ג'וליאן קורבט
ביוגרפיה > הדעות של קורבט לגבי מלחמה

קורבט לא הציע שום תיאוריה כללית של לוחמה בים. במקום זאת, הוא מיקד את מחשבותיו בטבעה של האסטרטגיה הימית ומה המשמעות של לוחמה ימית לכוחה של אומה. בעוד שתאורטיקנים רבים של לוחמה ימית ניסו להתאים באופן מכני את תפיסות הלוחמה היבשתית לסביבה הימית, קורבט התנגד לכך שהאינטרסים והדרישות של לוחמה ימית שונים במובנים מהותיים מאלה של לוחמה יבשתית.
קורבט הרגיש שקשה הרבה יותר לאכוף הגנה על קווי תקשורת בים מאשר ביבשה. קושי זה היה ההבדלים הגאוגרפיים הפיזיים של הים והיבשה. בגלל ההבדלים הפיזיים הללו, קורבט ניתח את הלוחמה הימית במונחים שלה, בעלת מאפיינים ייחודיים משלה. קורבט הצהיר שאתה לא יכול לכבוש את הים כי הוא אינו רגיש לבעלות. זה הוביל לתרומתו החשובה ביותר של קורבט לתיאוריות המוקדמות של לוחמה ימית. מה שהכי חשוב לא היה הרעיון של אלפרד תייר מהן של הרס פיזי של האויב, אלא פעולת המעבר על הים. בעיני קורבט, השליטה בים הייתה קרובה ולא מוחלטת שניתן לסווג אותה ככללי או מקומי, זמני או קבוע. קורבט הגדיר את שתי השיטות הבסיסיות להשגת שליטה בקווי התקשורת כהרס פיזי או לכידה בפועל של ספינות אויב ואוניות סוחר, או מצור ימי. כיום, מושג זה מוגדר כפיקוח ימי.
קורבט לא היה מאוהב בחיפוש אחר הקרב המכריע או בצורך במתקפה האסטרטגית. באופן כללי הוא העדיף את המגננה האסטרטגית, עם דגש על ההתקפה ברמה המבצעית. ההגנה האסטרטגית של קורבט דגלה בצעדים כגון מתקפה מקומית אינטנסיבית, הקרנת כוחות יבשה, סוגים שונים של מצור ופשיטות על נתיבי סחר של האויב. יתרה מכך, קורבט זיהה שברגע שהאויב נחלש מספיק בים וביבשה, אין לעכב את המעבר למתקפה האסטרטגית.
קורבט לא האמין שריכוז הכוחות הימיים בים הוא החוק הגבוה והפשוט ביותר של אסטרטגיה. להפך, הוא הבחין שעקרון הריכוז הפך ל"סוג של שיבולת" שגרם יותר נזק מתועלת. עקרון הריכוז הוא "נכון - אף אחד לא יחלוק עליו. כקאנון של אסטרטגיה מעשית, זה לא נכון". קורבט הרגיש שריכוז מעולה לא רק הרתיע את היריב החלש מלחפש קרב אלא הציג לו הזדמנות לתקוף את קווי התקשורת הלאומיים החשופים של אויבו. קורבט הרגיש שריכוז מעולה של כוחות ימיים יצר עוד בעיה רצינית. ככל שריכוזו של הצי גדול יותר, כך היה קשה יותר להסתיר את מקום הימצאו ותנועותיו.
בתהליך התאמת התיאוריה של קלאוזביץ לנסיבות הייחודיות של לוחמה ימית, פיתח קורבט תיאוריה חדשנית משלו על מלחמה מוגבלת באסטרטגיה ימית. הראשון מבין שתי הנקודות העיקריות שלו היה שבתנאי מלחמה ביבשת, בניגוד לאלה שבסביבה הימית והאימפריאלית, מלחמות התנהלו בעיקר בין מדינות סמוכות. הנקודה השנייה של קורבט הייתה שבמלחמות בין מדינות יבשתיות צמודות "לא יהיה מכשול אסטרטגי ליכולתו של האויב להשתמש בכל כוחו". במילים אחרות, אופי המלחמה היבשתית מקשה על הגבלה של מטרות פוליטיות, משום שמדינה אחת או שתיהן מסוגלות להשתמש בכל האמצעים העומדים לרשותן כדי להגן על האינטרסים החיוניים המאוימים באופן בלתי נמנע. כפי שהדגים קורבט, משמעות הדבר היא שהתנאים למלחמה המוגבלת האידיאלית קיימים רק בלוחמה ימית וניתן לנצלם רק על ידי המעצמה הימית השולטת: "... מלחמה מוגבלת אפשרית לצמיתות רק למעצמות האי או בין מעצמות המופרדות בים, ואז רק כאשר המעצמה שרוצה מלחמה מוגבלת מסוגלת לפקד על הים במידה כזו שהיא מסוגלת לא רק לבודד את האובייקט המרוחק, אלא גם להפוך את הפלישה לטריטוריית הבית שלו לבלתי אפשרית."
כמו קלאוזביץ, קורבט היה שותף לאמונה בעדיפותה של הפוליטיקה במלחמה ובתכנון אסטרטגיה מתאימה להגנה על האינטרסים הלאומיים. עם זאת, קורבט התעניין במערכות הברית הדיפלומטיות ובקואליציות שנוצרו לפני מלחמה ובמהלכה, והוא עסק בממדים הכלכליים והפיננסיים של ניהול מלחמה וכן בהיבטים הטכנולוגיים והחומריים של המלחמה, שלא היה לקלאוזביץ עניין בהם.
בשנת 1899 התחתן ג'וליאן עם אדית אלכסנדר, בתו של ג'ורג' אלכסנדר. נולדו להם בן ובת.