stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלל בן שמואל
קורות חיים

רבי הלל בן שמואל היה ממפיצי תורתו הפילוסופית של הרמב"ם באיטליה. עובדה זו ראויה להדגשה מיוחדת, לאור העובדה שרבו הגדול, רבי יונה גירונדי, היה ממתנגדיו הגדולים של הרמב"ם בתקופת הפולמוס על הפילוסופיה. לדברי רבי הלל, חזר בו רבו ברבות הימים. וכך כותב רבי הלל באגרת:
"ואם תשאל מי יודע שאותם הגזירות היו בעוון שרפת ה'מדע' וה'מורה', אענך הנה האות והמופת שלא הפסיקו מ' יום בין שריפת ספרי רבינו לשרפת ספרי התלמוד, ובאותו מקום עצמו נשרפו כל הספרים והפירושים שנמצאו בפריש, ונתערב אפר ספרי התלמוד באפר ספרי ה'מדע' וה'מורה', כי עדיין היה האפר במקום. וזה דבר אמת וגלוי ומפורסם לכל העמים- יהודים וגוים, ולאלתר ידעו הכל כי דין שמים היה וממרום שלח אש על אשר שלחו יד בספרו הקדוש.
והר' יונה הגדול מברצלונה זצ״ל היה ראש וקצין על כל הרעות הגדולות שנעשו בצרפת, ואז נמס לבבו ולבב כל עוזריו וקבל עליו ללכת ולהשתטח על קבר רבינו במנין עשרה ולבכות על קברו ז' ימים שימחול לו על אשר מעל בספריו, והודה בפיו בפני כל העם ואמר בלשון זה: 'הנני מכה על פני ובוש ומתחרט על אשר פערתי פי נגד רבנו הקדוש הר' משה בן מיימון וספריו, והנני מודה מלב ומנפש ואומר משה ותורתו אמת וכולנו בדאין, ואני מקבל עלי מעכשיו ללכת להשתטח על קברו במניין עשרה וללכת עד קברו ז' ימים ימים ולומר בכל יום: חטאתי לאלהי ישראל ואל רבינו משה אבן מיימון, שדיברתי והעוויתי נגד ספריו', כלשון הזה אמר בבית הכנסת של פריש לפני הקהל הנותרים מן הגזירה. ויצא משם ובא לו למונטפליר עירו ואמר בב"ה של ברצלונא במעמד כל הקהל…ובכל הלכה והלכה היה מזכיר מחיבור רבנו משה ואמר: 'רבינו משה כתב כן בחבורו ונראין לי דבריו' ולא חלק עוד על סברותיו… והוא הצדיק ספר לי מפיו אות באות כאשר כתבתי לעיל בכל אשר עשה וכל אשר קרהו"
ויכוח קשה ניהל גם עם מפיץ תורת הרמב"ם, רבי זרחיה שאלתיאל חן.
כונה בחייו "הלל בן שחר", שפתרונו: הלל בן רבי שמואל חסיד, בהשאלה מישעיהו יד, יב. טעות תיעתוק של שמו, גרמה לביבליוגרפים רבים בעבר לכנות את מחבר ספרו "תגמולי הנפש", בטעות: ”ר' אלאל ב"ר שחר”. בין הטועים ביבליוגרפים גדולים כמו חיים מיכל. מי שפתר את החידה חלקית, היה משה שטיינשניידר, שזיהה את השם המקורי הלל. שנים מאוחר יותר, הציע הרב ראובן מרגליות את השלמת הפתרון.
ספרו

ספרו של רבי הלל בן שמואל זכה לפופולריות רבה כבר בזמנו, וכתבי יד רבים שלו נשתמרו. הודפס לראשונה בידי שלמה זלמן חיים הלברשטאם במסגרת הוצאת הספרים של "חברת מקיצי נרדמים", בליק, בשנת תרל"ד (1874). ומאז זכה לדפוסי צילום רבים. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, יצאה לאור מהדורה מדעית של הספר.
הלל בן שמואל מוורונה, תגמולי הנפש, ליק, מקיצי נרדמים, תרל"ד
ספר תגמולי הנפש להלל בן שמואל מווירונה. ההדיר על פי כתבי יד וצירף מבוא, ביאורים ומפתחות: יוסף ב' סרמוניטה, ירושלים, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשמ"א
לקריאה נוספת

Hillel von Verona: ein Psychologe nach Maimonides und sein Hauptwerk Tagmule hannefesch (Vergeltung der Seele) Kap. I bis. IV; aus dem hebräisachen Urtext übersetzt, mit Einleitung und Anmerkung versehen unter Berücksichtigung einer noch unedierten Handschrift von Max Geyer. Frankfurt a.M. : s. n., L. Golde, 1911 (בגרמנית)
Über die Vollendung der Seele: Hebräisch-Deutsch; Hillel von Verona; eingeleitet und mit Anmerkungen herausgegeben von Yossef Schwartz; übersetzt von Yossef, Schwartz in Verbindung mit Alexander Fidora. Freiburg im Breisgau: Herder, 2009. (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  אגרת ר' הלל החסיד אל ר' יצחק הרופא בתוך: משה בן מימון (רמב"ם), אגרות קנאות – אגרות הרמב"ם, באתר היברובוקס; ובתוך: אשכנזי, אליעזר, מתונס, טעם זקנים, באתר היברובוקס
↑  להרחבה על השתלשלות העניין, ראו: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, ח"ב, עמ' 355.
↑  חלק מן הסדרה: כתבי האקדמיה הלאמית הישראלית למדעים, החטיבה למדעי הרוח: מקורות ומחקרים בתולדות המחשבה והדת היהודית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309905805171  BnF: cb16515031j (data)  CANTIC: a19956137  GND: 102500436  ISNI: 0000 0001 0830 4568  LCCN: n82156703  NKC: ola20221162051  NLA: 35831624  NTA: 300919794  RERO: 02-A016854930  SUDOC: 135275717  Trove: 1107470  VcBA: 495/62847  VIAF: 53044840   WorldCat (עם VIAF): 53044840
אשל

ערך זה עוסק בסוג של עץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| אשל |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: אשליים
סוג:: אשל
מינים
 בארץ ישראל:  אשל ארצישראלי  אשל היאור  אשל הירדן  אשל הכנרת  אשל הנגב  אשל הפרקים   אשל חובק  אשל מרובע  אשל מתנני  אשל סין  אשל עב-שיבולת  אשל קטן-פרחים
שם מדעי
 Tamarix ‏לינאוס, 1753
הָאֵשֶׁל (שם מדעי: Tamarix) הוא סוג עצים ממשפחת האשליים (Tamaricaceae), מבין כל מיני העצים הגדלים בר בישראל (כ-101 מינים), לסוג אשל יש את מספר המינים הרב ביותר – 13 מינים שונים. בצד השיטה, האשל הוא העץ הנפוץ ביותר במדבר. על אף דמיונו החיצוני לעצי מחט, האשל אינו משתייך לקבוצה זו. רוב המינים ממוצא סהרו-ערבי, והם קשורים לאזורים חוליים, לאפיקי נחלים או לשטחי מלחה, ויש מינים העמידים לתנאי מליחות קיצוניים ביותר בעיקר בזכות מנגנון להרחקת מלח דרך העלים.
הסוג כולל כ-57 עד 73 מינים, (מספרם נתון לוויכוח מדעי בשל הקושי שבהגדרת המינים), מתוכם 13 מינים גדלים בישראל ובסביבתה. תחום התפוצה העולמי של הסוג משתרע באפריקה, בארצות אגן הים התיכון ומשם לדרום אסיה ולאזורים הממוזגים שלה.
העצים של כמה ממיני האשל מגיעים לגובה רב, והם מאריכים ימים (עד 150 שנה ואף למעלה מכך). המין הגבוה ביותר הוא אשל הפרקים (Tamarix aphylla), והוא מיתמר לגובה של עד 15 מטרים. במינים אחרים שולטת צורת השיח והצמח חסר גזע מרכזי אחד.
לכול מיני האשל שורשים מעמיקים ושורשים שמתפשטים למרחק רב, תצרוכת המים של האשל גבוהה מאוד יחסית לרוב צמחי המדבר וריכוזים צפופים שלהם מהווים את אחד הגורמים להתייבשותם של מקווי המים במדבר. הענפים ארוכים דמויי רותם, שעליהם קטנים וקשקשיים, חובקים את הגבעול כולו או חלקו. משני צדי העלה מצויות בלוטות מלח בעלות מבנה אופייני, המסייעות להפרשת תמיסת המלח על פני העלים. בלילות טל, המלחים נשטפים וניגרים אל הקרקע שמתחת לנוף העץ ומצטברים שם. הפרחים זעירים, לבנים או ורודים. פריחת מיני האשל היא אביבית, סתווית (אשל הפרקים) או דו-עונתית. נביטת הזרעים בתנאי לחות וטמפרטורה מתאימה מהירה מאוד, אולם בטבע מצויים נבטים רק ליד מקווי מים וצמיחתם איטית.
עץ אשל בתל באר שבע
עצי אשל בנגב ובערבה הם עצי בר, למעט אלה שניטעו בחלקות עיבוד ובשולי דרכים. למשל, בחולות שכיסו מפעם לפעם את מסילת הברזל בין רפיח לאל-עריש. פעולה זו בוצעה בעצתו של אפרים הראובני, ששימש יועץ בוטני לממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל לאחר מלחמת העולם הראשונה. עצי אשל הם ערכי טבע מוגנים על פי חוק. חלק ממיני האשל הם אלרגנים לפי הספרות הבוטנית.
אזכור השם אשל בתנ"ך וזיהויו

זיהוי האשל, המוזכר בתנ"ך, עם העץ המוכר בימינו בשם זה הוא מקובל, אך אינו ודאי. עץ בשם "אשל" מוזכר בתנ"ך שלוש פעמים. בספר בראשית, כאשר אברהם כורת ברית עם אבימלך מלך גרר בבאר שבע, כתוב: וַיִּטַּע אֵשֶׁל בִּבְאֵר שָׁבַע וַיִּקְרָא-שָׁם בְּשֵׁם ה' אֵל עוֹלָם. בספר שמואל א' מסופר כי שאול ישב תחת האשל: וְשָׁאוּל יוֹשֵׁב בַּגִּבְעָה תַּחַת-הָאֶשֶׁל בָּרָמָה, וַחֲנִיתוֹ בְיָדוֹ, וְכָל-עֲבָדָיו, נִצָּבִים עָלָיו ותחת האשל גם נקבר שאול עם יהונתן בנו: וַיִּקְחוּ, אֶת-עַצְמֹתֵיהֶם, וַיִּקְבְּרוּ תַחַת-הָאֶשֶׁל ביבשה.
בהתאם לאזכורים אלו, ניתן להסיק כי האשל היה עץ המספק צל רב, אשר שימש למנוחה תחתיו, וכן עץ מכובד שנבחר כאתר לקבורה.
לגבי זיהוי האשל קיימות שתי אפשרויות: שם קיבוצי כללי לעצים או לאילן גדול. ומכאן הביטוי התלמודי: "דתליא באשלי רברבי", כלומר נתלה באילנות גבוהים (חכמים). זיהוי זה פותר את הצורך להתייחס לבתי גידול, שבהם נזכר "אשל" במקרא, ואת הסתירה הכתובה בספר דברי הימים א, י, י"ב המציינת ששאול נקבר תחת "האלה" את הכינוי "ארזים" שחז"ל נתנו לאשל שאברהם נטע, שאף הוא שם קיבוצי לעצים שונים.
לגבי זיהויו של האשל קיימות שתי גישות מרכזיות:
שם קיבוצי לעצים או לאילנות גדולים: על פי גישה זו, המונח "אשל" שם קיבוצי כללי לעצים או לאילן גדול, ומכאן הביטוי התלמודי "דתליא באשלי רברבי" – כלומר, "נתלה באילנות גבוהים" (חכמים). גישה זו פותרת את הצורך להתייחס ספציפית לבתי הגידול שבהם מוזכר האשל במקרא, ואת הסתירה המתעוררת בספר דברי הימים א', י', י"ב, שבו מצוין ששאול נקבר תחת "האלה", את ההתייחסות של חז"ל לאשל שאברהם נטע כ"ארזים", שאף הוא שם קיבוצי לעצים שונים.
שם לעץ מסוג מסוים – Tamarix: לפי גישה זו, האשל מזוהה כעץ ממין tamarix, בהתבסס על שמו בערבית – "את'ל". חוקרים רבים אימצו זיהוי זה, והוא נתמך בעדויות בוטניות-ארכאולוגיות. ממצאים מראים כי אשל הפרקים (Tamarix aphylla), שהוא הגדול מבין מיני האשל, היה בשימוש נפוץ בעיקר בנגב באתרים המתוארכים לתקופת הברזל.
ישנם חוקרים המזהים את הערער המקראי עם אחד ממיני האשל, בגלל הזכרת ארץ מלחה בתקבולת כאמור בפסוק "וְהָיָה כְּעַרְעָר בָּעֲרָבָה, וְלֹא יִרְאֶה כִּי-יָבוֹא טוֹב; וְשָׁכַן חֲרֵרִים בַּמִּדְבָּר, אֶרֶץ מְלֵחָה וְלֹא תֵשֵׁב" (ירמיהו, י"ז, ו'). למונח "ערער" אין מסורת זיהוי מוסכמת ודומה שסבירותם של הזיהויים הקדומים ביותר: אשל ואחר מכן צמח העכוב הם המסתברים ביותר.
תפוצה

רוב מיני האשל הם ממוצא סהרו-ערבי, והם קשורים לאזורים חוליים, לאפיקי נחלים או לשטחי מלחה. תחום התפוצה העולמי של הסוג משתרע באפריקה, בארצות אגן הים התיכון ומשם לדרום אסיה ולאזורים הממוזגים שלה. המזרח הקרוב הוא מרכז תפוצה חשוב של האשל המצוי.
שימושים

מספר מיני אשל שימשו או משמשים כיום לנוי ולייעור, בהם: אשל היאור, אשל הפרקים, אשל מרובע, אשל קטן-פרחים, אשל סין (הנחשב גם לפליט תרבות בעמק החולה), אשל הירדן ואשל צרפתי. כל המינים הללו הם מיני בר בישראל, למעט אשל צרפתי ואשל סין.
עוד בימי קדם הוכנס האשל (במיוחד אשל הפרקים) לתרבות במקומות שונים בארץ ישראל. בשנות 1960 הרבו לנטוע את האשל בעיקר בחלקים השחונים ובשטחי חולות של ישראל מכוון שהוא מצטיין בגידולו המהיר ובשורשיו העמוקים, ועצו טוב לסוגי חרושות מסוימים, והוא הבטיח טובות בייעורם של שטחי מדבר מסוימים בנגב. גם בארצות שחונות אחרות הצליחו לגדלו ולהפיצו. קק"ל נוטעת אשלים באזורים צחיחים ומלוחים למטרת דחיקת המדבר, לייצוב חולות נודדים וכשוברי רוח. אשל היאור שוזרע לאורך דרכים ראשיות בסביבות ירושלים.
אף האשל הצרפתי המצוי בחולות חוף הים, טוב לייעור מככון שהוא יעיל בבלימת חולות נודדים. אשל צרפתי (Tamarix gallica) הוא שיח או עץ שמוצאו מהים התיכון המערבי והמרכזי ועד לאזור הסהרה. הוא משגשג בעיקר באזורי אקלים ממוזג. תחום תפוצתו הטבעי כולל את צפון-מערב ומרכז הים התיכון: צרפת, קורסיקה, איטליה, סרדיניה, סיציליה, האיים הבלאריים, ספרד ופורטוגל. באפריקה הוא נפוץ במרוקו, מערב סהרה, אלג'יריה, תוניסיה, לוב, צ'אד וניז'ר.
האשל הוא צמח המתאים אור מלא, עמיד בקרה, בשרב, בגיר ובמליחות, ניתן לשתול אותם בקרקעות שונים ובאזורים שונים למשל בהר בשפלה, בבקעה ובעמק. הריבוי מתבצע באמצעות זרעים בקיץ או באמצעות ייחורים באביב ובסתיו.
הישרדות בתנאי מדבר ומליחות

האשל הוא אחד ממיני העצים הבודדים המסוגלים להתפתח היטב בתנאי היובש של הנגב. הוא נמנה עם הצמחים מפרישי המלח, המיועד לקלוט את הלחות שבאוויר במשך הלילה. ביום, האשל פולט את הלחות ולכן קריר בסביבתו הקרובה. המלח מופרש מהעלים, נמס מהטל, מטפטף לאדמה ומעלה בצורה משמעותית את רמת המליחות בשכבותיה העליונות. הדבר משמיד את הצמחים סביב העץ, וגורם ל"מעגלי צריבה" סביב הגזע, דבר הניכר ממרחק רב.
כל המינים של האשל מפתחים מערכת שורשים מפותחת כפולה: שורשים מעמיקים לחיפוש שכבות לחות ומי תהום ושורשים צדדיים אופקיים המתמשכים למרחק רב.
צבעו הכללי של העץ ירוק-אפרפר, עקב המלח המופרש מעליו. על פני הקוטיקולה או בתוכה מרבצים של מלחים בצורת גבישים בדומה למינים של אשל. הקוּטִיקוּלָה היא שכבה דוחה מים המצפה את פניו החיצוניים של האפידרמיס בצמח. השכבה מורכבת משעווה וקוטין, ומונעת מעבר מים או גזים בעיקר כשהיא מעובה.
צמח האשל מסלק את עודפי המלח שנכנסו דרך מערכת השורשים, מה שמונע נזק לתאים הרגישים למליחות. לאשל יש בלוטת מלח רב-תאית הבנויות מכמה תאים בסיסיים אוספים ומכמה תאים מפרישים. האשל מווסת את ריכוזי המלחים בתאיו באמצעות אגירת יוני מלח בתאים האוספים (תאי אגירה). כך, הוא מונע מהמלחים לגרום לנזק ברקמות הרגישות. בהמשך תמיסת המלח מופרשת באופן אקטיבי וברירני של יונים אל פני השטח של התאים המפרישים, דרך נקבים המצויים בקוטיקולה שלהם. מנגנון זה מכונה ויסות אוסמוטי (ויסות ריכוזי המלחים בתאים)
בנוסף להשפעות אוסמוטיות של המליחות ישנם מנגנוני הסבילות למלח בחלק ממיני האשל אמורה לאפשר למרות ריכוז יונים גבוה למניעת נזק ותקינות המערכות האנזימטיות, וכן תקינות הקרומיות ומבנים שונים אחרים בתא.
עצי האשל מתמודדים עם שני צמחים טפיליים מדבריים: טופל אדום, טפיל שורש המתקיים ממערכת השורשים של העץ, והרנוג השיטים, טפיל למחצה ואגרסיבי הנצמד לענפי העץ וניזון מחומרי המזון והמים שלו.
מורפולוגיה

עצים או שיחים בעלי גזעים וענפים דקים, ירוקים ונשירים.
בגזעים ניכרות טבעות צמיחה ברורות פחות או יותר, ושהתפתחותם מתחילה בעונה בין מרץ למאי, כלומר באביב.
הענפים הצעירים קירחים או שעירים. העדשתיות אופקיות, הנראות ככתם מחוספס, כהה, מורם במקצת, הפורץ דרך האפידרמיס ושונה מסביבתו בגבעול ובשורש. מבחינה אנטומית העדשתיות הן קבוצות תאים בעלות חללים בין-תאיים המפסיקות את רצף השעם ומאפשרות לחמצן להיכנס אל הרקמות החיות המכוסות שעם.
העלים קטנים, דמויי קשקש, יושבים, חובקים את כל הגבעול או למחצה. על פי רוב, משני צידי העלה מצויות בלוטות מפרישות תמיסת מלח. משך חייהם כשנה שנתיים.
העלים מסורגים, חסרי לוואים, יושבים (ללא פטוטרת) וחובקים את הגבעול או יוצרים נדן סביבו, ובנוסף העלים זעירים, עשבוניים ודמוי קשקש. כל האיברים הירוקים מכוסים בלוטות המפרישות תמיסות מלוחות שמתגבשות למלח. העלים משתיירים זמן רב ועל פי רוב בעלי בלוטות מפרישות מלח.
התפרחת היא אשכול פשוט או אשכול מורכב והן יוצאות ישירות מענפים מעוצים של שנים קודמות או כהמשך לענפים ירוקים של השנה הנוכחית.
הפרחים דו-מיניים, סימטריים, קטנים מ-8 מ"מ. כל פרח יוצא מחיק חָפֶה יחיד, ואילו באשליל כל פרח עטוף בדּוּר של חָפִים מרובים.
הגביע בעל 4 או 5 עלים חופשיים או מאוחים מעט בבסיסם.
הכותרת בעלת 4 או 5 עלים חופשיים או מאוחים מעט בבסיסם.
האבקנים יוצאים מדיסקוס חרוק המפריש צוף ובעל 4 עד 5 אונות תמימות או מפורצות או לעיתים חסר (למשל באשל הערבה), מספרם 4 או חמש, לעיתים 7 עד 15. זירי האבקנים מפורדים או מאוחים בבסיסם.
ברוב המקרים יוצאים האבקנים מתוך מפרצים או האונות של דיסקוס (לוחית) היושב על מצעית הפרח.
השחלה עילית, מורכבת משני עלי שחלה ועד חמישה, עם מגורה אחת, ובה שליות דופניות, המכילות 2 עד הרבה ביציות.
עמודי השחלה 3 או 4, לעיתים רחוקות 2 עד 5, לפעמים קצרים מאוד. הצלקות דמויות ראש (כדור או כיפה קטנה).
הפרי הוא הלקט חרוטי, רב-זרעי הנפתח ב-3 עד 4 קשוות.
הזרעים בעלי ציצית של שערות חד-תאיות בראשם. הזרעים על פי רוב בעלי אנדוספרם שתאיו מלאים שומן. בזרעים של האשל חלות תנועות היגרוסקופיות בשערות. הן מתפשטות ביובש ומתכנסות בלחות. תנועה זאת נגרמת על ידי מבנים מיוחדים מיקרוסקופיות בבסיסו של הדופן הפונה החוצה של כל שערה. כאשר השערות מתפשטות ביובש, הן עשויות לשפר את יכולת ההיצמדות של הזרע למשטח (למשל בין גרגרי קרקע), וכאשר מגיעה לחות (כמו טל או גשם קל), התכנסות השערות עשויה לקרב את הזרע לפני השטח ולהגדיל את הסיכוי לחדירה חלקית לקרקע.
הערות שוליים

↑  אשל, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2  Tamarix L., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  Tamarix L., WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏4-6-2024
↑  נוגה הראובני, שיח ועץ במורשת ישראל, נאות קדומים: נאות קדומים, 1984, עמ' 25
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  ר' בדף האלרגניים באתר "צמח השדה"
↑  ספר בראשית, פרק כ"א, פסוק ל"ג
↑  ספר שמואל א', פרק כ"ב, פסוק ו'
↑  ספר שמואל א', פרק ל"א, פסוק י"ג
↑  אנציקלופדיה מקראית, ערך אשל
1 2  זוהר עמר, צמחי המקרא ירושלים, ירושלים: הוצאת ראובן מס, 2012, עמ' 215, 169-171
↑  יוסי שפיינר וישראל רוזנסון מקורות על מקומות. מורשת ישראל בשדה. ירושלים. תשס"ג. עמ' 38
1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 268-269
1 2 3  א. פאהן, אנטומיה של הצמח, מהדורה שניה, מורחבת ומעודכנת, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989, עמ' 190, 210, 317
↑  עזריה אלון, יואב ויזל, החי והצומח של ארץ ישראל, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1984, עמ' 83
1 2 3  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 309-311
1 2 3  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 446-450
↑  מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, תל אביב: עם עובד בע"מ, 1982, עמ' 384-386
הרי פמיר

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  איסמעיל סומוני (7,495 מטר)
 שטח:  120,000 קמ"ר 
 מדינה:  קירגיזסטן, אפגניסטן, הודו, הרפובליקה העממית של סין, טג'יקיסטן, פקיסטן 
 מיקום:  טג'יקיסטן, קירגיזסטן, אפגניסטן ופקיסטן
 רכס הרים:  פמיר
 אורך הרכס:  500 ק"מ 
 קואורדינטות:  38°55′00″N 72°01′00″E﻿ / ﻿38.91667°N 72.01667°E﻿ / 38.91667; 72.01667
 
 
הרי פמיר (Pamir) הם רכס הררי במרכז אסיה אשר נוצר מקימוט של רכסי ההרים הסובבים אותם, טיין שאן, קארקוראם, הרי קונלון, והינדו-כוש. הרי פמיר הם בין הרכסים הגבוהים בעולם. הם ידועים אף בשמם הסיני "הרי הבצל".
מרכזם של הרי פמיר בחבל גורנו-באדאחשן שבטג'יקיסטן. חלקים מרכס פמיר נמצאים אף בקירגיזסטן, אפגניסטן ופקיסטן. דרומית לגורנו-באדאחשן, עובד מסדרון וואקהאם דרך אזור פמיר, אשר כולל אף את הקצה הצפוני של פרובינציית החזית הצפון-מערבית ושל האזורים הצפוניים של פקיסטן.
גאוגרפיה

ארבע הפסגות הגבוהות בהרי פמיר הן:
פסגת איסמעיל סומוני (אשר הייתה ידועה בין השנים 1932–1962 בשם "פסגת סטלין", ובין השנים 1962–1998 בשם "פסגת קומוניזם"). גובהה 7,495 מטר.
פסגת העצמאות, גובהה 7,165 מטר.
פסגת אבן-סינה (המוכרת גם בשם הלא פורמלי "פסגת לנין"), גובהה 7,135 מטר.
פסגת קורז'נבסקוי, גובהה 7,105 מטר.
ברכס פמיר קרחונים רבים, כולל קרחון פדצ'נקו שאורכו 72 ק"מ, שהוא הקרחון הארוך ביותר במרחב הגאוגרפי של ברית המועצות לשעבר, והארוך ביותר מחוץ לחוג הקוטב הצפוני.
אקלים

רכס פמיר מכוסה בשלג-עד. עונת החורף במקום קרה ביותר וארוכה ואילו הקיץ קריר וקצר. כמות המשקעים השנתית היא כ-130 מ"מ. כמות זו מאפשרת גידול עשב אולם עצים נדירים באזור זה.
כלכלה

במערב אזור פמיר קיימים מכרות פחם, ועדרי כבשים הניזונים מערבות העשב מהווים את עיקר מקור ההכנסה לתושבי האזור. בשנות ה-80 התגלו בהרי פמיר מצבורים של אבני חן קלינוהומיט (Clinohumite).
תחבורה

כביש קארקוראם חוצה את הקצה הדרום-מזרחי של הרי פמיר ומחבר בין סין לפקיסטן. כביש פמיר, שהוא הכביש הסלול השני בגובהו בעולם, מחבר בין דושנבה בירת טג'יקיסטן לעיר אוש בקירגיזסטן ועובר דרך המחוז האוטונומי גורנו-באדאחסטן. דרך המשי העתיקה חוצה כמה מרכסי הרי פמיר.
חשיבות אסטרטגית

באופן היסטורי, הרי פמיר היו בעלי חשיבות אסטרטגית לצורך שליטה בדרך המשי שבין העיר קאשגאר בסין לבין קוקאנד באוזבקיסטן ולכן ידעו לאורך ההיסטוריה פלישות וכיבושים רבים. במאה ה-20 נערכה בשטח הרי פמיר מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן, אשר פרצה במאי 1992 ונמשכה עד לשנת 1997. האזור אף ידע סכסוכי גבול בין סין לברית המועצות והקמת בסיסי צבא של המעצמות הגדולות ומנגד עניין גובר בהשקעות באזור.
הערות שוליים

↑  India's `Pamir Knot' The Hindu, 11/11/2003
↑  The West Is Red Time, 25/07/2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4044435-1  NDL: 00629008  NKC: ge130363  VIAF: 242535951   WorldCat (עם VIAF): 242535951
אזרבייג'ן באירוויזיון

| --- | --- |

 מדינה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 רשת שידור:  İTV
 השתתפות ראשונה:  סרביה בלגרד, 2008
 זכיות:  גרמניה דיסלדורף, 2011
 השתתפויות:  16
 היעדרויות:  0
 אירוח האירוויזיון:  אזרבייג'ן באקו, 2012
 השתתפות אחרונה:  שוודיה מאלמה, 2024
אזרבייג'ן השתתפה באירוויזיון 16 פעמים מאז הצטרפותה לתחרות ב-2008, לאחר שרשות השידור האזרית הפכה לחברה פעילה באיגוד השידור האירופי. ב-2011, בהופעתה הרביעית בתחרות, קטף השיר האזרי את המקום הראשון בתחרות. ב-2018, אזרבייג'ן כשלה להעפיל לגמר התחרות משלב חצי-הגמר לראשונה בתולדותיה.
פופולריות התחרות

כאשר דורגה אזרבייג'ן באחד מעשרת המקומות הראשונים בהשתתפותה הראשונה בתחרות, הפכה תחרות האירוויזיון לפופולרית באזרבייג'ן. לאחר שמוקמה אזרבייג'ן במקום השמיני בגמר בהשתתפותה הראשונה בתחרות ודורגה באחד מחמשת המקומות הראשונים בשנים 2009-2013, התחרות הפכה למן "גאווה לאומית" בעלת חשיבות גבוהה במדינה. כהוכחה לחשיבותה הגבוהה של התחרות במדינה ניתן לציין כי פורסם בשנת 2013 כי נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, פתח בחקירה שתסביר מדוע ארצו לא העניקה נקודות לרוסיה בגמר אירוויזיון 2013, שנערך במאלמה, שוודיה.
אזרבייג'ן מצפה מאומניה הנשלחים לתחרות להתמקם באחד מחמשת המקומות הראשונים בתחרות, ולעיתים קרובות שוכרת כותבים ומפיקים (רובם מוזיקאים שוודים) כדי שיכתבו ויפיקו את שירה והופעתה של אזרבייג'ן לתחרות. מאז שנת 2009 הפכה באופן עקבי תחרות האירוויזיון לתוכנית הטלוויזיה הנצפית ביותר בטלוויזיה האזרית, אף על פי שהתחרות משודרת באזרבייג'ן החל מהשעה 00:00 (שעון מקומי באזרבייג'ן) בשל הפרשי הזמן מאזור הזמן של מרכז אירופה. לאחר זכייתה של אזרבייג'ן בתחרות אירוויזיון 2011, אזרבייג'ן הנפיקה בול דואר המוקדש לניצחונה של אזרבייג'ן עם תמונתם של הזוכים אל וניקי. לאחר זכייתם של אל וניקי באירוויזיון 2011 הם הפכו לכוכבים לאומיים באזרבייג'ן.
בנוסף, אזרבייג'ן השקיעה סכום של כ-160 מיליון € (כ-300 מיליון מאנאט אזרבייג'ני) על אירוח תחרות האירוויזיון 2012, על מנת לבנות ולהקים זירה חדשה בה יארחו את תחרות האירוויזיון. זה היה הסכום הגבוה ביותר שמדינה אי פעם השקיעה באירוח האירוויזיון.
השירים שייצגו את אזרבייג'ן באירוויזיון

שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
| שנה | מבצע | שיר | תרגום לעברית | גמר | ניקוד | חצי גמר | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | אלנור וסמיר | "Day After Day" | "יום אחרי יום" | 8 | 132 | 6 | 96 |
| 2009 | אייסל וארש | "Always" | "תמיד" | 3 | 207 | 2 | 180 |
| 2010 | סאפורה | "Drip Drop" | "טפטוף" | 5 | 145 | 2 | 113 |
| 2011 | אל וניקי | "Running Scared" | "בורח בבהלה" | 1 | 221 | 2 | 122 |
| 2012 | סבינה באבאייבה | "When the Music Dies" | "כשהמוזיקה מתה" | 4 | 150 | המדינה המארחת | המדינה המארחת |
| 2013 | פאריד מאמאדוב | "Hold Me" | "החזיקי אותי" | 2 | 234 | 1 | 139 |
| 2014 | דילארה קזימובה | "Start a Fire" | "להצית אש" | 22 | 33 | 9 | 57 |
| 2015 | אלנור חוסיינוב | "Hour of the Wolf" | "שעת הזאב" | 12 | 49 | 10 | 53 |
| 2016 | סמרה רחימלי | "Miracle" | "נס" | 17 | 117 | 6 | 185 |
| 2017 | דיאנה האג'ייבה | "Skeletons" | "שלדים" | 14 | 120 | 8 | 150 |
| 2018 | אייסל | "X My Heart" | "נשבעת" | X | X | 11 | 94 |
| 2019 | צ'ינגיז מוסטפייב | "Truth" | "אמת" | 8 | 302 | 5 | 224 |
| 2020 | סמירה אפנדי | "Cleopatra" | "קלאופטרה" | התחרות בוטלה בשנה זאת | התחרות בוטלה בשנה זאת | התחרות בוטלה בשנה זאת | התחרות בוטלה בשנה זאת |
| 2021 | סמירה אפנדי | "Mata Hari" | "מאטה הארי" | 20 | 65 | 8 | 138 |
| 2022 | נדיר רוסטמלי | "Fade to black" | "לדהות לשחור" | 16 | 106 | 10 | 96 |
| 2023 | טוראלטוראןX | "Tell Me More" | "ספרי לי עוד" | X | X | 14 | 4 |
| 2024 | פאחרי ואילקין דובלטוב | "Özünlə apar" | "קחי אותי איתך" | X | X | 14 | 11 |
| 2025 | מאמאגאמה | "Run with U" | "לרוץ איתך" |  |  |  |  |
אירוח האירוויזיון

| שנה | העיר המארחת | מקום התחרות | מנחים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | אזרבייג'ן באקו | אולם הקריסטל של באקו | חצאי גמר וגמר: אלדר גסימוב, ליילה אלייב ונארגיז ברק-פיטרסן |
גלריה

אלנור וסמיר בבלגרד (2008)
אייסל וארש במוסקבה (2009)
סאפורה באוסלו (2010)
אל וניקי בדיסלדורף (2011)
פאריד מאמאדוב במאלמה (2013)
דילארה קזימובה בקופנהגן (2014)
אלנור חוסיינוב בווינה (2015)
סמרה רחימלי בסטוקהולם (2016)
דיאנה האג'ייבה בקייב (2017)
צ'ינגיז מוסטפייב בתל אביב-יפו (2019)
ראו גם

ארמניה באירוויזיון
הערות שוליים

↑  החישוב הוא חילוק כמות הנקודות שקיבלה אזרבייג'ן במספר המדינות שיכלו להצביע לה בגמר התחרות.
↑  "אזרבייג'ן בודקת מדוע לא העניקה לרוסיה נקודות", אתר ה-BBC (באנגלית)
↑    Ed West, ‏You need friends to win in Eurovision, The Telegraph, 20 May 2006
↑  "יריבות אתניות גוברות על הקיטש בקווקז", אתר www.frontlineclub.com (באנגלית)
↑  "האירוויזיון מתקן חוקים, אין סנקציות נגד אזרבייג'ן", אתר רדיו אירופה החופשית (באנגלית)
↑  "אזרבייג'ן בחקירת אירוויזיון", אתר ה-BBC (באנגלית)
↑  "אזרים תוחקרו אודות הצבעתם לארמניה באירוויזיון", אתר רדיו אירופה החופשית (באנגלית)
↑  "איגוד השידור האירופי מקבל תשובות מאזרבייג'ן", אתר האירוויזיון (באנגלית)
↑  "שר אזרי מאשים את רדיו אירופה החופשית במהלך חקירת אירועי האירוויזיון", אתר רדיו אירופה החופשית (באנגלית)
1 2  "ארמנים נמנעים מתחרות האירוויזיון באזרבייג'ן", אתר הניו יורק טיימס (באנגלית)
↑  "ארמניה דוחה באופן רשמי את תחרות האירוויזיון", אתר www.sputniknews.com (באנגלית)
↑  "איסמעיל עומרוב: נוכחותה של ארמניה בתחרות הייתה יכולה להיות הודעה משותפת לשלום בין שני העמים לכל העולם", אתר www.en.apa.az (באנגלית)
↑  "ארמניה נקנסה עקב סירובה לקחת חלק באירוויזיון 2012", אתר www.sputniknews.com (באנגלית)
↑  "ארמניה משנה את כותרת השיר", אתר האירוויזיון (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9a4feb7f-a416-4314-b785-a2ba8044e333
דז'ה דיארמטי (יועץ פרלמנטרי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באפריל 1873 אוז'הורוד, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  9 בנובמבר 1941 (בגיל 68) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Guttman Dávid 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (העשור של 1890) 
 
ד"ר דז'ה (דוד) דיארמטי (במקור גוטמן עד 1894 בהונגרית: Gyarmati Dávid Dezső; אוז'הורוד, 23 באפריל 1873 - בודפשט, 9 בנובמבר 1941) היה משפטן, בעל תואר "יועץ פרלמנטרי ראשי" באספה הלאומית ההונגרית, יהודי-הונגרי, מנהל לישכת הקצרנות והתיעוד של הפרלמנט ההונגרי, מורה, מומחה לקצרנות, אביה של פאני דיארמטי (1912–2014) שהייתה רעיתו של המשורר מיקלוש רדנוטי שנרצח בשואה.