stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יתר לחץ דם
הערות שוליים

↑  Pål Jørgensen, Arnulf Langhammer, Steinar Krokstad, Siri Forsmo, Mortality in persons with undetected and diagnosed hypertension, type 2 diabetes, and hypothyroidism, compared with persons without corresponding disease - a prospective cohort study; The HUNT Study, Norway, BMC Family Practice 18, 2017-12, עמ' 1–10 doi: 10.1186/s12875-017-0672-7
↑  עידו אפרתי, מחקר מקיף: "לחץ הדם התקין" - גבוה מדי ומסוכן, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2015
אריאל נוי‏, שני מיליון ישראלים לוקים ביתר לחץ דם, באתר וואלה, 24 במאי 2010
↑  Pål Jørgensen, Arnulf Langhammer, Steinar Krokstad, Siri Forsmo, Mortality in persons with undetected and diagnosed hypertension, type 2 diabetes, and hypothyroidism, compared with persons without corresponding disease - a prospective cohort study; The HUNT Study, Norway, BMC family practice 18, 2017-12-07, עמ' 98 doi: 10.1186/s12875-017-0672-7 (באנגלית)
↑  Shypailo RJ, Age-based Pediatric Blood Pressure Reference Charts, Baylor College of Medicine, Children's Nutrition Research Center, Body Composition Laboratory (באנגלית)
↑  יתר לחץ דם - הגיל השלישי - משרד הבריאות, באתר me.health.gov.il
1 2  ACCORD Study Group, William C. Cushman, Gregory W. Evans, Robert P. Byington, David C. Goff, Richard H. Grimm, Jeffrey A. Cutler, Denise G. Simons-Morton, Jan N. Basile, Marshall A. Corson, Jeffrey L. Probstfield, Lois Katz, Kevin A. Peterson, William T. Friedewald, John B. Buse, J. Thomas Bigger, Hertzel C. Gerstein, Faramarz Ismail-Beigi, Effects of intensive blood-pressure control in type 2 diabetes mellitus, The New England Journal of Medicine 362, 2010-04-29, עמ' 1575–1585 doi: 10.1056/NEJMoa1001286 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536181305171  BnF: cb11958224c (data)  LCCN: sh85063723  NDL: 00566266  NKC: ph166227  NSK: 000004280 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לטיסיה אורו מלו

לטיסיה אורו מלו (בפורטוגזית: Leticia Oro Melo; נולדה ב-5 באוקטובר 1997) היא אתלטית ברזילאית, זוכת מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

אורו מלו נולדה בברזיל.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בחודש יולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית זכתה אורו מלו במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.89 מטר, אחרי מלאיקה מיהמבו מגרמניה (7.12 מטר) ואסה ברומה מניגריה (7.02 מטר).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.12 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 6.89 מטר (2022)
כיבוי ביום טוב

כיבוי אש
מלאכת מכבה היא אחת משלושים ותשע מלאכות שנאסרו בשבת וביום טוב. קיים נידון רחב בהלכה בעניין כיבוי לצורך אוכל נפש ביום טוב, משום שבסיס המלאכה היא מניעת נזק, ולא לצורך שבח המאכל.
מקור ההיתר

נאמר בתורה בקשר ליום טוב: ”אך אשר ייאכל לכל נפש הוא לבדו ייעשה לכם”. מכאן שעשיית מלאכה שנועדה לשם אוכל נפש מותרת ביום טוב, ובכלל זה גם מלאכת כיבוי אש כגון גריפת תנור וכיריים, צליית בשר על הגחלים שהנוזל הושמני נוטף על הגחלים ומכבים קצת את האש.
נחלקו בגמרא חכמים ורבי יהודה האם היתר זה מתרחב ל'מכשירי אוכל נפש'.
גדרי ההיתר > כיבוי שנעשה כחלק מבישול

בתלמוד הבבלי מובא שעל פי ההיתר לכבות אש לצורך אוכל נפש, מותר להניח בשר חי על גבי גחלים, למרות שנוטף מהבשר נוזל שמכבה בתחילה מקצת מהגחלים. וכן מותר לפזר מיני בשמים על הגחלים, כדי לתת ריח טוב בפירות להטעימם לאכילה, למרות שבתחילה הבשמים מכבים מקצת מהגחלים.כיבוי מעיין דוגמאות אלו, הם נחשבים למלאכת אוכל נפש ממש, משום שבזמן עשיית המלאכה הרי הוא מתקן המאכל.
גדרי ההיתר > כיבוי שנועד להציל משריפת המאכל

בתלמוד הבבלי מובאת דעת רבי יהודה שמותר לכבות אש כדי שלא יתעשן הבית או תשרף הקדירה, ואילו חכמים אוסרים.
יש אומרים שחכמים חולקים על רבי יהודה רק לגבי כיבוי למניעת התעשנות הבית, כי זה לא צורך אוכל נפש, אך כיבוי האש שתחת הסיר כאשר אין לו אפשרות לסלק המאכל למקום אחר מותר. ויש אומרים שגם בזה חכמים חולקים, וסוברים שכיבוי לצורך אוכל נפש בכל צורה שהיא הדבר אסור, משום שכיבוי זה הוא מניעת נזק ולא פעולה לטובת המאכל.
ויש אומרים שגם אש שתחת קדירה עם מאכל אסור לכבות, כי רק כיבוי שקורה כתוצאה מהבישול, כמו בבשר חי המנטף או בשמים המכבים את האש תוך כדי הקטרתם, הותר ביום טוב. אך כיבוי שנועד לעצור את פעולת הבישול כדי שלא יישרף המאכל - לא הותר ביום טוב. ולפי שיטה זו אסור לכבות אש או להנמיך להבה שתחת תבשיל העומד להישרף. אמנם גם לשיטתם האיסור הוא מדברי חכמים הואיל ואין הכוונה ליצור גחלים באמצעות הכיבוי, פעולה זו נחשבת למלאכה שאינה צריכה לגופה
גדרי ההיתר > כיבוי שנועד להציל משריפת המאכל > כיבוי אש כאשר אפשר להעביר את התבשיל לאש נמוכה

גם לשיטות המתירות לעיל כיבוי אש לצורך הצלת התבשיל משריפה ביום טוב, ההיתר מותנה בכך שאין אפשרות להציל את התבשיל בדרך אחרת שאינה כרוכה בכיבוי. אך כאשר ישנה להבה חלשה שאפשר להעביר אליה את התבשיל ובכך למנוע את הצורך בכיבוי האש הגבוהה חובה לעשות כן, ואסור לכבות את האש שתחת התבשיל.
במקרה שאין אש חלשה בקרבת מקום, יש אומרים שעדיף להדליק אש חדשה-חלשה ולהעביר אליה את התבשיל, ולא לכבות את הקיימת. ויש אומרים שעדיף להחליש את הקיימת.
גדרי ההיתר > כיבוי אש למניעת שרפת מקום האכילה או כלי האכילה

נחלקו הפוסקים האם מותר לכבות אש העומדת לשרוף את הבית שבו מתכוונים לאכול ביום טוב, או את הכלים שמשמשים לצורך סעודת יום טוב. יש אוסרים הואיל והכיבוי לא מועיל למאכלים עצמם, ויש מתירים הואיל ובכלל ההיתר לעשות מלאכות לצורך אוכל נפש, כלול גם ההיתר לדאוג לקיומו של המקום שבו אוכלים, ולכלים שבהם אוכלים. ובלבד שאין לו אפשרות למצוא מקום נח אחר לאכול, ולהשיג כלים אחרים לאכול בהם.
כיבוי גז בגרמא

בעבר בישול המאכלים ביום טוב נעשה באמצעות עצים שלאחר שרפתם היו כלים וכבים. כיום הבישול נעשה באמצעות גז שאינו כבה מעצמו, ונוצרה בעיה כיצד לכבות את הלהבה לאחר סיום הבישול.
מאחר שלדעת פוסקים רבים דין גרמא ביום טוב קל משבת, ובפרט גרם כיבוי, רבים נוהגים לכבות את האש באמצעות גרם כיבוי. אחת הדרכים לכך היא הנחת קומקום מלא במים על הגז, כך שלאחר שיבעבע והמים יגלשו החוצה, הם יכבו את האש. תנאי לפתרון זה הוא שימוש במים אלו לשתייה וכדומה, כי בישול הותר ביום טוב רק לצורך יום טוב.
אפשרות אחרת היא שימוש בחגז (חג-גז) שהוא מכשיר בעל שעון קפיץ המותקן על הצינור המזרים את הגז לכיריים, ועל פי כיוונו מראש מערב יום טוב ניתן לכוון את השעה בה ינתק המכשיר את זרם הגז מהלהבה, וכך היא תכבה.
אפשרות חדישה יותר היא, על ידי העמדת כף מתכת בין האש לבין חיישן הבטיחות, חיישן המתוכנת באופן שאם אינו מרגיש את האש עצמה, הוא חוסם את זרימת הגז, והכף גורמת לחיישן שלא ירגיש את האש, ולכן לאחר מספר שניות נחסם מעבר הגז והאש נכבית מאליה, ויש החולקים לאסור משום שיטת הרא"ש שגרם כיבוי בשמן ובנר עצמו אסור אפילו ביום טוב.
ראו גם

מלאכה ביום טוב
מתוך שהותרה לצורך הותרה שלא לצורך
הבערה ביום טוב
מוקצה ביום טוב
בורר ביום טוב
מלאכת אוכל נפש
הערות שוליים

↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק ט"ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"ב, עמוד א'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקי"ד, סעיף א' וסעיף ב'.
↑  תלמוד בבלי מסכת ביצה דף כב עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קל"ד, עמוד ב'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תק"ז, סעיף ד'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"ג, עמוד א'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקי"א, סעיף ד'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"ב, עמוד א'
↑  רא"ש מסכת ביצה כב הר"ן מסכת ביצה רב שרירא גאון, רי"ד, ראבי"ה, מרדכי, יש"ש, ועוד.
↑  בעלי התוספות ורמב"ן, וכך בארו 'ערך השולחן' ו'שתי הלחם' את דעת הרי"ף, הרמב"ם והשולחן ערוך.
↑  רא"ה. וכן באר המשנה ברורה, סימן תקי"ד, סעיף קטן ד' ועוד אחרונים את דברי הרי"ף, הרמב"ם והשולחן ערוך.
↑  כמובן שמדובר באופן שאין חשש שהאש החשופה תגרום לשריפה.
↑  רא"ש. רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקי"ד, סעיף א'
↑  מגן אברהם אורח חיים תקי"ד, ג'. משנה ברורה, סימן תקי"ד, סעיף קטן ו'
↑  אגרות משה אורח חיים ד', ג'. יביע אומר א', ל"א, י"ב. פניני הלכה מועדים ה', ב', 2.
↑  רי"ף, רמב"ם, שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקי"ד, סעיף א'
↑  מרדכי, ר"ן, רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקי"ד, סעיף א', משנה ברורה, סימן תקי"ד, סעיף קטן ח'
↑  תוספות, ביצה כב' עמוד א'
↑  יש לציין שכדי להדליק את האש בכיריים ביום טוב יש להיעזר באש הדלוקה מערב יום טוב, שאסור להדליק אש חדשה ביום טוב אלא רק להעביר אש קיימת לחומר בערה חדש.
↑  הרא"ש, מסכת ביצה כב' 'המסתפק'
| הלכות ואיסורי שבת |
| --- | --- | --- |
| כללים | מזיד עם התראה • מזיד • שוגג • דבר שאינו מתכוון • פסיק רישא • מלאכה שאינה צריכה לגופה • מלאכת מחשבת • שניים שעשאוה • שינוי • גרמא בשבת • מקלקל • מתעסק • חצי שיעור • מסייע אין בו ממש • פיקוח נפש דוחה שבת. |  |
| מוקצה | מוקצה מחמת גופו • מוקצה מחמת איסור • מוקצה מחמת חסרון כיס • מוקצה מחמת מיאוס • מוקצה מחמת מצווה • כלי שמלאכתו לאיסור • ביטול כלי מהיכנו • בסיס לדבר האסור • נולד • טלטול על ידי דבר אחר • מיגו דאתקצאי • גרף של רעי |  |
| שבות | שבות דשבות • אמירה לנוכרי • עובדין דחול • מראית עין • ממצוא חפצך • ודבר דבר • הכנה משבת לחול • טרחא יתירה • מקח וממכר בשבת • שכר שבת • שטרי הדיוטות • מוליד • רחיצה בשבת • רדיית הפת • גזירת סנדל המסומר |  |
| עונשים | סקילה • כרת • קורבן חטאת • מלקות • מעשה שבת |  |
| שונות | מחמר • תחום שבת • שביתת כלים • שביתת בהמתו |  |
| מלאכות שבת | מלאכות שבת |  |
| צביעת יריעות המשכן | זורע • חורש • קוצר • מעמר • דש • זורה • בורר • טוחן • מרקד • לש • מבשל |  |
| הכנת היריעות | גוזז • מלבן • מנפץ • צובע • טווה • מיסך • שתי בתי נירין • אורג • פוצע • קושר • מתיר • תופר • קורע |  |
| הכנת כיסויי עורות | צד • שוחט • מפשיט • מעבד • ממחק • משרטט • מחתך |  |
| הקמת המשכן | כותב • מוחק • בונה • סותר • מכבה • מבעיר • מכה בפטיש • הוצאה מרשות לרשות |  |
| תולדות מלאכות שבת | מפרק • השקיה • הגבנה • חליבה בשבת |  |
| הלכות עירובין | הלכות עירובין |  |
| רשויות השבת | רשות הרבים • רשות היחיד • כרמלית • מקום פטור • (מדרבנן: קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה) |  |
| המלאכה והאיסורים | עקירה והנחה • הוצאה מרשות לרשות • טלטול ארבע אמות ברשות הרבים • איסור טלטול בין רשויות היחיד • איסור טלטול בין רשויות היחיד |  |
| תיקוני החצר והמבוי | עירוב (על ידי צורת הפתח, לחי או קורה) • תיקון חצרות ומבואות • עירוב חצירות • שיתוף מבואות • פסי ביראות • ביטול רשות • חילוק רשויות |  |
לונל

| --- | --- |
סמל לונלסמל לונל

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  אוקסיטניה (חבל מנהלי) אוקסיטניה
 מחוז:  ארו
 שטח:  23.90 קמ"ר
 גובה:  12 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  26,185 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  43°40′40″N 4°08′10″E﻿ / ﻿43.67778°N 4.13611°E﻿ / 43.67778; 4.13611
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.ville-lunel.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי לוניל(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי לוניל(למפת אוקסיטניה (חבל מנהלי) רגילה) מונפלייה נים קרקסון פרפיניאן מנד בזייה טולוז אלבי טארב קאור אוש רודז פואה אוברן-רון-אלפ פ.א. קד.  אקיטן החדשה הים התיכון א. ספרדלוניל(למפת אוקסיטניה (חבל מנהלי) מוגדלת) מונפלייה נים קרקסון פרפיניאן מנד בזייה טולוז אלבי טארב קאור אוש רודז פואה אוברן-רון-אלפ פרובאנס-אלפ קוט ד'אזור  אקיטן החדשה הים התיכון א. ספרדלוניל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לונל (בצרפתית: Lunel - לִינֶל; באוקסיטנית: Lunèl - לוּנֶל, בעבר: לוניל) היא עיר בדרום צרפת, באזור פרובאנס, 21 ק"מ ממזרח למונפלייה ו-28 ק"מ מדרום-מערב לנים.
היסטוריה

זמן הקמתה של העיר לונל קשה לתארוך כי היא שוכנת על אזור שהיה בעבר ביצות אך על פי האגדה היא נוסדה במאה הראשונה על ידי יהודים שברחו מיריחו לאחר כיבושה בידי אספסיאנוס. לונל הייתה חלק ממדינת פרובאנס שהייתה מדינה נפרדת מצרפת ונשלטה על ידי האפיפיור.
במאות ה-11 וה-12 הפכה לונל למרכז יהודי חשוב ואף כונתה "ירושלים הקטנה". היא ספגה השפעות תורניות ותרבותיות הן מספרד שמדרום לה והן מאשכנז (גרמניה וצרפת) שמצפון לה.
הקהילה היהודית בלוניל

יהודים ישבו בלוניל כבר מימי הביניים המוקדמים. משמעות שם העיר בצרפתית הוא ירח, ולכן כונתה בפי היהודים "בקעת ירחו" או "מגדל ירחו".
בתקופת ימי הביניים הייתה העיר מרכז תורני חשוב שחיו ופעלו בו תלמידי חכמים מלומדים ופילוסופים יהודיים, בהם משולם בן יעקב מלוניל וחמשת בניו, בני משפחת אבן תיבון, יהונתן מלוניל, זרחיה הלוי, אבא מארי הירחי, אברהם בן נתן, מנוח בן יעקב, רבי אהרן הכהן מלוניל. הנוסע בנימין מטודלה התארח בעיר בשנת 1166 ומצא שם כ-300 יהודים.
"חכמי לוניל" עמדו בקשרי מכתבים עם הרמב"ם ועם חכמי ספרד הסמוכה, כרמ"ה והרשב"א, ונטלו חלק פעיל בפולמוסים השונים על ספריו של הרמב"ם ועל לימוד הפילוסופיה באותה תקופה.
ראו גם

יהדות צרפת
הערות שוליים

↑  Farber, J.B. (2013). The Pope's Jews in Provence
↑  הרז"ה, הקדמה לספר "המאור"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15256746x (data)  GND: 4255010-5  MusicBrainz: 7e021a93-3068-44e7-8166-7aef9ea8c0af  VIAF: 243089504   WorldCat (עם VIAF): 243089504 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כל מה שנשאר

כל מה שנשאר הוא אלבום הבכורה של להקת בוטן מתוק בקרקס, שיצא לאור לשוק בשנת 2003 בחברת התקליטים בארבי רקורדס. כל המילים והלחנים לשירי האלבום הם של גדי אלטמן.
רשימת השירים באלבום

בוטן מתוק בקרקס
לבן זה יפה
טוסט חלליות
חורף
לקיקה
יהיה לי טוב
למות
בוס
אש בתוך הלב
לוותר לך
תמותי זונה (חלליות)
חתולי
כל מה שנשאר
מסטיק ורוד
את לא לבד
מבצעים

גדי אלטמן - שירה וגיטרה
עידן רייכל - קלידים וקולות
רוני הוד - תופים
דני וויצפלד - גיטרה
גלעד אפרת - בס
כבשי הנגב

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  יצחק דנציגר
 תאריך יצירה:  1963
 טכניקה וחומרים:  ברונזה
 ממדים בס"מ
 רוחב:  212.2
 גובה:  83
 עומק:  80.8
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות
"כבשי הנגב" (1963) הוא פסל ברונזה של הפסל הישראלי יצחק דנציגר. עותקי הפסל מצויים באוספים שונים כגון אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות ואוסף הפניקס חברה לביטוח.
תיאור

הפסל מהווה חלק מקבוצת פסלים בנושא ובשם זה אשר את הראשון שבהם יצר דנציגר בשנת 1955. רעיון היצירה המקורי נבע מהזמנה ליצירת עבודה פיסולית שהציע האדריכל אברהם יסקי. דנציגר ייעד את הפסל להצבה בחצר "בניין קפלן" שבקריית האוניברסיטה העברית בגבעת רם. אולם ההזמנה וההצבה לא יצאו אל הפועל. בשנת 1956 הוצג הפסל בתערוכה של קבוצת "אופקים חדשים". בין השנים 1963–1965 יצר דנציגר קבוצה נוספת של פסלי כבשים שפסל זה הוא אחד מהם.
הפסל מציג שני כבשים, בגובה של כ-70 ס"מ, העשויות יציקת ברונזה. הכבשים מוצבות זו לצד זו ורגליהן עשויות מצינורות - כמו היו רגלי אוהל. גופן של הכבשים מדמה את הטופוגרפיה של הנוף המדברי שבתוכו הן חיות, ומלא בפרטים הלקוחים מהנוף המדברי - ואדיות, ערוצים ועוד. "מצאתי", כותב דנציגר על הכבשים, "שיש דמיון צורני בין כבשים, מבנים למגורים וצורות בנוף. הכבש דומה לאוהל בדווי. רגליו הן כמוטות האוהל. [...] הכבשים שפיסלתי נראים כמכתשים ותעלות וגבעות." ראשה של אחת מן הכבשים מופנה כלפי מטה, בעוד ראש הכבש השני, הנדמה מעט ככף יד, מופנה קדימה אל האופק. מרדכי עומר תיאר את פסל הכבשים כנמצא על הגבול בין "פסל כאובייקט" לבין "פסל כעבודה סביבתית".
הרעיון ליצירת פסלי הכבשים נבע מהתעניינותו של דנציגר בתרבות הערבית והבדווית בישראל. בריאיון לאמנון ברזל תיאר דנציגר את הקשר שלו למוטיב הכבשים באמנות הישראלית - "במערת גדעון שבמעיין חרוד תכננתי בניית אוהל המרכז את חגיגות הגז, וכותרתו צורת ראש איל. לכל הדברים יש תמיד מקור אישי, זכרונות. בירושלים גרנו ליד שער הפרחים, שם היה בית-החולים של אבי. כילד, אינני זוכר כל איבה עם הערבים. בימי שישי היה ליד שער הפרחים שוק של כבשים. ים של כבשים עם סימנים על גבם. הצייר לודוויג בלום היה בא למרפסת שלנו לצייר את השער ואת הכבשים".
אחד העותקים של הפסל נרכש בשנת 1993 עבור מוזיאון תל אביב לאמנות והוצג בו מפעם לפעם. במשך תקופה ארוכה הוא היה מוצב בגגן הפסלים ע"ש לולה בר-אבנר במוזיאון. בשנת 2011 הוצג הפסל במסגרת התערוכה "המוזיאון מציג את עצמו" במוזיאון. עותק אחר של הפסל, שניתן בהשאלה על ידי חברת הפניקס, מוצג במוזיאון ישראל.
גלריה

יצחק דנציגר עובד על פסל כבשי הנגב, 1961
יצחק דנציגר עובד על פסל כבשי הנגב, 1961
הפסל "כבשי הנגב" באירוע פתיחת התערוכה "המוזיאון מציג את עצמו" במוזיאון תל אביב לאמנות, 1 בנובמבר 2011
פרט מן הפסל
פרט מן הפסל
הערות שוליים

↑  עומר, מרדכי, יצחק דנציגר, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1981, עמ' 15.
↑  ברזל, אמנון, "הנוף כיצירת אמנות" (ראיון עם יצחק דנציגר), הארץ, 22.7.1977.
↑  ראו: עומר, מרדכי (עורך), המוזיאון מציג את עצמו, אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו, 2011, עמ' 53.
↑  ברזל, אמנון, "הנוף כיצירת אמנות" (ראיון עם יצחק דנציגר), הארץ, 22.7.1977.
מאיר הכהן קפלן

אין תמונה חופשית
הרב מאיר הכהן קפלן (תרס"ה, 1905 - י"ב בטבת תשנ"ד 26 בדצמבר 1993) היה רב ודיין ישראלי.
תולדותיו

נולד לרב יהושע הכהן קפלן ושמו ניתן לו על שם סבו, אבי אביו. למד בישיבת טלז. בשנת תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל. למד בישיבת מרכז הרב ובישיבת חברון. לאחר מכן עבד במכון הארי פישל והיה מרבני "'אהל תורה בית דוד' - בית המדרש הגבוה לתלמוד" בירושלים. לימד במדרשייה בפרדס חנה. בשנת תשט"ז מונה לחבר בית הדין הרבני בתל אביב. תמך בפעילותה של תנועת הפועל המזרחי.
בשנת תשי"א הוציא לאור את ספרו הראשון "מצוות התוכחה", העוסק בדין זה. בשנת תשכ"ז הוציא לאור את הספר "דברי מאיר", ובו חידושים ומאמרים על סדר היום הציבורי. פרסם גם מאמרים בעיתונות.
חיבוריו

מצות התוכחה, ירושלים תשי"א - בסופו מאור התוכחה שבו הלכות תוכחה
דברי מאיר: חידושים בש"ס, הסברים ברמב"ם ודברי מחשבה בענייני התקופה, תל אביב תשכ"ז
שערי מאיר: על התורה, ירושלים תשמ"ג - יצא רק חלק א' על בראשית ושמות ומאמרים על חנוכה, פורים, פסח, הכותל ועל שמחת חתן וכלה.
שערי מאיר: חידושים בש"ס ובשולחן ערוך אורח חיים ואבן העזר והסברים ברמב"ם ועניינים שונים
הערות שוליים

↑  ראו כאן.
↑  נבחרו שבעה דיינים חדשים, הצופה, 15 במרץ 1956, עמ' 1
↑  באהלה של תורה: מצוות התוכחה, הצופה, 30 במרץ 1951, עמ' 5
↑  הרב כתריאל פישל טכורש, ספר "דברי מאיר", הצופה, 4 באוגוסט 1967, עמ' 4 ו-5 (חלק 1, חלק 2)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597948205171  ISNI: 0000 0000 2194 6541  LCCN: n80017889  VIAF: 1045146461601227731624   WorldCat (עם VIAF): 1045146461601227731624 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאיר הכהן מרוטנבורג

| --- | --- |
 לידה:  1260? 
 פטירה:  1298? (בגיל 38 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1298 
 רבותיו:  מהר"ם מרוטנבורג 
 חיבוריו:  הגהות מיימוניות 
 
רבי מאיר בר יקותיאל הכהן מרוטנבורג (בערך 1260 – י"ב באב ה'נ"ח, 1298) היה בן דורו ומתלמידיו הגדולים של המהר"ם מרוטנבורג, שהיה עמו גם בזמן שהותו במאסר, ומחבר הגהות מימוניות על משנה תורה לרמב"ם.
חייו

נולד בערך בשנת 1260 (ה'ך'), והיה גיסו של רבי מרדכי בן הלל. פעל ברוטנבורג על הטאובר שבגרמניה (מדרום לווירצבורג).
רבי מאיר נרצח עם כל משפחתו ובני קהילתו במהלך פרעות רינדפלייש בי"ב באב ה'נ"ח (1298).
פייטן בלתי ידוע, בן תקופתו, קונן על הריגתו: "דחה דחיתני לנפול בשנת נ"ח, לאלף הששי געלתנו לזנוח... חם לבי ונמס על הכהן המאיר... הדורש ומקיים, ההוגה והמבאיר".
הגהות מיימוניות

רבי מאיר כתב חיבור על ספרו הגדול של הרמב"ם - משנה תורה (יחד עם תלמידו חברו רבי שמשון בן צדוק) בשם "הגהות מימוניות" (הגהמי"י) - חיבור שהפך לאחד מנושאי כליו של הרמב"ם ומודפס ברוב מהדורות ספרו של הרמב"ם.
בחיבורו הוא צירף את דעותיהם של חכמי יהדות אשכנז ובעלי התוספות בצרפת על הנושאים הנדונים במשנה תורה לרמב"ם. בספר מוזכר המהר"ם מרוטנבורג לעיתים בצירוף הברכה "שיחיה" ולעיתים כ"זצ"ל", ומכאן שחיבור הספר החל עוד בחייו (לפני שנת ה'נ"ג, בה נפטר המהר"ם) ונמשך אחרי פטירתו.
הספר נדפס לראשונה במהדורת קושטא ב-1509, וכעבור חמש עשרה שנה נדפס בוונציה בנוסח שונה באופן ניכר, המקובל בדפוסים עד היום. הנוסח של מהדורת קושטא נדפס בסוף דפוס הרמב"ם של הוצאת שבתי פרנקל. רבי מאיר הוסיף לספר ה"הגהות" קובץ בשם "תשובות מיימוניות", הכולל תשובות של גדולי אשכנז בנושאים בהם עוסקות ההגהות. נראה ששני הספרים נשלמו לאחר מותו של רבי מאיר על ידי חבריו, תלמידי המהר"ם.
הערות שוליים

↑  'ספר הדמעות', ברלין תרפ"ד, חלק ב עמ' מב-מג
↑  לדיון על היחס בין המהדורות ראו: הרב ישראל מרדכי פלס, "תגלית: כתב יד קדום של הגהות מיימוניות - כנוסח דפוס קושטא!", ישורון יג, עמ' תשדמ–תשפז.
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504541405171  GND: 1127259156  LCCN: n96039169  VIAF: 50951854   WorldCat (עם VIAF): 50951854 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כל משבריך וגליך

| --- | --- |

ציור: יגאל תומרקין
 מידע כללי
 מאת:  דליה רביקוביץ 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  שירה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  1972
 מספר עמודים:  126
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003564902, 001329368
 
כל משבריךָ וגליךָ הוא קובץ שירים של המשוררת הישראלית דליה רביקוביץ, שנקבצו מאסופות שיריה. ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתל אביב, בשנת 1972, ומאז במספר מהדורות.
נושאי הקובץ הם: שאלות על משמעות החיים ועל הימצאותה, אפשריותה או היתכנותה של ישועה בחיים האנושיים, תהיות על מושג המטאפיזיקה, געגועים אל דמות האב, וכן התכתבות עם מבחר פואטיקה עברית ולועזית מהעת העתיקה, למשל ספר תהלים וספרות חז"ל, ועד העת החדשה. המשוררת מבטאת היישרת מבט אל שאלות הקיום האנושיות, ומשלבת בשאלה הפואטית (ובסדר עריכת הקובץ), וירטואוזיות מילולית ואף הומור.
שמו של הספר מרמז לפסוק מתהילים (מ"ב, ח'): "תְּהוֹם אֶל תְּהוֹם קוֹרֵא לְקוֹל צִנּוֹרֶיךָ כָּל מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ עָלַי עָבָרוּ", כמו גם לפסוק מיונה (יונה, ב', ד'): "וַתַּשְׁלִיכֵנִי מְצוּלָה בִּלְבַב יַמִּים, וְנָהָר יְסֹבְבֵנִי; כָּל-מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ, עָלַי עָבָרוּ".
הספר מלווה באיורים מאת יגאל תומרקין.
שירים בקובץ

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  עמוד התיכון  * * * ([עוֹמֵד עַל הַכְּבִישׁ בַּלַּיְלָה הָאִישׁ הַזֶּה])  ביאת המשיח  מושיע  קריעה  מתנות מלכים  צער הלילה  בובה ממוכנת  כגלגל לפני סופה  תפילת אשכבה |  טלטלה  המערב הכחול  השתדלות  השתדלות נוספת  שאון המים  חורף קשה  עגור  תרצה והעולם הגדול  התקלסות |  מלחמה בזנזיבר  בצ'אד ובקמרון  איך הונג-קונג נהרסה  אתה בוודאי זוכר  הבגד  הקרפדים  סוף הנפילה  ברוח הנכונה  קרני חיטין |  לזכרו של סנט-אקזופרי  אוסטרליה  גאוה  הוויקינג  מיקי היקר  המריונטה  כל משבריך וגליך  כמו רחל  במופלא ממני |
לקריאה נוספת

אסתר אזולאי, עיון אינטרטקסטואלי בשיר "לא רגעי שנת, טבע" - טשרניחובסקי ובשיר "גאווה" - רביקוביץ, חמדעת, ד, תשס"ג, עמ' 90–97.
הערות שוליים

↑  הולחן על ידי דפנה אילת, ובוצע על ידי שולה חן ואבירי מפתח סול, ראו: עמוד התיכון, באתר shironet.
↑  ראו על השיר: מזל קאופמן, "עומד על הכביש" מאת דליה רביקוביץ, באתר משרד החינוך.
↑  מילות השיר, ראו: בובה ממוכנת, באתר סנונית.
↑  הולחן על ידי שוש רייזמן, ובוצע על ידי יהודית רביץ, ראו: בובה ממוכנת, באתר shironet.
↑  הולחן על ידי שירה קרנר, ובוצע על ידה, ראו: שאון המים, באתר youtube.
↑  על "הבגד", ראו: ז'ולייט חסין, "בכל אישה יש מדיאה", באתר אוניברסיטת בר-אילן.
↑  אור ברנע, הנסיך הקטן של בללי, באתר ynet, 17 במרץ 2009
↑  הולחן על ידי יוני רכטר.
יפעת זליקוביץ'

יפעת זליקוביץ' (נולדה ב-19 בדצמבר 1992), היא אתלטית ישראלית, אלופת ישראל (2015) ואלופת המכביה התשע-עשרה (2013) בקפיצה לרוחק. היא שיאנית ישראל הנוכחית בקפיצה לרוחק באולם ובעבר שותפה לשיא הישראלי בריצת שליחות 4x100 מטר.
ביוגרפיה

זליקוביץ' נולדה בבאר שבע וגדלה בירושלים. היא בוגרת תיכון לאומנויות. היא התאמנה בעירוני ירושלים בהדרכתם של רומן פלדמן ואריה קורצאק. כיום, היא מתאמנת בקבוצת מכבי השגים ראשון לציון בהדרכת ברוך קריצשטיין.