stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלשים בע"מ
עתיד

במאי 2016, לפני יציאת הסרט לאקרנים, בלאק דיבר על הרעיון להמשך, "אני חושב שזה קצת מוקדם לשקול המשכון. אני לא בהכרח מאמין בעין הרע, אבל אנחנו באמת זקוקים שאנשים יצפו בו לפני שאנחנו אנחנו יכולים אפילו לדבר על זה. אנחנו מתמודדים בתחרות קשה עם [סרטי] גיבורי על ואנחנו רק צריכים שאנשים, אתה יודע, אולי יראו את קפטן אמריקה שש פעמים, אבל לא את בפעם השביעית ויראו את [הסרט] שלנו במקום זאת". באוגוסט 2018, בלאק חזר על רצונו לעשות סרט המשך, אם כי ציין כי הסרט כנראה לא היה מכניס מפיק בקופות כדי שהרעיון יהיה לסביר.
בספטמבר 2017, פוקס נתנה התחייבות לתסריט לגרסת טלוויזיונית עכשווית בהובלת נשים בשם "The Nice Girls", שתופק על ידי Silver Pictures Television שתיכתב על ידי מייקל דיליברטי.
ג'ושואה ג'ון

ג'ושואה ג'ון (בהולנדית: Joshua John; נולד ב-1 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן ארובי-הולנדי המשחק בעמדת החלוץ ב34 אלקמאר.
קריירת מועדונים

ג'ון שיחק בצעירותו בקבוצות הנוער של קודיק, אייאקס, ואלבייק ובגיל 18 הצטרף לזו של ספרטה רוטרדם. ב-10 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לניימכן. ב-30 במרץ 2008 הבקיע את שערו הראשון בקריירה בתיקו 2-2 נגד וילם II. בעונת 2008/2009 ג'ון הפך לשחקן הרכב בקבוצה כאשר רשם 31 הופעות וכבש 4 שערים. בינואר 2009 ג'ון חתם על חוזה חדש במועדון עד לשנת 2012. בקיץ 2011 סיכם את תנאיו בסוונסי סיטי, אך העסקה נפלה ברגע האחרון. ב-9 בדצמבר 2011 קיבל כרטיס אדום בניצחון 1–2 נגד פיינדאם שהובילה להרחקה לשלושה משחקים של השחקן. זהו היה גם משחקו האחרון בקבוצה.
ב-16 בינואר 2012 ג'ון חתם לשנתיים בטוונטה עם אופציה לעונה נוספת. ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד ואלבייק. את שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בניצחון 0–3 נגד UE סנטה קולומה במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית. בעונה זו לא רשם ולו דקת משחק אחת בקבוצה.
ב-2 באוגוסט 2012 הושאל לנורשלן מליגת העל הדנית. בנורשלן רשם 11 שערים ב-41 משחקים כאשר 4 מתוכם היו בניצחון 1–6 נגד סילקבורג. ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות בהפסד 1–6 לצ'לסי. ב-2 בספטמבר 2013, ג'ון חתם במועדון לשלוש וחצי שנים. בעונתו הראשונה במועדון כבש 9 שערים ב-34 משחקים, אך בשני העונות שלאחר מכן רשם מאזן פחות מוצלח.
ב-15 באוגוסט 2016 חתם בבורסאספור מליגת העל הטורקית. ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לאיסטנבול בשאקשהיר. ב-4 במרץ 2017 כבש את שערו היחיד בקבוצה בניצחון 2–1 על גזיאנטפספור.
ב-8 בינואר 2019 חתם בקייסר מליגת העל הקזחית.
בספטמבר 2020 חזר להולנד וחתם בפנלו. בסיום העונה הראשונה שלו במועדון, שוחרר ממנו לאחר שירד לליגה השנייה.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, ג'ון שיחק בנבחרת הצעירה של הולנד. ב-29 באפריל 2014 קיבל אישור לייצג את ארובה, אך רק ב-9 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד ברמודה.
חיים אישיים

ג'ון נשוי לטסה ולהם בן בת.
ג'ונתן ריצ'רדסון

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1667 לונדון, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  28 במאי 1745 (בגיל 78) קמדן, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  ג'ון ריילי 
 צאצאים:  ג'ונתן ריצ'רדסון הבן 
 
ג'ונתן ריצ'רדסון (באנגלית: Jonathan Richardson‏; 12 בינואר 1667 – 28 במאי 1745), המכונה לעיתים "האב" כדי להבדיל אותו מבנו (ג'ונתן ריצ'רדסון הבן), היה אמן אנגלי, אספן רישומים וסופר על אמנות. היה צייר דיוקנאות בלונדון. הוא נחשב על ידי כמה מבקרי האמנות כאחד משלושת הציירים החשובים בתקופתו. הוא היה המורה של ג'ון דייר, תומאס הדסון, וג'ורג' קנפטון.
ביוגרפיה

ריצ'רדסון נולד בקהילת סנט בוטולף, בישופסגייט בלונדון ב־12 בינואר 1667 לוויליאם ומרי ריצ'רדסון. בשנת 1672 נפטר אביו ואמו התחתנה שוב. ריצ'רדסון הפך לחניך מצטיין, אך הוא שוחרר מוקדם מהחניכות כשהמורה שלו פרש. ריצ'רדסון היה בר מזל וקיבל בהמשך חניכות ציור אצל ג'ון ריילי. הוא למד את אמנות הדיוקנאות מריילי בעודו גר בבית אדונו. אשתו של ריצ'רדסון הייתה אחייניתה של ריילי.
על פי סמואל ג'ונסון, ריצ'רדסון השפיע לא פחות כסופר מאשר כצייר. הוא זכה לבירכתו של ג'ושוע ריינולדס על דבריו בתאוריה של הציור בספרו "מאמר על תורת הציור" משנת 1715. בשנת 1722 פרסם ריצ'רדסון עם בנו, ששמו היה גם ג'ונתן (1694–1771), ספר על כמה מהפסלים, התבליטים, הציורים והתמונות באיטליה (1722). הספר נכתב על ידי ריצ'רדסון האב תוך שימוש בחומרים שאסף בנו בעת שסייר באיטליה בשנת 1721. זה היה ספר פופולרי מאוד ושימש אנשים צעירים כבסיס ל"סיור הגדול" שלהם באיטליה. נאמר כי הספר הפך בסיס לרכישות עתידיות של אמנות על ידי אספנים עשירים ולכן השפיע על האינטרס האנגלי אצל האמנים הזרים.
הספר גם סיפק מודל חשוב לתולדות האמנות של יוהאן יואכים וינקלמן (1764). ריצ'רדסון ובנו כתבו גם יחד את הערות וההסבר לספר "גן העדן האבוד" של ג'ון מילטון (1734). הערות אלה הן, בחלקן, היו תגובה למהדורה של ריצ'רד בנטלי משנת 1732, בה הוא לעיתים קרובות פגע בסגנונו של מילטון או מסמן קטעים יוצאי דופן בסוגריים מרובעים, בטענה שהם למעשה נכתבו של מישהו אחר. התגובות של ריצ'רדסון לבנטלי סייעה להניח את הבסיס לפרשנות מאוחרת של היצירה של מילטון.
מורשת

ריצ'רדסון נחשב לאחד משלושת הציירים החשובים בתקופתו עם צ'ארלס ג'רבאס ומייקל דאהל. הוא היה גם שרטט מצוין ופורה, ועשה מספר ציורי גיר של חברים ובני משפחה. מחקרים אחרונים שופכו אור גם על פעילותו כיוצר, שוב בעיקר בתחום הדיוקנאות. הוא היה המורה של תומאס הדסון וג'ורג' קנפטון. הוא צייר, וחרט דיוקנאות רבים, שזוכים להערכה רבה גם בהווה.
כאשר ריצ'רדסון האב נפטר בבלומסברי ב־28 במאי 1745 הוא השאיר ארבע בנות, אחת מהן התחתנה עם תומאס הדסון הצייר, שהיה בעבר תלמידו של ריצ'רדסון. הוא הותיר אחריו גם את בנו, ג'ונתן ריצ'רדסון הצעיר (1694–1771). בנו התעסק בציור והדפסים.
ציור שעדיין נושא את סימן האספן של ריצ'רדסון צובר ערך משמעותי. ריצ'רדסון תואר כאחד מ"אספני הרישומים הגדולים בכל הזמנים".
ספרים שפרסם

An Essay on the Theory of Painting (1715)
An Essay on the Whole Art of Criticism as it Relates to Painting and an Argument in Behalf of the Science of a Connoisseur (1719)
An Account of Some of the Statues, Bas-Reliefs, Drawings, and Pictures in Italy (1722)
Explanatory notes and remarks on Milton's Paradise lost By J. Richardson, father and son. With the life of the author, and a discourse on the poem.
גלריה

אדמירל ג'ון באלצ'ן
דיוקן אשה לא ידועה
תומאס פנשאו
ג'וליאנה בויל
ג'ודית מאדן
ריצ'רד מיד
נתנאל סימור
רוברט הארלי
הערות שוליים

↑  Jonathan Richardson - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk (באנגלית)
↑  Jonathan Richardson the Elder (British, 1667 - 1745) (Getty Museum), The J. Paul Getty in Los Angeles (באנגלית)
↑  Lionel Henry Cust, Richardson Jonathon, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 48
↑  Jonathon Richardson (ארכיון)
↑  133 paintings by or after Jonathon Richardson the Elder, artuk.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275308205171  PLWABN: 9811508576705606  BnF: cb12332296g (data)  GND: 119006227  ISNI: 0000 0000 8113 3382  LCCN: n50044694  NGV: 8944  NTA: 152506764  RKD: 66645  SNAC: w6kh0t6w  SUDOC: 032257759  ULAN: 500020436  VcBA: 495/248245  VIAF: 34528928   WorldCat (עם VIAF): 34528928
גאורגי דוברובולסקי

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1928 אודסה
 פטירה:  30 ביוני 1971 (בגיל 43) סויוז 11 
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי
 השכלה:  אקדמיית חיל האוויר ע"ש גגארין (1961) 
 עיסוקים נוספים:  טייס קרב
 תקופת השירות:  1963–הווה (כ־61 שנים)
 דרגה:  פודפולקובניק
 זמן שהייה בחלל:  23 ימים, 18 שעות, 21 דקות
 משימות
 סויוז 11
 עיטורים
 ,
 
גאורגי טימופייביץ' דוברובולסקי (ברוסית: Георгий Тимофеевич Добровольский; 1 ביוני 1928 –  30 ביוני 1971) היה קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במשימה במסגרת תוכנית סויוז.
קורות חיים

גאורגי דוברובולסקי נולד באודסה. בשנת 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה וכיבוש אודסה על ידי רומנים, הוא נעצר על ידי המשטרה, הואשם באחזקת אקדח ונשפט ל-25 שנות בבית הסוהר. במרץ 1944 בעקבות תשלום שוחד הוא שוחרר מהכלא.
לאחר שחרור העיר דוברובולסקי התחיל לימודים בבית הספר של חיל האוויר הסובייטי ומשם המשיך לבית הספר לטייס. בשנת 1950 הוצב כטייס קרב באחד מיחידות של חיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1963 הוא נכלל ביחידת הסוקמונאטים. בשנת 1971 גאורגי דוברולסקי ושני אנשי צוות נוספים שוגרו לחלל בחללית סויוז 11. במהלך הטיסה הושג שיא השהייה בחלל. לאחר סיום הטיסה שנמשכה 23 ימים במהלך הנחיתה התרחשה בריחת אוויר מהתא, בעקבות זאת, כשנפתחה דלת הקפסולה בהם חזרו לכדור הארץ, התגלו השלושה כמתים. גאורגי דוברובולסקי נטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.
הערות שוליים

↑  אברהם פלג, "זינוק רוסי באכלוס ההלל", מעריב, 17 ביוני 1971
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810561293105606  GND: 1160217483  ISNI: 0000 0000 5751 2278  LNB: 000302884  NKC: mzk2006356195  VIAF: 84682489   WorldCat (עם VIAF): 84682489
ג'ושו

| --- | --- |

 לידה:  778 סין 
 פטירה:  897  (בגיל 119 בערך) 
 מדינה:  שושלת טאנג 
 תקופת הפעילות:  ?–897 
 
ג'וֹשוּ (Jōshū Jūshin, ג'וֹשוּ ג'וּשין; בכתב סיני: 趙州從諗, וייד-ג'יילס: Chao-chou Ts'ung-shen, בפין-יין: Zhàozhōu Cōngshěn ; 778 – 897) אחת הדמויות המרכזיות בצ'אן, שמו הסיני של הזן בודהיזם, ומן המורים יוצאי-הדופן והחריגים בהיסטוריה של הזן.[דרושה הבהרה]
חייו

בגיל 17 פגש ג'ושו את מורה הזן נאנקואן פּוּיוּאן (Nánquán Pǔyuàn;‏ 南泉普願; מיפנית:נָנְסֶן, Nansen Fugan;‏ 748–835), והיה לתלמידו. כשנאנקואן שאל את ג'ושו את הקואן: "מהי הדרך?", התפתח ביניהם דיאלוג, שבשיאו השיג ג'ושו הארה.
ג'ושו נשאר עם נאנקואן במשך 40 שנה, עד למותו של נאנקואן. לאחר מכן שהה במנזרו של נאנקואן שלוש שנים נוספות, לתקופת האבל, ולאחריהן, בגיל 60, יצא לעשרים שנות נדודים ברחבי סין, בהן פגש ברוב מורי הזן של זמנו.
כשהיה בן 80 השתקע בכפר הולדתו, גואן יין יואן (Guānyīnyuàn;‏ 観音院), במחוז ג'ו, שם לימד במשך 40 שנה נוספות קבוצה קטנה של נזירים, כאשר אנשים רבים, מלומדים, ושליטים, באו להאזין לדבריו ולשאול בעצתו.
השקפותיו

ג'ושו היה מהחשובים שבהוגי הקואנים (ידוע למשל בקואן: "האם לכלב יש טבע בודהא?"), והוא נודע בהצהרותיו הפרדוקסליות ומעשיו הבלתי שיגרתיים. הזן-בודהיזם של ג'ושו הושפע מן המחשבה הדאואיסטית, אך הוא נמנע מרעיונות מופשטים כגון: "הדרך" (דאו), "האמת", או "בודהא", ושם את הדגש על הדברים כפי שהם.
חלק מן הקואנים של ג'ושו מופיעים באוספי קואנים מפורסמים כמו: "דברי הצוק הכחול" ו"השער ללא שער".
לקריאה נוספת

ספר הזן של ג'ושו (תרגום, מבוא והערות: יואל הופמן; נוסח עברי: דרור בורשטיין), תל אביב: בבל, 2007.
ג'ון ספיד

| --- | --- |
תבליט אבן של ג'ון ספיד בכנסייה אנגליקנית בסיטי של לונדון
 לידה:  1551 פרנדון, צ'סשיר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 ביולי 1629 (יוליאני) (בגיל 78 בערך) לונדון, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  St Giles-without-Cripplegate 
 
ג'ון ספיד (באנגלית: John Speed‏; 1552 – 28 ביולי 1629) היה קרטוגרף והיסטוריון אנגלי.
ספיד נחשב ליוצר המפות האנגלי הידוע ביותר בתקופת סטיוארט.
קורות חיים

ספיד נולד בפרנדון שבצ'שייר, ובצעירותו החל לעבוד עם אביו כחייט.
בעת עבודתו בלונדון הצטרף לאגודת סוחרי העתיקות ושם פגש את סר רוברט קוטון ואת ויליאם קמדן אשר עודדו אותו לממש את כישוריו בציור, ולהתחיל בציור מפות של האיים הבריטיים, וכן פגש את סר פלק גרוויל, ברון ברוק, אשר מימן את מחקריו. בשל עבודתיו, העניקה המלכה אליזבת הראשונה לספיד חדר בבית המכס בעיר, כחדר עבודה.
ספיד קבור לצד רעייתו בכנסיית סנט גיילס מחוץ לקריפלגייט, בשכונת ברביקן שבתוך הסיטי של לונדון. האנדרטה לזכרו שרדה את הפצצות הבליץ שפגעו בכנסייה.
עבודותיו

המפה הראשונה שספיד צייר הייתה "כנען כפי שנשלטה הן בימי אברהם הן בתקופת ישראל עם התחנות והאומות הגובלות בה", בשנת 1595.
בעידודו של קמדן החל ספיד לעבוד ספרו על "ההיסטוריה של בריטניה הגדולה" (Historie of Great Britaine) אשר יצא לאור בשנת 1611. ספר זה הסתמך על כתבים קודמים (שחלקם אינם קיימים כיום).
עבודתו כהיסטוריון אינה מוערכת כיום, ונחשבת ירודה באיכותה, אולם בציור המפות נחשב ספיד למוביל בתקופתו, בייחוד לאור תרומתו לתכנון עירוני, בציור מפות עירוניות מדויקות של ערי בריטניה.
בשנת 1611 פרסם אטלס בשם "הזירה בה נמצאת אימפריית בריטניה הגדולה" (The Theatre of the Empire of Great Britaine) אשר כלל מפות נפרדות של כל מחוז ממחוזות אנגליה וויילס, וכן מפה של אירלנד ושל סקוטלנד. מרבית המפות המופיעות כוללות גם מפות ערים.
באותה שנה פרסם גנאלוגיה של משפחות התנ"ך והברית החדשה בשם (The genealogies recorded in the Sacred Scriptures according to euery family and tribe with the line of Our Sauior Jesus Christ obserued from Adam to the Blessed Virgin Mary).
בשנת 1627 פרסם ספיד אטלס בשם "מבט על אזורים ידועים בעולם" (Prospect Of the Most Famous Parts of the World) - ספר המפות העולמי הראשון שפורסם על ידי קרטוגרף אנגלי.
עבודותיו > מפות מעשה ידי ספיד

כנען כפי שנשלטה הן בימי אברהם הן בתקופת ישראל עם התחנות והאומות הגובלות בה, 1595
מפת וילטשייר, 1610 עם תיאור העיר סולסברי ומבט על סטונהנג'
מפת נורת'המפטונשייר, 1610
מפת הולנד, 1626
מפת סין, 1626
מפת עולם, 1646
עבודותיו > מפות מעשה ידי ספיד > מפות ערים

מפת בדפורד, 1611
מפת דבלין, 1610
מפת מונמות', ויילס, 1610
מפת אוקספורד,  1610
מפת רדינג, 1610
ג'ורג' דונלופ לסלי

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1835 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  21 בפברואר 1921 (בגיל 85) סאסקס, הממלכה המאוחדת 
 
ג'ורג' דונלופ לסלי (באנגלית: George Dunlop Leslie;‏ 1835 – 1921) היה צייר, סופר ומאייר בריטי, שנודע בציורי ילדים שלו.
ביוגרפיה

לסלי נולד ב-2 ביולי 1835, למשפחה אמנותית, אביו היה צייר צ'ארלס רוברט לסלי, ודודו רוברט לסלי היה צייר ימי. תחילה למד אמנות באקדמיה לאמנות של קרי, ואחר כך משנת 1854 באקדמיה המלכותית. התערוכה הראשונה שלו באקדמיה הייתה בשנת 1859, והוא הציג את עבודותיו בכל שנה לאחר מכן. הוא הפך לחבר באקדמיה בשנת 1868 ותואר מלא (RA) בשנת 1876.
ג'ורג' דונלופ לסלי התגורר בשלב מוקדם בסנט ג'ון ווד (לונדון), והיה חלק מקבוצת אמנים שהעדיפו נושאי ז'אנר קלילים. בשנים 1884–1901 היה תושב "ריברסייד", וולינגפורד, אוקספורדשייר. אחותו מרי לסלי (1833–1907), גם היא אמנית, התגוררה בשכונת קרומוול. אמן עמית, ג'יימס הילר, היה גם תושב הכפר והם ציירו יחד דיוקן של המלכה ויקטוריה ליובל הזהב שלה בשנת 1887. משנת 1906 התגורר בלינדפילד, סאסקס
עבודותיו המוקדמות, כמו "מטילדה" (1860)  הראו את ההשפעה החזקה של סגנון קדם-רפאל, אך הוא המשיך בסגנון אסתטי יותר, במטרה להציג תמונות מלאות אור שמש.
לעיתים קרובות הוא השתמש בילדים כנושאים ועבודתו זכתה לשבחים על ידי ג'ון ראסקין על הנצחת "האיכות המתוקה של הילדות האנגלית." אחת התמונות שלו, "כביסה" שימשה ככרזה בקמפיין פרסום לסבון. למרות הנושאים הטריוויאליים לכאורה, עבודותיו של לסלי זכו להערכה רבה על ידי מבקרי התקופה.
אחד הציורים המפורסמים שלו הוא - "פרחי שמש וירח", 1890. תמונה זו צוירה מחלון חדר המגורים של האמן בוולינגפורד, המשקיף אל הגן שבגדה הנגדית. לדברי דונלופ: "הצבתי את שתי הבנות ליד החלון. האחת יושבת על שרפרף נמוך, והשנייה על מושב החלון. הנוף נצבע ישירות מהטבע... שתי הבנות מסדרות חמניות באגרטל. בתמונה כמה חמניות הצהובות הבהירות הרגילות, ואחרות, אשר אני קורא להן "פרחי ירח", הם פרחים בהירים יותר ... "
בשנת 1889 לסלי זכה לצייר ארבעה ציורי קיר בכנסיית סנט לאונרדס.
לסלי היה גם סופר ופרסם כמה ספרים. "הנהר שלנו" (1888), "מכתבים למרקו" (1893) ו"מכתבי ריברסייד" (1896) האיורים כולם בשחור לבן, והעלילה התבססה על תצפיות אישיות על החיים והטבע באזור מגוריו. הוא גם כתב את ההיסטוריה של השנים הראשונות של האקדמיה המלכותית - "החיים הפנימיים של האקדמיה המלכותית".
לסלי היה נשוי ללידיה. נולדה להם בת אליס (המתוארת בציורו לספר - אליס בארץ הפלאות) ובן פיטר לסלי (1877–1953) שהיה גם הוא אמן.
הוא מת ב-21 בפברואר 1921, בלינדפילד בסאסקס.
רשימת ספרים

Our River (Bradbury, Agnew & Co., 1888).
Letters to Marco (Macmillan and Co., 1893).
Riverside letters; a continuation of "Letters to Marco" (Macmillan and Co., 1896).
The inner life of the Royal Academy, with an account of its schools and exhibitions principally in the reign of Queen Victoria (London: John Murray, 1914)
הערות שוליים

↑  25 paintings by or after George Dunlop Leslie, artuk.org (באנגלית)
↑  George Dunlop Leslie Online, www.artcyclopedia.com
↑  Leslie, George Dunlop, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
↑  George Dunlop Leslie, R.A. (1835-1921) , Matilda - Dante, Purgatorio, Canto 28 'For thou, Lord, hast made me glad through thy work; I will triumph in the works of thy hands' - Psalm XCII, 4, www.christies.com (באנגלית)
↑  Obituary, The Times, 23 February 1921, p. 12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427481305171  AAG: 86  AGSA: 2822  GND: 128227368X  ISNI: 0000 0000 8278 2077  LCCN: no2010166985  NLA: 35301052  NTA: 133089398  RKD: 49583  SNAC: w60g4h3q  Trove: 903516  ULAN: 500119249  VIAF: 92050322   WorldCat (עם VIAF): 92050322 
ג'ורג' לסלי, פרחי השמש והירח, 1890
ג'ורג' דונלופ לסלי, אפונה ריחנית
גלובולין

בביוכימיה, גְלוֹבּוּלִין (Globulin) היא אחת משלוש הקבוצות של חלבונים המרכיבים את הפלזמה (יחד עם אלבומין ופיברינוגן). חלק מהגלובולינים נוצרים בכבד, בעוד אחרים נוצרים במערכת החיסון.
הריכוז הנורמלי של מוגלובולינים בדמם של בני אדם הוא בין 2.3 ל-3.5 גרם לדציליטר.
קבוצות עיקריות

אלפא - קבוצה הנמצאת בפלזמה ונחלקת לאלפא 1 ולאלפא 2. קבוצה זו היא האלקטרופוריזית ביותר מבין כל הגלובולינים. קבוצה זו מדכאת את פעילותם של חלק מהפרוטאזים בדם. בקבוצה זו נכלל למשל האלפא-1 אנטיטריפסין.
בטא - קבוצה הנמצאת בעיקר בדם והגנים המייצרים את חלבונים אלה ממוקמים על כרומוזום 11 בבני אדם. האלקטרופוריזיות שלה היא בינונית, נמוכה מזו של האלפא גלובולין וגבוהה מזו של הגאמא.
גאמא - קבוצה הנמצאת בדם והיא האלקטרפוזית הנמוכה ביותר מבין כלל הגלובולינים. קבוצה זו כוללת בתוכה את רוב הנוגדנים (Igs) בדם.
גלובוס

ערך זה עוסק בדגם כדורי של כדור הארץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גלובוס משנת 1765
גלובוס (כדור בלטינית) הוא דגם כדורי של כדור הארץ, כוכבי לכת או ירחים שעליו מודפסת או מודבקת מפה או תצלום אוויר.
הגלובוס מסתובב על ציר על מנת לדמות תנועת סיבוב גרמי השמיים על צירם. ברוב הגלובוסים מותקן הציר בזווית של 23.5 מעלות ביחס לבסיס, כדי להדגים את נטיית כדור הארץ ביחס למישור המילקה.
משתמשים בגלובוס כדי ללמוד גאוגרפיה, לתכנן נתיבי תחבורה בים, ביבשה ובאוויר ועוד. על הגלובוס מופיעים כל חלקי העולם בקנה מידה והוא מדגים את היבשות, האוקיינוסים וממצאים אחרים. בחלק מהגלובוסים קיים תבליט שמייצג טופוגרפיה של פני השטח.
היקפו של כדור הארץ הוא כ-40 מיליון מטרים ולכן קנה המידה השכיח בגלובוסים של כדור הארץ הוא 1:40,000,000 כך שהיקף הגלובוס הוא מטר אחד.
ההדפסה על פני הגלובוס מייצגת מרחקים באופן מדויק יותר ממפות בקנה מידה דומה מאחר שאין בהם עיוות שקיים במפות שטוחות שמציגות פני שטח קמור.
הגלובוס הראשון נוצר, ככל הנראה, במאה השנייה לפני הספירה, בידי הגאוגרף היווני קְרָטֶס ממָלוּס.
ראו גם

ארדאפפל
גלובוס האנט-לנוקס
הגלובוס של היטלר
גלובוסים של קורונלי
היטל פולר
ג'רלד רייטלינגר

| --- | --- |

דיוקן ג'רלד רייטלינגר מאת כריסטופר ווד, 1926, מוזיאון אשמוליאן
 לידה:  2 במרץ 1900 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  8 במרץ 1978 (בגיל 78) סנט לנרדס-און-סי, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  תולדות האמנות 
 מקום לימודים:  כרייסט צ'רץ'  בית הספר סלייד לאמנות יפה  בית הספר וסטמינסטר 
 
ג'רלד רוברטס רייטלינגר (אנגלית: Gerald Roberts Reitlinger; 2 במרץ 1900 –  8 במרץ 1978) היה היסטוריון אמנות, במיוחד של קרמיקה אסייתית, וחוקר שינויים היסטוריים בטעם באמנות והשתקפותם במחירי האמנות. לאחר מלחמת העולם השנייה כתב שלושה ספרים גדולים על גרמניה הנאצית. הוא היה גם צייר ואספן, בעיקר של כלי חרס. ספריו העיקריים של רייטלינגר היו הפתרון הסופי (1953), האס אס: אליבי של אומה (1956), ובין השנים 1961–1970 פרסם את כלכלת הטעם בשלושה כרכים.
קריירה

רייטלינגר נולד בלונדון לבנקאי אלברט רייטלינגר ואשתו אמה ברונר. הוא התחנך בבית הספר וסטמינסטר בלונדון ושירת שירות קצר בגדוד מידלסקס בסוף מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן למד היסטוריה והתרכז בתולדות האמנות, בכרייסט צ'רץ', אוניברסיטת אוקספורד, ואחר כך בבית הספר סלייד ובבית הספר לאמנות וסטמינסטר, שם היה עורך רישום ועיצוב, כתב עת "המוקדש לאמנות כנכס לאומי" בין השנים 1927–1929, והציג בלונדון ציורים שצייר. הוא מופיע בשם "Reinecker" בספר המסע המוקדם של רוברט ביירון התחנה (1928). בשנות השלושים השתתף בשתי חפירות ארכאולוגיות במזרח הקרוב, אחת בשנים 1930–1931 במימון מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע לכיש, כיום בעיראק, והשנייה בשנת 1932 לאל-חירה, במימון אוקספורד, שם היה מנהל בשיתוף עם דייוויד טלבוט רייס. מסעות אלה היוו השראה לספרו מגדל הגולגולות: מסע דרך פרס וארמניה הטורקית (1932), ולעניינו באיסוף כלי חרס אסלאמיים.
הוא נסע רבות וכתב ספרי עיון במסעותיו לסין ולמזרח הקרוב. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת שוב כחייל בריטי, בסוללה נגד מטוסים ואז הרצה בפני כוחות, לפני ששוחרר בגלל בריאות לקויה. לאחר המלחמה כתב מאמרים על אמנות לעיתונים וכתבי עת לאמנות, ועם אשתו השנייה איילין אן גרהם בל נודע באירוח מסיבות לחברי החברה הלונדונית.
בשנות החמישים כתב שני ספרים על השואה: האס אס: אליבי של אומה והפתרון הסופי. שניהם נמכרו היטב. בספר האחרון טען כי הטענות הסובייטיות בדבר מספר הנרצחים באושוויץ - 4 מיליון - היו "מגוחכות", והציע נתון חלופי של 800,000 - 900,000 נרצחים. את מספר הנרצחים היהודים בשואה העריך בכ-4.2 עד 4.5 מיליון.  מחקר מאוחר יותר הגדיל את הערכתו השמרנית של רייטלינגר לגבי מספרי הנרצחים, אף שספרו עדיין תואר בשנת 1979 כ"תיאור מוסמך".
בשנת 1961 פרסם את הראשון מתוך שלושה כרכים של כלכלת הטעם, מחקר על שוק האמנות החל מהמאה השמונה עשרה ואילך, בעיקר בבריטניה ובצרפת, עם מידע מפורט על מחירים היסטוריים. המגזין "ברלינגטון" סקר את כרך ג' ומתח ביקורת על "טון של רפרפנות פרובוקטיבית".  הנימה של כלכלת הטעם עוררה רגשות מעורבים בקרב המבקרים, אך גם הם גם מבקרי ספריו על הנאצים מצאו מספר רב של פרטים שגויים.
רייטלינגר העריץ את יצירתו של האמן הלונדוני אוסטין אוסמן ספייר, ורכש את העותק היחיד של ספר הסקיצות של ספייר משנת 1924 של "הציורים האוטומטיים", ספר האקסטזה המכוער, שהכיל סדרה של יצורים גרוטסקיים.  מאוחר יותר אמר לפרנק לטצ'פורד שבעוד שימכור בשמחה את הדפסיו מאת אנרי מאטיס, לעולם לא ייפרד מציוריו של ספייר.
תרומה ומוות

רייטלינגר נפטר מדימום מוחי בביתו, "וודגייט", בסנט לאונרדס על הים, בבקלי שבמזרח סאסקס. אוספיו, כלי החרס איסלאמי וחרסינה יפנית וסינית, נתרמו בשנת 1972 למוזיאון אשמוליאן באוקספורד, שם נקראה על שמו גלריה. האוסף שתועד בקפידה נשמר בביתו בבקלי, אותו תרם למוזיאון בעודו בחיים, מתוך כוונה שהאוסף יוצג שם, ובתנאי שיתגורר בבית זה עד מותו. עם זאת, הבית ניזוק קשות בשריפה בפברואר 1978, כמה חודשים לפני מותו, אף שרוב האוסף נשמר.
פרסומים עיקריים

A Tower of Skulls: a Journey through Persia and Turkish Armenia, London: Duckworth, 1932.
South of the Clouds: a Winter Ride through Yün-nan, London: Faber & Faber, 1939.
The Final Solution, New York: Beechhurst Press, 1953.
The SS: Alibi of a Nation, London: Heinemann, 1956 ISBN 978-0-13-839936-8
The House built on Sand, the conflicts of German policy in Russia, London: Weidenfeld and Nicolson, 1960.
The Economics of Taste, (three volumes) London: Barrie and Rockliffe, 1961–1970.
הערות שוליים

1 2  Reitlinger, Gerald (Roberts), Dictionary of Art Historians.
↑  Edward Chaney, "Lewis and the Men of 1938: Graham Bell, Kenneth Clark, Read, Reitlinger, Rothenstein, and the Mysterious Mr Macleod: A Discursive Tribute to John and Harriet Cullis", Journal of Wyndham Lewis Studies, 2016.
↑  The Final Solution. The Attempt to Exterminate the Jews of Europe, 1939–1945 by Gerald Reitlinger, review by Philip Friedman, p. 189, Jewish Social Studies, Vol. 16, No. 2 (Apr. 1954), pp. 186–189, Indiana University Press, JSTOR; see also a review by Albert M. Hyamson, International Affairs, Vol. 29, No. 4 (Oct. 1953), pp. 494–495, published by Wiley on behalf of the Royal Institute of International Affairs, JSTOR
↑  Luck, David, "Use and Abuse of Holocaust Documents: Reitlinger and "How Many?", Jewish Social Studies, Vol. 41, No. 2, Articles Devoted to the Holocaust (Spring, 1979), pp. 95–122, Indiana University Press, JSTOR
↑  The Economics of Taste: Volume III: The Art Market in the 1960s by Gerald Reitlinger, review by: Keith Roberts, The Burlington Magazine, Vol. 113, No. 822 (Sep. 1971), pp. 555–556, JSTOR
↑  See all those cited above, Denys Sutton on Volume I of Economics, The Burlington Magazine, Vol. 104, No. 715 (Oct. 1962), pp. 437–438, JSTOR, and David Loshak on the same in Victorian Studies, Vol. 5, No. 4 (Jun. 1962), pp. 348–349, Indiana University Press, JSTOR
↑  Baker 2011. pp. 144–145.
↑  Baker 2011. p. 146.
↑  Ashmolean Museum biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267045305171  PLWABN: 9810572977605606  BIBSYS: 90717904  BnF: cb12521543m (data)  CiNii: DA0702322X  GND: 10952652X  ISNI: 0000 0001 2209 9740  LCCN: n79110964  LNB: 000293868  NKC: vse2013757170  NLA: 36337495  NLG: 110465  NTA: 073406589  RERO: 02-A003736556  RKD: 431767  SELIBR: 314033  SUDOC: 067028357  Trove: 353447  ULAN: 500165788  VIAF: 32569912   WorldCat (עם VIAF): 32569912
גאורגי דז'יקייה

גאורגי דז'יקייה (ברוסית: Георгий Тамазович Джикия; נולד ב-21 בנובמבר 1993) הוא כדורגלן רוסי ממוצא גאורגי-מגרלי המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

דז'יקייה, נולד במוסקבה להורים ממוצא גאורגי שגורשו מאבחזיה. דז'יקייה, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לוקומוטיב מוסקבה. ב-24 במאי 2011, דז'יקייה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון, אך מעולם לא שיחק בקבוצה הבוגרת.
ב-27 בפברואר 2014, דז'יקייה חתם בספרטק נלצ'יק ובסיום העונה חתם בחימיק דזרז'ינסק. ב-10 ביולי 2015, דז'יקייה חתם באמקאר פרם.
ב-26 בפברואר 2016, דז'יקייה חתם בספרטק מוסקבה. ב-18 בינואר 2018, דז'יקייה נפצע ברצועה הצולבת וסיים את העונה. הוא שיחק במדי הקבוצה עד מאי 2024, במהלך תקופתו בקבוצה זכה בסופרקאפ, בגביע ובאליפות והיה לכדורגלן הרוסי הראשון לזכות בכל שלושת התארים הלאומיים.