stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם קלמי
הערות שוליים

↑  חבית מים אחת יכלה להציל ילד שנשרף, דבר, 4 ביוני 1953.
↑  ילד בן תשע נשרף חיים, על המשמר, 4 ביוני 1953.
↑  נקבעו 26 שחקני סגל ב', על המשמר, 1 באפריל 1958.
↑  מאנדי החליף 4 שחקנים ברשימת המועמדים לטורינו, חרות, 24 באוקטובר 1961.
↑  נבחרת הכדורגל מחר למשחק הגמר בסיאול, על המשמר, 7 באוקטובר 1960.
↑  אוהדים התפרעו במשרדי ההתאחדות, למרחב, 2 במאי 1965.
↑  ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 233. נתונים היסטוריים: ירון משעל.
↑  שמואל סוחר, חם,מזיעים,עייפים - אבל ההצגה הלאומית בכדורגל חייבת להסתיים, מעריב, 26 ביוני 1964.
↑  יאיר שטרן, קלמי מוכן לשוב בתנאי..מכבי יפו-לא רוצים בו, מעריב, 27 ביולי 1964.
↑  קלמי חונן, בתנאי, מעריב, 1 באוקטובר 1964.
↑  קלמי הורחק לחודש, על המשמר, 15 בנובמבר 1964.
↑  165 כדורגלנים מכל העולם כבר הוחתמו לליגה בארה"ב, מעריב, 16 בפברואר 1967.
↑  התייחסו אלי בצורה מוזרה, מעריב, 10 במאי 1967.
↑  אפרים גנור, הנסיך מוכר עיתונים, חדשות, 21 באוגוסט 1987.
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - גביע אסיה בכדורגל 1960 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|   אמר |   אהרונסקינד |   עצמון |   בנבנישתי |   גולדשטיין |   גלזר |   חודורוב |   קלמי |   ר. לוי |   ש. לוי |    לבקוביץ' |   מויססקו |  מנצ'ל |   נהרי |  סטלמך |  טיש |  ויסוקר | מאמן: מאנדי  |   אמר |   אהרונסקינד |   עצמון |   בנבנישתי |   גולדשטיין |   גלזר |   חודורוב |   קלמי |   ר. לוי |   ש. לוי |    לבקוביץ' |   מויססקו |  מנצ'ל |   נהרי |  סטלמך |  טיש |  ויסוקר | מאמן: מאנדי  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - גביע אסיה בכדורגל 1964 (אלופת אסיה) |
| --- | --- | --- |
|   לוין |   ויסוקר |   בכר |   קלמי |   ליאון |   מתניה |   פרימו |   קצב |   לבקוביץ' |   מהלל |    שפיגלר |   סטלמך |  טיש |   אהרוני |  קליש |  לוי |  טלבי |  יאנג | מאמן: מרימוביץ'  |   לוין |   ויסוקר |   בכר |   קלמי |   ליאון |   מתניה |   פרימו |   קצב |   לבקוביץ' |   מהלל |    שפיגלר |   סטלמך |  טיש |   אהרוני |  קליש |  לוי |  טלבי |  יאנג | מאמן: מרימוביץ'  | ישראל |
אברהם קלאוזנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באפריל 1915 ממפיס, ארצות הברית 
 פטירה:  28 ביוני 2007 (בגיל 92) סנטה פה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  סמינר לכמרים הרווארד  אוניברסיטת דנבר 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב אברהם יהודה קלאוזנר (27 באפריל 1915 – 28 ביוני 2007) היה רב רפורמי וקפטן ורב צבאי בצבא ארצות הברית, שהיה "דמות אב" עבור למעלה מ-30,000 ניצולי השואה, ששהו במחנה הריכוז דכאו זמן קצר לאחר שחרורו ב-29 באפריל 1945. הוא טיפל באלפי אנשים שנותרו חסרי בית במחנות, בעת שכוחות בעלות הברית שניצחו במלחמת העולם השנייה, קבעו את יעדי הפינוי שלהם.
ראשית חייו

קלאוזנר נולד בממפיס, טנסי, אחד מחמשת ילדיו של יוסף קלאוזנר, מהגר הונגרי, שהיה בעל חנות כלבו, וטילי בינסטאלק קלאוזנר, מהגרת מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא גדל בדנבר, קולורדו. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת דנבר בשנת 1938, והוסמך בהיברו יוניון קולג' בשנת 1941.
קורותיו בתקופת השואה

לאחר ההסמכה לרבנות הצטרף קלאוזנר לצבא ארצות הברית, ושירת כרב צבאי בבית החולים הכללי לוסון באטלנטה, ג'ורג'יה. הוא יצא לגרמניה והוטל עליו להצטרף לבית חולים צבאי מס' 116, שנכנס לדכאו במאי 1945, שלושה שבועות לאחר שחרור המחנה. הרב אלי בוהנן (Eli Bohnen) היה הרב הראשון בצבא ארצות הברית שהגיע לדכאו לאחר שחרורו, אך היחידה של בוהנן נותרה זמן קצר בלבד. הרב קלאוזנר הגיע זמן קצר לאחר מכן.
בימיו הראשונים של קלאוזנר בדכאו, ניצולים שאלו אותו שוב ושוב אם הוא מכיר את בני משפחתם ויכול לסייע במציאתם. חוויות אלה שכנעו את קלאוזנר בחשיבות העבודה לאיחוד משפחות שהופרדו במלחמה. בשבועות קיומו של בית החולים 116 בדכאו, פעל קלאוזנר למציאת מצעים ואוכל, כולל מוצרי כשרות, ל-32,000 הניצולים.
הוא פעל להרכיב רשימות ניצולים ודאג שרשימות אלה, אותן כינה "שארית הפליטה", יפורסמו במחנות אחרים. קלאוזנר פרסם שישה כרכים מרשימות "שארית הפליטה" והפיץ אותם. הוא עבר ברחבי בוואריה וחיפש ניצולים, עזר לאיחוד משפחות והקים מרכז לניצולים במוזיאון הגרמני במינכן. מי שלא מצא את שמות קרובי משפחתו ברשימות "שארית הפליטה", כתב הערות והדביק אותן על הקירות במקום, בתקווה שקרובי משפחתו יבקרו במקום וימצאו אותן.
כאשר הצטווה בית החולים 116 לעבור למחנה אחר, הצטרף קלאוזנר לבית החולים אך שב באופן חשאי לדכאו בניגוד לפקודות הצבא ואמר למפקד יחידת בית החולים 127 בדכאו שהוא הוקצה מחדש לשם. יחידה 127 יצאה מדכאו, ביום בו קלאוזנר נסע ברחבי בוואריה, ובכך אפשרה לקלאוזנר להישאר בדכאו.
התנאים בדכאו, כמו בכל מחנות הריכוז לשעבר ובמחנות העקורים, היו לרוב גרועים למדי עם צפיפות ואוכל לא מספק, מחסה דל, וביגוד וציוד רפואי חסרים. ב-1 ביולי 1945, במחנה העקורים פלדאפינג ליד דכאו, הקימו קלאוזנר וזלמן גרינברג, ניצול דכאו, את הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה כגוף המייצג הרשמי של העקורים היהודים. מטרת הוועד הייתה לייצג את האינטרסים של העקורים היהודים ולהפנות את תשומת הלב למצוקתם. קלאוזנר נחרד מהעובדה שהניצולים עדיין גרו במחנות באותם תנאים כפי שהיו תחת הנאצים. הוא כתב מכתבי מחאה הכוללים דיווחים מפורטים על תנאים אלה ושלח אותם לשרשרת הפיקוד של הצבא. קלאוזנר כתב גם לארגונים יהודיים שונים בארצות הברית, שלדעתו לא עשו כל שביכולתם כדי לעזור לניצולים. קלאוזנר סייע בהקמת בתי חולים ליהודים וברכישת בגדים, מזון וציוד רפואי. מעשיו העמידוהו לעיתים קרובות בסכסוך עם הצבא, הצלב האדום, סוכנות הסעד והשיקום של האומות המאוחדות וארגונים יהודיים שונים. יחסיו עם הג'וינט היו רעועים. הג'וינט הוציא אותו מגרמניה, אך קלאוזנר חזר, הפעם לקאסל שבגרמניה.[דרוש מקור]
ארל הריסון, דיקן בית הספר למשפטים מאוניברסיטת פנסילבניה ונציג ארצות הברית בוועדה הבין ממשלתית לפליטים, הגיע לגרמניה ביולי 1945 כדי לחקור את התנאים במחנות העקורים בתפקידו מטעם ממלא מקום מזכיר המדינה ג'וזף גרו, עם מכתב תמיכה של הנשיא טרומן. קלאוזנר נפגש עמו בדכאו, הדריך ביקורים במחנות בלנדסברג, פלדאפינג, מנזר סנט אוטיליין ומקומות אחרים, ודאג כי הריסון יתוודע לנציגי העקורים היהודים ויתבונן ממקור ראשון במצב. הקבוצה הקטנה עמה עבד האריסון, כולל ג'וזף ג'יי שוורץ, מנהל אזור אירופה של הג'וינט, סיירה בכשלושים מחנות עקורים. דו"ח הריסון לנשיא טרומן טען כי תנאי החיים של העקורים בפיקוח צבא ארצות הברית אינם טובים בהרבה מכפי שהיו תחת הנאצים. הריסון המליץ על שליחת ניצולי השואה לארץ ישראל במקום לשלוח אותם לארצות מוצאם. קלאוזנר תמך בהצעה זו. בהוראת הגנרל אייזנהאואר, התנאים שופרו במהרה במחנות.
זיכרונותיו של קלאוזנר כוללים תיאור חוויות ייחודיות מתקופתו בגרמניה.
לאחר שיקום הניצולים

לאחר הקמת מדינת ישראל, קלאוזנר עזב את הצבא והחל לגייס טייסים ואחיות לצה"ל בארצות הברית. הוא הפך לפרובוסט של היברו יוניון קולג' בשנת 1948, והיה הרב הבכיר בטמפל ישראל בבוסטון בין השנים 1949–1953. במהלך תקופה זו, קיבל תואר דוקטור בלימודי דת (Divinity) באוניברסיטת הרווארד. הוא היה הרב בבית המקדש עמנו-אל ביונקרס משנת 1954 ועד פרישתו בשנת 1989, כשעבר לסנטה פה, ניו מקסיקו.
הרב קלאוזנר כתב 5 ספרים, כולל חתונות: מדריך מלא לכל שירותי הנישואין הדתיים והדתיים (1986), המספק טקסטים של שירותי חתונה פרוטסטנטים, קתולים, יהודים, רוסים אורתודוקסים ומוסלמים, והצעות לשילוב טקסטים בעלי אמונות שונות; ספר תפילה של ילד; וזיכרונותיו, מכתב לילדי: מקצה השואה. הוא הופיע גם בסרט התיעודי שזכה בפרס האוסקר לשנת 1997 "הדרך הארוכה הביתה" (The Long Way Home), על ניצולי שואה לאחר שחרור מחנות הריכוז.
בשנת 1966 התחתן קלאוזנר עם יהודית שטיינברג ואימץ שני ילדים מנישואיה הקודמים של שטיינברג (רובין ומיכאל). לו ולשטיינברג נולדו שני ילדים, ג'רמי ועמוס.
אברהם קלאוזנר נפטר ב-28 ביוני 2007 מסיבוכים ממחלת פרקינסון בגיל 92.
הערות שוליים

↑  Stewart, Jocelyn Y. (2007-07-04). "Abraham J. Klausner, 92; rabbi was an advocate for Holocaust survivors". Los Angeles Times. נבדק ב-2007-07-04.
1 2  Stewart, Jocelyn Y. (2007-07-04). "Abraham J. Klausner, 92; rabbi was an advocate for Holocaust survivors". Los Angeles Times. נבדק ב-2007-07-04.Stewart, Jocelyn Y. (2007-07-04). "Abraham J. Klausner, 92; rabbi was an advocate for Holocaust survivors". Los Angeles Times. Retrieved 2007-07-04.
↑  "Sharit haPlatah". JewishGen.org. 2004-10-18. נבדק ב-2020-01-17.
↑  Mankowitz, Zeev W. Life between Memory and Hope: The Survivors of the Holocaust in Occupied Germany. Cambridge, UK: Cambridge University Press, 2002. 53.
↑  Mankowitz, 58.
↑  Shephard, Ben. The Long Road Home: The Aftermath of the Second World War. New York: Knopf, 2011. 112.
↑  Königseder, Angelika, and Juliane Wetzel. Waiting for Hope: Jewish Displaced Persons in Post-World War II Germany. Trans. John A. Broadwin. Evanston, Ill.: Northwestern University Press, 2001. 31.
↑  "Dr. Abraham Klausner Named Provost of Hebrew Union College-Jewish Institute of Religion." Jewish Telegraphic Agency 12 September 1948. Retrieved 14 July 2014.
1 2  Hevesi, Dennis. "Abraham Klausner, 92, Dies; Aided Holocaust Survivors." New York Times 30 June 2007. Retrieved 14 July 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298536805171  GND: 12454584X  ISNI: 0000 0000 6958 2951  LCCN: n85374939  SNAC: w6751880  VIAF: 98413708   WorldCat (עם VIAF): 98413708
Sehnsucht (שיר של ג'ימי מקוליס)

ערך זה עוסק בשיר אירוויזיון. אם התכוונתם לאלבום מאת להקת המטאל הגרמנית רמשטיין, ראו .
"Sehnsucht" (בעברית: "געגוע") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר היווני ג'ימי מקוליס. השיר ייצג את אוסטריה באירוויזיון 1961. השיר נכתב והולחן על ידי ליאופולד אנדרייביץ'.
רקע

בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומד מקוליס ששר על השמחה שתהיה בליבו אם אהובתו תחזור אליו. "Sehnsucht" אף פעם לא הוקלט על ידי מקוליס, ולכן לא יצא כסינגל מעולם.
באירוויזיון

ב-1961 הודיעה רשות השידור האוסטרית כי מקוליס נבחר לייצג את אוסטריה באירוויזיון 1961, עם השיר "Sehnsucht", שנבחר על ידי ועדה מקצועית של רשות השידור. ב-18 במרץ 1961, השיר בוצע על ידי מקוליס באירוויזיון. מקוליס שובץ שלישי בסדר ההופעות, לפני פינלנד ואחרי מונקו. השיר הגיע למקום ה-15 והאחרון, ביחד עם הנציג הבלגי.
הערות שוליים

↑  "Sehnsucht" at diggiloo.net
↑  ESC History 1961
אדוארד בולוור-ליטון

| --- | --- |

דיוקנו של אדוארד בולוור-ליטון, ציור מאת הנרי ויליאם פיקֶרסְגיל מסביבות 1831
 לידה:  25 במאי 1803 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  18 בינואר 1873 (בגיל 69) טורקי (אנגליה), הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Edward George Earle Lytton Bulwer-Lytton 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 שם עט:  Owen Meredith, Pisistratus Caxton 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג', טריניטי הול 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן היסטורי, ספרות אימה 
 יצירות בולטות:  Pelham, Eugene Aram, Leila: or The Siege of Granada, The Last of the Barons, Not So Bad as We Seem, or, Many Sides to a Character: A Comedy in Five Acts, The Lady of Lyons, Richelieu, Paul Clifford, The Coming Race, Godolphin, Ernest Maltravers, ימי פומפיי האחרונים, Rienzi, Money 
 הושפע מ:  בנג'מין ד'יזראלי, ג'רמי בנת'ם 
 בן או בת זוג:  Rosina Bulwer Lytton (29 באוגוסט 1827–?) 
 צאצאים:  Robert Bulwer-Lytton, 1st Earl of Lytton, Emily Bulwer-Lytton 
 פרסים והוקרה:  Chancellor's Gold Medal 
 חתימה:   
 
אדוארד ג'ורג' ארל ליטון בולוור-ליטון, הברון ליטון הראשון (באנגלית: Edward George Earle Lytton Bulwer-Lytton, 1st Baron Lytton;‏ 25 במאי 1803 - 18 בינואר 1873) היה פוליטיקאי, משורר, מחזאי, וסופר אנגלי. הוא היה פופולרי מאוד בעיני קהל קוראיו. כתב ומכר רומנים רבים (כ-29), הישג זה זיכה אותו בהון רב. הוא מי שטבע את הביטויים "ההמון הנבער", "העט עוצמתי מהחרב", כמו גם את שורת הפתיחה המפורסמת: "היה זה לילה חשוך וסוער".
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ספריו > ספריו בתרגום עברי

ימי פומפיי האחרונים, רומן היסטורי בתרגום אליעזר בן-יהודה, 1905. בתרגום אברהם שלונסקי, הוצאת אמנות, 1929 ובתרגום שרון פרמינגר הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2007
ריאנצי הטריבון האחרון, תרגום אברהם בירמן, הוצאת דביר, 1982, וגם האופרה ריאנצי על פי רומן זה מאת ליטון המתאר את סיפור חייו של קולה די ריינצו.
זאנוני, סיפור רוזנקרויצרי, רומן בתרגום קובי פין, הוצאה עצמית, 2012.
מחזותיו

"הליידי של ליון" (The Lady of Lyons)‏ (1838)
"רישלייה" (Richelieu)‏ (1839), עובד לסרט בשנת 1935
"כסף" (Money)‏ (1840)
הערות שוליים

↑  מתוך ויקיפדיה אנגלית
↑  ראו גם סרטו של סרג'ו לאונה משנת 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264871705171  PLWABN: 9810699653205606  BIBSYS: 90107108  BNE: XX987329  BnF: cb11913705f (data)  CANTIC: a10385885  CiNii: DA00474435  GND: 11866493X  ICCU: CFIV019445  ISNI: 0000 0001 2145 0076  LCCN: n79032869  LNB: 000049597  MusicBrainz: e5883088-c7f7-4cb8-8fc0-3b20dc784a9a  NDL: 00448302  NKC: jn19992000110  NLA: 36575258  NLG: 180656  NLK: KAC200307056  NSK: 000126987  NTA: 068753128  RERO: 02-A000107835  RSL: 000029563  SELIBR: 179660  SNAC: w6028s02  SUDOC: 026999005  Trove: 1300958  ULAN: 500292901  VcBA: 495/47265  VIAF: 99871326   WorldCat (עם VIAF): 99871326 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אהרן שלמה מהריל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 פטירה:  כ"ג בחשוון ה'תרצ"ט
 תחומי עיסוק:  רב ומקובל
 בני דורו:  הרב שלמה אלישיב
 חיבוריו:  אישה לה', מנחה לה', טועמיה חיים זכו, פאה בקמה
 
הרב אהרן שלמה מהריל בן כתריאל (? - כ"ג בחשון ה'תרצ"ט) היה רב ומקובל.
קורות חייו

מוצאו בעיירה זאגר חדש שבליטא. כבן אותה עיירה, היה תלמיד חבר לבעל ה"לשם שבו ואחלמה" - הרב שלמה אלישיב. עלה לארץ ישראל בשנת ה׳תרס״ט (1908). בשנת ה׳תרע״א ( 1910-1911) התאלמן מאשתו באשע (בת שבע רבקה) לבית שניידר (Seheneider), ונישא לשיינא גיטל בת שמואל ליפשיץ, אחות ר׳ נתנאל סופר. אחיו היה ר' אייזיק יוסף (1947-1860) - קבור בהר הזיתים, בגוש צפון אמריקה.
צאצאיו : בנו הבכור חיים צבי הירש(1951-1878),בתו אידה(חיה דינה) באר (1928-1886, לוס אנג׳לס), בנו אברהם חנוך(1889- ?) ובנו הצעיר כתריאל נחמיה(1975-1896) שימש כרב עבור האסירים  בכלא עכו בתקופת המנדט(עד לשבת שבוע לפני כ״ט בנובמבר 1947).
נפטר ב-כ"ג בחשוון ה'תרצ"ט (17 בנובמבר 1938) ונקבר בסמוך לרבו המקובל שלמה אלישיב בבית הקברות בהר הזיתים. אלמנתו שיינא גיטל נפטרה באפריל 1968 בסביבות גיל 100, וקבורה גם כן בהר הזיתים.
ספריו

אישה לה' - פירוש על "שער רוח הקודש" לרבי חיים ויטאל. נכתב בשנת תרע"ב. הוצאה נוספת יצאה בשנת תרל"ד.
מנחה לה' - ביאור על ספר "מסילות חכמה" לרבי מאיר הכהן פופרש. יצא לאור בשנת תרע"ד.
ספר בירורי מידות - יצא לאור בשנת תרפ"ג.
טועמיה חיים זכו  (חלק א, חלק ב, חלק ג) - פירוש וביאור על ספר עץ חיים. בספר יש שלושה חלקים, הראשון נדפס בשנת תרפ"ד, השני בתרפ"ו והשלישי בתרפ"ז.
פאה בקמה פירוש על מסכת אבות. יצא לאור בשנת תרפ"ט (1928).
הסכמה מאת הרב מהריל על הספר "אור הלבנה" שחיברו הרב יעקב בן הרב שאול קצין, שם מופיעה גם הסכמתו של הרב יוסף חיים זוננפלד.
Songs from the West Coast

Songs from the West Coast (בתרגום חופשי מאנגלית: שירים מן החוף המערבי) הוא אלבום האולפן ה־26 של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור ב־1 באוקטובר 2001. הוא הוקלט בלונדון ובחמישה אולפנים בלוס אנג'לס. מבקרים רבים ראו באלבום חזרה לצליל מבוסס הפסנתר שאפיין את המוזיקה של ג'ון בשנות ה־70 המוקדמות, צליל שכמה מהם כינו "חזרה לשורשים"
.
האלבום, כמו גם הסינגלים "I Want Love" ו־"Original Sin", היו מועמדים לפרס גראמי. התארחו בו מוזיקאים ונגני אולפן מפורסמים, ובווידאו קליפים של הסינגלים שלו כיכבו שחקנים מפורסמים.
רקע

האלבום נוצר בשיתוף פעולה של ג'ון עם הפזמונאי הקבוע שלו, ברני טופין. לראשונה השניים עבדו פנים מול פנים בחדר אחד. החדר היה בלוס אנג'לס (שם גם הוקלט האלבום), ומכאן שם האלבום. פטריק לאונרד הפיק את האלבום וניגן קלידים בכמה שירים. ג'ון ולאונרד שיתפו פעולה גם באלבומו הקודם של ג'ון, פסקול הסרט "הדרך לאל דוראדו", שיצא לאור בשנה הקודמת. המתופף הוותיק נייג'ל אולסון (אנ') חזר ללהקה כחבר קבוע באופן מלא. הזמרת טאטה וגה (אנ') ערכה הופעת בכורה כזמרת ליווי. היא הצטרפה כחברה מלאה ללהקה מאוחר יותר. סטיבי וונדר, שעבד עם ג'ון בעבר בשירים I Guess That's Why They Call It the Blues ו־That's What Friends Are For (אנ'), ניגן מפוחית פה וקלווינט (אנ') ב־"Dark Diamond"‏. שלושת חברי להקתו של ג'ון באותה תקופה, גאי בבילון, בוב בירץ' וג'ון מהון, לא השתתפו באלבום.
רופוס ויינרייט שר כזמר רקע בשיר "American Triangle", שנכתב על רצח מת'יו שפרד ב־1998. טופין כתב את השיר לבקשתו של ג'ון. היה זה השיר הראשון באלבום שהשניים כתבו.
היה זה אלבומו הראשון של ג'ון שאינו פסקול שיצא מאז מוזגו החברות פוליגרם (אנ') ויוניברסל מיוזיק גרופ בתחילת 1999. כתוצאה מהמיזוג, הזכויות על כל הקטלוג של ג'ון עברו ל"יוניברסל מיוזיק גרופ".
ג'ון אמר שההשראה לשירים רבים באלבום באה מהאזנה ל־"Heartbreaker", אלבומו של ריאן אדמס. ג'ון אף הודה לאדמס בהערות האלבום על כך "שגרמת לי לעשות טוב יותר".
האלבום הוקלט ברשמקול אנלוגי. ג'ון אמר שהוא מאמין שכך "הקול והכלים נשמעים חם יותר". הוא הוסיף שהוא ניסה להתרחק מהטכנולוגיה באלבום זה, ושלראשונה לא השתמש באפקט אקו לשיפור קולו, אף שחשש מכך. ג'ון נתן את הקרדיט לכך למפיק, פטריק לאונרד: ”כשהוא נכנס לאולפן, פט אמר: "פשוט עשה מה שאתה עושה. הפסק להיות מישהו שאתה לא, היה אלטון ונגן הרבה פסנתר"”. בריאיון אחר למגזין "GQ" הרחיב ג'ון:
רציתי לחזור להקליט רק פסנתר, בס, תופים וגיטרה, רק ארבעה כלים, אנלוגי, כמעט ללא אובר-דאבינג. חשבתי גם שזה היה ממש חשוב שהפסנתר ישתתף הרבה יותר מאשר היה בעבר. ברחנו מסינתיסייזרים וחזרנו להיות – אני שונא להשתמש במילה הזאת, אבל מעט יותר אורגניים.
ג'ון, שמפורסם בכך שתמיד חשוב לו מאוד להתעדכן במוזיקה העכשווית, הרחיב עוד שבאלבום הזה הפסיק לנסות להידמות ולהתחרות בצעירים בהכנסת להיטים למצעדים. בריאיון ל־VH1 אמר: ”בשנים האחרונות הושפעתי יותר מדי ממה שהאזנתי לו. ניסיתי לעשות מוזיקת אמביינט, או מוזיקת דאנס, וזה לא באמת מה שאני מצטיין בו. [...] אתה יכול להיות רק אתה”.
ב־2002 יצאה לאור מהדורה מחודשת מיוחדת של האלבום, שכללה תקליטור בונוס עם רמיקסים, צדדי ב' וסינגלים שהוקלטו בזמן ההוצאה לאור של האלבום, אך לא נכללו בו או באלבומים אחרים.
סינגלים

אף אחד מהסינגלים לא נכנס למצעד בילבורד הוט 100, ובכך נשבר רצף של 31 שנים עם לפחות שיר אחד של ג'ון במצעד (ורצף של 30 שנים עם לפחות סינגל אחד שלו בטופ 40 במצעד).
הסינגל הראשון, "I Want Love", הגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה־10 במצעד השירים מתחת להוט 100, למקום השישי במצעד השירים העכשוויים למבוגרים ולמקום התשיעי בקנדה. בהמשך קיבל הסינגל מועמדות לפרס גראמי. ל־"This Train Don't Stop There Anymore" הייתה הצלחה מתונה במצעדים: הוא הגיע למקום ה־24 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה־10 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים בארצות הברית. הסינגל "Original Sin" יצא כסינגל פרומו בלבד בארצות הברית והגיע שם למקום ה־18 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים. במצעד הסינגלים הבריטי, הוא הגיע למקום ה־39. בהמשך קיבל מועמדות לגראמי.
סינגלים > וידאו קליפים

סם טיילור-ווד ביימה את הווידאו קליפ ל־"I Want Love". רוברט דאוני ג'וניור ביצע בו ליפ סינק לשירתו של ג'ון. בקליפ, שצולם בשוט אחד ארוך, נראה השחקן נע מחדר לחדר בבית גדול וריק, בבית האחוזה (Greystone Mansion).
ג'סטין טימברלייק מגלם את ג'ון הצעיר בקליפ ל־"This Train Don't Stop There Anymore"‏.
אליזבת טיילור ומנדי מור (בת ה־17 אז) השתתפו עם ג'ון בקליפ ל־"Original Sin", אותו ביים דייוויד לה-שאפל. ג'ון וטיילור מגלמים את הוריה של מור, המגלמת מעריצה של ג'ון המפליגה על כנפי הדמיון ופוגשת אותו בשנות ה־70 (הידוענים הנוספים הנראים בסצנה בה היא מדמיינת אינם האישים האמיתיים אלא רק נראים כמותם).
רשימת השירים

מילות השירים נכתבו על ידי ברני טופין, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי אלטון ג'ון.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | The Emperor's New Clothes  | 4:28 |
| 2. | Dark Diamond  | 4:26 |
| 3. | Look Ma, No Hands  | 4:22 |
| 4. | American Triangle  | 4:49 |
| 5. | Original Sin  | 4:49 |
| 6. | Birds  | 3:51 |
| 7. | I Want Love  | 4:35 |
| 8. | The Wasteland  | 4:21 |
| 9. | Ballad of the Boy in the Red Shoes  | 4:52 |
| 10. | Love Her Like Me  | 3:58 |
| 11. | Mansfield  | 4:56 |
| 12. | This Train Don't Stop There Anymore  | 4:39 |
| משך כולל: | משך כולל: | 54:06 |
רשימת השירים > הוצאה מחודשת 2002, תקליטור בונוס

מילות השירים נכתבו על ידי ברני טופין, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי אלטון ג'ון.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Your Song (עם אלסנדרו סאפינה (אנ'))   | 4:21 |
| 2. | Teardrops (עם לולו)   | 4:46 |
| 3. | The North Star  | 5:32 |
| 4. | Original Sin (Junior's Earth mix)   | 3:55 |
| 5. | Your Song (עם אלסנדרו סאפינה, Almighty mix)   | 4:31 |
| 6. | I Want Love (וידאו קליפ)   |   |
| 7. | This Train Don't Stop There Anymore (וידאו קליפ)   |   |
| 8. | Your Song (וידאו קליפ)   |   |
משתתפים

אלטון ג'ון – זמרה, פסנתר, הרמוניום (6)
סטיבי וונדר – מפוחית פה (2), קלווינט (אנ') (2)
פטריק לאונרד – אורגן האמונד B3 ‏(2, 4), אורגן (3), קלידים (4, 5, 11), מלוטרון (10)
בילי פרסטון – אורגן האמונד B3 ‏(7, 8, 10)
דייווי ג'ונסטון (אנ') – גיטרה (1, 2, 8), גיטרה חשמלית (3, 7), גיטרה אקוסטית (9, 11), מנדולינה (9), זִמרת רקע (1–3, 7, 9–12)
דייוויד צ'אנינג – גיטרה אקוסטית (3), גיטרת דוברו (6)
ראסטי אנדרסון (אנ') – גיטרה חשמלית (4, 11), גיטרה (5, 6, 10), בוזוקי (11)
ברוס גייטש – גיטרה אקוסטית (4, 7)
פול בושנל – גיטרה בס, זִמרת רקע (1–3, 7, 9–12)
נייג'ל אולסון (אנ') – תופים (1, 3, 7–9), זִמרת רקע (1—3, 7, 9—12)
מאט צ'מברלין (אנ') – תופים (2, 4–6, 10–12), כלי הקשה (6)
ג'יי בלרוסה (אנ') – כלי הקשה (1, 3, 5, 7, 9)
פול בקמסטר – עיבודי כלי נשיפה וניצוח (1), עיבודי כלי קשת וניצוח (5, 9, 11, 12)
רופוס ויינרייט – קולות הרמוניה (4)
קודסיאן קאי – זִמרת רקע (7, 8, 12)
גארי בארלו – זִמרת רקע (12)
טאטה וגה (Táta Vega) – זמרת רקע (8)
משתתפים > הפקה

פטריק לאונרד – מפיק
ביל בוטרל – מיקס ב־(Cello Studios) (הוליווד שבקליפורניה)
אלן סנדרסון (אנ') – עוזר מיקס, עוזר הקלטת כלי מיתר וכלי קשת
ג'ו צ'יקרלי (אנ') – טכנאי הקלטות, הקלטת קול, הקלטת כלי קשת וכלי מיתרים
בריאן שיבל – הקלטה
ראלף סאטון – הקלטה (סטיבי וונדר, 2)
סטיב ג'ונס – עוזר הקלטה (סטיבי וונדר, 2)
דייוויד צ'אנינג – הקלטת קול (רופוס ויינרייט, 4)
דארל ת'ורפ – עוזר הקלטה (רופוס ויינרייט, 4)
ג'ניפר היליארד – עוזרת הקלטה
קתרינה לי – עוזרת הקלטה, מתאמת הפקה
ג'ונתן מריט – עוזר הקלטה
טוד שומייקר – עוזר הקלטה
אנדי גרין – עוזר הקלטת קול
טום סטנלי – עוזר הקלטת קול
סטיוארט ויטמור – מאסטרינג ב־(Marcussen Mastering) (הוליווד שבקליפורניה)
דרק מקילופ – מתאם A&R, ניהול
טוד אינטרלנד – מתאם A&R
אדריאן קולי – מתאם הפקה
סוזן איברה – מתאמת הפקה
‏Peacock – עיצוב
סם טיילור-ווד – צילום
קית' בראדלי – ניהול
פרנק פרסלנד – ניהול
פרסים ומועמדויות > פרסי גראמי

| שנה | עבודה מועמדת | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002‏ | "Songs from the West Coast" | פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר | מועמדות |
| 2002‏ | "I Want Love" | פרס גראמי לביצוע הפופ הקולי הטוב ביותר – גברים | מועמדות |
| 2003‏ | "Original Sin" | פרס גראמי לביצוע הפופ הקולי הטוב ביותר – גברים | מועמדות |
מיקומי שיא במצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעד שבועי (2001)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שבועי (2001)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שבועי (2001)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 15 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 13 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 15 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 14 |
|  דנמרק | היטליסטן | 10 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 13 |
|  הונגריה | Mahasz | 33 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 2 |
|  יפן | אוריקון | 68 |
|  נורווגיה | VG-lista | 2 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 24 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 21 |
|  פולין | ZPAV | 18 |
|  צרפת | SNEP | 19 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 9 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 8 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |
|   ‏‏‏  מצעד שבועי (2002)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שבועי (2002)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שבועי (2002)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 7 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 22 |
מיקומי שיא במצעדים > מצעדים שנתיים

|   ‏‏‏  מצעד שנתי (2001)> מדינה |   ‏‏‏  מצעד שנתי (2001)> מצעד |   ‏‏‏  מצעד שנתי (2001)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 34 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 174 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 92 |
נתוני מכירות

| מדינה | הסמכה | יחידות מאושרות / מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000^ |
| איטליה (FIMI) | פלטינה | 100,000* |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000^ |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה ×2 | 600,000^ |
| דנמרק (IFPI Denmark) | זהב | 25,000 |
| נורווגיה (IFPI נורווגיה) | זהב | 25,000* |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 7,500^ |
| ספרד (PROMUSICAE) | פלטינה | 100,000^ |
| פינלנד (Musiikkituottajat) | זהב | 21,006 |
| צרפת (SNEP) | זהב | 142,800 |
| קנדה (Music Canada) | זהב | 50,000^ |
| שוודיה (GLF) | זהב | 40,000^ |
| שווייץ (IFPI שווייץ) | זהב | 20,000^ |
סיכומים
| אירופה (IFPI) | פלטינה | 1,000,000* |
^אומדן היחידות המופצות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד *אומדן המכירות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד
ביאורים

↑  של סטיבי וונדר.
↑  בו הפיק לאונרד וכן כתב את המילים לשיר "Someday Out Of The Blue"‏.
↑  במובן שמזכיר ודומה למה שג'ון עשה בעבר.
↑  רמז ללהיטו הנודע "Don't Let the Sun Go Down on Me".
↑  הביקורת נכתבה ב־2010.
↑  חבר (Ednaswap).