stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי החוץ של דנמרק

נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש וראש ממשלת דנמרק אנדרס פוג ראסמוסן מקיימים מסיבת עיתונאים משותפת מחוץ למעונו הרשמי של ראש ממשלת דנמרק, מרינבורג יולי 2005.
נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב וראש ממשלת דנמרק לשעבר לארס לקה ראסמוסן מקיימים מסיבת עיתונאים משותפת, אפריל 2010.
מדיניות החוץ של דנמרק מבוססת על זהותה כמדינה ריבונית באירופה. דנמרק מנהלת זה מכבר יחסים טובים עם מדינות אחרות. היא הייתה מעורבת בתיאום הסיוע המערבי למדינות הבלטיות (אסטוניה, לטביה וליטא). המדינה תומכת חזק בשמירה על השלום הבינלאומי. דנמרק גם תמכה בפעילות אמריקאית באפגניסטן ואף תרמה כוחות ל-ISAF .  יוזמות אלה הן חלק ממדיניות החוץ הפעילה של דנמרק.
לאחר מלחמת העולם השנייה סיימה דנמרק את מדיניות הנייטרליות שלה זה מאתיים שנה. דנמרק היא חברה בנאט"ו מאז הקמתה בשנת 1949, והחברות בנאט"ו נותרה פופולרית מאוד. בין ארצות הברית ודנמרק היו כמה עימותים חמורים על מדיניות הביטחון בעיתוי המכונה "עידן הערות שוליים" (1982-1988).
מחלוקות בינלאומיות

האי הנס. אי שנמצא בין גרינלנד לאיים הארקטיים הקנדיים. גבול בלתי פתור שנוי במחלוקת בין קנדה לדנמרק (מדינת דנמרק אחראית ליחסי החוץ של גרינלנד). סכסוך זה התפוצץ שוב ביולי 2005 בעקבות ביקורו של שר קנדי באי שבמחלוקת.
הקוטב הצפוני. דנמרק מנסה להוכיח שהקוטב הצפוני קשור גאוגרפית לגרינלנד. אם תהיה הוכחה כזו, הממלכה תתבע את הקוטב הצפוני.
חוק השכירות והשאילה

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  5 באוגוסט 1971
 תאריך חקיקה עברי:  י"ד באב תשל"א
 גוף מחוקק:  הכנסת השביעית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 633, עמ' 160
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 מספר תיקונים:  1
 נוסח מלא:  חוק השכירות והשאילה, תשל"א-1971
 
חוק השכירות והשאילה, תשל"א-1971 הוא חוק שאושר בכנסת השביעית ועוסק בהסדרתן של שכירות ושאילה. החוק מגדיר:
"שכירות היא זכות שהוקנתה בתמורה (להלן – דמי שכירות), להחזיק בנכס ולהשתמש בו שלא לצמיתות" (סעיף 1 לחוק).
"שאילה היא זכות להחזיק בנכס ולהשתמש בו שלא לצמיתות, כשהזכות הוקנתה שלא בתמורה" (סעיף 26 לחוק).
החוק ביטל את הוראות הספר השני של המג'לה העוסקות בשכירות נכסים. אף שהחוק עוסק בפעילות כלכלית מרכזית, זהו אחד החוקים היציבים ביותר בחוקי מדינת ישראל - מיום חקיקתו בשנת 1971 הוא תוקן רק פעם אחת, בשנת 2017. בתיקון זה, שנכנס לתוקף ב-17 בספטמבר 2017, שונו אחדים מסעיפי החוק תוך אימוץ ההסדרים המהותיים שנקבעו ביחס לחוזה שכירות או שאילה בהצעת חוק דיני ממונות, ובעיקר נוסף לו חלק העוסק באופן מפורט בחוזה שכירות למגורים.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מאפייניו:
בחוק שני פרקים עיקריים: פרק א' - שכירות (שבו מרבית סעיפי החוק) ופרק ב' - שאילה.
פרק השכירות

פרטיה של השכירות נקבעים בחוזה בין הצדדים, אך החוק מוסיף כי "פרטים של חוזה שכירות שלא נקבעו בהסכם בין הצדדים יהיו לפי הנוהג שהצדדים להסכם ראו אותו כמקובל עליהם בעסקאות קודמות שביניהם, ובאין נוהג כזה – לפי הנוהג שצדדים סבירים רואים אותו כחל בעסקאות מאותו סוג."
חובת תום הלב, המקובלת בדיני חוזים מוצגת בחוק זה במפורש: "חיוב הנובע מחוזה שכירות יש לקיימו בדרך מקובלת ובתום לב; והוא הדין לגבי השימוש בזכות הנובעת מן החוזה" (סעיף 4 לחוק).
על המשכיר למסור את המושכר לשוכר כשהוא מתאים למוסכם בינו ובין השוכר. המשכיר חייב לתקן במושכר כל פגם הגורם הפרעה של ממש לשימוש הרגיל במושכר או לשימוש בו על פי המוסכם בינו ובין השוכר, זולת פגם שהשוכר אחראי לתיקונו. המשכיר חייב לאפשר לשוכר להשתמש במושכר במשך תקופת השכירות לפי המוסכם בין הצדדים ללא הפרעה מצדו או מטעמו.
על השוכר להשתמש במושכר לפי המוסכם עם המשכיר. השוכר חייב לאפשר למשכיר, בכל עת סבירה, לבדוק את המושכר ולבצע בו תיקונים, ובלבד שהמשכיר יודיע לו על כך זמן סביר מראש וימעיט ככל האפשר בהפרעה לשוכר. השוכר אינו רשאי להעביר לאחר את הזכות להחזיק ולהשתמש במושכר וכן את חיוביו האחרים על פי חוזה השכירות או להשכיר את המושכר בשכירות משנה, אלא בהסכמת המשכיר.
בתיקון לחוק נוספה התייחסות לשינויים במושכר: השוכר אינו רשאי לבצע שינויים במושכר, אלא אם כן קיבל את הסכמת המשכיר לשינויים. אם השוכר ביצע שינויים במושכר בהסכמת המשכיר, זכאי השוכר, בעת השבת המושכר, לבחור בין השבת המושכר כפי שהוא לאחר ביצוע השינויים ובין החזרת המושכר לקדמותו והשבתו כפי שהיה טרם ביצוע השינויים; בחר השוכר להשיב את המושכר כפי שהוא לאחר ביצוע השינויים, אין הוא זכאי לתמורה בשל השינויים שביצע.
עם סיום תקופת השכירות על השוכר להשיב למשכיר את המושכר, כשהוא פנוי מכל אדם או נכס, למעט נכס של המשכיר המשמש את המושכר.
פרק השכירות > חוזה שכירות למגורים

בתיקון לחוק, שאושר בכנסת ב-17 ביולי 2017 ונכנס לתוקף ב-17 בספטמבר 2017, נוסף לפרק זה סימן ו' שבו 15 סעיפים העוסקים באופן מפורט בחוזה שכירות למגורים. דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את הצורך בתיקון זה:
חוזה שכירות למגורים ייערך בכתב וייחתם בידי המשכיר והשוכר, ואולם אין באי-קיום הוראה זו כדי לגרוע מתוקפו של החוזה. על החוזה לכלול, בין השאר, את הפרטים הבאים:
על המשכיר למסור את הדירה המושכרת כשהיא מתאימה למגורים; על מסירת דירה שאינה מתאימה למגורים חלות הוראות החוק העוסקות באי-ההתאמה.
מסירת דירה כשהיא אינה ראויה למגורים, דינה כהפרת חוזה. החוק מפרט שדירה אינה ראויה למגורים אם מתקיים בה אחד מאלה:
השוכר אחראי על כל ליקוי בדירה המושכרת, לרבות פגם, שנגרם עקב שימוש בלתי סביר בדירה המושכרת, ועליו לתקן ליקוי כזה על חשבונו, אלא אם הסכימו הצדדים אחרת. המשכיר יתקן על חשבונו כל ליקוי או פגם אחר בדירה המושכרת ואינו קל ערך.
החוק מפרט את התשלומים שבהם יישא השוכר לגבי תקופת השכירות:
החוק קובע במפורש תשלומים שהשוכר לא יישא בהם:
ערבות לשם הבטחת חיובי השוכר הנובעים מחוזה השכירות למגורים לא תעלה על הנמוך מבין סכומים אלה:
המשכיר רשאי לממש את הערבות רק במקרים המפורטים להלן ובסכומים כמפורט לצדם:
על המשכיר להודיע לשוכר זמן סביר מראש על כוונתו לממש את ערבות ויאפשר לו לתקן את הטעון תיקון בתוך זמן סביר.
תניה בחוזה שכירות למגורים המאפשרת למשכיר לבטל את החוזה שלא בשל הפרתו בטלה, אלא אם כן קיימת גם לשוכר זכות ביטול כאמור.
פרק השאילה

פרק השאילה מתבסס על פרק השכירות, ומפרט את סעיפי פרק השכירות שיחולו, בשינויים המחויבים, גם על שאילה. בין השאר, חובת תום הלב חלה גם על הסכם שאילה, ופרטים של חוזה השאילה שלא נקבעו בהסכם בין הצדדים יהיו לפי הנוהג שהצדדים להסכם ראו אותו כמקובל עליהם, ובאין נוהג כזה – לפי הנוהג שצדדים סבירים רואים אותו כחל בעסקאות מאותו סוג. הכללים החלים על שינויים במושכר חלים גם על שינויים במושאל.
אי-התאמת המושאל לשואל לא תשמש עילה לפיצויים, אלא אם ידע עליה המשאיל בעת כריתת החוזה והשואל לא ידע עליה. המשאיל רשאי לבטל את חוזה השאילה כל עוד לא מסר את המושאל לשואל, והוא רשאי לסיים את השאילה בתוך תקופתה אם מת השואל או אם המושאל דרוש למשאיל לצורך עצמו, והכל בהודעה לשואל זמן סביר מראש. השואל אינו רשאי להעביר לאחר את הזכות להחזיק ולהשתמש במושאל או להשאילו בהשאלת משנה, אלא בהסכמת המשאיל.
ראו גם

בעלות
הסגת גבול (אזרחי)
הסגת גבול (פלילי)
לקריאה נוספת

איל זמיר, מרדכי א' ראבילו, גבריאלה שלו (עורכים), הפירוש הקצר לחוקים במשפט הפרטי, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1996, החלק "חוק השכירות והשאילה, תשל״א–1971", עמ' 507–561.
אילן שרן, הפרשנות לחוק השכירות והשאילה, התשל"א-1971, הוצאת אוצר המשפט, 2017
הערות שוליים

↑  חוק השכירות והשאילה (תיקון), התשע"ז-2017, ס"ח 2649 מ-19 ביולי 2017
↑  הצעת חוק השכירות, תש"ל-1970, ה"ח 901 מ-27 בספטמבר 1970
↑  דוד רוזנטל‏, "מנקה פעמיים בשבוע על חשבונך": הסעיפים ההזויים בחוזי השכירות, באתר וואלה, 18 באוגוסט 2022
↑  אהוד ארצי, האם המשכיר חייב לתקן פגמים בדירה?, באתר nrg
↑  תיקון ליקויים בדירה מושכרת, באתר כל זכות
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'נמרוד בוסו,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'שכר הדירה לא יוגבל, הערבויות כן: אושר חוק שכירות הוגנת, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2017
בילי פרנקל,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'אושר סופית: חוק שכירות הוגנת עבר ברוב של 64 ח"כים, באתר ynet, 17 ביולי 2017
↑  הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון), התשע"ו-2016, ה"ח הממשלה 1073 מ-1 באוגוסט 2016
פנזין

פנזין (באנגלית Fanzine, הלחם בין Fan ו-Zine, קיצור של מגזין) הוא כתב עת לא-מקצועי העוסק בתחום ספציפי. פנזינים אינם ממומנים על ידי גופים ציבוריים או מסחריים, והמוציאים לאור, העורכים והכותבים בדרך כלל אינם מקבלים כסף על טרחתם. המחיר של הפנזין הוא בדרך כלל זעום, ומשמש לכיסוי ההוצאות בלבד. פנזינים רבים הודפסו בסטנסילים או במכונת צילום.
כתבי-עת עצמאיים החלו לצאת לאור בארצות הברית עם התפשטות טכנולוגיית הדפוס, כבר באמצע המאה ה-19. את הפנזינים הראשונים פרסמו חובבי המדע הבדיוני בשנות ה-30 של המאה ה-20. הפנזינים היו מבוססים על קובצי מכתבים ששלחו קוראי כתבי-עת שונים למערכת, או אחד לשני, בו הם מציעים את גרסאותיהם האישיות לסיפורים שפרסמו עורכי המגזינים הגדולים. בשלב מסוים הבינו הקוראים שהם יכולים לעקוף את מערכת כתב-העת ולהדפיס ולפרסם את גרסאותיהם באופן עצמאי. את המושג "פנזין" טבע Russ Chauvenet, שהיה ממקימיה של קהילת Science Fiction Fandom, בשנת 1940. "The Comet" (השביט), שראה אור לראשונה בשנת 1930 בשיקגו, נחשב הראשון שיצא לאור והיה מבוסס על מכתבים ששלחו קוראי המגזין “Amazing Stories” (סיפורים מופלאים).
בישראל צמיחת הפנזינים קשורה בתרבות האנרכו-פאנק, שהתקיימה מסוף שנות השבעים. הפנזינים החשובים שראו אור למשך תקופה משמעותית בישראל והופצו בחנויות תקליטים היו "אבק" (פנזין מוזיקה תל אביבי, 1992–1993), "הכל שקרים" (1991–1993), "סטיות של פינגווינים" (כפר סבא, 1991–1998) ו"נקרופיליה לנוער" (להבות הבשן וקיבוצי הסביבה, 1991-1994). בשנות התשעים הופצו בישראל פנזינים רבים, רובם קצרי-חיים, באזור רחוב שינקין בתל אביב, בדוכנים באירועים כגון פסטיבלים ברחבי הארץ ובחנויות תקליטים. חלק ניכר מהם ראו אור בהוצאת צירופימקרים התל אביבית, ובירושלים יצא בתחילת שנות האלפיים פנזין מסיבות ביטחוניות. הפנזינים גוועו במקביל לעליית האינטרנט והאפשרות להתבטא דרך אתרי אינטרנט ובלוגים אישיים, באופן זול יותר, נוח יותר ועם קהל יעד גדול יותר.
הערות שוליים

↑  פנזין, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX541408  GND: 4475662-8 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי החוץ של בורונדי

יחסי בורונדי עם שכנותיה הושפעו לעיתים קרובות מבעיות ביטחוניות. מאות אלפי פליטים בורונדיים עברו בזמנים שונים לרואנדה, לטנזניה ולרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וכן מאות אלפי בורונדים נמצאים במדינות שכנות כתוצאה ממלחמת האזרחים המתמשכת. רובם, יותר מ-340,000 מאז 1993, בטנזניה. כמה קבוצות מורדים בורונדינים השתמשו במדינות שכנות כבסיסים לפעולות המורדים. האמברגו שהוטל על המדינות האזוריות ב-1993, פגע ביחסים הדיפלומטיים עם שכנותיה; היחסים השתפרו מאז השעיית סנקציות אלה ב-1999.
בורונדי היא חברה בארגונים בינלאומיים ואזוריים שונים, ביניהם האו"ם, איחוד מדינות אפריקה, הבנק לפיתוח אפריקה ולה פרנקופוני. בורונדי היא גם חבר בבית הדין הפלילי הבינלאומי עם הסכם חסינות בין-צדדי להגנה על הצבא האמריקני (כמפורט סעיף 98). השר השוודי לשילוב ולשוויון מגדרי, ניאמקו סאבוני, נולד בבורונדי.
יחסים בילטרליים > אנדורה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 במאי 2007.
יחסים בילטרליים > ארמניה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 במאי 1992.
יחסים בילטרליים > ארגנטינה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 בספטמבר 1976.
יחסים בילטרליים > בלגיה

בלגיה מחזיקה שגרירות בבוג'ומבורה.
בורונדי מחזיקה שגרירות בבריסל.
יחסים בילטרליים > קפריסין

בורונדי מיוצגת בקפריסין על ידי השגרירות שלה בז'נבה ויש לה קונסוליית כבוד בניקוסיה.
קפריסין מיוצגת בבורונדי באמצעות השגרירות דוחה ויש לה קונסוליית כבוד בבוג'ומבורה.
שתי המדינות חברות מלאות של ארגון לה פרנקופוני.
יחסים בילטרליים > גיאורגיה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 במרץ 1993.
יחסים בילטרליים > ישראל

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1995.
יחסים בילטרליים > קניה

קניה מחזיקה שגרירות בבוג'ומבורה.
קניה מחזיקה שגרירות בניירובי.
יחסים בילטרליים > לטביה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-24 במאי 1993.
יחסים בילטרליים > ליטא

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 במאי 1993.
יחסים בילטרליים > מונטנגרו

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 באוגוסט 2012.
יחסים בילטרליים > רומניה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 באוגוסט 1968.
יחסים בילטרליים > רואנדה

בורונדי ורואנדה מסתכסכות וחולקות זו לצד זו את גבולות הנהרות אקניארו וקגרה/ניאברונגו, אשר השתנו מאז 1960, כאשר הגבול היה תחום.
יחסים בילטרליים > סרביה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1962.
יחסים בילטרליים > דרום קוריאה

כינון היחסים הדיפלומטיים בין דרום קוריאה לבין הרפובליקה של בורונדי התרחש ב-3 באוקטובר 1993. ב-אוקטובר 1985, שר האוצר פייר נגרנגי נכח באספה הכללית השנתית של קרן המטבע הבינלאומית ובבנק הבינלאומי לשיקום ולהתפתחות בסיאול, קוריאה.
יחסים בילטרליים > טורקיה

בורונדי מחזיקה שגרירות באנקרה.
הודו מיוצגת בבורונדי באמצעות שגרירות בקמפלה.
יחסים בילטרליים > ארצות הברית

בורונדי מחזיקה שגרירות בוושינגטון די. סי.
שגרירות ארצות הברית ממוקמת בבוג'ומבורה.
ראו גם

יחסי בורונדי-יוון
דפי תמר - יומנה של תמר גל מקיבוץ רימון

| --- | --- |

 
 ספרי הסדרה
 דפי תמר – עושים חיים, דפי תמר – שלום לך, אמריקה, דפי תמר – 30000 ק"מ בשנה אחת
 מידע כללי
 מאת:  דבורה עומר
 איורים:  חוה נתן
 שפת המקור:  עברית
 מקום התרחשות:  קיבוץ רימון
 תקופת התרחשות:  שנות ה-50 של המאה ה-20
 הוצאה
 הוצאה:  עמיחי
 מקום הוצאה:  ישראל
 תאריך הוצאה:  1959
 מספר עמודים:  184
 פרסים
 פרס יציב
 סדרה
 סדרת ספרים:  דפי תמר
 הספר הבא:  דפי תמר – עושים חיים
 מספר ספרים:  4
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990038049700205171
דפי תמר הוא ספר שכתבה דבורה עומר. הספר יצא בתחילה בכתב העת "דבר לילדים", ובשנת 1959 פורסם בהוצאת עמיחי.
הספר הוא יומנה של ילדה בת אחת-עשרה בשם תמר שגרה בקיבוץ רימון. היומן מבוסס על יומנה של עומר מכיתה ו'.
הרקע להוצאת הספר לאור

בשנות העשרים לחייה עבדה עומר כמורה בקיבוץ מעוז חיים, ששימש לה השראה לסדרת הספרים "דפי תמר". עומר מספרת:
הכול התחיל במקרה. הייתי מורה בקיבוץ, כי אספת חברים החליטה על כך. הייתה לי כיתה נהדרת, כיתה ו'. באתי לבית הספר יחפה, במכנסים קצרים ותלמידי קראו לי דבורה'לה. כיוון שאני אוהבת לכתוב, ביקשתי מהם לכתוב חיבור על החופש הגדול. הם כתבו בסגנון טלגרפי: קמתי בבוקר, אכלתי, שחיתי.
סיפרתי להם שמצאתי יומן של נערה אלמונית בשם תמר וקראתי להם פרק מיומנה, כדוגמה לכתיבה טובה יותר. הם נהנו וביקשו ממני לקרוא פרקים נוספים. מאז, מדי יום שישי כתבתי ואחר כך קראתי להם פרק אחד. כך נולד הרעיון של 'דפי תמר'.
הספר התפרסם במשך זמן מה כמדור בשם "דפי תמר" בעיתון "דבר לילדים". סגן עורך העיתון, אריאל אופק, הציע לעומר להפוך את המדור לספר, והיא שלחה את כתב היד למוציא לאור מ. ניומן.
בתגובה, קיבלה עומר את מה ששמור בארכיון הספרייה הלאומית כ"מכתב הדמעה", בו ההוצאה השיבה לה בביקורת שלילית על ספרה:
לכבוד
מרת דבורה מוסנזון, ברכת שלום.
גמרתי לקרוא את ספרך. בראשית דברי ברצוני לציין, שיש כמה רשימות נאות, אבל, זה אינו נותן לך רשות להמציא להוצאת ספרים כתב יד, מלא שגיאות דפוס, בלתי מותקן.
ועכשיו אחרי שהרבצתי, הוקל לי במקצת ואגיד לך, שיהיה צורך לעשות ניתוח פלאסטי להקובץ. דרך כלל, קשה לכתוב בצורת יומן ושיעניין קהל רב...
בנוסף לכך שהספר זקוק לניתוח פלסטי, נאמר במכתב שנכדתו של הכותב אומרת: "'אבל את מי מעניין מה שתמר רושמת ביומנה, אף אני רושמת יומן אבל זה סודי בהחלט...'". בנוסף הועברה ביקורת על פרטים ספציפיים בספר: "'החצב מבשר הסתיו' אינו משכנע... הסיפור על צפת היה יכול להיות מעניין, לו נכתב כדבעי... למה הייתה יעל צריכה לתת לאחמד השרשרת שלה ולא להביא לו במצבו חבילת מזון, שהיה יותר טבעי... מדוע תיירת רואה בת"א רק לכלוך. איה מוסדות התרבות של העיר!..." ועוד ועוד.
בעקבות המכתב החליטה עומר להשמיד את הספר ולא לכתוב שוב לעד, אך בעקבות עצתו של בן זוגה שמואל, היא פנתה ליהודה אורלינסקי בהוצאת "עמיחי". הספר יצא בהוצאה זו בשנת 1959 וספרי ההמשך "דפי תמר – עושים חיים", "דפי תמר - שלום לך אמריקה" ו"דפי תמר – 30000 ק"מ בשנה אחת" יצאו בהוצאת "עמיחי" עד שנת 1962. את "מכתב הדמעה" עומר תלתה על הקיר בחדר העבודה שלה, לצד הפרס הספרותי הראשון שלה – פרס יציב – שהוענק לה בשנת 1959 על "דפי תמר" ב"דבר לילדים".
תקציר עלילה

הספר הוא יומנה של תמר גל במשך שנה שלמה – מהקיץ שלפני כיתה ו' עד הקיץ שאחרי כיתה ו'. ביומנה תמר מתארת ומספרת על האירועים המתרחשים עליה בקיבוץ רימון. היא מספרת על החוויות שלה עם ילדי כיתתה כגון קטיף כתנה, נסיעה לנצרת, פתירת תעלומה מסתורית של גנבות, משחקים שבני הכיתה משחקים, וכו'. בנוסף, היא מספרת על משפחתה, משתפת את מחשבותיה ואת רצונותיה, ולפעמים אף "מעתיקה" סיפורים ששמעה מאביה או ממורתה כמו "אגדת הכותנה" – אגדה שמספרת על היווצרות הכותנה.
מאורעות הספר מתרחשים בסביבות שנות ה-50 (של המאה ה-20), ואפשר למצוא בו את נקודות המבט ודעותיהם של בני הקיבוצים באותה התקופה. לדוגמה, כאשר תמר מגיעה לביקור בתל אביב היא חושבת שזהו אי-צדק שישנם אנשים בעיר שחיים בעושר רב וישנם שחיים בעוני. מקרה זה מספר שתמר לוקחת את החיים השיתופיים והסוציאליסטים בקיבוץ כדבר מובן מאליו.
דמויות

תמר גל – גיבורת הספר, בת 11 ולומדת בכיתה ו', גרה בקיבוץ רימון, כותבת יומן.
אבא – אביה של תמר, סופר. משפחתו וילדי כיתה ו' אוהבים לשמוע אותו מספר סיפורים.
אמא – אימה של תמר.
חגי גל – אחיה הגדול של תמר, בן 16 וחצי ולומד בכיתה י"ב, בסוף הספר מתגייס לצבא.
נורית גל – אחותה הקטנה של תמר, בת חמש וקצת.
יעל – ילדה בכיתתה של תמר, תמר מתארת אותה כ"ילדה נהדרת", ושהייתה רוצה להיות חברה טובה שלה.
אורי – ילד בכיתתה של תמר, יש לו "טפיל" – רמי – אך אורי רק צוחק ממנו.
רמי – ילד בכיתתה של תמר, "טפיל" של אורי, אף אחד אינו מחבב אותו והמחנכת נוזפת בו לעיתים קרובות.
ניצה – ילדה בכיתתה של תמר, תמר מתארת אותה כקנאית.
מיכל – ילדה בכיתתה של תמר, חולקת חדר עם תמר.
עמוס – ילד בכיתתה של תמר, חולק חדר עם תמר.
יוסי – ילד בכיתתה של תמר, חולק חדר עם תמר.
מיכל – ילדה בכיתתה של תמר, מתנהגת כאילו היא אמה של עזה הכלבה.
עזה הכלבה – הכלבה של כיתה ו', כל ילד שומר עליה בתורו במשך חודש, אך מיכל אוהבת אותה יותר משאר הילדים.
חוה – המחנכת של כיתה ו' בקיבוץ רימון.
הערות שוליים

↑  הוצאת ספרים מ. ניומן | פריט NNL_ARCHIVE_AL990038079390205171 | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419402205171
מוסדות חדוות התורה

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 ישיבה תיכונית
 מוטו:  תורה ומדות מתוך הרחבת הדעת
 השתייכות:  חרדי מודרני
 תקופת הפעילות:  תשע"ד - 2014 – הווה
 מייסדים:  הרב משולם ברנדוין, הרב אהרון ברנדויין, הרב יהושע פפר
 מגמות:  תלמוד 5 יח"ל מואץ-חובה, תנ"ך 5 יח"ל. אפשרות למדעי המחשב 5 יח"ל ומדעי הסביבה 5 יח״ל
 שכבות לימוד:  ז'-י"ב
 מספר כיתות:  7
 בעלי תפקידים
 נשיא:  הרב אהרן ברנדוין
 מנהל:  הרב דוד ויזל
 ראש הישיבה התיכונית:  הרב משולם ברנדוין
 משגיח:  הרב יצחק בוקובסקי
 באחריות:  משרד החינוך   עיריית ירושלים
 סגל:  הרב רפאל נחומברג, הרב צבי באגד, הרב מנחם שיינין, הרב יעקב פרנקל, הרב צבי גוטמן, הרב מאיר גודס
 תלמידים
 :  בישיבה – כ-130  במכינה – כ-50
 מיקום
 מיקום:  האדריכל 4, ירושלים
 קואורדינטות:  31°47′26″N 35°12′16″E﻿ / ﻿31.7904601°N 35.20446°E﻿ / 31.7904601; 35.20446
 www.chedvathatora.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) מוסדות חדוות התורה(למפת ירושלים רגילה) מוסדות חדוות התורה(למפת הרי ירושלים רגילה) מוסדות חדוות התורה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מוסדות חדוות התורה
 
מוסדות חדוות התורה כוללים ישיבה תיכונית חרדית, מכינה לישיבה וסמינר בית יעקב השוכנים בירושלים.
עד שנת תשע"ו השתייכו המוסדות לרשת אמי"ת.
היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת 2014 על ידי הרב אהרון ברנדוין ששימש כמנהל הישיבה, ואחיו הרב משולם ברנדוין שמשמש כראש הישיבה. בפברואר 2023 (שבט תשפ"ג) החליף הרב יואל פריי את הרב אהרן ברנדוין בתפקיד מנהל הישיבה. הרב ברנדוין נשאר הבעלים ומנכ"ל המוסדות ונושא בתפקיד "נשיא הישיבה". בספטמבר 2024 (אלול תשפ"ד) החליף הרב דוד ויזל את הרב יואל פריי בתפקיד מנהל הישיבה.
בעת הקמתה שכנה הישיבה ברחוב הנביאים ומנתה כ-16 תלמידים. בשנת 2015 עברה הישיבה למבנה גדול יותר, בשכונת גבעת שאול. ב-2018 עברה לשכונת רוממה. בשנת 2024 עברה המכינה לבניין חדש ברחוב ארנון בירושלים.
סגנון הישיבה

בישיבה ישנו שיעור אחד בכל מחזור. כיום מונה הישיבה כ-130 בחורים, רובם מירושלים וסביבתה, וחלקם מרחבי הארץ  ומחוץ למדינת ישראל, והם מתגוררים בפנימיה.
התלמידים משלימים בישיבה בגרות מלאה במסגרת אגף החינוך הממלכתי חרדי. קוד הלבוש בישיבה תואם לזה המונהג בישיבות הקטנות-על פי תקנון הישיבה; התלמידים מחויבים ללבוש חולצה לבנה במהלך יום הלימודים, ומקטורן ומגבעת במהלך התפילות.
סדר היום בישיבה דומה לשאר הישיבות התיכוניות החרדיות, התואם ברובו לסדר יום של ישיבה קטנה מלבד מספר שעות בצהריים בהם לומדים לימודי חול. ימי שישי מוקדשים אף הם ללימודי חול. בחלק מימי החופש מתקיים יום לימודים ארוך בישיבה על מנת להשלים את לימודי החול.
רובם של התלמידים ממשיכים את לימודיהם בישיבות גדולות חרדיות, בהן ישיבת חברון, ישיבת נתיבות חכמה - וולפסון, ישיבת איתרי, ישיבת דרך אמונה, ישיבת היכל יצחק - לנדא וישיבת קול תורה.
המכינה

המכינה נפתחה בשנת תשע"ה (2015), ולומדים בה כ-50 תלמידים בכיתות ז' וח'. בשעות אחר הצהריים נלמדים לימודי ליבה, ושיעורי בקיאות בסוף היום. חלק מהתלמידים ממשיכים ללמוד בישיבה.
צוות המוסדות

ראש הישיבה הוא הרב משולם ברנדוין, מנהל הישיבה הוא הרב דוד ויזל, נשיא הישיבה הוא הרב אהרן ברנדוין, משגיח הישיבה הוא הרב יצחק בוקובסקי, המשמש גם כמנהל התיכון.
הר"מים בעיון הם: הרב רפאל נחומברג, הרב צבי באגד, הרב מנחם שיינין, והרב יעקב פרנקל. הר"מים בבקיאות הם: הרב ישעיהו אלפר, הרב יואל פריי, הרב אריה פומרנצ'יק, הרב מאיר קאסל, והרב יצחק בוקובסקי.
בעבר שימשו כר"מים בישיבה: הרב יהושוע פפר והרב עקיבא המניק.
מנהל המכינה הוא הרב צבי גוטמן, שמשמש כמחנך כיתה ח', לצד הרב מאיר גודס, שמשמש כמחנך כיתה ז'.
החוק להקפאת כספי טרור

| --- | --- |

 פרטי החוק
 שם רשמי:  חוק קיזוז כספי טרור
 תאריך חקיקה:  8 ביולי 2018
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ה בתמוז תשע"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת העשרים
 מטרת החוק:  הקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל
 מאפשר:  הקפאת משאבים פיננסיים
 תומכים:  87
 מתנגדים:  15
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2730, עמ' 732
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד הביטחון
 נוסח מלא:  חוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל, התשע"ח–2018
 מציגי החוק:  ח"כ אלעזר שטרן וח"כ אבי דיכטר.
 סטטוס החקיקה:  עבר
 
חוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל, התשע"ח–2018 אושר בכנסת ב-2 ביולי 2018, ולפיו בסוף כל שנה יביא שר הביטחון לאישור הקבינט המדיני-ביטחוני דו"ח המפרט את סך הכספים ששילמה קרן הקדושים של הרשות הפלסטינית למחבלים ולבני משפחותיהם בשנה שחלפה, ובשנה שלאחר מכן יוקפא בכל חודש סכום בשיעור של 1/12 מהסכום שנקבע בדו"ח, מתוך כספי המיסים שישראל מעבירה לרשות הפלסטינית.
הרקע לחוק

על פי המדיניות הפלסטינית המעוגנת בחוקת הרשות הפלסטינית, פלסטיני שנאסר או נפגע כתוצאה מפעילות טרור בהקשר לסכסוך הישראלי-פלסטיני, זכאי לקצבה לו ולמשפחתו; משפחה שאחד מבניה נהרג כתוצאה מהפעילות האמורה זכאית גם כן לקצבה. הכלל המנחה בתשלומים אלה הוא שככל שהעונש או הפגיעה חמורים יותר (בעקבות נזק או פגיעה חמורים יותר שגרם לישראל), כך גדל התשלום שהם מזכים בו.
על פי חוק האסירים המשוחררים 2004/19, זכאים לקצבה כל היושבים בבתי הכלא הישראליים על רקע השתתפותם במלחמה נגד ישראל (אסירים פליליים הכלואים בישראל, כגון גנבי מכוניות, אינם זכאים למשכורת). גובה הקצבה נגזר מאופי פעולת הטרור, תקופת המאסר שנקצבה על ידי בית המשפט ואזרחות המחבל. מחבלים בעלי אזרחות ישראלית (המכונים ברשות הפלסטינית 'ערביי הפנים') מקבלים קצבה גבוהה יותר מאלה של מחבלים בעלי אזרחות פלסטינית. על פי גורמי ביטחון ישראלים,[דרוש מקור] חוק זה יצר תמריץ משמעותי לפיגועים נגד ישראלים.
בהתאם להסכם פריז משנת 1994, שהוא נספח כלכלי להסכמי אוסלו, ישראל גובה עבור הרשות הפלסטינית כספי מיסים, ומעבירה לה מדי חודש את הכספים שגבתה עבורה. מצב זה, שבו כספים המיועדים לרשות הפלסטינית עוברים דרך ישראל, היווה בסיס להצעת החוק, שעניינה הקפאת כספים כדי לפגוע במוטיבציה וביכולת של הרשות לשלם למחבלים, ובכך להנמיך את התמריץ לפגע.
הוראות החוק

החוק קובע ששר הביטחון יביא לאישור הקבינט, בתום כל שנה, נתונים בדבר סך הכספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור, באותה שנה, וכן נתונים בדבר השפעת הקפאת הכספים מכוח חוק זה באותה שנה בהיבטי ביטחון לאומי ויחסי החוץ של ישראל. בהתאם לדו"ח זה, לאחר אישורו בקבינט, יוקפא בכל חודש, מתוך כספי המיסים שמעבירה ממשלת ישראל לרשות הפלסטינית, סכום השווה לחלק השנים עשר מסך הכספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור בשנה הקודמת. אם הנתונים שהביא השר לקבינט מלמדים שבשנה אליה מתייחס הדו"ח לא שילמה הרשות הפלסטינית כספים בזיקה לטרור, רשאי הקבינט להחליט להעביר לרשות הפלסטינית את הכספים שהוקפאו.
היסטוריה חקיקתית

את הצעת החוק יזמו מספר חברי הכנסת ובראשם אלעזר שטרן ואבי דיכטר.
ב-21 בפברואר 2018 אישרה ועדת החוץ והביטחון בראשות ח"כ אבי דיכטר (ליכוד) את הצעת החוק לקריאה ראשונה.
בדברי ההסבר להצעת החוק נאמר:
הרשות הפלסטינית וארגון השחרור הפלסטיני משלמים מדי שנה סכומי עתק למי שהיו מעורבים בפעילות טרור נגד ישראלים ולבני משפחותיהם, באמצעות משכורות והטבות למחבלים פלסטינים הכלואים בבתי סוהר ישראליים (במהלך מאסרם ואף לאחר שחרורם) ומענק קצבאות למשפחות פלסטיניות שקרובם נהרג או נפצע בפעילות כאמור. בעצם תשלום כספים אלו יש משום הבעת תמיכה במעשי הטרור.
משמעות הדברים היא שמדינת ישראל מממנת בעקיפין, באמצעות העברת הכספים לרשות הפלסטינית, את התשלומים האמורים. אין מדינה שיכולה להסכין עם הדבר.
לפיכך, מוצע לקזז בכל שנה מהכספים המועברים לרשות הפלסטינית בהתאם לחוקים האמורים סכומים בגובה כספי התמיכה בפעילי טרור ובבני משפחותיהם בשנה שקדמה לה. סכום זה ייקבע בדוח שנתי שיפרסם שר הביטחון.
ראש הממשלה בנימין נתניהו ביקש לעגן בחוק כי יישומו בפועל (הקפאת ושחרור הכספים) יוכרע על פי שיקול דעתם של חברי הקבינט המדיני-ביטחוני, אולם יוזמי החוק התנגדו לתוספת זו בטענה שהיא מרוקנת את החוק מתוקפו.
ב־5 במרץ 2018 אושר החוק בקריאה ראשונה ברוב של 52–10, וב-2 ביולי הוא אושר בקריאה שנייה ושלישית ברוב של 87–15.