stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רונן מרלי
ביוגרפיה

מרלי נולד וגדל בנהריה. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי, עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה ולאחר מכן כמפקד פלחה"ן גבעתי בעת הלחימה בדרום לבנון. ב-2003 הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד צבר והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה, בתפקידו שימש עד שנת 2005. בשנים 2005–2006 היה מפקד גדוד "הדס" בבה"ד 1, ובשנים 2006–2007 היה מפקד גדוד גפן בבה"ד 1. בשנים 2007–2008 שימש כסגן מפקד חטיבת גבעתי.
לאחר מכן הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד עוצבת ברעם ושימש בתפקידו בשנים 2008–2010. בשנת 2011 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח עד שנת 2013, בחודש יוני 2013 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הדרום ושימש בתפקידו עד ספטמבר 2015.
באוקטובר 2014 נקבע כי אלוף-משנה מרלי יועלה לדרגת תת-אלוף וימונה לראש מטה פיקוד הצפון, אך באפריל 2015 החליט מרלי לוותר על הקידום ולפרוש מצה"ל. עד לשחרורו שימש כמפקד קורס מג"דים.
מאז שנת 2016 שימש כמנחה בכיר בקורס "ייעוד וייחוד", המסמיך את המועמדים לקבל דרגת רב-סרן בצה"ל.
ביוגרפיה > ראש עיריית נהריה

בבחירות לרשויות המקומיות 2018 התמודד לראשות עיריית נהריה מטעם "דרך חדשה", והביס את ראש העיר הוותיק ז'קי סבג ברוב של 58.6%.
בינואר 2020, בעקבות מערכת חורפית קשה אשר לא נראתה באזור הגליל המערבי עשרות שנים, שטפו מים רבים שמקורם בגב ההר את העיר, בעיקר ממזרח ולאורך מרכז העיר, בערוץ נחל געתון, שזורם לאורך רחוב הגעתון. בשיטפון נספה תושב העיר, העיר ספגה נזקים כבדים שהוערכו במליוני שקלים ושותקה לחלוטין למשך יום שלם. במהלך האירוע קיים מרלי חמ"ל אחוד עם כלל כוחות ההצלה שפעלו להצלת חיי אדם ועזרו למאות תושבים שנתקעו בחלקים שונים בעיר.
בבחירות לרשויות המקומיות בפברואר 2024 נבחר לקדנציה שנייה ברוב של 94% מהקולות לאחר הבחירות, הגיש מרלי תביעת דיבה נגד שלושה תושבים בעיר. מתוכם שני מתמודדים בבחירות.
מרלי נשוי לעידית ואב לשלושה.
ביוגרפיה > תפקידים ציבוריים נוספים

יו"ר אשכול גליל מערבי, יו"ר הרשות לפיתוח הגליל וסגן יו"ר מרכז השלטון המקומי.
הערות שוליים

↑  אביחי בקר, ילדי דלעת, החרדה והגאווה, הארץ, 28 בנובמבר 1997, כפי שהועלה באתר "פרש"
↑  עמרי אסנהיים ואלי ברדנשטיין, "לא חוזר לפני הורגת", באתר nrg‏, 20 בנובמבר 2004
↑  עמיר רפפורט, רצועת חמאסטן, באתר nrg‏, 26 בדצמבר 2003
↑   גילי כהן, קצין שנקבע כי יקודם לדרגת תת-אלוף הודיע כי יפרוש מהצבא, באתר הארץ, 21 באפריל 2015
↑  אחיה ראב"ד, ההצפות בנהריה ובנחלים: שיאים של עשרות שנים, באתר ynet, 6 בינואר 2020
↑  אחיה ראב"ד, "נהריה עיר מוכת אסון, התשתית נהרסה כמעט כליל", באתר כלכליסט, 9 בינואר 2020
↑  פורטל הבחירות לרשויות המקומיות, באתר פורטל הבחירות לרשויות המקומיות
רונן מרלי וכוחות הסיוע של צה"ל לחילוץ אזרחים באזורי ההצפות בנהריה, ינואר 2020. השני משמאל, שלומי בינדר
עיוורים בישראל

בישראל כ-27,000 עיוורים הזכאים לתעודת עיוור, בגלל עיוורון מוחלט, חדות ראייה מוגבלת או שדה ראייה מצומצם. עיוורון או לקות ראייה נגרמת ממחלות עיניים או כתוצאה של פציעה, פגיעה מוחית, סוכרת או גידול, עיוורון יכול להיות גם כמגבלה מולדת או מגבלה שמתפתחת עם השנים. כשני שלישים מהעוורים הם מעל גיל 65. ילדים בעלי תעודת עיוור, שאינם בעלי לקות אחרת, משולבים בבתי ספר רגילים תוך קבלת סיוע אישי של מספר שעות שבועיות. העיוורים בישראל מקבלים קצבת נכות מהמוסד לביטוח לאומי וכ-40% מאלו שבגילאי עבודה משולבים בעבודות שונות.
היסטוריה

עם הקמת מדינת ישראל היו בישראל כ-500 עיוורים. בעקבות מלחמת העצמאות הוכפל מספרם, ועם בא העלייה ההמונית עלה מספר העיוורים בהרבה. בתחילה רוכזו העיוורים בכמה מחנות הכשרה בעין שמר, בראש העין, בבית ליד ובירושלים, שם עברו הכשרה מקצועית למלאכות כמו ייצור מזרנים, מטאטאים, ומחצלות. בשנת 1949 הקים ארגון הג'וינט את מלב"ן (מוסדות לטיפול בעולים נחשלים) - מרכז שירותים לטיפול בעולים חולים, קשישים ונחשלים. בין היתר, טיפל מלב"ן בעיוורים, עבורם הקים בתי חינוך ומפעלים מוגנים. פרויקט הדגל של מלב"ן היה הקמת כפר אוריאל, בהתאם לתפיסות שרווחו עד המחצית השנייה של המאה העשרים שראו בהקמת מסגרות נפרדות עבור בעלי נכויות שיטה מיטבית לשיקומם.
מספר העיוורים בישראל הגיע לכ-5000 בתחילת שנות ה-60. בשנת תשכ"ב עלו לישראל כ-500 עוורים.
עבודה

חוסר בעבודה הייתה אחת הבעיות העיקריות של עוורים משנות ה-50. ביוני 1954 קיימו מספר עולים הפגנה אלימה מול הכנסת בדרישה לסייע להם בשיכון ובשילוב בעבודה. בעקבות זאת, בשנות ה-50 וה-60 נעשו מאמצים לשלב עיוורים בעבודה, בעיקר במרכזנות, אריגה, תפירה ועבודות משק בית. כן פעל משרד הסעד לשכנע את המעסיקים שכדאי להם להעסיק עוורים. השירות לשיקום עוורים במשרד הסעד פעל לפתוח בפני העוורים מקצועות נוספים ובשנת 1968 קיבל צוות השירות את פרס קפלן. בין השאר קיים השירות קורסים שבעקבותיהם שולבו עוורים בהפעלת מחשבים.
בשנת 1967 דנה ועדת השירותים הציבוריים של הכנסת בעניין העוורים והמליצה לחייב מוסדות ממשלתיים ועירוניים להעסיק עוורים במרכזנות, הסעת מעליות וכמסז'יסטים. שר הסעד, יוסף בורג, גרס לעומת זאת שאין לחייב העסקה אלא לפעול בדרכי שכנוע.
ד"ר ניסן הגל המרכז לעיוור טען בשנת 1969 שהמחסור בעבודה נובע מגישת המדינה המסווגת את העוורים כמקרי סעד, ומונעת את העסקתם במקצועות מתגמלים כמו עובדים סוציאליים ומורים.
במחקר שנעשה בשנת 1996 נמצא שכ-40% מהעיוורים בגילאי 19-49 עובדים. בקרב בעלי תואר אקדמי, כשני שלישים מהעיוורים עובדים. בישראל כ-20 מרכזים לעבודה מוגנת לעיוורים, בהם מועסקים כ-900 עיוורים ולקויי ראייה אשר משכורתם משולמת על ידי משרד הרווחה, המממן גם עלויות נוספות של המרכזים.
מספרים

בשנת 2007 נמנו בישראל 1158 עיוורים עד גיל 18, בהם 436 עיוורים מוחלטים (37.7%), 8067 עיוורים בגילאי 19-65, מהם 2745 עיוורים מוחלטים (34%), ו-17,405 מעל גיל 65, מהם 4779 עיוורים מוחלטים (27.5%).
לימודים

ילדים עיוורים שאין להם לקויות נוספות לומדים על דרך כלל במערכת החינוך הרגילה לצד תלמידים רואים.
בשנת תשע"ד למדו במערכת החינוך כ-300 תלמידים עיוורים בני 21-3. חלק הארי של התלמידים העיוורים (כ-40%) למדו במוסדות חינוך ייעודיים  לעיוורים, ושליש מהתלמידים העיוורים למדו במסגרות חינוך מיוחד ובכיתות חינוך מיוחד בבתי-ספר רגילים. לתלמידים אלו יש לקות נוספת לצד לקות הראייה. כרבע מהתלמידים העיוורים למדו בכיתות לימוד רגילות..
באוניברסיטאות ובמכללות בישראל למדו בשנת 2006 כ-370 סטודנטים עיוורים. כ-40% מתוכם למדו באוניברסיטה העברית בירושלים המקיימת מכרז לימוד לעיוור. המוסד לביטוח לאומי מממן לסטודנטים שיעורי עזר, שירותי תמיכה ושכר דירה.
ראו גם

עמותת אופק לילדינו
לקות ראייה
עמותת השחמטאים העיוורים ולקויי הראייה בישראל
הערות שוליים

↑  ש.ד. וייט, 500 עוורים הגיעו ארצה עם העליה החדשה, חרות, 12 בספטמבר 1962
↑  רויטל בלומנפלד, 28.6.1954 / הפגנות עיוורים לשילובם בחברה, באתר הארץ, 28 ביוני 2012
↑  משלחת עוורים נתקבלה על ידי ח"כ ארדיטי, חרות, 9 במרץ 1960
↑  צבי טל, המסירה מכשול מפני העוור, חרות, 22 ביוני 1962
↑  תפוקת העוורים אינה נופלת מפקחים, חרות, 26 באפריל 1961
המעבידים: עובדים עוורים יעילים יותר מן הפקחים, חרות, 11 באוקטובר 1962
↑  צבי לביא, עוורים עברו קורס ומפעילים בהצלחה מחשבים אלקטרוניים, מעריב, 18 באפריל 1967
יוסף צוריאל, עוורים מפעילים מחשבים אלקטרוניים, מעריב, 18 ביולי 1968
↑  ממליצים על שריון עבודה לעוורים, דבר, 29 ביוני 1967
↑  ועדה תדון במצב העוורים, דבר, 3 בפברואר 1967
↑  נילי פרידלנדר, עוורים נאלצים להתרוצץ, מעריב, 23 בנובמבר 1969
1 2 3  אתי וייסבלאי, ‏עיוורים בישראל: זכויות, סיוע ושירותים, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 14 במרץ 2007
↑  עדו אבגר, ‏שירותי חינוך לעיוורים ולקויי ראייה, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 21 בדצמבר 2014
ארגין אטאמן

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1966 (בן 59) איסטנבול, טורקיה 
 קבוצות כמאמן
 1996–1998 1999 1999–2001 2001–2003 2003–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2010 2011–2012 2012–2017 2014–2016 2017–2023 2022– 2023–:  טורק טלקום (עוזר מאמן) פינאר קרשיאקה אפס פילזן מונטפסקי סיינה אולקרספור פורטיטודו בולוניה בשיקטש אפס פילזן בשיקטש גלאטסראיי טורקיה אנאדולו אפס טורקיה פנאתינאיקוס
 הישגים כמאמן
 3 אליפויות יורוליג (2021, 2022, 2024)  מאמן העונה ביורוליג (2021)  גביע ספורטה (2002)  יורוצ'לנג' (2012)  יורוקאפ (2016)  6 אליפויות הליגה הטורקית (2009, 2012, 2013, 2019, 2021, 2023)  6 גביעי טורקיה (2004, 2005, 2009, 2012, 2018, 2022)  8 גביעי הנשיא (1997, 2000, 2004, 2005, 2009, 2018, 2019, 2022)  גביע קוראץ' (1996, עוזר מאמן)
 
חליל ארגין אטאמן (בטורקית: Halil Ergin Ataman; נולד ב-7 בינואר 1966) הוא מאמן כדורסל טורקי המאמן את פנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג, וכן את נבחרת טורקיה בכדורסל.
קריירת אימון > שנים מוקדמות

אטאמן החל את קריירת האימון שלו בקבוצת הנוער של אג'זאג'יבאשי (Eczacıbaşı) ולאחר מכן אימן את קבוצת הנוער של אפס פילזן. ב-1996 מונה לעוזר מאמן טורק טלקום מליגת העל הטורקית וזכה עימה בגביע קוראץ', ושימש כעוזר מאמן בנבחרת טורקיה בכדורסל ביורובאסקט 1997. את עונת 1998/99 הוא העביר באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית, וב-1999 מונה למאמן הראשי של פינאר קרשיאקה. בסיום העונה עבר לאפס פילזן, ואימן בה במשך שנתיים עד להתפטרותו בפברואר 2001.
ב-2001 אימן את מונטפסקי סיינה מליגת העל האיטלקית בכדורסל וזכה עם המועדון בגביע ספורטה האחרון ב-2002. לאחר מכן הצטרף לאולקרספור (כיום פנרבחצ'ה), אך נאלץ לעזוב ב-2006 עקב בעיות אישיות. לאחר שעזב את אולקר חזר לאיטליה וחתם בפורטיטודו בולוניה. לאחר שנה בקבוצה הוא חזר לטורקיה ואימן את בשיקטש.
קריירת אימון > בשיקטש

בעונת 2007/2008 אימן אטאמן את בשיקטש והוביל אותה לרבע גמר גביע יול"ב לאחר שסיימה במקום הראשון בבית ב' עם 10 ניצחונות ללא הפסד, הדיחה את הפועל ירושלים בשלב הטופ-32 וניצחה את הכוכב האדום בלגרד בשמינית הגמר, אך הפסידה 60–61 לגלאטסראיי. בליגה סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום הראשון והעפילה לפלייאוף, אך הודחה כבר ברבע הגמר ואטאמן פוטר.
קריירת אימון > אפס פילזן

ב-29 במאי 2008 חתם אטאמן לשנתיים באפס פילזן, אותה אימן מ-1999 עד 2001, כמחליף לדייוויד בלאט שפוטר. ובעונת 2008/09 זכה באליפות טורקיה, בגביע הטורקי ובגביע הנשיא. ב-4 ביוני 2010 עזב את פילזן.
קריירת אימון > חזרה לבשיקטש

בינואר 2011 חתם אטאמן לשנתיים בבשיקטש, בה שיחק כוכב ה-NBA לשעבר אלן אייברסון. בעונתו הראשונה בקבוצה לא זכה בתארים, אך בעקבות שביתת שחקני ה-NBA לקראת עונת 2011/2012 חתם בקבוצה דרון ויליאמס ואטאמן אף טען שכוכב הלוס אנג'לס לייקרס קובי בראיינט מעוניין להגיע לבשיקטש, מה שלא קרה לבסוף. בעונה זו זכתה בשיקטש באליפות, בגביע הטורקי וביורוצ'לנג' לאחר ניצחון בגמר 91–86 על אלאן שאלון.
קריירת אימון > גלאטסראיי

ביוני 2012 חתם אטאמן בגלאטסראיי, ובעונת 2012/13 זכה עימה בליגה הטורקית אחרי ניצחון על באנוויט בגמר.
בעונת 2014/2015, בעקבות קשיים כלכליים, החרימו מספר שחקנים את אימוני הקבוצה, מה שהוביל לתסכול וסכסוכים בקבוצה. ב-19 באוקטובר 2014 היה מעורב אטאמן בתקרית עם שחקן הקבוצה נולן סמית', שזרק מגבת לאחר שהוחלף במשחק נגד באנוויטספור ושוחרר בשבוע שלאחר מכן. ב-21 בנובמבר 2014, במסיבת עיתונאים לאחר משחק היורוליג מול הכוכב האדום בלגרד באיסטנבול, זכה אטאמן לפרסום שלילי בסרביה לאחר שכינה את 300–400 אוהדי הכוכב האדום שהגיעו למשחק "טרוריסטים", כשלפני המשחק נהרג אוהד הכוכב האדום בידי אוהדי גלאטסראיי. ראש ממשלת סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' הגיב לכך ואמר כי "אטאמן כבר לא רצוי בסרביה".
באותה עונה הוא גם סטר לשחקן הקבוצה גוקטורק אוראל לאחר הפסד לאסקישהיר וברבע הראשון של משחק היורוליג נגד מכבי תל אביב ביצע שביתה איטלקית ולא הדריך את קבוצתו במחאה על כך ששכרו לא שולם.
ב-6 ביוני 2015 האריך את חוזהו במועדון בשנתיים, ובעונת 2015/2016 זכה עם גלאטסראיי בתואר האירופי השלישי שלו כמאמן ראשי והראשון בתולדות המועדון לאחר ניצחון בגמר היורוקאפ 78–67 על שטרסבורג באבדי איפקצ'י ארנה.
קריירת אימון > אנאדולו אפס

בדצמבר 2017 חתם אטאמן באנאדולו אפס, הקדנציה השלישית שלו במועדון הראשונה בשם אנאדולו. לאחר עונה ראשונה נטולת תארים, בעונת 2018/2019 הוא זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה מזה עשור והוביל אותה לפיינל פור היורוליג, שם הפסידה במשחק הגמר לצסק"א מוסקבה. ב-23 במאי האריך את חוזהו בקבוצה לשנתיים.
ב-2020 הוביל אטמאן את אפס למקום הראשון בטבלת היורוליג לאחר 28 משחקים, עד שהעונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה באירופה, והיא נחשבה למועמדת הבכירה לזכייה באליפות אירופה. בעונת 2020/2021 ביולי אותה שנה הוביל קבוצת רוכשים טורקית שרכשה את הבעלות על קבוצת טורינו מאיטליה. ניצחה אנאדולו את ברצלונה בגמר היורוליג, זכתה לראשונה באליפות אירופה ואטאמן הפך למאמן הטורקי הראשון שזוכה בתואר. באותה עונה הוא האריך את חוזהו עד 2023. בעונה הבאה הוא זכה בגביע הטורקי וביורוליג בפעם השנייה ברציפות לאחר ניצחון על ריאל מדריד בגמר 2022.
ב-17 ביוני 2023 עזב את הקבוצה עם זכייה באליפות, וחתם קדנציה של שלוש אליפויות, שני גביעים, שלושה גביע הנשיא ושתי אליפויות יורוליג.
קריירת אימון > פנאתינאיקוס

ב-20 ביוני 2023 חתם אטאמן בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית והיורוליג. בעקבות ההפסד למכבי תל אביב במשחק הראשון בסדרת הפלייאוף בעונת 2023/2024 ביורוליג הכריז כי אם קבוצתו לא תעלה לפיינל פור היורוליג הוא יתפטר, וטען לטעויות שיפוט שנבעו ממניעים פוליטיים. הליגה גינתה את דבריו וקנסה אותו ב-35 אלף אירו. אטאמן ופאנתינאיקוס ניצחו לבסוף בסדרה 3–2 והמשיכו עד לגמר היורוליג, בו גברו על ריאל מדריד 95–80.
חיים אישיים

אטאמן למד בבית הספר התיכון האיטלקי באיסטנבול. לאחר מכן הוא התקבל לאוניברסיטת איסטנבול, שם למד במחלקה למנהל עסקים. הוא נשוי לברנה אטאמן ויש לו בן בשם סארפ.
אטאמן נחשב למאמן חם מזג, כשהוא מרבה לקבל עבירות טכניות ולהסתכסך עם מאמנים כז'ליקו אובראדוביץ' ודייוויד בלאט, שחקנים מקבוצתו ואוהדי הקבוצות היריבות. כמו כן, נודע באמירות חריפות לא מעטות, ובביטחון עצמי מופרז.
הערות שוליים

↑  אמיר קרביץ-זהבי, ‏עתמאן התפטר מאימון אפס פילזן, באתר ONE‏, 19 בפברואר 2001
↑  "Ergin Ataman istifa etti" [ארגין אטאמן התפטר]. sabah.com.tr (בטורקית). 28 במרץ 2006. נבדק ב-2024-01-19. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  בשיקטאש הדיחה את הפועל ירושלים מגביע יול"ב, באתר וואלה, 26 בפברואר 2008
↑  גביע יול"ב: קאזאן, טורוב ובשיקטאש ברבע הגמר, באתר ynet, 19 במרץ 2008
↑  יול"ב קאפ: דינמו מוסקבה וג'ירונה בחצי הגמר, באתר ynet, 11 באפריל 2008
↑  ערן סלע, ‏ארגין עתמאן מונה למאמן אפס פילזן, באתר ONE‏, 30 במאי 2008
↑  בשיקטאש פיטרה את בייקטאי. עתמאן חתם, באתר ערוץ הספורט, 5 בינואר 2011
↑  גלעד צוויק, בשיקטאש הודיעה רשמית על צירופו של וויליאמס, באתר nrg‏, 19 ביולי 2011
↑  עתמאן: "קובי בריאנט רוצה לשחק בבשיקטאש", באתר וואלה, 20 ביולי 2011
↑  יורוצ'אלנג': בשיקטאש ניצחה בגמר את שאלון, באתר ערוץ הספורט, 30 באפריל 2012
↑  ברק חקלאי, הכל מסביב בינוני: מי את, גלאטסראיי?, באתר ynet, 5 בפברואר 2015
ברק חקלאי, קריסה טוטאלית / מצבה של גלאטסראיי, באתר ynet, 2 באפריל 2015
↑  סאמר קלאף. "Nolan Smith Throws Towel While Walking To Bench, Infuriates Coach". deadspin.com. נבדק ב-2024-01-19.
↑  "Ataman: Navijači Zvezde – teroristi". b92.net (בסרבית). נבדק ב-2024-01-19.
↑  יורוליג: אוהד הכוכב האדום נדקר למוות בטורקיה, באתר ynet, 22 בנובמבר 2014
↑  "Ataman nije dobrodošao u Srbiju". b92.net (בסרבית). נבדק ב-2024-01-19.
↑  ברק חקלאי, גלאטסראיי: ארגין עתאמן סטר לאחד משחקניו, באתר ynet, 11 בפברואר 2015
↑  רועי גלדסטון, ‏מחזה מביך: מאמן גלא עשה שביתה איטלקית, באתר ערוץ הספורט, 2 באפריל 2015
↑  גלא זכתה ביורוקאפ עם 67:78 מול שטרסבורג, באתר ערוץ הספורט, 27 באפריל 2016
↑  אחרי עשור: אנאדולו אפס זכתה באליפות טורקיה, שיין לארקין להט, באתר וואלה, 21 ביוני 2019
↑  צסק"א מוסקבה ניצחה 83:91 את אנאדולו אפס וזכתה ביורוליג בפעם השמינית, באתר וואלה, 19 במאי 2019
↑  אהרל'ה ויסברג‏, עם ניצוצות כבויים של שאראס ופארקר: כך פוספסה אליפות יורוליג פנטסטית, באתר וואלה, 25 בדצמבר 2020
↑  אבי סגל, בין טורקיה לאיטליה: יחסים בשלט רחוק, באתר ישראל היום, 16 ביולי 2020
↑  לראשונה בתולדותיה: אנאדולו אפס אלופת היורוליג, באתר ynet, 30 במאי 2021
↑  עתמאן האריך חוזה לשנתיים נוספות באנדולו, באתר ONE‏, 6 במאי 2021
↑  בפעם השנייה ברצף: אנדולו זכתה ביורוליג, באתר ערוץ הספורט, 21 במאי 2022
↑  עתמאן נפרד עם תואר: אנאדולו אפס זכתה באליפות ה-16 בתולדותיה, באתר וואלה, 17 ביוני 2023
↑  ארגין עתמאן מונה רשמית למאמן פנאתינייקוס, קווין פאנטר יצטרף?, באתר ערוץ הספורט, 20 ביוני 2023
↑  "טובים יותר ממכבי ת"א. נעלה לפיינל פור", באתר ערוץ הספורט, 23 באפריל 2024
↑  נכנסים בו: תגובת היורוליג לעתמאן, באתר ערוץ הספורט, 25 באפריל 2024
↑  לאחר שביקרו את השיפוט: עונשי פנאתינייקוס וארגין עתמאן, באתר ערוץ הספורט, 29 באפריל 2024
↑  מכבי תל אביב הפסידה לפנאתינייקוס והודחה מהיורוליג, באתר וואלה, 7 במאי 2024
↑  יאסו: פנאתינייקוס זכתה ביורוליג בפעם השביעית, באתר ONE‏, 27 במאי 2024
↑  יהונתן אליהו‏, אפס ביחסי אנוש: מעלליו הביזאריים של מאמן אנדולו אפס ארגין עתמאן, באתר וואלה, 16 בפברואר 2018
"הגביע שלי": צפו במופע הביזאר של עתמאן, באתר ערוץ הספורט, 13 בינואר 2022
↑  דני דניאלי, ‏האימפריה העתאמנית: הפתיל הקצר של מאמן פנאתינייקוס, באתר ערוץ הספורט, 25 באפריל 2024
מוניציפל פיטשט

מוניצ'יפל פיטשט (ברומנית: BCM Piteşti) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר פיטשט. המתמודדת בליגה נציונלה.
היסטוריה

בעונת 1999/00 זכתה הקבוצה זכתה הקבוצה באליפות רומניה. ובעונת 2000/01 החלה הקבוצה להשתתף בגביע קוראץ', אך הודחה בשלב המוקדמות, כשהפסידה לקבוצת שירוקי בסיכום שני מפגשים.
בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף, והפסידה את האליפות לקבוצת אססופט פלוישט.
בעונת 2011/12, הקבוצה הגיעה עד לגמר הגביע הרומני, וזכתה בו לראשונה בתולדותיה, לאחר ניצחון מול קבוצת אלבה טימישוארה 78-91. בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה בסופרקאפ הרומני לאחר ניצחון בגמר מול האלופה אססופט פלוישט. בעונת 2012/13 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג' ולא עברה את שלב הבתים.
הקבוצה מארחת באולם הספורט טריבל המכיל 2,000 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

הליגה הרומנית :
אליפות (1): 2000
מקום שני: 2007
הגביע הרומני :
זכייה (1): 2012
הסופרקאפ הרומני :
זכייה (1): 2013
שחקני עבר

ישראל אנטון קוזרנובסקי
מטרופוליטנס 92

ההיכל הביתי מרסל סרדאן
מטרופוליטנס 92 (בצרפתית: Metropolitans 92) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר לבלואה-פרה, המתמודדת בליגת העל הצרפתית.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 2007 ממיזוג של קבוצות ראסינג פריז ששיחקה בליגה הבכירה ונקלעה לקשיים כלכליים, ולבלואה ספורט קלאב ששיחקה בליגה השנייה. בסיום עונת 2007/08 נשרה הקבוצה לליגה השנייה וחזרה לאחר עונה אחת.
ראסינג פריז זכתה 4 פעמים באליפות צרפת (1951, 1953, 1954, 1997), והגיעה עד לגמר הגביע הצרפתי בעונות 1956, ו-2000. כמו כן, החל מעונת 1991/92 השתתפה בגביעי אירופה השונים: יורוליג, גביע ספורטה, גביע קוראץ' והיורוצ'לנג'.
לבלואה ספורט קלאב הגיעה פעמיים לגמר הגביע הצרפתי (1996, 1998).
בתחילת עונת 2010/11 הפסידה הקבוצה במוקדמות היורוצ'לנג' למכבי חיפה הישראלית בסיכום שני מפגשים.
בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה לרבע גמר היורוצ'לנג, וזכתה לראשונה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון בגמר על נאנטר 74-77.
אולם הבית של המועדון הוא היכל מרסל סרדאן בלבלואה-פרה, המכיל 3,051 מקומות ישיבה, ולעיתים משתמשת הקבוצה בהיכל פייר דה קוברטן (אצטדיונה של ראסינג פריז) בפריז המכיל 4,016 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

הליגה הצרפתית :
אליפות (4): 1951, 1953, 1954, 1997
הגביע הצרפתי :
זכייה (1): 2013
גמר: 1956, 1996, 1998, 2000
תארים והישגים > שחקני עבר

צרפת טוני פארקר
צרפת בוריס דיאו
צרפת ויקטור ומבניאמה
צרפת אלי אוקובו
צרפת פטר קורנלי
סרביה מירסאד טורצ'אן
קרואטיה רוקו אוקיץ'
אוקראינה אולכסיי פצ'רוב
ישראל ארז מרקוביץ'
ישראל משה מזרחי
ישראל תומר גינת
ארצות הברית לי ג'ונסון
ארצות הברית ג'ורדן מקריי
ארצות הברית טיישון תומאס
ארצות הברית ברייסי רייט
ארצות הבריתונצואלה דונטה סמית'
רון פרימן

רונלד (רון) ג'ון פרימן השלישי (באנגלית: Ronald John Freeman III, נולד 12 ביוני 1947) הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם במרוץ 4X400 מטר וזוכה מדליית ארד אולימפית בריצת 400 מטר (אולימפיאדת מקסיקו סיטי 1968).
לאחר פרישתו מספורט היה פעיל חברתי בקידום העצמה של נוער (ובמיוחד נערות) במדינות אפריקה.
ביוגרפיה

רון פרימן נולד ב-1947 בעיר אליזבת, ניו ג'רזי (ארצות הברית). בנעוריו למד בתיכון "תומאס ג'פרסון" (אנ') שבעיר הולדתו. בהמשך למד באוניברסיטת המדינה של אריזונה ולאחר האולימפיאדה במקסיקו למד פסיכולוגיה ב"אוניברסיטת קיין" (אנ') בניו ג'רזי.
פרימן כיכב באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) שם זכה בשתי מדליות אולימפיות. אחריה לא זכה במדליות בתחרויות בינלאומיות.
ב-1998 החל לפעול בפיתוח ספורט והעצמת נוער בבתי ספר (ובמיוחד נערות) תוך שהוא מתמקד בגינאה שבאפריקה לשם עבר ב-2006. ב-2017 זכה בפרס הצטיינות מטעם "הקרן לפיתוח הספורט בעולם" (אנ') על פעילותו זו כשבהסבר לזכייה נכתב: "רון פרימן ייסד את איגוד המדליסטים הבינלאומי, המשתמש בספורט כדרך לשפר את כישורי החיים של נוער ברמה בינלאומית".
קריירה ספורטיבית > 1968 > אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה פרימן שמדליית זהב וארד. מדליית זהב, יחד עם נבחרת ארצות הברית, במרוץ 4X400 מטר בשיא אולימפי ועולמי של 2:56.1 דקות לפני קניה (2:59.6 דקות) ומערב גרמניה (3:00.5 דקות) ובמדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.41 שניות אחרי לי אוונס (בשיא עולמי של 43.86 שניות) ולארי ג'יימס (43.97 שניות).
המחאה באולימפיאדה

פרימן היה פעיל בתנועה לזכויות האזרח בארצות הברית במחאה על היחס לשחורים במדינה. כחלק מהמחאה החליטו ארבעת הזוכים בריצת השליחים 4X400 מטר לעלות לראש הפודים כשהם חובשים כובעי ברט שחורים וגרביים שחורות ובזמן נגינת ההמנון הניפו אגרופים קפוצים. מחאה זו הייתה המשכה של מחאת המדליסטים האמריקאים בריצת 100 מטר טומי סמית' וג'ון קרלוס שעלו על הפודיום יחפים והניפו יד עטויה כפפה שחורה.
הערות שוליים

↑  US Olympian Helps Guinean Girls Jump Ahead, באתר voanews.com
↑  Ten Athletes Selected to Receive The Foundation for Global Sports Development's 2017 Athletes in Excellence Award, באתר infobae.com, 12 ביולי 2021
↑  שיא עולם זה החזיק מעמד 20 שנה ונשבר על ידי נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סיאול (1988). באותה ריצה קבע פרימן במקצה שלו תוצאה אישית של 43.2 שניות שהייתה המהירה בעולם במשך 25 שנה
↑  המחאה על הפודיום באולימפיאדת מקסיקו 1968, באתר magnumphotos.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14353840
Shut Up and Drive

"Shut Up and Drive" (בעברית: "תשתוק ותנהג") הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה מאלבום האולפן השלישי שלה, Good Girl Gone Bad. ב-12 ביוני 2007, השיר יצא כסינגל השני מהאלבום ונשלח לתחנות הרדיו ברחבי העולם. השיר נכתב על ידי ברנרד סאמנר, פיטר הוק, סטיבן מוריס, ג'יליאן גילברט, קארל סטורקן ואוון רוג'רס והופק על ידי השניים האחרונים. "Shut Up and Drive" הוא שיר גל חדש שמכיל השפעות של מוזיקה משנות ה-70 וה-80 ומכיל אזכורים למכוניות וחלקים של מכוניות כמו קדילק. השיר יצא לאור לרדיו ארצות הברית ב-12 ביוני 2007 וב-27 באוגוסט הופץ בעותק פיזי בבריטניה.
השיר קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה אשר כינו אותו "טיפשי". השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-15 בארצות הברית ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס של ארצות הברית. בבריטניה, השיר הגיע למקום ה-5 והפך לשיר החמישי שלה לעשות זאת. בנוסף השיר הגיע לעשירייה הפותחת גם באוסטרליה, קנדה, גרמניה ואיטליה. הקליפ לשיר בוים על ידי אנתוני מנדלר וצולם בפראג שבצ'כיה. ריהאנה ביצעה את השיר במהלך שלושת סיבובי ההופעות הבין לאומיים הראשונים שלה.
הפקה והוצאה

השיר נכתב על ידי ברנרד סאמנר, פיטר הוק, סטיבן מוריס, ג'יליאן גילברט, קארל סטורקן ואוון רוג'רס והופק על ידי השניים האחרונים. אל המברגר הקליט את השיר בסאן וואץ', סנט ג'יימס, ברבדוס ובאולפני הקלטות לופט בברונקסוויל, ניו יורק. המברגר שימש גם כמהנדס מיקסינג של השיר באולפני הקלטה לופט, יחד עם העוזר שלו רוי מתיוס. סטורקן סיפק את כל המכשירים לכך בזמן שריהאנה ורוג'רס שרו את שירת הרקע. מנהל ההפקה של השיר היה רוב הסלדן עם כריסטי מורן ששימשה כעוזרת הפקה. השיר יצא לאור כסינגל השני מהאלבום וב-22 במאי 2007 הוא הופיע באתר הרשמי של ריהאנה. הוא נשלח לרדיו העכשווי בארצות הברית חודש לאחר מכן ושבוע לאחר מכן נשלח גם לרדיו הקצבי. בבריטניה הוא יצא לאור ב-27 באוגוסט 2007 בתור עותק פיזי.
הרכב מוזיקלי

השיר מכיל השפעות של שנות ה-70 וה-80 ומסמפל את השיר "Blue Monday" של הלהקה ניו אורדר. השיר נפתח בקטע גיטרה סגנון של פופ-רוק והוא נכתב בסולם E Major והוא מוגדר כשיר עם קצב מתון עד מהיר. קולה של ריהאנה משתרע מתווים נמוכים (F#3) לתווים גבוהים (B4) והוא עוקב אחרי האקורד E5–B5–C♯5–F♯5–B5–C♯5. מבחינה לירית השיר הוא שיר בעל אופן מיני אשר מכיל מטאפורות מעולם הרכב ואזכורים לסוגים שונים של כלי רכב כמו קדילק.
מיקומים במצעדים

השיר זכה להצלחה בעולם. בארצות הברית הוא הגיע בשיאו למקום ה-15 לאחר מספר שבועות ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס במדינה ובכך הפך לשיר השישי של ריהאנה לעשות זאת. במצעד שירי הפופ האמריקאי הוא הצליח להגיע למקום ה-1 ובכך הפך לשיר השביעי שלה שמגיע לעשרים העליונים במצעד זה. השיר הצליח בסופו של דבר להגיע למעמד פלטינה בארצות הברית. בקנדה השיר הגיע בשיאו למקום ה-5 לאחר שבעה שבועות ובכך הפך לשיר החמישי של ריהאנה שמגיע לחמישייה הפותחת במדינה. בסך הכל השיר שהה 31 שבועות במצעד ובך הפך לשיר השישי שלה ששהה הכי הרבה זמן במצעד. סך הכל מכירותיו מסתכמות ב-230 אלף עותקים בבריטניה.
גם באירופה השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-16 במצעד השירים האירופי. הוא הגיע לעשירייה הפותחת ב-8 מדינות ביניהן הונגריה, אירלנד וגרמניה. בשווייץ הוא הגיע למקום ה-14 אך בשוודיה למקום ה-31 בלבד. באוסטרליה השיר הגיע למקום הרביעי ובכך הפך לשיר השני מהאלבום להגיע לחמישייה הפותחת במדינה ובסופו של דבר הגיע למעמד זהב במדינה. בניו זילנד השיר הגיע בשיאו למקום ה-12 ונשאר 13 שבועות במצעד. נכון להיום מכירותיו של השיר מסתכמות בכ-3.5 מיליון עותקים.
קידום > וידאו קליפ

הקליפ לשיר צולם במגרש גרוטאות מאולתר בצ'כיה. הבמאי של הקליפ הוא אנטוני מנדלר, שעבד בעבר עם ריהאנה וביים עבורה קליפים כמו "Unfaithful" ו-"We Ride". הקליפ יצא ב-25 ביוני 2007 בחנות ה-iTunes של ארצות הברית. הקליפ מתחיל בריהאנה, נוסעת בפרארי למגרש הגרוטאות. כשהיא הגיעה לשם ונכנסה למגרש הגרוטאות, השיר מתחיל להתנגן. בתוך המגרש, מספר רב של בנות עומדות ומתקנות מכוניות שבורות וריהאנה מצטרפת אליהן בזמן שהיא שרה את השיר. לאחר מכן נראית סצנה נוספת בה ריהאנה רוקדת על אחת המכוניות. בהמשך הקליפ, ריהאנה והבנות יוצאות מהמגרש לעבר תחרות מרוצים והיא שרה את מילות השיר לנהגים ושהיא מסמנת להם לצאת הם יוצאים. בסצנה האחרונה, נראית ריהאנה עומדת על במה בתוך מגרש הגרוטאות, מנגנת על גיטרה ושרה את הבית האחרון של השיר.