stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוניגונדה מאוסטריה

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1465 וינר נוישטאדט, אוסטריה 
 פטירה:  6 באוגוסט 1520 (בגיל 55) מינכן, דוכסות בוואריה 
 מקום קבורה:  פראואנקירכה 
 בן או בת זוג:  אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה (1487–?) 
 
קוניגונדה מאוסטריה (16 במרץ 1465 - 6 באוגוסט 1520), חברה בבית הבסבורג, הייתה דוכסית בוואריה בשנים 1487–1508, על ידי נישואיה לאלברכט הרביעי, דוכס בוואריה.
ביוגרפיה > ראשית חייה

קוניגונדה נולדה בווינר נוישטאדט, הרביעית מתוך חמישה ילדים לקיסר פרידריך השלישי ואשתו לאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה, בתו של דוארטה, מלך פורטוגל. עם זאת, רק היא ואחיה הבכור מקסימיליאן שרדו עד לבגרות. היא גדלה בווינר נוישטאדט ובחצר אוסטריה הפנימית בגראץ שבשטיריה, שם גדלה באווירה לא פורמלית ופתוחה, ללא נימוסי חצר נוקשים. בניגוד לפרקטיקה הקודמת, היא למדה לא רק לקרוא, לכתוב ולרקום, אלא גם קיבלה הדרכה ברכיבה וציד, אסטרונומיה ומתמטיקה.
משפחתו של קוניגונדה עזבה את המעון הקיסרי בהופבורג בווינה לאחר ריבים ממושכים עם אחיו הצעיר של פרידריך, אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה. אף על פי שאלברכט מת באופן בלתי צפוי בשנת 1463 והקיסר הכריז על שלום כללי בלנדפרידן, נמשכו פעולות איבה חמושות בארצות אוסטריה.
כמו רוב בנות משפחות המלוכה, מאז שנותיה הראשונות קוניגונדה הייתה מעורבת בתככים הפוליטיים של תקופתה. בשנת 1470 ביקש המלך ההונגרי מתיאס קורווינוס את ידה; אולם הקיסר פרידריך, יריב על כתר אישטוואן הקדוש וגם על ארצות הכתר הבוהמי, סירב לו. כאשר אמה נפטרה בשנת 1467, הוצגה קוניגונדה לצידו של אביה בגיל חמש עשרה, בשנת 1480, במהלך ביקורו של הדוכס גאורג, דוכס בוואריה, המכונה "העשיר", בבית המלוכה של פרידריך בווינה. גאורג חונך בדוכסות בוואריה-לנדסהוט ולאחר החגיגות נשלחה קוניגונדה לרוזן אולריך השלישי פון גראבן לגראץ למען ביטחונה; אולם לאחר שהתגלתה מזימה נגד הקיסר, הוא עבר ללינץ ושלח את קוניגונדה לחצר רוזנות טירול באינסברוק עם הארכידוכס זיגיסמונד מאוסטריה, בן דודו הראשון של פרידריך.
ביוגרפיה > דוכסית בוואריה-מינכן

באינסברוק פגשה קוניגונדה את בן דודו של הדוכס גאורג, אלברכט הרביעי, אז שליט בוואריה-מינכן ומבוגר ממנה בכ-18 שנים, והיא נישאה לו ב-2 בינואר 1487. אביה נתן תחילה את הסכמתו, אולם כאשר כוחותיו של אלברכט כבשו את העיר הקיסרית רגנסבורג, הוא שינה את דעתו. בני הזוג נישאו במעון אינסברוק הופבורג, בניגוד לרצונו של אביו של קוניגונדה. אחיה מקסימיליאן תיווך בינה לבין הקיסר פרידריך; הוא הצליח למנוע חרם קיסרי.
קוניגונדה הלכה אחרי בעלה לבוואריה ושימשה כעוצר משותף לבנם הבכור וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה. למרות התפטרותה מבית המשפט הקיסרי, היא ניסתה להשפיע על הפוליטיקה של המדינה כאשר פעלה לטובת זכויות בניה הצעירים. היא נשארה בקשר הדוק עם אחיה, הקיסר מקסימיליאן הראשון, ועם שליטים וקרובי משפחה אחרים באירופה.
לאחר מותו של אלברכט בשנת 1508 הצטרפה מאוחר יותר למנזר פוטריך שאותו העדיפה והתגוררה בו עד מותה בשנת 1520.
משפחתה

ב-2 בינואר 1487 התחתנה קוניגונדה עם אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
זידוניה מבוואריה (1488–1505)
זיבילה מבוואריה (1489–1519), התחתנה עם לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ
סבינה מבוואריה (1492–1564), התחתנה עם אולריך הראשון, דוכס וירטמברג
וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה (1493–1550)
לודוויג העשירי, דוכס בוואריה (1495–1545)
סוזנה (1499–1500)
ארנסט, ארכיבישוף זלצבורג (1500–1560)
סוזנה מבוואריה (1502–1543), התחתנה עם קזימיר, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית, ולאחריו עם אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ
הערות שוליים

↑  Sigrid-Maria Größing: Um Krone und Liebe. Amalthea Verlag.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122504852  VIAF: 45184858   WorldCat (עם VIAF): 45184858 
פסל בהופקירשה, אינסברוק .
צבי הירש רוזנבוים

הרב צבי הירש רוזנבוים (י"ד בחשוון ה'תר"פ, 7 בנובמבר 1919 – ט"ז באייר ה'תשס"ו, 14 במאי 2006) היה האדמו"ר מקרעטשניף-סיגט.
קורות חייו

נולד בעיר סיגוט שברומניה לרבי ניסן חיים מבראדשין בנו של רבי אליעזר זאב מקרעטשניף ולרבנית ראצה. בשנת תרפ"ד התמנה אביו כאב"ד בראדשין ועבר לגור שם.
בשנת ה'תרפ"ט (בגיל 9) נשלח לגור אצל סבו רבי אליעזר זאב מקרעטשניף בסיגוט שגדלו וחנכו עד הבר מצווה בשנת תרצ"ג.
לאחר הבר מצווה נסע ללמוד בישיבת סטניסלוב בראשות האב"ד רבי דוד הורביץ בעל שו"ת אמרי דוד ולמד בחברותא שם עם רבי אלימלך אשכנזי אב"ד מלבורן שם כינוהו חבריו "העובד". בחורף ה'תרצ"ז נסע ללמוד בסאטמאר אצל דודו רבי בערצי לייפער אשר שימש כדיין במקום, בקיץ שב לחצר סבו בסיגוט שם נשאר עד השואה.
עבר את השואה במחנות ההשמדה אושוויץ ובוכנוואלד. אחרי השואה עלה לארץ ישראל ובכ"ח בתמוז תש"ה הגיע לירושלים, למד בישיבתו של המהרי"ץ דושינסקי, וערך טישים בעודו בחור. נשא לאשה את הרבנית שפרה בת דודו רבי חיים מרדכי מנדבורנה חתן סבו רבי אליעזר זאב מקרעטשניף, לאחר חתונתו, בעצת רבי אהרן מבעלז עבר לכפר אתא והקים קריה את "שיכון סיגט" עם ישיבה ותלמוד תורה. בשנת ה'תשמ"ב עבר לירושלים והקים בית מדרש ברחוב אבינועם ילין.
כמו כן הקים בתי מדרש בבית שמש ובבני ברק וגם בויליאמסבורג ובלונדון.
רבי צבי הירש קירב וכיבד כל יהודי. היה אנטי ציוני ואסר להשתתף בבחירות וללכת לכותל המערבי (עוד קודם שאסר זאת רבי יואל טייטלבוים). כן התפרסם בעבודת ה' בעיקר בשבת שבה התפלל בהתלהבות גדולה, וערך טישים שארכו שעות, בהם הלהיב את המשתתפים לקדושת שבת.
נפטר בט"ז באייר ה'תשס"ו, 14 במאי 2006 ונטמן במרומי הר הזיתים.
צאצאיו

רבי ניסן , האדמו"ר מקרעטשניף ירושלים , חתן רבי משולם זוסיא טברסקי מצ'רנוביל. חצרו היא בבית מדרשו של אביו. ביתו פרידא נשואה לאדמו"ר מאלעסק בית שמש, וביתו מלכה נשואה לאדמו"ר מפיטסבורג, ובניו:
רבי דוד שלמה חתן האדמו"ר מבוסטון בית שמש מכהן כרב הצעיר.
רבי מאיר איתמר מכהן כאב"ד טרעבישאן בויליאמסבורג.
רבי זיידא אליעזר זאב, האדמו"ר מקרעטשניף סיגעט , ובית מדרשו ברחוב רפפורט 12
בנו הגדול, רבי נפתלי הירצקא יצחק, חתן רב קהילת סרדהלי בבית שמש, מכהן כרב הקהילה בבית שמש.
בתו ראצ'ה ברכה, נשואה לרבי יעקב מנחם רבינוביץ, האדמו"ר מביאלה בני ברק.
תלמידיו המפורסמים

האדמו"ר מניקלשבורג הרב יחיאל מיכל לייבוביץ.
הרב יצחק מאיר מורגנשטרן האדמו"ר מתורת חכם.
הרב גמליאל רבינוביץ ראש ישיבת שער השמים.
הרב ישכר בער לייפר האדמו"ר מבישטינא.
המשפיע הרב אברהם משה פרנקל מאנטווערפן.
האדמו"ר מקרעטשניף טשערנאוויץ מירושלים.
רבי דוד צבי רוזנבוים, האדמו"ר ממז'יבוז'.
ספריו

תורת חיים ואמונה עה"ת.
קדושת צבי עה"ת.
רזא דעובדא - תולדות זקינו מוהרא"ז מקרעטשניף.
הערות שוליים

↑  כרטיס קבר האדמו"ר מקרעטשניף
↑  ויש לו בתי מדרשות ברחוב השל"ה בבני ברק, בבית שמש ובלונדון. בשנת ה'תשע"ז הוא פתח ישיבה באלעד
↑  משה ויסברג • צילום: מאיר וידר, קרעטשניף ירושלים פתחו את 'מבצר התורה' באלעד, באתר בחדרי חרדים, 9 באוקטובר 2016
↑  חתן רבי שמואל דוד, בן רבי שלום קרויז, אב"ד אודווארי וחתן האדמו"ר מנדבורנא ווערדיין
↑  יואל ביטלמן, בחדרי חרדים, שעות לפני קבלת הפנים לאדמו"ר: בית המדרש נשרף, באתר בחדרי חרדים, 27 באפריל 2011
↑  התגורר בויליאמסבורג שבה יש לו בית מדרש, בשנת ה'תשע"ה עבר לירושלים. בתי מדרש נוספים שלו קיימים בבית שמש ובלונדון. בזיווג ראשון היה חתנו של הרב יחזקאל שרגא מערץ, ולאחר שהתאלמן נישא לבתו של הרב אפרים פישל בראך, אב"ד מאדע.
| שושלת נדבורנה |
| --- | --- | --- |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה בעבר | רבי מאיר (הגדול) מפרמישלאן • רבי אהרן אריה לייב מפרמישלאן • רבי מאיר מפרמישלאן • רבי יצחק מקאליש • רבי שלמה מפרמישלאן • רבי ישכר בער לייפר (נדבורנה) • רבי אהרן אריה לייב לייפר (נדבורנה) • רבי מרדכי לייפר  • רבי ישכר בער לייפר (סאטמר) • רבי מאיר רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי איתמר רוזנבוים • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי שלמה איזקסון • רבי מאיר לייפר • רבי יוסף לייפר (פיטסבורג) • רבי חיים מרדכי רוזנבוים • רבי אברהם אבא לייפר • רבי אהרן יחיאל לייפר • רבי דוד משה רוזנבוים (רחובות) • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (ראחוב) • רבי ישכר בער רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי מאיר איזקסון • רבי צבי הירש רוזנבוים • רבי ישראל רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (חדרה) • רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים • רבי נתן דוד רוזנבוים • רבי ישראל ניסן רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים (קליבלנד) • רבי מרדכי ישכר בער לייפר • רבי מאיר רוזנבוים (קראקאס) • רבי שמואל שמעלקא לייפר |  |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה כיום | רבי אליעזר זאב רוזנבוים (נדבורנה) • רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים • רבי מאיר רוזנבוים (פרמישלאן) • רבי דוד משה רוזנבוים (קריית גת) • רבי יחזקאל שרגא רוזנבוים (טערבישאן) • רבי שלום אליעזר זאב רוזנבוים • רבי חיים מרדכי רוזנבוים (טשרנוביץ) • רבי ניסן חיים רוזנבוים • רבי זיידא אליעזר זאב רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (זוטשקא) • רבי מאיר יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (ביתר עילית) • רבי יוסף נפתלי רוזנבוים • רבי ישכר בער לייפר • רבי משה מאיר לייפר • רבי משולם אליעזר לייפר • רבי אורי לייב הכהן רוזנבוים • רבי יחיאל מאיר רוזנבוים • רבי חיים לייפר • רבי ברוך פנחס לייפר • רבי דוד צבי רוזנבוים • רבי משה רוזנבוים • רבי זונדל ישכר דב רוזנבוים • רבי יהודה רוזנבוים • רבי גדליה משה רוזנבוים • רבי שלמה רוזנבוים • רבי מרדכי רוזנבוים (ירושלים) • רבי מאיר לייפר (דינוב) |  |
| ענפים בשושלת | חסידות נדבורנה באניא • חסידות ביטשקוב • חסידות בישטינא • חסידות זוטשקא • חסידות חוסט • חסידות טמשוואר • חסידות טערבישאן • חסידות טשערנוביץ' • חסידות לינסק • חסידות מז'יבוז' • חסידות מיאלען • חסידות נדבורנה • חסידות סטניסלב • חסידות סטרוז'ניץ • חסידות פיטסבורג • חסידות פרמישלאן • חסידות קאליש • חסידות קליבלנד • חסידות קרעטשניף • חסידות ראחוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398032805171  ISNI: 0000 0000 4679 2534  LCCN: no2007122809  VIAF: 51478950   WorldCat (עם VIAF): 51478950
צילץ

צילץ (בפולנית: Biała, ‏האזנהקובץ:Pl-Biała.ogg‏Ⓘ‏, בגרמנית: Zülz, בשלזית: Biołŏ, Biołŏ Prudnickŏ) היא עיירה קטנה בפולין, השוכנת בחלק הדרומי של פרובינציית אופולה במחוז פרודניק ליד הגבול עם צ'כיה. זהו המושב המינהלי של נפת צילץ. אוכלוסייתה מונה 2,426 תושבים (2019).
העיירה נוסדה במאה ה-13, על כן היא אחת העיירות העתיקות בפולין, והיסטורית היא הייתה חלק מדוכסות אופולה ומהאימפריה ההבסבורגית האוסטרית. במשך מאות שנים שכנה צילץ באוסטריה, פרוסיה, גרמניה ולאחר מלחמת העולם השנייה בפולין. מיעוט גרמני משמעותי מתגורר בסביבה. העיירה כוללת גם אנדרטאות אדריכליות רבות ומבנים היסטוריים.
קהילת יהודי צילץ

מאז סוף המאה ה-14 התיישבו יהודים רבים בעיירה במיוחד ובעיירה ניסה. בניגוד ליישובים אחרים בהם היו קהילות יהודיות, בערי שלזיה, יהודי צילץ לא גורשו בסוף המאה ה-16. במאה ה-18 צילץ הפכה לעיירה היחידה בגרמניה שבה חיו יותר יהודים מאשר נוצרים (בשנת 1782 התגוררו בעיירה 961 נוצרים ו- 1,061 יהודים). תושבי צילץ היהודים שגשגו וחשו ביטחון, עד כדי כך שהם קראו לעירם בעברית "מקום צדק" או "עיר צדיקים".
ערים תאומות

גרמניה מרינהייד, גרמניה
צ'כיה מסטו אלברכטיצה, צ'כיה
צ'כיה Vlčice, צ'כיה
הערות שוליים

↑  Cmentarz Żydowski - Urząd Miejski w Białej, biala.gmina.pl
↑  Woronczak J. P, Mochum Zadek – żydowska nazwa Białej, „Annales Silesiae” 1993, t. XXIII, s. 131; Walerjański D., Z dziejów Żydów na Górnym Śląsku do 1812 roku, „Orbis Interior: pismo muzealno-humanistyczne” 2005, t. V, s. 32.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590452105171  GND: 4338739-1  LCCN: n2013023519  NKC: ge484076  VIAF: 300109173   WorldCat (עם VIAF): 300109173 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צופף (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם שמרים, לחם לבן 
 מטבח:  המטבח השווייצרי, המטבח הגרמני, המטבח האוסטרי 
 מוצא:  שווייץ 
 מרכיבים עיקריים:  קמח 
 
צופף (בגרמנית: Zopf או Züpfe; בצרפתית:tresse; באיטלקית: treccia) הוא סוג של לחם שווייצרי, אוסטרי וגרמני העשוי מקמח לבן, חלב, ביצים, חמאה ושמרים.
מאפיינים

צופף (שפירושו בגרמנית "צמה") מברישים בדרך כלל בחלמון ביצה ובמריחת ביצים או חלב לפני האפייה, ומעניקים לו את הקרום הזהוב שלו. הוא נאפה בצורת צמה ונאכל באופן מסורתי בימי ראשון בבוקר. השמות הגרמניים והצרפתיים נגזרים מצורת הלחם, כלומר "צמה".
צופף השווייצרי נבדל מלחמים אחרים בצורת צמה כמו החלה למשל או ההפקרנץ בכך שאיננו ממותק כלל.
ראו גם

פולה (מאכל)
ואנוצ'קה
קלוד פרולו

| --- | --- |

 יוצרים:  ויקטור הוגו 
 מידע
 תאריך לידה:  1447 
 מקצוע:  כהן, אלכימאי
 אזרחות:  צרפת 
 תאריך פטירה:  1482 
 מקום פטירה:  איל דה לה סיטה 
 דמויות קשורות
 משפחה:  קווזימודו (אב מאמץ) 
 
קלוד פרולו (בצרפתית: Clude Frollo) הוא דמות בדיונית, אחד הגיבורים הראשיים ברומן "הגיבן מנוטרדאם" מאת ויקטור הוגו.
פרולו הוא כומר המשמש כארכידיקון של קתדרלת נוטרדאם ומורה, וחוקר בסתר את מדעי האלכימיה.
ביוגרפיה בדיונית

פרולו נולד בשנת 1447 בפריז למשפחה ממעמד הביניים. בגיל צעיר יועד לכמורה, והפך לתלמיד מסור ומצטיין. בגיל שמונה עשרה כבר נחשב למלומד בולט. כשהיה בן 19 נפטרו הוריו במגפה, והורישו לו חלקת אדמה שמכניסה לו מעט כסף מדי שנה. קלוד אימץ את אחיו התינוק ז'אן, ואהב אותו מאוד – אך למורת רוחו ז'אן הפך לנער הולל ורודף שמלות, שניצל את אחיו בעיקר כדי לבקש ממנו כסף שיוכל לבזבז תמורת אוכל, הימורים ונשים.
בגיל עשרים התמנה לכומר בקתדרלת הנוטרדאם. באחד הימים הגיע לקתדרלה ומצא ב"מיטת האסופים" תינוק מעוות שהונח שם ואיש לא רצה. פרולו ריחם עליו, לקח אותו תחת חסותו והעניק לו את השם קווזימודו על שם היום שבו נמצא, "יום ראשון קווזימודו" (על שם תפילה הנאמרת ביום זה, ונפתחת במילים "כתינוקות בני יומם" – "quasi modo geniti infantes"), חג נוצרי המתחיל ביום ראשון שלאחר פסחא. פרולו הביא אותו לקתדרלה והפך אותו למצלצל הפעמונים(אנ'). בשל צלצולם הרם של הפעמונים, קווזימודו גם איבד את שמיעתו ופרולו נאלץ ללמדו שפת סימנים, והיה האדם היחיד שידע לתקשר איתו.
בשלב מאוחר יותר הפך פרולו לאלכימאי. בין השאר הוא חפר בביתו של ניקולא פלאמל האגדי, בנה לעצמו תא פרטי בקתדרלה וחקר בה לאורך כל הימים והלילות. בשל כך נחשב למכשף בקרב חלק מתושבי פריז. בין השאר נפגש איתו בספר גם לואי האחד עשר ולמד ממנו על האלכימיה.
ביוגרפיה בדיונית > ההתאהבות באזמרלדה

בתחילת הספר, מוצג פרולו כשונא את אזמרלדה. הוא מקלל אותה בזמן שהיא רוקדת ברחבה שלפני הקתדרלה, ולאחר מכן מנסה לחטוף אותה. כשהוא פוגש את פייר גרינגואר ולומד מפיו שהוא התחתן עם אזמרלדה ושהיא מאוהבת בקצין פבוס, פרולו מקלל אותו אך אינו מסביר מדוע. פרולו עוקב אחרי סרן פבוס, וכאשר הוא מוצא את אזמרלדה בחיקו של פבוס הוא מתנפל עליו מן המסתור ודוקר אותו. הוא חומק מהמקום, וכשמגיעים אנשי המשמר הם עוצרים את אזמרלדה והעז שלה, ומענים אותה עד שהיא מודה שהיא מכשפה ושניסתה להרוג את הקצין. אזמרלדה נידונת למוות יחד עם העז, ונכלאת במרתפי הכלא.
בשלב זה פרולו מגיע אל אזמרלדה ומתוודה על אהבתו אליה, ומציע לה שיציל אותה ובתמורה היא תסכים לחיות איתו, אך היא מסרבת ומבהירה שהיא תעדיף למות ולא להיענות לאהבתו. בדרך אל הגרדום מגיע קווזימודו, חוטף את הצוענייה מידי המוציאים להורג ומכניס אותה אל הקתדרלה, המוגנת מפניהם ומשמשת כמקום מקלט המעוגן בחוק עתיק. כשהכומר מגלה שאזמרלדה מצאה מחסה בקתדרלה, הוא פונה לגרינגואר ומשקר לו שצו ממשלתי עומד להפקיע את זכותה של אזמרלדה למחסה בנוטרדאם, ולהוציא אותה להורג. גרינגואר רותם את כל הקבצנים (וביניהם גם ז'אן פרולו) ליצור מהומה, ובמהלכה להציל את אזמרלדה אחותם. קווזימודו טועה ומניח שהצועדים רוצים להרוג את אזמרלדה, ולכן הוא מגן על הנוטרדאם באמצעות אבנים ועופרת מותכת, ומביא למותם של רבים מהפושטים, ביניהם גם ז'אק.
בחסות המהומה, נכנסים פרולו וגרינגואר בסתר דרך דלת סודית ומוציאים את אזמרלדה. גרינגואר נמלט עם העז, ופרולו חושף את עצמו, מתוודה שוב על ייסורי אהבתו לצוענייה היפה, ואומר שהוא מסכים לסבול את כל ייסורי הגיהנום בשביל לחיות איתה. אזמרלדה מסרבת, ופרולו מסגיר אותה לידי האחות גודול שתשמור עליה, בזמן שהוא הולך לקרוא למשמר שיעלה אותה לגרדום. בזמן ש"השקית" מחזיקה את אזמרלדה, היא מזהה שהיא בתה האבודה, אך רגע אחרי שהן מתאחדות מגיעים חיילי המשמר. הסגפנית מסתירה את בתה, אבל למשמע קולו של אהובהּ קפטן פבוס הצוענייה מסגירה את עצמה – אך הוא מתעלם ממנה והיא מועלה לגרדום. אימה מתה משברון לב למרגלות עמוד התלייה. על גג הנוטרדאם צופה פרולו במותה תוך כדי צחקוק, וקווזימודו מגיח מאחוריו ודוחף אותו אל מותו.
בגרסת דיסני

בגרסת סרט ההנפשה לסיפור, של חברת וולט דיסני, שיצאה לאקרנים בשנת 1996, קיבל פרולו תפקיד מעט שונה – הוא הנבל הראשי של הסרט.
על פי הסרט, פרולו הוא השופט של פריז. הוא לא מאמץ את קווזימודו כמעשה חסד, אלא נאלץ לעשות זאת בהוראת הבישוף, לאחר שהרג את אימו הצוענייה של התינוק. בניגוד לספר שבו מתקבל קווזימודו בבוז ובשנאה בשל מראהו החריג, ורק פרולו מפגין כלפיו אהבה ואכפתיות, בסרט פרולו הוא שמשכנע את בן חסותו שלא יצא אל הרחוב בשביל שלא ייתקל בהתעללות, ומשקר לו שהוא היחיד שאכפת לו ממנו, אך בסוף הסרט יוצא הגיבן אל הרחוב ומתקבל באהדה. פרולו מתאהב באזמרלדה וכולא אותה בנוטרדאם. קווזימודו עוזר לה לברוח, ופרולו רודף אחריו. בסוף הסרט מנסה פרולו להרוג את השניים, אך נופל מהגג ומת.
במהלך הסרט, שר פרולו את השיר אש הגיהנום, הנחשב לאחד משירי הנבלים האפלים והבולטים של חברת דיסני. בשיר מוצג פרולו כשהוא נאבק בתאוותו לאזמרלדה, מאשים אותה בכך שגורמת לו לחטוא, ופונה למריה למען ינצל מקסמה. פרולו שר (לפי תרגום שפרירה זכאי) "הרסי את אזמרלדה, שתישרף בגיהנום, או רק שלי תהיה כמצוותי" בעוד באש מולו מרצדת בדמיונו אזמרלדה אשר רוקדת ריקוד פרובוקטיבי בלהבות האש.
קונצ'ה (לחם)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם
 מטבח:  מקסיקני
 מוצא:  מקסיקו מקסיקו
 מרכיבים עיקריים:  קמח, מים, מלח
קונצ'ה (בספרדית: Concha) הוא לחם מקסיקני מתוק העשוי מקמח חיטה, סוכר וחמאה ונפוץ במטבח המקסיקני.
לקונצ'ה צורת צדף עגולה והוא ידוע כלחם פריך המוגש כארוחת בוקר במקסיקו וארצות הברית.
ללחם גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, ישנן גרסאות נוספות בהן השכבה העליונה של הלחם עשויה להיות בטעמים של תות, קפה או שוקולד.
בשנת 2016, זכה המבורגר בלחמניית קולצה בפרס הראשון בתחרות של קרן גיימס ברד (James Beard Foundation).
ראו גם

בייגלה
דונאט
בייגל ירושלמי
קובריג
הערות שוליים

↑  Daniela Galarza, Mexican Conchas: The Cookie-Topped Bread With a Mysterious Past, Eater, ‏19 בפברואר 2016 (באנגלית)
↑  The Concha Burger Recipe | James Beard Foundation, www.jamesbeard.org (באנגלית)
קורה (מבנה)

קורה היא רכיב בניין בסיסי שכיוונו בדרך כלל אופקי ותפקידו לשאת עומסים במבנה ולהוות חלק משלד הבניין. תפקידה המבני של הקורה הוא לרוב לגשר על מִפתחים בין קירות נושאים או בין עמודים ולהוות יחד איתם מערכת שלמה של שלד בניין המקנה לו יציבות. קורה עשויה להיות גם מרכיב במכונות. ציר סיבוב של מכונה, סרן ברכב, קורה בעגורן או עגורן גשר, צינור על תמיכות וכדומה, מתייחסים אליהם בתכנון כאל קורות.
עקרון מבני

ברמה הבסיסית, קורה היא אלמנט קשיח הנשען על שני סמכים בצורה אופקית ומתנגד לכוחות אנכיים הפועלים עליו. כוחות אלו הנובעים מעומסי הבניין ומשקלה העצמי של הקורה יחד עם עומסים שימושיים נוספים יוצרים בקורה מאמצי כפיפה וגזירה. צורות שונות של מומנטי כפיפה יפעלו בתוך הקורה בהתאם לצורת העמסתה, חיבוריה אל הסמכים וחתך הקורה האופייני. מאמצי הכפיפה גורמים לחלקה התחתון של הקורה להימתח ולחלקה העליון להילחץ (במקרה של קורה הנשענת על שני סמכים).
נהוג לסווג את הקורות לכמה סוגים בסיסיים:
קורה המונחת על שני סמכים או שחיבוריה בצדדים הם פרקיים ואינם מתנגדים למומנטים.
קורה רתומה בשני צידיה - במצב כזה מומנט הכפיפה במרכז הקורה יהיה חיובי (חלק תחתון מתוח) ובחלקיה הקרובים לחיבור הרתום לקיר או לעמוד, מומנט הכפיפה יהיה הפוך - חלק עליון מתוח.
קורה זיזית - קורה הרתומה בצד אחד בלבד וצידה השני מוחזק באוויר. במצב כזה יפעל מומנט כפיפה שלילי (חלק עליון בקורה מתוח) לכל אורך הקורה.
קיימים כמובן גם שילובים של מצבים אלה בקורות המשכיות ובמצבים הנדסיים מורכבים יותר.
עקרון מבני > חתך הקורה

חתך הקורה הוא הצורה המישורית הניצבת לציר הקורה. יכולת הקורה לעמוד בעומסים הפועלים עליה לאורך המפתח עליו היא מגשרת תלויה בחומר ממנו היא עשויה ובצורת חתך הקורה הטיפוסי. בהנדסת הבניין, נקבעת לרוב צורת החתך הטיפוסי בהתאם למומנט הכפיפה המקסימלי הצפוי בקורה. בנייה מעט משוכללת יותר יכולה ליצור קורות בעלות עובי וצורת חתך משתנה לאורך הקורה בהתאם למאמצים הפועלים בה.
מאמץ הכפיפה גורם לכך שמאמצי הלחיצה והמתיחה שפועלים לאורך הקורה גדולים יותר בחלקו העליון והתחתון של חתך הקורה. הקו האופקי העובר דרך מרכז השטח של חתך הקורה נקרא הציר הנייטרלי ובו לא מתקיימים מאמצים ציריים כתוצאה מהכפיפה. מסיבה זו ולפי משפט שטיינר בנושא מומנט ההתמד של השטח, החלקים המשמעותיים בחתך הקורה הם העליון והתחתון ואילו תפקיד מרכז החתך הוא למעשה רק לאפשר את הגובה הסטטי של הקורה. בתרשים משמאל ניתן לראות שבאמצעות אותה כמות החומר בשטח החתך, ניתן ליצור חתך בעל מומנט התמד גדול בהרבה ככל שמרחיקים את שני המלבנים המתוארים.
מאמצי הגזירה בקורה לרוב מהווים בעיה משנית לעומת מאמצי הכפיפה ולרוב, די בשטח חתך גדול דיו על מנת שכוחות הגזירה הניצבים אל ציר הקורה לא יכניעו אותה. מאמץ פיתול, גם הוא מאמץ אפשרי בקורה במצבים מסוימים וכנגדו לא די בחתך קורה בעל שטח רב אלא גם מומנט התמד פולרי של השטח גדול דיו.
עקרון מבני > שקיעת הקורה

השקיעה של קורות בכפיפה גדולה במידה ניכרת מהתארכות או התקצרות מוט במתיחה או בלחיצה. רדיוס העקמומיות של הקורה הנתונה לכפיפה תלוי ישירות במודול האלסטיות של חומר הקורה ובמומנט ההתנגדות של שטח החתך של הקורה ותלוי הפוך במומנט הכפיפה. לקו המעוות של הקורה תחת עומס קוראים הקו האלסטי. כאשר השקיעות קטנות וחומר הקורה מתנהג בצורה ליניארית לפי חוק הוק מתקיים עקרון הסופרפוזיציה של השקיעות. את השקיעה הכוללת של הקורה בנקודה מסוימת תחת מספר עומסים ניתן לחשב כסכום השקיעות המחושב לכל עומס לחוד. העיקרון הזה מועיל כי פותרים מספר בעיות פשוטות ומסכמים את סכום השקיעות. בספרים נתונים פתרונות בסיסיים בצורת נוסחה לפי צורת הקורה והעומס. כאשר העומס על הקורה הוא מומנט בלבד, מומנט טהור, שטח החתך של הקורה נשאר מישורי. כאשר העומס כולל מומנטים וכוחות אזי שטח החתך של הקורה מתעוות ולא נשאר מישורי.
קורת אבן

בקורות אבן נעשה שימוש בבנייה בעת העתיקה, בעיקר עד המצאת הקשת. השימוש בקורות אבן נעשה רק במקדשים וארמונות בשל המאמץ האנושי הרב הכרוך בבנייה מסוג זה.
האבן מטבעה היא חומר פריך יחסית בעל חוזק מתיחה נמוך מאוד. בשל היותה של קורת אבן חלשה כנגד מאמץ כפיפה, המפתחים האפשריים בקורות אבן הם מצומצמים מאוד ביחס לעובי האבן הדרוש. הקושי הרב בשימוש בקורות אבן מתחיל בכריית גושי אבן גדולים דים לשימוש בבנייה והובלתם מהמחצבה אל האתר הרצוי. ככל שרוצים ליצור מפתח גדול יותר כך יש צורך בקורת אבן עבה הרבה יותר. ככל שגוש האבן גם ארוך יותר וגם עבה יותר, כך נוצר קושי עצום בהעלאתו שלם אל מעל העמודים. מבנה הסטונהנג' הפרה-היסטורי שבאנגליה וכן גם המקדשים המצריים העתיקים נחשבים לפלאי בנייה בין השאר מסיבה זו.
באדריכלות יוון העתיקה כמו גם בסגנונות בנייה נוספים במזרח התיכון הקדום היה נהוג להשתמש בקורות אבן בעלי מפתחים קצרים בין עמודי אבן מאסיביים. מוגבלות היכולת ליצור מפתחים גדולים הולידו בין השאר אדריכלות של שדרות עמודים ושל עיטורי קורות. קורת האבן הראשית בסדרי הבנייה היווניים נקראה ארכיטרב והתאפיינה במידות ועיטורים מיוחדים. במקדשים יווניים ארכיטרבים היו מונחים על גבי שורות העמודים ההיקפיות ואילו את מרכז המבנה שהצריך קירוי רחב יותר קירו בעזרת קורות עץ.
קורת עץ

קורת עץ היא קורה אשר בדומה לקורת אבן שנחצבה בשלמותה ממחצב טבעי, נוסרה במלואה מתוך גזע עץ. יתרונו של העץ הוא ביכולתו להימתח וליצור קורות ארוכות וקלות יחסית אשר ניתן למצוא בקלות באזורים מיוערים. קורות עץ מנוסרות תמיד עם כיוון סיבי העץ ולכן קורה כזו היא למעשה אוסף גדול של סיבים המאפשרים לקורה להימתח. מבנה זה קיים בתצורתו הטבעית גם בתוך עץ שלם ומאפשר לעץ להתנדנד כאשר הוא נתון לכוחות רוח.
השימוש בקורות עץ הוא השימוש הנפוץ ביותר בבנייה העממית עד המאה ה-20 ונעשה בהן שימוש רב גם בבנייה המודרנית. שימוש בקורות עץ קיים בבנייה העממית בעיקר במקומות בהם מצאי העץ הוא רב. בבנייה העממית של אזור הים התיכון לדוגמה, שאינו משופע ביערות, נעשה שימוש בעיקר בקמרונות אבן משום שקורות עץ היו מצרך יקר מאוד. מגבלות האורך של קורות העץ הסטנדרטיות בכל אזור בעולם נובעים מממדי העצים האופייניים לאותו אזור מהן ניתן לנסר קרשים מלבניים ישרים. אורך זה, שברוב המקומות אינו יותר מ-6 מטרים, הפך לרוחב המבנה הטיפוסי מכיוון שקבע את המפתח המקסימלי אשר ניתן ליצור בין קירות הבית. למעשה, בערים רבות רוחב המגרשים לבניית מגורים אשר נקבעו בתקופה בה נעשה שימוש עיקרי בקורות עץ, היה לפי אורכי הקרשים שניתן היה לייצר במקום.
החיסרון העיקרי של קורות עץ הוא היותו של החומר דליק מאוד. השרפות הגדולות בהיסטוריה התרחשו במקומות בהם עיקר הבנייה הייתה מעץ. חיסרון נוסף הוא העובדה שהעץ, כחומר גלם, מושפע מאוד ממזג האוויר ותנאי הלחות ונוטה להתעוות במשך הזמן. קורות עץ התומכות משקל שוקעות ולאורך זמן מקבלות "בטן" משמעותית. במקומות שונים בעולם בהם משתמשים בקורות עץ לתמיכת גגות נוטים להפוך אותם באופן קבוע: במיוחד בקירוי גגות בהן הפעולה יחסית קלה, אחת לכמה שנים (לרוב מדובר בתקופה של 10-20 שנים, בהתאם לתנאים וסוגי העץ) מסירים את רעפי הגג ומפרקים את הקורות. לאחר מכן מחברים את אותן הקורות חזרה למקומן בכיוון ההפוך כך שהקורות הופכות מקעורות לקמורות ומחזירים את הרעפים. בשיטה זו, אורך החיים של הקורות גדל וניתן למצות טוב יותר את השימוש בהן.
קורת פלדה

קורת פלדה החלו להופיע עם תחילת המהפכה התעשייתית ונעשה בהם שימוש בעיקר למסילות רכבת. בניגוד לקורות האופייניות מחומרים אחרים, לקורות פלדה פרופיל (חתך הקורה) מתוכנן שאינו מלבני העונה באופן מדויק על צרכיה הסטרוקטוראליים של הקורה. קורות פלדה מיוצרות במפעלי פלדה לפי פרופילים סטנדרטיים מקובלים ובמידות סטנדרטיות. קורת פלדה בעלת פרופיל הדומה לאות האנגלית  I , המכונה גם בקיצור "קורת  I " (באנגלית: I-beam) היא קורה אופיינית לבנייה והיא צורת הקורה היעילה ביותר; כלומר מומנט הכפיפה הפועל עליה הוא מקסימלי באופן יחסי למשקלה העצמי של הקורה.
פרופיל  I  הוא צורת החתך היעילה ביותר עבור קורה וניתן לייצרה מפלדה בדיוק רב. פרופיל זה הוא בעל מומנט התמד מקסימלי באופן יחסי לשטחו הכללי. בקורה מסוג זה, עיקר מסת הקורה נמצאת במשטח העליון והתחתון ונושאת את מאמצי הלחיצה והמתיחה. חלקו האמצעי של הפרופיל מחבר בין שני חלקים אלו, שומר על הגובה הסטטי של הקורה ומסייע כנגד מאמצי הגזירה בקורה.
קורת פלדה > פרופילי פלדה סטנדרטיים

פרופיל  I  מסוג IPN
פרופיל "L"
פרופיל "U"
חתכי קורות אופייניים של עץ, פלדה ובטון מזוין (דמוי  I ). פרופיל הפלדה הוא החזק ביותר יחסית למשקלו.
קורת מסבך

מסבך המתפקד כקורה בנוי ממוטות עליונים לחוצים ומוטות תחתונים מתוחים. המוטות האלכסונים היוצרים את הסבכה למעשה שומרים על המרווח ביניהם היוצר את הגובה הסטטי של קורת המסבך. באופן דומה לפרופיל של קורת פלדה רגילה, במסבך מתאפשר מיצוי מקסימלי של החומר שכן רוב נפח המסבך הוא אוויר.
מסבכים ניתן לבנות גם ממוטות עץ אשר מתפקדים באופן דומה למסבך העשוי פלדה. מסכבי עץ אינם שכיחים בבנייה המודרנית והם בעלי מגבלויות רבות.