דרון אג'מולו
ביוגרפיה

אג'מולו נולד ב-1967 באיסטנבול שבטורקיה, בן למשפחה ממוצא ארמני. אביו,קבורק אג'מולו, היה עורך דין ומרצה למשפטים ואמו אירמה אג'מולו לבית אג'מיאן  הייתה משוררת ומורה. אחרי לימודים בבית הספר הארמני ארמיאן אונג'ויאן ברובע קדיקוי וב-1986 סיום לימודיו בתיכון גלאטסאראי, יצא אג'מולו לחו"ל. ב-1989 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת יורק שבבריטניה, ב-1990 סיים תואר שני באקונומטריה וכלכלה מתמטית בבית הספר לכלכלה של לונדון, וב-1992 סיים תואר שלישי בבית הספר לכלכלה של לונדון. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "מאמרים במיקרו-יסודות של מקרו-כלכלה: חוזים וביצועים כלכליים". יועץ הדוקטורט שלו היה קווין ו. ס. רוברטס. ג'יימס מלקומסון, אחד מבוחני הדוקטורט שלו ב-LSE, אמר שאפילו שלושת הפרקים החלשים ביותר מבין שבעת הפרקים של התזה שלו היו "די והותר להענקת דוקטורט".  ארנולד קלינג כינה אותו "ילד פלא" בשל הגיל שבו קיבל את הדוקטורט(25).
אג'מולו עבר לארצות הברית והחל לעבוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא כיהן כמרצה לכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון מ-1992 עד 1993. מונה לעוזר פרופסור ב-MIT ב-1993, וכפרופסור חבר לכלכלה ב-1997 באוניברסיטה זו וקיבל קביעות ב-1998. בשנת 2000 מונה לפרופסור מן המניין לכלכלה יישומית, וכיהן כפרופסור לכלכלה יישומית מ-2004 עד 2010. ומשנת 2010 מונה לפרופסור בקתדרה לכלכלה על שם אליזבת' וגיימס קיליאן ב-MIT.,ביולי 2019, מונה אג'מולו לדרגת הכבוד הגבוהה ביותר באוניברסיטת MIT. נכון לשנת 2019, הוא הדריך למעלה מ-60 סטודנטים לדוקטורט.
אג'מולו הוא עמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER), באקדמיה הטורקית למדעים, ונבחר כעמית של החברה האקונומטרית בשנת 2005. הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-2006, ולאקדמיה הלאומית למדעים ב-2014. הוא גם עמית בכיר במכון הקנדי למחקר מתקדם, וחבר במספר אגודות מלומדות אחרות. הוא ערך את Econometrica, כתב עת אקדמי שיצא לאור על ידי האגודה האקונומטרית, מ-2011 עד 2015. ב-2021 נבחר לעמית זר באקדמיה הבריטית.
אג'מולו נחשב מזה זמן רב לזוכה פוטנציאלי בפרס נובל.      בשנת 2024, אג'מולו, יחד עם ג'יימס א. רובינסון וסיימון ג'ונסון, זכו בפרס נובל לזיכרון במדעי הכלכלה על מחקריהם ההשוואתיים בשגשוג בין מדינות.  השלישייה זכתה להכרה על מחקריה על האופן שבו מוסדות פוליטיים וכלכליים משפיעים על התפתחותה של אומה, תוך הדגשת ההבחנה בין מוסדות מכילים, המקדמים השתתפות כלכלית נרחבת וצמיחה, לבין מוסדות מדירים, המרכזים כוח ועושר בידי מעטים.  אג'מולו הפך לארמני האתני השני (אחרי Ardem Patapoutian )  ובן הלאום הטורקי השלישי (אחרי אורהאן פאמוק ועזיז סנקר ) שהפך לחתן פרס נובל.
הוענקו לאג'מולו תוארי כבוד מהאוניברסיטאות הבאות: אוניברסיטת אוטרכט (2008),  אוניברסיטת בוğaziçi (2011), אוניברסיטת אתונה (2014),  אוניברסיטת בילקנט (2015),  אוניברסיטת באת' ( 2017),  ENS Paris-Saclay (2017), London Business School (2018), ואוניברסיטת גלאזגו (2024).
אג'מולו חיבר מאות מאמרים אקדמיים. הוא ציין כי רוב מחקריו "הונעו מניסיון להבין את מקורות העוני". מחקריו כוללים מגוון רחב של נושאים, וביניהם כלכלה פוליטית, תורת ההון האנושי, תורת הצמיחה, פיתוח כלכלי, חדשנות, כלכלת עבודה,  אי שוויון בהכנסה ושכר וכלכלת רשת. מאמריו המצוטטים ביותר עוסקים בסוגיות של צמיחה כלכלית וכיצד מוסדות כלכליים ופוליטיים השפיעו על רמת הפיתוח הכלכלי במדינות שונות.
אג'מולו עבד בשיתוף פעולה נרחב עם ג'יימס א. רובינסון, מדען פוליטי בריטי, מאז 1993. אג'מולו תיאר זאת כ"מערכת יחסים פרודוקטיבית מאוד". הם עבדו יחד על מאמרים וספרים רבים, שרובם עוסקים בנושא צמיחה ופיתוח כלכלי. השניים גם שיתפו פעולה באופן נרחב עם הכלכלן סיימון ג'ונסון.