stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניו זילנדים
מקורות אתניים > הגירה מהאוקיינוס השקט

בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, ניו זילנד עודדה מהגרים מדרום האוקיינוס השקט. למדינה היה ביקוש גדול לעבודה לא מיומנת במגזר הייצור. כל עוד הדרישה הזו נמשכה, מהגרים עודדו על ידי הממשלה להגיע מדרום האוקיינוס השקט, ורבים נשארו במקום. עם זאת, כאשר זמני הפריחה פסקו, חלקם האשימו את המהגרים בהאטה הכלכלית שהשפיעה על המדינה, ורבים מאותם אנשים סבלו מפשיטות של המשטרה על עסקיהם ובתיהם שהובילו לגירושם מהמדינה החל משנת 1974.
מקורות אתניים > מזרח תיכון, אמריקה הלטינית ואפריקה

אוכלוסייה זו הרכיבה 1.2% מכלל האוכלוסייה במפקד האוכלוסין של 2013. הקבוצה האתנית של אמריקה הלטינית כמעט הוכפלה בגודלה בין מפקד האוכלוסין של 2006 ל-2013, וגדלה מ-6,654 אנשים ל-13,182. מרכיב חדש יותר כולל פליטים ומתיישבים אחרים מאפריקה ומהמזרח התיכון. בעוד שהיו מתיישבים קודמים מהמזרח התיכון, כמו סורים, אנשים מאפריקה המשוונית היו מעטים מאוד בעבר.
קבוצה אתנית מזרח תיכונית – 20,406
קבוצה אתנית אפריקאית – 13,464
מקורות אתניים > אחרים

בשנת 2013, 67,752 אנשים או 1.7% הזדהו עם מוצא אתני אחד או יותר מלבד אירופה, מאורי, פסיפיק, אסיה, מזרח תיכונית, אמריקה הלטינית ואפריקאית. הרוב המכריע של האנשים האלה, 65,973 אנשים, הזדהו רק כ'ניו זילנדים'.
גזע ויחסים אתניים

לאחר 1840, סוגיות רבות הקשורות לריבונות ובעלות על קרקע נותרו בלתי פתורות, במשך זמן רב בזמן שהמאורים חיו בקהילות כפריות. כאשר מאורים ופקהה (אירופאים) החלו לחיות בסמיכות רבה יותר, נבחנה האמונה שלמדינה יש "יחסי הגזע הטובים בעולם". המפשר הראשון ליחסים בין גזעיים מונה ב-1971 כדי לסייע במאבק באפליה גזעית בקרב ניו זילנדים.
התסיסה בנוגע להפרות הסכם ואיטנגי התגברה בשנות ה-70. בית הדין של וייטנגי הוקם ב-1975 כדי לשקול הפרות לכאורה, וב-1984 הוסמך להסתכל אחורה ל-1840.
באופן כללי, ניו זילנדים ממוצא אירופאי מחשיבים עצמם נטולי דעות קדומות גזעיות ברובם, ותופסים את המדינה כחברה מכילה יותר, תפיסה שאותגרה במיוחד על ידי בני קבוצות מיעוט אתניות. על פי מחקר שפורסם ב-2018, שניתח את חוויית הגזענות המדווחת של מבוגרים בניו זילנד במשך תקופה של 10 שנים, דיווח על חוויות גזעניות האחרונות היו הגבוהות ביותר בקרב המשתתפים האסייתים ואחריהם עמי המאורים והפסיפיק, כאשר האירופים דיווחו על החוויה הנמוכה ביותר של גזענות.
תרבות

תרבות ניו זילנד היא בעצם תרבות מערבית המושפעת מהסביבה הייחודית ומהבידוד הגאוגרפי של האיים, ומהתרבות של המאורים, וכן מגלי ההגירה הרב-אתניים השונים שבאו בעקבות הקולוניזציה הבריטית של ניו זילנד. המתיישבים הבריטים הביאו מערכת משפטית, פוליטית וכלכלה משגשגת, יחד עם מערכת החקלאות הבריטית ששינתה את הנוף הטבעי.
התפתחותה של זהות ניו זילנדית ואופי לאומי, נפרדים מהזהות הקולוניאלית הבריטית, קשורה לרוב לתקופה סביב מלחמת העולם הראשונה, אשר הולידה את הרעיון של רוח אנז"ק. עם זאת, קשרים תרבותיים בין ניו זילנד לבריטניה נשמרים על ידי שפה משותפת, הגירה מתמשכת מבריטניה, והעובדה שצעירים ניו זילנדים רבים מבלים בבריטניה ב"ניסיון מעבר לים", המכונה "OE‏ (אנ')". בנוסף ניו זילנדים מזדהים עם האוסטרלים, כתוצאה מהמאפיינים ההיסטוריים, התרבותיים והגאוגרפיים המשותפים של שתי המדינות.
ממשלת ניו זילנד מקדמת את התרבות המאורית על ידי תמיכה בבתי ספר בשפה המאורית, על ידי הבטחה שהשפה מוצגת באופן גלוי במשרדי ומוסדות הממשלה ובספרות, וכן על ידי התעקשות על קבלת פנים מאורית מסורתית (pōwhiri) באירועים ממשלתיים ובתוכניות פרסים לבתי ספר ממלכתיים, מאורים מנהלים את שירותי הרווחה המיועדים לאנשים שלהם.
תרבות > האנשה לאומית

זילנדיה היא האנשה לאומית של ניו זילנד וניו זילנדים. בצורתה הסטריאוטיפית, זילנדיה מופיעה כאישה ממוצא אירופאי לבושה בגלימה. היא דומה בלבוש ובמראה לבריטניה (האנשה הנשית של בריטניה), שעליה נהוג לאמר שהיא אמה של זילנדיה.
כביטוי רטורי של זהות לאומית ניו זילנדית, זילנדיה הופיעה על בולי דואר, פוסטרים, קריקטורות, אנדרטאות מלחמה ופרסומים של ממשלת ניו זילנד, לרוב במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20. האנשה הייתה סמל נפוץ של תערוכת המאה בניו זילנד, שהתקיימה בוולינגטון בשנים 1939 ו-1940 שני פסלי זילנדיה גדולים משמשים כאנדרטה למלחמה המכבדת את חללי מלחמת הבורים השנייה: האחד נמצא בוויימט והשני בפאלמרסטון. כמה פסלים קטנים יותר קיימים במוזיאונים ובידיים פרטיות.
הדמות הנשית המופיעה בצד שמאל של הסמל הלאומי זוהתה כזילנדיה.
תרבות > המצאות

מאורים, ופולינזים אחרים, נחשבים על ידי היסטוריונים רבים בתור הנווטים המובילים בעולם לפני העידן המודרני. הפולינזים יצרו קשר עם כמעט כל אי בתוך המשולש הפולינזי העצום. הם המציאו את הקטמרן והגו כמה מהאסטרונומיה המורכבת ביותר בעולם כדי לעזור לנווט באוקיינוס השקט. המשכו של הידע הזה לאחר ההתיישבות המיידית של ניו זילנד ניכרת במצפן הלא מוחשי של מצפן שפותח והשתמש בו מאורי הרבה לפני ההתיישבות האירופית. מצפנים מאורים חולקו ל-32 בתים שונים בין צפון, דרום, מזרח ומערב. זה עזר לנווטים לשנן למעלה מ-200 כוכבים. שינון היה חלק בלתי נפרד מהידע המאורי, שלא היה לו שפה כתובה. מסורת בעל פה נשמרה בניו זילנד על ידי גילדות במשך מאות שנים לאחר הגעת המאורים, למרות המאמצים הקולוניאליים המאוחרים יותר לדכא אותה.
במלחמות ניו זילנד (1845–1872), המאורים פיתחו מערכות תעלות ובונקרים משוכללות כחלק מהשטחים המבוצרים שכבר קיימים הידועים בשם pā, והעסיקו אותם בהצלחה כבר בשנות ה-40 של המאה ה-20 כדי לעמוד בהפצצות ארטילריה בריטיות. מערכות אלו כללו תעלות ירי, תעלות תקשורת, מנהרות ובונקרים נגד ארטילריה. ה-Ngāpuhi pā Ruapekapeka נחשב לעיתים קרובות למרשים ביותר מבחינה טכנולוגית על ידי היסטוריונים, ותואר ב-2017 כ"אחד המתקנים הצבאיים המתוחכמים ביותר" שהאימפריה הבריטית התמודדה אי פעם, על ידי השדרן Mihingarangi Forbes עבור RNZ. קיים ויכוח אקדמי סביב זה מאז שנות ה-80, כאשר בספרו "מלחמות ניו זילנד", ההיסטוריון ג'יימס בליך טען שהמאורים בצפון המציאו למעשה את מלחמת החפירות בשלבים הראשונים של מלחמות ניו זילנד. עם זאת, בהתחשב בעובדה שחפירות מסוג זה או אחר תמיד היו נוכחות בלוחמה אנושית, מסקנה זו זכתה במחלוקת וזכתה לביקורת מצד היסטוריונים אחרים.
ניו זילנדים בעידן המודרני היו חדשנים לא פחוץ. קפה נמס, כיום משקה בסיסי ברחבי העולם, הומצא לראשונה באינברקרגיל בשנת 1890 על ידי כימאי המזון דייוויד סטראנג. קייט שפרד, סופרג'ית, נחשבת לאמה של תנועת זכות הבחירה לנשים המודרנית. המאמצים שלה במסגרת איגוד המתינות הנוצריות לנשים ניו זילנד הובילו לכך שניו זילנד הפכה למדינה הראשונה בעולם שחוקקה זכות בחירה אוניברסלית.
הסקסולוג ג'ון מאני, המוכר כיום כדמות שנויה במחלוקת על הניסויים שלו בנוגע לילדים ולמקרה של דייוויד ריימר, היה חלוץ של חקר הזהות המגדרית המודרנית. התיאוריה של מאני לפיה מגדר נלמד הפכה למיושנת ואף הופרכה, אם כי המונחים שלו "תפקיד מגדר" ו"נטייה מינית" נותרו נפוצים בשפה המודרנית. הוא גם הקים את מרפאת זהות מגדרית של ג'ונס הופקינס, המרפאה הראשונה בארצות הברית שביצעה ניתוחים לשינוי מיני. המנתח ורופא אף-אוזן-גרון הרולד גיליס נחשב לאבי הכירורגיה הפלסטית המודרנית, בה השתמש על חיילים מעבר לטיפול רגיל במהלך מלחמת העולם הראשונה.
תרבות > שפה

אנגלית (אנגלית ניו זילנדית) היא השפה השלטת המדוברת על ידי ניו זילנדים, ושפה רשמית "בפועל" של ניו זילנד. על פי מפקד האוכלוסין של ניו זילנד 2013, 96.1% מהניו זילנדים דיברו אנגלית. השפות הרשמיות דה יורה של המדינה הן מאורית (Te Reo) ושפת הסימנים של ניו זילנד (NZSL). שפות אחרות משמשות גם קהילות אתניות.
תרבות > דת

קצת פחות ממחצית האוכלוסייה במפקד האוכלוסין של 2013 הכריזה על השתייכות לנצרות. עם זאת, הנוכחות הקבועה בכנסייה קרובה ככל הנראה ל-15%. לפני הקולוניזציה האירופית, הדת של האוכלוסייה המאורים הילידית הייתה אנימיסטית, אך המאמצים הבאים של מיסיונרים כמו סמואל מרסדן הביאו לכך שהרבה מאורים התנצרו.
השתייכות דתית נאספה במפקד האוכלוסין של ניו זילנד מאז 1851. אחד מהסיבוכים הרבים בפירוש נתוני השתייכות דתית בניו זילנד הוא השיעור הגדול שמתנגדים לתשובה לשאלה, בערך 173,000 ב-2013. רוב הדיווח על האחוזים מבוסס על מספר התגובות הכולל, ולא על סך האוכלוסייה.
גודזילה: מלך המפלצות

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  גודזילה 
 בימוי:  מייקל דוהרטי
 הופק בידי:  מרי פארנט  אלכס גרסיה  בריאן רוג'רס  תומאס טול
 תסריט:  מייקל דוהרטי זאק שילדס מקס בורנשטיין
 עריכה:  רוג'ר בארטון
 שחקנים ראשיים:  ורה פרמיגה קן ואטאנבה סאלי הוקינס קייל צ'נדלר מילי בובי בראון בראדלי ויטפורד תומאס מידלדיץ' ג'אנג דזה יי ג'ייסון ליילס אלן מקסון ריצ'רד דורטון איישה היינדס
 מוזיקה:  בר מק'קרירי 
 צילום:  לורנס שר
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Legendary pictures
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 במאי 2019
 משך הקרנה:  132 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פעולה, סרט מדע בדיוני, סרט מפלצות
 מקום התרחשות:  בוסטון, אנטארקטיקה, וושינגטון די. סי., מקסיקו 
 תקציב:  170 מיליון דולר
 הכנסות:  386 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   godzilla2
 סרט קודם:  קונג: אי הגולגולת
 סרט הבא:  גודזילה נגד קונג
 www.godzillamovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
גודזילה: מלך המפלצות (באנגלית: Godzilla: King of the Monsters) הוא סרט מפלצות אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2019. הסרט בוים על ידי מייקל דוהרטי והוא מבוסס על זיכיון "גודזילה" ומהווה חלק מזכיון יקום המפלצות של אולפני לג'נדרי. עלילת הסרט עוקבת אחר גודזילה כשהוא נלחם לצד מות'רה נגד רודאן וקינג גידורה.
הסרט גרף 385,900,138 דולר ברחבי העולם. הסרט קיבל ביקורות מעורבות.
שחקנים

קייל צ'נדלר - ד"ר מארק ראסל
ורה פרמיגה - ד"ר אמה ראסל
מילי בובי בראון - מדיסון ראסל, בתם של מארק ואמה
קן ואטאנבה - ד"ר אישירו סריזאווה
סאלי הוקינס - ד"ר ויויאן גרהם
בראדלי ויטפורד - ד"ר ריק סטנטון
תומאס מידלדיץ' - ד"ר סם קולמן
צ'ארלס דאנס - אלן ג'ונה
אושיי ג'קסון - ג'קסון ברנס
דייוויד סטראתיירן - אדמירל ויליאם סטנז
איישה היינדס - קולונל דיאנה פוסטר
ג'אנג דזה יי - ד"ר לנג/לי צ'ן
אנתוני ראמוס - קורפורל מרטינז
ג'ונתן הווארד - אשר ג'ונה
ג'ו מורטון - הוסטון ברוקס
לורן גריפין - אליזבת לודלו
אנתוני מרטינז - אנתוני רמוס
סי-סי-אייץ' פאונדר - הסנאטורית ויליאמס
ט. ג'. סטורם - גודזילה (באמצעות לכידת תנועה)
ג'ייסון ליילס - רודאן (באמצעות לכידת תנועה)
ג'ייסון ליילס, אלן מקסון וריצ'רד דורטון - קינג גידורה (באמצעות לכידת תנועה)
מפלצות המופיעות בסרט

גודזילה - זוחל פרהיסטורי רדיואקטיבי ענק אשר פוגש את אויבו הראשי: קינג גידורה. הגיבור הראשי של הסרט.
רודאן - פטרנודון ביו-וולקני ענק אשר חובר לקינג גידורה נגד גודזילה ומות'רה. הנבל המשני של הסרט.
מות'רה - פרפראית רדיואקטיבית גדולה אשר חוברת לגודזילה ולרודאן נגד קינג גידורה. הגיבורה המשנית של הסרט.
קינג גידורה - המכונה גם "מונסטר זירו", וייוורן תלת-ראשי חוצני עצום המזכיר את ההידרה. הנבל הראשי של הסרט.
מוטו - יצור עצום בעל כנפיים גדולות שהופיע גם בסרט הקודם.
במהלך המהומות של גידורה מופיעות מפלצות רבות אשר אינם שייכים לזיכיון של "גודזילה": "בהמות", מפלצת דמוית-ממותה, "סקילה", עכביש בעל משושי דיונון, "מתושלח", זוחל המבקע הרים, "בפומט", "טיפון", "אבדון", "בוניפ" (אנ'), "קראקן", "לווייתן", "מוקיל מבמב" (אנ') . מפלצות אלה עזרו לקינג גידורה במלחמתו אך לאחר שהובס עברו לצד של גודזילה.
המשך

באוקטובר 2015 הוכרז על תוכנית לאיחוד בין קונג לגודזילה בסרט "גודזילה נגד קונג" שצפוי היה לצאת לאקרנים בשנת 2020. החברה תכננה לייצר סדרת סרטים שמרכזה הוא חברת "מונרך" (הסוכנות הממשלתית שהופיעה בסרט "גודזילה"). לאחר מכן הוכרז שהסרט "קונג: אי הגולגולת" יאזכר אף הוא את ארגון "מונרך".
"גודזילה נגד קונג" יצא לאקרנים ב-26 במרץ 2021.
האחות בטי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ניל לביוט 
 הופק בידי:  סטיב גולין, גייל מוטרוקס 
 תסריט:  ג'ון צ'. ריצ'רדס ג'יימס פלמברג
 עריכה:  ג'ואל פלוץ' סטיבן וייסברג
 שחקנים ראשיים:  רנה זלווגר מורגן פרימן כריס רוק גרג קיניר
 מוזיקה:  רולף קנט 
 צילום:  ז'אן-איב אסקופייר 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Gramercy Pictures Intermedia
 חברה מפיצה:  USA Film
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בספטמבר 2000
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה שחורה דרמה קומית
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  $35 מיליון
 הכנסות באתר מוג'ו:   nursebetty
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב פסטיבל הקולנוע בקאן
 דף הסרט ב־IMDb
 
האחות בטי הוא סרט אמריקאי משנת 2000 בבימויו של ניל לביוט ובכיכובה של רנה זלווגר. קומדיה שחורה, המתארת את התמוטטות העצבים שחווה מלצרית מקנזס שהייתה עדה לרצח בעלה, וכתוצאה מתחילה לעקוב באובססיביות אחר כוכב אופרת הסבון האהוב עליה. בסרט משתתפים גם גרג קיניר, מורגן פרימן, וכריס רוק.
הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן, וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר. בעבור תפקידה בסרט, זכתה זלווגר בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט מוזיקלי או קומדיה.
השחקנים

רנה זלווגר - בטי סייזמור
מורגן פרימן - צ'ארלי
כריס רוק - וסלי
גרג קיניר - ג'ורג' מקורד (ד"ר דייוויד ראבל)
אהרון אקהרט - דל סייזמור
פרואיט טיילור וינס - שריף אלדון באלארד
טיה טקסדה - רוזה הרננדז
אליסון ג'אני - לילה ברנץ'
אליזבת מיטשל - קלואי ג'נסן
תגובות וביקורת

האחות בטי זכה לביקורות חיוביות ממבקרים, ויש לו רייטינג של 84% באתר Rotten Tomatoes.
הסרט יצא לאקרנים במקום מספר 2 בקופות, עם הכנסות של 7.1 מיליון דולר בסוף שבוע הפתיחה.
פרסים

פרסי הקומדיה האמריקאים (American Comedy Awards): השחקנית המצחיקה ביותר (רנה זלווגר)
פרסי Black Reel: השחקן הטוב ביותר (מורגן פרימן); שחקן המשנה הטוב ביותר (כריס רוק)
פרסי הקולנוע העצמאי הבריטיים: הסרט הזר הטוב ביותר - אנגלית
פסטיבל הקולנוע בקאן: התסריט הטוב ביותר
פרסי אדגר אלן פו: הסרט הטוב ביותר
פרס גלובוס הזהב: השחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה (רנה זלווגר)
פרסי Image: שחקן המשנה המצטיין בסרט קולנוע (מורגן פרימן)
מבקרי הסרטים בלונדון: שחקנית השנה (רנה זלווגר)
פרסי Satellite: השחקנית הטובה ביותר (רנה זלווגר); סרט הקומדיה הטוב ביותר; שחקן המשנה הטוב ביותר (מורגן פרימן)
קרלטון אוורהארט

| --- | --- |

קרלטון אוורהארט, 2015
 לידה:  1961 (בן 64 בערך) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  וירג'יניה טק 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1983–2018 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד כנף תובלה 97  מפקד חיל האוויר השלישי  מפקד חיל האוויר ה-18  מפקד פיקוד התובלה של חיל האוויר
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (2)  לגיון ההצטיינות (4)  כוכב הארד  מדליית האוויר
 
קרלטון אוורהארט השני (באנגלית: Carlton D. Everhart II) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית, בתפקידו האחרון שירת כמפקד פיקוד התובלה של החיל.
ביוגרפיה

אוורהארט סיים ב-1983 לימודי תואר ראשון בווירג'יניה טק במסגרת מלגה להכשרת קציני מילואים של חיל האוויר. הוא התגייס לחיל האוויר ושירת כטייס מטוסי תובלה.
בשנים 1998–2000 שימש עוזר לענייני חיל האוויר לנשיא ארצות הברית. בשנים 2000–2001 פיקד על טייסת התובלה 475, טייסת מטוסי לירג'ט C-21 להטסת בכירים. באוגוסט 2003 מונה למפקד להק המבצעים של כנף 374 בבסיס יוקוטה ביפן, בתפקיד זה פיקד על כנף המשלוח האווירי 386 שנשלחה לדרום-מערב אסיה. ביולי 2005 מונה לסגן מפקד כנף התובלה 97 ושלושה חודשים אחר כך מונה למפקד הכנף. מילא שורה של תפקידי מטה ופיקוד בארצות הברית ובאפגניסטן.
באפריל 2012 מונה לסגן מפקד חיל האוויר השלישי בבסיס רמשטיין שבגרמניה, במהלך כהונתו נחשף כי מפקד חיל האוויר השלישי טייח פרשת הטרדה מינית, הוא נאלץ לפרוש מתפקידו ובפברואר 2014 מונה אוורהארט למחליפו. ביוני 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-18.
באוגוסט 2015 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד התובלה האווירית של חיל האוויר, הוא שירת בתפקיד עד ספטמבר 2018.
במהלך שירותו צבר מעל 4,700 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, בואינג KC–135, בואינג C-17, מקדונל דאגלס C-9, לוקהיד C-130 הרקולס, C-5 גלקסי, לירג'ט C-21, גאלפסטרים C-37,‏T-1A ג'ייהוק ומסוקי בל UH-1N.
אוורהארט נשוי למישל ואב לארבע בנות.
ניקו קובאץ'

ניקו קובאץ' (בקרואטית: Niko Kovač; נולד ב-15 באוקטובר 1971) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמנה של בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה.
קריירת משחק

קובאץ' נולד ב-15 באוקטובר 1971 בברלין המערבית למשפחה שהגיעה מליבנו שבבוסניה והרצגובינה. הוא שיחק במועדון המקומי הרטה צלנדורף, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת שלהם בקיץ 1989 בגיל 17. הוא עבר להרטה ברלין בקיץ 1991 והחל לשחק במועדון ששיחק בבונדסליגה השנייה באותו הזמן.
קריירת משחק > באייר לברקוזן

בקיץ 1996 עבר קובאץ' מהרטה, ששיחקה עדיין בבונדסליגה השנייה באותו הזמן, לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי באייר לברקוזן ב-17 באוגוסט 1996 במשחק פתיחת עונת 1996/1997, בניצחון 4-2 ביתי על בורוסיה דורטמונד. הוא הופיע ב-32 משחקי ליגה בעונתו הראשונה עם באייר לברקוזן והבקיע שלושה שערים. עם זאת, הוא שיחק בעיקר כמחליף בשתי העונות הבאות והחמיץ כמה משחקים בעונת 1997/1998 לאחר שנפצע במשחק ביתי של המועדון נגד שטוטגרט בדצמבר 1997. בשלוש עונות עם באייר לברקוזן, קובאץ' הופיע 77 פעמים במשחקי הבונדסליגה וכבש שמונה שערים. במועדון, אחד מחבריו לקבוצה היה אחיו הצעיר, רוברט, בפעם הראשונה בקריירה המקצועית שלו.
קריירת משחק > המבורג

קובאץ' עבר להמבורג בקיץ 1999 ושיחק שתי עונות במועדון, בהן הופיע 55 הופעות והבקיע 12 שערים. בקיץ 2001 עזב את המבורג ועבר לבאיירן מינכן שבה שוב שיחק עם אחיו הצעיר רוברט. עם זאת, לא הצליח לבסס את עצמו במועדון ועזב את באיירן מינכן להרטה ברלין לאחר שתי עונות בקיץ 2003. הוא הופיע ב-34 משחקי בונדסליגה וכבש שלושה שערים בליגה.
קריירת משחק > הרטה ברלין

לאחר מכן חתם קובאץ' פעם שנייה בהרטה ברלין. הוא הופיע 75 פעמים במשחקי הבונדסליגה וכבש שמונה שערים.
קריירת משחק > רד בול זלצבורג

לאחר מונדיאל 2006, עזב קובאץ' את הרטה ברלין לאחר שלוש עונות ועבר לרד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. ב-26 באוגוסט 2006 הבקיע את השער הראשון שלו בבונדסליגה האוסטרית, בניצחון 4-0 ביתי על ווקר אינסברוק. בחודש מאי 2008 חתם לשנה נוספת במועדון, עד קיץ 2009. ב-29 במאי 2009 עזב לאחר שלוש שנים את רד בול זלצבורג ופרש מכדורגל מקצועי. הוא שיחק את משחקו האחרון עבור רד בול זלצבורג במשחק ידידות נגד באיירן מינכן, שבו הוחלף לאחר 15 הדקות הראשונות. המשחק נגמר בתיקו 0–0.
קריירה בינלאומית

קובאץ' ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו במשחק הידידות של קרואטיה נגד מרוקו ב-11 בדצמבר 1996 בקזבלנקה. בהמשך גם הופיע בשלושה משחקים במוקדמות למונדיאל 1998, אבל החמיץ את הגמר בצרפת משום שלא התאושש לגמרי מפציעה עד לתחילת ההכנות לטורניר. הוא לא היה חלק מהנבחרת הלאומית במשך שנתיים לאחר מכן, עד משחק ידידות נגד צרפת בנובמבר 1999. קובאץ' שיחק בקרואטיה בחמשה משחקים במוקדמות למונדיאל 2002 וכבש שער אחד בניצחון 4-0 על סן מרינו. בסופו של דבר, קרואטיה הודחה מהטורניר לאחר סיום במקום השלישי בבית שלהם.
הוא שיחק גם במוקדמות יורו 2004, הופיע שבע הופעות והבקיע שני שערים, בניצחון 1-0 נגד אסטוניה ואת השער הראשון בניצחון של הקבוצה 3-0 על אנדורה. אחרי יורו 2004, הפך לקפטן הנבחרת הלאומית והוביל את הקבוצה במוקדמות מונדיאל 2006 שהתקיים בגרמניה. הוא הופיע בתשע מתוך עשרת המשחקים במוקדמות והבקיע שני שערים, שניהם בניצחון 4-0 של קרואטיה על איסלנד בבית בזאגרב. קובאץ' הבקיע את השער במשחק בו ניצחה 2-1 את אוסטרליה.
יורו 2008 היה הטורניר הגדול האחרון שלו. הוא הודיע על הפרישה הבינלאומית שלו ב-7 בינואר 2009, בטענה שיש לתת לשחקנים צעירים חסרי ניסיון לשחק.
קריירת אימון

לאחר פרישתו מכדורגל מקצועי הוא הפך למאמנה של הנבחרת השנייה של רד בול זלצבורג, רד בול יוניורס. בשנת 2011 קודם לתפקיד עוזר מאמן הנבחרת הראשונה יחד עם ריקרדו מוניז כמאמן ראשי. אחרי שמוניז התפטר ביוני 2012, קובאץ' היה אחד המועמדים המובילים להחליפו. בסופו של דבר רוג'ר שמידט מונה למאמן וקובאץ' עזב את זלצבורג.
קריירת אימון > נבחרת קרואטיה בכדורגל עד גיל 21

ב-21 בינואר 2013 הודיע איגור שטימץ, מאמנה של נבחרת קרואטיה בכדורגל, כי ניקו קובאץ', לצד אחיו רוברט, יאמנו את נבחרת קרואטיה בכדורגל עד גיל 21. משימתם הייתה להעפיל לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 2015. קרואטיה הוצבה בבית 5 של טורניר המוקדמות, יחד עם שווייץ עד גיל 21, אוקראינה עד גיל 21, לטביה עד גיל 21 וליכטנשטיין עד גיל 21. הנבחרת סיימה במקום הראשון עם 16 נקודות והעפילה מהמקום הראשון בבית.
קריירת אימון > נבחרת קרואטיה

ב-16 באוקטובר 2013 הודיע דאבור שוקר, נשיא התאחדות הכדורגל הקרואטית, כי ניקו קובאץ' יאמן את נבחרת קרואטיה בכדורגל. הוא החליף את איגור שטימץ. במסיבת עיתונאים אמר שוקר שקובאץ' חתם על חוזה לשנתיים בנבחרת, עד סוף יורו 2016. כמאמנה של קרואטיה הצליח קובאץ' להעפיל למונדיאל 2014 שהתקיים בברזיל לאחר ניצחון 2-0 על איסלנד. בספטמבר 2015 החליטה התאחדות הכדורגל הקרואטית לפטר את קובאץ', בעקבות הפסד 2–0 לנבחרת נורווגיה ותיקו מול אזרבייג'ן במוקדמות יורו 2016.
קריירת אימון > איינטרכט פרנקפורט

ב-8 במרץ 2016 מונה קובאץ' למאמנה של קבוצת הכדורגל איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה, במקומו של ארמין פה, שפוטר יומיים קודם לכן.
קריירת אימון > באיירן מינכן

ב-13 באפריל 2018 הודיעה קבוצת באיירן מינכן שקובאץ', ששיחק בקבוצה בעבר במשך שנתיים, סיכם כמאמן הקבוצה. קובאץ' החל את עבודתו בעונת 2018/2019. על אף שבשלב מסוים של העונה הייתה באיירן בפיגור של תשע נקודות מהמקום הראשון, הצליחה הקבוצה לעלות לראש הטבלה ולזכות באליפות. הייתה זו האליפות הראשונה של קובאץ' כמאמן בבונדסליגה. ב-3 בנובמבר 2019 פוטר מתפקידו לאחר רצף תוצאות חלשות, ששיאן בתבוסה בתוצאה 5-1 לקבוצתו הקודמת איינטרכט פרנקפורט.
קריירת אימון > מונקו

ב-19 ביולי 2020 מונה למאמנה של מונקו מהליגה הצרפתית. בעונתו הראשונה העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע הצרפתי שבו הפסידו לפריז סן-ז'רמן, וסיים עם מונקו במקום השלישי בליגה. ב-31 בדצמבר 2021 פוטר מתפקידו.
קריירת אימון > וולפסבורג

ב-24 במאי 2022 מונה למאמנה של וולפסבורג. הוא סיים את תפקידו במרץ 2024.
קריירת אימון > בורוסיה דורטמונד

ב-30 בינואר 2025 מונה למאמנה של בורוסיה דורטמונד.
תארים > כשחקן

הגביע הביניבשתי: 2001
אליפות גרמניה: 2002/2003
הגביע הגרמני: 2002/2003
אליפות אוסטריה: 2006/2007
תארים > כמאמן

אליפות גרמניה: 2018/2019
הגביע הגרמני: 2018/2019
השתולים

ערך זה עוסק בסרט גנגסטרים אמריקאי משנת 2006. אם התכוונתם לקמפיין של "אם תרצו" נגד ארגוני שמאל, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Infernal Affairs 
 בימוי:  מרטין סקורסזה 
 הופק בידי:  גרהם קינג, בראד פיט, בראד גריי 
 תסריט:  ויליאם מונהאן פליקס צ'ונג סיו פאי מאק
 עריכה:  תלמה סקונמייקר 
 שחקנים ראשיים:  לאונרדו דיקפריו מאט דיימון ג'ק ניקולסון מארק וולברג מרטין שין ורה פרמיגה ריי וינסטון אלק בולדווין
 מוזיקה:  הווארד שור 
 צילום:  מיכאל בלהאוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Plan B Entertainment, סרטי GK, האחים וורנר, Media Asia Entertainment Group 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 באוקטובר 2006
 משך הקרנה:  151 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מאפיה, סרט דרמת פשע, סרט אפי, סרט מתח, סרט פשע, סרט בלשי, מותחן פשע, נאו-נואר 
 מקום התרחשות:  בוסטון 
 תקציב:  90 מיליון דולר
 הכנסות:  290 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   departed
 פרסים:  ארבעה פרסי אוסקר פרס גלובוס הזהב
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
השתולים (באנגלית: The Departed) הוא סרט גנגסטרים אמריקני משנת 2006 בבימוי מרטין סקורסזה ובכיכובם של לאונרדו דיקפריו, מאט דיימון, ג'ק ניקולסון, מארק וולברג, מרטין שין ואלק בולדווין. הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר, לרבות הסרט הטוב ביותר, ובפרס גלובוס הזהב. עלילת הסרט מבוססת על עלילת הסרט ההונג קונגי "דרך ללא מוצא" משנת 2002.
עלילה

העלילה מתרחשת בעיר בוסטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. פרנק קוסטלו (ג'ק ניקולסון), בוס במאפיה האירית, מטפח צעיר בשם קולין סאליבן (מאט דיימון), ושותל אותו כמודיע בשורות משטרת המדינה. חברו להכשרה המשטרתית הוא באריגן (ג'יימס באדג' דייל).
וילי קוסטיגן (לאונרדו דיקפריו) נבחר על ידי פקד אוליבר קווינן (מרטין שין) וסמל ברייס דיגנם (מארק וולברג) לעבודה כסוכן סמוי, ומצליח לחדור לצוותו של קוסטלו. סאליבן מקודם ליחידת חקירות מיוחדת, בפיקודו של פקד אלרבי (אלק בולדווין), ומתחיל לנהל מערכת יחסים רומנטית עם הפסיכיאטרית המשטרתית מדולין מאדן (ורה פרמיגה). היא פוגשת גם את קוסטיגן במסגרת תקופת המבחן שהיא חלק מהכיסוי לתפקידו כסוכן סמוי, ובעקבות הפגישות הם מתחילים לנהל רומן. קוסטיגן מקבל מידע על כך שלקוסטלו יש חפרפרת בתוך המשטרה, ומצליח לזהות ולעקוב אחר קוסטלו הפוגש את המודיע, סאליבן, אך לא מצליח לזהות או לתפוס אותו.
במקביל, סאליבן מקודם בתפקידו כבלש ומתבקש לאתר את המודיע השתול ביחידה, כלומר, הוא עצמו. הוא מנצל את תפקידו על מנת לאתר את הסוכן השתול בצוותו של קוסטלו. הוא מורה לצוות שוטרים לעקוב אחר פקד קווינן בתואנת שווא, והם עוקבים אחריו לבניין שבו מתקיימת פגישה בינו לבין הסוכן קוסטיגן. במהלך הפגישה, אנשיו של קוסטלו פורצים למקום במטרה לתפוס את הסוכן השתול, והורגים את קווינן. קוסטיגן, שהצליח לחמוק מהמקום לפני שנכנסו לשם, מצליח להתחמק מאשמת היותו סוכן שתול בארגון הפשע של קוסטלו.
בעקבות מותו של קווינן, סמל דיגנם תוקף את סאליבן ונאלץ לצאת לחופשה כפויה. סאליבן עושה שימוש בסלולרי של פקד קווינן על מנת ליצור קשר עם הסוכן הסמוי ומגלה את קוסטיגן.
במהלך מארב משטרתי על מבצע איסוף סמים של קוסטלו וצוותו, מתרחש קרב יריות במקום. אנשי צוותו של קוסטלו נהרגים, אך הוא וקוסטיגן מצליחים להימלט. סאליבן מאתר את קוסטלו במקום מבודד במחסן וכאשר הוא מגלה שקוסטלו משמש כמודיע של ה-FBI, הוא הורג אותו.
לאחר מכן מגיע קוסטיגן לתחנת המשטרה להיפגש עם סאליבן, ובמהלך הפגישה הוא מזהה על השולחן מעטפה שהוא ידע שהועברה מקוסטלו לחפרפרת שלו מתוך המשטרה. הוא מבין כי סאליבן הוא המודיע השתול ונמלט מתחנת המשטרה. סאליבן מבין כי קוסטיגן זיהה אותו, ומוחק את התיק החסוי של קוסטיגן במערכת המחשב של המשטרה. קוסטיגן מוסר למאדן מעטפה עם ראיות למקרה שייהרג וקובע פגישה עם סאליבן, לאחר שהודיע לו כי ברשותו הקלטות של שיחות מפלילות שערך עם קוסטלו.
המפגש מתרחש על גג הבניין שבו נרצח פקד קווינן וקוסטיגן עוצר את סאליבן, אך השוטר בראון מופיע ומנסה למנוע את המעצר. קוסטיגן מצליח לשכנע את השוטר בראון שיאפשר לו לבצע מעצר, והם יורדים מהבניין. כאשר קוסטיגן וסאליבן יוצאים מן המעלית, מגיע השוטר באריגן, שיורה בקוסטיגן והורג אותו, ולאחר מכן הוא יורה גם בשוטר בראון שירד במדרגות. הוא מספר לסאליבן שגם הוא, כמוהו, שימש כמודיע של קוסטלו מתוך היחידה. הוא משחרר את סאליבן, וכשהוא מסובב את ראשו סאליבן יורה בו למוות. לאחר מכן טוען סאליבן כי באריגן היה האחראי לרצח מכריז עליו בתור החפרפרת שהייתה ביחידה. כמו כן הוא מעניק לקוסטיגן עיטור כבוד לאחר המוות.
בהלווייתו של קוסטיגן, מאדן הדומעת מסרבת לדבר עם סאליבן, גם לאחר שהוא מנסה לשאול אותה בנוגע לתינוק, כיוון שזמן קצר לפני כן היא סיפרה לו שהיא בהיריון. סאליבן חוזר לדירתו ונכנס למארב של סמל דיגנם שיורה בו למוות. בסצנת הסיום המצלמה יוצאת מביתו של סאליבן, כשעל מעקה המרפסת נראה עכברוש ("Rat", שמשמעותו גם "בוגד").