stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייק דאנליבי הבן
קריירה ב-NBA > אינדיאנה פייסרס

ב-17 בינואר 2007 הועבר דאנליבי לאינדיאנה פייסרס כחלק מטרייד ששלח לגולדן סטייט ווריורס את סטיבן ג'קסון, אל הרינגטון ושארונאס יאסיקביצ'יוס. עונתו השנייה בקבוצה הייתה עונת השיא שלו ב-NBA כשהוא רושם ממוצעים של 19.1 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק. ב-17 בדצמבר 2007 קלע דאנליבי שיא קריירה של 36 נקודות במשחקה של אינדיאנה מול ניו יורק ניקס.. בהמשך אותה עונה השווה דאנליבי את שיאו בארבעה משחקים שונים. הפייסרס הבטיחו את מקומם בפלייאוף ה-NBA במשחק האחרון של עונת 2010/2011 ובכך דאנליבי הגיע לראשונה בקריירה לשלב הפלייאוף, אחרי 9 עונות ו-624 משחקים ב-NBA.
קריירה ב-NBA > מילווקי באקס

ב-9 בדצמבר 2011 חתם דאנליבי על חוזה במילווקי באקס על חוזה לשנתיים עבור 7.5 מיליון דולר.
קריירה ב-NBA > שיקגו בולס

ב-10 ביולי 2013 חתם דאנליבי על חוזה לשנתיים בשיקגו בולס עבור 6 מיליון דולר. ב-25 באפריל 2014 קלע דאנליבי שיא קריירה בפלייאוף של 35 נקודות בניצחון קבוצתו על וושינגטון ויזארדס, במשחק השלישי של הסיבוב הראשון בפלייאוף 2014. באותו משחק השווה דאנליבי את שיא המועדון במספר שלשות במשחק פלייאוף עם 8 שלשות.
קריירה ב-NBA > קליבלנד קאבלירס

לקראת עונת 2016/2017 נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס.
קריירה ב-NBA > אטלנטה הוקס

בינואר 2017, לאחר 23 משחקים בלבד במדי הקאבלירס, עבר דאנליבי בטרייד לאטלנטה הוקס, יחד עם מו ויליאמס ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לקלע קייל קורבר.
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002/2003 | גולדן סטייט | 82 | 3 | 15.9 | 0.403 | 0.347 | 0.780 | 2.6 | 1.3 | 0.6 | 0.2 | 5.7 |
| 2003/2004 | גולדן סטייט | 75 | 69 | 31.1 | 0.449 | 0.370 | 0.741 | 5.9 | 2.9 | 0.9 | 0.2 | 11.7 |
| 2004/2005 | גולדן סטייט | 79 | 79 | 32.5 | 0.451 | 0.388 | 0.779 | 5.5 | 2.6 | 1.0 | 0.3 | 13.4 |
| 2005/2006 | גולדן סטייט | 81 | 68 | 31.8 | 0.406 | 0.285 | 0.778 | 4.9 | 2.9 | 0.7 | 0.4 | 11.5 |
| 2006/2007 | גולדן סטייט | 39 | 6 | 26.9 | 0.449 | 0.346 | 0.772 | 4.8 | 3.0 | 1.0 | 0.3 | 11.4 |
| 2006/2007 | אינדיאנה | 43 | 43 | 35.6 | 0.454 | 0.283 | 0.792 | 5.7 | 2.6 | 1.1 | 0.2 | 14.0 |
| 2007/2008 | אינדיאנה | 82 | 82 | 36.0 | 0.476 | 0.424 | 0.834 | 5.2 | 3.5 | 1.0 | 0.4 | 19.1 |
| 2008/2009 | אינדיאנה | 18 | 14 | 27.5 | 0.401 | 0.356 | 0.815 | 3.8 | 2.4 | 0.7 | 0.5 | 15.1 |
| 2009/2010 | אינדיאנה | 57 | 15 | 22.2 | 0.410 | 0.318 | 0.842 | 3.5 | 1.5 | 0.6 | 0.2 | 9.9 |
| 2010/2011 | אינדיאנה | 61 | 44 | 27.6 | 0.462 | 0.402 | 0.800 | 4.5 | 1.7 | 0.7 | 0.5 | 11.2 |
| 2011/2012 | מילווקי | 55 | 3 | 26.3 | 0.474 | 0.399 | 0.811 | 3.7 | 2.1 | 0.5 | 0.1 | 12.3 |
| 2012/2013 | מילווקי | 75 | 3 | 25.9 | 0.442 | 0.428 | 0.820 | 3.9 | 1.9 | 0.5 | 0.5 | 10.5 |
| 2013/2014 | שיקגו | 82 | 61 | 31.5 | 0.430 | 0.380 | 0.854 | 4.2 | 2.3 | 0.8 | 0.6 | 11.3 |
| 2014/2015 | שיקגו | 63 | 63 | 29.2 | 0.435 | 0.407 | 0.805 | 3.9 | 1.8 | 0.6 | 0.3 | 9.4 |
| 2015/2016 | שיקגו | 31 | 30 | 22.7 | 0.410 | 0.394 | 0.784 | 2.7 | 1.3 | 0.5 | 0.3 | 7.2 |
| 2016/2017 | קליבלנד | 23 | 2 | 15.9 | 0.400 | 0.351 | 0.737 | 2.0 | 0.9 | 0.3 | 0.1 | 4.6 |
| 2016/2017 | אטלנטה | 30 | 0 | 15.8 | 0.438 | 0.429 | 0.846 | 2.3 | 1.0 | 0.3 | 0.2 | 5.6 |

| קריירה |  | 986 | 585 | 27.7 | 0.441 | 0.377 | 0.803 | 4.3 | 2.2 | 0.7 | 0.3 | 11.2 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | אינדיאנה | 5 | 0 | 14.4 | 0.350 | 0.300 | 0.667 | 1.2 | 1.6 | 0.8 | 0.0 | 5.0 |
| 2013 | מילווקי | 4 | 0 | 22.8 | 0.567 | 0.438 | 0.889 | 4.0 | 2.0 | 0.5 | 0.0 | 12.3 |
| 2014 | שיקגו | 5 | 5 | 32.6 | 0.472 | 0.462 | 0.667 | 3.6 | 2.4 | 0.6 | 0.2 | 13.2 |
| 2015 | שיקגו | 12 | 12 | 32.4 | 0.489 | 0.482 | 0.947 | 4.0 | 2.6 | 0.8 | 0.4 | 10.9 |
| 2017 | אטלנטה | 6 | 0 | 8.8 | 0.429 | 0.400 | 1.000 | 0.8 | 0.3 | 0.2 | 0.0 | 2.0 |

| קריירה |  | 32 | 17 | 24.0 | 0.480 | 0.451 | 0.840 | 2.9 | 1.9 | 0.6 | 0.2 | 8.8 |
הערות שוליים

↑  הווריורס מודיעים על קידומים בהנהלת הקבוצה, באתר mercurynews.com,‏ 26 בספטמבר 2018
↑  דו"ח המשחק של דיוק מול אריזונה בגמר המכללות
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2002, באתר nba.com
↑  דאנליבי חותם על הארכת חוזה בגולדן סטייט, באתר הקבוצה
↑  דאנליבי מועבר בטרייד לאינדיאנה פייסרס
↑  דו"ח המשחק של אינדיאנה מול ניו יורק, באתר basketball-reference.com
↑  דאנליבי קוטע את "בצורת" הפלייאוף אחרי 624 משחקי ליגה
↑  דאנליבי חותם על חוזה במילווקי
↑  דאנליבי חותם על חוזה בשיקגו
↑  דאנליבי קולע שיא קריירה בפלייאוף עם 35 נקודות ומשווה שיא מועדון של 8 שלשות בפלייאוף
↑  דאנליבי נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס, באתר הרשמי של הקבוצה, 7 ביולי 2016
↑  קורבר עבר לקליבלנד, באתר ערוץ הספורט, 7 בינואר 2017
מיקרו אשראי

מיקרו אשראי הוא חלק מתחום המיקרו מימון, כלומר אספקת שירותים פיננסיים לאנשים עניים מאוד. מיקרו אשראי הוא הקצאה של הלוואה קטנה מאוד ליזמים ובעלי עסקים עניים שאינם יכולים בדרך כלל לקבל שירותים בנקאיים. לאנשים כאלה בדרך כלל אין ערבים, הכנסה יציבה או היסטוריית אשראי, ולכן הם אינם עומדים אפילו בקריטריונים הבסיסיים ביותר לקבלת אשראי בדרכים המסורתיות. מיקרו מימון כולל, פרט להלוואות, גם אפשרות מיקרו חיסכון, מיקרו ביטוח, וכלים פיננסיים חדשניים אחרים.
למרות שמוסדות של מיקרו אשראי ומיקרו מימון קיימים בצורות שונות כבר מהמאה ה-19, הגל הנוכחי של עניין בתחום החל בשנות ה-70 של המאה ה-20, בפרויקטים של הארגון ACCION ושל בנק גרמין של מוחמד יונוס בארצות מתפתחות. בראשית דרכו הוא זכה לזלזול מצד רוב הגורמים בארגוני הפיתוח הגדולים, שלא האמינו ביכולתם ומחויבותם של המיקרו לווים לעמוד בהתחייבויותיהם. כיום הוא נחשב לאמצעי חשוב במאבק בעוני העולמי, והוא מאפשר לאנשים עניים מאוד ליזום צורות של תעסוקה עצמית, ליצור הכנסות, ולעיתים קרובות לחסוך ולצאת ממעגל העוני. הצמיחה בהכנסה הפנויה בתורה מביאה לצמיחה כוללת של המשק במדינות אלה. האו"ם הכריז על שנת 2005 כ"שנת המיקרו אשראי הבינלאומית", ומוחמד יונוס זכה בפרס נובל לשלום בשנת 2006. בשל ההצלחה של מיקרו אשראי, החל עניין בתחום גם בתוך תעשיית הבנקאות המסורתית, כאמצעי לצמיחה עתידית בכלכלות המתפתחות.
היסטוריה

יש מספר יוזמות וארגונים היסטוריים שאפשר לראותם כמי שעסקו במיקרו מימון ובמיקרו אשראי. בגרמניה, תנועת כלכלת הכפרים של פרידריך וילהלם ראיפזן נוסדה בשנת 1864, ובשנת 1901 נהנו משירותיה כ-2 מיליון איכרים. תנועה זו התבססה על איגודי אשראי, כלומר ארגונים קואופרטיביים של אשראי-הדדי. ראיזן יזם את התנועה כפתרון לעוניים של מי שהיו עד זמן קצר לפני כן צמיתים, וניצולם על ידי מלווים מקומיים. אלפונס ודורימן דז'רדן ייסדו בקוויבק, קנדה, תנועה דומה בשנת 1900. עקרונות של מיקרו אשראי יושמו גם בתוכנית מרשל לאחר מלחמת העולם השנייה באירופה.
הגלגול הנוכחי של המיקרו מימון מזוהה בעיקר עם פעילות במדינות המתפתחות וקשור למספר ארגונים שהחלו את פעילותם בשנות ה-70, ביניהם:
ACCION - ארגון זה החל את דרכו בשליחת מתנדבים לעבודה בפרויקטי תשתיות באמריקה הלטינית. בשנת 1973 הוא החל לפעול להענקת הזדמנויות כלכליות לעניים, כדי שיוכלו ליצור שיפורים בני-קיימא בחייהם. התוכנית להענקת הלוואות קטנות למטרות עסקיות לעניים החלה בעיר רציפי שבברזיל. לטענת הארגון, הלוואות אלה היו הסנוניות הראשונות של המיקרו אשראי המודרני. הניסוי הצליח, ובמשך ארבע שנים הארגון העניק 885 הלוואות עם שיעור החזרה של מעל 90%. ההלוואות סייעו ליצירה או ייצוב של 1,386 מקומות עבודה. ההצלחה שינתה את דרכו של הארגון, שהחל לעסוק אך ורק במיקרו מימון. כיום הוא פועל במדינות בכל רחבי דרום ומרכז אמריקה, בארצות הברית, באפריקה ובהודו.
בנק גרמין - בערך באותה תקופה, וללא קשר, מוחמד יונוס, פרופסור לכלכלה מאוניברסיטת צ'יטגונג בבנגלדש, החל בניסוי דומה. את ההלוואה הראשונה שלו, בסך 27 דולר ארצות הברית הוציא יונוס מכיסו הפרטי בשנת 1974. בשנת 1976, יונוס הקים את בנק גרמין כדי לספק הלוואות לעניי בנגלדש. מאז הלווה הבנק למעלה מ-5 מיליארד דולר ארצות הברית לכמה מיליוני אנשים - בשנת 2005 עמד מספר ההלוואות הפתוחות על 4 מיליון. כדי להבטיח את החזרת ההלוואות, הבנק משתמש בשיטה של "הלוואות סולידריות", באמצעות "קבוצות סולידריות": קבוצות קטנות ולא פורמליות, כמעט כולן של נשים, שנועדות מדי שבוע בכפריהן ומתקבצות כדי לפגוש את נציגי הבנק, ושחבריהן תומכים זה בזה. כיום הבנק מציע גם שירותי הלוואות מסוגים אחרים ושירותי חיסכון. הבנק, ביחד עם מייסדו יונוס, זכו בפרס נובל לשלום בשנת 2006.
התמקדות בנשים

העניין של סוכנויות ומוסדות מיקרו אשראי ברחבי העולם בנשים הולך וגובר, ויש הארגונים המתמקדים רק בהלוואות לנשים. הסיבות לכך הן שנשים בדרך כלל אחראיות על גידול הילדים, ועוני של נשים פוגע בהתפתחותם הפיזית והחברתית של ילדיהן. הניסיון מראה שנשים נוטות להחזיר את ההלוואות, שהן משקיעות את הכסף בדרך שתביא רווחה למשפחותיהן, ושמעמדן המשפחתי והחברתי משתפר משום שהן מסוגלות להרוויח כסף.
המגמה של התמקדות בנשים החלה בבנק גרמן בבנגלדש. בתחילת דרכו הלווה הבנק לנשים וגברים כאחד, אבל עם הזמן, מהסיבות שתוארו, הוא החל להתמקד בנשים, וכיום 96% מההלוואות ניתנים לנשים. ארגונים שונים הלכו בעקבותיו, ובמקומות מסוימים קמו ארגונים שיועדו מראש להלוות לנשים בלבד.
עם זאת יש הטוענים[דרוש מקור] שבמקרים רבים נשים משמשות רק ככיסוי, כאשר הלווים האמיתיים הם בעליהן או בניהן. הגברים משתמשים בכספים לצרכיהם, בעוד הנשים נושאות בנטל הסיכון הפיננסי.
ראו גם

הלוואת סאבפריים
בנק חברתי
מזרח אירופה

מזרח אירופה הוא אזור גאוגרפי במזרחה של אירופה. גבולותיו של אזור זה אינם מוגדרים באופן חד-משמעי. יש המגדירים את האזור כאזור המערבי להרי האורל ולהרי הקווקז עד גבולה המערבי של רוסיה, יש המוסיפים את המדינות הצמודות לגבול זה (מדינות שהיו בעבר חלק מברית המועצות) ויש הכוללים באזור זה את כל מדינות ברית ורשה. מכיוון שחלק מרוסיה נמצא באסיה, רק חלק ממנה נחשב למזרח אירופי ולא כל שטחה. המזרח אירופאיים הם ברובם המכריע ממוצא אתני משותף המכונה סלאבים, ובני הדת הנוצרית-אורתודוקסית.
מדינות מזרח אירופה לפי ההגדרה המצומצמת[דרוש מקור]

על פי ההגדרה המצומצמת של האזור נמצאות באזור המדינות הבאות (שהיו בעבר חלק מברית המועצות):[דרושה הבהרה]
אוקראינה אוקראינה
גאורגיה גאורגיה
רוסיה רוסיה (החלק האירופאי בלבד)
בלארוס בלארוס
ארמניה ארמניה
מולדובה מולדובה
מדינות מזרח אירופה על פי ההגדרה המרחיבה

עד נפילתו של הגוש הקומוניסטי נהגו להתייחס לכל המדינות בהן יש שלטון קומוניסטי כחלק ממזרח אירופה או הגוש המזרחי.
אוקראינה אוקראינה
אלבניה אלבניה
אסטוניה אסטוניה
בולגריה בולגריה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
בלארוס בלארוס
גאורגיה גאורגיה
לטביה לטביה
ליטא ליטא
מולדובה מולדובה
מונטנגרו מונטנגרו
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
סלובניה סלובניה
סלובקיה סלובקיה
סרביה סרביה
פולין פולין
צ'כיה צ'כיה
קרואטיה קרואטיה
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה
הערה: יוון וטורקיה, על אף מיקומן במזרחה של יבשת אירופה אינן נחשבות חלק ממזרח אירופה בשל השלטונות הלא-קומוניסטיים שהיו בהן.
המדינות הבלטיות (אסטוניה, לטביה וליטא) שנחשבו בעבר חלק ממזרח אירופה כיום הן מבחינה גאוגרפית והן מבחינה תרבותית נוטות לצפון אירופה.
ישנן עוד מדינות רבות נוספות שנחשבו בשלב מסוים בהיסטוריה כחלק ממזרח אירופה, ובפרט אותן ארצות שהיו חלק מברית המועצות או קודם לכן חלק מהאימפריה הרוסית.
מדינות מזרח אירופה על פי ההגדרה המרחיבה > בעייתיות עם ההגדרה המרחיבה

החלוקה של ימי המלחמה הקרה בין מזרח ומערב אירופה שהתבססה על החלוקה בין מדינות נאט"ו לבין הגוש המזרחי אינה תקפה יותר, מאז נפילתו של הגוש המזרחי והרחבתו של האיחוד האירופי מזרחה.
לרוב מדינות מזרח אירופה יש בימינו ממשלות ליברליות ושלטון דמוקרטי. כמו כן ההבדלים ברמת החיים ופערי ההכנסה בין מזרח ומערב אירופה הולכים ומצטמצמים.
מסיבה זו, בימינו, נכון להתייחס למדינות מזרח אירופה מבחינה גאוגרפית בלבד, היינו לפי ההגדרה המצומצמת, המאפיינת מדינות אלה גם מבחינה תרבותית.
היסטוריה

המונח "מזרח אירופה" הופיע לראשונה בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 לתאר את חלקיה של אירופה שנפלו מאחור מבחינה טכנולוגית, ולא התקדמו יחד עם מערב אירופה לאחר המהפכה התעשייתית. במזרחה של אירופה נשארו צורות השלטון המסורתיות של אצילים וצמיתים - מבנה כלכלי שהלך ונעלם במערב אירופה הליברלית.
המונח המודרני "מזרח אירופה" מקורו בהקמת הגוש המזרחי בשחרור הקומוניסטי של ארצות מזרח אירופה מהכיבוש הנאצי בסיומה של מלחמת העולם השנייה.
"מסך הברזל" שהפריד בין מזרחה ומערבה של אירופה במהלך המלחמה הקרה יצר הבדל ברמת החיים ורמת ההכנסה בין מזרחה למערבה של אירופה - הבדל הנוסף על השוני בצורת השלטון.
ראו גם

מרכז אירופה
יהדות מזרח אירופה
לקריאה נוספת

אן אפלבאום, מסך הברזל - ריסוק מזרח אירופה, הוצאת עם עובד, 2014.
מזרח אירופה (מסומנת באדום) לפי ההגדרה ששררה עד 1989.
מוריס 8

| --- | --- |

Morris Eight, בתצורת 2 דלתות, שנת 1936
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Morris 8/40  (באוסטרליה)
 יצרן:  Morris Motors Limited (אנ')
 שנות ייצור:  1935 – 1948
 יחידות שיוצרו:  338,536 (סדרה ראשונה, סדרה שנייה, סדרה "E")  51,000 ("סדרה Z")
 הרכבה:  בריטניה בריטניה  אוסטרליה אוסטרליה
 מודל קודם:  מוריס מיינור (1928)
 מודל אחריו:  מוריס מיינור
 אורך:  3,658 מ"מ ("מוריס 8 סדרה "E", מוריס "סדרה Z")
 רוחב:  1,384 מ"מ ("מוריס 8", סדרה ראשונה)  1,448 מ"מ (מוריס "סדרה Z")
 גובה:  1,524 מ"מ  ("מוריס 8", סדרה ראשונה)
 בסיס גלגלים:  2,057-2,286 מ"מ ("מוריס 8", סדרה ראשונה)  2,216 מ"מ מ"מ ("מוריס 8", סדרה שנייה)  2,261 מ"מ ("מוריס 8 סדרה "E")  2,260 מ"מ (מוריס "סדרה Z")
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 918 סמ"ק המפיק 23.5 כ"ס ב-3,800 סל"ד ("מוריס 8" סדרה ראשונה, סדרה שנייה)  4 צילינדרים 918 סמ"ק המפיק 29 כ"ס ("מוריס 8" סדרה "E")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  93 קמ"ש (מנוע 918 סמ"ק המפיק 23.5 כ"ס ("מוריס 8" סדרה ראשונה)
מוריס 8 (באנגלית: Morris Eight) היא סדרת מכוניות קטנות בתצורות שונות שכללו מכוניות משפחתיות ומכוניות קבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors Limited (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1935 – 1948 בבריטניה ובאוסטרליה.
בין השנים 1940 – 1954 יוצרה סדרת "Morris Series Z" מסחריות בבריטניה וטנדרים באוסטרליה.
סדרות

"מוריס 8".
"מוריס 8 סדרה שנייה".
"מוריס 8 סדרה "E".
סדרות > "מוריס 8" סדרה ראשונה

יוצר בין השנים 1931 – 1937 בבריטניה ובאוסטרליה.
יוצרו 164,102 יחידות.
תצורות: 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן, 2 דלתות קבריולה,  2 דלתות "tourer" - קבריולה, 5 דלתות מסחרית.
מחיר היחידה עמד על 118 לירה שטרלינג (שנת 1931, בריטניה לדגם 4 דלתות סדאן).
סדרות > "מוריס 8" סדרה שנייה

יוצר בשנת 1938 בבריטניה ובאוסטרליה.
יוצרו 54,000 יחידות.
תצורות: 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן, 2 דלתות קבריולה,  2 דלתות "tourer" - קבריולה.
סדרות > "מוריס 8 סדרה "E"

יוצר בין השנים 1938 – 1948 בבריטניה ובאוסטרליה.
יוצרו 120,434 יחידות.
תצורות: 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן, 2 דלתות קבריולה,  2 דלתות "tourer" - קבריולה,  2 דלתות "Roadster utility" (אנ') - טנדר, 2 דלתות "Coupé utility" (אנ') - טנדר, 2 דלתות מסחרית.
סדרות > מוריס "סדרה Z"

יוצר בין השנים 1940–1954.
יוצרו 51,000 יחידות.
תצורות: 2 דלתות מסחרית (בריטניה), 2 דלתות "Coupé utility" - טנדר (אוסטרליה).
תמונות

"מוריס 8", דגם 4 דלתות, שנת 1937
"מוריס 8", דגם 4 דלתות, שנת 1935
"מוריס 8", סדרה "E", שנת 1946
"מוריס 8", בתצורת 4 מושבים, שנת 1937 - קבריולה
"מוריס 8" - קבריולה
"מוריס 8/40", סדרה "E", שנת 1948 - קבריולה
"מוריס 8", סדרה "E", שנת 1939 - קבריולה
"מוריס 8", 4 מושבים, סדרה "E", שנת 1939 - קבריולה
"מוריס 8", שנת 1937 - מסחרית
"מוריס 8", שנת 1935 - מסחרית
"מוריס 8" - מסחרית
"מוריס 8" - טנדר
"מוריס 8", מנוע 718 סמ"ק - טנדר
מוריס סדרה Z - מסחרית
מוריס סדרה Z, דגם "coupé utility", שנת 1949
ראו גם

מוריס מיינור (1928)
מוריס 14
הערות שוליים

↑  Michael Sedgwick,Mark Gillies, A-Z of Cars of the 1930s, Bay View Books, 1989, ISBN 1-87097-938-9.
↑  Michael Sedgwick, Mark Gillies, A-Z of cars 1945-1970, Bay View Books, 1986, ISBN 1-870979-39-7.
↑  "מוריס 8" independent.co.uk/life-style/motoring/features/morris-eight
↑  David Culshaw, Peter Horrobin, The Complete Catalogue of British Cars 1895–1975, Dorchester, Veloce Publishing PLC, 1997, ISBN 1-87410-593-6.
↑  "מוריס 8" - סדרות car.info/en-se/morris/eight
↑  "מוריס 8" lanemotormuseum.org/collection
↑  "מוריס 8", סדרה שנייה nationalmotormuseum.org.uk/vehicle-collection/morris-eight-series-ii
מידע גורלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  א. פרידמן
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת פלדהיים
 תאריך הוצאה:  2003
 מספר עמודים:  224
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002316317
מידע גורלי הוא רומן מאת הסופרת א. פרידמן העוסק בחייה של נערה רפורמית החוזרת בתשובה ליהדות האורתודוקסית ומגלה שהיא ממזרת. הספר יצא לאור בשנת 2001 בהוצאת פלדהיים. הספר תורגם לאנגלית ב-2004   (תחת השם Nothing but the truth) ומופץ בחו"ל על ידי פלדהיים ניו-יורק.
תקציר העלילה

הלן היא בת למשפחה רפורמית המתגוררת בארצות הברית. היא חוזרת בתשובה באופן עצמאי, ובמשרד עורכי הדין בו היא עובדת היא מכירה בחור חרדי, תלמיד ישיבה לשעבר בשם דייוויד גרינברג, והם מחליטים להינשא.
כשהם באים להירשם לנשואים מתברר להלן כי אמה הייתה נשואה לאדם אחר, אך למרות שנישאה בשנית, היא לא התגרשה כהלכה, ולכן ילדיה מנישואיה השניים הם ממזרים לפי ההלכה, ולפיכך נאסר עליהם להתחתן עם יהודים כשרים. לפיכך, היא אינה יכולה להינשא לארוסה, והאירוסין מתבטלים.
הוריה, שלא היו מודעים למשמעות הצעד שעשו, כאובים מאוד על כך שבתם אינה יכולה להינשא. אף שלממזר יש אופציות מעטות להינשא על פי ההלכה, הלן מבכרת שלא להתחתן. את חייה היא מקדישה להעלאת המודעות לגירושין על פי ההלכה, על מנת למנוע טרגדיות מהסוג שהיא עצמה חוותה.
מכתבים לג'ולייט

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  גארי ויניק 
 הופק בידי:  קרולין קפלן אלן ברקין מארק קנטון שאראן קאפור
 תסריט:  חוזה ריברה, טים סאליבן 
 עריכה:  ביל פנקו 
 שחקנים ראשיים:  אמנדה סייפריד ונסה רדגרייב כריסטופר איגן גאל גרסיה ברנאל פרנקו נרו
 מוזיקה:  אנדראה גוארה 
 צילום:  מרקו פונטקורבו 
 מדינה:  ארצות הברית, איטליה 
 חברת הפקה:  Summit Entertainment 
 חברה מפיצה:  Summit Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 14 במאי 2010   ישראל 3 ביוני 2010
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, קומדיה רומנטית, סרט דרמה 
 תקציב:  $30,000,000
 הכנסות:  $46,453,569
 הכנסות באתר מוג'ו:   letterstojuliet
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכתבים לג'ולייט (באנגלית: Letters to Juliet) הוא סרט דרמה קומית-רומנטית משנת 2010, בכיכובם של אמנדה סייפריד, כריסטופר איגן, ונסה רדגרייב, פרנקו נרו וגאל גרסיה ברנאל. הרעיון לכתיבת התסריט מבוסס על ספר בשם "מכתבים לג'ולייט" שיצא לאור בשנת 2006, המתאר את התופעה של כתיבת מכתבים לגיבורה הרומנטית המפורסמת ביותר של ויליאם שייקספיר, יוליה.
תקציר העלילה

סופי הול (אמנדה סייפריד) היא בודקת עובדות שעובדת במגזין גדול, ורוצה להתקדם למעמד של כותבת. היא יוצאת עם ארוסה ויקטור (גאל גרסיה ברנאל), שף העומד לפתוח מסעדה איטלקית במנהטן, לירח דבש בוורונה, עיר האהבה באיטליה, שם היא מקווה שתוכל לכתוב משהו "ראוי" לפרסום.
למרות התכנון, ויקטור מתמכר לעבודתו ויוצא לפגישות רבות ברחבי איטליה, דבר שגורם לסופי לתסכול, אך היא מחליטה לא לבזבז זמן ולטייל בעצמה בוורונה. היא נתקלת בחבורת נשים, הנקראות "המזכירות של יוליה", אשר תפקידן לענות למכתבים שנערות נואשות משאירות ליוליה על כותל ביתה. היא מתרגשת מאוד מהרעיון, ומצטרפת אליהן למשך כמה ימים. היא מוצאת בכותל מכתב שהשאירה נערה אנגליה בשם קלייר (ונסה רדגרייב) מלפני 50 שנה, אודות סיפור האהבה של קלייר ולורנצו. סופי מחליטה להחזיר לה מענה, למרות הזמן שעבר.
קלייר מקבלת את המכתב ומגיעה עם נכדה צ'ארלי (כריסטופר איגן) לוורונה למצוא את אהובה. בעזרתה של סופי הם מכינים רשימה של אנשים ששמם לורנצו, וקלייר מחליטה לנסוע לכל האנשים ברשימה בתקווה שאחד מהם הוא אהובה לשעבר. סופי, לאחר שמגלה כי ויקטור יהיה עסוק בענייני עבודתו, מספרת לקלייר שהיא רוצה להצטרף למסע, ולכתוב עליו, למרות התנגדותו של צ'ארלי. השלושה נוסעים ברחבי איטליה ממקום למקום בעקבות הרשימה. צ'ארלי וסופי מתקרבים אחד לשני במשך המסע. סופי מספרת לו על חששותיה בנוגע לכתיבה. הוא מספר לה על הוריו שנהרגו בתאונת דרכים, ודאגתו לסבתו. הם רבים כאשר הם מגיעים לכתובת נוספת, ומגלים שמדובר בקבר. אף על פי שהם משלימים, הם מחליטים לוותר על המשך החיפוש. בדרכם חזרה, לגמרי במקרה, מוצאת קלייר את אהובה לורנצו (פרנקו נרו) ומחליטה להישאר איתו.
סופי חוזרת לניו יורק ומפרסמת את הסיפור שכתבה על המסע, אך נפגעת כאשר ויקטור לא היה מעוניין לקרוא אותו. היא נפרדת ממנו ונוסעת חזרה לאיטליה לחתונה של קלייר ולורנצו. במהלך החתונה, קלייר קוראת את המכתב שסופי כתבה לה והתחיל את כל המסע. סופי מתוודה בפני צ'ארלי שהיא אוהבת אותו והוא מפתיע אותה בכך שמודה שגם הוא אוהב אותה. הסרט נגמר בנשיקתם מתחת למגדל.
שחקנים

סופי - אמנדה סייפריד
קלייר - ונסה רדגרייב
צ'ארלי - כריסטופר איגן
לורנצו - פרנקו נרו
ויקטור - גאל גארסיה ברנאל
מזרח אגדר

מזרח אגדר (או אוסט-אגדר; בנורווגית: Aust-Agder) היה אחד מ-18 מחוזות נורווגיה. למחוז גבול משותף עם המחוזות טלמרק, רוגלנד ומערב אגדר. מזרח אגדר היה המחוז ה-14 הגדול ביותר מבחינת שטח ושטחו היה 9,212 קמ"ר. ב-1 בינואר 2020, המחוז אוחד עם מערב אגדר, ונוצר מחוז אגדר. נכון ל-2019 מתגוררים במחוז 117,655 תושבים, המהווים כ-2.2% מאוכלוסיית נורווגיה. מרכזו המנהלי של המחוז היה העיר ארנדל.
המחוז כלל את האיים טרומויה, חיסויה, ג'וסטויה וסנדויה. פנים המחוז מקיף את הרובע המסורתי סטסדל, דרכו זורם הנהר אוטרה לחוף.
שם

עד שנת 1919 שמו של המחוז היה נדנס אמט. המחוז נקרא על שם חוות נדנס (Norden Niðarnes) הישנה, מכיוון שזה היה מקום מושבו של האמטמן (מושל המחוז). המילה "נדנס" היא הלחם של שתי מילים, ניד ונס. ניד (המכונה כיום נידלבה) הוא נהר במחוז ופירוש המילה נס הוא "היבשה". פירוש שמו של הנהר אינו ידוע.
סמל

הסמל הוא מהעת החדשה. הוא נוצר ב-12 בדצמבר 1958. הוא מציג שני פסי זהב אופקיים על רקע אדום. הם מסמלים את סחר העצים של עפרות הברזל שהיו חשובים לצמיחתה של מזרח אגדר.
נפות

מערכת הנפות, או הקומונר, הוקמה בנורווגיה בשנת 1837, על בסיס קהילות שהיו קיימות בעבר. נורווגיה נמסרה לשוודיה על ידי דנמרק בשנת 1814, בה היא מרדה מיד וזכתה בשלטון העצמי, אם כי עדיין הייתה חלק משוודיה. בשנת 1905 הכריזה נורווגיה על עצמאות מוחלטת. בינתיים, ככל שהתקדמו השנים, הנפות לא נשארו זהות, הוקמו חדשות, ישנות התפרקו והקרקע הועברה לשלטונות אחרים. מאז שנות ה-90, מזרח אגדר חולקה ל-15 נפות:
| מספר | שם | מרכז אדמיניסטרציה | אוכלוסייה | שטח (קמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0901 | ריזור | ריזור | 6,936 | 193 |
| 0904 | גרימסטאד | גרימסטאד | 22,692 | 304 |
| 0906 | ארנדל | ארנדל | 44,576 | 270 |
| 0911 |  יָשְטֹּא | יָשְטֹּא | 2,511 | 322 |
| 0912 | וגורשי | מיירה | 2,104 | 356 |
| 0914 |  טוודסטרנד | טוודסטרנד | 6,051 | 215 |
| 0919 |  פרולנד | בלקסטאד | 5,713 | 645 |
| 0926 |  לילאנד | לילאנד | 10,702 | 190 |
| 0928 | בירקנס | בירקלנד | 5,178 | 674 |
| 0929 |  אמלי | אמלי | 1,856 | 1,131 |
| 0935 | איבלנד | בירקטוויט | 1,342 | 262 |
| 0937 |  איוביה והורנס | Evje | 3,614 | 550 |
| 0938 |  בייגלנד | בייגלנד | 1,200 | 1,312 |
| 0940 | עֶמֶק | עֶמֶק | 1,246 | 1,265 |
| 0941 |  בייקל | בייקל | 952 | 1,467 |
| סך הכל |  אוסט-אגדר | ארנדל | 116,673 | 9,158 |
ערים

במזרח אגדר יש חמש ערים:
ארנדל
גרימסטאד
ריזור
לילאנד
טוודסטרנד
ראו גם

אגם בוטן
הערות שוליים

↑  Oluf Rygh, Norske gaardnavne, 1905. (בדנית)
↑  , www.heraldry-wiki.com (באנגלית)
| מחוזות וטריטוריות בלתי נפרדות של נורווגיה |
| --- | --- | --- |
| רשימת מחוזות מאז 2020 | אגדר • אוסלו • ויקן • וסטלן • וסטפול וטלמרק • טרומס ופינמרק • טרנדלג • ינלנה • מרה ורומסדל • נורדלנד • רוגלנד |  |
| מחוזות לשעבר | אופלנד • אסטפול • אקרסהוס • בוסקרוד • הדמרק • הורדלנד • וסטפול • טלמרק • טרומס • מזרח אגדר • מערב אגדר • סון או פיורנה • פינמרק |  |
| טריטוריות בלתי נפרדות | יאן מאיין • סבאלברד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552542905171  GND: 4301692-3  LCCN: n78095471  MusicBrainz: 0bd0e394-e3aa-4e33-b06c-80a4aede075f  VIAF: 132506484   WorldCat (עם VIAF): 132506484
מילי (אטול)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  6°07′34″N 171°58′48″E﻿ / ﻿6.1262166666667°N 171.97998055556°E﻿ / 6.1262166666667; 171.97998055556
 שטח:  14.9 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי מרשל 
 אזור זמן:  UTC+12
  (למפת איי מרשל מוגדלת) מג'ורו ביקיני קווג'לין איילינגלאפלאפ ארנו ג'לואיט מיקרונזיה האוקיינוס השקטמילי(למפת איי מרשל רגילה) מג'ורו ביקיני קווג'לין איילינגלאפלאפ ארנו ג'לואיט מיקרונזיה האוקיינוס השקטמילי
 
מילי (במרשלית: Mile) הוא אחד האטולים של איי מרשל שבאוקיינוס השקט. האטול שוכן כ-80 ק"מ דרומית מזרחית לאטול מג'ורו, בו ממוקמת בירת איי מרשל.
האטול כולל 92 איי אלמוגים ששטחם היבשתי הוא 14.9 קמ"ר. שטח הלגונה הוא 760 קמ"ר. במילי מתגוררים 738 תושבים (נכון ל-2011).
תחבורה

בין חלק מהאיים של האטול קיים מעבר יבשתי בזמן שפל.
שדות תעופה נמצאים באיים מילי ואנג'יט. חברת התעופה של איי מרשל משרתת שדות אלו.
באטול שני מנחתים למטוסים:
באי מילי מנחת מרופד חצץ, באורך כ-870 מטר.
באי אנג'ט (Enejit)
את שני המנחתים משרתת חברת התעופה של איי מרשל.