stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוויזיה המשוריינת הראשונה (פולין)
היסטוריה > היווצרות

הדיוויזיה המשוריינת הראשונה הפולנית הוקמה בסקוטלנד כחלק מהקורפוס הפולני הראשון תחת הנהגתו של ולדיסלב שיקורסקי, ששמר על כ-200 ק"מ מחופי בריטניה בשנים 1940–1941. מפקד דיוויזיה, גנרל סטניסלב מאצ'ק, שהיה מפקד חיל הרגלים הממוכן הראשון של פולין, ורבים מקציניו הכפופים לו מהיחידה עליה פיקד בשנת 1939, בריגדת חיל הרגלים הממוכן ה-10 של פולין, עשו איתם את דרכם לבריטניה. הם היו מאורגנים על פי מודל חטיבת השריון הבריטית, מצוידים במדים בריטים, כלי נשק וטנקים. בתחילה הצטיידו והוכשרו על טנקי קרוסיידר אך בסוף 1943 ובתחילת 1944 הוחלפו אלה בטנקי שרמן וטנקי קרומוול.
היסטוריה > נורמנדי

בסוף יולי 1944, הדיוויזיה המשוריינת הראשונה הועברה לנורמנדי והגיעה לשם ב-1 באוגוסט. היחידה צורפה לארמייה הקנדית הראשונה כחלק מקבוצת הארמיות ה-21. זה נעשה ככל הנראה כדי להתגבר על בעיית התקשורת, מכיוון שמרבית החיילים הפולנים לא דיברו אנגלית כאשר הגיעו לבריטניה ב-1940. הדיוויזיה הצטרפה לקרב ב-8 באוגוסט במהלך מבצע סיכום. היא ספגה פעמיים נפגעים קשים כתוצאה מ-"אש ידידותית" ממטוסי בעלות הברית, אך השיגה ניצחון נגד הוורמאכט בקרבות על מון אורמל, והעיירה שמבואה. סדרה זו של פעולות התקפיות והגנתיות התפרסמה כקרב פאלז, שבה נלכדו מספר גדול של אוגדות הצבא הגרמני והאס אס בפאלז והושמדו לאחר מכן. לדיוויזיה של מאצ'ק היה התפקיד המכריע של סגירת נתיב הבריחה של הדיוויזיות הגרמניות הלכודות, ומכאן שהלחימה הייתה נואשת ורגימנט השריון הפולני השני, רגימנט הפרשים הפולני ה-24 וגדוד הדרגונים ה-10, שנתמכו על ידי גדודי הרגלים השמיני וה-9, ספגו את עיקר המתקפות הגרמניות של היחידות שניסו להימלט מפאלז. מוקפים ואוזלים מתחמושת, הם נלחמו בהתקפות בלתי פוסקות מדיוויזיות הפאנצר הגרמניות במשך 48 שעות.
האבדות הסופיות של הדיוויזיה מ-7 באוגוסט כאשר היא נכנסה לקרב ועד סוף קרב פאלז ב-22 באוגוסט הייתה 446 הרוגים, 1,501 פצועים, ו-150 נעדרים במהלך שני שבועות לחימה.
היסטוריה > בלגיה והולנד

לאחר שצבאות בעלות הברית פרצו מנורמנדי, הדיוויזיה המשוריינת הראשונה רדפה אחר הגרמנים לאורך חופי תעלת למאנש. היא שחררה, בין היתר, את העיירות סן-עומר, איפר, אוסטניוקרקה, רוסלארה, טילט, רויסלדה וגנט. במהלך מבצע פסיון (אנ'), ב-29 באוקטובר 1944, בוצע תמרון מוצלח של הדיוויזיה שתוכנן ובוצע על ידי הגנרל מאצ'ק ואיפשר את שחרור העיר ברדה ללא אזרחים שנפגעו. הדיוויזיה בילתה את חורף 1944–1945 בגדה הדרומית של נהר הריין, ושמרה על הגזרה סביב העיר מורדיך, הולנד. בתחילת 1945, היא הועברה למחוז אוברייסל ויחד עם בעלות הברית דחקה לאורך הגבול ההולנדי-גרמני ושחררה את החלקים המזרחיים של הפרובינציות של דרנתה וחרונינגן כולל עיירות אמן, קוורדן וסטדקנל.
היסטוריה > גרמניה

באפריל 1945 נכנסה הדיוויזיה המשוריינת הראשונה לגרמניה לאזור אמסלנד. ב-6 במאי השתלטה הדיוויזיה על הבסיס הימי של הקריגסמרינה בווילהלמסהאפן, שם קיבל הגנרל מאצ'ק את כניעתה של המצודה, הבסיס הימי, צי פריזיה המזרחית ויותר מעשר דיוויזיות חי"ר. שם סיימה הדיוויזיה את תפקידה במלחמה, ואליהם הצטרפה בריגדת הצנחנים הפולנית הראשונה וקיבלה על עצמה יעדי כיבוש עד לפירוקה ב-1947; זאת, יחד עם העקורים הפולנים הרבים בשטחים הכבושים במערב, הקימו מובלעת פולנית בהרן בגרמניה, שכונתה זמן מה בשם "מאצ'קוב". רוב חייליה בחרו שלא לחזור לפולין שנפלה תחת הכיבוש הסובייטי, והעדיפו במקום זאת להישאר בגלות. במכון הפולני ומוזיאון סיקורסקי בלונדון מוצגים חפצים ופריטים רבים שהיו שייכים למאצ'ק ולדיוויזיה המשוריינת ה-1.
ארגון במהלך 1944–45

הדיוויזיה המשוריינת הראשונה - הגנרל סטניסלב מאצ'ק - הכוללת:
הרגימנט המשוריין הראשון (1 pułk pancerny) - לוטננט קולונל אלכסנדר סטפנוביץ
הרגימנט המשוריין השני (2 pułk pancerny) - לוטננט קולונל ס. קוסזוצקי
רגימנט האולאנים הפולני ה-24 (Armoured; 24 pułk ułanów im. Hetmana Żółkiewskiego) לוטננט קולונל ג'יי קאנסקי
רגימנט הדרקונים העשירי (10 pułk dragonów zmotoryzowanych) לוטננט קולונל ולדיסלב זגורסלסקי
הגדוד הרובאי פודהייל הראשון (1 battalion Strzelców Podhalańskich) - לוטננט קולונל ק. קומפלאק
הגדוד הרובאי השמיני (8 battalion strzelców) - לוטננט קולונל אלכסנדר נובז'ינסקי
הגדוד הרובאי התשיעי (9 battalion strzelców flandryjskich) - לוטננט קולונל זיגמונט סיידלובסקי
טייסת המקלע הכבד הפולנית העצמאית הראשון (samodzielna kompania ckm.) - מייג'ור מ. קוצ'נובסקי
רגימנט התותחנים הממונע הראשון (1 pułk artylerii motorowej) לוטננט קולונל ג'יי קראוטוולד דה אננו
רגימנט התותחנים הממונע השני (2 pułk artylerii motorowej) - לוטננט קולונל ק. מרש
רגימנט הלחימה נגד טנקים הראשון (שנוצר בשנת 1945 מיחידות קטנות יותר) (1 pułk artylerii przeciwpancernej) - לוטננט קולונל ר. דוובור
רגימנט הלחימה נגד כלי טיס הראשון (1 pułk artylerii przeciwlotniczej) - לוטננט קולונל . א. אמינוביץ' ולאחר מכן מייג'ור ו. ברנדט
רגימנט הרובאים הרכובים העשירי (10 pułk strzelców konnych) (יחידת סיור משוריינת מצוידת בטנקי קרומוול) - מייג'ור ג'יי. מקייובסקי
מפקדת המשטרה הצבאית
יחידת המהנדסים (saperzy dywizyjni) - לוטננט קולונל ג'ורנט דורנט
גדוד הקשר (1 batalion łączności) - לוטננט קולונל . ג'יי גראקובסקי
מינהלה, בית משפט צבאי, כומר, טייסות מילואים, שירותי רפואה
ארגון במהלך 1944–45 > מספרים

885 - קצינים ומש"קים
15,210 - דרגות אחרות (חיילים מגויסים אחרים)
381 - טנקים (ברובם M4 שרמן ושרמן פיירפליי), לימים הייתה הדיוויזיה היחידה בקבוצת הארמיות ה-21 שהחזיקה טנקים מדגם שרמן M4A1(76)w, שהיה הדגם החדש של טנק השרמן עם תותח טנק גדול יותר.
473 - יצירות ארטילריה (בעיקר ממונעות) [דרוש מקור][מפני ש...]
4,050 - מכוניות, משאיות, כלי רכב, נושאות ארטילריה.
אנדרטה בסנט עומר לדיוויזיה המשוריינת ה-1
אנדרטת טנק שרמן פיירפליי פולנית בטילט, בלגיה
הערות שוליים

↑  Memorial Montormel - History, web.archive.org, ‏2011-07-24
↑  Memorial Montormel - August 19th, 1944: the closing of the pocket, web.archive.org, ‏2011-07-24
↑  Stainslaw Maczek, The 1st Polish Armoured Division in Normandy, Canadian Military History 15, 2012-04-16
↑  Memorial Montormel - 1-sza Polska Dywizja Pancerna, web.archive.org, ‏2010-10-24
↑  THE A27M CROMWELL TANK, web.archive.org, ‏2012-02-04
מפת המסלול שבוא עברה הדיוויזיה במלחמת העולם השנייה
מפת השתתפות הדיוויזיה בקרב פאלז
טנק קרוסיידר של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה ליד הדדינגטון 1943
טנק קרוסיידר AA MKII של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה בתחילת קרב פאלז
שבויי מלחמה גרמנים נחקרים על ידי קצין מהדיוויזיה הפולנית המשוריינת ה-1 במבצע פסיון, אוקטובר 1944
רוברט אלטון האריס

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1953 פורט בראג, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 הוצאה להורג:  21 באפריל 1992 (בגיל 39) בית הסוהר סן קוונטין, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
רוברט אלטון האריס (באנגלית: Robert Alton Harris; 15 בינואר 1953 –  21 באפריל 1992) היה רוצח אמריקאי אשר הוצא להורג באמצעות תא הגזים ב-1992 בבית הסוהר סן קוונטין (אנ'), קליפורניה, עבור רציחתם של שני נערים במהלך שנת 1978 בסן דייגו. הוצאתו להורג הייתה הראשונה שהתבצעה במדינת קליפורניה מאז 1967.
חייו

האריס נולד בפורט בראג שבקרוליינה הצפונית, החמישי מבין תשעת ילדיהם של קנת ואוולין האריס. אביו היה סמל בצבא ארצות הברית אשר קיבל את עיטורי כוכב הכסף ולב הארגמן עבור שירותו במלחמת העולם השנייה. שני הוריו היו אלכוהוליסטים, ורוברט נולד בלידה מוקדמת כשהוא סובל מתסמונת אלכוהול עוברית כתוצאה מכך שאביו הכה את אמו בבטנה. הוא ספג התעללות רבה מצד אביו אשר האמין כי היה בנו של גבר אחר.
ב-1962 עברה המשפחה לגור בווייסייליה, קליפורניה, לאחר שחרורו של קנת האריס מהצבא. ב-1963 נשלח קנת למאסר בן שמונה-עשר חודשים וכעבור שנה למשך תקופה נוספת בגין אונס בנותיו. בזמן שהותו בכלא עברה המשפחה בין בתי מגורים שונים בעמק סן חואקין.
בגיל 13 נתפס האריס גונב רכב ונשלח למוסד לעבריינים צעירים למשך ארבעה חודשים, שם נאנס מספר פעמים. כעבור שנה נטשה אותו אמו בסקרמנטו והותירה אותו לבדו. לאחר שהגיע לאוקלהומה שם גרו אחיו ואחותו, גנב רכב ונעצר בפלורידה. הוא נשלח חזרה למוסד לעבריינים צעירים לתקופה של שלוש שנים, ומשהגיע לגיל 19 הועבר לבית סוהר בצ'ולה ויסטה.
ביוני 1973 התחתן וכעבור שנה נולד לו בן, רוברט האריס ג'וניור. ב-1975 הכה למוות את שותפו לדירה של אחיו, רוברט ווילר, ומאוחר יותר טען כי עשה זאת בכדי להגן על אשתו. לאחר שקבע בית המשפט כי מעשיו בוצעו ללא כל התגרות מצד המנוח הורשע האריס בהריגה ונכלא בבית סוהר בסן לואיס אוביספו, ממנו שוחרר על תנאי ב-1978. במהלך מאסרו התגרשה ממנו אשתו.
רציחות

בין החודשים מאי ליוני 1978 ביקש האריס את עזרת אחיו, דניאל, בתכנון שוד בנק. ב-2 ביוני גנב דניאל שני אקדחים משכנו בוייסייליה, ובאותו הלילה נסעו השניים לסן דייגו. ביומיים הבאים רכשו תחמושת ותרגלו את ביצוע השוד באזור לא מיושב ליד אגם מיראמר.
ב-5 ביולי נתקלו שני האחים בג'ון מיאסקי ומייקל בייקר בני ה-16 במגרש חנייה במירה מסה, יושבים ברכבם ואוכלים צ'יזבורגרים. מיאסקי ובייקר היו חברים טובים ותכננו לבלות את היום בדיג לרגל קבלת רישיון הנהיגה של מיאסקי. רוברט נכנס לרכבם וציווה עליהם תחת איומי אקדח לנסוע לכיוון אגם מיראמר, בעוד אחיו דניאל עוקב אחריהם ברכב נוסף. הוא הסביר בפניהם כי הם הולכים להשתמש ברכבם על מנת לשדוד בנק, ושאף אחד לא יפגע.
כשהגיעו לאגם פקד על השניים לרדת על ברכיהם, ומשעשו זאת החלו להתפלל. בתגובה אמר להם, "תפסיקו להתבכיין ותמותו כמו גברים", וירה בשניהם למוות. לאחר מכן חזרו הוא ואחיו לביתו במירה מסה וקינחו בצ'יזבורגרים האכולים למחצה בעודם מתבדחים על הרציחות.
כעבור שעה שדדו האחים את סניף מירה מסה של בנק סן דייגו טראסט, לא הרחק מהמקום בו חטפו את מיאסקי ובייקר, ונמלטו עם שלל בסך אלפיים דולר. אחד העדים עקב אחריהם לכיוון ביתם ודיווח על מיקומם למשטרה. הם נעצרו תוך פחות משעה מביצוע השוד. אחד השוטרים שהשתתף במעצר היה סטיבן בייקר, אביו של מייקל בייקר המנוח, שבאותו הזמן כלל לא היה מודע לכך שבנו נרצח, על אחת כמה וכמה בידי האנשים שזה עתה עצר.
משפט

משרד התובע המחוזי של סן דייגו הגיש נגד רוברט האריס סעיפי אישום בגין גניבת רכב, פריצה, חטיפה ורצח, בעוד שמשרד התובע הפדרלי הגיש נגדו אישום בגין שוד בנק. ב-6 במרץ 1979, נשפט רוברט בבית המשפט העליון של סן דייגו והורשע בשני סעיפים של רצח מדרגה ראשונה בנסיבות מיוחדות ושני סעיפי חטיפה, ונידון למוות. אחיו, דניאל, הורשע בחטיפה ונידון לשש שנות מאסר, ויצא לחופשי ב-1983.
ערעור חנינה אשר נשלח למושל קליפורניה פיט וילסון, אשר היה ראש עיריית סן דייגו בעת הרציחות, נדחה על ידו במהלך מסיבת עיתונאים שהתקיימה בשידור חי, ובה הצהיר כי הוא מכיר בילדותו רוויית האלימות של האריס, אך הוסיף כי, "עד כמה שאני מרחם על רוברט האריס הילד, איני יכול לסלוח לבחירות שבחר רוברט האריס המבוגר".
גזר דינו של האריס אושר בידי בית המשפט העליון של קליפורניה ב-1981. כעבור שנה הוציא בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית צו הביאס קורפוס אשר ביטל את גזר דין המוות שחל על האריס ולמעשה פינה מקום לגזר דין חדש אשר יושת עליו בסמכות בית המשפט המחוזי, אולם בית המשפט העליון של ארצות הברית הפך את ההחלטה והשיב את גזר דין המוות המקורי על כנו.
ב-1990 הוציא השופט הפדרלי לערעורים ג'ון ת. נונאן ג'וניור צו עיכוב ביצוע כנגד גזר דינו של האריס במענה לעתירתו, בה טען שנזק מוחי הנגרם לו בילדותו מנע ממנו כושר שיפוט בריא בזמן ביצוע פשעיו.
הוצאה להורג

הוצאתו להורג של האריס נקבעה לבסוף ל-21 באפריל 1992, אולם ב-18 באפריל הוציאה השופטת מרלין הל פטל צו מניעה זמני כנגד ההוצאה להורג, וזאת בכדי לשקול את טיעוני התביעה שהגיש בדבר חוסר החוקתיות של תא הגזים.
ב-20 באפריל ביטל בית המשפט העליון את הצו והורה להמשיך בהוצאה להורג כמתוכנן. מאוחר יותר באותו הערב התערב בית המשפט הפדרלי התשיעי והורה לעצור את ההוצאה להורג בזמן שהשופטים ישקלו האם להשיב את צו המניעה הזמני. כעבור מספר שעות הוציא בית המשפט העליון של ארצות הברית צו פר קיוראם המבטל את החלטת בית המשפט הפדרלי התשיעי ברוב של שבעה שופטים מתוך תשעה, והורה להמשיך בהוצאה להורג.
ב-21 באפריל נלקח האריס לתא הגזים בשעה 03:49 לפנות בוקר. שניות לפני הזרמת הגז פנימה, נעצרה ההוצאה להורג בידי השופט הארי פרגרסון בטענה כי האריס זכאי להגיש תביעה משפטית נוספת. כעבור שעתיים ביטל בית המשפט העליון את החלטתו והורה באופן מפורש, "הוצאתו להורג של רוברט אלטון האריס לא תיעצר שוב פעם בידי אף הוראה מידי בתי המשפט הפדרליים אלא אם כן ניתנה בידי בית משפט זה".
האריס הוצא להורג ב-21 באפריל 1992, בבית הסוהר סן קוונטין באמצעות תא הגזים. מותו הוכרז בשעה 06:21 לפנות בוקר. לארוחתו האחרונה ביקש דלי עם 21 חתיכות עוף KFC, שתי פיצות גדולות של דומינוס, שקית סוכריות גומי, שישיית פפסי וחפיסת סיגריות קאמל.
הוצאתו להורג של האריס הוזכרה במספר מקומות בגין מילותיו האחרונות יוצאות הדופן, כפי שנרשמו בידי מנהל בית הסוהר דניאל ואסקז: "בין אם אתה מלך או מנקה רחובות, כך או כך בסוף תרקוד עם מלאך המוות"; מילים אלו היוו מושא להשראה עבור הסרט ההולנדי "פרוצדורה מספר 769, עד להוצאה להורג" מ-1995. מקור המילים הוא בסרט מסע הכזבים של ביל וטד מ-1991.
הערות שוליים

1 2 3  Gross, Jane (31 March 1990). "California Execution Stayed: State Is Appealing to High Court". The New York Times. Archived from the original on 22 January 2014. Retrieved 31 May 2012.
1 2 3 4  Morain, Dan (21 April 1992). "From Birth to Death Row, Violence Surrounded Harris". Los Angeles Times. Archived from the original on 19 March 2014. Retrieved 1 June 2012.
↑  Vogel, Lawrence. 1993. "Understanding and Blaming: Problems in the Attribution of Moral Responsibility". Philosophy and Phenomenological Research 53 (1). [International Phenomenological Society, Philosophy and Phenomenological Research, Wiley]: 129–42. doi:10.2307/2108057.
1 2 3 4 5 6  "Robert Alton Harris". Clark County (Indiana) Prosecuting Attorney. Archived from the original on 25 April 2012. Retrieved 31 May 2012.
1 2  Morain, Dan (6 September 1992). "Son of Executed Killer Faces Trial". Los Angeles Times. Archived from the original on 22 December 2012. Retrieved 1 June 2012.
1 2 3  "Best friends, their lives ended on a summer day". The Union Democrat. Sonora, California. 21 April 1992. Archived from the original on 16 August 2021. Retrieved 31 May 2012.
↑  Janet Golden, "An Argument That Goes Back to the Womb: The Demedicalization of Fetal Alcohol Syndrome, 1973–1992," Archived 2007-03-18 at the Wayback Machine Journal of Social HIstory, Vol. 33, 1999
↑  People v. Harris Archived 2021-08-16 at the Wayback Machine, 623 P.2d 240, 28 Cal. 3d 935, 171 Cal. Rptr. 679 (1981).
↑  "Pulley v. Harris". Oyez Project. Archived from the original on 23 January 2018. Retrieved 9 April 2018.
1 2 3 4  Caminker, Evan; Chemerinsky, Erwin (October 1992). "The Lawless Execution of Robert Alton Harris". Yale Law Journal. 102 (1): 225. doi:10.2307/796775. JSTOR 796775. Archived from the original on 16 August 2021. Retrieved 9 April 2018.
↑  See also: Calabresi, Steven G.; Lawson, Gary (October 1992). "Equity and Hierarchy: Reflections on the Harris Execution". Yale Law Journal. 102 (1): 255. doi:10.2307/796776. JSTOR 796776. Archived from the original on 2019-04-27.
↑  Reinhardt, Judge Stephen (October 1992). "The Supreme Court, The Death Penalty, and The Harris Case". Yale Law Journal. 102 (1): 205–23. doi:10.2307/796774. JSTOR 796774. Archived from the original on 2019-04-27. Retrieved 2019-09-24.
↑  Gomez v. United States Dist. Court for Northern Dist. of Cal. Archived 2021-08-16 at the Wayback Machine, 503 U.S. 653 (1992).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457354705171  LCCN: no98128230  VIAF: 58706939   WorldCat (עם VIAF): 58706939
אלברכט ריטשל

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1822 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  20 במרץ 1889 (בגיל 66) גטינגן, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית 
 שם לידה:  Albrecht Benjamin Ritschl 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות גטינגן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טיבינגן, אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת בון, אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 צאצאים:  אוטו ריטשל 
 
אַלְבְּרֶכְט רִיטְשֶל (בגרמנית: Albrecht Ritschl; 25 במרץ 1822 –  20 במרץ 1889) היה תאולוג פרוטסטנטי ופרופסור באוניברסיטאות בון וגטינגן.
כתביו

Die Entstehung der altkatholischen Kirche. Eine kirchen- und dogmengeschichtliche Monographie. Adolph Marcus, Bonn 1850 (2. Aufl. 1857) (Faksimile-Druck. Adamant Media, Boston MA 2005, ISBN 1-4212-4947-2), Digitalisat der Originalausgabe.
Über das Verhältnis des Bekenntnisses zur Kirche. Ein Votum gegen die neulutherischen Doctrinen. Bonn 1854.
Die Rechtfertigungslehre des Andreas Osiander. In: Jahrbücher für deutsche Theologie (1857), S. 795–829.
De ira Dei. Bonnae 1859.
Die christliche Lehre von der Rechtfertigung und Versöhnung. 3 Bände (Bd. 1: Die Geschichte der Lehre. Bd. 2: Der biblische Stoff der Lehre. Bd. 3: Die positive Entwickelung der Lehre.). Marcus, Bonn 1870–1874 (sein Hauptwerk).
Schleiermachers Reden über die Religion und ihre Nachwirkungen auf die evangelische Kirche Deutschlands. Bonn 1874.
Unterricht in der christlichen Religion. Marcus, Bonn 1875 (Studienausgabe nach der 1. Auflage von 1875 nebst den Abweichungen der 2. und 3. Auflage, eingeleitet und herausgegeben von Christine Axt-Piscalar (= UTB. Theologie 2311). Mohr Siebeck, Tübingen 2002, ISBN 3-8252-2311-6).
Über das Gewissen. Ein Vortrag. Marcus, Bonn 1876 (Nachdruck, herausgegeben und mit einem einleitenden Aufsatz von Klaus H. Fischer. Fischer, Schutterwald/Baden 2008, ISBN 978-3-928640-87-9).
Geschichte des Pietismus. 3 Bände (Bd. 1: … in der reformierten Kirche. Bd. 2–3: … in der lutherischen Kirche des 17. und 18. Jahrhunderts. Abtheilung 1–2). Marcus, Bonn 1880–1886 (unveränderter photomechanischer Nachdruck; de Gruyter, Berlin 1966).
Theologie und Metaphysik. Zur Verständigung und Abwehr. Marcus, Bonn 1881 (Nachdruck, herausgegeben und eingeleitet von Klaus H. Fischer. Fischer, Schutterwald/Baden 2009, ISBN 978-3-928640-86-2).
Fides implicita. Eine Untersuchung über Köhlerglauben, Wissen und Glauben, Glauben und Kirche. Bonn 1890.
Gesammelte Aufsätze. 2 Bände. Freiburg 1893–1896 (Digitalisat in der Digitalen Bibliothek Mecklenburg-Vorpommern).
Das Evangelium Marcions und das kanonische Evangelium des Lucas: eine kritische Untersuchung. Osiandersche Buchhandlung, Tübingen 1846  auf books.google.de
לקריאה נוספת

Barth, Karl. "Ritschl," in Protestant Theology from Rousseau to Ritschl. New York: Harper, 1959. Ch. XI, pp. 390–398.
Garvie, Alfred E. The Ritschlian Theology Critical and Constructive: An Exposition and an Estimate. Edinburgh: T & T Clark, 1902.
Jodock, Darrell, ed. Ritschl in Retrospect: History, Community, and Science (Augsburg Fortress Publishing, 1995)
Mueller, David Livingstone. An introduction to the theology of Albrecht Ritschl (Westminster Press, 1969)
Richmond, James. Ritschl, a reappraisal: a study in systematic theology (Collins, 1978)
Ritschl, Otto. "Ritschl, Albrecht Benjamin," in New Schaff-Herzog Encyclopedia of Religious Knowledge, vol. X. New York: Funk and Wagnalls, 1911. pp. 43–46.
Swing, Albert T. The Theology of Albrecht Ritschl. New York: Longmans, Green & Co., 1901.
Zachhuber, Johannes. Theology As Science in Nineteenth Century Germany: From FC Baur to Ernst Troeltsch (Oxford University Press, 2013)
The Christian Doctrine of Justification and Reconciliation. Edinburgh: T & T Clark, 1900.
ביאורים

↑  תואר שניתן לאדם שהוא מנהיג של עדה נוצרית ברמה האזורית או הלאומית בכמה עדות פרוטסטנטיות.
↑  מונח שהוחל על קבוצה של תאולוגים גרמנים פרוטסטנטים הקשורים לאוניברסיטת גטינגן בשנות ה-90 של המאה ה-19, שבה בלטו ריכרד רייצנשטיין ווילהלם בוסט (אנ')
↑  תנועה בחיי האינטלקטואלים הפרוטסטנטיים, במיוחד בעולם דובר הגרמנית, במהלך העשורים מ-1860 ועד לתקופה שבין המלחמות, אשר ביקשה להשיג הרמוניה, לאחד וליישב את הנצרות עם החינוך, הפילוסופיה והתרבות המערבית המודרנית.
הערות שוליים

↑  Göttinger Gedenktafeln
↑  Gedenktafeln für Personen
↑  Rudolf Ritschl Physiker (1902-1982)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267280605171  PLWABN: 9810664204405606  BIBSYS: 90594264  BnF: cb12144744z (data)  CiNii: DA00781456  GND: 118601261  ISNI: 0000 0001 2132 7510  LCCN: n50054866  NKC: skuk0004815  NLG: 106238  NLK: KAC199623105  NTA: 069329648  SELIBR: 295848  SNAC: w6nw0j8w  SUDOC: 029925312  Trove: 958579  VcBA: 495/57077  VIAF: 51726425   WorldCat (עם VIAF): 51726425
אברהם חיים ראטה

רבי אברהם חיים ראטה (נהגה: רוֹט; י"ד באדר א' ה'תרפ"ד, 19 בפברואר 1924 - ה' באלול ה'תשע"ב, 22 באוגוסט 2012) היה האדמו"ר משומרי אמונים. החל מפטירתו, מכונה ה"חוקי חיים" על שם ספרו.
ביוגרפיה

נולד בברגסז, כיום באוקראינה, לסימא ולאדמו"ר רבי אהרן ראטה, מייסד חבורת שומר אמונים. נישא לבתיה חיה בתו של רבי מרדכי גולדמן מזוויהל. לאחר פטירת אביו פנו רוב חסידיו לגיסו, רבי אברהם יצחק קאהן שהקים את חסידות תולדות אהרן, וחלקם פנו לרבי אברהם חיים. הוציא לאור את ספרי אביו לאחר שנפטר: "שומר אמונים", "שולחן הטהור", "טהרת הקודש", "נועם הלבבות" ו"מבקש אמונה". בשנותיו הראשונות באדמו"רות כונה "האדמו"ר מברגסז" על שם מקום הולדתו.
בתחילת שנות השישים של המאה העשרים קנה שטח סמוך למעבר מנדלבאום (שהיה אז הגבול), צפונית למאה שערים, והקים שם את קריית שומרי אמונים. בקריה הוקמו תלמוד תורה, ישיבה גדולה וישיבה לצעירים. מאוחר יותר העביר את מרכז חסידותו לבני ברק ובחודשים אלול ותשרי שהה בירושלים. מספר חודשים בחורף ובקיץ היה שוהה בתפרח.
באסרו חג שבועות ה'תשע"ב עבר התקף לב ולאחר שלושה חודשים, בליל ה' באלול, לאחר 66 שנות אדמו"רות, נפטר. נקבר ביום שלמחרת בחלקת אדמו"רי בית שומרי אמונים בבית הקברות הר הזיתים בירושלים.
יחסו למדינת ישראל

בניגוד לאביו, הרב אהרן ראטה, וגיסו, הרב אברהם יצחק קאהן, שנודעו כמתנגדים חריפים לציונות ולאגודת ישראל והשתייכו לחוגי העדה החרדית, הרב אברהם חיים היה מתון יותר. מוסדות שומרי אמונים נהנים מתקציבים ממשלתיים וחלק מחסידיו (בעיקר תושבי בני ברק) משתתפים בבחירות לכנסת. הוא לא עודד את חסידיו להשתתף בבחירות אך גם לא התנגד לכך, ולא בחר בעצמו. הרב ראטה התבטא כנגד מסירת שטחי ארץ ישראל לערבים ואמר כי "כל המנהיגים שהיו שותפים לפשע הזה (פינוי גוש קטיף), שנעשה באכזריות, לא יינקו וייענשו קשות משמיים". לדבריו, פינוי התושבים בניו אורלינס, בשל סופת ההוריקן קתרינה הוא מידה כנגד מידה על תמיכתה של ארצות הברית בפינוי יהודי גוש קטיף.
משפחתו

בתו דינה, אשת רבי יצחק יחיאל מיכל פאנעט מדעש בני ברק
בנו הרב רפאל אהרן, אדמו"ר בבני ברק, היה נשוי לליבא רחל בת הרב חיים אביגדור פיליפ אב"ד דעברעצין ומחשובי חסידי בעלזא.
בתו גיטל, אשת רבי דוד צבי שלמה הורנצ'יק מרדושיץ
בתו יענטא, אשת רבי אורי גלדצהיילר מסאמבור, נכדו של רבי אפרים אליעזר יאלעס, גאב"ד סמבור ואב"ד פילדלפיה.
בתו רייזל, אשת רבי ישראל שטרן האדמו"ר מנישכיז-אשדוד (תשכ"ב - תשע"ג), בן הרב מאיר שטרן רב היישוב מירון
בנו הרב גדליה משה, נשוי לשפרה, בת רבי אליעזר זאב מראחוב, אדמו"ר באשדוד
בנו הרב שלמה, נשוי למרים ברכה, בת רבי שלום יהודה גרוס מהאלמין, אדמו"ר בירושלים
בנו הרב יעקב יצחק, חתן רבי אייזיק שנייבלאג מזידיטשוב ויליאמסבורג. אדמו"ר בקרית גת
בתו ברכה, מנהלת את נכסי המשפחה בקריית שומרי אמונים בירושלים
בתו דבורה אשת הרב יצחק אהרן קארף, האדמו"ר מזוויהל מז'יבוז'
בתו שרה
הערות שוליים

↑  498 ההזמנה לחתונה באתר בית המכירות Winners; אלי שלזינגר, הרבנית בתיה חיה ראטה ע"ה משומרי אמונים, 30 ביוני 2010, חדשות בחדרי חרדים.
↑  מצוטט כאן
| חבורת שומרי אמונים ושושלתה |
| --- | --- | --- |
| רבני ואדמו"רי השושלת | אהרן ראטה • אברהם חיים ראטה • אברהם יצחק קאהן • דוד קאהן • שמואל יעקב קאהן • ישראל חיים קאהן • יוסף יואל קאהן • משה קאהן |  |
| שושלת חסידויות | חבורת שומר אמונים • חסידות שומרי אמונים • חסידות נחלת אהרן • חסידות מבקשי אמונה • חסידות תולדות אברהם יצחק • חסידות תולדות אהרן |  |
| ספרי חסידות | שומר אמונים • נועם הלבבות • שולחן הטהור • טהרת הקודש • מבקש אמונה • מצותיך שעשועי • דברי אמונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312794905171  ISNI: 0000 0004 3603 3939  LCCN: n2014040607  VIAF: 309823028   WorldCat (עם VIAF): 309823028
אהרן ראטה

ציור של רבי אהרן ראטה
רבי אהרן ראטה עם רבי יוסף צבי דושינסקי
רבי אהרן ראטה (קרי: רוֹט; נודע בכינוי רבי אַהרַלֶ'ה; תרנ"ה, 1894 – ו' בניסן תש"ז, מרץ 1947) היה אדמו"ר חסידי, מייסד חבורת שומר אמונים, שממנה צמחו חסידויות "שומרי אמונים", "תולדות אהרן" (הנקראת על שמו), "תולדות אברהם יצחק" ועוד. מכונה בחצרות אלו, 'אדמו"ר הזקן'.