stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויטל זינגר
תארים והישגים בריקוד לטיני פראלימפי (בכיסא גלגלים)

2008, מדליית זהב באליפות הארץ בקטגוריית Combi.
2008, מקום 7 בעולם באליפות העולם בקטגוריית Duo.
2009, מדליית זהב באליפות גרמניה הפתוחה בקטגוריית Duo.
2010, מקום 4 באליפות העולם בקטגוריית Combi.
2011, מדליית ארד בגביע היבשות בקטגוריית Combi.
2012, מקום 4 בגביע היבשות בקטגוריית Combi.
2013, מקום 4 בגביע העולם בקטגוריית Combi.
2013, מדליית זהב בגביע היבשות בקטגוריית Solo.
2013, מקום 6 בעולם באליפות העולם בקטגוריית Combi.
2014, מדליית כסף בגביע יבשות בקטגוריית Combi.
2014, מדליית כסף בגביע יבשות בקטגוריית Freestyle.
2014, מקום 4 בגביע יבשות בקטגוריית Solo.
2014, מדליית ארד באליפות אירופה בקטגוריית Solo.
2014, מדליית ארד באליפות אירופה בקטגוריית Freestyle..
2015, מדליית ארד בגביע העולם בקטגוריית Freestyle Group
2015, מדליית ארד באליפות העולם בקטגוריית Freestyle.
2016, מדליית ארד בגביע מיינהאטן בקטגוריית Solo.
2016, מדליית זהב בגביע מיינהאטן בקטגוריית Combi.
2016, מדליית ארד באליפות אירופה בקטגוריית Freestyle.
2016, מדליית כסף באליפות אירופה בקטגוריית Solo.
2018, מדליית כסף באליפות אירופה בקטגוריית Freestyle.
2019, מדליית כסף בגביע טייוואן בקטגוריית  Solo Latin.
2019, מדליית כסף באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Freestyle.
2019, מדליית זהב באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Combi Latin.
2021, מדליית ארד באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Freestyle Combi.
2021, מדליית כסף באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Freestyle Solo.
2022, מדליית כסף באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Freestyle Combi
2022, מדליית זהב באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית  Combi Latin.
קריירה

זינגר היא עורכת דין, בוגרת תואר ראשון בלימודי משפטים, ותואר ראשון בלימודי ממשל, שניהם מהמרכז הבינתחומי - הרצליה.
בנוסף, היא יזמת חברתית, ועוסקת כעצמאית באימון מנטלי ובמנטורינג, ובהעברת סדנאות העצמה והרצאות מוטיבציה, באנגלית ובעברית, בארץ ובעולם, למגוון רחב של קהלי יעד, ילדים נוער ומבוגרים, בחוגי בית, בתי ספר, ארגונים וכנסים מקצועיים. ויטל מרצה על מגוון נושאים, ביניהם: שירותה הצבאי בצה"ל, נגישות וקבלת השונה, פריצת גבולות האפשר, שילוב אנשים עם מוגבלות בתעסוקה, העצמה לבנות מצווה, מנהיגות ואחריות חברתית, הגשמה עצמית, חשיבה חיובית ועוד.
במקביל, ויטל מופיעה כרקדנית לטינית בכנסים ובאירועים פרטיים, עירוניים וארציים במופע של ריקודים לטיניים, זוכי מדליות, מלהיבים ומרגשים.
ויידהופן אן דר איבס

| --- | --- |
סמל ויידהופן אן דר איבססמל ויידהופן אן דר איבס
מראה העיר
מראה העיר
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה תחתית אוסטריה תחתית
 מחוז:  ויידהופן אן דר איבס
 ראש העיר:  וולפגנג מאייר
 תאריך ייסוד:  1186 
 שטח:  131.52 קמ"ר
 גובה:  356 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  11,333 (1 בינואר 2018)
  ‑ צפיפות:  89 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  47°58′00″N 14°46′00″E﻿ / ﻿47.9666666666667°N 14.7666666666667°E﻿ / 47.9666666666667; 14.7666666666667
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.waidhofen.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהויידהופן אן דר איבס(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.ויידהופן אן דר איבס(למפת אוסטריה תחתית רגילה) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלו. הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינהויידהופן אן דר איבס(למפת אוסטריה תחתית מוגדלת) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלובקיה הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינהויידהופן אן דר איבס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ויידהופן אן דר איבס (בגרמנית: Waidhofen an der Ybbs) היא עיר ואחת ממחוזות אוסטריה תחתית שבאוסטריה. נמצאת במוסטפירטל, החלק הדרומי מערבי של אוסטריה תחתית וגובלת במערב, צפון ודרום במחוזות אמשטטן ושייבס, ובמזרח באוסטריה עילית.
פוליטיקה

ראש העיר הוא וולפגנג מאייר, ממפלגת השמרנים ÖVP. העירייה מורכבת מארבעים מושבים. המפלגות החברות במועצת העיר הן:
| --- | --- |

מפלגה: מספר מושבים
 ÖVP SPÖ FPÖ UWG:  23 11 1 2
התפתחות אוכלוסיית העיר

| --- | --- |

שנה: מספר התושבים
 2001 1991 1981 1971:  11,662 11,435 11,337 11,730
ו. פ. סינג

וישנתה פראתפ סינג (25 ביוני 1931 – 27 בנובמבר 2008), הידוע כ-ו. פ. סינג, היה פוליטיקאי הודי שכיהן כראש ממשלת הודו השביעי בין השנים 1989 ל-1990 וכראג'ה בהאדור ה-41 של מנדה. סינג הוא ראש ממשלת הודו היחיד שגם היה בעל תואר מסורתי הודי.
סינג היה חבר במפלגת הקונגרס הלאומי ההודי מ-1969 עד 1988, וכיהן מטעמה כחבר האספה המחוקקת של אוטר פרדש, חבר הלוק סבהה והרג'יה סבהה, כסגן שר ושר בממשלות אינדירה גנדי ורג'יב גנדי, כראש השרים של אוטר פרדש וכיושב ראש הרג'יה סבהה.
בשנת 1988 פרש סינג ממפלגת הקונגרס והקים את מפלגת ג'נטה דאל, ועמד בראש קואליציה אנטי-קונגרסית בשם החזית הלאומית, שניצחה בבחירות לפרלמנט ההודי ב-1989, ניצחון שלאחריו מונה סינג לראש ממשלת הודו מטעמה. ממשלתו נפלה בהצעת אי-אמון ב-7 בנובמבר 1990. כהונתו כראש הממשלה נמשכה 343 ימים.
ביוגרפיה

סינג נולד ב-25 ביוני 1931. הוא אומץ על ידי הראג'ה בהדור ראם גופאל סינג ממנדה (אנ') שמינה אותו ליורש העצר. לאחר מות בהדור ראם גופאל מונה סינג לראג'ה בהדור של מנדה בשנת 1941.
סינג קיבל תואר ראשון באמנויות ומשפטים מאוניברסיטת אללאהבאד ותואר ראשון בפיזיקה ממכללת פרגוסון באוניברסיטת פונה.
סינג מת לאחר מאבק ממושך במיאלומה נפוצה ואי ספיקת כליות בבית החולים אפולו בדלהי ב-27 בנובמבר 2008, בגיל 77. גופתו נשרפה באללהבאד על גדות נהר הגנגס ב-29 בנובמבר 2008.
קריירה פוליטית

סינג נבחר ב-1969 לחבר באספה המחוקקת של אוטר פרדש מטעם הקונגרס הלאומי ההודי. בבחירות לפרלמנט ההודי ב-1971 נבחר סינג לחבר בלוק סבהה. ב-1974 מונה סינג לסגן שר המסחר על ידי אינדירה גנדי וב-1976 מונה לשר המסחר. הוא הפסיד בניסיון להיבחר ללוק סבהה בבחירות ב-1977, אך נבחר מחדש בבחירות ב-1980. הוא שב והתפטר מהלוק סבהה עקב מינויו לראש השרים של אוטר פרדש באותה שנה.
סינג כיהן כראש השרים של אוטר פרדש במשך כשנתיים, אך לאחר הטבח בהמאי שבוצע על ידי פולאן דווי התפטר מתפקידו, וחזר לממשלת הודו כשר המסחר בשנת 1983.
לאחר רצח אינדירה גנדי והקמת ממשלה חדשה בראשות רג'יב גנדי ב-1984, מונה סינג לשר האוצר. ב-1987, לאחר לחץ מעשירי הודו, סינג הועבר לתפקיד שר ההגנה, תפקיד בו החזיק פחות משלושה חודשים, מ-27 בינואר עד 12 באפריל.
ב-1984 נבחר סינג ליושב ראש הרג'יה סבהה, תפקיד בו החזיק עד התפטרותו מהרג'יה סבהה ב-1987 בעקבות עזיבתו את מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי.
סינג שב ונבחר ללוק סבהה לאחר הפטרותו מהרג'יה סבהה ב-1989. הוא נבחר שוב ללוק סבהה ב-1991, הפעם האחרונה שבה התמודד בבחירות.
ראש ממשלת הודו

לקראת הבחירות ב-1989, סינג הקים מפלגה בשם ג'נטה דאל, והצליח ליצור קואליציה של מתנגדי רג'יב גנדי, שנקראה החזית הלאומית. החזית, שכללה מפלגות קומוניסטיות לצד מפלגת העם ההודית, זכתה ברוב והקימה ממשלה בראשות סינג, אך המפלגות הקומוניסטיות ומפלגת העם ההודית העדיפו לתמוך בה מבחוץ.
סינג הושבע כראש ממשלה ב-2 בדצמבר 1989.
סינג התמודד עם המשבר הראשון שלו בתוך ימים ספורים לאחר כניסתו לתפקיד, כאשר חמושים קשמיריים חטפו את בתו של שר הפנים, מופתי מוחמד סעיד (אז ראש השרים של ג'אמו וקשמיר). ממשלתו הסכימה לדרישה לשחרר חמושים בתמורה; בחלקו כדי לסיים את סערת הביקורת שבאה בעקבותיה, הוא מינה זמן קצר לאחר מכן את ג'גמוהן מלוטרה, בירוקרט לשעבר, כמושל ג'אמו וקשמיר.
ההינדים שהתגוררו בעמק קשמיר, נמלטו מהעמק בעקבות מתקפות של החזית לשחרור ג'אמו קשמיר ומורדים איסלאמיסטים בסוף 1989 ותחילת 1990. מתוך כ-300,000 עד 600,000 הינדים שחיו בעמק קשמיר בשנת 1990 נותרו שם רק 2,000-3,000 בשנת 2016. צבא הודו נפרס בחבל בינואר 1990 על מנת להשתלט על המצב.
מפלגת העם ההודית קידמה סדר יום משלה. נשיא המפלגה, לאל קרישנה אדוואני, יצא למסע במדינות הצפוניות מתוך כוונה להגיע לאיודיה ולמסגד באבור ולהקים תחתיו מקדש לראמה אדוואני נעצר באשמת הפרת השקט ובמתח קהילתי.
בעקבות כך הודיעה מפלגת העם ההודית על השעיית תמיכתה בממשלת סינג. ב-7 בנובמבר 1990 נערכה הצבעת אי-אמון בלוק סבהה בה הפסידה ממשלת סינג 142–346, וסינג התפטר.
הערות שוליים

↑  "List of all Prime Ministers of India (1947-2021)". www.jagranjosh.com. 2021-09-01. נבדק ב-2021-11-19.
↑  Rathore, Abhinay. "Manda (Zamindari)". Rajput Provinces of India (באנגלית). נבדק ב-2021-11-19.
↑  "Remembering VP Singh on his 86th birthday: A grandson reminds us why India needs its political Siddharth". Firstpost. 27 ביוני 2017. ארכיון מ-2019-06-30. נבדק ב-18 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Suri, Surindar (1 באוגוסט 1990). The rise of Raja Manda and the 1989 and 1990 elections. Konark Publishers. ISBN 9788122001853. אורכב מ-המקור ב-2019-12-27. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Uttar Pradesh Legislative Assembly Election in 1969 Party Wise". Elections.in. נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  National Informatics Centre (2010). "Tenth Lok Sabha, Members Bioprofile : SINGH, SHRI VISHWANATH PRATAP". LokSabha.nic. ארכיון מ-15 באוקטובר 2014. נבדק ב-2020-12-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "V.P. Singh | Biography". Britannica.com. 23 בנובמבר 2018. ארכיון מ-2020-06-30. נבדק ב-18 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kudaisya, Gyanesh (2006-09-05). Region, Nation, "Heartland": Uttar Pradesh in India's Body Politic (באנגלית). SAGE Publishing India. pp. 419. ISBN 978-93-5280-542-6.
↑  Lok Sabha 2019 constituency: VP Singh won from Fatehpur, BJP holds it now, Hindustan Times, ‏2019-04-30 (ארכיון)
↑  הושבע ראש ממשלה חדש בהודו, חדשות, 3 בדצמבר 1989
↑  "125.935.12063" (PDF). JK Assembly. אורכב מ-המקור (PDF) ב-29 באוקטובר 2019. נבדק ב-2020-10-29. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Tribune, Chandigarh, India – Nation". www.tribuneindia.com. נבדק ב-2020-10-29.
↑  Waldman, Amy (2003-03-25). "Kashmir Massacre May Signal the Coming of Widespread Violence (Published 2003)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. ארכיון מ-11 בפברואר 2017. נבדק ב-2020-10-30. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "What led to the exodus of Kashmiri pandits 26 years ago?". www.indiatvnews.com (באנגלית). 2016-01-19. נבדק ב-2020-10-30.
↑  Hindu fundamentalist threatens India's government over temple. New York Times. (18 October 1990). Retrieved 14 September 2011.
↑  עוזי בלומר, מקדש במקום מסגד, חדשות, 25 באוקטובר 1990
↑  "Opinion | A Test of Principles in India". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1990-11-08. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-10-20.
↑  התפטר ראש ממשלת הודו, חדשות, 8 בנובמבר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119383136  ISNI: 0000 0000 5537 9901  LCCN: n85338687  VIAF: 33456699   WorldCat (עם VIAF): 33456699
הרפובליקה הטרנספדנית

| --- | --- |


 
 צפון איטליה ב-1796. דוכסות מילאנו הפכה לרפובליקה הטרנספדנית לאחר הכיבוש הצרפתי ב-1796.
 ממשל
 שפה נפוצה:  איטלקית 
 עיר בירה:  מילאנו
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1796 
 תאריכי פירוק:  9 ביולי 1797 
 ישות קודמת:  דוכסות מילאנו דוכסות מילאנו
 ישות יורשת:   הרפובליקה הציסאלפינית
 
הרפובליקה הטרנספדנית (באיטלקית: Repubblica Transpadana) הייתה רפובליקה אחות של צרפת שהוקמה במילאנו מ-1796 עד 1797.
היסטוריה

ב-10 במאי 1796, הצבא הצרפתי הביס את החיילים האוסטריים בקרב לודי וכבש את דוכסות מילאנו. נפוליאון הקים רשות זמנית, "המינהל הכללי של לומברדיה", שהחליפה את הממשל האוסטרי וכוננה רפובליקת חסות צרפתית בצפון איטליה, שאימצה את לוח השנה הרפובליקאי הצרפתי.
הממשל קיבל סמכויות אזרחיות מלאות בהכרזה על נפוליאון ב-8 בברימר, שנה V ‏(29 באוקטובר 1796), אם כי פקודותיו היו צריכות להיות מאושרות על ידי המפקד הצבאי הצרפתי של לומברדיה. המינהל הורכב מארבע מחלקות: לענייני דת ותרבות, לענייני תחבורה והנדסה, לענייני כספים ומיסים ולענייני מסחר ומסחר.
לאחר הניצחונות החדשים של צבא נפוליאון גדל שטחה של הרפובליקה; עם שלום לאובן ב-17 באפריל 1797, פלשה צרפת לרפובליקה של ונציה, כבשה את ברגמו ונעה מזרחה מנהר האדה לנהר אוליו, קו התיחום הוונציאני שהוקם יותר משלוש מאות שנים קודם לכן. ב-19 במאי העביר נפוליאון למילאנו את שטחי דוכסות מודנה לשעבר מהרפובליקה הציספדנית הגובלת בה. ב-29 ביוני, הוא החליט לתת לרפובליקה הסדר סופי: לפי צו שלו, הוא הכריז על הקמת הרפובליקה הציסאלפינית.
הרשות הישראלית להכשרה ימית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תאריך הקמה:  1971 
 מטה מרכזי:  עכו 
 https://www.imta.org.il/
 קואורדינטות:  32°55′26″N 35°04′31″E﻿ / ﻿32.9239°N 35.0753°E﻿ / 32.9239; 35.0753
 he
 
הרשות הישראלית להכשרה ימית (שם רשמי "הרשות לחינוך והכשרה ימיים") היא חברה ממשלתית המכשירה קצינים ודרוגים לצי הסוחר הישראלי. הרשות הוקמה בשנת 1971 ומקום מושבה בעכו. הרשות בבעלות משותפת של מדינת ישראל (דרך משרד התחבורה) וחברות הספנות "צים" ו "xt shipping" (לשעבר "אחים עופר"). הרשות נמצאת תחת פיקוח מקצועי של רשות הספנות והנמלים (רספ"ן) ופועלת בכפוף לאמנות בינ"ל של ארגון הספנות הבין לאומי (International Maritime Organization), וחקיקה ישראלית.
היסטוריה

"הרשות לחינוך והכשרה ימיים" הוקמה בשנת 1971 במתכונת של חברה ממשלתית על ידי משרד התחבורה וחברות הספנות הישראליות. באותה תקופה צי הסוחר הישראלי היה במגמת התפתחות ונוצר מחסור בכוח אדם מקצועי. לכן שתי מטרותיה העיקריות של הרשות היו גיוס צעירים לקצונה ימית בצי הסוחר, והכשרת הקצונה הימית, בכל הדרגות ובכל המקצועות. הגיוס התנהל בתחילה במשרדי משרד התחבורה בחיפה, וההכשרה נעשתה בעכו ב"מכון להכשרה ימית".
ב-1978 קיבלה הרשות מחברת "צים" את האונייה "קיסריה" שהתיישנה לצורך הכשרה בנושאי בטיחות על כלי שיט, וכך הפכה האונייה לאוניית האימונים "דדו" ע"ש הרמטכ"ל דוד אלעזר שכיהן תקופה קצרה לפני כן כיו"ר מועצת המנהלים של צים. האונייה עגנה סמוך לנמל הדייג של נחל הקישון, ושימשה את הרשות לביצוע קורסי כיבוי אש והישרדות בים לאוניות וכלי שיט קטנים, וכן קורסי "מלח כשיר" וקורסים נוספים לדירוגים לפי צורכי הצי. כמו כן התקיימו באונייה קורסי כיבוי אש לחיל הים. ב-2009 פורקה האונייה ונגרטה, וכשנה לאחר מכן החל לפעול מתקן כיבוי האש וההישרדות החדש שנבנה בתחומי הרשות בעכו.
במשך הזמן התפתחה הרשות והתאימה עצמה לפעילויות חדשות ולמתן הכשרה בנושאים נוספים, בהתאם לצורכי צי הסוחר הישראלי ובהמשך גם ללקוחות פרטיים מהתעשייה. גיוס הצוערים נעשה על ידי הרשות. בשנת 2009 נרכש סימולטור "גשר" המהווה מתקן ייחודי לרשות, והוא משודרג באופן קבוע.
א"א דדו

עד 2009 הייתה א/א "דדו" אוניית האימונים של הרשות. היא עגנה בנמל הדיג בקישון ונקראה על שמו של הרמטכ"ל דוד אלעזר.
"דדו" הייתה אוניית משא כללי, שהשתייכה בעבר לחברת הספנות צים ונקראה א/מ "קיסריה". לאחר שהוצאה מהשירות הוחלט להופכה לאוניית אימונים והיא נתרמה על ידי חברת צים למכון להכשרה ימית.
בין הקורסים שנערכו על סיפונה: קורס מלח כשיר, קורס כיבוי אש, קורס סיראי/מפקד סירת הצלה, קורס הישרדות בים (מילוט נפש).
ב-2010 הופסקה הפעילות באניית האימונים והיא פורקה לגרוטאות. ההדרכות שהתבצעו בה הועברו למתקנים חדישים בשטח המכון בעכו.
סימולטור "גשר"

סימולטור "גשר" הוא הסימולטור הימי הישראלי הראשון מסוגו במזרח התיכון בשנת 2022 נחנך מתקן דומה בירדן. תפקידו הכשרת הצוערים וקציני הים הישראלים לתפקידיהם באמצעות הדמיית מצבים שונים בים, כגון סערות ותאונות ימיות. כמו כן הוא מדמה סיטואציות כגון כניסה לנמלים שונים בעולם בתנאי מזג אוויר וגובה גלים שונים, תמרון בלב ים, וראות מוגבלת. ניתן גם לבחור את סוג האונייה המדומה ואת גודלה.
הממשלה וחברות הספנות צים ועופר ספנות, להן שייך המכון, השקיעו בהקמת הסימולטור 350 אלף דולר, והוא כולל חדר מסכי מחשב LCD המדמה גשר פיקוד של אונייה על כל מערכותיו כגון רדאר, מערכת ניווט אלקטרונית, מערכת בקרה, אמצעי הנעה ויכולת תצפית ויזואלית.
בשנת 2020 עבר הסימולטור שדרוג מקיף הכולל מקרנים וצגים חדשים.
בסימולטור גשר ראשי (full mission bridge) עם שלושה חדרי גוררת שיכולים לתרגל במשולב נתב ושלושה חובלי גוררת בתמרון אונייה, וסימולטור מכ"ם (Automatic radar plotting aid)), סימולטור קשר, מערכת מצוקה ובטיחות ימית גלובלית, וסימולטור חדר מכונות.
ענפי הלימוד ברשות

ברשות קיימים שלושה ענפי לימוד עיקריים: סיפון, מכונה וחשמל.
ענפי הלימוד ברשות > ענף הסיפון

בענף זה מתקיימים לימודים לדרגת קצין סיפון (חובל שלישי ושני) וקצין סיפון בכיר (חובל ראשון ורב חובל).
בין המקצועות הנלמדים במסלול חובל שלישי: חוקי דרך, ימאות אוניות, ניווט חופי, ניווט אסטרונומי, פיזיקה, מתמטיקה, אנגלית ימית, חשמל, עזרי ניווט, ARPA, מטאורולוגיה, כיבוי אש, מבנה אוניות, קשר ומורס.
כל ענף מכשיר את הצוער לתחום המתאים בהשטת כלי שיט. הלימודים בנויים בשני שלבים:
בשלב הראשון מתקיים קורס במכון עצמו
בשלב השני מתקיימים לימודים מעשיים על גבי סיפון אניית סוחר ישראלית כצוער.
שני השלבים נמשכים כשנתיים. לאחר סיומם, ניגשים התלמידים למבחני ההסמכה במשרד התחבורה.
כמו כן מתקיימים קורסי ריענון לחובלי גוררת ונתבים מהנמלים השונים בישראל, קורסים לחובלי חיל הים, והשתלמויות מסוגים שונים המתקיימות בסימולטור הרשות (כמו קורסים למנהלים, ועוד).
בתחום אניות הגרירה (גוררות), מתקיימים ברשות לימודי מלח כשיר לגוררות וקורס חובלי גוררת.
ענפי הלימוד ברשות > ענף המכונה

בענף זה מתקיימים לימודים לדרגת קצין מכונה (קצין שלישי ושני) וקצין מכונה ראשי. כמו כן מתקיימים לימודים לדרגת עובד משמרת מנוע. בנוסף, מתקיימות התמחויות של קציני מכונה בתחום הגוררות. מתקיימים לימודים לדרגת קצין מכונה (קצין שלישי ושני) וקצין מכונה ראשי, וכן לימודים לדרגת עובד משמרת מנוע.
ענפי הלימוד ברשות > ענף החשמל

זהו מסלול חדש שנוצר בעקבות דרישה של ארגון הספנות הבינ”ל (IMO) מ-2010. תפקידו של קצין החשמל הוא שמירה על תפעולן, בטיחותן ואחזקתן התקינה של כל מערכות החשמל, האלקטרוניקה והבקרה באונייה. בכל אונייה ישנו קצין חשמל אחד הכפוף ישירות למכונאי הראשי.
ענפי הלימוד ברשות > מחלקת הבטיחות

מחלקת הבטיחות של הרשות מקיימת קורסים, התמחויות והשתלמויות בתחומי כיבוי האש והחילוץ, במתקן אימונים מיוחד במינו שנבנה למטרות אלו בשנת 2010. המתקן מדמה מצבים הדומים מאוד למציאות ומאפשר תרגול ואימון באש חיה בכל רמה נדרשת. בנוסף לקורסי הבטיחות הימית הנדרשים על פי האמנות השונות מקיימת הרשות התמחויות לתעשייה, למפעלים וארגונים בהם מערכי חירום.
מתקן כיבוי האש

מחלקת הבטיחות של הרשות מקיימת קורסים, התמחויות והשתלמויות בתחומי כיבוי האש והחילוץ, במתקן אימונים מיוחד במינו שנבנה למטרות אלו. המתקן מדמה מצבים הדומים מאוד למציאות ומאפשר תרגול ואימון באש חיה בכל רמה נדרשת. בנוסף לקורסי הבטיחות הימית הנדרשים על פי האמנות השונות מקיימת הרשות התמחויות לתעשייה, למפעלים וארגונים בהם מערכי חירום.
כמו כן מתקיימים ברשות קורסים בתחום כלי השייט הקטנים כגון: קורס יסודות הכולל 4 קורסים הנדרשים על ידי ה-STCW למעוניינים בהפלגה בכלי שיט קטנים, קורס GMDSS המותאם לכלי שיט קטנים, משיט 7 (קברניט נוסעים בשכר), בודקי בטיחות מכולות, קורס כבאי ימי ועוד.
מתקן החומרים המסוכנים

מתקן לטיפול בחומרים מסוכנים נחנך ברשות בשנת 2012. זהו מיזם משותף של הרשות וחברת "אקו - סייפ". המתקן מאמן כיצד להתמודד עם דליפה של חומרים מסוכנים כגון אמוניה, כמו גם תרחישים אחרים הקשורים לחומרים מסוכנים.
מנהלי הרשות לאורך השנים

| שם | שנים | תמונה |
| --- | --- | --- |
| יצחק גזית | 1973-1974 |  |

| גבי וייס | 1973-1991 |  |

| דני שושני | 1991-2003 |  |

| דוד הלפר | 2003-2005 |  |

| ירון צחר | 2006-2011 |  |

| גיורא דש | 2011 ומכהן |  |
ראו גם

עמנואל קלמפרר
סימולטור גשר
הרפובליקה הטריפוליטאית

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 עיר בירה:  עזיזיה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אפריקה 
 היסטוריה
 הקמה:  הכרזת העצמאות
 תאריך:  1918
 פירוק:  תאריך
 שילוב מחדש בלוב האיטלקית:  1922
 ישות קודמת:  ממלכת איטליה טריפוליטניה האיטלקית
 ישות יורשת:  ממלכת איטליה טריפוליטניה האיטלקית
 
הרפובליקה הטריפוליטאית (בערבית: الجمهورية الطرابلسية, תעתיק מדויק: אלג'מהוריה אלטראבלסיה) הייתה רפובליקה ערבית שהכריזה על עצמאותה של טריפוליטניה מלוב האיטלקית לאחר מלחמת העולם הראשונה.
רקע

הכרזת הרפובליקה הטריפוליטנית בסתיו 1918 באה בעקבות הכרזת עצמאות רשמית בוועידת השלום בפריז בשנת 1919. הרעיון החל בעיר מיסראתה בעקבות פגישתם של סולימאן אל-בארוני, רמדאן א-סוויחלי, עבד א-נבי בלח'יר ואחמד אל-מריד. זו הייתה צורת השלטון הרפובליקנית הראשונה שהוכרזה רשמית בלוב, אך היא זכתה לתמיכה מועטה של המעצמות הבינלאומיות והתפרקה עד 1923.
איטליה הצליחה לבסס שליטה מלאה על לוב עד 1930. טריפוליטניה האיטלקית, שנוהלה במקור כחלק ממושבה אחת, הייתה מושבה נפרדת מ-26 ביוני 1927 עד 3 בדצמבר 1934, כאשר מוזגה לתוך לוב האיטלקית.
השלום המונגולי

השלום המונגולי (בלטינית: Pax Mongolica) הוא מונח היסטוריוגרפי במתכונת הביטוי המקורי פאקס רומנה, המתאר את השפעות הייצוב של כיבושי האימפריה המונגולית על החיים החברתיים, התרבותיים והכלכליים של תושבי אירו-אסיה שכבשו המונגולים במאות ה-13 וה-14. המונח משמש לתיאור התקשורת והמסחר שהממשלה המאוחדת סייעה ליצור ואת תקופת השלום היחסי שבאה בעקבות כיבושי המונגולים.
הכיבושים של ג'ינגיס חאן (1206–1227) ושל יורשיו התפרשו ממזרח אסיה עד מזרח אירופה וחיברו בין עולם המזרח והעולם המערבי. דרך המשי חיברה בין מרכזים מסחריים ברחבי אסיה ואירופה. נהוג היה לומר כי "עלמה הנושאת על ראשה גוש זהב עשויה לשוטט בבטחה ברחבי האימפריה". הפיצול הפוליטי של האימפריה המונגולית לארבע יחידות החנאטים (שושלת יואן, אורדת הזהב, צאגאטאי והשושלת האילח'אנית), היה לאחר בערך כמאה שנות כיבוש ומלחמות אזרחים ברחבי שטחי האימפריה המתפוררת שהיו כנראה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-14. סיום השלום המונגולי הופיע בהתפוררות הח'נאטים והתפרצות המוות השחור באסיה שהתפשטה בדרכי סחר לחלקים נרחבים בעולם (ידוע בעיקר על העולם הישן) סביב אמצע המאה ה-14.
התפשטות מונגולית

השלום המונגולי החל לאחר גל הכיבושים של האימפריה המונגולית, החל מתקופת שלטונו של ג'ינגיס חאן בראשית המאה ה-13. בתהליך כיבוש השבטים השונים באזור חולל ג'ינגיס חאן מהפכה בדרך בה נבנתה החברה השבטית המונגולית. לאחר כל ניצחון חדש שולבו יותר ויותר אנשים תחת שלטונו של ג'ינגיס חאן, ובכך שינו את האיזון החברתי של השבט. בשנת 1203 הורה ג'ינגיס חאן, במאמץ לחזק את צבאו, על רפורמה שארגנה מחדש את מבנה צבאו תוך פירוק הדיוויזיות המסורתיות שבסיסן היה של בני השבט והנחלה השבטית, אשר בעבר פיצלו את החברה והצבא. הוא ארגן את צבאו לארבנים (קבוצות בין-אתניות), ואנשי הארבן נצטוו להיות נאמנים זה לזה ללא קשר למוצא האתני. עשרה ארבנים יצרו זון, או חברה; עשרה זונים הרכיבו מיינגן, או גדוד. עשרה מיאנגנים יצרו צבא של 10,000 חיילים. ארגון מערכת עשרוני זו של הצבא החזק של ג'ינגיס חאן התגלה כיעיל מאוד בכיבוש, ושליטה על השבטים הרבים של מרכז אסיה וחיזק את החברה המונגולית כולה. עד 1206 התרחבותו הצבאית של ג'ינגיס חאן איחדה את שבטי מונגוליה, ובאותה שנה הוא נבחר והוערך כמנהיגם.
האימפריה המונגולית החדשה עברה במהירות לסיפוח שטח נוסף. הכיבושים המונגולים הראשונים היו בצפון מערב סין. בשנת 1209 כבשו המונגולים את האזור המערבי. בין 1213 ל־1214 כבשו המונגולים את אימפריית ג'ין, ובשנת 1214 כבשו את מרבית הארץ שמצפון לנהר הצהוב. בשנת 1221 החלו הגנרלים המונגוליים סובודי וג'בא במסעם לעבר הים הכספי ולתוך רוסיה. בשנת 1235 פלשו המונגולים בהצלחה לקוריאה. ב-1237 החלו באטו חאן וסובודי בכיבושה של רוסיה. הם פלשו לפולין והונגריה בשנת 1241. בשנת 1252 החלו המונגולים בפלישתם לדרום סין. הם השתלטו הבירה אנגז'ו ב-1276. בשנת 1258 כבש הולאגו חאן את בגדאד.
כל ניצחון חדש העניק למונגולים את הזדמנות לשלב אנשים מעמים חדשים, בעיקר מהנדסים ופועלים זרים. כל כיבוש חדש, גם הוסיף נתיבי סחר חדשים וההזדמנות לגביית מיסים. לפיכך, התפשטות הטריטוריאלית, יצרה את האומה המונגולית כאימפריה, וקידמה אותה מבחינה טכנולוגית ומבחינה כלכלית מתקדמת.
רשת סחר

בשיאה השתרעה האימפריה המונגולית מסין במזרח לבודפשט במערב, מרוסיה בצפון ועד טיבט בדרום. פירוש הדבר שחלק גדול מאוד מהיבשת אוחד תחת סמכות פוליטית אחת. כתוצאה מכך הפכו נתיבי הסחר בהם השתמשו הסוחרים בטוחים לנסיעות, מה שהביא לצמיחה והתרחבות כוללת של הסחר מסין במזרח לבריטניה במערב. לפיכך, השלום המונגולי השפיע רבות על תרבויות רבות באירואסיה במהלך המאות ה-13 וה-14.
בזמן שלטון המונגולים הוחלפו טכנולוגיות וסחורות חדשות ברחבי העולם הישן, ובמיוחד באיראסיה. תומאס ט. אלסן ציין כי חילופי כוח אדם רבים התרחשו במהלך התקופה המונגולית. היו התפתחויות משמעותיות בכלכלה (במיוחד במסחר ובמימון ציבורי), צבא, רפואה, חקלאות, תזונה, אסטרונומיה, דפוס, גאוגרפיה, ואלה כללו גם את צפון אפריקה בנוסף לאירואסיה.
מערכת הסחר העולמית: דרך המשי

לפני עליית המונגולים, העולם הישן כלל מערכות אימפריאליות מבודדות. האימפריה המונגולית החדשה שילבה את התרבויות המבודדות של העבר למערכת יבשתית חדשה, והקימה מחדש את דרך המשי כשיטת תחבורה דומיננטית. איחוד אירואסיה תחת המונגולים הפחית במידה ניכרת את מספר המתחרים בתחומי רשת הסחר והבטיחו ביטחון גדול יותר בנסיעות. במהלך השלום המונגולי עשו את דרכם סוחרים אירופים, כגון מרקו פולו, אביו ודודו, בין אירופה וסין בדרכים מתוחזקות היטב.
על השיירות בדרך המשי היבשתית הובילו משי סיני, פלפל, זנגביל, קינמון, ואגוז מוסקט שהגיעו למערב מאיי התבלינים. מזון מהמזרח הוצג בפני האירופאים. כותנה, פנינים ואבנים יקרות נמכרו באירופה, כמו גם כלי נשק, שטיחים ומוצרי עור מאיראן. אבק שרפה יובא לאירופה מסין. בכיוון ההפוך, אירופאים שלחו כסף, בד משובח, סוסים, פשתן וסחורות אחרות למזרח הקרוב והרחוק. הגברת המסחר פירושה שהמדינות והחברות בהתאמה הגדילו את חשיפתן לסחורות ושווקים חדשים, וכך הגדילו את התוצר של כל מדינה או חברה שהיו מעורבים במערכת הסחר. כל הערים שהשתתפו במערכת הסחר העולמית של המאה ה-13 צמחו במהירות.
יחד עם נתיבי סחר יבשתיים נוצרה "דרך משי ימית" שתרמה לזרימת הסחורות בתקופת השלום המונגולי. דרך זו החלה עם מסלולי חוף קצרים בדרום סין, וככל שהתקדמה הטכנולוגיה ושיטות הניווט התפתחו מסלולי שייט אלה לנתיב ים מרכזי באוקיינוס ההודי. בסופו של דבר התפתחו מסלולי השייט סביב הים הערבי, המפרץ הפרסי, הים האדום וחופי מזרח אפריקה.
יחד עם סחורות מוחשיות, אנשים, טכניקות - הועברו גם מידע ורעיונות ברציפות ברחבי אירופה. לדוגמה, ג'ובאני ממונטקורבינו, הארכיבישוף של בייג'ינג ייסד מסיונים בהודו ובסין וגם תרגם את הברית החדשה לשפה המונגולית. סחר למרחקים ארוכים הביא שיטות חדשות לניהול עסקים מהמזרח הרחוק לאירופה; שטרות חליפין, בנקאות פיקדונות וביטוח הוצגו באירופה במהלך השלום המונגולי. שטרות חליפין הקלו משמעותית על נסיעה למרחקים ארוכים מכיוון שהנוסע לא סחב משקל גדול של מטבעות מתכת.
שיטות מתמטיקה, אסטרונומיה, וכן המדע עשו את דרכם אל אפריקה, מזרח אסיה מאירופה במהלך התקופה. שיטות לייצור והדפסת נייר עברו מסין לאירופה. הוקמו מערכות בנקאות משוכללות, ושינוי כסף והארכת אשראי היו נפוצים, וכתוצאה מכך הצטבר עושר רב.