stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גולדן רטריבר
היסטוריה

כבר במאה ה-14 ספניאלים הגדולים מרוב הספניאלים של ימינו שימשו להברחת ציד ו-hawking. מתוך זני כלבים אלו פותחו זני כלבי ציד ממשפחת הסטרים ובמקביל פותחו זני פוינטר. בעקבות התפתחות כלי הירייה ובעקבות תיעוש ייצורם, גדלה תפוצתם בתחום הציד. אי לכך התפתח אופי חדש של ציד, אשר בו נעשה שימוש רב יותר בכלי ירייה מאשר בצורות הציד המסורתיות. שיטת ציד זו הביאה לצורך בכלבים אשר יביאו את הציד אשר נורה ונפל לעיתים במרחק רב ולעיתים בשטח אליו הגישה הייתה קשה לאדם. לכן החלו ציידים בתחילת המאה ה-19 לאמן את הסטרים והפוינטרים שלהם גם להבאת ציד (retrieve). בשנות ה-30 של המאה ה-20, החלו מגדלי כלבים לפתח גזעים מיוחדים להבאת הציד בלבד.
לצורך כך היה דרוש זן של כלב בעל חוש ריח טוב, שיהיה צייתן, וללא תשוקתו של הסטר לרוץ מרחקים גדולים. כלבי סטר הוכלאו עם כלבי סנט ג'ון ניופאונדלנד (שהיו קטנים ושונים מהגזע המוכר כיום כ"ניופאונדלנד"). כלבים אלה הובאו לבריטניה על ידי דייגים מניופאונדלנד.
ככל הנראה, בשנת 1823 הביא הדוכס של מלמרסובי את הסנט ג'ון ניופאונדלנד הקטן, מדייגים שעגנו בנמל פול. מאוחר יותר הוסב שם הגזע ללברדור רטריבר.
על פי הדפסי עץ בספרים מאותם ימים ניתן לראות שנעשו שילובים בין ווטר ספניאל והניופאונדלנד הקטן, בין ווטר ספניאל וסטר וכן בין סטר וניופאונדלנד. בהתאם לשילוב שנעשה, הצאצאים היו בצבע שחור, חום (כבד) בלאק אנד טאן, או ברינדל ובגובה של כ-61 סנטימטרים. הפרווה הייתה קצרה, ארוכה וחלקה או גלית אך תמיד צפופה. מדי פעם נולדו גורים צהובים להורים שחורים. כלבים אלה היו קודם כל כלבי רטריבר ואבות הלברדור רטריבר של היום, וכן של הרטריבר חלק השיער.
בשלב זה, חבר פרלמנט ממוצא סקוטי בשם דאדלי מארשבאנקס, לימים הלורד טווידמאות' - חובב מושבע של בעלי חיים ואוהב ספורט מכל סוג שהוא - החל לגדל באחוזת גווישן, אותה רכש ב-1854 חיות משק למיניהן וגם כלבים, ברובם כלבי ציד.
היסטוריה > אגדת הקרקס הרוסי

אין עוררין על כך שהלורד טווידמאות' הוא זה שפיתח את גזע הגולדן רטריבר. במשך שנים רבות התיאוריה הייתה שהלורד קנה את הרטריברים הצהובים הראשונים שלו מקרקס רוסי ולקח אותם לאחוזתו. שני המאמינים והמפיצים של הסיפור היו קולונל טראנץ' והגב' צ'ארלסוורת' שהיו שניהם מגדלים של הגזע בראשית דרכו. לשניהם לא הייתה הוכחה לאמיתות הסיפור, מלבד זכרונו של שומר הציד (gamekeeper) של האחוזה, שזכר כלב צהוב שהגיע מהקרקס הרוסי. כיוון שלא היה דבר שיכול לסתור את דבריהם, תאוריה זו השתרשה והייתה מקובלת עד אמצע שנות החמישים של המאה העשרים.
ב-1952 הופרכה תיאורית כלבי הקרקס הרוסיים על ידי אלמה סטונקס, היסטוריונית של הגזע, והרוזן השישי של אילצ'סטר אשר מצאו את ספר הגידול של הלורד בו תועדו כל חיות המשק של האחוזה, וכן כל הזיווגים והשושלות שעשה הלורד בכלביו.
גולדן רטריבר בישראל

לצד הלברדור, גולדן רטריבר הוא מהגזעים הנפוצים ביותר בישראל. קיימים בארץ כלבים גזעיים רבים, חלקם בעלי תעודות ואחרים ללא רישומים מסודרים. הכלבים הרשומים מאוגדים תחת "המועדון הישראלי לכלבי הרטריבר". המועדון שפועל במסגרת "ההתאחדות הישראלית לכלבנות" (הי"ל) מקיים פעילויות ומפגשים לכלבים ולבעליהם.
תקן

הופעה כללית - סימטרי, מאוזן אקטיבי, בעל עוצמה וכוח, בעל מנועה מאוזנת, יציב ומוצק עם הבעה של טוב לב.
תכונות אופי - צייתן, אינטליגנטי ובעל יכולת טבעית לעבודה.
טמפרמנט - טוב לב, חברותי ובעל ביטחון עצמי.
גוף - מאוזן, קצר, בית חזה עמוק. צלעות עמוקות מרווחות היטב. קו גב עליון מאוזן.
זנב - ממוקם ונישא בקו ישר עם הגב, מגיע עד לקרסוליים, לא מעוגל בקצה.
תנועה - חזקה ובעלת עוצמה עם דחיפה טובה. ישרה ומקבילה מלפנים ומאחור. צעדים ארוכים וחופשיים ללא כל סימנים לתנועת הקני מקדימה.
גפיים אחוריות - מותניים חזקים ורגליים חזקות ושריריות. ירך שנייה מודגשת היטב. ברכיים מכופפות היטב. קרסוליים חזקים ישרים במבט מאחור, לא נוטים פנימה או החוצה. רגלי פרה מאוד לא רצויות.
פרווה - חלקה או גלית עם ניצוי טוב, פרווה תחתונה צפופה ועמידה למים.
צבע - כל גוון של זהוב או קרם, לא אדום ולא מהגוני. מעט שיער לבן על החזה בלבד - מותר.
גודל - גובה בכתף: זכרים 61 - 58 ס"מ, נקבות 57 - 54 ס"מ.
משקל זכרים 34 - 30 ק"ג, נקבות 30 - 25 ק"ג.
ראש וגולגולת - ראש מאוזן ומפוסל היטב, גולגולת רחבה אך לא גסה, יושבת היטב על הצוואר, זרבובית בעלת עוצמה, רחבה ועמוקה. אורך הזרבובית שווה, בערך, לאורך מסף המצח המודגש היטב ועד הקודקוד. אף שחור.
עיניים - חומות כהות, מרוחקות זו מזו בעלות מסגרת כהה.
אוזניים - בגודל בינוני, ממוקמות בקו ישר עם העיניים, פחות או יותר.
פה - לסתות חזקות, עם מנשך מספריים מלא ומושלם, כלומר: השיניים העליונות חופפות בצורה צמודה לשיניים התחתונות ומגיעות עד ללסתות.
צוואר - באורך טוב, נקי (ללא עודפי עור), ושרירי.
גפיים קדמיות - הרגליים הקדמיות ישרות עם עצם טובה, כתפיים משוכות היטב לאחור, בעלות להב ארוך עם זרוע עליונה השווה לה באורכה כך שהרגליים ממוקמות היטב מתחת לגוף. מרפקים צמודים לגוף.
כפות - מעוגלות וחתוליות.
אשכים - לזכרים צריך שיהיו שני אשכים הנראים נורמליים ונמצאים במלואם בשק האשכים.
שגיאות - כל סטייה מהנקודות הללו נחשבת כשגיאה, חומרתה פרופורציונלית למידת הסטייה.
בעיות בריאות > היפ דיספלסיה

המושג "היפ דיספלסיה" משמעו התפתחות גרועה של מפרק האגן, ומתאר מחלה התפתחותית העוברת בתורשה לכלבים צעירים בגזעים רבים. היפ דיספלסיה מאובחנת בעזרת צילום רנטגן של האגן בגיל של בין חצי שנה לשנה. הבדיקה אינה לגמרי מהימנה וכלבים מרביעים צריכים לעבור צילום אגן כשהם כבר בוגרים. גיל של שנתיים נחשב לגיל המינימום לבדיקה מהימנה. ישנה אפשרות לטיפול כירורגי (ניתוח) בהיפ דיספלסיה, אך הניתוח מחייב גילוי מוקדם של הבעיה.
בעיות בריאות > בעיות עיניים

חלק מהגולדנים נושאים גנים הגורמים לניוון רשתית הדרגתי המביאה להחמרה הדרגתית בפתיחות לאור של הרשתית, ויכול להגיע לעיוורון מוחלט כבר בגיל צעיר. גם קטרקט תורשתי היא בעיה נפוצה אצל גולדנים.
בעיות בריאות > אפילפסיה

התקפי אפילפסיה לא סדרתיים יכולים לנבוע ממספר רב של גורמים סביבתיים כגון הידבקות בנגיף, מחלות אחרות וטראומה גופנית. התקף בודד אינו נחשב לבעיה, אבל כלבים הסובלים מהתקפים חוזרים אינם אמורים להרביע. ניתן לטפל בהתקפים על ידי תרופות, לא תמיד בהצלחה מלאה. אפילפסיה בדרך כלל אינה פוגעת בבריאות או באורך החיים.
בעיות בריאות > היצרות של אבי העורקים

זוהי מחלת לב תורשתית אופיינית לגולדנים. גילוי המחלה היה רק בשנים האחרונות ואין עדיין מידע רב עליה, ועל תפוצתה. גילוי המחלה מתבצע בעזרת האזנה ללב עם מסכת.
בעיות בריאות > תת פעילות של בלוטת התריס

תת הפעילות מתאפיין בניוון או באי תפקוד של בלוטת התריס. הסימפטומים כוללים השמנה, אדישות, עייפות, ואף בעיות פרווה. כלבים חולים יכולים גם לפתח בעיות של מחסור בייחום, או ייחום לא מסודר, ובעיות פוריות אצל הזכרים והנקבות.
האבחון מתבצע על ידי בדיקות מעבדה של רמת ה-T3 ו-T4 בדם. הטיפול כולל מתן יום יומי של תרופות. טיפול נכון יביא לאורך חיים מלא ונורמלי.
בעיות בריאות > אלרגיות

אלרגיות עור מאוד נפוצות אצל הגולדנים, וגורמי האלרגיה הם רבים - נשיכות פרעושים, אבק, עובש ומזון. הסימפטומים נעים בין גירוד, נשיכות, ליקוק ובעיות אוזניים כרוניות. במקרים רבים דיאטה ושינוי מזון יכולים לפתור את הבעיה.
כלבת גולדן רטריבר
גור גולדן רטריבר (4 חודשים)
שקלול תמורות

שקלול תמורות (באנגלית: Trade-off או Tradeoff) הוא מצב הגורם להפסד באיכויות מסוימות, בכמויות מסוימות או בהיבטים מסוימים, אך בתמורה, גורם לרווח באיכויות, בכמויות או בהיבטים אחרים.
שקלול תמורות יכול להתרחש בנסיבות רבות, ואפילו בהקשר הפיזיקלי הפשוט: לחלל בעל נפח מוגדר ניתן להכניס כמות גדולה של עצמים קטנים או כמות קטנה של עצמים גדולים. לתופעה זו ניתן להביא דוגמה נוספת מחיי היומיום: אישה האורזת את מזוודתה לפני טיסה, מתוך הנחה שחברת התעופה מאפשרת לכל נוסע להעלות עמו מזוודה אחת בלבד במשקל מרבי מוגדר, נדרשת לבצע שקלול תמורות לגבי הפריטים שאותם היא אורזת. אם בניסיון האריזה הראשון שלה, נתמלאה כל מכסת המשקל המרבית אך ורק מאריזת הביגוד, כל פריט טואלטיקה שתרצה האורזת להוסיף למזוודתה יעלה בשקלול תמורות של הוצאת ביגוד ממנה.
ממושג זה של שקלול תמורות, משתמע באופן מרומז, כי לפני כל החלטה המערבת יתרונות מסוימים יחד עם חסרונות אחרים, יש צורך בהבנה ובהכרה מלאה של צדדי היתרון והחיסרון הכרוכים בה, ושל משקלם היחסי בהקשר הרלוונטי. לדוגמה, כאשר אדם מחליט להשקיע את כספו, ידיעת היתרונות והחסרונות הגלומים בהשקעה במניות (סיכון רב, אך פוטנציאל לתשואה גבוהה) לעומת היתרונות והחסרונות הגלומים בהשקעה באיגרות חוב (סיכון מתון, אך פוטנציאל לתשואה מתונה), תסייע לו במינון חלוקת השקעותיו בצורה אופטימלית התואמת את אישיותו, את גילו, את סכום ההשקעה, את הסכום הנדרש בסופה ואת אורך תקופת ההשקעה. נניח שלפנינו משקיע צעיר בעל משאבים מצומצמים, המעוניין לחסוך כסף לקניית דירה. כיוון שמדובר במשקיע צעיר ש"כל החיים עוד לפניו" וכיוון שמדובר בהשקעה לטווח ארוך, גם אם יפסיד המשקיע באופן חד פעמי סכום קטן מהשקעתו, לא יקרה דבר, כיוון שיהיו לו עוד הזדמנויות רבות לכסות הפסדים אלו עד תום השקעתו. לכן, משקלו של הסיכון יורד. מצד שני, כיוון שנדרשים סכומי כסף גדולים לרכישת הדירה, כיוון שהסכום המושקע הוא קטן יחסית, וכיוון שהמשקיע מעוניין לקצר את הזמן שיידרש לו כדי להגיע אל הדירה הנכספת, הוא נדרש לתשואה משמעותית, כלומר, משקלה של התשואה עולה. בשל כך, יעדיף משקיע זה להגדיל את שיעור המניות ולהקטין את שיעור איגרות החוב בתמהיל השקעותיו, משום שהעלאת הסיכון שבאה בשל כך תופסת בעיניו פחות משקל מהעלאת התשואה שבאה מכך. לא ניתן בעת ובעונה אחת להגדיל את התשואה ולהקטין את הסיכון. לכן, שקלול התמורות "דורש" מן המשקיע לתת משקל לכל אחד מן הצדדים הללו, לוותר עד לסף סביר על הצד הפחות חשוב ולדרוש במקביל את הצד החשוב יותר.
מושג שקלול התמורות משמש רבות בהקשר האבולוציוני. בהקשר זה, "מקבלי ההחלטה" הנדרשים לבצע את השקלול הם הברירה הטבעית והברירה הזוויגית. בביולוגיה, מושג שקלול התמורות ומושג אילוצי הטבע כרוכים זה בזה בדרך כלל. בכלכלה, מקובל לבטא את שקלול התמורות במושגים של עלות אלטרנטיבית.
דוגמאות לשקלול תמורות ממספר ענפים > דוגמאות מן הכלכלה

בכלכלה, שקלול תמורות מתואר במונחי עלות אלטרנטיבית של דרך פעולה מסוימת. עלות אלטרנטיבית היא הרווח שהיה מתקבל אילולא ננקטה דרך הפעולה שנבחרה, ובמקומה הייתה ננקטת דרך פעולה אחרת, "הבאה בתור" במדרג עדיפויות כלשהו. במילים אחרות, שקלול התמורות דורש "קרבן" שצריך להיות מוקרב או ויתור שצריך להינקט, על מנת להשיג מוצר, שירות או חוויה מסוימים, העדיפים על פני המוצר, השירות או החוויה שהיו מושגים ללא "קרבן" או ויתור זה. לדוגמה, אדם שהולך למגרש על מנת לצפות במשחק כדורסל שמתקיים בו. אם הדבר נעשה בשעות העבודה של אותו אדם, העלות האלטרנטיבית היא שעות העבודה שאותן הוא מאבד בזמן הליכתו ובזמן צפייתו במשחק. אם הדבר נעשה בזמנו הפנוי של אותו אדם, העלות האלטרנטיבית תהיה, למשל, תוכנית הטלוויזיה שבה היה יכול לצפות בזמן זה.
גורמים רבים משפיעים על "אווירת" שקלול התמורות במדינה מסוימת, וביניהם זמינותם של חומרי גלם, קיומם של כוח עבודה מיומן ומוכשר ושל מיכון המותאם לייצור המוצר, זמינותם של טכנולוגיות והון ומדדי שוק המאפשרים את ייצור המוצר, בסקלת זמן סבירה ורווחית.
לעיתים קרובות, שקלול התמורות הכלכלי מומחש באופן גרפי, באמצעות גרפים של יעילות פארטו (מושג כלכלי שנקרא על שמו של ממציאו, הכלכלן וילפרדו פארטו), המראים את הכמות המרבית (או המזערית) המושגת עבור גורם מסוים, תוך שינוי כמותם של מגוון גורמים נתונים אחרים. לדוגמה, בתאוריית הייצור, שקלול התמורות שבין ייצור של טוּבין מסוג אחד לבין ייצור של טובין מסוג אחר, מומחש באמצעות גרפים של עקומת התמורה, גרפים המהווים מקרה פרטי של גרפי יעילות פארטו. יעילות פארטו באה לידי ביטוי גם באופטימיזציה וקטורית (אנ'). בענף המימון, ה-CAPM כולל התייחסות לגבול היעילות (אנ'): גרף גבול היעילות מראה את רמת ההחזר המרבית הצפויה בכל תיק השקעות כתלות ברמת הסיכון שיש בו, הנמדדת באמצעות שונות ההחזר.
ראו גם

עקומת התמורה
משאב טבע
משא ומתן
פרדוקס
יעילות פארטו
התקפת איזון זמן/זיכרון
מימין, כפפה מטיפוס (א)
כפפות מטיפוס (ב)
כפפות מטיפוס (ג)
הפרעת סומטיזציה

| --- | --- |
 תחום:  פסיכיאטריה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  918628 
 סיווגים
 ICD-10:  F45.0 
 
הפרעת סומטיזציה (מהמילה היוונית "סוֹמָה" - גוף; נודעת גם בשם תסמונת בריקט) היא הפרעה נפשית כרונית שבה חולה מתלונן על תסמינים גופניים, אשר למעשה מופיעים כתוצאה מבעיות פסיכולוגיות, ולא ניתן לזהות שום בעיה פיזית הגורמת להם. תלונות אלו עלולות להימשך שנים והן מגבילות באופן מהותי את החולה.
ההפרעה היא מצב קיצוני של תלונות סומטיזציה רגילות, שהן תופעה נורמלית.
הגדרה

המדריך הפסיכיאטרי DSM-IV-TR מגדיר את ההפרעה לפי מספר קריטריונים:
א. כאשר קיימת היסטוריה של תלונות פיזיות רבות, שהחלו לפני גיל 30, הן מתרחשות לאורך מספר שנים, ומביאות לחיפוש אחר טיפול, או לליקוי משמעותי בתפקוד.
ב. מתקיימים כל הקריטריונים הבאים - האדם מבטא תסמינים אלו כל הזמן:
ארבעה תסמיני כאב (באזורי גוף שונים או בתפקודים שונים)
שני תסמינים במערכת העיכול (לא כאב)
תסמין מיניות אחד (לא כאב)
תסמין פסאודו-נוירולוגי אחד (לאו דווקא כאב)
ג. מתקיימים אחד משני הקריטריונים הבאים:
לאחר בדיקה מעמיקה, כל אחד מהתסמינים הללו לא מוסבר באופן מלא על ידי מצב רפואי כללי או השפעה ישירה של שימוש בחומרים.
כשקיים מצב רפואי כללי ברקע, התלונות הפיזיות או הליקוי מוגברים יותר ממה שהיה מצופה ממצב זה, מההיסטוריה, מבדיקות גופניות או מממצאי מעבדה.
ד. התסמינים לא מבוטאים בכוונה תחילה או מדומים (כפי שקורה בהפרעות של הִתחלוּת).
גורמים, דרגות וגורמי סיכון

המחלה מאופיינת בתלונות גופניות מרובות הנמשכות שנים, ואשר עלולות לכלול כל אחת ממערכות הגוף. התלונות הנפוצות ביותר כוללות כאב כרוני ובעיות במערכת העיכול, מערכת העצבים ומערכת הרבייה. ההפרעה מתחילה בדרך כלל לפני גיל 30 וקיימת בשכיחות גבוהה יותר אצל נשים. מחקרים עדכניים הצביעו על שכיחות גבוהה יותר של הפרעה זו בקרב אנשים עם תסמונת המעי הרגיז וחולים בעלי כאב כרוני.
קיימות סטיגמות רבות לגבי סומטיזציה, ורופאים רבים פוטרים את החולים בה בתואנה שהם בעלי בעיות שקיימות אך ורק בראשם ודמיונם. למרות זאת, ככל שמעמיקים ללמוד על הקשרים שבין המוח, מערכת העיכול והמערכת החיסונית, הפרעות הנובעות מסומטיזציה הופכות למובנות יותר. לפיכך, אין לראות בהפרעות אלו מצבים "מזויפים", שהחולה יכול להיפטר מהם אם רק יבחר לעשות כן.
בדרך כלל, התסמינים חריפים עד כדי הפרעה לעבודה ומערכות יחסים, דבר הגורם ללוקים בסומטיזציה לבקר רופאים ואף לקחת תרופות. היסטוריה ארוכת שנים של תלונות על מחלות קיימת פעמים רבות. ובכל זאת, למרות שנערכת חקירה מקיפה, מעולם לא נמצא גורם רפואי נסתר המסביר את התסמינים. לחץ נפשי ("stress") גורם לעיתים קרובות להחמרת התסמינים.
תסמינים

בכלל התסמינים הרבים שעלולים להיגרם כתוצאה מהפרעת סומטיזציה נמנים:
הפרעות עיכול (הקאה, בחילה, תחושת נפיחות במערכת העיכול ושלשול)
כאבים (בטן, גפיים, גב, פרקים, ראש, חזה, אוזן)
צריבה במתן שתן
קוצר נשימה
פעמת
אמנזיה ("מחלת השיכחה")
קושי בבליעה
פגיעה בראייה
שיתוק או חולשת שרירים
בעיות בתחום המיני (חוסר חשק מיני, כאב בזמן קיום יחסי מין והפרעה בזקפה)
בעיות בווסת (כאבי מחזור, וסת בלתי סדירה ודימום וסתי כבד במיוחד)
רבים מן התסמינים הללו קיימים גם בהפרעות רפואיות ופסיכיאטריות אחרות.
סימנים ובדיקות

אבחנה מבדלת: היפותירואידיזם, פורפיריה, טרשת נפוצה, לופוס אריתמטוזוס סיסטמית וכו' - שהן מחלות רב-מערכתיות. בדיקה גופנית מקיפה ומבחנים אבחונים מבוצעים כדי לשלול גורמים פיזיים. הבדיקות המבוצעות תלויות בתסמינים מהם סובל המתלונן. כמו כן, מבוצעת הערכה פסיכולוגית כדי לשלול את קיומן של הפרעות דומות.
טיפול

ברגע שקיומם של גורמים אחרים נשלל וניתנה אבחנה של הפרעת סומטיזציה, מטרת הטיפול היא לעזור לחולה ללמוד לשלוט בתסמינים. לעיתים קרובות קיימת הפרעה רגשית שיכולה להגיב לטיפול קונבנציונלי, כגון תרופות נוגדות דיכאון. במקרים רבים לוקים בהפרעה זו מודים רק לעיתים רחוקות שהיא עשויה להיגרם, לפחות בחלקה, על ידי בעיות נפשיות, ויסרבו פעמים רבות להתחיל בטיפול פסיכיאטרי.
טיפול קבוצתי (טיפול מועדף, הקבוצה מאלצת את החולה לנטוש את תלונותיו ולהתמודד עם בעיות וקשיים).
מערכת יחסים תומכת עם ספק שירותי בריאות המבין את המטופל היא המרכיב החשוב ביותר בטיפול. פגישות בפרקי זמן קבועים כדי לבחון מחדש את התסמינים ואת מנגנוני ההתמודדות של המטופל עוזרות לתהליך הטיפול. הסברת תוצאות הבדיקות למטופל גם כן עוזרות לטיפול, ולכן לא מומלץ להגיד למטופלים שהתסמינים שלהם דמיוניים. עם ההבנה הנוכחית של יחסי הגומלין הסבוכים הקיימים בין המוח לשאר חלקי הגוף, מדענים הוכיחו כי תסמינים פיזיים אמיתיים יכולים לנבוע מלחץ פסיכולוגי.
סיבוכים

סיבוכים עלולים להיגרם כתוצאה מבדיקות פולשניות ומההערכות הרבות שמבוצעות במטופל בזמן החיפושים אחר הגורם לתסמינים. כמו כן, עלולה להתפתח תלות במשכך כאבים או סמי הרגעה. מערכת יחסים לא טובה עם ספק שירותי הבריאות עלולה להחמיר את המצב, וכך גם הערכות רפואיות המבוצעות על ידי ספקים רבים.
מניעה

ייעוץ או התערבות פסיכולוגית אחרת עשויה לעזור לאנשים המועדים ללקות בסומטיזציה ללמוד דרכים אחרות להתמודד עם לחצים נפשיים. הדבר יכול לעזור להפחית את עוצמת התסמינים.
ראו גם

הפרעה סומטופורמית
פונקציה

ערך זה עוסק בפונקציה במתמטיקה. אם התכוונתם לפונקציה בתכנות, ראו .
פונקציה המתאימה לכל צורה את הצבע שלה
פונקציה היא התאמה המשייכת לכל איבר בקבוצה אחת, איבר יחיד בקבוצה שנייה.
במתמטיקה, פוּנְקְצִיָּה (נקראת גם העתקה) היא התאמה, המשייכת לכל איבר בקבוצה אחת, הנקראת תחום הגדרה של הפונקציה, או בקיצור תחום, איבר יחיד בקבוצה שנייה, הנקראת טווח של הפונקציה, או בקיצור טווח. ייתכן שהתחום והטווח הם אותה קבוצה. זהו מושג כללי ביותר, המופיע בכל תחומי המדעים המדויקים, וגם מחוץ להם. מעצם הגדרתה, פונקציה מבטאת תלות בין משתנים (תלות של המשתנים בטווח של הפונקציה במשתנים שבתחום הפונקציה), וככזו מאפשרת הצגה פורמלית של אופי התלות בין גדלים שונים בתחומי המדע, ההנדסה והכלכלה.
הגדרה פורמלית

פונקציה מקבוצה  X (תחום הפונקציה) לקבוצה  Y (טווח הפונקציה) היא קבוצה של זוגות סדורים, כך שלכל איבר x ב־ X יש איבר יחיד y ב־  Yשעבורו הסוג הסדור (x,y) שייך לקבוצה. הסימון  f\colon X\to Y פירושו ש־ f היא פונקציה מ־  X ל־  Y. מהגדרה זו משתמע שאם  X איננה ריקה אז  Y איננה ריקה.
הקבוצה  X היא התחום של הפונקציה. זוהי קבוצת כל האיברים עליהם הפונקציה מוגדרת. הקבוצה  Y קרויה טווח הפונקציה. זוהי קבוצה המכילה את כל האיברים מהם הפונקציה מתאימה לאיבר מ־ X. אומרים שהפונקציה "קולטת" איברים מהתחום  X ו"מחזירה" איברים מהטווח  Y.
מבחינה פורמלית פונקציה  f היא תת־קבוצה של המכפלה הקרטזית  X\times Y (כלומר קבוצה של זוגות סדורים שהאיבר הראשון בכל זוג הוא מ־ X והשני מ־ Y) שמקיימת את שני התנאים הבאים:
לכל  x\in X קיים  y\in Y כך ש־ (x,y)\in f (מלאות (אנ')).
לכל  x\in X,  y_{1},y_{2}\in Y אם  (x,y_{1})\in f וגם  (x,y_{2})\in f אז  y_{1}=y_{2} (חד ערכיות).
קבוצת הזוגות הסדורים המרכיבה את  f קרויה גרף הפונקציה. זאת משום שבמקרה הפרטי של פונקציות ממשיות ניתן לתאר אותה באופן ויזואלי כגרף במערכת צירים קרטזית.
מסמנים  f(x)=y אם ורק אם  (x,y)\in f. במקרה כזה האיבר  y קרוי התמונה (או הדמות) של  x, ו־ x קרוי מקור של  y (ייתכנו כמה מקורות לאיבר מסוים. אם קיים לכל איבר מקור יחיד, נאמר שהפונקציה חד־חד־ערכית). התנאי הראשון מבטיח שלכל  x ב־ X יש תמונה. התנאי השני מבטיח שתמונה זו היא יחידה. יחס שהוא גם חד ערכי וגם מלא נקרא פונקציה.
אם מוותרים על התנאי הראשון (לא לכל איבר יש בהכרח תמונה) אז מתקבלת פונקציה חלקית, ואם מוותרים על התנאי השני (ייתכנו איברים עם יותר מתמונה אחת) מתקבלת פונקציה מרובה. אם מוותרים על שני התנאים יחדיו מתקבל יחס במובנו הכללי.
שתי פונקציות  f,g, עם אותו תחום וטווח, מוגדרות כשוות רק כאשר  f(x)=g(x) לכל  x\in X.
לכל  Z\subseteq X (תת־קבוצה כלשהי של  X) הקבוצה  f(Z) (לפעמים מסומנת גם  f[Z]) היא תת־קבוצה של  Y המוגדרת:  f(Z)=\{f(z)\mid z\in Z\}. כלומר זוהי התת־קבוצה של  Y הכוללת את כל האיברים שהם תמונות של איברי  Z. אומרים על  f(Z) שהיא התמונה של  Z. בפרט, הקבוצה  f(X) הכוללת את כל האיברים ב־ Y שהם תמונה של איבר כלשהו ב־ X, נקראת התמונה של הפונקציה  f ומסומנת לעיתים  \operatorname {Im} (f) או  \operatorname {im} (f).
לכל  Z\subseteq Y הקבוצה  f^{-1}(Z) היא תת־קבוצה של  X המוגדרת:  \{x\in X\mid f(x)\in Z\}. כלומר זוהי התת־קבוצה של  X הכוללת את כל האיברים שהתמונה שלהם היא איבר ב־ Z. אומרים על  f^{-1}(Z) שהיא המקור של  Z.
אם  f\colon X\to Y היא פונקציה, ו־ Z\subseteq X, אז הפונקציה  f|_{Z}\colon Z\to Y המוגדרת  f|_{Z}(z)=f(z), נקראת הצמצום של  f ל־ Z. זוהי הפונקציה  f שתחומה מוגבל לקלטים מ  Z.
הגדרה פורמלית > תכונות של תמונות ומקורות

לכל איבר ב־ X יש תמונה יחידה, אבל לאיבר ב־ Y יכולים להיות כמה מקורות או אף מקור בכלל. לכן באופן כללי לא תמיד מתקיים  f^{-1}(f(Z))=Z או  f(f^{-1}(Z))=Z. היחסים הבאים תמיד מתקיימים:
לכל  Z\subseteq Y מתקיים  f(f^{-1}(Z))\subseteq Z.
לכל  Z\subseteq X מתקיים  Z\subseteq f^{-1}(f(Z)).
f(f^{-1}(Z))=Z אם ורק אם  Z\subseteq f(X).
X=f^{-1}(Y)=f^{-1}(f(X)).
דוגמאות

ההתאמה המתאימה לכל אדם את גילו היא פונקציה מקבוצת האנשים לקבוצת המספרים הטבעיים, כי לכל אדם יש גיל יחיד.
ההתאמה המתאימה לכל מספר ממשי את ריבועו היא פונקציה מקבוצת המספרים הממשיים לעצמה. ניתן לתארה באמצעות השוויון  f(x)=x^{2}.
ההתאמה המתאימה לכל אדם את המדינה שבה הוא אזרח אינה פונקציה מאחר שיש אנשים בעלי מספר אזרחויות.
ההתאמה המתאימה לכל אדם את מד הכושר שלו בשחמט אינה פונקציה כי יש אנשים שאינם מדורגים על ידי פיד"ה.
תכונות של פונקציות

בתחומים שונים של המתמטיקה חוקרים ומתעניינים בתכונות שונות ומגוונות של פונקציות. על פי רוב מדובר בתכונות הקשורות במבנה המוגדר על התחום או הטווח של הפונקציה (למשל רציפות של פונקציות ממשיות ושימור מרחק של איזומטריות). עם זאת ישנן מספר תכונות כלליות של פונקציות שאינן תלויות כלל במבנה של הקבוצות עליהן הן מוגדרות.
פונקציה  \ f\colon X\to Y נקראת חד־חד ערכית (חח"ע) אם מתקיים:  \ f(x_{1})=f(x_{2})\Rightarrow x_{1}=x_{2}. כלומר אם לכל שני איברים שונים זה מזה בתחום מותאמים שני איברים שונים זה מזה בטווח. במילים אחרות, לכל איבר בטווח יש לכל היותר מקור אחד.
פונקציה  \ f\colon X\to Y נקראת על אם לכל  y\in Y קיים  x\in X כך ש־ f(x)=y. כלומר אם התמונה של הפונקציה שווה לטווח שלה ( f(X)=Y). במילים אחרות, לכל איבר בטווח יש לפחות מקור אחד. במקרה כזה גם אומרים ש־ f היא פונקציה על  Y.
פונקציה חד־חד־ערכית ועל (חחע"ע) היא פונקציה שהיא הן חד־חד־ערכית והן על. לפונקציה שכזו מתקיים שלכל איבר בטווח יש בדיוק מקור אחד. קיום פונקציה שכזו בין שתי קבוצות מראה שהן שקולות. שם אחר לפונקציה חחע"ע  f\colon X\to Y הוא פונקציה הפיכה. זאת משום שלפונקציות שכאלו ניתן להגדיר פונקציה הופכית:  f^{-1}\colon Y\to X המקיימת  f^{-1}(y)=x לכל  y\in Y, כאשר  x הוא האיבר היחיד ב־ X המקיים  f(x)=y. אם  f\colon X\to Y היא פונקציה הפיכה, אז לכל  x\in X ולכל  y\in Y מתקיים:  f^{-1}(f(x))=x ו־ f(f^{-1}(y))=y.
פונקציה  f\colon X\to X (מקבוצה לעצמה) שהיא חד־חד־ערכית ועל נקראת תמורה.
על איבר  z\in X\cap Y (איבר שנמצא הן ב־ X והן ב־ Y) נאמר שהוא נקודת שבת של  f\colon X\to Y אם מתקיים  f(z)=z.
פונקציה חח"ע אך לא על
פונקציה על אך לא חח"ע
פונקציה חח"ע ועל (הפיכה)
פונקציה לא חח"ע ולא על
מקרים בסיסיים

להלן דוגמאות לפונקציות בסיסיות המוגדרות באופן כללי לקבוצות ללא תלות במבנה מסוים.
מקרים בסיסיים > פונקציית הזהות

פונקציית הזהות על קבוצה  X היא פונקציה  I\colon X\to X המוגדרת  I(x)=x לכל  x\in X. כאשר רוצים להדגיש שמדובר בפונקציית הזהות של קבוצה מסוימת  X מסמנים את הפונקציה כ־ I_{X}. פונקציית הזהות היא פונקציה חד־חד־ערכית ועל (ולכן גם תמורה). כל איבר ב־ X הוא נקודת שבת שלה. הפונקציה ההופכית שלה היא היא עצמה ( f=f^{-1}). פונקציית הזהות היא איבר היחידה ביחס להרכבת פונקציות (כמפורט בהמשך). היא משמשת כדי להראות שכל קבוצה שקולה לעצמה.
מקרים בסיסיים > הפונקציה הריקה

הפונקציה הריקה לקבוצה  Y היא הפונקציה היחידה  f\colon \emptyset \to Y. כלומר זוהי הפונקציה היחידה מהקבוצה הריקה לקבוצה כלשהי  Y. מכיוון שבקבוצה הריקה אין איברים, הפונקציה לא קולטת שום איבר ואינה מחזירה אף איבר. הפונקציה מקיימת את התנאים שבהגדרת הפונקציה באופן ריק. הפונקציה היא חד־חד־ערכית (באופן ריק), אך אינה על, למעט במקרה  Y=\emptyset .
מקרים בסיסיים > פונקציה קבועה

פונקציה  f\colon X\to Y שמקיימת שלכל  x_{1},x_{2}\in X מתקיים  f(x_{1})=f(x_{2}) נקראת פונקציה קבועה. הפונקציה הריקה היא קבועה באופן ריק. אם  f היא פונקציה קבועה שאינה הפונקציה הריקה, אז קיים  y_{0}\in Y כך שלכל  x\in X מתקיים  f(x)=y_{0} (ואז מסמנים  f(x)\equiv y_{0}). אם  X אינה ריקה ואינה יחידון, אז אף פונקציה קבועה ממנה אינה חד־חד־ערכית (לעומת זאת כל פונקציה מיחידון היא חד־חד־ערכית). אם  Y אינה ריקה ואינה יחידון, אז פונקציה קבועה אליה אינה על.
מקרים בסיסיים > פונקציה מציינת

פונקציה  1_{Z}\colon X\to \{0,1\} נקראת פונקציה מציינת של תת־קבוצה  Z\subseteq X אם לכל  x\in X מתקיים:
כלומר זאת פונקציה שמחזירה  1 לכל איבר של  Z, ומחזירה  0 לכל איבר שאינו ב־ Z.
הפונקציה המציינת מסומנת גם  \chi _{Z}.
מקרים בסיסיים > פונקציה  n־מקומית

פונקציה  n־מקומית או פעולה  n־ארית היא פונקציה מהצורה  f\colon X^{n}\to X. כאשר  X^{n}=\underbrace {X\times \cdots \times X} _{n{\text{ times}}} היא קבוצת ה־n־יות הסדורות של איברי  X. כאשר רושמים את התמונה של פונקציה  n־מקומית מקובל להשמיט את הסוגריים של ה־ n־יה הסדורה. כלומר רושמים  f(x_{1},\ldots ,x_{n}) במקום  f((x_{1},\ldots ,x_{n})).
פונקציה  1־מקומית נקראת גם פעולה אונארית. זוהי פשוט פונקציה  f\colon X\to X רגילה.
המקרה החשוב ביותר הוא של פונקציה  2־מקומית, הקרויה גם פעולה בינארית. זוהי פעולה המתאימה לכל זוג סדור של איברים בקבוצה, איבר בקבוצה. הדוגמאות המוכרות ביותר לפעולות בינאריות הן ארבע פעולות החשבון המוגדרות על קבוצות של מספרים. במקרה כזה נהוג להחליף את הסימון הסטנדרטי לתמונת הפונקציה בסימן פעולה שמופיע בין איברי הזוג. במקום לסמן  f(x_{1},x_{2}) מסמנים  x_{1}\star x_{2} כאשר  \star  הוא סימן מוסכם כלשהו שמסמן את פעולת  f.
פונקציה  3־מקומית נקראת פעולה טרינארית.