stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל התעופה לה בורז'ה

נמל התעופה לה בורז'ה (בצרפתית: Aéroport du Bourget) הוא נמל תעופה השוכן בדוגני, בסמוך לפריז, צרפת. כיום משמש הנמל רק לתעופה קלה ולמופעי אוויר.

הנמל מארח גם את מוזיאון האוויר והחלל הצרפתי, ומדי שנה אי-זוגית את הסלון האווירי בפריז.
היסטוריה

נמל התעופה החל בפעילות מסחרית ב-1919 ובמשך זמן רב היה נמל התעופה היחיד של פריז עד לבנייתו של נמל התעופה אורלי בשנת 1932. הנמל התפרסם בשל היותו אתר הנחיתה של צ'ארלס לינדברג לאחר טיסת הסולו הטרנסאטלנטית ההיסטורית שלו ב-1927 במטוס הספיריט אוף סנט לואיס. שבועיים מוקדם לכן, נמל התעופה היה גם אתר ההמראה של המטוס הדו-כנפי הצרפתי לואז'ו בלאן (The White Bird), שהמריא בניסיון לבצע טיסה טרנס-אטלנטית, אך אז נעלם באופן מסתורי. הווארד יוז טס את הטיסה הרצופה השנייה מניו יורק לפריז ב-1939, נחת בלה בורז'ה ומיד לאחר מכן המשיך למוסקבה.
ב-25 ביוני 1940, אדולף היטלר החל את הטיול הראשון והיחיד שלו בפריז לאחר כיבושה, עם אלברט שפר ובני לוויה, מנמל התעופה לה בורז'ה.
בשל אילוצי קיבולת בלה בורז'ה, אייר פראנס העביר את כל פעילותו לידי נמל התעופה אורלי בשנת 1952.
הסלון האווירי בפריז נערך לראשונה בלה בורז'ה בשנת 1953, לאחר שנערך בעבר בגרנד פלה לפני מלחמת העולם השנייה, ובנמל התעופה אורלי לאחר המלחמה.
ב-16 ביוני 1961, רקדן הבלט הסובייטי רודולף נורייב ערק בנמל התעופה לה בורז'ה.
ב-1977, לה בורז'ה נסגר לתנועת תעופה בינלאומית, וב-1980 לתנועת תעופה אזורית, אך ממשיך לשרת גם תעופה עסקית מקומית ובינלאומית כאחד. מאז 1975, נמל התעופה לה בורז'ה מארח את מוזיאון האוויר והחלל הצרפתי, מוזיאון התעופה המרכזי של צרפת. בעקבות הפסקת התעבורה המסחרית הרגילה בשנת 1977, גדל בהדרגה השטח הזמין לאוספי מוזיאונים ותצוגות.
שדה התעופה כולל פסל להנצחת הצרפתייה ריימונד דה לרוש שהייתה האישה הראשונה שקיבלה רישיון טיס. יש גם אנדרטה המכבדת את צ'ארלס לינדברג, כמו גם את נונגסר (אנ') וקולי (אנ'), טייסי "הציפור הלבנה".
ב-14 באפריל 2016, Groupe ADP פרסמה את האסטרטגיה התאגידית Connect 2020 והמותג המסחרי Paris Aéroport הוחל על כל שדות התעופה בפריז, כולל שדה התעופה לה בורז'ה.
לה בורז'ה כונה "הטטרבורו של אירופה" בגלל תפקידו בקבלת כל התעופה העסקית שטסה לפריז.
מתקנים

המפקדה של המשרד הצרפתי לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית (Bureau d'Enquêtes et d'Analyses pour la Sécurité de l'Aviation Civile או BEA) ממוקמת בבניין 153 בשטח שדה התעופה לה בורז'ה ובלה בורז'ה. נמל התעופה לה בורז'ה מארח את מוזיאון האוויר והחלל הצרפתי, שממוקם גם הוא בקומונה של לה בורז'ה.
תאונות ותקריות

לותאר פון ארנו דה לה פרייר נהרג ב-24 בפברואר 1941 כשהמטוס שלו התרסק זמן קצר לאחר ההמראה, ליד נמל התעופה לה בורז'ה.
ב-29 באוגוסט 1948, SNCASE Languedoc P/7 F-BATG של אייר פראנס התרסק בלה בורז'ה.
ב-7 באפריל 1952, SNCASE Languedoc P/7 F-BATB של אייר פראנס נפגע ללא אפשרות לתיקון כלכלי כשהוא עבר את מסלול הטיסה במהלך ההמראה. המטוס הופעל במהלך טיסת נוסעים בינלאומית סדירה מלה בורז'ה לנמל התעופה הית'רו, לונדון.
ב-3 ביוני 1973, המטוס העל קולי טופולב Tu-144 התרסק במהלך תצוגה אווירית בסלון האווירי בפריז, בתקרית שידועה בשם ההתרסקות בסלון האווירי בפריז (1973) (1973 Paris Air Show crash)
ב-25 ביולי 2000, טיסה 4590 של אייר פראנס ניסתה לשנות את מסלולה ללה בורז'ה, לפני שהתרסקה זמן קצר לאחר ההמראה מנמל התעופה שארל דה גול.
בתרבות

נמל התעופה לה בורז'ה הוא הבסיס במשימה "Paris Airshow Demonstration Flight" ב-Flight Simulator X של מיקרוסופט.
מופיע בסרט גברת האריס נוסעת לפריז
נמל התעופה לה בורז'ה מופיע בסצנת הפתיחה של הפרק "Your Witness" של הסדרה The Protectors (אנ').
נמל התעופה מופיע רבות בנובלה "רצח בעננים (אנ')" של אגאתה כריסטי משנת 1935.
המטוס המדובר בסרט קונקורד...נמל תעופה 79 (אנ') סבל מכשל הידראולי במהלך ההתקפה שנעשתה על ידי מטוס הסילון העוין, F-4 פנטום, והסתובב דרך שתי חסימות מעצר, ונעצר, בקושי, על ידי השלישית.
נמל התעופה לה בורז'ה מופיע בסרט צופן דה וינצ'י, בבימויו של רון הווארד.
הערות שוליים

↑  The Secret Of The White Bird | Aero-News Network, www.aero-news.net
↑  The Boise City News - חיפוש בארכיונים באמצעות חדשות Google, באתר news.google.com
↑  "Hitler Tours Paris, 1940". Eyewitnesstohistory.com. נבדק ב-21 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Paris Charles de Gaulle Airport - Part 1". A VISUAL HISTORY OF THE WORLD'S GREAT AIRPORTS (באנגלית). נבדק ב-2020-06-03.
↑  2005-06-07T00:00:00+01:00. "Making history". Flight Global (באנגלית). נבדק ב-2020-06-03.
↑  "1961 - Rudolf Nureyev defects to the West". Nureyev.org. נבדק ב-22 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Présentation". Musée Air et Espace. אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2015. נבדק ב-1 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nungesser & Coli Vanish Two Weeks Before Lindbergh Crosses The Atlantic". Documenting Reality (באנגלית). נבדק ב-3 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Charlotte Turner (19 באפריל 2016). "ADP reveals rebrand and opens Orly South Pier". Trbusiness.com. נבדק ב-22 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Esler, David (20 אוג' 2019). "Storied Le Bourget Is Europe's Premier Business Aviation Facility". Aviation Week. נבדק ב-11 בספטמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2015-06-20
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2011-06-21
↑  National Air and Space Museum of France - Paris - Le Bourget, Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  "F-BATB Accident description". Aviation Safety Network. נבדק ב-27 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Secret Da Vinci Code airport set revealed". הארגוס. ברייטון. 9 בינואר 2006. אורכב מ-המקור ב-1 בנובמבר 2014. נבדק ב-25 באוקטובר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| תחבורה בפריז |
| --- | --- | --- |
| מפעילים | RATP • SNCF |  |
| מערכות תחבורה מסילתיות | RER • הרכבת התחתית של פריז |  |
| תחנות רכבת מרכזיות | פריז-צפון • פריז-מזרח • תחנת סן לאזאר • תחנת אוסטרליץ • תחנת ליון • תחנת מונפרנאס • תחנת ברסי |  |
| נמלי תעופה | נמל התעופה שארל דה גול • נמל התעופה אורלי • נמל התעופה לה בורז'ה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012329995505171  BnF: cb12010391m (data)  LCCN: n2001003232  MusicBrainz: c1ff7756-9b8f-478a-aab2-b57935c14611  SUDOC: 028224906  VIAF: 157293271   WorldCat (עם VIAF): 157293271 
פריז - לה בורז'ה (מפעיל הבסיס הקבוע).
AXN

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית, מדינות רבות בעולם
 סוג:  פעולה
 תאריך השקה:  22 במאי 1997 (ארצות הברית) 2000 (ישראל)
 תאריך סגירה:  4 בינואר 2009 (ישראל)
 בעלות:  סרטי סוני
 משרד ראשי:  קורל גייבלס 
 
 www.axn.com
 
לוגו הערוץ מ-2002 ועד 2017
לוגו הערוץ מ-2017 ועד 2020
AXN הוא ערוץ טלוויזיה בינלאומי בבעלות אחת מהחברות הבנות של סרטי סוני הפועל בכ-50 מדינות ברחבי העולם, דרך הלוויין והכבלים. הערוץ החל את שידוריו ב-22 במאי 1997, ומשדר בעיקרו סדרות פעולה. לערוץ המקורי גרסאות מקומיות במדינות רבות.
בישראל

הערוץ עלה לראשונה בישראל בקיץ 2000 ושודר בטלוויזיה בכבלים בערוץ 6 בממיר הדיגיטלי ובערוץ 40 או 26 בממיר האנלוגי, בהתאם לאזור הזיכיון. הערוץ שידר סדרות פעולה, מדע בדיוני ופנטזיה, חדשות וותיקות בשידורים חוזרים, וכן תוכניות ריאליטי.
ב-2006 הפיק הערוץ מגזין פעולה בשם "AXN מאניה" בהנחייתה של יעל גולדמן, אשר נתן במה לאנשים בתחום הספורט האתגרי בישראל.
בשנת 2007 הקים הערוץ מועדון לקוחות בשם "AXN אקשן קלאב". אתר מועדון הלקוחות חדל להתקיים בתום שידור הערוץ בישראל.
ביוני 2008 פורסם לראשונה כי ערוץ AXN הישראלי יסיים את שידוריו מטעמים כלכליים, ושידורי הערוץ הסתיימו ב-4 בינואר 2009. במקומו נפתח ערוץ חדש בשם HOT Zone, אשר אינו כלול בחבילת הבסיס של חברת הכבלים. בתדר האנלוגי של הערוץ הועלה במקומו ערוץ HOT Family.
הערות שוליים

↑  אופיר בר-זהר, HOT מורידה מהאוויר את AXN - עקב משא ומתן שבסיומו לא הושגה הסכמה בין שתי החברות, באתר TheMarker‏, 26 ביוני 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 79145304390378571840   WorldCat (עם VIAF): 79145304390378571840
פרדי (1990)

אלפרד קולמבה ריביירו ידוע כפרדי (בפורטוגזית: Alfredo Kulembe Ribeiro; נולד ב-27 במרץ 1990) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בבודרום.
קריירת מועדונים

פרדי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קוסטה דה קפאריסה, ממנה עבר בגיל 11 לבלננסש. ב-3 באפריל 2009, פרדי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגזית, בהפסד 0–1 לאקדמיקה דה קוימברה. הוא סיים את עונתו המלאה הראשונה עם 24 הופעות נטולות כיבושים, כשבעונה זו נשרה קבוצתו לליגת המשנה. בינואר 2012, הושאל לרקרטיבו ליבולו האנגולית עד לסיום העונה בפורטוגל. עם חזרתו לבלננסש, הפך לחלק אינטגרלי מהרכב הקבוצה וכבש 8 שערים ב-38 הופעות כאשר בסיום עונה זו, חזרה קבוצתו לליגה הבכירה. ב-12 באפריל 2014, כבש לראשונה בליגה הבכירה בפורטוגל בניצחון 1–3 נגד ויטוריה דה גימארייש, בו כבש צמד.
בינואר 2015, פרדי חזר לקדנציה שנייה ברקרטיבו ליבולו.
ב-20 ביולי 2016, פרדי חתם לשנה באקסלסיור רוטרדם מליגת העל ההולנדית, וכעבור שנה חזר לקדנציה שנייה בבלננסש מליגת העל הפורטוגזית.
בקיץ 2018, בלננסש התפלה מבלננסש סאד ופרדי הצטרף אליה, בעוד הראשונה הורדה לליגות הנמוכות.
ב-31 בינואר 2019, פרדי חתם באנטליהספור מליגת העל הטורקית.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם באיופספור מהליגה הטורקית הראשונה.
ב-21 ביולי 2024 חתם בבודרום מטורקיה.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, פרדי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל. בפברואר 2014, זומן לסגל נבחרת אנגולה.
ב-5 במרץ 2014, פרדי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד מוזמביק. ב-3 באוגוסט, פרדי הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד אתיופיה.
נכלל בסגל נבחרת אנגולה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בשנת 2024.
הערות שוליים

↑  זמן לאפריקה: את מי יחמיצו מילסון ושואו?, באתר ערוץ הספורט, 17 בדצמבר 2023
| נבחרת אנגולה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 דומיניק •  2 פורטונה •  3 בואטו •  4 קליאנו •  5 בלנגה •  6 גספר •  7 ז'ילברטו •  8 מוקנדי •  9 זיני •  10 דאלה •   11 מילסון •  12 קאדו • 13 טו •  14 אוגוסטו • 15 לובומבו • 16 פרדי • 17 פאז • 18 בלה • 19 מאבולולו • 20 אסטרלה • 21 אדי • 22 נבלו • 23 שואו • 24 ז'לסון • 25 אינסיו • 26 דפו • 27 באנזה • מאמן: גונסלבש |  1 דומיניק •  2 פורטונה •  3 בואטו •  4 קליאנו •  5 בלנגה •  6 גספר •  7 ז'ילברטו •  8 מוקנדי •  9 זיני •  10 דאלה •   11 מילסון •  12 קאדו • 13 טו •  14 אוגוסטו • 15 לובומבו • 16 פרדי • 17 פאז • 18 בלה • 19 מאבולולו • 20 אסטרלה • 21 אדי • 22 נבלו • 23 שואו • 24 ז'לסון • 25 אינסיו • 26 דפו • 27 באנזה • מאמן: גונסלבש | אנגולה |
789

שנת 789 היא השנה ה-89 במאה ה-8. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
ראו גם

ילידי 789‎
נפטרים ב-789‎
רדיוהד

| --- | --- |

חברי הלהקה. מימין לשמאל: פיל סלוואי, אד או'בריאן, קולין גרינווד, ג'וני גרינווד ותום יורק.
 מקום הקמה:  אבינגדון (אנ'), אוקספורדשייר, אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, ארט רוק, רוק ניסיוני, מוזיקה אלקטרונית, ארט פופ
 חברת תקליטים:  אקס-אל רקורדינגס, פרלופון רקוקדס, קפיטול רקורדס
 פרסים והוקרה:  • פרס גראמי לאלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר (1999, 2001, 2009)  • היכל התהילה של הרוק אנד רול (2019) 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 תום יורק (גיטרה, קלידים, שירה) פיל סלוואי (תופים, כלי הקשה) ג'וני גרינווד (גיטרה, קלידים, וכלים אחרים) קולין גרינווד (גיטרה בס, קלידים) אד או'בריאן (גיטרה, קולות רקע)
רדיוהד (באנגלית: Radiohead) היא להקת רוק בריטית אשר הוקמה בשנת 1985 על ידי תום יורק, פיל סלוואי, ג'וני גרינווד, קולין גרינווד, ואד או'בריאן. בשנת 2001 דורגה הלהקה בעשירייה העליונה ברשימת "הלהקות הטובות בעולם" של מגזין טיים, ודורגה במקום ה-73 ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. בשנת 2019 נכנסה רדיוהד להיכל התהילה של הרוק אנד רול, וזכתה עד כה ב-42 פרסים מ-6 תחרויות מוזיקה שונות.
הפופולריות הרבה של הלהקה הגיעה בעקבות יציאת אלבומה השלישי משנת 1997, OK Computer, אשר זכה בפרסים רבים, נמכר בלמעלה מ-7 מיליון עותקים, והוכרז במקומות רבים כאלבום הטוב ביותר של שנות ה-90, אף על פי שהלהקה הייתה במעמד מוזיקלי ופופולרי מבוסס גם לפני כן. אלבומי הלהקה נמכרו בלמעלה מ-30 מיליון עותקים ברחבי העולם (נכון לשנת 2011), וגרפו שישה פרסי גראמי וארבעה פרסי אייבור נובלו.
ההיסטוריה של הלהקה > 1985-1992: הקמת הלהקה והשנים הראשונות

חברי הלהקה הכירו במהלך לימודיהם בבית הספר באבינגדון, אוקספורדשייר, אנגליה. תום יורק (סולן וגיטריסט) וקולין גרינווד (בסיסט) היו באותה שכבת גיל בבית הספר, אד או'בריאן (גיטריסט) ופיל סלוואי (מתופף) היו בשכבה מעליהם, ואחיו של קולין, ג'וני גרינווד (רב-נגן), היה שתי שכבות מתחת.
בשנת 1985 הם הקימו להקה בשם "On a Friday" (ביום שישי), כאשר הכוונה היא ליום החזרות הקבוע שלהם בחדר המוזיקה בבית הספר.
כבר במהלך הלימודים בבית הספר הלהקה קיבלה הצעה לחתום על חוזה הקלטות בחברת התקליטים איילנד רקורדס, אבל חברי הלהקה דחו את ההצעה מאחר שרצו לסיים לימודים אקדמיים קודם.
עד שנת 1987 כל חברי הלהקה (חוץ מג'וני) עזבו את אבינגדון לטובת לימודים באוניברסיטאות שונות, והמשיכו לעשות חזרות בסופי שבוע ובחגים. במהלך לימודיו של יורק באוניברסיטת אקסטר הוא ניגן עם להקת "Headless Chickens", איתה ביצע שירים שבעתיד יהיו חלק משירי רדיוהד, והכיר את סטנלי דונווד, אמן שבעתיד יעצב את עטיפות האלבומים של הלהקה.
בשנת 1991 הלהקה התאחדה וכל חברי הלהקה שכרו דירה יחד באוקספורד, אוקספורדשייר. כריס האפורד, שנכח באחד המופעים של הלהקה בעיר והתרשם מהם, ושותפו ברייס אדג' החליטו להפיק ללהקה קלטת-דמו ולהפוך למנהלים שלה (שניהם נשארו המנהלים של הלהקה עד היום). הלהקה חתמה בסוף על חוזה הקלטות בחברת EMI הכולל הפקה של שישה אלבומים. לבקשת החברה, שינתה הלהקה את שמה לרדיוהד (Radiohead) בהשראת השיר "Radio Head" מהאלבום True Stories של להקת Talking Heads.
ההיסטוריה של הלהקה > 1992-1994: ‏Pablo Honey והצלחה ראשונית

בין סוף שנת 1991 לתחילת שנת 1992 רדיוהד הקליטה את האלבום הקצר הראשון שלה Drill, אך זה נכשל במצעדים.
הלהקה המשיכה לעבוד על האלבום הבא שלה, וב-22 בפברואר 1993, הוציאה את אלבום האולפן המלא הראשון שלה Pablo Honey. האלבום קיבל ביקורות ממוצעות, והגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום ה-32 במצעד בילבורד 200 האמריקאי. האלבום מסווג בתור רוק אלטרנטיבי וגראנג'.
הלהקה הוציאה שלושה סינגלים לקידום האלבום כאשר הבולט מהם הוא השיר "Creep", שנכנס למצעד הסינגלים הבריטי והגיע בשיאו למקום השביעי במצעד.
בתחילת שנת 1993 האלבום (ובעיקר הסינגל הראשון מתוכו "Creep") התחילו לצבור פופולריות בישראל בעזרתו של יואב קוטנר, שדרן רדיו ישראלי שנהג להשמיע את השיר בתוכנית שלו. הלהקה הוזמנה להופיע במועדון הרוקסן בתל אביב, מה שהפך להיות הופעתיהן הראשונות של הלהקה מחוץ לבריטניה. במהלך אחת ההופעות ג'וני גרינווד הכיר את אשתו לעתיד, האמנית הישראלית שרונה קטן. במהלך ההופעות רדיוהד הקדישה שירים לצוות הישראלי, גלי צה"ל, מעריצים ישראלים ועוד.
באותו הזמן, תחנות רדיו בחוף המערבי של ארצות הברית התחילו להכניס את השיר "Creep" לרשימות ההשמעה שלהן. באמצע שנת 1993, זמן קצר לאחר ביקורה בישראל, רדיוהד התחילה את סיבוב ההופעות הראשון שלה בצפון אמריקה, והוידאו קליפ של השיר נכנס לרשימת השידור של ערוץ MTV.
ההיסטוריה של הלהקה > 1994-1995: ‏The Bends והכרה ביקורתית

ב-1 ביוני 1994 רדיוהד הוציאה את האלבום הקצר השני שלה, Itch, וב-26 בספטמבר 1994 הוציאה את האלבום הקצר השלישי, My Iron Lung.
במהלך העבודה על האלבום הקצר השלישי נייג'ל גודריץ', אז טכנאי קול, השתתף לראשונה בהפקת האלבום בשיר "Permanent Daylight". גודריץ' גם עזר בהפקת האלבום הבא, The Bends, באחד השירים באלבום, ואחר כך הפך למפיק היחיד שהלהקה עובדת איתו בכל האלבומים שיצאו מאז.
בנובמבר 1994 הלהקה סיימה את ההקלטות של אלבום האולפן הבא, The Bends, וב-13 במרץ 1995 האלבום יצא לאור. האלבום זכה לביקורות טובות יותר מאלבומם הקודם. במצעד האלבומים הבריטי האלבום הגיע למקום הרביעי, ובמצעד בילבורד 200 האמריקאי הגיע למקום ה-88. האלבום סווג כרוק אלטרנטיבי, בריטפופ, אינדי רוק ופוסט-גראנג', והכיל חומר מגוון ומגובש יותר מן האלבום הראשון.
שבעה מתוך 12 שירי האלבום יצאו כסינגלים ואחד, "Street Spirit (Fade Out)‎", הצליח להגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. אחד משירי האלבום, "Fake Plastic Trees", דורג במקום ה-385 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.
ג'וני גרינווד אמר בראיון כי התקופה הזאת, כאשר האלבום והשירים התחילו להצליח, הייתה נקודת מפנה עבור חברי הלהקה, והם התחילו להרגיש שעשו את הבחירה הנכונה כשהפכו ללהקה.
The Bends הוא אחד מתוך חמישה אלבומים של הלהקה שנבחרו להיות מדורגים ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון, כאשר זה דורג במקום ה-111. האלבומים האחרים הם: Kid A (דורג במקום ה-67), OK Computer (דורג במקום ה-162), Amnesiac (דורג במקום ה-320) ו-In Rainbows (דורג במקום ה-336).
ההיסטוריה של הלהקה > 1995-1998: ‏OK Computer ופריצה לתודעה העולמית

עד סוף שנת 1995 רדיוהד כבר הקליטה שיר אחד, "Lucky", יחד עם המפיק נייג'ל גודריץ' לאלבום האולפן הבא שלה. השיר יצא כסינגל בצרפת בדצמבר 1995, במטרה לתמוך ב-The Help Album, אלבום של ארגון הצדקה War Child.
הלהקה קיבלה החלטה שאת האלבום הבא שלה תפיק לבד עם גודריץ', והתחילה לעבוד עליו בתחילת שנת 1996.
ב-21 במאי 1997 הלהקה הוציאה את OK Computer, אלבום האולפן השלישי שלה. האלבום הגיע בפעם הראשונה למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום ה-21 במצעד בילבורד 200 האמריקאי. בנוסף, האלבום זכה בפרס גראמי על "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" של שנת 1997, פרס גראמי הראשון של הלהקה.
האלבום, ששילב בין מוזיקת רוק למוזיקה אלקטרונית, היה שונה משני אלבומיה הקודמים של הלהקה וסווג כאלבום רוק אלטרנטיבי, ארט רוק ורוק מתקדם. הביקורות לאלבום היו מאוד טובות ואוהדות, ומבקרים רבים השוו את חשיבותו והשפעתו של האלבום לאלבומם של להקת הביטלס, Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, ולאלבומם של להקת פינק פלויד, The Dark Side of the Moon. כמו כן הוא השפיע על להקות בריטיות כמו קולדפליי, קין, ג'יימס בלאנט, טראוויס וDoves.
ארבעה שירים מהאלבום יצאו כסינגלים. שלושה מתוך ארבעת הסינגלים הגיעו לעשירייה הראשונה במצעד הסינגלים הבריטי, והסינגל שהגיע למקום הגבוה ביותר היה "Paranoid Android", שהגיע למקום השלישי במצעד. נוסף לכך, השיר "Paranoid Android" דורג במקום ה-257 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.
זמן קצר לאחר יציאתו של האלבום לאור הלהקה הוציאה שני אלבומים קצרים המבוססים עליו (עם שירים וביצועים חדשים): No Surprises/Running from Demons ו-Airbag/How Am I Driving?‎.
ההיסטוריה של הלהקה > 1998-2002: ‏Kid A, ‏Amnesiac והמשבר

בשנת 1998, בעיצומו של סיבוב הופעות, חברי הלהקה הוזמנו לאולפני אבי רוד במטרה להקליט את השיר "Man of War" לסרט הנוקמים משנת 1998. אחרי עבודה באולפן, חברי הלהקה לא היו מרוצים מהתוצאה שהשיגו ובחרו לוותר על ההזדמנות.
באותה תקופה המתח בין חברי הלהקה, שראו עתיד שונה ללהקה, התחיל לעלות והלהקה הייתה מאוד קרובה לפירוק. כמו כן, תום יורק החל לפתח דיכאון וסבל ממחסום כתיבה, והגדיר את התקופה הזאת כאחת הנקודות הנמוכות בחייו.
אף על פי שלא הופעל על הלהקה לחץ מצד חברת התקליטים להוציא אלבום חדש, שהייתה מרוצה מההצלחה של OK Computer והניחה ללהקה לפעול ביד חופשית, בתחילת שנת 1999 רדיוהד חזרו לאולפני ההקלטות עד אפריל 2000. הלהקה הקליטה מספיק חומר לאלבום כפול, וזאת הייתה הכוונה שלה בהתחלה, אך לבסוף החליטו מסיבות אומנתיות להוציא שני אלבומי אולפן באורך רגיל.
אלבום האולפן הרביעי, Kid A, יצא לאור ב-2 באוקטובר 2000. לראשונה האלבום הגיע למקום הראשון הן במצעד האלבומים הבריטי, והן במצעד בילבורד 200 האמריקאי. בנוסף, האלבום זכה בפרס גראמי על "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" של שנת 2000, פרס גראמי השני של הלהקה.
באלבום הלהקה התרחקה אפילו יותר מהסגנון שאפיין אותה באלבומיה האחרונים, והאלבום סווג כאלקטרוני, רוק ניסיוני ופוסט-רוק. הביקורות היו מצוינות, על פי אתר Metacritic לאלבום יש ממוצע ציונים של 80 מתוך 100 (על פי 24 ביקורות). לא יצאו סינגלים מהאלבום.
את אלבום האולפן החמישי, Amnesiac, הלהקה הוציאה לאור פחות משנה אחרי, ב-5 ביוני 2001. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום השני במצעד בילבורד 200 האמריקאי. גם אלבום זה זכה בפרס גראמי, אם כי הפעם על "אריזת האלבום הטובה ביותר" של שנת 2001. את הפרס קיבל סטנלי דונווד.
האלבום קיבל ביקורות דומות יחסית לאלבום Kid A, וממוצע הציונים על פי אתר Metacritic הוא 75 מתוך 100 (על פי 25 ביקורות). האלבום סווג כאלקטרוני, רוק ניסיוני ורוק אלטרנטיבי.
יצאו שלושה סינגלים מהאלבום כאשר הבולט מתוכם, "Pyramid Song", הצליח להגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי.
בסוף שנת 2001 הלהקה הוציאה את I Might Be Wrong: Live Recordings, אלבום ההופעה היחיד של הלהקה.
ההיסטוריה של הלהקה > 2002-2004: ‏Hail to the Thief ועבודות סולו

את אלבום האולפן השישי, Hail to the Thief, הלהקה הוציאה ב-9 ביוני 2003. חברי רדיוהד תיארו את ההקלטות של האלבום כרגועות יותר משני האלבומים הקודמים. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום השלישי במצעד בילבורד 200 האמריקאי. כמו כן, המפיק נייג'ל גודריץ' וטכנאי הקול דארל ת'ורפ קיבלו פרס גראמי בשל עבודתם על האלבום, על "עיבוד האלבום הטוב ביותר" של שנת 2003.
הביקורות לאלבום היו מאוד טובות, והוא היווה מעין חזרה לסגנון של הלהקה בשנות ה-90. האלבום קיבל ממוצע ציונים באתר Metacritic של 85 מתוך 100 (על פי 26 ביקורות). האלבום סווג כיצירת רוק אלטרנטיבי, ארט רוק, רוק ניסיוני ורוק אלקטרוני.
מהאלבום יצאו שלושה סינגלים, "There There" נחשב לסינגל המצליח ביותר והגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
בנוסף, שנה לאחר שחרור האלבום, בשנת 2004, הוציאה הלהקה את האלבום הקצר השישי שלה, Com Lag (2plus2isfive)‎.
אחרי יציאת אלבום האולפן והאלבום הקצר הלהקה החליטה לצאת להפסקה זמנית במטרה לאפשר לחבריה להיות עם המשפחות ולעבוד על פרויקטי סולו. ג'וני גרינווד יצר את הפסקול לסרטים "זה ייגמר בדם" ו-"Bodysong". תום יורק, הוציא באמצע שנת 2006 את אלבום הסולו הראשון שלו, The Eraser.
ההיסטוריה של הלהקה > 2004-2009: עזיבת EMI, ‏In Rainbows

לאחר יציאתו לאור של Hail to the Thief הסתיים חוזה ההקלטות של הלהקה. הלהקה הייתה חשובה מאוד לחברה בה הייתה חתומה כל השנים האלה, EMI, והחברה ניסתה להחתים את הלהקה אצלה שוב (ניסיונות שנכשלו כאשר הלהקה הייתה מבקשת סכומי כסף מופרזים). לבסוף, חברי הלהקה החליטו לנסות להוציא לאור בעצמם את האלבום הבא שלהם.
ב-10 באוקטובר 2007 יצא In Rainbows, אלבום האולפן השביעי של הלהקה, שהיא הקליטה מאז שנת 2005. הלהקה הוציאה את האלבום דרך אתר האינטרנט שלה ללא תג מחיר, ואפשרה לכל אדם לקבוע כמה הוא רוצה לשלם עבור אפשרות להוריד את האלבום (גם לא לשלם בכלל הייתה אפשרות). המהלך של הלהקה זיכה אותם בחשיפה עולמית ועיתונים רבים כתבו על העניין. בימים שלאחר יציאת האלבום לאור הוא הורד מהאתר של הלהקה למעלה ממיליון פעמים, והמחיר הממוצע ששילם משתמש היה כ-4 אירו.
הלהקה הייתה צריכה גם לחתום עם חברת תקליטים, שכן הפצה דיגיטלית באותן שנים הייתה בעייתית. לכן, הלהקה חתמה בחברת אקס-אל רקורדינגס לצורך הפצת האלבום בבריטניה (בסוף שנת 2007) ובחברת TBD רקורדס לצורך הפצה האלבום בצפון אמריקה (בתחילת שנת 2008). האלבום הגיע למקום הראשון בשני מצעדי האלבומים העיקריים: מצעד האלבומים הבריטי ומצעד בילבורד 200 האמריקאי.
האלבום הצליח לזכות בשני פרסי גראמי: אחד על "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" ואחד על "אריזת האלבום הטובה ביותר" של שנת 2008. גם בביקורות האלבום הצליח מאוד, ובאתר Metacritic מחזיק בממוצע של 88 מתוך 100 (על פי 42 ביקורות). האלבום מסווג כארט רוק, רוק ניסיוני, ארט פופ ואלקטרוני.
שישה שירים יצאו כסינגלים, ואף אחד מהם לא הגיע למקום גבוה במצעד הבריטי והאמריקאי. הסינגל "Nude", המצליח ביותר מהאלבום, הגיע למקום גבוה במצעדים אחרים, כמו המצעד האיטלקי, הפורטוגלי והנורווגי.
ההיסטוריה של הלהקה > 2009-2012: פרויקטים צדדיים ו-The King of Limbs

בשנת 2009 תום יורק הקים להקה נוספת, אטומס פור פיס, יחד עם נייג'ל גודריץ', פלי (בסיסט להקת רד הוט צ'ילי פפרז), ג'ואי וורנקר (מתופף שעבד עם אר.אי.אם. ובק) ומאורו רפוסקו (נגן כלי הקשה). הלהקה שהקים יצאה לסיבוב הופעות בשנת 2010 וביצעה בעיקר שירים מאלבום הסולו של יורק, The Eraser. בנוסף, באותה שנה יצא גם אלבום הסולו הראשון של פיל סלוואי, Familial.
אלבום האולפן השמיני של להקת רדיוהד, The King of Limbs, יצא ב-18 בפברואר 2011. גם הפעם הלהקה הוציאה את האלבום קודם דרך האתר שלה (אם כי הפעם עם תג מחיר, ולא סכום שהוא לבחירת המשתמש), ולאחר כשבועיים, דרך חברת התקליטים אקס-אל רקורדינגס.
למרות הצלחתם של האלבומים הקודמים, במצעד האלבומים הבריטי הוא הגיע למקום השביעי, ובמצעד בילבורד 200 האמריקאי למקום השלישי. גם מבחינת סינגלים יצא רק אחד, "Lotus Flower", שלא הגיע למקומות גבוהים במצעדים.
למרות הנתונים האלה, על פי מנהל הלהקה מדובר באלבום הרווחי ביותר של הלהקה עד לאותה שנה. האלבום מכר דרך האתר כ-400,000 עותקים, וחסך ללהקה את העמלה הגבוהה שהיו משלמים לחברת תקליטים על אותן מכירות. גם הביקורות שהאלבום קיבל הן מאוד טובות, עם ציון ממוצע בביקורות של 80 מתוך 100 באתר Metacritic (על פי 40 ביקורות). האלבום מסווג כרוק ניסיוני ואלקטרוני.
האלבום היה מסובך מדי לביצוע בסיבובי הופעות עבור חברי הלהקה והם החליטו לצרף מתופף נוסף ללהקה, קלייב דימר, שמנגן איתם בהופעות.
ב-12 ביוני 2012, רדיוהד עמדה להופיע בפארק דאונסוויו, טורונטו, קנדה. כשעה לפני פתיחת השערים הבמה קרסה, מה שגרם למותו של סקוט ג'ונסון, טכנאי תופים, ולפציעתם של שלושה אנשים. בשנים שלאחר מכן המקרה הגיע לבית המשפט הקנדי, שהאשים את חברת לייב ניישן אנטרטיינמנט, מהנדס ועוד שתי חברות, אך האשמות בוטלו לאחר שעברו מספר שנים ללא החלטה בתיק.
ההיסטוריה של הלהקה > 2012-2014: הפסקה נוספת

לאחר יציאתו של The King of Limbs, ולאחר שחברי הלהקה סיימו את סיבוב ההופעות של האלבום, הם נכנסו לתקופה נוספת של הפסקה.
הלהקה הנוספת של תום יורק, אטומס פור פיס, הוציאה בשנת 2013 את אלבום הבכורה שלה, Amok, ובשנת 2014 יורק הוציא אלבום סולו שני, Tomorrow's Modern Boxes.
ג'וני גרינווד יצר בשנים אלו פסקול לסרטים נוספים: "יער נורווגי" (עוד לפני ההפסקה), "המאסטר" ו"מידות רעות".
פיל סלוואי הוציא בשנת 2014 את אלבום הסולו השני שלו, Weatherhouse.