stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לבו (קבוצה אתנית)

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 220,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 סנגל סנגל -  חצי האי קאפ ור,  החוף בין פטיט  קוט לסן-לואי
 שפות
 לבו וולוף
 דת
 אסלאם סוני
 קבוצות אתניות קשורות
 וולוף,  סרר
דייגים בני לבו בחוף. ברקע - מסגד לאיין של יוף
ה"סרין הגדול של דקר", עבדולאי מכתר דיופ (יליד 1946), ראשם של בני לבו החל משנת 2013
לבו או בני לבו (בוולופית: Lebu או Réewi lebu yi, בצרפתית: Lebu או Lébou) הם קהילה אתנית-דתית בסנגל, במערב אפריקה, החיה במערב ובמרכז סנגל, על הגדה השמאלית של הנהר סנגל, בעיקר בחצי האי קאפ-ור (Cap Vert הכף הירוק) אבל גם בכל החוף בין פטיט קוט לעיר סן-לואי. מספרם בשנת 1988 היה 56,758, כלומר 0.8% מאוכלוסיית סנגל. מקורות מאוחרים יותר מדברים על 90,000 בני לבו או אפילו 200,000 -220,000. .כמה אלפי בני לבו חיים בכפרי דייגים גם מחוץ לסנגל, על חוף האוקיינוס האטלנטי במוריטניה ועד גינאה.
בני לבו הם קהילת דייגים ובחלקם חקלאים או עובדים בענף חומרי הגלם לבנייה. חלקם בעלי אדמות. הם דוברי לבו וולף, ניב של ולוף, וכן את שפת הוולוף. בירתם הפוליטית והרוחנית היא לאיין, הנמצאת בפרבר יוף בצפון העיר דקר. בני לבו רובם מוסלמים (99%), אולם הם שמרו מסורות ומנהגים מן הדתות הילידיות האפריקאיות - למשל פולחן הרוחות ראב . הם ידועים בכת הדתית ובתאוקרטיה שלהם הנקראת "לאיין" ושמושבה בלאיין בדקר. להבדיל מקבוצות אתניות אחרות ההורשה, השייכות המקומית והזהות נקבעות לפי האם ולא לפי האב
יוף נוסדה לפי המסורת בשנת 1430. האזור נכבש על ידי הממלכות וולוף (דיולוף) וקאיור ואחר כך במאה ה-19 על ידי הצרפתים ונכללו לאחר מכן בתוך סנגל המודרנית, אבל החל משנת 1815 זכו למעמד אוטונומי מיוחד כמעין "ישות תאוקרטית".
חברת לבו שמה דגש על רוחניות ועל כבוד כלפי זקנים. כבני משפחה נחשבים לא רק האנשים בחיים אלא גם רוחות האבות. בני לבו התפרסמו בעולם בריקודים ובטקסים הפומביים של גירוש שדים, בפולחן "ראב", המושכים תיירים וחולים המבקשים מרפא. פרט ליוף קיימים עוד מרכזי לבו כמו וואקאם, קמברן ונגור.
מרכזים אלה הפכו לפרברים של העיר הגדולה דקר. לכן קיבלו בני לבו עם הזמן צביון של אוכלוסייה עירונית.
השם

מקור השם אינו ידוע. אחת ההשערות קישרה את שם של בני לבו למילה הוולפוית "לובו" שמשמעותה "לוחם". אטימולוגיות מופרכות חיפשו קשר לשם של לוב ולובים, תוך רמיזה למוצא מזרחי, צפון-אפריקאי של בני לבו.
מיקום גאוגרפי

לפי המפקד משנת 1988 בסנגל מספרם של בני לבו היה 56,758 מתוך אוכלוסייה כללית של 6,773,417 תושבים, כלומר 0.8% מתוכם.
לפי מקורות אחרים מספרם הגיע ל-90,000 או אפילו 200,000
הם חיים בעיקר בחצי האי קאפ ור, אבל גם לאורך כל החוף שבין פטיטי קוט לעיר סן-לואי.
היסטוריה

לפי תאוריות אתנו-פוליטיות מרחיקות לכת של מלומדים כמו השייח אנטה דיופ מקורם של בני לבו, של העם סררו וקבוצות אתניות אחרות בסנגל, היה במצרים ובלוב העתיקה. כך סבר גם ארמאן פייר אנגרוד שעל סמך סיפורים בעל פה מקומיים הסיק שבני לבו היו במקור עם נילוטי שהיגר מערבה
. תאוריות אלה נדחו על ידי חוקרים רבים, כולל ראסל שו או דאגלס תומאס

בימי הביניים תחת חסות אימפריית גאנה חיו בני לבו, סררים, טוקולורים, מנדינקה וולופים בכפיפה אחת.
בשפה בני לבו קרובים מאוד לוולופים. רבים מקרבם מחשיבים עצמם כוולופים. עם זאת הם קבוצה בעלת מוצאים שונים שאימצו זהות מאוחדת אחת.
לפי אמהות שבטיות קמו בקרב בני לבו תריסר קלאנים :ואניר, יוקאב, יור, חאגאן, אה, דיאסיראטור, דנגאן (deunguagne), בן (beigne), דורובה, חונחאבופ, דינדיר וסומבר.
התפקידים החשובים בקרב בני לבו היו: ג'אראף - ראש הכפר, נדיי ג'מבור - ראש אספה של ג'מבורים, סלטיגה - מפקד הלוחמים, ונדיי ג'י רב - דובר האנשים.
באופן מסורתי היו בני לבו דייגים. היו ביניהם גם חקלאים. מעמדם הכלכלי היה טוב.
כשבשנת 1444 התחילו הפורטוגזים להתיישב באי גוריאה, הם גרשו משם בכוח את בני לבו. במאה -18 הם התיישבו בחצי האי קאפ-ור וגרשו משם תושבים אחרים. למשך מאות שנים ניסו בני לבו להשיג עצמאות כלפי הממלכות של הוולופים והסררים, וגם כלפי הפורטוגזים והצרפתים.
היסטוריה > ישות מדינית-דתית אוטונומית

בשנת 1790 בימי המלך של קאיור, דאמל אמארי נגונה נדלה קומבה פאל, במקביל להתאסלמות, זכתה קהילת לבו לעצמאות כלפי ממלכת וולוף של קאיור.
אנשי הכפר בארני (Bargny) של בני לבו מוסלמים ובראשם באלוב דיופ, לימים דיאל דיופ, הביסו את צבאו של מלך קאיור, לפי האגדה בעזרת נחילי
דבורים שנטפלו לחיילי האויב. במהלך הזמן בני ליבו אימצו כולם את דת האסלאם, עוד לפני הסררים ובני דיולה (ג'ולה) . מאבקם הסתיים בניצחון סופי בשנת 1812. התיעוד האירופי הראשון עליהם נמצא בדיווחי הנוסע הצרפתי גספר תאודור מוליין בשנת 1818.
שטח מדינת לבו שמרכזה היה ביישוב יוף, השתרעה בין שוניות החול הצהוב מדיאנדר עד לגבעות התאומות של ואקאם, ובין האי נגור עד למצוקים האדומים של דיאלאו.
בראש מדינת לבו עמד הסרין הגדול (serigne), הסרין של נדאקארו (דקר של היום) שהיה מעין כהן דת ושופט קוראני .
הסרין נדאקארו הראשון היה באלוב דיופ שנודע כאימאם דיאלי נגונה דיופ (1815-1795). הוא היה צאצא של שושלת אצילים מקאיור בשם דיובן.
התפקיד "נדיי אי רב" היה מעין ראש ממשלה, נדיי ג'מבור היה ראש אספת הג'מבורים (הנבחרים המבוגרים), ג'אראף היה מעין שר האוצר והחקלאות, סלטיגה - מעין שר הביטחון והחוץ,, האימאם רטיב - מעין שר הדתות, חאלי - מעין שר המשפטים, ברגג' -מעין שר הדיג, ונדיי ג'י פריי - ראש אספת הפריי (הנבחרים הצעירים)
ראשי מדינתם של בני לבו נעזרו ב-12 אספות "פנק" של 36 ג'מבורים עבור כל אזור שנקרא "פנק".
אספות הפריי הורכבו מצעירים שהתחייבו ליישם את החלטות ההנהגה ולבצע את העבודות הציבוריות.
"מדינת לבו" התחלקה לכמה קהילות שלכל אחת מהן הייתה אספה קהילתית משלה: כולל יוף, ואקאם, האן, גל-טאפה, ניאיי טיוקר,, שהיו קיימות עוד לפני הקמת העיר דקר. השלטון התחלק בין הסרין הגדול - כוהן דת, סרין נדאקארו - שופט והמנהיג העליון של הקהילה, אספה כלכלית ו12 האספות מקומיות.
בתחילת המאה ה-19 בערך בשנת 1820 הסכים האימאם של דקר להקמת בית קברות נוצרי קתולי (בל אר) ולהקמתה של הקהילה הרומית-קתולית בעיר.
היסטוריה > הכיבוש הצרפתי

מאוחר יותר בשנת 1859 פנה הגנרל הצרפתי לואי פדרב לבני לבו ולתושבי האי גוריאה להתגייס לצד 200 הלוחמים הצרפתים - קלעים ופוסילירים - נגד ממלכת סינה שבראשות המלך (מאד א סיניג) קומבה מדופן פאמאק דיוף.
בקרב שהתנהל בלוגנדם (Logandème) ב-18 במאי 1859 הובסו הסררים של המלך סינה ועירם פטיק הוצתה. בני לבו זכו מידי הצרפתים למשטר של ניהול עצמי אותו שמרו עד היום. הם קיבלו שטרי קניין על אדמות והתפתחות העיר דקר בשטחם הפכה הרבה מהם למבוססים.
בלז דיאן, ממוצא לבו (לפי אביו), הפך לנציג האפריקאי השחור הראשון בפרלמנט הצרפתי וגם הפקיד הבכיר השחור הראשון בממשלת צרפת, וכיהן שנים רבות כראש העיר דקר.
היסטוריה > סנגל

כעת רפובליקת סנגל מכירה בסרין הגדול של דקר כראש קהילת לבו.
הסרין הנוכחי הוא עבדולאי מכתר דיופ. גם האימאם רטיב של המסגד של דקר נבחר מקרב בני לבו.
היסטוריה > המשפחות לבו

משפחות גדולות מקרב בני לבו נמנו עם מייסדיה של העיר דקר.
שמות משפחה מקובלים אצל בני לבו הם: נדוי, מבאי, דיאן, טיאו, גיי, מבנגה, פוי, נדיר, יאד, בחום, דיאן, סאמב, נגיראן, מנגאן, טיונגאן, טיום, טיאנדום, יום, סק, פאי .
השם סק - מוצאו במבאו, אחד הכפרים העתיקים של חצי האי קאפ-ור. נקרא לפי המתיישב הראשון מבאו סק. השם דיאן (Diagne) הוא ממוצא מורי, הרבה וולפוים ובני לבו נושאים אותו אחרי וולפיזציה של תושבים מורים בעבר הרחוק. השם טיום מצוי גם אצל סררים. טיונגאן אצל פולאנים. השם נדוי נחשב אופייני לבני לבו.
השמות דיאן ובחום הם ממקור סרר. ניתן למצוא את השמות גיי, מבנגה, גאי וסאמב אצל וולפוים ובני לבו כאחד. השמות הוולופים הטיפוסיים נדיאי ודיופ קיימים גם אצל בני לבו רבים.
היסטוריה > פנק - החלוקה המנהלית של קהילת לבו בדקר

בני לבו של דקר מחולקים לתריסר יחידות טריטוריאליות הקרויות "פנק" : קאי פינדיו (Kaay Findiw), סנתיאבה (Santhiaba), מ'באקנדה (M'bakeundeu)
גוי סלאן (Gouy Salaan), הוק (Hock)', נגאראף (Ngaraaf), תיירין (Thieurigne), יאח דייף (Yakh Dieuf), דייקו (Diécko), מבו (Mbot), Thieudeme (תיידם), קאי אוסמאנה דיים (Kaay Ousmana Diène) הן נמצאות בקבעים "פלאטו" ו"מדינה" של דקר.
שפה

בני לבו מדברים את השפה וולוף או ניב שלה, לבו וולוף. ומהווים תת-קבוצה ברב האתניה וולוף
המטבח

בני לבו אוכלי בעיקר דגים ואורג. מעטים מגדלים תרנגולות ועזים במתכונת מוגבלת. אחד המאכלים האהובים הוא "סיבו-ג'ן" Ceebu-jenn - אורז ודג ברוטב ירקות עשיר, בנוסף אוכלים קיפודי ים מעושנים אותם מלקטים בסלעים שבחוף. אחד המשקאות המועדפים הוא התה הסנגלי - אטאיה. את התה מגישים בטקס, בשלושה סיבובים: בסיבוב הראשון - תה חזק ומר, בסיבוב השני - קצת יותר מתוק ולפעמים עם נענע, ובשלישי - מתוק מאוד עם הרבה נענע. טקס זה מסמל ידידות, ככל שהיא אורכת זמן, כך היא מתוקה יותר.
מנהגים

פעילויות פנאי נפוצות הן סיפורי סיפורים, ריקודים ואמנויות קרב. הם מתכנסים לאירועים חגיגיים כמו הענקת שם לתינוקות שנולדו, חתונות ואחרות.
אז מקיימים ימי "נגנטה" Ngente של תיפוף וריקודים.,
הסרינים הגדולים של דקר

1795-1815 - דיאל דיופ
1831-1815 - מטר דיופ
1855-1831 - אלימאן דיול (Elimane Diol) (ממוצא טקולורי, מיוס לדיאל דיופ דרך אמו)
1870-1855 - מוחמד דיופ, בנו של מטר דיופ
1887-1870 תיירנו דיופ (Thierno Diop) המכונה "דיאל דיופ השני"
1893-1887 - דמבה פאל דיופ
1893- 1896 מסאמבה קוקי דיופ (ממוצא ק בנו של אלימאן דיול איורי)
1942-1896 - אלפא דיול, בנו של אלימאן דיול
1923-1915 - אבדו קונייה דיופ
1962-1923 - אל האג' מוסה דיופ
1969-1932 - אל האג' אברהימה דיופ
1950-1949 - אבדולאי דיופ
1985-1969 - אל מומאר מראם דיופ (El Momar Marème Diop)
2013-1985 - אל האג' באסירו דיאן (Bassirou Diagne El Hadji)
החל מ־2013 - אבדולאי מכתר דיופ
לקריאה נוספת

1992 Assane Sylla - Le Peuple Lebou de la Presqu'Ile du Cap-Vert
Douglas H.Thomas, "Sufism, Mahdism and Nationalism: Limamou Laye and the Layennes of Senegal", A&C Black 2012,
Christian Saglio, Sénégal, Grandvaux, 2005, p. 24
Rachel Mueller - The Spirits Are My Neighbours: Women and the Rab Cult in Dakar, Senega, Honors Project in Anthropology, 2013, MacalesterCollege
Steven Cornelius, Mary Natvig Music - A Social Experience sec. edition, Routledge 2012
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  The Joshua Project 2020
1 2  Christian Saglio 2005 עמ' 24
↑  R.Mueller  ע'  41
1 2 3  MCIA 2015
1 2 3 4 5  D.H.Thomas עמ' 56
↑  [Chiffres de la Division de la Statistique de Dakar cités dans Peuples du Sénégal, Éditions Sépia, 1996, p 182
↑  Cheikh Anta Diop The African origin of civilization: myth or reality1954
↑  Cheikh Anta Diop. Parente génétique de l’égyptien pharaonique et des langages Négro Africaines.  Nouvelles éditions africaines . 1977
↑  Russell G. Schuh. "The Use and Misuse of language in the study of African history" 1997
↑  S.Cornelius, M.Natvig 2012
↑  [באתר Au Senegal  2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560521305171  BnF: cb119789837 (data)  LCCN: sh85075655 
מתאבקים צעירים מקרב בני לבו. צילום מאת פרנסואה-אדמון פורטייה (1928-1862)
קתי ברבריאן

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1925 אטלבורו, ארצות הברית 
 פטירה:  6 במרץ 1983 (בגיל 57) רומא, איטליה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הראשי של מילאנו 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית, איטלקית 
 בן או בת זוג:  לוצ'אנו בריו (1952–1964) 
 cathyberberian.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קתי ברבריאן (באנגלית: Cathy Berberian;‏ 4 ביולי 1925 – 6 במרץ 1983) הייתה זמרת סופרן ומלחינה אמריקאית. היא ביצעה בפרשנות משלה מוזיקה עכשווית משל מלחינים שונים, בהם לוצ'אנו בריו (בעלה), לנון ומקרטני, ברונו מאדרנה, ג'ון קייג', אנרי פוסר, סילוואנו בוסוטי, דריוס מיו, רומן האובנשטוק-רמתי ואיגור סטרווינסקי. כמו כן העניקה פרשנות משלה ליצירות מאת קלאודיו מונטוורדי, הייטור וילה-לובוס, קורט וייל, פיליפ צו אולינבורג, הביטלס, שירי עם מארמניה, ושרה יצירות פרי עטה היא. היצירה המוכרת ביותר שלה היא "סטריפסודי" (1966), שבה היא מנצלת את הטכניקה הקולית שלה בשימוש באונומטופיאה של צלילי קומיקס.
חייה

קתי ברבריאן נולדה באטלבורו שבמסצ'וסטס להורים ארמנים. בשנת 1937, בהיותה בת 12, עקרה המשפחה לניו יורק, שם סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון לבנות במנהטן. מגיל צעיר גילתה עניין במוזיקה העממית ובמחולות העם של ארמניה, כמו גם באופרה. עוד בהיותה תלמידת תיכון ניהלה את "הלהקה העממית הארמנית" של ניו יורק והופיעה עמה כסולנית. זמן מה למדה לתואר ראשון באוניברסיטת ניו יורק, אך עזבה אותה ונרשמה ללימודי ערב בתיאטרון ומוזיקה באוניברסיטת קולומביה; בשעות היום עבדה למימון לימודיה. בשנת 1948 יצאה לפריז ללמוד אצל מיירה פרוינד, וכעבור שנה נסעה למילאנו ללימודי שירה אצל ג'ורג'ינה דל ויגו בקונסרבטוריון של מילאנו. בשנת 1950 קיבלה מלגה מקרן פולברייט להמשך לימודיה במילאנו. אף כי הופיעה בכמה הפקות סטודנטים, שידורי רדיו וקונצרטים לא רשמיים בראשית שנות ה-50', הופעת הבכורה הרשמית שלה הייתה ב-1957 ב"אינקונטרי מוזיקלי", פסטיבל מוזיקה עכשווית בנאפולי. שנה לאחר מכן ביצעה את "אריה עם פונטאנה מיקס" של ג'ון קייג' בהופעת הבכורה העולמית של היצירה, ביצוע שביסס את מעמדה כתומכת חשובה במוזיקה ווקאלית עכשווית. הופעת הבכורה שלה בארצות הברית הייתה ב-1960 בפסטיבל המוזיקה של טנגלווד, שם שרה בביצוע בכורה את "מעגלים" של המלחין האיטלקי לוצ'אנו בריו.
משנת 1950 עד 1964 הייתה ברבריאן נשואה ללוצ'אנו בריו, שאותו פגשה כששניהם למדו בקונסרבטוריון של מילאנו. ב-1953 נולדה בתם, כריסטינה לואיזה. בריו ראה בברבריאן את המוזה שלו הן בתקופת נישואיהם והן אחריה. הוא ניתח את קולה למרכיביו ב"נושא (הוקרה לג'ויס)" Thema) (Omaggio a Joyce משנת 1958 וכתב בשבילה את "מעגלים" (1960), "שירי עם" (1964), "סקוונצה III לקול אישה" (1965) ו"רסיטל I (לקתי) (1972).
סילוואנו בוסוטי, ג'ון קייג', הנס ורנר הנצה, ויליאם וולטון, איגור סטרווינסקי ואנתוני ברג'ס חיברו גם הם יצירות לקולה של קתי ברבריאן. אף כי מקום מושבה הקבוע של ברבריאן היה ונשאר מילאנו מאז תקופת לימודיה שם, היא לימדה הן באוניברסיטת ונקובר בקנדה והן בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן במהלך שנות ה-70'.לאחר מותה הלחין בריו את "רקוויאס: לזכר קתי ברבריאן" (Requies: in memoriam Cathy Berberian), שביצוע הבכורה שלו היה בלוזאן ב-26 במרץ 1984.
קתי ברבריאן מוזכרת בשיר של סטילי דן "שיני הזהב שלך" מן האלבום "ספירה עד לאקסטזה" מ-1973:
"אפילו קתי ברבריאן יודעת / שיש סלסול אחד שלא תוכל לשיר"
ברבריאן עסקה גם בתרגום. היא תרגמה לאיטלקית יחד עם אומברטו אקו יצירות של ג'ולס פייפר ווודי אלן. אקו וברבריאן עבדו יחד במיזמים נוספים והוא הצמיד לה את הכינוי magnificathy. כינוי זה, בשינוי קל: magnifiCathy, שנבחר על ידי ברבריאן עצמה, שימש בהמשך ככותרת לאלבום המפורסם ביותר שלה.
הערות שוליים

↑  אנדרו פורטר, "קתי ברבריאן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461583805171  PLWABN: 9810590016305606  BIBSYS: 42151  BNE: XX853952  BnF: cb13891378t (data)  CiNii: DA08626526  GND: 12480845X  ICCU: UBOV530853  ISNI: 0000 0000 8130 6909  LCCN: n81067920  LNB: 000067110  MusicBrainz: 8210602e-cdf7-470e-b8aa-dbb01bc79e3b  NKC: xx0168739  NLA: 36053772  NSK: 000483543  NTA: 07100694X  RERO: 02-A002992277  RKD: 472293  SNAC: w6tx4mt9  SUDOC: 084289473  Trove: 1202970  VIAF: 51874468   WorldCat (עם VIAF): 51874468
למענך אלהי

לְמַעַנְךָ אֱלוֹהַי  הוא פיוט הנאמר בסליחות בנוסח הספרדים בעשרת ימי תשובה וביום הכיפורים. הפיוט חובר על ידי רבי דוד אבן בקודה במאה ה־11. למנהג יהודי מרוקו הפיוט נאמר בכל ארבעים ימי הסליחות, כולל חודש אלול.
מבנה הפיוט

בפיוט ארבעה בתים היוצרים את האקרוסטיכון "דויד". כל בית פותח במילים "למענך אלהי", וחותם במילים "ה' הַקְשִׁיבָה וַעֲשֵׂה אַל תְּאַחַר", כאשר השורה האחרונה בכל בית שונה מהחרוז הפנימי של הבית, והחרוז הוא "חַר", על מנת להתחרז עם "אַל תְּאַחַר".
תוכן הפיוט הוא בקשה מהקב"ה שיגאל את עם ישראל הנתונים בצרות. הפיוט משמש כפיוט מעבר לפסוק ”ה' שְׁמָעָה ה' סְלָחָה אֲדנָי הַקְשִׁיבָה וַעֲשֵׂה אַל־תְּאַחַר לְמַעַנְךָ אֱלֹהַי כִּי־שִׁמְךָ נִקְרָא עַל־עִירְךָ וְעַל־עַמֶּךָ” החותם את פסוקי הרחמים שבסליחות.
הערות שוליים

↑  ספר דניאל, פרק ט', פסוק י"ט
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליזבת בקר

| --- | --- |

בקר, 1946
 לידה:  20 ביולי 1923 גדנסק, העיר החופשית דנציג
 הוצאה להורג:  4 ביולי 1946 (בגיל 22) פולין
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית   אס אס
 תקופת הפעילות:  1944–1945 (כשנה)
 תפקידים בשירות
 שמירה במחנות ריכוז
 
אליזבת בקר (בגרמנית: Elisabeth Becker;‏ 20 ביולי 1922 – 4 ביולי 1946) הייתה פושעת מלחמה נאצית ששימשה כשומרת במחנות ריכוז במהלך מלחמת העולם השנייה. נאשמה במשפטי שטוטהוף, הורשעה והוצאה להורג.
ביוגרפיה

אליזבת בקר נולדה למשפחה גרמנית בעיירה נויטייך (Neuteich), שהייתה אז תחת שליטת העיר החופשית דנציג. בשנת 1936, בגיל 13, נישאה והצטרפה לאגודת הנערות הגרמניות, שהייתה תנועת נוער משנית בתוך ההיטלר יוגנד. בשנת 1938, כשהייתה בת 16, החלה לעבוד כמפעילת חשמלית בגדנסק. בשנת 1940 החלה לעבוד בחברת "Dokendorf" בנויטייך.
בשנת 1941 גויסה בגיוס חובה לסגל מחנה הריכוז שטוטהוף, שהיה בקרבת עיר מגוריה, עקב דרישה מוגברת של גרמניה הנאצית לשומרים במחנות הריכוז השונים.
ביוגרפיה > שמירה במחנות ריכוז

ב-5 בספטמבר 1944 החלה בהכשרה לתפקיד שומרת (SS Aufseherin) בשטוטהוף. מאוחר יותר הוצבה במחנה הנשים של שטוטהוף ולקחה חלק באופן פעיל בסלקציה של נשים וילדים ובשילוחם לתאי הגזים.
עוד לפני סיום המלחמה, ב-15 בינואר 1945, עם התקרבות כוחות הצבא האדום לשטחי הרייך השלישי, נמלטה בקר לעיירת הולדתה. היא חלתה בטיפוס ונלקחה לבית החולים בגדנסק, שם נעצרה כשלושה חודשים לאחר מכן, ב-13 באפריל 1945, בידי המשטרה הפולנית, ונכלאה עד לתחילת משפטה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-31 במאי 1946 הועמדה לדין בחלק הראשון של משפט שטוטהוף יחד עם גרדה שטיינהוף, ג'ני-ונדה ברקמן, ונדה קלאף והרנה ביילדרדט, חמש נשות אס אס לשעבר ששירתו איתה במחנה, ועוד כמה קאפואים.
בקר הודתה בשילוחן של 30 נשים לתאי הגזים, אך מאוחר יותר חזרה בה מהודאתה.
היא נמצאה אשמה על חלקה בסלקציה ונגזר עליה עונש מוות.
בקר שלחה מספר מכתבים לנשיא פולין, בולסלאב ביירוט, בבקשה לחנינה. בית המשפט המליץ על גזר דין של 15 שנות מאסר, בהסתמך על כך שמעשיה לא היו חמורים כשל חברותיה גרדה שטיינהוף וג'ני-ונדה ברקמן, שכן שירתה במחנה זמן קצר מהן, אך בקשת החנינה נדחתה.
ביוגרפיה > הוצאה להורג

ב-4 ביולי 1946 הוצאה להורג בתלייה תוך שנשמטה מתא מטען של משאית, יחד עם גרדה שטיינהוף, ג'ני-ונדה ברקמן, ונדה קלאף ושבעה אנשי אס אס וקאפואים נוספים, בהוצאה להורג פומבית שזכתה לסיקור תקשורתי נרחב.
ראו גם

משפטי שטוטהוף
שטוטהוף
נשים בשורות הנאצים
הערות שוליים

↑  Female Nazi war criminals
↑  Elisabeth Becker a Stutthof Concentration Camp Guard
↑  STUTTHOF SUBCAMP SYSTEM
1 2  https://ssaufseherin.blogspot.com/2021/09/erna-beilhardt-zeznania-nadzorczyni-z.html
↑  Rob Hopmans, Elisabeth Becker a Stutthof concentration camp guard., WW2 Gravestone, ‏19 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  Hinrichtung von Kriegsverbrechern
↑  1946: Eleven from the Stutthof concentration camp
אליזבת בקר תלויה
טמפרטורת פני הים

טמפרטורת פני הים משנת 1979 עד שנת 2023 באזור שבין 60 מעלות דרום ל-60 מעלות צפון (השנים הקדומות יותר מסומנות בכחול, שנות הביניים מסומנות בלבן, והשנים האחרונות מסומנות באדום).
טמפרטורת פני הים (Sea surface temperature, SST), היא טמפרטורת המים הקרובה לפני השטח. המשמעות המדויקת של פני השטח משתנה. לרוב מדובר על הטווח שבין 1 מילימטר, לבין 20 מטרים מתחת לפני הים. טמפרטורות פני הים משנות מאוד את מסת האוויר (air masses, אנ' (אנ')) באטמוספירה של כדור הארץ במרחק קצר מהחוף. אזורים מקומיים בהם יורד שלג כבד יכולים להיווצר בפסי גשם (Rainband, אנ' (אנ')) במורד הרוח של גופי מים חמים בתוך מסת אוויר קרה אחרת. טמפרטורות חמות של פני הים עלולות להביא להתפתחות ציקלונים מעל האוקיינוסים, וכן לגרום להגברת עוצמתם. תהליך זה מכונה על ידי המומחים בשם ציקלוגנזה טרופית (Tropical cyclogenesis, אנ' (אנ')). ציקלונים טרופיים יכולים גם לגרום להיווצרות נתיבים קרירים (בהם הטמפ' נמוכה מסביבתה). הסיבה לכך היא טורבולנציה חזקה ב-30 המטרים העליונים של מי האוקיינוס. טמפרטורת פני הים משתנה במהלך היום בדומה לטמפרטורת האוויר שמעל, אך במידה פחותה. יש פחות וריאציות בטמפרטורת פני הים בימים עם רוחות מאשר בימים רגועים. זרמי אוקיינוס, כמו התנודה הרב-עשורית האטלנטית (Atlantic multidecadal oscillation, אנ' (אנ')), יכולים להשפיע על טמפרטורות פני הים במשך כמה עשורים. למסוע הימי יש השפעה גדולה על טמפרטורת פני הים הממוצעת ברוב האוקיינוסים בעולם.
טמפרטורות פני ים חופיות יכולות לגרום לרוחות מהחוף להביא לעליית מי עומק, שעשויה בתורה לקרר או לחמם באופן משמעותי את השטחים הסמוכים, אך מים רדודים יותר על גבי מדף יבשתי הם לרוב חמים יותר. רוחות יבשתיות עשויות להביא להתחממות ניכרת אף באזורים בהם העלייה קבועה למדי, דוגמת החוף הצפון מערבי של דרום אמריקה. ערכי SST חשובים בחיזוי נומרי של מזג האוויר (Numerical weather prediction, אנ' (אנ')), מכיוון שהיא משפיעה על האטמוספירה שמעל, כמו בהיווצרות בריזה וערפל ימי. בנוסף, היא משמשת גם לכיול מדידות מלווייני מזג אוויר.
סביר מאוד כי טמפרטורת פני הים הגלובלית הממוצעת עלתה ב-0.88 מעלות צלזיוס בין השנים 1850–1900 ו-2011–2020 עקב התחממות כדור הארץ, כאשר רוב ההתחממות (0.6 מעלות צלזיוס) התרחשה בין השנים 1980 ל-2020.  הטמפרטורות בפני הקרקע עלו מהר יותר מטמפרטורת האוקיינוסים (Ocean temperature, אנ' (אנ')), וזאת כיוון שהאוקיינוסים סופגים כ-92% מעודפי החום הנוצרים כתוצאה מההתחממות העולמית.
הגדרות

טמפרטורת פני הים, היא טמפרטורת המים הקרובה לפני השטח של האוקיינוס. המשמעות המדויקת של פני השטח משתנה בהתאם לשיטת המדידה שבה נעשה שימוש, אך לרוב היא נעה בין מילימטר ל-20 מטרים מתחת לפני הים.
ההגדרה המוצעת על ידי הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC) לטמפרטורת פני הים אינה נוקבת במספר המטרים, כי אם מתמקדת יותר בטכניקות מדידה: טמפרטורת פני הים היא "טמפרטורת השטח התת-קרקעית במטרים העליונים של האוקיינוס, הנמדדת על ידי ספינות, מצופים וסחפים. [ ...] נעשה שימוש גם במדידות לווין של טמפרטורת העור (השכבה העליונה ביותר; עובי שבריר ממילימטר) באינפרא אדום או בסנטימטר העליון בערך בגלי מיקרו, אך יש להתאימן כך שיתאימו לטמפרטורה במטרים העליונים של האוקיינוס."
טמפרטורת המים מתחת לטווח זה נקראת טמפרטורת האוקיינוס או טמפרטורת האוקיינוס העמוק יותר. טמפרטורות האוקיינוס (יותר מ-20 מטרים מתחת לפני השטח) משתנות גם הן לפי אזור וזמן, והן תורמות לשונות בתכולת החום האוקיינית (Ocean heat content, אנ' (אנ')) ובריבוד האוקיינוס (Ocean stratification, אנ' (אנ')). לעלייה בטמפרטורת פני האוקיינוס ובטמפרטורת האוקיינוס העמוק יש השפעה חשובה של שינויי האקלים על האוקיינוסים (Effects of climate change on oceans, אנ' (אנ')).
הגדרות > היקף "פני השטח"

היקף פני האוקיינוס אל תוך האוקיינוס מושפע מכמות הערבוב המתרחשת בין המים העיליים למים העמוקים יותר. קיימת תלות בטמפרטורה: באזורים הטרופיים שכבת פני השטח החמה של כ-100 מטרים די יציבה, ועל כן לא מתערבבת במידה רבה עם מים עמוקים יותר. מנגד, ליד הקטבים (Polar regions of Earth, אנ' (אנ')) ההתקררות שבאה עם החורף והסופות הנלוות הופכות את שכבת פני השטח לצפופה יותר, היא מתערבבת לעומק רב, ואז מתרבדת שוב בקיץ. זו הסיבה לכך שאין עומק יחיד לפני האוקיינוס. העומק הפוטי של האוקיינוס (Photic zone, השכבה העליונה ביותר של גוף מים המקבל אור שמש, אנ') הוא לרוב בעומק של כ-100 מטרים, וקשור לשכבת פני השטח זאת. עומקו יכול להיות עד 200 מטרים בים הפתוח.
וריאציות ושינויים > וריאציות מקומיות

ל-SST יש מחזור יומי (Diurnal cycle, אנ' (אנ')), בדיוק כפי שיש לאטמוספירה שמעל, אך במידה פחותה עקב קיבולת החום הנפחית (Volumetric heat capacity, אנ' (אנ')) הגדולה שלו. בימים רגועים, הטמפרטורה יכולה להשתנות בשיעור של 6°C. טמפרטורת האוקיינוס בעומק מפגרת אחר טמפרטורת האטמוספירה של כדור הארץ בשיעור של כ-15 ימים לכל 10 מטרים. המשמעות היא שעבור מקומות כמו ימת אראל, הטמפרטורות בקרבת קרקעיתו מגיעות למקסימום בחודש דצמבר, ולמינימום במאי ויוני. סמוך לקו החוף, יש רוחות רחוקות מהחוף וכן רוחות הקרובות אליו, אשר מזיזות מים חמים קרוב לפני השטח מהחוף, ומחליפות אותם במים קרירים יותר המגיעים מלמטה בתהליך המכונה הסעת אקמן (Ekman transport, אנ' (אנ')). דפוס זה מגדיל בדרך כלל את היצע חומרי ההזנה (נוטריינטים) עבור בעלי החיים הימיים שנמצאים באזור, ויכול להיות בעל השפעה עמוקה באזורים מסוימים בהם מי הקרקע עשירים במיוחד בחומרים מזינים. מחוץ לחופים של דלתאות, מים מתוקים זורמים על גבי מי הים הצפופים יותר, מה שמאפשר להם להתחמם מהר יותר נוכח ערבוב אנכי מוגבל. ניתן להשתמש ב-SST כאמצעי חישה מרחוק לצורך זיהוי חתימת טמפרטורת פני השטח עקב סופות טרופיות. באופן כללי, התקררות SST נצפית לאחר חלוף הוריקן, בעיקר כתוצאה מהעמקת השכבה המעורבת, ואיבוד חום פני השטח. בעקבות התפרצויות אבק מינרלי במהלך מספר ימים ברחבי צפון האוקיינוס האטלנטי הסמוך למדבר סהרה, טמפרטורות פני הים יורדות בשיעור של 0.2°C עד 0.4°C. מקורות נוספים לתנודות SST קצרות טווח כוללים ציקלונים חוץ-טרופיים (Extratropical cyclone, אנ' (אנ')), זרימה מהירה של מים מתוקים מקרחונים יבשתיים, ופריחה מרוכזת של פיטופלנקטון עקב מחזוריות עונתית או נגר חקלאי.[דרושה הבהרה][ דרוש הבהרה ]
האוקיינוס הטרופי התחמם מהר יותר מאזורים אחרים מאז 1950, כאשר שיעורי ההתחממות הגדולים ביותר נצפו באוקיינוס ההודי הטרופי, במערב האוקיינוס השקט, ובזרמי הגבול המערביים של הזרמים הסובטרופיים (Ocean gyre, אנ' (אנ')). מנגד, מזרח האוקיינוס השקט, האוקיינוס האטלנטי הסובטרופי וכן האוקיינוס הדרומי התחממו לאט יותר מהממוצע העולמי, או לחלופין אף חוו התקררות מאז שנות ה-50.
וריאציות ושינויים > וריאציות מקומיות > תנודה רב-עשורית אטלנטית

התנודה האטלנטי הרב-עשורית (Atlantic multidecadal oscillation, AMO, אנ' (אנ')) היא מניע חשוב של ה-SST הצפון-אטלנטי, וכן של האקלים בחצי הכדור הצפוני. עם זאת, המנגנונים השולטים בשונות של ה-AMO נותרו מובנים במידה מועטה. שונות פנימית אטמוספירית, שינויים במחזור האוקיינוסים או גורמים אנתרופוגניים עשויים לשלוט בשונות הטמפרטורה הרב-עשורית הקשורה ל-AMO. שינויים אלה ב-SST של צפון האוקיינוס האטלנטי עשויים להשפיע על הרוחות בצפון האוקיינוס השקט הסובטרופי, ולייצר SST חמות יותר במערב האוקיינוס השקט.