stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיר א-שיח'
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Luz, Nimrod (2014). The Mamluk City in the Middle East: History, Culture, and the Urban Landscape. Cambridge Studies in Islamic Civilization. Cambridge: Cambridge University Press. p. 168. doi:10.1017/cbo9781107270114. ISBN 978-1-107-04884-3.
1 2 3 4  Ephrat (2008), p. 159-158, בהתבסס על ספרו של מוג'יר א-דין, "תולדות ירושלים וחברון" (1495)
↑  Khalidi, 1992, p. 288
↑  ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956 עמ' 290
↑  אנדריאו פטרסך, קבר סולטאן באדר (דיר א שיח'), בתוך "דת ופולחן וקברי קדושים מוסלמים בארץ-ישראל", עורך: אלי שילר, ירושלים, הוצאת ספרים אריאל, 1996, עמודים: 120-121
↑  Petersen, 2001, p. 136, based on Canaan, 1927, p. 307
↑  Petersen, 2001, p. 136, based on Masterman and  Macalister, 1916, p. 12
↑  Petersen, 2001, p. 136
↑  מוויקיפדיה האנגלית:Hütteroth, Wolf-Dieter and Kamal Abdulfattah, 1977, Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. p. 113. Quoted in Khalidi, 1992, p. 288
↑  Baldensperger, 1894, p.  35
↑  Baldensperger, 1913, p. 90
↑  Socin, 1879, p. 152
↑  Hartmann, 1883, p. 145 found  27 houses
↑  Conder and Kitchener, 1883, SWP III, p.24 -p.25. Quoted in Khalidi, 1992, p. 288
↑  Baldensperger, 1894, pp. 35 -36
↑  נגה קדמן, בצדי הדרך ובשולי התודעה, ספרי נובמבר, 2008, עמ' 146.
דמיטרי חרין

דמיטרי ויקטורוביץ' חַרין (ברוסית: Дми́трий Ви́кторович Ха́рин; נולד ב-16 באוגוסט 1968) הוא כדורגלן עבר סובייטי-רוסי ששיחק בעמדת השוער בקבוצות טורפדו מוסקבה, דינמו מוסקבה וצ'לסי. חרין שיחק גם במדי שלוש נבחרות: ברית המועצות, חבר המדינות העצמאיות ורוסיה.
לאחר פרישה ממשחק פעיל עבר לאימון. נכון להיום (2022) הוא מאמן שוערים בקבוצת "המל המפסטד טאון" שמשחקת מנשיונל ליג דרום.
ביוגרפיה > קריירה

דמיטרי חרין נולד במוסקבה. את קריירת הכדורגלן המקצועי החל במועדון הכדורגל טורפדו מוסקבה. הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 1983 קודם לקבוצה הבוגרת לתפקיד של שוער שני. בנובמבר 1984 השתתף לראשונה במשחק ליגה ובכך הפך לשוער הצעיר ביותר שהשתתף במשחק ליגת העל הסובייטית. בשנת 1988 עבר לדינמו מוסקבה, אך גם שם שיחק כשוער שני. בשנת 1991 עבר לצסק"א מוסקבה, הפעם לעמדת השוער הראשון של הקבוצה.
בשנת 1992, בשל קשיים כלכליים, נאלצה צסק"א להעמיד את כרטיס השחקן של חרין למכירה. צ'לסי האנגלית רכשה את הכרטיס במחיר יחסית נמוך - כ-400 אלף לירות שטרלינג. במשך שלוש שנים היה חרין שוערה הראשון של הקבוצה. בשנת 1996 הוא נפצע באחד המשחקים ונאלץ לפנות את מקומו לשוער הנורווגי פרודה גרודוס. בהמשך החתימה צ'לסי את השוער ההולנדי אד דה חוי. בעקבות הרכישה הזו הועבר חרין לתפקיד של שוער שלישי.
בשנת 1999 איפשרה הנהלת צ'לסי לחרין לעזוב את הקבוצה, והוא עבר לקבוצת סלטיק הסקוטית. הוא פתח טוב את העונה הראשונה במדי הקבוצה, אך פציעות ישנות מנעו את המשך השתתפותו במשחקים רבים. במשך 3 שנים במועדון הוא שותף ב-11 משחקי ליגה בלבד. בשנת 2002 הוא עזב את סלטיק ועבר לקבוצת הורנצ'רץ' מאחת הליגות הנמוכות באנגליה, שם סיים את קריירת הכדורגלן שלו.
ביוגרפיה > נבחרות לאומיות

חרין שיחק בנבחרות הנוער ובנבחרת הנערים של ברית המועצות. עם נבחרת הנערים זכה באליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 1985. בשנת 1986 זומן לנבחרת האולימפית של ברית המועצות. חרין השתתף בכל משחקי מוקדמות של אולימפיאדת סיאול. גם באולימפיאדה עצמה השתתף חרין בכל 6 משחקי הנבחרת וזכה במדליות זהב.
בסיום האולימפיאדה זומן חרין לנבחרת הלאומית של ברית המועצות, בעקבות הופעתו המוצלחת באולימפיאדה. הוא השתתף במדיה בכמה משחקי ידידות. מאמן הנבחרת, ולרי לובנובסקי, החליט כי חרין עדיין צעיר מדי כדי לסגל הנבחרת הלאומית והעביר אותו לנבחרת הצעירה. בשנת 1990 השתתף חרין באליפות אירופה עד גיל 21 בה זכתה הנבחרת הסובייטית במקום ראשון בטורניר.
הנבחרת של ברית המועצות חדלה מלהתקיים בדצמבר 1991 לאחר פירוק המדינה. במקומה הוקמה נבחרת חבר העמים. חרין זומן לסגל הנבחרת החדשה שהוקמה כשוער ראשון. הוא לקח חלק ב-9 מתוך 11 משחקי הנבחרת - חרין הוא שיאן ההופעות של נבחרת חבר העמים. הוא היה בסגל הנבחרת ליורו 1992 ושותף בכל שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
בשנת 1992 הוקמה נבחרת רוסיה וחרין זומן לסגל שלה. הוא היה בסגל הנבחרת במונדיאל 1994 והשתתף בשניים מתוך שלושת משחקי הנבחרת בטורניר. חרין זומן לסגל הנבחרת לטורניר יורו 1996, הפעם כשוער שני. במשחק הראשון בשלב הבתים נגד נבחרת איטליה ספג השוער הראשון של הקבוצה, סטניסלב צ'רצ'סוב, שני שערים. מאמן הנבחרת, אולג רומנצב, טען כי שניהם הובקעו בשל טעותיו של צ'רצ'סוב. במשחק הבא (מול גרמניה) עלה חרין בהרכב במקומו של צ'רצ'סוב. במשחק הזה הבקיעו הגרמנים שלושה שערים לרשת של נבחרת רוסיה. במשחק הבא (מול צ'כיה) שב צ'רצ'סוב לעמוד בשער של רוסיה (וספג 3 שערים).
לאחר יורו 1996 המשיך חרין להיות חבר בסגל נבחרת רוסיה למשך שנתיים נוספות, אך זכה להשתתף בשני משחקים בלבד.
תארים

אולימפיאדת סיאול - מדליית זהב.
אליפות אירופה עד גיל 17 - מקום ראשון
אליפות אירופה עד גיל 21 - מקום ראשון
גביע אירופה למחזיקות גביע - 1998
אליפות ברית המועצות - 1991
אליפות סקוטלנד - 2001
גביע ברית המועצות - 1986
הגביע הסקוטי - 2001
גביע ה-FA - 1997
גביע הפוטבול ליג - 1998
דה-סוור

דה-סוור (בצרפתית: Deux-Sèvres) הוא מחוז בחבל אקיטן החדשה. המרכז המינהלי של המחוז הוא בעיר ניור. שטח המחוז הוא 5,999 קמ"ר, ומתגוררים בו (נכון ל-2010) 369,270 תושבים.
היסטוריה

המחוז נוצר בעת המהפכה הצרפתית, ב-4 במרץ 1790, אחד מתוך 83 המחוזות שנוצרו בעת החלוקה המקורית. גבולות המחוז כמעט ולא שונו מאז, למעט שינוי קל ב-1973, כאשר יישוב קטן בשם פו-סיין-בונה (Puy-Saint-Bonnet) נבלע בתוך יישוב סמוך בשם שולה (Cholet) שהוא חלק מהמחוז הסמוך מן ולואר, וכדי שלא ייווצר מצב אבסורדי שתושבי יישוב אחד יהיו תושבים במחוזות שונים, הוזז במעט הגבול והוגדל שטח המחוז מן ולואר.
עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל פואטו-שראנט.
המחוז ברובו שומם. שלשה רבעים משטחו היא אדמה חקלאית, כשמרבית הגידולים הם חיטה, שיבולת-שועל, תפוח אדמה, אגוז מלך ומלאכית. המחוז ידוע גם בגידול בקר (זן הבקר Parthenais קרוי על שם העיירה בצפון המחוז Parthenay).
העיר הגדולה במחוז, ניור, נחשבת למרכז הפיננסי הרביעי בחשיבותו בצרפת (אחרי פריז, ליון וליל), וחברות רבות הקימו את המטה האזורי שלהם בעיר.
הערות שוליים

↑  מילולית: שני ה"סוור"ים, על שם שני נהרות בעלי שם זה שמקורם במחוז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548066505171  BnF: cb11863415s (data)  GND: 4085424-3  LCCN: n80050160  MusicBrainz: fbe6a2a3-cbc8-438a-8246-25d9afd7faa6  SUDOC: 026374366  VIAF: 154306368   WorldCat (עם VIAF): 154306368
דמיטרי טורבינסקי

דמיטרי יבגנייביץ' טורבינסקי (ברוסית: Дмитрий Евгеньевич Торбинский; נולד ב-28 באפריל 1984 בנורילסק) הוא כדורגלן עבר רוסי, ששיחק בתפקיד הקשר.
קריירה

טורבינסקי החל את הקריירה המקצוענית שלו בספרטק מוסקבה. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 2002. טורבינסקי שיחק בקבוצה 3 עונות מ-2002 עד 2004, ולא כבש אף שער במהלכן. בעונת 2005 הוא הושאל לעונה אחת לספרטק צ'לייבינסק מליגת המשנה, שם הוא הפגין יכולת טובה וכבש 4 שערים. בתחילת 2006 הוא חזר לספרטק מההשאלה, ושיחק בה שתי עונות במהלכן כבש 3 שערים.
טורבינסקי עבר מספרטק מוסקבה ללוקומוטיב מוסקבה בשנת 2008. במהלך חצי העונה שלו נכון ליוני 2008 בקבוצה, טורבינסקי כבש שער אחד ב-9 משחקים.
ב-24 ביולי 2013 חתם לשנתיים ברובין קאזאן. ערך הופעת בכורה במדי האדומים-ירוקים ב-28 ביולי במשחק נגד טרק גרוזני, את שערו הראשון ברובין הבקיע מול ראנס במסגרת הליגה האירופאית. ב-20 ביולי 2014 חתם על חוזה לשנתיים ברוסטוב. אחרי עונה מוצלחת ב-10 ביוני 2015 דמיטרי חתם בקרסנודאר ל-3 שנים.
ב-2019 עבר לארצות הברית וצורף לסגן האימון של מיאמי יונייטד מליגת NPSL והוא חי בסאני איילס ביץ'. מפברואר 2020 עד 2021 אימן את הקבוצה הצעירה (עד גיל 21) של המועדון האמריקאי מיאמי יונייטד. הוא ייסד אקדמיה לכדורגל במיאמי, TorbiStar Soccer Academy, אותה הוא מנהל.
נבחרת רוסיה

בנבחרת רוסיה, טורבינסקי רשם עד היום 14 הופעות במדים הלאומיים וכבש 2 שערים. הוא זומן על ידי המאמן חוס הידינק ליורו 2008, והפגין בו יכולת מצוינת ואף כבש שער במשחק רבע הגמר מול נבחרת הולנד בהארכה, לאחר שעלה כמחליף. את הופעת הבכורה בנבחרת טורבינסקי ערך במשחק מול נבחרת אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 2008, ואת שער הבכורה כבש במהלך הניצחון 0-6 על נבחרת קזחסטן במשחק הכנה ליורו.
תארים

ספרטק מוסקבה
מקום 2 בליגה הרוסית: 2006, 2007
הגביע הרוסי: 2003
נבחרת רוסיה
חצי-גמר יורו 2008
דלקת ושט אאוזינופילית

| --- | --- |

 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 תסמינים:  דלקת 
 טיפול:  פלוטיקזון 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D057765
 סיווגים
 ICD-11:  DA24.1 
 
האאוזינופילית בעין המיקרוסקופ
תמונה אנדוסקופית של הוושט במקרה של דלקת אאוזינופילית
דלקת ושט אאוזינופילית היא מחלה אלרגית המתאפיינת במספר רב של אאוזינופילים בוושט. מגוון רב של גורמים עלולים לעורר את הייצור המוגבר והבלתי תקין של האאוזינופילים, ביניהם סוגים מסוימים של מזון.
אנשים הסובלים מדלקת ושט אאוזינופילית לרוב חולים גם במחלות אלרגניות נוספות כמו אסתמה או אקזמה. 
הדלקת משפיעה על אנשים מכל הגילאים, מכל המינים ומכל המוצאים האתניים. במשפחות מסוימות קיימת נטייה לחלות במחלה ונטייה זו עוברת בתורשה. דלקת ושט אאוזינופילית היא ההפרעה האאוזינופילית הנפוצה ביותר הקשורה במערכת העיכול.
סימפטומים

הסימפטומים של דלקת זו משתנים מאדם לאדם והם תלויים לרוב בגורם הגיל. הקאות מופיעות יותר אצל ילדים מאשר אצל מבוגרים אך קשיי בליעה מופיעים יותר אצל מבוגרים. הסימפטומים הנפוצים הם:
ריפלוקס - חזרה של מרכיבים כגון נוזלים, מזון או חומצות, מהוושט לגרון.
דיספגיה - קושי בבליעה.
השפעות מזון - מזון נתקע בוושט ולא יורד לקיבה.
בחילות והקאות
כשל גדילה - גדילה מועטה או ירידה במשקל.
כאבי בטן וחזה
תיאבון ירוד
ערכים תזונתיים ירודים
נדודי שינה
שלשולים
אבחון

כדי לאבחן דלקת ושט אאוזינופילית, נעשית בדיקה גסטרוסקופית בצירוף ביופסיות שונות ממערכת העיכול. במהלך הבדיקה, רופא גסטרואנטרולוג מחדיר צינור עם מצלמה דרך הפה, בוחן את מראה הושט, הקיבה והתריסריון ולוקח ביופסיות, שאותן בודק פתולוג תחת מיקרוסקופ. הפתולוג בודק תאים שנפגעו, התנפחות והתעבות של שכבות הוושט. אפילו כאשר הוושט נראה תקין בבדיקה, הביופסיות עלולות להצביע על דלקת אאוזינופילית. מספר רב של אאוזינופילים ליחידת שטח, המוגבלים לוושט בלבד, מהווים אישור ודאי לאבחנה של דלקת ושט אאוזינופילית. כאשר יש אבחנה ודאית בודקים גם אלרגיות למזון.
דלקת ושט אאוזינופילית היא הפרעה נדירה למדי שרופאים רבים לא נתקלים בה. האבחנה לעיתים מתעכבת אפילו למשך שנים מחמת חוסר המודעות להפרעה. ברוב המקרים ביופסיות מאשרות את האבחנה אך רופאים רבים חולקים אחד על דעת השני בנושאים ספציפיים הקשורים להפרעה.
אבחון > בדיקת אלרגיות למזון

בסיטואציות רבות, הימנעות מאלרגנים ש"מפעילים" את האאוזינופילים, תהיה טיפול יעיל. התגובות לאוכל אינן תמיד מיידיות, אלא יכולות להופיע לאחר תקופה של שבועות. התגובות עלולות להיות הפעלת האאוזינופילים שייגרמו לדלקת ופציעה של הושט. מסיבה זו, רישומים של המזון והסימפטומים לא יהיה יעיל בזיהוי הגורמים המפריעים. בדיקת האלרגיות תיעש על ידי בדיקה תת-עורית או על ידי בדיקה עם מדבקה.
בדיקה תת-עורית - בודקת רגישות מיידית למזון על ידי החדרת אלרגנים של מזון או של גורמים סביבתיים (כמו אבק, צמחים או בעל חיים) לשכבה העליונה של העור באמצעות דקירות עדינות של מחט. אם דקירה מסוימת התנפחה, זאת אומרת שיש תגובה אלרגית לאלרגנים המסוימים שהוחדרו באותה דקירה. כך ניתן לזהות את האלרגיה.
בדיקה על ידי מדבקה - כאשר בודקים תגובה לאוכל שהיא איננה מידית, משתמשים בשיטת המדבקות. כלים מזעריים שצורתם קעורה, מודבקים לגב באמצעות המדבקה כאשר בכל אחד מהכלים נמצאת כמות מזערית ביותר של מזון. האוכל שייבדק יבוסס על הדיאטה של המטופל, תגובות קודמות, והבדיקה התת-עורית. המדבקה מורדת מהגב לאחר 48 שעות אך הבדיקה מנותחת רק לאחר 72 שעות.
בדיקת "ראסט" - זוהי שיטה שאינה יעילה במציאת מזון שגורם להפרעת דלקת ושט אאוזינופילית אך היא כן יעילה כדי לאשר תגובות מיידיות לאוכל. למשל, אם לאדם יש פריחה לאחר אכילת בוטנים, ניתן לאשר שזוהי אלרגיה למזון הספציפי הזה על ידי בדיקת "ראסט" שהיא בעצם בדיקת דם.
טיפול

הטיפול במחלה נחלק למספר אפשרויות - טיפול תרופתי, טיפול דיאטטי או שילוב ביניהם.
רוב המטופלים שמאובחנים עם דלקת ושט אאוזינופילית מגיבים באופן חיובי לדיאטות. הדיאטה מונחית על ידי בדיקות האלרגיה ומעקב אחר הסימפטומים. סוגי הדיאטות שמשתמשים בהם הם:
דיאטה שמתנהלת על פי עקרון השלילה לפיה כל המזון שהגוף מגיב אליו באופן אלרגי, מוצא מן התפריט. דיאטה על פי עקרון השלילה היא הטיפול היחיד במקרים מסוימים כיוון שהיא פותרת את הבעיה.
דיאטה בסיסית ובה כל מקורות החלבון מוצאים מן הדיאטה. חומצות האמינו שמרכיבות את החלבונים בגופנו, נצרכות באמצעות פורמולה מיוחדת שמכילה תמיסה של חומצות אמינו. חלבונים שלמים או חלקי חלבונים מוצאים לגמרי מן הדיאטה.
לאחרונה הוכנסה לטיפול התרופה Jorveza שהיא סטרואיד בשם בוטסוניד (Butesonide). היא ניתנת בצורת טבליה נמסה בפה. תוארו תוצאות טובות אתה יש לקחת אותה לתקופה בלתי מוגבלת.
מחקרים

ב-2018 פורסם מחקר שהסביר את התפתחות דלקת הוושט האאוזינופילית וגילה מנגנון חדש שמאפשר אותה. המחקר בוצע על ידי קבוצת חוקרים שבראשם ד"ר נורית עזוז וד"ר מארק רות'נברג, מבית החולים לילדים של סינסינטי. במחקר נדגמו רקמות של אנשים בריאים ושל אנשים חולים, ונמצא כי אצל החולים יש חוסר משמעותי של חלבון אשר אחראי על עיכוב פירוק של חלבונים מסוג פפטידזות בגוף.
חוסר בחלבון מעכב פירוק של פפטידזות, מוביל לכך שהפפטידזות מתפרקות ללא בקרה. פעילות היתר של הפפטידזות גורמת לכך שחלבונים נוספים אשר אחראיים על שמירת הרקמות בוושט מתפרקים גם הם, והפירוק הזה חושף את הוושט להתפתחות דלקת בשל עודף של אאוזינופילים שמגיעים לאותן רקמות.
בעקבות גילויי המחקר, נעשה שימוש בתנאי מעבדה בתרופה שמכילה חלבונים מעכבי פירוק של פפטידזות. ברקמות שנבדקו התרופה אכן הובילה לדיכוי התסמינים של המחלה, אך יידרשו עוד בדיקות כדי להוכיח את יעילות התרופה על בני אדם במבחן המציאות.
הערות שוליים

↑  Nurit P. Azouz, Mario A. Ynga-Durand, Julie M. Caldwell et al, The antiprotease SPINK7 serves as an inhibitory checkpoint for esophageal epithelial inflammatory responses, Science Translational Medicine, 2018
↑  מיכל שרברק-שקד, קשה לבליעה, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏07 לינואר 2020
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דנגריגה

| --- | --- |

מראה אווירי
 מדינה:  בליז בליז
 מחוז:  סטאן קריק
 ראש העיר:  גילברט  סוואזו
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1802
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  10,217 (2016)
 קואורדינטות:  16°58′00″N 88°13′00″W﻿ / ﻿16.966666666667°N 88.216666666667°W﻿ / 16.966666666667; -88.216666666667 
 אזור זמן:  UTC -6
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בליז מוגדלת) בלמופן בליז סיטי  סן איגנסיו סן פדרו  אורנג' ווק טאון  קורוזל טאון  בנקו וייחו דל כרמן  פונטה גורדה  מקסיקו ג ו א ט מ ל ה  הונדורס מפרץ הונדורס הים הקריבידנגריגה(למפת בליז רגילה) בלמופן בליז סיטי  סן איגנסיו סן פדרו  אורנג' ווק טאון  קורוזל טאון  בנקו וייחו דל כרמן  פונטה גורדה  מקסיקו ג ו א ט מ ל ה  הונדורס מפרץ הונדורס הים הקריבידנגריגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דנגריגה (Dangriga, לשעבר: Stann Creek Town) היא בירת מחוז סטאן קריק שבדרום בליז. זוהי העיר הגדולה ביותר בחלקה הדרומי של בליז.
היסטוריה

דנגריגה יושבה לפני 1832 על ידי הגרינגו (או גריפונה - שחורים מהקריביים, כפי שכונו על ידי הבריטים), מהונדורס. במשך שנים הייתה זו העיר השנייה בגודלה במושבה לאחר בליז סיטי, אך בשנים האחרונות עקפה אותה אורנג' ווק טאון. מאז ראשית שנות השמונים תרבות הגריפונה עוברת תחיה, כחלק מאותו תהליך שבמסגרתו שונה גם שם העיר לדנגריגה, מילה בשפת הגריפונה שמשמעותה "מים עומדים".
תרבות

דנגריגה היא ביתה של תרבות הגריפונה, שהיא קבוצה אתנית ותרבותית, שאנשיה הם צאצאי עבדים אפריקאים וילידי הקריבים. הגריפונה אימצו את שפת ילידי הקריבים אך שמרו על דתם והמורשת המוזיקלית האפריקאית. דנגריגה היא גם מקורה של מוזיקות הפונטה האופיינית לבני הגריפונה. בשנת 2001 הודות לפעילות של אנדי פאלאסיו התקבלה החלטת אונסקו להכיר בשפה גאריפונה ובמוזיקה והריקודים של תרבות בני גאריפונה ב"נסכי צאן ברזל של המורשת בעל פה של האנושות, שנועדת לשימור". לראשונה נלקח צעד כזה לגבי מורשת תרבות מן האיים הקריבים.
בכל שנה, בחודש נובמבר, מתקיים פסטיבל בן שבוע של בני הגריפונה מכל רחבי האזור. הפסטיבל כולל מצעד לפידים וטקס הנחת זרים על פסלו של הפטריוט והפעיל החברתי, תומאס וינסנט רמוס, בחירת מלכת היופי של הגריפונה, מצעדים ותפילות מיוחדות בכנסיות ומרוץ אופניים.
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של בליז 2010, עמוד 8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557228105171  GND: 7543957-8  LCCN: n80110477  VIAF: 157106845   WorldCat (עם VIAF): 157106845
גואטמלה במשחקים האולימפיים

גואטמלה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת הלסינקי (1952). היא נעדרה משלוש האולימפיאדות הבאות, ומאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) היא משתתפת במשחקים ברציפות.
לאורך השנים, ספורטאים גואטמלים מעטים התבלטו במשחקים. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) העפילה נבחרת הכדורגל לשלב רבע הגמר, אך הודחה בידי נבחרת הונגריה. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) העפיל לשלב רבע הגמר המתאגרף קרלוס מוטה. לוחמת הטאקוונדו היידי חוארס הייתה קרובה לזכייה במדליה אולימפית ראשונה באולימפיאדת אתונה (2004), אך הפסידה בקרב על מדליית הארד וסיימה במקום הרביעי. שני לוחמי טאקוונדו גואטמלים נוספים, גבריאל סגאסטומה ואאודה קריאס, סיימו במקום החמישי במשחקים אלה.
באולימפיאדת לונדון (2012) היה אריק בארונדו לספורטאי הגואטמלי הראשון שזוכה במדליה אולימפית. בארונדו זכה במדליית הכסף בהליכה ל-20 ק"מ. בנוסף, סיימה לוחמת הטאקוונדו אליסבט סאמורה במקום החמישי, השייט חואן איגנסיו מאגלי סיים במקום התשיעי בדגם לייזר, והמתעמלת אנה סופיה גומס רשמה העפלה היסטורית לגמר הקרב-רב, בו סיימה במקום ה-22.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שיפר מאגלי את דירוגו במקום אחד, וסיים במקום השמיני בדגם לייזר, ומרים המשקולות אדגר פינדה סיים במקום העשירי.
גואטמלה השתתפה באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת קלגרי (1988), אליה שלחה ארבעה גולשי סקי אלפיני ושני גולשי סקי נורדי משולב. איש מהם לא הגיע להישגים משמעותיים.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת הלסינקי (1952): 0
אולימפיאדת מלבורן (1956): לא השתתפה
אולימפיאדת רומא (1960): לא השתתפה
אולימפיאדת טוקיו (1964): לא השתתפה
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968): 0
אולימפיאדת מינכן (1972): 0
אולימפיאדת מונטריאול (1976): 0
אולימפיאדת מוסקבה (1980): לא השתתפה
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): 0
אולימפיאדת סיאול (1988): 0
אולימפיאדת ברצלונה (1992): 0
אולימפיאדת אטלנטה (1996): 0
אולימפיאדת סידני (2000): 0
אולימפיאדת אתונה (2004): 0
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 0 | 1 | 0 | 1 |
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
אולימפיאדת טוקיו (2020): 0
| סך הכל | 0 | 1 | 0 | 1 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל | 0 | 1 | 0 | 1 |
ראו גם

גואטמלה במשחקים הפאראלימפיים
גואטמלה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-17 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-17 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
גביע אסיה בכדורגל 1972

| --- | --- |
 מארחת:  תאילנד תאילנד
 תקופת התחרות:  7 במאי 1972 – 19 במאי 1972 (13 ימים)
 מספר משתתפות:  6  (מתוך 26 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  איראן (1964–1979) איראן
 מספר משחקים:  10
 מספר שערים:  45 (4.5 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  קוריאה הדרומית פארק לי צ'אן (4 שערים)   איראן (1964–1979) קלני (4 שערים)   איראן (1964–1979) ג'בארי (4 שערים)
 → 19681976 ←
 
האצטדיון הלאומי
גביע אסיה בכדורגל 1972 נערך בתאילנד בין ה-7 במאי ל-19 במאי 1972. לטורניר העפילו 6 נבחרות שחולקו לשני בתים, כאשר מכל בית העפילו שתי נבחרות לשלב חצי הגמר שהתקיים בשיטת נוקאאוט. בטורניר זכתה נבחרת איראן לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת קוריאה הדרומית בתוצאה 2-1 לאחר הארכה.
כל משחקי הטורניר נערכו באצטדיון הלאומי אשר ממוקם בבנגקוק בירת תאילנד, ומונה כ-20,000 מקומות ישיבה.
במקור נבחרה ישראל לארח את הטורניר, ובכך זכתה נבחרת ישראל בכרטיס אוטומטי לטורניר, אולם מאוחר יותר פרשה ישראל מאירוח הטורניר ותאילנד נבחרה להחליף אותה כמארחת.
הנבחרות

| נבחרת | סיבת העפלה | מספר הופעות קודמות | הופעה אחרונה בטורניר | הישג שיא (עד תחילת הטורניר) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  תאילנד | מארחת הטורניר ומנצחת האזור המרכזי במוקדמות | 0 | – | – |
| איראן (1964–1979) איראן | אלופת גביע אסיה בכדורגל 1968 | 1 | 1968 | אלופת אסיה (1968) |
|  קוריאה הדרומית | מנצחת האזור המזרחי במוקדמות | 3 | 1964 | אלופת אסיה (1956, 1960) |
|  עיראק | מנצחת האזור המערבי במוקדמות | 0 | – | – |
| רפובליקת קמר קמבודיה | סגנית האזור המרכזי במוקדמות | 0 | – | – |
|  כווית | סגנית האזור המערבי במוקדמות | 0 | – | – |
המשחקים > שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איראן | 4 | 2 | 2 | 0 | 0 | 6 | 2 | 4 |
|  תאילנד | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 3 | 4 | -1 |
|  עיראק | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 4 | -3 |
איראן ותאילנד העפילו לשלב חצי הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 במאי 1972 | איראן (1964–1979) איראן | 3–0 |  עיראק | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 5,000 שיפוט: מלזיה סיבפלן קת'ירבייל |
| 9 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 5,000 שיפוט: מלזיה סיבפלן קת'ירבייל |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 במאי 1972 |  תאילנד | 1–1 |  עיראק | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 13,014 שיפוט: טונקו קריצ'אן |
| 11 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 13,014 שיפוט: טונקו קריצ'אן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 במאי 1972 |  תאילנד | 2–3 | איראן (1964–1979) איראן | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 25,000 שיפוט: מלזיה מטולזי |
| 13 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 25,000 שיפוט: מלזיה מטולזי |
המשחקים > שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קוריאה הדרומית | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 5 | 3 | 2 |
|  קמבודיה | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 5 | 4 | 1 |
|  כווית | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 5 | -3 |
קוריאה הדרומית וקמבודיה העפילו לחצי הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 במאי 1972 |  קוריאה הדרומית | 4–1 | רפובליקת קמר קמבודיה | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: קלמנס ארייץ' [אוסטריה] |
| 10 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: קלמנס ארייץ' [אוסטריה] |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 במאי 1972 |  קוריאה הדרומית | 1–2 |  כווית | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: ישראל נבור [ארגנטינה] |
| 12 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: ישראל נבור [ארגנטינה] |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במאי 1972 | רפובליקת קמר קמבודיה | 4–0 |  כווית | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: פדור טסרה [רוסיה] |
| 14 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: פדור טסרה [רוסיה] |
שלבי ההכרעה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |

|  | 16 במאי–בנגקוק | 16 במאי–בנגקוק |  |  |  |  |  |
|  |  איראן (1964–1979) איראן |  2 |   |  |  |  |  |
|  |  רפובליקת קמר קמבודיה |  1 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 19 במאי–בנגקוק | 19 במאי–בנגקוק |  |
|  |   |   |   |   |  איראן (1964–1979) איראן |  2 |  |
|  |   |   |   |   |   קוריאה הדרומית |  1 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  | 17 במאי–בנגקוק | 17 במאי–בנגקוק |   |  | 19 במאי–בנגקוק | 19 במאי–בנגקוק |  |
|  |   קוריאה הדרומית |  1 (2) |   |  |  רפובליקת קמר קמבודיה |  2 (3) |  |
|  |   תאילנד |  1 (1) |   |  |   תאילנד |  2 (5) |  |
שלבי ההכרעה > פירוט המשחקים > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 במאי 1972 | איראן (1964–1979) איראן | 2–1 | רפובליקת קמר קמבודיה | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 2,000 שיפוט: מלזיה מטולזי |
| 16 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 2,000 שיפוט: מלזיה מטולזי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 במאי 1972 |  קוריאה הדרומית | 1–1‏ה |  תאילנד | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: עבדול מטין קה לודבה, זימבבואה |
| 17 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: עבדול מטין קה לודבה, זימבבואה |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | {{{פנדלים 1}}} | 1-2 | {{{פנדלים 2}}} |   |
שלבי ההכרעה > פירוט המשחקים > משחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 במאי 1972 | רפובליקת קמר קמבודיה | 2–2‏ה |  תאילנד | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: אדנוס אנוטגה [יוון] |
| 19 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק שיפוט: אדנוס אנוטגה [יוון] |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | {{{פנדלים 1}}} | 5-3 | {{{פנדלים 2}}} |   |
שלבי ההכרעה > פירוט המשחקים > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 במאי 1972 | איראן (1964–1979) איראן | 2–1‏ה |  קוריאה הדרומית | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 15,000 שיפוט: מלזיה סיבפלן קת'ירבייל |
| 19 במאי 1972 |  |  |  | האצטדיון הלאומי של תאילנד, בנגקוק צופים: 15,000 שיפוט: מלזיה סיבפלן קת'ירבייל |