stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עולם שלי
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי עלמה גוב.
| מס' | שם | מפיק(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | ימים ארוכים // בבקשה  | מתן | 3:08 |
| 2. | זה הסוף  | זיו שחר | 2:53 |
| 3. | שוב במדבר  | שחר | 3:56 |
| 4. | אש ומים  | עלמה גוב ועמרי קפלן | 3:05 |
| 5. | שיר ורוד // אל תרוץ רחוק מדי  | שחר | 3:01 |
| 6. | עולם שלי  | שחר | 3:25 |
| 7. | מחכה לזה  | גוב | 1:50 |
| 8. | דופק!  | מאור אלוש וטל איפרגן | 0:38 |
| 9. | תן לי  | גוב | 3:17 |
| 10. | בכלזאתאוהבתאותך  | גוב | 4:07 |
| 11. | כאבים בחזה  | גוב | 2:25 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 31:49 |
הערות שוליים

1 2 3  ערן איצקוביץ, רן דנקר, סידני סוויני ופסטיבל ירושלים: מצאנו לכם את התכנונים הכי שווים לשבוע הבא, באתר ישראל היום, 18 ביולי 2024
↑  יובל אראל‏, עלמה גוב – זה הסוף, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 23 ביוני 2024
↑  עומר טסל, עלמה גוב: "יש בשירים שלי עצב. איכשהו במלחמה הם מצאו את מקומם", באתר ynet, 19 ביוני 2024
↑  17.7.pdf, Google Docs
↑  שיר ורוד, 2024-11-14, נבדק ב-2024-11-14
↑  יובל אראל‏, פסטיבל אינדי דזרט – Indie Desert, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 27 ביוני 2024
↑  שלמה ארצי, ברי סחרוף ויסמין מועלם יופיעו בפסטיבל התמר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 2 ביולי 2024
פאטס נבארו

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1923 קי וסט, פלורידה, ארצות הברית
 פטירה:  6 ביולי 1950  (בגיל 26) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1943 
 סוגה:  ג'אז, בי בופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  חצוצרה
 חברת תקליטים:  בלו נוט 
 אתר רשמי
 
תיאודור "פאטס" נבארו (באנגלית: Theodore "Fats" Navarro;‏ 24 בספטמבר 1923 - 6 ביולי 1950) היה חצוצרן ג'אז אמריקאי, מחלוצי סגנון הבי בופ בשנות ה-40. סגנונו של נבארו השפיע על נגנים רבים, אחד הבולטים בהם היה קליפורד בראון.
ראשית חייו

נבארו נולד בקי וסט שבפלורידה, להורים ממוצא קובני, אפריקאי וסיני. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל שש, אך לא התעניין ברצינות במוזיקה עד שהחל לנגן בחצוצרה בגיל שלוש-עשרה. אחרי סיום לימודיו בבית הספר התיכון, נבארו רצה לעזוב את קי וסט והצטרף לתזמורת ריקודים בדרכה למערב התיכון.
קריירה

לאחר שהתעייף מסיבובי הופעות עם מספר להקות, בהן צבר ניסיון רב ערך והשפיע על ג'יי ג'יי ג'ונסון הצעיר בתקופתם יחד בלהקתו של סנוקאם ראסל, השתקע נבארו בניו יורק ב-1946.
נבארו ניגן, בין השאר, עם צ'ארלי פארקר, אך לא הצטרף להרכביו כיוון שדרש שכר גבוה. נבארו ניגן עם הביג בנדז של אנדי קירק, בילי אקסטיין, בני גודמן וליונל המפטון והקליט בהרכבים קטנים עם קני קלארק, טאד דמרון, אדי "לוקג'ו" דייוויס, קולמן הוקינס, אילינוי ג'אקט, הווארד מק'גי ובאד פאוול.
מותו

נבארו פיתח התמכרות להרואין, חלה בשחפת וסבל מבעיית משקל (הוא אף כונה Fat Girl "שמנה"). תופעות אלו הובילו להתדרדרותו ומותו בגיל עשרים ושש בלבד.
Sequoia Capital

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  Don Valentine 
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־53 שנים)
 מיקום המטה:  מנלו פארק, קליפורניה
 מוצרים עיקריים:  השקעה 
  
 האתר הרשמי
 
סקוויה קפיטל (באנגלית: Intermediate Capital Group) היא קרן השקעות פרטיות אמריקאית, שמתמחה בתחום היי-טק ומשקיעה בחברות הזנק. בשנת 2019 ההשקעות הגיעו למעל מיליארד דולר בחברות שונות מהם 475 מיליון דולר בארצות הברית, 370 מיליון בסין ו-227 מיליון בישראל.
החברה פועלת כחברת LLC - שותפים מוגבלים מעבירים כסף לקרן, ומנהלי הקרן משקיעים את הסכומים בחברות שונות.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1972 על ידי דון ולנטין בקליפורניה. בשנת 1974 היא החלה לפעול ובשנת 1975 השקיעה בחברת אטארי. בשנת 1978 הקרן הייתה בין הראשונות שתמכה באפל.
בשנת 1978, דוג לאונה ומייקל מוריץ נכנסו לתפקידי מפתח של החברה. בשנת 1999 הוקמה קרן מיוחדת להשקעות בישראל. בהמשך הוקמו חברות בת להשקעה בהודו ובסין.
הקרן "סקוויה ישראל" השקיעה בישראל בחברות רבות ותמכה במכירתם. בשנת 2016 הקרן נסגרה ומאז סקוויה קפיטל פעולת בארץ ישירות מארצות הברית.
בין החברות בהן השקיעה הקרן בשלבים הראשונים היו סיסקו מערכות, גוגל, PayPal, יוטיוב, וואטסאפ וחברות נוספות רבות. לעומת זאת, טוויטר ופייסבוק סורבו על ידי מנהלי הקרן. בשנת 2016 קרן השקיעה בחברה של אנקיטי בוס שגדלה תוך זמן קצר לחברה בשווי של כ-מיליארד דולר. בשנת 2017, הקרן השקיעה 100 מיליון דולר בחברת Zoom Video Communications ועשרות מיליוני דולר ב-Qualtrics.
בשנת 2020 צוין שסקוויה קפיטל השקיעה ב-20% מהחברות שהגיעו לרמה של יוניקורן. בשנת 2021 הוחלט לעבור למודל עסקי חדש.
הערות שוליים

↑  Sequoia Capital raises more than $1 billion for startups, Fortune (באנגלית)
↑  מאיר אורבך, סוף עידן בהייטק: סקויה ישראל לא תגייס קרן חדשה, באתר כלכליסט, 26 בספטמבר 2016
↑  Hurun Report - Info - Hurun Global Unicorn Index 2020, www.hurun.net
↑   עמרי זרחוביץ', המהפכה של סקויה: האם מודל קרנות ההון סיכון בדרך להיעלם?, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2021
פאוור טריו

להקת קרים הייתה מבין הפאוור טריו הראשונים בשנות ה-60.
פאוור טריו (באנגלית: Power Trio; בתרגום מילולי: שלישיית כוח) הוא פורמט של שלישייה מוזיקלית, המורכב ברוב המקרים ממערך של גיטרה חשמלית, גיטרה בס, ומערכת תופים ומזוהה בעיקר עם מוזיקת רוק ונגזרותיה. פורמט זה שונה ממרבית הרכבי הרוק הכוללים פעמים רבות גם גיטרה שנייה או כלי מקלדת אחר, כדי לייצר חטיבת קצב הנוספת לכלי הסולו או תפקידי השירה.
ברוב הרכבי הפאוור טריו במוזיקת הארד רוק וההבי מטאל משמשים נגני הגיטרה החשמלית לשני תפקידים; במהלך רוב השיר, הם מנגנים תפקיד ליווי של גיטרת קצב, את המהלך ההרמוני ואת הריפים החשובים של השיר, ואז עוברים לתפקיד סולו במהלך סולו הגיטרה.
אף על פי שלהקות הבנויות במערך של שלושה נגנים וסולן ראשי, כמו The Who או לד זפלין, עשויות לתפקד בקטעים אינסטרומנטליים כפאוור טריו, הן אינן נחשבות לכאלו.
היסטוריה

בשנות ה-60 של המאה ה-20 התאפשרה פריחה של הרכבי פאוור טריו, בין השאר הודות להתפתחויות בטכנולוגיית המגברים שהעצימו מאוד את עוצמת הקול של הגיטרה החשמלית והבס. למגמה הצטרפה הפופולריזציה של גיטרת הבס החשמלית על חשבון הקונטרבס האקוסטי. מכיוון שהבס המוגבר היה יכול להישמע בעוצמה, שאר חברי הלהקה יכלו לנגן גם בווליום גבוה יותר, ללא חשש שלא יוכלו לשמוע את הבס. זה איפשר ללהקה בת שלושה אנשים לקבל את אותה השפעה קולית כמו ללהקה גדולה, והותיר הרבה יותר מקום לאלתור ויצירתיות, ללא מעצורים שנובעים מהצורך בעיבודים מפורטים ותיאום בין נגנים רבים.
בנוסף התקיים שיקול כלכלי. בדומה לשלישיית העוגב, הרכב ג'אז מתקופת שנות ה-60 שבמרכזו אורגן האמונד מוגבר, הרכב טריו היה יכול להישמע בבר או במועדון גדול במחיר נמוך בהרבה מלהקת רוקנרול גדולה. הפאוור טריו, לפחות בגלגול הבלוז-רוק שלו, נחשב כפיתוח של להקות הבלוז של שיקגו, כמו השלישייה של מאדי ווטרס.
דחף נוסף לעליית הפאוור טריו היה הווירטואוזיות של גיטריסטים כמו אריק קלפטון, ג'ימי הנדריקס רורי גלאגר, שיכלו למלא גם תפקיד גיטרת קצב וגם את תפקידי הגיטרה הראשיים בהופעה חיה. ב-1964, פרנק זאפה ניגן בגיטרה בפאוור טריו של ה-Mathers, עם פול וודס בבס ולס פאפ בתופים. בשנת 1966 הפאאור טריו והסופרגרופ הבלוז-רוק, שהפך למעין אבטיפוס של פאוור טריו, קרים המורכב מאריק קלפטון בגיטרה/שירה, ג'ק ברוס בבס/שירה וג'ינג'ר בייקר בתופים. להקות פאוור טריו משפיעות נוספות של בלוז רוק והארד רוק מתקופת שנות ה-60 היו  The Jimi Hendrix Experience, בלו צ'יר, Grand Funk Railroad.Tast.
הרכבי פאוור טריו ידועים משנות ה-70 כוללים את להקות הרוק המתקדם הקנדיות ראש ו-Triumph, הלהקה האמריקאית זי זי טופ, להקת ההבי מטאל הבריטית מוטורהד, ורובין טרואר .
גם אמרסון, לייק ופאלמר (כמו גם שלוחתה אמרסון לייק ופאוול) נחשבת בדרך כלל כפאוור טריו, אף על פי שהיא כוללת את אמרסון כקלידן ולא כגיטריסט.
לאחר שנות ה-70, הביטוי "פאוור טריו" יושם על הרכבי הגל החדש הפוליס, להקת הגראנג' נירוונה, להקות הרוק האלטרנטיבי Hüsker Dü ,Concrete Blonde, הג'אםThe Presidents of the United States of America, גו גו דולס, פריימוס, מיוז, ו-Eve 6, להקת הארד רוק/מטאל מתקדם King's X, להקת הפוסט-גראנג' סילברצ'ייר, להקות הפופ-פאנק גרין די, בלינק-182, Alkaline Trio ו-MxPx, ולהקות רוק ארגנטינאיות כמו סודה סטריאו, Divididos, ANIMAL ו-From Power Project.
היסטוריה > בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בישראל ניתן לציין את הרכבי הפאוור טריו: המכשפות, תערובת אסקוט, Vegan Friendly, נערות ריינס, ויתרתי, קין והבל 90210, Tatran, ביש בש, טרספאס וטריפולי.
הערות שוליים

↑  Watson, Ben (1994). Frank Zappa: The Negative Dialectics of Poodle Play. Quarted Books. p. 26. ISBN 0-7043-7066-2.
↑  Hoffmann, Frank (2004). Encyclopedia of Recorded Sound. Routledge. p. 505. ISBN 978-1-135-94950-1. Extract of page 505
↑  Cariappa, Shiv (8 בינואר 1997). "Interview With Gerry McAvoy". Christian Science Monitor. אורכב מ-המקור ב-23 באוקטובר 2014. נבדק ב-22 ביוני 2013. In the late 1960s, two music groups, Taste and Cream, blazed trails as definitive examples of rock's power-trios. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Billboard".
↑  UPI (11 בדצמבר 1974). "New Rock Music Trio Coming on Strong". The Dispatch. נבדק ב-1 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Martin, Bill; Fripp, Robert (2015). Avant Rock: Experimental Music from the Beatles to Bjork. Open Court. p. 81. ISBN 978-0-8126-9939-5. Extract of page 81
↑  Harrison, Thomas (2011). Music of the 1980s (illustrated ed.). ABC-CLIO. p. 85. ISBN 978-0-313-36600-0. Extract of page 85
↑  Clark, Dick (15 ביולי 1983). "The Police: An Arresting Power Trio". Milwaukee Record-Journal. נבדק ב-2 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אורי ברייטמן, טרספאס (Trespass) - הירושלמים באים, באתר מתקדם
The Jimi Hendrix Experience
ראש
הפוליס
עבדאללה אנצארי

| --- | --- |

בול מטג'יקיסטן (2010) לכבוד עבדאללה אנצארי
 לידה:  4 במאי 1006 הראת
 פטירה:  8 במרץ 1089 (בגיל 82) הראת
 מדינה:  בית עבאס, האימפריה הסלג'וקית 
 מקום קבורה:  חוג'ה עבד אללה אנסארי שרין 
 כינויים נוספים:  פיר-י הראת
 ידוע בשל:  חיבוריו המיסטיים והפילוסופיים
 השקפה דתית:  אסלאם, אסלאם סוני 
 
שיח' אבו אסמאעיל עבדאללה אל-הראווי אל-אנצארי (בערבית: ابواسماعیل عبدالله الهروى الانصاري) או ח'וואג'ה עבדאללה אנצארי (בפרסית: خواجه عبدالله انصاری), מוכר גם בשם פִּיר-י הראת (בפרסית: پیر هرات, החכם מהראת) (1006–1088) היה מיסטיקן פרסי מוסלמי מפורסם שחי במאה ה-11 בהראת (כיום באפגניסטן). נחשב לאחת הדמויות הבולטות בח'וראסאן של המאה ה-11: פרשן קוראן, אספן מסורות, איש פולמוס ומורה רוחני, שהיה ידוע בכישורי הנאום והשירה שלו בפרסית ובערבית.
קברו של אנצארי בהראת
קורות חייו

אנצארי נולד בכוהנדז, המצודה הישנה של הראת, ב-4 במאי 1006. אביו, אבו מנצור, היה בעל חנות אשר שהה חלק מנעוריו בבלח'. הוא היה צאצאו של אבו איוב אל-אנצארי, אחד מחברי הנביא. כשהיה אנצארי צעיר, עזב אביו את הבית וחזר לבלח'. אנצארי הצעיר היה תחת חסותם של יחיא בן עמאר שיבאני ושיח' עמו, צופי נודד ורב השפעה. בנעוריו פגש את מוחמד טאקי סג'סתאני, צופי שהשתייך לאסכולה החנבלית, ובעקבותיו נהג גם אנצארי בהתאם לאסכולה זו.
אנצארי היה גם תלמידו של שיח' אבו אל-חסן ח'רקאני, מדריך צופי שטען כי הוא תלמידו הרוחני של באיזיד בסטאמי. אנצארי זכה לפרסום ולתלמידים רבים, ולמרות גילו הצעיר גם מבוגרים ומנוסים ממנו שמעו לו ולהוראותיו. דבר זה השתנה עם פלישת הסלג'וקים לעיר, אז נאסר עליו להמשיך וללמד. במשך שנתיים (1041–1043) שהה אנצארי במעין בידוד, וכשחזר להראת התמקד בפרשנות קוראן, עיסוק בו התמיד במשך כל ימיו אך מעולם לא השלים.
לקראת סוף חייו, אנצארי איבד את הראייה בשתי עיניו אך המשיך ללמד עד מותו בגיל 85. הוא הכתיב את חיבוריו למזכירו ולתלמידיו, וכך המשיך ללמד. הוא נפטר ב-8 במרץ 1089. מבנה הקבר שלו בהראת, שנבנה במהלך התקופה הטימורית, הוא אתר עלייה לרגל פופולרי.
כתביו

אנצארי כתב ספרים רבים בפרסית ובערבית בנושאי מיסטיקה ופילוסופיה, חדית', היסטוריה וביוגרפיה (עלם אל-אנסאב). חיבורו המפורסם ביותר הוא מונאג'את נאמה (ספר התפילות), אשר נחשב ליצירת מופת של הספרות הפרסית. לאחר מותו, אמירות רבות שלו, שהועברו על ידי תלמידיו, יחד עם אמירות נוספות מכתביו נכללו בחיבורו המפורסם של אל-מַיְבּוּדי כַּשְף אל-אסראר (גילוי הסודות). החיבור הזה הוא מבין התפסירים הצופיים המוקדמים של הקוראן.
המשפטן החנבלי אבן קיום אל-ג'ווזיה כתב חיבור פרשני ארוך על מסה בשם מַדארִג' א-סאלִכּין שכתב אנצארי. בחיבור אחר שלו, מכנה אבן קיום אל-ג'ווזיה את אנצארי בכינוי הכבוד "שיח' אל-אסלאם".
כתביו > חיבוריו העיקריים

דַ'ם אל-כַּלאם ואַהְלִהִ (ערבית: ذم الکلام واهله) - "גינוי הכלאם ותומכיו", ספר פולמוס אנטי כלאמי
טַבַּקאת א-צוּפִיַּה (ערבית: طبقات الصوفیه) - "דורות הצופים", ביוגרפיות של צופים. זהו הבסיס לחיבורו הנודע של ג'אמי, נַפַחאת אל-אֻנְס.
צַד מֵידאן (פרסית: صد میدان) - "ספר אלף הכיכרות", פרשנות על פסוקי הקוראן, סורה 3, פס' 29-31
מונאג'את נאמה (פרסית: مناجات نامه) - "ספר התפילות", תפילות ושיחות עם האל
מַנאזִל א-סַאִירין (ערבית: منازل السائرين) - "תחנות ההולכים", מתאר את מהלך הנפש אל האל בעשרה שלבים
כשף אל-אסראר ועדת אל-אבראר (ערבית: کشف الاسرار و عدة الابرار)
נצאיח (פרסית: نصایح)
זאד אל-עארפין (ערבית: زاد االعارفین)
כנז א-סאלכין (פרסית: کنز السالکین)
הפת חצאר (פרסית: هفت حصار)
אלהי נאמה (פרסית: الهی نامه)
מחבת נאמה (פרסית: محبت نامه)
קלנדר נאמה (פרסית: قلندر نامه)
רסאלה-י דל וג'אן (פרסית: رساله دل و جان)
רסאלה-י וארדאת (פרסית: رساله واردات)
רסאלת מנאקב אל-אמאם אחמד בן חנבל (ِערבית: رسالة مناقب الإمام أحمد بن حنبل)
אנואר א-תחקיק (ערבית: انوار التحقيق)
לקריאה נוספת

Ibn 'Ata Illah: The Book of Wisdom - Kwaja Abdullah Ansari: Intimate Conversations, Victor Danner, Wheeler McIntosh Thackston, eds. and translators, Paulist Press, 1978.
Minlib Dallh, The Sufi and the Friar: A Mystical Encounter of Two Men of God in the Abode of Islam, SUNY Press, 2017.
Beaurecueil, S. de, “al-Anṣārī al-Harawī”, Encyclopaedia of Islam, Second Edition, s.v.
הערות שוליים

↑  S. de Laugier de Beaureceuil, “Abdallah Ansari,” Encyclopædia Iranica, I/2, pp. 187-190.
↑  Ovamir Anjum, "Sufism without Mysticism: Ibn al-Qayyim's Objectives in Madarij al-Salikin," Oriente Moderno
,XC (2010), p. 164.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256729605171  BIBSYS: 90203396  BnF: cb12086405c (data)  GND: 11891099X  ISNI: 0000 0001 1561 4935  LCCN: n80013285  NLA: 35859479  NTA: 072430303  RERO: 02-A006242882  SELIBR: 176094  SNAC: w6dr30ns  SUDOC: 029184363  TDVİA: herevi-hace-abdullah  Trove: 1119470  VcBA: 495/29162  VIAF: 19703891   WorldCat (עם VIAF): 19703891
עוזי פיינרמן (מוזיקאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ישראל
 שם במה:  עוזי רמירז
 עיסוק:  מוזיקאי, זמר, מלחין
עוזי פיינרמן הוא מוזיקאי, זמר ומלחין הידוע בשם הבמה עוזי רמירז, חבר בהרכב "האחים רמירז" וחבר לשעבר בלהקת בום פם.
ביוגרפיה

פיינרמן נולד בישראל וגדל ברחובות ובארצות הברית (בקליפורניה ובאיווה). אביו הוא פרופ' אלי פיינרמן שכיהן כדקאן הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, ואחיו הוא פרופ' עפר פיינרמן, פיזיקאי במכון ויצמן למדע. עוזי נקרא על שם סבו, שהיה ח"כ וסגן שר החקלאות ונפטר צעיר לימים.
התחיל לנגן על גיטרה בגיל 9 ובתיכון למד בבית הספר תלמה ילין במגמת ג'אז, שם התחיל לכתוב מוזיקה. בתיכון פגש פיינרמן את אורי בראונר כנרות ויובל זולוטוב, איתם הקים את להקת בום פם.
בשנת 2009 עזב את להקת בום פם והקים עם ספי ציזלינג ואיתן אפרת את הרכב האינדי "האחים רמירז". "האחים רמירז" הוציאו מספר אלבומים, בהם "האחים רמירז", "Who? You!" ו-"Octopus Yoga".
בשנת 2012, כתב את המוזיקה לסרט "לא בתל אביב" יחד עם רותם בר אור.
בנוסף, יצא לקריירת סולו, אך במקביל ממשיך לנגן לצד אמנים שונים כמו יהלי סובול, קרולינה ועוד.
דיסקוגרפיה > סולו

2024 – Family Man (מיני אלבום)
2023 – Axe & Spade
2022 – Neon Dust
2016 – Ice Skates (מיני אלבום)
2014 – Bobbi Jene & The Bullet
2014 – Cheese in My Pocket
2010 – Lick My Heart
דיסקוגרפיה > עם האחים רמירז

2021 – Sci-Fi
2015 – Octopus Yoga
2013 – Who? You!
2010 – One Night (מיני אלבום)
2009 – האחים רמירז
דיסקוגרפיה > עם בום פם

2009 – Puerto Rican Nights
2006 – בום פם
הערות שוליים

↑  ליה פן, גלריה, עוזי פיינרמן מגלה את אמריקה, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2010
↑  שמעון וילנאי, פרישתו של פרופ' אלי פיינרמן לגמלאות, ‏2021-12-29
↑  ארלה הצמצם הבוער, ‏אמן אחד בשבוע: עוזי רמירז על אהבה ומוות ומשקאות ממותקים, באתר "Time Out ישראל", 7 במרץ 2022
↑  מירב מורן, ‏האחים המוצלחים, באתר גלובס, 4 במרץ 2009
↑   בן שלו, ללא גיטרת בס וללא מלודיות מצליח האלבום החדש של האחים רמירז להיות מסעיר, באתר הארץ, 22 בינואר 2016
↑  גיא בניוביץ', אלבום: האחים רמירז /"Who? You!", באתר כלכליסט, 23 ביולי 2013
↑  נירית אנדרמן, ליצור סרט ראשון כנגד כל הסיכויים, באתר הארץ, 14 ביוני 2012
↑  עוזי "רמירז" פיינרמן | qube.co.il, באתר www.qube.co.il
↑  האחים רמירז | qube.co.il, באתר www.qube.co.il
ג'נט נפוליטנו

ג'נט אן נפוליטנו (באנגלית: Janet Ann Napolitano; נולדה ב-29 בנובמבר 1957) היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כמזכירת המחלקה לביטחון המולדת בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. לפני מינויה כיהנה נפוליטנו כמושלת אריזונה מאז 2003.
ביולי 2013 הודיעה על התפטרותה מתפקיד מזכירת המחלקה לביטחון המולדת ועל מינויה לנשיאת אוניברסיטת קליפורניה. בספטמבר נכנס המינוי לתוקף.
ביוגרפיה

נפוליטנו נולדה בניו יורק, וגדלה בפיטסבורג ובאלבקרקי, בת אמצעית לאב ששימש כדיקן בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו מקסיקו. נפוליטנו סיימה תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת סנטה קלרה בקליפורניה ותואר שני במשפטים באוניברסיטת וירג'יניה. לאחר סיום לימודיה עבדה כעוזרת לשופטת בבית המשפט הפדרלי לערעורים והצטרפה לחברת עורכי הדין לואיס אנד רוקה בפיניקס, בה עבדה במשך 10 שנים. במסגרת עבודתה בחברה ייצגה נפוליטנו בין השאר את אניטה הול, המשפטנית שהעידה כי קלארנס תומאס, המועמד לתפקיד שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית הטריד אותה מינית. ב-1993 מונתה נפוליטנו על ידי הנשיא ביל קלינטון לתפקיד תובעת פדרלית (United States Attorney) במחוז אריזונה. ב-1998 נבחרה לתפקיד התובעת הכללית של מדינת אריזונה.
נפוליטנו התמודדה בשנת 2002 על תפקיד מושלת מדינת אריזונה וניצחה את יריבה הרפובליקני ברוב דחוק, כשקיבלה 46.2% מהקולות לעומת 45.3% ליריבה. במהלך תקופתה כמושלת התרכזה ברפורמות בחינוך, במסגרתן יישמה תוכנית ליום לימודי גן ארוך, קידום האוריינות במדינה והבטחת תקציב להגדלת משכורות למורים. בשנת 2005 נבחרה על ידי מגזין טיים לאחת מחמשת המושלים הטובים ביותר בארצות הברית. בשנת 2006 ניצחה נפוליטנו שוב בבחירות וזכתה לכהונה נוספת, כשהפעם משיגה רוב של 62.6% מקולות הבוחרים. בשנים 2006 ו-2007 שימשה כיו"ר איגוד המושלים של ארצות הברית, והייתה בכך לאישה הראשונה והמושלת הראשונה ממדינת אריזונה שכיהנה בתפקיד זה. נפוליטנו היא מהקולות הבולטים הקוראים לטיפול בבעיית ההגירה הבלתי חוקית לארצות הברית על ידי הצבת כוחות המשמר הלאומי בגבולות המדינה בתיקצוב פדרלי. במהלך כהונתה כמושלת קידמה רפורמות סוציאליות כגון יום מלא לילדי הגנים, הנחות לקשישים ברכישת תרופות ותוכניות חדשות במערכת החינוך.
נפוליטנו, חברת המפלגה הדמוקרטית נאמה בשנת 2000 בפני הוועידה הדמוקרטית שבחרה באל גור למועמדה לתפקיד נשיא ארצות הברית, באותה עת עדיין הייתה נפוליטנו בהליכי התאוששות מכריתת שד, שעברה שלושה שבועות קודם לכן. גם בשנת 2004 נאמה בפני הוועידה שבחרה בג'ון קרי למועמדה לנשיאות.
במהלך הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-2008, הביעה נפוליטנו תמיכה בסנאטור ברק אובמה למועמדות לנשיאות, לאחר בחירתו מונתה כחברת המועצה המייעצת לצוות המעבר של ממשל אובמה לבית הלבן, והוכרזה כמועמדת שלו למשרת מזכירת המחלקה לביטחון המולדת. מינויה אושר בקונגרס והיא נכנסה לתפקידה שעות ספורות לאחר השבעתו של אובמה, בכך הייתה נפוליטנו לאישה הראשונה בתפקיד זה. לאחר בחירתו של אובמה לכהונה שנייה נשארה נפוליטנו חברה בכירה בקבינט שלו; אך ב-12 ביולי 2013 הודיעה על התפטרותה, שנכנסה לתוקף ב-6 בספטמבר 2013, ועל מינויה לנשיאת אוניברסיטת קליפורניה. נפוליטנו הייתה לאישה הראשונה שעומדת בראש המוסד האקדמי מאז הקמתו.
נפוליטנו היא רווקה, חובבת כדורסל, טניס וספורט אתגרי, בין השאר טיפסה על הר קילימנג'רו ובהרי ההימלאיה.
הערות שוליים

↑  Janet Napolitano Arizona: A Mountaineer on the Political Rise, טיים מגזין, 13 בנובמבר 2005
↑  Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, Janet Napolitano picked to lead UC system, Los Angeles Times, ‏2013-07-12 (באנגלית אמריקאית)
| הקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | ג'ו ביידן (2009–2017) |  |
| מזכירי המדינה | הילרי קלינטון (2009–2013) • ג'ון קרי (2013–2017) |  |
| מזכיר האוצר | טימותי גייטנר (2009–2013) • ג'ק לו (2013–2017) |  |
| מזכיר ההגנה | רוברט גייטס (2009–2011) • ליאון פאנטה (2011–2013) • צ'אק הייגל (2013–2015) • אשטון קרטר (2015–2017) |  |
| התובעים הכלליים | אריק הולדר (2009–2015) • לורטה לינץ' (2015–2017) |  |
| מזכיר הפנים | קן סלזאר (2009–2013) • סאלי ג'וול (2013–2017) |  |
| מזכיר החקלאות | טום וילסאק (2009–2017) |  |
| מזכירי המסחר | גארי לוק (2009–2011) • ג'ון ברייסון (2011–2012) • פני פריצקר (2013–2017) |  |
| מזכירי העבודה | הילדה סוליס (2009–2017) • טום פרז (2013–2017) |  |
| מזכירת הבריאות ושירותי האנוש | קתלין סבליוס (2009–2013) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2017) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | שון דונובן (2009–2014) • חוליאן קסטרו (2014–2017) |  |
| מזכיר התחבורה | ריי להוד (2009–2013) • אנתוני פוקס (2013–2017) |  |
| מזכיר האנרגיה | סטיבן צ'ו (2009–2013) • ארנסט מוניז (2013–2017) |  |
| מזכיר החינוך | ארני דאנקן (2009–2016) • ג'ון קינג ג'וניור (2016–2017) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | אריק שינסקי (2009–2014) • בוב מקדונלד (2014–2017) |  |
| מזכירי ביטחון המולדת | ג'נט נפוליטנו (2009–2013) • ג'יי ג'ונסון (2013–2017) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | ליסה ג'קסון (2009–2013) • ג'ינה מקארתי (2013–2017) |  |
| מנהל משרד הניהול והתקציב | פיטר אורסג (2009–2010) • ג'ק לו (2010–2012) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2014) • שון דונובן (2014–2017) |  |
| יו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית | כריסטינה רומר (2009–2010) • אוסטן גולסבי (2010–2011) • אלן קרוגר (2011–2013) • ג'ייסון פורמן (2013–2017) |  |
| נציב הסחר של ארצות הברית | רון קירק (2009–2013) • מייקל פרומן (2013–2017) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | סוזן רייס (2009–2013) • סמנתה פאוור (2013–2017) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | קארן מילס (2012–2013) • מריה קונטררס-סוויט (2013–2017) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | רם עמנואל (2009–2010) • ויליאם דיילי (2011–2012) • ג'ק לו (2012–2013) • דניס מקדאנה (2013–2017) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  ↑  מונתה ב-2009, ובשנת 2012 הועלתה לדרג חברת קבינט.  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1177263262  ISNI: 0000 0000 4485 7218  LCCN: no2004038102  SNAC: w6zh7ggd  SUDOC: 142986208  VIAF: 73562918   WorldCat (עם VIAF): 73562918
פט מקרורי

פטריק (פט) לויד מקרורי (באנגלית: Patrick Lloyd "Pat" McCrory; נולד ב-17 באוקטובר 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית משנת 2013 ועד ינואר 2017. קודם לכן כיהן כראש העיר שארלוט במשך 14 שנים.
ביוגרפיה

מקרורי גדל במחוז גילפורד שבקרוליינה הצפונית. הוא סיים תואר ראשון בחינוך ובמדע המדינה בקטוובה קולג' ולאחר לימודיו עבר לשארלוט, שם עבד בחברת תשתיות החשמל דיוק אנרג'י במשך 28 שנים.
ב-1989 נבחר למועצת העיר שארלוט וכיהן כחבר מועצה במשך שלוש קדנציות. ב-1995 נבחר לראש העיר שארלוט, וכיהן בתפקיד עד דצמבר 2009. ב-2008 התמודד ללא הצלחה בבחירות למשרת מושל המדינה, לאחר שהפסיד ליריבתו בוו פרדו מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 50.2% מול 46.9%. לאחר תקופת כהונתו כראש העיר עבד במשרד עורכי דין "Moore & Van Allen" ושותף בחברת הייעוץ מקרורי ושות' שייסד אחיו פיל.
ב-2012 נבחר למושל קרוליינה הצפונית ברוב של 54.6%, והושבע לתפקיד בינואר 2013. הוא התמודד לכהונה שנייה בנובמבר 2016 אך הפסיד לרוי קופר. ב-2022 התמודד בבחירות מקדימות של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לסנאט, אך הפסיד לטד באד.
מקרורי נשוי לאן.
פלואו של טמבל

פלואו של טמבל הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי והראפר הישראלי ליעד מאיר, שיצא לאור ב-2 באפריל 2023.
מילות השירים נכתבו על ידי מאיר, וההפקה נוהלה על ידי יובל ניאזוב, המוכר כדודא ממבוא הדודאים. האלבום כולל את הלהיטים "להקפיץ ת'רגל", "פלואו של טמבל", "תן לו!", ו"פלואו של טמבל 2" המארח את רון חיון. בשיר הראשון של האלבום מתארח מנהלו האישי של מאיר, שגיא דהן. אורחים נוספים הם דודא, זיו שביט, מיכאל סוויסה וביג סאזו.
האלבום זכה להצלחה בסטרימינג. במצעד האלבומים השבועי של ספוטיפיי בישראל, הגיע האלבום למקום התשיעי. השיר "פלואו של טמבל 2" מתוך האלבום היה ללהיט, זכה להצלחה בפלטפורמת טיקטוק והגיע למקום ה-19 במצעד היטליסט של מאקו.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | זה הכי אני (עם שגיא דהן)   | 4:08 |
| 2. | תן לו!  | 2:42 |
| 3. | טיל (תודי)  | 2:18 |
| 4. | קח שיעור על פריסטייל  | 1:55 |
| 5. | בחורים טובים (עם זיו שביט)   | 3:01 |
| 6. | פליי (עם מיכאל סוויסה)   | 3:52 |
| 7. | פלואו של טמבל  | 1:54 |
| 8. | פלואו של טמבל 2 (עם רון חיון)   | 2:47 |
| 9. | ביט של דודא (עם דודא)   | 2:53 |
| 10. | משקפי שמש  | 2:24 |
| 11. | כוכב אחר  | 3:07 |
| 12. | מה את חושבת  | 3:14 |
| 13. | או שיט (עם ביג סאזו)   | 2:39 |
| 14. | להקפיץ ת'רגל  | 2:38 |
הערות שוליים

↑  Spotify Charts - Spotify Charts are made by fans, charts.spotify.com (באנגלית)
↑  הלהיטים הגדולים של ישראל, באתר www.instagram.com
↑  דור מאיר מועלם, ‏אפשר וצריך לעסוק במוסר. אבל כשאייל גולן עושה להיטים זה מנצח, באתר ‏מאקו‏, 4 במאי 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פליקס אל מגריבי

| --- | --- |

 לידה:  1937 אספי מרוקו
 פטירה:  6 במרץ 2008 (בגיל 71 בערך)
 מוקד פעילות:  מרוקו מרוקו
 עיסוק:  זמר
פליקס ויצמן הידוע בכינויו פליקס אל מגריבי (בערבית: فيليكس المغربي', תעתיק מדויק: פליכס אלמע'רבי; 1937, אספי מרוקו – 6 במרץ 2008) היה זמר יהודי-מרוקאי בסצנת הפופ המרוקאית משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד שנות ה-80.