stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאול משה זילברמן
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ד, בני ברק, תשמ"ז, עמ' רו-רלא.
מוסף שבת המודיע, י"ח בתמוז תשס"ט.
הערות שוליים

↑  'פרדס שאול' בהקדמה תולדות אדם מפי נכדו הרב חיים מנדל
↑  בחסידות גור לא היה מקובל שבחורים ואף אברכים צעירים ילמדו יורה דעה. ר' הירש טומשובער אמר לשאול משה שהוראה זו היא סמיכה לרבנות.
↑  מכתבו לספר "אביר הרועים" באתר היברובוקס.
↑  היה זקן מופלג. היה חתנו של רבי וואלף, דודו של רבי יחזקאל מקוזמיר. בשנית נישא לבתו של הרב יצחק פינקלר חתנו של הסבא מראדושיץ וממנה נולדה חנה.
↑  מקור: פרדס שאול, ירושלים: תשל"ז, באתר אוצר החכמה
↑  הרב זילברמאן - חבר הרבנות הראשית בת"א, הצופה, 12 בנובמבר 1939
↑  על מסכת בבא מציעא באתר היברו בוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306868005171  GND: 1089813104  VIAF: 97219539   WorldCat (עם VIAF): 97219539
ענת גואטה

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1967 (בת 57) נְתַנְיָה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  נתניה 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן
 תפקיד:  יושבת ראש רשות ניירות ערך
 מספר צאצאים:  2 
 
ענת גואטה (נולדה ב־1967) היא כלכלנית ישראלית, כיהנה כיושבת ראש רשות ניירות ערך מינואר 2018 ועד אפריל 2023.
ביוגרפיה

גואטה נולדה בנתניה להורים מסורתיים שעלו מלוב. גואטה למדה בבני עקיבא ולאחר מכן עשתה שירות לאומי.
היא בעלת תואר מוסמך במנהל עסקים עם התמחות במימון מהמכללה האקדמית נתניה משנת 2005, ותואר בוגר במדע המדינה ובכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן משנת 1993.
בשנים 1993 עד 2005 מילאה גואטה תפקידים שונים בבנק מזרחי טפחות. במסגרת עבודתה ככלכלנית בחטיבה העסקית בבנק, היא פיתחה וניהלה את תחום נגזרי האשראי, מכירות אשראי למשקיעים מוסדיים ועסקאות מימון מורכבות.
בשנת 2005 הובילה גואטה את הקמת אלקו, אשר נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב, וכיהנה כמנהלת הכללית של החברה ממועד ההקמה ועד לשנת 2008.
בדצמבר 2010 הייתה שותפה להקמת אנטרופי שירותי מחקר כלכלי, המייעצת למשקיעים מוסדיים בנושאי ממשל תאגידי, הצבעה באספות כלליות ופעילות בשוק ההון, וכן כיהנה כמנהלת הכללית של החברה ממועד ההקמה ועד אוגוסט 2017.
במסגרת זו, ייעצה למשקיעים מוסדיים, בנתה מסגרת לשיתוף פעולה עם הגוף המקביל לאנטרופי בארצות הברית (ISS) והובילה פיתוח מדיניות הצבעה בנושאי ממשל תאגידי, מודל לדרוג ממשל תאגידי ומדיניות ניהול חוב.
ביוגרפיה > יושבת ראש רשות ניירות ערך

ב־3 בינואר 2018 מונתה ענת גואטה על ידי שר האוצר משה כחלון לתפקיד יושבת ראש הרשות לניירות ערך, כמחליפתו של פרופסור שמואל האוזר.
עם כניסתה לתפקיד, החלה גואטה בתהליך גיבוש החזון והיעדים האסטרטגיים של הרשות לשנים הקרובות, כולל בחינה יסודית של תפקידי הרשות; תפיסת הפיקוח של הרשות; צורכי המשקיעים והשוק בכללותו; המאפיינים של שוקי הון מצליחים בעולם; והמאפיינים המיוחדים של הכלכלה הישראלית.
ב-2018 נבחרה כאחת מ-100 המשפיעים של המגזין דה מרקר.
סיימה את תפקידה ב-16 באפריל 2023 וציינה עם פרישתה כי "אנליסטים מרכזיים של גופי השקעות ובנקים זרים הביעו דאגה בשבועות האחרונים מהשפעת מהלכים פוליטיים על יציבות המשק, והורדת תחזית דירוג האשראי של ישראל מ"חיובי" ל"יציב" על ידי סוכנות הדירוג מודי'ס אשר התבשרנו עליה ביום שישי האחרון מהווה תמרור אזהרה אליו יש להתייחס בכובד ראש".
גואטה נשואה ואם לשניים. מתגוררת בנתניה.
הערות שוליים

↑   עידו באום, ענת גואטה - שומרת סף שאינה חברה במועדון ההון, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2017
1 2   איתן אבריאל, ענת גואטה, באתר TheMarker‏, 3 בספטמבר 2018
↑  "תקופה מדאיגה למשק הישראלי": יושבת ראש רשות ניירות ערך פורשת ומזהירה מפני התדרדרות כלכלית, באתר ישראל היום, 16 באפריל 2023
↑  דון סוסונוב, סיכום הקדנציה של ענת גואטה: נכשל!, באתר כלכליסט, 4 במאי 2023
גביע רוז'ין

גביע רוז'ין מהמאה העשרים
גביע רוז'ין (מכונה גם רוז'ינע בעכער או דער עפל בעכער) הוא דפוס של גביע מעוצב בו נוהגים להשתמש אדמו"רי בית רוז'ין. הגביע מכיל מוטיבים של צורת תפוח, עלי גפן, עלי שושנה, ולעיתים גם עלי זית או יונה.
היסטוריה

על פי החוקרת בת־שבע גולדמן אידה, צורת הגביע בנויה על פי סגנון גביעים שהיה נפוץ באירופה ובפרט בנירנברג במאה ה-16, אז נפוצו בגרמניה חפצי אמנות בסגנון נטורליסטי, הגביעים היו בצורת פירות ובגובה של כעשרים סנטימטרים. במאות ה-18 וה-19 קטנו הכוסות לממדים של שמונה עד תשעה סנטימטרים, גביעים אלו היוו את הבסיס לעיצובו של גביע רוז'ין.
המסורת החסידית, מייחסת את השימוש בגביע מסוג זה כבר לרבי דב בער ממזריטש, "המגיד ממזריטש". בהמשך מוכר הגביע כיון שהשתמשו בו צאצאי המגיד, אדמו"רי שושלת רוז'ין. אדמו"רי ויז'ניץ (גם הם מצאצאי רבי ישראל מרוז'ין) משתמשים בגביע דומה באופן כללי לגביע הרוז'ינאי, עם שינויים קלים.
גם רבי חיים זנוויל אברמוביץ' מריבניץ השתמש בגביע כזה.
בחסידות רוז'ין וענפיה נוהגים להעניק כמתנה ייחודית את גביע זה. כך לדוגמה קיבל רבי מרדכי שלמה פרידמן גביע כזה כמתנת נישואין מחסידי באיאן שבעיר צפת, בשנת תרס"ח. על הגביע צוירו הכותל המערבי, מערת המכפלה, ציון רשב"י וציון רבי מאיר בעל הנס. במכסה הגביע יצקו בית קיבול לעצי בשמים, עבור הבדלה.
מבנה הגביע

בסיס הגביע הוא משולש, לעיתים בצורת עלה תלתן. רגל הגביע מעוצבת כמו ענף שממנו יוצאים שניים או שלושה עלי גפן. גוף הגביע, נפחו, הוא בצורת תפוח. סביב נקודת החיבור של קיבולת הגביע לרגלו, חרוטים שלשה עשר עלי שושנה. לגביע קיים גם מכסה מותאם, המשלים את הצורה התפוחית של גוף הגביע.
משמעות קבלית

בסיס הגביע הוא משולש, כנגד חכמה, בינה ודעת, או כדי לרמוז למאמר ספר הזוהר ש"קודשא בריך הוא ואורייתא וישראל חד הוא". יש הטוענים שהבסיס המשולש רומז לסֶגול, כנגד עם ישראל שנקראו עם סגולה. רגל הגביע מעוצבת כמו ענף שממנו יוצאים שניים או שלושה עלי גפן, לרמז לכלל ישראל שנמשלו לגפן. צורת התפוח של גוף הגביע, לרמז ל"חקל תפוחין קדישין", או לכלל ישראל שנמשלו לתפוח. שלשה עשר עלי שושנה שסביב נקודת החיבור לבסיס הרגל, הם רמז לישראל שנמשלו לשושנה, וכנגד י"ג מידות, י"ג בריתות שנכרתו על מצוות מילה.
גם לאופן אחיזת הכוס בעת הברכה עליה, יש כוונות קבליות שעיקרן המתקת הדינים על ידי מעשה הקידוש והברכה על הכוס.
בסיס סיבתי או אטיולוגי לגביע זה קיים בהקדמה של ספר הזוהר, המקשר בין 13 עלי השושנה לבין ישראל וי"ג מידות רחמים, ובהמשך מסמיך את הדברים לכוס של ברכה ודמיון כוס זו לשושנה.
ראו גם

גביע הנהרות
לקריאה נוספת

חיים גרינפלד, פרדס המלך, מנהגי בית רוז'ין, מנצ'סטר תשנ"ט, עמודים רלו - רמ.
הערות שוליים

↑  בת־שבע גולדמן אידה, ‏הצופן החסידי: המשמעות הגלומה באמנות החסידית, 'בעקבות הבעש"ט', ירושלים 2010, באתר Academia.edu
↑  א"י העשיל, חסדי משה, "מנהגי קאפיטשיניץ", ברוקלין תשס"ג, עמ' ט', הערה י"ד.
↑  גביע הקידוש של הרבי מריבניץ, באתר בידספיריט
↑  דב בער רבינוביץ, משכנות הרועים - תולדות אדמו"ר הפחד יצחק מבויאן, חלק א', פרקי תולדה, ירושלים תשע"ב, עמ' רכ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  קיימים גביעים בהם ידית המכסה מעוצבת בצורת עלי זית או בצורת יונה פורשת כנפיים.
↑  ספר הזוהר, חלק ג', דף ע"ג, עמוד א'.
↑  ספר שמות, פרק י"ט, פסוק ה'.
↑  בראשית רבה, פרשה צ"ט, פסקה י'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף פ"ח, עמוד א'.
↑  שיר השירים רבה, פרשה ב', פסקה ט'
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ל"א, עמוד ב'.
↑  ספר הזוהר, חלק א', דף א', עמוד א'.
סקיצות גביעים מאת אלברכט דירר, למטה משמאל ניתן לראות גביע בצורת תפוח
הרב ישראל פרידמן בן-שלום מבדיל בגביע רוז'ין
אוסטרלאווס

| אוסטרלאווס |
| --- | --- |
 בז מצוי  פתיאלי אורנים
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
תת־מחלקה:: עופות בתראים
קבוצה:: אינופינאווס
קבוצה:: אוסטרלאווס
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
שם מדעי
 Australavis ‏2012

אוסטרלאווס (שם מדעי: Australaves) הוא ענף של עופות בתראים, אשר הוגדר ב-2012. קבוצה זו כוללת את סדרות העופות המקורבים לציפורי השיר ודומיהם. הוא קרוב לענף אפרואווס, בתוכו דורסי היום והלילה והכחלאים, והוא הענף השני המצוי בקבוצה אינופינאווס, יחד עם סדרת ההואצינאים.
הקרבה בין סדרות הענף נתונה במחלוקת מדעית, כאשר מספר חוקרים מטילים בספק את הקרבה של הבזאים לציפורי השיר והתוכים. סדרה זו הופרדה מדורסי היום לאחרונה עקב בדיקות גנטיות ומולקולריות שמצביעות על הבדלים בין שאר העופות הדורסים. הקריאמאים (שבהם עופות האימה הנכחדים) נחשבו בעבר למינים של עגוראים, אך אבותיהם אולי דמו לעורבים כמו גם אבות הבזים, מה שמרמז על קרבה לציפורי השיר.
האב הקדמון המשותף של הקבוצה היה עוף אוכל בשר, בהתבסס על מבנה מקורו וכך הבזים והקריאמות החיות כיום והמינים הנכחדים בהם, אם כי הסוג סטריגוגיפס היה אולי צמחוני. הקבוצה Psittacopasserans התפתחה לכיוון של אוכלי כל, ציידי חרקים ואף למינים צמחונים הניזונים מזרעים, אגוזים, פירות, פרחים, צוף ועוד.
מיון

סדרה קריאמאים (Cariamiformes)
קבוצה Eufalconimorphae
סדרה בזאים (Falconiformes)
קבוצה Psittacopasserae
סדרה תוכאים (Psittaciformes)
סדרה ציפורי שיר (Passeriformes)
תרשים הסדרות הקיימות:
נסים משיח (קצין)

| --- | --- |
סא"ל נסים משיח כמפקד יחידת קשר וגילוי 1973
סא"ל נסים משיח כמפקד יחידת קשר וגילוי 1973
 לידה:  6 באוקטובר 1932 ו' תשרי ה'תרצ"ג סופיה, בולגריה
 פטירה:  20 בפברואר 2020 (בגיל 87) כ"ה בשבט ה'תש"פ נהריה
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  צה"לצבא הגנה לישראל חיל הים הישראליחיל הים הישראלי
 תקופת הפעילות:  1948–1974 (כ־26 שנים)
 דרגה:   סגן אלוף
 תפקידים בשירות
 אלחוטאי בכלי שיט  קצין גנ"ק באח"י אילת  קצין גילוי ניווט וקשר באח"י יפו (ק-42)  מפקד יחידת קשר וגילוי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות     מלחמת סיני     מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים  
 עיטורים
   עיטור לוחמי המדינה 
 תפקידים אזרחיים
 מהנדס בחברת הנכ"ל של תעש מערכות, ובחברת טלרד
 
ניסים משיח (6 באוקטובר 1932 - 20 בפברואר 2020) היה מעפיל מבולגריה, לחם בשורות האצ"ל ושירת בחיל הים הישראלי. היה מניצולי טיבוע המשחתת אילת. יצא לגמלאות בדרגת סגן אלוף ונעשה מהנדס אלקטרוניקה.
משפחה וילדות

אביו, שם טוב משיח, היה צורף במקצועו. אמו, אזמרלדה ממשפחת מורנו, נולדה במקדוניה. המשפחה התגוררה בסופיה בירת בולגריה. לזוג נולדו שני ילדים. הבת בתיה בשנת 1926 ובשנת 1932 נולד הבן נסים.

נסים משיח גדל בבולגריה. עד להיותו כבן 8 התגוררה משפחתו בעיר הבירה סופיה. בשנת 1940 נאלצה המשפחה להימלט מאימת הנאצים ומצאה מחבוא בכפר פרדיננד. בתום המלחמה שבו לעיר סופיה. נסים חבר לתנועת בית"ר והיה פעיל בשורותיה עד לעלייתו לארץ.
משפחת משיח בסופיה, בולגריה 1937.
נסים משיח כילד 1937.
עליה ושירות

בשנת 1947, בהיותו בן 15, עלה לארץ עם חבריו לתנועת בית"ר, באוניית המעפילים קיבוץ גלויות שנתפסה על ידי הבריטים. המעפילים הוחזקו במעצר בקפריסין למשך כחודשיים עד לשחרורם. 

כשהגיע לארץ ישראל התגייס למחנה האצ"ל בנתניה ונלחם בהתקפת האצ"ל על יפו.

כאשר הוצבו יוצאי האצ"ל בין יחידות צה"ל נמצא משיח צעיר מדי לגיוס. הוא שוחרר ועבד במשך כשנה במפעל מרצפות של קרוב משפחתו.
שירות בחיל הים

בשנת 1950 התגייס משיח לצה"ל והוצב לחיל הים. בחיל הים רכש את מקצוע האלחוטאי, המשיך בשירות קבע ונעשה רב-סמל.
קורס חובלים - בשנת 1959 התנדב לקורס חובלים מחזור ח' בשנת 1960.

לקראת סוף הקורס עבר תאונת דרכים ונפצע באגן הירכיים. אושפז בבית החולים למשך כשנתיים. היות שקודם לפציעתו עבר את כל המבחנים הוכר כמסיים ונעשה קצין ים. אף כי הוגדר כנכה פנה לרמטכ"ל דרש וקיבל אישור לשרת בכלי שיט.
רב-סמל נסים משיח 1955.
המשחתת אילת

סרן נסים משיח, נעשה קצין הגנ"ק באח"י אילת ולקח חלק בכל הפלגותיה. הוא השתתף בפעילות בזירה הימית במלחמת ששת הימים ובקרב רומני.

באירוע טיבוע המשחתת פעל נמרצות: חילץ ימאים לכודים בחדר ההגה, אילתר מכשיר קשר עד שהצליח להעביר את ההודעה על הפגיעה ליחידת צה"ל בסיני, ובכך הכניס את מערכת ההצלה לפעולה. 

בעת השהייה במים שמר על ערנותו של חייל פגוע לידו וכאשר הגיעה סירת החילוץ כיוון אותה לניצול אחר ששמע את קולו. משיח היה אחרון הניצולים שנמשו מן המים.
המשחתת אילת > המשחתת אח"י יפו

לאחר טיפול רפואי קצר, התגבר משיח במהירות על הלם הטיבוע ועבר לשרת כקצין הגנ"ק במשחתת אח"י יפו (ק-42), עד שהוצאה משירות פעיל בשנת 1969.
המשחתת אילת > ציון לשבח

משיח הומלץ על ידי מפקד השייטת אל"ם נפתלי רוזן לציון לשבח וכבר היה בדרכו לטקס הענקת האות, אך מסיבה כל שהיא ההמלצה בוטלה. 

בחודש יולי 2018 הוענקה לסא"ל דימ' נסים משיח תעודת הערכה ממפקד זרוע הים, אלוף אלי שרביט.
סרן נסים משיח מימין בגשר אח"י יפו (ק-42) 1968.
קורס קשר מתקדם

בשנת 1969 נשלח משיח לקורס קציני קשר מתקדם בצי המלכותי הבריטי, שנערך בסוברטון אנגליה. משפחתו של משיח נלותה אליו לבריטניה, לתקופת הקורס שנמשך 5 חודשים.
קורס קשר מתקדם > יחידת קשר וגילוי

בשנת 1971 קיבל משיח את הפיקוד על יחידת קשר וגילוי במפקדת חיל הים ושימש כמפקדה בתקופת מלחמת יום הכיפורים.

בתקופת הלחימה פעלו כוחות חיל הים באופן רצוף במספר גזרות ויחידת השליטה הימית עמדה בהצלחה בדרישות הנובעות מכך.
סא"ל נסים משיח במשרד מפקד יחידת קשר וגילוי
השכלה ואזרחות

משיח סיים את שירותו בשנת 1974 ולאחר פרישתו מצה"ל למד הנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת תל אביב.
השכלה ואזרחות > תפקידים אזרחיים

משיח עבד כמהנדס אלקטרוניקה בחברה לייעוץ ותכנון "הנכ"ל" של תעש מערכות. 

לאחר שהמשפחה עברה לכפר ורדים עבר למפעל טלרד במעלות עד שפרש לגמלאות.
בתחום האישי

בשנת 1962, במהלך שהותו הממושכת בבית החולים בעקבות פציעתו, הכיר את אלישבע ממשפחת קולמן, שהייתה אז האחות שטיפלה בו בבית החולים. הזוג נישא כעבור שנה. במהלך נישואיהם נולדו להם ארבעה ילדים: בשנת 1963 מיכאל, ב-1965 דניאל, הבת רות בשנת 1968 ובשנת 1974 בן הזקונים אוריאל. ארבעתם שירתו בצה"ל ונעשו מהנדסים בתחומים שונים.

בשנת 1985 עברה המשפחה להתגורר בגליל. הם היו מראשוני המתיישבים בכפר ורדים.
משיח נפטר ביום ה' 20 בפברואר 2020, הניח אחריו אלמנה, בת, שלושה בנים ושבעה נכדים.
משפחת משיח בשנת 1967.
משפחת משיח בשנת 1974.
משפחת משיח בחגיגת ברית המילה לבן הצעיר אוריאל, מרץ 1974.
לקריאה נוספת

משה לוי, הנשמה ה-48, מהדורה ראשונה מערכות, 1981. מהדורה שלישית, הוצאת מילים מדברות, 2017. עמ' 121–124 134-133
הגר משיח, משפחת משיח עבודת שורשים בית ספר אזורי מגידו, 2010, (טרם פורסם).
ביאורים

↑  לביטול ההמלצה לציון לשבח לא קיבל משיח הסבר למרות בקשתו.
הערות שוליים

↑  שמואל פרס, פעילותה של ט-206 בהצלת צוות אח"י אילת באתר משמר המורשת הימית, 18 ביוני 2014. מקור נוסף: משה לוי הנשמה ה-48 עמ' 134
↑  סא"ל נסים משיח באתר הגבורה.
לטיסיה בלז'ה

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1981 (בת 43) קולמר, צרפת 
 מדינה:  צרפת צרפת
 מקום מגורים:  סנט-איפוליט 
 מעסיק:  סוויסאייר, Crossair 
 
לטיסיה בלז'ה (בצרפתית: Lætitia Bléger; נולדה ב-10 באפריל 1981) היא דוגמנית צרפתייה שנבחרה לתואר מיס אלזס 2003 ובהמשך מיס צרפת 2004 - זוכה מספר 74 בתואר זה.
ביוגרפיה

בלז'ה נולדה בקולמר להורים העוסקים בתחום הייננות.
בצעירותה עבדה כדיילת אוויר בחברת התעופה Crossair(אנ') אך פוטרה לאחר שב-2002 נכנסה החברה לפשיטת רגל. בעקבות הפיטורים, החליטה להרשם לתחרות יופי.
ב-2002 זכתה בתואר סגנית ראשונה בתחרות מיס אלזס. ב-2003 ניסתה את מזלה שוב, זכתה בתחרות מקומית של מיס או-רן ולאחר מכן בתואר מיס אלזס 2003. בזכות כך עלתה להשתתפות בתחרות מיס צרפת בחודש דצמבר של אותה שנה. כשהיא בגיל 22, בתחרות מיס צרפת 2004 שנערכה בדוביל הוכתרה בלז'ה למקום הראשון.
הזכייה בתחרות מיס צרפת אפשרה לבלז'ה לייצג את צרפת ביוני 2004 בתחרות מיס תבל, שם לא העפילה לשלב הגמר (15 המתחרות המובילות).
בינואר 2005 הופיעה בלוח השנה של המגזין "Télé 7 jours"(אנ').
באפריל 2005 הצטלמה בעירום חלקי למגזין פלייבוי הצרפתי כשעל כתפה נכתב המוטו של הרפובליקה הצרפתית חירות, שוויון, אחווה, דבר שעורר מחלוקת ואף נשקלה לקיחת תואר מיס צרפת ממנה. בסופו של דבר נשלל ממנה התואר לתקופה של שישה חודשים והועבר לסגניתה. לימים, ב-2007 זכתה בלז'ה בתיק משפטי נגד הסוכן שלה לשעבר בטענה למניפולציה בפרשה זו. בעקבות זכייתה בתיק התפייסה עם ג'נבייב דה פונטנה, יושבת ראש ועד מיס צרפת.
בשנת 2005 השתתפה בתוכנית המבצר ובתוכנית המציאות "Première Compagnie"(אנ') ששודרה בערוץ TF1.
ב-2012 התראיינה לסרט תיעודי על תחרות מיס צרפת.
הערות שוליים

↑  Miss Universe 2004 beauty pageant in Ecuador, www.chinadaily.com.cn
↑  PHOTOS - Laetitia Bléger, en couverture du magazine Playboy, en mai 2005 !, www.purepeople.com (בצרפתית)
↑  Henley, Jon (2005-04-26). "Miss France may be stripped of crown". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-08-23.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקטור פיטרסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוגוסט 1963 סווטו, דרום אפריקה 
 פטירה:  16 ביוני 1976 (בגיל 12) סווטו, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 מקום קבורה:  Avalon Cemetery 
 
קברו של הקטור פיטרסון בבית העלמין אואלון
הקטור פיטרסון (Hector Pieterson; נולד ב-19 באוגוסט 1963 – נהרג ב-16 ביוני 1976) היה נער אשר נהרג בידי המשטרה בדרום אפריקה במהלך המהומות בסווטו. הקטור הפך לסמל של המהומות בסווטו, דרום אפריקה בשנת 1976, כאשר תמונה של הצלם סאם נזימה ( Sam Nzima) התפרסמה ברחבי העולם. בתמונה, נראה הקטור גוסס בידי אדם אשר גם לקח חלק מהמהומות, ולידו אחות של הקטור רצה. הקטור נהרג בגיל 13, כאשר המשטרה פתחה באש כנגד תלמידי בית הספר בעודם מוחים.
במשך שנים רבות, ה-16 ביוני היה יום לציון ההתנגדות של אנשי שכונות סווטו להתנהגות הברוטאלית של משטר האפרטהייד. כיום, תאריך זה נקרא "יום הצעירים"(Youth Day), וזהו יום לאומי אשר מציין את הכבוד לבני הנוער ומעלים למודעות את צורכיהם.
המהומות בסווטו

המהומות בסווטו החלו ב-16 ביוני 1976, בהם מחו תלמידי בית הספר על צו משנת 1974 (Afrikaans Medium Decree) שאילץ את כל בתי הספר השחורים ללמד באפריקנס ובאנגלית (אשר אלו היו השפות של האוכלוסייה הלבנה בדרום אפריקה).
שינוי שפת ההוראה אילץ את התלמידים להתמקד בהבנת השפה במקום בחומר הנלמד, מה שגרם לניתוח ביקורתי של התוכן להיות קשה מאוד עבורם, דבר אשר פגע בתהליך הלמידה שלהם. העוינות הלכה והתגברה וב-30 באפריל 1976, ילדים בבית ספר בשכונת אורלנדו שבסווטו, פתחו בשביתה וסירבו ללכת לבית הספר. שביתה זו התפשטה לכדי מחאה בבתי ספר רבים בסווטו. תלמידים שחורים בדרום אפריקה מחו מפני שהם האמינו כי הם ראויים ליחס שווה לילדים הלבנים בדרום אפריקה. התלמידים הקימו ועד פעולה (שנודע לימים כמועצה המייצגת של תלמידים בסווטו), אשר ארגן עצרת המונים ב-16 ביוני על מנת להשמיע את קולם של השחורים.
כ-13,000 תלמידים התאספו להפגין אך עד מהרה הגיעה המשטרה להפסיק את ההפגנה. בעת הגעת המשטרה, המחאה התדרדרה, התלמידים התפרעו, והרגו שני עובדים אדמיניסטרטיביים ממועצת המנהלים של ווסט בראנד (West Rand Administrative Board), שרפו מספר כל רכב של המשטרה ומספר מבנים הקשורים לחינוך בטראנסוול (Transvaal).
כחלק מהמוחים, התאספו 30 תלמידים מול בית הספר התיכון פפאני( Phefeni Junio Secondary School ) ושרו את המנונה של דרום אפריקה בשפת הסוטו(Shoto),Morena Boloka Sechaba Sa Hes. נוכחות המשטרה הובילה להרגשת איום בקרב המוחים, שמצידם זרקו אבנים על השוטרים, שעד מהרה החלו להשתמש בגז מדמיע, וכאשר זה לא עזר, החלו לירות לכיוון התלמידים.
הקטור פיטרסון, היה אחד מהילדים שמתו באותו יום גורלי. התקשורת טענה כי הוא הילד הראשון שנהרג, אולם טוענים כי הילד הראשון שנהרג היה דווקא הייסטינגס אנדלובו (Hastings Ndlovu), אך במקרה שלו לא היו צלמים במקום אשר תיעדו את המוות שלו, ולכן שמו לא נודע מיד. מעריכים כי במהלך ההפגנות נהרגו 566 תלמידים.
הקטור נהרג בפינת הרחובות מואמה ווילקאזי (Moema and Vilakazi), ואסף אותו בחור בן 18 בשם מבויזה מקאובו (Mbuyisa Makhubo), ויחד עם אחותו בת ה-17 של הקטור, אנטואנט (Antoinette), רצו לעבר המכונית של סאם נזימה. הם הכניסו אותו לרכבה של העיתונאית סופי טמה (Sophie Tema), ומשם לקחו אותו לבית החולים- שם נקבע מותו. הקטור והייסינג, שני תלמידים נקברו בבית הקברות אבאלון, בסווטו (Avalon Cemetery, Soweto). מאז, היו מבויזה ונזימה מבוקשים על ידי המשטרה ונאלצו להסתתר. הראשון שניהם היגר לנמיביה ומאז אבדו עקבותיו. ואילו נזימה- הסתתר אך לאחר כמה שנים שבהם היה מבוקש, שב להתגורר בלילידייל ( Lillydale) והיה תחת פיקוח משטרתי בעקבות איומים לחייו.
משפחתו ושם משפחתו של הקטור פיטרסון

ביוני 1976, לאחר מותו של הקטור, ופרסום תמונתו בכל רחבי העולם, התעקשה משפחתו שאיות השם הוא Pieterson. שם המשפחה המקורי של המשפחה היה פיטסו אך החליטו לאמץ את שם זה כדי לנסות לעבור להיות בקבוצה של הצבעוניים (Colored). בתקופה זו, תחת משטר האפרטהייד, אוכלוסייה זו נהנתה מיותר זכויות אל מול הקבוצה של השחורים.
מורשת

בתחילת שנות ה-90 הוקמה אנדרטה לזכרו של הקטור פיטרסון, הממוקמת שני רחובות מהמקום בו נהרג באורלנדו, סווטו. ב-16 ביוני 2002, נפתח מוזיאון הקטור פיטרסון על שמו (Hector Pieterson Museum) מאחורי אנדרטת ההנצחה. המוזיאון הוקם לזכר ההרוגים בכל רחבי דרום אפריקה בשנת 1976. במוזיאון, מוצגת התמונה של הקטור כבר בכניסה, והפך להיות אטרקציה תיירותית באזור. משנת 2010, אנטואנט אחות של הקטור עובדת כמדריכת טיולים במוזיאון.
הערות שוליים

↑  Sabine, Marchall. 2006.Visualizing Memories: The Hector Pieterson Memorial in Soweto. Visual Anthropology, issue 2, pg 145-169.
↑  Lucille, Davie. 2012. "Hector: the famous child whose face is unknown" https://web.archive.org/web/20030327052242/https://joburg.org.za/june_2002/hector.stm.  נסקר ב-25.3.2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019006648  VIAF: 4026154801946256310000   WorldCat (עם VIAF): 4026154801946256310000 
תמונה מהאנדרטה לזכרו של הקטור פיטרסון
עמוס לביא (כלכלן)

| --- | --- |
עמוס לביא, 2011
עמוס לביא, 2011
 לידה:  1 בנובמבר 1933 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  17 בפברואר 2012  (בגיל 78)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
עמוס לביא (11 בנובמבר 1933 – 17 בפברואר 2012) היה כלכלן ואיש ציבור, סגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר, ציר כלכלי בשגרירות ישראל בלונדון ומשנה למנכ"ל וממלא מקום מנכ"ל משרד הקליטה.
ביוגרפיה

לביא נולד בתל אביב לאהרון ופרידה יודלביץ. למד בבית ספר הכרמל ולאחריו במקווה ישראל. בזמן לימודיו, בעת מלחמת השחרור, השתתף בהגנה על כפרים מפני פורעים ערביים באזור וסייע בבניית הדוידקה. בעת הגיעו לגיל 16.5 התגייס לנח"ל תוך שהוא מוסר דיווח כוזב על גילו האמיתי (באותו הזמן הותר להתגייס רק מגיל 17). שירת בקיבוץ משמר דוד ולאחר תום שירותו הצבאי, התקבל כחבר קיבוץ. ב-1956 החל בלימודי כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית. שירת כ-20 שנה בשרות הציבורי משנת 1960 ועד 1980. הקים חברה לייעוץ כלכלי הנושאת את שמו ובמסגרתה יעץ לגופים ממשלתיים וציבוריים רבים כגון: שר הקליטה יאיר צבן, מפעל הפיס, משען, התאחדות התעשיינים, משרד התמ"ת, משרד להגנת הסביבה ועוד. ביצע מחקרים כלכליים רבים ותוכניות עסקיות לגופים פרטיים וציבוריים. בשנת 1991 רכש יחד עם איש התקשורת גיורא שמיס את ירחון מוניטין מגליה אלבין לאחר שהגיע לקריסה כלכלית, שם שימש בנוסף כמנכ"ל החברה. עקב מחלוקת על דרך ניהול העיתון, העיתון הגיע לסוף דרכו ונסגר בשנת 1993. עמוס הקדיש כמחצית מזמנו לפעילות התנדבותית למען הציבור וראה בכך תכלית מהותית בחייו. נפטר בשנת 2012 בגיל 78.
פעילות ציבורית

בשנת 1960 התקבל לאגף תקציבים במשרד האוצר והתקדם עד לסגן ממונה על תקציבים, כך שנמנה עם בכירי האגף בתקופת הממונה על תקציבים משה זנבר. במשך 10 שנות עבודתו שם היה אחראי על כל תקציבי הבניה הציבורית במדינה. הכניס לראשונה את העיקרון של ניתוח עלות תועלת לשיקולי ההחלטה על פיתוח פרויקטים ציבוריים, והביא להתייעלות משרדי הממשלה על ידי איחוד משרדים ופעילויות בעלות אופי דומה או סינרגיה גבוהה באותה עת הייתה פעילות אינטנסיבית של בניית שיכונים לעולים, בתי ספר, בתי חולים וסלילת כבישים. אחרי מלחמת ששת הימים היה מעורב בשיקום העיר העתיקה. בשנת 1970 עבר למשרד הקליטה בתפקיד מנהל אגף שרותי הקליטה. פעל רבות לקידום העולים וזכה לשבחים והתקדם לתפקיד משנה למנכ"ל. באפריל 1973 מונה למ"מ מנכ"ל משרד הקליטה. במסגרת תפקידו הגדיל את הסיוע לעולים ב-40%, איתר דירות לדיור הציבורי. בשנת 1974 עד 1977 שימש כציר כלכלי בשגרירות ישראל בלונדון ועסק רבות בהתמודדות עם החרם הערבי נגד ישראל. לאחר חזרתו לארץ ב-1978 מונה למנכ"ל חברת הנדל"ן של בנק טפחות. שימש דירקטור חיצוני בבנק לאומי, דח"צ ויו"ר ועדת הביקורת באפריקה ישראל. בשנת 1997, לאחר השתלטות של לבייב על אפריקה ישראל וניסיונו לסגור את הקניונים בשבת, פעל עמוס לביא לסכל את התערבות הבעלים ולכפות את אורך חייו הדתי על החברה הציבורית. שימש כדח"צ בחברת ל. פרינץ, שימש יועץ כלכלי לשר הקליטה יאיר צבן, יועץ כלכלי למפעל הפיס. היה אחד מרכזי תוכנית החונכות העסקית של משרד התמ"ת. בשנת 2008 עמוס העיד למען המשך התוכנית בדיון שדן בסגירתה (בהובלת משרד האוצר), בוועדת הכספים של הכנסת בראשות סטס מיסז'ניקוב
פעילות התנדבותית

לאורך השנים התנדב בארגוניים רבים, בין היתר בלשכה הצעירה, בה כיהן כנשיא ישראל וסגן נשיא עולמי בשנים 1972 עד 1973, ארגון הפועל ב-124 מדינות בעולם ובזמנו היו בו מעל 350,000 חברים. הארגון עוסק בפעילות וולונטרית למען הקהילה, בפיתוח קשרים בינלאומיים בין צעירים בעולם והיה מאוד פעיל בשנים אלו בארץ. בין היתר פעל לקידום מעמדה של המדינה והמודעות העולמית נגד הטרור, בטקס שהתקיים לזכר הספורטאים שנרצחו באולימפיאדת מינכן, עמוס יזם הודעת גינוי של הלשכה העולמית נגד הטרור בתמיכה נדירה של נציגי מדינות ערב ואף הוחלט בזכותו, לבחור בישראל כאחת משולשת המועמדות לקיים את הקונגרס העולמי הבא שימש סגן נשיא לשכת המסחר ישראל בריטניה, דירקטור ומנהל הכספים של להקת המחול ענבל שהייתה בגירעונות שוטפים ועל סף פשיטת רגל תוך ניתובה להצלחה עסקית עם עודף תקציבי. סגן נשיא המועדון המסחרי התעשייתי וראש הוועדה למען הקהילה במועדון, בין השאר עזר ותמך בבית ספר בשדרות בתקופת ההפגזות הכבדות של הקסמים. חבר ועד בית הספר שבח מופת, סייע למנוע סגירת בית הספר לתלמידי חוץ בלחץ ראשי רשויות, תוך גיוס בכירים מהמועדון מסחרי כלכלי שנתנו שירותים פרו בונו לבית הספר כמו ייעוץ משפטי והביאו להכרה ציבורית רחבה בבית הספר. חבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית, מייסד וחבר הנהלה "עתיד בטוח" למניעת אלימות ילדים ונוער, גזבר כבוד ודירקטור בעוד יותר מעשרה גופים ציבוריים ועמותות.
חיים אישיים

לביא נישא לרנה (בסיוק) בעת לימודיו באוניברסיטה העברית, ונולדו להם שלושה ילדים.