stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גן שאול
הגן כיום > שימור וחידוש גן שאול

בחודש אוגוסט 2022 אושר על ידי עיריית רמת גן תקציב עבור פרויקט שימור וחידוש גן שאול. הפרויקט תוכנן להתבצע בשלושה שלבים.
השלב הראשון, שהסתיים בחודש אפריל 2023, כלל את החלק הדרום-מערבי העליון של הגבעה ובו בוצעו שימור ושיקום אזור הכניסה, מגדל המים והשטחים הסמוכים לו, הכניסה לשדרות נחמה וגרם המדרגות שיורד למדרון. מוקד המים ההיסטורי שוחזר, הוקמו ערוץ נחל ובריכת דגים במקום בו עמדה בריכת הנוי ההיסטורית ונבנה גשרון עץ מעוגל מעל ערוץ הנחל, אשר מחליף את גשר האבן. קירות האבן וריצוף האבן החדשים נבנו על פי הפרטים המקוריים. המעקות והפרגולות שהיו בנויים מעץ הוחלפו בפרטי פלדה בהתאם לתקני הבטיחות. בגן נוספו עצים, חלקם ממשיכים את קו השתילה שתוכנן על ידי משה כבשני וחלקם חדשים. לצד בריכת המים נטענו ערבה בוכייה ובבריכה צמחיית גדות המשמשת לטיהור מי הבריכה. בנוסף לכך נשתלו בגן מיני צמחייה פורחת בדומה לתיאורים ההיסטוריים, לצד צמחי תבלין וריח.
בשלב השני מתוכנן להקים מתחם משחקים על גג מאגר המים, שטח שעומד חשוף משום שמעליו לא ניתן לשתול עצים. המתחם יכלול מתקני בוגרים, מתקני פעוטות, מתקני כושר, מתחם נדנדות וגבעת מגלשות.
השלב השלישי יכלול את מורדות הגן המזרחיים והצפוניים - אזור טבע נרחב בלב העיר.
ראו גם

גן אברהם
הר הבנים
רחוב מעלה הצופים
גן קופים (סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אבי נשר)
הערות שוליים

↑  נחנך גן הנשיאים ברמת־גן חלק מהגן הוקדש לזכרה של נחמה צדק, הַבֹּקֶר, 19 באפריל 1938
↑  אורי חודי, עיריית רמת גן ביטלה בניית חניון בגן הקופים, באתר כלכליסט, 4 באוגוסט 2008
↑  אדריכלית נוף ארנה בן ציונה, סוד הגן על תכנון גן שאול ברמת גן, ברוח הגן ההיסטורי
↑  אגף ההנדסה - אגף תכנון העיר, תקציב חידוש ושיקום גן שאול - 10/08/2022
בריכת הנוי המחודשת, 2023
אל-ראזי

| --- | --- |

 לידה:  865 ריי, איראן 
 פטירה:  925 (בגיל 60 בערך) ריי, איראן 
 ענף מדעי:  אלכימיה, רפואה
 מקום מגורים:  פרס
 תרומות עיקריות
 ספרים בנושא אלכימיה
 
אבו בכר מוחמד אבן יחיא אבן זכריא אל־ראזי (בערבית: أبو بكر محمد بن يحيى بن زكريا الرازي; 865–925) היה פילוסוף פרסי חשוב שכתב בערבית, ואחד מגדולי הרופאים בעולם המוסלמי.
רפואה

בספרי הרפואה שכתב, שילב אל-ראזי שיטות מהרפואה היוונית, הערבית ואפילו ההודית, ועליהם הוסיף דברים רבים מניסיונו האישי. אל-ראזי העז לבקר את גלנוס שנחשב לסמכות רפואית עליונה:
מבלי להתחשב בגאונותו של גלנוס, או במדע שלו, או בעובדה שהיה בקיא ומעמיק בכל תחומי הפילוסופיה, או בעמדה שהשיג במדע הזה. ובכן, התברר לי שכתיבת הספר הזה הייתה כורח אשר הוטל עלי. צר היה לי להתנגד לאותו אדם אשר השפיע עלי טובות והיה לי לעזר יותר מכל ואשר דבריו הנחוני, אשר אחריו עקבתי צעד אחר צעד, הים אשר בו שתיתי לרוויה - בעודי עומד נגדו באומץ לב באופן שאינו הולם את העבד לעומת אדונו, את התלמיד בנוכחות רבו... למרות זאת אומנות הרפואה פילוסופיה היא ואינה כוללת הסכמה עם דבריהם של ראשי בית המדרש; אין קבלה עיוורת של דעותיהם ואין משוא פנים בדיון..אף אין ויתור על בחינה מעמיקה של טענותיהם... ולו היה חי בינינו, אדם גאון זה לא היה טוען כנגדי על שחיברתי ספר זה, ולא היה נפגע בגללו, וזאת כיון שהעדיף את האמת... הוא היה דורש ביתר תוקף לבחון את הספר הזה מקרוב
אל-ראזי היה הראשון שתיאר את תגובת האישון לאור, וחיבורו "הרגל ההופך לטבע" נחשב לתיאור הראשון של רפלקס מותנה. הוא כתב את הספר הראשון על רפואת ילדים.
רפואה > אבעבועות שחורות

אל-ראזי, בתפקידו כרופא הראשי בבית חולים בבגדד היה הראשון שתיאר תיאור מדעי מלא את מחלת האבעבועות השחורות והחצבת והגדיר את ההבדלים בין המחלות.
אבעבועות שחורות מופיעות כשהדם "רותח", מה שמוביל ליציאת אדים. דם צעיר הופך לדם עשיר בצבע של יין בשל. בשלב זה האבעבועות נראות כ"בועות ביין" ... המחלה יכולה להתרחש גם בגילים אחרים (לא רק בילדות). הדבר הטוב ביותר לעשות בשלב הראשון הוא להתרחק אחרת המחלה עלולה להפוך למגפה
ספרו של אל-ראזי אל-ג'דרי ואל-חצבה הוא המקור הראשון שנותן תיאור של סימני האבעבועות ושלבי המחלה וכן תיאור של מחלת החצבת ותורגם פעמים רבות ללטינית ושפות אירופיות אחרות.
להתפרצות אבעבועות שחורות קודמים חום ממושך, כאב גב, גירוד באף וסיוטי לילה ... מופיעה התנפחות של הפנים שבאה ונעלמת לסירוגין, ומורגש צבע דלקתי כאודם חזק של הלחיים וסביב העיניים. החולה מרגיש כבדות בגוף וחוסר מנוחה המתבטאת בפיהוקים ובהתמתחויות. יש כאב בגרון ובחזה וקושי בנשימה ובשיעול...
שים לב להבדל: חוסר מנוחה, בחילה וחרדה שכיחים יותר בחצבת מאשר באבעבועות שחורות. מצד שני, כאב גב אופייני יותר לאבעבועות שחורות מלחצבת.
רפואה > אלרגיה

אל-ראזי תיאר לראשונה בחיבורו "מאמר על הסיבה לדלקת האף ממנה סבל אבו זייד כשהריח ורדים באביב" קצרת הנגרמת מאלרגיה (קדחת השחת) וכתב על אלרגיות וחיסון. אל ראזי תיאר לראשונה חום כמנגנון הגנה טבעי של הגוף מפני מחלות.
פילוסופיה

אל-ראזי בנה שיטה עצמאית השונה מאוד מהמקובל בין הפילוסופים בדורו שהיו אריסטוטליים או נאופלאטוניסטיים. בשיטתו היו שני יסודות שקוממו עליו את הפילוסופים שבדורו ולאחריו:
הוא שילב בשיטתו יחדיו את האטומיזם של דמוקריטוס, תאוריית הזמן של אפלטון, ותאוריית בריאה גנוסטית.
הוא התנגד בנחרצות לכל סוג שהוא של דת ונבואה.
בסתירה לתורת אריסטו, האמין אל-ראזי בקיום מרחב מוחלט שאינו תלוי בקיום גופים ובקיומו של זמן מוחלט הזורם לנצח ואינו תלוי בתנועה:
אני גורס שיש זמן מוחלט וזמן מוגבל. המוחלט הוא ההמשך והנצח והוא הקדמון הנע ללא הרף. ואילו המוגבל הוא זה שבתנועות הגלגלים ומהלך השמש והכוכבים. כאשר תבחין הבחנה זו ותתאר בדמיונך את תנועת הנצח, הרי מדמה אתה את הזמן המוחלט ... ואם תדמה את תנועת הגלגל הרי מדמה אתה את הזמן המוגבל ... גם לגבי המקום אומר אני שיש מקום מוחלט ומקום יחיד. המקום המוחלט משול לכלי המכיל גופים. כאשר תיטול את הגופים מן הדמיון אין הכלי ניטל.
הפילוסופים בזמנו ולאחריו שללו באופן מוחלט את שיטתו וחלקם אפילו בזו לה. גם הרמב"ם כותב (באיגרתו למתרגם מורה הנבוכים, שמואל אבן תיבון) שאין להתייחס לכתביו הפילוסופיים מכיוון ש"אל-ראזי היה רופא בלבד". ובספר מורה נבוכים כתב על ספרו ״אלאלאהיאת״ כלל בו מהזיותיו ובכליותיו גדולות, ונכללו עניין אשר בדה אותו,.יחס זה הוא אולי הסיבה לכך שמספרי הפילוסופיה שלו שרדו רק קטעים בודדים בספרים של פילוסופים שתקפו אותו, בעוד כתביו הרפואיים שרדו ברובם.
אלכימיה

אל-ראזי כתב שני טקסטים אלכימיים, "אל-אסראר" (הסודות) ואחר כך, לבקשתו של חברו ותלמידו המתמטיקאי אבו מוחמד אבן יוניס מבוכרה, את הספר "כתאב סר אל-אסראר" (ספר סוד הסודות) שהוא אוסף מרשמים טכניים באלכימיה. הספר עוסק במכשירים, חומרים ודרכי עבודה ומתאר שיטת מיון מסובכת של החומרים. הספר עוסק בשלושה נושאים:
זיהוי תרופות ממקור צמחי, מן החי או ממינרלים והתאמתם לטיפול במצבים שונים.
ציוד ושיטות לאלכימיה ולרוקחות.
תהליכים אלכימיים כנידוף ועיבוי של כספית, שיקוע גפרית וארסן, טיפול בחום (calcinations) למינרלים.
אלכימיה > מרשמים

מרשם אופייני מספרו של אל-ראזי, לדוגמה:
קח שני חלקים של סיד לא כבוי וחלק אחד של גפרית צהובה ואכל כל זה בכמות מים כבדים מהם פי ארבעה, עד שהכל יהיה אדום. סנן וחזור על התהליך הזה עד שיהיה אדום. אסוף את כל המים ובשל עד שיפחתו לחצי, והשתמש בהם
מקום חשוב במרשמיו האלכימיים של אל-ראזי תופסים "מים חריפים" הממסים חומרים שונים. המים החריפים כללו בסיסים חזקים וחומצות.
קח מנות שוות של אל-קילי (נתרן פחמתי) קלוי וסיד לא כבוי (סידן אוקסיד CaO), צוק עליהם מים פי ארבעה מכמות החומרים ההם והשהה שלושה ימים. סנן את התערובת והוסף עוד אל-קילי וסיד בכמות של רבע מהתמיסה המסוננת. עשה כך שבע פעמים. צוק את זה אל חצי (בנפח) סאלמוניאק מומס (מלח אמוניום). אלה הם מיצים חריפים ביותר, הם ימיסו טלק מיד
אלכימיה > כלי עבודה

אל-ראזי תיאר בספרו בפירוט רב את כלי העבודה הנדרשים לביצוע התהליכים. אל-ראזי מיין את כלי המעבדה לשתי קבוצות:
כלים המיועדים להמסה והתכה של חומרי הגלם: תנורים, כורים, מפוחים, סירים, מוטות ערבוב, מטחנות וכו'.
כלים לביצוע הטרנסמוטציה (הפיכת מתכת נחותה לאצילה) עצמה כגון: כלי זיקוק ועיבוי וכלי קיבול לתוצרי התגובות.
אלכימיה > ציפוי מתכות

בנוסף לאלכימיה ולרוקחות, אל-ראזי תיאר בספר גם תהליכי ציפוי להזהבה של כסף ולהחזרת צבעו של הכסף, וכן להזהבה ולהכספה של חומרים אחרים דוגמת מלחי סידן, אלומינה, ברזל ונחושת. לתהליכים אלו לא היו מטרות אלכימיות, אלא מסחריות וטכניות, והמחבר דן במחירי חומרי הגלם והתוצרים וביתרונות התהליכים לאומנים.
בשל בהירותם של כתביו האלכימיים והיעדר מרכיב מיסטי וסמלי מהם, הם זכו לפופולריות בקרב האלכימאים האירופים בימי הביניים.
הערות שוליים

↑  שלמה פינס, החיבה המדעית בימי הביניים, בתוך "המחשבה הפיזיקלית בהתהוותה", בעריכת שמואל סמבורסקי
↑  ה. מ. לסטר, הרקע ההיסטורי של הכימיה, תרגום פרופ' י. קלוגאי, הוצאת יחדיו 1966
↑  Arabic Alchemy During the Fourth/Tenth Century
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256719305171  PLWABN: 9810614308005606  BIBSYS: 98004723  BNE: XX1767430  BnF: cb11921300b (data)  CiNii: DA03879193  GND: 118864173  ICCU: BVEV018935  ISNI: 0000 0001 2103 1816  LCCN: n80133010  NKC: nlk20000079199  NLA: 36535339  NTA: 07438838X  RERO: 02-A000141117  SELIBR: 86779  SNAC: w67085zn  SUDOC: 027091716  TDVİA: razi-ebu-bekir  Trove: 1278414  VcBA: 495/14152  VIAF: 95154093   WorldCat (עם VIAF): 95154093
יוסטדאלסבריין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  Sunnfjord Municipality 
 רכס הרים:  Breheimen 
 שטח:  550 קמ"ר 
 קואורדינטות:  61°42′38″N 6°55′27″E﻿ / ﻿61.710555555556°N 6.9241666666667°E﻿ / 61.710555555556; 6.9241666666667
  (למפת נורבגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהיוסטדאלסבריין(למפת נורבגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.יוסטדאלסבריין
 
בריקסדאלסבריין, אחד מהמקומות הפופולרים ביוסטדאלסבריין, תמונה משנת 2003
בריקסדאלסבריין, תמונה משנת 2019
יוסטדאלסבריין (בנורווגית: Jostedalsbreen ‏- "קרחון יוסטדאל") היא כיפת קרח הנמצאת במחוז סוגן אוג פיורדאנה (Sogn og Fjordane) בחופה הדרום-מערבי של נורווגיה. כיפת הקרח, על שלל לשונותיה, מכסה שטח של כ-480 קמ"ר, והיא הגדולה ביותר באירופה היבשתית. עוביה מגיע במקומות מסוימים ל-600 מטרים, ואורכה כ-60 ק"מ.
הנקודה הגבוה ביותר ביוסטדאלסבריין היא "הוגסט בריקלן" (Høgste Breakulen) שגובהה כ-1957 מטרים מעל פני הים. לקרחון לשונות קרח רבים היורדים לכיוון העמקים באזור, כגון ביארבריין (Bøyabreen) וניגארדסבריין (Nigardsbreen), שתיהן בגובה של 300 מטרים מעל פני הים.
כיפת הקרח ומספר הרים קרובים לה נכללים ב"פארק הלאומי יוסטדאלסבריין", שהוקם בשנת 1991 ושטחו 1,310 קמ"ר. הפארק הפך לאתר תיירותי משגשג והוא מושך תיירים רבים בכל שנה.
בריקסדאלסבריין (Briksdalsbreen) היא לשון הקרח המתוירת ביותר ביוסטדאלסבריין. לאורך השנים היא גדלה וקטנה בהתאם למזג האוויר. אולם בשנות האלפיים חלה נסיגה קיצונית. בשנת 2004 נסוגה בריקסדאלסבריין מרחק של 230 מטרים, וב-2006 146 מטרים. עקב כך עלה החשש כי בריקסדאלסבריין תתנתק מהחלק העליון של יוסטדאלסבריין, מה שיוביל לקריסתה. עם זאת, המדידות האחרונות הראו התאוששות קלה, וצופים כי כבר בשנת 2010 תשוב בריקסדאלסבריין לגדול.
פליקס טיילהבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בספטמבר 1884 במברג, הרייך הגרמני 
 פטירה:  26 בינואר 1956 (בגיל 71) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  סטפני תיילהאבר 
 
פליקס אהרון טַיילהַבֶּר (בגרמנית: Felix A. Theilhaber;‏ 5 בספטמבר 1884, במברג, הקיסרות הגרמנית – 26 בינואר 1956, תל אביב) היה סופר ורופא יהודי גרמניה, פעיל ציוני, מייסד קופת חולים מכבי ורופאה הראשון (1941–1956).
טיילהבר היה ציוני נלהב, עורך הלקסיקון הציוני 1927 ומחבר של ספרים רבים כגון "טייסים יהודים במלחמת העולם", "גורל והישגים יהודיים במחקר ובטכניקה בגרמניה", "אובדן יהודי גרמניה" ועוד. היה רופא צבאי במלחמת טריפולי, במלחמת הבלקניים (עליה הוענק לו עיטור הכבוד הגבוה ביותר מידיה של הצארית בסופיה) ובמלחמת העולם הראשונה בה זכה בעיטור "צלב הברזל" מדרגה ראשונה.
נכלא על ידי הנאצים במחנה הריכוז פלוטצנסה.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

טיילהבר נולד בבאמברג, בוואריה, ב-5 בספטמבר 1884, לאדולף ולתרזה לבית כהן. אביו היה גניקולוג בעל שם ובעל התואר 'רופא החצר של מלך בוואריה'. היה ממייסדי תנועת הספורט מכבי בגרמניה. הצטרף כבר ב-1900 לתנועה הציונית במינכן.
בשנת 1906 עלה לארץ ישראל. הוא עבד במושבות הראשונות בשרון במשך כשנה, אך חזר לגרמניה כדי להשלים את לימודי הרפואה. התמחה ברפואת עור ומין. לאחר זמן פרסם ספר על רשמיו מפלשתינה.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל, בפעם השנייה, עם רעייתו שטפניה לבית צ'פלינסקי, ובניו טולה (יליד 1918) ועדין (יליד 1921).
ביוגרפיה > חייל-רופא

בשנת 1911 הציע את שירותיו לטורקים כיוון שביקש לעבוד כרופא בפלשתינה. הוא קיווה שימנוהו כרופא ממשלתי טורקי, אולם הטורקים נחלו מפלה בשתי המלחמות: ב-1911 במלחמה בטריפולי וב-1913 במלחמת הבלקניים. לאחר ניצחון הבולגרים על הטורקים, נשאר לטפל בפצועים הבולגרים ועל כך העניקה לו אישית הצארית בסופיה את עיטור הכבוד הגבוה ביותר.
מלחמת העולם הראשונה, בה שירת כרופא בצבא הגרמני, חיזקה בו את ההשקפה הציונית כשהיה עד לסבלם של היהודים בלטביה. על מנת להיאבק בהסתה נגד היהודים, בטענה שהם משתמטים כביכול, פרסם ספר על "טייסי קרב יהודים במלחמה" (היו 200 טייסים ואנשי צוות יהודים שבחלקם נהרגו בקרבות) וספרון על "היהודים במלחמת העולם". בשנת 1918 זכה בעיטור "צלב הברזל" מדרגה ראשונה, לאחר שהתנסה במוראות "הטבח הגדול" על אדמת צרפת.
ביוגרפיה > סופר בגרמניה

ד"ר טיילהבר היה ציוני. בגרמניה ערך עיתון בשם "פלשתינה" (1910-1907), ושימש כעורך עמית של הלקסיקון הציוני הראשון (1927-30). כן חיבר ספרים נוספים וביניהם: "אובדן יהודי גרמניה 1911-1921" (1922), "גורל והישגים – יהודים במחקר ובטכניקה בגרמניה" (1931) ו"גורלות יהודיים - תולדות העם היהודי". כמו כן הוציא ב-1946 אטלס מפות קרטוגרפי של תולדות העם היהודי.
ספרים נוספים שכתב, במגוון נושאים, כוללים ספר על סקס ואירוס בשירי י.ו. גתה (1929) שעורר סערה בגרמניה, ביוגרפיה על טרוצקי ועוד.
בשל יהדותו והיותו סוציאליסט וחוקר סקסולוגיה ומין, סבל מהתנכלות בידי הנאצים בגרמניה. בשנת 1934 נכלאו 50 חוקרי מין במחנה הריכוז פלוטצנסה ליד ברלין וטיילהבר בתוכם. רק כעבור חודשים הצליחו ידידים לשחררו בעזרת קשרים במקומות הנכונים.
בשנת 2012, יצאה מהדורה מורחבת וערוכה מחדש לספרו, בשם "טייסים יהודים בחיל האוויר הגרמני במלחמת העולם הראשונה", מאת אלימור מקבת, אשר יזם והקדיש חלק ניכר מזמנו למחקר ולעדכון של פרטים היסטוריים.
המהדורה המורחבת היא פרי מחקר עדכני המעשיר ומרחיב את יריעת הספר המקורי בפרספקטיבה היסטורית והיא כוללת פרטים על כ-200 טייסים ואנשי צוות אוויר ששרדו את המלחמה.
ביוגרפיה > ייסוד קופת חולים "מכבי" בישראל

בפעילותו הציבורית העדיף ד"ר טיילהבר לקדם את התחום בו היה בקי ביותר והוא מערכת הבריאות.
ד"ר טיילהבר היה היוזם וההוגה ועמד, עם עמיתו הרופא ארנסט פרוידנטל בראש הקבוצה שהקימה את קופת חולים מכבי. הוא שימש כרופאה הראשי ולאחר מכן גם יו"ר הנהלתה (1949) עד יום מותו.
ייסוד קופ"ח מכבי היה מעשה מהפכני. היישוב בזמנו היה, בחלקו הגדול, חבר בקופ"ח כללית של ההסתדרות והאחרים קיבלו שירות רפואי בקליניקות פרטיות. ד"ר טיילהבר הגה את הרעיון של רפואה חופשית שדגלה בעיקרון של בחירת רופא הקליניקה הפרטית על ידי החולה במסגרת קופת החולים ובכך טבע את חותמו על הרפואה בישראל.
טיילהבר היה ספורטאי פעיל עד סוף ימיו ובגיל שישים עוד נהג לרוץ מפתח תקווה עד ת"א. משפחתו, בשיתוף עם "מכבי ישראל" וקופ"ח "מכבי", ייסדו ב-1984 מרוץ שנתי של עשרה ק"מ לזכרו. במרוץ אשר נועד לחברי "מכבי" הבוגרים, בני השישים פלוס, משתתפים כיום מעל מאה רצים.
טיילהבר עסק, בעת ובעונה אחת, במישורים רבים ושונים כגון: פעילות גופנית, פעילות ציונית, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, מחקרים במחלת הסרטן, סקסולוגיה, היסטוריה, ספרות, סטטיסטיקה, קרטוגרפיה ועוד. הוא כתב למעלה מתריסר ספרים, ביניהם רומן אחד, ומאות מאמרים מדעיים שהתפרסמו בעשרות פרסומים בשפה הגרמנית ואשר תורגמו בחלקם אף לספרדית ולאנגלית.
לאחר מותו הוקם בתל אביב, ברחוב בלפור 10, "בית טיילהבר" ובו סניף של קופת חולים מכבי.
בנו טולה טיילהבר היה מהנדס בצרפת ובארצות הברית. בנו עדין טלבר מייסד אס"א ודיפלומט ישראלי.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית וכולל בין היתר מכתבים, תמונות וגזרי עיתונות.
ביוגרפיה > מותו

טיילהבר נפטר ב-26 בינואר 1956 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
לקריאה נוספת

Lehfeldt, Hans: Ärztliche Pioniere der Sexualreform: Magnus Hirschfeld, Ernst Gräfenberg und Felix A. Theilhaber. Mitt. Magnus-Hirschfeld-Ges., Nr. 5, 21-25, 1985
Lehfeldt, Hans: Felix A. Theilhaber – Pioneer sexologist. Arch. Sex. Beh. 15, 1-12, 1986
Marcuse, Max: Rezension von Felix A. Theilhaber: Der Untergang der deutschen Juden, 2. Aufl., Berlin: Jüdischer Verlag. Z. Sexualwiss. 8, 331, 1921/22
Volkmar Sigusch: Felix A. Theilhaber (1884-1956). In: Personenlexikon der Sexualforschung, hrsg. von Volkmar Sigusch und Günter Grau. Frankfurt/M., New York: Campus Verlag 2009, S. 697-701
הערות שוליים

↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1799", איתי בחור הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך : טיילהבר, אהרון פליקס, עמוד 227
↑  http://www.db-thueringen.de/servlets/DerivateServlet/Derivate-2412/Ratz.txt
↑  Die Feuchtwangers; Von Heike Specht
↑  Germany's Jewish Knights of the Air. ytonholocaust.org/knights/index.htm
↑  "קווים לדמותו של אבי פליקס טיילהבר "– עדין טלבר נאום שנשא בברלין בשנת 200 http://www2.hu-berlin.de/sexology/GESUND/ARCHIV/P_TALBAR.HTM
↑  http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/3516120 .אבסטרקט מספר בשם .Felix Theilhaber Sexual Behavior ,שנכתב ב 1986על ידי Lehfeldt H.
↑  אהרון לפידות, גם לשמיים יש גבול, באתר ישראל היום, 24 באפריל 2012
↑  Manfred Voigts, Kafka und die jüdisch-zionistische Frau: Diskussionen um Erotik und Sexualität im Prager Zionismus ; mit Text-Materialien, Königshausen & Neumann, 2007. (בגרמנית)
↑  http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/3516120 אבסטרקט מספר בשם Felix Theilhaber sexual behavior שנכתב ב 1986על ידי Lehfeldt H.
↑  ארכיון אוסף פליקס טיילהבר, בספרייה הלאומית
↑  פליקס טיילהבר באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268989405171  PLWABN: 9810630389605606  BIBSYS: 2075206  BNC: 000486452  BnF: cb12768430v (data)  GND: 127054944  ISNI: 0000 0000 8169 1544  LCCN: n86827465  NKC: zmp2014847395  NLA: 35534100  NTA: 13273446X  RERO: 02-A023735272  SUDOC: 142888354  VcBA: 495/155757  VIAF: 98257809   WorldCat (עם VIAF): 98257809
דיאבלרה (קרחון)

| --- | --- |

קרחון דיאבלרה
 מידע כללי
 מיקום:  גבול הקנטונים וו וואלה, שווייץשווייץ.
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 שטח:  1 קמ"ר
 סוג קרחון:  יבשתי
 קואורדינטות:  46°19′8″N 7°13′21″E﻿ / ﻿46.31889°N 7.22250°E﻿ / 46.31889; 7.22250
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קרחון דיאבלרה(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.קרחון דיאבלרה
קרחון דיאבלרה (Diablerets Glacier) הוא קרחון יבשתי הנמצא בפסגת ההר דיאבלרה בצידו המערבי של רכס האלפים הברניים שבגבול הקנטונים וו וואלה שבשווייץ.
הקרחון מכסה שטח של קילומטר רבוע בפסגת ההר.
הקרחון אינו מתויר, ורבים מבלבלים אותו עם קרחון טסנפלאורון (קרחון 3000) הסמוך הנקרא גם הוא קרחון דיאבלרה מכיוון שהעלייה אליו היא מהכפר דיאבלרה.
הפארק הלאומי בנדינגילו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1992 
 נתונים ומידות
 שטח:  10,000 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  דרום סודאן דרום סודאן
 קואורדינטות:  5°25′58″N 32°16′39″E﻿ / ﻿5.43277778°N 32.2775°E﻿ / 5.43277778; 32.2775
  (למפת דרום סודאן מוגדלת) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיההפארק הלאומי בנדינגילו(למפת דרום סודאן רגילה) ג'ובה רומבק מלקאל ואו יאמביו קוג'וק בור קניה אוגנדה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  הרפו. המרכז אפריקאית  סודאן אתיופיההפארק הלאומי בנדינגילו
 
הפארק הלאומי בנדינגילו הוא פארק לאומי שהוקם ב-1992 בחבל הארץ אקווטוריה, במחוזות אקווטוריה התיכונה ואקווטוריה המזרחית, הנמצאים כיום בדרום סודאן. הפארק נמצא בשטח מיוער בסמוך לנהר הנילוס הלבן, ומשתרע על פני 10,000 קמ"ר.
הפארק ידוע ב"נדידה הגדולה" השנייה בגודלה בכדור הארץ (גדולה ממנה רק הנדידה בסרנגטי) של בעלי החיים שבו כמו מיני אנטילופה שונים, צבי סוף הסוואנה, קובוס שחור-רגל, והוא מהווה בנוסף בית גידול לאוכלוסיות עופות רבות ולבעלי חיים גדולים כגון הג'ירף. הפארק מכיל גם אדמות ביצה שמתפרשות עד מחוז ג'ונגליי. למרות חיות הבר הרבות שחיות בו, נמצא הפארק בזיכיון של החברה הצרפתית הבינלאומית לחיפוש גז ונפט, טוטל.
ב-6 ביולי 2011, שלושה ימים לפני שדרום סודאן התנתקה מסודאן והכריזה על עצמאותה, ראשי המנהל פתחו באופן רשמי את הפארק בטקס פתיחה במעמד מושל מחוז אקווטוריה התיכונה ומנהל השלוחה הסודאנית של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי. הפארק הוא אחד מהפארקים הלאומיים המתוירים בעולם וחלק מהכנסותיו מיועדות להקל על העוני הרב ופיתוח שירותים חיוניים שחסרים במדינה.
הערות שוליים

1 2 3 4  "South Sudan's wild hope for the future". France24. 8 ביולי 2011. נבדק ב-22 ביולי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Southern Sudan - Wildlife Conservation Society
פרונלה סקיילס

| --- | --- |

פרונלה סקיילס ב-2010
 לידה:  22 ביוני 1932 (בת 92) אבינג'ר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Prunella Margaret Rumney Illingworth 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1952 
 מקום לימודים:  Roedean Moira House  סטודיו אייץ' בי 
 בן או בת זוג:  טימותי וסט (1963–?) 
 צאצאים:  סמואל וסט 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית
 פרופיל ב-IMDb
 
פרונלה סקיילס CBE (באנגלית: Prunella Scales; נולדה ב-22 ביוני 1932) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר בתפקידה כסיביל פולטי בסדרת הטלוויזיה הבריטית המלון של פולטי, ובתפקידה כאליזבת השנייה בסרט הטלוויזיה "A Question of Attribution" (שאלה של ייחוס) מאת אלן בנט עליו הייתה מועמדת לפרס באפטה.
ביוגרפיה

נולדה בשם מרגרט רומני אילינגוורת' בסאות' אבינג'ר שבסארי, אנגליה, בתם של השחקנית קתרין (לבית סקיילס) וג'ון ריצ'רדסון אילינגוורת'. למדה בבית הספר לבנות "מוירה האוס" באיסטבורן.
לסקיילס קריירת משחק ממושכת בעיקר בתפקידים קומיים. בין תפקידיה הראשונים היו בעיבוד לגאווה ודעה קדומה (1952), בקומדיה הרומנטית "בחירתו של הובסון" משנת 1954, ובסרט "Room at the Top" מ-1959.
הפריצה שלה בקריירה הייתה בראשית שנות השישים בקומדיית מצבים בריטית, "Marriage Lines", לצידו של השחקן ריצ'רד בריירס. בנוסף להופעתה בהמלון של פולטי הוא מוכרת מקומדיות המצבים ששודרו ברדיו ה-BBC בהם "After Henry", ‏"Smelling of Roses" ו-"Ladies of Letters". בטלוויזיה כיכבה בסדרה "Mapp and Lucia" המבוססת על רומנים מאת אי אף בנסון. במחזה " A Question of Attribution" של אלן בנט גילמה את המלכה אליזבת. ב-1973 חברה לרוני בארקר בהפקה של "Meat", ששודר כחלק מהסדרה "Seven of One" ב-BBC.
בקולנוע הופיעה בסרטים "The Lonely Passion of Judith Hearne" ב-1987, "Stiff Upper Lips" מ-1997, "זיכרונות מאחוזת הווארד" (1992), ובפארסה של ג'ו אורטון "What the Butler Saw" בתפקיד גברת פרנטיס, צוות השחקנים כלל את בעלה טימותי וסט את דינזדייל לנדן ואת טסה פיק-ג'ונס. עוד הופיעה בתפקיד קמע ב"הנערים מברזיל" (1978).
במשך עשר שנים הופיעה יחד עם ג'יין הורוקס בפרסומות לרשת הסופרמרקטים טסקו. ב-1997 כיכבה סקיילס בסרט המדע בדיוני של כריס ברפוט, "פניקס", ששודר ב-1999 ב-NBCUniversal.
ב-2003 גילמה את הִילְדָה, אשתו של הוראס רמפול "זו שיש לציית לה", בגרסה הרדיופונית של סדרת הטלוויזיה רמפול, כאשר בעלה טימותי וסט מגלם את דמותו של רמפול. פרונלה סקיילס וטימותי וסט יצאו באותה עת לסיור הופעות באוסטרליה אם כי בהפקות שונות. היא שיחקה בהצגה "ערב עם המלכה ויקטוריה" בה השתתף גם זמר הטנור איאן פרטרידג' ושר שירים שכתב הנסיך אלברט. עוד ב-2003 השתתפה בהקלטת האופרה "La gazza ladra" מאת ג'ואקינו רוסיני.
ב-2006 השתתפה במיני סדרה "The Shell Seekers" בכיכובם של ונסה רדגרייב ומקסימיליאן של. ב-16 בנובמבר 2007 הופיעה במופע הצדקה "Children in Need" של ה-BBC, בו גילמה שוב את דמותה של סיביל פולטי כמנהלת חדשה המגיעה לנהל את מלון בבילון. היא הופיעה בתסכית "The Youth of Old Age" שהופק ב-2008 על ידי Wireless Theatre Company, וב-2009 שיחקה ב"מלחמתה של קארי" על פי רומן מאת נינה באודן בתיאטרון אפולו.
ב-2011 כיכבה בקומדיית התלת מימד הבריטית "הנרי הנורא" בתפקיד דודה גרטה, דודתו של הנרי.
בבחירות הכלליות בבריטניה שנערכו ב-2005 וב-2010 הופיעה בתשדיר בחירות עבור מפלגת הלייבור. ב-2005 פורסמה הביוגרפיה שלה שכתבה טרזה רנסום והוציא לאור ג'ון מארי. היא פטרונית של תיאטרון לייס מרקט בנוטינגהאם.
ביוגרפיה > חיים אישיים

סקיילס היא שגרירה של "SOS Children's Villages", ארגון צדקה בינלאומי התומך בילדים יתומים וילדים נטושים. היא תומכת בקמפיין שעורך הארגון מדי שנה בפברואר "World Orphan Week".
סקיילס הייתה נשואה לשחקן טימותי וסט עד למותו ב-2024. לזוג שני בנים, הבכור הוא השחקן והבמאי סמואל וסט.
ב-1992 הוענק לסקיילס התואר מפקדת מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
פילמוגרפיה

בחירתו של הובסון (1954) Hobson's Choice
המלון של פולטי (1977) Fawlty Towers
הנערים מברזיל (1978) The Boys from Brazil
(1988) Consuming Passions
מקהלת ההסתייגות (1989) A Chorus of Disapproval
זכרונות מאחוזת הווארד (1992) Howards End
אשת הכומר (1994) The Rector's Wife
לאהוב מתוך בחירה (1994) Second Best
זאב (1994)
אמה (1996) Emma
רציחות במידסומר (2000) Midsomer Murders
בעל אידיאלי (2000) An Ideal Husband
דיקנס (2002) Dickens
ג'וני אינגליש (2003) Johnny English
הנרי הנורא: הסרט (2011) Horrid Henry: The Movie
גן החיות של מוסקבה

| --- | --- |

הכניסה הראשית
 סוג:  גן חיות
 מיקום:  פרסננסקי ראיון, מוסקבה, רוסיה
 תקופת הפעילות:  1864–הווה (כ־160 שנה)
 שטח:  21.3926 הקטאר 
 מספר מינים:  1267
 מספר פרטים:  10531
 מבקרים בשנה:  3,129,100 (נכון ל־2018) 
 מנהל:  Svetlana Akulova 
 קואורדינטות:  55°45′43″N 37°34′38″E﻿ / ﻿55.761944444444°N 37.577222222222°E﻿ / 55.761944444444; 37.577222222222
  אתר האינטרנט הרשמי של גן החיות של מוסקבה
 he
 
גן החיות של מוסקבה (ברוסית: Московский зоопарк) הוא פארק זואולוגי במרכז מוסקבה.
אחד מגני החיות העתיקים ביותר באירופה וגן החיות החמישי בגודלו ברוסיה אחרי גני החיות של ירוסלב, רוסטוב על הדון, נובוסיבירסק וקרסנויארסק. זהו אחד מעשרת גני החיות המתוירים ביותר בעולם (עד 3.8 מיליון איש בשנה).
לגן החיות של מוסקבה יש מעמד של גן החיות הראשי של רוסיה, אוסף גן החיות מכיל 1267 מיני בעלי חיים, 10531 בעלי חיים.
סמל גן החיות של מוסקבה עד 2014 היה חתול טייגה פראי - מאנול. לאחר החלפת ההנהלה שונה הסמל לדימוי מופשט של שקנאים, סנאים, דולפינים ויונים.
גלריה

דוב לבן
קפיבארה
אם לביאה ושתי גורות
דביבון
עיטם לבן-ראש
כלב ים אפור
שפן הסבך
פנדה ענקית
אורנגאוטן בורנאי
חתול פאלאס, סמל של גן החיות של מוסקבה