stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כבידה מלאכותית
במדע בדיוני > כבידה על ידי סיבוב

בסרט 2001: אודיסאה בחלל, צנטריפוגה מסתובבת בחללית "דיסקברי 1" מספקת כבידה מלאכותית. האסטרונאוטים הולכים בה בתוך המעגל; רגליהם כלפי הצד החיצוני וראשם כלפי המרכז, כאשר הרצפה והתקרה מעוקמים כלפי מעלה. נעשה שימוש בסט צילומים עגול ומסתובב לפחות במקרה אחד כדי לעשות את האפקט הזה, כאשר השחקנים תמיד בתחתית, כאשר הם הלכו הסט הסתובב כדי שהשחקנים יישארו בתחתית ולא יפלו כאשר הם הולכים במעלה הסט המסובב. בסרט גם הוצגה תחנת חלל מסתובבת.
בנובלה של לארי ניבן "עולם הטבעת" (Ringworld) הופיע בית גידול ענקי הסובב סביב כוכב, דבר שיצר כבידה מלאכותית על ידי סיבוב. ניבן גם מתייחס לכוח קוריוליס, כאשר הגיבורים רואים מה שנראה כעין ענקית מעל האופק. כאשר הם מתקרבים הם מגלים שזה בעצם הוריקן, אבל מסתובב סביב ציר המקביל לקרקע ולא בניצב לה. הוריקנים גדולים בכדור הארץ מסתובבים בדרך שהם מסתובבים בגלל אפקט קוריוליס. מספר סיפורים של "החלל הידוע" (Known Space) ו"מלחמות מאן-קזין" (Man-Kzin Wars) משתמשים גם הם בכבידה מלאכותית על ידי סיבוב, לפני אימוץ "מקטב הגרביטציה" שיוצר שדות כבידה מלאכותיים.
ביקום של גנדאם, ישנם בתי גידול חלליים הדומים לגלילי אוניל, הנקראים קולוניות. קולוניות אלה הן הבט חשוב של העלילה. הן מסתובבות כדי לייצר כבידה מלאכותית.
בסדרת האנימה "קאובוי ביבופ", הביבופ שולט באזור טבעתי שמייצר כבידה מלאכותית ולעיתים קרובות נראה בשימוש (כאשר שאר הספינה לא מסתובבת).
בספר Rendezvous with Rama והמשכיו (מאת ארתור סי. קלארק) מופיעים מבני חייזרים הדומים לבתי הגידול של אוניל, שמייצרים כבידה של 1 ג'י במחלקת הקרקע שמאפשרת חיים. העלילה משתמשת באופן ניכר בהבדלים בחוזק הכבידה המלאכותית ככל שהעצמים מתקרבים למרכז הגליל המסתובב.
בסדרת הטלוויזיה בבילון 5, ברית הארץ עושה שימוש נרחב בכבידה מלאכותית על ידי סיבוב, בתחנות החלל שלה ובמספר חלליות צבאיות גדולות, וכן בספינות טיולים אזרחיות. ספינות הטיולים יכולות לשנות את קצב הסיבוב באופן הדרגתי בעת הטיסה כדי להתאים את עצמן לכבידה בכוכב היעד, ובכך לעזור לנוסעים להתרגל לכבידה בייעד אליו הם נוסעים.
בסיפורים המבוססים על משחק המחשב "אלפא קנטאורי", האיחוד מספק כבידה מלאכותית על ידי סיבוב, למרות שהמשחק מרמז לטכנולוגיות פחות שגרתיות המפותחות בהמשך.
בטרילוגיה הגאיאנית ("טיטן", "מכשף" ו"שד") של ג'ון וארלי העולם "גאיה", שהוא טורוס בקוטר 1300 ק"מ, מסתובב בקצב של סיבוב כל 61 דקות, מפיק כבידה בעוצמה של רבע ג'י.
במשחק המחשב "Halo: Combat Evolved", הזירה העיקרית בה מתרחשת העלילה היא עולם טבעת מלאכותי שיוצר כבידה מלאכותית על ידי סיבוב שנשלט על ידי מחשב. עולם זה, הנקרא "Halo" (או "Installation 04") הוא בקוטר 10,000 ק"מ והוא בסופו של דבר נהרס בידי הכוחות ששומרים עליו בפעולה. פיצוץ גרעיני מחליש חלק של עולם הטבעת וכוחות צנטרפוגליים קורעים את הטבעת לחלקים.
במדע בדיוני > מחוללי שדה

בסיפורי מדע בדיוני רבים, קיימים מחוללי שדה כבידה, שיוצרים שדה גרביטציה המבוסס על מסה שלא קיימת. ההתייחסות לשדה גרביטציה עוזרת לסיפור ביצירת סביבה דמוית כדור הארץ בתוך חללית, ובמקרה של סרט קולנוע או סדרת טלוויזיה, עוזרת להפקה בכך שזה מקטין את העלויות של אפקטים מיוחדים. מבקר המדע הבדיוני ג'אסטין בי ריי (אורכב 02.10.2007 בארכיון Wayback Machine) הציע את המונח "שטיח גרביטציה" כדי לתאר את הטכנולוגיה הזאת, אך מונח זה לא נכנס לשימוש נרחב.
ביקום של מסע בין כוכבים, כבידה מלאכותית מושגת באמצעות "ציפוי גרביטציה" המשובץ בסיפון הספינה.
במסע בין כוכבים: אנטרפרייז בפרק "In a Mirror, Darkly" ציפוי הגרביטציה של USS Defiant (NCC-1764) משמש לעבוד התקפה של גורן, באמצעות הגדלת הכבידה בחלק אחד של הספינה. תוקף הגורן מאולץ ליפול לרצפה ולא מסוגל לזוז, בזמן שג'ונתו ארצ'ר הרג אותו בקלות.
בנג'מין סיסקו בנה העתק של חללית מדגם שייטת-שמש באג'וראנית. מאחר שחלליות אלה בדרך כלל לא היו מצוידות בכבידה מלאכותית, סיסקו הוסיף ציפוי גרביטציה כדי להקל עליו ועל ג'ייק סיסקו להטיס את הספינה (מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9, הפרק Explorers")
בסדרת הטלוויזיה אנדרומדה, המתרחשת אלפי שנים בעתיד, מחוללי כבידה לא רק מספקים כבידה לאנשים בתוך החללית, אלא גם מפחיתים ממסת החללית עצמה לפחות מק"ג. דבר זה מגדיל מאוד את יעילות ההנעה המגנטו-פלזמית שלהם, ומאפשרת להם להריץ ממנוחה למהירויות קרובות למהירות האור בזמן קצר.
הערות שוליים

↑  עוד חסרונות של שימוש במגנטיות בחללית, Re: Is it possible to create gravity in space with an electro magnet?, www.madsci.org
אמן מתאר את הפנים של טורוס סטנפורד עם קוטר של 1.8 ק"מ שמסתובב פעם בדקה כדי ליצור כבידה של 1 g.
קרל פון מילר

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1873 הנובר, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  11 במרץ 1923 (בגיל 49) בראונשווייג, רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הצי הקיסרי הגרמני הצי הקיסרי הגרמני
 תקופת הפעילות:  1891–1919 (כ־28 שנים)
 דרגה:  קפיטן צור זי
 תפקידים בשירות
 מפקד SMS אמדן
 פעולות ומבצעים
 המהפכה הסינית השנייה  מלחמת העולם הראשונה קרב פננג  קרב קוקוס
 עיטורים
 פור לה מריט
 
קרל פרידריך מקס פון מילר  (בגרמנית: Karl Friedrich Max von Müller‏; 16 ביוני 1873 – 11 במרץ 1923) היה קצין צי גרמני שהיה קפטן פושטת מסחר, הסיירת הקלה SMS אמדן במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מילר נולד ב-16 ביוני 1873 בהנובר, והיה בנו של אוברסט בצבא הפרוסי. לאחר שלמד בגימנסיה בהנובר ובקיל, הוא נכנס לאקדמיה הצבאית בפלון שבשלזוויג-הולשטיין, אך עבר לצי הקיסרי הגרמני בחג הפסחא 1891. הוא שירת בתחילה על ספינת ההדרכה SMS שטוש, ולאחר מכן על ספינת האימונים  SMS גנייזנאו במסע לאמריקות. הוא הפך קצין האיתות של אונייה מחופת שריון SMS באדן באוקטובר 1894, ומאוחר יותר הועבר באותו התפקיד לאוניית האחות שלה SMS זקסן.
מילר הועלה לדרגת אובר-לויטננט צור זי והוצב בסיירת הבלתי מוגנת SMS שוואלבה. במהלך סיור עם שוואלבה במזרח אפריקה הגרמנית, הוא לקה במלריה, שהטרידה אותו עד סוף חייו.
לאחר שחזר לגרמניה בשנת 1900, מילר שירת על החוף לפני שהפך לקצין תותחים שני של הפרה-דרדנוט SMS קייזר וילהלם השני. מינויו במטה האדמירל הנסיך היינריך מפרוסיה הוכיח את עצמו כנקודת המפנה להצלחה בקריירה. לאחר שזכה לשבחים והערכות גבוהות מהממונים עליו, הוא הועלה לדרגת קורבטנקפיטן בדצמבר 1908, והוצב ב-Reichsmarineamt (משרד הצי הקיסרי) בברלין, שם הרשים את גרוס-אדמירל אלפרד פון טירפיץ.
ביוגרפיה > בפיקוד

כפרס על עבודת האדמירליות שלו בברלין, קיבל מילר את הפיקוד על הסיירת הקלה SMS אמדן באביב 1913. עד מהרה השיג תהילה ופרסום גם בעיתוני המעצמות הגרמניות וגם בעיתוני המעצמות האימפריאליות האחרות על היוזמה והמיומנות בהפגזת מבצרים מרדניים לאורך היאנגצה, בננקינג. הוענק לו מסדר הכתר המלכותי (דרגה שלישית) עם חרבות.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עגנה אמדן בבסיס הגרמני בצ'ינגדאו. היא יצאה לים בערב ה-31 ביולי 1914, וב-4 באוגוסט יירטה ולכדה את ספינת הדואר הרוסית ריאזאן, השלל הראשון שלקח הצי הקיסרי הגרמני (Kaiserliche Marine) במלחמה הגדולה. לאחר מכן, אמדן נפגשה עם שייטת מזרח אסיה הגרמנית של האדמירל הרוזן מקסימיליאן פון שפה באיי מריאנה.
במהלך ועידה באי פגאן הציע מילר לנתק סיירת קלה אחת של השייטת כדי לפשוט על המסחר של מדינות ההסכמה באוקיינוס ההודי, בעוד ששאר השייטת של שפה המשיכה להפליג מזרחה על פני האוקיינוס השקט. מילר ואמדן קיבלו את המשימה.
בשנים-עשר השבועות שלאחר מכן זכו אמדן ומילר למוניטין של תעוזה ואבירות שאין כמוה לאף ספינה או קפטן גרמני אחר. מילר הקפיד מאוד בניסיון להימנע מגרימת נפגעים ללא-לוחמים ואזרחים. בזמן ששבו 14 אוניות, המלחים הסוחרים היחידים שנהרגו מתותחי אמדן היו חמישה קורבנות של הפגזת מדרס שכוונה למכלי נפט בריטיים וספינת סוחר, למרות ההקפדה שמולר נקט כדי להקים קווי אש שיצמצמו את הסיכון של פגיעה באזורים אזרחיים בעיר. אמדן גם הטביעה את הסיירת הרוסית ז'מצ'וג ואת המשחתת הצרפתית מוסקט במהלך קרב פננג במלאיה. שלושים ושישה ניצולים צרפתים ממוסקט חולצו על ידי אמדן, וכששלושה גברים מתו מפצעיהם הם נקברו בים בכבוד מלא. הצרפתים הנותרים הועברו לספינת קיטור בריטית, "ניובורן", שנעצרה על ידי הספינה הגרמנית, אך לא הותקפה, כדי לאפשר את הובלתם לסבנג, סומטרה, באיי איי הודו המזרחיים ההולנדיים הנייטרלית.
ביוגרפיה > תבוסה ושבי

כשאמדן שלחה פלוגת נחיתה לחוף כדי להשמיד תחנת רדיו בפורט ריפיוג' באיי קילינג ב-8 בנובמבר 1914, היא כותרה לבסוף על ידי הסיירת הקלה האוסטרלית אאה"מ סידני והובסה בקרב קוקוס על ידי התותחים הכבדים יותר של הספינה האוסטרלית. מילר, עם שאר הצוות שנותר בחיים, נתפס ונלקח לפורט ורדלה, מלטה. יחידת צוות שלו שעלתה לחוף התחמקה מלכידה ונמלטה לגרמניה בהנהגתו של הקצין הראשון של אמדן, הלמות פון מיקה. ב-8 באוקטובר 1916, יומיים לאחר חידוש לוחמת הצוללות הבלתי מוגבלת הגרמנית, מילר הופרד משאר שבויי אמדן ונלקח לאנגליה, שם נכלא במחנה שבויים עבור קצינים גרמנים שנמצא ב-Midlands Agricultural and דיירי קולג' (כיום קמפוס סאטון בונגטון של אוניברסיטת נוטינגהאם). ב-1917 הוא הוביל בריחה של 21 שבויים דרך מנהרה, אך נשבה מחדש. האקלים של אנגליה לא התאים עבור המלריה שלו, והוא נשלח בסופו של דבר לטיפול בהולנד, כחלק מחילופי שבויים הומניטריים. באוקטובר 1918, חודש לפני שביתת הנשק, הוא הוחזר לגרמניה.
ביוגרפיה > אחרית חייו

מילר זכה בעיטור פור לה מריט ולבסוף הועלה לדרגת קפיטן צור זי. בתחילת 1919, הוא פרש מהצי על רקע בריאות לקויה והתיישב בבלנקנבורג. הוא סירב בנימוס לכתוב ספר המפרט את שירותו המלחמה ומעלליו. הוא נבחר לפרלמנט של המדינה החופשית בראונשווייג במצע אנטי מעמדי כחבר במפלגת העם הלאומית הגרמנית. הוא מת בבראונשווייג בפתאומיות, כנראה נחלש מהתקפי מלריה תכופים, ב-11 במרץ 1923.
רחוב קפטן פון מילר בהנובר
כד (גדעון גכטמן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  גדעון גכטמן
 תאריך יצירה:  1992 
 טכניקה וחומרים:  צבע שמן ולכה על פיברגלס
 ממדים בס"מ
 גובה:  400 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  רחוב ויצמן 1, תל אביב-יפו
 קואורדינטות:  32°04′40″N 34°47′17″E﻿ / ﻿32.077897222222°N 34.788122222222°E﻿ / 32.077897222222; 34.788122222222
 he
 
"כד" (1992) הוא פסל מאת גדעון גכטמן המוצב בתל אביב-יפו.
תיאור

הפסל הוצב בשנת 1992 הוצב הפסל ב"ככר פרוכטר" שבפינת הרחובות אבן גבירול, פנקס והבשן. הפסל היה חלק מקבוצת 15 פסלים שהוצבו בתל אביב-יפו באותה עת ושאת מימונם תרם משולם ריקליס. באפריל 2021, בעקבות העבודות לסלילת הרכבת הקלה, הועבר הפסל ממקומו ושופץ על ידי סשה סרבר. בנובמבר 2021 הוצב במדרכה שליד בית המשפט המחוזי, ברחוב ויצמן בתל אביב-יפו.
דימוי הכד החל להופיע ביצירותיו של האמן גדעון גכטמן במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. צורת הכד שבה השתמש היא כצורת אמפורה חסרת ידיות ופתח. מעין מכל סגור, המאזכר את השימוש בתרבות הקלאסית בכדים גם כסממן של אבל. על הכד מופיעה חיקוי ציורי של שיש ירוק, העשוי בעזרת צבע שמן. השימוש בחיקוי של שיש מהווה לא רק אזכור לתרבות האירופית, בה נעשה שימוש בטכניקה זו, כי אם גם לעיסוקו של גכטמן ביחס שבין מקור להעתק בתרבות הפוסטמודרנית.
על פי משה ניניו, יצירתו של גכטמן באותה עת נעה בין "שני המוטיבים המרכזיים מהתקופה המוקדמת - תודעת המוות והשניות מלאכותי / טבעי - מוכלאים לאובייקטים, המציגים, בהכללה, התנגשות בין שאיפה להנצחה דרך חומר, בהקבלה אירונית לתרבויות הנצחה קדומות לבין האפשרויות החומריות ואופני העשייה המוצעים על ידי תרבות הבנייה והמלאכה הישראליים".
הערות שוליים

↑  "1986-1977", בתוך: ניניו, משה (עורך), גדעון גכטמן: עבודות 1986-1971, הוצאת סתוית, תל אביב, 1986 (ללא מספרי עמודים)
ברידג'ט ג'ונס: חוזרת לשוק

| --- | --- |

 מבוסס על:  Bridget Jones: Mad About the Boy 
 בימוי:  מייקל מוריס 
 הופק בידי:  טים ביבן, אריק פלנר 
 תסריט:  הלן פילדינג, אבי מורגן, דן מייזר 
 עריכה:  מארק דיי 
 שחקנים ראשיים:  רנה זלווגר (Bridget Jones) איילה פישר ג'וזט סימון ניקו פארקר ליאו וינסנט וודול אמה תומפסון צ'ואיטל אג'יופור יו גרנט Leila Farzad 
 מוזיקה:  דסטין או'האלורן 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, מירמקס, StudioCanal, Working Title Films 
 חברה מפיצה:  UIP Duna, סרטי יוניברסל 
 הקרנת בכורה:  14 בפברואר 2025 
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 סרט קודם:  ברידג'ט ג'ונס בייבי (2016)
 דף הסרט ב־IMDb
 
ברידג'ט ג'ונס: חוזרת לשוק (באנגלית: Bridget Jones: Mad About the Boy) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי-בריטי משנת 2025, שביים מייקל מוריס, בכיכובם של רנה זלווגר, יו גרנט, קולין פירת' ואמה תומפסון. הסרט הוא עיבוד קולנועי של ספר בעל אותו שם, שנכתב על ידי הלן פילדינג.
סרט זה הוא סרט המשך לסרט "ברידג'ט ג'ונס בייבי" (2016). קדמו לו הסרטים "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" (2001) ו"ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים" (2004)
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בבתי הקולנוע ברחבי העולם מתוכננת ב-14 בפברואר 2025. הסרט זמין לצפייה גם בשירות הסטרימינג Peacock.
צוות השחקנים

רנה זלווגר בתפקיד ברידג'ט ג'ונס
יו גרנט בתפקיד דניאל קליבר
אמה תומפסון בתפקיד דוקטור רולינגס
צ'ואיטל אג'יופור בתפקיד מר וולאקר, מורה בבית הספר לילדים של ברידג'ט
ליאו וודול בתפקיד רוקסטר, מושא האהבה החדש של ברידג'ט
קולין פירת' בתפקיד מארק דארסי
ג'ים ברודבנט בתפקיד קולין ג'ונס, אביה של ברידג'ט
ג'מה ג'ונס בתפקיד פמלה ג'ונס, אמה של ברידג'ט
איילה פישר בתפקיד רבקה, השכנה החדשה של ברידג'ט
ג'וזט סיימון
ניקו פארקר בתפקיד קלואי, הבייביסיטרית של ילדיה של ברידג'ט
ליילה פרזד בתפקיד ניקולט
שרה סולמני בתפקיד מירנדה, חברתה של ברידג'ט
סאלי פיליפס בתפקיד שרון "שאזר"
שירלי הנדרסון בתפקיד ג'וד
ג'יימס קליס בתפקיד טום
סיליה אימרי בתפקיד אונה אלקונברי
איאן מידליין בתפקיד פול
הפקה

באפריל 2024 פורסם לראשונה שסרט רביעי בסדרת סרטי ברידג'ט ג'ונס נמצא בשלבי הפקה, וכי עלילת הסרט תתבסס על עלילת הספר השלישי בסדרת ספרי ברידג'ט ג'ונס. רנה זלווגר, יו גרנט ואמה תומפסון הסכימו לגלם את הדמויות אותם הם גילמו בעבר בסרטים הקודמים בסדרת הסרטים, ואל צוות השחקנים הצטרפו צ'ואיטל אג'יופור וליאו וודול. מייקל מוריס מביים את הסרט על בסיס תסריט שנוצר על ידי פילדינג אשר בכתיבתו לקחו חלק גם אבי מורגן ודן מאזר. במאי 2024 פורסם גם שאיילה פישר, ג'וזט סיימון, ניקו פרקר ולילה פרזד ישחקו גם בסרט, וכי ג'ים ברודבנט, ג'מה ג'ונס, שרה סולימני, סאלי פיליפס, שירלי הנדרסון וג'יימס קאליס יגלמו בסרט את הדמויות אותם הם גילמו בעבר בסרטים הקודמים בסדרת הסרטים של ברידג'ט ג'ונס.
שלב הצילומים החל ב-10 במאי 2024 בלונדון. צילומי הסרט הסתיימו ב-8 באוגוסט 2024.
הערות שוליים

↑  Rahman, Abid (12 בנובמבר 2024). "'Bridget Jones: Mad About the Boy' Trailer Sees Renée Zellweger Seek Love After Tragedy". The Hollywood Reporter. נבדק ב-13 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ritman, Alex (7 במאי 2024). "Universal's Sky Studios Elstree Hosts 'Wicked,' 'Jurassic Park' Sequels in Expanding Overseas Production Footprint". Variety. נבדק ב-8 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Calnan, Ellie (10 במאי 2024). "'Bridget Jones: Mad About the Boy' begins filming in London". Kemps Film and TV Production Services Handbook. נבדק ב-11 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  El-Mahmoud, Sarah (8 באוגוסט 2024). "The New Bridget Jones Movie Has Wrapped, See The Studio's Celebratory Post". CinemaBlend. נבדק ב-8 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
טמפו משקאות

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 מייסדים:  משה בורנשטיין
 תקופת הפעילות:  1953–הווה (כ־72 שנים)
 מיקום המטה:  נתניה
 משרד ראשי:  ישראל אזור התעשייה, נתניה
 ענפי תעשייה:  בירה, יין, משקאות חריפים, משקאות קלים
 מוצרים עיקריים:  גולדסטאר, בירה מכבי, היינקן, XL, יינות ברקן, פפסי, מיצי ג'אמפ, אבסולוט וודקה, ג'יימסון, בלנטיינס
 הכנסות:  1.99 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  137 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  70.8 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  821 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  2.11 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  ז'ק בר
 מנכ"ל:  דניאל בר
 עובדים:  1,000
  
 www.tempo.co.il
 
טמפו משקאות בע"מ היא אחת מחברות המשקאות הגדולות והוותיקות בישראל. החברה מייצרת ומשווקת בירה, משקאות חריפים, משקאות מוגזים, משקאות קלים, מים מינרליים, משקאות אנרגיה ויין. לטמפו מגוון רחב של עשרות מותגים מקומיים ובינלאומיים מובילים, בהם גולדסטאר, מכבי, נשר, היינקן, יקבי ברקן ויקבי סגל, פפסי, אבסולוט וודקה, ג'יימסון, בלנטיינ'ס, סיידר הגליל, סאן פלגרינו, סאן בנדטו, פאולנר ועוד. החברה בבעלות משותפת של חברת "טמפו תעשיות בירה" וחברת היינקן העולמית.
היסטוריה > תחילת הדרך

חברת טמפו הוקמה על ידי משה בורנשטיין, יליד פולין שעלה לישראל משווייץ בשנת 1952, בשותפות עם יעקב תבורי (שהיה בעלי חברת יפאורה-תבורי). בארץ הולדתו ניהל בורנשטיין את טחנת הקמח השנייה בגודלה במדינה, עד לפלישת גרמניה הנאצית לפולין, אז איבד את מעמדו. בישראל, תוך שנה מעלייתו, זיהה בורנשטיין באקלים החם הזדמנות למכירת משקאות קרים. בשנת 1954 נפתח בפרדס חנה, במתחם מפעל תבורי, קו ייצור למשקה קר בטעם לימון ליים שנמכר תחת הסיסמה "המשקה הזך בבקבוק הצח", על פי ידע שנרכש מארצות הברית, מחברה בקליפורניה בעלת שם זהה. כבר בתחילת דרכו דורג המשקה מספר רב של פעמים כמשקה הקל המעולה בישראל על ידי מכון דיכטר לחקר דעת הקהל בישראל. לצד משקה הליים הפופולרי, שנקרא בפשטות "טמפו", נמכרו גם משקאות אורנג'דה, טמפו קולה וג'ינג'ר אייל.
בשנת 1956 נפתח בחולון מפעל חדש לייצור משקאות – מפעל גדול בעל כושר ייצור של 24,000 בקבוקים בשעה ולצידו מחסני קירור. יד ימינו של משה בורנשטיין בהקמת המפעל היה בנו, צבי בורנשטיין, שהיה מהנדס טכני. השותפות עם מפעל תבורי פורקה ופרץ סכסוך לגבי שיווק המשקה המתחרה קריסטל של תבורי.
ב-1962 מכרה טמפו 12 מיליון בקבוקי משקה. בתוך 3 שנים זינקו המכירות ל-60 מיליון בקבוקים.
ב-1968 הקימו משה וצבי בורנשטיין את תשלובת טמפו בירוחם, ובה ארבעה מפעלים: מפעל לבקבוקי זכוכית, מפעל למילוי בקבוקים, מפעל לארגזי פלסטיק ומפעל לפקקים בסכום של 3 מיליון דולר. מפעל ייצור בקבוקי הזכוכית שימש לא רק את השוק המקומי, אלא אף ייצא בקבוקים לחו"ל.
בין השנים 1975 – 1990 כיהן משה פודהורצר כמנכ"ל החברה.
ב-1985 עברה החברה לנתניה.
היסטוריה > שותפויות ורכישות

ב-1985 רכשה טמפו את חברת "מבשלת שיכר לאומית" והפכה לבעליו של מפעל המשקאות הגדול ביותר במזרח התיכון. רכישה זו הפכה את טמפו ליצרנית היחידה של בירה בישראל, וליצרנית הגדולה של משקאות קלים. באותה שנה יצרה טמפו כ-150 מיליון ליטר של משקאות קלים ובירה. בשנת 1991 קיבלה חברת טמפו את הזיכיון לייצור פפסי, 7 Up ומירינדה מתאגיד פפסיקו.
ב-1992 קיבלה טמפו זיכיון בלעדי להפצת בירה היינקן בישראל. היינקן היא חברת הבירות השלישית בגודלה בעולם. ב-1999 הצטרפה חברת היינקן לקבוצת שליטה משותפת בטמפו. היינקן רכשה כ-18% מסך הון המניות המונפק של טמפו. בשנת 2005 הגדילה קבוצת היינקן את החזקותיה ל-40%. במסגרת עסקה זו ביצעה טמפו שינוי מבני משמעותי, בו בין השאר עבר כל תחום המשקאות מחברת טמפו תעשיות בירה לחברת הבת החדשה "טמפו משקאות", בבעלות משותפת של היינקן העולמית וטמפו תעשיות בירה. השינוי כלל שלושה חלקים עיקריים: רכישה עצמית על ידי החברה של מניות טמפו מהבעלים בישראל ומהיינקן, ביצוע פיצול והעברה לחברה הבת "טמפו משקאות" של כל הנכסים וההתחייבויות של החברה, ולבסוף השקעה של היינקן בחברה הבת כנגד הקצאת מניות.
באפריל 2003 רכשה החברה את הפעילות העסקית של מפעל "סיידר הגליל" בקריית שמונה, העבירה את פעילותו לקבלן חיצוני ולמפעלי החברה, וסגרה את המפעל בקריית שמונה.
ב-2004 רכשה טמפו 39% מיקבי ברקן. ארבע שנים מאוחר יותר הגדילה טמפו את מניותיה ל-83%.
בשנת 2011 חיזקה טמפו משמעותית את חלקה בשוק המשקאות החריפים כאשר החלה לייצג בישראל את ענק המשקאות פרנו-ריקארד, שבין מותגיו אבסולוט וודקה, שיבאס, ג'יימסון ומותגים מובילים רבים נוספים.
היסטוריה > טמפו כיום

טמפו היא מחברות המשקאות הגדולות בישראל. מתחרתה הישירה היא החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, המייצגת בישראל בין השאר את חברת קוקה-קולה והבירה טובורג.
במהלך 2012 נחנך מרכז לוגיסטי רב-תכליתי במפעל טמפו בנתניה. המרכז, שבו נעשה שימוש במערכות טכנולוגיות, המנוהל באמצעות תוכנת מחשב מבית SAP, כאשר רבים מהתהליכים נעשים באופן אוטומטי, ללא מגע יד אדם.
בין בעלי התפקידים הבולטים בחברת טמפו עומדים כיום היו"ר ז'ק בר, הדירקטור אמיר בורנשטיין (בנו של צבי בורנשטיין) והמשנה למנכ"ל יואש בן אליעזר.
מוצרים ומותגים > בירות

טמפו היא יצרנית ומשווקת הבירה הגדולה בישראל. החברה מציעה את גולדסטאר, הבירה הפופולרית ביותר בישראל[דרוש מקור], היינקן, מכבי, אביר, פאולנר, ניוקאסל, נשר ואחרות.
טמפו נכנסה לתחום הבירות ב-1985, עת רכשה את "מבשלת שיכר לאומית", שהייתה למעשה איחוד בין שתי מבשלות ותיקות - "תעשיית בירה א"י בע"מ" ו"מבשלה לאומית". לצד הבירות מציעה טמפו גם משקאות אלכוהוליים תחת המותגים שנדי ובקרדי בריזר.
מוצרים ומותגים > משקאות חריפים

טמפו משווקת נתח ניכר משוק המשקאות החריפים בישראל עם מותגים כמו דה גלנליווט, קגלביץ', אבסולוט וודקה, שיבאס, בלנטיינס, ג'יימסון, בלוגה ואחרים. חלק ניכר מן המותגים משווקים על ידי טמפו לאור הסכם היצוג עם ענק המשקאות העולמי פרנו-ריקארד.
מוצרים ומותגים > יינות

טמפו היא הבעלים של שניים מהיקבים המובילים בישראל: יקבי ברקן ויינות סגל.
יקבי ברקן מחזיקים בלמעלה מ-5,000 דונם של כרמים בישראל. כרם חולדה, הכרם הגדול בישראל, משתרע לבדו על פני למעלה מ-1,200 דונם. יקבי ברקן ישבו בעבר באזור התעשייה ברקן. פעילות החברה עברה בהדרגה לקיבוץ חולדה החל משנת 2004, מעבר שהושלם במלואו בשנת 2008.
יקבי ברקן זכו בפרסים רבים לאורך השנים, בישראל ובעולם. בתחרות 2011 Terra Vino, אחת משתי תחרויות היין החשובות בישראל, זכו יקבי ברקן בפרס צוות הייננים הטוב ביותר בישראל (בפעם הרביעית בחמש שנים). בנוסף, פינוטאז' סופריור 2007 זכה כיין הישראלי הטוב ביותר. יין איתן מסדרת אסמבלאז' זכה לציון 90 ממבקר היין הבינלאומי רוברט פרקר, הישג יוצא דופן לקבוצת המחיר שלו.
יינות סגל נוסדו בשנת 1787 על ידי יעקב-הירש סגל בבוברויסק, רוסיה. בשנת 1925 נוסדה המזקקה הראשונה בישראל, ועם קום המדינה הקימה משפחת סגל יקב שהתמחה בייצור יינות. ראשוני הענבים הגיעו מאזור אשקלון, ועם השנים התווספו כרמים בעמק איילון ובאזורים נוספים במרכז ישראל. יינות סגל הם שהביאו להכרה בחשיבותו של הגליל העליון כאזור אידיאלי לגידול גפנים בישראל.
מוצרים ומותגים > משקאות קלים ומוגזים

טמפו היא המשווקת בישראל של חברת פפסיקו העולמית, ומפיצה את משקאותיה, בהם פפסי קולה, סבן אפ ומירינדה. טמפו מייצרת את משקאות ג'אמפ, סדרת מיצים ותה קר. עוד מציעה החברה שני מותגי מאלט (בירה שחורה): נשר מאלט ומאלט סטאר.
בשנת 2007, המשקה הקל הנמכר ביותר של טמפו היה פפסי מקס, משקה הקולה דיאט של פפסי. בשנת 2014 החזיקה טמפו ב-14.8% משוק המשקאות הקלים בישראל
מוצרים ומותגים > משקאות אנרגיה

החל משנת 2010 טמפו היא המשווקת והמפיצה של משקה האנרגיה XL, משקה האנרגיה המוביל בישראל.
מוצרים ומותגים > מים מינרליים ומוגזים

טמפו משווקת חמישה מותגי מים דוממים ומוגזים: מי סודה של טמפו, סאן בנדטו (מאז שנת 2000) אקווה נובה (מאז 2006) ושני מותגי היוקרה האיטלקיים סאן פלגרינו (מאז 1997) ואקווה פנה (החל מ-2006).
מוצרים ומותגים > גבינות ומעדנים

בנובמבר 2021 רכשה החברה, באמצעות החברה הבת "טמפו מזון", 24% ממניותיה של חברת "א. סיימן סחר", העוסקת בייבוא, שיווק ומכירה של מוצרי מזון ובכללם גבינות, חמאה ומוצרי חלב נוספים, ממרחים, מעדני פרי ומוצרי מעדנייה. לטמפו מזון ניתנו אופציות לרכישת מניות נוספות של סיימן, עד לשיעור של 100% ממניותיה של סיימן. בנוסף הוסכם שהחברה תבצע הפצה בלעדית ותספק שירותי מכירה בלעדיים של מוצרי סיימן בישראל וברשות הפלסטינית.
פרסום וחסויות

טמפו אחראית לכמה מהסלוגנים הזכורים ביותר בשוק הפרסום המקומי: הג'ינגל "דור הג'ינס שותה קווינס" משנת 77' שביצעה ריקי מנור, "יש מכבי יש חברים" של בירה מכבי, "אני צמא לשנדי שלך" (קמפיין לשנדי משנת 83' בכיכובו של רוד סטיוארט) ורבים אחרים.
לאורך השנים השתתפו בפרסומות של טמפו מפורסמים רבים. בקמפיינים של גולדסטאר כיכבו בין השאר קלאודיה שיפר, פול ניומן, יאיר לפיד ומשה דץ. דמויות בולטות נוספות הן אלי יצפאן שקידם את בירה מכבי ומירי בוהדנה שהשתתפה בפרסומת של פפסי מקס.
טמפו הייתה נותן החסות להופעות של מייקל ג'קסון בישראל בשנת 1993 במסגרת סיבוב הופעות של האלבום Dangerous בשיתוף עם חברת פפסי העולמית. פפסי נתנה חסות גם להופעות בישראל של הרד הוט צ'ילי פפרז והפט שופ בויז, כמו גם ללהקות מקומיות כמו ג'ירפות ורד בנד.
טמפו מרבה לשתף פעולה עם אמנים מקומיים ובינלאומיים. בשנת 2011 הובילה שיתוף פעולה בין האמן ניר הוד לוודקה אבסולוט במסגרת הקמפיין העולמי "אבסולוט בלנק", בו עיצב הוד ארבעה בקבוקי וודקה אבסולוט. הצלם אלכס ליבק שיתף פעולה עם יינות ברקן ביצירת סדרת צילומים ייחודית להשקת סדרת היינות אסמבלאז'. לבירה מכבי יש שיתוף פעולה עונתי עם מוזיקאים במסגרת "מכבי הום טור" - הופעות של אמנים מובילים בבתים פרטיים של זוכים בתחרויות שונות של מכבי. בפרויקט זה השתתפו שלומי שבן, אסף אבידן ואביב גפן. הדיג'יי והמפיק המוזיקלי ינון יהל יצר בעבור המשקה ג'אמפ אייס טי מוגז שיר מקורי בשם "ג'אמפ" שזכה לצפיות רבות ביוטיוב ולהשמעות ברדיו ובמסיבות.
משקה האנרגיה XL יזם ב-2011 את טקס פרסי הלילה המקומי, מעין אוסקר לבליינים ומקומות בילוי. הזוכים נבחרו על ידי הקהל הרחב בהצבעה בפייסבוק, כשמעל 100,000 איש השתתפו בהצבעה. הזוכים בקטגוריות הראשיות היו האומן 17 (מועדון השנה), עופר ניסים (יוצר השנה), שירזי (איש הלילה של השנה) ואחרים. את תחילת ההצבעה האיטרנטית ציינה מסיבה של המפיק המוזיקלי והדיג'יי מארק רונסון, שהגיע לישראל במיוחד.
במהלך 2011, על מנת לחזק את מיצובה של היינקן כבירת פרימיום, ערכה היינקן שיתוף פעולה מקיף עם מסעדות היוקרה המובילות בישראל. במסגרת שיתוף הפעולה, רקחו עשרה שפים מנות מקוריות חדשות ששולבו בתפריטי המסעדות, בהן שימשה בירה היינקן כמרכיב מרכזי. בין השפים והמסעדות שהשתתפו בפרויקט: רפי כהן (מסעדת רפאל), ג'ו מרסיאנו (מסעדת קנטינה), שאול אברון (יועזר בר יין), ארי ירזין (קפה איטליה), אורנה אגמון ואלה שיין (אורנה ואלה). את הפרויקט צילם צלם הפורטרטים האמריקאי הנודע בריאן סמית.
בשנת 2014, טמפו הפכה להיות הספונסר הראשית של מועדון הכדורסל ברק נתניה.
איסוף ומיחזור בקבוקים

על פי חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט-1999 מוטל פיקדון של 30 אגורות על מכלי משקה המוחזרים לקונה בהחזרת מכלי המשקה, ובהתאם לתיקון בחוק מפברואר 2010 מוטלת על יצרני המשקאות אחריות לאיסוף ומחזור הבקבוקים. בהתאם התקשרה טמפו החל מ-2010 עם תאגיד המיחזור אל"ה לטיפול באיסוף בקבוקים. ב-26 יולי 2017 אישר בית הדין להגבלים עסקיים מתווה של הממונה על הגבלים עסקיים עם תאגיד המיחזור אל"ה שעל פיו חויבה טמפו לפרוש מהתאגיד על מנת לפתוח את שוק איסוף ומיחזור הבקבוקים לתחרות. ב-2018 נקנסה החברה בסכום של 6.7 מיליון שקל לאחר שלא עמדה ביעדי איסוף בשנת 2016.
החוק להסדרת הטיפול באריזות התשע"א-2011 ("חוק האריזות") מטיל, בין היתר, על יצרנים ויבואנים של מוצרים ארוזים או אריזות שירות, למחזר פסולת אריזות של המוצרים הארוזים או אריזות השירות שייצרו או ייבאו בהתאם ליעדי מיחזור הקבועים בחוק האריזות (יעדים שונים לחומרי אריזות שונים). טמפו מחזיקה בחלק מהבעלות על ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל (5.1% משיעור זכויות ההצבעה באספה הכללית) ומקבלת ממנה שירותים.