stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאוניד ברונבוי
ביוגרפיה

לאוניד ברונבוי נולד בשנת 1928 בקייב (אז בתחומי ברית המועצות כיום באוקראינה למשפחה יהודית. אביו סולומון ברונבוי (נולד כסלומון פקטורוביץ') עבד בק.ג.ב בו התחיל לעבוד בהמלצת אחיו. בשנת 1937 הוא נעצר והואשם בתמיכה בלב טרוצקי. הוא נשפט ל-5 שנות במחנה גולג. אשתו התגרשה ממנו ולה ולבנ לאוניד לא היה קשר אתו. בשנת 1949 הוא נעצר שנית. שוחרר בשנת 1956 וטוהר מכל אשמה.
לאחר גירושים אמו החליפה שם האב של ברונבוי ל"סרגיי" ועברה להתגורר לעיירה קטנה באזור העיר קירוב. הם חזרו לקייב בשנת 1941.בהתקרבות כוחות ורמאכט לקייב הם פונו לקזחסטן הסובייטית בה ברונבוי למד בבית ספר ועבד בעבודות מזדמנות. כאשר אמו חזרה לקייב הוא נותר בקזחסטן.
בשנת 1950 ברונבוי סיים לימודי משחק במכון לאמנות בטשקנט. מספר שנים הוא עבד בתיאטרון במגניטוגורסק ובאורנבורג. בשנת 1953 הוא התקבל ללימודי שנה שלישית בבית ספר לשחקנים ליד תיאטרון מאלי במוסקבה. בשנת 1955 עם סיום הלימודים הוא התחיל לשחק בתיאטרון בגרוזני לצד אשתו.
בשנת 1962, לארח פטירת שאתו הוא חזר למוסקבה וניסה להתקבל לעבודה. משנת 1962 ועד ל-1988 הוא היה שחקן "תיאטרון הדרמה על מאלוי בבורנוי". בשנת 1988 הוא עבר ללנקום. חלק מהצגות תיאטרון בהם הוא השתתף צולמו והוצגו בטלוויזיה.
ברונבוי החל לשחק בסרטי קולנוע בשנת 1964. הוא זכה להכרה רחבה לאחר השתתפות בסדרת טלוויזיה "שבעה עשר רגעים של אביב של טטיאנה ליאוזנובה בה הוא שיחק בתפקיד מרכזי. בסך הכול הוא שיחק בכ-20 סרטים. בשנת 2008 על משחקו בסרט הוא קיבל פרס ניקה.
בשנת 2014 ברונבוי תמך באופן אקטיבי בסיפוח חצי האי קרים. בעקבות כך נשלל ממנו תואר "אמן העם של אוקראינה" שהוא קיבל בשנת 2013.
על פעילותו בתחום התיאטרון וקולנוע ברונבוי קיבל מספר עיטורים ופרסים. בשנת 1987 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. בשנת 1996 הוא קיבל פרס הפדרציה הרוסית.
ברונבוי נפטר בשנת 2017 במוסקבה לאחר מחלה ממושכת. הוא נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה בלוויה צבאית. משפחתו קיבלה תנחומים מולדימיר פוטין, דמיטרי מדבדב ואלכסנדר לוקשנקו.
הערות שוליים

↑  תמיכה בפעולות של הממשל הרוסי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334736605171  BnF: cb159677008 (data)  ISNI: 0000 0000 7850 981X  LCCN: no99046307  LNB: 000256259  MusicBrainz: 8ae70a3c-1314-4b0d-8390-9aec89b975a1  NLA: 42441615  VIAF: 36552384   WorldCat (עם VIAF): 36552384
לוחות ושברי לוחות מונחות בארון

לוחות ושברי לוחות מונחות בארון הוא פתגם בתלמוד שמשמעות נמשלו הוא שיש לכבד את החכם גם לאחר ששכח את תלמודו.
מקור הביטוי

מקור הביטוי בתלמוד בבלי, מסכת ברכות דף ח' עמוד ב':
הביטוי מופיע שוב במסכת מנחות:
המשל

המשל של הפתגם מתייחס ללוחות הברית. בתורה מסופר שמשה ירד מהר סיני עם לוחות הברית הראשונים בעת שבני ישראל חטאו בחטא העגל ובראותו את העם חוטא שבר את הלוחות. בהמשך משה מכין לוחות אחרים, שניים, והקב"ה כותב עליהם את עשרת הדברות.
הגמרא במסכת בבא בתרא אומרת שארון הברית הכיל את הלוחות השניים השלמים יחד עם שברי הלוחות הראשונים. במדרש ספרי מופיע שהיו שני ארונות, אחד שהכיל את הלוחות השניים, והשני שהכיל את שברי הלוחות.
הנמשל

הנמשל של הפתגם הוא שיש לכבד תלמיד חכם ששכח את תלמודו מחמת זקנתו. היו שכתבו שאין צורך לכבד אותו כמו שמכבדים תלמיד חכם, אלא כבוד קצת.
בעיתונות המאה ה-19 שימש הביטוי גם לציין את הכבוד שיש לרחוש לחכמים שמתו.
בתרבות

אחד מספריו של הרב שג"ר נקרא "לוחות ושברי לוחות" כדי לבטא שיש בו הן ערעור ושבירה של מוסכמות רבות והן ניסיון לבנות דרך אמונית וחינוכית חלופית.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ח', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף צ"ט, עמוד א'
↑  ספר שמות, פרק ל"ב, פסוק י"ט
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ד, עמוד ב'
↑  s:ספרי על במדבר י#פסוק לג
↑  שאול הכהן קאיצנעלינזהאן, תשובה, עברי אנכי, 6 במרץ 1868
↑  דור הנפילים, הצפירה, 21 בפברואר 1887
הארשיץ, המגיד, 24 בדצמבר 1873
שאלת המתים, המליץ, 29 ביוני 1880
↑  שמעון גרשון רוזנברג - שג"ר, לוחות ושברי לוחות, עמ' 11
לוק קיקלי

| --- | --- |

לוק קיקלי, 2015
 לידה:  20 באפריל 1991 (בן 33) סינסינטי, אוהיו, ארצות הברית
 לאום:  אמריקאי
 עמדה:  ליינבקר
 גובה:  1.91 מטר
 משקל:  110 קילוגרם
 מספר:  59
 מכללה:  בוסטון קולג'
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 2012, קרוליינה פנתרס, סבב 1, מספר 9
 קבוצות כשחקן
 2012 - 2019:  קרוליינה פנתרס
 הישגים כשחקן
 שחקן ההגנה של השנה (2013)  בחירה לפרו בול – 7 פעמים (2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019)  בחירה לאול-פרו - 5 פעמים (2013, 2014, 2015, 2017, 2018)  רוקי השנה בהגנה (2012)  בחירה לנבחרת העשור השני של המאה ה-21 ב-NFL
 
לוק קיקלי (באנגלית: Luke Kuechly; נולד ב-20 באפריל 1991) הוא שחקן פוטבול אמריקאי לשעבר. הוא שיחק בעמדת הליינבקר בקבוצת קרוליינה פנתרס מה-NFL והיה משחקני ההגנה הבולטים בליגה, הוא זכה בתואר שחקן ההגנה של השנה ב-2013, נבחר לרוקי השנה בהגנה בשנת 2012, נבחר חמש פעמים לנבחרת העונה (אול-פרו) ושבע פעמים למשחק הפרו בול.
ביוגרפיה

קיקלי נולד בסינסינטי שבאוהיו האמצעי מבין שלושה אחים.
ביוגרפיה > קריירה במכללות

בשנת 2009 החל ללמוד באוניברסיטת בוסטון קולג'. כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הפוטבול של בוסטון קולג' פתח בהרכב ובתום העונה הוביל את ליגת ה-ACC וסיים שני בכל ה-NCAA עם 158 תיקולים. הוא נבחר לשחקן ההגנה של השנה ב-ACC. בעונתו השנייה הוביל את ה-NCAA עם 183 תיקולים ונבחר לנבחרת העונה בקולג'ים על ידי כל הגופים הבוחרים. בעונתו השלישית הוביל פעם נוספת את ה-NCAA עם 191 תיקולים. הוא נבחר לנבחרת השנה ב-NCAA, זכה בפרס נגורסקי ופרס לוט לשחקן ההגנה המצטיין בקולג'ים, לפרס לומברדי ולפרס בטקס לליינבקר המצטיין. בתום העונה החליט לא להמשיך לשנה נוספת באוניברסיטה ולהעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NFL.
ביוגרפיה > קריירה ב-NFL

קיקלי נבחר במקום התשיעי בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי קרוליינה פנתרס. הוא חתם על חוזה ל-4 שנים בסכום של כ-12.58 מיליון דולר. הוא פתח בכל 16 המשחקים בעונתו הראשונה ורשם 165 תיקולים (103 מהם ללא עזרה), 3 השתלטויות על איבודי כדור ושתי חטיפות. בתום העונה נבחר לרוקי השנה בהגנה.
בעונת 2013 השיג 166 תיקולים (96 מהם ללא עזרה) ו-4 חטיפות. במשחק מול ניו אורלינס סיינטס השיג 26 תיקולים, וקבע בכך שיא NFL. הוא נבחר באותה עונה לשחקן ההגנה של השנה, לנבחרת העונה ולמשחק הפרו בול.
בעונת 2014 השיג 171 תיקולים (107 מהם ללא עזרה), חטיפה אחת וגרימה לאיבוד כדור אחת. הוא נבחר בפעם השנייה ברציפות לנבחרת העונה ולמשחק הפרו בול. בפלייאוף השיג 10 תיקולים וחטיפה אחת בניצחון מל אריזונה קרדינלס ו-8 תיקולים בהפסד בסיבוב השני לסיאטל סיהוקס.
בעונת 2015 סייע לפנתרס לסיים במאזן הטוב בליגה של 1-15. הוא השיג בעונה זו 118 תיקולים (76 ללא עזרה) 4 חטיפות והשתלטות אחת על איבוד כדור. בפלייאוף השיג 11 תיקולים וחטיפה אחת לטאצ'דאון בניצחון על סיאטל סיהוקס ובגמר ה-NFC השיג 8 תיקולים וחטיפה אחת לטאצ'דאון בניצחון על אריזונה קרדינלס. בסופרבול 50 השיג 10 תיקולים וסאק אחד בהפסד קבוצתו לדנוור ברונקוס.
בעונת 2016 סבל מזעזוע מוח לאחר 10 מחזורים והחמיץ את שאר העונה.
בעונת 2017 נבחר בפעם החמישית ברציפות לפרו בול ובפעם הרביעית לנבחרת העונה. כמו כן זכה בפרס ארט רוני לשחקן ההוגן של העונה.
בינואר 2020 הודיע במפתיע על פרישתו ממשחק.
הערות שוליים

↑  Panthers LB Luke Kuechly, 28, says retiring from NFL is 'right thing to do', אתר ESPN, ‏15 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2016031717  VIAF: 142146937747113830635   WorldCat (עם VIAF): 142146937747113830635
ליאן לה הוואס

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1989 (בת 35) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Lianne Charlotte Barnes 
 שם במה:  Lianne La Havas 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 סוגה:  מוזיקת נשמה, מוזיקת פולק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה 
 חברת תקליטים:  האחים וורנר רקורדס 
 www.liannelahavas.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאן שארלוט בארנס (באנגלית: Lianne Charlotte Barnes; נולדה ב-23 באוגוסט 1989), הידועה בשם הבמה ליאן לה הוואס (Lianne La Havas), היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית אנגלייה.
ביוגרפיה

לה האווס נולדה וגדלה בלונדון, לאב יווני ולאם ג'מייקנית. היא גדלה בטואטינג ובסטריאת'ם, ובילתה את רוב זמנה עם סבה וסבתה לאחר שנפרדו הוריה. לה הוואס החלה לשיר בגיל שבע. אביה, רב-נגן, לימד אותה את יסודות הגיטרה והפסנתר. לה הוואס כתבה את השיר הראשון שלה בגיל 11, אך לא למדה לנגן על גיטרה עד גיל 18. היא שרה במקהלת בית הספר שלה.
הוואס החלה את הקריירה שלה לאחר שהוצגה בפני מוזיקאים שונים, בהם הזמרת פאלומה פיית' (אנ'), שעבורה שרה קולות רקע. בשנת 2010 חתמה לה הוואס בחברת האחים וורנר רקורדס (אנ'), ובילתה שנתיים בפיתוח כתיבת השירים שלה לפני שהוציאה מוזיקה כלשהי.
ב-2011 יצא המיני-אלבום הראשון שלה, Lost & Found, מתוכו השיר הפותח "No Room for Doubt", בו השתתף הזמר-יוצר וילי מאסון (אנ'), שנכלל גם באלבום הבכורה שלה. השיר זכה להצלחה במצעדים של בלגיה, והגיע למקומות ה-67 וה-21 במצעדים של פלנדריה וולוניה בהתאמה. ב-2012 יצא אלבום הבכורה שלה, Is Your Love Big Enough?‎, שקיבל שבחים ממבקרי המוזיקה והגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי. האלבום אף זכה בפרס אלבום השנה של אייטונס.
ביולי 2015 יצא אלבומה השני, Blood, שזכה לשבחים ולהצלחה רבה בבריטניה, תוך שהגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי. האלבום אף זכה להצלחה מחוץ לבריטניה, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים שבניו זילנד ול-52 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי. נוסף על כך, הועמד האלבום לפרס גראמי בקטגוריית "האלבום האורבני העכשווי הטוב ביותר". מהאלבום יצאו הסינגלים המצליחים "Unstoppable" ו-"What You Don't Do". לה הוואס יצאה לסיבוב הופעות בבריטניה ובאירופה לקידום האלבום.
ביולי 2020 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה הנושא את שמה. האלבום הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי וזכה לשבחים רבים מהמבקרים, תוך שקיבל ציון ממוצע משוקלל של 83 מתוך 100 באתר Metacritic.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2012: Is Your Love Big Enough?‎
2015: Blood
2020: Lianne La Havas
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2011: Lost & Found
2011: Live in L.A.‎
2012: Forget
2016: Blood Solo
2020: Live at the Roundhouse
הערות שוליים

↑  Tim Lewis (13 במרץ 2014). "One to watch: Lianne La Havas". The Guardian. נבדק ב-31 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jasmine Gardner (12 באפריל 2012). "Sound of the summer: Lianne Le Havas". London Evening Standard. אורכב מ-המקור ב-20 באפריל 2012. נבדק ב-15 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nonesuch to Release English Singer/Songwriter/Guitarist Lianne La Havas's Debut Album in US This Summer; First LA Show May 22". Nonesuch Records – Journal. 3 באפריל 2012. נבדק ב-15 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ramirez, E (25 באוגוסט 2012). "Soulful Sensation". Billboard. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Jasmine Gardner (12 באפריל 2012). "Sound of the summer: Lianne Le Havas". London Evening Standard. אורכב מ-המקור ב-20 באפריל 2012. נבדק ב-15 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lianne La Havas: 'A Lot Has Happened In My Life' | DIY". Thisisfakediy.co.uk. נבדק ב-15 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "3 UK Female Singers to Look Out For". Yinnyang.co.uk. 22 ביוני 2011. אורכב מ-המקור ב-9 בנובמבר 2011. נבדק ב-18 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lost and Found: Lianne La Havas". 9 בספטמבר 2009. נבדק ב-18 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lianne La Havas: 'A Lot Has Happened In My Life' | DIY". Thisisfakediy.co.uk. נבדק ב-15 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lianne La Havas: announces new album Blood". 21 באפריל 2015. נבדק ב-25 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Watch: Lianne La Havas Unveils "Unstoppable" Video". 12 במאי 2015. נבדק ב-13 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pareles, Jon (2020-07-21). "Lianne La Havas Traces the Arc of a Romance". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-09-30.
↑  Cragg, Michael (2020-07-19). "Lianne La Havas: Lianne La Havas review – purposeful, tender and bold". The Guardian (באנגלית). נבדק ב-2020-09-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810603518505606  BnF: cb166785401 (data)  GND: 1025228685  ISNI: 0000 0003 8059 2239  LCCN: no2012152889  MusicBrainz: 680466d6-f05b-44f6-858d-625d1b5087f6  NKC: xx0200362  RERO: 02-A023369051  VIAF: 259801415   WorldCat (עם VIAF): 259801415
לאוניד ברנשטיין

| --- | --- |

לאוניד ברנשטיין
 לידה:  15 ביולי 1921 שפיקיב, פלך פודוליה, ברית המועצות 
 פטירה:  31 במרץ 2019 (בגיל 97) קריית אתא, ישראל 
 מדינה:  הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ישראל, ברית המועצות 
 השכלה:  הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קייב 
 דרגה:  לוטננט בכיר 
 פעולות ומבצעים
 החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 עיטור הדגל האדום  מדליה להנצחת 65 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941-1945  מדליה להנצחת 60 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 50 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 40 שנים לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941־1945  מדליה להנצחת 70 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941-1945  עיטור מלחמת המולדת  מדליית הנצחת קרב מעבר דוקלה  מדליה על ההצטיינות בקרב  מדליה לפרטיזן במלחמה הפטריוטית הגדולה  אות הלוחם בנאצים  מסדר בוגדן חמלניצקי, דרגה 3  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  מסדר הגבורה, דרגה 1  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליית "פרטיזן במלחמה הפטריוטית" דרגה 1  עיטור הידידות בין העמים 
 
לאוניד יפימוביץ' ברנשטיין (ברוסית: Леонид Ефимович Беренштейн; ‏15 ביולי 1921 – 31 במרץ 2019) היה מפקד יחידת פרטיזנים בתקופת מלחמת העולם השנייה שפעלה בשטחי אוקראינה, פולין וצ'כוסלובקיה. אלוף אוקראינה באיגרוף לנערים.
קורות חיים

לאוניד ברנשטיין נולד בעיירה שפיקיב שבמחוז ויניצה באוקראינה, ברית המועצות, בן לחיים ורבקה. כשהיה בן חמש, נפטר אביו. אמו עברה עם הילדים לקייב, שם התחתנה בשנית. לאוניד למד בבית ספר יסודי ולאחר מכן עבר ללמוד בפנימיה צבאית. היה ספורטאי מצטיין - אלוף אוקראינה באיגרוף לנערים במשקל קל. בשנת 1939 גויס לצבא האדום, ולמד בבית הספר לקציני חיל רגלים. במאי 1941 הוסמך לקצונה, ונשלח לשרת בגדוד מקלעים שהוצב באזור פשמישל.
כבר ביומה הראשון של הפלישה הנאצית לברית המועצות לקח חלק בקרבות. בהמשך נסוג עם יחידתו מזרחה. במהלך הקרבות באזור מחוז צ'רקסי נפל בשבי. נמלט מן השבי, נתפס ושוב נמלט. הוסתר על ידי האוכלוסייה המקומית. בעזרת אחד התושבים הצליח להשיג תעודה של תושב מקומי לא יהודי. עבד כפועל בתחנת הרכבת, שם יצר קשר עם מחתרת מקומית. לקח חלק בפעולות חבלה שביצעה המחתרת במסילת הברזל באזור. בתחילת 1942, ביחד עם חברו למחתרת, עזב את תחנת הרכבת ויצא למסע חיפוש פרטיזנים ביערות הסביבה. בסופו של דבר הצליח למצוא אותם והצטרף לשורותיהם. בהתחלה היה חלק מצוות החבלה של היחידה - עסק בהטמנת מוקשים בקווי רכבת ופיצוץ רכבות. בהמשך הפך למפקד כוח הסיור של יחידתו.
בתחילת 1943 עבר ליחידת פרטיזנים גדולה שכללה כ-1,500 לוחמים. ביחידה זו מונה לראש המטה וסגן מפקד היחידה. תכנן וביצע עשרות פעולות נגד הנאצים ומשתפי הפעולה המקומיים שלהם. השתתף בפעולות חבלה כנגד רכבות גרמניות - יחידתו פגעה והשמידה כ-50 רכבות. בסוף 1943 הצליחה יחידתו של ברנשטיין לתפוס שטח ברוחב של כמה קילומטרים על שתי גדותיו של נהר דנייפר, צפונית לעיר צ'רקסי. הפרטיזנים הצליחו להחזיק בשטח עד להגעת הכוחות של הצבא האדום. לאחר שהשטח, בו פעלה יחידתו, שוחרר על ידי הצבא האדום - פורקה יחידת הפרטיזנים.
ברנשטיין קיבל תפקיד חדש - הוטל עליו להקים יחידת פרטיזנים חדשה, אשר תפעל בשטחה של פולין. בפברואר 1944 הוצנח בראש לוחמיו בדרום מזרח פולין. יחידת הפרטיזנים בפיקודו של ברנשטיין פעלה בפולין עד אוגוסט 1944. עסקה בפעולות חבלה בקווי ההספקה של צבא גרמניה הנאצית ובתקיפת חילות מצב גרמנים. במהלך יוני 1944 גילו הפרטיזנים של ברנשטיין אתר ניסויים של טילי V-2 בקרבת העיר דמביצה. ברנשטיין שידר את מיקום האתר למפקדת הפרטיזנים במוסקבה. אתר הניסויים הושמד על ידי מטוסי חיל האוויר הסובייטי (המטוסים הוכוונו אל היעד על ידי פרטיזנים מיחידתו של ברנשטיין).
באוגוסט 1944 עבר יחידתו של ברנשטיין לשטחה של סלובקיה, שם המשיכה לפעול עד לתחילת 1945 (עד שהאזור, בו פעלה, שוחרר על ידי הצבא האדום).
על פועלו במהלך המלחמה עוטר ברנשטיין בעיטור הכוכב האדום, ארבעה עיטורי המלחמה הפטריוטית ומדליית הפרטיזן. כמו כן הוענקו לו עיטורים ומדליות על ידי הפולנים והצ'כוסלובקים.
לאחר המלחמה התגורר בקייב. בשנת 1946 התחתן עם אלכסנדרה (ששירתה במהלך המלחמה כקשרית ביחידה עליה פיקד ברנשטיין). נולדו להם בן ובת. ברנשטיין סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קייב.
בשנות ה-70 כתב שלושה ספרים על פעילותם של הפרטיזנים באוקראינה במהלך המלחמה.
בשנת 1993 עלה לישראל. התגורר בקריית אתא. היה פעיל באגודת יוצאי אוקראינה בישראל. בשנות חייו האחרונות התגורר בדלות, בדירה ללא מעלית, כשהוא נעזר בכסא גלגלים.
נפטר ב-31 במרץ 2019 ונטמן בבית העלמין ארץ החיים בקריית אתא. זמן קצר טרם מותו הושלמה הפקת סרט דוקו-דרמה על חייו בשם "ברנשטיין - הפרטיזן האחרון" בהפקת כאן 11.
לקריאה נוספת

סימון שכטר, "לאוניד ברנשטיין – אחרון גדולי הפרטיזנים", בתוך יניב פרידמן (עורך), לוחמה יהודית במלחמת העולם השנייה, המחלקה להיסטוריה ומרכז דדו, 2021, עמ' 9–26.
לוק קורנט

| --- | --- |

קורנט בשנת 2017
 לידה:  15 ביולי 1995 (בן 29) לקסינגטון, קנטקי, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.16 מטר
 מספר:  40
 מכללה:  אוניברסיטת ואנדרבילט
 דראפט:  לא נבחר, 2017
 קבוצות כשחקן
 2017–2019 2019–2021 2021 2021 2021–2022 2022 2022–:  ניו יורק ניקס שיקגו בולס בוסטון סלטיקס מיין סלטיקס קליבלנד קאבלירס מילווקי באקס בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2024)
לוק פרנסיס קורנט (באנגלית: Luke Francis Kornet; נולד ב-15 ביולי 1995) הוא כדורסלן אמריקאי שמשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסנטר.
קריירת מכללות

קורנט נולד בעיר לקסינגטון שבקנטקי. אביו, פרנק קורנט, היה כדורסלן מקצועי בין השנים 1989–1994, ואף שיחק שתי עונות במדי מילווקי באקס מליגת ה-NBA. בין השנים 2013–2017 למד לוק באוניברסיטת ואנדרבילט אשר בנאשוויל, טנסי, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים של 8.9 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק. מחזיק בתואר "מלך החסימות" של קבוצת ואנדרבילט בכל הזמנים, עם 210 חסימות בסך הכול.
קריירה ב-NBA

לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 2017, חתם קורנט על "חוזה כפול" בניו יורק ניקס. במשחק הבכורה שלו ב-NBA, מול טורונטו ראפטורס ב-8 בפברואר 2018, קלע 11 נקודות, אסף 10 ריבאונדים וחסם 4 פעמים. בקיץ 2018 חתם בניקס על חוזה NBA סטנדרטי. לאורך שתי עונותיו בקבוצה שותף ב-66 משחקים בסך הכול, ורשם ממוצעים של 6.9 נקודות ו-3.0 ריבאונדים למשחק.
ביולי 2019 חתם על חוזה לשנתיים בשיקגו בולס.
במרץ 2021 הועבר לבוסטון סלטיקס, במסגרת טרייד משולש עם וושינגטון ויזארדס.
לאחר שלא זכה לחוזה מקבוצת NBA, הצטרף באוקטובר 2021 לקבוצת מיין סלטיקס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעשרת משחקיו בליגת הפיתוח העמיד ממוצעים של 11.9 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-2.6 חסימות למשחק.
בדצמבר 2021 חתם על חוזה לעשרה ימים בקליבלנד קאבלירס, ובסיומו חתם על חוזה דומה במילווקי באקס.
בפברואר 2022 חתם על חוזה עד לסיום עונת 2021/2022 בבוסטון סלטיקס. בפלייאוף 2022 העפיל עם הסלטיקס לגמר ה-NBA, בו הפסידו לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 2–4. בקיץ 2022 חתם בבוסטון על חוזה לשנתיים נוספות.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | ניו יורק | 20 | 1 | 16.3 | 0.392 | 0.354 | 0.727 | 3.2 | 1.3 | 0.3 | 0.8 | 6.7 |
| 2018/2019 | ניו יורק | 46 | 18 | 17.0 | 0.378 | 0.363 | 0.826 | 2.9 | 1.2 | 0.6 | 0.9 | 7.0 |
| 2019/2020 | שיקגו | 36 | 14 | 15.5 | 0.438 | 0.287 | 0.714 | 2.3 | 0.9 | 0.3 | 0.7 | 6.0 |
| 2020/2021 | שיקגו | 13 | 0 | 7.2 | 0.333 | 0.261 | 0.500 | 1.2 | 0.3 | 0.2 | 0.5 | 2.0 |
| 2020/2021 | בוסטון | 18 | 2 | 14.1 | 0.473 | 0.250 | 0.500 | 2.9 | 1.1 | 0.1 | 1.4 | 4.4 |
| 2021/2022 | קליבלנד | 2 | 0 | 7.5 | 0.200 | 0.000 | 0.667 | 1.5 | 0.5 | 0.0 | 0.5 | 2.0 |
| 2021/2022 | מילווקי | 1 | 0 | 6.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2021/2022 | בוסטון | 12 | 0 | 7.1 | 0.571 | 0.000 | 0.667 | 2.1 | 0.7 | 0.3 | 0.2 | 2.2 |
| 2022/2023 | בוסטון | 69 | 0 | 11.7 | 0.665 | 0.231 | 0.821 | 2.9 | 0.8 | 0.2 | 0.7 | 3.8 |
| קריירה |  | 217 | 35 | 13.5 | 0.457 | 0.322 | 0.772 | 2.7 | 0.9 | 0.3 | 0.8 | 4.9 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | בוסטון | 2 | 0 | 2.5 | 1.000 | 0.000 | 0.500 | 1.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 1.5 |
| 2021/2022 | בוסטון | 10 | 0 | 2.0 | 0.750 | 1.000 | 0.000 | 0.5 | 0.1 | 0.0 | 0.0 | 0.7 |
| 2022/2023 | בוסטון | 8 | 0 | 4.0 | 0.875 | 1.000 | 1.000 | 1.3 | 0.0 | 0.0 | 0.1 | 2.1 |
| קריירה |  | 20 | 0 | 2.9 | 0.846 | 1.000 | 0.750 | 0.9 | 0.1 | 0.0 | 0.1 | 1.4 |
כניעה (נפש)

כניעה, או כְּניעוּת, וכן הכנעה, היא קבלת מרותו או שלטונו של האחר על העצמי, לכתחילה, או לאחר מאבק. משמעויותיה הקרובות והשונות הן: ענווה, יראה, שִפלות הנפש וותרנות.
במחשבת היהדות > בימי הביניים

בימי הביניים שובחה הכניעה, בדומה לענווה, אל האל, והונגדה אל הגאוה והדגשת ערך העצמי. ההכנעה והענווה שהאדם חש מפני האל, בהיותן על פי ספרות המחשבה היהודית מוקד העניין האנושי, תשלכנה על גם על יחסיו עם הבריות והתנהגותו אליהן בענווה והכנעה. על כן, שולבו הכניעה מפני האל והכניעה מפני הבריות בקנה אחד, למשל, בבקשה הנאמרת סיום תפילת שמונה עשרה; הפותחת במילים: "אלהי נצור" וממשיכה
”יְהִי רָצוֹן מִלְּפָנֶיךָ ה' אֱלֹהַי וֵאלֹהֵי אֲבוֹתַי. שֶׁלֹּא תַעֲלֶה קִנְאַת אָדָם עָלַי וְלֹא קִנְאָתִי עַל אֲחֵרִים. וְשֶׁלֹּא אֶכְעוֹס הַיּוֹם וְשֶׁלֹּא אַכְעִיסֶךָ. וְתַצִּילֵנִי מִיֵּצֶר הָרָע. וְתֵן בְּלִבִּי הַכְנָעָה וַעֲנָוָה.”.
כניעה היא נושא עיקרי בספרו של רבי בחיי בן יוסף אבן פקודה חובות הלבבות, הוא מודיע לקוראיו בהקדמה:
”שמתי את הכניעה שורש שישי לכלל מחובות הלבבות”; מגדיר אותה ביחס אל קרובותיה:
”הכניעה היא שפלות הנפש ושחוּתה ומִעוט ערכה אצלה, והיא מִדה ממדות הנפש, וכאשר תתישב בה, יראו אותותיה על האברים: הם - הלשון הרכה והקול הנמוך והענָוָה בעת הכעס ומעוט הנקמה אחר היכֹלת עליה”. 
ומסביר כי 
”ובקשת המחילה (מן האלהים) אות על כניעתו ושפלותו לפני אלהים”.
רבי משה בן-מימון, הרמב"ם, תיאר בספרו מורה נבוכים ”באלו הפעולות תתמיד היראה ויגיע ההתפעלות המביא לכניעה המכוונת”.
במחשבת היהדות > בעת החדשה

הכניעה או ההכנעה שובחה בחסידות רבי ישראל בעל שם טוב. רבי אשר פריינד מנהיג חסידי בירושלים נהג להמליץ לחסידיו על מידה זו: ”בשעת הכשלון ולא יאשים לא את עצמו ולא את זולתו מתוך הכנעה ליסוד האין שלו ולא יתלה סרחונו באחרים בעת תקלה”.
ראו גם

כניעה צבאית או פוליטית
לקריאה נוספת

יעקב קלצקין, הערך: כניעה, אוצר המונחים הפילוספיים, א-ד, ברלין: הוצאת אשכול, תרפ"ח.
הערות שוליים

↑  יהודה הלוי, הכוזרי, ג, נג
↑  בחיי בן יוסף אבן פקודה, חובות הלבבות, שער הכניעה, א.
↑  בחיי בן יוסף אבן פקודה, חובות הלבבות, שער התשובה, ג.
↑  משה בן-מימון, מורה נבוכים, ג, מ"ז.
↑  אשר פריינד, צוואה,
יעד 1 לפיתוח בר קיימא

יעד 1 של פיתוח בר קיימא (SDG 1 או יעד גלובאלי 1), אחד מ-17 יעדי פיתוח בר קיימא שהוקמו על ידי האו"ם ב-2015, קורא לסיום העוני בכל הצורות. הנוסח הרשמי הוא: "אין עוני". המדינות החברות התחייבו "לא להשאיר אף אחד מאחור": בבסיס המטרה עומדת "מחויבות עוצמתית לא להשאיר אף אחד מאחור ולהגיע תחילה לאלה הרחוקים מאחור". מטרת SDG 1 היא למגר כל צורה של עוני קיצוני כולל המחסור במזון, מי שתייה נקיים ותברואה. השגת מטרה זו כוללת מציאת פתרונות לאיומים חדשים הנגרמים על ידי שינויי אקלים וקונפליקט. SDG 1 לא רק מתמקד באנשים החיים בעוני, אלא גם בשירותים שאנשים מסתמכים עליהם ובמדיניות חברתית שמקדמת או גם מונעת עוני.
היעד כולל שבעה תתי יעדים ו-13 מדדים למדידת התקדמות. חמשת "יעדי התוצאה" הם:
מיגור עוני הקיצוני;
הפחתת כל העוני בחצי;
יישום מערכות להגנה סוציאלית;
הבטחת שוויון זכויות לבעלות, שירותים בסיסיים, טכנולוגיה ומשאבים כלכליים;
בניית חוסן בפני אסונות סביבתיים, כלכליים וחברתיים. שני היעדים הקשורים ל"אמצעים להשגת" SDG 1 הם גיוס משאבים לצורך סיום העוני;
והקמת מסגרות מדיניות למיגור העוני בכל הרמות.
למרות ההתקדמות המתמשכת, 10 אחוז מאוכלוסיית העולם חייה בעוני ונאבקת לספק צרכים בסיסיים כמו בריאות, חינוך וגישה למים ותברואה. עוני קיצוני נשאר נפוץ במדינות בעלות הכנסה נמוכה, במיוחד אלו שנפגעו מסכסוכים וטלטלות פוליטיות.
אחד המדדים המרכזיים המודדים את העוני הוא שיעור האוכלוסייה שחיה מתחת לקו העוני הבינלאומי והלאומי. מדידת שיעור האוכלוסייה המכוסה על ידי מערכות הגנה סוציאליות ומתגוררת במשקי בית עם גישה לשירותים בסיסיים גם היא אינדיקציה לרמת העוני. מיגור העוני הקשה על ידי מגפת COVID-19 בשנת 2020. סגרות מקומיות ולאומיות הובילו לקריסת הפעילות הכלכלית שהפחיתה או ביטלה את מקורות ההכנסה והאיצה את העוני.
רקע

מאז 1990, מדינות ברחבי העולם נקטו באמצעים שונים לצמצום העוני והשיגו תוצאות יוצאות דופן. מספר האנשים החיים בעוני קיצוני ירד מ-1.8 מיליארד ל-776 מיליון בשנת 2013. ובכל זאת, אנשים ממשיכים לחיות בעוני כשהבנק העולמי מעריך ש-40 עד 60 מיליון אנשים ייקלעו לעוני קיצוני ב-2020.
עוני הוא יותר מהיעדר הכנסה או משאבים: אנשים חיים בעוני אם חסרים להם שירותים בסיסיים כגון שירותי בריאות, ביטחון וחינוך. מדד חלופי אפשרי אחד הוא מדד העוני הרב-ממדי.
ממשל תקין למילוי צורכי העניים העירוניים ולהיות מסוגל לקדם אחריות ושקיפות.
הבטחת חינוך כולל כדי להגדיל את הסיכוי להעסקה.
עבודה על האתיקה העסקית של עסקים קהילתיים המשפיעים על קהילות עניות וכפריות.
לפני מגפת ה-COVID-19 בשנת 2020, קצב הפחתת העוני העולמי התעכב, וצפוי שהיעד העולמי לסיים את העוני עד 2030 יחמיץ. עם זאת, המגפה דוחפת עשרות מיליוני אנשים חזרה לעוני קיצוני, ומבטלת שנים של התקדמות. ההערכה היא ששיעור העוני הקיצוני העולמי צפוי לעמוד על 8.4 עד 8.8 אחוזים ב-2020, שזה קרוב לרמתו ב-2017. כתוצאה מכך, על פי ההערכות 40 עד 60 מיליון בני אדם יידחקו בחזרה לעוני קיצוני, העלייה הראשונה בעוני העולמי מזה יותר מ-20 שנה.