stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיפאיינט (NX-74205)
תיאור

סיפור הרקע של הספינה מתואר בפרק בו הופיעה לראשונה – "החיפוש, חלק ראשון", הפרק הפותח את העונה השלישית. הדיפאיינט היא אב טיפוס לספינת מלחמה, שפותח במקור כדי להתמודד עם איום הבורג על הפדרציה. באופן רשמי, דגם זה מוגדר כספינת ליווי, על מנת למנוע את התפיסה כי צי הכוכבים בונה ספינות מלחמה, בעוד שמשימותיו המוצהרות העיקריות הן שמירה על השלום וחקר החלל הלא-ידוע. בעקבות פלישת הבורג, הפדרציה אישרה פרויקט לשיפור היכולות ההתקפיות וההגנתיות של צי הכוכבים. הדיפאיינט הייתה התוצאה הסופית של פרויקט זה. בפרק "דיפאיינט" (פרק 9, עונה 3), מספר בנג'מין סיסקו כי היה אחראי על בנייתה והיה שותף לעיצובה של "הדיפאיינט", בעת ששירת ב-"אוטופיה פלנישיה" – מספנות צי הכוכבים שעל מאדים, בין השנים 2367–2369.
אף על פי שבתחילה תוכננה ספינת החלל להיות מהירה ובעלת יכולות תימרון גבוהות על אף חימושה בנשק עוצמתי רב, בסופו של דבר התברר כי לספינה נשק רב מדי, וצריכת אנרגיה גבוהה מדי, בשביל ספינה בגודל שלה. היה צורך לבצע שינויים רבים בספינה, על מנת לשמור על שלמותה ולמנוע ממנה להיקרע לשתיים. הספינה תוכננה במיוחד לקרב, והיא כוללת תותחי פאזה חדשניים, חמושה בטורפדות-קוונטום, בנוסף לטורפדות-פוטון, פייזרים סטנדרטיים, ומערכת הגנה בעלת קיבולת גבוהה. נכס נוסף של הספינה הוא השריון שלה, המאפשרת לה לספוג נזק מינימלי בלבד מפגיעות מרובות מצד האויב, גם כאשר מערכת ההגנה איננה פעילה. העיצוב הפנימי של הספינה נתפס כדי ספרטני, ביחד לסטנדרטים של צי הכוכבים של אותה התקופה, שכן הספינה לא נועדה לשאת בני משפחה של אנשי הצוות, אין בה מעבדות למחקר מדעי או אולמות "הולודק", ויכולות המרפאה מוגבלות, יחסית. חדר מגורי צוות מורכב ממיטת קומתיים אחת ומממשק מחשב כללי. בחדר מגורים ליחיד יש משכפל-מזון, אולם חדר האוכל הוא המקום המועדף לאכול על אנשי הצוות במהלך משימות.
עם הזמן, ככל שהאיום מצד הבורג פחת, וככל שבדיקות המערכות המשיכו להיכשל (במיוחד בכל הקשור לתפוקת מנוע הספינה), הפרויקט החל להיתקע, עד אשר נעצר כליל. אולם מספר שנים מאוחר יותר, בעקבות העבודה שנעשתה בחלל עמוק 9, דגם זה נכנס בסופו של דבר לתהליך של ייצור, עם לפחות חצי תריסר ספינות בשירות מבצעי פעיל משנת 2374 ואילך.
תיאור > הופעות

בעקבות המפגש הראשון של צי הכוכבים עם הג'מהדאר בשנת 2370, קפטן סיסקו פנה אל צי הכוכבים בבקשה לקבל פיקוד על הדיפאיינט, על מנת שיהיה מוכן טוב יותר למפגש הראשון הצפוי להתקיים עם מנהיגי הדומיניון. צי הכוכבים הסכים, והדיפאיינט הוצבה בחלל עמוק 9 תחת פיקודו של סיסקו. בכך, הדיפאיינט איפשרה לצוות התחנה לנסוע מהר יותר, רחוק יותר, ועם יותר כוח אשר מאשר ניתן עם חלליות ה-Runabout מדגם "דנובה". לספינה אין מפקד קבוע, אולם לרוב סיסקו או וורף משמשים כקפטן הדיפאיינט.
הדיפאיינט היא ספינת צי הכוכבים הראשונה אשר נושאת באופן חוקי מכשיר הלטה. בתחילה, המכשיר, אשר סופק על ידי הרומולאנים, הופעל על ידי קצין רומולאני שהוצב על סיפון הדיפאיינט. בהמשך, הסכם בין הפדרציה לבין הרומולאנים הגביל את השימוש במכשיר ההסוואה לרביע גמא בלבד, בתמורה לכל מידע מודיעיני שייאסף על הדומיניון על ידי צי הכוכבים. עם זאת, במספר הזדמנויות שונות, נעשה שימוש בלתי חוקי במכשיר ההסוואה, בכך שהופעל גם ברביע אלפא.
כפי שמתואר במהלך הסרט מסע בין כוכבים: המפגש, בשנת 2373 הדיפאיינט לוקחת חלק מכוח משימה של צי הכוכבים אשר מנסה לעצור את הבורג בקרב בגזרה 001 (כדור הארץ). בעוד שרוב ספינות החלל של הפדרציה נהרסות כבר בתחילת הקרב, הדיפאיינט מצליחה לשרוד ולהמשיך להילחם בקוביית הבורג, בעוד שהיא מתקרבת אל כדור הארץ. עם זאת, בשלב זה של הקרב הדיפאיינט איבדה את מערכות ההגנה והנשק שלה, ועל כן מפקד הדיפאיינט באותה העת, לוטננט-קומנדר וורף, מורה על ההגאי להתכונן ולנווט את הספינה במסלול התנגשות במהירות גבוהה אל תוך הקוביה. פעולת "קמיקזה" שכזו נמנעה ברגע האחרון, כאשר האנטרפרייז-E מגיעה לשדה הקרב, מושכת את האש של הבורג, ומשגרת אל סיפונה את וורף ואת שאר אנשי הצוות השורדים של הדיפאיינט. אף על פי שספגה נזקים רבים, ללא אנרגיה, נסחפת בחלל, צוות האנטרפרייז-E קובע כי ניתן לתקנה. בטיוטה מוקדמת של התסריט הדיפאיינט מושמדת, אולם המפיק של מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 אירה סטיבן באהר, התנגד להריסתה של ספינת הסדרה שלו, ולכן הרעיון נפסל.
בשנת 2375, הדיפאיינט נהרסת במהלך קרב מול גזע ה"ברין".
מספר חודשים מאוחר יותר, במהלך תכנון הפלישה של הפדרציה לשטחי קרדאסיה, ספינת החלל USS סאו פאולו (מס' רישום: NCC-75633) – ספינת חלל חדשה מדגם "דיפאיינט" – מוצבת בחלל עמוק 9. קצין המבצעים הראשי של צי הכוכבים מעניק אישור מיוחד לשנות את שמה של ה"סאו פאולו" ל"דיפאיינט". אף על פי שעל סיפון ה"סאו פאולו" ישנו שלט שעל פיו מס' הרישום של החללית הוא "NCC-75633", בכל צילומי החוץ של הספינה החדשה מופיע מס' הרישום "NX-74205". הסיבה לכך היא שברוב צילומי החוץ של ספינת החלל החדשה נעשה שימוש חוזר בחומר מצולם ישן יותר.
רון מור, מיוצרי מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9, אמר כי שמה המיועד של ספינת החלל החדשה אמור היה להיות "Defiant-A", אולם הוחלט אחר מסיבות תקציביות (שם חדש היה מונע שימוש חוזר במודל הגרפיקה הממוחשבת שכבר היה קיים). עם זאת, מור קבע כי ככל שזה נוגע לו – השינוי אכן קרה.
שמה של ה"סאו פאולו" נכתב בשפה האנגלית, באותיות אנגליות, ללא שימוש בטילדה.
ב-"מראה שבורה" – אחד מפרקי מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 (פרק 19, עונה 4) אשר עלילתו מתרחשת ב"יקום המראה", נראית גרסת יקום מקביל של הדיפאיינט, אשר נבנתה על ידי בני האדם המורדים. בביקורו הקודם ביקום "האמיתי", סמיילי (גרסת היקום המקביל של מיילס או'בריאן) גנב את התוכניות הדרושות לדיפאיינט מהמחשב של חלל עמוק 9, אולם בשל תקלות רבות בספינה (שחלקן מתוארות בתחילת העונה השלישית), המורדים חוטפים את בנג'מין סיסקו ואת בנו ג'ייק, על מנת שיתקנו את הפגמים בתכנונה של הדיפאיינט. שמה של ספינת חלל זו: "ISS Defiant".
תיאור > במדיות אחרות

ספינת החלל הדיפאיינט היא אחת ממספר ספינות, אשר ניתנות לבחירה במסגרת משחק המחשב Star Trek: Legacy, שזמן ההתרחשות בו מקביל לזמן העלילתי של מסע בין כוכבים: הדור הבא.
ניתן לשחק בספינת חלל מדגם דיפאיינט במסגרת משחק האינטרנט Star Trek Online.
הערות שוליים

↑  Braga & Moore.
| מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | ריק ברמן • מייקל פילר • על-פי "מסע בין כוכבים" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | אייברי ברוקס • רנה אוברז'ונואה • מייקל דורן • טרי פארל • ניקול דה בור • סירוק לופטון • קולם מיני • ארמין שימרמן • אלכסנדר סידיג • נאנה ויזיטור |  |
| דמויות ראשיות | בנג'מין סיסקו • אודו • וורף • דקס (ג'דזיה דקס • אזרי דקס) • ג'ייק סיסקו • מיילס או'בריאן • קווארק • ג'וליאן באשיר • קירה נריס |  |
| דמויות משנה | וין אדאמי • גאורון • אילם גארק • דוקאט • ואיון • מרטוק • נוג • רום • תומאס רייקר • ויק פונטיין • אישקה |  |
| גזעי חייזרים | באג'ורנים • ברין • ג'מהדאר • בורג • וורטה • טריל • משתנים • פרנגי (אנ') • קרדאסים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | דיפאיינט • הדומיניון • הולודק • חור התולעת • חלל עמוק 9 • טרנספורטר • יקום המראה • מאקי • מדור 31 • מלחמת הפדרציה-דומיניון • משכפל • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • הקרב בוולף 359 • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| פרקים בולטים | Duet • The Visitor • Rejoined • Trials and Tribble-ations • Far Beyond the Stars • In the Pale Moonlight • It's Only a Paper Moon • Emissary |  |
| סרט תעודי | What We Left Behind: Looking Back at Deep Space Nine |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
דוד גודבלט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 בדצמבר 1942 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בספטמבר 2019 (בגיל 76) 
 שם לידה:  דוד מרדכי גודבלט 
 ענף מדעי:  היסטוריה של עם ישראל, האלף ה-1 לפנה"ס, האלף ה-1, היסטוריה של המזרח התיכון, היסטוריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות אל קמינו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד (1963)  בית המדרש לרבנים באמריקה (1966)  אוניברסיטת בראון (1972) 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (1988–2017)  אוניברסיטת חיפה (1972–1984)  אוניברסיטת מרילנד (1984–1988) 
 מספר צאצאים:  3 
 
דוד מרדכי גודבלט (20 בדצמבר 1942 – 25 בספטמבר 2019) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, וראש הקתדרה ללימודי היהדות באוניברסיטה.
ביוגרפיה

נולד בפילדלפיה. בשנת 1963 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד, בשנת 1966 קיבל הסמכה לרבנות מבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1972 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת בראון.
למעלה מעשור לימד היסטוריה יהודית באוניברסיטת חיפה, וכיהן כפרופסור להיסטוריה יהודית באוניברסיטת מרילנד.
מאז 1998 שימש פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו.
גודבלט היה נשוי ואב לשלושה ילדים. ב-23 בספטמבר 2019 נפגע גודבלט בתאונת משאית ונפטר כעבור יומיים.
מחקריו

פרופסור גודבלט חקר את ההיסטוריה של העם היהודי, יהדות והמזרח התיכון במילניום שקדם לעליית האסלאם. בספריו חקר את ה"מסורת הפוליטית היהודית" בעת העתיקה, וגילה שלאומיות יהודית הייתה קיימת כבר בתקופת בית שני.
ספרים שכתב

The Monarchic Principle: Studies in Jewish Self-government in Antiquity
Rabbinic Instruction in Sasanian Babylonia and The Monarchic Principle: Studies in Jewish Self-government in Antiquity.
Elements of Ancient Jewish Nationalism
ספרים שכתב > מאמרים נבחרים

רשימת המאמרים של דוד גודבלט באתר רמב"י
הערות שוליים

↑  http://euangelizomai.blogspot.com/2008/05/elements-of-ancient-jewish-nationalism.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261954005171  BIBSYS: 90287618  BnF: cb120319254 (data)  GND: 1181003180  ISNI: 0000 0000 6629 8015  LCCN: n81035751  NTA: 121730158  SELIBR: 296373  SUDOC: 028494601  VcBA: 495/73717  VIAF: 39392733   WorldCat (עם VIAF): 39392733
דויל פאראק

| --- | --- |

דויל פאראק
 לידה:  6 בדצמבר 1921 מחוז קוטון, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בספטמבר 2008 (בגיל 86) פרקינס, ארצות הברית 
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.83
 מכללה:  אוקלהומה איי אנד אם
 קבוצות כשחקן
 1946–1947:  שיקגו סטאגס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ליגת המכללות (1945)
 קבוצות כמאמן
 1947–1955   1955–1962   1962–1970   1972–1973   1974   1978–1980:  אוקלהומה סיטי יוניברסיטי   אוקלהומה יוניברסיטי   אוקלהומה סטייט יוניברסיטי (ע' מאמן)   נבחרת ישראל   מכבי תל אביב   אוקלהומה יוניברסיטי (נשים)
 
דויל קנת' פאראק (באנגלית: Doyle Kenneth Parrack; ‏6 בדצמבר 1921 – 5 בספטמבר 2008) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. בשנות ה-70 אימן את נבחרת ישראל ולתקופה קצרה את מכבי תל אביב.
ביוגרפיה

פאראק נולד ב-1921 במדינת אוקלהומה. עוד בילדותו, הצטיין בכדורסל בבית הספר יוניון ואלי וזכה במלגת כדורסל לקונורס ג'וניור קולג' שם שיחק בשנים 1939–1941.
בשנת 1943 סיים את לימודיו באוקלהומה איי אנד אם (השם הקודם של אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה (אנ')). לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית אך שוחרר בשל סיבות רפואיות והוא שב לחוות משפחתו לתקופה קצרה. בעקבות מלחמת העולם השנייה שונו חוקי ליגת המכללות ופאראק היה זכאי לשחק שנה נוספת. הוא חזר לאוקלהומה איי אנד אם וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת המכללות ב-1945.
פאראק אימן כדורסל בבית ספר תיכון במשך שנה ובעונת 47–1946 שיחק פאראק בשיקגו סטאגס בליגת ה-BAA. ב-1947 עבר פאראק לאוניברסיטת אוקלהומה סיטי (אנ'), אותה אימן במשך שמונה עונות והובילה לארבע השתתפויות רצופות בטורניר ה-NCAA. ב-1955 עבר לאוניברסיטת אוקלהומה אותה אימן במשך שבע שנים. בשנת 1962 מונה לעוזרו של הנרי איבה (אנ') באוניברסיטת אוקלהומה סטייט. בתפקיד זה שימש עד לפרישתו של איבה ב-1970.
ב-1972 מונה פאראק למאמנה של נבחרת ישראל. המינוי עורר סערה בשל הסכום הכספי העצום ששולם לו במונחים של אותם ימים, 7,460 לירות בחודש. פאראק אימן את הנבחרת בטורניר הקדם-אולימפי באוגסבורג בגרמניה ב-1972. ישראל סיימה את הטורניר במקום השביעי ולא העפילה לטורניר האולימפי במינכן.
בדצמבר 1972 נפצע פאראק בתאונת עבודה בחוותו באוקלהומה ובפברואר 1973 הודיע כי בעצת רופאיו, לא יחזור לישראל והוא הוחלף באברהם חמו. באוגוסט 1973 הודיע פאראק כי החלים ממחלתו וכי הוא מעוניין לשוב לישראל וללמד את יסודות הכדורסל.
לקראת עונת 1974/1975 חזר פאראק לישראל כאשר מונה למאמנה של מכבי תל אביב ובכך נהיה לאמריקאי הראשון שמאמן קבוצה ישראלית. פאראק הדריך את מכבי תל אביב בשלושה משחקי ליגה (אשר בשלושתם מכבי ניצחה) אך עזב את התפקיד לאחר ארבעה שבועות בלבד בשל סיבות רפואיות וקשיי התאקלמות והוחלף על ידי חיים שטרקמן.
לאחר מכן, בשנים 1978–1980 אימן פאראק את קבוצת הנשים של אוניברסיטת אוקלהומה. לאחר פרישתו מאימון שימש פאראק כקצין מבחן באוקלהומה סיטי.
לימים נבחר להיכל התהילה של אוניברסיטת אוקלהומה סיטי, ומגדל השעון בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה נקרא על שמו.
בספטמבר 2008 נפטר פאראק בגיל 86 בפרקינס (אנ'), אוקלהומה.
הערות שוליים

↑  Jerry McConnell, Parrack Was Used To Traveling Calls Basketball Kept Ex-Coach Moving, newsok, ‏January 12, 1988
↑  Bob Hersom, State basketball legend Doyle Parrack dies at 86, newsok, ‏September 7, 2008
↑  עוזי דן, במדינת היהודים, באתר הארץ, 10 במאי 2004
↑  רזי גוטרמן, פאראק נפצע בתאונת עבודה, מעריב 6 בדצמבר 1972, עמ' 10
↑  אלכס דורון, פאראק: לא אחזור, מעריב 27 בפברואר, 1973, עמ' 10
↑  אלכס דורון, אני מוכן לחזור ולאמן יסודות, מעריב, 5 באוגוסט 1973
↑  אלכס דורון, פאראק: אני מכיר כאן את כולם פרט לאמריקנים, מעריב 23 בספטמבר, 1974, עמ' 8
↑  משה לרר, מכבי ת"א רוצה בחמו רק לגביע אירופה, מעריב 16 באוקטובר, 1974, עמ' 9
↑  Doyle Parrack - Class of - Hall of Fame - Oklahoma City University
הארמייה השנייה (סרביה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ממלכת סרביה ממלכת סרביה
 שיוך:   צבא סרביה
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1912–1918 (כ־6 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  סטפה סטפנוביץ'
 
הארמייה הראשונה של צבא סרביה (בסרבית: Српска Друга Армија) הייתה ארמייה סרבית, שלחמה במלחמת הבלקן הראשונה ובמלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה במקור בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והורכבה מיחידות סרביות ובולגריות כאחת. כמפקדה מונה סטפה סטפנוביץ', והיא הנחילה תבוסה מוחצת לצבא האימפריה העות'מאנית בקרב קומנובו. הארמייה המשיכה להיות פעילה בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, ולצד הארמייה השלישית לקחה חלק נכבד בקרב צר שבסופו נהדפה הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית אל סרביה. הארמייה השתתפה גם בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים אולם במחיר אבדות כבדות. הארמייה השתתפה בהדיפת הפלישה האוסטרית השלישית, ונלחמה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.
בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד האוסטרו-הונגרים. הארמייה הובסה במתקפת מורביה ומתקפת קוסובו, ובהדרגה נכבשה סרביה בידי מעצמות המרכז. הארמייה השנייה פורקה, וסטפנוביץ' שהיה עדיין מפקדה, נסוג עם שרידיה לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. ב-1916 הוקמה הארמייה מחדש בחזית המוקדונית וסטפנוביץ' מונה שוב למפקדה. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הווארדאר על כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של פרידריך פון שולץ. המתקפה החלה בהפגזה ארטילרית כבדה מ-580 תותחים מגזרת ביטולה ועד נהר הווארדאר. הגנרל פון שולץ סבר שהמתקפה תתנהל באזור ביטולה וריכז את מרבית כוחותיו שם. הארמייה השנייה בגיבוי 2 דיוויזיות צרפתיות שהיו תחת פיקודו של סטפנוביץ', תקפו חזיתית את "קבוצת ארמיות שולץ" שהורכבה מהארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. כפועל יוצא מהנחת העבודה השגויה הופתעו הכוחות הגרמנים-בולגרים והחלו בנסיגה רחבה לאורך כל החזית המקדונית במטרה לייצב קו חדש, אך הכוחות הבולגרים קרסו, מה שהוביל לקריסת החזית כולה, ולבסוף לכניעת בולגריה. הארמייה השתתפה בשחרור סרביה מהכוחות האויבים, ופורקה ב-1918 עם שביתת הנשק.
דמי מחלה

דמי מחלה הם תשלום שניתן לעובד עבור תקופה שבה נעדר מעבודתו ולא קיבל שכר רגיל, מפאת מחלה.
בחלק ממקומות העבודה ברחבי העולם משולמים דמי המחלה לעובדים כחלק מהזכויות הניתנות להם בחוזה העבודה במסגרת המדיניות של המעביד, ובחלק משולמים דמי המחלה בהתאם לחקיקה של המדינה בנושא, כחלק מזכויות העובדים המעוגנות בחוק. בכ-145 מדינות בעולם נהוג תשלום דמי מחלה לעובדים עבור תקופת מחלה כלשהי, כאשר ב-127 מדינות נהוג תשלום דמי מחלה עבור תקופה של שבוע או יותר, סך הכל, במשך שנת עבודה.
בישראל

בישראל מוסדרת הזכות לקבלת דמי מחלה בחוק דמי מחלה. חוק זה שונה מהותית מיתר חוקי המגן בתחום דיני העבודה. חוקי המגן חלים על כל העובדים, וקובעים זכויות מינימליות, שלא ניתן לפגוע בהן או להתנות עליהן בחוזה אישי שבין המעביד לעובד. חוק דמי מחלה אינו חל על מי שנושא זה מוסדר לגביו במסגרת הסכם קיבוצי או הסדר קיבוצי (אך הוא חל על מי שנושא זה מוסדר לגביו בחוזה אישי). הזכות לקבלת דמי מחלה מוסדרת לגבי עובדים רבים במשק בהתאם להסכמים קיבוציים החלים עליהם, שלחלקם הוצאו צווי הרחבה שהרחיבו את תחולתם על כל העובדים בתחום מסוים במשק או אף בתחומים נוספים.
בהתאם לחוק, העובד זכאי ל-18 ימי מחלה בתשלום בשנה, בכפוף להמצאת אישור רפואי על מחלתו, כמפורט להלן. זכות זו ניתנת לצבירה עד 90 ימי מחלה.
הערות שוליים

↑  Jody Heymann, Alison Earle, and Jeffrey Hayes, The Work, Family and Equity Index: How Does the United States Measure Up?, Institute for Health & Social Policy, 2007
↑   חוק דמי מחלה, תשל"ו-1976 לחוק דמי מחלה, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541345005171  LCCN: sh85122289  NKC: ph124531 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
דראגן פאסקאש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באפריל 1951 (בן 73) באצ'קי גראצ'אק, יוגוסלביה יוגוסלביה
 השתייכות:   הצבא העממי היוגוסלבי  צבא סרביה ומונטנגרו
 תקופת הפעילות:  עד ל-2005
 דרגה:   גנרל-פולקובניק
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמות יוגוסלביה
 
דראגן פאסקאש (בסרבית: Драган Паскаш‏; נולד ב-4 באפריל 1951) הוא גנרל סרבי בדימוס, אשר שימש כראש המטה הכללי בין דצמבר 2004 לאוקטובר 2005.
קרגה נולד בכפר באצ'קי גראצ'אק ב-4 באפריל 1951. הוא למד באקדמיה הצבאית בבלגרד ובבית הספר להגנה לאומית. שימש כמפקד דיוויזיית הדרינה, וכראש מטה קורפוס פודגוריצה. בדצמבר 2004 הוא מונה לראש המטה הכללי של צבא סרביה ומונטנגרו, לאחר שברנקו קרגה סיים את תפקידו. הוא כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2005, אז פרש מהצבא והוחלף בידי ליובישה יוקיץ'.
דמי פינוי

דמי פינוי הוא תשלום עבור הנכונות לפנות שטח מושכר.
בהתאם לפסיקות של בתי המשפט בישראל אודות נכסים המוחזקים על ידי דיירים מוגנים, נקבע כי בעת פינוי יזום של דייר (בהתאם לעילות הפינוי היזום של דייר מוגן) ישא בעל הנכס בתשלום העלויות של הפינוי: עלויות העברת הציוד והתכולה של הדייר, הוצאות למציאת דיור חלוף, שכר טרחת עורך דין, תשלום לשמאי ומתווך ומס רכישה.
בנוסף, שגור מושג זה בתחומי הנדל"ן והמסחר, ומתייחס לתשלום נפרד אותו מוכן לשלם שוכר של נכס לדייר המפנה למענו את המושכר. בדרך כלל מדובר בנכסים הממוקמים במקומות בעלי מוניטין – בעיקר למסחר, כמו למשל: קניונים או מרכזים מסחריים הומי אדם, אך לעיתים גם השכרה של דירת מגורים תכלול דמי פינוי מוסכמים, במקומות בהם יש ביקוש מוגבר לדירות.
דמי הפינוי הם עסקה נפרדת מעסקת השכירות, ובדרך כלל בעל הנכס אינו מעורב בה. בעוד השכירות עצמה נרקמת בין בעל הנכס לבין השוכר, את דמי הפינוי משלם שוכר הנכס לדייר הקודם לו תמורת הסכמתו לפנות את הנכס. זהו תשלום חד-פעמי אשר מהווה מעין "פיצוי" לשוכר המפנה או תשלום עבור מוניטין שצבר הנכס בזכותו. לעיתים כולל התשלום גם את השקעתו של השוכר המפנה. השקעה זו יכולה להיות בתשתית (מערכות תאורה, מדפי מכירה, גלריה, מיזוג אוויר, וכיוצא בזה), או בדמי פינוי ששילם הוא עצמו בעת כניסתו לנכס.
דוגמה: כאשר חברת גוגל ישראל ביקשה להרחיב את משרדיה במגדל אלקטרה היא שילמה לדייר אחר במגדל, משרד הפרסום אדלר חומסקי & ורשבסקי, דמי פינוי בסך 40 מיליון ש"ח.
ראו גם

פינוי בינוי
הערות שוליים

↑  שמאית מקרקעין אירית ונונו, אומדן שווי זכויות דיירות מוגנת ודמי פינוי
↑  אורן פרוינד, האקזיט של אדלר חומסקי: מתפנים ממגדל אלקטרה ב־40 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 24 במאי 2016
האיחוד ליהדות רפורמית

| --- | --- |


 תחום:  religious congregations and associations 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  יצחק מאיר וייז 
 תקופת הפעילות:  8 ביולי 1873 – הווה (151 שנים) 
 urj.org
 קואורדינטות:  40°43′44″N 73°59′41″W﻿ / ﻿40.728888888889°N 73.994722222222°W﻿ / 40.728888888889; -73.994722222222
 he
 
האיחוד ליהדות רפורמית (באנגלית: Union for Reform Judaism) הוא ארגון הגג של קהילות היהדות הרפורמית בצפון אמריקה. נכון ל-2021, באיחוד חברות 831 קהילות בארצות הברית, בקנדה, באיי בהמה, בפוארטו ריקו ובאיי הבתולה. מוערך כי 880,000 בוגרים חברים בקהילותיו, בנוסף למספר גדול יותר של מזדהים: האיחוד אומד את כלל תומכיו ב-2.2 מיליון בהתבסס על סקרים. הגוף הרבני המנהיג את האיחוד הוא הוועידה המרכזית של הרבנים האמריקנים (CCAR).
היסטוריה

האיחוד נוסד ב-1873 בעיר סינסינטי שבאוהיו על ידי הרב יצחק מאיר וייז, והיו חברות בו 34 קהילות מ-28 ערים במערב התיכון ובדרום ארצות הברית. שמו המקורי היה "איחוד הקהילות העבריות האמריקניות" ("Union of American Hebrew Congregations"), שם ששונה רשמית לשמו הנוכחי ב-2003.
ב-1875 הוקם בסינסינטי ההיברו יוניון קולג' כמוסד להכשרת רבנים, חזנים, מחנכים ועובדים קהילתיים של התנועה.
מאז 2011 נשיא האיחוד הוא הרב הרפורמי האמריקני, ריק ג'ייקובס.
ראו גם

יהדות רפורמית
יהדות ליברלית (בריטניה)
האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת
ההיברו יוניון קולג'
הערות שוליים

↑  רשימת הקהילות באתר ה-URJ, מסודרות עשר לדף.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380710305171  ISNI: 0000 0001 0806 3653  LCCN: n2005058180  NKC: kn20081128012  VIAF: 136251075   WorldCat (עם VIAF): 136251075 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דנשר

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים) 
 מיקום המטה:  ראש העין 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הקוסמטיקה 
  
 danshar.co.il
 
דנשר (1963) בע"מ (DANSHAR) היא חברה ישראלית לייצור, ייבוא ושיווק של מוצרי קוסמטיקה, מזון וניקיון.
היסטוריה > חברת אינטרקוסמא

דנשר נוסדה במאי 1963, בשם "אינטרקוסמא בע"מ", על ידי יורשי היזם ואיש העסקים ארתור בראון ורכשה עם הקמתה את הרכוש, ההתחייבויות
והמוניטין של מפעל תמרוקים אשר הוקם על ידו בשנת 1949. ארתור בראון נולד בגרמניה, עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1936, והתיישב בירושלים. בשנת 1949 החל לייצר מוצרי קוסמטיקה במרתף בית ערבי ליד מנזר רטיסבון בשכונת רחביה. בשנת 1952 נסע בראון ברכבת ממזרח למערב גרמניה במסגרת נסיעת עסקים. אתו בקרון ישב אחד הבעלים של חברת מוצרי טיפוח השיער הגרמנית "וולה" (Wella). בתום הנסיעה ירד בראון מהרכבת עם הסכם חתום בלחיצת יד לייצוג וייצור בלעדי של מוצרי החברה בישראל. המפעל החל לייצר את מוצרי "וולה" תמורת תמלוגים לחברה הגרמנית, ועבר למבנה גדול יותר בשכונת בקעה.
באוקטובר 1962 נפטר ארתור בראון, והמפעל עבר לבעלות בנו מיכאל בראון שהרחיב את פעילותו. בין השאר רכשה החברה ידע צרפתי לייצור מוצרי קוסמטיקה נוספים, החלה ליבוא פיאות נכריות, אביזרים וציוד למספרות, ולצורך כך הקימה חברת בת בשם ״בראון את איסנר״, שעסקה בשיווק סיטונאי והדרכה למספרות, מחנות ברחוב החבצלת במרכז ירושלים. בשנת 1976 עברה החברה למפעל חדש שהקימה באזור התעשייה עטרות. בשנות ה-80 נהגה החברה לערוך תחרות לעיצוב שיער, והחזיקה באותן השנים בנתח השוק הגדול ביותר בישראל למוצרי טיפוח לשיער וצבעי שיער. במאי 1986 פתחה מרכז הדרכה לעיצוב שיער גם בדיזנגוף סנטר בתל אביב. ב-1993 החלה לייבא ולשווק בישראל קרם הגנה תוצרת חברת גריטר השווייצרית. באותו שנה החל יהודה בראון, נכדו של מייסד החברה ארתור בראון לכהן כמנכ"ל.
בפברואר 1994 הנפיקה אינטרקוסמא מניות לציבור ורשמה את מניותיה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בתקופת האינתיפאדה הראשונה נפגעה פעילות החברה במפעל בעטרות, עקב תקריות רבות לאורך הציר המוביל לאזור במזרח ירושלים. בעקבות האינתיפאדה השנייה החליטה החברה, במרץ 2001, להעתיק את המפעל שלה מעטרות לבית שמש. בפברואר 2004 העתיקה החברה שוב את פעילות הייצור למפעל חדש באשדוד, שהוקם בהשקעה של 15 מיליון שקל והיה אומר להגדיל את כושר הייצור שלה פי שלושה. אולם קונצרן פרוקטר אנד גמבל האמריקאי, שרכש את חברת "וולה" ב-2003, הודיעה כי היא עלולה לאבד את הרישיון לייצר את המותג. בינואר חתמה חברת אינטרקוסמא על שלושה הסכמים עם הקונצרן: חוזה יצור למשך 5 שנים של מוצרי "וולה" המיועדים לשוק הקמעוני, הארכת הסכם הסוכנות והיצור של מוצרי "וולה" המיועדים למספרות והסכם לקבלת פיצוי חד-פעמי מ"וולה" ופרוקטר בסך של 10 מיליון שקל על התרת הסכמים קודמים שהיו לה.
באוגוסט 1999, רכשה אינטרקוסמא את השליטה בחברת "בלמון נורית". חברה ציבורית שעסקה בייצור ושיווק של מוצרי קוסמטיקה בישראל ובייבוא והפצה של מותגי יוקרה בינלאומיים של קוסמטיקה ובשמים, בהם: כריסטיאן דיור, פאקו רבאן, לנקסטר, בושרון, מונטנה, דוידוף, רושאס ונינה ריצ'י. באוקטובר 2000, הגישה הצעת רכש ליתרת מניות בלמון נורית והיא נמחקה מהמסחר. בנוסף בתחילת שנות ה-2000 החלה החברה לייצר מוצרים בפיתוח עצמי, שנמכרו בחלקם תחת שם מותג פרטי, רכשה שתי חברות המייצרות ומייבאות מותגי איפור וטיפוח, כולל המותג "סופט טאץ'", ותכננה לפתוח רשת חנויות קוסמטיקה בארצות הברית.