stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורשה
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

בשנת 1946 כאשר אביו כלוא בצרפת, החלה פורשה תחת ניהולו של פרי ולצד כמה מעמיתיו לחזור ולעבוד ממקום מושבה החדש והבסיסי של החברה בעיר גמונד באוסטריה. עקב תוצאותיה הקשות של המלחמה נאלצה החברה להקים עצמה מן הבסיס מחדש, והחלה להציע בין היתר עבודות תיקונים ושירותים שונים כגון עבודות תיקונים למכונות חקלאיות, זאת לצד חתימת חוזים חדשים לעבודות הנדסה באיטליה. אחד מן החוזים העיקריים שחתמה החברה היה תכנון ופיתוח מכונית פורמולה 1 בעלת הנעה כפולה למרוצי הגרנד פרי, עבור קבוצת צ'יסיטליה (Cisitalia) של התעשיין האיטלקי פיירו דוסיו. הודות לחוזים אלו החל להתייצב בשנת 1947 מצבה הפיננסי של החברה, דבר זה אפשר לה לשוב ולפתח פרויקטים עצמיים שונים, כאשר בכוונת החברה ובעיקר בכוונתו של המנכ"ל פרי לפתח מכונית ספורט בעלת שני מושבים שימושית לשימוש יומיומי, עם אחיזת כביש טובה, האצה מהירה ובלימה טובה אשר תישא את שם החברה. ביולי החלה פורשה בפיתוחה של מכונית זו.
ביוני 1948 הוצג דגם אבטיפוס, כאשר המכונית נקראה פורשה 356. המכונית תוכננה ופותחה על ידי החברה בראשותו של פרי פורשה לאחר שכהגדרתו הוא "פשוט לא מצא את המכונית שהופיעה בחלומותיו" (ציטוט: “I couldn't find the sports car of my dreams, so I built it myself”). מכונית זו סימנה את לידתו של מותג מכוניות הספורט פורשה.
49 היחידות הראשונות של דגם ה-356 יוצרו בסדנה בעיר גמונד שבקרינתיה, כאשר באפריל 1950 עבר הייצור לעיר צופנהאוזן אשר בפרברי שטוטגרט, שם גם שוכן מטה החברה כיום. המכונית הייתה מצוידת במנוע בוקסר אחורי מקורר אוויר, ועל כן בעלת צליל מנוע דומה לזה של החיפושית. בגרמניה שלאחר מלחמת העולם השנייה נוצר מחסור גדול בחלקים ורכיבים, כאשר מלאי החברה הצטמצם משמעותית והאספקה הייתה מוגבלת מאוד. עקב כך הכילה בתחילה הפורשה 356 מכלולים רבים של חברת פולקסווגן כגון מנוע, תיבת הילוכים ומערכת המתלים, אך חלקים אלו הוחלפו במהירות לחלקים מייצור עצמי, כולל המנוע האחורי. אף על פי שחלקה בתחילה רכיבים עם החיפושית, נחשבת מכונית ה-356 כדגם הראשון של פורשה, מאחר שהייתה למכונית הראשונה אשר נמכרה על ידי החברה הצעירה, והראשונה אשר נשאה את השם פורשה.
בשנת 1950 הפכה פורשה ליצרנית רכב עצמאית, בבעלות שווה של משפחות פורשה ופיך, כאשר בשנת 1951 נפטר פרדיננד פורשה בגיל 75.
בשנת 1953 הציגה פורשה את מכונית הספורט והמרוצים הפורשה 550.
היסטוריה > פורשה 911

לאחר הצלחות מוטוריות בזירות המרוצים בעזרת דגמים שונים בהם הפורשה 550, הציגה פורשה בספטמבר 1963 את מכונית הפורשה 911 אשר זכתה לתהילה. הפורשה 911 היא מכונית 2+2 (שני מושבים קדמיים ובנוסף שני מושבים אחוריים קטנים), בעלת מנוע בוקסר 6 צילינדרים אחורי. עד לסדרת ה-996 אשר הוצגה בשנת 1998, היו כל מנועיהן של מכוניות ה-911 מקוררי אוויר, כאשר לאחר מכן היו למקוררי מים. דגם הפורשה 911 הוא המזוהה יותר מכל עם חברת פורשה, נמכר עד היום בגרסאות משופרות בהצלחה עצומה, ונוחל הצלחות מוטוריות על מסלולי המרוצים. הפורשה 911 נחשבת גם כיום, יותר מחמישים שנה לאחר יציאתה לשוק, למופת של מכונית ספורטיבית ומהנה לנהיגה.
ציוני דרך בציר הזמן של החברה

בשנת 1952 הציגה פורשה את ה'פורשה ג'וניור', טרקטור מונע דיזל אשר ייצורו נמשך עד לשנת 1963. דגמים נוספים היו הפורשה דיזל סטנדרט ופורשה סופר.
בשנת 1953 הציגה פורשה את רכב השטח למטרות צבאיות פורשה 597. יוצרו 71 יחידות בלבד.
בשנת 1965 הציגה פורשה את מכונית הפורשה 904, מכונית מרוץ מהמצליחות ביותר של חברת פורשה אשר יוצרה בגרסה חוקית לכביש.
בשנת 1969 פותחה ויוצרה במשותף עם חברת פולקסווגן הפורשה 914 ומעט מאוחר יותר הפורשה 916, שהחליפו את הפורשה 912 ויוצרו עד שנת 1976.
בשנת 1972 הפכה פורשה לחברה ציבורית, כאשר החברה הונפקה בבורסה של פרנקפורט וגייסה הון ציבורי לראשונה.
באוקטובר 1974 הציגה פורשה בתערוכת פאריס את הפורשה 930, או בשמה הרשמי פורשה 911 טורבו, ה-911 הסדרתית הראשונה בעלת מגדש טורבו.
בשנת 1976 הציגה פורשה את מכונית הפורשה 924. הפורשה 924 החליפה את מכוניות ה-914 וה-916 כדגם הבסיס של החברה. דגם זה הכיל מכלולים רבים של חברת אאודי בהם מנוע הרכב, והורכב במפעלה של חברת אאודי בעיר נקרסולם.
בשנת 1978 הציגה פורשה את מכונית ה-גראן טוריסמו הפורשה 928 אשר במקור הייתה אמורה להחליף את הפורשה 911, אולם רעיון זה נזנח עקב מכירותיה הרבות של ה-911.
בשנת 1982 הציגה פורשה את מכונית הפורשה 944 אשר החליפה את מכונית הפורשה 924.
בשנת 1986 הציגה פורשה את מכונית העל של החברה הפורשה 959, ה-959 הייתה למכונית המתקדמת ביותר לזמנה, וזכתה במקומות 1–2 במרוץ הראלי פאריס-דאקר לשנת 1986.
בשנת 1992 הציגה פורשה את מכונית הפורשה 968 אשר החליפה את מכונית הפורשה 944.
בשנת 1993 מונה וונדלין ווידקינג למנכ"ל החברה, תפקיד אותו מילא בהצלחה רבה 16 שנים ועזר בהפיכתה של חברת פורשה מיצרנית קטנה למכוניות ספורט לאחת מחברות הרכב הרווחיות ביותר בעולם, עד אשר פוטר בשנת 2009 על ידי דירקטוריון החברה לאחר ניסיון כושל שלו להשתלט על קבוצת פולקסווגן, מהלך אשר הכניס את חברת פורשה לחובות של מיליארדי אירו.
בשנת 1996 הציגה פורשה את מכונית הפורשה בוקסטר, מכונית הרודסטר הראשונה של החברה מאז הפורשה 550. מכונית הבוקסטר הייתה לדגם הנמכר ביותר של החברה עד להצגתה של הפורשה קאיין.
בשנת 1998 נפטר פרי פורשה, אך השליטה בחברה נשארה עדיין בידי משפחות פורשה ופייך.
בשנת 2002 הציגה פורשה את הפורשה קאיין, רכב הפנאי-שטח הראשון של חברת פורשה, אותו הניב שיתוף פעולה עם חברת פולקסווגן. פלטפורמת הקאיין פותחה על ידי חברת פורשה, ומשותפת לאאודי Q7 ולפולקסווגן טוארג. הקאיין ממוצב בראש קטגוריית רכבי הכביש-שטח ונועד להתחרות בדגמים כמו ה-ב.מ.וו X5 והמרצדס-בנץ M-קלאס.
בשנת 2004 הציגה פורשה את מכונית העל הפורשה קאררה GT. הקאררה GT היא מכונית מתקדמת מאוד טכנולוגית, ובעלת מנוע 10 צילינדרים אשר פותח למטרות מרוצים. הקאררה GT יוצרה במפעלה החדש של פורשה בלייפציג.
בשנת 2005 הציגה פורשה את מכונית הפורשה קאיימן, מכונית ספורט בתצורת קופה אשר נבנתה על בסיס הפורשה בוקסטר.
בשנת 2009 הציגה חברת פורשה מכונית הפורשה פאנאמרה, מכונית סלון פאר אשר מתחרה בעיקר במרצדס-בנץ S-קלאס, בב.מ.וו סדרה 7 ובאאודי A8.
בשנת 2010 הציגה פורשה את מכונית העל ההיברידית הפורשה 918. נכון לשנת 2015 הפורשה 918 מחזיקה בשיא ההקפה המהירה ביותר במסלול הנורדשלייפה בנורבורגרינג למכונית חוקית לנהיגה בכבישים ציבוריים, לאחר שהקיפה את המסלול בשנת 2013 ב-6:57.00 דקות.
בשנת 2013 הציגה פורשה את מכונית הפורשה מאקאן, מכונית פנאי ספורטיבית בגודל בינוני.
דגמי החברה > דגמים בשנת 2016

| פורשה 911 | פורשה בוקסטר | פורשה קאיימן | פורשה קאיין | פורשה פאנאמרה | פורשה מאקאן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
דגמי החברה > דגמים בשנת 2020

| פורשה 992 | פורשה טייקאן | פורשה קאיין קופה |
| --- | --- | --- |
ניסיון ההשתלטות על פולקסווגן

לחברת פורשה היו מתחילת דרכה יחסי עבודה הדוקים עם חברת פולקסווגן. כמו כן חברת פורשה הייתה ממחזיקי המניות העיקריים של קבוצת פולקסווגן, כאשר בשיאה בחודש ינואר 2009 כחלק ממהלך של ניסיון השתלטות על הקבוצה אותו הוליך מנכ"ל פורשה וונדלין ווידקינג, החזיקה החברה יותר מ-50 אחוזים ממניותיה של קבוצת פולקסווגן. בדיעבד התברר כי מהלך זה היה יומרני מדי, והכניס את חברת פורשה לסחרור בעקבות המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008, והמיתון בשוק הרכב, בדמות חובות של 10 מיליארד אירו ומהלך שבסופו השתלטה קבוצת פולקסווגן על חברת פורשה. דבר זה גרם לסערה בחברת פורשה ולפיטוריהם של מנכ"ל פורשה המצליח במשך 16 שנים וונדלין ווידקינג, ושל סמנכ"ל הכספים של החברה. מייד לאחר ההשתלטות על פורשה הודיעה קבוצת פולקסוואגן כי בשנת 2011 יתבצע מיזוג חברות בינה ובין חברת פורשה, שנדחה עקב בעיות משפטיות ובוצע לבסוף בשנת 2012.
פעילות גלובלית

בשנת 1996 חתמה חברת פורשה על חוזה לשיתוף פעולה תעשייתי עם חברת ואלמט הפינית (VALMET). כאשר חברת פורשה התקשתה לעמוד בקצב ההולך וגובר של ביקושים לדגם הבוקסטר, הוחלט לבצע מיקור חוץ ולהעביר חלק מהייצור לחברה הפינית. החל מ-1997 נכנס שיתוף הפעולה לתקפו והוארך בהמשך עד לשנת 2008.
גם כיום משמשת "פורשה" כחברה לתכנון הנדסי, כפי שהייתה בראשית דרכה. ממרכז הפיתוח שלה בוואיסק, 25 ק"מ מערבית לשטוטגרט, שנפתח ב־1972 סייעה חברת פורשה בתכנון המכונית הרוסית לאדה סאמארה, הסיאט איביזה והאופל זאפירה. כמו כן נתנה החברה שירותי ייעוץ הנדסי לחברת דייהו, לחברת סטודיבייקר, לחברת סובארו ועוד. מרכז הפיתוח האמור מעסיק 2,500 מהנדסים ועוסק כיום בפרויקטים של חטיבת המכוניות של פורשה עצמה. בנוסף רכשה חברת פורשה ב-2001 25% מחברת Bertrandt AG, המתמחה בתכנון ופיתוח רכב.
במרוצים

החל משנת 1948 החלה פורשה להתחרות במרוצי מכוניות. לאורך השנים החברה ידעה הצלחות רבות בדמות ניצחונות רבים במגוון רחב של מרוצים שונים וקטגוריות שונות, כולל עשרות זכיות באליפויות שונות אשר רבות מהן מרוצי סיבולת יוקרתיים למרחקים ארוכים. בין מרוצים אלה ניתן למנות את מרוץ הטארגה פלוריו באיטליה ואת מרוץ הקאררה פאנאמריקנה במקסיקו. פורשה היא מותג הרכב המצליח ביותר בהיסטוריית מרוצי המכוניות בעולם. כמו כן, פורשה היא יצרנית רכבי המרוץ הגדולה בעולם, כאשר בשנת 2006 החברה ייצרה 195 מכוניות מרוץ לקבוצות מרוץ שונות ברחבי העולם, ואילו ב-2007 ייצרה 275 מכוניות. עיקר המוניטין המוטורי של פורשה נבנה לאחר הצלחת החברה במרוץ 24 השעות של לה מאן היוקרתי, מרוץ בו ניצחה 18 פעמים, מספר המהווה שיא זכיות ליצרנית רכב במרוץ. מרוצים אלו היוו חלק חיוני במחקר והפיתוח המתמשך של החברה בתחום ההנדסה, כאשר באופן מסורתי טכנולוגיות ופיתוחים אלו אשר פותחו למרוצי המכוניות נמצאו בסופו של דבר במכוניות החברה הסדרתיות.
במרוצים > השנים הראשונות

את מורשת המרוצים של פורשה ניתן לייחס החל מה-11 ביולי 1948 כאשר הרבט קיס אחיינו של פרדיננד פורשה נהג במכונית הפורשה מרכב מס' 1 במרוץ המכוניות הראשון שנערך באוסטריה לאחר המלחמה, מרוץ בו זכה בניצחון הקטגוריה בה התמודד. בשנות החמישים והשישים התמודדה החברה רק עם מכוניות בעלות מנועים בנפח קטן כאשר היא מנצחת מרוצים רבים בקטגוריות השונות בהן התמודדה, ומדי פעם גם ניצחונות כלליים במרוצים מול מכוניות אבטיפוס ייעודיות בעלות מנועים בנפח גדול יותר. אחד מניצחונות כלליים אלו והנודע שבהם היה במרוץ הטארגה פלוריו שנערך באיטליה בשנת 1956, מרוץ בו התמודדה החברה על ידי מכונית הפורשה 550. מרוץ הטארגה פלוריו היה מרוץ סיבולת יוקרתי אשר נהוג היה להתקיים החל משנת 1906 בהרי סיציליה בדרכים ובכבישים ציבוריים. מסלול המרוץ היה בעל עקומות ופניות חדות רבות, בכבישים הרריים בגובה רב כאשר לעיתים קרובות במהלך המרוץ מרחשים שינויי אקלים קיצוניים. היה נחשב אחד המרוצים הקשוחים והמפרכים ביותר באירופה. בנוסף ידעה החברה ניצחונות במרוץ זה בשנים 1959, 1960, 1964, ובין השנים 1966–1970, ועל ידי מכוניות נוספות דוגמת הפורשה 904, הפורשה 718, פורשה 906, 907, 908 והפורשה 910. ניצחון נוסף במרוץ זה בו זכתה החברה היה בשנת 1973 על ידי מכונית הקאררה RSR. בשנת 1957 זכתה החברה בניצחון ראשון בפורמולה 2 בגרנד פרי הגרמני, זאת על ידי גרסה משופרת בעלת מושב אחד של מכונית הפורשה 550 A ספיידר. בשנת 1959 זכתה החברה בניצחון הראשון שלה במרוץ טיפוס גבעות, זאת על ידי מכונית הפורשה 718 RSK ספיידר. בשנת 1960 זכתה פורשה באליפות העולם ליצרנים בפורמולה 2 בראשותו של נהג המרוצים הבריטים סטירלינג מוס על ידי מכונית הפורשה 718. בשנת 1962 במהלך הגרנד פרי הצרפתי זכתה פורשה במרוץ הפורמולה 1 הראשון שלה, זאת על ידי הנהג דן גורני ומכונית הפורשה 804 בעלת מנוע 8 צילינדרים. הצלחות נוספות של החברה בפורמולה 1 היו בעונות 1984–1986 כאשר קבוצת מקלארן הבריטית זכתה באליפות העולם ליצרניות ואלן פרוסט וניקי לאודה זכו באליפות העולם לנהגים, זאת כאשר פורשה סיפקה את מנועי המכוניות.
במרוצים > ראלי

ראלי ומרוצי שטח מהווים חלק משמעותי בהיסטוריה המוטורית של פורשה החל מניצחונו של האנס הרמן במרוץ הקאררה פאנאמריקנה היוקרתי בשנת 1954 בקטגוריית 1,500 סמ"ק על ידי מכונית הפורשה 550 ספיידר. במהלך השנים התמודדה הפורשה 911 במרוצי הראלי השונים כאשר היא זוכה להצלחות. בשנת 1967 זכתה החברה באליפות העולם בראלי בקטגוריית סדרת גרופ 1 למכוניות טורינג על ידי מכונית הפורשה 912. בנוסף זכתה פורשה שלוש שנים ברציפות בשני המקומות הראשונים במרוץ הראלי מונטה קרלו בין השנים 1968–1970. בשנת 1970 זכתה החברה באליפות הבינלאומית ליצרנים (IMC). בנוסף ידעו מכוניות החברה הצלחות תחת קבוצות מרוץ פרטיות דוגמת ז'אן-פייר ניקולא אשר זכה במרוץ הראלי מונטה קרלו בשנת 1978 על ידי מכונית פורשה 911SC פרטית. בשנים 1984 ו-1986 זכתה החברה במרות הראלי פאריס-דאקר על ידי מכונית הפורשה 953, גרסת הראלי של הפורשה 911, ועל ידי הפורשה 959.
במרוצים > מרוצי סיבולת וטורינג

במהלך השנים התמודדה החברה רבות במרוצי סיבולת, אחד מן המפורסמים שבהם הוא מרוץ 12 השעות של סברינג כאשר ניצחונה הכללי הראשון במרוץ של פורשה הגיע בשנת 1960 על ידי מכונית הפורשה 718RSK 60 ספיידר של הנהגים האנס הרמן ואוליבר גנדביאן. נכון לשנת 2015 פורשה מחזיקה במספר שיא של 18 ניצחונות כלליים ו-47 ניצחונות קטגוריה במרוץ זה. מרוץ מפורסם נוסף הוא מרוץ 24 השעות של דייטונה בו זכתה החברה לראשונה בשנת 1968 על ידי מכונית הפורשה 907. לחברה ניצחון נוסף במרוץ זה במתכונתו הראשונית כאשר היה מרוץ 1,000 ק"מ בשנת 1959, זאת על ידי מכונית הפורשה 718. נכון לשנת 2016 פורשה מחזיקה במספר שיא של 22 ניצחונות כלליים ו-64 ניצחונות קטגוריה במרוץ זה. בשנת 2015 זכתה החברה באליפות העולם במרוצי סיבולת.
במרוצים > מרוץ 24 השעות של לה מאן

למרוץ 24 השעות של לה מאן שבצרפת, היה חלק משמעותי בהצלחתה בזירה המוטורית של פורשה, כאשר במהלך השנים זכתה החברה במספר שיא של 18 זכיות במרוץ הסיבולת המפורסם. ניצחונה הכללי הראשון במרוץ זה של פורשה הושג בשנת 1970 על ידי מכונית הפורשה 917, זאת לצד זכייה שנייה רצופה בשנה שלאחר מכן. החל מאמצע שנות השבעים ועד לתחילת התשעים היו מרוצי לה מאן בסימן שליטה מוחלטת של פורשה.
במרוצים > זכיות ואליפויות במרוצים בולטים

18 זכיות במרוץ 24 השעות של לה מאן
22 זכיות במרוץ 24 השעות של דייטונה
20 זכיות באליפות אירופה בנסיעת טיפוס גבעות
18 זכיות במרוץ 12 השעות של סברינג
15 זכיות במרוץ מכוניות העל של ה-IMSA
12 אליפויות עולם ליצרנית
11 זכיות במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג
12 זכיות במרוץ 6 השעות של נורבורגרינג
11 זכיות במרוץ הטארגה פלוריו
7 זכיות במרוץ 6 השעות של סילברסטון
8 אליפויות עולם למרחק ארוך
4 זכיות במרוץ ראלי מונטה קרלו
2 זכיות במרוץ הראלי פאריס-דאקר
2 זכיות באליפות העולם לקבוצות ו-3 אליפויות עולם לנהגים בפורמולה 1 כספקית מנועים למכוניות קבוצת מקלארן
במרוצים > מכוניות מרוץ בולטות

פורשה 550
פורשה 904
פורשה 718
פורשה 911
פורשה 917
פורשה 936
פורשה 956
פורשה 962
פורשה 959
פורשה 919 הייבריד
מוניטין

שם המותג 'פורשה' נחשב לאחד השמות היוקרתיים ביותר בעולם הרכב, על-פי סקר שערך בשנת 2015 מכון המחקר האמריקני היוקרתי ג'יי.די פאוור (J.D Power), נמצא כי פורשה היא מותג הרכב הנחשק ביותר בארצות הברית כבר 11 שנים ברציפות, ובסקר שנערך בשנת 2010 נמצא כי מותג פורשה הוא מותג הרכב האמין ביותר בארצות הברית.
נתוני ייצור

| שנה | 911 | 918 | מאקאן | קאיין | פאנאמרה | בוקסטר\קאיימן | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | 29,751 | 35 | 312 | 81,916 | 24,798 | 28,996 | 165,808 |
| 2014 | 31,590 | 545 | 59,363 | 66,005 | 22,383 | 23,211 | 203,097 |
| 2015 | 31,373 | 375 | 86,016 | 79,700 | 15,055 | 21,978 | 234,497 |
פורשה בישראל

פּוֹרְשֶׁה מיובאת לישראל באופן סדיר מאז 1996. החל מ-2016 מיובאת על ידי חברת "אורכיד ספורטס קארס ישראל". בנוסף, פועלים מתווכים העוסקים בייבוא עצמי לנהגי רכב פורשה ישראליים.
פורשה הוא מותג היוקרה הראשון בתחום התחבורה ששווק בישראל באופן סדיר. הצלחתו הובילה לייבוא של מותגים מקבילים, כגון אסטון מרטין הבריטית ופרארי ומזארטי האיטלקיות.
מוזיאון פורשה

מוזיאון פורשה נפתח לראשונה בשנת 1976. בשנת 2005 הוחל בבנייתו של המוזיאון החדש הנמצא בסמוך למטה החברה בשטוטגרט. במוזיאון נמצאים דגמי סדרתיים של החברה לצד מכוניות מרוץ שיוצרו לאורך השנים.
הגיית השם

חברת פורשה קרויה על שם משפחתו של פרדיננד פורשה, ויש לכנותה כהגייתה המדויקת בגרמנית כאשר האות פ' דגושה, והאות ש' בסגול. יש הנוהגים לכנותה במילת הקיצור "פורש", כאשר האות ש' בשווא, במיוחד בארצות הברית. זוהי אינה טעות אלא שם קיצור וחיבה אשר השתרש באנגלית, בדומה לכינויי החיבה 'למבו' לחברת למבורגיני ו'בימר' לחברת BMW. הגייה נוספת הנהוגה בארצות הברית היא פורשה כאשר האות ש' בקמץ.
ראו גם

פורשה 911 GT3- מכונית המירוץ המובילה של פורשה.
הערות שוליים

↑  Ferdinand Porsche, Biography (באנגלית)
↑  Ferdinand Porsche, VW history, Beetle, 356, 911, www.pre67vw.com
↑  History of Porsche, Audi & Volkswagen
↑  Porsche at 60: The little sports-car company that could - Autoweek
↑  Alex Oagana, Mercedes-Benz T80 – The Record Car That Never Was, autoevolution, ‏2010-10-23 (באנגלית)
↑  Porsche type 64 - Stuttcars.com, www.stuttcars.com (באנגלית)
↑  Ferdinand Porsche Went Electric With His First Car; Check Out Photos Of The P1 Electric Car Unearthed After A Century, International Business Times, ‏2014-01-28
↑  נעם וינד, כך שירתה תעשיית הרכב הגרמנית את השלטון הנאצי, באתר 
"The Car"‏, 12 באפריל 2018
↑  Ferdinand Porsche | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Speedsters - a site dedicated to all aspects of Porsche Speedsters from the 1950s to the present day, www.speedsters.com
↑  http://www.porsche.com/newsletterfallback.aspx?pool=international&lang=none&newsletterid=2010-01
↑  History - Porsche Engineering, Home - Porsche Engineering (בגרמנית)
↑  Ferdinand Porsche - Stuttcars.com, www.stuttcars.com (באנגלית)
↑  1948 Porsche 356, conceptcarz.com (באנגלית)
↑  Nick D, 1954 Porsche 550 RS Spyder, Supercars.net, ‏2016-04-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  David Gianatasio|September 21,  2015, How This Driving Machine Continues to Live Up to Its Legend, www.adweek.com (באנגלית)
↑  2018 Porsche 911 GT2 RS, www.topspeed.com
↑  Collin Woodard, Consumer Reports’ 10 Best Fun-to-Drive Cars, MotorBiscuit.com, ‏2015-04-16 (באנגלית)
↑  Porsche Milestones, www.porsche.com
↑  Home, Nürburgring Lap Times (באנגלית) (ארכיון)
↑  כמו שעון: פורשה רוכשת נתח נוסף מפולקסווגן, באתר ynet, 6 בינואר 2009
↑  סערה בעולם הרכב: מנכ"ל פורשה פוטר לאלתר, באתר ynet, 23 ביולי 2009
↑  פולקסווגן ופורשה, אין מיזוג. בינתיים, באתר ynet, 11 בספטמבר 2011
↑  Volkswagen finally, really, taking over Porsche - Autoblog
↑  Porsche - Racing Sports Cars, www.racingsportscars.com
↑  Motorsports
↑  Warehouse Shopping - Autoweek
↑  Porsche at Le Mans - Stuttcars.com, www.stuttcars.com (באנגלית) (ארכיון)
↑  PORSCHE models & brand history
↑  2015 U.S. Automotive Performance, Execution and Layout (APEAL) Study | J.D. POWER, www.jdpower.com
↑  המכונית הכי אמינה בארה"ב: פורשה, באתר ynet, 23 במרץ 2010
↑  מיכל גלנטי‏, פורשה משפחתית, באתר וואלה, 7 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565598505171  GND: 32015-8  ISNI: 0000 0001 0725 719X  LCCN: n2003098458  NKC: kn20091015002  VIAF: 146781503   WorldCat (עם VIAF): 146781503 
מטה החברה הראשי בצופנהאוזן, שטוטגרט
פורשה 356
פורשה 911
פורשה 904
פורשה 959
פורשה קאררה GT
פורשה 918
פורשה 956 זכתה בשנות השמונים 6 פעמים ברציפות במרוץ 24 השעות של לה מאן
718 במוזיאון פורשה
מכונית הפורמולה 1 מתוצרת מקלארן בעלת מנוע פורשה
מנוע מכונית הפורמולה 1
פורשה 935
פורשה 919 במהלך מרוץ לה מאן
959 מנצחת ראלי דאקר 1986 במוזיאון פורשה
פורשה 917 השיגה עבור פורשה בשנת 1970 את ניצחונה הכללי הראשון במרוץ 24 השעות של לה מאן שבצרפת
קאררה RSR שנת 1973 זוכת מרוץ הטארגה פלוריו
מרוץ הפורשה סופרקאפ במסלול הוקנהיימרינג
מרדכי אילן

| --- | --- |

 לידה:  1915 תרע"ה פולין
 פטירה:  6 בפברואר 1981 (בגיל 66 בערך) ב' באדר א' תשמ"א
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 6 בפברואר 1981 
 תחומי עיסוק:  סדר קדשים, משפט עברי
 רבותיו:  רבי חיים עוזר גרודזנסקי
 חיבוריו:  כנסת הראשונים - זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית
 
 תפקידים נוספים:  אב"ד בתל אביב, חבר מערכת האנציקלופדיה התלמודית
 
 פרסים והוקרה:  פרס הרב קוק לספרות תורנית (1969) 
 
הרב מרדכי אילן (תרע"ה, 1915 – ב' באדר א' תשמ"א, 6 בפברואר 1981) היה רב ולמדן ישראלי, כיהן כאב"ד בבית הדין בתל אביב, עסק רבות בסדר קדשים. חתן פרס הרב קוק.
ביוגרפיה

נולד בסובאלק שבפולין לאריה ודינה אילנדר. לאחר סיום לימודיו בתלמוד תורה המקומי, קיבל מלגת לימודים ונסע ללמוד אצל רבי שלמה היימן בישיבת רמיילס שבווילנה, שם למד גם ב"קיבוץ" של רבי חיים עוזר גרודזנסקי שכינה אותו "העילוי מסובאלק". עוד בהיותו במזרח אירופה, פרסם מאמרים תורניים בכתב העת התורני "כנסת ישראל". בשנת 1935 עלה לארץ ישראל, כדי ללמוד בישיבת מרכז הרב בירושלים. בירושלים השמיט משם משפחתו את שתי אותיותיו האחרונות, וכך קיבל את השם העברי "אילן". הוא נישא לשרה אריאלי, בתו של הרב יצחק אריאלי.
ב-1949 הדפיס בסיוע מוסד הרב קוק את ספרו הראשון "תורת הקודש" שזכה לתפוצה רחבה ולאזכורים בכתבי גדולי הרבנים, כמו הרב הראשי לישראל רבי יצחק אייזיק הלוי הרצוג ורבי איסר זלמן מלצר. מלבד עיסוקו בסדר קדשים, היה מעורה גם בתחום המשפט העברי. הוא היה חבר הוועדה המכינה של ספר החוקה של מכון הרי פישל, מעבודתו במסגרת זו הוציא לאור את ספריו בתחום המשפט העברי: "דרכי הקנינים" ו"חוקי הנזיקין". כמומחה בתחום התמנה כאב"ד בתל אביב וכיהן בתפקיד זה במשך שנים רבות. פסקי דין רבניים רבים שלו הודפסו בחוברות על ידי משרד הדתות. בשנת ה'תשי"א מונה לרב מקומי בירושלים.
בשנת ה'תשט"ז (1955) העניקה מועצת הרבנות הראשית כושר דיינות לרב אילן, ופטרה אותו מבחינות הדיינות.
לצד פעילותו בתחום הדיינות המשיך להקדיש חלק ניכר מזמנו לעיסוק בסדר קדשים ונחשב בקי גדול בענייני המקדש והקרבנות. חיבר מספר ספרים, כשגולת הכותרת היא יצירתו התורנית "כנסת הראשונים", שבה אסף את חידושי תורתם של הראשונים הפזורים בחידושיהם על מסכתות התלמוד וכינס יחד את הדברים השייכים לסדר קדשים. על ספריו בתחום זה זכה בשנת תשכ"ט-תש"ל בפרס הרב קוק לספרות תורנית.
מלבד עבודותיו אלו, היה חבר מערכת האנציקלופדיה התלמודית, וגם השאיר אחריו חיבור ובו פירושים על התורה, שנדפס לאחר פטירתו.
לאחר סדרת התקפי לב שעבר בשנותיו האחרונות, נפטר בב' באדר א' תשמ"א, 6 בפברואר 1981, ונקבר ליד קבר חמיו בהר המנוחות בירושלים.
צאצאיו

הרב יעקב דוד אילן - מרבני ישיבת כנסת יצחק (חדרה) ועורך במוסד הרב קוק. השלים את מפעלו התורני של אביו "כנסת הראשונים".
הרב אליהו אילן - מכהן כרב שכונה בנתניה ורב בית הכנסת "מקדש מרדכי" על שם אביו.
הרב יהודה אילן - ראש כולל בבני ברק.
חתנו הרב אברהם צבי יפה - רב שכונה בתל אביב
חתנו הרב יצחק טיקוצ'ינסקי - מיזמי קריית ספר במודיעין עילית
חתנו הרב שלמה זלמן רוזנטל - ראש כולל הגר"א במודיעין עילית ומנהל רוחני של ישיבת אור אלחנן לצעירים (בנו של הרב יעקב ניסן רוזנטל).
מספריו

כנסת הראשונים למסכת זבחים, בצירוף שער מרדכי
תורת הקודש על הלכות בית הבחירה ביד החזקה
מקדש מרדכי על התורה
לקריאה נוספת

יעקב דוד אילן, גדולת מרדכי : פרקי חייו של אאמו"ר הגאון ר' מרדכי אילן זצ"ל, ישורון לד, תשע"ו, עמ' רסא - תכו (מידע בקטלוג רמב"י), כולל קונטרס הערות במסכתות זבחים ותמורה וכן מאמרים ומכתבים נוספים שנעתקו מתוך רשימות בפנקסיו של הרב מרדכי אילן.
הערות שוליים

↑  יצחק ש. דויטש, להופעת הספר "תורת הקודש", חרות, 2 באוקטובר 1949, עמ' 2
↑  הודעה על מינוי דיינים, ילקוט הפרסומים תשט"ז, עמ' 849; נבחרו שבעה דיינים חדשים, הצופה, 15 במרץ 1956, עמ' 1; כתבי מינוי לדיינים בבתי-הדין הרבניים (העתקים), באתר ארכיון המדינה, עמ' 26
↑  מנוי רב, חרות, 12 בדצמבר 1959, עמ' 4
↑  מזכירות כללית - מועצת הרבנות הראשית. (תשט"ו-תשכ"ה), באתר ארכיון המדינה, עמ' 229
↑  נקבעו חתני פרס הרב קוק לשנים תשכ"ט-תש"ל, דבר, 3 בדצמבר 1970, עמ' 5
↑  הרב מרדכי אילן הובא למנוחות, מעריב, 9 בפברואר 1981, עמ' 15
↑  אישים ומוסדות, הצופה, 1 באוגוסט 1966, עמ' 6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306934905171  ISNI: 0000 0000 7903 1686  LCCN: n85006530  VIAF: 11265026   WorldCat (עם VIAF): 11265026
Veneno

"Veneno" (באנגלית: "Poison", ובעברית: "רעל") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הברזילאית אניטה. השיר יצא לאור ב-28 בנובמבר 2018, כסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום, Solo. השיר יצא על ידי חברת התקליטים האחים וורנר.
השיר הגיע למקום ה-19 במצעד שבפורטוגל, וה-30 במצעד שבברזיל.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אניטה, מאוריציו מונטאנר, ג'ון לאונה, מריו קסרס ואנדי קליי והופק על ידי ג'ון לאונה. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הרגאטון. שני סגנונות אלו מאפיינים גם את שאר שירי המיני-אלבום, Solo.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אניטה ב-9 בנובמבר 2018. הקליפ בוים על ידי ז'ואאו פאפה. הקליפ צולם בגוונים כהים, ובו ניתן לראות את אניטה מוקפת בעשרות נחשים. ישנן סצנות בהן ניתן לראות את הנחשים נכרכים סביב צווארה של אניטה.
נכון ליולי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-110 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 96 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 30 |  |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 18 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 3 |  |
|  קולומביה | נשיונל-רפורט | 24 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 12 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב (לטיני) | 30,000 |