stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארמייה ההררית ה-20 (ורמאכט)
היסטוריה

הארמייה נוסדה ב-14 בינואר 1942, בנורווגיה, לאחר שהגרמנים הבינו את היתרונות האסטרטגיים הרבים של חופי נורווגיה. מטרתה העיקרית של הארמייה הייתה להגן על נורווגיה מפני פלישה אפשרית של בעלות הברית. היא נאלצה לפעול בעיקר באזורים הרריים, ומכאן שמה. כמפקדה הראשון מונה אדוארד דיטל, גיבור המערכה בנורווגיה. דיטל נהרג בהתרסקות מטוס שלושה ימים לאחר מכן, את מקומו מילא לותר רנדוליץ. כאשר לחמה פינלנד לצד מדינות הציר, הרחיבה הארמייה את תחומי שליטתה גם אל מחוז לפלנד בפינלנד. הארמייה לחמה לצד הצבא הפיני נגד הצבא האדום, במהלך מלחמת החורף.
בהדרגה, כאשר התברר למנהיג פינלנד קארל גוסטף אמיל מנרהיים, שפינלנד אינה מרוויחה דבר מהמלחמה, הוא החל ליצור מגעים חשאיים עם סטלין. כבר בקיץ 1943 החל הפיקוד הגרמני העליון להכין תוכניות למקרה שפינלנד תחתום הסכם שלום נפרד עם ברית המועצות. הגרמנים תכננו להסיג את כוחותיהם צפונה על מנת להגן על מכרות הניקל בקרבת פטסאמו (אז עיר נמל בפינלנד, כיום פצ'נגה ברוסיה). במהלך חורף 1943–1944 שיפרו הגרמנים את תשתית הכבישים שבין צפון נורווגיה לצפון פינלנד תוך שימוש נרחב בכוח אדם מבין שבויי המלחמה (רבים מהם נשבו בדרום אירופה והיו עדיין במדי הקיץ שלהם, רבים גוועו), כמו כן הוקמו באזור מחסנים בהם נאגרה אספקה רבה. ולכן כאשר בספטמבר 1944 חתמה פינלנד הסכם שלום עם ברית המועצות היה רנדוליץ מוכן.
בעוד שכוחות הקרקע הגרמניים נסוגים צפונה, הקריגסמרינה מיקש את מבואות הים לפינלנד וניסה לכבוש את האי הפיני "סורסארי" (Suursaari) שבמפרץ פינלנד לפני שייפול בידיים סובייטיות, במבצע כושל המכונה "טאנה מזרח" (Tanne Ost). על אף שרנדוליץ ומפקדי הצבא הפיני ניסו לארגן נסיגה שקטה, פרצו קרבות בין כוחות גרמניים ופיניים אפילו לפני שנחתם הסכם השלום הפיני־סובייטי המקדים. הקרבות התחזקו כשהפינים ניסו לעמוד בדרישה הסובייטית שכל הכוחות הגרמניים יגורשו מפינלנד. הפינים הועמדו במצב דומה לאיטלקים והרומנים שלאחר שנכנעו לבעלות הברית, נאלצו להילחם על מנת לשחרר את אדמותיהם משלטון הכוחות הגרמניים. משימתם של הפינים הסתבכה בשל הדרישה הסובייטית להשבית את רוב הצבא הפיני, אפילו בזמן המערכה נגד הגרמנים.
המפקד הפיני, גנרל היילמאר סילאסוואו הוביל את הפעילות כנגד הגרמנים ובאוקטובר ונובמבר 1944 גרש אותם מרוב השטח הצפוני של פינלנד. בהוראתו של רנדוליץ הגיבו אנשי הארמייה ההרית בהרס שטחים נרחבים בצפון פינלנד תוך שימוש בטקטיקה של אדמה חרוכה. יותר משני שלישים ממבני המגורים באזור זה נהרסו ובירת המחוז רובניימי נשרפה עד היסוד. בנוסף לאובדן הרכוש המוערך בשווה ערך ל-$300 מיליון דולר (של שנת 1945), כ-100,000 תושבים הפכו לפליטים. לאחקר המלחמה נשפט רנדוליץ על פשעי מלחמה. לאחר הנסיגה התבצרה הארמייה בנורווגיה והמשיכה במשימתה המקורית. רנדוליץ הוחלף בינואר 1945, בידי פרנץ במה שנכנע לצבא הבריטי במאי של אותה שנה.
מפקדים

גנרל אוברסט אדוארד דיטל (14 בינואר 1942 - 23 ביוני 1944)
גנרל אוברסט לותר רנדוליץ (25 ביוני 1944 - 21 בינואר 1945)
גנרל הכוחות ההרריים פרנץ במה (21 בינואר 1945 - 8 במאי 1945)
סדר הכוחות > מבצע ברברוסה

במהלך מבצע ברברוסה כללה הארמייה את היחידות הבאות:
הקורפוס ה-33
הקורפוס ההררי ה-36
הקורפוס ה-70
הקורפוס ההררי נורווגיה
הקורפוס הפיני ה-3
האלפבית הלטיני של גאי
המעמד הרשמי

ל"גאיצה" היה מעמד של כתיב רשמי בממלכת יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית העממית יוגוסלביה, ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית יוגוסלביה, ברפובליקה הסוציאליסטית יוגוסלביה או של סרביה ומונטנגרו.
לעומת זאת החוקת סרביה משנת 2006 צוין שרק האלפבית הסרבי הקירילי הוא האלפבית הרשמי.
דיגרפים

הדיגרפים dž lj nj נחשבים לאותיות יחידות לכל דבר. במילונים מוקדש להם פרקים נפרדים.
האלפבית של גאי בשפה הסלובנית

משנות ה-1840 הלכו והשתמשו באלפבית של גאי גם בשפה הסלובנית. תחילה מחברים סלובנים, כמו סטאנקו וראז, שראו בסלובנית וריאנט של השפה הסרבו-קרואטית. גישה זו לא הייתה מקובלת על רוב הכותבים בסלובנית. ב-1845 חלה פריצת דרך כשהמנהיג השמרני הסלובני יאנז בלייוויס התחיל להשתמש באלפבית של גאי ("גאיצה") בעיתון שלו - Kmetijske in rokodelske novice (ידיעות בתחום החקלאות והמלאכות) שמשך קהל גדול של קוראים. בסביבות 1850 הפך האלפבית של גאי לאלפבית הרשמי של השפה הסלובנית. הוא החליף שיטות כתיב ששימשו את תושבי הארצות הסלובניות החל משנות ה-1830: זו של אדם בוחוריץ' - הקרויה "בוחוריצ'יצה" (bohoričica) ואלו שהוצעו על ידי פטאר דאינקו ("דאינצ'יצה" dajnčica) ועל ידי פרנץ שרפין מטלקו ("מטלצ'יצה" metelčica)
Slobodan Milošević, Zoran Đinđić . לעומת זאת שמות סלובנים המסתימים בצליל ץ' נכתבים בעזרת האות Zlatko Zahovič : č ,
Mile Ačimovič .
האלפבית של גאי והשפה המקדונית

הגרסה המקדונית של האלפבית הלטיני של גאי המשמשת ל"רומניזציה" של הכתיב המקדוני היא שונה במקצת מהגרסה הסרבו-קרואטית. אינה משתמשת ב אותיות ć ו- đ אלא בצורות ḱ ǵ. שאר האותיות הלטיניות תואמות את האותיות הקיריליות. המקדונית משתמשת גם באות dz שאינה קיימת במלאי הפונמי של הסרבו-קרואטית.
השוואה לאלפבית של השפות הסלאביות המערביות

גם בשפות הסלאביות המערביות האלפבית מבוסס על האלפבית הלטיני.
באלף בית של גאי האותיות Š, Ž ו- Č הן כמו באלפבית של השפות צ'כית וסלובקית. Ć קיים באלפבית הפולני. כמו כן הדיגרף dž
קיים גם בסלובקית ובפולנית כתוב dż.
הצליל ח מסומן באלפבית של גאי על ידי האות H h, בעוד שבשפות הסלאביות המערביות משתמשים בצמד ch.
האות l L מסמנת באלף בית של גאי את ה"ל" הקשה (לעומת Ł ł הפולניות)
הצלילים הרכים לְי- ונְי- משתמשי בדיגרף הכולל את האות j, להבדיל מהשפות הסלאביות המערביות ומ"ווקוביצה", שבהן משתמשים בשתי אותיות נפרדות.
לקריאה נוספת

N. Stančić:Grafija i ideologija: hrvatski narod, hrvatski jezik i hrvatska latinica Ljudevita Gaja 1830. i 1835. godine
הארמייה ה-66 (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  אביב 1942 – 1943
 מקים היחידה:  סטבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:  גנרל לוטננט
 מפקד נוכחי:  Aleksey Zhadov 
 
הארמייה ה-66 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה והשתתפה בקרבות נגד כוחות הציר בחזית הסובייטית, כולל בקרב סטלינגרד.
היסטוריה

הארמייה הוקמה בסוף אוגוסט 1942 מארמיית העתודה השמינית, וסופחה לכוחות חזית סטלינגרד. במחצית הראשונה של חודש ספטמבר השתתפה הארמייה בשורת מתקפות כושלות שביצעו כוחות החזית, תחת פיקוד גאורגי ז'וקוב, על האגף השמאלי של הארמייה השישית הגרמנית, במטרה להתחבר לכוחות הארמייה ה-62 בסטלינגרד, ולהשמיד את הכוחות הגרמניים שהגיעו אל נהר הוולגה מצפון לעיר. ערב מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד כללה הארמייה 6 דיוויזיות חיל רגלים (ה-64, ה-99, ה-116, ה-226, ה-299 וה-343) ובריגדת טנקים (ה-58), ומפקדה היה מאיור גנרל א.ס. ז'אדוב.
במחצית השנייה של נובמבר 1942 השתתפה הארמייה ה-66 במבצע אורנוס, כחלק מכוחות חזית הדון, ודחקה את שלושת הקורפוסים הגרמניים, שהגנו על האגף הצפוני של הארמייה השישית, דרומה, אל תוך מה שנודע לאחר מכן בשם "הקלחת", או "כיס סטלינגרד". הארמייה השתתפה בהקמת טבעת הכיתור הפנימית סביב כוחות הציר, שנלכדו בכיס סטלינגרד, ובינואר 1943 נטלה חלק במתקפה הסובייטית הסופית (מבצע קלחת) על "כיס סטלינגרד", שהביאה לחיסול הארמייה הגרמנית השישית, ולכניעת שרידיה ב-2 בפברואר 1943.
במאי 1943 במסגרת שינוי ארגוני הארמייה פורקה ויחידותיה היו בסיס לארמיית המשמר החמישית.
מפקדים

ולדימיר קורדיומוב (אוגוסט 1942)
סטפן קלינין (אוגוסט 1942)
רודיון מלינובסקי (אוגוסט 1942 - אוקטובר 1942))
אלכסיי ז'אדוב (אוקטובר 1942 - אפריל 1943))
הערות שוליים

↑  אנטוני ביוור, סטלינגרד, הוצאת יבנה, 2000, עמ' 364
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא ובנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדיוויזיה השמינית (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית יגרים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1934 – 8 במאי 1945 (10 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית היגר השמינית (בגרמנית: 8. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה בחזית האירופית ובחזית המזרחית.
היסטוריה > הדיוויזיה השמינית

הדיוויזיה הוקמה באופלן ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד היינריך הרינג. בשנת 1939 הדיוויזיה לחמה במסגרת המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-8 שהיה חלק מהארמייה ה-14. הדיוויזיה נעה בשלזיה וכבשה את קרקוב, ולאחר מכן השתתפה בהתקפה על הצבא הפולני בין לבוב ולובלין. לאחר סיום המערכה בפולין הועברה הדיוויזיה אל הרי אייפל. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, נכללה הדיוויזיה במסגרת הארמייה הרביעית, והשתתפה עמה בקרב על בלגיה. לאחר כיבוש בלגיה נעה הדיוויזיה אל תוככי צרפת, השתתפה בחציית נהר האואז ב-10 ביוני 1940, ובכיבוש דנקרק ופריז. באביב 1941 הדיוויזיה הועברה לפרוסיה המזרחית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה.
היסטוריה > הדיוויזיה הקלה השמינית

לאחר הקרב על מוסקבה הועברה הדיוויזיה יחד עם כל הקורפוס ה-8 לתקופת התרעננות בצרפת, שם שונה שמה בדצמבר 1941 להדיוויזיה הקלה השמינית. הדיוויזיה הוחזרה לקרבות בחזית המזרחית במסגרת הקורפוס ה-10, והשתתפה במבצע דמיאנסק.
היסטוריה > דיוויזיית היגר השמינית

ביוני 1942 היא הפכה להיות דיוויזיית היגר השמינית. היא לחמה בקרבות שונים תחת הארמייה ה-16, והשתתפה בקרבות על פסקוב תחת הארמייה ה-18. בשנת 1944 היא השתתפה בקרבות בהונגריה, בקרפטים ובסלובקיה. היא נכנעה לצבא האדום ב-8 במאי 1945.
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
גנרל-מיור היינריך הרינג: 1 באוקטובר 1934 - 30 באפריל 1935
גנרל לוטננט רודולף קוך-ארפאך: 1 במאי 1935 - 25 באוקטובר 1940
גנרל לוטננט גוסטב ההנה: 25 באוקטובר 1940 - 23 ביולי 1942
גנרל-מיור גרהרד פון שוורין: 23 ביולי 1942 - 2 בדצמבר 1942
גנרל לוטננט פרידריך-יובסט פולקמר פון קירכנזיטנבאך: 2 בדצמבר 1942 - 1 בספטמבר 1944
גנרל לוטננט כריסטיאן פיליפ: 1 בספטמבר 1944 - אפריל 1945
אוברסט יואכים ברגנר: אפריל 1945 - 8 במאי 1945
הומל (תומ"ת)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תותח מתנייע
 מדינה מייצרת:   גרמניה הנאצית
 שנת ייצור:  1945-1944
 תקופת השימוש:  1943–1945 (כשנתיים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 מידע טכני
 אורך:  7.17 מטר
 רוחב:  2.97 מטר
 גובה:  2.81 מטר
 משקל:  24 טון
 מהירות:  42 קמ"ש
 טווח פעולה:  215 קילומטר
 מנוע:  בנזין, מייבאך HL 120 TRM
 שריון:  30-10 מ"מ
 צוות:  6
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח הוביצר 15 ס"מ sFH 18/1 L/30
 חימוש משני:  מקלע MG34 ‏ 7.92 מ"מ
הומל (Hummel, מגרמנית: בומבוס) היה תותח מתנייע 15 ס"מ אשר התבסס על שלדת הטנק ההיברידי גשיצוואגן IV/III, ופותח בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. שמו המלא 15cm Schwere PanzerHaubitze auf Fahrgestell Panzerkampfwagen III/IV (SF) (Sd Kfz 165 ('הוביצר כבד ממונע 15 ס"מ על שלדת פנצר IV/III').
פיתוח

הניסיון של הצבא הנאצי בחודשים הראשונים של מבצע ברברוסה (1941) הראה כי ישנו צורך בפיתוח כלי ארטילרי נייד שיספק סיוע צמוד לכוחות השריון. משרד המלחמה הגרמני (Waffenamt) הציע להתקין תותח הוביצר  105 מ"מ leFH על שלדת הפנצר 3, אך הרעיון נדחה לטובת התקנת התותח על שלדת הפנצר 4. דגם אבטיפוס אחד הושלם. אולם מאחר שהפנצר 2 נמצא מתאים לנשיאת תותח ה-105 מ"מ ונכנס לייצור בתור הוספה, הוחלט ב-25 ביולי 1942 להתקין תותח הוביצר עוצמתי יותר בקוטר 15 ס"מ על שלדת הטנק ההיברידי גשיצוואגן IV/III של חברת Alkett, אשר שילב אלמנטים מהפנצר 3 (בעיקר רכיבי ההיגוי והנעה) ומהפנצר 4 (מתלים ומנוע). ההומל נועד במקור להיות פתרון ביניים עד לפיתוחה של שלדה ייעודית לתותח מתנייע. ב-27 בפברואר 1944 הורה היטלר כי הכינוי הומל, שמשמעו דבורה מזמרת, אינו ראוי לרכב לחימה.
תא הלחימה בחלקו האחורי של ההומל היה פתוח כלפי מעלה ומוגן מסביב על ידי לוחות שריון דקים. המנוע הועבר קדימה כדי לפנות מקום לתא הלחימה. תותח ההוביצר הותקן באמצע מעל למנוע, ובכך יצר לכלי צללית גבוהה מאוד. ההומל ירה פגזים במשקל 43.5 קילוגרם עד לטווח של 13,325 מטר. הכלים הראשונים שיוצרו עשו שימוש בבלם לוע, אולם  הניסיון הוכיח כי אין בכך צורך. מאחר שההומל יכל לנשוא רק כ-18 פגזים, פותח ה-Munitionsträger Hummel (הומל נושא פגזים), אשר היה בעצם הומל רגיל בלי התותח שנשא כמות גדולה יותר של פגזים. בין השנים 1942 עד 1944 יוצרו כ-666 כלים ו-150 נושאי תחמושת.
שירות קרבי

ההומל שירת בסוללות ארטילריה כבדות של דיוויזיות הפנצר הגרמניות כשבכל סוללה 6 כלים, ולאחר מכן נוספו 2 נושאי תחמושת. טבילת האש של ההומל הגיעה בקיץ 1943 בחזית המזרחית בקרב קורסק. ההומל הוכיח עצמו ככלי יעיל ופופולרי, ושירת בכל החזיתות.
הערות שוליים

↑  Achtung Panzer! Hummel Sd. Kfz. 165
1 2  Bishop, עמ' 111
| רק"מ של גרמניה הנאצית מימי מלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| טנקים קלים | פאנצר 35(t) • פאנצר 38(t) • פאנצר סימן 1 • פאנצר סימן 2 |  |
| טנקים בינוניים | פאנצר סימן 3 • פאנצר סימן 4 • פנתר |  |
| טנקים כבדים | טיגר 1 • טיגר 2 (קינגסטיגר) |  |
| משחיתי טנקים | פנצרייגר 1 • מארדר 1 • מארדר 2 • מארדר 3 • יאגדפנצר 38(t) הצר • נאזהורן • יאגדפנצר 4 • יאגדפנתר • אלפנט • יאגדטיגר • RSO |  |
| תותחי סער | שטוג סימן 3 • שטוג סימן 4 • שטורמהוביץ 42 • ביסון  • שטוג 33B • ברומבר • שטורמטיגר |  |
| ארטילריה מתנייעת | וספה • הומל • קרל גרט • לוריין 37L • גריל • פאנצר 1 siG33 • פאנצר 2 siG33 • פאנצרוורפר |  |
| רק"ם נגד מטוסים | פלאקפאנצר 38(t) • פלאקפאנצר 1 • פלאקפאנצר 4 |  |
| כלי רכב משוריינים | רק"ם סיור קל: Sd.Kfz. 223 • Sd.Kfz. 222 • Sd.Kfz. 221   רק"ם סיור כבד:  Sd.Kfz. 231 • 232 • 233 • 234 • 263 • 247 • M35 ADGZ |  |
| זחל"מים | Sd.Kfz. 2 • 4 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • Sd.Kfz. 250 • 251  • 252 • 253 • 254 • SWS |  |
| רק"ם ניסיוני | פאנצר סימן 7 • פאנצר סימן 8 • נויבאופארצויג • שטורר אמיל • הוישרק 10 • פנתר 2 • פרויקט טנקי ה-E • ראט P.1000 • לנדקרוזר P.1500 • קוגלפנצר |  |
הומל ברוסיה.
סוללת הומל מוכנה לירי.
החומות הרומיות בלוגו

החומה על רקע הקתדרלה העירונית
החומה אל מול בתי העיר
החומות הרומיות בלוגו (בגליסית: Muralla de Lugo) מקיפות את כל העיר לוגו שבקהילה האוטונומית הספרדית גליסיה, וזוהי העיר היחידה באירופה המוקפת כולה בחומה רומית. החומות הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000.
היסטוריה

העיר הרומית לוקוס אוגוסטי הוקמה בשנים 15 עד 13 לפנה"ס. במהלך מלחמה שניהל אוגוסטוס באזור היה בעיר מחנה צבאי, והיה זה האתר שבו היא נבנתה לפי המתאר המקובל באותה תקופה. בתקופה שבה נבנתה העיר שרר באזור השלום הרומאי, ולפיכך לא היה צורך לבנות סביבה חומה. העיר שגשגה במאות השנים הראשונות לקיומה, בין השאר בזכות מרבצי המינרלים שבקרבתם שכנה, והייתה מרכז שלטוני ונקודה חשובה ברשת הדרכים שנבנו על ידי הרומאים. המבנים האופייניים של העיר הוא בנייני ציבור גדולים ווילות רומאיות יקרות ערך.
האזור סבל ממספר פלישות של שבטים פרנקים ואלמאנים באמצע המאה ה-2, שגורשו מהאזור לאחר שהצליחו לחדור לגבולות היספניה. ההשלכה העיקרית של הפלישות הייתה הקמת ביצורים עירוניים ברוב הפרובינקיות הרומיות המערביות. החומות של לוקוס נבנו בין 263 ל-276, ובנוסף להדיפת מתקפות של שבטים ברברים הן היו מיועדות גם נגד שבטים מקומיים שלא קיבלו באופן מלא את מרותם של הרומאים. השטח שהחומות הקיפו היה רק חלק משטח היישוב כולו.
החומות של לוגו היו חזקות, אך הן לא החזיקו מעמד מול הפלישה של הסואבים לחצי האי האיברי בתחילת המאה ה-5. הסואבים שרפו את לוגו עד היסוד. הסואבים גורשו מאוחר יותר על ידי הוויזיגותים ב-457, שהחליטו להקים את העיר מחדש. העיר נבזזה ונכבשה במהלך פלישת המורים לספרד ב-714, אך אלפונסו הראשון מאסטוריאס הצליח לכבוש אותה מחדש ב-755. העיר נהרסה פעם נוספת כאשר הנורמנים עברו דרכה במסעם לכיוון הים התיכון ב-968, ושוקמה מחדש רק במאה ה-11.
תיאור

השטח המוקף על ידי החומות הוא 344 דונם, ואורכן הוא 2,117 קילומטרים. עובי החומות הוא 4.2 מטרים בממוצע, ובשיאו שבעה מטרים. גובה החומות הוא בין 8 ל-12 מטרים. החומות עשויות משני חלקי אבן שביניהם ליבה המלאה באדמה, אבנים, ופיסות אבנים שעובדו מבניינים שנהרסו.
בחומה יש עשרה שערים, מתוכם נבנו חמישה בתקופה הרומית. ניתן להיכנס עם כלי רכב דרך שמונה מתוך עשרת השערים, ואילו השניים האחרים מיועדים למעבר הולכי רגל בלבד. ניתן להגיע אל המשטח שבראש החומה באמצעות חמישה גרמי מדרגות וסוללה אחת, ואילו מאמצע ראש החומה יש מספר גרמי מדרגות כפולים המובילים אל המגדלים. ההנחה היא שבעבר ניתן היה להגיע אל כל המגדלים באופן זה.
כיום (2009) קיימים 46 מגדלים שנבנו ביחד עם החומות, ובנוסף להם יש 39 מגדלים נוספים שנפגעו בדרגות חומרה שונות. המרווחים בין המגדלים אינם אחידים. המגדלים בנויים משתי קומות, רובם דמויי חצי מעגל, ורוחבם הוא בין 5.4 ל-12.8 מטרים. הצורה של חלק מהמגדלים היא דמוית חרוט, ושל חלק קטן יותר דמוית מרובע. מעל למגדל הידוע בכינוי לה מוסצ'רה יש שרידים של מבנה שהכיל שני חלונות קשתיים.
בבניית החומות נעשה שימוש במגוון חומרים. רוב האבנים היו מצופות בגרניט ובצפחה, וישנם הבדלים בתנוחת האבנים ובגודלן. בחלק מהמקרים יסודות החומה עשויים מגרניט והקיר עשוי מצפחה. קיים גם דפוס בנייה נוסף ובו החצי או שני השלישים הנמוכים מצופים בגרניט ואילו החלקים שמעליהם בצפחה, אך עם גושי גרניט המפוזרים באורח לא אחיד.
בתקופה מאוחרת יחסית בשנות קיומה של החומה בוצרו חלק מהאזורים של חלקה העליון. בין 1836 ל-1837 בוצעו בחומה עבודות שיפוצים, על מנת להקים מבצר שיתאים לצורכי התקופה.
שער פאלסה ושער מיניה הם השערים שהשתמרו בצורה הטובה ביותר, וניתן להבחין בהם בשני המגדלים ובקשת הקמרונית, וכן שרידים של חדר המשמר בחומה הפנימית.
האתגר הגדול

| --- | --- |

כיתוב תמונה
 סוגה:  ילדים
 שחקנים:  שני קליין, אלון פרידמן, איילת רובינסון, מירב שירום, שחר רז
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  עונה 1 - 18 פרקים, עונה 2 - 14 פרקים
 הפקה
 אורך פרק:  15 דקות
האתגר הגדול הוא פורמט טלוויזיוני מקבוצת מדיה הופ! המשלב בין תוכנית קומית מתוסרטת לבין שעשועון אתגרי בהשתתפות ילדים מכל רחבי הארץ, סדרת ההמשך היא "קיץ של אתגרים".
הסדרה פותחה על ידי קבוצת הופ! בשיתוף פעולה עם התסריטאי אבי בלקין ("לה פמיליה", "הקלמרים") ומומחה השעשועונים איתי הרמן, במטרה להעשיר את עולם הילדים ולחדד את חושיהם על ידי משימות מאתגרות וחידות. הילדים מתגברים על אתגרים שונים בזמן אמת המשלבים דמיון, תכנון, יצירתיות, זיכרון, ריכוז ועוד. מטרת הסדרה היא להעמיד את הילדים במרכז הבמה ולתת בידיהם את הכוח.
לשעשועון יצא משחק קופסה של חברת קובייה
עלילה

בכל פרק מגיעה אל המפקדה של גיבורי העל משימה מיוחדת שרק הם יכולים לבצע, אך חסר להם פרט מידע שבלעדיו לא יוכלו להשלים את ביצוע המשימה. המפקדה מזמנת ילד או ילדה שעל-מנת לגלות את הפרט החסר הם יצטרכו לעבור ארבעה אתגרים - אתגר המוח, אתגר הכוח, אתגר הלב ואתגר המזל. לאחר כל אתגר יאספו המשתתפים חלקי פאזל שבעזרתם ישלימו את התמונה שתגלה את הפרט החסר, וישלחו את גיבורי העל לביצוע המשימה.
האתגרים

אתגר המוח - האתגר שמסובב את הגלגלים
אתגר הכוח - האתגר שמחזק את השרירים
אתגר המזל - האתגר בו הכל יכול לקרות
אתגר הלב - האתגר בו נדרשת רגישות והקשבה
שחקנים

שני קליין - גבי מנהלת המפקדה
אלון פרידמן - איש הקקטוס
איילת רובינסון - א-קפלה
מירב שירום - רובו-רובוט
שחר רז - סופר-ספורט
הזהר מהמכונית

| --- | --- |

 בימוי:  אלדר ריאזאנוב 
 תסריט:  אמיל ברגינסקי, אלדר ריאזאנוב 
 שחקנים ראשיים:  אינוקנטי סמוקטונובסקי, אולג יפרמוב, אנדריי מירונוב, אנטולי פפאנוב
 מוזיקה:  אנדריי פטרוב
 צילום:  אנטולי מוקסיי, Vladimir Nakhabtsev 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  מוספילם 
 חברה מפיצה:  מוספילם
 הקרנת בכורה:  מאי 1966
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  רוסית
 סוגה:  סרט קומדיה, קומדיה טראגית, סרט בלשים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הזהר מהמכונית (ברוסית: Берегись автомобиля) הוא סרט קומדיה סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים מוספילם בבימוי אלדר ריאזנוב. בכורת הסרט התקיימה בשנת 1966. הוא הפך לשובר קופות בברית המועצות ואינוקנטי סמוקטונובסקי שגילם את תפקיד הראשי זכה בתואר "שחקן השנה". הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבלים לקולנוע ונשאר פופולרי בחבר המדינות עד היום.
רקע

הסרט הוא עבודה משותפת ראשונה של אלדר ריאזנוב ואמיל ברגינסקי. הם כתבו תסריט על רובין הוד סובייטי אך מטעמים פוליטיים ראשי מוספילם לא הסכימו להתחיל בצילומים. בשנת 1964 התסריט עובד לנובלה ופורסם בירחון "מולודאיה גברדיה". תגובת הממסד הייתה חיובית ולכן סוכם על התחלת העבודה על הסרט.
עלילה

סוכן ביטוח ושחקן בתיאטרון חובבים יורי דטוצ'קין (אינוקנטי סמוקטונובסקי) מגיע לבתים רבים בכוונה לשכנע את האזרחים לעשות ביטוח. במהלך עבודתו הוא פוגש אנשים לא מעטים שהרכוש שלהם אינו תואם את משכורתם והוא מניח שיש להם מקורות הכנסה לא חוקיים. הוא מחליט לגנוב מהם את מכוניותהם הפרטיות, למכור אותן ולהעביר את הכסף לבתי יתומים. חקירת הגנבות מגיעה לחוקר משטרתי בשם מקסים פודבריוזוביקוב (אולג יפרמוב) שהוא שחקן בתיאטרון חובבים יחד עם דטוצ'קין תחת במאי קשוח (יבגני יבסטיגנייב).
דטוצ'קין מנסה לגנוב אוטו מדימה סמיצבטוב (אנדריי מירונוב) אך מצליח רק מהניסיון השלישי.
בינתיים חוקר המשטרה שם לב שקיימת התאמה בין היעדרויות של דטוצ'קין מהחזרות להצגת המלט לבין מועדי הגנבות. כמו כן נודע לו שהסיבות שדטוצ'קין מציין להנהלת התיאטרון על היעדרותו אינן תואמות את הסיבות שהוא מסר להנהלת סוכנות הביטוח בה הוא מועסק.
בפגישה בבית קפה חוקר משטרה מגלה לדטוצ'קין את ממצאי חקירתו. דטוצ'קין מצידו מגלה לו את הסיבות לגנבות ומראה לו קבלות על העברת הכסף לבתי יתומים. החוקר מחליט לגנוז את הממצאים, אך דטוצ'קין דורש ממנו להעביר את הממצאים למפקדיו במשטרה.
דטוצ'קין מבצע את הגנבה האחרונה ומעביר את המכונית לתחנת משטרה בה עובד חברו. הוא נעצר, אך בכל זאת מקבל אישור מיוחד להשתתף בהצגת בכורה של המלט. במהלך המשפט נערכות הפגנות רחוב הדורשות את שחרורו. בקטע אחרון של הסרט רואים אותו חוזר מהכלא לבת זוגו.
ההרים הכחולים

ההרים הכחולים הם רכס הרים בניו סאות' ויילס שבאוסטרליה, כמאה קילומטרים מערבית לסידני. זהו רכס של הרי שולחן עשויים אבן חול שמגיעים עד כ-1,300 מטרים מעל גובה פני הים. באזור נמצא מגוון עצום של מיני בעלי חיים וצמחים, חלקם ייחודיים לאזור.
ההרים הכחולים מוגדרים כפארק לאומי ואף הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. האזור נקרא "ההרים הכחולים" בגלל השפעתם של עצי האקליפטוס הגדלים בו על האוויר: האדים העולים מעצי האקליפטוס מכילים שמן הגורם לאוויר לקבל גוון כחלחל, וכך נראים ההרים מרחוק ככחולים.
בתחום הפארק נמצאות מספר עיירות, ביניהם ההרים הכחולים, קטומבה, ולית'גו. קטומבה היא מרכז תיירותי ממנו יוצאים סיורים מאורגנים לשטח הפארק ואף נקודת היציאה לטיולים אתגריים הכוללים טיפוס וגלישת מצוקים.
החי והצומח

בפראק חיים מגוון בעלי חיים כגון נמיית כיס נמרית, קנגורו חולדתי חוטמני, קואלה, דאון צהוב-בטן, דינגו וקנגורו אפור מזרחי.
גלריית תמונות

שלוש האחיות
צוק סלע
רכבל מעל העמק
החומה הגדולה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'אנג יי-מו
 הופק בידי:  תומאס טל צ'ארלס רובן ג'ון ג'שני פיטר לואר
 תסריט:  קרלו ברנרד דאג מירו טוני גילרוי
 עריכה:  קריג ווד 
 שחקנים ראשיים:  מאט דיימון ג'ינג טיאן פדרו פסקל וילם דפו אנדי לאו לוהאן
 מוזיקה:  רמין ג'וואדי
 צילום:  סטיוארט דריבור 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל קבוצת הקולנוע הסינית
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בדצמבר 2016 (סין) 17 בפברואר 2017 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית מנדרינית תקנית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט דרמה, סרט מדע בדיוני, סרט הרפתקאות, סרט פנטזיה 
 תקציב:  150 מיליון דולר
 הכנסות:  332 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   greatwall
 www.thegreatwallmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
החומה הגדולה (במנדרינית תקנית: 長城 באנגלית: The Great Wall) הוא סרט פנטזיה אמריקני-סיני בבימויו של ג'אנג יי-מו ובכיכובם של מאט דיימון, ג'ינג טיאן, פדרו פסקל ווילם דפו. זהו סרטו הראשון של ג'אנג בשפה האנגלית. הסרט הוקרן בסין בסוף 2016 ובארצות הברית בתחילת 2017. הסרט עוסק ביחידת עלית במאה ה-11 המגנה על סין מפני מפלצות מסתוריות. הסרט קיבל ביקורות מעורבות, ונחשב לאכזבה קופתית.
עלילה

במחצית הראשונה של המאה ה-11 קבוצת אירופאים נוסעים לסין במטרה להשיג אבק שרפה. הם מותקפים בידי שודדים אשר הורגים את מרבית הקבוצה. אלו שנמלטים מנסים למצוא מקלט במערה, אולם שם הם מותקפים בידי יצור מסתורי אשר הם מצליחים לראות רק את ידו. שני אלו ששרדו ויליאם גארין (מאט דיימון) ופיירו טובאר (פדרו פסקל) מגיעים אל החומה הגדולה של סין, ונופלים בשבי יחידה צבאית סודית אשר מונהגת בידי הגנרלית לין מיי (ג'ינג טיאן). הם מגלים שאנשי היחידה מתאמנים כל חייהם כדי להגן על סין מפני מפלצות מסתוריות אשר מכונות "טאו טאי", ותוקפות את סין אחת לשישים שנה.
דמויות

ויליאם גארין (מאט דיימון) - אירופאי אשר יוצא לסין במטרה למצוא אבק שרפה. מתמחה בשימוש בחץ וקשת.
לין מיי (ג'ינג טיאן) - מפקדת הכוחות הסיניים המגנים על החומה.
פיירו טובאר (פדרו פסקל) - חברו של ויליאם, אולם בהמשך בוגד בו ומנסה להפליל אותו ולהימלט.
סר בלארד (וילם דפו) - אירופאי נוסף אשר נפל בשבי הסיני ושימש כמורה לאנגלית ולטינית. ניסה להימלט יחד עם טובאר, אולם בגד בו ונהרג במהלך תאונה.
ואנג (אנדי לאו) - אסטרטג ויועץ של לין. נהרג בידי המפלצות.
פנג יונג (לוהאן) - חייל סיני צעיר אשר ניצל ממוות בידי ויליאם, ומאוחר יותר מקריב את עצמו כדי לאפשר לחבריו לברוח.
הערות שוליים

↑  The film’s $171 million haul at the China box office is way less than investors had anticipated for the biggest-ever U.S.-China co-production.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הזואווי

| --- | --- |

 מידע כללי
 אמן:  וינסנט ואן גוך
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  82 ס"מ
 רוחב:  65 ס"מ
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  F423
 מיקום:  מוזיאון ואן גוך
הזואווי (בלועזית: The Zouave) הוא נושא של כמה רישומים וציורים שנעשו על ידי וינסנט ואן גוך כשהיה בארל.
רקע

ואן גוך קיבל בהתלהבות את המודלים וצייר שני זואבים ביוני 1888. ואן גוך תיאר אותו כצעיר יותר על אף גילו המבוגר, עם פנים קטנות, צוואר ארוך ועיניים נמרצות. דיוקן חצי נוסף שיצר ואן גוך, "לה זואבה (דמות חצי)", מתאר את זואווי שזוף בצבעים בהירים שהוא כינה "שילוב פראי של גוונים לא תואמים". המדים של הזואבים היו כחולים עם צמות אדמדמות, כובע אדום ושני כוכבים צהובים על חזהו, כולם מונחים על רקע דלת ירוקה וקיר כתום.
ואן גוך לא התרשם מן הציור ותיאר אותו כ"מכוער ובלתי מוצלח", אך האמין כי האתגר עשוי לשפר ולהרחיב את הטווח האמנותי שלו. הוא צייר ציור נוסף שגם ממנו לא היה מרוצה במיוחד וציור נוסף, " לה זויב", של החייל על קיר לבן.
הזואווי, יוני 1888, אוסף פרטי (F424)
הזואבי, צבעי מים, 1888, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק (F1482)