stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכות הצעקה

ערך זה עוסק בביטוי שטבע י"ח ברנר. אם התכוונתם לאלבום של להקת נקמת הטרקטור, ראו .


חברי מערכת "האחדות", (מימין לשמאל) יושבים: יצחק בן-צבי, דוד בן-גוריון ויוסף חיים ברנר; עומדים: אהרן ראובני ויעקב זרובבל (1912)
רישום של נחום גוטמן המתעד את צעקתו של יוסף חיים ברנר בוועידת ההסתדרות הכללית בחיפה
זכות הצעקה הוא ביטוי שטבע יוסף חיים ברנר, סופר ומנהיג ביישוב היהודי בארץ ישראל, בדיוני ועידת הייסוד של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל בבניין הטכניון בשכונת הדר בחיפה, בחנוכה תרפ"א, דצמבר 1920. הביטוי הפך למטבע לשון מקובל בשפה העברית ובהקשרים שונים ומגוונים, אשר המחאה, חופש הביטוי וגם הזכות לחופש המחשבה, משותפים להם. אין הוא מונח משפטי, אך הוא טעון משמעות תרבותית וחברתית ייחודית בשיח העברי הישראלי.
יוסף חיים ברנר היה נודע ומוערך ביישוב מאז עלייתו לארץ ישראל בתקופת העלייה השנייה. עם זאת, הוא עורר פולמוסים נוקבים ושאלות שהתשובות עליהן היו שנויות לעיתים במחלוקת עזה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נדד בארץ והושיט עזרה לפליטים היהודים הרבים, מגורשי תל אביב. לאחר כניסת הצבא הבריטי לארץ ישראל ותחילת תקופת המנדט השתתף בהתארגנות מפלגות הפועלים: "הפועל הצעיר" ו"פועלי ציון", שהפכה ל"אחדות העבודה", ומפלגות נוספות שהקימו גם אנשי העלייה השלישית, להקמת גוף מקצועי אשר יגן על זכויות הפועלים ויפתח את החברה היהודית בארץ ישראל על פי יעדיה של התנועה הציונית, בדמותה של ההסתדרות הכללית. ברנר, היוצר והמחנך, ערך ספרים, וכתבי עת ספרותיים בעיתונות הפועלים, כמו כתב העת האדמה, ועסק בחינוך ובהוראה, למשל בגדוד העבודה. הוא לא חפץ בתפקיד פוליטי או מנהלי, ולא הוצע או נבחר כציר לוועידה; אלא שהיה אורח מכובד ואהוב בדיוניה הסוערים, שעסקו בשאלות ייסוד וראשית הדרך. באחת מהישיבות, הרים לפתע ברנר את ידו ופנה בזעף אל אחד הדוברים:
”אבל מה יש לך לומר לעצם הדבר?!”
יושב ראש הישיבה העיר לברנר:
”חבר ברנר, אינך ציר. אין לך רשות הדיבור.”
וברנר ענה:
”רשות הדיבור אין לי. אבל זכות הצעקה יש לי”.
הרושם שיצרו דבריו, והעובדה שהפכו למטבע לשון מקובלת מאז, נובעים מכך שברנר היה מוכר ונערץ בקרב קהל הצירים של הוועידה, ובציבור הפועלים בארץ בכלל, וכן במעגלים חברתיים רחבים ביישוב ובתנועה הציונית. דבריו אלו הובנו בהקשר של פועלו ועבודותיו כסופר וכעורך, וכמרצה ומורה, אשר המחאה, על מצב היהודים ומצב היישוב בזמנו, הייתה מרכיב קבוע ואופייני לה.
הצייר והסופר נחום גוטמן, צייר את ברנר המוחה ומרים את ידו באומרו, ללא רשות הדיבור, את מילותיו, על זכות הצעקה. ולאחר שנים גם יצר פסל בשם ובתוכן זה.
שימושים בתרבות הישראלית

אלבומה השני של להקת נקמת הטרקטור, שיצא ב-1992, נקרא "זכות הצעקה", כשמו של שיר הנושא של האלבום. שיר זה משמש כשיר הסיום של סרט הפאונד פוטג' הישראלי "אנתרקס" (2017).
בשנת 2003, הוציא אהרון פרקש את הספר "זכות הצעקה: תערוכת כרזות 1 במאי 1920-1980", בהוצאת גלריה פרקש.
בשנת 2018 ביים הבמאי אורי רוזנווקס סדרה תיעודית בת 3 פרקים בני 50 דקות בשם "זכות הצעקה - פרקים במחאה הישראלית".
הביטוי "זכות הצעקה" שימש ומשמש במהלך הפגנות, ואף הודפס על פוסטרים שנשאו מפגינים.
הערות שוליים

↑  חיים גורי, דן גלברט, שלמה שבא, הפרק: הולדת, סיפור המעשה, חמישים שנה להסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1969, חמ"ע.
"זכות הצעקה" - פוסטר שנשאו מפגינים בהפגנה בירושלים (יולי 2023).
חיים אנחנו במחתרת

חיים אנחנו במחתרת הוא שיר שכתב בשנת 1933 אברהם שטרן (יאיר), אז ממפקדי הארגון הצבאי הלאומי ולימים מפקד הלח"י.
את מילות השיר התאימו ללחן השיר "אנו נהיה הראשונים" ובלחן זה שרו אותו בארץ ישראל. גולי אצ"ל ולח"י, ששרו אותו רבות במחנות המעצר באריתריאה, ביצעו שינויים קלים בלחן לצורך הגברת הדרמטיזציה, ובאופן זה ביצעה אותו לימים "זמרת המחתרות" שולמית לבנת, כפי שלמדה מבעלה ומאנשי לח"י אחרים ששהו במחנות המעצר.
השיר נכלל בארבעה דפי סטנסיל של שירים, ובשנת 1948 הופיע בשירון בית"ר "שיר זמר לבני חרות", וזו הייתה הפעם הראשונה שהוא הוכנס לשירון כזה, על אף השנים הרבות מאז חיבורו. ד"ר נתן שחר העריך שהדבר נגרם מאחר שאז חזרו ארצה הגולים מאפריקה, והם פעלו להפיץ את השירים ששרו במחנות המעצר.
זכות הצעקה (אלבום)

זכות הצעקה הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק הישראלית נקמת הטרקטור. האלבום יצא לאור בפברואר 1992, על ידי חברת התקליטים נענע דיסק. האלבום הוא אלבום רוק מתקדם, רוק אלטרנטיבי ורוק ישראלי. האלבום הופק על ידי מרטין ראסל והוקלט באולפני D.B. האלבום כלל שני שירים שנהפכו ללהיטים, "ג'ונגל פיתוח" ו"היא".
היסטוריה

לאחר יציאת האלבום נקמת הטרקטור של הלהקה בשנת 1990 הסצנה הישראלית של שנות התשעים קיבלה את הלהקה באהדה רבה. מהר מאוד מיהרו בחברת נענע דיסק להחתים את הלהקה לאלבום נוסף תוך כדי שהלהקה הייתה בעיצומו של מסע הופעות כדי לעודד את מכירות האלבום. הלהקה אספה חומרים במשך כמה חודשים ולאחר מכן עברה להקליט באולפני DB את השירים החדשים. את כל שירי האלבום כתב אבי בללי, ובשביל ההקלטה גויס המפיק המוזיקלי האנגלי מרטין ראסל. את הקלטות האלבום סיימה הלהקה בחודש אוגוסט 1991 וההקלטות עברו לניהולם של טכנאי ההפקה ראסל ועוזריו דדי טל, גיורא פרבר, עמי איילי ובועז עצמון ומנהל ההפקה יואב רייס. על כל התהליך פיקח ניצן זעירא, מנהל חברת התקליטים נענע דיסק. בפברואר 1992 יצא לאור באופן רשמי האלבום עם השם "זכות הצעקה", שנלקח מהמושג זכות הצעקה שטבע הסופר יוסף חיים ברנר ומתייחס לזכות המחאה וחופש הביטוי. האלבום אמנם לא נחל הצלחה מסחרית גדולה כמו אלבומם הראשון, אך הוא קיבל ביקורות טובות מאוד, ונמכר בלמעלה מ-10,000 עותקים.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | עד מתי  | 03:29 |
| 2. | תמונות  | 05:29 |
| 3. | ג'ונגל פיתוח  | 04:32 |
| 4. | היא  | 05:17 |
| 5. | אני ישנתי  | 04:01 |
| 6. | ביננו  | 04:57 |
| 7. | שקט  | 03:24 |
| 8. | יער  | 05:35 |
| 9. | עכשיו לבד  | 04:20 |
| 10. | זקנים  | 05:13 |
| 11. | זכות הצעקה  | 04:41 |
| משך כולל: | משך כולל: | 49:38 |
זה התחיל בנאפולי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  מלוויל שבלסון 
 הופק בידי:  ג'ק רוז
 תסריט:  סוסו צ'צ'י ד'אמיקו
 עריכה:  פרנק ברכט 
 שחקנים ראשיים:  סופיה לורן קלארק גייבל ויטוריו דה סיקה קרלו אנג'לטי (מריאטו)
 מוזיקה:  אלסנדרו צ'יקוניני 
 צילום:  רוברט סארטיס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 באוגוסט 1960
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית איטלקית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה 
 הכנסות:  2,300,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
זה התחיל בנאפולי (באנגלית: It Started in Naples) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1960 בבימויו של מלוויל שייבלסון, עם סופיה לורן, קלארק גייבל, ויטוריו דה סיקה והילד השחקן קרלו אנג'לוטי ("מריאטו") בתפקידים הראשיים.
זה הסרט האחרון של קלארק גייבל שיצא לאקרנים עוד בחייו. סרטו האחרון, יוצאי הדופן, הוקרן לאחר מותו.
הסרט צולם ברובו בקפרי ומקצתו בנאפולי. הסרט מתאר קשר רומנטי בין עורך דין אמריקאי מבוגר ומבוסס ואישה איטלקית צעירה המתפרנסת מהופעות במועדונים. גייבל היה אז בן 59 ולורן בת 26.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
סופיה לורן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
סופיה לורן שרה ורוקדת שני שירים שהפכו ללהיטים - "אתה רוצה להיות אמריקאי" (Tu Vuò Fà L'Americano) ו"קארינה".
תקציר העלילה

מייקל המילטון (קלארק גייבל), עורך דין מפילדלפיה, מגיע לנפולי כדי להיפגש עם עורך הדין האיטלקי מריו ויטלה (ויטוריו דה סיקה) כדי לסדר את ענייני רכושו של אחיו המנוח ג'וזף.
ויטאלה מגלה לו שלאחיו הייתה מאהבת איטלקייה ונולד להם בן, ננדו (קרלו אנג'לוטי), שמתגורר אצל דודותי לוצ'יה (סופיה לורן) בקפרי. ג'וזף ואהובתו האיטלקייה נספו בתאונה בים ולוצ'יה "אימצה" את ננדו.
מייקל מגיע לקפרי ונפגש עם לוצ'יה וננדו. לוצ'יה מתפרנסת כזמרת ורקדנית במועדון לילה וננדו מסתובב יחף ברחובות, מוכר פרחים ותמונות של לוצ'יה עד שתיים לאחר חצות. מייקל מחליט לאמץ את ננדו ולהביאו לארצות הברית לפני שייצא לתרבות רעה. בפילדלפיה מחכה לו ארוסתו שעימה הוא היה צריך להתחתן. הוא דוחה את חזרתו ולאחר מריבות טלפוניות הוא מבטל את תוכניתו להתחתן.
בינתיים מתחילים יחסים בין מייקל וסופיה למרות ההבדלים הגדולים ביניהם מבחינת גיל, השכלה וראיית עולם. הם מטיילים באתרי התיירות של האי כמו "המערה הכחולה" ונהנים מכל רגע.
לוצ'יה מסרבת להיפרד מננדו ומייקל מנהל נגדה משפט שבו מייצג אותו ויטלה. ויטלה משנה את דעתו. נושא נאום באיטלקית ואחר כך באנגלית על חשיבות הישארותו של ננדו באיטליה. השופט פוסק לטובת לוצ'יה ומייקל מתכונן לעזוב. לוצ'יה מגיעה למסקנה שייתכן שלננדו יהיה יותר טוב בארצות הברית ומחליטה לוותר. מייקל וננדו מגיעים לנאפולי ועומדים לעלות על רכבת לרומא מייקל רואה שננדו עצוב, מבין לליבו, נותן לו כסף ושולח אותו לקפרי. כשהרכבת מתחילה לנסוע הוא מתעשת, יורד ממנה במהירות ומגיע לקפרי לחבק את לוצ'יה לשמחתו של ננדו.
חומר ניגוד רדיולוגי

דימות כלי דם באמצעות חומר ניגוד רדיולוגי
חומר ניגוד רדיולוגי הוא חומר ניגוד המשמש להעצמת הנראות של מבנים פנימיים בטכניקות הדמיה מבוססי רנטגן כמו טומוגרפיה ממוחשבת (CT), צילומי רנטגן ושיקוף (פלואורוסקופיה). חומרי ניגוד רדיולוגיים הם בדרך כלל מבוססי יוד, או לעיתים רחוקות יותר בריום-סולפט. הם סופגים קרני רנטגן חיצוניות, וכתוצאה מכך ישנה חשיפה מופחתת בגלאי הרנטגן. בשונה מתרופות רדיואפטיות הפולטות קרינה אשר משמשות ברפואה גרעינית.
דימות תהודה מגנטית (MRI) מתבססת על עקרונות שונים ולכן נעשה שימוש בחומרי ניגוד שונים המשנים את התכונות המגנטיות של גרעיני מימן סמוכים.
סוגים ושימושים

חומרי ניגוד רדיולוגיים בבדיקות רנטגן מחולקים לקבוצות על פי השימוש שלהם.
סוגים ושימושים > יוד (תוך-וסקולרי)

ליוד יש יתרון כחומר ניגוד מכיוון שאנרגיית האלקטרונים הפנימית ביותר ("k-shell") שלו דומה לאנרגיה הממוצעת של קרני רנטגן המשמשות באבחנה רדיוגרפית. כאשר אנרגיית הרנטגן האקראית קרובה יותר לקצה ה- K של האטום שבו הוא נתקל, סביר להניח כי תתרחש קליטה פוטואלקטרית.
חומרי ניגוד מבוססי יוד קיימים בפורמולות יוניות ולא-יוניות, המסיסות במים. חומרי הניגוד היוניים פחות יקרים אך קשורים לשכיחות גבוהה יותר של תגובות לוואי לעומת חומרי ניגודיות לא-יוניים. כ-4-12% מהמטופלים המקבלים פורמולה יונית חווים תגובת רגישות תוך דקות או לאחר מספר שעות לעומת 1-3% אחוז מהמטופלים שקיבלו פורמולה לא יונית. תגובות הנובעות מרגישות יתר מתרחשות היום בתדירות נמוכה יותר מאשר לפני שנת 1990, כאשר בעבר היה שימוש נרחב בעיקר בחומרי ניגוד יוניים.
יוד הוא הסוג העיקרי מבין חומרי הניגוד המשמש למתן תוך-ורידי. השימושים שלו כוללים
טומוגרפיה ממוחשבת (CT)
אנגיוגרפיה (חקר עורקים)
ונוגרפיה (חקר ורידים)
VCUG (טכניקה להדמיית השופכה ושלפוחית השתן)
HSG (צילום רחם)
IVU (אורוגרפיה תוך ורידית)
מולקולות יוד אורגניות המשמשות לניגודיות כוללות יוהקסול, יודיקסנול ויוברול.
סוגים ושימושים > בריום

בריום גופרתי משמש בעיקר בהדמיה ושיפור הניגודיות של מערכת העיכול. החומר קיים כאבקה לבנה בלתי מסיסה, אשר מעורבב עם מים ליצירת תערובת דלילה המועברת ישירות לדרכי העיכול.
השימושים של הבריום כוללים:
חוקן בריום (בדיקת מעי מוגדל) ו- DCBE (חוקן בריום במינון כפול)
בליעת בריום (בדיקת ושט)
בדיקת קיבה וארוחת בריום במינון כפול
מעקב בריא (חקר הקיבה והמעי הדק)
דלקת ריאות CT / קולונוסקופיה וירטואלית
כדי ליצור את חומר הניגוד, משתמשים בבריום הגופרתי כבסיס לתרכובת המכילה: מים, חומרי עיבוי, חומרי פירוק וחומרי טעם וריח. מכיוון שהבריום הגופרתי אינו מסיס, התערובת המתקבלת מסוג זה של חומר ניגוד היא לבנה ועכורה. הוא משמש רק בדרכי העיכול – לרוב נכנס לגוף בבליעה או באמצעות חוקן ולאחר הבדיקה הוא עוזב את הגוף דרך הצואה.
הערות שוליים

↑  Benjamin M. Yeh, Paul F. FitzGerald, Peter M. Edic, Jack W. Lambert, Opportunities for new CT contrast agents to maximize the diagnostic potential of emerging spectral CT technologies, Advanced drug delivery reviews 113, 2017-4, עמ' 201–222 doi: 10.1016/j.addr.2016.09.001
↑  Michael M. Lell, Ulrike Fleischmann, Hubertus Pietsch, Johannes G. Korporaal, Relationship between low tube voltage (70 kV) and the iodine delivery rate (IDR) in CT angiography: An experimental in-vivo study, PLOS ONE 12, 2017-03-20, עמ' e0173592 doi: 10.1371/journal.pone.0173592
↑  William P. Dillon, Christopher F. Dowd, Aminoff's Neurology and General Medicine, Elsevier, 2014, עמ' 1089–1105
↑  Ingrid Boehm, John Morelli, Knud Nairz, Patricia Silva Hasembank Keller, Risks of contrast media applied via the gastrointestinal route, European Journal of Internal Medicine 42, 2017-07-01, עמ' e19–e21 doi: 10.1016/j.ejim.2017.04.005
↑  Dong Han, Xiaoxia Chen, Yuxin Lei, Chunling Ma, Iodine load reduction in dual-energy spectral CT portal venography with low energy images combined with adaptive statistical iterative reconstruction, The British Journal of Radiology 92, 2019-07-10, עמ' 20180414 doi: 10.1259/bjr.20180414
↑  Rik Schrijvers, Christine Breynaert, Yazid Ahmedali, Jean-Luc Bourrain, Skin Testing for Suspected Iodinated Contrast Media Hypersensitivity, The Journal of Allergy and Clinical Immunology: In Practice 6, 2018-07, עמ' 1246–1254 doi: 10.1016/j.jaip.2017.10.040
↑  Huan Liu, Yang Yu, Wei Wang, Ying Liu, Novel contrast media based on the liquid metal gallium for in vivo digestive tract radiography: a feasibility study, Biometals: An International Journal on the Role of Metal Ions in Biology, Biochemistry, and Medicine 32, 10 2019, עמ' 795–801 doi: 10.1007/s10534-019-00212-5
↑  Gaja F. Shaughnessy, Paul Cho, Dawn L. Francis, A Rare Complication of a Barium-Contrast Study, Clinical Gastroenterology and Hepatology 13, 2015-07, עמ' e67–e68 doi: 10.1016/j.cgh.2014.12.029
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535389605171  LCCN: sh2007006026  NDL: 00574921 
חומר ניגוד מבוסס יוד באנגיוגרפיה מוחית
חומר ניגוד מבוסס בריום במערכת העיכול
חומר מתחלב

חומרים מְתַחְלֵבִים (באנגלית Emulsifiers) הם חלק מקבוצת חומרים גדולה המכונה תוספי מזון, המחברים בין חומרים שאין להם זיקה משותפת, ולאחר החיבור מונעים את היפרדותם.
אופן פעולת החומר

חומרים אלה, המשמשים בתעשיות שונות ובמיוחד בתעשיית המזון, משנים ומפחיתים את מתח פני השטח של שתי תרכובות שאינן מסיסות מלכתחילה זו בזו, עד שמתקבל תחליב (אמולסיה) יציב יחסית המשותף לשתיהן. בעזרת החומרים המתחלבים ניתן לבסס גם צורות משותפות לגז ונוזל או מוצק ונוזל, במטרה לשפר את מרקם המזון.
שימוש בחומרים מתחלבים

בתעשיית המזון נעשה שימוש בחומרים מתחלבים במגוון מוצרים, כמו למשל בתעשיית השוקולד, שעושה שימוש רב בלציטין, ובתעשיות מזון נוספות כמו תעשיית הגלידות, המיונז, הרטבים ועוד.
על אף שהמילה "מתחלב" נגזרה מהמילה "חלב", אין קשר בין החומרים המתחלבים לחלב או למוצריו. חלב הוא פשוט דוגמה טבעית לתחליב שבו מים ושומן דרים בכפיפה אחת.
ראו גם

מספר E
הערות שוליים

↑  חֹמֶר מְתַחְלֵב במילון הנדסה כימית [כימיה] (תשמ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13577592f (data)  GND: 4152115-8  NDL: 01172878 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון ובנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וילהלם, נסיך באדן (1829–1897)

וילהלם, נסיך באדן (בגרמנית: Wilhelm von Baden‏; 18 בדצמבר 1829 - 27 באפריל 1897), היה נסיך גרמני ואביו של מקס פון באדן, שהיה הקנצלר האחרון של הקיסרות הגרמנית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

וילהלם נולד בקרלסרוהה ב-18 בדצמבר 1829, ללאופולד, הדוכס הגדול של באדן ולסופיה, נסיכת שוודיה, בתם של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה ופרדריקה מבאדן. וילהלם היה אחיהם של אלכסנדרינה, דוכסית סקסוניה-קובורג-גותה, לודוויג השני, הדוכס הגדול של באדן, פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן, קרל, נסיך באדן, מריה, נסיכת ליינינגן והנסיכה הגדולה אולגה פיודורובנה מרוסיה.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

במהלך שירותו הקצר ביחידה הפדרלית של באדן (גרמנית: Baden Bundescontingente), הועלה וילהלם לדרגת לויטננט בשנת 1847, ולדרגת אובר-לויטננט בשנת 1849. באותה שנה הוא הצטרף לצבא הפרוסי ברגימנט המשמר ה-18, ובשנת 1856 הועלה לדרגת מיור ברגימנט הארטילריה של המשמר. בהמשך הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבת הארטילריה של המשמר, ובשנת 1863 פרש מהצבא בדרגת גנרל לוטננט, זמן קצר לפני נישואיו.
בשנת 1866 עם פרוץ מלחמת אוסטריה–פרוסיה, מונה וילהלם למפקד הדיוויזיה של באדן, שהייתה חלק מהקורפוס הפדרלי השמיני, אולם ב-30 ביולי הושגה הפסקת אש בין הדוכסות הגדולה של באדן לממלכת פרוסיה, והכוחות שוחררו לבתיהם. ב-22 בספטמבר 1868 הודיע וילהלם על התפטרותו מן הפיקוד על הכוחות של הדוכסות הגדולה של באדן, והוא הוחלף על ידי גנרל בזה.
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה פיקד וילהלם פיקד על חטיבת באדן ה-1, וב-30 באוקטובר 1870 תקפו כוחותיו את דיז'ון. הצרפתים העבירו 10,000 גברים ברכבת, ואזרחי דיז'ון, כולל נשים, הצטרפו להגנת העיר נגד הגרמנים. ההתנגדות הייתה כבדה, והגרמנים ספגו אבדות כבדות, אולם לדברי ההיסטוריון גוסטב לואיס מוריס שטראוס, "[וילהלם] העפיל לפסגות של סנט אפולינרי בסגנון אבירי, וכבש את הפרברים שמהם הותקפו הגרמנים, אולם בסופו של דבר נאלצו הכוחות להגיע אל העיר שבה נלחמו קרבות קשים מבית לבית עד חצות". דיז'ון נכבשה על ידי 24,000 פרוסים ב-18 בינואר 1870, אך שוב נכבשה על ידי הצרפתים לאחר קרב קשה, ולאחר מכן חזרה לידי הפרוסים ב-19 בינואר, ובמהלך הקרבות נורה וילהלם בלחיו מכיוון נוי-סן-ז'ורז'.
בשנת 1895 הקיסר וילהלם השני נתן לו את פיקוד הכבוד על רגימנט משמר החיים ה-1, לכבוד יום השנה ה-25 של הקרב על נוי-סן-ז'ורז', ובמקבילנתן לו את עיטור הפור לה מריט. דרגתו הצבאית האחרונה של וילהלם הייתה גנרל חיל הרגלים.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

מגיל צעיר, וילהלם ישב במושב הראשון של הדיאט של הדוכסות הגדולה של באדן, ובין השנים 1871–1873 היה וילהלם נציג של באדן ברייכסטאג של האימפריה הגרמנית, שבה היה חבר המפלגה הקיסרית הגרמנית, המכונה גם המפלגה השמרנית החופשית.
ביוגרפיה > מועמד לכס המלכות היוונית

בעקבות התפטרותו של אותון, מלך יוון בשנת 1862, נחשב וילהלם על ידי וילהלם הראשון, מלך פרוסיה ואוטו פון ביסמרק כמועמד לכתר של ממלכת יוון. אולם, האימפריה הרוסית
הציעה את גיסו ניקולא דה בוארנה, דוכס לויכטנברג הרביעי, ובסופו של דבר נבחר וילהלם, נסיך דנמרק למלך יוון.
ביוגרפיה > אחרית חייו

וילהלם נכח בטקס חנוכת האנדרטה לזכר מרטין לותר בוורמס ב-27 ביוני 1868.
לאחר מותו של גיסו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, נסע וילהלם לארמון ריינהרדסברון ב-23 באוגוסט 1893 לבקר את אחותו האלמנה אלכסנדרינה, ולברך את יורשו של הדוכס, הנסיך אלפרד, דוכס אדינבורו. ב-27 באפריל 1897 מת וילהלם בגיל 67 בקרלסרוהה, והוא נקבר בקפלה הגדולה בקרלסרוהה.
משפחתו

ב-11 בפברואר 1863 התחתן וילהלם עם מריה מקסימיליאנובה, נסיכת לויכטנברג, בתם של מקסימיליאן, דוכס לויכטנברג ומריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה נולדו לו 2 ילדים:
מריה, נסיכת באדן (1865–1939), התחתנה עם פרידריך השני, דוכס אנהלט
מקסימיליאן, נסיך באדן (1867–1929), התחתן עם מריה לואיזה, נסיכת הנובר
חומר ניגוד

אנגיוגרמה שבה נעשה שימוש בחומר ניגוד מבוסס יוד להדגמת כלי דם בעת שיקוף רנטגן
חומר ניגוד הוא חומר המשמש בדימות רפואי להדגשת הניגודיות בין מבנים אנטומיים בגוף. שימוש נפוץ בחומר ניגוד נעשה להדגשת כלי דם ולהדגשת צינור מערכת העיכול. מאחר שלאמצעי הדימות השונים אופן פעולה שונה, חומרי הניגוד מסווגים לפי שיטת הדימות שבה הם משמשים. רוב חומרי הניגוד מתבססים על ניחות של קרני רנטגן או על האדרת אות תהודה מגנטית.
חומר ניגוד רדיולוגי

יוד ובריום הם סוגי חומרי הניגוד הנפוצים ביותר להדגשת הניגוד בשיטות מבוססת קרני רנטגן, כגון צילום רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת ואנגיוגרפיה. ישנם סוגים שונים של חומרי ניגוד מיודדים, המשתנים ברמת האוסמולריות, הצמיגות ותכולת היוד המוחלטת בהם. דימרים לא יוניים מועדפים בשל האוסמולריות הנמוכה שלהם ורעילותם הנמוכה, אולם מחירם גבוה יותר.
חומר ניגוד לתהודה מגנטית

גדוליניום משמש לניגוד בדימות תהודה מגנטית (MRI). במצב חמצון +3 של המתכת, יש למתכת 7 אלקטרונים מסוג f לא מצומדים. הדבר גורם למים סביב חומר הניגוד לדעוך מהר יותר, ובכך מוגברת איכות סריקת ה-MRI.
פיזור על-שמעי ושינוי תדירות

חומרי ניגוד המבוססים על בועות זעירות נמצאים בשימוש בבדיקות אולטרה סאונד, ובמיוחד באקוקרדיוגרפיה, לזיהוי דלף. בועות אלה עשויות מתמיסת מלח מעוררת, ומרביתן גדולות מכדי לעבור בנימי הריאה. לכן, הבועות היחידות שמגיעות למחזור הדם הסיסטמי (צדו השמאלי של הלב) הן אלה שעברו דרך מעבר לא תקין בין הצדדים.
בנוסף, ישנן בועות המכילות כמויות זעירות של חנקן או פלואורוקרבונים הנתמכים על ידי חלבון, ליפיד או מעטפת פולימר. בועות אלה קטנות דיין למעבר בנימי הריאה, והן משמשות להגדלת הניגוד בחדר השמאלי של הלב. הירידה בצפיפות בנקודת המנשק בין הגז בבועה לנוזל שמסביב, גורמת לפיזור והחזרה של גלי העל-שמע חזרה למתמר. תהליך זה נותן לנוזל עם בועות אלה אות חזק, הנראה באמצעות המתמר.
תופעות לוואי

חומרי ניגוד כיום הם בטוחים יחסית לשימוש, ועם זאת מתן חומר ניגוד יכול לגרום לתופעות לוואי נדירות, חלקן מסוכנות, עם תמותה של 0.9 ל-100,000 מקרי שימוש. גורם הסיכון העיקרי לפיתוח תגובה אלרגית לחומר ניגוד, הוא תגובה אלרגית בעבר שהתפתחה בעקבות חומר ניגוד זהה. במקרה של תגובה אלרגית, מומלץ להתייעץ עם הרופא.ה לפני ביצוע הבדיקה ולשקול מתן הכנה תרופתית מקדימה. במקרי קיצון של תגובה אלרגית קשה מסוג אנפליקסיס, לעיתים ממליצים הרופאים להימנע לחלוטין ממתן חומר ניגוד דומה בעתיד.
הערות שוליים

↑  Benjamin M. Yeh, Paul F. FitzGerald, Peter M. Edic, Jack W. Lambert, Opportunities for new CT contrast agents to maximize the diagnostic potential of emerging spectral CT technologies, Advanced Drug Delivery Reviews, Molecular Imaging for Precision Medicine 113, 2017-04-01, עמ' 201–222 doi: 10.1016/j.addr.2016.09.001
↑  האיגוד הישראלי לרדיולוגיה - הנחיות קליניות, באתר www.israel-radiology.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535389805171  BnF: cb119581096 (data)  GND: 4125566-5  LCCN: sh2007006024
חומר מסמיך

חומר מסמיך (thickening agent) הוא חומר המשמש בתעשיית המזון, התרופות והקוסמטיקה לשנות את הצמיגות של מוצר מבלי לשנות את תכונותיו האחרות. במוצרי מזון משמשים חומרים אלה לרוב להסמכת המוצר על מנת להגביר את יציבותו, לשמר את מרקמו ולהקל על הובלתו של המוצר, וזאת מבלי לשנות את טעמו.
סוג אחד של חומרים מסמיכים הוא החומרים המקרישים היוצרים קריש (ג'לי).
שימוש בתעשיית המזון

חומרים מסמכים בתעשיית המזון מבוססים לרוב על פוליסכרידים: עמילנים גומי צמחי ופקטין או על חלבונים. בין העמילנים שנעשה בהם שימוש הם עמילן תירס, קטקורי, עמילן תפוחי אדמה, סאגו וטפיוקה. בין סוגי הגומי שנעשה בהם שימוש הם גומי חרוב, גומי דגנים, גומי גואר, גומי קדד, גומי ערבי, גומי קסנטן, גומי קארייה, גומי טארה, גומי גלאן וגומי ג'טי. חלבונים שנעשה בהם שימוש להסמכה הם קולגן, חלבון של ביצה וג'לטין (שהוא  למעשה תצורה של הקולגן).
השימוש במסמיכים השונים תלוי באופי המזון אליו הוא מוסף ובמרקמו, כך למשל עמילן תירס אינו מתאים למזונות חומציים.
שימוש בתעשיית המזון > שימושים בבישול

גם בהכנת המזון ובבישול נעשה שימוש במסמיכים. קמח משמש להסמכת רטבים ומרקים. דגנים (כגון שיבולת-שועל, קוסקוס או קוסמין) משמשים להסמכת מרקים. לעיתים נעשה שימוש במוצרי חלב כגון יוגורט להסמכת מרקים.
ג'לטין משמש לייצוב והסמכת קינוחים וממתקים, וליצרת קריש על ידי הסמכת מיצי פירות.
שימוש בתעשיית המזון > סימון מסמיכים

בתעשיית המזון מסומנים המסמכים במספר E שנע בין 400 ל-450:
בין המסמיכים העיקריים המשמשים בתעשיים המזון נמנים:
חומצת אלגין (חומצה אלגינית) (E400), נתרן אלגיני (E401), אשלגן אלגיני (E402), אמוניום אלגיני (E403), סידן אלגיני (E404) - פולסכרידים המופקים מאצות ים חומות.
אגר (E406) - פוליסכריד המופק מאצת ים אדומה
קרגינן (E407) - פוליסכריד המופק מאצת ים אדומה
גומי חרוב (E410, גומי טבעי המופק מזרעי עץ החרוב
פקטין (E440) פוליסכריד המופק מתפוחים או מפרי הדר
ג'לטין (E441) מיוצר לרוב מהידרוליזה של קולגן בעלי חיים.
קוסמטיקה

חומרים מסמכים משמשים במוצרים קוסמטיים במטרה ליצור מרקם דמוי קריש במוצרים אלה ולייצב תחליבים שונים. בעיקר נעשה שימוש בפליאתילן גליקול, ובמסמיכים סינתטיים כמו חומצה פוליאקרילית, וכן בסוגי גומי טבעי. לעיתים נעשה שימוש בקריש פטרוליום ובשעווה המיוצרת מנפט.
ייצור חומרי נפץ

לעיתים נעשה שימוש בחומרים מסמכים על מנת להפוך חומרי נפץ נוזליים לצורת קריש על מנת להקל את העברתם. לרוב נעשה שימוש בניטרוצלולוזה או באסטרים של ניטראט.
ורציתי שתדעי

"ורציתי שתדעי" הוא סינגל שהוקלט על ידי שתי הזמרות הישראליות שירי מימון ונועה פארן. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים הליקון ב-24 ביוני 2008, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה השני של מימון, "רגע לפני ש...".
רקע וכתיבה

"ורציתי שתדעי" נכתב על ידי מימון ופארן, והולחן על ידי איתי בן חורין. על הפקתו המוזיקלית היה יועד נבו אחראי. השיר עוסק סביב במערכת יחסים מורכבת, שיכולה להתפרש בהקשרה הרומנטי כלהט"בית, שכן שתי הדמויות המוצגות הן נשים. לאורך השיר, הקשר בין שתי הנשים מתואר כקרוב מאוד, כאשר הדוברת מתארת את חברתה כמשענת שלה, אך גם כמי שגרמה לה לסבל ותחושת כליאה רגשית. ההקשר הלהט"בי יכול להשתקף גם במאבק הפנימי של הדוברת, שמדברת על פחד, על חוסר היכולת לנשום ועל הרצון להשתחרר ממערכת יחסים מכבידה. כל אלו מרמזים על האתגרים הרגשיים החבויים במערכות יחסים חד-מיניות.
הצעקות מתוך "כלוב של אושר" מביאות לידי ביטוי מעין תחושת כליאה בתוך מערכת יחסים, שנראית טובה כלפי חוץ, אך למעשה מלווה בקשיים פנימיים. גם ההתייחסות לפרידה ולחיים "בלי פחד" יכולה להצביע על מסע אישי של קבלה עצמית וחיפוש אחר מרחב רגשי בו הדוברת יכולה להיות חופשייה. לא ידוע האם מדובר במערכת יחסים רומנטית או חברית.
רקע וכתיבה > עטיפה

בתמונה מופיעה דמותה של מימון, המצולמת בפרופיל תוך כדי תנועה, כאשר שיערה הארוך מתבדר ברוח. התמונה עצמה בשחור-לבן, והאור שבוקע מאחור מדגיש את תנועת השיער ויוצר אווירה דרמטית ודינמית.
בצד שמאל של התמונה מופיע שם הזמרת, "שירי מימון", באותיות גדולות ובולטות, ומתחתיה הכיתוב "בהשתתפות נועה פארן" (המילה "בהשתתפות" נכתבה באנגלית). בנוסף, מופיע שם השיר עם ציון אורכו, שלוש דקות ועשרים ושש שניות.
הצלחה מסחרית

"ורציתי שתדעי" לא נכנס למצעדי הפזמונים הרשמיים של ישראל – רשת ג' וגלגלצ – אולם נחל הצלחה אדירה בתחום האיירפליי בישראל. הוא הגיע למקום הראשון והשני במצעדי ההשמעות השבועיים של רדיו חיפה ורדיו דרום בהתאמה. ברדיו לב המדינה רשם את שיאו בדירוג במקום השישי. במצעדים של רדיו קול רגע ורדיו אמצע הדרך הגיע למקומות התשיעי וה-18 בהתאמה.