stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל הסער האנטולי
ייחוס משפחתי

לא ידוע על זהותו של אביו של האל תרו במיתולוגיה החׇאתית, אולם במיתוס הקשור לאחד מבניו של אל הסער האימפריאלי ("אל הסער של השמיים" – תשוב), תרו עצמו מוזכר כאביו. לא ידוע אם לדבר קשר לקדמותו הכרונולוגית של פולחן תרו על פני שאר התגלמויות אלי הסער החתי והחורי.
במיתולוגיה החורית מוכרים מספר קרובי משפחה של תשוב:
תשוב הוא בנו של האל כוּמׇארְבִי – אחד מאבות האלים ובנו של האל האב המסופוטמי, אנו. הקשר לכומארבי משקף כנראה מוטיב מקורי של הדת החורית.
לתשוב בן משותף עם זוגתו חבת – אל ההרים שַרוּמַה.
בן נוסף הוא האל החתי תַשְמִשֻ.
האלה החתית שַאוּשְקׇה (שַוׇאלִיַאת החתית) מופיעה בחלק מהתעודות כאחותו של תשוב ולעיתים כזוגתו. דואליות זו משקפת תבניות קשר של אלי סער אחרים במרחב, כגון הקשר בין ענת לבעל.
במיתוס אילויאנקה מופיעה בתו של תשוב/תרחונת, אִינַר שמסייעת לו להתגבר על הנחש-דרקון.
בתרבות החתית, כאשר נוצר צורך למזג אלים מקומיים ברחבי האימפריה למסגרת אימפריאלית אחידה, קיבלו אלי הסער בערים השונות במרחב זהות של בניו של אל-הסער האימפריאלי (תרחונת, או תשוב ובדרך כלל בכינויו, "אל הסער של השמיים".) בעוד הם משמשים אלי סער מקומיים. בין אלה ניתן לציין את תֵלֵפִנֻ, לֵלְוַנִי, אל הסער של נֵרִיק, ואל הסער של זִיפַלׇנְדַה. אלה, קיבלו לעיתים קרובות תוספות לכינוי אל הסער, כגון, "אל הסער של הצבא, "אל הסער של הראש", "אל הסער של הארמון" ועוד.
אל הסער של נריק, המוכר בתקופה החתית כבנו של אל הסער האימפריאלי, מופיע בטקסטים חׇאתיים כבנם של סֻלִקַת ואֵרֵשְכִיגַל המוכרת כבת זוג של אל השאול המסופוטמי. לא ברור אם לכך קשר כלשהו להורי אל הסער בתרבות החׇאתית, אולם בכל מקרה ברור שההקשר של אלי שאול במקרה זה שונה מהתדמית השלילית המוכרת מהמיתולוגיה המסופוטמית ואולי משקף העדר התכונות המאיימות שהיו גם לאל הסער בתקופה קדומה זו, בה שימש בעיקר כאל המבטיח את המים לחקלאות. בטקסטים אחרים, אימו של אל הסער מנריק היא וֻרֻשֵמֻ המוכרת מאוחר יותר כאלת השמש של ארינה – בת זוגו של תשוב. כלומר, במקרים אלה הוריו של אל הסער מנריק הם תשוב וארינה.
ייחוס משפחתי > בת זוג

כדמותם של אלי הסער עצמם, כך גם זוגתם זכתה להתפתחות מורכבת.
אלי הסער בתקופה החׇאתית והחִתית היו האלות אֵשְתַן ואִשְתַנוּ, בהתאמה. כנראה זו אותה אלה בשינוי דיאלקטים, שכונתה גם "גבירת הארץ". בתקופה החתית התיכונה החל מיזוג בין אישתנו לאלת השמש, אַרִינַה, במסגרת העלאת מעמדו של אל הסער לראש האלים במקומו של אל השמש. בתקופה זו נקראה זוגתו של אל הסער "אישתנו של ארינה" (ארינה היא העיר ממנה הגיעה האלה ארינה), או בשמות אחרים – אַרִינִיתְיַה ואַרִינִידֻ.
זוגתו של תשוב מוכרת בעיקר בשמה חבת או "חבת של חלב". זו נקראה לפני כן חַלׇבְתַה – "הגבירה של חלב", בעיקר במהלך המיזוג בין תשוב להדד בצפון הלבנט. עם התפשטות האימפריה החִתית בדרום אנטוליה וצפון הלבנט, החל תהליך מיזוג של חבת, עם אלת השמש הדומיננטית, ארינה ובכך הפכה גם זו לזוגתו של תשוב. על רקע השפעות מרב שמיות נוספות על הפנתאון האלילי במחצית השנייה של האלף הראשון לפנה"ס, זוהתה זוגתו של תשוב עם עַשְתַרְתֻ, היא עשתרת הכנענית – זוגתו של בעל, או אשתר המסופוטמית. באותה תקופה נקראה זוגתו גם בשם עַתַרְעַתַה שהיא ככל הנראה שילוב דמותן של עשתרת וענת הכנעניות.
באזור צפון החידקל במפגש בין מזרח הלבנט, דרום אנטוליה וצפון מסופוטמיה, הופיעה שַוַושְכַה כבת זוגו של תשוב, אף שבמקרים אחרים הוזכרה כאחותו. דואליות זו לא הייתה נדירה בקרב מלוותיהן הנשיות של האלים הראשיים (ענת-בעל, איזיס-אוסיריס) וייתכן שמדובר בהשפעה אזורית על דמות האלות.
תפקידים ותכונות

לאל הסער בתרבויות האנטוליות יוחסו מספר תפקידים ותכונות מרכזיים:
אל מים: מקורותיו של אל הסער האנטולי בתרבויות המקומיות לפני התפשטות העמים ההודו-אירופיים, הם באל מטיב האחראי על המים הדרושים לחיים ולחקלאות. בהתאם לתנאים במרחב האנטולי, מדובר בעיקר באחריות למי מעיינות (מי תהום) ולמימי הנהרות. מבחינה זו, נחשב האל לדמות חיובית. אמנם בהיעדרו חלה ירידה חדה בפריון האדמה והאדם, אולם אירועים אלה אינם נחשבים בדרך כלל כנובעים מכוונה זדונית של האל, אלא מבעיה שיש לפתור.
אחריות אל הסער גם על הגשמים, היא פועל יוצא של היותו אל-מים ואחריותו על תופעות מזג האוויר. מבחינה זו תשוב הוא אל מעטיר המביא את ברכת פריון האדמה. העדרו של האל (בין אם על פי החלטתו, או כתוצאה מפגיעה בו) משמעה הפסקה בגשמים ובצורת.
כאל המפעיל את הסערות, ביכולתו להשית הרס וחורבן באמצעות הברקים, הרעמים והרוחות העזות של הסערות.
בנוסף לתפקידיו הנושאיים שימש תשוב כ"מלך האלים" – ראש הפנתאון האלילי בממלכת מיתני ומאוחר יותר, גם באימפריה החתית. מעמד זה בא לידי ביטוי במיתולוגיה החורית והחתית המוכרת כמחזור כומרבי המתארת את מאבקיו של תשוב בהתגלמויותיו האנטוליות השונות באביו על הבכורה באלים וביצורים מיתולוגיים, כענק האבן אילוקמי והנחש-דרקון אוליאנקה. אמנם, פרקי הסיום של מיתוסים אלה לא השתמרו, אולם מהקבלות למיתוסים דומים במזרח הקרוב מעריכים חוקרים שבסיום המלחמה, נטל תשוב את מעמד "מלך האלים".
כפועל יוצא ממאפייניו כאל סער, בעיקר בתקופה החתית וההשפעה החורית, יוחסו לתשוב גם תכונות של אל מלחמה. זאת, הן במוטיב מלחמותיו נגד אלים אחרים והן בתבליטים שנמצאו במקדשיו בצפון סוריה, בהם מתואר תשוב במרכבת מלחמה עם כלי הנשק המאפיינים את אל הסער. עמידתו של הדד לצד המלך במלחמה נתנה הן את הכוח הפיסי והן את שאר הרוח הדרוש לניצחון.
מיתולוגיה

אל הסער האנטולי מופיע במספר סיפורים מיתולוגיים. סיפורים אלה נשתמרו בתעודות בשפות שונות, אשר כנראה משקפות את נדידתם בין התרבויות השונות למיתולוגיה החתית. כלומר, כמו שאר מרכיבי הדת החתית, גם סיפורי המיתולוגיה שלה מהווים שילוב של סיפורים מהדתות האחרות באזור – החׇאתית, הלווית, הפלאית, החורית והצפון שמית.
מיתולוגיה > מיתוס אל הירח שנפל מהשמיים

סיפור זה השתמר בתעודות, הן חׇאתיות והן חִתיות, ונראה שמקורו חַתי והוא אומץ בדת החִתית. בתחילתו של הסיפור מצוין שלמעשה שמו צריך להיות "כאשר אל הסער רעם" ועל פי טקסטים פולחניים, נראה שהוא סופר במסגרת טקס שניהל "איש (כוהן) אל הסער". בטקסטים החׇאתיים נקרא אל הסער תרו ובחתיים מצוין בסימן כתב יתדות שזיהה גם את אל הסער האשורי – אדד.
הסיפור נסוב סביב נפילתו של הירח בלילה אחד מהשמיים. לאחר שמספר אלים הבחינו בנפילה, נשלח אל הסער לרדוף את הירח באמצעות עוזריו – הגשם, הרוחות והרעמים – כדי להפחידו ולהחזירו למקומו.
על פי השערות מסוימות, סיפור זה משקף את תפקידו של פולחן אל הסער להשקיט את זעם האל בעת סערות (תפקיד קמעי של פולחן אלילי). טקס במקדש אל הסער תוך העלאת מנחות לאל ותיאור של הסיפור, אמור להכניס את רעמי הסערה להקשר מרגיע יותר של תפקיד אל הסער בשמירה על הסדר השמיימי.
מיתולוגיה > מיתוסי העלמות האל

מדובר בשורה של מיתוסים שדוקלמו בפולחן אלים. על פי מרכיבים לשוניים, שמות האלים שמוזכרים בהם ושמות המקומות, נראה שמקורם בדת החׇאתית והם שולבו מאוחר יותר בטקסי הדת החִתית. בטקסים אלה היעלמותו של האל מביאה לתוצאות שליליות של ירידה במשקעים, ירידה במים לחקלאות וכתוצאה מכך גם לבצורות ולפגיעה בפריון האדם. חזרתו משיבה את המצב על כנו. ברוב המיתוסים המוכרים, האל הנעלם הוא אספקט מקומי של אל הסער ולמעשה, בנו של אל הסער האימפריאלי (בשמותיו החׇאתיים, החִתיים והחוריים ובדרך כלל בכינוי "אל הסער של השמיים"). אל הסער נקרא לסייע בהחזרת בנו אל ולעיתים משמשים גם אלים (לרוב אלות אם ואבות האלים) אחרים במלאכת מציאתו של האל והחזרתו.
בולט בסיפורים אלה אספקט אחריות האל גם על מי התהום. הסיבה לכך היא כנראה המקור החׇאתי של הסיפורים והדגש הברור שהיה בתקופתם להיותו של האל הסער, למעשה אל מים נובעים, כלומר מים ממעיינות ונהרות, ופחות מי משקעים. הדוגמאות הבולטות ביותר מבין סיפורים אלה הם מיתוס היעלמותו של האל תֵלִיפִינוּ ואל הסער של העיר נריק (אנ') (עיר במרכז אנטוליה) – שניהם מוכרים יותר כבני אל הסער המלכותי.
אף שמקורם של הסיפורים הללו אנטולי מקומי, ייתכן שהתאמתם לדת החִתית בשלב מאוחר יותר משתלב עם מוטיב היעלמותו של אל הסער בתרבות הסורו-כנענית (הורדת האל בעל לשאול בידי אל המות – מות) או בתרבות המסופוטמית (ירידת איננה ודומוזי לשאול) ותפקידם להתמודד עם שינויים אקלימיים של בצורות ושיטפונות. אחריות אל הסער על המשקעים, היוותה כנראה את אחד הבסיסים לפולחן הקשור לפריון האדמה. חלק מהחוקרים מסייגים השוואה מהסיבות הבאות: מקור האלים המקומיים כאלי מים נובעים ולא ממש סער ובאופן הבלתי מאיים בו מתוארים אלים תת-קרקעיים שמעורבים בסיפור. במיתולוגיות הכנענית והמסופוטמית אלים תת-קרקעיים אלה כנרגל ומות, מוכרים כאלי שאול מאיימים ואילו בסיפורים האנטוליים הם מוזכרים כאלים חסרי מטען מאיים.
מיתולוגיה > מלחמת אל הסער בנחש-דרקון אִילוּיׇנְקַה

זהו אחד מהמיתוסים המפורסמים ביותר של אל הסער האנטולי והוא מוכר בשתי גרסאות עיקריות:
הגרסה הראשונה: תשוב נלחם בנחש-דרקון המאיים על הארץ ומפסיד בקרב. בעקבות המפלה, מבקש תשוב את עזרתם של שאר האלים. בתו, האלה אִינׇרַה, באה לעזרתו וחורשת מזימה להחליש את אילויאנקה, כדי שתשוב יוכל לגבור עליו. היא מבטיחה את אהבתה לבן-תמותה בשם חוּפׇשִיַה. לאחר מפגש האהבה ביניהם, היא מארגנת משתה ומזמינה את כל האלים ובכללם אילוינקה (אנ'). במשתה, משקה אינרה את אילוינקה ועוזריו, עד שאינם יכולים לחזור "לחור" ממנו באו. חופשיה מנצל את המצב וכובל את הדרקון, כדי לאפשר לתשוב להגיע עם נשקו ולהרגו. בהמשך, אינרה בונה עבורה ועבור חופשיה בית חלומות בהר הקדוש, אולם אוסרת עליו להביט מהחלון כשהיא איננה. יום אחד, כשהיא נעדרה מהבית, חופשיה מביט מהחלון ורואה משם את אשתו וילדיו, אותם נטש. כשאינרה חוזרת לביתה, מבקש ממנה חופשיה לשחררו ולאפשר לו לחזור לאהוביו. המשך הסיפור שרד רק ברסיסים, ונראה שחופשיה נענש על הפרת הבטחתו וייתכן שנהרג. אז אינרה מעניקה את ביתה, שהיה למקור המים, למלך העיר כִישְכִילוּסַה ולמעשה מבטיחה את פריון האדמה בארץ.
הגרסה השנייה מורכבת יותר: במהלך מאבקו הראשון של תשוב עם אילוינקה, הוא לא רק מפסיד, אלא גם מאבד את עיניו ואת לבו לדרקון. כדי להחזיר לו את איבריו החיוניים, מתחתן אל הסער עם בת תמותה ענייה, וזו יולדת לו את אל ההרים, שַֺרוּמַה. שרומה מתאהב בביתו של אילויאנקה ונושא אותה לאישה. הוא מצליח לשכנע את חמו לתת לו את לבו ועיניו של תשוב ולהחזיר אותם לאביו. עם גופו המחודש יוצא שוב תשוב למאבק בדרקון ומצליח להרוג אותו. שרומה, שהיה בביתו של אילויאנקה במהלך הקרב, מבין שכל ייעודו בחיים היה רק להרוג את חמו וזועק לאביו – "הרוג אותי יחד עם הדרקון". תשוב אכן הורג את הדרקון יחד עם בנו שלו.
יש הרואים בו הד להשפעה מסופוטמית על המיתולוגיה האנטולית ומקבילים את הסיפור למאבקו של האל מרדוך עם האלה הבוראת תיאמת המתוארת לרוב כדרקון ענק. ייתכן שלכך גם קשר למאבקו של האל בעל עם אחת ממפלצות אל הים, התנין, במיתולוגיה הכנענית. בכל מקרה, היעדרותו של אל הסער בין הפסדו הראשון לניצחונו מהווים תקופה של היעדרות האל, וכתוצאה מכך גם פגיעה בפריון האדמה והאדם. מנגד, יש חוקרים הרואים מוטיבים אנטוליים קדומים בולטים בסיפור ושוללים את ההקשר החיצוני.
מיתולוגיה > מחזור כוּמׇרְבִי

זהו קובץ המיתוסים המפורסם ביותר של האל תשוב והוא עוסק במאבקו של תשוב על מעמד הבכורה באלים. רק חלקים ממיתוס זה שרד בתעודות שהתגלו בעיר הבירה החתית, חתושה, ורובם בתרגום מחורית לחתית. כמו כן שרד מספר קטן של קטעים בשפה החורית.
מוקד הסיפור הוא מאבקו של האל תשוב באביו כומרבי, אשר מנסה בדרכים שונות להחזיר אליו את מעמד ראש האלים. גם בדורות הקודמים לתשוב, כנראה התרחשו מאבקים דומים: אל השמיים אנו נטל את הבכורה מאביו אַלַלֻ, וכומרבי, בן דורו של אנו, נטל את הבכורה ממנו. במהלך המאבק נשך כומרבי את אשכיו של אנו ויצר מהם את בנו, תשוב. תשוב בעצמו נאבק באביו ונוטל ממנו את הבכורה.
מוקד חייו של תשוב בסיפור הוא העיר כֻמֵה ומחוזתיו הם הן השמיים והן הארץ. המרחב שמתחת לאדמה והים זרים לו והופכים לעוינים לו.
כומרבי מחליט לנסות וליטול בחזרה את הבכורה האלים. בעזרת מפלצות ויצורים, עימם כרת ברית, יוצר כומרבי למאבק. אחד מבני בריתו המרכזיים הוא האל וענק-האבן אֻלִִיכֻמִי שכנראה רובץ בעיקר בים. מבחינה אטימולוגית, שמו של אוליכומי סמלי וחשוב. משמעותו בחורית היא "מחריב כומה" (העיר). במהלך המאבק כמעט מצליח כומרבי להרוג את תשוב, אולם תשוב מצליח להתאושש ולנצח את יריביו.
סופו של הסיפור חסר, אולם חוקרים מעריכים שהוא מסתיים בקרב אחרון בין תשוב לאל הים או מפלצת הים ומנצח אותו. הערכה זו מבוססת על קריאה מחודשת של קטעי מיתוס מתעודה המוכרת כ"פפירוס עשתרת" במצרים ובה תיאור סיפור מאבק דומה בין האל סת המצרי לאל הים. יש הרואים בטקסט זה, קשר למיתוס האנטולי.
הערכת ההקשר לפפירוס עשתרת קשורה להערכה בסיסית יותר שמרכיבים רבים במחזור כומרבי הם הטמעה של מיתוס מלחמת בעל הכנעני באל הים ומאבקו לבכורה באלים. המאבק באב דומיננטי, מלחמה ביצור שרוב זמנו נמצא בים והפרס הסופי שהוא הבכורה הפנתאון, מזכירים כולם את הסיפור הכנעני-אוגריתי וככל הנראה הם המקור לשלד המרכזי של המיתוס, בין אם בהשפעה כנענית ישירה ובין אם בהשפעה דרך פולחן תשוב החורי שבעצמו הושפע משמעותית ממאפייני אל-הסער בצפון הלבנט.
חוקרים אחרים מקשרים לפחות את חלקו של המיתוס במקורותיו החוריים, להשפעה מסופוטמית. אנו ואללו מוכרים כאב ובן, שניהם מאבות האלים בפנתאון השומרי והאכדי. סיפור המאבק בין השניים כאירוע מכונן לקביעת ההיררכיות בפנתאון האלילי, דומה לחלק מהחוקרים גם לסיפורי אנליל השומרי ומרדוך הבבלי, כשלפחות כומרבי מקביל לאחד מהם. אפשר ששיוכו של הסיפור לתולדות אל-הסער מתייחס גם לאספקטים המוכרים של אנליל ומרדוך כאלי סער מסופוטמיים.
מיתולוגיה > מיתוס השחרור

מיתוס שנמצא בשברים מקוטעים בחורית וחתית על האל תשוב. סיפור העלילה לא ברור, אולם ידוע כי במהלכו, תשוב פונה למלך העיר אבלה, מֵגִי כדי שישחרר אסיר. המלך עונה לו בציניות, מה לאל מלחמה אדיר כמוהו ולאסיר פשוט?
בסצנה אחרת תשוב הוא אורח בשאול, שם הוא מתקבל בחגיגות על ידי אלות השאול.
לא ברור הקשר בין הקטעים וקו העלילה עצמו. אולם יש חוקרים המעריכים שאסירתו של תשוב בשאול קשור, באופן כלשהו, למאבק עם כומרבי ובהקשר אפשרי לירידתו של בעל לשאול לאחר הריגתו בידי מות, במיתולוגיה האוגרתית.
זיהוי עם אלים אחרים

תהליך התהוותם והתפתחותם של פולחני אלי-הסער במרחב האנטולי הוא, כשלעצמו, תשליב של זהויות. האלים התפתחו ברמה המקומית, קיבלו תפנית עם חדירות של עמים זרים ובעקבות זאת, השתנתה גם הזהות המקורית שלהם. כך, ניתן לראות בחלק מהתקופות זיהוי בין האלים תרו, תרחונת, תרחונזס ותשוב.
זיהוי זה בא לידי ביטוי בולט באופן כתיבת שמות האלים בתעודות. בתעודות הכתובות בהירוגליפים בשפה לווית, מופיע לרוב שמם המלא בכינויים השונים, אולם בכתיבה בשפות השונות בכתב היתדות, במקרים רבים כולם מזוהים באמצעות לוגוגרמה אחת –dIM. סימן זה, שבמקורו סימל את אל הסער השומרי, אִשְכֻר, שימש לתיאור אל הסער בכל התרבויות והתעודות שכתבו בכתב יתדות – הן באנטוליה, הן במסופוטמיה והן בצפון הלבנט. כלומר, כל האלים הללו קיבלו תיאור לשוני משותף של "אל-סער", אף שבכל שפה נקרא אותו סימן באופן פונטי בשמו הספציפי בהתאם למקום ולזמן.
אין המדובר רק במאפיין לשוני. במידה רבה ניתן לומר שכל אלי הסער של מרחב המזרח הקרוב הקדום, שכלל את האזורים של מסופוטמיה, הלבנט ואף מצרים בתקופות מסוימות, קיבלו מאפיינים דומים, תוארו במיתוסים בעלי נרטיבים קרובים ויוחסו להם מאפיינים ותכונות זהות. בין אלה ניתן להוסיף את, הדד מצפון הלבנט, אדד המסופוטמי, בעל הכנעני-אוגריתי, סת המצרי (לפחות בתקופת החיקסוס, וגם במידה מסוימת אחריה), יופיטר דליכנוס הרומי ולטענת חוקרים שונים, אפילו יהוה הישראלי/יהודאי.
ייצוג חזותי

בשלבים הראשונים של התפתחות אל הסער במרחב האנטולי, עוד מהתקופה הנאוליתית, שימש האל יותר כאל העוסק בהבטחת מי מעיינות ונהרות מאשר מזג אוויר. מסיבה זו, ייצוגו הראשון המתועד הוא שור וסביבו מעגל, שכנראה ייצג את מי המעיינות היוצאים מהאדמה. באופן זה כנראה יוצגו האלים תרו ותרחונת.
עם התחזקות אספקט הסער בדמותו של האל, החלו להופיע דימוייו הפיזיים בדומה לדמות אל הסער בתרבויות דרומית לאנטוליה – פחות בדמות שור ויותר בדמות אנושית על גבי שור, עומד, עם נשק (אלה או גרזן דו-להבי) בידו ולעיתים עם ברק בידו. לרוב עיטר את ראשו כתר קרניים (2–4) ופניו מזוקנים. דמות זו זהה לאופן הייצוג שלו כאל הדד ודומה לייצוג בעל ואדד.
עם התחזקות מוטיב המלחמה באופיו של האל, בעיקר הודות לחדירת אלמנטים חוריים, נראה ייצוג של אל הסער גם רוכב על מרכבת מלחמה, רתומה לשוורים. השוורים עצמם הפכו לבעלי אישיות עצמאית ויחודית: השוורים שמושכים במרכבתו נקראו שַרִשֻ ותִילַה וגם בשם חֻרַה. שרישו, הופיע גם בשם שַרִש ולעיתים לא היה רתום למרכבה, אלא היה לצדה כאל בפני עצמו האחראי על תיווך בין תשוב לבני האדם. שריש מוכר כאל עצמאי מהעיר נוצי וייתכן שאת תפקידו לצד תשוב תפס במסגרת מיזוג פולחנים דתיים וריכוז הפולחן המלכותי בתקופה החִתית בחלק מהתבליטים הופיעו לצידו של תשוב גם שני אלי הרים בשם חַזִי ונַנִי.
ראו גם

בעל
הדד
אדד
חתים
חאתים
הממלכות החתיות החדשות
עמים הודו-אירופיים
לקריאה נוספת

Alberto Green, The storm god in the ancient Near-East, Eisenbrauns, Winona lake, 2003
Daniel Schwemer,The storm god of the ancient near east: Summary, synthesis, recent studies, part 1
Daniel Schwemer,The storm god of the ancient near east: Summary, synthesis, recent studies, part 2
Dominik Bonatz, "The iconography of religionin the Hittitem Luwian and Aramean kingdoms", Free university berlin, 2007, p. 9–16
אלן לוינטל

אלן לוינטל (באנגלית: Alan Lowenthal; נולד ב-8 במרץ 1941) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. בשנים 2023-2013 כיהן לוינטל בבית הנבחרים של ארצות הברית, מטעם מחוז הקונגרס ה-47 של קליפורניה.
ביוגרפיה

לוינטל נולד וגדל בקווינס שבניו יורק. הוא סיים תואר ראשון בהרברט קולג' (אנ'), וכן השלים דוקטורט באוניברסיטת המדינה של אוהיו. לאחר מכן עבר להתגורר בלונג ביץ', קליפורניה, והחל לשמש כפרופסור לפסיכולוגיה קהילתית באוניברסיטת המדינה של קליפורניה שבלונג ביץ'. בהמשך נכנס לפוליטיקה ושימש כחבר במועצת העיר לונג ביץ' ב-1992, שם שירת עד 1998.
ב-1998 התמודד וזכה בבחירות לבית הנבחרים המדינתי של קליפורניה, מטעם המחוז ה-54 המכסה חלקים במחוז לוס אנג'לס. הוא נבחר מחדש לכהונות נוספות ב-2000 וב-2002. ב-2004 התמודד לסנאט המדינתי של קליפורניה, על תקן המחוז ה-27, המכסה את מחוז ונטורה ופרבריה הצפון-מערביים של לוס אנג'לס. לאחר בחירות מקדימות ללא תחרות במפלגה הדמוקרטית, נבחר לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני ברוב של 63% ממניין הקולות. הוא זכה בכהונה נוספת ב-2008, עם ניצחון בהיקף דומה.
בנובמבר 2012 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית על תקן המחוז ה-47 של קליפורניה, לאחר שגבר על יריבו הרפובליקני גרי דה-לונג. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2013. בנובמבר 2014 נבחר לכהונה שנייה. בבית הנבחרים לוינטל חבר בוועדה לענייני חוץ וכן בוועדה למשאבים טבעיים.
ב-16 בדצמבר 2021, לקראת בחירות 2022, הכריז לוינטל על פרישות מהחיים הפוליטיים בתום כהונתו הנוכחית. כהונתו נחתמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
לוינטל גרוש ונשוי בשנית. הוא אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים. בוני לוינטל, אשתו הראשונה, נבחרה גם היא לשרת בבית הנבחרים המדינתי של קליפורניה.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  Election 2014: Alan Lowenthal wins Long Beach’s 47th Congressional District,‏ 4 בנובמבר 2014
↑  נולן ד. מקסקיל, U.S. Rep. Alan Lowenthal of Long Beach announces his retirement, באתר לוס אנג'לס טיימס, 16 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  ג'רמי ב. וייט, Rep. Alan Lowenthal won't seek reelection in 2022, באתר פוליטיקו, 16 בדצמבר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w62g8d8v  US Congress: L000579
אלמנה לבנה

| אלמנה לבנה |
| --- | --- |
 אלמנה לבנה על בול קזחסטני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישניים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
משפחה:: כדורניים
סוג:: אלמנה
מין:: אלמנה לבנה
שם מדעי
 Latrodectus pallidus ‏פיקארד-קיימברידג', 1872

אלמנה לבנה (שם מדעי: Latrodectus pallidus) הוא עכביש מהסוג אלמנה שבמשפחת הכדורניים. הוא נפוץ ברחבי צפון אפריקה, המזרח התיכון ומרכז אסיה. האלמנה הלבנה חיה בערבות דרום רוסיה, קזחסטן ומדינות אחרות בדרום מערב אסיה, כמו גם באזורים המדבריים של המזרח התיכון. בהשוואה למיני אלמנה אחרים באותו אזור תפוצה, האלמנה הלבנה נדירה יחסית.
בישראל האלמנה הלבנה נמצאת באזורים מדבריים, בבקעת הירדן, עמק יזרעאל ואזורים חוליים בחופי השפלה.
תיאור

בשונה משאר מיני האלמנה, שצבעם כהה, האלמנה הלבנה, כפי ששמה מרמז, בעלת צבע בהיר. צבעה נע בין בז' ללבן, לעיתים עם נקודות חומות, רגליה כהות יותר. עכביש זה חסר הסימנים האדומים הבוהקים שנמצאים על עכבישי אלמנה אחרים כמו אלמנה אוסטרלית או אלמנה שחורה. מלבד צבעה, האלמנה הלבנה דומה במראה לעכבישים אחרים בסוגה.
הנקבה בגודל של כ-11–13 מ"מ והזכר בגודל 3.5–5.5 מ"מ. בדומה למיני אלמנה נוספים, הזכרים משקיעים השקעה רבה בהזדווגות בודדת. זכרים בדרך כלל חיים יחד עם אותה הנקבה במשך תקופה ארוכה, מספקים תצוגות חיזור תובעניות, ולעיתים נאכלים על ידי הנקבה לאחר ההזדווגות. הזכרים לרוב קטנים יותר מהנקבות מכיוון שלאחר שהם מגיעים לבגרות, הם אינם ניזונים ומעבירים את רוב חייהם בחיפוש אחר נקבות.
ברפואה

כמו כל מיני האלמנה, לאלמנה הלבנה נשיכה ארסית והיא עלולה לפגוע בבני אדם. אף על פי שרעילותה נמוכה בהרבה מנשיכתה של האלמנה האוסטרלית או של אלמנת מקטנס (Latrodectus mactans), נשיכת האלמנה הלבנה היא משמעותית מבחינה רפואית ועלולה להרוג ילדים וחולים. מחקרים טוקסיקולוגיים דיווחו שהארס של האלמנה הלבנה דומה במבנה לזה של האלמנה השחורה. עם זאת, כרזה שפורסמה על ידי האגודה המצרית לרעלנים טבעיים מתארת את ארס האלמנה הלבנה ברמת ארסיות בינונית, ואילו ארס האלמנה השחורה מתואר כארסי ביותר בדרום אירופה.
הערות שוליים

1 2  אלמנה לבנה, באתר חרקים - עולם קטן בגדול
↑  Segoli, Michal; Harari, Ally R.; Lubin, Yael (בספטמבר 2006). "Limited mating opportunities and male monogamy: a field study of white widow spiders, Latrodectus pallidus (Theridiidae)". Animal Behaviour. 72 (3): 635–642. doi:10.1016/j.anbehav.2005.11.021. נבדק ב-8 בנובמבר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  
Charakha, AR; Shevchenko, LV; Molodkin, AK; Pluzhnikov, KA; Volkova, TM; Grishin, EV (1997). "Isolation and partial structures of major toxic components of Latrodectus pallidus venom". Bioorg. Khim. 23 (3): 163–7. PMID 9190786.
↑  http://groups.msn.com/Egyptiansocietyofnaturaltoxins/venomousspidersofegypt.msnw (אורכב 12.12.2007 בארכיון Wayback Machine) Venomous Spiders of Egypt
אלן לאד

| --- | --- |
אלן לאד בשיין (1953)
אלן לאד בשיין (1953)
 לידה:  3 בספטמבר 1913 הוט ספרינגס, ארקנסו, ארצות הברית
 פטירה:  29 בינואר 1964 (בגיל 50) פאלם ספרינגס, ארצות הברית
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  Alan Walbridge Ladd 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1932–1964 (כ־32 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון נורת' הוליווד  בית הספר התיכון הוליווד 
 בן או בת זוג:  סו קרול (1942, 13 במרץ 1942–1964)  Midge Harrold (אוקטובר 1936–?) 
 צאצאים:  אלן לד, דייוויד לאד, Alana Ladd 
 פרסים והוקרה:  star on Palm Springs Walk of Stars (1995)  Arkansas Entertainers Hall of Fame (1996)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.cmgww.com/stars/ladd/
 פרופיל ב-IMDb
 
אלן לאד (באנגלית: Alan Ladd;‏ 3 בספטמבר 1913 – 29 בינואר 1964) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, ידוע בעיקר בגלל תפקידו במערבון הקלאסי "שיין" של ג'ון פורד.
ביוגרפיה

הוא נולד בהוט ספרינגס, ארקנסו ובגיל ארבע מת אביו ואמו היחידנית התקשתה להתפרנס. הם עברו לאוקלהומה סיטי ואחר כך לפסדינה ולעמק סן פרננדו, שם למד ב-North Hollywood High School שם השתתף בחוג הדרמטי והופיע בהצגת "המיקדו" של גילברט וסאליבן, שם ראה אותו מאתר כישרונות והחתים אותו באולפני סרטי יוניברסל.
הוא הופיע בתפקידים קטנים ואחר כך עבר לאולפני האחים וורנר אך גם שם לא הצליח. הפריצה שלו הייתה ב-1942 כשהוחתם באולפני פרמאונט לתפקיד משנה בסרט האפל "אקדוחן שכיר" לפי רומן של גרהם גרין לצידה של ורוניקה לייק.
עם ורוניקה לייק הופיע עוד בשלושה סרטים אפלים:
"מפתח הזכוכית" לפי ספרו של דשיל האמט – (1942)
"הדליה הכחולה", לפי תסריט של ריימונד צ'נדלר – (1946)
"סייגון" – (1948).
ב-1949 שיחק בסרט "גטסבי הגדול" לצידה של בטי פילד.
ב-1953 שיחק בתפקיד הראשי של "שיין", במערבון "שיין" בבימויו של ג'ון פורד שזכה להצלחה גדולה. באותה שנה נבחר לאחד מעשרת הכוכבים הפופולרים ביותר בארצות הברית.
ב-1957 שיחק בסרט "הנער על הדולפין" לצידם של סופיה לורן וקליפטון וב.
בנובמבר 1962 הוא נמצא מחוסר הכרה עם פצע ירייה ליד ליבו לאחר ניסיון התאבדות כושל. האולפן מיהר להסתיר את המקרה וכינה אותו "תאונה שקשורה לשימוש באקדח".
תפקידו האחרון שלו היה בסרט "השאפתנים" לצידו של ג'ורג' פפארד (1964), אך באופן טרגי, הוא לא צפה בהקרנתו. ב-29 בינואר 1964, הוא נמצא מת בפאלם ספרינגס, קליפורניה מבצקת במוח שנגרמה על ידי שימוש מופרז באלכוהול ותרופות הרגעה. החקירה העלתה שלא מדובר היה בהתאבדות.
ב-1960 נקבע שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פילמוגרפיה חלקית

הדרקון העקש (1941)
האקדח הזה להשכרה (1942)
מפתח הזכוכית (1942)
הדליה הכחולה (1946)
שנתיים לפני התורן (1946)
כלכותה (1947)
סמית' הלוחש (1948)
סייגון (1948)
גטסבי הגדול (1949)
שיין (1953)
הנער על הדולפין (1957)
כל האנשים הצעירים (1960)
השאפתנים (1964)
אקווטוריה המערבית

| --- | --- |
דגל אקווטוריה המערביתדגל אקווטוריה המערבית
ילדים ביאמביו
ילדים ביאמביו
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 חבל ארץ:  אקווטוריה
 בירת המדינה:  יאמביו
 שטח:  79,342.66 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  619,029 (2008)
  ‑ צפיפות:  20 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  5°19′00″N 28°24′00″E﻿ / ﻿5.3166666666667°N 28.4°E﻿ / 5.3166666666667; 28.4 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אקווטוריה המערבית (באנגלית: Western Equatoria State) היה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בין השנים 2011 ל-2015. שטחו היה כ-79,319 קמ"ר, גודל האוכלוסייה בו היה 619,029 נפש (נכון ל-2008) ובירתו הייתה יאמביו. המחוז היה מחולק לנפות ובראש כל אחת שלט נציב הכפוף לנשיא דרום סודאן, סאלווה קיר מאיארדיט.
היסטוריה

בשנות ה-80 של המאה ה-19, שלט באזור המלך גבודוואה (King Gbudwe).
בשנות אמצע המאה ה-20, לאחר הכרזת העצמאות של סודאן ב-1956, מספר אנשים מאזור הדרום פעלו במספר תנועות לשחרור דרום סודאן, כמו אניאניה (Anyanya) ותנועת השחרור העממי הסודני (Sudan People's Liberation Army/Movement) בהנהגת ג'ון גראנג.
מאבק

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, צבא ההתנגדות של האל תחת פיקודו של ג'וזף קוני העביר את בסיסו מאוגנדה לגבול בין דרום סודאן לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ופעילות הצבא נעשית באזור אקווטוריה המערבית. לפני הסכם השלום שנחתם בשנת 2005, צבא ההתנגדות של האל השתמש באזור כבסיס לפעולות נגד ממשלת אוגנדה בראשות יוורי מוסווני.
בשנת 2009, קהילות מקומיות יצרו יחידה צבאית להגנה עצמית, שנקראת "ילדי הקשת", ומשתמשת בכלי לחימה כמו: חץ וקשת וחניתות כדי להיאבק בצבא ההתנגדות של האל.
חלוקה לנפות

מחוז אקווטוריה המערבית מחולק לעשר נפות:
נפת יאמביו
נפת נזארה
נפת יבה
נפת אזו
נפת מרידי המזרחית
נפת טמבורה
נפת מונדרי המערבית
נפת מבולו
נפת נג'רו
נפת מונדרי