stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסימת אגיוס דמטריוס
זירת ים סוף > מערך הגילוי הזירתי

מערך הגנת החוף הזירתי כלל מספר תחנות מכ"ם ותצפיות עין, וכן ספינות סיור לביטחון שוטף מפלגת הדבורים 915.
לאורך החוף מוקמו בסיסי מכ"ם ותצפית שבהם עגנו סיירות הדבורים. בא-טור – כ-35 מיל מצפון מערב לשארם א-שייח', ובראס כניסה – כ-20 מיל מצפון לשארם א-שייח', הותקנו תחנות המכ"ם על נחתות ישנות, מדגם שכונה "אבו נפחא", שהוצאו מהשירות. התחנות הופעלו על ידי חיילות חיל הים ושלטו בתצפית מכ"ם ועין על כל החלק הדרומי של מפרץ סואץ, עד מצרי יובל. בנוסף עגנה בכל אחד מבסיסים אלה סיירת בת ארבעה דבורים מפלגה 915. הדבורים קיימו דרך קבע סיורי בט"ש, בעיקר במפרץ סואץ.
בהר צפרא אשר נישא מעל הבסיס בשארם א-שייח', מוקמה תחנת מכ"ם חופי של חיל הים בסמוך לתחנת מכ"ם של חיל האוויר (י"ב 528). גם מכ"ם צפרא הופעל על ידי חיילות חיל הים. מכ"ם צפרא צפה על דרום מפרץ אילת עד למצרי טיראן, מימי דרום סיני וצפון הים האדום. עקב התנאים הטופוגרפיים, לא הייתה למכ"ם בצפרא תצפית על מפרץ אילת צפונית למצרי טיראן. עובדה זו השפיעה על האירוע המתואר כפי שיוסבר בהמשך.
במצרי טיראן מוקמה תצפית עין קבועה של חיל הים, עליה הוטל לזהות כל כלי שיט המפליג במצרי טיראן צפונה או דרומה. תצפית זו אוישה בדרך כלל על ידי אנשי מילואים של חיל הים. התצפית צוידה בזרקור רב עוצמה אשר אפשר זיהוי גם בחושך. ממצרי טיראן ועד אילת, מרחק כ-120 מיל, לא היה לחיל הים בסיס תצפית נוסף.
בבסיס אילת הייתה תחנת מכ"ם ותצפית. כמו כן עגנו שם דרך קבע שניים-שלושה דבורים של פלגה 915. למכ"ם אילת הייתה תצפית טובה למדי עד אזור נואיבה, למעלה משליש הדרך בין אילת לשארם א-שייח'. גם באזור אילת התקיימו סיורי בט"ש קבועים של דבורים.
מפרץ סואץ - נפח תנועת כלי השיט במפרץ סואץ דרומה וצפונה היה גדול למדי. במפרץ סואץ הפליגו אניות דרומה מתעלת סואץ אל הים האדום וצפונה מהים האדום אל התעלה. מרבית המטרות אשר התגלו למערך הגילוי החופי זוהו כאניות סוחר. הזיהוי נעשה בתצפיות עין מהחוף או על ידי הדבורים בסיוריהם. חלקן לא זוהו וסומנו כמטרות חשודות עד שהתרחקו ונעלמו מטווח הגילוי.
מפרץ אילת - מספר קטן של כלי שיט הפליג צפונה מאזור ראס מוחמד שבדרום חצי האי סיני אל מפרץ אילת. חלק מכלי השיט הפליג דרומה מתעלת סואץ בטרם פנה צפונה אל מצרי טיראן וחלקם הגיעו מהים האדום ישירות צפונה אל מצרי טיראן.
במצרי טיראן עברו לא יותר מ-10 כלי שיט ביום עמוס. כל כלי שיט שעבר במצרי טיראן צפונה או דרומה זוהה ביום ובלילה זיהוי מלא על ידי תצפית חיל הים אשר הייתה בראס נצרני, במרחק כ-200 מטר בקו ראייה מכלי השיט. כלי שיט אשר זוהו, סומנו במערך הגילוי כמטרות כחולות או ירוקות בטרם חצו את מצרי טיראן צפונה. מרבית כלי שיט אלה הפליגו לנמל עקבה ומקצתם הפליגו לנמל אילת.
מהלך שיבוש הפיגוע

בתקופת חגי תשרי, מפרץ אילת עד בואך דרום סיני, היה הומה מטיילים ונופשים ישראלים. לפיכך, נהוג היה לתגבר את מערך הגילוי החופי באזור, על ידי פריסת ספינות של חיל הים. בשבת, 30 בספטמבר 1978, יום לפני ערב ראש השנה תשל"ט, עגנה ליד דהב נחתת הטנקים (נט"ק) אח"י אשדוד פ-61 (מדגם 60 מ' ובאורך 60 מ') מפלגה 921, בפיקודו של אבי רוטמן, והסטי"ל אח"י "רשף", בפיקודו של הרצל שחף, עגן בקרבת נואיבה. הספינות שימשו כתחנות מכ"ם ותגברו את מערך הגילוי החופי.
המודיעין הימי הפיץ למערך הגילוי וליחידות החיל, רשימת אניות בשירות המחבלים. אחת מהן הייתה "אגיוס דמטריוס" תחת דגל קפריסאי. למודיעין הימי לא היה מידע עדכני על תנועות ה"אגיוס דמטריוס" או על כוונות לפיגוע רצחני בראש השנה תשל"ט באילת. ב-30 ספטמבר 1978, בבוקר השבת שלפני ראש השנה, עברה האונייה את מצרי טיראן, אך שמה לא זוהה על ידי תצפיות החוף בעת המעבר, כנראה עקב סינוור השמש ממזרח. האונייה הסבה את תשומת לב המפקד התורן בזירת ים סוף, מאחר שהאטה ולא המשיכה בהפלגה צפונה.
מאוחר יותר, כשזוהתה האונייה בשמה, התנהל דו-שיח בין המשמרת התורנית בזירת ים סוף לבין המודיעין הימי במפקדת חיל הים. המידע במפקדה היה שאונייה בשם הזה נמצאת בים התיכון. אנשי הזירה החזיקו בדעה כי מדובר באונייה מרשימת החשודות.
מהלך שיבוש הפיגוע > פעילות הנחתת

בתחילה חשבו אנשי מערך הגילוי כי זו אונייה שזקוקה לעזרה. הנחתת אח"י "אשדוד" (פ-61), בפיקודו של אבי רוטמן, שהייתה בסיור בדרום מפרץ אילת, נשלחה ”לבדוק ולעזור לפי הצורך”. האונייה לא ענתה לקריאות והעלתה את חשד המפקד התורן. קמ"ן זירת ים סוף הודיע שמדובר באונייה חשודה. על הסיפון נראתה סירת גומי מהירה עם שני מנועים. כאשר האונייה סירבה לעצור, הפך החשד לוודאי. האונייה עצרה רק לאחר יריות לתוך גשר האונייה. מהמכולה על הסיפון פרצה רקטה. לאחר ירי נוסף, הניפו אנשי הצוות סדין לבן והאונייה נכנעה. צוות השתלטות מהנחתת, עלה על האונייה והעביר לנחתת את שבעת אנשי הצוות – שישה פלסטינים ורב חובל הודי.
בים גלי ובחשיכה, נחת מסוק על סיפון הנחתת ופינה את השבויים לחקירה במפקדת מרחב שלמה. שלושה פצועים קיבלו טיפול במרפאת מרחב משלמה. בשלב מסוים קיבל מפקד הנחתת הוראה לגרור את האונייה שצפה בלי שליטה. הוא הודיע שהתנאים בשטח אינם מאפשרים לעשות זאת. הנחתת נשארה במקום האירוע עד גמר הטיפול על ידי אח"י רשף.
לאחר האירוע, המשיכה הנחתת במשימותיה בהתאם לתוכנית סיורי הביטחון השוטף במפרץ אילת. כעבור ארבעה ימים, שבה הנחתת לבסיסה הקבוע בשארם א-שייח'.
מהלך שיבוש הפיגוע > פעילות ספינת הטילים

הסטי"ל אח"י רשף, בפיקודו של הרצל שחף, הופנה גם הוא לאזור. צוות ההשתלטות מהסטי"ל, עלה על ה"אגיוס דמטריוס", החליף את צוות ההשתלטות מהנחתת, שהיה פחות מאומן בפעולת השתלטות, על מנת למנוע כפילות, וגילה רקטות מוכנות לשיגור וחביות חומר נפץ מוכנות לפיצוץ. התברר שהכוונה הייתה לירות רקטות על העיר אילת, להפנות את האונייה בהגה אוטומטי לכיוון חוף אילת, ולפוצץ שם בהשהייה, את מטען חומר הנפץ.
ה"אגיוס דמטריוס" נעזבה בים כשהגלים והרוח מקרבים אותה לחוף הסעודי. מפקד חיל הים מיכאל ברקאי הורה להשמידה. ירי פגזי תותח מאח"י "רשף" גרמו להתפוצצות מטען חומר הנפץ והאונייה טבעה.
משמעות חסימת האונייה אגיוס דמטריוס

הסורים ואש"ף תכננו לבצע מגה פיגוע שכלל ירי רקטות מהים לעבר אילת ופיצוץ אונייה בחוף הומה מבקרים בראש השנה תשל"ט, 1978. תוכנית פיגוע זה הייתה שונה מפיגועי ההרג-מיקוח שעלה לעיתים בידי המחבלים לבצע באותה תקופה בחופי ישראל בים התיכון (הפיגוע בנהריה (1974), הפיגוע במלון סבוי ופיגוע כביש החוף), במיקום – לראשונה נעשה ניסיון פיגוע בזירת ים סוף, בהיקף – הרג והרס בממדים גדולים ללא מיקוח, ובשיטה – ירי על עיר מהים ופיצוץ אניית תופת בחוף.
למרות העדר מודיעין עדכני לגבי היותה של האונייה אגיוס דמטריוס בים סוף, או כוונה לבצע פיגוע חבלני שם, כוחות חיל הים בזירה הדרומית – מערך הגילוי, כלי השיט שהוצבו במפרץ אילת ומפקדת הזירה – פעלו כראוי ומנעו פיגוע גדול. מניעת הפיגוע נטרלה גם את כוונת סוריה ואש"ף להעיב על הסכם שלום עם מצרים, שנחתם מספר ימים לפני כן, ולעורר ספקות לגבי התועלת שבו.
בליל חסימת האגיוס דמטריוס התקבל מברק שנשלח משר הביטחון עזר ויצמן ובו הוא הודה לכל המשתתפים בסיכול הפיגוע. כעבור כחודש ממועד האירוע, עיריית אילת בשיתוף גורמי התיירות יזמו יום אירוח ופינוק בעיר, כתודה והערכה לכל החיילים והחיילות אשר השתתפו הסיכול הפיגוע: מתחנות החוף ומהמי"ק הזירתי, מהנט"ק ומהסטי"ל.
בעלי תפקידים בעת האירוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| שם | תפקיד | תרומה ופעילות | תמונה |
| סא"ל יצחק שמיר | מפקד תורן במפקדת חיל הים | אישר והורה לעצור את האגיוס דמטריוס בירי |  |
| סא"ל שמואל פרס | מפקד פלגת הדבורים ומפקד תורן זירת ים סוף | הורה לנחתת לגשת לזיהוי |  |
| רס"ן יהודה קוטיק | קצין מודיעין זירת ים סוף | הודיע שיש להתייחס לאגיוס דמטריוס כחשודה ולבדוק אותה ביסודיות. |  |
| סרן מוטי מלכין | עוזר קצין המודיעין בזירת ים סוף | קצין תורן לצדו של פרס. שכנע שזו האונייה החשודה ולאחר האירוע העביר את התמונות שצולמו מהנחתת ופותחו במרש"ל |  |
| סרן אבי רוטמן | מפקד הנחתת אח"י אשדוד (פ-61) | עצר את האגיוס דמטריוס, הכניע את המחבלים, הנחית מסוק על הסיפון בים גלי והעביר את השבויים |  |
| סגן מרדכי נדל | מפקד צוות ההשתלטות מהנחתת, סגן המפקד של אח"י אשדוד | ערך חיפוש באונייה והעביר את השבויים לנחתת |  |
| רס"ן הרצל שחף | מפקד הסטי"ל אח"י רשף | הוריד צוות השתלטות והטביע את האגיוס דמטריוס |  |
| סגן איתי רונן | מפקד צוות ההשתלטות מאח"י רשף | ערך חיפוש באונייה וגילה את מטעני הנפץ |  |
| סא"ל אבנר קורא | מפקד פלגה 45 של ספינות הטילים בזירת ים סוף | הגיע למוקד השליטה בזירת ים סוף, עקב אחר האירוע ויעץ למפקד אח"י רשף |  |
| אלוף מיכאל ברקאי | מפקד חיל הים | הורה להטביע את האגיוס דמטריוס |  |
| עזר ויצמן | שר הביטחון | אישר להטביע את האגיוס דמטריוס |  |
גלריה

אח"י אשדוד (פ-61) מימין ואח"י אכזיב (פ-63) משמאל, במעגן שארם א-שייח', 1978.
אימון נחיתת מסוק על סיפון נחתת מהסוג שהשתתף באירוע.
אח"י רשף שביצעה את החיפוש באגיוס דמטריוס ואת הירי שהביא לטביעתה.
לוח זמנים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| תאריך | זירה | תיאור האירוע |
| 21 בספטמבר 1978 | הים התיכון, סוריה | אגיוס דמטריוס עוגנת בנמל לטקיה. החלפת צוות וחימוש במטולי רקטות. |
| 23 בספטמבר | הים התיכון, לבנון | טעינת 45 רקטות 122 מ"מ וארגזי חומר נפץ במשקל 500 ק"ג על האונייה, בנמל טריפולי. |
| 25-26 בספטמבר | הים התיכון, קפריסין | אגיוס דמטריוס עוגנת בנמל לימסול לתיקון ההגה האוטומטי, שהיה לו תפקיד חשוב בתוכנית הפיגוע. |
| 28 בספטמבר | הים התיכון, מצרים | אגיוס דמטריוס עוברת בתעלת סואץ מבלי לעורר חשד ומצליחה להערים על המצרים. |
| 29 בספטמבר, 18:40 | זירת ים סוף, מפרץ סואץ | במכ"ם צפרא מתגלית מטרה בדרום מפרץ סואץ עם נתוני תנועה דרומיים. |
| 30 בספטמבר, 01:50 | זירת ים סוף, צפון הים האדום | המטרה מדרום לראס מוחמד משנה קורס לצפון מזרח, לעבר מצרי טיראן. |
| 30 בספטמבר, 07:20 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | אגיוס דמטריוס עוברת במצרי טיראן. בתצפית בראס נצרני לא מצליחים לקרוא את השם על דופן האונייה. |
| 30 בספטמבר | זירת ים סוף, מפקדת הזירה | האונייה מעלה את חשדו של המפקד התורן בזירת ים סוף אשר מורה לנחתת אח"י אשדוד (פ-61), לגשת לזיהוי. |
| שעה 13:45 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | הנחתת מגלה אונייה מצפון לאי טירן, בתנועה איטית צפונה (בדיעבד נראה שהתכוונה להגיע לאילת בחשיכה). |
| שעה 15:15 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | הנחתת מעבירה נתוני זיהוי –אגיוס דמטריוס נמל הבית לימסול. מפקדת הזירה מורה לנחתת להתקרב לתשאול |
| שעה 15:30 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | הנחתת מתקרבת מאוד לאונייה, מניפה דגל B, צופרת ודורשת עצירה. אגיוס דמטריוס אינה נשמעת להוראות העצירה ונראה כמנסה להתנגש בנחתת. |
| שעה 15:50 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת. | הנחתת פותחת בירי לפני חרטום האונייה. האונייה אינה עוצרת ודוחקת מזרחה לעבר החוף הסעודי. |
| שעה 16:00 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | בהוראת מפקדת חיל הים, הנחתת יורה אל תוך גשר האונייה. האונייה פונה מזרחה אל החוף הסעודי. |
| שעה 16:18 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | הנחתת מממשיכה בירי כללי לעבר אונייה. נראית התפוצצות על הסיפון והאגיוס דמטריוס נעצרת. |
| שעה 16:22 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | צוות האונייה מניף סדין לבן. |
| שעה 16:30 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | המחבלים מועברים בזוגות בסירת הגומי אל הנחתת. לטענתם הם אנשי צוות של אונייה תמימה בדרכה לנמל חאקל בחוף הסעודי. |
| שעה 17:00 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | הסטי"ל אח"י רשף מגיע לזירת האירוע ומוריד צוות השתלטות. גם הנט"ק מוריד צוות השתלטות לאניה. |
| שעה 17:30 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | צוות ההשתלטות של הסטי"ל מבצע חיפוש באניה. מתגלות כוורות רקטות על הסיפון ו-25 חביות של 20 ק"ג TNT בבטן האניה. |
| שעה 18:10 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | מסוק חיל האוויר נוחת על סיפון הנחתת בים גלי ורוח צפונית חזקה, ומפנה את השבויים לטיפול וחקירה. השבויים מפונים לחוף בשלוש העברות מסוק. |
| שעה 20:00 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | מפקד הנחתת, אבי רוטמן, מקבל הוראה לגשת לגרור את האונייה שנסחפת ללא שליטה. הוא מודיע שהתנאי הים - גלים בגובה שישה מטרים - אינם מאפשרים לבצע זאת. |
| 30 בספטמבר, שעה 23:25 | זירת ים סוף, דרום מפרץ אילת | האגיוס דמטריוס הריקה מאנשים נסחפת לחוף הסעודי. באישור מפקד חיל הים מיכאל ברקאי ושר הביטחון עזר ויצמן), אח"י רשף פותחת לעברה באש מתותח אוטו מלרה 76 מ"מ. האונייה מתפוצצת וטובעת. |
לקריאה נוספת

טובעה ספינת מחבלים וצוותה נתפס, ערנות חיל הים סיכלה בשבת פיגוע חבלני ראשון מסוגו, ידיעות אחרונות, 4 אוקטובר 1978.
מייק אלדר, האויב והים, פרקים מיומן המבצעים, עמ' 247–250, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991.
מייק אלדר, שייטת 11, עמ' 143–144, ספרית מעריב, 1993.
ביאורים

↑  כמויות הרקטות לא נספרו וחומרי הנפץ לא נשקלו. הנתונים מחקירת המחבלים השבויים אינם חד משמעיים.
הערות שוליים

↑  שמואל פרס, יהודה קוטיק, יצחק שמיר ואבי רוטמן, חסימת אנית תופת אגיוס דמטריוס בדרכה לאילת, אתר משמר המורשת הימית, ספטמבר 2015.
↑  מייק אלדר, "שייטת 11", עמ' 144.
↑  השופט מרדכי, מודי נדל קודם אדם, ושופט מרדכי נדל נעשה נשיא בית משפט השלום בקרית שמונה. נפטר ממחלה קשה באפריל 2014.
חליפת בוקר

ג'וזפה ורדי בחליפת בוקר (1844)
חליפת בוקר או לבוש יום רשמי, הוא קוד הלבוש המערבי הרשמי ביותר לגברים ביום. (לפני שש בערב) הוא מורכב ממעיל זנבות, ווסט, ומכנסיים ארוכים, לרוב עם פסים בצבעים שחור ואפור. ניתן גם ללבוש מעיל, ווסט ומכנסיים העושיים מאותה יריעת בד. הקוד מתאים לאירועים חגיגיים כמו חתונות, נהוג לחבוש כובע צילינדר או שאפוקלאק. אחרי שש בערב נהוג ללבוש במקומו עניבה לבנה, המקבילה החצי רשמית של הקוד היא חליפת הטרקלין השחורה. חליפת בוקר לרוב משמשת בחתונות, מרוצי סוסים, טקסים נוצרים מסוימים, מסדרים ומועדני ג'נטלמנים.
היסטוריה

מקור השם הוא במנהג של ג'נטלמנים במאה התשע עשרה לרכוב על סוס בבוקר עם מעיל זנבות בעל טור אחד של כפתורים. חליפת הבוקר של המאה העשרים היה במקור צורה פחות רשמית של לבוש חצי רשמי. אבל במהלך המאה התשע עשרה הוא הפך בהדרגה ללבישה באירועים רשמיים במקום פראק. בתקופה האדוארדית הוא החליף את מעיל הזנבות לערב כלבוש היום הרשמי המקובל לגברים. כשהוא היה פחות רשמי היו מייצרים אותו גם עם דשים מחורצים, אבל שהפך לקוד לבוש רשמי ייצרו אותו עם הדשים המחודדים הרשמים יותר.
מרכיבים

חליפת בוקר מורכבת מ:
מעיל זנבות לבוקר, עם טור אחד של כפתורים, סגירת קישור או כפתור רגיל (לעיתים רחוקות עם שני כפתורים) ודשים מחודדים.
ווסט בצבעים: חרדל, אפור, תכלת או ירוק כהה. או מאותו בד שממנו עשוי מעיל הזנבות.
מכנסיים ארוכים עם פסים, או מאותו בד שממנו עשוי מעיל הזנבות.
חולצת חפתים לבנה.
אפשרות אחת היא ללבוש צווארון כנפיים לבן עם עניבה וחפתים כפולים.
האפשרות השנייה היא לענוב במקום העניבה אסקוט.
מומלץ לשים ממחטה בכיס החזה של מעיל הזנבות.
נעלי אוקספורד שחורות או מגפיים רשמיים עם גרביים כהות.
כובע צילינדר
כפפות עור, לרוב בצבעים צהוב, אפור ולבן.
כתפות (שלייקעס)
מקל או מטריה.
שעון כיס בכיס הווסט, או שעון יד.
בוטנירה
ניתן ללבוש גם מחפים (spats)
מרכיבים > מעיל זנבות

למעיל הזנבות המודרני יש בדרך כלל כפתור אחד או סגירת קישור, ודשים מחודדים. הוא מיוצר ברוב המקרים מאריג אדרה בצבע שחור או אפור כהה, המעיל מתעקל מחזיתו אחורה ליצירת זנבות, וחזית מעוגלת, בניגוד לחזיתו של מעיל הזנבות לערב שנחתך מלפנים.
מרכיבים > וסט

מעיל זנבות עם וסט תואם היא האופציה הרשמית ביותר, ומתאימה ל: לוויות, אזכרות (יארצייט), לבוש אזרחי, לבוש דיפלומטי ולבוש אקדמי.
באירועים חברתיים כמו חתונות ומרוצי סוסים נפוץ יותר ללבוש ווסט בצבע מנוגד, פעם הייתה נטייה ללבוש וסטים "מהודרים" במיוחד בחתונות, בצבעים שונים ומשונים כמו ברוקד. (אריג פרחוני ומבריק) אבל צבעים כאלה יכולים להיחשב כצעקניים, צבעים אחרים ושמרניים יותר כוללים: תכלת, ירוק וורוד חיוורים, וגוונים מאופקים אחרים. בדרך כלל מייצרים וסטים ללבוש בוקר מפשתן, משי או צמר.
הוסט יכול להיות עם טור אחד של כפתורים, או שניים, וגם דשים אפשריים. לווסטים עם טור אחד של כפתורים יש לרוב דשים מחורצים ולא דשים מחודדים. ונהוג שלא לפרוף את הכפתור התחתון. לעומת זאת לוסטים עם שני טורים של כפתורים יש לרוב דשים מחודדים ודשי צעיף, ונהוג לכפתר את שני הכפתורים התחתונים. מומלץ שלא ללבוש וסטים חסרי גב, (כמו בעניבה לבנה) מפני שהם נראים מרושלים יותר מוסטים רגילים. לפעמים נהוג ללבוש חתיכת בד לבנה מתחת לווסט, כדי לגרום למראה של ווסט נוסף ובהיר יותר מתחת לווסט הראשון. המלך צ'ארלס עושה זאת.
מרכיבים > מכנסיים

המכנסיים הרשמיים יכטלים בעלי פסים, אריגת פפיטה בשחור ולבן או חלקים. לא אמורה להיות להם מכפלת. נהוג שלא לחגור חגורה כדי שלא לדחוף את הווסט החוצה.
מרכיבים > חולצה

מאז מלחמת העולם השנייה בבריטניה ובחבר העמים הבריטי החולצה המקובלת היא חולצה לבנה או בהירה (לדוגמה: שנהב), עם חפתים כפולים וצווארון. ומתאימה לעניבה רגילה צווארון שניתן להסרה אינו הכרחי ונחשב למאוד רשמי.
ניתן גם ללבוש צווארון כנפיים, השילוב של עניבה וצווארון כנפיים נחשב למיושן מידי, ולכן לרוב עונבים במקומה אסקוט, אך עדיין ניתן לענוב עניבה עם צווארון כנפיים. צווארון כנפיים אמור להיות מעומלן וניתן להסרה, ולבוא עם חולצה בעלת חפתים בודדים בצבע לבן. מפני שפעם חולצה עם חזית נוקשה עם חפתים מעומלנים, צווארון כנפיים ניתן להסרה, מעומלן, כפתורי חפתים וניטים לחולצה. חולצה זו זהה לחולצה המשמשת בלבוש ערב מלא (עניבה לבנה). אך לרוב לחולצות בימינו אין צווארון ניתן להסרה. ולכן חולצה עם צווארון נוקשה כמו המקורי נחשהת לחלופה מקובלת.
הצבע הכי רשמי לחולצה הוא לבן, אבל אפשר גם ללבוש חולצה צבעונית או עם פסים עם צווארון לבן ו (לא חובה) חפתים לבנים. נהוג ללבוש בצבע בהיר (אם הן לא לבנות) ובדרך כלל בגווני שמנת, תכלת, ורוד, לבנדר, אפרסק, סלמון, צהוב או ירוק פסטל. חולצות לחליפת בוקר (חוץ מהצווארון) הן בדרך כלל בצבע אחיד, או בעלות פסים אנכיים עדינים.
מרכיבים > עניבות

פעם עניבה אפורה או (בהלוויה) שחורה הייתה חובה. אבל היום ניתן לענוב עניבות בכל הצבעים. מקובל במועדונים ואגודות רבות ללבוש עניבה ייחודית כדי להבדיל בין חברי מועדון לאורחים בסעודות. עיצוב "עניבת חתונה" (עניבה כסופה מחוטי משי מבריקים בצבעי שחור ולבן.) נפוץ לרוב בקראבאטים. (מעיין עניבה רחבה קצרה ורכה). נהוג לרוב לענובה אותה בטקסים של המלוכה הבריטית, אך ניתן לענוב אותה בכל אירוע רשמי. אין כלל שאוסר על עניבת עניבות צעקניות, אבל מומלץ שלא לעשות זאת. לפי מגזין "Debrett's" עדיף לענוב עניבת חתונה רגילה ולא קראבאט. ממולץ לקשור את העניבה בקשר חצי ווינזדור ולא בקשר ווינזדור הגדול יותר, אף על פי שהוא לא סימטרי.
אם עונבים קראבאט ניתן לקושרו בקשר רשמי (עם סיכה), או בקשר שמזכיר קשר ארבע ביד (קשר פשוט לעניבות רגילות) ניתן ללבוש צאוורון כנפיים ולענוב עניבת קראבאט עם מעיל שחור אך לא עם מעיל אפור. אסור ללבוש קראבאטים במסלול המרוצים אסקוט מאז 2012, ולכן יש להיזהר בעניבת עניבת קראבאט במדינות חבר העמים הבריטי, בדגש על הממלכה המאוחדת.
ניתן גם לענוב עניבת פרפר, למרות שהדוכס מוינדזור (אדוארד השמיני) וווינסטון צ'רציל לבשו (לפי תמונות) עניבת פרפר עם חליפת בוקר ומגזין האופנה "Debrett's" לא אסר על עניבתה, הוא גם לא הביא אותה כאפשרות. עניבות פרפר אסורות במסלול המרוצים אסקוט מאז 2019 ולכן יש להיזהר בעניבת עניבת פרפר במדינות חבר העמים הבריטי, בדגש על הממלכה המאוחדת. יש מגזיני אופנה שממליצים שלא לענוב עניבת פרפר. ויש כאלה שכן, כול עוד היא לא שחורה או לבנה לגמרי.
מרכיבים > נעליים

יש לנעול נעלי עור שחורות מסוג אוקפורדמלוטש למדי וללא קישוטים. אין צורך לנעול נעליים מצופות בלכה ששמורות לעניבה לבנה, ייתכן שהיה פעם מקובל לנעול נעליים עם אבזמים, אבל רשמית אין לנעול אותן עם חליפת בוקר וכך גם עם נעליים מסוכ דרבי. בתקופה הוויקטוראנית ובתקופת העוצרות היה נהוג לנעול מגפיים (רשמיות), וניתן לנעול מגפיים ומגפי צ'לסי (לא בלנדסטון), במיוחד במרוצי סוסים. הגרביים צריכות להיות שחורות או אפורות. פעם היה נהוג ללבוש מעיין תוספת עור לבנה על הנעליים (spats) אך כיום המנהג פסה מן העולם, ונראה לעיתים רחוקות מאוד.
מרכיבים > אביזרים > כובעים

בחבר העמים הבריטי נהוג לחבוש כובע צילינדר שחור באופן מסורתי או אפור (פחות רשמי ומיועד למרוצי סוסים), ניתן לחבוש אותם גם בחתונות אבל במסלול המרוצים אסקוט יש חובה לחבוש כובע צילינדר.
מרכיבים > אביזרים > ממחטות

יש ללבוש ממחטה לבנה מפשתן כותנה או משי. יש ללבוש ממחטה שקצוותיה גולגלו כדי שלא תיפרם, ניתן ללבוש ממחטות מקושטות, אך הן צריכות להתאים לצאוורון. נהוג שלא ללבוש עניבה וממחטה תואמים בחליפת בוקר. (ובאופן כללי בחליפות) עדיף ללבוש ממחטה בצבע אחיד עם עניבה בעלת דפוסים. (ולהפך) כלל הבסיס הוא שהצבעים העיקריים צריכים להיות שונים בממחטה ובעניבה.
לקפלים פשוטים מומלץ להשתמש בממחטה מחומר רך, כמו משי. ולקפלים מתוחכמים יותר עדיף בחומרים נוקשים יותר כמו פשתן, כדי לשמור על צורת הקפל.
מרכיבים > אביזרים > קישוטים

בדרך כלל ענידת עיטורים ומדליות לא נהוגה בעת לבישת חליפת בוקר, בדרך כלל ההזמנה לאירוע תציין אם יש ללבוש אותם. בממלכה המאוחדת וחבר העמים הבריטי הם נפוצים יותר אצל כמרים ואנשים בעלי תפקיד ציבור כמו ראשי ערים. אין לענוד כמות גדולה על עיטורים עם חליפת בוקר.
כללים בעת לבישת חליפת בוקר

חליפת בוקר נלבשת בחתונות (אם הן לפני שש בערב, אחרת יש ללבוש עניבה לבנה, מכיוון שרובן של החתונות נמשכות עד מאוחר בלילה, עדיף ללבוש עניבה לבנה גם אם החתונה מתחילה ב-16:30) ומיועדת לאירועים חשובים נספים בשעות היום. למרות שמה ניתן ללבוש חליפת בוקר גם אחר הצהריים (לפני חמש) אבל לא לאירועים שמתחילים אחרי שש, אצל הויקטוראנים המונח "בוקר" בקודי הלבוש הוא כל עוד יש אור יום.
בחתונות באירופה אם החתן לובש חליפת בוקר, גם שאר המוזמנים צריכים ללבוש חליפת בוקר.
כללים בעת לבישת חליפת בוקר > חלופות לגברים

יש לחליפת בוקר כמה מקבילות: עניבה לבנה, שהוא קוד הלבוש המקביל אחרי שש בערב לחליפת בוקר, מעיל הזנבות לערב (המשמש בעניבה לבנה) שונה מזה של חליפת בוקר, הוא חתוך מלפנים ולא מתעגל כלפי מטה. וכמו כן הוא מעט ארוך יותר ומתאים יותר לרכיבה על סוסים.
כללים בעת לבישת חליפת בוקר > חלופות לנשים

על נשים יש ללבוש שמלות ארכות, גרביונים, ונעליים שמתאימות לנעילה במשך כמה שעות. וכמו כן יש לחבוש כיסוי ראש (עדיף כובע קטן) או מטפחת מומלץ לענוד תכשיטים ואפשר ללבוש גם ז'קט וחצאית.
שימוש בימינו > ישראל

בישראל לא נהוג ללבוש חליפת בוקר.
שימוש בימינו > חבר העמים הבריטי

חליפת בוקר עדיין לפעמים בחתונות בממלכה המאוחדת ובמדינות אחרות בחבר העמים הבריטי (כמו אוסטרליה וניו זילנד). ונלבשת לרוב על ידי החתן וקרוביו, אבל לעיתים גם על ידי שאר המוזמנים. גברים מהעמד הגבוה יותר בדרך קונים את חליפת הבוקר שלהם (לפעמים מחייט), או את אלה של בתי ספרם הגבוהים. ומעמד הפועלים הבריטי (המהווה חלק נכבד מהאוכלוסייה) נוהג להשכיר את שלו ולרוב גם ללבוש עניבות ממחטות ווסטים זהים.
חליפות בוקר גם נלבשות באירועים של המלוכה או הממשלה ובטקסטים בקתדרלת סנט פול בקתדרלת סנט ג'יילס, ובבתי ספר מכובדים כמו הארו ומכללת אטון. כמו כן היא נלבשת במועדוני ג'נטלמנים, גילדות כתות וכיוצא בזה.
שימוש בימינו > ארצות הברית

חליפת בוקר אינה נפוצה בארצות הברית אחד המקומות הבודדים שבהן היא נלבשת הוא בטקס קבלת התארים בהווארד. לפעמים היא נלבשת בחתונות בעלות אופי מסורתי ואירועים פוליטיים רשמיים. למרות שהנשיא האחרון שלבש חליפת בוקר לטקס השבעתו לנשיאות היה ג'ון קנדי. אבל בווירג'יניה המושל הנבחר צריך ללבוש חליפת בוקר לטקס השבעתו.
פרקליט המדינה של ארצות הברית צריך ללבוש חליפת בוקר עם מכנסי פסים (אם הוא זכר) כשהוא נושא טיעון בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית, וגם סגנו לובש חליפת בוקר כשהוא בבית המשפט העליון.
גלריה

ציור של חליפת בוקר מ1901
רונלד רייגן וקיסר יפן הירוהיטו לבושים בחליפות בוקר.
אנשים במרוץ באוסטרליה לבושים בחליפות בוקר.
אנשים צופים במסלול המרוצים אסקוט. לפני מלחמת העולם הראשונה.
קריקטורה של וויליאם ווקר בואניטי פייר. לבוש בחליפת בוקר.
ויקטור פנסקו לבוש בחליפת בוקר. (1912)
ראו גם

חליפת טרקלין שחורה המקבילה החצי רשמית לחליפת בוקר שווה ברשמיותה לעניבה שחורה בערב.
חליפה (נקראת לפעמים "חליפת טרקלין").
ביאורים

1 2  ההבדל בין מעיל הזנבות לבוקר ולזה לערב, הוא שמעיל הזנבות לבוקר מתעקל אחורה, בעוד מעיל הזנבות לערב נחתך מלפנים.
↑  פרח אמיתי או מזויף בדש.
הערות שוליים

↑  Wedding Suits: Morning Suits | Bespoke Morning Suits - Cad & the Dandy, web.archive.org, ‏2012-10-19
↑  Nancy Tuckerman, Nancy Dunnan, Amy Etiquette Vanderbilt, The Amy Vanderbilt complete book of etiquette, New York : Doubleday, 1995, ISBN 978-0-385-41342-8
↑  Custom Wedding Suit Styles
↑  מונחי לשון ג, הלבשה והנעלה
↑  Peggy Post, Emily Post's Etiquette, W. Morrow, 2011, ISBN 978-0-06-174023-7
↑  Dress Codes
1 2  Ascot, www.ascot.com (באנגלית)
↑  The Royal Ascot Style Guide
↑  Ascot, www.ascot.com (באנגלית)
↑  Some notes on dress at Eton College | Keikari.com, ‏2016-02-10 (באנגלית בריטית)
↑  NED OLIVER Richmond Times-Dispatch, Trumpets, morning coats and ham: What to expect at Ralph Northam's inauguration Saturday, Richmond Times-Dispatch (באנגלית)
↑  No Striped Pants and Morning Coat
↑  Times, Special to the New York (1986-07-18). "Morning Coat, Striped Pants". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-10.
↑  DEPUTY SOLICITOR HEADS FOR NEW BENCH MARK
צווארון כנפיים ניתן להסרה
סגירת קישור
מעיל זנבות לבוקר
ציור של עניבת קראבאט בקשר מסורתי, עם סיכה.
נעליים עם אבזמים.
נעל מסוג אוקספורד מצופה בלכה.
המלחין האוסטרי יוהאן שטראוס לבוש בעניבה לבנה.
מעיל זנבות לערב.
בית הספר הארו.
אנשים לבושים בחליפת בוקר
יותר טוב כלום מכמעט

"יותר טוב כלום מכמעט" הוא האלבום השני של הזמר עברי לידר, שיצא לחנויות ביולי 1999. האלבום הגיע למעמד זהב זמן קצר לאחר צאתו לחנויות, ומאוחר יותר למעמד פלטינה, עם מכירות של מעל 40,000 עותקים.
המופע "יותר טוב כלום מכמעט" הועלה 150 פעמים וזיכה אותו, בין השאר, בפרס "מופע השנה" בטקס פרסי תעשיית המוזיקה הישראלית "תמוז" 2000.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | יותר טוב כלום  | 3:34 |
| 2. | ואולי  | 3:54 |
| 3. | בחולצת פסים  | 4:22 |
| 4. | כבשים  | 3:33 |
| 5. | הכוס הכחולה  | 4:27 |
| 6. | צוכה בוחקת  | 3:38 |
| 7. | ביום שמש יפה  | 4:26 |
| 8. | החברים הישנים שלי  | 3:57 |
| 9. | כשהקיץ יבוא  | 4:42 |
| 10. | משהו אמיתי  | 4:12 |
| 11. | כמה שאני אוהב  | 4:25 |
| 12. | בובה אחת  | 4:39 |
| משך כולל: | משך כולל: | 49:53 |
משתתפים באלבום

עברי לידר - שירה, פסנתר וקלידים, כותב מילים, מלחין, מעבד
יועד נבו - גיטרות, גיטרה בס, קלידים, מעבד, טכנאי הקלטה, טכנאי מיקס
גלעד שמואלי - תופים וקולות
גולן זוסקוביץ - גיטרה בס בשירים 1, 4, 5, 7, 9, 11, 12
יותם טולוב

יותם טולוב (נולד ב-1978) הוא סופר, עורך דין, מנחה קבוצות ופעיל חברתי ישראלי.