stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השלטון הישראלי בסיני
הממשל הצבאי

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי, וכן המידע נכתב במקור בערך הכיבוש הישראלי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
מפקדת אזור מרחב שלמה שכנה באופירה, ליד מפקדת כוחות צה"ל – מפקדת מרש"ל (מרחב שלמה). מפקד האזור, המושל הצבאי, חלש על הגזרה באמצעות מספר "נציגויות", ששכנו בשטח. הנציגויות שהיו בנביעות, דהב, א-טור, אבו רודס וסנטה קתרינה, אוישו בקציני ונגדי ממשל צבאי וכוחות ביטחון שוטף. מפקדי הנציגויות היו בפועל מפקדי הכוחות של צה"ל בשטח. היחידה של הממשל הצבאי נקראה מפקדת אד"ס (אזור דרום סיני) ובראשה עמד קצין בדרגת סא"ל. ליד הממשל הצבאי היה גוף מנהל אזרחי שטיפל בפיתוח משאבים ותשתיות לרווחת התושבים המקומיים.
אף למנהל האזרחי היו נציגויות בשטח שדאגו לרווחת האוכלוסייה לצרכיה, לפרויקטים של פיתוח (דרכים, בארות מים, מרפאות, מרכזים מסחריים ועוד) בתיאום עם תיאום הפעולה בשטחים ועם המפקדה הצבאית, ייצגו את משרדי הממשלה השונים ועמד בקשר מול ארגוני סעד. הקשר ליחידות צה"ל ומפקדת האזור נעשה באמצעות קצין מנהל אזרחי שהיה מוצב במפקדת האזור.
עימותים ותקריות

מסוף מלחמת ששת הימים ועד 7 באוגוסט 1970 התקיימה משני צידיה של תעלת סואץ מלחמת ההתשה בין ישראל למצרים, שבמהלכה נהרגו 367 ישראלים. מצרים ספגה אלפי הרוגים, ערי התעלה ובתי הזיקוק בעיר סואץ הוחרבו, ומאות אלפי פליטים זרמו לקהיר.
במהלך שנות השליטה הישראלית בסיני לא היו עימותים משמעותיים בין צה"ל לאוכלוסייה המקומית.
מטוס נוסעים לובי שחדר לסיני ב־21 בפברואר 1973 עקב טעות ניווט, הופל על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי. 108 מנוסעי המטוס נהרגו.
בשנת 1973 ניסתה מצרים להחזיר את שליטתה בסיני במלחמת יום הכיפורים. כוחות מצריים תקפו את צה"ל והצליחו להשתלט על הגדה המזרחית של תעלת סואץ. ישראל בתגובה כיתרה חלק מהכוחות הללו וכבשה חלקים מהגדה המערבית של התעלה. כחלק מהסכמי הפרדת הכוחות, ישראל הסיגה את כוחותיה אל מעבר לקו התעלה ואפשרה את פתיחתה המחודשת של תעלת סואץ.
הנסיגה מסיני > הסכם הביניים

בשנת 1975 נחתם בין ישראל למצרים הסכם הביניים, אשר אשרר את מחויבות שתי המדינות להמשך הפסקת האש ולפתרון הסכסוך בדרכי שלום. כמו כן, נקבע כי ישראל תיסוג מרצועה ברוחב 30–40 קילומטרים ממזרח לקו הקודם. רצועה זו כללה את מעברי המיתלה והגידי במערב סיני. המצרים התקדמו אל הקו הישראלי הקודם, כעשרה קילומטרים מזרחה. השטח ממנו נסוגה ישראל הפך לאזור חיץ בפיקוח כוחות האו"ם. כן נסוגה ישראל מרצועה צרה וארוכה לאורך מפרץ סואץ, שכללה את מרבית שדות הנפט הישראלים בסיני, כולל אבו רודס (והיישוב שלהבת שהיה ממוקם שם) ובליים. רצועה זו הפכה לשטח מצרי אזרחי מפורז, ונקבעו הסדרי שימוש משותף של ישראל ומצרים בכביש המקביל למפרץ.
הנסיגה מסיני > הסכם השלום

המאבק על סיני הגיע לסיומו עם חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979. במסגרתו הסכימה ישראל להעביר את השליטה בכל סיני לידי המצרים. ישראל נסוגה מסיני במספר שלבים, שהסתיימו בשנת 1982. נסיגתה של ישראל לוותה בהריסתם של בסיסי צה"ל ושל היישובים הישראלים.
ראו גם

רצועת הביטחון
השלטון הישראלי ביהודה ושומרון
הערות שוליים

↑  פעולה להידוק המגע עם הבידואים בסיני, הצופה, 29 באפריל 1969
מים יובאו לכפרי צפון סיני, על המשמר, 31 במרץ 1968
↑  Israel's Withdrawal from Sinai 1979-1982 - The Israel Project, web.archive.org, ‏2006-03-01
↑  שי טל, ‏להחליט ומהר, באתר חיל האוויר הישראלי, 27 בפברואר 2007
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  מלחמת יום הכיפורים, באתר צה"ל, 10 בנובמבר 2022
| ישובי סיני שפונו במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים או הסכמים אחרים |
| --- | --- | --- |
| יישובי חבל ימית | אבשלום • אוגדה • דקלה • חולית • חרובית • חצר אדר • ימית • מחנה נורית • מעוז הים • נאות סיני • ניר אברהם • נתיב העשרה • פריאל • פרי גן • סופה • עצמונה • שדות • תלמי יוסף |  |
| יישובי מרחב שלמה | אופירה • די זהב • נביעות • שלהבת • זהרון |  |
| נוספים | קדש ברנע • נח"ל ים • נח"ל תרשיש |  |
מטוס נוחת בשדה התעופה הצבאי איתם.
פינוי העיר ימית
טויוטה ספורט 800

| --- | --- |

Toyota Sports 800
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  טויוטה
 שנות ייצור:  1965–1969
 הרכבה:  יפן יפן
 סיווג:  מכונית ספורט בתצורת קופה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,580 מ"מ
 רוחב:  1,465 מ"מ
 גובה:  1,176 מ"מ
 משקל:  580 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,000 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 790 סמ"ק המפיק 45 כ"ס ב-5,400 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1, מנוע קירור אוויר "טויוטה" מסוג "2U"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  156 קמ"ש
 מעצב:  Tatsuo Hasegawa (אנ')
טויוטה ספורט 800 (באנגלית: Toyota Sports 800) היא מכונית ספורט קטנה בתצורת קופה, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בין השנים 1965–1969.
סך הכול יוצרו 3,131 יחידות.
"טויוטה ספורט 800"

2 דלתות
2 מושבים
מנוע קדמי
הנעה אחורית
בחלק מהרכבים: אפשרות פירוק החלק הקדמי של הגג והפיכת חלק מהגג לפתוח
גלריה

"טויוטה ספורט 800"
"טויוטה ספורט 800", שנת 1965
"טויוטה ספורט 800", שנת 1965
"טויוטה ספורט 800"
"טויוטה ספורט 800", שנת 1965
"טויוטה ספורט 800", שנת 1965
"טויוטה ספורט 800"
מנוע 2 הצילינדרים - "טויוטה ספורט 800"
"טויוטה ספורט 800"
"טויוטה ספורט 800"
ראו גם

טויוטה
טויוטה 2000GT
הערות שוליים

↑  "טויוטה ספורט 800" ne.jp/asahi/ts800/hp/ENGLISH/index
↑  היסטורית מכוניות הספורט של טויוטה - ראו "טויוטה ספורט 800" toyota-europe.com/world-of-toyota/articles-news-events/history-of-toyota-sports-cars
↑  "טויוטה ספורט 800" - תמונות bringatrailer.com/search/sports+800
↑  "טויוטה ספורט 800" autoweek.com/article/classic-cars/toyotas-sports-800-its-first-sports-car
↑  "טויוטה ספורט 800" lanemotormuseum.org/collection/cars/item/toyota-sports-800-1967
↑  "טויוטה ספורט 800" autoweek.com/article/car-news/1967-toyota-sports-800-peoples-sports-car-japan
הדוברמן החברמן

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית לימודית
 שחקנים:  דורי בן זאב, תיקי דיין, ספי ריבלין
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  5
 הפקה
 אורך פרק:  עשר דקות
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  1981
 
מותר ללכת רק בקו ישר
הדוברמן החברמן (הסדרה הייתה ידועה גם כ"דובי דוברמן") הייתה תוכנית טלוויזיה מקורית של הטלוויזיה החינוכית בת חמישה פרקים ששודרה במקור ב-1981 ולאחר מכן בשידורים חוזרים רבים, וזכתה לפופולריות רבה בקרב ילדי הארץ בשנות השמונים. בשנת 2011 נבחר דובי למקום הרביעי במצעד הדמויות האהובות ביותר של הטלוויזיה החינוכית.
עלילת הסדרה

התוכנית נועדה לחנך את הילדים בנושא זהירות בכבישים באמצעות כלב דוברמן ידידותי המוצג כדוקטור לחוקי תנועה.
דובי הדוברמן נבח כשמשתתפי הסדרה עשו עברות תנועה והשוטר (דורי בן זאב) נהג להסביר להם את טעותם. בן זאב ומקהלת הילדים שהשתתפו בסדרה שרו שירים שהקלו על זכירת חוקי התנועה. כך הסדרה לימדה את הצופים בה כיצד חוצים כבישים, מה עושים כאשר הרמזור הירוק כבה, שחציית כביש באלכסון היא אסון ועוד.
שיר הפתיחה של התוכנית נכתב על ידי לאה לופנפלד והולחן על ידי רוני וייס.
הפרקים

| שם פרק | סלוגן | משתתפים | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| דובי בתפקיד | עצור בטרם תעבור. עצור התבונן אל תסתכן. | דורי בן זאב | צולם במיוחד עבור תחרות בין לאומית זהירות בדרכים |
| דובי בקומזיץ | אלכסון מזמין אסון, מותר רק בקו ישר!  לחצות בקו ישר - יותר בטוח וקצר. | דורי בן זאב  תיקי דיין |  |
| דובי הולך לקולנוע | אור אדום - עצור!, אור ירוק - עבור! | ספי ריבלין |  |
| דובי בשוליים | רק בטור עורפי תצעד! | ספי ריבלין |  |
| דובי והרופא | חצו במעבר חצייה | דורי בן זאב   תיקי דיין |  |
דובי

על מנת לבחור כלב לתפקיד, פנתה הטלוויזיה הלימודית דאז אל יהודה נדולני, שהיה מהמומחים הראשונים בישראל לפסיכולוגיה ומחקר של כלבים. נדולני הציע לבחור בכלב מגזע דוברמן פינצ'ר, בשל היותו של הגזע סובל מתדמית שלילית ולשנותה כך שיראו שגם כלב מגזע שכזה מסוגל לעבוד עם ילדים. אילוף הכלב נעשה על ידי נדולני ובנו צבי נדולני, וסייעו להם גבי ומשה טוקטלי. בהיותו בן 14 (בערך), חלה הכלב בשיתוק האגן האחורי ומת.
השחקנים הראשיים

דורי בן זאב - בתפקיד השוטר.
תיקי דיין - בתפקיד הכלה.
ספי ריבלין - שומר מעבר חצייה
פרק שישי 2007

בשנת 2007 הוט הוסיפה את קטגורית סדרות הטלוויזיה החינוכית לערוץ ה-VOD שלה ולכבוד העלייה הפיקה פרק חדש לסדרה. כלב הדוברמן המקורי ששיחק את דובי בסדרה מת ומצאו כלב חדש שישחק את דובי: בובוש, דוברמן בן 8 מכפר ויתקין. בגרסה הזאת רק דורי בן זאב נענה לאתגר ושיחק עם קבוצת ילדים חדשה. השיר של דובי היה עיבוד חדש בגרסת ראפ שבוצע על ידי דורי עצמו וחבורת ילדים.
הערות שוליים

↑  לי-אור אברבך, הפרק האבוד של דובי דוברמן, באתר nrg‏, 18 במאי 2007
↑  כפי שניתן לראות בקרדיטים של אחד הפרקים
↑  א.ב. דן‏, אלכסון הוא אסון?, באתר וואלה, 20 בספטמבר 2010
↑  מירב קריסטל, מי יהיה היורש של דובי דוברמן?, באתר ynet, 4 ביולי 2007
סרחיו גארסיה

סרחיו גארסיה דה לה פואנטה (בספרדית: Sergio García de la Fuente; נולד ב-9 ביוני 1983) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

גארסיה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ברצלונה ושיחק בשתי קבוצות המילואים של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ב-3 בספטמבר 2003 בתיקו 1-1 בבית נגד סביליה. בשנת 2004 הושאל ללבאנטה על מנת לצבור דקות משחק. לאחר שבתום העונה ירדה לבאנטה לליגה השנייה, גארסיה חתם בריאל סרגוסה. לאחר שסרגוסה ירדה לליגה השנייה בתום עונת 2007/2008 הוא עורר עניין רב בקרב קבוצות הפרמייר ליג. ב-1 בספטמבר 2008 חתם בריאל בטיס תמורת 10 מיליון אירו. ב-7 בפברואר 2009 כבש את שער הניצחון בדרבי של סביליה. בתום העונה ירדה בטיס לליגה השנייה, אך גארסיה החליט להישאר במועדון בתקווה ולעזור לו לחזור לליגה הראשונה. באוגוסט 2010 חזר לשחק בליגה הראשונה כאשר חתם ל-5 שנים באספניול כמחליפו של ראול טאמודו. ב-29 במאי 2015 חתם בא-ריאן הקטרית. ב-16 ביוני 2017 חזר לאספניול.
בצעירותו זכה גארסיה עם נבחרת הנוער של ספרד באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שנערכה בשנת 2002. ב-31 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 נגד פרו. גארסיה נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 בו שיחק משחק אחד וזכה עם הנבחרת בטורניר. בנוסף, גארסיה משחק גם בנבחרת קטלוניה שהיא נבחרת שאינה חברה בפיפ"א.
Layla

| --- | --- |

 סינגל בביצוע דרק והדומינוס
 מתוך האלבום Layla and Other Assorted Love Songs‏,
 יצא לאור:  9 בנובמבר 1970
 תאריך הקלטה:  1970
 סוגה:  בלוז רוק, רוק כבד
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  7:02 ו-7:11
 כתיבה:  אריק קלפטון, ג'ים גורדון
 לחן:  אריק קלפטון, ג'ים גורדון 
 
"Layla" (בעברית: ליילה) הוא שיר שנכתב על ידי אריק קלפטון וג'ים גורדון ובוצע על ידי להקתם "דרק והדומינוס". השיר נכלל באלבום האולפן היחיד של הלהקה, שראה אור בנובמבר 1970, "Layla and Other Assorted Love Songs". השיר לא זכה להצלחה בהוצאתו הראשונית, אבל מאוחר יותר זכה לתשואות מהקהל הרחב וממבקרים, ונבחר למקום ה-27 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין "רולינג סטון". ב-1992 אריק קלפטון הוציא גרסה אקוסטית לשיר ב-MTV Unplugged. שנה לאחר מכן היא זכתה בפרס "גראמי" לשיר הרוק הטוב ביותר.
הרקע לשיר הוא סיפור אהבה שהתרחש במאה ה-7 בחצי האי ערב, והיווה את הבסיס לפואמה לילא ומג'נון, שנכתבה במאה ה-12 על ידי המשורר חכים ג'מאל א-דין נזאמי. קלפטון הושפע מהפואמה, שהייתה סיפור על איש צעיר שהתאהב ללא תקווה באישה צעירה ויפה, הפך למשוגע, ולכן לא יכל להינשא לה. השיר קיבל השראה נוספת מהאהבתו הנכזבת לפאטי בויד, אשתו של חברו ג'ורג' האריסון גיטריסט מוביל ב"הביטלס". אולם קלפטון ובויד בסופו של דבר התחתנו.
בסדרה "פולישוק" השיר מופיע כרינגטון הנייד של כמה מהדמויות.
רקע

בשנת 1966 ג'ורג' האריסון נישא לפאטי בויד, דוגמנית שפגש בצילומי הסרט "לילה של יום מפרך". בסוף שנות ה-60 האריסון וקלפטון הפכו לחברים קרובים. קלפטון השתתף בביצוע של השיר While My Guitar Gently Weeps שהופיע באלבום הלבן של הביטלס, והאריסון השתתף בכתיבה ונגינת השיר של להקת "Cream" בה היה חבר קלפטון. בתקופה זו התאהב קלפטון בבויד, אשת חברו האריסון. הזוג התגרש בשנת 1977, ושנתיים לאחר מכן בויד נישאה לקלפטון. האריסון קיבל את הנישואין בשלוות נפש, והשתתף במסיבת הנישואין שלהם יחד עם חבריו  ללהקה רינגו סטאר ופול מקרטני. במהלך נישואיהם כתב קלפטון לבויד שיר אהבה נוסף שהצליח: "Wonderful Tonight". הזוג התגרש בשנת 1989.
את השיר כתב קלפטון בהשראת הפואמה לילא ומג'נון שנכתבה על ידי המשורר הפרסי נזאמי, ועסקה בסיפור אהבה לא ממומש בין גבר לנסיכה בחצי האי ערב במאה ה-7 לספירה. קלפטון נחשף לפואמה באמצעות חברו איאן דאלאס (אנ') שהיה בתהליכי התאסלמות באותה תקופה. הסיפור אודות נסיכה שאולצה להתחתן עם גבר בעל כורחה, ומנגד אהובה שרצה להתחתן איתה ונותר בלעדיה, השפיע על קלפטון. קלפטון כתב את השיר בעזרתו של גורדון המתופף, חברו ללהקה, על בסיס רגשותיו כלפי הסיפור וקרא לו "Layla". קלפטון קיווה שהמסר בשיר ישכנע את בויד לעזוב את האריסון עבורו.
גרסה אקוסטית

בשנת 1992 הוציא קלפטון גרסה אקוסטית (Unplugged) לשיר, שבוצעה במסגרת סדרת ההופעות MTV Unplugged. הגרסה נכנסה לאלבומו של קלפטון "Unplugged", שהיה לאלבום ההופעה החיה הנמכר ביותר בכל הזמנים, והיה לאלבום המצליח ביותר של קלפטון. השיר זכה בתואר שיר הרוק הטוב ביותר לשנת 1993 בטקס פרסי "גראמי".
הערות שוליים

↑  Layla and Other Assorted Love Songs
↑  Brean, Henry. "Get back, Jo Jo: New documentary captures moment Tucson landed in Beatles hit song". נבדק ב-24 בדצמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אור ברנע וסטלי סולומונוב, חפש את האישה, באתר ynet, 15 באוגוסט 2008
↑  Jean
 PattersonCrazy About "Layla", באתר azerbijan international‏, 6 במרץ 1998
↑  אור ברנע, מהדורה חדשה ל-"Unplugged" של קלפטון, באתר ynet, 6 בספטמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: beb76331-bb4b-30b3-b4f4-ca80742ebd47
בדפורד CF

| --- | --- |

Bedford CF, שנת 1980
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Opel Bedford Blitz  Bedford Blitz
 יצרן:  Bedford Vehicles (אנ')
 שנות ייצור:  1988–1969
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  בדפורד CA
 מודל אחריו:  Bedford Midi
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 בסיס גלגלים:  3,556-2,692 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1.6 ליטר, 1.8 ליטר, 2.0 ליטר, 2.25 ליטר, 2.3 ליטר, מנועים מתוצרת ווקסהול סוג מנוע "Vauxhall Slant-4 engine" (אנ')  6 צילינדרים, 2.85 ליטר, 3.3 ליטר, מנועים מתוצרת "GM Holden Pty Ltd" (אנ') סוג מנוע "Holden straight-six motor" (אנ'), הורכב באוסטרליה בלבד בין השנים 1979-1971  4 צילינדרים, 1,760 סמ"ק מתוצרת "Perkins Engines" (אנ') (מנוע דיזל, הורכב בסדרה "CF")  4 צילינדרים, 2,523 סמ"ק (מנוע דיזל, הורכב בדגמי סדרה "CF")  4 צילינדרים, 2,064 סמ"ק מתוצרת אופל (יצרן רכב) (מנוע דיזל, הורכב בדגמי סדרה "CF")  4 צילינדרים, 2,260 סמ"ק המפיק 45.5 כ"ס (מנוע דיזל, הורכב בדגמי סדרה "CF1")  4 צילינדרים, 1,998 סמ"ק המפיק 44 כ"ס, 59 כ"ס (מנוע דיזל, הורכב בדגמי סדרה "CF1")  4 צילינדרים, 1,979 סמ"ק המפיק 78 כ"ס (מנוע דיזל, הורכב בדגמי "CF2")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
בדפורד CF (באנגלית: Bedford CF, קרוי גם: Bedford Blitz, Opel Bedford Blitz) היא סדרה של מסחריות אשר בנוסף יוצרה במספר תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב המסחרי הבריטית Bedford Vehicles (אנ'), חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצרו בין השנים 1988–1969 בבריטניה.
"בדפורד CF"

בדגמי "בדפורד CF" הורכבו מנועים קדמיים-אורכיים
סוגי מנוע: מנועי בנזין, מנועי דיזל
סוג הנעה: הנעה אחורית
דגמי "בדפורד CF" נוצלו למגוון שירותים: להובלת אסירים, כניידות משטרה במשטרת בריטניה ובמשטרת אירלנד, כמכוניות גלידה בבריטניה ובאוסטרליה
תצורות

מסחרית
מיניוואן
מיניבוס
מעונוע ("קרוואן")
טנדר
אמבולנס
ניידת משטרה
תצורות > סדרות

"CF" (יוצר משנת 1969)
"CF1" (יוצר משנת 1980)
"CF2" (יוצר משנת 1984)
גלריה

"בדפורד CF", שנת 1980 - מסחרית
"בדפורד CF", שנת 1984
"בדפורד CF" - טנדר
"בדפורד CF", שנת 1981
"בדפורד CF" - מיניבוס
"בדפורד CF", שנת 1978 - מסחרית
"בדפורד CF" - מיניוואן
"בדפורד CF", שנת 1987
"בדפורד CF" - ניידת משטרה של מחוז וסט מידלנדס
"בדפורד CF" - אמבולנס
"בדפורד CF" - אמבולנס
ראו גם

בדפורד CA
בדפורד VAM
בדפורד סוג S
בדפורד SB
הערות שוליים

↑  בדפורד Blitz bedfordcf.co.uk/br/br54
↑  חמישים שנה ל"בדפורד CF" practicalmotorhome.com/news/50-years-of-the-bedford-cf
↑  "בדפורד CF" קרוואן bedford-cf.com
↑  בדפורד CF2 bedfordcf.co.uk/br/br26
תולדות הטבע

| --- | --- |

האנציקלופדיה "תולדות הטבע" במהדורה משנת 1669
 מידע כללי
 מאת:  פליניוס הזקן 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 נושא:  ידיעת הטבע 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  רומא העתיקה 
 תאריך הוצאה:  החל משנת 77
 
פליניוס הזקן - דיוקן דמיוני מהמאה ה-19
תולדות הטבע (בלטינית: Naturalis Historia) היא אנציקלופדיה בת 37 כרכים שכתב הסופר, חוקר הטבע ואיש הצבא והצי הרומי פליניוס הזקן ושיצאה לאור החל משנת 77 לספירה. האנציקלופדיה נחשבת לאנציקלופדיה הראשונה בהיסטוריה וכן למקיפה ביותר בעולם העתיק, והיא עוסקת בין השאר בגאוגרפיה, חקלאות, מסחר, רפואה ואמנות. עם זאת, באנציקלופדיה לא מתוארות עובדות מדעיות בלבד, וניכרת בה השפעה של המסורת ההלניסטית.
כתיבת האנציקלופדיה

מסעותיו במסגרת הצבאית אפשרו לפליניוס לחקור ולכתוב על הארצות שבהן שהה. כך למשל חקר במהלך מסעות אלה את מקורות המים החמים של באדן-באדן ואת מקורות נהר הדנובה. הוא כתב על גאליה, היספניה, ומקומות רבים נוספים (בכללם ארץ ישראל).
פליניוס האמין כי:
תהילה אמיתית היא עשיית מה שראוי כי ייכתב, וכתיבת מה שראוי כי ייקרא.
את רשמיו ומסקנותיו ממסעותיו ערך פליניוס בכתביו היחידים ששרדו – תולדות הטבע. הוא הסתמך גם על מקורות נוספים, רומיים ויווניים בעיקר. אחד ממקורותיו העיקריים הוא מרקוס טרנטיוס וארו – מלומד וסופר רומאי, שחי ופעל כ-100 שנים לפני פליניוס. מקור אחר הוא מרקוס ויפסניוס אגריפס, שעל מפותיו הסתמך פליניוס בחלק מהכרכים הגאוגרפיים. בערכים זואולוגיים הסתמך פליניוס על אריסטו, ובתחום הבוטני על תאופרסטוס.
בשנת 77 הוציא פליניוס לאור עשרה כרכים, והקדיש את האנציקלופדיה לחברו, טיטוס פלאביוס אספסיאנוס, לימים הקיסר טיטוס. בשנתיים האחרונות לחייו שקד על שיפור והגהת 27 הכרכים האחרים. מותו הפתאומי בשנת 79 לספירה, שנגרם כתוצאה מהתפרצות הר הגעש וזוב, קטע את עבודתו באיבה. כרכים אלה הוצאו לאור על ידי אחיינו, פליניוס הצעיר. רמת ההגהה בכרכים אלה אינה גבוהה, וניתן למצוא בהם חזרות, סתירות וטעויות לרוב. בסך הכול כוללת האנציקלופדיה, לטענתו של פליניוס, כ-20,000 עובדות.
תוכן האנציקלופדיה

כרך I: מבוא, תוכן העניינים ורשימת המקורות
כרך II: תיאור מתמטי ופיזיקלי של העולם
כרכים III עד VI - גאוגרפיה ואתנוגרפיה: תיאור של ארצות, עמים, ימים, ערים, הרים ונהרות
כרך VII: אנתרופולוגיה ופיזיולוגיה אנושית
כרכים VIII עד XI: זואולוגיה
כרך VIII: בעלי חיים יבשתיים.
כרך IX: דגים
כרך X: עופות
כרך XI:חרקים
כרכים XII עד XXVII: בוטניקה, כולל חקלאות, הורטיקולטורה, ופרמקולוגיה
כרך XII: עצים
כרך XIII: עצים אקזוטיים
כרכים XIV - XV : עצי פרי
כרך XVI: עצי יער
כרך XVII: עצים מתורבתים
כרך XVIII: דגנים
כרך XIX:
כרך XX:תרופות מעצי נוי
כרך XXI:פרחים
כרך XXII:מאפייני צמחים ופירות
כרך XXIII:תרופות מעצי תרבות
כרך XXIV:תרופות מעצי יער
כרך XXV:צמחי בר
כרך XXVI:צמחי מרפא, מסווגים לפי מחלות
כרך XXVII:המשך
כרכים XXVIII עד XXXII: פרמקולוגיה
כרך XXXIII: מתכות יקרות (זהב, כסף), גילוף בכסף
כרך XXXIV: מתכות מצויות (ברונזה, ברזל, עופרת), פיסול בברונזה
כרך XXXV: צבענים (פיגמנטים) לציור, תולדות הציור
כרך XXXVI: שיש, פיסול בשיש, זכוכית
כרך XXXVII: אבני חן
נושאים > אסטרונמיה

הנושא הראשון שנדון הוא אסטרונומיה, בכרך השני. פליניוס מתחיל עם היקום הידוע, ומותח ביקורת נוקבת על ניסיונות בתחום הקוסמולוגיה ומציגם כטירוף, כולל הדעה שיש אינספור עולמות אחרים מלבד כדור הארץ. הוא מסכים עם תאוריית ארבעת היסודות (האריסטוטליים), אש, אדמה, אוויר ומים. כרוב בני תקופתו הוא תמך במודל הגאוצנרטי ומתעד את שבעת "כוכבי הלכת" כולל השמש והירח המקיפים לכאורה את כדור הארץ. כדור הארץ מתואר ככדור, תלוי באמצע החלל. הוא רואה כחולשה לנסות למצוא את צורתו של האל או להניח שליצור כזה יהיה אכפת מענייני אנוש. הספר מזכיר ליקוי חמה, אך מחשיב את האלמנך של היפרכוס לגרנדיוזי בגלל שהוא יודע איך הטבע פועל.הוא מצטט את הערכתו של פוסידוניוס שהירח נמצא במרחק של 230,000 מיילים מכדור הארץ. הוא מתאר שביטים, ומציין שרק אריסטו תיעד ראייה של יותר משביט אחד בבת אחת.
נושאים > גאוגרפיה

בספרים III עד VI, פליניוס עובר לכדור הארץ עצמו. בספר השלישי הוא מכסה את הגאוגרפיה של חצי האי האיברי ואיטליה; הספר הרביעי מכסה את אירופה; הספר החמישי מסתכל על אפריקה ואסיה, בעוד הספר השישי מביט מזרחה אל הים השחור, הודו והמזרח הרחוק.
נושאים > אנתרופולוגיה

הספר השביעי דן במין האנושי, מכסה תחומים של אנתרופולוגיה ואתנוגרפיה, היבטים של הפיזיולוגיה האנושית ועניינים שונים כמו גדולתו של יוליוס קיסר, אנשים מצטיינים כמו היפוקרטס ואסקלפיאדס, אושר ועושר.
נושאים > זואולוגיה

פליניוס דן בזואולוגיה בכרכים VIII עד XI. האנציקלופדיה מזכירה מקורות שונים של צבע סגול, במיוחד חילזון המורקס (אנ'), המקור היקר מאוד של הצבע הסגול מהעיר צור. הוא מתאר בפירוט את הפיל וההיפופוטם, כמו גם את ערכה ומקורה של הפנינה ואת המצאת גידול הדגים וגידול צדפות. אחזקת אקווריומים הייתה בילוי פופולרי של העשירים באותה תקופה, ופליניוס מספק אנקדוטות על הבעיות של בעלים שמתחברים יותר מדי לדגים שלהם.
פליניוס מזהה נכון את מקור הענבר כשרף המאובן של עצי אורן. הראיות שהוא מביא כוללות את העובדה שדגימות מסוימות מציגות חרקים מכוסים, תכונה המוסברת בקלות על ידי נוכחות של שרף צמיג. פליניוס מתייחס לאופן שבו שפשוף ענבר מייצר את מה שמובן לנו כיום כמטען חשמלי, תכונה המוכרת היטב לתאופרסטוס. הוא מקדיש מקום ניכר לדבורים, שאותן הוא מעריץ על היוזמה, הארגון והדבש שלהן, ודן בחשיבותה של מלכת הדבורים ובשימוש בעשן של כוורנים בכוורת לאיסוף חלת דבש. הוא משבח את שירת הזמיר.
נושאים > בוטניקה

ספרים XII עד XVIII, עוסקים בבוטניקה עם תאופרסטוס כאחד המקורות של פליניוס. מתוארים ייצור הפפירוס והדרגות השונות של הפפירוס העומדות לרשות הרומאים. סוגים שונים של עצים ותכונות העץ שלהם מוסברים בספרים 12 עד 13. הגפן, גידול גפנים וזני הענבים נדונים בספר ה-14, בעוד שספר ה-15 מכסה את עץ הזית בפירוט, ואחריו עצים נוספים כולל התפוח והאגס, תאנה, דובדבן, הדס ודפנה.
פליניוס נותן תשומת לב מיוחדת לתבלינים, כגון פלפל, ג'ינג'ר וסוכר קנים. הוא מזכיר זנים שונים של פלפל, שערכם דומה לזה של זהב וכסף, בעוד שסוכר מצוין רק בערכו הרפואי.
הוא מבקר את הבשמים: "בשמים הם המותרות הכי חסרות טעם, שכן פנינים ותכשיטים מועברים לפחות ליורשי האדם, והבגדים מחזיקים מעמד לזמן מה, אבל בשמים מאבדים את ריחם ומתכלים ברגע שמשתמשים בהם". הוא נותן תקציר של המרכיבים שלהם, כמו שמן ורדים, שלדבריו הוא הבסיס הנפוץ ביותר. חומרים גלם נוספים לבשמים כוללים מור, קינמון ומסטיק בלסם.(אנ')
נושאים > רפואה תרופות וקסמים

חלק מרכזי בהיסטוריה של הטבע, ספרים XX עד XXIX, עוסקים בנושאים הקשורים לרפואה, במיוחד צמחים מהם מפיקים המניבים תרופות שימושיות. פליניוס מונה למעלה מ-900 תרופות, לעומת 600 ב-De Materia Medica (אנ') של דיוסקורידס, 550 ב-Theophrastus ו-650 בספרו של קלאודיוס גלנוס. מוזכרים הפרג והאופיום; פליניוס מציין שאופיום גורם לשינה ויכול להיות קטלני. מחלות והטיפול בהן מכוסים בספר 26.
פליניוס מתייחס לקסם בספר XXX. הוא מבקר את הקוסמים, תוקף את האסטרולוגיה וטוען שמקורו של הקסם ברפואה, דבר שמתקיים על ידי העמדת פנים שהוא מציע בריאות. הוא מכנה את זרתוסטרה מפרס העתיקה כמקור לרעיונות קסומים. הוא קובע שפיתגורס, אמפדוקלס, דמוקריטוס ואפלטון כולם נסעו למדינות אחרות כדי ללמוד קסם, והעיר שזה מפתיע שמישהו קיבל את הדוקטרינות שהחזירו, ושהרפואה (של היפוקרטס) והקסם (של דמוקריטוס) היו צריכים לפרוח בו-זמנית בתקופת המלחמה הפלופונסית.
ארץ ישראל והיהודים ב"תולדות הטבע" > הצומח של יהודה

פליניוס עוסק בעליונותו של הבלסם מעל כל הצמחים הארומטיים ומדגיש כי "הארץ היחידה לה הוענק צמח זה היא יהודה". לטענתו, עם כיבוש יהודה בזמן המרד הגדול, "היהודים פרקו את זעמם על הצמח הזה כפי שעשו גם על חייהם, אולם הרומאים הגנו עליו כנגדם, ונערכו קרבות עזים על הגנת שיח". הוא מתייחס אליו כאל שבוי מלחמה, ומציין שהוצג בתהלוכת הניצחון של אספסיאנוס וטיטוס, ועתה "מעלה מס יחד עם האומה לו הוא שייך". הוא מדגיש כי "הוא שונה לגמרי בטבעו מהתיאורים שניתנו לו על ידי סופרים רומאים וזרים" ומתאר אותו לפרטים.
פליניוס טוען כי עוד יותר מהבלסם, יהודה מפורסמת בשל עצי התמר שלה. הוא מציין שהתמרים המפורסמים ביותר מזן הקריוטי (caryotae) נמצאים בשפע ביהודה, במיוחד ביריחו, אולם גם אלה הגדלים בעמקים של ארכלאיס, פצאליס וליוויאס נחשבים משובחים.
ארכלאיס שכנה בבקעת הירדן, צפונית ליריחו, ופצאליס שכנה מצפון לה (גם יוספוס מתייחס לדקלים שלהן), ואילו ליוויאס היא יוליאס, שנקראה על שמה של אשת הקיסר אוגוסטוס ושכנה בעבר הירדן.
פליניוס מציין לשבח גם את מתיקותו של "תמר ניקולאוס", ש"בטעמו הוא 'אחותו' של הקריוטי ועקב כך נקרא ביוונית 'התמר האחות'".
תמר ניקולאוס נקרא על שם ניקולאוס איש דמשק, שעל פי אתנאיוס, אוגוסטוס קרא אותו על שמו, מכיוון שניקולאוס היה שולח לו אותו.
מבין התמרים היבשים יותר, הוא מציין את תמר-האצבע: "תמר צר וארוך מאוד, לעיתים בעל צורה מעוקלת. מינו של הסוג הזה, שאותו אנו מציעים כמנחה לאלים נקרא 'כידאוס' (chydaeus) על ידי היהודים". עוד הוא מציין, ש"הסוגים הטובים ביותר לשימור הם אלה הגדלים בקרקעות מלוחות וחוליות, למשל ביהודה".
בתוך דבריו על התמרים של יהודה, פליניוס מעיר כי היהודים הם "אומה המצטיינת ביחס המעליב שלה כלפי האלים". זוהי ההתייחסות היחידה שלו ליהודים שיש לה נימה אנטישמית ברורה.
מלבד הבלסם והתמרים, פליניוס מציין פריטים בולטים נוספים מהצומח של ארץ ישראל:
הוא מציין שעץ הקיפרוס (גומא) "השני הטוב ביותר גדל באשקלון שביהודה", ומציין גם את "השרף של יהודה", את "הבצל האשקלוני, שנקרא על שם העיר של יהודה", ואת קני הסוף הגדלים ביהודה, המשמשים לבשמים ומישחות.
בתיאורו את הסקמוניום, שהמיץ שלו שימש כסם משלשל, פליניוס מציין שסקמוניום מזויף "מיוצר בדרך כלל ביהודה", ומספר ש"היו שדיווחו שביהודה מעבר לירושלים ניתן למצוא צמחי אלווי מינרליים. אולם זה הוא הסוג הנחות מכולם, ואין כהה ולח ממנו". נראה שב"מעבר לירושלים" פליניוס מתייחס לאספלט של ים המלח. האלווי של יהודה נזכר גם בברית החדשה.
הוא מציין גם סוג של גארום, ש"מוקדש להימנעות ממין מתוך אמונה טפלה ולטקסים יהודיים, ונעשה מדג ללא קשקשים". משפט זה נראה מוזר בהתחשב בעובדה שאכילת דגים ללא קשקשים אסורה בתורה במפורש.