stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הצעות להקמת מדינה יהודית מחוץ לארץ ישראל
הערות שוליים

↑  The Land of Israel and Jerusalem have been embedded into Jewish national and religious consciousness since the 10th century BCE:
↑  The Declaration of the Establishment of the State of Israel
↑  ישעיהו פרידמן, הרצל ופולמוס אוגנדה, עיונים בתקומת ישראל 4, 1994, עמ' 203-175
↑  רוברט וייסבורד, ציון האפריקאית: הניסיון להקים מושבה יהודית במזרח אפריקה, 1968
1 2  Establishment and Development of the JAR Jewish Autonomous Region official government website. Retrieved August 30, 2007
↑  Politics and Culture in Wartime Japan by Ben-Ami Shillony. p 209
↑  Adam Gamble and Takesato Watanabe. A Public Betrayed: An Inside Look at Japanese Media Atrocities and Their Warnings to the West. Page 196-197.
↑  Politics and Culture in Wartime Japan by Ben-Ami Shillony. Edition: reprint, illustrated Published by Oxford University Press, 1991
↑  Inuzuka Kiyoko, Kaigun Inuzuka kikan no kiroku: Yudaya mondai to Nippon no kōsaku (Tokyo: Nihon kōgyō shimbunsha, 1982)
1 2  Browning, Christopher R. The Origins of the Final Solution. 2004. Page 81
↑  The territorial solution to the Jewish question | Holocaust, www.holocaust.cz
↑  "Zionist Movement And The Foundation Of Israel 1839–1972, The – Archive Editions". אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-5 ביוני 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Vatican City: Pope to Get Jerusalem?". Time. 1940-07-08. נבדק ב-2010-12-25.
↑  "Religion: Jews' Luck". Time. 1938-07-18. נבדק ב-2010-12-25.
↑  יואב קרני, וושינגטון, ‏איך הכול היה אבוד במאי שנת 1903, באתר גלובס, 5 במאי 2003
↑  Steinberg, Isaac Nachman (1888–1957) by Beverley Hooper, Australian Dictionary of Biography, Volume 16, Melbourne University Press, 2002, pp 298–299. Online Ed. published by Australian National University
↑  Yerith Rosen (בינואר–בפברואר 2012). "Alaska: That Great Big Jewish Land". Moment Magazine. אורכב מ-המקור ב-22 באפריל 2012. נבדק ב-3 בפברואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ניר חסון, מסמך: הצעה להקים את מדינת היהודים באלבניה, באתר הארץ, 24 ביוני 2009
↑  Jewish Telegraphic Agency, November 8, 1966; http://www.jta.org/1966/11/08/archive/ben-gurion-reveals-suggestion-of-north-vietnams-communist-leader
↑  Sergio Itzhak Minerbi, The project of establishing a jewish state in Ethiopia (1936-1943), Proceedings of the world congress of jewish studies, III B, World union of jewish studies, 1985, עמ' 111-118
↑  2,000 שנות גלות בראי הגנטיקה, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2012
↑  יוסף צוריאלי, הרצל ותכנית גלזר למדינה יהודית בתימן, באתר יד בן צבי
↑  Hamas will make a deal The Guardian January 30, 2006
↑  "Helen Thomas Complete (original)". נבדק ב-14 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, מתעד כתבת הבית הלבן: "דקה חיסלה 60 שנה", באתר ynet, 8 ביוני 2010
↑  "Iran's president says move Israel". BBC News. 8 בדצמבר 2005. {{cite news}}:  (עזרה)
רן (קונפוציאניזם)

הסימן הסיני עבור 'רן' והסבר גרפי המראה כיצד יש לצייר אותו
רֶן או ז'ן (בסינית: 仁; פִּין-יִין: Rén) הוא מושג מרכזי באסכולה הקונפוציאנית. באופן כולל משמעותו אידיאל מוסרי כללי. באופן מצומצם יותר לפעמים משמעותו אהבה, דאגה לבבית, אמפתיה, לאנשים אחרים. אפשר גם לפרשו כמידה טובה כללית, כסיכום כל המידות הטובות, או כמכנה המשותף בטבע האנושי לכל המידות הטובות. בשל מורכבותו רן תורגם בדרכים רבות, שהמוצלחות ביניהן: אנושות, אנושיות, לבביות אנושית.
הסימן ‘רֶן’ בשפה הסינית

הסימן הסיני 'רֶן' מורכב משני סימנים נפרדים, 人, אנושות או אנשים או אדם, ו 二, המספר 2. בעקבות קונפוציוס, פירושו כל התכונות המוסריות הנדרשות לאדם ביחסיו לזולת, או ערבות הדדית.
הסימן 'רֶן' בטקסטים הסינים שלפני קונפוציוס

בספרי המופת הסינים הקדומים מופיע הסימן ‘רן’ פעמים מעטות. יש שתי דעות עיקריות מה הייתה משמעותו המקורית:
התכונות הנדרשות על מנת להיות חבר מכובד בשבטים אריסטוקרטים.
רגשות אהבה אנושיים, ובמיוחד אדיבות המושל כלפי נתיניו.
מושג ה'רֶן' בהגותו של קונפוציוס

'רן' הוא המעלה הבולטת והחשובה ביותר בתורתו של קונפוציוס. בהצגת מושג ה'רן' הגיב קונפוציוס כפי הנראה לטלטלות חברתיות שהיו בתקופתו. הוא ביקש לשחזר ולייצב את הסדר החברתי המיוצג בספרות המופת הסינית הקדומה העוסקת בטקסים ומנהגים (Zhouli), ולבסס אותו על ערכים בעלי משמעות נעלה.
בספר המאמרות ('אַנַלֶקְטִים') שנערך על ידי תלמידיו של קונפוציוס ומכיל את עיקרי תורתו, מופיע הביטוי 'רן' בעשרות פרקים שונים ומוזכר בהם פעמים רבות. בפרקים אלו מנסים תלמידיו של קונפוציוס לקבל ממנו הגדרה מובהקת למושג, אולם הוא אינו מספק הגדרה כזו. במערב הוצעו תרגומים רבים למושג, וביניהם: נדיבות לב, חמלה, זולתנות (אלטרואיזם), טוב, לבביות, אנושיות, אהבה, טוב-לב, המידה הטובה המושלמת ועוד. הווריאציות הרבות של התרגום מעידות על הקושי להביע את המורכבות והפשטות הכרוכות יחד במושג ה’רן’, וחלק מן המתרגמים מוותרים לחלוטין על הניסיון לתרגמו ומעדיפים פשוט להשתמש בביטוי 'רן' כפי שהוא.

הצירוף של שני חלקי הסימן הסיני 'רן', 仁, 'אדם' ו'שניים', מרמז שהביטוי עוסק ביחסים שבין האדם לזולתו, ובאופן ספציפי יותר היחסים הראויים בין שני אנשים. אולם הביטוי ‘רן’ מופיע ב'מאמרות' בשימושים מגוונים המעידים שהמושג הוא בעל משמעות רחבה, ויוצרים קושי לפרש אותו באופן חד משמעי. חלק מן הפרשנים טוענים שמושג ה’רן’ מייצג הכללה של המידה הטובה, המקבלת תוכן על ידי מספר מאפיינים ספציפיים. באחת הפסקאות ב'מאמרות' טוען קונפוציוס כי ‘רן’ נמצא בישומן של חמש מידות טובות: נימוסים, נדיבות, יושר, חריצות וטוב-לב (מאמרות, 17-ו').
"שאלו צְה-גַ'נְג לחכם קונג על מידת הטוב. אמר החכם קונג: איזהו טוב שבעולם, כל שיש בידו חמישה דברים. ביקש לשמעם. אמר החכם: אלו הם: נימוסים, נדיבות, יושר, חריצות וטוב-לב..." (מאמרות, 17-ו').
במקום אחר נטען כי אחווה וכיבוד אב ואם הם שורשי האנושיות (מאמרות, 1-ב'). האנושיות אם כן היא כל אחת מן המידות הטובות האלו וגם כולן יחד. היא נמדדת הן במונחים פרטניים והן במונחים כוללניים.

בתשובה לשאלת תלמידו יֶן-הְוֵי אמר קונפוציוס כי ה’רן’ טמון במשמעת עצמית וקיום מנהגים (מאמרות, 12-א'). קונפוציוס טען שה’רן’ הוא מידה הכרחית לאדם כדי להיות 'איש המעלה' (ג'וּן דְזֶה).
"...איש-המעלה שמתרחק מן הטוב אין שמו איש-המעלה!..." (מאמרות, 4-ה')
קונפוציוס מציין שכדי לשמור על ה’רן’ ראוי לפעמים אפילו להקריב את החיים (מאמרות, 15-ח'). אמירה זו מדגישה את הרמה המוסרית הגבוהה המצויה במימוש ה’רן’, ואת המחויבות הגבוהה הכרוכה בשמירה על רמה מוסרית כזו. על פי תפיסתו של קונפוציוס, מימוש ערכי האנושיות ושמירה עליהם חשובים יותר מהחיים עצמם.
מושג ה'רֶן' בהגותו של קונפוציוס > טבעו של ה’רֶן’

מספר פסקאות ב'מאמרות' עוררו דיון לגבי טבעו של ה’רן’. קונפוציוס טען שה’רן’ אינו רחוק מן האדם, ושהוא קרוב כמידת רצונו של האדם להיות אנושי; הוא טען עוד שבכל אחד נמצא הכח להיות אנושי; בנוסף טען קונפוציוס כי ללא אנושיות, האדם אינו יכול להתמודד בהצלחה עם נסיבות קשות.


פסקאות אלו הובילו לפרשנויות על פיהן האנושיות היא מידה שמקורה בנפש האדם פנימה והיא אינה דבר הנרכש ממקור חיצוני. בעוד שקונפוציוס עצמו לא סיפק קביעה ברורה בדבר מקור האנושיות, סוגיה זו נדונה בהרחבה על ידי ממשיכיו.

עבור קונפוציוס, ‘רן’ מסמל את הקשר ההדדי בין האני הפנימי לבין בני אנוש אחרים, הטבע והשמיים (tian). ‘רן’ הוא הביטוי של הסובייקטיביות ותחושת האחריות האנושית, המתבטאות ביכולתו של האדם לפעול מתוך מודעות מוסרית. באופן זה ‘רן’ מהווה את הבסיס ההדדי המאפשר קיום של מערכת חברתית אנושית המושתת על ערכי מוסר.
מושג ה'רֶן' בהגותו של קונפוציוס > מרכזיותו של ה’רֶן’ בתורת קונפוציוס

'רן' נחשב ל"חוט האחד" העובר דרך כל תורתו של קונפוציוס. בשיחה עם תלמידו צְנג, אמר קונפוציוס כי כל תורתו עומדת על דבר אחד. כששאלו התלמידים האחרים לאחר מכן את צְנג לכוונתו של קונפוציוס, הסביר צְנג שעיקרי תורתו של קונפוציוס הם נאמנות ואמפתיה (שהפרשנות המקובלת רואה בהן מידות המממשות את ה’רן’) (מאמרות, 4-ט"ו וגם 15-ב'). ‘רן’ המשיך להיות נושא מרכזי בכתביהם של הוגים קונפוציאניים מאוחרים.
התפתחות מושג ה’רֶן’ אצל הוגים קונפוציאנים מאוחרים > מושג ה'רֶן' בהגותו של מנציוס

מנציוס (Mencius;‏ 372 – 289 לפנה"ס) מתייחס ל’רן’ באופן דומה לקונפוציוס. הוא מגדיר את ה’רן’ כאהבת הזולת, וגם אצלו מופיעה התייחסות לצורך לדבוק באנושיות גם במחיר החיים עצמם. אולם מנציוס מפורש הרבה יותר לגבי מקור ה’רן’. על פי מנציוס, האנושיות נובעת מתוך נפש האדם – ליבו של כל אדם רגיש לסבל זולתו. הדוגמה המפורסמת של מנציוס היא תגובתו של כל אדם למראה תינוק המצוי על פתחה של באר. כל אחד יחוש להציל את התינוק, ללא שיקולים וחישובים כלשהם. לאדם יש מידת טוב, שמקורה פנימי והיא אינה נרכשת מבחוץ. מידה זו היא מולדת, אולם מנציוס מתאר אותה כמידה שאינה מפותחת במלואה. האנושיות היא אחת מארבע המידות הטובות היסודיות (ארבע ההתחלות, שמנציוס סבור שזרעיהן מצויים אצל כל אדם), והיא מתפתחת מתוך דאגה לזולת וחמלה. באמצעות ארבע המידות הטובות היסודיות, קושר מנציוס בין טבע האדם וטבעם של השמיים, ורואה ב’רן’ מידה שאינה רק חלק מטבע האדם, אלא חלק מטבעם של השמיים.
התפתחות מושג ה’רֶן’ אצל הוגים קונפוציאנים מאוחרים > מושג ה'רֶן' בהגותו של מנציוס > הקשר בין 'רֶן', 'יִי' ו'לִי'

מנציוס טען שבדומה ל'רן', גם ה'יִי' (Yi – צדק ויושרה) הוא אימננטי לטבע האדם, וגם הוא נובע מתוך ארבע המידות הטובות היסודיות. מנציוס ראה את ה'יִי', מושג המייצג כבוד ויחס הולם כלפי הזולת, כנגזר מ'רן', המייצג תקשורת בין-אישית והדדיות.
מושג ה'לִי' (Li – טקסים, מנהגים ונימוסים) הוא אידיאל תרבותי המייצג סדר הרמוני, קודים מעשיים של התנהגות, מוסדות פוליטיים וטקסים דתיים, ובתפישה הקונפוציאנית הוא נגזר מה'יִי'.
בהיררכיה המתקבלת: 'רֶן' ← 'יִי' ← 'לִי', משתקפת השאיפה הקונפוציאנית לבסס מחדש את הסדר החברתי והמוסרי ואת משמעות הקיום האנושי כפי שהם מיוצגים ב Zhouli, באמצעות קשירתם לערכים בסיסיים של התנהגות אנושית בין-אישית.
התפתחות מושג ה’רֶן’ אצל הוגים קונפוציאנים מאוחרים > מושג ה'רֶן' אצל הוגים קונפוציאנים אחרים

בקונפוציאניזם הקלאסי הופיעו פרשנויות אלטרנטיביות למנציוס ביחס ל’רן’. בספר "מנציוס" מופיע ויכוח בין מנציוס לפילוסוף קאו-טסו (Kao-tzu), הטוען שהמידות הטובות מגיעות ממקור חיצוני. הפילוסוף הקונפוציאני שון-טסו (Hsün-tzu) טען שטבע האדם רע, או לכל הפחות נייטרלי, ובכל אופן אינו טוב. סון-טסו הסיק שהדרך היחידה להנחיל מידות טובות לבני אדם היא באמצעות לימוד וחינוך אינטנסיביים. האדם יכול להפוך לטוב ויכולת זו היא המפתח לשינוי חברתי חיובי. אולם שינוי זה מותנה בהטמעת ערכים חיצוניים בטבעו הגולמי של האדם.
התפתחות מושג ה’רֶן’ אצל הוגים קונפוציאנים מאוחרים > 'רֶן' בנאו-קונפוציאניזם

עם התפתחות הנאו-קונפוציאניזם, התקבעה כהלכה השמרנית פרשנותו של מנציוס, כי מקור ה’רן’ הוא פנימי ולא חיצוני. הקישור שמנציוס עושה בין טבעו של האדם לטבעם של השמיים מיוצג בנאו-קונפוציאניזם על ידי העלאת ה'רן' לרמה אוניברסלית והתייחסות אליו כחלק מטבעו של העיקרון השמיימי (T’ien-li). 'רן' מוזכר כתכונה אוניברסלית של המידה המוסרית, המאפיינת הן את היחיד והן את כל הדברים שבין השמיים והארץ. צ'נג האו (Ch’eng Hao) קובע כי האדם המממש את ה'רן' מהווה גוף אחד עם כל הדברים. לטענתו, כל שאר המידות הטובות הן ביטויים של 'רן'. ג'ו שי (Chu Hsi) קובע כי בכל אדם מצויות ארבע המידות הטובות היסודיות, וה'רן' היא המרכזית שבהן וגם זו המאחדת את כולן. וואנג יאנג-מינג (Wang Yang-ming) מדבר על האחדות של האדם בעל ה'רן' עם השמיים, הארץ וכל הדברים, וטוען שמקור ה'רן' הוא פנימי.

בהגות הנאו-קונפוציאנית המשיך מושג ה'רן' להיות תחום דיון מרכזי. 'רן' נחשב למרכיב בטבעו של העיקרון השמיימי והוא מהווה את המהות היסודית של כל הדברים שבין השמיים והארץ.
התפתחות מושג ה’רֶן’ אצל הוגים קונפוציאנים מאוחרים > 'רֶן' אצל הוגים קונפוציאנים בני זמננו

בקרב הוגים קונפוציאנים בני זמננו שומר ה'רן' על מקומו המרכזי והוא נחשב גם כיום ל"חוט האחד" העובר דרך תחומי הלימוד העוסקים בתורת קונפוציוס, ומתמקדים בקשר שבין האדם לזולתו. בקשר זה טמון, על פי הקונפוציאניזם, אופיים המוסרי של היחיד והחברה, כמו גם טבע האדם והיקום.
ראו גם

קונפוציוס
קונפוציאניזם
מנציוס
המאמרות של קונפוציוס
מידות טובות
לקריאה נוספת

דניאל לסלי ואמציה פורת (תרגום, עם מבוא והערות מאת דניאל לסלי), קונג פו-צה (קונפוציוס) - מאמרות, מוסד ביאליק, 2001
Wing-Tsit Chan, The Evolution of the Confucian Concept Jên, Philosophy East and West, Vol 4 no. 4 (1955), pp. 295-313
Ed. Xinzhong Yao, Routledgecurzon Encyclopedia of Confucianism, Routledgecurzon, 2003
Rodney L. Taylor, The Illustrated Encyclopedia of Confucianism, The Rosen Publishing Group, 2005
Ed. Edward Craig, Routledgecurzon Encyclopedia of Philosophy, Routledge, 1998
Ed. Antonio.S. Cua, Encyclopedia of Chinese Philosophy, Routledge, 2003
הערות שוליים

1 2  Kwong-loi Shun, Mencius and Early Confucian Thought, Stanford University Press, 1997, עמ' 23, 49
1 2 3  Ed. Antonio.S. Cua, Encyclopedia of Chinese Philosophy, Routledge, 2003, page 643
↑  Fung Yu-Lan, A History of Chinese Philosophy, Vol I, London: George Allen, 1952, עמ' 69
1 2 3 4  Rodney L. Taylor, The Illustrated Encyclopedia of Confucianism, The Rosen Publishing Group, 2005, page 311
↑  לצפייה בחלקים נוספים של הציור: http://depts.washington.edu/chinaciv/painting/4ptgqmsh.htm
1 2  Rodney L. Taylor, The Illustrated Encyclopedia of Confucianism, The Rosen Publishing Group, 2005, page 312
↑  Ed. Edward Craig, Routledgecurzon Encyclopedia of Philosophy, Routledge, 1998, page 540
↑  Ed. Antonio.S. Cua, Encyclopedia of Chinese Philosophy, Routledge, 2003, page 644
1 2  Rodney L. Taylor, The Illustrated Encyclopedia of Confucianism, The Rosen Publishing Group, 2005, page 313
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531518205171  LCCN: sh85069880  NDL: 00574762 
קונפוציוס (551-479 לפנה"ס)
עמוד מתוך ה'אַנַלֶקְטִים' (ה'מאמרות')
קטע מתוך הציור "פסטיבל האביב לאורך הנהר", המתאר חיים עירוניים בסין בתקופת שושלת סונג, (Zhang Zeduan (1085–1145
מנציוס (372-289 לפנה"ס)
יששכר ברנד להמן

| --- | --- |

פורטרט של יהודי חצר עם טבעת שצויר על ידי אנטוני שונג'אנס(אנ') ב-1702. ייתכן שמדובר ביששכר ברנד להמן
 לידה:  23 ביוני 1661 אסן, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  9 ביולי 1730 (בגיל 69) הלברשטאדט, ממלכת פרוסיה 
 מדינה:  גרמניה 
 
יששכר בֶּרֶנְד (דב) להמן מהַלְבֶּרְשְׁטָאדְט (כונה גם יששכר בערמן סג"ל) (כ"ד בניסן ה'תכ"א, אפריל 1661 – כ"ד בתמוז ה'ת"ץ, יולי 1730) היה יהודי החצר של אוגוסט השני מלך פולין ונדבן.
תחילת דרכו

נולד ב-1661 בהלברשטאדט שבברנדנבורג (כיום בסקסוניה-אנהלט שבגרמניה) לרבי יהודה הלוי לעהמן. למד בישיבה בצעירותו, והשתלם גם במדעים. מורו למתמטיקה היה המלומד לייבניץ. נישא למרים בת יואל מהלברשטאט.
בהמשך הפך לבנקאי. כך נוצרו קשרים בינו ובין כמה נסיכים ומלכים גרמנים – הנסיך הבוחר (קורפירסט), פרידריך הראשון מברנדנבורג, ובנו מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הראשון, הנסיך מדסאו, והנסיך הבוחר מהנובר, שהעריכו את יכולותיו, את כישוריו ואת מידותיו התרומיות.
בשירות המלך אוגוסט

בשנת 1696 חל המפנה בחייו, כאשר הנסיך הבוחר מסקסוניה אוגוסט השני שאף להשיג את כיסא המלוכה הפולני, ולשם כך היה זקוק למכור חלק מאחוזותיו בגרמניה, וכן ללוות כספים רבים (עשרה מיליון גולדן). את עסקים אלו הוא העביר דרך ברנד להמן, ולאחר שזכה בכיסא המלוכה, הפך את היהודי לשר הכספים דה פקטו, מכיוון שעל פי החוק היה אסור ליהודי לכהן כשר (מיניסטר). הוא נתן לו את הרשות לגור בדרזדן בירת סקסוניה, שממנה גורשו היהודים כמאה וחמישים שנה קודם לכן בידי הנסיך הבוחר יוהאן פרידריך מסקסוניה. ברנד להמן עזר למלך להשיג את כיסא המלוכה גם בפעם השנייה (1709), ובנוסף עזר לו רבות בעניינים פוליטיים. לברנד להמן היו קשרים טובים מאוד גם עם אהובתו הראשית של המלך, אנה קונסטנציה ("הנסיכה קוזל"), והשפעתו עליה הייתה גדולה.
להמן נפטר בדרזדן ב-1730, שלוש שנים לפני מיטיבו, המלך אוגוסט.
פעלו למען היהודים

את הכבוד הרב שזכה לו ואת העושר הגדול שנפל בחלקו ניצל ברנד להמן כדי לעזור ליהודים. הוא הדפיס בפרנקפורט דאודר, על חשבונו, חמשת אלפים עותקים של התלמוד, והפיצם בין קהילות גרמניה. בהלברשטאדט הוא בנה, על חשבונו, בית כנסת מפואר, שעמד על תלו למעלה ממאתים שנה – מ-1712 ועד ליל הבדולח (1938). הוא הקים גם ישיבה, ושילם מכספו את משכורות הרבנים. להמן הפך את קהילת הלברשטאדט מקהילה קטנה ואלמונית למרכז יהודי חשוב. גם בפולין תרם רבות לקהילות היהודיות – בשתדלנות מפני רדיפות מצד נסיכים מקומיים (בכך הציל חיי יהודים רבים) ובסיוע כספי. הוא היה ממניחי אבן הפינה לקהילה היהודית המחודשת בדרזדן.
על שמו הוקם מוזיאון ליהדות הלברשטאדט.
ספרים על ברנרד להמן

מאיר להמן, ברנרד להמן, פרנקפורט על המיין, 1890.
לקריאה נוספת

עזרתו של להמן בהצלת רבי צבי הירש אשכנזי מהלברשטאדט ממאסר בביאלה, נדפס בסוף ספר כוס ישועות.
הערות שוליים

↑  ראו לדוגמה בשער הספר כסף נבחר לרבי אבי עזרי זעליג מרגליות, אחד מהרבנים שלמד שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601541305171  PLWABN: 9810695290005606  BnF: cb177232528 (data)  GND: 118960881  ISNI: 0000 0000 4609 1156  LCCN: no2007105092  NTA: 336990200  SUDOC: 235609919  VIAF: 30336631   WorldCat (עם VIAF): 30336631 
הקלויז שבנה יששכר ברנד להמן בשנת ה'ת"ס, נבנה מחדש בשנת ה'תרי"ז
בית יששכר ברנד להמן ברחוב באקנגאסה 37
Walking in My Shoes

| --- | --- |

 סינגל בביצוע דפש מוד
 מתוך האלבום Songs of Faith and Devotion
 יצא לאור:  26 באפריל 1993
 פורמט:  תקליט ויניל 
 תאריך הקלטה:  מדריד, המבורג, לונדון
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי
 שפה:  אנגלית 
 בי-סייד:  "My Joy"
 אורך:  5:35 (גרסת האלבום)   4:59 (גרסת הסינגל)
 חברת תקליטים:  Mute Records • סייר רקורדס • רפרייז רקורדס
 כתיבה:  מרטין גור
 לחן:  מרטין גור 
 הפקה:  דפש מוד•Flood
 
"Walking in My Shoes" (בעברית: "ללכת בנעליי") הוא שיר של להקת המוזיקה אלקטרונית הבריטית דפש מוד. הוא יצא ב-26 באפריל 1993 כסינגל השני מתוך אלבומם השמיני Songs of Faith and Devotion. השיר הגיע למקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי והשתווה להצלחה של הסינגל הקודם "I Feel You" במצעד הAlternative Airplay של בילבורד, שם הגיע למקום הראשון. הבי-סייד של השיר הוא "My Joy", והוא הבלעדי היחיד מתוך האלבום Songs of Faith and Devotion, והוא רצועת רוק בנוסח "I Feel You". גרסת ה-7 אינץ' של "Walking in My Shoes" אינה זהה לגרסה של Songs of Faith and Devotion. הצליל נעשה יותר רועש ומלוכלך, במיוחד התופים בפזמון, והאינטרו התקצר. בהופעות החיות, נעשה שימוש באלמנטים של המיקס "Grungy Gonads" באינטרו מורחב ולאורך כל השיר. השיר צוטט על ידי חבר הלהקה לשעבר אלן ויילדר כשיר האהוב עליו מהאלבום יחד עם "In Your Room". את הקליפ לשיר ביים אנטון קורביין.
הוצאה לאור וקבלה מסחרית

"Walking in My Shoes" יצא לאור בבריטניה בב-26 באפריל 1993. הסינגל לא הצליח להיכנס לרשימת 10 הגדולים בבריטניה ו-40 הראשונים האמריקאיים; עם זאת, השיר הפך ללהיט טופ 10 בכמה מדינות ביבשת אירופה, והפך להיות שיר שמנוגן שוב ושוב בהופעות החיות של הלהקה מאז 1993. השיר הגיע למקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-69 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. במצעד הAlternative Airplay של בילבורד, השיר שהה במקום הראשון במשך שבוע. סולן להקת U2 בונו, דירג את השיר ברשימת "60 השירים שהצילו את חיי" שלו.
קליטה ביקורתית

דויד פריק מהמלודי מייקר כתב " 'Walking in My Shoes' הוא נאו (neo)-דייוויד בואי טוב יותר ממה ששמענו מזה זמן מה, חיקוי טוב לטווח ארוך של Heroes (שיר של דייוויד בואי) מאת הלהקה ששרה את Enjoy the Silence בצורה מושלמת עם רמזים של גיטרת הskysaw של רוברט פריפ." סאם ווד מהפילדלפיה אינקוויירר הרגיש שהשיר, "עם המנגינה המינורית והבס המבעבע שלו המזכיר את ימיה המוקדמים של סימפל מיינדס, מעבד פתגם אינדיאני עתיק כדי ליצור תחינה המנונית לחמלה." ליסה דניאלס מה-Smash Hits דירגה את השיר ב-3 מתוך 5 והוסיפה, "הדבר הנהדר בנוגע לדפש מוד הוא שלשירים שלהם תמיד יש פזמון שקל לשיר איתו. זה המקרה כאן, אם כי לשם שינוי זה לוקח כמה האזנות כדי להבין את זה. השיר מאוד אטמוספירי בסרט שהוא שחור-לבן-מגורען לסרטון. מקסים."
הקליפ

את הקליפ הנלווה ל"Walking in My Shoes" ביים אנטון קורביין. בתחילת הבית השני בשיר, יש צילום של מרטין גור, אנדרו פלטשר ואלן ויילדר עם נשים עירומות על ברכיהן. זה הוסר בגרסה של MTV בארצות הברית, והוחלף בצילומים של שלושת החברים עומדים במקום, לבדם, מהסרטון הקודם. הגרסה הלא חתוכה הופיעה בתקליטורי DVD של The Videos 86>98, Devotion, The Best Of - Volume 1 ו-Video Singles Collection. קטעי הווידאו נוצרו בהשראת הציורים של הירונימוס בוש ופיטר ברויגל האב.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 29 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 74 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 9 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 15 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 69 |  |
|  ארצות הברית | מצעד האיירפליי האלטרנטיבי | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד סינגלי הדאנס/אלקטרוני המסחריים | 15 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 14 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 5 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 7 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 36 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 14 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 7 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 6 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 3 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 7 |  |
|  צרפת | SNEP | 23 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 51 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 8 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 26 |  |
הערות שוליים

↑  Playingtheangel.com - Articles - In The Mode, web.archive.org, ‏2015-04-02
↑  "We Were Going to Live Together, Record Together And It Was Going to Be Wonderful" - Depeche Mode documentary about the album Songs of Faith and Devotion. Mute, 2006.
↑  © depe | 15 08 2008 www depmode com | personal site depe.depmode.com, Depeche Mode "Walking In My Shoes" 1993, www.depmode.com (באנגלית בריטית)
↑  '60 Songs That Saved My Life', U2.com (באנגלית)
↑  Melody Maker, 13 March 1993. #MelodyMaker #MyLifeInTheUKMusicPress #1993, 2022-11-28, נבדק ב-2023-10-25
↑  Wood, Sam (30 March 1993). "Depeche Mode Meditates on Religion with 'Songs of Faith and Devotion'"
↑  IMG_20170705_0049, 2017-07-05, נבדק ב-2023-10-25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: a1a7cdc6-2f10-4784-8031-798d93a74513  MusicBrainz work: 7f720edf-8e09-3718-bf34-b0357160dd60
שמואל שרגא פייגנזון

שמואל שרגא פייגנזון
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
שמואל שרגא פייבוש פייגנזוֹן (בכתב יידי: פייגענזָאהן; ערב ראש חודש אדר תקצ"ח, פברואר 1836, וילקומיר – כ"ו באדר ב' תרצ"ב, 3 באפריל 1932, וילנה), הידוע בכינויו הספרותי "שפ"ן הסופר", היה מו"ל וביבליוגרף יהודי, מנהלו במשך שנים רבות של דפוס ראָם (נהגה "רוֹם"), המוכר יותר בשם "דפוס והוצאת האלמנה והאחים ראָם" בווילנה.
קורות חיים

שמואל שרגא פייבוש בן שלום פייגנזון נולד בווילקומיר, רוסיה (ליטא). כבר מגיל צעיר התמחה בתחום הדפוס, ובהיותו בן 24 פיקח על הדפסת ש"ס ומשניות בדפוס שטֶטין שבפרוסיה (תרכ"ב–תרכ"ד, 1862–1864).
באמצע שנות השישים של המאה הוא עסק במכירת ספרים בווילנה, ובשנת 1867 (תרכ"ז) התמנה למנהל התוכן של דפוס האלמנה והאחים ראָם של דבורה ראם (הרכבי) וגיסיה, ומאז היה אחראי על תחום זה במשך כ-55 שנה, למעט הפסקה קצרה בשנת 1888. בשנת 1871 (תרל"א), במהלך ההכנות להדפסת ה"שולחן ערוך" בדפוס ראם, שיחד פייגנזון, לפי עדותו, את המומר יעקב ברופמן, ששימש כצנזור מטעם הממשלה, וקיבל את הסכמתו להדפיס גם את הסעיף העשירי בסימן שפ"ח שבחושן משפט, אותו הדפיסו דפוסים קדומים, מפאת ההלכה ה"אסורה" הנקבעת בו: ”מותר להרוג המוסר אפילו בזמן הזה”. תוך שהוא מסתפק בהערתו של שפ"ן הסופר בשולי העמוד בה הוא מבהיר שדין זה היה תקף רק בזמן מחבר השולחן הערוך, ולא בזמן הדפסת החיבור בווילנה. אך מחליפו של ברופמן סירב להסדר זה, בזמן הדפסת המהדורה השנייה של השולחן הערוך בדפוס ראם בשנת 1875, ודרש לשנות את הניסוח בגוף הספר: ”היה מותר להרוג המוסר”.
פייגנזון ריכז את המאמצים שהושקעו בעריכה ובהכנה לדפוס של מהדורת התלמוד הבבלי, הידועה בכינוייה "ש"ס וילנא", המשמשת בסיס לכל הדפסות התלמוד הבבלי שאחריה. והאחראי להדפסתה בין השנים תר"ם–תרמ"ו (1880–1886). מאמציו במיזם אדירים זה, מתוארים ב"אחרית דבר" [שנכתב על ידו] המובאת בסוף עשרים הכרכים של התלמוד.
הוא גם היה אחראי למהדורת התלמוד הירושלמי של דפוס ראם, "דפוס וילנא", ואף חיבר לו פירוש: "רוח זקנים" – ליקוט מתוך ספרי הפרשנות "יפה עיניים" ו"נועם ירושלמי". נודעת חשיבות להקדמתו לתלמוד הירושלמי, הנקראת "שערי חומת ירושלים". כמו כן, עמד, לטענתו, מאחורי שאר הפקות הדפוס הווילנאי, בהן בעיקר מהדורות של ספרי יסוד יהודיים רבים, שנחשבו בשעתן למהדורות מופת. המחקר בשנם האחרונות מעלה שמעורבותו בתחום הניהול של דפוס ראם הייתה שולית.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, תחת הכיבוש הגרמני, לא ניתן היה להמשיך במלאכת ההדפסה, אך פייגנזון ועמו קומץ פועלי דפוס, המשיכו להכין לדפוס ספרים חדשים, ומיד כשהתאפשר הדבר, המשיכו בהדפסה. לאחר המלחמה טיפל פייגנזון במכירת בית הדפוס וההוצאה לאור מידי אלמנת הברון דוד גינצבורג, בעלי ההוצאה לאור מאז פטירת האלמנה דבורה ראם, לידי חיים כהן ובנו בנדט כהן (מת ב-1953; בהמשך היה בעליה של הוצאת "ילקוט", שהתמזגה לאחר מותו עם הוצאת עם עובד). ב-1922 פרש פייגנזון מעבודתו, והוא בן 85.
בזקנותו החל בעריכת חיבורו "עלבונה של תורה", שבו הוא מצביע על שגיאות, כמו גם טעויות מכוונות, שהשתרבבו לספרות הדתית בידי אנשי צנזורה ומדפיסים נוצרים.
פייגנזון זכה לזיקנה מופלגת ונפטר בשנת 1932 (תרצ"ב). נקבר בבית הקברות היהודי בווילנה.
כתביו

עלבונה של תורה, ברלין: דפוס צ"ה איטצקובסקי, תרפ"ט 1929.
"לתולדות דפוס ראם"; הביא לדפוס: חיים בר-דיין, בתוך: יהדות ליטא, כרך א: יהודי ליטא מהמאה הט"ו עד 1918, תל אביב: עם הספר, תש"ך 1959, עמ' 268–296. (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 290 ואילך) (נדפס במקור בכתב העת הספר א,א (אייר תשי"ד).)
לקריאה נוספת

משה צינוביץ, אישים וקהילות, תל אביב, תש"ן (1990). עמ' 211–212.
מרדכי זלקין, "הרוח החיה באופני ההדפסה": דבורה ראם כסוכנת תרבות, דרך ספר, שי לזאב גריס, ירושלים תשפ"א