stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיל (קומיקס)

| --- | --- |

סטיל, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Steel Vol.3 #1 ממרץ 2011, אמנות מאת אלכס גרנר.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  The Adventures of Superman #500 (יוני 1993)
 יוצרים:  לואיז סימונסון וג'ון בוגדנוב
 גילום הדמות:  שאקיל אוניל ("סטיל") וולה פארק ("סופרמן ולויס")
 מידע
 שם אמיתי:  ג'ון הנרי איירונס
 כינויים:  איש הפלדה, הנרי ג'ונסון, דוקטור איירונס
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  מכונאי, ממציא, מדען, מהנדס, בנאי, גיבור-על
 כוחות:  כוח על, סיבולת על, יכולת תעופה, בעל חליפת שריון. גופו היה עשוי פלדה אורגנית בעבר, חסין כדורים ובעל היכולת להפיק חום ולהפוך לפלדה נוזלית מותכת.
 חבר לשעבר בקבוצה:  ליגת הצדק, יחידת המתאבדים, הסופרמנים של אמריקה
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  מטרופוליס 
 דמויות קשורות
 משפחה:  קליי אירונס (אח) ג'מאל איירונס (אחיין) נטשה איירונס (אחיינית) בלונדל איירונס (גיסה) לאנה לאנג (ארוסה)
 
סטיל או איש הפלדה (באנגלית: Steel או The Man of Steel, כמו גם פלד) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Adventures of Superman #500 מיוני 1993, ונוצרה על ידי הכותבת לואיז סימונסון והמאייר ג'ון בוגדנוב. מספר אלמנטים של הדמות שואבים השראה מדמותו של הגיבור הלאומי ואיש מעשיות הגוזמה ג'ון הנרי, כמו גם מדמותו של סופרמן.
סטיל הוא האלטר אגו של ג'ון הנרי איירונס, מהנדס נשק מבריק אשר כלי הנשק אותו יצר נפל לידיים הלא נכונות ונעשה בו שימוש להריגתם של חפים מפשע. כאשר החברה בה עבד ניסתה לשכור את שירותיו, הוא ביים את מותו ועבר למטרופוליס. בזמן שעבד בעבודת בנייה מעל גורד שחקים, הוא ניצל בידי סופרמן כאשר מעד ונפל. בזמן הקרב הקטלני של סופרמן בדומסדיי, איירונס ניסה לעזור לסופרמן בכך שהניף פטיש, אך נקבר מתחת להריסות. לאחר מותו של סופרמן, איירונס זחל מההריסות ונשבע לעצור את דומסדיי.
איירונס גילה כי כנופיות רחוב משתמשות בגרסה משודרגת של כלי הנשק אותו יצר. הוא עטה על עצמו חליפת שריון (בדומה לחליפתו של איירון מן מחברת מארוול קומיקס). במהלך קשת הסיפור שלטונם של הסופרמנים, ארבע דמויות הוצגו כסופרמן, כאשר כל אחת נקראה בכינוי שונה. איירונס נקרא "איש הפלדה", או "סטיל".
דמותו של סטיל הופיעה במספר מדיות נוספות לקומיקס. הדמות הופיעה ב"סופרמן: סדרת האנימציה" בדיבובו של השחקן מייקל דורן, וב"ליגת הצדק: סדרת האנימציה" בדיבובו של פיל למאר. הדמות הופיעה גם בסרטי האנימציה "ליגת הצדק: כס אטלנטיס" בדיבובו של קרי פייטון, וכן ב"מותו של סופרמן" ו"שלטונם של הסופרמנים" בדיבובו של קרס ויליאמס. בסרט הלייב אקשן "סטיל" גילם הכדורסלן שאקיל אוניל, בעוד את דמותו בסדרת הטלוויזיה "סופרמן ולויס" מגלם השחקן וולה פארקס.
הערות שוליים

↑  לפי התרגום העברי ל"מותו של סופרמן"
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ססיל טיילור

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1929 ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  5 באפריל 2018 (בגיל 89) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Cecil Percival Taylor 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1956 – 5 באפריל 2018 (כ־62 שנים) 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, New York College of Music 
 סוגה:  ג'אז, ג'אז חופשי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  בלו נוט, אנג'ה רקורדס, Transition Records, קאנדיד רקורדס, קאדנס ג'אז רקורדס, FMP/Free Music Production 
 שיתופי פעולה בולטים:  ג'ון קולטריין, אורנט קולמן, סטיב לייסי
 פרסים והוקרה:  עמיתי מקארתור (1991)  פרס קיוטו באמנות ופילוסופיה (2013)  מלגת גוגנהיים (1973)  פרס פול אקט  אמני הג'אז של NEA 
 www.cecil-taylor.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ססיל טיילור בשנות ה-60
ססיל טיילור בקונצרט, 2008
ססיל פרסיבל טיילור (באנגלית: Cecil Percival Taylor;‏ 25 במרץ 1929 – 5 באפריל 2018) היה פסנתרן ג'אז אוונגרדי, מלחין ומשורר אמריקאי. טיילור נחשב לאחד מראשוני זרם הג'אז החופשי. סגנון נגינתו חופשי, אנרגטי, הוא מרבה להשתמש בקלאסטרים, שינויי מקצב תכופים ופוליריתמיקה. סגנון נגינתו הא-טונאלי בפסנתר דומה לשימוש בכלי הקשה.
תולדות חייו

טיילור נולד בניו יורק ולמד בקונסרבטוריון ניו אינגלנד בבוסטון. בשנת 1956 הקים הרכב יחד עם הסקסופוניסט סטיב לייסי. ב-1957 הופיע ב-Five Spot Cafe בניו יורק יחד עם אורנט קולמן. הופעה זו מסמלת לדברי חוקרי הסוגה (ז'אנר) את ראשיתו של הג'אז החופשי. בהמשך אותה שנה הופיע עם לייסי בפסטיבל הג'אז בניופורט וב-1958 שיתף פעולה עם ג'ון קולטריין.
טיילור לא שקט על שמריו והמשיך לפתח את המוזיקה שלו במהלך העשורים הבאים, בהם הוציא למעלה מ-70 תקליטים שרובם זכו לביקורות מצוינות. המוזיקה שלו הפכה להיות עם הזמן ליותר ויותר מורכבת ורבת תחכום, מאז שנות השישים הוא מנגן כמעט אך ורק מוזיקה מקורית פרי עטו. בשנת 1973 זכה במלגת גוגנהיים. ב-1981 היה דמות מרכזית בסרט התיעודי הקנדי Imagine the Sound. ‏
טיילור כתב מוזיקה גם למחול ולבלט ומספר ספרי שירה. חלק משיריו משולבים בתקליטיו.
הערות שוליים

↑  Steven Block, Pich-Class Transformation in Jazz, JSTOR
↑  דיסקוגרפיה כולל התייחסות ביקורתית
↑   "Imagine the Sound", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301739405171  PLWABN: 9810548347205606  BIBSYS: 1523345889060  BnF: cb13900311m (data)  CiNii: DA16808427  GND: 119066904  ICCU: TO0V269799  ISNI: 0000 0001 1497 228X  LCCN: no91017365  MusicBrainz: 0d06bb57-c3b6-4188-9b73-826c41c3e29e  NTA: 07115700X  RERO: 02-A005817933  SNAC: w6bz6ch4  SUDOC: 08210543X  VIAF: 114710560   WorldCat (עם VIAF): 114710560
סם גריידי

סמואל (סם) לואיס גריידי ה-3 (באנגלית: Samuel (Sam) Louis Graddy III;‏ נולד ב-10 בפברואר 1964) הוא אתלט עבר אמריקאי, סגן אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), סגן אלוף עולם באולם (פריס 1985), זוכה מדליית ארד באוניברסיאדה (אדמונטון 1983) וסגן המשחקים הפאן-אמריקאיים (קרקאס 1983) בריצת 100 מטר. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), אלוף האוניברסיאדה (קרקאס 1983), אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (קרקאס 1983) ושיאן עולם (1984–1990) בריצת שליחים 4x100 מטר.
עם סיום קריירת האתלטיקה עבר לשחק מספר שנים פוטבול בנבחרות מהNFL.
ביוגרפיה

סם גריידי נולד ב-1964 בגפני, קרוליינה הדרומית וגדל באטלנטה. המשיך לימודיו באוניברסיטת טנסי, נוקסוויל, טנסי. כספורטאי התמחה בריצות קצרות ואף זכה בשתי מדליות אולימפיות ובהמשך שיחק בליגת ה־NFL.
ביוגרפיה > 1983

באוניברסיאדה שנערכה באדמונטון, קנדה זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.42 שניות, אחרי שידי אימו מניגריה (10.33 שניות) ודסאי ויליאמס מקנדה (10.37 שניות). מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.5 שניות לפני קנדה (38.69 שניות) וברית המועצות (39.04 שניות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקרקאס, ונצואלה זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.18 שניות, אחרי לאונרדו פנלוור (10.06 שניות) ולפני אוסוולדו לארה (10.21 שניות), שניהם מקובה ומדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.49 שניות לפני קובה (38.55 שניות) וברזיל (39.08 שניות)
ביוגרפיה > 1984

באליפות ארצות הברית שנערכה בסן חוזה, קליפורניה זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.28 שניות, לפני אמיט קינג (10.34 שניות) ומל לטני (10.35 שניות).
ביוגרפיה > 1984 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.19 שניות, אחרי בן ארצו קרל לואיס (9.99 שניות) ולפני בן ג'ונסון מקנדה (10.22 שניות) ומדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם רון בראון, קלווין סמית וקרל לואיס בשיא עולם חדש של 37.83 שניות, לפני ג'מייקה (38.62 שניות) וקנדה (38.70 שניות).
ביוגרפיה > 1985

במשחקים העולמיים באולם, שנערכו בפריס, צרפת זכה במדליית כסף בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.63 שניות אחרי בן ג'ונסון מקנדה (6.62 שניות) ולפני רונלד דסרואלס (אנ') מבלגיה (6.68 שניות).
ביוגרפיה > 1987

ב-1987, עם סיום לימודיו באוניברסיטת טנסי, חתם גריידי על חוזה משחקים בקבוצת דנוור ברונקוס מליגת הפוטבול האמריקאית. ב-1989 חתם בקבוצת "לוס אנג'לס ריידרז" (אנ') שם שיחק עד פרישתו מספורט ב-1992. בתקופה ששיחק פוטבול ב"לוס אנג'לס ריידרז" נרשמו לזכותו 18 תפיסות בהן עבר מרחק של 477 יארד (כ-440 מטר) ומתוכן השיג 3 טאצ'דאון.
הערות שוליים

↑  מדורג 15 בעולם
↑  סם גריידי, באתר "לוס אנג'לס ריידרז"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14358562
ססיל מירס

ססיל מירס
ססיל הנרי מֵירס (באנגלית: Cecil Henry Meares; ‏ 1877-1937) היה המטפל הראשי בכלבי המזחלות ומתורגמן לרוסית במשלחת טרה נובה, המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה בין השנים 1913-1910. מירס נולד במחוז קילקני באירלנד, בן לקצין צבא, והיה הרפתקן ובלשן, איש פעולה ושעשועים, תכונות שהקשו עליו לעיתים לציית לפקודותיו של מפקד המשלחת, רוברט פלקון סקוט. לפני שהצטרף למשלחת, היה מירס קצין בצבא הבריטי, סוחר פרוות בקמצ'טקה ובאוחוצק שבסיביר, לוחם במלחמת רוסיה–יפן ובמלחמת הבורים ונוסע למקומות שונים, בהם טיבט.
משלחת טרה נובה

תפקידו של מירס כלל בחירה ורכישה של 34 כלבים ו-20 פונים למשלחת והעברתם מסיביר דרך יפן לניו זילנד, שם יצטרפו למשלחת. מירס לא היה בקי בסוסי פוני, אך בהתאם להוראותיו של סקוט, נסע לניקולאייבסק שבסיביר לבחור את הכלבים. בניקולאייבסק פגש מירס את דימיטרי גרוב, נוהג כלבים מנוסה, שעזר לו לבחור את הכלבים המתאימים לגרירת מזחלות בתנאים הקשים של אנטארקטיקה, ובהמשך גויס גם הוא כנוהג כלבים למשלחת. מירס גייס גם פרש מרוצים רוסי בשם אנטון אומלצ'נקו כסייס במשלחת. אז נסעו לולדיווסטוק, שם נקנו סוסי הפוני. סקוט עמד על כך שהפונים יהיו לבנים, משום שבמהלך משלחת נמרוד מ-1907, ציין ארנסט שקלטון, שפונים הלבנים האריכו ימים יותר מן הפונים הכהים. לורנס אוטס, קצין הצבא הבריטי במשלחת, שתפקידו היה לטפל בפונים, התאכזב מנבחריו של מירס, שסבלו מחסרונות שונים כגון חזה צר, ברכיים לא יציבות וגיל מתקדם. והיו "האוסף הגדול ביותר של בהמות בלות שראיתי מעודי". לאחר יציאת המשלחת לדרך, טיפלו מירס וגרוב בכלבים. אחרי שיצאו כחלק מצוות הסיוע במסע אל הקוטב הדרומי בראשית נובמבר 1911, פנו מירס והבולגרי גרוב ב-14 בדצמבר, למרגלות קרחון בירדמור, לחזור צפונה עם כלבי המזחלת. מירס פרש מן המשלחת מסיבות בלתי ברורות וחזר לבריטניה ב"טרה נובה" במרץ 1912.
חילוקי דעות מסוימים עוסקים ב"אי-זמינותו" של מירס להמשך העבודה על מדף הקרח רוס במשך החודשיים שקדמו לעלייתו על ה"טרה נובה" לחזור הביתה, כאשר המשלחת הייתה תחת פיקודו בפועל של אדוארד אטקינסון. שיבתו לציוויליזציה לפני החורף האנטארקטי של שנת 1912 לא הייתה בלתי-צפויה (בהוראות שהשאיר למפקד טרה נובה, שנכתבו לפני היציאה לקוטב, קבע סקוט שמירס רשאי לחזור באונייה, בהתאם למכתבים מן הבית), אך אין זה ברור מדוע לא היה זמין לעסוק בעבודה עם כלבי המזחלות בעונת הסתיו, וגם לא ברור  מדוע לא אילץ אותו אטקינסון למלא את חובתו (המשלחת התנהלה על פי פקודות צי מחמירות, ואטקינסון היה הקצין הבכיר במקום).
המשך חייו

בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגייס מירס לחיל האוויר המלכותי והגיע לדרגת סגן-אלוף. בהמשך התגורר בוויקטוריה, קנדה.
הערות שוליים

↑  יש דיווחים סותרים בשאלה מה הביא לפרישתו של מירס. לפי האנטפורד (עמ' 435) הסיבה הייתה ריב עם סקוט; לפי פינז (עמ' 340) מירס נאלץ לחזור לבריטניה לטפל בענייני אביו המנוח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 12008588  ISNI: 0000 0000 7964 6365  LCCN: nb2010013532  SNAC: w63352dw  SUDOC: 248355848  VIAF: 121130430   WorldCat (עם VIAF): 121130430
ספראווי

ענבי ספראווי
סַפּראווי (בגאורגית: საფერავი, מילולית: צבע) הם ענבים אדומים כהים מהם מפיקים את היינות כינדזמראולי (מיושן שנתיים) ומוקזני (מיושן 3 שנים). במקור מגדלים גפנים אלה במחוז קאחתי שבמזרח גאורגיה. אך בימים אלו, הגידול מפוזר על פני כל הטריטוריות. יין המיושן כשנה המופק מענבים אלה נקרא ספראווי.
ראו גם

יין גאורגי
כינדזמראולי
הערות שוליים

↑  Miquel Hudin, Daria Kholodolina, An extensive guide and comprehensive wine book for the Republic of Georgia, Vinologue, 2017, עמ' 300, ISBN 978-1941598054
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספרד (להקה)

| --- | --- |
 סוגה:  מוזיקה ספרדית 
 חברת תקליטים:  DMC
 חברים
 סמי לוי  ג'ם סטמאטי  ג'קי בנשושה
 
ספרד (Sefarad) היא להקה טורקית ששיריה מבוססים על לחנים של שירים עתיקים בלאדינו.
הקלרינט והדרבוקה מופיעים באופן בולט במה שהם מכנים כמוזיקה אתנית-יהודית. הם שרים בטורקית ולאדינו ומדגישים כי הם הלהקה הספרדית הצעירה ביותר שאי פעם הוקמה. עד כה הוציאה הלהקה שני אלבומים שזכו להצלחה גדולה בטורקיה. בשני האלבומים ניתן למצוא שירים רומנטיים בטורקית המבוססים על לחנים מקוריים של שירי לאדינו מוכרים, שגם אותם ניתן למצוא באלבומים. בין הסינגלים המוצלחים ביותר של הלהקה ניתן למצוא שירים כמו: "Seni ne çok sevdiğimi", "Osman ağa", "Ben seni severim" ו- "Vakti geldi".
חברי הלהקה

סמי לוי (Sami Levi) (סולן) - נולד באיסטנבול ב-13 באפריל 1981.
ג'ם סטמאטי (Cem Stamati) (נגן גיטרת בס) - נולד באיסטנבול ב-21 בינואר 1981.
ג'קי בנשושה (Ceki Benşuşe) (נגן גיטרה) - נולד באיסטנבול ב-19 ביולי 1980.
דיסקוגרפיה > אלבומים

(Sefarad (2003
(2005) Sefarad Volume II
Evvel Zaman (2007)‎
סימנים (אלבום)

"סימנים" הוא אלבומו הרביעי של הזמר ליאור נרקיס שיצא ב-1998. הוא כלל שירים כמו "לא מנסה" וכן דואט עם הזמר תמיר גל "מיתר".
רשימת רצועות

| סימנים> מס' | סימנים> שם | סימנים> מילים | סימנים> לחן | סימנים> משך | סימנים>  | סימנים>  | סימנים>  | סימנים>  | סימנים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אל תשכחי  | ארלט ספדיה | יווני - גליקריה | 3:39 |  |  |  |  |  |
| 2. | ריקנות  | דני שושן | דני שושן | 4:20 |  |  |  |  |  |
| 3. | נתתי לה חיי  | דני שושן | דני שושן | 3:40 |  |  |  |  |  |
| 4. | לא מנסה  | תמיר צור | תמיר צור | 5:52 |  |  |  |  |  |
| 5. | סימנים של פרדה  | ארלט ספדיה | אבשלום צוברה | 4:12 |  |  |  |  |  |
| 6. | ילדה  | מייק לוק | מייק לוק | 4:00 |  |  |  |  |  |
| 7. | כה עצוב לי הליל  | יוש גרנות | יווני עממי | 4:02 |  |  |  |  |  |
| 8. | יחדיו לשחקים  | ליאור נרקיס | תמיר צור | 4:23 |  |  |  |  |  |
| 9. | לחיות בלעדיך  | מייק לוק | מייק לוק | 5:25 |  |  |  |  |  |
| 10. | מיתר (עם תמיר גל)   | מרטין גל | ווני עממי | 4:02 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 42:47 |  |  |  |  |  |
משתתפים באלבום

הפקה: אבי גואטה הפקות בע"מ, מיתר הפקות
הפקות מוזיקלית ועיבודים:
תמיר צור (בשירים 1,4,6,9), שי ראובני (בשירים 2,3,7,8), אבשלום צוברה (בשיר 5)
מיכי חייק (בשיר 10)
קלידים: תמיר צור, שי ראובני, איתן סובול
תופים: אשר פדי, אבשלום צוברה
בס גיטרה: אבי יפרח, שמוליק נוף
גיטרות (חשמולית, ספרדית): אבי סינגולדה
כלי הקשה: אורן בלבן
חצוצרה: אברהם פלדר
אקורדיון: בוריס אלייב
כינור: ילמז טשצישמה
דרבוקה: רמזי, מוסטפא הפוקור
בוזוקי: אריס נחום
בגלמה: מוסטפא הפוקור
זורה יוונית: סטאלוס
סקסופונים: ניצן עין הבר
חליל צד: ניצן עין הבר
קולות רקע: טלי עמר, אלינור ראובני
מיקסים: איציק תקומי "צוק", יהודה תמיר, מוני ארנון
סימנייה

ערך זה עוסק באביזר לסימון מקום בספר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ספר ובו סימנייה
"אוזני חמור"
סימנית מתכת לספר עשויה מחרוזים
סימנייה היא רצועה צרה ודקה שקורא ספר מניח בתוכו, כדי לסמן את המקום שבו הפסיק את קריאתו, וממנו ימשיך בהמשך קריאת הספר.
היסטוריה

מטרתן של הסימניות היא לסמן מקום בספר בלי לגרום נזק לנייר ממנו עשוי הספר. במיוחד היה נכון הדבר לפני המצאת הדפוס, כשהספרים היו נדירים ויקרים. בימי הביניים שימשו סימניות עשויות רצועת קלף.
סימניות באורך 40 מטר היו כבר בתקופת מגילות הפפירוס במצרים בעת העתיקה (שנת 476 לספירה לערך) ושימשו לסימון מקום הקריאה. גם בראשית ימי הביניים, נמצאו סימניות במנזרים וביניהן סימניות שהיו צמודות (clip-on type bookmarks) לדף הנייר.
כבר בימי הביניים המאוחרים, בין המאות ה-13 וה-15, נמצאו סוגים שונים של סימניות. בכתבי יד שנכתבו על ידי פטרוס קומסטור (Peter Comester) מהמאה ה-13, השייכים לרשימות אינוונטר של הספרייה הבריטית, נמצאה סימנייה מעניינת ונדירה: באחד הדפים של כתבי היד גזרו חתך בקצה באופן אנכי ובו הכניסו שרוך ארוך ששימש כסימנייה.
במאות ה-16-17, בתקופת אליזבת הראשונה, נמצאה רצועת משי מעוטרת בגדילים שהייתה שייכת לכריסטופר בארקר, אשר רכש את ההמצאה מהמלכה שנתנה לו את הבלעדיות בשנת 1577 להדפיס את התנ"ך. בשנת 1632 הכינו סימניות ארוגות מחוטים, מכסף וציציות לספרי התורה ולספרי התפילה. סימנייה אופיינית במאות ה-18-19 הוכנו מרצועת עור שנקשרה לספר כפי שהן מצויות עד היום בספרי יעץ.
סימניות נפרדות מהספר החלו להופיע באמצע המאה ה-19. אזכור לסימנייה מופיע בספרה של מרי ראסל מיטפורד "Recollections of a Literary Life" משנת 1852. בשנות השישים של המאה ה-19 נוצרו סימניות מהודרות מבד ארוג, בעיקר בקובנטרי, מרכז תעשיית המשי של אנגליה. תומאס סטיבנס מקובנטרי, יצרן סימניות בעל מוניטין, הודיע על 900 דגמים שונים שהוא מייצר. סימניות משי היוו מתנה נחשבת בתקופה הוויקטוריאנית, וסטיבנס יצר סימניות לכל אירוע.
בשלהי המאה ה-19 צומצם ייצורן של סימניות המשי, והתרחב ייצורן של סימניות עשויות נייר או קרטון, זאת במקביל לגידול בתפוצת הספרים, כאמצעי פרסום לאירועים ולעסקים שונים. הסימניות יוצרו מפלסטיק, מזהב, מפנינים, משנהב ומתכות יקרות.
סימניות בשנות האלפיים

סימניות מודרניות קיימות במגוון רחב מאוד של חומרים. סימנייה היא לעיתים רצועת בד המחוברת לכריכת הספר, ובדרך כלל היא חפץ נפרד, עשוי נייר, קרטון, בד, לבד, פלסטיק, עור או מתכת. פעמים רבות הסימניות מעוטרות בקישוטים שונים, ולעיתים הן מכילות פרסומת לחנות ספרים או להוצאת ספרים. סימניות נמכרות גם כמזכרות לתיירים. בשל מגוון עיצוביהן ומקורותיהן, סימניות מהוות גם פריט אספנות.
בנוסף לסימניות שנועדו למטרה זו, ניתן להשתמש לכך גם בפתק אקראי כלשהו. יש המשתמשים בפתקיות דביקות (Post-it) כסימנייה. רבים נוהגים ליצור קפל קטן בפינת הדף ("אוזני חמור") כתחליף לשימוש בסימנייה.
בעידן המחשב והאינטרנט נעשה גם שימוש וירטואלי ומושאל במונח "סימנייה", בעיקר בדפדפני אינטרנט ובמעבדי תמלילים. סימנייה וירטואלית כזו היא כלי מובנה בתוכנה, המאפשר למשתמשיה לסמן קטעי טקסט או דפים מועדפים שאליהם הם יכולים לשוב בכל עת בקלות בהקלקת עכבר. מעבד התמלילים הפופולרי מיקרוסופט וורד, ודפדפן מוזילה פיירפוקס, כוללים פונקציית "סימניה" בתכונותיהם (שקיימת גם בתוכנות מקבילות אחרות, בשמות שונים).
סימניה עשויה רקמה בדואית
סימנייה ברקמת יד מסורתית מהכפר הולוקה בהונגריה
סלאטקו

| --- | --- |
קערת סלאטקו תותים
קערת סלאטקו תותים
 
 מאכלים
 סוג:  קינוח, שימורי פירות 
 מוצא:  סרביה 
 מרכיבים עיקריים:  פרי 
 
סלאטקו (בסרבית: слаткō, בבולגרית: сладко ("מתוק")) הוא סוג של ריבה העשויה מעלי כותרת של ורדים או מפירות, המנה משתייכת למטבח הסרבי ולמטבח הבולגרי. כל סוג של פרי יכול להיות מרכיב בריבה, למשל תותי שדה, אוכמניות, שזיפים או דובדבנים. בסרביה והן בבולגריה נהוג שהאורחים מקבלים מנה של סלאטקו לצד כוס מים מרווה מיד עם היכנסם לבית. לאורחים נכבדים במיוחד נהוג להציע מנה כפולה של סלאטקו, וכן כל אורח רשאי לבקש מתוך נימוס למארח מנה נוספת. את המנה הראשונה מגישים עם כפית אחת ועבור כל מנה אחרת מחליפים את הכפית. לבקש טעימה שלישית או יותר מהסאלטקו נחשבת לחוצפה. לפי המסורת בבולגריה ובסרביה נהוג לשאול את האורחים אם הם רוצים מנת סלאטקו או מנת ריבה פשוטה (למשל ריבה קנוייה).
שלא בתור מנת אירוח, אלא כקינוח, מצפים את הסלאטקו מעל גלידה ומעל ופלים או שמורחים אותה בתוך פנקייק.
גרסאות שונות

ריבת סלאטקו מסורתית מוכנת מתותים שלמים, שזיפים מעט בוסריים או דובדבנים חמוצים. במתכונים אחרים נעשה שימוש בפטל, דובדבנים מתוקים, קוביות אבטיח, עלי כותרת של ורדים, חבושים, ענבים, תאנים, חצאים או רבעים של משמשים קלופים, אפרסק, אוכמניות וכן דומדמניות אדומות. אם מכינים את הסלאטקו משזיפים נהוג להוסיף לריבה אגוזים או שקדים או לתוך גרעיני הפרי. לתוך הריבה ניתן לרסק גם פירות יער מוקפאים או פירות קרים, אך בהתאם יש לרכך את הריבה ולהאריך את זמן הכנתה.
ניינטין85

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1985 (בן 39) טורונטו/סקארבורו, קנדה 
 שם לידה:  Anthony Paul Jefferies 
 שם במה:  Nineteen85 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מקלדת אלקטרונית 
 
אנתוני פול ג'פריז (באנגלית: Anthony Paul Jefferies; נולד ב-1 ביולי 1985), הידוע בשם הבמה ניינטין85 (Nineteen 85), הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי קנדי. ניינטין85 מחזיק בפרסי המוזיקה של ASCAP בין השנים 2014 ו-2015.
הוא ידוע בעיקר בהפקת שירים עבור הראפר הקנדי דרייק, בעיקר כמה מהסינגלים המצליחים שלו, "One Dance"‏, "Hotline Bling"‏ ו-"Hold On, We're Going Home". בשנת 2014 מגזין Complex כלל אותו ברשימת "15 המפיקים החדשים לצפות להם". בשנת 2015, הקים את צמד ה-R&B‏ דיוויז'ן (אנ') עם הזמר דניאל היילי. הוא קיבל מועמדויות לארבעה פרסי גראמי, כולל "מפיק השנה (לא-קלאסי)", וזכייה בקטגוריית "שיר הראפ הטוב ביותר", על "Hotline Bling".
דיסקוגרפיית הפקה > סינגלים

| שם השיר | שנה | מיקומי שיא> קנדה הוט 100 | מיקומי שיא> מצעד הסינגלים האוסטרלי | מיקומי שיא> מצעד הסינגלים האירלנדי | מיקומי שיא> מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד | מיקומי שיא> מצעד הסינגלים הבריטי | מיקומי שיא> בילבורד הוט 100 | מיקומי שיא> מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | נתוני מכירות | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Hold On, We're Going Home" (דרייק בהשתתפות מאג'יד ג'ורדן) | 2013 | 4 | 8 | 7 | 9 | 4 | 4 | 1 |  MC: פלטינה  ARIA:‏ 2x פלטינה  BPI: פלטינה  RIAA:‏ 3× פלטינה  RMNZ: זהב | Nothing Was the Same |
| "Hazelton Trump" (או בי אובריין) | 2014 | — | — | — | — | — | — | — |  | סינגל ללא אלבום |
| "0 to 100 / The Catch Up" (דרייק) | 2014 | 61 | 27 | — | — | 68 | 35 | 8 |  BPI: כסף  RIAA: פלטינה | סינגל ללא אלבום |
| "Truffle Butter" (ניקי מינאז' בהשתתפות דרייק וליל ויין) | 2015 | 43 | 18 | — | — | 188 | 14 | 4 |  | The Pinkprint |
| "My Love" (מאג'יד ג'ורדן בהשתתפות דרייק) | 2015 | — | — | — | — | — | — | — |  | Majid Jordan |
| "Hotline Bling" (דרייק) | 2015 | 3 | 2 | 8 | 14 | 3 | 2 | 1 |  MC: פלטינה  ARIA:‏ 2× פלטינה  BPI: פלטינה  RIAA:‏ 5× פלטינה  RMNZ: זהב | Views |
| "One Dance" (דרייק בהשתתפות ויזקיד וקיילה) | 2016 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |  MC: יהלום  ARIA:‏ 6x פלטינה  BPI:‏ 3x פלטינה  RIAA:‏ 7x פלטינה  RMNZ:‏ 2x פלטינה | Views |
| "Too Good" (דרייק בהשתתפות ריהאנה) | 2016 | 9 | 3 | 7 | 4 | 3 | 14 | 3 |  | Views |
| "For Free" (די. ג'יי. חאלד בהשתתפות דרייק) | 2016 | 71 | 70 | — | — | 25 | 13 | 4 |  | Major Key |
| "OTW" (חאליד בהשתתפות 6lack וטיי דולה סיין) | 2018 | 30 | 27 | 57 | 11 | 60 | 57 | 35 |  | סינגל ללא אלבום |
שירים אחרים > 2011 > דוניס – Southern Lights

08. "Everybody"
שירים אחרים > 2011 > שאון בות' – Waiting Room

02. "Do It For You" (בהשתתפות קים דייוויס)
03. "Let Me Go (Remix)" (בהשתתפות סיהיי דה פרינס)
04. "One Side"
07. "Poor Boy (Remix)" (בהשתתפות קרדינל אופישלl)
08. "1 2 3" (בהשתתפות STS)
09. "The Arena" (בהשתתפות נדיה סטון)
12. "Safe To Say"
שירים אחרים > 2013 > ג'וסי ג'יי – Stay Trippy

18. "Having Sex" (בהשתתפות טרינה ו-2 צ'יינז) (הופק על ידי סופה דופס, בשיתוף ניינטין85)
שירים אחרים > 2013 > דרייק – Nothing Was the Same

12. "Too Much" (הופק יחד עם סמפה)
שירים אחרים > 2013 > טיארה תומאס – Dear Sallie Mae

03. "Tell Me Something"
שירים אחרים > 2013 > אר. קלי – Black Panties

09. "My Story" (בהשתתפות 2 צ'יינז) (הופק יחד עם אר. קלי)
שירים אחרים > 2014 > פי ריין – Dear America

01. "DnF" (בהשתתפות דרייק ופיוצ'ר)
שירים אחרים > 2014 > ג'ניפר הדסון – JHUD

01. "Dangerous" (הופק יחד עם סטפן קוזמניוק)
שירים אחרים > 2014 > ג'סי וייר – Tough Love

11. "Desire"
שירים אחרים > 2016 > מאג'יד ג'ורדן – Majid Jordan

11. "King City" (הופק יחד עם מאג'יד ג'ורדן)
שירים אחרים > 2016 > דיוויז'ן – Sept. 5th

01. "With Me"
02. "Too Deep"
03. "Try / Effortless" (בשיתוף נואל קדסטר וסטיבן קוזמניוק)
04. "Do It Well"
05. "In + Out"
06. "Sept. 5th"
07. "Hallucinations" (הופק יחד עם סטפן קוזמניוק)
08. "Another One"
09. "Angela"
10. "The Line"
שירים אחרים > 2016 > דרייק – Views

05. "Hype" (הופק יחד עם בוי-1דה, בשיתוף The Beat Bully, הפקה נוספת של קוביטס)
08. "With You" (בהשתתפות PartyNextDoor) (הופק על ידי מורדה ביטס, הפקה נוספת של ניינטין85 וקרדיאק)
09. "Faithful" (בהשתתפות פימפ סי ודיוויז'ן) (הופק על ידי 40, בשיתוף בוי-1דה וניינטין85)
14. "Childs Play" (הופק על ידי 40, הפקה נוספת של מאג'יד ג'ורדן, מטרו בומין וניינטין85)
שירים אחרים > 2016 > PartyNextDoor – PartyNextDoor 3

04. "Not Nice" (בשיתוף 40 וסופה דיפס)
שירים אחרים > 2016 > ג'יימס וינסנט מקמורו – We Move

01. "Rising Water" (הופק יחד עם ג'יימס וינסנט מקמורו, נכתב על ידי ג'יימס וינסנט מקמורו ופול ג'פריז)
03. "Last Story" (הופק יחד עם ג'יימס וינסנט מקמורו)
06. "Get Low"
09. "Surreal" (הופק בשיתוף ג'יימס וינסנט מקמורו ורוס דואולינג)
שירים אחרים > 2017 > בליצ'רס — Gone Now

07. "Let's Get Married" (הופק יחד עם ג'ק אנטונוף)
שירים אחרים > 2017 > דרייק – More Life

05. "Get It Together" (בהשתתפות בלאק קופי וג'ורדה סמית') (הפקה נוספת של 40)
06. "Madiba Riddim" (הופק יחד עם פרנק דוקס, הפקה נוספת של צ'ארלי הנדסום)
שירים אחרים > 2017 > דיוויז'ן - Morning After

1. "Run Away"
2. "Nuh Time / Tek Time"
3. "Keep Calm"
4. "Think About Me"
5. "Don’t Choose"
6. "Mood"
7. "P.O.V."
8. "You Do"
9. "Morning After"
10. "Can’t Wait"
11. "Claim"
12. "Body Smile"
13. "Conversations in a Diner"
שירים אחרים > 2018 > טראוויס סקוט - Astroworld

17. "Coffee Bean"
שירים אחרים > 2018 > מריה קארי - Caution

1. "GTFO"
שירים אחרים > 2018 > פיוצ'ר - Future Hndrxx Presents: The Wizrd

20. "Tricks on Me"
שירים אחרים > 2019 > פירקס - 3.14

2. "Stay With Me"
3. "Nun New"
פרסים ומועמדויות > פרסי גראמי

| שנה | עבודה מועמדת | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | "0 to 100 / The Catch Up" | שיר הראפ הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2017 | "Hotline Bling" (כפזמונאי) | שיר הראפ הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2017 | ניינטין85 | מפיק השנה, לא קלאסי | מועמדות |  |
| 2017 | Views (כמפיק) | אלבום השנה | מועמדות |  |