stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרמוספירה

התרמוספירה היא השכבה החיצונית, הגבוהה ביותר של האטמוספירה.
נמצאת מעל המזוספירה. בשכבה זו הטמפרטורה עולה עם העלייה בגובה.
שכבת התרמוספירה נמצאת החל מ-80 ק"מ מעל פני כדור הארץ ועד סוף האטמוספירה.
בחלק משכבת התרמוספירה הנקרא יונוספירה נבלעת רוב קרינת השמש בעלת אורך גל הקצר מאולטרה סגול, השם יונוספירה נובע מהעובדה שבמהלך תהליך ה"בליעה" הופך חלק מהגז ליונים. 
גלים אלקטרומגנטיים מוחזרים משכבת היונוספירה לכדור הארץ, תופעה שנוצלה לשם ביצוע תקשורת לטווח ארוך.
יש הקוראים לחלק העליון של התרמוספירה, הנמצא מגובה של 500 ק"מ ומעלה - אקסוספירה, ויש המגדירים אזור זה כחלל, היות שהאטמוספירה בו קלושה מאד.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
אטמוספירת כדור הארץ ושכבות נוספות (לא בקנה מידה)

|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  |   |   |
|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  | מגנטוספירה | מגנטופאוזה |
|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  | מגנטוספירה |   |
| גאוקורונה | גאוקורונה | מגנטוספירה | פלזמספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | אקסוספירה  | מגנטוספירה | פלזמספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | תרמוספירה | יונוספירה | יונוספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | מזופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | מזוספירה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | סטרטופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | סטרטוספירה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | טרופופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | טרופוספירה |  |  |
כדור הארץ
תיק 1270

תיק 1270 (מכונה בתקשורת גם פרשת גרסטל או פרשת חפץ-גרסטל) הוא חקירה פלילית שניהלה יחידת להב 433 של משטרת ישראל, אשר נחשפה במהלך פברואר 2018. על פי החשד שנחקר בתיק, ניר חפץ, יועצו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, פעל עם יועץ התקשורת אלי קמיר להביא למינויה של השופטת הילה גרסטל למשרת היועץ המשפטי לממשלה, בתמורה לסגירת תיק מעונות ראש הממשלה, שבו נחשדה בין היתר אשת ראש הממשלה שרה נתניהו. בינואר 2019 נסגר התיק מחוסר תשתית ראייתית לביצוע עבירות. גרסטל עצמה לא נחקרה באזהרה.
פרטי התיק

חוקרי המשטרה הגיעו לפרשה במהלך חקירת "תיק 4000".
בסוף שנת 2015 התכנסה ועדת איתור למצוא מחליף ליועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין שעמד לסיים את תפקידו בפברואר 2016. שני מועמדים בולטים לתפקיד היו מזכיר הממשלה, אביחי מנדלבליט, ונציבת הביקורת על הפרקליטות, הילה גרסטל.
בתחילת פברואר 2018 שוחח העיתונאי בן כספית עם השופטת הילה גרסטל על ההתמודדות שלה לתפקיד היועמ"ש. במהלך השיחה העלתה גרסטל השגות בעניין הליך המינוי שבסופו התמנה אביחי מנדלבליט ליועמ"ש. גרסטל לא ידעה כי כספית הקליט את השיחה והעביר אותה לידי חוקרי להב 433.
על פי החשד, חפץ וקמיר חששו שמנדלבליט יעמיד לדין את נתניהו או את אשתו ולכן פנו לגרסטל, בהבטחה כי יפעלו לבחירתה ולסילוק תמיכתו של נתניהו ממנדלבליט, בתמורה לסגירת תיק המעונות. לפי טענת הפרקליטות גרסטל סירבה וסיפרה על כך לשופטת בית המשפט העליון דאז (ולימים נשיאת בית המשפט), אסתר חיות, אך השתיים לא דיווחו על כך לרשויות המוסמכות.
חפץ וקמיר הכחישו את הטענות. מטעמו של ראש הממשלה נמסר בתגובה כי "ניר חפץ מעולם לא הציע את ההצעה ההזויה הזאת בפני ראש הממשלה ורעייתו, הוא מעולם לא נתבקש על ידם להציע הצעה כזאת, ואיננו מאמינים שחפץ אפילו העלה דבר כזה על דעתו". גם חבר ועדת האיתור לבחירת היועץ המשפטי לממשלה, שר המשפטים לשעבר משה ניסים, אמר כי נתניהו לא העלה באף שלב אפשרות שיעביר את תמיכתו ממנדלבליט.
נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות, מסרה עדות פתוחה לחוקרי המשטרה. לפי חיות, חברתה גרסטל פנתה אליה וסיפרה לה, לאחר שהמועמדות לא הייתה רלוונטית כבר, על כך שמקורב לראש הממשלה בירר אצל אחד מידידיה של גרסטל, מה תהיה עמדתה בנוגע לפרשת המעונות אם תיבחר לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה. העיתונאי אמנון אברמוביץ' פרסם שלפי תחקיר שערך, נתניהו איננו אשם בתיק זה.
באוקטובר 2018 המליצה המשטרה לסגור את התיק מחוסר תשתית ראייתית לביצוע עבירות. בינואר 2019 הכריעה פרקליטות המדינה באופן דומה, תוך שהיא מציינת כי גרסטל שינתה באופן משמעותי את גרסתה הראשונה בעניין. מקורבי גרסטל טענו בתגובה כי זוהי נקמה על מעשיה בעת ששימשה כנציבת ביקורת הציבור על הפרקליטות.
ראו גם

פרשת בר-און חברון
הערות שוליים

↑  תפנית חדה בעלילה: כך נקברה פרשת הצעת השוחד לגרסטל
היועמ"ש החליט לגנוז את תיק הצעת השוחד לשופטת בדימוס הילה גרסטל
↑  אין תשתית ראייתית: נסגר תיק הצעת השוחד לשופטת גרסטל
חפץ יעיד כי בני הזוג נתניהו לא ביקשו לפנות לשופטת גרסטל; התיק צפוי להיסגר
↑  יואב יצחק, גרסטל ומנדלבליט - המועמדים הבטוחים בדיוני ועדת האיתור לבחירת היועמ"ש, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 בדצמבר 2015
↑  אבישי גרינצייג, ‏כך הפך העיתונאי בן כספית למקור משטרתי חוזר בתיקי נתניהו | בלעדי, באתר גלובס, 18 בינואר 2021
↑  טובה צימוקי, יועמ"ש תמורת סגירת תיקי נתניהו: גרסטל לא דיווחה לרשויות, באתר ynet, 20 בפברואר 2018
↑  בן כספית, ‏ניר חפץ הציע לכאורה לשופטת גרסטל מינוי תמורת סגירת חקירה נגד שרה נתניהו, באתר מעריב אונליין, 20 בפברואר 2018
↑  יאיר אלטמן, חבר הוועדה לבחירת היועמ"ש: "אף אדם מטעמו של נתניהו לא פנה אלינו", באתר ישראל היום, 20 בפברואר 2018
↑  מערכת ישראל היום, פרשת מינוי היועמ"ש: "נשיאת העליון וגרסטל לא סברו שמדובר בעניין פלילי", באתר ישראל היום, 20 בפברואר 2018
↑  אבי אשכנזי‏, המשטרה המליצה לסגור את התיק נגד גרסטל: "אין תשתית ראייתית", באתר וואלה, 4 באוקטובר 2018
↑    יהודה יפרח, ‏"עשו רצח אופי לשופטת עם קריירה מופתית", בעיתון מקור ראשון, 18 בינואר 2019
שלום יונה טשרנו

ד"ר שלום יונה טשרנוֹ
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
שלום יונה טשרנוֹ (נכתב לעיתים צ'רנו, צ'ארנו; בכתיב יידי, שנהג בזמנו: טשרנאָ; 1878 – 13 בספטמבר 1932) היה מורה ומחנך עברי ברוסיה ובליטא, מחלוצי החינוך העברי ברוסיה ובפולין, מנהל בתי ספר וסמינרים למורים ומחברם של ספרי לימוד חלוציים בעברית.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טשרנו נולד בשנת 1878 בעיר לידה שברוסיה הלבנה. לאחר ארבע שנות לימוד בסמינר למורים, הוסמך ב-1897 כמורה. לאחר הסמכתו ייסד וניהל בתי ספר ממשלתיים ליהודים בפלך ויטבסק. לאחר מכן למד כימיה ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין, וסיים בתואר דוקטור. הוא שב לרוסיה והתיישב בעיר גרודנה, שם הצטרף לסגל ההוראה של "הקורסים הפדגוגיים" העבריים שניהל ידידו אהרן כהנשטם, ולצדו היה ממעצבי דמותם. הוא הורה בגרודנה עד שנת 1914 תנ"ך, עברית וספרות, ולימודי טבע. בגרודנה הוא נשא לאשה את פניה סאטיר.
בימי מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא. לאחר זמן שוחרר וקיבל עליו את הנהלת הקורסים הגרודנאים, אשר עברו בינתיים לחארקוב, וכן ייסד וניהל שם את הגימנסיה העברית הראשונה של "תרבות". עם חיסול מוסדות החינוך העברי באוקראינה ב-1921, חזר לליטא. שנה וחצי ישב בקובנה שם ניהל את הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה. מקובנה עבר לביאליסטוק וכעבור חצי שנה השתקע בווילנה, שם היה מראשוני תנועת החינוך העברי וניהל במשך כשנה את הסמינר למורים של רשת "תרבות".
כתב ספרים על תולדות החינוך ועל אופן ההוראה של היסטוריה, גאוגרפיה ועוד. כתב בכתבי העת לחינוך ובעיתונים והמאספים העבריים במזרח אירופה, ערך את הקובץ "בין הזמנים" (1918–1919), חוברת פדגוגית (הוצאת הקורסים הסמינריונים של טשרנא, 1928) וקובץ פדגוגי בשם "בית-ספרנו" (הוצאת גימנסיה תרבות, תרפ"ב).
לאחר מותו נקראו על שמו סמינר למורים, סמינר לגננות וגימנסיה לבנים ובנות בווילנה.
כן נקרא על שמו רחוב בתל אביב.
ספריו

מסלול: להוראה תולדות ישראל בבית הספר, אודסה: מוריה, תרע"ז.
דרכי הוראת המקרא בבית-הספר, אודסה: מוריה, תרע"ח.
מקראה גאוגרפית: ספורים בגאוגרפיה הכללית והארצי ישראלית לבני הנעורים, חרקוב: ספר, תרע"ט.
גאוגרפיה קצרה של ארץ ישראל, קובנה: ספר, תרפ"ב.
תולדות ישראל מקדמותן עד חרבן הבית הראשון: (עם תעודות, רשימות ותמונות היסטוריות): ספר לימוד לבני הנעורים, וילנה: ב’ ציונסאן ושותפיו, תרפ"ג.
ראשי פרקים מתורת החימיה: ספר למוד למתחילים, וילנה: דפוס ב’ ציונסאן, תרפ"ג.
חקי חמורפי; ערוכים ומבוארים בצירוף מבוא והערות על ידי הד"ר ש. י. טשרנא, ברלין: דפוס עינות, תרפ"ג.
הקורסים הסמניריוניים של הדוקטור צ'רנה (וילנה), וילנה: דפוס שימנוביץ, תרפ"ח. (חוברת פדגוגית)
לתולדות החנוך בישראל, 3 כרכים, וילנה: גלים, תרפ"ט–תרצ"ב. (חוברת א: "תקופת המקרא", תרפ"ט; חוברת ב: "תקופת התלמוד", תר"ץ; חוברת ג: "תקופת גאוני בבל", תרצ"ב.) (הוצאה נוספת: ירושלים: קהלת (מיסודה של הסתדרות המורים); ר' מס, תרצ"ט.)
הסתכלות בילדי בתי ספרנו: (תוכנית לבדיקה פסיכולוגית), וילנה: אבוקה, תרצ"ב. (למורים)
לאחר מותו:
סוגיות בחינוך ובהוראה: מסות ומחקרים, תל אביב: הסתדרות המורים בישראל בסיוע משרד החינוך והתרבות, תשכ"ז.
לקריאה נוספת

מ"א ביגל, י' חן וי' רובין (עורכים), ראשונים: קובץ מוקדש לקורסים הפדגוגיים הגרודנאיים ולזכר מורינו א’ כהנשטם וד"ר ש"י טשרנא, תל אביב: תלמידים, תרצ"ו.
יהושע אובסי, 'ד"ר ש"י טשרנא', בספרו מאמרים ורשימות, ניו יורק: אוהל, תש"ז.
צבי שרפשטיין, גדולי חינוך בעמנו: דמותם ופעלם מימי המהר"ל מפראג עד זמננו, ירושלים: ר' מס, תשכ"ד.
נח פניאל, 'ד"ר ש"א טשרנא', בספרו עיונים בתחומי ספרות וחינוך, חיפה: מפעל סופרי חיפה על ידי עקד, תשל"ז, עמ' 87–89. (ארבעים שנה למותו)
נח פניאל, 'על פרשה עגומה בתולדות סמינר "תרבות" בווילנה (פרשת ד"ר שלום יונה טשרנא, וילנה 1878–1932)', שבילי החינוך 1, 44 (תשמ"ה), 28–31. (זיכרונות אישיים)
שלמה הרמתי, 'שלום יונה טשרנא (1878–1932): מורה המורים העבריים במזרח אירופה וחלוץ הוראת המדעים בעברית בתפוצות', בספרו שבעה מחדשים בחינוך העברי 1892–1954 שחידושיהם היעילים נדחו ונשכחו, תל אביב: ירון גולן, תשס"ח 2008.
'טשרנא, ישעיהו-יונה', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 170 טורים 1 ו-2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1368).
הערות שוליים

↑  מ. ג., מחשבתו של מורה דגול: עם הופעת קובץ מסות מאת ד"ר טשרנא, דבר, 24 באפריל 1968.
↑  על הקובץ: "ראשונים", דבר, 18 ביוני 1936; בספרות ובאמנות, דבר, 24 ביולי 1936.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299548205171  ISNI: 0000 0000 5200 1436  LCCN: nr95032804  SELIBR: 255805  VIAF: 78670870   WorldCat (עם VIAF): 78670870
תרזה פו לין צ'אן

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1943 סינגפור 
 פטירה:  6 ביוני 2016 (בגיל 72) סינגפור 
 מדינה:  סינגפור 
 
תרזה פו לין צ'אן (באנגלית: Theresa Poh Lin Chan;‏ 9 ביולי 1943 – 6 ביוני 2016) הייתה מורה וסופרת מסינגפור שנודעה כ"הלן קלר של דרום-מזרח אסיה" בהיותה חרשת ועיוורת.
ביוגרפיה

תרזה פו לין צ'אן נולדה בסינגפור למשפחה נוצרית. לאחר שלקתה בדלקת קרום המוח היא איבדה את השמיעה בגיל 12 ואת הראייה בגיל 14.
ג'ון וילסון, מנהל מרכז עיוורים, פגש בביקורו בסינגפור את תרזה בילדותה, שסיפרה לו על רצונה להתקדם בחיים. בהמלצתו, היא התקבלה לבית הספר לעיוורים במסצ'וסטס וסיימה אותו בהצלחה. בשנת 1961 היא נפגשה עם הלן קלר ובכך הגשימה את חלומה.
לאחר 13 שנים בארצות הברית בשנת 1973 היא חזרה לסינגפור, והחלה לטפל בהוריה שהזדקנו. במקביל היא עבדה כמורה בבית הספר לעיוורים, עד לשנת 1990
בשנת 1964 לחייה הוקדש סרט תיעודי של ה־BBC Child of the Silent Night: The story of Chan Poh Lin. בשנת 2005 צולם סרט "Be with Me" על חייה. היא נכללה כחלק של צוות תסריטאים של הסרט, כי בין, היתר, הסרט מבוסס על הרשומים שלה.
פו נפטרה בשנת 2016. בשנת 2017 היא נכללה ב"עולם התהילה של נשות סינגפור" (אנ').
תיק (חידה)

תיק (ביפנית: バッグ, נקראת גם 'מכלאה' או 'מערה') היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
חוקים

המשחק מתבצע על טבלה של תאים, לרוב מקוקווים, כאשר בחלק מהתאים נמצא מספר.
המטרה היא לצייר לולאה יחידה ורציפה לאורך קווי הטבלה, אשר כוללת את כל המספרים בטבלה בתוכה. בנוסף, כל מספר מציין את סך כל התאים "הנראים" מתאו במאונך או במאוזן, כולל התא של המספר עצמו, לפני פגישה עם הלולאה (כלומר, תאים אשר נמצאים מעבר לגבול הלולאה ביחס לתא מסוים, לא נספרים, אף על פי שהם יכולים להיות אף הם בתוך הלולאה.). לדוגמה, לתא עם המספר 2 יהיה סמוך תא אחד הגובל בצדו האחר עם קיר הלולאה. במילים אחרות, אם נתייחס ללולאה כאל קיר, כל מספר יציין את מספר התאים שניתן לראות מתאו במאונך או במאוזן כולל עצמו.
שיטות פתרון

המקום הקל ביותר להתחיל עמו הוא מציאת "תא מרבי" או "תא מקסימום"; תא זה, הוא תא עם מספר שיכול להיות ממומש במשחק רק אם הקירות נמצאים במרחק המרבי האפשרי. לדוגמה, בטבלה של 10X10 שעוד לא החלו בפתרונה, תא עם המספר 19 הוא "תא מקסימום", מאחר שכל עוד ארבעת הקירות לא יהיו בקצה הטבלה, מספר התאים הנראים מתא זה לא יהיה מספיק. לאחר התקדמות מעטה במשחק, ניתן למצוא "תא מזערי" או "תא מינימום", שבו כל עוד הקירות לא יהיו במרחק מינימלי ממנו המספר בתא לא ימומש.
שיטות פתרון רבות למשחק זה דומות לאלו של המשחק קורומסו, כמו שבין החוקים של משחקים אלו יש דמיון רב. הבדל ראוי לציון בין המשחקים הוא השימוש בלולאה כחלק מהפתרון, בניגוד לתאים מושחרים.
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
סודוקו
קאקורו
הערות שוליים

↑  Corral Puzzles are NP-complete
דוגמה לטבלת תיק לא פתורה
דוגמה לטבלת תיק פתורה
שמעון שפירא (אדריכל)

| --- | --- |

 לידה:  1930 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בספטמבר 2022 (בגיל 92 בערך) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  ברוקלין קולג'  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  בית הפקידות 
 
שמעון שפירא (1930 – 10 בספטמבר 2022) היה אדריכל ישראלי ומורה לאדריכלות.
ביוגרפיה

שמעון שפירא נולד בשנת 1930 לפאני ואלברט שפירא, בברוקלין שבניו יורק. בשנים 1948–1950 למד טכנולוגיית בניין במכללת ברוקלין. בסוף 1950 עלה לישראל, ובשנים שלאחר מכן עבר הכשרה בקיבוץ בית השיטה, שירת בנח"ל בקיבוץ יפתח וגר זמן מה בקיבוץ אורים. בתקופה זו עבד במחלקה הטכנית של הקיבוץ המאוחד.
ב-1954 עבר להתגורר בקריית טבעון והחל ללמוד אדריכלות בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון.
ב-1958, עם תום לימודיו, פתח משרד עצמאי בחיפה, וב-1961 עבר להתגורר בעיר, בבית דו-משפחתי מדורג, שתכנן בכרמל המערבי, על מדרון מעל נחל לוטם.
ב-1990 עבר להתגורר בירושלים, בבית שתכנן את שיפוצו בשכונת נחלאות.
שפירא היה נשוי לקארי ברקוביץ (נפטרה ב-1973), ולהם בן ושתי בנות. נישא בשנית לאדריכלית ונדי פולאן, המכהנת כפרופסור לאדריכלות ובינוי ערים באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה.
ב-10 בספטמבר 2022 נפטר בקיימברידג'.
עבודתו

חלק ניכר מעבודתו האדריכלית של שפירא היה תכנון בתי מגורים ללקוחות פרטיים, הן בתים חדשים והן שיפוץ בתים קיימים. לכן, אף כי תכנן עשרות בתים, רבות מעבודותיו אינן מפורסמות בציבור הרחב, אך סגנונו המיוחד ידוע בקרב אנשי מקצוע. בצד בתים פרטיים תכנן גם מבנים ציבוריים אחדים, בהם בניין ספריית בית הספר "כרמל זבולון" ביגור (הושלם ב-1982) ושיפוץ בית הפקידות בזכרון יעקב, לשם הפיכתו למוזיאון העלייה הראשונה (הושלם ב-1998). בנוסף, הכין תוכניות אב ותוכניות בניין עיר ליישובים אחדים, בהם אכסאל, דבורייה, יפיע ויודפת.
רבים מהמבנים שתכנן מאופיינים בהעמדת אלמנטים ישרי-זווית בהסטה זה מזה, באופן שיוצר זוויות לא ישרות בחיבורים ביניהם. גם בשיפוץ בתים קיימים נקט בהסטת זוויות הקירות הפנימיים ויצר בדרך זו חללים לא מקבילים ולא שגרתיים. דוגמה לכך ניתן לראות במוזיאון העלייה הראשונה בזכרון יעקב, שבו הציב שני חללים רבועים "מסובבים" בתוך החלל המלבני של המבנה המקורי.
במקביל לעבודתו כאדריכל, עסק שפירא במשך למעלה משלושים שנים בהוראת המקצוע, תחילה בטכניון (1964–1969) ואחר כך בבצלאל (1969–2000). בהוראתו, כמו בעבודתו, שם דגש על מה שכינה "מעשה התכנון", תהליך היצירה, ולאו דווקא על התוצר הסופי. הוא נודע כמורה בעל השפעה רבה בקרב רבים מתלמידיו. ב-1998 העניקה אגודת האדריכלים והמתכננים בישראל, לו ולעמיתו האדריכל ארטור גולדרייך, פרס הוקרה על תרומה ייחודית בתחום החינוך לאדריכלות.
לקריאה נוספת

אלכס וורד (עורך), שמעון שפירא עושה ארכיטקטורה, הוצאת מוזיאון ישראל, בשיתוף בצלאל וקרן ארטור גולדרייך, 2006.
הערות שוליים

↑  דף הבית של ונדי פולאן
1 2  אלכס וורד (עורך), שמעון שפירא עושה ארכיטקטורה, הוצאת מוזיאון ישראל, בשיתוף בצלאל וקרן ארטור גולדרייך, 2006, הקדמה, עמ' 10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306912005171  ISNI: 0000 0000 7266 3760  LCCN: no2007094244  SUDOC: 143467557  VIAF: 4715988   WorldCat (עם VIAF): 4715988
תל בורגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידות
 שטח:  250 דונם 
 גובה מעל פני הים:  33 מ' 
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הפלאוליתית, תקופת הברזל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°31′15″N 34°57′51″E﻿ / ﻿32.520842°N 34.964118°E﻿ / 32.520842; 34.964118
  (למפת הכרמל מוגדלת) תל בורגה(למפת הכרמל רגילה) תל בורגה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל בורגה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל בורגה
 
תל בורגה הוא אתר ארכאולוגי בבקעת הנדיב, ממזרח למושבה בנימינה שבשרון. האתר הוא מתחם סגלגלי ששטחו כ-250 דונם וכיום כולו מכוסה מטעים. המתחם מוקף סוללה מלאכותית בה נמצאו שרידים של חומה ולפחות שני מגדלים. המתחם מתוארך על פי החרסים שנמצאו בו לתקופת הברונזה התיכונה 2א (המאה ה-17 לפנה"ס), תקופת פריחה באזור השרון. גודלו של האתר והממצאים שבו מעידים על כך כי בתקופה המדוברת היווה האתר מרכז עירוני. בחלקו הדרומי של האתר ניתן לראות שני אזורים מוגבהים בהם נמצאו עדויות לפעילות אנושית כבר בתקופת האבן הקדומה (התקופה הפלאוליתית), התקופה הכלקוליתית (האלף הרביעי לפנה"ס), תקופת הברונזה הקדומה (האלף השלישי לפנה"ס), תקופת הברזל (התקופה הישראלית), התקופה הפרסית, התקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה המוסלמית המוקדמת. ייתכן כי חלק מהכלים מן התקופות המוקדמות הגיעו על האתר ממקום אחר בעת הקמת סוללת העפר בתקופת הברונזה התיכונה 2א.
הסקרים והחפירות באתר

בשנת 1966 נאמן העתיקות אלי ינאי מעין החורש גילה את האתר ודיווח על כך לארכאולוג המחוז רם גופנא. עיקר הממצאים היו מתקופת הברונזה. ב-1971 התקיים סיור שטח של תלמידי המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית באתר, וזוהתה לראשונה הסוללה והיקף האתר. סקר נוסף ב-1971 על ידי יעקב עלומי גילה כי לאחר חריש שנעשה באזור הסוללה נחשפו הבדלים בצבעי הקרקע שהעידו על המצאות שער הכניסה המערבי למתחם. הוחלט לבצע חפירת הצלה במקום בהנהלת רם גופנא ומשה כוכבי. החפירה מצאה בנוסף לשרידים מתקופת הברונזה התיכונה גם שרידים מתקופות מוקדמות יותר ומאוחרות יותר שהוזכרו לעיל. כמו כן, התגלו שרידים של קירות אבן שתמכו בסוללה. החפירה לא הצליחה להשיג די חומר בגלל שהגיע סוף החורף והיה צריך לפנות את השטח לנטיעה. אולם בעזרת הממצאים הצליחו החוקרים לקבוע כי הסוללה נבנתה בתקופת הברונזה התיכונה 2א', וכי היישוב ניטש בתקופה זאת, עוד לפני שהספיקו התושבים ליישב את כל המתחם. לאחר מכן, המשיך להתקיים היישוב לסירוגין באזור מצומצם יותר בחלקו הדרום-מערבי.
בחודשים מאי-יוני 2004 התקיימה באתר חפירת הצלה בעקבות הצבת שני עמודי חשמל. החפירה נוהלה על ידי אמיר גולני מטעם רשות העתיקות. נפתחו שני פתחים במרחק של 260 מטרים אחד מן השני. שטח א', הדרומי יותר, מהווה ככל הנראה חלק מבית קברות עתיק. נמצא פיר ובו טמונים שלושה שלדים המנוחים צמוד זה לזה. שניים מן השלדים זוהו כשלדים של גברים, מינו של השלד השלישי לא זוהה. השלדים שייכים לצעירים בני 15 עד 20. על ידם נמצאה גולגולת של כבשה שכנראה הונחה שם כקורבן מנחה. פרט לכבשה לא נמצאו עוד מנחות בקבר. על יד הקבר הראשון נמצא קבר נוסף עשוי אבן בצורת ריבוע של 3 מטרים. לקבר שלושה שלבים. השלב הראשון כלל מספר כלים אשר אולי הובאו אליו במהלך ביקור בקבר או כחלק מפולחן קבורה. לא נמצאו שלדים מהשלב הראשון ונראה כאילו הוא נפגע על ידי בוני השלב השני. בשלב השני של הקבר נמצאו עצמות השייכות ללפחות חמישה אנשים, אחד בן פחות מ10 שנים, שניים בני-עשרה ואחד מבוגר בן 30–40. גילו של השלד החמישי לא זוהה. רק אחד מן השלדים זוהה כנקבה ומינם של השאר נותרו לא ידועים. גם בקבר זה נמצאו עצמות של חיות אשר בטח הונחו שם כקורבן. העצמות כללו כבשה, פר וחזיר. השלב השלישי נבנה על השלב השני ובו נמצאו עצמותיו של זכר בן 18–25. על ידו נמצאו מספר כלים ובין השאר שתי חרפושיות יוחסו לקבר זה.
תקופת הברונזה התכונה, בה הוקם המתחם, היא תקופה של פריחה עירונית בכל ארץ ישראל. כמו בתל בורגה, קמו מספר יישובים באזור השרון, בו עברה דרך הים שחיברה בין מצרים לסוריה ומסופוטמיה. האתרים בהם נמצאו יישובים מקבילים לתל בורגה כוללים את תל בחן שבקיבוץ בחן, יחם שבזמר, תל אסור שבואדי עארה, תל זרור על יד נחל חדרה, תל חפר על יד נחל אלכסנדר, תל פולג בשפך נחל פולג, תל קנה בשפך נחל קנה, תל מיכל שבהרצליה, והמקדש בכפר שמריהו.
לקריאה נוספת

אמיר גולני ודפנה בן-תור, "קבר בנוי מתקופת הברונזה התיכונה 2א' ושרידים אחרים בתל בורגה שבשרון", עתיקות, רשות העתיקות, כרף 68, 2011, עמ. 69-98 (באנגלית)
הערות שוליים

↑  תל בורגה, אתר מפה - מיפוי והוצאה לאור
↑  אמיר גולני, "תל בורגה", חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, גיליון 117, 28 במרץ 2005
↑  גולני ובן-תור, עמ. 69
↑  גולני ובן-תור, עמ. 70
↑  "סקר השרון", חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, כרך כא, עמ. 10-11
↑  "תל בורגה", חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, כרך לט, 1971, עמ. 18
↑  "תל בורגה", חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, כרך מא-מב, 1972, עמ. 15-16
↑  משה כוכבי, רם גופנא ופרחיה בק, "אפק-אנטיפטריס, תל פולג, תל בורגה ותל זרור — ארבעה אתרים מבוצרים מתקופת הברונזה התיכונה IIא בשרון", ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ספר יוחנן אהרוני, 1981, עמ. 43-53
↑  גולני ובן-תור, עמ. 97
↑  גולני ובן-תור, עמ. 70-78
↑  רם גופנא ומשה כוכבי, "סקר ארכאולוגי של השרון", חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, כרך יז, 1966, עמ. 10-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526424405171  VIAF: 316603132   WorldCat (עם VIAF): 316603132
שנים עבריות ג'ש' - ג'שצ"ט

שנים עבריות ג'ש' (3300) - ג'שצ"ט (3399) 
התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 462 לפנה"ס והסתיימו בשנת 362 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
אירועים

ג'שט"ז - יהואחז בן יאשיהו מולך על ממלכת יהודה לשלושה חודשים
ג'שט"ז - יהויקים מולך על ממלכת יהודה
ג'שי"ט - נבוכדנצר מולך על בבל
ג'ש"כ - נבוכדנצר כובש את מלכות יהויקים.
ג'שכ"ג - יהויקים מורד בנבוכדנצר.
ג'שכ"ז - נבוכדנצר הורג את יהויקים וממליך את יהויכין על ממלכת יהודה לשלושה חודשים
ג'שכ"ז - גלות החרש והמסגר
ג'שכ"ז - צדקיהו מולך על ממלכת יהודה
ה' באלול ג'של"ד – נבואת יחזקאל בה הוא מנבא בחזון אל ירושלים
ט' בתמוז ג'של"ח - לפי המסורת, נפרצו חומות ירושלים על ידי הבבלים
ז' באב ג'של"ח - החל ההרס של בית המקדש הראשון על ידי הבבלים (לפי המקרא והמסורת היהודית)
ט' באב ג'של"ח - נחרב בית המקדש הראשון על ידי נבוכדנאצר מלך בבל  (לפי המקרא והמסורת היהודית)
י' באב ג'של"ח - סיום חורבן בית ראשון (על פי המקרא והמסורת היהודית)
ג'שפ"ח - הריגת בלשצר ונפילת אימפריית בבל, בידי דריוש והפרסים
ג'שצ"א - הכרזת כורש ועליית זרובבל בן שאלתיאל
ג'שצ"ג - אחשוורוש מולך על האימפריה הפרסית
נפטרו

א' בתשרי ג'של"ט - גדליהו בן אחיקם, מנהיג היהודים לאחר חורבן בית המקדש הראשון (נרצח)
כ"ה באדר ג'שס"ד - נבוכדנצר מלך בבל
לוח רב שנתי

|   |   |   | ג'ש"ץ  (3390) | ג'ש"ץ  (3390) | ג'ש"ץ  (3390) | ג'ש"ץ  (3390) | ג'שצ"א  (3391) | ג'שצ"א  (3391) | ג'שצ"א  (3391) | ג'שצ"א  (3391) | ג'שצ"ב  (3392) | ג'שצ"ב  (3392) | ג'שצ"ב  (3392) | ג'שצ"ב  (3392) | ג'שצ"ג  (3393) | ג'שצ"ג  (3393) | ג'שצ"ג  (3393) | ג'שצ"ג  (3393) | ג'שצ"ד  (3394) | ג'שצ"ד  (3394) | ג'שצ"ד  (3394) | ג'שצ"ד  (3394) | ג'שצ"ה  (3395) | ג'שצ"ה  (3395) | ג'שצ"ה  (3395) | ג'שצ"ה  (3395) | ג'שצ"ו  (3396) | ג'שצ"ו  (3396) | ג'שצ"ו  (3396) | ג'שצ"ו  (3396) | ג'שצ"ז  (3397) | ג'שצ"ז  (3397) | ג'שצ"ז  (3397) | ג'שצ"ז  (3397) | ג'שצ"ח  (3398) | ג'שצ"ח  (3398) | ג'שצ"ח  (3398) | ג'שצ"ח  (3398) | ג'שצ"ט  (3399) | ג'שצ"ט  (3399) | ג'שצ"ט  (3399) | ג'שצ"ט  (3399) |  |
| 372 לפנה"ס | 372 לפנה"ס | 372 לפנה"ס | 372 לפנה"ס | 371 לפנה"ס | 371 לפנה"ס | 371 לפנה"ס | 371 לפנה"ס | 370 לפנה"ס | 370 לפנה"ס | 370 לפנה"ס | 370 לפנה"ס | 369 לפנה"ס | 369 לפנה"ס | 369 לפנה"ס | 369 לפנה"ס | 368 לפנה"ס | 368 לפנה"ס | 368 לפנה"ס | 368 לפנה"ס | 367 לפנה"ס | 367 לפנה"ס | 367 לפנה"ס | 367 לפנה"ס | 366 לפנה"ס | 366 לפנה"ס | 366 לפנה"ס | 366 לפנה"ס | 365 לפנה"ס | 365 לפנה"ס | 365 לפנה"ס | 365 לפנה"ס | 364 לפנה"ס | 364 לפנה"ס | 364 לפנה"ס | 364 לפנה"ס | 363 לפנה"ס | 363 לפנה"ס | 363 לפנה"ס | 363 לפנה"ס | 362 לפנה"ס | 362 לפנה"ס | 362 לפנה"ס | 362 לפנה"ס |

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה עברית לפני ד'קי"ט * | שנה עברית מעוברת | שנה עברית לא מעוברת | שנה יוליאנית | ☼ = תחילת מחזור 28 שנים של ברכת החמה | ⑦ = שנת שמיטה החל משנת ג'ת"ן |
* שיטה קבועה לחישוב שנים מעוברות הונהגה בשנת ד'קי"ט על ידי הלל נשיאה, ולפני כן נקבע העיבור על ידי בית דין בתחילת כל שנה.