קרל רופרכט קרוינן
ביוגרפיה בדיונית > ביוגרפיה קולנועית

בעיבוד הקולנועי הראשון של הלבוי, הבמאי גילרמו דל טורו יצר עבור קרוינן ביוגרפיה מורחבת משמעותית המוזכרת בסדרת ספרי קומיקס באוגדן Hellboy: The Art of the Film ובתוספות המיוחדות של ה-DVD של הסרט.
קרל רופרכט קרוינן, שנולד בשנת 1897 במינכן, היה ילד פלא אופרה עם מאפיינים מלאכיים ושיער בלונדיני שסייר בבירות אירופה עד שהקריירה שלו הסתיימה ברגע שקולו העמיק עם תחילת ההתבגרות. קרוינן הפגין סימפטומים של מזוכיזם כבר בגיל צעיר מאוד, ששילבו עם הפרפקציוניזם שלו לצורה קיצונית של "התמכרות כירורגית" מתוך תיעוב עצמי בשנות העשרה שלו שהובילו אותו לערוך ניסויים אכזריים על עצמו: הסרה כירורגית של עפעפיו, השפתיים וציפורני האצבעות שלו. הוא גם תכנן מסכת גז צמודה לסינון חיידקים אותה לבש תמיד. הוא גם די מיומן במכשירים מכניים והאמין שמיזוג בין מבנים מכניים לגופים חיים יסייע ביצירת שלמות. אחת מהמצאותיו המוקדמות הייתה זמיר שעון ששר אריה של מוצרט בצורה מושלמת. סייף מופתי, הוא התפרסם גם בזכות חרשות הלהב שלו ויצר חרבות משלו.
בשנת 1930 הוא פגש את רספוטין שקם לתחייה והפך במהרה לתלמידו הנאמן ביותר. לאחר מכן הצטרף למפלגה הנאצית, ועלה במהירות בדרגות, הצטרף לאס אס בשנת 1933 והגיע לדרגת אוברשטורמבנפירר (לוטננט גנרל). הוא קיבל את צלב הברזל על שירותיו לרייך השלישי, כולל סיור כמפקד מחנה הריכוז אושוויץ, שם שירת בהצטיינות. קרוינן הפך לראש אגודת תולה, קבוצה של אריסטוקרטים גרמנים האובססיביים לתורת הנסתר. הוא עזר להם להוביל את פרויקט ראגנרוק והנדס את מחולל הפורטל שהעלה את הלבוי באוקטובר 1944.
כאשר כוחות בעלות הברית הסתערו על האי מול חופי סקוטלנד, שם התרחש פרויקט ראגנרוק, הרג קרוינן כמה מהחיילים האמריקאים שתקפו את הבסיס, אך הוסח על ידי רימון שהושלך מתחת למכשיר הפורטל על ידי פרופסור טרבור ברוטנהולם הצעיר. קרוינן ניסה למנוע את פיצוץ את הרימון, אך ידו השמאלית נפגעה, ומוט מחוזק בבטון שיפד אותו דרך בית החזה וניתק את עמוד השדרה. זמן קצר לאחר מכן הוא נעלם. לאחר היעלמותו, בשנת 1956, נמצא קבר לא מסומן ברומניה. רישומי שיניים זיהו את השרידים כשייכים לקרוינן.
עם זאת, קרוינן הופיע שוב בשנת 2004. בזכות הכוחות הבלתי מוסברים של המדע והקסם השחור, קרוינן "תיקן" את עצמו ביד מכנית תותבת, מוט פלדה שהחליף את החלק השבור של עמוד השדרה שלו ולב שעון, המופעל באמצעות מפתח הרוח שהושתל בחזהו. על ידי כיווץ המפתח הוא הצליח להגביר את המהירות והרפלקסים שלו. לאחר עשרות שנים ארוכות, הדם בעורקיו התייבש לחלוטין והשאיר רק אבק והפך אותו כמעט לפגיע מירי. הוא יכול היה גם לסובב את המפתח כדי ל"כבות" את גופו (תרתי משמע), כשהוא נשאר במצב רדום ונראה מת עד שיוחזר. הוא השתמש בטכניקה מתעתעת זו כדי לחדור למטה BPRD. לאחר שפצע קשות את הסוכן קליי, זייף את מותו שלו ושכב ליד קליי ושניהם הועברו למפקדה. לאחר שנכנס פנימה, קרוינן הביא את רספוטין לשם, והרג באופן אישי את פרופסור ברוטנהולם הקשיש, לפני שנעלם עם רספוטין.
ה-BPRD עקבה אחר רספוטין למוזוליאום שלו בפרברי מוסקבה. הלבוי נקם לכאורה את מותו של ברוטנהולם בכך שהשליך את קרוינן למלכודת דחיפה – בור מחודד שהוסתר מתחת לדלת מלכודת. קרוינן נמחץ כאשר הלבוי הפיל עליו גלגל שיניים ענק. לא ידוע אם קרוינן שרד זאת או לא.
מסכת הגז המרוסקת של קרוינן הופיעה מאוחר יותר בוויטרינה ב-BPRD בסרט הלבוי השני. בתסריט של הסרט ההוא נכתבה סצנת אפילוג שתוכננה להוביל לסרט שלישי, אך נחתכה מסיבות תקציביות. גרסת אנימציה של הסצנה מופיעה בתוספות המיוחדות של ה-DVD. הוא נמצא על ידי רודריק זינקו בחורבות המאוזוליאום, ושרידיו של קרוינן מובאים לרופא כדי להחיות אותו באלכימיה מתקדמת, לפני שנסעו לקוטב הצפוני לתוך בניין אחסון נשק נאצי כדי להכניס את ראשו של קרוינן נטול הגוף אל תוך גוף רובוטי ענק שבו קרוינן מתעורר ומשבח את "המאסטר" שלו שחזה את תחייתו כשרספוטין מופיע על המסך.
בפרשנות לסרט השני של הלבוי, קבע גם גיירמו דל טורו כי בסיפור המתוכנן של הסרט השלישי, קרוינן היה אמור לחלוק היסטוריה עם דמותו של יוהאן קראוס. הדבר נרמז בסרט השני כאשר יוהאן נראה בוהה במחשבה עמוקה במסכתו של קרוינן בוויטרינה במהלך החלק בו הלבוי נמצא במחלקה.