stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת מייקל פאראדיי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל, אתר הנצחה 
 על שם:  מייקל פאראדיי 
 מיקום:  סאת'ק 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 תאריך פתיחה רשמי:  1961 
 חומרי בנייה:  פלדת אל-חלד 
 אדריכל:  רודני גורדון 
 קואורדינטות:  51°29′42″N 0°06′02″W﻿ / ﻿51.495°N 0.10055556°W﻿ / 51.495; -0.10055556
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאנדרטת מייקל פאראדיי(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאנדרטת מייקל פאראדיי(למפת סאת'ק רגילה) אנדרטת מייקל פאראדיי(למפת סאת'ק מוגדלת) אנדרטת מייקל פאראדיי
 
אנדרטת מייקל פאראדיי (באנגלית: Michael Faraday Memorial) היא אנדרטה לזכרו של המדען מהתקופה הוויקטוריאנית מייקל פאראדיי. האנדרטה נמצאת באזור אלפנט אנד קאסל ברובע סאת'ק של העיר לונדון בממלכה המאוחדת.
היסטוריה ותיאור האנדרטה

האנדרטה עשויה פלדת אל חלד, צורתה קופסתית, והיא עוצבה על ידי האדריכל הברוטליסטי רודני גורדון בשנת 1959 ונבנתה בשנת 1961 במרכז כיכר באלפנט אנד קאסל, בסמוך לשכונת ניואינגטון באטס בה נולד פאראדיי.
בתוך קופסת האנדרטה ממוקמת תחנת תמסורת חשמלית של קו נורת'רן של הרכבת התחתית של לונדון (שימוש ראוי לאור העובדה שפאראדי היה אחד מחוקריו הראשונים של החשמל).
גורדון תכנן את האנדרטה מזכוכית מתוך כוונה שיראו את השנאים שבתחנת הממסר, אולם מחשש של ונדליזם הוחלט לבנות את האנדרטה מפלדה.
בשנת 1996 הוכרזה האנדרטה כמבנה בעל חשיבות אדריכלית המיועד לשימור. באותה שנה שונתה תאורת האנדרטה בעקבות תחרות שארגנה רשת ה-BBC במסגרת תוכנית הילדים בלו פיטר.
תוכניות לפיתוח האזור כוללות הצעה להזזת האנדרטה 400 מטרים לכיוון דרום מזרח ולהציבה בסמוך למוזיאון קאמינג.
אנדרטת מונטווידאו לשואה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל, אתר הנצחה, קניין תרבותי 
 על שם:  הנצחת השואה
 מיקום:  מונטווידאו 
 מדינה:  אורוגוואי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1994
 תאריך פתיחה רשמי:  1994 
 יוצר:  סילביה פרוסיו 
 קואורדינטות:  34°55′30″S 56°10′13″W﻿ / ﻿34.92508333°S 56.17019444°W﻿ / -34.92508333; -56.17019444
  (למפת אורוגוואי מוגדלת) מונטווידאו קולוניה דל סקרמנטו סלטו ריברה פונטה דל אסטהברזיל א ר ג נ ט י נ ה אנדרטת מונטווידאו לשואה(למפת אורוגוואי רגילה) מונטווידאו קולוניה דל סקרמנטו סלטו ריברה פונטה דל אסטהברזיל א ר ג נ ט י נ ה אנדרטת מונטווידאו לשואה
 
אנדרטת מונטווידאו לשואה ניצבת ברובע פונטה קארטאס (Punta Carretas) בדרומה של העיר מונטווידאו, בירת אורוגוואי.
מבנה

האנדרטה ניצבת ליד טיילת על קו החוף של העיר בשפך נהר לה פלאטה. היא כותל אבן נמוך וארוך, המתמשך על פני כ-120 מטר, רמז לכותל המערבי ולהיסטוריה של העם היהודי. הוא בנוי מאבני גרניט ורודות ולפניו משתרעת מדרכת הליכה. הכותל והמדרכה בנויים במקביל לקו החוף ולפני הסלעים הזרועים עליו ומשתלבים בהם.
הכותל קטוע במרכזו על ידי פרצה, שלצידה ניצבים קטעי חומה נטויים על צידם, שכמו הוסטו ממקומם על ידי הכוח שפרץ את הכותל. המדרכה שמול הפרצה, שצורתה כמשולש הפונה אל המים, נפרדת משכנותיה על ידי בקעים שגשרי עץ מגשרים עליהם. הפרצה שבכותל מסמלת את השבר והחסר שיצרה השואה בהיסטוריה של העם היהודי. הפרצה יוצרת חלון בחומה שדרכו נשקף מראה המים.
משני צידי הפרצה ניצבות על המדרכה ארבע אסטלות - אחת ממערב ושלוש ממזרח - שעליהן כתובות זיכרון. אחת מהן נושאת דברים מאת הסופר אלי ויזל.
שבילים מרוצפים מובילים מהטיילת אל שני עבריו של הקיר. לצד השביל המערבי קבועים פסי רכבת בדשא, רמז לדרכם של הקרבנות אל מחנות ההשמדה.
האנדרטה הוקמה בעקבות תחרות שנערכה ב-1992 ונחנכה בשנת 1994. יוצריה הם גסטון בוארו (Gastón Boero), פרננדו פביאנו (Fernando Fabiano), סילביה פרוסיו (Sylvia Perossio) וקרלוס פלגרינו (Carlos Pellegrino).
בחודש אוקטובר 2017 הושחתה האנדרטה פעמיים על ידי ריסוס כתובות נאצה.
ארי האן

ארנד "ארי" האן (בהולנדית: Arend "Arie" Haan; נולד ב-16 בנובמבר 1948 בפינסטרוולד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.
כשחקן היה ידוע האן בכיבוש שערים ממרחק. הוא זכה שלוש פעמים בגביע אירופה לאלופות כשחקן אייאקס אמסטרדם, ופתח פעמיים בהרכב נבחרת הולנד במשחקי גמר מונדיאל, ב-1974 וב-1978. בין השנים 1971 ל-1978, במדי אייאקס ואנדרלכט, זכה האן ב-10 תארים בינלאומיים לקבוצות - שלוש זכיות בגביע אירופה לאלופות, שתי זכיות בגביע אירופה למחזיקות גביע, ארבע זכיות בסופר קאפ האירופי וזכייה אחת בגביע הביניבשתי. הישג זה נשמר כהישג השיא לשחקן 29 שנים, עד שנשבר ב-2007 על ידי פאולו מלדיני מאיטליה.
כמאמן, הוביל שלוש נבחרות לאומיות שונות, וכן קבוצות שונות מהולנד, בלגיה, גרמניה, יוון, קפריסין, אוסטריה, איראן וסין.
קריירת משחק

ארי האן החל את דרכו בקבוצת הנוער של אייאקס אמסטרדם, והצטרף לקבוצה הבוגרת. בשנים בהן שיחק באייאקס הפך המועדון לאחד הגדולים ביבשת. האן שיתף פעולה, בין היתר, עם שחקנים כמו יוהאן קרויף, רוד קרול, יוהאן ניסקנס, וים סורביר, ג'וני רפ ואף לואי ואן חאל שנודע מאוחר יותר כמאמן בולט. בתקופתו בקבוצה זכתה אייאקס שלוש פעמים ברציפות בגביע אירופה לאלופות (כיום ליגת האלופות), בין השנים 1971 ל-1973. כמו כן, אייאקס עם ארי האן ניצחה גם במשחק הגביע הביניבשתי, ופעמיים במשחקי הסופר קאפ האירופי, וכן זכתה במדינתה בשלוש אליפויות ושלושה גביעים.
לקראת עונת 1975/1976, עבר האן לבלגיה וחתם בשורות אנדרלכט. הוא היה שותף לתור הזהב של המועדון. האן זכה עם המועדון בגביע אירופה למחזיקות גביע פעמיים, ב-1976 וב-1978, זכיות שהביאו את הקבוצה לשתי זכיות בסופר קאפ האירופי. בתקופה זו אנדרלכט הגיעה פעם נוספת לגמר גביע המחזיקות, בשנת 1977, אך הפסידה להמבורג. בנוסף, האן זכה עם אנדרלכט באליפות אחת ובגביע אחד. באליפות זכה האן בעונתו השישית והאחרונה במועדון.
לקראת עונת 1981/1982, אחרי התקופה המוצלחת באנדרלכט חתם האן בסטנדרד לייז'. עונות אלו היו המוצלחות בהיסטוריה של המועדון הבלגי. האן זכה עם ליאז' בשתי אליפויות, שהשלימו לשחקן רצף של שלוש זכיות באליפות בלגיה, וב-1982 הגיעה הקבוצה לגמר האירופי הראשון והיחיד בתולדותיה עד כה, גמר גביע אירופה למחזיקות, בו הפסידה את התואר לברצלונה. מליאז' חזר האן להולנד, לקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן בה שיחק עונה אחת. לאחר עונה זו חתם האן את הקריירה עם עונת פרישה בקבוצת סייקו מהונג קונג. ב-1985, כשהיה בן 37, פרש האן ממשחק פעיל.
קריירת משחק > נבחרת הולנד

האן זומן לראשונה לסגל נבחרת הולנד ב-1972, והיה אחד משחקניה הבולטים בשנות ה-70. הוא שותף בשני מונדיאלים (1974, 1978), ובשניהם העפילה הולנד לגמר הטורניר והפסידה. האן כבש שישה שערים לזכות הנבחרת, כשהזכורים ביותר מהם נכבשו בטורניר מונדיאל 1978 - שער בבעיטה ממרחק של 30 מטר לרשתו של דינו זוף, שוער נבחרת איטליה, ושער חשוב במשחק של הולנד מול גרמניה המערבית, אלופת העולם המכהנת, שהסתיים ב-2-2, והיה לבסוף לאחד הגורמים להעפלת הנבחרת לגמר המונדיאל. בסך הכל לבש האן את מדי הנבחרת 35 פעמים.
תארים

אייאקס
גביע אירופה לאלופות (3): 1971, 1972, 1973
הגביע הביניבשתי: 1972
הסופר קאפ האירופי (2): 1972, 1973
אליפות הולנד (3): 1969/1970, 1971/1972, 1972/1973
הגביע ההולנדי (3): 1969/1970, 1970/1971, 1971/1972
אנדרלכט
גביע אירופה למחזיקות גביע (2): 1976, 1978
הסופר קאפ האירופי (2): 1976, 1978
אליפות בלגיה: 1980/1981
הגביע הבלגי: 1975/1976
סטנדרד לייז'
אליפות בלגיה (2): 1981/1982, 1982/1983
אנדרלכט
אליפות בלגיה: 1985/1986
סטנדרד לייז'
הגביע הבלגי: 1992/1993
טיינג'ין טדה
הגביע הסיני: 2011
אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  75 חללי צה"ל שנפלו במלחמת העצמאות בהגנה על הרובע היהודי
 מיקום:  הר הרצל, ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1957
 תאריך פתיחה רשמי:  1957 
 יוצר:  אשר חירם
 קואורדינטות:  31°46′33.45″N 35°10′47.65″E﻿ / ﻿31.7759583°N 35.1799028°E﻿ / 31.7759583; 35.1799028
  (למפת ירושלים מוגדלת) אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור (למפת ירושלים רגילה) אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור (למפת הרי ירושלים רגילה) אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור (למפת הרי ירושלים מוגדלת) אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור 
 
אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור היא אתר זיכרון לזכר 75 חללי צה"ל שנפלו במלחמת העצמאות בתש"ח (1948), בהגנה על הרובע היהודי בירושלים ובמקומות אחרים ושנטמנו, באתר זמני ברובע היהודי, בהר הזיתים ובבית הערבה שנשארו בסיום המלחמה בשליטת הירדנים. לאחר מלחמת ששת הימים הובאו שרידי ההרוגים שנקברו ברובע היהודי לקבורה בבית הקברות הר הזיתים. במקום קבורתם הארעי נמצא כיום אתר הגלעד. האנדרטה בנויה מאבן גיר חברונית.
האנדרטה נקראת ע"ש מגיני הרובע היהודי אולם מונצחים בה גם שאר חללי צה"ל שקבריהם נמצאו מחוץ לגבולות המדינה דאז. היא נבנתה בשל העובדה שלקרובי הלוחמים הללו לא הייתה גישה לקברי יקיריהם והם ביקשו ממשרד הביטחון אתר שבו יוכלו להתייחד עם זכרם.
האנדרטה ניצבת בכניסה אל גן הנעדרים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
לאנדרטה צורה שמזכירה סמטה צרה מקורה, בדומה לרחובות העיר העתיקה בירושלים. לאנדרטה 2 קשתות ובראשם חקוקים הפסוקים:
וקבצתים מירכתי ארץ
ועצמותיכם כדשא תפרחנה
על שני קירות הסמטה לוחות שיש עם שמות הנופלים.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ד"ר אשר חירם, מתכנן בית הקברות הצבאי בהר הרצל. היא נחנכה בכ"ט באב תשי"ז, 26 באוגוסט 1957.
ראו גם

הרובע היהודי במלחמת העצמאות
אנדרטאות מלחמת העצמאות בישראל
בונה מפיזה

| --- | --- |

בונה מפיזה
 לידה:  1156  פיזה, הרפובליקה של פיזה
 פטירה:  29 במאי 1207 או 1208  פיזה, הרפובליקה של פיזה
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 חג:  29 במאי
 פטרונית של:  המצויים בדרכים: שליחים, מדריכי טיולים, עולים לרגל ודיילים
בונה מפיזה (1156 לערך  – 29 במאי 1207 או 1208) היא קדושה של הכנסייה הקתולית. בונה הייתה נזירה עמאית של המסדר השלישי של אוגוסטינוס הקדוש ומיסטיקנית אשר סייעה לעולי רגל. פירוש שמה בלטינית הוא "טובה".
בונה נולדה בפיזה ועל פי המסורת הנוצרית, חוותה "חזיונות" מגיל צעיר. באחד מחזיונותיה הושיט לה ישו שעל הצלב בכנסיית הקבר את ידו. בכנסייה אחרת היא חזתה בישו, מרים הבתולה ושלושה קדושים, כולל יעקב בן זבדי. היא פחדה מן האור סביב הדמויות, וברחה. יעקב רדף אחריה והחזיר אותה לדיוקן ישו. בונה הקדישה את עצמה לפולחן יעקב הקדוש בשארית חייה. בגיל עשר היא הצטרפה למסדר השלישי של אוגוסטינוס הקדוש בתור נזירה עמאית. היא צמה באופן קבוע מגיל צעיר ואכלה רק לחם ומים שלושה ימים בשבוע. בגיל 14 היא נסעה לראות את אביה, אשר נלחם עם הצלבנים בירושלים. בדרכה חזרה היא נלקחה בשבי על ידי המוסלמים.
בהמשך היא עשתה תשע פעמים דרך סנטיאגו והייתה מדריכה למאמינים בדרך זו. לאחר שסיימה את הדרך בפעם העשירית היא חזרה לפיזה ונפטרה תוך זמן קצר. גופתה נשמרת בכנסיית סן מרטין בעיר.
בשעת מצוקה זו, היה לה חזון, לפיו ישו נותן לה טבעת והיא הצליחה, על פי המסורת הנוצרית, לרפא בעזרתה פצועים.
בונה הררי

| בונה הררי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: בונים הררים
סוג:: בונה הררי
מין:: בונה הררי
שם מדעי
 Aplodontia rufa ‏רפינסק, 1817
תחום תפוצה


בונה הררי או אַפְּלוֹדוֹן (שם מדעי: Aplodontia rufa) הוא מין יחיד בסוגו ובמשפחתו, משפחת בונים הררים או אַפְּלוֹדוֹנִיִּים. בעבר היו מינים רבים במשפחה זו אבל כולם נכחדו. חברי המשפחה חיו באסיה, אירופה ואמריקה הצפונית והזכירו בצורתם מעט בונה, אף שהם אינם קרובי משפחה. קרוביהם העיקריים הם הסנאים ושתי המשפחות (יחד עם הנמנמניים) שייכות לתת-סדרת דמויי סנאי.
יצור דמוי בונה זה שוקל עד 1 ק"ג ואורכו 30-50 ס"מ והוא חי בעיקר במחילות באדמה. הוא מצוי בטבע במערב אמריקה הצפונית, ברכס קסקייד מקולומביה הבריטית עד לצפון קליפורניה, ומצוי גם ברכס הרי אולימפיק ובסיירה נבדה.
הבונה מצוי ביערות של אמריקה ואף ביערות גשם והוא מתחפר באדמה ויוצא בלילות. הוא צמחוני וניזון מצמחייה רכה וכן משרכים ומזרעים שונים. הוא נחשב מטרד מזיק בגינות מסוימות באמריקה.
לבונה ההררי טורפים רבים ביניהם בובקט, זאב אפור, קויוט, פומת ההרים, עיטים וינשופים שונים כן יש להם טפילים רבים כמו הפרעוש Hystrichopsylla schefferi, המתמחה בבונה ההררי.
בהאמסאייר

בהאמסאייר (באנגלית: Bahamasair Holdings Limited) היא חברת תעופה שבסיסה בנסאו. זוהי חברת התעופה הלאומית של איי בהאמה והיא מפעילה טיסות סדירות ל-32 יעדים מקומיים ואזוריים בקריביים ובארצות הברית מבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי לינדן פינדלינג (NAS).
צי מטוסים

נכון ליולי 2022, צי בהאמסאיר מורכב מהמטוסים הבאים:
| כלי טיס | בשירות | הזמנות | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ATR 42-600 | 3 | — | 50 |  |
| ATR 72-600 | 2 | — | 70 |  |
| בואינג 500–737 | 1 | — | 120 |  |
| בואינג 700–737 | 3 | — | 138 |  |
| סך הכל | 9 |  |  |  |
תאונות ותקריות

נכון לשנת 2022, בהאמסאיר לא חוותה תאונה קטלנית מאז הקמתה ב-1973. עם זאת, שלושה מטוסים אבדו בתאונות לא קטלניות ובאירוע מזג אוויר:
ב-14 במרץ 2017, נגרם נזק משמעותי למטוס ATR 72-600 לאחר שנפגע מטורנדו אלים בנמל התעופה הבינלאומי נסאו-לינדן פינדלינג, בהאמה. כן נסע הראשי של צד שמאל קרס.
ב-20 באפריל 2007, מטוס בומברדייה דאש 8 סבל מתקלה כן נסע השמאלי בזמן נחיתה בנמל התעופה Governor's Harbour, מה שגרם למטוס להחליק על המסלול עד לעצירה. המטוס ניזוק ללא יכולת תיקון. איש מ-48 הנוסעים ו-3 אנשי הצוות לא נפגע.
ב-12 באוקטובר 1998, מטוס מסוג הוקר סידלי HS 748 ניזוק ללא יכולת תיקון על ידי הוריקן מיץ' בזמן שהות בחניה בנסאו.
ב-31 ביולי 1978, מטוס FH-227 של Fairchild Hiller פגע במסלול הנחיתה של נמל התעופה הבינלאומי צ'אב קיי שניות לאחר ההמראה כשכן הנסע שלו כבר מורם. הוא החליק על המסלול ונעצר, אך ניזוק ללא תקנה. לא היו הרוגים.
הערות שוליים

↑  "Global Airline Guide 2019 (Part One)". Airliner World: 5. באוקטובר 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Login required".
↑  "Aviation Safety Network Aviation Safety Database: Bahamasair". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16.
↑  "ASN Aircraft accident Nassau ATR 72-600 C6-BFQ Nassau-Lynden Pindling International Airport". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16.
↑  "ASN Aircraft accident de Havilland Canada DHC-8-301 C6-BFN Governor's Harbour Airport (GHB)". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16.
↑  "ASN Aircraft accident British Aerospace BAe-748-348 Srs. 2A LFD C6-BED". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16.
↑  "ASN Aircraft accident Fairchild FH-227 C6-BDQ Chub Cay Airport (CCZ)". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2007021847  VIAF: 124594942   WorldCat (עם VIAF): 124594942
בהג'ת א-תלהוני

בהג'ת א-תלהוני (בערבית: بهجت التلهوني; 1913 – 30 בינואר 1994) היה פוליטיקאי ירדני, שימש ארבע פעמים כראש ממשלת ירדן בשנות ה-60 של המאה ה-20.
ביוגרפיה

בהג'ת א-תלהוני נולד במעאן שבדרום עבר הירדן בשנת 1913. למד משפטים בדמשק. בשנת 1938 הוא מונה לשופט בכרכ ובשנת 1952 קודם להיות נשיא בית המשפט לערעורים. התמנה לשר הפנים הירדני במאי 1953. נמנה עם דור הפוליטיקאים החדש ששורשיו היו בבורגנות המשכילה של עבר-הירדן, אשר החליף את הדור הפלסטיני הישן ששלט בפוליטיקה הירדנית בשנות ה-40 וה-50. בנובמבר 1953 הוא הועבר לתפקיד שר המשפטים ונטען שהדבר נבע מכך שהוא התיר קיום הפגנות בירושלים המזרחית לאחר פעולת קיביה, וההפגנות כוונו נגד השלטון הירדני. משנת 1954 היה שלישו וראש לשכתו של המלך חוסיין. באפריל 1957, במהלך קשר זרקא, דרשה האופוזיציה את פיטוריו וראתה בו את האחראי למהלכים של חוסיין.
ב-29 באוגוסט 1960, התמנה לראשות הממשלה לאחר הירצחו של קודמו היזאע אל-מג'אלי בידי מתנקשים של האופוזיציה הירדנית מסוריה. ממשלתו הראשונה התאפיינה בניסיון להרגיע את הרוחות לאחר הרצח הפוליטי, ולאור המצב הקשה של ירדן בזירה הבין-ערבית. א-תלהוני הצליח במשימה זו, הרבה בזכות הפשרת היחסים עם מצרים ופירוק קע"ם בספטמבר 1961. באוקטובר נערכו בחירות כלליות להפרלמנט של ירדן, ללא מפלגות אשר הוצאו לחוק בשנת 1957 בעקבות ניסיון ההפיכה ("קשר זרקא"). אחוז ההצבעה היה נמוך יחסית וממשלת א-תלהוני המשיכה לכהן לאחר מכן. את כהונתו הראשונה סיים א-תלהוני ב-28 בינואר 1962, לאחר שביקש להתפטר. החליף אותו וצפי א-תל. בזמן ממשלתו הששית של סמיר א-רפאעי (מרץ 1963) כיהן א-תלהוני בתפקיד ראש הלשכה המלכותית.
כהונתו השנייה של א-תלהוני בתפקיד ראש הממשלה החלה ב-6 ביולי 1964, לאחר שהחליף את קודמו המזדקן חוסיין בן נאצר. הוא אחז בתפקיד במשך כשמונה חודשים, עד ל-14 בפברואר 1965. התמנה לראש ממשלה בפעם השלישית ב-7 באוקטובר 1967, לאחר התפטרותו של סעד ג'ומעה בעקבות הכישלון הירדני במלחמת ששת הימים ואובדן יהודה ושומרון. בכהונה זו פעל א-תלהוני לשמר את הקשר עם אזורים אלה ולחזק את הסולידריות הלאומית. ממשלתו המשיכה לממן אנשי דת ומנהל, למרות שלא התגוררו עוד בשטח ירדני. כמו כן ממשלת א-תלהוני הרחיבה את חוק גיוס החובה הירדני, במטרה לחזק את הפטריוטיזם הלאומי.
א-תלהוני החזיק במשרת ראש הממשלה עד ל-24 במרץ 1969, אז התפטר בעקבות חילוקי דעות באשר לפעולות הפדאיון בהן צידד. החליפו בתפקיד עבד אל-מונעם א-ריפאעי. לאחר חצי שנה חזר לתפקיד באוגוסט 1969, אולם התפטר ביוני 1970 בעקבות התחזקות פעולות האיבה בין הלגיון לבין הפדאיון וניסיונות חוסיין לתמרן בין השגת הסדר עם המחבלים לבין מלחמה בהם.
א-תלהוני המשיך להחזיק במשרות פוליטיות חשובות גם לאחר כהונותיו כראש ממשלה. בנובמבר 1973 ייצג את ירדן כראש הלשכה המלכותית בוועידת הפסגה השישית של הליגה הערבית באלג'יר. בדצמבר 1974 הוא מונה ליושב ראש הסנאט הירדני, תפקיד בו כיהן למשך מספר שנים.
נפטר ב-30 בינואר 1994 בעמאן בירת ירדן.
לקריאה נוספת

יוסף נבו, ירדן: החיפוש אחר זהות, עמודים 91–181.
שמואל שגב, תלהוני - האיש החזק והנאמן, מעריב, 31 באוגוסט 1960.
הערות שוליים

↑  Bahjat Talhouni, Encyclopaedia Britannica
↑  פ.אל־מולקי הרכיב ממשלה חדשה, על המשמר, 6 במאי 1953
↑  נבו, עמ' 105
↑  שינויים בממשלת ירדן, דבר, 5 בנובמבר 1953
↑  עבה"י ועיראק תובעות שינויים בחוזים לקראת הקמת ברית ההגנה הערבית, חרות, 15 בדצמבר 1954
א-ריפאעי יוצא לסוריה, הַבֹּקֶר, 2 בפברואר 1956
↑  קהיר פועלת להפלת חאלדי, מעריב, 23 באפריל 1957
רויטר: אל־חאלידי יתפטר אם חוסיין ידחה את תביעות הפרו־מצרים, למרחב, 24 באפריל 1957
↑  נבו, עמ' 106–107
↑  נבו, עמ' 109
↑  נבו, עמ' 150–151
↑  נבו, עמ' 163–165
↑  ויתורים נוספים של חוסיין למחבלים, דבר, 26 ביוני 1970
אהוד יערי, ייצוג גדול לאוהדי המחבלים בממשלת ירדן, דבר, 28 ביוני 1970; המשך
↑  נבו, עמ' 191
↑  הוקטן מספר הפלשתינים בסנאט החדש בירדן, מעריב, 1 בדצמבר 1974
↑  משלחת סובייטית מבקרת בירדן, מעריב, 4 במרץ 1975
2 נציגים סובייטים בכירים ערכו ביקור חשאי בירדן, מעריב, 23 באפריל 1976
חוסיין וערפאת דנו בזיקה בין ירדן לאש"ף לפני ז'נווה, דבר, 9 במרץ 1977
↑  Eric Pace, Bahjat Talhouni of Jordan Is Dead At 82; Served 8 Times as Premier, New York Times, January 31, 1994
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2009221729  VIAF: 147985511   WorldCat (עם VIAF): 147985511
אנקוס מארקיוס

אַנְקוּס מַרְקִיוּס (642 - 617 לפנה"ס לפי ליוויוס) מלכה האגדי הרביעי של רומא, ממוצא סאביני. הוא נקרא מַרְטִיוּס בכתביו של ליוויוס.
כמו שאר מלכי רומא המוקדמים, ספק אם אי פעם חי או שלט, חייו ומפעליו הם כנראה דרכם של היסטוריונים רומאיים למלא חלקים חסרים בפולקלור הלאומי. אנקוס לוקח חלק במערך ארבעת המלכים, מערך שבו מלך אלים נעקב בידי מלך חכם, דתי ושליו. כמו כן, לרוב קיים קשר דם כלשהו בין המלכים הדומים, וכפי שסבו (המלך השליו נומה פומפיליוס) ירש את רומולוס האלים, כך הוא ירש את טולוס הוסטיליוס המיליטריסטי, שהיה קשור קשר משפחתי לרומולוס.
ליוויוס מספר כי עם מותו של טולוס הוסטיליוס (כעונש בידי יופיטר), בחר העם במרקיוס בניסיון להחזיר את שלוות שלטון נומה, ועלייתו לכס אושרה בידי הסנאט.
אנקוס ניסה לשמור על יציבות ושקט, עניין שהתפרש בעיני העמים הסובבים כחולשה בכוח הרומי, עם מותו של הוסטיליוס. במהרה החלו בני שבט ה"לַטִינִי פְּרִיסְקִי" להסתכסך עם יושבי רומא, לבסוף הכריז אנקוס על מלחמה וצעד על העיר פוליטוריום. כאשר כבש את העיר הגלה את יושביה לרומא כפי שנהגו המלכים לפניו והחריב את העיר.
שדה הקרב עבר לעיר מדוליה, ולאחר קרב ארוך ידו של מרקיוס הייתה על העליונה. הוא הוביל עוד אלפי לטינים לגלות ברומא, יחד עם שלל רב.
הרחבת האוכלוסייה גרמה גם להרחבת העיר, וניתן לראות זאת במפעליו של מרקיוס - בניית כלא, ביצור הג'ניקולום, בניית גשר העץ על הטיבר ומכרות המלח. הלטינים שהביא אנקוס העירה היוו את הבסיס למעמד הפלבי.
עם מותו שלח אחד השרים הבכירים את בני אנקוס למסע ציד, ובעצמו תפס את הכתר. שמו היה לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס, המלך האטרוסקי הראשון של רומא.
אנדרטת לינדון ביינס ג'ונסון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה לאומי של ארצות הברית 
 על שם:  לינדון ביינס ג'ונסון
 כתובת:  Lady Bird Johnson Park 
 מיקום:  האי קולומביה שבנהר הפוטומק
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפעיל:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית 
 מבקרים בשנה:  615,002 (נכון ל־1990)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1974
 תאריך פתיחה רשמי:  28 בדצמבר 1973 
 מידות
 שטח:  17 אקר 
 קואורדינטות:  38°52′43″N 77°03′05″W﻿ / ﻿38.8786°N 77.0514°W﻿ / 38.8786; -77.0514
 www.nps.gov/lyba/index.htm
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) אנדרטת לינדון ביינס ג'ונסון(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) אנדרטת לינדון ביינס ג'ונסון
 
החורשה להנצחת לינדון ביינס ג'ונסון שעל גדת הפוטומק (באנגלית: Lyndon Baines Johnson Memorial Grove on the Potomac) היא אנדרטה הממוקמת על האי קולומביה שבנהר הפוטומק בוושינגטון בירת ארצות הברית. האנדרטה מנציחה את זכרו של נשיא ארצות הברית לינדון ביינס ג'ונסון.
תיאור האנדרטה

האנדרטה כוללת שני חלקים - הראשון חורשה במרכזה עומד מונולית עשוי גרניט שהובא ממדינת טקסס, והשני - מישור עשב. עצי החורשה הם עצי אורן וסביב המדשאות ערוגות של מיני רודודנדרון.
בכניסה לפארק ניתן לשמוע הקלטה של ליידי בירד ג'ונסון המתארת את הקמת הפארק שלימים נקרא על שמה והאנדרטה על שם בעלה.
האנדרטה הוקמה בעקבות החלטה של קונגרס ארצות הברית מיום 28 בדצמבר 1973, והיא רשומה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. האנדרטה נחנכה ב-27 בדצמבר 1974 ומנוהלת על ידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
אנדרטת מגילת האש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  תולדות עם ישראל
 מיקום:  הרי ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – מרץ 1972
 תאריך פתיחה רשמי:  מרץ 1972 
 יוצר:  נתן רפופורט 
 קואורדינטות:  31°46′22″N 35°02′37″E﻿ / ﻿31.77269444°N 35.04352778°E﻿ / 31.77269444; 35.04352778
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) אנדרטת מגילת האש(למפת הרי ירושלים רגילה) אנדרטת מגילת האש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת מגילת האש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת מגילת האש
 
אנדרטת מגילת האש היא אנדרטה הניצבת בהרי ירושלים, ממערב למושב כסלון ובה מונצחים תולדות עם ישראל משואה לתקומה. נחנכה בחודש מרץ 1972.
הקמה

האנדרטה הוקמה ביוזמת "בני ברית" בארצות הברית, ובתרומתו. האתר נבחר על ידי יוסף וַיְץ, מראשי קק"ל וממייסדי מינהל מקרקעי ישראל. את האנדרטה פיסל האמן נתן רפופורט, ניצול השואה בעצמו.
האנדרטה עשויה ברונזה וגובהה שמונה מטרים. צורתה היא של שני גלילי מגילה, המביעים את היותו של עם ישראל עם הספר. גליל אחד מתאר את השואה והשני את התקומה.
בחלק המסמל את השואה מתוארים בין השאר יאנוש קורצ'אק וילדיו, שורת קסדות המתארות את החיילים הנאצים, דמות מלוחמי הגטאות האוחזת רימון, ודמויות נוספות מאחורי גדרות המחנות. את חלק השואה חותמים תמונות של ניצולי השואה העולים לארץ במבצעי העפלה, יהודים מהארץ שעוזרים להם לרדת מהסירות, ודמות יהודי המנשק את אדמת ארץ ישראל.
בחלק המסמל את התקומה מפוסלים סמלים שונים של הארץ כמו: עצי זית, ילד אוחז אשכול ענבים, הרב גורן התוקע בשופר ליד אבני הכותל המערבי, מנורת בית המקדש המתוארת בשער טיטוס, דמות זקן (בן דמותו של רבי אריה לוין) המסמלת את אליהו הנביא, אנשים רוקדים הורה ודגלים מתנופפים ליד מלאך התוקע בחצוצרה.
במרווחים שנוצרו בין שני הגלילים ממוקמים שני חדרי זיכרון, שבתוך כל אחד מהם חרוט פסוק מהתנ"ך.
האנדרטה ממוקמת ביער הקדושים שבהרי ירושלים, סמוך למושב כסלון.
באנסקה שטיאווניצה

באנסקה שטיאווניצה (בסלובקית: Banská Štiavnica, בהונגרית: Selmecbánya) היא עיירה במרכז סלובקיה השוכנת במרכז קלדרה. בעיירה מתגוררים מעל 10,000 תושבים, בתבנית של עיירה מימי הביניים אשר הוכרה בשל כך ב-11 בדצמבר 1993 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
כיכר השילוש בבאנסקה שטיאווניצה
מאגר הלצ'יאנסקי טאיך (Halčiansky tajch) סמוך לעיר