stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אימרה פודור
קורות חייו

אימרה פודור נולד במשפחה יהודית ממעמד הביניים כבנם של הסוחר בלה פודור (1859–1919) ושל אירמה ברגר (1864–1962). הוא השלים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו, ולאחר מכן הפך לסטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל את תעודת ההסמכה שלו ב-1914. הוא היה רופא צבאי במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918 החל את דרכו במחלקה לרפואה פנימית בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' בבודפשט של הקהילה היהודית של פשט (שמה היום המרכז הרפואי הלאומי), שם הוצב במחלקה של ד"ר הנריק בנדיקט. בין השנים 1918–1926, במשך שמונה שנים, התמחה ברפואה פנימית וב-1926 - לאחר מותו של בנדיקט - הפך לרופא הראשי ולמנהל המחלקה.
במלחמת העולם השנייה נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא שרד את השואה ומאוגוסט 1945 עד 1956 הוא היה הרופא הראשי ומנהל המחלקה הפנימית 2 בבית החולים סנט יאנוש (Szent János Kórház) ברובע 12 בבודפשט. בשנת 1946 קיבל הסמכה פרטית בהוראה כפרופסור חבר בתחום "האינטראקציות הארגוניות במחלות פנימיות". בהתחלה עסק בחקר הסרטן, אחר כך תחום המחקר שלו היה הפתולוגיה והריפוי של מחלות לב וכלי דם וכן השפעת תמציות מערכת הבלוטות האנדוקריניות על התפתחות הקרצינומה. ב-1953 נבחר לנשיא האגודה ההונגרית לרפואה פנימית. פודור עסק במחלות לב ומחזור הדם והיה חבר גם ב"מועצה המדעית ההונגרית לבריאות".
אשתו הייתה יוליאנה מייזל, רופאת עיניים, בתם של וילמוש מייזל ושל פאולה שוויצר, לה נישא ב-10 באוגוסט 1938 בבודפשט.
פודור הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5ב-10–42).
עבודותיו העיקריות

נתונים לאבחון של דלקת צדר שחפת מדיסטינאלית (pleuritis mediastinalis tuberculosa) (עם ארמין וייס, בודפשט, 1924)
על טיפוס של דלקת כיס המרה (בודפשט, 1925)
על דיאורזיס (Diuresis) (הפרשת שתן, במיוחד כאשר היא מוגזמת (פוליאוריה) ודרכים לשפר אותו (בודפשט, 1926)
מפצת עורק התת-שוקי (arteria subclavia aneurizma) עם התפתחות מבודדת של "אצבעות מתופף" על יד ימין (בודפשט, 1927) התפתחות "אצבעות מתופף": קצות הציפורניים מתעבות וקווי המתאר של האצבעות דומים למקל תיפוף (סיבה: עקב ערבוב דם עורקי וורידי, הדם בנימים מכיל פחות חמצן, המחסור הקבוע בחמצן גורם להתעבות של הפריוסטאום).
השימוש באינסולין באורמיה כרונית (בודפשט, 1927)
תצפיות קליניות על הפתולוגיה של טיפוס בטן (עם אימרה מולנאר, בודפשט, 1927)
מקרים גבוליים של שחפת (בודפשט, 1927)
על התלות של נקודות לחץ של כאב כיב בתנוחת הגוף (בודפשט, 1928)
על הפתוגנזה של מחלת אבני מרה (בודפשט, 1929)
על הקשר בין cholecystopathies וסוכרת (בודפשט, 1929)
תופעות אלרגיות במחלות של דרכי המרה (עם אישטוואן קונוש, בודפשט, 1931)
השפעת תמציות של מערכת הבלוטות האנדוקריניות על התפתחות הקרצינומה כולה (עם גדעון ארש ואישטוואן קונוש, רפואה, 1933)
נתונים על חסימת העורק הכלילי של הלב בקשר עם אנדוקרדיטיס חריפה (בודפשט, 1933)
נתונים על שאלת הגליקוליזה בדם (עם ג'רג' נוימן, בודפשט, 1935)
מקרה של ניתוק התערבות הקשור ל-extra-systole פרוזדורים (בודפשט, 1948)
החשיבות של מובילי חזה במחלות של שריר הלב (Orvosi Hetilap, 1948, מס' 6)
מחלות במחזור הלב (Gyakorló Orvosok Könyvtára, בודפשט, 1950)
פרשנות של קו המתאר הכפול של הצד השמאלי של הצללית הלבבית בנוכחות היצרות של פתח השסתום הדו-צדדי (אימרה פודור ואקוש קובאץ', בודפשט, 1951)
פרסים והוקרה

עיטור הרופא הדגול (1952)
עיטור הצטיינות לעבודה סוציאליסטית (1955)
ספריו

אימרה פודור: מחלות של מחזור הדם של הלב עצמו
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
אלכסנדר אמד: לזכרו של אימרה פודור (1891-1956) (2005) Magyar Belorvosi Archivum 58., 3-4. szám
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001 (אנדראש גרגיי: רופאים יהודים הונגרים מצטיינים. הוצאת מכבי. בודפשט 2001)
Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עטרכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון רפואי ביוגרפי הונגרי)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pécsi izraelita hitközség születési akv. 92/1891. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-16.
↑  "Elhunyt Fodor Imre". Magyar Nemzet. 1956-04-15. נבדק ב-2021-02-16.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 586/1956. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-16.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a marcali izraelita hitközség házassági akv. 1/1886. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-16.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1216/1938. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7966 5902  VIAF: 121362348   WorldCat (עם VIAF): 121362348
איכהורניה

| איכהורניה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: קומלינאים
משפחה:: פונטדריים
סוג:: איכהורניה
שם מדעי
 Eichornia ‏קונת, 1843
איכהורניה (שם מדעי: Eichornia) היה סוג פוליפילטי שכלל שבעה מינים של יקינתוני המים, שמאוחר יותר פוצל למספר סוגים. יקינתון המים הוא השם העממי של הפרח. יקינתון המים הוא צמח מים צף ירוק עד המקומי לדרום אמריקה הטרופית. עם עלים אובליים רחבים, עבים ומבריקים. יקינתון המים עשוי לצוף מעל פני המים עד לגובה מטר. זהו מין פולש במקומות רבים בעולם. לישראל פלש המין Pontederia crassipes - פונטדריה עבת-רגל (נקרא בעבר איכהורניה עבת-רגל), ואף השתלט על אתר הטבע העירוני אגמון הסופרלנד בראשון לציון.
תיאור

העלים באורך 10–20 ס"מ וצפים מעל פני המים. הם בעלי גבעולים נפוחים, ספוגיים וארוכים. השורשים הנוצתיים נתלים בחופשיות ובעלי צבע סגול-שחור. גבעול זקוף תומך בתפרחת יחידה של 8–15 פרחים מושכים במיוחד, לרוב בעלי צבע לוונדר עד ורדרד עם שישה עלי כותרת. כאשר אינו פורח ניתן לבלבל את יקינתון המים עם לימנוביום ספוגי.
אחד מצמחי המים מהירי הצמיחה הידועים, יקינתון המים מתרבה בעיקר על ידי 'ראנרים' או שלוחות אשר בסופו של דבר יוצרות צמחי בת חדשים. בנוסף הצמח מפתח כמויות גדולות של זרעים ואורך חייהם מגיע לשלושים שנה. יקינתון המים הנפוץ, פונטדריה עבת-רגל, הוא בעל צימוח נמרץ ומסוגל להכפיל את אוכלוסייתו בשבועיים.
פולשנות כצמח אקזוטי

יקינתוני המים הופצו באופן נרחב ברחבי צפון אמריקה, אסיה, אוסטרליה ואפריקה. לדוגמה ניתן למצוא אותם באזורי מים נרחבים בלואיזיאנה ובביצות קראלה בהודו. באזורים רבים הם מינים פולשים חמורים, במיוחד איכהורניה עבת רגל. לאחר שהופיעו לראשונה בצפון אמריקה ב-1984, יקינתונים בסדר גודל של 50 ק"ג למטר מרובע נשלפו מערוצי המים של פלורידה. אמנם מאז הבעיה התמתנה, אבל ללא שליטה יקינתוני המים יכסו אגמים ובריכות באופן מוחלט, דבר זה משפיע מאוד על זרימת המים, מונע מקרני השמש להגיע לצמחי מים מקומיים, ומרוקן את המים מחמצן, ולעיתים גורם לתמותת דגים וצבים. הצמחים משמשים מקום דגירה מרכזי ליתושים, המשמשים כווקטור קלאסי למחלות, וגם למין מסוים של חלזון המשמש כפונדקאי לתולעים שטוחות טפילות הגורמות לבילהרציה (קדחת החילזון). הצמחים מואשמים באופן ישיר בהרעבת חקלאים בפפואה ניו גינאה, הם נשארו בעיה רצינית במקומות בהם תוכניות מניעה יעילות אינן מיושמות. לעיתים מהווים בעיה בבריכות מלאכותיות. בגידול מבוקר בבריכות נוי יכולים לשמש כמזון לדגי זהב, בנוסף עוזרים לשמור על מים נקיים ועל אספקת חמצן סדירה.
יקינתוני המים פולשים לעיתים למקורות מים אשר הייתה בהם התערבות יד האדם. לדוגמה, הם עלולים להפר את איזון מחזור החיים בשמורות מלאכותיות ובאגמים אאוטריפיקציים בעלי רמות גבוהות של חומרי הזנה.
בישראל - הצמח הובא כצמח נוי והתפשט למעיינות ונחלים. הוא מכסה את פני המים ומשנה את מאזן החמצן בהם. התוצאה היא תמותה של צמחים ובעלי חיים ושיבוש היכולת של עופות מים להגיע למזון. יקינתון המים צורך כמות אדירה של מים ועלול להביא להתייבשות של בריכות ומאגרים. נכון לקיץ 2024 השתלט הצמח על אגמון מלאכותי בראשון לציון שבו מקננים עופות מים.
באזורים מסוימים נמצא שימושים לצמחים המרובים, כמו מזון לבקר והפקת אנרגיה ירוקה. לאחרונה החלו להשתמש בהם לטיהור מי שופכין בזכות קצב גידולם המהיר ויכולתם לסבול רמות גבוהות של זיהום. חלקים מהצמח משמשים ליצירת מלאכות יד מסורתיות בדרום אסיה.
לעיתים הדברה כימית או מכנית אינה יעילה או יקרה, לכן חוקרים פנו להדברה ביולוגית לטיפול ביקינתוני המים. הניסיון החל בשנות ה-70 כאשר חוקרים ממחלקת החקלאות של ארצות הברית שחררו שלושה מינים של חדקונית אשר ניזונים מיקינתוני המים. אף על פי שהושגה הצלחה חלקית בלבד, שוחררו מאז חדקוניות בכ-20 מדינות. על אף זאת, נותרה השליטה בחומרי הזנה עודפים ומניעה של התפשטות הצמח כשיטת הריסון היעילה ביותר.
הצמח נאסר לייבוא לישראל החל מ-2009.
יקינתון המים באגם ויקטוריה, אפריקה

בוטנאים וגננים נושאים עימם צמחים במסעותיהם, ומומחים חושדים שכך הגיע יקינתון המים למערב אפריקה בשנות השמונים של המאה העשרים. פרחיו יפים, וייתכן שהובא כצמח נוי לבריכות נוי. הדעה הרווחת היא שיקינתון המים הובא לאגם ויקטוריה מרואנדה דרך נהר הקגרה. זמן ומקום ההיכרות נתון לדיון, אך הצמח מקומי לדרום אמריקה ולכן הגעתו לאגם ויקטוריה היא תוצאה של פעילות האדם. הוא התרבה בצורה שופעת בגלל מחסור באויבים טבעיים, מקום נרחב, טמפרטורה נוחה, ושפע חומרי מזון. הוא התרבה במהרה בין השנים 1992–1998, עד 2001 הייתה ירידה בשגשוגו, ומאז תפוצתו פחתה. שיטות בקרה כוללות בקרת חרקים (אוכלי יקינתוני מים) ומאמצים ידניים לניקוי חופים. ההתפשטות של יקינתון המים כמעט ואף פעם לא נפסקת באופן סופי, אלא זהו מצב שיש לטפל בו באופן קבוע.
יקינתון המים משפיע לרעה על האוכלוסייה של אגם ויקטוריה במספר דרכים. ישנן השפעות כלכליות כאשר יקינתון המים חוסם דרכי גישה של ספינות. ההשפעה של תובלה ודיג מורגשות מיידית. היכן שהצמח שופע, ישנה עליה כללית בתפוצת מחלות, מכיוון שהצמח מספק אזורי ריבוי מצוינים ליתושים וחרקים אחרים. קיימת עליה במקרי שיעול, פריחות עור, מלריה, דלקות מוח, בילהרציה, והפרעות עיכול. בנוסף יקינתון המים מפריע לטיפול במים, סותם תעלות השקיה ואספקת מים. הוא עלול לדכא בעלי חיים ימיים בגלל אי חמצון של המים, והפחתת חומרי מזון לדגים צעירים במפרצים מוגנים. הוא חוסם כניסה לתחנות הידרואלקטריות ומפריע לאספקת חשמל לערים שלמות. בנוסף העשב מפריע לדיג מקומי על ידי חסימתם של החופים.
שימושים תעשייתיים

מכיוון שתכולת החנקן שבצמח גבוהה, הוא יכול לשמש כמצע להפקת גז ירוק ולפסולת המתקבלת ממנו. אך מפאת הצטברות מהירה של רעלנים בצמח, הצמח נוטה להזדהם כאשר משמש כחומר מזין.
שימושים בטיהור ביולוגי

הצמח סובלני מאוד ובעל קיבולת גבוהה כלפי מתכות כבדות כגון Cd, Cr, Co, Ni, Pb, Hg וכולי, ולכן ניתן לנצלו לטיהור ביולוגי של מי שופכין תעשייתיים. לא רק מתכות כבדות, יקינתון המים יכול להסיר רעלנים כמו ציאניד, תהליך אשר מועיל לסביבה באזורים בהם יש פעילות כריה מתמשכת של זהב.
גלריה

תפרחת בשעות הבוקר המוקדמות
מופע פריחת האיכהורניה בנחל אלכסנדר
התפשטות איכהורניה עבת רגל בנחל אלכסנדר
הערות שוליים

↑   צפריר רינת, מדובר באיום משמעותי על הטבע, והמודעות לו רק מתחילה להתפתח, באתר הארץ, 13 ביוני 2024
↑   צפריר רינת, הרשויות מתקשות להתמודד עם מינים פולשים, שמשתלטים על מקורות מים ונחלים, באתר הארץ, 3 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529726705171  NKC: ph508884 
תפרחת
פלישת איכהורניה עבת-רגל בנחל אלכסנדר
פלישת איכהורניה עבת-רגל באגמון הסופרלנד, ראשון לציון, 6 במאי 2023.
איכהורניה בברכת נוי
אימרה היידו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בינואר 1906 טורה, הונגריה 
 פטירה:  4 בספטמבר 1977 (בגיל 71) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת סגד 
 תפקידים:  רופא, רדיולוג 
 
אימרה היידו (במקור הירשלר, בהונגרית: Hajdú Imre; טורה, 18 בינואר 1906 – בודפשט, 4 בספטמבר 1977) היה דוקטור לרפואה (MD), יהודי-הונגרי רופא רדיולוג. היה הראשון שארגן בהונגריה הכשרת מומחים לקרני רנטגן. הוא היה מנהל מחלקת רנטגן בבית חולים.
קורות חייו

אימרה הירשפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור היידו (הירשלר) (1872–1931), רופא, ושל אילונה בֶּנֶדֶק (1885–1918). הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד, שם קיבל תואר ב-1930. בשנים 1930–1932 יצא למסע לימודי במכוני רדיולוגיה בווינה ובלייפציג. בין 1933 לבין 1941 עבד במחלקת הרנטגן של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט. הוא נלקח למחנות שרות העבודה ב-1941 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), משם הצליח להימלט לצבא הסובייטי ולחם בגדוד המתנדבים ההונגרי. משנת 1945 עבד שוב בבודפשט ועד 1953 היה המזכיר הכללי של קבוצת המומחים לרדיולוגיה שיזם את הקמתה. הוא היה הראשון בהונגריה שארגן את הכשרת מומחים לקרני רנטגן בין השנים 1951–1957. מאוחר יותר עבד כרופא הראשי והמנהל של החלקה ושל מעבדת הרנטגן המרכזית של בית החולים יאנוש.
הוא עסק בעיקר בנושאים אורתופדיים ואבחון רנטגן של מערכת העיכול. פרסם מספר רב של פרסומים טכניים.
היידו הובא למנוחות בבית הקברות היהודי בנג'קרש (1-3-320).
מחקריו ופרסומיו (חלקי)

מקרה של הרס עצמות נרחב. עם אנדראש נאקו. (בודפשט, 1949)
מקרה של אי סדרי התפתחות בוושט ובקיבה. (1960)
מכשיר לאנגיו-קרדיוגרפיה. עם ג'רג' אורבן. (בודפשט, 1957)
ספריו

רנטגנולוגיה
פרסים והוקרה

עיטור מסדר הכבוד של העמל דרג זהב (1966)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי של רופאים הונגרים)
הערות שוליים

↑  "Elhunyt Hajdú Imre". Népszabadság. 1977-09-08. נבדק ב-2021-02-20.
↑  Magyar Közlöny (1966. június 24.) 42. szám
אימרה שרלאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בנובמבר 1904 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 בפברואר 1983 (בגיל 78) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Stark Imre 
 מדינה:  הונגריה 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1979) 
 
אימרה שרלאי (במקור שטרק, בהונגרית: Sarlai Imre; בודפשט, 14 בנובמבר 1904 – בודפשט, 16 בפברואר 1983) היה שחקן תיאטרון, חבר מייסד של תיאטרון בודפשט קטונה יוז'ף .
ביוגרפיה

אימרה שטרק נולד בבודפשט כבנם של ירמיהו שטרק, עוזר סנדלר, ושל יוליה גוטפרוינד. כבר בגיל 16 הופיע בלהקה בקישפשט (כיום רובע 19 של בודפשט). הוא החל את הקריירה שלו ב-1918 (גיל 14) כנער מקהילה בלהקות שחקנים נודדות.
ב-1930 חתם על חוזה עם "התיאטרון החדש" (Új Színház), ולאחר מכן עבד עבור להקות כפריות, בין השאר כבמאי. בגלל החוקים האנטי יהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) לא הורשה לעלות לבמה בשל יהדותו בין השנים 1939–1945, הוא נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא הצליח לשרוד את שואת יהודי הונגריה ובפברואר 1945 התחתן עם השחקנית מרגיט צֵרֶה בסגד. אז קיבל חוזה בתיאטרון הלאומי של סגד, ולאחר מכן הופיע על הבמות בטרנסילבניה.
בין 1953 לבין 1961, היה חבר בתיאטרון טרגו מורש ולימד במכון התיאטרון המקומי. בשנים 1961–1970 עבד בתיאטרון צ'וקונאי בדברצן, פרש ב-1965. בשנים 1974–1979 שיחק בסולנוק. בשנת 1979 הוחתם על ידי התיאטרון הלאומי של בודפשט, ומ-1982 ועד מותו היה חבר בתיאטרון קטונה יוז'ף בבודפשט. משנת 1933 הופיע בקביעות בהצגות הקיץ הפתוחות של סגד.
תחנותיו בקריירה

אויפשט (1923); פץ' (1927–1929); "תיאטרון חדש" (1929–1930)
תיאטרון מרכז העיר (1930); תיאטרון קיראי (1935); הלהקה של מיהאי ארדאי
(1936–1937); הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך (1940–1944); סגד (1945–1946)
תיאטרון האופרטה של בודפשט (1947); נאג'ווארד (1947–1948); קלוז' (1948–1951)
טרגו מורש (1951–1961); תיאטרון צ'וקונאי בדברצן (1961–1971); תיאטרון יוקאי במחוז בקש
(1972–1973); תיאטרון סיגליגט בסולנוק (1974–1979)
בשנת 1979, הוא קיבל חוזה על ידי התיאטרון הלאומי וקיבל את ההזדמנות להופיע בתיאטרון הקומדיה וכן ב"תיאטרון הרוק" ובתיאטרון ההצגה.
הוא שיחק בתפקידי אופי ותפקידים אפיזודיים, אבל גם ביים. הפקותיו העיקריות: איבסן : פר גינט; סמטנה : הכלה המכורה; יוהאן שטראוס : ברון הצוענים.
בין השנים 1951 לבין 1955, לימד משחק במכון לתיאטרון אישטוואן סנטג'רג'י בטרגו מורש.
בשנת 1982 היה חבר מייסד של תיאטרון קטונה יוז'ף בבודפשט כנשיא משותף. עם זאת לא הורשה יותר לשחק בבכורות חדשות בשל גילו, הקריירה שלו בת יותר משישה עשורים הסתיימה ב-1983.
מתפקידיו

מספר הופעות הבכורה שלו הרשום במאגר התיאטרון : 74
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  תיאטרון  Shakespeare: Makrancos hölgy (Gromio)  Shaw: Pygmalion (Doolittle)  Szent Johanna (Reimsi érsek)  Nash: Esőcsináló (Sheriff)  Thomas: Szegény Dániel (csavargó)  Kornis Mihály: Halleluja (Tanító)  Bernstein: West Side Story (Doc)  Goldoni: Két úr szolgája (Első hordár)  Füst Milán: Boldogtalanok (Mihály, öreg szolga)  קולנוע  Az aranyember (1962)  Húsz óra (1965)  A beszélő köntös (1968)  Bűbájosok (1969) |  Mérsékelt égöv (1970)  Utazás Jakabbal (1972)  Lila ákác (1973)  Plusz-mínusz egy nap (1973)  Idegen arcok (1974)  141 perc a befejezetlen mondatból (1975)  Kenyér és cigaretta (1975)  Talpuk alatt fütyül a szél (1976)  Tükörképek (1976)  Fogságom naplója (1977)  Veri az ördög a feleségét (1977)  Egy erkölcsös éjszaka (1977)  A kard (1977)  Defekt (1977)  Magyar rapszódia (1978)  BUÉK (1978) |  Boldog születésnapot, Marilyn (1980)  Hogyan felejtsük el életünk legnagyobb szerelmét (1980)  Kojak Budapesten (1980)  Vőlegény (1982)  A csoda vége (1983) טלוויזיה  Fogságom naplója (1977)  Muslincák a liftben (1977)  Galilei (1977)  A Zebegényiek (1978)  Zokogó majom 1-5. (1978)  A nagyenyedi két fűzfa (1979)  Fejezetek a Rákóczi-szabadságharcból  Jegor Bulicsov és a többiek (1981)  A száztizenegyes (1982)  Linda (halála után bemutatva) |
פרסים

פרס האמן המצטיין (1979)
לקריאה נוספת

תיאטרון קטונה יוז'ף 1982–2002. הוצאת בלשי. 2002. ISBN 963 506349 0
הבכורות של תיאטרון קטונה יוז'ף 1982-
Magyar színházművészeti lexikon. (לקסיקון אומנות הבמה ההונגרי) ISBN 963-05-6635-4
טיבור מיקלוש. מחזמר!. הוצאת נובלה, עמ' 367. (2002).ISBN 963-9442-04-6
מאגר התיאטרון. המוזיאון והמכון לתולדות התיאטרון הלאומי.
הערות שוליים

↑  "Stark Jeremiás és Gutfreund Júlia házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 377/1902. folyószáma alatt".
↑  "Sarlai Imre és Czére Margit házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 100/1945. folyószáma alatt".
↑  2011. július 29.-i lekérdezés.
אימרה הירשלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בנובמבר 1906 גיור, הונגריה 
 פטירה:  27 בפברואר 1989 (בגיל 82) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא מיילד, גינקולוג, היסטוריון של הרפואה 
 מספר צאצאים:  3 
 
לוחית הנצחה לזכרו של ד"ר אימרה הירשלר, רופא נשים יהודי-הונגרי.
אימרה הירשלר (בהונגרית: Hirschler Imre; גיור, 1 בנובמבר 1906 – בודפשט, 27 בפברואר 1989) היה רופא נשים-מיילד יהודי-הונגרי, רופא ראשי בבית חולים, מנהל מחלקת יולדות וגינקולוגיה, מחברם של מספר מחקרים מקצועיים (שראו אור גם כספריו) ומחבר גם עבודות חינוכיות פופולריות. אחד מספריו נמכר ביותר מחצי מיליון עותקים.
קורות חייו

אימרה הירשלד נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה הירשלר, קמעונאי שנפל בשבי הרוסי במלחמת העולם הראשונה, משם חזר הביתה חולה ב-1918 ומת ב-1924 ושל יוזפה רכניצר, בתו של סוחר תבואות אמיד איגנץ רכניצר. לאימרה היו שני אחים גדולים שהתיישבו באנגליה בבגרותם. לאחר מותו של ראש המשפחה חיו הוא ואחיו ואמו מסיוע צבאי. הוא השלים את לימודי בית הספר התיכון שלו בגימנסיה הריאלית מיקלוש זריני בבודפשט ולאחר מכן כמנצח (מקום ראשון) בתחרות אקדמית ארצית של השפה היוונית, זכה להתקבל לאוניברסיטת פאזמאן פטר למדע (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תואר ברפואה ב-1930. ב-1934 עבר את הבחינה למיילד-גינקולוג. בין השנים 1937-1930 הוא עבד כרופא מתמחה בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט ולאחר סטאג' כללי של שנה התחיל לעבוד במחלקה לגינקולוגיה כרופא. בתום מינויו, הוא נשאר עמית מדעי של בית החולים. בשנות ה-30 הוא הכיר את ד"ר אמיל וייל, הפך לרופא של "העזרה האדומה" והצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP). ב-1941 התחתן עם אווה שוגאר. נולדו להם שלושה ילדים (ריכארד, רוברט ואנדראש). בשנים 1943–1944 נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא שרד את השואה.
קריירה

לאחר 1945, הירשלר מונה לרופא הראשי של בית החולים הגדול סנט רוקוש
לאחר מכן, מיוני 1946 מונה למנהל מחלקת היולדות והגינקולוגית של בית החולים ברחוב אוז'וקי וגם הרופא הראשי
מ-1950 עד 1975, למעשה עד לפרישתו, עמד בראש מחלקת היולדות והגינקולוגיה של "בית החולים הממלכתי המרכזי".
בינתיים (בין 1952 לבין 1955) מונה גם לראש מחלקת מיילדות מס' 1 בבית החולים יאנוש
מפברואר 1954 עד אפריל 1955 עבד בקוריאה כאחד מראשי הצוותים הרפואיים ההונגרים
הוא הרצה והציג במספר אירועים מקצועיים בינלאומיים, בעיקר בתחומי הגנת נשים ומניעת הריון. הירשלר היה מרצה בסימפוזיון הסקסולוגי הראשון בפריז. הוא משמעותי גם כהיסטוריון רפואה. מחקריו על לאיוש מרקושובסקי וע איגנץ זמלווייס הם בעלי חשיבות מקורית.
אימרה הירשלר ביצע גם פעילות חינוכית משמעותית: הוא זכה לפרסום בספרי החינוך המיני הפופולריים ביותר של שנות ה-60 וה-70.
ספרו "למען הגנת הנשים", שיצא לאור לראשונה ב-1958 ולאחר מכן עוד כמה פעמים, נמכר ביותר מחצי מיליון עותקים בסך הכל.
חברויות

במשך מספר שנים, הוא היה חבר ב:
הנהלה הלאומית של הצלב האדום ההונגרי
הנהלת איגוד הגינקולוגים ההונגריים,
ועדת העורכים של השבועון "שבועון רפואי"
הנהלת איגוד עובדי הבריאות
אגודת הפרטיזנים ההונגרית
עבודתו זכתה בפרסים מקצועיים וממלכתיים רבים.
עבודותיו העיקריות

למען הגנת הנשים (הצלב האדום ההונגרי, 1958; SZÖVOSZ, 1959: הוצאת מדיצינה, 1965, 1969)
עד שנולד האדם (מחבר: ד"ר ג'רג' נויבאואר, לקטור: ד"ר אימרה הירשלר, מדיצינה, בודפשט, 1960)
חדר הורים, היכנסו! (הוצאת מדיצינה, בודפשט, 1962–1984) מסת"ב 963-241-159-5
לא רק על נשים - לא רק לנשים (הוצאת קושוט, בודפשט, 1984) מסת"ב 963-09-2387-4
פרסים והוקרה

עובד דגול (1950)
רופא דגול (1953)
עיטור מסדר העבודה (1955)
מדליית זיכרון לפרטיזנים (1955)
מסדר ההצטיינות הקוריאני (1957)
מסדר ההצטיינות של דגל המדינה (1958)
עיטור מסדר הכבוד של העמל דרג זהב (1966, 1975)
עיטור מסדר הכבוד למען מולדת סוציאליסטית (1967)
עיטור מסדר הכבוד להונגריה הסוציאליסטית (1981)
לקריאה נוספת

"Dr. Hirschler Imre nőgyógyász, a munkásmozgalom régi harcosa". (ד"ר אימרה הירשלר גינקולוג. לוחם ותיק של תנועת העבודה)
"Kettesben Hirschler Imrével (Szilágyi János rádióinterjúja)". Valóság. 17 (9). 1974-09-01. (ראיון רדיו עם אימרה הירשלר)
Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994 ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Orvosi Hetilap 138/38 sz. In memoriam Hirschler Imre (שבועון רפואי - לזכרו של אימרה הירשלר)
"Túlvilági emlékiratok – Dr. Hirschler Imre posztumusz blogja". נבדק ב-2021-06-24. (זיכרונות מן העולם האחר בלוג לאחר מותו של ד"ר אימרה הירשלר)
informed.hu (ד"ר אימרה הירשלר 1906-1989)
הערות שוליים

↑  A „Kútvölgyi”
↑  Magyar Közlöny, 1955. július 27. (81. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1958. április 27. (28. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1966. november 6. (69. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1975. február 10. (8. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1981. november 14. (68. szám)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8014 1217  LCCN: no2011133444  NKC: jx20040130007  VIAF: 121448183   WorldCat (עם VIAF): 121448183
אישטוואן פלדש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1921 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  7 בספטמבר 2002 (בגיל 80) בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  אימונולוג, וירולוג, רופא, מיקרוביולוג 
 בן או בת זוג:  אדית ברגי 
 
אישטוואן פלדש (במקור פישר, בהונגרית: Földes István; בודפשט, 12 בדצמבר 1921 – בודפשט, 7 בספטמבר 2002) היה וירולוג, רופא (MD) יהודי-הונגרי, מיקרוביולוג, פרופסור באוניברסיטה.
בתקופה הראשונה של הקריירה שלו, הוא עסק בעיקר במחקר על שחפת (במכון הלאומי לבריאות הציבור). לאחר מכן ניהל את קבוצת המחקר המיקרוביולוגית של האקדמיה ההונגרית למדעים בבודפשט. קבוצת המחקר שניהל עד 1993 הועברה מהאקדמיה למדעים לפיקוח המכון הלאומי לבריאות הציבור ב-1981 ומילאה תפקיד מפתח במאבק במגפת האיידס שהחלה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בהונגריה, שנגרמה על ידי HIV (נגיף הכשל החיסוני האנושי).