stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המיסיונים הישועיים בצ'יקיטוס
רקע

הישועים הגיעו למלכות המשנה של פרו ב-1567, בהזמנת מלך ספרד, במטרה לסייע בהמרת דתם של התושבים הילידים בשטחים שכבשה ספרד באמריקה. ב-1577 הוקם המיסיון הראשון בפוטוסי, וב-1592 הוקם מיסיון בסנטה קרוס. המיסיונרים מסנטה קרוס פעלו באזור העיר עצמה, וצפונה ממנה, באזור מוחוס. רק לאחר 100 שנה, החלו לפעול גם באזור שממערב לעיר, צ'יקיטוס, בעידודו של מושל סנטה קרוס, אגוסטין גוטיירס דה ארסה. המיסיון הראשון, סן פרנסיסקו חאווייר, הוקם ב-1696.
הישועים גורשו מהמושבות הספרדיות ב-1767, אך בניגוד למיסיונים ישועיים אחרים, קהילות הילידים במיסיונים בצ'יקיטוס המשיכו להתקיים גם אחר כך, ורובן קיימות גם כיום.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20 נערכו בחלק מהמיסיונים עבודות שימור ושחזור.
מאפייני המיסיונים

המיסיונים הוקמו במקומות גבוהים, שלא היו חשופים לסכנת שיטפונות, ובאזורים שהיה בהם מספיק עץ לבנייה. הם לא כללו מבנה בודד, ולמעשה הוקמו ערים שנועדו לשכן את האינדיאנים, וכונו רדוקסיונים. כל הרדוקסיונים נבנו בצורת מלבן, שלאורך 3 מפאותיו היו בתי מגורים, ובפאה הרביעית הוקמו מבני הציבור: כנסייה, בית הספר, ולעיתים גם "בית רחמים" (Casa de la Misericordia), שבו התגוררו אלמנות ונשים שבעליהן עזבו אותם.
בהשפעת יצירות כמו "אוטופיה" של תומאס מור ו"ארקאדיה" של פיליפ סידני, ראו הישועים הזדמנות לייסד ערים אידיאליות, אותן יוכלו לעצב כעיני רוחם ולפי תפיסת עולמם. אף אדם לבן מלבדם ומלבד נציגים רשמיים של הממשל לא הורשה להיכנס לתחומן. הישועים הקפידו לשמור על המבנה ההיררכי של החברות הילידיות, והשתלבו בהן. עם זאת, כפו את השימוש בשפה אחידה בכל המיסיונים, שפת הצ'יקיטאנוס, גם על בני שבטים אחרים.
המיסיונים

שישה מהמיסיונים שרדו במידה זו או אחרת. ארבעה מיסיונים אחרים נהרסו במהלך השנים: סן איגנסיו (בו נהרסה הכנסייה ב-1948), סן חואן באוטיסטה, סנטיאגו וסנטו קורסון דה חסוס. במיסיונים אלה לא שרדו המבנים הישועיים האופייניים, ומשכך גם לא נכללו באתר המורשת העולמית.
המיסיונים > סן פרנסיסקו חאווייר

סן פרנסיסקו חאווייר (בשמו המלא: סן פרנסיסקו חאווייר דה לוס פּיניוֹקאס) היה הראשון והמערבי שבמיסיונים. מיקומו נבחר בשל היותו על הדרך בין סנטה קרוס לבין אסונסיון, בהתאם להנחיותיו של מושל סנטה קרוס. לאחר מספר ניסיונות, הוקם בצורתו הסופית בשנת 1708. הכנסייה בסן פרנסיסקו חאווייר תוכננה בידי הכומר השווייצרי מרטין שמידט והוקמה בין 1749 ל-1750. גם בית הספר עודו עומד על תילו. הם שופצו בין 1987 ל-1993.
כיום סן פרנסיסקו חאווייר הוא עיירה בת כ-11 אלף תושבים, המתפרנסים בעיקר מגידול בקר.
המיסיונים > סן חוסה

מיסיון סן חוסה (בשמו המלא: סן חוסה דה צ'יקיטוס) הוקם ב-1698 בידי פליפה סוארס ודיוניסיו אווילה. בשל מיקומו של סן חוסה במחצית הדרך בין סנטה קרוס לבין פוארטו סוארס שבגבול ברזיל, הפך המיסיון לאחר שאוכלס לעיר החשובה ביותר בצ'יקיטוס. כיום סן חוסה היא בירת הנפה, ומתגוררים בה כ-17 אלף תושבים.
כנסיית האבן נבנתה בסגנון הבארוק, ובנייתה הושלמה ב-1747. מאוחר יותר נוספו מגדל פעמונים (1748), בית הספר ובית המגורים של הישועים (1754). בית הספר משמש כיום כבית ספר למוזיקה. כן עומד על תילו בית הלוויות שהוקם ב-1740.
המיסיונים > סן רפאל

מיסיון סן רפאל (שמו המלא: סן רפאל דה וֶלָסקוֹ) הוא המיסיון השני שהוקם בצ'יקיטוס, ב-1696, בידי חואן באוטיסטה סאה ופרנסיסקו הרוואס. המיסיון הועתק ממקומו ב-1701, נשרף עד היסוד ב-1719, התפלג ב-1721 (עם הקמתו של מיסיון סן מיגל) והעתיק את מקומו בשנית ב-1750. באותה העת הוקמה הכנסייה, בתכנונו של מרטין שמידט. הכנסייה והריהוט שלה, לרבות המזבח וציורי הקיר, שופצו בשנת 1972, והיא המבנה היחיד ששרד במיסיון זה. על השיפוץ הופקד האדריכל השווייצרי האנס רוט, בעקבות פנייתו של ישועי-שווייצרי בשם פליקס פלטנר, שביקר במקום ב-1952, והכריז כי יפעל כדי לשמר לפחות אחת מהכנסיות הישועיות. ממשלת שווייץ סייעה במימון השיפוץ. בעקבות השיפוץ של סן מיגל, המשיך רוט בשיפוץ הכנסיות במיסיונים האחרים.
בסן רפאל מתגוררים כיום כ-4,000 תושבים.
המיסיונים > סן מיגל

מיסיון סן מיגל (בשמו המלא: סן מיגל דה ולסקו) הוקם ב-1721, תחילה בשם סן מיגל אָרְקָאנְחֶל, בידי קבוצה ממיסיון סן רפאל הסמוך. הקמת הכנסייה החלה ב-1750, בתכנונו של יוהאן מסנר, והסתיימה רק ב-1783, לאחר שהישועים כבר עזבו את המיסיון. בצד הכנסייה מגדל ובו שבעה פעמונים, שהקומבינציות של הצלצול בהם נועדו לסמן הודעות שונות - החל מהודעה על סיום שעות הלימודים, דרך הודעה על הגעתו של אדם חשוב, ועד הודעה על מקרה מוות.
כיום מתגוררים בסן מיגל כ-5,000 תושבים.
המיסיונים > קונספסיון

מיסיון קונספסיון (בשמו המלא: לה אימאקולדה קונספסיון) הוקם ב-1709, לאחר ניסיון כושל להקימו כבר ב-1699. גם ההקמה המחודשת לוותה בקשיים, וב-1722 עקר למקומו הנוכחי. הכנסייה תוכננה בידי שמידט ומסנר, והיא שופצה בין 1975 ל-1982.
כיום מתגוררים בקונספסיון כ-10 אלפים תושבים.
המיסיונים > סנטה אנה

מיסיון סנטה אנה (שמו המלא: סנטה אנה דה וֶלָסקוֹ) הוקם ב-1755, והחל לפעול רק לאחר גירוש הישועים, בין 1768 ל-1831. כיום סנטה אנה הוא כפר קטן בן 300 תושבים.
ראו גם

המיסיונים הישועיים של הגוארני
סן פרנסיסקו חאווייר
פנים הכנסייה
לואי ואן הייחה

לואי ואן הייחה (בצרפתית: Louis van Hege‏; 8 במאי 1889 – 24 ביוני 1975) היה כדורגלן בלגי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

ואן הייחה התחיל את הקריירה שלו ברויאל אוניון סן-ז'ילואז ובגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת וזכה עמה ב-4 אליפויות.
בשנת 1910 חתם במילאן האיטלקית במדיה שיחק 7 עונות, בהן כבש 98 שערים. בין השנים 1913 ל-1915 שימש כקפטן המועדון. ואן הייחה מחזיק בשיא מועדון לכמות שערים במשחק אחד (5 שערים) ביחד עם אלדו קבניני, קרלו גאלי וז'וזה אלטפיני, אך הוא היחיד שהצליח לשחזר את השיא 4 פעמים. בנוסף הוא מדורג במקום השישי בטבלת הכובשים בהיסטוריה של הדרבי של מילאנו עם 7 שערים ביחד עם עוד 4 שחקנים. בשנת 1915 עזב את המועדון אחרי פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
לאחר שעזב את מילאן חזר לרויאל אוניון סן-ז'ילואז עמה לקח עוד אליפות אחת. לאחר שפרש ממשחק הוא היה סגן נשיא המועדון בין השנים 1952-63.
ואן הייחה השתתף עם נבחרת בלגיה בשני אולימפיאדות 1920 בה זכה עם הנבחרת במדליית הזהב ו-1924.
ואן הייחה הייתה קריירה שנייה בענף מזחלות הסקי. במשחקי 1928 הוא היה בעתודה של נבחרת בלגיה, אך לא השתתף. באולימפיאדה בשנת 1932 הוא ייצג את בלגיה והגיע למקום התשיעי.
תארים

ליגת העל הבלגית: 1905/1906, 1906/1907, 1908/1909, 1909/1910, 1922/1923
אולימפיאדת אנטוורפן (1920): מדליית זהב
הערות שוליים

↑  Louis van Hege - 9, www.acmilan.com
1 2  Olympedia – Louis Van Hege, www.olympedia.org
קז'ימייז' דיינה

קז'ימייז' דיינה (בפולנית: Kazimierz Deyna, 23 באוקטובר 1947 – 1 בספטמבר 1989) היה כדורגלן פולני, ששיחק בעמדת הקישור. דיינה רשם 97 הופעות במדי נבחרת פולין.
קריירה

קז'ימייז' דיינה החל את קריירת הכדורגל שלו בשנת 1958, כששיחק כשחקן נוער במועדון וולקניארז סטארוגארד גדנסקי. בשנת 1966, הוא שיחק בל.ק.ס לודז',ולאחר זמן קצר עבר ללגיה ורשה. דיינה הפך במהרה לאחד השחקנים החשובים ביותר של לגיה, וב-1969 וב-1970 זכה עם הקבוצה באליפות פולין.
ב-24 באפריל 1968, ערך דיינה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין במשחק נגד נבחרת טורקיה. הוא זכה במדליית הזהב באולימפיאדת הקיץ 1972 במינכן, ובמקום השלישי בגביע העולם בכדורגל 1974. הוא גם היה מלך השערים של המשחקים האולימפיים ב-1972, עם תשעה שערים. הוא דורג במקום השלישי בכדורגלן השנה באירופה לשנת 1974.
לאחר הופעותיו במונדיאל 1974, כמה מהקבוצות הבכירות של אירופה, כמו סנט אטיין, מילאן, אינטר מילאן, מונקו, ריאל מדריד ובאיירן מינכן, ניסו לרכוש את שירותיו, אולם המשטר הקומוניסטי בפולין מנע ממנו לעבור למערב אירופה, ולכן הוא נשאר בלגיה ורשה. ריאל מדריד הייתה כל כך נחושה לרכוש את דיינה שהיא שלחה את המדים שלה לוורשה עם שמו ומספרו "14". ב-1978 שימש בתור קפטן הנבחרת הפולנית בגביע העולם בכדורגל בארגנטינה.
בשנת 1978 עבר לדיינה למנצ'סטר סיטי האנגלית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנובמבר 1978. דיינה סבל מפציעות רבות במהלך תקופתו בקבוצה, אותה הוא עזב בינואר 1981 לאחר שרשם במדיה 43 הופעות בלבד בהן כבר 13 שערים.
דיינה היגר לארצות הברית, שם חתם בסן דייגו סוקרס מה-NASL בינואר 1981. באותה השנה השתתף בסרט "הבריחה לניצחון" בתור פול וולצ'ק.
ב-1989, דיינה נהרג בתאונת דרכים בסן דייגו, קליפורניה, בהיותו בן 41.
בשנת 1994, דיינה נבחר לכדורגלן הפולני הגדול בכל הזמנים על ידי התאחדות הכדורגל הפולנית.
הערות שוליים

↑  Legia Warszawa: 75 Years of Kazimierz Deyna, באתר Warsaw Insider‏, 23 באוקטובר 2022
↑  Remembering Kazimierz Deyna: thirty years on from his death, the iconic footballer remains close to the hearts of millions of Poles, באתר The First News‏, 3 בנובמבר 2019
↑  Kazimierz Deyna, IMDB
| נבחרת פולין – מונדיאל 1978 |
| --- | --- | --- |
|  1 טומשבסקי •  2 מזור •  3 מאקולביץ' •  4 שימנובסקי •  5 נוולקה •  6 גורגון •  7 איוואן •  8 קספרצ'ק •  9 ז'מודה •  10 רודי •   11 מאסטלר •  12 דיינה (ק) • 13 קופצביץ' •  14 יוסטק • 15 קוסטו • 16 לאטו • 17 סצרמך • 18 בונייק • 19 לובאנסקי • 20 ווייציצקי • 21 קוקלה • 22 קוסטרצבה • מאמן: גמוך |  1 טומשבסקי •  2 מזור •  3 מאקולביץ' •  4 שימנובסקי •  5 נוולקה •  6 גורגון •  7 איוואן •  8 קספרצ'ק •  9 ז'מודה •  10 רודי •   11 מאסטלר •  12 דיינה (ק) • 13 קופצביץ' •  14 יוסטק • 15 קוסטו • 16 לאטו • 17 סצרמך • 18 בונייק • 19 לובאנסקי • 20 ווייציצקי • 21 קוקלה • 22 קוסטרצבה • מאמן: גמוך | פולין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810583769905606  GND: 1066400296  VIAF: 314791065   WorldCat (עם VIAF): 314791065
אדולף אגאי

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1836 יאנושהלמה, הונגריה 
 פטירה:  22 בספטמבר 1916 (בגיל 80) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 
אדולף אגאי (בהונגרית: Ágai Adolf; (במקור אדולף רוזנצווייג; יאנושהלמה 1836 – 1916) היה סופר יהודי-הונגרי.
אגאי היה מייסד ועורך העיתון הסאטירי "בורשסם ינקו" (בהונגרית - Borsszem Jankó).
מפעלו הספרותי והפובליציסטי מוקדש בעיקרו למלחמת שחרור היהודים, ברוח ההתבוללות שהייתה בדורו.
ספריו לילדים ולבני הנעורים מלאים באהבת אדם ואסתטיות מוסרית. על אף התנגדותו לציונות היה ממקורביו של הרצל, והשתתף בעיתונו של הרצל "די וֶלט".
מספריו

"עפר ואפר"
"מסע מופשט לבודפשט"
ולנטין בלקביץ'

ולנטין בלקביץ' (בבלארוסית: Валянцін Мікалаевіч Бялькевіч;‏ 27 בינואר 1973, מינסק – 1 באוגוסט 2014, קייב) היה כדורגלן בלארוסי ששיחק בעמדת הקשר.
ביוגרפיה

ולנטין בלקביץ' החל להתאמן במועדון הנוער של דינמו מינסק.
בשנת 1991 ולנטין בלקביץ' לראשונה שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת אליפות ברית המועצות. הוא שיחק במועדון עד לשנת 1996. בשנת 1995 הוא זכה בתואר "כדורגלן העונה" ובקיץ 1996 עבר לדינמו קייב.
בתחילת הקריירה בקייב, ולנטין בלקביץ' ישב על ספסל אך עם חזרתו של ולרי לובנובסקי נכלל בהרכב הראשון. במסגרת הקבוצה הוא שיחק גם במשקים בינלאומיים בהם הבקיע 12 שערים.
ולנטין בלקביץ' היה חבר נבחרת בלארוס בשנים 1992-2005.
בשנת 2008 בלקביץ' קיבל אזרחות אוקראינית.
בשנת 2004 הוא התחתן עם אנה סדוקובה ולזוג נולדה בת. בשנת 2006 הזוג התגרש.
לאחר סיום קריירת המשחק ולנטין בלקביץ' עבד כעוזר מאמן של קבוצת הנוער של דינמו קייב.
בלקביץ' מת מתסחיף של קריש דם ב-1 באוגוסט 2014.
תארים

ליגת העל הבלארוסית בכדורגל: 5 פעמים
הגביע הבלארוסי בכדורגל - פעמיים
הסופר קאפ הבלארוסי - 1
ליגת העל האוקראינית בכדורגל - 8 פעמים
הגביע האוקראיני - 7 פעמים
הסופר קאפ האוקראיני - פעמיים
גביע חבר המדינות - 3 פעמים.
תארים > תארים אישיים

כדורגלן העונה בבלארוס - 1995
כדורגלן העשור בבלארוס - שנות ה-90 של המאה ה-20
כדורגלן השנה באוקראינה -2001, 2003
דפנה אילת

| --- | --- |

 לידה:  19 ביוני 1938 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  4 בנובמבר 2002 (בגיל 64) הרצליה, ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1963–2002 (כ־39 שנים)
 עיסוק:  מלחינה, פזמונאית, מתרגמת
 סוגה:  זמר עברי
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
גן הנצחה לדפנה אילת בשכונת גן רש"ל בהרצליה
דפנה אילת (19 ביוני 1938 – 4 בנובמבר 2002) הייתה  יוצרת ומבצעת רב תחומית פורצת דרך.
מלחינה, פזמונאית, מחזאית, תסריטאית, משוררת, מתרגמת, שחקנית וזמרת ישראלית. כתבה למבצעים רבים, בראשם חוה אלברשטיין, שאיתה עבדה במשך שנים רבות. כתבה, הלחינה, ותרגמה את כל שירי אלבום הבכורה של אריק איינשטיין.
היוצרת היחידה שזכתה לקבל קרדיט משותף כיוצרת על עטיפת אחד מעשרות אלבומיו של איינשטיין. מלחינת שירה של לאה גולדברג, "משירי ארץ אהבתי".
ממקימי להקת גייסות השריון.
ביוגרפיה

אילת נולדה בתל אביב לשחקנית שושנה דוידון לבית וייס, ילידת גרודק יגילונסקי וליעקב דוידון, יליד בוברויסק מחזאי, סאטיריקן ובעל בתי הקולנוע התל אביביים גן רינה ובית העם.
אילת הייתה ילדת פלא.
היא החלה לכתוב ולהלחין שירים בגיל שבע וכחצי עשור מאוחר יותר יצא ספרה הראשון.
היא התגייסה עם הגרעין שלה לנח"ל. כעבור שנה עזבה את הגרעין והייתה לאחת ממייסדי להקת גייסות השריון והשתתפה בתוכנית הראשונה של הלהקה.
למדה בבית הספר למשחק בית צבי והלחנה אצל פאול בן-חיים.
שיריה

אילת תרגמה שירים לשלישיית גשר הירקון, בהם "הכל בגלל האהבה" ו"שיר עולה".
שיתוף הפעולה שלה עם השלישייה הוביל לאלבום הסולו הראשון של אריק איינשטיין, שר בשבילך, שיצא ב-1966.
אילת כתבה או תרגמה אחד עשר שירים לאלבום והלחינה שישה מהם.
בין השירים הבולטים באלבום שאילת כתבה והלחינה: "אל תבכי ילדה" ו"הגשם מתופף".
אילת כתבה למבצעים רבים שהבולטת בהם היא חוה אלברשטיין, איתה עבדה במשך שנים רבות.
בין השירים הבולטים שאילת כתבה והלחינה  לאלברשטיין: "משירי ארץ אהבתי", (מילים: לאה גולדברג), "בגלל הלילה", (מילים:תרצה אתר), "שיר לאוהבים הנבונים", (מילים: נתן זך), "בלדה לבת הטוחן" ו"סולווג".
אילת כתבה והלחינה לאלבום הבכורה של שלמה ארצי את השיר "האם עודך יפה".
לפסטיבל שירי הילדים הראשון הלחינה אילת לארצי את השיר "ארץ פומפורנל" (מילים: גלעדה לב).
אילת הלחינה ליהורם גאון פסוקים משיר השירים וקראה לשיר במילותיו הראשונות "כי הנה הסתיו עבר".השיר זכה לעשרות ביצועים עם השנים והפך למעין שיר עם.
לרבקה מיכאלי הלחינה אילת את "בת עשרים ושש" (מילים: חיים חפר).
לאלבום הבכורה של מירי אלוני כתבה והלחינה את אחד השירים האישיים ביותר שלה, "מונה ליזה של המאה העשרים", שהיה לשיר הנושא של האלבום.
לדורית ראובני הלחינה אילת את שירה של רחל המשוררת "כזאת אני".
שירי ילדים

אילת כתבה והלחינה שירי ילדים רבים.
בשנת 1969 הקליטה השחקנית נירה רבינוביץ'  את האלבום "הרים של שוקולד" שאת כל שיריו כתבה והלחינה אילת.
אילת כתבה והלחינה שירים לפסטיבל שירי הילדים, הבולט שבהם, אותו הלחינה למילותיה של תלמה אליגון, הוא "איזה יום שמח" בביצוע שולה חן שזכה לעשרות ביצועים במהלך השנים והפך גם הוא למעין שיר עם.
כתיבה לטלוויזיה

אילת כתבה תסריטים וכתבה והלחינה שירים לתוכניות טלוויזיה, בהן קלאסיקות ישראליות כמו "רגע עם דודלי", "פרפר נחמד",  "Seven in Heaven" ו"פלאי קלעים".
תרגום כתיבה והלחנה לתיאטרון

מאוחר יותר עברה לתרגום מחזות, ותרגמה מחזות רבים, ביניהם: "אומנות המשחק", "אגדת אוהבים", ו"הנערה מן הכפר".
אילת גם הלחינה מוזיקה להצגות כמו "נדי בצרה גדולה" שכתבה וביימה חגית רכבי ניקוליבסקי ו"ההרפתקה המופלאה" שכתבה וביימה גורן אגמון.
משחק

אילת שיחקה במחזות,.
כיכבה בהצגה הראשונה של "תיאטרון הזמן" שנחשב לתיאטרון הכיס הראשון בארץ.
במחצית השנייה של שנות השישים פרשה אילת ממשחק על הבמה.
כעבור כעשור וחצי, בסוף שנות השבעים חזרה אילת אל הבמה כשחקנית בהצגה "קישקשתא" בה כיכבה לצד אבי יקיר.
שיחקה בסרטים, הידוע בהם הוא סרטו של אורי זוהר "חור בלבנה".
חיים אישיים

אילת הייתה נשואה תקופה קצרה לחבר ילדות שלה.
מנישואין אילו השאירה את השם "אילת" שהפך לשם הבמה ושם העט שלה.
התגוררה שנים רבות ברמת השרון עם בעלה ושלושת בנותיהם.
בשנותיה האחרונות התגוררה בהרצליה.
בשנת 2002 חלתה בסרטן הלבלב. היא פנתה בתלונה למשרד הבריאות על התנהלותה של מערכת השר"פ בבית החולים איכילוב בתל אביב, ובעקבות זאת פתח משרד הבריאות בבדיקה ובסיומה פרסם את מסקנתו לפיה השר"פ בבית חולים איכילוב הפך למנגנון לא חוקי להקדמה ולקיצור תורים לבדיקות ולטיפולים.
אילת נפטרה ממחלתה ב-4 בנובמבר 2002. הייתה נשואה למשה בן-שושן ואם לשלוש בנות.
הנצחה

בסמוך למקום מגוריה בהרצליה הוקמה גינה לזכרה
כשבשלט הניצב בגינה יש ציטוט משירה של אילת, "מונה ליזה של המאה העשרים".
הערות שוליים

↑  "השירים שבאים פתאום הם היפים ביותר", הַבֹּקֶר, 23 בספטמבר 1965
↑  דוד תדהר (עורך), "יעקב ושונה דוידון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5209
↑  "צצות גם במטבח", דבר, 7 באוקטובר 1965
↑  "שלישית גשר הירקון", למרחב, 29 באוקטובר 1965
↑  "בשדה תרבות", על המשמר, 8 במרץ 1966
↑  "מסך ומסכה", מעריב, 14 בספטמבר 1965
↑  "תקלימ ל*לד", למרחב, 8 בספטמבר 1969
↑  "מסך ומסכה", מעריב, 13 בספטמבר 1967
↑  "מודעה", מעריב, 6 באוקטובר 1976
↑  "בתיאטרון", הארץ, 30 בספטמבר 1965
↑  "כל העולם במה", דבר, 13 בספטמבר 1965
↑  "מסך ומסכה", מעריב, 8 בספטמבר 1965
↑  "קישקשתא יעלה על הבמה", מעריב, 19 באפריל 1979
↑  רן רזניק, משרד הבריאות: השר"פ ב"איכילוב" - מנגנון פסול לקיצור תורים, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2002
↑  מתה המלחינה דפנה אילת, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308083205171  ISNI: 0000 0000 6692 9251  LCCN: n89106655  MusicBrainz: a6938b90-5789-4bf0-8f62-303f786a422d  VIAF: 48354065   WorldCat (עם VIAF): 48354065
חוק ירקיז-דודסון

הקשר בין מידת הדחק לרמת הביצוע של משימות מורכבות
חוק ירקיז-דודסון
חוק ירקיז–דודסון (באנגלית: Yerkes–Dodson law) נוסח על ידי הפסיכולוגים האמריקאיים רוברט ירקיז (אנ') וג'ון דילינגהאם דודסון (אנ') בשנת 1908, ומציין קשר שקיים בין עוררות (בכלל זה דחק וחרדה) לבין תפקוד וביצועים אצל בני אדם.
על פי חוק ירקיז–דודסון, התפקוד משתפר ככל שעולה רמת העוררות, עד לסף מסוים שבו העוררות מאוד גבוהה ומובילה לירידה בתפקוד. כלומר, יש רמת עוררות שהיא אופטימלית עבור תפקוד (למשל לחץ שמוביל לעשיית פעולות ביעילות) - אבל אם רמת העוררות גבוהה מידי, היכולת לבצע יורדת בהדרגה ובהתאמה. בניסוי הפסיכולוגי של ירקיז ודודסון, נאמר שכדי למקסם את הביצועים של האדם, צריך ליצור מצב של עוררות פרודקטיבית. עוררות מסוג זה, הנקראת גם עוררות פריונית, היא עוררות ולחץ אשר, בדרגות מסוימות, תורמות לפריון של האדם ומגבירות אותו.
לפי העקומה, עוררות ברמה גבוהה יחסית מאפשרת לאדם יכולת גילוי גבוהה, אבל עלולה לפגוע רבות בביצוע שלו מכיוון שהלחץ מאוד מעמיס על הקוגניציה שלו, על היכולת לחשוב בבהירות ולפעול במהירות. כלומר לגילוי המהיר יש לעיתים מחיר והביצוע עלול להיות מהיר פחות. בצד השני של העקומה נמצאים האנשים הרגועים, שהיכולת שלהם לנהל גבוהה יותר ומצד שני, הם מפספסים הרבה איומים ובתגובה עלולים לפעול מאוחר מדי.
עוררות אופטימלית

אזור העוררות האופטימלית הוא המקום בו העוררות משפיעה עלינו בצורה הכי פריונית והביצועים שלנו מגיעים לשיא, אך לא משפיעה עלינו לרעה מבחינת הפרודקטיביות, משתנה לפי כל בן אדם, לפי המצב בו אנו נמצאים, רמת ההיכרות שלנו עם כל משימה, אם היינו במצבים דומים בעבר ועוד. עוררות אופטימלית מתווכת גם על ידי היכולת הנוכחית שלנו להתנהל עם עוררות, האם אנו בריאים, האם אנו ישנים היטב, אילו לחצים נוספים מתרחשים בחיינו? אימון לחוסר נוחות הוא מאוד חשוב ביכולתנו להגיע לשיא הביצועים ולהשיג עוררות מיטבית.
לפי עקומת ירקיז-דודסון, הביצועים שלנו עולים עם עוררות עד לנקודה מסוימת, ואחרי נקודה זו הוא מתחיל לרדת. נקודת האמצע היא רמת העוררות האופטימלית שלנו. אם אדם חווה יותר מדי עוררות, זה עלול להשפיע בצורה הפוכה על הביצועים שלו ולגרום לביצועים שלו לרדת בגלל שהעוררות משתלטת על הביצועים. אך לעיתים רחוקות, כאשר חווים רמה קיצונית של עוררות ולחץ, דבר זה דווקא עלול להשפיע לטובה ולגרום לעלייה רדיקלית של התפקוד והביצועים, ולא לירידה.
בספורט

| --- | --- |
 :  ראו גם – תגובת הילחם או ברח
פסיכולוגים ומאמנים רבים בספורט רוצים בדרך כלל שהספורטאים שלהם יהיו קצת חרדים ולא רגועים לגמרי לפני המשחק. החוקרים אומרים שיש "נקודה קטנה" - כמות בינונית של עוררות שבעצם עוזרת לאנשים לבצע ביצועים טובים יותר בכך שהיא שומרת עליהם דרוכים ומוכנים. מחקרים הראו עלייה בלמידה כאשר הורמוני הלחץ מוגברים מעט.
בתרבות

חרדה פרודקטיבית הופיעה בפרק בשם "אופטימזציית החרדה" מהעונה ה-8 של הסיטקום האמריקאי, המפץ הגדול. בפרק, לאחר ששלדון לא מצליח להגיע לפריצת דרך בנושא שלו, הוא מבין שהסיבה שהוא לא מתקדם במחקר שלו היא שהוא יצר לעצמו סביבה נעימה ונוחה מדי, ולכן הוא רוצה להגביר את רמת החרדה שלו כדי לשפר את ביצועי העבודה שלו. תחילה, שלדון ואיימי חוקרים את הנושא על ידי השוואת התוצאה של שלדון למבחן מסוים, כאשר לא היו לו הפרעות, לתוצאה של שלדון לאותו המבחן, כאשר היו לו הפרעות והלחץ שלו עלה, כדי לבדוק כיצד זה משפיע על יכולת פתרון הבעיות. לאחר מכן הוא משתמש בריחות, תמונות וצלילים שונים כדי להעלות את רמת החרדה שלו.
ראו גם

תגובת הילחם או ברח
חרדת בחינות
חרדת מתמטיקה
הערות שוליים

↑  Retitling Stress: A Look at the Yerkes-Dodson Law – Dartmouth Undergraduate Journal of Science, sites.dartmouth.edu (באנגלית אמריקאית)
↑  Chris Desmond, What is optimal anxiety and how can we use it maximise performance, Medium, ‏2017-11-27 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4587462-1
צ'זארה מלדיני

צ'זארה מלדיני (באיטלקית: Cesare Maldini; ‏5 בפברואר 1932 – ‏3 באפריל 2016) היה כדורגלן ומאמן כדורגל איטלקי. מאלדיני העביר את מרבית הקריירה בקבוצת מילאן, איתה זכה בארבע אליפויות איטליה ובגביע אירופה אחד.
בנו, פאולו מלדיני, הוא כדורגלן עבר ומחזיק בשיא ההופעות של כל הזמנים במילאן עימה זכה בשלל תארים, ונכדיו, כריסטיאן ודניאל, משחקים שניהם בקבוצת הנוער של מילאן (כריסטיאן), ובקבוצה הבוגרת של מילאן (דניאל).
קריירה

מלדיני נולד בטריאסטה, והחל את הקריירה שלו ככדורגלן במועדון המקומי טריאסטינה ב-1952. בשנת 1954 הוא עבר למילאן, במדיה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו - 12 שנים. בשיאו הוא אף שימש כקפטן הקבוצה, זכה עמה בארבע אליפויות איטליה בשנים 1955, 1957, 1959 ו-1962, וכן בגביע אירופה לאלופות ב-1963. הוא שיחק במשך מספר שנים גם בנבחרת איטליה, עמה השתתף בגביעי העולם (ה"מונדיאלים") של 1962 ו-1966. לאחר ששיחק ב-347 משחקי ליגה עבור מילאן הוא עבר לטורינו, במדיה סיים את הקריירה ב-1967.
ב-1973 החל מלדיני לשמש כמאמנה של מילאן, אך כעבור שנה עבר לאמן בקבוצת פוג'ה, ואימן בהמשך גם את קבוצות טרננה קלצ'ו ופארמה. לאחר מכן מונה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית לתפקיד עוזר המאמן של נבחרת איטליה, והיה חלק מהצוות המקצועי של הנבחרת שזכתה במונדיאל 1982.
ב-1986 מונה מלדיני למאמן הראשי של הנבחרת הצעירה של איטליה, תפקיד בו כיהן במשך כעשור. הוא הצעיד את הנבחרת לשלוש זכיות באליפות אירופה עד גיל 21, כאשר מספר מכוכבי הנבחרת שזכתה בתואר ב-1996 - פאביו קנבארו, ג'אנלואיג'י בופון ופרנצ'סקו טוטי - היו חלק מהנבחרת הבוגרת שזכתה עשר שנים מאוחר יותר במונדיאל 2006. לאחר אותו טורניר מונה מלדיני למאמן הנבחרת הבוגרת של איטליה, והוביל אתה במוקדמות מונדיאל 1998 להעפלה למונדיאל 1998, כאשר קפטן הנבחרת היה בנו, פאולו. באותו טורניר הודחה איטליה ברבע הגמר על ידי צרפת בדו-קרב בעיטות עונשין.
לאחר אותו טורניר סיים מלדיני את תפקידו בהתאחדות האיטלקית. הוא אימן לתקופה קצרה את מילאן בשנית ב-2001, ותפקידו האחרון כמאמן היה בנבחרת פרגוואי, אותה הצעיד בטורניר מונדיאל 2002.
ב-3 באפריל 2016 הלך מלדיני לעולמו.
תארים

אליפות איטליה (4): 1954/55, 1956/57, 1958/59, 1961/62
גביע אירופה לאלופות: 1962/63
הגביע הלטיני: 1956
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1962
הרכב השנה של World Soccer:‏ 1963
היכל התהילה של מילאן
היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי: 2016
תארים > כמאמן

גביע המחזיקות: 1972/73
הגביע האיטלקי: 1972/73
אליפות אירופה עד גיל 21 (3): 1992, 1994, 1996
חוטיני

אישה לובשת חוטיני מדגם T-back
קבוצת נשים בחוטיני
חוטיני הוא גזרה של בגד תחתון או בגד ים המאופיין בכך שחלקו הקדמי מחובר לחלקו האחורי בעזרת רצועת בד צרה אשר עוברת בין הרגליים ובין פלחי העכוז. החוטיני נחשב לפריט לבוש חושפני.
היסטוריה

משערים כי בגדים דמויי חוטיני, מבחינת צורתם, היו מהבגדים הקדומים ביותר אותם לבשו גברים. כיסוי זה שימש באזורים בעלי אקלים חם כבר לפני 75,000 שנה.
על אף שהחוטיני התחיל כלבוש לגברים, בעת המודרנית בעולם המערבי בעיקר נשים לובשות חוטיני. הגרסה הראשונה של חוטיני לנשים הופיעה כבגד ים בדרום אמריקה ובמיוחד בברזיל בשנות ה-70 של המאה ה-20.
החוטיני במדינות העולם

החוטיני נפוץ כיום במדינות רבות. בפורטוגל וברזיל נקרא החוטיני בשם "fio dental" שמשמעותו "חוט דנטלי". בשפה האנגלית נקרא החוטיני "G-string", קיצור של "Guitar String", שכן הוא דקיק כביכול כמו מיתר גיטרה. השם הראשון שניתן לו בשפה האנגלית הוא "thong" בסוף המאה ה-19, עת התייחס ללבוש הילידים הפיליפינים. מקור המילה "thong" במילה האנגלית הישנה "thwong" שמשמעותה עור גמיש לכיסוי החלציים.
בעברית שמו גזור מן הרצועה הצרה - כביכול כמו חוט - העוברת במרכזו ומחברת את חלקיו.
סוגי חוטיני > G-string

דגם זה הוא הנפוץ ביותר מבין סוגי החוטיני ובעל כמה דוגמאות שונות. סוג זה של תחתונים או בגד ים, עשוי לרוב מפיסת בד המכסה את המפשעה, עוברת בין הרגליים והישבן ומתחברת לרצועה המקיפה את המותניים בעזרת פיסת בד נוספת. הרצועה סביב המותניים לעיתים עשויה חוט אשר נקשר בצדדים או רצועת בד עבה יותר ואלסטית. הדגם משמש נשים וגברים כאחד כאשר בדגם הגברי פיסת הבד שמכסה את האיבר הגברי דמוית כיס.
סוגי חוטיני > G-string > V-string ו T-back

V-string ו T-back הם דגמים פופולריים של ה-G-string. בדגמים אלו הישבן חשוף לחלוטין ללא פיסת בד ופיסת הבד הקדמית מחוברת בחוט דק בלבד לחוט המקיף את המותניים.
שם הדגמים נגזר מצורת החיבור האחורית של החוט. T כאשר חוט הישבן מחובר ישירות ללרצועת המותניים ו-V כאשר חוט הישבן מחובר בשני חוטים לרצועת המותניים.
סוגי חוטיני > ברזילאי (Cheeky)

חוטיני ברזילאי הוא גזרת ביניים בין ביקיני לחוטיני. הגזרה חושפנית יותר מביקיני, בעיקר באזור הישבן אך צנועה יותר מחוטיני. פיסת הבד מלפנים לרוב קטנה יותר משל ביקיני אך גדולה יותר מחוטיני, ומחוברת ברצועה דקה או בחוט בין הרגליים לבד שמכסה את האזור מעל הישבן אך חושף כמעט את כל חלקו התחתון.
סוגי חוטיני > Sling

לרוב בגד ים עשוי מחלק אחד שמצמיד את החוטיני לגוף בעזרת רצועות כתפיים במקום רצועות מותניים. דגם זה הפך פופולרי מאוד לאחר שהשחקן סשה ברון כהן לבש אותו בסרטו בוראט. בגרסה הנשית רצועות הכתפיים רחבות או בעלות פיסת בד קטנה בגובה החזה לכיסוי השדיים.