרכנים לרכוש יותר מן המוצר מאשר דרשו קודם לכן, מקובל להתייחס לכך כאל "עלייה בביקוש". עלייה בביקוש יכולה להתרחש מסיבות שונות, בין היתר בעקבות שינוי בטעמים (לדוגמה, כאשר יותר אנשים מעדיפים מים מינרליים על פני מי הברז), או כתוצאה משינוי דמוגרפי שהגדיל את השוק. עלייה בביקוש באה לידי ביטוי בצורה גרפית כתזוזה ימינה ולמעלה של עקומת הביקוש כולה (מעבר מ-D1 ל-D2 באיור 1). ואכן, ניתן לראות כי בעקבות העלייה בביקוש, גדלה הכמות המבוקשת של המוצר בכל מחיר נתון. בעקבות השינוי עלה מחיר שיווי המשקל מ-P1 ל-P2, וכמות שיווי משקל עלתה אף היא, מ-Q1 ל-Q2. במהופך, אילו ירד הביקוש ומצב המוצא היה D2, אזי הביקוש היה יורד ל-D1, ומחיר וכמות שיווי המשקל היו קטֵנים. חשוב להבחין בין מצב של "שינוי בביקוש", שמשמעותו שינוי בכמות המבוקשת בכל מחיר נתון (ומבחינה גרפית מתבטא כתזוזה כוללת של עקומת הביקוש), לבין מצב של שינוי בכמות המבוקשת עקב שינוי במחיר, אך כל זאת במסגרת פונקציית הביקוש הקיימת (דבר שיתבטא גרפית בתזוזה לעבר נקודה אחרת על עקומת הביקוש הקיימת).
גורם נוסף שמשפיע על הביקוש הוא הכנסת הצרכן. ברוב המקרים, המוצר הוא מוצר נורמלי, וגידול בהכנסתו של צרכן, יזיז (יעלה) את עקומת הביקוש ימינה, בדומה לאיור 1. כאשר מדובר במוצר נייטרלי, לא יהיה שינוי בעקומת הביקוש. ואם המוצר הוא מוצר נחות, עקומת הביקוש תזוז שמאלה (תרד).
מלבד גורמים כהכנסת הצרכן וטעמיו, ישנם שני גורמים נוספים המשפיעים על הביקוש: שינוי במחיר של מוצרים תחליפיים, ושינוי במחיר של מוצרים משלימים. אם מחיר של מוצר תחליפי עולה, תרד הכמות המבוקשת ממנו ועקומת הביקוש תעלה (תזוז ימינה ולמעלה). אם מחיר של מוצר משלים עולה, תרד הכמות המבוקשת ממנו ועקומת הביקוש תרד (תזוז שמאלה).