stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפטי האי-שלמות של גדל
מבוא לא פורמלי > משפט האי-שלמות השני של גדל

במשפט האי-שלמות השני הוכיח גדל כי תורה עקבית שהיא מספיק חזקה לקיים את אקסיומות פאנו (שהאריתמטיקה הרגילה מכילה אותה) ובפרט כזאת שמקיימת את האקסיומות של תורת הקבוצות (ZF) לא יכולה להוכיח את העקביות של עצמה. משמעות הדבר היא שאין אפשרות להוכיח בתוך המערכת כי האקסיומות הן עקביות. מזה נובע שלעולם לא נוכל להיות בטוחים לחלוטין שהמערכת עקבית ולא כוללת סתירות נסתרות – כי או שהיא אינה עקבית, או שהיא עקבית אך לא נוכל להוכיח זאת. אולם, האפשרות שאי אפשר להפריך את העקביות של עצמה תלויה במערכת האקסיומות שלה (יכול להיות שטענה זאת בלתי תלויה במערכת האקסיומות שלך ויכול להיות שהיא לא נכונה).
תנאי המשפט אינם מחייבים מספר סופי של אקסיומות. כלומר, גם אילו היו בידינו אינסוף אקסיומות של תורת המספרים, היה המשפט מתקיים בתנאי הרגיל, שניתן יהיה לזהות בקלות האם טענה נתונה היא אקסיומה של המערכת (תכונה זו נקראת אפקטיביות).
רעיון זה הופיע עוד קודם לכן בכתביו של אחד מצמד מחברי "פרינקיפיה מתמטיקה", אלפרד נורת' וייטהד. וייטהד טען טענה דומה בספרו "המדע והעולם המודרני" (1925), על כך שכל מערכת טענות תהא פתוחה, כך שיוותרו בה טענות שלא יהיו ניתנות לאישוש או להפרכה. רעיונות דומים הופיעו זמן רב לפני כן. בספר השישי לפוליטאה, למשל, מתאר אפלטון את המתמטיקה ואת כל מדעי הדיאנויה (מחשבה), כמדעים היפותטיים, בהם יש טענות שניתן להניחן אך לא להוכיחן או להפריכן מתוך המערכת עצמה (בדומה לאקסיומות של הגאומטריה).
ההשפעה של המשפט

ההשפעה של המשפט על התפתחות המתמטיקה הייתה רבה. משפט האי-שלמות למעשה ייתר את תוכנית הילברט ובכך פגע אנושות בניסיון לבצע אקסיומטיזציה של המתמטיקה. לאחר ההוכחה, חדלו המתמטיקאים בהדרגה לעסוק בנושא בניית יסודות המתמטיקה שהעסיקם רבות בראשית המאה ה-20 עקב תחושה של יאוש מהנושא.
משפט גדל היווה גם, על פי תפיסות מסוימות, הפרכה לתפיסה הפורמליסטית של המתמטיקה כאוסף כללים חסרי משמעות מחוץ למערכת או שמשמעותם מחוץ למערכת אינה עניין מתמטי. חוסר היכולת לקבוע פורמלית את נכונותם של משפטים אלו ואחרים שימש כראייה לכך שהאדם לא מסוגל לתפוס כל אמת, שהרי כל הוכחה הידועה לאדם מבוססת על מערכת אקסיומות סופית.
טענה אחרת דווקא מסיקה מהמשפט את עליונותו של האדם. על פי טענה זו, ישנן אמיתות שאף מחשב תאורטי לא יכול להכילן (מדובר על מודל של מחשב, בלי תלות בקיומו הממשי, ראו מדעי המחשב ומכונת טיורינג), כיוון שעל פי תזת צ'רץ'-טיורינג כל ההוכחות האפשריות של המחשב המושלם (מכונת טיורינג) יכולות להיות מאורגנות בצורת מערכת פורמלית. ואולם, האדם יהיה מסוגל לדעת גם טענות שלא כלולות במערכת זו (דוגמה המובאת לטענה זו היא עקביות המערכת הפורמלית בה משתמש המחשב). הפיזיקאי רוג'ר פנרוז התבסס על משפטי האי-שלמות של גדל בהעלותו את ההשערה כי האינטליגנציה האנושית ניתנת להסבר רק על ידי קיומן ההיפותטי של אינטראקציות קוונטיות במוח. אף לא אחת מטענות אלו מוסכמת על כלל הפילוסופים, ובוודאי ששתיהן אינן עומדות בדרישות הריגורוזיות המתמטית.
ההשפעה מחוץ לתחומי המתמטיקה הייתה רבה אף היא. משפט האי-שלמות משמש את חסידי העידן החדש על מנת לנגח את יומרתו כביכול של המדע לדעת הכל. לטענתם, אם אפילו המערכות המתמטיות הבסיסיות ביותר אינן ניתנות להוכחה, אזי ישנה בעייתיות בגישה על פיה מסוגל המדע להבין את העולם. משפט זה נכרך לעיתים קרובות יחד עם מכניקת הקוונטים בידי גורמים עוינים למדע על מנת להוכיח את אי היכולת של המדע לדעת הכול. אך גדל עצמו לא היה מסכים לכך. כי הפוסטמודרניזם עמד בניגוד מוחלט לגדל, שהיה פלטוניסט.
בספרו שלוש מהפכות קופרניקניות הציג הפרופסור זאב בכלר את משפטי האי-שלמות של גדל כהפרכה אחת מני רבות לתפיסה אותה הוא מכנה "אקטואליזם". במקרה זה, טענתו היא שהמתמטיקה מכילה תוכן ולא רק צורה, בניגוד לתפיסות אקטואליסטיות שטוענות להפך. זאת, בהתאם להתמקדותם הכללית (על פי המתואר בספר) בצורניות ובשפה ולא בעולם, מתוך ההנחה ש"אין משמעות למושג האמת" – פילוסופיה שתקפה הן לגבי המוסר והן לגבי המדע והמתמטיקה. בכך הולך בכלר בדרכו של גדל עצמו במידת מה, בניגוד לתפיסות הפוסטמודרניות, שכן גדל האמין באמת אחת והתכוון שמשפטו יהווה הפרכה לפורמליזם שראה כמרוקן את המתמטיקה מתוכנה.
ראו גם

משפט האי-שלמות של צ'ייטין
משפט הרקורסיה – משמש בחלק מההוכחות למשפטי האי-שלמות של גדל.
משפט סקולם-לוונהיים – משפט נוסף על מגבלות כוח התיאור של הלוגיקה מסדר ראשון.
משפט האי-גדירות של טרסקי
סקיצת הוכחת משפט אי-השלמות הראשון של גדל
לקריאה נוספת

ארנסט נאגל וג'יימס ניומן, משפט גדל, תרגמו: יעל הרפז רובין ונצה מובשוביץ-הדר, הוצאת הטכניון, 1993.
ארנון אברון, משפטי גדל ובעיית יסודות המתמטיקה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998.
דאגלס הופשטטר, גדל, אשר, באך – גביש בן-אלמוות, תרגמו: טל כהן וירדן ניר בוכבינדר, הוצאת דביר, 2011.
רבקה גולדסטיין, ההוכחה והפרדוקס – משפטי האי-שלמות של קורט גדל, 2006
מריוס כהן, "משפטי אי-השלמות של גדל", גליליאו 106, יוני 2007
הערות שוליים

↑  משפטי אי השלמות של גדל – מה הם כן אומרים? לא מדויק, גדי אלכסנדרוביץ'
↑  ארנסט נאגל וג'יימס ניומן, משפט גדל, תרגמו: יעל הרפז רובין ונצה מובשוביץ-הדר, הוצאת הטכניון, 1993, עמ' 5-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533661305171  BnF: cb119412145 (data)  GND: 4021417-5  LCCN: sh85055601  LNB: 000138852  NKC: ph920022
ניצנית משוננת

| ניצנית משוננת |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: בקעצוראים
משפחה:: טבוריתיים
סוג:: ניצנית
מין:: ניצנית משוננת
שם מדעי
 Kalanchoe daigremontiana ‏Hamet & Bâthie, 1914
ניצנית משוננת (שם מדעי: Kalanchoe daigremontiana, כמו גם Bryophyllum daigremontianum, קרויה באנגלית Mother Of Thousands - אם האלפים) הוא מין של ניצנית הגדל בר בהרי מדגסקר, הייחודי בכך שהוא מתרבה ברבייה אל-מינית בלבד. כל מופעי הצמח הם ממין נקבה, ועל מנת להתרבות הצמח מגדל על עליו גרסאות מוקטנות שלו, מעין שיבוטים צעירים. כשהשיבוטים מתנתקים מעלה צמח האם, הם מסוגלים להשריש ולהפוך לצמח עצמאי. נפוץ אם כך לראות צמח אם גדול יחסית וסביבו צמחי בת רבים.
מאפיינים

הניצנית המשוננת גדלה לגובה של מטר אחד, ולה עלים בשרניים, נגדיים ובעלי שפה משוננת. העלים ירוקים מלמעלה ובעלי עורקים סגולים מלמטה. על השפה המשוננת של העלה יכולים לגדול שיבוטים קטנים של צמח האם, ואלו עשויים להתפתח ולפתח שורשים גם בעודם מחוברים לצמח האם. לצמח יש אפשרות לפתח תפרחת מרשימה בצורת סוכך, והפרחים בו פעמוניתיים ובגוון ורוד-כסוף או לעיתים כתום. הפריחה אינה אירוע שנתי וקורה מעת לעת. הצמח יכול לשרוד עם השקיה לא סדירה.
הערות שוליים

↑  ניצנית משוננת באתר הרשימה האדומה של IUCN
סבסוד צולב

סבסוד צולב הוא כינוי להוזלת מחיר של שירות לפלח אוכלוסייה אחד, על חשבון העלאת המחיר לאותו שירות לפלח אוכלוסייה אחר, כך שייווצר לספק השירות רווח בחשבון הכולל.
לעיתים נטען כי חברות בעלות שליטה מונופולית על שיווק יצוא חקלאי נוטות לבצע סובסידיות צולבות, אך חוסר שקיפות בפעילותם מקשה, עד בלתי אפשרי, לקבוע אם זה המקרה.
במדינות רבות, טלקומוניקציה (כולל גישה לפס רחב), שירותי דואר, תעריפי חשמל ותעבורה קולקטיבית, בין היתר, מסובסדות. במקרים מסוימים, קיימת תקרת מחיר אוניברסלית לשירותים, המובילה לסבסוד צולב לטובת התחומים שעלויות האספקה עבורם גבוהות.
סבסוד צולב נפוץ בעיקר בתחומים מסחריים כמו ענף התקשורת, התחבורה (הציבורית), המזון אך קיים אף בתשלומי המיסים המוניציפליים.
כך, מחירי נסיעה באוטובוס בקווים ציבוריים שאינם בעלי היתכנות כלכלית לא ישקפו את המחירים שהיו נהוגים בהיעדר סבסוד צולב. ההכנסות מקווים רווחיים יותר (בינעירוניים או קווים "מבוקשים" יותר) מכסים את העלויות ואובדן הרווחים בקווים הפחות אטרקטיביים, וזאת על מנת לאפשר את המשך פעילות אותם קווים חיוניים.
כמו כן נעשה שימוש בסבסוד צולב בתחומים נוספים, למשל, מימון שיחות טלפון פנים ארציות שנחשבות חיוניות, על ידי גביית מחירים גבוהים יותר במחירי השיחות הבינלאומיות, שהתעריף בהן אינו משקף בהכרח את המחיר שהיה מושג בתחרות חופשית, על מנת לאפשר את השירות החיוני.
דוגמאות אלו הן כחלק ממדיניות הרגולטורים לאפשר שירותים חיוניים במחירים נמוכים יחסית.
סבסוד צולב מאפשר לחברות מסוימות גם לנצח במכרזים למתן שירותים או סחורות על ידי הצעת מחיר זול מהמתחרים בכך שפער הרווחים הנמנע יושג באמצעות תחומים אחרים רווחיים יותר.
דוגמה לתחום בו נאסר במפורש בחקיקה ראשית לקיים סבסוד צולב הוא תחום תעריפי החשמל, שנקבעים על ידי הרשות לשירותים ציבוריים - חשמל. הרשות קובעת את תעריפי החשמל בהתאם לעיקרון העלות של ייצור החשמל והספקתו ללקוחות, בסעיף 31(א) לחוק משק החשמל, התשנ"ו - 1996, בו נקבע במפורש כי לא יוזלו תעריפים לאחד על חשבון העלאתם לאחר".
בתחום שירותי החשמל, נושא הסבסוד הצולב נחקר בדרום קוריאה. החוקרים מצאו כי ההכנסות החסרות ברשת של שירותים גדלות בכ-0.83% על כל עלייה של 1% בחדירה של שימוש ביצירת חשמל סולרי למגורים (אנ'), ולקוחות בשכבת השימוש הנמוכה ביותר מספקים יותר סובסידיות צולבות ללקוחות בשכבות השימוש הגבוהות יותר, כמו עם ריבוי גבוה יותר של יצירת חשמל סולרי למגורים.
ביקורת

לדברי Osmo Soininvaara (אנ'), סופר כלכלה פוליטית וסטטיסטיקאי וחבר פרלמנט פיני, סובסידיה צולבת מובילה להפסדי רווחה לנוסעים באזורים עירוניים, בטענה שגם אם יש סיבות לסבסוד תחבורה ציבורית באזורים דלילים, עדיף לתת סבסוד מיסוי כללי במקום שנוסעים באזורים צפופים יותר יעניקו סבסוד על ידי הפניית רווחים מהשקעה חוזרת בשירותים אלה. הדבר מביא לתעריפים גבוהים יותר, שכר נמוך יותר לעובדים, תדירות נמוכה יותר ורכבים ישנים יותר בשירותים פופולריים, מפחיתים את האטרקטיביות של השירותים ופיזור סיכונים פיננסיים של שירותים לא רווחיים לשירותים רווחיים ויכול לגרום לקיצוץ בשירותים רווחיים לכיסוי הפסדים צפויים ובלתי צפויים. סבסוד צולב מטיל את הנטל הכספי על שירותים לא רווחיים על נוסעים שלעיתים קרובות יש להם את המינימום יכולת לשלם. הוא גם מציין שבאזורים דלילים, מכוניות לרוב ידידותיות יותר מבחינה אקולוגית מאוטובוסים.
כמה כלכלנים טוענים שסבסוד צולב במפעלים בבעלות המדינה מגדיל את הסבירות לשיטות אנטי-תחרותיות כמו תמחור טורף. הם טוענים כי הרגולטורים, כמו הרגולטורים של הדואר בארצות הברית, צריכים לפקח על הקצאת העלויות של מונופול ממלכתי כדי להבטיח שההכנסות שנוצרו בשוק בעל המונופול לא ישמשו להפחתת התחרות בשווקים תחרותיים.
הערות שוליים

↑  Junhyung Kim, Keon Baek, Eunjung Lee, Jinho Kim, Analysis of Net-Metering and Cross-Subsidy Effects in South Korea: Economic Impact across Residential Customer Groups by Electricity Consumption Level, Energies 16, 2023-01-07, עמ' 717 doi: 10.3390/en16020717
1 2  Osmo Soininvaara, Epilogi, Väki Voimakas, 2023-09-25, עמ' 267–274 doi: 10.55286/vv.137111
↑  David E. M. Sappington, J. Gregory Sidak, Incentives for Anticompetitive Behavior by Public Enterprises, SSRN Electronic Journal, 2003 doi: 10.2139/ssrn.269489
↑  J. Gregory Sidak, MAXIMIZING THE U.S. POSTAL SERVICE'S PROFITS FROM COMPETITIVE PRODUCTS, Journal of Competition Law and Economics 11, 2015-09, עמ' 617–669 doi: 10.1093/joclec/nhv026
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4501319-6
נציב קבילות הציבור

נציב קבילות הציבור או אוֹמְבּוּדְסְמֶן (מלעז: Ombudsman) הוא פקיד בארגון המעניק שירות לציבור, שתפקידו לקבל תלונות מהציבור על תפקוד לקוי של ארגון זה. נציב קבילות הציבור פועל בארגונים ממשלתיים, מכוח חוק המסמיך אותו לכך, וכן בארגונים ציבוריים ופרטיים, על פי החלטה של הארגון, כצעד לשיפור השירות לציבור.
נציב תלונות הציבור החקיקתי

במדינת הרווחה המודרנית, המספקת לתושביה מגוון רחב של שירותים, מעורב המינהל הציבורי בתחומי חיים רבים של הפרט. התלות הרבה של הפרט בגופים של המנהל הציבורי ופוטנציאל הפגיעה בזכויותיו עקב כך הביאו להכרה בצורך בהקמת מוסד ממלכתי נגיש, אובייקטיבי ויעיל שיסייע לפרט במגעיו עם הממסד השלטוני ויעזור לו למצוא את דרכו במבוך המנגנון הבירוקרטי, בלי שיצטרך לפנות לצורך זה לבית המשפט. תפקידו של הנציב החקיקתי - שאת כוחו הוא מקבל מהפרלמנט - הוא לקבל תלונות מהציבור על מגוון גופים ציבוריים. דרך בירור התלונות הוא אוכף את האחריותיות של הממשל כלפי הציבור.
חקר ההיסטוריה של האומבודסמן מחזיר אותנו עד ימי הרפובליקה הרומית ועד שושלת האן בסין. ברם, היות שחסר מידע על האפקטיביות של סוגי מערכות אומבודסמנים, אלה נחשבת בדרך כלל כינון החוקה השוודית של 1809 לתקדים ראשון להקמת מוסד נציב תלונות הציבור.
האומבודסמן לרוב בעל סמכויות המלצה בלבד, דהינו אינו יכול להתערב באופן אקטיבי בהחלטה עצמה כמו בתי המשפט. אך יש לו יכולת אמיתית להשפיע על ההחלטה המנהלית על ידי עירוב גופים נוספים כגון הרשות המחוקקת או לפנות לממונים בגוף הנילון. בדיקת האומבודסמן יכולה להעמיק במקרה מסוים שכן פעולתו אינה תחומה בקפידה למחלוקת בין הצדדים כפי שמתרחש בבתי המשפט. הכלי המרכזי שעומד לרשות האומבודסמן להבטיח את יישומן של המלצותיו ולתקן את הליקויים הוא פרסום דין וחשבון לציבור. פרסום הדו"ח ברבים מעניק לציבור מידע על פעולות הרשויות ומאפשר לציבור להשפיע על יישום ההמלצות ותיקון הליקויים. עם פרסום הדו"ח עומדות רשויות המנהל ל"משפט הציבור". אמצעי התקשורת השונים עוקבים אחרי התנהלות הרשויות, דואגים לפרסום הממצאים והפעולות שננקטו ליישום ובכך מסייעים ליישום ההמלצות. הגופים הנילונים מאמצים את המלצות האומבודסמן באחוזים גבוהים ביותר, אלו מעידים על אפקטיביות המוסד וחשיבותו לציבור הרחב.
שלא כמו האומבודסמנים החקיקתיים ברחבי העולם, הממצאים וההמלצות של האומבודסמן בדרום אפריקה מחייבים מכוח פסק דין תקדימי שניתן בשנת 2016 על ידי בית המשפט העליון לחוקה. הדרך היחידה שבה גופים נילונים יכולים לא ליישם את ממצאי האומבודסמן בדרום אפריקה היא על ידי פנייה לבית המשפט.
נציב קבילות הציבור בעיתונאות

בעיתונים ובאתרי חדשות רבים בעולם, יש עיתונאי וותיק אשר ממונה כ-"נציב תלונות", מטרתו היא לקבל תלונות מהציבור על התנהלות עיתונו. המדווחים מתלוננים על דרך סיקורם של כתבי או עורכי העיתון, ועל נציב התלונות אשר כפוף ישירות לעורך העיתון, לבצע בדיקות מקיפות על התלונות אשר מגיעות אליו. את המסקנות וההמלצות הוא מעביר לכתבים או לעורכי העיתון, ואלה משמשות להפקת לקחים על ההתנהלות הנדרשת לפעם הבאה.
כך לדוגמה יש את הממונה על קבילות הציבור בתאגיד השידור הישראלי, שמונה על פי חוק. הוא דן ובורר תלונות מטעם הציבור בכל הנוגע לשידורי התאגיד.
בדרך כלל כל שנה מפורסם דו"ח של נציב קבילות הציבור, בו המסקנות אשר מתקבלות נכתבות.
סוגי אומבודסמן

אומבודסמן קלאסי: הדגם השוודי. בודק את המופנות כלפי המוסדות הציבוריים (מוסדות המדינה).
אומבודסמן תחומי: נציב שממונה על ידי המחוקק ומדווח לו. סמכותו מוגדרת עבור תחום מוגדר או אוכלוסייה מסוימת.
אומבודסמן פנים ארגוני: ממונה על ידי הארגון הציבורי. תחום סמכותו מצומצם לתחום פעילותו של הארגון הממנה.
אומבודסמן ממשלתי: ממונה על ידי הממשלה, שאותה הוא אמור לחקור.
אומבודסמן במגזר הפרטי: ממונה על ידי חברות פרטיות. תפקידו לטפל בתלונות צרכנים כנגד הארגון.
אומבודסמן היברידי: נציב פניות ציבור בגופים ציבוריים שמפקחים על גופים פרטיים.
פסאודו אומבודסמן: גופים שמתפקדים כאומבודסמן אך רשמית לא נקראים כך. הם מטפלים בתלונות הציבור, אך אינם נחשבים לגוף ממשלתי.
בישראל

בישראל פועל נציב קבילות הציבור במספר יחידות, במסגרת ארגונים ממשלתיים אחדים:
נציבות תלונות הציבור (הוקמה ב-1971; פועלת במסגרת משרד מבקר המדינה) – עוסקת בטיפול בתלונות של אזרחים הנוגעות בפעילותם של משרדי הממשלה, רשויות מקומיות, גופים ומוסדות ממשלתיות וגופים אחרים הנתונים לביקורתו של המשרד.
נציבות קבילות החיילים (הוקמה ב-1972; פועלת במסגרת משרד הביטחון) – מטרתה לאפשר לחיילי צה"ל ובני משפחותיהם להגיש קבילה על כל מעשה או מחדל בצה"ל שנפגעו ממנו ולתבוע את תיקון הליקויים, וזאת שלא דרך צינורות הפיקוד הרגילים המקובלים בצבא.
נציבות קבילות שוטרים וסוהרים (הוקמה ב-1980; פועלת במסגרת המשרד לביטחון הפנים) – מוסד המאפשר הגשת קבילות בידי שוטרים וסוהרים נגד מפקדיהם, ודרכי פעולתו מבוססות על האופן בו פועלת נציבות קבילות החיילים.
נציבות קבילות הציבור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוקמה ב-1995; פועלת במסגרת משרד הבריאות) – תפקידה לברר תלונות של הציבור על קופות חולים ונותני שירותים מטעמן, בהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
נציבות תלונות הציבור על שופטים (הוקמה ב-2002; פועלת במסגרת משרד המשפטים) – תפקידה לברר תלונות על שופטים במסגרת מילוי תפקידם וניהול משפט על ידם.
מבקר תלונות נחקרים בשב"כ (מבת"ן) הוא איש משרד המשפטים הממונה על טיפול מקדמי בתלונות נגד חוקרים בשירות הביטחון הכללי.
נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות (הוקמה ב-2016; פועלת כיחידה במשרד המשפטים), הממלאת פונקציה של נציב קבילות הציבור על מייצגי המדינה במערכת המשפט בישראל, ובהם עורכי דין בפרקליטות המדינה, התביעה המשטרתית, תביעה מוניציפלית ועורכי דין פרטיים הפועלים במסגרת מיקור חוץ מטעם משרדי הממשלה והרשויות המקומיות.
נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית (הוקמה ב-2017; פועלת כיחידה עצמאית במשרד הרווחה והביטחון החברתי) - מנגנון המאפשר בירור תלונות של ילדים שאינם גדלים בבית המשפחה, אלא מתגוררים במסגרות חוץ ביתיות כגון פנימיות או משפחות אומנה וזקוקים לכתובת לבדיקת מצוקתם.
הממונה על קבילות הציבור בתאגיד השידור הישראלי - על פי החוק, הממונה על הקבילות ידון ויברר קבילות ותלונות מטעם הציבור בכל הנוגע לשידורי תאגיד השידור הישראלי והתוכן שהוא מספק, לרבות פרסומות, הודעות חסות ותשדירים לשירות הציבור. כמו כן ניתן להגיש תלונה על מסגרות לוח השידורים.
הערות שוליים

↑  Economic Freedom Fighters v Speaker of the National Assembly and Others; Democratic Alliance v Speaker of the National Assembly and Others (CCT 143/15; CCT 171/15) [2016ZACC 11; 2016 (5) BCLR 618 (CC); 2016 (3) SA 580 (CC) (31 March 2016)]
↑  יחיאל לימור, אומבודסמן (נציב התלונות), עיתונאות: איסוף מידע, כתיבה ועריכה, האוניברסיטה הפתוחה, 1997, עמ' 95-96, מסת"ב 978-965-06-0384-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545915405171  BNE: XX524652  BnF: cb11940706p (data)  GND: 4075654-3  HDS: 010356  LCCN: sh85094681  NDL: 00568819  NKC: ph135469
מלכי צרפת

שלושה פלר דה-ליס על מגן כחול, סמל המלוכה הצרפתית.
צרפת התקיימה כמונרכיה במשך 1,027 שנה, למן הקמתה בשנת 843 כממלכת פרנקיה המערבית בחוזה ורדן, ועד להדחת המונרך הצרפתי האחרון, נפוליאון השלישי בשנת 1870.
עד 1790 הייתה צרפת מונרכיה אבסולוטית פיאודלית. בעקבות המהפכה הצרפתית נהפכה צרפת למונרכיה חוקתית, אך זו לא החזיקה זמן רב. ב-1792 ביטלה הוועידה הלאומית את מוסד המלוכה והכריזה על הקמת הרפובליקה הצרפתית הראשונה, שהתקיימה עד לשנת 1804 עת הכתיר עצמו הקונסול הראשון נפוליאון בונפרטה לקיסר.
הקיסרות של נפוליאון ניהלה בלא הפסק מלחמות נגד כל מעצמות אירופה, עד שחוסלה בשנת 1814. נפוליאון הוגלה לאי אלבה ובמקומו הוחזרה המלוכה החוקתית הצרפתית הישנה. לאחר כשנה ברח נפוליאון מן הגלות, חזר לצרפת והשתלט על המדינה במה שכונה שלטון מאה הימים, עד שהובס סופית בידי הקואליציה האנטי צרפתית.
לאחר תבוסת נפוליאון הוחזרה המלוכה של בית בורבון במה שכונה הרסטורציה השנייה, ששרדה 15 שנה עד שהודחה בידי ההמון הפריזאי, ובמקומה הוקמה המונרכיה של יולי – שלטון מלוכני מרוכך יותר. המונרכיה של יולי תמה במהפכה של שנת 1848, ומאז לא שב בית בורבון אל הכס הצרפתי.
במהפכת 1848 הוקמה הרפובליקה הצרפתית השנייה. לנשיאה הראשון נבחר אחיינו של נפוליאון בונפרטה, שהכריז על עצמו בסופו של דבר כקיסר צרפת והקים את הקיסרות הצרפתית השנייה. עם תבוסת צרפת במלחמה מול פרוסיה בוטלה הקיסרות ומאז צרפת היא דמוקרטיה רפובליקנית.
בין השנים 1340–1360, 1369–1801 טענו מלכי אנגליה ומאוחר יותר מלכי בריטניה הגדולה לכתר הצרפתי. הם חדלו מלעשות כן עם הקמת הממלכה המאוחדת עם אירלנד.
שושלות פרנקיות > השושלת הקרולינגית (843–888)

עם מותו של לואי החסיד (בנו של קרל הגדול) התפתח מאבק ירושה בין שלושת בניו, שהסתיים בחתימת חוזה ורדן שחילק את הקיסרות הקרולינגית לשלוש ממלכות: פרנקיה המזרחית (ממנה התפתחה האימפריה הרומית הקדושה), פרנקיה התיכונה (שאוחדה עם פרנקיה המזרחית עם היכחדות השושלת השולטת בה) ופרנקיה המערבית, שממנה התפתחה צרפת המודרנית.
| שם (תקופת חיים) | דיוקן | תחילת מלוכה | סיום מלוכה | חזקה למלכות | תואר מלא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שארל השני Charles II 13 ביוני 823 – 6 באוקטובר 877 |  | 11 באוגוסט 843 | 6 באוקטובר 877 | בנו של לואי החסיד, קיבל את פרנקיה המערבית בחוזה ורדן | מלך הפרנקים קיסר הרומאים |
| לואי השני Louis II 1 בנובמבר 846 – 10 באפריל 879 |  | 6 באוקטובר 877 | 10 באפריל 879 | בנו של שארל השני | מלך הפרנקים |
| לואי השלישי Louis III 863 – 5 באוגוסט 882 |  | 10 באפריל 879 | 5 באוגוסט 882 | בנו של לואי השני | מלך הפרנקים, מלך בשותפות עם אחיו קרלומן השני עד למותו |
| קרלומן השני Carloman II 866 – 6 בדצמבר 884 |  | 10 באפריל 879 | 6 בדצמבר 884 | בנו של לואי השני | מלך הפרנקים, מלך בשותפות עם אחיו לואי השלישי עד מותו של האחרון |
| קרל "השמן" Charles le Gros 13 ביוני 839 – 13 בינואר 888 |  | 20 במאי 885 | 13 בינואר 888 | בן דודו של לואי השני | מלך הפרנקים קיסר הרומאים |
שושלות פרנקיות > השושלת הרוברטינית (888–898)

| שם (תקופת חיים) | דיוקן | תחילת מלוכה | סיום מלוכה | חזקה למלכות | תואר מלא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אודו Eudes 857 – 1 בינואר 898 |  | 29 בפברואר 888 | 1 בינואר 898 | נבחר על-ידי האצולה בן דוד שלישי של לואי השני | מלך הפרנקים |
שושלות פרנקיות > השושלת הקרולינגית (898–922)

| שם (תקופת חיים) | דיוקן | תחילת מלוכה | סיום מלוכה | חזקה למלכות | תואר מלא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שארל השלישי Charles III 17 בספטמבר 879 – 7 באוקטובר 929 |  | 28 בינואר 898 | 30 ביוני 922 | בנו של לואי השני | מלך הפרנקים |
שושלות פרנקיות > השושלת הרוברטינית (922–923)

| שם (תקופת חיים) | דיוקן | תחילת מלוכה | סיום מלוכה | חזקה למלכות | תואר מלא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רובר הראשון Robert I 866 – 15 ביוני 923 |  | 30 ביוני 922 | 15 ביוני 923 | נבחר על-ידי האצולה בן דוד שלישי של לואי השני | מלך הפרנקים |
שושלות פרנקיות > השושלת הבוסונית (923–936)

| שם (תקופת חיים) | דיוקן | תחילת מלוכה | סיום מלוכה | חזקה למלכות | תואר מלא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ראול Rudolph 890 – 14 בינואר 936 |  | 13 ביולי 923 | 14 בינואר 936 | חותנו של רוברט הראשון  נבחר על-ידי האצולה | מלך הפרנקים |
שושלות פרנקיות > השושלת הקרולינגית (936–987)

| שם (תקופת חיים) | דיוקן | תחילת מלוכה | סיום מלוכה | חזקה למלכות | תואר מלא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לואי הרביעי Louis IV ספטמבר 920/1 – 10 בספטמבר 954 |  | 19 ביוני 936 | 10 בספטמבר 954 | בנו של שארל השלישי | מלך הפרנקים |
| לותר Lothair 941 – 2 במרץ 986 |  | 12 בנובמבר 954 | 2 במרץ 986 | בנו של לואי הרביעי | מלך הפרנקים |
| לואי החמישי Louis V 967 – 22 במאי 987 |  | 8 ביוני 986 | 22 במאי 987 | בנו של לותר | מלך הפרנקים |
שושלות קפטינגיות > בית קאפה

| שם (תקופת חיים) | דיוקן | שלט אצולה | תחילת מלוכה | סיום מלוכה | חזקה למלכות | תואר מלא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איג קאפה Hugues Capet 938 – 24 באוקטובר 996 |  |  | 3 ביולי 987 | 24 באוקטובר 996 | נכדו של רוברט הראשון | מלך הפרנקים (Roi des Francs) |
| רובר השני Robert II 27 במרץ 972 – 20 ביולי 1031 |  |  | 24 באוקטובר 996 | 20 ביולי 1031 | בנו של איג קאפה | מלך הפרנקים (Roi des Francs) |
| אנרי הראשון Henri I 4 במאי 1008 – 4 באוגוסט 1060 |  |  | 20 ביולי 1031 | 4 באוגוסט 1060 | בנו של רובר השני | מלך הפרנקים (Roi des Francs) |
| פיליפ הראשון Philippe I 23 במאי 1052 – 29 ביולי 1108 |  |  | 4 באוגוסט 1060 | 29 ביולי 1108 | בנו של אנרי הראשון | מלך הפרנקים (Roi des Francs) |
| לואי השישי Louis VI 1081 – 1 באוגוסט 1137 |  |  | 29 ביולי 1108 | 1 באוגוסט 1137 | בנו של פיליפ הראשון | מלך הפרנקים (Roi des Francs) |
| לואי השביעי Louis VII 1120 – 18 בספטמבר 1180 |  |  | 1 באוגוסט 1137 | 18 בספטמבר 1180 | בנו של לואי השישי | מלך הפרנקים (Roi des Francs) |
| פיליפ השני Philippe II 21 באוגוסט 1165 – 14 ביולי 1223 |  |  | 18 בספטמבר 1180 | 14 ביולי 1223 | בנו של לואי השביעי | מלך הפרנקים (Roi des Francs) מלך צרפת (Roi de France) |
| לואי השמיני Louis VIII 5 בספטמבר 1187 – 8 בנובמבר 1226 |  |  | 14 ביולי 1223 | 8 בנובמבר 1226 | בנו של פיליפ השני | מלך צרפת  (Roi de France) |
| לואי התשיעי saint Louis IX 25 באפריל 1215 – 25 באוגוסט 1270 |  |  | 8 בנובמבר 1226 | 25 באוגוסט 1270 | בנו של לואי השמיני | מלך צרפת  (Roi de France) |
| פיליפ השלישי Philippe III 1 במאי 1245 – 5 באוקטובר 1285 |  |  | 25 באוגוסט 1270 | 5 באוקטובר 1285 | בנו של לואי התשיעי | מלך צרפת  (Roi de France) |
| פיליפ הרביעי Philippe IV 1268 – 29 בנובמבר 1314 |  |  | 5 באוקטובר 1285 | 29 בנובמבר 1314 | בנו של פיליפ השלישי | מלך צרפת ונווארה  (Roi de France et de Navarre) |
| לואי העשירי Louis X 4 באוקטובר 1289 – 5 ביוני 1316 |  |  | 29 בנובמבר 1314 | 5 ביוני 1316 | בנו של פיליפ הרביעי | מלך צרפת ונווארה  (Roi de France et de Navarre) |
| ז'אן הראשון Jean I 15 בנובמבר 1316 – 20 בנובמבר 1316 |  |  | 15 בנובמבר 1316 | 20 בנובמבר 1316 | בנו של לואי העשירי | מלך צרפת ונווארה  (Roi de France et de Navarre) |
| פיליפ החמישי Philippe V 1293 – 3 בינואר 1322 |  |  | 20 בנובמבר 1316 | 3 בינואר 1322 | בנו של פיליפ הרביעי | מלך צרפת ונווארה  (Roi de France et de Navarre) |
| שארל הרביעי Charles IV יוני 1294 – 1 בפברואר 1328 |  |  | 3 בינואר 1322 | 1 בפברואר 1328 | בנו של פיליפ הרביעי | מלך צרפת ונווארה  (Roi de France et de Navarre) |