stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איי ארגנטינה
הערות שוליים

| ארכיפלג וילהלם |
| --- | --- | --- |
| קבוצות איים: | אנגרמה • ארגנטינה • רוקה |  |
| איים: | אקולה |  |
| אתרים היסטוריים ואתרי מורשת באנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| הקוטב הדרומי | תורן דגל הקוטב הדרומי (HSM - 1) |  |
| ארץ קואוטס | תחנת בלגרנו II ‏(HSM - 43) |  |
| ארץ אנדרבי | האי פרוקלמיישן ‏(HSM - 3) |  |
| אדמת מק. רוברטסון | כף ברוס ‏(HSM - 5) |  |
| ארץ ג'ורג' החמישי | כף דניסון ‏(HSM - 77) |  |
| ים רוס | כף רוידס (בקתת שקלטון) ‏(HSM - 15) • כף אוונס ‏(HSM - 16) • חצי האי נקודת האט (וצלב נקודת האט) ‏(HSM - 17 ו- HSM - 18) • בקתת דיסקברי ‏(HSM - 18) • כף קוזייר ‏(HSM - 69) |  |
| ארץ גרהאם | מגדלור האי למדא (HSM - 29) • נמל שארקו ‏(HSM - 28) • נמל פאראדייס ‏(HSM - 30) • נקודת מצ'ניקוב ‏(HSM - 45) • פורט לוקרוי ‏(HSM - 61) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556716105171  LCCN: sh2006004205  NARA: 10047289
אלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני

אלברכט, נסיך טורן וטקסיס השמיני (בגרמנית: Albrecht Maria Joseph VIII Fürst von Thurn und Taxis;‏ 8 במאי 1867‏- 22 בינואר 1952) היה נסיך טורן וטקסיס השמיני מ-2 ביוני 1885 עד מותו ב-22 בינואר 1952.
ביוגרפיה

אלברכט נולד ב-8 במאי 1867 ברגנסבורג, והיה בנם הצעיר של מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס והלנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה. אביו נפטר כשהיה בן פחות מחודשיים, והוא גדל אצל אמו.
בשנת 1871 מת סבו של אלברט, מקסימיליאן קרל, נסיך טורן וטקסיס השישי, ואחיו הגדול מקסימיליאן מריה, נסיך טורן וטקסיס השביעי ירש את תאריו. מקסמיליאן נפטר ב-2 ביוני 1885, ואלברט ירש את תאריו, תוך שאמו שימשה כעוצרת עד יום הולדתו ה-21 בשנת 1888. ב-8 במאי 1889 הוא קיבל את התואר דוכס ורת ודונאשטאוף מלואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה, וב-30 בנובמבר 1889 הוא קיבל את תואר אביר מסדר גיזת הזהב האוסטרי.
ב-22 בינואר 1952 מת אלברט ברגנסבורג, שם הוא נקבר עם אשתו בקפלת התפילה של מנזר סנט אמראם, ובנו פרנץ יוזף, נסיך טורן וטקסיס התשיעי ירש את תאריו.
משפחתו

ב-15 ביולי 1890 התחתן אלברכט בבודפשט עם מרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה וקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, ממנה נולדו לו שמונה ילדים:
פרנץ יוזף, נסיך טורן וטקסיס התשיעי (1893–1971), התחתן עם איזבל מריה, נסיכת ברגנסה, בתו של מיגל, דוכס ברגנסה
יוזף אלברט, נסיך טורן וטקסיס (1895)
קרל אוגוסט, נסיך טורן וטקסיס העשירי (1898–1982), התחתן עם מריה אנה, נסיכת ברגנסה, בתו של מיגל, דוכס ברגנסה
לודוויג פיליפ, נסיך טורן וטקסיס (1901–1933), התחתן עם אליזבת, נסיכת לוקסמבורג, בתו של וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג
מקס עמנואל, נסיך טורן וטקסיס (1902–1994)
אליזבת הלן, נסיכת טורן וטקסיס (1903–1976), התחתנה עם פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן
רפאל ריינר, נסיך טורן וטקסיס (1906–1993), התחתן עם מרגרט, נסיכת טורן וטקסיס
פיליפ ארנסט, נסיך טורן וטקסיס (1908–1964), התחתן עם יולליה, נסיכת טורן וטקסיס
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Darryl Lundy (27 ינו' 2009). "Albrecht Maria Joseph VIII Fürst von Thurn und Taxis". ThePeerage.com. נבדק ב-21 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Paul Theroff. "THURN und TAXIS". Paul Theroff's Royal Genealogy Site. נבדק ב-21 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 124794777  NKC: jo20241214789  VIAF: 122062926   WorldCat (עם VIAF): 122062926 
אלברכט ואשתו מרגרטה קלמטינה
אור נגדי (אסטרונומיה)

האור הנגדי מופיע בתמונה זו כנקודה בהירה על הרצועה האלכסונית של אור גלגל המזלות (הנמשכת למעלה משמאל לימין למטה) מעל הטלסקופ הגדול מאוד. (גלקסיית אנדרומדה והפליאדות בולטים בחצי התחתון של התמונה.)
אור נגדי (Gegenschein) הוא נקודה בהירה בשמי הלילה שבמרכזה הנקודה שמנגד לשמש בכיפת השמיים. פיזור לאחור של אור השמש על ידי אבק בין-פלנטרי במערכת השמש גורם לתופעה אופטית זו.
תיאור התופעה

אור נגדי הוא חלק מאור גלגל המזלות, ונבדל משאר אור גלגל המזלות בזכות זווית ההחזר הגבוהה של אור השמש הפוגע בחלקיקי האבק הבין-פלנטרי. הוא יוצר כתם אליפטי מעט בהיר יותר של 8–10 מעלות רוחב ישירות מול השמש בתוך הרצועה העמומה יותר של אור גלגל המזלות וקבוצות הכוכבים של גלגל המזלות. עוצמת האור הנגדי מוגברת יחסית לשאר אור גלגל המזלות מכיוון שכל חלקיק אבק נראה במופע מלא. האור הנגדי הוא בעל בהירות נראית של +5 עד +6, עם בהירות שטח נמוכה מאוד בטווח +10 עד +12.
היסטוריה

מקובל לקבוע שהאור הנגדי תואר לראשונה על ידי האסטרונום הצרפתי הישועי אספריט פזאנס (1692 – 1776) בשנת 1730. תצפיות נוספות בוצעו לכאורה על ידי החוקר הגרמני אלכסנדר פון הומבולדט במהלך מסעו בדרום אמריקה מ-1799 עד 1803. זה היה הומבולדט שהשתמש לראשונה במונח הגרמני Gegenschein. עם זאת, מחקר שנערך בשנת 2021 על ידי האסטרונום דונלד אולסון גילה שהאסטרונום הדני תיאודור ברורסן היה למעשה האדם הראשון שצפה ותיאר אחד כזה בשנת 1854, למרות שברוזן חשב שפזאנס צפה בו ראשון. אולסון מאמין שמה שפזנס צפה בפועל היה אירוע של זוהר הקוטב, שכן הוא תיאר את התופעה כבעלת זוהר אדום; אולסון מצא דיווחים רבים אחרים על פעילות אור-אורה מרחבי אירופה ואסיה באותו תאריך שפזאנס ערך את התצפית שלו. הדו"ח של הומבולדט תיאר במקום זאת כתמים משולשים זוהרים הן באופק המערבי והן באופק המזרחי זמן קצר לאחר השקיעה, בעוד שאור נגדי אמיתי נראה בעיקר סמוך לשעת חצות המקומית כאשר הוא בנקודה הגבוהה ביותר במסלולו.
בתקופה המודרנית, האור הנגדי אינו נראה ברוב האזורים המיושבים בעולם בגלל זיהום אור. ניתן לצפות בו רק בשמיים החשוכים ביותר שבאפשר (דרגה 1 בסולם בורטל), משום כך לא ניתן להבחין בו כלל בתצפית בלתי מזוינת בתוך תחומי מדינת ישראל.
הערות שוליים

↑  "Take the Gegenschein Challenge". Sky & Telescope. 2015-10-14. נבדק ב-2022-08-16.
↑  Levasseur-Regourd, Anny-Chantal; Hiroichi Hasegawa (1991). Origin and Evolution of Interplanetary Dust. International Astronomical Union Colloquium. p. 159. ISBN 0-7923-1365-8.
↑  Dickinson, David (2016-02-03). "A Challenge in Visual Athletics: Hunting the Gegenschein". Universe Today. נבדק ב-2022-08-16.
↑  Sheehan, William (1995). The immortal fire within: the life and work of Edward Emerson Barnard. Cambridge University Press. pp. 69–70. ISBN 0-521-44489-6.
↑  Blaschke, Jayme (17 באוגוסט 2021). "'Celestial Sleuth' corrects historical record on gegenschein discovery". Texas State University Newsroom. נבדק ב-15 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
איגואפה

אִיגְוַאפֶה (בפורטוגזית: Iguape) היא עיר במדינת סאו פאולו בברזיל. שטח הרשות המקומית של איגואפה הוא הגדול ביותר בסאו פאולו: 1,985.4 קמ"ר, וגובהו הממוצע הוא 6 מטרים. שם המקום מגיע משפת הטופי העתיקה.
שנת ייסודה הרשמית של העיר היא 1538 אך היסטוריונים טוענים כי נוסדה ככל הנראה הרבה לפני כן; מכאן שאיגואפה היא אחת הערים הוותיקות ביותר בברזיל. בשנת 2004 מנתה האוכלוסייה במקום 28,367 איש.
איגואפה היא מרכז צליינות נוצרית, עם עד 200 אלף צליינים הפוקדים את העיר מדי שנה בחודשי יולי ואוגוסט.
היסטוריה

מפאת מיקומה, הקרוב לגבולות שנקבעו על ידי חוזה טורדסיאס, אזור איגואפה היה למוקד משיכה להרפתקנים ופיראטים פורטוגזים, ספרדים וצרפתים שעגנו שם על מנת למכור את סחורותיהם ולהשיג מלאי לספינותיהם. ייסודה של איגואפה לעיתים נזקף לזכותם של הפליט הספרדי רוי גרסיה דה מוסקרה והפליט וסוחר העבדים הפורטוגזי קוזמה פרננדס. על פי ההיסטוריון פרנסיסקו אדולפו דה וארנהגן, פרננדס הגיע לאזור בשנת 1502 באותו המסע של אמריגו וספוצי לדרום אמריקה. רוי מוסקרה הגיע לאזור איגואפה עם קבוצת ספרדים מאזור ריו דה לה פלאטה בין השנים 1532 ו-1534. השניים כוננו יחסים טובים עם האינדיאנים המקומיים משבט טופי וביחד תקפו והרסו כמעט לחלוטין את מושבת סאו ויסנטה ב-1537. לבסוף גורשו השניים ואלו נמלטו תחילה לאזור פלוריאנופוליס ולאחר מכן לבואנוס איירס.
בצל קרבות אלו נאבדו כל הרישומים מהשנים הראשונות של העיר איגואפה ותאריך ייסודה המדויק היום אינו ידוע. באופן כמעט שרירותי נבחר ב-1938 ה-3 בדצמבר 1538 כתאריך הרשמי לייסוד העיר, על מנת לחגוג אז 400 שנה לעיר.
בשנת 1577 נקרא היישוב באופן רשמי "פרגזיה דה נוסה סניורה דאס נווס דה איגואפה" (Freguesia de Nossa Senhora das Neves de Iguape). באחת השנים בין השנים 1600 ו-1614 הועתקה העיר ממיקומה המקורי למיקומה הנוכחי, בשל חוסר במי שתייה ובמקום להתרחבות.
בשלהי המאה ה-16 התגלה זהב באזור והעיר התרחבה והתעשרה. נבנה בעיר בית היציקה הראשון בברזיל, על מנת לאפשר מיסוי וייצוא הזהב לכתר הפורטוגזי.
אולם, בשלהי המאה ה-17 כמות הזהב ירדה באזור ובו זמנית התגלו זהב ומתכות יקרות אחרות בכמויות רבות במינאס ז'ראיס. כתוצאה, מרבית הכורים מאיגואפה היגרו וכלכלת העיר התפוררה.
כלכלתה של איגואפה התחזקה שוב בשלהי המאה ה-18 והגיעה לשיאה במחצית הראשונה של המאה ה-19 על ידי גידול אורז. נמל איגואפה שימש לייצוא אורז שגידלו בסביבה לאירופה. כמה מבתיה העתיקים של העיר נבנו באותה התקופה, אז הייתה איגואפה בין הערים החשובות של הקולוניה. אך ביטול העבדות, הפוליטיקה המקומית ועבודת בניה כושלת באזור הנמל הביאו להידרדרות גידול ומסחר האורז ושוב ירידה בחשיבותה של העיר.
המחצית השנייה של המאה ה-19 הביא מהגרים לברזיל (על מנת להחליף את כוח האדם של העבדים), בעיקר איטלקים, גרמנים ויפנים. באיגואפה נוסד אחד הכפרים היפניים הראשונים בברזיל. כפר זה ננטש בתקופת מלחמת העולם השנייה.
במהלך המאה ה-20 התבססה הכלכלה המקומית על גידול בננה ולבבות דקל ודייג.
מרכז צליינות

בשנת 1647 הפכה איגואפה למרכז צליינות נוצרית בשל הופעתה של דמות ישו אשר נמצאה על ידי שני אינדיאנים בחוף הים.
מאז, בין 150 ל-200 אלף צליינים עולים לרגל לאיגואפה מדי שנה. חגיגות "אדון ישו הטוב מאיגואפה" (Senhor Bom Jesus de Iguape) מתקיימות בין 28 ביולי ל-6 באוגוסט, עם זיקוקים, תהלוכות, תזמורת ומוכרים ניידים.
בשנת 1949 ביקר בעיר הסופר אלבר קאמי (שעתיד היה לקבל את פרס נובל לספרות ב-1957), אשר ביקש להכיר מקרוב את החגיגה. הוא ביסס את סיפורו הקצר "הסלע שגדל" (אשר פורסם בספרו "הנפילה, גלות ומלכות") על אירועי הדת באיגואפה.
בעקבות תופעת הצליינות, נבנתה כנסיית "ישו הטוב" בין 1787 ל-1858, ונחנכה ב-1858. בשנת 1956 מעמדה הועלה לזאת של בזיליקה.
הערות שוליים

↑  תולדות איגואפה באתר עיתון מקומי. (בפורטוגזית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465496205171  LCCN: nr99032334  MusicBrainz: 488aaffb-01a1-4306-ae85-8274548f8ec4  VIAF: 152897621   WorldCat (עם VIAF): 152897621
איית בן חדו

איית בן חדו (בערבית: آيت بن حدّو, בברברית: ⴰⵢⵜ ⵃⴰⴷⴷⵓ, בצרפתית: Aït-Ben-Haddou) הוא כפר מבוצר, או קסר (قصر) במרוקו, השוכן במרחק של כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לורזאזאת. הכפר ממוקם ליד אפיק נחל וארזאזאת – לאורך נתיב השיירות העתיק בין הסהרה לבין העיר מרקש וחופי האוקיינוס האטלנטי. ליבו של הכפר – הקסר – שוכן במעלה גבעה מבוצרת שעליה בתי אדמה בנויים בצפיפות, והוא מוקף בחומות גבוהות שבפינותיהן מגדלי שמירה. רובע זה מכונה לעיתים גם בכינוי קסבה.
מראה בעיר
מבט על הקסר מן הצד השני של הנחל
רוב תושבי הכפר הם ברברים אשר החליפו את חיי הנוודות במגורי קבע. התקיימה ביישוב קהילה יהודית, אך אחרון הקהילה עזב את היישוב בשנות החמישים.במקום נשאר עדיין בית קברות יהודי. הכפר ידוע במספר גדול של סרטים היסטוריים אשר צולמו בתחומו, ובהם: לורנס איש ערב, יהלום הנילוס, ישו מנצרת, הפיתוי האחרון של ישו, גלדיאטור ואלכסנדר. גם חלקים מהסדרה משחקי הכס צולמו בכפר. איית בן חדו הוכרז בשנת 1987 כאתר מורשת עולמית בשל היותו דוגמה מצוינת לאדריכלות הסהרה המוקדמת ולאדריכלות בדרום מרוקו.
למרות שהשתמרו באופן טוב במשך מאות שנים, עתידו של המקום ככפר מיושב וחי מוטל בספק, בשל ירידה בכמות המשקעים, עזיבת האוכלוסייה הצעירה וההשקעה הגבוהה הנדרשת בשימור מבני האדמה. מאידך, התגברות זרם התיירים למקום והכרזתו כאתר מורשת עולמית עשויים לשמר את אתריו, ולהפכו למעין מוזיאון פתוח.
הערות שוליים

↑  UNESCO World Heritage Centre, Ksar of Ait-Ben-Haddou, UNESCO World Heritage Centre (באנגלית)
איסוטה פרסקיני סוג KM

| --- | --- |

Isotta Fraschini Tipo KM
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Isotta-Frascini Tipo KM4 Tourer
 יצרן:  "Isotta Fraschini" (אנ')
 שנות ייצור:  1910–1914
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מפרט טכני
 מנוע:  8 צילינדרים, 4 שסתומים לצילינדר, 10.1 ליטר המפיק 120 כ"ס ב-1,600 סל"ד
 מהירות מרבית:  130 קמ"ש
איסוטה פרסקיני סוג KM (באיטלקית: Isotta Fraschini Tipo KM, היה קרוי גם: Isotta-Frascini Tipo KM4 Tourer) היא מכונית מהודרת פתוחה, מסוג "טורפדו" ("Torpedo (car)" (אנ')) מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית Isotta Fraschini (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1910–1914.
סך הכול יוצרו כ-50 יחידות.
איסוטה פרסקיני סוג KM

סוג - torpedo-tourer
4 מושבים
מערכת היגוי - מימין
דגמים

טורפדו טוראר (Isotta Fraschini Tipo KM Torpedo Tourer)
רודסטר (Isotta Fraschini Tipo KM Roadster)
ראו גם

איסוטה פרסקיני סוג 8
איסוטה פרסקיני סוג 8A
הערות שוליים

↑  "איסוטה פרסקיני סוג KM" .motorbase.com/auctionlot/profile/2008/08/15/316-1913-isotta-fraschini-100-120-hp-tipo-km-4-four-seat-torpedo-tourer
↑  "איסוטה פרסקיני סוג KM" conceptcarz.com/vehicle/z12469/isotta-fraschini-km.aspx
↑  "איסוטה פרסקיני סוג KM" bonhams.com/auctions
↑  "איסוטה פרסקיני סוג KM" דגם torpedo-tourer auto.vercity.ru/gallery/automobiles/isotta_fraschini/1913
↑  "איסוטה פרסקיני סוג KM" דגם Roadster auto.vercity.ru/gallery/automobiles/isotta_fraschini/1914
איגוד האוניברסיטאות האמריקניות

| --- | --- |

סמליל איגוד האוניברסיטאות האמריקניות
 פעילות:  ארצות הברית - קנדה
 התאגדות:  מוסד ללא כוונת רווח
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי.
 מקום פעילות:  אמריקה הצפונית
 חברים:  71
 נשיא:  ברברה סניידר
 יושב ראש:  רוברט ג'ונס
 תקופת הפעילות:  1900–הווה (כ־124 שנים)
 aau.edu
 קואורדינטות:  38°54′01″N 77°01′42″W﻿ / ﻿38.900277777778°N 77.028333333333°W﻿ / 38.900277777778; -77.028333333333
 he
 
איגוד האוניברסיטאות האמריקניות (באנגלית: The Association of American Universities; בראשי תיבות: AAU) הוא ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה.
פעילות

איגוד האוניברסיטאות האמריקאיות הוקמה ב־28 בפברואר 1900, בכנס בן יומיים שהתקיים באוניברסיטת שיקגו, של 14 ממוסדות המועמדים לתואר דוקטור המובילים במדינה. מטרתו היא לשמור על מערכת אקדמאית חזקה של שיטות חינוך, מחקר וחדשנות ולקדם שיטות עבודה מומלצות לתואר ראשון ושני ולחזק את תרומות אוניברסיטאות המחקר לחברה האמריקאית. האוניברסיטאות החברות בארגון זוכות למימון הפדרלי הרב ביותר המשפר את בריאות הציבור, מתמודדות עם אתגרים לאומיים ותורמות לחוסן הכלכלי תוך חינוך והכשרת מנהיגים ומחדשי חזון עתידי. נכון לשנת 2024, בארגון חברות 71 אוניברסיטאות מארצות הברית (31 פרטיות ו-38 ציבוריות) ושתי אוניברסיטאות ציבוריות מקנדה. 
האיגוד חבר ברשת הגלובלית של אוניברסיטאות מחקר (אנ') (IRUN). הרשת כוללת את הארגונים הבאים: קבוצת ראסל (בריטניה, שבסיסה בלונדון), U15 (אוניברסיטאות בגרמניה) (שבסיסה בעיר פרייבורג), הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (אירופה, שבסיסה נמצא בלוון, בלגיה), איגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה (הרפובליקה העממית של סין, יפן, דרום קוריאה, הונג קונג וטאיוואן), ליגת C9 (סין), קבוצת השמונה (אוסטרליה, שבסיסה בקנברה), אוניברסיטאות מחקר RU11 (יפן) וקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15, שבסיסה באוטווה. איגוד האוניברסיטאות האמריקניות הצטרפה לשותפיה ברשת הגלובלית בחתימה על ההצהרות הבאות:
הצהרת חפיי על המאפיינים של אוניברסיטאות מחקר עכשוויות.
הצהרת ליידן על תפקידם של מדעי החברה ומדעי הרוח בנוף המחקר העולמי.
הצהרת שאנגחאי על התפקיד הקריטי של אוניברסיטאות עתירות מחקר במערכות אקולוגיות חדשניות בעולם.
הצהרת טוקיו על הצורך בהשקעות ארוכות ומהותיות בחזית המחקר באוניברסיטאות עתירות מחקר.
הצהרת סורבון על זכויות נתוני מחקר.
פעילות > האוניברסיטאות המייסדות

האוניברסיטה הקתולית של אמריקה (אנ') וושינגטון די. סי. וושינגטון די. סי.
אוניברסיטת קלארק (אנ') מסצ'וסטס מסצ'וסטס
אוניברסיטת קולומביה ניו יורק (מדינה) ניו יורק
אוניברסיטת קורנל ניו יורק (מדינה) ניו יורק
אוניברסיטת הרווארד מסצ'וסטס מסצ'וסטס
אוניברסיטת ג'ונס הופקינס מרילנד מרילנד
אוניברסיטת פרינסטון ניו ג'רזי ניו ג'רזי
אוניברסיטת סטנפורד קליפורניה קליפורניה
אוניברסיטת קליפורניה בברקלי קליפורניה קליפורניה
אוניברסיטת שיקגו אילינוי אילינוי
אוניברסיטת מישיגן מישיגן מישיגן
אוניברסיטת פנסילבניה פנסילבניה פנסילבניה
אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ויסקונסין ויסקונסין
אוניברסיטת ייל קונטיקט קונטיקט
ראו גם

אוניברסיטאס 21
אוניברסיטאות הערים הגדולות
איגוד אוניברסיטאות המחקר
איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
איגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי
ברית האוניברסיטאות האסיאתיות
ברית פלוס
הברית הבינלאומית לאוניברסיטאות מחקר
הברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות
התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט
ליגת הקיסוס
רשת אוניברסיטאות עולמית
רשת אוניברסיטאות מטאריקי
הערות שוליים

↑  Three Leading Research Universities Join the Association of American, AAU, November 6, 2019. Universitiesת
↑  AAU, Our Members
↑  AAU Member Universities
↑  U15, International ,Hefei Statement.
↑  U15, International, Leiden Statement.
↑  U15, International, Shanghai Statement.
↑  U15, International, Tokyo Statemen.
↑  U15, International, Sorbonne Declaration.
↑  The Association of American Universities: A Century of Service to Higher Education 1900-2000
| איגוד האוניברסיטאות האמריקניות - ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטאות ציבוריות | אוהיו סטייט • אורגון • איווה • איווה סטייט • אילינוי • אינדיאנה • אריזונה • אריזונה סטייט •  באפלו • ג'ורג'יה טק • דרום פלורידה • וושינגטון • ויסקונסין–מדיסון •  וירג'יניה • טקסס • טקסס A&M • יוטה • מיזורי • מינסוטה • מישיגן • מישיגן סטייט • מרילנד • סטוני ברוק • פיטסבורג • פלורידה • פנסילבניה סטייט • פרדו • קולורדו • קליפורניה (אירוויין • ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד) • קנזס • קרוליינה הצפונית • ראטגרס • ראטגרס-ניו ברונסוויק |  |
| אוניברסיטאות פרטיות | אמורי • בוסטון • בראון • ברנדייס • ג'ורג' וושינגטון • ג'ונס הופקינס • דארטמות' קולג' • דיוק • דרום קליפורניה • הרווארד • ואנדרבילט • וושינגטון בסנט לואיס • טאפטס • טוליין • ייל • נורת'ווסטרן • ניו יורק • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • קולומביה • קורנל • קייס וסטרן ריזרב • קרנגי מלון • רייס • רוצ'סטר • שיקגו • Caltech •‏ MIT |  |
| אוניברסיטאות בקנדה | טורונטו • מקגיל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257804505171  GND: 26165-8  ISNI: 0000 0001 1703 1039  LCCN: n84038160  NKC: kn20110315013  NLA: 35722629  VIAF: 137100626   WorldCat (עם VIAF): 137100626
אימפרומפטו

אימפרומפטו (Impromptu) הוא יצירה מוזיקלית בעלת מבנה חופשי הנושאת אופי אלתורי (מכאן שמה, מלשון "אימפרוביזציה"), ומיועדת בדרך כלל לכלי סולו.
אימפרומפטו בנוי לרוב מקטע ראשון מהיר, קטע שני איטי (אם הראשון מינורי השני יהיה מז'ורי ולהפך) וקטע שלישי הזהה ברובו לראשון.
האימפרומפטו מזוהה בדרך כלל עם התקופה הרומנטית. המלחינים הבולטים שכתבו קטעים כאלה היו שומן, שוברט ושופן. מפורסמים במיוחד הם שניים מקטעי האימפרומפטו שהלחין שופן: הראשון בלה במול מז'ור – אופוס 29, וה"אימפרומפטו-פנטזיה" – אופוס 66.
אלומה קוהרנטית

במתמטיקה, ובמיוחד בגאומטריה אלגברית ובתורת האלומות, אלומה קוהרנטית  \,{\mathcal {F}} על מרחב מחויג מקומית X היא אלומה של  {\mathcal {O}}_{X}-מודולים שמקיימת את שני התנאים הבאים:
{\mathcal {F}} אלומה מטיפוס סופי מעל  {\mathcal {O}}_{X}, כלומר לכל נקודה במרחב X קיימת סביבה כך שצמצום האלומה לסביבה זו נוצר על ידי מספר סופי של חתכים. במילים אחרות, ישנו מורפיזם על של אלומות מודולים:  {\mathcal {O}}_{X}^{n}|_{U}\twoheadrightarrow {\mathcal {F}}|_{U} עבור U סביבה של הנקודה.
לכל קבוצה פתוחה במרחב ולכל מורפיזם  {\mathcal {O}}_{X}^{n}|_{U}\to {\mathcal {F}}|_{U}, הגרעין מטיפוס סופי בעצמו.
אלומה של חוגים נקראת אלומה קוהרנטית אם היא קוהרנטית כמודול מעל עצמה.
לאלומות קוהרנטיות תפקיד חשוב בגאומטריה אלגברית וביריעות מרוכבות. הן מופיעות באופן טבעי בתחומים אלה, למשל כך:
אלומת המבנה של סכמה נתרית היא קוהרנטית (כאלומת חוגים).
משפט הקוהרנטיות של Oka מספק מחלקה חשובה של אלומות (חוגים) קוהרנטיות: אלומת הפונקציות ההולומורפיות על יריעה מרוכבת.
אידיאל הפונקציות ההולומורפיות המתאפסות על תת-מרחב מרוכב סגור של יריעה אנליטית קוהרנטי (כאלומת מודולים).
ראו גם

אלומה הפיכה
אלומה קוואזי-קוהרנטית
איירון באטרפליי

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סן דייגו 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 סוגה:  רוק פסיכדלי, אסיד רוק, הארד רוק
 חברת תקליטים:  אטקו רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 דאג אינגל Jack Pinney Ron Bushy Lee Dorman Erik Brann 
 
איירון באטרפליי (Iron Butterfly) היא להקת רוק אמריקאית ששילבה בשירה אלמנטים של רוק פסיכדלי, אסיד רוק והארד רוק. הלהקה נודעת במיוחד בזכות להיטה המפורסם In-A-Gadda-Da-Vida.
היסטוריה

הלהקה נוסדה בשנת 1966 בסן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית על ידי דאג אינגל ורון בושי. בתחילת דרכה חיממה הלהקה את להקת הדלתות.
בשנת 1967 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון שנקרא Heavy.
מספר חודשים לאחר צאת אלבומם הראשון הוציאה הלהקה את אלבומה השני In-A-Gadda-Da-Vida אשר זכה להצלחה עצומה בייחוד בזכות השיר In-A-Gadda-Da-Vida שנקרא על שם האלבום.
למעשה האלבום הצליח כל כך במכירות עד שהומצא בשבילו מושג חדש שנקרא אלבום פלטינה.
בשנת 1969 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי שנקרא Ball שבו נגינת הגיטרה הייתה כבדה בהרבה מהאלבומים הקודמים שלהם.
הלהקה שהייתה בשיאה באותם ימים החלה להופיע עם אומנים גדולים כגון ג'ימי הנדריקס וג'ניס ג'ופלין, ואף הוזמנה להופיע בפסטיבל וודסטוק אך לא הספיקה להגיע לפסטיבל בגלל שנתקעה בשדה התעופה.
בשנת 1970 הוציאה הלהקה את אלבומה Metamorphasis.שנה לאחר צאת אלבום זה התפרקה הלהקה.
הלהקה חזרה לפעילות בשנת 1975 אך בהרכב שונה מההרכב המקורי. חברי הלהקה היחידים שנשארו מההרכב המקורי היו בושי ודורמן.
חברי הלהקה

דאג אינגל (זמר, קלידים)
רון בושי (תופים)
אריק בראון (גיטרה)
לי דורמן (גיטרה בס)
דיסקוגרפיה

Heavy 1968
In-A-Gadda-Da-Vida 1968
Ball 1969
Metamorphasis 1970
Sun & Steel 1976
אימפסטו

ויליאם טרנר, "שריפת בתי הפרלמנט", 1834, שמן על קנבס, מוזיאון קליבלנד לאמנות
אימפסטו (Impasto) הוא מושג מתחום הציור שמתאר טכניקה של שימוש בצבע סמיך בשכבות עבות, כך שנוצרת איכות חומרית לצבע באמצעות מכחול או סכין ציור, אשר עקבותיהם ניכרים בצבע. טכניקה זו מתאימה לציורי שמן ולסוגים מסוימים של אקריליק.
אחד האמנים הראשונים שהשתמש באימפסטו בציוריו הוא הצייר ההולנדי רמברנדט. בציוריו מופיעים אזורים רוויי צבע שאינו נספג ויוצר איכות ומרקמים כמו בתבליט שטוח. בציוריו מופיע האימפסטו במקום שבו אמור להופיע ה'אור' המצויר.
באמנות המודרנית משמש האימפסטו גם כסמן של רגשות ותחושות של הצייר. ציירים אימפרסיוניסטים ואקספרסיוניסטים השתמשו בהנחת צבעים חופשית יותר ובאימפסטו כדי ליצור עניין בקומפוזיציה. דוגמה לכך ניתן למצוא בציוריו של הצייר וינסנט ואן גוך אשר משיכות המכחול העזות בציוריו הן בעלות איכות פיסולית. אצל הצופה נתפשת איכות זו כבעלת ממד רגשי. בקרב אמני הפעולה מהווה האימפסטו חלק בלתי נפרד מטכניקת הציור, בכך שהוא מדגיש לצופים ביצירה את תהליך הכנתה.
אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יי רואץ' 
 הופק בידי:  דמי מור, מייק מאיירס, ג'ניפר טוד, סוזן טוד 
 תסריט:  מייק מאיירס, מייקל מקולרס 
 עריכה:  דברה ניל-פישר ג'ון פול
 שחקנים ראשיים:  מייק מאיירס הת'ר גרהאם מייקל יורק רוברט וגנר רוב לאו ויל פרל
 מוזיקה:  ג'ורג' סטנלי קלינטון 
 צילום:  יולי שטייגר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 ביוני 1999
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פרודיה, סרט ריגול 
 תקציב:  33,000,000 דולר
 הכנסות:  312,016,858 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   austinpowers2
 פרסים:  פרס הקולנוע של MTV לנבל הטוב ביותר (מייק מאיירס) 
 סרט קודם:  אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון (1997)
 סרט הבא:  אוסטין פאוורס - גולדממבר (2002)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי (באנגלית: Austin Powers: The Spy Who Shagged Me) הוא סרט משנת 1999 בבימויו של ג'יי רואץ', בכיכובו של מייק מאיירס. הסרט הוא השני מבין סדרת סרטי קומדיה אשר הפכו לסרטי פולחן בסוף שנות ה-90 ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21.
שם הסרט הוא למעשה משחק מילים של הסרט "המרגלת שאהבה אותי" משנת 1977 והוא מכיל אזכורים רבים לסרטי "ג'יימס בונד" נוספים, בהם "יהלומים לנצח" (אקדח הלייזר ומכונת השכפול), "אתה חי רק פעמיים" (הבסיס הסודי אשר ממוקם בלוע הר הגעש), "מונרייקר" (ההרפתקאה בחלל החיצון), "האיש בעל אקדח הזהב" (דמותו של מיני מי מבוססת על דמותו של ניק נק) והסרט "בשרות הוד מלכותה" (קטע הפתיחה בסרט בו ונסה קנזינגטון מתה).