stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס אנדרוס
ביוגרפיה

לואיס אנדרוס נולד בסידני שבאוסטרליה בשנת 1896, למשפחה בעלת שורשים סקוטיים.
בנובמבר 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, התגייס ליחידת הפרשים הקלה הראשונה של הצבא האוסטרלי. במצרים סופח לגיס המשלוח Camel Transport Corps הממונע בגמלים (CTC). הגיע לארץ ישראל עם כוחות האימפריה הבריטית שלחמו בטורקים. בשנת 1920 השתחרר מהצבא בדרגת קפטן (סרן) ונשאר בארץ ישראל כאיש הממשל הצבאי הבריטי, שקדם לכינון המנדט הבריטי, ובהמשך כאיש ממשל ומנהלה של ממשלת המנדט. במאורעות תר"פ, בחודש מאי 1920, סייע למגני חדרה לעמוד בפני התוקפים הערבים. אנדרוס ועמו שני שוטרים יהודים עבר ביישובים שבסביבת חדרה והכין את תושביהם להגנה. בסיבובו הגיע לחדרה והביא לתושביה רובים ותחמושת. מתחנת הרכבת של חדרה התקשר בטלפון לממשל המחוזי בחיפה וביקש לשלוח מטוס לעזרת מגני המושבה. במאורעות תרפ"ט, ב-1929, חש לחלץ מביסאן עשרים משפחות יהודיות שהתגוררו בעיר. כן עזר ליישובי הגליל ועמק יזרעאל להיערך נגד התוקפים הערבים.
במהלך שירותו בממשל המנדטורי שימש במגוון רחב של תפקידים מנהליים. היה איש הממשל המחוזי בצפון, שופט בית המשפט המחוזי בחיפה בשנים 1921–1922, ומ-1929 עד 1932 שימש פעמים אחדות כמושל מחוז הצפון בפועל. בשנת 1932 נתמנה לקצין לענייני פיתוח במחלקת הפיתוח של ממשלת המנדט ויועצו של הנציב העליון. מ-1933 עד 1936 שימש פעמים אחדות כרשם האגודות השיתופיות. כן שימש כחבר בוועדה לפיתוח החקלאות והממונה על מסי המקרקעין.
אנדרוס היה אחד המעטים מבין פקידי המנדט שהיו נאמנים לרוחה של הצהרת בלפור בדבר כינון בית לאומי ליהודים בפלשתינה  והיה אוהד התנועה הציונית ותנועת ההתיישבות. בהיותו אחד האישים שהעידו בפני ועדת פיל, הוא הפריך בעדותו, מספרית ועובדתית, את טענת הערבים בדבר נישול המוני של אריסים ערבים מאדמות שנמכרו ליהודים ובמידה רבה היה אחראי לכך שלמורת רוחם של הערבים הוועדה החליטה ביולי 1937 לחלק את ארץ ישראל המערבית למדינה יהודית ולמדינה ערבית. כמו כן, במסגרת פעילותו הרשמית בתפקידיו השונים הוא דאג להעביר לחזקת היהודים קרקעות בהיקף של עשרות אלפי דונמים, סייע בהקמת יישובי חומה ומגדל, ועשרות יישובים שהוקמו באזור עמק החולה, עמק בית שאן ועמק חפר חייבים לו את עצם הקמתם. בנוסף לכל זאת, בראשית המרד הערבי הגדול הציל את קבר רחל מפיצוץ בידי הבריטים. הללו סברו בטעות כי דווקא משם באות יריות שירו הערבים על התחבורה בציר חברון-ירושלים ואנדרוס היה זה שהורה להם ברגע האחרון להסיר את הדינמיט שכבר הוצמד לקבר.
בקיץ 1937 פיצלו הבריטים את מחוז הצפון והפרידו ממנו את נפות עכו, נצרת, טבריה וביסאן, שאורגנו במסגרת מחוז חדש, מחוז הגליל, והעמידו בראשו את אנדרוס. נפות ג'נין, שכם, טולכרם וחיפה הופרדו ממחוז הצפון. הערבים ראו בכך צעד לקראת חלוקת הארץ וצירוף הגליל למדינה יהודית. אנדרוס הפעיל יד חזקה נגד המורדים הערבים בגליל, האיץ בפעילות המשטרה והטיל קנסות קיבוציים על כפרים שנחשבו לעוינים לכיבוש הבריטי . למשך פרק זמן מסוים הצליח להחזיר את השקט לגליל. אנדרוס נהג להשתתף כאורח בעליות על הקרקע של יישובי חומה ומגדל.
ב-26 בספטמבר 1937, בדיוק ביום הולדתו ה-41, בעת ששימש כמושל מחוז הגליל, הגיע אנדרוס לתפילת ערבית של יום ראשון בכנסייה האנגליקנית בנצרת. בקרבת הכנסייה ארבו לו ארבעה אקדוחנים ערבים, ירו בו תשעה כדורים והוא נהרג במקום. שוטר שליווה אותו כשומר ראש, נפגע אף הוא ומת אחר כך מפצעיו. לואיס אנדרוס הובא לקבורה בבית הקברות הפרוטסטנטי שעל יד בית הספר גובאט בהר ציון שבירושלים. הוא הותיר אחריו אישה, מיוד אליזבת, בן ושתי בנות.
בעקבות הרצח

ביישוב עורר הרצח סערת רגשות. הבריטים ראו בו הפרת הסכם בלתי כתוב לפיו לא פגעו הערבים בפקידי השלטון הבריטי במשך כל תקופת המאורעות עד אז. ימים אחדים לאחר הרצח פוזרו הוועד הערבי העליון וכל הוועדות הלאומיות הערביות והוצאו אל מחוץ לחוק. במקביל, הדיחו הבריטים את המופתי של ירושלים, חאג' אמין אל-חוסייני מכל תפקידיו והוציאו נגדו צו מעצר, שהוביל לבסוף לבריחתו מארץ ישראל. לאחר הרצח עצרה משטרת המנדט עשרות אנשים בכפרים הערבים בגליל ובשומרון, בהם מוכתרים וקאדים. ביישובים היהודים נערכו אזכרות לזכרו.
לואיס אנדרוס היה הראשון מבין אנשי שלטון המנדט שנרצחו על ידי ערבים בזמן המרד הערבי. לאחר הירצחו הם החלו לפגוע בחיילים ושוטרים רבים ובמספר אישים בריטים ידועים, בהם ג'יימס לסלי סטרקי, הארכאולוג הנודע, חושף עתיקות תל לכיש, ולטר מופאט סגן מושל ג'נין וג'ורג' דורנט סנדרסון, מזכירו של צ'ארלס טאגארט.
לאחר הרצח, המועצה המקומית בעפולה קראה על שמו את הכיכר המרכזית בעיר. עם קום מדינת ישראל הוסב שמה של הכיכר ל"כיכר העצמאות".
בפברואר 1938 הונחה אבן הפינה לבית חולים על שמו בנתניה. לבית החולים הוקצה שטח של 20 דונמים דרומית לעיר, אך בנייתו לא יצאה לפועל. כיום קרויים על שמו רחובות בנתניה ובתל אביב.
עדות על אנדרוס

חיה ארד, חברת קיבוץ בית זרע, פרסמה רשימה על ההצגה "כיצד חוגגין" שערכו בקיבוץ בית זרע במלאת עשור לעלייה על הקרקע. בין שאר דבריה היא כתבה:
"שני ערבים רצופים הוצגה הצגתנו על במה, בין המקלחות לבית הנוער. מוזמנים רבים מן הסביבה צפו בה. ביניהם היה גם מושל הגליל הבריטי – לוּאִיס אֶנְדרוּס ופמלייתו. הם השתעשעו עם פעוטינו ושוחחו עם חברים... האיש – אנדרוס – היה חובב ישראל, ועל כן נרצח למחרת צפייתו בהצגתנו, על מדרגות כנסייה בנצרת (ויש שם לוח לזכרו). המרד הערבי ששכך למשך שנה, התעורר באותו יום – 26.9.1937."
הערות שוליים

↑  Northern Commissioner in Beisan, פלסטיין בולטין, 24 באוגוסט 1925
↑  פגישה לגוש חרוד עם מר אנדרוס, דבר, 17 במאי 1937
↑  נדב שרגאי, חוב של כבוד, באתר ישראל היום, 21 באוקטובר 2016
↑  מחוז חדש בצפון - מחוז בגליל שיכלול את טבריה, צפת עכו, נצרת ובית־שאן ומושלו - מר אנדרוס, דבר, 15 ביולי 1937
↑  חדשות היום, הארץ, 15 ביולי 1937
↑  מר אנדרוס בישובי העמק והגליל, דבר, 18 באפריל 1937
↑  הטרור הערבי שלא נבלם ע"י הממשלה מתגבר והולך, דבר, 28 בספטמבר 1937
↑  מאסרים רבים עקב רצח אנדרוס, דבר, 28 בספטמבר 1937
↑  נערכו אזכרות בכל הארץ, דבר, 4 באוקטובר 1937
↑  ביום השבעה לרצח אנדרוס חורשה בגליל ורחבה בעפולה, דבר, 4 באוקטובר 1937
↑  יצחק רמון, רחבת אנדרוס בעפולה, דבר, 23 באוגוסט 1938
↑  כיכר העצמאות, הצופה, 11 ביוני 1956
↑  הונחה אבן היסוד לבית החולים ע"ש ל. אנדרוס בנתניה, דבר, 27 בפברואר 1938
↑  בית החולים שלא הוקם - ביה"ח ע"ש אנדריוס
↑  סיפורו של רחוב: אנדריוס לואי, באתר "מורשת נתניה" של עיריית נתניה
↑  מדריך הרחובות באתר עיריית תל אביב-יפו
↑  אלישע פורת, פליט התיאטרון האוונגרדי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 ביוני 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008916184405171  BnF: cb15527537j (data)  VIAF: 316444850   WorldCat (עם VIAF): 316444850
לירון בסיס

לירון בסיס (נולד ב-26 במרץ 1974 בחיפה) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה > קריירת מועדונים

לירון בסיס החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה. לאחר שלא מצא את מקומו הושאל למועדון הכדורגל נווה יוסף מהליגה הארצית לנוער. בסיס הצטיין בשורות נווה יוסף, כבש שערים רבים ועלה איתה לליגה העילית. כעבור שנתיים הוא חזר למכבי חיפה, ועלה לבוגרים בגיל 18, אבל שותף רק במשחקים בודדים כמחליף.
בעונת 1994/95 הגיע בסיס להפועל חיפה, ושיחק בקבוצה גם בעונה שאחריה, אבל לא בלט במיוחד. ב-1996 הוא הצטרף להפועל באר שבע שהודרכה על ידי אלי גוטמן. בבאר שבע הוא התגלה כחלוץ מצטיין, כשהוא משתף פעולה עם ג'ובאני רוסו. באותה עונה הם זכו בגביע המדינה לאחר שבסיס בישל לרוסו את שער הניצחון בגמר. כשגוטמן הגיע להפועל חיפה ב-1997 הוא הביא עמו את רוסו ובסיס מבאר שבע. בסיס הפך לאחד השחקנים החשובים במערך של גוטמן בעמדת הקיצוני השמאלי. באותה עונה הוא הוכתר כמלך השערים של הקבוצה עם 11 שערים וזומן לסגל הנבחרת. זכורים במיוחד שני השערים שכבש בניצחון 2–4 על מכבי חיפה בדרבי. בעונת 1998/99 היה בסיס אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, שזכתה באליפות ההיסטורית, וכבש שבעה שערים.
לאחר האליפות הוא עזב את הפועל חיפה והצטרף למכבי תל אביב, אבל לא השתלב בהרכב ועבר למ.ס. אשדוד ומשם לבית"ר ירושלים ומכבי פתח-תקווה. בעונת 2002/03 חזר אלי גוטמן להפועל חיפה, כדי להעלות אותה בחזרה לליגת העל. הוא צרף פעם נוספת את לירון בסיס שכבש שבעה שערים, אך הקבוצה כשלה במשימה ושניהם עזבו בסיום העונה. לאחר מכן שיחק עונה אחת במכבי פתח תקווה ובמכבי נתניה. ב-2005 הוא הצטרף למכבי עמישב פתח תקווה בליגה ב', עלה איתה ליגה, ובהמשך מונה למאמן הקבוצה.
קריירה > נבחרת

ב-1994 זומן לנבחרת ישראל הצעירה. בשורותיה, הופיע בשישה משחקים, בהם כבש שני שערים.
חיים אישיים

ב-2002 נישא למפיקת האירועים אירית רחמים. ב-2012 הם התגרשו. להם שני בנים משותפים.
ב-2016 התחתן בשנית עם רחלי ולהם בת משותפת.
חשד למעורבות בפלילים

ב-29 במאי 2024 דווח בכלי תקשורת ברוסיה כי בסיס נעצר במוסקבה על ידי האינטרפול בחשד להונאה, לבקשת הרשויות בגרמניה, זאת בעקבות צו מעצר שהוצא נגדו. לפי הפרסומים, חושדות רשויות האכיפה בגרמניה שבסיס וישראלים נוספים, שחלקם קשורים לעבריינים בארץ ובאירופה, הקימו בבניין משרדים בטביליסי בירת גאורגיה סניף של רשת הונאה גדולה, שבו הועסקו עשרות מקומיים וכמה אזרחים מאירופה דוברי השפה הגרמנית.
על פי החשד היה בסיס גורם בכיר ברשת ההונאה והיה בקשר עם אותם מוקדנים במשרדים בגאורגיה ששכנעו אזרחים גרמנים להשקיע באופציות בינאריות ובסחר במטבעות קריפטו. אותם משקיעים גילו יום אחד שאיבדו את כספם.
תארים

גביע המדינה: 1996/97
ליגת העל: 1998/99
גביע הטוטו לאומית: 2004/05
הערות שוליים

↑  איתמר אייכנר, דיווח ברוסיה: כדורגלן העבר לירון בסיס נעצר בחשד להונאה, באתר ynet, 30 במאי 2024
↑  שמעון איפרגן, ‏"לירון בסיס וישראלים נוספים הונו פנסיונרים במיליונים", באתר ‏מאקו‏, 4 ביוני 2024
למבורגיני סנטנריו

| --- | --- |

למבורגיני סנטנריו רודסטר
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  2017-2016
 יחידות שיוצרו:  20 קופה ו-20 רודסטר
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן תחת המותג אאודי
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  קופה או רודסטר בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,924 מ"מ
 רוחב:  2,062 מ"מ
 גובה:  1,143 מ"מ
 משקל:  קופה: 1,520 ק"ג רודסטר: 1,570 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,700 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V12 בנפח 6.5 ליטר המספק  770 כ"ס ב-8,600 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 קשר:  למבורגיני אוונטאדור
למבורגיני סנטנריו (באנגלית: Lamborghini Centenario) היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה בין השנים 2016 ל-2017. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2016 לציון יום הולדתו ה-100 של מייסד החברה, פרוציו למבורגיני.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V12 צילנדרים בנפח 6.5 ליטר המספק 770 כ"ס ב-8,600 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 2.8 שניות והמהירות המרבית עומדת על 350 קמ"ש (217 מייל לשעה).
סנטנריו רודסטר

היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, ההבדל היחיד הוא המשקל אשר ירד ל-1,570 ק"ג עקב שהוסר הגג. היא נחשפה באוגוסט 2016.
במדיה

הסנטנריו מופיע כרכב בסדרת משחקי הווידאו Forza, כמו כן גם באספלט 8 ובאספלט 9.
הערות שוליים

↑  cartube, למבורגיני סנטנריו: לכבוד 100 שנים למייסד החברה - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  cartube, למבורגיני חושפת את הסנטנריו רודסטר - cartube, באתר www.cartube.co.il
לואישהאם (רובע)

רובע לוּאִישְהֶאם של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Lewisham, ‏האזנהקובץ:En-uk-LBLewisham.ogg‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בדרום מזרח העיר, ומהווה חלק מלונדון הפנימית.
היסטוריה

רובע לואישהאם הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המטרופוליני של לואישהאם והרובע המטרופוליני של דפטפורד שהוקמו בשנת 1900 כחלק ממחוז לונדון.
לאורך השנים נערכו מספר שינויים בגבולות הרובע, שהמשמעותיים ביותר נערכו בשנת 1996 עת העבירו את שטח המספנות המלכותיות בדפטפורד לרובע גריניץ'.
גאוגרפיה

הרובע מוקף על ידי הרבעים גריניץ' במזרח, ברומלי בדרום וסאת'ק במערב. בצפון גובל הרובע בנהר התמזה ומעברו הצפוני נמצא אי הכלבים ברובע טאוור האמלטס. 
ברובע עוברים הנחלים: דפטפורד קריק, הנהר פול, הנהר קוואגיי והנהר רייבנסבורן.
גאוגרפיה > שכונות

שכונות הרובע העיקריות הן:
בל גרין (Bell Green)
בלינגהאם (Bellingham)
בלקהית' (Blackheath)
ברוקליי (Brockley)
גרוב פארק (Grove Park)
דאונהאם (Downham)
הונור אוק (Honor Oak)
הית'ר גרין (Hither Green)
דפטפורד (Deptford)
לואישהאם (Lewisham)
לידיוול (Ladywell)
ניו קרוס (New Cross)
סידינהאם (Sydenham)
סנט ג'ונס (St John's)
פורסט היל (Forest Hill)
קטפורד (Catford)
קרופטון פארק (Crofton Park)
אוכלוסין

לפי מפקד שנערך בשנת 2001, ברובע מתגוררים 248,922 תושבים מהם 66% לבנים, 12% שחורים ממוצא קריבי ו- 9% שחורים ממוצא אפריקאי.
מחצית מאוכלוסיית הרובע מתגוררים בדירות הנמצאות בבעלותם.
שלטון מקומי ופוליטיקה

הרובע מנוהל על ידי מועצה מבצעת בת חמש מחלקות: ילדים וצעירים; שירותים קהילתיים; שירות לציבור; מקורות; שיקום שכונות
בחירות למועצת הרובע:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | שליטה מלאה במועצה | לייבור | הליברל-דמוקרטים | הירוקים | שמרנים | אחרים |
| 2006 | אין | 26 | 17 | 6 | 3 | 2 |
| 2002 | לייבור | 45 | 4 | 1 | 2 | 2 |
| 1998 | לייבור | 61 | 4 | - | 2 | - |
| 1994 | לייבור | 63 | 3 | - | 1 | - |
| 1990 | לייבור | 58 | 3 | - | 6 | - |
| 1986 | לייבור | 50 | - | - | 17 | - |
| 1982 | לייבור | 43 | - | - | 24 | - |
| 1978 | לייבור | 44 | - | - | 23 | - |
| 1974 | לייבור | 51 | - | - | 9 | - |
| 1971 | לייבור | 55 | - | - | 5 | - |
| 1968 | שמרנים | 19 | - | - | 41 | - |
| 1964 | לייבור | 45 | - | - | 15 | - |
בשונה ממחוזות אחרים באנגליה, מאז שנת 2002 במחוז זה נבחר ראש העיר בבחירות ישירות. ראש העיר הנוכחי הוא סטיב באלוק מטעם מפלגת הלייבור.
הרובע מחולק לשלושה אזורי בחירה של הפרלמנט הבריטי: לוישהאם - דפטפורד (Lewisham, Deptford), מערב לואישהאם (Lewisham West) ומזרח לואישהאם (Lewisham East).
חברי הפרלמנט שנבחרו מטעם הרובע מאז הקמתו בשנת 1964 (אזורי הבחירה משתנים מעת לעת):
| חבר פרלמנט | מפלגה | אזור בחירה | תאריכים |
| --- | --- | --- | --- |
| כריסטופר צ'אטאווי | שמרנים | לואישהאם צפון | 1964-66 |
| ג'יימס דיקנס | לייבור | לואישהאם מערב | 1966-70 |
| ג'ים דאוד | לייבור | לואישהאם מערב | 1992- ימינו |
| ג'ון סלווין גומר | שמרנים | לואישהאם מערב | 1970-74 |
| קרול ג'ונסון | לייבור | לואישהאם דרום | 1964-74 |
| פטריק מקניר-וילסון | שמרנים | לואישהאם מערב | 1964-66 |
| ג'ון מייפלס | שמרים | לואישהאם מערב | 1983-92 |
| רולנד מוייל | לייבור | לואישהאם צפון   לואישהאם מזרח | 1966-74   1974-79 |
| קולין מוייניהן | שמרנים | לואיהאם מזרח | 1983-92 |
| בריג'ט פרנטיס | לייבור | לואישהאם מזרח | 1992- ימינו |
| כריסטופר פרייס | לייבור | לואישהאם מערב | 1974-79 |
| ג'ואן ראדוק | לייבור | לואישהאם, דפטפורד | 1987-יימינו |
| ג'ון סילקין | לייבור | דפטפורד   לואישהאם, דפטפורד | 1964-74   1974-87 |
תחבורה

קו מזרח לונדון של הרכבת התחתית של לונדון עוצר ברובע בתחנת ניו קרוס (New Cross) וניו קרוס גייט (New Cross Gate). קו הרכבת המכונה "רכבת מזרח לונדון" (East London Railway) נמצא בשלבי בנייה. קו זה צפוי להתחבר לקו הרכבת התחתית ולעצור בברוקלי (Brockley), הונור אאוק פארק (Honor Oak Park), פורסט היל (Forest Hill) וסידנהאם (Sydenham).
אתרים בעלי חשיבות

המבנים הבולטים שברובע הם כנסיית כל הקדושים בבלקהית', מגדל סיטיבנק שבלואישהאם, וכן כנסיית דיטריך בונהופר ומוזיאון הורנימן שבפורסט היל.
ערים תאומות

לרובע לואישהאם שלוש ערים תאומות:
גרמניה שרלוטנבורג, ברלין, גרמניה
צרפת אנטוני, הוט-דה-סן, צרפת
ניקרגואה מטגלפה, ניקרגואה
כמו כן לרובע "ברית חברות" עם:
דרום אפריקה אקורהולני, דרום אפריקה
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של מחוז לואישהאם באתר Vision of Britain
↑  צו שינוי גבולות הרובע
| לונדון רבתי • לונדון • הסיטי של לונדון |
| --- | --- | --- |
| רובעי לונדון | איזלינגטון • אילינג • אנפילד • בארנט • בארקינג ודאגנהאם • בקסלי • ברומלי • ברנט • גריניץ' • האונסלו • האמרסמית' ופולהאם • האקני • הארו • הארינגיי • הברינג • הילינגדון • וולת'אם פורסט • וונדסוורת' • וסטמינסטר • טאוור האמלטס • לואישהאם • למבת' • מרטון • ניוהאם • סאטון • סאת'ק • קינגסטון שעל התמזה • קמדן • קנזינגטון וצ'לסי • קרוידון • רדברידג' • ריצ'מונד שעל התמזה |  |
| שטח בעל מעמד נפרד | הסיטי של לונדון |  |
| שטחים מסוגרים | אינר טמפל • מידל טמפל |  |
| ראו גם | רשות לונדון רבתי • אספת לונדון • מועצת לונדון רבתי • ראש עיריית לונדון • הלורד ראש העיר של לונדון • האיגוד של לונדון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0427 9299  MusicBrainz: 7c17c50a-8faf-42f4-83f7-0a42bc0091e0 
בל גרין
לואישהאם
מגי רוזוול

| --- | --- |

מגי רוזוול, 2010
 לידה:  14 בנובמבר 1952 (בת 71) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 עיסוק:  מדבבת
 בן או בת זוג:  הל רייל (1987–?) 
 https://www.audiornr.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מגי רוזוול (באנגלית: Maggie Roswell; נולדה ב-14 בנובמבר 1952) היא מדבבת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר על תפקידי הדיבוב שלה בסדרת האנימציה "הסימפסונים" של רשת FOX, בהם דיבוב הדמויות מוד פלנדרז, הלן לבג'וי ומיס הובר; על עבודתה בסדרה קיבלה מועמדות לפרס אמי ולפרס אנני.
ביוגרפיה

רוזוול החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-80, בסרטים "Midnight Madness"‏ (1980), "אבודים באמריקה" (1985) ו"יפה בוורוד" (1986). ב-1983 דיבבה את קולה של טיגרה בסרט אש וקרח. כן השתתפה בתפקידי אורח בסדרות כגון "רמינגטון סטיל", "Masquerade" ו"ימים מאושרים", ובתוכנית הבידור של טים קונווי. במקביל הופיעה במספר הצגות תיאטרון. ב-1989 דיבבה לראשונה מספר תפקידים קטנים במסגרת העונה הראשונה של "הסימפסונים", ובעונה השנייה הפכה למדבבת קבועה של דמותה של מוד פלנדרז (אשתו של נד פלנדרז).
ב-1994 עברה מלוס אנג'לס לדנוור עם בעלה הל רייל ובתם, ושם הקימו את חברת "Roswell 'n' Rayle", שיצרה פרסומות מדובבות עבור חברות שונות. בתקופה זו טסה רוזוול מדנוור פעמיים בשבוע ללוס אנג'לס להקלטת קולה בפרקי "הסימפסונים". הדבר הוביל לבקשתה להעלאת שכרה ב-1999; פוקס סירבה לבקשה והיא התפטרה מעבודתה. ב-2002 חזרה לסדרה אחרי שהוסכם כי היא תקליט את קולה לסדרה בביתה בדנוור.
לינגבי בולקלוב

לינגבי בולקלוב (בדנית: Lyngby Boldklub; בתרגום חופשי: "מועדון הכדור לינגבי", בקיצור: Lyngby BK או פשוט לינגבי) הוא מועדון כדורגל דני מהעיירה קונגנס לינגבי, פרוור צפוני של העיר קופנהגן, המשחק בליגת העל הדנית.
המועדון הוקם בשנת 1921, והיה ידוע בשם "Lyngby FC" בין השנים 1994–2001. המועדון זכה באליפות דנמרק פעמיים ובגביע הדני 3 פעמים.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-8 באפריל 1906 אך הוא פורק ב-1915 עקב בעיות במקום בו הורשו לשחק. ב-30 במרץ 1921, 30 צעירים ממחלקת הכדורגל של "מועדון הספורט לינגבי" החליטו להתנתק מהמועדון שלהם ולהקים מועדון חדש. הם קראו לו "Lyngby Boldklub af 1921" ("מועדון הכדור לינגבי של 1921"). בשנים הראשונות הם שיחקו בנמל התעופה לונדטופטה, תוך שימוש בהאנגרים שלו כחדרי הלבשה. בשנת 1949 עבר המועדון לאזור ששבו נמצא אצטדיון לינגבי של ימינו.
לינגבי היה המועדון הראשון בדנמרק שענד את שם המועדון על המדים בשנת 1961. בשנת 1983 זכה המועדון באליפות דנמרק בפעם הראשונה בתולדותיו ובשנת 1984 שיחק המועדון בגביע אירופה לאלופות והפסיד לספרטה פראג עם 1–2 ,0–0 בסיבוב השני לאחר שהקבוצה ניצחה את ק.ס אלבסאני האלבנית בסיבוב הראשון עם 3–0,3–0. ב-1986 המועדון היה הראשון שזכה בגביע האינטרטוטו מבלי לאבד נקודות.
המועדון זכה באליפות דנמרק השנייה שלו ב-1992. ב-1996 הודח המועדון מגביע אופ"א על ידי קלאב ברוז', אף על פי שהשיג תיקו 1-1 בבלגיה. 1996 הייתה גם השנה שבה היו"ר של לינגבי, פלמינג אוסטרגארד ומייקל קייר מכרו את קפטן הקבוצה הנריק לארסן לפ.צ. קופנהגן השנואה, והמכירה עוררה מחאות קשות בקרב האוהדים. ב-1997 עזבו אוסטרגארד וקייר את לינגבי כדי להיות יושבי הראש של קופנהגן, אליהם הצטרף החלוץ טודי יונסן.
בדצמבר 2001 המועדון פשט את הרגל ונאלץ לסיים את העונה באמצעות שחקנים חובבנים בלבד. הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון ובעקבות כך ירדה ליגה, והוענשה בירידת שתי ליגות נוספות עקב פשיטת הרגל. כתוצאה מכך, הקבוצה עברה ישר ממשחק בסופרליגה למשחק בליגת החובבנים, ה"דנמרק סריין" (הליגה הרביעית בדנמרק), ממש מתחת לשלוש הליגות המקצועניות הדניות. ב-2003 עלתה הקבוצה לליגה השלישית מהמקום הראשון, וב-18 ביוני 2005 עלתה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השלישי.
בעונת 2006/2007 הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגת המשנה ובכך חזרה לליגה הבכירה רק חמש וחצי עונות לאחר שפשטה רגל והייתה מפורקת לחלוטין. גולת כותרת נוספת בעונת 2006/2007 התרחשה ב-12 באפריל 2007 כאשר לינגבי עלתה לחצי גמר הגביע הדני לראשונה מזה מספר שנים, על ידי ניצחון 1–0 מול איי סי הורסנס באצטדיון לינגבי.
לינגבי השיגה מקום שלישי בעונת 2016/2017, עונה בלבד לאחר שעלתה מליגת המשנה. במחצית השנייה של עונת 20172018, לעומת זאת, המועדון חווה קשיים כלכליים, עקב אי סדרים אצל בעל המועדון, הלרופ פיננס, שלימים פשט את הרגל. זה הוביל לעזיבתם של מספר שחקני מפתח, לפני שב-9 בפברואר 2018, המועדון נקנה וניצל על ידי קבוצה של אנשי עסקים ואוהדים מקומיים הידועים ביחד בשם "החברים של לינגבי" (Friends Of Lyngby). זה לא הספיק ללינגבי לשמור על מקומה בליגה הבכירה, שכן המועדון הפסיד בשני משחקי פלייאוף מול הקבוצה שהייתה במקום השלישי בליגת המשנה, וונדיווסל. קצת יותר משנה לאחר מכן, ב-2 ביוני 2019, המזל התהפך, כשלינגבי, שסיימה במקום השלישי בליגה השנייה, ניצחה 2–3 בסיכום מול וונדיווסל, והבטיחה את העלייה מחדש לליגה הבכירה.
תארים והישגים > תארים

אליפות דנמרק:
זכיות (2): 1983, 1991/1992
סגנויות (3): 1981, 1985, 1991
הגביע הדני:
זכיות (3) : 1983/1984, 1984/1985, 1989/1990
סגנויות (2): 1969/1970, 1979/1980
תארים והישגים > הישגים באירופה

ליגת האלופות:
סיבוב ראשון (1): 1992/1993
הליגה האירופית:
סיבוב שלישי (1): 2017/2018
גביע אופ"א:
סיבוב ראשון (4): 1982/1983, 1986/1987, 1996/1997, 1999/2000
גביע אירופה למחזיקות גביע:
סיבוב ראשון (1): 1990/1991
סיבוב שני (1): 1985/1986
מגי קקון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 (בת 71 בערך) קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 מדינה:  מרוקו 
 שפות היצירה:  ערבית 
 
מרי-איבון קקון (ידועה כ-מגי או מגוי; בערבית: ماغي كاكون, נולדה ב-1953 בקזבלנקה), היא סופרת, פוליטיקאית ויועצת נדל"ן והאישה היהודייה המרוקאית הראשונה שהתחרתה בפרלמנט המרוקאי ולמשרה ציבורית במרוקו בכלל (גברים יהודים כיהנו בפרלמנט המרוקאי ובפוליטיקה קודם לכן), בראש "המפלגה החברתית המרכזית", עבור "רשימת הנשים הלאומית", שלא צלחה בבחירות לפרלמנט המרוקאי של 2007.
קקון נולדה בקזבלנקה להורים יהודים מרוקאים. היא נשואה ואם לארבעה ילדים. אמה ואחותה חיות בעיר חולון בישראל.
במהלך הקמפיין לפרלמנט המרוקאי ב-2007, משנשאלה לגבי יהדותה והקושי שזה עלול להוות עבורה השיבה כי "אני מודה שזה לא קל עבורי לרוץ בבחירות. לא מפני שאני יהודייה, אלא מפני שאני אישה". היא ציינה כי אינה מעוניינת במפלגות הגדולות וכי הקמפיין שלה יתרכז בצעירים של מרוקו "שהם העושר והכוח שלנו". ב-2011 היא מנסה את מזלה שוב בבחירות לפרלמנט.
הערות שוליים

↑  אחמד אל אמרואי, אישה יהודייה במרוקו בריב על הסקרים, אתר אלג'זירה, 7 בספטמבר 2007
↑  נועם ניר, מרוקו, היהודייה שרוצה להיכנס לפרלמנט במרוקו, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019073041  VIAF: 5014155919274339730002   WorldCat (עם VIAF): 5014155919274339730002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאהלון רומאו

מאהלון ברספורד בקר רומאו (באנגלית: Mahlon Beresford Baker Romeo; נולד ב-19 בספטמבר 1995) הוא כדורגלן אנטיגואי המשחק בעמדת המגן הימני.
רומאו, הוא הוא בנו של ג'זי B, סולן להקת ה-R&B, סול II סול.
קריירת מועדונים

רומאו, נולד בווסטמינסטר שבלונדון. רומאו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארסנל ובקיץ 2012 הצטרף למחלקת הנוער של ג'ילינגהאם. בינואר 2013, רומאו חתם בדובר את'לטיק מהנשיונל ליג דרום. יממה לאחר מכן, רומאו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–5 לפארנבורו. כעבור זמן קצר, רומאו חזר לג'ילינגהאם וב-27 באפריל ערך את הופעת הבכורה המקצועית בקבוצה בהפסד 2–3 לבורטון אלביון.
בקיץ 2015, רומיאו חתם במילוול מהפוטבול ליג הראשונה. ב-6 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד וולסול. רומאו היה שותף לחזרה של הקבוצה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ בתום עונת 2016/2017.
ב-31 באוגוסט 2021, רומאו הושאל לפורטסמות' עד לסיום העונה.
ב-15 ביוני 2022 הצטרף לקארדיף סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
קריירה בינלאומית

ב-10 ביוני 2015 רומאו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנטיגואה וברבודה בהפסד 1–3 לסנט לוסיה.
תארים

פלייאוף העלייה לפוטבול ליג הראשונה: 2017
לחופש נולד

| --- | --- |

סמליל העמותה
 פעילות:  קידום וזירוז שחרורם של שבויי צה"ל ונעדרי צה"ל
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל ישראל
 יושב ראש:  אליעד שרגא
 מנכ"ל:  איל בן ראובן
 תקופת הפעילות:  2001 – ינואר 2012 (כ־11 שנים)
 
לחופש נולד הייתה עמותה אשר פעלה לקידום וזירוז שחרורם של שבויי צה"ל ונעדרי צה"ל.
היסטוריה

העמותה הוקמה בשנת 2001 ומאז פעלה בישראל ובעולם במטרת מציאת מידע על השבויים והנעדרים הישראלים במטרה להשיבם.
יושב ראש העמותה היה עו"ד אליעד שרגא ומנכ"לה היה איל בן ראובן.
שמה של העמותה נגזר מתוך כרזה שהופצה במאות אלפי עותקים בישראל ובה הסלוגן "רון ארד - לחופש נולד"
בפברואר 2011, הוקמה ועדה לבדיקת הורדת תקצוב העמותה (שעמד על סך של 11 מיליון ש"ח בשנה) ממשרד הביטחון. בעקבות זאת העמותה יצאה ב-28 בפברואר במסיבת עיתונאים ובה חשפה עדויות חדשות על גורל נעדרי קרב סולטאן יעקוב.
בינואר 2012 החליטה העמותה להשעות את פעילותה עקב קשיים כלכליים.
הנעדרים והשבויים אשר העמותה פעלה לשחרורם

להלן רשימת שבויי ונעדרי צה"ל אשר העמותה פעלה לשחרורם:
זכריה באומל - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב. גופתו הובאה לישראל בפעילות מבצעית חסויה בשם "מבצע זמר נוגה". הודעה על כך נמסרה ב-3 באפריל 2019.
יהודה כץ - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב.
צבי פלדמן - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב.
רון ארד - נפל בשבי ב-16 באוקטובר 1986 ומאז נעדר.
גיא חבר - נעדר מאז 17 באוגוסט 1997.
מג'די חלבי - נעדר מאז 24 במאי 2005, גופתו נמצאה ב-2012 סמוך לעוספיה.
גלעד שליט - נחטף ב-25 ביוני 2006 בידי מחבלים פלסטינים, הוחזר במסגרת עסקת שליט ב-2011.
העמותה הציעה פרס בגובה 10 מיליון דולר למוסר מידע אמין לגבי אחד או יותר מהנעדרים. 
ביוני 2019 פסק בית המשפט העליון כי המדינה תשלם 10 מיליון דולר למוצאי גופתו של החייל מג'די חלבי ב-2012. הפסיקה עוררה ויכוח נוקב. בן-ראובן אמר בתגובה שהפסיקה מופרכת לחלוטין לאור עובדת היות העמותה בפירוק בעת מציאת הגופה, ובנוסף לאור הכוונה המקורית של הצעת התגמול בעבור מסירת מידע במדינת אויב העשוי לסייע למציאת הנעדרים, ולא להתקלות מקרית בגופה ביער. ביולי באותה שנה, נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות נעתרה לבקשת משרד הביטחון לקיום דיון חוזר בעתירה, ודחתה את חובת התשלום של הפסיקה האחרונה.