stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב רוזנהק

| --- | --- |

פרופ' זאב רוזנהק בכנס השנתי של האגודה הסוציולוגית הישראלית, 26 בפברואר 2020
 לידה:  1961 (בן 63 בערך) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1996) 
 מנחה לדוקטורט:  מיכאל שלו
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה (2006) 
 
זאב רוזנהק (נולד ב-1961) הוא סוציולוג ישראלי שמתמחה בסוציולוגיה כלכלית וכלכלה פוליטית. מכהן כפרופסור מן המניין במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה. כמו כן, שהה במעמד של פרופסור-אורח במספר אוניברסיטאות בארצות-הברית וקנדה.
תולדות חיים

נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה, להורים ילידי ארגנטינה, ברטה ולאון, שהוריהם היגרו ממזרח-אירופה. לרוזנהק יש אחות אחת, דיאנה, עורכת דין במקצועה. בגיל 19 עלה לישראל ממניעים ציוניים. לאחר שהות קצרה באולפן בקיבוץ גן שמואל, עבר לירושלים והחל ללמוד באוניברסיטה העברית. בשנת 1985 סיים תואר ראשון דו-חוגי בחינוך וסוציולוגיה. בשנת 1988 סיים תואר שני בסוציולוגיה, כשאת עבודת המ.א., שעסקה בתהליכים החברתיים הנלווים לפיתוח אזורי בקוסטה ריקה, כתב בהנחייתם של פרופ' אריק כהן ופרופ' יהודה דון. בשנת 1996 סיים תואר שלישי, כשאת עבודת הדוקטור שעסקה בהתפתחות מדינת רווחה דואלית בישראל, כתב בהנחייתו של פרופ' מיכאל שלו.
לאחר סיום לימודיו, נסע לארצות הברית לפוסט דוקטורט באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
עם חזרתו, לימד במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בין השנים 1998–2005.
בשנת 2006 החל לעבוד באוניברסיטה הפתוחה. שם עלה בסולם הדרגות האקדמי ממרצה בכיר, לפרופסור-חבר ולבסוף בשנת 2019 לפרופסור מן המניין.
מחקרו

רוזנהק עוסק בסוציולוגיה של הכלכלה ובכלכלה פוליטית. במסגרת זו, תחומי מחקרו המרכזיים הם:
שינוי והמשכיות ביחסי מדינה-חברה - מחקריו מתמקדים בדינמיקה של שינוי והמשכיות בתצורות מוסדיות שמסדירות את היחסים בין החברתי, הפוליטי והכלכלי, במיוחד בהקשר של יחסי מדינה-כלכלה. הוא בוחן את יחסי הגומלין בין שחקנים פוליטיים מסוגים שונים, לרבות שחקנים ביורוקרטיים ופרופסיונליים, כגורם מרכזי בעיצוב של הסדרים מוסדיים בשדות פעולה מגוונים.
מדינת הרווחה והיררכיות חברתיות - רוזנהק חקר את הזיקות בין אופני הפעולה של מדינת הרווחה בישראל לבין העיצוב של היררכיות חברתיות.
הגירת עבודה - רוזנהק חקר את הכלכלה הפוליטית של הגירת העבודה בישראל, בעיקר את ההסדרים המוסדיים שקובעים את דפוסי שילובם של מהגרי העבודה בתחומים חברתיים שונים
גלובליזציה וליברליזציה של הכלכלה הפוליטית - משנת 2007 חקר רוזנהק את השינויים המוסדיים שעומדים ביסוד הליברליזציה של הכלכלה הפוליטית הישראלית, בעיקר בנוגע לתצורה המוסדית של המדינה ודפוסי פעולתה. במסגרת זו, הוא חקר שינויים במיצוב הבנק המרכזי בתוך המנגנון המדינתי ובכלכלה הפוליטית של ישראל. התוצר של מחקרו בתחום זה, בנוסף לכמה מאמרים, היה ספר שכתב עם עמיתו דניאל ממן.
פיננסיאליזציה של חיי היום-יום - משנת 2018 חקר רוזנהק את יחסי הגומלין בין הממדים הכלכליים-פוליטיים והתרבותיים של תהליכי פיננסיאליזציה כפי שהם באים לידי ביטוי בשדות חברתיים שונים, לרבות חיי היום-יום של כלל האוכלוסייה. בהקשר זה, הוא בחן את הכלכלה הפוליטית התרבותית של החינוך הפיננסי בישראל.
תפקידי ניהול אקדמי

במקביל לעיסוקו במחקר, מילא רוזנהק תפקידי ניהול אקדמי באוניברסיטה הפתוחה.
בין הבולטים שבהם:
2015-2008 - ראש תחום סוציולוגיה במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
2014-2010 - ראש המחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
2019-2016 - ראש התכנית לתואר שני בלימודי דמוקרטיה בין-תחומיים.
ספרים שכתב או ערך

זאב רוזנהק (כותב ספר הקורס ועורך מקראת המאמרים), חברה, פוליטיקה וכלכלה, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2017.
דניאל ממן וזאב רוזנהק, בנק ישראל: כלכלה פוליטית בעידן נאו-ליברלי, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 2009.
Daniel Maman and Zeev Rozenhek ,The Israeli Central Bank: political economy, global logics and local actors, Abingdon, Oxfordshire, UK: Routledge, 2011.
Maman, Daniel, Eyal Ben-Ari and Zeev Rosenhek (Eds.). 2001. The Military, State and Society in Israel: Theoretical and Comparative Perspectives. New Brunswick, NJ: Transaction Publishers.
מבחר ממאמריו

רוזנהק כתב יותר מ-50 מאמרים מדעיים. להלן כמה ממאמריו הנבחרים:
זאב רוזנהק, מהגרי עבודה במדינת הרווחה הישראלית: מגמות הדרה והכלה, ביטחון סוציאלי, מס' 56, נובמבר 1999, עמ' 97–112.
מימי אייזנשטדט, זאב רוזנהק, הפרטה ודפוסי מעורבות חדשים של המדינה: תוכנית הסיעוד בישראל, ביטחון סוציאלי, מס' 60, יולי 2001, עמ' 113–128.
דניאל ממן, זאב רוזנהק, מנכיחים את הגלובלי: בנק ישראל ופוליטיקת ההכרח של הניאו ליברליזם, סוציולוגיה ישראלית, כרך י, חוברת 1, 2008, עמ' 107–131.
זאב רוזנהק, מיכאל שלו, הכלכלה הפוליטית של מחאת 2011: ניתוח דורי-מעמדי, תיאוריה וביקורת, גיליון 41, קיץ 2013, עמ' 45–68.
דניאל ממן, זאב רוזנהק, בנייתו של הומו פיננסיוס: מוסכמות, רגשות ומוסר בחינוך פיננסי, סוציולוגיה ישראלית, כרך כ, חוברת 1, 2019, עמ' 23–49.
Rosenhek, Zeev. 1998. “New Developments in the Sociology of Palestinian Citizens of Israel: An Analytical Review”, Ethnic and Racial Studies, 21, 3: 558-578.
Rosenhek, Zeev. 2000. “Migration Regimes, Intra-State Conflicts and the Politics of Exclusion and Inclusion: Migrant Workers in the Israeli Welfare State”, Social Problems, 47, 1: 49-67.
Maman, Daniel and Zeev Rosenhek. 2007. “The Politics of Institutional Reform: The ‘Declaration of Independence’ of the Israeli Central Bank”, Review of International Political Economy, 14, 2: 251-275.
Rosenhek, Zeev. 2013. “Diagnosing and Explaining the Global Financial Crisis: Central Banks, Epistemic Authority and Sense-Making.” International Journal of Politics, Culture and Society, 26, 3:255-272.
Rosenhek, Zeev and Michael Shalev. 2014. “The Political Economy of Israel’s ‘Social Justice’ Protests: A Class and Generational Analysis.” Contemporary Social Science: Journal of the Academy of Social Sciences, 9, 1:31-48.
Maman, Daniel and Zeev Rosenhek. 2019. “Responsibility, Planning and Risk Management: Moralizing Everyday Finance through Financial Education.” The British Journal of Sociology, 70, 5:1996-2019.
Mandelkern, Ronen and Zeev Rosenhek. 2021. “The Politics of Welfare State Financialisation: The Case of Israel’s ‘Saving for Every Child’ Programme.” Critical Policy Studies, DOI: 10.1080/19460171.2021.1902361.
קורסים שתרם לפיתוחם במסגרת האוניברסיטה הפתוחה

רוזנהק תרם לפיתוחם של קורסים רבים בסוציולוגיה במסגרת האוניברסיטה הפתוחה. פיתוח הקורסים נועד, בראש ובראשונה, למען הסטודנטים של האוניברסיטה הפתוחה, אך בעקיפין תרם לכלל הלומדים והמתעניינים במדעי החברה בישראל. בין הקורסים האלה ניתן למנות את הקורסים הבאים:
אי-שוויון חברתי: סוגיות וגישות עכשוויות
חברה, פוליטיקה וכלכלה
חברה, קהילות, יחסים: מבוא לחשיבה חברתית (מבוא כללי למדעי החברה)
יסודות המחקר הכמותי (שיטות מחקר כמותיות לתלמידי סוציולוגיה, מדע המדינה ותקשורת)
כלכלה פוליטית בין-לאומית
מבוא לסוציולוגיה
מגמות בחברה הישראלית
מדינת הרווחה - אזרחות, זכויות וחלוקת משאבים
תרבות וארגונים
הערות שוליים

↑  Zeev Rosenhek, Origenes y Dinamica del Subdesarrollo Regional: La Region Atlantica de Costa Rica, Jerusalem: Department of Sociology and Anthrpology, The Hebrew University of Jerusalem, 1988
↑  זאב רוזנהק, מקורותיה והתפתחותה של מדינת רווחה דואלית: האוכלוסייה הערבית במדינת הרווחה הישראלית, ירושלים: דיסרטציה - האוניברסיטה העברית בירושלים, 1995
↑  דניאל ממן וזאב רוזנהק, בנק ישראל: כלכלה פוליטית בעידן נאו-ליברלי, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 2009.

ובגרסה האנגלית:

Daniel Maman and Zeev Rozenhek ,The Israeli Central Bank: political economy, global logics and local actors, Abingdon, Oxfordshire, UK: Routledge, 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267109905171  GND: 123424364  LCCN: n98029560  ORCID: 0000-0001-8739-7378  VIAF: 74759905   WorldCat (עם VIAF): 74759905
וינסנט יומנס

| --- | --- |
צילום מסוף שנות ה-1920
צילום מסוף שנות ה-1920  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 בספטמבר 1898 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  5 באפריל 1946 (בגיל 47) דנוור, ארצות הברית 
 שם לידה:  Vincent Millie Youmans 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1918
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 פרופיל ב-IMDb
 
וינסנט מילי יומנס (באנגלית:Vincent Millie Youmans, ‏ 27 בספטמבר 1898 – 5 באפריל 1946) היה מלחין אמריקאי של מוזיקה קלה ומפיק מוזיקלי בברודוויי. יומנס נמנה עם המלחינים המובילים בשל ברודוויי בתקופתו ושיתף פעולה עם גדולי הפזמונאים של אז - איירה גרשווין, אוטו הרבך, אוסקר המרשטיין II, ארווינג סיזר, אן קולדוול, לאו רובין, הווארד דיץ, קליפורד גריי, בילי רוז, אדווארד אליסקו, אדווארד היימן, הרולד אדמסון, באדי דסילבה וגאס כאהן.
לחניו המוקדמים הצטיינו בחיסכון בחומר המלודי:משפטים של שניים, שלושה, או ארבעה תווים שחזרו והשתנו באמצעות שינויים מקצביים או הרמוניים קלים. יותר מאוחר הוא פנה למשפטים מוזיקליים ארוכים יותר ולקווים מלודיים רפסודיים יותר. יומנס פרסם פחות מ-100 לחנים, אבל 18 מתוכם - אחוז גבוה מאוד - הפכו לסטנדרטים מוכרים על ידי האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור (ASCAP). עם לחניו הידועים נמנים Tea for Two (תה לשניים) ו-I Want to Be Happy. כתב גם פסקולים לסרטים כמו למשל "Carioca"‏ (1933).
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

יומנס נולד בשנת 1898 בניו יורק במשפחה מבוססת של מייצרי מגבעות. בגיל שנתיים עבר עם המשפחה ללארצ'מונט, ניו יורק. הוא למד בבית הספר טריניטי בממרונק, ניו יורק ובהית'קוט הול אין ריי, ניו יורק. הוא שאף בנעוריו להיות מהנדס ולמד לזמן קצר באוניברסיטת ייל. נשר מהלימודים כדי לעבוד כשליח עבור חברת ברוקרים בוול סטריט ואחרי פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לחיל הים, אם כי לא השתתף בקרבות. בעת שהות במדינת אילינוי גילה כשרון באמנויות הבמה והתחיל להפיק מופעים עבור החיילים.
ביוגרפיה > פריצת הקריירה האמנותית

אחרי המלחמה עבר יומנס את המסלול המסורתי כפסנתרן "מדגים מניגנות" (song-plugger) לצורך שיווק בהוצאה המוזיקלית ג'רום רמיק בסמטת טין פאן בניו יורק וכפנסתרן רפטיטור, עבור מלחין האופרטות ויקטור הרברט.
בשנת 1921 שיתף פעולה עם איירה גרשווין במחזמר Two Little Girls in Blue שזיכה אותו לזכויות היוצרים הראשונות בזירת הברודוויי (לצדם של הפזמונאי איירה גרשווין והמלחין פול לאנין. אז הוא יצר את להיטו הראשון, "Oh Me! Oh My!" וחתם על חוזה ראשון עם בית ההוצמאה לאור TBHarms Company. המחזמר הבא שלו Wildflower משנת 1923 שבו שיתף פעולה עם המלחין הרברט סטוטהרט (1949-1885) עם צמד הפזמונאים אוטו הארבך ואוסקר המרשטיין II ‏ (1960-1895) זכה להצלחה רבה. לעומת הסגנון האופרטי הקלאסי של סטוטהרט, תרם יומנס להיטים יותר מודרניים, ביניהם שניים בולטים: Wildflower ו-Bambalina על קשיש המנגן בכינור ומרקיד. אולם הצלחתו הממושכת ביותר הייתה המחזמר שהולחן כולו על ידו
No, No,Nanette ‏(1923) על מילים של אירווינג סיזר, ואשר הועלה בברודוויי ב-1925, אחרי הצגת בכורה בדטרויט והרצה מוצלחת ביותר בשיקגו. המחזמר בוצע אחר כך בסיורים ברחבי אמריקה ובינלאומיים. No, No Nanette שהוצג למשך כמעט שנתיים בלונדון הפך לקומדיה המוזיקלית המוצלחת ביותר בשנות ה-1920 באירופה ובארצת הברית.שניים מלהיטיו - Tea for Two (תה לשניים) ו-I Want to Be Happy היו ללהיטים עולמיים. הם הפכו ל"סטנדרטים" למופעי הג'אז ו-Tea for Two דורג בין השירים המוקלטים ביותר למשך עשורים.
ביוגרפיה > המשך הקריירה

ב-1927 התחיל יומנס להפיק בעצמו את מופעיו בברודוויי. הוא עזב את המו"ל שלו, חברת ט.ב. הארמס, והתחיל להוציא לאור בעצמו את שיריו. הצלחה נוספת רשם ב-1927 עם המיוזיקל !Hit the Deck שכלל את הלהיטים "Sometimes I'm Happy" ו"Hallelujah". הפקותיו הבאות אחרי 1927 נכשלו, על אף כמה להיטים שנכללו בהם - "Great Day ו-"Without a Song" (מתוך המחזמר Great Day משנת 1929), "Time On My Hands" (מתוך ההפקה Smiles) והלהיט "Through the Years" מתוך ההפקה בעלת האותו שם, 1930). תרם שירים נוספים למחזמר Take a Chance משנת 1932.
ב-1933 כתב לחנים לסרט Flying Down to Rio, סרט ראשון שבו הופיעו לראשונה פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס כזוג רקדנים. הפסקול שלו כלל את "Orchids in the Moonlight", "The Carioca", "Music Makes Me", ולחן הכותרת Flying Down to Rio.הסרט קטף הצלחה אדירה והפיח תקווה בתוכניות המקצועיות של המלחין, אם כי לא כתב שוב עבור אסאר ורוג'רס.
בשנת 1934, אחרי קריירה בת 13 שנה, השחפת אילצה את יומנס לפרוש. בכל שאר חייו נאבק במחלה. רק ב-1943 התאפשר לו לשוב פעם נוספת לברודוויי עם מופע אקסטרווגנזה לא מוצלח בשם
Vincent Youmans' Ballet Revue, פרויקט שאפתני שבו שילב מוזיקה לטינית וקלאסית, כולל מתוך הבלט "דפניס וכלואה" מאת מוריס ראוול, עם כרואגרפיה מאת לאוניד מאסין. ההפקה רשמה הפסד של 4 מיליון דולר.
יומנס נפטר משחפת בשנת 1946 בגיל 47 בלבד, בדנוור, קולורדו, כאשר השאיר במגרות כמות גדולה של יצירות.
הנצחה

1970 - שמו נכלל להיכל התהילה של יוצרי שירים
1971 - המחזמר No, No Nanette זכה להפקה מחודשת בכיכובה של רובי קילר ועם כוראוגרפיה של באזבי ברקלי, המופע נחשב לציון דרך בעידן הנוסטלגיה של ברודוויי.
1983 - יומנס התקבל להיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי.
יצירות > מחזות זמר

Two Little Girls in Blue (1921)
Wildflower (1923)
Mary Jane McKane (1923)
Lollipop' (1924)
'(1925, מופע מחודש 1971) "No, No, Nanette
Oh, Please! (1926)
Hit the Deck  (1927)
Rainbow (1928)
A Night in Venice (1929)
Great Day! (1929)
Smiles (1930)
Through the Years (1932)
Take a Chance  (1932); רק לחנים נוספים
The Vincent Youmans Ballet Revue (1943)
יצירות > מחזות זמר > Wildflower

אופרטה של סטוטהארט עם להיטים מודרניים יותר מאת יומנס, שעלילתה מתרחשת בלומברדיה
יצירות > פסקולי סרטים

No, No, Nanette (1930)
Hit the Deck  (1930)
Song of the West (1930)
What a Widow! (1930)
Take a Chance (1933)
Flying Down to Rio (1933) - טסים לריו
No, No, Nanette' (1940)
'Tea for Two (1950) - תה לשניים
Hit the Deck (1955) - הצי משתעשע
לקריאה נוספת

Andrew Lamb - 150 Years of Popular Musical Theatre, Yale University Press, New Haven and London 2000
הערות שוליים

1 2 3 4  A.Lamb 2000 עמ' 160
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282691605171  PLWABN: 9810627740005606  BIBSYS: 1051793  BNE: XX896725  BnF: cb13901338w (data)  CiNii: DA09713400  GND: 11880815X  ICCU: CUBV163581  ISNI: 0000 0000 8154 3066  LCCN: n80107199  LNB: 000089031  MusicBrainz: 7e43f216-d19c-4668-a939-191ca24ad661  NDL: 001152575  NKC: xx0065782  NLK: KAC2018M9376  NTA: 069234639  SNAC: w66t1fkb  SUDOC: 157442640  Trove: 1227269  VIAF: 74039292   WorldCat (עם VIAF): 74039292
חדר עישון

חדר עישון בתחנת רכבת ביפן
חדר עישון הוא חדר שבו מותר לעשן כשבמקומות אחרים בסביבה אסור, על מנת למנוע עישון פסיבי.
בישראל קיים חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון על מנת לשמור על בריאות הציבור הכללי ולהפחית את תופעת ה"עישון הפסיבי". על פי החוק, במקום ציבורי שבו אסור לעשן ניתן להקים חדר עישון אשר מונע מטרד ופגיעה למי שנמצאים מחוץ לחדר העישון.
את חדר העישון מציבים בעיקר ומקומות ציבוריים כמו נמל תעופה, מרכזי קניות, מקומות עבודה ועוד.
חסויות

לעיתים חברות הסיגריות נותנת חסות לחדרי עישון, מציבות פרסומות ומממנות את עלות ההקמה החדר או התחזוקה השוטפת. חברות סיגריות פעלו רבות כדי להבטיח שהעישון יותר במקומות הומי אדם ובפרט בשדות תעופה, שהם מקומות בעלי פרופיל גבוה לשירות אנשים רבים שלעיתים קרובות משועממים או עצבניים.
הערות שוליים

↑  משרד הבריאות, שואפים לסביבה נקיה מעישון, באתר "אפשרי בריא" – התוכנית הלאומית לחיים בריאים, ‏2018
↑  החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים, באתר עיריית תל אביב-יפו
↑  חדרי עישון, באתר עין-דור
↑  שמעון יעיש, פרסום ראשון: עמדות העישון חוזרות לנתב״ג, באתר ישראל היום, 16 באוגוסט 2022
חדר עסקות

חדר עסקות הוא חדר מסחר בבנקים ובחברות השקעות. תפקיד חדרי המסחר למקסם את רווחי הארגון תוך כדי ביצוע עסקאות בשוקי הכסף השונים בארץ ובעולם. בחדר עסקות עובדים סוחרים שתפקידם משתנה בהתאם למומחיותם והתמקדותם בשוק מסוים, כגון התמחות במסחר במטבע זר, התמחות בניירות ערך, מסחר במניות, איגרות חוב וכדומה.
השירות ללקוחות בחדרי עסקות חייב להצטיין ביעילות ומהירות תגובה, שכן לעיתוי הפעולה ישנה משמעות פיננסית רבה.
הסוחרים נדרשים לספק שירות ומענה מהיר ללקוחותיהם ולתקשר בו זמנית עם מספר רב של גורמים.
סוחר עושה שימוש במספר מסכי מחשב בו זמנית, בדרך כלל בין שלושה לשישה, בעזרתם הוא מקבל מידע וחדשות על מגמות השוק השונות. פקודות ביצוע ועסקאות מנוהלות באמצעות מקלדת ייעודית.
לרשות הסוחרים עומדים מקורות מידע רבים ומגוונים שהולידו את הצורך במערכות מיתוג ושיתוף משאבים ייעודיות וזאת ועל ידי שימוש במערכות תוכנה מתקדמות. כמו כן, יש צורך במערכת תקשורת קולית (טלפוניה) שתאפשר לסוחר לקיים מספר רב של שיחות בו זמנית, למסור ולקבל מידע קולי ולספק מענה מיידי ללקוחות.
מערכת מיתוג ושיתוף משאבים

כדי שהסוחר יוכל לשלוט בכל מקורות המידע ולבצע דרכם את המסחר, מתקינים על כל שולחן מסחר מקלדת ייעודית המהווה ממשק מיתוג שמע וחוזי. בנוסף למיתוג, מאפשרת המקלדת לקבל מידע ויזואלי על גבי מסך קטן שנמצא עליה, ולהקיש על מקשים ייעודיים לזירות המסחר כמו “buy” ,“bid” ועוד.
המערכות מודולריות ומאפשרות התרחבות בתוספת עמדות סוחרים וכמו כן בתוספת מקורות מידע.
מערכת המיתוג מאפשרת למקם את כל השרתים והמחשבים האישיים בחדר נפרד בסמוך לחדר העסקות ובכך לחסוך רעש וחום הנובעים מהכמות הרבה של ציוד המחשוב.
למיקום הציוד באזור נפרד מחדר העסקות יתרונות נוספים כמו ריכוז הציוד בארונות כך שתחזוקתו קלה יותר ועבודת הסוחרים מתאפשרת ללא הפרעה. יתרון נוסף למערכות המיתוג הוא אמינותן ושרידותן. המערכות בנויות בצורה כזו שעבור כל הרכיבים הקריטיים לפעולה תקינה של המערכת, יש רכיב חליפי אשר נכנס לפעולה על פי הצורך והסיכוי להשבתת המערכת כתוצאה מתקלה נמוך מאוד.
מערכות טלפוניה לחדרי עסקות

מערכות הטלפוניה הייעודיות לחדרי עסקות מאפשרות לסוחרים להיות מקושרים בעת ובעונה אחת למספר רב של מקורות. המערכת מחוברת למרכזיית הטלפונים של הארגון ומצד שני לספקי שירות קווי הטלפון והתמסורת הארציים כמו בזק, סלקום וכדומה. המערכת מחוברת למספר רב של קווים כולל קווי נקודה–לנקודה לזירות מסחר בבורסה.
על שולחנות הסוחרים נמצאות עמדות המכונות צריחים (Turrets) המאפשרות ישיבה חופשית ושימוש במערכת באמצעות שם משתמש וססמה. לכל עמדה יש לפחות שתי שפופרות ומערכת ראש אחת. רוב שטח העמדה הוא מסך מגע המאפשר חיוג מהיר ללקוחות, מענה מהיר ושימוש קל באופציות מתקדמות. לעיתים מוסיפים לעמדה הרחבה המשמשת את הסוחר כאינטרקום המחובר ישירות לזירות המסחר השונות.
כמו שאר המערכות בחדר העסקות, גם מערכת זו מצטיינת באמינות ובשרידות גבוהה תוך דגש על איכות השמע וההקלטה, שכן כל השיחות מוקלטות על ידי מערכות הקלטה נלוות.
עמדת טלפוניה ייעודית לסוחר בחדר עסקות
חישוב תעריף הדואר על בסיס מרחק

חישוב תעריף הדואר על בסיס מרחק היא שיטת חישוב תעריפי משלוח דברי דואר בתוך גבולות המדינה, שהתבססה בעיקר על מרחק הובלת המכתב. שיטה זו הייתה נהוגה בתחילת המאה ה-19, בתקופה שקדמה להחלת הרפורמה בשיטת הפעלת הדואר בבריטניה (ובעקבותיה בכל רחבי תבל). לאחר שהתברר שהשיטה שגויה, היא הוחלפה בשיטה המקובלת גם כיום, ומבוססת על משקלו של המכתב.
אופן חישוב תעריפי הדואר

משך מאות שנים עמד מרחק הובלת המכתב בבסיס חישוב תעריפי הדואר. עבור מקבלי ההחלטות זה היה הגיוני שאדם המבקש לשלוח מכתב למרחק של מאות קילומטרים ישלם עבורו יותר מאשר זה המבקש לשלוח מכתב למרחק קצר של קילומטרים ספורים. ההנחה המקובלת הייתה שלשירותי הדואר עולה הרבה יותר להעביר את המכתב ליעד מרוחק, ואת תוספת העלות צריך הלקוח לשלם.
על בסיס היגיון זה הכינו משרדי הדואר השונים ברחבי העולם לוחות תעריפים מורכבים שהגדירו את הסכום שיש לשלם עבור כל קבוצת מרחק. לוחות אלו היו שונים ממדינה למדינה, והביאו לידי ביטוי גם שיקולים אחרים אשר השפיעו על המחיר הסופי, אבל בבסיס כל הלוחות האלו עמד מרחק הובלת המכתב.
התחשבות בקשיי הדרך

דוגמה למרכיב שהשפיע על עלות המשלוח ניתן למצוא בדרך בה חישבו את לוח תעריפי הדואר באימפריה העות'מאנית. בבסיס לוח התעריפים נקבע מושג שנקרא בשם "שעת רכיבה", אשר שקלל הן את המרחק והן את תנאי הדרך. אורכה של כל "שעת רכיבה" היה בין 3 ל-5 קילומטרים, תוך התחשבות בתנאי השטח של האזור בו עברה דרך הדואר. אורך "שעת רכיבה" באזור הררי היה קצר יותר מאשר אורך "שעת רכיבה" באזור מישורי.
הנהלת הדואר העות'מאני הכינה בשנת 1840 טבלה מפורטת, בה צוין המרחק בשעות רכיבה של כל בית הדואר ברחבי האימפריה מבית הדואר המרכזי שבאיסטנבול הבירה. על בסיס הטבלה הזו נקבע כי תעריף משלוח מכתב רגיל אשר משקלו אינו עולה על 3 דירהם (9.9 גרם) יעמוד על 1 פארה לכל שעת רכיבה.
בשנת 1861 נעשה ניסיון לפשט את מבנה הטבלה, ונקבע כי הובלת מכתב רגיל למרחק שאינו עולה על 50 שעות רכיבה תעלה גרוש אחד. הובלת המכתב למרחק של 50 - 100 שעות רכיבה תעלה 3 גרוש, וכל 100 שעות רכיבה נוספות יעלו שני גרוש נוספים.
במהלך השנים שלאחר מכן שונו התעריפים מעת לעת תוך ניסיון לפשט את אופן החישוב ולהקל על הפקידים לקבוע את מחיר המשלוח. כך לדוגמה נקבע בשנת 1868 מחיר אחיד עבור מרחק של עד 100 שעות רכיבה.
שיטה זו בוטלה בשנת 1877, עם הצטרפותה של האימפריה העות'מאנית לאיגוד הדואר העולמי.
התחשבות בקשיי הדרך > מכתב מחיפה לביירות בשנת 1863

המכתב שבתמונה נשלח בשנת 1863 מן העיר חיפה אל העיר ביירות שבלבנון. החותמות וסימני הדואר שעליו מתעדים את תהליך הטיפול במכתב:
התחשבות במספר הדפים של המכתב

חישוב מחיר המשלוח בדואר הבריטי התבסס על טבלת המרחקים שבין בתי הדואר ברחבי המדינה ובין בית הדואר המרכזי בלונדון. כך לדוגמה נדרש מאדם שביקש לשלוח מכתב מלונדון לאדינבורו, מרחק של כשש מאות קילומטרים, לשלם סכום של 17 פני.
מחיר זה התייחס למכתב הכולל דף אחד בלבד. אם המכתב הכיל שני דפים, המחיר הוכפל. אם המכתב הכיל שלושה עמודים, המחיר היה פי שלושה וכך הלאה.
לפקיד הדואר אסור היה לפתוח את המכתב על מנת לברר את מספר הדפים שהוא מכיל, וזאת כדי לשמור על פרטיות המכותבים. לצורך בדיקת המכתבים
עמד לרשות הפקיד בבית הדואר מתקן מיוחד, שהיה מורכב מקופסה אטומה עם חור קטן באחת הדפנות. פקיד הדואר היה לוקח את המכתב המקופל אל חדר חשוך, שם היה מדליק נר, מניח אותו בתוך הקופסה וסוגר אותה. החזקת המכתב מול נקודת האור שבדופן הקופסה אפשרה לפקיד להבין האם המכתב מכיל דף אחד או יותר. תהליך זה גזל זמן רב, וגרר לא אחת טעויות בקביעת מספר הדפים.
שיטה זו בוטלה בשנת 1840, עם הפעלת הרפורמה בשירותי הדואר בבריטניה. הנהלת הדואר השתכנעה כי עדיף לשקול את המכתב ולחייב במקרה הצורך על כפל משקל, מאשר להמשיך ולהתעסק עם בדיקת מספר הדפים.
התחשבות במספר הדפים של המכתב > מכתב מלידס ללונדון בשנת 1832

המכתב שבתמונה נשלח בשנת 1832 מן העיר לידס שבצפון אנגליה אל עיר הבירה לונדון. החותמות וסימני הדואר שעליו מתעדים את תהליך הטיפול במכתב:
השפעת המרחק על עלות המשלוח

כאמור, משך מאות שנים פעלה השיטה הקובעת את מחיר העברת המכתב על בסיס מרחק הובלתו, מבלי שאיש יערער על ההיגיון שבשיטה זו. איש לא שאל האם המרחק באמת משפיע על סכום הכסף שהדואר נדרש להוציא על מנת להוביל את המכתב ליעדו.
בשנת 1837 כתב רולנד היל מסמך בו סיכם את תוצאות המחקרים והבדיקות שערך על אופן פעולתו של הדואר בבריטניה, ובו הציג את הצעתו לרפורמה בשירותי הדואר. באחד מסעיפי המסמך פירט רולנד היל את העלות של משלוח מכתב מלונדון לאדינבורו, מרחק של כשש מאות קילומטרים.
היל חישב את עלות הנסיעה של מרכבת הדואר בין שתי הערים, כולל עלות השכר של הנהג והמאבטח, וחילק את הסכום במספר המכתבים הפוטנציאלי שניתן היה להעמיס על המרכבה (בהנחה שמשקלו של מכתב רגיל הכולל עמוד אחד הוא כ-20 גרם). תוצאת החישוב הראתה כי עלות העברת המכתב מגיעה לסכום של אחד חלקי 36 של פני (0.028 פני). במחיר של 17 פני (תעריף המשלוח של מכתב בודד באותם ימים) יכול היה הדואר להעביר כ-610 מכתבים מבלי להפסיד דבר.
ביטול הקשר בין התעריף למרחק

בעקבות הבדיקות שערך, קבע רולנד היל כי מרכיב ההוצאה העיקרי בפעילות הדואר אינו מושפע ממרחק הנסיעה, אלא מעלות העבודה הכרוכה בתהליך הטיפול במכתב. הוא הציע לבטל את כל הפעולות המסובכות שגוזלות זמן וצורכות כוח אדם יקר. בשיטה הקיימת פקיד הדואר שקיבל לידיו את המכתב למשלוח חייב היה לבדוק את הכתובת הרשומה עליו, לבדוק את המרחק אל היעד בטבלאות המפורטות שהיו ברשותו, ולרשום על גבי המכתב את מחיר המשלוח. רולנד היל הוכיח כי עדיף להנהיג תעריף קבוע לכל מרחק שהוא ברחבי בריטניה, ולגבות סכום נוסף רק על מכתב שמשקלו עולה על זה של מכתב רגיל.
הצעות אלו, שהתקבלו במלואן בשנת 1840 במסגרת הרפורמה בשירותי הדואר בבריטניה (ראה ערך דואר אחיד בפני), ואומצו עם השנים בכל רחבי תבל, מהוות מאז את הבסיס לחישוב תעריפי הדואר בעולם כולו.
לקריאה נוספת

Laurin Zilliacus, From Pillar to Post, London, 1956, p.138
Itamar Karpovsky, Holy Land - Forerunners Postal Services up to 1918, 2018
Mackay Robin(Ed), Mileage Marks, International Encyclopedia of Stamps, IPC, 1970, p. 1241
Mehmet Baṣaran, Tughra Stamps, 2007.
פ. אריה, תולדות הדואר בארץ ישראל, ראובן מס, 1966, עמ' 33
משה רימר, "תעריף כפול", בתוך: שובל - מגזין הבולאים בישראל, גיליון מס' 84, נובמבר 2010, עמ' 20–21.
הערות שוליים

↑  Karpovsky, Holy Land, p. 12
↑  בית הדואר העות'מאני בחיפה נפתח רק בשנת 1865
↑  התעריף עבור מרחק של לא יותר מחמישים שעות רכיבה
↑  Tughra Stamps, 135-136
↑  זו אחת הסיבות העיקריות שלא נהוג היה אז להשתמש במעטפות, אלא לשלוח את הדף עליו כתבו כשהוא מקופל. שימוש במעטפה היה גורם להכפלת דמי המשלוח.
↑  משה רימר, תעריף כפול
↑  Zilliacus, From Pillar to Post, 138
מכתב מקופל שנשלח בשנת 1863 בדואר העות'מאני מחיפה לביירות
מכתב מקופל שנשלח בשנת 1832 באמצעות הדואר הבריטי מלידס ללונדון