stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017
שלב הנוקאאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | 27 ביוני - טיכי | 27 ביוני - טיכי |  |  |  |  |
|  |  אנגליה אנגליה | 2 (3) |   |  |  |  |
|  |  גרמניה גרמניה | 2 (4) |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | 30 ביוני - קרקוב | 30 ביוני - קרקוב |
|  |  |  |   |  |  גרמניה גרמניה | 1 |
|  |  |  |   |   |  ספרד ספרד | 0 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | 27 ביוני - קרקוב | 27 ביוני - קרקוב |   |   |  |  |
|  |  ספרד ספרד | 3 |   |   |  |  |
|  |  איטליה איטליה | 1 |   |   |  |  |
שלב הנוקאאוט > חצאי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 ביוני 2017 19:00 | אנגליה אנגליה | 2 - 2‏ה | גרמניה גרמניה | אצטדיון מייסקי, טיכי צופים: 13,214 שיפוט: ליטא גדמיניאס מאזייקה |
| 27 ביוני 2017 19:00 | גריי  41'   אברהם  50' |  | זלקה  35'   פלאטה  70' | אצטדיון מייסקי, טיכי צופים: 13,214 שיפוט: ליטא גדמיניאס מאזייקה |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | בייקר    אברהם    צ'ילוול    וורד-פראוס    רדמונד  | 3 - 4 | ארנולד    גרהארדט    פיליפ    מאייר    אמירי  |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 ביוני 2017 22:00 | ספרד ספרד | 3 - 1 | איטליה איטליה | אצטדיון קרקוביה, קרקוב צופים: 13,105 שיפוט: סלובניה סלבקו וינצ'יץ' |
| 27 ביוני 2017 22:00 | סאול  53',  65',  74' |  | ברנרדסקי  62' | אצטדיון קרקוביה, קרקוב צופים: 13,105 שיפוט: סלובניה סלבקו וינצ'יץ' |
שלב הנוקאאוט > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 ביוני 2017 21:45 | גרמניה גרמניה | 1 - 0 | ספרד ספרד | אצטדיון קרקוביה, קרקוב צופים: 14,059 שיפוט: צרפת בנואה בסטיין |
| 30 ביוני 2017 21:45 | וייזר  40' |  |  | אצטדיון קרקוביה, קרקוב צופים: 14,059 שיפוט: צרפת בנואה בסטיין |
שופילוליומה הראשון

שוּפִּילוּלְיוּמָה או שוּפִּילוּלְיוּמַש הראשון היה מהמפורסמים שבמלכי החתים בתקופת האימפריה החתית. הוא מלך בין השנים 1358–1323 לפנה"ס.
שופילוליומה החל את דרכו כמפקד הצבא החתי של קודמו תודחליה השלישי (או תודחליה השני) וזכה להערכה רבה על הניצחונות המזהירים שהשיג במלחמותיו נגד שבטי הכַּשכַּש (אנ') והחַיַשָש ובמיוחד על כבוש מחדש של הבירה חתושה שנכבשה כנראה בימיו של תודחליה השני (עד כיבוש חתושה מחדש שימשה העיר סַמוּחַה כבירת החתים).
עלייתו למלוכה

הקשר של שופילוליומה למשפחת המלוכה אינו ברור. ייתכן שהיה בנו של תודחליה השני, אך ייתכן שדווקא אשתו היא זו שהייתה מזרע המלוכה. עלייתו לשלטון של שופילוליומה התבצעה באמצעות הפיכה. על פי שחזורו של גרודק לטקסט CTH 378.1 המכונה 'תפילת המגפה הראשונה', שופילוליומה עלה לשלטון בהפיכה, בה נרצח תודחליה השלישי (המכונה גם 'תודחליה הצעיר'), ושניים מאחיו הוגלו לאלשיה (קפריסין). רצח זה, שהיה האחרון בבית המלוכה החתי (בפעמים הבאות הסתפקו בהגליה), העיק על מצפונו של מורשילי השני, בנו של שופילוליומה, אשר ראה בו את הגורם העיקרי למגפה האיומה שפרצה בימי שופילוליומה בארץ החתים וגרמה למותם של אנשים רבים, ואף למותו של שופילוליומה ואחרי כן גם למותו של בנו הבכור (ארנוונדה השני) שעלה לשלטון אחריו.
מסעות המלחמה

בהיותו מלך פתח במסע כיבושים נוסף, הפעם כנגד ממלכת אַרְזַוַה ששכנה ממערב, אשר מרדה בשלטון החתי מספר דורות לפני כן. לאחר שהביסם (אבל לא לגמרי) וספחם מחדש לממלכתו פנה שופילוליומה הראשון כנגד ממלכת מיתני אשר שכנה מדרום־מזרח לממלכת החתים. מסע מלחמה זה הסתיים בניצחון מזהיר נוסף לחתים. חיסול מוחלט של ממלכת מיתני והרס עיר הבירה שלהם ושוכני.
מיד לאחר כיבוש מיתני החליט שופילוליומה הראשון לנצל את שלטונו הרופף של אחנתון פרעה מצרים והצליח להשתלט על המחוזות המצריים בסוריה. הוא כרת ברית עם עזירו מלך ממלכת אמורו שהייתה מדינת חסות של מצרים, והפכה למדינת חסות חתית. השליטה של החתים בממלכה התקיימה עד מסעו של סתי הראשון.
ארכיון מכתבי אל-עמארנה כוללים 4 מכתבים שנכתבו על ידי שליט חיתי (מכתבים א"ע 41, 42, 43 ו-44), על מכתב 41 מצוין במפורש שמו של שופילוליומה הראשון.
הצלחות אלה האדירו את שמו של שופילוליומה הראשון בכל המזרח התיכון הקדום. מסופר אפילו שאשתו (או בתו מריתאתן) של אחנתון שהתאלמנה, ונותרה ללא יורשים, שלחה שליח מיוחד לחצרו של שופילוליומה בבקשה שיביא לה את אחד מבניו שיהפוך לבעלה ופרעה מצריים. שופילוליומה הסכים ושלח את זננאנזה בנו הרביעי למצרים, אלא שהוא נרצח בדרך לשם (כנראה על ידי בעלי ברית מצריים) כך שהנישואים לא התממשו. שופילוליומה רתח מזעם על מות בנו והרחיב את כיבושיו בפרובינציות המצריות בארץ עמקו כשהוא כובש שטחים נרחבים מהן ושובה אלפי שבויים, אולם באותה תקופה השתוללה באזור הלבנט מגפה שאולי הייתה טולרמיה שמקורה בחיידק ב-Francisella tularensis, רבים מהשבויים נשאו עימם את המחלה, אשר לא פסחה על המלך, ומאוחר יותר גם על בנו ארנוונדה השני. שניהם מתו מהמחלה כעבור זמן קצר.
פרשת האלמנה המצרית באנלים של שופילוליומה הראשון

תעודה מס' 7, מתוך הספר "החתים ותרבותם":
בעת שאבי היה ליד כרכמיש, הוא שלח את לופכי ואת תרחונתה-זלמה לארץ עמקי.
כאשר שמעו אנשי ארץ מצרים על תבוסת ארץ עמקי הם נבהלו.
וכיוון שאדונם נפחורוריה מת בדיוק באותו זמן, מלכת מצרים, תחמונזו, שלחה שליח לאבי וכתבה לו כך:
"בעלי מת ובן אין לי. אומרים שלך יש בנים רבים. אם תיתן לי אחד מבניך הוא יוכל להיות לי לבעל.
בשום אופן לא אקח משרת שלי לבעל. אני חוששת מכתם(?)".
כאשר שמע אבי דברים אלו הוא קרא לבכירים להתייעצות (באומרו):
"דבר כזה לא קרה לי מעולם!".
המלך מורה לעוזריו לצאת למצרים כדי לבדוק את הדברים מקרוב. מלכת מצרים כועסת על חשדנותו של המלך וכותבת לו מכתב שבו היא מתלוננת על כך:
"אילו היה לי בן האם הייתי כותבת לארץ אחרת על ההשפלה של עצמי ושל ארצי? ואתה לא האמנת לי ותאמר לי דברים כאלו.
זה שהיה בעלי מת ובן אין לי. בשום אופן לא אקח משרת שלי לבעל. לא כתבתי לשום ארץ אחרת.
אומרים שלך בנים רבים. אם תיתן לי אחד מבניך, הוא יהיה לי לבעל ולארץ מצרים יהיה מלך".
בסופו של דבר המלך מסכים לשלוח את בנו זננצה, שנרצח בדרכו למצרים. בחלופת מכתבים מאשים המלך את הפרעה החדש איי ברצח.
לקריאה נוספת

אלי בר-נביא, תולדות העולם משחר האנושות ועד ימינו, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994.[דרושה הבהרה]
Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991.
הערות שוליים

↑  שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החִתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' 9.
↑  ישנה טביעת חותם (Mst 76/15) בה שופילוליומש מכנה עצמו 'בן המלך', אולם בטביעת חותם אחרת (Corum 9/93), גם כן מזמנו של שופילוליומש, אשתו חנתיש מכנה עצמה 'בת המלך'.
↑  Groddek, D, Anfang und Ende des Ersten Pestgebetes Mursili II, Res Antiquae 6, 93-110
↑  Siro Igino Trevisanato. (2007). The 'Hittite plague', an epidemic of tularemia and the first record of biological warfare. Medical hypotheses. 69(6):1371-1374. PMID 17499936.
↑  איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' 60-59
↑  איתמר זינגר, החתים ותרבותם, 2011, עמ' 61–62
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תודחליה השלישי | מלכי החתים | הבא: ארנוונדה השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312535005171  BIBSYS: 9039852  BNE: XX5085044  GND: 1051728339  ISNI: 0000 0000 8500 8976  LCCN: no2005020357  RERO: 02-A026776163  SUDOC: 127219595  VIAF: 299112578   WorldCat (עם VIAF): 299112578
זידנתה הראשון

זִידַנתַה או זִידַנְתַש הראשון היה מלך החתים בין השנים 1560–1550 לפנה"ס. הוא היה חתנו של חנתילי הראשון ואף עזר לו להשתלט על כס המלוכה על ידי רציחת המלך הקודם, מורשילי הראשון בכך שלקראת סוף חייו של מורשילי הראשון, רצח זידנתה את כל בניו של המלך ואת כל משרתיהם, מה שהבטיח לחנתילי את המלוכה.
בהיותו מלך, לקח זידנתה הראשון לאשה את בתו של חנתילי הראשון כך שאילן היוחסין נשמר מהצד הנשי.
זידנתה הראשון נרצח בשנת 1550 לפנה"ס על ידי בנו ויורשו אמונה.
לקריאה נוספת

Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991.
הערות שוליים

↑  שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החִתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: חנתילי הראשון | מלכי החתים | הבא: אמונה |
ציסטה

| --- | --- |

 תחום:  אונקולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D003560
 
צִיסְטָה (באנגלית: Cyst; על פי האקדמיה ללשון העברית, כִּיסְתָה) היא שק סגור בעל קרום חריג (אבנורמלי) שעלול להימצא בכל איבר או רקמה בגוף. לעיתים נראית הציסטה כמו מוגלה. הציסטה מלאה בחומר נוזלי או מוצק למחצה. בדרך כלל הציסטות אינן מסוכנות, אך לעיתים יש להן השפעות שליליות סביב האזור הנגוע, עם השפעות התלויות באיבר:
ציסטות בריאה - עשויות להתנקז שם ולהפריע לנשימה ולגרום לבעיות רבות.
ציסטות בשק האשכים - עלולות להיגרם כתוצאה משתן אשר בורח מן השופכה, תופעה שעלולה להופיע כתוצאה מפציעה באזור זה. במקרה זה ניתן להוציא את הציסטה על ידי ניתוח.
ציסטות בכליות - נפוצות באופן חריג בקרב עולי תימן.
ציסטות זעירות בשחלה - קיימות אצל עד 25% מהנשים, אצל חלקן כסימפטום של תסמונת השחלות הפוליציסטיות.
ציסטות עשויות להיווצר כתוצאה מבעיה בעובר במהלך היריון או כתוצאה מזיהום, אולם לעיתים הן עשויות לצמוח באופן ספונטני.
ציסטה חלבית היא קשריר מתחת לפני העור המכיל חומר לבן-צהוב המורכב מחֵלֶב (בלועזית סֶבּוּם) ושרידי עור. הקשריר בדרך כלל שפיר ואינו מזיק. גם במקרה זה הטיפול הוא ניתוחי. ציסטה חלבית עשויה להיווצר בתקופת ההתבגרות, בה הגוף מפריש שומן רב. השומן עלול לסתום נקודות ניקוז חשובות וכתוצאה מכך יתנקזו שומנים ויצרו ציסטה.
ראו גם

פרונקל
ציסטה שחלתית
ציסטת ברטולין
ציסטה בשד
כיסת גנגליון
ציסטה נרתיקית
הערות שוליים

↑  כִּיסְתָה במילון רפואת שיניים [רפואה] (תשנ"א), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  על-פי לקסיקון כרטא לבריאות המשפחה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538473005171  BnF: cb11981093k (data)  LCCN: sh85035220  LNB: 000087418
רומן שרון

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  5 בפברואר 1951 וורשה, פולין
 פטירה:  6 בפברואר 1974 (בגיל 23) בלוזה, סיני
 שם לידה:  רומן צ'רנר
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1969–1974 (כ־5 שנים)
 שפה מועדפת:  עברית 
 
רומן שרון (5 בפברואר 1951 – 6 בפברואר 1974) היה זמר ישראלי.
ביוגרפיה

שרון נולד בשם רומן צ'רנר בוורשה, בירת פולין, לרודולף ולכריסטינה-סטפה. כשהיה בן חמש שנים עלה לישראל עם משפחתו, שקבעה את מושבה בחולון. כדי לסייע בכלכלת המשפחה, החל להופיע כשוליית-קוסם לצדו של אביו כבר מגיל תשע. באותן שנים התחיל גם לשיר ולמד לנגן בגיטרה בקונסרבטוריון למוזיקה בתל אביב, בעידודה של הזמרת רחל אטאס.
שרון גויס לצה"ל במחצית פברואר 1969, ושירת בצוות הווי חיל התותחנים, שם שימש גם כסולן. הוא נחשב לאחד הכוכבים הגדולים שיצאו מהלהקות הצבאיות בתחילת שנות ה-70.
בפברואר 1972, משסיים את שירות החובה שלו, פתח שרון בקריירה של זמר. הוא השתתף בפסטיבלים, הוציא תקליט שנקרא בפשטות "רומן שרון" (שהוא למעשה אלבום הסולו היחיד שלו) בו הופיעו להיטיו באותה תקופה: "לילה טוב", "חיוך שלך", "בלדה למחפשים" ו"העולם שלי ושלך", והשתתף בהצגה המוזיקלית "לילי גם" בתיאטרון חיפה, לצד מרגלית צנעני ויזהר כהן.
במלחמת יום הכיפורים הצטרף ללהקת הווי של צה"ל והופיע עמה ביחידות שונות. ביום י"ד בשבט תשל"ד (6 בפברואר 1974; יום אחרי יום הולדתו) בהיותו באזור בלוזה שבסיני, בדרכו למסיבה ביחידה צבאית אחרי אחת ההופעות, נהרג שרון בתאונת דרכים. הוא הובא לקבורה בבית העלמין הצבאי קריית שאול. שרון היה נצר אחרון למשפחתו.
השיר "הבלון שלי", שנכתב על ידי אהוד מנור ומתי כספי והוקלט על ידי כספי לאלבומו הראשון, הוקדש לזכר רומן שרון.
בשנת 2001, הוציא אילן בן שחר אוסף כפול לזכרו של שרון. האוסף, שכלל גם בונוסים (גם השיר "אלת האהבות שלי" שיצא ב-1973 בסינגל) וביניהם כלל שיר בשם "נשארה לי מנגינה". מילות השיר נכתבו ללחן שהשאיר אחריו שרון. את המילים חיבר גידי קורן, מי שכתב לרומן שרון מספר משיריו. השיר בוצע על ידי להקת "האחים והאחיות" והוקדש לזכרו.
ארנוונדה הראשון

אַרְנוּוַנְדָה או אַרְנוּוַנְדַש הראשון היה מלך החתים בין השנים 1400–1370 לפנה"ס, המלך השני של האימפריה החתית.
ארנוונדה ירש את המלוכה כיוון שנישא לאשמו-ניכל (Ašmu-nikal), בת המלך הקודם תודחליה הראשון. הוא ירש מחמיו אימפריה מאוחדת וגדולה, אולם מיד עם עלותו לשלטון נאלץ להתמודד עם מספר התקוממויות ומהומות. כמו כן, שבטי הכשכש תקפו את הממלכה וכבשו מספר ערים. בתפילתו לאלים מופיעה רשימת ערים שנפלו לידי הכשכש, אולם המכה הקשה מכולן הייתה כיבוש Nerik, אשר הייתה עיר פולחן חשובה ובה מקדשים חשובים לאלים. עובדה זו הקשתה על המלחמה בכשכש, כיוון שעל המלך היה להקריב קרבנות לאלים כדי שיסייעו, והוא לא היה יכול לעשות זאת כאשר המקדשים נמצאים בידי האויב. שרדה עד ימינו תפילה בה מפצירים המלך ארנוונדה והמלכה אשמו-ניכל באלים לזכור שרק החתים עבדו אותם תמיד כראוי, ולפיכך על המקדשים להיות על אדמת חת. באותה תפילה ממש מתוודה ארנוונדה כי הוא כרת ברית עם חלק מהשבטים כדי לאפשר הקרבת קרבנות ב־Nerik, אולם הוא מודה כי אינו בטוח שהכשכש אכן מקריבים את הקרבנות ולא לוקחים אותם לעצמם.
ארנוונדה היה מלך זהיר מאוד, ולא מיהר לצאת למסעות מלחמה כנגד כל אויביו. כמו כן, הוא חשש מקשר נגדו והשביע בשלל שבועות את אציליו ושומריו. הוא הכין הדרכות רבות לפקידים שונים, שהמשיכו לשמש את האימפריה גם זמן רב אחרי מותו. במשך 25 שנות שלטונו, הספיקה האימפריה להיחלש מאוד. זהות יורשו שנויה במחלוקת. קרוב לוודאי שבנו ירש אתו, אולם בעוד חלק סוברים שבנו היה חתושילי השני ונכדו היה תודחליה השני, אחרים שוללים כליל את קיומו ההיסטורי של חתושילי השני, וסוברים שתודחליה היה בנו וירש אותו.
לקריאה נוספת

איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009.
הערות שוליים

↑  שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החִתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט.
↑  אהרון קמפינסקי, חתושה – בירת האימפריה החיתית, קדמוניות ח, 1975, עמ' 17
↑  תרגום לאנגלית של התפילה
↑  תרגום לאנגלית של חלק מהטקסטים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תודחליה הראשון | מלכי החתים | הבא: חתושילי השני? |
חתושילי השני

חַתוּשִילִי או חַתוּשִילִיש השני היה מלך האימפריה החתית בין השנים 1370–1360 לפנה"ס, אשר קיומו ההיסטורי שנוי במחלוקת.
בהנחה שהיה קיים, הוא היה ככל הנראה בנו של אַרְנוּוַנְדַה הראשון ואביו של תודחליה השני. קיומו ידוע לנו מכתובות העוסקות ביחסי החוץ שלו, אולם חלק מהחוקרים סבורים שהכתובות אינן עוסקות במלך החתים, ויש אף המרחיקים לכת וסבורים שהן עוסקות בחתושילי הראשון, אשר מלך מאות שנים לפני כן. בהנחה שכך, הרי שאת ארנוודה ירש תודחליה, אשר היה כנראה בנו ולא נכדו.
לקריאה נוספת

איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009.
הערות שוליים

↑  שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החִתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט.
↑  רשימת מלכי החתים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארנוונדה הראשון | מלכי החתים | הבא: תודחליה השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 107431181  VIAF: 7904251   WorldCat (עם VIAF): 7904251
מלכי החתים

האימפריה החתית בשיא גודלה בימי המלכים מוותלי השני וחתושילי השלישי
מלכי החתים שלטו בממלכות החתיות החל באמצע האלף השלישי לפנה"ס ועד שנת 1178 לפנה"ס עת הממלכה האחרונה חרבה בידי גויי הים.
עיקר מקורות המידע אודות מלכי החתים הוא מכתבי ארכיון מלכותיים, והתאריכים המקובלים משוערים ומוצלבים עם מידע כרונולוגי הלקוח מארצות שכנות לממלכה החתית. מעט מאוד ידוע על הממלכה החתית התיכונה, ויש חוקרים שאפילו נוטים להתעלם ממנה כתקופה נפרדת ומשייכים אותה לממלכה החתית הקדומה. כך למשל עשה טרוור רוברט ברייס (Trevor Robert Bryce), חוקר המזרח הקרוב העתיק, בספרו "ממלכת החתים", לפיו המלך האחרון של הממלכה החתית הקדומה היה מוותליש הראשון (ולא המלך האחרון של הממלכה החתית התיכונה כפי שנהוג אצל שאר החוקרים). כמו כן החוקרים נחלקים בדבר קיומו של תודחליאש השלישי המכונה גם "הצעיר" או "הילד".
שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. בערך זה מופיעים שמות המלכים ללא הסיומת ־ש.
התקופה החַאתִית

| שם מלך | שנות מלוכה לפנה"ס | הערות |
| --- | --- | --- |
| פמבה | המאה ה-23 לפנה"ס | המלך האגדי של החתים |
| פיתחנה | המחצית הראשונה של המאה ה-17 לפנה"ס | מלך כושרה (כושרש), כבש את כנש |
| פיוסתי | המאה ה-17 לפנה"ס | הובס על ידי אניתשה |
| אניתה | אמצע המאה ה-17 לפנה"ס | בנו של פיתחנה, כובש ומחריב את חתושה |
| תודחליה | המאה ה-17 לפנה"ס |  |
| פו-לוגל-מה (פו-שרומה) | סביבות 1700 לפנה"ס–1680 לפנה"ס |  |
| לברנה הראשון | 1680–1650 לפנה"ס |  |
הממלכה הקדומה

| שם מלך | שנות מלוכה לפנה"ס | הערות |
| --- | --- | --- |
| חתושילי הראשון (לברנה השני) | 1650–1620 | העביר את בירתו לחתושה, ומייסד הממלכה החתית הקדומה |
| מורשילי הראשון | 1620–1590 | נכדו של חתושילי הראשון. כבש את ממלכת בבל ושם קץ לשושלת הראשונה של בבל. |
| חנתילי הראשון | 1590–1560 | גיסו של מורשילי הראשון אותו רצח. מרחיב ומחזק את חומות הבירה חתושה. |
| זידנתה הראשון | 1560–1550 | היה חותנו של חנתילי הראשון |
| אמונה | 1550– 1530 | בנו של זידנתה הראשון. בתקופתו מתחילה ממלכת החתים לאבד שטחים נרחבים ונכנסת בהדרגה לתקופת אנרכיה מוחלטת. |
| חוזיה הראשון | 1530– 1525 | בנו של אמונה |
| תלפינו | 1525– 1500 | חותנו של חוזיה הראשון |
הממלכה הקדומה > תקופת האופל

תקופת האופל ארכה כ-100 שנים
| שם מלך | שנות מלוכה לפנה"ס | הערות |
| --- | --- | --- |
| אַלוּוַמְנַה | אמצע המאה ה-15 לפנה"ס |  |
| תַחוּרְוַיְלִי | אמצע המאה ה-15 לפנה"ס |  |
| חנתילי השני | אמצע המאה ה-15 לפנה"ס |  |
| זִידַנְתַה השני | המחצית השנייה של המאה ה-15 לפנה"ס |  |
| חוּזִיַה השני | סוף המאה ה-15 לפנה"ס |  |
מוותלי הראשון:
הממלכה החדשה

| שם מלך | שנות מלוכה לפנה"ס | הערות |
| --- | --- | --- |
| תודחליה הראשון | 1430–1400 | היה משושלת בית המלוכה החתי, כרת ברית עם כיזוואתנה וכן שיפר את מצבה של הממלכה החתית |
| אַרְנוּוַנְדַה הראשון | 1400–1370 | התחתן עם אשמו־ניכל (Ašmu-nikal) בתו של תודחליה הראשון. |
| חַתוּשִילי השני | 1370–1360 | קיומו של מלך זה שנוי במחלוקת |
| תודחליה השני | 1360–1358 | היה בנו של ארנוונדה הראשון ואולי של חתושילי השני. איבד שטחים נרחבים מהממלכה, יחד עם הבירה חתושה. |
| תודחליה השלישי ("הילד") | 1358 | בנו ויורשו של תודחליה השני |
| שופילוליומה הראשון | 1358–1323 | היה בנו של תודחליה השני ואחיו של תודחליה השלישי. כבש מחדש את חתושה ומרחיב את גבולות החתים על חשבון ממלכת מיתני ומצרים. |
| ארנוונדה השני | 1323–1321 | היה בנו של שופילוליומה הראשון |
| מורשילי השני | 1321–1295 | היה בנו הצעיר של שופילוליומה הראשון ואחיו של ארנוונדה השני.  בזמנו התרחש ליקוי החמה המפורסם שבעקבותיו החלו לתארך כרונולוגית את שלטון מלכי החתים. |
| מוותלי השני | 1295–1272 | היה בנו הבכור של מורשילי השני  ואחיו של חתושילי השלישי. נלחם נגד מצרים בקרב קדש שמסתיים בניצחון אסטרטגי חתי. |
| מורשילי השלישי ("אורחי-תשופ") | 1272–1267 | בנו הבכור של מוותלי השני. הודח על ידי דודו חתושילי השלישי |
| חתושילי השלישי | 1267–1237 | היה בנו של מורשילי השני ואחיו של מוותלי השני. הוא  הדיח את אחיינו מורשילי השלישי מהמלוכה. כרת את הסכם השלום החתי-מצרי עם רעמסס השני מלך מצרים. אשתו הייתה המלכה פודוחפה |
| תודחליה הרביעי | 1237–1209 | היה בנו הצעיר של חתושילי השלישי. בנה תשתית של 13 סכרים לאגירת המים לימי הבצורת ומסיים לבנות את מקדש הסלע המפורסם בבירה חתושה. |
| ארנוונדה השלישי | 1209–1207 | היה בנו של תודחליה הרביעי |
| שופילוליומה השני | 1207– 1178 | היה בנו של ארנוונדה השלישי. המלך החתי האחרון. ממלכתו חרבה על ידי גויי הים. |
ראו גם

חתים
לקריאה נוספת

Trevor Robert Bryce, The Kingdom of the Hittites, Oxford University press
McMahon, G, Hittite History, Biblical Archaeologist 52, 62–77, 1989.
Micheal Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991.
אורי בר-נביא, תולדות העולם משחר האנושות ועד ימינו, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994.
הערות שוליים

↑  טרוור רוברט ברייס (2005), The Kingdom of the Hittites (באנגלית)‏, ISBN 019927908X
↑  ערך זה נכתב לפי הכרונולוגיה שהציע החוקר טרוור רוברט ברייס בספרו ממלכת החתים.
↑  איתמר זינגר, החִתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' 9
מימין חתושילי השלישי ואל הסער האנטולי בתבליט פירקטין
תבליט של המלך תודחליה הרביעי
גורדיאנוס השלישי

גורדיאנוס השלישי
מַרְקוּס אַנְטוֹנְיוּס גוֹרְדִיָאנוּס פִּיוּס (בלטינית: Marcus Antonius Gordianus Pius; חי מ-20 בינואר 225 – 11 בפברואר 244), המוכר כגורדיאנוס השלישי, כיהן כקיסר רומא משנת 238 ועד לשנת 244 לספירה. גורדיאנוס היה בנה של אנטוניה גורדיאנה, בתו של גורדיאנוס הראשון ואחותו של גורדיאנוס השני. שם אביו של גורדיאנוס השלישי אינו ידוע לבטח, כמו גם שמו שלו לפני שאימץ את שם סבו בשנת 238, אך הסברות הן שאביו היה יונאוס באלבוס אשר נפטר לפני שנת 238, הזמן ששמו שונה.
לאחר מות סביו ודודו מינה הסנאט ברומא את פופיאנוס ובלבינוס לקיסרים משותפים, על מנת לקדם את פני הרעה הצפויה מכיוונו של מקסימיאנוס אולם רבים התנגדו לכך ודרשו כי גורדיאנוס, יורשם החוקי של הקיסרים הקודמים יעלה לשלטון. לאחר מהומות ברחובות רומא הסכימו פופיאנוס ובלבינוס לפשרה לפיה יתמנה גורדיאנוס לתפקיד "קיסר", תואר שהיה בעת הזאת תואר כבוד חסר סמכויות - ומסוכן.
לבסוף גורדיאנוס היה זה שצחק אחרון, עם הרצחם של מקסימיאנוס, פופיאנוס ובלבינוס ובסופה של שנת 238 הוא כבר היה קיסר יחידי. בראשית ימי שלטונו היה גורדיאנוס נתון להשפעת אמו (אנטוניה גורדיאנה) ויועציה אך משנת 241 ואילך גברה השפעת חותנו, גאיוס פוריוס טימסתיאוס ראש המשמר הפרטוריאני שהיה למעשה לשליט האימפריה. בתקופת שלטונו חוזקו גבולות נומידיה ומאוריטניה ובשנת 242 הוא פתח מסע צבאי נגד שאפור הראשון מלך פרס שבו ניצחו הרומאים בסוריה ובארם נהריים, אולם לפני גמר המסע מת טימסתיאוס והמפקד החדש של המשמר הפרטוריאני, פיליפוס ה"ערבי" רצח את גורדיאנוס ומינה את עצמו לקיסר.
ייתכן ונולדה לו בת בשם פוריה יחד אשתו הקיסרית טראנקווילינה.
לקריאה נוספת

היסטוריה אוגוסטה: הקיסרים החיילים. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. מבוא: הגורדיאנים, עמ' 21–24; גורדיאנוס השלישי, עמ' 121–139. (הספר בקטלוג ULI)
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 2021

| --- | --- |

 מארחת:  הונגריה הונגריה   סלובניה סלובניה
 תקופת התחרות:  24 במרץ 2021 – 6 ביוני 2021 (75 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  גרמניה גרמניה
 מספר משחקים:  31
 מספר שערים:  83 (2.68 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  13,413 (433 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  גרמניה לוקאס נמצ'ה   (4 שערים)
 השחקן המצטיין:  פורטוגל פאביו ויירה
 → 20192023 ←
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 2021 (בהונגרית: 2021-es U21-es labdarúgó-Európa-bajnokság, בסלובנית: Evropsko prvenstvo v nogometu do 21 let 2021; ידועה גם בשם יורו עד גיל 21 2021) הייתה המהדורה ה־23 של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, טורניר הכדורגל הדו־שנתי המאורגן על ידי אופ"א לנבחרות כדורגל גברים אירופיות עד גיל 21. ב־6 בפברואר 2019 הוועד המנהל של אופ"א הגדיל את מספר הנבחרות המשתתפות מ־12 ל־16. רק שחקנים שנולדו ב־1 בינואר 1998 או אחריו היו זכאים להשתתף.
את הטורניר אירחו יחד הונגריה וסלובניה. במקור הוא היה אמור להתקיים ב־9–26 ביוני 2021, אך הוא הוזז מתאריכים אלו לאחר דחייתו של יורו 2020 אל יוני–יולי 2021 בעקבות מגפת הקורונה. ב־17 ביוני 2020 הודיעה אופ"א כי הטורניר יתקיים בשני שלבים" שלב הבתים יתקיים בין התאריכים 24–31 במרץ 2021, ושלב הנוקאאוט ייערך בין 31 במאי ל־6 ביוני 2021. עקב מגפת הקורונה לא נעשה שימוש במערכת VAR.
ספרד הייתה האלופה המכהנת, אך הודחה בחצי הגמר על ידי פורטוגל.
אירוח

הונגריה וסלובניה הגישו הצעה משותפת לאירוח הטורניר. לא הוגשה הצעה נוספת, ולכן ב־3 בדצמבר 2018 השתיים הוכרזו כמארחות בישיבת הוועד הפועל של אופ"א בדבלין, אירלנד.
העפלה

כל 55 הנבחרות החברות באופ"א היו זכאיות להשתתף בטורניר. בניגוד למהדורת 2019 שתי המארחות (הונגריה וסלובניה) העפילו אוטומטית, ושאר 53 הנבחרות התמודדו בטורניר המוקדמות על 14 המקומות הנותרים. תחרות המוקדמות הורכבה משני שלבים:
שלב הבתים: 53 הנבחרות הוגרלו לתשעה בתים: שמונה בתים של 6 נבחרות, ובית אחד של 5 נבחרות. כל קבוצה שיחקה נגד כל חברותיה לבית בשני סיבובים, בית וחוץ. תשעת מנצחי הבתים, והסגנית הטובה ביותר (ללא התחשבות בתוצאות מול הנבחרת שבמקום השישי) העפילו ישירות לטורניר הגמר, בעוד שמונה הסגניות הנותרות העפילו לשלב הפלייאוף.
שלב הפלייאוף: 8 הנבחרות הוגרלו לארבעה מפגשים, שם שיחקו שני משחקים, בית וחוץ, על מנת לקבוע את ארבע הנבחרות האחרונות שיעפילו לטורניר הגמר.
הגרלת שלב הבתים נערכה ב־11 בדצמבר 2018. שלב הבתים בטורניר המוקדמות החל במרץ 2019 והסתיים באוקטובר 2020, בעוד שהפלייאוף תוכנן להתקיים בנובמבר 2020. אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה באירופה, הודיעה אופ"א ב־17 ביוני 2020 על ביטול שלב הפלייאוף, ובמקומו חמש הסגניות הטובות ביותר (ללא התחשבות בתוצאות מול הנבחרת שבמקום השישי) יעפילו ישירות לטורניר הסופי.