stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנא דבי אליהו
הערות שוליים

↑  שהוא פרק י"ב בנוסחת כתב יד פרמא, אך תוכן הפרקים פחות או יותר זהה. ובשניהם זהו סוף המדרש.
↑  פרק י"ז שבסדר אליהו זוטא מופיע כמעט ללא שינוי כפרק השישי במסכת אבות בשם "ברייתא דקנין תורה", וברור שהוא אינו מסדר המסכת אלא נספח לה מסיבות שונות.
↑  וזאת בניגוד לדעתו של רד"ל במבואו לפרקי דרבי אליעזר.
↑  כך מפרש שם רש"י את דברי הגמרא, אך התוספות מפרשים את הדברים בצורה שונה.
↑  יש להעיר שמצוי בכמה מקומות בדברי הראשונים שכתבו מאמרים בשם "מדרש" סתם, והדברים מבוארים במדרש שלפנינו.
↑  שייחסו לתנא בשם אליהו.
↑  שייחסו לתנא אחר ששמו היה אליהו עיני.
↑  מגן אבות חלק ג' פרק ג'.
↑  יעיר אוזן מערכת ת' אות כ', שם הגדולים מערכת ספרים אות ס' ס"ק ו, השמטות לשער יוסף על מסכת הוריות.
↑  זכר יהוסף חלק ג'.
↑  - המצוי בידינו
↑  המתמקד בזיהוי ע"פ אפיון הסגנון והלשון
↑  עיינת רייזל, "מבוא למדרשים", עמ' 353 - 349
| ספרות המדרשים |
| --- | --- | --- |
| מדרשי הלכה תנאיים (בערך 200–400 לספירה) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
|  מדרשי אגדה קלאסיים: תקופת האמוראים והסבוראים (בערך 400–600 לספירה) | בראשית רבה • ויקרא רבה • איכה רבה •  אסתר רבה (פרשיות א-ו) • שיר השירים רבה • פסיקתא דרב כהנא • מדרש פנים אחרות • ברייתא דישועה • אגדות התלמוד • פרקי רבי יוסי |  |
|  תקופת הביניים: ראשית תקופת הגאונים (בערך 600–750 לספירה) | מדרשי התנחומא • שמות רבה (פרשיות יב-מ) • במדבר רבה (פרשיות טו-כג) • דברים רבה  • רות רבה • קהלת רבה • קהלת זוטא • אבות דרבי נתן • אותיות דרבי עקיבא • מדרש תהילים (מזמורים א-קיח) • מדרש ויסעו • תרגום שני למגילת אסתר • פסיקתא רבתי • מדרש שיר השירים |  |
| המדרש המאוחר: תקופת הגאונים (בערך 750–1050 לספירה) | תנא דבי אליהו • פרקי דרבי אליעזר • שבעת פרקי רבי אליעזר • הגדה של פסח • שמות רבה (פרשיות א-יא) • במדבר רבה (פרשיות א-יד) • אסתר רבה (פרשיות ז-י) • אגדת בראשית • בראשית רבתי • פסיקתא רבתי • דברים זוטא • רות זוטא • שיר השירים זוטא • מדרש שמואל • מדרש משלי • מדרש תהילים (מזמורים קיט-קנ) • מדרש אבא גוריון • מדרש תדשא • מדרש ויושע • מדרש עשרת הדיברות • מדרש תשובת יונה הנביא • מדרש אבכיר • מדרש אספה • מדרש תמורה • פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) |  |
| הילקוטים: תקופת הראשונים (בערך 1050–1500 לספירה) | פתרון תורה • פסיקתא זוטרתא • מדרש שכל טוב • מדרש אגדה (בובר) • ילקוט שמעוני • ילקוט המכירי • מדרש הגדול • מדרש הביאור • הגדות התלמוד (ילקוט) • עין יעקב • מדרשי רבי שמואל מסנות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287483905171  LCCN: nr91045232  VIAF: 182991877   WorldCat (עם VIAF): 182991877
בנק מרכנתיל דיסקונט

| --- | --- |

בניין ההנהלה המרכזית של הבנק, ברחוב דיסקונט 1, מתחם האלף, ראשון לציון
 נתונים כלליים
 סוג:  בנק
 תקופת הפעילות:  1924–הווה (כ־101 שנים)
 מיקום המטה:  קמפוס דיסקונט
 משרד ראשי:  D campus, רחוב דיסקונט 1, ראשון לציון
 בעלות:  בנק דיסקונט
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים 
 מוצרים עיקריים:  שירותי בנקאות
 יו"ר:  ברק נרדי
 מנכ"ל:  שוקי בורשטיין
  
 www.mercantile.co.il
 
סמלילים קודמים
סמליל בנק ברקליס דיסקונט מ-1977 עד 1993
סמליל בנק מרכנתיל דיסקונט מ-1993 עד 2006
בנק מרכנתיל דיסקונט בע"מ הוא בנק מסחרי, השישי בגודלו בישראל. נכון ליוני 2022 הוא בבעלות מלאה של בנק דיסקונט. הבנק מציג עצמו במותג "מרכנתיל".
היסטוריה > בנק מרכנתיל לארץ ישראל

בנק מרכנתיל לארץ ישראל (באנגלית במקור: Palestine Mercantile Bank) נוסד בחיפה ב-16 בספטמבר 1924, בהון רשום של 25,000 לירות מצריות (לי"מ) שהוגדל מאוחר יותר ל-100,000 לי"מ, על ידי הגיסים דוד סימבלר וסול כהן. בשנת 1944 נרכש על ידי בנק ארץ ישראל לדיסקונט וב-1953 רכש את הפעילות בארץ של בנק עותומן (מספר חודשים לפני כן שינה בנק מרכנתיל את שמו ל"בנק מרכנתיל לישראל").
היסטוריה > בנק אנגלו-מצרים

באפריל 1918 נפתח בירושלים סניף של בנק אנגלו-מצרים ובהמשך הוקמו סניפים נוספים ביפו, בחיפה ובנצרת. בנק זה הובא לארץ על ידי הצבא הבריטי ושימש כלי להנהגת הלירה המצרית כהלך החוקי במקומו של הכסף הטורקי. הבנק שימש בנקאי רשמי של ממשלת פלשתינה-א"י.
היסטוריה > בנק ברקליס

ב-1925 נרכשו מניות בנק אנגלו-מצרים על ידי קבוצת ברקליס הבינלאומית מבריטניה והוא מוזג עם הבנקים קולוניאל בנק ונשיונל בנק אוף סאות' אפריקה תחת השם ברקליס בנק D.C.O. בנק ברקליס ירש את מקומו של בנק אנגלו-מצרים כבנקאי ראשי ומ-1927 היה סוכן של "מועצת המטבע של פלשתינה (א"י)" (Palestine Currency Board), מועצה שהייתה כפופה למשרד המושבות הבריטי. סניפי הבנק היוו יעד לארגוני מחתרת ל"החרמת כספים". כזה היה שוד בנק ברקליס בחיפה בקיץ 1947.
ב-1963 החל הבנק להצמיד את משכורות עובדיו לאלו של עובדי בנק לאומי.
ב-1968 נרכשו על ידי הבנק שמונה סניפים של בנקים כושלים בהם בנק אלרן, בנק פויכטוונגר ובנק קרדיט לישראל.
היסטוריה > בנק ברקליס-דיסקונט

ב-1971 נרכשו 50% ממניות הבנק מבנק ברקליס על ידי אי די בי חברה לאחזקות, שהייתה באותה עת חברת האם של בנק דיסקונט, ושם הבנק המאוחד נקבע ל"בנק ברקליס-דיסקונט".
היסטוריה > הרכישה על ידי בנק דיסקונט

בפברואר 1993 הפסיקה קבוצת ברקליס את פעילותה הקמעונאית בישראל כחלק מהמדיניות הכלכלית של החברה, שכללה התנתקות מבנקאות קמעונאית בינלאומית. החזקותיה בבנק ברקליס-דיסקונט נרכשו על ידי בנק דיסקונט לישראל, שהפך לבעלים היחידי שלו. מהלך זה הוביל להסרת השם "ברקליס" משם הבנק ולשינוי שמו של הבנק לשם "בנק מרכנתיל דיסקונט".
בדצמבר 2019 מוזג מוניציפל בנק, שעסק במתן אשראי לרשויות מקומיות, לתוך בנק מרכנתיל דיסקונט, שרכש את מניותיו תמורת 692 מיליון ש"ח.
בינואר 2024 עברה הנהלת הבנק לקמפוס חדש בשם "D CAMPUS" שנבנה במתחם האלף בראשון לציון. המתחם כולל מבני ענק חדשניים כאשר כל בניין מוקדש לחברה אחת מהקבוצה: בנק דיסקונט, ובנק מרכנתיל
ראו גם

קבוצת ברקליס בארץ ישראל ובישראל
שוד בנק ברקליס (חיפה)
הערות שוליים

↑  נכון ל-2018 על פי BDI
↑  א. תורן הוכלר, על מוסדות האשראי בחיפה, הארץ, 23 בינואר 1938
↑  נחום גרוס, הבנקאות היהודית וצמיחת המשק בתקופת המנדט, עיונים בתקומת ישראל, כלכלה וחברה בימי המנדט (2003)
↑   סמי פרץ, פארסת הצמדות השכר עומדת להסתיים?, באתר TheMarker‏, 12 בדצמבר 2018
↑  רון שטיין, ‏לא רק מזרחי ואגוד: בנק דקסיה מוזג למרכנתיל דיסקונט, באתר גלובס, 1 בגצמבר 2019
↑  דיסקונט במהלך ענק: זה הפרויקט אליו תעבור ב-2023, באתר אייס, 16 במרץ 2022
↑   רונית מורגנשטרן, בשיתוף מתחם ה-1000, בראשון לציון מוקם "מטרופולין התעסוקה" הגדול בישראל, באתר TheMarker‏, 24 בנובמבר 2022
↑   נעמה ריבה, הקמפוס החדש של בנק דיסקונט: העיקר שהעובדים לא ירצו ללכת הביתה, באתר הארץ, 24 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296597205171  VIAF: 145951319   WorldCat (עם VIAF): 145951319
זיסקינד מטרימברג

| --- | --- |
זיסקינד מטרימברג באיור בקודקס מאנסה, חובש את כובע היהודים
זיסקינד מטרימברג באיור בקודקס מאנסה, חובש את כובע היהודים
 לידה:  1230? אלפרסהאוזן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1300? (בגיל 70 בערך) 
 שפות היצירה:  גרמנית עילית תיכונה 
 סוגה:  מינזנג 
 
זִיסְקִינְד איש טְרִימְברג (בגרמנית: Süßkind von Trimberg; ‏1230? – 1300?) היה משורר וזמר יהודי תושב האימפריה הרומית הקדושה, ככל הידוע היהודי הראשון שכתב שירה בגרמנית. יצירותיו חוברו כנראה בין השנים 1250–1300.
חייו

זיסקינד קרוי על שם עיר הולדתו טרימברג, כיום רובע באלפרסהאוזן הסמוכה לווירצבורג. כל מה שידוע עליו בוודאות הם שישה שירים (כ-200 שורות) המופיעים בשמו בקודקס מאנסה (Codex Manesse), ותמונה לצידם המצביעה על מעמדו הגבוה בקרב משוררי תקופתו. כל יתר המידע הביוגרפי על אודותיו, כגון האפשרות שהתפרנס כרופא בחצר הבישוף של וירצבורג או פרנקפורט, מבוסס על השערות שהועלו בתקופות מאוחרות יותר בהתבסס על פרשנויות לתמונה. לפי אחת המסורות, קבורתו של זיסקינד תועדה בספר זיכרון נעלם של קהילה יהודית בשלוכטרן שליד פולדה, לא הרחק מטרימברג.
בכתב היד הוא נקרא "יהודי" ובאיור בכתב היד הוא מתואר כחובש את כובע היהודים (כובע שנאלצו היהודים לחבוש בימי הביניים). חיזוק נוסף לזיהויו כיהודי היא העובדה שרק יהודים נשאו אז את השם "זיסקינד". כנגד זאת, הועלו בספרות המחקר טענות שלפיהן זיסקינד מטרימברג לא היה יהודי. הסופר והמתרגם דב סדן, שתרגם את שירי זיסקינד לעברית בשנת 1929, הודה מאוחר יותר כי טעה וכי שוכנע שהמשורר כלל לא היה יהודי.
שיריו

זיסקינד נדד ככל הנראה מארמון לארמון והשמיע את שיריו בפני אבירי גרמניה. רוב השירים בקודקס מאנסה הם אמנם "מינזאנג", אך זיסקינד לא היה מינזינגער (מעין טרובדור), ושיריו שייכים לקטגוריה הכללית יותר של "Spruchdichtung"(אנ') מימי הביניים.
שיריו אינם עוסקים באהבה ונשים, כמנהג רבים ממשוררי התקופה הנוצרים, אלא בהערצת הרוח, צניעות האישה, וכן נדיבות לב, כפי שמשתקף באחד משיריו:
משבח אני את הנדיב העושה מעשה נדיבות ולא את המתפאר ביחוסו. האם לא ראינו שושנים פורחות בין החוחים (=צדקת העניים) ועוולה משגשגת בין אצילים?
זיסקינד אף תינה את צער היהודים בפני האבירים, והביע את רצונו להזדהות עמם:
רוצה אני לברוח מחצרות אדונים, לגדל זקן ושערות שיבה ולחיות כדרך היהודים הזקנים: ארוך יהיה מעילי ואת כובעי אחבוש עמוק על מצחי, הילוכי יהיה בענוה ורק לעתים רחוקות יצלצל שירי בארמונות, מאחר שהאדונים משכו חסדם ממני.
בשיריו ישנן רמזים אפשריים לתפילות וברכות מהמסורת היהודית (ראו בסוף התרגום של סדן).
דמותו באמנות

דמותו של זיסקינד החלה להיחקר בעיקר מהמאה ה-18, והוצגה מאז במחזות וספרים אחדים. שיריו אף תורגמו לגרמנית ופולנית מודרנית.
כבר בשנת 1939 פרסם המשפטן והסופר השווייצרי מקס גיילינגר (Geilinger) מחזה בשלוש מערכות בשם Süßkind vom Trimberg, ein Minnesänger. בשנת 1972 פרסם הסופר היהודי-אוסטרי פרידריך טורברג (Torberg) רומן ביוגרפי פיקטיבי על אודות זיסקינד מטרימברג (Süsskind von Trimberg).
המלחין הישראלי מרק קופיטמן הלחין את האופרה "זיסקינד פון טרימברג" (1982), ללברית מאת רחה פראייר. האופרה היא שורה של סצנות קאמריות מחייו של זיסקינד, שלפי המסופר באופרה קרוי על שם חברו מילדות, שהיה לברון פון טרימברג ולפטרונו של הזמר והמשורר.
תרגום

שירי זיסקינד תורגמו לעברית על ידי דב סדן:
דב שטוק, זיסקינד איש טרימפֶּרג, דבר, 7 במרץ 1930 (תרגום עברי לשיריו עם מראי־מקומות מקראיים)
לקריאה נוספת

רפאל פ' ארונשטיין, 'זיסקינד מטרימברג: על השתתפות היהודים בתרבות הגרמנית בתחילת המאה הי"ג', ציון: רבעון לחקר תולדות ישראל, ח, ג (תש"ג) עמ' 135–155.
דב סדן, 'בעניין זיסקינד מטרימברג', תצליל, קובץ ב, תשכ"ב (1961).
Süsskind von Trimberg: Leben und Lieder eines jüdischen Minnesängers aus dem Anfange des 13. Jahrhunderts / Dichtung und freie Uebertragung aus dem Althochdeutschen von Livius Fürst, Leipzig: Der Verein zur Förderung Geistiger Interessen im Judenthume (Gedenkblätter an Moses Mendelssohn ... 2. Folge), 1866. (בגרמנית)
Dietrich Gerhardt, Süsskind von Trimberg. Berichtigungen zu einer Erinnerung, Bern: P. Lang, 1997, ISBN 3-906757-01-3. (בגרמנית)
Josef Kastein, Süsskind von Trimberg oder Die Tragödie der Heimatlosigkeit, Jerusalem: Palestine Publishing Company, 1934. (בגרמנית)
Ludwig Rosenthal, Süsskind von Trimberg: der jüdische Spruchdichter aus der Gruppe der deutschen Minnesänger des Mittelalters (13. Jahrhundert), Hanau: Hanauer Geschichtsverein, 1969. (בגרמנית)
Die Lieder des Süsskind von Trimberg, herausgegeben und übertragen von Bertha Badt, Berlin 1920. (בגרמנית)
Ricarda Bauschke, „Süsskind von Trimberg - ein jüdischer Autor in der Manessischen Handschrift“, in: Ursula Schulze (Hg.), Juden in der deutschen Literatur des Mittelalters: religiöse Konzepte, Feindbilder, Rechtfertigungen (Tübingen: M. Niemeyer Verlag, 2002), S. 61-86. (בגרמנית)
Hubert H. F. Husnik, „Süsskind von Trimberg (ein jüdischer Minnesänger der Manessischen Liederhandschrift)“, Emuna/Israel Forum, 3 (1977), S. 10-29. (בגרמנית)
Manuela Jahrmärker, „Die Miniatur Süsskinds von Trimberg in der Manessischen Liederhandschrift“, Euphorion 81,3 (1987), S. 330-346. (בגרמנית)
Malka Rosenthal, „Süsskind von Trimberg - ein Jude?“, Tribüne, 118 (1991), S. 176-185.
Burghart Wachinger, „Süßkind von Trimberg“, Verfasserlexikon, Bd. 9 (1995), S. 548–552.
Peter Wapnewski, „Der fünfte Ton des Juden Süsskind von Trimberg“, Beiträge zur Geschichte der deutschen Sprache und Literatur, 111,2 (1989), S. 268-284. (בגרמנית)
Rudolf Kilian Weigand, „Süßkind von Trimberg. Ein Jude als Spruchdichter im deutschen Mittelalter?“, in: Margaret Stone und Gundula Sharman (Hgs), Jenseits der Grenzen. Die Auseinandersetzung mit der Fremde in der deutschsprachigen Kultur, Bern, Frankfurt/Main, New York 2000, S. 13–30. (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  דב סדן, פסיפס, דבר, 19 באוגוסט 1949; דב סדן, 'בעניין זיסקינד מטרימברג', תצליל, קובץ ב, תשכ"ב (1961).
↑  שמעון דובנוב, דברי ימי עם עולם: מראשית היות העם עד סף מלחמת העולם השנייה / מהדורה לעם בכרך אחד, הותקנה על ידי ברוך קרוא, תל אביב: דביר, עמ' שמד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268760805171  PLWABN: 9810541670405606  BIBSYS: 90670252  GND: 118757725  ISNI: 0000 0000 9315 1529  LCCN: nr98023281  NTA: 070544948  VIAF: 19151776730018010296   WorldCat (עם VIAF): 19151776730018010296
נמניה גודל

נמניה גוּדֶל (בסרבית: Nemanja Gudelj; נולד ב-16 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדות הקשר האחורי והבלם בסביליה, בה הוא גם משמש כקפטן, ובנבחרת סרביה. גודל מחזיק גם באזרחות סרבית וגם באזרחות הולנדית.
קריירת מועדונים

גודל שיחק באקדמיית הנוער של נאק ברדה במשך תשע שנים עד שעלה לקבוצה הבוגרת ושיחק בה עד שנת 2013. בקיץ של אותה שנה הוחתם בשורות אלקמאר בעבור סכום המשוער בכשלושה מיליון יורו.
ב-6 במאי 2015 חתם בקבוצת אייאקס ואת הופעת הבכורה שלו ערך חודשיים לאחר מכן במשחק מהסיבוב השלישי במסגרת ליגת האלופות נגד ראפיד וינה. שנה וחצי לאחר מכן הודיע בראיון שהוא לא יכול להיות בעל מוטיבציה בזמן שהוא בכלל לא נמצא בהרכב הפותח ולכן בתחילת שנת 2017 אייאקס הוציאה הודעה שתמכור את גודל לטיינג'ין טדה הסינית בעבור סכום המשוער בכחמישה וחצי מיליון יורו. ב-28 בינואר 2018 חתם לשנתיים בגואנגג'ואו אוורגראנד. ב-23 באוגוסט 2018 הושאל לספורטינג ליסבון. ב-23 ביולי 2019 חתם בסביליה לארבע שנים.
נבחרת סרביה

גודל ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומים של הנבחרת הבוגרת ב-5 במרץ 2014 בניצחון החוץ במשחק הידידות נגד נבחרת אירלנד כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-90. את שערו הראשון בנבחרת כבש באותה שנה ב-18 בנובמבר בניצחון החוץ 0–2 על נבחרת יוון.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר יורו 2024.
תארים

הליגה האירופית (2): 2019/2020 ,2022/2023
הערות שוליים

↑  גודל נמכר לקבוצה מסין
↑  Head-coach Dragan Stojković announces the list of players for the FIFA World Cup 2022 in Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  HEAD-COACH DRAGAN STOJKOVIĆ SELECTED 26 PLAYERS FOR GERMANY באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 27 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת סרביה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 דמיטרוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 אראקוביץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 ולקוביץ' •  6 מקסימוביץ' •  7 רדוניץ' •  8 גודל •  9 א. מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 יוביץ' •  12 ראיקוביץ' • 13 ס. מיטרוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 לוקיץ' • 17 קוסטיץ' • 18 ולאחוביץ' • 19 רצ'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 ג'ורצ'יץ' • 22 לזוביץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 א. איליץ' • 25 מלאדנוביץ' • 26 גרוייץ' • מאמן: סטויקוביץ' |  1 דמיטרוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 אראקוביץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 ולקוביץ' •  6 מקסימוביץ' •  7 רדוניץ' •  8 גודל •  9 א. מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 יוביץ' •  12 ראיקוביץ' • 13 ס. מיטרוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 לוקיץ' • 17 קוסטיץ' • 18 ולאחוביץ' • 19 רצ'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 ג'ורצ'יץ' • 22 לזוביץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 א. איליץ' • 25 מלאדנוביץ' • 26 גרוייץ' • מאמן: סטויקוביץ' | סרביה |
| נבחרת סרביה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ראיקוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 סטואיץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 מקסימוביץ' •  6 גודל •  7 ולאחוביץ' •  8 יוביץ' •  9 מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 קוסטיץ' •  12 פטרוביץ' • 13 ולקוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 מיאילוביץ' • 17 איליץ' • 18 ראטקוב • 19 סמרג'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 גאצ'ינוביץ' • 22 לוקיץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 ספאייץ' • 25 מלאדובניץ' • 26 בירמנצ'ביץ' • מאמן: סטויקוביץ' |  1 ראיקוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 סטואיץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 מקסימוביץ' •  6 גודל •  7 ולאחוביץ' •  8 יוביץ' •  9 מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 קוסטיץ' •  12 פטרוביץ' • 13 ולקוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 מיאילוביץ' • 17 איליץ' • 18 ראטקוב • 19 סמרג'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 גאצ'ינוביץ' • 22 לוקיץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 ספאייץ' • 25 מלאדובניץ' • 26 בירמנצ'ביץ' • מאמן: סטויקוביץ' | סרביה |
ישראל ברקוביץ'

| --- | --- |

צילום מ-1980
 לידה:  20 בדצמבר 1921 בוטושאן, רומניה 
 פטירה:  15 בפברואר 1988 (בגיל 66) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1946
 בן או בת זוג:  מרים ברקוביץ' 
 צאצאים:  עדה ברקוביץ' 
 
ישראל ברקוביץ' (ברומנית: Israil (Israel) Bercovici) (‏1921–1988) היה דרמטורג, מחזאי, במאי, מתרגם וביוגרף יהודי-רומני שפעל בתיאטרון היהודי הממלכתי של רומניה בין 1955 עד 1982. כמו כן כתב שירה ביידיש.
קורות חיים

ברקוביץ' נולד ב-1921 למשפחה ענייה ממעמד הפועלים בבוטושאן. אביו היה חייט וקיבל חינוך יהודי מסורתי. היה אוטודידקט ורכש לבד תרבות כללית רחבה וידע רב בתרבות היידיש.  בזמן מלחמת העולם השנייה הוא היה אסיר במחנה עבודה עד הגעת הצבא הסובייטי לרומניה.
ב-1950 סיים במקום הראשון את הלימודים "בית הספר לספרות ולבקורת ספרות  על שם מיכאי אמינסקו" שהוקם על ידי השלטון הקומוניסטי החדש.
מיד אחרי המלחמה הוא התחיל לעבוד בעיתוני יידיש וברדיו ובייחוד באיקוף־בלעטער (1946–1953 .ב-1953–1955 עבד כעורך התשדירים ביידיש של רדיו בוקרשט.

מאוחר יותר כתב ב- Revista Cultului Mozaic din R.P.R (כתב העת של הקהילות היהודיות ברומניה, הידוע ביידיש  כצייטשריפט). מיוזמת הרב הכולל משה רוזן כתב העת התחיל לצאת לאור ב-1956 והיו בו מדורים ברומנית, יידיש ועברית. ברקוביץ ערך את המדור ביידיש מ-1970 עד 1972.
ברקוביץ' פרסם לראשונה שירה ביידיש באיקוף־בלעטער. על פי ביקורות תיאטרון שכתב בראשית שנות החמישים נראה שהיה קומוניסט נלהב, אסיר תודה על שחרורו ממחנה העבודה ועל ההזדמנות לקבל חינוך חילוני, כשהוא דוגל באסתטיקה של ריאליזם סוציאליסטי עבור התיאטרון ביידיש.
קשריו עם התיאטרון היהודי הממלכתי החלו ב-1955, בתחילה כמזכיר ספרותי במקום אורי בן-הדור. הוא המשיך להיות ער להתפתחויות בתיאטרון הכללי ולא רק זה שביידיש. הוא דחף והמריץ שהתיאטרון יהיה עכשווי ולא יהיה רק מוזיאון של מחזות ישנים. אלווירה גרצינגר (Elvira Groezinger) משווה את מטרותיו לאלה של ארבעטער טעאטער פארבאנד בניו יורק, מטרות הקשורות לאלו של התנועה הקומוניסטית.
ברקוביץ' תרגם יצירות מהספרות העולמית: פרנק V מאת פרידריך דירנמט, (1964), אוריאל אקוסטה מאת קארל גוצקוב, (1968), "הבנאי האומן" מאת הנריק איבסן (1972). כמו כן כתב מחזות ביידיש ביניהם: דער גאלדענע פאדעם (חוט הזהב) (1963 על אברהם גולדפדן שיסד ב- 1876 את תיאטרון היידיש הראשון בעולם ביאשי, רומניה. כן כתב מחזה מוזיקלי בשם א שנירל פערל (מחרוזת פנינים), (1967). הוא כתב גם ספרים על תולדות תיאטרון יידיש.
לקראת סוף הקריירה המקצועית של ברקוביץ' הייתה היידיש שפה בשקיעה ברומניה, כמו במדינות אחרות. תיאטרון היידי הממלכתי ביאשי נסגר ותיאטרון הממלכתי ביידיש שהמשיך לפעול בבוקרשט התמודד עם בעיה זו, באופן חלקי, על ידי התקנת אוזניות בכל האולם כדי לאפשר תרגום סימולטני של ההצגות לרומנית. עדיין משתמשים בשיטה היום זו כאשר מעלים מחזה ביידיש.
אוסף הספרים בן 3000 הכרכים ביידיש נמצא כעת בספריית אוניברסיטת פוטסדאם.
יצירות לתיאטרון

הרשימה הבאה לקוחה מתולדות התיאטרון ביידיש שכתב ברקוביץ' (ברקוביץ' 1981). הרשימה לא מלאה; רבות מיצירותיו של ברקוביץ' היו מוזיקליות או מחזות פולקלוריים. אחרות היו עיבודים של פורים שפיל. המוזיקה לרוב מחזותיו של ברקוביץ' נכתבה על ידי חיים שוורצמן. במחזה חוט הזהב יש מוזיקה שכתב אברהם גולדפדן, שהמחזה כתוב עליו. שוורצמן ואאוג'ן קופלר (Eugen Koffler) כתבו מוזיקה לשרשרת הפנינים ול"ברשאום 72"
יחד עם יוליאן שוורץ עיבד לבמה את ספרו של מנדלה מוכר ספרים"מסעות בנימין השלישי" שהוצג על במות התיאטרון ביידיש ביאשי ובבוקרשט.
א ליד מיט א וויץ (שיר עם בדיחה) (1958.
געסט אין שטאט (אורח בעיר) (15 באפריל 1960).
אן אוונט פון יידישן פאלקלאר (ערב של פולקלור יידיש) (4 באוקטובר 1962)
מיט א ליד צו די שטערן (עם שיר לכוכבים) (13 בפברואר 1963)
פורים שפיל, 24 במרץ 1963.
יידישער הומאר און מוזיקלישער פאלקלאר (הומור יהודי ופולקלור מוזיקלי)
דער גאלדענער פאדעם (חוט הזהב), 25 באוקטובר 1963). בהפקה מ-1976 עם שירים נוספים של אדלברט וינקלר
א שנירל פערל (שרשרת פנינים) (2 באפריל 1967)
ניי יאר זיכרונות (זכרונות של השנה החדשה) (31 בדצמבר 1967)
Cîntarea cîntărilor (שיר השירים – מחזה ניסיוני ברומנית המבוסס על שירה עברית) (5 במרץ 1968)
Mangheriad, מבוסס על שירים של איציק מאנגר (6 באפריל 1968)
עם מוזיקה מאת חיים שוורצמן, אאוג'ן קופלר, דובי זלצר, חנוך קון ושמחה שוורץ.
שירה

ברקוביץ' פרסם שלושה ספרים עיקריים של שירה ביידיש:
אין די אויגן פון א שווארצער קאווע (1974) (בעיניו של קפה שחור)
פונקן איבער דורות (1984 (ניצוצות על פני הדורות)
פליענדיקע אותיות (1984) (אותיות פורחות)
בנוסף תרגמו ברקוביץ' ונינה קסיאן לרומנית את יצירתו של המשורר איציק מאנגר. כרך של תרגומים אלה פורסם ב-1983 בשם "Balada evreului care a ajuns de la cenuşiu la albastru" ("בלדת היהודי שעבר מאפור לכחול").
קובץ שיריםשלו תורגם לרומנית אחרי מותו על ידי פטרה סולומון ואנטון צ'לארו.
ספרים על תולדות התיאטרון

בוקארעשטער יידישער מלוכה-טעאטער :25 [יאר] 1948-1973, בוקרשט, 1973.
הונדערט יאר יידיש טעאטער אין רומעניע : 1876-1976, בוקארעשט : קריטעריאן, 1976.
Bercovici, Israil, O sută de ani de teatru evreiesc în România ("One hundred years of Yiddish/Jewish theater in Romania"), 2nd Romanian-language edition, revised and augmented by Constantin Măciucă. Editura Integral (an imprint of Editurile Universala), Bucharest (1998). ISBN 973-98272-2-5.
הוקרה

1956 - עיטור מסדר העבודה של רומניה, דרגה ג, לרגל מלאת 80 שנה לתיאטרון היהודי של אברהם גולפדן ביאשי
לקריאה נוספת

Groezinger, Elvira, Die Jiddische Kultur im Schatten der Diktaturen–Israil Bercovici (2003, Philo, ISBN 3-8257-0313-4.
Arie Leibisch Laisch Însemnări complementare despre unii idișiști de seamă în N.Cajal, H.Kuller (coord) Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație, Hasefer, București 2004
הערות שוליים

1 2  Leibisch-Laisch עמ' 786
1 2  A.Leibisch-Laisch עמ' 785
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303043105171  BnF: cb150073560 (data)  GND: 124184057  ISNI: 0000 0000 6682 269X  LCCN: n86851377  NTA: 070847932  VIAF: 42764605   WorldCat (עם VIAF): 42764605
יחזקאל רביד

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1933 
 פטירה:  22 בפברואר 1998 (בגיל 65 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
יחזקאל רביד (רייבר) (12 ביוני 1933 – פברואר 1998) היה לוחם ומפקד בצה"ל וכיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הלימודית. פיקד על גדודים ויחידות צבאיות שונות ובהן חטיבת כרמלי, והשתחרר בדרגת אלוף-משנה.
חייו

רביד נולד בלודמיר שבחבל ווהלין, אז בפולין וכיום באוקראינה. לאחר 1941 בני משפחת רייבר הצליחו לשרוד את האקציות הראשונות והתחבאו במקומות שונים. ב-16 בדצמבר 1943, בעת רציחתם של כל יהודי הגטו, נרצחו אביו, אמו ואחותו. רביד ואחיו הסתתרו בבור מתחת לרצפה אצל הזוג לישצ'ינסקי, אשר קיבלו על כך את אות חסיד אומות העולם. הם שהו אצל מצילם עד 22 ביוני 1944. לאחר מכן עבר לבית יתומים. רביד עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ב-1946 למשמר העמק.
רביד התגייס לצה"ל ב-1951. במלחמת ששת הימים לחם כמפקד גדוד 128 בחטיבת יפתח בקרבות שנערכו ברצועת עזה. לאחר מכן היה מפקד גדוד 906 (בית הספר למ"כים), והשתתף בפעולות המארבים במלחמת ההתשה בבקעת הירדן. מספטמבר 1973 עד יולי 1974 היה מפקד חטיבת כרמלי, אז חטיבה מרחבית 612, בגיזרת עמק הירדן. במלחמת יום הכיפורים נטלה החטיבה בפיקודו חלק בהגנת העמקים ורמת הגולן.
רביד סיים את שרותו הצבאי הסדיר ב-1976, ומונה לסמנכ"ל בטלוויזיה הלימודית, לימים הטלוויזיה החינוכית הישראלית.
בשנת 1980 בעקבות חתימת הסכם בין "גשר" לטלוויזיה הלימודית, העלה יחזקאל תהיות בפני מבקר המדינה. בעקבות דוח המבקר נמנעה אפשרותו למלא את תפקידו, כפי שהתפרסם בדו"ח נציב תלונות הציבור. מקרה זה ודומים לו עמדו בבסיס חקיקת חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין).
נפטר בשנת 1998, והובא למנוחות בבית העלמין המשותף לכרכור, כפר פינס ועין עירון . השאיר אחריו אישה וארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  לקסיקון מלחמת יום הכיפורים, איתן הבר וזאב שיף
↑  מפקדי החטיבה לדורותיהם באתר החטיבה
↑  דו"ח מבקר המדינה מס' 32, 1982, עמ' 267-272
↑  דו"ח מבקר המדינה מס' 33, 1983, עמ' 973-974
↑  דו"ח נציב תלונות הציבור מס' 13, 1984, עמ' 43-49
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375777705171  VIAF: 52151963632700311420   WorldCat (עם VIAF): 52151963632700311420
טליה שניידר

| --- | --- |

 לידה:  1972 (בת 53 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת, מרצה מתכננת פרמקלצ'ר
 שפות היצירה:  עברית 
 www.yaarbooks.com/he/home
 
טליה שניידר (נולדה ב-1972) היא סופרת, מרצה ומתכננת פרמקלצ'ר ישראלית-חרדית. התפרסמה בעקבות הקמת ארגון הפרמקלצ'ר הישראלי בשנת 2002 ובזכות ספריה הייחודיים המוקדשים כולם לחיבור בין לימודי סביבה מקצועיים לבין הידע הסביבתי מארון הספרים היהודי – תורה, משנה והלכה. זיקקה טכניקות מעשיות להחייאת ההכנות לשנת השמיטה בשש שנות המעשה.
חיה עם משפחתה בבית יער בקריית יערים בו היא מדגימה את אורח החיים אותו היא מלמדת, ועליו היא כותבת בספריה.