stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
הערות שוליים

↑  חג'בי מנהל ברנקו וייס בית שמש (תשע"ט) brancoweiss.org.il/people
↑  בית הספר ברנקו וייס בית שמש
↑  אגף א' לחינוך ילדים ונוער בסיכון, תוכנית מב"ר מדינת ישראל, משרד החינוך
↑  אגף א' לחינוך ילדים ונוער בסיכון, הרכב כיתת אתג"ר מדינת ישראל, משרד החינוך
↑  בית הספר ברנקו וייס בית שמש misgarot.org/high-schools
↑  בית הספר ברנקו וייס בית שמש iafschool.org.il/schools
↑  כיתת מופ"ת misgarot.org/mofet-class
↑  לבנות את הגשר הזה, עליזה בלוך, הוצאת משכל 2017 סימניה
↑    חבצלת דמארי, גשר לחינוך, באתר "ידיעות אחרונות", 29 במרץ 2017
↑  לבנות את הגשר הזה עליזה בלוך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007326110205171
בארנייגר

| --- | --- |

 אחוז אלכוהול:  35 אחוז נפח אלכוהול 
 יצרן:  Schwarze & Schlichte 
 מפיץ:  Schwarze & Schlichte 
 מוצא:  גרמניה, פרוסיה 
 מועד הכנה ראשוני:  המאה ה־15 
 צבע:  זהב 
 
בֶארֵניֶיגֵר (בגרמנית: Bärenjager) הוא ליקר דבש גרמני, אשר פותח לראשונה בפרוסיה המזרחית במאה ה-15 ושונה במעט במאה ה-18. המתכון הסודי מבוסס על 15 עשבים סודיים[דרוש מקור] ומכיל 35% אלכוהול.
פרוש שם המשקה בעברית הוא "צייד דובים", ומכאן הציור על עטיפת הבקבוק, של צייד המתחבא בשיחים מאחורי חלת דבש ומחכה לדוב שיכנס למלכודת. פקק הבקבוק מעוצב בהתאם כחלת דבש.
טעות נפוצה היא לחשוב שקיים קשר בין בארנייגר למשקה האלכוהולי יגרמייסטר, ועל כן לקרוא לבארנייגר "יגרמייסטר דבש". ברם, אין קשר בין המשקאות, וכל משקה מיוצר על ידי חברה אחרת.
בו ריפנבורו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בינואר 1955 (בן 69) פסדינה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
בו ריפנבורו (באנגלית: Beau Riffenburgh, נולד ב-1955) הוא סופר והיסטוריון, מומחה לחקר הקוטב. כמו כן הוא מאמן פוטבול ומחבר ספרים על תולדות הפוטבול.
ראשית הקריירה

ריפנבורו, יליד קליפורניה, היה הכותב הבכיר ומנהל המחקר של ה-NFL, ליגת הפוטבול האמריקאית בשנות ה-80' וראשית ה-90'. בתקופת עבודתו שם, כתב או ערך שבעה ספרים, בהם האנציקלופדיה הרשמית של הליגה. זמן קצר היה עורך ראשי של הוצאת טוטאל ספורטס.
חקר קטבים

ריפנבורו הוסמך לתואר דוקטור במכון סקוט לחקר הקוטב באוניברסיטת קיימברידג'. הוא כתב או ערך מספר רב של ספרים על חקר הקוטב, בהם "The Myth of the Explorer", בחינה מלומדת של הקשר בין העיתונות הפופולרית למסעות חקר; "Shackleton's Forgotten Expedition", סיפורה של משלחת נמרוד בהנהגת ארנסט שקלטון, שהייתה קרובה להגיע הן אל הקוטב הדרומי והן אל הקוטב המגנטי; ו"Racing with Death",סיפור משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בהנהגת דאגלס מוסון. הוא היה העורך של "האנציקלופדיה של אנטארקטיקה", יצירה בת שני כרכים, ספר העיון המקיף ביותר שנכתב אי פעם על אנטארקטיקה.
משנת 1995 עד 2005, היה ריפנבורו עורך ה-"Polar Record" ("רשומות הקוטב"), כתב העת הוותיק ביותר בעולם לחקר הקטבים. הוא עמד בראש "קבוצת תולדות הקוטב" במכון סקוט לחקר הקוטב וכיהן כמרצה בפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת קיימברידג'.
קריירת אימון

בתקופת שהותו בקיימברידג' עשה ריפנבורו שימוש בהתמחותו בפוטבול כמאמן ראשי של נבחרת קיימברידג' בליגת המכללות הבריטיות לפוטבול. פעמיים הוכתר בתואר מאמן השנה הלאומי בחמש העונות שעשה בתפקיד זה (1996-1991). אחרי שקיימברידג' ויתרה על הנבחרת שלה, עשה ריפנבורו עונה אחת כמאמן ראשי של קבוצת ה"האריקיינס" של אוניברסיטת הרטפורדשייר. הקבוצה עברה מניצחון לניצחון וזכתה באליפות הארצית בעונת 1998-1997, וריפנבורו הוכתר שוב בתואר מאמן השנה.
ריפנבורו היה המאמן הראשי הראשון של "Great Britain Bulldogs", הנבחרת האוניברסיטאית הלאומית לפוטבול, שזכתה בשתי אליפויות אירופה הראשונות בשנים 1994 ו-1996.
הוא הוכנס להיכל התהילה" של BCAFL בשנת 2000, כחלק ממחזור המייסדים של ההיכל.
מותחנים

ריפנבורו כותב ספרי מתח ובילוש יחד עם אשתו, ליז קרוויס, בשם העט סימון בופור.
כתביו (רשימה חלקית) > ספרים על מסעות חקר

Encyclopedia of the Antarctic (2006)
Shackleton's Forgotten Expedition : The Voyage of the Nimrod (2005)
Nimrod: Ernest Shackleton and the Extraordinary Story of the 1907-09 British Antarctic Expedition (2005)
With Scott to the Pole: The Photographs of Herbert Ponting. (1998, with Elizabeth Cruwys)
(The Myth of the Explorer : The Press, Sensationalism, and Geographical Discovery (2001
כתביו (רשימה חלקית) > ספרים על פוטבול

20th Century Sports : Images of Greatness (1999, with Mike Meserole)
The American Football Almanac (1992)
NFL : Official History of Pro Football (1990)
Great Ones: NFL Quarterbacks from Montana to Baugh (1989)
Official NFL Encyclopedia (1986)
Running Wild: A Pictorial Tribute to the NFL's Greatest runners (1984)
הערות שוליים

↑  היסטוריה של קבוצת ההאריקיינס, עונת 1997
↑  BCAFL's Hall of Fame ארגון BCAFL של היכל התהילה
↑  סימון בופור, סוורן בית הוצאה לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437120305171  PLWABN: 9810635006905606  BnF: cb133312711 (data)  GND: 132103516  ISNI: 0000 0001 0914 8819  LCCN: n84076911  LNB: 000027374  NKC: xx0028230  NTA: 072863048  SUDOC: 035712589  VIAF: 72543949   WorldCat (עם VIAF): 72543949
ברט לואיס

| --- | --- |

לואיס (הרביעי מימין) יחד עם עובדים נוספים בחברת וולט דיסני
 לידה:  16 ביולי 1879 מיזורי, ארצות הברית
 פטירה:  30 בנובמבר 1948 (בגיל 69) ונטורה, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  אלברט קליפורד לואיס
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1923–1939 (כ־16 שנים)
 עיסוק:  מלחין
 שפה מועדפת:  אנגלית
 פרופיל ב-IMDb
ברט לואיס (באנגלית: Bert Lewis;‏ 16 ביולי 1879 – 30 בנובמבר 1948) היה מלחין אמריקאי, אשר עבד בחברת וולט דיסני ובמטרו גולדווין מאייר.
ביוגרפיה

לואיס נולד בשנת 1879 במיזורי שבארצות הברית. בשנת 1923 הופץ סרט הראינוע "סוזנה" בהפקת מאק סנט, אשר היה הראשון שלואיס הלחין.
לואיס החל לעבוד בחברת וולט דיסני בשנת 1928, כאשר הפרויקט הראשון שלו היה הלחנת הסרט קצר המונפש "ספינת הקיטור וילי" יחד עם וילפרד ג'קסון. בשנת 1930 המלחין קרל סטאלינג עזב את החברה, ולואיס מונה להיות במקומו המנהל המוזיקלי. לואיס עבד בחברה עד שנת 1935, כאשר הוא הלחין הפקות רבות בסדרות הסרטים "מיקי מאוס" ו"סימפוניות טיפשיות".
בין הסרטים שהלחין בחברה נכללים "קניבלים מרקדים", "פשוט מיקי", "נער הקקטוס", "דג משתובב", "לוחמי האש", "תעלולים ארקטיים", "חצות בחנות צעצועים", "לילה", "החגיגה", "מנגינות קופים", "חורף", "ימי החלוץ", "פאן שובב", "ציפורי נוצה", "ציד האיילים", "Fishin' Around", "שידור החצר", "ציד הברווזים", "The Mad Dog", "פרחים ועצים" (הסרט היה הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-5), "רק כלבים", "הסוחר מיקי", "המלך נפטון", "The Wayward Canary", "תינוקות ביער", "המעשה הטוב של מיקי", "הדוקטור המטורף", "ציפורים באביב", "The Mail Pilot", "המלך קול הזקן", "מחנה שטח", "מכבש הקיטור של מיקי", "העכבר המעופף", "Mickey Plays Papa", "חוטף הכלבים", "Mickey's Man Friday", "הקנגורו של מיקי", "מכבי האש" ו"על הקרח".
בשנת 1938 החל לואיס להלחין סרטים במטרו גולדווין מאייר, כאשר הוא הלחין את כל סרטי הסדרה "הקפטן והילדים", מלבד הסרט השמיני, יחד עם סקוט בראדלי. כמו כן, הוא הלחין שני סרטים של החברה שמבוססים על הדמות Count Screwloose.
ב-30 בנובמבר 1948, בגיל 69, נפטר לואיס בונטורה שבקליפורניה שבארצות הברית. הוא סבא רבא של השחקנית טרייסי בירדסול.
הערות שוליים

↑  ברט לואיס, באתר D23
↑  אדוארד סילבן, Inspirational Women In Hollywood: How Actress Tracey Birdsall Is Helping To Shake Up The Entertainment Industry, באתר מדיום, 15 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2019023572  NKC: xx0176736  VIAF: 305288744   WorldCat (עם VIAF): 305288744
בארס M

בארס M (ברוסית:Барс-М, נמר משודרג) היא סדרת לווייני צילום לצורכי ריגול שפותחה ברוסיה. השיגור הראשון בוצע בשנת 2015.
פיתוח לווייני "בארס" שהיו צריכים להחליף לווייני יאנטר 1KFT החל בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. המערכת האופטית הייתה צריכה להיות מתוכננת על ידי קבלן מבלארוס. בשנת 2005 התוכנית בוטלה על ידי משרד ההגנה של רוסיה.
בשנת 2008 החלו עבודות על התוכנית החדשה תחת שם "בארס M". פיתוח מערכת אופטית הועבר למפעל LOMO בסנקט פטרבורג ואחריות כוללת על פיתוח הלוויין הועברה למרכז הטילים והחלל פרוגרס. הלוויין שנבנה היה במשקל 4,000 ק"ג ומתוכנן לפעילות של כ-5 שנים. הלוויין מצויד במערכת מדחפים זהה לזו שהותקנה בלוויינים אחרים של אותו יצרן.
ממספר סיבות סיום הפיתוח והבנייה נמשכו מעל המתוכנן. השיגור שהיה תחילה מתוכנן לשנת 2012 ונדחה מספר פעמים. בסופו של דבר השיגור בוצע בשנת 2015 מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר מדגם סויוז 2.1A. גם יתר הלוויינים שוגרו באותה צורה.
נכון לפברואר 2024 שוגרו 5 לוויינים.
רשימת שיגורים

כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת  סויוז 2.
| --- | --- |
תאריך שיגור: לוויין
27 בפברואר 2015: קוסמוס 2503
24 במרץ 2016: קוסמוס 2515
19 במאי 2022: קוסמוס 2556
23 במרץ 2023: קוסמוס 2567
21 בדצמבר 2023: קוסמוס 2573
בית כהן-שרת

| --- | --- |

בית כהן-שרת, 2018
 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  רח' מקדונלד 3, שכונת תל בנימין, רמת גן
 מיקום:  רמת גן 
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  עיריית רמת גן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1933
 תאריך פתיחה רשמי:  1933 
 אדריכל:  ג'ניה אוורבוך
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 מידות
 קומות:  2 
 קואורדינטות:  32°05′07″N 34°48′29″E﻿ / ﻿32.085138888889°N 34.808°E﻿ / 32.085138888889; 34.808
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית כהן-שרת(למפת גוש דן רגילה) בית כהן-שרת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית כהן-שרת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית כהן-שרת  he בית כהן-שרתhe בית כהן-שרתמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית כהן-שרת הוא מבנה שהוקם בשנת 1933 בשכונת תל בנימין ברמת גן כביתם של יהודית והיינריך (חירם) כהן ושימש בין השנים 1949–1953 כביתו של ראש הממשלה השני, משה שרת. הבית מיועד לשימור על ידי עיריית רמת גן.
בשנת 2022 שימש המקום אתר צילום של הסרט גן קופים, בבימויו של אבי נשר. בסרט מוצג המבנה כביתו של גיבור העלילה הסופר אמיתי קריב (המגולם על ידי השחקן אדיר מילר).
תיאור הבית

הבית בן שתי הקומות נבנה בסגנון הבינלאומי ובהשפעה הקוביסטית על ידי האדריכלית ג'ניה אוורבוך, מחלוצות האדריכלות הבינלאומית בישראל.
התפיסה הקוביסטית ייחודית בשליטה בבית, שאינה רק בחזית הבית, אלא גם בעיצוב הפנים הפונקציונלי ועיצוב הנוף והגינה, הכוללת בריכות נוי ומזרקה.
היסטוריה

הוקם ב-1933 בשכונת תל בנימין ברמת-גן עבור הזוג יהודית, נכדתו של אהרן שלוש, והיינריך (חירם) כהן, בנקאי ידוע מתל אביב, ממייסדי העיר נהריה ומייסד תנועת הצופים ברמת גן. הזוג בחר לעבור לשכונת תל בנימין הכפרית כדי להתרחק מהרעש בתל אביב, בה הייתה בבעלותם חנות הכלבו ״חפצי בה״ שהייתה באותם ימים הגדולה בארץ. הבית היה אחד מעשרת הבתים הראשונים שהוקמו בשכונה.
בשנת 1949 נרכשה הווילה על ידי רשויות מדינת ישראל עבור שר החוץ משה שרת שעבר להתגורר במבנה, באותה תקופה התגוררו באותה שכונה ובסמיכות לבית שגרירים רבים, ביניהם שגריר ארצות הברית הראשון, ג'יימס מקדונלד. בשנת 1953 לאחר שנבחר שרת לכהן כראש הממשלה השני של מדינת ישראל הפך הבית למעונו של שגריר איטליה שהתגורר בו עד 1988, אז עבר לבית אחר בשכונה, מאז נותר הבית נטוש.
ב-2012 נכלל הבית בתוכנית השימור של עיריית רמת גן. ב-2013 אושרה תוכנית שימור והסבה של הבית וצפוי לעבור שיפוץ, במסגרתו יוסב למבנה ציבורי-עירוני להשכלת מבוגרים.
גלריית תמונות

בית כהן-שרת, לפני קום המדינה
חזית הבית הנטוש, 2020
מבט לאחורי הבית, 2020
פנים הבית, 2020
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  רחוב מקדונלד 3, רמת-גן – וילה שרת, תוכנית שימור מאת אמנון בר אור גזית אדריכלים בע״מ
1 2  תמר טוכלר וננה שנקר, כשנדל"ן פוגש פיסת היסטוריה, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
↑  תוכנית שימור לרמת גן מס': רג/ 340/ ג/ 90/ 77
| משה שרת |
| --- | --- | --- |
| משפחתו | יעקב שרתוק (אב) • פניה שרתוק (אם)  • צפורה (רעיה) • יעקב (בן) • יעל (בת) • חיים (בן) • יהודה (אח)  • דב הוז (גיס) • אליהו גולומב (גיס) |  |
| הנצחתו | נווה שרת • רמת שרת • ארכיון מפלגת העבודה • אתר הזיכרון למשה שרת • קריית שרת • העמותה למורשת משה שרת |  |
| ראש ממשלת ישראל השני | ראש ממשלת ישראל השני |  |
| ממשלות | ממשלת ישראל החמישית (1954–1955) • ממשלת ישראל השישית (1955) |  |
| אירועים בכהונתו | העסק הביש • מסעו לאסיה (1956) • אסון מעגן (1954) • ביקור או נו בישראל (1955) • מבצע אלקיים (1955) |  |
| שונות | נאום הדגל • בית כהן-שרת |  |
ביקה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  משקה
 מטבח:  פורטוגזי
 מוצא:  פורטוגל פורטוגל
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  קפה וחלב
ביקה (בפורטוגזית: Bica) הוא משקה חם הנפוץ בפורטוגל ומשמש כביטוי מקביל למילה קפה.
המשקה דומה במרכיביו לאספרסו, ונוצר מחליטה באמצעות הזרמת כמות קטנה של מים על סף רתיחה ובלחץ גבוה דרך פולי קפה קלויים, טחונים ודחוסים.
ניתן לשתות את המשקה בכל שעות היממה ולהגישו בספל קפה בתוספת סוכר.
היסטוריה

קפה הביקה הופיע לראשונה בפורטוגל בשנת 1905, בעיר ליסבון, בבית קפה בשם הברזיליירה (A Brasileira) שהוקם על ידי אדריאנו טלס (Adriano Telles) במטרה למכור קפה ברזילאי אמיתי.
על מנת לקדם את המותג, הציע טלס ללקוחותיו שקנו קפה טחון לקבל כוס קפה בחינם.
ישנה אמונה רווחת בקרב מקומיים המאמינים שהמילה ביקה (Bica) נגזרת מהמשפט שתה את זה עם סוכר (Beba Isso Com Açúcar).
הערות שוליים

↑  Dasha Toptygina, A Guide to Bica Coffee (aka Portuguese Espresso), Home Grounds, ‏2 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  Infopédia, bica | Dicionário Infopédia da Língua Portuguesa, infopedia.pt - Porto Editora (בפורטוגזית)
↑  Coffee Preparation in Portugal • Galao, Bica, etc. • Bunaa, ‏10 ביוני 2017 (באנגלית)
↑  A Guide to Portuguese Coffee Brands, Travel Guide to Portugal, ‏2010-03-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jay Costa Owen, A brief history of coffee, Portugal Resident, ‏2022-08-30 (באנגלית בריטית)
↑  The origin of the word “Bica” – A Brasileira (באנגלית אמריקאית)
ברט מקראקן

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1982 (בן 42) פרובו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Edward McCracken 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Timpanogos High School 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, פוסט הארדקור, סקרימו 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברט מקראקן
רוברט אדוארד מקראקן (באנגלית: Robert Edward McCracken; נולד ב-25 בפברואר 1982), הידוע כברט מקראקן, הוא סולן להקת הרוק האמריקאית דה יוזד.
ביוגרפיה

מקראקן נולד באורם, יוטה, ארצות הברית וגדל כבן למשפחה מורמונית והיה חבר בקהילת הסטרייט אדג' עד גיל 15. יש לו שלוש אחיות: קייטי, מלאני ורייצ'ל, ואח אחד קטן: ג'וזף טיילור. לפני שנשר, למד בבית הספר Timpanogos יחד עם קווין אולמן (כיום גיטריסט דה יוזד). בגיל 12 הצטרף מקראקן ללהקה מקומית בשם "I'm With Stupid", שם ניגן בחצוצרה.
כנער מתבגר הוא נקלע לקונפליקטים עם הוריו, ובהמשך הדרך התנסה בסמים (בניגוד לערכיהם של המורמונים, ובפרט הסטרייט-אדג'רס) והתמכר אליהם באופן קשה. מקראקן נשר מבית הספר, נזרק מביתו ואף איבד את בתוליו בגיל 16, שוב בניגוד לערך המורמוני האוסר על קיום יחסי מין לפני החתונה. למשך כמה זמן הוא היה מחוסר בית עד שחסך מספיק כסף למצוא דירה משלו עם חברתו דאז, קייט. אחרי שהיחסים ביניהם התמוטטו, ההתמכרות לסמים נהייתה עמוקה יותר, עד שהחליט בדצמבר 2000 לחזור לבית הוריו.
בינואר 2001, כאשר הלהקה שנקראה אז "Dumb Luck" וכללה בה את קווין, ג'ף וברנדן, חיפשה סולן קווין זכר את מקראקן והוא הוזמן לאודישן. הלהקה השמיעה לו את המוזיקה שכתבה ללא מילים, והוא כתב את המילים למה שנהיה בסופו של דבר "Maybe Memories" וחזר ביום למחרת עם גרסה מוקלטת של השיר. הלהקה קיבלה אותו מיידית, ואז שינו את שם שמם ל"Used". הם בסוף גולו על ידי ג'ון פלדמן והוחתמו בחברת התקליטים Reprise, הם שינו את שמם ל"The Used" לאחר שגילו שישנה כבר להקה בשם "Used". ב-25 ביוני 2002 הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, שנקרא על שמם.
ההתמכרות לסמים והאלכוהול המשיכה לרדוף את מקראקן. הוא היה שותה באופן יומיומי. ב-27 במרץ 2003, במהלך הופעה, הוא התמוטט כתוצאה מהשתייה. אחרי שהוא הובל לבית החולים, הוא אובחן כחולה בדלקת לבלב חמורה. מצבו מנע ממנו לשתות אלכוהול למשך כמה חודשים. 
בשנת 2004, חברתו לשעבר קייט מתה ממנת יתר בזמן שהוא הקליט את האלבום השני של דה יוזד "באהבה ובמוות".
מקראקן הפסיק לצרוך סמים קשים בשנת 2005. באותה שנה, עבר מקראקן לגור בלוס אנג'לס.
ביולי 2008, נישאה לאליסון. ביולי 2013, היגר הזוג לסידני, אוסטרליה. בינואר 2014, נולדה בתם הבכורה קליאו, ובמרץ 2018 נולד בתם מינרווה.
מקראקן הביע את תמיכתו בהקמת מדינה פלסטינית ובמפלגות שמאל.
ביוגרפיה > יחסים עם מיי כמיקל רומנס

לאחר שיצאה להקת "דה יוזד" לסיבוב הופעות עם מיי כמיקל רומנס, התחברו שתי הלהקות והחלו לשתף פעולה לעיתים קרובות, שמקראקן אפילו הזכיר את שם הלהקה באחד משירי הלהקה - "Take It Away", בשורה "And I've lost all doubt in a chemical romance" ("ואיבדתי את כל הספק ברומן כימיקלי"). בתחילת 2005, הם הקליטו דואט יחד - קאבר לשיר "Under Pressure" (במקור של קווין ודייוויד בואי). הדואט הוקדש לשרה מיילר, חברה שגססה אז. כל הרווחים מהשיר נתרמו לנפגעי הצונאמי של 2004. מקראקן גם עשה קולות רקע בשיר של מיי כימיקל רומנס, "You Know What They Do to Guys Like Us In Prison" מהאלבום "Three Cheers For Sweet Revenge".
שיתופי פעולה

מקראקן שיתף פעולה עם מספר להקות בשירים הבאים:
עם הלהקה גולדפינגר בשיר "Handjobs for Jesus", בשנת 2008.
שוב עם הלהקה גולדפינגר בשיר "Ocean Size", בשנת 2005.
שוב עם הלהקה גולדפינגר בשיר "Open Your Eyes", בשנת 2002.
עם מיי כמיקל רומנס בשיר "You Know What They Do To Guys Like Us In Prison", בשנת 2004.
בשיר "Under Pressure" עם מיי כמיקל רומנס, קאבר לדייוויד בואי וקווין, 2005
עם להקת "Street Drum Corps" בשיר "Happy Christmas (War Is Over)"
עם הלהקה קיוט איז וואט ווי איים פור בשיר "Doctor", בשנת 2008
שוב עם קיוט איז וואט ווי איים פור בשיר "Practice Makes Perfect", בשנת 2008. שני השירים מן האלבום "Rotation" של קיוט איז וואט ווי איים פור.
בנג'מין סמית'

בנג'מין אטווד סמית' השני (באנגלית: Benjamin Atwood Smith II‏; 16 במרץ 1916 – 26 בספטמבר 1991) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שהיה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קהיליית מסצ'וסטס בשנים 1960–1962.
ביוגרפיה

סמית', שנקרא על שם סבו, בנג'מין א. סמית', נולד בעיר גלוסטר שבמסצ'וסטס לר. ראסל וגרייס סמית'. הוא נישא לברברה מיצ'ם, תושבת לייק פורסט שבאילינוי. סמית' למד בבית הספר הציבורי גלוסטר. הוא היה קפטן קבוצת הפוטבול של בית הספר התיכון גלוסטר מ-1933 תחת המאמן נייט רוס. בהמשך סיים את לימודיו ב"אקדמיית המושל" ובאוניברסיטת הרווארד. בהרווארד שיחק סמית' בנבחרת הפוטבול וחלק את חדרו במעונות הסטודנטים עם ג'ון פיצג'רלד קנדי, לימים נשיא ארצות הברית. סמית' שירת בצי ארצות הברית במשך ארבע שנים במהלך מלחמת העולם השנייה. בעת שירותו בצי, שימש סמית' בזירת האוקיינוס השקט כמפקד של כלי שיט נגד-צוללות ונגד טורפדו.
הוא כיהן כחבר בוועדת בית הספר של גלוסטר, במועצת עיריית גלוסטר ואף חבר במועצת הנאמנים של בית החולים אדיסון גילברט. ב-1954 החל לכהן כראש העיר של גלוסטר, ומילא תפקיד זה עד לשנת 1955. עם זאת, בזמן שסמית' עמד בראשות העיר, ראש העירייה החזיק בסמכויות טקסיות וסמליות. ראש העיר היה חבר מועצה שנבחר על ידי אותו הגוף, וניהול העיר דה פקטו הופקד בידי מנהל עירוני מקצועי. במשך שנים רבות היה סמית' המנהל הכללי של בית העסק המשפחתי שלו — חברת הסוחרים של גלוסטר.
ב-22 בדצמבר 1960, התפטר הנשיא הנבחר ג'ון פיצג'רלד קנדי מהסנאט האמריקאי לאחר שנבחר לנשיא ארצות הברית. קנדי, שנבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה בת שש שנים בסנאט ב-1958, המליץ למושל מסצ'וסטס למנות את סמית' למלא את שארית תקופת הכהונה "לטובת קידום אחדות המפלגה". מבקריו של קנדי גרסו כי סמית', ידיד קרוב של משפחת קנדי, נועד "לחמם את הכיסא" עד שאחיו של הנשיא הנבחר טד קנדי יגיע לגיל 30 (הגיל המינימלי לחבר בסנאט האמריקני לפי חוקת ארצות הברית). סמית' כיהן כסנאטור עד ראשית נובמבר 1962, אז נבחר טד קנדי, בבחירות מיוחדות לסנאט.
ב-1963 הנשיא קנדי מינה את סמית' ליושב ראש המשלחת האמריקאית לוועידת הדיג הצפון-פסיפית בה השתתפו ארצות הברית, ברית המועצות, קנדה ויפן. סמית' הלך לעולמו אחרי מאבק במחלה ממושכת בבית החולים אדיסון גילברט שבגלוסטר. הוא נטמן בבית העלמין קלברי שבעיר.
הערות שוליים

↑  Benjamin Smith, 75, U.S. Senator in 1960's, באתר הניו יורק טיימס, 28 בספטמבר 1991 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2002023461  NARA: 10612021  US Congress: S000517  VIAF: 27000647   WorldCat (עם VIAF): 27000647
בית המשפט העירוני של מוסקבה

| --- | --- |

 מאפיינים
 שטח שיפוט:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  13 בדצמבר 1932 – הווה (91 שנים) 
 שופטים
 נשיא:  מיכאל פטיצין (רו')
 גאוגרפיה
 כתובת:  רחוב בוגורודסקי ואל 8, מוסקבה
 קואורדינטות:  56°20′21″N 38°11′11″E﻿ / ﻿56.33925°N 38.18645833°E﻿ / 56.33925; 38.18645833
 http://Mos-GorSud.Ru
  (למפת מחוז מוסקבה מוגדלת) בלאשיחה חימקי פודולסק קורוליוב קולומנה סרפוחוב אורחובו זויבו  סרגייב פוסאד קלין דובנה ולדימיר ריאזאן טולה קלוגה ס. טבר ירוסלבל איוואנובו מוסקבהבית המשפט העירוני של מוסקבה(למפת מחוז מוסקבה רגילה) בלאשיחה חימקי פודולסק קורוליוב קולומנה סרפוחוב אורחובו זויבו  סרגייב פוסאד קלין דובנה ולדימיר ריאזאן טולה קלוגה ס. טבר ירוסלבל איוואנובו מוסקבהבית המשפט העירוני של מוסקבה
 
בית המשפט העירוני של מוסקבה (ברוסית: Моско́вский городско́й суд, או בקצרה Мосгорсу́д) הוא הגוף השיפוטי הגבוה ביותר של העיר מוסקבה בתיקים אזרחיים, פליליים, מינהליים ואחרים, מהווה חלק ממערך בתי המשפט של רוסיה. בית המשפט דן בתיקים בהן יש הפרה של חוקים פדרליים ומהווה ערכאה שיפוטית עליונה בערעור של בתי המשפט הנפתיים של העיר מוסקבה.
בניין בית המשפט העירוני של מוסקבה ממוקם ברחוב בוגורודסקי ואל 8 ומורכב משלושה בניינים שנבנו בשנים 1988–2012. שטחו הכולל של המתחם הוא 29,677.7 מ"ר, מתוכם 4,340 מ"ר תת-קרקעיים. בשנת 2012 הוקם מבנה חדש לבית המשפט לערעורים בעיר מוסקבה על חשבון תקציבים של עיריית מוסקבה. בנוסף לשטחי משרדים, בבניין יש שלוש דירות מגורים לשופטים, שמאובטחים על ידי המדינה.
היסטוריה

בית המשפט העירוני במוסקבה הוקם ב-13 בדצמבר 1932 על פי צו הקומיסריון העממי לענייני משפט של רוסיה הסובייטית והחליף את בית המשפט המחוזי של מוסקבה (Московский окружной суд), שהמשיך להתקיים לאחר ביטול מחוז מוסקבה בשנת 1930. קיומו של בית המשפט העירוני סתר את "התקנות למערכת המשפט של רוסיה הסובייטית", אך עבור מוסקבה הוצאה תקנה חריגה שאפשרה את המשך תפקודו של בית המשפט.
בשנות השלושים של המאה העשרים, בית המשפט העירוני מוסקבה היה ערכאה נמוכה יותר ביחס לבית הדין המחוזי של מוסקבה, שהיה בסמכויות הפיקוח והשליטה השיפוטית על בית המשפט העירוני.
בית המשפט העירוני במוסקבה היה נתון לסמכותם של גופי המשפט של ברית המועצות והרפובליקות הסובייטיות. לאחר אימוץ "יסודות החקיקה של מערכת השיפוט של הרפובליקות והאוטונומיות בברית המועצות" בשנת 1958, בית המשפט העירוני במוסקבה הפך לערכה מקבילה לערכאות השיפוט האזוריות. אותם יסודות היוו את המבנה הפנימי של בית המשפט העירוני במוסקבה וקבע הקמת נשיאות בית המשפט וחלוקת עבודה למועצות ומחלקות.
לאחר התפרקות ברית המועצות נותר בית המשפט לערכה השיפוטית העליונה בעיר, אך לאחר הרפורמה במערכת המשפט הופרד מערכאת בית המשפט המחוזי של מוסקבה, שנחשב לערכאה השיפוטית הגבוהה במחוז מוסקבה בלבד.
הנהלה

נשיא בית המשפט העירוני של מוסקבה מתמנה לתקופה של שש שנים על פי הצעת בית המשפט העליון של רוסיה. תחומי האחריות שלו כוללים ארגון עבודת בית המשפט, כינוס והחזקת נשיאות בית המשפו, קביעת סדרי דין, הקצאת אחריות ובחינת תלונות על עבודתם של שופטים כפופים לו.
אחת מנשיאות בית המשפט החשובות הייתה אולגה אלכסנדרובנה יגורובה שכיהנה במשך 20 שנה בתפקיד, בשנים 2000–2020.
בתי משפט נפתיים של העיר מוסקבה

בית המשפט הנפתי באבושקינסקי
בית המשפט הנפתי בסמאני
בית המשפט הנפתי בוטירקסקי
בית המשפט הנפתי גגארינסקי
בית המשפט הנפתי גולובינסקי
בית המשפט הנפתי דורוגומילובסקי
בית המשפט הנפתי זאמוסקובורצקי
בית המשפט הנפתי זלנוגרדסקי
בית המשפט הנפתי זיוזינסקי
בית המשפט הנפתי איזמאילובסקי
בית המשפט הנפתי קופטבסקי
בית המשפט הנפתי קוזמינסקי
בית המשפט הנפתי קונצבסקי
בית המשפט הנפתי לפורטובו
בית המשפט הנפתי ליובלינסקי
בית המשפט הנפתי משצ'אנסקי
בית המשפט הנפתי נגאטינסקי
בית המשפט הנפתי ניקולינסקי
בית המשפט הנפתי אוסטנקינסקי
בית המשפט הנפתי פרובסקי
בית המשפט הנפתי פראוברז'נסקי
בית המשפט הנפתי פרסננסקי
בית המשפט הנפתי סאביולובסקי
בית המשפט הנפתי סימונובסקי
בית המשפט הנפתי סולנצבו
בית המשפט הנפתי טגנסקי
בית המשפט הנפתי טברסקי
בית המשפט הנפתי טימיריאזבסקי
בית המשפט הנפתי טושינו
בית המשפט הנפתי טרויצקי
בית המשפט הנפתי חמובניקי
בית המשפט הנפתי חורושבסקי
בית המשפט הנפתי צ'ריומושקינסקי
בית המשפט הנפתי צ'רטנובו
בית המשפט הנפתי שצ'רבינסקי
ביקורת

על בית המשפט העירוני במוסקבה לעיתים קרובות נמתחת ביקורת על היעדר זיכויים, נשיאת בית המשפט העירוני של מוסקבה, אולגה יגורובה, השיבה: "בשנת 2015 היה זיכוי אחד בבית המשפט העירוני במוסקבה". בעניין זה דיווחה דוברות בית המשפט ש"חלק קטן מזיכויי בתי המשפט מעידה על העבודה האיכותית ביותר של החקירה ואינו מהווה אינדיקטור חיוני לפעילות מערכת המשפט", כתוצאה מכך, בעקבות העדר נוהל ביטול של החלטות ותלות רבה ברשויות המדינה, בית המשפט העירוני במוסקבה מכונה בשם "החותמת העירונית של מוסקבה", כאילו החלטותיו אין רק חותמת להחלטות שהתקבלו עוד קודם על ידי הרשויות.
בית המשפט העירוני מואשם בהכאת נאשמים על ידי שוטרי הליווי שלו, שימוש בשיטות כוחניות אחרות. פעילי זכויות אדם, לטענת הנאשמים, הצהירו כי בבניין בית המשפט העירוני במוסקבה היה חדר מיוחד עם טבעות המותקנות בקיר, אליו נקשרו הנאשמים ועברו עינויים. בתגובה להצהרות אלה פרסמה דוברות בית המשפט הצהרה במסגרתה הוסבר כי חדר זה הוא חדר שנועד להכיר לאנשים במעצר את חומרי התיק שלהם והטבעות שהוקמו "נועדו להגביל את חופש הפעולה של אנשים במעצר ורק כדי להבטיח את בטיחות צוות בית המשפט".