stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דב בהט
ספרים מדעיים

D. Bahat. Compiler
Geological Research, The Negev and Sinai Volume 1978-1988. Papers published by faculty of the department of geology and mineralogy, Ben Gurion university of the Negev, Beer Sheva, Israel. Departmental Press (1988) 916 pages.
Monograph A
D. Bahat
Tectonofractography, Springer -Verlag (1991) 354 pp. Fracture in technological materials and in rocks: a new approach to structural geology. A treatise supported by 290 illustrations.
AMAZON -Read Best sellers eBook “Tectonofractography” 9783642761638 by D Bahat ePub
Monograph B
D. Bahat, A. Rabinovitch and V. Frid
Tensile Fracturing in Rocks, Tectonofractographic and Electromagnetic Radiation Methods. Springer (2005) 569 pp.
AMAZON -Read Best sellers eBook ״Tensile Fracturing in Rocks” 9783540801542 PDF by Dov Bahat, Avinoam Rabinovitch, Vladimir Frid.
יצירותיו הספרותיות

| שנה | שם ההוצאה לאור | שם היצירה | מבנה | סוגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | אופיר | אורכידיאה במעלה הלוליני | טרילוגיה | רומן |
| 2009 | אופיר | הוא ונכדו מתו בטרם עת | טרילוגיה | רומן |
| 2010 | אופיר ביכורים | דניאל שלי | טרילוגיה | רומן |
| 2011 | ספרי מקור-אסטרולוג | הנייתנים |  | נובלה |
| 2011 | ספרי מקור-אסטרולוג | נולדו בבית טוב |  | נובלה |
| 2011 | ספרי מקור-אסטרולוג | שני האחים |  | נובלה |
| 2011 | ספרי מקור-אסטרולוג | סופר עם תואר |  | נובלה |
| 2012 | ספרי מקור-אסטרולוג | נפרטיטי |  | נובלה |
| 2012 | ספרי מקור-אסטרולוג | סגולה |  | נובלה |
| 2013 | טוטם ספרים | יקיצת נשיקה |  | נובלה |
| 2014 | טוטם ספרים | משפחת שטורך |  | נובלה |
| 2014 | טוטם ספרים | אלופי החיים |  | שירה |
| 2015 | טוטם ספרים | הצפור והים | נכתב על ידי דב בהט וצבי טולקובסקי | שירה |
| 2015 | טוטם ספרים | במשעול הקונספציות |  | סיפורים קצרים |
| 2015 | טוטם ספרים | מרד ההיפופוטמים |  | נובלה |
| 2016 | טוטם ספרים | יום השנה |  | נובלה |
| 2017 | טוטם ספרים | רומן עברי-גרמני |  | נובלה |
| 2018 | טוטם ספרים | אשה חשובה מאד בעיר |  | סיפורים קצרים |
| 2018 | טוטם ספרים | משחק הפלנטות |  | שירה |
| 2020 | טוטם ספרים | אנשים רגילים |  | נובלה |
| 2021 | טוטם ספרים | בריג'יט וסיפורים אחרים |  | סיפורים קצרים |
| 2021 | טוטם ספרים | בוקר, צהריים, ערב |  | שירה |
| 2022 | ארגמן מיטב | דמוקרטיה דואבת |  | נובלה |
| 2022 | ארגמן מיטב | שקר הנכבה |  | נובלה |
| 2023 | שבילי-אור מודיעין | ארבע פינות |  | שירה |
| 2024 | ספרי ניב | אהבותיו של אלכס |  | נובלה |
| 2024 | טוטם ספרים | על לביאות אלמנות – ועוד |  | סיפורים קצרים |
ביקורות וסקירות ספרותיות

| שנה | שם ההוצאה לאור | שם היצירה | מבנה, סוגה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | טוטם ספרים | קונטרס מאמרים ושיחות | 13 מאמרים של אנשי ספרות |
| 2020 | טוטם ספרים | פרופ' גבריאל מוקד (עורך), דב בהט : מסע פואטי בחייו של מדען | מאמרים ושיחות על יצירתו של דב בהט |
הערות שוליים

↑  Monograph A and Monograph B
↑  P. Bankwitz, E. Bankwitz, Thomas, R. Wemmer, K. and Kampf, H.
Age and depth evidence for pre-exhumation joints in granite plutons: fracturing during the early cooling stage of felsic rock. From: Cosgrove, J.W. and Engelder, T. (eds.) 2004. The Initiation, Propagation and Arrest of Joints and other Fractures. Geological Society, London. Special Publications, 231, 25-47. The Geological Society of London
↑  M. Ziegler, S. Simon and D. Bahat
Growth of exfoliation joints and near-surface stress orientations
.inferred from fractographic markings observed in the upper Aar valley (Swiss Alps) Tectonophysics 626 (2014) 1–20
↑  A. Rabinovitch, V. Frid and D. Bahat
Use of electromagnetic radiation for potential forecast of
.earthquakes. Geol. Mag. page 1 of 5 Cambridge University Press
(2017) RAPID COMMUNICATION
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272683105171  GND: 11283857X  ISNI: 0000 0000 6647 5544  LCCN: n91103643  NKC: mub2014843076  ORCID: 0000-0003-3180-1874  SUDOC: 032347103  VIAF: 82528654   WorldCat (עם VIAF): 82528654
הנערה שקפצה בזמן

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "הנערה שקפצה בזמן" מאת יאסוטאקה טסוטסוי
 בימוי:  מאמורו הוסודה 
 הופק בידי:  Jungo Maruta 
 תסריט:  סאטוקו אוקודרה
 עריכה:  שיגרו נישיאמה
 מוזיקה:  יושידה קיושי 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  Madhouse
 חברה מפיצה:  קאדוקאווה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 ביולי 2006 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  מדע בדיוני, קומדיה, דרמה, רומנטיקה
 מקום התרחשות:  טוקיו 
 פרסים:  פרס האנימציה קובי לקולנוע  פרס האקדמיה היפנית לאנימציית השנה  פרס מאיניצ'י לסרט אנימציה 
 תרגום לעברית:  אין
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנערה שקפצה בזמן (ביפנית: 時をかける少女, "טוקי או קאקרו שוג'ו") הוא סרט אנימה יפני שהופק ב-2006, בסטודיו Madhouse, בבימויו של מאמורו הוסודה ועל-פי תסריט מאת סאטוקו אוקודרה. עלילתו של הסרט עוסקת במאקוטו קונו, נערה בגיל תיכון, שמקבלת במקרה את היכולת למסע ("קפיצה") בזמן, ומנצלת אותה לטובתה האישית. הסרט מבוסס באופן רופף מאוד על רומן יפני מ-1967 באותו השם מאת יאסוטאקה טסוטסואי, כאשר הדמות הראשית של הרומן היא דמות משנית בסרט, וקיים בשתי היצירות אותו רעיון כללי.
הסרט יצא לאקרנים ב-15 ביולי 2006, וזכה לביקורות אוהדות רבות ובשנת 2007 זכה הסרט בפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר של השנה.
נעימות הרקע בפס-הקול של הסרט, שביניהן עיבוד של אחת מווריאציות גולדברג, הולחנו על ידי יושידה קיושי; זמרת בשם האנאקו אוקו שרה את שני שירי הנושא.
עלילה

מאקוטו קונו היא נערה בגיל תיכון, שחיה בטוקיו עם הוריה ואחותה הקטנה. דודתה, קאזוקו יושיאמה (הדמות הראשית ברומן עליו מבוסס הסרט), היא משחזרת אמנות במוזיאון הלאומי של טוקיו.
יום אחד מאקוטו מועדת על מכשיר מוזר בצורת אגוז מלך. בדרכה הביתה, כאשר היא נוסעת במורד שיפוע, מאקוטו המבועתת מגלה שבאופניה התקלקלו הבלמים. בלא יכולת לעצור, מאקוטו דוהרת אל עבר מחסום הרכבת שבסוף השיפוע, מתנגשת בו, ונזרקת מאופניה הישר לדרכה של רכבת נוסעת. מיד לאחר מכן, מאקוטו נופלת מאופניה בתחילת הרחוב, זמן קצר לפני מעבר הרכבת. לאחר שהיא מספרת על התקרית לדודתה, דודתה של מאקוטו מסבירה לה שבדרך כלשהי היא קיבלה את היכולת לחזור בזמן.
לאחר מספר ניסויים שהיא עורכת, מאקוטו מגלה שהיא יכולה לחזור בזמן על ידי קפיצה מגובה רב: ככל שתקפוץ מגובה רב יותר, כך תחזור זמן רב יותר לאחור. מאקוטו מנצלת תחילה את היכולת שלה לתועלתה האישית: היא משיגה ציונים מעולים, מונעת מעצמה להיות מובכת בפני חבריה, חוזרת שוב ושוב לזמן בו היא וחבריה שרים קראוקה, ומתחמקת מצ'יאקי, אחד מחבריה, שביקש ממנה לצאת איתו. בשלב מאוחר יותר, מאקוטו מגלה קעקוע בחלקו התחתון של מרפקה, ובו רשום מספר קפיצות הזמן שנותרו לה; קעקוע זה ישמש אותה בהמשך העלילה. עם הזמן, מאקוטו מבינה שמעשיה גרמו לחבריה ולאנשים אחרים להיפגע בדרכים שונות, ומחליטה להשתמש ביכולותיה בשביל לשפר את חייהם ככל האפשר.
בזמן שהיא חוזרת לביתה ברגל, צ'יאקי מתקשר למאקוטו ושואל אותה אם היא קופצת בזמן. היא מנצלת את קפיצת-הזמן האחרונה שלה בשביל להסיט את נושא השיחה בזמן המתאים. מיד לאחר סיום השיחה, מאקוטו מגלה שקוסקה, אחד מחבריה, "שאל" ממנה את אופניה המקולקלים, והרכיב עליהם את חברתו. מאקוטו, שכבר אינה יכולה לחזור בזמן, מנסה לעצור אותם, אך בלא הועיל: שניהם מתרסקים אל תוך המחסום, ועפים מהאופניים הישר אל דרכה של אותה הרכבת שהייתה אמורה להרוג את מאקוטו.
רגע לפני ששניהם נהרגים, הזמן מוקפא על ידי צ'יאקי. בזמן שהם הולכים בעיר הקפואה, צ'יאקי מספר למאקוטו שהוא בא מהעתיד, ושאגוז-המלך עליו מעדה הוא מכונת הזמן שלו; הוא ניצל את קפיצת-הזמן האחרונה שלו כדי למנוע את מותם של קוסקה וחברתו. צ'יאקי חזר לעבר מלכתחילה כדי לראות ציור שלא שרד עד לתקופתו, שדודתה של מאקוטו משחזרת; לאחר שגילה שאינו יכול לראות את הציור והתחבר עם מאקוטו ועם קוסקה, הוא נשאר בעבר מעבר לתכנונו המקורי. כעת, לאחר שעבר על החוק ולא הצליח למנוע מאדם מהעבר לגלות על יכולת החזרה בזמן, צ'יאקי עוזב את מאקוטו ליעד לא-ידוע, רגע לפני שהזמן חוזר למסלולו.
מאקוטו מגלה, להפתעתה, שנשארה לה קפיצת-זמן אחרונה לאחר היעלמותו של צ'יאקי. היא משתמשת בה כדי לחזור לזמן בו נותרה לצ'יאקי קפיצת-זמן אחת. צ'יאקי נפרד ממאקוטו, שמבטיחה לו שתדאג שהציור יישמר עד לתקופתו; צ'יאקי אומר לה שיחכה לה בעתיד.
ראו גם

הנערה שקפצה בזמן (ספר)
מאמורו הוסודה
סטודיו ג'יבלי
מאקוטו שינקאי
השכן הקסום שלי טוטורו

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  הייאו מיאזאקי 
 הופק בידי:  טורו האראה 
 תסריט:  הייאו מיאזאקי 
 עריכה:  טקאשי סאיאמה 
 מדבבים:  צ'יקה סאקאמוטו נוריקו היקאדאה היטושי טאקאג'י
 מוזיקה:  ג'ו היסאישי 
 צילום:  היסאו שיראי
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  סטודיו ג'יבלי 
 חברה מפיצה:  טוהו טרומה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  יפן 16 באפריל 1988 ישראל 31 ביולי 2008 (הגרסה המקורית) ישראל 1 בינואר 2008 (הגרסה המדובבת)[דרוש מקור]
 משך הקרנה:  86 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט ילדים, אנימה ומאנגה מסוגת הפנטזיה, אנימה ומאנגה מסוגת הדרמה, אנימה על-טבעי 
 מקום התרחשות:  Matsugō 
 תקופת התרחשות:  תקופת שווה, 1955 
 פרסים:  פרס מאיניצ'י לסרטים  פרסי הסרט הכחול  פרס אופוג'י נובורו  Kinema Junpo Award for Best Film of the Year 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
השכן הקסום שלי טוטורו (ביפנית: となりのトトロ, מילולי: שכני טוטורו) הוא סרט אנימה יפני משנת 1988.
הסרט נכתב ובוים על ידי הייאו מיאזאקי והופק באולפני ג'יבלי.
במשך השנים שודר הסרט בערוצי הסרטים בכבלים ובלוויין, ובשנת 2008 הופץ הסרט רשמית בבתי הקולנוע בישראל.
תקציר העלילה

בשנות ה-50 פרופסור באוניברסיטת טוקיו ושתי בנותיו, מיי וסטסקי, עוברים לגור בבית ישן בכפר, בעודם מחכים שאימם תשתחרר משנים של שהייה בבית החולים.
באחד הימים משחקת מיי, האחות הקטנה, בקרבת הבית. היא נתקלת בשני יצורים, האחד לבן והשני כחול, שאוספים בלוטים.
מיי מחליטה לעקוב אחריהם ומגלה מאורה בה גר יצור גדול ופרוותי, ששאג לה את שמו, טוטורו.
אביה של מיי מספר לה שטוטורו הוא "השומר של היער", ונדיר לפגוש אותו.
לילה גשום אחד, בזמן שהבנות מחכות שהאוטובוס שבו נסע אביהן יגיע, וישיב אותו אליהן, מופיע טוטורו ועומד לידן בתחנה. סטסקי מסרה לידיו באדיבות את המטרייה שאביהן שכח, אחרי שראתה שטוטורו השתמש בעלה גדול, דבר שלא ממש הגן עליו מהגשם.
זאת הפעם הראשונה שבה סטסקי (האחות הגדולה) רואה את טוטורו. אחר כך הגיע האוטובוס הקסום שהיה בעצם חתול צהוב ענק ובבטנו כיסאות ישיבה. טוטורו נותן למיי וסטסקי מתנה, האוטובוס אוסף את טוטורו ונוסע, וכעבור דקה מגיע האוטובוס של האב והן מספרות לו בהתלהבות שהן פגשו את טוטורו.
בסוף הסרט מחליטה מיי ללכת לבקר את אמא שלה בבית החולים, אחרי ששמעה מאחותה שהיא לא תשתחרר מבית החולים בסוף השבוע, בניגוד למה שהובטח להן. לכן היא צועדת מהר לכיוון בית החולים ונעלמת. כל הכפר דואג למיי ואנשי הכפר מתחילים בחיפושים נרחבים אחריה. בהמשך אנשי הכפר מוצאים נעל קטנה באגם, וחוששים שמיי טבעה, ואחר-כך מתברר שהנעל לא שייכת לה. סטסקי רצה אל העץ הענק של טוטורו, שם היא מספרת לו שמיי נעלמה. הוא קורא לאוטובוס, והאוטובוס-חתול אוסף את סטסקי ועוזר לה למצוא את אחותה הקטנה. הוא לוקח את שתיהן לבית החולים של אימן, כדי שמיי תביא לאימה החולה קלח תירס שעליו נכתב "לאמא".
הדמויות הראשיות

סטסקי קוסאקאבה – אחותה הגדולה של מיי, בת 11. בנים אינם מוצאים חן בעיניה במיוחד.
מיי קוסאקאבה – אחותה הקטנה של סצקי, בת 4. פגשה את טוטורו בעודו ישן שינה עמוקה.
טצו קוסאקאבה – אבא של מיי וסצקי, עובד באוניברסיטה של טוקיו.
יצוקו קוסאקאבה – אמא של מיי וסצקי, חולה ומאושפזת בבית החולים. היא נמנעה מללכת חזרה הביתה, כי הייתה מצוננת. הרופאים חששו שמצבה יחמיר למחלה חמורה יותר.
טוטורו – הרוח החברותית של היער. צבעי פרוותו הם אפור ולבן. סצקי ביקשה את סיועו כשחיפשה את מיי.
נאני-בעלת הבית של מיי וסצקי. אישה זקנה וחביבה. כינויה הוא סבתא.
צוות המדבבים

| דמות | מדבב ביפנית (1988) | מדבב באנגלית (2005) | מדבב בעברית (2008) |
| --- | --- | --- | --- |
| סטסקי קוסאקאבה | נוריקו הידאקאה | דקוטה פנינג | ליאנה עיון |
| מיי קוסאקאבה | צ'יקה סאקאמוטו | אל פנינג | מאיה לבני |
| פרופסור קוסאקאבה | שיגסאטו איטוי | טים דיילי | אלי לולאי |
| גברת קוסאקאבה | סומי שימאמוטו | ליאה סלונגה | אורנה כץ |
| קאנטה | טושייוקי אמגסא | פול בוצ'ר | איתי לוי |
| גראני | טאניאה קיטבאישי | פאט קרול | שרה פון שוורצה |
| טוטורו | היטושי טאקאג'י | פרנק ולקר | ללא קול (אם כי הוא שואג לעיתים) |
| דודה של קאנטה | רייקו סוזוקי | ראסי טיילור |  |
נחום דוניצה

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1959 (בן 66) 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 עיסוק:  עורך, יחצ"ן, דובר
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  donitza
 טוויטר (X):  donitza
 
נחום דוניצה (נולד ב-28 בינואר 1959) הוא עורך, איש יחסי ציבור ושיווק ישראלי.
קורות חיים

דוניצה נולד ב-1959, וגדל והתחנך בשכונת הדר בחיפה. בוגר בית הספר אליאנס. שירת בצה"ל כחובש קרבי ביחידת סיור ברפיח. עם סיום שירותו הצבאי החל בלימודי תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה. בשנת 1983 החל את לימודי התואר השני במכון לקומוניקציה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1984 החל לעבוד במפ"ם כדובר המפלגה בהסתדרות וכממלא מקום דובר המפלגה. בשנים 1984–1986 ערך את מוסף "הדף הירוק", שבועון תנועת הקיבוץ הארצי, שהיה חלק מהעיתון היומי "על המשמר", והצטרף לעיתון כעורך חדשות תחת העורך הראשי סבר פלוצקר.
בשנת 1987 הצטרף לרשת שוקן בתפקידי עריכה במקומון "העיר" והשתתף בהקמת מקומונים ברשת הארצית.
בשנת 1988 הקים יחד עם דוד (פילו) פילוסוף, מראשוני הצלמים התת-ימיים בישראל, את מגזין ״ים״, שהוקדש לטבע ימי, תיירות ימית ולצלילה. בשנת 2019 עבר המגזין לגרסת אינטרנט תחת השם IDIVE שאותו הוא עורך עד היום. בשנת 1989, עם הקמתה של רשת המקומונים "ידיעות תקשורת", הצטרף לצוות ההקמה של "קול חיפה", מקומון הרשת בחיפה ומאוחר יותר הקים את "כל הדרום", מקומון הרשת בדרום הארץ.
עם כניסתה של גליה אלבין כבעלים של מגזין "מוניטין" וקבלת הזיכיון להפקת גרסה ישראלית של מגזין "פנטהאוז", מונה דוניצה לעורך המגזין, ששמו שונה ל"מוניטין-פנטהאוז". הגיליון הראשון יצא לאור ב-28 ביולי 1989 ועורר מחלוקת בשל כתבה על ארגון ״מדינת יהודה״ והעומד בראשה, מיכאל בן חורין. לכתבה התלווה פוטומונטאז', של הצלם מיכה קירשנר, שתיאר את בן חורין בועל אריה מצויר. בן-חורין הגיש קובלנה פלילית נגד הירחון, אך הנתבעים זוכו. בערעור שהוגש לבית המשפט המחוזי הורשעו הנתבעים. בעקבות הכתבה הוצת בית הדפוס "גרפוליט" של קבוצת "ידיעות אחרונות", שבה הודפס הירחון. לאחר שלושה גיליונות בעריכתו, פוטר דוניצה בשל חילוקי דעות עם המו״ל והבעלים.
ב-1989 הצטרף לחברת "ידע", נציגת חברת אפל בישראל ועד שנת 1995 שימש בה כמנהל תקשורת שיווקית. במסגרת זו קידם את כניסתם לשוק הישראלי של מחשבי מקינטוש הראשונים, הקים את תערוכת וכנס ״עולם המקינטוש״, ניהל את מערך התקשורת של החברה והפך את ״ידע/אפל״ לחברת המחשבים הראשונה בישראל שפרסמה קמפיינים פרסומיים בערוץ 2.
בשנת 1995 הקים משרד יחסי ציבור עצמאי תחת השם ״דוניצה תקשורת״, שהתמקד ביחסי ציבור, ייעוץ אסטרטגי, ניהול משברים וניהול מוניטין של חברות בתחומי הטכנולוגיה למגזריה בשווקים המקומיים והגלובליים. עם לקוחות החברה בעבר ובהווה נמנים אפסון, סמסונג, סטרטסיס, טושיבה, קבוצת רד בינת ועוד.
״דוניצה תקשורת״ משמש כנציג וכשותף מקומי בישראל של חברת יחסי הציבור הבינלאומית HOTWIRE Global.
בשנת 2020 היה משרד יחסי הציבור של דוניצה בין הראשונים לזהות את הפוטנציאל הטמון בשיתופי פעולה עם גורמים מקבילים בדובאי ואף חתם על הסכם שיתוף פעולה והדדיות עם Iris Public Relations משרד יחסי ציבור ודיגיטל באיחוד האמירויות.
כיום דוניצה ממשיך לערוך את מגזין הצוללים IDIVE ולתרום מאמרים בתחומי התקשורת והטכנולוגיה לעיתונים יומיים ולעיתונות המקצועית בישראל.
דוניצה נשוי למיקי שלומוביץ ולהם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  רונית אנטלר, בן-חורין ממדינת יהודה הגיש קובלנה פלילית נגד הירחון "מוניטין פנטהאוז", חדשות, 22 בספטמבר 1989
↑  איתן להמן, פיצוי על פרסום חוזר, באתר העין השביעית, 1 ביולי 1998
↑  גדעון מרון, חבר "מדינת יהודה" לקצין משטרה: אתה הושב שאנו קוראים "פנטהאוז"?, מעריב, 7 בינואר 1990
מנחם הורוביץ, "יש דברים שצריך לשרוף", חדשות, 26 בינואר 1990
↑  מה קרה עם העורך של "מוניטין פנטהאוז", נחום דוניצה, שרק בא וכבר הוא עוזב?, חדשות, 8 בספטמבר 1989
מורתי התמנונית

| --- | --- |

 בימוי:  Pippa Ehrlich, James Reed 
 הופק בידי:  Craig Foster 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 חברת הפקה:  נטפליקס
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  7 בספטמבר 2020 
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר  Grierson Awards 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מורתי התמנונית (באנגלית: My Octopus Teacher) הוא סרט תיעודי זוכה אוסקר בהפקת נטפליקס משנת 2020 בבימויו של פיפה ארליך וג'יימס ריד. מככב בו קרייג פוסטר, שהפיק גם את הסרט. הסרט מתאר שנה שפוסטר בילה עם תמנון בר ממין נקבה. פוסטר עקב אחר התמנונה במשך רוב חייה.
יצירת הסרט ארכה כעשר שנים. הצילום נעשה על ידי הצלם התת-ימי רוג'ר הורוקס.
תקציר

הסרט מתאר כיצד, בשנת 2010 החל פוסטר לצלול בדרום אפריקה. הוא החל לצלם את חוויותיו, ועם הזמן תמנונה צעירה משכה את תשומת ליבו. הוא עקב אחר תנועותיה מדי יום במשך חודשים, וזכה באמונה. בסרט מתאר פוסטר את ההשפעה על חייו בעקבות יחסיו עם התמנונה. במהלך צלילותיו הוא צולל במים קרים מאוד  עד כדי 8-9 מעלות, ללא חליפת צלילה וללא מכל גז דחוס, כדי להרגיש יותר טבעי עם עצמו וחלק מהסביבה ולכן הוא נאלץ לעלות כל פעם מעל פני המים כדי לנשום.
הסרט מראה את חכמתה הרבה של התמנונה, את סקרנותה כלפי פוסטר, ואת יחסי האמון והקרבה שנבנים אט אט בין השניים. במהלך הסרט התמנונה מתגוננת מפני כריש גלדן מפוספס. באחת ההתקפות, התמנונה מאבדת את אחת מזרועותיה ואז נסוגה למאורה שלה כדי להתאושש, ושם מתחדשת הזרוע. מאוחר יותר, לאחר הזדווגות עם תמנון אחר והפקת מספר גדול של ביציות, התמנונה מאכילה את צאצאיה בחלקים מגופה ובהמשך גוססת וכריש מוצא את גופתה. פוסטר לומד הרבה מהתמנונה ומספר כיצד המפגש הכמעט יומיומי איתה במשך קרוב לשנה שינה את חייו.
פוסטר מתאר אז את השפעת החוויה שלו עם התמנונה על יחסיו עם בנו, ואת התפתחות בנו כצוללן. במהלך המסע עם התמנונה סיפר שהתפתחה אצלו תחושת עצמיות חזקה, ביטחון ועדינות ובעקבות כך גם השתנו אצלו היחסים מול בני האדם ומשפחתו מה שמאפשר לו לתת היום יותר לסביבה ולבנו.
משתתפים

קרייג פוסטר
טום פוסטר
הפצה

מורתי התמנונית שוחרר לצפייה ב־7 בספטמבר 2020 בנטפליקס.
פרסים

פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2021
פרס בחירת מבקרי הדוקומנטריה לצילום הטוב ביותר
פרס בחירת מבקרי הדוקומנטריה לסרט הדוקומנטרי על מדע/טבע הטוב ביותר
הערות שוליים

↑  Katy Scott (21 בספטמבר 2020). "The incredible tale of a South African diver who formed an unlikely bond with an octopus". CNN. נבדק ב-21 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "My Octopus Teacher (2020)". IMDB. נבדק ב-21 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tentacles of love: My octopus teacher, a story of an astonishing friendship". Daily Maverick. נבדק ב-7 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Critics Choice Doc Awards: 'Dick Johnson Is Dead' Wins Best Feature | Hollywood Reporter, www.hollywoodreporter.com
בלם (מכשיר)

.
בלם דיסק באופנוע
בלם דיסק מאוורר במכונית
בלם תוף מפורק. בצד שמאל ניתן לראות התוף ומצד ימין את הרפידות
בֶּלֶם (בעגה: בְּרֵקְס; מאנגלית: brakes) הוא מכשיר הנועד להאט או לעצור תנועה של מכונה כלשהי, ולמנוע ממנה לזוז. האנרגיה הקינטית המתבזבזת כתוצאה מכך מתורגמת לרוב לאנרגיית חום באמצעות חיכוך. בלמים מותקנים על רוב כלי הרכב בעלי גלגלים, לרבות מכוניות, אופניים, רכבות ואופנועים.
סוגי בלמים

בלם אוויר: בלם אוויר מורכב בדרך כלל על משאיות שלהן יש מערכת מכלי אוויר בלחץ.
בלם דיסק: בלם דיסק היא מערכת של רפידות, בוכנות הידראוליות ודיסקי-בילום.
בלם תוף: שיטת בלימה ותיקה יותר מבלם דיסק, ונפוצה עדיין בסרנים אחוריים של מכוניות נוסעים ובכלים כבדים. בלם תוף מורכב מתוף מתכתי הצמוד לסרן, ובתוכו סנדלי בילום הנעים בעת הבלימה לעבר היקף התוף מצידו הפנימי ומתחככים בו. לתוף יתרונות על פני הדיסק מבחינת מחירו הזול, שטח פני הרפידות הגדול יותר ואי פיזור אבק הרפידות. חסרונו הגדול הוא פיזור חום גרוע יותר מאשר בבלם דיסק.
בלם אלקטרומגנטי: פועל באמצעות יצירת השראה אלקטרומגנטית על גל הינע בכיוון הפוך לכיוון סיבובו. נפוץ בעיקר במשאיות.
בלם מתחדש
בלם ואקום
Video Killed the Radio Star

"Video Killed the Radio Star" הוא שיר של הלהקה הבריטית הבאגלז שיצא ב-1979. השיר הגיע למקום הראשון במצעדי 16 מדינות, ביניהן: בריטניה, אוסטרליה ויפן. כמו כן, הוא הגיע לעשירייה הראשונה במצעדים נוספים, כמו: קנדה, גרמניה וניו זילנד, אך בארצות הברית הגיע רק למקום הארבעים.
השיר מדבר על שדרן רדיו שהופעת הטלוויזיה הרסה לו את הקריירה. הקליפ לשיר הוא הקליפ הראשון ששודר אי פעם ב-MTV ב-1 באוגוסט 1981. לעיתים נעשות פרפזות על שם השיר, ולעיתים בצורת פרודיה.‏‏
הערות שוליים

↑  The Internet Killed The Adult Movie Star?, באתר מגזין Filmmaker
↑  MTV: how internet killed the video star, באתר העיתון The Independent
↑  Internet Killed The Video Star (Parody of "Video Killed the Radio Star" by The Buggles)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "הלקחנים" מאת מרי נורטון
 בימוי:  הירומסה יונביאשי 
 הופק בידי:  טושיו סוזוקי, הייאו מיאזאקי 
 תסריט:  הייאו מיאזאקי, קייקו ניווה 
 צילום:  אטסושי אוקוי 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  סטודיו ג'יבלי 
 חברה מפיצה:  טוהו, נטפליקס, HBO Max 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  יפן 17 ביולי 2010 ארצות הברית 17 בפברואר 2012 ישראל 8 באוגוסט 2013 (הגרסה המדובבת)
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סיפור התבגרות, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט ילדים, אנימה על-טבעי 
 מקום התרחשות:  יפן 
 הכנסות באתר מוג'ו:   arrietty
 פרסים:  פרס האקדמיה היפנית לאנימציית השנה (הירומסה יונביאשי) 
 www.karigurashi.jp
 דף הסרט ב־IMDb
 
הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי (ביפנית: 借りぐらしのアリエッティ) הוא סרט אנימה יפני משנת 2010. הסרט בבימויו של הירומסה יונביאשי, התסריט הוא של הייאו מיאזאקי, בהפקת סטודיו ג'יבלי. הסרט מבוסס על ספר הילדים "הלקחנים" מאת מרי נורטון.
הסרט היה לשובר קופות ולהצלחה ביקורתית נאה. בשנת 2011 זכה הסרט בפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר של השנה.
בישראל הופץ הסרט בדיבוב עברי שהופק על ידי וידאופילם אינטרנשיונל.
תקציר העלילה

הלקחנים הם יצורים ננסיים, שחיים הודות ליכולת שלהם לקחת (לגנוב) כמויות מזעריות של מזון וחפצים קטנים מבני האדם. הם לוקחים רק חפצים בהיעדרם לא יכולים לגרום לנזק ממשי לבני האדם. שוֹ בן ה-12 עובר לגור אצל דודתו, במהלך שהותו הוא מגלה כי מתחת לאחוזה שבו הוא מתגורר עם דודתו, מסתתרים משפחת לקחנים, והוא מסתקרן מאוד, ואף משאיר כל מיני סימנים ידידותיים על מנת ליצור קשר עם אריאטי. שו איננו מושפע מדעתם השלילית של אחרים על הלקחנים. לכן הוא מתיידד עם אריאטי, לקחנית מתחילה בת 14 שפגשה אותו בעת שיצאה למסע לקיחה עם אביה.
במהלך העלילה הארוּ, המשרתת, אומרת בגלוי שהלקחנים הם יצורים מסוכנים, מיותרים שיש לסלקם ואף גרוע מכך. אמנם היא חשה בקיומם של הלקחנים, ורק כאשר היא עוקבת אחרי שו, היא מגלה את מקום המחבוא שלהם, מתחת לבית. המשרתת תופסת את הומילי, אמה של אריאטי וכולאת אותה בתוך צנצנת. אריאטי מקבלת עזרה משו, ובכוחות משותפים היא מצליחה להציל את אמה. אך הפור כבר נפל, מאחר שנתגלו, על אריאטי ומשפחתה לעזוב מיד את הבית להקים בית חדש במקום מסתור אחר.
דמויות

ארייטי – גיבורת הסרט. ארייטי היא "לקחנית" צעירה שגרה יחד עם הוריה מתחת לבית. שו משאיר לה סימני ידידות. וכך, באחד הלילות יוצאת אריטי בליווי אביה למסע לקיחה ובמקרה נופל חפץ שמעיר את שו והוא מסתקרן ומעוניין בחברתה. המפגשים ביניהם מתקיימים בחדרו ובגינת הבית.
שׁוֹ (שון בגרסה האנגלית) – גיבור המשנה של הסרט. שו הוא נער צעיר שמתגורר אצל דודתו והוא הראשון שמגלה את קיומם של הלקחנים. שו חולה במחלת לב אך בסוף הסרט הוא עובר טיפול שעשוי להצילו.
פּוֹד – אביה הקפדן והקשוח של ארייטי, ובעלה של הומילי.
הומילי – אמה של ארייטי. הומילי היא פחדנית ומודאגת כרונית. הומילי נלכדת במהלך העלילה על ידי המשרתת הארה ובעקבות כך ארייטי ושו חייבים להציל אותה.
ספילר – לקחן יתום שמצטרף אל המשפחה.
סאדאקו מאקי (ג'סיקה בגרסה האנגלית) – דודתו של שו.
הארו (הארה בגרסה האנגלית) – האנטגוניסטית העיקרית בסרט. הארו היא המשרתת בביתו של שו, ובהמשך העלילה היא מנסה להיפטר מהלקחנים.
מדבבים

| טבלת דמויות ומדבבים ביפנית ואנגלית> דמות | טבלת דמויות ומדבבים ביפנית ואנגלית> מדבבים ביפנית | טבלת דמויות ומדבבים ביפנית ואנגלית> מדבבים באנגלית במהדורה הבריטית | טבלת דמויות ומדבבים ביפנית ואנגלית> מדבבים באנגלית במהדורה האמריקאית | טבלת דמויות ומדבבים ביפנית ואנגלית> מדבבים בעברית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארייטי | מיראי שידה | סרשה רונאן | ברידג'יט מנדלר | מיה קדוש |
| שׁוֹ/שון | ריונוסוקה קאמיקי | טום הולנד | דייוויד הנרי | קובי ליקורמן |
| פּוֹד | טומוקזו מיורה | מארק סטרונג | ויל ארנט | עמי מנדלמן |
| הומילי | שינובו אוטאקה | אוליביה קולמן | איימי פוהלר | שרון שחל |
| ספילר | טאטסויה פוג'יווארה | לוק אלן גייל | מויסס אריאס | דוריאל זוהר |
| הארו/הארה | קירין קיקי | ג'רלדין מקיואן | קרול ברנט | אורלי קטן |
| סאדאקו מאקי/ג'סיקה | קייקו טאקשיטה | פילידה לאו | גרייסי מור | אורנה כץ |
ראו גם

הלקחנים – הספר עליו מתבסס הסרט