stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפרת לביא
ביוגרפיה

לביא נולדה בחדרה למשפחה בת שתי בנות. בגיל הרך עברה עם משפחתה לתל אביב. אמה עבדה כמזכירה, ואביה ניהל מטעם "אגד" את סוכנות ג'נרל מוטורס בישראל. בילדותה התגוררה גם בברזיל ובניו יורק, שם שהה אביה בשליחות. למדה מחול אצל מיה ארבטובה. ההיא סיימה את לימודיה התיכוניים בעירוני ה'. היא בעלת תואר ראשון באמנות התיאטרון וספרות אנגלית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בריפוי במחול ממכללת האנטר, ניו יורק.
את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד מרכז יחד עם ניצה שאול, שלמה בראבא ושלומית אהרון. זמן קצר לאחר שחרורה מהצבא, הופיעה בתיאטרון גודיק במחזמר שנכתב לפי הסרט "הדירה".
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים גויסה לשירות מילואים והופיעה עם אמנים אחרים בפני החיילים בסיני. לאחר המלחמה השתתפה בהפקה הבינלאומית "קורצ'ק והילדים", בבימויו של אלכסנדר פורד ובכיכובו של ליאו גאן.
בשנת 1971 פרצה לתודעה עם הצלחת הסרט "כץ וקרסו", בבימוי של מנחם גולן ששיחקה בתפקיד ראשי לצד יהודה ברקן. בשנת 1973 שיחקה בסרט " קזבלן" לצידו של יהורם גאון. בשנת 1975 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט " מיכאל שלי" לצידו של עודד קוטלר.
ב-1975 הופיעה בתיאטרון הבימה בהצגה "על קלות דעת וצביעות" שביים עמרי ניצן.
בשנת 1977 זכתה במלגה מטעם קרן שרת ויצאה לניו יורק ללימודי משחק. היא שהתה שם חמש שנים ולמדה אצל אוטה האגן וסטלה אדלר. בעת שהותה בניו יורק הכירה את מי שיהפוך לבעלה, רופא במקצועו.
בשנת 1982 נולד בנה והמשפחה עברה ללוס אנג'לס. בתחילת שנות ה-90 אימצו לביא ובעלה בת.
בשנת 1985 השתתפה בסרטו הראשון של עודד קוטלר כבמאי, "רומן בהמשכים", לצד חיים טופול.
בשנת 2008 גילמה את פולה בן-גוריון בסרט הטלוויזיה "אלטלנה" בבימויו של אלי כהן.
בשנת 2012 הופיעה בתיאטרון אנסמבל הרצליה במחזה "פימה" בבימויה של נולה צ'לטון, לצידו של דובל'ה גליקמן, עיבוד לספרו של עמוס עוז "המצב השלישי". באותה שנה גם שיחקה בסרט ד"ר פומרנץ, סרטו האחרון של אסי דיין.
ב-2014 זכתה לחשיפה רבה כשהופיעה בפרסומת של כי"ל בתפקיד סבתא.
לביא העלתה בלוס אנג'לס במסגרת הפקה עצמאית, את הצגת היחיד "היא לא הייתה כאן", מאת דן וולמן והשחקנית בלנקה מצנר.
בעשור השלישי של המאה ה-21 מתגוררת עם בעלה בלוס אנג'לס ומלמדת יוגה.
פילמוגרפיה

| שנת היציאה לאקרנים | שם הסרט | התפקיד / הערות |
| --- | --- | --- |
| 1971 | כץ וקרסו | גילמה את נעמי, אהובת לבו של אוסי (יהודה ברקן) |
| 1973 | קזבלן | שיחקה בתפקיד רחל, אהובת לבו של קזבלן (יהורם גאון) |
| 1975 | מיכאל שלי | סרטו של דן וולמן; שיחקה בתפקיד הראשי (חנה גונן). על הופעה זו זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר. |
| 1976 | Tod eines Fremden | סרט אמריקאי. בתפקיד רונית. |
| 1976 | רק היום | גילמה את אהובתו של ששון (זאב רווח) |
| 1980 | מחבואים | סרטו של דן וולמן; מתאר את תקופת המנדט הבריטי |
| 1985 | רומן בהמשכים | הדרה, אשתו השנייה של אפי (חיים טופול) |
| 1986 | צעירים חסרי מנוח | תפקיד אורח. |
| 1987 | Who's That Girl | סרט אמריקאי. בתפקיד המוכרת. |
| 1988 | תל אביב לוס אנג'לס | בתפקיד אורח - מארחת ומלצרית במסעדה יהודית בלוס אנג'לס. |
| 1989 | Dark Holiday | סרט אמריקאי. בתפקיד בעלת הגלריה. |
| 1995 | הנשיא מאוהב | סרט אמריקאי של רוב ריינר |
| 2008 | אלטלנה | סרטו התקופתי של אלי כהן. בתפקיד אורח - בדמותה של פולה בן-גוריון. |
| 2012 | ד"ר פומרנץ | סרטו של אסי דיין. |
| 2015 | קמטי צחוק | סרטו של פיני עדן. בתפקיד רינה. |
הערות שוליים

↑  רחל נאמן, הפלמ'יחניק מחפש את האתמול - 'רומן בהמשכים' - סרט על דור־הנח"ל - עובד היטב, על אף החריקות, כותרת ראשית, 9 באוקטובר 1985
מאיר שניצר, סרטו הראשון של עודד קוטלר כבמאי קולנוע "רומן בהמשכים", יוצא הערב למסכים, חדשות, 11 באוקטובר 1985
↑  רון שוורץ, ‏בין מציאות לדמיון, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2012
יאשה קריגר, עכבר העיר, פימה: המעבר מהספר לבמה לא צולח, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2012
↑  אורי קליין, בת השכן, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310844405171  GND: 1061657655  ISNI: 0000 0000 6897 8137  LCCN: no2009030764  VIAF: 83542699   WorldCat (עם VIAF): 83542699
אסתי זקהיים

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1965 (בת 59) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר  פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסתר (אסתי) זקהיים גראוס (נולדה ב-16 בנובמבר 1965 בתל אביב) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית, זוכת שני פרסי אופיר. כיהנה כיושבת ראש שח"ם - ארגון השחקנים בישראל בשנים 2016–2021.
ביוגרפיה

זקהיים למדה בתיכון תלמה ילין בגבעתיים במגמת התיאטרון. את שירותה בצה"ל עשתה בתחנת הרדיו גלי צה"ל, שם הפיקה מגוון תוכניות בידור.
לאחר סיום שירותה הצבאי סיימה לימודי משחק באוניברסיטת תל אביב, ועברה להתגורר בלונדון במטרה ללמוד משחק בבית הספר למשחק "Academy of Live and Recorded Arts".
עם שובה לישראל, קיבלה את תפקידה הראשון בסרט הקולנוע "אבא גנוב 2" לצד יהודה ברקן ואריה אליאס. לאחר ששיחקה במספר משמעותי של סרטים קצרים, שיחקה בשנת 1995 בסרטו עטור השבחים של שמי זרחין "לילסדה" לצד אלון אבוטבול וגילה אלמגור, וזכתה עבור משחקה בפרס אוסקר ישראלי על משחק משני נשי. בשנת 1996 השתתפה זקהיים בקלטת הילדים "גומות החן של זוהר" בתפקיד אמא של זוהר, ובסדרת הטלוויזיה "קפה פריז". אולם אחד מתפקידיה המשמעותיים והזכורים ביותר היה בשנת 1997, בסרטה של ג'ולי שלז, "עפולה אקספרס", בו שיחקה בתפקיד הראשי לצד צביקה הדר. "עפולה אקספרס" זכה בפרסים רבים, בהם פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר עבור זקהיים.
בשנת 1998 כיכבה זקהיים, לצד אפרת בן צור ושירה גפן, בסדרת הטלוויזיה "20 פלוס", ולצד מירב גרובר בסרט "דשאים סגולים". בשנת 2001 שיחקה בסרט הטלוויזיה "1000 קלוריות" לצד דלית קהן, וב-2002 בסדרת הטלוויזיה "טיפול נמרץ", שזכתה להצלחה ושודרה לאורך שתי עונות, לצד עמוס לביא ומיכל ינאי. בשנת 2003 שיחקה זקהיים בסרט המצליח ועטור הפרסים הבינלאומיים של שמי זרחין "הכוכבים של שלומי" לצד אריה אליאס ואסי כהן. בשנת 2004 השתתפה זקהיים בקלטת הילדים "פיית הקסם" בתפקיד אמא של טל. באותה תקופה החלה ללמד משחק בבית צבי, קידמה את קמפיין האופנה של "עונות" והשתתפה בקלטות ילדים מצליחות. כמו כן, הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "זמן הורים" בטלוויזיה החינוכית.
זקהיים השתתפה במספר הצגות, ביניהן "סדקים" בפסטיבל עכו, "הקונצרט" מאת גורן אגמון בתיאטרון בית ליסין, "שירה לוין חיה ומתה בתל אביב" בתיאטרונטו, "איפה תיקי" בפסטיבל הרמת מסך, "רעב" ו"אלוורה" בתיאטרון תמונע, "נייר צלופן" ב"תיאטרון האחר" של אקים ישראל.
ב-2009 שיחקה בסרט מסע קומי קצר בשם "רעבות בערבות", שם גילמה דמות ראשית, לצד עירית בנדק ומיה אלחרר. ב-2011 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "אליפים" שעובדה על פי הספר שכתבה אסתר שטרייט-וורצל.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים".
בשנת 2013 שיחקה בעונה הראשונה של הסדרה "חברות" את אילנה.
ב-2016 הוקרנה הקומדיה "יורשים חסרי בושה" מאת אדיבה גפן, בה השתתפה לצד ניצה שאול וענת ברזילי.
החל מספטמבר 2016 מכהנת כיושבת ראש הוועד המנהל של שח"ם - ארגון השחקנים בישראל.
בשנת 2018 השתתפה בתפקיד קטן בסרטו של הבמאי אבי נשר, "סיפור אחר".
בשנת 2020 החלה לדבב בסדרת הטלוויזיה "רוקטיר" את דמותה של לוסיל, כאשר זהו תפקיד הדיבוב הראשון שלה.
זקהיים עורכת טקסי נישואים אזרחיים לזוגות שאינם מעוניינים בטקס דתי או כאלה שאינם יכולים לבוא בברית הנישואין במדינת ישראל, כמו זוגות הומוסקסואלים.
ב-1998 קיבלה את אות המתנדב מטעם שר העבודה והרווחה, יחד עם אמה ורדה זקהיים, יו"ר עמותת ליל"ך, וסבה משה פרנקל, ממקימי מגן דוד אדום בישראל.
זקהיים היא חברת מפלגת מרצ ואף הוצבה במקום ה-106 ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת השבע עשרה (2006), ובמקום ה-93 בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013. בינואר 2015 הוצבה במקום ה-94 בבחירות לכנסת העשרים והשתתפה בתשדירי התעמולה של המפלגה. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013, שובצה במקום ה-56 והלא-ריאלי ברשימת מרצ למועצת עיריית תל אביב-יפו.
בשנת 2023 הוענק לה פרס לנדאו לאמנויות הבמה.
חיים אישיים

זקהיים נשואה לאלחנדרו גראוס ואם לשלושה. מתגוררת בתל אביב.
אחיה היה אמן המיצג דן זקהיים.
פילמוגרפיה

1989 - "אבא גנוב 2" בתפקיד אתי
1994 - "טיול אשת לוט" (סרט קצר)
1994 - "שירת הסירנה" בתפקיד האורחת במסיבה
1995 - "לילסדה" בתפקיד דליה
1996 - "קפה פריז" בתפקיד נורית (סדרת טלוויזיה)
1996 - "גומות החן של זוהר" (קלטת ילדים) בתפקיד אמא של זוהר
1997 - "עפולה אקספרס" בתפקיד בתיה
1998 - "דשאים סגולים" בתפקיד שפרה
1999 - "20 פלוס" בתפקיד שפרה (סדרת טלוויזיה).
2001 - "1000 קלוריות" בתפקיד אביגיל (סרט טלוויזיה)
2002 - "טיפול נמרץ" (סדרת טלוויזיה)
2003 - "הכוכבים של שלומי" בתפקיד אמא של שלומי - רוחמה בן דיין
2004 - "פיית הקסם" (קלטת ילדים) בתפקיד אמא של טל
2010 - "החלוקה" בתפקיד יעל (סרט קצר)
2011 - "אליפים" בתפקיד ריבה (סדרת טלוויזיה)
2011 - "מבול"
2011 - "עדות"
2012 - "ברקיע החמישי"
2013 - "חברות" בתפקיד אילנה
2016 - "אלישע" בתפקיד אסתר
2017 - "מסע הטבעת"
2018 - "שמעלקי"
2018 - "סיפור אחר"
2020 - "רוקטיר" בתפקיד לוסיל (דיבוב)
2020 - "קיבוצניקים"
2022 - "השתיקה"
2022 - "ולנטינוס"
2023 - "מלאך משחית"
2024 - "תמונות יפואיות"
הערות שוליים

↑  נועה פרייס‏, יו"ר שח"ם החדשה: השחקנית אסתי זקהיים, באתר וואלה, 7 בספטמבר 2016
↑  שגיא בן נון‏, צילומי הסדרה "נעלמים" פוצצו: "לא נותנים לשחקנים מים ואוכל", באתר וואלה, 9 ביולי 2017
↑  פרסי אמנויות ומדעים - אסתי זקהיים, באתר מפעל הפיס
| פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | ריטה זוהר (1990) • דפנה רכטר (1991) • ענת וקסמן (1992) • חגית דסברג (1993) • רונית אלקבץ (1994) • חנה אזולאי-הספרי (1995) • לוסי דובינצ'יק (1996) • אסתי זקהיים (1997) • דפנה רכטר (1998) • אוולין קפלון (1999) • טינקרבל (2000) • רונית אלקבץ (2001) • אורלי זילברשץ (2002) • איילת זורר (2003) • דאנה איבגי (2004) • סיגלית פוקס (2005) • אסי לוי (2006) • רונית אלקבץ (2007) • היאם עבאס (2008) • עירית קפלן (2009) • מיה דגן (2010) |  |
| 2011 ואילך | אוולין הגואל (2011) • הדס ירון (2012) • סיון לוי (2013) • דאנה איבגי (2014) • מורן רוזנבלט (2015) • נועה קולר (2016) • שאדן קנבורה (2017) • שרה אדלר (2018) • לירון בן-שלוש (2019) • אלונה איב (2020) • ג'ונא סולימאן (2021) • ריטה שוקרון (2022) • ריימונד אמסלם (2023) • ליה אללוף (2024) |  |
| פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | מילי אביטל (1991) • אביטל דיקר (1992) • דבורה קידר (1993) • אורלי זילברשץ (1994) • אסתי זקהיים (1995) • דנה רז (1996) • אורלי פרל (1997) • אסי לוי (1998) • דליה פרידלנד (1999) |  |
| 2000–2009 | דלית קהן (2000) • לילי קוסאשווילי (2001) • מאיה מרון (2002) • ענת וקסמן (2003) • רונית אלקבץ (2004) • רבקה מיכאלי (2005) • רותם אבוהב (2006) • ענת וקסמן (2006) • אוולין הגואל (2008) • לבנה פינקלשטיין (2009) |  |
| 2010–2019 | רוזינה קמבוס (2010) • ריימונד אמסלם (2011) • עירית שלג (2012) • לאורה ריבלין (2013) • דאנה איבגי (2014) • דבורה קידר (2015) • רובא בלאל-עספור (2016) • מונא חוא (2017) • שירה האס (2018) • הדס בן ארויה (2019) |  |
| 2020 ואילך | שירה האס (2020) • ריימונד אמסלם (2021) • ג'ואנה סעיד (2022) • תיקי דיין (2023) • בת אל מוסרי (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603823305171  BnF: cb16544686v (data)  ISNI: 0000 0003 5670 6005  LCCN: no2012129391  VIAF: 187429069   WorldCat (עם VIAF): 187429069 
אסתי זקהיים בסרטה של דינה צבי ריקליס "ברקיע החמישי", 2012
דנה זקס

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1987 (בת 38) עפולה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 
דנה זקס
דנה זקס, נלי תגר ואסי כהן בסדרת הרשת "המכשפות משינקין", ערוץ ביפ
דנה זקס וגל פרציגר בהצגה "של מי החיים האלה", תיאטרון הבימה
דנה זקס (נולדה ב-9 בינואר 1987) היא עיתונאית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

דנה זקס נולדה וגדלה בעפולה. מאז ימי בית הספר עוסקת במוזיקה ובתיאטרון. למדה במגמת מצטיינים בתיכון אורט עפולה. לפני שירותה הצבאי שהתה בשנת שירות בארצות הברית במסגרת התוכנית "שותפות 2000" של הסוכנות היהודית. בצה"ל שירתה כמדריכת חי"ר - "אכזריות" (נגמ"ש כבד) וסימולטור ירי.
לאחר שחרורה למדה במשך שנה בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי".
בוגרת תואר ראשון בתיאטרון, עם דגש על לימודי משחק, באוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודים עבדה עם ילדים כמפעילת ימי הולדת לגיל הרך, מפעילת תיאטרון סיפור ומדריכת חוגי תיאטרון ודרמה.
למדה בקורס משחק מול מצלמה, קורס משחק בשיטת צ'אבק ופיתוח קול.
קריירה

במסגרת פסטיבל "סמול במה" שיחקה בהצגה האינטראקטיבית "עוד שקל אחד אני בהודו".
בפסטיבל צו קריאה בתיאטרון צוותא שיחקה בהצגה "חלום של גבר" לצד דב רייזר ונולי עומר.
הגישה פינה בתוכניתו של גיא לרר "צינור לילה" בערוץ 10.
בשנים 2010–2011 זקס שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "המכשפות משינקין" לצד נלי תגר, בין השחקנים האורחים בסדרה: אסי כהן, דורון עמית, טלי אורן וניסו שליו. את הסדרה יצרו סם לביא וצחי רפפורט.
השתתפה בפרסומות לפאנטה, מקדונלד'ס, פרימור, מסטיק מאסט ופרומו לערוץ הקניות.
בספטמבר 2012 היא שיחקה בהצגה "של מי החיים האלה בעצם?" בתיאטרון הלאומי הבימה. ההצגה הוצגה לראשונה בתיאטרון אוניברסיטת תל אביב.
השתתפה באירוע ׳חשיפה 2013׳ של ארגון השחקנים שח"ם, שהוצג בצוותא, בבימויו של ניר ברגמן בשנת 2013.
שיחקה בתפקיד שירלי בסדרה "אבודים באסיה", ששודרה ביס קומדי בשנת 2013.
בשנת 2013 עבדה בעיתון הג'רוזלם פוסט לייט בתור עורכת משנה וכתבת תרבות ולייף סטייל. נכון לשנת 2015 היא עורכת את אתר "R1" מבית ידיעות אחרונות.
בשנת 2016 מונתה לתפקיד העורכת הראשית של מגזין הנוער המוביל במדינה, "ראש אחד".
בשנת 2018 מונתה לתפקיד סגנית עורך אתר פנאי פלוס Pplus מבית ynet.
חיים אישיים

ב-2015 נישאה למדען גיל אזולאי. השניים הורים לבן, לביא, ומתגוררים באזור המרכז.
תפקידים > טלוויזיה

| תוכנית | ערוץ | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המכשפות משינקין | ערוץ "ביפ", בשידורי קשת ערוץ 2 ובאינטרנט באתר ביפ | סם לביא | תפקיד ראשי של דניאלה פאר | 2011-2010 |
| צינור לילה | ערוץ 10 | רובי פודגור, איתי צפרירי ואריאל לוי | הגשת פינה | 2012 |
| אבודים באסיה (העונה השנייה של אבודים באפריקה) | יס קומדי, קופרמן הפקות | יובל שפרמן | שירלי | 2013 |
תפקידים > תיאטרון

| הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אירוע "חשיפה 2013" של שח"ם - ארגון השחקנים בישראל | צוותא |  | ניר ברגמן |  | 2013 |
| של מי החיים האלה בעצם | תיאטרון הבימה | בריאן קלארק | דפנה זילברג | קיי סדלר | 2012 |
| חלום של גבר | פסטיבל "צו קריאה" בצוותא | רותם ברוכין | אביבית שקד | גליה | 2011 |
| עוד שקל אחד אני בהודו | פסטיבל "Smallבמה" ובהפקה עצמאית בבתי קפה ברחבי תל אביב | מיכל פלח נעים | אירית ראב | גלי | 2010 |
דוית גביש

| --- | --- |

דוית גביש בתוכניית ההצגה "אנטיגונה" בה גילמה את המלכה אורידיקה
 לידה:  11 בדצמבר 1969 (בת 55) תל אביב, ישראל
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס קלצ'קין על משחקה בהצגה "מניין נשים"
 פרופיל ב-IMDb
 
דָוִית גביש (נולדה ב-11 בדצמבר 1969 בתל אביב) היא שחקנית ישראלית זוכת פרס קלצ'קין.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב וגדלה בה עד סוף כיתה א'. לאחר מכן משפחתה התגוררה בראשון לציון במשך שנה, ולאחר מכן עברה לרמת השרון.
בוגרת המחזור הראשון של תיכון אלון ברמת השרון במגמת תיאטרון.
לאחר שירותה בצה"ל בבה"ד 3 (ביסלמ"ח) כמדריכת נגמ"שים, למדה משחק בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב. לאחר סיום הלימודים באוניברסיטה ב-1994 למדה שנה בבית הספר למוזיקה "רימון" אך לא סיימה את השנה הראשונה כי התקבלה לתיאטרון הקאמרי בתור ניצבת וזמרת בהצגה "בויטרה הגזלן" שכתב וביים הלל מיטלפונקט.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1999 השתתפה בסרטו של אריק קפלון "החברים של יאנה", ובסרטו של יונתן פז שצולם במרוקו "זאיה". ב-2011 השתתפה בסרט הקצר של ניר סער ומאיה צרפתי "מטען כבד" שהוצג בפסטיבל הקולנוע ירושלים, ושיחקה בסרט סטודנטים בשם "תיקו אפס" שכתב וביים אורי בן עזרא. ב-2012 גילמה רופאת אולטראסאונד בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק"; וגילמה את אורית בסרט "the attack" שביים במאי מלבנון בשם זיאד דווירי. כמו כן השתתפה בתפקידי אורח שונים בטלוויזיה.
ב-2017 שיחקה בכיפת ברזל את גברת אנילביץ', אמו של החייל יעקב.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע > דיבוב

ב-2013 דיבבה את גברת סקוויבלס בסרט "בית ספר למפלצות", דיבבה קולות רקע בסרט "לעוף על הזמן" והשתתפה בדיבוב הסרט "לשבור את הקרח". ב-2014 דיבבה מורה להיסטוריה בסרט "מר פיבודי ושרמן" ודיבבה את האחות בקסטר בסרט "קסם של בית". ב-2015 השתתפה בדיבוב הסרט "הדוב פדינגטון".
קריירה > בתיאטרון

בפסטיבל מחזאות מקורית בתיאטרון הסימטה שיחקה בהצגה "אימפוטנציה" שכתב עפר קניספל וביימה עירית פרנק. במרכז הפרינג' שיחקה בהצגה "הטיפול" מאת מרטין קרימפ שביימה פרידה רפאל כקופרודוקציה של תיאטרון החאן וצוותא. בתיאטרון פאוזה שיחקה בהצגה "משהו מעגנון" שעיבדה (על פי הסיפורים "האדונית והרוכל" ו"תהלה" מאת ש"י עגנון) וביימה רונית (פארי) אוחנה. ההצגה הייתה הצגת הבית בבית עגנון והתארחה בפסטיבל עכו 1994. בשנת 2004 השתתפה במסגרת פסטיבל ישראל במופע "ינשופות" - תיאטרון תנועה מוזיקלי המבוסס על שיריה של אגי משעול בבימויה של נועה לב.
ב-2008 שיחקה לצד נעמה שפירא בהצגה "נשים לא מציירות" שכתב ג'יימס שרמן וביים רועי הורביץ בתיאטרון באר שבע.
קריירה > בתיאטרון > בתיאטרון הבימה

ב-1997 הצטרפה לתיאטרון הבימה כשחקנית מחליפה בהצגה "מריוס" שכתב מרסל פניול וביים מיקי גורביץ'. באותה שנה הצטרפה ל"קבוצת הצעירים של תיאטרון הבימה" שהוקמה ב-1996 בבימויו של אילן רונן (וכללה בין השאר את גיא לואל, יוסי עיני, רויטל שניר, שרון רג'יניאנו, מיכאל וייגל וסיגלית פוקס), והחליפה את סיגלית פוקס בהצגות "מנדרגולה" ו"מילכוד 22". כמו כן השתתפה בהצגות שקבוצת הצעירים העלתה: ב-1998 שיחקה בהצגה "מלחמת אחים" שכתב וביים אילן רונן, וב-1999 גילמה את גרושה בהצגה "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט שביים אילן רונן, הצגה שהופיעה גם בפסטיבל בפראג. בשנת 2000 עזבה את קבוצת הצעירים.
ב-2001 גילמה את לורקה המשרתת בהצגה "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גארסיה לורקה שביים אילן רונן; וגילמה את מיפ בהצגה "אנה פרנק" שביים רוני פינקוביץ', הצגה זו הועלתה גם במוסקבה. ב-2002 החלה לגלם את חנה קשמן, התפקיד הראשי בהצגה "מניין נשים" מאת נעמי רגן שביימה נויה לנצט, ועל משחקה בהצגה זו זכתה בפרס קלצ'קין. ב-2004 גילמה את פיירט בהצגה "שמונה נשים" מאת רובר תומא שביימה נויה לנצט. ב-2005 גילמה את רייצ'ל סוכנת הבית בהצגה "אכזר ורחום" מאת מרטין קרימפ (ע"פ המחזה "נשי טראכיס" מאת סופוקלס) שביים ארתור קוגן.
ב-2006 גילמה את המלכה אורידיקה בהצגה "אנטיגונה" שהייתה קופרודוקציה של תיאטרון הקאמרי והבימה בבימויו של חנן שניר. הצגה זו הועלתה גם בטייואן ובכרתים. ב-2007 גילמה את אמא אדמה ואת לאה כהן, אשתו של הרב יואל, רב היישוב היהודי בחברון (נדב אסולין) בהצגה "חברון" שכתב תמיר גרינברג וביים עודד קוטלר. ב-2008 השתתפה במופע התיאטרלי "דיבוקים" בבימויה של מור פרנק, וגילמה את חואניטה בהצגה "הזוג המוזר" מאת ניל סיימון שביים משה נאור. ב-2009 השתתפה בהצגה "אלף לילה ולילה", בבימויו של נורמן עיסא, קופרודוקציה של הבימה והתיאטרון הערבי-עברי ביפו במסגרת אירועי חגיגות המאה לתל אביב. באותה שנה גילמה את פולינה אנדרייבנה בהצגה "השחף" מאת אנטון צ'כוב שביים רמי הויברגר והחלה לגלם נעמה כהן לצד אורנה רוטברג בהצגה "החותנת" שכתב רשף לוי (על פי אנדרו ברגמן) וביים אלון אופיר.
ב-2010 גילמה את רבקה הכהן, אם החתן (אברי ארבל) בהצגה "כתם לידה" מאת רובי פורת שובל שביים משה קפטן. ב-2011 גילמה את אליס ואת מלכת הלבבות בהצגה "מונוגמיה" מאת סטלה פילי שביים רמי הויברגר, וגילמה את ואלריה (לצד יבגניה דודינה) ואת מתילדה (לצד סנדרה שדה) בהצגה "קוויאר ועדשים" שביים מוני מושונוב. ב-2012 גילמה את העיתונאית רינה שחם בהצגה "שרי המלחמה" מאת שי גולדשטיין שביים מוטי קירשנבאום, והחלה לגלם את דליה חסדאי בהצגה "החולה ההודי" מאת רשף לוי שביים אלון אופיר. ב-2015 גילמה את מאדאם ווקה, בעלת האכסניה ואת אמו של ראסטיניאק בהצגה "אבא גוריו" מאת שחר פנקס (ע"פ אונורה דה בלזק) שביימה שיר גולדברג והחלה לגלם בסוף 2015 את מאדאם דה וולאנז' במחזה הנודע "יחסים מסוכנים" בבימויו של אילן רונן. ב-2016 החלה להשתתף בהצגה "לבד בברלין" על פי הנס פאלאדה בבימויו של אילן רונן. ב-2017 החלה להשתתף בהצגה "1984" על פי ג'ורג' אורוול שביים עירד רובינשטיין. ב-2018 החלה להשתתף בהצגה "עיתונאי על תנאי" שכתב גיא מרוז וביים נורמן עיסא. ב-2022 החלה להשתתף בהצגה "ינטל" שכתבו יצחק בשביס זינגר ולאה נפטולין וביים רפי ניב. במרץ 2023 הופיעה בהצגה לאופולד-שטאט בתיאטרון הבימה.
חיים אישיים

היא נשואה ואם לילד, מתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

↑  אמיר בוגן, סרט וראיון: אורי בן עזרא כובש גול - עצמי, באתר ynet, 30 בינואר 2014
↑  חלוקת פרסים בתיאטרון הבימה, באתר הארץ, 10 באפריל 2003
עפרה פוקס

| --- | --- |

פוקס בתחילת שנות ה-90
 לידה:  4 בינואר 1942 (בת 83) בית אורן, פלשתינה (א"י)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1959
 שפה מועדפת:  עברית 
 בן או בת זוג:  אהוד מנור 
 
עפרה פוקס לצד בעלה, אהוד מנור (צולם סביב שנת 1993)
עֹפרה פוּקְס מנור (נולדה ב-4 בינואר 1942) היא שחקנית, זמרת, רקדנית ובמאית טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

עפרה פוקס נולדה בקיבוץ בית אורן, בת לשחקן יהודה פוקס, למעצבת התלבושות מינה פוקס ואחות לשחקנית עדנה פוקס. כשהייתה בת 12 עברה המשפחה להרצליה ואביה הקים את תיאטרון זירה. פוקס החלה את הקריירה שלה בגיל 17 בלהקת כרמון. את שירותה בצה"ל עשתה בלהקת פיקוד המרכז.
למדה משחק בניו יורק, ושם פגשה את אהוד מנור. בשנת 1964 התחתנו וחזרו לישראל. פוקס למדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ובנוסף, היא בוגרת לימודי בימוי לטלוויזיה ממורלי קולג' בלונדון.
בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 הייתה זמרת פופ. בין להיטיה נמנים השירים "שיר אהבה" ("כמו גלגל"), "אני שומעת צעדים", "איזה בוקר של זהב", "אחי הצעיר יהודה" (שנכתב על גיסה), "הבתים שנגמרו ליד הים" ועוד. פוקס שיחקה בהצגות "פטר והזאב", "היידי בת ההרים", "מחכים לגודו", "הזוג המוזר" ועוד.
ב-1972 שיחקה פוקס בסרט הקולנוע "הגלולה". באותה השנה השתתפה פוקס בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "רולי רול".
ב-1997 יצא האלבום "שפה משותפת" - אלבום משותף של עפרה פוקס ואהוד מנור.
פוקס מתגוררת בתל אביב ולה שלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2  ציפי שוחט, באותו לילה הוא עוד כתב שני שירי אהבה, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011
↑  מפעל חייה: עופרה פוקס עדיין חיה ונושמת את אהוד מנור
↑  אנדה עמיר-פינקרפלד, גם תיאטרון לילדים הוא תיאטרון, דבר, 22 בפברואר 1957
↑  מערכת חיפוש אנשי במה, באתר www30.tau.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309573805171  MusicBrainz: cd5d9022-1b10-4a33-9b21-83897aeab3ac  VIAF: 17534059   WorldCat (עם VIAF): 17534059 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקי מרמור

| --- | --- |

מיקי מרמור, בהצגה השולחן: עבודת כיתה
 לידה:  20 בדצמבר 1952 (בת 72) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 בן זוג:  שמואל וולף
 פרופיל ב-IMDb
 
מיקי מרמור (נולדה ב-20 בדצמבר 1952) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית. מרמור היא גם מורה לתיאטרון ומספרת בתיאטרון סיפור.
ביוגרפיה

מיקי מרמור נולדה בישראל, ביפו בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים. גדלה בחיפה. למרמור תואר ראשון מאת החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
מרמור שיחקה בתיאטרון הבימה (בהצגה 'הדיבוק' בתפקיד לאה, מלך מרוקאי) בתיאטרון חיפה ('חלוצות על חצץ', הקייטנים), בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער (אני ואחי הקטן, הפיצוץ ברחוב אהלן), בפסטיבל עכו (פונדק הרוחות- מקום ראשון, אכזר מכול המלך), תיאטרון קרוב (קומוניזם לחולי נפש, כוכב בלי שם, אלקטרה, מלון אירופה), תיאטרון תמונע :(הקוראז' של אמא, שיעור לדוגמה, 'החלום האמריקאי' ). בתיאטרון נוצר: 'המשוגעת, אפילוג' .פסטיבל תיאטרון קצר (השולחן: עבודת כיתה, לינדה וויקטור), תיאטרון הקופסה (ילד טוב ירושלים) ועוד. יצרה והופיעה בתיאטרון סיפור לילדים.
מרמור לימדה במגמת תיאטרון עירוני א' בתל אביב.
רכזת מגמת תיאטרון בגמנסיה הרצוג בחולון.
הייתה נשואה לשחקן – שמואל וולף שנפטר בפברואר 2019. יש לה תאומות: דפנה ורוני. בתה, רוני וולף, יצרה ב-2017 את הסרט הדוקומנטרי "אבא בגיל של סבא" המתעד את אביה בזקנתו לצד אמה הצעירה ממנו ב-19 שנה.
סרטים ומחזות בהשתתפותה

בסרטים:
צלילה חוזרת
ההר
הרמוניה
פלאפל אטומי,
הצלילה (פרס פסטיבל ירושלים ועוד)
ימים נוראים
באינטרנט גילמה את דמותה של שרה ויינשטוק בסרטונים לפרסום של שירותי בריאות כללית, זוכה פרס הפרסום.
בסרט הדוקומנטרי שביימה רוני וולף על אביה 'אבא בגיל של סבא' (ציון לשבח פסטיבל אפוס).
בטלוויזיה, השתתפה בסדרות "יחפים", "רון", "נפלת חזק" ו"הבורר".
הערות שוליים

↑  מלון אירופה – תיאטרון קרוב, באתר "תרבות ופנאי"
↑  צבי גורן, הקוראז' של אמא – והיגדְת לבנֵך, באתר הבמה
↑  שיעור לדוגמה, באתר תמונע
↑  שגיא בן נון‏, השחקן הוותיק שמואל וולף הלך לעולמו: "מרדן גם בגיל 80", באתר וואלה, 23 בפברואר 2019
↑   איתי שטרן, על הורות מאוחרת, ואהבה שעומדת במבחן הזמן, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2017
אורנה יקיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1964 נתניה, ישראל 
 פטירה:  28 במאי 2008 (בגיל 44) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  אורנה כשר 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  גלי צה"ל, קול ישראל 
 
אורנה יקיר (22 במאי 1964 - 28 במאי 2008) הייתה שדרנית רדיו, מחזאית וסופרת ילדים ישראלית.
ביוגרפיה

יקיר נולדה בנתניה בשם אורנה כשר כבת בכורה מתוך שלוש אחיות. אביה היה הפרופסור להיסטוריה אריה כשר. היא הייתה בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
ב-1985 נישאה לעיתונאי יותם יקיר. יקיר עברה טיפולי הפריה, ללא הצלחה. השניים אימצו תינוקת בשנת 1995. ב-2002 פרסמה ספר ילדים בשם "העולם שבקצה החוט", שאייר אלכס פירלי. הסיפור נכתב לילדים, אך עוסק בטרגדיה משפחתית של מוות של אחד מקרובי המשפחה. באותה שנה התגרשה מבעלה, לאחר שבע עשרה שנות נישואים.
יקיר כתבה ספר נוסף בנושא אימוץ. היא פנתה להוצאות ספרים רבות, אך הן סירבו להוציא את הספר מכיוון שקהל היעד שלו קטן. לאחר 11 שנים, הספר פורסם בשנת 2007 בהוצאת יסוד. ב-2007 יצא לאור ספר הילדים השני שכתבה, "איך נרקם סיפור אהבה". ספריה מוקדשים לבתה נגה.
ביוגרפיה > הקריירה ברדיו

ב-1982 התגייסה לגלי צה"ל ושימשה כקריינית. בשנים 1990 – 1996 הגישה את התוכנית "תוכנית 10" ברשת ג' של קול ישראל. בשנים 1998 – 2004 הגישה את התוכנית "שעה ישראלית" ברשת ג', תוכנית שזכתה לפופולריות רבה. זכתה בפרס "מנהל הרדיו" לשנת 2005, על פעילותה כשדרנית ברשת ג' וכעורכת ברשת ב'. ב-2008 שידרה את התוכנית "יש מצב" עם יובל גנור ברשת ב'.