stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נדז'דה דובוביצקאיה

נדז'דה ואסילבנה דובוביצקאיה (בקזחית: Надежда Васильевна Дубовицкая; נולדה ב-12 במרץ 1998) היא אתלטית קזחית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם באולם (בלגרד 2022), סגנית אלופת אסיה (דוחה 2019) ואלופת אסיה באולם (אסטנה 2023) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

דובוביצקאיה נולדה בסמיפלטינסק שבקזחסטן.
ביוגרפיה > 2016 > סגנית אלופת אסיה עד גיל 20

באליפות אסיה עד גיל 20 שנערכה בהו צ'י מין סיטי שבווייטנאם ביוני זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות אסיה שנערכה בבובנשוואר שבהודו ביולי סיימה במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר.
ביוגרפיה > 2018 > מדליית ארד באליפות אסיה באולם

באליפות אסיה באולם שנערכה בטהראן שבאיראן בפברואר זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר.
ביוגרפיה > 2018 > מדליית ארד במשחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בג'קרטה שבאינדונזיה באוגוסט זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.84 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > סגנית אלופת אסיה

באליפות אסיה שנערכה בדוחה שבקטר באפריל זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.88 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באליפות קזחסטן שנערכה ב-8 ביוני קבעה בקפיצה לגובה שיא אסיה חדש של 2.00 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום 28 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.98 מטר, אחרי ירוסלבה מהוצ'יך מאוקראינה (2.02 מטר) ואלינור פטרסון מאוסטרליה (2.00 מטר).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיימה במקום שמיני בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת אסיה באולם

באליפות אסיה באולם שנערכה בפברואר באסטנה שבקזחסטן זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיימה במקום תשיעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד במשחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין באוקטובר זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיימה במקום שמיני בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.00 מטר (2021), שיא אסיה
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 1.98 מטר (2022)
נל מרסר

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1893 
 פטירה:  1979 (בגיל 85 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
נל פידליה מרסר (באנגלית: Nell Fidelia Mercer;‏ 13 באוגוסט 1893 – 30 בספטמבר 1979) הייתה סופרג'יסטית אמריקאית וחברה במשמר הדומם, קבוצת מחאה אמריקאית למען זכות הבחירה לנשים.
ביוגרפיה

מרסר נולד בנורת' לנדינג, וירג'יניה, ב-13 באוגוסט 1893. היא גדלה בנורפוק, וירג'יניה, שם הפכה לחברה בסניף של מפלגת הנשים הלאומית.
כחברה במשמר הדומם הפגינה מול הבית הלבן למען זכות הבחירה לנשים בארצות הברית, היא נעצרה בפברואר 1919 בגין השתתפותה בהפגנה ונידונה לחמישה ימי מאסר. מרסר זכתה לכבוד על הקרבתה ובשנת 1926 הפכה לנציגת בקונגרס העשירי של ברית הנשים הבין-לאומית בפריז, צרפת.
בשנת 1929, היא נישאה לקליפטון נ. פיליפס, חייל במלחמת העולם הראשונה שהיה מבוגר ממנה בתשע שנים.
בנוסף לפעילותה האקטיביסטית מרסר סיירה באירופה במשך שנתיים, ועם שובה לארצות הברית, שהתה במלון ברונסוויק בכיכר קופלי בבוסטון. מאוחר יותר היא תרכוש את המלון ותנהל אותו עד מכירתו לחברת IBM. המבנה ישמש את מטה החברה.
מרסר מתה באנדובר, מסצ'וסטס ב-30 בספטמבר 1979.
בשנת 2021, פורסם כי מרסר אמור להיות נושא לסרט תיעודי של היוצרת טארה פרייס.
הערות שוליים

1 2  Thompson, Taylor. "Biographical Sketch of Nell Mercer". Online Biographical Dictionary of Militant Woman Suffragists, 1913-1920. Alexander Street Documents. נבדק ב-11 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Photographs from the Records of the National Woman's Party: Nell Mercer". Library of Congress. נבדק ב-22 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adams, Katherine H.; Keene, Michael L.; Koella, Jennifer C. (12 בדצמבר 2011). Seeing the American Woman, 1880–1920: The Social Impact of the Visual Media Explosion (באנגלית). McFarland. ISBN 9780786489039. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Black, Emilie (30 במרץ 2021). "INTERVIEW WITH FILMMAKER TARA PRICE [WOMEN IN HORROR MONTH 2021]". Cinema Crazed. נבדק ב-13 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נל מרסר".
ננאד אדמוביץ'

ננאד אדמוביץ' (בסרבית: Nenad Adamović; נולד ב-12 בינואר 1989) הוא כדורגלן סרבי המשחק בקבוצת ז'טיסו. אדמוביץ' ידוע בשל בעיטותיו החזקות.
קריירה

אדמוביץ' החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פ.ק. קרדורדה טופולה בה שיחק כשלוש שנים. בשנת 2002 עבר למחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד בה שיחק עד שנת 2007. באותה השנה עבר לקבוצת פ.ק. טלפוטיק הסרבית בה שיחק בקבוצת הבוגרים במשך שלוש שנים, וכבש 4 שערים ב-74 הופעות. בשנת 2010 חתם אדמוביץ' במטאלק מילנובק וכבש בה 9 שערים ב-23 הופעות ליגה. בשנת 2011 חתם לעונה אחת בפ.ק. סמדרבו בה סומן כשחקן הרכב וכבש את שער העונה בליגה. בשנת 2012 חתם בהיידוק קולה, מחזיקת הגביע הסרבי דאז. לאחר עונה טובה בקבוצה, חתם אדמוביץ' במועדון הבלארוסי דינמו מינסק. ב-12 ביולי 2015 כבש הקשר את שער המחזור במוקדמות הליגה האירופית נגד מור ורנה. ב-19 באוגוסט כבש את שער הניצחון נגד רד בול זלצבורג בניצחון 2-0. ב-5 בספטמבר 2016 חתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה תמורת 800 אלף אירו. ב-1 בספטמבר 2017 חתם בצ'וקריצ'קי הסרבית.
נבחרת לאומית

בשנת 2005 זומן אדמוביץ' לנבחרת סרביה הצעירה בה שיחק כשלוש שנים וכבש שני שערים ב-21 הופעות.
תארים

גביע מרידיאן (1): 2007
נבחרת ברית המועצות בכדוריד

נבחרת ברית המועצות בכדוריד הייתה הנבחרת לאומית של ברית המועצות. הנבחרת הייתה בין החזקות בשנות ה-80 של המאה ה-20 כאשר זכתה במספר מדליות באליפות העולם בכדוריד ובאליפות אולימפית.
הנבחרת הפסיקה להתקיים עם פירוק ברית המועצות, שחקניה החזקים השתלבו בנבחרות של המדינות שהוקמו.
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם |
| 1964 |  | 5 |
| 1967 |  | 4 |
| 1970 |  | 9 |
| 1972 | 5 |  |
| 1974 |  | 5 |
| 1976 | 1 |  |
| 1978 |  | 2 |
| 1980 | 2 |  |
| 1982 |  | 1 |
| 1984 | לא השתתפה |  |
| 1986 |  | 10 |
| 1988 | 1 |  |
| 1990 |  | 2 |
משטרת רומא

| --- | --- |

 מידע כללי
 תחום שיפוט:  רומא רומא
 מטה מרכזי:  סן ויטאלה 15 - 00184, רומא
 PoliziaDiStato.It/Roma
 
משטרת רומא (לשעבר המשטרה העירונית של רומא, Polizia Municipale di Roma) הנקרא כיום רשמית חיל המשטרה המקומית של רומא הבירה (Il Corpo di Polizia Locale di Roma Capitale) הוא שירות המשטרה העירוני של בירת איטליה, רומא. משרתים בה כ-5,700 יחידות כולל מדריכים, פקידים ומנהלים. זו המשטרה העירונית הגדולה ביותר באיטליה.
בשל היותה בירת איטליה, רומא נהנית מסידורי ביטחון ייחודיים לה. כך למשל, הממשלה היא זו האחראית לאספקת שירותי החירום ואכיפת החוק באמצעות משטרת המדינה. לעיר אין כוח שיטור עצמאי משלה ומשטרת המדינה מפעילה את כוחות השיטור, שכפופים ישירות לשר הפנים האיטלקי.
היסטוריה

רומא נדרשה להפעיל יחידות שיטור ואכיפת חוק עוד משחר הקמתה של העיר, אך יחידות שיטור מאורגנות החלו להתארגן בתקופת אוגוסטוס קיסר שהקים את המשמר הפרטוריאני כיחידת שומרי ראש וגוף שיטור עירוני. ברם, במתכונתן המודרנית קיימות גופי המשטרה של רומא מאז 1814 ובהמשך עברו גלגולים שונים. כך למשל, בתקופת איטליה הפשיסטית נוהלה המשטרה בעיר על ידי הרברט קפלר(אנ') מהאס דה הנאצי, שהיה האחראי העיקרי לטבח בפוסה ארדיאטינה.
מאז 2010 משטרת רומא פועלת בכפיפות למשטרת המדינה של איטליה.
גלריה

תחנת משטרה ברומא
שוטרי יחידת הפרשים של רומא
אופנוען משטרתי ברומא
ניידת פיאט גרנדה פונטו בשירות המשטרה המקומית ברומא.
משטרת רומא בתרבות

המפקח רקס, סדרת טלוויזיה אוסטרית שעונותיה המאוחרות מגוללות את סיפורו של כלב הרחה במשטרת רומא
כל השוטרים הם נבלות, סרט דרמה איטלקי המגולל את סיפורה של יחידת השתלטות במשטרת רומא
Un commissario a Roma, סדרת טלוויזיה איטלקית, דרמת פשע שמתרחשת במשטרת רומא
Distretto di Polizia, סדרת טלוויזיה משטרתית שמתרחשת ברומא
Suburra - La serie, סדרת פשע המתרחשת ברומא, פריקוול לסרט "Suburra" משנת 2015
Romanzo criminale – La serie, סדרת דרמה פוליטית משנת 2008 ובה מוצגים שוטרי רומא. מהווה עיבוד לסרט "Romanzo Criminale" משנת 2006
ראו גם

משטרות איטליה
ננאד מרקוביץ'

| --- | --- |
 לידה:  6 ביוני 1968 (בן 56) דובוי, בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 דראפט:  לא נבחר, 1990
ננאד (ננו) מרקוביץ' זוריץ' (נולד ב-6 ביוני 1968) הוא כדורסלן עבר בוסני ומאמן כדורסל בהווה. הוא שיחק בעמד הגארד וגובהו 1.96 מטר.
קריירה כשחקן

מרקוביץ' נולד בעיר דובוי שבבוסניה. גדל במחלקת הנוער של בוסנה סרייבו ומשם עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בעקבות הצטיינותו זומן לנבחרת יוגוסלביה בכדורסל. לפני אליפות העולם בכדורסל 1990, שבה זכתה יוגוסלביה, נופה מרקוביץ' מסגל הנבחרת.
מרקוביץ' יצא לשחק מחוץ למדינתו. בשנת 1992–1993 הוא שיחק בסטפנל טרייסטה, ששיחקה אז בליגת העל האיטלקית בכדורסל באיטליה. במהלך העונה עבר לליירה מספרד.
בעונת 1993/1994 בליגה הלאומית בכדורסל שיחק בהפועל תל אביב הישראלית. הוא החליף את רדנקו דובראש, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה בכדורסל ולגמר הפלייאוף, ובשניהם היא הפסידה בדרבי של תל אביב ליריבה העירונית מכבי תל אביב.
בעונת 1994–1995 עבר לחובנטוד בדלונה שהייתה אז קבוצת צמרת בספרד. במהלך העונה עבר לשחק בליגה השווייצרית.
בשנת 1995 חזר להפועל תל אביב. במשחקה נגד הפועל צפת קלע 40 נקודות, ובתום העונה נאלץ לעבור להפועל אילת בשל קשייה הכלכליים של הקבוצה מתל אביב.
בשנים 1996–1999 שיחק בלימוז' מהליגה הצרפתית. בעת ששיחק בצרפת זכה להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה ולנצח בתחרות הקליעות לשלוש במסגרת האירוע.
בשנים שאחרי כן שיחק עונה אחת בולנסיה ועונה באסטודיאנטס מדריד מספרד, ולאחר מכן שיחק ביוון בקבוצות פאניוניוס היוונית ואולימפיאקוס ומורסיה מספרד.
בעונת 2003–2004 שב לפאניוניוס ובעונה שאחרי שב לקבוצת נעוריו בוסנה סרייבו. בשנת 2005 זכה עמה בגביע הבוסני, ופרש ממשחק בשנת 2006 בתום שתי עונות בקבוצה.
מרקוביץ' שיחק בנבחרת בוסניה, שהוקמה לאחר שבוסניה קיבלה את עצמאותה.
קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק מרקוביץ' מונה לתפקיד מאמן נבחרת בוסניה. בשנת 2007 מונה למאמן בוסניה סארייבו אך התפטר לאחר מכן. באוקטובר 2007 מונה למאמן פניוניוס היוונית והוביל אותה להשתתפות למקום השלישי בליגה היוונית ולהעפלה ליורוליג. חוזהו בקבוצה לא חודש והוא הוחלף בתום העונה לאחר עונה בה לא אימן, הוא שב ב-2009 לעמדת מאמן פאניוניוס למשך עונה אחת. כעבור עונה עבר לאמן את קבוצת קאוד מהעיר דרמה מיוון, שנאבקה על הישארותה בליגה. משנת 2014 מאמן מרקוביץ קבוצות מהליגה הטורקית. הוא אימן שנתיים בטרבזונספור, עונה בפינאר קרשיאקה, וב-2017 מונה למאמן טנריף מספרד. בתחילת העונה הוא זכה עם הקבוצה בגביע הבין יבשתי, אך בשל שרשרת הפסדים בהמשך פוטר מתפקידו. מאז פיטוריו מטנריף הוא מאמן את גזיאנטפ בסקטבול הטורקית.
הערות שוליים

↑  הפועל תל אביב, באתר מנהלת ליגת העל
↑  Panionios hires Trifunovic as coach, באתר היורוליג, 21 ביוני 2008
↑  ‏חזר לספרד: פוטיס קציקאריס מונה למאמן טנריפה, באתר ספורט1, 25 בנובמבר 2017
נשיא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  רוברט ריד
 תאריך כניסה לתפקיד:  11 בינואר 2020
 דרכי מינוי:  על ידי המונרך, בהמלצת ראש הממשלה
 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מושב המשרה:  הממלכה המאוחדת בית הגילדות של מידלסקס, לונדון
 משך כהונה קצוב:  קביעות לכל החיים (עד פרישה חובה בגיל 70);
 ייסוד המשרה:  1 באוקטובר 2009
 איוש ראשון:  ניקולס פיליפס
 www.supremecourt.uk
 
נשיא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת (באנגלית: President of the Supreme Court of the United Kingdom) הוא האדם העומד בראש מערכת בתי המשפט של בריטניה. המשרה שווה לתפקידו של סגן מנהיג בית הלורדים (אנ'), הידוע גם בשם "לורדי המשפט", שהיה לבעל הדירוג הגבוה ביותר בין השופטים הרגילים (השופטים שהשתמשו בתפקידים השיפוטיים של בית הלורדים).
הנשיא הנוכחי של בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת הוא הברון רוברט ריד.
היסטוריה

ב-1 באוקטובר 2009 הועברו התפקידים השיפוטיים של בית הלורדים לבית המשפט העליון החדש על פי הוראות חוק הרפורמות החוקתיות. לורד ניקולס פיליפס הפך לנשיא והלורד השני בדרגתו בחוק, לורד דייוויד הופ לסגן נשיא בית המשפט החדש. באותו יום, קבע צו המלכה מקום לנשיא בית המשפט העליון בסדר העדיפויות מיד לאחר היושב-ראש (הלורד יושב הראש).
נפת בבאטי

| --- | --- |
 מדינה:  טנזניה טנזניה
 בירת המחוז:  בבאטי
 שטח:  5,569 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  375,200 (2022)
  ‑ צפיפות:  303,013 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  4°13′00″S 35°45′00″E﻿ / ﻿4.21666667°S 35.75°E﻿ / -4.21666667; 35.75 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בָּבָּטִי (בסוואהילי: Babati) הוא שמה של הנפה הראשית במחוז מניארה בטנזניה. הנפה גובלת בצפון בתחום ארושה, בדרום מזרח על ידי מחוז סימאנג'ירו, בדרום על ידי תחום האננג, ובצפון מערב על ידי מחוז מבולו.
לפי מרשם התושבים הטנזני ב-2002, מנתה אוכלוסיית המחוז 303,013 נפשות.
נציב נפת בבאטי הוא האדיג'ה ר.ר. ניאמבו.
הנפה נוסדה בשנת 1985. עיר הבירה של הנפה היא בבאטי.
גאוגרפיה

נפת בבאטי מתאפיינת בהרריות כתוצאה מהיותה חלק מהשבר הסורי-אפריקני. הנפה מחולקת לשני אזורים עיקריים: האזור הנמוך, בין אגם בבאטי ואגם מניירה, בו הגובה הממוצע הוא 950 מטר; והאזור הגבוה - באופנה, באשנט ומאגארה, בו גובה הקרקע הממוצע הוא 2,450 מטרים מעל פני הים.
מקור הקרקע הוא וולקני.
רבעים

נפת בבאטי מחולקת ל-21 רבעים מינהליים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ארי | בבטי | באשנט |
| בונגה | דאביל | דארדה |
| דורו | גאלאפו | גידאס |
| קירו | מאדונגה | מאגארה |
| מאגוגו | מאמירה | מוואדה |
| נ'קאיטי | קאש | רירודה |
| סיגינו | סינגה | אופנה |
בריאות

רבות מבעיות הבריאות החריפות בנפת בבאטי נובעות ממים שאינם ראויים לשתייה. העונה השחונה אורכת כשלושה חודשים, בהם התושבים נאלצים ללכת למעלה מ-10 קילומטרים כדי להגיע למקור מים נקי, או להסתפק במים מזוהמים המכילים רמות גבוהות של פלואור, הפוגעים בבריאות התושבים ואף מובילים לנכויות קשות ומוות.
הערות שוליים

↑  Tanzania Sensa 2002
↑  ההיסטוריה של בבטי, באתר babatidc.go.tz
↑  מביאים מים לטנזניה
↑  זיהום מים בערים באפריקה
↑  ילדי הפלואוריד, באתר מסע אחר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567222205171  LCCN: n88021989  VIAF: 145518973   WorldCat (עם VIAF): 145518973
משטרת קאזאן

| --- | --- |
משטרת קאזאן
 מידע כללי
 תחום שיפוט:  קאזאן קאזאן
 משרד אחראי:  משרד הפנים הטטרי משרד הפנים
 סוכנות אם:  משטרת הפדרציה הרוסית
 תאריך הקמה:  1722
 מטה מרכזי:  רחוב קארל מרקס 21, קאזאן
 אתר רשמי
 
סמל משטרת טטרסטן
משטרת קאזאן (ברוסית: Полиция Казани), בשמה הרשמי: מינהל משרד הפנים בעיר קאזאן (ברוסית: Управление МВД России по городу Казани) הוא גוף האכיפה והשיטור בעיר קאזאן. זהו אחד מגופי המשטרה הגדולים ביותר ברוסיה והגדול ביותר בטטרסטן.
משטרת קאזאן הוקמה לראשונה בשנת 1722 וכיום המשטרה היא האחראית הבלעדית על אבטחת העיר בעת שנערכים בה אירועים בינלאומיים גדולים. מפקד משטרת קאזאן מתמנה ומפוטר על ידי נשיא טטרסטן בהתייעצות עם נשיא רוסיה ועל פי המלצת שר הפנים של טטרסטן הממונה על המשטרה.
מפקד משטרת קאזאן הנוכחי הוא אלכסנדר מישצ'יחין המכהן מאז אפריל 2019. על משטרת קאזאן מפקחים משרד הפנים הרוסי, משרד הפנים הטטרי, ראש עיריית קאזאן והפרלמנט העירוני של קאזאן.
היסטוריה

כוח השיטור בעיר קאזאן הוקם לראשונה כחלק ממחלקת המשטרה בשנת 1722, במקביל להקמת גופי משטרה בסנקט פטרבורג, מוסקבה, קייב וערים גדולות אחרות באימפריה הרוסית.
משטרת העיר קאזאן במתכונתה המודרנית אורגנה בשנת 1977 כחלק ממועצת הביצוע של העיר קאזאן, כאשר משרד הפנים נותר לגוף המנהל ולאורך השנים גוף המשטרה העירוני אורגן מספר פעמים.
בשנת 1991 מספר מחלקות הוקמו במשטרה בהן המחלקה למאבק בפשעים כלכליים והמחלקה למאבק בפשע מאורגן. מאז העשור הראשון של המאה ה-21 המשטרה סופגת ביקורת רבה על אלימות מופרזת כנגד אזרחים, בעיקר בדיכוי הפגנות מחאה. ביקורת שהביאה בזמנו למינוי מפקד חדש למשטרת העיר.
ביולי 2013 משטרת העיר שיתפה פעולה עם שירות הביטחון הפדרלי באבטחת אירועי אוניברסיאדת קאזאן (2013), שהיה אירוע הספורט הגדול ביותר ברוסיה מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980).
מפקדים (מאז 1977)

| מס' | שם | תקופת כהונה> תחילת כהונה | תקופת כהונה> סוף כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | זגפר חליאולין | 1977 | 1981 |
| 2 | מרסל איינוטדינוב | 1981 | 1985 |
| 3 | דילוס מינולין | 1985 | 1988 |
| 4 | איסקנדר גלימוב | 1988 | 1993 |
| 5 | נורגיאן אקבארוב | 1993 | 1998 |
| 6 | יבגני דאבלטשין | 1998 | 2003 |
| 7 | פיאז שבאייב | 2003 | 2006 |
| 8 | אלכסיי סליבאנובסקי | 2006 | 2010 |
| 9 | ואלרי קראסילניקוב | 2010 | 2019 |
| 10 | אלכסנדר מישצ'יחין | 2019 |  |
המשטרה בתרבות

משטרת קאזאן הופיעה בסרט ההרפתקאות "אוצר אגם קאבאן" (Сокровища озера Кабан בשפת המקור).
הערות שוליים

↑  Brutality Jolts Russia Into Action on Police, NYT.
↑  Kazan police station in Russia subject to third brutality probe, Taipei Times
↑  Man allegedly beaten, sodomized, and killed at a police station in Kazan, Gazeta.ru
↑  Sodomy & Death At Hands of Kazan Police Sets Off National Outcry, Kazan Herald
↑  Police Chief Fired over Custody Death in Kazan, רי"א נובוסטי
|  קאזאן |
| --- | --- | --- |
| קאזאן - בנושאים | קאזאן - בנושאים |  |
| ממשל ופוליטיקה | ראש עיריית קאזאן • עיריית קאזאן • הדומה העירונית של קאזאן |  |
| רבעי קאזאן | רובע התעשייה האווירית • רובע ואחיטוב • רובע קירוב • רובע מוסקבה • נובו-סאווינוב • עבר הוולגה • הרובע הסובייטי |  |
| השכלה, תרבות ותיירות | אוניברסיטת קאזאן • בית הספר לטנקים בקאזאן • האוניברסיטה האסלאמית הרוסית • הקרמלין בקאזאן |  |
| קאזאן: צבא וביטחון | משטרת העיר • קאזאן מסוקים |  |
| תחבורה ציבורית בולדיווסטוק | נמל התעופה הבינלאומי • הרכבת התחתית • טטרסטן איירליינס |  |
| דת בולדיווסטוק | המקדש האוניברסלי |  |
| ספורט בולדיווסטוק | זניט קאזאן • רובין קאזאן • אוניקס קאזאן • סינתז קאזאן • אק בארס קאזאן • אק בארס ארנה |  |
| קאזאן - סמלים לאומיים | קאזאן - סמלים לאומיים |  |
| סמלי העיר הממלכתיים | סמל • דגל |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נלו בילדרמן

אין תמונה חופשית
סולומון "נלו" בילדרמן (4 באוגוסט 1925 - 20 בינואר 2019) היה מאמן שחייה, כדורמים ושחייה צורנית ישראלי, שופט בינלאומי בקפיצות למים, שחייה וכדורמים. אימן את נבחרת רומניה בשחייה (1956–1958) ואת נבחרת ישראל בשחייה וכן את נבחרת ישראל בכדורמים ושל רומניה. משנת 1963 שימש כחבר בהנהלת איגוד השחייה בישראל במשך עשרות שנים, וכיהן כיושב ראש הוועד המקצועי שלה. היה יושב ראש השחייה הצורנית בישראל, ומייסד ומאמן אגודות שחייה וכדורמים רבות. בשנים 1961–1967 אימן את אלופת ישראל בכדורמים הפועל תל אביב שניצחה בכל משחקיה (1962–1965). מייסד קבוצת השחייה הצורנית הראשונה בישראל, ואת קבוצת הכדורמים לנשים הראשונה בישראל. מייסד והעורך של שנתון השחייה והחוברת "שחייה וכדורמים".
ביוגרפיה

בילדרמן נולד לאריה לייב ואאוריקה לבית פרידמן וגדל בבוקרשט שברומניה. בנעוריו היה חבר בארגון "דור חדש" של הציונים הכלליים.
בשנת 1940 נפטרה אמו. באותה שנה שלח דודו של האב, שהיה רב ביישוב, סרטיפיקט לעלייה לארץ. אולם, השגרירות הבריטית נסגרה בשל המלחמה עוד בטרם הגיע הסרטיפיקט.
המשטר הלגיונרי גירש את המשפחה מביתה והם עברו לגור אצל דודתו, אחות אביו. בנוסף, נשלח לעבודות כפייה, כמו שאר בני כיתתו.
לאחר המלחמה החל לעסוק בעיתונאות ובכתיבה וכן הכין סרטים תעודיים בתחום הספורט עד שבשנת 1948 השתתף בתחרויות שחייה וכדורמים. באותה שנה הוסמך למאמן כדורמים ושחייה מטעם בית הספר למאמנים שבבוקרשט שליד המכון לחינוך גופני. בשנת 1954 ניהל את בית הספר למאמנים. בשנת 1953 הכיר את ניקול, שעבדה בחנות ספרים, והשניים נישאו ב-1954.
באולימפיאדת מלבורן (1956) אימן את השחיין אלכסנדרו פופסקו (אנ'), שהגיע למשחה הגמר במשחה ל-200 מטר פרפר, בו סיים במקום שמיני.
ב-1958 שפט בתחרות הקפיצות למים במסגרת אליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה.
בעקבות עלייתם של קרובי משפחה וגם אחותו, החליטו בני הזוג לעלות גם הם ובקשתם אושרה ב-1958. למרות זאת השלטונות סגרו את הגבולות ובילדרמן פוטר מעבודתו.
בהיעדר משרה נאלצו בני הזוג למכור את רוב רכושם כדי להתקיים. בחודשים האחרונים לפני עלייתו מצא משרה כמפיק סרטים עבור רשות הרכבות הרומנית.
בילדרמן עלה לישראל עם משפחתו ב-13 באפריל 1961.
המשפחה קיבלה דירה באשדוד, אולם עקב העדר תעסוקה נאלצו לעזוב את העיר הצעירה ועברו לצריף בשכונת ג'סי כהן בחולון. הוא מצא משרה כמציל וכמחסנאי. מאוחר יותר הפך למורה לשחייה ולאחר מכן למאמן שחייה וכדורמים בקבוצת הפועל תל אביב, אותה הוביל במשך 6 שנים לתואר אליפות ישראל בכדורמים (1962–1967) לאחר שניצחה בכל משחקיה (1962–1965). על רקע סכסוכים פנימיים פוטר בילדרמן בתחילת 1966 מתפקידו בהפועל תל אביב. אולם, מרכז הפועל ביטל את הפיטורים.
בשנת 1967 אימן בילדרמן ברמות השבים ובית יצחק (במקביל) ובאותו זמן את קבוצת הכדורמים של גבעת ברנר. משנת 1967–1975 אימן שחייה בקבוצת הפועל חולון בת ים בשנים 1976–1979 אימן שחייה בקבוצת ברית מכבים עתיד ואת נווה מונוסון בכדורמים בשנים 1978–1980. משנת 1980 ועד שנת 2000 אימן בקבוצת מרכז וייסגל.
רבים משחייניו זכו באליפויות ישראל בשחייה ביניהם: ניצה בלזר, ליז בוכשטבר, אסנת ארליך, תמר שמיר, ציפי שמיר, איריס קרפ, שוש עזרתי, יואל קנדה, ורד ליברמן, יורם כוכבי, אבי כרמל, אמיר גניאל, ערן קרקו, נוגה ויזל, מארי שנטל טראו, מירב גת ועוד שחיינים רבים שחייני נבחרת ישראל. שחקני כדורמים רבים שאותם אימן היו חברי נבחרת ישראל בכדורמים ביניהם: בוקי צ'יש, חגי צ'יש, רפאל לדנר, גבי וינקלר, ולדימיר דדו מרקיציו, אחד השחקנים הטובים באירופה (אימן אותו מגיל 13 בשחייה), יוסי פלד, יוסי גליקמן.
חייו האיישים

בילדרמן נישא בשנת 1954 לניקול. השניים היו נשואים עד פטירתה ב-2015. לבני הזוג נולדה הבת, שוש בילדרמן, מאמנת שחייה, שעבדה לצד אביה במרכז וייסגל.
נפטר ב-20 בינואר 2019.
הערות שוליים

↑  כל ספורטאי משלחת ישראל - בעשירית, מעריב, 12 ביולי 1977
↑  ברוך דגון, תחרות "8 האומות" בשחיה תפתח היום ברמת אביב, דבר, 4 ביולי 1978
↑  מרכז הפועל סרב לאשר פיטורי בילדרמן, מעריב, 3 בפברואר 1966
↑  יעקב פתאל, בנות המין החלש נתנו את הטון באליפות השחיה, דבר, 21 בספטמבר 1975
↑  ברוך דגון, השחיינים הצעירים מפארים עירם אך חולון מתנכרת להם, דבר, 5 באוקטובר 1975
נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  ג'ון רוברטס (29 בספטמבר 2005) 
 תאריך כניסה לתפקיד:  29 בספטמבר 2005
 תחום שיפוט:  ארצות הברית 
 ייסוד המשרה:  4 במרץ 1789
 איוש ראשון:  ג'ון ג'יי
 
נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית (באנגלית: Chief Justice of the United States
מילולית: השופט הראשי של ארצות הברית) הוא האדם העומד בראש מערכת בתי המשפט הפדרליים של ארצות הברית (הרשות השופטת של הממשל הפדרלי האמריקאי). הנשיא הוא אחד מתשעת השופטים בבית המשפט העליון של ארצות הברית, והאחרים הם השופטים העמיתים של בית המשפט. באנגלית ידוע השם, בתרגום מילולי, "זקן השופטים של ארצות הברית", והיה קרוא מ-1789 ועד 1866 כ"נשיא בית המשפט העליון" (Chief Justice of the Supreme Court).
נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית הוא הקצין המשפטי הבכיר ביותר במדינה, ופועל כמנהל הבכיר ביותר של בתי המשפט הפדרליים. הנשיא מנהל את הליכי בית המשפט העליון ומנהל את הדיונים בעל-פה המתנהלים תחת בית המשפט. כאשר בית המשפט מעניק דעה בפסק דין, הנשיא, אם נמצא בעמדת הרוב, מחליט מי רושם את עמדת בית המשפט. כאשר מתרחש משפט הדחה של נשיא ארצות הברית מכהן, מנהל נשיא בית המשפט העליון את המשפט בסנאט.
משנת 2005 מכהן ג'ון רוברטס כנשיא בית המשפט העליון.
נשיאי בית המשפט

| # | תמונה | שם | תקופת כהונה> התחלה | תקופת כהונה> סיום | מונה על ידי הנשיא | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | ג'ון ג'יי | 19 באוקטובר 1789 | 29 ביוני 1795 | ג'ורג' וושינגטון | כיהן כנשיא הקונגרס הקונטיננטלי, כמזכיר המדינה וכמושל מדינת ניו יורק |
| 2 |  | ג'ון ראטלדג' | 12 באוגוסט 1795 | 28 בדצמבר 1795 | ג'ורג' וושינגטון | כיהן כמושל מדינת דרום קרוליינה וכשופט בבית המשפט העליון משנת 1790. מינוי זמני, נדחה על ידי הסנאט |
| 3 |  | אוליבר אלזוורת' | 8 במרץ 1796 | 15 בדצמבר 1800 | ג'ורג' וושינגטון | כיהן כסנאטור מטעם מדינת קונטיקט והשתתף בניסוח החוקה האמריקנית |
| 4 |  | ג'ון מרשל | 4 בפברואר 1801 | 6 ביולי 1835† | ג'ון אדמס | כיהן כמזכיר המדינה. המייסד הראשי של המשפט החוקתי בארצות הברית. מת בעודו מכהן |
| 5 |  | רוג'ר טוני | 28 במרץ 1836 | 12 באוקטובר 1864† | אנדרו ג'קסון | כיהן כשר המשפטים וכשר האוצר. מת בעודו מכהן |
| 6 |  | סלמון צ'ייס | 5 בדצמבר 1864 | 7 במאי 1873† | אברהם לינקולן | כיהן כסנאטור מטעם מדינת אוהיו, כמושל מדינת אוהיו וכשר האוצר. מת בעודו מכהן |
| 7 |  | מוריסון וייט | 4 במרץ 1874 | 23 במרץ 1888† | יוליסס גרנט | מת בעודו מכהן |
| 8 |  | מלוויל פולר | 8 באוקטובר 1888 | 4 ביולי 1910† | גרובר קליבלנד | מת בעודו מכהן |
| 9 |  | אדוארד דאגלס וייט | 19 בדצמבר 1910 | 19 במאי 1921† | ויליאם טאפט | כיהן כשופט בבית המשפט העליון משנת 1894. מת בעודו מכהן |
| 10 |  | ויליאם טאפט | 11 ביולי 1921 | 3 בפברואר 1930 | וורן הרדינג | כיהן כנשיא ארצות הברית ה-27, בשנים 1909–1913 |
| 11 |  | צ'ארלס אוונס יוז | 24 בפברואר 1930 | 1 ביולי 1941 | הרברט הובר | הנשיא הקודם טאפט התעקש כי יוז יחליפו, כיהן כמושל מדינת ניו יורק, כמזכיר המדינה וכשופט בבית המשפט העליון בשנים 1910–1916 |
| 12 |  | הרלן סטון | 3 ביולי 1941 | 22 באפריל 1946† | פרנקלין דלאנו רוזוולט | כיהן כהתובע הכללי של ארצות הברית וכשופט בבית המשפט העליון משנת 1925. מת בעודו מכהן |
| 13 |  | פרד וינסון | 24 ביוני 1946 | 8 בספטמבר 1953† | הארי טרומן | כיהן כחבר בית הנבחרים מטעם מדינת קנטקי וכשר האוצר. מת בעודו מכהן |
| 14 |  | ארל וורן | 5 באוקטובר 1953 | 23 ביוני 1969 | דווייט אייזנהאואר | כיהן כמושל מדינת קליפורניה. עמד בראש ועדת וורן לחקירת רצח הנשיא ג'ון קנדי |
| 15 |  | וורן ברגר | 23 ביוני 1969 | 26 בספטמבר 1986 | ריצ'רד ניקסון |  |
| 16 |  | ויליאם רנקוויסט | 26 בספטמבר 1986 | 3 בספטמבר 2005† | רונלד רייגן | כיהן כשופט בבית המשפט העליון משנת 1972. מת בעודו מכהן |
| 17 |  | ג'ון רוברטס | 29 בספטמבר 2005 | מכהן | ג'ורג' ווקר בוש | כיהן כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה משנת 2003 |