stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשלת מחוז לנינגרד
הערות שוליים

↑  Гатчина стала столицей Ленинградской области, правительство ждет переезд
| מחוז לנינגרד |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | גטצ'ינה |   |
| ערים | אוטראדנויה • איוואנגורוד • בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • וולוסובו • וולחוב • ויבורג • ויסוצק • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה • לודיינויה פולה • לומונוסוב • ליובאן • מורינו •נוביה לדוגה • ניקולסקויה • סבטוגורסק • סוסנובי בור • סיאסטרוי • סלאנצי • סרטולובו • פודפורוז'יה • פיקאליובו • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי • שליסלבורג |   |
| מחוזות משנה | בוקסיטוגורסק • גטצ'ינה • ויבורג • וולוסובו • וולחוב • וסוולוז'סק • טוסנו • טיחווין • לוגה •  לודיינויה פולה • לומונוסוב • סוסנובי בור • סלאנצי • פריאוזרסק • פרימורסק • קאמנוגורסק • קומונר • קינגיספ • קירובסק • קירישי |   |
| מושלים | אלכסנדר בליאקוב • ואדים גוסטוב • ולרי סרדיוקוב • אלכסנדר דרוזדנקו |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • האספה המחוקקת • הממשלה |   |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מצעדי הסינגלים והאלבומים הסקוטיים

מצעד האלבומים הסקוטי (באנגלית: Scottish Albums Chart) הוא מצעד שנערך על ידי חברת המצעדים הרשמית הבריטית (OCC), המבוסס על אופן המכירות הפיזיות והדיגיטליות של אלבומים בסקוטלנד, בדומה לשיטת החישוב של מצעד האלבומים הבריטי. מצעד הסינגלים הסקוטי (באנגלית: Scottish Singles Chart), מתבסס על אופן המכירות הפיזיות והדיגיטליות של אלבומים בסקוטלנד, בדומה לשיטת החישוב של מצעד הסינגלים הבריטי. המצעד הזה לא פורסם מאז 20 בנובמבר 2020. רק מצעד האלבומים ממשיך להתפרסם, כשהוא מבוסס על מכירות פיזיות בלבד.
בשנת 2021 הפכה טיילור סוויפט לאמנית היחידה שהגיעה למקום הראשון במצעד האלבומים הסקוטי עם שני אלבומי הוצאות חוזרות, Fearless (Taylor's Version) ו-Red (Taylor's Version).
הערות שוליים

↑  "Official Scottish Singles Sales Chart Top 100 | Official Charts Company". www.officialcharts.com.
מצעדי המוזיקה ברומניה

הלוגו של המצעד הלאומי של רומניה עד 2012.
מצעדי המוזיקה החלו להופיע בתדירות גבוהה ברומניה החל משנות ה-90. מצעד רומניה טופ 100 (באנגלית: Romanian Top 100) היה המצעד הלאומי של המדינה עד 2012. הוא נוסד ב-1995, והיה מבוסס על אוסף המצעדים שהוגשו על ידי תחנות רדיו רומניות מקומיות. הטופ 100 הרומני פורסם מדי שבוע והוכרז גם במהלך תוכנית רדיו החל משנת 1998. הרכבת הרשימה נעשתה לראשונה על ידי Body M Production A-V, ואחריה מדיה פורסט. בשנות ה-2010, המצעד שודר במהלך פודקאסט ב-Kiss FM, אך השידור הסתיים בפברואר 2012.
מאוחר יותר באותו החודש, מצעד איירפליי 100 – שנעשה על ידי מדיה פורסט ושודר גם על ידי Kiss FM – החליף את הטופ 100 הרומני כמצעד הלאומי. עד לביטולו בנובמבר 2021 הוא מדד את השמעת השירים בתחנות הרדיו ובערוצי הטלוויזיה ברחבי המדינה. לפרק זמן קצר במהלך שנות ה-2000 המאוחרות ותחילת שנות ה-2010, נילסן מיוזיק קונטרול ואיגוד תעשיית ההקלטות הרומני (UPFR) פרסמו במשותף מצעדי מוזיקה; UPFR החלה לפרסם מצעדים בנובמבר 2021, בשיתוף עם BMAT. מדיה פורסט משדרת גם היא מצעדי רדיו וטלוויזיה שבועיים מאז 2009.
בפברואר 2022, בילבורד ייסדו את שירי רומניה (Romania Songs), מצעד מבוסס סטרימינג והורדות דיגיטליות שנערכו על ידי MRC דטה.
הערות שוליים

↑  Romanian Top 100 - RT100.RO, web.archive.org, ‏2010-12-05
מלחמת האזרחים באנגולה

מלחמת האזרחים באנגולה החלה מרגע מתן העצמאות למדינה, מידיה של פורטוגל בשנת 1975 ונסתיימה רק לאחר 27 שנה, בשנת 2002. המאבק היה בין ה-MPLA בראשות ז'וסה אדוארדו דוש סנטוש, לבין ה-UNITA בראשות ז'ונאס סאווימבי.
המלחמה הושהתה במעט בשנת 1992, בה נערכו בחירות. אולם לאחר שמפלגת UNITA עמדה לנחול תבוסה, לפי הסקרים, היא פתחה במאבק אלים ביותר.
במהלך המלחמה נהרגו, לפי ההערכות, כחצי מיליון בני-אדם. בנוסף, קרוב לארבעה מיליון אנגולים יצאו לגלות מחוץ למדינתם והתפזרו במדינות השכנות (בעיקר בדרום אפריקה, נמיביה, זימבבואה ובוטסוואנה) ואף בפורטוגל.
מראה שגרתי של הבירה לואנדה
רחוב בלואנדה 2006. תשתיות הרוסות
תחילת המלחמה

השלטון הקולוניאלי הפורטוגזי הותיר את אנגולה בלתי מפותחת וחסרת תשתיות משמעותיות כמעט בכל התחומים. באשר להנהגת המדינה, הוחלט כי שתי הקבוצות האתניות הבולטות ינהיגו ביניהן שלטון רוטציה. אולם הדבר לא יצא לפועל ומאבק השליטה החל.
הצדדים במלחמה

מפלגת MPLA, המנצחת ייצגה את בני האובימבונדו (Ovimbundo) המהווים את השבט הגדול במדינה ובירתם לואנדה. המפלגה צידדה באידאולוגיה סוציאליסטית. בת-בריתה הייתה ברית המועצות שסייעה לה כלכלית וצבאית כדי לבסס אחיזתה באזור זה של העולם, כחלק מהמלחמה הקרה.
מפלגת UNITA ייצגה את הקבוצות האתניות המתחרות ובראשן בני הקימבונדו (Kimbundo). הללו ישבו בעיקר בפנים המדינה, באזורים ההרריים, ובסביבות הבירה הקולוניאלית הואמבו (Huambu), שנקראה בתקופת שלטון הפורטוגלים בשם "ליסבון החדשה". הקו האידאולוגי של המפלגה היה מרקסיסטי, וזו נתמכה על ידי ה-CIA האמריקני, כנראה בשל העימות מול בני הברית של ברית המועצות.
מעורבותן של מדינות זרות

החל מ-1992, שנת הבחירות, השלטון הרשמי באנגולה הוא של מפלגת MPLA ובנות בריתה. דוש סנטוש משמש כרודן בעל סמכויות-על. במהלך שנות מלחמת האזרחים, כרת סנטוש כמה הסכמים עם חברות נפט אמריקניות וצרפתיות כדי שיוכלו להפיק נפט בים של מחוז קבינדה המרוחק. מאז כניסתן של חברות הנפט למדינה, התעשר סנטוש בקצב מהיר ביותר, ועימו גם סיעתו וצבאו. לא ניתן להעריך את הונו כיום.
ברית המועצות, במשך השנים, הצליחה לשים ידה על תעשיית היהלומים. בעיקר עשתה זאת באמצעות בלדרים מטעמה, ולא באופן רשמי. עם התפרקות המשטר הסובייטי, עברו מכרות היהלומים לידיים פרטיות של אוליגרכים רוסים.
דרום אפריקה, נהגה בשכנותיה כבשלה עוד בזמן משטר האפרטהייד. מאחר שנמיביה השכנה הייתה למדינת חסות דרום אפריקאית, היו ניסיונות רבים להשפיע על אזור דרום אנגולה מתוכה. בעיקר ניסתה דרום אפריקה לשים ידה על המחצבים ולהשפיע פוליטית על המתרחש במדינה. כיום השפעתה היא נמוכה למדי. עם זאת, אנגולה עדיין תלויה בה לשם זיקוק נפט, המצוי באנגולה בשפע, מבלי שיש בידיה היכולת להפכו לדלק. אנגולה מזרימה נפט לדרום אפריקה ומקבלת חזרה דלק לשימוש תעשייתי ופרטי.
עד לשנות התשעים מראה נפוץ באנגולה היו משלחות הסיוע הקובניות ששלח פידל קסטרו לעזור לבני בריתו הסוציאליסטים. קובנים רבים תמכו ב-MPLA על ידי אימון הצבא וסיוע בבניית תשתיות בירוקרטיות.
סיום המלחמה

בשנת 2002 הצליח צבא אנגולה לחסל את מנהיג UNITA, ז'ונאס סאווימבי. עם מותו, נסתיימה המלחמה והמדינה עברה תנופת פיתוח. למרות שהמדינה סגורה יחסית לתיירות ולמי שאינם מקורבי השלטון, ניכר שהון זר נכנס למדינה ויצר פיתוח מואץ. אולם, נראה שמי שנהנה ממנו הם קומץ קטן ביותר של מקורבים אשר התעשרו בצורה חסרת תקדים מיצוא משאבי הטבע היקרים: הנפט והיהלומים.
המלחמה גבתה, כאמור, קורבנות רבים, והותירה מאות אלפי נכים ופצועים. בין היתר, הותירה המלחמה מספר לא ידוע של מוקשי אדם ברחבי הג'ונגלים. ערים כמו הואמבו נהרסו עד היסוד. חוות קולוניאליסטים פורטוגליים, אשר סיפקו מזון ועבודה - נהרסו אף הן ולטבע נגרם נזק בלתי הפיך: כמעט ולא נותרו חיות בר ביערות העד של אנגולה.
מאז סיום המלחמה החל תהליך שיקום של החוות החקלאיות, בין היתר על ידי חברות חקלאיות ישראליות שייצאו את מודל המושב השיתופי, שזכה להצלחה רבה. בנוסף, חתמה סין על חוזה לבניית תשתיות בהיקף של מיליארד וחצי דולר, במטרה לשקם ולהקים את תשתיות המדינה.
מראה של אזור הספר
מלריטה

| --- | --- |
סמל מלריטהסמל מלריטה

 מדינה:  בלארוס בלארוס
 וובלסט:  ברסט (מחוז) ברסט
 ראיון:  מלריטה
 שטח:  7 קמ"ר
 גובה:  151 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,735 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  51°47′50″N 24°04′51″E﻿ / ﻿51.797222222222°N 24.080833333333°E﻿ / 51.797222222222; 24.080833333333 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהמלריטה(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהמלריטה(למפת מחוז ברסט רגילה) ברסט ברנוביץ' פינסק קוברין ברזה קרטוסקה  לוניניץ גרודנו מינסק ה ו מ ל  אוקראינה פוליןמלריטה(למפת מחוז ברסט מוגדלת) ברסט ברנוביץ' פינסק קוברין ברזה קרטוסקה  לוניניץ גרודנו מינסק ה ו מ ל  אוקראינה פוליןמלריטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מלריטה או מלוריטה (בבלארוסית: Маларыта, ברוסית: Малорита, בפולנית: Małoryta), היא עיירה בבלארוס, במרחק של כ־50 ק"מ מבריסק. בעיירה התקיימה קהילה יהודית פורחת עד מלחמת העולם השנייה. יהודי העיירה הוצאו להורג בבורות ירי ביוני 1941.
היסטוריה > לפני מלחמת העולם השנייה

השם מלריטה משמעו ריטה הקטנה. ריטה הוא נחל שעובר בקרבת העיירה. העיירה נמצאת בלב אזור פולסיה, השייך לבלארוס, והמשופע בביצות וביערות עד. בהסכם ברסט ליטובסק ב־1922 מסרו הסובייטים את האזור כמחווה של רצון טוב לידי הפולנים.
ראשוני היהודים הגיעו למלריטה בתחילת המאה ה-18. בתחילת המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 התחזקה ההתיישבות היהודית באזור. היהודים השתלבו בתוכניות פיתוח האזור. השלטונות הפולנים החלו לבער שטחי יערות גדולים ולהושיב בהם אכרים פולנים כדי למנוע 'גרמניזציה' של האזור. יהודים חכרו שטחי יער לתקופה של מספר שנים לצורך הכשרתם למתיישבים הפולנים. מלבד היערנים זרמו למקום בעלי מקצוע יהודים כגון סנדלרים, חייטים, נפחים ועוד. יהודים גם הקימו מפעלים קטנים כמו טחנות קמח ומנסרות.
משגדל מספר היהודים הוקמו במלריטה בית כנסת, מקווה, בית מדרש ובית הרב. מסביבם נבנו בתי העיירה היהודית. יהודי מלריטה כמעט ולא עסקו בחקלאות, אך לכל משפחה היה מעין משק קטן שכלל תרנגולות אחדות, פרה ועז.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ביום פלישת גרמניה לפולין, ב־1 בספטמבר 1939, בשעה שבע בוקר, הטילו מטוסים גרמניים פצצות במרכז העיירה שפגעו בין היתר בתחנת הרכבת, בתחנת החשמל ובמנסרה. בשבועות ובחודשים הבאים הוצפה מלריטה בגל של פליטים שברחו מפולין הכבושה. בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, של חלוקת פולין בין רוסיה לגרמניה, נכנס לעיירה הצבא הסובייטי. הסיפוח החל ב־17 בספטמבר 1939, ולכבודו שונה שם הרחוב המרכזי בעיירה לרחוב שבעה־עשר בספטמבר.
תקופת ראשית השלטון הסובייטי במלריטה התאפיינה בקשיים כלכליים שנבעו מחיסול מקורות הפרנסה היהודים המקובלים של מסחר וקמעונאות. הסובייטים גם פגעו במרקם החיים הדתי של היהודים ושיבשו את אורחות חייהם. לעומת זאת נפתחו בתי הספר התיכוניים והמקצועיים ללימודים ללא תשלום.
הפלישה הגרמנית לברית המועצות, בשעה 4 לפנות בוקר של ה־22 ביוני 1941 תפסה את יהודי מלריטה בהפתעה גמורה. כאשר נכנסו הגרמנים למקום היהודים התמלאו פחד וברחו ליערות. אחר כך החלו לחזור לעיירה. הגרמנים ניצלו את שובם והקימו במקום גטו שבו ריכזו כ־2,800 מיהודי מלריטה והסביבה. הגרמנים הורו על הקמת יודנרט שבראשו עמד יהודי בשם זקלמן. הגטו היה פתוח, ללא שמירה, והתושבים המקומיים המשיכו לפתח קשרים עם היהודים.
היסטוריה > חיסול הקהילה היהודית

חיסול יהודי מלריטה החל ב־7 ביולי 1942 שוטרים אוקראינים מבית הספר לשוטרים שהיה במקום, שכיום משמש את המועצה המקומית, בלווית אנשי ס.ד. גרמנים, פשטו על הגטו. בפתחו של כל בית הוצב שוטר. היהודים הצטוו להתפשט ולהישאר רק בבגדים תחתונים. שאר תושבי העיירה הנוצרים קיבלו הוראה שלא לצאת מהבתים ולשכב על הרצפה ברגע שישמעו יריות.
בלילה התחילו האוקראינים והגרמנים להוביל את הגברים היהודים אל מפעל לבנים במרחק של כארבעה ק"מ מהעיירה, ושם החלו להוציאם להורג. הנשים והילדים נותרו מאחור כל הלילה. רק למחרת בצהריים נלקחו הנשים והילדים אל אזור ההריגה ושם הושמדו. בגטו מלריטה נרצחו כל 2,800 היהודים שהוחזקו שם.
יהודי הגיטו חוסלו בידי אנשי משטרת הביטחון הגרמנית ס.ד שבאו מלוצק וכן על ידי שוטרים אוקראינים. בראש הכוח הגרמני עמד מאיור רוזה ויחידתו נקראה קומנדו נירנברג. בראש האוקראינים עמד פולקובניק (סגן-אלוף) קוויאטקובסקי. בתום המלחמה הוא הצטרף לכוחות הגרמנים הנסוגים, היגר לקנדה וסיים שם את חייו בשיבה טובה.
דו"ח של הוועדה לחקירת פשעי הנאצים בברית המועצות, הנמצא בארכיון "יד ושם" מפרט את שיטת ההוצאה להורג של יהודי מלריטה: "היהודים הובלו אל הבור בקבוצות של 15-20 איש. הם הועמדו בקצה הבור, נורו באש אוטומטית ואז נפלו כולם למטה. לאחר מכן הובאה קבוצה שנייה והקורבנות נפלו על גוויות הנרצחים שקדמו להם". הדו"ח מספר על בריחת יהודי אחד, שנפצע מהיריות וחזר למלריטה. הגרמנים לכדו אותו, החזירו אותו לבור ושם הרגו אותו בירייה.
הדו"ח מלמד כי יום לאחר חיסול היהודים המשיכו הנאצים להתעלל באוכלוסייה המקומית והוציאה להורג תושבים מקומיים ביניהם אלנה ורקובסקאייה, מורה ואשתו של מנהל הבנק, יחד עם שני ילדיה וכן את אשתו של מנהל הדואר המקומי עם שני ילדיה.
מלריטה כיום

כיום לא מתגורר בעיירה אפילו יהודי אחד. שלטונות בלארוס הקימו במקום ההריגה אנדרטה לזכר 2,800 התושבים שהושמדו בידי הפשיסטים. באנדרטה אין כל אזכור לכך שהקורבנות היו יהודים. על האנדרטה מופיעים רק שישה שמות בלארוסיים - אלה הם שוטר בלארוסי ששירת את המשטר הסובייטי ובני משפחתו. לאחר בוא הגרמנים הלשינו עליו שכניו כי היה קומוניסט והוא הוצא להורג ביחד עם אשתו וארבעת ילדיהם.
יהודי מלריטה טמונים בשישה בורות שגבולותיהם משורטטים בבהירות. על הבורות ערוגות פרחים שעל טיפוחן אחראי בית הספר בעיירה.
עדות על ימיה האחרונים של יהודי העיירה נמסרה ליוסף אהרונסון מהוד השרון, בנו של ישראל אהרונסון ממלריטה. אהרונסון ביקר ביקור שורשים בעיירה בחודש מאי 2006, ושמע את תיאור סופם של יהודי העיירה מפי ולדימיר איבנוביץ, תושב המקום בן 77, שהיה לדבריו עד לרצח.
קבר האחים של יהודי מלריטה
הכתובת ברוסית על המצבה מעל קבר האחים לא מזכירה שהנרצחים היו יהודים: "2,800 תושבים חפים מפשע של העיר מלוריטה והנפה נרצחו באכזריות על ידי הפשיסטים בשנות המלחמה הפטריוטית הגדולה. קבורים במקום זה. הם ייזכרו לנצח."
מלחמת אבחזיה (1998)

מלחמת אבחזיה של מאי 1998 התרחשה במחוז גאלי שבאבחזיה לאחר שהטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה והקיפאון בשיחות השלום בין גאורגיה לאבחזיה, גרם למרד כנגד הממשל הבדלני של אבחזיה. המלחמה נקראת לעיתים מלחמת ששת הימים האבחזית, אף על פי שנמשכה בפועל שבעה ימים.
רקע

בשיא מלחמת אבחזיה (1992–1993) הייתה האוכלוסייה הגאורגית באבחזיה נתונה לתהליך של טיהור אתני, שאותו ביצעו מיליציות אבחזיות ובעלות בריתן מהרפובליקות של צפון הקווקז. עד לנובמבר 1993, נשלט רוב מחוז גאלי, מחוז אבחזי הגובל בגאורגיה גופא, על ידי הבדלנים האבחזים, להוציא מספר מובלעות מנותקות, שפונו על ידי הכוחות הגאורגים.
בהתאם להסכם הפסקת האש משנת 1994, שנעשה בתיווך הרוסים, חזרו כ-40,000–60,000 גאורגים לביתם במחוז גאלי. הפליטים חזרו לביתם ללא ערובות כלשהם לביטחונם. אולם 12 הקילומטרים, המפורזים על פי ההסכם, בתוך שטח המחוז היוו ערובה מסוימת לביטחונם, שהרי צבא אבחזיה לא יכל להתקרב למקום. מצד שני פעלה במקום משטרת אבחזיה. עם חתימת ההסכם החלו שיחות שלום בין אבחזיה לגאורגיה שהתנהלו בתיווך הרוסים. במשך חמש השנים שבהן התנהלו השיחות הן לא הניבו תוצאות כלשהן ועוררו תסיסה בקרב הפליטים שטרם חזרו לביתם. התארגנויות מקומיות של גאורגים, שדאגו לביטחונם של הגאורגים השבים לביתם והאוכלוסייה המקומית יצרה את הבסיס להיווצרות מיליציות גאורגיות מקומיות.
התקפות גרילה ספורדיות

התסכול על חמש שנות שיחות השלום העקרות בין גאורגיה לאבחזיה, וחוסר הביטחון האישי ששרר במחוז גאלי באותה תקופה הביאו להתארגנויות של קבוצות גרילה קטנות שהיו חמושות בנשק קל. בשנת 1996/1997 נוסדה קבוצת הגרילה הלגיון הלבן, שמיום היווסדו החלה בפעולות לערעור השלטון הבדלני של אבחזיה. זמן קצר לאחר מכן נוסדה קבוצת גרילה נוספת בשם אחי היער.
הממשל הבדלני של אבחזיה טען כי הלגיון הלבן נתמך על ידי ממשלת גאורגיה, מה שהיה הפרה של הסכם הפסקת האש משנת 1994. הטענה נראית סבירה בהתחשב בעובדה כי המחוז, המאוכלס ברובו בגאורגים, היה אחד מנקודות המחלוקת בין הצדדים, והעובדה כי למחוז ולגאורגיה גופא היה גבול משותף שהקל על סיוע לכוחות הגרילה. מכל מקום ברור כי כוחות הגרילה זכו לאהדה והבנה בצד הגאורגי. עם זאת, הטענה הוכחשה על ידי הממשלה הגאורגית והלגיון הלבן כאחד. והקשר ביניהם לא הוכח. הממשלה האבחזית הגולה שישבה בטביליסי, ונקראה באותם ימים מועצת השרים של אבחזיה, תמכה בגלוי בכוחות הגרילה הגאורגיים והאיצה בממשלה הגאורגית לעשות כמוה.
התקפות כוחות הגרילה כוונו כנגד השלטון הבדלני באבחזיה ומוסדותיה, וכן כנגד החיילים הרוסים מכוח שמירת השלום הרוסי באבחזיה, שלטענתם צידדו בבדלנים האבחזים. עם הזמן התחזקו כוחות הגרילה כאשר אבחזיה הבדלנית התדרדרה, הפכה למבודדת, התרוששה ושקעה בפשע.
עד אפריל–מאי 1998, הרגישו, אנשי הגרילה הגאורגים והממשלה האבחזית הגולה, מספיק בטוחים כדי לבצע פעולות סמליות המציינות כי הסמכות השיפוטית הגאורגית נמתחת לתוך מחוז גאלי. הפעולות האלה כללו: הנפת דגלי גאורגיה בכפרים המאוכלסים בגאורגים, הפצה גלויה של סיוע הומניטרי וארגון ביקור מתוקשר של שני חברי פרלמנט שנבחרו מהאזור. הממשל האבחזי איבד למעשה, בסופו של דבר, את השליטה על מחוז גאלי. בהתקפה הכבדה ביותר, שנערכה ב-18 במאי של אותה שנה, פשטו כוחות גרילה גאורגיים על תחנה של מיליציה אבחזית בכפר רפי והרגו 17 אנשי מיליציה אבחזים.
"מלחמת ששת הימים"

הממשל הבדלני של אבחזיה חדל להבליג על התגרויות אנשי הגרילה. ב-20 במאי 1998, נכנס כוח גדול של הצבא אבחזי למחוז גאלי, בתגובה לאחת מפעולות אנשי הגרילה. המטרה הייתה להכות בכוחות הגרילה ובבסיסם במחוז גאלי. הכוח כלל 1,500 חיילים עם טנקים (T-55 ו-T-72) ונגמ"שים ומערכות ארטילריה 122 מ"מ. כוחות הגרילה הגאורגים היו חמושים בתת מקלעים, מכונות ירייה ומטולי רימונים. כוחות הגרילה הגאורגיים החלו במלחמת חפירות שנועדה להגן על הכפרים הגאורגים. הקרבות הקשים ביותר היו ליד הכפרים חוּמוּסחוּרי, בָּרֶ'בּי, סידָה וסָבֶּרייוֹ.
הממשלה הגאורגית נאלצה לבחור באחת מבין שתי ברירות: להתערב במלחמה לטובת אנשי הגרילה או לצפות מהצד בכוחות הלא שווים שנלחמו. בסופו של דבר עשתה הממשלה הגאורגית משהו באמצע. הכוחות הגאורגים חצו את הגבול ביחידות קטנות בטענה של עזרה בפינוי אזרחים, אולם הסיגו את כוחותיהם במהירות.
עד ל-26 במאי של אותה שנה השתלטו הכוחות האבחזים כמעט על כל שטח מחוז גאלי, הביסו את כוחות הגרילה. גל חדש של פליטים נוצר כשכמעט כל האוכלוסייה הגאורגית נמלטה מהמחוז.
ב-25 במאי הגיעו המשלחות הגאורגית והאבחזית להסכמה בגגרה, על הפסקת אש. הצדדים הסכימו על השגת כוחותיהם ממחוז גאלי החל מה-26 במאי בשעה 6:00 בבוקר. משלחת מיוחדת שהורכבה מנציגי האו"ם וארגונים בין-לאומיים אחרים מונו על הפיקוח על הפסקת האש.
אבדות

ההערכות על מספר ההרוגים נעות בין 200 ל-400 איש משני הצדדים. כ-30,000–40,000 גאורגים נמלטו והפכו לפליטים. שחלקם חזרו תוך זמן קצר למחוז. לאחר חתימת הסכם הפסקת האש, המשיכו האבחזים במבצע הביזה ושריפת בתי הפליטים במטרה להקטין את התמריץ של הפליטים לחזור הביתה. העימות הביא לכ-1,500 בתים הרוסים שלא שוקמו ותשתיות שנהרסו. כוח המשימה המשותף של האו"ם למחוז גאלי, אישר בשנת 2000, כי בתים ותשתיות נשרפו במתכוון ונבזזו במהלך המתקפה האבחזית. לפי טענת האבחזים נמשכו גם, לכאורה, התקפות אקראיות של כוחות הגרילה הגאורגיים, הלגיון הלבן ואחי היער. כוח שמירת השלום הרוסי המוצב באבחזיה לא התערבו באף אחת מההתפתחויות בעניין או לפחות אין עדויות לכך שעשו זאת.
על פי דיווח הרשמי של הממשל הגאורגי, האבדות בנפש, במהלך הסכסוך בגאלי היו: 6 נעדרים, 35 אזרחים ו-17 אנשי גרילה הרוגים, 24 פצועים ו-56 שבויי מלחמה. נוסף על כך נשרפו לאפר 1,695 בתים של מקומיים ממוצא גאורגי.
אחרית דבר

הממשלה הגאורגית הכריזה כי אין לה שום קשר למורדים הגאורגים. ב-22 במאי 1998 התקיימה פגישה גאורגית-אבחזית מיוחדת בטביליסי. הפגישה הניבה מסמך הבנות בו התחייבו האבחזים לסגת ממחוז גאלי והגאורגים התחייבו לעצור את לוחמי הגרילה במחוז. בכך הכירו הגאורגים לכאורה בעובדה כי יש להם שליטה עקיפה על כוחות הגרילה. ביום למחרת הצהיר נשיא גאורגיה באותם ימים, אדוארד שוורדנדזה, פעם נוספת, כי לממשלה הגאורגית אין שום קשר לאנשי הגרילה הגאורגים.
אירועי מחוז גאלי הביא להתדרדרות המצב במחוז השכן סמגרלו והנחית מכה נוספת למעמדו של הנשיא המכהן שוורדנדזה. הממשלה הגאורגית הצטיירה כמי שגירתה בפזיזות את האבחזים מבלי שהייתה מסוגלת להגן על האוכלוסייה שנחשפה למסע עונשין של האבחזים. קבוצה גדולה של פליטים נרגזים בסמגרלו, מעוז מסורתי של הזוויאדיסטים, האשימה את שוורדנדזה באירועים. אוצר המדינה כמעט והתרוקן כיוון שרוב הכסף נשלח למחוז הבעייתי, ויצר למשבר כספי שממנה לא התאוששה הממשלה הגאורגית עד לסוף 1998.
הערות שוליים

↑  על פי מקורות גאורגיים.
↑  וסקן צ'טריון, סכסוך אתני בגאורגיה, 10.12.1998, "לה מונדה דיפלומטיקה", (באנגלית)
↑  ‏אבחזיה היום, 15.9.2006, אינטרנשיונל קרייסיס גרופ, (באנגלית)
|  יחסי גאורגיה–רוסיה  |
| --- | --- | --- |
| כללי | האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה • המחוז הצבאי של עבר הקווקז • כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה • קונפדרציית עמי ההר של הקווקז |  |
| סכסוכים פנימיים בגאורגיה | מלחמת האזרחים הגאורגית (1991-1993) • מלחמת דרום אוסטיה (1991–1992) • מלחמת אבחזיה (1992-1993) • מלחמת אבחזיה (1998) • משבר קודורי (2001) • מהפכת הוורדים (2003) • משבר אג'ריה (2004) |  |
| משבר רוסיה-גאורגיה (2006) | החבלה בצינור הגז הצפון-אוסטי • חרם היין • משבר קודורי • מחלוקת הריגול • גירוש הגאורגים מרוסיה |  |
| טענות לחדירה למרחב האווירי | תקרית תקיפת המסוקים • תקרית הטילים • תקרית הפלת המטוס בגאורגיה |  |
| שונות | מחלוקת השגריר הרוסי (2007) • הפגנות גאורגיה (2007) • משבר רוסיה-גאורגיה (2008) • מלחמת גאורגיה-רוסיה (2008) |  |
| גאורגיה הסכסוך הגאורגי-אבחזי אבחזיה |
| --- | --- | --- |
| מאורעות עיקריים | הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה • מלחמת אבחזיה • פלישת רוסיה לגאורגיה • מלחמת אבחזיה השנייה • הסכם מוסקבה (1994) • מהומות סוחומי (1989) |  |
| מוקדי סכסוך | אבחזיה עילית • מחוז גאלי • טקווארצ'לי |  |
| מעורבים בסכסוך | אבחזיה • גאורגיה • רוסיה • UNOMIG • יחסי רוסיה-גאורגיה • הממשל דה יורה של אבחזיה • כוח שמירת השלום באבחזיה |  |
| רקע | אבחזיה ססר • אבחזים • גאורגים • מגרלים • סוואנים • ממלכת אבחזיה • נסיכות אבחזיה • אבחזיה אסס"ר • מלחמת האזרחים הגאורגית |  |
| גאורגים בסכסוך | ז'יולי שרטאווה • סומבט סאקיאן • גורם גביסקיריה • ראול אשבה |  |
| אבחזים בסכסוך | סרגיי בגאפש • ולדיסלב ארדזינבה |  |
ראו גם היסטוריה של אבחזיה • היסטוריה של גאורגיה
מחוז גאלי ועמק קודורי
מפלגת העבודה (גרינלנד)

| --- | --- |
 מדינה:  גרינלנד
 תקופת הפעילות:  1979–1983 (כ־4 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה סוציאליזם דמוקרטי
 התמזגה לתוך:  אינואיט אטקטיגיט
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל-מרכז
 
מפלגת העבודה (גרינלנדית: Sulissartut Partiat) הייתה מפלגת שמאל גרינלנדית קצרת ימים.
היסטוריה

המפלגה נוסדה בתחילת 1979 כזרוע הפוליטית של מרכז האיגוד המקצועי של Sulinermik Inuussutissarsiuteqartut Kattuffiat (ובראשי תיבות SIK). בעבר תמכה SIK בסיומוט, אך שיתוף הפעולה הופסק בסתיו 1978.
מפלגת העבודה הייתה קרובה מאוד לסיומוט בסוגיות פוליטיות מרכזיות. כמו כן, תמכה מפלגת העבודה בסיומוט בבחירות לפרלמנט האירופי.
בבחירות 1979 לא זכתה מפלגת העבודה בייצוג בלאנדסטינג. המפלגה גם השתתפה בבחירות לפולקטינג ב-1979, וקיבלה 1,618 קולות (שלא הספיקו לה כדי לזכות באף אחד משני מושבי הפולקטינג שהוקצו לגרינלנד).
בבחירות למועצות העירוניות השיגה מפלגת העבודה 550 קולות בגרינלנד, 156 בנוק, 114 באילוליסאט, 81 במאניצוק, 76 באסיאט, 60 בקאקורטוק, 33 בנארסאק, 23 בקאסיגיאנגואיט ו-7 באומאנאק.
לקראת הבחירות ב-1983 התמזגה מפלגת העבודה עם אינואיט אטקטיגיט.
היסטוריה > תוצאות הבחירות

| שנת בחירות | # מספר בוחרים כולל |  % מסך הבוחרים | # מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979 | 1,041 | 5.64 (#3) | 0 / 31 |  |
הערות שוליים

1 2 3  Wende, Frank. Lexikon zur Geschichte der Parteien in Europa. Stuttgart: Kröner, 1981. p. 66
↑  http://www.tidsskrift.dk/visning.jsp?markup=&print=no&id=92077
↑  https://www.un.org/esa/socdev/unpfii/documents/MCS_xviii_en.pdf
↑  Atuagagdliutit/Grønlandsposten, April 12, 1979, p. 6 scanned newspaper article
↑  Greenland's Statistical Office
↑  http://www.dst.dk/pukora/epub/upload/13351/offvalg.pdf
↑  http://bank.stat.gl/Dialog/varval.asp?ma=VAEKOMST&path=../Database/Greenland/Elections/&lang=1
↑  http://www.tidsskrift.dk/print.jsp?id=74563
מערות שיוולני

| --- | --- |
מבט על פנים מערות שיוולני
מבט על פנים מערות שיוולני
 מידע כללי
 מדינה:  הודו הודו
 מיקום:  אמבאג'וגאי (אנ') במדינת מהאראשטרה
 קואורדינטות:  18°44′23″N 76°23′10″E﻿ / ﻿18.739764°N 76.386096°E﻿ / 18.739764; 76.386096
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימערות שיוולני(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימערות שיוולני(למפת מהאראשטרה רגילה) מומבאימערות שיוולני(למפת מהאראשטרה מוגדלת) מומבאימערות שיוולני
חזית מערות שיוולני
מערות שיוולני (במראטהית: शिवलेणी) באמבאג'וגאי (אנ') במדינת מהאראשטרה בהודו הן מונומנטים של מערות חצובות בסלע (אנ') המתוארכות למלך אודיאדיטיה (אנ') (שלט בסביבות 1060–1087) משושלת פרמארה (אנ') של האזור ההיסטורי של מאלווה. חפירות נרחבות נחצבו עמוק בסלע בתוך הגבעה. המערות כוללות פסלים של אלים הינדים כמו שיווה, וגנש.
האתר רשום ב"רשימת המונומנטים המוגנים של המדינה במהאראשטרה" כמונומנט מוגן באחריות המחלקה לארכאולוגיה של מהאראשטרה, על פי "חוק המונומנטים העתיקים והאתרים והשרידים הארכאולוגיים של מהאראשטרה" מ-1960. מערות שיוולני הן גם אתר מורשת של הסקר הארכאולוגי של הודו.
תיאור

מערות שיוולני ממוקמות כחצי קילומטר מצפון-מערב למקדש יוגשוורי, לאורך גדות הנהר ג'איוונטי. המערות בצורת ריבוע וחצובות עמוק בתוך הגבעה. הכניסה היא בצד הדרומי של הגבעה בתוך מנדאפ (ביתן). יש חצר בחזית וגג המנדאפ נתמך בארבעה עמודים.
פנים המערות

במרכז החצר יש ננדי מאנדפה מגולף באלגנטיות בגודל 9.14 × 9.14 מטרים. במרכז המנדאפה הזה יש פסל של ננדי. פנים המערה מרשים; אולם אחד נתמך בשלושים ושניים עמודים ומעוטר בפסלים של שיווה וגנש.
היסטוריה וכתובות

כתובת שנמצאה כאן מתוארכת לסאקה 1066 מתעדת את הענקת התחזוקה של המערות הללו על ידי המלך אודיאדיטיה (אנ'). על פי הכתובת, הוענקו כמה כפרים למקדש שיווה. כתובת זו הועברה לאמבאג'וגאי לצורך משמורת ושימור בטוחים. הדעה הרווחת היא שהאתר הקדוש הזה הוקם לזכר ההתנגשות האפית בין יוגשוורי (כינוי לאלה דורגה) ודנטסורה (כינוי לשד מהישאסורה (אנ')). כמחווה מתמשכת לאותו קרב משמעותי, גילופים מורכבים של פילים מעטרים את סביבת שיווה, ומוסיפים נופך עשיר וסמלי לאווירה הרוחנית של האזור.
ביאורים

↑  במקדשי שיווה, ביתן עם פסל של השור הקדוש ננדי, מסתכל על הפסל או הלינגם של שיווה.
הערות שוליים

↑  Shivleni Caves (Ambajogai Caves)