stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אפריקה–ישראל
היסטוריה > חידוש היחסים הדיפלומטיים החל משנות ה-80

בעשור זה, מצד אחד, נחלשו הקשרים של אפריקה עם מדינות ערב ומצד שני, ישראל נסוגה מחצי האי סיני במסגרת הסכמי השלום עם מצרים, ולכן החלו המדינות באמצע שנות השמונים של המאה ה-20 לחדש את הקשרים דיפלומטיים עם ישראל. בתחילה היו אלו זאיר, ליבריה, חוף השנהב וקמרון.
זאיר, תחת משטרו של מובוטו, הייתה מעוניינת בהכשרה ותחמושת ישראלית וישראל החלה להכשיר ולצייד את צבא זאיר. לקראת סוף שנות השמונים חודשו היחסים הדיפלומטיים גם עם אתיופיה וקניה. תהליך כינון הקשרים התקדם באיטיות בגלל העדר נחרצות ישראלית לכינון הקשרים מחד, חלקית בגלל חוסר הרצון של הממסד הביטחוני בקשרים רשמיים אשר עלולים להפריע לקשרים הביטחוניים החשאיים, ומאידך בגלל הקשרים של ישראל עם משטר האפרטהייד בדרום אפריקה. אולם בראשית שנות התשעים כוננו קשרים דיפלומטיים כמעט עם כל מדינות אפריקה. למרות חידוש הקשרים הדיפלומטיים בין ישראל ומדינות אפריקה, תופסות מדינות אפריקה רק תשומת לב קטנה יחסית במדיניות החוץ של ישראל.
סוף המלחמה הקרה בסוף שנות ה-80 תרם גם הוא לשינוי המאזן הפוליטי ביבשת אפריקה וכינון יחסים עם ישראל נתפס כאבן דרך חשובה להתקרבות לארצות הברית.
אחד הגורמים החזקים ביותר לקשר בין אפריקה לישראל היא הנצרות הרווחת באפריקה והקשר בעיני נוצרים אפריקאים רבים בין מדינת ישראל ובין עם ישראל הקדומה ובתקופת התנ"ך ואתרי הקודש הנוצריים בישראל. בשנת 2009 הגיעו לישראל 70,138 תיירים מאפריקה, רובם מניגריה (40,632) ודרום אפריקה (16,936). גורם נוסף המקשר את ישראל ואפריקה הוא העלייה של יהודי אתיופיה וקליטתם בישראל. וזאת לצד גורם דתי מרכזי נוסף שמתקיים ביבשת אפריקה והוא האסלאם.
היסטוריה > אסלאם ויחסי אפריקה-ישראל

בסוף שנות החמישים של המאה ה-20, עם תחילת פעילותה של ישראל ביבשת וגם במהלך שנות ה-60 לא הושמעה התנגדות לנוכחות ישראלית מגורמים מוסלמיים. באמצע שנות ה-60, כאשר היו לישראל נציגויות ביותר מ-30 מדינות, שמתוכן מדינות כגון סנגל, מאלי, גינאה, גמביה, ניז'ר וניגריה שבהן אוכלוסייה מוסלמית גדולה ובחלקן מגיעה לכ-90 אחוזים מסך האוכלוסייה.
לעומת זאת, סומליה ומאוריטניה, בהן 100% מאוכלוסייה מוסלמית, נמנעו מיחסים דיפלומטיים עם ישראל.
הצלחת ישראל באפריקה הדאיגה את מדינות ערב ואת מצרים בראשות גמאל עבד אל נאצר, שראתה עצמה מנהיגת העולם הערבי והמוסלמי. נאסר האמין שחיזוק האלמנט האיסלאמי במדינות אפריקה יוכל להדיר את ישראל מפעילותה שם. במסגרת תפיסה זו, מצרים שלחה מטיפים ואנשי דת ליבשת, ואף העניקה מלגות ללימודים באוניברסיטה האיסלאמית אל-אזהר. מתוך רצון לערער על מעמדו של נאצר כמנהיג העולם הערבי, נכנס לתמונה מועמר קדאפי, נשיאה של לוב, והחל גם הוא לפעול לקידום האסלאם באפריקה שמדרום לסהרה, תוך ניהול קמפיינים ותעמולה אנטי-ישראלית ואנטי-יהודית.
קדאפי הצליח לחולל את הפגיעה הגדולה ביותר ביחסי ישראל עם מדינות אפריקה. בביקורו של נשיא אוגנדה אידי אמין, ביקש ממנו קדאפי לנתק את קשריו עם ישראל ולגרש את נציגיה של ישראל תמורת סיוע צבאי וכלכלי. ב-1972 אידי אמין ביצע את המעשה ודרש מכל הישראלים לעזוב את אוגנדה. באותה שנה אמין גם יצא באמירות אנטישמיות קשות ואף שלח מברק לאו"ם שבו הוא מברך על טבח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן. העתקים של המברק נשלחו גם ליאסר ערפאת וגם לגולדה מאיר. יחד עם זאת, רבים ממנהיגי אפריקה המוסלמים גינו את המברק. באותה שנה הוציא אמין מחוץ לחוק את הקהילה היהודית באוגנדה והרס את בתי הכנסת במדינה. היחסים עם אוגנדה חודשו בשנות ה-90 וחוזקו קשרי המסחר והכלכלה עם המדינה.
באותה שנה גם המלך פייסל, שביקר בצ'אד, אוגנדה, סנגל ומאוריטניה קרא להם לנתק קשרים עם ישראל, וזאת גם בשם האסלאם. המדינות נענו לקריאתו וניתקו יחסיהם. ארבע שנים קודם לכן, לכנס הפאן-איסלאמי שהתקיים ב-1969 ברבאט שבמרוקו לא הגיעו נציגים מניגריה, קמרון וגמביה וחלקם אף הסבירו זאת באי נכונותם לקשירת האלמנט המוסלמי הדתי למשטר וממשל במדינותיהם. גם טנזניה ובנין הגיבו באופן דומה.
מנהיגים ונציגי ממשל מוסלמים ממדינות אפריקה אף הוזמנו לישראל לבקר במסגד אל-אקצה בירושלים. אחד הנציגים שביקרו בישראל היה שר החינוך, העבודה והרווחה של גמביה, אל-חאג'י גרבה ג'הומפה. ב-1973 כאשר ארגון "האחדות האפריקאית" שבו היו חברים גם נציגי הליגה הערבית קרא לנתק את קשריהם עם ישראל, רבות מהמדינות עשו זאת מתוך הזדהות עם מצרים בעקבות הסכסוך שלה עם ישראל, ולא בגלל משבר כלשהו ביחסיהן עם ישראל.
במהלך שנות ה-90, כאשר ישראל חידשה את יחסיה עם רוב מדינות אפריקה, החלה התנגדות מאסיבית של כוחות איסלמיים במדינות בהן שיעור המוסלמים בקרב האוכלוסייה היה גבוה. היו ניסיונות לפגוע במנהיגים הנוצרים ובאנשי עסקים ונציגים ישראלים שהיו מקורבים לחוגים פוליטיים וכלכליים בעלי השפעה, במדינות כגון קניה, דרום אפריקה וניגריה. בקניה החלו מהומות של כוחות איסלאמיות עם השפעות הזרם הוואהבי שדרשו אוטונומיה מוסלמית באזור שכלל את מומבסה. במהלך המהומות, שנמשכו בין 1992 עד 1995, משרדי צים כוסו בצלבי קרס וגרפיטי עם תכנים אנטישמיים. גם במקרה זה, רבים מאנשי הציבור המוסלמים התנגדו להתקפות האנטישמיות. ב-2002 אירע פיגוע בבית מלון במומבסה שבו נהרגו הישראלים שהשתכנו בו וגם קנייתים. היה גם ניסיון לפיגוע באמצעות טילים במטוס אזרחי ישראלי בנמל התעופה של מומבסה.
קשרים משמעותיים עם מדינות אפריקה > יחסי גאנה–ישראל

מעט לאחר הקמת מדינת ישראל, היא החלה לקיים קשרי מסחר ענפים עם גאנה, לשעבר "חוף הזהב", וב-1957 קרן דיזנגוף-מערב-אפריקה, בבעלות חלקית של מדינת ישראל הקימה את משרדיה באקרה.
ב-1957 שווי הייצוא של סחורה ישראלית לגאנה עמד על 135,000 דולר אמריקאי.
בין השנים 1956 – 1959 ישראל הפעילה פרויקטים רבים בהכשרה והקמה.
ב-1958 בבעלות החברה הממשלתית צים היו 40 אחוז בחברת הספנות המשותפת של גאנה וישראל. בנוסף, ישראל סייעה בהקמת אקדמיה למקצועות הסחר הימי בגאנה. באותה שנה הלוותה ממשלת ישראל לממשלת גאנה 20 מיליון דולר. ב-1959 גדל ערך הייצוא הישראלי לגאנה ועמד על כ-1.4 מיליון דולר.
ב-1957 תה"ל (תכנון המים לישראל בע"מ) פיתחה את תשתיות המים בגאנה, סולל בונה, בשיתוף ממשלת גאנה הקימה את חברת הבנייה הלאומית של גאנה (GNCC).
בין 1959 ל-1960, גאנה הקימה את "גדודי הבונים והחלוצים" לפי דגמים של גדנ"ע ונח"ל ישראליות שבהם הדריכו מומחים מקיבוצים ומושבים מישראל.
בתחילת 1962 שמונים מומחים ישראלים עבדו בגאנה. מנהיגי אפריקה שיבחו את עבודתם של הישראלים והדגישו במיוחד את העובדה שהם מספקים מסגרת סוציאליסטית באופיה, מה שמונע את הצורך לאפשר השפעות של ברית המועצות.
אקרה, בירת גאנה, הייתה מרכז פעילות הדיפלומטית של ישראל ושימשה, למעשה, פרויקט לדוגמה שנועד למשוך מדינות חדשות אחרות לשיתוף פעולה עם ישראל. לכן גם אחרי הצינון ביחסים בין המדינות לאחר ועידת קזבלנקה ב-1961, ישראל המשיכה את תוכניות הסיוע. ההפיכה בגאנה ב-1966 על ידי הגנרל אנקרה הביאה ליחס אוהד יותר כלפי ישראל ורצון לזכות בסיוע וההכשרה הצבאיים, תחום שישראל רכשה בו מוניטין. אבל באותה תקופה לישראל הייתה פעילות ענפה במזרח אפריקה, והיא הייתה פחות מעוניינת במערב אפריקה.
בנובמבר 2012 לאחר קריסת קניון בן ארבע קומות בגאנה, יצאה משלחת של צה"ל לחפש ניצולים בין ההריסות.
קשרים משמעותיים עם מדינות אפריקה > יחסי ישראל - קמרון

יחסי ישראל–קמרון היחסים הדיפלומטיים והבילטרליים המתקיימים בין מדינת ישראל והרפובליקה של קמרון. היחסים נכונו לראשונה עם קבלת עצמאותה של קמרון בראשית ינואר 1960, וראשיתם אופיינו בחמימות רבה, שכללה ביקורים הדדיים של אישים רמי-דרג ובהם שרת החוץ הישראלית גולדה מאיר, נשיא קמרון אחמדו אהידג'ו, משלחות כלכליות וחליפת שגרירים ההדדית.
על אף היחסים הקרובים שהתפחתו בין שתי המדינות, באוקטובר 1973 ניתקה קמרון את יחסיה הדיפלומטיים עם ישראל, יחד עם מדינות אפריקניות רבות אחרות, בעקבות מלחמת יום הכיפורים והפגנת סולידריות חברתית עם מצרים מתוך לחצים ערביים. אחרי 13 שנים בהן לא התקיימו בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, כוננה קמרון מחדש את היחסים באוקטובר 1986, בין היתר משום שרצתה סיוע ישראלי למערכת הביטחון ההרוסה שלה.
כיום (2018) מחזיקה ישראל בשגרירות ביאונדה בעוד לקמרון שגרירות בתל אביב-יפו. שגריר ישראל בקמרון הוא רן גידור ושגריר קמרון בישראל הוא ז'אן-פייר בייטי בי אסאם (Jean-Pierre Biyiti Bi Essam).
קמרון היא אחת המדינות היחידות באפריקה (לצד אריתריאה) שאינה מכירה בקיומה של מדינה ערבית בשטחי ארץ ישראל.
קשרים משמעותיים עם מדינות אפריקה > יחסי ישראל - מלאווי

היחסים בין ישראל למלאווי קרובים. כאשר קיבלה מלאווי את עצמאותה, עזבו אותה כמעט כל חברי הסגל הרפואי האירופאים, והייתה סכנה ששירותי הבריאות במדינה יתמוטטו. ישראל שלחה רופאים ואחיות למלאווי וקנתה בכך את ידידותו של נשיא מלאווי, הייסטינגס באנדה, שהיה רופא במקצועו. באנדה ביקר בישראל ביוני 1968 והיה ראש המדינה הראשון שביקר בישראל לאחר מלחמת ששת הימים. מלאווי היא אחת משלוש המדינות האפריקאיות שלא ניתקו את קשריהם הדיפלומטיים עם ישראל בעקבות מלחמת יום כיפור. ישראל סייעה למלאווי בתחומי החקלאות, וכאות תודה מלאווי ביטלה את הדרישה להצטיידות באשרת כניסה למלאווי עבור אזרחים ישראלים.
קשרים משמעותיים עם מדינות אפריקה > יחסי ישראל - קניה

היחסים בין ישראל וקניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1963, למעט בין השנים 1993-1973, בהן נותקו הקשרים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, בעקבותיה של מלחמת יום הכיפורים. נכון לשנת 2019, קשריה של ישראל עם קניה הם מן היציבים והטובים ביותר שיש לישראל עם מדינות אפריקה,[דרוש מקור] כאשר שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה נרחב בנושאים שונים, בין היתר בתחומי האבטחה, התיירות, המסחר, הבניה והחקלאות. לישראל יש שגרירות רשמית בניירובי, בעוד שלקניה יש שגרירות רשמית בתל אביב. כמו כן בעיר הבירה, ניירובי, מתנהל בית חב"ד מצליח בראשות שליח חב"ד הרב שמואל נוטיק.
קשרים עם מדינות אפריקה אחרות

למדינת ישראל יחסים עם מדינות אפריקה האחרות. למשל עם ניגריה, דרום אפריקה, מצרים ואתיופיה.
פעילות באפריקה בתחילת המאה ה-21

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפעילות של ישראל בתחום ההומניטרי עדיין מתמקדת בתחומים שבהם צברה ניסיון ומוניטין. מש"ב מרכזת בשיתוף משרדים ממשלתיים ישראלים וגופים בינלאומיים פרויקטים רבים בתחום החקלאות, חינוך, רפואה וטכנולוגיה. לפי דו"ח הפעילות של מש"ב לשנת 2010, עיקר פעילויות ההכשרה הוא בתחום החקלאות, הן מבחינת היקף המומחים שפועלים בתחום והן מבחינת היקף ההדרכות במסגרת שיתוף הפעולה עם מדינות אפריקה שמתקיימות בישראל ובמדינות אפריקה עצמן. 18 CINADCO הוא המרכז לשיתוף פעולה בפיתוח בתחום החקלאות שמושבו בבית דגן והוא הזרוע המבצעת של מש"ב בתחום.
"מרכז להכשרה בינלאומית ע"ש אהרון עופרי", שנוסד ב-1989 במסגרת מש"ב ובשיתוף פעולה עם משרד החינוך ומאז הקמתו משמש לפיתוח משאבי אנוש בתחום החינוך. מוקדי ההכשרה הם חינוך למדע וטכנולוגיה, חינוך קהילתי וניהול חינוכי. דוגמאות לפרויקטים באפריקה עצמה בתחום הפיתוח והחקלאות הם מרכז הכשרה בתחום הכוורות בקטיולה שבחוף השנהב. הפרויקט הוא פרי שיתופי הפעולה של מש"ב, USAID, ממשלת חוף השנהב, ANADER ו-FDFP. באריתראה נבנה על ידי ישראל תא היפרברי (לחץ מוגבר) במסאווה כחלק מפיתוח תיירות הצלילה במדינה. בקניה הוקם ב-1990 פרויקט קיוובזי – מרכז הכשרה והדגמה לטכנולוגיות חקלאיות והשקייה. זהו פרויקט משותף של מש"ב, אוניברסיטת ניירובי, USAID ומשרד החקלאות הקנייתי.
בסנגל הוקם פרויקט פוסיל ואלי, בסנגל הוא פרויקט הדגמה של טכנולוגיות חקלאות והשקייה. המרכז משמש כמרכז הדגמה וכמרכז הכשרה. נחתמו בין ישראל לאפריקה גם הסכמים לשיתוף פעולה כלכלי כגון זה שנחתם במרץ 2007 על ידי שר התעשייה והמסחר עם ליבריה, בנין, רואנדה ובורונדי. המדינות זקוקות לשדרוג של תשתיות בתקשורת, מים, חשמל וכבישים והפיתוח נתמך על ידי ארגוני מימון בינלאומיים וקרנות פעילים בכל המדינות הללו בחסות של האו"ם והבנק העולמי.
חברות ישראליות רבות כבר פועלות בתחום התשתיות והתקשורת ביבשת.
בנוסף, משרד הביטחון פועל באמצעות אגף סיב"ט, אגף לשיתוף פעולה ביטחוני וייצוא במשרד הביטחון. הייצוא הביטחוני לאפריקה עמד ב-2007 על 700 מיליון דולר, מתוך סך הייצוא הביטחוני של ישראל שהסתכם באותה שנה ב-4.8 מיליארד דולר. 20 אנשי עסקים פרטיים לעיתים מתווכים בעסקאות תחמושת עם משטרים שנויים במחלוקת.
ראו גם

יחסי אוקיאניה–ישראל
לקריאה נוספת

משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 235–260.
הלן אובירי

הלן אונסנדו אובירי (באנגלית: Hellen Onsando Obiri; נולדה ב-13 בדצמבר 1989) היא אתלטית קנייתית, פעמיים רצופות אלופת העולם (לונדון 2017, דוחה 2019), פעמיים סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020 וריו דה ז'ניירו 2016) בריצת 5000 מטר, סגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022) בריצת 10,000 מטר ואלופת העולם באולם (איסטנבול 2012) בריצת 3000 מטר, זוכת מדליית ארד אולימפית (פריז 2024) בריצת מרתון.
ביוגרפיה

אובירי נולדה וגדלה בקניה. בנעוריה התמקדה בריצת 800 מטר, ב-2010 החלה להתאמן תחת הדרכתו של סמי רונו ששכנע אותה לעבור להתחרות בריצת 1500 מטר. היא זכתה באליפות קניה בריצת 1500 מטר ב-2011, במשחקים הצבאיים העולמיים באותה שנה סיימה במקום השלישי בריצת 800 מטר ובמקום הרביעי בריצת 1500 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בקוריאה הדרומית התנגשה בגמר עם רצה אמריקאית בעקומה האחרונה, וסיימה במקום ה-11 (וקודמה למקום העשירי לאחר פסילת נטליה טוביאס בשל אמרוץ).
ביוגרפיה > 2012

באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול, זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר בזמן של 8:37.16 דקות לאחר שניצחה את מסרט דפאר מאתיופיה שזכתה בארבע האליפויות הקודמות. באולימפיאדת לונדון סיימה במקום ה-12 בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם באתלטיקה זכתה במדליית ארד בריצת 1500 מטר שנערכה במוסקבה בתוצאה של 4:03.86 דקות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות העולם באולם זכתה במדליית הכסף בריצת 3000 מטר, אחרי גנזבה דיבאבה האתיופית. באליפות אפריקה באתלטיקה זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:09.53 דקות. באליפות העולם בריצות שליחים הייתה חברה בנבחרת הקנייתית ששברה את שיא העולם בריצת 1500X4 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו זכתה במדליית כסף בריצת 5000 מטר בשיא אישי של 14:29.77 דקות, לאחר המנצחת בת ארצה ויויאן צ'רויוט שקבעה שיא אולימפי חדש.
ביוגרפיה > 2017

בחודש יוני אובירי ניצחה בריצת 5000 מטר בתחרות ליגת היהלום שנערכה ברומא בשיא קניה חדש של 14:18.37 דקות, תוצאה המדרגת אותה חמישית בכל הזמנים.
בבאליפות העולם זכתה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:34.86 דקות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם באתלטיקה באולם סיימה במקום הרביעי בריצת 3000 מטר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם במרוצי שדה אובירי זכתה במדליית הזהב, והפכה לראשונה שזוכה במדליית זהב באליפות עולם באצטדיון, באולם, ובמרוצי שדה.
באליפות העולם זכתה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא אליפות של 14:26.72 דקות. היא סיימה חמישית בריצת 10,000 מטר בשיא אישי של 30:35.82 דקות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה במדליית כסף בגמר ה-5000 מטר בתוצאה של 14:38.79 דקות, לאחר סיפאן חסן שסיימה בזמן של 14:36.79 דקות. בריכת 10000 מטר סיימה רביעית בשיא אישי של 30:24.27 דקות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שהתקיימה ביוג'ין זכתה במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בשיא אישי של 30:10.02 דקות לאחר לטסנבט גידיי מאתיופיה (30:09.94 דקות) ולפני בת ארצה מרגרט צ'לימו קיפקמבוי (30:10.07 דקות).
ביוגרפיה > 2023

באפריל 2023 זכתה במרתון בוסטון בשיא אישי של 2:21:38 שעות.
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז זכתה במדליית ארד בריצת מרתון בשיא אישי של 2:23:10 שעות.
שיאים אישים > אצטדיון

ריצת 800 מטר: 2:00.54 דקות (2011)
ריצת 1500 מטר: 3:57.05 דקות (2014)
ריצת מייל: 4:16.15 דקות (2018), שיא קניה
ריצת 5000 מטר: 14:18.37 דקות (2017), שיא קניה
ריצת 10,000 מטר: 30:10.02 (2022)
חצי מרתון: 1:04:51 שעות (2021)
שיאים אישים > אולם

ריצת 1500 מטר: 4:05.82 דקות (2014)
ריצת 3000 מטר: 8:29.41 דקות (2017)
הערות שוליים

↑   עידו רקובסקי, לונה צ'מטאי-סלפטר סיימה במקום ה-9 במרתון אולימפיאדת פריז 2024, סיפאן חסן סיימה קבעה שיא אולימפי, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2024
| אלופות עולם באתלטיקה – ריצת 3,000 מטר וריצת 5,000 מטר |
| --- | --- | --- |
| ריצת 3,000 מטר | 1983: מארי דקר ארצות הברית • 1987: טטיאנה דורובסקיך ברית המועצות • 1991: טטיאנה דורובסקיך ברית המועצות • 1993: קו יונשיאה הרפובליקה העממית של סין   |  |
| ריצת 5,000 מטר | 1995: סוניה או'סאליבן אירלנד • 1997: גבריאלה סאבו רומניה • 1999: גבריאלה סאבו רומניה • 2001: אולגה יגורובה רוסיה • 2003: טירונש דיבאבה אתיופיה • 2005: טירונש דיבאבה אתיופיה • 2007: מסרט דפאר אתיופיה • 2009: ויויאן צ'רויוט קניה • 2011: ויויאן צ'רויוט קניה • 2013: מסרט דפאר אתיופיה • 2015: אלמז איינה אתיופיה • 2017: הלן אובירי קניה • 2019: הלן אובירי קניה • 2022: גודאף צגאי אתיופיה • 2023: פיית' קיפייגון קניה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14424921
בורובץ

| --- | --- |

 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  סופיה
 חבל ארץ:  הרי רילה
 תאריך ייסוד:  1896
 שטח:  5.946 קמ"ר
 גובה:  1,350 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  139
 קואורדינטות:  42°15′52″N 23°36′25″E﻿ / ﻿42.26444444°N 23.60694444°E﻿ / 42.26444444; 23.60694444 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.borovets-bg.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בורובץ(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בורובץ(למפת מחוז סופיה רגילה) סמוקוב בוטבגרד קוסטינברוד מונטנה וראצה פלבן לובץ' פ ל ו ב ד י ב  פאזארדז'יק בלגואבגרד קיוסטנדיל פרניק סופיה מ. סרביהבורובץ(למפת מחוז סופיה מוגדלת) סמוקוב בוטבגרד קוסטינברוד מונטנה וראצה פלבן לובץ' פ ל ו ב ד י ב  פאזארדז'יק בלגואבגרד קיוסטנדיל פרניק סופיה מ. סרביהבורובץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בורובץ (בבולגרית: Боровец) הוא אתר סקי ונופש, בגובה 1350 מ' מעל פני הים, הנמצא בהרי רילה שבבולגריה.
בורובץ, השייך למחוז סופיה, מהווה מוקד תיירות, בעיקר תיירות חורף (סקי).
בורובץ שוכנת כ-73 ק"מ מסופיה (בירת בולגריה), והיא היישוב העתיק ביותר בהרי רילה. 
את המקום גילה הנסיך פרדיננד שהפך את האזור לאתר ציד מלכותי ובנה כאן מספר מבנים. בעקבותיו הגיעה האצולה שגילתה את השלג ובסוף המאה ה-19 נפתח מסלול הסקי הראשון.
כיום אין במקום יישוב של ממש, אלא מרכז נופש, עם בתי מלון גדולים ושירותי תיירות נוספים, המשרתים את התיירים הרבים המגיעים לנפוש בקיץ ולאתר הסקי בחורף.
תיירות הקיץ היא של מטיילים ומטפסי הרים, היוצאים מבורובץ אל פסגת מוסלה (2,925 מטרים) הסמוכה ומסלולים נוספים, ושל נופשים הבאים לנוח וליהנות ממזג האוויר הקריר ומיערות עצי המחט. אחד מרכבלי הסקי פועל גם בשיא עונת התיירות בקיץ, ומעלה את המטיילים לבקתת יאסטרבץ, ובכך מקצר מאוד את הטיפוס למוסלה.
אתר הסקי בורובץ

בורובץ הוא אתר הסקי השני בגודלו בבולגריה, אחרי בנסקו, והוותיק מבין אתרי הסקי. גובהו המקסימלי 2,550 מ' והוא יורד לגובה 1,350 מ'. כיום יש בו 29 מסלולי סקי, באורך כולל של 58 ק"מ.
האתר זוכה לתנופת פיתוח מאסיבית. נבנים בו בתי מלון ענקיים והוא צפוי לעבור הרחבה בשנים הקרובות. 
גולשי סקי רבים, המחפשים מחיר זול, מגיעים לאתר ממדינות אירופה וגם מישראל.
וו סאנג-הייוק

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
וו סאנג-הייוק (בקוריאנית: 우상혁; נולד ב-23 באפריל 1996) הוא אתלט דרום קוריאני, סגן אלוף העולם (יוג'ין 2022), אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) וזוכה מדליית ארד באליפות העולם באולם (גלאזגו 2024) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

וו סאנג-הייוק נולד וגדל בטג'אן, קוריאה הדרומית.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה בדונצק, אוקראינה ב-2013 זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בבתוצאה של 2.20 מטר.
ביוגרפיה > 2014

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-2014 זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.24 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום 22 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.26 מטר.
ביוגרפיה > 2017 > אלוף אסיה

באליפות אסיה באתלטיקה שנערכה בבובנשוואר, הודו, ביולי 2017 זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.30 מטר.
ביוגרפיה > 2021 > רביעי במשחקים האולימפיים

באולימפיאדת טוקיו סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.35 מטר.
ביוגרפיה > 2022 > אלוף העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.34 מטר, לפני לואיק גאש משווייץ שזכה במדליית כסף (2.31 מטר), וג'יאנמרקו טאמברי מאיטליה והאמיש קר מניו זילנד שזכו במדליית ארד (2.31 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין אותה שנה זכה במדליית כסף סיים בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.35 מטר, אחרי מועתז עיסא בראשים מקטר (2.37 מטר) ולפני אנדריי פרוטסנקו מאוקראינה (2.33 מטר).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-2023 סיים במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת במרץ 2024 זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצא של 22.28 מטר, אחרי האמיש קר(2.36 מטר) ושלבי מקיואן מארצות הברית (2.28 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו.
דמיאן וורנר

דמיאן דייוויד ג'ורג' וורנר (באנגלית: Damian David George Warner; נולד ב-4 בנובמבר 1989) הוא אתלט קנדי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020), זוכה מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים סגן אלוף העולם (בודפשט 2023), זוכה פעמיים במדליית ארד באליפות עולם (מוסקבה 2013 ודוחה 2019), פעמים ברציפות אלוף המשחקים הפאן-אמריקאים (2015 ו-2019) ואלוף חבר העמים הבריטי (גלאזגו 2014) בקרב 10. פעמיים ברציפות אלוף העולם באולם (ברמינגהאם 2018 ובלגרד 2022) בקרב 7.
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון שנערכה באוגוסט סיים במקום חמישי בקרב 10 בשיא אישי חדש של 8442 נק'. תוצאות שקבע: 100 מטר: 10.48 שנ', רוחק: 7.54 מ', ברזל: 13.73 מ', גובה: 2.05 מ', 400 מטר: 48.20 שנ', 110 מטר משוכות: 14.38 שנ', דיסקוס: 45.90 מ', מוט: 4.70 מ', כידון: 62.77 מ', 1500: 4:29.85 דק'.
ביוגרפיה > 2013 > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה באוגוסט הוא זכה במדליית ארד בקרב 10 בתוצאה של 8512 נקודות, אחרי אשטון איטון מארצות הברית (8809 נקודות) ומיכאל שרדר מגרמניה (8670 נקודות).
ביוגרפיה > 2014

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד זכה במדליית זהב בקרב 10 בתוצאה של 8282 נק'.
ביוגרפיה > 2015

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי הוא זכה במדליית זהב בקרב 10 בשיא לאומי חדש של 8659 נק'.
ביוגרפיה > 2015 > סגן אלוף העולם

חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בקרב 10 בתוצאה של 8695 נקודות, אשטון איטון בשיא עולם חדש של 9045 נקודות, ריקו פריימוט מגרמניה (8561 נקודות).
ביוגרפיה > 2016 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט זכה במדליית ארד בקרב 10 בתוצאה של 8666 נקודות, אחרי אשטון איטון שקבע שיא אולימפי חדש של 8893 נקודות וקווין מאייר מצרפת (8834 נקודות). תוצאות שקבע: 100 מטר: 10.30 שנ' (מקום ראשון), רוחק: 7.67 מ', ברזל: 13.66 מ', גובה: 2.04 מ', 400 מטר: 47.35 שנ', 110 מטר משוכות: 13.58 שנ' (מקום ראשון), דיסקוס: 44.93 מ', מוט: 4.70 מ', כידון: 63.19 מ', 1500: 4:24.90 דק'.
ביוגרפיה > 2019

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו באוגוסט הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בקרב 10 בתוצאה של 8513 נק'.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר הוא זכה במדליית ארד בקרב 10 בתוצאה של 8529 נקודות, ניקלאס קאול מגרמניה (8691 נקודות) ומייסל אויבו מאסטוניה (8604 נקודות).
ביוגרפיה > 2021 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט זכה במדליית זהב בקרב 10 בשיא לאומי ובשיא אולימפי חדש של 9018 נקודות, לפני קווין מאייר (8726 נקודות) ואשלי מולוני מאוסטרליה (8649 נקודות). תוצאות שקבע: 100 מטר: 10.12 שנ' (מקום ראשון), רוחק: 8.24 מ' (מקום ראשון), ברזל: 14.80 מ', גובה: 2.02 מ', 400 מטר: 47.48 שנ', 110 מטר משוכות: 13.46 שנ' (מקום ראשון), דיסקוס: 48.67 מ', מוט: 4.90 מ', כידון: 63.44 מ', 1500: 4:31.08 דק'.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בקרב 10 בתוצאה של 8804 נקודות, אחרי חברו לנבחרת פירס לפייג' (8909 נקודות) ולפני לינדון ויקטור מגרנדה (8756 נקודות).
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 10.12 שניות (2019, 2021)
ריצת 400 מטר: 46.54 שניות (2016)
ריצת 1500 מטר: 4:24.73 דקות (2015)
ריצת 110 מטר משוכות: 13.36 שניות (2015)
קפיצה לגובה: 2.09 מטר (2013)
קפיצה במוט: 4.90 מטר (2016)
קפיצה לרוחק: 8.28 מטר (2021)
הדיפת כדור ברזל: 15.34 מטר (2019)
זריקת דיסקוס: 50.26 מטר (2016)
הטלת כידון: 64.67 מטר (2013)
קרב 10: 9018 נקודות (2021), שיא קנדה ושיא אולימפי
לבבות דקל

לבבות דקל טריים
לבבות דקל (או קורא) הוא החלק הפנימי והרך של עצי דקל מסוימים, הנמצא בקצה העליון של גזע הדקל או בחוטרים הצומחים בצידו, ומשמש במטבחה של אמריקה המרכזית כמרכיב בהכנת סלטים. בארצות המערב מוכָּרים לבבות הדקל בצורתם המשומרת. טעמם מזכיר שילוב של ארטישוק (חֻרְשָׁף) ואספרגוס.
הפקה

סוגי הדקלים מהם ניתן להפיק את הלבבות הם: דקל הקוקוס, דקל ג'קארה, דקל אסאי, דקל סבאל ודקל פופוניה. את הלבבות כורתים מגזע הדקל או מהחוטרים הצומחים בצד הגזע. כריתת הגזע מביאה למותו של הדקל, בעוד שכריתה מבוקרת של החוטרים מאפשרת את המשך גידולו של העץ והפקת לבבות נוספים.
כדי להפיק את לבבות הדקל, מונעים מהעץ לגדול לצורתו הבוגרת. חותכים את הגזעים הצעירים הנתונים בתוך קליפה עבה יותר המוסרת כדי לחשוף את המרכז הלבן והרך, כשהם מגיעים לגיל עץ של 12 חודשים. לאחר הקילוף נותר גבעול ארוך ולבן שעוביו מגיע עד קוטר של 4 ס"מ. לגבעול הלבן מרקם פריך וכך הוא משווק לארצות המערב. בארצות גידולו מעדיפים אותו רך יותר, לאחר בישול ארוך. בניגוד לשאר המוצרים מעץ הדקל, לבבות הדקל דלי קלוריות ומכילים רק עשרים קלוריות ל-100 גרם. בישראל נמכרים לבבות דקל משומרים, בקופסאות שימורים או בצנצנות זכוכית. הם סופגים טעמים בקלות ומתאימים מאוד להכנת סלטים.
לב הדקל אינו הפרי העיקרי של הדקל, ולכן בהלכה ישנה מחלוקת האם ברכתו היא ברכת בורא פרי האדמה או ברכת שהכל נהיה בדברו.
מינים מתורבתים

עם התפתחות השימוש בלבבות הדקל למאכל ושימורם לשם יצוא, נוצר הצורך למצוא מינים, אשר אחזקתם תהיה נוחה יותר, והטיפול בהם יהיה יותר קל. החוקרים חיפשו מין שניתן יהיה לגדלו בצפיפות ושיוציא חוטרים רבים מגזעו, כדי להאריך את חיי הדקל ולהרבות את התפוקה; ושעליו יהיו פחות קוצניים ודוקרניים, כדי להקל על מלאכת הקטיף.
המין שהגיב לתירבות בצורה הטובה ביותר, היה דקל הפופוניה (שם מדעי: Bactris gasipaes). בניגוד למין הפראי, המין המתורבת הוא חסר קוצים, ניתן לשתול אותו בצפיפות, מגזעו יוצאים עד 40 חוטרים, וקציר סלקטיבי שלהם, שומר על חיי הדקל.
את דקל הפופוניה מגדלים בעיקר בברזיל ובקוסטה ריקה, בהן יש ללבבות הדקל ביקוש מקומי ואף חלק נכבד מהיבול משווק לחו"ל.