stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישעיה בקיש
ביבליוגרפיה

Natanel Avital (2016-7/5777), 'Hakhmey Castilla, 417 p, Maguen Avot, Jérusalem, pp. 20; 25; 32
Abraham Enkaoua (1871), Kerem Hemer (ab. = KH), Livourne, 216 p., (hébreu); http://www.hebrewbooks.org/1019
[archive]. (Nouvelle édition : Kerem Hemer, les Takanot de Fes et de Castille(hébreu), Bibliothèque Sépharade, Institut Bné
Issakhar, Jérusalem, 2013)
Sasoon D. S. & David Ohel, Descriptive catalogue of the Hebrew and Samaritan manuscripts in the Sassoon Library
Oxford, 1932, 2 vol
Fragments (ר׳ ישעיה בקיש זצ״ל), Edition, introduction and note par, (1992) הלל בקיש, הוצאת בקיש, קריית אתא, מכון רבי ישעיה בקיש, 132 p.
הַלְלוּ עַבְדֵי ה' חלק ב' - מחקר על העבודה של הדיין ר׳ ישעיה בקיש זצ״ל, (2020) הלל בקיש, הוצאת בקיש, קריית אתא, מכון רבי ישעיה בקיש זצ"ל, (602 ע'  Traces manuscrites de l'oeuvre de Rabbi Y.. Bakish)
הַלְלוּ עַבְדֵי ה' חלק ג' - מחקר על העבודה של הדיין ר׳ ישעיה בקיש זצ״ל, ( 2021a) הלל בקיש, הוצאת בקיש, קריית אתא, מכון רבי ישעיה בקיש זצ"ל, (אַפּרִיל, 476 ע'  Traces imprimées de l'oeuvre de Rabbi Y.. Bakish)
הַלְלוּ עַבְדֵי ה' חלק ד' - מחקר על העבודה של הדיין ר׳ ישעיה בקיש זצ״ל, (2021b) הלל בקיש, הוצאת בקיש, קריית אתא, מכון רבי ישעיה בקיש זצ"ל, ( יוני, 352 ע'  Traces digitales de l'oeuvre de Rabbi Y.. Bakish)
לאוניד לש

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1862 גרדץ, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 באוגוסט 1934 (בגיל 72) דוברובניק, ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  מכללת חיל הפרשים של הצאר ניקולאי 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית
 תקופת הפעילות:  1883–1918 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל-לייטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית המשמר ה-2 מפקד הקורפוס הטורקסטני ה-1 מפקד הקורפוס הטורקסטני ה-2 מפקד הקורפוס ה-12 מפקד הארמייה השלישית
 פעולות ומבצעים
 מרד הבוקסרים מלחמת רוסיה–יפן מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים ברוסיה
 עיטורים
 עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  חרב הזהב של גבורה  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  אות מסדר העיט הלבן  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש 
 
לאוניד וילגלמוביץ' לש (ברוסית: Леонид Вильгельмович Леш; 9 בינואר 1862 – 28 באוגוסט 1934) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית. הוא שירת במרד הבוקסרים, מלחמת רוסיה–יפן ומלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

לש נולד ב-9 בינואר 1862 בגוברניית סמולנסק, והוא התחנך במוסד חינוכי פרטי. בשנת 1883 סיים את לימודיו בבית הספר לפרשים ניקולייב, משם עבר לבית הספר לתותחנים מיכאילובסקי, ולאחר מכן הוצב כלוטננט משנה בחטיבת הארטילריה ה-39. מאוחר יותר הוא הועבר לחיל הרגלים של הצבא. בשנים 1900–1901 הוא שירת במשלחת נגד מרד הבוקסרים בסין.
בשנת 1903 הוא הועלה לדרגת קולונל, ובשנת 1904, עם תחילת מלחמת רוסיה–יפן, לבקשתו שלו, הוא גויס לרגימנט הרובאים המזרח-סיבירי ה-1. ב-4 ביוני 1904 הוא קיבל את הפיקוד על הרגימנט לאחר מותו של קולונל חוסטונוב בקרב על ופנגו. ב-7 בספטמבר 1905 הוא מונה למפקד חטיבה 2 של דיוויזיית הרובאים המזרח סיבירית ה-9, וב-27 ביוני 1906 מונה למפקד חטיבה 2, דיוויזיית הרגלים ה-23. ב-30 באפריל 1907 מונה למפקד חטיבת הרובאים הפינית השנייה. ב-19 ביוני 1908 מונה למפקד חטיבת הרובאים של המשמר, ובשנת 1910 מונה למפקד דיוויזיית המשמר השנייה והועלה לדרגת גנרל לייטננט.
ב-30 ביולי 1912 הוא מונה למפקד הקורפוס הטורקסטני הראשון, וב-15 בינואר 1913 מונה למפקד הקורפוס הטורקסטני השני.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוא עמד בראש הקורפוס ה-12 (שהורכב מדיוויזיות הרגלים ה-12, ה-19 וה-65) של הארמייה השמינית בפיקודו של אלכסיי ברוסילוב.
לש קיבל לידיו את הפיקוד על הארמייה השלישית ב-7 במאי 1915, במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב. עיקר כובד המתקפה נפל על הארמייה השלישית, שאיבדה למעלה מ-200,000 איש ו-140 תותחים. ב-10 במאי קיבלה הארמייה אישור לסגת משטחי פולין וגליציה אל נהר סן. הוא פיקד על הארמייה גם במהלך מתקפת ברוסילוב, וב-3 באוגוסט 1917 הודח מתפקידו.
לאחר מהפכת אוקטובר, הוא צידד בתנועה הלבנה במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. עם תבוסת התנועה הלבנה, הוא התפנה מאודסה ב-25 בינואר 1920 והיגר ליוגוסלביה. הוא מת ב-28 באוגוסט 1934 בדוברובניק, יוגוסלביה.
הערות שוליים

1 2  "Леш Леонид Вильгельмович — Офицеры русской императорской армии". www.ria1914.info. נבדק ב-2024-07-09.
לאוניד מיכלסון

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1955 (בן 69) קאספייסק, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום מגורים:  מוסקבה 
 השכלה:  Samara State University of Architecture and Civil Engineering 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה  Medal "100 years anniversary of the foundation of the Tatar Autonomous Soviet Socialist Republic" 
 
לאוניד ויקטורוביץ' מיכלסון (ברוסית: Леонид Михельсон; נולד ב-11 באוגוסט 1955) הוא איש עסקים יהודי-רוסי, יו"ר ומנכ"ל חברת הגז הרוסית נובאטק.
לפי המגזין בלומברג ב-2021, נאמד הונו האישי ב-33.6 מיליארד דולר והוא האדם העשיר ברוסיה, ו-39 מבין עשירי העולם.
ביוגרפיה

נולד בקספיסק (אנ') למשפחה יהודית, לאחר שסיים לימודי הנדסה אזרחית תעשייתית במכון סמארה להנדסה אזרחית ב-1977 החל לעבוד כמהנדס בחברה במחוז טיומן באורל, ובהמשך כמנהל עבודה בחברת בנייה. אחד הפרויקטים הראשונים שלו היה צינור הגז בין שדה הגז אורנגוי (אנ') לעיר צ'ליאבינסק.
ב-1985 מונה למהנדס הראשי של חברת "ריאזאנטרובופרובודסטרוי" (Рязаньтрубопроводстрой; מילולית: חברת בניית הצנרת של ריאזאן) וב-1987 מונה כמנכ"ל "קויבישבטרובופרובודסטרוי" (Куйбышевтрубопроводстрой; מילולית: חברת בניית הצנרת של קויבישב, היא סמארה). ב-1991 הייתה החברה בקויבישב אחת הראשונות שעברה הפרטה במסגרת פירוק ברית המועצות.
לאחר ההפרטה המשיך מיכלזון בתפקידו כמנכ"ל החברה ששמה שונה אז ל"נובה". באוקטובר 1994 התמנה למנכ"ל חברת ההחזקות של נובה, "נובהפיניבסט" (Новафининвест), שנודעה לימי כ"נובאטק".
מיכלסון מחזיק ב-57.5% מבעלות חברת הפטרוכימיה ועיבוד הגז "SIBUR" (אנ') המפעילה 26 אתרי ייצור ברחבי רוסיה ובניין המטה שלה שוכן בבירה מוסקבה.
הערות שוליים

↑  "Bloomberg Billionaires Index". Bloomberg.com (באנגלית). נבדק ב-2021-10-24.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (Елена Павловна, ‏24 בדצמבר 1784 - 24 בספטמבר 1803) הייתה בתו של הצאר הרוסי פאבל הראשון ורעייתו של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין.
ביוגרפיה

ילנה פבלובנה נולדה ב-24 בדצמבר 1784 בסנט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. בעקבות יופייה הרב ניתן לה השם ילנה, על שם הלנה מטרויה. ילנה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. ילנה קיבלה חינוך מעולה, שכלל בעיקר מוזיקה, ספרות ואמנות.
ב-23 באוקטובר 1799 התחתנה ילנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ועברה לגור עם בעלה בשוורין. בשנת 1801 מתה אחותה האהובה של ילנה - אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וכעבור כמה ימים נרצח אביה פאבל הראשון, קיסר רוסיה.
בספטמבר 1803 חלתה ילנה אנושות, וב-24 בספטמבר מתה בלודוויגסלוסט.
משפחתה

בשנת 1799 התחתנה ילנה פבלובנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ממנו היו לה שני ילדים:
פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1800–1842)
מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1803–1862), התחתנה עם גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג
לאוניד טופרין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במרץ 1947 (בן 77) פוליארני, מחוז מורמנסק, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום מגורים:  סנקט פטרבורג, רוסיה רוסיה
 ידוע בשל:  היותו נשיא זניט
 מקצוע:  כלכלן
 
לאוניד זיגמונדוביץ' טופרין (ברוסית: Леонид Зигмундович Туфрин; נולד ב-26 במרץ 1947, בפוליארני, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כלכלן ואיש עסקים רוסי.
כיהן כנשיא מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג בשנים 1992-1994.
עבד כיועץ למנכ"ל חברת התקשורת "טלקום צפון-מערב" שנרכשה על ידי רוסטלקום בשנת 2011 והתמזגה עמה. עמד בראש חברת PTT.
ביוגרפיה

הוא נולד במרץ 1947 בעיר פוליארני שבמחוז מורמנסק.
ב-1966 השלים את לימודיו במכון הטכנולוגי הלנינגרדי לרכיבי חלל ואלקטרוניקה. ב-1978 למד בפקולטה למכניקה בטכניון בלנינגרד.
ב-1992 מונה לנשיא קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג. פעל להפוך את המועדון לחברת מניות ועמל למשוך משקיעים וספונסרים לקבוצה, בשנים בהן היא שיחקה בליגת המשנה הרוסית בכדורגל.
ב-1995 למד בבית הספר לעסקים על שם פיוקווא באוניברסיטת דיוק בארצות הברית.
בשנים 1973–2004 עבד בחברת הטלפון על שם נקראסוב. בספטמבר 2004 מונה לסמנכ"ל רשת הטלפון של סנקט פטרבורג, חברת "טלקום צפון-מערב" וניהל את החברה עד למיזוגה עם חברת רוסטלקום.
חייו האישיים

הוא דובר אנגלית. נשוי ואב לבן.
הערות שוליים

↑  כתבת תסקיר על נשיאי זניט (ברוסית)
לוניניץ (מחוז משנה)

מחוז משנה לוניניץ (בבלארוסית: Луніне́цкі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר לוניניץ.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה לוניניץ 73,200 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 96.2% בלארוסים, 2.5% רוסים, ו-0.8% אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (76.8%) ורוסית (21.9%).
לוקוס אמונוס

לוקוס אמונוס (לטינית: locus amœnus, מילולית: "מקום נעים") היא טכניקה ספרותית שבה מתואר מקום אוטופי, מרוחק מהמציאות, כמעט גן עדן שמיימי. כך, למשל, יכול הטקסט לתאר בפרוטרוט את נופו של הגן, החל מהמים, הדשא והעצים המצויים בו; את תחושת השלווה, הביטחון, הרעננות, השלמות ולעיתים אף את התמימות שקיימים בו. אך ככל גן, לוקוס אמונוס על פי רוב אינו מתאר רק גן עדן שמיימי אלא מרמז על מאורע מסוכן או כאוב שעומד ליצור תפנית עלילתית ביצירה.
דוגמאות מהספרות > גן עדן בבראשית

לפני הגירוש מגן עדן מתואר הגן:
וְכֹל שִׂיחַ הַשָּׂדֶה, טֶרֶם יִהְיֶה בָאָרֶץ, וְכָל-עֵשֶׂב הַשָּׂדֶה, טֶרֶם יִצְמָח:  כִּי לֹא הִמְטִיר ה' אֱלֹהִים, עַל-הָאָרֶץ, וְאָדָם אַיִן, לַעֲבֹד אֶת-הָאֲדָמָה.  ו וְאֵד, יַעֲלֶה מִן-הָאָרֶץ, וְהִשְׁקָה, אֶת-כָּל-פְּנֵי הָאֲדָמָה.  ז וַיִּיצֶר ה' אֱלֹהִים אֶת-הָאָדָם, עָפָר מִן-הָאֲדָמָה, וַיִּפַּח בְּאַפָּיו, נִשְׁמַת חַיִּים; וַיְהִי הָאָדָם, לְנֶפֶשׁ חַיָּה.  ח וַיִּטַּע ה' אֱלֹהִים, גַּן-בְּעֵדֶן--מִקֶּדֶם; וַיָּשֶׂם שָׁם, אֶת-הָאָדָם אֲשֶׁר יָצָר.  ט וַיַּצְמַח ה' אֱלֹהִים, מִן-הָאֲדָמָה, כָּל-עֵץ נֶחְמָד לְמַרְאֶה, וְטוֹב לְמַאֲכָל--וְעֵץ הַחַיִּים, בְּתוֹךְ הַגָּן, וְעֵץ, הַדַּעַת טוֹב וָרָע.  י וְנָהָר יֹצֵא מֵעֵדֶן, לְהַשְׁקוֹת אֶת-הַגָּן; וּמִשָּׁם, יִפָּרֵד, וְהָיָה, לְאַרְבָּעָה רָאשִׁים.  יא שֵׁם הָאֶחָד, פִּישׁוֹן--הוּא הַסֹּבֵב, אֵת כָּל-אֶרֶץ הַחֲוִילָה, אֲשֶׁר-שָׁם, הַזָּהָב.  יב וּזְהַב הָאָרֶץ הַהִוא, טוֹב; שָׁם הַבְּדֹלַח, וְאֶבֶן הַשֹּׁהַם.  יג וְשֵׁם-הַנָּהָר הַשֵּׁנִי, גִּיחוֹן--הוּא הַסּוֹבֵב, אֵת כָּל-אֶרֶץ כּוּשׁ.  יד וְשֵׁם הַנָּהָר הַשְּׁלִישִׁי חִדֶּקֶל, הוּא הַהֹלֵךְ קִדְמַת אַשּׁוּר; וְהַנָּהָר הָרְבִיעִי, הוּא פְרָת.  טו וַיִּקַּח ה' אֱלֹהִים, אֶת-הָאָדָם; וַיַּנִּחֵהוּ בְגַן-עֵדֶן, לְעָבְדָהּ וּלְשָׁמְרָהּ.
דוגמאות מהספרות > מותו של הקטור

לפני מותו של הקטור באיליאדה, מפסיק הכותב את תיאורי המרדף של אכילס אחר הקטור ומתאר את המקום אליו השנים מגיעים:
עַד שֶׁהִגִּיעוּ עַד-שְׁנֵי הָעֲיָנוֹת הַיָּפִים, וְשָׁמָּה
יָצְאוּ הַפְּלָגִים הַשְּׁנַיִם הַשּׁוֹפְכִים לְמֵימֵי סְקַמַּנְדְּרוֹס:
אֶחָד שֶׁמֵּימָיו חֲמִימִים, וְקִיטוֹר מִתְנַשֵּׂא וְעוֹלֶה
סָבִיב לַפֶּלֶג, כְּעָשָׁן מִתְאַבֵּךְ עַל-אֵשׁ מִתְלַקַּחַת; 150
אוּלָם הַשֵּׁנִי מְצֻנָּן גַּם בְּאֶמְצַע הַקַּיִץ כְּבָרָד,
כְּשֶׁלֶג יְמוֹת-סְתָו קְרִירִים וּכְגִלְדֵי הַמַּיִם הַקְּפוּאִים.
סָמוּךְ לָהֶם בָּתֵּי-כִבּוּס, גְּדוֹלִים, מְרֻוָּחִים וְנָאוִים,
בְּנוּיִים אֶבֶן, שָׁם הָיוּ כוֹבְסוֹת בִּגְדֵיהֶן הַצַּחִים
נְשֵׁי-הַטְּרוֹיִים הַנָּאוֹת וְגַם בְּנוֹתֵיהֶם הַצְּנוּעוֹת, 155
וְשָׁלוֹם עוֹד פָּרַח בָּאָרֶץ, עַד שֶׁלֹּא בָאוּ אֲכַיִּים.
עָבְרוּ עֲלֵיהֶם הַשְּׁנַיִם; זֶה נִמְלַט וְזֶה רוֹדֵף אַחֲרָיו.
להקת פיקוד דיזינגוף

להקת פיקוד דיזינגוף מתארחת בתוכנית הרדיו של אהוד מנור, (1969).
להקת פיקוד דיזינגוף הייתה להקת בידור שפעלה בין השנים 1969 – 1970. הלהקה שהורכבה מיוצאי הלהקות הצבאיות, הופיעה במתכונת דומה ללהקות אלה, הכוללת שירים ומערכונים. בין חבריה היו ששי קשת, צילה דגן, יהודה ברקן, שלומית נתיב, אריה מוסקונה, יוסף סוויה, שרה לפיד, רויטל שפנדלר ודני קוליש.
הלהקה הוקמה על ידי "התיאטרון הצעיר", ביוזמתו של הבעלים והמנהל של התיאטרון, מנחם נוביק. נוביק פנה לדני ליטאי בבקשה שיביים את מופעי הלהקה וליאיר רוזנבלום, כדי שישמש כמנהלה המוזיקלי. נוביק הבין כי הצלחתם המוכחת של ליטאי ורוזנבלום בעבודתם עם הלהקות הצבאיות ובהפיכת שיריהן ללהיטים מצליחים, עשויה לפעול גם לטובת המופע החדש שיזם. לפיכך, בנה נוביק את דמות הלהקה החדשה כשיקוף אזרחי של להקה צבאית.
השירים והמערכונים עסקו בנושאי הכרך התל אביבי,  כמו גם שמה של הלהקה המשלב את משקל שמות הלהקות הצבאיות (כגון להקת פיקוד מרכז) עם רחוב דיזנגוף שהיה בתקופה זו מוקד הבילויים המרכזי של תל אביב. בין כותבי השירים נמנים קובי אשרת, דן אלמגור, יורם טהרלב, יענקל'ה רוטבליט ושלום חנוך.  כמה משירי הלהקה הצליחו במצעדי הפזמונים, כמו "העולם כולו נגדנו" (מילים: יורם טהרלב; לחן: קובי אשרת) "טרזן על העצים" (מילים: יענקל'ה רוטבליט; לחן: דני ליטני) ו"הבובות מחלונות הראווה" (מילים: דן אלמגור; לחן: יאיר רוזנבלום). בין המערכונים הידועים היו "שלום המורה לטבע" (פרודיה על שיעור חינוך מיני) והמערכון "לופו" שבוצע על ידי יהודה ברקן והיווה את הבסיס לסרט "לופו" בו השתתף מאוחר יותר.
הלהקה הופיעה בתוכנית אחת והוציאה שני תקליטים. היא זכתה להצלחה מסחרית, אך עד מהרה חברי הלהקה החלו לחפש את עתידם בקריירות סולו ובהרכבים אחרים. לאחר פירוקה, נעשה ניסיון להקימה מחדש עם המעבד המוזיקלי דוד קריבושי, אך הניסיון נכשל.
לונכורה

| לונכורה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: אסטרילדיים
סוג:: לונכורה
שם מדעי
 Lonchura ‏סייקס, 1832

Lonchura leucogastroides
אורזית
Lonchura striata
לוֹנְכוּרָה (שם מדעי: Lonchura) הוא סוג ציפורי שיר ממשפחת האסטרילדיים. הסוג נפוץ באפריקה ודרום אסיה מהודו וסרי לנקה במערב ועד לאינדונזיה והפיליפינים במזרח.
מינים

בסוג זה כ-40 מינים:
Lonchura nana
Lonchura cucullata
Lonchura caniceps
Lonchura bicolor
Lonchura nigriceps
Lonchura fringilloides
Lonchura striata
Lonchura leucogastroides
Lonchura fuscans
Lonchura molucca
Lonchura kelaarti
Lonchura punctulata
Lonchura leucogastra
Lonchura tristissima
Lonchura atricapilla
Lonchura malacca
Lonchura ferruginosa
Lonchura pallidiventer
Lonchura quinticolor
Lonchura maja
Lonchura pallida
Lonchura grandis
Lonchura vana
Lonchura nevermanni
Lonchura spectabilis
Lonchura hunsteini
Lonchura forbesi
Lonchura nigerrima
Lonchura flaviprymna
Lonchura castaneothorax
Lonchura stygia
Lonchura teerinki
Lonchura montana
Lonchura monticola
Lonchura melaena
Lonchura fuscata
אורזית (Lonchura oryzivora)
בעבר גם המין הפולש בישראל, כסוף-מקור הודי, שויך לסוג לונכורה, אך בהמשך שויך לסוג Euodice.
כביש 334

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  דרך ארץ הבִּתרונות
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  17 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  שדרות
 נקודת התחלה:  צומת שדה צבי
 נקודת סיום:  צומת דורות
 
כביש 334 הוא כביש אורך אזורי בנגב המערבי המחבר בין כביש 293 בצומת שדה צבי לכביש 232 בצומת דורות הסמוכה לשדרות. אורכו 17 ק"מ. הכביש מכונה גם "דרך ארץ הבִּתרונות", מכיוון שהוא חוצה את שמורת הטבע בתרונות רוחמה. בסמוך לכביש נמצאת גם שמורת נחל שקמה. כביש עוקף שדרות מתוכנן להיות המשך של כביש 334.
רשימת צמתים לאורך התוואי

| ק"מ | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 334 מדרום לצפון
| 0 | צומת שדה צבי |  | שדה צבי |  כביש 293 |
| 7.5 | צומת ללא שם |  | רוחמה | כניסה לרוחמה |
| 12 | צומת ללא שם |  | דורות | כניסה לדורות |
| 13.5 | צומת ללא שם |  | דורות | כניסה לחוות שקמים |
| 17 | צומת דורות |  | שדרות |  כביש 232 |
לוקוס (ארכאולוגיה)

כרטיס לוקוס של קבר, חפירה של פלינדרס פיטרי בתל אל-עג'ול בשנת 1933
לוֹקוּס הוא מושג בארכאולוגיה המשמש לציון שכבות עפר בחפירות ארכאולוגיות הנראות אחידות למראה. אחידות זאת יכולה להצביע על כך ששכבות עפר אלה וכל התכולה שנמצאת בהן, כגון כלי קרמיקה או כל ממצא אחר, שייכות לאותו פרק זמן. לוקוסים נוספים יכולים להיפתח בהתאם למאפייני החפירה כמו: רצפה, מילוי של בור, אגן, ועוד. מקור המילה בשפה הלטינית (locus) ופרושה מקום.
הלוקוסים משמשים לתיעוד התהליך ההרסני של החפירה, והם תולדה של פיתוח שיטת רייזנר-פישר, אשר עוקבת אחר ארכיטקטורה כסמן לשכבות בתל. כך נסגר לוקוס בהגעה ליסוד של קיר או לראשו, ונפתחים לוקוסים חדשים משני צידיו.
כרטיס לוקוס

ריכוז הנתונים לגבי הממצאים שטח הלוקוס, נעשה על גבי כרטיס לוקוס. כרטיס לוקוס מכיל את כל הנתונים הרלוונטיים שיאפשר בשלב מאוחר יותר לארכאולוג לבצע ניתוח של הנתונים. הכרטיס יכיל מידע על מיקומו של הלוקוס, הלוקוסים השכנים, גובה פני השטח בזמן פתיחת הלוקוס, מדידות הגובה בכל יום, הממצאים בלוקוס וגבולות השטח. שרטוט של תוכנית הלוקוס, קירות, בורות, רצפות שנמצאו בלוקוס. אם נמצא שהלוקוס דומה באופיו ללוקוס אחר בשטח החפירה מציינים זאת בכרטיס. לוקוס נסגר כאשר אופיו של שטח הלוקוס משתנה, למשל שנוי בצבע העפר המצביע אולי על רצפה חדשה. סוגרים את הלוקוס ופותחים לוקוס חדש עם מספר חדש. סגירת לוקוס יכולה להתבצע עקב סיבות טכניות, למשל מספר ימי עבודה עוקבים ללא שינוי ניכר בקרקע. אלמנט ארכיטקטוני או קיר הם גם כן לוקוס, אך לאלה שיטת רישום אחרת - כרטיס קיר - המאפשר תיעוד יותר טוב.
ממצאים מתקופות קודמות

אף על פי שהבסיס להגדרת שטח מסוים כלוקוס היא אחידות המראה, יכול הלוקוס להכיל גם ממצאים מתקופות קדומות. למשל: קיר לבני טיט שהוקם מעפר שהכיל חרסים מתקופות קדומות, בור שנחפר בתקופה קדומה וירד לשכבה ארכאולוגית קדומה, והעפר מהבור שנחפר נשפך בצידי הבור.
ישראל פרידלנדר

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1876 קובל, אוקראינה 
 נרצח:  5 ביולי 1920 (בגיל 43) קמניץ-פודולסקי, אוקראינה 
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 השכלה:  האוניברסיטה של שטרסבורג  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת שטרסבורג  בית המדרש לרבנים בברלין 
 מעסיק:  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
ישראל פרידלנדר (Israel Friedlander, לעיתים Friedlaender;‏ 8 בספטמבר 1876 – 5 ביולי 1920) היה רב, מחנך, חוקר מקרא, מזרחן ומרצה לשפות שמיות.
קורות חיים

נולד בעיר קובל שבווהלין, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) בשנת 1876. למד באוניברסיטת ברלין, נסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים בברלין ובשנת 1901 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת שטרסבורג.
בשנת 1905 נישא לליליאן (חבצלת רות) לבית בנטוויץ', בתו של הרברט בנטוויץ' ואחותם של נורמן בנטוויץ' ותלמה ילין. בני הזוג פרידלנדר התגוררו בניו יורק. ביתם בניו יורק שימש מקום מפגש לסטודנטים ולאנשי אקדמיה, לדיפלומטים ולפעילים פוליטיים וחברתיים, ונודע באווירה התרבותית ששררה בו. ישראל וליליאן פרידלנדר היו הורים לשישה ילדים.
כיהן כפרופסור לספרות מקראית בבית המדרש לרבנים באמריקה, ולימד שם תנ"ך, פילוסופיה והיסטוריה.
ב-1912 ייסד את תנועת "ישראל הצעיר" עם הרב מרדכי קפלן. ב-1914 היה בין מייסדי ארגון הג'וינט, ארגון הרווחה היהודי הבינלאומי שנוסד כדי לסייע ליהודים בארץ ישראל ובאירופה, שנקלעו למצוקה בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
פרידלנדר היה מראשי האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית ופעיל בולט בקהילה היהודית המקומית. בשנת 1920 נקטעו חייו באבּם, כאשר הצטרף למשלחת סעד שיצאה מטעם ארגון הג'וינט מארצות הברית לאוקראינה. בעת המסע נרצח פרידלנדר על ידי שודדים ליד העיר קמניץ פודולסק (Kamyanets Podilskyy) בדרכו לעיירה יארמולינצי ונקבר בבית הקברות היהודי במקום.
לאחר מותו

ביוני 1922 עלו לארץ ישראל אלמנתו ליליאן פרידלנדר עם ילדיה, והשתקעו באחוזה המשפחתית שבנתה אחותה, ניטה לנגה, בזכרון יעקב (הידועה כיום כאחוזת לנגה). אחותה ניטה ובעלה מיכאל לנגה היו חשׂוכי ילדים, ולאחר מותם עברה האחוזה בירושה לאחותה הגדולה ליליאן. ספרייתו של פרידלנדר במדעי היהדות נתרמה לספריית פבזנר בחיפה.
אחד מבניהם של ישראל וליליאן פרידלנדר, דניאל, שהיה פסנתרן מחונן, נפטר בשנת 1936, והוא בן 18 בלבד. אמו הקימה על שמו את בית דניאל לאמנות ומוזיקה, הממוקם בסמוך לאחוזת המשפחה בזכרון יעקב. אחת מאחיותיה של ליליאן נקראה בשם כרמל, על שם הכרמל שאת נופיו חיבב אבי המשפחה הרברט בנטוויץ'. לאחוזה המשפחתית באנגליה קרא "חצר כרמל" (Carmelcourt), ואף "אחוזת לנגה" נשאה שם זה. לימים גם ישראל וליליאן פרידלנדר קראו לאחת מבנותיהם בשם כרמל. הבת, כרמל פרידלנדר, נישאה לשופט שמעון אגרנט.
אלמנתו של פרידלנדר, ליליאן, נפטרה שלושים וארבע שנים אחרי מותו, ב-31 באוקטובר 1954, באחוזת המשפחה בזכרון יעקב.
ביולי 2001, הובאו עצמותיו לקבורה באחוזת הקבר של משפחת בנטוויץ', בהר הצופים, ירושלים.
פרסומיו

היסוד המדיני בהשקפות הנביאים, נויורק: הסתדרות אחיעבר, תרע"ד.
Past and Present: A Collection of Jewish Essays (1905)
The Problem of Judaism in America (1909)
The Problem of Jewish Education in America, and the Bureau of Education of the Jewish Community of New York City (1913)
The Present Crisis in American Jewry  (1915)
The Jews of Russia and Poland: A Bird's-eye View of Their History and Culture (1915)
Zionism and the World Peace (1919)
לקריאה נוספת

דנצ'ו ארנון, רק בירושלים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989 (האגדה לבית בנטוויץ').
Round, S.B, Practical Dreamer: Israel Friedlaender and the Shaping of American Judaism (New York: The Jewish Theological Seminary, 1985)
לזכרו של פרופ' ישראל פרידלנדר, עמ' 7.
מאיר בר-אשר, "פרופ' ישראל פרידלנדר: איש האשכולות", עמ' 10-7.
משה שרון, "פרופ' ישראל פרידלנדר: ענק הרוח ורב המעש", עמ' 13-10.
הערות שוליים

1 2 3 4  יאיר שלג, הג'וינט לא שכח את שליחיו, באתר הארץ, 12 ביולי 2001
↑  ד. כהן, האגודה להשתלמות במדע בחיפה, דבר, 25 ביולי 1932
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261343305171  PLWABN: 9810676712305606  BnF: cb121637951 (data)  CiNii: DA10262240  GND: 11679724X  ISNI: 0000 0000 8078 2719  LCCN: n85019749  NKC: zmp2016925640  NLA: 35599486  NTA: 074698605  SNAC: w6s18s36  SUDOC: 030166012  Trove: 1009931  VcBA: 495/86061  VIAF: 97385998   WorldCat (עם VIAF): 97385998
לנשום במים

לנשום במים הוא אלבומו הרביעי של ג'נגו, אשר יצא בשנת 2002.
המיוחד באלבום זה הוא שלראשונה עמיר רוסיאנו נפרד מחבריו ללהקה ומקליט את האלבום לגמרי לבדו, כשהוא שר ומנגן בכל הכלים - גיטרות, בס, תופים. האלבום הוקלט באולפני פאסט מיוזיק על ידי שותפו להקמת הלייבל, אמיר שור, ובו תשעה שירים.
רשימת השירים

תברח מכאן (3:39)
משהו זר (3:50)
חלום (3:54)
בין האנשים (3:26)
שבוע נשאר (3:25)
מה את רואה (5:08)
איש עם גוף קר (2:29)
לנשום במים (5:27)
מתבזבז (4:34)
לוניה דבורין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  23 באוקטובר 1917 אודסה, הרפובליקה הרוסית 
 פטירה:  17 במרץ 2000 (בגיל 82) 
 עמדה:  מגן 
 
אריה (לוניה) דבורין (23 באוקטובר 1917 – 17 במרץ 2000) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
קורות חייו

דבורין נולד באודסה שבאוקראינה, בן שני לחנה ופנחס, וכשהיה בן שנתיים עלה לארץ ישראל עם משפחתו באונייה "רוסלאן". בגיל 26 נישא לשולמית גולדשטיין וגר עמה בתל אביב. עם הקמת המדינה ולאחר שחרורו מהצבא הצטרף לתנועת החרות. דבורין היה דמות ידועה בתל אביב-יפו, והוכתר ליקיר העיר בזכות תרומתו הרבה לפיתוח הספורט והחינוך במועדונים ובקבוצות השונות.
דבורין היה ממקימי קבוצת הכדורגל של בית"ר תל אביב והיה קפטן הקבוצה בשנות ה-40. כמאמן פיתח את מחלקות הנוער. והיה נשיא איגוד מאמני הכדורגל בישראל עד יומו האחרון.
בנו דני דבורין הוא שדרן ופרשן ספורט. אחיו חיים דבורין, שהיה שופט בבית המשפט המחוזי של תל אביב, הוא אביו של זוהר דבורין, בעלה של פנינה דבורין ואביה של דנה דבורין.