stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לייזר דיודה
לקריאה נוספת

B. Van Zeghbroeck's Principles of Semiconductor Devices( for direct and indirect band gaps)
Saleh, Bahaa E. A. and Teich, Malvin Carl (1991). Fundamentals of Photonics. New York: John Wiley & Sons. ISBN 0-471-83965-5. ( For Stimulated Emission )
Koyama et al., Fumio (1988), "Room temperature cw operation of GaAs vertical cavity surface emitting laser", Trans. IEICE, E71(11): 1089–1090( for VCSELS)
Iga, Kenichi (2000), "Surface-emitting laser—Its birth and generation of new optoelectronics field", IEEE Journal of Selected Topics in Quantum Electronics 6(6): 1201–1215(for VECSELS)
Duarte, F. J. (2016), "Broadly tunable dispersive external-cavity semiconductor lasers", in Tunable Laser Applications. New York: CRC Press. ISBN 9781482261066. pp. 203–241 (For external cavity diode lasers).
סכמה של מבנה של לייזר דיודה. ניתן לראות שהתווך הפעיל (באדום) נמצא בחיבור בין חומר ה-n לחומר ה-p. שכבות A הן בעלות מקדם שבירה נמוך משל שכבות B ליצירת החזרה פנימית מלאה
רכיב לייזר דיודה ארוז מוצב ליד מטבע חמישה סנט להמחשת גודלו
הלן תומפסון וולי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1874 אנגלווד, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בדצמבר 1947 (בגיל 73) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Helen Bradford Thompson Woolley 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו 
 
הלן ברדפורד תומפסון וולי (באנגלית: Helen Bradford Thompson Woolley;‏ 6 בנובמבר 1874 – 24 בדצמבר 1947) הייתה פסיכולוגית אמריקאית, נודעה בזכות תרומתה למגזר החינוכי, למחקר על הבדלי מין ושיטות מחקר. התעניינותה של וולי במחקר מדעי הושפעה מאביה, דייוויד תומפסון, שהיה ממציא. הצלחה הלימודית והמלגה שקיבלה בעקבות כך אפשרו לה ללמוד פסיכולוגיה באוניברסיטת שיקגו.
תחילת הקריירה שלה בפסיכולוגיה ניסיונית ויישומית הייתה בזמן לימודיה באוניברסיטה. עבודת הדוקטורט השנויה במחלוקת שלה, שכותרתה "הנורמות הפסיכולוגיות אצל גברים ונשים", משכה תשומת לב רבה בעולם המדעי משום שזו הייתה הפעם הראשונה שמחקר הפסיכולוגי משווה בגלוי בין תכונות מנטליות של נשים וגברים.
בעלה של וולי, פול וולי, עבד כרופא, ועיסוקו הצריך שינויים תכופים במקום המגורים. הדבר השפיע על הקריירה של וולי והגביל את ההזדמנויות האקדמיות שלה. לאחר חתונתם, הלן ופול וולי עברו ליפן ולאחר מכן לפיליפינים, שם החלה לעבוד כחוקרת בלשכת החינוך, והחלה את צעדיה הראשונים בפסיכולוגיה התפתחותית. וולי המשיכה בתחום החינוך ולקחה חלק בלשכת המקצוע, בבית הספר מריל-פאלמר ובמכון לחקר רווחת הילד במכללת המורים, אוניברסיטת קולומביה.
בשלב מאוחר יותר בחייה הדרדרה בריאותה הנפשית של וולי, והדבר פגע במערכות היחסים בחייה ובמצבה התעסוקתי. בגיל 73 נפטרה ממפרצת באבי העורקים בביתה של בתה בהאורטאון, פנסילבניה.
בצעירותה

הלן ברדפורד תומפסון נולדה באנגלווד, פרוור של שיקגו, אילינוי. אביה, דייוויד וואלאס תומפסון, היה מוכר נעליים וממציא, אשר ייצר כלים כגון: אזעקות, תרמוסטט לוויסות חום עבור תנור פחם ומכשיר מיון אותיות. אמה, איזבלה פרקינס פקסון תומפסון, הייתה מיסיונרית פעילה בתקופה שבה לא היה מקובל שלנשים יהיו עיסוקים מחוץ לבית. היא הייתה השנייה מבין שלוש בנות. למרות שהוריהן מימנו את החינוך שלהן, אחותה הגדולה ג'יין נאלצה לעזוב את אוניברסיטת מישיגן לאחר שנה אחת בשל הנטל הכלכלי.
וולי הייתה מדורגת כתלמידה הראשונה בכיתתה בבית הספר התיכון אנגלווד ב-1893, ונשאה נאום בטקס הסיום שכותרתו "ההתקדמות לקראת חופש אינדיבידואלי בעזרת ההמצאה", אשר שיקף את עמדתה לפיה מדע תורם להתפתחות חברתית. וולי שאפה להיות מורה, קיבלה מלגה באוניברסיטת שיקגו והצליחה ללמוד באוניברסיטה בעודה גרה בבית. מורס משער שמשפחתה של וולי הושפעה מהפאניקה של 1893 וייתכן שוולי לא הייתה מסוגלת להשלים את התואר שלה ללא המלגה.
השכלה

וולי הצטרפה למחלקה לפילוסופיה, פסיכולוגיה ופדגוגיה. למרות שהמקצוע העיקרי שלה היה פילוסופיה, היא למדה גם נוירולוגיה ופסיכולוגיה ובפרט פסיכולוגיה אמפירית. וולי למדה קורסים עם ג'יימס רולנד אנג'ל, ג'ון דיואי, ג'ורג' הרברט מיד, הנרי הרברט דונלדסון וג'יימס היידן טאפט. בשנתה הראשונה הוצעו לה מלגות בפיזיקה ובפסיכולוגיה על ידי האוניברסיטה, והיא בחרה במלגת פסיכולוגיה. עם סיום התואר הראשון שלה ב-1897, הוענקה לוולי מלגה לתואר שני בפסיכולוגיה בהנחיית אנג'ל. היא פרסמה מאמרים בפסיכולוגיה, פילוסופיה ונוירולוגיה במהלך לימודיה לתואר שני בעידודו של אנג'ל. וולי סיימה את לימודיה בהצטיינות, הגישה דוקטורט בשנת 1900. שנתיים לאחר מכן, עבודתה זכתה לשבחים מג'ון ב. ווטסון, דיואי ואנג'ל.
במאה ה-20, לנשים וגברים שסיימו דוקטורט היו סיכויים זהים להתקבל לארגונים מקצועיים כמו APA, אך מעמדן התעסוקתי של נשים היה נמוך יותר. תרומותיהן של נשים באקדמיה היו מעטות יותר באופן משמעותי והיה להן קשה להשיג משרות באקדמיה, במיוחד לנשים נשואות. עם סיום הדוקטורט שלה, הוכרה וולי על ידי איגוד בוגרי המכללות וזכתה למלגה אירופית. היא למדה אצל קרל סטמפף וארתור קוניג בברלין, ואחר כך אצל אדוארד טולוז ופייר ז'נה בסורבון.
השכלה > עבודת הדוקטורט

בהנחייתו של אנג'ל, עבודת הדוקטורט של וולי חקרה את הביצועים של 25 גברים ו-25 סטודנטיות באוניברסיטה מבחינת "יכולת מוטורית, חושי עור ושרירים, טעם וריח, שמיעה, ראייה, יכולות אינטלקטואליות ותהליכים רגשיים". התזה נקראה "נורמות פסיכולוגיות אצל גברים ונשים", וקראה תיגר על הסטנדרטים החברתיים של אותה תקופה.זה היה מחקר הניסוי הגדול הראשון שהשווה את תכונות מנטליות של גברים ונשים. וולי השוותה את התפלגות הציונים בכל מבחן בין המינים, במקום להתייחס לציון הממוצע של כל המשתתפים. התוצאות תמכו בכך שגברים מצליחים יותר בממוצע במבחני מיומנויות מוטוריות, בעוד שנשים טובות יותר בהבחנה חושית עדינה; נשים היו מיומנות יותר במשימות זיכרון ואסוציאציות בתוך פקולטות אינטלקטואליות, בעוד שלגברים היה יתרון במבחני כושר המצאה. וולי תיאר את ההבדלים בין המינים כמאפיינים שהיו מועילים ביותר מבחינה אבולוציונית לרבייה מינית.
מאוחר יותר פרסמה הלן וולי את עבודת הגמר שלה ב-The Mental Traits of Sex, שם נמתחה ביקורת על עבודתה ונטען שהנשים במדגם שלה אינן ייצוג מדויק של המין הנשי באופן כללי. כמו כן נטען שנשים בקולג' וגברים בקולג' לא ניתנים להשוואה מכיוון שנשים אשר מגיעות ללימודי קולג' הן בדרך כלל בעלות האינטליגנציה הגבוהה ביותר במשפחותיהן ו/או מונעות על ידי שאפתנות חזקה במיוחד, בעוד שגברים שמגיעים ללמוד בקולג' הולכים בדרך כלל במסלול רגיל. זו הייתה ההשקפה הסטריאוטיפית לגבי נשים משכילות בתחילת המאה ה-20. עם זאת, מעמד חדש של נשים משכילות באוניברסיטאות החל להשתלב בתחומי המדעים ומדעי החברה ויישמו את מומחיותן בנושאים חברתיים ופוליטיים של אותה תקופה.
זוגיות ומשפחה

וולי הכירה את בעלה, פול גרהרד וולי, באוניברסיטה כאשר הייתה בשנת הלימודים האחרונה ופול סיים לימודי רפואה בשיקגו. זמן קצר לאחר היכרותם התארסו ונותרו מאורסים במשך שמונה שנים שבמהלכן סיימו שניהם את הכשרתם המקצועית. לאחר שסיימו את לימודי התואר הראשון, הוצעה לוולי מלגה לתואר שני והיא נשארה בשיקגו בזמן שפול עזב להתמחות באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
לאחר שעבדה במסצ'וסטס במשך ארבע שנים, וולי עזבה את עבודתה ועברה ליפן שם פול עבד כאפידמיולוג. היא ופול נישאו ביוקוהמה. זמן קצר לאחר מכן עברו לפיליפינים שם פול ניהל מעבדה. בפיליפינים, וולי החלה לעבוד עבור הלשכה לחינוך, וערכה מחקר על חינוך בתקופת הילדות אשר בדק מהן השנים הטובות ביותר ללמידה. בזמן שעסקה בפרויקט זה, פול עבד בסיאם (כיום תאילנד) בתחום בריאות הציבור וייצור חיסונים נגד אבעבועות שחורות ואנתרקס. הלן הצטרפה לפול לאחר שהפרויקט שלה הסתיים.
כשוולי נכנסה להריון, חזרה לבית מתוך דאגה לבריאותה ולבריאות התינוק. בחודש השישי להריונה, וולי הפליגה לחוף המערבי, ומשם נסעה ברכבת חזרה לבית הוריה, והגיעה בקושי שישה שבועות לפני שבתה הראשונה, אלינור פקסון וולי, נולדה ב-26 באוגוסט 1907. לידתה של אלינור עוררה את התעניינותה של וולי בפסיכולוגיה התפתחותית.
לאחר שבילתה שנה באומהה נברסקה, המשפחה עברה לסינסינטי. פול החל ללמד בבית הספר לרפואה, ואילו וולי הייתה מרצה לפילוסופיה באוניברסיטת סינסינטי. בתקופת מגוריהם בסינסינטי, וולי ופול התרחקו. בסופו של דבר פול קיבל משרה בדטרויט בניהול מעבדת בדיקות רפואיות, וולי עזבה את סינסינטי ב-1921 כדי לעבור עם פול לדטרויט.
בשנת 1924, פול נדבק בשחפת מעבודתו במעבדה ויצא לבית הבראה בפסדינה, קליפורניה. פול הגיש בקשה לגירושין מהלן ב-1927 ותכנן להינשא למילי תומפסון (ללא קשר משפחתי) הוא נפטר ב-1932. הלן וולי נפטרה מדימום מוחי בהיותה בת 73, בפנסילבניה בערב חג המולד בשנת 1947.
קריירה > לשכת המקצועיות (1911–1921)

הלן וולי הייתה חלוצה ביישום מעשי של עקרונות פסיכולוגיים התפתחותיים. כמנהלת הלשכה המקצועית של סינסינטי, החל משנת 1911, תרמה להבנת גורמים משפיעים בהתפתחות הפיזית והנפשית של מתבגרים. לשכת המקצוע הייתה אחראית על הנפקת "תעודות עבודה" לילדים בגילאי 14 עד 16 ולכן סיפקה מאגר מידע רחב לוולי עבור המחקר שלה.
וולי שאפה לייצר מבחני אינטליגנציה המתאימים למתבגרים ונורמות סטטיסטיות שילוו מבחנים כאלה, וכן לבחון את הקשר הפוטנציאלי בין המבחן לאיכות עבודה. וולי השוותה את הביצועים של נבדקים בני 14 שהועסקו בעבודה לביצועים של נבדקים הלומדים בקביעות בכיתות בית ספר במשך ארבע שנים. לאחר ניתוח נתונים בשיתוף עם העוזרת שלה, שרלוט פרוזה פישר, וולי לא מצאה סימוכין למבחנים הקוגניטיביים שלה; יחד עם זאת, הפרויקט שלה הגביר את המודעות לתועלת של פסיכולוגיה ניסויית בקידום החינוך הציבורי ומדיניות חינוכית. תוצאות המחקר פורסמו בשנת 1926 תחת השם "מחקר ניסיוני של ילדים בעבודה ובבית הספר בין הגילאים ארבע עשרה עד שמונה עשרה שנים". לשכת המקצוע החלה לבצע בחינות לילדים לצורך ביצוע שיבוץ כיתתי.
וולי היא האישה הראשונה והפסיכולוגית הראשונה שהתמנתה לנשיאת האגודה הלאומית להדרכה מקצועית ב-1921.
קריירה > בית הספר מריל-פאלמר (1921–1925)

כאשר עברה בעקבות בעלה למישיגן, וולי קיבלה משרה כפסיכולוגית ועוזרת מנהל בבית הספר מריל-פאלמר בשנת 1921. בית הספר מריל-פאלמר היה גן ילדים שהציע הכשרה לעיסוק בטיפול בילדים. בית הספר גם יזם מחקרים בנושא התפתחות הילד והיה אחד מבתי הספר המעבדתיים הראשונים בארצות הברית. למרות שעבודתה הניסיונית של וולי במסגרת בית הספר הייתה מוגבלת, היא אפשרה לה להתמקד במחקרה בילדים בגיל צעיר יותר. היא לקחה חלק בכינון סולם מריל-פלמר, שהוא מבחן אינטליגנציה לילדים אשר נעשה בו שימוש בגני ילדים, מרפאות, בתי יתומים וסוגים שונים של מחקר. יתרה מכך, היא הביעה חשד לגבי תקפותן של בדיקות קוגניטיביות בקרב ילדים צעירים והדגישה את חשיבותם של גורמים סביבתיים בהתפתחות IQ בגילאים כאלה.
קריירה > מכללת המורים (1925–1930)

במאי 1925 קיבלה הלן וולי הצעה להיות מנהלת במכון לחקר רווחת הילד במכללת המורים, אוניברסיטת קולומביה. וולי הפכה לאישה היחידה באותה תקופה שניהלה מרכז מחקר יוקרתי. כדי לאפשר מעבר הדרגתי מתפקידה בבית הספר מריל-פאלמר לתפקידה החדש במכללת המורים, נסעה וולי בין דטרויט לניו יורק מינואר עד יוני 1926. באפריל 1926 החלה ביקורת מחברים ועמיתים לעבודתה לגבי מוסר העבודה שלה. מנהל אנדרטת לורה ספלמן רוקפלר, לורנס ק. פרנק, ראיין את דיקן מכללת המורים, ג'יימס ראסל, שכתב על כך במזכר:
"אמרתי לדיקן רוסל שניגשו אליי כמה חבריה של ד"ר וולי וביקשו שאעזור לה בקשיים עימם התמודדה, ושלמיטב הבנתי נטייתה של הד"ר להמנע ממחלוקות גורמת לה לקושי במכללה למורים"
בסוף מאי התגלה אצלה גידול בבטן שבגינו נאלצה לעבור כריתת תוספתן וכריתת רחם. במהלך הטיפול, מכללת המורים שילמה לה משכורת וגם עבור הוצאות רפואיות. למרות בעיות הבריאות שלה, וולי עברה רשמית לניו יורק בספטמבר 1926 ופתחה שני גני ילדים בתוך מכללת המורים למטרת לימוד חינוך לגיל הרך. היא שכרה כחמש עשרה בוגרות לעבוד תחתיה, והן פיתחו עבודה חדשנית בנושא חינוך לגיל הרך.
מותה של חברתה הקרובה, בס קליבלנד, וגירושיה מפול, היו חלק מגורמים רבים בחייה של וולי שגרמו לחוסר יציבות רגשית. וולי לקחה חופשה למשך שנה ונסעה לגני ילדים שונים באנגליה, בריסל, וינה וז'נבה כדי ללמוד על חינוך לגיל הרך במדינות אירופה. היא חזרה לתפקידה באוגוסט 1928 והציגה שני מאמרים בוועידת הקונגרס הבינלאומי לפסיכולוגיה בסתיו 1929.
וולי הופתעה כאשר נתבקשה להתפטר בפברואר 1930 על ידי דין וויליאם ראסל, בנו של דין ראסל הקודם, שהאשים אותה בהיותה מורה גרועה ומנהלת לא כשירה. הישגיה של וולי בתקופתה במכללת המורים כללו הפיכתה לחוקרת ואקדמאית ידועה בעולם, בעלת פרסומים רבים, ונחשבת לאחת מבכירי פסיכולוגי הילדים באמריקה עד גיל 55. היא חשה שהצהרותיו של דין ראסל אינן נכונות. הוא ציין קשיים בהוראה שלה, אבל וולי קיבלה הערכות סטודנטים מצוינות, הייתה חוקרת ידועה בינלאומית, ועבודתה ורעיונותיה הם שהפכו את מכללת המורים למפורסמת בחינוך לגיל הרך. וולי נטרה טינה כלפי דין ראסל, וכתבה מאמר בן 11 עמודים בשם, "הניסיון של הלן טי. וולי כשכירה במכללת המורים, אוניברסיטת קולומביה, ופיטוריה ממכללת המורים". דין ראסל השיב לטענותיה על ידי כך שהצביע על שגיאות רבות בתיאוריה במאמר, אשר המחישו את הזיכרון הפגום של וולי. וולי בילתה את העשור הבא בניסיון למצוא עבודה באקדמיה ללא הצלחה, בשל מיעוט משרות בתקופת השפל הכלכלי, ובשל מיעוט משרות באקדמיה הזמינות עבור נשים.
קשיים רגשיים וקוגניטיביים

מחלת הנפש של וולי הביאה לסיום הקריירה שלה ולחוסר הכרה בהישגיה. ההתמוטטות הנפשית של וולי החלה ככל הנראה בשנת 1927, כאשר בעלה התגרש ממנה. בנוסף לגירושין, קרו מספר אירועים באותה תקופה שהשפיעו עליה: כריתת רחם וכריתת התוספתן לגידול בבטן, שנה של נסיעות בין מריל-פאלמר למכללת המורים, העבודה החדשה במורה'ס. קולג', מותה של חברתה, בס קליבלנד, והפרידה מבנותיה. וולי לקחה חופשה מעבודתה למשך שנה, כדי להתאושש מההתמוטטות שלה. בפברואר 1927 הועברה לסניטריום ארבע הרוחות בקטונה, ניו יורק, עקב דיכאון קשה וניסיון התאבדות. הרופא של וולי, צ'ארלס הראשון למברט, ציין שמחלתה של וולי התקדמה כדיכאון רגיל, עם כמה תסמינים הפוכים כמו פעילות יתר, אסרטיביות יתר ודומיננטיות. למברט לא חשב שוולי צריכה להמשיך בעבודתה כמורה מכיוון שהיא הייתה לא יציבה רגשית וחסרת שליטה עצמית, סבלה מפגיעה בזיכרון ואהבה לעשות דברים בדרכה שלה. עם זאת, וולי חשבה שהיא החלימה לחלוטין וחזרה לעבוד בסתיו 1928. באופן בלתי צפוי, התבקשה וולי להתפטר ממכללת המורים על ידי דיקן וויליאם ראסל בפברואר 1930 בגלל הוראתה הגרועה והניהול הבלתי כשיר שלה, למרות שהיא הכחישה שיש בעיה באופן עבודתה. לאחר התפטרותה כתבה לחברה הוותיק אנג'ל וביקשה את עזרתו במציאת עבודה חדשה. אולם אנג'ל חשב שוולי לא מתאימה לעבוד בגלל מצבה הנפשי.
ב-1930 וולי החלה לכתוב מכתבי תוכחה בנוגע ליחס של דין וויליאם ראסל אליה במכללת המורים. היא אפילו כתבה מאמר ארוך כדי להביע את כעסה וחוסר שביעות הרצון שלה כלפי ראסל. עם זאת, המאמר כלל שגיאות רבות בתאריכים וטענות שווא לגבי התפטרותה, המשקפות את הפגיעה בזיכרון שלה. בינואר 1933, אדולף מאייר, פסיכיאטר של בית החולים ג'ונס הופקינס, דיווח שלוולי הייתה "אובססיה לצדק" בהתייחס להתפטרותה במכללת המורים, במקום דיכאון. לדברי בתה של וולי, אלינור פקסון וולי, וולי הפכה יותר ויותר פרנואידית, והאשימה את ויליאם ראסל ועדנה ווייט בשכנוע האחרים לא לסייע לה. האובססיה של וולי המשיכה לגדול עם מחלת הנפש שלה ולא ניתן היה לפתור אותה.
וולי לא הצליחה למצוא עבודה לאחר שפוטרה ממכללת המורים וכך הגיעה הקריירה שלה לסופה. בשנותיה האחרונות של וולי, היא הפכה להיות תלויה בבתה, אלינור. ב-24 בדצמבר 1947, וולי נפטרה ממפרצת באבי העורקים בגיל 73 בביתה של אלינור בהאוורטאון, פנסילבניה.
פרסומים

במהלך הקריירה שלה, וולי כתבה ופרסמה שלושה ספרים וכחמישים מאמרים במגוון נושאים. למרות שרוב עבודותיה היו קשורות לפסיכולוגיה, היא פרסמה כמה מאמרים הקשורים לפילוסופיה ונוירולוגיה כסטודנטית לתואר שני באוניברסיטת שיקגו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Milar, Katherine S. (2004). Breaking the Silence: Helen Bradford Thompson Woolley (In T. C. Dalton & R. B. Evans ed.). New York, NY, US: Kluwer Academic/Plenum Publishers. pp. 301–328.
↑  Frank, L. K. (27 באפריל 1926). Memorandum of an interview with James E. Russell. Laura Spelman Rockefeller Memorial Series III-5, Box 42, Folder 436. Sleepy Hollow, NY: Rockefeller Archive Center. {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: location (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520212405171  GND: 101283385  ISNI: 0000 0000 8146 9257  LCCN: no00084313  NKC: xx0180633  NLG: 159897  SNAC: w6rg9zw4  SUDOC: 119992310  VIAF: 66829805   WorldCat (עם VIAF): 66829805 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הלן תומפסון וולי".
אוניברסיטת סינסינטי בשנת 1918
מכללת המורים, אוניברסיטת קולומביה בשנת 2013
מצב חירום תעופתי

מצב חירום תעופתי הוא מצב שבו מוכרז על נחיתת חירום של כלי טיס בשדה תעופה. ישנם שני מצבי חירום: "חירום 2" ו"חירום 3".
מטוס מדגם ססנה 421 גולדן איגל (אנ') נוחת נחיתת חירום ללא מנוע ימני שבה הוכרז חירום 2
חירום 2

חירום 2 הוא מצב שבו מוכרז חירום על אובדן מנוע בזמן טיסה, או על כל מצב חירום שרוב הסיכויים שהמטוס ישרוד, אך יש עדיין סיכוי לאסון תעופתי.
במצב זה מוזנקים רכבי חירום כגון: כיבוי אש, לפעמים אמבולנסים, ולפעמים גם מוזנקים רכבי כיבוי אש חיצוניים.
על מגדל הפיקוח לנהל גם את הנחיתות והמראות של המטוסים בשדה התעופה, וגם להתייחס למטוס הנוחת נחיתת חירום, שפעמים רבות זה מסוכן.
חירום 3

חירום 3 מוכרז אחרי חירום 2 (אם אחרי שמוכרז חירום 2, המצב מסתבך, מכריזים על חירום 3.)
במצב זה מוזנקים רכבי החירום הבאים: כיבוי אש, אמבולנסים, רכבי כיבוי אש חיצוניים, רכב מדרגות (Air stairs) ו־2–3 אוטובוסי שדה תעופה (Airport Bus).
על מגדל הפיקוח לעכב נחיתות והמראות במרחב שדה התעופה ולהפנות את רוב היחס שלהם למטוס הנוחת נחיתת חירום.
נחיתת חירום של מטוס מסוג איירבוס A320 של Jet Blue שבה הוכרז חירום 3
מגדל הפיקוח בנמל התעופה בן-גוריון שעליו לנהל את נחיתת החירום לצד צוות הטיסה.
אינדיאנה ג'ונס

| --- | --- |

האריסון פורד בתפקיד אינדיאנה ג'ונס בסרט "אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח" (2008)
 הופעה ראשונה:  שודדי התיבה האבודה (1981)
 יוצרים:  ג'ורג' לוקאס סטיבן ספילברג
 גילום הדמות:  האריסון פורד ריבר פיניקס (בצעירותו)
 מידע
 שם אמיתי:  הנרי וולטון ג'ונס ג'וניור (Henry Walton Jones Jr.‎)
 תאריך לידה:  1 ביולי 1899 
 מקום לידה:  פרינסטון 
 גזע:  אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  ארכאולוג מורה היסטוריון בלשן סוכן המשרד לשירותים אסטרטגיים (מלחמת העולם השנייה)
 כלי נשק:  לאסו, אקדח
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  הנרי וולטון ג'ונס סיניור (אב, נפטר) אנה מרי ג'ונס (אם, נפטרה) מריון רייבנווד (בת זוג) מאט ויליאמס (בן)
 אויבים:  René Belloq, Irina Spalko, Mola Ram, Arnold Toht, Walter Donovan 
 
ד"ר הנרי וולטון "אינדיאנה" ג'ונס הבן (או אינדיאנה ג'ונס) הוא דמות בדיונית של ארכאולוג והרפתקאן אמריקאי. אינדיאנה ג'ונס הוא הגיבור הראשי בזיכיון הנושא את שמו. הדמות נוצרה על ידי ג'ורג' לוקאס כמחווה לגיבורי האקשן של שנות ה-30 של המאה ה-20, ולג'יימס בונד בפרט. דמותו של ג'ונס, המגולמת בעיקר על ידי האריסון פורד, הופיעה לראשונה בסרט "שודדי התיבה האבודה" משנת 1981 בכיכובו של האריסון פורד, ולאחר מכן בשורה של סרטים נוספים: "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" ב-1984, "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון" ב-1989, "אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח" ב-2008, ו"אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל" מ-2023. דמותו של אינדיאנה ג'ונס מופיעה גם בספרים, חוברות קומיקס, משחקי וידאו ואמצעי מדיה אחרים. ג'ונס גם מהווה את דמות הנושא למספר מתקנים בפארקי השעשועים של תאגיד דיסני.
ג'ונס מאופיין על ידי מספר אביזרים ופריטי לבוש אייקוניים: כובע פדורה חום, שוט, תיק צד ומעיל עור. הוא גם ידוע בחוש ההומור השנון והסרקסטי שלו, בידיעותיו הנרחבות בתרבויות ושפות קדומות, ובפחדו הקיצוני מנחשים (אופידיופוביה).
דמותו של ג'ונס מבוססת על והשופעה מהגיבורים הטיפוסיים שהופיעו בהצגות היומיות ובכתבי העת מסוג הספרות זולה אותם אהבו ג'ורג' לוקאס ובמאי הסדרה סטיבן שפילברג בילדותם. ייתכן כי את ההשראה לדמות הארכאולוג ההרפתקן שאבו יוצרי הסרט מדמותו של היירם בינגהאם - ארכאולוג רומנטי אשר גילה בין היתר את העיר האבודה של ממלכת האינקה - מאצ'ו פיצ'ו, אפשרות נוספת שהדמות מבוססת על הארכאולוג הלא-קונבנציונלי ונדל ג'ונס (Dr. Vendyl Jones), אם כי יוצרי הסדרה מכחישים טענה זו.
הופעות > סרטי קולנוע

| שם | שנה | בימוי | תסריט | סיפור | הפקה | פסקול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "שודדי התיבה האבודה" | ‏1981 | סטיבן ספילברג | לורנס קסדן | ג'ורג' לוקאס ופיליפ קאופמן | פרנק מרשל | ג'ון ויליאמס |
| "המקדש הארור" | ‏1984 | סטיבן ספילברג | ויליארד היק וגלוריה כץ | ג'ורג' לוקאס | רוברט ווטס | ג'ון ויליאמס |
| "מסע הצלב האחרון" | ‏1989 | סטיבן ספילברג | ג'פרי בואם | ג'ורג' לוקאס ומנו מייג'ס | רוברט ווטס | ג'ון ויליאמס |
| "ממלכת גולגולת הבדולח" | ‏2008 | סטיבן ספילברג | דייוויד קויפ | ג'ורג' לוקאס וג'ף נייתנזון | פרנק מרשל | ג'ון ויליאמס |
| "אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל" | ‏2023 | ג'יימס מנגולד | ג'ונתן קסדן ודן פוגלמן | ג'ונתן קסדן ודן פוגלמן | פרנק מרשל, קת'לין קנדי וסטיבן ספילברג | ג'ון ויליאמס |
הופעות > משחקי מחשב

"אינדיאנה ג'ונס וגורלה של אטלנטיס" (1992)
"אינדיאנה ג'ונס והמכונה מן הגיהנום" (1999)
"אינדיאנה ג'ונס וקבר הקיסר" (2003)
"לגו אינדיאנה ג'ונס: ההרפתקאות המקוריות" (2008)
"אינדיאנה ג'ונס ומטה המלכים (2009)
"לגו אינדיאנה ג'ונס: ההרפתקאות ממשיכות" (2009)
"Indiana Jones and the Great Circle"‏ (2024)
כמו כן ישנם מספר משחקי מחשב שפותחו בהשראת אינדיאנה ג'ונס, על אף שהם לא מתייחסים אליו ישירות. הבולט שבהם הוא "ריק הנועז" (Rick Dangerous), בהפקת חברת Core Design.
הופעות > אינדיאנה ג'ונס הצעיר

סדרת הטלוויזיה אינדיאנה ג'ונס הצעיר, שודרה בארצות הברית בין 1992 לבין 1993. דמותו של ג'ונס שוחקה על ידי שון פטריק פלנרי כאינדי הנער ועל ידי קורי קרייר כאינדי הילד. סדרה זו נערכה מחדש במספר סרטי טלוויזיה המציגים את דמותו של ג'ונס הצעיר. באחד מסרטי הטלוויזיה הופיע פורד כשחקן אורח. הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון.
הופעות > אחר

עלילותיו של ג'ונס הופיעו גם במספר ספרי הרפתקאות בעלי עלילה נפרדת מהסרטים. בנוסף הופיע בתחילת שנות ה-80 ספר קומיקס של חברת מארוול קומיקס המציג את ג'ונס כגיבורו.
בשנת 1995 נפתח באתר השעשועים דיסנילנד מתקן בשם "הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס", שמבוסס על המותג של ג'ונס, וממוקם בתפאורה של "מקדש העין האסורה". מתקנים דומים נוספים קיימים באתרי השעשועים של חברת וולט דיסני בצרפת ובטוקיו.
באולפני הוליווד של דיסני שנמצאים בדיסניוורלד, מתקיים מופע חי בהשתתפות כפילים שמבוסס על סצנות מפורסמות מהסרט שודדי התיבה האבודה.
במרץ 2016, דיסני הודיעה על סרט חמישי בסדרה שימשיך את עלילותיו של ג'ונס, בהשתתפות פורד ושפילברג. הסרט תוכנן במקור להקרנה ביולי 2020. התאריך נדחה ליולי 2021 עקב בעיות בהפקה, ולאחר מכן ליולי 2022 עקב ארגון מחדש של לוחות הזמנים של דיסני בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
הערות שוליים

↑  Gadsden Times - חיפוש בארכיונים באמצעות חדשות Google, באתר news.google.com
↑  Steve Johnson, The Oriental Institute has a 100th birthday makeover wish — to no longer be Chicago’s ‘hidden gem’, chicagotribune.com
↑  Indiana Jones teaches at Marshall, Daily Mail
↑  תאריכי היציאה למלחמת הכוכבים פרק 9 ואינדיאנה ג'ונס 5 נחשפו, באתר IGN Israel, ‏2017-04-30
↑  Disney Pushes 'Indiana Jones 5' a Year to 2021, Dates 'Maleficent 2,' 'Jungle Cruise' | Hollywood Reporter, www.hollywoodreporter.com
↑  Rebecca Rubin, Rebecca Rubin, ‘Black Widow,’ ‘Eternals,’ ‘Indiana Jones 5’ and More Disney Films Get New Release Dates, Variety, ‏2020-04-03 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551296205171  PLWABN: 9810705073805606  BnF: cb15756272z (data)  GND: 119117398  LCCN: sh92001311  NKC: mzk20221143434  VIAF: 48151776830518012781   WorldCat (עם VIAF): 48151776830518012781 
מדינות בהן ביקר אינדיאנה ג'ונס בסדרת הסרטים:
  המדינות בהן ביקר בסרט "שודדי התיבה האבודה"  המדינות בהן ביקר בסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור"  המדינות בהן ביקר בסרט "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון"  המדינות בהן ביקר בסרט "אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח"  המדינות בהן ביקר בסרט "אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל"
סימני ההיכר של אינדיאנה ג'ונס: כובע פדורה ולאסו
דורון דוד גולד

| --- | --- |
 מקום פעילות:  ישיבת אמרי משה הספרדית, ישיבת דרך חכמה, ישיבת איתרי ישיבת רבינו חיים עוזר
 תחומי עיסוק:  משגיח
 רבותיו:  אברהם יצחק ברזל
 
הרב דורון דוד גולד הוא משגיח בישיבת אמרי משה הספרדית ובישיבת מגדל עוז, מחבר ספרי מוסר ומחשבה. בעבר היה משגיח בישיבת איתרי ובישיבת דרך חכמה.
ביוגרפיה

נולד בארצות הברית לשרה ולרב שמואל יהושע גולד, מחבר הספר 'עיונים ברש"י'. בילדותו עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בפתח תקווה. למד בישיבת נחלת יעקב בבני ברק אצל הרב אברהם יצחק ברזל. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק. לאחר תקופה התמנה למשגיח בישיבת איתרי וכשהוקמה הישיבה הספרדית תפארת משה בבני ברק מונה במקביל למשגיח בה. בשנת תשס"ג (2003) עבר לשמש משגיח בישיבת דרך חכמה בירושלים. בשנת תשפ"ב (2022) עבר לשמש משגיח בישיבת מגדל עוז בגבעת זאב.
בעבר מסר הרב גולד שיחות קבועות בישיבת רבנו חיים עוזר ובישיבת היכל התורה.
הרב גולד מוסר שיחות והרצאות בסמינרים ובכינוסי חיזוק.
הוא מתגורר בשכונת משכנות יעקב בבני ברק.
חיבוריו

הרב גולד חיבר ספרי מוסר ומחשבה רבים בתחומים שונים. חלקם מסדרות של שיחות שמסר בישיבות.
אורחות מוסר - מאמרים וביאורים בעניני מוסר ודרך ארץ, באתר אוצר החכמה
בני חיל - בענין מ"ח קניינים שהתורה נדרשת בהם, חלק א', באתר אוצר החכמה, חלק ב', באתר אוצר החכמה
ברומו של עולם - על מעלת התפילה, באתר אוצר החכמה
הגיון ליבי - מאמרי מוסר ודרך ארץ, באתר אוצר החכמה
הרהורי תשובה - בענייני תשובה וימים נוראים, באתר אוצר החכמה
יערי עם דבשי - ביאורים במאמרי חז"ל, באתר אוצר החכמה
שתרגילנו בתורתך - מאמרי חיזוק בתורה ועמלה, באתר אוצר החכמה
גדלות הקדמונים - דרך הלימוד של פרשיות מעשי אבות, סיפורי המקרא וחטאי הקדמונים לפי השקפת חז"ל
שבחו גאולים - מאמרי הכנה לחג הפסח
תורתך חנני - מאמרי הכנה לחג השבועות
החזק במוסר- על נחיצות ואופן לימוד המוסר
נתן וסרמן

| --- | --- |

נתן וסרמן
 לידה:  9 בספטמבר 1962 (בן 62) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  אשורולוג ומשורר
 מקום לימודים:  התיכון ליד האוניברסיטה, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 סוגה:  שירה
 פרסים והוקרה:  פרס יהודה עמיחי (2008) פרס חיים גורי (2021)
 
נתן וסרמן (נולד ב-9 בספטמבר 1962) הוא אשורולוג ומשורר ישראלי המשמש כראש המדור האשורולוגי בחוג "ארכאולוגיה והמזרח הקרוב הקדום" באוניברסיטה העברית וכפרופסור מן המניין שם. בשנת 2008 זכה בפרס יהודה עמיחי לשירה עברית. בשנת 2021 זכה בפרס חיים גורי לשירה עברית.