stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולוניה
היסטוריה וסקירה כללית > היסטוריה עתיקה

האזור בו הוקמה העיר היה מאוכלס, לפי החפירות שנערכו בוילה נובה במאה ה-19, מאז המאה ה-9 לפנה"ס. הממצאים הארכאולוגיים במקום נקראים וילאנוביים על ידי הארכאולוגים, וכך גם העיר. שמה הראשון של העיר בולוניה צוין על ידי האטרוסקים, שלאחר התפשטות אטרוריה במאות ה-7 וה-6 לפנה"ס קראו לה Felsina (באטרוסקית: Velzna או Felzna). במאה הרביעית לפנה"ס השטח נכבש על ידי שבטים קלטים בויי שבאו מגאליה נארבוננסיס, הבויי יצרו ציוויליזציה משותפת עם האטרוסקים, ושלטו באזור. בשנת 225 לפנה"ס התרחש קרב טלמון בטוסקנה, בו הפסידו הבויי לאימפריה הרומית, ובעקבות הפסדם החל כוחם להיחלש. הקלטים שמרו על מספיק כוח ועצמאות כדי להיות בני בריתו של חניבעל במלחמה הפונית השנייה, אך עם התבוסה של קרתגו, החלו הרומאים להרוס ערים קלטיות וקלטיות-אטרוסקיות רבות, עד אשר בולוניה הפכה למושבה רומית בשנת 189 לפנה"ס תחת השם Bononia.
היסטוריה וסקירה כללית > היסטוריה ימי-ביניימית

לאחר נפילת האימפריה, העיר עברה בין שלטונם של אודואקר, תיאודריך הגדול, האימפריה הביזנטית והלומברדים, עד שבשנת 774 נכנעה לקרל הגדול, שנתן את השליטה בה, במסגרת אשרור ההבטחות שניתנו במתת פפין, לאפיפיור אדריאנוס הראשון, כחלק מכינונה של מדינת האפיפיור.
עם דעיכתה של השושלת הקרולינגית, בשנת 898, סופחה לממלכת איטליה (של האימפריה הרומית הקדושה) על ידי ברנגר הראשון.
בין סוף המאה ה-10 לתחילת המאה ה-11, הייתה בולוניה עיר קיסרית מחד (תחת מרותו של קיסר האימפריה הרומית הקדושה), ואפיפיורית מאידך (בשל הזכויות שהיו לכס הקדוש על העיר מאז תקופתם של מתת פפין וקרל הגדול). בצל המצב הפוליטי הסבוך, התחזק בעיר כוחה של מטילדה רוזנת טוסקנה, שצידדה באפיפיור. 

המאבק בין האפיפיורות לאימפריה, כמו גם ההתפתחות הדמוגרפית והכלכלית, העניקו תנופה ללימודי וחקר המשפט. מומחים בדקדוק, רטוריקה ולוגיקה החלו ללמד ולארגן מחדש את חוקי יוסטיניאנוס, שהיוו את הבסיס החוקי של האימפריה. בנוסף, הם החלו ללמד באופן פרטי אנשים צעירים ממשפחות עשירות, לרוב משפחות אצולה, וכך ב-1088 נוצר הלכה למעשה ה-Studium, שהפך מאוחר יותר ל-Universitas Scholarium, או בפשטות - האוניברסיטה. 
 אוניברסיטת בולוניה הייתה לאוניברסיטה הראשונה בעולם המערבי, והיוותה במשך מאות שנים מוקד לתפארתה של העיר, הביאה לפרסומה ולתהילתה ברחבי אירופה, והקנתה לה את השם "בולוניה המלומדת" ("Bologna la dotta").
פרץ הסטודנטים האיטלקים והזרים (בעיקר גרמנים) ששטפו את העיר בעקבות כינונה של האוניברסיטה ליווה והוסיף לתחייה הכלכלית והצמיחה התרבותית והפוליטית של העיר.

ב-1167, במסגרת המאבק בין הגואלפים והגיבלינים, נטלה בולוניה חלק בכינונה של "הליגה הלומברדית", שהייתה ברית בין ערי צפון איטליה, שהתגבשה נגד הקיסרות הרומית הקדושה בכלל והקיסר פרידריך ברברוסה בפרט, במטרה להגן על האוטונומיה של ערי המדינה האיטלקיות מהסמכות הקיסרית.

העיר שרדה היטב בימי הביניים, והפכה לעיר חשובה מאוד בזמן הרנסאנס.

בגלל מערכת יעילה של תעלות הייתה בולוניה אחת הערים הגדולות ביותר מבחינה מסחרית בצפון איטליה. משפחת בנטיווליו שלטה בעיר ברוב המאה ה-15. ג'ובאני בנטיווליו השני שלט כעריץ בין השנים 1462 ל-1506. בזמן זה הוא השקיע רבות בייפוי העיר. חלק מהמיסים שנגבו מהסוחרים בבולוניה נלקחו לשם העברתם כמשכורת לפרופסורים של אוניברסיטת בולוניה.
 לפני יותר ממאה שנים כונתה בולוניה בכינויים רבים ושמות שונים. "בולוניה המלומדת" ("Bologna la dotta") - כינוי לבולוניה, הניתן לה בגלל האוניברסיטה שלה. "בולוניה המפוטמת" ("Bologna la grassa") ניתן לה בגלל המוניטין שלה כמרכז גסטרונומי ומסעדותיה הרבות. ההיסטוריה של בולוניה מרשימה ובולטת, וניתן לראות בה את הרחובות העתיקים מימי הביניים, ואת הבניינים הנוטים הנמצאים בה. יש בבולוניה הרבה בניינים מרשימים וצבעוניים, שניתן לראות בהם בעיקר אדום (בגלל זה נקראת בולוניה בין השאר גם "בולוניה האדומה" -Bologna la rossa) וכתום. בולוניה ידועה גם בזכות הארקדות שלה - רחובותיה המקורים בקמרונות באורך מצטבר של 38 ק"מ.
היסטוריה וסקירה כללית > תקופת מלחמת העולם השנייה

עקב מיקומה האסטרטגי (בעיקר בגלל היותה נקודת קישור בין צפון איטליה לדרומה בכל הקשור למערך הרכבות) הייתה העיר בולוניה מטרה מרכזית להפצצות בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.
בבוקר ה-21 באפריל 1945, לאחר שהבינו שהם מוקפים, עזבו הכוחות הגרמנים את בולוניה וחיילי דיוויזיית הקרפטים ה-3 הפולנית של צבא אנדרס נכנסו לעיר דרך פורטה מג'ורה (השער הגדול, באיטלקית) כמעט ללא קרב. בעקבות זאת הוענקה לגנרל אנדרס אזרחות כבוד של העיר. בפאתי העיר, בגבול עם סאן-לאזארו די סבנה, ממוקם בית הקברות הפולני לחללי אותה תקופה.
בהמשך נכנסו לבולוניה גם כוחות הקורפוס האמריקני ה-2.
היסטוריה וסקירה כללית > לאחר המלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אתרי העיר

שני המגדלים (le due torri)
פיאצה מג'ורה ופיאצה נפטון (piazza maggiore e piazza nettuno)
ארקיג'נאזיו – מושבה העתיק של האוניברסיטה עם תיאטרון האנטומיה המקורי של הפקולטה לרפואה. הקמפוס מכיל גם מוזיאונים וגן בוטני קטן.
המזרקה של נפטון סמוך לבזיליקת San Petronio בת ה-22 הקפלות. המזרקה נבנתה בין השנים 1,563 ל-1,566 ומסמלת את כוחו של האפיפיור ששלט בעולם כפי שנפטון שלט בים, למרגלותיו של הפסל ניצבים ארבעה מלאכים קטנים המייצגים את הנהרות של ארבע היבשות שגילו באותה העת – הגנגס, הנילוס, נהר האמזונס והדנובה.
Via Luigi Zamboni ההיסטורי שחוצה את האוניברסיטה.
הגלריה הלאומית, שנחשבת לאחת הגלריות החשובות באירופה, כוללת יצירות נדירות מהרנסאנס, הבארוק והיכל מיוחד המוקדש כולו לאומן הבולוני גווידו רני הקבור בקפלת הוורדים בעיר.
המוזיאון הארכאולוגי – שרידים מהתקופה הפרה היסטורית, מיצגים ממצרים העתיקה ופסלים מרהיבים מיוון.
מוזיאון ימי הביניים – שריוני אבירים ובחפצים המאפיינים את הלך התקופה.
אתרים נוספים:
היכל המדונה של לוקאס הקדוש – הצופה על העיר מגבעה הממוקמת בצידה הדרומית מערבית של העיר.
הדואומו – ויא אינדיפנדנצה.
הבאזיליקה של סאן פטרוניו (בפיאצה מג'ורה).
קומפלקס שבע הכנסיות של סאנטו סטאפנו (ופיאצה סאנטו סטאפנו).
כנסיית דיי – סרבי (של המשרתים) בסטרדה מג'ורה (בתקופת חג המולד יש שם שוק מתנות לחג).
כנסיית סאן פראנצ'סקו (והפיאצה בעלת אותו שם, ליד פיאצה מאלפיגי)
פאלאצו פאבה ארמון וגלריית אומנות.
שני המגדלים סימלה של העיר בולוניה.
שיחזור של בולוניה עם מגדליה בתקופת ימי הבניים.
מנזר סאן לוקה (זמן דמדומים).
פיאצה נטונו (נפטון), ליד פיאצה מג'ורה.
בניין העירייה (פיאצה מג'ורה).
פאלאצו (בניין) דל פודסטה (מול הבאזיליקה של סאן פטרוניו, צידה השני של פיאצה מג'ורה).
התיאטרון האנטומי ההיסטורי של הפקולטה לרפואה.
אחת הארקדות היפות, ליד מושבו של הבנק המרכזי של איטליה בבולוניה (ויא פאריני).
אחת הארקדות (פורטיקו) העתיקות ביותר בבולוניה, מתחת ל-ויא גויטו.
הקומפלקס של שבע הכנסיות של סאנטו סטפאנו, ליד שני המגדלים.
ה-טלאמונים (TELAMONI) בכניסה למוזיאון צ'יביקו לאומנות תעשייתית בבניין דאביא בארג'ליני, (בסטרדה מג'ורה).
אתרי העיר > רבעים

העיר בולוניה מחולקת ל – 9 אזורים (Quartieri = רבעים):
בורגו פאניגלה (Borgo Panigale), מקום מושבו של מפעל דוקאטי.
סאראגוצה (Saragozza), מקום מושבו של מנזר סאן לוקה.
פורטו (Porto), לב העיר ההיסטורית.
סאן ויטאלה (San Vitale), מכיל את ויא זאמבוני (via zamboni) – מקום מושבה של מרכז האוניברסיטה כיום (למעשה האוניברסיטה פזורה בכל העיר).
רנו (Reno)
סאן דונאטו (San Donato)
סאנטו סטפאנו (Santo Stefano), מקום מושבו של המרכז האורתופדי ריצולי (מרכז אירופאי).
נאבילה (Navile), מקום מושבו של יריד התערוכות.
סאבנה (Savena), מקום מושבו של בית הקברות הבולוני.
יהדות בבולוניה

קיימת עדות על בית קברות יהודי בבולוניה מתוך נאום של אמברוזיוס, ההגמון של מילאנו, בשנת 393. ככל הנראה בימי הביניים המשיכה להתקיים קהילה יהודית בעיר, למרות שהיו תקופות בהן בוצע נידוי של יהודים לרבעים נפרדים והתרחשו גירושים זמניים מהעיר. במאה ה-15 וה-16 הקהילה שגשגה תרבותית באופן משמעותי. בתקופה ההיא, בין היתר, פעלה הישיבה של הרב עובדיה ספורנו ונדפס מחזור שמהווה עדיין מקור הלכתי חשוב לנוסח בני רומא. בין המאה ה-16 והכיבוש של העיר על ידי צבא נפוליאון ב-1796 היו תקופות ארוכות של נידוי לגטו או גירוש כולל של היהודים מהעיר. ב-1858, כשהעיר הייתה חלק של מדינת האפיפיור, קרה מקרה שילד יהודי, אדגרדו מורטארה, הוטבל בסתר על ידי משרתת נוצרייה ונלקח על ידי המשטרה כדי לחנכו לנצרות נגד רצון הוריו. פרשת מורטארה התפרסמה ברחבי העולם והתרחשה בתקופה שההשפעה של הכנסייה נחלשה בכל אירופה. נכון להיום שוכנת בבולוניה קהילה יהודית קטנה.
יהדות בבולוניה > סממנים יהודים/בעברית בבולוניה

קיים בית כנסת פעיל, מקום משכנה של הקהילה היהודית המקומית (ליד פיאצה מלפיגי).
הגטו היהודי - צמוד לאזור האוניברסיטאי, מתחת ל-due torri. בו ממוקם המוזיאון היהודי של העיר. ב-2002 נרצח בפתח ביתו, בגטו היהודי ההיסטורי (כיום נחשב לאזור יוקרתי של מרכז בולוניה) על ידי הבריגדות האדומות המתחדשות מרקו ביאג'י. פרופסור (איטלקי/נוצרי) לכלכלה באוניברסיטת מודנה, יועץ לממשלת ברלוסקוני ותושב בולוניה. כיום על שמו נקראת פיאצה בתוך הגטו.
ב-ויא גויטו (רחוב קטן היוצא מ-ויא אינדיפנדנצה), קיים בניין אשר חרות על קירותיו באותיות עבריות פסוק מספר תהילים מצד אחד של דלת הכניסה לבניין, ומשפט בלטינית מצידו השני (נעשה בהזמנת בעל הבניין שהיה בולונייזי נוצרי).
אקלים

בולוניה היא בעלת אקלים 'יבשתי', לא מרגישה את השפעת הים. על פי מיון מזג האוויר העירוני (הנהוג באיטליה לפי חוק מאוגוסט 1993) בולוניה נחשבת לאזור: "E, 2259 GR/G".
החורפים מאופיינים בקור, לעיתים עז מאוד (בהיסטוריה של בולוניה נמדד באזור מולינלה גם C°‏ 23−) ושלג. הקייצים לעומת זאת מתאפיינים בחום ושרב עם אחוזי לחות גבוהים. בשנת 2003, ליום אחד נרשמו C°‏ 43 בעיר. בדרך כלל בחודשי הקיץ הטמפרטורה עוברת את ה-C°‏ 37.
עונות המעבר קצרות במיוחד ומאופיינות בגשמים לפרקים. המשקעים נעים בין 500–1000 מ"מ (המדידות כיום נעשות בשדה התעופה הממוקם בבורגו פאניגלה, בעוד בעבר נעשו במרכז העיר, במיגדל הספקולה של האוניברסיטה). כ-70% מכמות המשקעים יורד בתקופות המעבר.
| אקלים בבולוניה (2010–2019)> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בבולוניה (2010–2019)> ינואר.17.4.8.-1.5.-12.42.9 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> פברואר.22.8.2.0.8.-12.44.9 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> מרץ.26.13.4.3.9.-5.60.4 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> אפריל.29.17.8.7.6.0.67 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> מאי.30.22.7.11.8.5.65 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> יוני.36.26.8.15.6.7.52.6 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> יולי.38.29.9.18.2.10.42.8 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> אוגוסט.39.29.2.17.9.9.57.9 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> ספטמבר.35.25.3.14.8.6.61 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> אוקטובר.27.18.9.10.1.-1.71.6 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> נובמבר.21.11.1.4.3.-3.81.3 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> דצמבר.18.5.9.-0.3.-11.61 | אקלים בבולוניה (2010–2019)> שנה.39.17.8.8.6.-12.708.4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: weatherbase.com
דמוגרפיה

אחרי שבשנת 1971 נגעה בשיא עם 490,521 תושבים, חלה ירידה במספר התושבים בשנות השמונים. כיום התחזיות שוב מראות על גידול והתייצבות מספר התושבים מעל 370,000 איש, הרבה הודות להגירה של אזרחים שלא משתייכים לאיחוד האירופאי (נקראים: extracomunitari, חוצ-קומוניטרים).
92.5% מהאוכלוסייה ממוצא איטלקי. ה-7.5% הנותרים מורכבים בעיקר ממרוקאים, סינים, אלבנים, רומנים, אוקראינים, ופיליפינים הדבקים באמונה הקתולית. קיימת גם קהילה יהודית קטנה וקהילה של סטודנטים ישראלים לצידה.
תרבות

בשנת 2000 הייתה בולוניה בירת התרבות באירופה, לאותה שנה. בשנת 2006 הוכרה בולוניה על ידי ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם (UNESCO - אונסק"ו) כעיר יצירה מוזיקלית, השנייה באירופה לאחר סביליה הספרדית.
בבולוניה נערך מדי שנה יריד ספרי הילדים הבינלאומי, שהוא אחד מהאירועים החשובים בתחום תרבות הילדים הבינלאומית.[דרוש מקור]
תחבורה

בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי גוליילמו מרקוני על שם הפיזיקאי והממציא, זוכה פרס נובל ובן העיר. הנמל הורחב ב-2004 ומסלול ההמראה שלו הוארך על מנת שמטוסים גדולים יותר יוכלו לנחות ולהמריא ממנו.
תחנת הרכבת המרכזית נחשבת לבעלת חשיבות אסטרטגית בגלל מיקום העיר. התחנה בבולוניה חרותה בתודעת הציבור האיטלקי בעקבות הפיגוע החבלני שבוצע בה באוגוסט 1980 שבו נרצחו 85 קורבות. הפיגוע ידוע בשם Strage di Bologna או טבח בולוניה. האמונה הרווחת היא שפצצה הוטמנה על ידי פעילים נאו פשיסטים – אולי על מנת ליצור דעת קהל שלילית כלפי קומוניסטים איטלקים. בולוניה מרושתת ב 3 אוטוסטרדות: A1 (אוטוסטרדת השמש = "Autostrada del Sole") המחברת את מילאנו-פירנצה-רומא ועוברת בבולוניה. A13 (הצפונית) בולוניה - פאדובה. A14 (לאורך הים האדריאטי) בולוניה - אנקונה - טארנטו. בנוסף לכך בולוניה מוקפת בשני כבישי טבעת עירוניים:
כביש הטבעת החיצוני - מקביל לאוטוסטראדה ובגלל זה נקרא טאנג'נציאלה.
כביש הטבעת הפנימי - סובב את מרכז העיר ונקרא ויאלה.
התחבורה הציבורית בבולוניה מבוססת על אוטובוסים וטרוליבוסים. שירות חשמלית שפעל בעיר בעבר נסגר ב-1963. שני קווי רכבת קלה נמצאים בבנייה, ועל פי התכנון יחלו לפעול ב 2026. שני קווים נוספים נמצאים בשלבי תכנון, ומיועדים לפעול בשנת 2030.
תחנת הרכבת של בולוניה כיום
תחנת הרכבת באירוע ה-Strage di Bologna או טבח בולוניה
טרוליבוס במרכז העיר
גסטרונומיה

בולוניה מפורסמת במסורת הבישול שלה ולעיתים קרובות היא מוגדרת כבירה הקולינרית של איטליה. הבישול המקומי מבוסס ברובו על בשרים וגבינות. כמו בשאר אמיליה-רומאניה, ייצור בשר חזיר משומר הוא חלק חשוב מתעשיית המזון המקומי. כרמים מפורסמים בקרבת מקום כוללים את פיניולטו דאי קולי בולונייזי, למברוסקו די מודנה וסנג'ובזה די רומניה. הולדת הלזניה מיוחסת לעיר זו, כמו גם טלייטלה אל רגו (פסטה ברוטב בשר, מקור ההשראה לספגטי בולונז המפורסם), טורטליני מוגש במרק בשר ומורטדלה (הנקניקיה המקורית של בולוניה) הם מאכלים שמתמחים בהם המקומיים.
תעשיית רכב

בולוניה ידועה אף במפעלי תעשיות הרכב והאופנועים בעיר. בעיר ממוקמים מפעלי דוקאטי, יצרנית אופנועים אקסקלוסיביים, ובקרבת בולוניה ממוקמים מפעלי למבורגיני, שהוקמה כ'נקמה' בפרארי (השוכנת ליד העיר הסמוכה מודנה) על שירות הלקוחות הגרוע. בנוסף על כך, מתקיימת מדי שנה בגני התערוכה של העיר - ה'מוטו שו' בה מציגים בעיקר יצרניות אירופאיות את מרכולתן.
ערים תאומות

לעיר בולוניה יש 13 ערים תאומות:
גרמניה לייפציג, גרמניה (מ־1962)
קרואטיה זאגרב, קרואטיה (מ־1963)
אוקראינה חרקוב, אוקראינה (מ־1966)
ספרד ולנסיה, ספרד (מ־1976)
יוון סלוניקי, יוון (מ־1981)
צרפת טולוז, צרפת (מ־1981)
אנגליה קובנטרי, אנגליה (מ־1984)
מיזורי סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית, 1987
ניקרגואה סן קרלוס, ניקרגואה (מ־1988)
ארגנטינה לה פלאטה, ארגנטינה (מ־1988)
סנגל סן-לואי, סנגל (מ־1991)
בוסניה והרצגובינה טוזלה, בוסניה והרצגובינה (מ־1994)
אורגון פורטלנד, אורגון, ארצות הברית, 2004
ראו גם

אומרל
הערות שוליים

↑  התעלות קישרו את בולוניה עם העיר פררה, המצויה עשרות קילומטרים מצפון לה, ומשם לנהר ״פו״. בתעלות העיר היו חמישה נמלים ו15 טחנות מים. כיום קשה מאוד לתיירים למצוא את התעלות. כמעט כל שטח כל התעלות מקורה. סלולים עליו כבישים ובנויים עליו בניינים.
↑  בולוניה בידי הברית, משמר, 22 באפריל 1945
↑  ארקיע חו"ל, באתר בולוניה, איטליה.
↑  Muriel, Breve storia della Comunità - Comunità Ebraica di Bologna, www.comunitaebraicabologna.it (באיטלקית)
↑  HebrewBooks.org 24897 מחזור  --, באתר beta.hebrewbooks.org
↑  weatherbase.com, Europe, Italy, Bologna
↑  Bologna Celebrates its Appointment as UNESCO City of Music: UNESCO Culture Sector
↑  Works begins on the Red Line: the tram returns to Bologna!, sustainable bus weekly, ‏2 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554808405171  BIBSYS: 2051986  BNE: XX450975  BnF: cb118624920 (data)  GND: 4007616-7  HDS: 006584  ICCU: CFIV014300  ISNI: 0000 0001 2293 745X  LCCN: n79021394  MusicBrainz: f3045d73-6a82-43cd-934d-42e75a5f73f6  NARA: 10044742  NDL: 00629247  NKC: ge164666  NLG: 8661  NSK: 000117938  RERO: 02-A003021372  SUDOC: 026362139  VcBA: 497/660  VIAF: 144875967   WorldCat (עם VIAF): 144875967 
צילום לווין של עמק הפו (איטלקית: Val padana)
בולוניה בעבר נקראה ונציה של אמיליה, תעלה שריד לאותה תקופה.
שני המגדלים סימלה של העיר בולוניה והפסל של סאן פטרוניו המוצב בקדמתם.
סמל אונסק"ו
לזניה
דגם ה-1098s מודל 2007
למבורגיני מורצ'יילאגו
המוזיאון לתולדות חולון

תבנית:מבנה
המוזיאון לתולדות חולון (בית הרצפלד) מציג בפני המבקרים את האתגרים האזרחיים והביטחוניים עמם התמודדו תושביה הראשונים של חולון. המוזיאון שוכן בביתו הפרטי של אברהם הרצפלד, שהקדיש את המבנה לצורכי העיר ותושביה. המוזיאון נמצא בפינת הרחוב הנושא את שמו של הרצפלד בחולון. המוזיאון לתולדות העיר חולון הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
בית המגורים של אברהם הרצפלד > הקמת המבנה

הרצפלד, שהיה רווק ללא ילדים, התגורר שנים רבות בחדר שכור בתל אביב. בתחילת שנות החמישים, עם עלייתם לישראל של אחותו אנה ושני בניה מקליפורניה שבארצות הברית, החליט הרצפלד לבנות בית מגורים לו ולאחותו. בהיותו מנהיג פועלים וראש המרכז החקלאי, בחר הרצפלד להקים את ביתו בחולון, שהייתה ידועה כעיר הפועלים. הוא חכר מן הקרן הקיימת לישראל ב-31.10.1950 חלקת אדמה בשכונת הפועלים קריית עבודה, והזמין ב-20 ביוני 1950 את אנשי חברת סולל בונה שיבנו את ביתו. הרצפלד תכנן את ביתו כך שיהיה מחולק לשני אגפים נפרדים. אגף אחד עם שני חדרים הוקצה למגורי אחותו ובניה, והאגף האחר עם חדר אחד שימש את אברהם הרצפלד. כפעיל ציבור הוא בילה את מרבית ימיו בנסיעות בין היישובים החקלאיים השונים בארץ ישראל, וביתו בחולון שימש אותו כמקום שינה ואכילה בלבד. כשנתיים לאחר עלייתה לארץ חזרה אחותו עם ילדיה לארצות הברית, והרצפלד נשאר לגור בבית לבדו.
בית המגורים של אברהם הרצפלד > פעילותו של הרצפלד בעיר חולון

חולון הייתה באותה עת עיר קטנה בראשית התפתחותה, והחלטתו של איש אשכולות דוגמת הרצפלד לקבוע בה את מקום מגוריו התקבלה בשמחה רבה. חיים קוגל, ראש עיריית חולון, קיבל את פניו במכתב ברכה מלא שבחים:
הנני מברך אותך בשם העירייה ובשמי לרגל השתקעותך בחולון. שמחה יתרה וכבוד הוא לנו לארח בתוכנו אזרח חדש ונכבד כמוך. אולי יש בזה מן הסמל שהחלטת לבנות את ביתך בקריית עבודה, שתושביה הפכוה ממדבר שממה ליישוב פורח ועקרו מתוך החולות גינות ירק ונוי... אני בטוחים שתתרום ממרצך גם לחולון ותהיה שותף נאמן לפיתוחה.
בהיותו חבר כנסת ופעיל פוליטי נרתם אברהם הרצפלד לסייע לידידו ד"ר חיים קוגל בהעלאת שאילתות בכנסת הקשורות לחולון בפני שר הפנים. גם כאזרח מן השורה גילה הרצפלד מעורבות בחיי הקהילה. הוא תרם בגדים ישנים למחסן "בגד זול" של לשכת הסעד העירונית, הסכים לשלם מכיסו את עלות הטיפול בגינה העירונית הקרובה לביתו, ובמהלך מלחמת סיני אירח במרתף ביתו אשר שימש כמקלט את שכניו בני משפחות מילמן ובורוכוב.
לרגל חגיגות היובל לעלייה השנייה, ברך פנחס אילון, ראש העיר החדש של חולון, את תושב העיר המכובד תוך שהוא פותח במילים "חבר הרצפלד היקר והאהוב":
תושבי העיר הצעירה חולון - אשר נפל בחלקה הכבוד הגדול לקבלך בה כתושב, - חברי מועצתה, רעיתי ואנוכי, שולחים לך את מיטב הברכות והאיחולים במלאת יובל שנים לעליה השנייה.
פנחס אילון בישר לאברהם הרצפלד על ההחלטה להעניק לו אזרחות כבוד של העיר:
הריני שמח להודיעך, כי מועצת העיריה בישיבתה מיום 8.3.62, החליטה פה-אחד להעניק לך אזרחות-כבוד של העיר חולון. החלטה זו של מועצת העיריה היא ביטוי מנוע של הוקרה לפועלך הרב והמבורך במשך עשרות בשנים בבניין הארץ... העיר חולון מתברכת בכך, שקבעת בה את מקום מושבך ועתה רוצה היא לגמול לך, ולו במעט, על רוב הטובה שהשפעת עליה עם ישיבתך בתוכה.
בית המגורים של אברהם הרצפלד > הצוואה

הקשר הטוב שיצר אברהם הרצפלד עם הנהגת העיר חולון ועם תושביה הניעו אותו להחלטה לתרום את ביתו לטובת הציבור בחולון. ב-19 בינואר 1968 כתב אברהם הרצפלד צוואה בה קבע כי לאחר מותו יועמד הבית לרשות עיריית חולון וזאת במטרה שישמש למטרה ציבורית:
הרכוש דלא ניידי שלי... הנמצא בחולון ברח' בלום מס' 26 וידוע לפי הרשום בספרי האחוזה כחלקה מס' 71 בגוש מס' 7172, יעבור כולו ובמלואו לקרן קיימת לישראל... במטרה ועל מנת שרכוש זה יסודר וישמש תמיד לתכלית ציבורית-תרבותית-עירונית, לפי ובהתאם למה שיקבע בהסכמה הדדית בין הדירקטוריון של הקרן ובין עיריית חולון. הרכוש דלא ניידי שלי... הנהו מגרש ובית בנוי עליו המכיל כיום שתי דירות נפרדות, שבאחת מהן שני חדרים, הול, מטבח והנוחיות, ובשנייה חדר אחד, מטבח והנוחיות ושאני גר בה כיום.
בשנותיו האחרונות הלך מצב בריאותו של הרצפלד והתדרדר, והוא כמעט ואיבד את ראייתו. בשלב מסוים הוא אפשר לזוג עולים חדשים מבוגרים מרומניה להתגורר ללא תשלום בדירת שני החדרים שהייתה צמודה לדירת החדר בה התגורר הוא עצמו, ובתמורה הם דאגו לצרכיו. אברהם הרצפלד נפטר בשנת 1973. עם פטירתו המשיכו זוג העולים להתגורר בדירה הגדולה שבבית ודירתו של הרצפלד עצמו לא הייתה בשימוש. בשנת 1976 שקלה עיריית חולון להשאיל את הדירה לקופת חולים כללית על מנת לפתוח בה מרכז יום לקשישים, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל והדירה נותרה ריקה.
תהליך הקמת המוזיאון לתולדות חולון > היוזמה להקמת המוזיאון

בראשית שנות ה-70 הציע עוזיאל שלו, תושב וותיק ופעיל במגוון תחומים חברתיים בחולון, להקים מוזיאון היסטורי וארכיון לתיעוד תולדות העיר חולון. הוא פנה בנושא לראש העירייה פנחס אילון, ולחץ עליו להקים את המוסד הזה. בעקבות פניותיו החוזרות ונשנות של עוזיאל שלו החליט ראש העיר להיענות לבקשתו, ובשנת 1976 פנה אילון לאשר שילוני והציע לו את התפקיד של מנהל הארכיון ההיסטורי של חולון.
אשר שילוני, ששימש שנים רבות כעיתונאי ועסק בנושאים היסטוריים, קיבל על עצמו להתחיל ולרכז את הקמת הארכיון העירוני. הוא אסף את המסמכים ההיסטוריים שהצטברו במשרדי העירייה ובמגנזה העירונית, פנה לוותיקי העיר בבקשה לקבל מסמכים וחפצים שהיו ברשותם, הקליט (בסיוע ברוך פארי, לשעבר שופט בבית המשפט העירוני) את זיכרונותיהם של ראשוני חולון והשכונות שקדמו לה, והעתיק מארכיונים אחרים מסמכים ותמונות הקשורים להתפתחות העיר חולון. את המידע הרב שצבר ריכז בשלב ראשון באחד ממשרדי העירייה שהועמד לרשותו.
תהליך הקמת המוזיאון לתולדות חולון > התאמת בית הרצפלד כמוזיאון

ערימות המידע שהלכו ונערמו חייבו את אשר שילוני לחפש אכסניית קבע לארכיון העירוני. הוא פנה אל ראש העיר והציע לו להשתמש בביתו הריק של אברהם הרצפלד. אילון נענה להצעה ובחודש מאי 1977 ניתן אישור ראשוני להעביר את הארכיון למרתף הריק שבביתו של הרצפלד. בסוף שנת 1977 נחתם ההסכם בין הקרן הקיימת לישראל ועיריית חולון להפעלת צוואתו של אברהם הרצפלד והקדשת ביתו באופן רשמי לטובת ארכיון ומוזיאון עירוני לתולדות העיר חולון.
בשלב ראשון קבע שילוני את משרדו בדירת החדר הריקה של אברהם הרצפלד, ובשיתוף מוסדות העירייה פעל לפינוי בני הזוג שהתגוררו בדית שני החדרים שבבית. בתחילת שנות ה-80 העמידה העירייה דירה חלופית אליה עברו זוג הדיירים ובית הרצפלד בשלמותו עמד ריק ומוכן לשיפוץ ולהתאמה לתפקידו החדש. בחודש פברואר 1983, זמן קצר לפני שסיים את תפקידו כמנהל הארכיון ההיסטורי ויצא לגמלאות, העביר אשר שילוני לארכיטקטית דלית לפידות את הצעתו לתכנון הרעיוני של תוכן המוזיאון העתיד לקום בבית הרצפלד.
נעמי כץ, שהחליפה בחודש יולי 1983 את שילוני כמנהלת הארכיון והמוזיאון, המשיכה לקדם במרץ רב את התאמת בית הרצפלד לתפקידו כמוזיאון וארכיון. עיריית חולון שקלה את האפשרות להוסיף קומה שנייה לביתו של הרצפלד, אולם לאור העלות הגבוהה הוחלט לבסס את המוזיאון של המבנה הקיים. נעמי כץ גיבשה בשיתוף דלית לפידות את תכנון הקמת לוחות התצוגה ורשימת המוצגים במוזיאון לתולדות חולון.
המוזיאון נחנך ב-11 ביולי 1988
מבנה המוזיאון לתולדות חולון

המוזיאון לתולדות חולון נמצא במבנה שנועד במקור לשמש כבית מגורים, דבר המגביל מאוד את שטח התצוגה והמרחב המיועד לקהל המבקרים. חלקה העיקרי של התצוגה ממוקם לאורך קירות שני חדרי המגורים שבחזית הבית, ומתבסס על תמונות, מסמכים וחפצים קטנים. במקום מוקרנת תוכנית אורקולית "מסע אל החולות" המספרת את סיפורה של חולון.
מבנה המוזיאון לתולדות חולון > הכניסה למוזיאון

בגינת הבית, לצד שביל הגישה אל המוזיאון, מוצג בפני המבקרים סליק מן הסוג ששימש את אנשי ההגנה בחולון. מולו מוצג פסל של שקנאי מעשה ידיו של האמן דוד פולוס
המוזיאון לתולדות חולון
מבט לעבר הכניסה למוזיאון
הכניסה למוזיאון
שלט ההסבר של המועצה לשימור אתרים
הכניסה למוזיאון
סליק שנמצא בחצר אחד הבתים בחולון
הכניסה למוזיאון
פסל "שקנאי" של דוד פולוס
מבנה המוזיאון לתולדות חולון > חדר התצוגה הראשון

מיד בכניסה למוזיאון נמצא חדר תצוגה ראשון המתמקד בתיאור השטח עליו הוקמה העיר חולון, ובתיאור חיי היום יום של תושבי השכונות הראשונות של העיר. מספר מוצגים ארכאולוגיים מתקופת הברונזה מאיירים את ההיסטוריה היישובית העשירה של האזור, ואת שטחי דיונות החול עליו הוקמו השכונות הראשונות של חולון בשנות השלושים של המאה ה-20. אורח חייהם של תושבי העיר הראשונים מומחש בעזרת תמונות, מסמכים ומספר מוצגים קטנים.
חדר התצוגה הראשון
מבט כללי
חדר התצוגה הראשון
פינת ההיסטוריה הקדומה של האזור
חדר התצוגה הראשון
מראה האזור בראשית ימי ההתיישבות
חדר התצוגה הראשון
חיי היום יום בשכונות הראשונות
חיי היום יום בשכונות הראשונות
כרטיסי אוטובוס של חברת דרום יהודה
חיי היום יום בשכונות הראשונות
חותם המוכתר של המושבה חולון בשנת 1941
חיי היום יום בשכונות הראשונות
טביעת חותם המוכתר של המושבה חולון בשנת 1941
מבנה המוזיאון לתולדות חולון > חדר התצוגה השני

צמוד לחדר התצוגה הראשון נמצא חדר התצוגה העיקרי של המוזיאון, המעוצב באופן הדומה לתצוגה בחדר המבוא. משקל רב ניתן להיבטים הביטחוניים עמם התמודדו תושבי חולון בתקופת המרד הערבי הגדול ובתקופת מלחמת העצמאות. תקופות סוערות אלו מוצגות באמצעות תמונות, מסמכים ומספר מוצגים קטנים. התצוגה בחדר זה עוסקת גם בתהליך גיבושה של חולון כמועצה מקומית וכעיר, בפיתוח אזור התעשייה הגדול של חולון, ובשכונה השומרונית שהוקמה בעיר ביוזמתו של יצחק בן-צבי.
חדר התצוגה השני
מבט כללי
חדר התצוגה השני
שמירה וביטחון
חדר התצוגה השני
שמירה וביטחון
חדר התצוגה השני
מלחמת השחרור
חדר התצוגה השני
המטבעות הראשונים של מדינת ישראל
חדר התצוגה השני
קליטת עלייה
חדר התצוגה השני
הכרזה כעיר
חדר התצוגה השני
תעשייה
חדר התצוגה השני
השומרונים
שמירה וביטחון
רימון יד שהתגלה באחד הסליקים בעיר
שמירה וביטחון
חותם וטביעת חותם של מכבי אש מתנדבים
מלחמת השחרור
תג שרוול של חזית חמש
מלחמת השחרור
נשק אויב שנלקח שלל בתל א-ריש
מלחמת השחרור
מחברת רישום הלידות בבית היולדות לשעת חירום של ד"ר קפלינסקי
מלחמת השחרור
הודעה של ד"ר קפלינסקי על פתיחת בית יולדות לשעת חירום
המטבעות הראשונים
מטבע 25 מיל תש"ח
המטבעות הראשונים
מטבע 25 מיל תש"ט
הכרזה כעיר
ראשון הפטישים - פטיש הישיבות של ראש העיר הראשון
תעשייה
סמלים בריטיים שיוצרו בחולון
תעשייה
סמל בריטי שיוצר בחולון
תעשייה
סמל פולני שיוצר בחולון
תעשייה
סמל צ'כי שיוצר בחולון
השומרונים
הזמנה לטקס חנוכת בית הכנסת השומרוני