stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בינה מלאכותית
מיקרו-עולם

העולם האמיתי מלא בפרטים רבים, המסיחים את הדעת מהעיקר: באופן כללי, המדע מנסה להתמקד במודלים מלאכותיים ופשוטים של המציאות (בפיזיקה, משטחים חסרי־חיכוך וגופים קשיחים לחלוטין, לדוגמה). ב־1970 מרווין מינסקי וסימור פאפרט, מהמעבדה ב-MIT, הציעו כי מחקר הבינה המלאכותית יתמקד גם הוא בפיתוח תוכנות שיכולות להתנהג באופן תבוני במצבים פשוטים ומלאכותיים הידועים כמיקרו־עולמות (MicroWorlds). מחקר רב התמקד ב"עולם הקוביות", שמורכב מקוביות בצבעים וצורות שונות המסודרים על משטח ישר.
יישומים בתחום הבינה המלאכותית כוללים:
חישה מלאכותית:
זיהוי תווים אופטי (OCR), שדוגמה שלו היא תוכנת המילון "בבילון", וזיהוי ממוחשב של כתב יד, כפי שיש במחשב כף יד PDA.
מערכת זיהוי דיבור: היכולת לקלוט דיבור אנושי ולפענח אותו, כלומר להפוך אותו לטקסט כתוב, אך לא בהכרח להבין אותו.
מערכת זיהוי תווי פנים: למשל, כמערכת זיהוי פרצופים של חשודים בביצוע עבירה.
מערכת זיהוי תמונות:פירוק את התמונות למטריצות RGB, וזיהוי אובייקטים בתוך התמונות על ידי פיקסלים ולמידה עמוקה, למשל: איתור ומעקב אחר הולך רגל על ידי ניתוח תמונות ולכידת תנועה, זיהוי אוטומטי של הרכב, אבנים בכליות מתצלומים דיגיטליים של אבנים.
הבנת שפה טבעית.
מערכות מומחה: מערכות המתבססות על הידע של מומחים בתחום מסוים ועל תהליכי קבלת החלטות בתחום זה, ומסייעות בתהליכים אלה.
רובוטים: זיהוי מכשולים למשל.
ראו גם

מחשוב קוונטי
ציר הזמן של בינה מלאכותית
למידה חישובית
מונחים בתוכנה
CAPTCHA
המוח הכחול
מחשוב אוטונומי
סינגולריות טכנולוגית
רשת עצבית מלאכותית
אמנות מבוססת בינה מלאכותית יוצרת
מערכת חיסון מלאכותית
הפרדוקס של מורבק
אוריינות AI
המכתב הפתוח על בינה מלאכותית (2015)
openAI
לקריאה נוספת

דאגלס הופשטטר, גדל, אשר, באך, 1979
פאמלה מק'קורדק, מכונות חושבות, מסדה, 1985
ריי קורצוייל, עידן המכונות החושבות, הוצאת כנרת, 2001
ג'ף הוקינס וסנדרה בלייקסלי (אנ'), על האינטליגנציה, הוצאת אריה ניר, 2005
מרכוס דו סוטוי, תוכנת היצירתיות - איך לומדת הבינה המלאכותית לכתוב, לצייר ולחשוב, תרגמה: מיכל קירזנר-אפלבוים, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2022.
Jason Furman, Robert Seamans, AI and the economy, NBER, June 2018
Parmy Olson, Supremacy: AI, ChatGPT and the race that will change the world, St. Martin's Press, 2024
המרד

| --- | --- |

עטיפת הספר "המרד", מהדורת 1969
 מידע כללי
 מאת:  מנחם בגין 
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית, יידיש, ערבית, יפנית, רוסית, צרפתית
 סוגה:  היסטוריה אוטוביוגרפיה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אחיאסף
 תאריך הוצאה:  1950
 מספר עמודים:  514
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003901729, 002314415, 001248170, 001377028, 001837698, 002109955, 002503033, 001377029
 
המרד (שמו המלא: המרד: זכרונותיו של מפקד הארגון הצבאי הלאומי בארץ־ישראל) הוא ספר של מנחם בגין על קורות האצ"ל, בהוצאת אחיאסף.
הספר עוקב אחר התפתחותה של תנועת האצ"ל בארץ ישראל מאז ימיה הראשונים בשנות ה-30, דרך שנות המאבק האלים בזמן המנדט שהופנה אל מול השלטון הבריטי (שעליו מתייחס שמו של הספר - "המרד") וכן מתאר הספר את המאבק מול ההתנגדות של ארצות ערב בשעת פרוץ מלחמת העצמאות בשנת 1948. ניתן לסווג גם את הספר כאוטוביוגרפיה בחלקו, כי הוא מתחקה גם אחר ההתפתחות הפוליטית של מנחם בגין עצמו.
הסופר הקדיש את הספר "לזכרו של זאב ז'בוטינסקי אבי המרד העברי ולמשפחה הלוחמת - בהכנעת לב ובאהבת נפש".
הספר נדפס לראשונה בשנת 1950 ואחר כך במהדורות רבות. תורגם גם לאנגלית לערבית ולשפות נוספות, גם כן במהדורות רבות, כשהמהדורה האחרונה באנגלית יצאה בשנת 2002.
איש מדע המדינה ג'ון באוייר בל שחקר הן את האצ"ל והן את המחתרת האירית, הצבא האירי הרפובליקני (ה-IRA), סיפר כי רבים מהגברים שראיין ב-IRA ב-1960 קראו את "המרד" והעריצו אותו כמדריך של לוחמת גרילה. הספר נחקר גם על ידי הקונגרס הלאומי האפריקני (ה-ANC), על ידי נלסון מנדלה, לאחר שירד למחתרת בשנת 1960, שהתייחס לספר כאחד הספרים שהשתמש בהם כמדריך לתכנון מלחמת הגרילה של ה-ANC נגד ממשלת האפרטהייד של דרום אפריקה.
הערות שוליים

↑   John Bowyer Bell (Obituary), The Telegraph, 15 October 2003
↑  Simon Rocker, How Israel's 1948 struggle inspired Nelson Mandela, באתר הג'ואיש כרוניקל, 17 במאי 2012
​
| מנחם בגין |
| --- | --- | --- |
| אירועים מרכזיים בעת כהונתו כראש ממשלה | הממשלה ה-18: תקיפת הכור הגרעיני בעיראק • פיגוע כביש החוף • פרויקט שיקום שכונות • ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל הממשלה ה-19: הסכם השלום בין ישראל למצרים • מבצע אופרה  • מלחמת לבנון הראשונה |  |
| כללי | ימי בגין • דוקטרינת בגין • בגין (סרט) • בלילות לבנים • המרד • נאום הצ'חצ'חים |  |
| הנצחת מנחם בגין | אולם הספורט בגין • בית החולים מנחם בגין • דרך בגין (תל אביב) • כביש בגין • מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים • מרכז מורשת מנחם בגין • פארק בגין • פארק מנחם בגין • קריית הממשלה (מזרח ירושלים) • פרס בגין • שדרות מנחם בגין (אשדוד) |  |
| משפחתו | עליזה בגין (בת זוג) • זאב בנימין בגין (בנו) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וילי וורקמן

| --- | --- |
וורקמן במדי הפועל תל אביב
וורקמן במדי הפועל תל אביב
 לידה:  14 במרץ 1990 (בן 35) ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סמול פורוורד
 גובה:  1.98
 מספר:  2
 מכללה:  מכללת אמהרסט (2009–2013)
 קבוצות כשחקן
 2013–2014   2014–2015   2015–2016   2016–2020   2020–2021   2021–2022   2022–2023   2023–2024   2024- 2025:  הפועל גליל עליון  הפועל תל אביב   מכבי אשדוד באר טוביה   מכבי חיפה   הפועל חולון   הפועל ירושלים   מכבי עירוני רעננה   בני הרצליה   הפועל חיפה
 הישגים כשחקן
 אליפות הליגה הבלקנית (2021)
וילי וורקמן (באנגלית: Willy Workman, נולד ב-14 במרץ 1990) הוא כדורסלן ישראלי-אמריקאי שמשחק בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירה

וורקמן התחיל את דרכו כמקצוען במכללת אמהרסט מהליגה השלישית במכללות (NCAA3). בעונתו הרביעית והאחרונה במכללה זכה עמה באליפות וקלע בממוצע 12.2 נק' למשחק.
בקיץ 2013 חתם בקבוצת הפועל גליל עליון מהליגה הלאומית בכדורסל, ושיחק על משבצת מתאזרח בגלל היותו יהודי. וורקמן הציג יכולת טובה, וקלע 9.3 נקודות והוריד 5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק, ואף זומן למשחק האולסטאר של הליגה הלאומית בכדורסל.
בקיץ 2014 חתם וורקמן לשתי עונות בקבוצת הפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל אך עזב אחרי עונה אחת.
בתאריך 11 ביולי 2015 חתם במכבי אשדוד באר טוביה מליגת העל.
במהלך עונת 2015/2016 שיחק וורקמן 17.1 דקות וקלע 3.9 נקודות.
בקיץ 2016 חתם בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל לשנתיים. לאחר שירד עם הקבוצה ליגה המשיך לשחק בליגה השנייה.
בקיץ 2018 האריך את חוזהו בשלוש עונות נוספות, ובתום העונה העפיל עם הקבוצה חזרה לליגה הראשונה.
באוגוסט 2020 חתם בהפועל חולון מליגת העל.
בעונת 2020/21 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הבלקנית לאחר ניצחון 75:91 על קבוצת אקדמיק פלובדיב.
ב-9 ביולי 2021, חתם וורקמן לעונה בהפועל ירושלים. ב-27 ביוני 2022 הודיעה הפועל ירושלים על שחרורו מהקבוצה.
ב-19 באוגוסט 2022 חתם וורקמן במכבי עירוני רעננה לעונה עם אופציה לעונה נוספת
ביוני 2023, חתם וורקמן בבני הרצליה מליגת העל בכדורסל.
ביולי 2024 הודיעה בני הרצליה על שחרורו של וורקמן מהקבוצה.
בקיץ 2024 חתם בהפועל חיפה, במרץ 2025 שוחרר מהקבוצה. בעונה זו שותף וורקמן ב-19 משחקים והעמיד 7.2 נקודות לצד 6 ריבאונדים.
חיים אישיים

וורקמן נישא ב-2019.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, מכבי אשדוד: הסמול פורוורד ווילי וורקמן חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 11 ביולי 2015
↑  כפיר אדר, ‏בית חדש: ווילי וורקמן חתם רשמית בחולון, באתר ONE‏, 5 באוגוסט 2020
↑  הפועל חולון זכתה באליפות הליגה הבלקנית, באתר ערוץ הספורט, 29 באפריל 2021
↑  מסגול לאדום: ווילי וורקמן עולה לבירה, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏11 ביולי 2021
↑  ווילי וורקמן חתם במכבי רעננה מהלאומית, באתר ערוץ הספורט, 19 באוגוסט 2022
מולי בן ששון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 (בן 72 בערך) ירושלים 
 שם לידה:  שמואל בן ששון 
 תחום יצירה:  עיצוב, פסיפס, פיסול 
 מספר צאצאים:  3 
 
מולי (שמואל) בן ששון (נולד ב-1953) הוא אמן ומעצב ישראלי, שכיהן כפרופסור וראש המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל.
ביוגרפיה

בן ששון נולד בירושלים בשנת לשרה (דז'וניה) לבית אולסקר, ניצולת שואה שעלתה מאוקראינה, ולפרופ' יונה בן ששון (דרצ'ינסקי), שעלה מוולוז'ין והיה מרצה לפילוסופיה יהודית ומנהל המחלקה לתרבות תורנית במשרד החינוך. סבתו של בן ששון, פריידל, נצר לבית ר' חיים מוולוז'ין - שעל שמה המעוברת קבע דודו משה זלמן, שנפל על משמרתו בבקעת יבנאל בשנת 1937, את שם משפחתם בישראל. סבו של בן ששון היה הרב שמואל אביגדור הלוי דרצ'ינסקי, ר"מ בישיבת וולוז'ין ורב העיר. בן ששון התגורר בשכונת קריית משה בשכנות לחוקרת התנ"ך פרופ' נחמה ליבוביץ. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ואת שירותו הצבאי עשה בנח"ל המוצנח.
למד בבצלאל במחלקה לעיצוב קרמי בין השנים 1975–1979 והחל משנת 1981 החל ללמד במוסד זה.
בשנים 2005 - 2013 כיהן כראש המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל.
יצירתו מתמקדת בנושאי קו התפר שבין עיצוב לפיסול. עבודותיו מואצלות מטקסטים הגותיים ומושגי ערך הנוגעים לזמן ומקום. הערכים המרכזיים המכוונים את יצירתו הם החיפוש אחר האמת של הצורה והחומר, הדגמת העושר ויכולת הביטוי של החומר, וההוכחה שבאמצעות תהליכים טכנולוגיים מגוונים ניתן לגלות ולחשוף את סודותיו.
למעלה משלושה עשורים מציג בן ששון בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בארץ ובעולם, ובנוסף אצר ועיצב תערוכות המייצגות את ישראל ברחבי העולם, ובהן: פרק "השאלות הגדולות בעקבות השואה" במוזיאון החדש של יד ושם בירושלים בשנת 2005, ותערוכת "אנטישמיות עכשווית באירופה" שהוצגה ברחבי גרמניה בין השנים 2007 - 2010.
בסוף שנות התשעים אצר, עיצב וליווה את מסעה בארץ וברחבי העולם, של תערוכת בצלאל "רצף ותמורה", העוסקת במשמעותו ומקומו של החפץ בעולם היהודי. התערוכה הציגה דיאלקטיקה בין חדשנות ומקוריות לבין מסורת עתיקה, והשפעות של מוטיבים ממגוון תרבויות וסגנונות עיצוביים.
בשנים 2012 - 2013 אצר את תערוכת 'Bezalel on Tour' שהוצגה במוזיאונים, אקדמיות וגלריות ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2013 הציג בישראל ומחוצה לה את תערוכתו "אילו הזמן היה מביט בשעון" שעסקה במרחב ובזמן, ובשנת 2017 הציג את תערוכתו "ספרים מלאים חדרים" במוזיאון תפן, תערוכה שעסקה בנושאים היסטוריים ובין דתיים הקשורים לאירופה של המאות האחרונות וסיפרה סיפור של פוסט חורבן. בנוסף דנה התערוכה בבית האבוד של היהודי הנודד שהפך לספר, ובשואה שהפכה למגילת איכה של יהדות אירופה.
למעלה מעשור שימש בן ששון חבר בוועדת ההיגוי של "קרן עדי" להבעה יהודית באמנות ובעיצוב, השואלת לטיב הזיקה שבין האמנות והיהדות.
בן ששון נשוי לבילי (בלהה) ולהם שלושה ילדים. הוא מתגורר באפרת. אחיו הוא פרופ' מנחם בן-ששון, נגיד האוניברסיטה העברית בירושלים, ונשיאה הקודם.
מבחר מוזיאונים וגלריות בהם הוצגו עבודותיו:
The Israel Museum | Eretz Israel Museum, Tel Aviv | The Artists' House in Jerusalem | The Artists' House in Tel Aviv | Seoul Arts Centre, South Korea | Jewish Museum, Frankfurt, Germany | Museo de Bellas Artes, Valencia, Spain | Museo Sefardi, Toledo, Spain |
Yeshiva University Museum, NY, USA | Jewish Museum of Vienna, Austria | Jewish Historical Museum, Amsterdam, Netherlands | Axel Springer Gallery, Hamburg, Germany | National Museum Kielce, Poland | Tefen Museum, Israel
ביוגרפיה > תערוכות יחיד

2012 - "לכל זמן ועת לכל חפץ", בית האמנים בירושלים
2013 - "אילו הזמן היה מביט בשעון", בית האמנים תל אביב; המוזיאון לדיאלוג בין תרבויות של המוזיאון הלאומי בקלצה, פולין
2015 - "Creation" - המוזיאון לדיאלוג בין תרבויות של המוזיאון הלאומי בקלצה, פולין
2017 - "ספרים מלאים חדרים" - המוזיאון הפתוח תפן
ביוגרפיה > תערוכות קבוצתיות

1999–2004 "רצף ותמורה - יודאיקה בצלאל", גלריית לואיס מוריס; המוזיאון היהודי של וינה; גלריה אקסל ספרינגר, המבורג; מרכז אומניות בסיאול; מוזיאון לאמנות ולנסיה; המוזיאון היהודי באמסטרדם; מוזיאון ישיבה יוניברסיטי; המוזיאון היהודי בפרנקפורט; גלריה JCC, סן פרנסיסקו; הביאנלה השלישית לקרמיקה, מוזיאון ארץ ישראל
2005 - "אורים", מוזיאון ישראל
2006 - "My Personal Box", קרן רוטשילד בלונדון
2007 - "יחיד ויחד", בית האמנים ירושלים
2012–2013 - "משחקי חקירה במרחב מוגדר", גלריית המחלקה לעיצוב קרמי, בצלאל
2016 - "המלאכים מרחפים בין הדיציפלינות", גלריית המחלקה לעיצוב קרמי, בצלאל
עבודות עיצוב נבחרות

מרכזי המבקרים של אינטל בקריית גת ובחיפה (2001)
אגף "השאלות הגדולות בעקבות השואה", המוזיאון החדש ביד ושם (2005)
מיצג ביד לשריון בלטרון (2008)
קולקציית כלי פורצלן לCmielow Design Studio בפולין (2014)
פרסומים

רצף ותמורה, ARIEL, The Israel Review of Arts end Letters (באנגלית, ספרדית, ערבית ורוסית), 1998
ניגודים כמנסחי יופי, כתב העת המקוון של המחלקה להיסטוריה ותאוריה בבצלאל, 2006
גולל אור, בתוך אורים - האור בספרות, בהגות ובאמנות, הוצאת עם עובד, 2006
זימון, בתוך יחיד ויחד - בהגות ובאומנות, במדע ובחברה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007
הבעה יהודית באמנות, במסגרת סימפוזיון בין לאומי במוזיאון ישראל, הוצאת קרן עדי, 2008
לכל זמן ועת לכל חפץ, 1280°c (ביטאון אגודת אמני הקרמיקה בישראל) 25, 2012
לקריאה נוספת

ספרים מלאים חדרים (קטלוג תערוכה כולל מאמרים מאת מנחם בן-ששון, חיים באר ויאיר זקוביץ), המוזיאון הפתוח תפן, 2017
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258567305171  VIAF: 7542152200760214400000   WorldCat (עם VIAF): 7542152200760214400000
זאהי אחמד

זאהי אחמד (בערבית: زاهي أحمد; נולד ב-12 באוגוסט 2001) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני בהפועל באר שבע.
קריירה

אחמד את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל מטה אשר ובגיל 17 הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל עכו. ב-29 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד מכבי אחי נצרת במסגרת הליגה הלאומית. עונה לאחר מכן, הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם 36 הופעות וכבש 6 שערים. ב-2 בנובמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד הפועל עפולה. בעונת 2022/2023 הבקיע 13 שערים ב-31 משחקים.
בקיץ 2023 חתם בהפועל באר שבע וכעבור זמן קצר הושאל לבני סכנין. ב-2 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל פתח תקווה. ב-16 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 נגד בית"ר ירושלים.
עונה לאחר מכן חזר להפועל באר שבע. ב-25 ביולי 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד צ'רנו מורה וארנה במסגרת מוקדמות הקונפרנס ליג. ב-15 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 4-2 למלאדה בולסלאב.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏חלוץ הפועל ב"ש הושאל לעונה אחת לבני סכנין, באתר ONE‏, 30 ביולי 2023
חזיתות מלחמת חרבות ברזל

מלחמת חרבות ברזל התמקדה בראשיתה בלחימה ברצועת עזה, אולם עד מהרה התרחבה לחזיתות נוספות ברחבי המזרח התיכון, ובכלל זאת פיגועי טרור פלסטינים ביהודה ושומרון, תקיפות של חזבאללה מלבנון ושל מיליציות פרו-איראניות מסוריה ומעיראק, תקיפות משטח איראן ותקיפות של החות'ים מתימן. המעורבות של החות'ים במלחמה התבטאה תחילה בשיגור טילים וכטב"מים לעבר ישראל, אולם בהמשך התבטאה בעיקר בפגיעה בכלי שיט העוברים בקרבת מיצרי באב אל מנדב ועושים דרכם לעבר נמלי ישראל, מה שהוביל למבצע שומר השגשוג של ארצות הברית ובעלות בריתה נגד החות'ים. בעקבות נפילת משטר אסד בדצמבר 2024, צה"ל החל גם בתמרון בהיקף מצומצם בשטחי הגולן הסורי ודרום מערב סוריה במבצע חץ הבשן.
חזית רצועת עזה

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
בעקבות מתקפת הטרור הכריזה ישראל על יציאה למלחמת חרבות ברזל למיטוט שלטון החמאס ברצועת עזה ולהשבת החטופים. בהמשך התרחבה המלחמה והשפעותיה גם לזירות נוספות ברחבי המזרח התיכון.
החזית הצפונית

ב-8 באוקטובר 2023, ביומה השני של המלחמה, שיגר ארגון הטרור חזבאללה רקטות מונחות ופגזי ארטילריה מלבנון לעבר עמדות צה"ל בהר דב וחוות שבעא. ישראל הגיבה בתקיפות מל"טים וירי ארטילרי על עמדות חזבאללה ליד גבול ישראל–לבנון. התקיפות הגיעו לאחר שחזבאללה הביע תמיכה במתקפת הפתע על ישראל. חילופי ירי, שכללו גם טילי נ"ט ותקיפות מהאוויר, נמשכו לאורך המלחמה.
עם תחילת המלחמה פינתה ישראל יישובים בעומק של 2 קילומטר מגבול ישראל–לבנון, בהם מטולה, קיבוץ חניתה, קיבוץ מנרה, קיבוץ ראש הנקרה ועשרות אחרים, והם נותרו שוממים למעט חיילי צה"ל וכיתות כוננות. בתחילה חזבאללה כיוון את מאמציו אל היישובים הנטושים ובאופן יומיומי ירה נשק מדויק נגד טנקים והרס בשיטתיות את הבתים ביישובים. עם המשכות הלחימה החל הארגון לשגר טילים וכטב"מים חמושים לעומק רב יותר, העיר קריית שמונה פונתה חלקית, ונזק ואבדות נגרמו גם לבסיסי צה"ל באזור הצפון.
צה"ל הגיב בפעולות סיכול ממוקד של מחבלים, בעיקר בדרום לבנון אך גם בביירות, ובתקיפת בסיסי מחבלים בדרום לבנון. צהל גם נהג לתקוף מהאוויר את חוליות משגרי הנ"ט לפני הירי. בתקריות נכון להיום נהרגו 10 חיילי צה"ל ו־7 אזרחים. ומנגד נהרגו 373 איש בלבנון, בהם 267 מחבלי חזבאללה.
החזית הצפונית > סיכולים ממוקדים

ב-2 בינואר 2024 ביצעה ישראל תקיפה אווירית בדאחיה של ביירות, שהביאה להתנקשות בחייו של סאלח אל-עארורי, סגן יו"ר הלשכה המדינית של חמאס, ולמותם של שישה נוספים. ההתנקשות התרחשה יום לפני שחזבאללה ציין את יום השנה ה-4 לחיסולו של מפקד כוח אל-קודס האיראני קאסם סולימאני ב-6 בינואר שיגר חזבאללה כ-40 רקטות לעבר צפון ישראל כ"תגובה ראשונית" להריגתו של אל-עארורי. הרקטות כוונו ליב"א 506, וגרמו לו נזק.
ב-8 בינואר 2024 התנקשה ישראל בוויסאם א-טוויל, סגן מפקד כוח רדוואן של חזבאללה, אותו האשימה בביצוע התקיפה בבסיס אווירי מירון יומיים קודם לכן. בתגובה להריגתו של א-טוויל, חזבאללה פתח במתקפה של מזל"ט על מפקדת פיקוד הצפון של ישראל בצפת למחרת, הממוקמת כ-20 ק"מ (12 מייל) מהגבול. עלי חוסיין ברג'י, מפקד הכוחות האוויריים של חזבאללה בדרום לבנון שעל פי הדיווחים היה אחראי לפיגוע, נהרג בתקיפה אווירית, על פי ישראל, לצד שלושה חברי חזבאללה נוספים, בח'רבת סלם זמן קצר לפני שהחלה הלווייתו של א-טוויל. עם זאת, חזבאללה הכחיש כי ברג'י נהרג.
ב־30 ביולי 2024, תקף חיל האוויר הישראלי בביירות את פואד שוכר, מפקד בכיר בארגון חזבאללה. ההתנקשות בפואד שוכר, שכונה "רמטכ"ל חזבאללה" הובילה לעליית מדרגה בלחימה בחזית הצפונית.
החזית הצפונית > מבצע חיצי הצפון

בספטמבר 2024 התחיל השלב השני בלחימה בצפון, השלב התחיל ב-17 בספטמבר כאשר הקבינט עדכן את מטרות המלחמה והוסיף את החזרת תושבי הצפון לבתיהם כיעד נוסף. בשעות אחר הצהריים, אירע פיצוץ מתואם של אלפי מכשירי זימונית (בִּיפֶּרים) מרשת הקשר של פעילי חזבאללה. פעילי חזבאללה שנשאו את הזימוניות על גופם, נפצעו בדאחייה בביירות בירת לבנון, ובאזורים נוספים ובהם הר הלבנון, וגבולה הדרומי עם ישראל. אחד מהפצועים היה שגריר איראן בלבנון. חזבאללה תיאר את ההתפוצצות כמתקפת סייבר שאותה ייחס לישראל, כחלק מלחימתה בחזית הצפון במלחמת חרבות ברזל. לפחות 39 אנשים נהרגו ועוד כ-4,000 נפצעו, מהם לפחות 400 באופן קשה, כתוצאה מפיצוץ מכשירי הקשר. לפי דיווחים בסוריה 18 מפקדים בחזבאללה נפצעו מהתפוצצות המכשירים, 6 מהם במצב קשה ו-7 נהרגו, בנוסף לפי אותם דיווחים לפחות 19 חיילים של משמרות המהפכה נהרגו.
ב-18 בספטמבר החל מהשעה 17:00 התחיל גל שני של פיצוצים, התפוצצו מכשירי קשר רבים בדאחייה בביירות ובדרום לבנון, מדגם שונה מהזימוניות שהתפוצצו יום לפני כן. בסך הכול ביום זה נהרגו לפחות 25 אנשים ונפצעו כ-608. לאחר המתקפה מחבלי חזבאללה נצפו תוקפים ומגרשים את כוח האו"ם מלבנון. לאחר תקיפות אלו צה"ל התחיל ברצף סיכולים ממוקדים, ב-20 בספטמבר הרג חיל האוויר את אברהים עקיל, מפקד מערך המבצעים בחזבאללה, ברובע הדאחייה בביירות ביחד עם שרשרת הפיקוד של כוח רדואן שאחד מיעדיה המרכזיים הוא כיבוש הגליל ביום פקודה. ב-23 בספטמבר צה"ל התחיל את מבצע חיצי הצפון, ביום זה הוא השתלט על שידורי תחנות רדיו ודרש מאזרחי דרום לבנון שנמצאים בכפרים בהם חזבאללה שומר נשק להתפנות, בנוסף נשלחו מסרים בווצאפ ודרך אתרים נוספים. מספר שעות לאחר מכן יותר מ-150 מטוסי קרב של חיל האוויר תקפו 800 מטרות בכל מרחב בדרום לבנון, בלבנון דווחו על פיצוצים ענקיים. דווח על שני בכירים שנהרגו, השייח' עלי אבוריא ומוחמד סאלח. לפי הערכות של צה"ל עשרות אלפי רקטות וכטב"מים הושמדו, לאחר סיום התקיפות צה"ל תקף בהרים מצפון לביירות. ב-24 בספטמבר בשעות אחר הצהריים, הרג צה"ל את אבראהים קובייסי, ראש מערך הטילים של חזבאללה ואת שאר צמרת יחידת הטילים של חזבאללה, בדאחייה של ביירות. וב-26 בספטמבר הרג צה"ל את מפקד היחידה האווירית של חזבאללה וחלקים גדולים מצמרת היחידה.
החזית הצפונית > מבצע חיצי הצפון > מבצע סדר חדש

ב-27 בספטמבר 2024 צה"ל תקף את המפקדה המרכזית של חזבאללה בלבנון שנמצאת ברובע הדאחייה בביירות, התקיפה הייתה התקיפה הכי עוצמתית של צה"ל אי פעם בביירות. לפי צה"ל התקיפה נועדה לפגוע בנסראללה, בנוסף דווח כי בכירים אחרים בחזבאללה נהרגו, בהם האשם ספי א-דין ונעים קאסם אך הדבר התברר כלא נכון. ב-28 בספטמבר צה"ל אישר שמזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה ומפקד חזית הדרום ומספר 3 בחזבאללה עלי כרכי נהרגו.
החזית הצפונית > מבצע חיצי הצפון > התמרון הקרקעי בדרום לבנון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
החזית הצפונית > זירת סוריה > תקיפות ישראל בסוריה

בין ה-12 ל-22 באוקטובר 2023, ישראל פתחה בשלוש התקפות על שדות תעופה בסוריה, במיוחד אלו של דמשק וחלב. ב-24 באוקטובר תקפה ישראל בנפת דרעא בדרום סוריה, תקיפה שגרמה למותם של שמונה חיילים סורים ולפציעות של שבעה אחרים, לפי סוכנות הידיעות הממשלתית של סוריה SANA.
ב-20 בינואר 2024, דווח כי בתקיפה ישראלית בסוריה נהרג סאדג' אומידזאדה, קצין מודיעין בכוח אל-קודס של משמרות המהפכה בסוריה, יחד עם ארבעה קצינים נוספים של משמרות המהפכה.
החזית הצפונית > זירת סוריה > הקמת מכשול "מזרח חדש"

כחלק מלקחי מתקפת הפתע החלה ישראל בבניית מכשול באזור קו החביות (קו הגבול הבינלאומי שבין ישראל לסוריה) לאחר הגדר החוצצת בינה לבין הגולן הסורי. המכשול, שזכה לכינוי "מזרח חדש", כולל תעלה עמוקה וסוללת עפר לצד שדה מוקשים.
החזית הצפונית > זירת סוריה > כניסה מחודשת לאזור החיץ

לאחר הפסקת האש בדרום לבנון, החלו המורדים בצפון סוריה לנצל את העיתוי, בו צבא סוריה מותש ובעלות בריתו של נשיא סוריה עסוקות במלחמות משלהן (איראן נגד ישראל ורוסיה נגד אוקראינה) ופתחו בהתקפה שהביאה לאחר פחות משבועיים להפלת שלטונו של אסד בסוריה. בתגובה לכך, ובניסיון למנוע זליגה השל האירועים, צה"ל יצא לפעולה רחבה בשטחי הפרדת הכוחות של 1974 ומעבר להם.
בנוסף צה"ל פתח בגל תקיפות להשמדת אמצעי לחימה שעתיד להיות איום על ישראל לאור המתרחש.
החזית הדרומית

בנובמבר 2023 הכריזו החות'ים מלחמה על ישראל בעקבות מלחמת חרבות ברזל, והחלו לשגר טילים לעבר מטרות בישראל כפעולת תמיכה בארגוני הטרור ברצועת עזה ובחזבאללה. הם תקפו וחטפו אוניות בים סוף שיש להן קשר לישראל. ארצות הברית ביקשה מישראל לא לתקוף את החות'ים כדי למנוע את התרחבות העימות לאזורים נוספים, והחזירה את החות'ים לרשימת ארגוני הטרור. ב-22 בפברואר הודיע עבד אל-מאלכ אל-חות'י, מנהיג החות'ים, כי מאז מתקפת חמאס ב-7 באוקטובר 2023 שיגרו הכוחות החות'יים 183 טילים וכלי טיס בלתי מאוישים לעבר יעדים ישראליים ב"פלסטין הכבושה".
החזית הדרומית > מבצע שומר השגשוג

בעקבות התקיפות החות'יות הודיע מזכיר ההגנה של ארצות הברית, לויד אוסטין, בביקורו בישראל ב-18 בדצמבר 2023 על מבצע שומר השגשוג (באנגלית: Operation Prosperity Guardian) שהוא קואליציה צבאית המשלבת את כוחות חיל הים מ-20 מדינות בהובלת ארצות הברית, במטרה לאבטח ספינות מסחריות הנעות בנתיב השיט בים האדום ובמפרץ עדן מפני ניסיונות תקיפה של החות'ים במסגרת מעורבותם במלחמה.
החזית הדרומית > תקיפות אוויריות בהובלה אמריקאית בתימן

ב-3 בינואר 2024 קואליציית מדינות בהובלת ארצות הברית הציבו אולטימטום לחות'ים להפסיק את פעילותם. מאז 12 בינואר 2024 ארצות הברית ובריטניה, בתמיכת אוסטרליה, בחריין, קנדה והולנד, שיגרו סדרה של טילי שיוט מסוג טומהוק ותקיפות אוויריות נגד החות'ים בתימן בתגובה להתקפות החות'ים על ספינות בים האדום. התקיפות נועדו לפגוע ביכולות החות'ים לתקוף ספינות משא בים האדום. החות'ים אמרו שלפחות חמישה בני אדם נהרגו ושישה נפצעו. בשבוע שלאחר מכן, בוצעו שבע תקיפות נוספות של טילי טומהוק על מטרות בתימן על ידי הצי האמריקני.
החזית הדרומית > מבצע קשת פוסידון

ב-22 בינואר, פתחו צבאות ארצות הברית ובריטניה במתקפה משולבת מהאוויר ומהים במספר מחוזות בתימן, בעיקר בבירה צנעא ואל-חודיידה. התקיפה בוצעה באמצעות שיגור טילי טומהוק לעבר מחסני נשק ומשגרים של החות'ים. תקיפה זו נחשבת לתקיפה העוצמתית ביותר מתחילת המבצע עד אותה העת.
החזית המזרחית > זירת עיראק > התקפות מעיראק על בסיסי צבא אמריקאים

החל מ-17 באוקטובר 2023, יזמו מיליציות פרו-איראניות בעיראק סדרה של יותר מ-130 התקפות על בסיסים ונכסים של צבא ארצות הברית בסוריה ובעיראק, בתגובה לתמיכת ארצות הברית בישראל מלחמת חרבות ברזל. התקפות אלו הביאו לפציעות של עשרות אנשי צבא אמריקאיים וב-28 בינואר 2024 אף נהרגו שלושה. בתגובה ארצות הברית פתחה במתקפות נגד מרובות, שהביאו למותם של למעלה מ-30 חמושים, כולל מפקד בכיר של תנועת נוג'בה, מושטק טאלב א-סעידי.
החזית המזרחית > זירת עיראק > התקפות מעיראק על ישראל

מאז נובמבר 2023, המיליציות הפרו-איראניות בעיראק לקחו אחריות על התקפות מל"טים וטילים נגד מטרות בתוך ישראל כנקמה על הלחימה ברצועת עזה. המיליציות הצהירו כי ימשיכו "להכות במעוזי האויב" כל עוד הלחימה בעזה נמשכת. המיליציות טענו כי תקפו באילת, ים המלח, רמת הגולן, אסדת כריש, מפרץ חיפה, אשדוד, קריית שמונה ותל אביב, טענות שרובן התגלו כשקריות. בחודש ספטמבר העלו העיראקים את מעורבותם בתקיפות נגד ישראל על ידי טילים וכטב"מים, וב-3 באוקטובר 2024 לראשונה נגרם נזק בנפש כאשר שני חיילי גולני נהרגו מפגיעת כטב"מ בצפון רמת הגולן. בנובמבר 2024, פנה שר החוץ גדעון סער למזכירות מועצת הביטחון בנוגע למתקפות הכטב"מים מעיראק. למחרת עיראק הודיעה כי היא נוקטת צעדים כדי למנוע תקיפות המבוצעות משטחה.