stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בו מירצ'וף
קריירה

תפקידו הראשון של מירצ'וף היה תפקיד משנה בסרט הקולנוע "מת לצעוק 4", בו גילם את רובי ראיין. הוא שיחק בתפקיד חוזר בסדרה "הארטלנד" של רשת CBS.
לאחר מכן לוהק לתפקיד ראשי בסרט האימה "הטינה 3".
מירצ'וף הצטרף לקאסט של "עקרות בית נואשות" וגילם את דני בולן בין השנים 2009–2010. היו לו תפקידי משנה בסרט האינדי "החיים הסודיים של דורקס" ובסרט הפעולה "אני מספר ארבע".
מירצ'וף שיחק בתפקיד ראשי בסדרה ,"אוקוורד". הוא שיחק את התפקיד של דומיניק בסרט של ערוץ דיסני "המכשפים מוויברלי פלייס: אלכס נגד אלכס"  ושיחק בסדרה "Aquarius".
בשנת 2018 הוא גילם את ג'יימי האנטר בסדרה "משפחת פוסטר", ולאחר מכן גם עם דמות זו גם בסדרת הספין אוף שלה, "צרות טובות".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | מת לצעוק 4 | רובי ראיין |  |
| 2007 | לך תבין נשים | נער מתבגר | ללא קרדיט |
| 2009 | הטינה 3 | אנדי |  |
| 2011 | אני מספר ארבע | דרו |  |
| 2013 | The Secret Lives of Dorks | קלארק |  |
| 2014 | Born to Race: Fast Track | ג'ייק קנדל |  |
| 2014 | Poker Night | ג'טר |  |
| 2015 | ניפגש בולהאלה | ג'וני |  |
| 2017 | קו הדממה | בראד |  |
| 2017 | All Summers End | אריק |  |
| 2022 | בלש ניו יורקי: פורעי החוק | קייסי רוד'ס |  |
| 2022 | בלש ניו יורקי: התיקון | קייסי רוד'ס |  |
| 2023 | Unicorn Boy | אוק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | רומיאו! | צ'ייס | פרק: "He Got Blame" |
| 2003, 2011 | CSI: מיאמי | ג'ראד האצ' | 2 פרקים |
| 2007–2008 | הארטלנד | בנג'מין "בן" סטילמן | 6 פרקים |
| 2009 | Stranger with My Face | גורדון למברט | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2009–2010 | עקרות בית נואשות | דני בולן | 18 פרקים |
| 2011 | The Protector | טיילר | פרק: "Beef" |
| 2011–2016 | אוקוורד | מאטי מק'יבן | תפקיד ראשי (5 עונות); 89 פרקים גם במאי הפרק: "Girls Gone Viral"‏ (2016) |
| 2012 | CSI | ג'ייק | פרק: "Trends with Benefits" |
| 2013 | המכשפים מוויברלי פלייס: אלכס נגד אלכס | דומיניק | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2015 | אקווריוס | ריק זונדרבן | 3 פרקים |
| 2015 | The Murder Pact | וויל | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2016 | On Hiatus with Monty Geer | מו | סדרת רשת; פרק: "TRUMPOCALYPSE" |
| 2017 | Party Boat | ג'ונתן | סרט טלוויזיה של קראקל |
| 2017 | Ride Overshare | קונור | סדרת רשת; פרק: "Connor" |
| 2018 | מת על הבמה | סול הדסון | 3 פרקים |
| 2018 | משפחת פוסטר | ג'יימי האנטר | 3 פרקים |
| 2019–2024 | צרות טובות | ג'יימי האנטר | תפקיד חוזר (עונות 2-1) תפקיד ראשי (עונות 5-3); 50 פרקים |
| 2019 | Now Apocalypse | פורד האלסטד | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2021 | נרקוס: מקסיקו | סטיב שרידן | 4 פרקים |
| 2022 | Hidden Gems | ג'ק | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2023 | רודיאו (אנ') | קאש מק'מארי | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Desperate" Books Nordling, Mirchoff, Hollywood Reporter, July 10, 2009
↑  "Awkward | Season 2 Full Episodes, Photos, Episode Synopsis and Recaps". MTV. נבדק ב-5 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5334348  ISNI: 0000 0003 6616 9629  LCCN: no2012011582  VIAF: 230388884   WorldCat (עם VIAF): 230388884
ברין ג'ונס

ברינמור "ברין" ג'ונס (באנגלית: Brynmor "Bryn" Jones‏; 14 בפברואר 1912 - 18 באוקטובר 1985) היה כדורגלן ולשי.
חייו

ג'ונס נולד בפניארד שליד העיירה מרתיר טידפיל, והיה חלק ממשפחת כדורגלנים. כל ארבעת אחיו ושלושה מדודניו היו כדורגלנים ששיחקו במועדונים מקצוענים. את קריירת הנוער שלו הוא העביר בשלושה מועדונים מקומיים, וב-1933 חתם בוולבס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול מחזיקת גביע ה-FA אברטון, ובהפסד 1 - 3 לדרבי קאונטי שבועיים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ג'ונס התבלט בזכות יכולת ההחזקה בכדור ובזכות יכולתו להשתלב במשחק קבוצתו. הוא בישל יותר שערים לשחקני קבוצתו מאשר הבקיע בעצמו, ובזכות יכולתו הגבוהה ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת ויילס במשחק מול נבחרת צפון אירלנד ב-1935, ובנוסף לכך השתתף בעוד 16 משחקים ו-8 משחקים לא רשמיים במלחמת העולם השנייה. בחמש השני שלו בוולבס הוא השתתף ב-163 משחקים, ועונת השיא הייתה 1937/1938, בה הוביל את הקבוצה עם 17 שערים למקום השני אחרי ארסנל.
יכולותיו של ג'ונס בוולבס זיכו אותו בתשומת לבו של מאמן ארסנל ג'ורג' אליסון, שהיה זקוק למחליף במקום אלכס ג'יימס שפרש ב-1937. הנהלת ארסנל שילמה 14,000 לירות שטרלינג, סכום שיא באותה תקופה, על מנת שג'ונס יגיע לאצטדיון הייבורי, ובכך שברה בכמעט 3,000 לירות שטרלינג את שיא ההעברה ששולם על ידה עבור דייוויד ג'ק עשר שנים קודם לכן. הסכום העצום במונחי אותה תקופה, בשילוב עם השפל הגדול המתמשך, גרם לתהיות ביחס לגודלו החריג ואף נדון בבית הנבחרים. אוהדי וולבס זעמו על העברתו של ג'ונס, ואף ערכו מספר הפגנות מחאה מחוץ לאצטדיון קבוצתם.
ג'ונס הבקיע את שערו הראשון בארסנל כבר בהופעת הבכורה במשחק מול פורטסמות' ב-27 באוגוסט 1938, ובשלושת המשחקים שלאחר מכן הבקיע שני שערים נוספים. בהמשך עונת 1938/1939 הוא הצליח להבקיע רק ארבעה שערים נוספים, ובסיום העונה נותרה ארסנל ללא תואר כלשהו. חלק מהאשמה בכישלון הוטל על ג'ונס שלא הצליח למלא את מקומו של אלכס ג'יימס בצורה ראויה. ברנרד ג'וי, עמיתו לקבוצה שהפך גם לכתב ספורט, כתב בספר ההיסטוריה שלו !Forward Arsenal כי:
האם נרשום את ברין ג'ונס כהימור שנכשל, או שבסופו של דבר הוא היה מצליח? פריצת המלחמה בספטמבר 1939 מנעה מאיתנו למצוא את התשובה המלאה. לפני כן היו סימנים, כפי שהיה עם ג'יימס, שהוא צועד בנתיב הרע שבו צועדים אלה שמשנים את סגנון משחקם מחלוץ קדמי לחלוץ שני. [...] אולם, דעתי היא שצניעותו של ג'ונס הייתה המחסום להשגת תפקיד המפתח שארסנל ייעדה לו. הוא לא היה יכול [...] להתייחס לאור הזרקורים כאתגר כך שיפיק ממנו את המיטב; כל הזמן זה הטריד אותו, והפך אותו למרוכז בעצמו ולחסר מנוחה.
במלחמת העולם השנייה שירת ג'ונס ביחידות של חיל התותחנים המלכותי שהוצבו באיטליה ובצפון אפריקה, ובמקביל השתתף במספר משחקי מלחמה לא רשמיים עבור ארסנל ובשמונה משחקים בינלאומיים במדי נבחרת ויילס. למרות שהיה בן 34 כשליגות הכדורגל חודשו בעונת 1946/1947, הוא הצליח להשתתף ב-26 משחקים באותה עונה. בעונה שלאחר מכן איבד את מקומו בהרכב לטובת ג'ימי לוג'י, בסיומה זכתה ארסנל באליפות, ובסך הכל השתתף בשבעה משחקי ליגה.
ג'ונס שיחק והבקיע במשחק מגן הצדקה מול מנצ'סטר יונייטד ב-1948, וגם בעונת 1948/1949 לא שיחק בהרכב באופן קבוע. הוא עזב את ארסנל ב-1949 והצטרף לנוריץ' סיטי כמאמן-שחקן, אך במאי 1950 פרש בעצת רופאיו בגלל בעיות בחזה. לאחר פרישתו הוא לא עסק באימון, וכשחזר ללונדון הוא הקים חנות עיתונים ליד אצטדיון הייבורי, וניהל אותה בין ספטמבר 1951 לאפריל 1979.
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 156 - 157), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
ברנרד ג'וי, Forward Arsenal!‏, Phoenix House‏, 1952
דין הייז, Wales: The Complete Who's Who of Footballers Since 1946 (עמוד 2), Stroud: Sutton Publishing‏, 2004 (ISBN 0-7509-3700-9)
בית הקברות הצבאי הפולני בקאסינו

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  נצרות, נצרות קתולית
 תאריך הקמה:  1945 
 מספר קבורים:  1,072 
 קואורדינטות:  41°29′38″N 13°48′21″E﻿ / ﻿41.493841666667°N 13.805866666667°E﻿ / 41.493841666667; 13.805866666667
  (למפת לאציו מוגדלת) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניבית הקברות(למפת לאציו רגילה) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניבית הקברות
 
בית הקברות הצבאי הפולני בקאסינו שוכן ממערב לעיירה קאסינו שבאיטליה. נקברו בו למעלה מאלף חיילי הצבא הפולני אשר נפלו בקרבות קאסינו במלחמת העולם השנייה, שהתחוללו בשנת 1944.
רקע

בספטמבר 1943 פלשו צבאות בעלות הברית לאיטליה. שתי ארמיות, אמריקנית ובריטית, נחתו בדרום מערב המדינה והחלו לנוע צפונה נוכח התנגדות גרמנית חזקה, עד שנבלמו בשלהי חודש דצמבר נוכח קו גוסטב – קו הגנה שהקימו הגרמנים לרוחב איטליה. אחד מאזורי המפתח בגזרה המערבית של קו הגנה זה היה רכס הגבעות שליד העיירה קאסינו, כ-120 קילומטרים מדרום-מזרח לרומא. רכס זה העניק למגינים הגרמנים עמדות שולטות על גבי העמק שמדרומו. נקודה מרכזית ברכס זה הייתה גבעת מונטה קאסינו, שהתנשאה מעל העיירה קאסינו לגובה של 520 מטר מעל פני הים. עליה ניצב מנזר של מסדר הבנדיקטינים הנוצרי, שהוקם בשנת 529.
במהלך ארבעה חדשים, מה-17 בינואר ועד ה-18 במאי 1944, תקפו בעלות הברית ארבע פעמים את קו ההגנה הגרמני באזור קאסינו. שלוש ההתקפות הראשונות נהדפו באבדות כבדות לתוקפים. במהלכן נהרס המנזר בהפצצה מן האוויר. הקרב הרביעי נפתח ב-11 במאי. ב-18 במאי נכבשה גבעת המנזר על ידי חיילי הקורפוס הפולני השני. יום קודם לכן נפרצה הדרך אל רומא, וב-4 ביוני נכנסו אליה חיילי בעלות הברית.
בית הקברות

בית הקברות ממוקם על גבי מדרון גבעה השוכנת כ-800 מטר מצפון-מערב למנזר מונטה קאסינו, בשטח שדרכו התנהלה ההתקפה הפולנית העיקרית על גבעת המנזר. הוא הוקם שם בחורף 1944-45 ביזמת חיילים ממשתתפי הקרב. המנזר (שהוקם מחדש) ובית הקברות ניצבים בצורה בולטת זה מול זה.
מתחם בית הקברות הוא שטח מלבני מוקף עצים, שאורכו כ-160 מטר ורוחבו כ-120 מטר. מוביל אליו שביל גישה המגודר בצמחייה שאורכו כ-250 מטר. משני עברי הכניסה לבית הקברות ניצבים עמודים, שעל גבי כל אחד מהם ניצב פסל אבן של הנשר הפולני. מעבר להם ניצבת כיכר אבן עגולה למחצה, המשתרעת לרגלי שטח הקבורה. על רצפתה נחרת הצלב הצבאי הפולני, ובמרכזו נקבע לפיד אש-תמיד.
שטח הקבורה, המהווה כשליש משטח המתחם, ממוקם על גבי מדרון. על המדרון נבנו תשע מדרגות אבן מקושתות המשתרעות לרוחב בית הקברות. בכל מדרגה נטמנו חללים בשתי שורות. המדרגות מחולקות כל אחת לשש חלקות על ידי חמישה טורי מדרגות, המעפילים מתחתית שטח הקבורה אל ראשו. על המדרגות אין נטועה כל צמחייה. בראש שטח הקבורה ניצבים תרנים ועליהם דגלי פולין ואיטליה
על גבי קברי החללים הונחו לוחות אבן מלבניים, ולמראשותיהם הוצבו צלבי אבן. מצבות לוח הוצבו למראשות קברי החללים היהודים.
בעורף אזור הקבורה משתרע מגרש בצורת טרפז, המכוסה דשא. במרכזו הותוותה על ידי טורי שיחים צורתו של צלב גדול. אורך צלעותיו הוא כ-75 מטר וכ-50 מטר.
בית הקברות תוכנן על ידי האדריכלים וצלאב חרינייביץ' (Wacław Hryniewicz) ויז'י סקולימובסקי (Jerzy Skolimowski). טקס ההקדשה שלו נערך ב-1 בספטמבר 1945 במעמד נציגי פיקוד בעלות הברית ונציגי הממשלה הגולה של פולין. מאז נערך במקום טקס אזכרה שנתי ב-18 במאי, יום השנה לכיבוש גבעת המנזר. השתתפו בו ותיקי הקרב – שרובם נותרו בגלות מחוץ לפולין הקומוניסטית, נציגי ממשלת איטליה ועיריית קאסינו. בשנת 1994 ביקר בבית הקברות לראשונה נשיא פולין (לך ואלנסה), בלוית משמר כבוד צבאי פולני.
ב-1970, לאחר מותו, נקבר במקום על פי בקשתו הגנרל אנדרס, מפקד הקורפוס הפולני השני, שחייליו כבשו את גבעת המנזר.
תמונות נוספות

פסל הנשר הפולני בכניסה לבית הקברות
צלב אורתודוקסי (לפנים) וצלב לטיני על קברי חללים נוצרים
מצבה על קבר חלל יהודי
מצבת הגנרל אנדרס
מצבת החלל היהודי אברהם ארטק וורצל
הערות שוליים

↑  http://www.dobroni.pl/rekonstrukcje,monte-cassino-polski-cmentarz-wojskowy-na-monte-cassino,1395
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VcBA: 494/77597  VIAF: 4345159478074827990002   WorldCat (עם VIAF): 4345159478074827990002 
מראה מנזר מונטה קאסינו מבית הקברות
בניין הבורסה (סנקט פטרבורג)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין מסחרי, סימן נוף 
 מיקום:  רובע האי וסילי 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1805
 תאריך פתיחה רשמי:  1805 
 אדריכל:  Jean-François Thomas de Thomon 
 סגנון אדריכלי:  התחייה היוונית 
 קואורדינטות:  59°56′36″N 30°18′16″E﻿ / ﻿59.943333333333°N 30.304444444444°E﻿ / 59.943333333333; 30.304444444444
 he
 
בניין הבורסה (ברוסית: Зда́ние би́ржи) הוא המבנה המרכזי באי וסילי שסנקט פטרבורג. הוא נבנה עבור הבורסה העירונית, אך לימים שימש לצרכים אחרים. במשך זמן רב שוכן בבניין תערוכת המוזיאון המרכזי של הצי (לפני שזה עבר לצריף קריוקוב). בשנת 2014 הועבר הבניין לאחריות מוזיאון ארמיטאז'.
היסטוריה

ההחלטה לשפר את השטח הלא מפותח של האי וסילי התקבלה על ידי הוועדה למבנים עירוניים בצורה של תוכנית שאושרה בשנת 1767. השטח הריק היה צריך להיות מעוצב לכיכר בצורת פרסה. במשך שש שנים, בשנים 1783–1789, על פי פרויקט של ג'אקומו קווארנגי, הבניין הראשי של האקדמיה למדעים, כמו גם החלק הקעור של המחסן הצפוני (1795–1797) נבנו על גדות נייבה הגדולה. לפיכך, נבנו בניינים משמאל וימין.
הבנייה החלה בשנת 1783, אך בשנת 1787 הוקפאה הבנייה בשל העובדה שהבניין שהוקם אינו תואם את מראה התכנון העירוני. על פיתוח הפרויקט החדש הופקד האדריכל דה תומון. בשנת 1805–1810 האדריכל תומאס דה תומון בנה על שטח ריק בין בנייני בניין הבורסה החדש העונה על צורכי הכלכלה הצומחת של רוסיה, אך הבניין לא הושלם בגלל המלחמה עם נפוליאון.
בחזית הבניין התקין האדריכל שני עמודים רסטרליים עם פסלי דל אלי ים. בשנות השישים של המאה העשרים התעוררה אגדה בקרב מדריכי התיירות לפיה הפסלים סימלו את הנהרות הרוסים הגדולים: הוולגה, הדנייפר, נייבה ונהר וולחוב. מאוחר יותר, בשנים 1826–1832, האדריכל איוואן לוקיני יזם בניית בנייני המחסנים הדרומיים והצפוניים ומבנה המכס, שהשלים בכך את ההרכב האדריכלי של הכיכר.
בשנים 1939–1941, בבניין שכן המוזיאון המרכזי של הצי. בשנות האלפיים תכנן מינהל העיר סנקט פטרבורג לפנות את המוזיאון ולהעביר את הבניין לאחריות בורסת הסחורות.
בסופו של דבר, הוועדה לפיקוח, שימוש והגנה על מונומנטים (KGIOP) בקיץ 2007 החלה לפתור את נושא העברת המוזיאון לבניין צריף קריוקוב (המהלך בוצע בשנת 2010).
בדצמבר 2013 החליט מושל סנקט פטרבורג גאורגי פולטאבצ'נקו כי בניין הבורסה יועבר לידי מוזיאון ארמיטאז' הממלכתי כדי ליצור את מוזיאון הגווארדיה הרוסית.
הערות שוליים

↑  "Эрмитаж возобновляет реставрацию здания Биржи". Журнал «The Art Newspaper». 2020-06-18. נבדק ב-2020-08-10.
↑  Ростральные колонны – символ морских побед | № 2, 2000 год | Журнал «Наука и жизнь»
↑  Здание биржи в историческом центре Петербурга передадут Эрмитажу
הבורסה הלא גמורה של קווארנגי
פיודור אלכסייב: מבט על הבורסה והאדמירליות ממבצר הפטרופאבלי, 1810
בית אופרה

בית אופרה
בית אופרה, הוא בניין תיאטרון, המיועד להצגות אופרה ומתוכנן, על פי רוב, למטרה זו מראשיתו, אם כי הוא עשוי לשמש גם למופעים אחרים. דוגמה לכך הוא בית האופרה של סידני, השוכן בנמל של סידני, אוסטרליה והאופרה גרנייה בפריז, צרפת. בבתי אופרה רבים, לאחר עונת האופרה באה עונת בלט.
בית האופרה הראשון לקהל הרחב היה ה"תיאטרו סן קאסיאנו" בוונציה, איטליה, נפתח בשנת 1637. באיטליה, שם האופרה פופולרית זה מאות בשנים בקרב בני העם כמו בקרב משפחות האצולה והממון, יש גם היום מספר רב של בתי אופרה. באנגליה של הנרי פרסל לא היה אף בית אופרה בלונדון. בית האופרה הראשון בגרמניה נבנה בהמבורג בשנת 1678. בשנותיה הראשונות של ארצות הברית היו לבתי האופרה שימושים רבים ומגוונים. בתי אופרה בערים קטנות וגדולות אירחו נשפי מחולות קהילתיים, ירידים, מחזות והצגות וודוויל בד בבד עם אופרות ושאר אירועי מוזיקה.
פרטים אופייניים לבתי אופרה

הואיל ואופרות רבות דורשות הפקות בקנה מידה גדול, רוב בתי האופרה גדולים במידותיהם – מכילים בדרך כלל למעלה מאלף ובמקרים רבים כמה אלפי מקומות ישיבה. עם זאת, יש אופרות קאמריות, שמספר משתתפיהן ואופי עלילתן אינם מחייבים הפקות גדולות ואותן אפשר להעלות במקומות קטנים יותר, המתאימים יותר לאופיין. כך הדבר גם לגבי חלק מן האורטוריות, המסתמכות יותר על סיפור העלילה בפי סולנים ומקהלה ופחות על הצגתה.
בבית אופרה מסורתי, האולם בנוי כרגיל בצורת פרסה, שאורך צלעותיה קובע את גודל הקהל שהוא יכול להכיל. מסביב לאולם בנויים יציעים במפלסים אחדים ובחלקו הסמוך לבמה עשויים להיות תאים מופרדים במחיצות, שנועדו לספק, בימים עברו, מקום ישיבה נוח לגבירות החברה הגבוהה בשמלות נשף מפוארות ועתירות היקף. בתאים אלה התנהלו גם חיי חברה ערים במהלך הצגות האופרה, שכללו כניסות ויציאות, שיחות, אכילה ושתייה ואף משחקי קלפים בחלקים הפחות מעניינים של האופרה (כאשר הפרימדונה או הטנור הראשי אינם נמצאים על הבמה). מן התאים האלה יכלו גם בני האצולה ועשירי הארץ לצפות במשקפות אופרה אל הנעשה בתאים אחרים, מעניינים יותר, כגון תאי משפחת המלוכה, למשל.
בתי אופרה כוללים דות (pit), חלל מרווח מתחת למפלס הבמה, שם יושבים נגני התזמורת, כדי שלא יסתירו את ההתרחשויות על הבימה ולא יכסו בנגינתם על שירת הזמרים. דוכן המנצח מוגבה די הצורך לאפשר לו לשלוט במתרחש הן בתזמורת והן על הבימה. גודל התזמורת שונה מאופרה לאופרה, אבל בחלקן, כמו באורטוריות ובאופרות מן התקופה הרומנטית, התזמורת מונה מעל 100 נגנים. גם מספר המשתתפים בהצגה – שחקנים, מקהלה, ניצבים, רקדנים וכו', עשוי להיות ניכר, כך שבית אופרה חייב להקצות שטח גדול לחדרי הלבשה. בדרך כלל כוללים בתי אופרה גם בתי מלאכה לבניית תפאורות ולתפירת תלבושות, חדרי אחסון לתלבושות, עזרי במה ותפאורות ואולמות לחזרות.
הבמות בבתי אופרה גדולים ברחבי העולם מצוידות במקרים רבים במיכון משוכלל, הכולל מעליות במה גדולות, לאפשר החלפה מהירה של תפאורות כבדות. במטרופוליטן אופרה, למשל, מחליפים לא אחת את התפאורות תוך כדי הצגה, לעיני הקהל, והשחקנים עולים או יורדים אגב שירה. כך, לדוגמה, בהפקות של "אאידה" (ורדי) ושל "סיפורי הופמן" (אופנבך). אף כי בימה, תאורה ושאר היבטי הפקה של בתי אופרה עושים שימוש רב בטכנולוגיה החדשנית ביותר, בתי אופרה מסורתיים אינם נוהגים להכניס לשימוש מערכות קול משוכללות, משום שקולותיהם של זמרים מיומנים אמורים להגיע אל השורות האחרונות ללא הגברה. עם זאת, בבתי אופרה רבים מתקינים כיום מערכות קול חדשניות, לשימוש באופרות מסוימות ובהפקות שאינן אופראיות, המתירות הגברה.
במקרים רבים נהוג להציג אופרות בשפתן המקורית, השונה אולי משפת האם של קהל המאזינים. מסיבה זו החלו בתי אופרה מודרניים לסייע לקהל בהבנת טקסט האופרה בהקרנת כתוביות מעל הבימה או בקרבתה וכן, בתקופה האחרונה, באמצעות מערכת לברית אלקטרונית, משוכללת יותר, מעל גבי מסכים אישיים, המותקנים לכל צופה על גב המושב שלפניו.
גלריה

בית האופרה של סידני ציון נוף מוכר
תיאטרון בולשוי
בית האופרה "לה פניצ'ה" בוונציה
קובנט גארדן, התיאטרון הראשון, תמונה מ-1808
תיאטרון לה סקאלה, מילאנו, בלילה
ראו גם

בית האופרה
תיאטרון דרורי ליין
לקריאה נוספת

יוז, ספייק, בתי אופרה גדולים; מדריך תיירים לתולדותיהם ולמסורותיהם", לונדון, ויידנפלד וניקולסון, 1956.
קלדור, אנדראש, "בתי אופרה גדולים (יצירות מופת אדריכליות)", מועדון אספני עתיקות, 2002
הערות שוליים

↑
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4127756-9  NDL: 01137844  NKC: ph291745
במבה דיאנג

שייק אהמדו במבה אמבאקה דיאנג (בצרפתית: Cheikh Ahmadou Bamba Mbacke Dieng; נולד ב-23 במרץ 2000 בפיקין שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת לוריין מליגת העל הצרפתית ובנבחרת סנגל.
קריירת מועדונים

דיאנג החל את הקריירה המקצוענית שלו בדיאמבר מליגת העל הסנגלית, ובעונת הבכורה שלו הבקיע 12 שערים ב-14 הופעות ליגה, והיה מלך השערים של הליגה לעונת 2019/2020.
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל דיאנג לאולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית למשך עונה אחת. ב-10 בפברואר 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2-0 על אוסר במסגרת הגביע הצרפתי. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-14 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, בתיקו 0-0 נגד ז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור ה-25 לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך דיאנג חמש הופעות ליגה בעונה זו.
ב-1 ביולי 2021 חתם דיאנג באופן קבוע באולימפיק מרסיי. ב-11 בספטמבר הבקיע את שערי הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, צמד שערים בניצחון 2-0 על מונקו במסגרת המחזור החמישי לעונת 2021/2022.
ב-27 בינואר 2023 חתם בלוריין.
קריירה בינלאומית

ב-9 באוקטובר 2021 ערך דיאנג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, בניצחון 4-1 על נבחרת נמיביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Targhalline et Dieng rejoignent le centre de formation באתר הרשמי של אולימפיק מרסיי, 5 באוקטובר 2020 (בצרפתית)
↑  Aliou Cisse dévoile les 26 Lions pour Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסנגלית, 11 בנובמבר 2022 (בצרפתית)
| נבחרת סנגל – גביע אפריקה לאומות 2021 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 ס. דיאנג •  2 סיס •  3 קוליבאלי •  4 סיסה •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 באלדה •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מאנה •   11 ח. דיאלו •  12 באלו-טורה • 13 לופי •  14 סק • 15 ב. דיאנג • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 דיידהיו • 20 ב. סאר • 21 אמבייה • 22 ע. דיאלו • 23 גומיס • 24 נאמה • 25 לום • 26 פ. גייה • 27 צ'אם • 28 פאטי • מאמן: סיסה |  1 ס. דיאנג •  2 סיס •  3 קוליבאלי •  4 סיסה •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 באלדה •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מאנה •   11 ח. דיאלו •  12 באלו-טורה • 13 לופי •  14 סק • 15 ב. דיאנג • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 דיידהיו • 20 ב. סאר • 21 אמבייה • 22 ע. דיאלו • 23 גומיס • 24 נאמה • 25 לום • 26 פ. גייה • 27 צ'אם • 28 פאטי • מאמן: סיסה | סנגל |
| נבחרת סנגל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 ס. דיאנג •  2 פ. מנדי •  3 קוליבאלי •  4 פ. סיסה •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 ז'קסון •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מ. אנדיאייה •   11 סיס •  12 באלו-טורה • 13 א. אנדיאייה •  14 יאקובס • 15 דיאטה • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 דיידהיו • 20 ב. דיאנג • 21 סבאלי • 22 דיאלו • 23 גומיס • 24 נאמה • 25 לום • 26 פ. גייה • מאמן: א. סיסה |  1 ס. דיאנג •  2 פ. מנדי •  3 קוליבאלי •  4 פ. סיסה •  5 א. גייה •  6 נ. מנדי •  7 ז'קסון •  8 קויאטה •  9 דיה •  10 מ. אנדיאייה •   11 סיס •  12 באלו-טורה • 13 א. אנדיאייה •  14 יאקובס • 15 דיאטה • 16 א. מנדי • 17 פ. סאר • 18 א. סאר • 19 דיידהיו • 20 ב. דיאנג • 21 סבאלי • 22 דיאלו • 23 גומיס • 24 נאמה • 25 לום • 26 פ. גייה • מאמן: א. סיסה | סנגל |
במבי (דמות)

ערך זה עוסק בדמות בדיונית. אם התכוונתם למשמעויות אחרות, ראו .
| --- | --- |

במבי הבוגר בספר "הילדים של במבי", כפי שאויר על ידי הנס ברטל
 הופעה ראשונה:  במבי
 יוצרים:  פליקס זאלטן
 דיבוב:  במבי: בובי סטיוארט (תינוק) דוני דאנגן (צעיר) הארדי אלברייט (מתבגר) ג'ון סאת'רלנד (בוגר) במבי 2: אלכסנדר גולד
 דיבוב בשפה העברית:  במבי: יעל לוי (תינוק) דורין פרימור (צעיר) אלון אופיר (מתבגר) במבי 2: איתמר פרידלנדר
 מידע
 גזע:  אייל הכרמל (ספרים) אייל פרדי לבן-זנב (סרטים)
 מין:  זכר
 דמויות קשורות
 משפחה:  הנסיך הגדול של היער (אבא) אמא (מתה) פלין (בת זוג)
 חברים:  טמפר פרח
במבי (Bambi) הוא הדמות הראשית ברומן של פליקס זאלטן משנת 1923, "במבי", ובהמשך שלו, "הילדים של במבי", וכן בסרטי ההנפשה של דיסני "במבי" ו"במבי 2". הדמות מופיעה גם בספריו של זאלטן "Perri" ו"ט"ו ארנבות".
מהדורות מוקדמות של הרומנים בשפה הגרמנית אוירו על ידי הנס ברטל (Hans Bertle). בסרטים שונה הזן של במבי מאייל הכרמל לאייל פרדי לבן-זנב, בכדי שיהיה מזוהה יותר לקהל האמריקאי. דמותו היא אייקון של חברת וולט דיסני, בדומה להכרתם של הדמויות ג'ימיני הצרצר וטינקר בל, והוא אפילו מוצג בשטרות הערך של דיסני. הוא מופיע במשחקי הווידאו "Kingdom Hearts" ו-"Disney Magic Kingdoms". כמו כן דמותו הופיעה בסדרת הטלוויזיה המצוירת "בית העכבר", וערכה הופעות קמע בסרטים "No Hunting" (סרט קצר בכיכובו של דונלד דאק; 1955), "מי הפליל את רוג'ר רביט" (1988), "מלך האריות 3: האקונה מאטאטה" (2004) ו"צ'יפ ודייל: יחידת הצלה" (2022).
הופעות בסרטי דיסני > במבי

בסרט הראשון, הפרסונליזציה של דמותו של במבי אינה חזקה דיה מכדי לחזק את הפרספקטיבה הסביבתית של הסרט. במבי, כמו רבים מחבריו, יכול להיות כל צבי בכל יער אחר. בצעירותו המוקדמת, לבמבי יש עיניים גדולות, רגליים דקיקות, אופי סקרן וקול גבוה. ככל שהוא גדל, הוא נעשה בוגר יותר בהדרגה, אבל אפילו בבגרותו הצעירה, הוא נראה אייל צעיר מאוד עם מבנה גוף עדין ואופי די נאיבי.
ההנפשה הנטורליסטית בסרט הראשון נעזרה בזוג עופרים בני ארבעה חודשים שנשלחו לאולפנים משמורה במיין. עם זאת, מודלים אנושיים שימשו גם לסצנה אחת: השחקנית ג'יין רנדולף והמחליקה האמנותית דונה אטווד צולמו בקטע ששימש כעזר לאיור הסצנה שבה במבי וטמפר מחליקים על אגם קפוא. דיסני הביא לאולפנים את ריקו לברן, צייר של בעלי חיים, כדי להרצות על מבנה הגוף והתנועות של בעלי חיים. צלם הטבע מוריס דיי בילה חודשים ביער במיין, והסריט גם חיות עבור האנימטורים.
הופעות בסרטי דיסני > במבי 2

בהמשכון זה, במבי מותאם בצורה אישית באופן הרבה יותר מובהק. בסרט זה, שממלא את הפער בין מותה של אימו לבין הופעתו הבאה כאייל בוגר, במבי מוצא את עצמו מתמודד עם מספר אתגרים. ראשית, ישנה את מותה של אימו ומעברו לגור עם אביו, הנסיך הגדול של היער. אביו אינו מתלהב ללמוד להיות אבא. בנוסף, במבי מתחיל להתאהב בפלין, ונקלע לעימות עם עופר בוגר יותר בשם רונו (שאיתו ילחם אחר כך כמבוגר צעיר בכדי לזכות באהבתה של פלין). בעוד שבסרט הראשון במבי הולך לאן שהחיים יובילו אותו, בסרט זה הוא אסרטיבי יותר במטרה ליצור קשר עם אביו ולהרשים אותו. בסרט הראשון, למעמדו של במבי כנסיך הצעיר הייתה השפעה מועטה על התקדמות הסיפור. בעוד שבסרט זה מעמדו הופך לחלק מרכזי בקו העלילה כאשר הוא הולך להוכיח לעצמו ולאחרים, ובייחוד לאביו, שהוא ראוי להיות נסיך ויכול לעמוד בשמו של אביו.
הערות שוליים

↑  "Bambi". Goodreads. נבדק ב-2016-01-22.
↑  "Bambi's Children". Goodreads. נבדק ב-2016-01-22.
↑  Algar, James; Armstrong, Samuel; Hand, David; Heid, Graham; Roberts, Bill; Satterfield, Paul; Wright, Norman (1942-08-21), Bambi, נבדק ב-2016-01-22
↑  Pimental, Brian (2006-01-26), Bambi II, נבדק ב-2016-01-22
↑  "One Share at a Time". Real Savvy Moms Go Green: all about moms. נבדק ב-23 באפריל 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Update 20: Bambi | Livestream". YouTube. 25 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bambi Character History". Disney Archives. ארכיון מ-27 באפריל 2009. נבדק ב-23 באפריל 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thomas, Bob: "Chapter 6: Expansion and War: Bambi", page 90. Disney's Art of Animation: From Mickey Mouse to Hercules, 1997
| במבי |
| --- | --- | --- |
| ספרים | במבי: החיים ביער (1923) הילדים של במבי (1939) |  |
| סרטים | במבי (1942) • במבי 2 (2006) |  |
| דמויות | במבי • פלין • טמפר |  |
| שונות | פליקס זאלטן • אפקט במבי • אולפני אבי רוד • במבי פוגש את גודזילה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016065566   WorldCat (עם LCCN): no2016-065566 
במבי הבוגר לצד חבריו טמפר (ארנב) ופרח (בואש).
במבי ורונו