stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרן פרויקטי העיר
פעילויות באזורים אחרים > מחקרים והצעות מיושמות

במרץ 2021, תומכי הקרן ערכו מחקר של רחוב סדובה באירקוטסק, שעל בסיס תוצאותיו הוקם מעבר חצייה מוסדר ליד התיאטרון המוזיקלי, מה שהפחית את מספר ההפרות של חוקי התנועה על ידי הולכי רגל.
בטיומן, כ-100 אבני שפה הונמכו לאחר שתומכי הקרן דיווחו למנהלות העיר על אי עמידתן בתקני הגובה.
סניף הקרן ביקטרינבורג חקר חניית מכוניות ברחוב מלישבה ומצא שכמה מכוניות שחנו בצורה לא נכונה מפריעות לכ-6,500 איש מדי יום. יום לאחר שהמידע מהמחקר פורסם בתקשורת, המדרכה נחסמה בחצאי כדור מבטון שלא אפשרו חניה. בסוף 2021, הסכימו שלטונות העיר לחסום עוד שש תחנות אוטובוס בעיר בעמודים.
פעילויות באזורים אחרים > קמפיינים אזוריים לתמיכה בתחבורה חשמלית

ביולי 2020, תומכי בריאנסק של הקרן אספו חתימות לתמיכה ברכישת ציוד טרוליבוס חדש ונגד השינויים המתוכננים ברשת המסלולים. פקידי העירייה סירבו לבצע שינויים, ובשנת 2022 החלה התחדשות צי הטרוליבוסים של העיר.
במרץ 2021, לאחר מסע פרסום להגנה על החשמלית בקורסק, הורה מושל מחוז קורסק רומן סטרובוייט להתחיל בעבודות תכנון על שיקום, תיקון ובניית תשתיות חשמלית.
ניהול קמפיינים לבחירות > 2013 - הבחירות לראשות עיריית מוסקבה

בשנת 2013, מנהל הקרן מקסים כץ שימש כסגן ראש מטה הבחירות של המועמד אלכסיי נבלני. לדברי כץ, הוא לא היה היחיד מצוות "פרויקטים עירוניים" שהצטרף למטה: "השתתפנו בבחירות של אלכסיי נבלני – ברור שאלו לא היו בחירות על סדר היום העירוני, אלא על פוליטיקה". בסוף הקמפיין, כץ עזב את המטה עקב סכסוך עם נבלני. לדברי נבלני, כץ התנגד להפגנות במקרה של תבוסה בבחירות. על פי גרסה אחרת, הסיבה הייתה סכסוך בין יקטרינה פטיולינה (נכון לשנת 2022 - אשתו של כץ) לבין ראש המטה ליאוניד וולקוב.
מאפיין אופייני של הקמפיין היה התקנת יותר מ-1000 מה שנקרא "קוביות" - עמדות תעמולה ארבע צדדיות להרכבה מהירה, שלידן בוצעה תעמולה. על פי תוצאות הקמפיין, אלכסיי נבלני הפסיד בסיבוב הראשון עם תוצאה של 27.24%.
ניהול קמפיינים לבחירות > 2014 – הבחירות לדומה העירונית של מוסקבה

עבור בחירות 2014 ל-MCD, פרויקטים עירוניים תכננו ליצור מטה לתמיכה במועמדים עצמאיים. עם זאת, רעיון זה לא נתמך על ידי כוחות אופוזיציה אחרים. כתוצאה מכך, מנהל הקרן מקסים כץ השתתף בבחירות כמועמד עצמאי.
ניהול קמפיינים לבחירות > 2017 – הבחירות המוניציפליות במוסקבה

בשנת 2017, מנהל הקרן מקסים כץ, יחד עם דמיטרי גודקוב, ארגנו מטה לתמיכה במועמדים עצמאיים לסגנים מוניציפליים, שהפך ידוע כ"אובר הפוליטי".
ניהול קמפיינים לבחירות > 2019 – הבחירות המוניציפליות בסנט פטרבורג, הבחירות ל-MCD

בפברואר 2019, פרויקטים עירוניים הודיעו על השתתפותם בבחירות המוניציפליות בסנט פטרבורג ופתחו את "מטה לשינוי סנט פטרבורג". הפרויקט הציע הצעות טרום-עיצוב לשינוי מרחבים ציבוריים, סוללות, חצרות, כיכרות ורחובות של סנט פטרבורג, וכן קרא לתושבים להשתתף בבחירות המוניציפליות.
מקסים כץ מונה לראש מטה מפלגת "יאבלוקו", כל המועמדים שהוצעו על ידי "פרויקטים עירוניים" התמודדו בבחירות מטעם מפלגה זו. 99 מועמדי "יאבלוקו" הפכו לסגנים.
במקביל לבחירות המוניציפליות בסנט פטרבורג, פרויקטים עירוניים ניהלו שני קמפיינים לבחירות לדומה העירונית של מוסקבה: דריה בסדינה (מחוז מס' 8) ואנסטסיה בריוחאנובה (מחוז מס' 42). מקסים כץ הודיע על תחילת הקמפיין ב-MCD ב-17 בפברואר 2019, המטרה הוצהרה כקידום האג'נדה של פירוק כבישים מהירים שנבנו במוסקבה (מחוז מס' 8 נחצה על ידי אחד הכבישים המהירים הללו – שדרות לנינגרד). בסדינה, שהפכה לסגנית ה-MCD VII ב-8 בספטמבר 2019, התמודדה מטעם מפלגת "יאבלוקו" וניהלה קמפיין בחירות רחב היקף, שהתקיים על רקע הפגנות פוליטיות סביב הבחירות לדומה העירונית של מוסקבה.
ניהול קמפיינים לבחירות > 2020 – בחירות לדומות עירוניות אזוריות

בשנת 2020, פרויקטים עירוניים תמכו ב-63 מועמדים בעלי דעות פרו-אורבניסטיות בבחירות לדומות העירוניות של אזורים שונים בפדרציה הרוסית. שבעה מועמדים נתמכים הפכו לסגנים.
ניהול קמפיינים לבחירות > 2021 – בחירות לדומה הממלכתית ובחירות ל-MCD

בשנת 2021, פרויקטים עירוניים ניהלו שני קמפיינים לבחירות: כמועמדת לסגנית הדומה הממלכתית, התמודדה עובדת הקרן אנסטסיה בריוחאנובה, בבחירות המשנה למועמדים לדומה העירונית של מוסקבה, השתתף פיוטר קרמנוב. הבחירות התאפיינו בשימוש ראשון במערכת ההצבעה האלקטרונית מרחוק. צוות המטה של בריוחאנובה טוען כי השימוש ב-REG היה הסיבה לתבוסה בבחירות, שכן תוצאות REG ותוצאות ההצבעה הלא מקוונת בקלפיות היו שונות באופן משמעותי, כמו כן מדווחות על חריגות סטטיסטיות.
ניהול קמפיינים לבחירות > 2022 – הבחירות המוניציפליות במוסקבה

בשנת 2021, פרויקטים עירוניים הכריזו על קמפיין לתמיכה במועמדים עצמאיים לסגנים מוניציפליים של העיר מוסקבה, בדומה לפרויקט "הדמוקרטים המאוחדים" בשנת 2017.
אשוח אדום

| אשוח אדום |
| --- | --- |
 יער עצי אשוח אדום בפארק הלאומי יוסמיטי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אשוח
מין:: אשוח אדום
שם מדעי
 Abies magnifica ‏A.Murray‏ 1863
תחום תפוצה


אשוח אדום (שם מדעי: Abies magnifica, באנגלית: Red fir או Silvertip fir) הקרוי בשפות רבות אשוח מפואר (על בסיס השם המדעי), הוא מין אשוח שתחום התפוצה הטבעי שלו בהרים של מערב אמריקה הצפונית, בדרום-מערב אורגון ובקליפורניה בארצות הברית. זהו עץ הגדל בגובה רב, בין 1,400 ל-2,700 מטרים מעל גובה פני הים, אף שרק לעיתים רחוקות הוא מגיע עד קו העצים. זהו עץ מחטני ירוק עד גדול הצומח לגבהים שבין 60 ל-70 מטרים וקוטר גזע בין 2.4 ל-3 מטרים. מקור השם בצבע קליפת הגזע של עצים עתיקים. העץ פופולרי כעץ חג המולד בקליפורניה.
תיאור

אשוח אדום הוא עץ ירוק-עד הצומח לאט יחסית, כשהוא מגיע לגבהים בין 40 ל-60 מטרים וקוטר גזע בגובה החזה כ-2 מטרים. גובהו של האשוח האדום הגבוה ביותר הידוע הוא 76.8 מטרים וקוטר הגזע הרחב ביותר הוא 295 סנטימטרים. נוף העץ חרוטי צר.
בעצים צעירים קליפת הגזע חלקה, אפורה עם שלפוחיות שרף ועם השנים היא מתעבה, גונה משתנה לאדום-חום, היא הופכת למחוספסת ומתולמת בחריצים עמוקים. הענפים צומחים מהגזע מנוגדים או מסודרים במעגל סביב הגזע, גונם צהוב עד חום ועליהם פלומה אדמדמה. הענפים בחלק העליון של העץ פונים כלפי מעלה והענפים בחלק התחתון מוטים מעט מטה. הניצנים בגוון חום כהה, סגלגלים, קטנים באורך 0.8 סנטימטרים ואינם מכילים שרף, למעט בקצה הניצן.
העלים דמויי מחטים בגוון כחול-ירוק, אבל עלים חדשים בעלי גוון כסוף (מכאן המקור לכינוי הנוסף באנגלית "אשוח קצוות כסף") באורך שבין 0.6 ל-4 סנטימטרים, ורוחב 2 מילימטרים. העלים הראשונים צמודים לענף לאורך 2 עד 3 מילימטרים. צורת העלה בחתך רוחב היא שטוחה בעלים מוצלים או תיבה בעלים החשופים לשמש. לעלים ריח של קמפור. בחלק התחתון של העלים יש שני פסים בגוון כחול-ירוק שבכל אחד 4 או 5 שורות של פיוניות. בחלק העליון פס אחד בגוון כחול-ירוק במרכז העלה העשוי להתפצל לשניים לקראת בסיס העלה ובו שורות של פיוניות. הקצה מחודד ומעוגל. העלים מסודרים בצורה ספירלית על הענף אבל מעוותים קלות בצורת האות S על מנת לבלוט מעבר לענף. העלים חיים לפחות 12 שנים.
אשוח אדום הוא צמח חד ביתי. העץ מתחיל לייצר זרעים בגיל 30 עד 40 שנים. בגיל זה מופיעים אצטרובלי האבקה סגולים או חומים אדמדמים באורך 1.6 סנטימטרים והם גדלים מתחת הענף. ההאבקה מתרחשת בחודשים מאי-יוני. אצטרובלי הזרעים מוארכים-גליליים זקופים, באורך 14 עד 23 סנטימטרים ורוחב בין 6 ל-9 סנטימטרים. בתחילה בגוון סגול ההופך חום בבגרות כשהקצה מעוגל. הקשקשים של אצטרובלי הזרעים בגודל 3 על 4 סנטימטרים מכוסים בפלומה. הזרעים באורך 15 וברוחב 6 מילימטרים בגוון חום אדמדם שאליהם צמודה כנף באורך הגוף בגוון אדמדם חיוור. הזרעים משתחררים בשלהי ספטמבר עד אמצע אוקטובר, ועפים ברוח למרחק בין פעם לפעם וחצי מגובה העץ. אלף זרעים שוקלים כ-70 גרם. בין 30% ל-40% מהזרעים נובטים.
העץ חי יותר מ-600 שנים.
תיאור > תת-מינים

קיימים שלושה תת-מינים:
Abies magnifica var. magnifica (מכונה red fir) – האצטרובלים גדולים באורך 14–21 סנטימטרים. קשקשי החפה קצרים ואינם נראים באצטרובלים סגורים. תחום התפוצה בעיקר ברכס סיירה נבדה
Abies magnifica var. shastensis (מכונה Shasta red fir) - האצטרובלים גדולים באורך 14–21 סנטימטרים. קשקשי החפה ארוכים ונראים באצטרובלים סגורים. תחום התפוצה בדרום-מערב אורגון ובמחוזות קליפורניה שסטה, סיסקיו וטריניטי בצפון-מערב קליפורניה.
Abies magnifica var. critchfieldii – גדל על המורדות המזרחיים של דרום סיירה נבדה. גם לו יש קשקשי חפה גדולים ואצטרובלים קטנים יותר 9–15 סנטימטרים.
תיאור > מינים קרובים

האשוח האדום קרוב מאוד לאשוח אציל (Abies procera), שמחליף אותו צפונה יותר ברכס קסקייד. ההבדל הגדול ביותר ביניהם הוא בעלים. בעלים של אשוח אציל יש חריץ באמצע החלק העליון, בעוד שאין כזה בעלים של אשוח אדום. העלים באשוח אדום צפופים פחות, כשקליפת הענף גלויה מבעד לעלים, ומוסתרת באשוח אציל. אשוח אציל יוצר עם כלאיים עם אשוח אדום ששמו המדעי Abies × shastensis, שקשה להבדיל בינו לבין תת-המין Abies magnifica var.shastensis הגדל באותו תחום תפוצה.
גילוי

העץ התגלה על ידי ויליאם לוב (William Lobb‏; 1864-1809) תושב קורנוול שתפקידו היה לאסוף צמחים עבור משתלה באקסטר בעת מסעו בקליפורניה בשנים 1849–1853, לאחר שהבוטנאי הסקוטי דייוויד דאגלס (David Douglas‏; 1834-1799) שערך מסע מחקר לפניו החמיץ את גילוי העץ.
תחום תפוצה

תחום התפוצה הטבעי של האשוח האדום גבוה ברכס סיירה נבדה בקליפורניה, בייחוד בצד המערבי. הוא גם גדל בהרי סיסקיו ובפארק הלאומי קרייטר לייק בדרום אורגון וברכס הרי החוף של צפון קליפורניה. כמו גם ברצועה קטנה בקצה המערבי של נבדה. אשוח אדום גדל לעיתים קרובות בחורשות שבהן הוא המין היחיד באזורים מושלגים בגובה שבין 1,400 ל-2,740 מטרים מעל גובה פני הים. באזור תפוצתו שייך האשוח האדום לחבורת הקלימקס. העץ לא גדל כמעט כעץ תרבותי באירופה ואפילו באוספים הוא נדיר.
אקולוגיה

האשוח האדום גדל באזורים הרריים גשומים-קרירים עד גשומים-קרים. הטמפרטורה בבית הגדול שלו נעה בין 29°C+ לבין 29°C-. כמות המשקעים השנתית הממוצעת בין 750 ל-1,500 מילימטרים. העץ רגיש ליובש וללחות גבוהה. המצע האופטימלי לגידולו הוא קרקעות עמוקות, אבל הוא גדל גם על מדרונות תלולים. האשוח האדום אינו מין המעדיף שמש מוחלטת או צל מוחלט. הוא בחבורת החלוץ לאחר שרפות יער.
מזיקים

הצמח הוא פונדקאי למין של דבקון ננסי (Viscum minimum) צמח טפיל. טפיל נוסף היא הפטרייה מהמין Melampsorella caryophyllacearum היוצרת את תופעת מטאטא מכשפה. חרקים רבים תוקפים את העץ, כדוגמת מין החיפושית Scolytus ventralis, סוג של חיפושית קליפה. סנאים מהסוג סוסליק לא רק שמכרסמים נבטים של העץ אלא גם יכולים לגרום לנזק משמעותי למערכת השורשים של עצים עתיקים.
שימושים

מכיוון שהעץ של האשוח האדום עמיד פחות משתמשים בו רק לאחר שהעץ מטופל בחומרים משמרים. העץ של האשוח האדום אינו משחק תפקיד חשוב בשוק העץ לנגרות מכיוון שלא ניתן להשיגו בכמויות גדולות בשל הקושי להגיע למקומות בהם הוא גדל. הוא בעיקר משמש כחומר דלק לבעירה וכמקור לעץ לבוד.
אשוח אדום פופולרי מאוד כעץ חג המולד בקליפורניה. נוהגים לשרוף במדורות קליפה של עצים עתיקים הנשרפת כמו פחם.
הערות שוליים

↑  אשוח אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3  Abies magnifica From the The Gymnosperm Database site
↑  SPECIES: Abies magnifica
עלווה של אשוח אדום
גזע וקליפת גזע של אשוח אדום
אצטרובל של אשוח אדום
גיין

ערך זה עוסק בפרובינציה צרפתית עתיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
צרפת בשנת 1477, כאשר גיין הייתה חלק מתחום המלוכה
הממשל הכללי של גיין וגסקוניה ב-1733
גיין (בצרפתית: Guyenne; באוקסיטנית: Guiana) הייתה פרובינציה צרפתית עתיקה שתאמה בערך למחוז הרומאי של אקוויטניה סקונדה והארכידיוקסיה של בורדו.
היסטוריה

השם "Guyenne" מגיע מ-Aguyenne, טרנספורמציה פופולרית של אקוויטניה. במאה ה-12 היא יצרה, יחד עם גסקוניה, את דוכסות אקוויטניה, שעברה תחת שליטתם של מלכי אנגליה על ידי נישואיה של אלינור מאקוויטניה להנרי השני.
במאה ה-13, באמצעות כיבושיהם של פיליפ השני, לואי השמיני ולואי התשיעי, הוגדרה גיין בגבולות הצרים יותר שנקבעו בחוזה פריז (1259) ונבדלה מאקיטן. גיין כללה אז את הבורדלה (הרוזנות הישנה של בורדו), הבזדה, חלק מפריגור, לימוזן, קוורצי ורואר ואז'נה שמסר פיליפ השלישי לאדוארד הראשון בהסכם אמיין (1279). עדיין מאוחדת עם גסקוניה, היא יצרה דוכסות המשתרעת מהשראנט ועד הרי הפירנאים. דוכסות זו הוחזקה כפייף בשבועת אמונים למלכי צרפת, וגם ב-1296 וגם ב-1324, היא הוחרמה על ידי מלכי צרפת בטענה שנפל כשל בחובות הפיאודליות.
בהסכם ברטיני (1360), אדוארד השלישי, מלך אנגליה רכש את הריבונות המלאה של דוכסות גיין, יחד עם אוני, סנטון, אנגומואה ופואטו. הניצחונות של ברטראן דו גסלין וגסטון השלישי, רוזן פואה, החזירו את הדוכסות זמן קצר לאחר מכן לגבולותיה מהמאה ה-13. בשנת 1451, היא נכבשה ולבסוף אוחדה לכתר הצרפתי על ידי שארל השביעי. ב-1469, לואי האחד עשר נתן אותה בתמורה לשטחי שמפאן וברי לאחיו שארל, דוכס ברי, שלאחר מותו ב-1472 היא שוב אוחדה לתחום המלכותי.
גיין כוננה אז ממשלה (gouvernement général) אשר מהמאה ה-17 ואילך אוחדה עם גסקוניה. ב-1779 כינס לואי השישה עשר את האסיפות המחוזיות של גיין ושקל להרחיב את האספה למחוזות אחרים, אך נטש רעיון זה לאחר שחווה את התנגדות המעמדות המיוחסים בגיין. ממשלת גיין וגסקוניה (Guienne et Gascogne), עם בירתה בבורדו, נמשכה עד סוף המשטר הישן (1792). תחת המהפכה הצרפתית, המחוזות שנוצרו מגיין ממש היו אלו של ז'ירונד, לוט-א-גארון, דורדון, לוט, אוורון והחלק הראשי של טארן-אט-גארון.
הערות שוליים

↑  Xavier de Planhol, An Historical Geography of France (Cambridge, 1994), p. 168.
↑  Peter Kropotkin (1909). "Chapter 5". The Great French Revolution, 1789-1793. תורגם ע"י N. F. Dryhurst. New York: Vanguard Printings. The weapon used by Louis XVI, in preference to all others was deceit. Only fear made him yield, and, using always the same weapons, deceit and hypocrisy, he resisted not only up to 1789, but even up to the last moment, to the very foot of tile scaffold. At any rate, in 1778, at a time when it was already evident to all minds of more or less perspicacity, as it was to Turgot and Necker, that the absolute power of the King had had its day, and that the hour had come for replacing it by some kind of national representation, Louis XVI could never be brought to make any but the feeblest concessions. He convened the provincial assemblies of the provinces of Berri and Haute-Guienne (1778 and 1779). But in face of the opposition shown by the privileged classes, the plan of extending these assemblies to the other provinces was abandoned, and Necker was dismissed in 1781.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge129215
ג'נקוי

| --- | --- |
סמל ג'נקויסמל ג'נקוי
תחנת הרכבת בג'נקוי, 2009
תחנת הרכבת בג'נקוי, 2009
 מדינה / טריטוריה:  אוקראינה אוקראינה - דה יורה רוסיה רוסיה - דה פקטו
 רפובליקה:  הרפובליקה של קרים הרפובליקה של קרים
 חבל ארץ:  חצי האי קרים
 ראש העיר:  ארקדי זיידמן
 רשות מחוקקת:  Dzhankoy municipality council 
 תאריך ייסוד:  1926 
 שטח:  26 קמ"ר
 גובה:  20 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  37,014 (2021)
  ‑ צפיפות:  1526.92 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  45°42′31″N 34°23′36″E﻿ / ﻿45.708611111111°N 34.393333333333°E﻿ / 45.708611111111; 34.393333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
 dzhankoy.com.ua
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רפובליקת קרים מוגדלת) סימפרופול סבסטופול קרץ' יבפטוריה יאלטה פאודוסיה אוקראינה רו. ים אזוב הים השחורג'נקוי(למפת רפובליקת קרים רגילה) סימפרופול סבסטופול קרץ' יבפטוריה יאלטה פאודוסיה אוקראינה רו. ים אזוב הים השחורג'נקוי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ג'נקוי (באוקראינית וברוסית: Джанкóй, בטטרית של קרים: Canköy) היא עיר בצפון חצי האי קרים שברוסיה.
בג'נקוי מפעלים רבים, בהם מפעלי רכב, בטון, טקסטיל, בשר, ועוד. בעיר קיים בית ספר מקצועי טכני.
העיר משמשת כמרכז המנהלי של ראיון ג'נקוי. בשנת 1926 היא הוגדרה כעיר. היא ממוקמת כ-93 קילומטרים מבירת החבל, סימפרופול.
ג'נקוי משמשת כמרכז תחבורתי חשוב, מתחנת הרכבת בעיר יוצאות רכבות לחרקוב, לסבסטופול, ולארמיאנסק.
יהודים בג'נקוי

יהודים התיישבו בעיר לראשונה במהלך המאה ה-19. בשנת 1897 התגוררו בעיר 109 יהודים אשר היוו 11.4% מכלל האוכלוסייה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמו בעיר סניפים של מכבי, החלוץ וצעירי ציון. בשנות העשרים של המאה ה-20 הוקמו קולחוזים יהודיים באזור, בסיוע ארגון הג'וינט. תחנת הרכבת בג'נקוי היא מושא השיר היידי "הי ג'נקויה".
בשנת 1939 התגוררו בעיר 1,397 יהודים, חלקם באוכלוסייה היה 7.1%. הגרמנים כבשו את ג'נקוי ב-31 באוקטובר 1941, מרבית היהודים הצליחו להימלט טרם הכיבוש. בתחילת חודש נובמבר 1941, נורו חמישה עשר גברים יהודים שהואשמו במרד. בדצמבר הקימו הגרמנים גטו בג'נקוי, בגטו נכלאו כשבע מאות מיהודי העיר והסביבה, וכן לא-יהודים שהואשמו בסיוע ליהודים, ושבויי מלחמה סובייטים. הגטו שימש כמחנה עבודה, האסירים הועסקו בעבודות פרך כבניית כביש קרץ'-ארמיאנסק, טטרים מקומיים שמרו על המתחם.
ב-30 בדצמבר 1941 (לפי מקורות אחרים בינואר 1941) נרצחו 443 מאסירי הגטו, מספר יהודים שהצליחו לברוח, יחד עם יהודים שהובאו לג'נקוי ממקומות אחרים נרצחו אף הם, ובכך עלה מספר הנספים עד סוף פברואר 1942 ל-450. בחודש מרץ 1942, נרצחו 241 היהודים שנותרו, ובכך חוסל הגטו. הצבא האדום שחרר את העיר ב-11 באפריל 1944.
אקלים

האקלים חם מתון, עם חורף מתון בינוני. החורף מתון עם מעט שלג, עם הפשרה תכופה. הקיץ חם ויבש, ארוך. הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא -1.5 מעלות צלזיוס, ביולי +23.8 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית היא 400 מ"מ.
הערות שוליים

↑  Чисельність населення на 1 січня 2014 року באתר משרד הסטטיסטיקה האוקראיני (באוקראינית)
↑  Current Video: Bershad Ghetto באתר indiana.edu (באנגלית)
↑  ג'נקוי במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475465505171  LCCN: n2009016919  VIAF: 146812873   WorldCat (עם VIAF): 146812873
ג'ורג' פדמור

ג'ורג' פדמור (באנגלית: George Padmore‏; 28 ביוני 1903 - 23 בספטמבר 1959) היה עיתונאי, סופר ופעיל פאן אפריקאי יליד טרינידד.
רעיונותיו והפעולות שבעקבותיהם

פאדמור היה פעיל ומשפיע בקרב קהילות שחורים ברחבי העולם, אך לא הסתפק בכך. הוא הביע את דעותיו בעניינים שונים, הנוגעים לאפריקאים או לעמים מדוכאים כמוהם (כמו ההודים, למשל, שיצא להגנתם ב-1942 בספרו the white man's duty (לונדון, 1942)), לא רק מול השחורים עצמם אלא גם מול האימפריות השולטות עליהם, בעיקר האימפריה הבריטית. הוא פנה אל עמו הכבוש ואל הכובשים עצמם באמצעים שונים, ביניהם הקונגרסים והכנסים הפאן-אפריקניים ברחבי העולם, שהיה שותף לארגונם ולתוכנם ודרך כתביו הפוליטיים והאינטלקטואליים הכוללים מאמרים (שהתפרסמו בכתבי עת שונים דרך קבע), ראיונות, ספרים ומכתבים. בתחילת דרכו ההגותית היה מושפע ופעיל במפלגה וברעיון הקומוניסטי, אך בהמשך זנח את התפיסה הקומוניסטית האוניברסלית והתמקד ברעיונות צרים יותר הנוגעים לעמו שלו ולשאיפת החופש שלו. המחשבה והאסטרטגיות של פאדמור נקבעו בהקשר להיסטוריוגרפיה של האימפריאליזם ושל הקאריביים והתפוצות האפריקאיות.
ספרו הראשון היה "The Life and Struggles of Negro Toilers" (לונדון, 1931) והוא נכתב בעקבות מעורבותו בקומינטרן. פלישתה של איטליה לאתיופיה זעזעה את החברה השחורה והובילה במידה רבה לאיחוד מנטלי של הפזורה האפריקאית בכלל ולמעורבות אינטנסיבית יותר של פאדמור בסוגיית האימפריאליזם באפריקה בפרט.
חלק מהשקפותיו ניתן ללמוד מעלון שפורסם בדצמבר 1942 ובו פאדמור נשאל ועונה על שאלות. בשאלה בנושא מערב אפריקה הוא מצביע על התפתחות טבעית של צמיחת אינטלקטואלים שחורים דעתניים שישקיעו עצמם בסופו של דבר בפעילות לשחרור לאומי ועלולים לסכן את שלומה של האימפריה הבריטית. בדבריו אלה הוא פונה דווקא לאנשי האימפריה ולא לעם הנכבש, ומנסה לדחוף לפירוק הקולוניות. הוא מציע לאימפריאליזם הבריטי לעבור ממצב של שלטון המקשה על שני הצדדים לשותפות שווה שתסייע לרווחתם ושגשוגם של שני הצדדים. גם בספרו "מהפכת חוף הזהב" (לונדון, 1953) הוא מדבר ישירות לבריטים וקורא לפרלמנט הבריטי להחזיר את אמונתו בעם האפריקאי על ידי נתינת סטטוס של שלטון עצמי לקולוניות שלו ולhהנות מהיתרונות במהפך שכזה.
ספרו החשוב ביותר, וגם המאוחר, הוא "פאן אפריקניזם או קומוניזם? מאבק התקומה עבור אפריקה" (לונדון, 1956), בו פאדמור מבקר בין היתר את הכיוון הפוליטי של ה-ANC – African National Congress אחרי המלחמה, שבעיניו הושפע מדי מהסטאליניזם של אחרי הנאציזם. ביקורת זו תרמה להתפצלותו שלוש שנים מאוחר יותר, ב-1959, של PAC – PAN AFRICAN CONGRESS מה-ANC על הרקע האידאולוגי שניסח פאדמור בספרו. ברוח זו, ומסיבות דומות, הוא גם מבקר בספר את המפלגה הקומוניסטית הדרום-אפריקאית.
כתביו

The Life and Struggles of Negro Toilers (London: Red International of Labour of Unions Magazine for the International Trade Union Committee of Negro Workers, 1931)
Haiti, an American slave colony (Centrizdat, 1931)
The Negro Workers and the Imperialist War Intervention in the USSR (1931)
How Britain Rules Africa (London: Wishart Books, 1936)
Africa and World Peace (Foreword by Sir Stafford Cripps; London: Martin Secker and Warburg Ltd, 1937)
Hands Off the Protectorates (London: International African Service Bureau, 1938)
The White Man's Duty: An Analysis of the Colonial Question in the Light of the Atlantic Charter (with Nancy Cunard) (London: W. H. Allen, 1942)
The Voice of Coloured Labour (Speeches and Reports of Colonial Delegates to the World Trade Union Conference, 1945) (editor) (Manchester: Panaf Service, 1945)
How Russia Transformed her Colonial Empire: a challenge to the imperialist powers (in collaboration with Dorothy Pizer) (London: Dennis Dobson Ltd, 1946)
"History of the Pan-African Congress (Colonial and coloured unity: a programme of action)" (editor) (1947). Reprinted in Hakim Adi and Marika Sherwood, The 1945 Manchester Pan-African Congress Revisited (London: New Beacon Books, 1995)
Africa: Britain's Third Empire (London: Dennis Dobson, 1949)
The Gold Coast Revolution: The Struggle of an African People from Slavery to Freedom  (London: Dennis Dobson, 1953)
Pan-Africanism or Communism? The Coming Struggle for Africa (Foreword by Richard Wright. London, Dennis Dobson, 1956)
לקריאה נוספת

Searchlight South Africa, Vol.1, No.l, September 1988: http://www.sahistory.org.za/sites/default/files/DC/slsep88.5/slsep88.5.pdf
George Padmore and decolonization from below: Pan-Africanism, the cold war, and the end of empire: https://www.tandfonline.com/doi/full/10.1080/14662043.2015.1089661
יוזמת החגורה והדרך

| --- | --- |
 פעילות:  לקדם פיתוח כלכלי וקישוריות בין-אזורית
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 www.yidaiyilu.gov.cn
 
 
חגורה אחת, דרך אחת - הכלכלות  סין היבשתית  כלכלות החגורה האחת  כלכלות הדרך האחת
יוזמת החגורה והדרך או בכינויים אחרים נפוצים חגורת דרך המשי הכלכלית של המאה ה-21 או חגורה אחת, דרך אחת (באנגלית: Belt and Road Initiative ובקיצור: BRI) היא אסטרטגיית פיתוח, שהועלתה בידי מנהיגה של סין שי ג'ינפינג. האסטרטגיה מתמקדת בקשרים ובשיתוף פעולה בין מדינות, ובמיוחד בקשרים בינן לבין הרפובליקה העממית של סין ושאר אירואסיה. התשתית הכלכלית מבוססת על הבנק האסייני להשקעות בתשתיות, בו חברה גם ישראל.
התוכנית כוללת שני נתיבים עיקריים:
נתיב יבשתי, המכונה "חגורת דרך המשי הכלכלית"(Silk Road Economic Belt). לדוגמה, קו הרכבת יי-וו - מדריד.
נתיב ימי, המכונה "דרך המשי הימית"((Maritime Silk Road).
בנובמבר 2014 הודיעה סין כי תקים קרן של 40 מיליארד דולר לקידום המיזם.
האסטרטגיה מדגישה ומקדמת את חזונה של סין למלא תפקיד משמעותי יותר בנושאים גלובאליים, בתחומים כגון ייצור פלדה.
התוכנית נחשפה בחודשים ספטמבר ואוקטובר 2013, עם מספר פרסומים המפרטים את חזון ה-(Silk Road Economic Belt) SREB ו-(MSR (Maritime Silk Road, בהתאמה. התוכנית גם קודמה על ידי ראש הממשלה לי קצ'יאנג, במהלך ביקורים מדיניים באסיה ואירופה.
עד יולי 2022 בנו חברות סיניות 1,118 פרויקטים במסגרת המיזם ב-150 מדינות, כשיוזמת החגורה והדרך התרחבה מאסיה, לאפריקה, דרום אמריקה ואפילו אירופה.
המדינות המשתתפות כוללות כמעט 75% מאוכלוסיית העולם ומהוות יותר ממחצית מתמ"ג העולם.
התומכים ביוזמה משבחים אותה על הפוטנציאל שלה להגביר את תמ"ג העולם, במיוחד במדינות מתפתחות. עם זאת, יש גם ביקורת על הפרות זכויות אדם והשפעה סביבתית, כמו גם חששות של דיפלומטיה של מלכודת חובות (אנ') שגורמת לנאו-קולוניאליזם ואימפריאליזם כלכלי. נקודות מבט שונות אלו הן נושא לוויכוח פעיל.
יעדים > שם הפרויקט

השם הרשמי של היוזמה הוא החגורה הכלכלית של דרך המשי ואסטרטגיית הפיתוח של דרך המשי הימית של המאה ה-21 (Silk Road Economic Belt and 21st-Century Maritime Silk Road Development Strategy) ובסינית (פשוטה): 丝绸之路经济带和21世纪海上丝绸之路发展战略) אשר נקראה בתחילה חגורה אחת דרך אחת[1] (בסינית: 一带一路) או אסטרטגיית OBOR. התרגום לאנגלית שונה ל"יוזמת החגורה והדרך (Belt and Road Initiative)(BRI) מאז 2016, כאשר ממשלת סין חשבה שהדגש על המילים "אחד" ו"אסטרטגיה" היו מועדים לפרשנות שגויה ולכן הם בחרו במונח הכולל יותר "יוזמה" בתרגומו. עם זאת,"חגורה אחת דרך אחת" (One Belt One Road) הוא עדיין מונח ההתייחסות בתקשורת בשפה הסינית.
יעדים > יחסים בינלאומיים

חלק מהאנליסטים מאמינים כי יוזמת החגורה והדרך היא דרך להרחיב את ההשפעה הכלכלית והפוליטית הסינית.כמה אנליסטים גאופוליטיים ניתחו את יוזמת החגורה והדרך בהקשר של תאוריית לב הארץ (אנ') של האלפורד מקנדר. חוקרים ציינו שהתקשורת הרשמית של PRC מנסה להסוות ממדים אסטרטגיים כלשהם של יוזמת החגורה והדרך כמוטיבציה, בעוד שאחרים מציינים שה-BRI משמש גם כתמרורים עבור מחוזות ומשרדים סיניים, ומשקפים בכך את המדיניות והפעולות שלהם. הכותב האקדמי קיו ג'ין כותב שבעוד שה-BRI מקדם אינטרסים אסטרטגיים עבור סין, הוא גם משקף חזון סיני של סדר עולמי המבוסס על "בניית קהילה גלובלית של עתיד משותף".: 281–282
סין כבר השקיעה מיליארדי דולרים במספר מדינות בדרום אסיה כמו פקיסטן, נפאל, סרי לנקה, בנגלדש ואפגניסטן כדי לשפר את התשתית הבסיסית שלהן, עם השלכות על משטר הסחר של סין כמו גם על השפעתה הצבאית. פרויקט זה יכול גם להפוך למסדרון כלכלי חדש עבור אזורים שונים. לדוגמה, באזור הקווקז, סין שקלה שיתוף פעולה עם ארמניה ממאי 2019. הצדדים הסיניים והארמניים קיימו פגישות מרובות, חתמו על חוזים, יזמו תוכנית כבישים צפון-דרום לפתרון אפילו היבטים הקשורים לתשתית.