stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקס-מן: פילוג
עלילת הסיפור

סייקלופס מבקש מוולברין שישמש כשומר ראשו בזמן שהוא מתכנן לנאום בכנס בינלאומי על השליטה בנשק שייערך בארמון האומות בשווייץ. בנאומו, הוא מבקש ממנהיגי העולם להוציא מכלל פעולה את כל תוכניות הסנטינלים ברחבי העולם. לפתע, בניין האו"ם מותקף בדרך טלפתית בידי קוונטין קווייר, שלטענתו חשף את שקריהם של מנהיגי העולם והוא מציע לגזע המוטאנטים להילחם חזרה באנושות. בעוד סייקלופס ו-וולברין רודפים אחריו, התקפה שנייה מתרחשת בידי קבוצה של סנטינלים בגודל אנושי. השניים מביסים את כוח הסנטינלים ולמרות שוולברין רוצה לאתר את מיקומו של קווייר, סייקלופס אומר לו לא לעשות זאת ולחזור לאוטופיה ולהתכונן לבאות.
מתברר שהעומד מאחורי המתקפה הוא ילד פלא בן 12 בשם קייד קילגור, אשר פלש לתוך אוטופיה כדי לשחרר את קווייר וניצל את הזמן בו האו"ם הותקף כדי לתקוף את אביו ולתפוס את מקומו כיו"ר "תעשיות הנשק קילגור". כתוצאה מפעולות אלו, מועדון הלפייר מקבל בברכה את קילגור הצעיר בתור המלך השחור החדש של המועדון.
בעקבות ההתקפה על האו"ם, מספר מדינות מתחילות לשנע את הסנטינלים שברשותן, אך הסנטינלים מתחילים להתקיף את כולם ולא רק את המוטאנטים. סייקלופס שולח את רוב חברי האקס-מן ברחבי העולם כדי לעצור את הסנטינלים. בינתיים, אמה פרוסט, נאמור, מגנטו, אייסמן וקולוסוס לוקחים את התלמידים הצעירים לפתיחתו של מוזיאון להיסטוריית המוטאנטים בסן פרנסיסקו. וולברין אינו מרוצה מכך שסייקלופס מסרב להסגיר את קווייר לרשויות בשל מעשיו.
קילגור והמעגל הפנימי החדש של מועדון הלפייר, שמורכב בעיקר מצעירים אמידים בעלי כוח וממון, מובילים את המתקפה על המוזיאון להיסטוריית המוטאנטים, ומשתמשים בחשופיות מוח של גזע הבאדון החייזרי כדי להביס את חברי האקס-מן שנמצאים שם. סייקלופס ו-וולברין מצליחים לתקשר טלפתית עם ילדה בת 14 בשם אויה שנמצאת באותה עת במוזיאון, והיא שואלת אותם מה עליה לעשות. בעוד וולברין אומר לה לצאת מכלל סכנה, סייקלופס אומר לה לעשות את מה שהיא צריכה לעשות. הדבר מוביל לכך שהיא הורגת את חיילי מועדון הלפייר ומצילה את האקס-מן והאזרחים הנמצאים בבניין. תקרית זו גורמת לוולברין חוסר מנוחה נוסף על כך שסייקלופס לא ביקש מאויה שלא להרוג.
מועדון הלפייר החדש מפעיל זקיף סנטינל ענקי ומיוחד, ושולח אותו לעבר האי אוטופיה. בעוד מרבית חברי האקס-מן נמצאים הרחק מאוטופיה, וחלק מהקבוצה נמצאת במעבדה, משיחת המוטאנטים הצעירה הופ סאמרס מתנדבת להצטרף לסייקלופס יחד עם מוטאנטים צעירים אחרים בקרב נגד הסנטינל. כאשר סייקלופס מתעקש על כך שמי שרוצה להילחם יעשה זאת, וולברין משיג לרשותו מרעום נפץ ומאיים לפוצץ את אוטופיה כדי לגרום לתלמידים הצעירים לברוח מהאי ולהשמיד את הסופר סנטינל. תסכולם של סייקלופס ו-וולברין אחד מהשני מגיע לנקודת רתיחה כאשר סייקלופס מזכיר את ג'ין גריי (שמתה במהלך הרצתו של גרנט מוריסון "לאקס-מן החדשים"), באומרו שהיא מעולם לא אהבה את וולברין ותמיד פחדה ממנו. וולברין מגיב על כך באומרו "ואם היא הייתה נמצאת פה כרגע, ממי אתה חושב שהיא הייתה מפחדת יותר?". השניים נלחמים אחד בשני בחמת זעם באמצע התקפתו של הסופר סנטינל, ונדמה שידו של וולברין נמצאת על העליונה.
בסופו של דבר, האיום הנוכחי של הסנטינל הענק מאלץ את השניים להפסיק להילחם ולהצטרף להופ ולשאר המוטאנטים הצעירים בקרב נגדו. הסנטינל מובס לבסוף, אך ההבדלים האידאולוגים בין סייקלופס לוולברין גורמים לוולברין להחליט לעזוב את אוטופיה ולצרף אליו את מי שירצה להצטרף.
בריאה מחדש

כשהאבק מתפזר בעקבות אירועי "פילוג" של האקס-מן, הגבולות משורטטים מחדש וכל מוטאנט חייב לבחור. סייקלופס ו-וולברין מכריזים שגזע המוטאנטים "מתפצל", והשניים מתחילים לגייס חברים מרכזיים של האקס-מן לצד שלהם. וולברין משכנע את אייסמן להצטרף אליו, אך פסיילוק מסרבת ובוחרת להישאר עם סייקלופס ולשרת בקבוצת אקס פורס של וולברין רק אם הדבר יהיה נחוץ.
קולוסוס ושאדוקאט נפרדים, וקולוסוס נשאר על האי אוטופיה בעוד שאדוקאט מצטרפת לוולברין בדרכו חזרה למחוז וסטצ'סטר. חיה מקבל הודעה מוולברין שהוא פותח מחדש את בית הספר לצעירים מחוננים, ומסכים להצטרף אליו.
רוג ומגנטו נפרדים לשלום, ומגנטו בוחר להישאר על אוטופיה בעוד רוג חוזרת לוסטצ'סטר. האבוק ופולאריס נמצאים בדייט כאשר וולברין פונה אליהם ומציע להם להקים את אקס פקטור חקירות.
הופ סאמרס זועמת על כך שאחת מחברי קבוצת האורות שלה, אויה, עוזבת לוסטצ'סטר. היא וטראנסוניק מתווכחות וטראנסוניק מחזיקה אקדח לרקתה, אך מצליחה לבסוף לשכנע את הופ לתת לאויה ללכת.
סאם גאת'רי ואחותו פייג' מחליטים לשנות את חייהם ולעבור למחוז וסטצ'סטר, בעוד דניאל מונסטאר מודיעה לו שקבוצת המוטאנטים החדשים תישאר על האי אוטופיה. שני החברים הקרובים חולקים משקה אחרון ביחד ומתנשקים.
דאזלר מגלה לסייקלופס שהיא חושבת לעזוב, אך סייקלופס משכנע אותה להישאר בסן פרנסיסקו, מכיוון שהוא מתכנן להקים "קבוצת רחוב" של האקס-מן, הכוללת אותה ואת התלמידים הצעירים. אולם, התלמידים עצמם חלוקים בדעותיהם אם להישאר על אוטופיה או לעזוב לוסטצ'סטר.
בכל רחבי אוטופיה, מוטאנטים אחרים ובני בריתם של האקס-מן מחליטים אם לעזוב או להישאר. טואד מתחנן בפני וולברין שייקח אותו איתו, ומציע שיהיה שרת בית הספר. סטורם מתכוננת לעזוב, אך סייקלופס מתחנן בפניה להישאר בכדי שתוודא שהוא לא ישגה בדרכיו. כשהוא מדבר עם אמה פרוסט, היא אומרת לו שהוא הניח מראש שהיא תלך בעקבותיו. היא מזכירה לו שהיא מורה ומחנכת, שאוהבת ילדים, ושהקריבה כבר כל כך הרבה כדי להיות איתו. אולם, בשל היעדרותו של וורן וורתינגטון, היא תהיה חייבת להשתמש בממונה כדי להבטיח את המשך קיומה הכלכלי של אוטופיה, ומסכימה להצעתו.
התפלגות הכוחות

קבוצת האקס-מן מתפצלת לשניים, כאשר קבוצתו של סייקלופס נשארת על האי אוטופיה, והרפתקאותיה מסופרות בכרך שני לחוברות Uncanny X-Men (נובמבר 2011-אוקטובר 2012), בעוד קבוצתו של וולברין עוברת חזרה למחוז וסטצ'סטר, ניו יורק והרפתקאותיה מסופרות בסדרת החוברות החדשה Wolverine and the X-Men (אוקטובר 2011-פברואר 2014).
התפלגות הכוחות > קבוצתו של סייקלופס

סייקלופס, אמה פרוסט וקוקיות סטפורד, סטורם, הופ סאמרס וקבוצת האורות (טראנסוניק, פריימל וזירו), פסיילוק, קולוסוס, מגנטו, דאזלר, פיקסי, פרודיג'י, סורג', מג'יק, מיראז', נאמור, דוקטור נמסיס ודיינג'ר.
התפלגות הכוחות > קבוצתו של וולברין

וולברין, חיה, אייסמן, קיטי פרייד, רוג, פולאריס, מארוול גירל, האבוק, גמביט, קאנונבול, האסק, X-23 ואגף התלמידים שכולל את הליון, אנול, רוקסלייד, דאסט, מרקורי, פרנזי, בלינג!, טואד, קיד אומגה, אויה, בליינדפולד, גלוב הרמן, ג'נטל, טראנס, גריימלקין, אינדירה ומאטץ'.
ביבליוגרפיה וסדר קריאה

X-Men: Prelude to Schism #1-4
X-Men: Schism #1-3
Generation Hope #10
X-Men: Schism #4 (עד עמוד 11)
Generation Hope #11
X-Men: Schism #4 (מעמוד 11)
X-Men: Schism #5
Generation Hope #12
X-Men: Regenesis #1
זאת שמעל לכל המצופה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע "הגשש החיוור"
 מתוך האלבום "אופסייד סטורי חלק ב'"
 יצא לאור:  1974
 תאריך הקלטה:  1974
 סוגה:  פופ רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  2:30
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  דני סנדרסון
 לחן:  דני סנדרסון
 הפקה:  אברהם דשא (פשנל)
 גרסאות כיסוי:  גידי גוב ודני סנדרסון ‏•‏‏ דן תורן ‏•‏‏ מה קשור ‏•‏‏ משה להב ‏•‏‏ אלי יצפאן ‏•‏‏ הסינפונייטה הישראלית באר שבע ‏•‏‏ התזמורת הפילהרמונית הישראלית ‏•‏‏ התזמורת הסימפונית חיפה ‏•‏‏ נופיה ידידיה ‏•‏‏ שמעון בוסקילה
 
"זאת שמעל לכל המצופה" הוא שיר שכתב והלחין דני סנדרסון והקליטה שלישיית "הגשש החיוור" עבור תוכניתם "אופסייד סטורי" מ־1974.
בגרסתו המקורית נכלל השיר באלבום האולפן (בשני חלקים) שתיעד את התוכנית, "אופסייד סטורי חלק ב'". לימים הוא נכלל ב"תקליטור 4".
ב־2009 חידש סנדרסון את השיר לאלבומו "לא יפריד דבר". הוא ביצע את השיר עם חברי ההרכב שליווה אותו באותה התקופה.
על השיר

דני סנדרסון כתב והלחין את "זאת שמעל לכל המצופה" לאחר שאברהם דשא (פשנל), שהיה האמרגן של שלישיית "הגשש החיוור" ושל להקת "כוורת", ביקש ממנו שיר עבור השלישייה. סנדרסון יצר ביחד שני שירים, "זאת שמעל לכל המצופה" ו"גוליית". הוא השמיע את שני השירים לחברי "כוורת", שלהם ניתנה הזכות לבחור ראשונים. הם בחרו ב"גוליית", ו"זאת שמעל לכל המצופה" ניתן ל"גששים". הקשר בין שני ההרכבים נמשך לימים, כש"כוורת" צברה בשנותיה האחרונות חובות כספיים, וסיבוב ההופעות האחרון שלה נערך עם "הגששים" (כששלישיית "הגששים" פותחת ו"כוורת" מסיימת) במטרה לעזור לה לכסות חובות אלה, מטרה שהושגה עקב הפופולריות הגדולה של השלישייה.
ביקורת

שי להב מ־ynet תיאר את השיר כ"מופלא". יאיר ניצני ציטט את השיר כדוגמה ליכולתו של דני סנדרסון ”לכתוב שיר רומנטי ונוגע ללב, ולהכניס גם בו חיוך קטן והברקות מילוליות נהדרות”. בתוכנית משותפת של תומר קריב וישיב כהן מרדיו הקצה אמר קריב שהשיר "יפהפה", ושהוא דוגמה יחסית נדירה של סנדרסון שכותב שירים לאומנים אחרים. ישיב וקריב ציינו שמבחינה לירית השיר הוא "רומנטיקה עם קריצה" ושבמידה מסוימת הוא מעביר סוג של חוסר בגרות וחוסר מחויבות שאפיינו את הכתיבה של סנדרסון באותה תקופה, דבר ש"ייקח לו שנים רבות" להשתחרר ממנו. עוד ציינו שהשיר מצטיין בהרמוניות קוליות, ובייחוד בפי "הגשש", שבעצמם מצטיינים ביכולות ההרמוניות הקוליות שלהם. קריב ציין את ההשפעות האמריקאיות של סנדרסון (שגדל בניו יורק), מהמוזיקה של "מוטאון" ועוד, השפעות שסנדרסון הביא לישראל בזמן שעדיין לא הגיעו אליה, ושכללו בין השאר את תחום ההרמוניות הקוליות.
בן שלו מ"הארץ" עמד על שני היבטים בכתיבה של סנדרסון שמתבטאים בשיר. הדבר הראשון הוא שהשיר הוא דוגמה לנטייתו של סנדרסון ל”אידיאליזציה של האישה הממוצעת [...] האישה בשיריו של סנדרסון נוטה להיות יצור מושלם. לא בדיוק אישה בשר ודם, אלא אידיאה [...] הגבר, לעומת זאת, הוא יצור פגום וקטן, שנוטה להתמוטט ולהתפורר כשהוא נמצא בשדה הקרינה של האישה הנסגדת”.
עוד ציין שלו את הביצוע המחודש לשיר שכלל סנדרסון באלבומו "לא יפריד דבר" מ־2009, אלבום שהיה תגובה ישירה למותה של רעייתו, נעמי. הביצוע המחודש היה השיר האחרון באלבום, בעוד שהשיר הראשון היה "אתה לבד" (שנכתב 35 שנה אחר כך) – שני השירים, כותב שלו, מנסחים יחד מעין "אני מאמין" סנדרסוני על מצבו הקיומי של האדם בעולם, הקיום הבו־זמני של הבדידות והביחד: "היא אומרת דבר פשוט / אם ביחד אז רק לחוד", אומר במילים אחרות את אותו הדבר מ"אתה לבד" – "ואתה לבד, מתגלגל בדרכך / אתה לא לבד, אחרים לבד אתך".
עמית סלונים כתב באתר מאקו על הגרסה המחודשת מ"לא יפריד דבר" שהיא ”מציגה במובהק את כוחו של האנסמבל שחיבר סנדרסון. הביצוע הכל כך אופטימי הזה, לשיר שכתב בזמנו ל"גשש החיוור", מצליח מצד אחד לרגש ומצד שני לשעשע וממזג שוב את כל צדדיו החינניים של סנדרסון החדש”. תימורה לסינגר מ־"ynet" תיארה את הגרסה המחודשת כאחד משיאי "לא יפריד דבר" וכביטוי לחיבור השלם של סנדרסון עם ההרכב שאיתו הקליט את האלבום, חיבור שיצר "צליל יפה ומדויק".
הצלחה

"זאת שמעל לכל המצופה" בביצוע "הגשש החיוור" נכנס למצעד הגל הקל ב־18 בנובמבר 1974, זכה להצלחה וצעד 10 שבועות, עד 29 בינואר 1975. שבוע אחד עמד השיר בראש המצעד – ב־23 בדצמבר 1974. במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשל"ה) של התחנה דורג השיר במקום ה־17.
הצלחה > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1974)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1974)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1974)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1974)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | הגל הקל | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשל"ה)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשל"ה)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשל"ה)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשל"ה)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של הגל הקל | 17 |  |
גרסאות כיסוי > העולם מצחיק (2012)

שחקני סרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק" ביצעו בשנת 2012 גרסת כיסוי לשיר, שהייתה לשיר הנושא של הסרט. בגרסה זו השתתפו נעמה שטרית, אלי פיניש, אסי לוי, דני שטג, זאב רווח, לבנה פינקלשטיין, דרור קרן, אלון נוימן, שלומי קוריאט, רותם זיסמן-כהן, אולה שור-סלקטר, אבי גרייניק, ישראל קטורזה, דוד שאול, יחזקאל לזרוב, משה אשכנזי, שמי זרחין, שייקה לוי ועוד. את העיבוד המחודש עיבד יונתן בר גיורא, שהיה המנהל המוזיקלי של הסרט.
גרסאות כיסוי > הכוכב הבא (2022)

במסגרת ערב בתוכנית "הכוכב הבא 2022" שיוחד לשירי דני סנדרסון ביצעה את השיר המתמודדת נופיה ידידיה, בתוספת בית ראפ עם מילים משלה. עמוס בן-דוד עיבד והפיק את הגרסה. ביצועהּ של ידידיה זכה לשבחים רבים. דני סנדרסון, שהתרשם מביצועהּ של ידידיה לשיר ותיאר אותו כ"מדהים", הזמין אותה לבצע איתו את השיר במשותף בהופעתו האחרונה בפסטיבל ראשון לציון, באוקטובר 2022.
ביאורים

↑  סנדרסון הלחין את "גוליית". את מילותיו כתב במקור באנגלית, ותרגם את המילים (פרקטיקה מקובלת אצל סנדרסון). על הגרסה בעברית עבד ביחד עם אלון אולארצ'יק.
↑  נקרא שם "זאת שמעל למצופה".
יאשאר עלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בנובמבר 1979 (בן 45) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  Holy Cross High School 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  CurrentYashar
 טוויטר (X):  yashar
 
יאשאר עלי (באנגלית: Yashar Ali; נולד ב־23 בנובמבר 1979) הוא בלוגר ואיש תקשורת אמריקאי. בעבר היה כתב מטעם רשת NBC, ניו יורק מגזין ו־HuffPost. בשנת 2019 נמנה עם רשימת האנשים המשפיעים ביותר באינטרנט של מגזין טיים, בין היתר בשל חשבון הטוויטר הפופולרי שלו.
ביוגרפיה

נולד בפרברי שיקגו, כיאסר עלי הדאיאת למשפחה מבוססת ממוצא איראני, שנרדפה באיראן. עבד כעוזר מפיק בלוס אנג'לס ושמו מפיע בקרדיטים של מספר תוכניות טלוויזיה. את הקריירה הפוליטית שלו החל בקליפורניה, שם עבד עבור סטיב ווסטלי (אנ'). ב־2007 פתח משרד ייעוץ פוליטי ונרשם כלוביסט. ב־2008 עבד עבור קמפיין הנשיאות של הילרי קלינטון, בין השניים נוצרה חברות. אחרי הפסד קלינטון לברק אובמה, החל לעבוד עבור ראש עיריית סן פרנסיסקו דאז, גווין ניוסם. לאחר שניוסם פרש מהמירוץ, עבד עלי בלוס אנג'לס כעוזרה של קתי גריפין עד שנת 2019. במקביל לעבודתו אצל גריפין, פיתח חשבון טוויטר פופולרי.
חיים אישיים

עלי מתאר את עצמו כקתולי, שהמיר את דתו מאסלאם שיעי. הוא הומו מוצהר. עלי ידוע באהבתו לפילים, להם הוא מקדיש חלק ניכר מציוציו. על פי עלי, הוא מתמודד עם הפרעות קשב וריכוז ודיכאון.
הערות שוליים

↑  TIME Staff, The 25 Most Influential People on the Internet, TIME, ‏16 ביולי 2019 (באנגלית)
↑  Steven Perlberg, Who Is Yashar?, BuzzFeed News, ‏2017-10-25 (באנגלית)
1 2 3  Peter Kiefer, The Curious Rise of Twitter Power Broker Yashar Ali, LAmag - Culture, Food, Fashion, News & Los Angeles, ‏2021-06-09 (באנגלית)
↑  Epstein, Kayla (2019-04-01). "A conservative writer attacked a gay journalist on Twitter. This outlet just dropped her". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2024-07-25.
↑  Peter Kiefer, The Curious Rise of Twitter Power Broker Yashar Ali, LAmag - Culture, Food, Fashion, News & Los Angeles, ‏2021-06-09 (באנגלית)
לזר דינר

לזר דינר (בגרמנית: Lazar Dünner;‏ 2 באוקטובר 1912 – 30 במרץ 1994) היה אתלט יהודי-גרמני, אלוף המכביה הראשונה (1932), מחלוצי צילום העיתונות בישראל ובמאי סרטי תעודה. נושאי הצילום שלו היו היישוב בארץ ישראל והקמת מדינת ישראל.
ביוגרפיה

דינר נולד למשפחת דונר, בבית דתי ציוני בנירנברג וגדל בברלין. בנם של אלה לסקה אחות במקצועה וסמואל דונר מורה במקצועו. אחיו פרופ' יוסף דונר (גר') (1978–1908) מדען פוליטי גרמני-אמריקאי. כנער הצטיין באתלטיקה והתאמן בקבוצת בר כוכבא ברלין. בשנת 1929 בהיותו רק בן 17, סייע ביצירת סרטון תיעודי בשם "מכבים". הוא התחיל ללמוד רפואת עיניים, אך לא סיים את לימודיו.
במכביה האירופית השנייה שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1930 הוא זכה במדליית ארד לנוער בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.55 מטר.
ביוגרפיה > אלוף המכביה

במכביה הראשונה שנערכה באפריל 1932 זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם גאורג קורץ, פריץ גרבר ופליקס זימנאואר בתוצאה של 43.2 שניות, לפני ארצות הברית (43.6 שניות) וארץ ישראל (44.4 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.78 מטר
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל ביחד עם חברו זיגי גרוס (1912–2006) ושינה את שם משפחתו לדינר. השניים קנו לפני נסיעתם לארץ מצלמת לייקה. הוא התגורר ברחוב דיזנגוף 116 בתל אביב והחל לעבוד בצילום. לאחר זמן רכש אופנוע, צילם והחל למכור את תצלומיו להערב, דבר, הארץ ופלסטיין פוסט ולעיתונות הבינלאומית.
בתחרות שנערכה בנס ציונה בינואר 1934 סיים פעמיים במקום שני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.40 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.20 מטר.
בשנת 1935 הוא תיעד את אירועי המכביה השנייה. הוא צילם עבור בעיתון החיים הללו.
בשנת 1936 חזר לברלין כדי לצלם את המשחקים האולימפיים. בזכות זה שנחשב לגרמני, התאפשר לו לצלם את המנהיג הנאצי הרמן גרינג בבית היער שלו.
תצלומיו הנועזים נרכשו גם על ידי סוכנויות העיתונים האמריקאים: הפורוורד, Associated Press, ACME Newspictures
דינר היה נועז בדרכים שבהן צילם את תמונותיו וכך הצליח לצלם את המופתי בירושלים, צלפים ערביים שיורים על חיילים בריטיים וקרבות רחוב ביפו. באומץ ובתעוזה הצליח לצלם גם מנהיגים של המורדים הערביים.
הוא הסתבך עם המנצח ארטורו טוסקניני, כשהמבזק ממצלמתו הפריע למאסטרו באמצע קונצרט.
לקראת סוף שנות ה-30 החל לעסוק בצילום ובימוי סרטים בשרות קק"ל, קרן היסוד והדסה. הוא הפיק סרטים דוקומנטריים על ארץ ישראל, ומאוחר יותר על ישראל. בסרטים הללו עבד, בין היתר, עם אדגר הירשביין, פרד צ'סניק והיינץ וולמן. היה חבר בהתאחדות הצלמים המקצועיים בארץ-ישראל.
בספטמבר 1938 יצא למסע באירופה ובארצות הברית, להרצאות מצולמות מטעם ההסתדרות הציונית על המרד הערבי הגדול (1936–1939), ביחד עם אחיו, ד"ר יוסף דונר.
במאי 1939 ערכה הבולשת הבריטית חיפוש בדירתו ברחוב פינסקר 10, תל אביב, והחרימה צילומים שלו.
בשנת 1943 התגורר ברחוב בן יהודה 35 בירושלים.
בשנת 1958 היגר לארצות הברית והתגורר בניו יורק, שם המשיך להפיק סרטים לטובת מדינת ישראל. הוא נפטר בניו יורק בשנת 1994.
ביוגרפיה > סרטים עבור קק"ל, קרן היסוד והדסה

במשך שלושה עשורים שימש בתור קולנוען בשירות קק"ל. הוא הכין את יומני קק"ל, ביניהם סרטים על מעלה החמישה, גן מאיר, ילדי טהרן, ייסוד כפר בלום, התחנה המרכזית בתל אביב, תחרויות ספורט של חיילי הבריגדה, צליחת הכנרת הראשונה ב-1943 ועוד. הוא השתמש בפילם צבע להסרטת סרטיו (16 מ"מ). נוסף לכך, הכין סרטים לקרן היסוד ולהדסה.
עבודתו האמנותית

לזר דינר, שהיה שייך לדור המייסדים של הצילום העיתונאי המודרני בישראל, נמנה עם עשרת הצלמים הגדולים שצילמו לקק"ל מתחילת המאה העשרים ועד לשנות השישים, עליהם נמנים: זולטן קלוגר, שמואל יוסף שוויג, יעקב רוזנר, אברהם מלבסקי, ורנר בראון, טים גידל, פרד צ'סניק, אלכס סטרז'מיסטר, ודוד חריס.
פילמוגרפיה

1937 – יום אחד בדגניה
1945 – Land of Hope - סרט על עמק החולה
1961 – העמק השמח, 16 דק', סרט תעודי, צרפתית. תסריט: הרברט פרידן, צילום: אדגר הירשביין
נווה בערבה
השנים הגורליות
עובדת סוציאלית במעברה
קופסת הפלא
גבעה ביהודה: סיפורו של נווה אילן
אופק של תקווה
הולדתה של נבואה
עיר ושמה אילת
כפר הנוער הדסים
זאת ישראל
מעלות לירושלים
ארץ האמונה
דיווח מתל אביב
כל עוד נשמתי בי – 18 דק', סרט תעודי צבעוני על חיי הדת בישראל בראשית שנות ה-60. במאי: לזר דינר, צלם: אדגר הירשביין, תסריט: מ. סופר. זוכה פרס לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר על היהדות מטעם הוועדה לענייני החינוך היהודי בארצות הברית
1974 – As Always Hadassah
תערוכות יחיד

1937 – "שנה אחת של ארץ ישראל בתמונה", בגלריה בך לאמנות ברחוב הס 1 בתל אביב.
תעורכות קבוצתיות

2000 – מסגרת זמן: מאה שנות צילום בארץ-ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים
2005 – העברים החדשים: 100 שנות אמנות ישראלית, מרטין-גרופיוס-באו, ברלין, גרמניה
2009 – שירת האגם: היסטוריה צילומית של אגם החולה, מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן, קיבוץ אשדות יעקב מאוחד
הערות שוליים

1 2  Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
↑  ליפא לויתן, מפנקסו של ספורטאי - הסנוניות הראשונות, חזית העם, 8 במרץ 1932
↑  בספורט, באתר בוסתנאי, 17 בינואר 1934
↑  לזר דינר, בספורט - יהודים באולימפיאדה, באתר הארץ, 21 באוגוסט 1936
↑  בחוגי החברה - הרפורטר צלם מר לזר דינר, באתר הארץ, 16 במרץ 1939
↑  חיפושים בדירת צלם עיתונאי, הַבֹּקֶר, 22 במאי 1939
↑  קרן קימת ומצלמת – תמונות מהקופסה הכחולה 1903 - 2003 תערוכת 100 שנות צילום מארכיון קק"ל
"לכבוש את ההר, הצלמים וקרן קיימת לישראל", קרן קימת ומצלמת, תצלומים מהקופסה הכחולה 1903 - 2003, עורך: גדי דגון, 2003 (טקסט בקטלוג התערוכה)
↑  פרס לסרט על הדת בישראל, דבר, 2 באוגוסט 1961
↑  "שנה אחת של ארץ ישראל בתמונה", דבר, 9 ביוני 1937
אניה בוקשטיין (אלבום)

"אניה בוקשטיין" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית אניה בוקשטיין. האלבום יצא ב-10 ביוני 2013 דרך חברת התקליטים NMC. האלבום כולל 8 שירים שאניה כתבה והלחינה בהפקתו המוזיקלית של ג'וני גולדשטיין. עם שירי האלבום הופיעה בוקשטיין ברחבי הארץ. את המופע הפיקה מוזיקלית תום מאירה ארמוני.
השירים הראשונים שיצאו לאור מהאלבום, "יום אחד" ו"אף אחד", הושמעו רבות בתחנות הרדיו והתקשורת, השתלבו בפסקול המוזיקלי של התקופה ומיקמו את אלבום הבכורה של בוקשטיין בין אלבומי הבכורה המצופים והמסקרנים שצפויים לצאת.
סגנונה המוזיקלי של בוקשטיין הוא אישי, כן וחושפני ומשלב גרוב ונשמה. השירים עוסקים בנושאים אישיים כמו ילדות, זהות, התאקלמות בארץ חדשה ועוד.
רשימת השירים

| אניה בוקשטיין> מס' | אניה בוקשטיין> שם | אניה בוקשטיין> משך | אניה בוקשטיין>  | אניה בוקשטיין>  | אניה בוקשטיין>  | אניה בוקשטיין>  | אניה בוקשטיין>  | אניה בוקשטיין>  | אניה בוקשטיין>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שבע דקות  | 3:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אף אחד  | 4:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | פרפר לבן  | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | יום אחד  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אנשי האגו הגדול  | 3:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | אמא הודיעה  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ילד  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | איך זה?  | 4:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 30:52 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏בוקשטיין בלוז: אניה בוקשטיין שרה אהבה, תאווה ועלייה, באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2013
↑  אסף נבו, ‏אניה בוקשטיין רוצה ילד ראשון, באתר ‏מאקו‏, 2 בדצמבר 2012
↑   יום אחד, בביצוע אניה בוקשטיין, סרטון  באתר יוטיוב
↑  תוצאות דירוג המצעד לשבוע 07/02/2013
↑  אסף נבו, ‏משה פרץ ראשון עם "הראשונה", וגם בריטני ראשונה, באתר ‏מאקו‏, 27 בדצמבר 2012
↑  מילות השיר "יום אחד", באתר שירונט
↑   אף אחד, בביצוע אניה בוקשטיין, סרטון  באתר יוטיוב
↑  תוצאות דירוג המצעד לשבוע 14/03/2013
↑  אסף נבו, ‏רגב הוד עוקף את יובל דיין ונכנס הישר לפסגה, באתר ‏מאקו‏, 1 במרץ 2013
↑  מילות השיר "אף אחד", באתר שירונט
↑   שבע דקות, בביצוע אניה בוקשטיין, סרטון  באתר יוטיוב
↑  תוצאות דירוג המצעד לשבוע 19/06/2013
↑  מילות השיר "שבע דקות", באתר שירונט
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כתב האינדוס

טביעת חותם של כתובת בת 5 סימנים בכתב האינדוס
כתב האינדוס, הידוע גם ככתב ההאראפי וכתב עמק האינדוס, הוא אוסף של סימנים שנוצרו על ידי תרבות עמק האינדוס בין השנים 3500-1300 לפנה"ס. רוב הכתובות המכילות סימנים אלו קצרות ביותר, ולכן קשה לשפוט אם הן היוו מערכת כתב ששימשה לתיעוד השפה ההאראפית. למרות ניסיונות רבים, הכתב טרם פוענח. לא ידוע על כתובת דו-לשונית שתסייע בפענוח הכתב.
גילוי

הפרסום הראשון של חותם עם סימנים האראפיים מתוארך לשנת 1875 בציור של אלכסנדר קנינגהם. עד שנת 1992 התגלו כ-4,000 חפצים עם סימני כתב חקוקים עליהם, חלקם נמצאו במסופטומיה, מרחק רב מעמק האינדוס, בשל המגע בין שתי התרבויות.
כתובות

עד שנת 1977 התגלו לפחות 2,906 חפצים חקוקים עם כתובות קריאות, ועד שנת 1992 נמצאו בסך הכל כ-4,000 חפצים חקוקים. סימני כתב האינדוס נמצאו בעיקר על טביעות חותם, כלי חרס, לוחות ברונזה ונחושת, כלים וכלי נשק. חותמות וטביעות חותם היו בדרך כלל קטנים בגודלם, כאשר רובם היו באורך של 2–3 סנטימטרים בלבד מכל צד. לא נמצאו דוגמאות קיימות לכתב האינדוס על חומרים אורגניים מתכלים כמו פפירוס, נייר, בדים, עלים, או עץ.
כתובות > התקופה ההאראפית המוקדמת

דוגמאות מוקדמות לכתב האינדוס נמצאו על כתובות כלי חרס ורשמי חרס של חותמות האראפיות חקוקות המתוארכות לסביבות 2800–2600 לפנה"ס בתקופה ההאראפית המוקדמת ומופיעות לצד חפצים מנהליים כגון חותמות ומשקולות סטנדרטיות בשלב קוט דיג'י בתקופה זו. עם זאת, בחפירות בהאראפה נמצאו כמה סמלים מסימני קדר וכתובות גרפיטי השייכים לשלב ראווי הקדום יותר בין השנים 3500–2800 לפנה"ס בקירוב.
כתובות > התקופה ההאראפית האמצעית

בתקופה ההאראפית האמצעית, בין השנים 2600–1900 לפנה"ס בקירוב, נמצאו בדרך כלל מחרוזות של סימני אינדוס על חותמות שטוחות ומלבניות, וכן כתובות או חקוקות על שלל חפצים אחרים, כולל כלי חרס, כלים, לוחות וקישוטים. השלטים נכתבו במגוון שיטות כולל גילוף, סיתות, הבלטה וצביעה על חומרים מגוונים כגון טרקוטה, אבן חול, אבן סבון, עצם, צדף, נחושת, כסף וזהב. נכון לשנת 1977 איראוותאם מהדבאן ציין כי כ-90% מחותמות כתב האינדוס והחפצים החקוקים שהתגלו עד כה נמצאו באתרים בפקיסטן לאורך נהר האינדוס ויובליו, כגון מוהנג'ו-דרו והאראפה, בעוד שאתרים אחרים הממוקמים במקומות אחרים מהווים את 10% הנותרים. לעיתים קרובות, בעלי חיים כגון שוורים, תאואי מים, פילים, קרנפים ו"החד קרן" המיתולוגי ליוו את הטקסט על חותמות, אולי כדי לעזור לאו שאינם יודעי קרוא וכתוב לזהות את מקורה של חותמת מסוימת.
כתובות > התקופה ההאראפית המאוחרת

התקופה ההאראפית המאוחרת, בין השנים 1900–1300 לפנה"ס בקירוב, באה בעקבות התקופה ההאראפית האמצעית והעירונית יותר, והייתה תקופה של קיטוע ולוקליזציה שקדמה לתקופת הברזל המוקדמת בתת-היבשת ההודית. כתובות נמצאו באתרים הקשורים לשלבים המקומיים של תקופה זו. בהרפה פסק השימוש בכתב במידה רבה כאשר השימוש בחותמות חקוקות הסתיים בסביבות 1900 לפנה"ס; עם זאת, ייתכן שהשימוש בכתב האינדוס נמשך זמן רב יותר באזורים אחרים כמו בראנגפור, גוג'אראט, במיוחד בצורת גרפיטי חקוק על כלי חרס. חותמות משלב ג'הוקאר של התקופה ההאראפית המאוחרת, שבמרכזן מחוז סינד בפקיסטן של ימינו, לא כוללות את כתב האינדוס. הן חותמות והן חרסים הנושאים טקסט בכתב האינדוס, המתוארכים לסביבות 2200–1600 לפנה"ס, נמצאו באתרים הקשורים לתרבות דאימאבאד של התקופה ההאראפית המאוחרת, במהאראשטרה של ימינו.
כתובות > התקופה הפוסט-האראפית

ממצאים רבים, בעיקר חרסים וכלים, הנושאים סימנים חקוקים בהם נמצאו במרכז הודו, דרום הודו וסרי לנקה המתוארכים לתקופת הברזל המגליתית שלאחר התקופה ההאראפית המאוחרת. סימונים אלה כוללים כתובות בכתב ברהמי וטמילי-ברהמי, אך כוללים גם סימנים שאינם ברהמיים שהתקיימו במקביל לכתב הטמילי-ברהמי. בדומה לכתב האינדוס, אין הסכמה מחקרית על משמעותם של סמלים לא-ברהמיים אלה. כמה חוקרים, כגון האנתרופולוג גרגורי פוסל טענו כי הסימנים שאינם ברהמיים הם שרידים והתפתחות של כתב האינדוס לתוך ובמהלך האלף הראשון לפני הספירה. בשנת 1960 מצא הארכאולוג ב. ב. לאל כי רוב הסמלים המגליתיים שסקר היו משותפים גם לכתב האינדוס, והגיע למסקנה כי היה שיתוף תרבותי בין תרבות עמק האינדוס לבין התרבות בתקופה המגליתית המאוחרת יותר. באופן דומה, האפיגרף ההודי אירוותאם מהדבאן טען כי רצפים של סמלים מגליתיים נמצאו בסדר זהה לזה שעל כתובות מקבילות האראפיות, וכי זוהי עדות לכך שהשפה שבה השתמשו אנשי תקופת הברזל בדרום הודו הייתה קשורה או זהה לזו של תושבי האינדוס בתקופה ההאראפית המאוחרת.