stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיטוב מעגלי

קיטוב מעגלי של הגל הוא קיטוב שבו השדה החשמלי שמייצר את הגל לא משנה את עוצמתו אלא משנה רק את כיוונו.
באלקטרומגנטיות, כאשר שדה חשמלי משנה את כיוונו או גודלו הוא יוצר תופעה של התפשטות גל במרחב במישור שמאונך למישור השינוי. לדוגמה, אם השינוי בשדה מתבצע במישור  {\hat {x}},{\hat {y}} אזי הגל יתקדם לאורכו של ציר  {\hat {z}} המאונך להם.
עוצמת וכיוון השדה החשמלי מוגדרות על ידי וקטור השדה החשמלי. במקרה של גל מקוטב מעגלית הקצה של וקטור השדה החשמלי מתאר מעגל ככל שמתקדם הזמן. אם נקפיא את הזמן נוכל לראות שהגל שמתקדם במרחב יוצר לנו צורה של סליל – אשר צפיפותו תלויה בתדר הגל (או אורכו -  \lambda ).
קיטוב מעגלי הוא מקרה פרטי של המקרה הכללי יותר, קיטוב אליפטי. ואילו קיטוב ליניארי הוא מקרה פרטי של קיטוב מעגלי.
הסבר כללי

| --- | --- |
משמאל ניתן לראות איור של וקטורי השדה החשמלי של גל מקוטב מעגלית. הווקטורים של השדה החשמלי קבועים אך משתנים בצורה מעגלית. מכיוון שמדובר בגל מישורי ( {\hat {x}},{\hat {y}}) כל וקטור מייצג את הגודל והכיוון של השדה החשמלי למישור כולו – בניצב לציר ההתקדמות (  {\hat {z}} ). במקרה שלנו בקיטוב מעגלי, הווקטורים מצביעים על כך שממישור למישור, על ציר ההתקדמות, הווקטור נשאר קבוע בגודלו ומשנה בהתמדה את כיוונו בסיבוב. מכיוון שמדובר כאן בגל אלקטרומגנטי לכל וקטור של שדה חשמלי יש וקטור של שדה מגנטי שניצב אליו ופרופורציונלי בגודלו (לא מופיע בציור). כתוצאה מכך וקטורי השדה המגנטי יוצרים צורה של סליל שני, שהיינו רואים, אם היה מוצג כאן בציור. : גל בקיטוב מעגלי
ניתן להבין את הקיטוב המעגלי על ידי חילוק השדה לשני רכיבים שמאונכים זה לזה האחד על ציר ה-  {\hat {x}} (מסומן בכחול) והשני על ציר ה-  {\hat {y}} (מסומן בירוק). יש לשים לב, שלאורך כיוון ההתקדמות, ציר ה-  {\hat {z}}, הרכיב האופקי  {\hat {y}} מוביל את הרכיב האנכי  {\hat {x}} ברבע מאורך הגל. כאשר כל פעם שבציר אחד השדה הוא מקסימלי בציר השני השדה מצביע על אפס וחיבור בין הווקטורים על ידי קו רציף יוצר צורה של סליל (מסומן באדום).  : גל בקיטוב מעגלי, מחולק למישורים שונים
קיטוב מעגלי ימני ושמאלי

הקיטוב המעגלי מחולק לשתי צורות של קיטובים – קיטוב מעגלי ימני (עם כיוון השעון RHCP
) וקיטוב מעגלי שמאלי (נגד כיוון השעון LHCP). צורת הקיטוב מוגדרת לפי צורת הסיבוב של הווקטור השקול. אך מתעוררת בעיה בזמן קביעת כיוון הקיטוב שהרי הוא תלוי בנקודת המבט על וקטור השדה.
בעת שידור של קיטוב מעגלי שמאלי הקליטה תהיה של קיטוב מעגלי ימני, מכיוון שכיוון הקיטוב משתנה לפי נקודת המבט של המתבונן. שהרי במבט מכיוון השידור לכיוון הקליטה ייראה שוקטור השדה מסתובב שמאלה ובמבט מכיוון הקליטה לכיוון השידור ייראה הווקטור מסתובב ימינה.
בניסיון לדמיין את כיוון הסיבוב משני צידי הווקטור המסתובב באיור ניתן להבין את הבעיה בהגדרת כיוון הקיטוב.
קיטוב מעגלי ימני ושמאלי > מנקודת המבט של המקור

בהנחה שהקיטוב נקבע מנקודת המבט של המקור (המשדר) לכיוון התקדמות הגל במרחב. בעת השימוש בהנחה זאת הקיטוב נקבע ע"פ כיוון הסיבוב של וקטור השדה בעת התקדמותו במרחב. במבט מהמקור והלאה, לכיוון התפשטות הגל, ניתן לראות את כיוון הסיבוב של השדה ולקבוע את קיטובו.
דרך נוחה למצוא את הקיטוב היא להצביע עם אגודל יד ימין לכיוון התקדמות הגל ובעזרת אצבעות לייצר צורה של סליל. אם וקטור השדה נע בכיוון זהה עם כיוון האצבעות זהו קיטוב מעגלי ימני, אחרת הקיטוב הוא מעגלי שמאלי.
בשימוש בהנחה זו, וקטור השדה החשמלי של קיטוב ימני, מוגדר על ידי הצורה הבאה:
\left({{E}_{x}},{{E}_{y}},{{E}_{z}}\right)\propto \left(\cos \left[{\frac {2\pi }{\lambda }}\left(ct-z\right)\right],\sin \left[{\frac {2\pi }{\lambda }}\left(ct-z\right)\right],0\right)
אמנה זאת, שהקיטוב נקבע על פי נקודת המבט של המקור, היא בהתאם למכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה העולמי הידוע בשמו IEEE
 וכתוצאה מכך זוהי השפה המקובלת הנפוצה בקרב המהנדסים

.
קיטוב מעגלי ימני ושמאלי > מנקודת המבט של הקולט

בהנחה זו, הקיטוב נקבע על פי נקודת המבט של הקולט, הפוך מכיוון התפשטות הגל. בהנחה זו נצביע עם אגודל יד ימין לכיוון ההפוך מהתפשטות הגלים וכך נחליט על כיוון הקיטוב בהתאם לאצבעות כף היד, כפי שהסברנו בפיסקה הקודמת.
כאן כמו בהנחה הקודמת, קיטוב ימני מכונה גם כאן 'עם כיוון השעון' וקיטוב שמאלי 'נגד כיוון השעון'.
ספרי לימוד רבים של אופטיקה משתמשים באמנה השנייה.
ייצוג מתמטי

כפי שהוסבר לעיל, תנועת הגל נוצרת כתוצאה משינוי השדה החשמלי במישור מסוים והגל ינוע במישור המאונך למישור השינוי. על כן, וקטור השדה מיוצג על גבי שני צירים, ציר  {\hat {x}} וציר  {\hat {y}} וע"י כך מתקבלת תנועה של הגל במישור המאונך אליהם – ציר  {\hat {z}}.
משוואת הגל הכללית היא:
בניתוח פשוט, וקטור השינוי בשדה מיוצג על ידי שני וקטורים משתנים מחזוריים על צירים  {\hat {x}},{\hat {y}}. להלן הסבר קצר של מאפייני המשוואה:
(1)  {{E}_{n}} נקרא גודל הווקטור. כאשר הוא מייצג את עוצמת השדה החשמלי בעולם הפיזיקלי.
(2) הקוסינוס מייצג תנועה מחזורית. שהרי גל הוא תוצאה של אות מחזורי קבוע.
(3)  k מייצג את מספר גל - שהוא קצב שינוי המופע של הגל במקום מסוים, או מספר הפעמים שבו הגל חוזר על עצמו ביחידת אורך, בנקודת זמן קבועה.
(4)  \omega  מייצג תדירות זוויתית של הגל בזמן.
(5)  {{\varphi }_{n}} מייצג את הפאזה של הגל (תכף נראה שהוא מאוד קריטי לנו בקיטוב מעגלי).
(6)  {\hat {n}} זהו וקטור המישור שפועלת כל אחת מהפונקציות.
על מנת לפתח פונקציה של קיטוב מעגלי, נדרוש שהפונקציה על ציר ה  {\hat {x}} והפונקציה על ציר  {\hat {y}} יהיו באותה תדירות אך בשינוי פאזה של  90{}^{\circ } ולכן נקבע את  {{\varphi }_{2}}={{\varphi }_{1}}\pm 90. כמו כן נדרוש שהעוצמה בשני הצירים תהיה שווה ולכן  {{E}_{1}}={{E}_{2}} . ונקבל:
{{E}_{circular}}\left({\hat {z}},t\right)={{E}_{1}}\cdot \cos \left(kz-\omega t+{{\varphi }_{1}}\right){\hat {x}}+{{E}_{1}}\cdot \cos \left(kz-\omega t+{{\varphi }_{1}}\pm 90\right){\hat {y}}={{E}_{1}}\cdot \cos \left(kz-\omega t+{{\varphi }_{1}}\right){\hat {x}}\mp {{E}_{1}}\cdot \sin \left(kz-\omega t+{{\varphi }_{1}}\right){\hat {y}}
בקצרה:
{{E}_{circular}}\left({\hat {z}},t\right)={{E}_{1}}\cdot \cos \left(kz-\omega t+{{\varphi }_{1}}\right){\hat {x}}\mp {{E}_{1}}\cdot \sin \left(kz-\omega t+{{\varphi }_{1}}\right){\hat {y}}
נירמול גודל וקטור השדה להיות 1:
\left\{\alpha =kz-\omega t+{{\varphi }_{1}}\right\}\Rightarrow {\sqrt {{{\left[{{E}_{1}}\cdot \cos \left(\alpha \right)\right]}^{2}}+{{\left[{{E}_{1}}\cdot \sin \left(\alpha \right)\right]}^{2}}}}={\sqrt {{{E}_{1}}^{2}\left({{\cos }^{2}}\left(\alpha \right)+{{\sin }^{2}}\left(\alpha \right)\right)}}={\sqrt {{{E}_{1}}^{2}}}=1\to {{E}_{1}}=1
נבחר את  {{\varphi }_{1}}=0, שכן אין לה משמעות לגבי צורת הקיטוב, אלא רק לזווית ההתחלה של וקטור השדה החשמלי.
נקבל:
 {{E}_{circular}}\left({\hat {z}},t\right)=\cos \left(kz-\omega t\right){\hat {x}}\mp \sin \left(kz-\omega t\right){\hat {y}}
על מנת לקבל קיטוב מעגלי ימני נדרוש שבהתחלה הרכיב בציר  {\hat {y}} יגדל כאשר הרכיב בציר  {\hat {x}} קטן ולכן נדרוש sin חיובי, במשוואה לעיל. (הקיטוב המעגלי השמאלי הוא אותו דבר פשוט הפוך.)
נקבל לבסוף:
הערה: על ידי חיבור של שני קיטובים מעגליים ניתן ליצור קיטוב ליניארי באופן הבא:  {{E}_{LP}}\left({\hat {z}},t\right)={\frac {1}{2}}{{E}_{RHP}}\left({\hat {z}},t\right)+{\frac {1}{2}}{{E}_{LHP}}\left({\hat {z}},t\right)={{E}_{LP}}\left({\hat {z}},t\right)=\cos \left(kz-\omega t\right){\hat {x}}
שימושים

אנטנות בעלות קיטוב מעגלי משמשות להעברת שידורי וידאו ממצלמת FPV (First Person View) המותקנת על גבי רחפנים וכלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מים), והיא מאפשרת העברת של תמונות באיכות גבוהה ובטווחי שימוש גדולים מאלה המתקבלים מאנטנות ליניאריות. החיסרון שלהן הוא גודלן הפיזי של האנטנות, מורכבות הייצור שלהן ומחירן הגבוה.
דוגמאות > בעולם החי

מספר מיני סרטנים מסדרת הטרפידים מסוגלים לזהות אור מקוטב מעגלית. בפרט, סרטנים ממין Gonodactylaceus falcatus נעזרים באיתותים מקוטבים מעגלית כדי להימנע ממפגשים אלימים אלה עם אלה. סרטנים ממין Gonodactylus smithii (אנ') מצוידים בשני קולטנים שונים לאור מקוטב מעגלית (לקיטוב מעגלי ימני ושמאלי) ובארבעה קולטנים שונים למדידת  קיטובים קוויים (אנכי, אפקי ושני קיטובים קוויים אלכסוניים ניצבים זה לזה). זהו המין היחיד המוכר למדע שמסוגל למדוד את כל הפרמטרים המאפיינים אור מקוטב, הלא הם פרמטרי סטוקס (אנ').
ראו גם

קיטוב
קיטוב ליניארי
שדה אלקטרומגנטי
הערות שוליים

↑  RHCP = Right Hand Circular Polarization, לעיתים משתמשים רק בשלוש האותיות RHP
↑  Institute of Electrical and Electronics Engineers
↑  Electromagnetic Waves & Antennas – S. J. Orfanidis Pg 44 "Curl the fingers of your left and right hands into a fist and point both thumbs towards the direction of propagation"
↑  IEEE Std 149-1979 (R2008), "IEEE Standard Test Procedures for Antennas". Reaffirmed December 10, 2008, Approved December 15, 1977, IEEE-SA Standards Board. Approved October 9, 2003, American National Standards Institute. ISBN 0-471-08032-2. doi:10.1109/IEEESTD.1979.120310, sec. 11.1, p. 61."the sense of polarization, or handedness ... is called right handed (left handed) if the direction of rotation is clockwise (anti-clockwise) for an observer looking in the direction of propagation"
↑  HANDBOOK OPTICS Volume I,Devices, Measurements and Properties,Michael Bass Page 272 Footnote: "Right-circularly polarized light is defined as a clockwise rotation of the electric vector when the observer is looking against the direction the wave is traveling."
↑  Cloverleaf Antenna - אנטנת קיטוב מעגלי – מהי ולמה היא משמשת?, באתר efly, ‏14.10.2020
↑  https://www.nature.com/articles/ncomms12140
↑  https://doi.org/10.1016/j.cub.2008.02.066
↑  https://doi.org/10.1038/nphoton.2009.189
↑  https://doi.org/10.1242/jeb.134213
↑  https://www.npr.org/sections/health-shots/2016/11/15/501443254/watch-mantis-shrimps-incredible-eyesight-yields-clues-for-detecting-cancer
↑  https://doi.org/10.1016/j.cub.2015.10.047
↑  https://doi.org/10.1371/journal.pone.0002190
קיטוב מעגלי ימני - מנקודת מבט המקור
קיטוב מעגלי שמאלי - מנקודת מבט המקור
אדם רז

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1982 (בן 42) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אדם רז (נולד ב-25 באוקטובר 1982) הוא היסטוריון פוליטי, סופר ומחזאי ישראלי. מחקריו עוסקים, בין השאר, בסכסוך הישראלי-פלסטיני, בתוכנית הגרעין של ישראל ובתיאוריה פוליטית.
ביוגרפיה

רז נולד ב-25 באוקטובר 1982. גדל בהרצליה בבית סוציאליסטי. שירת בצה"ל בגרעין נח"ל. למד לתואר ראשון ושני בהיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה. לומד לדוקטורט באוניברסיטת תל אביב.
ב-2019 החל לעבוד במכון עקבות ולשמש עורך כתב העת תלם מבית קרן ברל כצנלסון. בן הדור השלישי של חוג אורנים.
אדם נשוי לעדי אנגרט ואב לשניים. מתגורר בכפר סבא.
פרסומיו > ספרים

המאבק על הפצצה (כרמל, 2015)
יגאל וגנר ואדם רז, הרצל: מאבקיו מבית ומחוץ (כרמל, 2017)
טבח כפר קאסם: ביוגרפיה פוליטית (כרמל, 2018)
משטר היד הקשה: דוד בן-גוריון, פולמוס הממלכתיות והמחלוקת הפוליטית על תוכנית הגרעין הישראלית (כרמל, 2019)
ביזת הרכוש הערבי במלחמת העצמאות (כרמל, 2020)
הממשל הצבאי 1948–1966, אסופת מסמכים (מכון עקבות, 2021)
הדמגוג: המכניזם של הפעלת השררה (תלם, 2023)
הדרך לשבעה באוקטובר (פרדס, 2024): ניתוח המהלך האסטרטגי שהוביל את בנימין נתניהו בשנותיו כראש ממשלת ישראל. רז טוען בספרו כי נתניהו בחר במודע לחזק את חמאס על-מנת לסכל הסדרים מדיניים שפירושם חלוקת הארץ, מתוך התנגדות אידאולוגית עמוקה לכך. רז מתייחס גם למדיניותו של נתניהו ביחס לתוכנית הגרעין האיראנית, וטוען שנתניהו נוקט מדיניות עקבית של מעבר ממדיניות העמימות למצב בו ישנו מאזן הרתעה גרעיני, וכישלונו לכאורה להשפיע על המעצמות בהסכם הגרעין עם איראן הוא פרי תוכנית מחושבת.
פרסומיו > פרוזה

המנקה טטיאנה - סיפורו של סמרטוט מדבר
פרסומיו > מחזות

הַמְּמַגֵּל (כרמל, 2021)
אסונו הפרטי של מר סמי סעאדה (כרמל, 2022)
פולחן הפצצה (כרמל, 2022)
פרסומיו > מאמרים

נוכח איראן גרעינית: יתרונותיה של מדיניות העמימות הישראלית, עדכן אסטרטגי, כרך 14, גיליון 3, אוקטובר 2011
חזיתות מתנגשות - האנטומיה 'המוזרה' של הכרעת אוסלו של רבין, ישראלים ‏4, 2012, עמ' 97-131
הידיים ידי זעירא והקול קול דיין — מדוע לא הופעלו 'האמצעים המיוחדים' ערב מלחמת יום הכיפורים, ישראלים ‏5, 2013, עמ' 162-213
אדם רז, בדרך לדימונה: ראשיתה של המחלוקת על מדיניות הגרעין הישראלית, פוליטיקה 22, 2013, עמ' 107-134
הפרשה הגרעינית של מלחמת יום הכיפורים ומשמעויותיה אז והיום, עדכן אסטרטגי, כרך 16, גיליון 4, ינואר 2014
כשישעיהו ליבוביץ התייצב נגד הפרויקט הגרעיני של ישראל, כיוונים חדשים 30, יוני 2014, עמ' 244–257
הרוטיניזציה של מדיניות העמימות, עדכן אסטרטגי, כרך 18, גיליון 4, ינואר 2016
הרצל פינת נורדאו – מבקרי הקפיטליזם הפיננסי ומלחמתם ב"דבורים", רבעון לכלכלה, שנה 62, חוברת 1/2 – מרץ/יוני 2018, עמ' 127–164, JSTOR 26787353
הערות שוליים

↑  אדם רז, רחוק מלהיות תועמלן של בן גוריון, באתר העוקץ, ‏9 בנובמבר 2020
1 2  איתן אורקיבי, "פתאום אני צריך להוכיח שאני ציוני", באתר ישראל היום, 1 באוגוסט 2019
↑  ההיסטוריון אדם רז הצטרף לצוות מכון עקבות, באתר מכון עקבות, 28 בינואר 2019
↑  אמנון לורד, המהפכן המטופח, באתר ישראל היום, 15 בפברואר 2018
↑   שני פוקר, איך צומחים דמגוגים, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2023
↑   קרולינה לנדסמן, כך טיפח נתניהו את חמאס ועשה הכל כדי למנוע שלום עם הפלסטינים, באתר הארץ, 16 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304289105171  BnF: cb16670826c (data)  ISNI: 0000 0004 0219 7089  LCCN: no2016041455  VIAF: 297352534   WorldCat (עם VIAF): 297352534
נעמי סמילנסקי

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1916 קרקוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 במרץ 2016 (בגיל 99) ישראל 
 שם לידה:  נעמי וולמן 
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  ציירת, תחריטאית, מאיירת
 בן או בת זוג:  ס. יזהר 
 צאצאים:  זאב סמילנסקי 
 
נעמי סמילנסקי (22 בדצמבר 1916 - 13 במרץ 2016) הייתה ציירת, תחריטאית ומאיירת ישראלית.
ביוגרפיה

סמילנסקי נולדה בקרקוב שבגליציה, לרחל וליעקב וולמן, בשנת 1922 עלתה לארץ ישראל.
עוד בהיותה תלמידה החלה לעזור למשפחתה במתן שעורים פרטיים. למרות מצבם הכלכלי ראו בעצמם בני משפחתה כבני תרבות, יוצאי נחלת ספר של האימפריה האוסטרו-הונגרית. כבר בילדותה בקרקוב נהגה אמה לקחת אותה לתערוכות, ובירושלים לימדה אותה לקרוא ולכתוב שירה בגרמנית, לכן נחשבה בבית הספר מוזרה ו"אחרת".
ב-1932, בגיל 16, החלה ללמוד בסמינר למורים בבית הכרם, שם גם הכירה את בעלה, הסופר יזהר סמילנסקי (ס. יזהר), והשניים היו לזוג. בשנת 1933, לאחר שסיימו את לימודיהם, עבר יזהר ללמד במושבה יבנאל והיא עברה ללמד בקבוצת גבע. לאחר מכן, בשנים 1937–1941 למדה ציור ורישום אצל מרדכי ארדון ותחריט וחיתוך עץ אצל יוסף בודקן בבצלאל.
בשנת 1942 נולד בנם ישראל, בשנת 1944 נולדה בתם הלה ובשנת 1954 נולד זאב.
בשנת 1960 השתלמה ב- Central School for Arts and Crafts בלונדון ועברה השתלמויות נוספות בבוסטון ובניו יורק. בשנים 1950–1986 הייתה מורה לתולדות האמנות בבית הספר "דה שליט" ברחובות.
בשנת 1968 קיבלה מלגה מ"קרן פורד" ושהתה ארבעה חודשים בסדנה "תמרינד" בלוס אנג'לס. כשהייתה כבת שבעים, לימדה תחריט בבצלאל.
ד"ר חיים גמזו ראה בה אחת מאמני התחריט החשובים בישראל.
בראיון שראיינה אותה נרי ליבנה לעיתון הארץ, היא מספרת שהייתה צריכה להילחם על אמנותה. "קודם כל יש העניין של מקום. כדי לכתוב צריך שולחן וזהו, אבל לאמנות צריך מקום, לתחריטים במיוחד. צריך גם חדר חושך וצריך חומצות, שאגב הרסו לי גם את הריאות...". לשאלתה של נרי ליבנה, האם יזהר העריך ואהב את האמנות שלה, עונה סמילנסקי: "מנין לי לדעת? הוא לא אמר שום דבר רע, אז אני מניחה שכן. גם לא את הכל הראיתי לו". בסטודיו שהיה לול יצרה תחריטים בעזרת המכבש שקיבלה במתנה מנחום גוטמן ואחר כך במכבש שקנתה בעצמה.
סמילנסקי כתבה משך שנים רבות סיפורים לילדים ולמבוגרים, אך מעולם לא פרסמה אותם, מלבד הסיפור "נעילה" העוסק בהלוויית אמה, שאותו פרסמה בכתב העת פרוזה.
האוצרת עדה נעמני, בת רחובות, כתבה על העבודות של נעמי: "...את דיוקנו של הסופר ס. יזהר, עמו חלקה את חייה, ציירה פעמים אין ספור... בתקריבי הפנים ובתנוחות הביתיות ניכר הניסיון למסור עדות על יזהר, אישיות ידועה ונערצת, מתוך מבט קרוב ואינטימי מאוד, מבט על יזהר בנעלי בית... המבט הנוקב והבלתי מתפשר ביותר מצוי דווקא בפורטרטים העצמיים של נעמי, בהם היא מוסרת עצמה ללא כחל ושרק. שם נבחין קודם כל בעיניים, בנוכחותו החדה והסקרנית של המבט.
זהו מבט היוצר את הקשר הראשוני בינה לבין המודל שמולה, סדרת דיוקנאות עצמיים אלו מצטרפת לגלריה גדולה ומעניינת של ציורים בהם מתבוננים ציירים בעצמם ומוסרים על כך עדות כנה ובלתי מתפשרת."
היא חיה ויצרה במושב מישר, עבודותיה נמצאות באוספים ציבוריים, אוספים פרטיים ובמוזיאונים ברחבי העולם. נפטרה ב-13 במרץ 2016, והובאה למנוחות לצד בעלה ס. יזהר בבית העלמין האזורי של מושבי גדרות .
תערוכות נבחרות

1962 - גלריה נורה, ירושלים.
1963 - מוזיאון בצלאל, ירושלים.
1965 - מוזיאון הנגב, באר שבע.
1968 - גלריה דוגית, תל אביב.
1968 - גלריה אנגל, ירושלים.
1975 - גלריה גולדמן, חיפה.
1970 - מוזיאון תל אביב, תל אביב.
1970 - אוניברסיטת בוסטון, בוסטון.
1976 - תערוכה קבוצתית במוזיאון תל אביב.
1978 - הציגה במסגרת הביאנלה ה-6 בפירנצה, איטליה.
1979- גלריה ג'ולי מ., תל אביב.
1979 - גלריה הירשברג, בוסטון.
1980 - גלריה צ'פמן, קנברה, אוסטרליה.
1981 - "מתקשרים לקדישמן", תערוכה קבוצתית, מוזיאון ישראל, ירושלים.
1983 - גלריה שרה לוי, תל אביב.
1984 - קיבוץ כברי.
1988 - גלריה שרה לוי, תל אביב.
1990 - הגלריה העירונית, רחובות.
1994 - "דיוקנאות", מוזיאון ישראל, ירושלים.
1995 - טריאנלה להדפסים קטנים, תערוכה קבוצתית, טוקיו, יפן.
1998 - "טובל במים טובל באור", תערוכה קבוצתית, מוזיאון ישראל, ירושלים.
2008 - "נוף: ארבע גדרות וכמיהה", הסדנה לאמנות ביבנה, אוצרת אירית לוין.
מהספרים שאיירה

ס. יזהר, החורשה בגבעה, רישומים מאת נעמי וולמן, הוצאת הקיבוץ הארצי, מרחביה, 1947.
ס. יזהר, עלילות חומית, ציירה נעמי סמילנסקי, מוציא לאור : הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשי"ח, 1957, (ספרית דרור).
ס. יזהר, סיפורי מישור, רישומים - נעמי סמילנסקי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשכ"ד, 1963.
עזריה כהן, עלילות עזי בעל הצלקת, צירה נעמי סמילנסקי, הוצאת י' צ'צ'יק, תל אביב, תשכ"ח, 1968.
ס. יזהר, 7 סיפורים (בטרם יציאה, חרבת חזעה, השבוי, שירה של חצות, ערמת הדשן, הנמלט, חבקוק), רישומים - נעמי סמילנסקי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשל"א, 1970.
אהרן אפלפלד, א"ב יהושע, עמליה כהנא-כרמון, עמוס עוז, יהודה עמיחי, דוד שחר, שישה מספרים : ט"ז ספורים, איורים - נעמי סמילנסקי, עריכה ומבואת - הלל ברזל, הוצאת משרד החינוך והתרבות בשיתוף יחדיו, תל אביב, תשל"ב, 1972.
ס. יזהר, תפו ופוזה, ציירה נעמי סמילנסקי, הוצאת ספריית הפועלים, תל אביב, תשל"ו, 1976.
ס. יזהר, ברגלים יחפות : שישה סיפורים לבני הנעורים, מעוטר בידי נעמי יזהר, הוצאת זמורה-ביתן, תל אביב, תשמ"ט, 1989.
ס. יזהר, שישה ספורי קיץ, מצוירים בידי נעמי סמילנסקי, הוצאת זמורה-ביתן, תל אביב, תש"ן, 1990.
ס. יזהר, אפרים חוזר לאספסת, איורים - נעמי סמילנסקי. הוצאת זמורה-ביתן, תל אביב, תשנ"א, 1991.
ש"י עגנון, סיפור הנרות, שנים עשר תחריטים - נעמי סמילנסקי, הוצאת גוטסמן, תל אביב, תשס"ג, 2002.
לקריאה נוספת

ד"ר חיים גמזו, ביקורת אמנות, בעריכת גילה בלס, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006
ד"ר חיים גמזו, נעמי סמילנסקי – תחריטים 1966-1976, מוזיאון תל אביב, 1976
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  נרי לבנה, היד שאוחזת בעפיפון, הארץ
↑  מספר סיפורים התפרסמו בפרויקט בן יהודה על פי כתבי יד שהועברו בידי משפחתה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275530  NLI: 987007291387805171  GND: 1013766032  ISNI: 0000 0003 7871 4460  LCCN: nr2004008651  SUDOC: 23658314X  ULAN: 500106468  VIAF: 96475533   WorldCat (עם VIAF): 96475533
פוראת נסאר

| --- | --- |

נסאר, 2008
 לידה:  8 במרץ 1980 (בן 44) טורעאן, ישראל 
 שם לידה:  فرات نصار 
 מעסיק:  חברת החדשות של ערוץ 12  N12
 מספר צאצאים:  3
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  nassar.fur
 טוויטר:  nassar_furat
 
פוּרַאת נסאר (בערבית: فرات نصار, תעתיק מדויק: פראת נצאר; נולד ב-8 במרץ 1980) הוא עיתונאי ומבזקן ערבי-ישראלי, המשמש ככתב-שטח בחברת החדשות של N12. הוא מגיש מבזקי חדשות  של ערוץ 12.
ביוגרפיה

נסאר נולד בכפר טורעאן, ישראל, למשפחה ערבית.
למד תקשורת במכללה האקדמית עמק יזרעאל שבגליל.[דרושה הבהרה]
ביוגרפיה > קריירה

בתחילת דרכו, הועסק ככתב אזורי של חדשות HOT בצפון.
אחר כך שימש כעיתונאי-חוקר בשבועון "א-סינארה" למגזר הערבי פלסטיני בישראל ובירדן, וכן כעורך באתר האינטרנט מבית העיתון "א-סנארה".
בשנת 2008 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2.
ב-2013 פרסם 'דיווח כוזב' בחדשות 2 - כתבה שטענה כי מורות בבית ספר ערבי נוצרי בנצרת, כביכול, יצאו לחופשה בחו"ל בעיצומה של שנת הלימודים. ב-2016 פסק בית המשפט המחוזי כי הפרסום היה שקרי, וחייב את חברת החדשות, שידורי קשת, מנכ"ל ערוץ 2[דרושה הבהרה], המגישה הבכירה יונית לוי ביחד עם הכתב פוראת נסאר - בתשלום פיצויים בגובה כ-360 אלף ש"ח.
ב-8 באוקטובר 2015 נשלח לסקר פיגוע דקירה בעפולה, הותקף בידי עוברי אורח שנכחו בסמוך למקום, ופונה לבית חולים.
באוגוסט 2016, החל לראשונה להגיש גם מבזקי חדשות, לסירוגין, בחברת החדשות של ערוץ 2.
מגיש גם את המגזין "השבוע בערבית".[דרושה הבהרה]
נכון לקיץ 2023, נסאר המשיך לשמש ככתב-שטח וכמבזקן לסירוגין בחדשות 12, הנודעת בשם N12 - גם לאחר שחברת החדשות של ערוץ 2 לשעבר - עברו לשדר בלעדית בערוץ קשת 12 (מאז שלהי שנת 2017).
ביוגרפיה > חיים אישיים

נסאר נשוי, ואב לשלושה. מתגוררים בחיפה.
ראו גם

מוחמד מג'אדלה
שיבל כרמי מנסור
לוסי אהריש
סלימאן א-שאפעי
הערות שוליים

↑  כתבה באתר תקדין, 25 באפריל 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נסאר מסקר ככתב-שטח מטעם חדשות N12 מתוך ההפגנה מול בית המשפט המחוזי בחיפה כנגד הרפורמה המשפטית, 11 ביולי 2023
בית הקברות הצבאי בהר הרצל

| --- | --- |

הכניסה לבית הקברות הצבאי בהר הרצל
 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות צבאי
 תאריך הקמה:  1949 
 
 קואורדינטות:  31°46′34″N 35°10′47″E﻿ / ﻿31.77616111°N 35.17970556°E﻿ / 31.77616111; 35.17970556
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית הקברות הצבאי בהר הרצל(למפת ירושלים רגילה) בית הקברות הצבאי בהר הרצל(למפת הרי ירושלים רגילה) בית הקברות הצבאי בהר הרצל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית הקברות הצבאי בהר הרצל
 
בית הקברות הצבאי בהר הרצל הוא בית הקברות הצבאי של ירושלים, המשמש גם כבית הקברות הצבאי המרכזי של מדינת ישראל ושל כוחות הביטחון והמשטרה. הוא שוכן בחלקו הצפוני של הר הרצל בירושלים ומהווה חלק מן המתחם הממלכתי של ההר.
מעמדו הממלכתי של בית הקברות נובע משיוכו למתחם הר הרצל ומהיותו אתר הנצחה ל-550 נעדרי מערכות ישראל והיישוב היהודי בארץ ישראל ומקום משכנן של שמונה אנדרטאות ממלכתיות לחללים של צה"ל ולוחמי העם היהודי. בבית הקברות גם מתקיימות האזכרה הממלכתית המרכזית לחללי מערכות ישראל והאזכרה השנתית לחללים שמקום קבורתם לא נודע.
תולדות בית הקברות

באביב 1949 נוסדו ברחבי הארץ מספר בתי קברות צבאיים לקבורת חללי מלחמת העצמאות, שעמדה אז בפני סיומה. מספר אתרים אפשריים נבחנו בירושלים להקמת בית קברות צבאי. לאחר הקצאת פסגת הר הרצל כאחוזת קבר לחוזה המדינה בנימין זאב הרצל נפלה ההחלטה להקצות כשטח לבית הקברות את המדרון הצפוני של ההר.
ההחלטה להפוך את האתר לבית קברות לאומי נפלה למעשה עם תחילת הבאתם לקבורה של מאות חללי מלחמת העצמאות, שנאספו מחזיתות המלחמה שנותרו מעבר לגבולות המדינה. הוחלט כי חללים אלו, שמרביתם לא היו בני ירושלים, יובאו בה לקבורה. ההלוויה הראשונה בבית הקברות נערכה ב-17 בנובמבר 1949, ובה נטמנו בו 323 חללי מלחמת העצמאות, ובהם חללי גוש עציון ואנשי מחלקת הל"ה.
בשנים 1950–1953 נערכו בהר תריסר הלוויות המוניות נוספות, שבהן נקברו בו למעלה מ-600 חללים נוספים של המלחמה. רבים מהם נקברו בו בקברי אחים, שכמותם כמעט ואינם מצויים בבתי קברות צבאיים אחרים בישראל. חלק מן החללים הועברו מאתרי הקבורה הזמניים של בתי הקברות סנהדריה ושיח' באדר בעיר. אירועים אלו קידשו את בית הקברות בהר הרצל כפנתיאון לאומי, שבו נחים בקרבת קבר חוזה המדינה הרצל הגיבורים שנתנו את חייהם על עצמאות המדינה והצלת בירתה.
עבודות בינוי החלו בבית הקברות בסתיו 1949 והתרחבו מאוד בראשית שנות החמישים. הן נעשו תחת שרביטו של האדריכל ד"ר אשר חירם, אדריכל המחלקה להנצחת החייל במשרד הביטחון. הוא זה אשר קבע ותכנן את תוכנית האתר ואת המאפיינים האדריכליים שלו, הנשמרים בו עד היום. חירם גם תכנן את מרבית האנדרטאות שנבנו בשטח בית הקברות.
בשנים הראשונות לקיומו היה מתחם בית הקברות קטן (רק 11 דונם בתחילה) והתרכז בשטח המוכר כיום כגוש ב', במרכז שטח בית הקברות. בהדרגה התרחב שטחו ונוספו בו חלקות קבורה ואנדרטאות. שטח בית הקברות הגיע בקירוב לממדיו הנוכחיים - כ-50 דונם - לאחר מלחמת יום הכיפורים (למעט שלוש החלקות החדשות שנבנו בו בראשית שנות התשעים).
בסוף שנות התשעים הוקמה בסמוך אל חלקת עולי הגרדום שורת קברים עבור חיילים שאינם יהודים.
בשנת 2017 הושלמה הקמתו של היכל הזיכרון הלאומי ביחד עם כניסה חדשה אל בית הקברות הצבאי.
תולדות בית הקברות > ציר זמן עיקרי של בית הקברות

1949 – בית הקברות נפתח
1949-1953 – קבורת כ-1,100 חללי מלחמת העצמאות
1950-1952 – קבורת צנחנים מתנדבי היישוב באירופה
שנות החמישים – בינוי נרחב בשטח בית הקברות
1954 – חנוכת אנדרטת פלוגת התובלה 462 (ארינפורה)
1957 – חנוכת האנדרטה לזכר כ"ג יורדי הסירה
1957 – חנוכת אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור
1957 – קבורת חללי מבצע קדש באזור א'
1967 – פתיחת אזור ד' במזרח בית הקברות
1967-‏1968 – קבורת חללי מלחמת ששת הימים בגוש ב' וד'
1973 – חנוכת אנדרטת מתנדבי היישוב במלחמת העולם השנייה
1974 – קבורת חללי מלחמת יום הכיפורים באזור ה' בראש ההר
1975 – קבורת עולי הגרדום מקהיר
1989 – חנוכת האנדרטה לזכר החיילים היהודים בצבא האדום במלחמת העולם השנייה
1994 – פתיחת החלקות החדשות באזור ד' והכניסה השנייה לבית הקברות
1998 – חנוכת האנדרטה לזכר החיילים היהודים בצבא הפולני במלחמת העולם השנייה
2017 - חנוכת היכל הזיכרון הלאומי בכניסה לבית הקברות
2023 - תחילת קבורת חללי מלחמת חרבות ברזל באזור א'