שושלת פלאווה
מקור

חוקרים התדיינו לגבי מוצאם של "הפלאווים". החומרים ההיסטוריים הזמינים כוללים שלושה לוחות נחושת של סיווסקנדאווארמן מהרבע הראשון של המאה ה-4 לספירה, כולם הוכנו בקאנצ'יפורם, אך נמצאו בחלקים שונים של אנדרה פרדש, וכתובת נוספת של סימהווארמן הראשון (אנ') חצי מאה קודם לכן בפאלנאדו (אנ') (פלאווה נאדו) אזור של מחוז גונטור המערבי (אנ'). כל המסמכים המוקדמים כתובים בפראקריט, וחוקרים מוצאים קווי דמיון בפלאוגרפיה ובשפה עם שושלות סאטווהאנה ומאוריה. המטבעות המוקדמים שלהם דומים לאלו של סאטווהאנה. יש שתי תאוריות עיקריות לגבי מקורם של "הפלאווים" בהתבסס על נתונים היסטוריים זמינים. התאוריה הראשונה מציעה כי "הפלאווים" היו כפופים בתחילה לשושלת סאטווהאנה, השושלת ששלטה באזור אנדרדסה (מצפון לנהר הפנה באנדרה פרדש של ימינו). לפי תאוריה זו, הרחיבו "הפלאווים" מאוחר יותר את השפעתם דרומה, ובסופו של דבר ביססו את כוחם בקאנצ'י (קאנצ'יפורם של ימינו). התאוריה השנייה מציעה שמקורם של "הפלאווים" בקאנצ'י עצמה, שם הם עלו בתחילה לגדולה. משם, הם הרחיבו את שליטתם צפונה, והגיעו עד לנהר קרישנה. תאוריה אחרת טוענת כי "הפלאווים"היו צאצאיו של נסיך צ'ולה אילנדראיין (אנ') ושורשיהם היו בטונדאימנדאלם (אנ'), האזור שמסביב לקאנצ'י. תאוריות אלו מספקות נקודות מבט שונות על ההיסטוריה המוקדמת של שושלת פלאווה והתרחבותה הטריטוריאלית, אך המקורות המדויקים של שושלת פלאווה ממשיכים להיות נושא לוויכוח בין היסטוריונים.
פסלים של אגדות "הפלאווים" במקדש ואיקונטה פרומאל בקאנצ'יפורם
חצר פנימית או המעבר המקיף עם 58 תת-מקדשים. מקדש קאילאסנאתר בקאנצ'י
פסל של מאהא וישנו בתור  במקדש ואיקונטה פרומאל בקאנצ'יפורם
התומכים בתאוריית המקור של אנדרה כוללים את ההיסטוריונים ההודים ס. קרישנאסוואמי אייאנגר (אנ') וק.א. נילאקנטה ססטרי (אנ'). הם מאמינים כי "הפלאווים" היו במקור וסאלים של שושלת סאטווהאנה בחלק הדרום-מזרחי של האימפריה שלה, שהפכו לעצמאיים כאשר דעך כוחה של שושלת סאטווהאנה. רואים שהם "זרים למדינה הטמילית", ללא קשר לשושלות העתיקות של הצ'רה, הפנדיה והצ'ולה. מכיוון שהלוח של סימהווארמן אינו נושא תארים מלכותיים, הם מאמינים שייתכן שהוא היה כפוף לשושלת אנדרה איקשוואקו (אנ') שהייתה בשלטון באנדרדסה באותה תקופה. בחצי המאה שלאחר מכן, "הפלאווים" הפכו עצמאיים והתרחבו עד קאנצ'י.
ס. קרישנאסוואמי אייאנגר גם משער כי "הפלאווים" היו ילידי טונדאימנדאלם (אנ') והשם פלאווה זהה למילה טונדאייר. הנסיך אילנדראיין (אנ') משושלת צ'ולה נחשב באופן מסורתי כמייסד שושלת פלאווה. התייחסויות לאילנדראיין קיימות בספרות תקופת הסנגאם (אנ') כמו ה"פתופטו (אנ')". באפוס סנגאם "מנימקאלאי (אנ')", הוא מתואר כבנו של מלך צ'ולה קילי ושל נסיכת הנאגה פיליוולאי, בתו של המלך ולאיוואנן ממניפלוואם (אנ').
תאוריה נוספת מובאת על ידי ההיסטוריונים ר. סאתיאנאתאיר ודינשצ'נדרה סירקאר (אנ'), והיא מקובלת גם על ההיסטוריונים הגרמנים הרמן קולקה (אנ') ודיטמר רותרמונד (אנ') ועל ההיסטוריון האמריקאי ברטון סטיין (אנ'). סירקאר מציין שהאגדות המשפחתיות של "הפלאווים" מספרות על אב קדמון שמוצאו מאשוותאמה (אנ'), הלוחם האגדי של המהאבהארטה, והאיחוד שלו עם נסיכת נאגה. לפי תלמי, אזור ארוונאדו שבין הנהרות פנר הצפוני והדרומי (פנה (אנ') ופונאייאר (אנ')) נשלט על ידי המלך בסארונאגה בסביבות שנת 140 לספירה. על ידי נישואים למשפחת נאגה זו, "הפלאווים" רכשו את השליטה באזור ליד קאנצ'י. בעוד שסירקאר משער ש"הפלאווים" היו שליטים פרובינציאליים תחת המלכים המאוחרים יותר של שושלת סאטווהאנה עם שושלת יוחסין צפונית חלקית, סאתיאנאתאיר רואה בהם ילידים של טונדאימנדאלם (אנ') (אזור הליבה של ארוונאדו). הוא טוען שהם בהחלט יכלו לאמץ פרקטיקות בצפון הודו תחת שלטונו של הקיסר אשוקה מאימפריית מאוריה. הוא מקשר את השם "פלאווה" לשבט פולינדאס (אנ'), שמורשתם נושאת שמות כמו "פולינאדו" ו"פולייורקוטם" באזור.
לפי הרולד סטיוארט (אנ') היו "הפלאווים" בני שבט הקורומבה (אנ') וקאסטת הקורובה (אנ') הם נציגיהם המודרניים. השטח של "הפלאווים" גובל בחוף קורומנדל לאורך טמיל נאדו ודרום אנדרה פרדש של ימינו. מתוך המטבעות שנמצאו כאן, מטבעות הזהב והכסף השייכים לתקופת המאה ה-2–7 לספירה מכילה את סמל שושלת פלאווה, האריה בעל הרעמה, יחד עם כתובת בקאנדה או סנסקריט שהראתה ש"הפלאווים" השתמשו גם בקאנדה יחד עם פראקריט, סנסקריט וטמילית.
לטענת ההיסטוריון המהאראשרטי צ'. ו. ואידה, היו "הפלאווים" ארים מהאראשטריים שדיברו פראקריט מהאראשטרית במשך מאות שנים, ושמרו עליה אפילו בהיותם בלב האזור של השפות הדרווידיות שמסביב. אפשר אפילו לומר שהם היו מראטהים (אנ'), שכן אמרו ששמם עדיין נשמר בשם המשפחת המראטהי 'פאלאבה' (שזה רק צורת פראקריט של פלאווה).
השערה נוספת של סאתיאנאתאיר הטוענת ש"פלאווה" היא נגזרת של פהלאווה (המונח הסנסקריטי לפרתים). לטענתו, תמיכה חלקית בתיאוריה יכולה להיגזר מכתר בצורת קרקפת של פיל המתואר על כמה פסלים, שנראה כאילו דומה לכתר של דמטריוס הראשון, מלך באקטריה (אנ').