stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שארלוט יואל
הערות שוליים

↑  Berliner Adreßbuch 1918, p. 1201:Joel – & Marie Hinzelmann, (sic !) Charlotte, Atel. f. moderne Photogr, Charlottenbg., Hardenberg= str, 24 IV T. Steinpl. 2079 9–6
↑  Last entry in Berliner Adreßbuch 1939, p. 1245:
Joël – Joël u Heinzelmann mod Photogr Charlottenb  Hardenbergstraße 24
↑  Horst Helas: Eine Fürstenwalder Geschichte. PDF document. Retrieved 2018-10-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410270305171  GND: 1023793962  LCCN: no2022133029  NKC: jo20201079425  SUDOC: 270692886  VIAF: 251092429   WorldCat (עם VIAF): 251092429 
חותמת גומי של סטודיו לצילום
שטולפרשטיין (אבן נגף) לזכרה של שארלוט יואל
דיוקן של קרל קראוס צילום: שארלוט יואל
שבירת הכלים

שבירת הכלים הוא מושג יסודי בקבלה, מעשה בריאת העולמות וכלל סידורם מעליון לתחתון לפי דרגות התכונות האלוהיות המכונות ספירות, תוך הפיכת עולם האצילות שבו אירע לדרגה העליונה בארבעת עולמות היסוד הרוחניים, וכן כיסוד הנדרש והמחויב להשתלשלות בריאת העולם הגשמי. המושג הופיע לראשונה אצל האר"י.
בעולם האצילות הנקרא נקודים (לפי הסדר: עקודים נקודים ברודים) שרה יסוד הספירות בתוהו באור אין סוף, בסתירה קיומית שבה כל ספירה היא אור נפרד הפורץ וממלא את הכל תוך שאינו מאפשר מקום לאורות הספירות האחרות, ותוך ניתוץ הכלים האמורים להכילם שהם בבחינת האור האינסופי כאחד. השבירה בעולם התוהו מתייחסת לפיזור ונפילת אור האלוהות האינסופי לרסיסים, 288 ניצוצות הקדושה - "רפ"ח ניצוצות דקדושה" כנהפך כעת לנקודות אור שבצד נקודות קיום שעל כן אינן אור העוטפות את הניצוצות וקרויות קליפות. הקבלה מתייחסת לקליפה כצד האחר המייצג "טומאה" לעומת "טוהר" האור, אך גם כזו ששומרת עליו וכך מגינה על הקדושה. שבירה זו מאפשרת בעולם האצילות חלל בבחינת אור שכעת נהיה "עילוי" מתוך האינסוף המאציל מדרגות אור "מטה" אל העולמות הנובעים על אורות ספירותיהם לתחומי שאר שלושת עולמות היסוד - הבריאה, היצירה, העשיה, עד הגשמת עולמו התחתון של עולם העשיה המתבטא בעולם הזה-הגשמי, שהוא עירוב של הקליפות ושל 288 ניצוצות הקדושה.
לכך מתקשר בקבלה גם המושג תורת הצמצום, גילום דין מלכות האלוהות בחקיקת נקודת חלל בבחינת "פינוי" אור האלוהות האינסופי שמילא את כל המציאות, לאפשור בריאת העולמות בתוך חלל זה ומתוך האצלת אור האינסוף שנסתלק ממנו אך מקיף אותו.
בעברית מודרנית המונח מבטא הרס של סדר קיים, הבאה לכדי משבר, או ביטול מוּסכּמות קיימות.
ראו גם

מושגי יסוד בקבלה
הערות שוליים

↑  עץ חיים
↑  שובר את הכלים - מילון ספיר
רפאל גורדיו

רפאל גורדיו ואסקס (בספרדית: Rafael Gordillo Vázquez; נולד ב-24 בפברואר 1957) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי.
גורדיו שיחק במהלך הקריירה בריאל בטיס ובריאל מדריד, והיה שותף לתארים בשתי הקבוצות. עם 75 הופעות, היה גורדיו חלק חשוב מנבחרת ספרד בשנות ה-80, ונטל חלק בכל חמשת הטורנירים הגדולים באותן שנים, בהם שני טורנירי מונדיאל ושלוש אליפויות אירופה.
לאחר פרישתו שימש, בין היתר, כנשיא קבוצת ריאל בטיס.
קריירת משחק

גורדיו הצטרף לקבוצת הנוער של ריאל בטיס בשנת 1972, כשהיה בן 15. לאחר עונה אחר בקבוצת המילואים של המועדון, הצטרף גורדיו לקבוצה הראשונה בעונת 1976/1977. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-30 בינואר 1977 מול בורגוס, כשעלה מהספסל לעשרים דקות משחק. הוא הוסיף 12 הופעות ליגה באותה עונה, כולן בהרכב הפותח, וכבש שער אחד. באותה עונה זכה עם קבוצתו בגביע הספרדי, על אף שלא שותף בניצחון בטיס 8-7 בדו-קרב פנדלים מול אתלטיק בילבאו.
עונה אחר כך היה גורדיו לשחקן הרכב קבוע בקבוצתו, אך הקבוצה הפגינה יכולת חלשה וירדה לליגת המשנה. גורדיו ובטיס חזרו תוך עונה אחת בחזרה לליגה הבכירה, ובעונת החזרה שלה לליגה, עונת 1979/1980, הפתיעה בטיס וסיימה במקום החמישי בטבלה. יכולתו הגבוהה של גורדיו זיכתה אותה באותה עונה בפרס דון בלון לשחקן המצטיין בליגה הספרדית. גורדיו נשאר בבטיס עד לסיום עונת 1984/1985, ובסך הכל השלים תשע עונות בקבוצה הבכירה של המועדון. עד לעזיבתו, היה גורדיו לשחקן הרכב חשוב בקבוצה. עם 237 הופעות בליגה הבכירה (275 בסך הכל), גורדיו ממוקם רביעי בטבלת מלך ההופעות בכל הזמנים של בטיס בליגה הראשונה.
לקראת עונת 1985/1986, עבר גורדיו לריאל מדריד של המאמן לואיס מולוני. בעונתו הראשונה בקבוצה זכו ריאל וגורדיו בגביע אופ"א, לאחר ניצחון בגמר על פ.צ. קלן. גורדיו כבש את השער שהפך את התוצאה לזכות ריאל והעלה אותה ל-2-1, בדרך לניצחון 5-1 במשחק הראשון. ריאל שמרה על היתרון בגומלין, וזכתה בתואר, כשגורדיו פותח בהרכב בשני המשחקים. באותה עונה זכו גורדיו וריאל גם באליפות ספרד, הראשונה מתוך חמש רצופות. בכל הזכיות, היה גורדיו חלק חשוב מהרכב הקבוצה. הוא שיחק בעיקר בתפקיד הקשר השמאלי, ושיתף פעולה עם חוסה אנטוניו קמאצ'ו באגף השמאלי של הקבוצה בארבע עונות רצופות מאז הגעתו. בעונת 1988/1989, בגמר הגביע הספרדי בין ריאל מדריד לריאל ואיאדוליד, כבש גורדיו את שער הניצחון כבר בדקה החמישית, וקבע את תוצאת המשחק, 1-0 לריאל מדריד. לאחר חמש הזכיות הרצופות, איבד גורדיו את מקומו בהרכב, ובשתי העונות האחרונות שלו בקבוצה רשם 22 הופעות בלבד. הוא שיחק בקבוצה עד לסיום עונת 1991/1992, ובסך הכל במשך שבע עונות.
לקראת עונת 1992/1993, חזר גורדיו בן ה-35 לקבוצת נעוריו, ריאל בטיס, ששיחקה אז בליגת המשנה. בעונתו השנייה בקבוצה, העפיל עימה בחזרה לליגה הבכירה. גורדיו שיחק עם הקבוצה עונה אחת נוספת בליגה הבכירה, עונת 1994/1995, אך הספיק לרשום הופעות ספורות בלבד בעונה המוצלחת של הקבוצה שהסתיימה במקום השלישי תחת המאמן לורנסו סרה פרר. לאחר ששיחק במדי אסיחה מליגת המשנה בעונת 1995/1996, פרש גורדיו ממשחק פעיל בגיל 39.
לאחר פרישתו ממשחק שימש בתפקידי ניהול, ושימש בין היתר כסגן-נשיא אסיחה שבמדיה פרש, וכנשיא קבוצת ריאל בטיס בשנת 2011.
קריירת משחק > נבחרת ספרד

גורדיו היה חלק חשוב מנבחרת ספרד בשנות ה-80. הוא החל את דרכו תחת המאמן לאסלו קובאלה, במשחק ידידות מול נורווגיה ב-29 במרץ 1978, בו ניצחה ספרד בתוצאה 3-0.
קובאלה זימן את גורדיו, אז לאחר שבע הופעות בלבד בנבחרת, לסגל לקראת יורו 1980. גורדיו פתח ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של ספרד בנבחרת, שהסתיימו בהדחה בשלב הבתים ללא ניצחון. מחליפו של קובאלה, חוסה סנטמריה, היה זה שהכין את ספרד למונדיאל 1982 הביתי, וגורדיו צבר דקות משחק רבות במסגרת משחקי ההכנה. הוא זומן על ידי סנטמריה לסגל ספרד לטורניר, ושיחק לכל אורך חמשת משחקיה של ספרד בטורניר, שהסתיים בהדחה בשלב הבתים השני.
גורדיו הוסיף להיות חלק חשוב מסגל הנבחרת גם תחת המאמן מיגל מוניוס. ב-15 במאי 1983 כבש גורדיו את שער הבכורה שלו במדי ספרד, שהיה שער הניצחון במשחק החוץ מול מלטה במסגרת מוקדמות יורו 1984, שהסתיים בתוצאה 3-2. גורדיו, שזומן לסגל לקראת טורניר יורו 1984, שיחק בכל משחקי שלב הבתים ובשלב חצי הגמר, שהסתיימו בהעפלה לגמר מול צרפת. גורדיו נעדר ממשחק הגמר, שהסתיים בהפסדה של ספרד בתוצאה 2-0.
גורדיו שיחק תחת מוניוס בשני טורנירים נוספים. במונדיאל 1986 הוא שותף במשחק אחד בלבד, כשפתח בהרכב בניצחון 2-1 על צפון אירלנד, בטרם הוחלף בדקה ה-54. בטורניר יורו 1988 הוגרלה ספרד לבית קשה שכלל את איטליה, גרמניה המערבית ודנמרק. במשחק הראשון בשלב זה, כבש גורדיו את שערו השלישי והאחרון בנבחרת בניצחון 3-2 על דנמרק. הוא פתח בהרכב גם בשני משחקיה הנותרים של ספרד, שהסתיימו בהפסדים ובהדחה כבר לאחר שלב הבתים.
בתום הטורניר, פרש גורדיו בן ה-31 מהנבחרת, לאחר שערך 75 הופעות במדיה וכבש שלושה שערים.
תארים

הגביע הספרדי: 1976/1977
גביע אופ"א: 1985/1986
אליפות ספרד (5): 1985/1986, 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990
הגביע הספרדי: 1988/1989
הסופר קאפ הספרדי (3): 1988, 1989, 1990.
אליפות אירופה: 1984 (מקום שני)
פרס דון בלון לכדורגלן העונה בליגה הספרדית: 1979/1980
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976/1977 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 13 | 1 |
| 1977/1978 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 30 | 5 |
| 1978/1979 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 38 | 5 |
| 1979/1980 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 34 | 4 |
| 1980/1981 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 34 | 3 |
| 1981/1982 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 33 | 5 |
| 1982/1983 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 30 | 0 |
| 1983/1984 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 34 | 0 |
| 1984/1985 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 29 | 0 |
| 1985/1986 | ריאל מדריד | ספרדהליגה הספרדית | 22 | 1 |
| 1986/1987 | ריאל מדריד | ספרדהליגה הספרדית | 36 | 5 |
| 1987/1988 | ריאל מדריד | ספרדהליגה הספרדית | 35 | 6 |
| 1988/1989 | ריאל מדריד | ספרדהליגה הספרדית | 34 | 6 |
| 1989/1990 | ריאל מדריד | ספרדהליגה הספרדית | 33 | 0 |
| 1990/1991 | ריאל מדריד | ספרדהליגה הספרדית | 12 | 2 |
| 1991/1992 | ריאל מדריד | ספרדהליגה הספרדית | 10 | 0 |
| 1992/1993 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 34 | 5 |
| 1993/1994 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 25 | 3 |
| 1994/1995 | ריאל בטיס | ספרדהליגה הספרדית | 9 | 0 |
| 1995/1996 | אסיחה | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 18 | 1 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 543 | 52 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ספרד> שנה | נבחרת ספרד> הופעות | נבחרת ספרד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1978 | 2 | 0 |
1979: 0
| 1980 | 11 | 0 |
| 1981 | 13 | 0 |
| 1982 | 10 | 0 |
| 1983 | 7 | 1 |
| 1984 | 12 | 0 |
| 1985 | 6 | 1 |
| 1986 | 3 | 0 |
| 1987 | 4 | 0 |
| 1988 | 7 | 1 |
| סה"כ | 75 | 3 |
רעלה

אישה מוסלמית ברעלה
נשים עם חג'אב
רְעָלָה היא פריט לבוש המשמש לכיסוי הראש או הפנים. בין היתר, נחשבת הרעלה לסממן של צניעות. אישה מוסלמית אדוקה מתחילה ללבוש רעלה לאחר קבלת הווסת, בדת המוסלמית, ונשים אדוקות לובשות אותה. מקור השם העברי הוא בספר ישעיה, שבו מתוארים לבושים שלבשו בנות ירושלים כדי להתייפות, ובהם רעלה.
היסטוריה

פרופ' מועאזז אילמייה צ'יג (אנ') הטורקית, מומחית לחקר שומר, חקרה ומצאה שהרעלות הראשונות שימשו כוהנות מין בשומר. גם מהתנ"ך עולה כי הזונות בתקופה הכנענית, היו מכסות את פניהן במעין רעלה, כנראה כדי שקרוביהן לא יכירו אותן, כפי שעולה מפרשת יהודה ותמר.
מצד שני, מסמך משפטי אשורי מן המאה ה-13 לפנה"ס מעיד על איסור על לבישת רעלה לנשים פשוטות ובייחוד לזונות. גם טקסטים יווניים מתייחסים ללבישת רעלה כאל סימן של השתייכות למעמד גבוה יותר בפרס העתיקה. באירופה לבשו נשים אנגלו-סקסיות ואנגלו-נורמניות נשואות (עד שנת 1175 לפחות) רעלות על שיערן וחלק מפניהן. רק בתקופת בית טיודור (1485) הפכו רעלות לפחות נפוצות, עם כניסתם של הברדסים לאופנה. הרעלה הייתה מסמלת אבל ומוצמדת לקצה המצנפת של אישה "בשיא תקופת האבלות". בנוסף, היה נפוץ גם שימוש ברעלה כתחליף למסכה, ובכך להסתיר את זהותה של אישה המעורבת בפרשיית אהבים או בפעילות אחרת שהיא העדיפה לא לפרסם בציבור. רעלות גם נועדו להגן על העור מפני גורמי האקלים ולמנוע מאבק לחדור לפנים.
ביהדות

מהמשנה עולה שיהודיות בארצות ערביות היו מתכסות ברעלה. המשנה מתירה להן לצאת רעולות בשבת לרשות הרבים בלא לחשוש לאיסור טלטול, שהרי הרעלה היא חלק מלבושם: "ערביות יוצאות רעולות, ומדיות פרופות, וכל אדם, אלא שדברו חכמים בהווה".
ערביות יוצאות רעולות כותב הרמב"ם: "רעולות, שיש עליהן פעמונים, כלומר שהנשים הערביות יוצאות בפעמונים לפי שכך דרכן לעשות תמיד, והוא ממיני הקשוטין הנטפות והשרות והרעלות, ומזה הברושים הרעלו, כלומר הורעדו והונעו כדי שיפול פרים".
בימינו, קרא בית הדין של העדה החרדית שלא ללבוש "כיסויים משונים ותמוהים (וכל שכן רעלות)", לאחר שיותר ויותר נשים חרדיות, בעיקר מחוגים קיצוניים, החלו לאמץ את כיסוי הרעלה. הרב שלום משאש, שכיהן כרבה של ירושלים, ביקר אף הוא בחריפות את התופעה.
ראו גם

איסור הצגת סמלים דתיים בבתי הספר בצרפת ("חוק הרעלה")
בורקה
חג'אב
ניקאב
צ'אדור
הערות שוליים

↑  ישעיה ג' י"ט
↑  ג'קי חוגי, מעריב, זו רעלה או שאת שמחה לראות אותי?, באתר nrg‏, 3 בנובמבר 2006
↑  "ותסר בגדי אלמנותה מעליה, ותכס בצעיף ותתעלף ותשב בפתח עיניים, אשר על דרך תמנתה, כי ראתה כי גדל שלה, והוא לא נתנה לו לאשה: ויראה יהודה ויחשבה לזונה, כי כסתה פניה:" בראשית, ל"ח י"ד-ט"ו
↑  משנה, מסכת שבת, פרק ו', משנה ו'
↑  פירוש המשניות. מסכת שבת, פרק ו משנה ו
↑  לראשונה, הבד"ץ יוצא נגד הרעלות
↑  בספרו שמש ומגן חלק ב' אבן העזר ט"ז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534144705171  GND: 4195493-2  LCCN: sh85142543
ריפקה לודייזן

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1972 (בת 51) אמסטרדם, הולנד 
 מדינה:  הולנד הולנד
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 פרסים והוקרה:  פרס עגל הזהב לשחקנית הטובה ביותר (2009) 
 
ריפקה לודייזן (בהולנדית: Rifka Lodeizen; נולדה ב-16 באוקטובר 1972) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה הולנדית.
ביוגרפיה

ריפקה לודייזן נולדה באמסטרדם למשפחת צייר הולנדי פרנק לודייזן. מצד סבתה יש לה שורשים יהודים. היא למדה משחק בבית הספר De Trap באמסטרדם בשנים 1996–2000.
לודייזן שיחקה לראשונה בסרט  The Province בשנת 1991.
בשנת 2009 היא זכתה בפרס עגל הזהב כשחקנית הטובה ביותר עבור משחקה בסרט Can Go Through Skin. באותה שנה הסרט זכה בפרס בפסטיבל לקולנוע בהולנד ובפרסים נוספים. על משחקה בסרט זה היא קיבלה פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בהונגריה. בשנת 2012 היא זכתה באותו "פרס עגל הזהב" על משחקה בסדרת טלוויזיה Overspel. הקרנה סדרה זו נמשכה שלוש עונות ולודייזן שיחקה בכל הפרקים. בשנת 2019 היא קיבלה את הפרס בפעם השלישית, הפעם עבור משחקה בסדרה  Judas בה היא שיחקה בתפקיד סופרת ועורכת דין הולנדית אסטריד הולידרי. בנוסף לכך היא הייתה מועמדת לקבלת פרס זה בשנים 2016 עבור משחקה בסרט Tonio ו-2017 עובר משחקה ב-Disappearance.
בשנת 2016 היא כתבה תסריט לסרט קצר REMEMBER TO CHECK OUT שהיה מועמד לקבלת פרס בפסטיבל לקולנוע. בשנת 2017 לודייזן הייתה שותפה של פאולה ואן דר אסט לכתיבת תסריט לסדרה  Kleine IJstijd.
בשנת 2020 הוקרנה סדרה "ארס" בהשתתפותה.
בשנת 2022 שיחקה בפרק של סדרת האנתולוגיה "אהבה מודרנית נוסח אמסטרדם" באמזון פריים וידאו; המבוססת על הסדרה האמריקאית "אהבה מודרנית".
ריפקה לודייזן נשואה ויש לה 2 בנות.
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20190512192954/https://www.volkskrant.nl/mensen/van-ongewenste-aanrakingen-is-mijn-leven-doorregen~bcd1061d/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1052680992  ISNI: 0000 0001 2312 1356  LCCN: no2011116959  NTA: 303118105  VIAF: 172817483   WorldCat (עם VIAF): 172817483
שיפוט חיצוני

שיפוט חיצוני הוא שיטת הערכת מבחנים המבוצעת על ידי גורם שאינו קשור ישירות למבחן.
בתורת המבחנים שיפוט חיצוני יכול להעלות את תוקף התוכן של המבחן. צוות שופטים עובר וקובע עד כמה כל פריט במבחן שייך לתחום ההערכה שהמבחן נועד למדוד. השיפוט ניתן לגבי תוכן הפריט, טיב המדידה של הפריט את אותו הנושא (ייתכן פריט ששייך לתחום ההערכה, אך כתוב לא טוב, או שואו ברמה קלה/קשה מדי).
לדוגמה – מורה למדעים כתבה מבחן ונתנה לחבריה לצוות המדעים בבית הספר לתת ציון על מידת השייכות של כל פריט לתחום ההערכה.
ראו גם

מונחים בהערכה פורמלית
קחאמרקה

ערך זה עוסק בעיר בפרו. אם התכוונתם למחוז בפרו שזו בירתו, ראו .
קחאמרקה (בספרדית: Cajamarca בקצ'ואה: Kashamarka) היא הבירה והעיר הגדולה ביותר של מחוז קחאמרקה וכן מרכז תרבות ומסחר חשוב בצפון הרי האנדים. היא שוכנת באזור הגבוה הצפוני של פרו בגובה של כ-2,750 מטרים מעל גובה פני הים בעמק הנהר משקון. בשנת 2015 מנתה האוכלוסייה המוערכת של קחאמרקה כ-226,031 תושבים, מה שהופך אותה לעיר ה-13 בגודלה בפרו.
בקחאמרקה יש אקלים הררי ברמה מתונה, ובאזור יש אדמה פורייה מאוד. העיר ידועה בזכות מוצרי החלב שלה ופעילות הכרייה בסביבתה.
אטימולוגיה

האטימולוגיה של שם העיר בשפת קצ'ואה "קאשה מרקה" (Kasha Marka, לפעמים מתועתק Cashamarka, או Qasamarka) אינה מחוורת. ייתכן שפירושו "עיירת הקוצים" בהתייחס לצמחי הקקטוס הרבים באזור. תאוריה אחרת מציעה שזהו הלחם בסיסים המשלב בין המילה בקצ'ואה קאשה (כלומר "קר") ומרקה (כלומר "מקום"). כל המקורות מסכימים שמקורה של המילה בקצ'ואה.
היסטוריה

העיר וסביבותיה היו מיושבים על ידי כמה תרבויות יותר מ-2,000 שנה. ניתן לראות עקבות של תרבויות שקדמו לתרבות צ'אווין באתרים ארכאולוגיים סמוכים, כגון קומבה מאיו (אנ') וקונטור ואסי (אנ').
ואקלומה (Huacaloma) הוא אתר ארכאולוגי השוכן 3.5 קילומטרים דרומית-מזרחית למרכז ההיסטורי של העיר קחאמרקה (כיום באמצע המטרופולין של קחאמרקה). השרידים שלו מתוארכים בין 1500 ל-1000 לפני הספירה. הוא כולל מתחמים עם כירות, בדומה לאלו של לה גלגאדה (La Galgada) וקוטוש (אנ'), אך עם עיצוב פשוט יותר. זה היה מרכז טקסי שבו נערכו טקסי אש.
בשנת 1986 הגדיר ארגון מדינות אמריקה את קחאמרקה כאתר של מורשת היסטורית ותרבותית של אמריקה.
היסטוריה > המאה ה-15 - אימפריית האינקה וממלכת קואיסמנקו

העיר קאשה מרקה נוסדה בערך בשנת 1320. במהלך התקופה שבין 1463 ל-1471 כבשו קאפאק יופאנקי (Ccapac Yupanqui) ואחיינו טופאק אינקה יופאנקי, שניהם מצביאים של צבא האינקה, את העיר קחאמרקה ושילבו אותה באימפריית האינקה, בתקופה בה היא נשלטה על ידי פאצ'אקוטי, אביו של טופאק אינקה יופאנקי.
כאשר קאפאק יופאנקי כבש את העיר קחאמרקה, לא הוכנו כראוי קווי האספקה לעיר הכבושה, שכן צבאו צעד בחופזה לקחאמרקה מבלי לבנות או לכבוש חלק ניכר מהדרך אליה ממרכז פרו. מכיוון שחשש שעובדה זו תסכן את שליטת האינקה בעיר הכבושה. הוא השאיר חלק מצבאו בקחאמרקה, ולאחר מכן הוא חזר לאימפריה כדי לבקש תגבורת וניהל מערכה נרחבת יותר בשטחי מרכז פרו, תוך בניית תשתית נרחבת (שכללה מבני טמפו, קולקה ופוקרה) לאורך מערכת הדרכים של האינקה. האינקה שיפצו את קחאמרקה על פי כללי הארכיטקטורה של האינקה, אולם לא שרד הרבה משיפוץ זה מאז שהספרדים עשו את אותו הדבר לאחר שכבשו את קחאמרקה.
דיווחים קולוניאליים מספרים על ממלכת קואיסמנקו (Cuismancu, או Kuismanku בכתיב קצ'ואה מודרני), המקבילה ההיסטורית של התרבות הארכאולוגית של שלב קחאמרקה הסופי. לפי כותבי הימים, קואיסמנקו או גוסמנגו (Guzmango) הייתה הישות הפוליטית ששלטה באזור קחאמרקה לפני הגעת האינקה והיא שולבה בשלטון האינקה.
ממלכת קואיסמנקו משויכת לשלב קחאמרקה הסופי ומכל אומות ההרים בצפון פרו היא זו שהשיגה את ההתפתחות החברתית, הפוליטית והתרבותית הגבוהה ביותר.
מסורת בעל פה מתעדת את תואר השליט כ"גוסמנגו קאפאק" (Guzmango Capac) גוסמנגו הוא שמה של הקבוצה האתנית או של הישות הפוליטית, בעוד שקאפאק סימן שליט אלוהי שאבותיו הקדמונים הפגינו כוח מיוחד, אנרגיה וחוכמה בשלטון. כשהספרדים התחילו לשאול על ההיסטוריה שלהם, היו תושבי הישות (הנקראים היום קחאמרקינוס - Cajamarquinos) יכולים לזכור את שמותיהם של שני אחים בלבד ששימשו כגוסמנגו קאפאק תחת האינקה.
הראשון היה קרוי קונקאקס (Concacax), ואחריו הגיע קוסאטונגו (Cosatongo). לאחר מותו של קונקאקס, נשלח בנו, צ'ופטונגו (Chuptongo), דרומה לשרת את הקיסר, טופאק אינקה יופאנקי. שם הוא קיבל חינוך בחצר הקיסרות, וכגבר צעיר הפך למורה של אחד מבניו של אינקה יופנקי, "ואיינה קאפאק" (Guayna Capac). ההיסטוריה שבעל פה מתעדת כי "הוא זכה לתהילה ולמוניטין רב בכל הממלכה בזכות איכותו ומנהגיו הראויים להערצה". נאמר גם שוואיינה קאפאק כיבד את צ'ופטונגו כמו אבא. בסופו של דבר, מינה טופאק אינקה יופאנקי את צ'ופטונגו למושל באימפריה.
כאשר ואיינה קאפאק ירש את אביו כקיסר האינקה, ליווה צ'ופטונגו את הריבון החדש לקיטו בזמן המערכות הצבאיות הצפוניות. לאחר שנים של שירות, הוא ביקש מוואיינה קאפאק לאפשר לו לחזור לעמו. משאלתו התקבלה; וכאות להערכתו, העניק לו ואיינה קאפאק מתנה של מאה נשים, אחד התגמולים הגבוהים ביותר האפשריים באימפריית האינקה. כך הקים צ'ופטונגו את ביתו ואת שושלתו בעיר העתיקה של גוסמנגו, הוליד ילדים רבים ושימש כשליט עליון עד מותו.
המאבק על כס המלכות בין שני האחים למחצה ואסקאר ואטוואלפה, בניו של ואיינה קאפאק, פילג גם את בניו של צ'ופטונגו. במהלך מלחמת האזרחים שפרצה לאחר מותו של ואיינה קאפאק, צידד קארואטונגו (Caruatongo), הבכור מבניו של צ'ופטונגו, לצד הכוחות הצפוניים של אטוואלפה, בעוד שבן אחר, קארואיקו (Caruarayco), התחבר עם ואסקאר, שליט הסיעה הדרומית.
בשנת 1532 הביס אטוואלפה את אחיו ואסקאר בקרב על כס האינקה בקיטו (באקוודור של ימינו). בדרכו לקוסקו לתבוע את כס המלוכה עם צבאו, הוא עצר בקחאמרקה.
היסטוריה > לאחר עצמאות פרו

פרו הכריזה על עצמאותה ב-1821 והעיר קחאמרקה שמרה על חשיבותה בתוך הארגון הפוליטי-מנהלי של המדינה. העיר הייתה מהחשובות בכל צפון פרו. בשנת 1854 היא הוכרה כבירת מחוז קחאמרקה. במובן זה, קחאמרקה הייתה העיר הראשונה בצפון פרו שהפכה לעצמאית מנהלית ופוליטית מטרוחיו.
במהלך העשורים האחרונים של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21, החלה העיר בהתפתחות עירונית וכלכלית בקצב גבוה מזה שחוותה עד אז. העיר התפשטה, תופסת כמעט חמישית מהעמק, והגיעה לאיחוד ערים חלקי עם העיירה באניוס דל אינקה הסמוכה.
גאוגרפיה

קחאמרקה שוכנת בגובה 2,750 מטרים מעל גובה פני הים בעמק בהרי האנדים המושקה על ידי שלושה נהרות עיקריים: משקון (Mashcon), סן לוקאס (San Lucas) וצ'ונטה (Chonta). השניים הראשונים מתחברים באזור זה ויוצרים את הנהר קחאמרקה.
אטרקציות תיירותיות

בין האטרקציות התיירותיות שלה, יש בקחאמרקה דוגמאות רבות של ארכיטקטורה דתית קולוניאלית ספרדית, נופים יפים, אתרים ארכאולוגיים פרה-היספנים ומעיינות חמים בעיירה הסמוכה לוס באניוס דל אינקה (אנ') ("מרחצאות האינקה").
האירוע ההיסטורי החשוב ביותר שהתרחש בעיר היה קרב קחאמרקה, שסימן את תחילת תבוסתה של אימפריית האינקה על ידי פולשים ספרדים כאשר קיסר האינקה אטוואלפה נלכד ונרצח במקום.
אטרקציות תיירותיות > אדריכלות

סגנון האדריכלות הכנסייתית בעיר שונה מערים אחרות בפרו בשל התנאים הגאוגרפיים והאקלים. קחאמרקה נמצאת צפונה יותר עם אקלים מתון יותר. הבנאים הקולוניאליים השתמשו באבן זמינה במקום בחימר ששימש בערי המדבר על החוף.
בקחאמרקה יש שש כנסיות נוצריות בסגנון קולוניאלי ספרדי: סן חוסה, לה רקולטה, לה אימקולדה קונספסיון, סן אנטוניו, אל בלן והקתדרלה. אף על פי שכולם נבנו במאה השבע-עשרה, שלושת האחרונים הם הבולטים ביותר בשל החזיתות המפוסלות והקישוטים.
חזיתות שלוש הכנסיות הללו נותרו לא גמורות, כנראה בגלל חוסר מימון. חזית הקתדרלה היא המעוטרת באלגנטיות ביותר (אותו חלק שהושלם). לאל בלן יש חזית גמורה של הבניין הראשי, אבל המגדל גמור למחצה. בניית כנסיית סן אנטוניו לא הושלמה.
אטרקציות תיירותיות > כנסיית בלן

כנסייה זו מורכבת מספינה אחת ללא קפלות צדדיות. חזיתה היא השלמה ביותר מבין השלושה, שכן היא הייתה הראשונה שתוכננה ונבנתה.
אטרקציות תיירותיות > קתדרלת קחאמרקה

הקתדרלה יועדה במקור להיות כנסייה קהילתית, ובנייתה של הקתדרלה נמשכה 80 שנה (1682–1762); החזית נותרה לא גמורה. הקתדרלה מראה כיצד הוכנסה השפעה ספרדית קולוניאלית בשטח האינקה.
שערים צדדיים: השערים הצדדיים עשויים מפילסטרים על זיזים. הם כוללים גם את המגן המלכותי של ספרד. לשערים יש סגנון מהמאה השבע-עשרה, המתאפיין בהדגשה המלבנית של העיצוב.
תוכנית: תוכנית הקתדרלה מבוססת על תוכנית בזיליקה, (עם אפסיס בודד, קמרונות חביות בספינה, טרנספט וקודש הקודשים), אך הכיפה המסורתית מעל מקום המצלב הושמטה.
חזית: החזית ידועה בפירוט הפסלים שלה ובאומנות הגילוף. פרטים דקורטיביים כוללים גפנים מגולפים בעמודים הסליליים של הקתדרלה, עם ציפורים קטנות שמנקרות בענבים. האפריז בקומה הראשונה מורכב מגושים מלבניים מגולפים עם עלים. פירוט השער הראשי משתרע עד העציצים וראשי כרובים לצד רימונים. "החזית של קתדרלת קחאמרקה היא אחד ההישגים המדהימים של האמנות הלטינו-אמריקאית".
אטרקציות תיירותיות > סן אנטוניו

הבנייה החלה בשנת 1699, עם התוכניות המקוריות של מטיאס פרס פלומינו (Matias Perez Palomino). כנסייה זו דומה בתוכנית לקתדרלה, אבל הפנים שונה לגמרי. סן אנטוניו היא מבנה גדול משמעותית ושילבה את הכיפה הגדולה מעל מקום המצלב. המאפיינים של הכנסייה כוללים עמודי תמיכה גדולים בצורת צלב עם פילסטרים דורים, כרכוב פשוט ומסגרות חלונות מגולפות באבן.
חזית: החזית הזו היא אינה שלמה. אמנם היא מעוצבת בסגנון דומה לזה של הקתדרלה, אך זוהי גרסה פשוטה.
אקלים

לקחאמרקה יש אקלים הררי סובטרופי (Cwb, בסיווג האקלים בשיטת קפן) האופייני למקומות גבוהים בקווי רוחב טרופיים. עיר זו מציגה אקלים צחיח למחצה, ממוזג וקר למחצה עם גשם בעיקר באביב ובקיץ (מאוקטובר עד מרץ) עם מעט גשם או ללא גשם בשאר ימות השנה.
| אקלים בקחאמרקה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקחאמרקה> ינואר.21.5.6.9.83.9 | אקלים בקחאמרקה> פברואר.21.1.6.7.96.4 | אקלים בקחאמרקה> מרץ.20.9.6.9.110.3 | אקלים בקחאמרקה> אפריל.21.3.6.2.80.3 | אקלים בקחאמרקה> מאי.21.6.4.5.34.6 | אקלים בקחאמרקה> יוני.21.4.3.4.7 | אקלים בקחאמרקה> יולי.21.4.3.1.6.3 | אקלים בקחאמרקה> אוגוסט.21.8.3.6.11.3 | אקלים בקחאמרקה> ספטמבר.21.7.5.32.8 | אקלים בקחאמרקה> אוקטובר.21.6.6.2.81.9 | אקלים בקחאמרקה> נובמבר.21.9.5.7.73.2 | אקלים בקחאמרקה> דצמבר.22.0.5.9.72.6 | אקלים בקחאמרקה> שנה.21.5.5.3.690.6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: ארגון המטאורולוגיה העולמי
יש שונות גדולה של טמפרטורות הממוצעות היומיות, כשהן נעימות ביום אך קרות בלילה ובעלות השחר. ינואר הוא החודש החם ביותר, עם טמפרטורה מקסימלית ממוצעת של 22 מעלות צלזיוס ומינימום ממוצע של 7 מעלות צלזיוס. החודשים הקרים ביותר הם יוני ויולי, שניהם עם מקסימום ממוצע של 21 מעלות צלזיוס אך עם מינימום ממוצע של 3 מעלות צלזיוס. ירידה מתחת לנקודת קיפאון עשויה להתרחש אך היא פחות תכופה ופחות עמוקה מאשר בדרום האנדים הפרואניים.
דמוגרפיה

במאה ה-21 חוותה העיר שיעור גבוה של הגירה ממחוזות אחרים באזור וממקומות אחרים בפרו, בעיקר בשל תנופת הכרייה. תופעה זו גרמה לגידול ניכר באוכלוסיית העיר, מ-80,931 ב-1981 ל-283,767 ב-2014, גידול של כמעט פי שלושה מהאוכלוסייה במשך 33 שנים. כמו כן, העיר נכנסה לתהליך איגוד ערים עם העיירה לוס באניוס דל אינקה (אנ') ("מרחצאות האינקה"), שעד 2014 מנתה יותר מ-20,000 תושבים באזור העירוני, ועם כמה מרכזים מאוכלסים קרובים לערים אלו. לפי הלשכה לסטטיסטיקה של פרו (INEI), קיימות תחזיות שהקונגלומרט העירוני יגיע ל-500,000 תושבים עד 2030.
כלכלה

קחאמרקה מוקפת בעמק פורה, מה שהופך את העיר הזו למרכז חשוב של סחר בסחורות חקלאיות. התעשייה המפורסמת ביותר שלה היא של מוצרי חלב. ינאקוצ'ה (Yanacocha) הוא אתר כריית זהב פעיל 45 קילומטרים צפונית לקחאמרקה, מה שהמריץ את כלכלת העיר מאז שנות ה-90.
תחבורה

נמל התעופה היחיד בקחאמרקה הוא נמל התעופה ארמנדו רבורדו (אנ') הממוקם 3.26 ק"מ צפונית מזרחית לכיכר המרכזית. קחאמרקה מחוברת לערים אחרות בצפון פרו על ידי חברות אוטובוסים.
קיימת הצעה להקמת מסילת רכבת שתחבר אזורי כרייה באזור לנמל באוקיינוס השקט.