אישטוואן החמישי, מלך הונגריה
קורות חייו > "המלך הצעיר" השותף לכתר > עימותים צבאיים ומלחמת אזרחים

איטשוואן חזר לטרנסילבניה ומשל בה בשנית החל מ-20 באוגוסט 1260. ביחד עם אביו פלש לבולגריה ב-1261 וכבש את וידין. אישטוואן המשיך בפלישה לבד אחרי שאביו שב להונגריה. הוא הטיל מצור על העיר הבולגרית לום, שעל גדת הדנובה והתקדם אל וליקו טרנובו תוך כדי מרדף אחרי הצאר הבולגרי קונסטנטין טיך. אולם הצאר הצליח להתחמק מעימות ישיר עם ההונגרים ועד סוף השנה ראה אישטוואן לנכון להסיג את כוחותיו מבולגריה.
בתחילת שנות ה-1260 יחסיו של אישטוואן עם אביו בלה הרביעי התערערו. הצ'רטרים של אישטוואן חושפים את פחדיו מפני נישול מהירושה וגירוש על ידי אביו. הוא האשים מספר ברונים בלי לנקוב בשמותיהם, כי הסיתו את המלך הזקן נגדו. מצד שני צ'רטרים של אישטוואן מוכיחים שהוא העניק אחוזות ברוזנויות (מחוזות היסטוריים) ביהר, סטמר אוגוצ'ה ואחרים מחוץ לטרנסילבניה.
בעקבות כמה עימותים בין תומכי המלך הבכיר ואלו של המלך הצעיר בסתיו 1262 תיווכו הארכיבישופים פיליפ טירייה מאסטרגום וזמרגד של קלוצ'ה בין המחנות היריבים. ב-25 בנובמבר 1262 הסכם השלום בפרסבורג (ברטיסלבה) ציין את חלוקת הממלכה, לפיה קיבל אישטוואן את האזורים ממזרח לדנובה.
באשרו את ההסכם ב-5 בדצמבר הבטיח אישטוואן, בין השאר, שלא יפלוש לדוכסות סלבוניה, שהוענקה על ידי בלה הרביעי לאחיו הצעיר של אישטוואן, בלה. באותם הימים הציג אישטוואן את עצמו בתארים "מלך צעיר, דוכס טרנסילבניה ושליט הקומנים".
אציל בולגרי בשם הדספוט יאקוב סבטוסלב קרא לעזרתו של אישטוואן אחרי שאחוזותיו באזור מדרום לווידין נכבשו על ידי כוחות ביזנטים במחצית השנייה של שנת 1263. אישטוואן שלח לבולגריה תגבורות בפיקודו של ווייבוד טרנסילבניה, לסלו השני קאן, ווייבוד טרנסילבניה. הוויבוד גבר על הביזנטים וגירש אותם מבולגריה. אישטוואן העניק את וידין ליאקוב סבטוסלב
הפיוס בין אישטוואן לאביו לא ארך ימים. אישטוואן הפקיע אחוזות של אמו ושל אחותו, אנה, לרבות בסטרצה (כיום ביסטריצה, ברומניה) ופיזר שנמצאו בחבלי הארץ הנתונים בשליטתו. בשלהי שנת 1264 צבאו של בלה הרביעי חצה את הדנובה תחת פיקודה של אנה, היא הטילה מצור על שארושפטק וכבש אותה, ולקחה בשבי את אשתו ואת ילדיו של אישטוואן. הוויבוד של טרנסילבניה, לסלו קאן קם הפעם נגד אישטוואן כשהוא עומד בראש צבא של קומנים. אישטוואן הביס אותו בקרב במצודת דווה.
השופט העליון המלכותי לרינץ, בן למשפחת קֶמֵן (Kemény) הגיע בשמו של בלה, בראש צבא חדש ואילץ את אישטוואן להימלט לפקטהלום, כיום קולדיה, ברומניה. לרינץ הטיל מצור על המצודה, אולם תומכיו של אישטוואן הבריחו את הנסיך משם.
אישטוואן יצא למתקפת נגד והכריח את לוחמי אביו לסגת. הוא הכריע את צבא אביו בקרב אישאסג במרץ 1265. שני הארכיבישופים תיווכו הסכם פיוס חדש בין המלך לבנו, שנתן תוקף לחלוקת הממלכה משנת 1262. ב-23 במרץ 1266 חתמו בלה הרביעי ואישטוואן על הסכם שלום במנזר הבתולה הקדושה באי הארנבים (כיום האי מרגיט בבודפשט).
בעת מלחמת האזרחים בהונגריה, בן החסות של אישטוואן, הדספוט יאקוב סבטוסלב הכיר בחסותו של הצאר קונסטנטין טיך של בולגריה. בקיץ 1266 פלש אישטוואן לבולגריה וכבש את וידין, פלבן ומבצרים אחרים והביס את הבולגרים בחמישה קרבות. יאקוב סבטוסלב הסכים להיות תחת חסותו אל אישטוואן וחזר להיות שליט בווידין. מאז השתמש אישטוואן בצוויו בתואר "מלך בולגריה"
בשנת 1267 הכירו בלה ואישטוואן יחדיו בחירויות האצילים כ"משרתי מלכות". בשנת 1269 ברית נישואים כפולה בין אישטוואן לקרלו האראשון, מלך סיציליה. בנו של אישטוואן, לסלו, התחתן עם בתו של קרלו, אליזבת מסיציליה ובנו של קרלו הראשון, קרלו השני, קיבל את ידה של בתו של אישטוואן, מריה, לימים מריה מהונגריה, מלכת נאפולי. אירועים אלה חיזקו את מעמדו של אישטוואן בזירה הבינלאומית.

חוסר האמון בין בלה לאישטוואן לא השתנה. על ערש דוויי ביקש המלך בלה מאוטוקר השני, מלך בוהמיה, להעניק מקלט לבתו אנה ולתומכיה אחרי מותו.