כתובות בדעשתרת
הערות שוליים

↑  שמואל אחיטוב, שתי כתובות עמוניות, קתדרה, 1977, עמ' 189‏, JSTOR 23396546
1 2  Pierre Bordreuil, Eric Gubel, "Quel est le nombre des dedicaces de Bodachtart?", Bulletin d'antiquités archéologiques du Levant inédites ou méconnues VI., Syria. Archéologie, Art et histoire Tome 67 fascicule 2, 1990, עמ' 493
↑  José Á. Zamora, The inscription from the first year of King Bodashtart of Sidon's reign: CIS I, 4, Orientalia 76, 2007, עמ' 100–113
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 30
↑  Lipiński, Edward (1995). Dieux et déesses de l'univers phénicien et punique (בצרפתית). Peeters Publishers. pp. 120–496. ISBN 978-90-6831-690-2.
↑  Elayi, Josette (2006). "An updated chronology of the reigns of Phoenician kings during the Persian period (539–333 BC)" (PDF). digitorient.com. נבדק ב-2009-09-05.
1 2  Pierre Bordreuil, Eric Gubel, "Quel est le nombre des dedicaces de Bodachtart?", Bulletin d'antiquités archéologiques du Levant inédites ou méconnues VI., Syria. Archéologie, Art et histoire Tome 67 fascicule 2, 1990, עמ' 501
1 2 3  Paolo Xella et José-Ángel Zamora, Une nouvelle inscription de Bodashtart, roi de Sidon, sur la rive du Nahr al-Awwali près de Bustān ēš-Šēẖ, BAAL, 8, 2004, pp. 273-300. Compte-rendu réalisé par Astrid Nunn https://doi.org/10.4000/abstractairanica.16652
↑  AO 4348, מוזיאון הלובר
1 2  Philippe Berger, Mémoire sur les inscriptions de fondation du temple d'Esmoun à Sidon, Mémoires de l'Institut national de France 37, 1904, עמ' 265–296 doi: 10.3406/minf.1904.1582
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 33
↑  CIS I 4, p. 22
↑  James R. Davila, Bruce Zuckerman, The Throne of ʿAshtart Inscription, Bulletin of the American Schools of Oriental Research 289, 1993, עמ' 76 doi: 10.2307/1357365‏, JSTOR 1357365
1 2  Philippe Berger, Inscriptions phéniciennes de fondation du temple d'Esmoun à Saïda, Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres 45, 1901, עמ' 853 doi: 10.3406/crai.1901.17010
↑  Philippe Berger, Mémoire sur les inscriptions de fondation du temple d'Esmoun à Sidon, Mémoires de l'Institut de France 37, 1904, עמ' 270 doi: 10.3406/minf.1904.1582
1 2 3  W. Freiherr von Landau, Vorläufige Nachrichten über die im Eschmuntempel bei Sidon gefundenen phönizischen Altertümer, Mitteilungen der Vorderasiatischen Gesellschaft, X, 1 (und IX, 5)
1 2 3 4  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 28-30
↑  פילון מגבל, ההיסטוריה הפיניקית, תרגום ג'יימס באר, עמ' 24.
1 2  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 224
↑  במקור "בעלת שמם רמם"
↑  במקור "רחֿפת [בש]מ רם", וב־KTU השלימו: "בשמם רמם".
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 655-660 – לוח UT 602
1 2 3  יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, א. רובינשטיין, 1979, עמ' 196-197
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 29-31
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 31
1 2  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 25
↑  M. J. Lagrange, NOTE SUR LES INSCRIPTIONS TROUVÉES PAR MACRIDY-BEY A BOSTAN-ECH-CHEIKH, Revue Biblique (1892-1940) 11, 1902, עמ' 515–526
↑  Charles C. Torrey, A Forged Phoenician Royal Inscription in the Louvre, The American Journal of Semitic Languages and Literatures 58, 1941, עמ' 135–138
↑  Hélène S. Sader, The history and archaeology of Phoenicia, Atlanta, 2019, עמ' 103-108, 114, ISBN 0-88414-406-2
↑  Donner, Herbert; Röllig, Wolfgang (2002). Kanaanäische und aramäische Inschriften (5 ed.). Wiesbaden: Harrassowitz. p. I, 4.
↑  Krahmalkov, Charles R. (2000). Phoenician-Punic Dictionary. Leuven: Peeters / Departement Oosterse Studies. ISBN 90-429-0770-3.
↑  Conteneau, Gaston (1924). "Deuxième mission archéologique à Sidon (1920)". Syria (בצרפתית). 5 (5–1): 9–23. doi:10.3406/syria.1924.3094. נבדק ב-2022-08-14.
↑  Xella, P.; Zamora López, J. Á. (2013). 'Découvertes récentes dans l’aire du sanctuaire d’Eshmoun à Sidon', in: Actas VI Congresso Internacional de Estudos Fenícios e Púnicos, Lisboa, Portugal, 2005. Lisboa. pp. 224-236: pp. 235-236. נבדק ב-26 במאי 2022. {{cite book}}:  (עזרה)
כתוב תבדעשתרת הראשונה שהתגלתה, בימינו בלובר כ־AO 4838‏
תרשים של ברגר של שש הכתובות מ־1904.
Face A: שלוש לבנים, על כולן כיתובים, יחד יצרו מצבה בגודל של כ־2×1.5 מ', אשר יצרה רושם שהכתובת ממשיכה מאחד לשני. האבן העליונה (α) היא AO 3553 (3 שורות). האבן האמצעית (β) היא AO 3552 (5 שורות). האבן התחתונה (γ) היא בשני שברים (4 1/2 שורות).
 Face Β: שתי כתובות על שתי לבנים לא מחולקות.
 Face C: כיתוב אחד (2 1/2 שורות).
מלכי צידון: שושלת אשמנעזר