stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כביש A3 (בריטניה)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סיווג:  כביש ארצי
 אורך:  108 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  סאת'ק, מרטון, סארי, המפשייר, וונדסוורת', למבת', הרובע המלכותי קינגסטון שעל התמזה 
 נקודת התחלה:  לונדון
 נקודת סיום:  נמל פורטסמות'
 כבישים מסתעפים:  כביש A2, כביש A27, כביש A31, A288 road, כביש A272, A287 road, A246 road, A306 road, כביש A308, כביש M27, כביש A307, כביש הטבעת של לונדון, כביש A309, A320 road, כביש A3(M), A245 road, כביש A243, כביש A201, כביש A202, כביש A200, כביש A23, כביש A24, A244 road, כביש A203, כביש A214, כביש A240, South Circular Road, כביש A219, כביש A217, כביש M275 
 קואורדינטות:  51°11′12″N 0°39′04″W﻿ / ﻿51.1868°N 0.6511°W﻿ / 51.1868; -0.6511
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש A3, הידוע גם בשם דרך פורטסמות' הוא כביש ראשי המחבר את לונדון, בירת אנגליה, עם העיר פורטסמות' וחולף בסמוך לקינגסטון שעל נהר התמזה, גילדפורד, האסלמר ופטרספילד. לרוב אורכו, המשתרע על פני 108 קילומטרים, הכביש מוגדר כ-Trunk road ולפיכך מנוהל בידי Highways Agency. הוא נבנה לכל אורכו ככביש דו נתיבי.
ראו גם

כביש A1
כביש A2
כביש A4
כביש A5
יצחק אלבעלי

ערך זה עוסק ברב מהמאה ה-18. אם התכוונתם לנכדו של הרב, מחבר ספר פרי העץ, ראו .
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  אזמיר
 רבותיו:  הרב יעקב בן נעים, הרב יוסף איסקפה
 חיבוריו:  אמר יצחק
 צאצאים:  בנו - הרב חיים יוסף, נינו - הרב יצחק רבינו אלבעלי
 
הרב יצחק אלבעלי (הראשון) היה רב ודרשן באזמיר במאה ה-18. בעל ספר אמר יצחק.
ביוגרפיה

לא ידוע לנו רבות על תולדותיו, אלא שהיה מתלמידיו המובהקים של הרב יעקב אבן נעים, מחבר ספר משכנות יעקב. למד גם אצל הרב חיים אבולעפיה (השלישי) ומביא דברים בשמו. וכן היה תלמידו של הרב יוסף איסקפה. היה דרשן, ומעט מדרשותיו שנשא הודפסו בספרו.
צאצאיו

בנו היה הרב חיים יוסף, ונכדו היה הרב נסים משה, אביו של הרב יצחק רבינו אלבעלי, מחבר ספר פרי העץ וספר עיני דוד, ושל הרב יעקב. בנו של הרב יצחק רבינו היה הרב יהושע יוסף שהיה רב באורלה הסמוכה לאזמיר, אביו של הרב חיים והרב משה. בנו של הרב יעקב היה הרב חיים אלבעלי, אביו של הרב יאודה.
ספרו

אמר יצחק (ראשי תיבות, בהיפוך אותיות, של מהרב רבי יצחק אלבעלי) (אזמיר ניסן תרנ"ג) - חידושים על הש"ס ועל משניות וכן דרושים בנושאים שונים: דרוש שבת הלבשה דרוש לשבת זכור מנכד המחבר הרב יצחק רבינו אלבעלי, דרוש להכנסת ספר תורה מבן המחבר, הרב יהושע יוסף, ושני דרושים להספד. בסוף הספר נדפסו ליקוטים על התנ"ך וליקוט על הגדה של פסח, את הספר הוציא לאור בן-נינו של הרב המחבר, הרב חיים אלבעלי, משאריות כתביו של המחבר שנותרו מהשרפה באזמיר באב התר"א, אז נשרפה גם ישיבת מגן שאול, שהוקמה על ידי הגביר רפאל גרשון שאול, ובה היו ספרים רבים וחלקם בכת"י. בספר מובאות כמעט בכל חידוש הערותיו של הרב חיים (בסוגריים).
הערות שוליים

↑  אמר יצחק, הקדמת רבי חיים אלבעלי
↑  אמר יצחק, מסכת סוכה דף ל"ד ע"ב
↑  אמר יצחק, דף י"ב עמוד א
↑  דף י"א עמוד ב'
↑  דף י"ד עמוד ב
↑  דף כ"ד עמוד ב'
שער ספר אמר יצחק לרב יצחק אלבעלי הראשון
יצחק אלגאזי (פייטן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באפריל 1889 איזמיר, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  3 במרץ 1950 (בגיל 60) מונטווידאו, אורוגוואי 
 מוקד פעילות:  איזמיר, פריז, איסטנבול, מונטווידאו 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  טורקית, לאדינו, צרפתית, ספרדית 
 
ערך זה עוסק במוזיקאי ורב בן המאה־העשרים. אם התכוונתם לרב בן המאה ה-17, ראו .
יצחק אלגאזי (24 באפריל 1889 – 3 במרץ 1950) היה מלחין, פייטן, רב, חוקר ועיתונאי טורקי.
ביוגרפיה

נולד לשרה מזרחי ולשלמה (סלומון) אלגאזי ב־24 באפריל 1889 באזמיר שבטורקיה. אביו היה נצר למשפחתו של הרב שלמה אלגאזי. למד בבית הספר אליאנס (כל ישראל חברים) בעיר, ובישיבת הילל אצל הרב אברהם פלח. בגיל צעיר הצטרף ללהקת המפטירים בבית הכנסת הפורטוגזי בעיר בראשות אביו, שהיה חזן נודע. במקביל, למד מוזיקה טורקית קלאסית אצל המלחין הטורקי־יהודי שם טוב שיקיאר והושפע גם ממוזיקה אירופית ששמע מפי הרכבי אופרה שהגיעו לעיר, בעיקר מצרפת. ב-1908 מונה לחזן הראשי בבית הכנסת הגדול 'בית ישראל' באזמיר והתפרסם כחזן וזמר נודע בערי האימפריה העות'מאנית, בקרב הטורקים והיהודים כאחד. בנוסף, עבד כמורה בין השנים תרע"ח-תרפ"ג, בתלמוד תורה "מחזיקי עניים" באזמיר ובבית הספר אליאנס. התמקצע באמנות השירה והפיוט הטורקיים ולימד אותה לקבוצות בקהילתו, בין היתר בעקבות מצבו הכלכלי הדחוק. בין השנים 1908 עד 1911 היה חבר במועצת העיר אזמיר. בספטמבר 1918 נישא לריינה רבי, וכעבור שנה נולד בנם שלמה.
בשנת תרפ"ט עבר לגור באיסטנבול וב-1923 מונה לחזן ולמנהל המוזיקלי של בית הכנסת האיטלקי ברובע גאלטה שבעיר. באיסטנבול נעשה מקורב לחוגי הטורקים הצעירים, וקידם בקרב יהודי העיר את רעיונותיו של מוסטפא כמאל אטאטורק בדבר הצורך במודרניזציה של טורקיה, שאף שמע מפיו הרצאה ומופע מוזיקליים בארמונו שבדולמה באצ'ה. בשנת ה'תר"ץ הקים בעיר את העיתון "לה בוז די אוריינטי" (קול המזרח).
בשנת תרצ"ג נסע לפריז, וכיהן במשך שנתיים כחזן של בית הכנסת דה לה ויקטואר ברחוב סנט לאז'אר בעיר, במקביל ללימודיו בסמינר לרבנים בעיר.
ב-1935 התיישב במונטווידאו שבאורוגוואי, מקום מושבם של רבים מיוצאי הקהילה היהודית באזמיר, שהיגרו לשם בעקבות הכיבוש היווני של העיר בין השנים 1922-1919. הופיע כחזן בקהילות היהודיות בדרום אמריקה, בין היתר בברזיל, צ'ילה וארגנטינה. אלגאזי פיתח את הענף הלטינו־אמריקאי של התנועה הציונית, סייע בקליטת הפליטים היהודיים לאחר השואה ובקידום הפדרציה הספרדית העולמית. במהלך מלחמת העולם השנייה קידם את המדיניות האנטי נאצית של אורוגוואי, וביתו הפך למחסה לפליטים יהודים שנמלטו. הקים יחד עם יעקב חזן את הוועדה הפרו פלסטינית שמטרתה הייתה קידום הרעיון הציוני בקרב מנהיגים בעולם, וככזו שימשה בתפקיד מפתח במחויבותה של אורוגוואי להקמת מדינה יהודית. שימש כמנהיג הקהילה הספרדית באורוגוואי עד מותו.
אלגאזי נפטר בביתו משבץ פתאומי ב-3 במרץ 1950.
יצירתו

כתב שירה עברית דתית בהתאמה למוזיקה טורקית קלאסית. הקליט את רוב השירים באיסטנבול עבור הסניף הטורקי של חברת התקליטים הבריטית קולומביה (Columbia Graphophone Company) ובחברת אודיאון (Odeon Records), בין השנים 1933-1923. ברוב ההקלטות, לווה אלגאזי בבכירי נגני העוד ולעיתים גם הקאנון מאיסטנבול ומאזמיר.
יצחק אלגאזי, Extrait Du Fassil Husseini: Des Changs Juifs Orientaux Sur Le Ton de La Naturelle Mineure a Transposer Au Re Naturel, Stamboul: Benjamin B. Joseph, 1924-5
בנוסף, כתב שני ספרים על יהדות:
Isaac ben Solomon Algazi, El judaísmo, religión de amor, בואנוס איירס: Editorial Judaica, 1945. (בספרדית) (נדפס שוב ב-1979)
Isaac ben Solomon Algazi, La Sabiduria Hebrea, בואנוס איירס: Talleres Gráficas "Sur", 1949. (בספרדית)
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק שני, עמ' 43.
אדווין סרוסי, מזמרת קדם: חייו ויצירתו המוסיקאלית של הרב יצחק אלגאזי מתורכיה, ירושלים: רננות המכון למוסיקה יהודית, 1989
חנוך אבאנרי, Algazi, Isaac ben Solomon ב-Encyclopaedia Judaica, כרך 2, טורים 609-608.
הערות שוליים

1 2  אדווין סרוסי, מזמרת קדם: חייו ויצירתו המוסיקאלית של הרב יצחק אלגאזי מתורכיה, ירושלים: רננות המכון למוסיקה יהודית, 1989, עמ' יב מזכיר כי יש שציינו את שנת לידתו ב-1882, אך מדובר בטעות.
1 2 3 4 5 6  יצחק אלגאזי באתר המרכז לחקר המוסיקה היהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים
↑  אדווין סרוסי, מזמרת קדם: חייו ויצירתו המוסיקאלית של הרב יצחק אלגאזי מתורכיה, ירושלים: רננות המכון למוסיקה יהודית, 1989 עמ' יב
↑  Abraham Galanté, Histoire des Juifs d'Anatolie ..., Impr. M. Babok, 1937, עמ' 165. (בצרפתית)
1 2 3  משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק שני, עמ' 43.
1 2 3 4  אדווין סרוסי, מזמרת קדם: חייו ויצירתו המוסיקאלית של הרב יצחק אלגאזי מתורכיה, ירושלים: רננות המכון למוסיקה יהודית, 1989 עמ' יג
↑  Algazi, Isaac ben Solomon | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com (באנגלית)
↑  יצחק אלגאזי - דיסקוגרפיה, ביוגרפיה ותמונות באתר SEPHARDIC MUSIC (באנגלית).
↑  אדווין סרוסי, מזמרת קדם: חייו ויצירתו המוסיקאלית של הרב יצחק אלגאזי מתורכיה, ירושלים: רננות המכון למוסיקה יהודית, 1989, עמ' ט
↑  דיסקוגרפיה של יצחק אלגאזי באתר SEPHARDIC MUSIC (באנגלית).
↑  "קובץ שירים מן מנגינה ״חוסיאיני״: מכיל חמש שירים עם תוי הנגינה מאת משוררי ישראל בארץ הקדם"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257502205171  BnF: cb15824120h (data)  GND: 135286425  ISNI: 0000 0000 6661 0929  LCCN: nr92033790  MusicBrainz: 27c607da-eed0-4add-ae39-bfb36ae58db4  SUDOC: 088634213  VIAF: 22472821   WorldCat (עם VIAF): 22472821
ילדי חצות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סלמאן רושדי 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  הודו 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ונתן קייפ 
 תאריך הוצאה:  1981 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כנרת זמורה ביתן
 תאריך:  1987
 תרגום:  אהרון אמיר
 מספר עמודים:  575
 פרסים
 פרס בוקר (1981)  פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (1981)  רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד  20th Century's Greatest Hits: 100 English-Language Books of Fiction 
 
ילדי חצות (באנגלית: Midnight's Children) הוא ספר מאת הסופר ההודי־בריטי סלמאן רושדי.
עלילה

הספר נכתב כסיפור הנכתב על ידי גיבורו סאלים סינאי בשנת 1978. סינאי נולד ברגע חצות ב־15 באוגוסט 1947, היום בו קיבלה הודו עצמאות מהממלכה המאוחדת, דבר שיוצר קישור בינו לארץ.
הספר מתחיל בסיפורו של אדם־עזיז, סבו של סאלים, השב לקשמיר ב־1915 לאחר לימודים באוניברסיטת היידלברג ועובר דרך התחנות העיקריות בהיסטוריה ההודית ערב עצמאותה - טבח אמריטסר ותנועת צאו מהודו לצד ארגונים מוסלמים שהתנגדו לחלוקת הודו. אדם־עזיז ואשתו, המכונה בספר האם הכבודה, השתקעו באגרה. ביתם האמצעית, אמינה, נשאת ב־1946 לאחמד סיאני ועוברת איתו לדלהי וערב יציאת הבריטים עוברים השניים לבומביי, שם נולד סאלים.
בסיפור, ב־1957 אפו של סאלים נפגע והדבר מעניק לו את היכולת לצפות במחשבות בני האדם. על פי הסיפור, 1001 ילדים נוספים נולדו בשעה הראשונה של ה־15 באוגוסט 1957, שלכל אחד מהם היו כוחות מיוחדים משל עצמו. 581 מהם שרדו עד לגיל 10, וסאלים יוצר קשר טלפתי עמהם.
ב־1958 עוברת משפחתו של סאלים לפקיסטן, וסאלים נוכח בהפיכה בה תפס איוב ח'אן את השלטון בעקבות מעמדו של דודו זולפיקר. המשפחה חוזרת לבומביי לתקופה קצרה, בה מבוצע ניתוח באפו של סאלים שעוקר ממנו את היכלות לראות מחשבות אך מעניק לו חוש ריח המאפשר לו להריח ריחות מעבר לרגילות. המשפחה שבה ועוברת לפקיסטן ב־1963. מרבית בני המשפחה נהרגים במהלך מלחמת הודו–פקיסטן השנייה ב־1965, וסאלים עצמו נפגע בראשו וזכרונו נמחה.
סאלים פגוע המוח משרת כגשש בצבא פקיסטן המכונה איש־כלב ובודהה כשהוא מצורף לכוח היוצא למזרח פקיסטן במלחמת העצמאות של בנגלדש. במהלך המלחמה הוא מוצא את עצמו בג'ונגל ומוכש על ידי נחש, דבר המשיב לו את מרבית זכרונותיו, כאשר שמו חומק ממנו ושב אליו בידי ילדת חצות אחרת, פרוואטי, אותה הוא פוגש בתהלוכת הניצחון של צבא הודו בדאקה בתום מלחמת הודו–פקיסטן השלישית.
לאחר המלחמה שב סאלים עם פרוואטי לדלהי בה הוא משתכן בשכונת עוני למרגלות הג'אמה מסג'יד בה מתוגררת פרוואטי ולהטוטנים אחרים.
ניתוח

על פי הקדמתו של רושדי למהדורת 2005, דמויות רבות בספר מבוססות עליו ועל משפחתו. הדמות העיקרית בספר, סאלים סיאני, מזכיר אותו עצמו, והרקע הקשמירי המשפחתי נכון גם לרושידי. אחותו סאמין כונתה "קופיפת הנחושת", שם המשמש בספר את אחותו של סאלים.
הספר

הספר הושלם באמצע 1979 ויצא לאור בתחילת אפריל 1981. הספר מכר מעל מיליון עותקים בבריטניה.
מהדורה עברית ראשונה של הספר בתרגום אהרון אמיר יצאה ב־1987 בהוצאת כנרת. מהדורה חדשה בתרגום ארז אשרוב יצאה בידי אותה הוצאה ב־2011.
עיבודים

הלהקה השייקספירית המלכותית העלתה ב־2003 עיבוד של הספר.
לספר נוצר עיבוד קולנועי בידי הבמאית דיפה מהטה. השחקן ההודי אמריקאי סאטיה בהאבה גילם את סאלים סינאי ודמויות אחרות גולמו על ידי שריה סראן, סימה ביזוואז, שאבאנה עזמי, אנופם קר, סידהרת' נאראיאן, רהול בוס, סוהא עלי ח'אן, שאהנה גוסואמי ודרשיל ספארי.
הסרט יצא לאקרנים ב-9 בספטמבר 2012 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו והיה מועמד לסרט הקולנוע הטוב ביותר יחד עם 7 מועמדויות נוספות בטקס פרסי המסך הקנדי.
פרסים והוקרה

ב־1981 קיבל הספר את פרס בוקר.
בשנת 1993 קיבל הספר "ילדי חצות" את פרס "הבוקר של הבוקרים", לספר הטוב ביותר שזכה בפרס בעשרים וחמש השנים הראשונות לקיומו. בשנת 2008 נבחר הספר לטוב ביותר מבין זוכי הפרס לרגל לציון 40 שנות הפרס.
ברשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד, שכללה את מאה הספרים הטובים ביותר של המאה ה-20 על פי סקר שנערך בצרפת באביב 1999, נכלל הספר במקום המאה. הספר הוא הספר הכי מאוחר במאה שנכלל ברשימה.
הערות שוליים

↑   ספרא וסיפא: מבט על יצירתו של הסופר סלמאן רושדי, בעיתון מקור ראשון, 22 באוגוסט 2022
↑  להקת שייקספיר המלכותית מעלה עיבוד לספרו של סלמן רושדי, "ילדי חצות", באתר הארץ, 19 בפברואר 2003
↑  "Rushdie visits Mumbai for 'Midnight's Children' film". Movies.indiatimes.com. אורכב מ-המקור ב-14 בינואר 2010. נבדק ב-3 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מימין: דיפה מהטה, סלמן רושדי, על הסט של "ילדי חצות", yes, באתר אפי טריגר - פופ טארטס
↑  תמרה שרייבר, ‏"ילדי חצות" של סלמאן רושדי יעובד לסרט קולנוע, באתר גלובס, 9 בנובמבר 2008
↑  Nolen, Stephanie (15 במאי 2011). "Mehta at midnight". Globe and Mail. אורכב מ-המקור ב-23 במאי 2011. נבדק ב-17 במאי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ילדי חצות" של רושדי נבחר לטוב מבין זוכי פרס בוקר, באתר הארץ, 14 ביולי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507299105171  BnF: cb14527543b (data)  GND: 1232420573
כלב מים

הברבט, אחד הגזעים העתיקים ביותר של כלבי מים
כלב מים הוא סוג של כלב אקדח שפותח במיוחד כדי לשטוף ציד ולהביאו חזרה מהמים. גזע זה מהווה את הבסיס לרוב גזעי הרטריבר המודרניים. כלבי מים מיומנים בעבודות הקשורות לציד באזורים מימיים ומותאמים במיוחד לפעילויות אלה בזכות כישוריהם הטבעיים ויכולותיהם הפיזיות.
תיאור

כלבי מים הם לרוב בגודל בינוני וידועים בפעילותם הגבוהה.  פרווה של כלבי מים עמידה למים. באופן מסורתי, גזעים רבים של כלבי מים ארוכי שיער היו מקצצים את הפרווה באזורים מסוימים בגופם כדי להפחית את התנגדות המים בזמן השחייה, תוך שמירה על פרווה ארוכה סביב פלג הגוף העליון להגנה מפני הלם תרמי כאשר הם קופצים למים קרים. סגנון זה של תספורת נשמר בתערוכות כלבים, כאשר גזעים כמו פודלים מציגים גרסה מודרנית של התספורת המסורתית. אמנים כמו פרנסיסקו דה גויה ואלברכט דירר ציירו במאה ה-15 פודלים סטנדרטיים מוקדמים, ששימשו בעיקר לחילוץ עופות מים.
רשימת גזעים

זוהי רשימה של גזעי כלבים הנחשבים בדרך כלל לכלבי מים.
| גזע | ארץ מוצא | תמונה |
| --- | --- | --- |
| ספניאל מים אמריקאי | ארצות הברית ארצות הברית |  |
| ברבט | צרפת צרפת |  |
| כלב מים קנטברי | ספרד ספרד |  |
| ספניאל מים אנגלי | אנגליה אנגליה |  |
| ספניאל מים אירי | אירלנד אירלנד |  |
| לגוטו רומניולו | איטליה איטליה |  |
| פודל | צרפת צרפת, גרמניה גרמניה |  |
| כלב מים פורטוגלי | פורטוגל פורטוגל |  |
| פודל-פוינטר | גרמניה גרמניה |  |
| כלב מים ספרדי | ספרד ספרד |  |
| טוויד ווטר ספניאל | אנגליה אנגליה |  |
| ווטרהון | הולנד הולנד |  |
הערות שוליים

↑  Suburban, Judie Amyot, The. "Judie Amyot: Gone like the Dodo". The Suburban Newspaper (באנגלית). נבדק ב-21 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ali, Rana Haider (2024-01-17). "Moyen Poodle In US: Moyen Meaning, A to Z Guide". Animal Uploads (באנגלית). נבדק ב-2024-01-19.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כלב מים פורטוגלי שפרוותו קצוצה בתספורת הקלאסית של כלבי מים
כביש A4 (איטליה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  517 ק"מ 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ? – 24 בספטמבר 1927
 מיקום
 ערים ראשיות:  פיימונטה, ונטו, לומברדיה, פריולי-ונציה ג'וליה 
 נקודת סיום:  טורינו, מילאנו, ונציה 
 קואורדינטות:  45°25′38″N 10°45′03″E﻿ / ﻿45.42725°N 10.75081°E﻿ / 45.42725; 10.75081
 he
 
הכביש באזור פאדובה
כביש A4 (באיטלקית: Autostrada A4) הוא כביש מהיר באיטליה המקשר בין טורינו לטרייסט, דרך מילאנו והעיר ונציה.
בשל העובדה שחברות שונות מנהלות קטעים שונים של הכביש המהיר, נהוג לחלק את הכביש לחמישה חלקים :טורינו-מילאנו, מילאנו-ברשה, ברשה-פאדובה, פאדובה-ונציה וונציה-טרייסט. מכיוון שהכביש עובר בתחומי עמק הפו המיושב בצפיפות, ונחשב לאזור תעשייתי עיקרי, A4 הוא אחד הכבישים העמוסים באיטליה.
A4 הוא כביש דו כיווני, אשר ברובו 3 נתיבים בכל כיוון נסיעה. הקטע בין מחלף milan est לברגמו בעל 4 נתיבים לכל כיוון מאז שנת 2007. בקטע מוונציה לטריאסט יש רק שני נתיבים בכל כיוון נסיעה, אך כיום הוא עובר תהליך הרחבה.
הכביש הוא כביש אגרה.
מפעילים

טורינו-מילאנו:SATAP
מילאנו-ברשה: Autostrade per l'Italia
ברשה-פאדובה: A4 Holding
פאדובה-ונציה: Concessioni Autostradali Venete
ונציה-טרייסט: Autovie Venete
ינה סקיי (משורר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1889 בקשצ'בה, הונגריה 
 פטירה:  14 במאי 1965 (בגיל 76) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Spitzer Jenő 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1917) 
 
ינה סקיי (במקור שפיצר עד 1904, בהונגרית: Székely Jenő; בקשצ'בה, 9 בפברואר 1889 – בודפשט, 14 במאי 1965) היה משורר, מספר סיפורים יהודי-הונגרי, רוקח ומחבר ספרות מקצועית בתחום תעשיית התרופות.
ביוגרפיה

ינה סקיי נולד במשפחה יהודית כבנם של פרנץ סקיי (1862–1931) בעל מפעל רהיטים ושל הרמין שפיצר. בשנת 1917 קיבל תעודת רוקחות באוניברסיטת בודפשט (שמו היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה רוקח בטרגו מורש ואז חזר להונגריה. סקיי הוא אחד ממייסדי "הסתדרות הרוקחים ההונגרית", והיה עורך כתב עת שלה בשם "רוקחות" (Gyógyszerészet). הוא הופיע באגודת ז'יגמונד קמני כבר בשנת 1929 עם סיפור קצר ובשנת 1930 עם קטע ממחזהו "רחוב אחורי 38" (Hátsó utca 38); משנת 1932 הפך לחבר באגודה ספרותית זו.
על פי מבקר האמנות גאבור גאל, הרומן שלו "משפחת צ'הי", שפורסם על ידי המוציא לאור "גילדת האמנות הטרנסילבנית" (Erdélyi Szépmíves Céh), הוא "נושא פרוע וקשה: התפוררותה של משפחה זעיר-בורגנית מושחתת. [המחבר]...אומר דברים לא נוחים, מתאמץ להציג נתונים חברתיים לא נעימים ומבטיח - גם דמויות מעניינות - כי הכל, למרבה הצער, הוא רק הבטחה."
בת זוגו הראשונה הייתה וילמה יוזפה בראון, עמה התחתן ב-14 בנובמבר 1916. הם התגרשו בשנת 1945 וסקיי התחתן עם אידה ינצ'ו בבודפשט בשנה שלאחר מכן.
עבודותיו

שקט. שירי מלחמה. הקדמה מאת ארנה ספ (בודפשט, 1916)
מלך השקרנים. רומן; (בודפשט, 1921)
מפעל החרסינה. דרמה; (בודפשט, 1925)
חיי המתאבד (דרמה, בודפשט, 1926)
משפחת צ'הי (רומן, קלוז'-נאפוקה, 1928)
טיולים שקטים (שירים, בודפשט, 1932)
לקריאה נוספת

ינה סקיי בבסיס הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1969
לקסיקון ספרות הונגרית ברומניה: ספרות יפה. 2010.
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 31899/1904. Forrás: MNL-OL 30806. mikrofilm 402. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1904. év 57. oldal 18. sor
↑  "Születési bejegyzése a békéscsabai izraelita hitközség születési akv. 8/1889. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest III. kerületi állami halotti akv. 205/1965. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 418/1916. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7955 5105  VIAF: 306153887   WorldCat (עם VIAF): 306153887
כרבלא (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 בירת המחוז:  כרבלא
 שטח:  5,034 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,200,000 (2013)
 קואורדינטות:  32°27′0″N 43°48′0″E﻿ / ﻿32.45000°N 43.80000°E﻿ / 32.45000; 43.80000
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז כרבלא (בערבית: محافظة كربلاء) הוא מחוז בעיראק. בירתה היא העיר כרבלא, שהיא אחת מ-3 ערים בעיראק הקדושות לשיעים.
שטח המחוז 5,034 קמ"ר ואוכלוסייתו נכון ל-2003 מונה כ-724,000 תושבים.
בעיר כרבלא קבור האימאם חוסיין, בנו של הח'ליף הרביעי, עלי אבן אבו טאלב, שנחשב באסלאם השיעי כאימאם השלישי וכשהיד, ומכאן קדושתה לשיעים. מאמינים שיעים עולים אל העיר לרגל מדי שנה.
כוכב לויטן

| --- | --- |
   
 מיקומו של כוכב לויטן בקבוצת כלב קטן (לא מופיע במפה)
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  כלב קטן
 שמות נוספים:  גליזה 273, LHS 33
 סוג:  ננס אדום
 בהירות נראית:  9.87
 סיווג ספקטרלי:  M3.5Ve
 עלייה ישרה:  07ʰ 27ᵐ 24.5ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏32.8″ ‏13′ ‏05°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  12.0
 מרחק:  12.2  שנות אור 3.74  פארסק
 רדיוס:  0.35 רדיוסי שמש
 מסה:  0.26 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 0.0013 מהשמש
 טמפרטורה:  3,150 K
 מהירות סיבוב:  4.506 קילומטר לשנייה
 מהירות רדיאלית:  18.096 קילומטר לשנייה
 תנועה עצמית:  3,761 מילי-שניות קשת בשנה
 היסט:  264.1269±0.0413 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.17 
 
כוכב לוּיטֶן (באנגלית: Luyten's Star על שם האסטרונום וילם יקוב לויטן, נקרא גם גליזה 273 או LHS 33) הוא ננס אדום שנמצא במרחק של כ-12.2 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים כלב קטן. בשנת 1935 גילו האסטרונומים לויטן ואדווין אביגהאוזן שלכוכב תנועה עצמית גדולה של כ-3.7 שניות קשת בשנה.
תכונות

כוכב לויטן הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M3.5V עם מסה של כרבע מסת שמש ורדיוס של כשליש רדיוס שמש. טמפרטורת פניו מוערכת בכ-3,150 קלווין והוא מאיר בעוצמה של קצת יותר מאלפית מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 100 מכך באור תת-אדום. בהירות נראיתו הנראית היא מדרגה 9.87 ונדרש טלסקופ על מנת לצפות בו. הכוכב מסתובב על צירו במהירות נמוכה מאוד ונראה שהוא משלים סיבוב ביותר מ-100 ימים. אם לכוכב יש כוכב לכת שמאפשר את קיומם של מים במצב צבירה נוזלי, הוא צריך להיות במרחק של כ-0.15 יחידה אסטרונומית עם זמן הקפה של כ-40 ימים, אך לא ידוע על קיומם של כוכבי לכת המקיפים אותו.
שכנים

כוכב לויטן נמצא במרחק של כ-1.2 שנות אור מפרוקיון, שהוא הכוכב הקרוב ביותר אליו, וממרחק זה נראה ככוכב הבהיר ביותר בשמים עם בהירות מדרגה 4.5-, דומה לבהירות המרבית של נוגה כפי שהוא נראה מכדור הארץ. ניתן להיעזר בפרוקיון על מנת לאתר את מיקומו של כוכב לויטן כ-3 מעלות ממערב לו או כ-3 מעלות מדרום ל-β בכלב קטן. סיריוס נמצא במרחק של 5.8 שנות אור ממנו ועם בהירות נראית מדרגה 2.3- הוא הכוכב השני הכי בהיר בשמים עם בהירות דומה לשל צדק או של מאדים. שאר השכנים של כוכב לויטן הם ננסים אדומים כמוהו, ביניהם DX בסרטן שנמצא במרחק של כ-5.5 שנות אור ממנו. השמש תראה מכוכב לויטן ככוכב חסר יחוד עם בהירות מדרגה 2.7.
הערות שוליים

1 2  SIMBAD: כוכב לויטן
↑  C. H. Lacy:Radii of nearby stars: an application of the Barnes-Evans relation, Astrophysical Journal, Supplement Series, Vol. 34, p. 481 (1977)
↑  Research Consortium On Nearby Stars: The One Hundred Nearest Stars
↑  S. Viti, H. R. A. Jones, M. J. Richter, R. J. Barber, J. Tennyson & J. H. Lacy: A potential new method for determining the temperature of cool stars
↑  VizieR: LHS 33, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
↑  W. J. Luyten & E. G. Ebbighausen: A Faint Star of Large Proper Motion, Harvard College Observatory Bulletin No. 900
כריסטה וולף

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1929 גוז'וב ויילקופולסקי, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  1 בדצמבר 2011 (בגיל 82) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Christa Ihlenfeld 
 מדינה:  גרמניה, גרמניה המזרחית 
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך שילר, אוניברסיטת לייפציג 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 סוגה:  פרוזה 
 יצירות בולטות:  They Divided the Sky, Patterns of Childhood, The Quest for Christa T., Cassandra 
 תקופת הפעילות:  מ-1961 
 בן או בת זוג:  Gerhard Wolf 
 צאצאים:  Annette Simon 
 פרסים והוקרה:  פרס ביכנר (1980)  Elisabeth Langgässer Literature Award (2000)  פרס פראנץ נאבל (1983)  פרס אוסטריה לספרות אירופית (1984)  פרס תומאס מאן (2010)  הפרס הספרותי של ברמן (1978)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה החופשית של בריסל (1990)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מדריד (2010)  פרס סמואל בוגומיל לינדה (1999)  פרס האחים שול (1987)  פרס נלי זק"ש (1999)  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה (1964, 1987)  פרס היינריך מאן (1963)  פרס לזכר שילר (1983)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
כריסטה וולף (בגרמנית: Christa Wolf; ‏18 במרץ 1929, לנדסברג על הוורטה – 1 בדצמבר 2011, ברלין) הייתה סופרת גרמנייה, מחשובי הסופרים של גרמניה המזרחית ומפורסמת בעולם כולו. ספריה תורגמו לשפות רבות ובכללן לעברית.
ספריה שתורגמו לעברית

קסנדרה, מגרמנית: אילנה המרמן, תל אביב: עם עובד [פרוזה אחרת], 1987
מדיאה: קולות, מגרמנית: רחל בר חיים, ירושלים: הוצאת שוקן, 1998
אוגוסט: סיפור, מגרמנית: אברם קנטור, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרית פועלים
עיר המלאכים או המעיל של ד"ר פרויד, מגרמנית: רוני לוביאניקר, עורך תרגום: אברם קנטור. ספרית פועלים, 2013
שניים מסיפוריה הקצרים פורסמו באסופת הסיפורים הקצרים סיפורים גרמניים, מגרמנית: אילנה המרמן, ספרי סימן קריאה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1988
יניב מורוזובסקי

| --- | --- |

יניב מורוזובסקי, 2018 // צילום: גיא גלעד
 לידה:  19 באוגוסט 1983 (בן 41) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  סמנכ"ל התוכן והפיתוח, רדיו 103fm
 
יניב מורוזובסקי (נולד ב־19 באוגוסט 1983) הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי, סמנכ"ל התוכן והפיתוח של רדיו 103fm, ומחלוצי הרדיו האינטרנטי בישראל. לשעבר מנהל חטיבת הבידור של קול ישראל, מנהל תחנת הרדיו רשת ג', ואיש גלי צה"ל.