stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ў

| Ў ў |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

האלפבית הקירילי
| А | Б | В | Г | Д | Е | Ж | З |  |
| И | Й | К | Л | М | Н | О | П |  |
| Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч |  |
| Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э | Ю | Я |  |
אותיות סלאביות נוספות
| А́ | А̀ | А̄ | Ӓ | Ґ | Ђ | Ѓ | Е́ |  |
| Ѐ | Е̄ | Ё | Є | З́ | Ѕ | І | Ї |  |
| И́ | Ѝ | Ӣ | Ј | Љ | Њ | О́ | О̀ |  |
| Ō | С́ | Ћ | Ќ | У́ | Ӯ | Ў | Џ |  |
אותיות שאינן סלאביות
| Ӑ | А̊ | А̃ | Ӓ̄ | Ӕ | Ә | Ә́ | Ә̃ |  |
| Ӛ | В̌ | Ғ | Г̑ | Г̣ | Г̌ | Ҕ | Ӻ |  |
| Ғ̌ | Ӷ | Д̣ | Д̆ | Ӗ | Е̃ | Ё̄ | Є̈ |  |
| Ӂ | Җ | Ӝ | Ҙ | Ӟ | З̌ | З̱ | З̣ |  |
| Ԑ | Ԑ̈ | Ӡ | И̃ | Ҋ | Ӥ | Қ | Ӄ |  |
| Ҡ | Ҟ | Ҝ | К̣ | Ԛ | Ӆ | Ԯ | Ԓ |  |
| Ӎ | Ӊ | Ң | Ԩ | Ӈ | Ҥ | О̆ | О̂ |  |
| О̃ | Ӧ | Ӧ̄ | Ө | Ө̄ | Ө́ | Ө̆ | Ӫ |  |
| Ҩ | Ԥ | Р̌ | Ҏ | Ҫ | С̣ | С̱ | Т̌ |  |
| Т̣ | Ҭ | У̃ | Ӱ | Ӱ́ | Ӳ | Ү | Ү́ |  |
| Ұ | Х̣ | Х̱ | Х̮ | Х̑ | Ҳ | Ӽ | Ӿ |  |
| Һ | Һ̈ | Ԧ | Ҵ | Ҷ | Ӵ | Ӌ | Ҹ |  |
| Ҽ | Ҿ | Ы̆ | Ы̄ | Ӹ | Ҍ | Э̆ | Э̄ |  |
| Э̇ | Ӭ | Ӭ́ | Ӭ̄ | Ю̆ | Ю̈ | Ю̈́ | Ю̄ |  |
| Я̆ | Я̄ | Я̈ | Ԝ | Ӏ |  |  |  |  |
אותיות ארכאיות
| Ꙁ | Ꙃ | Ꙅ | Ꙇ | Ꙉ | Ҁ | Ѻ | Ѹ |  |
| Ꙋ | Ѡ | Ѽ | Ꙍ | Ѿ | Ꙏ | Ѣ | Ꙑ |  |
| Ꙓ | Ꙕ | Ꙗ | Ѥ | Ѧ | Ꙙ | Ѫ | Ꙛ |  |
| Ѩ | Ꙝ | Ѭ | Ѯ | Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |
| Ԙ | Ꙟ | Ꙡ | Ꙣ | Ꙥ | Ꙧ | Ꙩ | Ꙫ |  |
| Ꙭ | ꙮ | Ꚙ | Ꚛ | Ԁ | Ԕ | Ԗ | Ԡ |  |
| Ԣ | Ҧ | Ꚋ | Ꚁ | Ꚅ | Ꚍ | Ꚕ | Ꚏ |  |
| Ꚗ | Ꚃ | Ԃ | Ԅ | Ԉ | Ԋ | Ԍ | Ԏ |  |
| Ԇ | Ꚑ | Ꚉ | Ꚇ | Ꚓ | Ԟ | Ԫ | Ԭ |  |
| Г̧ | Г̄ |  |  |  |  |  |  |  |
אוּ קצרה היא אות באלפבית הקירילי. מקורה באות הקירילית У. השפה הסלאבית היחידה המשתמשת באות זו בכתיב שלה היא בלארוסית, אם כי היא משמשת כסמל פונטי בחלק מהמילונים הרוסיים והאוקראינים. בין השפות הלא-סלאביות המשתמשות באלפבית קירילי, Ў משמשת בדונגנית, קרקפאלקית, קראצ'אית, אוסטית ו-יופיק סיבירית. היא משמשת גם באוזבקית - אות זו מתאימה ל-Oʻ באלפבית הלטיני האוזבקי וצלילה כשל האות W.
מקלע לואיס

| --- | --- |

מקלע לואיס ששימש את הגנת נשר במלחמת העצמאות. שוכן במבנה האנדרטה לחללי נשר במערכות ישראל
 מידע כללי
 סוג:  מקלע קל
 נגזרות:  גרסה למטוסים, גרסת הנ"מ, גרסת החי"ר, M1917,
 תכנון:  אייזיק ניוטון לואיס
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית בריטניה בריטניה
 יצרן:  BSA, חברת סאווג' ארמס 
 מעצב:  אייזיק ניוטון לואיס, BSA 
 תקופת השימוש:  1914–1953 (כ־39 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה מלחמת קוריאה מלחמת העצמאות מלחמת האמו
 מידע טכני
 קליבר:  0.303 בריטי, 7.92×57 מ"מ מאוזר, .30-06 ספרינגפילד, 7.62×54mmR 
 פעולה:  גז
 הזנה:  מחסנית חיצונית מתנתקת של 47 או 97 כדור
 אורך כולל:  1280 מ"מ
 אורך קנה:  666 מילימטר
 משקל ריק:  כ-12 ק"ג
 קצב אש:  500–600 כדורים בדקה.
 טווח אפקטיבי:  800 עד 880 מטר
 
מקלע לואיס הוא מקלע קל פועל על בסיס קירור אוויר ומוזן ממחסנית עגולה. היה המקלע הקל העיקרי של צבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה.
מפרט טכני

מקלע לואיס (גרסת החי"ר):
קליבר – 7.62 מ"מ
משקל (ריק) – 11.7 ק"ג
אורך כולל – 1,280 מילימטר
אורך הקנה – 666 מילימטר
קצב אש – 500–600 כדור בדקה
הזנה – מחסנית חיצונית מתנתקת של 47 כדור
רקע

הלואיס פותח על ידי אלוף-משנה אמריקאי בשם אייזק לואיס בשנת 1911. הוא ביקש להכניס אותו לשירות בצבא ארצות הברית, אך נתקל בסירוב. לואיס המתוסכל פרש ועבר לבלגיה, שם הציג את הנשק בפני הצבא הבלגי. הבלגים התלהבו מהעיצוב והחלו לייצורו בסוף שנת 1913. לאחר מכן החל ייצור גם בבריטניה. עם פלישת צבא גרמניה לבלגיה ב-1914 הצטיינו מקלעי הלואיס בלחימה, וצבא בריטניה אימץ את הנשק ב-1915. מאות אלפי מקלעי לואיס יוצרו והותקנו במכוניות משוריינות, טנקים, ומטוסים. בנוסף שימשו את החי"ר הבריטי כנשק סיוע נייד, שכן היו קלים בהרבה מרוב מקלעי התקופה.
הכוחות הבריטים התקינו אותו על צריחי השריוניות הראשונות שפעלו בחזית סיני וארץ ישראל. בניגוד לחזית הארופאית שהייתה סטטית וכלי הרכב סבלו מקשיי ניידות, הרי החזית במזרח התיכון התאפיינה בשטחים פתוחים ברובם מדבריים בהם לשריוניות היו יתרונות רבים לעומת החיילות הרכובים על סוסים וגמלים. כאמור ציידו הבריטים את שריוניות הרולס רויס שהפעילו בחזית המזרח תיכונית במקלעי לואיס.
האמריקאים איחרו להכניס את המקלע לשימוש, ולכן הנשק שירת תקופה קצרה בלבד, עד שהוחלף על ידי רובה הבראונינג האוטומטי (BAR). הלואיס המשיך לשרת את הצבא הבריטי עד 1936, עת נכנס הברן כמקלע קל לשירות. בארץ החלו להחליפו בברן רק מאוחר יותר והוא היה בשנת 1936, שנת פרוץ המאורעות – המקלע הנפוץ ביותר בקרב הכוחות הבריטים.
מאפייני הנשק

הלואיס הצטיין במשקל נמוך יחסית למקלעי התקופה, שאפשר שימוש על ידי חי"ר מסתער. המשקל הקל היה תוצאה של שימוש במנגנון קירור אוויר, בניגוד לקירור המים המקובל בתקופה. מנגנון קירור האוויר הגדול הקיף את הקנה ויצר מראה ייחודי לנשק. הנשק הוזן על ידי מחסנית עגולה של 47 כדורים (90 במטוסים), שמוקמה מעל הנשק, והסתובבה בעת הירי. כדי להגדיל את היציבות בעת הירי – הותקן למקלע דורגל.
שימוש במקלע לואיס על ידי המשמרות הנעים

בשנות השלושים בעקבות המרד הערבי הגדול ותקיפת היישובים היהודים בארץ, הוקמו והופעלו על ידי משטרת המנדט יחידות המשמר הנע. היחידות היו שייכות ליישובים השונים ופעלו כיחידות מקומיות. על מנת לאפשר ניידות, סיפקה המשטרה הבריטית לאותן היחידות טנדרים עם ארגז פתוח עליו הותקנה חצובה ועליה הורכב מקלע לואיס. מקלע הלואיס שהיה נשק חדשני בתקופת מלחמת העולם הראשונה, נחשב בשנות השלושים והארבעים לנשק מיושן ולכן הבריטים מסרו אותו ליחידות המשמר הנע.
צוותי הטנדרים היו נוטרים שפעלו ברישיון ובחסות משטרת המנדט הבריטית (Palestin Police). על שולי הכובעים המקופלים וכן על השרוולים היו משולשים בצבעים שונים שציינו את האזורים השנים של המשמרות הנעים. לכל אזור היה משולש בצבע שונה.
למשמר הנע היה בנוסף סמל מיוחד בו נראה הטנדר עם מקלע הלואיס.
השימוש בבריגדה היהודית

המתנדבים הראשונים לצבא הבריטי בארץ ישראל עברו אימונים שכללו במסגרת חיל הרגלים שימוש ברובים ובמקלעים. המקלע הנפוץ ביותר לפחות בשנים הראשונות היה מקלע הלואיס.
השתמשו

אוסטרליה אוסטרליה
בלגיה בלגיה
קנדה קנדה
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
אסטוניה אסטוניה
פינלנד פינלנד
צרפת צרפת
גרמניה גרמניה
הונדורס הונדורס
אירלנד אירלנד
איטליה איטליה
ישראל ישראל
גרמניה גרמניה
הולנד הולנד
ניו זילנד ניו זילנד
ניקרגואה ניקרגואה
נורווגיה נורווגיה
הפיליפינים הפיליפינים
פורטוגל פורטוגל
האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
ברית המועצות ברית המועצות
בריטניה האימפריה הבריטית
ארצות הברית ארצות הברית
יוגוסלביה יוגוסלביה
מחלקת סיור בריטית רכובה על מכוניות משוריינות תוצרת רולס רויס, חמושות במקלעי לואיס, חזית ארץ ישראל, מלחמת עולם ראשונה.
נוטרים בעמדת מקלע לואיס נייחת על המזח בעין גב, 1946
חיילים אוסטרלים של חטיבת הרכבת מתאמנים בירי במקלעי לואיס
סיור בריטי מצויד במקלע לואיס, 1936, ירושלים
קנאן יילדיז

קנאן יילדיז (בטורקית ובגרמנית: Kenan Yıldız; נולד ב-4 במאי 2005 ברגנסבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן טורקי-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים

יילדיז גדל במחלקות הנוער של סאלם רגנסבורג, יאן רגנסבורג, באיירן מינכן ויובנטוס. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של יובנטוס. ב-20 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-0 על אודינזה במסגרת המחזור הראשון בסרייה א' לעונת 2023/2024.
קריירה בינלאומית

ב-12 באוקטובר 2023 ערך יילדיז את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 1-0 על נבחרת קרואטיה במסגרת מוקדמות יורו 2024. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.
הערות שוליים

↑  Ryan DabbsContributions from Michael Yokhin last updated, Turkey Euro 2024 squad: Vincenzo Montella's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
| נבחרת טורקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקואולו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקואולו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה | טורקיה |
פני צלקת (סרט, 1983)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  פני צלקת (1932) 
 בימוי:  בריאן דה פלמה
 הופק בידי:  מרטין ברגמן
 תסריט:  אוליבר סטון
 עריכה:  ג'רי גרינברג   דייוויד ריי
 שחקנים ראשיים:  אל פצ'ינו   סטיבן באואר   מישל פייפר   מרי אליזבת מסטרנטוניו   פ. מארי אברהם   רוברט לוג'יה
 מוזיקה:  ג'ורג'יו מורודר
 צילום:  ג'ון א. אלונזו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 9 בדצמבר 1983
 משך הקרנה:  170 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מאפיה, מותחן פשע, סרט דרמת פשע, סרט מתח, סרט דרמה, סרט פשע, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  פלורידה, בוליביה, Mariel, ניו יורק, דרום פלורידה, מיאמי 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-80 של המאה ה-20 (1980–1983) 
 תקציב:  25 מיליון‏$
 הכנסות:  65.9 מיליון ‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   scarface
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פני צלקת (באנגלית: Scarface) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת פשע, גנגסטרים משנת 1983 בבימויו של בריאן דה פלמה, לפי תסריט של אוליבר סטון ובכיכובו של אל פצ'ינו בתפקיד טוני מונטנה. לצדו של פצ'ינו כיכבו גם סטיבן באואר, רוברט לוג'יה, מישל פייפר, מרי אליזבת מסטרנטוניו, פול שינאר ופ. מארי אברהם.
קווי העלילה של "פני צלקת" מבוססים על סרט בעל שם זהה משנת 1932 בבימויו של הווארד הוקס, והוא מספר את סיפורו הבדוי של פליט קובני שמגיע לפלורידה ב-1980 בגל הנמלטים מקובה בספינות. מונטנה נעשה גנגסטר בתקופת הגאות בסחר הקוקאין של שנות השמונים. הסרט מגולל את סיפורו - מעלייתו לפסגת העולם התחתון של מיאמי ועד נפילתו בסגנון של טרגדיה יוונית.
הסרט מוקדש להווארד הוקס ובן הכט, שהיו בהתאמה הבמאי והתסריטאי של הסרט המקורי משנת 1932.
התגובה הראשונית של המבקרים לפני צלקת הייתה מעורבת; על הסרט נמתחה ביקורת בשל האלימות והשפה הגרפית שלו. עם זאת, מאז ועד היום הוא זכה למעמד של סרט פולחן ונהפך לסמל תרבותי חשוב – בהשראתו עוצבו כרזות ובגדים והוא מאוזכר פעמים רבות. כרזת הסרט בגווני שחור ולבן משמשת קישוט נפוץ והיא עודנה מיוצרת, שנים רבות לאחר יציאת הסרט. בשל הפופולריות שלו, הסרט היה פעמים רבות בסיס לפרודיות.
הסרט הופק בתקציב של כ-25 מיליון דולר והכניס 65 מיליון דולר (מקום 16 ברשימת שוברי הקופות לשנת 1983). הביקורת על הסרט הייתה מעורבת, אך עם הזמן גדלה ההערכה אליו והוא נחשב לאחד מסרטי הפשע החשובים ביותר וליצירת קלאסית בתת-הסוגה של סרטי מאפיה.
צוות שחקנים

אל פצ'ינו הוא אנטוניו "טוני" מונטנה
סטיבן באואר הוא מאני ריברה (ברשימת הקרדיטים מופיע כמאנה ריי)
מישל פייפר היא אלווירה הנקוק
מרי אליזבת מסטרנטוניו היא ג'ינה מונטנה
רוברט לוג'יה הוא פרנק לופז
פ. מארי אברהם הוא עומאר סוארז
האריס יולין הוא מל ברנשטיין
פאול שינר (Paul Shenar) הוא אלסנדרו סוזה
אנחל סלאסאר הוא צ'י צ'י
מרים קולון היא ג'ורג'ינה מונטנה
ג'נו סילבה בתור המתנקש "גולגולת"
התגובות על סרט

הקרנת הבכורה של פני צלקת הייתה ב-1 בדצמבר 1983 בניו יורק, ובה הוא קיבל מיד תגובות מעורבות. שני כוכבי הסרט אל פצ'ינו וסטיבן באואר נכחו, ועמם גם ברט ודיאן ליין, מלאני גריפית, ראקל וולש, ג'ואן קולינס, בן זוגה דאז פיטר הול ואדי מרפי.
לפי התוכנית של AMC ‏"DVD TV: Much More Movie" שר אהבה אותו, לוסיל בול, שהגיעה עם משפחתה, שנאה אותו בשל האלימות והשפה הגרפית, ודסטין הופמן נרדם באמצע הצפייה. התסריטאים קורט וונגוט וג'ון אירווינג היו מאלו שנטען שעזבו בגועל אחרי סצנת "המסור" המפורסמת. באמצע הסרט, מרטין סקורסזה הסתובב אחורה אל סטיבן באואר ואמר לו, "בחורים, אתם נהדרים – אבל תתכוננו: עומדים לשנוא את זה בהוליווד... כי הסרט הוא עליהם."
עם יציאתו הראשונה לאקרנים קיבל הסרט ביקורות שליליות רבות ממבקרי הסרטים. למרות זאת, הוא גרף $65 מיליון דולרים ברחבי תבל, ומאז צבר סכום גדול עוד יותר. במהדורה המיוחדת של שני התקליטורים אמר מרטין ברגמן, מפיק הסרט, שאת הסרט שיבח רק מבקר אחד בעל שם, וינסנט קנבי, מהניו יורק טיימס. אולם רוג'ר איברט דירג אותו בארבעה כוכבים מתוך ארבעה בסקירתו משנת 1983 ומאוחר יותר הוסיף אותו לרשימת "הסרטים הגדולים" שלו.
התגובות על סרט > הדירוגים

פני צלקת קיבל X rating שלוש פעמים (במקור, בעריכה השנייה ובעריכה השלישית) בשל האלימות והשפה העזים שלו והשימוש הניכר בסמים. הבמאי בריאן דה פלמה הביא פאנל של מומחים, בכללם שוטרי סמים, שהצהירו שהסרט היה שרטוט מדויק של חיי הסמים כפי שהם באמת בעולם התחתון ומן הראוי שיזכו לחשיפה נרחבת. הטענה שכנעה 20 חברים מוועדת הדירוג לתת לעריכה השלישית את הדירוג "R" ברוב קולות של 18 נגד 2. מאוחר יותר שאל דה פלמה את האולפן אם הוא יוכל להשתמש בעריכת הבמאי המקורית, אך נענה בשלילה. על כל פנים, מאחר שמנהלי האולפן לא ידעו את ההבדלים בין שלוש הגרסאות, העלה לאקרנים דה פלמה את גרסת הבמאי לאולמות הקולנוע באישור "R".
התגובות על סרט > בקופות

"פני צלקת" יצא לבתי הקולנוע ב-9 בדצמבר 1983, ב-997 אולמות קולנוע והכניס סכום של $4.6 מיליון בשבוע הפתיחה שלו. הסרט המשיך ועשה $45.4 מיליון בצפון אמריקה ו-$20.5 מיליון ביתר העולם וצבר סכום כולל של $65.9 מיליון.
התגובות על סרט > הביקורות

רוג'ר איברט העניק לסרט ארבעה כוכבים מתוך ארבעה בביקורתו משנת 1983 וכתב: "דה פלמה והתסריטאי שלו, אוליבר סטון, יצרו גלריה של אנשים מיוחדת במינם, ואחד מקסמיו של הסרט נעוץ בכך שאיננו צופים בקלישאות סרטי פשע, אנו צופים באנשים שהם פושעים.
מאוחר יותר הוא הוסיף את הסרט לרשימת "הסרטים הגדולים" שלו.
וינסנט קנבי שיבח אף הוא את הסרט בביקורתו בניו יורק טיימס: "הסרט הוא אמנם הכול חוץ ממשעשע, הוא עגום וחסר תקווה, מה שנוסק, חייב לדעוך. כשזה מגיע לנפילה בפני צלקת, ההתמוטטות היא מבעיתה, כי הסרט הוא חי ומרתק.
לאונרד מלטין היה בין המבקרים שדעתם על פני צלקת הייתה שלילית. הוא נתן לסרט "כוכב וחצי מתוך ארבעה, בכותבו ש: "(פני צלקת) רווי בגוזמאות ובחוסר נעימות במשך קרוב לשלוש שעות ואינו מציע שום תובנות חדשות פרט לכך שהפשע לא משתלם. לפחות גרסתו משנת 1932 השתנתה". במהדורות מאוחרות יותר של מדריך הסרטים השנתי שלו, כלל מלטין תוספת לביקורתו שם הוא כותב שהוא הופתע מהפופולריות שהסרט זכה לו כסרט פולחן קלאסי.
בביקורתו בניוזוויק כתב דייוויד אנסן: "אם פני צלקת גורם לך להתחלחל, זה ממה שאתה חושב שאתה רואה ומהמתח המצטבר של החיזיון האלים שלו. הוא בידור רחב יריעה, רדוד ודקדנטי, שכמו כל סרטי המאפיה ההוליוודיים הטובים מעביר מכה ומכת נגד של אלימות וגועל."
ג'יי סקוט, בסקירתו ב-Globe and Mail, כתב: "למשך זמן מה, אל פצ'ינו מהפנט בתפקיד מונטנה. אבל המאמץ שהוא מכלה על המבטא הקובני המושלם והניסיון להפיח חיים בדמות שכאילו נלקחה מקרטון היא חסרת תקווה."
בסקירתו בוושינגטון פוסט, כתב גארי ארנולד: "נדמה שכוונת הסרט לחשוף את תת-תרבות הפשע המפחידה בת זמננו, שבה בהדרגה לקלישאות של העולם התחתון, חושפת את המקורות שלו בתפאורה מזעזעת ואפוקליפטית, סצנת הסיום המופקת בתחכום שנועדה להטביע את פרצופו של האנטי גיבור במרחץ דמים מילולי".
הסרט מחזיק כעת בדירוג "טרי" של 81% ב-Rotten Tomatoes וניקוד ממוצע של 65/100 מ-Metacritic.
פצ'ינו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב כשחקן הטוב ביותר בסרט דרמטי וסטיבן באואר היה מועמד לתפקיד שחקן המשנה הטוב ביותר באותו פרס. אולם, דה פלמה היה מועמד, אך לא זכה, לפרס פטל הזהב כבמאי הגרוע ביותר.
התגובות על סרט > מורשת הסרט

ביוני 2008, פרסם מכון הסרטים האמריקאי את רשימת "עשרת המובילים בעשר הקטגוריות" – עשרת הסרטים הטובים ביותר בעשר סוגות סרטים אמריקאיים "קלאסיות" – לאחר משאל של 1,500 אנשים מקהיליית הסרטים. פני צלקת נבחר להיות העשירי בטיבו בסוגת סרטי המאפיה.
השורה "תגיד שלום לחבר הקטן שלי!" ("Say hello to my little friend!") (אותה אומר מונטנה לפני שהוא משתמש במטול של הנשק שלו) הגיעה למקום ה-61 ברשימת 100 ציטטות הסרטים הנבחרות ב-100 שנים. Entertainment Weekly דירג את הסרט במקום השמיני ברשימתו של "50 סרטי הפולחן המובילים", ומגזין אמפייר מיקם אותו בין 500 הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים.
מוזיקה

את המוזיקה לסרט כתב והלחין ג'ורג'ו מורודר, מוזיקאי ומלחין הנודע במוזיקת הפופ הקצבית שלו.
Scarface: The World Is Yours

בשנת 2006 יצא המשחק Scarface: The World Is Yours (אנ'), שמשמש כהמשך לסרט. תחילת המשחק היא למעשה סוף הסרט. בניגוד לסוף הסרט, טוני מונטנה מצליח לשרוד את המתקפה של סוזה על האחוזה ומצליח לברוח ממנה, אך מאבד את כל כספו ואת השליטה שלו במיאמי. במהלך המשחק טוני משתלט מחדש על מיאמי ונוקם בסוזה.
ראו גם

פני צלקת – סרטו משנת 1932 של הווארד הוקס, בכיכובו של פול מוני.
הערות שוליים

↑  "Wireimage Listings: Scarface Premiere: Dec 1, 1983".
↑  מצולק לכל החיים, מתוך העיתון The Palm Beach Post, באתר theage.com.au,‏ 11 באוקטובר 2003
↑  רוג'ר איברט, ביקורת על פני צלקת, 9 בדצמבר 1983‏ באתר rogerebert.suntimes.com
↑  "הבמאי מוחה על דירוג X שניתן לסרט פני צלקת", סרסוטה הרלד טריביון, 5 בנובמבר 1983, בתוצאות Google News
↑  ביקורת על פני צלקת, ‏ 9 בדצמבר 1983, באתר rogerebert.suntimes.com
↑  רשימת "הסרטים הגדולים" של רוג'ר אוורט, באתר rogerebert.suntimes.com
↑  Canby, Vincent (December 9, 1983). "Al Pacino Stars in Scarface". New York Times.
↑  Maltin, Leonard (August 5, 2008). "Leonard Maltin's 2009 Movie Guide". Signet Books. pp. 1202.
↑  Ansen, David (December 12, 1983). "Gunning Their Way to Glory". Newsweek.
↑  Scott, Jay (December 9, 1983). "A Castro cast-off cut from cardboard Scarface: the scuzziest of them all". Globe and Mail.
↑  Arnold, Gary (December 9, 1983). "Al Pacino, the New Gangster, Saddled With Old Cliches". Washington Post.
↑  עשרה סרטי המאפיה הטובים ביותר שבחר מכון הסרטים האמריקאי, באתר afi.com
↑  The Top 50 Cult Films". Entertainment Weekly. May 23, 2003.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009950605905171  LCCN: n85072690  VIAF: 185524265   WorldCat (עם VIAF): 185524265
קונטסה 900

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  הינו מוטורס 
 
הינו קונטסה 900
הינו קונטסה 900
קונטסה 900 (Hino Contessa) היא מכונית משפחתית קטנה, 4 דלתות, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית הינו מוטורס, אשר הורכבה במדינת ישראל, בחיפה, הושקה באוקטובר, שנת 1963, ונמכרה מפברואר 1964 עד 1968.
ביפן, יוצרה הקונטסה 900 בין אפריל 1961 לאמצע 1964. יוצרו 47,299 יחידות.
היסטוריה

חברת הינו מוטורס הוקמה בשנת 1910 והתמקדה בייצור מנועי דיזל ורכבים כבדים. בשנת 1953 החלה החברה לייצר רכבים פרטיים, תחילה בהרכבת דגמי רנו הצרפתית. באפריל 1961 הציגה רכב עצמאי קונטסה 900. החברה קיימה הסכם שיתוף עם מפעל קייזר-אילין תעשיות בע"מ, בחיפה שהרכיב את הקונטסה 900, קונטסה 1300, וטנדרים מסוג בריסקה 900 ובריסקה 1300. מי שעמד מאחורי ההסכם היה התעשיין אפרים אילין שהרכיב בישראל משנת 1961 את הלארק תוצרת סטודיבייקר.
הגרסה הספורטיבית של הקונטסה 900 ספרינט לא יובאה לישראל.
ביפן יוצרה הקונטסה 900 משנת 1961–1964.
שמה באיטלקית הוא "קונטסה", בתרגום לעברית: רוזנת.
הרכבת קונטסה 900 בארץ

הרכבתה בחיפה החלה בפברואר 1964 ועד סוף דצמבר הורכבו 1,302 יחידות, לכולן המתינו לקוחות. זו הייתה הצלחה מיידית: בסיכום השנתי של מסירות הרכב החדש ניצבה הקונטסה – מכונית אלמונית של יצרן יפני לא מוכר – במקום השלישי, אחרי החיפושית ומעט אחרי הפיאט 600. הקונטסה 900 עברה במכירות את האוסטין 1100 את הווקסהול ויוה ואת הפיאט 850 שהיו פופולרים בתקופה. דגם הקופה, "900 ספרינט" לא הגיע לישראל.
בסיס ההרכבה של הקונטסה 900 היה הקטר שבו, של רנו. משקלה העצמי של הקונטסה 900 היה 715 ק"ג. המנוע האחורי בנפח 893 סמ"ק הפיק 26 כ"ס, שהספיקו להגעה למהירות שיא של 110 קמ"ש. הגיר עם תמסורת של שלושה הילוכים היה בהגה, מרבית החלקים הגיעו מיפן, למעט מצבר, מצנן (רדיאטור), צמיגים, פגושים, שמשות וצבע שהיו תוצרת כחול לבן, בסיס הגלגלים היה 2,150 מ"מ, אורך הרכב 3,795 מ"מ, רוחבו 1,475 מ"מ וגובהו 1.415 מ"מ.
הקונטסה 900 הורכבה בכמות של 2,292 יחידות. מחיר היחידה באוקטובר שנת 1963 היה כ-9,350 ל"י (תוספת לרדיו 250 ל"י). בתל אביב הסוכנות הייתה של קפריש, בבית הדר.
בשנת 1967 נבלעה חברת הינו בתוך טויוטה, והפסיקה את ייצור הקונטסות.
במרץ 1969 רכש יצחק שובינסקי, הבעלים של אוטוקרס את המפעל של אפרים אילין בנשר תמורת שני מיליון וחצי דולרים.
מפרט טכני ומידות

מנוע אחורי 4 צילינדרים, קירור מים, המפיק 26 כ"ס
בדגם הספרינט: מנוע אחורי 893 סמ"ק המפיק 35 כ"ס
תמסורת 3 הילוכים (ידית הגיר על מוט ההגה) לא מסונכרנת.
תמסורת 4 הילוכים
אורך הרכב – 3,795 מ"מ, (בדגם הספרינט 3,830 מ"מ)
רוחב – 1,475 מ"מ
גובה – 1,415 מ"מ, (בדגם הספרינט 1,200 מ"מ)
משקל – 750 ק"ג, (בדגם הספרינט 650 ק"ג)
לוח "בקרת השעונים" של ה"קונטסה 900" היה זהה לדגם טנדר הבריסקה 900
ראו גם

קייזר-אילין תעשיות
תעשיית רכב בישראל
אפרים אילין
קונטסה 900 ספרינט
קונטסה 1300
הינו בריסקה
הינו מוטורס
לקריאה נוספת

הקונטסה סגרה את המפעל - The Israel Motor Industry
תמונה מכונית קונטסה 900 - פורום אוספים אספנות - תפוז
נעם וינד יוחאי שנער, ‏כך ישראל לא הפכה למעצמת רכב עולמית, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2011
upload/קונטסה 900 1964=צביקה---.jpg - נוסטלגיה אונליין
קונטסה מיפן מגיעה לאילת
קונטסה - תמונות
סרטון של קונטסה 900 יו-טיוב, (1:16 דקות).
סרטון של הקונטסה 900 יו-טיוב, (Hino Contessa 900, (0:58 .
הערות שוליים

↑  נחתם החוזה לייצור מכונית יפאנית בחיפה, דבר, 6 ביוני 1963
↑  קונטסה 900 ספרינט - מפרט automobile-catalog.com/car/1962/1081685/hino_contessa_900
↑  הינו חוזרת: נזכרים בקונטסה, אוטו, אלי שאולי, 25.10.2010
↑  קונטסה 900 ספרינט
↑  קונטסה 900 ספרינט (יו-טיוב)
↑  קונטסה 900 ספרינט hum3d.com/360-view/?id
↑  סרטון: קאטר-שבו 昭和３６年式 日野ルノーついに始動
↑  פרסומת העבר לקונטסה 900 - פורום טכני לרכב - פורום רכב - פורום
↑  ניר בן זקן, אומרים שהיה פה שמח, באתר ynet, 22 באפריל 2015
↑  אודי עציון "אז למה לא מייצרים מכונית בישראל?" ידיעות אחרונות, ידיעות רכב, 9 בפברואר 2018, עמוד 14
↑  קונטסה 900 ספרינט automobile-catalog.com/car/1962
| יפן הינו מוטורס |
| --- | --- | --- | --- |
| מכוניות-משאיות-אוטובוסים | דגמים בולטים בהווה | 600 • Melpha • פונקו • בלו ריבון • 300  |   |
| מכוניות-משאיות-אוטובוסים | דגמים בולטים בעבר | 1300 • 900 • 900 ספרינט • 1300 ספרינט • בריסקה • הינו-רנו 4CV • Liesse • HS3KRK • TH  |   |
קבוצת טויוטה: טויוטה • לקסוס • דייהטסו • הינו מוטורס • סאיון • סובארו (שותפות חלקית)
הינו קונטסה 900, ספרינט
טייט אנד

מיקומו של הטייט אנד במערך ההתקפה במשחק הפוטבול האמריקאי
טייט אנד (באנגלית: Tight End, בקיצור: TE) היא עמדה במשחק הפוטבול, בחלק ההתקפי.
העמדה היא מעין שילוב בין שחקן קו התקפי (offensive lineman) לבין תופס (wide receiver), כלומר, שחקן בעמדת טייט אנד יעמוד בקו אחד עם שחקני הקו ההתקפי ויוכל לחסום איומים מצד ההגנה, אך יוכל גם לשחק כתופס לכל דבר. הוא אף יוכל לשחק את שניהם (תלוי במערך, במהלך ובמערכת המשחק של הקבוצה. במערכים מסוימים יכולים להיות בין 0 לעד 3 טייט אנדים).
מספר החולצה של הטייט אנדים בליגת ה-NFL נע בין 0 ל-49 או 80 ל-89.
רוב גרונקובסקי, אחד מהשחקנים הידועים בעמדה הזו, במדי טמפה ביי באקנירס בשנת 2020
מהשחקנים הידועים בעמדה: רוב גרונקובסקי, טרוויס קלסי, וטוני גונזלס.
מאפיינים פיזיים

לרוב, הטייט אנד יהיו מהשחקנים הגבוהים בקבוצה, כמו שחקני הקו (ההתקפי וההגנתי). הם גם יהיו בדרך כלל בעלי המשקל הרב ביותר מלבד שחקני הקו. לכן, השחקנים בעמדת הטייט אנד יהיו לרוב איטיים יותר מהתופסים ומהרצים האחוריים, אך עדיין יוכלו לפרוץ דרך המערך ולנסות לתפוס את הכדור, לרוב בעזרת מגע פיזי.
זויה פיודורובה

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1909 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 בדצמבר 1981 (בגיל 71) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית העלמין וגנקובסקויה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 בן או בת זוג:  ולדימיר רפופורט (1934–1939)  לאוניד וייצלר  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  ויקיטוריה פיודורובה 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  מדליית ותיק העמל  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945 
 פרופיל ב-IMDb
 
זויה פיודורובה (ברוסית Зоя Алексеевна Федорова;‏ 21 בדצמבר 1907 - 11 בדצמבר 1981) הייתה שחקנית קולנוע מפורסמת ונערצת בברית המועצות, שזכתה לתואר האמן המוערך של רוסיה הסובייטית בשנת 1965, והייתה כלת שני פרסי סטלין. פיודורובה נחשבה שחקנית בכירה ובולטת בקולנוע הרוסי עד למאסרה ושליחתה לכלא בשנת 1946, בעקבות רומן שניהלה עם הדיפלומט האמריקאי אדמירל ג'קסון טייט (אנ'), שהיה מפקד הצי האמריקאי. מרומן זה נולדה ב-1946 בתה ויקטוריה. פיודורבה נידונה לעונש מאסר במחנה עבודה בבית הסוהר למשך 26 שנה, אך קיבלה חנינה בשנת 1956 לאחר 8 שנות גלות במחנה עבודה בכפייה. בשנת 1981 פיודורובה נרצחה בביתה בנסיבות שאינן ברורות.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

פיודורובה נולדה ב-21 בדצמבר 1907 בסנט פטרסבורג לאבא פועל ואמא עקרת בית. ב-1918 משפחתה עברה לגור במוסקבה בגלל עבודתו של אביה. ב-1928 היא התקבלה ללימודי משחק בתיאטרון, והמשיכה את לימודיה בתיאטרון מאיאקובסקי, אותם סיימה ב-1934.
ביוגרפיה > מאסר

ב-1945 פיודורובה הכירה את הדיפלומט האמריקאי ג'קסון טייט, ב-18 בינואר 1946 נולדה בתה היחידה ויקטוריה. באותן שנים, תקופת מסך הברזל, יחסים רומנטיים עם מערביים היו אסורים ונחשבו כ"בגידה במדינה". למרות המאמצים להסתיר את מערכת היחסים האסורה, השלטונות גילו אודות הקשר. טייט גורש בחזרה לארצות הברית. פיודורובה  נשלחה ב-27 בדצמבר 1947,  למעצר ולאחר שבית המשפט הרשיע אותה בריגול הוטל עליה עונש מאסר במחנות עבודה שהוחלף לכלא בעיר ולדימיר. בנוסף הוטל עונש גם על כל בני משפחתה המורחבת, העונש היה הרחקה לגלות והחרמת כל הרכוש המשפחתי. אחיותיה, אלכסנדריה ומריה הוגלו יחד עם ילדיהן ומשפחותיהן לשני כפרים נדחים שונים ל-10 שנים, במהלכן אחותה מריה נפטרה ב-1952. ויקטוריה, בתה בת השנה נשלחה לחיות בכפר נידח בקזחסטן יחד עם דודתה ומשפחתה, כשהוסתרה ממנה זהותה של אמה הביולוגית.
ביוגרפיה > שחרור ממאסר

ב-1955, לאחר מותו של סטלין, קיבלה פיודורובה חנינה ושוחררה מהמאסר יחד עם אסירים פוליטיים רבים נוספים. ב-23 בפברואר 1955 היא אוחדה לראשונה עם בתה בת ה-10, ויקטוריה.
ב-1975 בתה ויקטוריה, במהלך ביקור אצל אביה טייט אותו לא הכירה, התחתנה ונשארה לגור בארצות הברית.
ב-1976 קיבלה פיודורובה אישור לצאת מגבולות ברית המועצות והיא הגיעה לארצות הברית, שם נפגשה, לראשונה מאז שהופרדו, עם ג'קסון טייט.
ב-1978 טייט נפטר אך פיודורובה הגיעה לארצות הברית פעמיים נוספות לבקר את בתה ויקטוריה ואת נכדה כריסטופר אלכסנדר פיודור פוי.