stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקירת שן
נטילת תרופות > נטילת תרופות נוגדי קרישה

מחקרים הראו כי קיים קשר בין צריכת תרופות נוגדות קרישה לאחר עקירת השיניים וכמות הדימום. באחת הסקירות, נוגדי קרישה אוראליים הוענקו למספר משתתפים שכולם עברו ניתוח שיניים. ל-89 מתוך 990 נבדקים (9%) הדימום לאחר העקירה היה מעוכב או שהיה הרבה פחות מאסיבי. מחקרים אחרים דיווחו על מספר גדול יותר של חולים עם דימום קל לאחר הניתוח. עם זאת, קשה לקטלג את הדימום משום שזה משתנה ממטופל למטופל. עם זאת, רוב המחקרים מסכימים כי קיים סיכון קטן יותר של דימום מאסיבי לאחר העקירה אצל חולים שנוהגים לצרוך נוגדי קרישה באופן קבוע. על מנת להגביר את יעילותן של תרופות נוגדי קרישה ולמזער את הסיכון לדימום ניתן לשטוף את הפה בחומצה טראנקסאמית (5%) ארבע פעמים ביום.
בעקירות פשוטות הסיכון לדימום הוא לא גבוה, לעומת זאת בקרב מטופלים הנוהגים ליטול תרופות נוגדי קרישה יש סיכון גבוה לפקקת (באנגלית: thromboembolism) לכן על חולים כאלו להודיע לרופא על נטילתן לפני הטיפול.
נטילת תרופות > נטילת ביספוספונטים

נטילת תרופות ביספוספונטים עלולה לגרום לנמק העצם (אוסטיאנקרוזיס). דיווחים מראים כי נשים המשתמשות בביספוספונטים במשך יותר משנתיים הן בעלות סיכוי גבוה פי 10 לחוות אוסטאונקרוזיס של הלסת, בעוד שנשים שנטלו ביספוספונטים במשך פחות משנתיים סובלות מאוסטיאנקרוזיס פי 4 בהשוואה לנשים שלא נטלו ביספוספונטים כלל. לכן, חשוב מאוד לדווח על כל התרופות שמטופל נוטל לרופא השיניים לפני העקירה.
סיבוכים

זיהום - רופאי שיניים עשויים לתת מרשם לטיפול אנטיביוטי לפני או אחרי העקירה אם הם קובעים כי המטופל בסיכון לזיהום רפואי.
דימום ממושך - דימום עלול להמשך עד 8 שעות לאחר העקירה ולהפסק משמעותית לאחר מכן. פד גזה ספוגי אמור להספיק או לפחות להקטין משמעותית את הדימום המאסיבי. תופעה של דם מעורבב ברוק אפילו 72 שעות לאחר העקירה היא תקינה. לרופא יש את האמצעים להפסיק את הדימום. יש כמה סיבות שיכולות לגרום לדימום שכזה כמו קריעה של כלי דם, דלקת, זיהום, הפרעות קרישה, דימום עקב טראומה באזור העקירה ואפילו חוסר יכולת של המטופל לבצע את הוראות הרופא לאחר העקירה. יש כמה סוגי דימומים:
דימום ראשוני ממושך - דימום שמתרחש בזמן העקירה או מיד אחריה ונשלט בדרך כלל באמצעות טכניקות שגרתיות כמו הפעלת לחץ מקומי על ידי פד ספוגי.
דימום תגובתי - דימום שמתחיל כשעתיים עד שלוש מהעקירה כתוצאה מהפסקת היצרות כלי הדם.
דימום שניוני - דימום שעלול להתחדש 7–10 ימים לאחר העקירה בעקבות זיהום שהורס את קריש הדם הנוצר.
בצקת - נפיחות תופיע לאחר העקירה בתלות לאופן הטיפול שנעשה. כאשר אין התערבות כירורגית הנפיחות תהיה פחותה. לעומת זאת כאשר נדרשים תפרים או חיתוך והעלאה של החניכיים הנפיחות עלולה להיות יותר מסיבית.
חבורות - סיבוך נפוץ בעיקר אצל אנשים מבוגרים או מטופלים שנוטלים תרופות כמו אספירין או סטרואידים. החבורות בדרך כלל נעלמות תוך מספר שבועות.
חשיפת הסינוס המקסילרי - הסינוס המקסילרי הוא חלל ריק אשר נמצא בלסת העליונה וגובל עם השיניים הטוחנות העליונות. רצפת הסינוס עשויה להיות בעובי שונה ומשתנה בין מטופל למטופל. חשיפת הסינוס עלולה להיווצר תוך כדי עקירה של השיניים הטוחנות העליונות בעיקר. לרוב הרופא יזהיר על אפשרות לסיבוך כזה. הטיפול לסיבוך בדרך כלל כירורגי.
פגיעה עצבית - בדרך כלל תוך כדי עקירות של שיני בינה, אך יכול להתרחש בעקירה של כל שן וזאת תלוי אם באזור יש ריכוז עצבי גבוה. ישנם גורמים ספציפיים שצריכים להילקח בחשבון כאשר בוחנים פגיעה בעצבים לאחר עקירת שיני בינה תחתונות: מיקום השן הנעקרת, עומקה, והזווית שבה היא יושבת בחניכיים. ישנם 2 עצבים שלרוב נפגעים והם חלק מהעצב המשולש: עצב המכתש התחתון (באנגלית: Inferior alveolar nerve) ועצב הלשון (באנגלית: Lingual nerve).
מכתשית יבשה - תופעה כואבת הנוצרת 2–5 ימים לאחר העקירה לרוב בעקבות צחצוח שיניים או שטיפת מקום העקירה בזמן הסמוך לעקירה. לרוב בעקבות עקירת שיני בינה לא נוצר קריש דם בתחתית חלל העקירה, והדבר מביא לחשיפת עצם החניכיים, לכניסת מזהמים שונים אל חלל העקירה, ולהאטה משמעותית בקצב היסתמות החור בשל מחסור בתשתית דם. עצבוב צפוף יחסית של האזור גורם לתחושת הכאב העז. טיפול בתופעה בצורה אקטיבית לא קיים, ויש להמתין ימים עד שבועות עד היסתמות החור. בזמן ההחלמה יש לשמור לבל יזדהם הפצע. ניתן להקל על הכאב בעזרת משככי כאבים. הסיכון להיווצרות מכתשית יבשה עולה משמעותית אם המטופל מעשן מיד לאחר העקירה. ישנם מחקרים שמוכחים כי שטיפת פה על ידי כלורהקסידין גלוקונט לפני ואחרי העקירה תוריד משמעותית את הסיכוי לתופעה.
שברי עצם הלסת - תופעה נדירה, לעיתים השברים מחולצים על ידי הרופא ולעיתים מוצאים את דרכם החוצה בצורה טבעית תוך מספר שבועות. התחושה תהיה תחושת דקירה לא נעימה.
טריזמוס - התכווצות שרירי הלסת והגבלה בפתיחת הפה. הטיפול בדרך כלל תרופתי ולעיתים פיזיותרפיסטי.
נמק העצם (באנגלית: Avascular necrosis) הוא הפרעה באספקת דם לעצם, הגורמת למוות של רקמת העצם, המוביל להרס של העצם. הסיכוי לנמק עצם הלסת גובר אם המטופל נוטל תרופות ביספוספונטים (ראו נטילת תרופות).
היסטוריה

מבחינה היסטורית, שימוש בעקירות שיניים היה פתרון למגוון בעיות בריאותיות. לפני גילוי האנטיביוטיקה זיהומים כרוניים בשיניים נחשבו לסיבה של המון מחלות ולכן עקירת שן חולה הייתה טיפול נפוץ במצבים רפואיים שונים. המכשיר הראשון לעקירת שיניים הומצא על ידי גי דה שוליאק במאה ה-14 והמלקחיים המודרניות הומצאו אך ורק במאה ה-20. בימים אלו קיים ציוד נרחב לצורך עקירת שיניים. לעיתים רחוקות, עקירת שיניים שימשה כדרך עינויים למשל על מנת להוציא הודאה בפשע.
עד תחילת המאה ה-20 באירופה רופאי שיניים עקרו שיניים בירידים ושווקים ואף לעיתים שכרו מוזיקאים אשר נגנו בקול רם על מנת שלא ישמעו את צעקות הכאב של האנשים המטופלים שלהם עקרו את השיניים. ב-1880, בפירנאים המזרחיים (צרפת), רופא שיניים טען שהוציא 475 שיניים בשעה אחת.
ראו גם

כאב שיניים
עששת
דלקת חניכיים
לקריאה נוספת

אינה גרודנסקי, התוויות לעקירת שן טוחנת שלישית כלואה במדינת ישראל-השוואה בין רופאי שיניים כלליים, מומחים ברפואת שיניים ומומחים לכירורגיית פה ולסתות, 2004
רבינוביץ, י., מאמר בנושא שברים בזווית הלסת התחתונה בעקבות עקירת שן בינה כלואה, רפואת הפה והשיניים, 17 (4): 19-21, 2000
אולג זקס, שכיחות וסוגי סיבוכים לאחר ביצוע עקירה כירורגית - שכיחות וסוגי סיבוכים לאחר ביצוע עקירה כירורגית - השוואה בין מתרפאים שעברו עקירה כירורגית במרפאה קונבנציונלית לעומת מתרפאים שעברו עקירה כירורגית במרפאת שיניים ניידת, 2013
אורן אדוט (בהדרכתם של ד"ר ערן דולב, ד"ר דבורה שוורץ-ארד), סיבוכים לאחר עקירת שיני בינה, המחלקה לשיקום הפה אוניברסיטת תל אביב, בית הספר לרפואת שיניים ע"ש מוריס וגבריאלה גולדשלגר, 2016
צ'י דונג-וון

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
צ'י דונג-וון (בהנגול: 지동원; ‏נולד ב־28 במאי 1991) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בפ.צ. סיאול ובנבחרת קוריאה הדרומית.
קריירה

צ'י דונג-וון נולד באי צ'ג'ו אשר בקוריאה הדרומית. הוא החל את הקריירה שלו כספורטאי בריצה למרחקים ארוכים בבית הספר, ובשלב מאוחר יותר הצטרף לקבוצת הכדורגל של בית הספר.
סקאוטים של שונאם דראגונס ראו אותו משחק בבית הספר וצירפו אותו לקבוצת הנוער של המועדון. הוא נשלח לרדינג לתוכנית של ההתאחדות הקוריאנית והרשים שם. לאחר מכן, שיחק בקבוצת הנוער של שונאם בליגת הנוער, ומשם קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון.
צ'י דונג-וון חתם בסנדרלנד לאחר שהרשים סקאוטים שצפו בו כובש ארבעה שערים בגביע אסיה ב-2011. צ'י שיחק בסנדרלנד 24 משחקים וכבש 2 שערים, ולאחר מכן נשלח לקבוצת המילואים ולהשאלה באאוגסבורג. צ'י כבש 6 שערים ב-29 משחקי ליגה במדי הקבוצה.
בינואר 2014 חתם על חוזה ל-4 שנים בבורוסיה דורטמונד. החוזה כלל חצי שנת השאלה באאוגסבורג ומאוחר יותר מעבר לדורטמונד ב-1 ביולי 2014.
ב-22 בדצמבר 2014 שוחרר צ'י דונג-וון מבורוסיה דורטמונד ועבר תמורת 2 מיליון יורו חזרה לאאוגסבורג.
בקיץ 2019 חתם צ'י במיינץ 05.
נבחרת קוריאה הדרומית

צ'י נמנה עם סגל נבחרתו למשחקים האולימפיים בכדורגל וברבע הגמר כבש שער מול נבחרת בריטניה.
צ'י נמנה עם סגל נבחרתו למונדיאל 2014 אך מיעט לקבל דקות משחק.
קאקא (ניו זילנד)

| קאקא |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נסטוריים
סוג:: נסטור
מין:: קאקא
שם מדעי
 'Nestor meridionalis ‏גמלין, 1788
תחום תפוצה


קאקא או נסטור דרומי (שם מדעי: Nestor meridionalis) הוא אחד משני מיני התוכים מהסוג  נסטור, האנדמי לניו זילנד. המין השני הוא הקיאה, או נסטור הררי או נסטור צפוני (Nestor notabilis), החי מעט צפונה ממנו. הקאקא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
מאפיינים

הנסטור הוא תוכי בינוני שאורכו עד 45 ס"מ ומשקלו עד 500 גרם. לנסטור דו-צורתיות זוויגית והזכרים גדולים יותר מהנקבות אך דומים להן בצבעם האפור עם כתמים אדמוניים על הרגלים, הכנפיים והראש, יחד עם כתם כתום על הלחיים והמקור. הם ניזונים בעיקר מזרעים ומצמחייה שונה, לרבות עשב, פרחים, פירות קטנים וחרקים. הם גם יכרסמו קליפות עצים כדי להגיע לחיפושיות הנמצאות בתוך הגזע.
התוכי חי ביערות ממוזגים ברחבי שני האיים וכן באי קפיטי (אנ'), האי קודפיש (אנ') והאי ברייר הקטן (אנ').
תוכים אלה נמצאים בסכנת הכחדה, בעיקר עקב יונקים טורפים שלא היו קיימים בניו זילנד והובאו אליה על ידי האדם: בעיקר חולדות, פוסומים וחמוסים, אשר טורפים הן פרטים בוגרים והן צעירים. בנוסף תוכים אלה נפגעים מתחרות עם צרעות פולשות ועם כנימות מגן על צוף של עצים.
תת-מינים

Nestor meridionalis septentrionalis
Nestor meridionalis meridionalis
הערות שוליים

↑  קאקא  באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558864005171  LCCN: sh94007983
קורקורקסים

| קורקורקסים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קורקורקסים
סוגים
 Corcorax   Struthidea 
שם מדעי
 Corcoracidae ‏מטיוס, 1927

קורקורקסים (שם מדעי: Corcoracidae) היא משפחה של ציפורי שיר החיה ביבשת אוסטרליה וכוללת רק 2 מינים: קורקס לבן כנף וקורקס אפור, שניהם יחידים בסוגם. בעבר הם היו שייכים למשפחה Grallinidae שבוטלה. הם קרובי משפחה רחוקים של המונרכיתיים.
עופות אלה בעלי מראה של עורב או של זג אך הם אינם קשורים למשפחת העורביים. הם בעלי מקור גדול וארוך בצבע שחור, ראשיהם כהים ואורכם 33-40 ס"מ. ההבדל בין שני המינים הוא צורת המקור שמוארכת אצל הקורקס לבן הכנף אך קצרה וחסונה אצל הקורקס האפור. כמו כן הקורקס לבן הכנף שחור כמעט כולו למעט הכנף והעיניים האדומות, ואילו הקורקס האפור בעל נוצות אפורות ויותר כהות בפנים ובמקור. הם חיים בחבורות קטנות ומצויים הרבה על הקרקע ללא פחד מחיות אחרות. מזונם העיקרי הוא זרעי דגניים וחרקים.
שני המינים חיים באזורי שיחים וערבות או יערות פתוחים בחלק המזרחי של אוסטרליה. לעיתים הם מופיעים גם בפארקים ציבוריים או בכפרים, שם הם גורמים נזקים על ידי הרעשים והלשלשת שהם מייצרים. באזורים מסוימים הם נעשו מורגלים מאוד לבני אדם.
מיון

משפחה קורקורקסים (Corcoracidae)
סוג ומין יחיד קורקס לבן כנף (Corcorax melanorhamphos)
סוג ומין יחיד קורקס אפור (Struthidea cinerea)
פרפור חדרים

| --- | --- |

אקג של פרפור חדרים
 תחום:  קרדיולוגיה 
 גורם:  אוטם שריר הלב, תסמונת ברוגדה, קרדיומיופתיה, תסמונת QT מוארך 
 תסמינים:  ורטיגו, התעלפות 
 טיפול:  sotalol  אמיודארון  (RS)-mexiletine  moricizine  פרופרנולול  מטופרולול  אדרנלין  bretylium  ADH  לידוקאין  אטנולול  acebutolol  אסמולול 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  158712 
 MeSH:  D014693
 סיווגים
 ICD-10:  I49.0 
 ICD-11:  BC71.1 
 
פרפור חדרים (באנגלית: Ventricular Fibrillation ובראשי תיבות VF או V-fib; בעברית נקרא גם פרפור לב) הוא מצב חריף ומסכן חיים של אי־סדירות בפעולת הלב, שעיקרו הפסקת הפעילות הסדירה של קוצב הלב הראשי המייצר גירויים חשמליים, הגורמת לאי־סדר מכני בפעולות החדרים בלב. מצב זה גורם לאספקת דם בלתי סדירה לגוף, ועלול להוביל לאיבוד ההכרה, וללא טיפול מתאים לגרום לנזק גופני חמור ובמקרים רבים אף למוות.
מנגנון

לב האדם מגורה לפעול על ידי פולסים חשמליים שמקורם בתאי ההולכה החשמלית של הלב. מערכת ההולכה החשמלית מורכבת מתאים שפעילותם מעבירה זרם חשמלי מסודר מהקוצב הראשי (ה-SA node) לכל תאי הלב. הזרם החשמלי מגרה את תאי שריר הלב להתכווץ, וכך מושג כיווץ מסודר של שריר הלב, המאפשר שליחת דם בצורה מיטבית לכל חלקי הגוף. קוצב זה שולח במצב תקין 60 - 90 גירויים חשמליים בדקה.
מקוצב זה, הממוקם בפרוזדור הלב הימני, ממשיך הזרם בתעלות מיוחדות ומכווץ את כל שריר הלב, לפי סדר מסוים.
תאי שריר הלב מיוחדים בכך שכל אחד מהם יכול להפוך לקוצב חשמלי. במצב רגיל הקוצב הראשי הוא מהיר יותר וחזק יותר על כן הוא 'שולט' על קצב הלב. במצב של פרפור חדרים, נפגע מסיבה כלשהי קצב פעולתו של הקוצב הראשי. תאים מסוימים בלב, שלא מקבלים גירוי חשמלי, שולחים גירויים חשמליים לא-סדירים, כפיצוי על חוסר פעילותו של הקוצב הראשי, ויוצרים גירויים רבים שפועלים על שריר הלב בו-זמנית. הגירוי אינו מתואם ולכן הפעולה החשמלית לא יכולה לייצר את הפעילות המכנית של הלב. אם מקור הגירויים האלה הוא תאים שנמצאים בחדרי הלב, אז המצב מוגדר כפרפור חדרים.
גורמים

אחד הגורמים העיקריים לפרפור חדרים, הוא איסכמיה של שריר הלב. במצבים בהם לא מקבל שריר הלב חמצן במידה מספקת, תאי שריר הלב עוברים למצב של דחק, ומשגרים אותות חשמליים במטרה לשפר את החמצון שלהם, על ידי הגברת קצב פעימות הלב. ריבוי מוקדים חשמליים כאלה מובילים לפרפור, ואם מקורו בחדרים, הרי שזהו פרפור חדרים. במצב של אוטם בשריר הלב יש הפרעה בזרימת הדם לרקמת שריר הלב, תאי הלב לא מקבלים אספקת חמצן ראויה, ועלול להתרחש מצב של פרפור חדרים.
גורמים נוספים עלולים להיות הפסקת נשימה (על רקע טביעה, למשל), השפעה חשמלית חיצונית על הגוף (במקרה של התחשמלות, למשל), או כתוצאה מהשפעת תרופות או חומרים אחרים.
לרוב, פרפור חדרים מתרחש באנשים מבוגרים, אך הוא עלול להופיע גם בגילאים צעירים יותר, בנוכחות מחלות ילדות או בהשפעת גורמים חיצוניים.
סכנות

הסכנה הבולטת ביותר שעולה ממצב של פרפור חדרים היא מוות. הסיבה לכך היא, שמכיוון שיש הרבה מוקדים שגורמים לכיווץ לא אחיד של שריר הלב, אין כיווץ והרפיה מסודרים של הלב, ופעולת הזרמת הדם לא יכולה להתבצע ביעילות. כתוצאה מכך לא ניתן להרגיש בדופק של אדם שעובר פרפור חדרים, כי כיווץ הלב מאוד לא יעיל. לכן, אדם שחוֹוה פרפור חדרים יאבד את הכרתו במהירות, וייגרם נזק למוחו תוך זמן קצר.
טיפול

לאדם שעובר פרפור חדרים, אין דופק על אף שישנה פעילות חשמלית, שכן מאחר שהיא אינה סדירה היא אינה מייצרת פעילות מכנית של הלב, ולמעשה הלב אינו פועל. יש לבצע על אדם זה החייאה מלאה, בדיוק כמו במקרה של חוסר פעילות חשמלית בלב.
יש להזעיק עזרה מיידית למקום האירוע.
הטיפול הבסיסי כולל ביצוע עיסויי חזה והנשמות על מנת לספק לגוף את החמצן והפרפוזיה הדרושים לו. מטרתו של טיפול זה היא שימור הפרפוזיה לאיברי הגוף ובעיקר למוח, על מנת למנוע מוות של תאי המוח. הטיפול הדפנטיבי בהפרעת קצב זו כולל מתן שוק חשמלי בעזרת דפיברילטור. השוק החשמלי משתק את כלל הפעילות החשמלית בלב, ומאפשר לקוצב הראשי לשוב ולשלוט על קצב הלב. לאחר שקצב הלב שב לסדרו, מתאפשרת גם הפעילות המכנית ובכך גם יכולת הזרמת הדם של הלב.
מלבד שוק חשמלי, ישנן גם תרופות שמאפשרות השגת שליטה על פעילותו החשמלית של הלב.
בישראל קיים חוק לפיו יש להציב דפיברילטורים במקומות ציבוריים שבהם נמצאים יותר מ-500 איש, במטרה לקצר את זמן הטיפול במקרים של פרפור חדרים.
קורט שומאכר

קורט ארנסט קרל שומאכר (בגרמנית: Kurt Schumacher;‏ 13 באוקטובר 1895 – 20 באוגוסט 1952) היה פוליטיקאי ומדינאי גרמני, מייסדה מחדש והיושב ראש הראשון של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בגרמניה המערבית לאחר מלחמת העולם השנייה.
שומאכר, בנו של סוחר, התחנך באוניברסיטאות האלה, ברלין ומינסטר. לאחר ששירת במלחמת העולם הראשונה שבה איבד את זרועו הימנית, הוא הפך לעורך עיתון פוליטי ב-1920 של העיתון "ההארה השוואבית" (Swäbische Tagwacht) שפעל מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברפובליקת ויימאר. הוא נבחר לחבר בית המחוקקים של המדינה החופשית וירטמברג ב-1924. ב-1930 נבחר לחבר ברייכסטאג מטעם המפלגה. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הוא נעצר ונשלח למחנות ריכוז. במשך עשור עבר בין מחנות ריכוז עד אשר שוחרר במרץ 1943. באוגוסט אותה השנה נעצר בשנית ושוחרר בפברואר 1944. הוא נעצר מחדש לאחר המזימה להרוג את אדולף היטלר ב-20 ביולי 1944 מחשד למעורבות בקשר.
הוא החל לארגן מחדש את המפלגה המפורקת לאחר כניעת גרמניה הנאצית וחלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. באוקטובר 1945 בהנובר עמד בראש הישיבה הפתוחה הראשונה של המפלגה מזה 12 שנים. במאי 1946 הוא התמנה ליו"ר ה-SPD עבור שלושת האזורים המערביים של גרמניה הכבושה תחת בעלות הברית המערביות, אשר בהמשך התאחדו לגרמניה המערבית. הוא ביקש להרחיב את בסיס מפלגתו על ידי פיתוח מצע שפנה למעמד הביניים ולמעמד המסורתי דתי, ובבחירות בברלין המערבית של 1947 הופיעה ה-SPD עם קולות גבוהים מאי פעם. דרך מצע זה, המפלגה התקרבה לעבר המרכז הפוליטי.
סירובו להתפשר עם הקומוניסטים, לעומת זאת, גרם להתקפות מתמידות נגדו מאזור הכיבוש הסובייטי (בהמשך גרמניה המזרחית). שומאכר גינה את הקומוניסטים כ"נאצים צבועים באדום." מחלה ממושכת, שהגיעה לשיאה ב-1948 בכריתת רגלו השמאלית, החלישה עוד יותר את בריאותו הנחלשת, והוא נעשה מריר יותר ויותר כלפי יריביו הפוליטיים. לקראת הבחירות הכלליות הראשונות בגרמניה המערבית ב-1949, קידם מצע פוליטי שקרא להפיכת גרמניה המערבית למדינת רווחה נייטרלית במלחמה הקרה. בחירות הסתיימו בתוצאות צמודות, כאשר ה-SPD השיגה 131 מושבים בבונדסטאג לעומת 139 מושבים ל"איחוד" (CDU\CSU) הנוצרית-דמוקרטית בראשות קונראד אדנאואר. אדנאואר הקים קואליציה ביחד עם מספר מפלגות קטנות יותר, בהן המפלגה הדמוקרטית החופשית.
לאחר הבחירות שומאכר סירב לממשלת אחדות עם אדנאואר והיה למנהיג האופוזיציה הראשון בבונדסטאג, ולאחר מכן התנגד באופן עקבי לתוכנית שומאן, לאיחוד המכס בין צרפת לחבל הסאר (הבסיס לקידום הקהילה הכלכלית האירופית) ולהקמת הבונדסוור במסגרת חימוש מחודש של גרמניה. הוא נשאר מחויב עמוקות לאיחוד גרמניה מחדש. שומאכר כיהן כיו"ר האופוזיציה עד לפטירתו ב-20 באוגוסט 1952.
פרנסיסקו אורטגה

פרנסיסקו גבריאל אורטגה (בספרדית: Francisco Gabriel Ortega; נולד ב-19 במרץ 1999 בסנטה פה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אולימפיאקוס מליגת העל היוונית.
קריירת מועדונים

אורטגה גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. הוא ערך 119 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-27 באוגוסט 2023 חתם אורטגה על חוזה לחמש שנים באולימפיאקוס מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית

אורטגה נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך הופעה אחת בטורניר.
צ'יאנג מאי (מחוז)

מחוז צ'יאנג מאי (בתאית: เชียงใหม่) הוא המחוז השני בגודלו בתאילנד. נכון לשנת 2005 אוכלוסיית המחוז כללה בסביבות 1,764,500 תושבים.
בירת המחוז, המכונה גם כן צ'יאנג מאי, היא אחת הערים החשובות בתאילנד אשר מהווה מרכז תעבורה חשוב.
גאוגרפיה

למחוז גאוגרפיה הררית. ההר הגבוה ביותר בתאילנד, דוי אינתנון, שגובהו 2,575 מטרים, ממוקם בתחומי מחוז צ'יאנג מאי.
מקור הנהר פינג, אחד מיובליו העיקריים של נהר צ'או פראיה, הוא באזור הרי צ'אנג דאו.
במחוז כמה פארקים לאומיים, בהם דוי אינתאנון, דוי סותפ-פואי, מיי פינג, סרי לאנה, הואאי נאם דאנג, מיי פאנג, וצ'יאנג דאו.
היסטוריה

העיר צ'אנג מאי שימשה כבירת ממלכת לאנה לאחר הקמתה בשנת 1296. במאות השנים הבאות העיר הפכה לבירה ולגרעין התרבותי של ממלכת לאנה, למרכז הבודהיסטי של צפון תאילנד ונבנו בה מקדשים רבים.
בשנת 1599 איבדה הממלכה את עצמאותה והפכה לחלק מממלכת איוטאיה. בשנת 1932 הפך האזור לחלק אינטגרלי מתאילנד לאחר שמחוז מונטון פאיאפ, אשר היה שריד לממלכת לאנה, התפרק באופן סופי.
גלריה

מקדש ואט פרה טאט דוי סוטפ
פילים בנהר טאאנג
הפארק הלאומי פאה דינג
הר דוי צ'אנג דאו
המקדש בפסגת הר דוי אינתנון
קאק (סוג)

| קאק |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עורביים
סוג:: קאק
מינים
 Coloeus dauuricus  Coloeus monedula
שם מדעי
 Coloeus ‏קאופ, 1829

קָאָק (שם מדעי: Coloeus) הוא סוג ציפור ממשפחת העורביים הכולל שני מינים. בעבר הם נחשבו לחלק מהסוג עורב (Corvus).
מאפיינים

בני סוג זה מזכירים עורבים אך נמוכים וקטנים יותר, בעלי נוצות שחורות ומקורם קצר וחרוטי יותר מהעורבים. הם חיים באזורים הצפוניים של אסיה ואירופה. הקאק המצוי נפוץ גם בישראל.
הם אוכלי כל כמו העורבים אך ניזונים בעיקר מאגוזים וזרעים אותם הם מפצחים עם מקורם. כמו העורבים מאוד אינטליגנטים וחברתיים.
הקאק מוזכר בתנ"ך בשם "קָאַת" כאחד מבעלי החיים שישכנו בתוך חורבותיה של אדום: "וִירֵשׁוּהָ קָאַת וְקִפּוֹד וְיַנְשׁוֹף וְעֹרֵב יִשְׁכְּנוּ־בָהּ וְנָטָה עָלֶיהָ קַו־תֹהוּ וְאַבְנֵי־בֹהוּ" (ישעיהו ל"ד, י"א), ופירש רד"ק "קָאַת" - "הוא הנקרא במשנה קיק והוא עוף מדברי נמצא בכרכי הים".
מינים

קאק דאוריה (אנ') (Coloeus dauuricus) - מצוי בסיביר, מונגוליה וצפון סין
קאק ("קאק מצוי", Coloeus monedula) - מצוי ברחבי צפון ומרכז אסיה ומרכז אירופה
הערות שוליים

↑  לפי סינונים ישן Corvus monedula במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph520034 
משמאל: קאק מצוי יחד עם קאק דאוריה ברפובליקת אלטאי.
פרנסיסקו ביאנזובס

פרנסיסקו "פאקו" ביאנזובס אוקאריס (בספרדית: Francisco 'Paco' Bienzobas Ocáriz;‏ 26 במרץ 1909 - 30 באפריל 1981) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ. ביאנזובס, ששיחק בריאל סוסיאדד במשך רוב הקריירה שלו, היה השחקן הראשון שזכה בתואר הפיצ'יצ'י למלך השערים של הלה ליגה.
ביוגרפיה

פרנסיסקו ביאנזובס נולד בגפסקואה שבסן סבסטיאן ב-26 במרץ 1909. היו לו שני אחים שהיו גם כדורגלנים: קוסטודיו המבוגר שיחק בקבוצת ריאל סוסיאדד במשך שתי עונות, ואנסטסיו הצעיר, שכינויו היה "קוקי", היה קשר ששיחק באוסאסונה, שם הצטרף אליו ביאנזובס במהלך הקריירה שלו.
הוא הגיע לריאל סוסיאדד בגיל 17 מקבוצת החובבנים יוניון דפורטיבו סן סבסטיאן, ועזר לקבוצה הבסקית לזכות באליפות האזורית בשנתו הראשונה. בשנה שלאחר מכן, 1928, הוא הגיע עם קבוצתו עד לגמר גביע המלך הספרדי, שבו הפסידה 5–3 לברצלונה לאחר שלושה משחקים (שני משחקים שתוצאתם תיקו 1–1, והפסד 1–3).
בשנת 1929 נוצרה הלה ליגה, הליגה הלאומית הספרדית, וריאל סוסיאדד שבה שיחק ביאנזובס השתתפה בעונתה הראשונה של הליגה, וסיימה במקום הרביעי מתוך 10 קבוצות. ביאנזובס כבש 17 שערים במהלך העונה, ובסופה נבחר לשחקן הראשון לזכות בתואר הפיצ'יצ'י לכובש המצטיין בליגה. לאחר מכן בילה עוד 4 שנים נוספות במועדון. בשנת 1934 עבר לאוסאסונה, ששיחקה באותה תקופה בליגה השנייה בספרד, וסייע לה לעלות לליגת העל, הלה ליגה. כעבור שנה חזרה הקבוצה לליגה המשנה. מלחמת האזרחים בספרד עצרה את הקריירה של ביאנזובס למשך 3 שנים ולאחר מכן חזר לריאל סוסיאדד בשנת 1940, ופרש מכדורגל בסוף עונת 1941/42 בגיל 33 בלבד.
בסיכום שיחק 92 משחקים וכבש 50 שערים בלה ליגה עבור ריאל סוסיאדד, ובסך הכל שיחק עבור הקבוצה 196 משחקים וכבש 109 שערים. ביאנזובס, שנודע כמומחה לבעיטות עונשין, בעט 75 בעיטות עונשין לאורך הקריירה שלו והחטיא אחת בלבד. אחרי מלחמת האזרחים בספרד שיחק בדפורטיבו לה קורוניה למשך רוב שנות הארבעים.
ביאנזובאס שיחק בנבחרת ספרד פעמיים בלבד, וכבש שני שערים. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-4 ביוני 1928, כאשר ספרד הפסידה 1–7 נגד איטליה באולימפיאדת הקיץ.
לאחר פרישתו עבר למשך זמן קצר כמאמן אוסאסונה, וב-1942 החל לשמש כשופט. בסך הכל שפט החל מ-1948 בכמעט 50 משחקי כדורגל בליגה הספרדית. ביאנזובס נפטר ב-30 באפריל 1981, יום לאחר שנודע לו כי ריאל סוסיאדד זכתה לראשונה באפילות הלה ליגה.
הערות שוליים

↑  Spain - List of Topscorers ("Pichichi"), rsssf.com
1 2  Historia de la Real Sociedad, real-sociedad.diariovasco.com (בספרדית)
קורקינו

קורקינו (ברוסית: Куркино) הוא ראיון של המחוז הצפון-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 8.04 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 34,231 תושבים (2020).
מאפיינים

הראיון הוקם על ידי המחלקה לתוכניות השקעה בבנייה של ממשלת מוסקבה בשנים 1999–2006. הראיון ממוקם מחוץ לכביש הטבעת של מוסקבה בצפון-מערב מוסקבה, בין העיר חימקי וראיונים של מוסקבה טושינו הצפונית ומולז'נינובסקי. זהו אזור מגורים ניסיוני וכתוצאה מכך צפיפות הבנייה נמוכה.
הראיון מורכב מ-18 תתי ראיונים. בנייני מגורים בגבהים שונים - מבתי קוטג'ים ובתי עיירה עד בנייני דירות בני 23 קומות, שנבנו על פי פרויקטים אינדיבידואליים.
אתרים ראויים לציון

מקדש אייקון ולדימיר של אם האל בקורקינו
מקדש אלכסנדר נבסקי בקורקינו
פארק הטבע "עמק נהר סחודני בקורקינו"
פריאויקים

פריאויקים (ביוונית: Περίοικοι) היו קבוצה חברתית אוטונומית של תושבי ספרטה שאינם אזרחים. שמם מורכב מצירוף המילים "פרי" (περί, "מסביב") ו"אויקוס" (οἶκος, "בית"), שפירושו "הגרים מסביב". הפריאויקים ישבו בעיקר בערי החוף בלאקוניה.
מוצא הפריאויקים

לגבי מוצאם של הפריאויקים קיימת מחלוקת בין החוקרים. המסורת בקרב היוונים הייתה כי הפריאויקים הם צאצאי השכבות העליונות של האכאים שחיו בלאקוניה (או לחלופין, יושבי ההר האכאים), שנשארו במקום כתושבים מדרגה שנייה לאחר הפלישה הדורית, בעוד שהשכבות הנמוכות (יושבי המישור) הפכו להלוטים בחברה הספרטנית. אחרים, כדוגמת איסוקרטס, טענו כי הפריאויקים הם צאצאי הפולשים הדורים שהתיישבו מחוץ למרכז לאקוניה, ולאחר הקמת הפוליס לקאדימון (ספרטה) נכללו כל היישובים שסביבה בתחומה ואיבדו את עצמאותם.
הפריאויקים בחברה הספרטנית

כאמור, הפריאויקים השתייכו לעיר המדינה הספרטנית והיו כפופים לשליטתה של הפוליס, אף שלא היו אזרחיה. הם נחשבו למעמד השני בספרטה, נחותים מהספרטנים אך עליונים על ההלוטים. עם זאת, איסוקרטס טען (Panathenaecus, xii) כי "המגורשים (הפריאויקים) לא הפכו אמנם לעבדים, אבל איבדו את כל זכויותיהם... הספרטנים שיעבדו את נשמות הפריאויקים לא פחות מאשר את נשמות ההלוטים". בין תפקידיהם של הפקידים הגבוהים בספרטה, האפורוס, היה פיקוח על הפריאויקים על מנת שלא יתמרדו.
הפריאויקים חיו בכמאה יישובים סביב לפוליס הספרטנית. והייתה להם אוטונומיה ביישוביהם ובעלות על חלק מהאדמות שמחוץ לגבולות הפוליס (שנקראו פריאויקיס, Περίοικις), אם כי לא הייתה להם כל השפעה בקביעת מדיניותה או במוסדותיה. הם היוו חלק מהצבא הספרטני כהופליטים, אך לא היו מגיעים לעמדות פיקוד גבוהות. עיקר עיסוקם היה מסחר ומלאכה.
ראו גם

היסטוריה של ספרטה
המשטר הספרטני
הלוטים
מותאקס
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, מאגנס, תשנ"ח, עמ' 149-146. (הספר בקטלוג ULI)