stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריכת ספרים
היסטוריה

אמנות כריכת הספרים נוצרה כנראה במהלך המאה הראשונה לספירה. באותה התקופה, יצרו הרומאים ספר (שבאותה עת היה בכתב יד) באמצעות קיפול דפים עשויים קלף לחצי ותפירתם בקפל. קלף היה שיפור משמעותי יחסית לגומא או מגילה, בכך שהיה נוח יותר לטפל בהם, היה ניתן לכתוב בהם על שני צדי הקלף והיה ניתן לרפרף בהם בצורה נוחה יותר.
יותר מאוחר ספרים נכרכו בין כריכה קשה כשהדפים היו עשויים מנייר או קלף, אך עדיין יוצרו על ידי תפירת הקפל של דפים מקופלים. מאחר שהספרים הראשונים היו כתובים בכתב יד ועשויים בעבודת יד, גודלם וצורתם היו מגוונים בצורה ניכרת, וכל ספר היה נוצר כיצירה ייחודית.
עם הגיעו (מהמזרח) של ייצור נייר כותנה לאירופה בסוף ימי הביניים, והשימוש בבתי דפוס באמצע המאה ה-15, אמנות הכריכה התחילה לבסס סטנדרטים במידה מסוימת, אך גודלם של הדפים עדיין היו מגוון בצורה ניכרת.
כריכת ספרים מסחרית מודרנית

כיום יש מספר שיטות מסחריות לכריכת ספרים. ספרים המיוצרים בצורה מסחרית נוטים להכלל באחת מארבע הקטגוריות הבאות:
ספר בעל כריכה קשה התפור בגב הספר. אם מסתכלים על החלק העליון של גב הספר, הספר יכול להיות מורכב ממספר גליונות דפוס מקופלים התפורים יחדיו. כאשר הספר פתוח באמצע הגיליון, ניתן לראות את חוטי התפירה. גודלו של ספר בעל כריכה קשה הוא בדרך כלל 15.24 על 22.86 סנטימטר (6 על 9 אינץ') או גדול יותר. ספרים כבדים נתפרים בדרך כלל בעזרת חוט תיל.
ספר בעל כריכה רכה המורכב ממספר גיליונות מקופלים או דפים מבודדים מודבקים יחד בגב הספר באמצעות דבק חזק וגמיש. צורה זו של כריכה היא זולה והיא בדרך כלל מתפרקת לאחר שימוש ממושך- ובפרט בחשיפת הספר לחום, וזאת משום שהדבקים המקובלים הם מסוג דבק פלסטי או דבק חם, שהם דבקים תרמו-פלסטיים.
מאמר מקרטון נראה ממבט ראשון כמו ספר בעל כריכה קשה אך הוא בעצם עשוי כמו ספר בעל כריכה רכה עם כריכה קשה. הספר אינו עמיד כמו ספר בעל כריכה קשה ולכן הכריכה נוטה להתפרק אחרי שימוש קל.
ספר תפור בנוי כמו ספר בעל כריכה קשה אבל עם כריכה רכה. הספר עמיד כמו ספר בעל כריכה קשה.
ההוצאה לאור השולחנית הביאה עמה קטגוריה נוספת:
ספר בכריכת ספירלה הוא ספר המורכב מדפים מבודדים, כשלכל דף שורה של חורים בצד הפנימי שלו. "מסרק" מעוקל עשוי פלסטיק מחבר את הדפים יחדיו דרך החורים הללו. ספר כזה מאפשר לפרק את הדפים שלו ולהחזיר אותם למקומם מבלי להזיק לספר.
ההתייחסות אל מגזינים היא כאל דבר חולף ולא כספר, ועל מנת לכרוך מגזין ניתן להשתמש באמצעי עמיד פחות מהרגיל.
נהוג להשתמש בכריכה מושלמת הדומה לכריכות רכות. מגזיני נשיונל ג'יאוגרפיק הם דוגמה טובה לסוג זה.
שידוך בקפל של דפים מקופלים הוא הסוג הנפוץ השני במגזינים כאשר דוגמה ידועה היא מגזיני הקומיקס האמריקאים.
כריכת יד מודרנית

כשמדברים על כריכת ספרים כאמנות, כמעט תמיד הנושא הוא ספרים בעלי כריכה קשה. כשכורכים מחדש ספר תפור, נהוג להפוך אותו לספר בעל כריכה קשה על ידי החלפת הכריכה הרכה בכריכה קשה. ישנן שיטות תפירה שונות, כמו תפירת דקירה. השיטה המסורתית משתמשת במסגרות על מנת לאפשר לנו לפתוח את הספר בצורה שטוחה לחלוטין מבלי לקרוע את גב הספר.
ניתן לכרוך ספרים בכל מיני חומרים. בעבר עור ובד היו הנפוצים ביותר, וכיום הנפוצים הם נייר כרומו (בדרך כלל מצופה למינציה) או דמוי עור המכונה סקאי. הדרך הנפוצה לכריכת ספרים היא לכרוך את פינות הכריכה בבד או עור ושאר הכריכה לקדוח את הספר 3/4 קדיחות, להעביר, להעביר בניהם חוט ולשים מעליהם נייר דבק חזק [איזולירבנד מיוחד לספרים].
כריכת ספרים משומשים

בספריות ציבוריות ובאוצר ספרים של בתי כנסת וישיבות נהוג לכרוך את הספרים כדי שלא יקרעו ויהרסו מחמת השימוש הרב. ישנם המון שיטות לכרוך ובדרך כלל הכריכה נעשית באמצעות קדיחה של 4-6 חורים, לאחמ"כ תופרים את הספר עם חוט (בדרך כלל בחוט מצופה שעווה, כדי לא להקשות על הפיכת הדפים לאחר הכריכה) קושרים את קצוות החוט ושורפים את הקשר (כדי שלא יפתח) ואחר כך מכסים את חוט התפירה ופינות הספר בדבק בד.
מונחים, ביטויים ותהליכי ביצוע

דף (בלועזית: leaf ) הוא נייר אחד הכולל את שני צדדיו בספר גמור.
עמוד ימני (בלועזית: recto) הוא הצד הימני של הדף, כלומר זה שפניו ימינה כאשר מחזיקים את הדף כלפי מעלה מגב הכריכה.
עמוד שמאלי (בלועזית: verso) הוא הצד השמאלי של הדף.
גיליון (בלועזית: folio) הוא דף נייר מקופל לחצי על מנת ליצור שני דפים.
כתב יד (בלועזית: codex) הוא מספר גליונות מחוברים יחדיו באמצעות תפירה.
גיליון דפוס מקופל (בלועזית: signature ) הוא מספר גליונות מחוברים יחדיו המיועד להוות לפחות 4 דפים. הגליונות מסודרים כך שיהיו מסודרים לפי הסדר וברוחב המתאים. את הגיליון ניתן לקפל מספר פעמים, כתלות במספר הדפים שהוא יצור. לאחר שהקיפול מוכן, תופרים את הגליונות יחדיו בקפל.
גיליון שקופל לקוורטו (בלועזית: quarto) הוא גיליון שקופל פעמיים על מנת ליצור 4 דפים. נקרא גם 4to. (ראו גם: מהדורת קוורטו)
גיליון שקופל לאוקטבו (בלועזית: octavo) הוא גיליון שקופל שלוש פעמים על מנת ליצור 8 דפים. נקרא גם 8vo.
גיליון שקופל לסקסטודסימו (בלועזית: sectodecimo) הוא גיליון שקופל ארבע פעמים על מנת ליצור 16 דפים. נקרא גם 16mo.
דואודסימו (בלועזית: Duodecimo) או 12mo, 24mo, 32mo, ואפילו 64mo הם סוגים נוספים של קיפול. בתי חרושת מודרניים לנייר יכולים ליצור גליונות ענקיים, כך שמדפסת מודרנית יכולה להדפיס 64 או 128 דפים על גיליון אחד.
פוליו, קוורטו וכו' מתייחסים גם לגודלו הגמור של ספר, בהתאם לגדול שבו קופל הגיליון. גודל הגיליון מגוון בצורה ניכרת וגודלו הסופי של הדפים תלוי גם בגודל הגזירה של הדפים.
פוליו הוא בגובה של כ-38 ס"מ.
קוורטו הוא 22 על 28 ס"מ, בערך בגודל של מגזין מודרני.
אוקטבו הוא בערך 13–15 על 20–23 ס"מ, בערך בגודל של כריכות נייר רכות מודרניות.
סקסטודסימו הוא בערך 11.5 על 17 ס"מ, בערך בגודל של כריכות נייר רכות מסחריות.
קונטרס (בלועזית: quire) הוא סדרה של 24 גליונות נייר.
גיזום (בלועזית: trimming) מאפשר לדפדף בספר המורכב מגליונות מקופלים. לגיליון המקופל לשניים יש קפלים בצדדים. יש צורך לגזום את הצדדים, לא כולל את הצד של גב הספר, לפני שיהיה אפשר לדפדף בו. לספרים שלא נגזמו כראוי נקראים ספרים שאינם גזומים (בלועזית: uncut) והם יכולים להיות בעלי עניין לאספני ספרים.
סימנייה: רצועת בד צרה המחוברת לכריכה, ומאפשרת לקורא לסמן את המקום שבו הפסיק את קריאת הספר, כדי שיוכל להמשיך משם בקלות את קריאתו.
הערות שוליים

↑  מה זה גלופות?, באתר טקסט רץ הוצאה לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283233005171  BnF: cb133185389 (data)  GND: 4122967-8  LCCN: sh85015705  NARA: 10639915  NDL: 00570302  NKC: ph114922 
כריכה של ספר ישן
גב הספר של ספר בעל כריכה קשה
ספר מסורתי תפור
ספר בעל כריכה קשה מקושטת בעור ונייר שיש
גביע העולם בכדורסל נשים עד גיל 19

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל 
 תאריך ייסוד:  1985 
 ארגון מפעיל:  פיב"א 
 מספר מתמודדים:  16 
 זוכה:  ארצות הברית ארצות הברית (זכייה 10)
 הכי הרבה זכיות:  ארצות הברית ארצות הברית (10 זכיות)
 מפעל גבוה יותר:  גביע העולם בכדורסל נשים
 מפעל נמוך יותר:  גביע העולם בכדורסל נשים עד גיל 17
 
גביע העולם בכדורסל נשים עד גיל 19 (באנגלית: FIBA Under-19 Women's Basketball World Cup), בעבר אליפות העולם עד גיל 19 לנשים (FIBA Under-19 World Championship for Women), הוא טורניר כדורסל נשים בין-לאומי המאורגן על ידי פיב"א. מאז המהדורה הראשון ב-1985 עד 2005 נערכה התחרות כל ארבע שנים, אך מאז 2005 היא מתקיימת כל שנתיים.
לתחרות מעפילות בכל שנתיים 16 נבחרות מכל קונפדרציות פיב"א, דרך האליפויות היבשתיות לנבחרות עד גיל 18: 5 מאירופה, 4 מאמריקה, 4 מאסיה ואוקיאניה, 2 מאפריקה והמארחת.
היסטוריה

אליפות העולם הראשונה אורגנה על ידי פיב"א ב-1985 בקולורדו ספרינגס, ארצות הברית בהשתתפות 10 נבחרות. בתחרות זכתה נבחרת ברית המועצות. מאז אורגנה התחרות מדי ארבע שנים, עד שב-2005 הוחלט כי האליפות תיערך מדי שנתיים. ב-2017 שונה שם התחרות מאליפות העולם עד גיל 19 לנשים לגביע העולם בכדורסל עד גיל 19 לנשים.
שיאנית הזכיות באליפות היא ארצות הברית, שזכתה 10 פעמים מתוך 15 (מהן 6 רצופות 2005 ו-2015).
טבלת מדליות

|  | נבחרת | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 10 | 1 | 1 | 12 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3 | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 3 | 3 | 7 |
| 4 | רוסיה רוסיה | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 5 | צ'כיה צ'כיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | ספרד ספרד | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 7 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | צרפת צרפת | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | שוודיה שוודיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 | קנדה קנדה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 13 | ארגנטינה ארגנטינה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | ברזיל ברזיל | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | הרפובליקה העממית של סין סין | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | הונגריה הונגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | פולין פולין | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | סרביה סרביה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | סלובקיה סלובקיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ (19 נבחרות) | סה"כ (19 נבחרות) | 15 | 15 | 15 | 45 |
MVP של הטורניר

מאז 2005 נבחרת בסיום התחרות השחקנית המצטיינת של הטורניר (MVP), ונכון ל-2023 שש מתוך עשר הזכוות הגיעו מהנבחרת הזוכה.
| שנה | זוכה | עמדה | נבחרת |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | קריסטל לנגהורן | פורוורד | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2007 | פרידה אלדברינק | גארדית | שוודיה שוודיה |
| 2009 | מרתה שרג'אי | גארדית | ספרד ספרד |
| 2011 | דאמיריס דנטאס | פורוורד | ברזיל ברזיל |
| 2013 | בריאנה סטיוארט | פורוורד | ארצות הברית ארצות הברית (2) |
| 2015 | אייז'ה וילסון | פורוורד | ארצות הברית ארצות הברית (3) |
| 2017 | מריה ואדיבה | סנטר | רוסיה רוסיה |
| 2019 | פייג' ביוקרס | גארדית | ארצות הברית ארצות הברית (4) |
| 2021 | קייטלין קלארק | גארדית | ארצות הברית ארצות הברית (5) |
| 2023 | איאנה מרטין קאריון | גארדית | ספרד ספרד (2) |
ישראל בתחרות

נבחרת ישראל בכדורסל נשים עד גיל 18 מעולם לא הופיעה בתחרות. עם זאת, ב-2024 העפילה הנבחרת לחצי גמר אליפות אירופה בכדורסל נשים עד גיל 18, הבטיחה את מקומה בין ארבע הראשונות והעפילה לראשונה בתולדותיה לגביע העולם.
ראו גם

גביע העולם בכדורסל נשים
גביע העולם בכדורסל עד גיל 19
הערות שוליים

↑  נבחרת הנערות עלתה לראשונה בהיסטוריה לאליפות העולם, באתר וואלה, 9 באוגוסט 2024
מכירה פומבית של דולר

שטר של דולר אמריקאי
בתורת המשחקים, מכירה פומבית של דולר היא משחק שהוצע בידי הכלכלן מרטין שוביק במאמר משנת 1971, ומתאר סיטואציה פרדוקסלית לכאורה בה שרשרת של פעולות רציונליות לכאורה מובילה לתוצאה לא רציונלית.
תיאור המשחק

המשחק מבוסס על מכירה פומבית בה מוצע למכירה שטר של דולר אחד, אך בתוספת הכלל הבא: לאחר שהוחלט על הזוכה במכירה, גם הוא וגם מציע ההצעה השנייה בגובהה צריכים לשלם את הסכום שהציעו, אך רק הזוכה מקבל את השטר.
בשל כלל זה, המשחק עלול להתפתח באופן הבא: נניח שאחד מהמשתתפים הציע סנט בודד בעד השטר. הדבר כדאי לו, שכן אם יזכה במכירה, ירוויח בצורה זו 99 סנט. עם זאת, מיד לאחר מכן מציע משתתף אחר שני סנט בעד הדולר (מכיוון שכך הוא מבטיח לעצמו רווח של 98 סנט), ובכך גורם למשתתף הראשון להישאר עם הפסד של סנט (שכן הצעתו היא השנייה בגודלה).
המשתתף הראשון, כדי להימנע מהפסד הכסף, יציע סכום גבוה יותר, למשל שלושה סנט, ועל פי אותו היגיון יימשך המשחק עד אשר יציע אחד השחקנים הצעה בגובה 99 סנט (נניח כי ההפרש בין שתי הצעות חייב להיות לכל הפחות סנט).
כעת עומדת בפני השחקן השני הבחירה הבאה: או שיפסיד סכום כלשהו, או שיציע עבור השטר דולר. אם הצעתו תתקבל, הוא אמנם לא ירוויח כלום, אך גם לא יפסיד. עם זאת, הדבר יגרום לשחקן השני להפסיד 99 סנט, ולכן הוא יציע הצעה נוספת, הגדולה מדולר - נאמר, דולר וסנט בודד. כך הוא אמנם מפסיד סנט, אך הפסד זה עדיף לו מאשר הפסד של 99 סנט.
עם זאת, המשחק אינו נגמר כאן; למעשה, ניתן להמשיך אותו על פי היגיון זה ללא הפסקה, כאשר הסכומים שאותם מציעים הצדדים הולכים וגדלים ללא חסם (פרט לחסם שנגזר מכמות הכסף שיש למשתתפים). כך מגיע המשחק לתוצאה אבסורדית, שבה שני השחקנים מפסידים בשל ההשתתפות במכירה הפומבית. המסקנה העולה מניתוח זה היא שההתנהגות הרציונלית היחידה האפשרית ביחס למשחק היא לא להשתתף בו כלל (ואם מישהו כבר משתתף במשחק - הדבר הרציונלי ביותר שהוא יכול לעשות הוא לפרוש מיד). תשובה נוספת אפשרית היא שהראשון שמציע יציע דולר וכך אף אחד אחר לא ירצה להציע אפילו לא סנט נוסף כי הרי הוא מיד יפסיד את מה שהוא מציע. ( אלא אם כן יש כוונה למציע השני להכשיל את הראשון ולשלם סנט אחד בעוד חברו יפסיד דולר שלם ואז המשחק יהפוך להכשלת האחר וכן הלאה..)
לקריאה נוספת

Martin Shubik: "The Dollar Auction Game: A Paradox in Noncooperative Behavior and Escalation" The Journal of Conflict Resolution, 15, 1, 1971, 109-111
ויליאם פאונדסטון, דילמת האסיר, הוצאת זמורה ביתן, 2000.
חיים שפירא, "שיחות על תורת המשחקים", הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2008.
נשימות אגונאליות

מטפל בודק נשימה אצל אדם מחוסר הכרה במהלך תרגיל
המושג נשימות אגונאליות או "נשימות אחרונות" (באנגלית: Agonal Breathing) מתאר דפוס נשימה לא תקין הנגרם כתוצאה מפגיעה באספקת הדם / ירידה בחמצון של החלק במוח האחראי על פעולת הנשימה. נשימות אגונליות מהוות סימן למצב חירום רפואי אקוטי.
במצבים של דום לב, נראה לעיתים נשימות אגונליות שנמשכות מספר דקות לאחר הפסקת הפעילות הלבבית המכנית. מדובר בתופעה שמתרחשת בכ-40-56% ממקרי דום הלב בטרום ביה"ח.
בפועל מדובר ברפלקס של מרכז הנשימה בגזע המוח שמתבטא בדפוס נשימות ייחודי זה. נשימות אלה אינן נשימות אפקטיביות; לרוב, הן למעשה תהליך שאיפה קצר ושטחי, ומיד לאחר מכן נשיפה ארוכה יותר וכבדה, אולם הן לא מגיעות בסדר מסוים או בחוקיות מסוימת. כלומר, הנשימות אינן סדירות ואינן בעלות עומק שווה.
בעת הדרכת הדיוטות נהוג לתאר נשימות אלו כ "נשימות דג" ואדם מן היישוב מונחה לביצוע פעולות החייאה אם הוא מבחין בנשימות מסוג זה אצל מטופל מחוסר הכרה.
הערות שוליים

↑  Gordon A. Ewy, Cardiocerebral Resuscitation, Defibrillation, and Cardioversion, Cardiac Intensive Care (Second Edition), W.B. Saunders, 2010, עמ' 652-671
↑  Perkin, RM; Resnik, DB, The agony of agonal respiration: is the last gasp necessary, Journal of Medical Ethics, 2002, עמ' 164-169
↑  Clark, Jill J; Larsen, Mary Pat; Culley, Linda L; Graves, Judith Reid; Eisenberg, Mickey S, Incidence of agonal respirations in sudden cardiac arrest, Annals of Emergency Medicine, 2015, עמ' 1464-1467
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אינדיאנה פיבר

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  2000 
 מדינה:  ארצות הברית 
 אולם ביתי:  גיינברידג' פילדהאוס (18,165 מושבים)
 ליגה:  ליגת ה-WNBA 
 בעלים:  Herb Simon 
 fever.wnba.com
 
אינדיאנה פיבר (באנגלית: Indiana Fever; בתרגום חופשי: "קדחת אינדיאנה") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בבית המזרחי בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה, אשר קמה בשנת 2000, מארחת את משחקיה הביתיים באולם גיינברידג' פילדהאוס אשר באינדיאנפוליס.
פלה (קינוח)

| --- | --- |

פלה שוקולד בציפוי קצפת
 
 מאכלים
 סוג:  custard pudding 
 מוצא:  הולנד 
 מרכיבים עיקריים:  ביצה, חלב, סוכר 
 
פְלָה (בהולנדית: Vla) הוא מוצר מחלבה מהמטבח ההולנדי העשוי מחלב פרה טרי.
מקור

המילה vla תועדה לראשונה במאה ה-13 והתייחסה במקור לכל חומר דמוי חביצה המכסה גם עוגות או את המאפים האחרים. המילה (vlaai (Limburgse vlaai קשורה ומאז מתייחסת לסוג של פאי.
מאפיינים

באופן מסורתי, פלה מיוצר עם ביצים, סוכר וחלב טרי, למרות שחלק מהיצרנים התעשייתיים משתמשים כיום בעמילן תירס ולא בביצים. פלה זמין בטעמים רבים ושונים, מתוכם הווניל הוא הפופולרי ביותר. טעמים נוספים כוללים שוקולד, קרמל, בננה, תפוז ותפוח.
צריכה

פלה נמכר במקור בבקבוקי זכוכית והסמיכות שלה הקשתה על מיצוי כל הכמות המלאה מתוך הבקבוק ולכן תוכנן במיוחד מגרדת בקבוקים (flessenschraper או flessenlikker) למטרה זו. למרות העובדה שפלה נמכר כיום בדרך כלל בקרטונים, מגרדים אלה עדיין נפוצים במטבחים משפחתיים ההולנדיים.
על אף שפלה הוא במקור מוצר הולנדי טיפוסי, הוא הוצג ב-2010 בוולוניה ובגרמניה על ידי חברת Campina ומאז הוא נמכר בכמה חנויות במקומות אלה. הוא נמכר גם בבריטניה, אם כי הוא נקרא שם רק בשם חביצה ונמכר, אך ורק בשפופרות במקום בקרטונים (בדומה לחלב).
הערות שוליים

↑  First occurrence of vla in the Dutch language.
↑  campina.nl; Vla flavors of market leader Campina.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התרבות הבדרית

מפויי אתרי התרבות הבדרית באדום
פסל אישה בדרית
התרבות הבָּדַרית היא תרבות ארכאולוגית נאוליתית ואחת התרבויות החקלאיות הקדומות של מצרים העליונה. התרבות שגשגה בשנים 4400 עד ל־4000 לפנה"ס, ואפשר שהתקיימה עוד ב-5000 לפנה"ס. התרבות זוהתה לראשונה בבדרי (ערבית: بداري), ליד סוהאג.
כ־40 יישובים ו-600 קברים השייכים לקבוצה אותרו על ידי החוקרים. מסקנות המחקר הניבו כי בתרבות זו התקיים ריבוד חברתי, וזאת בגין קבורת עשירי החברה באזור נפרד מיתר הקברים. הכלכלה הבדרית התבססה בעיקרה על חקלאות, דיג וגידול בעלי חיים. כליהם העיקריים היו מגרדים (כלי עבודה לעור ועץ), מקדחים, גרזנים, מגלים דו-פניים וראשי חץ בעלי בסיס שקוע. שרידי בקר, כלבים וכבשים נמצאו באזורי הקבורה. חיטה, שעורה, עדשים ופקעות נאכלו.
רוב שרידי התרבות הם בתי הקברות בשפלת המדבר. המתים הונחו על מחצלות ונקברו בבורות, כשבדרך כלל ראשם הופנה דרומה. הקדרות אשר נקברה עם המתים היא הפרט האופייני ביותר לתרבות הבדרית. העיצוב הייחודי והדקורטיבי של הכלים עמד על מתן פני שטח גליים לחרסים.
לתרבות הבדרית, כפי הנראה, מספר מקורות. מתוכם, המדבר המערבי נראה כבעל ההשפעה המרבית על התרבות. התרבות כנראה לא הוגבלה לאזור בדרי בלבד הואיל וממצאים הקשורים בתרבות נחשפו דרומית לאזור במחגר דנדרה, ארמנט, אלקב ונחן (אשר היוונים כינו היירקונפוליס), ומזרחית לבדרי בוואדי חמאמת.
דוד סרנגה

| --- | --- |

דוד סרנגה עם הסופר סלמאן רושדי, ספטמבר 2008
 לידה:  18 בפברואר 1964 (בן 60) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1990)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1993) 
 תפקיד:  שגריר ישראל ברומניה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
דוד סרנגה (נולד ב-18 בפברואר 1964) הוא דיפלומט ישראלי, המכהן כראש חטיבת הדיפלומטיה הדיגיטלית במשרד החוץ. קודם לכן שימש שגריר ישראל ברומניה, יועץ בכיר למדיניות חוץ לנשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, ציר לפרלמנט האירופי במשלחת ישראל לאיחוד האירופי בבריסל וקונסול התקשורת וההסברה בקונסוליה הישראלית בניו יורק.
ביוגרפיה

סרנגה נולד בתל אביב-יפו. לפני הצטרפותו לקונסוליה הישראלית בניו יורק שימש סרנגה כסגן דובר משרד החוץ והיה אחראי לכל המגעים עם התקשורת הזרה בישראל. בתקופה זו הוא היה אחראי למסע ההסברה של ישראל סביב הדיון בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג, בנוגע לגדר ההפרדה. הוא שניהל את ביקורו של השחקן לשעבר כריסטופר ריב בישראל בשנת 2003.
סרנגה שימש גם כיועץ לענייני תקשורת והסברה בשגרירות ישראל בספרד וכסגן שגריר ישראל ברומניה. הוא הוכשר לשירות החוץ הישראלי במשרד החוץ, שם למד דיפלומטיה וכלכלה פוליטית. סרנגה הוא בעל תואר מוסמך במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1992), ובעל תואר ראשון בסוציולוגיה ובמנהל עסקים עם התמחות בשיווק ובייזום עסקי.
בשירותו בניו יורק, סרנגה היה אחראי לתדמיתה של ישראל בארצות הברית ושימש איש הקשר של ישראל לתקשורת האמריקנית. העיתון ג'ואיש כרוניקל תיאר אותו כ"איש קמפיינים הממתגים מחדש את ישראל". יוזמתו של סרנגה להכליל תכנים ישראליים בכתב העת מקסים עורר ויכוח על הגדרת הדיפלומטיה הציבורית: פרופסור ג'ון ה' בראון מאוניברסיטת ג'ורג'טאון תיאר יוזמה זו כאירוע הראשון בענף החדש של הדיפלומטיה הציבורית. סרנגה היה הדיפלומט הראשון שפעל לקידום יוזמות דיפלומטיות מסוג וב 2.0, שכללו הקמת הבלוג הראשון הרשמי של מדינה, דף במייספייס, ערוץ יוטיוב, חשבון פייסבוק, חשבון טוויטר ובלוג פוליטי.
במהלך מבצע עופרת יצוקה, סרנגה ערך בשמה של מדינת ישראל מסיבת עיתונאים, ראשונה מסוגה בעולם, ברשת החברתית המקוונת טוויטר, כדי לענות על שאלות מהציבור בנוגע למבצע עופרת יצוקה.
באוקטובר 2018 מונה לתפקיד שגריר ישראל ברומניה במקום תמר סם-אש. ב-2022 הוא סיים את תפקידו. לאחר מכן החל לכהן כראש חטיבת דיפלומטיה דיגיטלית במשרד החוץ.
הערות שוליים

↑  The diplomat who tweeted, באתר גלובס (באנגלית)
↑  אורי לוונטר, ‏דוד סרנגה, באתר גלובס, 17 בספטמבר 2009
↑  Israel seeks friends through MySpace page, באתר הגרדיאן
1 2  משרד החוץ מציג: בלוג-וידאו לצורכי הסברה, באתר ynet, 16 בפברואר 2006
↑  מעיין כהן, עופרת יצוקה - המלחמה ברשת, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2011
↑  איתמר אייכנר, נדיה קומנץ' בירכה את השגריר הישראלי ברומניה: "ראוי לציון 10", באתר ynet, 25 ביולי 2022
↑   ציוץ של דוד סרנגה ברשת החברתית אקס (טוויטר), 4 באוגוסט 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012599742705171  GND: 1273378822  VIAF: 183166959197847160004   WorldCat (עם VIAF): 183166959197847160004 
סרנגה לצד הנשיא ראובן ריבלין בעת ביקורו ברומניה ב-2021 (במהלך מגפת הקורונה ברומניה)
טרילצ'ה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגה
 מטבח:  מקסיקני ואלבני
 אזור מוצא:  דרום אמריקה
 מוצא:  מקסיקו מקסיקו
 תאריך יצירה:  המאה ה־19 
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  חלב וקמח
 
טרילצ'ה (באלבנית: Trileçe; בספרדית: Torta de Tres Leches) היא עוגה הספוגה בחלב, חלב מאודה וחלב מרוכז ונחשבת לפופולרית במדינות חבל הבלקן ובאמריקה הלטינית.
העוגה מורכבת מקמח, ביצים, סוכר, תמצית וניל, מים, אבקת אפייה, חלב מרוכז, חלב ושמנת מתוקה.
שם העוגה נגזר ממרכיביה העיקריים ונהוג להגיש אותה כקינוח וכשהיא קרה.
העוגה נחשבת למאכל הלאומי של ניקרגואה.
היסטוריה

הטרילצ'ה הופיע לראשונה במאה ה-19 בניקרגואה.
במאה ה-20 הומצא במקסיקו קינוח מחלב מרוכז הנקרא טורטה דה לצ'ה המבוסס על עוגת הטרילצ'ה.
במהלך גל ההגירה הגדול והמהפכה הבין-תרבותית הגדולה שהתרחשה בין אירופה ליבשת אמריקה, הגיע הקינוח אל יבשת אירופה ומאז הפך לפופולרי באלבניה, סרביה, טורקיה, צפון מקדוניה וחלקים נוספים באירופה.
ראו גם

עוגת ספוג
סברינה
עוגה
הערות שוליים

↑  Trileçe Tarifi (Tam Kıvamında), Nefis Yemek Tarifleri, ‏2017-01-27 (בטורקית)
↑  Brad Hoskinson, Albanian Cookbook: Traditional Recipes for The Home Cook, Brad Hoskinson. (באנגלית)
↑  טרס לצ'ס טורקי, באתר www.orlihoffman.com
↑  The Rough Guide to Europe on a Budget, Rough Guides UK, 2012-05-17, ISBN 978-1-4093-5877-0. (באנגלית)
↑  South Florida Folklife, Univ. Press of Mississippi, 1994-01-01, ISBN 978-1-61703-455-8. (באנגלית)
↑  Steven Raichlen, Salud Y Sazon: 200 Recetas De LA Cocina De Mama Todas Bajas En Grasa, Sal Y Colesterol!, Rodale, 1998, ISBN 978-0-87596-474-4. (בספרדית)
↑  Carolina Avila, Sabor!: A Guide to Tropical Fruits and Vegetables and Central American Foods, Litografía e Imprenta LIL, 1997, ISBN 978-9977-47-226-3. (באנגלית)
↑  M. M. Pack, Fri., Feb. 13, 2004, Got Milk?™, www.austinchronicle.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Creamy and sweet, tres leches cake is on the rise
| רשימת עוגות |
| --- | --- | --- |
| עוגות חמאה | עוגת מזון השטן • עוגת חמאה דביקה • עוגת פאונד |  |
| עוגות גבינה | אוסטקהקה |  |
| עוגות שוקולד | עוגת היער השחור • עוגת צ'נטילי • עוגת שוקולד ללא קמח • עוגת פאדג' • עוגת גאראש • עוגת שוקולד גרמנית • עוגת ג'ופרה • קלאדקהקה • עוגת שוקולד מותך • זאכרטורטה • טורטה קפרזה • טורטה סטבלי • פיטיבייה • אקלר |  |
| עוגות פירות | לחמנייה שחורה • בולו ריי • עוגת גזר • עוגת גנואה • עוגת דובדבנים • עוגת דאנדי • טארט טאטן • עוגת ירח • פנפורטה • שטרודל • עוגת תפוחים יהודית • עוגת תות |  |
| עוגות שכבות | עוגת מזון מלאכים • באקויט גאטאו • דאקוויז • דובוש • טורט אסטרהאזי • עוגת חלב חם • עוגת קייב • עוגת מריה לואיז • קרמשניט • עוגת הנסיכה • פרינצרגנטנטורטה • עוגת קשת בענן • קק לאפיס סראוואק • ספקקואק • טורט |  |
| עוגות חלולות | באומקוכן • קורטוש • סקאז • ספטטאקהקה • טרדלניק |  |
| עוגות ספוג | באן בו • עוגת באטנברג • בוסטון קרים פאי • שארלוט • עוגת שיפון • דונאוולה • קארנץ • פרנץ' פנסי • עוגת צפרדע • עוגת למינגטון • מדריה • מנטאקאדס • עוגת שיש • עוגת אופרה • עוגת פנדן • עוגה עטופה בנייר • עוגת קטיפה אדומה • עוגת ראם • שורטקייק • עוגת תבלינים • טרס לצ'ס • עוגה הפוכה • עוגת אגוזים וקפה • עוגת דבש |  |
| עוגות בצק עלים | טארט טאטן • סנט אונורה • פיטיבייה • שטרודל |  |
| עוגות קצף | עוגת מזון מלאכים • קסטלה • ז'נואז • בישקוט • עוגיית מדלן • מקצפת • רולדה |  |
| עוגות שמרים | עוגת אקלס • באבקה • לחם בננה • עוגת בנבורי • דובשנית • עוגת וולש • עוגת עקיצת הדבורה • פאנדורו • צ'ורליי • עוגת קברות זבובים • ראם באבה • שטראוסקלוצ'ן • עוגת תמר מצוי ואגוזים |  |
| עוגות אחרות | עוגת יום הולדת • עוגת חתונה • עוגת ליל כל הקדושים • ברמברק |  |
סירוק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  חטיף 
 מוצא:  ברית המועצות 
 מרכיבים עיקריים:  tvorog 
 
חטיף סירוק גם טבארוז'ני סירוק (ברוסית: творожный сырок), חטיף גבינת קווארק או חטיף גבינת טבורוג הוא סוג של מזון חלבי מתוק העשוי גבינת קווארק מזוגגת או לא מזוגגת עם או בלי מילוי.
מאפיינים

הם נוצרו במקור והיו נפוצים בכל מקום בברית המועצות. בימינו חטיפי הגבינה האלה פופולריים במדינות ברית המועצות לשעבר, כמו המדינות הבלטיות, רוסיה ואוקראינה, כמו גם בחלק ממדינות החסות הסובייטיות לשעבר, כמו הונגריה (בשם: túró rudi), פולין, רומניה ומונגוליה.
ייצור

החלק העיקרי של חטיף קינוח יבש זה עשוי מגבינת קווארק, שמערבבים עם סוכר, ממתיקים או מרכיבים אחרים וטוחנים לעיסה הומוגנית שנדחסת לצורה הרצויה וממולאת בריבה או מילויים אחרים. הציפויים שנוצרו לאחר מכן עוברו דרך מה שנקרא 'מפל זיגוג' שמצפה אותם בשוקולד או סוג אחר של זיגוג. לבסוף, מקררים את חטיפי המעין גלידה במנהרת קירור ואורזים אותם.
היסטוריה

הייצור ההמוני של החטיפים החל בשנות החמישים בברית המועצות והם צברו פופולריות במהירות. בתחילה הוצעו עם מרכיבים פשוטים, כמו וניל, קקאו וצימוקים, אבל מאז שנות ה-90 החטיפי היבשים האלה הפכו מגוונים יותר ומכילים כיום גם מרכיבים כמו פירורי עוגיות, משמש, ריבת תות וחלב מרוכז.
בשנת 2012, חטיף ה-Kārums נבחר למוצר האהוב על ידי הצרכנים הלטבים, וקיבל 20% מהקולות.
לקריאה נוספת

טווינקי
גנסיטו (Gansito)
הערות שוליים

↑  Cornall, Jim (19 באוקטובר 2018). "Glazed curd cheese bars – ripe for expansion?". Dairy Reporter. נבדק ב-24 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Drey, Victoria (19 באוקטובר 2018). "Glazed cottage cheese bars: The most popular Soviet dairy sweet made at home (RECIPE)". Russia Beyond. נבדק ב-24 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Latvian buyers' favourite product – curd snack Kārums". Baltic News Network. 13 במאי 2020. נבדק ב-14 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
חטיף קרם לאטבי מודרני עם זיגוג קיווי ומילוי תותים