stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עכסן פסיפי
מאפיינים

רוב העכסנים מגיעים לאורך של מטר אחד בממוצע אך הפרט הגדול ביותר מתת-המין C. o. oreganus, הגיע לאורך של 162.6 ס"מ. העכסן בעל קשקשים נוקשים בצבע אפור-כהה, אפרפר, חום-בהיר, צהוב, ורדרד או צהוב חיוור עם רצועות כהות יותר, בעיקר חומות, שבפרטים הצעירים יוצרת צורת פסים המובלטים בעיקר באזור העכס. ככל שהנחש מתבגר הוא נדרש פחות להבלטת העכס וצבעו הופך לצהוב-זהוב. הבטן בהירה יותר בצבע צהוב-קרם וחסרת פסים. לנחש זה חרטום רחב, נחיריים זקורות ועיניים שחורות גדולות שלאורכם עובר פס כהה עד אמצע הלחי.
הנחש מצוי לאורך מערב אמריקה מקולומביה הבריטית בקנדה, דרך ארצות הברית בוושינגטון, אורגון, דרום ומערב איידהו, קליפורניה, נבאדה, יוטה, אריזונה ובמרכז ניו מקסיקו ודרומה לצפון מקסיקו בבאחה קליפורניה ועד באחה קליפורניה הדרומית. הנחש מצוי במגוון בתי גידול, חלקם צחיחים מאוד עד גובה 2,500 מטר. הנחש גם יכול לשחות מצוין, מה שאפשר לו להגיע למספר איים באוקיינוס השקט.
עכסן זה יוצא בשעות הקרירות של בין הערביים והערב לציד ומחפש מיני עכברים, חולדות ושאר מכרסמים וגם ארנבים, מיני עופות וגוזליהם, זוחלים וכמה דו-חיים. הצעירים אוכלים גם חרקים. הנחש אורב לטרפו בעמדה פסיבית ותוקף בעזרת שיני הארס הגדולות שלו. נחש זה משריץ עד 25 צאצאים.
אם הנחש ופתע מתוקף כמו דורס הוא יכשכש בעכס שלו בפראות וינסה להרתיע אותו. אם זה לא עוזר הוא יכיש את האויב. הארס שלו מזכיר ארס של עכסן מוהאבי, הקטלני יותר והוא בעל מינון גבוה של רעלנים ובעיקר רעלני דם, הפוגעים בקרישה וכן תוקף את העצבים, מה שעלול להוביל לשיתוק. עם זאת ישנם מעט נפגעים מהעכסן עקב האזהרה שהוא נותן ועקב קבלת הנפגעים נסיוב רפואי בזמן, זאת למרות שהוא חי בחפיפה גבוהה למגורי האדם ואף נמשך אליהם אחרי המכרסמים החיים בהם.
מאפיינים > תת-מינים

לנחש זה ישנם 6 תת-מינים:
Crotalus oreganus abyssus
Crotalus oreganus caliginis
Crotalus oreganus concolor
Crotalus oreganus helleri - לעיתים מופרד למין עצמאי
Crotalus oreganus lutosus
Crotalus oreganus oreganus
הערות שוליים

↑  עכסן פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544409105171
פיטה ירוקת-חזה

| פיטה ירוקת-חזה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי-טירן
משפחה:: פיטיים
סוג:: פיטה
מין:: פיטה ירוקת-חזה
שם מדעי
 Pitta reichenowi ‏מאדאראס, 1901

פיטה ירוקת-חזה  (שם מדעי: Pitta reichenowi) היא מין של עוף ממשפחת הפיטיים החיה באפריקה המשוונית.
מאפיינים

הפיטה מגיעה לאורך 19 סנטימטרים והיא בעלת חזה וכנפיים בצבע ירוק, חלק הגוף העליון אדום ואילו הצוואר והרגליים לבנות.
הפיטה חיה ביערות גשם של אפריקה המשוונית במדינות קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גבון ואוגנדה וניזונה בעיקר מחרקים, פרוקי-רגליים וחסרי חוליות אחרים כמו תולעים וחלזונות.
מצב השימור של הפיטה הוא ללא חשש עקב טווח תפוצה רחב ונוכחות באזורים מוגנים רבים.
הערות שוליים

↑  פיטה ירוקת-חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עיסא סאלו

עיסא עבדוליי סאלו (בצרפתית: Issah Abdoulaye Salou; נולד ב-4 בפברואר 1999 בגאנה) הוא כדורגלן ניז'רי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ראנס מליגת העל הדנית ובנבחרת ניז'ר.
קריירת מועדונים

ניז'ר גדל במחלקת הנוער של ספורטינג קלאב אקרה. בשנת 2019 חתם בראנס מליגת העל הדנית. ב-8 ביולי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על אסביירג במסגרת המחזור ה-32 בליגה לעונת 2019/2020. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו. ב-1 בפברואר 2021 הושאל למשך חצי עונה ליאמרבוגט מהליגה הדנית השלישית, וערך במדיה 16 הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית

ב-10 באוקטובר 2020 ערך סאלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר, בניצחון 0–2 על נבחרת צ'אד במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Issah Salou skaber glæde i Ghana באתר הרשמי של ראנס (בדנית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עיסא סאלו".
פרדריקסטאד

ערך זה עוסק בעיר בנורווגיה. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל מהעיר, ראו .
פרדריקסטאד (בנורווגית: Fredrikstad) היא עיר בחבל מזרח נורווגיה שבנורווגיה. העיר שוכנת על גדות נהר גלומה במקום בו הוא נשפך על מצר סקאגרק, כ-20 קילומטרים מערבית לגבול עם שוודיה. העיר נוסדה במקור ב-1567 על ידי פרדריק השני, מלך דנמרק, ומשמעות שמה היא "עירו של פרדריק". כיום חלק העיר העתיקה של פרדריקסטאד, הנמצא בגדה המזרחית של נהר הגלומה, נחשבת לעיר המבוצרת שנשתמרה הטוב ביותר באזור צפון אירופה.
פרדריקסטאד היא העיר הגדולה ביותר באזור אסטפולד. אזור המטרופולין פרדריקסטאד-סרפסבורג נחשב כיום לאזור המטרופולין החמישי בגודלו בנורווגיה.
בעיר משחקת קבוצת הכדורגל פרדריקסטאד.
עיסא ח'לפאן

עיסא ח'לפאן זאיד אל-חראסי (בערבית: عيسى خلفان زايد الحراصي, בתעתיק מדויק: עיסא ח'לפאן זאיד אלחראצי; נולד ב-12 במרץ 2003 באל-עין שבאיחוד האמירויות הערביות) הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירת מועדונים

ח'לפאן גדל במחלקת הנוער של אל-עין, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2021 במסגרת ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירה בינלאומית

ח'לפאן נכלל בסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות עד גיל 23 לטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2022, וערך שתי הופעות בטורניר.
הערות שוליים

↑  بعثة منتخبنا الأولمبي تصل طشقند באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל של איחוד האמירויות הערביות, 30 במאי 2022 (בערבית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עיסא ח'לפאן".
סורטיציה

סורטיציה (ידועה גם כלוטוקרטיה) היא שיטת ארגון וממשל, שבמסגרתה בעלי תפקידים ציבוריים נבחרים באופן אקראי מתוך מאגר של נבחרים פוטנציאליים. תומכי השיטה מאמינים שבחירה באמצעות הגרלה היא דמוקרטית יותר מבחירות אישיות או מפלגתיות, הוגנת יותר כלפי מועמדים, מונעת שחיתות שלטונית, ייצוג יתר של אליטות ופלגנות, ומעודדת קבלת החלטות עניינית וחסרת פניות. הדוגמה ההיסטורית הבולטת ביותר לסורטיציה היא אתונה העתיקה, שם חלק ניכר מבעלי התפקידים הציבוריים נבחרו בהגרלה. כיום נהוגה סורטיציה לצורך בחירת מושבעים בבתי המשפט בחלק מהמדינות שבהן נהוג המשפט המקובל. בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 נערכו מספר ניסויים ביצירת אספות אזרחיות דיוניות שחבריהן נבחרים באקראי.
מאפיינים וסוגים של סורטיציה

ניתן למיין שיטות סורטיציה שונות על פי מידת ההשפעה של המועמד על בחירתו, המאגר שממנו מוגרלים בעלי התפקידים, אופן ההגרלה, והמטרה וההקשר המוסדי של התפקיד.
השפעת המועמד - בעוד שלמועמד לעולם לא תהיה השפעה על תוצאות ההגרלה, ניתן לאפשר למועמד להסכים לתפקיד או ליצור את מאגר המועמדים הפוטנציאליים על פי התנדבות. היתרון של התנדבות כדרך ליצירת המאגר הוא שסביר שאנשים שאינם מעוניינים בתפקיד או לא חושבים שהם מתאימים לתפקיד לא יעמידו את עצמם לבחירה. בנוסף, כאשר דרושה התנדבות, סביר שיותר מועמדים יהיו בעלי מוטיבציה. אחד החסרונות של יצירת המאגר בהתנדבות הוא שסביר שהקף ההתנדבות לא יהיה אחיד בכל הקבוצות באוכלוסייה, כך שהמאגר והתוצאות לאורך זמן לא ייצגו היטב את הגיוון באוכלוסייה. כמו כן, חלק מתומכי השימוש בסורטיציה טוענים שהשיטה מונעת הענקת כוח לאלו שמעוניינים בכוח, אך כאשר התנדבות משמשת ליצירת המאגר, יותר כוח מגיע לידי אנשים שמעוניינים בכוח. אפשרות אחרת היא לא לבסס את המאגר על התנדבות, אך לאפשר למועמדים שנבחרו להסכים או לסרב למשרה. בהנחה שיש אנשים שלא היו מתנדבים מראש למאגר, אבל יסכימו לשרת בתפקיד אם היו נבחרים, לגישה זו יש יתרון מבחינת ייצוג האוכלוסייה. גישה שלישית היא להתייחס למילוי התפקיד כחובה שלא ניתן לסרב לה. גישה זו תביא לייצוג הטוב ביותר של האוכלוסייה, אך היא עשויה להיתפס ככפייה ולהביא לבחירת אנשים שלא מעוניינים בתפקיד.
מאגר - ברוב המקרים קיימות מגבלות מסוימות על השתתפות במאגר המועמדים. מגבלות אלה מגדירות את הזכות להיבחר לתפקיד. לדוגמה, המשרה יכולה להיות פתוחה לאנשים מגיל מסוים, לבעלי אזרחות או תושבות וכדומה. באתונה אזרחים היו גברים חופשיים בלבד, ומשרות מסוימות היו פתוחות לאזרחים בני 30 ומעלה, כך שבפועל מאגר הנבחרים הפוטנציאליים היה קטן בהרבה מכלל האוכלוסייה. אחת הביקורות הנפוצות כנגד שימוש בסורטיציה היא שהשיטה עשויה להביא לבחירה של אנשים לא מתאימים לתפקיד. הגבלת המאגר יכולה להפחית מחומרת הבעיה; מנגד, הגבלה של המאגר עשויה להביא לייצוג פחות שוויוני של חלקי האוכלוסייה. רוב ההצעות לסורטיציה בעולם המודרני מוכוונות לייצוג של כלל האוכלוסייה, ומאגר המועמדים מוגדר ככלל האזרחים בעלי זכות בחירה. במקרים מסוימים נעשה ניסיון להרחיב את הייצוג על ידי גיוס מכוון של אוכלוסיות מוחלשות. כך למשל, פרויקט G1000 בבלגיה השתמש בחיוג רנדומלי למספרי טלפון כדי לגייס משתתפים ובנוסף גייס באופן אקטיבי פליטים וחסרי בית, שקשה יותר להשיגם באמצעות חיוג טלפוני. ניתן גם ליצור מאגרים נפרדים לייצוג אוכלוסיות שונות, על מנת להבטיח את ייצוגן. באתונה שלאחר הרפורמות של קלייסתנס, מועצת הבולי (אנ') הורכבה מ-500 אנשים - 50 מכל שבט - שנבחרו בהגרלה. בחלק מהניסויים המודרניים נעשה שימוש בדגימת שכבות, שבה מובטחות מכסות לייצוג של קבוצות שונות באוכלוסייה, על מנת להבטיח ייצוג פרופורציונלי.
תכלית - סורטיציה יכולה לשמש כדרך לבחירת חברי הרשות המבצעת או המחוקקת. חלק ניכר מההצעות המודרניות לגופים נבחרים בשיטת הסורטיציה נוגעות לכינון אספות דיוניות שמטרתן לייעץ לרשויות שנבחרות בבחירות רגילות, לספק מידע, לפקח ולהעריך את פעולת הממשלה, או להמליץ על תיקונים לחוקה.
הקשר מוסדי ומבנה - מאפיינים כגון אורך הכהונה ומידת האחריות של הנבחרים כלפי האוכלוסייה משפיעים מהותית על השיטה. באתונה, חברי מועצת הבולי כיהנו לשנה אחת ורק פעם אחת במשך כל חייהם. כדי להבטיח את אחריות הנבחרים כלפי הציבור, בעלי תפקידים שנבחרו בסורטיציה היו נתונים לפיקוח של האספה, וניתן היה לפטר אותם ולהטיל עליהם עונשים כבדים.
היסטוריה

סורטיציה נזכרה במקורות יהודיים, כתהליך שבו נבחרה הסנהדרין הראשונה בימי משה רבנו: כל אחד משנים-עשר השבטים שלח שישה מועמדים, ומתוך 72 המועמדים נבחרו 70 בהגרלה. ראו: שבעים הזקנים.
היסטוריה > ימי הביניים והרנסאנס

החל מהמאה ה-12, רפובליקות בצפון איטליה החלו להנהיג שיטות ששילבו בחירות וסורטיציה. ה"ברוויה" (brevia) הייתה שיטה כזו, שהפכה למקובלת במאות ה-12 וה-13. במסגרת השיטה, אלקטורים נבחרו בהגרלה ולאחר מכן הם בחרו אישית בעלי תפקידים, כגון חברי מועצה (קונסולים), פקידי הפודסטה ובעלי תפקידים דיפלומטיים. בחלק מהמקרים, כדי להבטיח שהאלקטורים יגיעו מחלקים שונים של האוכלוסייה, הונהגה שיטה של מכסות, כך שאלקטורים מחלקים שונים של העיר או מגילדות שונות הוגרלו עד שהמכסה של אותה קבוצה מוצתה. ככל הנראה, מאגר האלקטורים הפוטנציאליים הוגבל לאזרחים משלמי מיסים, בעלי רכוש, או חברים בגילדה מוכרת. האלקטורים נשבעו שלא לקחת שוחד ולנהוג כפרטים עצמאיים ולא על פי נאמנות קודמת לקליקה או פלג מסוים. בחלק מהמקרים האזרחים שהוגרלו לא בחרו ישירות בבעלי התפקידים, אלא קיבלו את הזכות להגיש אחרים למועמדות לתפקיד.
שיטת הברוויה הייתה נהוגה ברפובליקת ונציה עד סוף המאה ה-18 לצורך בחירת הדוג'ה. לפי החוק הוונציאני, כאשר התעורר צורך לבחור בדוג'ה חדש, המועצה הגדולה התכנסה וחבר המועצה הצעיר ביותר נשלח להביא את הילד הראשון בגיל 8–10 שימצא ברחוב. הילד (ה-ballottino) הוציא כדורי עץ מתוך שק שהונח במרכז וחילק אותם לחברי המועצה. על 30 מהכדורים הוטבעה המילה "אלקטור", ולאחר החלוקה רק אלה שקיבלו כדור עם הטבעה נשארו באולם. אם שניים או יותר מאלה שנשארו היו בני אותה משפחה, הם הוחלפו באחרים בהליך זהה. לאחר מכן הוגרלו 9 מתוך 30 הנותרים בהליך זהה. 9 הנותרים בחרו באופן אישי ב-40 חברי מועצה. תהליך הבחירה כלל מספר שלבים נוספים, ששילבו סורטיציה ובחירות אישיות, עד שבשלב השמיני נבחרו 41 חברי המועצה שיצרו אספה מבודדת ובחרו בדוג'ה החדש בהחלטת רוב עם מינימום של 25 תומכים.
שיטה דומה לזו שהייתה נהוגה בוונציה הונהגה גם במאות 14–18 בחלק מהערים והקומונות בכתר אראגון. המועצות המקומיות השתמשו בילד בן 7 שבחר באופן אקראי באלקטורים. החל מ-1446 תהליך דומה ננקט לבחירת צירים בפרלמנט של ממלכת אראגון. גם בממלכת קסטיליה נקטו בשיטה דומה.
שיטה נוספת שהייתה נהוגה במשטרים באיטליה החל מהמאה ה-14 היא הסקרוטיני (scrutiny). המנגנון של שיטה זו הפוך מזה של הברוויה: מועמדים פוטנציאליים לתפקיד נבחרו או הועמדו לתפקיד באופן אישי, ומתוך מאגר זה הוגרל בעל התפקיד. שיטה זו הייתה נהוגה ברפובליקת פירנצה בשנים 1328–1434, ולזמן קצר יותר באורבייטו, סיינה, פיסטויה, פרוג'ה ולוקה. מטרת השיטה הייתה למנוע יצירה של פלגים וקיטוב פוליטי בחברה. שימוש בסורטיציה במקביל לשיטות אחרות המשיך להיעשות בפירנצה גם בתקופת השלטון של בית מדיצ'י.
בנסיכות קטלוניה בסוף ימי הביניים הייתה נהוגה בחירת בעלי תפקידים בהגרלה. שמות המועמדים הוכנסו לשק ונבחרו מתוכו באקראי, לעיתים קרובות בידי ילד מתחת לגיל 7.
החל מאמצע המאה ה-17 ועד 1837 סורטיציה הייתה נהוגה גם באיחוד השווייצרי לצורך בחירה של בעלי תפקידים בכירים. גלרוס היה הקנטון הראשון שהנהיג שיטה כזו ב-1640. בדומה לסקרוטיני, ההגרלה נערכה בדרך כלל מקרב מועמדים שנבחרו למאגר באופן אישי. גם במקרה זה נעשה שימוש בילד צעיר לצורך שליפה של כדורי הגרלה. כך נעשה גם ברפובליקת ז'נבה החל מ-1691. ברפובליקה ההלווטית כל כפר עם יותר מ-100 תושבים כינס מועצה שבמסגרתה נבחר אלקטור אחד על כל 100 תושבים. לאחר מכן, שני ילדים בני 6 או פחות, שלפו שמות מתוך שקים על מנת לצמצם בחצי את מספר האלקטורים. האלקטורים שנותרו בחרו באופן אישי בשופטים ובכירים אחרים.
שיטה דומה לזו של ונציה הונהגה בחלק מהערים באנגליה עד אמצע המאה ה-19. הפילוסוף הרפובליקני האנגלי ג'יימס הרינגטון תמך בשילוב של בחירות וסורטיציה בספרו רפובליקת אוקיאנה.
היסטוריה > הודו

חלקים מהשלטון המקומי באזור טאמיל נאדו שבהודו השתמשו באופן מסורתי בהטלת גורל המכונה "קודא-אולאי", שבה נכתבו שמות המועמדים לוועדה הכפרית על עלי דקל שהוכנסו לסיר ושמות הנבחרים הוצאו מהסיר על ידי ילד.
בעידן המודרני

השימוש בסורטיציה החל לדעוך כבר במאה ה-17, אך עד סוף המאה ה-18 תאורטיקניים עדיין התייחסו לסורטיציה - בדומה לאריסטו - כשיטה המתאימה לדמוקרטיה ולבחירות כשיטה אריסטוקרטית או אוליגרכית. כך למשל, מונטסקייה כתב ברוח החוקים: "הצבעה בהטלת גורל היא בטבע של הדמוקרטיה; הצבעה לפי בחירה היא בטבע של האריסטוקרטיה". ב"האמנה החברתית", ז'אן-ז'אק רוסו הסכים עם מונטסקייה, בין השאר כיוון שהשיטה יוצרת הבחנה טובה יותר בין הממשלה לריבון (העם) וכיוון שבניגוד לבחירות אישיות, סורטיציה מונעת התערבות של רצון פרטיקולרי ביישום הרצון של המחוקק. מהמאה ה-19 ואילך המודל של דמוקרטיה ייצוגית שנסמכת על בחירות ישירות או בחירות עקיפות, אישיות או בחירות במפלגה, הפך לדגם הנפוץ וכמעט היחיד של משטר דמוקרטי. החריג הבולט ביותר לתהליך זה הוא השימוש בסורטיציה לבחירת חבר מושבעים במדינות שבהן נהוג המשפט המקובל. במדינות שונות הטלת גורל משמשת גם לחלוקת משאבים ציבוריים או מטלות ציבוריות, כגון גיוס לצבא, קבלת אישורי עבודה לאזרחים זרים (בפרט הגרין קארד בארצות הברית), וקבלה למוסדות להשכלה גבוהה.
בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 התרבו דיונים תאורטיים על השימוש בסורטיציה ונעשו מספר ניסויים המיישמים את השיטה. התעוררות זו קשורה למחאות הדמוקרטיות בשנות ה-60 וה-70, שעוררו דיון על השתתפות אזרחית בהליכים דמוקרטיים. בנוסף, עניין מחודש בסורטיציה התעורר בעקבות השיח האקדמי על דמוקרטיה דיונית. גם רוברט דאהל, הנחשב לאבי הגישה הפלורליסטית במדעי המדינה, טען החל מ-1970, ששימוש בסורטיציה יכול לעודד דמוקרטיזציה של פוליארכיות מודרניות. חלק מהטיעונים בעד סורטיציה בחצי השני של המאה ה-20 התמקדו בפוטנציאל הרדיקלי של השיטה ובניסיון להחיות דמוקרטיה ישירה, בעוד שתומכים אחרים תמכו ביישום חלקי של השיטה, כך שלצד בעלי תפקידים שנבחרים בבחירות רגילות ייבחרו בהגרלה חברים לאספות שמטרתן דיון, פיקוח ומתן עצות.
טיעונים מרכזיים נגד שימוש בסורטיציה

אחריות הנבחרים - כאשר נושאי משרות נבחרים באופן אישי או מפלגתי על ידי הציבור, רצונם להיבחר מחדש מספק תמריץ לקיים הבטחות ולפעול לטובת הציבור הרחב. הציבור יכול להעניש אלקטורלית נבחרים שכשלו או סרחו. אמנם פוליטיקאים נבחרים לא תמיד מקיימים הבטחות גם בתנאים אלה, אך שימוש בסורטיציה מבטל את היכולת של הבוחרים להעניש נבחרים באופן זה, מבלי לספק מנגנון חלופי ליצירת אחריות. באתונה ניתן היה לפטר ולהעניש נבחרים בהחלטת אספה, שבה היו חברים כל האזרחים, אך לא ברור כיצד ניתן לעשות זאת בחברה מודרנית ללא דמוקרטיה ישירה. ייתכן שהנבחרים כלל לא ירגישו שהם חייבים לשרת את האינטרס הציבורי.
חוסר קשר בין בחירה ליכולת וכישורים - סורטיציה לא יכולה להבטיח שהאנשים הטובים והמתאימים ביותר ייבחרו לתפקיד ציבורי, ואף לא יכולה לעודד בחירה באנשים כאלו. מכאן שקיים ממד לא רציונלי באופן בחירה זה.
בעיות ייצוג - תומכי הסורטיציה טוענים ששיטה זו מאפשרת ייצוג של הקבוצות השונות באוכלוסייה, אבל טיעון זה בעייתי: (א) הוא נוגע רק לאספות גדולות של נבחרים - כשמדובר בבחירה של מושבעים, או בחירה למשרות כמו חברי ועדות קטנות, כפי שהיה נהוג באתונה, המדגם קטן מידי מכדי לייצג את האוכלוסייה; (ב) ניסויים מודרניים בסורטיציה הראו שיש הטיה של בחירה-עצמית - הרבה אזרחים שמקבלים הזמנה להשתתף מסרבים, כך שלא מדובר בבחירה אקראית לחלוטין; (ג) מאגר הנבחרים הפוטנציאליים קטן ברוב המקרים מכלל האוכלוסייה. הייצוג באספות דיוניות הוא "ייצוג תאורי" ולא בהכרח סובסטנטיבי או אקטיבי, כלומר האספה מהווה מדגם מייצג של האוכלוסייה, אך אין ציפייה מחברי האספה לפעול על פי שיוכם לקבוצות או בשם הקבוצות שאליהן הם משתייכים. פעולה בשם קבוצת אינטרס (advocacy) חשובה לדמוקרטיה ולא צריך לפסול אותה כלא עניינית.
פגיעה בלגיטימציה - בהנחה שבנוסף לאמון של אזרחים בלגיטמציה בתהליך הבחירה, זכייה בבחירות אישיות או מפלגתיות מהווה מקור ללגיטמיציה של נבחרים, סורטיציה מפחיתה את הלגיטמציה של הנבחרים.
הפחתת מוטיבציה - סורטיציה עשויה לבטל את התמריץ לעבוד קשה בשביל להשיג תפקידים ציבוריים חשובים. בעוד שבאתונה פעילות ציבורית נתפסה כהטבה, בעולם המודרני פעילות ציבורית נתפסת לעיתים קרובות כנטל. בחירות אישיות ומערכת מוסדית שבה פוליטיקה יכולה להיות קריירה יוצרות תמריץ לפעילות ציבורית אצל אנשים המעוניינים בקריירה כזו. מנגד, סורטיציה מבטלת את הקשר בין פעילות ציבורית לבין סיכויי בחירה. סורטיציה יכולה גם להביא לבחירה של אזרחים חסרי מוטיבציה, שלא באמת מעוניינים בנטל המשרה.
פדרציית הפוטבול הרוסית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  פוטבול
 תחום השיפוט:  ארצי, רוסיה
 השתייכות:  IFAF אירופה
 תאריך ההשתייכות:  1991
 מיקום המטה:  מוסקבה, רוסיה
 יושב ראש:  רוסיה ארטמי רוגובוי
 תאריך ייסוד:  1991
 AmFoot.Ru
פדרציית הפוטבול הרוסית (ברוסית: Федерация американского футбола России או בקיצור: FAFR, בשמו המלא "הפדרציה לפוטבול אמריקאי של רוסיה") היא הגוף העיקרי האחראי על הפוטבול ברוסיה. הפדרציה חברה בפדרציה האירופית לפוטבול אמריקאי (IFAF Europe). לפדרציה נציגות בכל 80 מחוזות רוסיה, לרבות בחצי האי קרים.
הפדרציה מייצגת את האינטרסים הרוסיים בתחום הענף בפני פדרציית הפוטבול הבינלאומית. הפדרציה מנהלת את תחרויות הפוטבול ברוסיה (כמו אליפות רוסיה בפוטבול וליגת העל המזרח אירופית), את נבחרת הפוטבול הלאומית, כלל ליגות הפוטבול ובאחריות הפדרציה לארגן את כל התחרויות הבינלאומיות שנערכות ברוסיה.
תחרויות רשמיות

ליגת הפוטבול האמריקאי
ליגת העל המזרח אירופית בפוטבול
ליגת העל
הליגה הראשונה
הליגה השנייה
גביע רוסיה
ראשי הפדרציה

נשיא - ארטמי רוגובוי
יו"ר הוועד המנהל, סגנו הראשון של הנשיא - אלכסנדר ולדימירוביץ' פאבלוב
המשנה לנשיא - ויקטור סקאפיצ'ב
המזכיר הכללי - קיריל זביאלוב
פדרציית הסחר (מלחמת הכוכבים)

צבא הפדרציה בדרכו אל בירת הכוכב נאבו, העיר ת'יד.
פדרציית הסחר (באנגלית: Trade Federation) הוא ארגון סחר בדיוני המופיע בשלושת הסרטים הראשונים בסאגת "מלחמת הכוכבים". הארגון נוסד בשנת 350 BBY, ומאז נשלט על ידי חייזרים מגזע הניימוידיאנים.
הקרב בכוכב נאבו

זמן קצר לפני התרחשויות "אימת הפנטום", ניוט גונריי קיבל את עמדת ראש הפדרציה ביחד עם רונה האקו, משנהו. ב"אימת הפנטום" גונריי שוכנע על ידי הסית' לורד המסתורי דארת' סידיוס לחסום את דרכי הסחר של הכוכב נאבו, ולהתחיל בתהליך פלישה. סידיוס הבטיח לגונריי כי הסנאט הגלקטי לא ינקוט עמדה ולא ינסה לעצור את הפלישה.
גונריי מצידו ניסה להכריח את המלכה אמידאלה, מלכת הכוכב, לחתום על אמנה המאשרת את תהליך הפלישה. אך המלכה ברחה, ולאחר שהתאחדה עם היצורים הילידים של הכוכב, הגונגנים, תפסה אמידאלה את גונריי בעצמה והביאה סוף לפלישה.
גונריי והאקו נשלחו אל בירת הרפובליקה הגלקטית, הכוכב קורוסנט, ובו הם הועמדו למשפט על פשעיהם. אך בשל השחיתות שהתחוללה בימים אלו ברפובליקה הם לא נענשו, וגונריי חזר לכהן בתפקידו כשליט הפדרציה.
מתקפת המשובטים

עשר שנים לאחר מכן שאף גונריי לנקום באמידאלה ולכן הסכים לאחד את צבא דרואידי-קרב העצום של הפדרציה עם קונפדרציית המערכות העצמאיות (הידועה גם כ"ארגון הבדלנים", גוף שהתנגד לשלטון המושחת של הרפובליקה) בהנהגת הרוזן דוקו. גונריי הציב תנאי להצטרפותו ואמר כי ראשית הוא רוצה את מותה של אמידאלה.
ניסיון ההתנקשות באמידאלה, הנעשה על ידי צייד הראשים ג'נגו פט, נכשל ואביר הג'דיי אובי-וואן קנובי, שעקב אחרי צייד הראשים, גילה את מזימת הפדרציה בכוכב ג'נוסיס.
ניוט גונריי וגילראמוס ליבקאת', כעת משנהו, זעמו על כישלון ההתנקשות ואיימו בהתנתקות מצבאו של דוקו.
באותה עת, קנובי הזהיר את הרפובליקה אודות תוכניותיה של פדרציית הסחר. מלחמת המשובטים עצמה החלה כאשר צבא חיילי המשובטים, צבא הרפובליקה, התעמת עם דרואידי-הקרב של הפדרציה בכוכב ג'נוסיס. המתנקש הכושל של הפדרציה, ג'נגו פט, נהרג במהלך הקרב. נאמר כי ליבקאת' נרצח מאוחר יותר על ידי בנו של ג'נגו, בובה פט, מאורע המצביע כי רונה האקו, יד ימינו של גונריי בימי הקרב בכוכב נאבו, חזר לתפקידו. פדרציית הסחר ושאר מנהיגי הבדלנים שרדו עד סופה של המלחמה, למרות הפסדיהם הרבים במהלך המלחמה.
סופה של הפדרציה

בימיה האחרונים של המלחמה, דארת' ויידר, חניכו של סידיוס, הגיע לכוכב מוסטאפר, בו התחבאה מועצת הבדלנים מפני כוחות הרפובליקה. ויידר רצח את מנהיגי הפדרציה, גונריי והאקו, ואת שאר חברי מועצת הבדלנים, מנהיגי קונפדרציית המערכות העצמאיות. הוא רצחם בדם קר תחת הוראותיו של סידיוס, אשר הקים את האימפריה הגלקטית בראשותו, ורצה להפטר מכל גוף אשר ייתכן ויתנגד לו.
סידיוס הורה לכבות את צבאות דרואידי-הקרב הנותרים. לאחר מלחמת המשובטים השתמש סידיוס בשרידי פדרציית הסחר על מנת להעצים את כוחה של האימפריה. ארגוני סחר נחשבו לבלתי-חוקיים באותם הימים בהם שלטה האימפריה, ולפיכך היה זה סופה של הפדרציה.
פצ'רסק (רובע)

פצ'רסק (באוקראינית: Печерський район) הוא רובע או ראיון של קייב, עיר הבירה של אוקראינה.
פצ'רסק הוא הרובע הקטן ביותר של קייב מבחינת שטח ואוכלוסייה, הממוקם בחלקה המרכזי של קייב בגדה הימנית של הדנייפר. על שטחו שוכנים, בנוסף למוסדות תעשייתיים, מדעיים, חינוכיים ותרבותיים, לשכת נשיא אוקראינה, ארמון מרינסקי, הראדה העליונה, ממשלת אוקראינה, הבנק הלאומי של אוקראינה, הפרקליטות של אוקראינה, מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי, המשרדים הראשיים של בנקים ותאגידים אוקראינים רבים.
הערות שוליים

↑  Печерский район: элитный, красивый и непомерно дорогой, Segodnya.ua
פרדריקסברג

| --- | --- |
חותם פרדריקסברגחותם פרדריקסברג

 מדינה:  דנמרק דנמרק
 מחוז:  קופנהגן
 על שם:  Frederiksberg Palace 
 שטח:  8.7 קמ"ר
 גובה:  15 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  105,037 (1 בינואר 2017)
  ‑ צפיפות:  11,861 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  55°40′40″N 12°32′00″E﻿ / ﻿55.67778°N 12.53333°E﻿ / 55.67778; 12.53333
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.frederiksberg.dk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דנמרק מוגדלת) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהפרדריקסברג(למפת דנמרק רגילה) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהפרדריקסברג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרדריקסברג (בדנית: Frederiksberg) היא עיר בפרברי קופנהגן שבדנמרק. היא מהווה מובלעת בתוך שטחי העיר קופנהגן.
היסטוריה

היסטוריית העיר החלה בשנת 1651 כאשר פרדריק השלישי, מלך דנמרק נתן אישור לאיכרים דנים והולנדים להתיישב באזור. עסקי החקלאות לא היו מוצלחים ולאחר שרפה גדולה בשנת 1697 תושבים עזבו את האזור. בשנים 1700–1704 פרדריק הרביעי, מלך דנמרק בנה ארמון פרדריקסברג על הגבע באזור. בסביבות הגבע החלו להתיישב בעלי מלאכה וסוחרים. לאחר שבשנת 1852 בוטל איסור לבניית בנייני קבע בסביבת חומות הבירה, באזור החלה תנופת בנייה. בשנת 1900 בעיר התגוררו 80 אלף תושבים.
העיר מחוברת לבירה עם מספר תחנות של רכבת תחתית.
בין בניינים בולטים בעיר, מגדל מגורים Domus Vista בעל 30 קומות.
ארמון פרדריקסברג שנתן תחילה לעיר מאכלס כיום אקדמיה צבאית. בעיר קיים אזור תעשייה קטן שמאכלס בין היתר חברת SteelSeries.
ערים תאומות

נורווגיה בארום, נורווגיה
איסלנד הפנרפיירדיר, איסלנד
פינלנד המנלינה, פינלנד
אסטוניה טרטו, אסטוניה
איי פארו טורסהאבן, איי פארו
שוודיה אופסלה, שוודיה