stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארי אבן-זהב
הערות שוליים

↑  לזכרונותיו על ימי ראשית האוניברסיטה:

Ari Ibn Sahav, “In Retrospect,” in The Hebrew University of Jerusalem 1925-1950 (Jerusalem, 1950), 75–77.
↑  דן לאור, חיי עגנון: ביוגרפיה, ירושלים: שוקן, תשנ"ח 1998.
↑  איתמר לוי, שמים מאסו הבונים, באתר חנות הספרים של איתמר.
↑  פרס ירושלים – לארי אבן זהב, דבר, 18 במרץ 1943.
↑  פרס קוגל – לא. אבן־זהב, מעריב, 21 בינואר 1970; פרס חולון – לא. אבן־זהב, דבר, 27 בינואר 1970; "פרס קוגל" הוענק לארי אבן־זהב, מעריב, 27 בינואר 1970.
↑  כרטיס הקבר של ארי אבן-זהב, באתר  הר הזיתים.
↑  רחל אבן־זהב, מעריב, מודעת אבל, 3 ביוני 1986.
↑  ביקורת: י. צ. רמון, בתוככי ירושלם: שירים, דואר היום, 10 באוקטובר 1927; ביקורת קצרה: יוחנן פוגרבינסקי, במדע ובספרות: ב. "בתוככי ירושלים", חרות, טור 2, 11 ביוני 1954.
1 2 3  ביקורות על הטרילוגיה "ירושלים של מטה": מ. אונגרפלד, ירושלים של מטה, דבר, 22 במאי 1969; יוסף פרידלנדר, כתבי ארי אבן־זהב, דבר, 9 בינואר 1970.
↑  סקירה: ירושלים יום-יום: רומן עברי על תקופת דוד, דואר היום, טור 2, 25 בנובמבר 1927; ביקורת: צבי קרול, "ימי דוד", דואר היום, 24 במרץ 1929.
↑  סקירה קצרה: בספרות ובאמנות, דבר, טור 2, 11 בינואר 1935; ביקורת: א. ז. א., ספרים, מאספים, מחברות: ארי אבן זהב: הבל, דבר, 29 במרץ 1935.
↑  הדים, דבר, טור 2, 12 בפברואר 1937.
↑  סקירה קצרה: בספרות ובאמנות, דבר, טור 1, 21 בפברואר 1936; ביקורת: ש. בס, ספורים מהוי יהודי מיוחד, דואר היום, 13 במרץ 1936.
↑  הדים, דבר, טור 2, 1 באוקטובר 1937.
↑  סקירה קצרה: בספרות ובאמנות, דבר, טורים 1–2, 24 בספטמבר 1937.
↑  סקירה קצרה:
"אדם וספינה", דבר, 23 בנובמבר 1941.
↑  ביקורת: י. יציב, בסוד עניי הכותל, דבר, 11 במאי 1942; אברהם אלמאליח, אמת וחזון: על ספרו של א. אבן זהב "בסוד עניי הכתל", הד-המזרח, 23 באוקטובר 1942, המשך.
↑  ביקורת: עדנה שחף, "דוד ובת־שבע": כבשת־הרש – בגירסה חדשה, מעריב, 2 באוקטובר 1964.
↑  ביקורת: מרדכי אבישי, שירי ירושלים לאבן־זהב, מעריב, 19 בדצמבר 1969.
↑  ביקורת קצרה: מרדכי אבישי, שירי ירושלים לאבן־זהב, מעריב, טור 2, 19 בדצמבר 1969.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262876305171  PLWABN: 9810630346905606  GND: 1030537607  ISNI: 0000 0001 2037 2555  LCCN: no91004925  NLA: 46899851  SUDOC: 098848194  Trove: 1478277  VIAF: 75877581   WorldCat (עם VIAF): 75877581
אקוואריוס מנועים

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אקור
 תקופת הפעילות:  2014–הווה (כ־10 שנים)
 משרד ראשי:  ראש העין
 מוצרים עיקריים:  מנועים וגנרטורים
 שווי שוק:  49.3 מיליון ש"ח (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  0 דולר (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 16.8 מיליון דולר (2023)
 רווח:  הפסד של 17.0 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  14.0 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  19.4 מיליון דולר (2023)
 יו"ר:  גל פרידמן
 מנכ"ל:  אריאל גורפונג
  
 www.aquariusengines.com
 
אקוואריוס מנועים (א.מ) בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית, העוסקת בפיתוח מנועי בעירה פנימית ליניאריים עם בוכנה חופשית (אנ') לשימוש בגנרטורים. ניירות הערך של החברה נסחרים  בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה

החברה נוסדה בספטמבר 2014 על ידי גל פרידמן (יו"ר החברה מהקמתה ועד מאי 2023), אריאל גורפונג (מנכ"ל החברה) ושאול יעקובי (CTO). משרדי החברה שוכנים ביקום.
החברה מפתחת מנוע בעירה פנימית ליניארי לגנרטורים בעל בוכנה חופשית (אנ') המיועד בעיקר לשם הנעה חשמלית, להבדיל ממנוע בעירה פנימית רגיל המשמש להנעה מכנית. להערכת החברה למנוע זה יתרונות משמעותיים על פני מנועים רגילים, בנושאי עלות, משקל, גודל, זיהום אוויר ומורכבות מכנית. המנוע מותאם לשימוש בדלקים פוסיליים, בכוונת החברה לפתחו כך שיתאים גם לשימוש במימן ובדלקים ביולוגיים. החברה פועלת להתאמת המנוע לשימוש כמאריך טווח נסיעה בכלי רכב חשמליים. ביולי 2021 החלו ניסויי כביש במנוע שמפתחת החברה.
החברה פיתחה גנרטור המיועד לשמש כמערכת גיבוי לייצור חשמל במתקנים קריטיים כגון עמדות תקשורת. בהמשך לכך מפתחת החברה תוכנה לניהול ושליטה מרחוק במוצריה. החברה התקשרה עם חברת עשות אשקלון לשם ייצור אבות טיפוס לגנרטור, מתוך כוונה לעבור בהמשך לייצור סדרתי של הגנרטורים. החברה פועלת להתאמת המנוע שפיתחה לשוק יחידות העזר החיצוניות (Auxiliary Power Units) המשמשות בכלי רכב יבשתיים גדולים, כלי טיס וכלי תחבורה ימיים. בשנת 2017 הקימה החברה חברות בנות בפולין, לניהול מרכז ההנדסה וההרכבה של הקבוצה בקרקוב, ובגרמניה, לניהול מרכז הפיתוח והחדשנות של הקבוצה באאכן. בשנת 2021 הקימה החברה חברה בת ביפן. עד סוף 2021 נרשמו על שם החברה חברה 21 פטנטים רשומים בארצות הברית ומחוצה לה, והחברה הגישה בקשות לרישום 27 פטנטים נוספים.
בשנת 2020 התקשרה החברה עם חברת נוקיה לשם שילוב גנרטורים בעמדות התקשורת של נוקיה, עם תחזיות על הכנסות של 600 מיליון יורו לחמש שנים. נכון לשנת 2023 ההתקשרות עם נוקיה צומצמה משמעותית, וכלל הכנסות החברה ב–2022 הסתכמו ב–27 אלף דולר בלבד.
באפריל 2021 חתמה החברה על מזכר הבנות עם חברת KIP להקמת מפעל ייצור של מוצרים לתעשיית הרכב המבוססים על הטכנולוגיה שפיתחה החברה, שימוקם באבו דאבי או במיקום אחר באיחוד האמירויות הערביות בהשקעה של עד 1.2 מיליארד דולר. נכון לשנת 2023 תוקף מזכר ההבנות הוארך, אך אין בכוונת החברה להקים בשנים הקרובות מפעל באיחוד האמירויות.
בנובמבר 2020 נרשמו ניירות הערך של החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לפי שווי של כמיליארד ש"ח. בינואר 2021 הגיע שווי השוק של החברה ל-1.75 מיליארד ש"ח, ומאז ירד בהדרגה עד לשווי שוק של 71.8 מיליון ש"ח ב-14 במאי 2023. בדו"ח השנתי של החברה לשנת 2023 נרשמה לה הערת עסק חי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אקוואריוס מנועים (א.מ) בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  אקוואריוס מנועים (א.מ) בע"מ - דוח תקופתי לשנת 2020, באתר "מאיה", 25 במרץ 2021, עמ' 5
↑  אודי עציון, פיתוח כחול לבן: המנוע המהפכני מתחיל בניסויי כביש, באתר ynet, 2 ביולי 2021
1 2   עמרי זרחוביץ', הם הבטיחו הכנסות של מאות מיליונים והקמת מפעל ענק. שום דבר מזה לא קרה, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2023
↑  התקשרות במזכר הבנות להשקעה בחברה ולהקמת מתקן ייצור, באתר "מאיה", 13 ביוני 2021
ניצן כהן, חברת KIP מדובאי קיבלה אופציה לרכוש 10% מאקווריוס לפי שווי של 5 מיליארד דולר, באתר אייס, 13 ביוני 2021
↑  אור צרפתי, אקוואריוס גייסה 214 מיליון שקל מהמוסדיים ותגייס כ-5 מ׳ מהציבור, באתר ביזפורטל, 26 בנובמבר 2020
↑  אמיר פרגר, מה נשאר מהחלום של אקוואריוס על 5 מיליארד דולר שווי, באתר כלכליסט, 8 בפברואר 2023
↑   יוסף חרש, מ-1.75 מיליארד שקל ל-73 מיליון: יו"ר אקוואריוס גל פרידמן עוזב את החברה, באתר TheMarker‏, 14 במאי 2023
↑  אקוואריוס מנועים (א.מ) בע"מ - דוח שנתי 2023, באתר "מאיה";
איתן גרסטנפלד, מחברה של 2 מיליארד שקל להערת עסק חי: מה קרה לאקוואריוס והאם דווקא עכשיו מדובר בהזדמנות?, באתר ביזפורטל, 4 באפריל 2024
ארסן קנוקוב

ארסן בשירוביץ קנוקוב (באדיגית/קברדינית: Къанокъуэ Арсен, ברוסית: Арсен Баширович Каноков) הוא נשיאה לשעבר של רפובליקת קברדינו-בלקריה אשר נמצאת בקווקז.
ביוגרפיה

קנוקוב נולד ב- 22 בפברואר 1957 בעיירה שיטכלה שבקברדינו-בלקריה. הוא הפך לאיש עסקים מצליח במוסקבה ולד"ר לכלכלה מטעם אוניברסיטת מוסקבה, קנוקוב ייסד את חברת סינדיקה שעסקה בתחום הבנקאות, מרכזי קניות, ועסקי השקעות במוסקבה, בהמשך הפך לאחד מבעלי המניות של חברת צנטרוקרדיט.
בקברדינו-בלקריה הקים קנוקוב את המסגד הראשי של העיר, אנדרטה לזכר הנופלים במלחמה הרוסית-צ'רקסית ושיפץ את מלון אינטוריסט והמסעדה המפורסמת אלברוס.
תחילה (משנת 1998), שימש קנוקוב כסגן היועץ לענייני קברדינו-בלקריה של נשיא רוסיה. בדצמבר 2003 נבחר קנוקוב לדומה של רוסיה מטעם המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה. בהמשך הפך קנוקוב לתומכו של ולדימיר פוטין והצטרף למפלגת רוסיה המאוחדת.
ב-28 בספטמבר 2005 מונה קנוקוב לנשיאה השני של קברדינו-בלקריה במקומו של הנשיא הראשון ואלרי קוקוב שנאלץ לפרוש מתפקידו בשל בעיות בריאותיות, הוא זכה לתמיכתו של פוטין ולאישור הפרלמנט של הרפובליקה. כיהן בתפקיד עד דצמבר 2013. לאחר סיום תפקידו מונה למועצת הפדרציה של רוסיה.
קנוקוב מפעיל אתר אינטרנט אישי העוסק בחייו הפוליטיים, אתר זה נחשב למצליח מבין האתרים הפוליטיים בצפון הקווקז. קנוקוב נחשב גם לאוהד מושבע של קבוצת הכדורגל ספרטק נלצ'יק. ממשלת קברדינו-בלקריה מעניקה מדי שנה את החלק המכריע מתקציבה של הקבוצה. חברי הקבוצה משתתפים בין היתר גם בפעילויות פוליטיות והשתתפו פעם גם בכינוס של מפלגת רוסיה המאוחדת.
הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.
בואון מה טואוט

| --- | --- |

 מדינה:  וייטנאם וייטנאם
 מחוז:  דאקלאק
 שטח:  377.18 קמ"ר
 גובה:  536 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  340,000 (2015)
 קואורדינטות:  12°40′00″N 108°03′00″E﻿ / ﻿12.666666666667°N 108.05°E﻿ / 12.666666666667; 108.05 
 אזור זמן:  UTC +7
 http://buonmathuot.gov.vn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת וייטנאם מוגדלת) האנוי הו צ'י מין סיטי הייפונג קאנטחו דה נאנג ביין הואה נאצ'אנג הואה טהאי נווין הרפובליקה העממית של סין לאוס תאילנד קמבודיה ים סין הדרומי  מפרץ טונקין  מפרץ תאילנד בואון מה טואוט(למפת וייטנאם רגילה) האנוי הו צ'י מין סיטי הייפונג קאנטחו דה נאנג ביין הואה נאצ'אנג הואה טהאי נווין הרפובליקה העממית של סין לאוס תאילנד קמבודיה ים סין הדרומי  מפרץ טונקין  מפרץ תאילנד בואון מה טואוט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בואון מה טואוט (בוייטנאמית: Buôn Ma Thuột) היא עיר במחוז דאקלאק (אנ'), וייטנאם. באזור העיר, פועל שדה התעופה בואון מה טואוט (אנ').
ב-1975 במהלך מלחמת וייטנאם התרחש באזור קרב משמעותי שבעקבותיו עבר האזור לידי צפון וייטנאם.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-954.5 ק"מ מבירת וייטנאם, האנוי. בנוסף, ליד העיר נמצא הנהר דה קרונג (Đa Krông).
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (28 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא דצמבר (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,988 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (365 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (18 מ"מ גשם).
הערות שוליים

1 2  Buon Ma Thuot, Buon Ma Thuot (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564739605171  BnF: cb15173001j (data)  LCCN: n85137263  MusicBrainz: d342b248-65d4-438d-9057-9c29cdd3f3d1  NKC: ge680423  VIAF: 127907257   WorldCat (עם VIAF): 127907257 
ערך זה הוא קצרמרבנושא וייטנאם ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אקואי

| --- | --- |
סמל אקואיסמל אקואי

 מדינה:  צרפת צרפת
 שטח:  13.07 קמ"ר
 גובה:  76 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  834 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  49°18′38″N 1°25′52″E﻿ / ﻿49.310555555556°N 1.4311111111111°E﻿ / 49.310555555556; 1.4311111111111 
 http://www.ecouis.fr/
 he
 
אקואי (בצרפתית: Écouis) היא קומונה של מחוז אר בצפון צרפת ובה כ-760 תושבים.
היסטוריה

במקור נקראה אקואי "ריטומאגוס" (Ritumagos). הייתה זו תחנה על הדרך הרומית העוברת מגרביל (Graville) לטרואה, המוזכרת באיטינראריום אנטונינוס (נתחבר סביב שנת 300 לספירה) ובמפת פויטינגר.
בשנת 1141, אלפרד, אדון גמאש (Gamaches-en-Vexin), נתן את כנסיית סנט-אובן (Saint-Aubin) למנזר בק (Abbaye Notre-Dame du Bec). בשנת 1307, המלך פיליפ היפה הציע את השלטון על אקואי לאנגרה דה מריני (Enguerrand de Marigny) שייסד הוספיס וכנסייה שהתקיימה עד המהפכה הצרפתית.
בשנת 1800 איבדה אקואי את מעמדה כבירת הקנטון. בשנת 1843 סופחה אליה העיירה וילרס (Villerest).
במאה התשע עשרה כללה העיירה 9 בתי משקאות, 2 מסעדות בתי מלון, 3 חנויות מכולת, 2 בעלי מוסכים, יצרן גלגלים, יצרן אוכפים, סנדלר, יצרן זרעים, חנות לחומרי בניין, 2 גגנים (יצרני גגות), 3 בנאים, מספר נגרים וצלם. העירייה בנתה את בית העירייה הנוכחי בשנת 1903, בעזרת עזבון של נדבנית.
בספטמבר 1914, בשלביה הראשונים של מלחמת העולם הראשונה, חצה את העיירה קומנדו גרמני שפוצץ גשר באואסל (Oissel).
לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה.
שימושי קרקע

שימוש הקרקע של העירייה, כפי שעולה ממאגר המידע האירופי של שימוש בקרקע (CLC), כולל בעיקר קרקע חקלאית (80.8% ב-2018), למרות ירידה בהשוואה ל-1990 (83.2%). החלוקה המפורטת בשנת 2018 היא כדלקמן: אדמות עיבוד (78.9%), יערות (13.6%), שטחים עירוניים (5.6%), שטחי דשא (1.9%).
הערות שוליים

↑  L'Andelle et ses plateaux, octobre 2010, Charleval: Éditions du Bois.
↑  תערוכה על בתי ילדים לאחר השואה, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15253453n (data)  VIAF: 234757303   WorldCat (עם VIAF): 234757303 
הכנסייה המכללית של אקואי
ארנה פרנמבוקו

| --- | --- |

 מיקום:  סאו לורנסו דה מאטה, פרנמבוקו   ברזיל
 קואורדינטות:  8°02′26″S 35°00′30″W﻿ / ﻿8.0405555555556°S 35.008333333333°W﻿ / -8.0405555555556; -35.008333333333
 תקופת הפעילות:  22 במאי 2013 – הווה (11 שנים)
 בעלים:  ממשלת פרנמבוקו
 משטח:  דשא
 אדריכל:  דניאל פרננדס 
 קבוצות:  נאוטיקו
 מושבים:  42,583
 ממדי משטח:  אורך: 105 מטר   רוחב: 68 מטר
 www.cidadedacopa.com.br
 he
 
ארנה פרנמבוקו (בפורטוגזית: Arena Pernambuco) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר סאו לורנסו דה מאטה, שבמדינת פרנמבוקו אשר בברזיל.
היסטוריה

בנייתו החלה באוגוסט 2010 והסתיימה באפריל 2013. ארנה פרנמבוקו הוא אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014 וכן אירח חלק ממשחקי גביע הקונפדרציות 2013. הוא אצטדיון רב-תכליתי, המשמש לענפי ספורט נוספים, הופעות וירידים. האצטדיון נחנך ב-22 במאי 2013.
האצטדיון ממוקם כ-19 ק"מ מרסיפה, בירת פרנמבוקו. אחת הסיבות למיקום מחוץ לרסיפה היא לקיחת חלק במאמץ לפתח את החלק המערבי של אזור מטרופולין של רסיפי. מסביב לארנה נבנה גם מרכז עירוני הנקרא "סידג'י ג'י קופה" (Cidade da Copa, "עיר המונדיאל") ובו בנייני מגורים רבים, בתי ספר, אזורי מסחר ותעשייה, מערכת תנועה ותחבורה משוכללת ותשתיות נוספות. חיבור בין רסיפי לארנה נעשה בעזרת רכבות קלות (על גלגלים) ורכבות רגילות, ובנוסף ארבעה כבישים מהירים אשר מהווים עורקים עיקריים לציבור.
אקוואויט

| --- | --- |

 סוג:  שנאפס 
 אחוז אלכוהול:  40 אחוז נפח אלכוהול 
 מוצא:  סקנדינביה 
 
אקוואויט (בדנית: Akvavit) הוא שנאפס סקנדינבי מסורתי. מקורו של המשקה הוא במאה ה-15.
טעמו הייחודי של האקוואויט מגיע מעשבי התיבול והתבלינים ובעיקר הכרוויה תרבותית והשמיר המושרים בנוזל. באופן מסורתי נהוג לייצר אקוואויט עם 40% אלכוהול בנפח.
האקוואויט נחשב כמשקה הלאומי של דנמרק. שמם של מלכי דנמרק נקשר אל המשקה בעקבות פרדריק השני שמת משתייה מפורזת של אקוואויט וכריסטיאן הרביעי שהטיל מס על ייצורו. החברה הגדולה ביותר בדנמרק לייצור אקוואויט היא אולבורג.
בשוודיה המונח לתיאור אקוואויט הוא ברנווין (בשוודית: Brännvin).
אטימולוגיה

המילה אקוואויט נגזרת מן השפה הלטינית ומחוברת מן המילים אקווה וויטה ופירושן הוא מי החיים. שם זה נפוץ במשקאות אלכוהוליים לדוגמה: השם ויסקי נגזר מן המילה הגאלית uisce beatha, המשקה הגולמי ממנו מכינים קוניאק נקרא או דה וי בצרפתית: Eaux de vie.
לקריאה נוספת

גדי אבקסיס, שר המשקים: ספר תרבות הבר והשתייה, ברטנדר 2008. פרק 'התזקיקים הלבנים': אקווה-ויט, עמ' 59–61.
הערות שוליים

↑  Lichine, Alexis. Alexis Lichine’s New Encyclopedia of Wines & Spirits (New York: Alfred A. Knopf, 1987), pp. = 80-81.
| משקאות חריפים |
| --- | --- | --- |
| כוהל | אתנול • ההיסטוריה של האלכוהול • השפעות בריאותיות של צריכת אלכוהול • פרסום אלכוהול • תרבות שתייה • נזקי האלכוהול • שכרות • חמרמורת • אלכוהוליזם • אפריטיף • דיז'סטיף |  |
| טעימת יין וטעימת בירה | אוצר יין • אוצר בירה |  |
| הפקה | בישול • זיקוק אלכוהול • הכנת יינות • אבקת אלכוהול |  |
| משקאות מותססים | בירה (סוגי בירה, מותגי ויצרני בירה) • יין (סוגי יין) • סיידר • סאקה • חואנגג'יו • אחרים: באסי • קומיס • תמד • פאלק • סאטי • גוקי ג'יו |  |
| קוקטיילים | אלכופופ •  קוקטיילים של בירה • סוגי קוקטיילים • משקאות בוערים • שוטים • קוקטיילי יין • יין מתובל |  |
| משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) | משקאות מזוקקים וליקרים (לפי מרכיב/מתבל) |  |
| פירות | ענבים/אחר: ברנדי • קוניאק • פיסקו • שנאפס • ראקיו ♦ פומאס: גראפה • אורוג'ו • זיווניה • טסיקודיה • טסיפורו ♦ שזיף: סלו ג'ין • סליבוביץ' • צויקה ♦ דובדבן: שרי הרינג • קירשווסר • וישניווקה • וישניאק ♦ תפוח: אפלג'ק • קלבדוס ♦  קוקוס: ערק • מליבו ♦ לימון: ליקר לימון • לימונצ'לו ♦ משמש: אמרטו |  |
| דגנים | תפוח אדמה: וודקה • אקוואויט • ברנווין ♦ תירס: בורבון • ויסקי תירס • טנסי ויסקי ♦  דורה:  באיג'יו (קאוליאנג) ♦ אורז: באיג'ו אורז • סוג'ו • אוואמורי ♦ שעורה: ויסקי סקוטי • ויסקי אירי • ויסקי יפני  ♦ שיפון: ויסקי שיפון ♦ דגנים שונים: ג'ין • שוכו • וודקה • ויסקי • ויסקי קנדי |  |
| אניס | אבסינת • ערק • אוזו • ראקי • פאסטיס • סמבוקה • מאחיה • ריכרד |  |
| שונות | דבש: קרופניק • בארנייגר • דרמבוי • גלייבה • אייריש מיסט • תמד ♦ שמנת: אייריש קרים • שרידאנס ♦ ביצים: אדבוקט ♦ קנה סוכר/דבשה: רום • קשאסה • אגוארדיינטה • פאלרנאם • גוארמו • סקו הרריירנו ♦ אגבה: טקילה • מסקל  ♦  עשבים שונים: ביטרס • יגרמייסטר • שארטרז |  |

ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארנה קורינתיאנס

| --- | --- |


 כינוי:  ארנה דה סאו פאולו
 מיקום:  סאו פאולו שבמדינת סאו פאולו ברזיל
 קואורדינטות:  23°32′44″S 46°28′26″W﻿ / ﻿23.545555555556°S 46.474°W﻿ / -23.545555555556; -46.474
 אבן יסוד:  30 במאי 2011
 תקופת הפעילות:  10 במאי 2014 – הווה (10 שנים)
 בעלים:  קורינתיאנס
 מפעיל:  קורינתיאנס
 משטח:  דשא
 קבוצות:  קורינתיאנס
 מושבים:  68,727 (בזמן מונדיאל 2014)   49,205 (אחרי מונדיאל 2014)
 ממדי משטח:  אורך: 105 מ'   רוחב: 68 מ'
 אתר רשמי
 he
 
ארנה קורינתיאנס (בפורטוגזית: Arena Corinthians) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בשכונת איטקרה (Itaquera) שבסאו פאולו אשר בברזיל, ומשמש את קבוצת קורינתיאנס כמגרשה הביתי. האצטדיון נבנה על מנת לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014 בו הוא אירח את משחק הפתיחה של הטורניר, וכן חמישה משחקים נוספים. תכולת האצטדיון עמדה במהלך הטורניר על 68,727 מקומות ישיבה, ולאחר הטורניר הופחתה התכולה ל-48,234 על ידי הסרת שני יציעים זמניים אשר הוקמו עבור הטורניר.
בניית האצטדיון החלה במאי 2011 והייתה אמורה להסתיים בדצמבר 2013, אולם במהלך עבודות הבנייה קרס חלק מקורת הגג, תאונה בה נהרגו שני פועלים, ונגרם נזק לאצטדיון. בסופו של דבר, נחנך האצטדיון במאי 2014.
האצטדיון נבחר לארח גם חלק מטורניר הכדורגל האולימפי של אולימפיאדת ריו 2016.
מונדיאל 2014

במסגרת מונדיאל 2014 אירח האצטדיון את משחק הפתיחה של הטורניר ושלושה משחקים נוספים במסגרת שלב הבתים. כמו כן, האצטדיון אירח משחק משלב שמינית הגמר וחצי הגמר.
להלן רשימת המשחקים שנערכו באצטדיון בזמן הטורניר. שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.
| תאריך | שעה | קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 ביוני 2014 | 17:00 |  ברזיל | 3 - 1 |  קרואטיה | בית א' | 62,103 |
| 19 ביוני 2014 | 16:00 |  אורוגוואי | 2 - 1 |  אנגליה | בית ד' | 62,575 |
| 23 ביוני 2014 | 13:00 |  הולנד | 2 - 0 |  צ'ילה | בית ב' | 62,996 |
| 26 ביוני 2014 | 17:00 |  קוריאה הדרומית | 0 - 1 |  בלגיה | בית ח' | 61,397 |
| 1 ביולי 2014 | 13:00 |  ארגנטינה | 0 - 0 (1 - 0) |  שווייץ | שמינית גמר | 63,255 |
| 9 ביולי 2014 | 17:00 |  הולנד | 0 - 0 (2 - 4) |  ארגנטינה | חצי גמר | 63,267 |
ארסנאל דה סרנדי

ארסנאל פוטבול קלוב (בספרדית: Arsenal Fútbol Club) היא קבוצת כדורגל ארגנטינאית מהעיר סרנדי שבגראן בואנוס איירס אשר משחקת בליגת העל הארגנטינאית נכון ל-2015.
מועדון הספורט של הקבוצה משתתף גם בסוגי ספורט אחרים כגון כדוריד והוקי שדה.
היסטוריה

מועדון הספורט ארסנאל סרנדי נוסד בשנת 1957 על ידי חוליו הומברטו גרונדונה, שקיבל השראה לשם ממועדון הכדורגל האנגלי ארסנל. צבעי הקבוצה הם תכלת ואדום, אשר משלבים את צבעי המדים של שתי הקבוצות הוותיקות בעיר, אבז'נדה, ראסינג קלוב (תכלת) ואינדפנדיינטה (אדום). שחקנה הידוע ביותר של המועדון הוא חורחה בורוצ'גה, שהחל את הקריירה שלו בקבוצה ומונה פעמיים למאמן הקבוצה.
הקבוצה העפילה לראשונה לליגת העל הארגנטינאית ב-2002. ב-6 בספטמבר 2006, ארסנאל חתמה על עסקה עם מועדון הכדורגל הספרדי ברצלונה שלפיה ארסנאל תשאיל לברצלונה שחקנים שלא שיחקו יותר משנה בהרכב, ובתמורה לכך ברצלונה תעזור לפתח מתקני אימון לארסנאל. עסקה זו הופסקה בשנת 2007 היות שארסנאל לא יכלה לרשות לעצמה יותר את הסכום שעולה שיפור המתקנים.
בשנת 2004, שיחקה ארסנאל לראשונה בטורניר בינלאומי, גביע סודאמריקנה. בהדרכתו של המאמן בורוצ'גה, הגיעה ארסנאל לשלב רבע הגמר בטורניר והודחה על ידי מועדון מבוליביה.
בעונת 2006/2007 ארסנאל הגיעה למקום ה-5 פעמיים בליגת העל הארגנטינאית (אפרטורה וקלאוסורה), מה שהעניק לה לראשונה מקום בגביע הליברטדורס.
בטורניר גביע סודאמריקנה 2007 הגיעה הקבוצה לגמר לאחר שניצחה את הקבוצות סן לורנסו, גויאס הברזילאית, גואדלחרה המקסיקנית, וריבר פלייט. בגמר שיחקה ארסנאל נגד קלוב אמריקה המקסיקנית. במשחק הראשון בין השתיים ניצחה 3-2 באצטדיון האצטקה. המשחק השני היה אמור להיערך באצטדיונה של ארסנאל, אך האצטדיון לא עמד בקריטריונים של הגמר (40 אלף מקומות ישיבה) ולבסוף המשחק נערך באצטדיון חואן דומינגו פרון, אצטדיונה של ראסינג קלוב. בסוף המשחק ארסנאל הפסידה בתוצאה 2-1, אך בגלל יתרון שערי הזכות היא זכתה בתואר הבינלאומי הראשון שלה.
בשנת 2012 זכתה ארסנאל בתואר הלאומי הראשון שלה, אליפות הליגה בטורניר קלאוסורה 2012. מאוחר יותר התווספו לתואר זה שני גביעים לאומיים: הסופר קאפ הארגנטינאי (2012) וגביע ארגנטינה (2012/13).
תארים

אליפות ארגנטינה (1): קלאוסורה 2012
גביע ארגנטינה (1): 2012/13
הסופר קאפ הארגנטינאי (1): 2012
גביע סודאמריקנה (1): 2007
גביע סורוגה בנק (1): 2008
ביג צ'יף

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יגאל תומרקין
 תאריך יצירה:  1968
 טכניקה וחומרים:  פלדה צבועה
 ממדים בס"מ
 רוחב:  1,200 ס״מ 
 גובה:  600 ס״מ 
 עומק:  600 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  בכניסה הדרומית של העיר קריית שמונה שבישראל
 
"ביג צ'יף" הוא פסל מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין המוצב בקריית שמונה.
היסטוריה

במהלך המחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20 יצר תומרקין שורה של פסלים המורכבים מאסמבלאז' של חלקי נשק. אחד מאותם פסלים הייתה עבודה בשם "ביג צ'יף", שנועדה להצגה בחלל סגור. ביולי 1967 הציע תומרקין לאלוף פיקוד הצפון, דוד (דדו) אלעזר, להקים פסל שבסיסו טנקים צבועים בצבעי היסוד. בתיווכו של דדו הסכים אשר ניזרי, ראש מועצת קריית שמונה, להקים את הפסל בשטח המועצה.
עבור הקמת הפסל קיבל תומרקין במאי 1968 כלי נשק שנתפסו על ידי צה"ל בזמן מלחמת ששת הימים ובהם שלושה משחיתי טנקים מסוג SU-100, חמישה תותחי בופורוס, שישה תותחי נ"מ ועוד מבחר של כלי נשק שהוצאו מכלל שימוש. האנדרטה נחנכה ב-27 באוגוסט 1968.
תיאור

הפסל מורכב משורה בת שלושה משחיתי טנקים הצבועים בצבע צהוב, כחול ואדום וקשורים בשרשראות אל עמוד שבראשו אסמבלאז' של חלקי נשק בצבע שחור. תומרקין תיאר את הפסל כ"אנדרטה לאלימות ולטירוף", כ"עליונות רוח האדם על איום המכונה" וכקריקטורה של קידמה מודרנית. צביעת הטנקים, טען תומרקין, הופכת אותם ל"קונטרפונקטים" לסביבתם ומעניקה להם מראה של מעין צעצוע מאיים.
הערות שוליים

↑  ראו: תומרקין, יגאל, I תומרקין, מסדה, 1981, עמ' 87.
↑  ראו: תומרקין, יגאל, I תומרקין, מסדה, 1981, עמ' 87.
↑  ראו:תומרקין הקים אנדרטת נצחון בקריית שמונה, דבר, 12 באוגוסט 1968
| יגאל תומרקין |
| --- | --- | --- |
| פיסול | שעון בארוקי (1957) • דיוקן האמן כלוחם צעיר (1965) • דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר (1966) • אנדרטת השלום (1966) הכניסיני תחת כנפך (1966) • הוא הלך בשדות (1967) • סדרת האסטרונאוטים • מצפור ערד (1968) • קצבים (1969-1968) • עידן המדע (1969) • מלנכוליה (פסל) (1972) • גן שעוני השמש (1972) • התרחשויות (1972) • קיר רפלקטיבי (1978-1975) • השיר על האדמה (1978) • מחווה לרוברט קאפה (1985) • שבת של מכשפות (1988) • ?Macht Arbeit Frei ‏(1992) • שבעת עמודי החכמה שלי (1992) |  |
| ציור והדפס | פאניקה אודות מכנסיים (1961) • דיוקן עצמי 1975 (1975) • פייטה, פייר פאולו פאזוליני (1979) • קרב העיוורים והחזירה - להיינריך פון קלייסט (1979) • מחווה לקולנוע (1979) • שר היער - מחווה למישל טרונייה (1986-1985) • סוס העץ מיכאל (1987) |  |
| אנדרטאות | ביג צ'יף (1968) • אנדרטת הבקעה (1972) • אנדרטה לנופלים (אשקלון) (1972) • אנדרטה לשואה ולתקומה (1975) • אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת (1994) |  |
אנתרופוצנטריות

אנתרופוצנטריות (ביוונית άνθρωπος, אנתרופוס - אדם, קנטרום בלטינית, מ"קנטרון" ביוונית - מרכז, בתרגום לעברית "ממוקד באדם" או "האדם במרכז") היא השקפה בתחום הפילוסופיה והתאולוגיה הרואה באדם את מרכז או תכלית העולם. מולה עומדות שתי השקפות שונות הנוגדות את הנחת היסוד שלה: ההשקפה התאוצנטרית הרואה באלוהים את מרכז או תכלית העולם; והשקפה האקוצנטרית הרואה באדם כלא יותר מחלק אינטגרלי מהטבע ומממלכת החיות.
ההשקפה האנתרופוצנטרית עשויה לנבוע משני מקורות:
מקור ההקבלה - הסובר שהיות שהאדם נברא בצלם אלוהים, הוא ראוי לתפוס מקום מרכזי בעולם
מקור הניגוד - האדם ממלא תפקיד אוטונומי ועצמאי ביקום ועל כן אינו תלוי במקור עליון ממנו כמו אלוהים. לכן הוא מרכז העולם
המקורות הקדומים של האנתרופוצנטריות > מקורות יהודים

יש הרואים ביהדות דת אנתרופוצנטרית: לפי ספר בראשית נאמר "ויברא אלוהים את האדם בצלמו" (א', כו) והוא ישלוט על כל שאר הבריאה "וירדו בדגת הים ובעוף השמים ובבהמה...", "...ומלאו את הארץ וכבשוה" (א', כז-כח). בספר תהלים כתוב על האדם "ותחסרהו מעט מאלוהים" (ח' ו). גם בתלמוד ובמדרש באה לביטוי השקפה אנתרופוצנטרית: "אדם אחד שקול כנגד כל מעשה בראשית" (אבות דרבי נתן ל"א). "בשעה שברא הקב"ה את האדם הראשון נטלו...ואמר לו: ראה מעשי כמה נאים ומשובחים הם וכל מה שבראתי, בשבילך בראתי...(קהלת רבה ט). אך למרות כל זאת אדם אינו אלוהים אלא יצור חולף כאחד היצורים - "בני אדם דומים לעשבי השדה, הללו נוצצים וההלו נובלים" (קהלת רבה נ"ד).
המקורות הקדומים של האנתרופוצנטריות > מקורות יווניים

בתפיסה הדתית היוונית הקדומה ביותר, האלים הם סוגי חיות ומפלצות ואופיים בהתאם. לאחר הומרוס חלה האנשה של האלים, הדומים לאדם כולל תכונותיהם השליליות. בשלב מתקדם יותר, הרקליטוס קבע את הרעיון שזאוס הוא החוקיות האלוהית של העולם שממנה נובע האדם שהוא "אל בן תמותה". כסנופנס מרחיק לכת הרבה יותר וקובע שלא האל יצר את האדם בדמותו אלא האדם יצר את האל בדמותו. הוא היה אומר: "אילו האריות ידעו לצייר, היו מציירים את אליהם בצורת אריות". פרוטגורס מרחיק יתר וקובע "האדם הוא מידת כל הדברים". אפלטון חוזר לגישה שהאל הוא מידת כל הדברים אך האדם "מן ההכרח שיהיה שווה לו עד כמה שאפשר ושיהיה כמותו". מכאן שתכלית האדם הוא הידמות לאלוהים. אריסטו אומר: "הצמחים קימים לטובת בעלי החיים וכל בעלי החיים קיימים לשם האדם" (פוליטיקה א' ח). גם הסטאיקן כריזיפוס אומר: "כל מה שלמטה מהאדם, קיים לשם האדם".