stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובה שירות

M-16, רובה השירות האישי של רוב חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית
רובה שירות הוא הרובה התקני שבו צבא מצייד את חייליו כנשק אישי. בצבאות המודרניים זהו לרוב רובה מטען, רובה סער או קרבין, ובעבר כלל גם רובים בריחיים. בחלק מהצבאות נהוג גם שהחיילים נושאים גם אקדח שירות שמשמש להגנה עצמית בימי שגרה ולגיבוי בשדה הקרב בעיתות מלחמה. הדרישות העיקריות מרובה שירות הן אמינות ועמידות לתנאי שטח קשים, וגם ביצועים טובים ותחזוקה קלה.
הסיבות לציוד כל חיילי הצבא ברובה אחיד הן החיסכון הגדול בלוגיסטיקה, תחזוקה ותחמושת שמאפשרת יצירת מערך אחיד ופריסתו בכלל היחידות והיחידות הלוחמות בפרט. החזקת מערך אחד של תחמושת וחלקי חילוף המיועדים לכלי אחד ונגזרותיו הוא זול ופשוט בהרבה מאשר החזקת מספר מערכי חימוש לשלל רובים, כל אחד עם התחמושת וחלקי החילוף הייחודיים לו. פישוט נוסף הוא בהכשרה ואימונים, הנובעים משימוש בכלי אחד ונגזרותיו, המאפשרת יצירת תורת הדרכה אחידה ויכולת של חיילים להשתמש בכלי נשק של חיילים אחרים.
עם זאת, ברוב הצבאות רובה השירות איננו הרובה היחיד שנמצא בשירות, ולצד כלי נשק ייעודיים כגון מקלעים ורובי צלפים, ניתן למצוא בצבאות רבים מספר דגמים שמשרתים במקביל כרובי שירות. זהו, למשל, המצב בצה"ל: רובי השירות הם רובה M16 מקוצר, M4A1 קרבין, מיקרו-תבור ותבור X-95 פלאט-טופ.
אחד מרובי השירות הנפוצים בעולם הוא ה-AK-47 "קלצ'ניקוב". רובי השירות של צבא ארצות הברית הם רובה M16 ו-M4 קרבין. רובה השירות של הכוחות המזוינים של בריטניה הוא SA80 וזה של צרפת הוא ה-FAMAS. אוסטריה, אוסטרליה, ניו זילנד, לוקסמבורג, אירלנד ומלזיה אימצו את ה-שטייר AUG.
רובה M4A1 קרבין - רובה השירות הנוכחי של מג"ב ואחד מרובי השירות של צה"ל
תבור X-95 פלאט-טופ - רובה השירות של חלק מחטיבות החי"ר בצה"ל
רובי שירות בצה"ל, לפי סדר הכנסתם לשימוש

צ'כוסלובקיה מאוזר K98 ("רובה צ'כי") - החל ממלחמת העצמאות ועד שנות ה-50 של המאה ה-20
צ'כוסלובקיה מאוזר 98K מוסב - עד שנות ה-50 של המאה ה-20
בלגיה רובה FN FAL - החל משנות ה-50 של המאה ה-20 עד 1974
ארצות הברית רובה M16A1 ארוך - החל ממלחמת יום הכיפורים ואחריה הוחלף בגליל
ישראל גליל - החל ממלחמת יום הכיפורים ועד שנות ה-90 של המאה ה-20
ארצות הברית רובה M16 ארוך ומקוצר - החל משנות ה-90 של המאה ה-20
ארצות הברית M4A1 קרבין - החל משנת 2001
ישראל תבור CTAR-21 - בשנים 2006–2009
ישראל מיקרו-תבור - החל משנת 2009
ישראל תבור X-95 פלאט-טופ - החל משנת 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קתוליקון

הקתוליקון (באדום) במרכזו של מנזר מייסטי לאוורה בהר אתוס ביוון (באדיבות Dieter Mitternacht)
קתוליקון (ביוונית: Kαθολικόν) הוא הכנסייה הראשית במנזר נוצרי אורתודוקסי. מקורות ביזנטיים כינו את הקתוליקון בעבר בכינויים "נאוס" (Nαός) או "אקלזיה" (Εκκλησία).
הקתוליקון ניצב בדרך כלל במרכזו של המנזר, ומאחר שלפי המסורת, התפילה לא יכולה הייתה להיערך בו יותר מפעם אחת ביום, הוקמו במנזרים כנסיות משניות וקפלות, והקתוליקון זכה למעמדו הבכיר.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כנסיות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראיין סונדרס

| --- | --- |

סונדרס בשנת 2019
 לידה:  28 באפריל 1986 (בן 38) מדינה שבמינסוטה, ארצות הברית
 עמדה:  מאמן
 גובה:  1.85 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת מינסוטה
 קבוצות כמאמן
 2009–2014   2014–2019   2019–2021:  וושינגטון ויזארדס (עוזר)   מינסוטה טימברוולבס (עוזר)   מינסוטה טימברוולבס
ראיין פיליפ סונדרס (באנגלית: Ryan Philip Saunders; נולד ב-28 באפריל 1986) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, בנו של מאמן העבר פליפ סונדרס.
נעורים וקריירת מכללות

סונדרס נולד בעיר מדינה שבמינסוטה, בזמן שאביו פליפ סונדרס שימש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מינסוטה. בשנים הבאות עברה המשפחה להתגורר באוקלהומה, בוויסקונסין ובדקוטה הדרומית בשל תפקידיו השונים של פליפ כמאמן, ובשנת 1995 חזרה למינסוטה כאשר מונה למאמנה של מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA. בשנים 2004–2008 למד ראיין באוניברסיטת מינסוטה, ובשנתיים הראשונות אף שיחק כרכז בקבוצת הכדורסל שלה, בה שיחק בעבר אביו. בשתי עונות אלו מיעט לקבל דקות משחק, וקלע בסך הכול 5 נקודות ב-20 המשחקים בהם שותף.
קריירת אימון

לקראת עונת 2009/2010 צורף לצוות האימון של קבוצת וושינגטון ויזארדס, לאחר שאביו פליפ מונה למאמנה. לאחר כשנתיים וחצי, בהן רשמה הקבוצה מאזן ניצחונות שלילי 51–130 (28.2%), פוטר פליפ מתפקידו והוחלף על ידי רנדי ויטמן, תחתיו המשיך לשמש ראיין כעוזר מאמן עד סיום עונת 2013/2014.
בקיץ 2014 חזר לשתף פעולה עם אביו, הפעם כעוזרו במינסוטה טימברוולבס. באוקטובר 2015 נפטר פליפ סונדרס שסבל מלימפומת הודג'קין, ובשלוש העונות הבאות המשיך ראיין לשמש כעוזר מאמן במינסוטה תחת המאמנים סם מיטשל וטום ת'יבודו.
ב-6 בינואר 2019, לאחר שפתחו את עונת 2018/2019 עם מאזן שלילי 19–21, פיטרו הטימברוולבס את ת'יבודו מתפקידו, ומינו את סונדרס כמחליפו. באותה עת היה סונדרס המאמן הראשי הצעיר ביותר בליגה, בגיל 32.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המכללות של סונדרס, באתר sports-reference.com
↑  דווקא אחרי הניצחון: מינסוטה פיטרה את ת'יבודו, באתר ONE‏, 7 בינואר 2019
↑  Get to Know Timberwolves Head Coach Ryan Saunders, באתר הקבוצה, 7 בינואר 2019
רכבל מאצ'קה-טשקישלה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  טורקיה
 עיר:  איסטנבול 
 מפעיל:  מטרו איסטנבול 
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  11 באפריל 1993 
 מידע על הקו
 אורך הקו:  333.5 מ' 
 
תרשים של רשת התחבורה באיסטנבול בעתיד. הרכבל בשחור בסמוך לבוספורוס
רכבל מאצ'קה-טשקישלה (טורקית Maçka-Taşkışla Teleferiği) הוא רכבל הפועל מאז 1993 בחלקה האירופי של איסטנבול בטורקיה. הרכבל חוצה את הגיא שבפארק הדמוקרטיה (Demokrasi Parkı) בגובה מקסימלי של 26 מטר, מאזור טקסים אל שכונת מצ'קה ברובע בייאואולו (Beyoğlu). בקו שתי תחנות במרחק של 333 מטר זו מזו, ובהפרש גבהים של 90 ס"מ בלבד. ברכבל ארבע קרוניות הערוכות בשני זוגות, ובכל קרונית שישה מקומות ישיבה. הרכבל מוביל כ-1,000 נוסעים ביום. משך הנסיעה הוא 6 דקות והרכבל יוצא אחת לכ-10 דקות. הרכבל מופעל על ידי חברת "תחבורת איסטנבול בע"מ" (İstanbul ulaşım a.ş.).
ראיין סטריין

ראיין סטריין (באנגלית: Ryan Strain; נולד ב-2 באפריל 1997), הוא כדורגלן אנגלי אוסטרלי, המשחק בעמדת המגן הימני או הקיצוני בסנט מירן.
קריירת מועדונים

ב-22 בספטמבר 2017, חתם סטריין על החוזה המקצועי הראשון שלו באדלייד יונייטד. כעבור 3 חודשים הוא חתם על הארכת חוזה לשנתיים.
ב-25 ביוני 2021 חתם לשלוש שנים במכבי חיפה, בה ערך הופעת בכורה ב-29 ביולי במוקמות הקונפרנס ליג בניצחון 1–5 על דינמו טביליסי. ב-29 באוגוסט ערך הופעת בכורה בליגת העל בתיקו 0-0 עם הפועל חדרה.
ב-21 ביוני 2022 חתם בסנט מירן מהליגה הסקוטית.
קריירה בינלאומית

סטריין זומן לסגל נבחרת אוסטרליה עד גיל 20 באוגוסט 2015.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטרליה עד גיל 23 ב-17 בנובמבר 2020 במשחק נגד Macarthur FC.
באוגוסט 2021 זומן לראשונה לסגל נבחרת אוסטרליה לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד סין ווייטנאם.
בספטמבר 2022 שיחק לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת כאשר עלה כמחליף במחצית השנייה במשחק נגד ניו זילנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
תארים

אדלייד יונייטד
הגביע האוסטרלי: 2018, 2019
מכבי חיפה
אלוף האלופים: 2021
גביע הטוטו: 2021/2022
אליפות: 2021/2022
הערות שוליים

↑  Reds sign trio on scholarships, Adelaide United, ‏22 בספטמבר 2017 (באנגלית)
↑  חיזוק להגנה: ראיין סטריין חתם במכבי חיפה, באתר ONE‏, 26 ביוני 2021
↑  Strain Selected for Young Socceroos Camp, Modbury Soccer Club, ‏14 באוגוסט 2015 (באנגלית אמריקאית)
↑  27 players destined for Doha as Socceroos get set for final phase of AFC Asian Qualifying, Socceroos, ‏28 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  Ramage, Ben (28 בספטמבר 2022). "Australia boss delivers key message to St Mirren World Cup hopefuls Keanu Baccus and Ryan Strain". Daily Record. נבדק ב-28 בספטמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ראיין סטריין".
קרולי שניימן

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1939 Fox Chase, ארצות הברית 
 פטירה:  6 במרץ 2019 (בגיל 79) ניו פאלץ, ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאים לבנים 
 מקום לימודים:  בארד קולג'  Oak Lane Day School  מערכת האוניברסיטאות של אילינוי  University of Illinois College of Fine and Applied Arts 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  פלוקסוס, נאו דאדא, abject art, אמנות פמיניסטית, אקספרסיוניזם מופשט 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1993)  Anonymous Was A Woman Award (2005)  פרס אומץ הלב לאמנות (2012)  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (2011) 
 בן או בת זוג:  James Tenney 
 www.caroleeschneemann.com
 
קַרוֹלִי שְנֶיְמֶן (באנגלית: Carolee Schneemann; 12 באוקטובר 1939 – 6 במרץ 2019) הייתה אמנית פמיניסטית אמריקאית-יהודייה רב תחומית, שיצירותיה בהגדרות נושאי מיניות, גוף ומגדר.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

שניימן נולדה ב-1939 וגדלה בשכונת פוקס צ'ייס בפילדלפיה, למשפחה יהודית. היא החלה לצייר בגיל מוקדם, ובגילאים מאוחרים יותר ראתה בזה ניצנים לקריירה העתידית שלה. בנעוריה ביקרה במוזאון פילדלפיה לאמנות, והרגישה חיבור עמוק לעבודות האמנות שם.
ביוגרפיה > לימודים ותחילת דרכה האמנותית

שניימן למדה ציור באוניברסיטת קולומביה. שם פגשה את אישהּ, ג'יימס טניי, מלחין ותאורטיקן. קיבלה תואר באמנויות יפות מאוניברסיטת אילנוי ב-1962. בתקופה זו שניימן התמקדה בציור בסגנון ביטויי מופשט. מיד אחרי קבלת התואר עברה לניו-יורק, שם בשנת 1963 פגשה את ארו, מה שלדבריה שינה את חייה ונתן לה השראה ודחף אמנותי רב.
ביוגרפיה > המשך הדרך

בשנות השבעים, שניימן המשיכה לשתף פעולה עם זרם הפלוקסוס, אמני מיצגים והפנינגים, והתכתבה עם האמן האמריקאי קאפרוו (אנ'), שהיה חלוץ בהקמת מושג המיצג. ב-1972 פרסמה את ספרה הראשון "חלקים של בית גוף" (parts of a body house), בו היא קישרה את הגוף למציאות הבית. ספרה השני "סזאן: היא הייתה ציירת גדולה" (Cézanne: She was a Great Painter) יצא ב-1976, והשתמש בציור של שניימן מגיל ארבע שבו דמות מסתכלת במראה, ושם היא משקפת את סיפור חייה, היסטוריית אמנות המערב והציירת סזאן.
ב-1975 הכינה שניימן את העבודה שנחשבת הכי נועזת שלה, "עבודה פנימית": היא עלתה על במה מאולתרת בפסטיבל פמיניסטי בניו יורק, התפשטה, מרחה את גופה בצבעים והוציאה מאיבר מינה נייר מגולגל ובו מניפסט פמיניסטי שכתבה. העבודה הציתה סערה, ורבים ביקרו אותה וכינו אותה סטריאוטיפית ונרקיסיסטית. בסרט תיעודי של BBC, מספרת שניימן שהעבודה אפשרה לה להיות חלוצת אמנות פמיניסטית, אך לא מעבר לזה. רק בשנותיה המאוחרות החלה התעניינות בעבודות אחרות שלה, כגון ציורים רבים שרוב האנשים שהכירו אותה לא ידעו על קיומם, מתוך חוסר עניין של מי שכן נחשף אליהם.
שניימן נפטרה ב-6 במרץ 2019 בגיל 79, ממחלת הסרטן.
קריירה אקדמית

שניימן לימדה במוסדות ומכונים רבים, הבולטים שבהם הם אוניברסיטת ניו יורק, מכון האמנות בקולומביה (אנ'), הקולג' "בארד"(אנ') ומכון בית ספר האמנות בשיקגו (אנ'). ציוריה, מיצגיה ותערוכותיה הוצגו גם הם במוזאונים רבים ונחשבים, כגון מוזאון האמנות העכשווית בלוס אנג'לס (אנ'), מוזאון וויטני לאמנות אמריקאית, המוזאון לאמנות מודרנית – מומ"ה.
מורשת

עבודותיה של שניימן על סרטי צילום השפיעו על אמנים רבים אחרים, כגון פגי אהווש ואביגייל צ'יילד, וסיפקה להם תקדים היסטורי ראשון מסוגו לסרטים פמיניסטיים. המיצגים והצילומים שלה סיפקו גם הם תקדים לאמנים כמו אנה מנדייטה וחנה ווילק בחשיבה על רעיונות תנועה של דימויי אלוהות, התפתחות ומושגיות הנקביות מכך ואידיאלי יופי. גם המופע האמנותי של אלן סטיינברג לא יכול היה להתקיים אילולא שניימן חקרה את האינטימיות הגופנית בעבודות האמנות שלה. תערוכות רבות בין שנות ה-90 של המאה העשרים לשנות האלפיים הוקדשו לאמנים פמיניסטיים בדור הנוכחי, בהקשר ישיר עם עבודותיה של שניימן מ"יצר" (oeuvre). כיום נשים ואמנים רבים מגלים את עבודותיה, והדיאלוג ששניימן יזמה בשנות הששים המוקדמות על נשים, הגוף שלהן, חושניות ואינטימיות ממשיך להעסיק צופים אמנים ומבקרי אמנות גם כיום.
שניימן הנחילה באמנות את הלגיטימיות של גוף נשי חושפני, אף על פי שהנושא שנוי במחלוקת גם היום.
ספריה

Parts of a Body house – יצירות המקשרות את הגוף למציאות ביתית טיפוסית. יצא לאור ב-1972.
Cezanne, She was a Great Painter – ספר העוסק בסיפור חייה של שניימן, היסטוריית האמנות המערבית, והציירת סזאן, תוך שימוש בציור של שניימן מגיל ארבע בו דמות המסתכלת במראה. יצא לאור ב-1974.
Video Burn – ספר המכיל תמונות דינמיות/טקסט מתערוכת ציורים שלה בעלת שם זהה, שהוצגה בין השנים 1987 ל-1991 . יצא לאור ב-1992.
הערות שוליים

↑  Carolee Schneemann Pioneering Feminist Artist Dies Age 79, artlyst
↑  ליאור זאלצמן, Remembering the Groundbreaking Jewish Artist Carolee Schneemann, alma
1 2 3  CAROLEE SCHNEEMANN
1 2 3 4 5  BIOGRAPHY OF CAROLEE SCHNEEMANN, the art story
↑  The Icelandic Muse, waybackmachine
1 2  מיטל רז, קרולי שנימן, האמא הרוחנית של ליידי גאגא ולינה דנהאם, מתה בגיל 79, באתר TimeOut
↑  Video Burn, Printed Matter, Inc.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309938805171  PLWABN: 9810593485705606  BIBSYS: 90793995  BNE: XX1687147  BnF: cb14479720k (data)  CiNii: DA06186659  GND: 11941323X  ISNI: 0000 0001 0786 0829  LCCN: n78043895  LNB: 000262432  NLA: 35837175  NSK: 000293439  NTA: 167590057  PIC: 29122  RERO: 02-A009498074  RKD: 238998  SNAC: w68t5cwp  SUDOC: 070011893  Trove: 1109640  ULAN: 500092112  VIAF: 93535716   WorldCat (עם VIAF): 93535716
קתדרלת רוסקילה

קתדרלת רוסקילה, מבט מצפון
קתדרלת רוסקילה, מבט מדרום
הספינה הראשית, מבט מזרחה.
קתדרלת רוסקילה (בדנית: Roskilde Domkirke, נהגה: "רוסקילה") היא קתדרלה בעיר רוסקילה באי שלן שבמזרח דנמרק.
היסטוריה

קתדרלה זו, הבנויה בשילוב סגנונות של אדריכלות רומנסקית ואדריכלות גותית, הייתה הקתדרלה הגותית הראשונה שנבנתה כולו מלבנים אדומות, דבר שעודד את פריחת סגנון ה"גותיקת לבנים" בצפון אירופה ומזרחה. הקתדרלה נבנתה במאות ה-12 וה-13 והייתה הקתדרלה היחידה באי שלן עד המאה ה-20. שני צריחיה המחודדים, האופייניים למזרח אירופה, שולטים בקו הרקיע של העיר.
לפי ההיסטוריון אדם מברמן, נבנתה הכנסייה הראשונה באתר על ידי האראלד "כחול-השן" במאה ה-10 לספירה, כאשר הפך את רוסקילה לבירתו ובה נקבר. ברם לא נותר שום זכר לכנסייה זו. במאה ה-11 החליפה אסטריד, אחותו של קנוט הגדול, את הכנסייה מעץ במבנה אבן. ב-1080 נבנתה שוב כנסייה חדשה, הפעם ביוזמתו של הבישוף סוונד נורדמנד. כנסייה זו, העשויה מאבן מסוג טראברטין, הייתה בנויה כבזיליקה עם ספינה בת שלושה אגפים ומגדל גבוה במערב. בצד הצפוני שכן מבנה בו חיו הכמרים חיי נזירות.
באמצע המאה ה-12 הגיעה לדנמרק אומנות ליבון הלבנים ושריפתן. כתוצאה מכך נבנתה קתדרלת רוסקילה מחדש, הפעם מלבנים אדומות, תחת השגחתו של הבישוף אבסלון. המיזם היה שאפתני: מבנה בגובה 2 קומות, מגדל בכל צד של בית המקהלה, ובתי רוחב בני שלושה אגפים. הבנייה, שהחלה בסגנון רומנסקי ואחר כך המשיכה בסגנון גותי המשיכה עד המאה ה-13 והושלמה רק ב-1280. לבנייתה היו דרושות כשלושה מיליון לבנים.
קתדרלת רוסקילה שימשה אתר קבורה למלכי דנמרק מאז המאה ה-15. משום כך הורחבה במהלך השנים כאשר מלכים שונים הוסיפו לה קפלות קבורה. בעקבות הרפורמציה ב-1536, מגורי הבישוף הועברו לקופנהגן ומשם הוא החזיק בתואר בישוף האי שלן. לעומת זאת, ההכתרות התקיימו בדרך כלל בכנסיית גברתנו בקופנהגן או בקפלה של ארמון פרדריקסבורג.
לקתדרלה שער אחד ומעליו שלושה חלונות והיא נבנתה ללא שימוש בתמיכות דואות. מעל מקום המצלב ישנו צריח מחודד מסוג פלשה.
הקתדרלה היא אטרקציה תיירותית מרכזית, ופוקדים אותה מדי שנה 125,000 מבקרים ומאז 1995 היא מוכרת כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מאז 1987 משמשת הקתדרלה את מקהלת הנערים של רוסקילה, אחת מהמקהלות הכנסייתיות הידועות בדנמרק. המקהלה הייתה לאחת הפעילויות המרכזיות עבור נערים בקהילה, וחבריה לומדים בבתי ספר רגילים אך נפגשים 2–3 פעמים בשבוע לחזרות. בכל שנה שנייה מטיילת המקהלה ליעד אחר כדי להופיע בו. יעדיה כללו את ניו זילנד, סקנדינביה, אנגליה, גרינלנד, צרפת וקנדה.
קברי המלכים

מלכים ומלכות ואצילים מהמשפחה המלכותית של דנמרק קבורים בקתדרלה, ביניהם:
האראלד הראשון, מלך דנמרק (מוטל בספק שזה אכן קברו, מת בסביבות 986)
סוון הראשון זקן-מזלג (1014)
סוון השני אסטרידזן (1074)
מרגרט הראשונה, מלכת דנמרק (1412)
כריסטופר השלישי, מלך דנמרק (1448) ואשתו דורותיאה מברנדנבורג (1495)
כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק (1481)
כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק (1559) ואשתו דורותיאה מסקסה-לוינבורג (1571)
פרדריק השני, מלך דנמרק (1588) ואשתו סופיה ממקלנבורג-גיסטרו (1631)
כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק (1648) ואשתו אן קתרינה מברדנבורג (1612)
פרדריק השלישי, מלך דנמרק (1670) ואשתו סופי אמלי מברונסוויק-לינבורג (1685)
כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק (1699) ואשתו שרלוט אמלי מהס-קאסל (1714)
פרדריק הרביעי, מלך דנמרק (1730) ונשותיו לואיז ממקלנבורג-גיסטרו (1721) ואנה סופיה רוונטלו (1743)
כריסטיאן השישי, מלך דנמרק (1746) וסופיה מגדלן מברנדנבורג-קולמבאך (1770)
פרדריק החמישי, מלך דנמרק (1766) ונשותיו לואיז, נסיכת בריטניה (1751) ויוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל (1796)
כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק (1808)
פרדריק השישי, מלך דנמרק (1839 ואשתו מריה סופי פרדריקה (1852)
כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק (1848) ואשתו קרולינה אמליה מאוגוסטנבורג (1881)
פרדריק השביעי, מלך דנמרק (1863)
כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק (1906) ואשתו לואיזה, נסיכת הסן-קאסל (1898)
פרדריק השמיני, מלך דנמרק (1912) ואשתו לוביסה, נסיכת שוודיה (1926)
כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק (1947) ואשתו אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1952)
פרדריק התשיעי, מלך דנמרק (1972) ואשתו אינגריד, נסיכת שוודיה (2000)
דאגמאר, נסיכת דנמרק (שהייתה גם קיסרית רוסיה תחת השם מריה פיודורובנה), הייתה גם היא קבורה בקתדרלה עד ה-23 בספטמבר 2006 אז הוחזר ארונה לרוסיה בהסכם בין הממשלות. היא נקברה מחדש בסנקט פטרבורג.
קלינט דמפסי

קלינטון דרו "קלינט" דמפסי (אנגלית: Clinton Drew "Clint" Dempsey; נולד ב-9 במרץ 1983 בנאקוגדוצ'ס, טקסס) הוא כדורגלן עבר אמריקאי אשר שיחק בעמדת הקשר.
נוער

קלינט דמפסי החל להיחשף למשחק הכדורגל בדאלאס, הנמצאת במרחק שלוש-שעות נסיעה מעיר הולדתו. הוא החל ללכת למבחנים בקבוצה העירונית, דאלאס טקסנס. הוא החל לשחק באופן תחרותי כבר בגיל מוקדם, אך נאלץ להפחית את זמן המשחק שלו עקב קשיים במשפחתו. הוא הפך לקפטן של דאלאס וסיים כמלך השערים של הקבוצה, ואף זכה בתואר ה-MVP בטורניר "טמפה ביי סן באוול".
דמפסי למד מסגנון משחקה של ארגנטינה, ובייחוד העריץ את דייגו מראדונה. הוא הצטרף בשנת 2001 לקבוצת "פורמן פאלאדינס" מאוניברסיטת פורמן. הוא הפך עד מהרה לשחקן מפתח אצל פורמן, ובשלוש עונותיו בקבוצה הוא פתח ב-61 מתוך 62 משחקים וכבש 17 שערים.
קריירת מועדונים

דמפסי נבחר במקום השמיני בדראפט ה-MLS ‏2004 על ידי ניו אינגלנד רבולושן. הוא שיחק כקשר מרכזי, והבקיע שבעה שערים בעונת הרוקי שלו; הוא זכה בתואר רוקי השנה ב-MLS אף על פי שנעדר למשך תקופת זמן עקב פציעה. הוא החמיץ את הפנדל המכריע במהלך דו-קרב בעיטות עונשין כנגד די.סי. יונייטד, מה שמנע מקבוצתו לזכות בגביע ה-MLS. ב-2005, הוא הבקיע 10 שערים ובישל 9 פעמים, ביניהם חמישה שערי ניצחון (המאזן השלישי בטיבו ב-MLS). הוא נכלל במשחק האולסטאר של ה-MLS ‏2005, ובישל את שער הניצחון מול פולהאם. הוא כבש שער חשוב עבור ניו אינגלנד כנגד שיקגו פייר, וסייע לקבוצתו להעפיל למשחק גביע ה-MLS. דמפסי נבחר להרכב העונה ב-MLS בסיום העונה.
ב-2004, דמפסי השתתף בשני משחקים עם לסת שבורה, עד שהמאמן שלו אבחן זאת. הוא רשם 24 הופעות במהלך העונה, על אף פציעתו. הוא הבקיע לעיתים תכופות, ונחשב לשחקן זריז בהרבה משחקני ההגנה שהרבו לעשות כלפיו עבירה. בעונת 2006 הוא הבקיע שמונה שערים ב-21 הופעות משחק, אך הושעה במהלכה פעמיים: פעם אחת על ידי קבוצתו ופעם אחת על ידי הנהלת הליגה, בגין התנהגויות אלימות.
בסיום העונה נפוצה השמועה כי דמפסי יעזוב את ניו אינגלנד לטובת קבוצה אירופאית. הוא התאמן עם הקבוצה ההולנדית פיינורד, ואף העיד כי מספר קבוצות מהליגה האנגלית התעניינו בו. באוגוסט 2006, צ'רלטון אתלטיק הציעה לדמפסי לעבור אליה תמורת 1.5 מיליון דולר, אך ההצעה נדחתה על ידי ה-MLS, לאכזתו של דמפסי אשר רצה להתקדם לקבוצה אירופאית. הוא אמר כי לא יחדש את חוזהו בקבוצתו, שהסתיים בסוף שנת 2007.
בדצמבר 2006, פולהאם הציעה 4 מיליון דולר עבור העברת דמפסי אליה - הסכום הגבוה ביותר שהוצע עבור שחקן MLS.‏ אף על פי שהליגה הסכימה לשחרורו, היה עליו לקבל רישיון עבודה ממשרד הפנים של הממלכה המאוחדת; ב-10 בינואר 2007 הוא קיבל את רישיון העבודה ועבר לשחק באנגליה.
דמפסי ערך את הופעת הבכורה בפולהאם שלו זמן קצר מאוחר יותר, כאשר נכנס כמחליף לקראת סיום משחקה של קבוצתו כנגד טוטנהאם הוטספר ב-20 בינואר. בשארית האביב של 2007 הוא שותף במשחקים מועטים. ב-5 במאי 2007, דמפסי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה ושערו היחיד לעונת 2006/2007, לאחר שנכנס כמחליף במשחק כנגד ליברפול במשחק חשוב להימנעות מירידה לליגת המשנה, בו ניצחה פולהאם 0-1. השער הבטיח את הישארותה של פולהאם בפרמייר ליג גם בעונה שלאחר מכן.
דמפסי לקח חלק חשוב בהרכב של פולהאם במהלך עונת 2007/2008. ששת שעריו, שהובקעו כולם במסגרת הפרמייר ליג, הפכו אותו למלך השערים של הקבוצה בליגה והוא אף השתווה במקום הראשון בדירוג מבקיעי השערים של הקבוצה בכל המסגרות. במאי 2008, דמפסי קיבל הארכת חוזה אוטומטית מהנהלת פולהאם, שתשאיר אותו במועדון עד שנת 2010.
עונת 2008/2009 הייתה אף יותר טובה מקודמתה עבור דמפסי, שכבש שבעה שערים עבור קבוצתו, בהם צמד שערים במשחק מול צ'לסי. בעונת 2009/2010 הוא הגיע שוב למספר של שבעה שערים ואף לקח חלק בהעפלת קבוצתו לגמר הליגה האירופית. הוא נכנס כמחליף לבובי זאמורה במשחק הגמר, בו הפסידה הקבוצה 2-1 לאתלטיקו מדריד.
ב-31 באוגוסט 2012 חתם דמפסי בטוטנהאם הוטספר האנגלית.
ב-3 באוגוסט 2013 חתם דמפסי בסיאטל סאונדרס מליגת ה-MLS ל-4 שנים.
ב-29 באוגוסט 2018 דמפסי הודיע על פרישה ממשחק כדורגל פעיל
נבחרות ארצות הברית

דמפסי שיחק לראשונה עבור נבחרת ארצות הברית באליפות העולם עד גיל 20 בשנת 2003 שנערכה באיחוד האמירויות הערביות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק כנגד ג'מייקה ב-17 בנובמבר 2004. ב-2 במאי 2006, הוא זומן לסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, וכבש בו שער אחד מול גאנה. נכון לדצמבר 2008 הוא ערך 47 הופעות בנבחרת, במהלכן כבש 13 שערים. ב-15 ביוני 2008 במסגרת המוקדמות, הוא הבקיע את השער המהיר בתולדות ארצות הברית במוקדמות גביע העולם, לאחר בעיטה שלו 53 שניות מפתיחת המשחק מול ברבדוס, בו ניצחה נבחרתו 0-8.
דמפסי זכה עם נבחרת ארצות הברית לראשונה בגביע הזהב של CONCACAF ב-2005, לאחר ניצחון במשחק הגמר 1-3 על פנמה בדו-קרב בעיטות עונשין בתום תיקו 0-0 בהארכה. במהלך הטורניר הוא אף כבש שער אחד. ב-2007 הוא זכה בפעם השנייה בגביע הזהב לאחר ניצחונה של ארצות הברית בגמר על מקסיקו בתוצאה 1-2; ואף בטורניר זה כבש שער. בגביע הקונפדרציות 2009 כבש דמפסי שלושה שערים, והיה חלק משמעותי בהעפלתה המפתיעה של נבחרתו עד לגמר. אחד מהשערים שכבש היה בגמר מול ברזיל, שבו הפסידה ארצות הברית 3-2 והסתפקה במקום השני. דמפסי זכה בפרס "כדור הארד" של השחקן השלישי המצטיין בטורניר.
קלינט דמפסי זכה בתואר שחקן השנה של הונדה ב-2006, לאחר שגבר על קייסי קלר ובריאן מקברייד במספר קולות בודדים. הוא קיבל 237 נקודות על ידי 207 עיתונאי ספורט על מנת לקבל את הפרס. ב-2007 הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בארצות הברית.
ביולי 2017 השתווה ללנדון דונובן כמלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים, עם 57 כיבושים.
פרסים ותארים

גביע הזהב של CONCACAF:‏ 2005, 2007
מקום שני בגביע הקונפדרציות: 2009
שחקן השנה של הונדה: 2006, 2011, 2012
הרכב העונה ב-MLS: ‏2005, 2006
כדורגלן השנה בארצות הברית: 2007
כדור הארד בגביע הקונפדרציות (השחקן השלישי בהצטיינותו): 2009
רובה צלפים M89SR

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.[[קטגוריה:ערכים להחלפת תמונה בחופשית|M89SR עם משתיק קול]]
M89SR עם משתיק קול
 מידע כללי
 סוג:  רובה צלפים בולפאפ
 תכנון:  ד"ר נחמיה סירקיס, סרדיוס
 מדינה מייצרת:  ישראל ישראל
 יצרן:  TEI
 מידע טכני
 קליבר:  7.62x51 מ"מ נאט"ו
 פעולה:  חצי-אוטומטי, של רובה M-14
 הזנה:  מחסנית 5/10/20 כדורים
 כוונות:  טלסקופיות
 אורך כולל:  850 מ"מ   1030 מ"מ עם משתיק קול
 אורך קנה:  560 מ"מ
 משקל ריק:  4.5 ק"ג
 טווח אפקטיבי:  1,000 מטר
 דיוק:  1 דקת הקשת (MOA) עם תחמושת צבאית תקנית.   0.75 דקות הקשת (MOA) עם תחמושת Match Grade.
רובה M89SR הוא רובה צלפים חצי-אוטומטי בתצורת בולפאפ, שתוכנן על ידי ד"ר נחמיה סירקיס ויוצר על ידי מספר חברות מישראל, ובהן: חברת Sardius, חברת Technical Consulting International וחברת Technical Equipment International שאף מייצרת כיום את הרובה.
הנדסה

רובה ה-M89SR הוא למעשה רובה M-14 בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו שהומר לתצורת בולפאפ (bullpup) ושודרג בארגונומיה על מנת לתפקד כרובה צלפים או רובה קלעים קומפקטי ומדויק. הרובה קצר מאוד (85 ס"מ) וקל למדי (רק 4.5 ק"ג ריק, כ-6 ק"ג טעון עם כוונת טלסקופית).
תצורת bullpup היא תצורה של רובה בה המחסנית ומנגנון הפעולה נמצאים בתוך הקת, הרבה מאחורי ההדק. באמצעות תכנון זה אפשר לייצר רובה קצר, ללא התפשרות על אורך הקנה (שחיוני לעוצמת הירי ולדיוק, בייחוד לטווחים ארוכים). תצורת ה-bullpup הייתה נפוצה אז באירופה עבור רובי סער (דוגמת ה-FAMAS הצרפתי או ה-SA80 הבריטי) אך רוב רובי הצלפים היו רובים בריחיים עם קנים ארוכים, על מנת להשיג דיוק מרבי. היתרון המרכזי בתצורת ה-bullpup הוא השגת רובה קצר עם קנה ארוך. רובה צלפים קצר הוא רובה שקל להחביא ולפרוש בשטח במתארים של לחימה אורבנית וקצב האש החצי-אוטומטי שלו הופך אותו לנשק קלעים מצוין. יתרה מכך, הרובה כה קצר, עד שניתן להרכיב עליו גם משתיק-קול ולשמור על אורך של כמטר - קצר ביחס לרובי צלפים אחרים.
למרות התצורה החדשנית, ה-M89SR מציג ביצועי צליפה טובים מאוד עבור רובה צלפים חצי-אוטומטי: טווח ירי אפקטיבי מקסימלי של 1,000 מטר, עם דיוק של 1 דקת קשת (1 MOA) עם תחמושת צבאית תקנית.