stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1981/1982 בליגה הלאומית בכדורסל
פלייאוף > חצי גמר

| קבוצה א' | קבוצה ב' | 22 במרץ/23 במרץ | 29 במרץ | 1 באפריל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הפועל עפולה | הפועל רמת גן | 85 - 109 | 87 - 108 |  |
| מכבי רמת גן | מכבי תל אביב | 96 - 91 | 74 - 114 | 109 - 119 |
| הפועל גליל עליון | הפועל תל אביב | 76 - 107 | 74 - 87 |  |
פלייאוף > בית הגמר

המשחקים בבית הגמר נערכו ב-6 מחזורים, 4 משחקים בכל קבוצה. בסיום בית הגמר מיקומי הקבוצות לעומת העונה הסדירה לא השתנו.
| מועד המשחק | קבוצה א' | קבוצה ב' |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 6 באפריל | הפועל תל אביב | מכבי תל אביב | 85 - 89 |
| 12 באפריל | הפועל רמת גן | הפועל תל אביב | 90 - 70 |
| 15 באפריל | מכבי תל אביב | הפועל רמת גן | 100 - 83 |
| 18 באפריל | מכבי תל אביב | הפועל תל אביב | 109 - 90 |
| 22 באפריל | הפועל תל אביב | הפועל רמת גן | 86 - 94 |
| 25 באפריל | הפועל רמת גן | מכבי תל אביב | 108 - 98 |
ראו גם

גביע המדינה בכדורסל 1981/1982
עלמת פינלנד

עלמת פינלנד על גלויה משנת 1906.
עלמת פינלנד (בפינית: Suomi-neito, בשוודית: Finlands mö) היא ההאנשה המדינית של פינלנד.
ההאנשה

בתחילת דרכה נצטיירה ההאנשה כצעירה יחפה באמצע שנות העשרים לחייה עם שיער בלונדיני קלוע לעיתים קרובות, עיניים כחולות, לובשת לבוש מסורתי  כחול-לבן או שמלה לבנה. במקור היא נקראה אאורה על שם נהר ההילה בטורקו.
כסמל, עלמת פינלנד שימשה מאז המאה ה -19, כאשר היא תוארה כאישה החובשת כתר צמחי, ואז התפתחה כשפינלנד קיבלה תודעה ועצמאות לאומית. היא תוארה בשירה ובאמנויות יפות. זכריס טופליוס ווולטר רונברג היו אישים חשובים שעזרו בהלאמת עלמת פינלנד כסמל. כמו האם סוואה משוודיה השכנה, עלמת פינלנד התחילה את דרכה כאישה בוגרת אך בהדרגה בחלוף השנים נהפכה לצעירה יותר.
דמיון לצורת פינלנד

ניתן גם להתייחס לעלמת פינלנד כצורה כמו שפינלנד מופיעה על המפה. עם קצת דמיון פינלנד נראית כמו צורה נשית שידה אחת מורמת (ואחרת גם כן מורמת, אך זה היה לפני שביתת הנשק במוסקבה בשנת 1944), עם ראש וחצאית. המטפורה משמשת באופן כה נפוץ, עד שהאזור הצפון מערבי סביב Enontekiö ידוע כזרוע בפינית (Käsivarsi) אפילו בהקשרים רשמיים. (ניתן להשוות את השמלה בציור לעיל עם המפה משמאל.)
הערות שוליים

↑  http://www.maankaytto.fi/arkisto/mk109/mk109_1225_tommila.pdf
↑  https://www.luontoon.fi/en/kasivarsi/kartatjakulkuyhteydet
ערך זה הוא קצרמרבנושא פינלנד ובנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שטחי פילנד שסופחו לברית המועצות אחרי מלחמת ההמשך ב-1941.
פול צווייג

פול צוויג (באנגלית: Paul Zweig; ‏ 14 ביולי 1935 - אוגוסט 1984) היה סופר, משורר ומבקר יהודי-אמריקאי.
צוויג נולד בברוקלין בשנת 1935. הוא למד לתואר ראשון באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. לאחר מכן, נסע לפריז שם למד בסורבון ונשאר בעיר עד לשנות השישים.
נפטר בשנת 1984 ממחלת הסרטן.
מספריו

Departures
Walt Whitman: The Making of the Poet, 1985
Eternity's Woods
The Adventurer: The Fate of Adventure in the Western World
The Dark Side of the Earth
3 Journeys
The Heresy of Self-Love: A Study of Subversive Individualism
Against emptiness: poems
עלמון (עיר מקראית)

עַלְמוֹן (או עָלֶמֶת) היא עיר מקראית המוזכרת בספר יהושע ובספר דברי הימים. עלמון הייתה בנחלת שבט בנימין והוקצתה כאחת משלוש עשרה ערי הכהנים על ידי הגורל שנערך במשכן שילה.
זיהוי פנים תנ"כי

היו שזיהו את עלמון עם נוב עיר הכהנים, בגלל הימצאותה של עלמון עם ענתות בחלק מהכתובים בתנ"ך, בעוד במקומות אחרים מצוי נוב עם ענתות.
יש שהציעו לזהות את עלמון עם היישוב המקראי בחורים, תוך התבססות על המשמעות הדומה של המילים עלם ובחור, אך אחרים חלקו על זיהוי זה.
זיהוי גאוגרפי

מקובל לזהותה עם ח'רבת עלמית והייתה מיושבת לסירוגין מאז תקופת הברונזה התיכונה ועד התקופה העות'מאנית. ויקטור גרן שסייר באזור במחצית השנייה של המאה ה-19 ומצא שם שרידי בורות מים ואסמים חצובים בסלע, מעלה את ההשערה שאת היישוב ייסד עלמת משבט בנימין המוזכר בספר דברי הימים.
במפת מדבא סומנה עלמון ממזרח לבית אל, ככל הנראה על פי זיהוי הנחשב למוטעה של אבסביוס.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק כ"א, פסוק י"ח; ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק מ"ה
↑  יוסף צבי פוליצינצקי, קרוא מקרא, מהדורת זיטומיר, תרל"ד, עמ' 147, באתר היברובוקס
↑  נתנאל אלינסון, עלמים ובחורים בחורבת עלמית, יש"ע שלנו 322, טבת תשע"ג
↑  נ"צ 1760, 1369. סמוך ליישוב המודרני עלמון
↑  ספר דברי הימים א', פרק ח', פסוק ל"ו
↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל, כרך שלישי: יהודה (ג), עמ' 52
↑  אנציקלופדיה מקראית, כרך ו', ערך עלמון, עמ' 234
| ערי הכהנים בעת בית ראשון ושני |
| --- | --- | --- |
| תשע ערים משבט יהודה ושמעון | חברון • לִבְנָה • יַתִּר • אֶשְׁתְּמוֹעַ • חלן • דְּבִר	 • עין • יֻטָּה • בית שמש |  |
| ארבע ערים משבט בנימין | גבעון • גבע • עֲנָתוֹת • עַלְמוֹן |  |
| כ"ד ערי הגליל בהן התיישבו משמרות הכהונה לאחר חורבן בית שני | מירון • ציפורי • פסוטה • עילוט • בית לחם הגלילית • יודפת • עיילבון • שדה עמודים • חירבת אירביד • כאבול • כפר כנא • צפת • תל מעון (טבריה) • שיחין • מע'אר • חרבת יבנית • כפר ממלח • נצרת • עראבה • מגדל • כוכב הירדן - כאוכב אל הווא • כפר ענאן • תל צלמון • חמי טבריה (חמת אריח) |  |
עלמיהו תוודרוס

עלמיהו תוודרוס (בגעז: ዓለማየሁ ቴዎድሮስ‏; 23 באפריל 1861 - 14 בנובמבר 1879) היה נסיך אתיופי, בנו של הקיסר תוודרוס השני, קיסר אתיופיה מאשתו טרו וורק וובה.
ביוגרפיה

נולד במקדלה וכבר בלידתו זכה לתואר דג'זמץ'. בגיל שמונה הוכרז כיורש העצר. ב-1868 נשבה ונלקח יחד עם המשלחת הבריטית לבריטניה, לאחר שאביו התאבד. האדם אשר הופקד לטיפולו היה קפטן טריסטרם ספיידי (אנ') ושבביתו שבאי וייט עלמיהו שהה עד אשר הוצג בפני המלכה ויקטוריה בבית אוסבורן. עלמיהו שהיה תחת ספיידי נשלח ללמוד בקולג' צ'לטנהאם שבצ'לטנהאם תחת השגחתו של תומאס ג'קס בלקה. מאוחר יותר הועבר לבית הספר רוגבי (אנ') בעקבות בלקה. ב-1879 החל ללמוד במכללה הצבאית המלכותית סנדהרסט ובמקביל החל בהתכתבות עם הקיסר יוהנס הרביעי. באותה השנה חלה הנסיך בצדרת שממנה נפטר ב-14 בנובמבר.
עלמיהו נקבר בטקס מלכותי בטירת וינדזור ב-21 בנובמבר. בשנת 2007 פנתה ממשלת אתיופיה לבריטניה בדרישה להעביר את עצמותיו של הנסיך אליה לקבורה מחדש.
עלמיהו בילדותו
אב תוודרוס השני
לקריאה נוספת

Sven Rubenson, King of kings, Tēwodros of Ethiopia, Haile Sellassie I University, 1966
Jean Southon, "Prince Alamayehu and Captian Speedy" in Bahru Zewde, Richard Pankhurst, Taddese Beyene (Editors), Proceedings of the Eleventh International Conference of Ethiopian Studies, Vol. I, pp. 251-263
הערות שוליים

↑  "Ethiopia seeks prince's remains" (באנגלית בריטית). 2007-06-03. נבדק ב-2021-08-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4921 3630  LCCN: no2005001104  NTA: 363898476  VIAF: 46486045   WorldCat (עם VIAF): 46486045
פאבל פאיידק

פאבל פאיידק (בפולין: Paweł Fajdek; נולד ב-4 ביוני 1989) הוא אתלט פולני. חמש פעמים ברציפות אלוף העולם (מוסקבה 2013, בייג'ינג 2015, לונדון 2017, דוחה 2019 ויוג'ין 2022) וארבע פעמים ברציפות אלוף האוניברסיאדה (שנג'ן 2011, קאזאן 2013 וקוואנגג'ו 2015,  טאיפיי 2017) ביידוי פטיש. שיאו האישי 83.93 מטר מדרג אותו עשירי בכל הזמנים במקצוע זה.
פאיידק מיידה את היידוי שזיכה אותו בזהב בקוואנגג'ו
ביוגרפיה

פאיידק נולד בשווייבודז'יצה.
ביוגרפיה > 2011

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן סין ביולי 2011 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 78.14 מטר.
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון (2012) הוא פסל בכל שלושת הניסיונות.
ביוגרפיה > 2013

באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן רוסיה ביולי 2013 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 79.99 מטר.
ביוגרפיה > 2013 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 81.97 מטר, לפני האלוף האולימפי כריסטיאן פארש מהונגריה (80.30 מטר) ולוקאש מליך מצ'כיה (79.36 מטר).
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ בשנת 2014 זכה פאיידק במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 82.05 מטר, אחרי כריסטיאן פארש (82.69 מטר) ולפני סרגיי ליטבינוב מרוסיה (79.35 מטר).
ביוגרפיה > 2015

באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית ביולי 2015 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 80.05 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 זכה פאיידק במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 80.88 מטר, לפני דילשוד נזרוב מטג'יקיסטן (78.55 מטר) ווויצ'ך נוביצקי בן ארצו (78.55 מטר) ובכך הגן על תוארו.
שיאים אישיים

יידוי פטיש: 83.93 מטר (2015)
פטרה דה סוטר

פטרה דה סוטר (בלועזית: Petra De Sutter; נולדה ב-10 ביוני 1963) היא גינקולוגית ופוליטיקאית בלגית מטעם המפלגה הירוקה (אנ') המשמשת גם כסגנית ראש ממשלת בלגיה, אלכסנדר דה-קרו מ-1 באוקטובר 2020. בתפקיד זה היא מפקחת על הממשל הציבורי בבלגיה. ומפעלים ציבוריים. בעבר הייתה גם חברה בפרלמנט האירופי.
דה סוטר היא השרה הטרנסג'נדרית הראשונה באירופה.
קריירה פוליטית

בבחירות 2014 לפרלמנט האירופי מטעם בלגיה, מוקמה דה סוטר במקום השני ברשימת הפלגה הירוקה הפלמית. לאחר שהמפלגה לא קיבלה מספיק קולות בשביל שני מושבים, נותרה דה סוטר מחוץ לפרלמנט. אף על פי כן, נבחרה על ידי מפלגתה לשבת בסנאט הבלגי. בכך הפכה לאישה הבלגית הראשונה שנכנסה לפרלמנט מטעם המפלגה.
בנוסף לתפקידה בסנאט, שימשה דה סוטר כחברת המשלחת הבלגית לאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (אנ') משנת 2014 עד 2019. כחברה בקבוצת הסוציאליסטים, הדמוקרטים והירוקים (אנ'), הייתה חברה בוועדה לענייני הגירה, פליטים ועקורים בוועדה לכללי נוהל, חסינות ועניינים מוסדיים, בוועדת המשנה לבריאות הציבור ופיתוח בר קיימא ובוועדת האתיקה. היא שימשה ככתבת האספה בנושא זכויות ילדים ביחס להסדרי פונדקאות ועל תנאי הקליטה של פליטים ומהגרים.
מתחילת הקריירה פוליטית שלה, נלחמת דה סוטר על נושאים חשובים דוגמת הסדרי פונדקאות בבלגיה ובאירופה וכמו כן נלחמת רבות על זכויות להט"ב.
ב-15 בספטמבר 2018 הוכרז כי דה סוטר תתמודד על מקום במפלגה הירוקה האירופית (אנ'), לאחר ששני המועמדים המובילים לבחירות לפרלמנט האירופי לשנת 2019 החליטו שלא להתמודד. לאחר שהצטרפה לפרלמנט, היא עמדה בראש הוועדה לשוק הפנימי והגנת הצרכן, היא הייתה הפוליטיקאית הירוקה הראשונה בתפקיד זה. בשנת 2020 הצטרפה גם לוועדה המיוחדת לטיפול בחולי סרטן. בנוסף, כחלק מעבודת המפלגה הירוקה, הייתה דה סוטר חלק מהמשלחת של הפרלמנט ליחסים עם מדינות דרום אסיה (בנגלדש, בהוטן, האיים המלדיביים, נפאל, פקיסטן וסרי לנקה).
ב-1 באוקטובר 2020 הושבעה דה סוטר כאחת משבעה סגני ראשי הממשלה בממשלתו של ראש ממשלת בלגיה אלכסנדר דה-קרו, והפכה לפוליטיקאית הטרנסג'נדרית הבכירה ביותר באירופה.
בזמן מלחמת חרבות ברזל, לאחר תגובת ישראל לטבח שערך החמאס, קראה להטיל על ישראל סנקציות בינלאומיות, וגינתה גם את חמאס: "זהו ארגון טרור. טרור עולה כסף וחייבות להיות סנקציות על החברות והאנשים שמממנים את חמאס". גם בספטמבר 2024 היא גינתה את ישראל וכינתה את התפוצצות זימוניות חזבאללה "מתקפת טרור" ו”הסלמה אכזרית של אלימות”.
הערות שוליים

↑  Barbara Moens, Green MEP Petra De Sutter to be named deputy Belgian PM, POLITICO, ‏1 באוקטובר 2020
↑  DPG Media Privacy Gate, myprivacy.dpgmedia.be
↑  Katrin Hugendubel, Belgian milestone: A first trans minister and nobody cares, POLITICO, ‏1 באוקטובר 2020
↑  Petra De Sutter is eerste transgender op kieslijst, Het Nieuwsblad (בהולנדית (פלמית))
↑  Maïa de La Baume, 20 MEPs to watch in 2020, POLITICO, ‏13 בינואר 2020
↑  Lopez, Oscar (2020-10-02). "Belgium appoints Europe's first transgender deputy PM". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2020-10-06.
↑  Strauss, Marine (2023-11-08). "Belgium wants sanctions against Israel for Gaza bombings - deputy PM". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2023-11-08.
↑  נעמי רחליס, סגנית ראש ממשלת בלגיה נגד הפיצוצים בלבנון: "שפיכות דמים", באתר עכשיו 14, 18 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14589514g (data)  GND: 1187228575  ISNI: 0000 0000 3863 5766  LCCN: n2003130886  NTA: 401368203  ORCID: 0000-0002-8792-3814  SUDOC: 183313798  VIAF: 49471140   WorldCat (עם VIAF): 49471140
פטרה ואן סטברן

פטרונלה "פטרה" גריצ'ה ואן סטברן (בהולנדית: Petronella ("Petra") Grietje van Staveren; נולדה ב-2 ביוני 1966) היא שחיינית עבר מהולנד. אלופה אולימפית במשחה ל-100 מטר חזה.
ביוגרפיה

פטרה ואן סטברן נולדה בקאפן, מזרח הולנד.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בספליט, יוגוסלביה בשנת 1981 סיימה ואן סטברן במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:12.39 דקות. המנצחת במשחה הייתה אוטה גווינגר ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 1:08.60 דקות. במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב היא וחברותיה סיימו במקום רביעי בתוצאה של 4:14.13 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:09.92 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור 1982 סיימה ואן סטברן יחד עם חברותיה במקום רביעי במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.37 דקות, מאית השנייה איטי מברית המועצות שזכתה במדליית הארד (4:12.36 דקות), המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:05.88 דקות), במדליית הכסף זכתה ארצות הברית (4:08.12 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.64 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה גווינגר (1:09.14 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983 זכתה ואן סטברן במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.78 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (4:05.79 דקות) ולפני מערב גרמניה (4:13.25 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.79 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה גווינגר שקבעה שיא עולם חדש (1:08.51 דקות) ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.14 דקות, המנצחת במשחה הייתה גווינגר (2:30.64 דקות).
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה ואן סטברן במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.88 דקות, לפני אן אוטנברייט מקנדה (1:10.69 דקות), קתרין פוארו מצרפת (1:10.70 דקות) וטרייסי קולקינס האמריקאית (1:10.88 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.32 דקות. במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב הרביעייה ההולנדית פסלה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה 1985 סיימה ואן סטברן במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:12.39 דקות יחד עם אינגריד למפרר מבלגיה, המנצחת במשחה הייתה סילביה גרש ממזרח גרמניה (1:08.62 דקות). במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב היא וחברותיה סיימו במקום רביעי בתוצאה של 4:11.99 דקות, 7 מאיות השנייה איטי מבולגריה שזכתה במדליית הארד (4:11.92 דקות), המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:06.93 דקות) ושנייה סיימה ברית המועצות (4:11.32 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד 1986 זכתה ואן סטברן יחד עם חברותיה במדליית ארד במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:10.70 דקות, אחרי מזרח גרמניה (4:04.82 דקות), וארצות הברית (4:07.75 דקות).
סנקילוטים

הסנקילוט
הסנקילוטים (בצרפתית: Sans-culottes כלומר חסרי האברקיים) היה הכינוי שנטלו לעצמם המון העם מהמעמד העירוני הנמוך בתקופת המהפכה הצרפתית, שנציגיהם באספה הלאומית השתייכו לשמאל הקיצוני. הם היו החריפים ביותר וחסרי המעצורים ביותר בתביעותיהם לסילוק והענשת האריסטוקרטיה ובעלי ההון והחרמת רכושם לטובת הציבור. קבוצה זו זכתה הודות למהפכה להישגים פוליטיים וזכויות אזרח ללא תקדים. חבריה נמנו עם המפגינים ברחובות ועל המתרסים ברחובות הערים ומילאו את שורות צבא צרפת בעת מלחמות המהפכה הצרפתית.
הרכב ופעילות מהפכנית

הסנקילוטים הורכבו בעיקר מעניים עירוניים, בעלי מלאכה קטנים, זבנים, פועלים בלתי-מקצועיים, שוליות וכללו גם אלמנטים של העולם התחתון העירוני. הם היוו את המסה הפעילה בימי המהפכה. לסנקילוטים לא היה מנהיג, אך דוברם הרהוט ביותר היה ז'אק אבר (Jacques Hébert) שקרא לסילוק האצולה, הבורגנות ובעלי ההון והטיף לחלוקה שווה של המשאבים ולקיבוע מחירי המזון. עקב חוקי גיוס החובה הכללי החל מ-1791 היוו הסנקילוטים את רוב הצבא המהפכני.
הסנקילוטים עמדו מאחורי רציחות ספטמבר ב-1792, בהן נרצחו כ-1,200 אסירים פוליטיים, רובם אנשי הכנסייה הקתולית ובהם נשים וילדים. שילובם יחד עם חברי המועדון היעקוביני בראשות מקסימיליאן רובספייר במאי 1793 הוביל להדחת הנהגת הז'ירונדינים המתונה יחסית ולשלטון הטרור. עם זאת, כשנה לאחר מכן, בשיא השתוללות הטרור, פנה רובספייר כנגד הסנקילוטים שהגדישו את ההסאה והטרור הופנה כנגדם, ב-24 במרץ הועלה אבר עצמו לגיליוטינה. ללא הנהגה התפוררה הזהות של הסנקילוטים לאחר מכן, אף שהכינוי הושמע רבות לזכות ולגנאי בהמשך בצרפת ומחוצה לה.
יחס היסטוריוגרפי

היחס לסנקילוטים משתנה לפי הגישה ההיסטוריוגרפית. אנשי הגישה המרקסיסטית והמסורת הקלאסית מאלכסיס דה טוקוויל, ז'אן ז'ורס וז'ורז' לפברה ועד אלבר סובול ואריק הובסבאום נוטים לתארם כמעמד בעל חשיבות ואפיון ייחודי וכליבה של המהפכה (בצד, ואף יותר מן הבורגנות) ואף כסוג של פרולטריון מוקדם בעל תודעה מעמדית שפעל מתוך אמונה באידיאלים של חירות, שוויון, אחווה. לעומתם, היסטוריונים מבקרי המהפכה מאדמונד ברק ועד להיסטוריונים רוויזיוניסטים כפרנסואה פירה מתארים את הסנקילוטים כאספסוף מוסת, נבער ונפשע שמניעיו שנאה וקנאה בבני מעמדות האצולה וההון ורצון לנקום בהם ולהחליפם. הסנקילוטים, לטענת הביקורת, נוצלו על ידי ראשי המהפכה הבורגנים כבשר תותחים.
הופעה חיצונית

הסנקילוטים לבשו כעין מדים מהפכניים שכללו חבישת מצנפת המהפכה, מכנסיים לעיתים מפוספסים, מקטורן קצר (למעלה מהברך) ונעלי עץ.
לקריאה נוספת

ולטר מרקוב, סאנקילוטים ויעקובינים, בתוך: אלי בר-נביא ומשה צוקרמן (עורכים), בשם החירות והשוויון, מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי תש"ן עמ' 233-223
הערות שוליים

↑  כעין לבוש עליון מעל למכנסיים שהיה אופייני לאצולה
↑  Paul R. Hanson (2009). Contesting the French Revolution. John Wiley. pp. 95–96.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555961305171  GND: 4179089-3  LCCN: sh85117319
פארפה מנדנדה

פארפה מנדנדה (בצרפתית: Parfait Mandanda; נולד ב-10 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בעמדת השוער במועדון קן ב' הבלגי ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
אחיו, סטיב מנדנדה משמש כשוער בנבחרת צרפת.
קריירת מועדונים

מנדנדה, נולד בניבר והתחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קן וכאשר היה בן 12 הצטרף לזו של בורדו. בינואר 2009 הושאל לבווה עד לסיום העונה ובסיומה עבר למועדון.
בקיץ 2010 חתם באלטאי מליגת המשנה הטורקית. כעבור שנה חתם בשרלרואה הבלגית בה שיחק עשר שנים מתוכן רק שנתיים כשוער ראשון.
בפברואר 2019 הושאל לדינמו בוקרשט עד לסיום העונה. לקראת עונת 2020 הושאל להרטפורד אתלטיק מה-USL.
ב-20 ביולי 2021 חתם במוסקרון עד לסיום העונה, עם אופציה לעונה נוספת.
קריירה בינלאומית

בניגוד לאחיו שמייצג את צרפת, פארפה החליט לייצג את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ב-5 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד צרפת, בה שיחק נגד אחיו סטיב.
השתתף עם הנבחרת שלוש פעמים בגביע אפריקה לאומות.
פאינה קירשנבאום

פאינה (פניה) קירשנבאום (ברוסית: Фаина Киршенбаум; נולדה ב-27 בנובמבר 1955) היא פוליטיקאית ישראלית. הייתה סגנית שר הפנים וחברת הכנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו ומזכ"לית המפלגה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים נחקרה במשטרה כחלק מפרשת השחיתות בישראל ביתנו, חקירה שהובילה לפרישתה מהפוליטיקה. באוגוסט 2017 הגישה פרקליטות המדינה לבית המשפט כתב אישום נגד קירשנבאום, ובמרץ 2021 היא הורשעה בלקיחת שוחד, הלבנת הון, עבירות מס ומרמה והפרת אמונים ביולי 2021 גזר בית המשפט את עונשה ל־10 שנות מאסר, קנס בסך 900 אלף ש"ח וחילוט בסך מיליון ש"ח. ב-15 בדצמבר 2021 החלה לרצות את עונשה. באוגוסט 2022 קוצר עונש המאסר ל-7.5 שנות מאסר והקנס הורד לחצי מיליון שקלים.
ביוגרפיה

קירשנבאום נולדה בעיר לבוב שבאוקראינה, ברית המועצות ועלתה לישראל ב-1973. למדה כעתודאית בבית הספר לאחיות בבילינסון, אולם לא שירתה בצה"ל בשל כניסתה להיריון.
בשנת 1981 עברה להתגורר ביישוב ניל"י שבמטה בנימין ובהמשך כיהנה כמזכירת היישוב ובתפקידים שונים במועצה האזורית מטה בנימין.
בעלת תואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.
ביוגרפיה > פעילותה הציבורית ודעותיה

שימשה כחברת דירקטוריון בהנהלת בית התפוצות וכסגנית יושב ראש הסניף הישראלי של "הקונגרס היהודי העולמי".
קירשנבאום כיהנה משנת 2003 כמזכ"לית מפלגת "ישראל ביתנו". בשנת 2009 מוקמה במקום העשירי ברשימתה לכנסת ה-18 וממקום זה, נבחרה לכהן בכנסת. היא הייתה חברה בוועדת הכספים ושימשה כיושבת-ראש ועדת המשנה לביטוח. כמו כן, הייתה חברה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.
ב-5 בינואר 2011 אישרה הכנסת הצעה לסדר של קירשנבאום בדבר "הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית שתבדוק מעורבות גופים וממשלות זרות במימון פעולות המופנות כנגד המדינה ובניסיונות לרכישה מאורגנת של אדמותיה", יחד עם הצעה דומה שהגיש דני דנון. ב-20 ביולי 2011 החליטה הכנסת לדחות את ההצעה להקמת ועדת החקירה.
ב-24 בינואר 2012 העבירה בקריאה שנייה ושלישית בכנסת תיקון לחוק המזונות (הבטחת תשלום) בנושא ביטול התניית תשלום דמי מזונות באיסור יציאה מחוץ לישראל. תיקון אשר מטרתו לסייע לאמהות חד הוריות לקבל את קצבתן המגיעה להן כחוק, ללא התניה באי יציאתן מהארץ.
בראיונות לכלי תקשורת שיבחה קירשנבאום את המסקנות של ועדת הריכוזיות במשק אך הביעה ספק במידת הריכוזיות הקיימת כיום בישראל. לדעתה, מעט מדי חברות נפלו להגדרת ה"ריכוזיות" במסקנות הוועדה ולכן צריך להדק את ההגדרות או שהמשתמע מכך הוא שאין למעשה ריכוזיות במשק. לדבריה, לפי מסקנות הוועדה "מדובר על שלוש-ארבע חברות, שהגדולה בהן היא קבוצת הבנק הבינלאומי ופז. אם יש שלוש-ארבע חברות או עוד שתי חברות, אולי אנו לא משק ריכוזי וזה רק נראה לנו". כמו כן, הביעה חשש שלא יהיו קונים לחברות שיוצעו למכירה בשל הפרדת האחזקות. בדבריה צידדה למעשה בעמדת הטייקונים שנפגעו משינוי מדיניות הממשלה שהביאה לשינוי החוזים שנחתמו עמם (ועדת ששינסקי), טענה שהוועדים הגדולים או ההסתדרות מהווים אף הם מעין סוג של טייקונים, ואף הביעה חשש מתוצאות פירוק "פירמידות השליטה" הגדולות.
קירשנבאום סבורה כי זכויות מלאות מוקנות לקבוצות אזרחים רק אם הן ממלאות את חובותיהם. לגבי ערבים, טענה קירשנבאום כי ”הערבים במדינת ישראל רוצים שוויון זכויות אבל לא תורמים למדינה. בשביל לקבל שוויון זכויות, עליהם לתרום למדינה כמו כל אזרח ולשרת 3 שנים, בשירות לאומי בקהילות שלהם. 38% מאזרחי מדינת ישראל בלבד משלמים מסים וחלק קטן מהם הם מיעוטים. אזרחי המדינה משלמי המסים נושאים על גבם את כל יתר האוכלוסייה”.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19, כמזכ"לית "ישראל ביתנו" מוקמה שביעית ברשימת המועמדים לכנסת. עם איחוד הרשימות עם הליכוד ויצירת "הליכוד ביתנו", הוצבה במקום ה-19 ברשימה המשותפת לכנסת. ממקום זה נבחרה לכהן קדנציה שנייה בכנסת, ועם כינונה של הממשלה ה-33 במרץ 2013, מונתה לתפקיד סגנית שר במשרד הפנים.
ביוגרפיה > הרשעה בפלילים

ב-24 בדצמבר 2014 עוכבה קירשנבאום לחקירה לאחר שנחשדה במסגרת פרשת השחיתות בישראל ביתנו. בתה, רנית, נעצרה באותו יום כחשודה בקבלת שוחד. בעקבות החקירה, הודיעה קירשנבאום ליו"ר ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן, כי אינה מתכוונת להגיש מועמדות לרשימת המפלגה בבחירות לכנסת העשרים, אולם חזרה בה מאוחר יותר. ב-12 בינואר 2015 הודיעה קירשנבאום על פרישה מפוליטיקה, בנימוק שבחירתה בניצול זכות השתיקה מחייבת זאת. באוגוסט 2017 הגישה פרקליטות המדינה לבית המשפט כתב אישום נגד קירשנבאום. ב-25 במרץ 2021 הורשעה ב-15 עבירות לקיחת שוחד, 4 עבירות בקשת שוחד, 3 עבירות מרמה והפרת אמונים, 15 עבירות וגם עבירות של הלבנת הון, שימוש במרמה, בעורמה ובתחבולה במזיד ובכוונה להתחמק ממס בחלק מהאישומים, וזוכתה מעבירות של בקשת שוחד, מרמה והפרת אמונים, לקיחת שוחד והלבנת הון בחלק אחר מהאישומים. ביולי אותה שנה גזר בית המשפט את עונשה ל־10 שנות מאסר בפועל, שנת מאסר על תנאי, קנס בסך 900 אלף ש"ח וחילוט בסך מיליון ש"ח מכלל הנכסים שנתפסו במהלך החקירה. קירשנבאום ערערה לבית המשפט העליון על הרשעתה ועל חומרת עונשה, ובקשה לדחות את הכניסה לכלא עד לאחר פסק הדין בערעור. אולם בקשת נדחתה וב-15 בדצמבר 2021 החלה לרצות את עונש המאסר. ביולי 2022 חזרה בה, בהמלצת השופטים, מהערעור על הרשעתה. ב-24 באוגוסט 2022 בית המשפט העליון קיצר עונשה של קירשנבאום לשבע וחצי שנות מאסר והוריד את הקנס לחצי מיליון שקלים. על קיצור העונש כתבה השופטת ענת ברון:
ב-13 בדצמבר 2022 פורסם כי מדינת ישראל הגישה נגד קירשנבאום תביעה אזרחית בסך 6 מיליון שקלים, להשבת חלק מכספי השוחד שהורשעה בלקיחתם.
חיים אישיים

קירשנבאום נשואה למיכאל ואם לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים 6524, רשומות.
↑  שלי טפיירו, פרשת ישראל ביתנו: סגנית השר לשעבר פאינה קירשנבאום הורשעה בקבלת שוחד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 25 במרץ 2021
↑  פרוטוקול מליאת הכנסת מיום 5 בינואר 2011
1 2   צבי זרחיה, לקראת חוק הריכוזיות // "אין מדיניות כלכלית - משקיעים פוחדים להיכנס", באתר TheMarker‏, 18 ביולי 2012
↑  ח"כ פאינה קירשנבאום: "הערבים הם נטל כלכלי על מדינת ישראל", באתר TheMarker‏, 12 בנובמבר 2012
↑  רשימת מועמדי "הליכוד ישראל ביתנו" לכנסת ה-19, באתר ועדת הבחירות המרכזית
↑  עוזי ברוך, חשד: שחיתות ענקית בישראל ביתנו, באתר ערוץ 7, 24 בדצמבר 2014
אביאל מגנזי, מורן אזולאי, ישראל ביתנו במוקד פרשת השחיתות: "מנסים לפגוע בנו כמו לפני כל בחירות", באתר ynet, 24 בדצמבר 2014
↑  ברק רביד, פאינה קירשנבאום הודיעה על פרישה מהפוליטיקה בשל החקירה - וחזרה בה, באתר הארץ, 2 בינואר 2015
↑  לילך ויסמן, ‏פאינה קירשנבאום פורשת מהכנסת; בחרה בזכות השתיקה, באתר גלובס, 12 בינואר 2015
↑  פרשת ישראל ביתנו: סגנית השר לשעבר פאינה קירשנבאום הורשעה בשוחד, באתר וואלה, 25 במרץ 2021
ת"פ 16512-08-17 מדינת ישראל נ' פאינה קירשנבאום ורמי כהן, ניתן ב-25 במרץ 2021, באתר "נבו"
↑  גלעד מורג, 10 שנות מאסר לפאינה קירשנבאום שהורשעה בלקיחת שוחד, באתר ynet, 14 ביולי 2021
איתמר ב"ז, ביהמ"ש גזר על פאינה קירשנבאום 10 שנות מאסר, באתר העין השביעית, 14 ביולי 2021
↑  ע"פ 5829/21 פאינה קירשנבאום נ' מדינת ישראל, ניתן ב־19 באוקטובר 2021
↑  מאיר תורג'מן, סגנית השר לשעבר פאינה קירשנבאום נכנסה לכלא ל-10 שנים, באתר ynet, 15 בדצמבר 2021
↑  חן מענית, בעצת השופטים, פאינה קירשנבאום חזרה בה מהערעור לעליון על הרשעתה, באתר הארץ, 4 ביולי 2022
↑   חן מענית, העליון קיצר את עונשה של פאינה קירשנבאום מעשר לשבע שנות מאסר וחצי, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2022
↑  ע"פ 5405/21 פאינה קירשנבאום נ' מדינת ישראל, ניתן ב־24 באוגוסט 2022
↑  אחרי שהורשעה בשוחד: המדינה תובעת את פאינה קירשנבאום ורמי כהן ב-6 מיליון שקלים, באתר ערוץ 7, 13 בדצמבר 2022