חוזה העצמאות הצרפתי-סורי
היסטוריה

בשנת 1934 ניסתה צרפת לכפות חוזה עצמאות שהיה מוטה בבירור לטובת צרפת; החוזה הבטיח אומנם עצמאות הדרגתית של סוריה אבל הותיר את הרי סוריה בשליטה צרפתית. ראש הממשלה הסורי באותו הזמן היה הבובה הצרפתית מוחמד עלי אל-עביד, שהסכים לחתום על החוזה. האשם אל-אתאסי, לאומן ומדינאי סורי בולט, עמד בראש האופוזיציה הגדולה לחוזה וקרא לשביתה בת שישים יום כמחאה על החוזה. הקואליציה של אתאסי, הגוש הלאומי, גייסה תמיכה ציבורית רחבה לקריאתו; הפגנות ומחאות רבות נערכו והכלכלה נשארה במצב קיפאון.
הממשלה הצרפתית הסכימה אז לראות בגוש הלאומי כגוף המייצג את העם הסורי, והזמינה את האשם אל-אתאסי לשיחות משא ומתן בפריז. הוא נסע לשם ב-22 במרץ 1936, בראש משלחת מהגוש הלאומי.
החוזה שנחתם לאחר מכן קרא להכרה מיידית בעצמאות הסורית ובסוריה כמדינה ריבונית, ושאמנציפציה מלאה תינתן בהדרגה במשך 25 שנה. החוזה הבטיח איחוד של סוריה והמדינות האוטונומיות עד כה, מדינת העלווים ומדינת ג'בל א-דרוז, אך לא את לבנון, איתה חתמה צרפת על חוזה דומה בנובמבר. כמו כן, החוזה הבטיח עוד את הפחתת ההתערבות הצרפתית בעניינים הפנימיים בסוריה וגם הקטנת גודלו של הצבא הצרפתי בסוריה. בתמורה התחייבה סוריה לתמוך בצרפת בזמן מלחמה, כולל שימוש בשטח האווירי שלה, וכן להתיר לצרפת להחזיק שני בסיסים על אדמת סוריה. תנאים תרבותיים, כלכליים ופוליטיים נוספים נכללו בחוזה.
אתאסי שב לסוריה ב-27 בספטמבר 1936 כמנצח, ונבחר בנובמבר לנשיא הרפובליקה.
האיום שצמח בדמותו של היטלר, גרם לחשש אצל הצרפתים שהנאצים ישיגו יתרון אם הם יוותרו על הקולוניות שלהם במזרח התיכון. כך, משולבים בטיעון זה גם נטיות אימפריאליסטיות שעוד נותרו בחלק מן הדרגות בממשלה הצרפתי, החליטה צרפת לשקול מחדש את הבטחותיה לסוריה ושלא לאשר את חוזה העצמאות. מהומות החלו בסוריה, אתאסי התפטר, והעצמאות הסורית התעכבה עד לסוף מלחמת העולם השנייה, ב-1 בינואר 1944.
| המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון |
| --- | --- | --- |
| הסכמים | הסכם סייקס–פיקו (1916) • ועידת סן רמו (1920) • הסכם אנקרה (1921) • הסכם ניוקומב-פולה (1923) • חוזה העצמאות הצרפתי-סורי (1936) • גבול טורקיה–סוריה • יום העצמאות של לבנון (1943) |  |
| ישויות פוליטיות | מנהלת שטחי האויב הכבושים • הממלכה הערבית של סוריה (1920) • יצירת לבנון הגדולה (1914–1920) • לבנון הגדולה (1920–1943) • מדינת דמשק (1920–1925) • מדינת חלב (1920–1925) • מדינת העלווים (1920–1936) • מדינת ג'בל א-דרוז (1921–1936) • סנג'ק אלכסנדרטה (1921–1938) • הפדרציה הסורית (1922–1925) • מדינת סוריה (1925–1930) • הרפובליקה הסורית הראשונה (1930–1946) |  |
| עימותים צבאיים | המרד העלווי של 1919 (אנ') • מלחמת הממלכה הערבית של סוריה–צרפת (1920) • קרב מייסלון (24 ביולי 1920) • כיבוש דמשק (24 ביולי 1920) • מאורעות תל חי (1920) • מרד הנאנו (אנ') (1920–1921) • מלחמת טורקיה–צרפת (1920–1921) • המרד הסורי הגדול (1925–1927) • השביתה הכללית הסורית 1936 (אנ') • הפלנגות הנוצריות • צבא הלבאנט • המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה (1941) • משבר הלבנט (אנ') (1945) |  |
| נציבים עליונים | אנרי גורו (1920–1922) • רובר דה קה (צר') (1923–1922) • מקסים וגאן (1923–1924) • מוריס סראי (1924–1925) • אנרי דה-ז'ובנל (אנ') (1925–1926) • אנרי פונסו (אנ') (1926–1933) • דמיאן דה מרטל (אנ') (1933–1939) • גבריאל פואו (1939–1940) • ז'אן שיאפ (אנ') (1940) • אנרי פרנאן דנץ (1940–1941) • ז'ורז' קאטרו (1941–1943) • ז'אן הלו (צר') (1943) • איב שטאיינו (אנ') (1943–1944) • אטיין פול באינט (Étienne Paul Beynet, 1944–1946) |  |
| הנהגה מקומית  | האמיר פייסל בן חוסיין • הקונגרס הלאומי הסורי (1919–1920) • יוסוף אל-עזמה • סאלח אל-עלי • אדהם ח'נג'ר (אנ') • אבראהים הנאנו (אנ') • אליאס חויכ (אנ') • אמיל אדה • בשארה אל-ח'ורי • סולטאן אל-אטרש • עבד אל-רחמן שהבנדר (אנ') • חסן אל-חראט (אנ') • עיאש אל-חאג' (אנ') • אנטון סעאדה • שוכרי אל-קוותלי • האשם אל-אתאסי • הגוש הלאומי • זכי אל-ארסוזי • ריאד א-סולח |  |
פורטל צרפת צרפת