stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאולוס השני
כאפיפיור

נבחר לאפיפיור בקונקלווה קצרה במיוחד, שכללה סבב הצבעה יחיד בו השיג רוב של 14 מתוך 19 החשמנים הבוחרים. ההסכמה על בחירתו כללה הסכם במסגרתו הוגבל מספר החשמנים לעשרים וארבעה, האפיפיור הוגבל לאחיין יחיד אותו הורשה לקדם למעלת חשמן, נאסר עליו לצאת את רומא ללא הסכמת רוב החשמנים ולצאת את גבולות מדינת האפיפיור ללא הסכמת כולם. כן התחייב האפיפיור להמשיך את המלחמה נגד האימפריה העות'מאנית ולכנס ועידה אקומנית בתוך שלוש שנים. עם זאת, כמעט מיד לאחר בחירתו ביטל פאולוס את ההחלטות, מתוקף היותו מונרך אבסולוטי במדינת האפיפיור ובעל סמכות עליונה בעולם הדתי. הוא הסתגר בלשכתו, קיבל מעט מבקרים, וגם אותם רק בשעות הלילה. ב-1469 עבר להתגורר בארמון ונציה (שנקרא אז ארמון סן מרקו) מחוץ לוותיקן. הארמון עוטר ביצירות אמנות רבות שהזמין.
ב-1466 ביטל האפיפיור את המחלקה בקוריה הרומאית שעסקה בניסוח מסמכי הכס הקדוש, כיוון שהמועסקים שם גילו נטייה לכתיבה וחשיבה המושפעת מרוח ההומניזם. אחד מבכירי הפקידים, ברתולומאו פלטינה, כתב מכתב גינוי לאפיפיור על כך שהוא כופה גישה שמרנית וסגורה. בתגובה נעצר ועונה. בהוראת יורשו של פאולוס, האפיפיור סיקסטוס הרביעי, חיבר פלטינה את החיבור Vitæ Pontificum Platinæ ("חיי האפיפיורים", ראה אור ב-1479), שהיה כתב גינוי חריף נגד פאולוס שתואר בו כרודף כבוד, ראוותן, גרגרן, רודף בצע, גנדרן וחובב גלימות (אולי רמז להומוסקסואליות).
באותה שנה נידה פאולוס את ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, עקב שאיפתו של האחרון לאחד את אירופה תחת שלטון פרלמנטרי, ושחרר את אצילי בוהמיה מנדרי הנאמנות למלכם. בכירים שניסו להניא את פאולוס מהנידוי, נודו אף הם.
על אף שמרנותו, אימץ פאולוס את הדפוס. ב-1467 העניק לשני מדפיסים גרמניים, ארנולד פנרץ וקונרד שוויינהיים (אנ') להקים בית דפוס ברומא. הוא הוציא צווים שאסרו נקמת דם וכן צווים שהבטיחו את שלומם של היהודים, אסרו פרעות ביהודים והדריכו ליחס הוגן ליהודים.
אין ודאות לגבי נסיבות מותו הפתאומי. יש טענה לפיה נפטר משבץ מוחי לאחר ארוחה שופעת במיוחד, אחרים טוענים שהורעל. טענה ששבה ועולה היא שהאפיפיור מת במהלך יחסי מין הומוסקסואליים.
לאחר מותו נבחן הונו האישי. בחדרי האוצר שלו נמצאו פנינים בשווי 300 אלף דוקט ותכשיטי זהב ואבנים טובות בשווי 300 אלף נוספים, כולל יהלום ענק בשווי 7,000 דוקט. בממון נעשה שימוש למימון המלחמה באימפריה העות'מאנית.
הערות שוליים

1 2  Gay Popes: Paul II (r -1471) and his embarrassing death
↑  Pastor, Ludwig (1900), Antrobus, Frederick Ignatius, ed., The history of the popes from the close of the Middle Ages : drawn from the secret archives of the Vatican and other original sources, IV (2 ed.), Kegan Paul, Trench, and Trubner, p. 33
↑  אנציקלופדיית האפיפיורים (באיטלקית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פיוס השני | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: סיקסטוס הרביעי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297665005171  PLWABN: 9810581795205606  BIBSYS: 11073683  BNE: XX1062645  BnF: cb12146375m (data)  GND: 11923212X  ICCU: CFIV098740  ISNI: 0000 0001 2096 4788  LCCN: n82080187  NKC: js20020124007  NTA: 072488654  RERO: 02-A012326681  SNAC: w69b265j  SUDOC: 029946034  ULAN: 500257568  VcBA: 495/57529  VIAF: 316406291   WorldCat (עם VIAF): 316406291
ענבר אפור

ענבר אפור הוא חומר המופק על ידי מערכת העיכול של לווייתנים מסוג ראשתן גדול-ראש. במהלך ההיסטוריה השתמש האדם בחומר, בעיקר לצורכי תעשיית הבשמים.
גוש של ענבר אפור
מאפיינים

ענבר אפור הוא חומר אפור-שחור, ריחני, מוצק ודמוי-שעווה. כאשר הוא טרי, לענבר האפור ריח המזכיר ים וצואה, ולעיתים מעורבבים בו צואה ודם. לאחר חשיפה ארוכה לאוויר ולשמש, צבעו של החומר משתנה לאפור בהיר והוא מקבל ריח ייחודי בעל גוון מתקתק ואדמתי.
מבחינה מולקולרית עשוי הענבר האפור ב-80% ממנו מ-Ambrein, תרכובת כימית שהיא סוג של כולסטרול וחומצה בנזואית.
שימוש בגוף הלווייתן

מכיוון שמקורי דיונונים נמצאו בענבר האפור שבמעי הראשתנים, החוקרים משערים שהענבר האפור מסייע לראשתן לעכל את מקורם הכיטיני של הדיונונים — טרפו העיקרי. נראה כי הענבר מסייע לראשתן "לעטוף" את אותם חלקים חדים בטרפו שעלולים להזיק לקיבתו.
הענבר האפור מצוי בכמויות שונות בגופם של ראשתנים גדולי-ראש שונים, מ-14 גרמים ועד 127 קילוגרמים.
שימוש על ידי האדם

בשל מאפייניו הייחודיים וריחו, שימש הענבר האפור במהלך ההיסטוריה האנושית בתעשיית הבשמים. במצרים העתיקה שרפו את הענבר האפור כדי שישמש כקטורת. עם זאת הענבר האפור לא היה ידוע ככל הנראה ליוונים ולרומאים.
החומר היה ידוע לערבים, אשר עשו בו שימוש ברפואה, בישול ובישום וכינוהו ענבר, ומשם מגיע שמו בשפות אירופאיות, Ambergris. כמו כן ידוע שימוש בחומר על ידי הסינים. הוא החל להיחשף לאירופה רק בימי הביניים ובמהלך המגפה השחורה האמינו כי נשיאה של כדור ענבר אפור יכולה להגן על נושא הכדור מהמחלה.
מקורו של הענבר האפור היה חידה לאנושות במשך רוב השנים. רק במאה ה-19 התברר מקורו האמיתי. שמו, "ענבר אפור", הוסיף לבלבול שכן רבים חשבו שנוצר, כמו ענבר, מעצים.
לקריאה נוספת

Floating Gold: A Natural (and Unnatural) History of Ambergris by Christopher Kemp, published in May, 2012 by The University of Chicago Press (ISBN 0226430367; ISBN 978-0-226-43036-2)
ענבל שוקי

| --- | --- |

 לידה:  1968 (בת 56 בערך) רמת השרון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 עיסוק:  מעצבת תלבושות, מרצה אקדמאית בתחום 'הלבשה בקולנוע' בסמינר הקיבוצים, בעלת מותג Confetti של בגדי וינטג'
 יצירות בולטות:  צומת וולקן, סיפור גדול, שעת נעילה (סדרת טלוויזיה) שבע ברכות
 פרסים והוקרה:  שלושה פרסי אופיר, פרס עדשת הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
ענבל שוקי (נולדה ב-1968 ברמת השרון) היא מעצבת תלבושות ישראלית, זוכת שלושה פרסי אופיר ופרס עדשת הזהב.
ביוגרפיה

ענבל שוקי נולדה ב-1968 ברמת השרון גדלה בכפר הירוק ולמדה בתיכון רוטברג. השתחררה מהצבא בדרגת סרן. לאחר שירותה, למדה עיצוב חלונות ראווה וגרפיקה וכן סוציולוגיה וניהול.
ב-1992 נכנסה שוקי לתחום עיצוב התלבושות, ומאז עובדת בתעשייה הקולנוע והטלוויזיה בעשרות סרטים, סדרות, פרסומות ותשדירים.
ענבל שוקי בעלת מותג וינטג' מפריס בשם "קונפטי", חברה במועצת הקולנוע ולימדה 8 שנים קורס בשם "הלבשה בקולנוע" במכללה לחינוך לטכנולוגיה ולאמנויות בסמינר הקיבוצים.
פילמוגרפיה חלקית

שוקי עיצבה את התלבושות בסרטים הבאים:
מנת יתר (1993)
האח של דריקס (1994)
צומת וולקן (1999) שעליו זכתה בפרס אופיר
בסמה מוצ'ו (2000) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר לצד דורון אשכנזי.
פגישה עיוורת (2002)
הכוכבים של שלומי (2003) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר.
הכלה הסורית (2004) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר.
חתה יסבח סבח (2004) סרט טלוויזיה.
ספר שחור (2006) בחלק שמצולם בישראל.
אביבה אהובתי (2006) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר.
הסודות (2007) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר לצד מישמיש עורי.
החוב (2007) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר.
הבוגד הקטן (2008) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר.
קירות (2009)
סיפור גדול (2009) שעליו זכתה בפרס אופיר השני שלה
רוק בקסבה (2012)
עד סוף הקיץ (2013)
לצוד פילים (2013)
החטאים (2017) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר.
אסיה (2020)
יוני אפס (2022) שעליו הייתה מועמדת לפרס אופיר.
גן קופים (2023)
שבע ברכות (2023) שעליו זכתה בפרס אופיר.
סדרות

בנוסף, שוקי עיצבה את התלבושות בסדרות הבאות:
פלורנטין (1997-2000)
מילואים (2007-2005)
בלתי הפיך (2013)
עמוק במים (2014)
שעת נעילה (2020) עליו הייתה מועמדת לפרסי האקדמיה לטלוויזיה.
הצבי (2023)
הערות שוליים

↑  Inbal Shuki, IMDb
1 2 3  ענבל שוקי, באתר אידיבי, ‏נבדק ב-14/02/2022
1 2 3  שי דיין, היוצרים הזוכים בפרס אופיר לאורך שנות פעילות האקדמיה, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ‏נבדק ב-14.02.2022
↑  פרסי אופיר 2022: "ולריה מתחתנת" ו"קריוקי" מובילים במספר המועמדויות, באתר וואלה, 10 באוגוסט 2022
↑  דביר רשף, פרסי אופיר 2023: "7 ברכות" הוא המנצח הגדול בטקס | כל הזוכים - והמחאה יוצאת הדופן, באתר ynet, 10 בספטמבר 2023
↑  שגיא בן נון‏, "שטיסל", "חזרות" ו"שעת נעילה": אלו המועמדים לטקס פרסי הטלוויזיה, באתר וואלה, 22 במרץ 2021
| פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2000 | שירה ברויאר ונטע רמון (1992) • רקפת לוי וליאורה דינולסקו (1993) • רותה שאודינסקי (1994) • רונה דורון (1995) • רונה דורון (1996) • ליאורה דינולסקו (1997) • רקפת לוי ודור מרדכי (1998) • ענבל שוקי (1999) |  |
| 2000–2010 | דלית ענבר, בתיה רוזנטל (2000) • רקפת לוי (2001) • ליאורה שיים (2002) • ציפי אנגלישיר (2003) • רונה דורון (2004) • נתן אלקנוביץ' (2005) • רונה דורון (2006) • דורון אשכנזי (2007) • רונה דורון (2008) • ענבל שוקי (2009) |  |
| 2010–2020 | לאורה שיים, הילה ברגיאל (2010) • רונה דורון (2011) • דבורה אוחנה (2012) • לי אלמביק (2013) • אורלי רונן (2014) • קרן אייל מלמד (2015) • חוה לוי (2016) • מאיה לבוביץ' (2017) • לאורה שיים (2018) • חוה לוי רוזלסקי  (2019) |  |
| 2020 ואילך | רייצ'ל בן דהן (2020) • חן כרמי (2021) • רייצ'ל בן דהן (2022) • ענבל שוקי (2023) |  |
סנג'איי סוברהמניאם

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1961 (בן 63) ניו דלהי, הודו 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של דלהי  אוניברסיטת דלהי  Sardar Patel Vidyalaya 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוקספורד  בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  קולז' דה פראנס 
 פרסים והוקרה:  פרס דן דוד (2019)  פרס אינפוסיס (2012)  מלגת גוגנהיים 
 
סנג'איי סוברהמניאם (באנגלית: Sanjay Subrahmanyam) הוא היסטוריון וכלכלן אמריקאי ממוצא הודי. הוא מופקד הקתדרה על שם נאוין ופראטימה דושי להיסטוריה הודית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אליה הצטרף ב-2004.
ביוגרפיה

סנג'איי סוברהמניאם הוא בנו של העיתונאי והאנליסט לעניינים אסטרטגיים ממוצא טמילי קרישנסוואמי סוברהמניאם. הוא סיים תואר הראשון ושני בכלכלה מאוניברסיטת דלהי. הוא קיבל את הדוקטורט בכלכלה שלו ב-1987 מבית הספר לכלכלה של דלהי. נושא התזה שלו היה: "מסחר וכלכלה אזורית בדרום הודו, 1650-1550".
מחקריו

סנג'איי סוברהמניאם לימד היסטוריה כלכלית ופיתוח כלכלי השוואתי בבית הספר של דלהי לכלכלה עד לשנת 1995. הוא עזב באותה שנה לפריז ל- d’études in the École des Hautes Études en Sciences Sociales, שם הוא לימד היסטוריה של האימפריה המוגולית והיסטוריה משווה של האימפריות הקדם מודרניות. בשנת 2002 הוא עזב לאוניברסיטת אוקספורד והיה המופקד הראשון של הקתדרה שבדיוק נוסדה להיסטוריה ותרבות הודית. ב-2004 הוא הופקד על הקתדרה על שם נאוין ופראטימה דושי להיסטוריה הודית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ושנה אחרי כן, ב-2005, הוא מונה למנהל המייסד של המרכז להודו ולדרום אסיה באוניברסיטת לוס אנג'לס.
הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 2009.
מכללת ברין מאר (Bryn Mawr) בפנסילבניה בחרה בסנג'איי סוברהמניאם לשאת את "הרצאות מארי פלקסנר" (Mary Flexner Lectureship) לשנת 2009.
ב-2019 זכה בפרס דן דוד.
מחקריו > Textures of Time, Writing History in South India

ספר זה כתב סנג'איי סוברהמניאם ביחד עם דוד שולמן ועם ולצ'רו נאראינה ראו. זהו ספר על ההיסטוריוגרפיה בדרום הודו מ-1500 עד 1800. המחברים גילו ספרות היסטוריוגרפית ועשירה בטמילית, טלוגו, סנסקריט, במראטהית, ובפרסית שנכתבה בדרום הודו. התזה של הספר היא שקיימת ספרות היסטוריוגרפית גדולה ועשירה בדרום הודו, במתכונת קצת אחרת מזו המוכרת לנו במערב. הדעה הרווחת במחקר על הודו היא שהיסטוריה היא סוגה שלא חדרה להודו עד בואם של האנגלים.
חיים אישים

אחיו הוא שר החוץ של הודו, סוברהמניאם ג'אישנקר.
לקריאה נוספת

"על היסטוריות מחוברות ופניה הלא-מוכרות של המודרנה". שיחה בין סנג'איי סוברהמניאם לבין דוד שולמן וגדי אלגזי, היסטוריה, גיליון 22, חשון תשס"ט, עמ' 28-5.
סנאי קרקע חלק

| סנאי קרקע חלק |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: סנאיי קרקע
סוג:: סנאי קרקע
מין:: סנאי קרקע חלק
שם מדעי
 Xerus rutilus ‏קרצשמר, 1828

סנאי קרקע חלק (שם מדעי: Xerus rutilus) הוא מין בסוג סנאי קרקע של סנאים החיים במחילות באדמה, ברחבי הסוואנות של אפריקה, במקום בין העצים.
סנאי זה הוא בעל פרווה חלקה יותר מקרוביו ובהיר יותר מהם וכן אין לו פסים לבנים לאורך הגב. אורך גופם עד 225.8 מ"מ ומשקלם 257-420 גרם. הם בעלי זנב גדול וכהה והפנים כתומות. לסנאים גם כף רגל גדולה ויציבה והיא עוזרת להם לברוח כשיש סכנה היישר לתוך המחילה. הם חיים בחבורות קטנות מסביב למחילה גדולה שהם אף פעם לא מתרחקים ממנה. כמו רוב הסנאיים הם יוצאים לשוטט ביום.
מזון: מזונם של הסנאים כולל זרעים שונים, עלים קטנים, פרחים, פירות וחרקים. הם יכולים לאכול מספר סוגי צמחים רעילים יחסית.
תפוצה: הסנאי חי בטבע בערבות עשב, סוואנות ואזורים צחיחים ברחבי אפריקה המזרחית במדינות: ג'יבוטי, אריתריאה, קניה, אתיופיה, סומליה, סודאן, טנזניה ואוגנדה.
טורפים: הטורפים העיקריים שלהם הם עופות דורסים שונים. טורפים נוספים הם נחשים גדולים, תנים, נמיות, חתוליים שונים וצבועים. פרט אחד עומד על השמירה ומסתכל למקרה שיופיע טורף וברגע שהוא מגלה הוא משמיע קריאת אזעקה שמבריחה את שאר הסנאים למחילה.
תת-מינים:
Xerus rutilus dabagala
Xerus rutilus dorsalis
Xerus rutilus intensus
Xerus rutilus massaicus
Xerus rutilus rufifrons
Xerus rutilus rutilu
Xerus rutilus saturatus
Xerus rutilus stephanicus
הערות שוליים

↑  סנאי קרקע חלק באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערכים (כתב עת)

כתב-העת ערכים היה ביטאון המפלגה הקומוניסטית הישראלית (רק"ח) לשאלות התאוריה והפרקטיקה, שיצא לאור מאוגוסט 1969 ועד דצמבר 1996. עורכו הראשי של כתב העת היה ד"ר וולפגנג ארליך.
בינואר 1973 החל להופיע דו-ירחון בשם "בעיות השלום והסוציאליזם", שהיה המהדורה העברית של כתב העת של התנועה הקומוניסטית הבין-לאומית, אותו הוציאה לאור מערכת ששכנה בפראג. גם עורכו האחראי של כתב עת זה היה ד"ר ארליך.
באוגוסט 1975 אוחדו שני כתב העת, "ערכים" ו"בעיות השלום והסוציאליזם", וכתב העת המאוחד נקרא: "ערכים, כתב עת לבעיות השלום והסוציאליזם". בינואר 1991, לאחר קריסתם של המשטרים שהיו בברית המועצות ובצ'כוסלובקיה, נפסקה הוצאתו לאור בפראג של כתב העת "בעיות השלום והסוציאליזם". בעקבות זאת, חזר כתב העת בעברית לשמו "ערכים".
המדורים הנפוצים ב"ערכים" היו: מדיניות, חברה, כלכלה, עובדים, בינלאומי, התנועה הקומוניסטית, העולם הערבי, תרבות, זיכרונות ומסמכים של המפלגה הקומוניסטית הישראלית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנאי קרקע ענקים

| סנאי קרקע ענקים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: סנאיי קרקע
שבט:: סנאי קרקע ענקים
שם מדעי
 Protoxerini ‏מור, 1959

סנאי קרקע ענקים (שם מדעי: Protoxerini) הוא שבט סנאים המצויים ביערות הגשם, היערות והסוואנות של יבשת אפריקה.
מיון

קיימים שישה סוגים של סנאי קרקע ענקים, המחולקים לשישים מינים:
סוג ומין יחיד סנאי דקל מערבי (Epixerus ebii)
סוג סנאי אפריקני מפוספס (Funisciurus)
סוג סנאי שמש (Heliosciurus)
סוג ומין יחיד סנאי קרקע זעיר (Myosciurus pumilio)
סוג סנאי סבך (Paraxerus) – בו המין סנאי סבך ירוק
סוג סנאי אפריקני ענק (Protoxerus)
ענבל הופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1973 (בת 51 בערך) חיפה, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 www.inbalhoffman.com
 
ענבל הופמן (נולדה ב-1973) היא אמנית, מאיירת ומעצבת ישראלית. חיה ויוצרת בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה

הופמן נולדה בחיפה ב-1973. ב-1999 סיימה תואר ראשון בהצטיינות במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.
אמנית רב-תחומית היוצרת במדיומים שונים, ביניהם, פיסול, וידאו, צילום, רישום, מיצב וגינון.
הופמן עוסקת בנשגב שביומיומי באמצעות שימוש ברדי-מייד ובחומרי גלם זולים וזמינים. עבודותיה מתאפיינות בעמלנות ובפרטנות. היא עוסקת במתיחות בין טכניקות ומדיומים מרוחקים ובמפגש בין צורות עבודה מסורתיות למתועשות, בין אורגניות לדיגיטליות, בין חומר לדימוי. הופמן, הציגה חמש תערוכת יחיד והשתתפה בתערוכות קבוצתיות ובפרויקטים שונים, בגלריות ובמוזיאונים בישראל ומחוצה לה ואף זכתה בפרסים ומענקים על יצירתה.
הופמן מצהירה כי בשורש עבודתה קיים החיפוש אחר נקודות ההשקה בין הדו-ממד לתלת־ממד. רישום ואיור הם עבורה כלי דומיננטי באמצעותו היא הופכת את המחשבות לדימויים, לאחר מכן ממירה את הרישום לאובייקט ממשי. היא נעה לרוחב קשת המדיומים השונים, צילום, וידאו, פיסול, רישום, מיצב וגינון ומפגישה בין צורות עבודה מסורתיות לטכנולוגיה ודיגיטציה, בין אורגני לטבע מלאכותי.
בשנים האחרונות[דרושה הבהרה], הופמן בונה סביבות פיסוליות דאדאיסטיות המורכבות מאובייקטים זמינים, פשוטים, בנאליים המגיעים מהקשרים שונים המחוסרים כל הילה אמנותית. השימוש בחומרים זולים או בחפצים מצויים, טעון באספקט ביוגרפי, פרטי וציבורי. פריטים מקומיים המחברים את העבודה לתרבות הישראלית ולמכלול הצרכני של קיומנו המקומי והגלובלי, ישן מול חדש. עשייה הנובעת מהמצאות וחיבורים משובשים, משעשעים ובלתי צפויים. האובייקטים המרכיבים את הסביבה שהופמן יוצרת מתאפיינים בכושר המצאה, אלתור, הומור, משחקיות והגיון רצוף מוקשים קטנים, אשר בתוכם מגולמת חוויה של עונג אסתטי, הקפדה ועמלנות. חומרי הגלם הנאספים אל הסטודיו נעים מכלי-בית, כלי-מעבדה, חומרי ניקוי, צעצועי פלסטיק, כלי עבודה, ספרים משומשים, מכשירי כתיבה, ועד צמחים, השרשות, הנבטות או יציקות. כולם הופכים ל"שחקנים" בסביבה היומיומית של הופמן ונענים לשימושים החדשים שהיא מעניקה להם. לאקראיות ערך מוסף בתהליכי היצירה של הופמן, כמו גם לשאלות של שליטה מול חוסר שליטה. בעבודה עם חומר חי או אורגני (בעיקר סביב בוטניקה והנבטות) נדרשת היוצרת לא אחת לוותר על הצורך לביית או לשלוט בתהליכים, והופכת עצמה ל"צינור" המעבד מידע ומשאיר מקום להתרחשויות אקראיות או אפילו לטעויות, מבלי לוותר על הערכים האסתטיים של היצירה. בראיון משנת 2014 הופמן מוסיפה "אמנות עבורי היא מגרש משחקים אינסופי, מרחב שמאפשר לברוא עולמות פנטסטיים. אני מנסה לערער את מציאות הקיום שלי. לקחת את הסביבה הבסיסית, היסודית והמוכרת, לערבב ולהציג אותה מחדש. ניסיון להזכיר את הקסם בכל דבר שנתפס כרגיל וכסתמי". ניסיון המערבב בין גבוה לנמוך, בין רדי-מייד ל-makers, בין מתח לתנועה, בין רגש פרטי לזיכרון קולקטיבי. זהו מרחב מתעתע המורכב מחומרים כל כך מוכרים ויומיומיים המעוררים בנו הזדהות, חיוך ואפילו חמלה, ומנגד- משהו במופרכות של החיבורים מעלה ספק או מעורר חשד במנגנון. מה שנדמה כמאורגן על פי שיטה, מתגלה כחסר סדר ופרוע. הופמן מנסה, בטכניקות ופרקטיקות שונות, לתפוס במשהו את פלא הבריאה, אם על ידי פירוק של יחידות והרכבתן מחדש למבנים אורגניים, ואם בחיפוש מתמיד אחר הגריד היושב בבסיס של הדברים. כדי ליצור סביבה אנטרופית באופייה, היא חוקרת את המבנה, או השיטה של המערכת, ורק אז מאפשרת לעצמה לשבש ולהחריב אותה.
תערוכות יחיד ופרויקטים מיוחדים

2020 - פסגות היום יום - תערוכת יחיד, מוזיאון ישראל, ירושלים. (אוצרת: שוע בן-ארי)
2018 - פלאש דרייב - תערוכת יחיד, מכון אלפרד לאמנות ותרבות, תל אביב (אוצרת: טלי בן נון)
2017 - עגלת המוזרויות - הצבה, ארט דיסלדורף, פרס בלום, דיסלדורף גרמניה
2017 - השתלת עצם 2 - הצבה תלוית חלל (פרויקט מוזמן לחלל הכניסה), מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד, ירושלים
2017 - השתלת עצם - מיצב תלוי חלל, פרויקטים מיוחדים / יריד 'צבע טרי' 9, מוזיאון הטבע, תל אביב (אוצרת: טלי בן נון)
2015 - מותו של גמד הגינה - תערוכת יחיד, הגלריה העירונית, רחובות (אוצרת: אורה קראוס)
2015 - אינקובטור - גלריה ג'ויס יהודה, מונטריאול קנדה
2014 - משענת ראש - ישראל/אחד, ספר בעריכת נעמי אביב
2013 - מיטת זרע - תערוכת יחיד, גלריה P8 תל אביב (אוצרת: נעמי אביב)
2002 - עברות קלות בבית הבובות - תערוכת יחיד, מוזיאון אורי ורמי נחושתן, אשדות יעקב (אוצרות: רות שדמון ונעמי אביב).
תערוכות קבוצתיות ואירועים

2018 - עולמות רכים - מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (אוצרת: שרה ריימן שור)
2018 - אווטאר - מלון רויאל ביץ', תל אביב (אוצר: שרון תובל)
2017 - סיבה ומסובב - גלריה שכטר תל אביב (אוצרת: שירה פרידמן)
2017 - 1D2D3D ב-גלריה B.Y5, תל אביב (אוצר: ניר הרמט)
2017 - מה למעלה מה למטה - הביאנלה ליהדות, ירושלים (אוצר: גבי יאיר)
2017 - גומלי DATA - בית הנסן, ירושלים (אוצרות: אילנית קנופני, טלי קיים)
2017 - מצבי קיצון - הביאנאלה לנייר, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב (אוצרת: ענת גטניו)
2016 - 100 שנה לדאדא - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד (אוצרת: ניצן שובל-אבירי)
2016 - מצעים - הגלריה של המרכז האקדמי ויצו חיפה (אוצרת: ענת גטניו)
2016 - וילה שרובר, שבוע העיצוב, ירושלים (אוצרים: שראון פז, ענת ספרן)
2016 - אוניברסום - פסטיבל הצילום הבינלאומי, יפו (אוצר: שרון תובל)
2016 - ביות - גלריה אלפרד, תל אביב (אוצרת: הגר בריל)
2016 - כאילו יש מקום - מקום לאמנות קריית המלאכה, תל אביב (אוצר: ניר הרמט)
2016 - שמים וארץ - מוזיאון אילנה גור, תל אביב (אוצר: ניר הרמט)
2016 - ‏(Imago Mundi exhibition - Pratt Institute in Brooklyn (NY (אוצרת: נעמי אביב)
2016 - בשדה הסמוך - Vercelli ,Studio dieci-Italy
2015 - ביו דיזיין בישראל- HIT Gallery חולון
2015 - Map of the New Art, Fondazione Giorgio Cini, ONE - Island of San Giorgio Maggiore, Venice
2015 - עומד מלכת - גלריה דרפלר מוסררה, ירושלים
2015 - Art Souterrain - מרכז הסחר העולמי, מונטריאול (אוצרת: כרמית בלומנזון)
2014 - ארוגים בתודעה - מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב (אוצרת: אירנה גורדון)
2014 - אפידרמיס - גלריה פלורנטין 45, תל אביב (אוצרות: גילת נדיבי, ורה פלפול)
2013 - מטרופולין - גלריה חנינא, תל אביב
2013 - מגיה נטוראליס - גלריה P8, תל אביב (אוצר: ד"ר יוחאי רוזן)
2013 - טבוע בחומר - גלריה פלורנטין 45, תל אביב (אוצרת: גילת נדיבי)
2001 - גברים בבית - גלריה קלישר, CCA, תל אביב (אוצרת: נעמי אביב)
2001 - זה הזמן - מוזיאון ישראל אגף הנוער, ירושלים.
פרסים ומענקים

2018 - פרס קשת לאמנות עכשווית - 12 מועמדים נבחרים
2017 - (BLOOOM AWARD BY WARSTEINER (finalists top 10
2015 - קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב
2012 - First Place The Jim Henson Company - Design Competition,
2002 - מפעל הפיס, מענק תמיכה בתערוכה
1998 - פרס סנדברג בצלאל
1998 - פרס הצטיינות עבור הישגים אקדמיים
1997 - פרס הצטיינות עבור הישגים אקדמיים
1997 - פרס על שם הצייר יוסי שטרן
1995 - פרס הצטיינות עבור הישגים אקדמיים.
פרסומים > קטלוגים

2015 - ענבל הופמן, מותו של גמד הגינה, אוצרת: אורה קראוס, הגלריה העירונית, רחובות
2014 - ארוגים בתודעה, טקסטיל עכשווי בישראל, אוצרת: אירנה גורדון, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב
2013 - מטרופולין, טופולוגיה של התנגדות, אוצרים משותפים ישראל-הונג-קונג: אמיר פולק, דן אלון, סושאן צ'אן, ג'ספר לאו חנינא, מקום לאמנות עכשווית
2002 - ענבל הופמן, עברות קלות בבית הבובות, אוצרת: נעמי אביב, מוזיאון אורי ורמי נחושתן, אשדות יעקב
פרסומים > ספרים

2014:
Israel / One - Imago Mundi Contemporary Artists from Israel
Imago Mundi - Luciano Benetton Collection Texts by Luciano Benetton, Naomi Aviv and Daniel S. Milo, Gideon Ofrat
הערות שוליים

↑  אתר הבית של האמנית
↑  יעל סובינסקי, תערוכה: "מיטת זרע" של ענבל הופמן בגלריה P8, באתר כלכליסט, 27 באוקטובר 2013
↑  יניב, עדי, לגדל הרים בצנצנת: אמני "צבע טרי" יוצרים מציאות אלטרנטיבית, טיים האוט 2014
↑  אביב, נעמי, עברות קלות בבית הבובות, קטלוג , 2002
↑  מיטת הזרע של ענבל הופמן, מגזין פרוטפוליו, 2013
↑  קראוס, אורה, מותו של גמד הגינה, תערוכת יחיד, קטלוג, 2015
↑  מותו של גמד הגינה, הגלריה העירונית לאמנות רחובות, 2015
↑  פלאש דרייב, אלפרד מכון שיתופי לאמנות ולתרבות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262618605171  VIAF: 97908065   WorldCat (עם VIAF): 97908065
סנאי קרקע ארקטי

| סנאי קרקע ארקטי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: סנאיי קרקע
סוג:: סוסליק
מין:: סנאי קרקע ארקטי
שם מדעי
 Spermophilus parryii ‏ריצ'רדסון, 1825
תחום תפוצה


סנאי בהשוואה לאדם
סנאי קרקע ארקטי (שם מדעי: Spermophilus parryii) הוא מין של מכרסם ממשפחת הסנאיים המצוי באזור הארקטי.
אורכו של הסנאי הארקטי 40 ס"מ ומשקלו הממוצע 750 גרם כשהזכרים גדולים בערך ב-100 גרם מהנקבות. הם בעלי פרווה אפורה עם פנים, בטן וגפיים זהובים-בהירים והזנב כהה. לסנאי פנים קצרות ואוזניים קטנות והזנב שמוט ולא מורם למעלה כמו שאר הסנאים.
הסנאי חי באזור הארקטי שבין צפון קנדה ועד לקולומביה הבריטית ולדרום הטריטוריות הצפון-מערביות. הוא מצוי גם ברחבי אלסקה ובסיביר. תפוצתו היא בעיקר באזורי טונדרה.
הסנאי ישן במחילות בחורף ומתעורר באביב. הוא ניזון מגרגרים, זרעים ופירות שונים אותם הוא אוכל כדי להתפטם לקראת החורף. הוא מכין לעצמו מזווה במאורה מכוסת העלים ובה הוא מסתתר.
הסנאי הוא גם טרף חשוב לרוב החיות הארקטיות. הוא נטרף על ידי שועל אדום, שועל שלג, שונר, זאב, גרגרן, סמורים, דוב גריזלי, עיט זהוב ודורסי לילה.
תת-מינים:
S. p. ablusus
S. p. kennicottii
S. p. kodiacensis
S. p. leucostictus
S. p. lyratus
S. p. nebulicola
S. p. osgoodi
S. p. parryii
S. p. plesius
S. p. stejnegeri
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539219305171
ערכי הכינויים

ערכי הכינויים היא תורה קבלית שבמסגרתה תלו חכמי הקבלה משמעויות קבליות במילים מוכרות. הרמב"ן בהקדמה לפירוש התורה כותב "התורה תדבר בתחתונים ותרמוז בעליונים" כשהכוונה היא שהעולם הגשמי תלוי מעולמות רוחניים כך שלכל פרט בעולם יש שורש רוחני[דרוש מקור]. לייחוס הפרטים לשורשם קוראים חכמי הקבלה ערכי הכינויים. בעבודת האיסוף, המיון, הארגון, המינוח והנימוק עסקו, בין השאר: הרב יוסף ג'יקטיליה, אחריו הרמ"ק בספר פרדס רימונים, וכן הרב יעקב צמח והרב משה זכות, הרב מנחם עזריה מפאנו והרב יחיאל היילפרין.
ספרים

ספר שערי אורה, הרב יוסף ג'יקטיליה
שערי צדק, הרב יוסף ג'יקטיליה
ספר פרדס רימונים, הרמ"ק.
ערכי הכינויים, הרב יעקב צמח
ערכי הכינויים, הרב משה זכות.
שפת אמת, הרב מנחם עזריה מפאנו
מאורי אור, הרב מאיר פופרש
קהלת יעקב, הרב יעקב צבי יולס
ערכי הכינויים, הרב יחיאל היילפרין
תורת נתן, הרב נתן צבי קניג
יד אליהו, הרב אליהו דוד סלאטקי
ספר הערכים, הרב יואל כהן
מילון עברי קבלי.
סנאי קרקע קליפורני

| סנאי קרקע קליפורני |
| --- | --- |
 סנאי קרקע קליפורני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: סנאיים
תת־משפחה:: סנאיי קרקע
סוג:: Otospermophilus 
מין:: סנאי קרקע קליפורני
שם מדעי
 Otospermophilus beecheyi ‏ריצ'רדסון, 1829
תחום תפוצה


סנאי קרקע קליפורני (שם מדעי: Otospermophilus beecheyi) הוא מין של מכרסם ממשפחת הסנאיים המצוי בדרום-מערב ארצות הברית.