אלן טרנן
ביוגרפיה

אלן לולס טרנן נולדה בעיר רוצ'סטר שבמחוז קנט באנגליה. היא הייתה השלישית מבין ארבעה ילדים. היה לה אח אחד שמת בילדותו, ושתי אחיות מריה ופרנסס (לימים אשתו של תומאס אדולפוס טרולופ, אחיו של הסופר אנתוני טרולופ). הוריה תומאס לולס טרנן ופרנסס אלינור טרנן היו שחקנים. הופעת הבכורה של טרנן על הבמה הייתה בשפילד כשהייתה בת שלוש. היא ושתי אחיותיה הוצגו כ"תופעה מיוחדת במינה". אלן נחשבה פחות מוכשרת במשחק מאחיותיה, אבל היא עבדה הרבה בעיקר אחרי מותו של אביה באוקטובר 1846 בבית החולים לחולי נפש בתנל גרין.
ב-1857 משכה את תשומת לבו של דיקנס בהופעה בתיאטרון היימרקט בלונדון. באוגוסט אותה שנה ליהק אותה דיקנס, בהמלצתו של חבר השחקן והמחזאי אלפרד ויגאן, יחד עם אמה ואחותה מריה לשחק במחזה "The Frozen Deep" במנצ'סטר. זה לא היה יוצא דופן ששחקנית מקצועית תופיע בתיאטרון חובבים של ג'נטלמנים. גברת טרנן שיחקה בתפקיד אחות סקוטית, מריה גילמה את הגיבורה קלרה, ונל (אלן) החליפה בתפקיד הנערה את קייטי דיקנס, בתו בת השבע עשרה של דיקנס. בספטמבר 1857 הלך דיקנס עם וילקי קולינס לדונקסטר כדי לראות את אלן מופיעה במחזה "The Pet of the Petticoats" בתיאטרון רויאל. באותה עת כתב דיקנס לידידו ג'ון פורסטר שיחסיו עם אשתו מתפוררים; "קתרין המסכנה ואני לא נועדנו זה לזה".
דיקנס היה בן 45 כשהכיר את אלן טרנן, והיא הייתה בת 18, מבוגרת רק מעט מבתו קייטי. דיקנס החל בקשר רומנטי עם טרנן, אבל הרומן נשמר בסוד. טרנן הייתה פקחית ומקסימה, והתעניינה בספרות ובתיאטרון. הוא כינה אותה "מעגל קסום". המשבר בין בני הזוג דיקנס הגיע לשיאו ב-1858 כשקתרין דיקנס פתחה חבילה שהגיעה מלונדון ובה היה צמיד זהב שהיה מיועד לטרנן עם פתק שכתב בעלה. דיקנס ואשתו נפרדו במאי אותה שנה אחרי 22 שנות נישואים.
ב-1860 עזבה טרנן את התיאטרון, ונתמכה על ידי דיקנס. לעיתים נסעה איתו, ובאחת מהנסיעות לצרפת אליה הצטרפו טרנן ואמה, ב-9 ביוני 1865 הם היו מעורבים בתאונת רכבת (אנ'). ב-1867 חשב לקחת אותה לביקור בארצות הברית, אבל ויתר על כך מחשש שהעיתונות האמריקאית תפרסם את הרומן ביניהם. טרנן גרה בבתים בסלאו ואחר כך בנאנהדשדיקנס תחת שמו בדויים שכר עבורה . ייתכן שנולד להם בן שמת בילדותו (הן דיקנס, הן טרנן והן אחיותיה לא הותירו מידע כתוב על יחסיהם. רוב המכתבים הקשורים למערכת היחסים ביניהם הושמדו). חוקרים רבים חושבים שכמה מהדמויות הנשיות ברומנים של דיקנס הוא ביסס על דמותה של טרנן, בהן אסטלה ב"תקוות גדולות", בלה וילפר ב"ידידנו המשותף", והלנה לנדלס ב"תעלומת אדווין דרוד". היא כנראה היוותה השראה לדמויות נשיות נוספות בספריו במיוחד לדמותה של לוסי מנט ברומן "בין שתי ערים". דיקנס הוריש לטננט בצוואתו סך של 1,000 ליש"ט, והכנסה מקרן נאמנות שתאפשר לה לחיות ללא צורך לעבוד יותר.
ב-1876, שש שנים אחרי מותו של דיקנס, התחתנה טרנן עם ג'ורג' וורטון, שהיה צעיר ממנה בשתים עשרה שנה, ולא ידע דבר על הקשר הקרוב שהיה לה עם דיקנס. היא הציגה את עצמה כבת 23 (14 שנה צעירה מגילה האמיתי). לבני הזוג נולד בן, ג'פרי, ובת, גלדיס. הם ניהלו בית ספר לבנים במרגייט. בעלה של טרנן נפטר ב-1910, ובשנותיה האחרונות היא חיה בסאות'סי עם אחותה פרנסס. טרנן נפטרה מסרטן בפולהאם שבלונדון. היא נקברה בבית הקברות היילנד רואד בפורטסמות'.
אגודת דיקנס (Dickens Fellowship) ובני משפחת דיקנס הנותרים העמידו פנים שפרשת האהבים לא התרחשה כלל, והכחישו את קיומה עד למותו של בנו האחרון, של דיקנס סר הנרי פילדינג דיקנס ב-1933. בשנים שאחר כך כתבו כמה מחוקרי דיקנס על היבטים שונים של מערכת היחסים בין דיקנס לאלן טרנן, בהם גלדיס סטורי ב-1939, אדה ניסבט ב-1952, סר פליקס איילמר ב-1959, וקתרין מ לונגלי ב-1985. ב-1990 יצא ספר ביוגרפי על אלן טרנן מאת קלייר טומלין שהיה לרב מכר. סיכום הסיפור של מערכת היחסים פורסם ב-2012 על ידי פרופ' מייקל סלייטר.
רשומות אחדות על אלן טרנר ובני משפחתה נמצאות בספריית סנט האוס באוניברסיטת לונדון.