stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג' בכסלו
חגים ומועדים

יום טוב במגילת תענית על הוצאת הפסלים שהציבו היוונים בעזרה בבית המקדש, בידי החשמונאים.
אירועים היסטוריים

ה'תס"ג – בפיצוץ מחסן אבק שרפה בלבוב נספו בני משפחתו של רבי יעקב יהושע פלק. הרב עצמו שכב בין ההריסות ונדר שאם יצליח להחלץ מהאסון, יקדיש את חייו ללימוד הש"ס ויכתוב פירוש בדרכו של סבו רבי יהושע השיל (מגיני שלמה). כאשר נחלץ מההריסות, החל בכתיבת "פני יהושע", בין הפירושים הנודעים ביותר לתלמוד בתקופת האחרונים.
ה'תרס"ב – נוסדה המושבה סג'רה (אילניה).
ה'תשנ"ב – קבורתו מחדש של הרב שמואל מוהליבר במזכרת בתיה.
נולדו

ה'תרצ"א – נפתלי הריברטו הבר, פרופסור לספרות, סופר ומורה ישראלי-ארגנטינאי (נפטר ב-ה'תשס"ה)
ה'תרצ"ז – דליה רביקוביץ, משוררת ישראלית (נפטרה ב-ה'תשס"ה)
נפטרו

ה'תקפ"ג – רבי ברוך עוזר, רב העיר המבורג.
ה'תרל"ח – רבי אברהם יהושע העשיל טברסקי מסקווירא, אדמו"ר בדור השני של שושלת סקווירה (נולד בה'תקפ"א[דרושה הבהרה])
ה'תרע"א – הרב חיים הלל פריד, משנה לראש ישיבת וולוז'ין
ה'תרע"ט – הרב רפאל טבוש עדס ענתבי, מגדולי פייטני ארם צובא ומחבר השיר רפא צירי, מעוזי, עזרני אל חי, אתה אל כביר, מלך רחמן, ועוד
ה'תש"ל – אברהם קריניצי, ראש עיריית רמת גן (נולד ב-ה'תרמ"ז)
ה'תשנ"ה – הרב שילה רפאל, אב בית דין בירושלים, רבה של שכונת קריית משה ומחבר הספר "משכן שילה" (נולד ב-ה'ת"ש)
ה'תשנ"ח – ענת אלימלך, שחקנית ודוגמנית ישראלית, שנרצחה על ידי בן זוגה (נולדה ב-ה'תשל"ד)
ב' בכסלו – ד' בכסלו
כסלו
מרכז ההדרכה על שם דוד בן-גוריון באילניה, שבה עבד ושמר בן-גוריון לאחר שעלה לישראל
יער השלום

| --- | --- |

יער השלום עם נוף להר הבית
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  1968
 מייסדים:  קק"ל
 נתונים ומידות
 שטח:  0.4 קמ"ר
 צומח:  אורן, ברוש וארז
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ירושלים 
 שכונה:  אבו תור
 קואורדינטות:  31°45′26″N 35°13′50″E﻿ / ﻿31.75722222°N 35.23055556°E﻿ / 31.75722222; 35.23055556
 רחובות סמוכים:  רחוב נעמי טיילת ארמון הנציב
 אתרים בפארק:  מרכז המבקרים של עמותת אלע"ד
 he
 
שביל הליכה ביער
טיילת ארמון הנציב בפאתי היער
מבקרים בטיילת ארמון הנציב. ברקע: יער השלום.
מזרקה ביער השלום בירושלים
יער השלום הוא יער במרכז ירושלים, בין טיילת ארמון הנציב לאבו תור. היער נטוע ברובו עצי אורן, ברוש וארז ובשטחו עובר נחל אצל המתחבר לנחל קדרון. בעבר היער היה גדול הרבה יותר אך הוא הולך ונעלם בעקבות בנייה, הצתות ושפכי פסולת בניין.
היסטוריה

היער ניטע על ידי קק"ל ב-1968 על שטח של כ-400 דונם באזור שהיה לפני מלחמת ששת הימים שטח ההפקר בין ירושלים הירדנית והישראלית, במלאת שנה לשחרור ירושלים ו-20 שנה למדינת ישראל. טקס ההכרזה על היער נערך ביום העצמאות, בנוכחת שר החוץ אבא אבן וראש העיר טדי קולק. היער נחנך ביולי 1968, לאחר שניטעו בו 35,000 עצים.
היער הוכשר לשמש כמרכז נופש ומרגוע ונבנו בו פינות ישיבה ומרכז נטיעות לתיירים. ביער הוקמה מצבה לזכר הספורטאים שנרצחו באולימפיאדת מינכן ב-1972, וכן  גלעד לזכר 76 חללי גדוד 68 של חטיבת ירושלים, שנפלו במעוזי קו בר-לב בתעלת סואץ, במלחמת יום כיפור.
לכבוד חגיגות שלושת אלפים שנה לירושלים, בתחום היער הוקם "גן ילדי ישראל", בו הוקמו תצפיות על אתרים המייצגים תקופות שונות בתולדות העיר. ראש ממשלת איטליה, סילביו ברלוסקוני, נשיא ברית המועצות לשעבר מיכאל גורבצ'וב, הזמר חוליו איגלסיאס ועוד אישים מפורסמים נטעו עצים ביער.
נחל אצל

בתחום היער עובר נחל אצל (ואדי יאצול) שהוא אחד מיובליו העיליים של נחל קדרון בדרום מזרח ירושלים, בין הר אצל (רכס ארמון הנציב) לשכונת אבו תור.
נחל אצל > אמת מים

בערוץ נחל אצל במעלה הנחל התגלו שרידים של אמת המים התחתונה מימי בית שני, שהובילה מים ממעיינות גוש עציון לירושלים. האמה מגיעה מבית לחם, חוצה במנהרה את רכס ארמון הנציב - הר אצל, ויוצאת למעלה נחל אצל. משם האמה עוברת בגבעת חנניה ונכנסת לעיר העתיקה דרך הר ציון. באזור נחל אצל נשתמרה האמה היטב וניתן לראות את מהלכה המקורי ואת צינור החרס שהותקן בתקופה העות'מאנית.
נחל אצל > מערות קברים

על דופן מצוק הנחל נחצבו מערות קבורה רבות המתוארכות לתקופה ההרודיאנית. המערות בנויות כאשכולות של חדרים החצובים בסלע. בדפנות החדרים חצובים כוכים ששימשו להצבת גלוסקמאות.
ריכוז המערות יוצר מתחם קבורה מוגדר והן מהוות מדגם מייצג של תרבות וטכנולוגית קבורה מתקופת הורדוס.
בחפירות שנערכו באתר על ידי רשות העתיקות, נתגלו גלוסקמאות מעוטרות ועליהן כתובות בעברית.
מרכז המבקרים

עמותת אלע"ד מפעילה מרכז מבקרים במתחם קק"ל ביער, הכולל מתחמי לינה ולינת שטח.
הערות שוליים

↑  "יער השלום" ינטע על שיפולי גבעת ארמון הנציב, למרחב, 15 במאי 1968
↑  נחנר יער השלום בירושלים, דבר, 22 ביולי 1968
↑  הקדשת אתר ההנצחה, דבר, 27 באוקטובר 1976
↑   ניר חסון, בסיוע המדינה, עמותת אלע"ד משתלטת על יער השלום, באתר הארץ, 30 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010266369405171
ישי בר

| --- | --- |

האלוף ישי בר
 לידה:  1956  (בן 69 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1974–2012 (כ־38 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד צנחנים במילואים  מפקד עוצבת שועלי מרום  מפקד עוצבת אדום וקורס מ"פים ומג"דים  נשיא בית הדין הצבאי לערעורים  מפקד הגיס המטכ"לי וההכשרות
 פעולות ומבצעים
 מבצע אנטבה  מבצע ליטני   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה
 תפקידים אזרחיים
 פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, דקאן בית הספר הארי רדזינר למשפטים באוניברסיטת רייכמן
 
ישי בֵּר (נולד בשנת 1956) הוא משפטן ואיש צבא ישראלי. שירת כאלוף בצה"ל והיה מפקד גיס ונשיא בית הדין הצבאי לערעורים. רוב קידומו הצבאי היה במסגרת שרות המילואים. פרופסור למשפטים באוניברסיטת רייכמן.
ביוגרפיה

ישי בר נולד בשנת 1956 בירושלים כבן זקונים לפרופסור משה בֵּר, ניצול השואה יליד סלובקיה שהפך לימים לראש המחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן. סיים את לימודיו התיכוניים בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים (נמנה עם "כיתת האלופים", כינוי לכיתה שממנה יצאו שלושה אלופים בצה"ל: אלעזר שטרן, יאיר נוה וישי בר, וכן הרב הצבאי הראשי תא"ל רפי פרץ).
התגייס לצה"ל באוגוסט 1974, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר, אותו סיים בהצטיינות. שב לצנחנים ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 890. בשנת 1976 השתתף במבצע אנטבה. בשנת 1978 השתתף במבצע ליטני כמפקד פלוגה ובאותה שנה השתחרר מצה"ל.
בשנת 1983 קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה אצל השופט דב לוין בבית המשפט העליון, והוא חבר בלשכת עורכי הדין בישראל משנת 1985. בשנת 1986 קיבל תואר שני מבית הספר לכלכלה של לונדון ובשנת 1990 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1992 מונה למרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, ולימד דיני מיסים. בשנת 1994 מונה למרצה בכיר, ובשנת 1999 מונה לפרופסור חבר. בשנת 2010 פרש מהאוניברסיטה העברית. היה חוקר אורח באוניברסיטת הרווארד בשנת 1990–1992 ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק בין השנים 2009–2010. מאוגוסט 2010 ועד אפריל 2012 כיהן כדיקן בית ספר הארי רדזינר למשפטים באוניברסיטת רייכמן. בר ממשיך להיות חבר סגל בית הספר.
מילא מגוון תפקידים כקצין מילואים. משנת 1979 שירת כקצין בעוצבת שועלי מרום, חטיבת הצנחנים במילואים של פיקוד הדרום, ולחם כמפקד פלוגה מסייעת בחטיבה במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש כמפקד גדוד ובאפריל 1995 מונה למפקד החטיבה ושירת בתפקיד עד מרץ 2000. במרץ 2000 מונה למפקד עוצבת אדום, בדרגת תת-אלוף, וביוני 2001 מונה במקביל כמפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים.
במאי 2002 חזר לשירות קבע, ומונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, בדרגת אלוף. בשנים 2002–2004 פיקד במקביל על קורס מפקדי חטיבות. בכינוס של פורום המטה הכללי ב-11 ביולי 2006, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת לבנון השנייה, נמנה בר עם האלופים המעטים שטענו שצה"ל אינו מתאמן ושומר על כשירות כנדרש, ושיהיה לדבר ביטוי בולט במלחמה הבאה. בתום המלחמה עמד בראש הצוות שבחן את ההמלצות לצל"שים ועיטורים ללוחמי צה"ל. באוגוסט 2007 סיים את תפקידו כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים לאחר חמש שנים בתפקיד. במקביל לתפקידו כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, המשיך בעבודתו כפרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית.
מונה למפקד גיס 479, וכמפקד על ההכשרות והקורסים הבכירים בצה"ל. ב-2009 השתחרר משירות הקבע אך המשיך למלא את תפקידו במילואים.
ביוני 2011 מונה על ידי הרמטכ"ל בני גנץ לעמוד בראש ועדה לבחינת ה"יזכור" לחללי צה"ל. באוגוסט 2011 המליצה הוועדה כי יש לשנות את פקודת המטכ"ל ולפתוח את נוסח התפילה בקריאה הממלכתית: "יזכור עם ישראל את בניו ובנותיו." הרמטכ"ל גנץ אימץ את החלטת הוועדה. בראיון שהעניק ל"הארץ" הביע את הסתייגותו מתקיפה באיראן והתערבות רבנים בצה"ל.
בר פרש משירות המילואים בינואר 2012.
בר נשוי ואב לשישה.
לקריאה נוספת

עמוס הראל, "תדע כל אם עברייה", כנרת זמורה-ביתן דביר, 2013.
בן כספית, "חמקן", זמורה ביתן, 2013.
הערות שוליים

1 2  אמיר אורן, הקורים של ספיידרמן, באתר הארץ, 30 במאי 2002.
↑  עמוס הראל, האלוף שלא מתבייש לא להסתער, באתר הארץ, 11 במאי 2012.
↑  עמוס הראל, החיילים סוג א', אימונים סוג ב', ציוד סוג ז', באתר הארץ, 2 ביוני 2005
↑  פרופ' ישי בר מונה לדיקן בית ספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה, באתר המרכז הבינתחומי הרצליה, 20 בינואר 2010
↑  מירב ארד, הבינתחומי: דקאן חדש לביהס למשפטים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 במאי 2012
↑  עמוס הראל, הפרשות האחרונות בצה"ל הכניסו את הרמטכ"ל גבי אשכנזי לשלב המורכב בקדנציה שלו, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2009
↑  אושרה רשימת העיטורים והצל"שים ללוחמי מלחמת לבנון השנייה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 9 באוגוסט 2007.
↑  משתלם לפקד, דובר צה"ל, 28.02.2008.
↑  שחרורו של אלוף ישי בר משירות סדיר בצה"ל והמשך פיקודו על הגיס המטכ"לי במסגרת שירות מילואים, אתר צה"ל, 6 בנובמבר 2008
↑  עמוס הראל, האלוף ישי בר יעמוד בראש הצוות לבחינת תפילת יזכור, באתר הארץ, 24 ביוני 2011.
↑  הרמטכ"ל קבע: נוסח ה"יזכור" יהיה "יזכור עם ישראל", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 4 באוגוסט 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307175305171  ISNI: 0000 0000 6795 5179  LCCN: no2016011947  NTA: 40208666X  RERO: 02-A027520887  VIAF: 97471552   WorldCat (עם VIAF): 97471552
יצחק שמשון שילה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1913 י"ח באב תרע"ג האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית, הליניאני
 פטירה:  20 ביולי 2003 (בגיל 89) כ"ח בתמוז תשס"ג ישראל ישראל, ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1926
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון
 תקופת כהונה:  1945–1983 (כ־38 שנים)
 תקופת הפעילות:  1933–2003 (כ־70 שנה)
 תחומי מחקר:  גישור ובוררות
 תפקידים בולטים:  סגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב  שופט בפועל בבית המשפט העליון
 
יצחק שמשון שילה (21 באוגוסט 1913 – 20 ביולי 2003) היה שופט ישראלי, שכיהן בין היתר כסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב, וכן כשופט בפועל בבית המשפט העליון.
ביוגרפיה

שילה נולד ב-י"ח באב תרע"ג לחיה אסתר וישראל שימל, בעיירה גליניאני שבגליציה המזרחית (כיום אוקראינה. בשנת 1918 עברה המשפחה לווינה כפליטי מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1926 עלתה המשפחה לארץ ישראל והשתקעה בירושלים. למד אצל הרב אליעזר מאיר ליפשיץ בסמינר המזרחי בבית הכרם (כיום מכללת ליפשיץ).
בשנת 1933 נסע ללונדון ולמד משפטים בבית הספר לכלכלה של לונדון והתקבל להתמחות במידל טמפל בעיר. בשנת 1937 חזר לארץ והתמחה אצל ד"ר משה זמורה (לימים נשיא בית המשפט העליון). בשנת 1942 התגייס לחיל האוויר המלכותי ושירת כחייל מודיעין בקהיר, מדבר לוב, ובאיטליה. במהלך שירותו הצבאי נישא לרחל שור ששירתה כקצינה בחיל העזר לנשים בקהיר.
בשנת 1945 שב לארץ והחל לכן כשופט בבית המשפט השלום בתל אביב. בשנת 1952 קודם לבית המשפט המחוזי וב-1978 מונה לסגן הנשיא. בשנת 1981 כיהן כשנה במינוי בפועל בבית המשפט העליון, אך לא קיבל תקן קבע.
לאחר פרישתו החל להרצות בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. שילה עסק רבות בתחום הגישור והבוררות, הן בהיבט המחקרי והן בהיבט הציבורי. בנוסף שילה תרגם שירים מעברית לגרמנית וההפך. בשנת השמונים לחייו ראה אור הספר "מנחה ליצחק" ובו מאמרים משפטיים שנכתבו לכבודו. שילה נפטר ב-כ"ח בתמוז תשס"ג ונטמן בבית הקברות סנהדריה בירושלים.
לשילה שני בנים: אילן שילה - שופט בדימוס בבית המשפט המחוזי מרכז, וד"ר יוסף שילה.
עבודתו המשפטית > מפסיקותיו

ב-31 בדצמבר 1981 ניתן פס"ד בפרשת ברששת נ' האשאש, על ידי השופטים משה לנדוי, אהרן ברק ושילה. העתירה עסקה באישה שנפצעה בתאונת דרכים ודרשה פיצוי על אובדן כושר השתכרות, אף על פי שלא עבדה כלל לפני התאונה וחיה על תמיכות ממשרד הסעד. שילה חידש בפסק הדין כי כושר ההשתכרות של האדם הוא דבר מופשט ולא תלוי ברמת היישום שלו בפועל. על כן, אדם שהזיק לרעהו חייב לפצותו על אובדן כושר התשכרות גם אם לא מימש אותה בפועל קודם הנזק.
באותו היום ניתן פס"ד נוסף על ידי השופטים שילה, ברק ודב לוין, בפרשת שללם נ' משרד הפנים. פנחס שללם עתר נגד שלילת רישיון הנשק שלו שנגרם עקב גילוי עברות קדומות על ידי הרשות הממונה על מתן רישיונות הנשק. שילה, בדעת מיעוט, סבר כי בנושא העוסק ברישיון לאמצעי העלול לעלות בחיי אדם, יש לתת לרשות הממונה מקום להפעיל את שיקול דעתה בנוגע לשלילת רישיונות, גם אם הדבר אינו נראה לבית המשפט.
עבודתו המשפטית > ממאמריו

הבו לנו משפט עברי, הפרקליט כ"ד, תשכ"ח, עמ' 363.
כיצד יפורש חוק השומרים?, הפרקליט כ"ה, תשכ"ט, עמ' 102.
שילוב בוררות במנגנון השיפוט, מחקרי משפט ח', תש"ן, עמ' 93.
עוד לבעיית ההתנגשות בין הערכאה האזרחית לערכאה הדתית, עיוני משפט ג', תשל"ג, עמ' 946.
"ואהבת לרעך כמוך" - נורמת היסוד לחוקת המדינה, פרשת השבוע ברוח המשפט, פרשת קדושים גיליון 119, תשס"ג.
הערות שוליים

↑  עו"ד משה קשת, ‏מנחה לשופט יצחק שילה, באתר גלובס, 27 ביולי 1999
↑  השופט יצחק שילה הלך לעולמו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 ביולי 2003
↑  מצבת יצחק שמשון שילה באתר Billiongraves
↑  ע"א 237/80 שבה ברששת נ' יגאל האשאש, פ"ד לו(1) 281 באתר נבו
↑  בגץ 799/80 פנחס שללם נ' מינהל נפת פתח-תקווה משרד הפנים, פד לו(1) 317, באתר נבו
| שופטים לשעבר בבית המשפט העליון |
| --- | --- | --- |
| נשיאים | זמורה • אולשן • אגרנט • זוסמן • לנדוי • כַהן • שמגר • ברק • ביניש • גרוניס • נאור • חיות |  |
| שופטים | דונקלבלום • חשין • אסף • זילברג • ברנזון • גויטיין • ויתקון • כהן • מני • הלוי • קיסטר • עציוני • שרשבסקי • בן-פורת • אשר • אלון • בכור • בייסקי • לוין • כהן • כהן • לוין • בך • נתניהו • חלימה • גולדברג • מלץ • אור • מצא • חשין • זמיר • דורנר • טל • שטרסברג-כהן • קדמי • טירקל • אנגלרד • ריבלין • פרוקצ'יה • לוי • ארבל • זילברטל • רובינשטיין • ג'ובראן • דנציגר • שהם • מלצר • מזוז • הנדל • קרא • ברון • פוגלמן |  |
| שופטים במינוי זמני | בקר • זהר • לוין • צלטנר • כהן • בן-עתו • שילה • שינבוים • אבנור • וייס • בן דרור • וינוגרד • ולנשטיין • אריאל • אלוני • בן יאיר • גולדברג • אלון • אילן • זועבי • ברלינר • עדיאל • חשין • שוחט |  |
ראו גם: שופטים מכהנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311454605171  ISNI: 0000 0000 4951 0600  LCCN: nr92001957  VIAF: 56471257   WorldCat (עם VIAF): 56471257
אדגר השקעות ופיתוח

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אדגר
 תקופת הפעילות:  1977–הווה (כ־48 שנים)
 חברת אם:  ישיר איי.די.איי. אחזקות
 משרד ראשי:  אפעל 35, פתח תקווה
 שליטה בחברה:  משפחת שנידמן
 ענפי תעשייה:  נדל"ן
 שווי שוק:  909 מיליון ש"ח (11 בפברואר 2025)
 הכנסות:  351 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  330 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  95.5 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  1.48 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  5.65 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  דורון שנידמן
 מנכ"ל:  רועי גדיש
  
 http://www.adgar.co.il
 
אדגר השקעות ופיתוח בע"מ המוכרת בשם המקוצר "אדגר" היא חברה ציבורית ישראלית, שניירות הערך שלה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ועוסקת בהחזקת נדל"ן מניב בישראל ומחוצה לה.
היסטוריה

אדגר נוסדה בשנת 1977 בשם "אדגר תעשיות טקסטיל". בשנת 1994 נרכשה החברה על ידי חברת "צור שמיר אחזקות".
בשנת 2003 החלה לבנות את "מגדל אדגר" בקריית אריה בפתח תקווה, ובשנת 2006 הבנייה הסתיימה והמגדל הפך למקום משכנם הראשי של החברה, וכן גם חברות האם בבעלותם של מוקי ודורון שנידמן.
בשנת 2004 מניות החברה הונפקו בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא הפכה לחברה ציבורית.
בשנת 2015 הסתיימה הבנייה של מגדל אדגר 360 בגובה 147.65 מטרים בשכונת יד אליהו מזרחית לנתיבי איילון.
באוקטובר 2015 אדגר רכשה שלושה מבני משרדים בקנדה תמורת כ-178 מיליון שקל.
תחומי פעילות

עד שנת 1996 פעלה בתחום הטקסטיל
נדל"ן מניב בישראל ובחו"ל
בעלי עניין

בעלת השליטה בחברה היא חברת "ישיר איי.די.איי. אחזקות" אשר נמצאת בבעלותה המלאה של חברת "ביטוח ישיר - השקעות פיננסיות", ומחזיקה כ-44.31% ממניות החברה, השליטה בה היא בידי "צור שמיר אחזקות" של מוקי ודורון שנידמן. אחזקות הציבור היא 26% בחברה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אדגר השקעות ופיתוח בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑   עמרי זרחוביץ', אדגר השקעות רכשה שלושה מבני משרדים בקנדה ב-178 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 11 באוקטובר 2015
יחסי הודו–פולין

| יחסי הודו–פולין |
| --- | --- |
הודו: פולין


הודו: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 312,685
אוכלוסייה
1,458,538,047: 38,304,090
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,434: 21,179
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה

יחסי הודו–פולין הם הדו-צדדיים בין הרפובליקה של פולין והרפובליקה של הודו. מבחינה היסטורית, היחסים היו בדרך כלל ידידותיים, ומאופיינים בהבנה ושיתוף פעולה בחזית בינלאומית.
היסטוריה > עידן הגילוי

במהלך המאה ה-16 תקופת הרנסאנס ועידן התגליות בממלכת פולין, מספר קטן מאצילי פולין, מדינאים, סוחרים וסופרים ביקרו בהודו וטיפחו את האינטרס השמור של העם הפולני בציוויליזציה, בפילוסופיה, במסורות, אמנות ותרבות של הודו. אחד הנכבדים הדיפלומטיים והמטיילים הראשונים בתקופה זו שיצר קשר פולני עם הודו - אז בשליטת האימפריה המוגולית, היה האציל הפולני והמדינאי פאוול פאלצ'ובסקי שכיהן זמן רב אצל זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה ומקורות היה מבית האצולה הבכיר בשלזיה, משפחת סשובסקי. אחרים מתקופה זו כוללים את Erazm Kretkowski נציג דיפלומטי פולני של זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין באימפריה העות'מאנית בשנת 1538 והקסטלן המלכותי של בז'שץ' קויאבסקי וגנייזנו, Krzysztof Pawlowski ימאי ויומן ספרים פולני שסיפק תיאור של הודו שנשמרה בשפה הפולנית, שתועד במכתב משנת 1569 לאלמוני; פאולובסקי שהגיע להודו בשנת 1569, השאיר תיאור ראשוני של נתיב הים מגדנסק דרך פורטוגל (ליסבון) להודו (גואה) בצורת מכתבים מקיפים לחבר בקרקוב, בו תיאר את מנהגי האנשים 'האפלים'. תוצאה של מסעות אלו סיפקה במהרה הדים הודים בספרות הפולנית.
כבר בשנת 1611 פרסם הכומר הקתולי, המתרגם והמשורר הפולני, סטניסלב גרוכובסקי (1542–1612) ספר שכותרתו Cudowne wiersze z indyjskiego jezyka (פסוקים נפלאים מהשפה ההודית). זה היה תרגום של בהגווד גיטא, שתורגם לראשונה מסנסקריט ללטינית ימי הביניים על ידי המשורר האיטלקי והמיסיונר הישועי פרנסיסקו בנצ'י (1542–1594), ששהה בהודו ומאוחר יותר הרצה במכללת ישוע בפולטוסק.
היסטוריה > המאה ה-19

במהלך המאה ה-19 תורגמו כמה קלאסיקות של סנסקריט לפולנית ו"היסטוריה של הודו העתיקה" בפולנית הייתה אחת הראשונות מסוגה שראו אור באירופה . יו"ר סנסקריט הוקם באוניברסיטה היגלונית בקרקוב בשנת 1893. מחקרים ומחקרים בשפות וספרות הודיות התפתחו באוניברסיטאות קרקוב, ורשה, ורוצלב ופוזנן. בראשית המאה ה-20 הזמין המהרג'ה מג'ודפור את האמן החזותי הפולני סטפן נורבלין, כדי לקשט את ארמון אומייד בהוואן בסדרת ציורים, שם התגלו עבודותיו מחדש בשנות התשעים. בזמן שהותו בהודו במהלך מלחמת העולם השנייה, נורבלין צייר גם דיוקנאות של האצולה המקומית וקישט את מגוריהם.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

מהטמה גנדי וג'ווהרלל נהרו היו ידועים כתומכים קולניים במאבק פולין כנגד הכיבוש על ידי גרמניה הנאצית, ברית המועצות, העיר החופשית דנציג, וכוח סלובקי קטן שסימן את תחילת מלחמת העולם השנייה. גם האינטליגנציה ההודית וגם פקידי הצבא ההודי היו תומכים קולניים באוטונומיה ובחופש הפולני כאשר גרמניה וברית המועצות כבשו את פולין בספטמבר 1939. אזרחים פולנים רבים קיבלו מקלט בהודו על ידי מהרג'ות הודיות.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה > פליטים פולנים בהודו

במהלך כיבוש פולין במלחמת העולם השנייה על ידי ברית המועצות במזרח והרייך הגרמני במערב, המהרג'ה, שליט מדינת נוואנאגאר (Nawanagar State), סיפק מקלט ליותר מ-640 עקורים פולנים, רובם ילדים יתומים ונשים, מתוך כ-5,000 פליטים שנשלחו להודו מגירוש ברית המועצות, וזאת אף על פי שהודו עצמה סבלה באותה תקופה מבצורת ורעב. לאחר שהמצוקה של הפליטים לא נענו על ידי כל מדינה אליה התקרבה הספינה וכאשר גם מושל הכתר הבריטי במומביי סירב להכניס אותם, המהרג'ה, השליט (Jam Sahib) של מדינת נוואנאגאר, מתוסכל מהעדר החמלה ומחוסר הרצון של ממשלת בריטניה לפעול, הורה על עגינת הספינה בנמל רוזי במחוזו. חלק מהעקורים חיו במחנות בכמה מקומות במערב הודו, כולל Balachadi (ליד ג'אמנאגאר), Valivade (ליד Kolhapur) ו-Panchgani. מעשה הנדיבות שאין שני לו של המהרג'ה, הפך אותו לפטרון של מתחם בית הספר הציבורי הראשון שנוסד בפולין לאחר מלחמת העולם השנייה, הממוקם בוורשה, ונקרא על שמו. בשנת 2012 כיבד הסיים של רפובליקת פולין את יום השנה ה-50 למותו, והעניק לאחר מותו את צלב המפקדים של מסדר הכבוד של רפובליקת פולין, ומועצת העיר ורשה בחרה לקרוא לכבודו אחת מכיכרות הפארקים העירוניים ברובע אוצ'וטה בשם 'כיכר המהרג'ה הטוב' (Skwer Dobrego Maharadży).
היסטוריה > המלחמה הקרה

בתקופה שלאחר המלחמה, כאשר פולין הפכה לרפובליקה העממית הפולנית תחת כוחות הכיבוש הסובייטים והמשטר הקומוניסטי הנתמך על ידי ברית המועצות, פולין, שהייתה חלק מהגוש המזרחי, לא הייתה חופשית לבחור את גורלה. המצב השתנה לאחר מותו של יוסיף סטלין בשנת 1953. המצב הבינלאומי הפך פחות מתוח, והמנהיג הסובייטי החדש ניקיטה חרושצ'וב התחבב על ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו. בשנת 1954, פולין והודו הסכימו רשמית להקים נציגויות דיפלומטיות, ושגרירות הודו בוורשה נפתחה בשנת 1957, זמן קצר לאחר מהפכת אוקטובר הפולנית בשנת 1956 שסימנה שינוי בפוליטיקה של פולין. בתקופת המלחמה הקרה, גם ורשה וגם ניו דלהי היו בקשרים הדוקים עם ברית המועצות וזה הפך אותם לידידות קרובות. ב-25 בינואר 1977 נחתם בניו דלהי הסכם על הפעלת שירותים אוויריים בין שתי המדינות.
היסטוריה > לאחר המלחמה הקרה

לאחר קריסת ברית המועצות, שתי המדינות התמקדו בשיפור הקשרים עם הקהילה האירופית וארצות הברית. גם לאחר אירועי 1989, כאשר פולין נהייתה מדינה דמוקרטית, היחסים עם הודו נשארו תקינים. מגעים בין הפרלמנט ההודי לפולין נוצרו לאחר נפילת הקומוניזם בשנת 1989. משלחת פרלמנטרית פולנית ביקרה בהודו בדצמבר 1992. קבוצה פרלמנטרית פולנית-הודית הוקמה בתקופת הפרלמנט שפעל בין השנים 1996–2001. יו"ר לוק סבהה, מנוהר ג'ושי הוביל משלחת פרלמנטרית רב מפלגתית לפולין בין התאריכים 22–26 במאי 2002. כמו כן, יו"ר הסיים, יוזף אולקסי, הוביל משלחת פרלמנטרית פולנית להודו בין התאריכים 9–11 בדצמבר 2004. באפריל 2009 ביקרה נשיאת הודו פרטיבה פטיל בפולין. בספטמבר 2010 ביקר ראש ממשלת פולין דונלד טוסק בהודו ונפגש עם פוליטיקאים ואנשי עסקים הודים.
סחר, השקעות, ביטחון וכלכלה > קשרים כלכליים

הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות צמח פי 11 בין השנים 1992 ל-2008. המסחר הבילטרלי, שהסתכם ב-675.73 מיליון דולר ו-861.78 מיליון דולר בשנים 2006 ו-2007 בהתאמה, חצה את רף המיליארד דולר בשנת 2008 עם 1,274.77 מיליון דולר. במהלך 2005, חברות הודיות גדולות חתמו על מספר הסכמים בנושא השקעות שצפויים ליצור יותר מ-3,500 משרות חדשות בפולין. הייצוא העיקרי של הודו לפולין כולל תה, קפה, תבלינים, טקסטיל, תרופות, מכונות ומכשירים, חלקי רכב ופריטים כירורגיים. הייבוא של הודו מפולין כולל מכונות למעט מכשירים חשמליים ואלקטרוניים, שרפים מלאכותיים, חומר פלסטי, מתכות וכלי עבודה. הקונפדרציה לתעשייה ההודית (CII) שלחה כמה משלחות לפולין לבחון הזדמנויות כלכליות במגזרים שונים. חברות הודיות כמו שירותי ייעוץ Tata‏, Wipro, ZenSar ו-Videocon כבר הקימו את בסיסיהן בפולין. "לשכת המסחר והתעשייה ההודית–פולנית" (IPCCI) הוקמה בשנת 2008 כדי להגן ולייצג את האינטרסים בטווח הפעילות הכלכלית ולקידום היחסים הכלכליים בין הודו לפולין. טיסות ישירות ישירות המסופקות על ידי לוט פוליש איירליינס בין נמל התעופה פרדריק שופן לנמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי החלו ב-12 בספטמבר 2019.
לשתי המדינות היסטוריה ארוכת שנים של שיתוף פעולה במדע וטכנולוגיה. ההסכם ההודי-פולני הראשון בנושא שיתוף פעולה זה נחתם במרץ 1974; לאחר מכן נחתם מעת לעת הסכם חדש עם יותר מיקוד תוכניות לשיתוף פעולה (POC) במדע וטכנולוגיה. מועצת המחקר המדעי והתעשייתי (CSIR) והאקדמיה הלאומית למדע ההודי (INSA) מקיימות תוכניות חילופי מדע מתמשכות עם האקדמיה הפולנית למדעים (PAS).
סחר, השקעות, ביטחון וכלכלה > קשרי הגנה

יחסי ההגנה של הודו עם פולין צמחו משיתוף פעולה צבאי לשיתוף פעולה הגנתי מקיף הכולל קורסים, הכשרה לפעולות שמירת שלום של האו"ם והחלפת משקיפים במהלך תרגילי צבא. הודו ופולין חתמו על מזכר ההבנות בנושא שיתוף פעולה ביטחוני בפברואר 2003 במהלך ביקורו של ראש ממשלת פולין לשך מילר בהודו. הודו זכתה בחוזים בשווי 600 מיליון דולר בפולין למודרניזציה של טנקים ורכישת טילי הגנה אווירית. טנקי T-72M1 עם 800 מנועי כוחות סוס שודרגו למנועי 1000 כוחות סוס וצוידו מחדש במערכות בקרת אש מודרניות וציוד הדמיה תרמית. הן הודו והן פולין שוקלות להפריט את תעשיות הביטחון שלהן ורואות סיכויים טובים להשקעות הדדיות. מפקד הצבא ההודי גנרל דיפאק קאפור ביקר בוורשה במרץ 2008 וביוני אותה שנה ביקר סגן שר החוץ הפולני ריכרד שנפף בהודו. הודו רכשה גם 625 מצנחי תקיפה מחברת Air-Pol הפולנית עם מכשירים אוטומטיים המבטיחים פתיחה אמינה, בשווי כולל של 1.5 מיליון דולר. הרכישות הביטחוניות ההולכות וגדלות בהודו מפולין אכזבו את רוסיה שחשבה את הודו לשוק בטוח עבור הציוד הצבאי שלה. פולין העבירה 80 רכבי חילוץ משוריינים מסוג WZT-3‏ (ARV) לצבא ההודי בשנת 2001 במתקן שדות הזהב של קולאר בקרנאטקה ובשנת 2004 מסרה כמות נוספת של 40 רכבי WZT-3 אשר הורכבו להם בהודו מערכות שסופקו מפולין.
נציגויות דיפלומטיות

הודו מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
פולין מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליה כללית במומבאי.
שגרירות הודו בוורשה
שגרירות פולין בניו דלהי
ירון דקל

| --- | --- |

ירון דקל, 2014
 לידה:  19 ביולי 1964 (בן 60) קריית אונו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 מעסיק:  תאגיד השידור הישראלי 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ydeckel
 טוויטר:  YaronDeckel
 
ירון (נחמן) דקל (נולד ב-19 ביולי 1964) הוא נציג הסוכנות היהודית בקנדה מאז 2021. לפני כן, היה במשך שנים רבות עיתונאי ומגיש חדשות ישראלי, ככתב בגלי צה"ל, בכאן 11 וברשת ב בתאגיד השידור הישראלי וברשות השידור, ושימש כמפקד גלי צה"ל בשנים 2012–2017. דקל הוא זוכה פרס סוקולוב לעיתונות האלקטרונית ב-2008. כמו כן זכה בפרסים נוספים, כמו פרס בני ברית ופעמיים בפרס מפקד גלי צה"ל.