stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאוה הראל-שושני
גלריית תמונות

באמנות של הראל-שושני יש חזרתיות המזקקת את המסר. הפיוטיות הצורנית והרעיונית הופכת לביקורת נוקבת רוויה בהומור. הרוגטקה מקבלת תלבושות ומשמעויות הלקוחות מזירת הציבוריות הישראלית על כל גווניה. הראל-שושני: "מרכיב דומיננטי בעבודות המחאה שלי הן הרוגטקות. כלי נשק שלכאורה איננו קטלני, אך ההיסטוריה שלנו מלמדת כי ביכולתו לשנות גורלות".
הראל-שושני מפקיעה את האיום והנטייה לאלימות ופוגעניות מהמקומות הצפויים, ומכוונת אזהרה חוצה מגזרים ומגדרים. הרגישות לשפה מתבטאת בנתינת השמות לעבודות ומזכה אותן בנדבך נוסף.
Dead End, 2011 
 טכניקה מעורבת,13 / 32 ס"מ
רוגטקה שמאלנית, 2014 
 עץ, גומי, 14 / 35 / 5 ס"מ
Moms' power, 2014 
 טכניקה מעורבת, 30 / 44 ס"מ
נועם הגבעות, 2011 
 טכניקה מעורבת, 60 / 30 ס"מ
מלאכית ההיסטוריה (בעקבות אנגלוס נובוס, פול קליי 1920) 24,24,35 ס'מ
זר פירוס. 2012 חומר שרוף על שלד ברזל קוטר 78 ס'מ
עם הספר. 67 / 84 / 8 ס"מ. ברזל. 2013
עם הספר 2. 29, 35, 15 ס'מ ספרים, מלט. 2019
מציאות תפורה 4, רקמה על גבי צילום של תמר פליישמן, 2017
עבודה של נאוה הראל-שושני פרסום במוסף גלריה, הארץ מדור תערוכות, איתן בוגנים 26.7.18
צדק חברתי. 2012, טכניקה מעורבת, 50 / 70 / 9 ס"מ - העבודה פורסמה בספר: קריאת המחאה - לקסיקון פוליטי שיצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ב-2013
קרוב לצלחת, 2010, טכניקה מעורבת, קוטר 28 ס"מ
מסע הגיבורה, 2014, רדי מייד, 29 / 18 / 10 ס"מ
הערות שוליים

↑  קרני עם-עד בעיתון הקיבוץ: יולי 2008
↑  אורנה אורן יזרעאלי, אוצרת תערוכה קבוצתית "נייר עבודה בעיניים", הרצל 121 תל אביב, התפרסם בעיתון א-לה-גוש, 22 בספטמבר 2011
↑  אפי גן, מאמר לקטלוג "ככה לא!", גלריה דנון תל אביב, יוני 2008
↑  נאוה הראל-שושני, ציטוט מתוך טקסט שליווה את גוף העבודות בנושא הצבר "יכול היה להיות פה גן עדן"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008553581405171
ניקולא אודינו

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1767 בר-לה-דוק, ממלכת צרפת ממלכת צרפת 
 פטירה:  13 בספטמבר 1847 (בגיל 80) פריז, ממלכת צרפת צרפת (1794–1815, 1830–1958) 
 מקום קבורה:  Vault of Governors 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  Eugénie de Coucy 
 צאצאים:  שארל אודינו, Charles Oudinot de Reggio 
 השתייכות:  ממלכת צרפת ממלכת צרפת צרפת הרפובליקה הצרפתית הראשונה צרפת האימפריה הצרפתית הראשונה   הרסטורציה הצרפתית הרסטורציה הצרפתית
 תקופת הפעילות:  1784–1830 (כ־46 שנים)
 דרגה:  מרשל צרפת
 פעולות ומבצעים
 מלחמות המהפכה הצרפתית המלחמות הנפוליאוניות
 עיטורים
 מרשל האימפריה  מפקד במסדר הצבאי של וילם (24 בנובמבר 1816)  צלב גדול של לגיון הכבוד  שמות החקוקים בשער הניצחון בפריז  מסדר העיט השחור  מרשל צרפת  אביר במסדר סן-מישל  הצלב הגדול של המסדר המלכותי והצבאי של לואי  הקדוש  אבירי מסדר הרוח הקדושה  אות המסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 1 
 
ניקולא שארל אודינו, הרוזן ד'אודינו ודוכס רג'ו (בצרפתית: Nicolas Charles Marie Oudinot; 25 באפריל 1767 – 13 בספטמבר 1847), היה מרשל האימפריה. ידוע שהוא נפצע 34 פעמים בקרב, נפגע מפגזי ארטילריה, חרבות ולפחות שנים עשר כדורים במהלך הקריירה הצבאית שלו. אודינו הוא אחד השמות הרשומים מתחת לשער הניצחון.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ניקולא שארל אודינו נולד ב-25 באפריל 1767 בבר-לה-דוק, והיה בנם של ניקולא אודינו ומארי אן אדם, היחיד מבין תשעת ילדיהם שחי עד בגרות. אביו היה מבשל, חקלאי ומזקק ברנדי בבר-לה-דוק, לורן. הוא החליט על קריירה צבאית ושירת ברגימנט מדוק מ-1784 עד 1787, כאשר, ללא תקווה לקידום בשל אי השתייכותו למשפחות האצולה, פרש בדרגת סמל.
ביוגרפיה > מלחמות המהפכה הצרפתית

המהפכה הצרפתית שינתה את מזלו, ובשנת 1792, עם פרוץ המלחמה, הוא מונה ללוטננט קולונל של הגדוד השלישי של מתנדבי המז. הגנתו האמיצה על המבצר הקטן של ביטש בהרי הווז' ב-1792 משכה אליו את תשומת הלב; הוא הועבר לצבא הסדיר בנובמבר 1793, ולאחר שירות בפעולות רבות על הגבול הבלגי הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה, ביוני 1794 על התנהלותו בקרב קייזרסלאוטרן.
הוא המשיך לשרת בהצטיינות על גבול גרמניה תחת לואי לזאר הוש, שארל פישגרו וז'אן ויקטור מארי מורו, נפצע שוב ושוב ופעם אחת (ב-1795) נשבה לאחר שנפצע שוב. הוא היה יד ימינו של אנדרה מסנה לאורך כל המערכה השווייצרית של 1799, תחילה כז'נרל דה דיוויזיה, אחר כך כרמטכ"ל, וזכה להצטיינות יוצאת דופן בקרב השני על ציריך. הוא נכח תחת מסנה במצור על ג'נובה, וכל כך התבלט בקרב מונזמבאנו, עד שנפוליאון העניק לו חרב כבוד (עיטור נדיר במיוחד שהוחלף מאוחר יותר בלגיון הכבוד). הוא מונה למפקח כללי של חיל הרגלים, ועם הקמת האימפריה קיבל את הצלב הגדול של לגיון הכבוד, אך לא נכלל בהענקה הראשונה של דרגות המרשלים.
ביוגרפיה > מלחמות נפוליאון

אודינו נבחר לחבר בית הנבחרים, אך לא היה לו זמן להקדיש לפוליטיקה. הוא לקח תפקיד מוביל במלחמת 1805, ופיקד על הדיוויזיה המפורסמת של "הגרנדירים של אודינו", שהורכבה מכוחות שנבחרו ואורגנו על ידו, איתם תפס את גשרי וינה, נפצע בקרב שנגראברן באוסטריה תחתית נגד הרוסים. ב-1807 השתתף בניצחונו של ז'ואקים מירא בקרב אוסטרולנקה בפולין ולחם בהחלטיות ובהצלחה בקרב פרידלנד.
בשנת 1808 מונה למושל ארפורט ורוזן האימפריה הצרפתית, וב-1809, לאחר קרב וגראם, הועלה לדרגת מרשל צרפת. הוא מונה לדוכס ראשי של הדוכסות הגדולה של רג'ו במדינת החסות של ממלכת נאפולי, וקיבל מענק כסף גדול באפריל 1810.
מ-1810 עד 1812 ניהל אודינו את ממשלת ממלכת הולנד לשעבר, ופיקד על הקורפוס השני של הגרנד ארמה במערכה הרוסית. החיל שלו סייע בבניית הגשר על הברזינה שאיפשר פינוי כוחות לאחר התבוסה בקרב ברזינה. בתקופה זו הוא סבל מפציעה נוספת בקרב.
הוא נכח בקרב ליצן ובקרב באוצן, וכאשר החזיק בפיקוד העצמאי של הקורפוס שהופנה לכבוש את ברלין הובס בקרב גרוסבירן. לאחר מכן הוחלף על ידי מרשל נה, אך האחרון הובס בקרב דנביץ.
אודינו לא התבזה. הוא החזיק בתפקידים חשובים בקרב לייפציג ובמערכה של 1814. עם התפטרותו של נפוליאון, הוא התגייס לממשלה החדשה, ומונה לאציל צרפתי על ידי לואי השמונה עשר, מלך צרפת. בניגוד לרבים מחבריו הוותיקים, הוא לא ערק לאדונו לשעבר במהלך שובו של בונפרטה ב-1815.
ביוגרפיה > אחרית חייו

שירותו הפעיל האחרון היה בפלישה הצרפתית לספרד ב-1823, בה פיקד על קורפוס והיה לזמן מה מושל מדריד. הוא מת ב-13 בספטמבר 1847 בפריז כמנהל מוסד הוותיקים הפריזאי Les Invalides.
חיים אישיים

הוא התחתן לראשונה, בספטמבר 1789, עם שרלוט דרלין (1768–1810) ונולדו לו 7 ילדים:
מארי לואיז (1790–1832): אשתו (1808) של הגנרל פייר קלוד פאיול (1772–1844)
שארל (1791–1863)
ניקולט (1795–1865): אשתו (1811) של הגנרל גיום לאטריל דה לורנס (1772–1855)
אמילי (1796–1805)
אוגוסט (1799–1835)
אליז (1801–1882)
סטפני (1808–1893)
הוא נישא בשנית, בינואר 1812, עם אז'ני דה קוסי (1791–1868) ונולדו לו 4 ילדים:
לואיז-מארי (1816–1909)
קרוליין (1817–1896)
שארל-ז'וזף (1819–1858)
אנרי (1822–1891)
אודינו כלוטננט קולונל של גדוד 3 של מתנדבי המז 1792
השלט ההרלדי של ניקולא-שארל אודינו כדוכס רג'ו
נסיכות אנסבך

נסיכות אנסבך (בגרמנית: Fürstentum Ansbach) או מרקיזות ברנדנבורג-אנסבך (בגרמנית: Markgraftum Brandenburg-Ansbach) הייתה נסיכות בצפון בוואריה שבגרמניה. שטחה הגאוגרפי השתרע על כ-4,200 קמ"ר. בנסיכות זו שכנה העיר אנסבך.
היסטוריה

בשנת 1331 עברה הנסיכות כחלק מרוזנות העיר נירנברג לידי בית הוהנצולרן. בשנת 1398 לאחר מותו של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג, חולקה נחלתו בין בניו; בנו הבכור פרידריך השישי, רוזן העיר נירנברג קיבל את אנסבך, ואילו בנו הצעיר יוהאן השלישי, רוזן נירנברג קיבל את אזור ביירוית. לאחר מותו של יוהאן השלישי ב-11 ביוני 1420, התאחדו שתי הנסיכויות תחת פרידריך השישי, שקיבל בשנת 1415 את נסיכות הבוחר מברנדנבורג.
לאחר מותו של פרידריך ב-21 בספטמבר 1440, חולקו שטחיו בין בניו; יוהאן קיבל את נסיכות ביירוית (ברנדנבורג-קולמבאך), פרידריך קיבל את נסיכות ברנדנבורג, ואלברכט קיבל את אנסבך. לאחר מכן אנסבך הייתה תחת יורשיו של אלברכט, עד לשנת 1791.
בשנת 1791 מכר קרל אלכסנדר, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך את נחלותיו שכללו אף את ביירוית לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, עקב היותו חשוך ילדים. קרל אלכסנדר עבר עם אשתו לבריטניה, וב-28 בינואר 1792 סופחה אנסבך באופן רשמי לממלכת פרוסיה.
בשנת 1807 סיפח נפוליאון את העיר לממלכת בוואריה לאחר ניצחונותיו על פרוסיה, ובקונגרס וינה פוצתה על כך פרוסיה בדוכסות הגדולה של ברג.
לקריאה נוספת

יצחק זימר, פרקים בתולדות היהודים בנסיכות אנסבך, אוניברסיטת בר-אילן, 1975.
סטמאטיס ספאנודאקיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בדצמבר 1948 (בן 75) Nea Ionia, יוון 
 מוקד פעילות:  יוון 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה בווירצבורג 
 שפה מועדפת:  יוונית 
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה בס, מקלדת אלקטרונית 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
סְטַמָֿאטִיס סְפַּאנוּדַֿאקִיס (ביוונית: Σταμάτης Σπανουδάκης; נולד ב-11 בדצמבר 1948) הוא מלחין יווני.
ביוגרפיה

ספאנודאקיס נולד ב-1948 באתונה. בגיל צעיר למד נגינה בגיטרה. האזנה לשירי הביטלס הובילה אותו למשך תקופת-מה למוזיקת פופ, ושנים אחדות ניגן בלהקות באתונה, פריז ולונדון, שם הוציא את אלבומיו הראשונים.
לאחר זמן חזר למוזיקה קלאסית והמשיך בלימודים בקונסרבטוריון של וירצבורג, אצל ברטולד הומל (אנ') ואחר כך באתונה אצל קונסטנטינוס קידוניאטיס. בהמשך פנה למוזיקה ביזנטינית, ומכאן המשיך לשירים יווניים מסורתיים. במוזיקה שלו השתדל לאחד את שלוש ההשפעות החשובות בחייו - המוזיקה הקלאסית, הקלה והביזנטינית.
ספאנודאקיס כתב מספר רב של שירים לגדולי הזמרים ביוון. כן חיבר מוזיקה לסרטי קולנוע ולמחזות תיאטרון וטלוויזיה. בין השאר כתב את המחזמר "מלך השיש",[דרוש מקור] העוסק בכיבוש קונסטנטינופול ונפילתה בידי האימפריה העות'מאנית: הקיסר קונסטנטינוס האחד עשר יצא בראש הצבא היווני להגנת העיר ונפל בקרב האחרון, שאחריו נפלה העיר בידי הכובשים; האגדה מספרת, שגופתו הייתה לשיש, וכי ברבות הימים ישוב מלך השיש לחיים ויצא בראש צבא לשחרר את קונסטנטינופול ולהשיבה לעם היווני.
סטמאטיס ספאנודאקיס הקליט והוציא למעלה מחמישים אלבומים.
סוהאן

סוהאן מהעיר קום מוגש לכבוד הנורוז
סרטון המציג את תהליך הכנת הסוהאן המסורתי של העיר קום (באנגלית)
סוהאן (בפרסית: سوهان) הוא שם כולל למגוון ממתקי טופי שמקורם באזור מערב ודרום אסיה, בין היתר באיראן והודו. הוא דומה לשבירונים הנפוצים באירופה.
הסוהאן הפרסי שמקורו בעיר קום (בפרסית: سوغات قم) עשוי מקמח נבט חיטה, קמח, מי ורדים, סוכר, חמאה או שמן צמחי, חלמון ביצה, זעפרן, הל, שברי שקדים ופיסטוק והוא עשוי כען עוגיה גדולה ופריכה.
במטבח הדרום אסייאתי ישנו ממתק דומה המכונה סוהאן חלווה (באורדו: سوہن حلوہ), הנעשה באמצעות הרתחת תערובת של מים, סוכר, חלב וקורנפלור עד הפיכתם למוצק, תוך שימוש בגהי כדי למנוע הידבקות למחבת ותיבול של זעפרן, שקדים, פסטוקים והל.
גרסה אירנית נוספת של הממתק המכונה סוהאן אסלי (בפרסית: سوهان عسلی) נעשית עם דבש, סוכר, זעפרן, שקדים, פיסטוקים ואגוזים אחרים (ללא קמח). גרסה זו דומה מעט לטופי קשה ופריך.
בהודו נפוצה גרסה המכונה סוהן פפדי (בהינדי: सोहन पापड़ी) העשוי קמח חומוס, גהי, שקדים, חלב והל, ומוגש בצורת קוביות או פתיתים הנמכרים בקונוס נייר מגולגל.
גרסאות נוספות של הממתק כוללות גם שומשום או חלווה.
סוהאן פרסי מהעיר קום
סוהאן אסלי מאירן
סוהאן פפדי מהודו
סוהאן חלווה מפקיסטן
סטנגה

ערך זה עוסק במשחק ילדים. אם התכוונתם ללהקה, ראו .
סטנגה (מגרמנית: Stange - מוט, יידיש - שטאַנג, רוסית Штaнгa - קורה), הוא משחק ילדים דמוי כדורגל המיועד לשני שחקנים. למשחק מספר גרסאות ומספר משחקים קרובים לו. המשותף לכל המשחקים הוא כי לכל שחקן מותר ליצור מגע עם הכדור רק פעם אחת בתור. הנקודות נספרות לפי ביצועי השחקן אל מול "שער" היריב. הטיפול בכדור נעשה בראש או ברגל, כפי שנעשה בכדורגל. המשחק משוחק בכל סוג כדור שנמצא בסביבה (ולפעמים מתפשרים גם על הדרישה שיהיה זה כדור).
ניתן למתוח את המשחק למספר שחקנים רב יותר, אך מעבר לארבעה שחקנים קשה לעקוב אחר חילופי התור.
סוגי הסטנגה הם:
סטנגה: המשחק מתנהל בין שני שערים. פגיעה בקורות השער מקנה 2 נקודות, לעומת הבקעת שער, המקנה נקודה אחת. בעיטה במשקוף השער מקנה 3 נקודות, לרבות נגיעות כפולות במהלך אחד רציף.
שער בדרך "מספרת" מקנה 5 נקודות, שער עם עקב הרגל מקנה 4 נקודות, אך בעיטה לתוך הרווח של 2 רגלי השוער מקנה 10 נקודות - בעיטה המכונה גם "בין הרגליים".
סטנגה חיפאית: המשחק מתנהל בין רגלי "ח" ממתכת שהיו משמשות לתליית חבלי כביסה בחצרות. לכל שחקן מותר להדוף את הכדור פעם אחת בכל תור, בבעיטה או בנגיחה, כשהמטרה היא פגיעה בעמודים. כל פגיעה כזו מקנה נקודה.
מדרכות: מטרת המשחק - לזרוק את הכדור אל המדרכה הנגדית כך שיפגע בזווית אבני השפה וינתר חזרה אל הזורק. פעולה כזו מזכה בנקודה. שמות נוספים: סטנגה ירושלמית, פינות במלעיל, סף בירושלים. בחיפה של שנות החמישים היה נהוג לשחק משחק זה בכדור טניס (יעקב וייס, "ילדות נשכחת - הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה").
שערים קטנים: משחק כדורגל מלא (לא מוגבל לשני שחקנים, כל אחד בתורו) בשערים ומגרש מוקטנים, בו אסור לשוער לגעת בכדור בידיו. כשערים עשויים לשמש למשל רגלי מתקני הסל במגרש כדורסל.
סטנגה עממי: משחק מסירות-בעיטות בין שני שחקנים העומדים זה מול זה. על הבועט לבעוט הכדור באופן ישר אל השחקן השני.
ראו גם

עמודים
כדורגל סיני
סטודיבייקר פרזידנט

| --- | --- |

Studebaker President
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סטודיבייקר  (Studebaker Corporation)
 שנות ייצור:  1926–1942, 1955–1958
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  סטודיבייקר Big Six
 מודל אחריו:  לארק
 מפרט טכני
 מנוע:  8 צילינדרים, 5,121 סמ"ק המפיק 100 כ"ס - (דור ראשון 1926-1933)  מנוע 6  צילינדרים, 5,800 סמ"ק - (דור ראשון 1926-1933)
סטודבייקר פרזידנט
סטודבייקר פרזידנט, שנת 1939 (משמאל : לארק)
סטודבייקר פרזידנט, שנת 1942
סטודבייקר פרזידנט, 2 דלתות, קופה, שנת 1955
סטודבייקר פרזידנט, סדאן
סטודיבייקר פרזידנט  (באנגלית: Studebaker President) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב האמריקאית, "סטודיבייקר" בין השנים 1926–1942 ו-1955–1958.
פירוש המילה "President" בעברית הוא "נשיא".
דורות סטודיבייקר פרזידנט > דור ראשון (1926-1933)

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - רודסטר (קבריולה)
דורות סטודיבייקר פרזידנט > דור שני (1934-1940)

2 דלתות - קבריולה
2 דלתות - סדאן
4 דלתות - סדאן
דורות סטודיבייקר פרזידנט > דור שלישי (1941-1942)

2 דלתות - קבריולה
4 דלתות - סדאן
דורות סטודיבייקר פרזידנט > דור רביעי (1955-1958)

2 דלתות - סדאן
4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
2 דלתות - הרדטופ
2 דלתות - סטיישן
4 דלתות - סטיישן
תמונות

סטודיבייקר פרזידנט, שנת 1928 - מבט לתא הנהג
סטודיבייקר פרזידנט, שנת 1928 - מבט לתוך הרכב
לוגו חברת סטודיבייקר על קדמת הרדיאטור, דגם "סטודיבייקר פרזידנט", 8 צילינדרים, שנת 1928
סטודיבייקר פרזידנט, קבריולט, שנת 1930
סטודיבייקר פרזידנט, שנת 1928
סטודיבייקר פרזידנט, שנת 1956 - מבט לתא הנהג
סטודיבייקר פרזידנט, 8 צילינדרים, שנת 1956
סטודיבייקר פרזידנט, שנת 1958, דגם הרדטופ
סטודיבייקר פרזידנט, שנת 1958, דגם הרדטופ
סטודיבייקר פראזדאנט
ראו גם

סטודיבייקר
סטודיבייקר אלקטריק
סטודיבייקר דיקטטור
סטודיבייקר Big Six
סטודיבייקר Light Four
סטודיבייקר Light Six
סטודיבייקר לנד קרוזר
סטודיבייקר קומנדר
סטודיבייקר לארק
סטודיבייקר Silver Hawk
סטודיבייקר Flight Hawk
סטודיבייקר Golden Hawk
סטודיבייקר Gran Turismo Hawk
סטודיבייקר אוואנטי
סטודיבייקר קופה אקספרס
סטודיבייקר סטארליט
נחל אילן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מוצא:  אזור אנדרטת פורצי הדרך לירושלים
 שפך:  נחל נחשון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחל אילן(למפת הרי ירושלים רגילה) נחל אילן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אילן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אילן
 
נחל אילן  הוא נחל אכזב בפרוזדור ירושלים.
תוואי הנחל

ראשיתו של הנחל בסביבת אנדרטת פורצי הדרך לירושלים. הנחל זורם אל נחל נחשון בעמק איילון בקרבת שער הגיא. הוא מתחתר במדרון המערבי של הרי ירושלים.
צמחייה

סביבת הנחל עשירה בצומח טבעי. בעקבות השרפה בשער הגיא בשנת 1995 באזור העליון של הנחל נשרף יער האורנים בסביבה.
אתרים בסביבת הנחל

מעל אפיקו של הנחל בגדתו הצפונית עברה דרך הלניסטית-רומית. מאבני המיל שנמצאו בסביבה ועד חורבת מצד עוברת הדרך הקדומה.
חורבת מצד

מצד מהתקופה הרומית ששמר על הדרך העתיקה בין ירושלים לאמאוס ניקופוליס. המצד בנוי על יסודות הלניסטיים, וכנראה שבמקור נבנה על ידי החשמונאים אחרי ששמעון התרסי כבש את גזר ועלה על ירושלים. החורבה נמצאת כ-5 מיל מאמאוס, על גבעה שמתנשאת לגובה 530 מ' מעל פני הים. במקום נמצא מטבע עם טביעת רכב של הלגיון העשירי פרטנסיס. המקום ננטש בסוף המאה הראשונה. בסמוך למצד בריכה לאגירת מים וכן מקבץ של אבני מיל רומיות.
עין עלקת

על גדתו הדרומית של הנחל במדרון נמצאו שרידיה של חורבת עלקת, בית אבן שבסביבתו בורות מים והמעיין "עין עלקת". ייתכן ושרידיו הם מהתקופה הביזנטית. עד קום המדינה התקיים יישוב בסביבה שתושביו ברחו עם פרוץ מלחמת העצמאות.
הערות שוליים

1 2 3 4  ספי בן יוסף (ע), מדריך ישראל החדש: הרי יהודה, כרך 11, ירושלים: כתר, 2001, עמ' 178
נמיאש קייטה

| --- | --- |

קייטה בשנת 2020
 לידה:  13 ביולי 1999 (בן 25) ליסבון, פורטוגל
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.13 מטר
 מספר:  88
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של יוטה (2018–2021)
 דראפט:  בחירה מספר 39, 2021 סקרמנטו קינגס
 קבוצות כשחקן
 2009–2017 2017–2018 2021–2023 2021–2023 2023–:  בריירו בנפיקה ליסבון סקרמנטו קינגס ←סטוקטון קינגס בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2024)
נמיאש אסדרס ברבוזה קייטה (בפורטוגזית: Neemias Esdras Barbosa Queta; נולד ב-13 ביולי 1999) הוא כדורסלן פורטוגזי המשחק בעמדת הסנטר, בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA. קייטה הוא השחקן הפורטוגזי היחיד אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA, וכן הפורטוגזי היחיד אשר שיחק בליגת ה-NBA.
תחילת הקריירה

קייטה נולד בליסבון, פורטוגל, לזוג מהגרים מגינאה ביסאו. בגיל 10 הצטרף למועדון הכדורסל של בריירו, ושיחק עמה בליגות נוער עד לשנת 2017. בעונת 2017/2018 שיחק עבור בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
בשנת 2018 עבר לארצות הברית, והחל ללמוד באוניברסיטת המדינה של יוטה. בשלוש עונותיו בקבוצת האוניברסיטה העמיד ממוצעים של 13.2 נקודות, 9.0 ריבאונדים ו-2.5 חסימות למשחק.
קריירה ב-NBA > סקרמנטו קינגס

קייטה נבחר בבחירה ה-39 של דראפט ה-NBA‏ 2021, על ידי סקרמנטו קינגס, ובכך הפך לפורטוגזי הראשון אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA. לקראת עונת 2021/2022 חתם בסקרמנטו על "חוזה דו כיווני". בשתי עונותיו עם הקינגס שותף ב-20 משחקים בסך הכול, וקלע 2.9 נקודות בממוצע למשחק. במקביל, שיחק ב-25 עם קבוצת סטוקטון קינגס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ורשם במדיה ממוצעים של 17.6 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.0 חסימות למשחק.
קריירה ב-NBA > בוסטון סלטיקס

בספטמבר 2023 חתם קייטה על "חוזה דו כיווני" בבוסטון סלטיקס, ובאפריל 2024 הומר חוזהו בקבוצה לחוזה NBA סטנדרטי.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | סקרמנטו | 15 | 0 | 8.0 | 0.447 | 0.000 | 0.647 | 2.1 | 0.4 | 0.1 | 0.5 | 3.0 |
| 2022/2023 | סקרמנטו | 5 | 0 | 5.8 | 0.667 | 0.000 | 0.000 | 2.2 | 0.2 | 0.0 | 0.4 | 2.4 |
| קריירה |  | 20 | 0 | 7.5 | 0.489 | 0.000 | 0.579 | 2.1 | 0.4 | 0.1 | 0.5 | 2.9 |
סייר רקורדס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  סימור שטיין   ריצ'רד גוטרר
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים)
 מיקום המטה:  ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית המוזיקה
 מוצרים עיקריים:  מוזיקה
  
 www.sirerecords.com
 
סייר רקורדס (באנגלית: Sire Records) היא חברת תקליטים אמריקאית הנמצאת בבעלות וורנר מיוזיק גרופ ובהפצת האחים וורנר (לשעבר: האחים וורנר רקורדס).
היסטוריה > התחלה

חברת התקליטים הוקמה בשנת 1966, בשם סייר פרודקשנס, על ידי סימור שטיין וריצ'רד גוטרר. כל אחד מהם השקיע עשרת אלפים דולר בהקמת החברה. התקליטים המוקדמים שיצאו על ידה בשנת 1968, הופצו על ידי לונדון רקורדס. מההתחלה, סייר רקורדס ייצגה בשוק האמריקאי להקות בריטיות מתקדמות. כמו כן, חברת התקליטים הייתה בהפצתה של פולידור רקורדס בשנים 1970 ו-1971. בשנות השבעים, יצאו על ידי סייר רקורדס מספר אלבומי אוסף, בהם סדרת שלושת הכרכים, "History of British Rock".
היסטוריה > רכישה מאת וורנר

באמצע שנות השבעים הפכה סייר רקורדס לחברת תקליטים עצמאית מצליחה, והמשיכה להחתים אמנים מסוגת הפאנק-רוק המתפתח וסוגת הגל החדש. בין היתר, החתימה להקות ואמנים כדוגמת הראמונס, האנדרטונס וטוקינג הדס. בשנת 1977 קיימה הסדר חדש עם האחים וורנר. בשנה שלאחר מכן רכשו האחים וורנר את סייר רקורדס. במהלך ארבע השנים הבאות ביססה סייר רקורדס את מעמדה במוזיקת המיינסטרים, לאחר שהחתימה את הפרטנדרס ומדונה. בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, המשיכה חברת התקליטים לזכות להצלחה, כאשר החתימה אמנים ולהקות שזכו להצלחה רבה (הפריטנדרס, Soft Cell, הקיור, דפש מוד, פול לקאקיס).
בשנת 1994 החליפה סייר רקורדס את המפיץ שלה, וזאת תוך שעזבה את האחים וורנר. המפיצה החדשה שלה הייתה אלקטרה רקורדס. כמו כן, שטיין מונה לנשיא חברת התקליטים אלקטרה רקורדס, בעוד המנכ"לית החדשה הייתה סילביה רון. מאוחר יותר, עזבה סייר רקורדס את אלקטרה רקורדס, והפכה להיות חברת תקליטים עצמאית. בשנת 2000, אוחדו סייר רקורדס וחברת התקליטים האמריקאית לונדון רקורדס (לא לונדון קלאסיקס USA) והפכו להיות לונדון-סייר רקורדס. השותפות הזו הופסקה באפריל 2003, ובשלב זה חזרה החברה לשמה המקורי, סייר רקורדס והמפיצים שלה היו שוב האחים וורנר.
כחלק מהחוזה של עפרה חזה עם חברת וורנר בסוף שנות השמונים, נקבע שתקליטיה יופצו בארצות הברית דרך חברת "סייר רקורדס".
הערות שוליים

↑  "Personality Clash: Seymour Stein Vs Tim Dellow | Clash Music Exclusive General". Clashmusic.com. נבדק ב-22 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: be0fec81-5c18-4494-8bbf-0d81dec006bf
נמיביה במשחקים האולימפיים

פרנקי פרדריקס
נמיביה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת ברצלונה (1992).
עד אולימפיאדת טוקיו (2020) רק ספורטאי נמיבי אחד זכה במדליה אולימפית, האתלט פרנקי פרדריקס. פרדריקס זכה ב-4 מדליות כסף, לאחר שסיים במקום השני בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר הן באולימפיאדת ברצלונה והן באולימפיאדת אטלנטה (1996). באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה כריסטין מבומה במדליית הכסף בריצת 200 מטר.
פרדריקס נעדר מאולימפיאדת סידני (2000) עקב פציעה, ובאולימפיאדת אתונה (2004), כשהוא בן 33, סיים במקום הרביעי בריצת 200 מטר, ובמקום ה-19 בריצת 100 מטר. אתלטית נמיבית נוספת שבלטה באתונה הייתה אגנס סמריה, שהשיגה את התוצאה השמינית בטיבה בחצי הגמר בריצת 800 מטר, אך מאחר שסיימה חמישית במקצה שלה, לא העפילה לגמר. שני מתאגרפים נמיבים, ג'וזף ג'רמיה ופאולוס אמבונדה, הודחו בשלב רבע הגמר. באולימפיאדת לונדון (2012) בלטה רצת המרתון הלאליה ג'והאנס, שסיימה במקום ה-12.
נמיביה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת ברצלונה (1992) | 0 | 2 | 0 | 2 |
| אולימפיאדת אטלנטה (1996) | 0 | 2 | 0 | 2 |
אולימפיאדת סידני (2000): 0
אולימפיאדת אתונה (2004): 0
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
אולימפיאדת לונדון (2012): 0
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
| אולימפיאדת טוקיו (2020) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל | 0 | 5 | 0 | 5 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | 0 | 5 | 0 | 5 |
| סך הכל | 0 | 5 | 0 | 5 |
ראו גם

נמיביה במשחקים הפאראלימפיים
נמיביה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
סלמון הספק

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דאגלס אדמס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 נושא:  דירק ג'נטלי, חתול הבית, החתול של שרדינגר, קפיברה מצויה, ABQ BioPark Zoo, Gusty Winds May Exist (La Bajada) 
 הוצאה
 הוצאה:  היינמאן, פוקט ספרים 
 תאריך הוצאה:  2002
 מספר עמודים:  322
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  2005
 תרגום:  מרב זקס-פורטל
 סדרה
 ספר קודם:  שעת התה הארוכה והאפלה של הנפש 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002487262
 
סלמון הספק (באנגלית: The Salmon of Doubt) הוא ספר מאת סופר המדע הבדיוני הסאטירי דאגלס אדמס. הספר כולל מאמרים, סיפורים קצרים ורעיונות. הספר, אשר פורסם ב-2002, שנה לאחר מותו של אדמס, הורכב מרשמיו אשר נתגלו במחשבו האישי לאחר מותו.
שם הספר לקוח מספר אותו התחיל אדמס, הספר השלישי בסדרת סוכנות הבילוש של דירק ג'נטלי, לו התעתד לקרוא "סלמון הספק" (פן הומוריסטי ל"סלמון החכמה", סיפור נודע מהמיתולוגיה של אירלנד).
הספר כולל פרולוג מאת ניקולאס רו - עורך ספרותי בעיתון הגארדיאן, הקדמה מאת סטיבן פריי, אפילוג מאת ריצ'רד דוקינס ובסופו תיאור לוח הזמנים של מסע האשכבה של אדמס.
עיקר הספר הוא אכן הטיוטה של אדמס לחלק זה בסדרה. העורך, פיטר גוזארדי, ליקט את פרקי הרומן הלא גמור מתוך שלושה קבצים שנמצאו במחשבו של אדמס: "הסלמון הזקן" (The Old Salmon), "סלמון הספק" ו-"לוס אנג'לס/קרנף/אחוזת ראנטינג" (LA/Rhino/Ranting Manor).
הספר תורגם על ידי מרב זקס-פורטל ויצא לאור בהוצאת כתר ב-2005.
סטן צ'רלטון

סטנלי "סטן" צ'רלטון (באנגלית: Stanley "Stan" Charlton;‏ 28 ביוני 1929 - 20 בדצמבר 2012) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.