stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בני יהודה תל אביב

ערך זה עוסק בקבוצת כדורגל. אם התכוונתם לקבוצת כדורסל נשים, ראו .
בני יהודה תל אביב הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר תל אביב-יפו שהוקם בשנת 1936 בדרום תל אביב וממוקם בשכונת התקווה. המועדון משחק כיום בליגה הלאומית. צבעי הקבוצה הם כתום-שחור ואצטדיונה הביתי הוא אצטדיון בלומפילד. עד שנת 2004 שיחקה הקבוצה באצטדיון שכונת התקווה, בו ממוקמים מגרשי האימון של הקבוצה ומשרדי המועדון. הקבוצה זכתה באליפות אחת בעונת 1989/1990, ארבע פעמים בגביע המדינה (1968, 1981, 2017 ו-2019) ופעמיים בגביע הטוטו (1992 ו-1997). כמו כן השתתפה הקבוצה במפעלים האירופיים גביע האינטרטוטו, גביע אופ"א והליגה האירופית מספר פעמים.
היסטוריה > הקמת הקבוצה והשנים הראשונות

ילדי שכונת התקווה ומשפחת סולמי הקימו קבוצת כדורגל בשם "תל חי" בשנת 1935. חבריה העיקריים היו: נתן סולמי, יהודה יעקובי, יצחק חמו, נתן משה שרעבי, יעקב דוידי, רצון פנחס ברדה, שמעון בן-אברהם שרעבי יששכר לוי ושמעון יעקובי. נערים אלו היו חברים בתנועות נוער שונות, והקבוצה שיחקה בעיקר בשכונות צ'לנוב, שיבת ציון וגבעת נוה שאנן שבדרום תל אביב, והתחרתה מול קבוצות משכונות אחרות. כאשר הוקמה קבוצת בוגרים שונה שמה של הקבוצה ל"בני ציון" ומאוחר יותר הוחלט על הקמת "ארגון הנוער התימני בני יהודה". הקבוצה נקראה "בני יהודה" משום שההחלטה על הקמתה התקבלה על ידי מייסדיה הדתיים בשבוע בו נקראת פרשת ויגש המתחילה במילים "ויגש אליו יהודה", ויהודי תימן מיוחסים להיות צאצאים משבט יהודה על שם יהודה בן יעקב.
המשחק הראשון של קבוצה זו נערך נגד קבוצת הנוער של מכבי תל אביב, בשלהי שנת 1935. בשנה זו הקבוצה עדיין לא שיחקה באופן סדיר ושחקניה חיפשו מקורות מימון לקבוצתם. לאחר נטישת המגרש בשכונת התקווה ששימש בעיקר את שחקני הנוער של מכבי תל אביב עקב המצב הביטחוני של מאורעות תרפ"א - תרפ"ט, החלה הקבוצה להתאמן שם באופן סדיר בשנת 1936 אז הוקם רשמית המועדון כאגודת ספורט. באפריל של אותה שנה פורץ המרד הערבי הגדול ורוב חברי קבוצת הכדורגל הצטרפו לכוחות ההגנה על השכונות היהודיות בסביבת תל אביב.
רק עם סיום המרד ב-1939 חזרה הקבוצה לפעילות ספורטיבית. הקבוצה התקבלה רק ב-1940 כחברה בהתאחדות הארץ-ישראלית לכדורגל, והתחילה את דרכה בליגה ב', אז הליגה השנייה. משחקה הראשון נערך נגד קבוצת הצבא הבריטי בחולצות לבנות והרכבה כלל בין היתר את משה עדיני, משה שרעבי, נתן סולמי, יעקב מנשה, נתן שמואלי, דוד סולמי, דוד מעודד וחיים חמו. לאחר מכן, בגלל סכסוך בין אגודות הפועל למכבי, הוקמו ליגות נפרדות ובני יהודה הצטרפה לליגה של קבוצות מכבי ובית"ר. ב-1942 קיימה בני יהודה את משחקה הראשון בגביע המדינה מול מכבי ראשון לציון ונוצחה 1–4.
כשהחלה פעילות המחתרות נגד המנדט הבריטי, האגודה שימשה מקום שדרכו גויסו מאות רבות של בחורים ובחורות לשירות במחתרות – ההגנה, אצ"ל ולח"י. בשנים אלו פעילות המועדון הופסקה כמעט לגמרי, וגם כשמקימיה שאפו לחזור למגרשם בשכונת התקווה, ב-1945 נוכחו לדעת שבעל השטח עליו נבנה המגרש החליט לבנות עליו בתי מגורים והקבוצה נותרה גם ללא מגרש. אולם האחים דוד ונתן סולמי הצליחו למצוא מקום בצידו השני של נחל מוסררה והקימו מגרש זמני חדש. נתן סולמי שימש כמנהל המועדון כאשר דוד סולמי הפך למאמן הקבוצה בשנים אלו, ומשה שרעבי משמש כאיש המשק כאשר שלושתם שימשו גם שחקנים בקבוצה באותה עת. בשנים אלו שובצה בני יהודה במחוז הדרומי של ליגה ב'. באמצע עונת 1947/1948 פרצה מלחמת העצמאות ופעילות המועדון הופסקה כליל.
היסטוריה > ראשית המאה ה-21

בתחילת שנות ה-2000 מונה למאמן הקבוצה אלי אוחנה והקבוצה ירדה פעם נוספת לליגה השנייה לראשונה לאחר 17 שנה, תוך השגת שיא מועדון שלילי של 20 הפסדים בעונה אחת. המאמן נשאר והקבוצה שבה לליגה הבכירה בסוף העונה שלאחר מכן, לאחר ניצחון של הפועל רמת גן באצטדיון המכתש.
בשנים הבאות הפכה בני יהודה לקבוצת מרכז טבלה, המסיימת את עונת הליגה הסדירה במקומות העליונים. החל מעונת 2004/2005 החלה הקבוצה לשחק באצטדיון בלומפילד.
עונת 2005/2006 הייתה עונתה המוצלחת של בני יהודה מזה שנים, והקבוצה סיימה במקום הרביעי, אשר העניק לה את הזכות להשתתף בגביע אופ"א. בני יהודה פגשה את לוקומוטיב סופיה הבולגרית ונוצחה פעמיים 0–2 ו-0–4. בני יהודה רשמה באותה עונה הישג נוסף בכך שעלתה לגמר גביע המדינה בפעם החמישית בהיסטוריה של המועדון, לאחר שבמשחק חצי הגמר ניצחה את מכבי חיפה 0-2 בהארכה. במשחק הגמר הפסידה בני יהודה 0–1 להפועל תל אביב משער בדקות הסיום.
בעונת 2008/2009, תחת הדרכתו של המאמן גיא לוזון, התחילה בני יהודה את העונה בצורה לא טובה, אך מהסיבוב השני יכולת הקבוצה השתפרה והיא סיימה את העונה במקום החמישי. היא אף קיבלה את מקומה של בית"ר ירושלים בליגה האירופית, לאחר שזו הייתה נתונה בקשיים כלכליים. הקבוצה הצליחה להעפיל לראשונה מהיווסדה עד לסיבוב הרביעי, בו הוגרלה והודחה מול PSV איינדהובן ההולנדית כאשר הפסידה 0–1 בשני המשחקים.
בעונת 2009/2010 העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה להפועל תל אביב בתוצאה 1–3. כמו כן, סיימה הקבוצה במקום הרביעי שהקנה לה כרטיס לליגה האירופית.
בעונת 2010/2011 בני יהודה תל אביב הייתה תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן הקבוצה הצליחה לעבור את הסיבוב המוקדם הראשון בליגה האירופית כאשר הדיחה את אוליסס ירבאן מארמניה לאחר תיקו 0-0 במשחק החוץ וניצחון 0–1 במשחק הבית באצטדיון בלומפילד משער של שלו מנשה. בסיבוב המוקדם השני הוגרלה בני יהודה נגד קבוצת שמרוק רוברס מאירלנד. המשחק הראשון באירלנד הסתיים בתיקו 1-1 ואילו משחק הגומלין באצטדיון בלומפילד הסתיים בניצחון האורחים 0–1, בכך סיימה בני יהודה את דרכה בליגה האירופית לעונה זו, באותה עונה סיימה בני יהודה בפלייאוף העליון בליגה במקום הרביעי.
ביוני 2011 מונה יוסי אבוקסיס לתפקיד מאמן הקבוצה. במהלך תפקידו הביא את הקבוצה למקום השלישי בטבלה ובכך העפילה הקבוצה שנה נוספת למפעל הליגה האירופית. אבוקסיס החליט לעזוב לאחר עונה אחת בעקבות מינויו לעוזר מאמן נבחרת ישראל.
ביוני 2012 חזר דרור קשטן לקדנציה נוספת במועדון כאשר חתם על חוזה לשנתיים. באוגוסט 2012 נעצרה הקבוצה בסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית אחרי הפסד כפול לפאוק סלוניקי, ובתום העונה סיימה במקום הרביעי בליגה. בדצמבר 2013 החליט קשטן להתפטר לאחר רצף כישלונות של הקבוצה. במקומו מונה בחזרה יוסי אבוקסיס לתפקיד המאמן, אך על אף שיפור ביכולת הקבוצה היא ירדה ליגה במחזור האחרון לאחר 12 שנים רצופות בליגת העל. שנה לאחר מכן יוסי אבוקסיס הצעיד את הקבוצה בחזרה לליגת העל כמוליכת הליגה הלאומית לעונת 2014/2015. בחזרתה לליגת העל עמד יוסי אבוקסיס על הקווים אך בעקבות חילוקי דעות עם ההנהלה עבר באמצע העונה לבני סכנין בעוד הקבוצה מינתה למאמנה את יוסי מזרחי עד תום העונה.
אצטדיון

משרדי המועדון ומתחם האימונים של הקבוצה ממוקמים באצטדיון שכונת התקווה, אצטדיונה הביתי של הקבוצה בעבר, אך החל מעונת 2004/2005 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון בלומפילד.
בשנים 2016–2019 עברה הקבוצה לארח באצטדיון המושבה בפתח תקווה, בעקבות הרחבת אצטדיון בלומפילד. בעונת 2019/2020 חזרה הקבוצה לארח באצטדיון בלומפילד.
סמל המועדון

סמל המועדון עד שנת 2019
סמל המועדון בשנים 2019-2022
סמל המועדון החל משנת 2022
אוהדים

אוהדי הקבוצה משתמשים בתרנגול בתור הקמע הקבוצתי.
ארגון האוהדים של בני יהודה התחלף מספר פעמים, האחרון שבהם היה "Gate 9" שהתפרק בעקבות סכסוך עם הבעלים. בשנת 2008 קם הארגון "Lions Army" שהוקם מחברי הארגון לשעבר "השדים הזהובים", וכיום הוא מונה כ-1,800 חברי ארגון רשומים. הארגון הוא האחראי העיקרי על ארגון תצוגות ומפגני עידוד לקבוצה.
למועדון ישנם אוהדים גם בקרב ידוענים וביניהם ליאור דיין, שאולי בדישי, דודו טסה, חיים משה, נסים גרמה ועוד.
תארים

ליגת העל
אליפות (1) : 1989/1990
סגנות (3): 1980/1981, 1986/1987, 1991/1992
גביע המדינה
זכייה (4) : 1967/1968, 1980/1981, 2016/2017, 2018/2019
סגנות (4): 1964/1965, 1977/1978, 2005/2006, 2009/2010
גביע הטוטו
זכייה (2) : 1991/1992, 1996/1997
סגנות (2): 1987/1988, 1989/1990
אלוף האלופים
זכייה (1) : 1990
סגנות (4): 1968, 1981, 2017, 2019
גביע ליליאן
סגנות (1): 1987/1988
שיאים > שיאים קבוצתיים

עונות בליגת העל: 54 (כולל עונת 2019/2020 בליגת העל בכדורגל)
מיקום הכי נמוך: מקום 12 בליגת המשנה (אז ליגה ב' - דרום, בעונת 1953/1954)
הניצחון הגבוה ביותר בכל הזמנים: 18–0 (נגד מכבי קריית מלאכי בעונת 1963/1964 בסיבוב ב' בגביע המדינה)
הניצחון הגבוה ביותר בליגה הבכירה: 8–2 (נגד בית"ר ירושלים בעונת 1993/1994)
רצף ניצחונות הליגה הארוך ביותר בליגה הבכירה: 7 (בעונת 2007/2008 בליגת העל)
רצף משחקים ללא הפסד בליגה הבכירה: 29 (בעונת 1986/1987 בליגה הלאומית)
שיא ניצחונות בעונה: 19 (בעונת 1991/1992)
שיא נקודות בעונה: 62 (בעונות 1989/1990 ו-1991/1992)
שיא שערים בעונה: 68 (בעונת 1991/1992)
שיא הספיגה הנמוכה לעונה: 19 (בעונת 1985/1986)
שיא הפרש שערים לעונה: 24 (בעונות 1989/1990 ו־1991/1992)
שיא דקות ליגה ללא ספיגה: 688 דקות (בעונת 1979/1980)
שיאים > שיאים אישיים

שיאן ההופעות: אהוד בן טובים, 458 הופעות (350 בליגה הבכירה)
מלך השערים בליגה: אהוד בן טובים, 168 שערים (92 בליגה הבכירה)
מלך השערים בגביע המדינה: זכי מזרחי, 23 שערים
שיא שערים במשחק אחד: זכי מזרחי, 10 שערים (בניצחון 18–0 על מכבי קריית מלאכי, 6 באוקטובר 1963)
שיא שערים לעונה: אלון מזרחי, 26 שערים (בעונת 1992/1993)
שיאים > שיאים אישיים > זוכים בתואר מלך השערים במדי הקבוצה

| עונה | שם השחקן | שערים | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1964/1965 | זכי מזרחי | 19 | יחד עם ישראל אשכנזי ממכבי יפו |
| 1991/1992 | אלון מזרחי | 20 |  |
| 1992/1993 | אלון מזרחי | 26 |  |
| 2008/2009 | אלירן עטר | 14 | יחד עם שמעון אבו חצירא מהפועל פתח תקווה וברק יצחקי מבית"ר ירושלים |
שיאים > שיאים אישיים > זוכים בתואר כדורגלן העונה במדי הקבוצה

| עונה | שחקן | תארים קבוצתיים | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989/1990 | משה סיני | אליפות | כבש 14 שערים ובישל 6 |
שיאים > שיאים אישיים > שיאנים בנבחרת ישראל

השחקן הראשון מהקבוצה ששיחק עבור נבחרת ישראל: יעקב גרונדמן, ב-15 באוקטובר 1961 נגד נבחרת איטליה
השחקן הראשון מהקבוצה שהבקיע שער עבור נבחרת ישראל: יוסף מהלל, ב-2 בינואר 1964 נגד נבחרת הונג קונג
בעל מספר ההופעות הרב ביותר בנבחרת כשחקן הקבוצה: אלון מזרחי, 9 הופעות
בעל מספר השערים הרב ביותר בנבחרת כשחקן הקבוצה: אלון מזרחי ויוסף מהלל, 2 שערים כ"א.
בני יהודה במפעלים האירופים

עד תחילת שנות ה-90 הקבוצות הישראליות השתתפו בגביע האינטרטוטו בלבד ולא קיבלו כרטיס למפעלים האירופיים.
בני יהודה השתתפה לראשונה במסגרת אירופית בעונת 1987/1988 בגביע האינטרטוטו אז הוגרלה ביחד עם בית"ר ירושלים באותו הבית וסיימה במקום הרביעי והאחרון עם נקודה בלבד.
פעם נוספת השתתפה בגביע האינטרטוטו בעונת 1990/1991 והוגרלה ביחד עם מכבי חיפה, גם אז סיימה במקום הרביעי עם נקודה בלבד.
מאז 1992/1993 אז הצטרפה ישראל לגביעי אירופה רשמית, שיחקה בני יהודה שבע עונות במוקדמות גביע אופ"א והליגה האירופית מתוכם הגיעה פעמיים לשלב הפלייאוף.
תוצאותיה מפורטות בטבלה להלן:
בני יהודה במפעלים האירופים > שיאים אירופיים

הישג השיא של המועדון במסגרות אירופאיות: שלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית (בעונות 2009/2010 ו-2019/2020)
הניצחון הגבוה ביותר במסגרות האירופאיות: 4–0 (נגד דינאבורג בעונת 2009/2010 בסיבוב השני במוקדמות הליגה האירופית)
ההפסד הגבוה ביותר במסגרות האירופאיות: 0–4 (נגד לוקומוטיב סופיה בעונת 2007/2008 בסיבוב השני במוקדמות גביע אופ"א)
בעל מספר ההופעות הרב ביותר במסגרת אירופאית: איציק עזוז, 25 הופעות
מלך השערים במסגרות האירופאיות: פדרו גלבאן, שישה שערים
שחקני עבר בולטים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  יעקב גרונדמן  אהוד בן טובים  בן-ציון באייער  דוד סלמן  בועז סולמי  יוסף מהלל  זכי מזרחי  אברהם לב  אלון צוברי  איתן יפת  מור גולן |  יורם אורנשטיין  אמנון שמשוני  משה עלו  אבינועם מליחי  שלמה קירט  משה יחיאל  אורי לוזון  רמי לוי  רוני מאיר  דוד גורדנה  ירון אביחיל |  משה סיני  יוסי זאנה  חזי שירזי  רוני לוי  יעקב אסייג  רואי חדד  חררדו גונזלס  ניר מנחם  ניר שטרית  משה אייזנברג |  בוני גינצבורג  אלון מזרחי  חיים רביבו  ניקולאי קודריצקי  דוד אמסלם  גיא שרעבי  יוסי אבוקסיס  ניר סביליה  טל בנין  אבי תקווה |  וינסנט אניימה  מטה בטורינה  פיני בלילי  אסי בלדוט  אלירן עטר  פדרו גלבאן  קסטוטיס איבשקביצ'יוס  דלה איינוגבה  אמיר עגייב  איוב קרא |  איציק עזוז  קובי רפואה  שלו מנשה  כפיר אדרי  בן לוז  סהר מזרחי  שוקי נגר  אלי אברבנל  מוטי ששון  ראובן עובד  עופר לוי |
ראו גם: קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
מאמנים

הערות:
הרשימה כוללת את אנשי בני יהודה ששימשו החל משנת 1951 בתפקידים הבאים: מנג'ר / מאמן / מאמן-שחקן. אם שני בעלי תפקידים עמדו על הקווים במקביל יופיעו שמותיהם יחדיו (אם בפורמט מנג'ר ומאמן כדוגמת שפיגל ולוי בעונת 1989–1990 ואם בפורמט צמד מאמנים כדוגמת אסייג ושירזי בעונת 2007–2008).
מאמן זמני מסומן ב-(ז).
סגל הקבוצה > צוות מקצועי

| --- | --- |
מאמן ראשי: ישראל קובי רפואה
מאמן שוערים: ישראל עדן סולומון
מאמן כושר: ישראל ארז גרינברג
עוזר מאמן: ישראל אין
לקריאה נוספת

זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי, כרך ג', עמ' 150 - 163, הוצאת ישראגול, 2011
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין, אריק בנאדו פוטר מבני יהודה, באתר http://sports.walla.co.il, ‏24/10/2016
↑  עמית וסר, ‏בני יהודה נפרדה מיצחק שום, כפיר אדרי יאמן, באתר ONE‏, 30 באפריל 2017
↑  עמית גולדשטיין‏, בני יהודה: יוסי אבוקסיס חתם לחמש שנים, באתר וואלה, 15 במאי 2018
↑  אלון בן דוד, ‏תחל עונה וסמליה: בני יהודה השיקה סמל חדש, באתר ONE‏, 28 ביוני 2019
↑  תומר לוי, ‏בא לשכונה בחור חדש: אלישע לוי סיכם בבני יהודה, באתר ערוץ הספורט, 8 בינואר 2020
↑  מאור רחמני, ‏אחרי 7 שנים: בני יהודה ירדה רשמית ללאומית, באתר ONE‏, 1 במאי 2021
↑  יש מחליף ליוסי אבוקסיס: ניסו אביטן מונה למאמן בני יהודה, באתר וואלה, 3 בפברואר 2022
↑  אורי גוטמן מונה למאמנה של בני יהודה: "אתן את כל כולי", באתר וואלה, 12 במאי 2022
↑  ‏דורון אוסידון מונה לנציג הבעלים בבני יהודה, באתר ספורט1, 18 במאי 2022
↑  גידי ליפקין, ‏רשמית: בני יהודה חזרה לידיו של משה דמאיו, באתר ONE‏, 29 ביולי 2022
↑  נדב צנציפר, ועדת הזכויות אישרה את העברת הבעלות על בני יהודה, באתר ynet, 4 באוגוסט 2022
↑  רשמית: דמאיו העביר את בני יהודה לאלירן עובד, באתר ONE‏, 13 ביוני 2024
↑  עמוד השחקן של יוסף מהלל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
סמל הארגון Lions Army
חיים לוינסון

| --- | --- |

 לידה:  7 באוגוסט 1984 (בן 40) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה הפתוחה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 מעסיק:  הארץ, כאן ב' 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  chaiml
 טוויטר (X):  chaimlevinson
 
חיים דב לוינסון (נולד ב־7 באוגוסט 1984) הוא עיתונאי ישראלי, הפרשן המדיני של הארץ, ומנחה לצידה של אופירה אסייג את תוכנית הטלוויזיה "אופירה ולוינסון" בקשת 12. הגיש תוכניות בערוץ כנסת ובתחנות הרדיו כאן ב ו־103fm.
פרשות משפטיות

בנובמבר 2016 פסק בית משפט השלום בירושלים שעל "הארץ" לשלם פיצוי בסך 20,000 ש"ח וכן הוצאות משפט לתושב קריית ארבע, משום שבכתבה מאת לוינסון נטען שהוא שימש סוכן שב"כ. כמו כן חויב העיתון לפרסם תיקון לידיעה.
במאי 2018 נקלע לוינסון למאבק משפטי מול היחצ"ן רני רהב. לוינסון פרסם בטוויטר תמונה של מכונית, לטענתו מכוניתו של רהב, חונה באדום־לבן, וכינה אותו "חזיר חניה". רהב הגיש תביעת לשון הרע על סך 100,000 ש"ח נגדו , ועליה השיב לוינסון בתביעה משלו עקב דברי רהב שהוא מסובך בחובות והיה מעורב באלימות במערכת "הארץ". במאי 2021 פסק בית המשפט כי על רהב לשלם ללוינסון פיצוי שגובהו 27,500 ש"ח בגין דבריו על אודות החובות. מנגד, מאחר שהמכונית המצולמת לא הייתה של רהב ומשום שלוינסון לא בדק את הפרסום, לא עומדת לו הגנת "אמת דיברתי" בלשון הרע. בית המשפט פסק פיצוי לרהב בסך של 17,500 ש"ח ותוספת בגובה 10,000 ש"ח בגין ציוצים אחרים. הפיצויים של שני הצדדים התקזזו זה בזה.
בפברואר 2025 קבע בית המשפט השלום בתל אביב שלא הוציא דיבה על אבנר הופשטיין לאחר שצייץ שהטריד אותו מינית. תביעתו של הופשטיין נדחתה והוא שילם 14,000 שקל הוצאות.[דרוש מקור]
באוקטובר 2024 הורשע השוטר גל בן איון בתקיפתו של לוינסון לאחר שלוינסון תיעד אותו מכה אוהדי כדורגל באצטדיון טדי.
חיים אישיים

לוינסון נשוי ואב לשניים. מתגורר בשכונת קריית שלום בתל אביב. אוהד של הפועל ירושלים בכדורגל.
עונת 2024/2025 בקונפרנס ליג

| --- | --- |

 מארחת:  אצטדיון ורוצלב, ורוצלב, פולין (משחק הגמר)
 תקופת התחרות:  10 ביולי 2024 – 28 במאי 2025 (323 ימים)
 מספר משתתפות:  36
 מספר משחקים:  140
 מספר שערים:  410 (2.93 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,678,568 (11,990 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  אנגולה אפימיקו פולולו  (8 שערים)
 → 2023/20242025/2026 ←
אצטדיון ורוצלב, ורוצלב, פולין. שיארח את משחק הגמר.
עונת 2024/2025 בקונפרנס ליג היא העונה הרביעית של טורניר הכדורגל השלישי בחשיבותו באירופה, הקונפרנס ליג, המאורגן על ידי אופ"א. זוהי העונה הראשונה בה יתקיים הפורמט החדש, טורניר בשיטה השווייצרית.
הזוכה בתואר תקבל כרטיס לשלב הליגה של הליגה האירופית בעונת 2025/2026, אלא אם תסיים את הליגה המקומית שלה במקום המזכה בכרטיס לליגת האלופות.
משחק הגמר ייערך באצטדיון ורוצלב שבוורוצלב, שבפולין, ב-28 במאי 2025.
העפלה

164 מועדונים מ-54 מתוך 55 ההתאחדויות החברות באופ"א (כולן מלבד רוסיה שהושעתה מהתחרויות האירופיות לעונה זו) השתתפו או משתתפים בקונפרנס ליג בעונת 2024/2025. דירוג המועדונים מבוסס על דירוג הליגות של אופ"א ומשמש לקביעת מספר המועדונים המשתתפים בטורניר מכל ליגה.
ליגות המדורגות במקומות 1–12 שולחות נציגה אחת.
ליגות המדורגות במקומות 13–33 (מלבד רוסיה) וליגות המדורגות במקומות 51–55 שולחות שתי נציגות.
ליגות המדורגות במקומות 34–50 שולחות 3 נציגות (מלבד ליכטנשטיין ששולחת רק נציגה אחת).
נוסף על כך, 14 הקבוצות שהודחו בסיבוב המוקדמות הראשון בליגת האלופות של אופ"א 2024/2025 ו-41 קבוצות שהודחו מסיבובי המוקדמות בליגה האירופית של אופ"א 2024/2025 הועברו לשלבים השונים בקונפרנס ליג.
העפלה > דירוג הליגות

הדירוג לעונת 2024/2025 הוא דירוג הליגות לשנת 2023, שמביא בחשבון את ביצועי נציגות הליגה בליגת האלופות בליגה האירופית ובקונפרנס ליג בעונות 2018/2019 עד 2022/2023.
העפלה > חלוקת הקבוצות לפי שלב

|  |  | קבוצות שמתחילות את דרכן בתחרות בשלב זה | קבוצות שהתקדמו מהשלב הקודם | קבוצות שהועברו מליגת האלופות או הליגה האירופית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שלב המוקדמות הראשון (50 קבוצות) | מסלול ראשי (50 קבוצות) |  9 מחזיקות הגביע בליגות המדורגות 47–55  21 הסגניות בליגות המדורגות 34–55 (למעט ליכטנשטיין)  20 הקבוצות שסיימו במקום השלישי בליגות המדורגות 30–50 (למעט ליכטנשטיין) |  |  |
| שלב המוקדמות השני (98 קבוצות) | מסלול האלופות (12 קבוצות) |  |  |  12 מפסידות משלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות |
| שלב המוקדמות השני (98 קבוצות) | מסלול ראשי (86 קבוצות) |  13 מחזיקות הגביע בליגות המדורגות 34–46  17 הסגניות בליגות המדורגות 16–33 (למעט רוסיה)  15 קבוצות שסיימו במקום השלישי בליגות המדורגות 13–29 (למעט אולימפיאקוס וכן למעט רוסיה)  9 קבוצות שסיימו במקום הרביעי בליגות המדורגות 7–15  הקבוצה שסיימה במקום החמישי בליגה המדורגת 6 |  25 המנצחות בשלב המוקדמות הראשון |  6 המפסידות בשלב המוקדמות הראשון בליגה האירופית (המסלול הראשי) |
| שלב המוקדמות השלישי (60 קבוצות) | מסלול האלופות (8 קבוצות) |  |  6 המנצחות בשלב המוקדמות השני (מסלול האלופות) |  שתי קבוצות שהפסידו בשלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות ועלו בהגרלה |
| שלב המוקדמות השלישי (60 קבוצות) | מסלול ראשי (52 קבוצות) |  |  43 המנצחות בשלב המוקדמות השני (המסלול הראשי) |  9 המפסידות בשלב המוקדמות השני בליגה האירופית (המסלול הראשי) |
| שלב הפלייאוף (48 קבוצות) | מסלול האלופות (10 קבוצות) |  |  4 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (מסלול האלופות) |  6 המפסידות משלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית (מסלול האלופות) |
| שלב הפלייאוף (48 קבוצות) | מסלול ראשי (38 קבוצות) |  5 קבוצות שסיימו במקום השישי בליגות המדורגות 1–5 |  26 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (המסלול הראשי) |  7 המפסידות בשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית (המסלול הראשי) |
| שלב הליגה (36 קבוצות) | שלב הליגה (36 קבוצות) |  |  5 המנצחות בשלב הפלייאוף מסלול האלופות  19 המנצחות בשלב הפלייאוף (המסלול הראשי) |  12 המפסידות בשלב הפלייאוף בליגה האירופית |
| שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) | שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) |  |  מקומות 9–24 בשלב הליגה |  |
| שמינית הגמר (16 קבוצות) | שמינית הגמר (16 קבוצות) |  |  מקומות 1–8 בשלב הליגה  8 המנצחות בשלב הנוקאאוט הראשוני |  |
עקב השעייתה של רוסיה מכל התחרויות האירופיות לעונת 2024/2025 בוצעו השינויים הבאים:
מחזיקות הגביע בליגות המדורגות 39–44 (ארמניה, בלארוס, בוסניה והרצגובינה, לוקסמבורג, איי פארו וצפון אירלנד) יחלו את דרכן בשלב המוקדמות השני במקום בשלב המוקדמות הראשון
לוח זמנים

לוח הזמנים של התחרות הוא כדלקמן. המשחקים מתוכננים לימי חמישי, מלבד הגמר, שיתקיים ביום רביעי, אם כי באופן חריג יכולים להתקיים בימי שלישי או רביעי עקב התנגשויות לוח זמנים.
| שלב | סיבוב | הגרלה | מפגש ראשון | מפגש שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מוקדמות | שלב המוקדמות הראשון | 18 ביוני 2024 | 11 ביולי 2024 | 18 ביולי 2024 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות השני | 19 ביוני 2024 | 25 ביולי 2024 | 1 באוגוסט 2024 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות השלישי | 22 ביולי 2024 | 8 באוגוסט 2024 | 15 באוגוסט 2024 |
| מוקדמות | שלב הפלייאוף | 5 באוגוסט 2024 | 22 באוגוסט 2024 | 29 באוגוסט 2024 |
| שלב הליגה | מחזור 1 | 30 באוגוסט 2024 | 3 באוקטובר 2024 | 3 באוקטובר 2024 |
| שלב הליגה | מחזור 2 | 30 באוגוסט 2024 | 24 באוקטובר 2024 | 24 באוקטובר 2024 |
| שלב הליגה | מחזור 3 | 30 באוגוסט 2024 | 7 בנובמבר 2024 | 7 בנובמבר 2024 |
| שלב הליגה | מחזור 4 | 30 באוגוסט 2024 | 28 בנובמבר 2024 | 28 בנובמבר 2024 |
| שלב הליגה | מחזור 5 | 30 באוגוסט 2024 | 12 בדצמבר 2024 | 12 בדצמבר 2024 |
| שלב הליגה | מחזור 6 | 30 באוגוסט 2024 | 19 בדצמבר 2024 | 19 בדצמבר 2024 |
| שלב הנוקאאוט | שלב הנוקאאוט הראשוני | 20 בדצמבר 2024 | 13 בפברואר 2025 | 20 בפברואר 2025 |
| שלב הנוקאאוט | שמינית גמר | 21 בפברואר 2025 | 6 במרץ 2025 | 13 במרץ 2025 |
| שלב הנוקאאוט | רבע גמר | 21 בפברואר 2025 | 10 באפריל 2025 | 17 באפריל 2025 |
| שלב הנוקאאוט | חצי גמר | 21 בפברואר 2025 | 1 במאי 2025 | 8 במאי 2025 |
| שלב הנוקאאוט | גמר | 21 בפברואר 2025 | 28 במאי 2025 באצטדיון ורוצלב, ורוצלב | 28 במאי 2025 באצטדיון ורוצלב, ורוצלב |
שלב המוקדמות > שלב המוקדמות הראשון

הגרלת שלב המוקדמות הראשון נערכה ב־18 ביוני 2024. 50 קבוצות השתתפו בשלב המוקדמות הראשון. הסיבוב הראשון נערך ב־11 ביולי 2024 והסיבוב השני ב-18 ביולי 2024.
| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בוסניה והרצגובינה ולז' מוסטאר | 2–6 | אנדורה אינטר אסקלדס | 1–1 | 1–5 |
| מלטה פלוריאנה | 4–2 | סן מרינו טרה פנה | 3–1 | 1–1 |
| בלארוס טורפדו ז'ודינו | 2–4 | מולדובה מילסאמי אורחיי | 2–4 | 0–0 |
| ליטא שיאוליאי | 0–2 | אסטוניה לבדיה טאלין | 0–2 | 0–0 |
| ווילס באלה טאון | 2–3 | אסטוניה פאידה לינאמסקונד | 1–2 | 1–1 (ה) |
| בלארוס איסלץ' | 1–1 (2–4 פ) | סן מרינו לה פיוריטה | 1–0 | 0–1 (ה) |
| ווילס קרנארבון טאון | 3–3 (8–7 פ) | צפון אירלנד קרוסיידרס | 2–0 | 1–3 (ה) |
| אסטוניה טאלינה קאלב | 1–4 | ארמניה אוררטו | 1–2 | 0–2 |
| איסלנד וואלור | 6–2 | אלבניה וולאזניה שקודרה | 2–2 | 4–0 |
| גיברלטר ברונוס מגפייס | 3–2 | אירלנד דרי סיטי | 2–0 | 1–2 (ה) |
| קוסובו מאלישבה | 1–3 | מונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה | 1–0 | 0–3 |
| אנדורה אתלטיק ד'אסקלדס | 0–3 | לוקסמבורג F91 דודלאנג' | 0–1 | 0–2 |
| מלטה מרסאשלוק | 2–3 | אלבניה פרטיזני | 1–1 | 1–2 |
| לטביה אאודה | 3–0 | איי פארו B36 טורסהאבן | 2–0 | 1–0 |
| איסלנד שטיארנן | 4–3 | צפון אירלנד לינפילד | 2–0 | 2–3 |
| גאורגיה טורפדו כותאיסי | 2–1 | אלבניה קיי אף טירנה | 1–1 | 1–0 |
| אירלנד שלבורן | 3–2 | גיברלטר סנט ג'וזף | 2–1 | 1–1 |
| קזחסטן אקטובה | 3–3 (3–4 פ) | בוסניה והרצגובינה FK סרייבו | 0–1 | 3–2 (ה) |
| סלובניה נ.ק. בראבו | 2–1 | ווילס קונאהס קוואי נומאדס | 0–1 | 2–0 (ה) |
| איי פארו ויקינגור גטה | 3–1 | לטביה לייפאייה | 1–1 | 2–0 |
| ארמניה נואה | 4–1 | מקדוניה שקנדיה | 2–0 | 2–1 |
| מקדוניה טיקבש | 4–5 | איסלנד פרייד'פליק | 3–2 | 1–3 |
| מונטנגרו מורנר בר | 3–2 | גאורגיה דינמו טביליסי | 2–1 | 1–1 |
| לוקסמבורג אוניון אתלטיק שטראסן | 0–5 | פינלנד קופס | 0–0 | 0–5 |
| פינלנד ואסאן פאלוסוורה | 1–3 | ליטא ז'לגיריס וילנה | 1–2 | 0–1 |