stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומאס טוכל
הערות שוליים

↑  טוכל מונה למאמן פ.ס.ז': "זו גאווה גדולה", באתר ערוץ הספורט, 14 במאי 2018
↑  דיווח: תומאס טוכל פוטר במפתיע מפאריס סאן ז'רמן, באתר ערוץ הספורט, 24 בדצמבר 2020
↑  מערכת ספורט היום, רשמית: תומאס טוכל מונה למאמן צ'לסי, באתר ישראל היום, ‏27 בינואר 2021
↑  "Chelsea set up all-English Champions League final". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-08-12.
↑  "Tuchel signs new Chelsea deal to 2024". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-08-12.
1 2  Thomas Tuchel privat: Barkeeper, Hip-Hop-Fan, Familienvater, rtl.de (בגרמנית)
↑  "How much do you know about Tuchel?". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-08-12.
↑  James Robson, Tuchel sidesteps mind games as he seeks a victory (gin and) tonic, www.standard.co.uk, ‏2021-02-04 (באנגלית)
| זוכי פרס מאמן השנה בעולם |
| --- | --- | --- |
| כדורגל גברים | 2010: מוריניו • 2011: גוארדיולה • 2012: דל בוסקה • 2013: היינקס • 2014: לב • 2015: לואיס אנריקה • 2016: ראניירי • 2017: זידאן • 2018: דשאן • 2019: קלופ • 2020: קלופ • 2021: טוכל • 2022: סקאלוני • 2023: גוארדיולה |  |
| כדורגל נשים | 2010: נייד • 2011: ססאקי • 2012: סונדהאגה • 2013: נייד • 2014: קלרמן • 2015: אליס • 2016: נייד • 2017: ויכמן • 2018: פדרוס • 2019: אליס • 2020: ויכמן • 2021: הייז • 2022: ויכמן • 2023: ויכמן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812169910705606  GND: 1069801445  ISNI: 0000 0004 4878 7877  VIAF: 315940054   WorldCat (עם VIAF): 315940054
דואה ליפה

| --- | --- |

ליפה, 2022
 לידה:  22 באוגוסט 1995 (בת 29) בריטניה לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Dua Lipa 
 מוקד פעילות:  אלבניה אלבניה (אזרחות כפולה; 2022–הווה)
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 מקום לימודים:  Fitzjohn's Primary School, Mileniumi i Tretë School, בית הספר למשחק של סילביה יאנג, Parliament Hill School 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, דוגמנית
 זרם:  פמיניזם, חיי שחורים חשובים, תנועות להט"ב חברתיות, תנועות בעד הפלות 
 סוגה:  מוזיקת פופ, אינדי פופ, דרים פופ, funktronica, פוסט-דיסקו, מוזיקת האוס, סינת'-פופ 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית, אלבנית 
 חברת תקליטים:  וורנר רקורדס, ורטיגו רקורדס, אורבן רקורדס, אטלנטיק רקורדס 
 בן או בת זוג:  Isaac Carew (2013–פברואר 2017) אנואר חדיד (14 ביוני 2019–נובמבר 2021) רומיין גברס (מרץ 2023–דצמבר 2023) Isaac Carew (ינואר 2018–יוני 2019) Paul Klein (אוגוסט 2017–ינואר 2018) קאלום טרנר (ינואר 2024–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לתגלית השנה (2019)  פרס המוזיקה הבריטית לשיר השנה (2019)  פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר (2021)  פרס איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי לזמרת סולו בריטית (2018)  פרס גראמי להקלטת הדאנס הטובה ביותר (2019)  פרס המוזיקה הבריטית לפריצת השנה (2018)  Honorary Ambassador of Kosovo 
 dualipa.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
דוּאַה לִיפַּה (באנגלית ובאלבנית: Dua Lipa; נולדה ב-22 באוגוסט 1995) היא זמרת-יוצרת ודוגמנית בריטית-אלבנית.
לאחר שעבדה כדוגמנית, חתמה ליפה עם חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ בשנת 2014 והוציאה את אלבום הבכורה שלה ב-2017. ביציאתו הוא הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי והניב שמונה סינגלים, בהם "Be the One", "IDGAF", והסינגל "New Rules", שהגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים בממלכה המאוחדת ולמקום השישי במצעד הסינגלים הרשמי בארצות הברית, הבילבורד הוט 100. האלבום הגיע למעמד פלטינה במספר מדינות ברחבי העולם וזיכה את ליפה בפרסי המוזיקה הבריטית לאמנית הסולו ולפריצת השנה ב-2018.
הסינגל שלה בשנת 2018, "One Kiss", יחד עם הזמר קלווין האריס הגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת, וזכה בפרס המוזיקה הבריטית לשנת 2019 בקטגוריית שיר השנה. באותה שנה, זכתה ליפה בפרס הגראמי לאמן החדש הטוב ביותר, כמו גם בקטגוריית הקלטת הדאנס הטובה ביותר על שיתוף הפעולה שלה עם להקת סילק סיטי בשיר "Electricity". מאוחר יותר באותה שנה, הוציאה את "Don't Start Now" בתור הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השני שלה אשר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי והבילבורד 100, ולמקום הרביעי במצעד סוף השנה בארצות הברית, והיה לשיר המצליח ביותר מבחינה מסחרית של אמנית במדינה בשנת 2020. הסינגלים הנוספים מתוכו: "Levitating", "Physical" ו-"Break My Heart" התברגו גם כן בעשירייה הראשונה במצעד.
בשנת 2020 הוציאה ליפה את אלבום האולפן השני שלה, Future Nostalgia אשר הוגדר לצד שבחים מהמבקרים. בהמשך זכה ב-6 מועמדויות שונות לפרס הגראמי – כולל אלבום השנה, תקליט השנה ושיר השנה – והפך לאלבומה הראשון בראש המצעד הבריטי. שנה לאחר מכן זכתה ליפה בקטגוריות אמנית הסולו הבריטית והאלבום הבריטי של השנה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2021. באותה שנה, נכללה גם כן ברשימת טיים 100 של המגזין האמריקאי "טיים". ליפה עשתה את הופעת הבכורה שלה על מסלול דוגמנות בתצוגת אביב/קיץ 2022 של בית האופנה האיטלקי ורסצ'ה, במסגרת שבוע האופנה במילאנו.
ביוגרפיה

ליפה נולדה בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת, כילדה הבכורה של הוריה הקוסוברים-אלבנים מהעיר פרישטינה, יוגוסלביה (בירת קוסובו כיום). משפחתה מוסלמית, ודרך סבתה מצד אמה היא ממוצא בוסניאקי.
ליפה גדלה בווסט המפסטד, לונדון. היא למדה בבית הספר היסודי של פיצ'ון, שם שיעורי המוזיקה שלה כללו צ'לו. כאשר עשתה אודישן להיכנס למקהלת בית הספר, מורתה אמרה לה כי "אינה יודעת לשיר". בגיל תשע החלה שיעורי שירה בסוף השבוע בבית הספר לתיאטרון סילביה יאנג. ליפה עברה עם משפחתה לפרישטינה לאחר שקוסובו הכריזה על עצמאות ב-2008. שם, היא למדה בבית הספר המילניום השלישי ולמדה יותר על השפה האלבנית וחשבה על פיתוח קריירה מוזיקלית.
ליפה עברה חזרה ללונדון בגיל 15. בבית הספר פרלמנט היל השיגה את דרגות ה-A שלה, ואז חזרה ונכנסה לבית הספר לתיאטרון סילביה יאנג במשרה חלקית. היא העלתה שירים משלה לפלטפורמת "SoundCloud" וחשבונה באתר יוטיוב והחלה לפרסם סרטונים של עצמה מכסה שירים בהם "If I Ain't Got You" מאת אלישיה קיז ו-"Beautiful" מאת כריסטינה אגילרה. לאחר מכן דגמנה עם רשת טופשופ, וחתמה בסוכנות דוגמנות, אשר עזרה לה לקבל תפקיד כ"זמרת" בפרסומת של חברת התקשורת הבריטית ITV לתוכנית האקס פקטור בשנת 2013, בעודה מבצעת גרסת כיסוי לשיר "Lost in Music". לאחר מכן רכשה מפיק ומנהל.
ביוגרפיה > 2013–2017: תחילת הקריירה, Dua Lipa

ב-2013, ליפה חתמה על חוזה עם "Tap Management", בהנחיית בן מאוסון ואד מילט, בזמן שעבדה כמלצרית בבר קוקטיילים. היא הוצגה בפני מאוסון על ידי עורך הדין שלה, שהרתיע אותה לחתום על עסקת פרסום נוספת שהוצעה לה. לאחר מכן, הם הציעו לה משכורת חודשית כדי לעזוב את עבודתה ולהתמקד בהקלטות מוזיקה. במהלך אחת הפגישות, ליפה הייתה שותפה לכתיבת השיר "Hotter than Hell", מה שהוביל בסופו של דבר לחתימתה על חוזה תקליטים עם וורנר מיוזיק גרופ האמריקנית ב-2014. מילט פירטה בדיעבד על עבודתה של ליפה באומרו: "דואה הייתה ממש חכמה – היא חתמה בוורנר גרופ בין היתר מפני שלא הייתה להם אמנית פופ גדולה והם היו צריכים אחת. הם מאוד רצו אותה, אז היה לה את הפוקוס של הצוות מהיום הראשון". באוגוסט 2015, ליפה הוציאה את סינגל הבכורה שלה "New Love", בהפקת אמיל הייני ואנדרו וויאט. הסינגל השני שלה, "Be the One", זכה להצלחה אירופית באוקטובר 2015, והגיע למקום הראשון בבלגיה, פולין וסלובקיה, וכן לרשימה בעשירייה הראשונה במעל 11 שטחים אירופאיים. באוסטרליה ובניו זילנד, הפך להצלחה נאה בהשמעותיו, והגיע למקומות ה-6 ו-20 בהתאמה. בנובמבר 2015, נחשפה ליפה כאחת הפריצות הטובות ביותר ברשימה הארוכה של "Sound of..." של רשת השידור הבריטית "BBC" ל-2016. סיבוב ההופעות הראשון שלה בממלכה המאוחדת ואירופה החל בינואר 2016, והסתיים בנובמבר 2016.
ב-18 בפברואר 2016, ליפה הוציאה את הסינגל השלישי שלה, "Last Dance" ואחריו "Hotter than Hell" ב-6 במאי. האחרון זכה להצלחה בעיקר בממלכה המאוחדת, שם הגיע לשיאו במקום ה-15. ב-26 באוגוסט, יצא לאור הסינגל החמישי שלה "Blow Your Mind (Mwah)" שהגיע לשיאו במקום ה-30 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר הפכה לכניסתה הראשונה של ליפה למצעד הבילבורד 100 בארצות הברית, בעודו הופיע לראשונה במקום ה-72. השיר עמד בראש מצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד, והגיע למקום ה-23 במצעד 40 שירי המיינסטרים. ליפה הופיעה בסינגל "No Lie" של שון פול, שיצא בנובמבר 2016, אשר הגיע למקום העשירי בממלכה המאוחדת. בחודש שלאחר מכן, הוזמן סרט תיעודי על ליפה בשם See in Blue על ידי המגזין The Fader. בינואר 2017, ליפה זכתה בפרס בחירת הציבור של "EBBA", והוציאה את הסינגל "Scared to Be Lonely", בשיתוף פעולה עם מרטין גריקס, שהגיע למקום ה-14 בממלכה המאוחדת. במאי 2017, הופיעה ביום השנה לערוץ הטלוויזיה האינדונזי "SCTV" וזכתה בפרס בקטגוריית האמנית הבינלאומית הצעירה והמבטיחה בטקס פרסי המוזיקה של הערוץ.
אלבום אולפן הבכורה של ליפה, Dua Lipa, בעל כותרת שמה, יצא לאור ב-2 ביוני 2017. הסינגל השישי שלו, "New Rules", שיצא בחודש הבא, הפך לשירה הראשון של ליפה בראש מצעד הסינגלים הבריטי, והראשון של אמנית סולו שהגיע לפסגתו מאז "Hello" של אדל ב-2015. הסינגל מוכתר גם כשיר הנמכר ביותר שלה עד כה, בעודו התברג גם בעשירייה הראשונה של מדינות נוספות, בהן במקום ה-2 באוסטרליה, המקום ה-6 בארצות הברית והמקום ה-7 בקנדה. בחודש יוני, הופיעה ליפה בפסטיבל גלסטונברי. בחודש שלאחר מכן הופיעה בפסטיבל המוזיקה האינדונזי "We the Fest" בבירה ג'קרטה. בדצמבר, הוכתרה לאישה בעלת ההזרמות הרבות ביותר של 2017 בממלכה המאוחדת על ידי ספוטיפיי. באותה שנה, החזיקה ב-4 סינגלים שהגיעו לעשירייה הראשונה במצעד הסינגלים הבריטי, עם "Be the One", "New Rules", "No Lie" וגרסת כיסויה לשיר "Bridge over Troubled Water", שהוכתר כסינגל לגיוס כספים למשפחות הקורבנות של השרפה במגדל גרנפל בלונדון. בינואר 2018, קיבלה ליפה מועמדויות בחמש קטגוריות בפרסי המוזיקה הבריטית, יותר מכל אמן אחר באותה שנה בעוד טקס זה הוגדר לפעם הראשונה שאמנית קיבלה כ-5 מועמדויות בשנה אחת.
ביוגרפיה > 2024–הווה: Radical Optimism

בשנת 2024 הופעה ליפה ברשימת טיים 100, כהוקרה על פלטפורמת הניוזלטר שלה "Service95" (אנ').
במרץ 2024, ליפה חשפה את שם אלבומה השלישי Radical Optimism, את עטיפתו, רשימת השירים ותאריך היציאה. האלבום יצא ב-3 במאי וכלל 11 שירים. שני הסינגלים המקדימים מהאלבום הם "Houdini" ו-"Training Season". האלבום בהשראת העיר לונדון ואנרגיית הבריטפופ של שנות ה-90. ליפה הסבירה כי המושג "אופטימיות רדיקלית" נגע בה, והאלבום משלב את הרעיון של לעבור כאוס בצורה רגועה ולהרגיש שניתן להתמודד עם כל סערה. השותפים המרכזיים של ליפה באלבום הם קווין פארקר, דני אל. הארל, טוביאס ג'סו ג'וניור וקרוליין אילין, שהשתתפו גם בכתיבת להיטים קודמים שלה.
בספטמבר 2024, ליפה הכריזה על מופעים לסיבוב ההופעות "Radical Optimism" בארצות הברית ובקנדה, שצפוי להתחיל בסתיו 2025.
ב-7 במרץ 2025 יצא לאור השיר "Handlebars", סינגל שיתופי של ג'ני וליפה, המופיע באלבום הסולו הראשון של ג'ני, Ruby, שיצא באותו היום.
אמנותיות

לליפה יש טווח ווקאלי המוגדר כמצו-סופרן. המוזיקה שלה מייצגת בעיקר את ז'אנר הפופ, אך תוארה גם כדיסקו, האוס ורית'ם אנד בלוז. מבחינה סגנונית, תוארה כדאנס-פופ, סינת'פופ, רית'ם אנד בלוז, דרים פופ, פופ אלטרנטיבי, ותת-ז'אנרים של נו-דיסקו. ליפה עצמה מתארת את הסגנון המוזיקלי שלה כ"פופ אפל". היא ידועה בשירתה באופן "מובהק, צרוד, נמוך", ובטון ה"מזועף" שלה. לגבי תהליך כתיבת השירים שלה, ליפה מצהירה שהיא בדרך כלל מגיעה לאולפן עם רעיון ומתחילה לפתח את השיר עם שותפיה לכתיבה. היא מצטטת את האמנים קיילי מינוג, פינק, נלי פורטדו, ג'מירוקוואי, קנדריק לאמאר וצ'אנס הראפר בין ההשפעות המוזיקליות שלה. בראיון למגזין הגברים GQ בשנת 2018, הצהירה באומרה כי, "הרעיון שלי לפופ היו פינק, כריסטינה אגילרה, דסטיניז צ'יילד ונלי פורטדו". אלבום האולפן השני שלה Future Nostalgia משנת 2020, נוצר בהשראת אמנים שהאזינה להם במהלך שנות העשרה שלה, בהם גוון סטפאני, מדונה, מולוקו, בלונדי ואאוטקאסט.
אמנותיות > קבלה

מחקר שנערך על ידי המשרד לסטטיסטיקה לאומית בממלכה המאוחדת גילה שמספר האנשים שנולדו עם השם דואה באנגליה וויילס היה 63 בשנת 2017, השנה בה זכתה ליפה בשיר הראשון שלה בראש מצעד הסינגלים הבריטי עם "New Rules", אשר מאז, סכום זה גדל ל-126 בשנת 2019. במאי 2018, היא נרשמה ברשימת הפתיחה של מגזין "ווג" הבריטי של 25 הנשים הבריטיות המשפיעות ביותר של 2018, כאשר הייתה הצעירה ביותר ברשימה בגיל 22. בביקורת של המגזין כלפיה, שיבח את שירה "New Rules" כ"המנון של העצמה נשית והנחת תוכנית לחיי מין מודרניים" בנוסף לתיאורה של ליפה כ"מגדירת תרבות".
בפברואר 2019, דמות השעווה הראשונה של ליפה נחשפה במוזיאון מאדאם טוסו בלונדון, בהשראת הופעתה במהלך פסטיבל גלסטונברי ב-2017. חודשיים לאחר מכן, דמות שעווה שנייה מפוסלת ליפה נחשפה במוזיאון מאדאם טוסו באמסטרדם מאת הופעתה בטקס פרסי הבילבורד לשנת 2018. לינדזי הייונס ממגזין הבילבורד כינתה את ליפה כ"גיבורה" בתחיית ז'אנר הדיסקו ב-2020 על ידי שירה "Don't Start Now" מ-2019. ליפה נכללה ברשימת טיים 100 של מגזין "טיים" האמריקאי – ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם, בעוד הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג בביקורתה כינתה את ליפה כ"כוכבת זוהרת". בשנת 2021, מארק סאתרלנד וג'ם אסואד ממגזין "וראייטי" האמריקאי – דירגו את ליפה כאחת הנשים המשפיעות ביותר בתעשיית הבידור העולמית.
מיזמי אופנה > סגנון לבוש

במשך השנים בהופעותיה בטקס פרסי הגראמי, דורגו לבושיה של ליפה בשבחים. בעת לבישתה שמלת ורסצ'ה ויהלומי בולגרי, דורגה ליפה ברשימת הסלבריטאים המתלבשים הטובים ביותר של הטקס ה-61 על ידי כלי תקשורת שונים. בטקס ה-62 שנה לאחר מכן, עבור שמלת אלכסנדר וואנג שלה בסגנון שנות ה-90, דורגה כאחת המפורסמות המתלבשות הטובות ביותר. בטקס ה-63, עבור שמלת ורסצ'ה ותכשיטי בולגרי דורגה שוב כאחת המפורסמות המתלבשות הטובות ביותר.
ליפה הוציאה ליפ גלוס במהדורה מוגבלת בשם "Cremesheen Glass" בשיתוף עם חברת הקוסמטיקה הקנדית של מאק קוסמטיקס עבור הקמפיין שלה בשם "Future Forward". היא הפכה לפנים של הבושם "Libre" לקמפיין של המותג איב סן לורן שהושק בספטמבר 2019, עבורו הקליטה גרסת כיסוי לשיר "I'm Free" משנת 1965 אשר הופיע בפרסומות לקמפיינים של ליפה עם המותג. מאוחר יותר הייתה הפנים של גרסה חדשה של אותו בושם בשם "Libre Intense". ביולי 2020 הפכה לשגרירה בינלאומית של מותג המים המינרליים אוויאן. במרץ 2021 ביצעה א-קפלה לשירה "Levitating" עבור פרסומת לקמפיין "Drink True" של המותג.
מיזמי אופנה > דוגמנות

ליפה עשתה את הופעת הבכורה שלה במסלול דוגמנות בתצוגת אביב/קיץ 2022 של ורסצ'ה בשבוע האופנה במילאנו, בו הופיעה לצד שירים מאלבום אולפנה השני.
אקטיביזם > זכויות נשים

ליפא מזדהה כפמיניסטית. היא הצהירה כי היא דוגלת בנימוקיה הפמיניסטיים בעובדות שקראה בספרים כגון "פמיניסטית רעה" (2014) מאת רוקסן גיי, "מיתוס היופי" (1990) מאת נעמי וולף ו"גברים מסבירים לי דברים" (2014) מאת רבקה סולניט. במשך השנים, התבטאה נגד סקסיזם בתעשיית המוזיקה באמצעות חשבונותיה במדיה החברתית כדי להעלות את המודעות לבעיות של נשים. בהופעתה על השטיח האדום של פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2018, לבשה שמלת ורדים לבנה לתמיכה בתנועת Time's Up ובטקס קבלת זכייתה בפרס נאמה על זכויות נשים ופמיניזם. היא התייחסה לחשיבותה של תנועת "Me Too", וטענה שאף על פי שמעולם לא סבלה מהטרדות מיניות בחייה, היא גדלה ב"מרדף נשיקות" כלפיה. היא טוענת על סקסיזם בתעשיית המוזיקה בטענה כי "קשה יותר להתייחס לנשים ברצינות" בניגוד לאמנים גברים שאנשים חושבים שהם "כותבים מוזיקה משלהם" וכלפי נשים מניחים שהכול "מיוצר ומזויף".
היא הביעה את דעותיה לגבי זכויות נשים בערב הסעודית בציוץ בחשבונה בטוויטר לאחר ההיתר על נהיגת נשים במדינה על ידי סלמאן, מלך ערב הסעודית ביוני 2018 וביקרה את הנושא בטענה מדוע לא נעשה עד אותה תקופה אותו תיארה כ"צעד לקראת שוויון". ליפה הסבירה כי לתפיסתה, פמיניזם "אינו נוגע לשנאת גברים, אלא לדרישת שוויון". בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-61, הקדישה את נאום זכייתה כדי לחלוק כבוד לאמניות המועמדות בקטגוריות באומרה, "אני מניחה שהשנה באמת גברנו" משפט אשר היה רמז להקלטות מנכ"ל האקדמיה לשעבר, ניל פורטנוב, לפיהן נשים צריכות "לעלות מדרגה כדי לקבל הכרה בתעשיית המוזיקה". ליפה השתתפה בסרט קצר בשם "פמיניזם גלובלי", בבימוי אנני לנוקס בשיתוף "Apple Music" שיצא ב-7 במרץ 2019 לקראת יום האישה הבינלאומי אשר נועד להעלות את המודעות למיזוגניה, אונס ואלימות נגד נשים, והציג את ליפה מצהירה על נתון שאומר כי "1 מכל 3 נשים ונערות מושפעות מאלימות פיזית או מינית במהלך חייהן".
במאי 2019 התבטאה בעד זכויות גישה להפלה מלאכותית בארצות הברית לאחר שלא הוסכמו לאישור באלבמה וטענה כי, "אף גבר לא צריך לקבל החלטה כה מהותית על גופה של אישה". שלושה חודשים לאחר מכן, הציגה את תמיכתה לקמפיין "Bans Off My Body" שאורגן על ידי אימהות בהריון נגד מגבלות על הפלות במדינה. שיריה, "Future Nostalgia" משנת 2019 מדבר על נושאים של פמיניזם ושיקוף עצמי, ו-"Boys Will Be Boys" משנת 2020 ממחיש את נושאי האלימות הגברית, הטרדה מינית, גבריות רעילה, סטנדרטים כפולים, שנאת נשים, ונושאים להעצמה ופמיניזם. בנובמבר אותה שנה הביעה תמיכה עם הקמפיין לטובת זכות גישה להפלות בארגנטינה שמטרתו לעורר את החוקיות של הצעת החוק להפסקת הריון מרצון. חודש לאחר מכן, במהלך הטקס "Billboard Women in Music" השתמשה בנאום קבלת הפרס שלה כדי להדגיש כי לנשים בעולם "יש עדיין הרבה מה לעשות למען שוויון אמיתי".
אקטיביזם > זכויות להט"ב

ליפה דוגלת בשוויון חברתי מלא עבור חברי קהילת הלהט"ב. ב-12 בפברואר 2018, הניפה את דגל הקהילה בזמן שביצעה את שירה "Be the One" באולם "Hollywood Palladium" בעיר לוס אנג'לס כחלק מסיבוב ההופעות "The Self-Titled Tour". ב-12 במרץ 2018, ביצעה שוב את המעשה בעת שהופיעה עם שירה "Blow Your Mind (Mwah)" בהופעתה בתיאטרון "Palais of Melbourne". בספטמבר 2018, חלק ממעריציה של ליפה הוצאו על ידי האבטחה מהופעתה במרכז התערוכות והכנסים הלאומי בשאנגחאי, סין, מפני שהניפו את דגל הקהילה. בתגובה למעשה הצהירה לאחר מכן כי היא "גאה ואסירת תודה לאותם מעריצים שהפגינו את גאוותם" במופעה.
באפריל 2019, הביעה את תמיכתה בזכויות להט"ב בברוניי אשר התבטאה בקריאה לחרם על ענפי המלונאות של חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי יחד עם סלבריטאים נוספים בהם אלן דג'נרס וג'ורג' קלוני, לאחר שהצהיר כי יכניס לתוקף חוק עונשין שיגדיר פעילות הומוסקסואלית בהסכמה במדינה כעונש מוות בסקילה (אם כי דווח שהוקפא לאחר מכן). בשנת 2020 הייתה מארחת מסיבות בפסטיבל המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני באוסטרליה ולקחה חלק במצעד בהופעתה. בחודש יולי באותה שנה כתבה מכתב לממשלת הממלכה המאוחדת שהתקבל על ידי שרת הנשים והשוויון, אליזבת טראס, לאיסור טיפולי המרה בחוק.
אקטיביזם > עמדות פוליטיות

בנובמבר 2018, ליפה הביעה את התנגדותה לפרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי משום שעל פי ניסיונה האישי "אף פליט לא עוזב את ארצו בלי צורך" לדבריה. ביוני 2019, פרסמה את תמיכתה במעברה המתמשך של סודאן לדמוקרטיה ברשתות החברתיות על ידי שיתוף תמונה כחולה שהראתה את הביטוי "עמוד עם סודאן" בה פירטה את עמדתה על הטבח בחרטום ועל "נשים, גברים וילדים הנלחמים למען מעבר שליו לדמוקרטיה". היא תיארה את האירוע כניסיון "רצח ואונס אכזרי" על ידי הממשלה המאלץ את מי שמנסים לקרוא לדמוקרטיה לחוות "הפרה של זכויות החירות" כתוצאה מחסימת גישות לאינטרנט שלהם ו"הפרה של זכויות אדם". בדצמבר אותה שנה, תמכה ליפה במפלגת הלייבור בראשות ג'רמי קורבין בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת 2019, תוך השוואה בין המדיניות של המפלגה בנושאים שונים ברשתות החברתיות.
ביולי 2020, תמכה בקמפיין "Let the Music Play" בו חתמה על מכתב פתוח שנשלח לשר התרבות, אוליבר דאודן, לקריאת תמיכת מממשלת הממלכה המאוחדת בהפסד הכלכלי של תעשיית המוזיקה החיה במדינה תחת מגפת הקורונה. ב-18 ביולי 2020, שיתפה פוסט בסטורי שלה באינסטגרם המסביר "מדוע קוסובו אינה ולעולם לא תהיה סרביה" וקראה לעוקביה לחתום על עצומה שקראה לאפל לכלול את קוסובו בשירותי המיפוי שלו כמדינה עצמאית. למחרת, פרסמה ברשתות החברתיות שלה תמונה של כרזה המכילה מפה לא רשמית של אלבניה הגדולה, ששיקפה חלקים מאלבניה, קוסובו, סרביה, יוון ומקדוניה הצפונית כעם אחד שצורפה להגדרה של המילה "אוטוכטוני". מכיוון שהכרזה מקושרת בדרך כלל ללאומנות אלבנית קיצונית, קיבלה ליפה תגובות שליליות ברשתות החברתיות שבהן הואשמה בלאומנות אתנית ופשיזם. לאחר מכן הצהירה שהפוסט שלה "פורש לא נכון" על ידי אנשים המקדמים בדלנות אתנית, אידאולוגיה אשר הצהירה שהיא "דוחה לחלוטין". בחודש אוגוסט דחקה בעוקבי האינסטגרם שלה להצביע נגד דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020.
לאחר שתמכה ופעלה למען הסנאטור האמריקני ברני סנדרס בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020, ליפה הביעה בתמיכה במועמד ג'ו ביידן להפוך לנשיא באירוע וירטואלי שנועד לאלבנים אמריקאים מאוחר יותר באותה שנה במהלך עונת הבחירות הכלליות, בטענה שהקוסובנים "חייבים לתמוך בביידן מכיוון שהוא היה נגד הטבח והטיהור האתני של האלבנים בכך שתמך בהפצצת נאט"ו על יוגוסלביה" בשנת 1999. בינואר 2021, פרסמה קריאה לעוקבי האינסטגרם שלה לעודד את אזרחי קוסובו להצביע בבחירות לפרלמנט המדינה 2021. בעודה תומכת בזכויותיהם של עקורים, תמכה ליפה באוגוסט 2021 בנשיאה הקוסוברית, ויוסה עוסמני בחיפוש אחר האזרחים הנעדרים מאז מלחמת קוסובו (1998).
חיים אישיים

שמה הפרטי של ליפה, "דואה", היה הצעתה של סבתה, ופירושו "אהבה" באלבנית. ליפה מכונה מדי פעם בשם דולה פיפ ("Dula Peep"), שמקורה כהגייה שגויה של אישיות הטלוויזיה לשעות היום וונדי ויליאמס ב-2018, אם כי מאז אימצה בחיוב את הכינוי. שפת האם שלה היא אלבנית והיא דוברת אנגלית במבטא לונדוני.
ב-2013, ליפה החלה מערכת יחסים חוזרת ונשנית עם השף האנגלי אייזק קארו, ממנו נפרדה לראשונה בפברואר 2017. היא יצאה עם הסולן של הלהקה האמריקאית "LANY", פול קליין, מאוגוסט 2017 עד ינואר 2018. מאוחר יותר, היא חידשה את מערכת היחסים שלה עם קארו, איתו יצאה מינואר 2018 עד יוני 2019. ב-14 ביוני 2019, החלה במערכת יחסים עם אנואר חדיד ממנו נפרדה בדצמבר 2021.
ליפה סיפרה שהיא רואה עצמה כ"תומכת כבוד של ליברפול", מועדון הכדורגל האנגלי הנודע, לאחר ששירה "One Kiss" אומץ על ידי אוהדים של הקבוצה עם הופעתה של ליפה בגמר ליגת האלופות 2018, ובזכות ניצחונות משמעותיים הפך מאז להמנון אוהדי ה-Reds של ליברפול.
ב-27 בנובמבר 2022, ליפה קיבלה אזרחות אלבנית על ידי נשיא אלבניה בג'רם בגג'(אנ'), יממה טרם תחילת חגיגות יום העצמאות ה-110 ברפובליקת אלבניה.
ב-26 בדצמבר 2024 לאחר שנה של זוגיות, בעת חג המולד, התארסה ליפה לשחקן הבריטי קאלום טרנר.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2017: Dua Lipa
2020: Future Nostalgia
2024: Radical Optimism
דיסקוגרפיה > אלבומים אחרים – אוספים

2016: Spotify Sessions
2017: The Only
2017: Live Acoustic
2019: Deezer Sessions
2018: Dua Lipa: Complete Edition
2020: Club Future Nostalgia
2021: Future Nostalgia: The Moonlight Edition
2024: Live at the Royal Albert Hall
פילמוגרפיה

| שנה> קולנוע | שם> קולנוע | דמות> קולנוע | הערות> קולנוע |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | ברבי | ברבי בת הים |  |
| 2024 | ארגייל | לגראנג' |  |
טלוויזיה
| 2018, 2020 | סאטרדיי נייט לייב | עצמה, אורחת מוזיקלית | 2 פרקים |
הופעות > סיבובי הופעות

2016: Hotter than Hell Tour
2017: US and Europe Tour
2017–2018: The Self-Titled Tour
2022: Future Nostalgia Tour
2025–2024: Radical Optimism Tour
הופעות > הופעות חימום

2016: Suburbia Tour – טרוי סיון
2017: A Head Full of Dreams Tour – קולדפליי
2017–2018: 24K Magic World Tour – ברונו מארס
פרסים ודירוגים > הופעה ברשימות

2024: טיים 100
התעמולה הישראלית

תמונת הסברה שהפיק דובר צה"ל בזמן מבצע עמוד ענן
התעמולה הישראלית, ההסברה הישראלית או הדיפלומטיה הציבורית של מדינת ישראל, הן הפעולות שנוקטת ברחבי העולם מדינת ישראל, לשם הסברת מדיניותהּ.
ההסברה הישראלית הרשמית מנוהלת על ידי משרד החוץ, משרד ההסברה והתפוצות, משרד התיירות ומשרד ראש הממשלה. על גופים אלה נמתחה ביקורת בטענות לחוסר ארגון, חוסר תיאום וחוסר יעילות. דובר צה"ל פועל להסברת הפעולות הצבאיות של צה"ל, ולהצגת תדמית חיובית של צה"ל כצבא מתקדם, נאור ומוסרי.
לצד הגופים הרשמיים, רבות מפעולות ההסברה נעשות בידי ידידי ישראל ותומכיה, שחשים שהפעילות הממלכתית של מדינת ישראל וגופיה לא מספקת. בין המסבירים מהסוג הזה ניתן למנות את פרופ' אלן דרשוביץ, פרופ' ארווין קוטלר, אלן פינקלקראוט, נטלי דדון, יוסף חדאד, ארגון The Israel Project, Honest Reporting, בומרנג - נלחמים למען ישראל ואחרים.
תפקיד ההסברה הישראלית

עיקר פעילות ההסברה הישראלית היא פעילות להצדקת זכות הקיום שלה, אליה מתנגדים גופים ואנשים שונים; את מדיניות המלחמה בטרור שלה; ואת מדיניותה כלפי פלסטינים, שמבוקרת עלי ידי התקשורת הבין־לאומית ועל ידי ארגוני זכויות אדם.
המתקפה על הלגיטימיות של ישראל באה בעבר בעיקר ממדינות ערב, אך מאז שנות ה-2000 גם מהתקפות של ארגוני שמאל רדיקלי המשתמשים ברטוריקה של זכויות אדם, פוסט-מודרניזם וקוסמופוליטיות כדי לשלול את זכות קיומה של ישראל ולהציג את קיומה כמדינת אפרטהייד או כחטא קולוניאליסטי שיש לתקן על ידי ביטול מדינת ישראל לטובת מדינה דו-לאומית או מדינת כל אזרחיה לצד מדינה פלסטינית. תעמולה זו מציגה את ישראל כמדינה אלימה, כובשת ומנשלת, הפוגעת ללא הצדקה בפלסטינים. התומכים בעמדות ישראל טוענים שלעיתים קרובות היא מבוססת על שקרים, סילופי מידע והגזמות על תקריות שאירעו במסגרת הסכסוך הישראלי-ערבי.
מאז שנות ה-2000, מטרת התעמולה הישראלית היא בראש ובראשונה להילחם בתעמולה האנטי-הישראלית ובדה-לגיטימציה כנגד זכותה להתקיים. לשם כך מציגה ההסברה הישראלית מידע על השתלשלות האירועים ההיסטורית ופעולות טרור מהם סובלים תושבי ישראל.
תפקיד אחר של ההסברה היא רכישת אוהדים למדינת ישראל או צמצום האיבה כלפיה כתוצאה ממתן מידע ונתוני אמת על המתרחש באזור, כמו גם טיעונים שונים, ובפרט הצגת פן אחר של ישראל, שלא מתייחס למלחמה המתמשכת עם מדינות ערב והפלסטינים. ההסברה הישראלית מציגה את תרומתה של ישראל לעולם בתחומי המדע, הטכנולוגיה, ההנדסה, החקלאות, העזרה למדינות עולם שלישי והתרבות.
רקע ושלבי התפתחות

הסברת הרעיון הציוני בפני דעת הקהל העולמית הייתה גורם מרכזי במנגנון התנועה הציונית, במסגרת המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. התנועה פעלה להקמת מדינת ישראל באמצעות תמיכת המדינות החברות באו"ם, ושכנוע דעת הקהל העולמית היה צעד חשוב בכך.
מראשית הקמתה באמצע המאה ה-20, שרויה ישראל במצב מדיני-צבאי מיוחד במינו, ולפיכך מאמצי ההסברה שלה התרכזו בסיבות להקמתה ולהצדקת עצם קיומה. כמדינה דמוקרטית, המוקפת אויבים שמשטרם לרוב הוא טוטליטרי, הוכרז בה, מאז מלחמת העצמאות מצב חירום באופן תמידי שנטה להתלקח, אחת לכמה שנים, לכדי מלחמה. לאור תוקפנותה של התעמולה הערבית, מצב זה שנמשך מאז ועד היום, חייב את ישראל להמשיך ולהשיג אהדה בין־לאומית.
היות שישראל מדינה פתוחה לעולם וחשופה לתקשורת העולמית, הוויכוח הפוליטי-פנימי המתמיד בה, מרבה להיות תחת ביקורות התקשורת העולמית ובתוכה גם ביקורת הקהילות היהודיות. על כן, אופן הסברת הפנים השליך על אופן ההסברה כלפי חוץ.