stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופטיקה לא ליניארית

אופטיקה לא ליניארית (באנגלית: NLO - NonLinear Optics) היא תחום באופטיקה, אלקטרואופטיקה ופוטוניקה המתאר את ההתנהגות של אור כאשר הוא עובר בחומר לא-ליניארי, כלומר, בחומר שבו צפיפות הקיטוב מגיבה בצורה לא-ליניארית עם השדה האלקטרומגנטי. אי-ליניאריות זאת מתגלה בעיקר בדרך כלל רק בעוצמות גבוהות מאוד של אור (בשדה חשמלי של מעל 108 V/m), כמו בלייזר. באופטיקה לא-ליניארית, עקרון הסופרפוזיציה של גלי אור לא תקף יותר.
תחום האופטיקה הלא-ליניארית הוא חלק מתחום רחב יותר העוסק ביחסי הגומלין בין חומר ובין אור או קרינה אלקטרומגנטית העוברים בחומר. כאשר עוצמת האור העובר בחומר נמוכה יחסית, תגובת החומר למעבר האור יחסית לעוצמת האור או לחזקה הראשונה של עוצמת האור וזהו התחום הליניארי. לעומת זאת, כאשר עוצמת האור גבוהה יחסית, תגובת החומר כוללת מרכיבים משמעותיים המתכונתיים לחזקות גבוהות יותר של עוצמת האור, למשל לריבוע עוצמת האור, וזהו התחום הלא-ליניארי.
תחום האופטיקה הלא-ליניארית צמח עם פיתוח הלייזרים, כאשר היה אפשר להחדיר לחומרים מתאימים אלומות לייזר פולסיות בהספקים רגעיים גבוהים. האפקטים הלא ליניאריים באים לידי ביטוי רצוי בהכפלת תדר של לייזרים, למשל, ולביטוי לא רצוי בהפרעה לתקשורת סיבים אופטית.
מבוא

כאשר שדה אלקטרומגנטי נע בתווך חומרי, בניגוד לריק, הוא עלול להגיב עם המטענים בחומר. האטומים והמולקולות בחומר הם נייטרליים, אך כאשר הם מרגישים את השדה החשמלי של האור, המטען השלילי בהם נמשך לצד אחד והמטען החיובי לצד שני, דבר שיוצר דיפולים חשמליים בחומר. הקשר בין חוזק וכמות הדיפול בחומר באזור מסוים נתון על ידי וקטור הפולריזציה (הקיטוב)  {\vec {P}} שהוא פונקציה של וקטור השדה  {\vec {E}}.
באופטיקה ליניארית, השדה החשמלי נמוך ובקירוב טוב שדה הקיטוב תלוי בשדה החשמלי באופן ליניארי (כלומר ביחס ישר):
כאשר השדה החשמלי נהיה חזק מידי, הקירוב לא תקף וצריך להסתכל על האיברים הבאים בטור הטיילור של  {\vec {P}}({\vec {E}}):
כאשר דיפול חשמלי משנה את כיוונו בצורה מחזורית בזמן, הוא קורן קרינה אלקטרומגנטית בתדירות שבה הוא מתנודד. באופטיקה ליניארית, הדיפולים (המתוארים על ידי הפולריזציה) מתנהגים ביחס ישר לשדה החשמלי של האור, ולכן הקרינה הנפלטת זהה לאור שנכנס. לעומת זאת, באופטיקה לא ליניארית, האיברים הבאים בפיתוח גם הם משפיעים על התנודדות הדיפולים בחומר, דבר שמשפיע על הקרינה שנפלטת מהם.
תופעה זו היא הבסיס לכל התופעות באופטיקה לא ליניארית - השדה החשמלי עצמו משפיע בצורה לא ליניארית על הקרינה שקורנים הדיפולים.
בצורה יותר מתמטית, בעוד שבאופטיקה ליניארית המשוואה שמתארת את התקדמות השדה החשמלי בתדר מסוים  \omega  היא משוואת הגלים:
\nabla ^{2}E+{\frac {\omega ^{2}n^{2}}{c^{2}}}E=0
באופטיקה לא ליניארית מקבלים משוואת גלים שהפולריזציה הלא ליניארית מתפקדת בה כמקור ליצירת גלים:
\nabla ^{2}E+{\frac {\omega ^{2}n^{2}}{c^{2}}}E=-{\frac {\omega ^{2}}{\varepsilon _{0}c^{2}}}P^{NL}
כאשר  P^{NL} הוא הרכיב הלא ליניארי של הפולריזציה שמתנודד בתדר  \omega . בתור מקור, הפולריזציה הלא ליניארית יכולה לשנות את האמפליטודה של השדה (עבור שדה בעל מספר גל  k ותדר  \omega , האמפליטודה (המשרעת) היא המספר  A, שיקיים  E=Ae^{i(kz-\omega t)}). האמפליטודה משתנה לפי המשוואה:
{\frac {dA}{dz}}e^{ikz}={\frac {i\omega ^{2}}{2k\varepsilon _{0}c^{2}}}P^{NL}
ערבוב שלושה תדרים

חלק מהתהליכים הלא ליניאריים נשענים על כך ששדות בתדרים מסוימים יוצרים פולריזציה לא ליניארית בתדרים אחרים - דבר שגורם ליצירת שדות בתדרים אלו. לדוגמה, בחומר עם אי ליניאריות מסוג  \chi ^{(2)}, כאשר נכנס לתווך כזה שדה בתדר מסוים:  E=E_{0}\cos \omega t הפולריזציה הנוצרת היא:  P^{NL}=\varepsilon _{0}\chi ^{(2)}E^{2}=\varepsilon _{0}\chi ^{(2)}E_{0}^{2}\cos ^{2}\omega t=\varepsilon _{0}\chi ^{(2)}{\frac {E_{0}^{2}}{2}}(\cos(2\omega t)+1), כלומר קיים רכיב לפולריזציה הלא ליניארית בתדר  2\omega , ולכן החומר יקרון בתדר הכפול.
בתהליכי ערבוב שלושה תדרים, חומר עם אי ליניאריות מסוג  \chi ^{(2)} מאפשר מעבר אנרגיה בין שלושה תדרים: שני תדרים נמוכים  \omega _{1},\omega _{2} וסכומם  \omega _{3}=\omega _{1}+\omega _{2}. באופן כללי, השינוי בעוצמה בשלושת התדרים האלו,  I_{1},I_{2},I_{3} מקיים את יחסי מנלי-רו (Manley-Rowe):
{\frac {d}{dz}}\left({\frac {I_{1}}{\omega _{1}}}\right)={\frac {d}{dz}}\left({\frac {I_{2}}{\omega _{2}}}\right)=-{\frac {d}{dz}}\left({\frac {I_{3}}{\omega _{3}}}\right)
כאשר ציר z הוא הציר בו מתקדם האור לאורך הגביש. ניתן להתייחס ליחסים אלו כשימור אנרגיה של פוטונים: העוצמה מתארת את כמות האנרגיה ליחידת זמן, ולכן היא פרופורציונלית למספר הפוטונים שמגיעים ליחידת זמן כפול האנרגיה של פוטון אחד  I\propto N\cdot \hbar \omega  ולכן  {\frac {I}{\omega }}\propto N. לכן, יחסי מנלי רו בעצם אומרים ש-  {\frac {d}{dz}}N_{1}={\frac {d}{dz}}N_{2}=-{\frac {d}{dz}}N_{3} - זה הגיוני משום שכאשר נוצר פוטון עם אנרגיה  \hbar \omega _{3}=\hbar (\omega _{1}+\omega _{2}) הוא תמיד יבוא על חשבון פוטון אחד בשני התדרים הנמוכים. לעומת זאת כשפוטון בתדר הגבוה "מתפרק", הוא יצור פוטון אחד בכל אחד מהתדרים הנמוכים.
משום שערבוב של שלושה תדרים קשור ל \chi ^{(2)}, כל האפקטים הנגזרים ממנו יכולים להעשות בחומרים מסוימים בעלי חוסר סימטריה - שהרי פולריזציה ריבועית בשדה גוררת שעבור שדה חיובי ושלילי נקבל פולריזציה לא ליניארית באותו כיוון, דבר שמערב שבירת סימטריה.
להלן כמה תהליכים ידועים שנעשים באמצעות ערבוב שלושה תדרים:
ערבוב שלושה תדרים > יצירת סכום התדרים - Sum Frequency Generation

כאשר נכנסים שדות בתדרים  \omega _{1},\omega _{2} לחומר, הם יכולים ליצור אור בתדר של סכומם. כאשר אחד התדרים הנמוכים חזק משמעותית, האנרגיה בחומר תיתנודד בין התדר הנמוך השני לבין התדר הגבוה בצורה מחזורית.
ערבוב שלושה תדרים > יצירת הפרש התדרים - Difference Frequency Generation

כאשר נכנסים שדות בתדרים  \omega _{3},\omega _{2} לחומר, הם יכולים ליצור אור בתדר  \omega _{1}=\omega _{3}-\omega _{2}. אם מתקיים שעוצמת התדר הגבוה גדול משמעותית מעוצמת התדר הנמוך, כלומר,  I(\omega _{3})>>I(\omega _{2}), בנוסף להיווצרות עוצמה ב \omega _{1}, העוצמה ב-  \omega _{2} עולה אקספוננציאלית - כלומר תהליך זה יכול לשמש גם כמגבר לתדרים קיימים ולא רק ליצירת חדשים. היתרון במגבר זה הוא שאין צורך במולקולות עם פס בליעה בתדר הרלוונטי בשביל פליטה מאולצת. מגברים מסוג זה נקראים Optical Parametric Amplifier.
ערבוב שלושה תדרים > יצירת הרמוניה שנייה - Second Harmonic Generation

SHG היא מקרה פרטי של SFG, בו שני התדרים  \omega _{1},\omega _{2} שווים זה לזה, כלומר - כאשר תדר אחד לחומר הוא יכול לעשות אינטראקציה לא ליניארית עם עצמו וליצור את התדר הכפול לו. לתהליך זה קיימים שימושים רבים, כמו המרת אורך הגל של לייזר Nd:YAG מתחום האינפרה האדום (1064nm), שלא נראה לעין האנושית, לאורך גל קצר פי 2 (ולכן תדר כפול) - 532nm, אורך הגל של רוב הלייזרים הירוקים החזקים.
תיאום פאזה > תיאור אינטואיטיבי

הפולריזציה הלא ליניארית בתדר מסוים משמשת כמקור לצמיחה של האמפליטודה באותו תדר. כאשר הפולריזציה והאמפליטודה באותה פאזה, משמעות הדבר היא שהאמפליטודה תגדל, אך כאשר הם בפאזה הפוכה - הפולריזציה מוסיפה "שינוי שלילי" לאמפליטודה ולכן הורסת אותה. כאשר בחומר יש נפיצה, האמפליטודה והפולריזציה הלא ליניארית מקבלים פאזה שונה ככל שמתקדמים בחומר, ולכן תהליך שמתחיל מצמיחה של אמפליטודה אחרי מספיק מרחק יכול לגרום להריסתה. לדוגמה, עבור תהליך SFG, כאשר יש תיאום פאזה מלא (כלומר השדה בתדר  \omega _{3} והפולריזציה הלא ליניארית בתדר זה לא צוברים פאזה יחסית ביניהם), האמפליטודה בתדר זה גדלה ליניארית וככל שהגביש יותר ארוך כך יצא יותר. אבל, כאשר אין תיאום פאזה, באיזשהו שלב הפולריזציה הלא ליניארית תתחיל להרוס את האמפליטודה עד שמגיעה חזרה לאפס ואז התהליך חוזר על עצמו. כלומר, במקרה של חוסר תיאום פאזה, יש חסם עליון לכמה אנרגיה יכולה לצאת בתדר הגבוה - ללא תלות באורך הגביש.
תיאום פאזה > תיאור מתמטי

ניקח לדוגמה את תהליך הSFG. כאמור, הפולריזציה הלא ליניארית בתדר  \omega _{3}כאשר נכנסים 2 שדות אופטיים לחומר:  E=A_{1}e^{i(k_{1}z-\omega _{1}t)}+A_{2}e^{i(k_{2}z-\omega _{2}t)}+c.c. יכולה להיווצר מהאיבר המעורב כאשר מעלים בריבוע:
P^{NL}(\omega _{3})=\varepsilon _{0}\chi ^{(2)}2E(\omega _{1})E(\omega _{2})=2\varepsilon _{0}\chi ^{(2)}A_{1}A_{2}e^{i(k_{1}+k_{2})z}
ולכן לפי משוואת הגלים הלא ליניארית שנכתבה במבוא,
{\frac {dA_{3}}{dz}}e^{ik_{3}z}={\frac {i\omega _{3}^{2}}{2k_{3}\varepsilon _{0}c^{2}}}P^{NL}(\omega _{3})={\frac {i\omega _{3}^{2}\chi ^{(2)}}{k_{3}c^{2}}}A_{1}A_{2}e^{i(k_{1}+k_{2})z}
{\frac {dA_{3}}{dz}}={\frac {i\omega _{3}^{2}\chi ^{(2)}}{k_{3}c^{2}}}A_{1}A_{2}e^{i(k_{1}+k_{2}-k_{3})z}
אם  \Delta k=k_{1}+k_{2}-k_{3}=0 האקספוננט הוא 1 ופתרון המשוואה יתן לנו יעילות מקסימלית בהעברת האנרגיה ל A_{3}. אך אם לא, קיים שלב בו  \Delta kz=\pi  ובנקודה הזו הפולריזציה מתחילה לתת תרומה שלילית לאמפליטודה ולהרוס אותה, לכן, יעילות המרת האנרגיה לתדר הגבוה חסומה. ככל שחוסר תיאום הפאזה יותר מובהק ( \Delta k רחוק יותר מאפס) כך התהליך מתהפך ואפילו במקרה המקסימלי, פחות אנרגיה מצליחה לעבור. נסכם שעבור תיאום פאזה מלא מתקיים התנאי  k_{1}+k_{2}=k_{3}. תנאי זה אולי נראה טריוויאלי, אך ההפך הוא הנכון. בגלל מקדם השבירה השונה בין תדר לתדר, כלומר בגלל הקשר  k={\frac {n\omega }{c}}, צריך שיתקיים לתיאום פאזה  n_{1}\omega _{1}+n_{2}\omega _{2}=n_{3}\omega _{3} או במילים אחרות,  n_{1}\omega _{1}+n_{2}\omega _{2}=n_{3}(\omega _{1}+\omega _{2}). ברוב החומרים הדיספרסיה היא נורמלית, כלומר מקדם השבירה עולה עם התדר ולכן  n_{3}>n_{2},n_{1} ומכאן שקשר זה ברוב החומרים הוא בלתי אפשרי, משום שאגף ימין בוודאות גדול מאגף שמאל.
תיאום פאזה > פתרונות

קיימים שני פתרונות עיקריים להתגברות על בעיית חוסר תיאום הפאזה (phase mismatch) - שימוש בחומרים אנאיזוטרופיים ו"קוואזי תיאום פאזה" (Quasi Phase Matching). בתהליך הראשון, משתמשים בחומרים בהם מקדם השבירה תלוי קיטוב.
במקרה זה, ניתן להשתמש בשני שדות בתדרים נמוכים בצירים שמקדם השבירה בהם גבוה, וליצור את התדר הגבוה בציר בו מקדם השבירה נמוך יותר. כך, למרות הדיספרסיה הנורמלית, ניתן להגיע לתיאום פאזה מלא.
בתהליך השני, בונים את הגביש כך שכל פעם ש-  \Delta kz מגיע לכפולה שלמה של  \pi  הופכים את כיוון הגביש, וכך מקבלים  \chi ^{(2)} שלילי כאשר האקספוננט שלילי (מה שמשאיר את אגף ימין חיובי) ו \chi ^{(2)} חיובי כאשר האקספוננט חיובי. היתרון בתהליך זה הוא שכבר אין חסם עליון לאנרגיה המקסימלית שאפשר להוציא בתדר הגבוה, אך היעילות עדיין נמוכה מהמצב של תיאום פאזה אמיתי.
שני פתרונות אלו מתאימים לשלשת תדרים מסוימת, ולכן, לרוב לא ייווצר תהליך DFG בין שני התדרים הנמוכים או SFG בין התדר הגבוה ואחד התדרים האחרים, משום שאלו ייצרו תדרים נוספים שלא נמצאים בשלושת התדרים שאליהם תוכנן הגביש להגיע לתיאום פאזה.
אפקט קר

כאשר עוצמת האור גבוהה מספיק, ניתן למדוד שינויים במקדם השבירה של החומר. לרוב ניתן לראות תלות ליניארית בין מקדם השבירה לעוצמת האור:  n(I)=n_{0}+n_{2}I כאשר  n_{0} הוא מקדם השבירה של החומר בעוצמות נמוכות. הערכים האופייניים ל n_{2} הם לרוב בסדרי הגודל של  10^{-14}\sim 10^{-16}\left[{\frac {cm^{2}}{W}}\right] (חוץ מבנסיבות תרמיות או בליעה מתרווה), ולכן תופעה זו נצפית יותר בפולסים, בהם ההספק הרגעי מגיע לערכים גבוהים מספיק כדי שהאפקט הזה יהיה משמעותי.
אפקט קר הוא אפקט שנובע מפולריזציה לא ליניארית ב- \chi ^{(3)}, ולכן מתרחש בכל החומרים ולא רק בחומרים שוברי סימטריה (בדומה ל- \chi ^{(2)}). בצורה יותר כללית, אפקט זה יכול לגרום לקרן אור חזקה לשנות את מקדם השבירה שהיא עצמה חווה (Self Phase Modulation - SPM) או לשנות את מקדם השבירה שמרגישה קרן אור אחרת שעוברת בתווך (Cross Phase Modulation - XPM).
אפקט קר > מיקוד עצמי

עדשה עם ציר אופטי במקביל לציר  z נותנת פאזה לשדה חשמלי  E(x,y)e^{ikz} באופן הבא:  E(x,y)e^{ikz}\cdot e^{-i{\frac {k}{2f}}(x^{2}+y^{2})} - כלומר פאזה ריבועית ביחס למרחק מהציר האופטי. כאשר אור מתקדם מרחק  d בתווך עם מקדם שבירה  n, הוא צובר פאזה של  e^{iknd}, לכן, רוב העדשות פועלות על ידי שינוי d באופן ריבועי במרחק. כלומר, דואגים שככל שמתרחקים מהציר האופטי השדה יעבור מרחק שונה בתוך הזכוכית, דבר שנותן לעדשות את צורתן הכדורית. עם זאת, ניתן ליצור את אותו אפקט עם d קבוע, כמו במקרה של חלון, אבל עם n משתנה באופן ריבועי במרחק. רוב התווכים הם תווכים שנוצרים בצורה הומוגנית, כלומר, עם מקדם שבירה אחיד. עם זאת, כאשר מגיעה קרן עגולה שחזקה יותר במרכז וחלשה יותר בצדדים, אפקט קר יכול לגרום שהמרכז יראה מקדם שבירה שונה מאשר הצדדים, דבר שיכול לגרום לאור לחוות אפקט של עדשה ולהתמקד כתוצאה מאפקט קר שהוא עצמו יוצר.
ראו גם

פיזור ראמאן
פיזור ברילואן
לקריאה נוספת

Robert W. Boyd, Nonlinear optics, Second edition, Academic press, (2003)
תיאור סכמטי
תהליך SHG
אליזבתה קנצ'סקה-מילבסקה

אליזבתה קנצ'סקה-מילבסקה (במקדונית: Елизабета Канческа-Милевск; נולדה ב-30 ביולי 1970) היא פוליטיקאית מקדונית ממפלגת VMRO-DPMNE, שכיהנה כשרת התרבות ה-11 של מקדוניה הצפונית.
ביוגרפיה וקריירה פוליטית

קנצ'סקה-מילבסקה נולדה ב-30 ביולי 1970 בוולס. ב-1989 סיימה בבית ספר התיכון יוסיפ ברוז טיטו בסקופיה. ב-1993 סיימה את לימודיה לתואר ראשון בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת סקופיה. ב-2005, קיבלה את התואר השני בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת סקופיה, ובפברואר 2012, קיבלה את הדוקטורט בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת סקופיה.
קנצ'סקה-מילבסקה נכנסה לתפקיד שרת התרבות במקדוניה הצפונית ב-26 ביולי 2008, וסיימה את תפקידה ב-1 ביוני 2017. בזמן שעבדה כשרת התרבות במקדוניה הצפונית, היא הייתה אחראית בין היתר על הקמת אנדרטה לזכר האם תרזה, שחזור מגדול השעון בפרילפ, והפרויקט סקופיה 2014.
חיים אישיים

קנצ'סקה-מילבסקה דוברת יוונית ואנגלית. בנוסף, היא נשואה ויש לה ילד.
הערות שוליים

↑  "Министерство за култура". ארכיון מ-2016-03-04. נבדק ב-19 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "-". אורכב מ-המקור ב-3 באפריל 2014. נבדק ב-23 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: jo2015884290  VIAF: 317128203   WorldCat (עם VIAF): 317128203 
קנצ'סקה-מילבסקה, הנשיא גיורגה איוואנוב והשגריר האמריקני פיליפ ריקר (מק') מבקרים באוחריד (2009)
אין עונשין מן הדין

אין עונשין מן הדין הוא עקרון במשפט העברי הקובע כי לא ניתן להעניש על עבירות כשהעונש נלמד בקל וחומר מעבירות אחרות. עיקרון זה שנוי במחלוקת תנאים, ולדעת רבי שמעון בן יוחאי מענישים מן הדין.
בנוסף לכלל זה, קיים כלל דומה, הקובע כי לא ניתן להעניש על עבירה שעצם האיסור שלה נלמד בקל וחומר, גם אם העונש מפורש. כלל זה קרוי "אין מזהירין מן הדין".
הלכה זו נאמרה דווקא בעונשים שנלמדים מקל וחומר, אך ניתן ללמוד עונשים באמצעות גזרה שווה או היקש. רש"י מסביר שזאת משום שאין אדם דורש גזרה שווה אלא אם כן קיבלה מרבותיו, בניגוד ללימוד קל וחומר, ולכן הגזרה השווה או ההיקש נחשבים כאילו נכתבו בפירוש בפסוק וניתן להעניש על פיהם.
מקור העיקרון

בתלמוד מובא שהעיקרון הזה נלמד מכך שהתורה כתבה איסור לאדם לשכב עם אחותו שהיא בת אביו וגם בת אמו ועונשו כרת, והרי כבר נאסר בתורה לשכב עם אחותו שהיא בת אביו או בת אמו חייב, ואם כן יש ללמוד בקל וחומר שהשוכב עם אחותו משני הצדדים חייב. מכך שהתורה אינה מסתפקת בקל וחומר, וכתבה את האיסור במפורש, למדו חז"ל שאין מענישים על עבירות שאיסורן נלמד בקל וחומר.
מקור העיקרון > אין מזהירין מן הדין

באופן דומה מובא בתלמוד שאין מזהירים מן הדין מתוך כך שאף על פי שהתורה כתבה שאסור לאדם לשכב עם אישה שהיא בת אביו או בת אמו, היא עדיין טרחה לכתוב ייתור בפסוק שממנו דורשים שאסור לשכב עם מישהי שהיא בת אביו וגם בת אמו. כיוון שכך, ניתן להבין שגם לא מזהירים על עבירות מקל וחומר.
טעם העיקרון

פרשני התלמוד כתבו שני טעמים לכך שלא מענישים מן הדין:
יש שכתבו שמכיוון שעונשי התורה נועדו, בין היתר, לכפר על האדם, אם כך ייתכן שהתורה נתנה אפשרות לכפרה רק על עבירות קלות, אך על העבירה החמורה אין לענוש מאחר שעונש ממילא לא יכפר על העבירה.
אחרים כתבו שאין עונשין מן הדין כיוון שקל וחומר היא מידה שכל אדם יכול ללמוד מדעתו (והיא אינה עוברת במסורת), ואם כן ייתכן ששגה ויענישו אדם בטעות.
יוצאים מהכלל

מיתה בידי שמים - ישנה מחלוקת בין הראשונים אודות השאלה האם בעונשים המסורים לשמים ניתן לענוש מן הדין,[דרושה הבהרה] לפי הרא"ש כן, ואילו לפי הרשב"ם לא.
חיובי ממון - השאלה האם ניתן לענוש בממון מן הדין שנויה במחלוקת בין המשנה למכילתא. לפי המשנה, המסבירה מדוע לא ניתן ללמוד את אבות הנזיקין בקל וחומר זה מזה, ניתן לענוש מן הדין. לעומת זאת לפי המכילתא לא ניתן לעשות זאת.
אמנם, יש ראשונים שהסבירו שגם לפי המכילתא ניתן לענוש מן הדין, וכוונתה באמירה שלא מענישים ממון מן הדין מצומצמת מההבנה הפשוטה.
קורבן - התוספתא על מסכת שבועות כותבת שלא מענישים בהבאת קורבן מכוח קל וחומר. אמנם, הריטב"א, בהסבר אחד שלו לסוגיה, כותב שניתן לחייב בהבאת קורבן מכוח קל וחומר.
לקריאה נוספת

הרב יוסף ענגיל, אתוון דאורייתא, סימן כ"ה
הרב יוסף ענגיל, בית האוצר, מערכת א' כלל נ"ה
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע"ג, עמוד א'; תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע"ו, עמוד א'.
↑  מסכת סנהדרין, דף ע"ג, עמוד א', ד"ה הקישא הוא. הסבר זה מתאים רק לאחד מהטעמים המובאים בהמשך הערך מדוע אין עונשין מן הדין.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף ה', עמוד ב'.
↑  ספר ויקרא, פרק כ', פסוק י"ז.
↑  מסכת מכות, דף ה', עמוד ב', מסכת יבמות, דף כ"ב, עמוד ב'.
↑  ספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק ט'.
↑  ספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק י"א.
↑  אין הכוונה שלא ניתן ללמוד שדבר אסור בעזרת קל וחומר, אלא שכיוון שלצורך ענישה של אדם התורה צריכה לכתוב שהדבר אסור (אזהרה) וגם שיש עליו עונש, היא חייבת לכתוב את שניהם במפורש ולא רק את העונש.
↑  מהרש"א, חידושי הלכות על מסכת סנהדרין, דף ס"ד, עמוד ב'.
↑  הליכות עולם, שער רביעי, פרק ב', סעיף י"ב.
↑  תוספות הרא"ש על קידושין, נ"ז, ב', ד"ה 'אי מה..'
↑  מסכת בבא בתרא, דף פ"ח, עמוד ב', ד"ה למעוטי מדות מכרת.
↑  מסכת בבא קמא, פרק א', משנה א'.
↑  מכילתא דרבי ישמעאל, מסכתא דנזיקין פרשה י"א.
↑  חידושי הרשב"א בבא קמא ב', ב', ד"ה 'אבל במחוברין'. ספר הכריתות, בתי מדות, א' י"ז.
↑  פרק ג' הלכה ד'.
↑  מסכת מכות, י"ד, א', ד"ה והלא דברים ק"ו.
אלדאר רני

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1885 קלוז'-נאפוקה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 במאי 1944 (בגיל 58) 
 שם לידה:  Rosenfeld Aladár 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
ד"ר אלדאר רני (במקור רוזנפלד, בהונגרית: Rényi Aladár; קלוז', 9 בספטמבר 1885 – ???, 15 במאי 1944)  היה מלחין ועורך דין יהודי-הונגרי, כותב אופרטות שנספה בשואת יהודי הונגריה.
ביוגרפיה

אלדאר רוזנפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של בעל הקרקעות יוז'ף רוזנפלד ושל רוזה אדלר. הוא סיים בית ספר תיכון בעיר הולדתו, אחר כך למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (ששמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). לצד לימודי המשפטים למד קומפוזיציה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט וקיבל דיפלומה כפסנתרן וכמורה ב-1908. מוריו היו אישטוואן תומאן ויאנוש קוסלר. ב-1909 הוא זכה בקטגוריית ההלחנה של "פרס יובל ההכתרה של יוזף פרנץ" (פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה). הוא עסק בעריכת דין בבודפשט משנת 1910.
האופרטה שלו "הרוזן הקטן" (A kis gróf) זכתה להצלחה, שם הושמעה תחת השם "סוסי" (Susi). הוא משך תשומת לב רצינית עם רביעיית המיתרים, חמישיית הפסנתר והשירים שלו. ב-1944 הועבר מהגטו שהוקם בכפר בקאשמגייר למקום לא ידוע ונעלם.
יצירותיו > אופרטות

הרוזן הקטן (לברית: פרנץ מארטוש, בכורה: בודפשט 1911)
פרח נהר הטיסה (לברית: אישטוואן ברודי, לאסלו ויידה, בכורה: בודפשט 1915)
העלמה ואנדרגולד (לברית: שאנדור הבשי, ז'ולט הרשאני, בכורה: בודפשט 1917)
קיטי וקאטי (לברית: פרנץ מארטוש, בכורה: בודפשט 1926)
יצירותיו > יצירות אחרות

רביעיית מיתרים
חמישיית פסנתר
שירים
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי, 1929, עורך פטר אויווארי, גישה מקוונת
ספר המוזיקה ההונגרית (1928,עורך אימרה מולנר), עמ' 470. גישה מקוונת
הלקסיקון הגדול של רוואי. אנציקלופדיה של ידע. מהדורה זהה, 1994. Babits Publishing House. XVI. כרך 168. ISBN 9638318244
לקסיקון לאמנויות הבמה ההונגריות (1929-1931, עורך. אלאדאר שופפלין)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 151116/1908. Forrás: MNL-OL 30803. mikrofilm 762. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1908. év 33. oldal 20. sor
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belváros) polgári halotti akv. 197/1948. folyószáma alatt".
↑  A halálozás bíróilag lett megállapítva. Budapesti Központi járásbíróság Pk.I. 582/943/1946/4. sz. jogerős végzése.
↑  Erdei Gyöngyi: Fejezetek a Bárczy-korszak történetéből. (Budapest művelődéspolitikája a századelőn). Budapest, 1991. Fővárosi Önkormányzat–Budapest Főváros Levéltára–stb. 82. l. ISBN 9630333228
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810699210505606  BnF: cb16420575c (data)  GND: 119429128  ISNI: 0000 0000 2011 2115  LCCN: n2011088796  NKC: mzk2014807695  VcBA: 495/346394  VIAF: 821677   WorldCat (עם VIAF): 821677
אין שליח לדבר עבירה

אין שליח לדבר עבירה הוא כלל בהלכה, הקובע שהכלל שלוחו של אדם כמותו, המאפשר ביצוע פעולות משפטיות באמצעות שליח, אינו תקף לגבי ביצוען של עבירות. הכלל מטיל את האחריות והעונש על העבירה על השליח, אף על פי שנעשתה בהוראת השולח.
הראשונים נחלקו האם הכלל מתייחס רק לאחריות השילוחית - חיוב פלילי, או שהכלל גם מבטל לחלוטין את תוקפו של המעשה. הכלל מופיע בסוגיה היסודית של דין שליחות.
מקור הכלל

לכלל זה הובאו מספר מקורות: לדעת הספרא מקור הדין הוא הפסוק על אודות השוחט קרבנות במחנה או מחוץ למחנה (שחוטי חוץ): ”דם יחשב לאיש ההוא” - כלומר נחשב שהוא נטל דם, ולא שולחיו - המעשה יחשב עבירה רק לשליח, ולא לשולח. מקור זה מופיע גם בתלמוד הירושלמי כמקור בלעדי. אולם בסוגיה שבתלמוד הבבלי מוצגים מקורות נוספים. תחילה מבססת הגמרא את הדין על סברה: "דברי הרב ודברי התלמיד דברי מי שומעין", ובהמשך הסוגיה אומרת הגמרא שניתן ללמוד את הכלל מהפסוק ”דם יחשב לאיש ההוא דם שפך” שממנו דורשים: הוא ולא שלוחו - מכאן שאין שליח לדבר עבירה.
קיימת גם דעה חולקת. בגמרא מצוטטת מחלוקת קדומה:
האומר לשלוחו צא הרוג את הנפש - הוא חייב, ושולחיו פטור; שמאי הזקן אומר משום חגי הנביא: שולחיו חייב, שנאמר: אותו הרגת בחרב בני עמון; מאי טעמיה דשמאי הזקן? קסבר: שני כתובים הבאים כאחד מלמדין...
מדברים אלו עולה כי שמאי מחזיק בגישה שיש שליח לדבר עבירה. אמנם בהמשך הסוגיה מובא הסבר אחר לפיו גם שמאי אינו חולק על הכלל.
המפרשים חלוקים ביניהם בשאלת היחס בין המקורות השונים המובאים בסוגיה. לפי גישה אחת הלימוד מהכתובים מייתר את הצורך בסברה. לפי זה הכלל יחול בכל מקרה ללא תלות בקיומה של הסברה. לפי גישה חולקת, הסברה שמובאת בגמרא אינה מתייתרת, ועדיין משמשת כמקור לכלל.
המפרשים הציעו הסברים שונים לסברת "דברי הרב ודברי התלמיד":
השולח סבור שהשליח לא יציית לו, כיוון שעליו לשמוע לדברי הרב – הקב"ה, וממילא אינו מתכוון למינוי שליחות באמת.
כיוון שהשליח פועל בניגוד לציווי הרב – הקב"ה, הוא עושה זאת על דעת עצמו, וממילא כל השליחות היא על דעת עצמו.
כיוון שהשליחות נועדה לדבר אסור, התורה לא אפשרה למנות כאן שליח.
תקפות השליחות

הראשונים נחלקו האם הכלל מתייחס רק לאחריות, וקובע רק שלא ניתן לחייב את השולח, או שהכלל מבטל לחלוטין את השליחות. לפי הגישה הראשונה, שליח שמבצע פעולה משפטית עבור השולח, הגם שהדבר כרוך בעבירה, יגרום לתוצאה המשפטית הנדרשת. אולם לפי הגישה השנייה, במקרה כזה לא תהיינה תוצאות משפטיות למעשיו של השליח.
יוצאים מן הכלל

יש נושאים בהם לא חל הכלל "אין שליח לדבר עבירה":
מעילה - האומר לשליח לעשות פעולת מעילה, מתחייב בעצמו במעילה.
שליחת יד בפיקדון - אדם שקיבל על עצמו לשמור פיקדון של חבירו ואמר לשליח לגנוב - המשלח חייב.
טביחה ומכירה - כשגנב שלח שליח לטבוח או למכור את הבהמה שגנב. רבא מסביר שזה נלמד מהפסוק "וטבחו ומכרו", שכמו שיש שליח למכירה כן יש שליח לטביחה.
שחוטי חוץ - כששלח שליח לשחוט קדשים מחוץ להר הבית.
לפי שמאי הזקן בשם חגי הנביא גם ההורג על ידי שליח חייב. הוא לומד את זה מהפסוק ”אותו הרגת בחרב בני עמון”, כלומר מעשה הריגת אוריה מתייחס לשולח דוד ולא לשליח יואב בן צרויה. ההלכה היא לא כדברי שמאי, אך עדיין יש בכך חיוב בדיני שמים.
לקריאה נוספת

מ' ויגודה וח' צפרי, חוק לישראל - שליחות, נ' רקובר עורך, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, ירושלים תשע"ד.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"ב, עמוד ב'
↑  ספרא אחרי מות פרשה ו פרק ט על ויקרא יז, ד.
↑  משנה, מסכת תרומות, פרק ז', משנה א'
↑  ולא עוד אלא שהמקורות האחרים מובאים בסוגיה לפני המקור הנ"ל.
↑  הדרשה הזו היא למי שסובר ששני כתובים הבאים כאחד מלמדים
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"ג, עמוד א'
↑  ריטב"א, קידושין, מב, ב; תוספות בבא מציעא י, ב ד"ה 'אין שליח'; תוספות שאנץ, שיטה מקובצת בבא מציעא שם.
↑  רי"ף ור"ן על קידושין טז, ב בדפי הרי"ף; רש"י, מסכת בבא קמא, דף נ"א, עמוד א', ד"ה אין וכן מסכת בבא מציעא, דף ח', עמוד א', ד"ה פטור; שם דף י', עמוד ב', ד"ה בר חיובא; תוספות, מסכת בבא קמא, דף ע"ט, עמוד א', ד"ה נתנו. וראה שו"ת נודע ביהודה מהדו"ק, אבן העזר, עח.
↑  תוספות הרא"ש, תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף י', עמוד ב'; תוספות שאנץ, שיטה מקובצת, שם.
↑  רש"י, מסכת קידושין, דף מ"ב, עמוד ב', ד"ה אין שליח.
↑  רבי עקיבא איגר, תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף י', עמוד ב'; פני יהושע, תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"ב, עמוד ב'; שו"ת נודע ביהודה, מהדורא קמא, אבן העזר סימן פ.
↑  כך למשל דנו פוסקים בשאלת תוקפו של גט שניתן נגד רצונה של האישה (בניגוד לחרם דרבנו גרשום), אך ניתן על ידי שליח.
↑  תוספות, תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף י', עמוד ב' ד"ה 'דאמר' בתירוץ השני. והשווה תוספות הרא"ש, תוספות רבנו פרץ, ותוספות שאנץ בשיטה מקובצת שם, שכתבו במפורש שיש כאן מחלוקת האם השליחות תקפה או בטלה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מעילה, דף י"ח, עמוד ב'
↑  דין זה נוהג לדעת בית הלל.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ע"א, עמוד א'
↑  ולשון הפסוק המדויקת היא: "וטבחו או מכרו"
↑  ספר שמואל ב', פרק י"א
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נזקים, הלכות רוצח ושמירת נפש, פרק ב', הלכה ב'.