stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשלת פוטין הראשונה
הרכב הממשלה

ממלא מקום
| תפקיד(ים) | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
|  ראש הממשלה | ולדימיר פוטין | 9 באוגוסט 1999—7 במאי 2000 |
|  ראש הממשלה | מיכאיל קסיאנוב | 7 במאי — 18 במאי 2000 |
| סגן ראש הממשלה  | ניקולאי אקסיוננקו | 19 באוגוסט 1999 -  10 בינואר - 2000 |
| סגן ראש הממשלה  | מיכאיל קסיאנוב | 10 בינואר - 7 במאי 2000 |
| סגן ראש הממשלה  | ויקטור כריסטנקו | 19 באוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
| סגן ראש הממשלה  | ולנטינה מטוויינקו | 9 באוגוסט 2000 - 18 במאי 2000 |
| סגן ראש הממשלה  | איליה קלבאנוב | אוגוסט 1999 - מאי 2000 |
| סגן ראש הממשלה  | ולדימיר שצ'רבאק | אוגוסט 1999 - 28 ביוני 2000 |
| סגן ראש הממשלה נציג ראש הממשלה ברפובליקת צ'צ'ניה  | ניקולאי קושמן | 15 באוקטובר 1999 - 28 ביוני 2000 |
| סגן ראש הממשלה  | סרגיי שויגו | 10 בינואר - מאי 2000 |
| השר לאנרגיה אטומית  | יבגני אדמוב | אוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
| שר הפנים  | ולדימיר רושאיילו | אוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
| שר החירום  | סרגיי שויגו | אוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
| השר לרכוש המדינה  | פאריט גזיזולין | אוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
| השר למדיניות מאבק במונופולים ותמיכה בעסקים  | איליה יוז'אנוב | אוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
| השר לענייני חבר המדינות  | לאוניד דראצ'בסקי | 19 באוגוסט 1999 - 28 ביוני 2000 |
| שר הבריאות  | יורי שבצ'נקו | 1999 - 18 במאי 2000 |
| השר לענייני דפוס, שידורי רדיו ותקשורת המונים  | מיכאיל לסין | אוגוסט 1999 - מאי 2000 |
| שר החוץ  | איגור איוואנוב | אוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
| שר התרבות  | ולדימיר ייגורוב מיכאיל שבידקוי | 19 באוגוסט 1999 - 8 בפברואר 2000 18 בפברואר - מאי 2000 |
| שר ההשכלה  | ולדימיר פיליפוב | 18 במאי 2000 - מרץ 2004 |
| שר ההגנה  | איגור סרגייב | 1999 - מאי 2000 |
| השר לענייני פדרציה ולאום  | ויאצ'סלב מיכאילוב אלכסנדר בלוחין | 19 באוגוסט 1999 - 6 בינואר 2000 6 בינואר - 18 במאי 2000 |
| השר למשאבי טבע  | בוריס יאצקביץ' | אוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
| שר המדע והטכנולוגיות  | מיכאיל קירפיצ'ניקוב | 19 באוגוסט 1999 - מאי 2000 |
| שר הרכבות  | ולדימיר סטארוסטנקו ניקולאי אקסיוננקו | 19 באוגוסט - 16 בספטמבר 2000   16 בספטמבר - 2000 |
| שר המיסים וההכנסות  | אלכסנדר פוצ'ינוק | 1999 -  2000 |
| שר החקלאות  | אלכסיי גורדייב | אוגוסט 1999 - 20 במאי 2000 |
| שר התחבורה  | סרגיי פרנק | 20 במאי 2000 -  5 במרץ - 2004 |
| שר התקשורת והמידע  | לאוניד ריימן | 12 בנובמבר 1999 - מאי 2000 |
| שר האנרגיה  | ויקטור קליוז'ני | 19 באוגוסט 1999 - 28 ביוני 2000 |
| שר האוצר  | מיכאיל קסיאנוב | אוגוסט 1999 - 18 במאי - 2000 |
| שר העבודה והרווחה  | סרגיי קלשניקוב | 19 באוגוסט 1999 -  28 ביוני - 2004 |
| שר הכלכלה  | אנדריי שאפובאליאנץ | אוגוסט 1999 - מאי 2000 |
| שר המשפטים  | יורי צ'ייקה | אוגוסט 1999 - מאי 2000 |
| השר לספורט, תיירות ונוער  | בוריס איבאניוז'נקוב | אוגוסט 1999 - מאי 2000 |
| שר בלי תיק  | אלכסנדר ליבשיץ | 19 באוגוסט 1999 - 28 ביוני 2000 |
| שר בלי תיק  | קונסטנטין לובנצ'נקו | 19 באוגוסט 1999 - 28 ביוני 2000 |
| מזכיר הממשלה  | דמיטרי קוזאק | 19 באוגוסט 1999 - 18 במאי 2000 |
הערות שוליים

↑  Hoffman, David (1 בינואר 2000). "Yeltsin Resigns: 'I Did All I Could'". The Washington Post. נבדק ב-26 ביוני 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Decree of the President of the Russian Federation of 16.08.1999 № 1052 «About the Prime Minister of the Russian Federation», approved the appointment of Resolution of the State Duma of the Federal Assembly of the Russian Federation dated 16.08.1999 № 4276-II ГД «About consent to the President of the Russian Federation for the appointment of Vladimir Putin to the post of Prime Minister».
↑  Decree of the Government of the Russian Federation dated 05.07.2000 № 647-р The Russian government gave its functions to the newly elected President of the Russian Federation.
| ממשלות רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ממשלות האימפריה הרוסית | ממשלת ויטה • ממשלת גורמיקין I • ממשלת סטוליפין • ממשלת קוקובצוב • ממשלת גורמיקין II • ממשלת שטורמר • ממשלת טרפוב • ממשלת גוליצין |  |
| ממשלות הרפובליקה הרוסית הזמנית | ממשלת לבוב I • ממשלת לבוב II • ממשלת קרנסקי I • ממשלת קרנסקי II • ממשלת קרנסקי III |  |
| ממשלות התנועה הלבנה | ממשלת וולוגודסקי • ממשלת וולוגודסקי-פפליאייב • ממשלת קריבושאין |  |
| ממשלות רוסיה הסובייטית | ממשלת לנין • ממשלת ריקוב • ממשלת סירצוב • ממשלת סולימוב • ממשלת בולגנין I • ממשלת בולגנין II • ממשלת וחרושב • ממשלת חוחלוב • ממשלת קוסיגין • ממשלת רודיונוב I • ממשלת רודיונוב II • ממשלת צ'רנואוסוב I • ממשלת צ'רנואוסוב II • ממשלת פוזאנוב I • ממשלת פוזאנוב II • ממשלת יאסנוב • ממשלת קוזלוב • ממשלת פוליאנסקי I • ממשלת פוליאנסקי II • ממשלת וורונוב I • ממשלת וורונוב II • ממשלת וורונוב III • ממשלת סולומנצב I • ממשלת סולומנצב II • ממשלת סולומנצב III • ממשלת וורוטניקוב I • ממשלת וורוטניקוב II • ממשלת ולאסוב • ממשלת סילאייב I • ממשלת סילאייב II |  |
| ממשלות הפדרציה הרוסית | ילצין-גאידר • צ'רנומירדין • קיריינקו • פרימקוב • סטפאשין • פוטין I • קסיאנוב • פרדקוב • זובקוב • פוטין II • מדבדב I • מדבדב II • מישוסטין I • מישוסטין II |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: ממשלת סטפאשין | ממשלת פוטין הראשונה  9 באוגוסט 1999 - 7 במאי 2000 | הבאה: ממשלת קסיאנוב |
מעקב אחר איכות השינה

צמיד הכושר Fitbit Alta HR הוא מיכשור לביש המסוגל לעקוב אחר איכות השינה של מי שעונד אותו.
מעקב אחר איכות השינה הוא תהליך של ניטור דפוסי ואיכות השינה של האדם. מעקב אחר איכות השינה כרוך לרוב בשימוש במכשירים ויישומים אשר נועדו לאסוף נתונים אודות משך השינה, שלבי השינה השונים בהם האדם נמצא ואיכות השינה. המטרה העיקרית של מעקב אחר איכות השינה היא לספק תובנות לגבי איכות השינה של האדם, לאבחן הפרעות שינה אפשריות, ולספק המלצות לשיפור איכות השינה אשר הכרחית לבריאות הכללית של האדם שנבדק.
פוליסומנוגרפיה (אנ'), אשר פותחה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, היא השיטה המדויקת ביותר למעקב אחר איכות שינה. במסגרת שיטה זו המבוצעת לרוב במעבדות שינה מצמידים אלקטרודות למטופל אשר נשאר לישון במעבדת השינה לאורך הלילה. בעוד ששיטה זו מסוגלת לספר נתונים מפורטים אודות איכות השינה של האדם שנבדק, היא עלול להיות לא נוחה לאדם הנבדק, ובמקרים רבים הנתונים עלולים להיות לא מהימנים משום שהנבדק עלול להתקשות לישון בסביבה הלא מוכרת. שיטה חלופית המכונה אקטיגרפיה (אנ'), פותחה בתחילת שנות ה-70 ובמסגרתה עונדים מכשיר דמוי שעון יד המשתמש בחיישני תנועה על מנת לעקוב אחר איכות השינה של האדם לאורך שבועות או חודשים. למרות ששיטה זו פחות פולשנית ומבוצעת לרוב במחיר סביר יותר מפוליסומנוגרפיה, שיטה זו אינה עוקבת אחר שלבי השינה ועדיין דורשת מעורבות של מומחה שיפרש את המשמעות של הנתונים שנאספו לאורך זמן.
במהלך המאה ה-21 הפכו גם מכשירי מעקב אחר איכות השינה הביתיים זמינים לציבור הרחב בשעונים חכמים, בצמידי כושר ובאפליקציות לטלפונים החכמים, ובעקבות כך תהליך המעקב אחר איכות השינה הפך לנגיש יותר מאי פעם. המכשירים הללו מסוגלים לעיתים רבות לעקוב אחר שלבי השינה, הדופק, תנועה בזמן השינה ואפילו גורמים סביבתיים כמו טמפרטורת החדר. למרות שהשימוש במכשירים הללו הם האופציה החסכונית ביותר, לרוב הם אינם מדויקים כמו פוליסומנוגרפיה ואקטיגרפיה, ואינם מספקים אמינים ומדויקים לשימוש קליני. קיים חשש גם שהמכשירים הללו עלולים לעודד את המשתמשים לאבחן את עצמם ולהימנע מלפנות לעזרה מקצועית.
היתרונות למעקב אחר איכות השינה הם רבים. בדיקת דפוסים יכולה לסייע לזהות הפרעות שינה אפשריות, כמו נדודי שינה או מקרים של דום נשימה בשינה. התובנות המתקבלות מהתהליך יכולים לסייע לבצע שינויים באורח החיים או בסביבת השינה שעשויים לגרום לשיפורים מהותיים באיכות השינה. מכשירים רבים מספקים גם המלצות מותאמות אישית לשיפור איכות השינה על סמך הנתונים שנאספו. אף על פי כן, כדאי לקחת בחשבון שעשויים להיות הבדלים ניכרים ברמת הדיוק של מכשירי המעקב אחר איכות השינה שנמכרים לשוק הביתי, ובמקרים שונים ייתכן שנדרשת בדיקה מקצועית.
ראו גם

צמיד כושר
רפואת שינה
שעון צירקדי
דום נשימה בשינה
הערות שוליים

↑  Song, Victoria (27 במרץ 2017). "Fitbit Alta HR Review". PC Magazine. ארכיון מ-25 באפריל 2020. נבדק ב-27 בדצמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lorenz, Christopher P.; Williams, Adrian J. (בנובמבר 2017). "Sleep apps: what role do they play in clinical medicine?". Current Opinion in Pulmonary Medicine (באנגלית אמריקאית). 23 (6): 512–516. doi:10.1097/MCP.0000000000000425. ISSN 1070-5287. PMID 28820754. S2CID 4449256. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Polysomnography: MedlinePlus Medical Encyclopedia". medlineplus.gov (באנגלית). נבדק ב-2023-11-09.
↑  Fiorillo, Luigi; Puiatti, Alessandro; Papandrea, Michela; Ratti, Pietro-Luca; Favaro, Paolo; Roth, Corinne; Bargiotas, Panagiotis; Bassetti, Claudio L.; Faraci, Francesca D. (2019-12-01). "Automated sleep scoring: A review of the latest approaches". Sleep Medicine Reviews. 48: 101204. doi:10.1016/j.smrv.2019.07.007. ISSN 1087-0792. PMID 31491655. S2CID 201869097.
↑  Lujan, Matthew R.; Perez-Pozuelo, Ignacio; Grandner, Michael A. (2021-08-16). "Past, Present, and Future of Multisensory Wearable Technology to Monitor Sleep and Circadian Rhythms". Frontiers in Digital Health. 3. doi:10.3389/fdgth.2021.721919. ISSN 2673-253X. PMC 8521807. PMID 34713186.
↑  "Actigraphy". stanfordhealthcare.org (באנגלית). נבדק ב-2023-11-24.
↑  "How Do Sleep Trackers Actually Work". Philips (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-11-26.
↑  O'Boyle, Britta (2022-04-25). "What is sleep tracking, how does it work and what devices offer it?". Pocket-lint (באנגלית). נבדק ב-2023-12-09.
↑  Guillodo, Elise; Lemey, Christophe; Simonnet, Mathieu; Walter, Michel; Baca-García, Enrique; Masetti, Vincent; Moga, Sorin; Larsen, Mark; Network, Hugopsy; Ropars, Juliette; Berrouiguet, Sofian (2020-04-01). "Clinical Applications of Mobile Health Wearable–Based Sleep Monitoring: Systematic Review". JMIR mHealth and uHealth (באנגלית). 8 (4): e10733. doi:10.2196/10733. PMC 7160700. PMID 32234707.
↑  Chen, Brian X. (2019-07-17). "The Sad Truth About Sleep-Tracking Devices and Apps". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-11-24.
מלחמת העולמות (תסכית)

אורסון ולס מתנצל במסיבת עיתונאים על הפאניקה ההמונית שגרם התסכית (למחרת השידור, 31 באוקטובר 1938).
מלחמת העולמות (מאנגלית: The War of the Worlds) היה תסכית רדיו במסגרת סדרת הדרמה בשידור חי "תיאטרון מרקורי בשידור חי" (אנ') של רדיו CBS, שביים והגיש השחקן אורסון ולס. הפרק היה עיבוד לרדיו של הרומן "מלחמת העולמות" מאת הרברט ג'ורג' ולס (1898), ושודר לרגל ליל כל הקדושים ביום ראשון, 30 באוקטובר 1938, בשעה שמונה בערב לפי שעון החוף המזרחי של אמריקה הצפונית. קישור להקלטה המלאה של התסכית באתר ספוטיפיי מופיע תחת "קישורים חיצוניים" בדף זה.
הפרק נודע בעקבות טענות שהוא גרם לכאורה להיסטריה המונית בקרב קהל המאזינים. ואולם, היקף ההיסטריה שנגרמה שנוי במחלוקת, משום שמספר המאזינים לתוכנית באותה שעה היה מועט באופן יחסי.
התוכנית שנמשכה שעה, נפתחה בנעימת הנושא של סדרת התסכיתים "תיאטרון מרקורי בשידור", והודעה שיוצג עיבוד לרומן "מלחמת העולמות". אחר כך קרא ולס פרולוג מהספר, עם שינויים קלים לצורך התאמת תקופת ההתרחשות לשנת 1939. במשך עשרים הדקות הבאות נמשכה שגרת שידורי ערב שהופרה על ידי סדרת מבזקי חדשות בדבר פיצוצים מוזרים שנראו על מאדים ממצפה כוכבים, ובעקבותיהם, ללא קשר לכאורה – דיווח על עצם בלתי מזוהה בצורת גליל שנפל מהשמיים על חווה בכפר גרובר'ז מיל בניו ג'רזי (אנ'). תוכנית המוזיקה נמשכה זמן קצר בטרם הופרעה על ידי דיווח בשידור חי מגרובר'ז מיל, שם הקיפו שוטרים וקהל סקרנים את העצם המוזר. לפתע יצאו מתוכו אנשי מאדים ותקפו את הנוכחים באמצעות קרינת חום. כתב הרדיו המבוהל המשיך לתאר את ההתרחשות, עד שהשידור דעך ונקטע בפתאומיות. אחר כך הגיע זרם גובר של ידיעות אודות פלישת חייזרים הרסנית ברחבי העולם, וניסיונות חסרי תוחלת של צבא ארצות הברית לבלום את הפלישה. חלקה הראשון של התוכנית הגיע לשיאו בדיווח אחר, הפעם מעל גג בניין במנהטן, על מכונות מלחמה ענקיות של אנשי מאדים, המפזרות עשן רעיל ברחבי ניו יורק. הכתב במקום תיאר אזרחים נואשים נמלטים, השתעל והשתתק. בשלב זה יצאה התוכנית להפסקה ראשונה. החלק השני היה יותר בסגנון של תסכית דרמטי שגרתי, ובמרכזו אחד הניצולים (ולס בעצמו), שהיה מוטרד לגבי העתיד הצפוי אחרי הפלישה, והכיבוש המתמשך של כדור הארץ על ידי אנשי מאדים. כמו בספר, אחרי שבני האדם נכשלו במלחמתם בפולשים, התסכית מסתיים בכך שאנשי מאדים ניגפו בפני חיידקים מכיוון שלא הייתה להם מערכת חיסון מתאימה לתנאים הביולוגיים השוררים בכדור הארץ.
התסכית שהגיש אורסון ולס התפרסם מכיוון שלכאורה הוא תעתע במאזינים שהאמינו שהתקיימה פלישה אמיתית ממאדים, בגלל השימוש בסגנון דיווח של "חדשות מתפרצות" (אנ') בחלק הראשון של התוכנית. אשליית המציאות הועצמה משום ש"תיאטרון מרקורי בשידור" נחשבה לתוכנית מהימנה ללא הפסקות לפרסומות מסחריות, וההפסקה הראשונה בשידור הייתה רק כעבור חצי שעת שידור. על-פי אגדה אורבנית רווחת, אזרחים רבים האזינו באותה שעה לתוכנית קומית ששודרה ברשת NBC, ובזמן הפוגות מוזיקליות עברו לתוכנית של ולס. בשל כך, לפי המסופר, הם החמיצו את ההקדמה שהבהירה שמדובר בתסכית רדיו מבוים. אולם לפי מחקר מאוחר של ההיסטוריון א' בראד שוורץ, מקרים כאלה היו בודדים ביותר.
השידור עורר גל מחאה נרחב בכלי התקשורת. עיתונים ואישי ציבור הגדירו את העריכה בסגנון מבזק חדשות כמעשה הונאה וקראו להטלת רגולציה מצד רשות התקשורת הפדרלית בארצות הברית. עם זאת, התסכית ביסס את מעמדו של אורסון ולס כמחזאי.
שידור התסכית > פתיחה

את השידור פתח הקריין דן סימור שהציג את התוכנית והנושא: הַמחָזה של "מלחמת העולמות" בהגשת אורסון ולס. אחרי נעימת הפתיחה הקבועה של סדרת "תיאטרון מרקורי בשידור", ולס קרא פרפרזה מהפרק הראשון של הספר, תוך התאמת התקופה לשנת 1939.
שידור התסכית > סיום

בתום התסכית חזר אורסון ולס לתפקיד המגיש, הסביר למאזינים בהומור שהתוכנית נרקחה במיוחד לליל כל הקדושים, באומרו: "זה כמו שהתחפשנו, קפצנו מבין השיחים ואמרנו בּוּ!". הוא הוסיף: "אם תשמעו צלצול בדלת, זה לא איש ממאדים. זה ליל כל הקדושים". רווחת הנחה שהבהרה זו נוספה בחיפזון לפי דרישת מנהלי CBS לאחר שנודע שהתוכנית עוררה פאניקה. אולם למעשה, ולס שידר את ההבהרה אף על פי שבהפסקת התוכנית ניסה דייווידסון טיילור להניא אותו מכך, מחשש לתביעות משפטיות.
שידור התסכית > הכרזות ופרסומים

מידע מוקדם על התוכנית פורסם ברשימות תוכניות הרדיו לאותו שבוע בעיתונים. ביום השידור, העיתון הניו יורק טיימס הציג את התוכנית כאחת התוכניות הבולטות של אותו שבוע, וצירף תצלום של אורסון ולס וכמה משחקני "תיאטרון מרקורי", עם הכיתוב ”תוכנית הערב, 'מלחמת העולמות' מאת ה' ג' ולס”.
ארבע פעמים במהלך שידור התוכנית הכריז קריין ש"מלחמת העולמות" היא המחזה של יצירה בדיונית: בתחילת התוכנית, לפני ההפסקה, אחרי ההפסקה ובסיום התוכנית. הפסקת האמצע נדחתה בעשר דקות כדי לאפשר שידור רצוף של התסכית עצמו. שלוש הכרזות נוספות היו אחרי התוכנית, בשעות עשר וחצי, אחת עשרה וחצי ובשעת חצות. שלוש הכרזות אלה כללו הבהרה לטובת המאזינים שלא הבינו שמדובר בעיבוד מודרני לרומן של ה' ג' ולס גם אחרי ארבע ההכרזות הקודמות, שעל אף שהוזכרו שמות אמיתיים של ערים ומקומות כפי שנעשה בספר המקורי, הסיפור והאירועים היו בדויים.
שידור התסכית > שידורים מתחרים

פרנק סטאנטון, מנהל המחקר של רדיו CBS ולימים נשיא הרשת, הודה שרוב האזרחים כלל לא האזינו לתוכנית מתחילתה.
במקביל לתוכנית של CBS, רשת NBC שידרה פרק בסדרה הקומית המסחרית "השעה של צ'ייס וסאנברן" (אנ'), שבשנת 1938 הייתה התוכנית הפופולרית ביותר ברמה הלאומית בארצות הברית.
תחנת NBC במטרופולין של סן פרנסיסקו שידרה תוכנית קומית בשם "Out of the West" עם הפיתום אדגר ברגן (אנ').
תחנת MBS ששידרה לארצות הברית וקנדה, השמיעה מוזיקה סימפונית בניצוחו של אלפרד ולנסטין (אנ').
בניו אינגלנד, תחנת Colonial Network שידרה את תוכניתו של הכומר צ'ארלס קוגלין.
ליהוק

לפי סדר הופעת הדמויות בתוכנית:
| דמויות | שחקנים |
| --- | --- |
הקריין דן סימור (אנ') בעצמו
מְסַפֵּר: אורסון ולס
קריין א' באולפן: פול סטוארט (אנ')
כתב במלון "מרידיאן": ויליאם אלאנד (אנ')
הכתב קארל פיליפס: פרנק רידיק
פרופסור ריצ'רד פירסון: אורסון ולס
קריין ב' באולפן: קארל פרנק
מר וילמוט, בעל חווה בגרובר'ז מיל: ריי קולינס (אנ')
שוטר בחוות וילמוט: קני דלמאר (אנ')
בריגדיר גנרל מונטגומרי סמית': ריצ'רד וילסון (אנ')
הארי מק'דונלד, סגן נשיא תחנת הרדיו: ריי קולינס
קפטן לנסינג מחיל הקשר: קני דלמאר
קריין ג' באולפן: פול סטוארט
מזכיר הפנים של ארצות הברית: קני דלמאר
קצין תותחנים: ריצ'רד וילסון
תותחן: ויליאם אלאנד
תצפיתן חיל התותחנים: סטפאן שנאבל (אנ')
לוטננט ווגט, מפקד ירי תותחים: הווארד סמית' (אנ')
אלחוטאי צבאי: קני דלמאר
אלחוטאי בנמל התעופה הצבאי "לנגהאם": ריצ'רד וילסון
אלחוטאי בניוארק: ויליאם הרץ
חובב רדיו, אות קריאה: 2X2L: פרנק רידיק
חובב רדיו, אות קריאה: 8X3R: ויליאם הרץ
כתב על גג בניין CBS: ריי קולינס
פליט: קארל פרנק
אורסון ולס בעצמו
תגובות

מעט אחרי השעה שמונה וחצי במהלך התוכנית, קיבל איש CBS דייווידסון טיילור, הוראה בטלפון לקטוע את השידור מיד ולקרוא הבהרה שתוכן התסכית בדוי. אולם כאשר ההוראה התקבלה בחדר הבקרה, התוכנית כבר הייתה ממילא על סף יציאה להפסקה מתוכננת מראש. השחקן סטפאן שנאבל סיפר שכאשר ישב בחדר ההמתנה אחרי שסיים את תפקידו, שוטרים התאספו במקום וקיימו מריבה קשה עם מנהלי CBS שניסו למנוע את כניסת השוטרים לאולפן. תוך כדי השמעת נעימת הסיום, התקשר לאולפן אדם נזעם, הזדהה כראש עיר במערב התיכון, ואמר שאנשים מתגודדים ברחובות.
ג'ון האוסמן סיפר:
השעות הבאות היו סיוט. הבניין נמלא לפתע אנשים ומדים כחולים-כהים. מיהרנו לצאת מהאולפן והסתגרנו במשרד עורפי בקומה אחרת, בעוד עובדי הרשת עסקו בחריצות באיסוף, השמדה או נעילה של כל התסריטים והרישומים של השידור. לבסוף, העיתונאים עטו עלינו, רעבים לאימה: על כמה הרוגים שמעתם? (רמזו שהיו אלפים); מה נודע לנו על המנוסה הקטלנית באולם בניו ג'רזי? (רמזו שהיו הרבה); מה עם הרוגי תאונות דרכים? (התעלות היו כנראה מלאות גופות); בקשר להתאבדויות, האם לא שמעתם על ההתאבדות בריברסייד דרייב (אנ')?
פול וייט (אנ'), ראש מחלקת החדשות של CBS (אנ'), זומן מיד למשרד, שם התחוללה מהומה, וכך כתב וייט:
מרכזת הטלפונים ... הצליחה לענות רק לחלק מהשיחות הנכנסות. ולס הקודר ישב לבד ומדוכדך, וקונן: "אני גמור, מותש". לא רציתי לטרוח ולענות להערכה העצמית הלא-מדויקת הזו. הייתי עסוק בכתיבת הסברים לשדר ולהבטיח למאזינים שהכל בסדר. גם עניתי לשיחות הטלפון עבורי שלא פסקו, רבות מהן היו מרחוק, כמו מהחוף המערבי.
מכיוון שעיתונאים, צלמים ושוטרים צבאו על בניין CBS, צוות התוכנית יצא מפתח אחורי. אורסון ולס, בהיותו מודע לסנסציה שחוללה התוכנית, אך לא להיקפה, עזב מיד לתיאטרון "מרקורי", שם התקיימה חזרה לילית על "מות דנטון". מעט אחרי חצות התברר שעל המסכים האלקטרוניים בכיכר טיימס הוקרנו כותרות, וביניהן, על בניין ה"הניו יורק טיימס" הוקרנה הכתובית: ”אורסון ולס גורם פאניקה”. אלפי מאזינים ששמעו רק חלק מהתוכנית, וחשבו בטעות שאלה היו חדשות אמיתיות, מיהרו לחלוק את המידע עם אחרים, או שהתקשרו ל-CBS, לעיתונים ולמשטרה לברר את העניין. עבור עיתונים רבים, שיחות הטלפון הרבות, הדיווחים הכוזבים שפשטו במהרה, וכן אזרחים שהתרוצצו ואף ברחו מביתם, הצביעו על פאניקה המונית. אבל לאמיתו של דבר, התופעות האלה לא היו נרחבות. בעיירה קונקריט (אנ') שבמדינת וושינגטון, קווי הטלפון והחשמל קרסו, ותושבים לא הצליחו להתקשר לשכנים, בני משפחה או חברים כדי להפיג את פחדיהם. עיתונאים מיהרו לפרסם את סיפורה של קונקריט בסוכנויות הידיעות, ושמעה של העיירה הקטנה יצא למרחוק.
ולס עזב את התיאטרון עם שחר 31 באוקטובר, וכעבור זמן מה הוא נקרא למסיבת עיתונאים בבניין CBS, שם קרא הצהרה וענה על שאלות:
באריזונה, שלוש תחנות-בנות של CBS, בערים פיניקס, טוסון וביזבי (אנ') תכננו לשדר את התוכנית בשידור מושהה (אנ') ביום שני בערב, יממה אחרי השידור החי. בשעה מאוחרת בלילה שבין ראשון לשני, קיבל בארידג' באטלר, בעלי התחנות בפיניקס וטוסון, הוראה מ-CBS בניו יורק לא לשדר את התסכית בערב שלמחרת.
אדולף היטלר, בנאום שנשא במינכן ב-8 בנובמבר 1938, אמר שהשפעת התסכית על האומה האמריקאית מוכיחה את רמת הניוון והשחיתות של משטרים דמוקרטיים.
פגישת אורסון ולס וה' ג' ולס

ב-28 באוקטובר 1940, סמוך ליום השנה השני לשידור התסכית, התקיים בתחנת הרדיו KTSA בסן אנטוניו שבטקסס ראיון משותף עם ה' ג' ולס (להלן: הסופר) ואורסון ולס (להלן: המגיש). הדבר היה כאשר השניים הזדמנו לסן אנטוניו לשאת הרצאות. הסופר הביע ספקנות מבודחת באשר להיקף הבהלה שנגרמה בפועל על ידי "שעשוע מסעיר זה לרגל ליל כל הקדושים", ותהה אם תיאור הפאניקה לא היה גם הוא אלא שעשוע לחג. המגיש הודה לסופר על התייחסותו זו, באומרו שזה הדבר החביב ביותר שאדם מאנגליה יכול לומר על האנשים ממאדים. עוד אמר המגיש שהיטלר עשה מהעניין "סיפור גדול", ודעתו של הסופר לימדה שלא רק שזו לא הייתה כוונת המגיש, זו גם לא הייתה כוונת העם האמריקאי.
כאשר המראיין צ'ארלס סי' שו אמר שהוא לא ממעיט ממידת ההתרגשות שהתעוררה, המגיש ענה שההתרגשות הזו לא נבדלה מכל התרגשות שמעוררת הלצה של אדם שמכסה את ראשו בסדין ואומר "בּוּ!". הוא הסביר שבמקרה כזה, איש לא באמת מאמין שזו רוח רפאים, אבל צורחים וצועקים ובורחים לקצה המסדרון, ובסך הכל, לדעתו זה מה שקרה.
הסופר העיר: "עם זאת, אתם באמריקה לא לגמרי רציניים. המלחמה לא נמצאת מתחת לאפכם, והתוצאה היא שאתם יכולים להשתעשע ברעיונות של אימה וסכסוך ... זה דבר טבעי עד שניצבים מול זה", והמגיש הוסיף: "עד שזה מפסיק להיות משחק" (באותה עת, בריטניה וצרפת כבר היו במלחמה עם גרמניה הנאצית מזה כשנה).
מורשת

ב-31 באוקטובר 1975 הקרינה רשת הטלוויזיה ABC את סרט הדוקו-דרמה "The Night That Panicked America" (בעברית: "הלילה שהבהיל את אמריקה"), ששחזר את האירועים סביב התוכנית מנקודת ראותם של אורסון ולס ושותפיו להפקה, ושל משפחות בדיוניות במקומות וממעמדות חברתיים שונים בארצות הברית. את דמותו של ולס גילם פול שנאר, ואת דמות פול סטוארט – וולטר מק'גין.
בשנת 1988 התקיימו בווסט וינדזור ארבעה ימי פסטיבל לציון חמישים שנה לשידור התוכנית. במסגרת זו הוטמנה קפסולת זמן והוסר הלוט מעל אנדרטת ארד המציינת את מקום הנחיתה הראשונה של אנשי מאדים (כיום בפארק "ואן נסט" לחוף אגם גרובר'ז מיל). אורח הכבוד בטקס היה כותב התסכית, הווארד קוץ'.
ב-1 בינואר 2003 הוכללה הקלטת התוכנית במאגר ההקלטות הלאומי (אנ') של ספריית הקונגרס האמריקאי.
בשנת 2013, לציון 75 שנה לתוכנית, התקיים שידור חוזר בינלאומי עם הקדמה שהגיש השחקן ג'ורג' טאקיי. כמו כן, רשת PBS שידרה פרק מיוחד במסגרת הסדרה התיעודית "American Experience" (בעברית: "חוויה אמריקאית").
גרסאות מחודשות

ב-12 בנובמבר 1944 שידרה תחנת רדיו בסנטיאגו, בירת צ'ילה, גרסה מקומית של התסכית. אתר הנחיתה נבחר להיות העיירה פואנטה אלטו (Puente Alto), במרחק כ-24 קילומטר מהבירה. בדומה לתסכית המקורי, מפיקי התסכית ויליאם סטיל (Steele) ועוזרו ראול זנטנו (Zenteno), השתמשו בפורמט של סדרת מבזקי חדשות. השידור התייחס לארגונים מוכרים כמו הצלב האדום, שחקנים חיקו קולות מוכרים. העיתון האמריקני ניוזוויק דיווח כי החשמלאי חוסה וייארואל (Villarroel), תושב ולפראיסו, פחד כל כך מהמתקפה עד שמת מהתקף לב. דווח שהמרכז העירוני בסנטיאגו הושמד, לצד מספר בסיסים צבאיים. השדרנים סיפרו על רחובות מלאים בפליטים, וכך גם במציאות. אלפי מאזינים מפוחדים נמלטו לרחובות בעוד שאחרים ביצרו את עצמם בבית. אף על פי שבמשך שבועות לפני כן מפיקי התוכנית פרסמו הודעות על כוונותיהם, ואף על פי שפעמיים במהלך השידור הובהר שמדובר בבדיה, גם במקרה הזה התפשטה פאניקה בקרב הצ'יליאנים.
ב-12 בפברואר 1949 שידרה תחנת רדיו בקיטו, בירת אקוודור, גרסה ספרדית של התסכית. שירם של הצמד הפופולרי בניטס-ולנסיה (Benítez-Valencia) נקטע לדיווח שאנשי המאדים נחתו במרחק כ-32 קילומטר מהבירה והם מתקרבים אליה בצורת ענן ענק. בדומה לגרמניה בתסכית של 1938, רבים מהאקוודורים חשבו שמדובר בפרו השכנה שפלשה אליה עקב סכסוכי הגבולות שהיו בין השתיים באותן השנים. הפאניקה התפשטה בקיטו ובסביבותיה, ההמון יצא לרחובות והכנסיות פתחו את דלתותיהן לאוכלוסייה המבועתת. כאשר עובדי הרדיו הבינו את חומרת המצב, הם שידרו הבהרה והפצירו במאזינים להירגע. כשהובן לכל שמדובר בבדיה, הפאניקה הפכה למהומה. ההמון הזועם הצית את בניין הרדיו, וגרם למותם של בין 6 ל-20 אנשים[דרוש מקור][מפני ש...].
ב-6 באוגוסט 2017 שודרו ברשת החברתית פייסבוק צילומים מזויפים של פלישת חייזרים על רקע אתרים מפורסמים בארצות הברית. בשידור עצמו היה לוגו של ערוץ החדשות CNN כדי לתת לכך יותר אמינות וצפו בו 9 מיליון בני אדם שחלקם נלחצו, לפי הדיווחים.
היסטוריוגרפיה

בן בלושטיין, במאמרו "רדיקליזם במסווה? פחד, תיאטרון ותסכית הרדיו 'מלחמת העולמות'", טוען כי תיאור רמת הפאניקה של הציבור בעיתונות ובמחקר הועצמה, והאירוע הוצג כמקרה של היסטריה המונית על ידי בעלי אינטרסים. הוא מציג דפוס חוזר במחקר של הסתמכות-יתר על דוגמאות פרטיות; התמקדות בפרט ולא במקרה הכללי. ולס ואנשי "תיאטרון מרקורי" שאפו להדגיש את הצלחתם האמנותית והמסחרית; העיתונות רצתה להבליט את כוחו המסוכן של הרדיו, בתור אמצעי תקשורת מתחרה; גורמים שמרנים ואנשי ממשל היו מעוניינים להראות את הסכנות שבשימוש הרדיקלי באמצעי התקשורת ההמוניים ולחזק את הצנזורה על הרדיו.
לקריאה נוספת

בלושטיין, בן, "רדיקליזם במסווה? פחד, תיאטרון ותסכית הרדיו 'מלחמת העולמות'", זמנים 80, סתיו 2002, עמ' 63–73. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
גוטפלד, ארנון, "ימי הרדיו: אורסון ולס ומלחמת העולמות", בתוך: שערים לחוויה האמריקנית, תל אביב: רמות – אוניברסיטת תל אביב, 2006, עמ' 337–344.
Brown, Robert J., Manipulating the Ether: The Power of Broadcast Radio in Thirties America, Jefferson, North Carolina: McFarland, 1998.
Cantril, Hadley, The Invasion from Mars: A Study in the Psychology of Panic, Princeton University Press, 1940.
Hayes, Joy Elizabeth, Battles, Kathleen, Hilton-Morrow, Wendy, War of the Worlds to Social Media: Mediated Communication in Times of Crisis, Peter Lang, 2013.
מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד

מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד (באנגלית: Official New Zealand Music Chart; במאורית: Te Papa Tātai Waiata Matua o Aotearoa) הוא מצעד מוזיקה שבועי בניו זילנד, שהוקם ב-1975, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי. מדי שבוע, מתפרסמים מצעד 40 הסינגלים והאלבומים המובילים של השבוע. כמו כן, מתפרסמים גם מצעד 20 הסינגלים והאלבומים המובילים של האמנים הניו זילנדים ומצעד עשרת אלבומי האוסף המובילים. כלל מצעדי מוזיקה מתבססים מנתונים של הזרמות מוזיקה, וכן מכירות פיזיות ודיגיטליות בניו זילנד.