stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורם יוסיפוף
קריירה עסקית > לאחר מותו

יוסיפוף הלך לעולמו במפתיע בעיצומו של הליך גישור פלילי שנוהל נגדו, בניסיון לבטל כתב אישום שהוגש נגדו בגין העלמת הכנסות בהיקף של כ-25 מיליון שקל, או להגיע להסדר אחר מול הפרקליטות. בעקבות המוות, ביקשה הפרקליטות לסגור את התיק הפלילי נגדו, אך לאחר שנודע דבר מותו פנו נושיו בדרישה לתשלום חובות בהיקף של למעלה מ-600 מיליון שקל, מתוכם כ-517 מיליון שקלים למס הכנסה, וחובות נוספים לאנשים פרטיים שהלוו לו כספים לצורך עסקיו. בית המשפט המחוזי בתל אביב מינה מנהלי עיזבון כדי לברר את מצבת הנכסים והחובות של יוסיפוף בעת מותו, בכלל זה סכום של 99 אלף שקלים במזומן שנמצאו במכוניתו ביום מותו. כחלק מבירור זה אישר בית המשפט בקשה של מנהלי העיזבון לגישה לחשבונות הג'ימייל של יוסיפוף, אך לאחר שחברת גוגל ישראל לא סיפקה להם את פרטי המשתמש הם דרשו מבית המשפט להטיל קנס של 100 אלף שקל ליום על גוגל עד לקבלת הפרטים.
בין היתר התברר כי טרם מותו היה יוסיפוף מעורב בפרויקט פינוי בינוי במתחם דפנה בתל אביב, וביוזמה להקמת קזינו במלון הילטון בלונדון.
ב-2017 עתרו מנהלי העיזבון, במסגרת תיק פשיטת רגל של יוסיפוף, להורות על פירוקה של חברת "MASY" וביטול עסקה של העברת מניות החברה לידיו של דניאל אזוגי שנערכה לפני מותו של יוסיפוף, בטענה כי נעשתה למראית עין בלבד בסמוך להליך פשיטת רגל על-מנת להבריח נכסים לכאורה.
ב-2019 הגישו מנהלי העיזבון עתירה נוספת לבית המשפט המחוזי בתל אביב להורות על ביטול העברת מניית השליטה של יוסיפוף בחברת Perston לאיש העסקים שמואל דונרשטיין, גם כן בטענה כי נעשתה למראית עין בלבד, וכן להעביר לידיהם מחצית מהזכויות בחברה, ביניהן זכויות בחברה בת המחזיקה במלון דירות בלונדון. בעת הגשת עתירה זו נאמדו חובות העיזבון של יוסיפוף ב-700 מיליון ש"ח.
חיים אישיים

בשנותיו האחרונות חילק יוסיפוף את זמנו בין תל אביב ללונדון, שם גם התגורר בנו אסף. הוא נפטר בפתאומיות מדום לב ב-14 באוקטובר 2016, בעת שיצא מפגישה בתל אביב.
יוסיפוף הותיר אחריו שלושה ילדים מנישואיו לדורית יוסיפוף-לוין, שהפכו למעורבים בפרשיות המשפטיות סביב עיזבונו.
הערות שוליים

1 2  הדס מגן, ‏תעלומת יוסיפוף: עסקאות נדל"ן במיליארדים והסתבכות עם השוק האפור, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2016
↑  אלה לוי-וינריב, ‏הולכת ומסתבכת סאגת עיזבונו של עו"ד יורם יוסיפוף צו פירוק לחברה שייסד יוסיפוף: "מתבצעת בה פעילות בעייתית המגדילה את חובותיה ומביאה להעדפת נושים", באתר גלובס, 21 בינואר 2018
↑  עמית בן-ארויה, חשד: חלק מדמי התיווך ששילם גאידמק לרוני מאנה לא דווחו לרשויות המס, באתר הארץ, 22 ביוני 2010
1 2 3  אלה לוי-וינריב, ‏פרשת יוסיפוף: בעלי רב-בריח, עורך הדין המנוח והמלון באנגליה, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2019
1 2 3  אלה לוי-וינריב, ‏יוסיפוף: העו"ד "העשיר" שהשאיר חובות של מאות מיליונים אחרי מותו, באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2016
↑  Leigh, David; Frayman, Harold; Ball, James (2012-11-26). "Revealed: the real identities behind Britain's secret property deals". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-06-24.
↑  שי שלו, ‏"המתווך" בעסקת ירדן רכש את קומת הגג של מגדל גבור ספורט, באתר גלובס, 6 בינואר 2003
↑  אישום נגד עו"ד יורם יוסיפוף: עבירות מס של 25 מיליון שקל, באתר posta.co.il, ‏14 במרץ 2016
↑  תומר גנון, עו"ד יורם יוסיפוף הותיר לאחר מותו חוב של 517 מיליון שקל למס הכנסה, באתר כלכליסט, 20 בנובמבר 2016
↑  אלה לוי-וינריב, ‏פרשת עו"ד יוסיפוף: למי שייכים 99 אלף שקל שנמצאו ברכבו?, באתר גלובס, 25 ביוני 2017
↑  נעמי צורף, מנהלי עזבונו של עו"ד יורם יוסיפוף: להטיל קנס של 100 אלף שקל ליום על גוגל, באתר כלכליסט, 7 בדצמבר 2016
↑  שלומית צור, ‏תדהר ונוה בדרך להקמת פרויקט פינוי בינוי ענק בת"א | בלעדי, באתר גלובס, 28 במאי 2019
↑  מלחמת המנדטורים: ניסיון פגיעה שני בעו"ד דניאל אזוגי שהורשע במרמה, באתר posta.co.il, ‏27 באוגוסט 2023
↑  אלה לוי-וינריב, ‏וילה ודירה בבעלות עקיפה של עו"ד יוסיפוף המנוח בדרך למכירה, באתר גלובס, 26 באפריל 2018
↑  עו"ד יורם יוסיפוף נפטר מדום לב, באתר posta.co.il
אלאן (כדורגלן)

אלאן מרקס לוריירו (בפורטוגזית: Allan Marques Loureiro; נולד ב-8 בינואר 1991) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר המרכזי בבוטפוגו ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים

אלאן התחיל את הקריירה שלה במדוריירה ובגיל 17 הצטרף לואסקו דה גאמה. בעונת 2009 עלה לקבוצה הבוגרת, עמה רשם עלייה לליגת העל הברזילאית בתום העונה. בתחילת עונת 2010 נפצע והחמיץ את תחילת העונה.
ביוני 2012, אלאן חתם באודינזה מהסרייה א' תמורת 7 מיליון דולר. את הופעת הבכורה שלו ערך נגד יובנטוס, בה בישל שער.
ב-21 ביולי 2015 חתם אלאן בנאפולי. הוא ערך את הופעת הבכורה הראשונה שלו בסרייה א' במשחק הליגה נגד סמפדוריה. ב-17 בספטמבר, אלאן ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית כאשר עלה מהספסל בדקה ה-62 בניצחון 0–5 נגד קלאב ברוז'.
ב-5 בספטמבר 2020 חתם אלאן באברטון מהפרמייר ליג, תמורת 25 מיליון שטרלינג. ב-14 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 1-0 על טוטנהאם הוטספר.
ב-25 בספטמבר 2022 חתם אלאן לשנתיים באל-ווחדה מאיחוד האמירויות.
בקיץ 2024 חזר לברזיל וחתם בבוטפוגו.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, אלאן שיחק בנבחרת הנוער של ברזיל, עמה השתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 – 2011. אף על פי שהיה יכול לייצג גם את פורטוגל ואיטליה, בחר להמשיך לייצג את ברזיל גם בבוגרים.
ב-26 באוקטובר 2018, זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-16 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת. אלאן נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2019.
תארים

ליגת המשנה הברזילאית: 2009
קופה דו ברזיל: 2011
הגביע האיטלקי: 2019/2020
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2011
קופה אמריקה: 2019
יקב

אולם הייצור ביקב הרי גליל הסמוך לקיבוץ יראון, 2013
חביות עץ לאכסנת היין בשלב היישון
חביות יין במרתפי היקב בראשון לציון
יקב הוא מתקן שבו פירות (בדרך כלל ענבים) מעובדים ליין.
לעיתים היקב ממוקם בצמוד לכרם בו גדלים הענבים, ובמקרים אחרים הענבים מגיעים מאזורי הגידול ליקב לצורך עיבוד.
היסטוריה

הממצאים הארכאולוגיים העתיקים ביותר שמעידים על ייצור יין נמצאו בשולאברי, גאורגיה; כדים עשויי-חרס לשמירת יין, שנמצאו באתר זה, מתוארכים כבני 8,000 שנה. בדיקות ביוכימיות הוכיחו, שליין שנשמר בכלים אלה נוספו בכוונה חומרים אנטי-בקטריאליים טבעיים, כדי שהיין יישמר לזמן ארוך יותר.
יקבים עתיקים נמצאו גם הרי זגרוס שבאיראן (מתוארכים לשנת 5,400 לפנה"ס), ובאתרים ארכאולוגיים במצרים העתיקה, יוון העתיקה ורומא העתיקה.
סוגי יקבים

יקבים לא חייבים להיות ממוקמים בצמוד לכרמים, מכיוון שניתן להביא יין ליקב מכל מקום.
סוגי יקבים > יקב תעשייתי

ביקב גדול ניתן למצוא בדרך כלל ציוד לייצור יין, וכן מעבדות, קווי ביקבוק, מחסנים, ומשטחים גדולים של חביות יין או מכלי תסיסה.
סוגי יקבים > יקב חקלאי

יקבים בחוות חקלאיות נפוצים במדינת ניו יורק ובעמק הנאפה בקליפורניה, שם ניתן לחוות רישיון מיוחד לייצור ושיווק יין מענבים הגדלים בחווה. יקבים אלו פועלים בדרך כלל בקנה מידה קטן יותר מיקבים מסחריים.
סוגי יקבים > יקב בוטיק

יקב בוטיק הוא יקב קטן המייצר מספר מועט של בקבוקים בשנה, ובעלי היקב מקדישים תשומת לב אישית לתהליך הייצור. מקור השם במושג בוטיק, חנות קטנה המתמחה בשיווק לקהל לקוחות מצומצם. רוב יקבי הבוטיק מייצרים כמות קטנה של בקבוקי יין מדי שנה, אך חלקם נושאים את התואר "יקב בוטיק" גם אם הם מייצרים מאות אלפי בקבוקים בשנה.
סוגי יקבים > יקב עירוני

יקב העירוני הוא תופעה שהחלה בסוף המאה העשרים בערים רבות בארצות הברית, בהן יצרני יין בחרו למקם את יקביהם בתוך עיר ולא בסביבה הכפרית המסורתית, ליד הכרמים. הענבים הועברו מכרמים מרוחקים ליקב עירוני למעיכה, תסיסה ויישון. יקבים עירוניים נפתחו בערים רבות, בהן סן פרנסיסקו, פורטלנד, סיאטל, ניו יורק, סן דייגו ולוס אנג'לס. במאה ה-21 נפתחו יקבים דומים במדינות רבות.
יקבים עירוניים רבים מציעים סיורים ביקב, טעימות יין ומכירות קמעונאיות. לעיתים הם משלבים ביקב מסעדה והופעות מוזיקה.
תהליך הפקת היין ביקב > הפרדה ומעיכה

בשלב הראשון הענבים שנבצרו מגיעים ליקב לתהליך של הפרדה ומעיכה. תחילה מפרידים את השזרות והגבעולים מהענבים, ובשלב השני שוברים את קליפת העינב. למעשה לא סוחטים את הענבים אלא שוברים את הקליפה, במצב זה התירוש ניגר מעצמו למכלים. בעבר היה נהוג לבצע תהליך זה על ידי דריכת הענבים בגת באמצעות הרגליים.
תהליך הפקת היין ביקב > תסיסה

בשלב זה עובר התירוש שנסחט למכלי תסיסה, תוך כדי הוספת שמרים טבעים, כדי לקבל תסיסה מבוקרת. בזמן התסיסה השמרים הופכים את הסוכר שבתירוש לאלכוהול, ולגז דו־תחמוצת הפחמן.
תהליך הפקת היין ביקב > סחיטה

עם סיום התסיסה סוחטים את הענבים ומפרידים את הנוזל מהמוצקים. ביין לבן, הפרדה זו נעשית עוד בטרם התסיסה.
תהליך הפקת היין ביקב > יישון

בשלב זה מעבירים את היין למנוחה. יינות רגילים מועברים לנוח במכלי נירוסטה. יינות איכותיים יותר יעברו לחביות עץ אלון, שעם הזמן יקבל ניחוחות נוספים.
במהלך תקופה זו מבצעים גם את פעולת הסינון הטבעי, ה"שפייה". במהלך היישון מצטברים בתחתית המכל או החבית משקעים. בפעולת השפייה מעבירים את הנוזל מהמכל בו נמצא היין אל מכל אחר מבלי להעביר את המשקעים. כמות המשקעים המצטברת בתחתית יורדת משפייה לשפייה.
תהליך הפקת היין ביקב > בִּקבוק

זהו השלב האחרון בתהליך, כאשר היין מועבר מהחביות למילוי בבקבוקים, פיקוק, ולהדבקת תווית.
ראו גם

יין בארץ ישראל
הערות שוליים

↑  Stone Pages Archaeo News: 8,000-year-old wine unearthed in Georgia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558685905171  BNE: XX529883  GND: 4207291-8  LCCN: sh85147005 
בכחוס שותה; ציור מאת גווידו רני, 1623
משתה יין באיראן; ציור קיר מהמאה ה-17 בארמון צ'הל סותון באספהאן
שמואל קניאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביוני 1934 חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  12 בספטמבר 2017  (בגיל 83)
 ענף מדעי:  מתמטיקה שימושית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  שמואל אגמון 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  יהודית ריבלין, יעקב איטין, אחיה דקס, אנאני לויטין 
 מספר צאצאים:  3 
 
שמואל קָניאֵל (8 ביוני 1934 – 12 בספטמבר 2017) היה פרופסור למתמטיקה שימושית באוניברסיטה העברית בירושלים. נודע גם בהתנגדותו לצעדים כלכליים של ממשלת ישראל, בגינם עתר לבג"ץ פעמים אחדות.
ביוגרפיה > מתמטיקאי

שמואל קניאל נולד בחיפה. בשנת 1962 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "Extensions of Normal Operators", שנעשתה בהנחיית שמואל אגמון. בשנת 1967 מונה שם למרצה בכיר, בשנת 1969 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1979 קודם לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1982 היה עמית במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בשנת 2003 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.
תחומי המחקר שלו: משוואות דיפרנציאליות לא ליניאריות, דינמיקת נוזלים, מכניקה סטטיסטית, פתרונות נומריים של משוואות דיפרנציאליות.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 1973 נמנה עם קבוצת מדענים מהאוניברסיטה העברית שפנו לראש הממשלה גולדה מאיר והביעו התנגדות לחוק בדר-עופר, שעסק באופן חלוקת עודפי המנדטים בבחירות לכנסת. לאחר שמאיר לא קיבלה את עמדתם, הגיש עתירה לבג"ץ נגד חוק זה, העתירה נדחתה. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית היה פעיל במפלגת שלומציון שבראשות אריאל שרון.
קניאל הגיש מספר עתירות לבג"ץ בנושאים שראה כבזבוז כספי הציבור, רובן ללא הצלחה.
בשנת 1983 יצא נגד הסדר מניות הבנקים, בטענה שהמדינה הבטיחה למחזיקי המניות תמורה מופרזת. הוא עתר לבג"ץ נגד ההסדר, אך עתירתו נדחתה. בשנת 1987 תמך בסגירת פרויקט הלביא ולדבריו הצליח לשכנע את השר יוסקה שפירא להימנע בהצבעה בממשלה על סגירת הפרויקט, שעברה על חודו של קול[דרוש מקור]. בשנות ה-90 עתר לבג"ץ נגד הנפקת איגרות חוב ייעודיות לקרנות הפנסיה, כדרך לפתרון משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות. עתירתו נדחתה.
לאחר המלצת ועדת רבינוביץ' בשנת 2002 להטיל מס רווחי הון בשיעור 15% על רווחים בשוק ההון, עתר לבג"ץ בתביעה לקבוע שיעור גבוה יותר. עתירתו נדחתה, אך שיעור המס הועלה ל-20% ובהמשך הועלה ל-25%. בשנת 2012 עתר לבג"ץ נגד חוק מיסוי רווחי נפט, התשע"א-2011, שנחקק בעקבות המלצותיה של ועדת ששינסקי, בטענה שהחוק קבע תמלוגים נמוכים מדי למדינה.
בשנת 2006 הגיש תובענה ייצוגית נגד שלושת הבנקים הגדולים בישראל, בטענה שגבו ריבית גבוהה מדי ממשקי הבית. בשנת 2014 הציעו הבנקים לשלם 17 מיליון ש"ח כפשרה, אך קניאל בחר להמשיך בתביעתו לפיצוי גבוה יותר. בשנת 2016 הסתיימה התובענה הייצוגית בפשרה לפיה ישלמו הבנקים פיצוי בסך כולל של 47 מיליון ש"ח, מתוכם 35 מיליון ש"ח שהופקדו על ידי הבנקים כשנתיים קודם לכן במסגרת הליך שניהל כנגדם הממונה על ההגבלים העסקיים. לקניאל נפסק גמול בסך 1.05 מיליון ש"ח על הגשת התובענה הייצוגית.
ביוגרפיה > חיים אישיים

קניאל התגורר בירושלים. היה נשוי לשושנה קרונגולד-קניאל, פסיכולוגית חינוכית במקצועה, ולאחר גירושיהם נישא לראובנה שלהבת. לשמואל שלושה בנים מנישואיו לשושנה קרונגולד-קניאל.
הערות שוליים

↑  העלאות ומינויים באוניברסיטה העברית, דבר, 17 בנובמבר 1969
↑  דוח שנתי לשנת 82/83, המכון למחקר מתקדם, עמודים 41, 72, 77, 78
↑  מדענים פונים לג. מאיר נגד "תיקון בדר-עופר, דבר, 28 במרץ 1973
↑  בג"ץ 148/73 פרופ' שמואל קניאל נגד שר המשפטים ואחרים, ניתן ב-9 באפריל 1973
↑  שמואל רחביה, בית־המשפט - מבצר לזכויות האזרח, דבר, 19 באפריל 1973
↑  בג"ץ 3975/95 פרופ' שמואל קניאל ואחרים נגד ממשלת ישראל ואחרים, ניתן ב-15 בנובמבר 1999
↑  בג"ץ 9333/03 פרופ' שמואל קניאל ואחרים נ' ממשלת ישראל ואחרים, ניתן ב-16 במאי 2005
↑  העתירה המלאה שהגיש פרופסור שמואל קניאל לתיקון הוראות חוק מיסוי רווחי נפט 2011, באתר "חדשות האנרגיה"
בג"ץ 3734/11 פרופ' שמואל קניאל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב-15 באוגוסט 2012
↑   יסמין גואטה, הבנקים ישלמו עוד 12 מיליון שקל כפיצוי ללקוחות בפרשת העמלות; כמה יגיע לחשבון שלנו?, באתר TheMarker‏, 28 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263392605171  MGP: 56378  VIAF: 298623379   WorldCat (עם VIAF): 298623379
עוזי ריטה

עוזי ריטה (20 בדצמבר 1937 – 23 באוקטובר 2012) היה גנטיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

עוזי ריטה נולד בתל אביב ב-1937. למד בבית הספר העממי "בלפור" ולאחר מכן בתיכון עירוני א'. בתחילת שנות ה-50 הקים ביחד עם נערים בתל אביב את "אגודת הצעירים חובבי חי", ובראשי תיבות: אצח"ה, שעסקה באיסוף וזיהוי של בעלי חיים וארגנה הרצאות בנושאי טבע. בין חברי האגודה היו אוריאל ספריאל, איתן צ'רנוב ואילן פפרנה. הם טופחו על ידי פרופסור היינריך מנדלסון והזואולוג חיים מירום, ובהמשך קיבלו מעיריית תל אביב חדר בבית הנוער ביפו (ששכן במסגד חסן בק), שם העבירו פעולות ושיעורים. ריטה יצר גם קשר עם האנטומולוג חנן ביטינסקי-זלץ, שהיה פרופסור באוניברסיטת תל אביב וערך לקבוצה הדרכות בהתנדבות. משום שדילג על כיתה בבית הספר היסודי, סיים ריטה את לימודי התיכון בגיל 17 והחל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. אחר כך התגייס לגדנ"ע ובתום השירות הצבאי המשיך את לימודיו.
קריירה ומחקר

ריטה חקר תהליכי אבולוציה והתמקד בחשיפת השונות הגנטית של אוכלוסיות וההשפעה של תנאים סביבתיים על המבנה הגנטי שלהן. בתואר המוסמך חקר אוכלוסיות של עכברים בחורבת סעדים שליד ירושלים, בהדרכתו של פרופסור יעקב ורמן. את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה באוכלוסיות של הידרות, השלים ב-1969 באוניברסיטת מישיגן. בפוסט דוקטורט ערך מחקר על מכרסמים במכון הסמיתסוני לחקר אזורים טרופיים בפנמה. ב-1971 חזר לאוניברסיטה העברית, תחילה כמרצה במחלקה לזואולוגיה ולאחר מכן במחלקה לגנטיקה. הוא המשיך לחקור אוכלוסיות של עכברים גם ברמת הגולן, באילת, בספרד ובסקנדינביה. חלק אחר של מחקריו עסק בגורמים הגנטיים, הסביבתיים והאבולוציונים להפצה ביולוגית(אנ') והשלכותיה, כלומר מה מאפיין פרטים המהגרים מאוכלוסייה מסוימת ומקימים אוכלוסייה חדשה, והאם ניתן לחזות על סמך פרמטרים גנטיים איזו אוכלוסייה תצליח להתבסס בבית הגידול החדש. הוא חקר יותר מ-120 מינים שפלשו מים סוף לים התיכון לאחר פתיחת תעלת סואץ. במחקר אחר השתמש ריטה בגנום המיטוכונדרי העובר בתורשה אימהית ובכרומוזום Y שמועבר בתורשה מהאב על מנת לבחון הבדלים גנטיים בין עדות ישראל: יהודים אשכנזים, צפון אפריקאים, יוצאי אסיה הקטנה וארצות הבלקן, יוצאי המזרח הקרוב, תימנים ויוצאי אתיופיה. מחקריו הראו כי באוכלוסיות המציגות בעיקר הפלוטיפים ממוצא קווקזי יש קרבה גנטית רבה, אך גם העידו על מזיגה (אנ') עם הקהילות הלא-יהודיות הסובבות.
ריטה היה המורה העיקרי בהוראת האבולוציה באוניברסיטה העברית במשך שנים רבות, וכן לימד קורסים מיוחדים בביולוגיה בחוג לפסיכולוגיה ובתוכנית המצטיינים "אמירים". פעל להנגשת המדע על ידי כתיבה ועריכה בכתבי העת המדעיים לנוער "לדעת" ו"מדע", ובאנציקלופדיה המדעית לנוער, וכן בכתיבת מאמרים וחומרי לימוד באקולוגיה ואבולוציה לתלמידי האוניברסיטה הפתוחה ולמורים לביולוגיה בבתי הספר התיכוניים.
פציעתו

בפסח 1983, תקופת מלחמות השבת בכביש רמות בירושלים, נכנס ריטה בטעות עם מכוניתו לשכונה החרדית גאולה. מכוניתו הותקפה במטר של אבנים, ולבנה גדולה שזרק נער בן 14 פגעה בראשו ופצעה אותו באורח קשה. הוא עבר ניתוח מציל חיים לעצירת הדימום במוחו. תקיפתו עוררה הד ציבורי נרחב, ועמיתיו של ריטה ארגנו בשבוע שלאחר האירוע עצרת מחאה נגד אלימות השבת בירושלים, שהתקיימה בכיכר ציון בהנחיית נתנאל לורך, ובהשתתפות ראש העיר טדי קולק, יהודה עמיחי, פרופסור שמואל אטינגר, פרופסור יהושע פורת וד"ר שלום רוזנברג.
ריטה אושפז בעקבות פציעתו במשך כחודשיים וסבל מליקויים בזיכרון וקשיי דיבור. על אף שנראה היה שהצליח להתאושש ולהשתקם, וכעבור שבועות אחדים אף שב לעבודתו באוניברסיטה העברית, ההשלכות של הנזק הופיעו בשנים מאוחרות יותר – הוא לקה בדמנציה שאובחנה כנובעת מהפציעה בראשו, ונאלץ לפרוש מעבודתו האקדמית. נפטר ב-2012.
חיים אישיים

בזמן לימודיו בירושלים פגש את שלומית, תלמידה בבית ספר תיכון בעיר, וב-1962 השניים נישאו. נולדו להם שלוש בנות ובן.
הערות שוליים

1 2  עופר אדרת, הגנטיקאי שחיבר בין אשכנזים וספרדים, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2012
↑  יעל (פרוינד) אברהם, חבורת הילדים שהמציאה את ההגנה על הטבע בישראל, באתר מקור ראשון, ‏2020-02-11
1 2 3  Rachel Ben-Shlomo, Uzi Motro, A Special Issue devoted to the Commemoration of Professor Uzi Ritte, Israel Journal of Ecology & Evolution 59, 2013-12-02, עמ' 167–171 doi: 10.1080/15659801.2013.930997
↑  דוד ארליך, ⁨לא אצא למאבק בגלל שחרור הנער שפגע בי ⁩ | ⁨דבר⁩ | 4 יולי 1983 | הספרייה הלאומית, באתר עיתונות יהודית היסטורית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304999705171  ISNI: 0000 0000 7919 4469  VIAF: 121357639   WorldCat (עם VIAF): 121357639
רפאלו (ממתק)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדן 
 יצרן:  פררו 
 תאריך יצירה:  1990 
 
רפאלו (באיטלקית: Raffaello) הוא טראפל שקדים קוקוס כדורי שהיצרן האיטלקי פררו הביא לשוק בשנת 1990.
מאפיינים

הוא מורכב מופל כדורי אשר מלא בקרם חלב לבן ושקדים מולבנים. לאחר מכן הוא מוקף בשכבת קוקוס. הוא מכיל לקטוז, מה שהופך את רפאלו לבלתי תואם לצרכנים עם אי-סבילות ללקטוז.
מפעלי פררו המייצרים את רפאלו כוללים את ולדימיר, רוסיה, ברנטפורד, קנדה, וארלון, בלגיה. רוסיה היא השוק הגדול ביותר של פררו עבור רפאלו.
היסטוריה

בשנת 2008 החלה חברת Soremartec הבלגית (חלק מקבוצת פררו) בצעדים משפטיים נגד לנדרין, חברה אוקראינית שהחלה לייצר ב-2007 ממתק בדומה לרפאלו, בשם Waferatto. חברת Soremartec הגישה תביעה בטענה שלנדרין הפרה את הסימן המסחרי של Soremartec המגן על המראה של ממתקי רפאלו. לאחר מאבק ממושך בבית המשפט, בית המשפט המסחרי הגבוה באוקראינה פסק לטובת לנדרין, וביטל את תוקפו של הסימן המסחרי של סורמארטק באוקראינה.
בשנת 2017, בית משפט בפרנקפורט בגרמניה קבע כי פררו יצטרך לרשום את מספר ממתקי רפאלו בכל חבילה שנמכרה, במקום לספק רק את המשקל.
לקריאה נוספת

רשימת מותגי ממתקים
הערות שוליים

↑  Degun, Gurjit (16 בינואר 2015). "Karmarama captures £2m Raffaello ad account". The Observatory International (באנגלית). ארכיון מ-7 בינואר 2020. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ferrero prepares for major multi-million expansion in Russian markets". Confectionery Production (באנגלית). נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nieburg, Oliver (31 באוגוסט 2016). "Ferrero Canada plans three new products at Brantford site". confectionerynews.com. ארכיון מ-7 בינואר 2020. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Abdulla, Hannah (28 בינואר 2016). "Ferrero to invest EUR21m in Belgium plant". www.just-food.com. אורכב מ-המקור ב-2018-10-05. נבדק ב-11 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smirnova, Lena (28 במאי 2013). "Candy Maker Ferrero Expects Russia to Become No. 1 Market". The Moscow Times. ארכיון מ-7 בינואר 2020. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ferrero Loses Raffaello Trademark Protection in Ukraine | PETOŠEVIĆ". www.petosevic.com. 23 בפברואר 2011. ארכיון מ-7 בינואר 2020. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Byrne, Jane (20 בינואר 2011). "Ferrero loses out in Ukraine trademark dispute". confectionerynews.com. ארכיון מ-7 בינואר 2020. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Justin Huggler, ‏Ferrero Raffaello ordered to count chocolates in each box rather than give total weight, The Telegraph, 2 November 2017
שאול מרין

שאול מרין (ירושלים, 2004)
שאול צבי מֶרין (Merin;‏ 25 באוגוסט 1933 – 28 באוגוסט 2012) היה פרופסור לרפואה, מבכירי רופאי העיניים בישראל.
ביוגרפיה

מרין נולד ב-1933 בעיר בֶּנְדִין שבפולין, בנם של יצחק וגיטל.
במלחמת העולם השנייה גורשה המשפחה עם יתר היהודים לגטו שהקימו הגרמנים בעיר. ב-3 באוגוסט 1943, כשעמדה המשפחה בתחנת הרכבת בדרך להישלח לאושוויץ, נמלטו שאול ואחותו הצעירה דינה לביתה של מי שהייתה עוזרת הבית של המשפחה לפני הגירוש, אניִילה זוואדזקה (Aniela Zawadzka), ושם הצטרפו לדודם, שכבר מצא אצלה מסתור. אצלה הסתתרו עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום בינואר 1945, וזוואדזקה שימשה כאם מאמצת עבורם. (לאחר המלחמה נישאו זוואדזקה והדוד וולף שוַוייצר ועברו לאיטליה. ב-23 בנובמבר 2005 קיבלה בתם פליציה שווייצר את התואר חסיד אומות העולם עבור אמהּ המנוחה.)
ב-1949 עלה מרין לישראל.
ביוגרפיה > קריירה רפואית ואקדמית

בשנת 1960 סיים מרין את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1963, לאחר שירותו הצבאי, החל את התמחותו במחלקת העיניים של בית החולים הדסה עין כרם. בשנת 1970 הוענק לו תואר מומחה. יצא לשלוש שנים נוספות של השתלמות ברפואת עיניים בטורונטו שבקנדה ובשיקגו שבארצות הברית. כמו כן צבר שלוש שנות עבודה רפואית וכירורגית בארצות שונות באפריקה. במלחמת יום הכיפורים שירת בחזית הסורית כרופא חטיבת השריון 679, בדרגת רב-סרן.
מרין כיהן כרופא בכיר במחלקת העיניים של הדסה עין כרם וכן ניהל במשך 20 שנה את יחידת העיניים בבית החולים הדסה הר הצופים. הוא התמחה במיוחד במחלות תורשתיות של העין ובמחלות רשתית העין, לרבות סיבוכי סוכרת.
בשנת 1968 קיבל דרגת מרצה באוניברסיטה העברית, והחל מ-1979 היה פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. הוא פרסם שני ספרים (על מחלות תורשתיות של העין) וכ-110 מאמרים ופרסומים רפואיים.
בנוסף שימש במשך 6 שנים כיושב ראש איגוד רופאי העיניים בישראל, וכיהן כיושב ראש האיגוד הישראלי לחקר העין והראיה במשך 4 שנים. בנוסף, במשך 7 שנים היה יושב ראש ועדת הבחינות הארצית לתואר מומחה ברפואת עיניים.
בשלהי חייו ניהל את היחידה למחלות רשתית בבית החולים סנט ג'ון בירושלים.
שאול מרין נפטר בקיץ 2012 לאחר מחלה קשה, בגיל 79. נקבר בבית העלמין בקיבוץ קריית ענבים.
ביוגרפיה > משפחתו

מרין היה תושב ירושלים, נשוי לרחל, אב לשלושה. בנו פרופסור עופר מרין, כירורג לב-חזה בהתמחותו, ניהל את מערך הטראומה בבית החולים שערי צדק בירושלים וכיום משמש כמנכ"ל בית החולים.
לקריאה נוספת

Merin, Saul Cvi,' in: Who's who in Finance and Industry, 2001, vol. 32, p. 464.
אהבות שאול - סיפורו של פרופסור שאול מרין - בפודקאסט "סיפור משפחה"
הערות שוליים

↑  על חסידת אומות העולם, באתר יד ושם; Dr. Mordecai Paldiel, '"No Prayer, No Breakfast",' Yad Vashem 36 (winter 2005), p. 15, באתר יד ושם.
↑  שרה פרידמן, החלטתי להשאר עיוור, מעריב, 13 בנובמבר 1985
↑  דניאל נדב, ימים של דם והקרבה: חיל הרפואה במלחמת יום הכיפורים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2014, עמ' 190.
↑  הועלו בדרגה באוניברסיטה, מעריב, 13 באוגוסט 1968
↑  מנכ"ל חדש לשערי צדק: פרופ' עופר מרין החליף את פרופ' יונתן הלוי, באתר כל העיר ירושלים, ‏2019-03-20
סזראק

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  קוניאק, פישודס ביטרס, קוביית סוכר, אבסינת, כוס אולד פאשן 
 אופן ההכנה:  לשטוף את הכוס באבסנט, להוסיף קרח. בכוס נפרדת לערבב קוניאק, סוכר, פישודס ביטרס עם קרח. להשליך את הקרח מהכוס הראשונה ולמזוג לתוכה את הקוקטייל ללא הקרח
 כוס:   כוס אולד פאשנד
 קישוט:  קליפת לימון
 
סזראק (באנגלית: Sazerak) הוא קוקטייל, המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. לפי גרסת איגוד הברמנים הבינלאומי, הקוקטייל מורכב מ-50 מ"ל קוניאק, 10 מ"ל אבסינת (משמש לשטיפת הכוס בלבד), קוביית סוכר ופישודס ביטרס (Peychaud's Bitters). גרסה מפורסמת אחרת כוללת ויסקי (בורבון או ויסקי שיפון). הקוקטייל נושא את שמה של חברת משקאות חריפים סזראק, המייצרת קוניאק וגם את פישודס ביטרס. החברה ממוקרמת בניו אורלינס והקוקטייל מזוהה עם המקום.
הכנה והגשה

אחד המאפיינים הבולטים של הקוקטייל הוא אופן הכנתו. הקוקטייל מוכן בשתי כוסות: כוס אולד פאשנד המשמשת להגשה סופית וכוס ערבוב. כוס אולד פאשנד מצוננת על ידי קרח ונשטפת על ידי אבסינת במטרה להקנות ניחוח קל של אניס. לתוך כוס הערבוב מכניסים את קוביית הסוכר וסופגים אותה בפישודס ביטרס, מוספים את המשקה החריף (ויסקי או קוניאק ומועכים את הסוכר. הקרח משמש לצינון המשקה בכוס הערבוב והקוקטייל מוגש בלי קרח כלל. הקוקטייל מוגש עם קליפת לימון, כך שהוא מכסה רק חלק קטן מכוס אולד פאשנד.
היסטוריה

סזראק נחשב לאחד הקוקטיילים האמריקאים הראשונים, ראשיתו הוא באמצע המאה ה-19. ב-1838 אנטוני פשו (Antoine Amédée Peychaud) החל לשווק את פישודס ביטרס. היה נהוג להוסיף מספר טיפות של הביטרס לקוניאק.
בשנות ה-50, חברת Sazerac de Forge et Fils פתחה בית קפה בשם The Sazerac Coffee House בו הגישו בין היתר את קוניאק מתובל בפישודס ביטרס. בית הקפה החליף מספר בעלים והקוקטייל עבר מספר שדרוגים. תומאס האנדי, מייסד חברת סזראק (השונה מחברת סזארק דה פורג') רכש את בית הקפה בשנת 1870.
במקור הקוקטייל השתמש בקוניאק. אך בשנת 1869 הוא התחלף בוויסקי, בשל הקושי להשיגו בארצות הברית עקב התפרצות מגפת כנימת הפילוקסרה בצרפת. ב-1912 אבסינת הוצא מחוץ לחוק בארצות הברית ולכן המתכון השתנה והשתמש במשקאות אחרים מבוססי אניס.