stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוסטרליה–ספרד

| יחסי אוסטרליה–ספרד |
| --- | --- |
אוסטרליה: ספרד


אוסטרליה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 505,370
אוכלוסייה
26,778,707: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 32,996
משטר
מונרכיה חוקתית פרלמנטרית פדרטיבית: מונרכיה חוקתית
סקירה כללית

בין אוסטרליה לספרד יחסי חוץ מפותחים וחיוביים. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי. לאוסטרליה שגרירות במדריד, ומאז חודש מאי 1968 לספרד שגרירות בקנברה ומאוחר יותר נפתחו קונסוליות במלבורן ובסידני.
בשנת 2011 ביקרה בספרד המושלת הכללי של אוסטרליה קוונטין ברייס. בשנים 1988 ו-2009 ביקר באוסטרליה חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד. בשנת 2009 ביקר גם פליפה השישי, מלך ספרד, שהיה אז יורש העצר. בשנת 2014 ביקר באוסטרליה ראש ממשלת ספרד מריאנו רחוי.
במשך השנים שתי המדינות חתמו על הסכמים רבים, בהם הסכם הסגרה (1987); הסכם לשיתוף פעולה בנושאי תרבות, חינוך ומדע (1991); הסכם בדבר מניעת מסי כפל ומניעת התחמקות ממס (1992); הסכם לביטוח לאומי (2002); הסכם לשירותי אוויר (2009) והסכם אשרת עבודה (2014).
במפקד האוכלוסין האוסטרלי 2016, 120,952 תושבים אוסטרלים טענו למוצא ספרדי, בעוד 15,391 ציינו שהם נולדו בספרד.
היסטוריה

היחסים הרשמיים בין המדינות החלו ב-26 באוקטובר 1967. עד אז, לאורך המאה ה-20, כמעט ולא התקיימו יחסים בין המדינות. בזמן מלחמת האזרחים בספרד (1939-1936) אוסטרליה, שמלכתחילה הייתה חלק מהקהילייה הבריטית, שמרה על נייטרליות. עם זאת, 66 אוסטרלים התנדבו לשרת בצד הרפובליקני במלחמה. ביולי 2017 ציינו שתי המדינות 50 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
כלכלה וסחר

בשנת 2017, הסחר בין אוסטרליה וספרד הסתכם ב-3.4 מיליארד דולר. יצוא הסחורות האוסטרלי לספרד הוערך ב-69.7 מיליון דולר. יצוא הסחורות הספרדי לאוסטרליה הוערך ב-2 מיליארד דולר. בשנת 2016, ההשקעות באוסטרליה בספרד הסתכם ב-5.1 מיליארד דולר, ובמקביל הסתכמו ההשקעות הספרדיות באוסטרליה ב-948 מיליון דולר.[דרוש מקור]
טריבונה לודו

| --- | --- |


 סוג:  עיתון יומי
 פורמט:  ברודשיט
 מו"ל:  RSW Prasa 
 מייסד:  מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית
 בעלים:  מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית 
 תאריכי הופעה:  16 בדצמבר 1948 – 28 בינואר 1990 (41 שנים) 
 שפה:  פולנית
 מערכת:  ורשה, הרפובליקה העממית הפולנית
 תפוצה:  1,900,000 ב-1989
 מדינה:  הרפובליקה העממית הפולנית
 
טריבונה לודו (טריבונת העם) היה אחד מהעיתונים הגדולים והחשובים ביותר ברפובליקה העממית הפולנית ויצא לאור בין 1948 עד 1990. העיתון היווה אמצעי התקשורת העיקרי של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית והוא היה אחד מכלי התעמולה העיקריים שלה המפלגה יחד עם תוכנית החדשות הטלוויזיונית, "דז'ניק"
היסטוריה > ייסוד

ב-16 בדצמבר 1948, שתי המפלגות הקומוניסטיות הגדולות ביותר בפולין, מפלגת הפועלים הפולנית והמפלגה הסוציאליסטית הפולנית, אוחדו ביחד ליצירת מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית. שני העיתונים של המפלגות, בהתאמה היו "רובוטניק" ו"גולוס לודו" אוחדו גם, ובכך יצרו את טריבונה לודו.
היסטוריה > חשיבות

במשך המאה ה-20, התקשורת בפולין נשלטה באופן מוחלט על ידי מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית ועיתונים היו יוצאים מן הכלל. טריבונה לודו ומתחריו הקטנים ביותר קידמו את קו המפלגה. לעיתון זה היה תפקיד משמעותי בהפצת תעמולה בזמן השלטון הקומוניסטי ברפובליקה העממית הפולנית והיה אחראי גם ל"שכתוב היסטוריה".
כעיתון המפלגה הרשמי, טריבונה לודו שלט בשוק. עד סוף שנת 1981, תפוצתו הגיעה למיליון עותקים. על אף גדילת ההתנגדות למפלגה, מספר המנויים לעיתון המשיך לגדול והגיע ל-1.9 מיליון זמן קצר לפני שהשלטון הקומוניסטי התפרק.
היסטוריה > התפרקות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית ואחר כך

התפרקות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית החלה ב-28 בינואר 1990, כמה שעות לאחר שהעותק האחרון של טריבונה לודו הודפס. למרות ניסיון להפצת העיתון מחדש כעיתון חדש ושונה, העיתון לא הצליח לשרוד את נפילת הסוציאליזם בפולין.
לאחר 1990, הוקם עיתון חדש, "טריבונה" שעורכיו היו עורכיו של טריבונה לודו. העיתון נוסד כעיתון שמאלני חדש. אפילו בשיא תפוצתו, לעיתון היו רק 50,000 קוראים ולא הצליח להרוויח כסף. העיתון הפסיק לצאת לאור בסוף 2009.
עורכים

| שם | החל כהונה | סיים כהונה |
| --- | --- | --- |
| לאון קאסמן | 1948 | 1953 |
| ולדיסלב מטוין | 1953 | 1957 |
| לאון קאסמן | 1957 | 1967 |
| סטניסלב מויקובסקי | 1967 | 1972 |
| יוזף בארקי | 1972 | 1980 |
| ויסלב באק | 1980 | 1985 |
| ירזי מאיקה | 1985 | 1990 |
הערות שוליים

↑  "Trybuna Ludu". c-span.org. נבדק ב-22 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Łupiński, Józef (2019). "The Catholic Church in Poland in the Publications of Trybuna Ludu from 1949". Rocznik Teologii Katolickiej. 18 (1): 201–215. ISSN 1644-8855. נבדק ב-22 באפריל 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ziffer, Bernard (1956). "Rewriting History". The Polish Review. 1 (2/3): 127–130. נבדק ב-22 באפריל 2021 – via JSTOR. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Poland: Pressing On". Time. 118 (9). 31 באוגוסט 1981. נבדק ב-27 באוגוסט 2011. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Democratization in Poland, 1988–90: Polish Voices. Springer. 18 ביוני 1992. ISBN 9781349120574 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Mouthpiece of communist Poland falls prey to market". Reuters. 7 בדצמבר 2009. נבדק ב-27 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 2192159035192101380001   WorldCat (עם VIAF): 2192159035192101380001
יחסי איסלנד–ארמניה

| יחסי איסלנד–ארמניה |
| --- | --- |
איסלנד: ארמניה


איסלנד: ארמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 29,743
אוכלוסייה
394,617: 2,968,413
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 24,212
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 8,157
משטר
רפובליקה

יחסי איסלנד–ארמניה הם היחסים הדיפלומטיים בין איסלנד לארמניה.
סקירה כללית

איסלנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם ארמניה ב-15 במאי 1997. בשנת 2021 הסתכם היצוא מארמניה לאיסלנד ב-4,100 דולר, ואילו היבוא מאיסלנד לארמניה הסתכם ב-647,100 דולר.
נציגויות דיפלומטיות

ארמניה מיוצגת באיסלנד באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה.
איסלנד מיוצגת בארמניה באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בירוואן.
טוסו

טוסו (באנגלית: Tosu; ביפנית: 鳥栖市) היא עיר הממוקמת בחלק המזרחי של מחוז סאגה, על צומת דרכים של כבישים ומסילות רכבת הנמשכים לכיוון דרום-צפון ומערב מזרח לכל חלקי האי קיושו, יפן. נכון לסוף דצמבר 2021, אוכלוסייה העיר מנתה 74,019 תושבים וצפיפות אוכלוסין הייתה 1,037 נפש לקמ"ר. השטח הכולל של העיר הוא 71.72 קמ"ר. היא העיר השלישי בגודלה במחוז סאגה אחרי סאגה וקרצו מבחינת כמות התושבים.
סקירה כללית

טוסו היא אחד ממוקדי התחבורה העיקריים באי קיושו. תחנת הרכבת המרכזית שלה, נקראת תחנת טוסו (אנ') היא המחברת בין הקו הראשי לנגסאקי (אנ') והקו הראשי לקגושימה (אנ'). גם צומת הכבישים המהירים נמצאת בעיר. הצומת מחברת את הכביש המהיר של קיושו (אנ'), עם הכביש המהיר נגסאקי (אנ') והכביש המהיר Ōita (אנ'). מבחינה כלכלית היא חלק ממטרופולין פוקואוקה, ולפי מפקד אוכלוסין משנת 2000 כ-5% מכלל מתושבי טוסו נוסעים לעבודה או לבתי הספר בפוקואוקה.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת במישורי סאגה, נהר צ'יקושי זורם לאורך הגבול הדרומי של טוסו. המישורים והשפלה משמשים לחקלאות בעיקר לגידול אורז. מרכז העיר נמצא גם הוא במישורי סאגה. החלק הצפון מערבי של העיר כולל את החלק המזרחי של הרי ספורי.
גאוגרפיה > הרים

ברכס הרי ספורי המזרחי הנמצא בתחום העיר טוסו נמצאות הפסגות הבאות: הר קוסנבו (848 מ'), הר אישידאני (754 מ') והר שירוימה Shiroyama (501 מ')
גאוגרפיה > נהרות

נהרות ונחלים הזורמים בתחום העיר הם: נהר אקימיטסו, נהר ערה, נהר צ'יקוגו, נהר דייגי, נהר הומאן, ונהר יאמשיטה.
גאוגרפיה > סכרים ומאגרים

סכר קוואצ'י, 11 מאגרים ומפל מים.
גאוגרפיה > עיריות שכנות

במחוז סאגה: קייאמה ומיאקי
במחוז פוקואוקה: צ'יקושינו, Kurume, נאקאגאווה ואוגורי
אַקלִים

האקלים בטוסו הוא אקלים סובטרופי לח ( סיווג האקלים של Köppen Cfa ). כמות המשקעים השנתית הממוצעת בעיר עומדת על כ־1200 מילימטרים בשנה. הטמפרטורה הממוצעת השנתית נעה בין כ-20°C ביום ועד 14°C בלילה. העיר ממוקמת בגובה פני הים, הטמפרטורה השנתית ביום גבוהה ב-2.3% מהממוצעים של יפן. בטוסו יש 129.03 ימי גשם (35.35% מהזמן) בשנה.
| אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> ינואר.8.91.3.5.47.3 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> פברואר.10.38.4.24.62.3 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> מרץ.13.83.6.68.75.94 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> אפריל.18.45.10.46.82.96 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> מאי.23.39.15.1.97.3 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> יוני.25.8.19.42.201.26 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> יולי.29.38.23.17.242.32 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> אוגוסט.31.46.24.41.136.48 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> ספטמבר.27.5.21.07.97.81 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> אוקטובר.22.52.16.11.52.26 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> נובמבר.17.06.11.15.49.74 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> דצמבר.10.77.5.61.59.82 | אקלים בטוסו   鳥栖市   Tosu> שנה.19.96.13.41.1,205 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
היסטוריה

1874 - מרד סאגה. קרב בין חיילי הממשלה לצבא המורדים התרחש בהר אסאחי.
ב-1 באפריל 1889 - הוקמה המערכת העירונית המודרנית ביפן. בשלב זה טוסו הייתה עדיין מורכבת מחמישה כפרים נפרדים: (Asahi, Fumoto, Kizato, Tashiro ו-Todoroki).
בשנת 1954 נחנכה העיר המודרנית טוסו, לאחר התווספו לעיר עוד שש עיירות שכנות.
אחר מלחמת העולם השנייה העיר טוסו, הפכה ל"עיר היושבת על צמתי דרכים", עובדה שגרמה לעיר להתפתח כעיר תעשייתית תוך כדי משיכת חברות לניצול קרקעות בעיר. נכון לשנת 2021, העיר מתפתחת כבסיס אחסון הפצה עבור חברות רבות.
אוכלוסייה

| 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2010 | 2017 | 2020 | 2021 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 54,254 | 55,791 | 55,877 | 57,414 | 60,726 | 64,723 | 69,074 | 72,755 | 74,196 | 74,019 |
נכון לשנת 2021 התפלגות התושבים בעיר בין גברים לנשים היא כלהלן: 47.9% גברים ו-52.1% נשים.
נכון לשנת 2021 אחוז הילדים עד גיל 14 עומד על 15.07%, מבוגרים בגיל העבודה 61.00% וזקנים שמעל לגיל 65 עומד על 23.92%. סך הכל 98.5% מהתושבים בעלי נתינות יפנית ורק 1.5% בעלי נתינות זרה.
אוכלוסייה > אישים חשובים

מסיושי סאן, מייסד ומנכ"ל סופטבנק, מנכ"ל של סופטבנק מובייל, והיו"ר הנוכחי של תאגיד ספרינט. בפברואר 2021 הוערך הונו על ידי פורבס בכ-47.7 מיליארד דולר.
חינוך

בטוסו, מערכת החינוך מבוסס על: 8 בתי ספר יסודיים, 5 חטיבות ביניים, 4 בתי ספר תיכון, 2 בתי ספר מקצועיים ומכללה אחת.
תחבורה > רכבת

התחנה המרכזית של העיר היא תחנת טוסו. אליה מגיעים קווי הרכבת: קיושו שינקנסן, הקו הראשילהקגושימה והקו הראשי לנגסאקי.
תחבורה > כבישים

הכבישים המהירים העוברים בעיר הם:
הכביש המהיר של קיושו: צומת טוסו ומחלף טוסו
הכביש המהיר נגסאקי: צומת טוסו ומחלף טוסו
כביש מהיר אויטה: צומת טוסו
הכבישים המהירים הארציים הם: כביש 3, כביש 34 וכביש 500
כבישים של מחוז סאגה: כביש 14 לאסאקורה, כביש 17 וכביש 31 של סאגה-קאוואקובו-טוסו
תיירות > אתי נוף והיסטוריה

חורבות טירת קאטסואו של משפחת צ'יקושי
הריסות טירת הר אסאהי
אצטדיון השירותים הטוב ביותר
תיירות > נקודות סיור

אזומיה, אזור סכר קוואצ'י, פארק הר אסאחי, הר קוסנבו, מוזיאון הנצחה לרפואת נאקטומי, מפל אוצ'וזו, מסלול המרוצים סאגה, פארק טאשירו וטוסו פרימיום אאוטלט.
פסטיבלים ואירועים

Tosu Yayoi Matsuri (יום ראשון האחרון של חודש מרס).
האנה לא היי (4 במאי).
טורי נו היי (יום ראשון בין 10 במאי ל-16 במאי).
Matsuri Tosu (יום ראשון האחרון של יולי).
Tosu Yamakasa (שבת וראשון הראשונים של חופשת הקיץ).
Doyō Yoichi (שוק ליל שבת, סוף יולי).
ברית ערים תאומות

לטוסו יש הסכם ברית ערים תאומות עם:
גרמניה צייץ, סקסוניה-אנהלט, גרמניה
הערות שוליים

↑  トップページ, 鳥栖市ホームページ (ביפנית)
↑  Tosu-shi, Saga, JP Climate Zone, Monthly Averages, Historical Weather Data, tcktcktck.org
↑  Japan Meteorological Agency. Retrieved May 19, 2021
↑  Changes in the population of Saga City (corresponding area), Ministry of Internal Affairs and Communications Bureau of Statistics Census
↑  The number is indicated according to the Japanese censuses
1 2  Tosu (Saga , Japan) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  年齢階層別人口構成・人口ピラミッド, 鳥栖市ホームページ (ביפנית)
↑  הפרופיל של מסיושי סאן, באתר פורבס
↑  חינוך בטוסו על פי אתר עיריית טוסו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550440705171  CiNii: DA10442286  LCCN: n82081705  MusicBrainz: 603488f8-668b-473a-b5a4-51cf21509052  NDL: 00379504  VIAF: 123177481   WorldCat (עם VIAF): 123177481 
Sun Messe טוסו
מסילת הרכבת של קיושו ליד טוסו
אצטדיון הכדורגל טוסו
מתחם הקניות פרימיום אאוטלט, טוסו
יחסי איסלנד – קוריאה הדרומית

| יחסי איסלנד – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
איסלנד: קוריאה הדרומית


איסלנד: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 99,720
אוכלוסייה
394,617: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 33,126

יחסי איסלנד–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של איסלנד ובין הרפובליקה של קוריאה.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בילטרליים ב-10 באוקטובר 1962.
היסטוריה > יחסים כלכליים

לאחר ביקורו של שר החוץ של קוריאה הדרומית, צ'וי סונג-הונג, באיסלנד בשנת 2002, נחתמו מספר הסכמים לביטול המיסוי על סחורות שעוברות בין המדינות, במטרה לעודד שיתוף פעולה כלכלי ביניהן.
עיקר הסחורות המיוצאות מאיסלנד לקוריאה הדרומית קשורות לפרוות ונושאים ימיים (למשל דיג, ספינות ואמצעים טכנולוגיים הקשורים במים), מכיוון ששתי המדינות מוקפות באוקיינוס (13 מיליון דולר בשנת 2006). עיקר הסחורות המיוצאות מקוריאה הדרומית לאיסלנד קשורות לתחום הרכב (מכוניות וצמיגים) (36 מיליון דולר בשנת 2006).
ייצוג

קוריאה הדרומית מיוצגת באיסלנד על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באוסלו, בירת נורווגיה.
בנוסף, קוריאה הדרומית מיוצגת באיסלנד על ידי שתי קונסוליות שהיא מחזיקה ברייקיאוויק, בירת המדינה.
איסלנד מיוצגת בקוריאה הדרומית על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת סין.
בנוסף, איסלנד מיוצגת בקוריאה הדרומית על ידי שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בסיאול, בירת המדינה.
יחסי איסלנד–ארגנטינה

| יחסי איסלנד–ארגנטינה |
| --- | --- |
איסלנד: ארגנטינה


איסלנד: ארגנטינה
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 2,780,400
אוכלוסייה
394,617: 45,735,233
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 640,591
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 14,007
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה נשיאותית

שגריר איסלנד גייר הארדה (מימין) מגיש את כתב ההאמנה שלו לנשיא ארגנטינה מאוריסיו מאקרי, 2016
יחסי איסלנד–ארגנטינה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של איסלנד לבין הרפובליקה הארגנטינאית.
היסטוריה

ארגנטינה ואיסלנד כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 באפריל 1952. בשלב הבתים במונדיאל 2018 שיחקה נבחרת איסלנד נגד נבחרת ארגנטינה והמשחק הסתיים בשוויון.
נציגויות דיפלומטיות

איסלנד מיוצגת בארגנטינה באמצעות שגריר שאינו תושב ברייקיאוויק, ובנוסף מחזיקה קונסוליות כבוד בבואנוס איירס.
ארגנטינה מיוצגת באיסלנד באמצעות שגרירותה באוסלו, נורווגיה.
יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית

יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: Speaker of the United States House of Representatives) הוא העומד בראש בית הנבחרים של ארצות הברית. בניגוד לרבים מיושבי ראש בתי הפרלמנט בעולם, כמו יושב ראש הכנסת, שאופי תפקידם הוא ממלכתי ועל-מפלגתי (גם אם הוא נבחר מטעם אחת המפלגות, לרוב מפלגת השלטון), תפקיד יושב ראש בית הנבחרים הוא מפלגתי במובהק: היושב ראש הוא לא רק מנהיג של הבית כולו, אלא גם מנהיג את מפלגת הרוב בבית, ומוביל את האג'נדה החקיקתית והפוליטית שלה.
תפקידים

יושב הראש אחראי על ניהול ישיבות הבית, אך לרוב הוא מאציל את סמכויות הניהול לחברים אחרים שיושבים בראש הישיבה, ומנהל רק ישיבות חשובות וטקסיות (כדוגמת נאום מצב האומה). יושב הראש אחראי על סדר היום והנוהג שהוא משתמש בסמכות זו בצורה מפלגתית, ומקדם בעזרתה את האג'נדה של מפלגתו. הוא הממנה את ראשי הוועדות השונות, שכולם ממפלגתו.
מעמד

מעמדו הפוליטי של יושב הראש חשוב במיוחד כאשר הוא מהמפלגה שאינה מחזיקה בבית הלבן. בהיעדר תפקיד של ראש אופוזיציה, כנהוג במשטרים פרלמנטריים, יושב הראש הוא לרוב הדמות הבכירה ביותר של מפלגת האופוזיציה הנושאת בתפקיד רשמי. בלטו בכך טיפ אוניל הדמוקרטי בימי נשיאותו של רונלד רייגן וניוט גינגריץ' הרפובליקני בימי נשיאותו של ביל קלינטון.
יושב ראש בית הנבחרים הוא השני בסדר הירושה של נשיא ארצות הברית אחרי סגן הנשיא. דבר זה לא נקבע בחוקה, אלא בחוק של הקונגרס מ-1947.
אופן בחירה

הפרק הראשון של חוקת ארצות הברית מציין כי "בית הנבחרים יבחר את יושב הראש שלו ופקידים אחרים", אולם החוקה לא קובעת את אופן הבחירה או את סמכויותיו. יושב הראש נבחר ביום הראשון להתכנסות קונגרס חדש (אחרי הבחירות שנערכות פעם בשנתיים) או אם יושב הראש הקודם נפטר או התפטר,  נהוג שכל אחת מהמפלגות מציגה מועמד, אולם חברי הקונגרס רשאים להצביע גם לחברי קונגרס אחרים, ואף למועמדים שכלל אינם חברי קונגרס. על מנת להיבחר ליושב ראש יש צורך ברוב מוחלט מקרב חברי הבית שהשתתפו בהצבעה. אם אף מועמד לא זכה לרוב כזה ממשיכים בסיבובי הצבעה נוספים, עד שאחד המועמדים משיג את הרוב. במשך ההיסטריה של בית הנבחרים רק 15 פעמים יושב ראש לא נבחר בסיבוב ההצבעה הראשון (מתוכם 13 מקרים אירעו במאה ה-19). אחרי בחירתו מושבע היושב ראש על ידי חבר הבית הוותיק ביותר שמכהן ברציפות.
תקופת כהונה

אורך כהונת יושב הראש הוא כאורך תקופת כהונת בית הנבחרים, שנתיים, אולם אין הגבלה על מספר תקופות הכהונה, ויושב הראש יישאר בתפקידו בדרך כלל כל עוד מפלגתו שומרת על הרוב. עד היום יושב הראש שכיהן במשך הזמן הארוך ביותר היה סם רייברן מהמפלגה הדמוקרטית שכיהן במשך 17 שנה בין 1940 ל-1961 עם שתי הפסקות של קדנציה בהן הרוב עבר לידי המפלגה הרפובליקנית. הכהונה הרצופה הארוכה ביותר היא של טיפ אוניל שהחזיק בתפקיד בין 1977 ל-1987.
יושב ראש זמני

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר אומצו כללים הנוגעים למקרה שבו אין יושב ראש או שנבצר ממנו מלמלא את תפקידו. לפי הכללים יושב הראש מגיש בתחילת כהונתו רשימה סודית עם שמות של מחליפים לפי סדר שהוא קובע. בהיעדר יושב ראש, הראשון ברשימה שיכול לכהן הופך ל"יושב ראש זמני" (Speaker pro tempore). הפעם הראשונה בה נזקק בית הנבחרים למימוש ההליך הייתה ב-3 באוקטובר 2023, אז הודח יושב הראש קווין מקארתי, ופטריק מקהנרי היה ליושב ראש זמני. תפקיד יושב הראש הזמני הוא להביא לבחירת יושב ראש חדש.
הערות שוליים

↑  Melissa Quinn, Kevin McCarthy has been ousted as speaker of the House. Here's what happens next., CBS News, October 3 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286992605171  LCCN: sh85140811
יחסי אוסטרליה–עיראק

| יחסי אוסטרליה–עיראק |
| --- | --- |
אוסטרליה: עיראק


אוסטרליה: עיראק
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 438,317
אוכלוסייה
26,778,707: 46,286,779
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 250,843
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 5,419
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: רפובליקה פרלמנטרית

שגרירות עיראק בקנברה
יחסי אוסטרליה–עיראק הם יחסי החוץ בין אוסטרליה לבין עיראק.
רקע

אוסטרליה ועיראק ניהלו יחסים משתנים מאז שנת 1938, ובשנת 1968 כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בין המדינות. בשנת 1991 שלחה אוסטרליה כוח צבאי, אשר לחם נגד עיראק במלחמת המפרץ, ושוב בשנת 2003 שלחה אוסטרליה כוח צבאי, אשר השתתף במלחמת עיראק. היחסים בין המדינות השתפרו לאחר נפילתו של סדאם חוסיין בשנת 2003.
אוסטרליה מספקת לעיראק סיוע חוץ; בנוסף, קיימים גם קשרי סחר צנועים ששתי המדינות שואפות להגדיל בשנים הבאות. קהילה עיראקית ניכרת מתגוררת באוסטרליה.
בשנת 2009 הפך נורי אל-מאלכי לראש הממשלה העיראקי הראשון שביקר באוסטרליה. הוא וראש ממשלת אוסטרליה קווין ראד חתמו על הצהרה להגדלת שיתוף הפעולה ולחיזוק קשרי הסחר והשקעות.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה מחזיקה בעיראק שגרירות בבגדאד בלבד. מאידך, עיראק מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה וקונסוליה כללית בסידני.
יחסי אוסטרליה–סמואה

| יחסי אוסטרליה–סמואה |
| --- | --- |
אוסטרליה: סמואה


אוסטרליה: סמואה
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 2,831
אוכלוסייה
26,778,707: 218,343
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 934
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 4,278
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית

שרת החוץ האוסטרלית ג'ולי בישופ נפגשת עם ראש ממשלת סמואה טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי, 2014
יחסי אוסטרליה–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים בין אוסטרליה לבין סמואה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-31 במרץ 1971, זמן קצר לאחר שסמואה קיבלה את עצמאותה מניו זילנד, ואוסטרליה הייתה המדינה הרביעית שעשתה זאת לאחר ניו זילנד, הודו ובריטניה.
באוקטובר 2012 הקימה סמואה קונסוליה כללית בסידני, במטרה לקדם את האינטרסים של סמואה בכלכלה, סחר, תיירות, מטרות פוליטיות וביטחוניות. הקונסוליה מספקת גם שירותים קונסולריים לנתינים סמואיים ולזרים הנוסעים לסמואה.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה מחזיקה בסמואה נציבות עליונה באפיה.
סמואה מחזיקה באוסטרליה נציבות עליונה בקנברה וקונסוליה כללית בסידני.
יוהאן גוטפריד הרדר

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1744 Morąg, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  18 בדצמבר 1803 (בגיל 59) ויימאר, דוכסות סקסוניה-ויימאר, האימפריה הרומית הקדושה 
 מקום קבורה:  כנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קניגסברג 
 זרם:  הנאורות שכנגד, הסער והפרץ, לאומנות רומנטית (אנ')
 תחומי עניין:  פילוסופיה של הנפש, פילוסופיה של הלשון, מחשבה מדינית 
 עיסוק:  פילוסוף, מבקר ספרות, מומחה ספרות, פובליציסט, סופר, משורר, מתרגם, תאולוג, aesthetician 
 הושפע מ:  קאנט, שפינוזה, האמאן, קאלידאסה, יוהאן יואכים וינקלמן, תומאס אבט
 השפיע על:  ליודוביט שטור, הגל, גתה, וילהלם דילתיי, פרידריך שליירמאכר, אוגוסט וילהלם פון שלגל, האחים גרים, וילהלם פון הומבולדט
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 יצירות ידועות:  Sculpture, Stimmen der Völker in Liedern, Treatise on the Origin of Language 
 בן או בת זוג:  Caroline Herder 
 צאצאים:  Siegmund August Wolfgang von Herder, Luise Stichling, Carl Adelbert von Herder, Emil Gottfried von Herder 
 
הרדר בחברת המשוררים הגרמנים מייצגי "הקלאסיציזם של ויימאר": גתה (במרכז), שילר, לסינג, וִילאנד וקלופשטוק
פרוטומה של יוהאן גוטפריד הרדר מאת אלכסנדר טריפל (גר') בבית גתה (אנ')
יוהאן גוטפריד הֶרְדֶר (בגרמנית: Johann Gottfried Herder; מאז 1802 פון הרדר; 25 באוגוסט 1744 – 18 בדצמבר 1803) היה משורר, מתרגם, תאולוג ופילוסוף יליד פרוסיה, אחד מאנשי הרוח הבולטים בימי הקלאסיציזם של ויימאר (גר') שהשפיע רבות על תקופת הסער והפרץ והרומנטיקה המוקדמת, אחד הנציגים של ספרות הנאורות המאוחרת.
תולדות חייו

הרדר נולד בשנת 1744 בעיר מורונגן שבמזרח פרוסיה (כיום מורונג, ורמיה-מזוריה, פולין). אביו היה מורה ומצליל פעמונים שהתפרנס בדוחק. בגיל 18 הצליח הרדר בערמה להביא את שירו הראשון לדפוס, על ידי כך שצירף אותו בחשאי לשירים ששלח מעבידו להוצאה לאור. כמה שנים לאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת קניגסברג שם הכיר את הפילוסוף עמנואל קאנט והיה לתלמידו. בקניגסברג התיידד גם עם יוהאן גיאורג האמאן, אותו רואה ישעיה ברלין כאחד מאבותיה של התנועה הרומנטית. בשנת 1763 עבר לשמש בתפקיד מורה ודרשן בבית הספר של הקתדרלה שבעיר המסחר ריגה, בה ישב עד 1769. באמצע שנת 1769 יצא הרדר למסע ברחבי אירופה, שמטרותיו המקוריות אינן ברורות. במהלך מסע זה כתב את יומן המסע שלו, בו ניתן למצוא ניצנים של השקפותיו המאוחרות יותר. במהלך מסעותיו הגיע הרדר לעיר קיל, בה נפגש עם יורש העצר של נסיכות ליבק. לבקשת אביו של זה, הפך הרדר להיות מחנך ובן לוויה לנסיך הצעיר. בהמשך מסעותיו, שחלקם היו ביחד עם יורש העצר, פגש הרדר את אשתו לעתיד, קארולינה פלאכסלאנד, ובהגיעו לעיר שטראסבורג נפגש לראשונה עם גתה. ב-1771 פעל הרדר כיועץ הקונסרבטוריון בחצר הרוזן של ביקבורג. באותן השנים היה הרדר אחוז דיכאון לעיתים תכופות, ובמקביל, ואולי כתוצאה מכך, נתקרב ביותר לאורתודוקסיה. ב-1776 נתמנה בזכותו של גתה למשרת המפקח הכללי על דוכסות ויימאר, בה החזיק עד יום מותו. ב-1801 הוענק לו תואר אצילות בווארי.
הגותו ויצירתו > פילוסופיה ותאולוגיה

כרבים מאנשי הרוח בגרמניה של דורו, גם הרדר היה איש אשכולות שעסק בכמה דיסציפלינות אינטלקטואליות שונות. על פי מקצועו היה הרדר פילוסוף ותאולוג. ככזה, היה מהראשונים שהעלו את הגותו של ברוך שפינוזה על נס. בחיבוריו השונים, מהלל הרדר את תורת המידות של שפינוזה ודורש מהתיאלוגים הנוצרים ללמוד ממנו, ובחיבורו "על ההכרה וההרגש של נפש האדם" הוא אף מעז לכנות את שפינוזה "אלוהי". בעניין זה התערב הרדר ב"פולמוס על הפאנתאיזם" שניטש בזמנו בין משה מנדלסון לבין פרידריך הינריך יעקובי. בפולמוס זה, הסתייגו שני הצדדים, כל אחד בדרכו שלו, מדעתו של שפינוזה, בעוד הרדר צידד בה.
על אף שלמד אצל קאנט בצעירותו, הרדר לא קיבל את דעותיו החדשניות של קאנט ב'מהפכה הקופרניקאנית' שלו, והדבר גרם לפולמוס בין השניים. בתחילה מצד קאנט שהוציא ב-1785 ביקורת בשני כרכים על ה"רעיונות" של הרדר. ולאחר מכן מצד הרדר, שכתב ב-1799 את הספר "מטא ביקורת על ביקורת התבונה הטהורה." ולאחר מכן ביקר את תורתו של קאנט ביתר שאת בספרו "קאליגוני". יש אומרים שביקורותיו של הרדר נבעו מחוסר הבנה את התאוריה החדשנית של קאנט, אולם עם זאת מודים כולם כי הרמה האומנותית של השגותיו מתעלה לעיתים לדרגת פרודיה נעלה ונוקבת. על אף הפולמוס, שמר הרדר על קשרים טובים עם קאנט עד יום מותו. הפולמוס העיב דווקא על קשריו עם חסידיו של קאנט – שילר, פיכטה, ולאחר מכן אפילו ידידו הטוב גתה, על אף שזה האחרון היה קרוב ביותר בהשקפותיו להרדר, ולא לקאנט.