stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדי דורה
קורות חייו

נולד כמנפרד דורה לפיליפינה לבית מיכל ולאריך דורה, בעיר ברסלאו שבגרמניה (כיום בפולין).
במשפחתו היו כמה דורות של אמנים.
בשנת 1939 נמלט מהנאצים ועלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער.
חמשת אחיו ואחיותיו והוריו נרצחו בידי הנאצים ב-1941 בפורט התשיעי בקובנה שבליטא.
בארץ עבר כשלוש שנים הכשרה בקיבוץ עין חרוד, ובסופה התיישב בתל אביב, שם עסק בעבודות מזדמנות עד שהתגייס כנוטר למשטרת היישובים העבריים.
לאחר שהשתחרר מן הנוטרות שב לתל אביב, ניהל מועדון לריקודים סלוניים, והופיע בזמרה במועדוני הלילה "מקסים", "תיבת נח" ו"אטום בָּאר" בפני חיילים בריטים.
ב-1947 נישא לתקווה לבית כהן, צברית מתל אביב ממוצא תימני, ונולדו להם שתי בנות - מוניקה ואריאלה.
דורה שירת בצה"ל כמתופף וזמר בתזמורת חיל האוויר שתחת פיקודו של אריך טייך.
לאחר קום המדינה, עבד גם כקצין בידור באוניות הנוסעים של חברת צים.
בתחילת שנות ה-50 הצטרף לתיאטרון לי-לה-לו. לאחר סגירת לי-לה-לו הצטרף לתיאטרון דו-רה-מי.
בהמשך פתח מועדון בחיפה, וב-1956 הגיע לנהריה, ושם החל להופיע במועדון לילה שפעל בבית רייך, בפנסיון טוטי לוי ובקפה פינגווין. בסוף שנות ה-50 פתח בנהריה את מועדון "פרדי דורה", קברט, שבו כיכב בעצמו.
בשנת 1960 הקים בנהריה בית הארחה בשם "פונדק פרדי" ("פרֶדיס אין"), שאותו הפעיל עד לשנת 1978.
דורה הופיע בשירה בעברית ובגרמנית בישראל ובגרמניה, באוסטריה ובשווייץ. ליווה אותו הפסנתרן קורט מאס.
בניגוד לרוח התקופה בישראל, דורה שר בסגנונות בינלאומיים כמו טנגו, ואלס, פסדובלה וסמבה.
בין שיריו המפורסמים: "אושר", "בובה מקובה", "לילה בהיר", "הניפגש". שיר מצליח נוסף הוא "אב יקר", תרגום עברי לשיר של ויין שנקלין (שהתפרסם גם בגרסה הצרפתית שלו בביצוע אדי קונסטנטין), שאותו ביצע עם בתו הקטנה, אריאלה.
בעל אות יקיר אמ"י למפעל חיים.
בשנת 1985 נפטרה אשתו, בת 63. ב-1992 נפטרה בתו אריאלה, בגיל 44. בשנותיו האחרונות סבל ממחלת אלצהיימר.
דורה נפטר בנהריה בשנת 2006 בגיל 83, והובא למנוחות בבית העלמין הישן בעיר . הוא הותיר אחריו בת.
הערות שוליים

↑  Manfred Freddie DURRA, Familiendatenbank Juden im Deutschen Reich Familienbericht
↑  נהריה: רעש תחת רעש, מעריב, 17 באוגוסט 1962.
↑  ראו תיאור המקום: יעקב אביאל, העולם נוהר ל...נהריה, מעריב, טור אחרון, 23 באוגוסט 1957.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463042805171  ISNI: 0000 0003 6961 1144  VIAF: 249457290   WorldCat (עם VIAF): 249457290
ה'תרפ"ו

ה'תרפ"ו (5,686) ובקיצור תרפ"ו – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-19 בספטמבר 1925, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 1926.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 9 שעות ו-966 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 5 במחזור העיבור ה-300. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 2 (סימנה בלהז) במחזור השמש ה-204.
שנה זו היא שנת 1,857 לחורבן הבית, ושנת 2,237 לשטרות.
אירועים

כ"ה בתשרי - התאריך המיוחס להקמתה של "המחנות העולים", תנועת הנוער החלוצית הארץ-ישראלית הראשונה
י"ט באדר - פנחס רוטנברג מקבל זיכיון לשימוש במי הירדן והירמוך להפקת חשמל
י' בסיוון - מופע הבכורה של תיאטרון האהל נערך בתל אביב
נולדו

ז' בטבת - יפה ירקוני, זמרת ישראלית (נפטרה ב-ה'תשע"ב)
י' בטבת - משה ארנס, שר הביטחון, שר החוץ וחבר הכנסת מטעם הליכוד (נפטר ב-ה'תשע"ט)
ב' בשבט - יצחק מודעי, שר האוצר וחבר הכנסת מטעם הליכוד (נפטר ב-ה'תשנ"ח)
י"א בשבט - שושנה ארבלי-אלמוזלינו, שרת הבריאות וחברת הכנסת מטעם המערך (נפטרה ב-ה'תשע"ה)
כ"א בשבט - אבנר חי שאקי, פרופסור למשפטים וחבר הכנסת מטעם המפד"ל (נפטר ב-ה'תשס"ה)
כ' בסיוון - ראול הילברג, היסטוריון אמריקאי ממוצא יהודי-אוסטרי (נפטר ב-ה'תשס"ז)
ח' בתמוז - רחבעם זאבי, אלוף במילואים, חבר הכנסת ושר (נרצח ה'תשס"ב)
י"ד בתמוז - אליקים העצני, חבר במועצת יש”ע וחבר הכנסת מטעם מפלגת התחיה
ט"ז בתמוז - מל ברוקס, במאי ושחקן קולנוע
כ"א בתמוז - הרב פנחס מנחם אלתר האדמו"ר השישי בחסידות גור (נפטר ב-ה'תשנ"ו)
א' באלול - יונת סנד, סופרת ישראלית (נפטרה ב-ה'תשע"ה)
נפטרו

ט"ז בחשון - רבי אפרים דוב הכהן לאפ, אב"ד וורז'בלובה שבליטא ומחבר ספר גיליון אפרים וזבחי אפרים (נולד ב-ה'תרי"ט)
כ"ד בטבת - רבי שמואל בורנשטיין, בעל ה"שם משמואל", האדמו"ר השני בחסידות סוכטשוב
ד' באלול – רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק, בעל "משך חכמה" ו"אור שמח" (נולד ב-ה'תר"ג).
כז' באדר- הרב שלמה אלישיב, מחשובי המקובלים בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בעל ספרי ה"לשם שבו ואחלמה",
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
ראו גם

שנת תרפפ"ו
היסטוריה של עם ישראל
ה'תש"ך

ה'תש"ך או ה'תש"כ (5,720) ובקיצור תש"ך או תש"כ – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-3 באוקטובר 1959, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 21 בספטמבר 1960.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 19 שעות ו-19 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 1 במחזור העיבור ה-302. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 8 (סימנה חיהז) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,891 לחורבן הבית, ושנת 2,271 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תש"ך 12 שנות עצמאות.
אירועים

ד' בתשרי – הכרמלית, הרכבת התחתית של חיפה, מתחילה לפעול
ב' בחשוון – מפא"י בראשות דוד בן-גוריון זוכה בבחירות לכנסת הרביעית
ט"ז בכסלו – דוד בן-גוריון מציג את ממשלת ישראל התשיעית בפני הכנסת
ט"ו באדר – מפגש ראשון לאחר השואה, בין ראש ממשלה ישראלי (דוד בן-גוריון) למנהיג גרמני
י"ד באייר – סוכני המוסד תופסים בארגנטינה את אדולף אייכמן
כ"א בסיוון – הכור האטומי הראשון של מדינת ישראל מתחיל לפעול – נחל שורק
נולדו

ה' בתשרי – מואיז בן הראש, סופר ומשורר ישראלי
י"ז בתשרי – ניר ברקת, חבר הכנסת מטעם הליכוד ובעבר ראש עיריית ירושלים
ז' בכסלו – חנוך רוזן, פנטומימאי ישראלי
י"ג בטבת – אלכסנדר אובארוב, כדורגלן ישראלי-רוסי
כ' בטבת – נחום לנגנטל, חבר הכנסת מטעם המפד"ל
י"ד באדר – ארז גרשטיין, מפקד יחידת הקישור ללבנון (נהרג ב-ה'תשנ"ט)
כ"ט באדר – אורי אורבך, סופר, עיתונאי, סאטיריקן, חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל.
כ"ב באייר – גדי איזנקוט, הרמטכ"ל ה-21 של צה"ל
ו' בסיוון – אמנון כהן, חבר הכנסת מטעם ש"ס
י' בתמוז – מאיר בנאי, זמר-יוצר ושחקן ישראלי (נפטר ב-ה'תשע"ז)
י"ג באב – דייוויד דוכובני, שחקן אמריקאי
י"ח באב – דודי אמסלם, חבר הכנסת ושר התקשורת מטעם הליכוד
ג' באלול – אברהם ישעיהו קושניר, מכונה אבי קושניר, שחקן, קומיקאי, ומנחה ישראלי
נפטרו

ט' בתשרי – הרב יצחק זאב סולובייצ'יק (ידוע בשם הגרי"ז, או הרב מבריסק), רבה של העיר בריסק וראש ישיבתה בבריסק ואחר כך בירושלים (נולד כ' בתשרי ה'תרמ"ו)
כ"ח בכסלו – שניאור זלמן חשין, שופט בית המשפט העליון (נולד ה'תרס"ג)
י"ג בשבט – ויקטור קלמפרר, בלשן ועיתונאי גרמני ממוצא יהודי (נולד ה'תרמ"א)
פרסי ישראל

מקבלי פרסי ישראל לשנת תש"ך הם:
אברהם חיים שליט – מדעי היהדות
אברהם ארנון – חינוך
שבתאי רוזן – מדעי המשפט
יצחק מיכאלסון – רפואה
אהרן מסקין – תיאטרון
פרנץ זונדהיימר – מדעים מדויקים
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
קרינגורס ממיטילנה

| --- | --- |
 לידה:  70 לפנה״ס לסבוס, האימפריה הרומית 
 פטירה:  18 (בגיל 87 בערך) רומא, האימפריה הרומית 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  מכתם 
 
קרינגורס ממיטילנה (ביוונית: Κριναγόρας ὁ Μυτιληναῖος, גם: קרינגורסיס; 70 לפנה"ס - 18 לספירה) היה כותב מכתמים ושגריר יווני, שחי ברומא כמשורר חצר.
חייו

קרינגורס נולד למשפחה חשובה בעיר מיטילנה, בירת האי לסבוס. ידוע כי היה לו לפחות אח אחד ששמו אאוקלידס.
הוא היה בן זמנו של הגאוגרף היווני סטראבון וסטראבון מזכיר את קרינגורס כאדם בעל שם. על פי כתובות שנמצאו במיטילנה, קרינגורס נשלח לרומא כשגריר מטעם עיר הבירה בשנת 45 לפנה"ס ובשנת 26 לפנה"ס.
בזמן שלטונו של אוגוסטוס קיסר, הוא חי בחצר הקיסר כמשורר. בזמן היותו ברומא, הוא כתב מספר מכתמים, המתייחסים לשלטונו של אוגוסטוס. הוא גם כתב שירים המוקדשים לאלים הרומיים.
קרינגורס מוערך כבעל רוח פואטית בשירתו.
יצירותיו

קרינגורס היה מחברם של 51 מכתמים. מספר מכתמים הם מתנות קטנות לילדי חבריו האצילים הרומיים. הוא שלח מכתם הממוען אל אחיינו של אוגוסטוס, מרקוס קלאודיוס מרקלוס (המאוחר) ומכתם אל הקיסר לעתיד טיבריוס, בו ברך אותו על ניצחונותיו הצבאיים בארמניה וגרמניה, ואל אחייניתו של אוגוסטוס, אנטוניה הצעירה. במכתם אחר קרינגורס מדבר על מסע בים שיצא אליו מאסיה לאיטליה, במהלכו ביקר באיים הקיקלאדיים ובקורפו.
אולם המכתם הידוע ביותר שקרינגורס כתב הוא המכתם הנחשב להספד של הנסיכה מבית תלמי והמלכה הקליינטית של מאוריטניה, קלאופטרה סלנה השנייה.
אחד המכתמים עוסק בגורלו של אדם בשם "פילוסטראטוס", שהיה בעל מעמד "בין אם על הנילוס או בתוך גבולות יהודה", אך ירד מגדולתו וככל הנראה גורש ל"אוסטרקינה (אנ') החולית". פילוסטראטוס זה מזוהה לרוב עם הפילוסוף שהשתייך לחוג הפנימי של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה ושאוגוסטוס חס על חייו לאחר כיבושו את מצרים בשנת 30 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: קרינגוֹרס, במלעיל (ההטעמה בהברה השנייה מהסוף).
1 2 3  Smith, William, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Crinagoras, Vol I, p. 890
↑  סטראבון, גאוגרפיקה, ספר 13, פרק 2, פסקה 3 (617).
↑  המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, כרך 7, עמ' 466: קרינגורס.
↑  King Juba II of Numidia and Queen Cleopatra Selene of Mauretania
↑  מנחם שטרן - M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, XXXVIII. Crinagoras of Mytilene, pp. 217-219
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396110605171  PLWABN: 9810539949005606  BIBSYS: 95000942  BnF: cb13475231r (data)  GND: 102386021  ISNI: 0000 0000 7731 4930  LCCN: n88055358  NLG: 94589  NTA: 135414709  RERO: 02-A027489009  SUDOC: 067067204  VIAF: 545149294303180521443   WorldCat (עם VIAF): 545149294303180521443
פומפיאה סולה

| --- | --- |

 לידה:  רומא העתיקה
 מדינה:  רומא העתיקה 
 בן או בת זוג:  יוליוס קיסר (67 לפני הספירה–61 לפני הספירה)  פובליוס וטניוס 
 
פומפיאה סולה (Pompeia) הייתה אשתו של יוליוס קיסר. פומפיאה הייתה הנכדה של לוקיוס קורנליוס סולה ושל קווינטוס פומפיוס רופוס (קונסול 88 לפנה"ס) (אנ').
רקע על חייה > משפחתה

פומפיאה הייתה, על פי המקורות, נכדתו של סולה שמינה את עצמו לדיקטטור לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים מול גאיוס מריוס ולוקיוס קורנליוס קינה, ובנוסף לכך הייתה גם נכדתו מצד אביה של פומפיוס רופוס, שהיה קונסול בשנת 88 לפני הספירה ומתומכי סולה בזמן מלחמת האזרחים.
רקע על חייה > נישואיה לקיסר

בשנת 67 לפנה"ס נישא קיסר לפומפיאה. הוא נישא לה לאחר מותה של אשתו קורנליה קינה, ובדומה לנישואיו הקודמים, היו גם אלו נישואים פוליטיים לאישה ממשפחה בעלת שם. קיסר תמך בפומפיוס[דרושה הבהרה], שרצה לקבל את תפקיד המפקד העליון עם סמכויות בלתי מוגבלות. בתמורה לתמיכה זו של קיסר, סייע לו פומפיוס להיבחר לתפקיד האיידיל בשנת 65 לפנה"ס.
רקע על חייה > גירושיה מקיסר

טקס הבונה דיאה (Bona dea) נחגג ברומא בכל שנה בתחילת דצמבר. טקס פולחן זה לאלה הטובה היה לרוב סודי ובדרך כלל נערך בלילה. הטקס נערך על ידי נשים בלבד ועל גברים נאסרה ההשתתפות בו. בשנת 62 לפנה"ס נערך הטקס בביתו של קיסר. טקסים אלו נערכו לרוב בביתו של הקונסול או הפראיטור ונוהלו על ידי רעיית פקיד המדינה המכהן. באותה השנה כהן קיסר כפראיטור ולפיכך נערך הטקס בביתו ונוהל על ידי אשתו, פומפיאה. במהלך הטקס התגלה בו צעיר מחופש בבגדי אישה. אותו צעיר היה פובליוס קלודיוס פולכר שהיה נצר לאחת המשפחות הפטריקיות המכובדות ביותר ברומא. לפי השמועות היה קלודיוס מאהבה של פומפיאה. קלודיוס נתבע לדין על חילול הטקס הקדוש, אך קיסר, שבביתו התרחש המאורע, טען שאינו יודע דבר ולא עשה דבר בעניינו של קלודיוס. באותה השנה, בעקבות המשפט התגרש קיסר מפומפיאה. המשפט היווה סיבה טובה לפירוק הנישואים, כך יכול היה קיסר להשתחרר מאישה ששמה הטוב הוכתם בשערורייה ציבורית. קיסר התגרש מפומפיאה בטענה כי על אשתו להיות נקייה מכל חשד. בכך שהתגרש מפומפיאה הראה קיסר הכרה מסוימת באשמתה.
לקריאה נוספת

צבי יעבץ. יוליוס קיסר: תהפוכותיה של כריזמה, תל אביב: דביר, 1992. עמ 49–43.
Gelzer Matthias, Caesar: politician and stateman, Basil Blackwell:oxford, 1968. p 335
(Monroe E. Deutsch, The women of Caesar's family, The classical Jornal, vol 13, pp 502-514, 1918. (pp 505-507
.Tatum,William Jeffrey. P. Clodius Pulcher (tr. pl. 58 b.c.);the rise to power Unversity Microfilms International, 2002, pp 93-101
הערות שוליים

↑  monroe E. Deutsch, The women of Caesar`s family, The classical jornal vol 13, 1918, עמ' 502-514
↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמ' 436.
↑  Monroe E Deutsch, The women of Caesar's family, The classical Jornal vol 13, 1918, עמ' pp 502-514
1 2  צבי יעבץ, יוליוס קיסר: תהפוכותיה של כריזמה, תל אביב: דביר, 1992, עמ' 44
↑  Matthias Gelzer, Caesar: politician and stateman, oxford: Basil Blackwell, 1968, עמ' p 335
↑  Tatum, William Jeffrey, P. Clodius pulcher, University Microfilms International, 1993
1 2  צבי יעבץ, יוליוס קיסר: תהפוכותיה של כריזמה, תל אביב: דביר, 1992, עמ' 49
↑  Monroe E Deutsch, The women of Caesar`s family, The classical jornal vol 13, 1918, עמ' pp 502-514
↑  Monroe E Deutsch, The women of Caesars` family, The classical jornal, pp 502-514 vol 13, 1918
↑  צבי יעבץ, יוליוס קיסר: תהפוכותיה של כריזמה, תל אביב: זדביר, 1992, עמ' 49
↑  Tatum William Jeffrey, (P. Clodius Pulcher (tr. pl. 58 b.c., University Microfilms International, 1993, עמ' 100
↑  Tatum William Jeffrey, (P. Clodius Pulcher (tr. pl. 58 b.c., University Microfilms International, 1993, עמ' p 101
↑  צבי יעבץ, יוליוס קיסר: תהפוכותיה של כריזמה, תל אביב: דביר, 1992, עמ' 49; ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמ' 436.
↑  Tatum William Jeffrey, (P. Clodius Pulcher (tr. pl. 58 b.c., University Microfilms International, 1993, עמ' 101
↑  המקורות העתיקים לפרשיה כולה: קיקרו, מכתבים לאטיקוס 1.13.3; סויטוניוס, יוליוס האלוהי 6.2, 74.2; פלוטארכוס, קיסר, 9-10; קסיוס דיו 37.45.2); הסכוליאסט מבּוֹבּיוֹ (Bobbio Scholiast) 85 (מהד׳ Stangl).
אנדרטת 12 ביכתית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מונומנט 
 על שם:  טבח 12 ביקטיט 
 מיקום:  אדיס אבבה 
 מדינה:  אתיופיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1955
 תאריך פתיחה רשמי:  1955 
 יוצר:  אנטון אוגוסטינצ'יץ' 
 מידות
 גובה:  2,800 ס״מ 
 
 קואורדינטות:  9°02′38″N 38°45′40″E﻿ / ﻿9.04378°N 38.7612°E﻿ / 9.04378; 38.7612
  (למפת אדיס אבבה מוגדלת) אנדרטת 12 ביכתית(למפת אדיס אבבה רגילה) אנדרטת 12 ביכתית
 
אנדרטת 12 ביכתית (געז: የካቲት ፲፪) היא אנדרטה באדיס אבבה, בירת אתיופיה, המנציחה את זכר קורבנות טבח גרציאני ב־12 (בחודש) יכתית", המקביל ל־19 בפברואר בלוח השנה הגרגוריאני.
מיקום

האנדרטה ניצבת בכיכר הנושאת אותו שם (የካቲት ፲፪ አደባባይ - "יכתית 12 אדבבאי"), בחלקו הצפוני של מרכז העיר. באופן לא רשמי מכונה הכיכר בשם "סידיסט קילו", היינו "שישה קילומטרים", המציינים את המרחק, הלכאורי, ממרכז העיר. בכיכר נפגשות, בין היתר, דרך אנטוטו המובילה צפונה אל הרי אנטוטו שבגבולה הצפון-מזרחי של אדיס אבבה, ורחוב המלך ג'ורג' השישי המוביל בשמות שונים דרומה אל כיכר מסקל, והלאה עד לנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה.
בצידה הצפון-מערבי גובל בכיכר הקמפוס המרכזי של אוניברסיטת אדיס אבבה, ודרומית-מזרחית לה נמצא גן האריות בו עדיין חיים צאצאיהם של האריות הקיסריים. עוד ניצב בכיכר, בצידה הדרום-מערבי, בית החולים הנושא גם הוא את השם "יכתית 12", לאחר שבעבר נקרא על-שם הקיסר היילה סלאסי, וקודם לכן נקרא "ביתא סעידה".
האנדרטה

האנדרטה מנציחה את זכרם של קורבנות הטבח שהחל ב-19 בפברואר 1937 ונמשך שלושה ימים. הטבח, שבו נרצחו אלפי בני-אדם, החל ביום שבו כשל ניסיון התנקשות בחייו של מרשל רודולפו גרציאני, המושל הכללי של מזרח אפריקה האיטלקית. שרידי הקורבנות עצמם שמורים בקתדרלת השילוש הקדוש הסמוכה.
האנדרטה הוקמה ב-1955 על ידי הפסל הקרואטי אנטון אוגוסטינצ'יץ' (Antun Augustinčić), והוענקה לעם האתיופי במתנה מאת המרשל יוסיפ ברוז טיטו. הקיסר היילה סלאסי נהג להניח במקום זר ביום השנה לטבח. מסורת זו נמשכה על ידי מנגיסטו היילה מריאם לאחר המהפכה האתיופית ב-1974, ולאחר תום מלחמת האזרחים ב-1991 נמסרה לראש העיר. כיום נושא בתפקיד נשיא אתיופיה.
האנדרטה בנויה בצורת אובליסק לבן שבתחתיתו שני תבליטים המקיפים את בסיסו. הסצנות מתארות את הטבח ואת הלוויית הקורבנות שהתקיימה לאחר שחרור המדינה מהכיבוש האיטלקי, בנוכחותו של הקיסר. באחת הפינות של האובליסק, מעט מתחת לחצי הגובה, ניצב פסל קטן של גור אריה יהודה, סמלם של הקיסר היילה סלאסי ושל אתיופיה עד 1991. האריה דומה לפסל האריה הגדול של אנדרטת גור אריה יהודה ליד תחנת הרכבת של אדיס אבבה; כמוהו הוא "פוסע" (Passant) ופונה שמאלה, לראשו כתר וברגלו הקדמית הימנית הוא אוחז במוט המסתיים בצלב. כשהחונטה הצבאית האתיופית עלתה לשלטון, היא סילקה את כל סמלי האריה של הקיסר, למעט באנדרטה זו ובאנדרטת גור אריה יהודה הנ"ל. האובליסק ניצב על בסיס מוגבה שאליו מוליכות שש מדרגות משלושה כיוונים.
הערות שוליים

↑  20 בפברואר בשנה מעוברת.
ספונסיאנוס

מטבעות זהב ועליהם הכיתוב "Imp(erator) Sponsiani." = "הקיסר ספונסיאנוס", עיצוב המתוארך לתקופת הרפובליקה הרומית.
ספּוֹנסָיָאנוּס (Sponsianus) הוא שמו של מפקד צבאי רומי עלום או מורד רומי שאולי היה פעיל במהלך משבר המאה השלישית, ככל הנראה במחוז דאקיה. ספונסיאנוס אינו מוזכר בשום מסמכים עתיקים; הוא מוכר רק דרך מטבעות הנושאות את שמו שהתגלו במאה ה-18.
חוקרים הציעו מספר תיאוריות לגבי מי יכול היה להיות ספונסיאנוס. תיאוריה אחת טוענת שייתכן שהוא הכריז על עצמו כקיסר בשנות ה-60 של המאה ה-3 לאחר שדאקיה נותקה משאר האימפריה הרומית בתקופת שלטונו של גליאנוס. הרמן פליקס מציין את תאריך פעילותו מוקדם יותר, בתקופת שלטונו של פיליפוס הערבי או בנו. עם זאת, במשך שנים חוקרים דחו את אותנטיות המטבעות הנושאים את שמו, ולפיכך ייתכן שספונסיאנוס כלל לא היה דמות היסטורית. בשנת 2022, מחקר בראשות פול פירסון הטוען לאותנטיות של המטבעות משך עניין תקשורתי והשיק מחדש את הדיון על ספונסיאנוס.
ראיות ועדויות

העדות היחידה שנמצאה לקיומו של ספונסיאנוס היא שמו על כמה מטבעות. המטבעות נחשפו במאגר מטבעות בשנת 1713 בטרנסילבניה, רומניה והתפזרו בהדרגה בין מספר אוספים. אחד מהם נשמר במוזיאון הונטריאן באוניברסיטת גלאזגו, שהחזיק גם שלושה מטבעות נוספים מהמטמון המקורי. אחר נכנס לעיזבונו של הברון סמואל פון ברוקנטל, מושל טרנסילבניה מבית הבסבורג. המטמון כלל מטבעות נוספים הנושאים את שמותיהם של פיליפוס הערבי וגוֹרְדִיָאנוּס השלישי.
דעתם המסורתית של החוקרים הייתה להתייחס למטבעות כלא אותנטיים ומזויפים: ב-1868, הצרפתי אנרי כהן היה משוכנע שהמטבעות הם זיופים מודרניים באיכות ירודה מאוד. המטבעות גם כבדים בצורה יוצאת דופן (10.02 גרם, לעומת 4.30 של פיליפוס), נראה כאילו נוצקו (במקום תהליך ההטבעה הרגיל יותר) והכתובות עצמן אינן עולות בקנה אחד עם המוסכמות של אז. עם זאת, לפי וויין סיילס, כיוון שהטוענים לכס הקיסרות של אותה תקופה היו לעיתים קרובות זמניים, אין לראות בהיעדר מטבעות נוספים ובאיכויות יוצאות הדופן של אלה שקיימים עדות לכך שספונסיאנוס לא היה קיים בפועל.
לאחר מחקר נוסף בשנת 2022, מדענים דיווחו שסימני שריטה על המטבע הזה, הנראים תחת מיקרוסקופ אלקטרוני, הוכיחו שהוא היה במחזור לפני כ-2,000 שנה. פרופסור פול פירסון מקולג' יוניברסיטי בלונדון הוביל את המחקר ואמר שהוא נדהם מהאישור שנעשה שימוש במטבע. ג'ספר אריקסון קבע כי ניתוח כימי של מרבצי האדמה שנמצאו בשקעי המטבע הראה שהמטבעות היו קבורים באדמה במשך מאות שנים. על בסיס הניתוח, מטבע נוסף הנושא את שמו של ספונסיאנוס, במוזיאון ברוקנטל בסיביו שבטרנסילבניה, סווג מחדש גם הוא כמטבע אמיתי.
תיאוריות

חוקרים העלו מספר תיאוריות לגבי מתי והיכן היה ספונסיאנוס פעיל. תיאוריה אחת, המבוססת על המטבעות האחרים שנמצאו, תיארך את פעילותו של ספונסיאנוס לשנת 240 לספירה. משערים שזה היה בימי שלטונו של גורדיאנוס השלישי (238–244 לספירה) או פיליפוס הערבי (244–249 לספירה). בהתבסס על מיקום המטבעות, כמה חוקרים טענו שייתכן שספונסיאנוס ערך מרד בפאנוניה. ההיסטוריון אילקה סיבאן (Ilkka Syvanne) מיקם את המרד מוקדם בתקופת שלטונו של פיליפוס וזיהה את ספונסיאנוס עם סוורוס הוסטיליאנוס העלום המוזכר בהיסטוריה הביזנטית המאוחרת יותר (אם כי הוא מציין שהראיות הן נסיבתיות).
אפשרות נוספת היא שהוא היה מפקד צבאי שהכתיר את עצמו כקיסר כאשר דאקיה נותקה משאר האימפריה בסביבות שנת 260. עם מגפה מתמשכת ומלחמת אזרחים, והאימפריה שהייתה מפוצלת באותה תקופה, ייתכן שספונסיאנוס תפס את הפיקוד העליון בכדי להגן על האוכלוסייה הצבאית והאזרחית במחוז עד להשבת הסדר על כנו. דאקיה פונתה בסופו של דבר בין השנים 271–275 לספירה. האימפריה הרומית בתקופה זו הייתה מאוד לא יציבה; אזורי פריפריה רבים נזנחו ונאלצו לדאוג לעצמם. ייתכן שספונסיאנוס מצא את עצמו כאחראי על אלפי אנשים, ללא תמיכה מהמשטר המרכזי של האימפריה ומוקף בשבטים עוינים; בהקשר זה, נטילת תואר הקיסר על ידי ספונסיאן עשויה להיחשב כניסיון לשמור על הסדר. לא נמצאה עדות לשלטונו של ספונסיאנוס במקומות אחרים ונראה שהדבר מעיד על כך שספונסיאנוס לא היה מעוניין, או לא הצליח, בהרחבת השטחים שבשליטתו.
ראו גם

פאנוניה
לקריאה נוספת

Pearson, Paul N. (2022). The Roman Empire in crisis, 248-260. Barnsley, England: Pen and Sword. ISBN 978-1-39909-097-1.
Hartmann, Felix (1982). Herrscherwechsel und Reichskrise : Untersuchungen zu den Ursachen und Konsequenzen der Herrscherwechsel im Imperium Romanum der Soldatenkaiserzeit (3. Jahrhundert n. Chr.). P. Lang. ISBN 978-3820461954.
Vagi, David L. (2000). Coinage and History of the Roman Empire, c. 82 B.C.- A.D. 480. Fitzroy Dearborn. ISBN 9781579583163.
Sayles, Wayne G. (2007). Ancient Coin Collecting III: The Roman World. KP. ISBN 9780896894785.
Syvänne, Ilkka (2021). Gordian III and Philip the Arab: The Roman Empire at a Crossroads. Great Britain. ISBN 9781526786753.
הערות שוליים

1 2 3  Pearson, Paul N. (2022). The Roman Empire in crisis, 248-260. Barnsley, England: Pen and Sword. ISBN 978-1-39909-097-1.
1 2  Hartmann, Felix (1982). Herrscherwechsel und Reichskrise : Untersuchungen zu den Ursachen und Konsequenzen der Herrscherwechsel im Imperium Romanum der Soldatenkaiserzeit (3. Jahrhundert n. Chr.). P. Lang. ISBN 978-3820461954.
↑  Gold coin proves 'fake' Roman emperor was real
↑  לפי פירסון שקיטלג את מקור המטבעות שנמצאו במטמון: נראה שהיו שבעה מטבעות המתארים את ספונסיאנוס, אך רק ארבעה קיימים כעת; המחקר כלל רק מטבע בודד המתאר את ספונסיאנוס לצד אחרים שנמצאו באותו מטמון.
↑  Vagi, David L. (2000). Coinage and History of the Roman Empire, c. 82 B.C.- A.D. 480. Fitzroy Dearborn. ISBN 9781579583163.
↑  Sayles, Wayne G. (2007). Ancient Coin Collecting III: The Roman World. KP. ISBN 9780896894785.
↑  Ghosh, Pallab. "Gold coin proves 'fake' Roman emperor was real". BBC News
↑  Mennen, Inge (2011). Power and Status in the Roman Empire, AD 193–284. Brill. ISBN 9789004203594.
↑  Syvänne, Ilkka (2021). Gordian III and Philip the Arab: The Roman Empire at a Crossroads. Great Britain. ISBN 9781526786753.
↑    Sarah Knapton, ‏Long lost Roman emperor revealed as coins give up their secret, The Telegraph, 23 November 2022
ה'תש"ג

ה'תש"ג (5,703) ובקיצור תש"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 1942, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 29 בספטמבר 1943.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 20 שעות ו-96 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זחג. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 3 במחזור העיבור ה-301. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 19 (סימנה יטיהא) במחזור השמש ה-204.
שנה זו היא שנת 1,874 לחורבן הבית, ושנת 2,254 לשטרות.
אירועים

כ"ג בחשוון – הקרב באל-עלמיין מסתיים בניצחון של הבריטים על הגרמנים
ב' בכסלו – גרמניה הנאצית משלימה את כיבוש צרפת
י"ז בכסלו – משלוח ראשון של יהודים מנורווגיה מגיע לאושוויץ
ח' בטבת – ראש ה-SS היינריך הימלר מורה על שליחת הצוענים להשמדה באושוויץ
ה' בשבט – מברק הפלה נשלח
י"ב בשבט – התנגדות חמושה ראשונה לאקציה בגטו ורשה
י"ז בשבט – מלחמת העולם השנייה: כוחות בריטיים משחררים את טריפולי
כ"ב בשבט – נוסד הקיבוץ בארות יצחק
ח' באדר א' – הגרמנים מטילים קנס של עשרה מיליון פרנק על יהודי ג'רבה
י"ז באדר א' – אנשי הוורד הלבן מוצאים להורג בגרמניה
י"ט באדר א' – מוקם גטו סלוניקי
כ"ז באדר א' – תחילת גירוש יהודי תראקיה ומקדוניה לטרבלינקה
ו' באדר ב' – הנאצים מחסלים את גטו קרקוב. אחרוני יושביו מועברים לפלאשוב
י"ד בניסן – החל מרד גטו ורשה, וכוחות הגרמנים נכנסו לגטו ורשה במטרה לחסלו סופית.
כ"ג בניסן – עליית כפר עציון להרי חברון
י"א באייר – השואה: מסתיים מרד גטו ורשה
ט"ז באייר – חוסל גיטו ברודי. משלוח אחרון למיידאנק, נאצים ואוקראינים מציתים את בתי היהודים המסתתרים על יושביהם.
כ"ז באייר – תחילת חיסול גטו לבוב
א' באב – מרד במחנה ההשמדה טרבלינקה
ט"ו באב – פריצת מרד גטו ביאליסטוק, עם התחלת חיסולו על ידי הנאצים
א' באלול – תחילת חיסול גטו וילנה על ידי הנאצים
נולדו

כ"א בתשרי – פרופ' ברטולד (טולו) פרידלנדר, נשיא המכללה האקדמית הדסה ירושלים
ו' בכסלו – דניאל בארנבוים, פסנתרן ומנצח
כ"ה בטבת – דניאל פאר, עיתונאי ושדרן טלוויזיה ישראלי
כ"ח בטבת – אליהו גבאי, חבר הכנסת מטעם המפד"ל
כ"ד באדר א' – זאב בנימין בגין, שר וחבר הכנסת מטעם הליכוד
ח' באדר ב' – דייוויד קרוננברג, במאי קולנוע יהודי-קנדי
כ"ה בניסן – זאב בוים, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. ראש עיריית קריית גת לשעבר
כ"ה בניסן – נחמיה כהן, קצין צבא ישראלי, "החייל המעוטר ביותר בצה"ל"
ב' באייר – הרצל בודינגר, מפקד חיל האוויר הישראלי