stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר סרפה דה פינטו
אזור נייאסה

ב־1879 טענה הממשלה הפורטוגזית באופן רשמי לריבונות על השטח שמדרום וממזרח לנהר הרוו (אשר יוצר בהווה את הגבול הדרום-מזרחי של מלאווי), ובשנת 1882 כבשו את החלק התחתון של עמק נהר שירה עד רוו. לאחר מכן ניסו הפורטוגזים לשאת ולתת על הסכמתם של הבריטים, לתביעותיהם הטריטוריאליות, אלא שכינוס ועידת ברלין (1884) סיים את הדיונים האלה. בשנת 1884 מונה סרפה פינטו לקונסול פורטוגזי בזנזיבר. פינטו נקרא מחדש למסעות, כאשר הייתה משימה של חקר ומיפוי מחדש של האזור בין אגם נייאסה והחוף - מהזמבזי עד נהר רובומה והבטחת נאמנות של התושבים באזור זה. בשנת 1885, סרפה פינטו התחייב למשלחת עם סגן אוגוסטוס קרדוזו כסגנו בפיקוד. סרפה פינטו חלה קשה ונשאו אותו לחוף, שם התאושש. קארדוזו, בן עשרים וחמש, המשיך בחקירה, סייר באגם נייאסה וברמות הרריות השכנות, אך נכשל להגיע להסכמי הגנה עם ראשי השבטים ממערב לאגם מלאווי.
בריטניה סירבה לקבל את הטענה הפורטוגזית כי יש להתייחס לרמות האלה כאל חלק ממושבותיה במזרח אפריקה הפורטוגזית, כיוון שהם לא היו תחת כיבוש פורטוגזי. כדי למנוע את הכיבוש הפורטוגזי, שלחה ממשלת בריטניה את הנרי המילטון כקונסול בריטי למוזמביק ושטחי פנים הארץ, עם הוראות לדווח על היקף השלטון הפורטוגזי באזור הזמבזי והסביבה. זאת כדי להגיעה להסכמים עם השליטים המקומיים כדי למנוע מהם לקבל הגנה מפורטוגל. בשנת 1888, הממשלה הפורטוגזית הורתה לנציגיה במזרח אפריקה הפורטוגזית לנסות לעשות הסכמי הגנה עם ראשי השבטים מדרום-מזרח לאגם מלאווי וברמות הרריות ומשלחת שאורגנה בפיקודו של אנטוניו קארדוזו, יצאה בנובמבר 1888 לכיוון האגם. מאוחר יותר, משלחת שנייה בהנהגתו של סרפה פינטו, שמונה למושל מוזמביק, עלתה אל עמק נהר שירה. שתי המשלחות האלה חתמו מעל 20 הסכמים עם ראשי השבטים באזור מלאווי. סרפה פינטו פגש את ג'ונסטון באוגוסט 1889 ממזרח לרוו, כשג'ונסטון יעץ לו לא לחצות את הנהר אל הרי הייר. למרות זאת סרפה פינטו פעל בעבר בזהירות, חצה את רוהו, בספטמבר 1889. בעקבות עימותים קלים עם כוחו של סרפה פינטו, סגנו של ג'ונסטון, ג'ון ביוקנן, הכריז על חסות בריטית על הר הייר, חסות שאושרה מאוחר יותר על ידי משרד החוץ.
סוף חייו

זמן קצר לאחר ההתנגשות עם נציגי בריטניה, חזר סרפה פינטו לפורטוגל, שם הועלה לדרגת קולונל. הוא היה המושל הכללי של כף ורדה מ -20 בינואר 1894 עד 17 בינואר 1898.
סרפה פינטו נפטר בליסבון ב -28 בדצמבר 1900, בגיל 54. שרידיו הונחו בקבר המשפחתי של אנטוניו גומס דוס סנטוס ופרנסיסקו דה סוזה סנטוס מוריירה ומשפחותיהם בסמיטריו דוס פראזר בליסבון.
כבוד והנצחה

פינטו זכה להוקרה וכבוד על שירותיו בכמה ארצות: בפורטוגל ובברזיל, הוענקו לו תוארי אבירות, בצרפת קבל את צלב לגיון הכבוד, ובטורקיה זכה לכבוד הצלב הגדול של מסדר המדג'יידי. הוא קיבל חברות כבוד ופרסים מאגודות מדעיות שונות, כולל חברות באגודה האסטרונומית הצרפתית למדעים באקדמיה למדעים, ו"מדליית המייסדים "של החברה הגאוגרפית המלכותית של לונדון. ב -24 בינואר 1899 הוא זכה לכבוד על ידי המלך קרלוס הראשון (1863-1908) עם הכתרתו בתואר אצולה.
כדי לכבד אותו ולזכרו נקראו על שמו, רחובות וכיכרות בערים פורטוגזיות רבות, כגון רחוב סרפה פינטו בליסבון, באנגולה, נקראה עיר מחוז על שמו ששונה לשם מונגיו. שמו ניתן אפילו לשתי ספינות, וכשם מסחרי למוצרים כמו סיגרים וביסקוויטים. במהלך ההנצחה ה -125 של ייסוד "סוסיאדה דה גאוגרפיה דה ליסבון" הוצאו שתי חותמות עם דיוקן של סרפה פינטו במקום בולט, ותמונת דיוקן שלו הופיעה גם על שטר כסף מאנגולה.
בספרי ההיסטוריה של ימינו המסע שלו מתואר כאחד המרתקים ביותר בזמנים המודרניים. במהלך שני העשורים האחרונים של המאה ה -19 השם אלכסנדר אלברטו דה רושה סרפה פינטו היה אגדי, לא רק בפורטוגל, אלא בכל רחבי אירופה, והוא תרם במידה ניכרת במשימותיו להעצמת כבודו ויוקרתה של מולדתו במציאות גאוגרפית ופוליטית באפריקה.
הערות שוליים

1 2 3  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Serpa Pinto, Alexandre Alberto de la Rocha". Encyclopædia Britannica. 24 (11th ed.). Cambridge University Press. pp. 674–675.
↑  Nowell, Charles E. (1947). "Portugal and the Partition of Africa". The Journal of Modern History. University of Chicago Press. 19 (1): 1–17. p. 7
↑  Nowell, Charles E. (1947). "Portugal and the Partition of Africa". The Journal of Modern History. University of Chicago Press. 19 (1): 1–17. p. 8
↑  "Review of How I Crossed Africa by Major Serpa Pinto, trans. by Alfred Elwes". Saturday Review of Politics, Literature, Science and Art. 52 (1341): 55–56. 9 July 188
↑  McCracken, John (2012). A History of Malawi, 1859-1966. Woodbridge: Boydell & Brewer.p. 5
↑  Nowell, Charles E. (1947). "Portugal and the Partition of Africa". The Journal of Modern History. University of Chicago Press. 19 (1): 1–17. p. 10
↑  Newitt, M. D. D. (1995). A history of Mozambique. Johannesburg: Witwatersrand University Press,pp. 276-7
↑  F Axelson, (1967). Portugal and the Scramble for Africa, pp. 182-3, 198-200. Johannesburg, Witwatersrand University Press.
↑  Pike, John (1968). Malawi: a political and economic history. London: Pall Mall P. ISBN 978-0-269-67214-9.

Associação Cultural Serpa Pinto. pp. 83-4
↑  McCracken, John (2012). A History of Malawi, 1859-1966. Woodbridge: Boydell & Brewer. ,pp. 52-3
↑  Pike, John (1968). Malawi: a political and economic history. London: Pall Mall P.,pp. 85-86
↑  McCracken, John (2012). A History of Malawi, 1859-1966. Woodbridge: Boydell & Brewer, pp. 53, 55
↑  Newitt, M. D. D. (1995). A history of Mozambique. Johannesburg: Witwatersrand University Press. p. 346
↑  Cape Verde". worldstatesmen.org.
↑  O.J.O. Ferreira, Serpa Pinto amongst Boer and Brit: His travels through the Transvaal and Natal, 1879 (Gordon's Bay & Jeffreys Bay: Tormentoso, 2012) pp. 150-153.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428723905171  BIBSYS: 2037889  BNE: XX1400962  BnF: cb13631207f (data)  CANTIC: a11257696  GND: 117656976  ISNI: 0000 0001 1067 9633  LCCN: n81063114  NTA: 073955655  SUDOC: 074166905  VIAF: 64790090   WorldCat (עם VIAF): 64790090 
דיוקן של אלכסנדר סרפ דה פינטו, 1870 בערך
סרפה דה פינטו (עומד ראשון משמאל) עם שרידי המשלחת שלו, באזור נטאל, 1879
באזאר וכיל

מתחם באזאר וכיל בשיראז שייך לתקופת שושלת זנד. הוא נמצא ליד כיכר העירייה, ליד מצודת כרים ח'אן. הוא הוכרז כאחד אתרי המורשת הלאומית של איראן.
רקע

באזאר וכיל בשיראז הוא אחד המפורסמים מבין השווקים המסורתיים וההיסטוריים של איראן. השוק זה, אשר נבנה לפי הוראתו של כרים ח'אן זנד, ממוקם במרכז העיר ממזרח לכיכר שוהדא. בקרבת השוק יש אתרים שונים, ביניהם מסגד וכיל וחמאם וכיל.
השוק הוא השריד הטוב ביותר שנשאר על עומדו מתקופת כרים ח'אן זנד. אמונה רווחת גורסת כי השאה, לאחר שראה את השוק העתיק בלאר (שייך לתקופת עבאס שאה הראשון), הציע להקים דבר דומה גם בשיראז. כל פעילויות השוק - מסחר בתוצרת מקומית ומיובאת, סחר חליפין, הנפקה ופדיון של המחאות, חלפנות כספים - התקיימו בשוק. למעשה, באזאר וכיל היה המרכז הכלכלי של שיראז.
המשורר הפרסי פורסת א-דולה שיראזי הזכיר בספרו את'אר-י עג'ם את השוק ותיאר את המתרחש בו.
אדריכלות

האדריכלות של המבנה הזה נסמכת על הבאזאר המלכותי בלאר ועל הבאזאר הארוך באספהאן שבנה עבאס שאה הראשון, אבל באזאר וכיל רחב יותר מכל השווקים האחרים.
בשוק זה יש שלושה חללים נפרדים: המעבר (דרך ללקוחות), מחסני החנויות (מגיעים עד לגובה של כמעט שתי קומות מעל פני הקרקע) וחלל החנויות (בו מתבצעת המכירה). לשוק יש חמישה שערים גדולים הפונים לארבעה כיוונים. כמו כן יש שני מעברים, צפון-דרום ומזרח-מערב, המצטלבים זה בזה. לפי החלוקה הזו הוקמו ארבעה שווקים. כל שוק מקורה בקמרון גדול.
מתחת לארבעת השווקים יש בריכה פנימית גדולה עשויה שיש שמובילה מים מתעלה תת-קרקעי. התעלה בנויה כטבעת ועשויה לבנים וסארוג' (טיח עמיד במים).
בגלל הגובה הרב וקמרונות הבאזאר היה צורך במערכת מיזוג אוויר. הפתרון נמצא ב"בתי רוח" (באד-גיר) פשוטים. בנוסף, הוצבו מפתחים קטנים (דריצ'ה) ומנגנוני זכוכית (ג'אם-ח'אנה) מתחת לתקרה כדי שאוויר ואור יכנסו לשוק במידה מספקת. עם זאת, לאחר השיפוץ, המנגנונים נשארו סגורים. מעל החנויות יש שבכות המאפשרות כניסת אור ואוויר.
באזאר וכיל, שיראז, רישום של ג'יין דיולפואה
מראה בתוך השוק
ארז פרן

ארז פרן (נולד בשנת 1985), הוא אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה, בעל 3 מדליות כסף מהמכביות.
ביוגרפיה

פרן שחה בקבוצת הפועל ירושלים.
בתחרויות השחייה של הגימנסיאדה שנערכו בקאן, צרפת במאי 2002 זכה פרן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 2:04.53 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2002 זכה פרן במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.78 דקות, אחרי חברו לאגודה מיקי חליקה (2:04.04 דקות) ולפני רון פוגל מהפועל מועצה אזורית גוש זבולון (2:05.13 דקות).
באליפות הפועל שנערכה בווינגייט באפריל 2003 קבע פרן במשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש לגילאי 18 בתוצאה של 2:03.02 דקות, התוצאה השלישית בטיבה לשחיין ישראלי בכל הזמנים. באליפות העולם לבתי ספר תיכוניים שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2004 זכה פרן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.25 דקות, לפני מיקי חליקה (2:02.39 דקות) ונדב כוכבי ממכבי קריית אונו (2:02.40 דקות).
ביוגרפיה > שיאן ישראל

בתחרות שנערכה בזאגרב, קרואטיה ביוני 2005 זכה פרן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראל חדש של 2:00.64 דקות, שיפור לשיאו בן ה-5 שנים של יואב מאירי (2:00.83 דקות). חודש לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בצוותא עם נדב כוכבי בתוצאה של 55.96 שניות, אחרי דניאל מדווד מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 54.51 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.31 דקות, אחרי דניאל מדווד שקבע שיא מכביה חדש של 1:58.15 דקות ולפני מקס ג'ייבן מארצות הברית (2:03.18 דקות). שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה הוא סיים במקום 20 במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 2:00.33 דקות, במקום 34 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 55.36 שניות ובמקום 45 במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש שנוסף של 25.47 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יואב גת, תום בארי ושי לבנת בתוצאה של 3:48.20 דקות. הוא קבע ב"זינוק שליחים" במשחה ל-100 מטה פרפר תוצאה של 55.09 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2005 זכה פרן בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.55 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.39 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2007 סיים פרן במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.14 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2008 סיים פרן במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.51 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.86 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2009 זכה פרן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.33 דקות, אחרי גל נבו (1:58.32 דקות) ולפני גלעד ברונפמן (2:04.81 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 55.10 שניות.
הערות שוליים

↑  Smocks Wins 200-Meter Butterfly In International Games, University of North Carolina, July 12, 2005 (באנגלית)
באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD בעברית
 בימוי:  טאד סטונס, סטיב לוטר 
 הופק בידי:  מרק מק'קורקל, בוב סקולי, טד סטונס
 תסריט:  מארק מקוקל, אנדרו סטנטון, ג'ון לאסיטר, Bob Roth 
 עריכה:  ג'ון רוייר
 מדבבים:  טים אלן, ניקול סאליבן, לארי מילר, סטפן פורסט, ווין נייט
 מדבבים בעברית:  אלון נוימן, חן ליאוני, יוסי טולדו, ליאור זוהר, מיכה אוזין סליאן, אלי גורנשטיין, יורם יוספסברג, אבי חדש, אבי אוריה, עפרון אטקין, מומי לוי, לירז ברגמן, שפרירה זכאי
 מוזיקה:  אדם ברי
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פיקסאר, אולפני הנפשת הטלוויזיה של דיסני, Disney General Entertainment Content 
 חברה מפיצה:  Buena Vista Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  8 באוגוסט 2000
 משך הקרנה:  67 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, עברית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט ילדים, סרט הרפתקאות, סרט לכל המשפחה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה (באנגלית: Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins) הוא סרט אנימציה שהופק להפצה ככותר DVD. זהו ספין אוף שיצא בשנת 2000 ל"צעצוע של סיפור", הלהיט של החברות דיסני ופיקסאר משנת 1995. בשנת ההפצה של הכותר, יצאה גם סדרת טלוויזיה, "באז שנות אור ממפקדת הכוכב", המהווה המשך שלו, בת 65 פרקים.
דמויות

באז שנות אור (אנגלית: טים אלן, עברית: אלון נוימן) - מגן חלל, ככל הנראה מגן החלל הטוב והמפורסם ביותר.
מירה נובה (אנגלית: ניקול סאליבן, עברית: חן ליאוני) - נסיכת טנג'יה ומגינת חלל, בעלת יכולת לעבור דרך קירות ולקרוא מוחות.
XR (אנגלית: לארי מילר, עברית: יוסי טולדו) - רובוט מגן חלל ניסיוני שנבנה על ידי האנשים הירוקים הקטנים, בעל בינה מלאכותית ויכולת למידה.
בוסטר (אנגלית: סטפן פורסט, עברית: ליאור זוהר) - מנקה במפקדת הכוכב ומעריץ של באז, חולם להיות מגן חלל.
זורג (אנגלית: ווין נייט, עברית: אלי גורנשטיין) - הרשע העיקרי בסרט, מנהיג אימפריית הרשע ואויבו הגדול ביותר של באז.
צלם שחור משחור (אנגלית: דיאדריך באדר, עברית: יורם יוספסברג) - שותפו לשעבר של באז שנות אור, בגד בבאז ושיתף פעולה עם זורג.
המפקד נבולה (אנגלית: אדם קרולה, עברית: מיכאל מורים) - מפקד מפקדת הכוכב, זעפן ועקשן.
האנשים הירוקים הקטנים (אנגלית: פטריק וורברטון) - גזע של חייזרים קטנים בצבע ירוק עם 3 עיניים, המוחות של כולם מקושרים ביניהם. חלקם עובדים כממציאים ואנשי תחזוקה עבור מפקדת הכוכב.
גון לאסיטר-תפקיד אסטרונאוט חובב מכוניות (מבוסס על עצמו)
ג'ורג' לוקאס-אסטרונאוט יהיר ושחצן חסר כישרון. לוקח קרדיטים על הצלחות שאנשים אחרים עשו בשבילו וכשהוא עושה לבד וכשמונע מאנשים לעשות בשבילו הוא יותר כישלונות (והוא לא מוכן להודות עליהם ככאלה אפילו שכולם מנסים לשכנעו. (מבוסס על עצמו)
ראו גם

צעצוע של סיפור
צעצוע של סיפור 2
צעצוע של סיפור 3
שנות אור (סרט)
משגרי החלל של באז שנות אור
אנטיתרומבין

אנטיתרומבין הוא מולקולה חלבונית קטנה אשר מעכבת את פעילותם של מספר אנזימים במערכת קרישת הדם. אנטיתרומבין הוא גליקופרוטאין המיוצר בכבד ומורכב מ-432 חומצות אמינו. יש בו שלושה קשרים דיסולפידיים וארבעה אתרי גליקוזילציה אפשריים. α-אנטיתרומבין היא הצורה הנפוצה של אנטיתרומבין בפלזמת הדם, ובו כל אחד מאתרי הגליקוזילציה מאוכלס על ידי אוליגו-סוכר. β-אנטיתרומבין, שהיא צורתו השנייה של האנטיתרומבין, יש אתר גליקוזילציה שאינו מאוכלס.
בשל תכונותיו כנוגד קרישה, אנטיתרומבין משמש לעיתים כתרופה במצבים של פקקת. ניתן להפיקו מחלב עזים שעברו הנדסה גנטית, כדוגמת התרופה ATryn.
זמן מחצית החיים של האנטיתרומבין בפלזמת הדם הוא כ-3 ימים. הריכוז הנורמלי של אנטיתרומבין בפלזמת הדם באדם הוא גבוה ועומד על כ-0.12 מ"ג למ"ל, שהוא שקול לריכוז מולרי של 2.3μM. אנטיתרומבין בודד מפלזמה של מספר רב של מינים נוסף לאדם. על סמך ריצוף החלבון וריצוף cDNA, נמצא כי אנטיתרומבינים של פרות, כבשים, ארנבות ועכברים כולם בעלי אורך זהה של 433 חומצות אמינו, ומורכבים מחומצת אמינו אחת יותר מאשר אנטיתרומבין III אנושי. חומצת האמינו הנוספת היא ככל הנראה חומצת האמינו במקום ה-6. אנטיתרומבינים של פרות, כבשים, ארנבות, עכברים ובני אדם הם בעלי רצף דומה עד כדי 84%-89%. שלושת הקשרים הדיסולפידיים במולקולה נוצרים משש מחומצות האמינו: Cys8-Cys128, Cys21-Cys95 ו-Cys248-Cys430. בשיירים 96, 135, 155 ו-192, שבהם נמצאת חומצת האמינו אספרגין, יש אתרי N-גליקוזילציה פוטנציאליים. בצורה הנפוצה של אנטיתרומבין אנושי, α-אנטיתרומבין, כל האתרים האלו מאוכלסים על ידי אוליגו-סוכר הקשור קוולנטית, ולכן משקלה המולקולרי של צורה זו הוא 58,200. בצורה הפחות נפוצה של אנטיתרומבין (כ-10%), β-אנטירומבין, אתר הגליקוזילציה הפוטנציאלי באספרגין 135 לא מאוכלס.
תרשים 1. מיקומם של ארבעת אתרי הגליקוזילציה הפוטנציאליים במבנה השלישוני של מונומר אנטיתרומבין, על פי קובץ מ-Protein Data Bank ‏2ANT. במבנה זה רק Asn 155 עבר גליקוזילציה על ידי הוספת הוספת שייר יחיד של N-אצטילגלוקוזאמין.
באמצעות תאים שהודבקו בנגיף Baculovirus וקווי תאים של יונקים שגודלו בתרביות תאים הופקו אנטיתרומבינים רקומביננטים עם תכונות דומות לאלו של אנטיתרומבין אנושי רגיל. אנטיתרומבינים אלו הם בעלי תבניות גליקוזילציה שונות משל אנטיטרומבין רגיל, ומשמשים במחקר מבנה האנטיתרומבין.
הערות שוליים

1 2 3  GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000117601 - Ensembl, מאי 2017
1 2 3  GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000026715 - Ensembl, מאי 2017
↑  "Human PubMed Reference:".
↑  "Mouse PubMed Reference:".
↑  Bjork, I; Olson, JE (1997). Antithrombin, A bloody important serpin (in Chemistry and Biology of Serpins). Plenum Press. pp. 17–33. ISBN 0-306-45698-2.
↑  Stephens AW, Siddiqui A. and Hirs CH. (1987). "Expression of functionally active human antithrombin III". Proc. Natl. Acad. Sci. USA. 84 (11): 3886–3890. doi:10.1073/pnas.84.11.3886. PMID 3473488.
↑  Zettlmeissl G, Conradt HS. (1989). "Characterization of recombinant human antithrombin III synthesized in Chinese hamster ovary cells". J. Biol. Chem. 264 (35): 21153–21159. PMID 2592368.
↑  Gillespie LS, Hillesland KK and Knauer DJ. (1991). "Expression of biologically active human antithrombin III by recombinant baculovirus in Spodoptera frugiperda cells". J. Biol. Chem. 266 (6): 3995–4001. PMID 1995647.
↑  Ersdal-Badju E, Lu A. (1995). "Elimination of glycosylation heterogeneity affecting heparin affinity of recombinant human antithrombin III by expression of a beta-like variant in baculovirus-infected insect cells". Biochem. J. 310: 323–330. PMID 7646463.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארקטורוס

ערך זה עוסק בכוכב. אם התכוונתם ללהקה, ראו .
| --- | --- |

   
 מיקומו של ארקטורוס בקבוצת הכוכבים רועה דובים
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  רועה דובים
 שמות נוספים:  α ברועה דובים, גליזה 541, LHS 48
 סוג:  ענק כתום
 בהירות נראית:  0.04-
 סיווג ספקטרלי:  K1.5III
 עלייה ישרה:  14ʰ 15ᵐ 39.7ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏56″ ‏10′ ‏19°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  0.29 -
 מרחק:  36.7  שנות אור 11.25  פארסק
 רדיוס:  25.7 רדיוסי שמש
 מסה:  1-1.5 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 210 מהשמש
 טמפרטורה:  4,300 K
 מהירות סיבוב:  17> ק"מ/שנייה
 מהירות רדיאלית:  −5.16 קילומטר לשנייה
 תנועה עצמית:  2,284 מילי-שניות קשת בשנה
 היסט:  87.5±1.5 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.57 
 מערכת
 כוכבים נלווים:  TYC 1472-1436-2 
 
אַרְקְטוּרוּס (בעברית מזוהה עם עש המקראי) הוא הכוכב הבהיר ביותר בשמי הצפון והרביעי בבהירותו בשמים. למעשה הוא בהיר יותר מכל אחד מכוכבי המערכת α קנטאורי, אך בהירותם הכוללת של כוכבי המערכת כפי שהיא נראית לעין בלתי מצוידת גבוהה יותר. זהו גם הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים רועה דובים (Boötes) ופרוש שמו ביוונית הוא "שומר הדובים".
תכונות

ארקטורוס הוא ענק כתום, אשר רוב המימן שבליבתו הפך בתהליך של היתוך גרעיני להליום וכעת מתבצע היתוך נוסף רק בשכבות החיצוניות שלו. מסתו של ארקטורוס, 1–1.5 מסות שמש, אינה גדולה מספיק כדי שההליום שבליבה יותך לפחמן ולכן אין יותר פעילות גרעינית בליבתו, וכאשר ייגמר המימן גם בשכבות החיצוניות יהפוך ארקטורוס לננס לבן. מכיוון שמסתו של ארקטורוס דומה למסת השמש, ניתן לשער שהשמש תעבור תהליך דומה בעוד 4–5 מיליארד שנים.
בהירותו הנראית של ארקטורוס משתנה מעט (כ-0.04 דרגות) במחזוריות של כ-8.3 ימים. השתנות זו נובעות מתנודות בקוטרו של הכוכב, שמתרחב ומתכווץ לסירוגין. השתנות זו אופיינית לענקים אדומים ובולטת יותר ככל שהטמפרטורה נמוכה יותר. חלק ניכר מהקרינה של ארקטורוס נמצאת בתחום התת אדום ואינה נראית לעין.
מדידות מדויקות של מיקומו של ארקטורוס מראות על שינויים קטנים שיכולים להצביע על קיומו של בן זוג עמום לפחות פי 20 מארקטורוס ושנמצא במרחק קטן למדי ממנו. כמו כן ארקטורוס נע ביחס למערכת השמש במהירות של כ-122 קילומטרים בשנייה ומשנה את מיקומו ביחס לשאר הכוכבים בכ-2.3 שניות קשת בשנה, ובשל כך הוא נכלל בקטלוג לויטן של כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה.
היסטוריה

במיתולוגיה היוונית ארקטורוס, כמו גם הקבוצה לה הוא שייך, מונה על ידי זאוס לשמור על קליסטו ובנה ארקס, אותם הפך לדובים (מיוצגים על ידי קבוצות הדובה הגדולה והדובה הקטנה), ומכאן מקור שמו - "שומר הדובים" ביוונית.
בסין העתיקה היה הכוכב חלק מקבוצת "קרן" ושמו בסינית הוא "הקרן הגדולה" (角宿, Pinyin: Jiǎo Xiǔ).
בהוואי עובר הכוכב בזנית ולכן שימש את הפולינזים לצורכי ניווט ימי - כאשר היה הכוכב בזנית ידעו הימאים שהם נמצאים בקו הרוחב של האיים.
בתנ"ך של המלך ג'יימס תורגם הפסוק ”עֹשֶׂה-עָשׁ, כְּסִיל וְכִימָה.” (ספר איוב, פרק ט', פסוק ט') ל"העושה ארקטורוס, אוריון ופליאדות." ובהמשך הספר מתורגם הפסוק ”וְעַיִשׁ, עַל-בָּנֶיהָ תַנְחֵם.” (ספר איוב, פרק ל"ח, פסוק ל"ב) כ"תנחה את ארקטורוס עם בניו", כלומר היו שזיהו את המילה "עש" או "עיש" המקראית עם הכוכב ארקטורוס.
כוכב 'עש' מוזכר גם בפיוטים רבים בימי הביניים בעקבות הפסוק בספר איוב. אחד הפיוטים הידועים בתפילת יום הכיפורים 'מראה כהן' מתאר את הכהן הגדול בצאתו מ"בית קדשי הקדשים" בשלום, כמראה 'עש כסיל וכימה מתימן'.
הערות שוליים

1 2  VizieR: LHS 48, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
↑   הפיוט מראה כהן, באתר הפיוט והתפילה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295559505171  GND: 4142978-3 
השוואת גדלים בין גרמי שמים (בכל תמונה מימין לשמאל):

1. כדור הארץ > נוגה > מאדים > כוכב חמה

2. צדק > שבתאי > אורנוס > נפטון > כדור הארץ

3. סיריוס > השמש > פרוקסימה קנטאורי > צדק

4. אלדברן > ארקטורוס > פולוקס > סיריוס

5. ביטלג'וז > אנטארס > ריג'ל > אלדברן

6. UY במגן > NML בברבור > VY בכלב גדול > ביטלג'וז
אנדרה רוז'דה

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1913 מוהאץ', הונגריה 
 פטירה:  16 בספטמבר 1999 (בגיל 85) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Rosenthál Endre 
 מדינה:  הונגריה, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 
אנדרה רוז'דה דיוקן עצמי -1935
אנדרה רוז'דה (במקור רוזנטל, בהונגרית: Rozsda Endre; מוהאץ', 18 בנובמבר 1913 – פריז, 16 בספטמבר 1999) היה צייר סוריאליסטי, צלם יהודי-הונגרי-צרפתי.
ביוגרפיה

אנדרה רוז'דה נולד במשפחה יהודית במוהאץ'. הוריו היו ארנה וילמוש רוזנטל, בעל בית חרושת ללבנים, ואולגה רוזה גומפרז. חוויות ילדותו הגדירו את כל אמנותו. הוא פיתח טכניקה יצירתית שאפשרה לו ליצור עולם סוריאליסטי מיוחד מזכרונותיו: “אני שוזר בד צפוף מהזיכרונות ומהאור שלי, שאני מסתכל עליו עד שהוא מתעורר לחיים, מחזיר את מבטי ועולה לפניי. אני רוצה לתפוס, לשלוט ולהעריך את הזמן. אני מרכין את ראשי לזמן ומקשיב למה שהוא אומר."
בשלב מוקדם בחייו הוא החליט לא לבחור את הקריירה שמשפחתו ייעדה לו, אלא להיות צייר. בבית הספר של וילמוש אבא-נובאק הוא כבר שלט ביסודות מלאכתו. תערוכת היחיד הראשונה שלו, שהתקיימה בגלריה טמאש בגיל 23 (1936), זכתה להצלחה רבה: המבקרים שיבחו אותו, וגם המוזיאון לאמנויות יפות קנה תמונה שלו. "כישרון רציני באופן מפתיע הוא רוז'דה. מעטים ציירו נשים זקנות, קבצניות כמוהו. (...) בכמה מציוריו היפים, צעיף שזור ערפל ואור מגביר את המציאות לתופעה מוזיקלית." שיבחה הבקורת של העיתון אשט את הצייר הצעיר.
עידן הציור המוקדם שלו, שהיה קשור לסגנון הפוסט-אימפרסיוניסטי ההונגרי, הסתיים בהשפעת קונצרט ברטוק. למרות הצלחותיו, בהאזנה לברטוק, הוא הבין שבציור שלו הוא "לא בן התקופה של עצמו" הוא עבר ביחד עם הפסל לאיוש ברטה לפריז (1938), שם למד באקול דה לובר (École de Louvre). בבירת צרפת התיידד עם הצייר ארפאד סנש, עם ויירה דה סילבה, פרנסואז גילו (אשתו לאחר מכן של פיקאסו) והפך למורה שלה. הוא פגש את מקס ארנסט ואת אלברטו ג'אקומטי. הציור שלו השתנה מהיסוד והתקרב לסוריאליזם. עקב הכיבוש הגרמני של צרפת הוא נאלץ לחזור לבודפשט (1943), שם הושלם סגנונו הסוריאליסטי האישי (אהבה שמימית וארצית, 1947; מוזיאון דה ביו-ארטס דה דיז'ון-Musée des Beau-Arts de Dijon).
לאחר מלחמת העולם השנייה הוא השתתף בהקמת בית הספר האירופי והציג בקביעות בתערוכות הקבוצה. על פי היסטוריונית האמנות קריסטינה פאשוט, אנדרה רוז'דה היה אחד האישים הבולטים ביותר בבית הספר האירופי. בשנת 1948 הקבוצה התפרקה מכיוון שהמשטר לא סבל אמנות מופשטת וסוריאליסטית. בשנים שלאחר מכן, רוז'דה הכין איורי ספרים, הוא יכול היה לצייר רק באופן בלתי חוקי, ולא יכול היה להציג את תמונותיו בתערוכה.
לאחר תבוסת המרד ההונגרי של 1956, הוא שב לצרפת לצמיתות. הוא בא בקשר עם רמון קנו ועם אנדרה ברטון שכתב הקדמה לתערוכתו בגלריה פירסטנברג (1957). הוא השתתף בתערוכה הבינלאומית לסוריאליזם במילאנו (1961). כמה שנים מאוחר יותר הוא זכה בפרס קופלי (1964), שחבר השופטים שלו כלל את הנס ארפ, רוברטו מטה, מקס ארנסט, מאן ריי, רולאן פנרוז, סר הרברט ריד ואת מרסל דושאן.
בשנת 1970 הוענק לו אזרחות צרפתית. בשנת 1979 הקים את הסטודיו שלו בבאטו-לבואר (Bateau-Lavoir), שם עבד עד סוף חייו. אנדרה רוז'דה הובא למנוחת עולמים בבית הקברות של מונמארט בפריז.
מפוסט-אימפרסיוניזם לסוריאליזם (1937-1932)

אנדרה רוז'דה זכר את ההתחלות באופן הבא: "התחלתי ללמוד ציור בבית הספר החופשי של אבא-נובאק. הפכתי לחניך. זו הייתה אחת החוויות האמנותיות והאנושיות החשובות שלי בכל חיי. זה היה מזל יוצא דופן להיות מסוגל ללמוד ציור במקום אחר מאשר בבית הספר לאמנויות יפות, שם החינוך היה אקדמי להחריד. אבא-נובאק היה צייר טוב, אבל לא מהפכני בכלל. הוא היה אישיות עשירה וחופשית."
הגרונד - הבנים מרחוב פאל (1934)
ילדה מעשנת סיגריה (בערך 1934)
רקפת (1935)
ארוחת צהריים במרפסת (1935)
תפוחים ודובדבנים (1936)
התפנית הסוריאליסטית (1944-1938)

רוז'דה נזכר בתפנית זו: "רגע לפני שיצאתי לפריז, פגשתי במקרה זוג חברים וציירים: אימרה אמוש ומרגיט אנה. לא היו לי תוכניות באותו הלילה. הם הזמינו אותי לקונצרט באקדמיה למוזיקה. ברטוק מנגן הערב, הם אמרו. ברטוק היה רק שם עבורי. לא הכרתי אותו. (. . . ) ברטוק ניגן את יצירתו שלו עם אשתו: מוזיקה לכלי מיתר, כלי הקשה וצ'מבלו, שלדעתי היא אחת היצירות החשובות ביותר במאה ה-20. זו הייתה בכורה עולמית. ישבתי במקום בו יכולתי לראות היטב את ידו של ברטוק. הייתי המום. מעולם לא חשבתי שיכולה להיות מוזיקה מעבר לבאך, מוצרט, מוסורגסקי. הייתי שיכור לגמרי מהמוזיקה הזו. (. . . ) באותו הרגע הבנתי שאני לא בן זמננו."
בשל הכיבוש הגרמני הוא נאלץ לעזוב את צרפת (1943), ולכן ציורו הסוריאליסטי הושלם בבודפשט. הונגריה כבר הייתה במלחמה באותה תקופה, החוקים שללו את זכויותיהם של יהודי הונגריה, וחלק משמעותי בחברה תמך בכוחות הפוליטיים הימנים קיצונים ובדעותיהם. אמו של אנדרה רוז'דה גורשה למחנות ההשמדה בשנת 1944. הוא שרד את הרדיפה כשהוא מסתתר בבודפשט. הוא איבד את אביו המוערך על ידיו עד כדי הערצה בגיל 16 כשאביו התאבד במהלך השפל הגדול.