רוברט מוריס
ביוגרפיה > קריירה עסקית מאוחרת יותר

לאחר שעזב את תפקידו כמפקח האוצר, מוריס חזר להתמקד בעסקי המסחר שלו, במיוחד בניסיון להרחיב את תפקידו במסחר הטבק. הוא החל לסבול מבעיות פיננסיות בסוף שנות ה-80 של המאה ה-18, לאחר ששותפו העסקי סירב בטעות לכבד שטרות שהונפקו על ידי מוריס, מה שגרם לו להיכשל בהחזר הלוואה.
בשנת 1784 היה מוריס חלק מסינדיקט שתמך בהפלגת הספינה "אמפרס אוף צ'יינה" למסחר עם סין. בשנת 1787 שלח מוריס גם את ספינת המלחמה לשעבר "אליאנס" לקנטון, סין, כחלק מאותו מסחר. כחלק מהמאמצים להחזיר לצרפת הלוואות שמימנו את המלחמה, חתם מוריס על חוזה לספק 20,000 חביות טבק בשנה לצרפת, החל משנת 1785. זמן קצר לאחר החתימה על החוזים, השגריר תומאס ג'פרסון החליט להתערב בעסקאות הללו, מה שהוביל לקריסת שוק הטבק.
ב-9 ביולי 1795 הצליח איש הכספים ג'יימס סוואן לעשות דבר שמוריס לא הצליח לעשות: לשלם את כל החוב הלאומי של ארצות הברית לצרפת, בסך 2,024,899 דולר. ארצות הברית כבר לא הייתה חייבת כסף לממשלות זרות, אם כי עדיין הייתה חייבת כסף למשקיעים פרטיים הן בארצות הברית והן באירופה. עובדה זו אפשרה לארצות הברית הצעירה להציב את עצמה על יסודות פיננסיים יציבים.
מיולי 1778 עד ינואר 1780 שימש מוריס כסוכן, ששולם לו בדרך כלל בעמלות, עבור ג'ון הולקר, הקונסול הכללי הצרפתי בארבע המדינות דלאוור, פנסילבניה, ניו יורק וניו ג'רזי. במקביל, הוא מונה לסוכן הכללי של הצי המלכותי הצרפתי, ובתפקידו זה היה עליו לנהל את הלוגיסטיקה והפיננסים של כוח המשלוח הצרפתי.
בתחילת 1780 הפכו מוריס והולקר לשותפים בחברת William Turnbull & Co. טרנבול עבד קודם לכן עבור הוועדה הסודית למסחר של פנסילבניה, וניהל את פעילות החברה מטעמם. במהדורה המונומנטלית של "מסמכי רוברט מוריס" מופיעה רשימה של שותפיו של הולקר, קבועים או מזדמנים, בהערת שוליים בכרך 7. מצד הצרפתים, נכללו בה לה רה דה שומון, סבאטייה ודזפרה, לה קאז ומאלה, וכן הבנקאים לה קוטול ופרדיננד גראן. המחברים שכחו לציין את הולקר האב, אנטואן גארווי ובודאר דה סן-ג'יימס, שהיה שותף בעסקי סבאטייה.
מצד האמריקאים, נכללו שלושה מאבות האומה: ג'ון לנגדון, תומאס פיצסיימונס וכמובן רוברט מוריס. כמו כן, היו מעורבים האחים סימאון וברנבאס דין (אחיו של סילאס דין), ויליאם דואר, מתיו רידלי, מארק פרינגל, ג'ונתן ויליאמס האב והבן, סטייסי הפבורן, ויליאם סמית' מבולטימור, ובנג'מין הריסון החמישי מווירג'יניה.
פיצסיימונס, סוחר מפילדלפיה, שהיה אחד הקתולים הבודדים שחתמו על חוקת ארצות הברית, זכה להערכה מצד הולקר ומוריס בשל חכמתו, ושימש כבורר בסכסוכים ביניהם. למעשה, שותפיו הצרפתים של הולקר נפלו למלכודת כפולה: הם השקיעו חלק מהכספים שהועברו אליהם באיגרות חוב של הקונגרס שהניבו 6%, מבלי להבין שאלו יהפכו לחסרות ערך. כמו כן, הם שוכנעו שהמטבע יתחזק, בעוד מוריס פעל הפוך – הוא נמנע מהחזקת מזומנים והשקיע מיד בסחורות, וכך נמנע מהפסדים הנובעים מפיחות המטבע.
המכה הגיעה במרץ 1780, כאשר הקונגרס הכריז רשמית על פיחות המטבע הישן ביחס של 40 ל-1, מה שגרם לאובדן משמעותי של ערך החוב שהנפיק. שותפיו של הולקר ספגו הפסדים ניכרים ונאבקו במשך שנים כדי לקבל פיצוי, אך לשווא. שומון, שהיה על סף פשיטת רגל, נאלץ לבקש צו שימנע מנושיו הצרפתים להשתלט על נכסיו.
לאחר שהתפטר מתפקידו, הולקר התמודד עם שני אתגרים: סגירת חשבונותיו עם מוריס ושיקום עסקיו כדי לספוג את הפסדיו. בינואר 1784 הגיש מוריס את חשבונותיו, אך ההתחשבנות נתקלה במחלוקת על פיצוי בגין פיחות המטבע. היחסים בין השניים הידרדרו במהירות, והולקר שקל לפנות לבית המשפט. הסכסוך התפתח מעבר למישור הפרטי, שכן צרפת, שהייתה גם בעלת ברית וגם נושה של ארצות הברית, החלה לדאוג לגבי החזר חובותיה.
הולקר התייעץ עם פיצסיימונס, שהמליץ לו לבחור בבוררות. הבוררות הופקדה בידי חמישה סוחרים מפילדלפיה, כולל פיצסיימונס עצמו, אך התהליך ארך חמש שנים. פסק הדין מאפריל 1789 זיכה את מוריס מכל אחריות להפסדים, ואף קבע שהולקר חייב לו סכום סמלי של 1,500 פאונד פנסילבני.
בשנת 1787 נתבע מוריס בווירג'יניה על ידי קרטר ברקסטון בסכום של 28,257 פאונד. המשפט נמשך שמונה שנים, ולאחר שמונו בו מגשרים, מוריס ערער על ההחלטה. לבסוף, בית המשפט לערעורים של וירג'יניה, בראשות אדמונד פנדלטון, הכריע בעיקר לטובת ברקסטון. עם זאת, מוריס נפל לפשיטת רגל עקב עסקאות ספקולטיביות בקרקעות – אף שבשנת 1800 עדיין האמין שהוא זכאי לקבל 20,000 פאונד.
מוריס היה מעורב עמוקות בהשקעות בקרקעות, במיוחד לאחר מלחמת העצמאות. בשנת 1790 הוא רכש חלק נרחב מרכישת Phelps and Gorham במערב ניו יורק, ובשנה שלאחר מכן מכר את האדמות לאיגוד הבריטי Pulteney Association, בהנהגת סר ויליאם ג'ונסטון פולטני. הרווחים מהעסקה איפשרו לו לרכוש את יתרת הקרקע, ולאחר מכן למכור חלק ממנה לחברת הקרקעות ההולנדית Holland Land Company. הצלחות מוקדמות אלה עודדו אותו להשקיע בספקולציות קרקעיות גדולות יותר ומסוכנות יותר.
ב-7 במרץ 1791 רכש מוריס מגרש מג'ון דיקינסון ואשתו; ב-9 במרץ 1793 נערך סקר של השטח, אך רק בשנת 1794 החל בבניית אחוזתו ברחוב צ'סטנאט בפילדלפיה, שתוכננה על ידי האדריכל של וושינגטון הבירה, פייר שארל ל'אנפן. האחוזה נועדה לתפוס גוש בניינים שלם בין רחוב צ'סטנאט לרחוב וולנאט, בקצה המערבי של פילדלפיה, והמבנה נבנה מלבנים אדומות עם חיפויי שיש.
בנוסף לעסקאותיו בספקולציות נדל"ן, ייסד מוריס מספר חברות לתעלות מים. בדומה לחברת הפוטומק, הקים שתי חברות בפנסילבניה שנועדו לקשר בין תוצרת השטחים המערביים לשווקים במזרח: "חברת הניווט של נהרות הסקוילקיל והסוסקהאנה", שנוסדה ב-29 בספטמבר 1791, ו"חברת תעלת הדלאוור והסקוילקיל", שנוסדה ב-10 באפריל 1792. מוריס היה נשיא שתי החברות.
מוריס גם היה מעורב בחברת מנועי קיטור, ואף שיגר כדור פורח מחצרו ברחוב מרקט. בנוסף, הקים את תחנת הגלגול הראשונה לברזל באמריקה. בית הקרח שבנה שימש דגם לזה שהתקין ג'ורג' וושינגטון במאונט ורנון. מוריס תמך בתיאטרון החדש ברחוב צ'סטנאט והחזיק חממה שבה גודלו עצי לימון. בתחילת 1793 רכש מוריס מניות בחברת קרקעות בראשות ג'ון ניקולסון, שהיה המפקח הכללי של פנסילבניה, מה שהוביל לשותפות עסקית עמוקה ביניהם.
מאוחר יותר באותה שנה, רכשו מוריס, ניקולסון וג'יימס גרינליף אלפי מגרשים במחוז קולומביה שזה עתה נוסד. לאחר מכן רכשו מיליוני דונמים בפנסילבניה, קנטקי, וירג'יניה, ג'ורג'יה והקרוליינות, תוך לקיחת חובות משמעותיים במטרה למכור מחדש את הקרקעות ברווח. מוריס ושותפיו נאבקו למכור את אדמותיהם, וגרינליף פרש מהשותפות ב-1795. מוריס הצליח להרוויח ממכירת מגרשיו במחוז קולומביה ב-1796, אך הוא וניקולסון עדיין חבו לנושיהם כ-12 מיליון דולר (כ-215 מיליון דולר בערכים של 2023). לדבריו של מוריס, תחילת פשיטת הרגל שלו החלה עם קריסת החברות John Warder & Co מדבלין ו-Donald and Burton מלונדון באביב 1793.
מוריס היה מעורב עמוקות בספקולציות נדל"ן, במיוחד לאחר מלחמת העצמאות. ב-22 באפריל 1794 ייסד יחד עם ג'ון ניקולסון את "חברת המקלט" (Asylum Company) לצורך רכישת מיליון אקרים בפנסילבניה, בנוסף לאדמות שכבר היו בבעלותם במחוזות לוצרן, נורת'מברלנד ונורת'המפטון. זו לא הייתה השותפות הראשונה של מוריס וניקולסון. בשנת 1792, ניקולסון ניהל את רכישת משולש אירי (Erie Triangle) מהממשל הפדרלי – שטח של 202,000 אקרים. יחד עם ארון בר, רוברט מוריס ומשקיעים נוספים, הקימו את "חברת האוכלוסייה של פנסילבניה" (Pennsylvania Population Company), ששימשה כארגון חזית שרכש את כל 390 החלקות במשולש אירי. ניקולסון הודח מתפקידו בשנת 1794 בשל תפקידו בעסקה זו.
מוריס הרחיב את עסקיו יתר על המידה. הוא לווה כספים כדי להשקיע בנדל"ן בבירה החדשה, מחוז קולומביה, אך חתם על חוזה עם קבוצת משקיעים מפילדלפיה שהתחייבו לקחת על עצמם את התחייבויותיו שם. לאחר מכן רכש אופציות לרכישת יותר מ-6 מיליון אקרים בדרום הכפרי. לרוע מזלו, הקבוצה שהתחייבה לקחת על עצמה את חובותיו חזרה בה, והותירה אותו עם חובות אדירים אף יותר.
בשנת 1795, מוריס ושני שותפיו, גרינליף וניקולסון, איחדו את קרקעותיהם והקימו חברת נדל"ן בשם "חברת הקרקעות של צפון אמריקה" (North American Land Company - NALC). מטרת החברה הייתה לגייס כספים על ידי מכירת מניות המובטחות בנכסי נדל"ן, כלומר, לממן את עסקי הספקולציות בקרקעות שלהם.
לפי היסטוריון של ספקולציות נדל"ן אמריקאיות, "NALC הייתה קרן הנדל"ן הגדולה ביותר שהוקמה אי פעם באמריקה". שלושת השותפים העבירו לבעלות החברה קרקעות ברחבי ארצות הברית בהיקף של יותר מ-6 מיליון אקרים (כ-24,000 קמ"ר), כאשר מרבית הקרקעות הוערכו בכ-50 סנט לאקר.
האדמות שהועברו לחברה כללו: קרקעות במחוז קולומביה, 2,314,796 אקרים (כ-9,368 קמ"ר) בג'ורג'יה, 431,043 אקרים (כ-1,744 קמ"ר) בקנטקי, 717,249 אקרים (כ-2,903 קמ"ר) בקרוליינה הצפונית, 647,076 אקרים (כ-2,619 קמ"ר) בפנסילבניה, 957,238 אקרים (כ-3,874 קמ"ר) בקרוליינה הדרומית ו-932,621 אקרים (כ-3,774 קמ"ר) בווירג'יניה
NALC הוסמכה להנפיק 30,000 מניות, שכל אחת מהן הייתה שווה 100 דולר. כדי לעודד משקיעים לרכוש מניות, שלושת השותפים התחייבו לתשלום דיבידנד של 6% מדי שנה. כדי להבטיח שיהיו מספיק כספים לתשלום הדיבידנד, כל שותף הסכים להפקיד 3,000 ממניותיו בנאמנות. בנוסף, גרינליף, מוריס וניקולסון זכו לעמלה של 2.5% מכל מכירה של קרקע שביצעה החברה. גרינליף מונה למזכיר החברה החדשה.
מוריס היה מעורב גם בספקולציות נדל"ן נוספות, כולל "חברת אילינוי-ואבאש" (Illinois-Wabash Company) ו"חברת הקרקעות יאזו של ג'ורג'יה" (Georgia Yazoo Land Company).