stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגודת העיתונאים ירושלים
הצטרפות לאגודה

על פי התקנון, לאגודת העיתונאים ירושלים יכול להצטרף כל עיתונאי ועיתונאית בישראל בגיל 18 ומעלה העובדים עבודה עיתונאית, ובלבד שעיקר פרנסתם מעבודה עיתונאית בעיתון יומי, בשבועון, בסוכנות ידיעות, באמצעי תקשורת אלקטרוני ובעיתונים מקוונים, הקיימים לפחות שנה אחת, או ממתן שירותים עיתונאיים לכלי תקשורת כאמור.
לחטיבה המקצועית שליד אגודת העיתונאים ירושלים יכול להתקבל כל איש ואישה בישראל מגיל 18 ומעלה, העובדים בעיתון או בכלי תקשורת ואינם עיתונאים. על חברי וחברות החטיבה המקצועית חלות כל הזכויות והחובות של חבר באגודה.
מוסדות האגודה > הוועד

ועד האגודה הוא המנהל את האגודה, ובו 9 חברות וחברים הנבחרים בבחירות חשאיות על ידי כלל חברי האגודה. הוועד הוא זה שמנהל את סדר יומה של האספה הכללית וזה שמודיע על התכנסותה.
בעשורים האחרונים כיהנו כיושבי ראש ועד האגודה, בין השאר, יעקב אסל, יעקב קצב ודן בירון.
2004 עד 2007: ורד ברמן וירון אנוש
2008 עד 2010: אחיה (חיקה) גינוסר
2011 עד 2013: דני זקן
2014 עד 2019: אחיה (חיקה) גינוסר
2020 עד היום: עפרה סתת-מילוא ומיקי קליין. עימם חברים וחברות בוועד האגודה: נפתלי מנשה, אילן הירשפלד, ישעיהו (שייקה) קומורניק, אודליה זימור, ציפי רומן, ידידיה תנעמי וחיים שיבי.
מוסדות האגודה > האספה הכללית

על פי התקנון, האספה הכללית מתכנסת בכל שנה קלנדרית בחודשים ינואר או פברואר. אחת ל-3 שנים האספה הכללית בוחרת את מוסדות האגודה, ובראשם הוועד, המנהל את ענייני האגודה ואחראי לייצוג ציבור העיתונאים ועובדי כלי התקשורת, ובו לכל היותר 9 חברים וחברות. באספה הכללית השנתית מוגשת הצעת התקציב השנתית של האגודה, וכן דו"ח ועדת הביקורת, דו"ח כספי ופירוט הכספים שנצברו בקרנות האגודה, לשם אישורם. הוועד רשאי לזמן אספה כללית. הוועד מחויב לזמן אספה כללית לפי דרישתם של לפחות 10% מחברי ומחברות האגודה. האספה הכללית אמונה על בחירתה של נשיאות האגודה, המופקדת על ניהול האספה.
ראו גם

אגודת העיתונאים בתל אביב
עיתונות בישראל
תקשורת בישראל
לקריאה נוספת

"על עיתונאים ועיתונאות: ארבעים שנה לאגודת העיתונאים בירושלים", עורך יצחק טישלר, ירושלים תשל"ו, 1976.
נועה פרייס‏, באגודת העיתונאים לא מוותרים: "דורשים לראות את פרוטוקול ישיבת ההנהלה של התאגיד", באתר וואלה, 10 באוגוסט 2016
הערות שוליים

↑  אגודת העיתונאים בירושלים, באתר העין השביעית, 9 בספטמבר 2012
↑  טל לוי, 18.11.1987 איגוד עיתונאי ישראל: לא לדווח על שמיר ופרס, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2009
↑  רוני קורן-דינר‏, ועדת הכלכלה אישרה קיצוץ של 200 מ' ש' בתקציב רשות השידור, באתר וואלה, 22 במאי 2003
↑  רועי הולר ואטילה שומפלבי, סופו של עידן בראל, באתר ynet, 2 במאי 2005
1 2 3  תקנון האגודה - אגודת העיתונאים ירושלים, ‏2024-08-29
טלי יניב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1963 (בת 61 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  ספרות
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תרומות עיקריות
 הובלת רפורמת המח"ר, יושבת ראש המזכירות הפדגוגית
 
טלי יניב (נולדה ב-1963) היא אשת חינוך ציונית-דתית, דוקטור לספרות ויושבת ראש המזכירות הפדגוגית של משרד החינוך.
ביוגרפיה

יניב נולדה בשנת 1963 בתל אביב לרבקה ורוני מאור. למדה בתיכון ישורון בפתח תקווה.
לאחר שירותה הצבאי כמורה חיילת בחברת נוער לנוער בסיכון. בין השנים 1982–1986, למדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה ולימודי ארץ ישראל באוניברסיטת בר-אילן. יניב המשיכה ללמוד בבר-אילן ושם סיימה תואר שני בספרות עם ישראל בהצטיינות ותעודת הוראה בספרות בהצטיינות. משם המשיכה לתואר שלישי בספרות עם ישראל.
יניב החלה את דרכה החינוכית כמורה חיילת, בשנת 1983–1987 עבדה בחברה להגנת הטבע כמדריכת טיולים בבית ספר שדה ירקון ורכזת חוגי טבע. משנת 1990 עבדה 6 שנים כמורה באולפנית ישורון. בהמשך, החל משנת 2000 החלה לעבוד כמרצה במכללות להכשרת מורים אורות ותלפיות ובשנת 2002 הפכה יניב לראשת מסלול יסודי ועל יסודי במכללה האקדמית להכשרת מורים תלפיות. במקביל להיותה חברת ועדת מקצוע ספרות בחמ"ד.
בשנת 2008 החלה את תפקידה כמנהלת תחום דעת ספרות בחמ"ד כמפמ"רית ושנה לאחר מכן, כיהנה גם כיו"ר הוועדה לכתיבת תוכנית לימודים בספרות לחינוך הממלכתי והממלכתי דתי, כחלק מתוכנית הלימודים בעברית (התכנית פורסמה ב-2011). כמפמ"ר ספרות בחמ"ד הובילה כתיבת תוכנית לימודים מז' עד יב' (התכנית פורסמה ב-2017). הטמיעה תהליכי כתיבה יוצרת בחטיבות הביניים והתיכונים. יניב כהנה כראש הצוות לכתיבת תוכניות לימודים בלמידה דיגיטלית "גלישת רוח" הפועלת בהצלחה עד היום. כמו כן, ריכזה את פורום המפמ"רים בחמ"ד.
בשנת 2022, מונתה יניב למנהלת אגף א' חברה ורוח במזכירות הפדגוגית. במסגרת תפקידה הייתה ממונה על המפמרים של תחומי הדעת במדעי החברה והרוח: היסטוריה ממלכתי, היסטוריה ממלכתי דתי, היסטוריה בחינוך הדרוזי צ'רקסי, היסטוריה בחינוך הערבי, ספרות ממלכתי, ספרות ממלכתי דתי, ספרות בחינוך הדרוזי צ'רקסי, ספרות בחינוך הערבי, אזרחות, גאוגרפיה, אזרחות, מדעי החברה, לימודי ארץ ישראל ופילוסופיה.
יניב הייתה שותפה בכירה בכתיבה והטמעה של התחדשות הלמידה (רפורמת הבגרויות – התחדשות הלמידה במקצועות המח"ר).
בשנת 2023 הודיע שר החינוך יואב קיש על מינויה של יניב ליושבת ראש בפועל המזכירות הפדגוגית. במסגרת תפקידה כשותפה בכירה בהובלת תוכנית הבגרויות הגמישה, שמה דגש על למידה עצמאית ופיתוח מיומנויות במקצועות החובה במערכת החינוך.
מפרסומיה > דיסרטציות

יניב, ט., יצוגו ומשמעותו של עולם הילדות בספרות הישראלית בת זמננו. עבודת M.A., 1994
יניב, ט., החתירה תחת המסכה: מגמות מודרניות ופוסט-מודרניות בספרות ישראלית בת זמננו, עבודת P.H.D,2000.
מפרסומיה > מאמרים

יניב, ט., להוראת סיפורי גי דה מופסן, בתוך מ' לוינגר עלי ספרות, תל אביב 1993
יניב, ט., על הורות וסמכות – מבט דיאכרוני על יחסי הורים-ילדים בספרות הילדים העברית החדשה, מסכת משפחה, כרך ב', 2001
יניב, ט'., על "תפילת אם בטרם שחרית". מסכת משפחה, כרך 3, 2002
יניב, ט'., "ככה הרגיש אלוהים לאחר החורבן..." קריאה אינטרטקסטואלית באגדות חורבן השלובות ב"חיי אהבה" של צרויה שלו, דימוי – כתב עת לספרות, אמנות ותרבות יהודית, 22, 2003
יניב, ט'., "לו לאצבעוני הייתה אחות": אצבעוני של גרים לעומת אצבעונית של אנדרסן, בעין הקריאה המגדרית, מעגלי קריאה: כתב עת לחקר ספרות ילדים, 29, 2002
יניב, ט., ספרות ילדים בעולם משתנה: על הבעייתיות הכרוכה בהוראת ספרות ילדים עברית, תלפיות, יב, 2003
יניב, ט'., על סיפור אהבתם של רבי עקיבא ורחל: לגלגולו של סיפור תלמודי אל הספרות העברית בת זמננו, תלפיות, י"ג, 2006
הערות שוליים

↑  נועם דביר, בפברואר 2023 היישר מהחינוך הממלכתי-דתי:זו מי שתכהן בתפקיד השלישי בחשיבותו במשרד החינוך, באתר ישראל היום
↑  מיכל מרנץ, ‏ד"ר טלי יניב מונתה לתפקיד יו"ר המזכירות הפדגוגית של משרד החינוך, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269898705171  VIAF: 44235881   WorldCat (עם VIAF): 44235881
רודף העכברים הראשי של הקבינט

רודף העכברים הראשי של הקבינט של הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד (באנגלית: Chief Mouser to the Cabinet Office of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland) הוא תואר היתולי שניתן לאחדים מחתולי הבית של מעון ראש ממשלת בריטניה ברחוב דאונינג 10 בלונדון, בירת בריטניה. התואר, אותו מעניק ראש הממשלה, הוענק לראשונה ב-2011.
חתול בית הוחזק ברחוב דאונינג 10 או במשרד האוצר מאז ימי המלך הנרי השמיני. מסמכים ששוחררו לפרסום בבריטניה ב-2005 מכילים רשומות משנת 1929 ואילך. באותה שנה ניתנה הוראה במשרד האוצר להוציא כספי קופה קטנה "לשם החזקת חתול יעיל".
החתול בדאונינג 10 איננו משתייך בהכרח לראש הממשלה המכהן ושהותו שם אינה חייבת להיות חופפת לכהונתו. חתול הבית בעל השהות הארוכה ביותר עד כה היה וילברפורס (Wilberforce). הוא היה חתול הבית בשנים 1973–1986, בימי כהונתם כראשי ממשלה של אדוארד הית', הרולד וילסון, ג'יימס קלהאן ומרגרט תאצ'ר. במשך שנים מסוימות לא היה בדאונינג 10 חתול בית.
רודף העכברים הראשי כיום (2021) הוא החתול לארי. הוא הובא לדאונינג 10 ב-15 בפברואר 2011, שנתיים אחרי שקודמתו עזבה את המקום, והיה ל"רודף העכברים הראשי" הראשון. הוא נבחר על ידי ראש הממשלה דייוויד קמרון ובני משפחתו מקרב חתולים שהוחזקו בבית הכלבים והחתולים באטרסי. הדבר נעשה לאחר שצלמי תקשורת הבחינו בחולדות לפני מדרגות הכניסה לבית בדאונינג 10.
ראו גם

העורבים של מצודת לונדון
חתולי מוזיאון ארמיטאז'
הערות שוליים

↑  נדב גל‏, הנשק הסודי של דאונינג 10, באתר וואלה, 22 בפברואר 2011
↑  "Cameron 'appoints' Larry the cat as Downing Street ratter". Channel 4 News (באנגלית בריטית). 2011-02-15. נבדק ב-2024-11-08.
אלעד שער

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בספטמבר 1982 (בן 42) נתיבות, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
אלעד שער (נולד ב-19 בספטמבר 1982 בנתיבות) הוא זמר-יוצר ומלחין בתחום המוזיקה היהודית ים תיכונית. הוא הוציא ארבעה אלבומי סולו המכילים שירים מהסוגות מוזיקה מזרחית וחסידית.
את דרכו המוזיקלית החל בשנת 2008 באלבום ראשון עם הסינגל "רק עוד רגע", אותו כתב והלחין עבורו המוזיקאי שמואל יונה. שנת 2009 הייתה שנת הפריצה של שער כזמר-יוצר עם השיר "הוציאה ממסגר נפשי", שהיה שיר הנושא של אלבומו השני.
פרט לשירים המופיעים באלבומיו, הוציא את סינגלים: "זה הלב", "רבי נחמן", "תפילת הזמר" ו"אב הרחמים", שיצא לאחר רצח שלושת הנערים בזמן שעוד היו נעדרים. אמנם השיר הוקלט עוד קודם, אך שחרורו הוקדם בשל הקשר בין מילותיו לאירועים.
דיסקוגרפיה > סינגלים

קח איתך גיטרה (2022)
בחורף 2015 הוציא את האלבום "מילים ולחן" והוציא 
מספר סינגלים.
בשנת 2017 יצא לסיבוב הופעות בחו"ל עם להקה שהקים.
הערות שוליים

↑  אלעד שער מפתיע עם סינגל חדש "זה הלב", באתר רדיו קול ברמה, 29 בינואר 2013
↑  אלעד שער בסינגל חדש: "רבי נחמן" באתר כיכר השבת, 11 באוגוסט 2013
↑  אסף נבו, ‏אלעד שער - "תפילת הזמר", באתר ‏מאקו‏, 6 במרץ 2014
↑  אב הרחמים • הזמר והיוצר אלעד שער בשיר תפילה, באתר רדיו קול חי, 25 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: ea327fdd-1ee2-4fca-90f9-441bcdda57b4 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריאליזם (מדע המדינה)

רֵאָלִיזְם (מכונה גם "ריאליזם קלאסי") או מְצִיאוּתָנות היא תאוריה במדע המדינה ובתורת היחסים הבין-לאומיים השואפת להציג מבט על העולם "כמו שהוא", ללא ניסיון לתקן או לייפות אותו. התפיסה הריאליסטית מניחה כי טבען של מדינות הוא אנוכי ואינטרסנטי, וכי כל מדינה שמה דגש על פיתוח של עוצמה צבאית. לשיטת האסכולה הריאליסטית, פועלן של המדינות מונע על ידי השאיפה להשגת כוח פוליטי או צבאי, ולא על ידי עקרונות מוסריים ואידיאלים.
בריאליזם צמחו אסכולות שונות לאורך השנים, בהן הריאליזם הקלאסי, הריאליזם הנאו-קלאסי, והנאו-ריאליזם. על פי האסכולה הריאליסטית הקלאסית, העולם הוא תוצר של כוחות הטבועים בטבע האנושי: האדם אנוכי מטבעו ופגום מיסודו, כלומר בני האדם נולדים עם התנהגות לא מוסרית מובנית, ובהתאם לכך שאיפתו העליונה היא לשרוד ולשלוט באחר. גישות אחרות דוחות הנחה זו, ומניחות הנחות אחרות.
היות שהעולם מטבעו מבוסס על אינטרסים מנוגדים הסותרים זה את זה, הרי שלא ניתן לעולם להגשים עקרונות מוסריים במלואם. ניתן להגיע למצב קרוב לכך על ידי איזון אינטרסים, המוביל להסכמי שלום בין המדינות, אך יש להפנים כי מדובר באיזון זמני שמטרתו להשיג את הרע במיעוטו ולא את הטוב המוחלט. רעיון זה מתקשר לרעיון האמנה החברתית, כפי שמשתקף בכתביו של תומאס הובס.
בין ההוגים שבתפיסתם הפוליטית קווים התואמים את רעיון הריאליזם הפוליטי ניתן למנות את ההיסטוריון היווני תוקידידס, המדינאי האיטלקי ניקולו מקיאוולי, הפילוסוף הבריטי תומאס הובס, שליט צרפת הקרדינל רישלייה, הקנצלר הגרמני אוטו פון ביסמרק והגנרל והתאורטיקן הגרמני קרל פון קלאוזביץ.
הניתוח הריאליסטי

הריאליסטים רואים בטבע האנושי את בסיס הניתוח בתחום היחסים הבין-לאומיים, זאת לאור תפיסתם כי הטבע האנושי הוא אנוכי – האדם פועל לקידום האינטרסים שלו בלבד. בהתאם לכך, מנותח דפוס ההתנהלות של המדינות במסגרת היחסים הבין-לאומיים. הריאליזם עושה האנשה למדינות ומניח אם כן שגם המדינות פועלות ממניעים אינטרסנטיים. הריאליסטים תופסים את המערכת הבין-לאומית כמערכת תחרותית שהמדינות מתנהלות בה באופן שיקדם את מטרותיהן ויעצים את כוחן.
זאת ועוד, אם מתקיימים שיתופי פעולה בין מדינות, הם מנותחים באופן שמאפשר להבחין בשיקולים שהובילו לקידום המטרות והאינטרסים של המדינות ששיתפו פעולה.
מעמד הגישה

מעמדה של הגישה הריאליסטית התחזק מאוד בקרב חוקרי יחסים בין-לאומיים לאחר מלחמת העולם השנייה עם פרוץ המלחמה הקרה, והיא הייתה הגישה המרכזית בחקר היחסים הבין-לאומיים. כשהסתיימה המלחמה הקרה נחלש מעמדה של הגישה מכיוון שחוקרי הריאליזם לא ניבאו את סוף המלחמה הקרה אלא ניבאו שהיא תימשך עוד זמן רב.
כיום הריאליזם היא אחת משתי הגישות המרכזיות בחקר היחסים הבין-לאומיים יחד עם ליברליזם.
הנחות ועקרונות הריאליזם

טבע האדם אנוכי מטבעו ושואף תמיד לשרוד ולשלוט באחר.
המדינה היא השחקן המרכזי ביחסים בין-לאומיים.
המבנה של המערכת הבין-לאומית מתאפיין באנרכיה.
הטבע האנושי לא ניתן לשינוי, הפוליטיקה הבין-לאומית היא "מלחמת הכל בכל". טבע אנושי מצד אחד – ואנרכיה מצד שני.
חובת המדינה לקדם את האינטרס שלה.
השגת העוצמה היא המדד היחיד בפוליטיקה הריאליסטית. זהו משחק סכום אפס. במצב בו קיים מתח בין הצו המוסרי לבין הפוליטיקה – לאינטרס הלאומי היתרון.
לנוכח איום חיצוני, נמדדת המדינה לפי פעולותיה ולא על-פי מבנה השלטון בה או מידת מוסריותה (כמו צ'מברלין עם גרמניה).
כל מדינה שואפת לרכוש יכולות צבאיות לשם הרתעה.
עוצמה צבאית חשובה יותר מאשר כלכלה.
בריתות יכולות להגביר את כוחה של המדינה, אבל הן תמיד בערבון מוגבל.
השלום לא יהפוך לנורמה, משום שהוא איננו מצב טבעי. יש לשמור על מאזן כוחות יציב, שמטרותיו הן:
מניעה מכוח יחיד להפוך לאימפריה אוניברסלית על ידי כיבוש. כל עוד המאזן קיים לא יכולה אף מדינה להפוך לשליטה עולמית בכוח.
בהיבט האזורי, מאזן כוחות מגן על העצמאות של מדינות חלשות. באזורים בהם יש דומיננטיות של כוח אחד, המדינות פחות עצמאיות (מזרח אירופה, דרום אמריקה).
מאזן הכוחות מספק את התנאים שבהם יכולים לתפקד המוסדות הבין-לאומיים, המשפט הבין-לאומי, המערכת הבין-לאומית וכיוצא בזה.
אם כולם יתנהגו על פי הכללים האלה – התוצאה תהיה דווקא יציבות במישור הבין-לאומי (עוצמה מול עוצמה יוצרת יציבות).
ראו גם

ריאליזם הגנתי
נאו-ריאליזם
ליברליזם
הנס מורגנטאו
ניקולו מקיאוולי
תומאס הובס
אמנה חברתית
מדינות ללא צבא
לקריאה נוספת

לווייתן (חלקים א'-ב') מאת תומאס הובס. תורגם על ידי יוסף אור, הוצאת מאגנס.
הנסיך מאת ניקולו מקיאוולי. הוצאת זמורה ביתן, 1988.
הערות שוליים

↑  מְצִיאוּתָנוּת במילון מדע המדינה (תשפ"ב), 2022, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572595505171  BnF: cb162242399 (data)  GND: 4477831-4  LCCN: sh2011005018  LNB: 000349249  NKC: ph125042  SUDOC: 14632191X
עדי גולדשטיין

| --- | --- |

עדי גולדשטיין, 2018
 לידה:  27 ביוני 1978 (בן 46) נתניה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 www.adigoldstein.com
 פרופיל ב-IMDb
 
עדי (עדיאל) גולדשטיין (נולד ב-27 ביוני 1978) הוא מפיק מוזיקלי ישראלי, פסנתרן, מלחין ומעבד מוזיקלי. גולדשטיין הוא פרוגרמר המשתתף בהקלטות של אמנים בישראל, בהן הוא מפיק ומעבד דרך המחשב.
ביוגרפיה

גולדשטיין נולד בנתניה כבן הזקונים של קורנל (מיקרוביולוג) וריטה גולדשטיין. אימו היא מורה לפסנתר שליוותה את לימודיו המוזיקליים לאורך השנים. גולדשטיין גדל כדור רביעי למשפחה של מוזיקאים. החל ללמוד לנגן על פסנתר בגיל 4 אצל סבתו חנה ולמין, ממנה רכש את יסודות הנגינה. בגיל 8 המשיך בלימודי ג'אז, מוזיקה קלה ותאוריה אצל גדי גולדמן. בגיל 14 החל ללמוד קומפוזיציה אצל המוזיקאי והפסנתרן עופר ברייר. גולדשטיין למד בבית הספר התיכון "אורט לייבוביץ" במגמות אלקטרוניקה ומחשבים.
הערות שוליים

↑  שרון חזיז באתר "מומה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 884b3bb8-0424-43f2-8086-c47b17e64d6c
ריב"ש

ערך זה עוסק ברבי יצחק בר ששת. אם התכוונתם לאישים אחרים בעלי הקיצור 'ריב"ש', ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1326 ה'פ"ו ברצלונה, ספרד 
 פטירה:  1408 (בגיל 82 בערך) ה'קס"ח אלג'יר, בני זיאן 
 כינוי:  ריב"ש 
 מדינה:  כתר אראגון 
 תקופת הפעילות:  ?–1408 
 השתייכות:  חכמי ספרד בתור הזהב
 תפקידים נוספים:  רבנות סרגוסה, ולנסיה ואלג'יר
 רבותיו:  הר"ן, רבי חסדאי קרשקש ורבי פרץ הכהן
 תלמידיו:  שמעון בן צמח דוראן 
 חיבוריו:  שו"ת, פיוטים וקינות
 
רבי יצחק בר ששת ברפת (או פרפט) (ה'פ"ו, 1326 - ה'קס"ח, 1408) (מכונה רִיבָ"שׁ, ולעיתים ריצב"ש), מן הראשונים. מגדולי חכמי ספרד במאה ה-14, תלמידם של הר"ן, רבי חסדאי קרשקש הראשון (סבו של רבי חסדאי קרשקש) ורבי פרץ הכהן.
הריב"ש נודע בזכות תשובותיו ההלכתיות, שמהן נפסקו הלכות רבות בשולחן ערוך.
תולדות חייו

הריב"ש נולד בעיר ברצלונה (או, לפי גרסה אחרת, בוולנסיה) שבספרד בשנת ה'פ"ו (1326 לספה"נ). בברצלונה למד תורה מפי ר' פרץ הכהן וכן מר' חסדאי קרשקש. רבו המובהק היה הר"ן, שנחשב בתקופתו לגדול הדור. עוד בחיי רבותיו יצא שמו של הריב"ש כאחד מחכמי הדור, ונשלחו אליו שאלות אף מקהילות רחוקות. אולם, באותה תקופה הוא סירב לקבל על עצמו משרת רבנות, והעדיף לעסוק במסחר.
בתקופת שהייתו בברצלונה העלילו עליו ועל רבותיו – הר"ן, ר' חסדאי ונכבדים נוספים בקהילה – עלילת שווא. הם נאסרו למשך חמישה חדשים, שבסופם השתחררו לאחר שנמצאו חפים מפשע.
לאחר זמן מה בסביבות שנת ה'ק"מ נעתר הריב"ש לקבל על עצמו את עול הרבנות בעיר סרגוסה. בעודו בסרגוסה נפטר עליו בנו והוא בן שמונה שנים בלבד. שם גם שמע על מותם של אחיו הצעיר ושל אמו שהיו בברצלונה. לאחר ארבע שנים, בהן שימש כרב בסרגוסה, החליט לעזוב את העיר בעקבות מחלוקות ומדנים שהתעוררו בקהילה. הוא עבר לעיר קלעת איוב (קלטיוד), על אף הפצרותיהם של אנשי קהילת סרגוסה שיישאר בעירם. לאחר תקופה קצרה העתיק את מושבו לוולנסיה, שם כיהן ברבנות. בשנת ה'קנ"א (1391 לספה"נ), בעקבות הפרעות ביהודי ספרד, נאלץ הריב"ש לברוח לאלג'יר והיה לרב בקהילה היהודית במקום.
במספר מקורות מתקופת הרדיפות נכתב שרבה של ולנסיה התנצר בעת הפרעות, ובמסמך אחד מפורש ששם הרב היה יצחק ברפת ושמו שונה לג'אומי די ולנסיה. על סמך מקורות אלו טען החוקר ז'אומה ריירה (קט') שהריב"ש הוטבל לנצרות בכפייה (אולם לאחר שברח לצפון אפריקה נשכחה פרשה זו לגמרי עד לגילויה על ידי היסטוריונים במאה ה-20), אך יש החולקים על כך. יש לציין, שעל פי הרבה פוסקים, וריב"ש בכללם, הטבלה לנצרות הנה עבירה שהדין הוא שצריך למסור עצמו למיתה ובלבד שלא יעשנה, עם זאת בתשובות הריב"ש ניכר יחס סלחני לאלו שהוטבלו לנצרות בעל כורחם, והוא קובע, למשל, שהם כשרים לעדות. על פי החוקרים הנ"ל, יש לראות יחס זה כנובע מההיסטוריה האישית של ריב"ש.
גם באלג'יר לא הניחו לריב"ש. אחד מפליטי ספרד שרצה להשתרר על הקהילה המקומית חתר תחת הריב"ש וניסה לגרשו מן העיר. אנשי הקהילה, שרצו לנדותו, נעצרו על ידי הריב"ש, שמחל על כבודו. אותו אדם הגדיל לעשות, עד שפעם אחת, כשבאה ספינה ובה ארבעים וחמישה יהודים פליטי מיורקה, הפציר בשר המקומי שלא יניחם לרדת. בשמעו דבר זה, נידה הריב"ש את האיש. על מנת להגן על הריב"ש מפני אותו אדם, השיג אחד מנכבדי הקהילה כתב דיינות מאת המלך, המאשר לריב"ש לדון ולהנהיג את קהילתו. הרשב"ץ, ששהה אף הוא באלג'יר באותה תקופה וחלק כבוד רב לריב"ש, התנגד לכתב הדיינות שניתן לו מאת המלך. כיון שכך, סילק עצמו ריב"ש מן הרבנות, ויותר לא הורה. עם זאת, רק לאחר מותו הסכים לקבל על עצמו הרשב"ץ את משרת הרבנות.
הריב"ש נפטר בשנת ה' קס"ח (1408 לספה"נ). יש רבים המציינים את פטירתו ביום ב' אלול. קברו, שנעקר ממקומו בעקבות הרחבת העיר, סמוך כעת לקברו של הרשב"ץ, שנעקר אף הוא. באתר נבנה ציון גדול לשניהם.
חיבוריו

מכל כתביו, נותרו בידנו רק תשובותיו של הריב"ש. קובץ תשובותיו מונה 517 תשובות (תקי"ז סימנים).
ר' יוסף קארו, בשו"ת אבקת רוכל (סימן ע"ג), מעיד שרבו, ר' יעקב בירב, היה מעדיף את תשובותיו של הריב"ש על פני פוסקים אחרים. ר' יוסף קארו אף מרבה להביאו בספרו בית יוסף.
מובאות שונות מייחסות לו פירוש על התורה, אבל ייתכן מאוד שמדובר בפירוש ר' יוסף בכור שור או בדרשות ר' יהושע אבן שועיב. נשתמרו גם מובאות מחידושיו לכמה ממסכתות הש"ס, בעיקר למסכת בבא מציעא בה הרבה השיטה מקובצת להביא מחידושי הריב"ש בכינוי 'הריצב"ש'.
כמו כן, כתב הריב"ש שירה, פיוטים וקינות הנמצאים בידנו.
חיבוריו > קינת ברצלונה

שלש קינות כתב על קהילתו היהודית החרבה בברצלונה. בשלושתם מיחל הוא להחלפת הגלות הזמנית בבר-צלון בישיבת קבע בהר-ציון.
את קינתו "יגדל מספד וקינים" הוא מסיים עם ראשי תיבות שמו יצחק, המעורבים עם שם עירו וקהילתו היהודית הנחרבת, ברצלונה:[דרוש מקור: מנין שהוא מכוון לרמוז לברצלונה? האקרוסטיכונים נראים מאולצים למדי]
כך גם בקינתו "לשוד עירי גדול כים שברי" שם העיר חוזר בכל בית, לדוגמה:
ומסתיים:
גם בקינת "ארץ חפץ נדחיך" על געגועיו לציון החריבה, הוא משלב את הדימויים שהביא בקינות האחרות ובהן אותיות שמו יצחק, ברצלונה וציון כמו "ברוש" "צל". בשיר זה רומז לתקווה על פריצה מתוך ברצלון אל ציון: (אולי אחרי שעזב אותה לאלג'יר)
יחסו לקבלה

יחסו של ריב"ש לקבלה היה מורכב: מחד, היה הוא מתלמידי תלמידיו של הרמב"ן, מגדולי העוסקים בתורה זו. מאידך, לא ראה בעין יפה תופעות קבליות שונות בדורו אשר גבלו, לדעתו, בעבודה זרה. בתשובה המפורסמת שלו בנושא זה (שו"ת ריב"ש סימן קנ"ז) כתב נגד עיסוק בקבלה מצד אלו שלא קיבלו את הדברים מפי רבם. ריב"ש מתייחס למנהג המקובלים בני דורו לכוון בתפילה בכל פעם ל"ספירה" אחרת מעשר הספירות האלוהיות, ומביא על כך את דברי רבו, ר' פרץ הכהן:
"וגם הודעתיך, כי מורי הרב רבי פרץ הכהן ז"ל, לא היה כלל מדבר ולא מחשיב באותן הספירות. גם שמעתי מפיו, שהרב רבי שמשון מקינון ז"ל, שהיה רב גדול מכל בני דורו, וגם אני זכור ממנו ואם לא ראיתיו בעיני, והוא היה אומר: אני מתפלל לדעת זה התינוק; כלומר, להוציא מלב המקובלים, שהם מתפללים פעם לספירה אחת ופעם לספירה אחת, כפי עניין התפילה".
בהקשר זה ציטט דברים חריפים מפי אחד הרבנים בני דורו, שהשווה בין עשר הספירות בקבלה לבין "השילוש הקדוש" של הנצרות:
"...וכל זה הוא דבר זר מאוד בעיני מי שאינו מקובל כמו הם; וחושבים, שזה אמונת שניות. וכבר שמעתי אחד מן המתפלספים מספר בגנות המקובלים, והיה אומר: הנוצרים מאמיני השילוש, והמקובלים מאמיני העשיריות".
ריב"ש מספר כי דעתו של הר"ן, רבו, לא הייתה נוחה מעיסוקו של רבו, הרמב"ן, בקבלה:
"וכן הודעתיך מה שאמר אלי בייחוד מורי הרב רבינו נסים ז"ל, כי הרבה יותר מדאי תקע עצמו הרמב"ן ז"ל להאמין בעניין הקבלה ההיא; ולזה איני תוקע עצמי באותה חכמה, אחר שלא קבלתיה מפי מקובל חכם. ואם ראיתי באורים על סודות הרמב"ן ז"ל, וגם הם אינם מגלים שרשי החכמה ההיא, ומגלים טפח ומכסים כמה טפחים, וקרוב לטעות בדבר מהם; ולכן בחרתי לבל יהיה לי עסק בנסתרות".
את תשובתו זו חותם ריב"ש במילים:
"ולזה אני אומר, שאין לסמוך בדברים כאלו אלא מפי חכם מקובל, ועדיין אולי".
אם כן, ריב"ש לא דחה לגמרי את חכמת הקבלה, בפרט לאורו של חכם נערץ כרמב"ן שהיה מנושאי דגלה, אך המעיט בה ככל הניתן. הוא קבע שראשית, אין לעסוק בחכמה זו ללא קבלה ישירה מפי רב, ושנית - "עדיין אולי". כלומר, גם לאחר שמיעה מפי רב, לא ברור שיש לעסוק בכך.
לקריאה נוספת

הרב אברהם הרשמן, רבי יצחק בר ששת דרך חייו ותקופתו, הוצאת מוסד הרב קוק, תשט"ז, ירושלים.
דוד בר ששת, רבי יצחק בר ששת הריב"ש: תולדותיו על רקע תולדות דורו ותרומתו והשפעתו בתחום ההלכה, הוצאה עצמית, בית"ר עלית, תשע"ז
דוד בר ששת, פסקי הריב"ש / לרבינו יצחק בר ששת ; והשפעתם להלכה בשולחן ערוך. ביתר עלית : מכון פאר הריב"ש ללימוד והפצת תורת הריב"ש, תשפ"ב.
ליאל קולט

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1989 (בת 35) קבוצת כנרת, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס שטייגר 
 www.liel-kolet.com
 
ליאל קולט (נולדה ב-11 ביולי 1989) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה

קולט היא בת קבוצת כנרת. בגיל 11 זכתה במקום הראשון בשלב הישראלי של תוכנית הכישרונות הצעירים "בראבו", כשביצעה את השיר "לאורך הים" של עפרה חזה. בתחרות הבינלאומית, שנערכה באיטליה, זכתה לתואר "חביבת הקהל".
בשנת 2002 השתתפה קולט בפסטיגל, כשהיא מוגדרת כ"אמן אורח" בחלק האמנותי של הפסטיבל, משום שנחשבה מבוגרת מדי להשתתף כילדה, וצעירה מדי כדי להשתתף כזמרת בוגרת. קולט ביצעה שם את השיר "קצב החיים".
בתחילת 2003 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "בת כנרת", אשר נמכר בכ-4,000 עותקים. באמצע שנת 2003 הופיעה קולט במונטה קרלו, בערב לכבודה של לילי ספרא, אלמנתו של הבנקאי אדמונד ספרא. בעקבות החשיפה באותו הערב הוזמנה קולט להיות חלק מהצוות הקבוע של המופע, ששמו "We All Have A Dream", שם ביצעה שירים באנגלית, איטלקית, צרפתית ועברית. בין משתתפי המופע מוזכרים סטינג, אלטון ג'ון ובונו.
במסיבת יום ההולדת ה-80 של שמעון פרס ב-2003, הזמינה קולט את ביל קלינטון, נשיא ארצות הברית לשעבר, לשיר את שירו של ג'ון לנון, "Imagine". הביצוע שודר בתחנות טלוויזיה רבות ובהן CNN, וקולט קיבלה הצעות להופעות בחו"ל, ואף הוחתמה על חוזה עם חברת תקליטים גדולה בגרמניה, שם התחילה את הקריירה הבינלאומית שלה.
בשנת 2006 הוציאה את הסינגל "Send Me An Angel" של להקת הסקורפיונז, עם הסולן קלאוס מיינה, ועוד ארבעה שירים בספרדית, אשר הרכיבו יחדיו את האלבום "Unison". האלבום הופץ בשווייץ, גרמניה ובמקסיקו. באותה שנה השתתפה באירוויזיון 2006 מטעם שווייץ במסגרת להקת "six4one", שהוקמה במיוחד לצורך התחרות, והשיר הגיע למקום ה-16 בגמר.
ב־2007 ביצעה את פסקול הסרט "מכושפת" של חברת וולט דיסני בגרסה העברית. עוד באותה שנה הוציאה סינגל חדש שכתבה והלחינה, ואף הופיעה בהופעה מיוחדת במועדון זאפה תל אביב.
בתחילת 2008 הוציאה סינגל כולל וידאו קליפ בשם "Save Yourself" כשם האלבום שהוציאה בהמשך השנה בחו"ל והופיעה עם להקתה בסיבוב הופעות בהודו. באותה שנה הופיעה בקונצרט לכבוד מרכז פרס לשלום. באותו ערב הופיעה בדואט עם אנדראה בוצ'לי בשיר "קרן של תקווה" (Ray of Hope), שהולחן על ידי קולט למילותיו של פרס. בהמשך השנה התגייסה לצה"ל. במסגרת שירותה, הופיעה באירועים רבים.
באוקטובר 2009 לוהקה למחזמר "עפרה" על חייה ומותה של הזמרת עפרה חזה. המחזמר הועלה בהפקת תיאטרון הצפון, והיא שיחקה בו את חזה עד שפוטרה במאי 2010.
בשנת 2010 השתחררה משרותה בצה"ל.
דיסקוגרפיה

Kineret Child, אלבום ישראלי (2003)
Too young to love, סינגל (25 באוקטובר 2004)
Jerusalem, סינגל (2004)
Jerusalem - With Klaus Meine/The Scorpions, סינגל (2004)
I'd Rather be Alone with You, סינגל (9 במאי 2005)
High Energy, סינגל (22 באוגוסט 2005)
See On Me, (רואים עליי)
Hava Nagila, סינגל
Simply me, אלבום (אוקטובר 2005)
Send Me an Angel - With The Scorpions, סינגל
Lost In You, סינגל
Bigger Than Life - With The Scorpions, סינגל
Unison, אלבום.
If We All Give A Little - עם Six4One
Save Youself- אלבום
Elohim Sheli (also known as "Ratziti Sheteda", or "I wanted you to know", or "Can you hear me lord"), סינגל
הערות שוליים

↑   קולט ובוצ'לי מבצעים את השיר "Ray of Hope", בערוץ ה-YouTube של הזמרת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297845705171  GND: 135454166  ISNI: 0000 0000 7882 1846  MusicBrainz: dee6f4f6-d97c-4d93-b643-163b73e38f3b  VIAF: 98512168   WorldCat (עם VIAF): 98512168