stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת קאחתי
הגמוניה איראנית

באמצע שנות העשרה של המאה ה-17, חידש השאה עבאס הגדול, את מאמציו להטיל את מרותו על הממלכה הגאורגית, וערך פלישות חוזרות ונשנות שנמשכו מ-1614 ועד 1617. בסדרת המרידות הגאורגיות ופעולות התגמול הפרסיות, נהרגו כ-60-70 אלף איש, ומעל מאה אלף כפריים קאחים הוגלו לתוך איראן. אוכלוסיית קאחתי פחתה בכשליש; הערים ששגשגו, גרמי וזגמי הצטמקו והפכו לכפרים קטנים חסרי חשיבות; החקלאות הידרדרה והמסחר קפא על שמריו. בשנת 1648, גורש תאימורז הבלתי נלאה סופית מקאחתי. השלטון הצפווי הידק את השליטה על קאחת, והוציא לפועל מדיניות של חילופי אוכלוסייה. במקום התושבים הגאורגים שגורשו, הושיבו הספווים שבטים טורקים נוודיים. באותו הזמן, החלו, תושבים דאגסטנים הרריים, תקפו את קאחתי והתיישבו בגבולות קאחתי.
בשנת 1659, ערכו הקאחים מרד גדול, טבחו בנוודים שהתיישבו בממלכתם ומסרו את כניעתם לוחטנג החמישי (1618-1675), מלך ממלכת כארתלי, שנקרא גם וחטנג שאה נאווז, המלך הגאורגי-מוסלמי של כארתלי, שהצליח להשיג את הסכמתו של השאה להמליך את בנו, ארצ'יל למלך על קאחתי. במשך זמן מה היו שתי הממלכות המזרח גאורגיות, מאוחדות תחת שלטונו של שאה-נאווז ובנו ארצ'יל. תקופה שהתאפיינה בשקט ושלום יחסי.
ארצ'יל הפך את תלאווי לבירתו במקום גרמי, שנהרסה בידי הפולשים הפרסים. הוא החל ביישום תוכנית שיקום הממלכה. אולם התקופה הטובה הייתה לזמן קצר בלבד. עלייתו של ארצ'יל החלה תחרות בין שני ענפי בית בגרטיוני - בית מוחראני, שאליו השתייך ארצ'יל ובית המלוכה המקורי של קאחתי, שנושלה ממעמדה עם גירושו של תאימורז הראשון. השושלת הקאחית המקורית גברה בסופו של דבר, על חשבון כפירה באסלאם. שלטון המלכים הקאחים הוחזר על כנו בשנת 1703, והם שלטו מאותה תקופה תחת כמדינת חסות תחת השושלת הספווית. אף על פי כן, למרות החסות הפרסית הוטרדה הממלכה מפלישות דאגסטניות בלתי פוסקות.
משנת 1724 ועד 1744, הייתה קאחתי כפופה ברציפות לכיבושים עות'מאניים ופרסיים. הסיוע שהעניק תאימורז השני לנאדיר שאה, במאבקו כנגד העות'מאנים, הביא, בשנת 1743, לביטול המס השנתי הכבד שהעלתה ממלכת קאחתי לחצר הפרסית. שיתוף הפעולה של תאימורז השני עם נאדיר איפשר לו לשמר את מעמדו בקאחתי ובכארתלי. הוא קיבל את הכרת הפרסים להכתרתו כמלך ממלכת כארתלי והכתרת בנו, ארקלה השני, כמלך ממלכת קאחתי. שני המלכים הוכתרו בשנת 1745, בהתאם למסורת הנוצרית.
תאימורז וארקלה ניצלו את המהומה שנוצרה באיראן בעקבות ההתנקשות בנאדיר, בשנת 1747, והכריזו על עצמם כשליטים עצמאיים. שלטונם עזר לייצב את שתי הממלכות. הפעילות הכלכלית שבה לתחיה והפלישות הדאגסטניות הצטמצמו, אבל לא חוסלו לגמרי. עם מותו של תאימורז, ב-8 בינואר 1762, ירש אותו ארקלה, והממלכה המאוחדת הפכה לממלכת כארתלי-קאחתי.
ראו גם

קאחתי
כורבישופות קאחתי
ממלכת קאחתי-הרתי
ממלכת כארתלי
ממלכת כארתלי-קאחתי
לקריאה נוספת

דויד מרשל לאנג (1957), השנים האחרונות של המונרכיה הגארגית, 1658-1832, (באנגלית).
הערות שוליים

↑  ימי הביניים המאוחרים - המחצית השנייה של ימי הביניים. בתקופה בה שינתה אירופה את פניה. החל החלה מהמאה ה-11
↑  אנטי מלך (Anti-king) - הוא מי שמתיימר להיות מלך כתוצאה ממחלוקת על ירושה או פשוט כאופוזיציה פוליטית, ומכריז על עצמו כמלך אופוזיציוני למלך השליט
↑  רולנד גריגור סאניי, יצירת האומה הגאורגית, עמ' 46-47, (באנגלית), ISBN 0253209153
↑  שָמחַלים או סָמחַל הוא תואר, בשפה הקומיקית (Кумык) של הקומיקים (Кумыки) מדאגסטן, המקביל לתואר "החאן של טרקי" (Тарки) שבדאגסטן
↑  עבאס הגדול (شاه عباس بزرگ, "שאה עבאס בֹּזֹרג") - עבאס הראשון השאה של פרס מהאימפריה הספווית (1571-1629).
↑  שם, עמ' 50.
↑  שם, עמ' 50-51
↑  נאדיר שאה (نادر شاه افشار) - מייסד השושלת האפשארית (سلسله افشار) ממוצא טורקמני. מצביא מזהיר בשירות האימפריה הספווית שניסה, בשנת 1736, להדיח את השאה שעמד בראש ממלכת פרס.
↑  אנציקלופדיה איראניקה, GEORGIA ii. History of Iranian-Georgian Relations
| היסטוריה של גאורגיה |
| --- | --- | --- |
| פרהיסטוריה (אנ') | תרבות שוּלבַּרִי-שוֹמוּ (אנ') • תרבות קוּרָה-אַרַאכּס (אנ') • תרבות תרִיאַלֵתִית (אנ') • תרבות קוֹלֵכִית (אנ') • דִיאַוֹחִי (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת העתיקה | קולכיס • איבריה • גאורגיה בעידן הרומי (אנ') • מסע פומפאי לגאורגיה (אנ') • אגריסי • איבריה הסאסאנית (אנ') • ניצורה של איבריה (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| ימי הביניים | המלחמות האיבריות (אנ') • המלחמות הלאזיות (אנ') • נסיכות איבריה (אנ') • השלטון הערבי בגאורגיה (אנ') • אמירות טביליסי • שושלת בגרטיוני • איבריה הבגרטידית • ממלכת אבחזיה • ממלכת קאחתי-הרתי • ממלכת הרתי • התמה של איבריה • ממלכת גאורגיה המאוחדת • תור הזהב של גאורגיה(אנ') • ארמניה בממלכת גאורגיה (אנ') • שירוואן הגאורגית (אנ') • המלחמות הביזנטי-גאורגיות • המלחמות הסלג'וק-גאורגיות (אנ') • הפלישה המונגולית • הפלישה הטימורית • הפלישה הטורקמנית (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת החדשה המוקדמת | ממלכת כארתלי • ממלכת קאחתי • ממלכת אימרתי • נסיכות גוריה • סוואנתי • אבחזיה • סאמצחה (אנ') • סמגרלו (אנ') • גאורגיה הספווית (אנ') • ממלכת כארתלי-קאחתי | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת החדשה | גאורגיה באימפריה הרוסית (אנ') • הרפובליקה של עבר הקווקז • הרפובליקה הדמוקרטית הראשונה • הפלישה הסובייטית לגאורגיה • גאורגיה הסובייטית • מלחמת גאורגיה–רוסיה | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
שרידי הארמון המלכותי של גרמי
תאימורז הראשון ואשתו חוֹרַשָן. רישום מאלבומו של דון קריסטופורו דה קסטלי, מיסיונר קתולי
השושלת האפשארית שולטת במזרח גאורגיה, 1736-1802
מעבר לתחום

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  צדוק בן דוד
 תאריך יצירה:  1989
 טכניקה וחומרים:  בטון ופלדת אל חלד
 ממדים בס"מ
 גובה:  600
 נתונים על היצירה
 מיקום:  טיילת תל אביב-יפו תל אביב-יפו שבישראל
 קואורדינטות:  32°04′32″N 34°45′57″E﻿ / ﻿32.075583333333°N 34.76575°E﻿ / 32.075583333333; 34.76575
 
| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  צדוק בן דוד
 תאריך יצירה:  1989
 טכניקה וחומרים:  טכניקה מעורבת
 ממדים בס"מ
 גובה:  כ-50
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף פרטי שבישראל
 קואורדינטות:  32°33′40″N 35°23′36″E﻿ / ﻿32.561111°N 35.393333°E﻿ / 32.561111; 35.393333
"מעבר לתחום" או "מעבר לגבולות" (1989) הוא פסל מאת הפסל הישראלי צדוק בן דוד. הפסל הוצב על טיילת תל אביב-יפו בשנת 1990, כאחד מ-12 פסלי חוצות שהוצבו בפרויקט פיסול אותו אצר מיכה לוין.
הפסל מציג מעין גרעין או פרי אובלי בצבע כתום, אליו מחוברת צללית של קוף מהופך. הפסל הוא רק אחד מסדרה של פסלים בהם שילב בן-דוד דמויות מעולם הטבע. "הצורה המטאפורית עימה אני עובד", הציג בן-דוד, "יכולה הייתה להיות משולבת בכל אובייקט - בחיות ובדברים אחרים באופן שווה". יחד עם זאת, בתארו פסל אחר הדגיש בן-דוד את תנוחת החיות בו, המופיעות כשהן שוכבות על גבן, תנוחה המרמזת על מות.
דגם של פסל זה מצוי באוסף גבי ועמי בראון והוצג בשנת 2009 בתערוכה של האוסף במשכן לאמנות על שם חיים אתר.
הערות שוליים

↑  ראו:
↑  A Bright Reincarnation of the Antelope (1984)
מריוס רבינובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בדצמבר 1895 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 בפברואר 1953 (בגיל 57) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הציבורי החדש בבודפשט 
 בן או בת זוג:  אולגה סנטפאל (1919–1953) 
 
ד"ר מריוס רבינובסקי (בהונגרית בשם מלא: Rabinovszky Pál Máriusz;‏ בודפשט, 14 בדצמבר 1895 – בודפשט, 7 בפברואר 1953) היה היסטוריון אמנות יהודי-הונגרי, היסטוריון מחול, פרופסור באוניברסיטה, מבקר. דוקטור במדעי תולדות האמנות (1952). שמותיו בדויים שלו כסופר היו: Péter Csák, Máriusz Merényi.
קורות חייו

מריוס רבינובסקי נולד במשפחה יהודית כבנם של קארוי רבינובסקי (1862–1901), תעשיין שהיה לו מפעל סיגריות בקהיר, ושל אלזה/ארז'בט מרני (1873–?). אמו הייתה זמרת אופרה שלאחר מות בעלה בגיל 39 (והיא הייתה רק בת 28) חתמה חוזה על במות גרמניות, לאחר מכן נישאה לרופא, ולקחה איתה את בנה לגרמניה. הוא השלים את שלוש השנים הראשונות של לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון הלותרני בבודפשט, ואת השאר בתיכון הריאלי בבארמן (אנ'). הוא למד לימודים אקדמיים באוניברסיטת מינכן, באוניברסיטת ברלין ובבודפשט.
ב-1918 סיים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). לאחר מכן הפך לכתב מדור התיאטרון והאמנות של פסטר לויד. בין שתי מלחמות העולם, הביקורות שלו פורסמו בכתבי העת "אמנות הונגרית" (Magyar Művészet) ניוגט, "ארס אונה" (Ars Una) ובכתבי עת חשובים רבים אחרים.
כיהודי הוא נלקח ב-1944 למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והוצב כעובד כפייה לחפירת סוללות ותעלות בחזית סביב בודפשט. הוא הצליח אמנם לשרוד את השואה, אך לאחר השחרור חזר הביתה חולה קשה ולא יכול היה לעבוד במשך חצי שנה. ואז, צעד אחר צעד, השתלב בחיי האמנות המתחדשים בהונגריה. עבד כמומחה, כמבקר וכמרצה, כמארגן תערוכות והשתתף בחיי האיגוד החופשי לאמנויות יפות, שם עמד בראש מחלקת הסופרים. מאוחר יותר השתתף בעבודת ועדות שפיתחו הצעות שמטרתן הייתה רפורמה בחיי האמנות הפלסטית ההונגרית.
משנת 1948 היה פרופסור לתולדות האמנות באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות.
רבינובסקי פרסם בכתבי עת לאמנות, עסק במחקריו בציור ובתורת האמנות. הוא ביקר את מאמצי האמנות המודרנית ההונגרית וביצע פעילויות משמעותיות להכרה באמנות הונגרית מתקדמת.
חייו הפרטיים

ב-16 במרץ 1919 נשא לאישה את הכוריאוגרפית והרקדנית אולגה סנטפאל (1895–1968). נולדו להם שלושה ילדים.
יצירותיו

תולדות הציור החדש 1770–1925. התפתחות הציור המערב אירופי ; אמיקוס, בודפשט, 1926
אונורה דומייר (בודפשט, 1927)
אולגה סנטפאל–מריוס רבינובסקי: מחול. ספר אמנות התנועה ; צילום: אנג'לו, הוגו ארפורט, אולגה מאטה; הוצאת כללית, בודפשט, 1928
פטר צ'אק: קדחת צהובה. רומן ; General Ny, בודפשט, 1936 ( אוסף רומנים של ה"עיתון הטרי")
תחנת הגבול (רומן תחת השם הבדוי מריוס מרני, בודפשט, 1942)
שאנדור בורטניק – איבאן הבשי – מריוס רבינובסקי: אלפיים שנות ציור, הוצאת דנטה, בודפשט, 1943
אמנות ומשבר (בודפשט, 1945)
המחול. מחקר על אמנות שנולדה מחדש ; הוצאת אנונימוס, בודפשט, 1946 (ספריית אנונימוס)
הציור של איטליה. המאה ה-14 בקיצור באיטלקית: trecento (בודפשט, 1947)
Mario Rabinovszky: L'umanità di Giotto; Biblioteca dell'Accademia d'Ungheria, Roma, 1947 (Biblioteca dell'Accademia d'Ungheria, Roma)
על גבול שתי תקופות (כתבי אמנות נבחרים בשבחו של לאיוש ואייר וקטע אוטוביוגרפי); כרך, אספה קטלין דוד; הוצאת קורווינה, בודפשט, 1965
אמנות ומשבר ; אפילוג ארפאד טימאר; הוצאת קורווינה, בודפשט, 1988
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה. עורך ראשי ג'רג' סקיי)
מריוס רבינובסקי. קורות חיים (בהונגרית)
ראו גם

Artner Tivadar: Vallomás egy esztétáról. Emlékezés Rabinovszky Máriuszra (Alföld, 1965. 4. sz.)
Magyar táncművészeti lexikon. Szerkesztette: Dienes Gedeon. Planétás–Magyar Tánctudományi Társaság, Budapest, 2008
Ki-kicsoda? Kortársak lexikona. [Bp.], Béta Irodalmi Rt., [1937]
Magyar irodalmi lexikon I–III. Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963–1965.
Művészeti lexikon I–IV. Főszerk. Zádor Anna, Genthon István. 3. kiad. Budapest: Akadémiai. 1981–1983.
Magyar nagylexikon I–XIX. Főszerk. Bárány Lászlóné et al. Budapest: Akadémiai; (hely nélkül): Magyar Nagylexikon. 1993–2004. ISBN 963-05-6611-7
Színészeti lexikon. Szerkesztette: Németh Antal. Budapest, Győző Andor, 1930
Révai új lexikona XV. (Nem–Rab). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2005. ISBN 963-955-623-8
Új magyar életrajzi lexikon V. (P–S). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2004. ISBN 963-547-414-8
הערות שוליים

↑  Születése bejegyezve a Bp. IX. ker. állami születési akv. 1995/1895. folyószám alatt.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. XII. ker. állami halotti akv. 205/1953. folyószám alatt
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 563/1890. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-08.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 575/1919. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15827669z (data)  ISNI: 0000 0000 7975 0621  LCCN: n88266162  SUDOC: 252912535  VIAF: 49558473   WorldCat (עם VIAF): 49558473 
קברם בבודפשט של היסטוריון האמנות מריוס רבינובסקי ורעייתו אולגה סנטפאל, אמנית תנועה, כוריאוגרפית, מורה וסופרת.
מצא את ההבדלים

חידת "מצא את ההבדלים" שבה יש 15 הבדלים בין שני האיורים
חידת "מצא את ההבדלים" בתצלום
מצא את ההבדלים הוא סוג של חידה שבו מוצגות שתי תמונות כמעט זהות, ועל הפותר למצוא את ההבלים ביניהן.
חידות זיהוי ההבדלים מתפרסמות במדיות שונות, כולל ספרי פעילות לילדים, עיתונים ומשחקי וידאו. על הפותרים למצוא מספר נתון של הבדלים בין שתי תמונות דומות, בין אם אלו איורים או תצלומים ששונו בתוכנת עיבוד תמונה.
לשם פתרון החידה הפותר יכול לסרוק שיטתית (למשל מימין לשמאל ומלמעלה למטה) את שתי התמונות לשם גילוי ההבדלים. טכניקה אחרת היא למקד את מבט כך ששתי הגרסאות יתלכדו לאחת, כאוטוסטראוגרמה, מה שיגרום להבדלים לבלוט.
מצפה הילה

| --- | --- |
מראה היישוב מכיוון מערב, משקיף על נחל כזיב, 2010
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מעלה יוסף
גובה ממוצע: ‎490 מטר
תאריך ייסוד: 1980
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 549 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-2.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מצפה הילה(למפת הגליל המערבי רגילה) מצפה הילה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה הילה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה הילה33°02′11″N 35°14′39″E﻿ / ﻿33.0364402301933°N 35.2442643056929°E﻿ / 33.0364402301933; 35.2442643056929  heמפת היישובים של מועצה אזורית מעלה יוסף (in English: Ma'ale Yosef Regional Council) באדום - מצפה הילה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

מצפה הילה (מִצְפֵּה-הִלָּה) או הילה הוא יישוב קהילתי ובו 150 בתים, השוכן בגליל המערבי, צפונית-מערבית למעלות-תרשיחא, בתחום השיפוט של מועצה אזורית מעלה יוסף.
שם

בתחילה תוכנן לקרוא ליישוב "מצפה זיו" על שם ההר עליו הוא יושב, הר זיו, אך מאחר שאחד מחברי ועדת השמות הממשלתית נקרא יהודה זיו ביקש האחרון להימנע מכך. לבסוף נמצא שם עברי בעל משמעות דומה והשם "מצפה הילה" נבחר.
ההתנגדות להקמת היישוב

ביוני 1979 נעשה ניסיון ראשון להתחיל בפריצת הדרך למצפה החדש. אולם, תושבים ממעיליא הפגינו נגד ביצוע העבודות, בטענה שהמצפה מוקם על אדמות בבעלות ערבית או שהקמת המצפה יפגע בהתפתחות עתידית של מעיליא, טענות שהוכחשו על ידי אנשי הסוכנות היהודית והעבודות הוקפאו לזמן מה.
לאחר שהושג הסכם עם ראשי הכפר הוחל בפריצת הכביש אל המצפה, אולם בכל זאת העבודות נתקלו בהתנגדות אנשי מעיליא שיידו אבנים על העובדים והשוטרים שאבטחו אותם. לאחר תום פריצת הדרך ביולי 1979 הוחל בהקמת מבנים במצפה, על שטח שנטען שלא הייתה לגביו תביעה לבעלות מצד תושבי מעיליא.
על היישוב ותולדותיו

היישוב, הסמוך למבצר המונפורט בגליל, נוסד ב-1980 במסגרת תוכנית המצפים בגליל כאשר שבע משפחות עברו להתגורר במבנים טרומיים ביישוב. במסגרת פיתוח היישוב, ב-1989, קוימו עקרונות שימור חדשניים, וביניהן שימור עצי זית, שהועתקו ממקום סמוך ל"שדרות השלום" בכניסה ליישוב.
ביישוב בית כנסת אחד המשמש לבני עדות המזרח ולמתפללים בנוסח אשכנז. במקום מתקיימים לימודים משותפים, וכן תפילות שבת חגיגיות "באווירה חברתית" כלשון המייסדים, בהובלת החזן הרצל חבושה, בן דודו של החזן הנודע משה חבושה.
אחד מענפי הכלכלה ביישוב הוא יחידות אירוח (צימרים), ישנו פאב וחנות יד שנייה במקום, וכן גן ילדים, אך תעסוקת רוב התושבים היא מחוץ ליישוב, התלמידים לומדים בבתי ספר באזור מחוץ ליישוב והוא מהווה בעיקרו "ישוב לינה" בלבד.
היישוב התפרסם ב-2006 כאשר תושב היישוב, החייל גלעד שליט, נחטף לרצועת עזה על ידי מחבלים פלסטינים, וכאשר שוחרר וחזר לישראל ולמצפה הילה. בעת היותו חטוף, הגיעו משלחות תמיכה ולפעמים קבוצות תומכים גדולות למצפה הילה. "היציאה ממצפה הילה" הפכה למונח תקשורתי לגבי מעורבות המשפחה במאבק על שחרור בנם, ומאוחר יותר גם לגבי כניסתו של האב נועם שליט שוב לפוליטיקה. נשיא המדינה, שמעון פרס ביקר ביישוב, ונפגש עם גלעד שליט בביתו, אחר השחרור. במשך תקופה לאחר שחרורו הייתה שמירה ביטחונית מוגברת ביישוב וברחוב של משפחת שליט, אך זו הוסרה עם הזמן
בשנת 2012 הוקם חניון מטיילים גדול על שטח פרטי של תושב מעיליא סמוך ליישוב, למרות התנגדות התושבים. החניון הוקם בהסכמה ובשיתוף פעולה עם רשות הטבע והגנים לאחר שבעקבות התנגדות תושבי מעיליא המקום הושאר מחוץ לתחומי שמורת נחל כזיב, ונחשב שטח פרטי (חקלאי).
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  תושבי מעיליה מנעו עלית מצפה לקרקע, דבר, 14 ביוני 1979
↑  טובה צימוקי, פעילות הערבים נגד הקמת מצפה הר זיו משקפת התנגדות לשליטתנו בגליל, דבר, 29 ביוני 1979
↑  יוסף צוריאל, נדחו העבודות להקמת מצפה הר זיו בגליל, מעריב, 4 ביולי 1979
↑  יואל דר, היום יוחל בעבודות פריצת הדרך למצפה החדש בהר זיו, דבר, 5 ביולי 1979
↑  במחסומים ובברד אבנים קידמו תושבי מעיליה בגליל את מפלסי הדרך להר זיו, מעריב, 10 ביולי 1979
המערכה על יישוב הגליל, מעריב, 13 ביולי 1979
↑  יצחק בן חורין, בשבוע הבא יחלו בהקמת מבנים במצפה הר זיו, מעריב, 24 ביולי 1979
↑  דני צדקוני, להימנע מעימות עם התושבים המקומיים, דבר, 17 ביולי 1980
↑  ר' בתמונות המצורפות ובתיעוד לגביהן
↑  תעסוקה במצפה הילה (אתר ההתיישבות הכפרית)
↑  1אחיה ראב"ד, מצפה הילה: הפגנה נגד המבצע הצבאי בעזה, באתר ynet, 4 ביולי 2006, חניכי תנועת "בני עקיבא" קיימו תפילה ולימוד במצפה הילה, באתר ערוץ 7, 29 ביוני 2006
↑  לי-אור אברבך, ‏"אם היינו נשארים במצפה הילה לא היינו מקבלים גלעד חי", באתר גלובס, 5 בדצמבר 2011
↑  נשיא המדינה ביקר במצפה הילה - (הודעה לעיתונות באתר בית הנשיא)
↑  לי-אור אברבך, ‏"אם היינו נשארים במצפה הילה לא היינו מקבלים גלעד חי", באתר גלובס, 5 בדצמבר 2011
↑  התנגדות תושבי מצפה הילה להקמת חניון מטיילים סמוך - כתבת 'חדר החדשות' של ערוץ הוט.
↑  שמורת נחל כזיב (אתר 'טבע ונופים בישראל')
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588269405171 
העתקת עצי זית בני כ-60 שנה ל"שדרות השלום" במצפה הילה ממקום בסמיכות
העצים מוכנים לצד הדרך (מקור: ארכיון מצפה הילה)
מצפה הילה, תצלום אוויר, 2005
מרינה אלכסנדרובה

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1982 (בת 42) הונגריה קישקונמאישה, הונגריה
 שם במה:  Александрова 
 שם לידה:  Марина Андреевна Пупенина 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 מקום לימודים:  המכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין 
 בן או בת זוג:  Andrey Boltenko (2012–?)  Ivan Stebunov (2008–2010) 
 פרסים והוקרה:  פרס נשר הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
מרינה אלכסנדרובה (שם משפחתה האמיתי פופנינה; נולדה ב-29 באוגוסט 1982, קישקונמאישה, הונגריה) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון רוסייה. זוכה פרס נשר הזהב הרוסי.
ביוגרפיה

היא נולדה במשפחה של קצין סובייטי בהונגריה. אביה — אנדריי פופונין, קולונל מחיל הארטילריה. אמה אירינה, עד 2008 עבדה בצוות האוניברסיטה הפדגוגית על שם הרצן.
ב-1986 עברה המשפחה לבאיקל, ואז לטולה, ולבסוף המשפחה התיישבה בלנינגרד (1987). מרינה סיימה את בית הספר תיכון מספר 308 ובית הספר למוסיקה. ב-1996 הצטרפה לצוות עובדי אולפן "Voobraz" שעסק בהפקות תיאטרון. לאחר שסיימה את לימודיה היא התקבלה לבית הספר למשחק על שם שצ'וקין.
בשנים 2006-2011, מרינה אלכסנדרובה שיחקה בתיאטרון המוסקבאי "סוברמניק".
השתתפה בתוכניות הריאליטי "הגיבור האחרון 3: לשרוד" והגרסה הרוסית של "מי רוצה להיות מיליונר?". מאז 2014 מגלמת את יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית מבית רוסיה-1, "יקטרינה".
חייה האישיים

מאז 2011 היא נשואה (בפעם השלישית בחייה) לבמאי אנדריי בולטנקו. ממנו נולדו לה שני ילדים:
אנדריי (נולד ב-11 ביולי 2012).
יקטרינה (נולדה ב-26 בספטמבר 2015) (קרויה על שם יקטרינה השנייה, שמרינה גילמה בסדרת הטלוויזיה "יקטרינה").
קודם לכן, בשנים 2005-2007 הייתה נשואה בפועל לשחקן אלכסנדר דומוגארוב; מ-7 ביוני 2008 ועד אפריל 2010, הייתה נשואה לשחקן איוואן סטבונוב.
פרסים

2016 — פרס "נשר הזהב"
2016 — "אמנית הכבוד של הפדרציה הרוסית"
הערות שוליים

↑  Елена Лаптева (6 ספט' 2008). "Актриса расписалась с актёром Иваном Стебуновым". Комсомольская правда. אורכב מ-המקור ב-2011-08-25. נבדק ב-2011-03-09. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Э. Яров (18 אוג' 2009). "Марина Александрова бросила мужа ради богатого любовника". ЕвроСМИ. אורכב מ-המקור ב-2011-08-25. נבדק ב-9 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Марина Александрова ушла из «Современника»". Известия.ру. 9 אוג' 2011. אורכב מ-המקור ב-2012-02-04. נבדק ב-2011-08-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Марина Тищенко. (29 ספט' 2015). "Марина Александрова родила дочку в США" (ברוסית). «Комсомольская правда в Украине». אורכב מ-המקור ב-2015-09-29. נבדק ב-2015-09-29. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Елена Лаптева, Наталия Маргиева. (12 ביולי 2012). "Актриса Марина Александрова родила сына в Америке". Комсомольская правда. אורכב מ-המקור ב-2013-02-01. נבדק ב-2013-01-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Марина Александрова готова родить третьего перед сиквелом «Шакала»". Собеседник.ру. נבדק ב-2016-10-21.
↑  לי-אור אברבך‏, הטלנובלה הרוסית הראשונה בערוץ 9, באתר וואלה, 19 ביוני 2006
↑  Сергей Грачёв. "Марина Александрова: ради роли Екатерины II я была готова на любые жертвы". Аргументы и Факты. נבדק ב-2018-03-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16131221j (data)  GND: 1058838091  ISNI: 0000 0004 1887 0418  LCCN: no2018061139  VIAF: 305306677   WorldCat (עם VIAF): 305306677
מרכז הונגריה

| --- | --- |
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 מחוזות בחבל:  2
 בירת החבל:  בודפשט
 שטח:  6,916 קמ"ר (דירוג: 7)
  ‑ הנקודה הגבוהה:  Csóványos 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל:  2,925,500 (דירוג: 1, 1 בינואר 2019)
  ‑ צפיפות:  432.2 נפש לקמ"ר (דירוג: 1, 2015)
 קואורדינטות:  47°28′19″N 19°03′01″E﻿ / ﻿47.47194°N 19.05028°E﻿ / 47.47194; 19.05028
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kozpontiregio.hu//en
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז הונגריה (בהונגרית: Közép-Magyarország) הוא אחד מחבלי הונגריה המוגדרים לצרכים סטטיסטיים ותכנוניים ושוכן במרכז המדינה. הוא כולל בתוכו את עיר הבירה בודפשט ואת מחוז פשט. מרכז החבל נמצא בבודפשט.
ערים מרכזיות

| שם העיר | אוכלוסייה |
| --- | --- |
בודפשט: 1,752,704
ארד: 65,857
דונקסי: 43,005
צגלד: 35,537
ואץ: 32,741
אתרי מורשת עולמית

בודפשט
גבעת הטירה בבודפשט
כיכר הגיבורים
שדרת אנדראשי
הערות שוליים

1 2 3  Gazetteer of Hungary 1, January 2017 (בהונגרית) (באנגלית)
↑  Eurostat - Population density by NUTS 2 regions
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מצ'רטה (נפה)

| --- | --- |
סמל מצ'רטהסמל מצ'רטה

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  מארקה מארקה
 רשות מחוקקת:  Provincial Council of Macerata 
 בירת הנפה:  מצ'רטה
 שטח:  2,774 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  324,188 (2009)
  ‑ צפיפות:  117 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  43°18′01″N 13°27′12″E﻿ / ﻿43.30025°N 13.453302777778°E﻿ / 43.30025; 13.453302777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.provincia.Macerata.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת מצ'רטה (באיטלקית: Provincia di Macerata) היא נפה במזרחו של מחוז מארקה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,774 קמ"ר, ובשנת 2009 התגוררו בה 324,188 נפש. בירתה של הנפה בעיר מצ'רטה.
הנפה גובלת בנפת אנקונה במחוז מארקה בצפון, בנפת פרמו במחוז מארקה בדרום, באסקולי פיצ'נו במחוז מארקה בדרום-מערב, בנפת פרוג'ה במחוז אומבריה במערב ובים האדריאטי במזרח.
מרכז החדשנות סקולקובו

| --- | --- |


הטכנופארק במרכז סקולקובו
 מידע כללי
 סוג:  פארק מדע 
 מיקום:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2010
 תאריך פתיחה רשמי:  2010 
 מידות
 שטח:  6.18 קמ"ר 
 קואורדינטות:  55°41′51″N 37°21′28″E﻿ / ﻿55.6975°N 37.35777778°E﻿ / 55.6975; 37.35777778
 www.sk.ru
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מרכז החדשנות סקולקובו(למפת מוסקבה רגילה) מרכז החדשנות סקולקובו
 
מרכז החדשנות "סקולקובו" (בשנים 2011-2010, לעיתים קרובות תואר בתור "עמק הסיליקון הרוסי") הוא מרכז במוסקבה שנועד לאגד חברות בתחום החדשנות הטכנולוגית במתחם אחד לפיתוח ומסחור של טכנולוגיות חדשות. המרכז שוכן סמוך לכביש הטבעת של מוסקבה. המתחם יספק תנאים כלכליים מיוחדים לחברות הפועלות בענפי העדיפות של המודרניזציה של הכלכלה הרוסית: טלקומוניקציה, חלל, טכנולוגיה ביו-רפואית, יעילות אנרגיה, טכנולוגיית מידע וטכנולוגיה גרעינית. המנהל המדעי של המתחם הוא זוכה פרס נובל ז'ורס אלפרוב.
המתחם נבנה לצורך מתן מעמד מיוחד ותנאים כלכליים מקלים לחברות הפועלות באזור בתחום התקשורת והחלל, ביו-טכנולוגיות, התייעלות אנרגטית, טכנולוגיות מידע וטכנולוגיה גרעינית. החוק הפדרלי מס' 244 "אודות מרכז ההשקעות 'סקולקובו'" נחתם על ידי נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב ב-28 בספטמבר 2010 ואשרר, איפוא, את הקמת מרכז זה.
המרכז מהווה חלק מעיר מתוכננת וכולל גם מכוני מחקר ולימוד כמו אוניברסיטת סקולקובו הפתוחה ומכון סקולקובו למדע וטכנולוגיה, שהקמפוס שלו נבנה על ידי משרד האדריכלים השווייצרי ‘הרצוג ודה מרון’. המימון מגיע מהתקציב הפדרלי של רוסיה (פיתוח תשתיות כולל תשתיות מדעיות). תשתיות מסחריות וכמה מתקנים חברתיים, ימומנו במסגרת מערכת המימון המשותף של המדינה והעסקים הרוסים.
בשנת 2020 המרכז עבר לניהול VEB.
גלריה

מראה אווירי
מכון סקולקובו למדע וטכנולוגיה
תוכנית המתאר של סקולקובו
פרויקט מגורים
גן
מכון למתמטיקה
מרכז רפואי
טכנופארק
ראו גם

נאוקוגרד
עמק הסיליקון
סיליקון ואדי
אינופוליס
אקדמגורודוק והפארק הטכנולוגי של אקדמגורודוק
קולצובו (מחוז נובוסיבירסק)