stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'סיקה ווטסון
המסע

ווטסון הפליגה מנמל סידני ב-18 באוקטובר 2009 בסירה שלה, Ella’s Pink Lady, בחסות Ella Baché. ‏ 18 ימים לאחר מכן, ב-5 בנובמבר, היא עברה את טונגה, כשהיא מפליגה מעבר לניו זילנד ופיג'י.
כפי שנדרש להקפה מלאה, היא חצתה את קו המשווה ב-19 בנובמבר 2009 (לפי שעון אוסטרליה), ליד האי ג’רוויס, ועברה את קיריטימטי ב-22 בנובמבר 2009 לאחר 36 ימים. לאחר מכן היא חצתה שוב את קו המשווה, והמשיכה דרום-מזרחה לכיוון כף הורן. המרחק בין סידני לקיריטימטי היה כ-7,220 ק"מ. בחג המולד היא הייתה ליד פוינט נמו, המקום הרחוק ביותר מהיבשה.
ב-13 בינואר 2010 (9:40 UTC) היא עברה את כף הורן, לאחר שהפליגה כ-18,146 ק"מ ב-87 ימים. 11 ימים לפני לוח הזמנים המתוכנן. זמן קצר לאחר מכן הוריה טסו מעליה במטוס קטן כדי לראות אותה. קצת יותר משבוע לאחר מכן, ב-23 בינואר 2010, כמה ימים לאחר שעברה את איי פוקלנד, היא סבלה מארבע פגיעות קשות בסערה עם גובה גלים של 10 מטרים ורוחות של 70 קשר (130 קמ"ש). הסערה גרמה לנזק קל לסירה שלה ומשואת החירום שלה הופעלה בטעות כשהתורן פגע במים.
נקודת האמצע במסע הייתה ב-25 בינואר 2010, היום ה-100 בים, 21,300 ק"מ בהתבסס על החישוב המקורי של מסלול השיט של 43,000 ק"מ.
ב-15 בפברואר 2010, היא חצתה את המרידיאן הראשי, חוצה מהחצי הכדור המערבי לחצי הכדור המזרחי. זה מיקם אותה ליד כף התקווה הטובה, שאותו עברה ב-24 בפברואר, והגיעה לכף אגולס (הנקודה הדרומית ביותר של אפריקה), וחוצה מהאוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס ההודי. מדרום אפריקה, ווטסון הפליגה יותר מ-9,300 ק"מ לכיוון אוסטרליה המערבית.
ווטסון הגיעה לאזור הכלכלי האוסטרלי ב-10 באפריל 2010, וחגגה באכילת קרקרים ווג'מייט (ממרח שמרים). שם הוריה והתקשורת טסו מעליה במטוס קטן כדי לקבל את פניה. היא עברה את כף לווין בדרום-מערב אוסטרליה יומיים לאחר מכן, עם כ-4,600 ק"מ שנותרו.
כאשר הייתה דרומית לאוסטרליה, ווטסון סבלה ממזג אוויר קשה. בחלק זה של המסע, היא חוותה לפחות שלוש נפילות (כאשר התורן פוגע במים), אחת מהן עם התורן ששקע עמוק בתוך הים, אך נמנעה מנזק חמור ופציעות. הגלים שהיא חוותה במפרץ האוסטרלי הגדול היו בגובה של עד 12 מטרים, גבוהים יותר מאשר בכל זמן קודם לכן.
ב-3 במאי, ווטסון עברה את כף דרום-מזרח של טסמניה והחלה לפנות צפונה לסידני, היעד הסופי שלה. היא סיימה את מסעה ביום ה-210 של המסע שלה בשעה 13:53 ב-15 במאי 2010 כשהיא הגיעה לנמל סידני. שלושה ימים אחר יום ההולדת ה-17 שלה.
ביקורת

המסע של ווטסון ספג ביקורת, במיוחד לאחר ההתנגשות שעברה במהלך ההכנות. בארי טיילר ממגזין Pacific Motor Yacht כתב, "כמו רוב העולם הימי, אני רואה בכך ניסיון חסר אחריות, פזיז ואכן בור לנסות הישג כזה בגיל כה צעיר ועם כל כך מעט ניסיון חוצה-אוקיינוסים." שאלות לגבי ניסיונה הועלו גם על ידי פיל ג’ונס, מנכ"ל Yachting Australia, ועל ידי גרנט וורינגטון, הסקיפר של סקנדיה, כאשר וורינגטון ציין כי התרשם מווטסון כאשר נפגשו, אך יעץ לה לצבור ניסיון על ידי ביצוע מספר מסעות סולו קצרים לפני שתנסה להקיף את העולם, למרות שהיא בחרה לא לשמוע בעצתו. דאגה כללית יותר הועלתה על ידי הקרן האוסטרלית לילדות, ששאלה האם נערה בת 16 יכולה להבין במלואה את הסיכונים הכרוכים במיזם כזה.
ביקורת > ביקורת על ההקפה

אתר השיט Sail-World.com פרסם ניתוח ב-3 במאי 2010 שטען כי המרחק המשוער של הקו הישר שווטסון עברה היה 36,357.7 ק"מ, פחות מהמרחק הנדרש לפי ההגדרה שנקבעה על ידי המועצה העולמית לשיאי מהירות בשיט, ולכן המסע אינו זכאי לטעון למעמד שיא עולמי להקפות עולם. המרחק המקביל למסלול של ווטסון יהיה 34,414 ק"מ. ההגדרה של WSSRC קובעת בחלקה “המסלול האורתודרומי הקצר ביותר של כלי השיט חייב להיות לפחות 40,000 ק"מ באורך.” הניתוח מציע כי יומני המרחק שפורסמו על ידי ווטסון מבוססים על מרחקי הפלגה, כולל פניות ועיקופי מזג אוויר אסטרטגיים, ולא על המסלול האורתודרומי הקצר ביותר בין איים וכפים כפי שהוגדר.
העיתונאי והסופר הבריטי בוב פישר פרסם מאמר ב-Sail-World.com המפריך את טענת ההקפה העולמית. הוא אמר "נכון, ג’סיקה הפליגה לבד וללא סיוע, עברה תחת ארבעת הכפים הנדרשים, אך המסלול האורתודרומי שהיא לקחה אינו מגיע ל-40,000 ק"מ הנדרשים שהם שווי ערך להיקף כדור הארץ בקו המשווה. וזה, אנדרו פרייזר, הוא דרישה לשיא העולמי שטענת עבור ג’סיקה, ושיוביל אותה לשבור את השיא של ג’סי מרטין."
ווטסון התייחסה לנושא זה בספרה “True Spirit”. היא מציינת שכתבה מספר מכתבים ל-WSSRC ושאלה מה עליה לעשות כדי לטעון לשיא. תשובתם הייתה שהיא לא יכולה לטעון לשיא מכיוון ששיאי גיל אינם מוכרים עוד. היא קיבלה את הרושם שלא היה צורך לעקוב אחר המסלול של ג’סי מרטין (ששט צפונית לקו המשווה באוקיינוס האטלנטי), מסלול שווטסון הכירה היטב מקריאת ספרו של מרטין יותר מפעם אחת.
בספר היא גם ביקרה את אלה שביקרו את ניהולה. Sail-World.com כתב, "אנחנו לא מאמינים שהיא החליטה על המסלול שלה. אנשים חושבים שאנחנו מבקרים את ג’סיקה. אנחנו לא. אנחנו מבקרים את הניהול שלה". היא הרגישה פגועה מכך, שכן זה רמז ש"הוא הציע שאני רק בובה, שאין לי קול ורצון משלי."
שבחים

למרות הביקורת, לווטסון היו תומכים שלה, לא רק אחרי, אלא לפני העזיבה. במיוחד, ההרפתקן דון מקינטייר תמך מאוד בניסיונה, סיפק לה סירה ודיבר בתמיכה בניסיונה. באופן דומה, טוני מובריי, שבדומה למקינטייר, הקיפה בעבר את העולם, סיפקה את תמיכתו, בטענה שהיא "עושה את זה מהסיבות הנכונות" ושהוא בטוח בהצלחתה. קפטן הסיבוב הקסום דיבר מאוד על כישוריה, ותמך בניסיון ההקפת שלה בכך שתיאר אותה כ"חברת צוות טובה לעזאזל" והצהיר כי הוא מאמין שיש לה את היכולות הנדרשות. גם ההרפתקן ובעל החברה ריצ'רד ברנסון נתן את תמיכתו לפני העזיבה.
במהלך מסעה אחרים הביעו את תמיכתם בניסיונה. ראש ממשלת אוסטרליה, קווין ראד, אמר בנאום פומבי ב-26 בינואר כי "ג'סיקה ווטסון... היא אוסטרלית צעירה יוצאת דופן." לפי חדשות ABC, המקפת המתחרה אבי סנדרלנד בירכה את ווטסון על עיגול קייפ הורן, "היא עשתה עבודה מדהימה ואני מקווה ששאר המסע שלה יעבור כמו שהיה עד כה."
בהגעה לסידני, פגשו אותה אלפי צופים כולל ראש ממשלת אוסטרליה דאז, קווין ראד. הוא אמר, "ג'ס ברוכה הבא חזרה לארץ היבשה. ברוכה הבאה הביתה לאוסטרליה. את יודעת משהו, אולי את מרגישה קצת מתנדנדת על הרגליים עכשיו, אבל בעיני כל האוסטרלים את עומדת עכשיו גבוה בתור הגיבורה האוסטרלית החדשה ביותר שלנו. " לאחר מכן, הקהל שר ביצוע מיוחד להמנון הלאומי של אוסטרליה, "Advance Australia Fair", כהצדעה לווטסון.
הערות שוליים

↑  "The facts about Jessica's Voyage". 10 במאי 2013. אורכב מ-המקור ב-22 במרץ 2015. נבדק ב-28 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jessica Watson and Simon McKeon among great Australians celebrated". Daily Telegraph. 26 בינואר 2011. ארכיון מ-10 בספטמבר 2017. נבדק ב-26 בינואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Payten, Iain (2022-11-04). "'There were years I was sick of my story': Why Jessica sailed away from fame". The Sydney Morning Herald (באנגלית). נבדק ב-2023-01-23.
↑  About Jessica and her mission, Jessica Watson
↑  "The Courses Offshore". World Sailing Speed Record Council. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2012. נבדק ב-26 בינואר 2010. To sail around the World, a vessel must start from and return to the same point, must cross all meridians of longitude and must cross the Equator. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Burgess, Kelly (22 בפברואר 2010). "Sailors Abby Sunderland, 16, crosses the equator; Jessica Watson, also 16, nears southern point of Africa". Los Angeles Times. ארכיון מ-13 באפריל 2019. נבדק ב-14 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jessica's Book to be Titled 'True Spirit'". Jessica Watson. 25 באפריל 2010. אורכב מ-המקור ב-4 בפברואר 2014. נבדק ב-14 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jess Watson and tanker both to blame for collision". Sydney Morning Herald. 16 ביוני 2010. ארכיון מ-16 ביוני 2010. נבדק ב-16 ביוני 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jessica Watson sails in search of record". Australian Broadcasting Corporation. 18 באוקטובר 2009. ארכיון מ-19 בדצמבר 2013. נבדק ב-21 באוקטובר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lulham, Amanda (16 בינואר 2010). "Jessica Watson's parents see their sail-around-the-world daughter as they fly over her in Southern Ocean". Herald Sun. Australia. ארכיון מ-15 ביוני 2011. נבדק ב-13 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "More Wind and Across the Prime Meridian". Jessica Watson. 16 בפברואר 2010. אורכב מ-המקור ב-12 במרץ 2015. נבדק ב-13 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Knudsen, Nancy (5 במאי 2010). "Jessica Watson: Keeping the Record Straight". Sail-World.com. ארכיון מ-14 באוקטובר 2012. נבדק ב-9 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bob Fisher (6 במאי 2010). "Lies, Damn Lies, and PR Spin". Sail World.com. ארכיון מ-1 בפברואר 2021. נבדק ב-14 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pierce, Jeremy (1 באוקטובר 2009). "Jessica Watson sails out, with support from Richard Branson". The Courier Mail. ארכיון מ-26 בספטמבר 2012. נבדק ב-14 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jessica Watson our newest hero, says Rudd". news.com.au. 15 במאי 2010. ארכיון מ-18 במאי 2010. נבדק ב-5 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810626364205606  BnF: cb165299060 (data)  GND: 143549642  ISNI: 0000 0001 1943 4085  LCCN: n2011032444  NLK: KAC201114212  VIAF: 168326410   WorldCat (עם VIAF): 168326410 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'סיקה ווטסון".
ווטסון מפליגה בכף הורן, 13 בינואר 2010
מפת המסע
ווטסון במהלך השיט, ליד כף הורן, 13 בינואר 2010
הסירה בה שטה ווטסון, עת שעזבה את סידני
שחור ופתור

דוגמה לפתרון חידת שחור ופתור
שחור ופתור (באנגלית: Nonogram או Griddler, ביפנית: 絵かきロジック, כלומר "ציור הגיון"; נהגה: ekaki-rojiku) היא חידת היגיון גרפית שבה יש לגלות ציור חבוי בטבלת משבצות לבנה על ידי השחרה של חלק מהן.
החידה מכונה גם תשבץ יפני, אך בישראל אינה מקובלת כתשבץ.
בראש כל טור ושורה של הטבלה, רשומות סדרות של מספרים המייצגים רצפים של משבצות צבועות באותו הטור או באותה השורה, בסדר הנתון. לדוגמה- "1 3 6" בראש שורה (ראו שורה שמינית מלמטה בדוגמה משמאל) משמעו שיש בטור שלושה רצפים נפרדים של משבצות שצריכות להיצבע, רצף אחד של שש משבצות, אחריו אך במרחק לא ידוע ממנו, רצף נוסף של שלוש משבצות ולאחריו משבצת צבועה אחת ואחרונה לשורה זו. הפתירה נעשית על ידי הצלבה של הטורים והשורות.
ישנם מספר סוגים לחידה זו, למשל תשבץ שחור לבן לעומת תשבץ צבעוני. בתשבץ שחור לבן חייב להיות רווח של לפחות משבצת אחת בין כל קבוצה מושחרת, ובתשבץ הצבעוני שתי קבוצות בצבעים שונים יכולות להיות סמוכות זו לזו. משבצותיהם של חלק מהתשבצים עשויות ממשולשים, כך שכל משבצת צריכה לענות על התנאים שקובעות שלוש סדרות של מספרים, לעומת שתי סדרות של מספרים המשפיעות על משבצות ריבועיות. חידה דומה ומעט מורכבת יותר, היא הטרידלר, המורכבת ממשולשים. חידה זו פותרים תוך הצלבה של 3 צדדים, לעומת ההצלבה בין 2 כיוונים בשחור ופתור הרגיל.
שיטות פתרון

כדי לפתור את החידה יש לקבוע אילו תאים צבועים ואילו לבנים. קביעת התאים הלבנים חשובה כמו קביעת התאים הצבועים. פותרים משתמשים בדרך כלל בנקודה או באיקס לסימון תאים לבנים.
כמו כן, חשוב לא לנחש. תאים שצובעים או מסמלים כלבנים צריכים להיות רק תאים שאפשר להסיק את מצבם על ידי היגיון. אם מנחשים, הטעות יכולה להתפשט לכל הלוח ולהרוס את הפתרון. בדרך כלל "עולים" על הטעות בשלב שכבר קשה לתקן אותה. רק פותרים מתקדמים יכולים לתקן את הטעות ולסיים את החידה.
את החידות הפשוטות ניתן לפתור על ידי חשיבה על שורה (או עמודה) אחת בכל פעם, וקביעה איזה תאים צבועים בשורה זאת ואיזה תאים לבנים. לאחר מכן מנסים עוד שורה (או עמודה) עד לפתירת כל החידה.
חידות קשות יותר עשויות לדרוש מספר "מה אם?". שיטה הכוללת חשיבה על יותר משורה או עמודה אחת. שיטה זאת עובדת על חיפוש סתירות: אם צביעת תא מסוים גורמת לשגיאה בתא אחר ניתן להסיק שתא הנ"ל הוא לבן, ולהפך. שיטה זאת דורשת יותר זמן להתקדמות.
שיטות פתרון > חפיפה

את התשבץ מתחילים בדרך כלל מחפיפה. את החפיפה מבצעים כך: בוחרים מספר כלשהו, ובודקים עד לאן יגיע אם יהיה "מיושר" עד הסוף שמאלה, לאן יגיע אם יהיה "מיושר" עד הסוף ימינה. המשבצות החופפות בכל מקרה נצבעות. שיטת החפיפה מועילה בעיקר במקרים של מספר גדול, או של מספרים רבים.
בדוגמה הראשונה ניתן לראות שבין אם "ניישר" את ה-8 עד הסוף שמאלה, ובין אם "ניישר" את ה-8 עד הסוף ימינה, שש המשבצות המרכזיות יהיו תמיד צבועות.
בדוגמה השנייה ניתן לראות שבכל מקרה שתי משבצות של ה-4 יהיו צבועות, ומשבצת אחת של ה-3. בדרך כלל קשה לעשות זאת בצורה כזאת, אלא סופרים כל מספר לחוד.
שיטות פתרון > חללים פשוטים

בשיטה זו, מחפשים תאים שניתן לקבוע שהם לבנים בגלל שלא ניתן למלא אותם על ידי הרצפים. לדוגמה, בשורה של עשרה תאים, כאשר התאים ה-4 וה-9 צבועים והרצפים הם 3 ו-1. הרצף 3 חייב להכיל את התא ה-4 והרצף 1 חייב להיות בתא ה-9.
הרצף 1 הוא מלא וניתן לסמן את התאים הסמוכים לו כלבנים.
הרצף 3 חייב להיות איפשהו בין התא השישי לתא השני, כי הרצף מכיל את התא הרביעי; כך על התאים ה-1 וה-7 לא יכול להימצא שום רצף וניתן לסמנם כלבנים.
שיטות פתרון > אילוצים

בשיטה זו, משתמשים בתאים שאנו יודעים שהם לבנים כדי לדעת שהרצף נמצא בצד מסוים שלהם. כמו כן, פערים שהם קטנים מדי מכדי להכיל את הרצפים אפשר לסמן כלבנים.
לדוגמה, בשורה של 10, כאשר אנו יודעים שהתא ה-5 וה-7 הם לבנים, והרצפים הם 3 ו-2, ניתן להסיק ש:
הרצף 3 חייב להיות בתאים 1-4, כי הוא לא נכנס בשום מקום אחר. (לאחר מכן ניתן לצבוע את התאים 2 ו-3 לפי שיטת החפיפה).
הפער (תא 6) בין התאים שאנו יודעים שהם לבנים קטן מדי מכדי להכיל את הרצפים ולכן ניתן לסמנו כלבן.
הרצף 2 חייב להיות בתאים 8-10. (לאחר מכן ניתן לצבוע את התא ה-9 לפי שיטת החפיפה).
שיטות פתרון > הדבקה

בשיטה זו משתמשים בתאים צבועים שנמצאים די קרוב לתחילת השורה. אם המרחק הכולל אותם מתחילת השורה קטן מהרצף הראשון, ניתן לצבוע את התאים הצמודים לצידם השני.
לדוגמה, בשורה של 10 משבצות, כאשר התא השלישי צבוע ויש רצף של 5, ניתן לצבוע את התאים ה-4 וה-5 בגלל הגבול.
שימו לב: ניתן להשתמש בשיטה זו גם באמצע השורה, רחוק מההתחלה, במצבים הבאים:
תא שאנו יודעים שהוא ריק יכול לשמש כגבול של הרצף הראשון במקרה שהרצף חייב להיות מימינו.
הרצף הנקרא "רצף ראשון" יכול להיות גם רצפים אחרים, אם אנו יודעים שרצף זה חייב להופיע ישר אחרי תא שאנו יודעים שהוא לבן.
שיטות פתרון > חיבור והפרדה

במקרה שישנם תאים צבועים קרובים זה לזה, ניתן לחבר ביניהם או לקבוע שהתא ביניהם הוא לבן. כאשר יש שני רצפים עם תא ריק ביניהם, תא זה יהיה:
תא לבן, אם חיבור שלו עם התאים לידו יצור רצף גדול מדי.
תא צבוע, אם הפיכתו לתא לבן תיצור שני רצפים קטנים מדי או שאין עוד תאים.
לדוגמה, בשורה של 15 תאים, כאשר התאים ה-3, ה-4, ה-6, ה-7, ה-11 וה-13 צבועים, ויש רצפים של 5, 2 ו-2:
בגלל הרצף הראשון של 5, ניתן לקבוע שהתא ה-5 צבוע, משום שאם הוא יהיה לבן אז הרצף הראשון יהיה רק 4.
בגלל שני הרצפים של ה-2, ניתן לדעת שהתא ה-12 הוא תא לבן, משום שאם הוא יהיה צבוע הוא יצור רצף של 3.
שימו לב: בתמונה צורפו 2 רצפים של 2, אף על פי שאותם מצרפים על ידי טכניקת ההדבקה.
שיטות פתרון > פיסוק

כדי לפתור את החידה, חשוב בדרך כלל גם לפסק כל רצף של תאים צבועים עם תאים המסומנים כלבנים, כפי שתואר לעיל בשיטת חללים פשוטים. פיסוק מוביל בדרך כלל ליותר אילוצים ועשוי להיות חשוב לפתירת החידה.
הערה: הדוגמאות לעיל לא עשו זאת כדי לשמור על פשטות.
שיטות פתרון > כספית

כספית היא מקרה מיוחד של טכניקת חללים פשוטים. שמה של הטכניקה הגיע מהדרך שבה הכספית "נמשכת" בחזרה מצדדי המכל.
אם יש תא צבוע בשורה שהמרחק שלו מהגבול שווה למספר התיבות של הרצף הראשון, התא הראשון יהיה לבן. הסיבה לכך היא שהתא הראשון משמאל לא יכול להיות שייך לרצף. יתר על כן, אם יש עוד תאים צבועים מימין לתא האמור, מספר התאים הלבנים יהיה כמספר התאים, דבר הנקבע על ידי שימוש בשיטה זו מספר פעמים.
שיטות פתרון > סתירות

חלק מהחידות הקשות יותר עשויות לדרוש חשיבה יותר מתקדמת מהשיטות לעיל. כאשר השיטות לעיל ממוצות, חיפוש סתירות עשוי לעזור. מומלץ להישתמש בעיפרון כדי להקל את התיקון. חיפוש הסתירות כולל:
סימון תא מסוים כצבוע (או כלבן).
פתירת החידה בשיטות המצוינות לעיל ככל האפשר.
אם מוצאים שגיאה, התא שסומן כצבוע אינו צבוע אלא לבן בוודאות. (או שהוא צבוע אם סימנו בהתחלה שהתא ריק).
בדוגמה זו אנו מנסים לצבוע את התא השלישי בשורה הראשונה מה שמכריח את התא הראשון בשורה להיות לבן. בעקבות כך אנו צובעים את התא הרביעי בעמודה הראשונה (שיטת החפיפה). לאחר מכן אנו צובעים את התאים ה-2 וה-3 בשורה הרביעית (שיטת ההדבקה). אך צביעת התא השלישי גורמת לסתירה בעמודה השלישית, ולכן אנו מסיקים שהתא השלישי בשורה הראשונה הוא לבן.
הבעיה בשיטה זאת היא שלא ידוע באיזה תא מומלץ לנסות לנחש. בדרך כלל רק כמה תאים מובילים להתקדמות והשאר מובילים לקצוות מתים. תאים שמומלץ להתחיל לנחש בהם יכולים להיות:
תאים שיש להם הרבה שכנים לא מסומנים.
תאים שנמצאים בגבולות או ליד גוש של תאים שמסומנים שלבנים.
תאים שנמצאים בשורה (או עמודה) שרוב תאיה מסומנים.
שיטות פתרון > רקורסיה עמוקה יותר

חידות מסוימות עשויות לדרוש לנחש יותר על מנת לחפש סתירות. עם זאת שיטה זו אינה פרקטית בגלל האפשרויות הרבות שיש בה. שיטה זו היא מעשית לפתרון עם מחשבים.
שיטות פתרון > מספר רב של שורות

בחלק מהמקרים, חשיבה על קבוצה של שורות עשויה להוביל לצעד הבא של הפתרון גם ללא שימוש בשיטת סתירות ורקורסיה עמוקה יותר. עם זאת, מציאת קבוצות כאלה היא בדרך כלל קשה כמו מציאת סתירות.
שיטות פתרון > פתרונות מרובים

יש חידות שיש להם כמה פתרונות אפשריים (אחד כזה הוא תמונה של לוח שחמט פשוט). בחידות אלה, בהגדרה כל הפתרונות נכונים, אך לא כולם יוצרים תמונה סבירה.
שחור ופתור במדעי המחשב

בעיית שחור ופתור היא בעיה NP-שלמה. לפיכך אין אלגוריתם פולינומי שפותר את כל בעיות שחור ופתור, אלא אם P=NP.
עם זאת, עבור מחלקות מסוימות של חידות, כמו אלו עבורן בכל שורה ועמודה יש רצף יחיד של משבצות שחורות, וכל המשבצות השחורות מקושרות, ניתן למצוא פתרון בזמן פולינומי על ידי רדוקציה לבעיית 2-ספיקות.
דוגמה נוספת
צעד 1
צעד 2
צעד 3
צעד 4
צעד 5
צעד 6
ראו גם

קשור ופתור
רשימת החידות של ניקולי
הערות שוליים

↑  Ueda, Nobuhisa; Nagao, Tadaaki (1996), NP-completeness results for NONOGRAM via Parsimonious Reductions, TR96-0008, Technical Report, Department of Computer Science, Tokyo Institute of Technology
↑  Brunetti, Sara; Daurat, Alain (2003), "An algorithm reconstructing convex lattice sets", Theoretical computer science 304 (1–3): 35–57, doi:10.1016/S0304-3975(03)00050-1; Chrobak, Marek; Dürr, Christoph (1999), "Reconstructing hv-convex polyominoes from orthogonal projections", Information Processing Letters 69 (6): 283–289, doi:10.1016/S0020-0190(99)00025-3; Kuba, Attila; Balogh, Emese (2002), "Reconstruction of convex 2D discrete sets in polynomial time", Theoretical Computer Science 283 (1): 223–242, doi:10.1016/S0304-3975(01)00080-9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000321927 
חפיפה-דוגמה 1
חפיפה-דוגמה 2
טביעת הצוללת סקורפיון

| --- | --- |
סמלה של הצוללת סקורפיון
צוללת צי ארצות הברית "סקורפיון" (SSN-589) וצוותה בכניסה לנמל נורפוק (וירג'יניה), 1965.
צוללת צי ארצות הברית "סקורפיון" (SSN-589) וצוותה בכניסה לנמל נורפוק (וירג'יניה), 1965.
 
 חתך הצוללת "סקורפיון".
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  צוללת גרעינית
 צי:  צי ארצות הברית
 סדרה:  הצוללות מסדרת Skipjack
 סדרה קודמת:  הצוללות מסדרת Skate
 סדרה עוקבת:  הצוללות מסדרת Tresher
 אוניות בסדרה:  שש צוללות בסדרה זו
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  גנרל דיינמיקס – אלקטריק בואט
 הוזמנה:  31 בינואר 1957
 תחילת הבנייה:  20 באוגוסט 1958
 הושקה:  29 בדצמבר 1959
 תקופת הפעילות:  29 ביולי 1960 – 22 במאי 1968 (7 שנים)
 אחריתה:  טבעה ב-22 במאי 1968, עם 99 איש. מוגדרת "Eternal Patrol"
 מיקום:  באוקיינוס האטלנטי, כ-400 מייל ימי דרום-מערבית לאיים האזוריים.
 מידות
 הֶדְחֶק:  2,880 טון
 אורך:  77 מטר
 רוחב:  9.7 מטר
 שוקע:  9.1 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  32 קשר
 עומק צלילה:  400 מטר מקסימלי
 גודל הצוות:  8 קצינים ו-75 ימאים
 מספר נוסעים:  16 נוספים בטביעתה
 הנעה:  אטומית
 צורת הנעה:  כור אטומי(S5W reactor), שתי טורבינות קיטור מדחף יחיד
 אמצעי לחימה
 חימוש:  6 צינורות טורפדו Mk37  2 טורפדו דגם 45 (Mark 45 torpedoes) ראש נפץ אטומי
 אמצעי גילוי ול"א:  סונאר
הצוללת האמריקאית "סקורפיון" מספר צי 589 הייתה צוללת אטומית מסדרת "סקיפג'אק", כלי השיט ה-6 לשאת שם זה בצי ארצות הברית. ב-22 במאי 1968 אבדה עם 99 איש. היה זה אחד מארבעת אירועי טביעה מסתוריים באותה שנה: טביעת הצוללת דקר, הצוללת הצרפתית "מינרב" וצוללת הצי הסובייטי K-129.
תכנון

הצוללות מסדרת "סקיפג'ק" נבנו כצוללות לחימה בצוללות סובייטיות. המאפיין סדרה זאת לראשונה בחתך דמעה. הותקן בהן הכור האטומי S5W של חברת וסטינגהאוז. היו אלה צוללות מהירות ביותר בצי ארצות הברית. נבנו 6 כאשר הסקורפיון השלישית בהן.
השקה ופעילות

הצוללת נבנתה במספנת אלקטריק בואט של גנרל דיינמיקס בגרוטון. ב-19 בדצמבר 1959 קיבלה את שמה והושקה למים. המשיקה הייתה גב' אליזבת ס. מוריסון בתו של מפקד הצוללת "סקורפיון" SS-278 שאבדה עם כל אנשיה בשנת 1944 במלחמת העולם השנייה. 

לאחר ההשקה נמשכו עבודות החימוש והרכבת המתקנים הייעודיים. הצוללת הוכרזה כמבצעית ב-29 ביולי 1960.
לאחר תקופה קצרה של אימונים עם הצי השישי של ארצות הברית והשתתפות בתרגילים של נאט"ו. חזרה ה"סקורפיון" לחוף המזרחי של ארצות הברית והתבססה בנורפוק (וירג'יניה). משם יצאה לאימונים בים הקאריבי ולאורך החוף האטלנטי כולל ברמודה ופוארטו ריקו. 

בין 4 באוגוסט עד 8 באוקטובר 1964 ערכה סיור הכולל חציית האוקיינוס האטלנטי. ובאביב 1965 עשתה סיור במימי צפון אירופה.
בשנת 1966 קיבל מפקד הצוללת וחלק מהקצינים מדליה על מנהיגות ויכולת מקצועית. ה"סקורפיון" תצפתה וצילמה ניסוי טילים של הצי הסובייטי שנערך במימי החופים בים הצפוני.
ב-1 בפברואר 1967 נכנסה 'סקורפיון' לשיפוץ במספנת הצי בנורפוק (וירג'יניה). אך לא נערך שיפוץ מלא שמאוד היה נחוץ. היא קיבלה סדרת תיקונים הכרחיים וחזרה לפעילות שהייתה מאוד נחוצה. בבניית הצוללת וגם בתקופת השיפוץ לא הוחלו עליה התנאים המחמירים בבטיחות צוללות שנקבעו לאחר טביעת הצוללת ת'רשר.
השקת הצוללת 'סקורפיון' על ידי גב' מוריסון ביתו של מפקד הסקורפיון הקודמת, 29 ביולי 1960.
הצוללת "סקורפיון" מחליקה למים בעת השקתה בגרוטון, קונטיקט.
ההפלגה הגורלית

הצוללת בפיקודו של סגן אלוף פרנק אטווד סלאטרי הגיעה לים התיכון בפברואר 1968 וביצעה סיור מבצעי במעקב על הצי הסובייטי בקרבת מצריים. כן השתתפה אימונים עם הצי השישי של ארצות הברית.

בחודש מרץ שלח מפקד הצוללת בקשה לתיקונים דחופים בנוגע לשסתומים דולפים, מה שהגביל את עומק הצוללת ל-300 רגל.
במאי החלה בדרכה חזרה מסיור מבצעי נכנסה לבסיס הצי רוטה בספרד ומשם יצאה לנמל הבית בנורפוק (וירג'יניה). הצוללת הייתה לפני טיפול תקופתי וסבלה מתופעה שבמהירות 22 קשר החלו רעידות בחרטום.
מפקד ה'סקורפיון' סא"ל פרנק אטווד סלאטרי צי ארצות הברית.
תקלה וטביעה

ב-21 במאי 1968 יצאה סקורפיון מבסיס הצי רוטה לשייט של 3,000 מייל ימי לנורפוק, צפי הגעה 27 במאי. הצוללת מפליגה בשיוט תת-מימי בעומק כ־110 רגל, בדרך הביתה מהירות כ-18+ קשר. מדי פעם רעידות בחרטום כתוצאה מהמהירות.

ב-22 במאי, טורפדו מופעל במדור האחסון. צוללת פונה ב-180 מעלות מקורס מערבי למזרחי. סגירת דלתות אטימה במדורים ומכינים את הטורפדו לקראת הכנסה לצינור והטלתו לים. הטורפדו מופעל באוויר מתחמם ולאחר כמה דקות מתפוצץ במדור. כמה שניות לאחר מכן מתפוצצים טורפדות נוספים במדור, חור גדול נפער בחרטום צד ימין.

הכור האטומי מבצע הדממת חרום אוטומטית. בדיעבד מוצלחת היות שאין ממנו קרינה. ה'סקורפיון' מוצפת בחרטום לא מצליחה להשתלט על המשקל האדיר ושוקעת במהירות למעמקים פוגעת בקרקעית בעומק 3,000 מטר ומתפרקת חלקית.
טורפדו Mk37 בצי הגרמני.
טורפדו מק37 במדור האחסון בצוללת, בצורה בו היה כשהופעל והתחמם.
חקירה וחיפוש

הוקם צוות חקירה בראשות וייס אדמירל אוסטין  ממפקדת הצוללות האסטרטגיות בפנטגון. ראש המבצעים הימיים אדמירל בורק מינה את קרייבן להיות ראש הצוות לבדיקת הכשלים שגרמו לטביעה ולאיתור מיקום הצוללת הטבועה, כולל קביעת תהליך וציוד נדרש למציאת שברי הצוללת.

ד"ר ג'ון פינה קרייבן שהיה בעל ניסיון באיתור תת-מימי כמו בטביעת הצוללת ת'רשר ופיתח שיטת איתור תוד שימוש בהסתברות בייסיאנית. 

קרייבן הקים שתי ועדות נפרדות. אחת שתבדוק כשלים טכניים בחימוש ובמערכות ושנייה שתבדוק את מבנה הצוללת. 

בוועדות השתתפו 16 מפקדי צוללת בדימוס. אנשיי צי ומומחים נוספים. נחקרו התהליכים בענף חימוש והיצור של הטורפדו והמצברים. נבדקו כלי השיט ומטוסים בזירה למצוא קשר לצי הסובייטי ולא נמצא קשר כזה.
איתור השברים

על סמך דיווח ה'סקורפיון' מיום 21 במאי חישובי תנועה ונתוני מערך הסונר חישב קרייבן אליפסה באורך של כמייל ימי אחד. ביוני 1969 יצא עם אניית החיפושים "מיזר" (USNS Mizar (T-AGOR-11)) שהוכשרה במיוחד לעבודת איתור במים עמוקים. ועליה הבתיסקף טרייסט 2 . החיפושים נעשו באתר שנקבע לפי הצלבת רעשים שנרשמו במערכת (SOSUS), כאשר העומק באותו אזור הוא כ-3,000 מטרים. החיפושים נעשו עם מכשירי סונאר, על ידי אוניית המחקר האוקיינוגרפי של הצי "מיזר",
הסונאר של ה"מיזר" החל לסרוק לאורך הקו הארוך של האליפסה, בתנועה ממערב למזרח. לאחר שלא נמצאו שברים בתחום האליפסה, הגיע קרייבן למסקנה שיש להתחשב בפניית הצוללת מזרחה. והורה ל"מיזר" לחפש מזרחה מהאתר המחושב. שברי ה'סקורפיון' נמצאו תוך שבוע ימים. השברים התגלו באתר 32°55′N 33°09′W﻿ / ﻿32.917°N 33.150°W﻿ / 32.917; -33.150. הבתיסקף ירדה והביאה צילומים.
אוניית החיפושים למים עמוקים "מיזר".
חרטום הצוללת סקורפיון, על קרקעית האוקיינוס בעומק 3,000 מטרים.
שברי הצוללת 'סקורפין' על קרקעית האוקיינוס.