stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל נג'ארה
מספריו

זמירות ישראל – פיוטים
מערכות ישראל – פירוש לתורה
מקוה ישראל – דרשות
פצעי אוהב – פירוש על ספר איוב
כלי מחזיק ברכה – בעניין ברכות וברכת המזון
שוחטי הילדים – דיני שחיטה בחרוזים
לקריאה נוספת

טובה בארי (עורכת), ישראל נג'ארה – שירים, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, תשע"ה (המבוא לספר באתר התפילה והפיוט)
שארית ישראל - מזמירות ישראל, בצירוף מבואות וביאורים בידי טובה בארי ואדוין סרוסי, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל המזרח, תשפ"ד 2023.
אוצר השירה והמליצה, מאת י.ח. טביוב, הוצאת דביר, תרפ"ט 1929, תל אביב א"י, עמוד 204
מאיר נזרי, כתובות ותנאים לחג השבועות בקהילות ישראל, ובראשן הכתובה 'ירד דודי לגנו' לר' ישראל נג'ארה, מוסד הרב קוק תשפ"א
אהרן מירסקי, הפיוט, שירת ישראל נג'ארה, ירושלים: מאגנס תשנ"א עמ' 705–713
הרב אברהם ישעיהו דיין, "אם יש להימנע מלשורר את שירי ר"י נג'ארה", האוצר כא (חשון ה'תשע"ט), עמ' קמא–קנו
הערות שוליים

↑   הפיוט יונתי זיו יפעתך, באתר הפיוט והתפילה
↑  שירים / רבי ישראל נג'ארה, באתר תרבות.il
↑  רבי ישראל נג'ארה, באתר קהילות שרות
↑  ישראל נג'ארה, ירד דודי לגנו (כתובה לחג השבועות), באתר הפיוט והתפילה של סנונית
↑  שמו של הספר נובע מכך שהוא כתוב בצורה פשוטה שגם ילדים יכולים להבין.
↑   רוני ויינשטיין, עורי עורי דבורה, כי משקה ייצא מבטנך ובו מַרפא לאנשים, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265712005171  PLWABN: 9810546257905606  BnF: cb146121419 (data)  GND: 1053420153  ISNI: 0000 0000 6658 2067  LCCN: n84182009  MusicBrainz: 36f81cbd-9f6e-45cc-8f62-fac7b5df7737  NKC: ola20231203886  NTA: 297890387  SNAC: w65m79j4  SUDOC: 241116287  VcBA: 495/3601  VIAF: 51941634   WorldCat (עם VIAF): 51941634
Airalo

| --- | --- |

 פעילות:  תקשורת
 מדינה:  סינגפור 
 משרד ראשי:  ארצות הברית
 מייסדים:  אברהם בורק, בהדיר אוזדמיר
 עובדים:  51–200 (2024)
 תקופת הפעילות:  2019–הווה (כ־6 שנים)
 https://www.airalo.com/he
 
Airalo היא חברה המשווקת שירותי תקשורת באמצעות ESIM. נכון ל-31 במרץ 2024, היו לשירות למעלה מ-10 מיליון משתמשים והוא זמין ב-App Store וב-Google Play ב-53 שפות.
היסטוריה

Airalo הוא סטארט-אפ שבסיסו בארצות הברית שנוסד ב-2019 על ידי אברהם בורק ובאדיר אוזדמיר. המטרה שלהם היא לתת לנוסעים גישה לחיבור גלובלי מיידי באמצעות טכנולוגיית eSIM.‏
בורק ואוזדמיר הם יזמים דיגיטליים שחוו את המגבלות של החיבור במהלך נסיעות ממקור ראשון. טכנולוגיית eSIM הציגה הזדמנות לספק אלטרנטיבה זולה ונגישה יותר לנוסעים.
בשנת 2019, Airalo השיגה 1.9 מיליון דולר במימון ראשוני מקרן ה-Seed של Antler ו-Sequoia Capital India Surge.‏ בשנת 2021 היא השיגה מימון של 5 מיליון דולר מסדרה A.‏ ובשנת 2023, 60 מיליון דולר בסבב גיוס מסדרה B.‏ e& Capital, זרוע הסיכון של e& (הידועה יותר בתור הספק Etisalat המבוססת באיחוד האמירויות הערביות), הובילה את הסבב בהשתתפות 'מחולל' הסטארט-אפים Antler Elevate,‏ Liberty Global,‏ Rakuten Capital,‏ Singtel Innov8,‏ Surge (הריצה הקרן בשלבים מוקדמים מאת Peak XV, שנודעה בעבר בשם Sequoia Capital India ו-SEA),‏ Orange,‏ T Capital (זרוע הסיכון של דויטשה טלקום), KPN Ventures,‏ Telefónica Ventures ו-I2BF Global Ventures.‏
הערות שוליים

1 2  Muzoriwa, Kudakwashe (2023-08-02). "Airalo raises $60m in fundraising round led by e& Capital" (באנגלית). נבדק ב-2024-04-22.
1 2  Lunden, Ingrid (2023-07-31). "Airalo locks in $60M to expand its eSIM-based global roaming 'marketplace'". TechCrunch (באנגלית). נבדק ב-2024-04-22.
↑  "UAE's e& leads $60 million funding round for Airalo's eSIM marketplace - Edge Middle East". Edge Middle East (באנגלית). 2023-08-02. נבדק ב-2024-04-22.
↑  Yow, Daphne (2023-08-02). "eSIM platform Airalo raises US$60 million in Series B funding". The Business Times (באנגלית). נבדק ב-2024-04-22.
1 2  "Airalo eSIM marketplace raises USD 60 mln in new funding round". www.telecompaper.com. 2023-08-02. נבדק ב-2024-04-22.
↑  Sharma, Shubham (2019-10-11). "Airalo is world's first eSIM store and here's how it plans to change the telecommunication industry forever". Silicon Canals (באנגלית). נבדק ב-2024-04-22.
1 2  Hoon, Yeoh Siew (2023-08-21). "A minute of silence for the physical SIM card, please". WiT (באנגלית). נבדק ב-2024-04-22.
↑  Cordon, Miguel (2019-10-09). "Sequoia Capital reveals 20 startups in second Surge cohort". www.techinasia.com (באנגלית). נבדק ב-2024-04-22.
1 2  Sri, Deepti (2021-10-11). "Rakuten, Sequoia, and more pour $5.4m into traveltech firm". www.techinasia.com (באנגלית). נבדק ב-2024-04-22.
↑  Morris, Anne (2021-10-13). "Wayra buys into eSIM startup Airalo". TelcoTitans.com (באנגלית). נבדק ב-2024-04-22.
↑  "People thought we were crazy to invest in Airalo during the pandemic…They just raised a $60M Series B". www.wayra.uk. 2023-08-08. נבדק ב-2024-04-22.
↑  "Airalo Raises $60M in Series B Financing". FinSMEs (באנגלית). 2023-08-01. נבדק ב-2024-04-22.
↑  "Airalo Secures $60 Million To Expand Its eSIM-Based Global Roaming Marketplace". Tech Company News (באנגלית). 2023-08-01. נבדק ב-2024-04-22.
↑  "Airalo, a company in GO Ventures' portfolio, raises $60 million in Series B financing -". www.independent.com.mt. The Malta Independent. נבדק ב-2024-04-22.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "Airalo".
ניו באסקט ברינדיזי

ניו באסקט ברינדיזי (באיטלקית: New Basket Brindisi), היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר ברינדיזי שבדרום איטליה, המתמודדת בליגה האיטלקית השנייה בכדורסל.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-1945 תחת השם "ליברטאס ברינדיזי" (משנת 1977 בשם "פלאקנסטרו ברינדיזי") והשתתפה לראשונה בסרייה A בעונת 1957/58. בסך הכל שתי קדנציות. בעונת 1986/87 התפרקה הקבוצה לאחר ירידה לליגה השלישית. בעונת 1991/92 הוקמה הקבוצה מחדש תחת השם הנוכחי והעפילה לליגה הבכירה בסיום עונת 2009/10 בה השתתפה במשך עונה אחת וירדה לליגה דואה מהמקום ה-16. בעונת 2011/12 זכתה הקבוצה בגביע של ליגה דואה (הליגה השנייה) בנוסף להעפלה לליגה הבכירה. בעונת 2013/14 סיימה הקבוצה במקום החמישי, בנוסף להגעה לחצי גמר הגביע האיטלקי. בעונת 2014/15 משתתפת הקבוצה לראשונה בשלב הבתים של היורוצ'לנג'. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
אולם ביתי

משחקיה הביתיים נערכים מאז 1981 בארמון הספורט פנטסוליה (Palazzetto dello Sport Elio Pentassuglia) (על שמו של כדורסלן הקבוצה בעבר), המכיל 3,534 מקומות ישיבה. הכינוי של הקבוצה הוא "כוכב הדרום" (Stella del Sud).
תארים והישגים

סרייה A :
רבע גמר: 2014
הגביע האיטלקי :
חצי גמר: 2014
סגל הקבוצה בעונת המשחקים 1980/81
הקבוצה משחקת במגרש פתוח (1956)
ורד

ערך זה עוסק בסוג פרח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
| ורד |
| --- | --- |
 ורד אדום
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
תת־משפחה:: Rosoideae
סוג:: ורד
שם מדעי
 Rosa ‏לינאוס, 1753
וֶרֶד (שם מדעי: Rosa) הוא סוג של צמח ממשפחת הוורדיים המחולק ל-4 תת-סוגים:
Eurosa העיקרי
Hulthemia
Hesperrhodos
Platyrhodon
התת-סוגים מונים בין 140 ל-180 מינים.
תיאור

פרחי הוורד גדלים בבודדים או בתפרחת, בכל פרח יש עלי כותרת, 5 עלי גביע ואבקנים רבים שחלק מהם הפכו, במהלך דורות של השבחה, לעלי כותרת נוספים. אורך העלים ברוב מיני הוורדים נע בין 5 ל-15 ס"מ. הפרי דמוי-ענב, והוא בשרני ואכיל. מוצאם של רוב הוורדים הוא מאסיה, אך כיום הם נפוצים בכל רחבי העולם.
הוורד גדל היטב בתנאי האזור הממוזג. בתקופת החורף רוב הזנים נמצאים בתרדמה. באביב מתעוררים הפקעים ופורצים. הפריחה נמשכת ברציפות עד הסתיו הבא. כל ענף נושא בקצהו פרח או תפרחת. הוורד אינו צמח יום-ארוך. הוא מסוגל לפרוח גם בחורף בתנאי טמפרטורה מתאימים. מסיבה זו ניתן לגדל ורדים לפריחה חורפית בחממות. במקומות מסוימים מקובל להוסיף לו תאורה מלאכותית. הכוונת הפריחה לחורף דורשת גיזומים מדויקים בקיץ, התוצאה היא צמיחת הפרחים בחורף במועדים המבוקשים, בדרך כלל לקראת חג המולד ולקראת יום ולנטיין, אז יש ביקוש גדול לפרחים אלו.
גידול ורדים בארץ ישראל

בארץ ישראל גדלים שני מינים עיקריים של ורדים: "ורד צידוני" (Rosa phoenicia), הגדל בעיקר ליד נחלים בצפון הארץ, ו"ורד הכלב" (Rosa canina), הגדל בעיקר באזורי חורש ים תיכוני (ברכסי הגליל, בכרמל, בשומרון וביהודה). פריחתו העיקרית בין החודשים מאי ואוגוסט. עיקר השימוש של הוורד בארץ ישראל הוא לגינון ולקטיף לצריכה פרטית לקישוט הבית. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, הוחל בגידול מסחרי של ורדים ליצוא למדינות אירופה בתקופת החורף. כדי לשמור על הוורדים בחורף יש לחממם, ודבר זה נעשה בחממות העשויות מזכוכית או מפוליאתילן.
שימושים בוורד > שימושים דקורטיביים

ורדים טריים וזרי ורדים משמשים לנוי. ורדים מיובשים משמשים לנוי ולריח. כמו כן, מכינים ריבות מעלי הכותרת.
שימושים בוורד > ברפואה > שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים

חז"ל הכירו את הצמח בהקשר לתעשיית הבושם, לסיכה ולייצור תרופות (משנה, מעשרות, ב', ה'; משנה, שבת, י"ד, ד'). דיוסקורידס, רופא, פרמקולוג ובוטניקאי יווני מהמאה הראשונה, תיאר שימוש רפואי במין של ורד לטיפול בבעיות בקיבה, בכאבי ראש, בבעיות גינקולוגיות, במחלות עור, בפצעים, בעיניים ובחניכיים. בימי הביניים שימש הוורד בסיס להפקת מי ורדים ושמן ריחני, אשר שימשו מרכיב חשוב בתרופות רבות.
שימושים בוורד > ברפואה > שימוש בוורדים ברפואה משלימה

ברפואה העממית בימינו וברפואה האלטרנטיבית משמשים מי ורדים כבושם ותכשיר לרענון עור הפנים. "מי ורדים", המופקים מעלי הכותרת של הוורד, משמשים כצמח מרפא. פרחי ורדים משמשים לחליטת תה רפואי לריפוי ולהקלה של תחלואים רבים. שמן, המופק מעלי הכותרת של הצמח, משמש להפחת גזים ולשיכוך כאבי בטן. הוורד צוין גם כמועיל לטיפול בדלקות אוזניים ועיניים, בכאבי ראש, בבעיות בדרכי העיכול, בכאבי רחם, בדלקת ריאות ולהורדת חום.
הוורד בתרבות > הוורד במקורות היהודיים

השם "ורד" אינו מופיע בתנ"ך, אך יש מפרשים ומתרגמים המזהים את הוורד עם השושנה המוזכרת במקרא ”אהיה כטל לישראל יפרח כשושנה” (הושע, י"ד, ו'), ”אני חבצלת השרון שושנת העמקים” (שיר השירים, ב', א'). השושנה משמשת גם בביטוי המקראי סוגה בשושנים. תאוריה נוספת היא שהשם שושנה מתייחס לצמח שושן צחור.
השם "ורד" מופיע פעמים אחדות במשנה, בתוספתא, בתלמוד ובמדרשים. שיח הוורד היה חשוב בכלכלת העם, ולכן היה חייב בשביעית ובדמאי. בייחוד מציינים את עלי הכותרת, ששימושם היה להכנת מי-ורד ושמן-ורדים: ”הוורד והכופר... יש להם שביעית” (משנה שביעית, ז', ו').
הוורד בתרבות > ורד כסמל

הוורד האדום משמש רבות כסמל של סוציאליזם או של סוציאל-דמוקרטיה, לעיתים כאשר כף יד או אגרוף אוחזים בו. הוא משמש כסמלן של המפלגות הסוציאליסטיות בממלכה המאוחדת, אירלנד, צרפת, ספרד, פורטוגל, נורווגיה, דנמרק, שוודיה, פינלנד, ברזיל, ארגנטינה, הולנד, בולגריה ושל מפלגות סוציאליסטיות וסוציאל-דמוקרטיות נוספות. מקורו של סמל זה הוא בכך שמפגינים במחאת הסטודנטים במאי 1968 בפריז ענדו ורדים כסמל המאבק[דרוש מקור].
הוורד הלבן שימש בתור סמלה של קבוצה לא אלימה בגרמניה, הוורד הלבן, במהלך מלחמת העולם השנייה.
ורד צהוב הוא הפרח הרשמי של אחוות הסטודנטים אלפא פי אלפא.
בין השנים 1455–1487 באנגליה התנהלו "מלחמות השושנים" בין שתי שושלות: בית יורק שסמלו היה הוורד (שושנה) הלבן, ובית לנקסטר שסמלו היה הוורד (שושנה) האדום. מלחמות אלו נקראו גם "מלחמות בני הדודים" כיוון ששני הבתים הם צאצאיו של בניו של מלך אנגליה אדוארד השלישי.
הוורד בתרבות > ורד כסמל > ורד כשם

המילה ורד משמשת גם כשם פרטי לבנות וגם כשם משפחה. ישנן גם הטיות נוספות כמו ורדה, ורדית, ורדי.
בין היישובים בישראל עם השם ורד, נמנים עין ורד, ורד יריחו וכפר ורדים.
גלריה

ורד בפתח תקווה
ורד ורוד
ורדים מכוסים בטל בוקר
תמונת ורד המדגימה "עומק שדה"
הערות שוליים

↑  Ornamental crops, Cham: Springer, 2018, Handbook of plant breeding, ISBN 978-3-319-90697-3
↑  אפרים לב וזהר עמר, סממני המרפא המסורתיים בארץ ישראל, ירושלים, תשס"ב, עמ' 102
↑  ראו בערך שושנה (צמח מקראי).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546261305171  BnF: cb119758790 (data)  GND: 4050536-4  LCCN: sh85115443  NDL: 00560519  NKC: ph116103  VcBA: 495/315373 
אגרטל עם ורדים לקישוט הבית
ציור של אגרטל עם ורדים
שרה פולסון

| --- | --- |

שרה פולסון בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2018
 לידה:  17 בדצמבר 1974 (בת 50) טמפה, פלורידה, ארצות הברית
 שם לידה:  Sarah Catharine Paulson 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1992)  תיכון לגארדיה  בית הספר התיכון ברקלי קרול 
 בן או בת זוג:  שרי ג'ונס (2004–2009)  הולנד טיילור (2015–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי (2016)   פרס גלובוס הזהב (2016)   פרס גילדת שחקני המסך (2016)
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה קת'רין פולסון (באנגלית: Sarah Catharine Paulson; ‏נולדה ב-17 בדצמבר 1974) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך.
היא החלה את קריירת המשחק שלה בהפקות תיאטרון בניו יורק לפני שהופיעה בברודוויי במחזות "ביבר הזכוכית" בשנת 2005 ו"הרומן הראשון שלי" בשנת 2010.
מאוחר יותר היא הופיעה בסרטי קומדיה כמו "מה נשים רוצות" (2000) ו"לגמור עם האהבה" (2003) ובסרטי הדרמה "השביל למלחמה" (2002) ו"בטי פייג' הידועה לשמצה" (2005). היא גם שיחקה במספר סרטים עצמאיים בין היתר בסרט "מרתה מרסי מיי מרלין" (2011) וקיבלה מועמדויות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב על גילום דמותה של ניקול וואלאס בסרט "חוקי המשחק" (2012) של HBO. היא גילמה את מארי אפס בסרט הדרמה ההיסטורי "12 שנים של עבדות" (2013), את אבי גרהרד בסרט הדרמה הרומנטי "קרול" (2015) ואת טוני ברדלי בסרט הדרמה הפוליטי "העיתון" (2017), כולם היו מועמדים למספר פרסי אוסקר. סרטיה הנוספים כוללים "סרניטי" (2005), "סילבסטר בניו יורק" (2011), "הסיפור של מאד" (2012), "עורבני כחול" (2016), "אושן 8" (2018), "קופסת הציפורים" (2018), "מיסטר גלאס" (2019) ו"אמאל'ה" (2020).
בטלוויזיה, היא שיחקה בתור אליסה קרונקייט בסדרת הטלוויזיה "ג'ק וג'יל" (1999–2001). מ-2006 עד 2007, היא שיחקה בתור הארייט הייז בסדרת הדרמה הקומית של NBC "סטודיו 60", עליה קיבלה את המועמדות הראשונה שלה לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2011, פולסון החל לככב בסדרת האנתולוגיה "אימה אמריקאית", וגילמה דמויות שונות ברבות מעשר העונות של התוכנית. על הופעותיה בסדרה, היא קיבלה חמש מועמדויות לפרס אמי בפריים טיים. בשנת 2016, היא גילמה את התובעת מרסיה קלארק (אנ') בסדרה "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי", עליה זכתה לשבחי המבקרים ולשבחים רבים, כולל פרס אמי ופרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה

שרה קת'רין פולסון נולדה בטמפה, פלורידה, ב-17 בדצמבר 1974, בתם של קת'רין גורדון (לבית דולקאטר) ודאגלס לייל פולסון השני. היא בילתה את חייה המוקדמים בדרום טמפה עד לגירושי הוריה כשהייתה בת חמש. לאחר פרידתם של הוריה, היא עברה עם אמה ואחותה למיין, ולאחר מכן לעיר ניו יורק. אמה עבדה כמלצרית, ופולסון התגוררה בקווינס ובפארק גראמרסי במנהטן לפני שהתמקמה בשכונת פארק סלופ (אנ') בצפון-מערב ברוקלין. היא אמרה על תקופה זו, "אמא שלי הייתה בת 27 [כשעברנו]. היא לא הכירה אדם אחד בניו יורק. היא קיבלה עבודה במסעדת Sardi's. לאורך ילדותה, פולסון בילתה את הקיץ עם אביה בפלורידה, שהיה מנהל בחברת ייצור דלתות בטמפה. היא למדה בבית הספר היסודי P.S. 29 ובבית הספר התיכון ברקלי קרול (אנ') בברוקלין לפני שעברה לתיכון פיורלו לה גוארדיה (אנ') במנהטן ולאחר מכן למדה באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה.
קריירה

פולסון החלה לעבוד כשחקנית מיד לאחר התיכון. היא הופיעה במחזה "Talking Pictures" של המחזאי הורטון פוט ב-Signature Theatre, ובפרק של הסדרה "חוק וסדר" בשנת 1994.
בשנת 1995 הופיעה פולסון בסרט הטלוויזיה של הולמרק "Friends at Last" לצד קתלין טרנר, אשר גילמה את אימה. באותה שנה היא גם שיחקה בסדרת הטלוויזיה קצרת המועד "American Gothic" ברשת CBS, וגילמה את רוחה של אישה שנרצחה.
בשנים 1999–2001 היא כיכבה במשך שתי עונותיה של הסדרה "ג'ק וג'יל" ברשת The WB, שם גילמה את אליסיה קרונקייט, עמיתה של ג'ק במשרדי הטלוויזיה.
בשנת 1999 שיחקה פולסון בסרט "יותר מאהבה" בבימויו של גארי מרשל ובשנת 2000 שיחקה בסרט "מה נשים רוצות". פולסון פרצה לראשונה בתפקיד קולנועי גדול בשנת 2003 בקומדיה "לגמור עם אהבה", ב-2005 השתתפה פולסון בעונה השנייה של סדרת הדרמה התקופתית "דדווד" בתפקיד מיס אייסרינגהאסן וכמו כן גם במערבון החלל המוערך "סרניטי" בתפקיד ד"ר קארון.
בשנת 2006 זכתה פולסון לביקורות אוהדות ולראשונה גם להערכה מקצועית כאשר הועמדה לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור כוכבת תוכנית המערכונים הרייט הייס בסדרה הדרמה הקומית של אהרון סורקין "סטודיו 60".
בשנת 2008 שיחקה בסרט גיבורי העל של פרנק מילר "הספיריט" בתור המנתחת אלן דולן המסייעת לגיבור העל דני קולט "הרוח" (גבריאל מאכט).
בשנת 2011 שיחקה פולסון בסרטים "מרתה מרסי מיי מרלין" בתפקיד לוסי, אחותה של מרתה (אליזבת אולסן), "סילבסטר בניו יורק" בתפקיד גרייס שוואב וכשחקנית אורחת בסדרת האימה "אימה אמריקאית: בית הרצח". פולסון הופיעה בעונה השנייה של הסדרה "אימה אמריקאית: המוסד הסגור" בתפקיד העיתונאית הלסבית לנה וינטרס, תפקיד עליו הועמדה לפרס אמי לתפקיד המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2012 הועמדה פולסון לפרס אמי ולפרס גלובוס זהב על הופעתה בתפקיד הפרשנית הפוליטית ניקול וואלאס בדרמה הפוליטית בהפקתו של טום הנקס "חוקי המשחק". בנוסף השתתפה בתפקיד משנה גם בדרמה העצמאית "הסיפור של מאד".
בשנת 2013 שיחקה פולסון בדרמה ההיסטורית ביוגרפית האלימה "12 שנים של עבדות" בתפקיד מארי, אשתו של בעל מטע הכותנה האכזרי אדווין אפס (מייקל פסבנדר).
בשנת 2016 זכתה בפרס אמי ובפרס גילדת שחקני המסך עבור תפקידה בסדרה "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי". בשנת 2017 דורגה על ידי הטיים מגזין כאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
בשנת 2017 גילמה את השחקנית ג'רלדין פייג' בסדרת האנתולוגיה "אויבות", שנוצרה ונכתבה על ידי ראיין מרפי, לצידן של ג'סיקה לאנג וסוזן סרנדון.
בשנת 2018 שיחקה בסרט הפוסט-אפוקליפטי "קופסת הציפורים" בבימויה של סוסנה בייר, עיבוד קולנועי של הרומן מ-2014 בעל אותו השם מאת ג'וש מלרמן.
בשנת 2020, פולסון הופיעה במיני-סדרה "גברת אמריקה" של רשת FX Networks, והחלה לככב בתור מילדרד ראצ'ד (אנ') בסדרה המותחן הפסיכולוגי של נטפליקס "ראצ'ד", ועבורה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה וגם בתור מפיקה לפרס גלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר.
בשנת 2021, היא גילמה את לינדה טריפ (אנ') בעונה השלישית של הסדרה "סיפור פשע אמריקאי" שכותרתה "סיפור פשע אמריקאי: מוניקה לוינסקי". עבור תפקידה היא זכתה במספר שבחים, כולל מועמדות לפרס אמי.
באוקטובר 2024, יצא לאור הסרט "Hold Your Breath", סרט אימה פסיכולוגי בבימוים של קרי קראוז וויל ג'ויינס. בסרט פולסון מגלמת את מרגרט, אישה המתמודדת עם חייה בחווה באמצע האגן האבק באוקלהומה בשנות ה-30 של המאה ה-20. פולסון זכתה לשבחי המבקרים על תפקידה בסרט, שבו היא מגלמת אם המתמודדת עם מות בתה והקושי לגדל את שתי בנותיה.
חיים אישיים

מ-2004 עד 2009 ניהלה פולסון מערכת יחסים מתוקשרת עם השחקנית שרי ג'ונס. היא יצאה רק עם גברים לפני מערכת יחסים הזו, כולל ארוסה לשעבר, המחזאי טרייסי לטס. מאז תחילת 2015, היא נמצאת במערכת יחסים עם השחקנית הולנד טיילור, המבוגרת ממנה ב-32 שנים.
פולסון מתגוררת בלוס אנג'לס. היא תומכת במפלגה הדמוקרטית. היא אובחנה כחולה במלנומה בגבה כשהייתה בת 25, אם כי הגידול הוסר לפני שהתפשט.
חיים אישיים > אקטיביזם

באוקטובר 2023, פולסון, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Levitation | אייסי רולין |  |
| 1999 | יותר מאהבה | הת'ר טייט |  |
| 1999 | תקוע בדרך | מארי |  |
| 2000 | מה נשים רוצות | אנני |  |
| 2002 | חרק | איילין |  |
| 2003 | לגמור עם האהבה | ויקי הילר |  |
| 2005 | Swimmers | מריל |  |
| 2005 | סרניטי | ד"ר קארון |  |
| 2005 | בטי פייג' הידועה לשמצה | באני ייגר |  |
| 2006 | Diggers | ג'ולי |  |
| 2006 | רגעים יקרים של אהבה | פרי |  |
| 2008 | הספיריט | ד"ר אלן דולן |  |
| 2011 | מרתה מרסי מיי מרלין | לוסי |  |
| 2011 | סילבסטר בניו יורק | גרייס שוואב |  |
| 2012 | הסיפור של מאד | מרי לי |  |
| 2012 | Fairhaven | קייט |  |
| 2012 | לעת עתה | שרה |  |
| 2012 | Stars in Shorts | אישה |  |
| 2013 | 12 שנים של עבדות | מארי אפס |  |
| 2015 | קרול | אבי גרהאד |  |
| 2015 | The Runner | קייט האבר |  |
| 2016 | עורבני כחול | אמנדה |  |
| 2017 | המורד בשדה השיפון | דורות'י אולדינג |  |
| 2017 | העיתון | טוני ברדלי |  |
| 2018 | אושן 8 | תמי |  |
| 2018 | קופסת הציפורים | ג'סיקה הייז |  |
| 2019 | מיסטר גלאס | ד"ר אלי סטאפל |  |
| 2019 | החוחית | קסנדרה |  |
| 2019 | קסם של מפלצת | ד"ר זארה | דיבוב |
| 2020 | אמאל'ה | דיאן שרמן |  |
| 2024 | Hold Your Breath (אנ') | מרגרט |  |
| TBA | Clybourne Park |  |  |
| TBA | Dust |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | חוק וסדר | מגי קונר | פרק: "Family Values" |
| 1995 | Friends at Last | דיאנה הצעירה | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 1995–1996 | American Gothic | מרלין טמפל | תפקיד ראשי; 18 פרקים |
| 1997 | Cracker | ג'ניס | 2 פרקים |
| 1998 | ארוכה הדרך הביתה | ליאן בוסרט | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 1999–2001 | ג'ק וג'יל | אליסה קרונקייט | תפקיד ראשי (2 עונות); 32 פרקים |
| 2001 | מגע של מלאכים | זואי | פרק: "Manhunt" |
| 2002 | Leap of Faith | פיית' וורדוול | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2002 | השביל למלחמה | לוסי ביינס ג'ונסון | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2004 | The D.A. | ליסה פטרסון | 2 פרקים |
| 2004 | ניפ/טאק | אגתה ריפ | פרק: "Agatha Ripp" |
| 2005 | דדווד | מיס איסרינגהאוזן | 9 פרקים |
| 2006 | חתונת חג המולד | אמילי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2006–2007 | סטודיו 60 (אנ') | הרייט הייז | תפקיד ראשי; 22 פרקים |
| 2007, 2011 | עקרות בית נואשות | לידיה לינדקוויסט | 2 פרקים |
| 2009 | Cupid | ד"ר קלייר מקריי | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2010 | חוק וסדר: מדור מיוחד | אן ג'ילט | פרק: "Shadow" |
| 2010 | האנטומיה של גריי | אליס גריי | פרק: "The Time Warp" |
| 2010 | November Christmas | בת' מרקס | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2011 | אימה אמריקאית: בית הרצח | בילי דין הווארד | 3 פרקים |
| 2012 | Blue | לביניה | סדרת רשת; 2 פרקים |
| 2012 | חוקי המשחק | ניקול וואלאס | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2012–2013 | אימה אמריקאית: מוסד סגור | לנה וינטרס | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2013–2014 | אימה אמריקאית: הכישוף | קורדליה גוד | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2014–2015 | אימה אמריקאית: פריק שואו | בט ודוט טאטלר | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2015–2016 | אימה אמריקאית: מלון | סאלי מק'קנה / בילי דין הווארד | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2016 | אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי | מרסיה קלארק (אנ') | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2016 | אימה אמריקאית: רואנוק | שלבי מילר / אודרי טינדל / לנה וינטרס | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2017 | אויבות | ג'רלדין פייג' | פרק: "And the Winner Is... (The Oscars of 1963)" |
| 2017 | אימה אמריקאית: הכת | אלי מייפייר-ריצ'רדס / סוזן אטקינס | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2018 | אימה אמריקאית: אפוקליפסה | וילהמינה ונאבל / קורדליה גוד / בילי דין הווארד | תפקיד ראשי; 10 פרקים גם ביימה את הפרק: "Return to Murder House" |
| 2019 | איש משפחה | מרסיה קלארק | דיבוב; פרק: "You Can't Handle the Booth" |
| 2020 | קורונה טיים | קלריסה מונטגומרי | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2020 | גברת אמריקה | אליס מקריי | מיני-סדרה |
| 2020–הווה | ראצ'ד | מילדרד ראצ'ד (אנ') | תפקיד ראשי; 8 פרקים גם מפיקה בפועל |
| 2021 | אימה אמריקאית: דאבל פיצ'ר | קארן / מיימי אייזנהאואר | תפקיד ראשי; 10 פרקים גם מפיקה בפועל |
| 2021 | סיפור פשע אמריקאי: מוניקה לווינסקי | לינדה טריפ (אנ') | תפקיד ראשי; 10 פרקים גם מפיקה בפועל |
| 2024 | מר וגברת סמית' | מטפלת | פרק: "Couples Therapy (Naked & Afraid)" |
| TBA | All's Fair |  | סדרת עתידית של הולו גם מפיקה בפועל |
| TBA | The Way Down | גוון שמבלין לארה (אנ') | מיני-סדרה עתידית של HBO Max גם מפיקה בפועל |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Talking Pictures | וסטה ג'קסון | Signature Theatre Company, מנהטן, ניו יורק |
| 1998–1999 | Killer Joe | דוטי סמית' | SoHo Playhouse, אוף ברודוויי |
| 2005 | Colder Than Here | הארייט בראדלי | Music Box Theatre, תיאטרון ברודוויי |
| 2005 | ביבר הזכוכית | לורה ווינגפילד | תיאטרון אתל ברימור (אנ'), תיאטרון ברודוויי |
| 2008 | פשעים שבלב (אנ') | מג מגראת' | Laura Pels Theatre, מידטאון מנהטן, ניו יורק |
| 2009 | Still Life | קארי-אן | תיאטרון לוסיל לורטל (אנ'), אוף ברודוויי |
| 2010 | הרומן הראשון שלי (אנ') | ליסה מוריסון | תיאטרון בולטימור (אנ'), תיאטרון ברודוויי |
| 2013 | שגיונות טאלי (אנ') | סאלי טאלי | Laura Pels Theatre, מידטאון מנהטן, ניו יורק |
מכבי עירוני קריית גת (כדורסל)

מכבי עירוני קריית גת הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר קריית גת, אשר התקיימה במשך 15 שנה.
הישג השיא של הקבוצה הוא זכייה באליפות הליגה הלאומית בכדורסל בעונת 2015/2014.
היסטוריה > הפועל קריית גת

קריית-גת, בגלגוליה השונים (הפועל קריית גת ולאחר מכן מכבי דרום/קריית גת), הייתה קיימת מאז שנות ה-70. ב־25 במרץ 1984 הבטיחה הקבוצה, אז הפועל עירוני קריית־גת, את העפלתה ההיסטורית לליגה הבכירה על חשבון השנייה, הפועל ירושלים, לאחר שהביסה 77:115 את הפועל נען, עם 45 נקודות של יהודה לוי.
עונה אחת לאחר מכן, קריית-גת סיימה עם מאזן 21:1 ונשרה שוב לליגת המשנה. הניצחון ההיסטורי בליגה הבכירה הושג לעיני 800 צופים, במחזור התשיעי של העונה, 105:113 (אחרי 54:54 במחצית) על הפועל חיפה של ג'ונתן דלזל וחיים זלוטיקמן. הזר המקומי, בוסטר, סיפק באותו משחק 42 נקודות ו־ 18 ריבאונדים.
בשנת 2000 התפרקה הקבוצה.