stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבת בני עקיבא קריית הרצוג בני ברק
לימודי קודש

לאחר תפילת שחרית נוהג ראש הישיבה להעביר שיעור קצר בנושאים אקטואליים חינוכיים ודברי מוסר.
במחצית הראשונה של היום הרבנים מלמדים את המסכת בגמרא שבה נבחנים בבגרות בתלמוד, לאחר מכן יש שיעורים בתורה, בנביא, ובאמונה.
בישיבה ישנם מסלולים מיוחדים של לימודי גמרא ברמה גבוהה הנקראים "כיתת אשכולות" ו"ישיבה קטנה". מסלול ה"ישיבה קטנה" מיועד לתלמידי החטיבה בלבד, בעוד מסלול ה"אשכולות" מיועד גם לתלמידי כיתות י'.
הישיבה מחייבת לימודי גמרא ברמת 5 יחידות לימוד, אך מתירה לתלמידים שלא עברו את הבגרות בכיתה יא' לגשת בכיתה יב' לבחינת הבגרות בתושב"ע. ובנוסף, הישיבה מעודדת את תלמידיה ללמוד 5 יח' לימוד בתנ"ך.
הישיבה התמודדה מספר פעמים בחידון הגמרא הארצי וזכתה בו במקומות מכובדים.
לימודי חול

במחצית השנייה של יום הלימודים נלמדים לימודי חול.
הישיבה ידועה בהצטיינותה בתחומי החול ומקיימת מספר רב של מסלולים ללימודים מואצים ומורחבים:
לימודי האצה באנגלית לדוברי אנגלית, ולתלמידים הבקיאים בשפה (וסיום הבגרות בכיתה יא' (במקום יב'))
לימודי תואר ראשון בקריה האקדמית אונו במוזיקה.
לימודי תואר ראשון במרכז האקדמי לב במדעי המחשב ובהנדסת מחשבים (תוך סיום התואר בכיתה יג או יד בהתאמה)
לימודי האצה במתמטיקה לתלמידים המצטיינים בתחום זה (וסיום בכיתה יא').
הישיבה גם משתתפת מדי שנה בתחרויות:
תחרות הרובוטיקה הארצית
תחרות הסייבר הארצית (בשנת 2015 הישיבה הגיעה לגמר)
אולימפיזיקה, אולימפיאדת פיזיקה במרכז האקדמי לב
פעילות חברתית ועזרה לסביבה

הישיבה דוגלת בפעילות חברתית רבות, ומעודדת את תלמידיה להתנדב ובכיתות הגבוהות הדבר נכלל כחלק מהמעורבות החברתית המחויבת לקבלת בגרות.
בכיתות ז' - ח' הישיבה מקצה שעות מיוחדות לפעילות חברתית ופעילות לפיתוח הסביבה.
בכיתות ט' - י' התלמידים מבצעים התנדבות בבתי אבות, בתי חולים, עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים, וכן התנדבות בלימוד תלמידים בכיתות נמוכות בבית ספר (מעורב מגדרים) בעיר.
בכיתות י"א - י"ב התלמידים נדרשים ליזום פעילויות חברתיות. מדי פעם הישיבה יוצאת במבצע מיוחד של עזרה לתלמידי כיתות נמוכות בלימודים, ופעילויות נוספות.
בנוסף לכל אלו הישיבה מבצעת פעיליות כלל ישיבתית כדוגמת הרקדה מידי ראש חודש, כוכב החודש לתלמידי חטיבת הביניים (כל מחזור/שכבת גיל, בוחרת תלמיד שלדעתה הוא התלמיד המצטיין של החודש), טקס תפילין לילדי כיתות ז', וכו'.
בכל שנתיים תלמידי כיתות יא' ויב' נוסעים למסע לפולין בעידוד ובהדרכת הישיבה.
מבוגרי הישיבה

איש החינוך והתקשורת אבי רט ובנו הרב ד"ר משה רט
הרב איתן שנדורפי - ר"מ בישיבת ירושלים לצעירים ומלמד במוסדות רבים נוספים.
הרב אלימלך שפירא - ראש המכינה הקדם צבאית 'חוסן' בפדואל, נרצח בפיגוע ירי בשנת ה'תשס"ב (2002)
הרב זאב (זאביק) הראל - ראש מדרשת טהר
עודד מנסטר - שחקן, מורה למשחק ומפיק
עמיחי חסון - משורר, עיתונאי ויוצר קולנוע
נדב נוה - מההרכב הקומי אנדרדוס
יהודה שלזינגר - עיתונאי
הערות שוליים

↑  50 שנה לישיבה התיכונית בבני ברק, באתר ערוץ 7, 16 במרץ 2023
↑  לאחר 33 שנה: ראש ישיבת קרית הרצוג הרב וקסלר פורש לגמלאות, באתר www.inn.co.il
↑  הרב גיטלמן מונה לראש ישיבת קריית הרצוג, באתר ערוץ 7, אוגוסט 2024
↑  ישיבת קריית הרצוג במקום הראשון בפיזיקה!  אתר הישיבה, 6 בינואר 2016
↑  הוכרזו הזוכים באולימפיאדת הפיזיקה אורלי הררי, ערוץ 7, 5 בינואר 2017
↑  ישיבת קריית הרצוג במקום ראשון ושני בתחרות רובוטיקה ארצית! אתר הישיבה, 4 במרץ 2017
↑  תלמידים מצטיינים יכולים לבצע גם תארים נוספים בתחום הראלי, לדוג': תואר בהנדסת חשמל, מתמטיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578560005171
מצעד אלבומי הקאנטרי

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד אלבומי הקאנטרי (באנגלית: Top Country Albums) הוא מצעד מוזיקה, המפורסם מדי שבוע על מגזין בילבורד בארצות הברית. המצעד כולל בתוכו 50 מקומות ומפרט את אלבומי מוזיקת הקאנטרי הפופולריים ביותר במדינה. הנתונים מחושבים מדי שבוע על ידי נילסן סאונד-סקאן, בהתבסס על מכירות פיזיות, דיגיטליות והזרמת מוזיקה. המצעד נוסד ופורסם לראשונה ב-11 בינואר 1964, בשם מצעד אלבומי הקאנטרי החמים. האלבום הראשון בהיסטוריית המצעד שכבש את פסגתו, היה Ring of Fire: The Best of Johnny Cash של ג'וני קאש.
שם המצעד שונה ל-Top Country LP's ב-13 בינואר 1968, Top Country LPs (ללא גרש) ב-31 במאי 1980, ולבסוף למצעד אלבומי הקאנטרי (Top Country Albums) 20 באוקטובר 1984.
מתודולוגיה

מאז השקתו ועד מאי 1991, הורכב התרשים על סמך מסמכי מכירות, שהוגשו על ידי מדגם מייצג של חנויות תקליטים בפריסה ארצית. בשנת 1991, המסמכים הוחלפו בנתונים אלקטרוניים. מאז פברואר 2017 מצעד אלבומי הקאנטרי מתבסס ומורכב על סמך יחידה שקולה לאלבום. במרוצת השנים, הפכו המכירות הדיגיטליות ונתוני הסטרימינג לחלק חשוב במצעד, המתבסס בין היתר גם עליהם.
סטטיסטיקות

האדם הראשון בהיסטוריית המצעד שהצליח לשהות 50 שבועות בצמרת המצעד, היה שאניה טוויין עם אלבום הקאנטרי הנמכר ביותר בכל הזמנים, Come On Over. בהמשך, השתווה אליה לוק קומבס שהצליח לשהות 50 שבועות בצמרת המצעד גם כן עם אלבומו, This One's for You. ג'ורג' סטרייט נחשב לאמן עם מרבית האלבומים שכבשו את צמרת המצעד, 27 בסך הכול.
סטטיסטיקות > האמנים עם מרבית השבועות בצמרת המצעד (מצטבר)

| שבועות בצמרת המצעד | אמנ/ית |
| --- | --- |
169: גארת' ברוקס
125: אלבמה
106: וילי נלסון
98: קני רוג'רס
97: שאניה טוויין
88: לוק קומבס
87: טיילור סוויפט
85: צ'רלי פרייד
80: רנדי טראוויס
76: טים מקגרו
75: הצ'יקס
69: ויילון ג'נינגס
61: ג'ורג' סטרייט
60: באק אוונס
59: ג'וני קאש
51: גלן קמפבל
51: אדי ארנולד
50: קני צ'זני
סטטיסטיקות > האמנים עם מרבית האלבומים שכבשו ברציפות את צמרת המצעד

| אמנ/ית | אלבומים רצופים | מקור |
| --- | --- | --- |
| קארי אנדרווד | 9 |  |
| גארת' ברוקס | 8 |  |
| מירנדה למברט | 7 |  |
ראו גם

בילבורד 200
הערות שוליים

↑  Whitburn, Joel (2008). Joel Whitburn Presents Hot Country Albums: Billboard 1964 to 2007. Record Research, Incorporated. p. 6. ISBN 9780898201734.
1 2  Wendy HermansonPublished: October 28, 2019, Luke Combs Ties Shania Twain For Longest No. 1 Country Album, Taste of Country (באנגלית)
↑  Shania Twain - The Receipts, ATRL (באנגלית אמריקאית)
↑  Hugh McIntyre, Luke Combs’ Debut Is Now Tied As The Longest-Running No. 1 Country Album Ever, Forbes (באנגלית)
↑  A. O. L. Staff, George Strait scores his 27th number one album, www.aol.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Carrie Underwood on Chart-Topping 'My Gift': 'It's Been in My Heart to Do a Christmas Album For Years', Billboard (באנגלית)
↑  Whitburn, Joel (2008). Joel Whitburn Presents Hot Country Albums: Billboard 1964 to 2007. Record Research, Incorporated. p. 40. ISBN 9780898201734.
שאניה טוויין שהייתה לאדם הראשון בהיסטוריה שהצליח לשהות עם אלבום (Come On Over) במשך 50 שבועות בצמרת המצעד.
יעל נאמן

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1960 (בת 64) יחיעם, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יעל נאמן (נולדה ב-3 ביולי 1960) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה

יעל נאמן נולדה בקיבוץ יחיעם. בתחילת שנות השמונים עברה להתגורר בתל אביב. למדה לתואר שני בספרות כללית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
עבדה בהגהה ובעריכה בעיתונים ובהוצאת "מפה". בנוסף על ספריה פרסמה סיפורים ושירי פרוזה בכתב העת "מטעם" בעריכת יצחק לאור. מחזה פרי עטה (בשיתוף אמיר רותם) עלה על הבמה בפסטיבל "פותחים מסך" בתיאטרון בית ליסין ב-2006.
ב-2011 פורסם ספרה "היינו העתיד" בהוצאת אחוזת בית, המתאר את ילדותה והתבגרותה ביחיעם. הספר זכה להצלחה גדולה והופיע במשך שבועות רבים ברשימות רבי המכר. הספר זכה באות ספר הזהב של התאחדות הוצאות הספרים בישראל על מכירת יותר מ-20,000 עותקים. הספר נרכש לתרגום לשפות אנגלית, פולנית, צרפתית והולנדית. המהדורה הפולנית של הספר יצאה לאור בספטמבר 2012 בהוצאת "צ'ארנה" (Czarne). הספר יצא לאור בצרפתית בהוצאת Actes Sud באפריל 2015. המהדורה האנגלית של הספר יצאה לאור ב-2012 בתרגומה של סונדרה סילברסטון.
בעקבות ספרה "היינו העתיד" הייתה נאמן מועמדת לפרס ספיר לשנת 2011.
באוגוסט 2013 יצא לאור ספר הסיפורים "כתובת אש" בהוצאת כתר. הספר התקבל בחום רב הן על ידי הביקורת המקצועית והן על ידי הקהל הרחב. הוא שהה שבועות רבים ברשימות רבי המכר. "כתובת אש" היה מועמד לפרס ספיר לשנת 2014.
נאמן היא כלת פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת 2015.
ב-2015 השתתפה נאמן בתוכנית הכתיבה הבינלאומית מטעם קרן פולברייט International Writing Program Residency באוניברסיטת אייווה ארצות הברית.
במאי 2018 יצא לאור ספרה "היה היתה", בהוצאת אחוזת בית. גם ספר זה היה מועמד לפרס ספיר (ברשימה הקצרה), זכה להצלחה גדולה והופיע במשך חודשים רבים ברשימות רבי המכר. הספר זכה באות ספר הזהב של התאחדות הוצאות הספרים בישראל על מכירת יותר מ-20,000 עותקים.
באוקטובר 2021 זכתה נאמן בפרס עגנון לאמנות הסיפור לשנת תשפ״ב. השופטים כתבו בנימוקיהם כי ״נאמן פורצת דרכים בכתיבתה ומשלבת בין סיפורת, מסה, ממואר ותיעוד, כך שהיא בוראת מעין ז'אנר חדש אשר לו שפה חדשה וקול מובחן וייחודי. במוקד יצירתה של נאמן עומדת פורענות, ודומה שעל המאזניים ניצבים ייסורי הכתיבה מזה ואהבת הספרות מזה; והם שווי משקל״.
בן זוגה הוא דני טרץ', מו"ל ואיש תיאטרון לשעבר.
ספריה

יום שלישי הכתום, 1998, הוצאת עם עובד
שמועות על אהבה, 2004 בהוצאת כתום
היינו העתיד, 2011, הוצאת אחוזת בית
כתובת אש, 2013, הוצאת כתר
מרותקת (ספר נוער), 2015, הוצאת כתר
היֹה היתה, 2018, הוצאת אחוזת בית
היה לך טוב או היה לך רע?, 2024, הוצאת אחוזת בית
הערות שוליים

↑  עמוד הספר בהוצאת czarne
↑  עמוד הספר באמזון
↑  כתובת אש, אתר כתר
↑  רשימת המשתתפים
↑  אתר פרס ספיר
1 2  הסופרת יעל נאמן היא הזוכה בפרס עגנון, באתר ישראל היום, ‏31.10.21
↑  יום שלישי הכתום, אתר עם עובד
↑  שמועות על אהבה, אתר סימניה
↑  אלכס בן-ארי, הוצאת כתום – שלושה ספרים ארוטיים, בבלוג "אלכס בן-ארי - על שירה ועל עניינים נוספים"
↑   מאיה בקר, יעל נאמן, צנזורה צבאית ובית קטן בערבה – ספרים שכדאי לבדוק, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2024
↑   יוענה גונן, קשה לקרוא את ספרה של יעל נאמן בלי שרוח הבלהות של 7 באוקטובר תרחף מעליו, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290381505171  BnF: cb16567041c (data)  GND: 144029502  ISNI: 0000 0001 1911 7346  LCCN: no2004074742  RERO: 02-A025290865  SUDOC: 174165773  VIAF: 266887383   WorldCat (עם VIAF): 266887383
יהדות קירגיזסטן

יהדות קירגיזסטן היא אחת הקהילות היהודיות במרכז אסיה ומקום מושבה הוא באזור קירגיזסטן של היום.
יהודים ראשונים ישבו באזור קירגיזסטן במהלך המאה ה-4 והיו אלו יהודים כוזרים[דרוש מקור]או יהודים מאוזבקיסטן השכנה ומאיראן. יהודים סוחרים ישבו בקירגיזסטן משום שדרכה עבר אחד מנתיבי המסחר בין איראן ואוזבקיסטן למזרח אסיה ומרקו פולו אף מספר על קהילות יהודיות באזור זה.
היהודים הראשונים היו יהודים מבוכרה אשר נקראו בפי המתיישבים המקומיים "האנשים בעלי העיניים הצבעוניות". לאחר חקירה של מספר חוקרים עולה כי בתקופת המאה ה-10 היו ברוב אזורי קירגיזסטן יותר יהודים מאשר נוצרים. היהודים היו באותה התקופה פרסיים ולא היו באזור זה יהודים אשכנזים או ספרדים.
בסוף המאה ה-18 הורשו יהודים מהאימפריה הרוסית לשבת באזורי קירגיזסטן, שהייתה תחת שליטת רוסיה. לאחר כיבוש מרכז אסיה על ידי רוסיה במאה ה-19 הגיעו יהודים אשכנזים לשטחים אלו, גם לקירגיזסטן בעיקר בגלל המחסור במקצועות רבים בהם עבדו יהודים רבים.
בקירגיזסטן לא התערבבו קהילות האשכנזים והמזרחים ובעת שהמזרחים גרו ברובעי העיר הישנים והעניים גרו האשכנזים ברובעי העיר ה"אירופיים" ביחד עם הרוסים והטטרים. בשנת 1898 חיו רוב יהודי קירגיזסטן באוש שכן הרוסים הטילו צו על כל היהודים שגרו בכפרים בקרבת העיר לעבור אליה.
בשנת 1905 הרשו הרוסים ללא-נוצרים לשבת בכמה אזורים משטחי רוסיה, ביניהם גם בקירגיזסטן, ולכן יהודים רבים מליטא, פולין, איראן ועיראק היגרו לאזור זה. הקהילה גדלה עם השנים וכן גדלה הקהילה היהודית בבישקק שעתידה להיות גדולה עוד יותר מקהילת אוש.
בשנת 1910 מנה הנציב הראשי על אזור קירגיזסטן כ-800 יהודים באוש וכ-250 בבישקק, בכך כמעט ומתמצה ישיבת היהודים במדינה, למעט מספרים מועטים בעיירות קטנות וכפרים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה החלו גלי הגירה גדולים מאירופה לקירגיזסטן ואז היה מספר האשכנזים בקהילה גדול ממספר המזרחים. יהודים רבים, שחששו מפני הפגיעה בהם על ידי הרוסים במהלך המלחמה נמלטו לאפגניסטן השכנה. באותה התקופה גם נשלחו יהודים רבים משטחי האימפריה הרוסית לאזורי קירגיזסטן לעבודות כפייה לשירות הממשל.
הקהילות היהודית לאחר מלחמת העולם הראשונה התרכזו בעיקר באוש, בישקק וג'לאל-אבאד. בתקופת מלחמת העולם השנייה ישבו בקירגיזסטן כ-20,000 יהודים שנמלטו מאזורי הכיבוש של גרמניה הנאצית.
הקהילה היהודית בבישקק קיבלה הכרה אך ורק בשנת 1945. בבישקק פעל בעיקר בעיקרון רק בית כנסת אחד, אשכנזי, אך בשנות ה-90 החל לשרת גם את יושבי בישקק המזרחים.
לאחר התפרקות ברית המועצות היגרו יהודים רבים מקירגיזסטן וכיום יש בה כ-950 יהודים בלבד, רובם בבישקק הבירה.
פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי

| --- | --- |

לוגו לציון השנה ה-50 לקיום הטקס
 תיאור:  הישגים במוזיקת קאנטרי
 מיקום הטקס:  מיקומים שונים בארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה למוזיקת קאנטרי
 תקופת הפרס:  אפריל 1966 – הווה (כ־58 שנים)
 ACMCountry.com
פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי (באנגלית: Academy of Country Music Awards), הידועים גם כ-פרסי ACM, התקיימו לראשונה בשנת 1966, על מנת להוקיר את ההישגים של תעשיית הקאנטרי בשנה הקודמת. הטקס היה תוכנית פרסי מוזיקת הקאנטרי הראשונה שנערכה על ידי ארגון גדול. הפרס המוענק, פסלון בצורת כובע, נוצר בשנת 1968. הטקס שודר בפעם הראשונה בטלוויזיה בשנת 1972 ברשת ABC. בשנת 1979, חברה האקדמיה לדיק קלארק הפקות בהפקת הטקס. דיק קלארק ואל שוורץ שימשו כמפיקים וג'ין ויד כיהנה כדירקטורית. תחת הדרכתם, התוכנית עברה ל-NBC ולבסוף ל-CBS, שם היא משודרת נכון לשנת 2015.
בשנת 2003 עזב טקס הפרסים את לוס אנג'לס ועבר ללאס וגאס עד 2014. האקדמיה אימצה גרסה מודרנית ונקייה יותר של פסלון הפרס. בשנת 2004 שילבה האקדמיה הצבעות מקוונות בנוסף להצבעות של חבריה המקצועיים, מה שהפך את הטקס לטקס הפרסים הטלוויזיוניים הראשון שעושה זאת.
הטקס של שנת 2015 התקיים בארלינגטון, טקסס ושבר את שיא גינס למספר הנוכחים הגבוה ביותר בטקס פרסים, עם 70,252 אנשים שהשתתפו בו.
פרס הכתר המשולש

פרס הכתר המשולש (באנגלית: Triple-Crown Award) הוא פרס עִלִית שניתן, נכון ל-2015, לשישה אמני קאנטרי בלבד. הפרס המיוחד ניתן לאמן שזכה בשלושת הפרסים: בדרן השנה, אמן השנה והאמן החדש של השנה. הזוכים בפרס הם:
מרל האגארד
מיקי גילי
ברברה מנדרל
ברוקס ודן
קני צ'זני
קארי אנדרווד
ראו גם

פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
הערות שוליים

↑  Kevin Lynch, "Miranda Lambert and Brad Paisley honored as world records tumble at Academy of Country Music Awards", Guinness World Records, ‏20 באפריל 2015
| פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי |
| --- | --- | --- |
| טקסי פרסים | 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 |  |
| קטגוריות | אלבום השנה • בדרנ/ית |  |
| ערכים קשורים | האקדמיה למוזיקת ​​קאנטרי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fbebebb0-05b1-495d-8f6d-40f80f7b2793
ספורטינג חיחון

ריאל ספורטינג דה חיחון (בספרדית: Real Sporting de Gijón) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר חיחון, שבחבל אסטוריאס. המועדון נוסד ב-1 ביוני 1905, והוא משחק כיום בסגונדה דיוויסיון. הוא ידוע בכינוי "רוחיבלאנקוס" בגלל צבעי המדים שלו, רצועות פסים לבנים-אדומים. אצטדיונה הביתי של ספורטינג חיחון הוא אל מולינון, שהוא גם מגרש הכדורגל העתיק ביותר בכל ספרד. הוא מתפקד מאז שנת 1908, והוא ממוקם באתר של טחנת רוח ישנה, ומכאן בא שמו של האצטדיון, שפירושו בספרדית "טחנת הרוח הגדולה".
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1905 תחת השם ספורטינג חיחונס, כאשר נשיאה הראשון של הקבוצה היה אנסלמו לופז. המלך אלפונסו השלושה עשר קיבל לידיו את פטרונה של המלוכה הספרדית על המועדון בשנת 1912, ואישר להוסיף לשמו של המועדון את השם "ריאל" (המילה הספרדית למלוכה), ומאז נקראה הקבוצה ריאל ספורטינג קלאב חיחונס. בשנת 1916, שונה שם הקבוצה שוב לשמה הנוכחי היום, ריאל ספורטינג דה חיחון. משנת 1941 עד שנות ה-70, עקב חוק זמני שנחקק בספרד שאסר על שימוש במילים זרות בשמות מועדוני הכדורגל במדינה, שמה הרשמי של הקבוצה שונה לריאל חיחון.
בשנת 1944, הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה, ומאז דשדשה בין הליגה הבכירה לליגה השנייה רוב עונותיה, כאשר שיא הישגיה היה בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, בהן שהתחרתה על התארים בליגה וגם בגביע המלך הספרדי ונשארה במשך 21 שנים בלה ליגה ברציפות. במהלך אותה התקופה, השתתפה חיחון מספר פעמים בגביע אופ"א, בו הפסידה 4 פעמים בשלב של 32 האחרונות, ופעמיים בשלב של 16 האחרונות. הפעם האחרונה ששיחקה במפעל הייתה בעונת 1991/92.
בעקבות עונה לא מוצלחת בשנת 1998, ירד המועדון לליגה השנייה בספרד, בו שיחק במשך 10 שנים רצופות. ב-15 ביוני 2008, הוא הבטיח את שובו לליגה הבכירה לקראת עונת 2008–2009.
בעונתה המחודשת בליגה הבכירה הגיעה לרבע גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת אתלטיק בילבאו. בעונה זו הצליחה ספורטינג חיחון להינצל מירידה במחזור הסיום והבטיחה לעצמה עונה נוספת בליגה הספרדית הראשונה. בסוף עונת 2011/2012 ירדה לליגה הספרדית השנייה. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה ברציפות מעונת 2012/2013 ועד עונת 2014/15 בה חזרה לליגה הספרדית הראשונה אחרי 3 שנים של היעדרות.
היריבה ההיסטורית של המועדון היא קבוצת ריאל אוביידו. כאשר שתי הקבוצות משחקות באותה הליגה, הן משתתפות בדרבי האסטורי.
צבעי המועדון וסמלו

צבעי המועדון, אדום ולבן, נבחרו בגלל צבעי דגל העיר חיחון.
משנת 1931 עד 1936, בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה, הכתר בסמלה של הקבוצה הוחלף זמנית בכתר מורל.
הישגי שיא

סגנות האליפות פעם אחת ב-1979
סגנית מחזיקת הגביע פעמיים, ב-1981 וב-1982
שחקנים בולטים בעבר

| --- | --- |
 אבלרדו  לואיס אנריקה  דויד וייה  חואן פבלו קולינאס  מיגל מרקוס מדרה  קיני  פרננדו גומש:  איוואן איגלסיאס  פרנסיסקו אגילאר  אלברטו בוטיה  חורחה מרה  ז'אן סילבן באבין  לואיס הרננדס רודריגס
אפירוגון

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  קולום מק'קאן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס
 תאריך הוצאה:  25 בפברואר 2020
 מספר עמודים:  480
 פרסים
 מועמד לפרס מאן בוקר
 סדרה
 ספר קודם:  TransAtlantic 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9781400069606
 
אפירוגון (באנגלית: Apeirogon) הוא רומן מאת קולום מק'קאן (אנ') שיצא לאור בפברואר 2020. הספר מתבסס על הסכסוך הישראלי-פלסטיני ועוקב אחרי שני גברים שאיבדו בת, אחד ישראלי ואחד פלסטיני.
עלילה

שתי הדמויות המרכזיות בספר הן רמי אלחנן, מעצב גרפי ישראלי, ובאסם ערמין, חוקר ואסיר פוליטי לשעבר פלסטיני. השניים הם פעילי שמאל אמיתיים, החברים בפורום המשפחות השכולות הישראלי-פלסטיני. השניים מתחברים למרות המרחק הפוליטי ביניהם, ותומכים זה בזה במאבקיהם ברחבי העולם.
הספר מורכב מ-1,001 קטעים קצרים, בהם שתי הדמויות מתחברות עקב המוות בטרם-עת של בנותיהן. סמדר, ביתו של רמי, נהרגה בפיגוע התאבדות, ועביר, ביתו של באסם, נהרגה מכדור גומי שירה חייל צה"ל. ככזה, הספר משלב בין בדיון לעובדות היסטוריות ופוליטיות אמיתיות. הספר מתאר בהרחבה את משפחותיהן המורחבות של ההרוגות, ובכלל זה מזכיר גם את נורית פלד-אלחנן, אמה של סמדר, ואת מתי פלד סבה.
ביקורת וסערה ציבורית

רוב הביקורות על הספר היו חיוביות מאוד, והספר היה מועמד לפרס בוקר לשנת 2020.
הוצאת עם עובד, שתרגמה לעברית את ספריו הקודמים של מק'קאן, בחרה לוותר על תרגום הספר, בשל אופיו הפוליטי. בשנת 2024 תורגם הספר לעברית על-ידי חנה עמית-כוכבי בהוצאה האידאולוגית ספרי נובמבר.
עיריית חיפה בראשות עינת קליש רותם הודיעה על ביטול אירוע ההשקה של הספר, שהתרחש במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הערות שוליים

↑  מחבר Meirav, אפירוגון / קולום מק'קאן (Apeirogon / Colum McCann), באתר היTרבות - מירב גולן, ‏2020-06-13
↑  Finch, Charles (10 במרץ 2020). "TColum McCann's 'Apeirogon' takes an elliptical approach to the unending Middle East conflict". נבדק ב-26 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   אמיר רותם, הרומן, שבמרכזו אבות שכולים, ישראלי ופלסטיני, ממחיש את כוחה של הספרות, באתר הארץ, 13 בפברואר 2024
↑  Doyle, Martin. "Booker Prize 2020: Colum McCann on longlist heavy with debuts and US authors". The Irish Times.
↑  "Apeirogon | The Booker Prizes". thebookerprizes.com.
↑   שירין פלאח סעב, עיריית חיפה הודיעה על ביטול השקת ספר שעוסק בסכסוך הישראלי־פלסטיני, באתר הארץ, 6 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1220055905  VIAF: 3763160364948163680006   WorldCat (עם VIAF): 3763160364948163680006
רותי נבון

| --- | --- |

רותי נבון בהופעה, 2009
 לידה:  30 במאי 1951 (בת 73) חיפה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 סוג קול:  מצו סופרן
 שפה מועדפת:  עברית 
 
רות (רותי) נבון (נולדה ב-30 במאי 1951) היא זמרת פופ ישראלית, שבלטה בארץ בעיקר במהלך שנות ה-70, ובסופן חזרה בתשובה. בשנות השמונים והתשעים חייתה בארצות הברית. בתחילת שנת 2000 שבה לישראל והחלה בחידוש הופעותיה בארץ ובהקלטת חומרים חדשים.
חיים אישיים

נבון הייתה נשואה ליוסף זמורה ולהם שני בנים: ליאור-יצחק ושי-שבתאי.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

רותי נבון - אריך נגן ראשון - 1974
הוריני דרכך - 1977
ההופעה - במסע אל עצמי - 2002
רותי נבון - אריך נגן ראשון בהוצאה מחודשת - מבראשית - 2002
בהילוך גבוה - 2008
דיסקוגרפיה > תקליטי שדרים

רותי נבון - זה היה סיפור של חורף, לבטים - 1979
רותי נבון ודורי בן זאב - תמיד עולה האלופה - 2004 / השיר: "תמיד עולה האלופה"
רותי נבון ודורי בן זאב - יש תקווה - 2006 / השיר: "יש תקווה"
דיסקוגרפיה > שירים מתוך אלבומים שונים ושיתופי פעולה

צוותי הווי פיקוד ההדרכה - שמח בלב - 1972 / השיר: "איש קטן"
המחזמר "אל תקרא לי שחור" - 1972 / השירים: "יום יבוא", "בסי סמית", "הללויה" ו-"שלגיה"
אני שלך ואת שלי - שירי אהבה של אהוד מנור - 1974 / השיר: "שירו של דניאל"
ראש כרוב - שירים מתוך תוכנית הטלוויזיה - 1975 / השירים: "על גג העולם" ו-"מנגינה היא שמש"
רסיסי לילה תלויים - שירי חיים נחמן ביאליק - 1975 / השיר: "החמה מראש האילנות (שבת המלכה)"
פסטיבל פופ נואיבה 78 - חגיגה בנביעות - 1978 / השירים: "מחרוזת דיסקו" ו-"דבר לא השתנה"
בושם תפוזים - שירים חדשים של תלמה אליגון - 2000 / השיר: "מעבר לדמעות"
נפשי כלתה לחרוזים - מבחר שירי משוררים - 2011 / השיר "כוכבים מציצים וכבים"
הביטו אל האור - אוסף שירי חמוטל בן זאב - 2014 / השיר: "ככה נסחפתי"
דיסקוגרפיה > שירים מתוך פסטיבלים ותחרויות זמר

פסטיבל הזמר והפזמון תשל"ג - 1973 / השיר: "נצח ישראל לא ישקר"
פסטיבל הזמר החסידי מספר 06 תשל"ה - 1974 / השיר: "זכרנו לחיים" (לחן: דב פרימר)
שישו את ירושלים - ערב שירי ירושלים - 1974 / השיר: "על חומותיך ירושלים"
שירוויזיון לילדים מס' 1 - 1979 / השיר: "פליפר"
ילד פלא - תחרות שירי הילדים של ישראל - חנוכה - 2007 / השיר: "הוא יהיה"
ג'ניפר איגן

| --- | --- |

ג'ניפר איגן ב-2011
 לידה:  7 בספטמבר 1962 (בת 62) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג', קולג' סנט ג'ון, אוניברסיטת פנסילבניה, תיכון לוואל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  מפגש עם חוליית הבריונים 
 בן או בת זוג:  David Hershkovits 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1996)  פרס פוליצר לסיפורת (2011)  חבר הקרן הלאומית לאמנויות 
 jenniferegan.com
 
ג'ניפר איגן (באנגלית: Jennifer Egan; נולדה ב-7 בספטמבר 1962) היא סופרת אמריקאית זוכת פרס פוליצר לספרות לשנת 2011.
ביוגרפיה

איגן נולדה בשיקגו וגדלה בסן פרנסיסקו. היא למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת פנסילבניה והשלימה תואר שני בקולג' סיינט ג'ון באוניברסיטת קיימברידג'. היא מתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
יצירתה

איגן פרסמה סיפורים קצרים רבים בבמות שונות, לרבות הניו יורקר והרפרס, וכתבות עיתונאיות פרי עטה מתפרסמות מדי פעם במוסף של הניו יורק טיימס ובכתבי עת אחרים. היא פרסמה קובץ סיפורים אחד וארבעה רומנים.
ספרה משנת 2010, "מפגש עם חוליית הבריונים" (שראה אור בעברית ב-2013), זכה בפרס פוליצר ובפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי לשנת 2011. כמו כן היא זכתה בכמה מלגות יוקרתיות, לרבות מלגת גוגנהיים. סיפוריה הקצרים הופיעו בכתבי עת דוגמת הניו יורקר, הרפרס, גרנטה, מק'סווני ועוד. נוסף על זכייתה בפרס פוליצר הייתה איגן מועמדת גם לפרס פן/פוקנר לספרות. בשנת 2002 כתבה על ילדים חסרי בית וזכתה בפרס העיתונות על שם קרול קואל. מאמרה על ילדים דו־קוטביים מ-2008 זכה בפרס מטעם הברית הלאומית למחלות נפש (NAMI).
ספריה שתורגמו לעברית

תסתכלו עליי (2001), תרגמה נורית לוינסון, הוצאת מודן, 2004
הצריח (2006), תרגמה שרון מור, הוצאת מודן, 2007
מפגש עם חוליית הבריונים (2010), תרגם יואב כ"ץ, עם עובד, 2013
הקרקס הנסתר (1994), תרגמה ברוריה בן-ברוך, עם עובד, 2015
חוף מנהטן (2017), תרגם יואב כ"ץ, הוצאת תכלת, 2018
בית הממתקים (2022), תרגם יואב כ"ץ, עם עובד, 2024
הערות שוליים

↑   יובל פלוטקין, "בית הממתקים" הוא הוכחה נוספת: אף אחד לא כותב ספרות כמו ג'ניפר איגן, באתר הארץ, 23 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307695305171  PLWABN: 9810596080605606  BIBSYS: 4010201  BNE: XX5188394  BnF: cb125164691 (data)  CANTIC: a11317784  CiNii: DA16591937  GND: 114419833  ICCU: RAVV349876  ISNI: 0000 0001 1764 6869  LCCN: n94011864  LNB: 000220417  NDL: 00824561  NKC: xx0149798  NLK: KAC201115410  NTA: 126752435  RERO: 02-A025746862  SUDOC: 084281065  Trove: 841608  VIAF: 56717951   WorldCat (עם VIAF): 56717951 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  פרס המוזיקה האמריקאית
 תקופת הפרס:  1974–הווה (כ־50 שנה)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  גארת' ברוקס (8)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ג'ורג' סטרייט (12)
 www.theamas.com
 
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר הוענק מאז שנת 1974.
שיאני מועמדויות וזכיות > שיאני זכיות

8 זכיות: גארת' ברוקס
6 זכיות: טים מקגרו
5 זכיות: קני רוג'רס, לוק בריאן
4 זכיות: וילי נלסון
3 זכיות: רנדי טראוויס, קיין בראון
2 זכיות: צ'ארלי פרייד, ג'ורג' סטרייט, טובי קית', קית' אורבן, בראד פייזלי, בלייק שלטון