stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלך הזירה (1999)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  תוצאות מלך הזירה 1999
| זוכי טורניר מלך הזירה |
| --- | --- | --- |
| 1980 | דון מוראקו (1985) • הארלי רייס (1986) • רנדי סאבאג' (1987) • "איש מיליון הדולר" טד דיביאסי (1988) • טיטו סנטנה (1989) |  |
| 1990 | ברט הארט (1991 ו-1993) • אואן הארט (1994) • מייבל (1995) • סטון קולד סטיב אוסטין (1996) • האנטר הרסט הלמסלי (1997) • קן שמרוק (1998) • בילי גאן (1999) |  |
| 2000 | קורט אנגל (2000) • אדג' (2001) • ברוק לסנר (2002) • בוקר טי (2006) • ויליאם ריגל (2008) |  |
| 2010 | שיימוס (2010) • באד ניוז בארט (2015) • ברון קורבין (2019) • אקסבייר וודס (2021) |  |
מילוראד פאביץ'

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1929 בלגרד, ממלכת יוגוסלביה 
 פטירה:  30 בנובמבר 2009 (בגיל 80) בלגרד, סרביה 
 מדינה:  סרביה 
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש של בלגרד 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת בלגרד 
 שפות היצירה:  סרבית, רוסית 
 יצירות בולטות:  מילון הכוזרים 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 בן או בת זוג:  Jasmina Mihajlović (?–30 בנובמבר 2009) 
 פרסים והוקרה:  פרס נין (1984)  פרס אנדריץ' (2001)  Meša Selimović Prize (1988) 
 khazars.com
 
מילוראד פאביץ' (בסרבית: Милорад Павић; ‏15 באוקטובר 1929 – 30 בנובמבר 2009) היה סופר, מתרגם ומשורר סרבי. החל משנת 1991 היה חבר באקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות.
חייו

פאביץ' ידוע בסגנונו הייחודי המאלץ את הקורא להיהפך למשתתף פעיל בתהליך הקריאה.
קיימים למעלה מ-80 תרגומים של ספריו לשפות שונות. בנוסף עסק פאביץ' גם בכתיבת שירה, תרגום, היסטוריה של הספרות, ומחזאות. מועמדותו לפרס נובל לספרות הועלתה על ידי מומחים מרחבי העולם.
פאביץ' החל את דרכו הספרותית כמשורר. ספר שיריו הראשון יצא לאור ב-1967. מאז יצאו לאור 32 ספרים שכתב פאביץ', בהם ספרי שירה נוספים, ספרי עיון ומחקר, בעיקר על תולדות הספרות והשירה הסרביות, קובצי מסות, קובצי סיפורים ומספר יצירות פרוזה שאורכן כשל רומנים, אך קשה להגדירן במדויק.
פאביץ' הפך מיוצר אלמוני למדי, גם בארצו, לסופר בעל שם עולמי בעקבות "מילון הכוזרים" שיצא לאור ב-1984, ועוסק בממלכת הכוזרים. ספר זה, הבנוי במתכונת של מילון (למעשה, שלושה מילונים) נחשב לדוגמה מוקדמת בולטת של היפר-ספרות, כלומר ספרות שיכולה, ואף אמורה, להיקרא באופן לא-ליניארי, ללא התחלה או סוף מוגדרים מראש. הסופר מתווה מספר רב של מסלולים מקבילים בין חלקי הטקסט השונים. כיוון שהרומן קדם להופעת רשת האינטרנט, מומשו הקשרים בין קטעי טקסט שונים באמצעות סימונים מודפסים (הטקסט ע"ע או סימנים מצוירים), ואולם זה היבט טכני מעיקרו. הספר הוגדר על ידי העיתון הצרפתי פארי מאש כ"רומן הראשון של המאה ה-21", ומצוטט רבות בקרב יוצרי ספרות אלקטרונית.
"מילון הכוזרים" יצא לאור בעברית בהוצאת מעריב, בתרגומה של דינה קטן בן-ציון. כן תורגם הספר "נוף מצויר בתה" (אף הוא בהוצאת מעריב), הכתוב בחלקו כרומן ובחלקו בפרקים הערוכים כהגדרות תשבץ שניתן לקרוא לפי סדר מאוזן או מאונך.
פאביץ' נפטר בבלגרד ב-30 בנובמבר 2009.
מנחת חוטא

מנחת חוטא היא אחת האפשרויות בקרבן עולה ויורד בו ניתנת אפשרות לאדם שאין לו כסף לקנות קרבן מן החי, להביא מנחה בזמן שבית המקדש קיים. בניגוד לחלק מקרבנות המנחה הנחשבים ל"קרבן נדבה" מכיוון שאין חובה להביאם, הרי שמנחה זו, היא חובה. מנחת חוטה היא סוג של קרבן חטאת. כלומר מי שעבר בשוגג עבירה שאם היה מבצע אותה במזיג, היה חייב כרת, צריך במידה ומדובר בחטא עליו מביאים קרבן עולה ויורד, להביא מנחת חוטא אם הוא מוגדר כעני.
המקור בתורה

המקור בתורה למנחה זו, כתוב בפרשת צו. בפרשה העוסקת בדיני קרבן חטאת, נוסף ציווי פרטי בנוגע לאדם שאין לו כסף לקנות כבש או עז לקרבן, ואפילו לא שני בני יונה או תור, שכן הוא עני מרוד:
יא וְאִם לֹא תַשִּׂיג יָדוֹ לִשְׁתֵּי תֹרִים אוֹ לִשְׁנֵי בְנֵי יוֹנָה וְהֵבִיא אֶת קָרְבָּנוֹ אֲשֶׁר חָטָא, עֲשִׂירִת הָאֵפָה סֹלֶת לְחַטָּאת לֹא יָשִׂים עָלֶיהָ שֶׁמֶן וְלֹא יִתֵּן עָלֶיהָ לְבֹנָה כִּי חַטָּאת הִיא. יב וֶהֱבִיאָהּ אֶל הַכֹּהֵן וְקָמַץ הַכֹּהֵן מִמֶּנָּה מְלוֹא קֻמְצוֹ אֶת אַזְכָּרָתָה וְהִקְטִיר הַמִּזְבֵּחָה עַל אִשֵּׁי ה' חַטָּאת הִוא. יג וְכִפֶּר עָלָיו הַכֹּהֵן עַל חַטָּאתוֹ אֲשֶׁר חָטָא מֵאַחַת מֵאֵלֶּה וְנִסְלַח לוֹ וְהָיְתָה לַכֹּהֵן כַּמִּנְחָה
גדר הקרבן

גדר הקרבן, אינו כשאר קרבנות המנחה שהם קרבן נדבה שאין חובה להביאם, ולכן בעוד שדינם של שאר הקרבנות הוא, שאם נקמצו שלא לשמן כשרות אלא שלא עלו לבעלים לשם חובה והם צריכים להביא אחרת תחתיה, הרי שמנחה זו, אם נקמצה שלא לשמה, היא פסולה, ויש להביא אחרת תחתיה . התלמוד מסביר בפשטות, כי מנחת חוטא נקראת בפסוק "חטאת", ומכאן שגדרה שווה לקרבן חטאת, שהדין בו הוא שאם הוקרב שלא לשמה הוא פסול, ובשונה משאר הקרבנות
גדר הקרבן > שמן ולבונה

על קרבן מנחה זה, בשונה מכל שארי הקרבנות מסוג זה, אין לא שמן ולא לבונה (מין בשמים), אלא סולת נקייה בלבד, ממנה קומצים על המזבח. התורה אף אוסרת לעשות זאת "לא ישים עליה שמן ולא יתן עליה לבונה", כשהנימוק "כי חטאת הוא" מוסבר על ידי רש"י - "ואינו בדין שיהא קרבנו מהודר", כלומר אין ראוי שאדם שחטא, יביא על חטאיו קרבן מהודר; יש להביא את הקרבן בהכנעה ובענווה, מתוך בושה ולא מתוך הדר וכבוד.
לא רק שאסור לשים על הקרבן שמן ולבונה, אלא שאם הניח על הקרבן שמן או לבונה, עונשו מלקות, על כל אחד מהם בפני עצמו; אם הניח את השמן או הלבונה על ה"שיריים", החלק שנאכל על ידי הכוהנים, אינו לוקה.
גדר הקרבן > סברת החילוק בין שמן ללבונה

רבה בר רב הונא, שלמד אצל רבי יוחנן הסתפק במהלך לימודו בגדר ההבדל בין לבונה - שאינה פוסלת את המנחה, לבין שמן שפוסל את המנחה. השאלה היא הלכתית, בלבונה שנכתשה לחתיכות זעירות כך שלאחר שהושמה על המנחה, אי אפשר שוב להפרידה מהסולת בשום אופן; הספק הוא, האם החילוק ביניהם הוא ששמן נספג במנחה ונעשה כחלק ממנו - ולכן הוא פוסל אותו, אך מנחה שאיננה נספגת במנחה - "עירוב שכני" ולא "עירוב מזגי" איננו פוסל אותו, או שמא החילוק בין שמן למנחה היא, שהשמן הוא נוזל שמתערבב יחד עם הסולת, ואילו הלבונה - שלרוב באה כחתיכה מוצקת - איננה מתערבבת עמו. לפי זה נמצא, שלבונה שנכתשה היטב והתערבבה עם הסולת, גם היא פוסלת אותו, וכן נפסק ברמב"ם.
רב יצחק בר יוסף, תלמיד אחר של רבי יוחנן, מסר כי קיבל משמו חילוק הלכתי קוטבי, בין עירוב שמן בסולת מנחת החוטא, לבין עירוב לבונה. כאשר מערבים שמן במנחה, נפסלת המנחה אפילו אם נתן "משהו" - שיעור כל שהוא - שמן, ובתנאי שיהיה שיעור כזית במנחה עצמה. דין זה נלמד מהפסוק "לא ישים עליה שמן", בשימה לא כתוב שיעור, אלא "לא ישים", העיקר והקובע הוא רק אם היה מעשה נתינה - ולא חשובה כמות החומר. אם לא הייתה כתובה אחר כך המילה "עליה", ניתן היה להסיק כי גם מבחינת כמות המנחה אין צורך בשיעור מסוים, אך התורה מלמדת אותנו שבלבונה חשובה בעיקר הכמות - "עליה", ולכן צריך שיהיה בה שיעור סביר - כזית.
בניגוד לכך, הרי שבלבונה, שינה הכתוב את לשונו, ובמקום "לא ישים", לשון שמשמעה פעולה שימה, כתב "לא יתן עליה לבונה", ומכאן שעל החומר הניתן - הלבונה - להיות כדי שיעור נתינה, - כזית. בנוגע לשיעור המנחה כדי לשים עליה לבונה וליפסל, קובע רבי יוחנן, כי המילה "עליה" היא אכן ריבוי, ובמקרה רגיל היא הייתה משמשת לומר כי יש צורך שיהיה במנחה כזית; אך מכיוון שכאן כבר ציוותה התורה שיהיה בנתינה שיעור כזית, הכלל הוא כי "אין ריבוי אחר ריבוי אלא למעט", כאשר התורה מרבה ובאה ללמד דין מסוים כאשר זה כבר פשוט ונלמד בעבר, יש לדעת כי התורה מתכוונת את ההפך - למעט בשיעור. ולכן יש לנו לדעת, כי כאן ההפך הוא הנכון - אין צורך שיהיה בלבונה עצמה שיעור כזית.
לפי גרסה אחרת, הדין האומר ששמן כל שהוא פוסל את המנחה - בניגוד ללבונה, לא היה ברור לרבי יוחנן, והוא הסתפק בה.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת מנחות, פרק א', משנה א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ד', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ב', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף נ"ט, עמוד ב'.
מרחב מטריזבילי

מרחב טופולוגי הוא מטריזבילי או מִטְרוּרִי אם הטופולוגיה שלו מושרית על ידי מטריקה. קיימים מספר תנאים שקיומם גורר את אפשרות הגדרת המטריקה על המרחב, המפורסם שביניהם הוא משפט המטריזציה של אוריסון, לפיו כל מרחב שמקיים את אקסיומת ההפרדה T3 ואת אקסיומת המנייה השנייה הוא מטריזבלי. בהוכחה ניתנת המטריקה אך למעשה בדרך כלל לא ניתן להציג אותה באופן מפורש, לכן עיקר היתרון במשפט הוא האפשרות להחיל את התכונות הטופולוגיות של המרחבים המטריים על מרחבים טופולוגיים מופשטים.
משפט המטריזציה של נגאטה-סמירנוב מרחיב את משפט המטריזציה של אוריסון. לפי משפט זה מרחב הוא מטריזבילי אם ורק אם הוא מקיים את אקסיומת ההפרדה T3 וכן קיים לו בסיס שמורכב מאיחוד בן מנייה של אוספי קבוצות שהם סופיים באופן מקומי (כלומר כל קבוצה פתוחה במרחב נחתכת עבור כל אוסף רק עם מספר סופי של קבוצות).
מרחב נקרא מטריזבילי באופן מקומי אם לכל נקודה קיימת סביבה פתוחה ומטריזבילית שמכילה אותה. סמירנוב הוכיח שמרחב האוסדורף שהוא מטריזבילי באופן מקומי הוא גם מטרזבילי אם ורק אם הוא פרקומפקטי. בפרט עבור יריעות שהן הומאומורפיות באופן מקומי למרחב האוקלידי ולכן מטריזביליות באופן מקומי, ניתן להגדיר עליהן מטריקה בדיוק כאשר הן פרקומפקטיות.
פליקס האוסדורף הוכיח (1930) שכל מטריקה על תת-קבוצה סגורה של מרחב מטריזבילי אפשר להרחיב למטריקה על המרחב כולו.
ראו גם

מטריקה
הערות שוליים

↑  מֶרְחָב מִטְרוּרִי במילון מתמטיקה (תשמ"ה, 1985), באתר האקדמיה ללשון העברית
מינטונז פליי האוס

המינתונז פלייהאוס.
מינטונז פליי האוס (בתרגום חופשי: בית המשחקים של מינטון) הוא מועדון ג'אז ותיק בהארלם שבניו יורק. המועדון נבנה בכספו של נגן הסקסופון הנרי מינטון ב-1938. המועדון מפורסם בעיקר בהיותו מקום המצאת הבי בופ. בשנות הארבעים היו קני קלארק, דיזי גילספי ות'לוניוס מונק מבצעים שם ג'מים עם צ'ארלי פארקר. מתוך אלתורים אלו צמח לימים הבי בופ, שהוא הבסיס לכל הג'אז המודרני. עוד לפני פארקר החל הגיטריסט צ'ארלי כריסטיאן להתנסות שם במוזיקה חדשנית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 911a1b4a-0616-473a-84d7-3e10b1d019bd 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מגפת הקורונה באמריקה הצפונית

| --- | --- |

 במדינות או באזורים:  קנדה, מקסיקו, ארצות הברית 
 קואורדינטות:  47°N 105°W﻿ / ﻿47°N 105°W﻿ / 47; -105
  
 
מגפת הקורונה התפרצה לראשונה ביבשת אמריקה הצפונית ב-21 בינואר 2020. ב-5 במאי 2023 הודיע ארגון הבריאות העולמי כי מגפת הקורונה כבר אינה מצב חירום עולמי, בשל ירידת שיעור התמותה העולמי מהמחלה לכ-3,500 בני אדם בשבוע בחודש הקודם.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > איי בהאמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > אל סלוודור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > אנטיגואה וברבודה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > ברבדוס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > גרנדה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > דומיניקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > האיטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > הונדורס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > טרינידד וטובגו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > ניקרגואה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > סנט וינסנט והגרנדינים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > סנט קיטס ונוויס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > קובה

ב-11 במרץ 2020 אושרו שלושת מקרי ההידבקות בנגיף הקורונה הראשונים בקובה. האנשים שנבדקו והתגלו כחולים בנגיף הקורונה היו שלושה תיירים איטלקיים. הם הוחזקו בבידוד במכון לרפואה טרופית של פדרו קורי בעיר הבירה של המדינה, הוואנה.
ב-13 במרץ באותה השנה, פורסם מקרה הידבקות נוסף. ב-17 במרץ 2020, פורסם באופן רשמי כי יש שבעה מקרי הידבקות במדינה. ב-18 במרץ מספר המקרים המאושרים עלה ל-10 תוך שאושר מקרה המוות הראשון: איטלקי בן 61 שהיה לאחד משלושת החולים הראשונים במדינה.
ב-19 במרץ 2020 עלה מספר הנדבקים במדינה ל-16.
ב-20 במרץ מספר הנדבקים עלה ל-21. כמו כן, הוכרז כי קובה תגביל את הכניסה לאזרחים זרים החל מ-24 במרץ. רק תושבים קובניים יהיו רשאים להיכנס למדינה, כל עוד הם לא היו מחוץ לקובה יותר מ-24 חודשים; כמו גם הזרים המתגוררים באי.
ב-22 במרץ 2020, הודיע משרד הבריאות על 10 מקרי הדבקות חדשים, מספר החולים במדינה עלה ל-35.
ב-23 במרץ הודיע משרד הבריאות על 5 חולים חדשים, מספר החולים במדינה עלה ל-40.
ב-24 במרץ הודיעה ממשלת קובה כי היא אוסרת על אזרחיה לעזוב את שטחי המדינה, הכריזה על סגירת בתי הספר, והשביתה את התחבורה הציבורית הבין-עירונית, במטרה למנוע את התפשטות מגפת הקורונה. בבוקר אותו יום עלה מספר החולים במדינה ל-48. למחרת, זינק מספר החולים ל-57.
ב-26 במרץ עלה מספר החולים ל-67, דווח על מקרה מוות ראשון במדינה כתוצאה מהנגיף. ב-3 באפריל, דווח על 269 חולים, 6 מתים ו-15 מבריאים במדינה. במאי 2020, דווח על 66 מקרי מוות, 1,611 (מתוכם 10 במצב קשה) ו-765 מקרי הבראה במדינה.
מקרים של הדבקות לפי מדינה > קוסטה ריקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑   ארגון הבריאות העולמי: מגפת הקורונה כבר אינה מצב חירום עולמי, באתר הארץ, 5 במאי 2023
↑  Smith, Savanna. "Cuba reports the first three cases of coronavirus in the island". Miami Herald. Retrieved 12 March 2020.
↑  Cuba - Total Cases
↑  Ministerio de Salud Pública en Cuba, Redacción MINSAP, Redacción MINSAP, Nota informativa sobre dos nuevos casos confirmados de COVID-19, Sitio oficial de gobierno del Ministerio de Salud Pública en Cuba., ‏17 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  Ministerio de Salud Pública en Cuba, Redacción MINSAP, Redacción MINSAP, Actualización 18 de marzo sobre el Covid-19 en Cuba, Sitio oficial de gobierno del Ministerio de Salud Pública en Cuba., ‏18 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  Cuba confirma cinco nuevos casos de coronavirus; asciende a 16 el número de contagios, CiberCuba, ‏20 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  "Cuba bars entry to foreign tourists in bid to contain coronavirus spread". Reuters (באנגלית). 2020-03-21. נבדק ב-2020-03-21.
↑  Ministerio de Salud Pública en Cuba, Redacción MINSAP, Redacción MINSAP, Nota informativa sobre nuevos casos confirmados de COVID-19, Sitio oficial de gobierno, ‏20 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  Coronavirus en Cuba: minuto a minuto del avance de la pandemia en la isla, ADN Cuba (בספרדית)
↑  Cuba confirma 10 nuevos casos de coronavirus: la cifra total asciende a 35, CiberCuba, ‏22 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  Cuba confirma cinco nuevos casos de coronavirus: la cifra total asciende a 40, CiberCuba, ‏23 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  קובה: הממשלה אסרה על האזרחים לעזוב את המדינה וסגרה את בתי הספר, באתר ynet, 24 במרץ 2020
↑  Cuba confirma ocho nuevos casos de coronavirus y el total sube a 48, CiberCuba, ‏24 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  Cuba confirma 9 nuevos casos de coronavirus, el total sube a 57, CiberCuba, ‏25 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  Cuba confirma 10 pacientes positivos a la COVID-19, la cifra de casos asciende a 67, Cubadebate, ‏26 במרץ 2020 (בספרדית)
↑  Infecciones por coronavirus – COVID-19, temas.sld.cu
מילונאות

מִלּוֹנָאוּת (בלועזית: לֶקְסִיקוֹגְרַפְיָה) הוא מקצוע הנחלק לשני תחומים קרובים אך שונים:
מילונאות מעשית - קיבוץ, סידור, עריכה והוצאה לאור של מילון.
מילונאות תאורטית - דיסציפלינה העוסקת בניתוח ותיאור הקשרים סמנטיים, סינטגמטיים (אנ') ופרדיגמטיים (אנ') בלקסיקון של שפה, ופיתוח מבנים המקשרים את המידע שבמילון בצורה המאפשרת גישה נוחה למידע האצור במילון (המודפס או הדיגיטלי). תחום זה לעיתים מכונה "מטא-לקסיקוגרפיה" או "מטא-מילונאות".
תחום המילונאות עצמו נחלק בצורה כוללנית לשני סוגים: מילונאים העוסקים בהוצאת מילונים כלליים, כלומר המפרשים מילים בצורה המקובלת בקרב הציבור הרחב, לדוגמה מילון אבניאון, מילון ובסטר, מילון ההווה ומילון רב-מילים. מילונים כאלה ישתדלו לרוב להכיל את כל המילים בשפה שבה עוסק המילונאי, והפירוש יהיה לרוב בשפה קלה וברורה, לרבות דוגמאות או אפילו תיאורים גרפיים. סוג אחר של מילונים עוסק בתחום צר של השפה (לדוגמה: "מילון הסלנג המקיף" של רוביק רוזנטל), ולעיתים קרובות יותר יעסוק בתחום ההיסטורי-בלשני של המילה בהרחבה יתרה.
מקובל כיום כי המילונאות הוא מקצוע נפרד מבלשנות שימושית, אם כי בהחלט חופף לו.
ראו גם

מילונאות עברית
מילוסלב בלהניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בדצמבר 1927 פלזן, צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 פטירה:  15 בדצמבר 2017 (בגיל 89)
 מקום קבורה:  בית הקברות אולסני 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 השתייכות:   צבא צ'כוסלובקיה
 תקופת הפעילות:  1950–1990 (כ־40 שנה)
 דרגה:  גנרל-פולקובניק
 תפקידים בשירות
 מפקד הארמייה ה-1  סגן ראש המטה הכללי ראש המטה הכללי  סגן ראש המטה הכללי של ברית ורשה
 
מילוסלב בלהניק (בצ'כית: Miloslav Blahník‏; 22 בדצמבר 1927 – 15 בדצמבר 2017) היה איש צבא ופוליטיקאי צ'כוסלובקי. שימש כראש המטה הכללי של צ'כוסלובקיה בין 1979-1987, וכסגן ראש המטה הכללי של ברית ורשה בין 1987–1990. כמו כן היה חבר האספה הפדרלית בין 1979–1988.
ביוגרפיה

בלהניק נולד בפלזן ב-22 בדצמבר 1927. ב-1950 הוא התגייס לצבא צ'כוסלובקיה. הוא שימש כראש מטה דיוויזיית הטנקים ה-4, וב-1970 הועבר לשמש כראש מטה הארמייה ה-1. שנה לאחר מכן הוא עבר להיות מפקד הארמייה. ב-1975 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי. ב-26 בנובמבר 1979 הוא מונה לראש המטה הכללי, ובמקביל נבחר לחבר האספה הפדרלית עד 1988. ב-13 באוקטובר 1987 הוא פרש מתפקיד רמטכ"ל הצבא הצ'כוסלובקי, ומונה לסגן ראש המטה הכללי של ברית ורשה. הוא עזב את הצבא ב-1990.
מרד עוראבי

מרד עוראבי (בערבית: الثورة العرابية, בתעתיק עברי: "אלת'ורה אלעראביה") היה מרד לאומני שפרץ במצרים בשנים 1879–1882 נגד הח'דיו (המושל) המצרי תאופיק פאשא ונגד ההתערבות האירופאית במצרים. המרד הונהג על ידי הקולונל אחמד עוראבי (אנ'), ונקרא על שמו.
רקע

מצרים של שנות ה-70 של המאה ה-19 הייתה מושחתת ובמצב של חורבן כלכלי. חובות עצומים שנגרמו לה על ידי איסמאעיל פאשה, שליט מצרים, לא שולמו; בעלי החוב, הבנקים האירופאיים, שלחו באי כח משלהם, ובפועל נשלטה כלכלת מצרים על ידי צרפת ובריטניה. כשניסה איסמאעיל פאשה להמריד את תושבי מצרים נגד ההתערבות הזרה בכלכלתם, הדיחו אותו הבריטים ומינו תחתיו את בנו, תאופיק פאשא, הגמיש יותר.
המעמדות הגבוהים של מנהל המדינה, הצבא ועולם העסקים המצרי היו נתונים להשפעתה של אירופה, ולמעשה היו נתונים לשליטתם, משום שהאירופאים השקיעו כסף רב יותר מהמצרים עצמם. בנוסף, הוקמה בתוך מצרים מערכת משפט נפרדת לאירופאים; הדבר הכעיס את המצרים הצעירים וחדורי המוטיבציה במנהל האזרחי והצבאי, שהרגישו ששליטתם של האירופאים בעמדות הגבוהות במדינה מונעת את קידומם האישי. גם האיכרים המצרים, הפלאחים, שמיסים כבדים הושתו עליהם, התלוננו על כך שהכסף מגיע לאירופאים שחיו בעושר יחסי.
גורם נוסף ולא פחות חשוב להתגברות המרמור במצרים היה שליטתם של הצ'רקסים הטורקים והאלבנים על שאר העמדות הגבוהות בממשל ובצבא. גדודי צבא אלבניים שבאו ביחד עם מוחמד עלי ועזרו לו בתפיסת השלטון במדינה, היו עדיפים בעיני הח'דיו של מצרים.
טורקית הייתה עדיין השפה הרשמית הנהוגה בצבא, וקצינים עות'מאניים הועדפו וקודמו לעומת קצינים מצרים. בקבינט של הח'דיו תאופיק, כל החברים היו צ'רקסים טורקים ואף לא אחד מצרי. המשבר הכלכלי הגובר באוצר המדינה אילץ את הח'דיו לקצץ בצורה דרסטית בשורות הצבא. מסדר גודל של כ-94,000 חיילים ב-1874, צומצם הצבא לסדר גודל של כ-36,000 חיילים ב-1879, כשהתוכנית הייתה לקצץ אותו אפילו יותר; צעד דרסטי זה הביא למובטלים רבים. בנוסף לכך, הקרבות הרי האסון והתבוסה המשפילה באתיופיה, במהלך מלחמת אתיופיה-מצרים בשנים 1875–1876, הכעיסו את הקצינים; כוונתו של איסמאעיל פאשה במלחמה זו הייתה ליצור אימפריה שתקיף את כל נהר הנילוס, שחלק גדול ממנו נמצא באתיופיה, והקצינים חשו שזו הייתה מלחמה מיותרת וטיפשית. בנוסף לכך, רוב המפקדים במלחמה זו היו קצינים אמריקנים ואירופיים שפאשא הביא, ודבר זה גרם למרמור גדול וכן להאשמות שהתבוסה נגרמה בגללם.
באותה תקופה, התפתחה במצרים מודעות ציבורית. ההשכלה התפשטה, ויותר ויותר עיתונים יצאו לאור בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19, כמו למשל העיתון רב-ההשפעה "אבו נזארה" (أبو نظارة; מילולית: "בעל המשקפיים"). עיתון זה, שנדפס על ידי יעקוב צנוע, עיתונאי יהודי ממוצא מצרי ואיטלקי, היה עיתון סאטירי-פוליטי שלעיתים קרובות לעג להשפעה האירופאית על מצרים. הדפסת העיתון הרגיזה מאוד את השלטונות כמו גם את האירופאים, כיוון שהייתה בו עדיפות ברורה לרפורמיסטים ולגורמים מהפכניים. לעיתון הייתה תפוצה רחבה, שלא כמו לעיתונים אחרים, מכיוון שהיה כתוב בערבית מצרית ולא בערבית קלאסית, דבר שאיפשר להמון הרחב - ולא רק לשכבה המשכילה - להבין את הסאטירה הפוליטית. יעקוב צנוע טען שהעיתון שלו הגיע לתפוצה של 10,000 עותקים; זהו מספר גדול יחסית לימים ההם.
רקע > התחזקותו של עוראבי

אחמד עוראבי היה קצין מצרי, מפקד גדוד בצבא המצרי. במהלך שירותו הצבאי אימץ השקפה לאומנית, שהתחזקה בעקבות מלחמת אתיופיה-מצרים, ובשנת 1879 הקים את המפלגה הלאומנית המצרית.
ביולי 1880 הוציא שר המלחמה עות'מאן רפקי צו המגביל את השירות בצבא לארבע שנים. הדבר התפרש על ידי עוראבי וקבוצתו כצו שנועד למנוע מחיילים ממוצא מצרי להגיע לדרגות קצונה. בינואר 1881 הגיש עוראבי עצומה במחאה על מעשי ההפליה של רפקי, ותבע להדיחו. בסופו של דבר, הח'דיו תאופיק נכנע ללחץ הצבא, הדיח את רפקי ומינה את מחמוד סאמי אל-בארודי, שהיה מועמדו של עוראבי, לשר המלחמה.
משנמשכו הצעדים נגד הקצינים המצרים, החליט עוראבי לצאת לעימות חזיתי עם הח'דיו תאופיק, וב-9 בספטמבר 1881 הוא הוביל איתו אלפי חיילים לחצר ארמון עבּדין. אז הציג עוראבי בפני תאופיק את תביעותיו: פיזור הממשלה, כינוס מועצת נציגים והגדלת הצבא. לבסוף נכנע הח'דיו לתביעות וממשלה חדשה הורכבה, בה אל-בארודי כיהן שנית כשר המלחמה. בסוף 1881 התלוננו עוראבי ואל-בארודי לסולטאן באיסטנבול וטענו שהח'דיו תאופיק פועל להפריד את מצרים מהאימפריה העות'מאנית והופך אותה לתלויה במעצמות האירופיות. הפנייה לא הועילה, שכן הסולטאן סבר שהפנייה נועדה לפגוע במעמדו של תאופיק, נציגו, ואין בה ממש.
בינואר 1882 שלחו צרפת ובריטניה איגרת תמיכה משותפת בח'דיו, דבר שגרם לדה-לגיטימציה שלו ולנפילת הממשלה. בפברואר של אותה שנה הוקמה ממשלה חדשה בראשות אל-בארודי, ועוראבי כיהן בה כשר המלחמה. במהלך כהונתו, פעל עוראבי להרחבת הצבא, וכן לחיזוק הקצונה המצרית המקומית בצורה של קידום והטבות שכר, אך גם בהרחקת מספר גדול של קצינים טורקים-צ'רקסים. על רקע זה נגרם עימות חריף בין הח'דיו לממשלה; צרפת ובריטניה הודיעו שיתמכו בו צבאית אם יפטר את הממשלה וירחיק את עוראבי ממצרים. הח'דיו הסכים, ולכן הממשלה התפטרה ב-25 במאי; אך הלאומנים והעולמא תבעו שעוראבי ישוב למשרת שר המלחמה, וגם לכך נאלץ הח'דיו להסכים, וב-27 במאי 1882 הוא מונה שנית לתפקיד. הח'דיו עזב את קהיר לאלכסנדריה מחשש לביטחונו, ובפועל עוראבי ניהל כעת את מצרים.
המעצמות האירופאיות התנגדו לרפורמות של עוראבי, וכך גם רבים מבעלי האדמות, האליטה הטורקית והצ'רקסית, השכבות הגבוהות של העולמא והנוצרים סורים. לעומת זאת, התמיכה בו הגיעה מהרוב של שאר האוכלוסייה המצרית הערבית, כולל השכבות הנמוכות של העולמא ומנכבדים מקומיים.
הנוצרים הקופטים נחלקו: השיוך והקרבה שלהם לאירופאים הכעיסו רבים ולעיתים הם נהפכו למטרות, אך היריבות העמוקה בינם לבין הנוצרים הסורים הניעה רבים מהם לחבור למהפכנים המצרים. הפטריארך הקופטי הביע את תמיכתו במורדים, כשנשאל על כך בזמן שהמרד הגיע לשיאו, אך לאחר מכן טען שלחצו עליו לומר כן. עוראבי ושאר מנהיגי המרד שהכירו בכך שהקופטים הם בעלי ברית פוטנציאליים, פעלו למניעת פגיעה בהם, אך לא תמיד הצליחו.
החלו מאמצים מצד שני הצדדים לקבלת תמיכה מהסולטאן, עבדול חמיד השני. הח'דיו תאופיק קרא לסולטאן לדכא את המרד, אבל השער הנשגב היסס לשלוח גדודי צבא נגד מוסלמים שחטאם הוא ההתנגדות להשפעה נוצרית קולוניאלית זרה. עוראבי ביקש מהסולטאן להדיח את תאופיק, אך גם לגבי זה היסס הסולטאן.
מהומות אלימות ופלישה בריטית

באחר הצהריים של 11 ביוני 1882, המהפכה הפוליטית התפוצצה לכדי אלימות ברחובות אלכסנדריה. פורעים תקפו בתי עסק יווניים, מלטזיים ואיטלקיים, וקרבות רחוב פרצו. הסיבות האמיתיות לפרוץ המהומות האלימות אינן ידועות; הן הח'דיו והן עוראבי החליפו האשמות הדדיות לגבי התחלת המהומות, אך אין הוכחה לאף אחד מן הצדדים.
כאשר חיל המצב המצרי של אלכסנדריה המשיך להחזיק בסוללות ההגנה שבחוף, נשלח אולטימטום מהבריטים, התובע שהכוחות שבסוללות יפורקו מנשקם, אחרת העיר תופגז. המצרים התעלמו מהאולטימטום, והצי הבריטי בפיקודו של האדמירל סיימור הפגיז את העיר, והסוללות המצריות השיבו באש. הצי הצרפתי, שהיה גם הוא מחוץ לאלכסנדריה, לא הסכים לקחת חלק במתקפה הבריטית. לאחר מכן ניסו כוחות גדולים של הצי הבריטי לכבוש את העיר, ואף על פי שנתקלו בהתנגדות חזקה מצד המצרים, הם הצליחו בסופו של דבר לכבוש את העיר והניסו את הצבא המצרי.
כשהמהומות התפשטו ברחבי מצרים, בית הנבחרים הבריטי הצביע לטובת מעורבות גדולה יותר בנעשה במצרים. בספטמבר של אותה השנה נחת צבא בריטי בתעלת סואץ, זאת לאחר ניסיון כושל של הצי הבריטי להתקדם מאלכסנדריה לקהיר, שהסתיים בתבוסה בקרב כפר אל-דאוואר. הסיבות למוטיבציה של הבריטים להתערב במצרים עדיין שנויות במחלוקת. הבריטים חששו בעיקר מכך שעוראבי ישתמט מתשלום החוב העצום של מצרים, וכן מכך שישתלט על תעלת סואץ.
ב-13 בספטמבר 1882 הביסו הכוחות הבריטיים את צבאו של עוראבי בקרב תל אל-כביר. עוראבי עצמו נעצר וגורש לציילון (סרי לנקה המודרנית).
יוזמת ההתערבות הבריטית תוכננה להיות לתקופה קצרה, אך למעשה נמשכה עד 1954. הן הבריטים והן ממשלת הח'דיו השתדלו להוקיע את עוראבי כבוגד ואת ההתקוממות כמרד צבאי גרידא בעזרת מערכות התקשורת והחינוך של המדינה, אך בקרב הציבור הרחב נותר עוראבי דמות פופולרית.
לקריאה נוספת

"קולוניאליזם ומהפכנות במזרח התיכון: המקורות החברתיים והתרבותיים של תנועת עוראבי", חואן קול, הוצאת אוניברסיטת פרינסטון, 1993 (באנגלית).
הערות שוליים

↑  תומאס מאייר (1988; Mayer, Thomas) בספרו "The Changing Past: Egyptian Historiography of the Urabi Revolt, 1882-1983", בהוצאת אוניברסיטת פלורידה.
אחמד עוראבי (1882)
תצלום של אלכסנדריה לאחר ההפגזה והשריפות שפרצו בעקבותיה בין 11 ל-13 ביולי 1882.
מרטין פיס

מרטין פיס מרטין (בספרדית: Martín Fiz Martín; נולד ב-3 במרץ 1963) הוא אתלט עבר ספרדי. הוא אלוף עולם (גטבורג 1995) ואלוף אירופה (הלסינקי 1994) בריצת מרתון.