stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל בירופקה

דניאל בירופקה (בגרמנית: Daniel Bierofka; נולד ב-7 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק בעמדת הקשר, ומאמן. בירופקה העביר את מרבית הקריירה שלו במינכן 1860, אך גדל בבאיירן מינכן, ושיחק גם בבאייר לברקוזן ובשטוטגרט. לזכות בירופקה שלוש הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה.
קריירת כשחקן

דניאל בירופקה החל לשחק כדורגל בקבוצת נוער בפרברי מינכן, קבוצה בה שיחקו בעבר אביו וסבו. בשנת 1997 החל לשחק בקבוצת המילואים של באיירן מינכן במדיה שיחק בליגה האזורית.
בשנת 2000 דניאל בירופקה עבר למינכן 1860 שם היה לשחקן הרכב. לאור הצלחתו במגרש הוא נכלל בנבחרת הנוער. במאי 2002 הוא עבר לבאייר לברקוזן ומשחק בהרכב הפותח במשחקי הבונדסליגה ובמשחקים בינלאומיים. בסתיו 2004, בעקבות הפציעה, הוא לא שיחק שלושה חודשים והתקשה לחזור להרכב הפותח.
בקיץ 2005 בירופקה עבר לשטוטגרט, אך כבר במשחק טרום-עונה הוא נפצע ברגלו ורק במאי 2006 חזר להרכב. בעונת 2007 הוא היה שותף לזכיית המועדון באליפות הליגה ומשחק גמר הגביע. בקיץ 2007, סוכם על העברתו למינכן 1860 תמורת כריסטיאן טראש. הוא הופך להיות השחקן המוביל של הקבוצה ומונה לקפטן. אומנם בעקבות הפציעות הרבות הוא איבד את המקום בהרכב הפותח לדניאל הלפר. רק בעונת 2010/11 הוא חזר להרכב אך בתחילת מרץ היה צורך בביצוע ניתוח נוסף ברגלו.
בשנים 1999–2001 בירופקה שיחק 20 פעמים בנבחרת הנוער של גרמניה וכבש 6 שערים. עבור נבחרת גרמניה בכדורגל בירופקה שיחק שלוש פעמים בלבד.
מאמן

החל משנת 2015 דניאל בירופקה היה בצוות המאמנים של מינכן 1860, ואימן הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים, כאשר לעיתים עבר ביניהן. בשנת 2020 הוא עבר לאימון ואקר האוסטרית.
הורנבלנדה

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:   (Ca,Na)2-3(Mg,Fe,Al)5(Al,Si)8O22(OH,F)2. 
 מערך קריסטלוגרפי:  מונוקליני
 צורת הגביש:  פריזמות קצרות בעל חתך משושה בלתי סימטרי
 צבע:  שחור עד ירוק כהה
 ברק:  זגוגי עד עמום
 שקיפות:  הגבישים בדרך כלל אטומים, אך במקרים נדירים או בחיתוך לפרוסות דקות הם שקופים למחצה
 פצילות:  גרועה בשני כיוונים בזוויות של 56 ו-124 מעלות
 שבירה:  בלתי שווה
 קשיות:  6-5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.9-3.4
 שרטוט:  חום עד אפור
 מינרלים נלווים:  קוורץ, פצלת השדה, אוגיט, מגנטיט, ונציץ
הורנבלנדה הוא סדרת מינרלים אינוסיליקטים, משמע, סיליקטים במבנה דמוי שרשרות. הורנבלנדה אינו נחשב כמינרל מוכר והוא בשימוש כמונח כללי לאמפיבול כהה. הורנבלדה הוא תרכובת איזומורפית  של שלוש מולקולות: סיליקט של סידן–ברזל-מגנזיום, סיליקט אלומיניום-ברזל-מגנזיום, וסיליקט ברזל-מגנזיום. לעיתים מופיעים בתרכובת מנגן, טיטניום ונתרן. פלואור מחליף לעיתים את קבוצת ההידרוקסיל במבנה.
הורנבלנדה הוא רכיב נפוץ בסלעי יסוד ובסלעים מותמרים רבים כדוגמת גרניט, סיאניט, דיוריט, גברו, בזלת, אנדזיט, גנייס וצפחה. הורנבלנדה הוא המינרל הראשי בסלע האמפיבוליט. גבישים חומים כהים עד שחורים של הורנבלנדה המכילים טיטניום קרויים הורנבלנדה בזלתית, בשל העובדה שהם רכיבים נפוצים בבזלת וסלעים דומים לה. מינרלים מקבוצת ההורנבלנדה מתפרקים בבליה בקלות למינרלים מקבוצת הכלוריט ולאפידוט. סוג של הורנבלנדה המכיל פחות מ-5% תחמוצת ברזל מכונה אדניט וצבעו אפור עד לבן. הוא נקרא כך על שם המקום שבו נתגלה לראשונה, העיירה אדנוויל במדינת ניו יורק.
מקור השם הורנבלנדה הוא שילוב של שתי מילים בגרמנית: horn (קרן) ו-blenden (להטעות). המילה בלנדה משמשת במספר שמות עפרות שלפי משקלן הסגולי מכילות מתכות, אך עיבודן לא היה כדאי (בתקופה שבה ניתן השם), לדוגמה, פּיצ'בלנדה (זיו הזפת, סוג זוהר של אורניניט), העפרה ממנה בודדו בני הזוג קירי את הרדיום).
הווארד סמית'

הווארד אלכסנדר סמית' (בשם מלא באנגלית: Howard Alexander Smith‏; 30 בינואר 1880 – 27 באוקטובר 1966) היה פוליטיקאי, משפטן ואקדמאי אמריקאי שייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית בשנים 1944–1959. סמית' היה דודו של פיטר דומיניק, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת קולורדו.
ביוגרפיה

הווארד אלכסנדר סמית' נולד בניו יורק לאברם אלכסנדר וסו לן (לבית בנדר) סמית'. אביו היה רופא ומורה. סמית' למד בבית הספר קאלטר שבניו יורק ואז נרשם לאוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי. בפרינסטון הוא למד משפטים, מדע המדינה ואת המשפט המקובל כאשר וודרו וילסון היא נשיא האוניברסיטה. ב-1901 קיבל תואר ראשון, ובהמשך קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה ב-1904. ב-1902 נישא סמית' להלן דומיניק, אותה הכיר בעת לימודיו באוניברסיטת קולומביה, ונולדו להם שתי בנות ובן. בת אחת, הלן סמית' שומייקר (1993-1903), הייתה סופרת, פסלת ומנהיגה בכנסייה. היא בעצמה נישאה לכומר אנגליקני הנודע סם שומייקר ב-1925.
סמית' התקבל ללשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק ב-1904 והחל לעבוד כעורך דין בניו יורק בחברה לסיוע משפטי. בשל בריאות לקויה, הוא עבר לקולורדו ספרינגס שבקולורדו, שם המשיך לעבוד בעריכת דין עד לשנת 1917. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא עבד במִנהל המזון של ארצות הברית בקולורדו ולאחר מכן בוושינגטון הבירה. ב-1919 עבר לניו ג'רזי, ושימש כמזכיר מנהלי (עוזר לנשיא האוניברסיטה) באוניברסיטת פרינסטון בשנים 1920–1927. לאחר מכן שימש כמרצה בפקולטה לפוליטיקה של אוניברסיטת פרינסטון (1930-1927). הוא לימד יחסים בינלאומיים ומדיניות חוץ.
בעודו ממשיך להתגורר בניו ג'רזי, חידש סמית' את עבודתו כעורך דין בעיר ניו יורק. הוא התחיל להיות פעיל בפוליטיקה הארצית, וסייע בהקמת מועצת המדיניות הרפובליקנית של ניו ג'רזי ב-1933 והתמנה לגזבר הוועדה הרפובליקנית של מדינת ניו ג'רזי ב-1934. לימים נבחר ליושב ראש ועדה זו, וכיהן כחבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית בשנים 1943-1942. ב-7 בנובמבר 1944 נבחר להחליף את ארתור וולש בסנאט של ארצות הברית, שבעצמו מונה באורח זמני לסנאט בעקבות מותו של ויליאם ברבור.
הוא נבחר מחדש ב-1946 וב-1952 וכיהן בסנאט עד 3 בינואר 1959. הוא כיהן כיו"ר ועדת העבודה והרווחה הציבורית של הסנאט האמריקאי בשנים 1953–1955, והיה שותף לניסוח חוק סמית'-מונדט שהגדיר את התנאים בהם ממשלת ארצות הברית רשאית לעסוק בדיפלומטיה ציבורית. הלקראת הבחירות לסנאט ב-1958 בחר שלא להתמודד לסנאט, אך שימש כיועץ מיוחד לענייני חוץ למזכיר המדינה של ארצות הברית מ-1959 עד 1960.
באוקטובר 1966 הלך סמית' לעולמו בפרינסטון, בן 86 במותו. הוא נטמן בבית העלמין של העיר.
הערות שוליים

1 2  הווארד סמית', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  הווארד אלכסנדר סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2883 8084  LCCN: n85185913  NARA: 10569909  SNAC: w6q81hhd  US Congress: S000553  VIAF: 38355301   WorldCat (עם VIAF): 38355301
דלילה מסל גורדון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בפברואר 1968 (בת 56) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
דלילה מסל גורדון (נולדה בכ"ה בשבט ה'תשכ"ח, 24 בפברואר 1968) היא משוררת, סופרת ילדים ואמנית ישראלית.
ביוגרפיה

דלילה מסל גורדון נולדה ב-1968 בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. אביה, ד"ר (ובהמשך פרופסור) ראובן מסל, היה טייס, מהנדס מכונות, וממציא, שניהל בית מלאכה קטן בביתו, בן להורים יהודים, שהיגרו לבואנוס איירס עם הברון הירש מפולין ומרוסיה.
אמה, טרזה כריסטינה הייס, הייתה נוצרייה במקור, שהתגיירה בגיור רפורמי. הייתה גננת במקצועה ושימשה כסוכנת בית לילדיו היתומים מאם של מסל. הוריה היגרו לצפון ארגנטינה, לאזור פוארטו איגואסו, מבוואריה ומהולנד והקימו כפר.
למסל גורדון שלוש אחיות ושני אחים, מהם אחות ביולוגית אחת, המבוגרת ממנה. ב-1972 ההורים יחד עם מסל ואחותה הביולוגית עלו לישראל (עד איטליה הפליגו באנייה, וממנה הגיעו דרך האוויר לישראל) והשתכנו במרכז קליטה במבשרת ציון. לאחר מכן, עברה המשפחה להתגורר בקיראון, בה העבירה מסל גורדון את רוב שנות ילדותה.
למדה בתיכון תלמה ילין. בוגרת לימודי אמנות פלסטית באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים. הציגה עבודות בתחום האמנות הפלסטית במרכז קהילתי בחיפה ובתערוכה קבוצתית ברמת גן.
שיריה פורסמו, בין היתר, בעיתונים ידיעות אחרונות והארץ ובכתבי העת ואתרי האינטרנט מאזנים, עיתון 77, המוסך, יקום תרבות, הפנקס, שבו, קפל, חוטם, פטל וקול השירה. שיר שלה פורסם גם באנתולוגיית שירי מחאה בעריכת אילן ברקוביץ'.
על ספר שיריה הראשון, "הלשון הגדולה של אמא", זכתה בפרס שרת התרבות למשוררים בראשית דרכם.
ספריה > ספרי שירה

הלשון הגדולה של אמא, בהוצאת אבן חושן, ובעריכת אנה הרמן (2015)
ספר שמואלה, בהוצאת אבן חושן, ובעריכת אנה הרמן (2016)
החיים העצובים של עמיקם ומתתיהו, בהוצאת אבן חושן, ובעריכת אנה הרמן (2018)
תותי, העוגות העירומות והאימהות הקטנות, בהוצאת אבן חושן ובעריכת אנה הרמן (2021)
ספריה > ספרי ילדים

ענן בכניסה לבנין, בהוצאת ידיעות ספרים, ובעריכת נטע גורביץ (2006)
התמנון הכי וורוד והכי עסוק בעולם, בהוצאת אבן חושן, ובעריכת אנה הרמן (איורים: הלה חבקין) (2017)
חיים אישיים

דלילה מסל גורדון נשואה לאלי גורדון, דוקטור לכימיה פיזיקלית. אם לשני ילדים ומתגוררת ברחובות.
דידייה דשאן

דידייה דשאן (בצרפתית: Didier Deschamps; נולד ב-15 באוקטובר 1968 בבאיון, צרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ומאמן נבחרת צרפת בהווה. היה קפטן נבחרת צרפת שזכתה במונדיאל 1998 וביורו 2000 וכעת מאמן נבחרת צרפת עמה זכה במונדיאל 2018 ובליגת האומות 2020/2021. דשאן אף זכה בפרס מאמן השנה בעולם לשנת 2018.
קריירת משחק

דשאן החל את הקריירה במועדון החובבים של אבירון באיון, כאשר עדיין למד בבית הספר. מגלי כישרונות מנאנט גילו אותו, והוא חתם במועדון באפריל 1983. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך דשאן ב-27 בספטמבר 1985. ב-1989 הוא עבר לעונה למרסיי, לאחריה שיחק עונה בבורדו וחזר למרסיי. בקדנציה השנייה שלו במועדון דשאן זכה עם הקבוצה פעמיים באליפות צרפת (1991 ו-1992), בנוסף לזכייה בליגת האלופות ב-1993. דשאן היה לקפטן הצעיר ביותר שהוליך את קבוצתו לזכייה בליגת האלופות, וחברו לקבוצה פביאן בארטז לשוער הצעיר ביותר שזוכה בתואר.
ב-1994 הגיע דשאן ליובנטוס, איתה זכה בשלושה תוארי אליפות, פעם אחת בגביע האיטלקי, שתי זכיות בסופרקאפ האיטלקי, תואר ליגת האלופות וזכייה בגביע הביניבשתי.
לאחר עונותיו המוצלחות ביובנטוס, חתם דשאן בצ'לסי, במדיה זכה בגביע ה-FA. את הקריירה סיים דשאן בולנסיה, בשורותיה שיחק 8 משחקים בלבד, לפני שפרש בקיץ 2001, והוא בן 32.
קריירה בינלאומית

את הזימון הראשון שלו לנבחרת קיבל דשאן על ידי מאמנה הלאומי של צרפת דאז מישל פלאטיני, ב-1989. תקופה זו הייתה גרועה עבור הנבחרת הצרפתית, שנכשלה במשימתה להעפיל למונדיאלים ב-1990 ו-1994. כשמאמן צרפת החדש, איימה ז'אקה, בנה את הסגל לקראת יורו 1996, הוא בחר תחילה את שחקנה של מנצ'סטר יונייטד, אריק קאנטונה, כקפטן. לאחר שקאנטונה קיבל עונש הרחקה למשך שנה בינואר 1995 החליט ז'אקה לבנות מחדש את הסגל, וניפה שחקנים ותיקים כמו קאנטונה, ז'אן-פייר פאפן ודויד ז'ינולה לטובת שחקנים צעירים ומוכשרים כמו זינדין זידאן. דשאן, אחד הוותיקים שזכו להישאר בסגל, נבחר להיות הקפטן של הקבוצה שכונתה כמה שנים לאחר מכן "דור הזהב" של הכדורגל הצרפתי. את היורו ב-1996 סיימה צרפת בחצי הגמר, לראשונה בטורניר גדול מאז מונדיאל 1986.
במונדיאל 1998 שנערך בביתה זכתה הנבחרת הצרפתית, כשדשאן הקפטן זוכה להניף את גביע העולם. דשאן היה גם קפטן הנבחרת הצרפתית שזכתה ביורו 2000, והייתה לנבחרת הראשונה מאז מערב גרמניה ב-1974 שמחזיקה בשני התארים בו זמנית. צרפת החזיקה במקום הראשון בדירוג הנבחרות של פיפ"א במהלך 2001 ו-2002.
לאחר יורו 2000 הודיע דשאן על פרישה מהנבחרת, וזכה למשחק פרידה בין נבחרת צרפת לנבחרת שאר העולם באוגוסט 2000. כשפרש החזיק דשאן בשיא ההופעות במדי הטריקולור, אך מאז כבר עברו אותו בכמות ההופעות מרסל דסאי, זינדין זידאן וליליאן תוראם. דשאן זכה להיכלל ברשימת 125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם, כפי שנבחרו על ידי פלה במרץ 2004.
קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק, פנה דשאן לאימון. תחנתו הראשונה של דשאן כמאמן ראשי הייתה קבוצת מונקו מליגת העל הצרפתית, אותה הוא הוביל לזכייה בגביע הליגה הצרפתי ב-2002/2003 ולגמר ליגת האלופות, בו הפסידה לפורטו. ב-19 בספטמבר 2005 הוא התפטר לאחר חילוקי דעות עם נשיא המועדון ופתיחת עונה חלשה.
ב-10 ביולי 2006 מונה דשאן למאמן קבוצת יובנטוס האיטלקית. מאמנה הקודם של הקבוצה, פאביו קאפלו, התפטר לאחר פרשת הטיית המשחקים בסרייה א', שבעקבותיה הורדה הקבוצה לליגה השנייה. את העונה סיימה יובנטוס כאלופת הסרייה ב', ובסיום העונה התפטר דשאן, בעקבות מחלוקות ועימותים עם אוהדי הקבוצה.
ב-5 במאי 2009 התמנה דשאן למאמנה של אולימפיק מרסיי, ובעונתו הראשונה כמאמן הקבוצה הצעיד אותה לאליפות ראשונה לאחר 18 שנים מיותמות.
ב-8 ביולי 2012 הודיעה התאחדות הכדורגל הצרפתית כי דשאן חתם לשנתיים לשמש כמאמן הנבחרת, וכי הוא יחליף את לורן בלאן שהתפטר. כמאמן נבחרת צרפת, סיים במקום השני עם נבחרתו ביורו 2016 וזכה במונדיאל 2018.
ב-24 בספטמבר 2018 דשאן זכה בפרס מאמן השנה בעולם על יכולתו במונדיאל 2018.
תארים

כשחקן
זכייה במונדיאל 1998
זכייה ביורו 2000
2 זכיות בליגת האלופות: 1993 1996
זכייה בגביע הביניבשתי 1996
זכייה בסופרקאפ האירופי 1996
2 זכיות באליפות הליגה הצרפתית: 1991 1992
3 זכיות באליפות הסרייה א': 1995 1997 1998
זכייה בגביע האיטלקי 1995
2 זכיות בסופרקאפ האיטלקי: 1995 1997
זכייה בגביע ה-FA‏: 2000
כמאמן
זכייה בגביע הליגה הצרפתי 2003
מקום שני בליגת האלופות 2003/2004
אליפות הסרייה ב' 2006/2007
אליפות ליגת העל הצרפתית בכדורגל 2009/2010
גביע העולם 2018
ליגת האומות: 2020/2021
מאמן השנה בעולם 2018
הערות שוליים

↑  דיווח: דידייה דשאן יאמן את נבחרת צרפת, באתר ערוץ הספורט, 8 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810692305705606  BnF: cb137367850 (data)  GND: 1169068790  ISNI: 0000 0001 1922 0108  SUDOC: 059625066  VIAF: 170424243   WorldCat (עם VIAF): 170424243
האמרקלט

להקת המרקלאט בהופעה, ואקן גרמניה, 2012
האמרקלט הייתה להקת ת'ראש מטאל/דת' מטאל ישראלית שהוקמה בשנת 2010. הלהקה זכתה בתחרות ה"מטאל באטל" הלאומית של ואקן 2011. הלהקה הוציאה עד היום מיני אלבום אחד ו-3 אלבומי סטודיו. הלהקה התפרקה ב-2018 בגלל מעברו של סולן הלהקה יקיר שוחט לגרמניה.
היסטוריה

האמרקאלט הוקמה על ידי יקיר שוחט (Hangman) ואלעד מנור (The Fading, Acropolis) בשנת 2010. חברי הלהקה הנוספים הם גיא בן דוד (DEMENTED Sanity), אריה ארנוביץ' (The Fading) ומעין הניק. הופעתם הראשונה הייתה בבאר שבע יחד עם להקת המטאלקור Missing In Action ולהקת הדת' מטאל המודרנית Phantom Pain. מספר חודשים לאחר הקמתה, הלהקה הוציאה מיני אלבום עם חמישה שירים בשם Rise Of The Hammer.
במרץ 2011 השתתפה הלהקה בתחרות ה"מטאל באטל" ובתחרות הגרמנית בפסטיבל ואקן וזכתה במקום ראשון. כפרס, הלהקה הופיע בהופעה רשמית בואקן 2012. בנובמבר של אותה שנה, הלהקה פתחה את סיבוב ההופעות באירופה עם D.R.I האמריקאית ופסטיבלים נוספים, בד בבד עם עבודה על אלבום הבכורה שלה.
ב-20 באפריל 2012 שוחרר אלבום הבכורה Anthems of the Damned, שכולל בתוכו ביצוע לשיר Fast As A Shark של הלהקה הגרמנית Accept.
כחודש לפני צאת האלבום, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות נוסף באירופה לצורך קידומו, והייתה להקת החימום לספולטורה. קצת לפני סיבוב ההופעות עם ספולטורה החליט גיטריסט הלהקה גיא בן דוד לפרוש מההרכב. הוא הוחלף ביותם נגור, גיטריסט להקת הגרוב מטאל Shredhead[דרוש מקור].
בפברואר 2014 יצא אלבומה השני של הלהקה, Steelcrusher.
סגנון מוזיקלי

סגנון הלהקה הוא ת'ראש מטאל, עם השפעות של דת' מטאל. אפשר למצוא השפעות של אקסודוס, At the Gates,‏ The Crown, ‏Destruction ו-Atheist. סגנונה של הלהקה איננו ת'ראש מטאל טהור כמו שמרבית מעריציה חושבים. יש בו גם אלמנטים של דת' מטאל, הארדקור פאנק, דת' מטאל מלודי ובלאק מטאל. מכיוון שכל נגן מההרכב נמצא בלהקה משלו הוא מוסיף מהלהקה שלו קצת מעולמו מהלהקה האחרת שהוא משתתף בה.
חברי ההרכב

יקיר שוחט - שירה (2010 ואילך)
גיא בן דוד - גיטרה חשמלית (2011–2012, 2013 ואילך)
אלעד מנור - גיטרה בס (2010 ואילך)
מעין הניק - תופים, כלי הקשה (2010 ואילך)
הגביע המונטנגרי בכדורסל

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  2006
 ארגון מפעיל:  פדרציית הכדורסל המונטנגרית
 מספר מתמודדים:  מקומות 1-8
 זוכה:  בודוצ'נוסט פודגוריצה
 הכי הרבה זכיות:  בודוצ'נוסט פודגוריצה (16)
 מפעל מקביל:  ארסטה ליגה
 www.kscg.me
 
הגביע המונטנגרי בכדורסל (בסרבית: Куп Црне Горе у кошарци) הוא מפעל כדורסל מונטנגרי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 2006 ומנוהל על ידי פדרציית הכדורסל המונטנגרית.
מחזיקות הגביע

| עונה | זוכה | סגנית | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006/2007 | בודוצ'נוסט | לובצ'ן צטיניה | 87–62 |
| 2007/2008 | בודוצ'נוסט | ק.ק. דנילובגרד | 93–65 |
| 2008/2009 | בודוצ'נוסט | מוגרן בודווה | 89–70 |
| 2009/2010 | בודוצ'נוסט | מורנר בר | 97–79 |
| 2010/2011 | בודוצ'נוסט | לובצ'ן צטיניה | 68–43 |
| 2011/2012 | בודוצ'נוסט | סוטייסקה | 71–64 |
| 2012/2013 | סוטייסקה | בודוצ'נוסט | 64–55 |
| 2013/2014 | בודוצ'נוסט | סוטייסקה | 83–57 |
| 2014/2015 | בודוצ'נוסט | ק.ק. זטה | 98–61 |
| 2015/2016 | בודוצ'נוסט | מורנר בר | 90–80 |
| 2016/2017 | בודוצ'נוסט | מורנר בר | 72–68 |
| 2017/2018 | בודוצ'נוסט | מורנר בר | 87–83 |
| 2018/2019 | בודוצ'נוסט | סוטייסקה | 85–71 |
| 2019/2020 | בודוצ'נוסט | מורנר בר | 92–83 |
| 2020/2021 | בודוצ'נוסט | מורנר בר | 102–93 |
| 2021/2022 | בודוצ'נוסט | מורנר בר | 89–77 |
| 2022/2023 | בודוצ'נוסט | ק.ק פודגוריצה | 76–67 |
טבלת זכיות

|  | קבוצה | זכיות | סגנות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | בודוצ'נוסט | 16 | 1 |
| 2 | סוטייסקה | 1 | 3 |
| 3 | מורנר בר | 0 | 7 |
| 4 | לובצ'ן צטיניה | 0 | 2 |
| 5 | מוגרן בודווה | 0 | 1 |
| = | ק.ק. דנילובגרד | 0 | 1 |
| = | ק.ק. זטה | 0 | 1 |
| = | ק.ק פודגוריצה | 0 | 1 |
גרגוריו פלטריניירי

גרגוריו פלטריניירי (באיטלקית: Gregorio Paltrinieri; נולד ב-5 בספטמבר 1994) הוא שחיין איטלקי. הוא האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים ברציפות אלוף העולם (קאזאן 2015 ובודפשט 2017), 3 פעמים ברציפות אלוף אירופה (דברצן 2012, ברלין 2014 ולונדון 2016) ושיאן אירופה במשחה ל-1500 מטר. שיאן עולם (2015–2021) במשחה ל-1500 מטר חופשי לבריכת 25 מטר (נתניה 2015). אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019), פעמיים ברציפות אלוף אירופה (2014 ו-2016) ושיאן אירופה במשחה ל-800 מטר חופשי.
ביוגרפיה

פלטריניירי נולד בקארפי. הוא מתאמן בקבוצת קופרנוטו בהדרכת סטפנו מוריני.
ביוגרפיה > 2012 > אלוף אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 זכה פלטריניירי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:48.92 דקות, לפני גרגה קיש (14:58.15 דקות) וגרגיי גיורטה (15:04.38 דקות), שניהם מהונגריה. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.23 דקות, אחרי גרגה קיש (7:49.46 דקות) ולפני סרגיי פרולוב מאוקראינה (7:52.81 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים פלטריניירי במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:51.92 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 14:50.11 דקות ועלה מהמקום הרביעי.
ביוגרפיה > 2012 > סגן אלוף עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר, צרפת בנובמבר אותה שנה זכה פלטריניירי במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 14:27.78 דקות, לפני סרגיי פרולוב (14:30.87 דקות) ואנתוני פנייר מצרפת (14:41.97 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול, טורקיה בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:31.13 דקות, אחרי מאס גלסנר מדנמרק (14:30.01 דקות) לפני פול יואנסן מאיי פארו (14:36.93 דקות).
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכה פלטריניירי במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:45.37 דקות, אחרי סון יאנג מסין (14:41.15 דקות) וראיין קוקריין מקנדה (14:42.48 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.29 דקות.
ביוגרפיה > 2014 > שיאן אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט זכה פלטריניירי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 7:44.98 דקות, לפני פול יואנסן (7:48.49 דקות) ובן ארצו גבריאלה דטי (7:49.35 דקות) ופעם שנייה ברציפות במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 14:39.93 דקות, לפני פול יואנסן (14:50.59 דקות) וגבריאלי דטי (14:52.53 דקות).
ביוגרפיה > 2014 > אלוף עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה זכה פלטריניירי במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אליפות ובשיא אירופה חדש של 14:16.10 דקות לפני אוסאמה מלולי מתוניסיה שקבע שיא אפריקה חדש של 14:18.79 דקות ולפני ראיין קוקריין שקבע שיא אמריקה חדש של 14:23.35 דקות.
ביוגרפיה > 2015 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכה פלטריניירי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 14:39.67 דקות, לפני קונור יגר מארצות הברית (14:41.20 דקות) וראיין קוקריין (14:51.08 דקות). סון יאנג שיאן ואלוף העולם שעלה למשחה הגמר לא התייצב למשחה. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 7:40.81 דקות, אחרי סון יאנג (7:39.96 דקות) ולפני מק הורטון מאוסטרליה (7:44.02 דקות).
ביוגרפיה > 2015 > שיאן עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכה פלטריניירי במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 14:08.06 דקות, שיפור של למעלה מ-2 שניות לשיא הוותיק בן ה-14 שנים של גרנט האקט מאוסטרליה (14:10.10 דקות) וזכה לתואר השחיין המצטיין באליפות.
ביוגרפיה > 2016

באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 הגן פלטריניירי על תואריו לאחר שזכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 7:42.33 דקות, לפני גבריאלה דטי (7:43.52 דקות) ומיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (7:47.99 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אירופה של 14:34.04 דקות, לפני גבריאלה דטי (14:48.75 דקות) ומיכאילו רומנצ'וק (14:50.33 דקות).
ביוגרפיה > 2016 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה פלטריניירי במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:34.57 דקות, לפני קונור דווייר מארצות הברית (14:39.48 דקות) ובן ארצו גבריאלה דטי (14:40.86 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה זכה פלטריניירי במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:21.94 דקות, אחרי פארק טאי-הוואן מקוריאה הדרומית שקבע שיא אליפות חדש של 14:15.51 דקות ולפני וויצ'ך ווידק מפולין (14:25.37 דקות).
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכה פלטריניירי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:35.85 דקות, לפני מיכאילו רומנצ'וק (14:37.14 דקות) ומק הורטון (14:47.70 דקות) ובכך הגן על תוארו ומדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:42.44 דקות, אחרי גבריאלה דטי (7:40.77 דקות) ווויצ'ך ווידק (7:41.73 דקות).
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2018 זכה פלטריניירי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.12 דקות, אחרי מיכאילו רומנצ'וק (7:42.96 דקות) ולפני פלוריאן ולברוק מגרמניה (7:45.60 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי 14:42.85 דקות, אחרי פלוריאן ולברוק (14:36.15 דקות) ומיכאילו רומנצ'וק (14:36.88 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה פלטריניירי במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:09.87 דקות, אחרי מיכאילו רומנצ'וק שקבע שיא אליפות חדש של 14:09.14 דקות ולפני הנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (14:19.39 דקות).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 השתתף פלטריניירי הן בתחרויות השחייה והן בתחרויות השחייה במים פתוחים וזכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 7:39.27 דקות, לפני הנריק כריסטיאנסן (7:41.28 דקות) ודוד אוברי מצרפת (7:42.08 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים במים פתוחים 4x1250 מטר חופשי משולב ביחד עם רקלה ברוני, ג'וליה גבריאלסקי ודומניקו אצ'רנצה בתוצאה של 53:58.9 דקות, אחרי גרמניה (53:58.7 דקות) ולפני ארצות הברית (53:59.0 דקות). מדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:38.75 דקות, אחרי פלוריאן ולברוק (14:36.54 דקות) ומיכאילו רומנצ'וק (14:37.63 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים (1:48:01.0 שעות), 3.6 שניות איטי ממדליית ארד.
ביוגרפיה > 2020

באליפות איטליה שנערכה ב-13 באוגוסט 2020 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 14:33.10 דקות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה פלטריניירי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:42.11 דקות, אחרי רוברט פינק מארצות הברית (7:41.87 דקות) ולפני מיכאילו רומנצ'וק (7:42.33 דקות). ומדליית ארד במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:01.1 שעות, אחרי פלוריאן ולברוק (1:48:33.7 שעות) וקרישטוף רשובסקי מהונגריה (1:48:59.0 שעות).
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני 2022 זכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אליפות ובשיא אירופה חדש של 4:32.80 דקות, לפני רוברט פינק מארצות הברית (14:36.70 דקות) ופלוריאן ולברוק (14:36.94 דקות) ובמשחה למים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:56.8 שעות, לפני בן ארצו דומניקו אצ'רנצה (1:50:58.2 שעות) ופלוריאן ולברוק (1:51:11.2 שעות). מדליית כסף במשחה למים פותחים ל-5 ק"מ בתוצאה של 52:52.7 דקות, אחרי פלוריאן ולברוק (52:48.8 דקות) ולפני מיכאילו רומנצ'וק (53:13.9 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x1.25 ק"מ בתוצאה של 1:04:43.0 שעות, אחרי גרמניה (1:04:40.5 שעות) והונגריה (1:04:43.0 שעות).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה ביולי 2023 זכה במדליית כסף במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:02.5 דקות, אחרי פלוריאן ולברוק (53:58.0 דקות) ולפני דומניקו אצ'רנצה (54:04.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:51:40.7 דקות.