stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בני דה בוצ'ר
הערות שוליים

↑  Kellman, Andy. "Benny the Butcher". AllMusic.
↑  "My First Brick – Benny The Butcher". Amazon.
↑  Ivey, Justin. "Griselda Records' Benny Drops "Butcher On Steroids" With DJ Green Lantern". HipHopDX.
↑  "Black Soprano Family: eOne BSF Signing Day". YouTube.
↑  Wallace, Riley. "Review: Benny The Butcher Crafts His Magnum Opus With "Tana Talk 3"". HipHopDX.
↑  "It's Benny the Butcher's World, and He's Starting to Realize It on 'The Plugs I Met'". Complex.
↑  "Benny The Butcher – The Plugs I Met (Album Review)". Globalmoneyworld.
↑  Josephs, Brian (20 ביוני 2019). "Benny the Butcher Explains Why Pusha-T's 'Daytona' Is Like 'Gospel Music,' Premieres 'Crowns For Kings' Featuring Black Thought". Billboard. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ortiz, Edwin. "Benny the Butcher and Westside Gunn Sign Roc Nation Management Deal". Complex.
↑  "Critic Reviews for Burden of Proof – Metacritic". Metacritic. נבדק ב-18 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6603 692X  LCCN: no2021121544  MusicBrainz: 8ffb6b8e-3933-4f93-b315-8f5293b1b350  VIAF: 697163464479805680009   WorldCat (עם VIAF): 697163464479805680009
היסטוריה של סודאן: פרהיסטוריה, כוש, מרואה ונוביה

האזור בו שוכנת כיום סודאן שימש למגורי אדם במשך שישים אלף שנה לפחות. הסודאנים הקדומים היו מושפעים מן התרבות המצרית ממלכותיהם, כוש ומרואה קיבלו אלמנטים רבים מן הממלכה הפרעונית, ועמדו איתה בחילופי תרבות ויחסי סחר. שנים רבות לאחר נפילת השושלות הפרעוניות במצרים, ואובדן העצמאות המצרית, עדיין שמרו תושבי כוש ומרואה על התרבות המצרית המקורית, בנו פירמידות וכתבו בכתב המושפע מכתב החרטומים. לאחר נפילת ממלכת מרואה, קיבלו עליהם הנובים את הנצרות במהלך המאה ה-6 והקימו ממלכות נוביות נוצריות שהחזיקו מעמד אל מול האסלאם עד המאה ה-15.
פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת

חפירות ארכאולוגיות בנילוס מעל אסואן אישרו כי האדם מתגורר בעמק הנילוס החל מתקופת האבן הקדומה, במהלך שישים אלף שנים. אתר קבורה פרהיסטורי שהתגלה בצפון סודאן כלל את אחד התיאורים הראשונים של לוחמה, המשויך לתקופת האבן החדשה, כשתים עשרה אלף שנים לפני הספירה. באלף השמיני לפני הספירה התיישבו אנשים בעלי תרבות נאוליתית בכפרים מבוצרים העשויים מלבני בוץ, והתפרנסו מציד ומדיג בנילוס, וכן מאיסוף דגן ורעיית בקר. מחקר אנתרופולגי וארכאולוגי הראה כי בתקופה שקדמה לתקופה השושלתית במצרים, אוכלוסייתה של נוביה ואוכלוסיית מצרים העליונה היו קרובות מבחינה אתנית ותרבותית, וכך נוצרה בשתי הממלכות בו זמנית מלוכה פרעונית עד לשנת 3300 לפני הספירה. בתקופת תרבות נקאדה השלישית, העיר נקאדה, שהייתה מרכז תרבותי וצבאי חשוב במצרים הקדם שושלתית, כבשה את שכניה הנובים והטמיעה בהם לחלוטין את התרבות המצרית. התוצאה הייתה הרס התרבות ודילול של האוכלוסייה, אם במאמץ מכוון הקרוב לרצח עם של מלכי השושלת הפרעונית הראשונה במצרים, או בהגירה רצונית של הנובים לאזורים אחרים.
כוש

התיעוד ההיסטוריה הראשון של צפון סודאן מגיע ממקורות מצריים, שתיארו את הארץ הנמצאת במעלה הזרם מהמעבר הראשון של הנילוס, והקרויה "כוש" כ"אומללה". במשך אלפיים שנה לאחר הממלכה המצרית העתיקה - (בין 2700 לפנה"ס ל-2180 לפנה"ס), קבעו פעולותיהם של המצרים את הנעשה באזור הנילוס התיכון. אפילו בתקופות הביניים, בהן ההשפעה של מצרים בכוש נחלשה, עדיין הייתה מצרים גורם השפעה תרבותי ודתי על העמים בכוש.
במהלך המאות, התפתח הסחר. סוחרים מצריים יצאו עם דגן לכוש ושבו לאסואן כשבידם שנהב קטורת, עורות של חיות בר, וקרנליאן - אבן יקרה שאותה העריכו המצרים הן כפריט בעיצוב תכשיטים, והן כראש חץ משובח. כן הביאו עמם הסוחרים המצרים זהב ועבדים, ששימשו בעבודות הבית, כשפחות, וכחיילים בצבאו של פרעה. הצבא המצרי חדר אל כוש מעת לעת בזמן הממלכה הישנה, אך מעולם לא נעשה ניסיון ליצור שם נוכחות צבאית קבועה עד לזמן הממלכה התיכונה (בין 2100 לפנה"ס ל-1720 לפנה"ס), כאשר בנתה מצרים סדרת מבצרים לאורך הנילוס עד לסמנה בדרום, על מנת להבטיח את זרימת הזהב מהמכרות בוואוואט.
בערך ב-1720 לפנה"ס פלשו למצרים נוודים אסיאתים המכונים "חיקסוס". האירוע סיים את עידן הממלכה התיכונה. הקשרים עם כוש נותקו, והמצודות לאורך הנילוס נהרסו. את הריק שנוצר עקב אובדן הנוכחות המצרית מילאה ממלכת קרמה, שנוסדה ליד העיר המודרנית דונגולה. לאחר שהמצרים השיבו לעצמם את הכוח, ונוסדה הממלכה המצרית החדשה (1570 לפנה"ס - 1100 לפנה"ס) הפך הפרעה יעחמס הראשון את כוש למחוז במצרים, והציב בה משנה למלך. על אף שהשליטה המינהלית של המצרים בכוש הגיע רק עד למעבר הנילוס הרביעי, המקורות המצריים מונים מחוזות המגיעים עד הים האדום ובמעלה הנהר עד לחיבור בין הנילוס הכחול והנילוס הלבן. המצרים הבטיחו את נאמנות ראשי השבטים המקומיים בכך שגייסו את ילדיהם לשמש בחצרו של פרעה. המצרים ציפו גם למנחות של זהב ועבדים מראשי השבטים הכפופים להם.
בתקופה בה ייצבה מצרים את שלטונה בכוש, יושבו באזור מנהלנים, אנשי דת, חיילים, סוחרים ובעלי מלאכה. השפה המצרית הייתה בשימוש נרחב בפעולות של יום יום. האליטה הכושית אימצה את התרבות המצרית ובנתה מקדשים לאלי מצרים, כמקדשו של אל השמש אמון בנפאטה, סמוך לעיר המודרנית קוריימה. המקדשים נותרו כמרכזי הפולחן הרשמי, עד לבואה של הנצרות לאזור במהלך המאה ה-6, כאשר ההשפעה המצרית פחתה, ומצרים הייתה נתונה תחת השפעות זרות, ראו עצמם בני האליטה הכושית כשומרי גחלת התרבות המצרית וערכיה הדתיים.
עד המאה ה-11 לפנה"ס נחלשה סמכות הממלכה החדשה, השלטון במצרים עצמה פוצל ושלטונה של מצרים בכוש נפסק. אין מידע על שהתרחש באזור במהלך שלוש המאות הבאות. במאה ה-8 לפנה"ס שבה כוש ונזכרה ברשומות כממלכה עצמאית וחזקה, השולטת מנפאטה, בה ישבה שושלת חזקה של שליטים שהרחיבו את ממלכתם אט אט אל תוככי מצרים עצמה. בשנת 750 לפנה"ס, מלך כוש בשם קשטה כבש את מצרים העליונה והפך לשליט תבאי עד לשנת 740 לפנה"ס. יורשו, פיאנחי, כבש גם את אזור הדלתא של הנילוס, איחד את מצרים מחדש וייסד את השושלת הפרעונית ה-25. במשך מאה שנים נשלטה כוש מתבי על ידי מלכים אלו. התערבות מלכי השושלת באזור סוריה הביאה לעימות בין מצרים ואשור. כאשר האשורים פלשו למצרים, נסוג טהארקה, הפרעה הכושי האחרון אל נפאטה, והמשיך לשלוט בכוש מעיר זו.
מרואה

השושלות המצריות שלאחר השושלת ה-25 כשלו בהשלטת השלטון המצרי בכוש. בערך בשנת 590 לפנה"ס, הצליח צבא מצרי לכבוש את נפאטה, והכריח את שליטי כוש להדרים למיקום בטוח יותר, מעבר למעבר הנילוס השישי, במרואה. במשך המאות שלאחר מכן, הייתה הממלכה המרואית ממלכה נפרדת, ובעלת התפתחות נפרדת ושונה מזו של מצרים, שאיבדה את עצמאותה (כשהייתה לסירוגין תחת שלטון פרסי, הלני ולבסוף רומי). במהלך שיא כוחה של הממלכה המרואית, במאה השנייה לפני הספירה ועד המאה השלישית לספירה שלטה מרואה על האזור שבין המעבר השלישי בנהר הנילוס בצפון, עד לסאובה, מקום בו מצויה כיום העיר ח'רטום במזרח.
שליטי מרואה המשיכו את מסורת הפרעונים, בנו עמודים גבוהים ומקושטים (בלטינית stelae) לציין את גבולות שלטונם, ואת הישגיהם, ופירמידות כקבריהם. מבנים אלו, וכן חורבות היכלות, מקדשים ובתי מרחץ במרואה מעידים על רמת הארגון הפוליטי ועל העושר של התרבות במרואה. מערכת השקיה מתוחכמת איפשרה ליישב אוכלוסייה גדולה במקום. במהלך המאה הראשונה לספירה פינה כתב החרטומים את מקומו לכתב מרואי שאימץ את שיטת הכתיבה המצרית עבור השפה הנובית שדוברה במקום. השלטון במרואה לא עבר תמיד בירושה לפי כללים נוקשים. בנה של המלכה שנחשב לראוי ביותר ירש את אביו במותו. תפקידה של המלכה האם בהליך הבחירה היה חיוני להעברת השלטון. לעיתים עבר השלטון מאח לאח או מאח לאחות, אם השליט לא הותיר אחריו יורשים ראויים.
על אף שנפאטה נותרה המרכז הדתי של התרבות המרואית, צפון כוש הפכה בסוף למחוז ספר, תחת לחצם של שבטים נודדים ממזרח לנילוס. הנילוס המשיך להעניק לאזור נגישות לעולם הים-תיכוני. בנוסף לכך יצרה מרואה קשר עם העולם הערבי, ועם הודו, באמצעות סוחרים שנעו לאורך חופי ים סוף והביאו אל מרואה השפעות הלניסטיות והשפעות הינדו. ישנן ראיות מסוימות לכך שטכנולוגיות מטלורגיות ממרואה הגיעו למערב אפריקה.
מרואה לא שמרה תמיד על קשרים תקינים עם מצרים. בתגובה למשלחת צבאית מרואית למצרים העליוניה, נע צבא רומי דרומה וכבש את נפאטה ב-23 לפנה"ס. הרומים עזבו את השטח עד מהרה, מכיוון שסברו כי הוא דל מכדי ליצור בו יישוב רומי של קבע.
במהלך המאה השנייה לספירה, כבשו שבטים נובאדים את גדתו המערבית של הנילוס בצפון כוש. שבטים אלו, הרכובים על סוסים וגמלים, דרשו מס מהאוכלוסייה המרואית בתמורה להגנה. בסופו של דבר התערבו השבטים באוכלוסייה המקומית והפכו לחלק מהאוכלוסייה המוראית, ולמעמד לוחמים בתוך החברה. עד המאה הרביעית לספירה, השתמשה רומא בחיילים נובאדים, והשתמשה במרואה כחיץ בין מצרים ושבטי הנוודים הפראיים מדרום למרואה. עם התרחבות קיסרות החזקה שקמה באתיופיה הסמוכה, הלכה ממלכת מרואה והתערערה. ב-350 לספירה כבש קיסר אקסום את העיר מרואה, והרסה.
נוביה הנוצרית

עד המאה ה-6, עלו שלוש ממלכות כיורשות הפוליטיות והתרבותיות של ממלכת מרואה. נובאטיה בצפון, שבירתה פאראס, המצויה כיום במצרים. מאקוריה שמרכזה בדונגולה, העיר העתיקה על הנילוס הנמצאת במרחק של 150 קילומטרים דרומה מהעיר דונגולה כיום, ואלואה, שקמה בדרום, באזור הליבה של מרואה העתיקה, ובירתה סאובה. כל שלוש הממלכות נשלטו על ידי האריסטוקרטיה העתיקה של הלוחמים מן התרבות המרואית, שנשאה תארים יווניים בחיקוי לחצר המלכות הביזנטית.
התיעוד הקדום ביותר של הממלכות שירשו את מרואה כלול בדיווחיהם של סופרים יוונים וקופטים בדבר המרת מלכי נוביה לנצרות במהלך המאה ה-6. על פי המסורת שלחה הקיסרית הביזנטית תאודורה מיסיוניר שהגיע לנובאטיה והחל להטיף לנצרות בערך ב-540. ייתכן שתהליך ההמרה לנצרות החל מוקדם יותר. מלכי נוביה קיבלו את הנצרות בגרסתה המונופיזיטית והכירו בסמכות הרוחנית של הפטריארך הקופטי באלכסנדריה, על פני הכנסייה הנובית המקומית. היררכיה של בישופים שמונו על ידי הפטריארך הקופטי ומקורם במצרים, הדריכה את פעולות הכנסייה, ואף רכשה לעצמה סמכות חילונית נרחבת. הכנסייה היא שהבטיחה את ירושת המלכים והעניקה את הלגיטימציה ליורשים, והמלך הנבחר הגן על האינטרסים של הכנסייה. מעמד המלכה האם בהליך הירושה היה מקביל לזה שבמרואה.
עליית הנצרות הביאה לחידוש הקשרים לתרבויות הים התיכון, וחידשה את קשריה התרבותיים והאידאולוגיים של נוביה עם מצרים. הכנסייה עודדה את האוריינות בנוביה ושלחה כמרים שהוסמכו במצרים על מנת ללמד בנוביה. השימוש בשפה היוונית בליתורגיקה פינה את מקומו בסופו של דבר לשפה הנובית המקומית, שהחלה להשתמש בכתב אלפביתי ששילב אלמנטים של הכתב המרואי העתיק עם סימנים קופטיים. השפה הקופטית שימשה לעיתים קרובות הן בכתבים כנסייתיים, והן בשימושים חילוניים. ישנו תיעוד בדבר השימוש ביוונית בנוביה עד למאה ה-12. לאחר המאה ה-7 החלה הערבית להפוך לשפה חשובה בממלכה הנובית, במיוחד כשפתם של הסוחרים.
הממלכות הנוביות הנוצריות, ששרדו זמן רב, הגיעו לשיא כוחן ושיגשוגן במהלך המאה ה-9 והמאה ה-10. אך פלישות מוסלמיות, כיבושה של מצרים על ידי המוסלמים בשנת 640, וניתוקה של נוביה הנוצרית מאתיופיה הנוצרית, על ידי פולשים מבית אומיה שהגיעו לאזור סנאר ליד הנילוס הכחול במהלך המאה ה-8, איימו על הממלכות הנוצריות. נובאטיה ומקוריה התאחדו לממלכת דונקולה לפני שנת 700.
הערבים ניסו בתחילה לכבוש את נוביה בכוח. פלישות אסלאמיות ב-642 ושוב ב-652 נהדפו. על אף שהעיר דונקולה הושמה במצור, והקתדרלה בדונקולה נהרסה, נראה כי לא היה בכוחם של הערבים לכבוש את הממלכות הנוביות כשם שכבשו את שכניהן בצפון. הערבים נטשו עד מהרה את תוכניותיהם לאסלם את נוביה בכוח הזרוע. אך השליטה המוסלמית במצרים הפכה את הקשר עם הפטריארך הקופטי באלכסנדריה לקשה ומסובך. הכמרים הפסיקו להגיע לנוביה, והכנסייה הנובית הפכה למבודדת מיתר העולם הנוצרי. השפעת הערבים והאסלאם גדלה, ההגירה הערבית לאזורי הספר נמשכה בהתמדה, והערכים נטמעו בתושבי הארץ והטמיעו בה את תרבותם.
החדירה הערבית

הקשרים בין הנובים והערבים התקיימו מאות רבות לפני בוא האסלאם. שבטי נוודים ערבים נדדו לאורך נמלי ים סוף בחיפוש אחר תבלינים ועבדים. נישואי תערובת והטמעה בין האוכלוסיות הטמיעו את התרבות הערבית. לאחר שהניסיונות הראשונים לכבוש את נוביה בכוח נכשלו, המפקד הערבי במצרים עבדאללה איבן סעד, כרת ברית עם הממלכות הנוביות, שחודשה מעת לעת, והסדירה את יחסי הנובים הנוצרים והערבים המוסלמים במשך שש מאות שנים. ברית זו הייתה ידועה כבאקט (מהמילה הלטינית PACTA).
שליטי מצרים הערבים הבינו את היתרונות הכלכליים שביחסי שלום עם נוביה, ובחסות הבאקט הבטיחו את חופש התנועה והמסחר בין הממלכות. הבאקט כלל גם הסדרי ביטחון בהם התחייב כל צד להגן על הצד השני במקרה של התקפה מצד שלישי. הבאקט חייב גם החלפת תשורות שנתית כאות לרצון טוב. התשורה הנובית ניתנה בדרך כלל בעבדים, והתשורה המצרית בדגן. היה זה אך סמל ליחסי המסחר הערים שהתפתחו, לא רק בדגן ובעבדים אלא בסחורות רבות - סוסים ומוצרי צריכה שסיפקו הערבים לנובים בתמורה לשנהב, זהב, יהלומים ובקר שקיבלו הערבים מהנובים.
קבלת הבאקט לא סימלה כי הממלכות הנוביות כפופות לערבים. עם זאת, בחסות הבאקט, ניתן לסוחרים הערבים מעמד מועדף בנוביה. הם הקימו שווקים בערים הנוביות. מהנדסים ערבים פיקחו על הקמתם של מכרות בהן היה שימוש בעבדים נובים לכריית זהב וברקת. עולי רגל מוסלמים בדרכם למכה חצו את ים סוף על גבי מעבורות בנמלים בשליטה נובית, ששימשו אף לסחר עם הודו.
בתקופה זו היגרו ערבים רבים לסודאן. אפילו קבוצות שאינן דוברות כיום ערבית מזהות את מוצאן מההגירה הערבית לסודאן בתקופת הבאקט. שתי הקבוצות דוברות הערבית המשמעותיות שהתגבשו בנוביה היו הג'אלי והג'והיינה. שתי קבוצות אלו מראות סימנים אתניים למוצא שיש בו המשכיות לתושבי נוביה הקדם איסלמים. הג'אלי טוענים כי מוצאם משבט קורייש, שבטו של הנביא מוחמד, ונראה כי מוצאם מרועי בקר וחקלאים לעת מצוא שהתיישבו לאורך הנילוס ובאזור אל ג'זירה. הג'והיינה הם משפחת שבטים נוודים שמוצאם מערבים שהיגרו לאחר המאה ה-13 לאזור שבין הסוואנה והמדבר שממערב לנילוס, עד לגבעות אביסיניה ממזרח לנילוס הכחול. שני השבטים יצרו ממלכות מקומיות שירשו לאיטן את הממלכות הנוצריות המתמוטטות, ולחמו זו בזו ובשכניהן שאינם ערבים. ישנם שבטים לא ערבים, כשבטי הבג'ה שהטמיעו בתוכם יסוד ערבי חזק בנישואים עם ערבים שהיגרו לאזור והתיישבו ביניהם. שליטי הבג'ה טענו ללגיטימציה לשלטונם במוצאם הערבי.
על אף שלא כל המוסלמים באזור דיברו ערבית, החל תהליך של קבלת האסלאם שהגביר את תהליך קבלת התרבות הערבית. לא הייתה מדיניות של המרה בכוח, אך מניעים תרבותיים וכלכליים קידמו מאוד את קבלת האסלאם באזור, הן באמצעות נישואי תערובת וקשרים עם מתיישבים ערבים, והן באמצעות פטור ממס שניתן למוסלמים שתושבי הממלכות המוסלמיות.
הערות שוליים

↑
↑
ניצב לסכין העשוי משן של היפופוטם מג'בל אל-עארק, תרבות נקאדה השלישית
פסלון של תהרקה, אחרון מלכי כוש שמלכו במצרים, מן השושלת הפרעונית ה-25, עשוי מאלבסטר
הפירמידות במרואה. בשדה הפירמידות במרואה מצויות כ-2,000 פירמידות
נוביה הנוצרית בעידן שלוש הממלכות. מקוריה תספח לאחר מכן את נובאטיה. הגבול בין אלודיה ומקוריה אינו ברור, אך הוא נמצא בין מעבר הנילוס החמישי לבין מעבר הנילוס השישי
ציור קיר מכנסייה נובית המראה את דניאל ורעיו מושלכים לכבשן
ברילנטין

ברילנטין (בלועזית: Brilliantine) הוא מוצר טיפוח שיער לגברים, שמיועד לרכך שיער, לרבות זקן ושפם, ולהעניק לו מראה מבריק ומטופח. זהו נוזל שמנוני שהיה מבריק את השיער ומחזיק אותו אחיד במשך שעות רבות.
הוא נוצר בתחילת המאה ה-20 על ידי הבַּשָּׂם הצרפתי אדואר פינאו. בשווקים דוברי האנגלית שמו של פינאו מזוהה עם השם המסחרי ״קלאבמן״ מתחום מוצרי הטואלטיקה לגברים. פינאו הציג מוצר שהוא כינה Brillantine (brillant בצרפתית - מבריק) בתערוכה העולמית של פריז (1900). המוצר היה מורכב מנוזל שמנוני מבושם וצבעוני.
ברילנטין שימש כשם הצרפתי לסרט גריז בקוויבק, קנדה, ובדומה לכך - ברילנטינה באיטליה (איט').
הערות שוליים

↑  דייויד סלע, השבוע לפני 70 שנה: לקראת פסח - התעוררות בקניות, באתר ישראל היום, 7 במרץ 2023
↑  Kleiser, Randal (16 ביוני 1978). "Grease". IMDb. {{cite web}}:  (עזרה)
ראו גם

מרכך שיער
בריט בנט

| --- | --- |

 לידה:  1990 (בת 34 בערך) אושנסייד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד, תיכון אל קמינו, אוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת אוקספורד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  "האימהות" (2016) "החצי הנעלם" (2020)
 
בריט בנט (באנגלית: Brit Bennett) היא סופרת אמריקאית.
ביוגרפיה

בנט גדלה בדרום קליפורניה וקיבלה תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת סטנפורד. מאוחר יותר היא למדה באוניברסיטת מישיגן לתואר שני. היא גם למדה באוניברסיטת אוקספורד.
בזמן שהשלימה את התואר השני שלה במישיגן, המאמר של בנט לאתר האינטרנט הפמיניסטי "Jezebel" מ-2014, "אני לא יודעת מה לעשות עם אנשים לבנים טובים" זכה לתשומת לב רבה, והניב למעלה ממיליון צפיות בשלושה ימים.
מאז היא פרסמה מאמרים נוספים, כולל על היסטוריה של בובות שחורות בשם "אדי ווקר, נערה אמריקאית" עבור "The Paris Review", וכן ביקורת על הספר של טא-נהסי קואטס משנת 2015, "בין העולם וביני" בשביל "הניו יורקר".
בשנת 2021 נכללה ברשימת טיים 100 נקסט.
ביוגרפיה > האימהות

בשנת 2016 פרסמה החברה Riverhead Books את רומן הביכורים שלה "האימהות" שזכה לשבחי המבקרים. הספר הפך לרב מכר של הניו יורק טיימס. במרץ 2017 דווח כי הזכויות ל"האימהות" נקנו על ידי האחים וורנר לצורך עיבוד קולנועי, עם קרי וושינגטון כמפיקה. הספר יצא לאור בישראל בחודש פברואר 2019 בהוצאת מודן.
ביוגרפיה > החצי הנעלם

בשנת 2020, ספרה השני של בנט "החצי הנעלם" יצא לאור בהוצאת Riverhead Books, והגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ביוני ונבחר לרב מכר של הניו יורק טיימס. הספר נבחר גם לאחד מעשרת הספרים הטובים ביותר של הניו יורק טיימס לשנת 2020. תוך חודש מהוצאתו דווח כי HBO רכשה את הזכויות לפיתוח מיני סדרה עם בנט כמפיקה בפועל.
הספר יצא לאור בישראל בחודש יולי 2022 בהוצאת מודן.
הערות שוליים

↑  Alter, Alexandra (9 באוקטובר 2016). "'The Mothers,' a Debut Novel, Is Already Creating a Stir". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-11 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bennett, Brit (17 בדצמבר 2014). "I Don't Know What to Do With Good White People". Jezebel (באנגלית). נבדק ב-15 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  O'Grady, Megan (21 בספטמבר 2016). "Brit Bennett on Her Buzzed-About Debut Novel, The Mothers". Vogue. נבדק ב-10 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bennett, Brit (28 במאי 2015). "Addy Walker, American Girl". www.theparisreview.org (באנגלית). נבדק ב-15 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  2021 TIME100 Next: Brit Bennett, Time (באנגלית)
↑  McKinney, Kelsey (31 באוקטובר 2016). "How did Brit Bennett write a novel relatable to everyone? By writing about black women". Fusion. נבדק ב-4 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jeng, Jonah (10 במרץ 2017). "Kerry Washington, Warner Bros. to Adapt Brit Bennett's The Mothers for the Big Screen". Paste Magazine (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The 10 Best Books of 2020". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 23 בנובמבר 2020. ISSN 0362-4331. נבדק ב-27 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Fleming, Mike Jr. (29 ביוני 2020). "HBO Wins 'The Vanishing Half' Auction In 7-Figure Deal; 17 Bidders Pursued Brit Bennett Bestseller". Deadline. נבדק ב-29 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406868705171  PLWABN: 9810565186105606  BIBSYS: 1592287568100  BnF: cb17159099d (data)  GND: 1158602677  ISNI: 0000 0004 6358 2175  LCCN: n2016024415  NKC: pna20201095174  NLG: 341847  NLK: KAC202001904  NSK: 000764490  NTA: 410766135  RERO: 02-A026722198  SUDOC: 204208890  VIAF: 18146331829718690913   WorldCat (עם VIAF): 18146331829718690913
בקונגיירוט

| --- | --- |
סמל בקונגיירוטסמל בקונגיירוט

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת פנונהלמה
 שטח:  6.85 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  146 (2019)
 קואורדינטות:  47°25′09″N 17°48′20″E﻿ / ﻿47.4192°N 17.805530555556°E﻿ / 47.4192; 17.805530555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.bakonygyirot.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בקונגיירוט(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בקונגיירוט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בקונגיירוט (בהונגרית: Bakonygyirót) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בבקונגיירוט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 217 תושבים, ובשנת 2019 רק 146 תושבים.
יהודי בקונגיירוט

בבקונגיירוט חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 4 | 501 |
| 1910 | 7 |  |
| 1920 | 6 |  |
| 1930 | 7 |  |
| 1941 | 5 | 567 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת פנונהלמה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פנונהלמה • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • רומאנד • שיקאטור • טאפ • טאפסנטמיקלוש • טריאנפוסטה • וספרמוורשאן |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביולוגיה מולקולרית

תהליך ייצור החלבונים בתא לפי תבנית ה-DNA מכונה "הדוֹגמה הבסיסית של הביולוגיה המולקולרית"
בִּיּוֹלוֹגְיָה מוֹלֵקוּלָרִית (Molecular Biology) היא ענף מרכזי בביולוגיה, המתמקד בפעילויות ביולוגיות במישור המולקולרי, ובייחוד במבנה ושימור ה־DNA, תהליכי ביטוי גנים אשר כוללים שעתוק, תרגום, ועוד. בבסיס הדיסציפלינה עומדת הַדּוֹגְמָה הַמֶּרְכָּזִית (The central Dogma) אשר נוסחה במקור על ידי זוכה פרס נובל פרנסיס קריק. על פי הַדּוֹגְמָה, מידע ביולוגי ארוז ב-DNA, ואותו המידע "זורם" דרך RNA לתצורה פעילה – שהיא חלבון. על פי הניסוח המקורי, ברגע שחלבון נוצר, הוא לא יכול להציג את המידע הגנטי המקורי.
הביולוגיה המולקולרית בכללותה חוקרת את הַדּוֹגְמָה הַמֶּרְכָּזִית, ובפירוט היא עוסקת בין היתר במנגנוני שימור ה-DNA, בתהליך השעתוק של RNA מ־DNA, בתרגום חלבונים על סמך RNA, ובאינטראקציות השונות של מרכיבי המערכת.
תחום זה מכיל כלי מחקר טכניים רבים, גבולותיו אינם מוגדרים היטב והוא חופף בחלקו לתחומים אחרים בביולוגיה, בעיקר גנטיקה וביוכימיה. בעוד שהביולוגיה המולקולרית ממוקדת בקשרי הגומלין בין המערכות השונות של התא, כולל קשרים בין DNA, RNA והסינתזה של החלבונים, הביוכימיה עוסקת באופן מיוחד באינטראקציית חלבון-חלבון ובזרימת מידע על ידי מסלולים מטבוליים. גנטיקה עוסקת באופן מיוחד, כמו גם הביולוגיה המולקולרית, ב-DNA. עם זאת, הגנטיקה מציגה זרימת מידע גנטי בקנה מידה של דורות, לעומת הביולוגיה המולקולרית אשר עוסקת בגנום של אורגניזם בודד.
ויליאם אסטבורי, מאבות התחום, תיאר ב-1961 בכתב העת Nature את הביולוגיה המולקולרית כך:
יותר גישה מאשר טכניקה, גישה מנקודת המבט של מה שקרוי מדעים בסיסיים, כאשר הרעיון המרכזי הוא לחפש מתחת לתופעות הגדולות של הביולוגיה הקלאסית, להבנת הגורמים שלהן ברמה המולקולרית. ביולוגיה זו מעוניינת בעיקר בצורתן של מולקולות ביולוגיות, והיא בעיקר תלת-ממדית ומבנית, אף כי היא לא רק שיכלול של המורפולוגיה (תורת הצורה) – עליה עם זאת להבין את היצירה והפונקציה [של המולקולות].