stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתאן
מקורות עיקריים לפליטת המתאן לאטמוספירה

תעשיית הנפט והגז: תעשיות הדלקים הן פולטות עיקריות של מתאן לאטמפוספירה ופולטות כשליש משיעור פלטות המתאן האנושיות העולמי.
הטמנת פסולת וטיפול בשפכים: מתאן נוצר במטמנות פסולת וטיהור שפכים בעקבות פירוק של פסולת אורגנית בתנאים אנאירוביים (ללא חמצן) ובמעמקי מזבלות.
פעילות חקלאית: במגזר החקלאי מתאן נוצר ממספר תהליכים: מתהליכי עיכול של בעלי חיים, בעיקר מעלי גרה; מפירוק אנאירובי של צואת בעלי חיים וכתוצאה מגידול אורז בשטחים מוצפים. המקור הטבעי העיקרי לגז המתאן הוא פעילות חיידקים בקרקעית שטחי הביצות הנרחבים שבאזורים הטרופיים והסובטרופיים של כדור-הארץ. לכן המתאן מכונה גם "גז הביצות". החיידקים המתאנוגניים שבביצות אלה מפרקים תרכובות אורגניות - שרידי בעלי-חיים וצמחים השוקעים במים ופולטים 120–200 מיליון טון גז מתאן בשנה. מקור משמעותי נוסף, הקשור בפעילות האדם, הוא שדות האורז הנרחבים שבמזרח אסיה, שהמתאנוגנים שבקרקעיתם פולטים 70–120 מיליון טון מתאן בשנה.
כמות קטנה יחסית של מתאן נפלטת בעקבות פעילות געשית.
באדמות קפאת-עד קיימים ריכוזים גדולים של הגז. כאשר קיפאת העד מתחממת ומפשירה עקב ההתחממות הגלובאלית, היא משחררת כמויות גדולות של הגז, דבר המוביל למעגל משוב חיובי של התחממות נוספת עקב אפקט החממה שתורם המתאן, והפשרה נוספת של קיפאת העד.
הקטנת פליטת מתאן הקשורה בפעילות האדם

כדי להפחית את פליטת המתאן הנובעת מפעילות האדם, וכך להקטין את אפקט החממה ואת זיהום האוויר, ננקטים הצעדים האלה:
במזרח אסיה מנסים להגדיל את יבול האורז ליחידת שטח. בדרך זו יתאפשר להקטין את שטחי הגידול ואת פליטת המתאן המתרחשת בהם.
באוניברסיטת הוהנהיים (Hohenheim) בשטוטגרט שבגרמניה מפתחת קבוצת המחקר של ויניפרד דרוקנר (Drochner) "גלולות" המיועדות ליונקים צמחוניים, המכונות bolus. בשילוב עם תפריט מיוחד, יפחיתו גלולות אלו את כמות המתאן שפולטים עדרי הבקר והצאן הגדלים והולכים, ויאפשרו למטבוליזם שלהם לנצל חלק מהאנרגיה שהייתה מתבזבזת עם המתאן הנפלט. בכוונת החוקרים לשנות את הרכב אוכלוסיית המיקרואורגניזמים במערכת העיכול - להפחית את כמות החיידקים הפולטים מימן, ובעקבותיהם את הארכאונים המתאנוגנים, ולהגדיל את כמות החיידקים המייצרים סוכרים וחומרים זמינים אחרים.
ראו גם

צוללת לחקר האגמים בטיטאן
שער הגיהנום
גז מתאן
נפיחה
הערות שוליים

↑  LIVESTOCK'S LONG SHADOW , דו"ח ארגון האו"ם למזון וחקלאות, רומא, 2006, עמ' 95-98
↑  https://www.hayadan.org.il/titan-part-4-and-5-010413
↑  https://spaceflightnow.com/2015/01/26/new-discoveries-from-rosetta-put-comet-67p-in-focus/
↑  https://www.space.gov.il/תגיות/מערכת-השמש -
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529210705171  BnF: cb11980022t (data)  GND: 4169678-5  LCCN: sh85084379  LNB: 000171382  NDL: 00576602  NKC: ph122774
מיכה קירשנר

| --- | --- |

מיכה קירשנר באולפן רדיו תל אביב, אוגוסט 2015
 לידה:  1947 מילאנו, איטליה 
 פטירה:  11 בספטמבר 2017 (בגיל 70 בערך) תל השומר, ישראל 
 תחום יצירה:  צילום
 www.michakirshner.com
 
מיכה קירשנר (1947 – 11 בספטמבר 2017) היה צלם עיתונות ישראלי, שצילם למגזינים מובילים מאז סוף שנות ה-70 של המאה ה-20.
גלריה

שחר סגל
דור צויגנבוים
יואב צפיר
לקריאה נוספת

מגזין קומפוזיציה, גיליון 007
הערות שוליים

1 2  נעמה ריבה, מת צלם העיתונות מיכה קירשנר, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2017
↑  אדם ברוך, הירחון מוניטין מציין חמש שנות הופעה באמצעות גיליון תצלומים מיוחד, כותרת ראשית, 24 באוגוסט 1983
↑  הארץ, נציג ש"ס בעיריית רמת גן דורש לפטר את מנהל מוזיאון העיר, באתר הארץ, 5 ביולי 2001
↑  מיכה קירשנר מציג: אנשי המרד, חדשות, 16 בספטמבר 1988
מיכה קירשנר מציג: אנשי המרד / פרק 3, חדשות, 23 בספטמבר 1988
מיכה קירשנר מציג: אנשי המרד / פרק 5, חדשות, 7 באוקטובר 1988
↑  אורין ויינברג, קם לתחייה: ישו של האמנים הישראלים, באתר ynet, 23 בדצמבר 2016
↑  קמיע סמית, עמית זולר יחליף את מיכה קירשנר כראש המחלקה לצילום בויצו חיפה, באתר הארץ, 4 ביוני 2012
↑   איתי שטרן, עדות מקומית - המציאות הכאוטית של ישראל, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2016
↑   טל ניב, מה מסתתר מאחורי הפנים של תמי בן עמי, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2017
↑  שושן מנולה, הצלם פרופ' מיכה קירשנר הלך לעולמו, באתר כלבו – חיפה והצפון, 11 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276979  NLI: 987007313804605171  ISNI: 0000 0000 5213 241X  LCCN: no97024580  MusicBrainz: 30339f51-de30-4534-9d8f-6c6bec54722d  VIAF: 4533061   WorldCat (עם VIAF): 4533061
ונדה מקוך-קורולסקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוקטובר 1919 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  1 באפריל 2007 (בגיל 87) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  נוירולוגית, מרצה באוניברסיטה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (14 בדצמבר 1994)  צלב ארמייה קריובה 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ונדה מקוך-קורולסקה
 
ונדה מקוך-קורולסקה (בפולנית: Wanda Makuch-Korulska, ‏ 12 באוקטובר 1919, ורשה – 1 באפריל 2007, ורשה) הייתה נוירולוגית, פרופסורית באוניברסיטה הרפואית של ורשה (אנ') וחסידת אומות העולם מפולין.
קורות חיים

לאחר תום לימודיה בבית הספר התיכון נרשמה מקוך-קורולסקה ללימודי רפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת ורשה.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה ב-1939 הייתה מקוך-קורולסקה חברה בארמייה קריובה. היא הייתה מדריכת נשים בתא מחתרת של המחתרת הפולנית.
באוגוסט 1944 הייתה מקוך-קורולסקה מהמורדים שהשתתפו במרד ורשה הפולני.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה > מעשה ההצלה

מקוך-קורולסקה נכנסה לגטו ורשה כדי לעזור לידידה יהודית, הלינה ואלפיש (Walfisz). מקוך-קורולסקה השיגה מסמכי זהות של ארית עבורה וכך סייעה לוואלפיש להימלט מהגטו. מקוך-קורולסקה סייעה לוואלפיש למצוא מקלט מחוץ לגטו אצל יהודייה אחרת שחייתה במסתור בעזרת המחתרת הפולנית. ואלפיש נעצרה על ידי הגסטפו וביולי 1943 נשלחה למחנה הריכוז ברגן-בלזן, אך שרדה את השואה. היא שבה לוורשה וחידשה את ידידותה עם מצילתה, מקוך-קורולסקה.
קורות חיים > לאחר המלחמה

בשנת 1947 השלימה מקוך-קורולסקה את לימודי הרפואה ובשנת 1952 השלימה את התמחותה בנוירולוגיה באוניברסיטת ורשה. במחקרה התמקדה בסימפטומים נוירולוגיים של תסמונת קושינג. בין עיסוקיה הרפואיים הייתה רופאת שגרירות ארצות הברית בפולין.
הכרה

בשנת 1994 הכיר יד ושם במקוך-קורולסקה בתור חסידת אומות העולם.
Brilliant.org

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־13 שנים)
 משרד ראשי:  ארצות הברית
  
 https://brilliant.org/
 
Brilliant.org (בתרגום חופשי לעברית: מבריק) הוא אתר אינטרנט לימודי של ארגון Brilliant למטרות רווח וקהילה נלווית המציגה בעיות וקורסים במתמטיקה, פיזיקה, מימון כמותי ומדעי המחשב. כיום האתר מתחיל להתפרש על פני תחומים נוספים כגון: אדריכלות והיסטוריה. האתר פועל לפי שיטת פרימיום.
היסטוריה

Brilliant הוקמה בשנת 2012. בפסטיבל ההשקה במרץ 2013 הציגה המנכ"לית והמייסדת סו חים את הרעיון של הארגון וקפיטליסט הסיכון צ'אמאת פליחפטיה החל להתעניין בתחום. בחודש מאי 2013 הציגה חים את החזון של הארגון בכנס של TED.
באוגוסט 2013 דיווח TechCrunch כי Brilliant.org גייסה כסף מקרנות הון סיכון של צ'אמאת פליחפטיה, Kapur Capital ועוד. באתר היו מעל 100,000 משתמשים. נכון ליולי 2017 באתר יש מעל 4 מיליון משתמשים רשומים, אם כי מספר המשתמשים המשלמים אינו ידוע.
שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית

116 אישים כיהנו כשופטים בבית המשפט העליון של ארצות הברית, המוסד השיפוטי הרם ביותר בארצות הברית, מאז נוסד בשנת 1789 ועד כה (2023). בבית המשפט כיהנו בכל עת במשך רוב שנות קיומו תשעה שופטים, לרבות נשיא. חוקת ארצות הברית מוסרת את הסמכות למנות את נשיא בית המשפט ושופטיו בידי נשיא ארצות הברית, באישורו של הסנאט.
תקן השופטים הראשוני בבית המשפט (כולל נשיאו) היה שישה, והוא השתנה מעת לעת באמצעות שינויי חקיקה: ב-1807 - לשבעה, ב-1837 - לתשעה, ב-1863 - לעשרה. לאחר מכן פחת מספר השופטים לתשעה ולשמונה, ולבסוף התייצב ב-1869 על תשעה שופטים, תקן שנשמר עד כה. שבעה עשר אישים כיהנו עד כה כנשיאי בית המשפט, מהם חמישה שכיהנו בו לפני כן כשופטים.
תקופת המינוי של השופטים היא לכל ימי חייהם. 51 מהם - בעיקר במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 - אכן כיהנו בו עד מותם. האחרים פרשו מכהונתם מרצונם.
40 מבין 46 נשיאי ארצות הברית זכו למנות שופטים לבית המשפט העליון. הנשיא שמינה את האישים הרבים ביותר לשופטים - עשרה - היה ג'ורג' וושינגטון, שכן הוא אייש את בית המשפט לאחר הקמתו. הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט מינה תשעה אישים לשופטים, מן הסתם בזכות משך כהונתו (1933-‏1945), הארוך ביותר בהיסטוריה של הנשיאות. עשרה נשיאים זכו למנות שופט אחד בלבד.
בין 116 שופטי בית המשפט העליון לדורותיו היו שש נשים. ארבע מהן מכהנות בו כיום (2023). שמונה מבין ה-116 היו יהודים. אחת מהם מכהנת כיום. שלושה מבין ה-116 היו אפרו-אמריקאים, שניים מהם מכהנים כיום. השופטת המכהנת סוטומיור היא היחידה ממוצא היספני שמונתה לבית המשפט.
במהלך השנים לא יצאה אל הפועל מסיבות שונות מועמדותם של שלושים אישים לשופטים בבית המשפט העליון (לאחרונה ב-2016) (אנ'). הסנאט דחה רשמית את מועמדות 11 מהם.
רומן רוסי

| --- | --- |

כריכת הספר הקדמית
 מידע כללי
 מאת:  מאיר שלו 
 שפת המקור:  עברית 
 תורגם לשפות:  אנגלית, רוסית, צ'כית
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  עמק יזרעאל 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־20 
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד 
 תאריך הוצאה:  1988 
 מספר עמודים:  459
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9651305584
 הספרייה הלאומית:  001277954, 002298574, 002177736
 
"רומן רוסי" הוא רומן הביכורים של מאיר שלו, שיצא בשנת 1988. בתוך שנתיים מיציאתו מכר הספר כמאה אלף עותקים, הפך לאחד מרבי-המכר בשפה העברית, ונבחר לאחד מששת הספרים הנקראים ביותר של הוצאת עם עובד. הספר תורגם לאנגלית, תחת הכותרת "The Blue Mountain". הספר נסב על ההוויה החברתית, החלוצית והחקלאית של התקופה שבטרם הקמת המדינה, של המתיישבים הראשונים במושבים, במושבות ובקיבוצים.
עלילה

הרומן עוקב אחר משפחת איכרים, מהראשונות להתיישב בעמק יזרעאל, ביישוב ששמו לא מוזכר בספר. הרומן פורש את עלילות המשפחה והיישוב מהעלייה לקרקע בתקופת העלייה השנייה ועד למחצית השנייה של המאה ה-20. התיאורים ברומן פורשים יריעה רחבה של נופי העמק, המיתוסים של ראשית ההתיישבות ועולם החי והצומח.
הרומן מסופר מנקודת מבטו של ברוך שנהר, נכדו של יעקב מירקין, ממקימי היישוב. על אף שלא היה עד לרבים מהאירועים בספר, הוא נחשף אליהם דרך האזנה לסיפורי סבו והאזנה (לעיתים בסתר) לסיפורי אנשים אחרים ביישוב. הרומן אינו מתנהל באופן כרונולוגי, אלא נע קדימה ואחורה על ציר הזמן.
בלב הרומן מסופר סיפורה של "חבורת העבודה על שם פייגה", קבוצה בה חברים יעקב מירקין, אליעזר ליברסון, צירקין מנדולינה, פייגה לוין ואחיה שלמה. מירקין, ליברסון וצירקין עלו מאוקראינה לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה והתפרנסו כפועלים שכירים. בעת שעבדו בזכרון יעקב, פגשו בפייגה ואחיה שלמה שחברו אליהם. כדי לשמח את פייגה, החליטו שלושת הראשונים להקים באופן היתולי קבוצת עבודה ולקרוא לה על שם פייגה. הקמת הקבוצה לוותה בתקנון ובמצע היתוליים והקבוצה התנהלה באופן דמוקרטי. אופן התנהלות זה הוביל בסופו של דבר לנישואיהם של יעקב ופייגה בעקבות הצבעה של הקבוצה, על אף שליבו של יעקב היה נתון לאהובתו שולמית, שנותרה באודסה.
הקבוצה התיישבה בעמק יזרעאל עם קבוצה נוספת של חלוצים. ליעקב ופייגה נולדו שני בנים ובת – אברהם, אפרים ואסתר. אברהם היה הבן הראשון שנולד ביישוב, וככזה עורר ציפיות בקרב המתיישבים אולם לא עמד בהן. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס אפרים לצבא הבריטי, התנדב לקומנדו הבריטי ועבר הכשרה כלוחם בסקוטלנד. בפשיטה על דייפ לחם אפרים בגבורה תחת פיקוד הלורד לובאט, והוענק לו אות השירות המצוין. בהמשך נפצע בתוניסיה וחזר מהמלחמה עם כוויות קשות על פניו, שגרמו לו להתנהל בציבור כשעל פניו מסכה, מה שגרם ליחס מנוכר מצד בני היישוב. יחס זה גרם לכך שבסופו של דבר אפרים עזב את הכפר ומעולם לא נודעו עקבותיו. העזיבה גרמה לכעס עצום של יעקב על חבריו למושב והוא החל לתכנן נקמה ששלבי בנייתה מלווים את הספר לכל אורכו.
אסתר, בתם השלישית של יעקב ופייגה, נישאה לפועל פשוט בשם בנימין, שברוך, מספר הסיפור, הוא פרי אהבתם. זמן קצר לאחר לידתו, ניספו אסתר ובנימין בפיגוע, אך לפני מותו, מספיק בנימין להציל את ברוך התינוק. יעקב, הסב, מגדל את ברוך, אך גם למורה הכפר פינס, חברו הטוב של יעקב, יש השפעה רבה על גידולו וחינוכו של ברוך.
עם התקדמות העלילה מתגלה כי גידולו של ברוך, הוא חלק מתוכנית הנקמה של יעקב ביישוב. יעקב מגדל ומזין את ברוך, כך שהוא הופך לגבר גדול מידות ועצום כוח.
בערוב ימיו, יעקב מתאחד עם שולמית, אהובתו מאודסה, ועובר עמה לבית אבות. לקראת מותו הוא מבקש את ברוך לקבור את גופתו בחלקת אדמתו ולא במסגרת בית הקברות של הכפר. ברוך נעתר לבקשתו, ובכוחו הרב מונע מאנשי היישוב לחלץ את הגופה ולקבור אותה בבית הקברות.
זמן מה לאחר מכן, מתחילות להגיע בקשות של ותיקי העלייה השנייה, בעיקר כאלה שעזבו את ישראל, להיקבר לצד קברו של יעקב. ברוך מקים בית קברות חלופי לזה של היישוב, קורא לו "בית העולם לחלוצים", ומנהל עסק לכל דבר סביב נושא הקבורה. הנקברים העתידיים או ילדיהם משלמים כסף רב תמורת הזכות להיקבר קרוב ככל האפשר לקברו של יעקב.
הספר מסתיים בכך שברוך עוזב את היישוב ומתגורר בגפו. מנהל העסקים שלו, בוסקילה, ממשיך לדאוג לעסקי הקבורה. בכך נשלמת נקמתו של יעקב ביישוב: אותה אדמה שבעבר הניבה גידולים ופרנסה את אנשי היישוב, הפכה לבית קברות שמניב הון ממוות.
דמויות בספר

ברוך שנהר: נכדו של יעקב מירקין ומי שמנקודת מבטו מגולל הסיפור. החל משנות ילדותו ועד בגרותו היה חזק ואדיר ממדים, בהתאם לתוכניתו של סביו לגדלו כך כדי שיוכל לשמור על מקום קבורתו לעתיד. לאורך שנות ילדותו חסה ברוך בצל זקני הכפר, וקשר מיוחד נרקם בינו ובין יעקב פינס. ברוך גדל והתחנך על ברכי סיפוריהם של הזקנים, נופי העמק והטבע וערכי העבודה החקלאית שעברו מדור לדור בכפר.
יעקב מירקין: מראשוני החלוצים בעמק ואחד המייסדים של "חבורת העבודה על שם פייגה". בעלה של פייגה ואביהם של אברהם, אפרים ואסתר. גידל את ברוך לאחר שהוריו נספו בפיגוע ביישוב.
יעקב פינס: מורה ומחנך ותיק בכפר שלימד טבע ותנ"ך ושתחת ידו עברו דורות שלמים של תלמידים. חבר טוב של מירקין ואף לקח חלק מהותי בתהליך גידולו וחינוכו של ברוך.
אורי מירקין: נכדו של יעקב מירקין, בנם של רבקה ואברהם ואחיו של יוסי. עלם נאה ויפה תואר וככזה חשקו בו רבות מנשות הכפר, שעם חלקן קיים יחסי מין על מגדל המים והכריז על כך בקול. חברו הטוב של ברוך ומי שגר עמו בתקופתו האחרונה ביישוב בטרם קנה בית בעיר.
אפרים מירקין: בנם של מירקין ופייגה ואחיהם של אברהם ואסתר. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ועוטר על שירותו. חבלה קשה בפניו שינתה את מראהו ללא-היכר ותגובת אנשי הכפר לכך אילצוהו לעטות מסכה. לימים עזב את הכפר באורח מסתורי תוך שהוא נושא על כתפיו את הפר שקיבל כהוקרה על שירותו, ז'אן ולז'אן.
רילוב: שומר הכפר, בעלה של טוניה, אביו של דני וסבו של עוזי. לאורך השנים צבר ארסנל עצום של כלי נשק בסליק שבנה בתוך רפת. נהרג בפיצוץ הסליק ונקבר ב-"בית-העולם לחלוצים" (שמו הפרטי לא מוזכר).
משולם צירקין: אספן אובססיבי של מזכרות מימיו המוקדמים של היישוב ובנו של צירקין מנדולינה. זקן בטלן שלא ידע אישה ושבערוב ימיו השתגע והחל להרוס ולהשחית פינות שונות בכפר.
אליעזר ליברסון: מראשוני החלוצים בעמק ואחד המייסדים של "חבורת העבודה על שם פייגה". בעלה של פניה (אשר אותה "גנב" מהקיבוץ הסמוך) ואביו של דניאל.
לקריאה נוספת

לאה פוקס, '"עבודת אדמה" – עבר והווה, מציאות ופאנטאזיה', הדאר 67, לד (תשמ"ח), 36–38.
ידידיה יצחקי, 'מיתולוגיזציה של המיתוס', עתון 77 105 (1988), 13. (ביקורת)
יונה בחור, '"על הבשר הנרטב ועל הבשר הנרקב"', מאזנים סג, 3 (1989), 64–65. (ביקורת) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יוסף אורן, '"רומן רוסי": רומאן אנטי ציוני', אפיריון 14 (1989), 8–10. (ביקורת)
הלל ויס, 'רומן שפוי', נקודה 129 (1989), 52–55. (ביקורת)
ריאיון עם מאיר שלו על "רומן רוסי", מראיינות: עדה אהרוני ורחל אשרוב, גלים (כתב עת לספרות, תרבות וחברה) 3 (1989), 14–16.
שרה שוב, 'הארות לעלילת "רומן רוסי"', עלי שיח 26 (תשמ"ט 1989), 55–57.
יצחק ברזילי, 'במזל של חישוף וחיפוש', הדאר 68, ה (תשמ"ט), 17–21.
גן חן, 'השימוש במיתוסים בספרים רומן רוסי ועשו למאיר שלו כאמצעי מעצב וכאמצעי רעיוני', עלון למורה לספרות 15 (תשנ"ד), 138–170.
יערה בן דוד, 'אל האדמה – ומתחתיה: על "רומן רוסי" מאת מאיר שלו, בתוך ספרה: אהבה ממבט שני: עיון בפרקי ספרות ישראלית וכללית, רמת גן: עקד, תשנ"ז, עמ' 100–105.
גלילה מור, 'בין לשונו של דוד פוגל ללשונו של מאיר שלו באשר לתצורה ומשמעות', בתוך: רינה בן-שחר וגדעון טורי (עורכים), העברית שפה חיה קובץ מחקרים על הלשון בהקשריה החברתיים-תרבותיים בעקבות כנס אורנים תשס"א, כרך ג, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד; המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר - אוניברסיטת תל אביב, 2003, עמ' 221–240.
גלילה מור, 'תצורה ומשמעות בלשונו של מאיר שלו על פי "רומן רוסי"', לשוננו סו, ג–ד (2004), 355–379. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
עופרה מצוב-כהן, 'בין שיח חברתי לשיח ספרותי: עיצוב השיח הפמיניסטי בקובצי פועלים מול עיצובו ברומן על התקופה החלוצית', מורשת ישראל 4 (2007), 185–208.
עופרה מצוב-כהן, 'הווידוי ככלי שיחני בקובצי פועלים של חברי העלייה השלישית, קהליתנו ומחיינו, מול הווידוי במבדה, רומן רוסי, של מאיר שלו', מורשת ישראל 7 (2010), 135–167.
עופרה מצוב-כהן, 'בין הצעקה לרומנייה – הומור בשירות הסאטירה ב"רומן רוסי" של מאיר שלו', מראה 5 (2010), 101–106.
Jochanan C. Trilse-Finkelstein, “Brieftauben des Holocaust: Zwischen Auflösung und Versöhnung,” Sinn und Form 44,4 (1992), 686-692. (בגרמנית)
Smadar Shiffman, “On the possibility of impossible worlds: Meir Shalev and the fantastic in Israeli literature,” Prooftexts 13,3 (1993), 253-267.
Smadar Shiffman, “In the beginning there was the garden: Meir Shalev’s ambiguous use of biblical allusions,” Israel Studies Forum 19,2 (2004), 75-87.
Gabrielle Oberhänsli-Widmer, “Meir Shalev: ein russischer Roman (1988),” Kirche und Israel 23,1 (2008), 72-82. (בגרמנית)
Gabriel Steinberg, “"A Montanha Azul" de Meir Shalev: em novo caminho para o sionismo,” Cadernos de Língua e Literatura Hebraica 7 (2009), 219-234. (בפורטוגזית)
הערות שוליים

↑  חדשים ב״עם עובד", חדשות, 17 בדצמבר 1990
↑  אורי שגיא, "אורות בערפל", ידיעות ספרים, 1998, עמוד 29.
↑  מאיר שלו, "רומן רוסי", עם עובד, 1988, עמוד 148–149.
↑  מאיר שלו, "רומן רוסי", עם עובד, 1988, עמוד 149–150.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581390805171  VIAF: 218146462559527771576   WorldCat (עם VIAF): 218146462559527771576
סייברפאנק (משחק תפקידים שולחני)

| --- | --- |

העטיפה של המהדורה השנייה של המשחק, סייברפאנק 2020
 כללי
 תאריך הוצאה:  1988 (סייברפאנק 2013)   1990 (סייברפאנק 2020)   2005 (סייברפאנק V3.0)   2020 (סייברפאנק רד)
 סוגה:  משחק תפקידים שולחני, סייברפאנק
 פיתוח:  מייק פונדסמית'
 הוצאה לאור:  R. Talsorian Games
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 עיצוב:  מייק פונדסמית'
 כלי משחק:  ten-sided die 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  מערכת אינטרלוק (מהדורות 1,2 ו-4)   פיוזן (מהדורה 3)
 מדיה:  חוברות פיזיות
 
 אתר רשמי
 
מיקום העיר נייט סיטי במדינת קליפורניה.
סייברפאנק (באנגלית: Cyberpunk; מופץ בתור Cyberpunk: The Roleplaying Game of the Dark Future; בעברית: סייברפאנק: משחק התפקידים של העתיד האפל) הוא משחק תפקידים שולחני דיסטופי מסוגת הסייברפאנק וזיכיון מדיה, שנוצר על ידי מייק פונדסמית' ומופץ על ידי R. Talsorian Games. המשחק מכונה על שם המהדורה השנייה או הרביעית שלו, סייברפאנק 2020 או סייברפאנק רד, על מנת להבדיל בין המשחק לבין הסוגה.
רקע

סייברפאנק מתקיים בעולם בדיוני משלו, שמתפצל החל משנת 1990 מקו הזמן של העולם האמיתי. קו הזמן בו מתרחשים האירועים במשחק הוא נרחב, החל משנת 2013 למהדורה הראשונה (סייברפאנק 2013) ועד ל-2045 למהדורה הרביעית (סייברפאנק רד).
בין האירועים מרכזיים שהתרחשו ביקום סייברפאנק ניתן למנות את קריסת המעצמות, עלייתם של מגה-תאגידים אשר נלחמים ביניהם למען שליטה, רעב המוני שהכה בעולם, הפיכתו של המזרח התיכון לשממה רדיואקטיבית, עלייה בפיתוח ושימוש בהנדסת ביוטכנולוגיה אשר גרמה לעלייה ופיתוח איברים ביוניים וקשר הדוק יותר מתמיד בין האדם למכונה. עם החוסר בממשלה וכוח אכיפה, החלה עלייה במקרי האלימות ברחבי העולם. רבים מהאנשים סובלים מ"שוק טכנו", חוסר היכולת להתמודד עם עולם בו קיימים רקמות שרירים סינתטיות, מעגלים אורגנים וסמים מעצבים.
המקום העיקרי בו מתרחש המשחק היא נייט סיטי (מאנגלית: Night City), מגה-עיר אמריקאית אשר ממוקמת במדינה החופשית של צפון קליפורניה, במורו ביי (אנ') שבחוף המערבי, הנמצא בין לוס אנג'לס לסן פרנסיסקו. עם אוכלוסייה של למעלה מ-5 מיליון איש, בעיר יש אוכלוסייה רבודה אשר מתבססת על מלחמת כנופיות, יריבות בין תאגידים ומעצמות פוליטיות בה השחקנים צריכים לשרוד.
מערכת

חוקי המשחק נבנו על בסיס מערכת אינטרלוק, שנבנתה על ידי המוציאה לאור, R. Talsorian Games.
מכניקת משחק מרכזית אשר משומשת במשחק היא הקונספט של ערכי קושי (Difficulty Values), אשר משמשים כמד לקביעה האם השחקן יצליח או ייכשל במשימה מסוימת. כל שחקן לוקח את הערך של התכונה הטובה ביותר לדמות שאותה יצר, מוסיף את הערכים של מיומנויות או שינויים שנמצאים ברשותו של השחקן ובסופו של דבר מטיל קוביית משחק בת 10 פאות ומוסיף את הערך שהתקבל. על מנת שהשחקן יצליח במשימתו, עליו לגבור על ערך הקושי של המשימה, אשר נקבע על ידי מנחה המשחק. סייברפאנק הוא אחד ממשחקי התפקידים הראשונים שמממשים קונספט זה.
מערכת > יצירת דמות

בתור סייברפאנקרים, השחקנים מיישמים שינויים בגוף, טכנלוגיית סייבר והנדסת ביוטכנלוגיה. הדמויות חיות על פי ארבעה כללים:
סטייל מעל חומר.
גישה היא המפתח לכל דבר.
תמיד לקחת הכל לקצה, לאקסטרים.
(לשבור את הכללים).
ישנם עשרה תפקידי מפתח במשחק, לכל אחד מהם יש יכולת מיוחדת. תפקידי המפתח הם: מוזיקאים כריזמטים ("רוקרבויס"), שומרי ראש ומתנקשים ("סולואים"), האקרים ("נטראנרים"), לוחמי דרך ("נוודים"), מומחי רחוב ("פיקסרים"), כתבי שטח ועיתונאים חוקרים ("מדיה"), מכונאים ("טכניים" או "טקיים"), רופאים ("מד-טקס"), מנהלי תאגידים ושוטרים.
ישנם מגוון רחב של תפקידים אשר מוצעים בתהליך יצירת הדמות, על ידי הקצאת נקודות לקניית יכולות או על ידי הטלת קוביית משחק לתוצאה יותר אקראית. ישנה מערכת הנקראת "דרך חיים" (Lifepath), אשר משמשת לפיתוח נרחב יותר של הדמויות, על ידי יצירת מטרות, מניעים ואירועים בחייה הקודמים של הדמות. בסוף, הדמויות מקבלות כסף, ציוד סייבר, נשק וציוד נוסף, הכולל תלבושת אופנתית ומוצרי אורח חיים.
פיתוח נוסף של הדמות מבוסס על יכולות ולא על רמת הדמות. על מנת שהדמות תצליח, השחקנים מקבלים נקודות שבעזרתן ניתן לרכוש יכולות חדשות ושיפור יכולות קיימות.
מערכת > לחימה

מערכת הלחימה במשחק מכונה "Friday Night Firefight" (בראשי תיבות: FNFF) ומבליטה קטלניות ולא אל-הרג. בניגוד למערכות משחקי תפקידים אחרות, בהן דמויות יכולות לספוג יותר נזק ככל שהדמות מתפתחת ובכך מאפשרות יכולת הישרדות גבוהה יותר לדמות, בסייברפאנק לא ניתן לפתח עמידות לנזק.
מערכת > נטראנינג

במשחק ישנם חוקים לגבי האקינג במרחב הקיברנטי, אשר מכונה "נטראנינג". כאשר דמויות "מתחברות", הן מפרשות את הרשת במספר דרכים, כגון מבוך בסגנון משחק התפקידים מבוכים ודרקונים, או כגלקסיה מלאה בכוכבים.
נטראנינג מתרחש בעולם הווירטואלי על ידי חיבורים פיזיים ויכולת מיוחדת המכונה "ממשק". "חפיסות סייבר" הן חפיסות וירטואליות בבעלותן של דמויות, אשר מכילות תוכנות עזר כמו בריחה, פענוח וזיהוי. לחימה ופעולות נוספות ברשת, מתרחשות במהירות רבה, שנייה אחרי שנייה, בניגוד לעולם הפיזי בו לחימה מתרחשת בסיבובים של שלוש שניות.
הריסתה של הרשת העולמית במהדורות מאוחרות יותר של המשחק, גרמה להפנות את תשומת ליבם של הנטראנרים לרשתות מקומיות פרטיות. בעקבות כך, המשחקיות השתנתה בכך שנטראנינג אינה פעולה שניתן לבצע מרחוק. נטראנרים משובצים לקבוצות שונות ומקבלים ציוד מיוחד כמו משקפיים וירטואליות אשר מאפשרות לבצע פעולות הן במרחב הווירטואלי והן בעולם הפיזי. שילוב הנטראנינג עם פעילויות אחרות מבטיחה לכך שכלל השחקנים יוכלו להשתתף בסצנת האקינג.
מערכת > אמפתיה וסייברפסיכוזה

רכישת ציוד סייבר, נשקי סייבר, אופטיקת סייבר והשתלות סייבר אחרות עולות באנושיות. כל 10 נקודות של איבוד אנושיות משמע איבוד נקודה באמפתיה, תכונה בדמות אשר אחראית למדוד כיצד הדמות מתקשרת עם אנשים אחרים. רמת אמפתיה אפס משמעותה איבוד מוחלט של צלם אנוש, מצב אשר מכונה "סייברפסיכוזה". במקרה כזה, השחקן השולט על הדמות, מאבד את היכולת לשלוט בה והשליטה עוברת למנחה המשחק, ובכך הופכת לדמות בלי שחקן. לרוב המשמעות היא שהדמות מאבדת את שפיותה ולוקה בהפרעה נפשית, אשר בסופו של דבר מוביל לרצח המוני.
היסטוריה

סייברפאנק עוצב על ידי מייק פונדסמית' בניסיון ליצור העתק של המציאות הקשה שהביא ז'אנר הסייברפאנק בשנות ה-80 של המאה ה-20. בפרט, הרומן של וולטר ג'ון ויליאמס, עיווט, שיצא לאור ב-1986 היווה השראה למשחק וויליאמס עזר בהרצת ניסיון. השראה נוספת שממנה שאף פונדסמית' הוא הסרט בלייד ראנר. רבים חשבו כי הרומן של ויליאם גיבסון, נוירומנסר, שיצא לאור ב-1984 גם היווה השראה, אך פונדסמית' הצהיר כי הוא לא קרא את הרומן טרם הוצאת המשחק לאור.
היסטוריה > המהדורה הראשונה: סייברפאנק 2013

המהדורה הראשונה והמקורית של המשחק יצאה לאור ב-1988 על ידי R. Talsorian Games. חבילת המשחק כללה חוברת הדרכה בת 44 עמודים, ספר מקורות בן 38 עמודים, ספר לחימה בן 20 עמודים, 4 עמודים לעזרי משחק ושתי קוביות משחק בעלות 10 פאות כל אחת.
מספר תוספים למשחק יצאו לאור במהלך שנת 1989:
רוקרבוי (Rockerboy) – ספר מקורות לתפקיד "רוקרבוי".
הסולו של ההון (Solo of Fortune) – ספר מקורות לתפקיד "סולו".
עיווט (Hardwired) – ספר מקורות אשר מבוסס על הרומן של וולטר ג'ון ויליאמס.
ליד מסלול: תוספת חלל (Near Orbit: Space Supplement) – חוברת הדרכה למסע בחלל.
המהדורה הראשונה מכונה גם סייברפאנק 2013, עקב כך שהיא מתרחשת בשנת 2013.