stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קהילת יהודי אוסטי נד לבם
הערות שוליים

1 2 3  אוסיג (בוהמיה)
↑  כץ, לוי, מהלר והמרשלאג
1 2 3 4 5 6  הקהילה היהודית של אוסטי נאד לבם, מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות
↑  'ברוני הפחם' פטצ'ק וויינמן, היו בין המשפחות הבולטות ביותר שיצאו לביטחון בחו"ל כבר בקיץ 1938. אוסיג (בוהמיה)
↑  האנציקלופדיה של החיים היהודיים לפני השואה ובמהלכה: סרדינה-בודה-זי. ניו יורק, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 2001. עמ' 1769
1 2  הקהילה היהודית של אוסטי נאד לבם, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
↑  אנדרטת השואה אתר USTI AUSSIG
↑  אוסטי נאד לבם
שואה
↑  אנדרטאות יהודיות בבוהמיה ובמורביה. פראג, 1992, עמ' 200
↑  DĚJINY MĚSTA ÚSTÍ NAD LABEM, www.usti-nad-labem.cz
↑  [https://www.usti-aussig.net/stavby/karta/nazev/220-zidovska-synagoga בית כנסת יהודי,
ביצור קטן אוסטי נאד לאבם - מרכז (מרכז העיר)] אתר USTI AUSSIG
↑  Malá hradební, U kostela, Bílinská אוסטי נאד לאבם - מרכז (מרכז העיר) אתר USTI AUSSIG
↑  היסטוריה של הקהילה היהודית באוסטי נאד לבם, 2005, עמ' 123
↑  עיתונים משפחתיים של פולטשצק
↑  ראיון עם ירוסלב אחאב היידלר
בית העלמין היהודי העתיק, היה פעיל בין השנים 1866–1893
אולם הלוויות בחלקה היהודית בבית העלמין הכללי. צולם ב-1910 לערך
טירת "היער היפה" כאן הקים הגסטפו מחנה ריכוז ליהודי אוסטי נד לבם
שער הכניסה לגטו טרזיינשטט, אליו גורשו יהודי אוסטי, ועליו רשום "העבודה משחררת"
כיתוב על האנדרטה לזכר השואה
בית הכנסת באוסטי נד לבם, תצלום משנת 1880
ויקטור אולמן - מנצח האופרה המקומית, היה יהודי בן המקום
ירוסלב אחאב היידלר, יהודי יליד צ'כיה, נבחר בשנת 2014 כחבר מועצת העיר באוסטי
אדם מזור

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1936 קרקוב, הרפובליקה הפולנית השנייה הרפובליקה הפולנית השנייה
 פטירה:  28 ביוני 2022 (בגיל 86)  תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2013)  פרס רכטר (1988) 
 
אדם מזוֹר (4 בינואר 1936 – 28 ביוני 2022) היה אדריכל ומתכנן ערים ישראלי, פרופסור חבר במסלול הנלווה בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון וחתן פרס ישראל בתחום האדריכלות והעיצוב לשנת ה'תשע"ג (2013).
מינויים מקצועיים

מ-1989 חבר המועצה הארצית לתכנון ובניה – מינוי שרי הפנים (1989, 1995, 2001).
מ-1990 חבר הוועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים, המועצה הארצית.
מ-1990 חבר ועדת הערר העליונה לנושאי תכנון.
מ-1990 חבר ועדת הערר לקרקע חקלאית ושטחים פתוחים.
מ-1994 פורום המשק והכלכלה למען איכות הסביבה בישראל.
1994–1997 חבר המועצה לתכנון לאומי, כלכלי. מינוי שר הכלכלה.
1996–1997 חבר צוות ההיגוי לשיתוף הפעולה בין מדינת ישראל וממלכת ירדן. מינוי שר האוצר ושר החוץ.
2003 חבר המועצה להנדסה ואדריכלות. מינוי שר העבודה.
פעילות ציבורית מקצועית

1976–1982 ועדה מטרופולינית לערי גוש דן – ראש צוות התכנון.
1979–1989 תוכנית מתאר תל אביב – יפו – ראש צוות התכנון.
1981–1990 ועדה לבדיקת נושאי תכנון עקרוניים, א.א.א.י – יו"ר.
1982–1990 ועדת בנין ערים, תל אביב – יפו – יועץ.
1992–1997 נשיא הארגון הבינלאומי של מתכננים: SCUPAD Salzburg Congress on Urban Planning and Development
1999–2004 יו"ר העמותה לקידום התכנון, הבנייה והסביבה בישראל (ע"ר) – ארגון הגג של איגודי האדריכלים, המתכננים והמהנדסים האזרחיים בישראל, הכולל את: עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל (ע"ר), האיגוד לתכנון סביבתי בישראל (ע"ר), איגוד מהנדסים לבנייה ותשתיות בישראל (ע"ר), איגוד מהנדסי ערים בישראל (ע"ר), האיגוד הישראלי של אדריכלי הנוף (ע"ר), אגודת אדריכלי הפנים בישראל (ע"ר);
עבודות מקצועיות > ראשות צוותי תכנון

1970–1992 תוכנית מתאר תל אביב-יפו.
1976-1982 ועדה מטרופולינית לערי גוש דן.
1984–1988 תוכנית אב לתיירות ונופש בישראל.
1991 ועדת היגוי קדמת נגב – נושאים תכנוניים – מינוי שר האוצר.
מ-1990 תוכנית אב לישראל בשנות האלפיים – תוכנית ארוכת טווח לישראל – ישראל 2020.
מ-1993 תוכנית אב ותוכנית פיתוח למטרופולין ירושלים.
מ-1993 תוכנית תיירות בנגב בשלום – מסמכי עבודה כבסיס משא ומתן עם הפלסטינים וארצות ערב.
מ-1994 תוכנית אב לנגב בשלום – ביוזמת משרד האוצר, משרד החוץ והסוכנות היהודית.
1995 סיום תוכנית אב ותוכנית פיתוח למטרופולין ירושלים.
1995 מרכז עסקים ותעשייה עתירת ידע, רמת השרון.(מתאר, מפורטת, בינוי ואדריכלית), עבור מועצה מקומית רמת השרון, מינהל מקרקעי ישראל ופרטיים.
1996 הסדר קרקעות הקיבוצים – פוטנציאל תכנוני ואפשרויות מימוש עבור ועדת ההיגוי להסדר הקיבוצים המשלים.
1996 תוכנית מתאר כרמיאל, עבור משרד הבינוי והשיכון ועירית כרמיאל.
1997 סיום תוכנית אב לקריית גת, עבור משרד הבינוי והשיכון.
1997 תוכנית אב למטרופולין חיפה ותוכנית מתאר למחוז חיפה. בשיתוף עם פרופ' יגאל צמיר, עבור משרד הפנים, משרד הבינוי והשיכון, מינהל מקרקעי ישראל.
1997 "דרום גלילות": תוכנית מתאר, בינוי ועיצוב עירוני של 13,000 יחידות דיור, עבור מינהל מקרקעי ישראל, מועצה מקומית רמת השרון, עיריית תל אביב-יפו.
1992–1998 תוכנית אב רמת השרון, עבור מועצה מקומית רמת השרון.
1998 סיום תוכנית אב לבני ברק, בשיתוף עם אדריכל מייק טרנר, עבור עירית בני ברק, משרד הפנים, משרד הבינוי והשיכון, מינהל מקרקעי ישראל.
2000 ראש צוות התכנון הישראלי לשיתוף פעולה תכנוני עם הרשות הפלסטינית.
2002–2003 ראש צוות משותף עם פרופ' אריה שחר מהאוניברסיטה העברית בירושלים לתכנון חוצה גבולות בין ישראל ושכנותיה.
2002–2003 ראש צוות משותף עם ד"ר ת'אבת אבו ראס מהמרכז הערבי לתכנון אלטרנטיבי בתכנון שוויוני בין יהודים וערבים במדינת ישראל.
עבודות מקצועיות > תכנון אזורי ומטרופוליני בחו"ל

1971 מוקדים בתכנון האזורי של חבל הרור בגרמניה, עם פרופ' זלוניצקי, גרמניה.
1972 אזור העיר טרויסדורף, גרמניה. תכנון אזורי ומערך אורבני. עם משרד פרופ' זלוניצקי (גרמניה).
1973 אזור העיר נטטל, גרמניה. תכנון אזורי ומערך אורבני. עם משרד זלוניצקי.
1973 העיר הרנה, גרמניה. תכנון לשיתוף אזור. עם משרד זלוניצקי.
1974 תוכנית כוללת לעיר רוטרדם (עיר בת 1.1 מיליון תושבים). ניתוח ומודל תכנוני כולל.
עבודות מקצועיות > תכנון ארצי, מחוזי, אזורי ומטרופוליני בישראל

תוכניות ארציות: תוכנית אב לישראל בשנות האלפיים, ישראל 2020 (1997); תאום המרחבים הלאומיים בין הירדן והים: "ישראל 2020" – "פלסטין 2015" (2000); תכנון "חוצה גבולות" בין ישראל ושכנותיה (מ-2002); תכנון לשוויון בין יהודים וערבים בישראל (מ-2002).
תוכניות מחוזיות ואזוריות: לפיתוח הגליל המערבי (1973); למרחב המזרחי של ירושלים ואזור מעלה אדומים (1977); ל"קדמת הנגב" (1991); לנגב בשלום (1994); לערבה התיכונה (2000); למחוז חיפה, תמ"מ 6 (2002).
תוכניות מטרופוליניות: לרפורמה מוניציפלית בגוש דן (1975); תוכנית אב למטרופולין גוש דן (1982); תוכנית אב למטרופולין ירושלים (1995); תוכנית אב למטרופולין חיפה והצפון (1999).
עבודות מקצועיות > תוכניות אב, מתאר ומדיניות פיתוח עירונית > בחו"ל

1969 ארוין, עיר חדשה בסקוטלנד – ניתוח תכנוני ומודל עירוני.
1970 המבורג – ניתוח תכנוני ומודל עירוני.
1972 נינן, הולנד – ניתוח תכנוני ומודל עירוני (עם חברת RBB, הולנד).
1974 סינס, עיר חדשה בפורטוגל – ניתוח תכנוני ומודל עירוני.
עבודות מקצועיות > תוכניות אב, מתאר ומדיניות פיתוח עירונית > בישראל

תוכניות אב ומתאר: לתל אביב יפו (1979); להוד השרון (1979); לכרמיאל (מ-1995); לקריית גת (1997); לבני ברק (1997); לראשון לציון (מ-1998); לדרום חולון (מ-1998); לרחובות (מ-2000); לרמת השרון (מ-2002)
עבודות מקצועיות > תוכניות אב למערכים עירוניים

תוכניות אב לחינוך: נתניה (1973); רמת השרון (1974); הוד השרון (1976); אשדוד (1979);
תוכניות עירוניות נושאיות: תוכנית אב לשיקום אזורי המגורים בתל אביב יפו (1979); תל אביב יפו (1982); תוכנית אב מטרופולינית לגוש דן (1983); תוכנית אב למשרדים בתל אביב יפו (1983); תוכנית אב לעסקים בתל אביב יפו (1984); תוכנית אב לתעשייה בתל אביב יפו (1985); תוכנית אב לשטחי ציבור בתל אביב יפו (1985); תוכנית אב לשימור מבני הסגנונות הבינלאומיים בתל אביב (1985); תוכנית אב לחינוך ה"לא פורמלי" בתל אביב יפו (1989).
עבודות מקצועיות > תוכניות לשיקום ופיתוח עירוני > בחו"ל

1968 אזור קירשטיינבך, המבורג, גרמניה – תוכנית פיתוח.
1970 אזור המרכזי – המערבי, המבורג, גרמניה.
1971 אזור דרום האלבה, המבורג, גרמניה.
1972 הרנה, גרמניה – תכנון פרוגרמטי ותוכנית פיתוח (עם משרד זלוניצקי)
1973 אוטרכט, הולנד – שיקום העיר המרכזית (עם חברת RBB, הולנד)
1974 נירנברג, גרמניה – שיקום העיר המרכזית (עם משרד זלוניצקי)
1989 קרקוב, פולין – ייעוץ ושיקום העיר קזימיש (בשיתוף עם עירית קרקוב ואוניברסיטת ג'ון הופקינס, בולטימור).
עבודות מקצועיות > תוכניות לשיקום ופיתוח עירוני > בישראל

דרום מזרח ירושלים (1967); מגדל אשקלון (1981); "לב העיר" תל אביב (1986); "נוה צדק" תל אביב (1986); העיר התחתית ועורף הנמל בחיפה (2001).
עבודות מקצועיות > תכנון מפורט לשכונות מגורים ומקבצי מגורים

יישוב קהילתי שיתופי בנוה אילן (1968); רובע מבנן בעיר העתיקה בירושלים (1978); שכונת מגורים ברמת השרון (1986); שכונת מגורים "סומיל" בתל אביב (1982); אזור "הר נפוליאון" בתל אביב (1985); שכונת מגורים בהרצליה (1986); שכונת מגורים "אבו כביר" בתל אביב (1986); רובע ה"סיטי" באשדוד (1987); יישוב קהילתי "צור הדסה" (1988); מבנני מגורים בחוף תל אביב (1989); שכונת "המזרח" באשדוד (1996); רובע תע"ש: רמת השרון, הרצליה, הוד השרון (2000); שכונת רמות בבאר שבע (2000); רובע "דרום גלילות" רמת השרון-תל אביב (2002).
עבודות מקצועיות > תכנון מרכזיים עירוניים > בחו"ל

1971 לודנשייד, גרמניה – תוכנית עיצוב עירוני לשימור העיר ההיסטורית. לאחר זכייה בתחרות (עם משרד זלוניצקי, גרמניה).
1972 דיסלדורף, גרמניה – תכנון אזור גרפנברגר (עם חברת נויה, היימט, גרמניה).
1973 תכנון מרכז העיר דורטמונד, גרמניה – ניתוח תכנוני ומודל עירוני (עם משרד זלוניצקי).
1974 תכנון מרכז העיר אוטרכט, הולנד – ניתוח ומודל עירוני.
עבודות מקצועיות > תכנון מרכזיים עירוניים > בישראל

דרום הקריה, תל אביב (1979); מערב רמת השרון (1981); אזור הזרוע הצפונית של המע"ר ו"מרכז השלום" בתל אביב (1984); קריית תעסוקה עתירת מדע ברמת השרון (1991); אזור תע"ש הרצליה-הוד השרון-רמת השרון (1991); צומת סביון-קריית אונו; מרכז אלי כהן, באר שבע (2000); מרכז מטרופוליני בדרום גלילות (2000); העיר התחתית בחיפה (2001); מתחם הירקון בני ברק (2002).
עבודות מקצועיות > מוסדות חינוך ותרבות

מעונות ילדים וגני ילדים (כ-40 מבנים בכל חלקי הארץ).
בתי ספר שדה לחברה להגנת הטבע: הר מירון (1965), מעגן מיכאל (1970), קצרין (1978); אבו כביר תל אביב (1986).
בתי ספר: לאמנות בתל אביב (1968), בי"ס "פתוח" בדימונה (1973), קריית חינוך ובי"ס מקיף קצרין (1983), בי"ס לטבע וסביבה, אבו כביר תל אביב (1986), בי"ס ברמת הגולן (1992), בי"ס מקיף, מודיעין (1996).
מוסדות חינוך ושיקום: מרכז שיקום "אילן", תל אביב (1974), בית אקי"ם, תל אביב (1980), בית שמע, תל אביב (1985).
מוסדות תרבות: מתנ"ס ומרכז ספורט – מנחמיה (1965), מרכז שיטרית-מוזיאון, ספריה ואולם-טבריה (1979), בית החייל-קצרין (1987), מרכז תרבות-בני יהודה (1987), המרכז ללימודי פיתוח-רחובות (1997).
עבודות מקצועיות > תוכניות אב ומבני תיירות ונופש

תוכנית אב לתיירות ונופש – אילת (1974); תוכנית אב לתיירות ונופש – ערד (1977); מרכז תיירות ועסקים – אילת (1977); תוכנית אב לתיירות ונופש – אשדוד (1982); תוכנית לאזור מלונאות, נופש ומרינה (כולל – טיפול בכל אזורי החוף באורך של כ־9 ק"מ) – אשדוד (1983); תוכנית אב ארצית לתיירות, לטווח הקצר, הבינוני והארוך לישראל (1985); תוכנית אב לחוף הים – תל אביב (1986); תוכנית אב לפיתוח התיירות ותכנון אזור התיירות – ערד (1988); תוכנית אב לפיתוח התיירות ותכנון אזור התיירות – העמקים (1989); תוכנית לספורט, רווחה ונופש. כ-3,000 דונם – רמת השרון (1989); שימור מבנה הפגודה בתל אביב ותכנונו למלון (1989); מבנה מלונית ברח' הירקון – תל אביב (1989); תוכנית לחוף נהריה, בינוי ערים, עיצוב עירוני, מרינה, מלונות ומגורים (1991); מרינה, אזור תיירות, מסחר ומגורים – אשדוד (1991); תוכנית אב לתיירות ל"נגב בשלום" (1993); חיפה דרום – מלונאות (לאחר זכייה בתחרות) (1995); עתלית, תוכנית אב לפיתוח מגורים ותיירות (1996); תוכנית אב לפיתוח התיירות בערבה וברמת הנגב (1996).
עבודות מקצועיות > תעשייה וביטחון

מבנים ומפעלי תעשייה עבור התעשייה האווירית (1964–1974); מתקנים ביטחוניים, מחנות צה"ל ומרכזי שליטה עבור צה"ל (1972–1974); מתקן מרכזי לתקשורת, כולל "מגדל תקשורת" – הקריה, תל אביב (1984); תחנת טרנספורמציה ראשית עבור חב' חשמל – מנשיה, תל אביב (1986); מבנה תעשייה עתירת ידע – תל אביב (1987); פארק תעשיות עתירות ידע (כ־400,000 מ"ר) – רמת השרון (1990); מבנה תעסוקה עתירת ידע (כ-30,000 מ"ר) – רמת השרון (1991); טרמינל הנוסעים – נתב"ג (1993); תחנת כוח – נתב"ג (1995); טרמינל 2 – נתב"ג (1995); טרמינל "ארז" – גבול ישראל והרשות הפלסטינית (1996); תוכנית אב לתל השומר (1996); מבנה מעבדות, משרד הביטחון (1996); מרכז אנרגיה לנתב"ג 2000 (1998); תוכנית אב למחנה תל השומר, צה"ל (1998); מבנה סמך, נתב"ג 2000 (1999).
חתן פרס ישראל

מזור הוא חתן פרס ישראל בתחום האדריכלות והעיצוב לשנת ה'תשע"ג (2013). בנימוקי הוועדה צוין:” פרס ישראל מוענק לפרופ' אדם מזור עבור שינוי תפישת התכנון והעיצוב המרחבי של ישראל כפי שבא לידי ביטוי בתוכניות מתאר ארציות ועירוניות שונות, בין היתר בתוכנית "ישראל 2020". תפישתו שמה דגש על שמירת הריאות הירוקות והשטחים הפתוחים ומעודדת בנייה מרוכזת בצפיפות גובהה במרכזי הערים. פרופ' מזור פיתח מודלים מתמטיים לתכנון עירוני. הוא אדריכל ומתכנן ערים רב תחומי ששילב מחקר, תכנון יישומי ופעילות אקדמית וציבורית. פרופ' מזור העמיד דור של אדריכלים מתכנני ערים וחוקרים שממשיכים את דרכו. הוא פיתח גישה מרחבית תלת ממדית לתכנון עירוני המדגישה את העירוניות כערך מרכזי בתכנון”.
מתיה פורלאני

מתיה פורלאני (באיטלקית: Mattia Furlani; נולד ב-7 בפברואר 2005) הוא אתלט איטלקי, זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024), סגן אלוף העולם באולם (גלאזגו 2024), סגן אלוף אירופה (רומא 2024) וסגן אלוף אירופה באולם (אפלדורן 2025) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

פורלאני גדל במשפחה של אתלטים. אביו, מרצ'לו פורלאני, התחרה בקפיצה לגובה ואחותו אריקה פורלאני (אנ'), אף היא קופצת לגובה.
ביוגרפיה > 2022

באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה ביולי בירושלים ביולי 2022 זכה בשתי מדליות זהב.בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.15 מטר, ובקפיצה לרוחק בשיא אליפות ושיא אישי חדש של 8.04 מטר.
ביוגרפיה > 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ סיים במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.57 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בירושלים באוגוסט הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אליפות חדש של 8.23 מטר.
ביוגרפיה > 2024

בתחרות שנערכה באולם באנקונה איטליה ב-17 בפברואר 2024 הוא קבע בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 8.34 מטר.
ביוגרפיה > 2024 > סגן אלוף העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ אותה שנה זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.22 מטר זהה לזו של הזוכה במדליית זהב מילטיאדיס טנטוגלו ולפני קארי מקלאוד מג'מייקה (8.21 מטר).
ביוגרפיה > 2024 > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא עולם עד גיל 20 חדש של 8.38 מטר, אחרי מילטיאדיס טנטוגלו (8.65 מטר) ולפני סימון איהאמר משווייץ (8.31 מטר).
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.34 מטר, אחרי מילטיאדיס טנטוגלו (8.48 מטר) וויין פינוק מג'מייקה (8.36 מטר).
ביוגרפיה > 2025 > סגן אלוף אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.12 מטר, אחרי בוז'ידאר סארבויוקוב מבולגריה (8.13 מטר) ולפני לסטר לסקיי מספרד (8.12 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 8.38 מטר (2024), שיא עולם עד גיל 20
קפיצה לגובה: 2.17 מטר (2021)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לרוחק: 8.37 מטר (2023)
קפיצה לגובה: 2.13 מטר (2022)
ניקולאס אוטמנדי

ניקולאס ארנן אוטמנדי (בספרדית: Nicolás Hernán Otamendi; נולד ב-12 בפברואר 1988 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בבנפיקה ליסבון ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת המועדונים

אוטמנדי גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד, ועלה לקבוצה הבוגרת של המועדון ב-2008, עת ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול רוסאריו סנטראל, כאשר מאמן הקבוצה הוא הוגו טוקאלי. תחת טוקאלי הוא קיבל דקות משחק מועטות והיה לבחירה חמישית בלבד בעמדת הבלם, אחרי מריאנו אוגלסיץ', ואלדו פונס, פרננדו טוביו ומרקו טורסיגליירי.
תפקידו בקבוצה הפך למשמעותי יותר עם הגעת המאמן ריקרדו גארקה, לקראת ליגת הקלאוסורה ב-2009. במשחק השלישי של ולס באותה עונה החליף אוטמנדי בעמדת הבלם את פונס, שנפצע במסגרת משחקיו עם נבחרת צ'ילה. הוא הפגין יכולת מרשימה במשחקיו הראשונים ובמהרה הפך לפותח קבוע כבלם בהרכב הקבוצה. הוא היה שחקן מפתח בזכייתה של ולס באליפות, בקבוצה שהתבססה על משחק הגנה חזק שאפיין אותו.
כבר במהלך אותה עונה זכה אוטמנדי להתעניינות מצידן של מספר מועדונים בכירים באירופה, בהם אינטר מילאנו, פיורנטינה, ריאל מדריד ויובנטוס, אך המשיך לשחק בוולס. בעונתו השנייה בקבוצה – האפרטורה באותה שנה – הבקיע את שערו הראשון במדי הקבוצה, בניצחון 1–3 על ארסנל סרנדי. הוא השתתף עם הקבוצה בגביע סודאמריקנה, התחרות הבין-לאומית הראשונה שלו. כהוקרה על יכולתו הטובה הוא נבחר לאחד מ-11 השחקנים המצטיינים באמריקה הדרומית לשנת 2009, על ידי המגזין אל פאיס.
בקיץ 2010 חתם בפורטו, עמה זכה בשלוש אליפויות וגביע. אוטמנדי אף זכה עם הקבוצה בליגה האירופית בעונת 2010/2011, שהסתיימה בטרבל. הוא פתח בהרכב במשחק הגמר, בו גברה פורטו 0–1 על ספורטינג בראגה.
ב-5 בפברואר 2014 נמכר לולנסיה ב-12 מיליון אירו לחמש שנים. לאחר מכן הושאל מיד לאתלטיקו מיניירו.
ב-20 באוגוסט 2015 חתם לחמש שנים במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג. אוטמנדי היה חלק חשוב מזכייתה של מנצ'סטר סיטי בגביע הליגה ובפרמייר ליג בעונת 2017–2018. באותה עונה כבש ארבעה שערים בליגה והציג יכולת טובה שנתנה לו מקום בנבחרת העונה של הפרמייר ליג.
ב-29 בספטמבר 2020 חתם בבנפיקה ליסבון.
נבחרת לאומית

ב-2009, לאחר ששיחק ב-11 משחקים בלבד בקריירת הבוגרים, זומן אוטמנדי לראשונה לנבחרת ארגנטינה על ידי המאמן דייגו מראדונה, למשחק ידידות מול נבחרת פנמה ואף פתח בהרכב הנבחרת. הוא המשיך ושיחק בנבחרת במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 ופתח בהרכב בשלושה משחקים, נגד נבחרות אקוודור, ברזיל ואורוגוואי. במשחק השלישי מביניהם הוא הוסט לעמדת הקיצוני הימני. בעקבות יכולתו הטובה נכלל אוטמנדי בסגל ארגנטינה למונדיאל 2010 ובסגל המורחב למונדיאל 2014 אך לא נכלל בסגל הסופי.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
תארים

ליגת העל הארגנטינאית (1): קלאוסורה 2009
ליגת העל הפורטוגלית (3): 2010/11, 2011/12, 2012/13
הגביע הפורטוגלי (1): 2010/11
הסופר קאפ הפורטוגלי (3): 2011, 2012, 2013
הליגה האירופית (1): 2010/2011
אליפות אנגליה (2): 2017/18, 2018/19
הגביע האנגלי: 2018/2019
גביע הליגה (4): 2015/16, 2017/18, 2018/2019, 2019/2020
מגן הקהילה: 2018, 2019
קופה אמריקה: 2021, 2024
גביע העולם: 2022
הפיינליסימה: 2022
נבחרת השנה של אמריקה הדרומית: 2009
הרכב השנה בלה ליגה: 2014/2015
הרכב הטורניר בקופה אמריקה: 2015, 2016
הערות שוליים

1 2  La Nación, "Nicolás Otamendi: "El de Vélez es un grupo con hambre", 28 באפריל 2009
↑  24CON, "Verón fue elegido como el mejor jugador de América", 31 בדצמבר 2009
↑  Olé, "Bocación local", 17.04.2009
↑  Lista de la Selección Argentina para el Mundial de Qatar 2022 באתר TyC Sports, ‏ 11 בנובמבר 2022 (בספרדית)
↑  #JuegosOlímpicos Estos son los jugadores convocados por el entrenador Javier Mascherano para competir en París 2024 בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ארגנטינה בכדורגל, 2 ביולי 2024 (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1275919278  VIAF: 4477167202641567930008   WorldCat (עם VIAF): 4477167202641567930008
הרמת משקולות באולימפיאדת טוקיו (2020)

| --- | --- |

 היכלים:  טוקיו אינטרנשיונל פורום
 תאריך התחלה:  24 ביולי 2021
 תאריך סיום:  4 באוגוסט 2021
 מתחרים:  196 מ-74 מדינות
 
 → 2016 2024 ← 
תחרויות הרמת משקולות באולימפיאדת טוקיו (2020) מתקיימות באולמות הטוקיו אינטרנשיונל פורום. בתחרות לוקחים חלק 196 ספורטאים מ-74 מדינות המתחרים ב-14 קטגוריות משקל שונות (7 קטגוריות לגברים ו-7 קטגוריות לנשים).
התחרויות יתקיימו בהתאם לקטגוריות המשקל החדשות שנקבעו על ידי הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות (IWF) ביולי 2018.
לוח זמנים

| --- | --- |
ג: תחרות גמר
| תאריך | 24 ביולי | 25 ביולי | 26 ביולי | 27 ביולי | 28 ביולי | 29 ביולי | 30 ביולי | 31 ביולי | 1 באוגוסט | 2 באוגוסט | 3 באוגוסט | 4 באוגוסט |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גברים - 61 ק"ג |  | ג |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| גברים - 67 ק"ג |  | ג |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| גברים - 73 ק"ג |  |  |  |  | ג |  |  |  |  |  |  |  |
| גברים - 81 ק"ג |  |  |  |  |  |  |  | ג |  |  |  |  |
| גברים - 96 ק"ג |  |  |  |  |  |  |  | ג |  |  |  |  |
| גברים - 109 ק"ג |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ג |  |
| גברים - 109+ ק"ג |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ג |
| נשים - 49 ק"ג | ג |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נשים - 55 ק"ג |  |  | ג |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נשים - 59 ק"ג |  |  |  | ג |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נשים - 64 ק"ג |  |  |  | ג |  |  |  |  |  |  |  |  |
| נשים - 76 ק"ג |  |  |  |  |  |  |  |  | ג |  |  |  |
| נשים - 87 ק"ג |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ג |  |  |
| נשים - 87+ ק"ג |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ג |  |  |
טבלת המדליות

מדינה מארחת (יפן)
רשימת הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| גברים - 61 ק"ג | לי פאבין   הרפובליקה העממית של סין סין | 313 ק"ג   שיא אולימפי | אקו יולי אירוון   אינדונזיה אינדונזיה | 302 ק"ג | איגור סון   קזחסטן קזחסטן | 294 ק"ג |
| גברים - 67 ק"ג | צ'אן ליון   הרפובליקה העממית של סין סין | 332 ק"ג   שיא אולימפי | לואיס חאווייר מוסקרה   קולומביה קולומביה | 331 ק"ג | מרקו זאני   איטליה איטליה | 322 ק"ג |
| גברים - 73 ק"ג | שי ג'ייונג   הרפובליקה העממית של סין סין | 364 ק"ג   שיא עולם | חוליו מאיורה   ונצואלה ונצואלה | 346 ק"ג | רחמט ארווין עבדאללה   אינדונזיה אינדונזיה | 342 ק"ג |
| גברים - 81 ק"ג | לו שיו -ג'ון   הרפובליקה העממית של סין סין | 374 ק"ג   שיא אולימפי | זאקריאס בונט   הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית | 367 ק"ג | אנטוניו פיצולטו   איטליה איטליה | 365 ק"ג |
| גברים - 96 ק"ג | פארס איברהים   קטר (מדינה) קטר | 402 ק"ג   שיא אולימפי | קיידומאר ולנילה   ונצואלה ונצואלה | 387 ק"ג | אנטון פליסנוי   גאורגיה גאורגיה | 387 ק"ג |
| גברים - 109 ק"ג | אכבר ז'וראייב   אוזבקיסטן אוזבקיסטן | 430 ק"ג   שיא אולימפי | סימון מרטירוסיאן   ארמניה ארמניה | 423 ק"ג | ארתורס פלסנייקס   לטביה לטביה | 410 ק"ג |
| גברים - 109+ ק"ג | לאשה טלחדזה   גאורגיה גאורגיה | 488 ק"ג   שיא עולם | עלי דאבודי   איראן איראן | 441 ק"ג | מאן אסאד   סוריה (1980–2024) סוריה | 424 ק"ג |
רשימת הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| נשים - 49 ק"ג | הו ג'יהוי   הרפובליקה העממית של סין סין | 210 ק"ג   שיא אולימפי | סייקום מיראבי צ'יינו   הודו הודו | 202 ק"ג | ווינדי קנטינה עיישה   אינדונזיה אינדונזיה | 194 ק"ג |
| נשים - 55 ק"ג | הידלין דיאז   הפיליפינים הפיליפינים | 224 ק"ג   שיא אולימפי | ליאו קויואן   הרפובליקה העממית של סין סין | 223 ק"ג | זולפיה צ'ינשאנלו   קזחסטן קזחסטן | 213 ק"ג |
| נשים - 59 ק"ג | קו הוסינג-צ'ן   טאיפיי הסינית טאיפיי הסינית | 236 ק"ג   שיא אולימפי | פולינה גורייבה   טורקמניסטן טורקמניסטן | 217 ק"ג | מיקיקו אנדו   יפן יפן | 214 ק"ג |
| נשים - 64 ק"ג | מוד צ'רון   קנדה קנדה | 236 ק"ג | ג'ורג'יה בורדיניון   איטליה איטליה | 232 ק"ג | צ'ן וון-הוי   טאיפיי הסינית טאיפיי הסינית | 230 ק"ג |
| נשים - 76 ק"ג | נייסי דאג'ומס ונצואלה ונצואלה | 263 ק"ג | קתרין ניי ארצות הברית ארצות הברית | 249 ק"ג | ארמי פואנטס מקסיקו מקסיקו | 245 ק"ג |
| נשים - 87 ק"ג | וואנג ג'ויו הרפובליקה העממית של סין סין | 270 ק"ג | תמרה סלזאר אקוודור אקוודור | 263 ק"ג | קריסמרי סנטנה הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית | 256 ק"ג |
| נשים - 87+ ק"ג | לי וונוון הרפובליקה העממית של סין סין | 320 ק"ג שיא אולימפי | אמילי קמפבל בריטניה בריטניה | 283 ק"ג | שרה רובלס ארצות הברית ארצות הברית | 282 ק"ג |
הערות שוליים

↑  Bodyweight categories unanimously accepted as IWF confirms plans to hold 2020 World Championships for non-Olympic divisions, 6 July 2018
↑  אתר אולימפיאדת טוקיו 2020
אלן הולדסוורת'

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 1946 ברדפורד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 באפריל 2017 (בגיל 70) ויסטה, קליפורניה, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1969–2017 (כ־48 שנים) 
 סוגה:  רוק מתקדם, רוק אינסטרומנטלי, ג'אז, פיוז'ן (מוזיקה)
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה חשמלית, SynthAxe
 חברת תקליטים:  אניגמה רקורדס, Restless Records, רלטיביטי רקורדס, פולידור רקורדס, Manifesto Records 
 שיתופי פעולה בולטים:  סופט מאשין, ביל ברופורד
 פרופיל ב-IMDb
 
אלן הולדסוורת' (6 באוגוסט 1946 - 15 באפריל 2017) היה גיטריסט ומלחין ג'אז-פיוז'ן ורוק מתקדם בריטי.
סקירה מוזיקלית

הולדסוורת' היה ידוע בשימוש האידיוסינקרטי שלו במושגים מתקדמים מתורת המוזיקה, במיוחד ביחס למלודיה והרמוניה. המוזיקה שלו משלבת מגוון עצום של מהלכים הרמוניים מורכבים, לעיתים קרובות באמצעות תצורות אקורדים לא שגרתיות, קטעי סולו מאולתרים מורכבים, לעיתים קרובות על פני מרכזים טונאליים משתנים.
לעיתים קרובות השתמש בסולמות לא שגרתיים עבור במוזיקה הפופולרית, כמו: סולם מוקטן, מינור הרמוני, סולם מוגדל (סולם הטונים השלמים),מודוסים (לרבות מודוס לידי; סולם מז'ורי עם דרגה 4 מוגבהת), סולמות כרומטיים וסולם אלטרד (אנ') (דרגה שביעית של סולם מינור מלודי). אלו הולידו צלילים "חיצוניים", בלתי צפויים ודיסוננטיים. טכניקת סולו הלגטו הייחודית שלו נבעה כנראה גם מרצונו המקורי לנגן בסקסופון.
בנוסף לגיטרה הוא ניגן גם על תצורה מוקדמת של סינתיסייזר גיטרה בשם SynthAxe.
השפעה

הולדסוורת צוין כהשפעה על ידי שורה של גיטריסטי רוק, מטאל וג'אז כמו אדי ואן היילן, ג'ו סטריאני, גרג האו, שון ליין, ריצ'י קוצן, ג'ון פטרוצ'י, אלכס ליפסון, קורט רוזנווינקל אינגווי מלמסטין, מייקל רומיאו, טיי טבור, פרדריק ת'ורדנדל, דניאל מונגריין, ג'ון פרושיאנטה, וטום מורלו. פרנק זאפה שיבח אותו פעם כ"אחד הבחורים המעניינים ביותר בגיטרה על הפלנטה", בעוד רובן פורד אמר: "אני חושב שאלן הולדסוורת' הוא ג'ון קולטריין של הגיטרה. אני לא חושב שמישהו יכול לעשות כה הרבה עם גיטרה כפי שאלן הולדסוורת' יכול."