stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירופה (אי)
החי באי

האי מאוכלס במושבות של עופות ימיים. המושבות הגדולות באוקיינוס ההודי של סולה אדומת-רגל, שחפית כהה, פריגט קטן, פתון אדום-זנב ופתון לבן-זנב, שבאי נמצא תת-מין אנדמי פתון לבן-זנב אירופה Phaethon lepturus europae. בסך הכל באי מקננים 13 מינים של עופות, בהם 3 עופות יבשתיים (תנשמת לבנה, עורב צבוע ותת-מין אנדמי Zosterops maderaspatanus voeltzkowi). בנוסף למינים שמקננים באי, באי חולפים מינים רבים של עופות נודדים ומינים שחורפים באי כמו ארנריה אדמונית. הלגונה שבאי לעיתים מאוכלסת בפלמינגו מצוי.
האי הוא מקום חשוב לא רק לבעלי כנף. האי משמש שמרכז הטלה עיקרי של צב ים ירוק שבכל שנה מגיעות בין 2,000 ל-11,000 צבות להטיל בו את ביציהן. מהטלות אלו יוצאים לים בין 700 אלף ל-2 מיליון צבי ים. הצבים שנולדו מתמודדים כבר בלידתם עם טורף. הפרגטה טורף את צבי הים בדרכם לים, מכיוון שהפרגטה פעיל ביום, הצבים שיוצאים בלילה יגיעו לים בשלום. לעומתם, צבים אשר יצאו מהחול בין הערבים או במהלך היום בעקבות עננות שעוברת שם, יותקפו על ידי הפרגטה ובדרך כלל לא יצליחו להגיע לים. צבי הים שמגיעים לים נשארים בלגונה שם הם ניזונים מאצות ומרכיכות שנמצאות בין עצי המנגרובים, ושם הם מוגנים. בנוסף למין זה, ניתן למצוא באי ובסביבתו גם את המין צב ים קרני.
באי קיימים שני מיני יונקים, שניהם הובאו על ידי בני האדם. המין הראשון שהובא היה חולדה מצויה שככל הנראה הובאה על ידי ספינות שעגנו באי והמין השני הוא עז הבית שמאות פריטים בצבע שחור ממין זה חיים ברחבי האי. אין יונקים ימיים בסביבות האי. מדי פעם דווח על לווייתן גדול-סנפיר שנראה בסביבת האי וכן ב-1950 נמצאו שרידים של תחש המשכן בלגונה אך לא דווח על מופע חי שן מין זה.
בעל החוליות היחיד שמקורו באי הוא הלטאה. לפחות שלושה מיני לטאות נמצאים על האי. שני מיני חומטיים. המין Trachylepis infralineata שהוא מין אנדמי לאי והמין Cryptoblepharus boutonii שנמצא גם במאוריציוס. ומין של שממיתיים Lygodactylus verticillatus שנמצא באי ובדרום מדגסקר. בנוסף ישנם כמה מיני שממית מהסוג Hemidactylus שככל הנראה הובאו על ידי האדם.
בתקופות הלחות והחמות, האי מוצף בלילה ביתושים מהמין Ochlerotatus fryeri. בין השנים 1923–1948 היו דיווחים להמצאות המין Eretmapodites plioleucus אולם לא דווח לאחרונה על המצאות מין זה באי. כמו כן, בחופי האי נפוץ המין Coenobita perlatus של סרטן נזיר.
הערות שוליים

↑  מידע על האי מאתר worldfact
1 2  Les îles Éparses, histoire et découverte מאת Alain Hoarau (בצרפתית)
↑  מצוטט מרנה בטיסטיני ב-Observations écologiques et climatologiques dans les îles Europa, Glorieuses, Tromelin מאת René Delépine, L.-A. Maugé, A. Padovani ‏ 1973, עמוד 87 (בצרפתית)
עזי בר שחורות באי
אורלנדו אורטגה

אורלנדו אורטגה (בספרדית: Orlando Ortega; נולד ב-29 ביולי 1991) הוא אתלט קובני שמייצג את ספרד. הוא סגן האלוף האולימפי (ריו 2016) ובעל מדליית ארד מאליפות אירופה (ברלין 2018) בריצת 110 מטר משוכות.
ביוגרפיה > ראשית הקריירה

אורטגה החל להתאמן באתלטיקה כשהיה בן 12, בבית הספר. הוא התחיל להתאמן בקרב עשר, אבל אביו אמר לו שהמקצועות בהם הוא מצטיין הם ריצות המשוכות, ומאז החל להתאמן אצל אביו במקצועות אלה. התחרות הבינלאומית הראשונה בה התחרה הייתה אליפות העולם לנוער שנערכה בשנת 2010 במונקטון. הוא התחרה בריצת 110 מטר משוכות, ובשלב המוקדמות נפל עקב הפלת משוכה, ולא הצליח לסיים את הריצה.
שנה לאחר מכן, התחרה במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה, וזכה במדליה הבינלאומית הראשונה שלו, מדליית ארד, לאחר שקבע תוצאה של 13.30 שניות.
ביוגרפיה > 2012

באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ באיסטנבול, סיים חמישי במקצה ובמקום התשיעי הכללי בחצי הגמר בריצת 60 מטר משוכות, לאחר שקבע תוצאה של 7.71 שניות, ופיספס בשלוש מאיות השנייה את העלייה לגמר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בהוואנה, סיים ראשון בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.09 שניות.
באולימפיאדה שנערכה בלונדון בחודש אוגוסט, שהייתה לאולימפיאדה הראשונה בה התחרה, הצליח אורטגה להעפיל עד לשלב הגמר בריצת 110 מטר משוכות, בו סיים שישי בתוצאה של 13.43 שניות.
ביוגרפיה > 2013

בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין שנערכה בחודש יוני, סיים אורטגה שני בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.08 שניות. חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במוסקבה, סיים במקום השישי בלבד במקצה המוקדמות, וה-25 הכללי, בתוצאה של 13.69 שניות, למרות שהגיע אל התחרות עם השיא העונתי השני בטיבו.
ביוגרפיה > מעבר לייצוג ספרד

לאחר אליפות העולם שנערכה במוסקבה, דווח כי אורטגה נטש את המשלחת הקובנית, וכי מקום הימצאו לא ידוע. לאחר שבוע נודע כי הוא שוהה אצל חבריו באיטליה, ולטענתו, העובדה שהתאחדות האתלטיקה הקובנית השעתה אותו מתחרויות חודשיים לפני אליפות העולם עקב סירובו להתחרות בתחרות מסוימת, פגעה בהכנותיו לאליפות העולם, וגרמה לכך שלא הצליח לעבור את שלב המוקדמות. בעקבות כך, עבר אורטגה לספרד, אך כללי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מנעו ממנו לייצג אותה בתחרויות עד נובמבר 2016, שלוש שנים לאחר שהפך באופן רשמי לתושב ספרד. בתחילה אף נאסר עליו להתחרות במשחקים האולימפיים בריו, שכן הם נערכו באוגוסט 2016‏, אך התאחדות האתלטיקה הספרדית ערערה על ההחלטה, בטענה שתקופת הצינון צריכה להתחיל מתאריך התחרות האחרונה בה ייצג את קובה. מכיוון שהתחרות האחרונה בה אורטגה ייצג את קובה, מקצה המוקדמות בריצת 110 מטר משוכות באליפות העולם במוסקבה, נערכה ב-12 באוגוסט 2013, הוחלט כי יוכל להתחרות בריצה זו במשחקים האולימפיים בריו, שכן שלב המוקדמות שלה היה עתיד להתקיים ב-16 באוגוסט 2016‏.
ביוגרפיה > 2014

בתחרות שנערכה בחודש אוגוסט בורשה, סיים אורטגה ראשון בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.03 שניות.
ביוגרפיה > 2015

בתחרות באולם שנערכה בפברואר בפולין, סיים במקום הראשון בריצת 60 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 7.45 שניות.
בתחרות ליגת היהלום בפריז שנערכה ביולי, סיים אורטגה ראשון בריצת 110 מטר משוכות לאחר שירד לראשונה מגבול 13 השניות, וקבע תוצאה של 12.94 שניות.
ביוגרפיה > 2016 > סגן האלוף האולימפי

באולימפיאדה שנערכה בריו, בחודש אוגוסט, זכה אורטגה במדליית הכסף בריצת 110 מטר משוכות, לאחר שקבע תוצאה של 13.17 שניות. הוא סיים לפני דימיטרי באסקו הצרפתי (13.24 שניות) ואחרי עומאר מקלאוד הג'מייקני (13.05 שניות).
באותה שנה התחרה בריצת 110 מטר משוכות בשבע תחרויות מסבב ליגת היהלום. בחודש מאי הוא סיים שלישי בתחרות בדוחא בתוצאה של 13.12 שניות, סיים במקום השני בתחרות ברבאט בתוצאה של 13.13 שניות, ופסל בתחרות בשנגחאי. חודש לאחר מכן סיים ראשון בתחרות ברומא בתוצאה של 13.22 שניות, ובחודש יולי סיים ראשון בתחרות במונקו בתוצאה של 13.04 שניות. בשתי תחרויות ליגת היהלום האחרונות בעונה, בלוזאן ובבריסל, ניצח אורטגה, בלוזאן בתוצאה של 13.11 שניות ובבריסל בתוצאה של 13.08 שניות, ובסיום העונה הוכתר כמנצח המירוץ ליהלום.
הערות שוליים

↑  Reports: Hurdler Orlando Ortega deserts Cuban team, whereabouts unknown, באתר NBCsports.
↑  Missing Cuban Athlete Turns Up in Italy, באתר The Moscow Times
↑  Cubas Ortega Defects to Italy, באתר Track life International
↑  Cuban defector banned from Olympics: not a Spanish resident long enough, באתר Fox News
↑  Cuban-born hurdler Ortega targets Olympic medal for Spain, באתר רויטרס
↑  עד שנת 2017, המנצח בליגת היהלום נקבע לפי מספר הנקודות שצבר במהלך השנה, שהוענקו לו לפי מיקומו בכל תחרות. החל משנת 2017, האתלטים שצברו את מספר הנקודות הגבוה ביותר עלו לתחרות הגמר, שהמנצח בה, זכה בגביע היהלום.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14325772
אירית לנדאו-יאנקייביץ

| --- | --- |

 לידה:  1922 
 פטירה:  1 במרץ 2010 (בגיל 88 בערך) 
 שם לידה:  Irena Jankiewicz 
 מדינה:  פולין 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (6 בנובמבר 1986) 
 
אירית לנדאו (אירנה יאנקייביץ) (בפולנית: Irena Landau Jankiewicz;‏ 1922 –5 במרץ 2010) הייתה קתולית ילידת פולין, שהוכרה כחסידת אומות העולם, על הצלת יהודים בתקופת השואה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

יאנקייביץ גדלה בעיר ורשה. אמה הייתה עקרת בית ואביה עבד בעיירה פריסוב באחוזה חקלאית שהייתה בבעלות משפחת גולדמן. לפני המלחמה אירנה עבדה אצל משפחת לנדאו היהודית. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ופלישת הצבא הגרמני לפולין עזבה אירנה את משפחתה ומצאה עבודה במפעל לייצור בירה בפאריסוב.
ב-17 בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את פאריסוב. הגרמנים החרימו את אחוזת משפחת גולדמן וריכזו את היהודים בגטו פאריסוב. יאנקייביץ זיהתה את הסכנה שנשקפה להם. בעזרת השכר שהרוויחה הגניבה אוכל ליצחק גולדמן, המעסיק היהודי של אביה לפני המלחמה, ולמשפחתו, וכן לאהרון לנדאו, יהודי שהיה המנהל העסקי של יצחק גולדמן ומשפחתו.
כאשר הגרמנים חיסלו את הגטו בסוף ספטמבר 1942 ברחו מגטו פאריסוב שלושה ניצולים וביניהם אהרון לנדאו. אהרון פנה ליאנקייביץ לעזרה והיא החביאה אותם במקום מסתור בבית, ולאחר זמן מה חששה שהשכנים ילשינו ולכן הבריחה את שלושתם ליער ושם החביאה אותם. ביער החביאה עוד מספר יהודים, ופעמיים בשבוע הייתה מביאה להם אוכל וסיפקה את כל צורכיהם.
יאנקייביץ עזרה גם ליוסף צ'רני יהודי שברח מטרבלינקה כאשר פרץ המרד ב-2 באוגוסט 1943 והגיע לפאריסוב. הוא נשלח ליאנקייביץ שצירפה אותו לקבוצת היהודים שעזרה להם. יאנקייביץ הצליחה להציל 15 יהודים מגטאות, מחנות עבודה ומחנות השמדה.
לאחר המלחמה

אחרי המלחמה יאנקייביץ נישאה לאהרון לנדאו שאותו הצילה. נולדו להם שלושה ילדים. בשנת 1957 אירנה ומשפחתה עלו לישראל. ב-5 במרץ 2010 בגיל 88 הלכה לעולמה ונקברה בקריית שאול בחלקה המיוחדת לחסידי אומות העולם.
הכרה והנצחה

ב-6 בנובמבר 1986 אירית לנדאו הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם. בטקס שהתקיים ביד ושם ניטע לכבודה עץ בגן חסידי אומות העולם. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) אותר קברה של אירית לנדאו בקרית שאול והוספה לוחית זיכרון של חסד אחרון.
לקריאה נוספת

פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 108.
הערות שוליים

1 2 3  The Funerals of Heroic Rescuers, עצו"מ, ‏14 באפריל 2010
1 2 3  Landau Irena (Jankiewicz), יד ושם
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
אוריה פלדמן

| --- | --- |
אוריה פלדמן, חבר צעירי ציון, קישינב, 1906
אוריה פלדמן, חבר צעירי ציון, קישינב, 1906
 לידה:  28 באפריל 1887 קלראשי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 בספטמבר 1958 (בגיל 71) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 עיסוק:  אגרונום, מורה לטבע, סופר, עורך
 שפות היצירה:  עברית 
 
אוריה פלדמן (28 באפריל 1887 קַלַרַשׁ, אז בפלך בסרביה, האימפריה הרוסית, כיום במולדובה – 4 בספטמבר 1958, תל אביב). אגרונום, מראשוני המורים לטבע בארץ ישראל, סופר, עורך ומתרגם.
קורות חייו ומעשיו

נולד לאלחנן ולחוה פלדמן. למד בחדר מסורתי ואצל המורים העבריים י' ל' מטמון-כהן (מייסד הגימנסיה העברית "הרצליה"), המחנך וחוקר הטבע פסח אוירבך והסופר ש' בן ציון, כמו כן למד בבית הספר המחוזי הרוסי בקישינב. השתלם בפוליטכניון בקייב ובמכון החקלאי של אוניברסיטת נאנסי בצרפת, שם הוסמך להנדסה חקלאית. בצד לימודיו היה פעיל בהסתדרות הציונית בקלרש, בקישינב, באודסה, בנובוסיליצה ובקייב וכן בנאנסי שבצרפת. היה ממייסדי צעירי ציון ושימש כנציג הארגון בנובוסיליצה לוועידת הלסינגפורס ב-1906.
עלה לארץ ישראל ב-1911 ועבד תחילה כמתמחה בתחנה לניסיונות חקלאיים של אהרן אהרנסון. ב-1913 החל בעבודתו כאגרונום באגודת "נטעים" שבהנהלת אהרן אייזנברג והתיישב ברחובות, ומשם עבר לגליל לניהול מרכז הנטיעות בחוות סג'רה. בשנות מלחמת העולם הראשונה לימד בבית הספר התיכון בפתח תקווה ובמקווה ישראל. בתום המלחמה נתמנה למורה ללימודי טבע בסמינר למורות ולגננות בתל אביב (כיום מכללת לוינסקי לחינוך) ונוסף על כך לימד בבתי הספר העממיים של עיריית תל אביב, תחילה בבית הספר תל נורדאו. לימד גם קורסים שיטתיים למבוגרים במדעי הטבע והחקלאות והרצה בנושאים אלה בפני מתעניינים מקרב הציבור הרחב.
בשנים 1922–1928 ערך את הירחון החקלאי "השדה" של המרכז החקלאי. ב-1932 ייסד את הירחון "הטבע והארץ" והמשיך בעריכתו ובהפקתו עד להפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב בספטמבר 1940, שבה נפצע וביתו ניזוק קשות. בשנים 1947–1954 חידש את הוצאת הירחון.
בבואו ארצה הצטרף פלדמן למפלגת הפועל הצעיר. היה חבר ועד התרבות של הסתדרות המורים וחבר ועד הסתדרות האגרונומים. היה ממייסדי ארגון המורים לטבע וחבר הוועד שלו במשך שנים רבות. כן היה חבר ועד החברה הארץ-ישראלית לבוטניקה וחבר הוועדות למונחי בוטניקה וזואולוגיה של ועד הלשון העברית.
נטמן בהר המנוחות. במותו ספד לו חברו אליעזר שמאלי: ”עשרות שנים התהלך אוריה פלדמן ורכב על החמור בארץ-ישראל, ואחריו חבוּרות-חבורות מורות וגננות, מורים וחובבי טבע וחקלאות. והוא מלמד ומרצה, צוחק וגוער, נותן ותובע, כותב ועורך, מדריך סופרים וחוקרים צעירים ומזרז ותיקים. והוא איש ידוע-חולי, איש מכאובים. [...] כי מאהב-זקן היה פלדמן, אוהב ותיק של הארץ וטבעה. ועורר אהבה בלב כולנו...”
בתו, ברוריה פלדמן-מיוזם, הייתה פרופסור בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים.
כתביו

אוריה פלדמן חיבר ספרים בנושאי טבע וחקלאות, בהם הגִנה העירונית ("הוראות מעשיות לגִדול ירקות וצמחי-נוי בתנאי העיר"), מאה נִסיונות מחיי הצמח, מגדיר מקֻצר של צמחי ארץ-ישראל ("לעם ולבתי-הספר"), צמחי התנ"ך וצמחי המשנה ("תאורם הבוטאני וערכם הכלכלי בעבר ובהווה").
פרסם מאמרים רבים בכתבי עת שונים: ב"מולדת", ב"עתידות", ב"מסחר ותעשייה", ב"החינוך" של אגודת המורים בא"י, בהד החנוך של הסתדרות המורים, בהפועל הצעיר, ביומון הארץ, וכמובן – ב"השדה" וב"הטבע והארץ", שאותו ייסד, ערך, הביא לדפוס והפיץ. כמו כן תרגם ספרים ומאמרים מרוסית ומצרפתית.
לקריאה נוספת

אלכסנדר ברש, "אוריה פלדמן ז"ל", טבע וארץ, כרך א', חוברת א'–ב', ינואר 1959, עמ' 2–3
הערות שוליים

↑  בית אוריה פלדמן, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑  ב-1959 מוזג "הטבע והארץ" יחד עם "השדה לנוער" לדו-ירחון "טבע וארץ" בהוצאת "השדה" של המרכז החקלאי
↑  אוריה פלדמן באתר GRAVEZ
↑  אליעזר שמאלי, לזכר נעדרים – אוריה פלדמן, דבר, 7 באוקטובר 1958
↑  ירחון "לבני הנעורים", שנוסד ב-1911 ביוזמת אגודת המורים בארץ-ישראל ובהשתתפות הוצאת "קהלת" של אליהו ספיר; ראה אור עד 1947 בהפסקות ובחילופי עורכים (עורכו הראשון היה ש' בן-ציון)
↑  כתב עת לנוער שראה אור בשנים 1944–1959 בהוצאת המחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית בשיתוף הוצאת מסדה; עורכיו היו שמשון מלצר ובנציון בנשלום
↑  כתב עת בעריכת אלכסנדר עזר יבזרוב שיצא בשנים 1923–1933 והוקדש גם לסוגיות החקלאות בארץ
↑  "עתון פדגוגי למורים ולהורים"; נוסד ב-1910; מגיה העיתון היה הסופר י"ח ברנר, מזכיר אגודת המורים באותה תקופה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300508005171  PLWABN: 9810552870605606  ISNI: 0000 0001 1732 7454  LCCN: no2010024048  VIAF: 303274443   WorldCat (עם VIAF): 303274443
איזובוטנול

| --- | --- |
 
 שם סיסטמטי:  2-methylpropan-1-ol
 שמות נוספים:   IBA  Isobutyl alcohol 
 כתיב כימי:  C₄H₁₀O 
 מסה מולרית:  74.12 גרם/מול
 מראה:  נוזל שקוף
 מספר CAS:  78-83-1
 צפיפות:  0.802 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 מסיסות:  8.7g/100ml
 טמפרטורת היתוך:  -101.9 °C   171.25 K
 טמפרטורת רתיחה:  107.89 °C   381.04 K
 מקדם שבירה:  1.3959
 נקודת הבזק:  28 °C   301.15 K
 נקודת התלקחות:  415 °C   688.15 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  −334.7 קילוג'ול למול
 LD50:  2460  (חולדות, בליעה) מ"ג לק"ג
 
איזובוטנול (Isobutanol) או איזובוטיל אלכוהול הוא כוהל ראשוני שנוסחתו CH3)2CHCH2OH). זהו נוזל דליק, שקוף בעל ריח אופייני המשמש בעיקר כממס.
ייצור > סינתזה אורגנית

איזו-בוטנול מיוצר מהאלדהיד איזו בוטיל אלדהיד המופק מתגובה של מימן וחד תחמוצת הפחמן עם פרופן:
האלדהיד מחוזר לקבלת 2 האיזומרים של האלכוהול: 1-בוטנול ואיזו-בוטנול
ייצור > תסיסה

איזו-בוטנול הוא תוצר תסיסה של פחמימות וכן תוצר לוואי של פרוק חומר אורגני. דרך ביו-סינתטית לייצור איזובוטנול התגלתה לראשונה בחיידקי קלוסטרידיום, כמה זני קלוסטרידיום מהונדסים פותחו לייצור החומר אם כי עד היום לא פותחה שיטה לייצור בהיקף מסחרי המבוססת על חיידקים. פרט לקלוסטרידיום נעשים ניסיונות להנדוס כחוליות ואשריכיה קולי לצורך זה.
יישומים

יישומי החומר כוללים:
חומר גלם לייצור האסטר איזובוטיל אצטט המשמש לייצור לכה וציפויים אחרים וכן כתוסף טעם במזון.
חומר גלם לייצור האסטר דיאיזובוטיל פתלט (diisobutyl phthalate) המשמש כפלסטיסייזר
ממס לצבעים
תוסף לדיו ולצבעים להורדת צמיגות ומניעת השארות של שיירים שומניים על המשטח הצבוע
תוסף לדלק (מונע היווצרות קרח במאייד)
ממס למיצוי בייצור כימיקלים
ראו גם

1-בוטנול
2-בוטנול
איזו מין שוטרת 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  ג'ון פאסקוין 
 הופק בידי:  סנדרה בולוק, מרק לורנס 
 תסריט:  מרק לורנס 
 שחקנים ראשיים:  סנדרה בולוק רג'ינה קינג
 מוזיקה:  ג'ון ואן טונגרן 
 צילום:  פיטר מנזיס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט, Village Roadshow Pictures, Fortis Films 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 במרץ 2005, ארצות הברית
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט פשע 
 תקציב:  60 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   misscongeniality2
 סרט קודם:  איזה מין שוטרת 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
איזו מין שוטרת 2 (באנגלית: Miss Congeniality 2: Armed and Fabulous) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2005 בבימויו של ג'ון פאסקוין. בסרט מככבים סנדרה בולוק שגם הפיקה את הסרט ורג'ינה קינג. סרט זה הוא סרט המשך לסרט "איזה מין שוטרת" (2000).
עלילת הסרט

לאחר הצלת מלכת היופי סוכנת ה-FBI, גרייסי הארט (סנדרה בולוק), הופכת לידוענית. למרבה צערה היא נאלצת לפרוש מעבודתה בתור שוטרת לטובת קריירת ייצוג הסוכנות. אך כשחבריה מלכת היופי, שריל (הת'ר ברנס), וסטן פילדס (ויליאם שאטנר) נחטפים בלאס וגאס היא משתפת פעולה עם המשטרה כדי למצוא אותם. ביחד עם שומרת הראש שלה, סם פולר (רג'ינה קינג), הן מוצאות את שריל וסטן.
ביקורות והכנסות

הסרט זכה בעיקר לביקורות שליליות עם ציון נמוך על פי מדד האתר "Rotten Tomatoes". הסרט יצא לאקרנים ב-24 במרץ 2005. בסוף השבוע הראשון לצאתו של הסרט הוא הכניס כ-3 מיליון דולר בארצות הברית בלבד, אך בסוף השבוע השני הסרט גרף כ-19 מיליון דולר. לבסוף הסרט הכניס כ-48 מיליון דולר בארצות הברית וכ-52 מיליון דולר בחוץ לארץ. מה שמסכם את הכנסותיו בכ-101,393,569 דולר.
דמויות

סנדרה בולוק – גרייסי הארט
רג'ינה קינג – סם פולר
אנריקה מרסיאנו – ארתור ג'ף פורמן
ויליאם שאטנר – סטן פילדס
ארני הדסון – הארי מקדונלד'ס
הת'ר ברנס – שריל פרייז'ר
אליז קרטס

אַלִיס קֶרְטֵס (בהונגרית: Kertész Alíz; נולדה ב-17 בנובמבר 1935) היא מתעמלת יהודייה-הונגרייה בעבר, אלופה אולימפית (מלבורן 1956) וסגנית אלופת עולם (רומא 1954) ומאמנת התעמלות.
ביוגרפיה

קרטס הייתה משנת 1949 מתעמלת באגודת הספורט "פּוֹשְטָה" (בהונגרית: דואר) בבודפשט ומשנת 1954 ב"הוֹנְוֵוד" ("מגן המולדת" בהונגרית – אז אגודת הספורט של הצבא ההונגרי). בין השנים 1954–1960, הייתה חברת נבחרת הונגיה בהתעמלות.
באליפות העולם שנערכה ברומא בשנת 1954 זכתה קרטס במדליית כסף בתחרות הקרב-רב קבוצתית (518.280 נקודות), אחרי ברית המועצות (524.310 נקודות) ולפני צ'כוסלובקיה (511.750 נקודות). בתחרות קרב רב אישי היא סיימה במקום 11 בתוצאה של 73.440 נקודות, שלישית מבין המתעמלות ההונגריות.
באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית עם מכשירים ובמדליית כסף בתחרות קרב-רב קבוצתית, ביחד עם אנדריאה בודו, אגנס קלטי, מרגיט קורונדי, ארז'בט קוטלש ואולגה טאש. בתחרות קרב-רב אישי היא דורגה במקום 61, לאחר שנאלצה לפרוש מתרגיל החופשי סוס קפיצות ואיבדה נקודות רבות. היא סיימה מקום שישי בתרגיל מקבילים מדורגים (18.633 נקודות), מקום 23 בתרגיל קורה (17.966 נקודות) ומקום 34 בתרגיל קרקע (18.033 נקודות).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה בשנת 1958 היא סיימה במקום חמישי בתחרות הקבוצתית (365.387 נקודות) בפער קטן אחרי רומניה שזכתה במדליית ארד (367.020 נקודות). בתחרות קרב-רב אישי היא סיימה במקום 26 בתוצאה של 72.864 נקודות, שלישית מבין המתעמלות ההונגריות.
בשנת 1960 פרשה קרטס פרשה מספורט תחרותי.
קרטס סיימה את המכללה לחינוך גופני בשנת 1960 במסלול הוראה, בשנת 1967 במסלול מאמנת התעמלות ובשנת 1974 תואר שני כמאמנת התעמלות. לאחר פרישתה מספורט פעיל אימנה במרכז הספורט ונוער (KSI) ולאחר מכן אימנה באגודת הספורט וַאשַאש בודפשט. בין השנים 1981 עד 1982 כיהנה כקפטן האיגוד של נבחרת הנשים להתעמלות של הונגריה. משנת 1982 הייתה מרצה לחינוך גופני באוניברסיטת אטוואש לורנד. פרשה לגמלאות בשנת 1988 ומאז עוסקת בתחום אימוני הכושר.
פרסים

פרס הכרה גבוה לאומי (1954)
צלב הרפובליקה ההונגרית דרגה 2 (1996)
פרס הישגים בהתעמלות (2011)
מדליית נשיא הונגריה (2011)
ספרים

התעמלות נשים (1976)
סודי בהחלט. רק לנשים (1984)
לקריאה נוספת

מי ומי בספורט ההונגרי (הו') II. kötet (I–R). Szekszárd: Babits. 1995. 101. ISBN 963-495-011-6
על אליס קרטס Alice Kertesz (angol nyelven). jewsinsports.org. [2010. december 5-i dátummal az eredetiből archiválva. (Hozzáférés: 2012. október 20.) (באנגלית)
הערות שוליים

↑  אליז קרטס בת שבעים. http://www.nemzetisport.hu/egyeb_egyeni/20051117/torna_kertesz_aliz_hetveneves/
↑  תולדות ה-KSI (בהונגרית) http://www.nupi.hu/ksise/ksi_tortenet
אייבי דומונט

אייבי דומונט (באנגלית: Ivy Dumont; נולדה ב-2 באוקטובר 1930 בלונג איילנד), היא המושלת הכללית של איי בהאמה לשעבר.
אייבי דומונט למדה חינוך באוניברסיטת מיאמי ועשתה דוקטורט בניהול ציבורי בשנת 1978. בשנת 1992 היא התמנתה לשר הבריאות בממשלת בהאמה ובשנת 1995 לשר החינוך. היא שימשה בממשלה בתפקידים שונים עד לשנת 2001.
דומונט היא האישה הראשונה שהחזיקה בתפקיד מושל בהאמה. היא כיהנה כמושלת משנת 2002 עד 30 בנובמבר 2005.
אליס וולף

| --- | --- |

אליס וולף
 לידה:  20 באוקטובר 1856 דנמרק קופנהגן, דנמרק
 פטירה:  6 במרץ 1938 (בגיל 81) דנמרק טולוס סלוט, דנמרק
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 השתייכות:  כוחות ההגנה של דנמרק
 דרגה:   גנרל מאיור
 
אליס וולף (בדנית: Ellis Wolff;‏ 20 באוקטובר 1856 - 6 במרץ 1938) היה גנרל מאיור דני, אשר שימש כראש המטה הכללי של הצבא המלכותי הדני בין 1917–1918.
ביוגרפיה

וולף נולד בקופנהגן ב-20 באוקטובר 1856. אביו היה הקונסול פרדיננד וולף (1814-1893) ואמו הייתה הילדגרדה אוגוסטה הנרייטה לבית קוהל (1820-1874). הוא התגייס לצבא המלכותי הדני וב-1881 הועלה לדרגת לוטננט משנה. ב-1883 הועלה לדרגת לוטננט. בין 1885–1887 למד בבית הספר לקצינים של הצבא המלכותי. לאחר מכן הוצב במטה הכללי ושרת בו עד 1893. ב-1894 הוצב לתקופה קצרה בצבא צרפת, וב-1895 הועלה לדרגת קפטן. ב-1897 שרת לזמן קצר בצבא האוסטרו-הונגרי. בין 1900–1910 היה מורה לאסטרטגיה בבית הספר לקצינים. ב-1905 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-1908 מונה למפקד המשמר המלכותי הדני. ב-1911 הוא הועלה לדרגת גנרל מאיור ומונה למפקד הדיוויזיה ה-3. באוגוסט 1917 מונה לראש המטה הכללי במקום פלה ברתלסן, וניהל את הצבא הדני במהלך מלחמת העולם הראשונה. במאי 1918 הוא הוחלף בתפקיד באדגר קסטונייר. ב-1926 הוא עזב את הצבא. הוא נפטר ב-6 במרץ 1938.
אירית וייסמן מינקוביץ

| --- | --- |
אירית וייסמן מינקוביץ
אירית וייסמן מינקוביץ
 לידה:  22 באוקטובר 1952 (בת 71) לבוב
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  סופרת
 שפות היצירה:  עברית
 נושאי כתיבה:  ספרי ילדים, שירה
 cipushir.co.il
 
אירית וייסמן מינקוביץ (נולדה ב-22 באוקטובר 1952) היא סופרת ילדים ומשוררת, מנחה כתיבה יוצרת לילדים, מופיעה בבתי ספר יסודיים, גנים וספריות, ומרצה לגננות והורים.
ביוגרפיה

הוריה, מירה ונתן-ניסן מינקוביץ, רופאה וקמעונאי; לאירית אח בכור. אירית וייסמן מינקוביץ נולדה ב-1952 בלבוב שבאוקראינה. במאי 1957 עלתה ארצה עם משפחתה וגדלה בקריית טבעון. החל מ-1972 מתגוררת בקריית חיים, נשואה לצביקה וייסמן, בעבר הנדסאי אלקטרוניקה ברפא"ל ואם לשני ילדים. בצה"ל שירתה במודיעין. במהלך השנים עבדה כאחראית אספקת המים וקשרי לקוחות במקורות, מפרץ חיפה.
אירית וייסמן מינקוביץ היא בוגרת תיאטרון בובות וקורס משחק, בית ספר דבורה צפריר, סמינר לוינסקי, תל אביב; בוגרת קורס למספרי סיפורים של ד"ר נעמי יואלי ומיכל פורת, בית אריאלה; בוגרת קורס ספרות ילדים, אוניברסיטת חיפה; בוגרת סדנה לכתיבה לילדים מאת נורית זרחי, בית אריאלה; השתתפה בפרויקט טיפוח משוררים של קרן רון אדלר, אוניברסיטת חיפה.
מאז שנת 1991 וייסמן מינקוביץ מקיימת מפגשי סופרת ושעת סיפור בליווי זמרת-מלחינה בגני ילדים, בתי ספר יסודיים, ספריות, מתנ"סים, בחינוך המיוחד ובמגזר הערבי. מופיעה במסגרת סל תרבות ארצי, פמי וקרן קרב. עובדת עם החינוך המיוחד, מדריכה הורים בנושא קירוב הילדים לספר ובהפעלת דמיון, עורכת השתלמויות לגננות, מנחה ערבי משוררים וסופרי ילדים, מובילה פרויקטים של כתיבה יצירתית לילדים ומספרת סיפורים למבוגרים.
עד כה (2018) פרסמה 27 ספרי ילדים וארבעה ספרי שירה למבוגרים. המחיזה וביימה 17 מספרי הילדים שלה ומשחקת אותם במפגשים השונים. סיפוריה ראו אור בעיתוני הילדים: ראשית קריאה, כולנו, פשוש, קנגורו ופילון ובחוברת הדרכה של מט"ח. הם שודרו בטלוויזיה בערוץ הראשון, ערוץ 2 והופ!. שיריה למבוגרים ראו אור בכתבי העת: מבוע, מאזנים, אפריון, גלים, פסיפס ועתון 77 ושודרו ברדיו ברשת א' ובקול המוסיקה. שיריה תורגמו לרוסית והתפרסמו בעיתונים יומיים בישראל בשפה הרוסית וראו אור באנתולוגיות.
וייסמן מינקוביץ תרגמה מרוסית לעברית שירי ילדים ושני מחזות עבור תיאטרון הבובות "מיליטרון" והוצגו בבתי הספר וגני הילדים ברחבי ישראל.
חברה באגודת הסופרים, בסומליו"ן, ובאקו"ם.
פרסים

קרן תרבות חיפה,
קרן רון אדלר
פרס לשירי הכרמל בחיפה.
"תחרות ארצית לשירה וסיפור" לאנשים עם מוגבלויות.