stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ייסון דנינו-הולט
קריירה > טלוויזיה

דנינו-הולט החל את הקריירה הטלוויזיונית שלו בשנת 2001, אז הגיש פינה בתוכנית זאפ לראשון בערוץ 1. משם עבר לערוץ ניקלודיאון, לאחר שנבחר להנחות יחד עם רוני דואני את התוכנית "מסטיק" ואת התוכנית "אחי! אחותי!". בשנת 2004, עוד לפני שסיים את לימודיו ב"תלמה ילין", נבחר דנינו-הולט להנחות בערוץ המוזיקה MTV האירופי. הוא היה למנחה הישראלי השלישי בערוץ (אחרי עדן הראל ובקי גריפין), בו כתב, ערך והגיש את תוכנית הדגל "Switched On". הוא חזר לישראל לאחר שנת עבודה ב-MTV, והמשיך לעבוד על התוכנית בשיתוף חברת ההפקה הישראלית "ענני תקשורת".
ב-2006 שידר תוכנית מיוחדת מאחורי הקלעים של טקס פרסי המוזיקה של MTV באירופה והחל לעבוד ככתב שטח בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס", עבודה שנמשכה חמש עונות.
ב-2007 החל לשחק בסדרת המדע הבדיוני הישראלית "הנפילים" במשך שתי עונות, בתפקיד מאור אלמקייס. בנוסף, השתתף בקליפ "הבוקר יאיר" של שירה גבריאלוב. באותה שנה גם הגיש את הניקוד מטעם ישראל במופע האירוויזיון.
ב-2009 החל להנחות שתי תוכניות בערוץ 24: תוכנית יומית עם דפנה לוסטיג באולפן השקוף ותוכנית לייט נייט עם לי בירן.
ב-2011 הפיק וביים פרק בסדרה התיעודית "ההורים שלי" בערוץ יס דוקו. הסרט שיצר לסדרה, ששמו "שנטי ומרטין", עוסק באמו.
בשנת 2012 החל לתעד את חייו בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים 2". במקביל החל לבקר אופנה בתוכנית "שעת הדרקון" המשודרת בערוץ 10, לצדן של דורין אטיאס, וסופי טייב. במהלך אותה שנה החל להשתתף כחבר פאנל בתוכנית "הדיבור" בהנחייתו של אלירז שדה.
בשנת 2013 החל להנחות לצד אילנה ברקוביץ' את תוכנית המוזיקה "פלייליסט" בערוץ 24. במאי 2013 השתתף בפאנל בתוכנית "מה שת'ה שומע" 2 בהנחיית אסי עזר באותו ערוץ. בהמשך אותה שנה החל לשדר בערוץ החדש i24News, וכן להגיש את התוכנית "מיוזיקפה" בערוץ 24. ב-1 בנובמבר 2014 הנחה את טקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל, לצדה של נטלי דדון.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה של כאן 11 "מותק בול באמצע" לצידם של גילי איצקוביץ, דנה דבורין ואנה דוברוביצקי.
קריירה > תיאטרון

בשנת 2010 כתב וביים את ההצגה­ "ליידי טוויסטד", שהוצגה בפסטיבל ישראל, בהשתתפות ליאל דניר, מגי אזרזר ונעה בירון. בשנת 2011 כתב וביים את ההצגה "לב", שעלתה בפסטיבל עכו, בה גם שיחק, בהשתתפות אייל שכטר וליאל דניר. בשנת 2012 הקים את קבוצת התיאטרון "UMAMI". באותה שנה כתב וביים את ההצגה "אדיפלית", בה גם שיחק, בהשתתפות מגי אזרזר וידידיה ויטל. ההצגה זכתה בפרס קיפוד הזהב בשלוש קטגוריות: שחקנית השנה (איליה גרוס), שחקנית משנה (מגי אזרזר) ועיצוב תלבושות (שירה וייז). בשנת 2013 כתב וביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב את ההצגה "מלכה - אגדת פופ למבוגרים". באותה שנה כתב וביים את "האישה שיכולתי להיות", שעלתה בפסטיבל אינטימדאנס בתיאטרון תמונע. דנינו-הולט שיחק בה לצד מרינה בלטוב גראס.
בדצמבר 2014 הועלתה בתיאטרון הקאמרי בכורת המחזה המקורי "חמוצ", שכתב דנינו-הולט ושבו הוא השחקן הראשי (בהשתתפות אוולין הגואל, אריק זילברמן, לוסי דובינצ'יק וערן צור). במחזה מועלה סיפורו של נער ליווי ומתוארת הוויית הסקס וההתמכרות לכסף ולסמים בשוליו של עולם הזנות הגברית. ההצגה זכתה בפרסי TLVmedia fest (הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה) בקטגוריית שחקן השנה בהצגה - ג'ייסון דנינו הולט, ושחקנית השנה בהצגה - אוולין הגואל. בשנת 2015 תרגם לעברית וביים את המחזה "Attempts On Her Life או בעברית: אֶן", פרי עטו של מרטין קרימפ. ההצגה מוצגת בתיאטרון תמונע והייתה מועמדת להצגת השנה בפרסי עכבר העיר. באותה שנה העלה בסטודיו שלו את המופע הנייד "לא מכניסה את זה הביתה" - שיח המורכב מווידויים אוטוביוגרפיים.
בפברואר 2016 מונה לעוזר המנהלת האמנותית (מרינה בלטוב גראס) של תיאטרון הפרינג' העצמאי החדש "תיאטרון הבית", הנמצא במשכן החדש של הסטודיו למשחק ניסן נתיב ביפו. באותה שנה כתב וביים את ההצגה "i know it when i see it", בנושא פורנוגרפיה. הצגת הבכורה שלה תעלה בפסטיבל הקיץ הבינלאומי של קאמפנאגל, בהמבורג, גרמניה.
קריירה > סיפורת

ב-2021 פרסם דנינו-הולט את הספר "צילום מסך", שהוא יצירתו הראשונה בפרוזה.
קריירה > פרסים ומלגות

המחזה "חמוצ" שכתב זכה במלגת נקודת פתיחה למחזאות צעירה שהעניק מפעל הפיס (2013).
זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה בקטגוריית אמנים ויוצרים מבטיחים (2016).
הערות שוליים

↑  דינה חלוץ, ג'ייסון דנינו הולט סוגר חשבון עם אמא, באתר Xnet‏, 30 באוקטובר 2011
↑  הקהילה מתגייסת: אחרי כל לילה מגיע יום, באתר "מזבלה"
↑  גיא ארליך, עזרה בדרך: הקהילה הגאה נלחמת בהתאבדויות, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2011
↑  אלינור פוקס, ‏האמנים מתגייסים לצד המפלגות, באתר ‏מאקו‏, 7 בינואר 2013
↑  קיץ ברבנר, ‏"מרגיש אל הורי": ג'ייסון דנינו הולט חושף שהוא לא רוצה ילדים, באתר מעריב אונליין, 29 ביוני 2022
↑  גילי איזיקוביץ, בביתה במדבר, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2011
↑  פסטיבל ישראל 2011 – ליידי טוויסטד - ביקורת על ההצגה מאת צבי גורן באתר "הבמה"
↑  מרט פרחומובסקי, ‏ביקורת תיאטרון: "אדיפלית" בצוותא, באתר "במחשבה שנייה", 5 בדצמבר 2012;
 חווית תיאטרון אדיפלית, באתר "תרבות הפנאי"
↑  הזוכים בפרס קיפוד הזהב 2013, באתר "הבמה"
↑  ענת מוניץ, ג'ייסון דנינו הולט באגדת פופ למבוגרים - ריאיון עם ג'ייסון דנינו הולט על ההצגה, באתר "הבמה"
↑  אינטימידאנס 2012, באתר תיאטרון תמונע
1 2  חמוצ, באתר תיאטרון הקאמרי; חמוצ זה בן אדם בפנוכו - ביקורת על ההצגה מאת צבי גורן, באתר "הבמה"
ניר סלונים, ‏חמוצ: לא יצירה קלה לעיכול – אבל חשובה, באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2014; מרט פרחומובסקי, עכבר העיר אונליין, "חמוצ": חוויה חושית עזה על הבמה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2015
↑  טקס פרסי המדיה ה-2 – רשימת הזוכים, באתר הפסטיבל
↑  Attempts on her life או בעברית: אֶן(הקישור אינו פעיל, 27.3.2022), באתר תיאטרון תמונע; Attempts On Her Life או בעברית: אן - ביקורת על ההצגה מאת צבי גורן באתר "הבמה"; עידוא דגן, עמוסה ונועזת: דנינו הולט מדבר שפה חדשה, באתר nrg
↑   יאיר אשכנזי, כשהתיאטרון נהפך לתא וידויים, באתר הארץ, 27 במאי 2015
↑  עידוא דגן, כבוד: התפקיד החדש של ג'ייסון דנינו הולט, באתר nrg
↑  i know it when i see it - a contemporary musical reaction to porn, באתר תיאטרון קאמפנאגל
↑  דור בביוף, ‏אי אפשר להדחיק יותר, באתר ‏מאקו‏, 4 בינואר 2022
↑   יאיר אשכנזי, הוכרזו הזוכים בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב, באתר הארץ, 23 במרץ 2016; הוכרזו זוכי פרס רוזנבלום 2016, באתר "הבמה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010743718905171  GND: 1256120162  LCCN: no2022120724  VIAF: 14164295074308411513   WorldCat (עם VIAF): 14164295074308411513 
ג'ייסון דנינו-הולט, 2015
גבעת טארה

| --- | --- |

 מידות
 גובה מעל פני הים:  197 מ' 
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הנאוליתית 
 מיקום
 מדינה:  אירלנד 
 קואורדינטות:  53°34′39″N 6°36′43″W﻿ / ﻿53.5775°N 6.6119444444444°W﻿ / 53.5775; -6.6119444444444
  (למפת אירלנד מוגדלת) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי גבעת טארה(למפת אירלנד רגילה) דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד  הים האירי  ב. הים הקלטי איי אראן  האוקיינוס האטלנטי גבעת טארה
 
גבעת טארה היא אתר ארכאולוגי שתחילתו בתקופה הנאוליתית (3500 לפנה"ס לערך). המקום שימש בעיקר להתכנסויות, לעריכת טקסי פולחן ולקבורה. הגבעה ממוקמת סמוך לנהר בוין בין נאבן לדנשוקלין (Dunshaughlin) במחוז מית' במזרח אירלנד. האתר מלא תפקיד מרכזי בהיסטוריה ובפולקלור של אירלנד ומשמש עד היום כמרכז של מורשת רוחנית דתית ופוליטית. "אם מבקר עומד מאחורי כנסיית פטריק הקדוש במחוז מית' ומביט אל מעבר לגבעה, הוא רואה לא יותר מכמה תלוליות עפר מכוסות בשמיכה של דשא וכבשים שיצאו לרעות בשדה מאחת החוות הסמוכות. אבל אם המבקר יביט עם הלב ועם הנשמה שלו, הוא יראה את כל תפארתה העתיקה של אירלנד". באתר נמצאים מבנים עתיקים שרובם קבורים באדמה. ניתן להבחין בכיפותיהם העגולות הבולטות מעל פני הקרקע, כשהן מכוסות בדשא. על פי המסורת, היה זה מקום מושבו של המלך העליון של אירלנד ואתר קבורתם של 140 מלכים. המקום נחשב כלב הרוחניות הקלטית וכן "כמקום שבו עוצבה זהותה הלאומית של המדינה".
על פי המיתולוגיה האירית (אנ'), גבעת טארה הייתה מקום משכנם של האלים ודרך כניסה לעולם הבא. 
בתחילת המאה ה-20, הגיעה לאתר קבוצה מבני ישראל הבריטים, שסברה כי ארון הברית נקבר במקום. לאכזבתם, התגלו בתום החפירה מטבעות רומיים ספורים.
 בשנת 1950, התבצעה חפירה רשמית שבה נחשפו ממצאים המצביעים על קיומם הקדום של מבנים משמעותיים במקום.
מונומנטים עיקריים > התל של בני הערובה

'התל של בני הערובה', (GiallDumha na nGiall' ,'Mound of the Hostages'), הוא מעבר קבורה מגליתי והמונומנט העתיק ביותר שהתגלה בגבעת טארה, המתוארך בסביבות 2500 לפני הספירה. בין השנים 1955 ו-1959, התבצעו במקום חפירות שהביאו לגילוי ממצאים רבים המלמדים על התקופה הקדומה. מעבר הקבורה נמצא בתוך תל מעגלי שקוטרו 15 מטרים וגובהו 3 מטרים. אורכו 4 מטרים, רוחבו מטר אחד וגובהו 1.8 מטרים. הוא מחולק על ידי אבני אדן לשלושה תאים שבהם התגלו מתנות קבורה שונות, כלי חרס ושרידים של למעלה מ-200 אנשים. החפירות חשפו גם שלד של נער מתבגר מתקופת הברונזה המקושט בשרשרת של אבני חן. האבנים והקירות מעוטרים בגילופי ספירלות ובגילופים הקשורים לשמש, לירח ולכוכבים.  קבר המעבר תוכנן כך שאור השמש יחדור פנימה פעמיים בשנה בלבד.
שמו של הקבר ניתן לו בשל מנהגם של המלכים העליונים של אירלנד להחזיק בבני ערובה מקרב האצילים, כדי להבטיח את שיתוף הפעולה של הממלכות. אחד מהמלכים האגדיים של טרה נקרא ניאל של תשעת בני הערובה כיוון שהחזיק תשעה בני ערובה מהמחוזות של אירלנד ושל בריטניה. הוא נחשב כאב המייסד של שושלת או'ניל ש-28 מבניה מלכו בטארה בין השנים 400 - 1022 לספירה.
הערות שוליים

↑  טארה באתר irish-society.org
↑  בריאן לאוורי עתיקות בסכנה לא רק בישראל: דיווחים מאירלנד ומיוון- מלכי אירלנד מתהפכים בקבריהם באתר הידען
↑  אירלנד המיתית באתר mythicalireland
↑  ראו גם אוצרות אבודים -  האיקס על המפה באתר מסע אחר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4431698-7  LCCN: no2006036375  VIAF: 246268855   WorldCat (עם VIAF): 246268855 
התל של בני הערובה
מפת אתר גבעת טארה
מראה פנורמי של גבעת טארה
גבעות ריינבולט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 אורך הרכס:  8 ק"מ 
 קואורדינטות:  70°29′00″S 72°30′00″E﻿ / ﻿70.4833°S 72.5°E﻿ / -70.4833; 72.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות ריינבולט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות ריינבולט
 
גבעות ריינבולט (באנגלית: Reinbolt Hills) היא קבוצה של גבעות סלעיות, בשוליו המזרחיים של מדף הקרח אמרי, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
אורך רכס הגבעות 8 קילומטרים.
הגבעות ממוקמות 15 קילומטרים ממזרח לאי גילוק.
היסטוריה > גילוי הגבעות

הגבעות התגלו ומופו על ידי ג'ון ה. רוסקו (John H. Roscoe) בשנת 1952, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה, בין השנים 1947–1946.
היסטוריה > מקור השם

הגבעות נקראות על שמו של סגן פרד ל. רייבולט (Fred L. Reinbolt) מצי ארצות הברית, טייס משנה בטיסות הצילום במבצע קפיצה לגובה אשר במסגרתן צולם האזור.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר הגבעות ממוקמות 17 קילומטרים ממזרח לאי גילוק.
גוסטב בוקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1880 לייפציג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  19 בפברואר 1963 (בגיל 82) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  רדיולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ז'נבה  אוניברסיטת לייפציג 
 צאצאים:  Peter A. Bucky 
 
גוסטב בוקי (בגרמנית: Gustav Bucky, ‏3 בספטמבר 1880, לייפציג - 19 בפברואר 1963, ניו יורק) היה רדיולוג, פיזיקאי, מדען גרמני-אמריקאי וממציא עדשת הבוקי במכשירי רנטגן, הקרויה על שמו.
חייו

אחרי קבלת תעודת הבגרות בלייפציג בשנת 1901 הוא למד פיזיקה באוניברסיטת ז'נבה. לאחר מכן למד גם רפואה בלייפציג וסיים את ההסמכה לרפואה בשנת 1906. באותה שנה הוא התחתן עם פרידה לבית זרזון מהמבורג, משוררת ומלחינה. בשנת 1910 הוא פתח מעבדה עצמאית בברלין, שם הוא פיתח את ההמצאות שפרסמו אותו בעולם. בשנת 1923 היגרה המשפחה לניו יורק. הוא חזר לברלין בשנת 1930, אך כעבור פחות משלוש שנים עלו הנאצים לשלטון, והוא חזר לארצות הברית.
בוקי היה חבר קרוב של אלברט איינשטיין ורופאו האישי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440398705171  CiNii: DA16409057  GND: 116828498  ISNI: 0000 0000 8189 0260  LCCN: n96008638  LNB: 000295379  NKC: nlk20030141943  NTA: 070356459  VIAF: 120014580   WorldCat (עם VIAF): 120014580 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמנים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרשון רנרט

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  10 במרץ 1929 מנהיים, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  16 באפריל 2009 (בגיל 80) 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מקום לימודים:  מכון אבני 
 תחום יצירה:  ציור 
 צאצאים:  עדי רנרט 
 
נוף סוריאליסטי, 1971, שמן על בד. גרשון רנרט.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
גרשון רנרט (10 במרץ 1929 – 16 באפריל 2009) היה צייר ישראלי.
ביוגרפיה

רנרט נולד במנהיים שבגרמניה. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, ברחה משפחתו לצרפת ולאחר מכן בשנת 1935 עלו לארץ ישראל. הוא למד אמנות במכון אבני בתל אביב ובבית הספר לאמנות המדרשה ברמת השרון (כיום חלק מהמכללה האקדמית בית ברל) וחבר באגודת הציירים משנת 1961. הוא לימד ציור באוניברסיטת תל אביב. במהלך הקריירה ערך כ-65 תערוכות יחיד בארץ ובאירופה והשתתף בלמעלה מ-200 תערוכות קבוצתיות. ב-2007 הציג תערוכה בישראל לראשונה מזה 15 שנה.
נפטר באפריל 2009, ותרם את גופתו למדע, אך בהמשך הובא לקבורה. היה אב לאיריס ולעדי רנרט, מוזיקאי.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277933  NLI: 987007296545005171  GND: 14070728X  ISNI: 0000 0000 7749 8266  ULAN: 500476596  VIAF: 107705515   WorldCat (עם VIAF): 107705515 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלייזר דירקס DG-200

גלייזר דירקס DG-200 (בגרמנית: Glaser-Dirks DG-200) הוא דאון מתוצרת יצרנית הדאונים הגרמנית  "DG Flugzeugbau GmbH" (אנ') אשר יוצר בין השנים 1977–1983.
יוצרו 192 יחידות.
דגמי "גלייזר דירקס DG-200"

"DG-200".
"DG-202".
"DG-200/17".
"DG-202/17".
"DG-202/17C".
"גלייזר דירקס DG-200"

טיסת הבכורה - 22 אפריל 1977.
דירוג קטגוריה לקבוצת דאון: "Glider competition classes" (אנ') - לקטגוריה "Schleicher ASW 27" (אנ') (משקל מקסימלי - 525 ק"ג).
מוטת כנפיים: 15/17 מטר (בשנת 1978 מוטות הכנפיים הורחבו ל-17 מטר).
משנת 1978 סיבי כנף בנויות מ-סיבי פחמן מחוזקים פולימר ("Carbon fiber reinforced polymer" (אנ')).
טייס: מושב יחיד.
שיעור ירידה מינימלי: 0.59 מטר / דקה.
עומס כנף מינימלי: 31.7 ק"ג למ"ר (דגמי מוטת כנפיים 15 מטר).
עומס כנף מינימלי: 28.8 ק"ג למ"ר (דגמי מוטת כנפיים 17 מטר).
עומס כנף מקסימלי: 45.0 ק"ג למ"ר (דגמי מוטת כנפיים 15 מטר).
עומס כנף מקסימלי: 42.6 ק"ג למ"ר (דגמי מוטת כנפיים 17 מטר).
אזור הכנף המוקפת במישור האופקי: 10.0 מטר (דגמי מוטת כנפיים 15 מטר).
אזור הכנף המוקפת במישור האופקי: 10.57 מטר (דגמי מוטת כנפיים 17 מטר).
הזדקרות - 62 קמ"ש (דגמי מוטת כנפיים 15 מטר).
הזדקרות - 57 קמ"ש (דגמי מוטת כנפיים 17 מטר).
נטל מים - 130 ק"ג.
יחס גלישה (שיעור איבוד גובה ביחס למרחק האופקי) - 45.5 מטר (דגמי מוטת כנפיים 15 מטר).
יחס גלישה (שיעור איבוד גובה ביחס למרחק האופקי) - 42.5 מטר (דגמי מוטת כנפיים 17 מטר).
דגם שהחליפו: "Glaser-Dirks DG-300" (אנ') (יוצר משנת 1983, יוצרו 511 יחידות).
תמונות

"גלייזר דירקס DG-200"
"גלייזר דירקס DG-202"
"גלייזר דירקס DG-200"
"גלייזר דירקס DG-200"
ראו גם

דאון
| תעופה • תעופה צבאית • תעופה אזרחית |
| --- | --- | --- |
| עקרונות | אווירודינמיקה • כוח עילוי • גרר • מספר מאך • זווית התקפה • הזדקרות • פרופיל אווירודינמי • עומס כנף • מערבולת • אפקט קואנדה • יחס גלישה • פינת ארון המתים | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| כלי טיס | מטוס • מסוק • כדור פורח • ספינת אוויר • דאון • המראה ונחיתה אנכית (VTOL) • המראה ונחיתה קצרה (STOL) | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מבנה | כנף • כנפון קצה־כנף • מדף • מאזנות • ספוילר • מעצור אוויר • מוטת כנפיים • כונס אוויר • כני נסע • הגה גובה • הגה כיוון • תא הטייס • משטחי היגוי • קנארד | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| הנעה | מנוע בעירה פנימית • מנוע כוכבי (רדיאלי) • מדחף • מנוע סילון • היפוך דחף • מנוע מגח סילון • מנוע על-מגח סילוני • מנוע רקטי • חשמל | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| תופעות | גלגול הולנדי • צימוד אינרציאלי • בום על-קולי • התעבות סביב כלי טיס • אוסצילציה • ורטיגו • התקרחות | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מערכות | מחווני טיסה • צינור פיטו • מכל דלק נתיק • מצנח בלימה • אוויוניקה • מערכת בקרת טיסה • חיווט תעופתי • קופסה שחורה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| שלבי טיסה | הסעה ודחיפה • המראה • טיפוס • הנמכה • שיוט • נחיתה • אווירובטיקה • הקפה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מקצועות | צוות אוויר • טייס  • מהנדס טיסה • צוות קרקע • הנדסת אווירונאוטיקה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
מונחים בתעופה
הערות שוליים

↑  חברת DG Flugzeugbau archive.org/web
↑  חברת DG Flugzeugbau web.archive.org/web/20110823021612
↑  "גלייזר דירקס DG-200" - תמונות wildbergair.com/registrations
↑  "גלייזר דירקס DG-200", "גלייזר דירקס DG-202" all-aero.com/index.php/contactus/34-planes/4208-glaser-dirks-dg-200-dg-202
↑  "גלייזר דירקס DG-200" - תמונה flyinginireland.com/aircraft.php?Registration
↑  "גלייזר דירקס DG-200/17" abpic.co.uk/pictures/model/Glaser-Dirks%20DG-200xSx17
↑  "גלייזר דירקס DG-202/17C" books.google.co.il/books/ Code of Federal Regulations: 2000
↑  "גלייזר דירקס DG-200" dg-flugzeugbau.de/en/library/25-years-dg-glider
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גלייזר דירקס DG-200".
גוסטב גרוסמן (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1746 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  20 במאי 1796 (בגיל 49) הנובר, נסיכות הבוחר מהנובר 
 מדינה:  גרמניה 
 
גוסטב פרידריך וילהלם גרוסמן (בגרמנית: Gustav Friedrich Wilhelm Großmann;‏ 30 בנובמבר 1746, ברלין – 20 במאי 1796) היה סופר, שחקן ובמאי תיאטרון גרמני. הוא כתב את האופרה Schauspiel mit Gesang Adelheit von Veltheim, על פי מוזיקה של כריסטיאן גוטלוב נפה.
הוא נולד למשפחה ענייה ועד 1767 למד משפט. לאחר מכן עד 1772 היה מזכיר במשלחת הדיפלומטית של פרוסיה בדנציג. בשנת 1778 שימש כבמאי בתיאטרון בון. ב-1874 הקים חברת הפקות תיאטרון שסיירה ברחבי גרמניה והתמקמה בהנובר. תקופה מסוימת הוא חי בקניגסברג. ביתו כיום משמש כמוזיאון על פועלו.
בשנת 1780 הוא כתב לברית לאופרה "Schauspiel mit Gesang" של כריסטיאן גוטלוב נפה שבאות התקופה עבר אתו בבון.
ב-28 במרץ 1784 נפטרה אשתו קרוליין ולאחר שנת האבל המחייבת נשא גרוסמן לאישה את השחקנית מרגרטה ויקטוריה שרות' במרץ 1785. איתה נולדו לו עשרה ילדים, ביניהם השחקניות לעתיד דוריס לאופולדין גרוסמן. בליל 16-17 באפריל 1785 פרצה שריפה בחדרי המגורים והעבודה של גרוסמן בתיאטרון, ובמהלכה איבד את כל חפציו. הוא עצמו נפצע קשה בניסיון לכבות ולהציל ניירות חשובים. היה צורך לחלץ את ילדיו באמצעות סולמות מהקומה השנייה.
בשנת 1786 ביחד עם כריסטיאן וילהלם קלוס הוא עבד עבור להקת תיאטרון בקלן. מערכת היחסים העסקית הזו הייתה רעה, שכן גרוסמן דווח על הונאה.
ב-1788 מונה גרוסמן למנהל תיאטרון החצר בהנובר, אך הוא ננזף שם שוב ושוב על הצגת מחזות עם ביקורת על המשטר.
כשחקן או כמנהל השפיע גרוסמן על מספר רב של שחקנים, כגון ב. יוסף קארל אמברוש, פרידריקה בתמן-אונזלמן, יוהאן היינריך בוזנברג, דנר, פאני פיאלה, דורותיאה קיילהולץ, יוהאן קרל ליביך, שרלוט אמלי נויהאוס, אנטון שטייגר, קרל וילהלם פרדיננד אונזלמן ואחרים.
מחזהו "לא יותר משש קערות" תורגם למספר שפות ועדיין נחשב למחזה התקופה החברתית-ביקורתית הראשונה של גרמניה. ההיסטוריון הספרותי קרל היינריך יורדן כבר תיאר את היצירה הזו כמודל לציורי משפחה עדכניים יותר.
לקריאה נוספת

Rüppel, Michael (2010). Gustav Friedrich Wilhelm Grossmann 1743-1796 : eine Epoche deutscher Theater - und Kulturgeschichte (in German). Hannover: Wehrhahn. ISBN 978-3-86525-120-6. OCLC 660822094.
Fischer, Axel (1996). "Sind die Kerls, die Komödianten rasend?" Gustav Friedrich Wilhelm Grossmann und das hannoversche Hoftheater im 18. Jahrhundert (in German). Hannover: Niedersächs. Staatstheater. ISBN 3-931266-03-6. OCLC 243842932.
גבעות קארו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Henry Arnold Karo 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי המלכה מוד 
 קואורדינטות:  85°34′00″S 154°10′01″W﻿ / ﻿85.5667°S 154.167°W﻿ / -85.5667; -154.167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות קארו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעות קארו
 
גבעות קארו (באנגלית: Karo Hills) הן רכס גבעות מעוגלות שאינן מכוסות קרח בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 22 קילומטרים, והוא ממוקם לאורך הצד המערבי של קצהו של קרחון סקוט, שבין הר סולסברי שנמצא צפונית - צפון-מזרחית לרכס הגבעות ועד לשפכו של קרחו סקוט למדף הקרח רוס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הגבעות

הגבעות מופו לראשונה על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, שנערכה בין השנים 1928–1930.
היסטוריה > מקור השם

שמן של הגבעות ניתן להן על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הגבעות נקראו על שמו של אדמירל אחורי הנרי ארנולד קארו (H. Arnold Karo), שהיה חבר בוועד המנהל (דירקטוריון) של סקר החופים והסקר הגאודזי של ארצות הברית (U.S. Coast and Geodetic Survey), בין השנים 1955–1965.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
גי רו

גי רו (בצרפתית: Guy Roux; נולד ב-18 באוקטובר 1938 בקולמר, צרפת) הוא מאמן ושחקן כדורגל לשעבר שידוע בזכות התקופה הארוכה בה אימן את אוסר - 44 שנים ובזכות הצלחתו בהובלת הקבוצה הצנועה והחובבנית לאחת הבולטות בצרפת ובעולם כולו.
ביוגרפיה

רו שיחק באוסר מ-1952 וב-1961 מונה למאמן-שחקן כאשר הקבוצה הייתה בליגה השלישית בצרפת. רו הוביל אותה לגמר הגביע הצרפתי ב-1979 ולעלייה לליגת העל הצרפתית בכדורגל ב-1980. ההצלחה נמשכה כשהקבוצה זכתה באליפות בעונת 1995/1996 וזכתה בגביע הצרפתי ארבע פעמים.

בזירה הארופית זכתה אוסר בגביע האינטרטוטו ב-1997 והגיעה לחצי גמר גביע אופ"א ב-1993.
רו נודע בכישרונו למצוא שחקנים צעירים בעלי פוטנציאל ולהפוך אותם לכוכבים גדולים שנמכרו לקבוצות גדולות באירופה ושיחקו בנבחרת צרפת, כדוגמת אריק קאנטונה, לורן בלאן, ג'יבריל סיסה ופיליפ מקסס.
ב-1999 זכה רו בתואר אביר בלגיון הכבוד, אותו קיבל מידי נשיא צרפת ז'אק שיראק וב-2008 קודם לדרגת קצין במסדר.
ב-2000 הוענק לרו פרס נשיא אופ"א על תרומתו לכדורגל באירופה.
לאחר 44 שנות אימון, הוא פרש ביוני 2005 והוחלף על ידי ז'אק סנטיני. הוא חזר מהפרישה לזמן קצר כאשר ביוני 2007 חתם על חוזה אימון לשנתיים בקבוצת לאנס. לאחר חודשיים, באוגוסט 2007 הוא התפטר לאחר ארבעה משחקים בלבד ללא ניצחון.
הערות שוליים

↑  אחרי 44 שנה: גי רו עוזב את אוקזר, באתר ynet, 5 ביוני 2005
↑  הידיעה בעיתון "לה דפש דה מידי" הצרפתי (בצרפתית)
↑  גי רו התפטר: ללאנס מגיע מאמן צעיר יותר, באתר nrg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810570199605606  BnF: cb12943058v (data)  GND: 1161480552  ISNI: 0000 0000 7247 6340  LCCN: n96001681  MusicBrainz: 22b22846-1e60-4e92-a102-8a0ff88a10fd  RERO: 02-A012501391  SUDOC: 031960944  VIAF: 5062526   WorldCat (עם VIAF): 5062526