stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדליית הזהב הצבאית

| --- | --- |

העיטור בגרסת הצלב (ימין) והמדליה (שמאל)
 
 פרטים
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 סוג:  אות מערכה
 המעניק:  המונרך הבריטי
 למען:  שירות יוצא דופן במערכות השונות בין 1808 - 1814
 זכאות:  קצינים בצבא הבריטי
 סטטוס:  לא פעיל
 דרגות וסוגים:  מדליה גדולה (גנרלים) מדליה קטנה (קצינים) צלב (מעל ארבע מערכות)
 נוסד:  1810
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  849 (מכל הדרגות)
 היררכיה
 הבא:  מדליית ווטרלו
 עיטור מקביל:  מדליית השירות הצבאי הכללי
מדליית הזהב הצבאית (באנגלית: Army Gold Medal) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה לקצינים ומפקדים בצבא הבריטי, עבור שירות יוצא דופן במערכות השונות בין השנים 1808–1814. המדליה ניתנה בשלוש צורות; מדליה גדולה (גנרלים), מדליה קטנה (קצינים נמוכים יותר) וצלב (השתתפות בארבע ומעלה מערכות). בשנת 1847 נוסדה מדליית השירות הצבאי הכללי אשר החליפה רטרוספקטיבית את מדליית הזהב הצבאית והוענקה לכל המעוטרים החיים של המדליה.
העיטור נוסד בשנת 1810 ונועד כאמור לציון שירות מיוחד ויצא דופן של קצינים ומפקדים. מדליה ניתנה עבור שירות במהפכה הצרפתית, במערכות הנפוליאוניות ובמלחמת העצמאות של ארצות הברית כל אלו עד לשנה 1814. מדליית ווטרלו נוסדה כדי לכלול את 'מלחמת מאה הימים' ביניהם קרב קאטר ברה וקרב ווטרלו, מערכות אשר לא נכללו במדליית הזהב הצבאית.
זכאות לעיטור

כללי הענקת העיטור היו מחמירים והוענקו לקצינים אשר פיקדו בפועל על יחידות אשר השתתפו בלחימה באופן פעיל, בקו האש עצמו בלחימת מוסקטים. במערכות מסוימות כגון מערכות מצור (לדוגמה המצור על בדחוס (1812), חיילים רבים אשר לא היו בקו המסאסקטים[דרושה הבהרה] הפגינו גבורה תחת אש, כמו קציני תותחנים אשר ניהלו את המצור במשך ימים ארוכים, אך אלו לרוב לא היו זכאים לעיטור. ארתור ולסלי כתב במכתבו ללוטננט-גנרל סטפלטון קוטון ב-16 בנובמבר 1813, לאחר קרב פוארטס דה-אונרו, כך:
הייתה הפגזה כבדה על החיילים, אשר בה רבים נפגעו; אך (שמותיהם של) הקצינים של אף קורפוס לא הוחזרו ברשימת המדלייה אשר הקורפוס שלהם לא היה בקו המאסקטים עם האויב. זה הוא הכלל, ואני לא יכול לשנות את זה.
סך הכל אושרו 28 מערכות לציון על גבי העיטור, כך שעד ארבע מערכות אוזכרו על גבי מדליה ומעל ארבע מערכות היה ניתן העיטור הצורת צלב וכל מערכה נוספת הייתה מתווספת בתור אבזם עם שם המערכה (כלומר, ארבע המערכות הראשונות רשומות על גבי הצלב וכל אחד נוסף על אבזם לאורך סרט העיטור). המעוטר בעל המספר הרב היותר של אבזמים הוא ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון אשר עוטר עבור 13 מערכות (4 על הצלב ו-9 בצורת אבזמים).
תיאור

העיטור כאמור התחלק לשני סוגים אשר הוענקו בהתאם לדרגת המקבל; המדליה הגדולה שקוטרה היה כ-5.3 ס"מ הוענקה לקצינים מדרגת גנרל ומעלה; והמדליה הקטנה שקוטרה היה כ-3.3 ס"מ הוענקה לקצינים נמוכים יותר, בדרך כלל החל ממפקדי גדודים וחטיבות.
המדליה הגדולה והקטנה נבדלו בגודלן בלבד והורכבו ממדליה בצורת דיסק, התלויה מסרט העיטור על ידי אבזם וטבעת. בצד הקדמי של המדליה הוצגה דמותה של בריטניה ישובה ואוחזת בידה האחת ענף דקל ומגן בצורת היוניון ג'ק ובידה השנייה זר עלי דפנה. מאחורי הדמות שוכבת דמותו של האריה הבריטי. בצד ההפוך של המדליה נכתבה המערכה עליה עוטר המקבל (המערכה הראשונה, האחרות צוינו כאבזמים), כאשר מקיפה את המילה טבעת עלי דפנה.
העיטור בצורת הצלב, עוצב בצורת צלב פאטה אשר במרכזו דמותו של האריה הבריטי ובארבע הדפנות של הצלב נרשמו ארבע המערכות אליהן קיבל המעוטר את הצלב (החל מהמערכה החמישית צורפו אבזמים). הצד ההפוך של הצלב היה זהה לצד הקדמי. צורת הצלב של העיטור העניקה יותר מאוחר השראה לעיצוב צלב ויקטוריה.
למרות שבאותה תקופה לא הוסף שם המקבל לעיטור, היה קיים נוהג לא רשמי של חריטת של המקבל, לעיתים בנוסף לדרגתו ויחידתו, על דופן העיטור.
אבזמים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  רוליסיה (1808, פורטוגל)  וימיארו (1808, פורטוגל)  סאהגן (1808, ספרד)  בנוונטה (1808, ספרד)  סאהגן ובנוונטה  קורוּנה (1809, ספרד)  מאִידה (1809, איטליה) |  מרטיניק (1809, מרטיניק)  טלוורה (1809, ספרד)  גוואדלופ (1809, גוואדלופ)  בוּסקו (1810, פורטוגל)  ברוסה (1811, ספרד)  פואנטאס דה-אונורו (1811, ספרד)  אלבוארה (1811, ספרד) |  ג'אווה (1810-11, ג'אווה)  סיודד רודריגו (1812 ספרד)  בדחוס (1812, ספרד)  סלמנסה (1812, ספרד)  פורט דטרויט (1812, ארצות הברית)  שאטוגואי (1812, קנדה)  חוות קרייזלר (1813, קנדה) |  ויטוריה (1813, ספרד)  הפירנאים (1813, ספרד)  סאן סבסטיאן (1813, ספרד)  ניוול (1813, צרפת)  נייב (1813, צרפת)  אורטז (1814, צרפת)  טולוז (1814, צרפת) |
הערות שוליים

↑  בלוחמת העת החדשה והתקופה המדוברת, קו האש המיידי על פני שדה הקרב היה קו המוסקטים. אלמנטים נוספים אשר פעלו בשדה הקרב כמו תותחנים וחיילי הנדסה לא נחשבו בדרך כלל לקבל העיטור. מתוך: .
↑  מתוך: , עמ' 2-3.
| מדליות מערכה בריטיות |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 |  מדליית הזהב הצבאית (1808-14) •  ווטרלו (1815) •  ע'זני (1839) •  קנדהאר, עז'נה וקאבול (1839-42) •  ג'ללבד (1842) •   ההגנה על קלעת-אי-גיזי (1842) •  מלחמת סין הראשונה (1840-42) •  סינד (1842-43) •  כוכב מהראג'פור (1843) •  כוכב גוואליור (1843) •  כוכב פוניאר (1843) •  כוכב סוטלאג' (1845-49) •  שירות הצי הכללי (1793-1840) •  השירות הצבאי הכללי (1793-1814) •  פונג'ב (1848-49) •  צבא הודו (1803-26) •   השירות הכללי בהודו (1852-95) •  דרום אפריקה (1834-53) •  קרים (1854-56) •  הבלטית (1854-55) •  המרד ההודי (1857-58) •  מלחמת סין השנייה (1839-42) •  מדליית ניו זילנד (1845-66)  המלחמה באבסיניה (1868) •  השירות הכללי בקנדה (1866-70) •  מלחמת אשאנטי (1873-74) •  דרום אפריקה (1877-79) •  אפגניסטן (1878-80) •  כוכב קאבול לקנדהאר (1880)  מצרים (1882-89) •  מזרח ומערב אפריקה (1887-1900) •  הודו (1895-1902) •  כוכב אשאנטי (1896) •  מזרח ומרכז אפריקה (1897-99) •  דרום אפריקה (1899-1902) •  הים התיכון (1899-1902) |  |
| המאה ה-20 |  מלחמת סין (1900) •  אשאנטי (1901) •  דרום אפריקה של המלך (1901-1902) •  השירות הכללי באפריקה (1902-1956) •  התובלה (1903) •  טיבט (1903-1904) •  השירות הכללי בהודו (1909) •  כוכב 1914 (1914) •  כוכב 1914-1915 (1914-1915) •  מדליית המלחמה הבריטית (1914-1918) •  מדליית הניצחון (1914-1920) •  המלחמה של הכוח הטריטוריאלי (1914-1918) •  המלחמה של הצי הסוחר (1914-1918) •  שירות הצי הכללי (1909-1962) •  השירות הכללי (1918-1962) •  השירות הכללי בהודו (1936-1939) •  כוכב 1939-1945 (1939-1940) •  הכוכב האטלנטי (1939-1945) •  כוכב צוות האוויר באירופה (1939-1945) •  כוכב אפריקה (1940-1943) •  הכוכב הפסיפי (1941-1945) •  כוכב בורמה (1941-1945)   כוכב איטליה (1943-1945) •  כוכב צרפת וגרמניה (1945)   מדליית ההגנה (1943-1945) •  מדליית המלחמה (1939-1945) •  השירות ההודי (1943-1945) •  שירות המתנדבים הקנדים (1939-1947) •  השירות האפריקאי (1939-1945) •  השירות האוסטרלי (1939-1945) •  השירות הניו זילנדי (1939-1945) •  השירות של דרום רודזיה (1939-1945) •  שירות מתנדבי ניופאונדלנד (1939-1945) •  קוריאה (1950-1953) •  השירות הכללי (1962-2007) •  דרום האטלנטי (1982) •  מדליית המפרץ (1990-1991) •  שירות המערכה המצטבר (1994-כיום) |  |
| המאה ה-21 |  השירות המבצעי לסיירה לאון (2000-02) •  השירות המבצעי לאפגניסטן (2001-כיום) •  השירות המבצעי לקונגו (2003) •  מדליית עיראק (2003-2011) •  הבנייה מחדש של עיראק (2003-2013) •  שירות המערכה המצטבר (2011-כיום)  •  השירות הכללי (2008-כיום)  הערה: סדר הופעת המדליות הוא לפי תאריך היווסדן ולא בהיכרח בסדר התקופות עליהן הן חלות. השנים בסוגרים מתייחסות לשנות השירות עליהן ניתנת המדליה. |  |
מוחמד-ג'וואד באהונר

מוחמד-ג'וואד באהונר (בפרסית: محمدجواد باهنر; 5 בספטמבר 1933 – 30 באוגוסט 1981) היה פוליטיקאי איראני שכיהן כראש ממשלת איראן בין 4 באוגוסט 1981 ל-30 באוגוסט 1981. קודם לכן כיהן כשר התרבות וההדרכה האסלאמית תחת ממשלתו של מוחמד עלי רג'אי, והיה בתפקיד זה ממרץ 1981 עד אוגוסט 1981, אז נרצח על ידי המוג'אהדין ח'לק. באותו פיגוע התנקשו גם בחייהם של הנשיא מוחמד עלי רג'אי ושרים אחרים בממשלתו.
בהונאר היה ממייסדי מפלגת הרפובליקה האסלאמית ואף היה חבר במועצת המומחים האיראנית.
ביוגרפיה

ג'וואד בהונאר נולד ב-1933 בכרמאן שבמדינה האימפריאלית של איראן. אביו היה סוחר פשוט שהחזיק בחנות בכרמאן. לג'וואד בהונאר היה אח בכור וחמישה אחים צעירים ממנו.
ב-1953 הוא נסע לסמינר שבקום ושם השתתף בשיעור של רוחאללה ח'ומייני, שלימים יהפוך למנהיג העליון של איראן. בהונאר סיים תואר דוקטורט באוניברסיטת טהראן ואף היה חבר בסגל של האוניברסיטה. במסגרת עבודתו שם העביר שיעורי דת ותאולוגיה אסלאמית.
בהונאר היה ממתנגדי השאה מוחמד רזא שאה פהלווי ואף הפגין נגדו כמה פעמים. בעקבות פעילות זו הוא נכלא לראשונה ב-1963, מכיוון שלקח חלק במחאה נגד המהפכה הלבנה אותה קידם השאה פהלווי. הוא שוחרר מיד לאחר מכן, אך תוך שנה נכלא בשנית. ב-1975 נכלא בפעם השלישית.
לאחר שחרורו ב-1975 חדל באהונר לעסוק באקטיביזם עד המהפכה האיראנית שבעקבותיה יצא השאה לגלות בינתיים, ובמקומו עלה לשלטון ח'ומייני, שהפך תוך זמן קצר למנהיג העליון של איראן. בהונאר היה בינתיים חלק מהצוות שאכלס את המשרד לתרבות והכוונה אסלאמית. עם הזמן הועלה לתפקידי צמרת וכבר ב-1981 היה אחראי על הצנזורה באיראן, שבמסגרתה צונזר כל כלי תקשורת שלא אושר על ידי צוות מנהיגים מוסלמים. מלבד זאת, בהונאר "טיהר" כל השפעה של גורמים חילוניים באוניברסיטאות איראניות. יחד עם מוחמד עלי רג'אי טיהרו השניים את האוניברסיטאות האיראניות לא רק מהשפעות של גורמים חילוניים אלא מהשפעות אמריקניות ואירופיות.
באהונר היה ממקימי מפלגת הרפובליקה האסלאמית, יחד עם מוחמד בהשתי, ועלי ח'אמנאי.
לאחר ההתנקשות במוחמד בהשתי, שהתרחשה ב-28 ביוני 1981, מונה בהונאר למזכיר הכללי של מפלגת הרפובליקה האסלאמית. הוא כיהן כשר התרבות וההדרכה האסלאמית וזאת עם בחירתו של מוחמד עלי רג'אי לנשיאה השני של איראן, ב־5 באוגוסט 1981. עלי רג'אי בחר בבהונאר לכהן כראש ממשלתו.
בהונאר נרצח ביחד עם רג'אי וחברים נוספים במפלגה הרפובליקנית האסלאמית. הפיגוע התרחש לאחר שהארגון המחתרתי מוג'אהדין ח'לק הטמין מטעני חבלה במשרדי המפלגה שבטהראן. הפיצוץ ב-30 באוגוסט 1981 גרם לרציחתם של כל יושבי המשרדים, בהם בהונאר.
מוחיטו

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  רום לבן, קוביית קרח, פלח לימון, עלה נענע, כוס קולינס, עלה נענע, מי סודה, סוכר, מיץ ליים, ליים 
 כוס:   כוס הייבול
 קישוט:  גבעול נענע, פרוסת ליים
 
מוחיטו (בספרדית: Mojito) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מרום בהיר, קרח, ליים, נענע וסוכר חום.
לפי המתכון הרשמי, יש לערבב 6 גבעולי נענע, 20 מ"ל מיץ ליים סחוט ו-2 כפיות סוכר בכוס הייבול, להוסיף מעט סודה ולמלא את הכוס בקוביות קרח. אחר כך יש להוסיף 45 מ"ל רום לבן, לסגור עם סודה, לערבב בעדינות ולקשט בנענע ובפרוסת ליים.
מקור

מוחיטו הוא קוקטייל קובני קלאסי. למוחיטו יש גרסה קדומה מן המאה ה-16 במשקה הנקרא אל דראקו שהוכן לכבודו של פרנסיס דרייק ממשקה שנקרא אטפיה שהוא גלגולו הקודם של הרום של ימינו.
ראו גם

קאיפיריניה
הערות שוליים

↑  MOJITO | International Bartenders Association, איגוד הברמנים הבינלאומי
| קוקטיילים רשמיים של איגוד הברמנים הבין-לאומי (IBA) |
| --- | --- | --- |
| בלתי נשכחים   The Unforgettables | אלכסנדר •  אמריקנו • אנג'ל פייס • אוויאיישן • בין הסדינים • בולברדייה • ברנדי קרסטה • קזינו • קלווור קלאב • דאקירי • דרי מרטיני • ג'ין פיז • האנקי פאנקי • ג'ון קולינס • מילה אחרונה • מנהטן • מרטינז • מארי פיקארד • בלוטת הקופים • נגרוני • אולד פאשנד • פארדייז • פלאנטרס פאנץ'  • פורטו פליפ • ראמוס פיז • ראסטי נייל • סזראק • סיידקאר • סטינגר • טוקסידו • Vieux Carré •  ויסקי סאוור • וייט ליידי |  |
| קלאסיקות עכשוויות   Contemporary Classics | בליני • רוסי שחור (רוסי לבן) • בלאדי מרי • קאיפיריניה • קוקטייל שמפניה • קורפס רוויוור 2 • קוסמופוליטן • קובה ליברה • פרנץ' 75 • פרנץ' קונקשן • גולדן דרים • גראסהופר • המינגוויי ספיישל • צוואר סוס • אייריש קופי • קיר • לונג איילנד אייסד טי • מאי תאי • מרגריטה • מימוזה • מינט ג'ולפ • מוחיטו • מוסקו מיול • פינה קולדה • פיסקו סאוור • סי בריז • סקס על החוף • סינגפור סלינג • טקילה סאן רייז • וספר •  זומבי |  |
| משקאות עידן חדש   New Era Drinks | ברקודה • ברכי דבורה • ברמבל • קנהנצ'ארה • דארק אנ סטורמי • אספרסו מרטיני • פרננדיטו • פרנץ' מרטיני •  לא חוקי • למון דרופ מרטיני •  עירום ומפורסם  • ניו יורק סאוור • אולד קובן  •  פלומה • מטוס נייר • פניצילין • ראשן ספרינג פאנץ' • סולת'סייד • ספייסי פיפטי • שפריץ • ספרינג באסטרד • טיפררי • טומיס מרגריטה • טרינידד סאוור • VE.N.TO • ציפור צהובה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאל וילף

אין תמונה חופשית
מיכאל וילְף (1937 - 1 בספטמבר 1997) היה סופר, מבקר ספרות וביבליוגרף ישראלי, ספרן אקדמי במקצועו.
ביוגרפיה

מיכאל וילף נולד ב-1937 בפולין.
ב-1957 עלה לישראל. הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים לספרות עברית ומקרא, וב-1967 סיים בה לימודי ספרנות.
סיפורו הראשון נדפס בכתב העת הספרותי "גזית" בשנת תשל"ב. מאז פרסם סיפורים ומאמרי ביקורת בכתבי עת ובמוספים לספרות.
מיכאל וילף נישא בשנת 1968 והיה אב לשני ילדים.
נפטר בשנת 1997.
ספריו

מיכאל וילף (אסף וערך), הסיפורת העברית ההיסטורית: ביבליוגרפיה, חיפה: מפעל השכפול שליד אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת חיפה, תשכ"ח. ("ביבליוגרפיה מוערת הכוללת רומנים וסיפורים היסטוריים מקוריים שיצאו לאור בספר ממאפו עד שנת תשכ"ו–כ"ז")
מיכאל וילף (אסף וערך), המחזאות הישראלית המקורית: תש"ח–תשכ"ח: ביבליוגרפיה ליובלה ה-20 של מדינת ישראל, חיפה: פאר אופסט, תשל"ב.
מחאג' עד נוודים: מיתוס ומציאות בסיפור העברי המודרני: רשימות ביקורת, חיפה: אוניברסיטת חיפה, תשל"ה.
יצירה מקורית:
השריפה באלכסנדריה: סיפורים ומחזות, תל אביב: אל"ף, תשל"ג.
צור עיר של אניות: שירים, תל אביב: אל"ף, תשל"ד 1974. (שירים על נושאים היסטוריים, וכן תרגומים משירת יאן קוחנובסקי ואדם מיצקביץ')
האשה בשרב: סיפורים, תל אביב: טרקלין ליד עקד, תשל"ה.
מעשה באשת השוחט: סיפורים, תל אביב: אופיר, תשנ"ב 1992.
הערות שוליים

↑  רשימת המוסמכים של תלמידי האוניברסיטה בירושלים: תעודות לגומרי בית-הספר לספרנות, דבר, טור 3, 13 ביולי 1967.
↑  אל"ף., ספרים חדשים: עיון ראשון | שירים היסטוריים, מעריב, טור 2, 1 במרץ 1974.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309436105171  ISNI: 0000 0000 6695 6479  LCCN: no92020713  VIAF: 6959860   WorldCat (עם VIAF): 6959860 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוטסוהירו וטאנבה

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1918 
 פטירה:  1 באפריל 2003 (בגיל 85) 
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 השכלה:  אוניברסיטת ואסדה 
 השתייכות:  הצבא היפני הקיסרי 
 דרגה:  סרג'נט (דרגה) 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
מוטסוהירו וטאנבה (ביפנית: 渡邊 睦裕;‏ 18 בינואר 1918 – 1 באפריל 2003), הידוע בכינויו "הציפור" שניתן לו על ידי אסיריו, היה קורפורל (שווה ערך לרב"ט) בצבא היפני הקיסרי ששירת במחנות השבויים באומורי (אנ'), נאואצו (אנ'), ניאיגטה ומיטסושימה (אנ'). לאחר תבוסת יפן, ארצות הברית החשיבה את מוטסוהירו לפושע מלחמה בגין עינויי אסירים, אך הוא התחמק ממעצר ולעולם לא נתן את הדין על מעשיו. מוטסוהירו נודע לשימצה עקב אכזריותו, והתפרסם בעיקר בגלל עדותו של האצן האולימפי לואי זמפריני שמספר את סיפורו בספר, שאחר כך תורגם לסרט, "לא נשבר".
הערות שוליים

↑  Finally, The Ordeal Is Over, www.cbsnews.com (באנגלית)
↑  Movie Sneaks: Japanese rock singer Miyavi makes debut in 'Unbroken', Los Angeles Times, ‏2014-10-31 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w687378b
מוקדמות מונדיאל 1982 - אפריקה

109 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1982, והתחרו על 24 מקומות בטורניר הגמר, שהיו עלייה מ-16 מקומות במונדיאלים הקודמים. ספרד, המארחת, וארגנטינה, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית, והותירו 22 מקומות לנבחרות האחרות.
לאפריקה (CAF)‏ הוקצו 2 מקומות, עליהם התחרו 29 נבחרות.
מהלך המוקדמות

29 נבחרות מאפריקה נרשמו למוקדמות המונדיאל, אך פיפ"א דחתה את בקשתה של הרפובליקה המרכז אפריקאית כיוון שזו לא שילמה את אגרת הרישום. הנבחרות התמודדו על 2 מקומות במונדיאל, והמשחקים התנהלו בארבעה סבבים:
סיבוב ראשון: ארבע נבחרות (סודאן, ליבריה, טוגו וזימבבואה) העפילו אוטומטית לסיבוב השני. 24 הנבחרות הנותרות חולקו לזוגות, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. המנצחת בסיכום שני המשחקים העפילה לסיבוב השני. בסיבוב זה היו אמורים להיערך מפגשים בין מצרים לגאנה ובין מדגסקר לאוגנדה, אך מצרים ומדגסקר העפילו לסיבוב השני בעקבות פרישת יריבותיהן.
סיבוב שני וסיבוב שלישי: בכל אחד מהסבבים חולקו הנבחרות לזוגות, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. המנצחות התקדמו עד שנותרו 4 נבחרות. מצרים העפילה לסיבוב השלישי אוטומטית בעקבות פרישת לוב.
סיבוב הגמר: 4 הנבחרות חולקו לשני זוגות, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרות המנצחות בסיכום שני המשחקים העפילו למונדיאל.
מהלך המוקדמות > סיבוב שני

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בדצמבר 1980 |  אלג'יריה | 2 - 0 |  סודאן | קונסטנטין, אלג'יריה |
| 12 בדצמבר 1980 |  |  |  | קונסטנטין, אלג'יריה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 בדצמבר 1980 |  סודאן | 1 - 1 |  אלג'יריה | ח'רטום, סודאן |
| 28 בדצמבר 1980 |  |  |  | ח'רטום, סודאן |
אלג'יריה העפילה לסיבוב השלישי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בדצמבר 1980 |  ניז'ר | 0 - 1 |  טוגו | ניאמיי, ניז'ר |
| 14 בדצמבר 1980 |  |  |  | ניאמיי, ניז'ר |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 בדצמבר 1980 |  טוגו | 1 - 2 |  ניז'ר | לומה, טוגו |
| 28 בדצמבר 1980 |  |  |  | לומה, טוגו |
ניז'ר העפילה לסיבוב השלישי בזכות יתרון שערי חוץ.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 בדצמבר 1980 |  ליבריה | 0 - 0 |  גינאה | מונרוביה, ליבריה |
| 7 בדצמבר 1980 |  |  |  | מונרוביה, ליבריה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 בדצמבר 1980 |  גינאה | 1 - 0 |  ליבריה | קונאקרי, גינאה |
| 21 בדצמבר 1980 |  |  |  | קונאקרי, גינאה |
גינאה העפילה לסיבוב השלישי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 באוקטובר 1980 |  קמרון | 2 - 0 |  זימבבואה | דואלה, קמרון |
| 12 באוקטובר 1980 |  |  |  | דואלה, קמרון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בנובמבר 1980 |  זימבבואה | 1 - 0 |  קמרון | הארארה, זימבבואה |
| 16 בנובמבר 1980 |  |  |  | הארארה, זימבבואה |
קמרון העפילה לסיבוב השלישי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בנובמבר 1980 |  מרוקו | 2 - 0 |  זמביה | פאס, מרוקו |
| 16 בנובמבר 1980 |  |  |  | פאס, מרוקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 בנובמבר 1980 |  זמביה | 2 - 0 |  מרוקו | לוסקה, זמביה |
| 30 בנובמבר 1980 |  |  |  | לוסקה, זמביה |
מרוקו העפילה לסיבוב השלישי לאחר ניצחון 5 - 4 בדו-קרב פנדלים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 בדצמבר 1980 |  ניגריה | 1 - 1 |  טנזניה | לאגוס, ניגריה |
| 6 בדצמבר 1980 |  |  |  | לאגוס, ניגריה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 בדצמבר 1980 |  טנזניה | 0 - 2 |  ניגריה | דאר א-סלאם, טנזניה |
| 20 בדצמבר 1980 |  |  |  | דאר א-סלאם, טנזניה |
ניגריה העפילה לסיבוב השלישי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בנובמבר 1980 |  מדגסקר | 1 - 1 |  זאיר | אנטננריבו, מדגסקר |
| 16 בנובמבר 1980 |  |  |  | אנטננריבו, מדגסקר |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 בדצמבר 1980 |  זאיר | 3 - 2 |  מדגסקר | קינשאסה, זאיר |
| 21 בדצמבר 1980 |  |  |  | קינשאסה, זאיר |
זאיר העפילה לסיבוב השלישי.
מהלך המוקדמות > סיבוב שלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 במאי 1981 |  אלג'יריה | 4 - 0 |  ניז'ר | קונסטנטין, אלג'יריה |
| 1 במאי 1981 |  |  |  | קונסטנטין, אלג'יריה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 במאי 1981 |  ניז'ר | 1 - 0 |  אלג'יריה | ניאמיי, ניז'ר |
| 31 במאי 1981 |  |  |  | ניאמיי, ניז'ר |
אלג'יריה העפילה לסיבוב הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 באפריל 1981 |  גינאה | 1 - 1 |  ניגריה | קונאקרי, גינאה |
| 12 באפריל 1981 |  |  |  | קונאקרי, גינאה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 באפריל 1981 |  ניגריה | 1 - 0 |  גינאה | לאגוס, ניגריה |
| 15 באפריל 1981 |  |  |  | לאגוס, ניגריה |
ניגריה העפילה לסיבוב הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 באפריל 1981 |  מרוקו | 1 - 0 |  מצרים | קזבלנקה, מרוקו |
| 26 באפריל 1981 |  |  |  | קזבלנקה, מרוקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 במאי 1981 |  מצרים | 0 - 0 |  מרוקו | קהיר, מצרים |
| 8 במאי 1981 |  |  |  | קהיר, מצרים |
מרוקו העפילה לסיבוב הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 באפריל 1981 |  זאיר | 1 - 0 |  קמרון | קינשאסה, זאיר |
| 12 באפריל 1981 |  |  |  | קינשאסה, זאיר |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 באפריל 1981 |  קמרון | 6 - 1 |  זאיר | יאונדה, קמרון |
| 26 באפריל 1981 |  |  |  | יאונדה, קמרון |
קמרון העפילה לסיבוב הגמר.
מהלך המוקדמות > סיבוב הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 באוקטובר 1981 |  ניגריה | 0 - 2 |  אלג'יריה | לאגוס, ניגריה |
| 10 באוקטובר 1981 |  |  |  | לאגוס, ניגריה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 באוקטובר 1981 |  אלג'יריה | 2 - 1 |  ניגריה | קונסטנטין, אלג'יריה |
| 30 באוקטובר 1981 |  |  |  | קונסטנטין, אלג'יריה |
אלג'יריה העפילה למונדיאל.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בנובמבר 1981 |  מרוקו | 0 - 2 |  קמרון | קניטרה, מרוקו |
| 15 בנובמבר 1981 |  |  |  | קניטרה, מרוקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 בנובמבר 1981 |  קמרון | 2 - 1 |  מרוקו | יאונדה, קמרון |
| 29 בנובמבר 1981 |  |  |  | יאונדה, קמרון |
קמרון העפילה למונדיאל.
מדליית ההגנה (1945-1940)

| --- | --- |

 ‏   ‏ 
 פרטים
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה בעלות הברית
 נוסד:  19 בספטמבר 1945
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  1028
 
מדליית ההגנה (בנורווגית: Deltagermedaljen 9. april 1940–8. mai 1945) הוא העיטור הניתן לחיילים ולאזרחים שנטלו חלק במאבק נגד פלישת גרמניה הנאצית לנורווגיה ובמהלך תקופת הכיבוש במלחמת העולם השנייה.
נכון ל-17 באפריל 2017 חולקו 1208 מדליות.
שינויים שחלו בקריטריונים לקבלת המדליה

המדליה מוענקת לחיילים, הן נורווגים והן מבעלות הברית, שנטלו חלק ו/או נפצעו במהלך מלחמת העולם השנייה. מקבל המדליה חייב להוכיח ש"לחם למען המולדת" בתקופת הכיבוש, כלומר לחם נגד משטרו הפרו-נאצי של "הבוגד מנורווגיה" והוורמאכט. בדרך-כלל מוכרת המדליה בשם "מדליית המשתתף במלחמה" (krigsdeltakermedaljen). המדליה ניתנת לכל מי שלחם בקרב על נורווגיה (בין אם כאזרח ובין כחייל) ולכן היא המדליה הנפוצה ביותר שניתנה על השתתפות במלחמת העולם השנייה.
חלוקת המדליה החלה בשנת 1945 והמשיכה להינתן במשך כל שנות החמישים. מאחר שהממשל הנורווגי לאחר המלחמה לא יכול היה לדעת מי השתתף באופן אקטיבי במלחמה, כל אדם שראה עצמו מתאים לקבל את המדליה יכול היה לפנות בבקשה רשמית לקבל אותה. דבר זה גרם לכך שרבים ביקשו את המדליה כדי להעלות את מעמדם החברתי. בהתחלה לא ניתנה המדליה לאנשי צי הסוחר (Handelsflåte), אך הדבר שונה בשנת 1979 עקב מחאת אנשי הצי שדרשו הכרה על גבורתם בתקופת המלחמה. הקריטריון שונה ונקבע שארבעה חודשי שירות בצי ההתנגדות הנורווגי (Nortraship; אנ') תזכה את הלוחם במדליה.
בשנת 1981 נוספו ספני חיל הים המלכותי הנורווגי (אנ') במהלך המלחמה כזכאים אף-הם לזכייה במדליה. בשנת 1985 החל מבצע רשמי של צבא נורווגיה לאיתור לוחמים ואזרחים שזכאים למדליה על פעילותם אך טרם קיבלו אותה.
חלוקת המדליה ממשיכה גם כיום. בשנת 2013 חולקו 17 מדליות, בשנת 2014 חולקו ארבע מדליות ובשנת 2015 חולקו 89 מדליות.
עיצוב

המדליה עשויה מארד. בצדה האחד מופיע סמל נורווגיה עם הכתובית "9 באפריל 1940 – 8 במאי 1945" (ומכאן שמה). בצדה השני מופיע דגל המלך, דגל נורווגיה האזרחי ודגל נורווגיה הצבאי והכתובית, הכתובה במעגל, היא "משתתף בקרב" (DELTAGER I KAMPEN).
האות יכול להכיל עיטור-ורד במרכזו במידה ומקבל המדליה המשיך את פעילות ההתנגדות לגרמניה הנאצית גם לאחר הפלישה ב-1940, בין אם בתוך נורווגיה ובין אם בחו"ל (תחת פיקוד הממשלה הגולה בלונדון).
קריטריונים

בהוראת מלך נורווגיה ב-9 בספטמבר 1945, משרד ההגנה הנורווגי גיבש את הקריטריונים הבאים לקבלת המדליה עבור כל מי שנלחם או נפצע במאבק בכיבוש הנאצי בנורווגיה:
אנשי צבא נורווגים ו/או לוחמי בעלות הברית שלחמו בקרב על נורווגיה ב-1940 למשך 5 ימים לפחות.
נכללים בכך גם אזרחים שביצעו או עבדו במסגרות שסייעו לצבא בקרבות של 1940, כולל עובדי הרכבת והטלגרף, למשך 5 ימים לפחות.
כל מי שלחם בצבא הנורווגי בחו"ל תחת פיקוד הממשלה הגולה בלונדון למשך 4 חודשים לפחות, וכן למי שהשתתף בשחרור נורווגיה ושירת פחות מ-4 חודשים.
אנשים שלחמו בפינמרק (צפון נורווגיה) בחורף 1944-1945 למשך חודש אחד לפחות.
אנשי בעלות הברית שלחמו למען שחרור נורווגיה למשל לפחות חודש אחד.
אנשי המחתרת הנורווגית ששירתו לפני ה-8 במאי 1945 למשך 4 חודשים לפחות.
אנשי צי הסוחר הנורווגי ששירתו לפני ה-8 במאי 1945 למשך 4 חודשים לפחות.
בנוסף על מקבל המדליה להראות ש"הראה רצון-לאומי טוב" בתקופת הכיבוש. זאת ועוד, כל מי שעומד הן בקריטריון הקרב של 1940 והן בקריטריון המאבק בתוך נורווגיה או מחוץ לה בין 1940-1945 זכאי לעיטור-ורד על האות.
עיטור זה לא יוענק למי ששירת בצי הסוחר מחוץ לנורווגיה.
ראו גם

נורווגיה במלחמת העולם השנייה
המחתרת הנורווגית
הערות שוליים

↑  רשימת כל האנשים שקיבלו את המדליה (בנורווגית)
↑  במקור: "må ha vist god nasjonal holdning"; מילולית: "הראה רצון-לאומי טוב".