stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחל ענבה
הערות שוליים

↑  שמות חדשים ליישובי הפרוזדור, על המשמר, 26 בדצמבר 1949
↑  ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956, הערך בית ענבה עמ' 112.
↑  אות Α, 55. ספר האונומאסטיקון לאֶבסביוס, תֻרגם בידי ע״צ מלמד, האוניברסיטה העברית, ירושלים תשכ״ו, עמ׳ 8
↑  כל-מקום, פנקס כיס להכרת הארץ, הוצאת מטכל/אכא, ענף השכלה, אוגוסט 1953 בערך על הכפר הנטוש עינבה עמ' 237
↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 19-16
↑  רועי מרום, תעשיית הסיד הערבית באזור מודיעין בתקופת המנדט מנקודת מבטם של העוסקים במלאכה, לוד דיוספוליס - עיר האלוהים ח, 2023-05-13, עמ' 70 - 83
↑  ששון א' ושביט א' 2022. תעשיית הסיד בשפלת לוד. בתוך: שביט א' (עורך), לוד "דיוספוליס – עיר האלוהים" כרך ח'. לוד: 136-103.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007779876605171
נאנדור אויהאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במרץ 1888 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  29 ביולי 1933 (בגיל 45) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הונגריה 
 שם עט:  Franz Cammerlohr 
 
נאנדור אויהאי, (בהונגרית: Újhelyi Nándor;‏ השתמש בשמות בדויים לעקיפת הצנזורה כמו פרנץ קאמרלוהר - Franz Kammerlohr, פרדיננד אויהאי, בודפשט, 17 במרץ 1888 – לונדון, 29 ביולי 1933) היה סופר יהודי-הונגרי, עיתונאי, מחזאי, תסריטאי. בשל יהדותו וכתיבתו הבקורתית על המשטר הוא נכלל במלחמת העולם השנייה בצו הממשלתי של סופרים אסורים שיצירותיהם נאסרו להדפסה, להפצה ולקריאה, ולאיסור החזקתם אפילו בספריות ציבוריות, ודינן היה גריסתם (בדומה לשריפת הספרים בגרמניה הנאצית).
יצירותיו > מחזות וספרים

אריסטוקרטיזם (סיפור, בודפשט, 1914);
1914 (בודפשט, 1914);
מגבעת הוד מלכותו (קומדיה, בודפשט, 1917);
החלפות (פארסה, בודפשט, 1917);
יציאה מעיר המתים (1917)
הפרווה (קברט, בודפשט, 1918);
אהבותיו של גבר (בודפשט, 1918);
1,000,000,000 (קומדיה, בודפשט, 1919)
.A.B.C (רומן בלשי, 1921);
שושנת העמקים (קומדיה, בודפשט, 1921)
את מי שהגברים אוהבים (בימוי, בודפשט, 1921);
מנורת אלאדין (בודפשט, 1921);
סיפורו של צעיר מאוהב (בימוי, 1921);
האימפריה של ג'ק פאן (בודפשט, 1921);
דון חואן בשליטת השטן (בודפשט, 1921)
שלושת הבלשים (בימוי, בודפשט, 1922)
הדו-מיניים (בימוי, בודפשט, 1922)
הנסיכה (במאי, בודפשט, 1922)
סערת קיץ (מחזה, 1922)
מבדק מים (פארסה, 1922)
קריאת הגופה (פארסה, 1922)
האישה שלא מזדקנת (1923)
אדון הנשים (דירקטור, בודפשט, 1923);
עד נערה הופכת לאישה (1923);
איך התעשרתי? (1923)
מהפכה של אהבה (1923)
הג'יני (בימוי, בודפשט, 1923)
את מי שהגברים אוהבים (1924);
אשתי, אשתך: אשתנו (1924);
חברת המניות של ארצות הברית של אירופה (1925);
רומן סנסציוני (1925);
קרקס בודפשט (1925)
התשוקות של עידן שלנו (מחזור הרומנים, 1925–1926): רוצים כסף ואישה (1925); תהילתה ואהבתה של שחקנית (1926); כל ההנאות (1926)
יצירותיו > מחזותיו בגרמנית (בשם פרנץ קאמרלוהר)

Bargeld lacht
Tempo über Hundert
יצירותיו > תרגומים הספרותיים

מארה ז'ולנט: אישה שחיה כמו בעלה (דלה שטיינטאל) (1925)
הוגו בטאואר: יריד נשים (1925)
מארה ז'ולנט: תשוקה שהורגת (1925)
פרנק הלר: 1002 לילות (1925)
יצירותיו > תסריטיו לסרטים

שיר החתונה (1917)
Die große Abenteuerin (1928)
Mein Freund, der Millionär (1932)
המזומן צוחק (בימוי זולטאן קורדה) (1933)
פרסומיו

Szanin (Huszadik Század, 1909. 1. szám, 281. oldal)
Just Zsigmond irodalmi arcképe (Magyar Figyelő, 1911. 12. szám)
Egy levél (Új Idők, 1912. 38. szám 285. oldal)
Anatole France: A fehér kövön. Epikuros kertje (ismertetés, Nyugat, 1912. 1071. lap)
Giovanni Papini: A beteg úriember utolsó látogatása (Nyugat, 1912. 471. lap)
Lavotta visszatérése (Új Idők, 1913. március)
Aranyásó kalandja oroszlánbőrben (Új Idők, 1916. 16. szám 381. oldal)
Aranyásó és Virginia (Új Idők, 1916. 21. szám 500. oldal)
A mindentudó ötkoronás (Új Idők, 1916. június 18.)
A spittlecountry-i rejtély (Új Idők, 1916. 35. szám 196. oldal)
Szerelmi emlény Polinéziából (Új Idők, 1916. szeptember)
Lady Kentucky csodálatos szokásai (Új Idők, 1916. 46. szám 468. oldal)
Rózsadomb (Új Idők, 1917. 6. szám 139. oldal)
Aranyásó, mint diplomata (Új Idők, 1917. 13. szám 300. oldal)
Őfensége kalapja (részlet a komádiából: Új Idők, 1917. 21. szám 469. oldal)
Zsuzsa férjhez adja a mamáját (Új Idők, 1918. 47. szám 425. oldal)
Himfi szerelmei (Új Idők, 1919. 3. szám 56. oldal)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
נאנדור אויהאי. Magyar Életrajzi Index. Petőfi Irodalmi Múzeum. (ביוגרפיה במוזחאון הספרותי פטפי) .
Takács István: Ujhelyi Nándor. Színészkönyvtár. szineszkonyvtar.hu (ספריית השחקנים: נאנדור אויהאי)
Humorlexikon. Szerk. Kaposy Miklós. Budapest, Tarsoly Kiadó, 2001, 284. p. (לקסיקון ההומור)
Kelecsényi László (2002). "Egy erotikus emigráns". HOLMI. 14. (8.): 1026–1036. נבדק ב-2016-02-20. (מהגר ארוטי - נאנדור אויווארי)
ראו גם

HU BFL – VII.18.d – 05/0652 – 1924
HU BFL – VII.18.d – 05/0383 – 1923
Takács István: Ujhelyi Nándor. Színészkönyvtár. szineszkonyvtar.hu (Hozzáférés ideje: 2016. február 20.)
Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Budapest, Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000.
Magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Benedek Marcell. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1963-1965.
Ujhelyi Nándor. In Magyar Színművészeti Lexikon. Szerk. Erődi Jenő és Kürthy Emil összegyűjtött anyagának felhasználásával... Schöpflin Aladár. [Budapest], Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete, [1929].
Új magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Péter László. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1994.
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Budapest, Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, 1939-2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János.
Párisi Futár; 1932/9. (Nádas S.)
Amerikai Magyar Világ ; 1968/48. (Fábián S.)
Szép Ernő: Kucséber-kosár – Nyugat, 1911. 17. szám
Kosztolányi Dezső: Ujhelyi Nándor – Nyugat, 1914.
Kosztolányi Dezső: 1914 – Nyugat, 1915. 6. szám
Turcsányi Elek: Ujhelyi Nándor – Nyugat, 1921.
Schöpflin Aladár: Magyar Színművészeti Lexikon / IV. kötet – OSZNY Kiadása, 1931.
Berend Pál: Kis emlékezés Ujhelyi Nándorról – Délibáb, 1933. 41. sz. / 22p.
Nekrológja a Pesti Naplóban
נעמה דעי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוגוסט 1988 (בת 36) נווה דקלים, גוש קטיף
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן
 פרסים והוקרה:  מלגת פרדס 
 
נעמה דעי (נולדה ב-19 באוגוסט 1988) היא סופרת ומורה ישראלית.
ביוגרפיה

דעי נולדה בנוה דקלים וגדלה במעלה אדומים בשכונה דתית להורים שעוסקים בתחום החינוך, יש לה שלושה אחים ואחות אחת. הייתה תלמידת אולפנה במעלה אדומים.
דעי עשתה תואר ראשון בלימודי חינוך מיוחד ולימודי ארץ ישראל באוניברסיטת בר-אילן וכשהייתה בשנה השלישית ללימודיה היא חזרה להתגורר במעלה אדומים והחלה לעבוד עם ילדים ממוצא אתיופי. בעקבות הניסיון הזה היא החליטה לנסוע לשליחות של כמה חודשים באתיופיה. בשנת 2013 כשחזרה מאתיופיה כשהייתה במהלך לימודי הכתיבה, כתבה סיפור קצר בשם "על השפה" בעקבות החוויות שלה מהשהות שם. הסיפור זכה במקום השלישי בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ". בשנת 2014 עלתה לגמר "פרס ספיר ליצירה צעירה 2014".
בעקבות אהבתה לכתיבה החלה בלימודי תואר שני בכתיבה יוצרת באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לאחר מכן המשיכה ללימודי תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. בוגרת מחזור ו' של מלגת פרדס של הספרייה הלאומית.
בשנת 2019 יצא ספרה הראשון "צערו העתיק של הירח". הספר היה מועמד לפרס ספיר לספר ביכורים 2019. בשנת 2024 יצא ספרה השני "ופתאום בוקר", שניהם בהוצאת עם עובד. "ופתאום בוקר" נכנס לרשימה הארוכה של פרס ספיר 2024 וזכה בפרס ספר השנה על שם ז'קלין כהנוב.
חיים אישיים

דעי מתגוררת בירושלים, מורה לתנ"ך ולספרות ומחנכת כיתה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (יאסא) תיכון ופנימייה בירושלים.
הערות שוליים

↑   גילי איזיקוביץ, הסופרת נעמה דעי: "היממתי את אמי כשאמרתי שאלוהים לא מקשיב לתפילות", באתר הארץ, 22 בינואר 2024
↑  Facebook, www.facebook.com
1 2  נעמה דעי_אתר עברית
↑  עם עובד_דעי נעמה
↑  אלון פרוכטר, פורסמה הרשימה הארוכה של פרס ספיר לספרות לשנת 2024, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 בנובמבר 2024
↑  המכון למחשבה ישראלית, הזוכה בפרס ספר הפרוזה הישראלי ע"י ז'קלין כהנוב לשנת תשפ"ד – 2024_נעמה דעי, באתר עמוד הפייסבוק הרישמי של המכון למחשבה ישראלית, ‏3 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 23155646251918212539   WorldCat (עם VIAF): 23155646251918212539
נחל צאלים

| --- | --- |

גבים בנחל צאלים
 מידע כללי
 אורך:  32 ק"מ
 אגן ניקוז:  287 קמ"ר
 יובלים:  נחל ענבה, נחל לטאות, נחל אוזנן, נחל סימן, נחל טוב, נחל הרדוף, נחל דומיה, נחל גורני, נחל צפירה, נחל צללית, נחל שפן 
 שפך:  ים המלח
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל צאלים(למפת צפון הנגב רגילה) נחל צאלים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל צאלים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל צאלים מפת נחל צאלים תחתון
 
נחל צאלים
נַחַל צֶאֱלִים (בערבית: وادِي السيّال- ואדי אַ-סֵיַּאל) הוא אחד מנחלי האכזב הגדולים ביותר בנחלי מדבר יהודה היורדים אל ים המלח, אורכו מתחילתו ועד לשפך הוא כ-32 ק"מ. שטח אגן הניקוז של הנחל, כ-287 קמ"ר. הנחל מנקז את אזור דרום מזרח הר חברון סמוך ליישוב מעון ממשיך מצפון לערד ונשפך לים המלח צפונית למצדה. מלבד גֵבֵי מים רבים, המתמלאים מדי שנה לאחר שיטפונות גשמי החורף, נובעים בנחל ארבעה מעיינות.
שם

בערבית מכונה הנחל- "ואדי א-סֵיַאל" שפירושו "הנחל הזורם". שמו העברי ניתן לו בשנות ה-50 והוא נגזר משם העץ צאל. "תַּֽחַת־צֶאֱלִ֥ים יִשְׁכָּ֑ב בְּסֵ֖תֶר קָנֶ֣ה וּבִצָּֽה׃ סֻכֻּ֣הוּ צֶאֱלִ֣ים צִֽלֲל֑וֹ יְ֝סֻבּ֗וּהוּ עַרְבֵי־נָֽחַל." (איוב מ', כ"א-כ"ב). עץ הצאלה במקרא הוא עץ מצל, וסבורים שהוא עץ השיטה.
תוואי הנחל

יובליו העליונים של הנחל מתחילים להיאסף מהאזור המזרחי של דרום הר חברון, על "מדרגת הכפיפה העליונה" בשוליו המזרחיים של דרום הר חברון, משם משתפל נחל צאלים מזרחה במתינות יחסית תוך שהוא "אוסף" אליו נחלים נוספים. בשלב מסוים נכנס נחל צאלים לתוך "במת השוליים המזרחיים", שהיא רצועה צרה לכל אורכו של מדבר יהודה, אשר יורדת במדרגת כפיפה חריפה לעבר ים המלח. בשלב זה נחל צאלים הופך לקניוני, החל מ"ברכת צפירה", בריכה המתמלאת מים בחורף, שם ישנו גֵב הנשאר מלא רוב השנה. מתחת לברכת צפירה יש מפל בגובה של כ-80 מטרים. בלב קניון הנחל נובע כל ימות השנה עין נמר, מעיין מים מתוקים בתוך מערה שפתחה מוסתר על ידי סלעים, ומשם הנחל מתחתר לגיא "בהק", ולערוץ קניוני נוסף החסום כולו בסלעים ועל כן נקרא שם הקטע הזה "גֵיא סלעים". בסיום הגיא, נשפך נחל צאלים לים המלח כארבעה קילומטרים צפונית למצדה.
היסטוריה

ב-1960 משלחת ארכאולוגית בהובלת פרופ' יוחנן אהרוני לנחל צאלים מצאה שרידים משלוש תקופות: הכלקוליתית, הישראלית, ומימי בר כוכבא. הממצאים השונים נמצאו במערת החצים, במערת המגילות ובמערת הגולגולת המצויות על יד ברכת צפירה וליד עין נמר וכללו כלי חרס, ראשי אלה מנחושת ומהמטיט, גרזן נחושת, לוחיות עצם, צדף ושנהב, בדים, מחצלות, סלים וחרוזים בשקיות בד. כמו כן באחת המערות המשלחת מצאה קטעי קלף ופפירוס הכתובים יוונית וארמית ובהם מצוינים שמות עבריים כגון: זכי בן יוסף, חנן בן חנן, ישוע בן יעקב, ישוע בן הלוי ועוד.
בנחל אירעו מספר אירועי טביעה עקב שיטפון בזק: בשנת 2002 טבע למוות בנחל בעת טיול צעיר בן 22 שטייל עם חבריו. הצעיר ניסה לחצות את ערוץ הנחל עם ג'יפ כשנחשול מים הפך את רכבו וסחף אותו במורד הערוץ. גופתו נמצאה יממה לאחר מכן, כ-4 ק"מ ממקום ההסחפות. במהלך סערת דצמבר 2013 טבעו בנחל שני צעירים.
צמחייה

פריחה באגן הנחל: בינואר-פברואר - פריחה של זמזומית המדבר (נפוצה ברמת המדבר). בפברואר - פריחת מקור החסידה השעיר, ציפורני חתול, מנתור מחוספס, בצלציה ארצישראלית, באשן תמים, כדן סגול, רותם המדבר (פריחת הכדנים נדירה במסלול. ריכוז נאה נמצא במקטע קטן בין הר נמר לנחל שפן). באפריל - פריחת דרדר החרחבינה. בספטמבר - פריחת חצבים.
לקריאה נוספת

עדה ירדני, מחקרי מדבר יהודה - תעודות 'נחל צאלים'. בהוצאת אוניברסיטת בן-גוריון והחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1995. ISBN 965-221-029-3
הערות שוליים

↑  מנשה הראל (1971) מסעי מדבר יהודה וים המלח. עם עובד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465735405171  VIAF: 315136299   WorldCat (עם VIAF): 315136299 
31°21′26″N 35°18′28″E﻿ / ﻿31.3573°N 35.3078°E﻿ / 31.3573; 35.3078
אנרגיה פוטנציאלית

אֵנֶרְגִּיָּה פּוֹטֶנְצִיָּאלִית היא אנרגיה האצורה בגוף כלשהו כתוצאה מכוח הפועל עליו, או בתוכו. אנרגיה פוטנציאלית ניתנת להמרה לצורות שונות של אנרגיה – אנרגיה קינטית, אנרגיית חום או אנרגיה פוטנציאלית מסוג אחר, ולבצע עבודה ("פוטנציאל" משמעו סך היכולות או האפשרויות הגלומים בדבר מה).
הגדרה

כאשר פועל על גוף כוח לאורך דרך, מתבצעת עליו עבודה. אם הכוח הוא כוח משמר, עבודה זו תלויה רק בהעתק נקודות הקצה שביניהן פעל הכוח (ולא במסלול התנועה). במקרה כזה ניתן להגדיר את האנרגיה הפוטנציאלית של הגוף שנע בהשפעת הכוח כתלות במיקומו במרחב כעבודה שמבצע הכוח על גוף כאשר הוא נע מנקודת ייחוס עד לנקודה זו במסלול כלשהו. מאחר שהכוח משמר, העבודה תלויה רק בנקודות הקצה, והאנרגיה הפוטנציאלית של הגוף תלויה רק בהעתק שלו:
במערכת שבה פועלים רק כוחות משמרים, האנרגיה המכנית (סכום האנרגיה הפוטנציאלית והאנרגיה הקינטית) משתמרת:
או בניסוח שקול:
כאשר מושקעת בגוף מסוים אנרגיה על מנת להביאו למיקום מסוים ואנרגיה זו לא נפלטת בחזרה לסביבה, האנרגיה שהושקעה נאצרת בגוף כתוספת לאנרגיה הפוטנציאלית. את התוספת לאנרגיה הפוטנציאלית ניתן לחשב באמצעות אינטגרציה של הכוח לאורך המסלול מהמיקום ההתחלתי עד למיקום החדש:
\Delta U=U_{f}-U_{i}=-\int _{C}{\vec {F}}\cdot {\vec {dl}}
כאשר  {\vec {dl}} הוא אלמנט דיפרנציאלי מתוך מסלול שכיוונו מהנקודה ההתחלתית לנקודה הסופית. תוצאת האינטגרל אינה תלויה בבחירת המסלול, לכן לרוב נוח לבחור מסלול ש'רץ' על כל קואורדינטה בנפרד. לדוגמה, בקואורדינטות קרטזיות:
\Delta U=-\int _{x_{min}}^{x_{max}}{{\vec {F}}\cdot {\vec {dx}}}-\int _{y_{min}}^{y_{max}}{{\vec {F}}\cdot {\vec {dy}}}-\int _{z_{min}}^{z_{max}}{{\vec {F}}\cdot {\vec {dz}}}
(כיוון הווקטורים  {\vec {dx}},{\vec {dy}},{\vec {dz}} הוא כיוון המסלול ולאו דווקא הכיוון החיובי של הצירים.)
הכוח הפועל על הגוף הנובע מהאנרגיה הפוטנציאלית יפעל בכיוון שבו האנרגיה הפוטנציאלית קטנה, וגודל הכוח הוא נגזרת האנרגיה הפוטנציאלית לפי קואורדינטה (בדרך כלל מיקום). במרחב התלת־ממדי הכוח הוא הגראדיאנט של האנרגיה הפוטנציאלית:
כוח זה מקטין את האנרגיה הפוטנציאלית וממיר אותה לסוג אחר של אנרגיה, לרוב לאנרגיה קינטית או לחום. לכן, האנרגיה הפוטנציאלית היא העבודה שיש ביכולתו של גוף לבצע כתוצאה משינוי ההעתק שלו.
לדוגמה, האנרגיה הפוטנציאלית של כוח רדיאלי שגודלו קטן באופן ריבועי, כלומר כוח מהצורה  {\vec {F}}=-{\kappa  \over r^{2}} - היא  U=-{\kappa  \over r}. כוח הכבידה והכוח החשמלי הם כוחות כאלה. במקרה כזה, מערכת הייחוס לרוב נבחרת כך שהאנרגיה הפוטנציאלית מתאפסת כאשר העתק הגוף הוא אינסוף.
הגדרה > שיווי משקל

בנקודת קיצון של האנרגיה הפוטנציאלית כתלות במקום, הכוח מתאפס והמערכת נמצאת בשיווי משקל מכני. סביב נקודות מינימום הכוח פועל בכיוון נקודת המינימום ולכן הוא נקרא כוח מחזיר, ונקודת המינימום מהווה שיווי משקל יציב. גם בנקודות מקסימום הכוח מתאפס, אולם סביב נקודות מקסימום הכוח פועל בכיוון המנוגד אליהן ולכן נקודות מקסימום מהוות שיווי משקל רופף.
האנרגיה הפוטנציאלית של מתנד הרמוני במימד אחד – מערכת הפועלת בהשפעת כוח מחזיר מהצורה  \ F=-kx - היא  U={1 \over 2}kx^{2}, כאשר x הוא ההעתק מנקודת שיווי המשקל של המערכת.
סוגי אנרגיה פוטנציאלית > אנרגיה כבידתית

אנרגיה כבידתית היא האנרגיה הפוטנציאלית שנובעת מכוח הכבידה:
כאשר G הוא קבוע הכבידה ו- m_{1},m_{2} המסות שביניהן פועל הכוח.
אנרגיה בשדה כבידה אחיד היא האנרגיה הפוטנציאלית של מסה m בשדה כבידה אחיד, כמו גוף הנע בהשפעת כוח הכובד בקירוב של גבהים קטנים ביחס לרדיוס כדור הארץ:
כאשר g תאוצת הכובד ו-h הגובה מעל נקודת ייחוס כלשהי (לדוגמה הגובה מעל פני האדמה). את נקודת הייחוס ניתן לבחור באופן שרירותי, שכן תוספת קבוע כלשהו אינה משנה את הפרש האנרגיות, שהוא הגודל הרלוונטי במרבית הבעיות. הכוח הנובע מהאנרגיה זו הוא F=mg והוא גורם להאצת הגוף כלפי מטה בתאוצת הנפילה החופשית תוך המרת האנרגיה הפוטנציאלית לאנרגיה קינטית. אנרגיה כבידתית יכולה לשמש בתור אנרגיה הידרואלקטרית לייצור חשמל בתחנת כוח הידרואלקטרית.
אנרגיה פוטנציאלית אפקטיבית משמשת לתיאור מערכת בקואורדינטות קוטביות כמו בעיה דו-גופית. גודל זה מכיל הן את האנרגיה הכבידתי ובנוסף לה רכיב של האנרגיה הקינטית התלוי בהעתק. אנרגיה פוטנציאלית אפקטיבית שימושית במיוחד בחישובי מסלולים ובעיות פיזור במכניקה אנליטית.
סוגי אנרגיה פוטנציאלית > אנרגיה אלסטית

אנרגיה אלסטית היא אנרגיה פוטנציאלית שמקורה בכוחות חשמליים פנימיים שבין חלקיקי מוצק. האנרגיה האגורה בקפיץ אידיאלי, לפי חוק הוק, היא זו של הכוח F=-kx:
תנועה בהשפעת אנרגיה פוטנציאלית כזו נקראת תנועה הרמונית פשוטה.
סוגי אנרגיה פוטנציאלית > אנרגיה חשמלית

אנרגיה חשמלית היא אנרגיה פוטנציאלית שנובעת מכוחות הנגרמים על ידי מטענים חשמליים (ראו גם מתח חשמלי).
אנרגיה פוטנציאלית אלקטרוסטטית היא האנרגיה הפוטנציאלית של מטענים במנוחה, הנובעת מחוק קולון. האנרגיה הפוטנציאלית האלקטרוסטטית של זוג מטענים נקודתיים היא:
כאשר  \epsilon _{0} הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק ו-r המרחק בין המטענים. פוטנציאל חשמלי הוא האנרגיה האלקטרוסטטית של יחידת מטען במערכת. שדה חשמלי הוא כוח חשמלי ליחידת מטען, ולכן הקשר בין פוטנציאל חשמלי ושדה חשמלי דומה לקשר בין אנרגיה פוטנציאלית וכוח.
אנרגיה פוטנציאלית אלקטרודינמית (או אנרגיה אלקטרומגנטית) היא אנרגיה פוטנציאלית שנובעת מכוח לורנץ – הכוח שפועל על מטען חשמלי בהשפעת שדה חשמלי ושדה מגנטי. ניתן לייחס את האנרגיה האלקטרומגנטית ישירות לשדה האלקטרומגנטי:
כאשר  \epsilon _{0}\epsilon _{r} הוא המקדם הדיאלקטרי של התווך,  {\vec {E}} השדה החשמלי,  \mu _{0}\mu _{r} המקדם המגנטי של התווך,  {\vec {B}} השדה המגנטי והאינטגרל הוא על כל המרחב.
שטף האנרגיה האלקטרומגנטית מתואר על ידי וקטור פוינטינג, והוא שימושי במיוחד לתיאור קרינה אלקטרומגנטית. ניתן להמיר את אנרגיית האור לצורות אנרגיה אחרות: בבליעת אור היא מומרת לאנרגיית חום, בפוטוסינתזה לאנרגיה כימית, ובתא פוטו-וולטאי לאנרגיה פוטנציאלית אלקטרוסטטית.
סוגי אנרגיה פוטנציאלית > אנרגיה כימית

אנרגיה כימית היא אנרגיה פוטנציאלית חשמלית שאגורה בקשרים כימיים שבין אטומים במולקולות או בקשרים בין מולקולריים. אנרגיה כימית הופכת לצורות אחרות של אנרגיה בתגובה כימית, כמו בעירה, פוטוסינתזה ואלקטרוכימיה.
סוגי אנרגיה פוטנציאלית > אנרגיה גרעינית

אנרגיה גרעינית היא אנרגיה פוטנציאלית שאגורה בחלקיקים שבגרעין האטום. היא נובעת מהכוח הגרעיני ומהכוח הגרעיני החלש. האנרגיה הגרעינית יכולה להשתחרר בביקוע גרעיני, בהיתוך גרעיני או בהתפרקות רדיואקטיבית.
ראו גם

אנרגיה מכנית
כוח משמר
חוק שימור האנרגיה
בור פוטנציאל
המילטוניאן
אנרגיה קינטית
גרף של אנרגיה פוטנציאלית של גוף כתלות במיקומו. הגרף מכיל בור פוטנציאל, והכוח פועל בכיוון תחתית הבור המהווה נקודת שיווי משקל יציב.
פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  10 בינואר 2005
 החלטה
 חוק אימוץ ילדים מאפשר מתן צו אימוץ שמבקש אדם החי במסגרת זוגיות חד מינית לילדו של בן זוגו. נסיבות הזוגיות החד-מינית אינן גורם עקרוני השולל אפשרות לאמץ, אלא שיקול במכלול השיקולים שעיקרם טובת הילד.
 חברי המותב
 חברי המותב:  אהרן ברק, אליהו מצא, מישאל חשין, יעקב טירקל, דורית ביניש, אליעזר ריבלין, אדמונד לוי, אשר גרוניס, מרים נאור.
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  אהרן ברק
 דעות נוספות:  דעות מיעוט אליהו מצא, אדמונד לוי
 
פסק דין יָרוּס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה ניתן בבית המשפט העליון בישראל בינואר 2005, בע"א 10280/01, ובו נעתר בית המשפט לבקשתן של טל ואביטל ירוס-חקק, בנות זוג לסביות המקיימות יחד תא משפחתי, לאמץ זו את ילדיה של זו.
בפסק הדין התקבל ערעורן של בנות-הזוג ירוס-חקק על החלטת בית המשפט המחוזי, שדחה ערעור על החלטת בית המשפט לענייני משפחה, שסירב בשנת 1997 לפנייה של השתיים בבקשה לאימוץ הדדי של ילדיהן. ההליך המשפטי, מהגשת הבקשה הראשונה לבית המשפט לענייני משפחה ועד להכרעה בבית המשפט העליון, ארך שמונה שנים. בעת מתן פסק הדין חיו השתיים ביחד 15 שנה, והיו להן שלושה ילדים מתרומות זרע אנונימיות.
את בנות הזוג ירוס-חקק ייצגו בדיונים עו"ד צבי ריש ועו"ד עירא הדר, פעילה למען זכויות להט"ב בישראל. הערעור נידון על ידי הרכב מורחב של תשעה שופטים בראשותו של נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, והתקבל ברוב של שבעה נגד דעתם החולקת של אדמונד לוי ואליהו מצא. בית המשפט הכריע כי אין מניעה שבת זוגה של אם ביולוגית לילד תאמץ את ילדיה של האם, והשיב את התיק לבית המשפט לענייני משפחה כדי שזה יבחן את הראיות ויחליט אם מתקיימות "נסיבות מיוחדות" ואם האימוץ הוא "לטובת הילד", כפי שדורש חוק אימוץ ילדים. בעקבות פסק הדין ניתנו בפברואר 2006 צווי אימוץ לבנות הזוג ירוס-חקק, והן הפכו לזוג ההורים החד-מיניים הראשון בישראל שקיבל צו אימוץ בפועל.
רקע > הרקע המשפטי

חוק אימוץ ילדים, התשמ"א-1981, אינו מכיר מפורשות באפשרות שבן זוג למערכת יחסים חד-מינית יאמץ את ילדיו הביולוגיים של בן זוגו. סעיף 3 לחוק קובע:
אין אימוץ אלא על ידי איש ואשתו יחד; ואולם רשאי בית משפט ליתן צו אימוץ למאמץ יחיד –

(1) אם בן זוגו הוא הורה המאומץ או אימץ אותו לפני כן;

(2) אם הורי המאומץ נפטרו והמאמץ הוא מקרובי המאומץ ובלתי נשוי.
סעיף 25 לחוק קובע:
25. נוכח בית המשפט שהדבר יהיה לטובת המאומץ, רשאי הוא, בנסיבות מיוחדות, ומטעמים שיציין בהחלטתו, לסטות מסייגים אלה: 

...

(2) פטירת הורי המאומץ וקרבת המאמץ לפי סעיף 3(2);...
במקרה קודם, המכונה "בג"ץ פלונית", איפשר בית המשפט העליון, בהרכב מורחב בן תשעה שופטים, לידועה בציבור לאמץ את ילדי הידוע-בציבור שלה; עמדת היועץ המשפטי לממשלה הייתה כי יש להחיל את סעיף 25 רק במקום שבו למאומץ אין הורה שמגדל אותו והוא גדל במוסד. בכך הביע בית המשפט העליון את דעתו כי את הוראת סעיף 3 לחוק, שלפיה "אין אימוץ אלא על ידי איש ואשתו יחד", ניתן להגמיש באמצעות הפעלת שיקול הדעת השיפוטי על פי סעיף 25, "לטובת המאומץ". עם זאת, עד לפסק דין ירוס-חקק לא הביע בית המשפט את דעתו כי בנסיבות של הורות חד-מינית "טובת המאומץ" מתבטאת באימוצו על ידי בן הזוג שאינו הורהו הביולוגי.
רקע > תקדים ברנר-קדיש

בשנת 2000 קיבל בית המשפט הגבוה לצדק את עתירתן של בנות הזוג רותי וניקול ברנר-קדיש (שהוגדרו בפסק הדין כ"שותפות לחיים מזה שבע שנים"), הורה למדינה לרשום כחוקי את צו האימוץ שהוציא בית משפט בקליפורניה ואישר את ניקול ברנר-קדיש כהורה מאמץ לילדה של רותי ברנר-קדיש שנולד מתרומת זרע.
משביקשו בנות הזוג ברנר-קדיש את רישום האימוץ במשרד הפנים, טען המשרד כי אין אפשרות טכנית לרישום – לא בשל התנגדות עקרונית ליחסים חד-מיניים, אלא בשל אי-נכונות גלויה לעין של הרישום המבוקש, והצורך לרשום את שמות "האב" ו"האם" ברישום בתעודת הזהות.
בית המשפט העליון הורה לשר הפנים לרשום את האימוץ, אך זאת מן הטעם כי הדבר מחויב מטעמים של משפט בינלאומי פרטי המחייבים כי מעמד אישי של אדם יוכר באופן אחיד בכל מדינה ומדינה, וכי פקיד הרישום אינו מוסמך לקבוע את תוקפו של הרישום שאותו הוא נדרש לרשום, אלא אם "אי נכונותו גלויה לעין ואינה מוטלת בספק" (מה שאינו נכון במקרה זה), לאור העובדה הברורה כי לכל מאומץ שהוא יש שתי אמהות, האם הביולוגית והאם המאמצת. על אף שבית המשפט נמנע מלדון בשאלות הנוגעות לזוגיות חד-מינית, והתקדים התייחס אך ורק לרישום אימוץ מחו"ל במרשם האוכלוסין, ולא לאימוץ במדינת ישראל ועל פי חוקיה, החליטה הפרקליטות לבקש דיון נוסף בשאלה זו. בסופו של דבר משכה הפרקליטות את בקשתה, ובינואר 2008 הודיעה כי עמדתה היא כי פסק הדין חל רק על סוגי מקרים דומים למקרה ברנר-קדיש (דהיינו רישום אימוץ בחו"ל). יש שראו במשיכת הבקשה לדיון נוסף התחייבות של המדינה כי משרד הפנים יכיר באימוצים אחרים שנעשו בחו"ל לילדים ביולוגיים במשפחות חד-מיניות.
מקרה ברנר-קדיש לא התייחס להוראות חוק האימוץ הישראלי, אלא לאפשרות להכיר בפסק דין לאימוץ שניתן בחו"ל, על פי הקריטריונים הנהוגים שם. גם לאחר המקרה נותרה האפשרות כי בית המשפט יורה על מתן צו אימוץ בנסיבות של הורות חד-מינית, בגדר שאלה פתוחה.
רקע > הרקע האישי לעתירה

טל ירוס-חקק ואביטל ירוס-חקק חיו יחדיו וניהלו משק בית משותף מאז יולי 1989. שתיהן בעלות תואר דוקטור: טל היא ראש החוג לריפוי בעיסוק באוניברסיטת תל אביב ואביטל היא חוקרת בתחום הסרטן במכון של משרד הבריאות. שם משפחתן הכפול נובע מכך שכל אחת מהן צירפה לשם משפחתה את שם המשפחה של בת-זוגה. במהלך חייהן המשותפים החליטו השתיים להביא ילדים לעולם באופן שכל אחת מהן תהרה מתרומת זרע של תורם אנונימי. בדרך זו ילדה טל שני בנים ואביטל ילדה בן אחד.
בשנת 1992, לאחר הולדת הילד הראשון, חתמו בנות הזוג על הסכם לחיים משותפים (מעין הסכם טרום נישואים), ובו הסדירו ענייני רכוש וכן עניינים הנוגעים לגידול הילדים שייוולדו לכל אחת מהן. במסגרת ההסכם נטלה כל אחת מהשתיים אחריות משפחתית מלאה כלפי כל הילדים שייוולדו למי מהן, לרבות דאגה ואחריות משותפת למזונות לכל אחד מהילדים עד לגיל 21. בנוסף, חיברו השתיים צוואה שכללה הוראות כיצד להבטיח את כלכלתם ומילוי יתר צורכיהם של שלושת הילדים. מאז נולדו הילדים, גידלו אותן בנות הזוג ירוס-חקק במשמורת ילדים משותפת, וללא כל הבחנה – מצד מי מהן – לעובדת קיומו של קשר ביולוגי או היעדרו. גם הילדים מתייחסים לבנות הזוג ירוס-חקק כאל אמהותיהם לכל דבר ועניין, אף שכל אחד מהם יודע מי היא אמו הביולוגית.