stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קולי (רוטב)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 מוצא:  צרפת 
 
קולי (צרפתית: Coulis) הוא רוטב עדין מאוד, העשוי מירקות או מפירות מרוסקים ומסוננים, שמקורו במטבח הצרפתי. לקולי מרקם נוזלי ביותר ומראה צלול, ללא חתיכות או גושים. במקורו שימש המונח לנוזלים שניגרו מבשר בעת הבישול ולמרקים שהוכנו על בסיס מחית.
הכנה

רוב המרכיבים המשמשים להכנת קולי הם ירקות ופירות הניתנים לאכילה ללא בישול. להכנת קולי המבוסס על מרכיבים כאלה יעובדו המרכיבים למחית (בדרך כלל באמצעות ממחה), ולאחר מכן נסחטת המחית להוצאת הנוזלים ממנה. לעיתים בעת הכנת המחית יתווספו תבלינים או חומרים אחרים. כאשר הקולי עשוי מירקות הדורשים בישול, הירקות יבושלו בבישול הקצר ביותר האפשרי על מנת לרככם לצורך המחית.
שימושים

קולי ירקות משמש בעיקר למנות בשר וירקות, ויכול לשמש גם כבסיס למרקים או לרטבים אחרים. קולי פירות דוגמת רוטב תות שדה משמש לרוב בקינוחים. במנות המוגשות במסעדות מקובל להשתמש בקולי גם כקישוט.
פרנצ'סקו סוריאנו

פרנצ'סקו סוריאנו
פרנצ'סקו סוריאנו (באיטלקית: Francesco Soriano; נולד ב-1548 או 1549, נפטר ב-1621) היה מלחין איטלקי מתקופת הרנסאנס. הוא היה אחד החברים המוכשרים והמיומנים באסכולה הרומאית בדור הראשון שאחרי ג'ובאני פלסטרינה.
סוריאנו נולד בסוריאנו, סמוך לוויטרבו. הוא למד ב"בזיליקה די סן ג'ובאני אין לטראנו" ברומא אצל כמה מורים, ביניהם פלסטרינה, הוסמך לכמורה בשנות ה-70' של המאה ה-16 ובשנת 1580 היה למאסטרו די קאפלה ב"סן לואיג'י דאי פרנצ'זי", גם היא ברומא. ב-1581 עבר למנטובה, שם קיבל משרה בחצר גונזגה, אבל ב-1586 חזר לרומא שם נשאר עד סוף חייו ועבד כמנצח מקהלה בשלוש כנסיות נפרדות, ביניהן הקאפלה היוליאנית בכנסיית פטרוס הקדוש. סוריאנו פרש בשנת 1620.
סוריאנו עבד עם פליצ'ה אנריו בתיקון ספר התפילות הקתולי להתאימו לדרישות הקונטרה-רפורמציה, עבודה שפלסטרינה לא הספיק להשלים.
מבחינה סגנונית, המוזיקה של סוריאנו דומה מאוד לזו של פלסטרינה, אך במידת מה ניכרת בה השפעתן של המגמות המתקדמות שרווחו סמוך למפנה המאה. הוא אימץ את הסגנון הפוליכוראלי של האסכולה הוונציאנית ובה בשעה המשיך במסורת הכתיבה הפוליפונית החלקה של פלסטרינה; כן נטה למרקמים הומופוניים, שהקלו בדרך כלל על הבנת הטקסט המושר.
סוריאנו כתב מיסות, מוטטים (חלקם לשמונה קולות), מזמורי תהילים (קובץ אחד, שיצא בוונציה בשנת 1616, כתוב ל-12 קולות ובסו קונטינואו), פסיונים לכל אחת מבשורות השליחים (מתאוס, מרקוס, לוקאס ויוהנס),אנטיפונים מריאניים וכמה ספרי מדריגלים. הפסיונים שלו הם מבשרים משמעותיים למוזיקה המפורסמת יותר, שנכתבה לאותם טקסטים בתקופת הבארוק, כגון אלה של יוהאן סבסטיאן באך; הם כתובים בסגנון מאופק אך דרמטי, תוך ניסיון מסוים לאפיין דמויות. במידה ידועה, הם מבשרים את האורטוריה, בשילוב של קולות סולו, מקהלה ותפקידי דמויות ללא משחק, אבל בסגנון המקורב יותר לזה של פלסטרינה מאשר לכל כתיבה בארוקית.
לקריאה נוספת

"פרנצ'סקו סוריאנו" מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי 1980 ISBN 1-56159-174-2
"מוזיקה ברנסאנס" ניו יורק, נורטון ושות' 1954 ISBN 0-393-09530-4
פוטנציאל קשור-אירוע

פוטנציאל קשור-אירוע או פוטנציאלים מעוררים (באנגלית: event related potential — ERP) הוא סידרה של שינויי מתח במערכת העצבים המרכזית הקשורים באופן קבוע בזמן לאירוע מוגדר אירוע זה יכול להיות גרייה חושית, אירוע מוטורי או אירוע הכרתי.
הרכיבים של הפוטנציאלים המעוררים הם ביטויים חיצוניים לתהליכים תוך מוחיים.
הם מחושבים על ידי מיצוע התגובה המוחית לאירועים חיצוניים, במהלך ביצוע מטלה.
ניתן להסתייע בפוטנציאלים המעוררים להבנה של תהליכים קוגניטיביים המעורבים בתפיסה, קשב, רגש, פעולה, זיכרון ועוד.
רקע

האותות החשמליים במוח מתרחשים על ידי מעבר יונים דרך תעלות יונים הנמצאות על קרום התא. יש תעלות כאלה המופעלות על ידי קשירה של מוליכים עצביים לקולטנים, ואחרות נפתחות על ידי שינויים במתח על פני קרום התא. מעבר יונים זה יוצר פוטנציאל חשמלי הניתן למדידה. לרוב מדידת הפוטנציאל החשמלי בבני אדם מתבצעת בצורה לא פולשנית באמצעות מכשיר הנקרא אלקטרואנצפלוגרם (EEG). מכשיר זה יוצר רישום המשקף את הפעילות החשמלית של תאי העצב באזורים השונים של המוח בעזרתן של אלקטרודות המונחות על פני הקרקפת. כאשר נבדק מבצע מטלה, רק חלק קטן מהרישום החשמלי ב- EEG מכיל את הפעילות החשמלית שקשורה למטלה, רוב הפעילות הנמדדת אינה קשורה למטלה, ומוגדרת כרעש. על מנת לחלץ מן הפלט הכללי את אותו החלק הרלוונטי אשר קשור למטלה נדרש מנגנון המפריד בין האות הרלוונטי לבין הרעש. אחת השיטות לבצע זאת היא מדידת ERP. בשיטה זו ה-ERP הוא החלק מן האות אשר מקיים שני תנאים:
מופיע באופן עקבי לאורך הרצות חוזרות ונשנות של מהלך הניסוי.
מופיע בזמן קבוע ביחס לאירוע המעניין את החוקר. לתכונה זו קוראים נעילות בזמן (Time-locked).
שני תנאים אלה מתבססים על ההנחה כי בעת התרחשות מאורע המוח מפיק דפוס קבוע של פעילות מוחית שהוא נעול בזמן ביחס לאותו מאורע. הנחה זו אינה תמיד מדויקת, וישנם מנגנונים שונים אשר הוצעו בעקבות זאת. למרות זאת כוחה של שיטת ה-ERP הקלאסית מוכח מההצלחה האמפירית של שלל מחקרים בחקר המוח, גם אם המנגנון עליו מסתמכת השיטה אינו נכון אובייקטיבית.
השיטה הנפוצה למדידת ה-ERP היא באמצעות מיצוע. בשיטה זו רישום ה-EEG הרציף עובר חיתוך לתקופות נעולות בזמן, דהיינו לפרקי זמן קבועים סביב אירוע. לאחר מכן כל החלקים מסודרים זה כנגד זה, ומתבצע חישוב של ממוצע המתח הנמדד בכל רגע של הרישום. מנגנון זה נועד על מנת לצמצם את הרעש למינימום.
רקע > תכונות ה-ERP

הפוטנציאלים המעוררים הנרשמים מורכבים מסכימה של גלים, המכונים רכיבים, אשר נהוג לקשר אותם לפעילות קוגניטיבית קבועה. כל רכיב ניתן לאפיין באמצעות כמה מדדים: חביון, הזמן בין המאורע לבין הופעת הפיק, משרעת, גובה הפיק במיליוולטים. קוטביות המתח, האם המתח הוא חיובי או שלילי ודפוס ההתפלגות על פני הקרקפת. כמו כן, לעיתים מאפיינים את סדר ההופעה של הרכיב ביחס לרכיבים אחרים.
משום שהמתח של פוטנציאל קשור-אירוע חלש בהשוואה לאותות החשמליים האקראיים של המוח, נדרשות חזרות רבות על המדידה כדי להגדיל את היחס בין האות לרעש הרקע.
הבסיס הביופיזיקלי של פוטנציאל מוחי

בעקבות הצגתו של גירוי מובחן, המוח מפיק תגובה חשמלית בת כמה מיליוניות וולט אשר קשורה לעיבוד האירוע הרלוונטי.
אותם פוטנציאלים מעוררים נוצרים בעקבות שפעול של תאי עצב בקליפת המוח, אשר גורם ליצירה של שדות אלקטרומגנטיים. לרוב עיקר השינויים במתח נגרמים בעקבות מעבר יונים בסינפסות, בתהליך הנקרא יצירת פוטנציאל פוסט סינפטי, ולא בעקבות פוטנציאל הפעולה המתפתח בתא העצב הפוסט סינפטי.
היבטים תאורטיים בחקר ERP > הגדרת רכיב פוטנציאל קשור אירוע (ERP component)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
היבטים תאורטיים בחקר ERP > בעיית הסופרפוזיציה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
היבטים תאורטיים בחקר ERP > היסקים באמצעות ERP

מדידות של ERP יכול לתת מידע חדש אשר קשה להשגה באמצעים התנהגותיים. היכולת למדוד פעילות קונסיסטנטית אף לפני הצגת גירוי יכולה להחשב כמוכנות של המיינד למטלה אשר ביטויה הגופני מועט. כמו כן, היכולת לסווג לתתי תהליכים מושגים קוגניטיביים מתאפשר גם הוא באמצעות הבחנה בתנודות בלתי תלויות זו בזו ברכיבים מסוימים של ה-ERP. עם זאת, בעיות הסקה אשר פחות בולטות בניסויים פסיכולוגים קלאסיים, צצות כאשר יש ניסיון לקשר פעילות מוחית אנושית לתהליכים פסיכולוגיים. היכולת לקשור בין תהליך מוחי הנצפה בעת מטלה לבין היותו חלק מהבסיס לפעולה המבוצעת במטלה הוא בעייתי, כיוון שלא מתאפשרת דיאסוציאציה כפולה. כלומר אין דרך מספיק טובה לגרום להשתקת רכיב ספציפי בבני אדם, ולבחון את ההשפעה של ההשתקה על ההתנהגות, לכן לרוב ההסקה היא פוזיטיבית. כאשר יש אוסף של ראיות בהם רכיב ERP מסוים מופיע תחת שלל תנאים השונים זה מזה אפשר להגיד בביטחון מסוים כי רכיב זה או אחר קשור למאפיין המשותף לשלל הניסויים.
חילוץ ה-ERP מהמידע הגולמי > מיצוע - מינימיזציה של שגיאה תחת רעש נתון

בעולם אידיאלי ללא רעש היה ניתן להקרין גירוי מסוים לנבדק, לראות את הפלט של ה-EEG ובכך לזהות את הפעילות הקשורה למטלה. בפועל אין זה כה פשוט, בכל רגע ורגע יש פעילות מוחית שאינה קשורה למטלה אשר מונחת לפני הנבדק, או לחלופין הפעילות הנמדדת אינה עונה על הנחות היסוד של ה-ERP והיא מפריעה לזיהויו. אי לכך, המדידה בפועל בכל אלקטרודה סוכמת גרעין של פעילות הקשורה למטלה יחד עם רעש. פיתוח שיטת המיצוע שמובאת להלן מופיעה בקצרה במאמר של חוקרים נתניאל סמית' ומרתה קוטס (אנ') שפורסם בשנת 2015 בכתב העת פסיכופיזיולוגיה.
נגדיר משתנה  y_{i} המייצג את הפוטנציאל החשמלי הנמדד בנקודת זמן מסוימת לאחר הופעת גירוי באלקטרודה מסוימת, בהרצה ה- i. ונגדיר משתנה  \beta  כפוטנציאל אשר תלוי באירוע, ה-ERP אותו מבקשים למדוד, כאשר אנו יודעים כי הוא נשאר קבוע לאורך ההרצות. אזי ניתן לתאר את הרצות הניסוי כסט של משוואות כדלהלן:
{\begin{array}{lcl}y_{1}=\beta +\mathrm {noise} _{1}\\y_{2}=\beta +\mathrm {noise} _{2}\\\;\;\;\vdots \\y_{n}=\beta +\mathrm {noise} _{n}\end{array}}
או בקיצור:
\sum _{i=1}^{n}y_{i}=\sum _{i=1}^{n}\beta +\sum _{i=1}^{n}\mathrm {noise} _{i}
בשלב זה לחוקר ישנו רק את התוצאות הנמדדות ( y_{1},y_{2},...,y_{n}) ואת סט המשוואות דלעיל על מנת למצוא את  \beta . השיטה הישנה, הפשוטה והכי נחקרת לפתרון שאלות מסוג זה היא עיקרון הריבועים הפחותים. לפי שיטה זו  \beta  צריכה להיות הגורם אשר יביא את סך הרעש בריבוע:
\mathrm {squared\;noise} =\sum _{i=i}^{n}(\mathrm {noise} _{i})^{2}=\sum _{i=1}^{n}(y_{i}-\beta )^{2}
להיות קטן ככל האפשר. על מנת למצוא את המינימום לנוסחה של הרעש בריבוע נגזור את הביטוי:
{\frac {d}{d\beta }}\mathrm {squared\;noise} ={\frac {d}{d\beta }}\sum _{i=1}^{n}(y_{i}-\beta )^{2}=\sum _{i=1}^{n}-2(y_{i}-\beta )
נשווה לאפס:
-2{\biggl (}\sum _{i=1}^{n}y_{i}-\sum _{i=1}^{n}\beta {\biggr )}=0
ומכאן נפתור עבור  \beta :
{\begin{array}{lcl}\\\sum _{i=1}^{n}y_{i}=\sum _{i=1}^{n}\beta \\\sum _{i=1}^{n}y_{i}=n\beta \\\beta ={\frac {1}{n}}\sum _{i=1}^{n}y_{i}\end{array}}
נשים לב כי בטא הביטוי של  y_{i} שווה לממוצע. כלומר, לפי עקרון הריבועים הפחותים הדרך הטובה ביותר לאמוד את בטא היא למצע את הערך הנמדד באלקטרודות על פני כל ההרצות  y_{1},y_{2},...,y_{n}. על מנת לקבל את ה-ERP הרציף נמצע את הערך הנמדד על פני כל ההרצות עבור כל נקודה בזמן אותה דגמנו.
חילוץ ה-ERP מהמידע הגולמי > תהליכי צמצום רעש במידע גולמי של EEG

מלבד המיצוע, אשר כפי שנראה לעיל מצמצם למינימום את השגיאה תחת רעש נתון בהינתן קיום ההנחות של ה-ERP, ניתן להשתמש בשיטות לצמצום מרכיב הרעש ובכך להביא לתוצאה מדויקת יותר. שיטות אלו כוללות שימוש בפילטרים שונים, אלגוריתמים מתחום מדעי המחשב להפרדת מקורות ובהסרה ידנית של מוקדי רעש באמצעות עזרים ממוחשבים המכווינים את החוקר אל מוקדים אלו.
חילוץ ה-ERP מהמידע הגולמי > תהליכי צמצום רעש במידע גולמי של EEG > פילטרציה של אלקטרודות בודדות

על מנת לחלץ את ה-ERP מן המידע הרועש שרושם ה-EEG יש צורך לבצע כמה תהליכים לפני ביצוע המיצוע. אחד התהליכים הנפוצים והראשוניים ביותר הוא החלת מסננים על הרישומים, כאשר המטרה היא לסנן כמה שיותר מידע לא רלוונטי ורעש מן האות. אחד המסננים שמאוד נפוץ להשתמש בהם הוא מסנן גבוה עובר (High-pass filter) לתדרים של עד חצי או אחד הרץ, בו רק תדרים הגבוהים מ 1-0.5 הרץ נשארים. זאת משום שלרוב לא מצוי מידע משמעותי מהמוח בתדרים אלו, אלא מצוי יותר רעש שמקורו בהצטברות מטענים כתוצאה מהזעה וכדומה. כמו כן, לעיתים משתמשים בפילטרים מסוג "נמוך עובר" המנפים מהרישום את כל התדרים אשר אינם נמצאים בטווח בו מתעניין החוקר.
חילוץ ה-ERP מהמידע הגולמי > תהליכי צמצום רעש במידע גולמי של EEG > פילטר לפלסיאן - current source density maps

על מנת לשלול את התרומה המשותפת של מקורות עמוקים לכלל הפוטנציאל החשמלי עם הקרקפת, ובכך להגדיל את היכולת לזהות מקורות בלתי תלויים קרוב לשטח פני קליפת המוח, לעיתים קרובות משתמשים בפילטר הנקרא פילטר לפלסיאן. פילטר זה הוא פילטר מרחבי, ולכן הוא נעשה על פני כל האלקטרודות בנקודות זמן קבועה. הפילטר משנה את המפה הטופוגרפית בנקודת זמן זו, הוא מסיר רכיבים שהם בעלי תדר מרחבי נמוך, כלומר שמידת המקומיות שלהם נמוכה יחסית. בכך הוא מחדד את המפה הטופוגרפית והוא מסיר רעשים שמקורותיהם בצוואר ובפנים.
חילוץ ה-ERP מהמידע הגולמי > תהליכי צמצום רעש במידע גולמי של EEG > ניתוח רכיבים בלתי-תלויים ICA

אחת השיטות הנפוצות להסרת רעש מן המידע הנמדד ברישום EEG היא הסרת רכיבים בלתי תלויים, שמקורם מזוהה עם פעילות שאינה נובעת מהמוח. לדוגמה: מצמוץ העין, תנועת שריר או פעילות הלב. חילוץ הרכיבים הבלתי תלויים, הקיימים ברישום ה-EEG, מתבצע באמצעות אלגוריתם מתחום מדעי המחשב הנקרא ניתוח גורמים בלתי תלויים - או בקיצור ICA (Independent component analysis). לאחר שהאלגוריתם מוצא את הרכיבים הבלתי תלויים, החוקרים בודקים עבור כל רכיב האם מקורו בפעילות מוחית או שמקורו בפעילות שאינה מוחית. בדיקה זו מתבצעת על מנת לדעת אם להשאיר את הרכיב במידע שנאסף או לחלופין להסירו. קביעת מקור הרכיב מצריכה ידע וניסיון של החוקר, ומסקנותיה עשויות להיות שונות בין חוקרים שונים כתלות במידת המיומנות, בשמרנותם של החוקרים ובטיב הניסוי. לרוב ישתמש החוקר בשיטות כמו התמרת פורייה ואנליזת זמן-תדר (Time–frequency analysis) המנתחות את תכונות הרכיבים עצמם, שעוזרות לבצע שיפוט בצורה מושכלת יותר. מרכיב נוסף המקשה על סיווג הרכיבים הוא העובדה כי ישנם צורות של רכיבים אשר סיווגם שנוי במחלוקת בקהילה המדעית.
חילוץ ה-ERP מהמידע הגולמי > תהליכי צמצום רעש במידע גולמי של EEG > הסרת ארטיפקטים סמי-אוטומטית מבוססת קריטריון

לאחר הרצת ה-ICA נהוג להשתמש בתוכנה אשר מוצאת מקטעים ברישום ה-EEG שעונים לקריטריונים שמגדיר החוקר. קריטריונים אלה מעידים על פעילות שמקורה אינה מוחית. פעילות זו יכולה לנבוע מתנועת שרירים של הקרקפת, הזעה או תנועה חדה של הנבדק. קריטריונים לדוגמה הם: אמפליטודה מאוד גבוהה של הרשם, תנודות מהירות וגדולות באמפליטודה, חוסר פעילות משמעותי וכדומה. לאחר סימון התוכנה את המקטעים שעונים על הקריטריונים, עובר החוקר על הרישום של ה-EEG ובודק עבור כל מקטע מזוהה אם קיימת עילה להסירו מהניתוח הסופי, וכן מוודא שלא נשכחו מקטעים שרלוונטיים להסרה. לעיתים בעקבות ריבוי מקטעים בעייתיים באלקטרודות, יכול החוקר להגיע למסקנה כי יש צורך להסיר אלקטרודות שלמות. כאשר מוסרים החלקים הבעייתיים יש אפשרות או להתעלם ממקטע הזמן לחלוטין, או לחלופין לנסות לשער את הפעילות באלקטרודות הבעייתיות בטווח הזמנים הבעייתי. הליך אמידת הפעילות נקרא אינטרפולציה. הליך זה לעיתים חשוב על מנת לשמור על כמות אלקטרודות קבועה ובכך לפשט את הליך הסקת המסקנות הסטטיסטי.
סוגים של פוטנציאל קשור-אירוע

הפוטנציאל קשור-אירוע המתקבל דרך מדידת אלקטרואנצפלוגרם מייצג פעילות בו זמנית של יחידות עצביות רבות ושונות שסכומן יוצר שינוי חיובי או שלילי במתח החשמלי.הרכיבים של הפוטנציאלים המעוררים מוגדרים על פי שני ממדים שונים:
הקוטביות שלהם - חיובית (P) או שלילית (N).
זמן החביון, הזמן שבו הקוטביות מגיעה לשיאה מהצגת הגירוי - פרק זמן זה נמדד באלפיות השנייה.
רכיבים המופיעים בזמן קצר מהצגת הגירוי לרוב עד כ-100 אלפיות השנייה, מכונים פוטנציאלים אקסוגניים כיוון שככל הנראה הם מייצגים תהליכים עצביים הרגישים למאפיינים הפיזיקליים של הגירוי, הקשורים בעיבוד ראשוני הכולל פירוק לרכיבים פיזיקליים וכדומה.
רכיבים אשר מופיעים מאוחר יותר, מכונים פוטנציאלים אנדוגניים והם ככל הנראה מייצגים עיבוד מתקדם יותר של הגירוי. עיבוד המערב מלבד ניתוח פיזיקלי גם הסקת מסקנות וייחוס משמעות.
סוגים של פוטנציאל קשור-אירוע > רכיבים בעלי קוטביות שלילית

רכיבים של פוטנציאל קשור-אירוע בעלי קוטביות שלילית מסומנים על ידי האות N, מתוך המילה האנגלית Negative.
סוגים של פוטנציאל קשור-אירוע > רכיבים בעלי קוטביות שלילית > גל N1

הרכיב N1 מתייחס לשינוי שלילי במתח החשמלי ששיאו כ-100-200 מילי-שניות ממתן הגירוי. ידוע כי רכיב זה מוגבר בעקבות הפניית קשב ראייתי-מרחבי (Visuospatial) לעבר גירוי מסוים.
סוגים של פוטנציאל קשור-אירוע > רכיבים בעלי קוטביות שלילית > גל N400

הרכיב N400 (אנ') מתייחס לשינוי שלילי במתח החשמלי ששיאו כ־400 אלפיות השנייה לאחר הצגת הגירוי. הוא מקושר לעיבוד של מידע סמנטי. בהתאם לכך, זוהי תגובה המופקת בעקבות ביטויים לא צפויים או לא מתאימים מבחינה לשונית, אשר מופיעים בסיום משפט
גל MMN
Mismatch negativity או בקיצור MMN הוא רכיב המופיע כתגובה למידע הסותר ניבוי של המערכת הקוגניטיבית על הסדר בסביבה החיצונית לאורגניזם. לדוגמה משפט עם שגיאות תחביר לאחר שלל משפטים תקינים יעורר MMN כיוון שהמיינד יצפה לכך שהמשפט יהיה תקין, והניבוי יסתר. ל-MMN ידוע אזור אשר גורם לתגובה הנמצא באזור השמיעתי העיקרי - הפיתול הרקתי העליון והפיתול על שם השל, עם זאת מחקרים רבים מצאו מקור נוסף הנמצא באזורים מצחיים. במקרים רבים באמצעות ניתוח מקורות של פריסת הפוטנציאלים על הקרקפת ממוקם האזור המצחי על ה-IFG.
דוגמה לשינויי פוטנציאל הנגרמים בתופעת ה-Mismatch negativity. ניתן לראות את הפוטנציאל קשור-אירוע האופייני בקו האדום בתמונה A. בתמונה B מופיע תרשים המתאר בצבעי כחול-אדום את השתנות הפונטציאל החשמלי כפונקציה של הזמן (ציר אופקי) באלקטרודות שונות ש לה-EEG (מפוזרות על הציר האנכי). לקוח מתוך
סוגים של פוטנציאל קשור-אירוע > רכיבים בעלי קוטביות חיובית

רכיבים של פוטנציאל קשור-אירוע בעלי קוטביות חיובית מסומנים על ידי האות P, מתוך המילה האנגלית Positive.
סוגים של פוטנציאל קשור-אירוע > רכיבים בעלי קוטביות חיובית > גל P300

גל P300 הוא פוטנציאל קשור-אירוע מרכזי במחקר הנוירופסיכולוגי, המופק במוח בתהליכים המערבים קשב וקבלת החלטות. הרכיב נחשב כמייצג תהליכי עיבוד פנימיים של מערכת העצבים המרכזית. הגל מופיע לרוב כאשר המטלה אותם עושי הנבדקים מערבת זיהוי מודע של חריגות בקלט החושי או לחלופין כאשר מתבצעת הבחנה קטגורית. זמן הופעתו של הגל P300 משקף בין היתר את משך הזמן הדרוש כדי לעבד את משמעות הגירוי, גודל המשרעת שלו נקבע על פי מגוון משתנים, למשל: כמות הקשב שהושקעה לצורך עיבודו של הגירוי, ההסתברות של הופעת גירוי חריג והרלוונטיות שלו למטלה. בעת רישום EEG, ה-P300 מאופיין בעליית פוטנציאל כאשר שיא הפוטנציאל מגיע בין 250 ל-500 אלפיות שנייה מהצגת הגירוי. כמו כן האלקטרודות בהם נמצאת התגובה הגדולה ביותר, מבחינת גודל האמפליטודה, לרוב נמצאות על האונה הקודקודית.
מאז גילויו של ה-P300, מחקרים נוספים הראו שלא מדובר בתופעה יחידנית. P300 מכיל שני תתי-רכיבים נבדלים בבירור: P3a (אנ') ו-P3b (אנ').‏ P3b הוא רכיב יכולת קשורת-אירוע המתבטא ברשום-קרקפתי מתקדם חיובי של אותות כלואי זמן. הרישום מציג את שיא המתח מעל ריכוזי אלקטרודות קדמיים ומרכזים, עם שיא השהייה בטווח של 250 - 280 אלפיות שנייה. P3a מזוהה עם פעילות מוחית הקשורה לפעולה הדורשת תשומת לב (במיוחד פעולת ההתכוונות והגבה לא רצונית לשינויים בסביבה) ועיבוד מידע חדש.
P3b הוא ה-P300 הקלאסי; גל רכיב יכולת קשורת אירוע עם משרעת ששיאה הוא 300 אלפיות שנייה (על פי רוב יחסי וממוצע של אותות באזור האוזניים). שיא ההשהיה תלוי במשימה Amplitudes are typically highest on the scalp over parietal brain areas. והוא נע בין 250 ל-500 אלפיות שנייה. המשרעות מרישום פעילות על הקרקפת בדפנות המוח בדרך כלל גבוהות.P3b הוא כלי חשוב למדידת תהליכים חשיבתיים ובעיקר למחקר פסיכולוגי על עיבוד מידע. באופן כללי, אירועים בלתי סבירים יפיקו את P3b. ככל שהאירוע יהיה פחות סביר כך יעלה ה-P3b. אבל כדי להפיק את ה-P3b, הגירוי חייב להיות קשור למשימה הראשית. למשל אירוע בלתי סביר יכול להיות מטרת אות לא סדירה ברצף של אותיות שהנסיין מתבקש להגיב בלחיצת כפתור. P3b גם יכול למדוד מהו העומס ההכרני שדורשת משימה שכזאת.
סוגים של פוטנציאל קשור-אירוע > רכיבים בעלי קוטביות חיובית > LPP

פוטנציאל חיובי מאוחר (LPP) הוא עליה ממושכת בפוטנציאל קשור-אירוע המתגברת בעקבות גירוי רגשי מעורר. זהו ERP המופיע על אלקטרודות בקו האמצע הקדקודי אמצעי, כ-300 מילישניות לאחר התחלת גירוי. ידוע כי רכיב זה קשור להשוואה חברתית.
ראו גם

שליליות קשורת משוב
דימות תהודה מגנטית תפקודי
מגנטואנצפלוגרפיה
נוירוארגונומיה
פסיכופיזיולוגיה
לקריאה נוספת

Luck, S. J. (2014).
. MIT press.
Buzsáki, G., Anastassiou, C. A., & Koch, C. (2012). The origin of extracellular fields and currents—EEG, ECoG, LFP and spikes. Nature reviews neuroscience, 13(6), 407-420.
ביאורים

↑  פוטנציאל חשמלי הוא צורה של אנרגיה פוטנציאלית שמעצם הגדרתה צריכה נקודות ייחוס. על כן נהוג לבחור את אחת האלקטרודות או לחלופין ממוצע של כמה אלקטרודות כנקודת ייחוס בכל מדידה ומדידה של הפוטנציאל החשמלי.
פנטום האופרה (מחזמר)

| --- | --- |
כרזת המחזמר
כרזת המחזמר
 הפקה:  אנדרו לויד ובר, החברה לתיאטרון שימושי, קמרון מקינטוש
 מילות השירים:  צ'ארלס הארט וריצ'רד סטילגו
 מבוסס על:  רומן האימה הגותי "פנטום האופרה" מאת גסטון לרו
 ליברטיסט:  אנדרו לויד ובר צ'ארלס הארט ריצ'רד סטילגו
 דמויות:  פנטום האופרה, כריסטין דאי, ראול הוויקונט דה שאני, מאדאם ז'ירי ומג ז'ירי, קרלוטה ועוד
 מוזיקה:  אנדרו לויד ובר
 מקום ההתרחשות:  בית האופרה גרנייה בפריז
 תקופת ההתרחשות:  מספר חודשים במהלך שנת 1881
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 סוגה:  מחזמר
 הצגת בכורה:  1986 ועד היום ברציפות - וסט אנד, לונדון 1988 ועד היום ברציפות - ברודוויי, ניו יורק ב-16.4.2023 ערך המחזמר את הופעתו האחרונה ב ברודוויי, ניו יורק
 מספר מערכות:  2
 שפה:  אנגלית
 פרסים:  זוכה 3 פרסי אוליבייה (בהם המחזמר הטוב ביותר) זוכה 7 פרסי טוני (בהם המחזמר הטוב ביותר)
 אתר רשמי
פנטום האופרה הוא מחזמר מצליח ביותר שעלה לראשונה ב־1986. המחזמר מבוסס על הרומן הגותי "פנטום האופרה" מאת גסטון לרו, העוסק באהבתו הנכזבת של גאון מוזיקלי והנדסי מעוות לזמרת אופרה צעירה, יפה ותמימה באופרה גרנייה בפריז של המאה ה-19. הוא הולחן בידי אנדרו לויד ובר ומילות השירים נכתבו בידי צ'ארלס הארט(אנ') וריצ'רד סטילגו (אנ').
המוזיקה של ובר משלבת בין מספר סגנונות:
מוזיקה גותית המתבססת על קלידים דומיננטיים ובייחוד עוגב, לצד ליווי קצבי של מוזיקת רוק.
מוזיקה קלאסית ואופרה קלה, כאשר יש שילוב של קטעי כינורות, כלי נשיפה ואופרה.
מוזיקת מחזמר.
המחזמר הופק בידי קמרון מקינטוש (אנ') והחברה לתיאטרון שימושי (אנ'). בהפקה המקורית כיכבו מייקל קרופורד (הפנטום), שרה ברייטמן (כריסטין) וסטיב ברטון(אנ') (ראול).
"פנטום האופרה" הוא כנראה המחזמר המצליח ביותר בכל הזמנים: רווחיו מוערכים בלמעלה מ-5.6 מיליארד דולר והוא רץ ברציפות למעלה מ-35 שנה (שיא עבור מחזמר) ועדיין רץ. שיר הנושא של המחזמר "The Phantom of the Opera" זכה לפופולריות רבה ומספר רב של עיבודים וגרסאות כיסוי כולל בסגנונות מטאל.
בעוד שבתיאטראות וסט אנד בלונדון הוא עדיין רץ, בתיאטראות ברודוויי הוא הורד מהבמה באפריל 2023, עקב התמעטות קהל לאור מגפת הקורונה. המחזמר הציג בניו יורק 35 שנה, ובפני כ-20 מיליון בני אדם והכניס למפיקים יותר מ-1.36 מיליארד דולר.
עלילת המחזמר

עלילת המחזמר היא עיבוד לעלילת ספרו של גסטון לרו "פנטום האופרה" עם מספר שינויים בעלילה, עקב מגבלות ואילוצים שונים (במה, ליהוק, זמן הצגה מוגבל וכו').
עלילת המחזמר > פרולוג

המחזמר עצמו נפתח במכירה פומבית ("Prologue") המתרחשת זמן רב אחרי התרחשות האירועים, בה ראול דה־שאניי הזקן קונה תיבת נגינה ועליה פסל של קוף עבור אהובתו, כריסטין. את התיבה בנה פנטום האופרה, והמוזיקה שהיא ניגנה הקסימה את כריסטין. במכירה מוכרים גם את הנברשת שהפיל הפנטום וכאשר מרימים אותה אל מקומה בראש תקרת בית האופרה, יש פלאשבק לעבר ואז מתחיל סיפור המחזה ("Overture").
עלילת המחזמר > מערכה ראשונה

האופרה נמכרת לזוג מנהלים חדשים, מר אנדרה ומר פירמין. הללו מגיעים יחד עם הוויקונט ראול דה־שאניי, פטרון האופרה, כדי לעמוד על טיבה של הרכישה. הם מגיעים בדיוק בזמן חזרה לאופרה "חניבעל". הדיווה המפונקת לה־קרלוטה שרה את האריה המרכזית אך מפסיקה באמצע בעקבות "תאונה" שנגרמה, על פי השמועות הרצות בקרב העובדים, על ידי "פנטום האופרה", רוח רפאים מסתורית הרודפת את המקום ומענישה באכזריות את אלה המפרים את דברה. קרלוטה מפסיקה את השיר בזעם, ואחת מהרקדניות (מג ז'ירי) מציעה את כריסטין דאה, רקדנית בינונית אך זמרת מוכשרת, כמחליפה לקרלוטה. כריסטין כובשת את לב כולם ובהופעת הבכורה שלה באופרה הופכת לכוכבת בזירת האופרה של פריז ("Think Of Me").
אחרי ההופעה, מתוודה כריסטין בפני מג על זהותו של המורה שלה לזמרה; לפני מותו, הבטיח אביה של כריסטין שישלח לה את ״מלאך המוזיקה״ שישמור עליה, והיא שומעת את קולו מתוך הקירות בחדרה ומקבלת ממנו שיעורים ("Angel Of Music"). באותו הערב, נכנס לחדרה של כריסטין הוויקונט ראול דה־שאניי, חבר ילדות שלה שהתאהב בה בעקבות הביצוע המרגש של האריה. כריסטין מוקסמת מחיזוריו אך מתחמקת מהצעתו לצאת איתה מפני שהיא מחכה לשיעור מהמלאך שלה ("Little Lotte"). הקול שכריסטין שומעת הוא למעשה קולו של הפנטום, המאוהב בה ונותן לה שיעורים דרך המעברים הסודיים שבקירות. הפנטום, שמקנא בראול, המחזר הצעיר, מתגלה בפני כריסטין כהשתקפות במראה שבחדרה, מתחזה ל״מלאך המוזיקה״ ("The Mirror (Angel Of Music)") ולוקח אותה איתו. הוא מוביל אותה אל משכנו הסודי בלב אגם תת-קרקעי במרתפי בית האופרה ("The Phantom Of The Opera"), ומנסה לשבות את לבה במוזיקה השמיימית שהלחין ("The Music Of The Night"). כריסטין נכבשת בקסמי המוזיקה של הפנטום, אך מגלה את הסוד הנורא שהוא מסתיר מתחת למסכה – פנים מפלצתיות ומעוותות. הפנטום נתקף בהתקף זעם ואומר לכריסטין שעכשיו לעולם לא תוכל להיות חופשייה, אך נרגע ומחזיר את כריסטין לבית האופרה ("I Remember / Stranger Than You Dreamt It"). באותו הלילה, פועל הבמה ג׳וזף בוקה מפחיד את רקדניות הבלט בסיפורים על פנטום האופרה ועל הפלצור שבו הוא הורג את קורבנותיו, אך מאדאם ז׳ירי, הכוריאוגרפית, מזהירה אותו שלא לדבר על הפנטום ("Magical Lasso").
ראול, קרלוטה ומנהליה החדשים של האופרה מקבלים מכתבים מפנטום האופרה, שבהם הוא דורש מהם לשלם לו את שכרו הגבוה, לשמור לו את תא מספר 5, ללהק את כריסטין לתפקיד הראשי באופרה ״איל מוטו״ ואת קרלוטה לתפקיד אילם ("Notes"). קרלוטה מזועזעת מהעלבון שבמכתבים הללו, אך המנהלים מפייסים אותה בהכריזם שלא יכנעו לדרישות הפנטום, שבו הם לא מאמינים, ומלהקים את קרלוטה לתפקיד הראשי ("Prima Donna"). בליל הבכורה של "איל מוטו", מופיע הפנטום ומתרעם על ההתעלמות מדרישותיו. הוא גורם לקרלוטה לקרקר כמו קרפדה במקום לשיר, רוצח את ג׳וזף בוקה באמצעות הפלצור שלו ומפיל את גופתו התלויה אל מרכז הבמה, מה שמתחיל מהומה גדולה בבית האופרה ("Poor Fool, He Makes Me Laugh"). בלב הכאוס, כריסטין בורחת עם ראול אל הגג, מקום בו היא חושבת שהם יהיו בטוחים מעיני הפנטום. שם היא מספרת לו על המפגש שלה עם הפנטום, על פניו המזעזעים ועל המוזיקה המדהימה שכתב ("Why Have You Brought Me Here"). ראול מנסה לשכנע אותה שזה היה רק חלום. השניים מתוודים על אהבתם ("All I Ask Of You"). ללא ידיעתם, הפנטום שמע את כל השיחה שלהם וליבו נשבר בגלל שכריסטין דחתה אותו. הוא נשבע לנקום, ומפיל את הנברשת הגדולה על הבמה בזמן ההשתחוויה ("All I Ask Of You - Reprise").