stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שארל ג'ושיה שפלן
הערות שוליים

↑  Morant, Valerie E. (October 1989). "Charles Joshua Chaplin: An Anglo-French Artist, 1825–1891". Gazette des Beaux-Arts. 114.
1 2 3  Germond, Adeline. "Charles J. Chaplin". Avant Propos
1 2  "Oxford Grove Art: Charles Joshua Chaplin". Answers.
↑  Ankele, Daniel; Ankele, Denise (2011). "Chapter: Biography". Charles Joshua Chaplin, Academic Paintings ebook. Amazon.
↑  "Nineteenth–Century French Realism". The Metropolitan Museum of Art. Retrieved 17 April 2014.
↑  "Realist movement (Glossary)". National Gallery
↑  "Charles Joshua Chaplin (1825-1891)". Master Paintings Index. Archived from the original on 4 March 2016.
1 2  "Charles Chaplin (1825-1891)". Gallery AJ.
↑  Henry, Samuel (14 August 2006). "Paris To Rebuild Lost Tuileries Palace". New York Sun.
↑  "Paintings in Museums and Public Art Galleries Worldwide". Art Encyclopedia.
↑  "Bid high for Chaplin picture, but it wasn't by Charlie" (PDF). The New York Times. 6 June 1922
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810669807505606  BnF: cb14958774q (data)  GND: 117651311  ISNI: 0000 0000 6663 3100  KulturNav: 71c7ca26-57ee-456f-812c-873e8df692d5  LCCN: nr90019230  RKD: 16365  SNAC: w6dv5h08  SUDOC: 111185203  ULAN: 500003178  VIAF: 61818101   WorldCat (עם VIAF): 61818101 
רגע של שקט
קן הציפור
צעירה בשמלת נשף
נמייה ננסית אתיופית

| נמייה ננסית אתיופית |
| --- | --- |
 נמייה ננסית אתיופית
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: נמייתיים
סוג:: נמייה ננסית
מין:: נמייה ננסית אתיופית
שם מדעי
 Helogale hirtula ‏תומאס, 1904
תחום תפוצה


נמייה ננסית אתיופית או נמייה ננסית מדברית (שם מדעי: Helogale hirtula) היא מין של נמייה קטנה ביותר ממשפחת הנמייתיים והיא הנמייה השנייה בקוטנה במשפחה לאחר קרובת משפחתה נמייה ננסית מצויה. היא חיה בטבע באזורים תת-מדבריים במזרח אפריקה, בעיקר באזור אתיופיה, קניה וסומליה.
מאפיינים

נמייה זו מזכירה מאוד את קרובת משפחתה הקטנה יותר וכמוה היא בעלת ראש מחודד עם אף מוארך ואוזניים קטנות, זנב ארוך יחסית ורגליים קצרות עם טפרים חדים. היא בערך באותם ממדים כמו קרובתה: אורכה 20–27 סנטימטרים ומשקלה 200–350 גרם. היא אדמדמה עד חומה והיא חיה רוב זמנה במחילות קרקעיות או מתחת לגזעי עצים.
כמו קרובתה היא חיה בלהקות קטנות השומרות מסכנות. הנמייה היא ציידת שאוכלת יצורים קטנים כמו זוחלים, צפרדעים, עכבישים וחרקים. היא אוכלת גם פירות.
בשל מצב שימורה לא נשקפת לה סכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  נמייה ננסית אתיופית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| נמייתיים |
| --- | --- | --- |
| נמיית מרש (סוג ומין יחיד) | נמיית מרש |      |
| נמייה עבת-זנב | נמייה עבת-זנב • נמיית ג'קסון • נמייה שחורת-כפות |      |
| קוסימן | קוסימן אלכסנדר • קוסימן אנגולי • קוסימן מצוי • קוסימן שטוח-ראש |      |
| נמייה צהובה (סוג ומין יחיד) | נמייה צהובה |      |
| דולוגל הסוואנה (סוג ומין יחיד) | דולוגל הסוואנה |      |
| נמייה דקה | נמייה דקה אנגולית • נמייה דקה סומאלית • נמייה דקה אפורה • נמייה דקה שחורת-זנב |      |
| נמייה ננסית | נמייה ננסית אתיופית • נמייה ננסית מצויה |      |
| נמייה | נמייה קצרת-זנב • נמייה הודית אפורה • נמייה הודית חומה • נמייה מצויה • נמייה אסייתית קטנה • נמייה הודית קטנה • נמיית הצווארון • נמיית רודי • נמייה מפוספסת-צוואר • נמיית הסרטנים |      |
| נמייה לבנת-זנב (סוג ומין יחיד) | נמייה לבנת-זנב |      |
| נמייה ליבראית (סוג ומין יחיד) | נמייה ליבראית |      |
| נמייה ארוכת-אף (סוג ומין יחיד) | נמייה ארוכת-אף |  |
| נמייה מפוספסת | נמייה מפוספסת גמביאנית • נמייה מפוספסת מצויה |  |
| נמיית סלווס (סוג ומין יחיד) | נמיית סלווס |  |
| נמיית מלר (סוג ומין יחיד) | נמיית מלר |  |
| סוריקטה (סוג ומין יחיד) | סוריקטה |  |
קתדרלת סואסון

| --- | --- |

קתדרלת סואסון
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 על שם:  Gervasius and Protasius 
 מיקום:  סואסון
 מדינה:  צרפת צרפת
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1177–1479 (כ־302 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־12 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  66 מטר
 קואורדינטות:  49°22′51″N 3°19′31″E﻿ / ﻿49.3808°N 3.3252°E﻿ / 49.3808; 3.3252
 he
 
תוכנית קתדרלת סואסון
קתדרלת ז'רווה ופרוטה הקדושים מסואסון (בצרפתית: Cathédrale Saint-Gervais-et-Saint-Protais de Soissons) היא קתדרלה קתולית בסואסון שבצרפת. בנייתה החלה ב-1195 ונמשכה עד סוף המאה ה-13, והיא בנויה בסגנון גותי. הכנסייה קרויה על שמם של גרוואסיוס ופרוטאסיוס(אנ'), תאומים שמתו כמרטירים, והיו בעצמם בניהם של שני מרטירים.
המגדל היחיד של הקתדרלה נבנה באמצע המאה ה-13 והוא חיקוי למגדלים של קתדרלת נוטרדאם דה פארי, והוא בגובה דומה (66 מטר). המגדל שוחזר אחרי שהוא וחלק מהספינה הראשית ניזוקו קשות במלחמת העולם הראשונה. מגדל תואם בצד הצפוני של החזית המערבית היה בתכנון המקורי אך מעולם לא נבנה.
בית הרוחב (טרנספט) הדרומי הוא החלק המוקדם ביותר של המבנה ומסתיים באפסיס. בניגוד לשאר המבנה הוא מחולק ל-4 אזורי קיר (במקום 3).
בית המקהלה, האפסיס והספינה הראשית נבנו תוך מודעות לבנייתה של קתדרלת שארטר (יצירת מופת של High Gothic) והאדריכל של סואסון ניסה לעדן את אדריכלותה. זאת הוא עשה על ידי עמודים צרים יותר, קירות דקים יותר וצלעות סדירות יותר. הגובה הפנימי של קמרונות המבנה הוא כ-30 מטר (כ-7 מטר נמוכים מאלה של שארטר), ובגלל שהקתדרלה לא גדולה כמו הקתדרלות של שארטר, ריימס ואמיין, נוטים להשמיט אותה מרשימת היצירות הקנוניות של תקופת הגותיקה בעיצומה.
בית המקהלה כולל חלונות ויטראז' מהמאה ה-13 ושטיח קיר מהמאה ה-15 שמתאר את חיי הקדושים ז'רביסיוס ופרוטאסיוס, הקדושים הפטרונים של הקתדרלה. בבית הרוחב הצפוני תלויה היצירה "הערצת רובן את הרועים" ביחד עם ציור מאת פיליפ דה שמפיין.
מוריס דורופלה (Maurice Duruflé) הלחין בשנת 1962 יצירה לעוגב, "Fugue sur Le carillon des heures de la Cathédrale de Soissons" op. 12 המוקדשת לקתדרלת סואסון.
החזית המערבית
האפסיס
העוגב וחלון הרוזטה
הספינה הראשית
לקריאה נוספת

כריסטופר וילסון, The Gothic Cathedral - Architecture of the Great Church, עמ' 100–102.
המשפט העברי - תולדותיו, מקורותיו, עקרונותיו

| --- | --- |
כריכת הספר הקדמית
כריכת הספר הקדמית
 מידע כללי
 מאת:  מנחם אלון
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית, רוסית
 הוצאה
 הוצאה:  מאגנס
 מספר עמודים:  2134 (מהדורת 1998)
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9652236829
 הספרייה הלאומית:  001757047, 001186016, 001183168, 001208589, 001186018, 001071574
המשפט העברי: תולדותיו, מקורותיו, עקרונותיו הוא חיבור בן שלושה כרכים מאת השופט פרופ' מנחם אלון (המשנה ה-11 לנשיא בית המשפט העליון), הנחשב לאחד מספרי היסוד בנושא המשפט העברי.
מהדורות ותרגומים

המהדורה הראשונה של הספר ראתה אור בהוצאת מאגנס ב-1973, בעת כהונתו של אלון כראש הקתדרה למשפט עברי באוניברסיטה העברית בירושלים. מהדורה שנייה של הספר התפרסמה ב-1978. מהדורה שלישית ומורחבת ראתה אור ב-1998 ונתווסף לה חלק רביעי העוסק במשפט העברי במדינת ישראל.
ב-1993 הופיע בהוצאת Jewish Publication Society (אנ') התרגום האנגלי של הספר בארבעה כרכים תחת השם "Jewish law: history, sources, principles" (מתרגמים: ברנרד אורבך ומלווין סייקס) וב-1994 זכה הספר בתרגומו האנגלי בפרס הספר היהודי הלאומי. הספר משמש לא פעם בחוות דעת משפטיות בארצות הברית.
ב-1989 פורסם הספר בתרגום לרוסית (מתרגם: אברהם יהושע אלינסון).
תוכן הספר וחשיבותו

הספר פורס את תולדותיו ועקרונותיו של המשפט העברי החל מן המקרא, המשנה והתלמוד דרך ספרות השו"ת ועד הצורה בה נקלט המשפט העברי במערכת המשפטית הכללית של מדינת ישראל. אלון דן במקורות העבריים תוך הקבלה לדיסציפלינה המקובלת של תורת המשפטים הכללית. מלבד הוראת והצגת המשפט העברי משמש הספר ככלי בנושאי הלכה, תלמוד, היסטוריה של עם ישראל ומחשבת ישראל. עם צאתו לאור התקבל הספר בהערכה, השופט חיים כהן כתב בביקורת שפרסם:
בחיי המשפט העברי - והם חיי שלושת אלפים שנה - אירע מאורע גדול עם יציאת ספרו המונומנטלי של מנחם אלון לאור.
על חשיבותו ארוכת הטווח של הספר כתב פרופ'  שמואל שילה:
הרוצה להכיר את המשפט העברי בכללו לתקופותיו השונות, או להתעמק ביסוד זה או אחר של השיטה המשפטית של עם ישראל, אחת דרכו - לפנות אל ספרו המונומנטלי של פרופסור אלון: המשפט העברי: תולדותיו, מקורותיו ועקרונותיו'. זהו ספר יסוד שאין לו אח ורע בספרות המשפטית הישראלית ובספרות של מדעי היהדות. היקפו המרשים, לשונו הבהירה והדיונים והניתוחים המצוינים שבו, מבטיחים את מקומו כספר בסיסי ויסודי, שליחו לא ינום שנים רבות. בעוד כמה עשרות שנים, כאשר משפטנים יחדלו לקרוא את פסקי־הדין הנכתבים בימינו, עדיין יימצא 'המשפט  העברי' במקום של כבוד על  מדפי הספרים, ואבק לא יערם על כרכיו.
לקריאה נוספת

חיים כהן, על המשפט העברי בחיינו (ביקורת על הספר 'המשפט העברי' למנחם אלון), בתוך הספר: להיות יהודי, (ערכה: רות גביזון), הוצאת דביר, 2006
בן ציון אליאש, מנחם אלון - המשפט העברי, תולדותיו, מקורותיו, עקרונותיו, עיוני משפט, ד, 1975
משה שמיר, המשפט - כיסוד עולם (ביקורת על הספר 'המשפט העברי' למנחם אלון), מעריב, 15 בפברואר 1974
הערות שוליים

↑  הדו"ח השנתי (2006) של המכון לתכנון מדיניות העם היהודי.
אינגוואר קמפראד

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1926 Pjätteryd, שוודיה 
 פטירה:  27 בינואר 2018 (בגיל 91) Liatorp, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 מקום מגורים:  Epalinges 
 מפלגה:  New Swedish Movement 
 השקפה דתית:  נצרות 
 בן או בת זוג:  Kerstin Wadling (1950–1960)  Margaretha Stennert (1963–2011) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס הכלכלה העולמית (2007)  הפרס השוודי הבינלאומי השנתי  עיטור הידידות (רוסיה)  אביר דרגה 1 במסדר ואסה  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לונד 
 חתימה:   
 
אינגוואר קמפראד מרצה בפני קבוצת סטודנטים בשוודיה
פיודור אינגוואר קמפראד (בשוודית: Feodor Ingvar Kamprad;‏ 30 במרץ 1926 – 27 בינואר 2018) היה יזם שוודי, שהקים את רשת הרהיטים איקאה. לפי מגזין פורבס, בשנת 2009 הוא היה האיש החמישי בעושרו בעולם, כשאומדן סך נכסיו עמד על 72 מיליארד דולר.
חיים מוקדמים ומשפחה

קמפראד נולד בחווה בחבל סמולנד שבדרום שוודיה, לפיאודור קמפרד (1893–1984) ולברטה לינה מתילדה נילסון (1901–1956). אמו הייתה ממוצא שוודי, בעוד אביו נולד בגרמניה והגיע לשוודיה בגיל שנה עם הוריו. סבו מצד אביו של קמפרד, אחים ארדמן קמפרד, היה במקור מארץ אלטנבורגר בתורינגיה, וסבתו מצד אביו פרנציסקה ("פאני") גלץ נולדה בראדוניץ (ראדוניצה) בבוהמיה באוסטריה-הונגריה דאז ; הם עזבו את גרמניה לשוודיה ב-1896.
שם המשפחה קמפרד הוא גרסה של "קאמראד" ("חבר") ומתוארך למאה ה-14; במאה ה-19 הפכה משפחת קמפרד לבעלי אחוזות עשירות בתורינגיה. אמו של אחים קמפרד הייתה קרובת משפחה רחוקה של פאול פון הינדנבורג. אחים היה בנו הצעיר של בעל אחוזה וקנה את החווה Elmtaryd (כיום סטנדרטית אלמטאריד) ליד הכפר הקטן Agunnaryd (כיום חלק מעיריית ליונגבי) במחוז Småland; עם 449 דונם (1,110 דונם) של אדמה זו הייתה החווה הגדולה ביותר באזור. הוא התאבד כמה שנים לאחר שנולד פרנס פיאודור, והשאיר את החווה לפרנציסקה ועם הזמן לפרנץ פיאודור. אינגוואר קמפרד התגורר בחווה עם הוריו, אחותו וסבתו מגיל 6.
קמפרד ביקר בעיר האבות של משפחתו בתורינגיה ושמר על קשר עם קרובי משפחה שם.
קריירה

קמפראד החל לפתח חוש עסקי כילד צעיר. הוא החל למכור גפרורים בגיל חמש. כשהיה בן שבע החל לנסוע רחוק יותר על אופניו כדי למכור חפצים לשכניו. הוא גילה שהוא יכול לקנות גפרורים בכמות גדולה בזול מאוד בסטוקהולם, למכור אותם בנפרד במחיר נמוך, ועדיין להרוויח טוב. מגפרורים הוא התרחב למכירת דגים, קישוטים לחג המולד, זרעים, ומאוחר יותר עפרונות ועטים כדוריים. כאשר קמפרד היה בן 17, אביו נתן לו פרס כספי על כך שהצליח בלימודיו.
אינגוואר למד במכון המסחרי של גטבורג, כיום חלק מהגימנסיה Hvitfeldtska, מ-1943 עד 1945.
בשנת 1943, כשהיה בן 17, הקים קמפרד את איקאה ליד שולחן המטבח של דודו ארנסט. בשנת 1948 גיוון קמפרד את תיק העבודות שלו והוסיף רהיטים למכירה. העסק שלו התבסס בעיקר על הזמנות בדואר. ראשי התיבות איקאה מורכבים מראשי התיבות של שמו (I ngvar K amprad) בתוספת אלו של "אלמטאריד", החווה המשפחתית שבה נולד, והכפר הסמוך "אגונאריד" שבו גדל.
ביוני 2013, קמפרד התפטר מהדירקטוריון של Inter IKEA Holding SA ובנו הצעיר מתיאס קמפרד החליף את פר לודוויגסון כיו"ר חברת האחזקות. בעקבות החלטתו לפרוש מתפקידו, הסביר המייסד אז בן 87, "אני רואה בזה זמן טוב עבורי לעזוב את מועצת המנהלים של קבוצת אינטר איקאה. בכך אנחנו גם עושים צעד נוסף בשינוי הדורות שנמשך כבר כמה שנים". מתיאס ושני אחיו הגדולים, שיש להם גם תפקידי מנהיגות באיקאה, עובדים על החזון הכללי והאסטרטגיה ארוכת הטווח של התאגיד.
שווי נטו וקרן Stichting INGKA

קרן Stichting INGKA הרשומה בהולנד נקראת על שם Ingvar Kamprad (ראשי תיבות, ING + KA) המחזיקה ב-INGKA Holding, חברת האם של כל חנויות איקאה. במאי 2006 דווח על קרן הצדקה על ידי האקונומיסט כארגון הצדקה העשיר בעולם, אולם קרן ביל ומלינדה גייטס הפכה מאז לגדולה יותר. למרות החזון הגדול שלה, המטרה העיקרית שלה היא מס חברות - מזעור והגנה נגד השתלטות, עבור איקאה. קמפרד היה יו"ר הקרן.
לפי מאמר בשבועון העסקים השוודי Veckans Affärer ב-2004, קמפרד היה אחד האנשים העשירים בעולם. דוח זה התבסס על ההנחה שהוא הבעלים של החברה כולה, גישה שגם איקאה וגם משפחת קמפרד דחו. קמפרד שמר על בעלות ישירה מועטה בחברה, לאחר שהעביר את האינטרס שלו לקרן Stichting INGKA ו-INGKA Holding כחלק מתוכנית הגנת מס מורכבת שמותירה את מידת השליטה בפועל שלו מעורפלת. בשנת 2017 ג'ספר ברודין שהיה העוזר האישי של קמפראז מונה למנכ"ל INGKA.
במרץ 2010, מגזין פורבס העריך את הונו של קמפרד ב-23 מיליארד דולר, מה שהפך אותו לאדם האחד-עשר בעושרו בעולם. שנה לאחר מכן, הוא ירד למקום ה-162 לאחר שעורכי דינו הפיקו מסמכים המוכיחים כי הקרן שהקים ועומדת בראשה בליכטנשטיין היא הבעלים של איקאה, וכי התקנון שלה אוסר עליו ועל משפחתו ליהנות מכספה. ביוני 2015, קמפרד היה רשום כאדם השמיני בעושרו בעולם במדד המיליארדרים של בלומברג, עם שווי נקי מוערך של 58.7 מיליארד דולר. פורבס דיווח שהשווי הנקי של קמפרד נכון למרץ 2015 היה 3.5 מיליארד דולר.
בניגוד לעשירים רבים המתרברבים בעושרם, קמפרד הקפיד להתחמק מלהראות את עושרו בפומבי.
סופר

למרות שהוא בדרך כלל אדם פרטי, קמפרד פרסם כמה יצירות בולטות. הוא פירט לראשונה את הפילוסופיות שלו על חסכנות ופשטות במניפסט שכותרתו A Testament of a Furniture Dealer בשנת 1976.
קמפרד עבד גם עם העיתונאי השוודי ברטיל טורקול על ספרו האוטוביוגרפי "Leading by Design: The IKEA Story". בספר קמפרד מתאר עוד את הפילוסופיות שלו ואת הניסיונות והניצחונות של הקמת איקאה.
מעורבות פשיסטית

בשנת 1994 התפרסמו מכתביו האישיים של הפשיסט והפרו-נאצי השוודי פר אנגדהל, וחשפו לאחר מותו כי קמפרד הצטרף לתנועה השוודית החדשה הפרו-פשיסטית של אנגדאל (Nysvenska Rörelsen) בשנת 1942, בגיל 16. קמפרד גייס כספים וגייס חברים עבור הקבוצה, לפחות עד ספטמבר 1945. לא ידוע מתי עזב הקבוצה, אבל הוא נשאר חבר של אנגדהל עד תחילת שנות ה-50.
במשך 9 שנים, עד גיל 25, היה בקשר עם תנועה בעלת גוון פשיסטי בהנהגת פר אנגדהל (Engdahl) הפרו-נאצי. אנגדהל גם נכח בחתונתו הראשונה של קמפראד בשנת 1950.
קמפרד הקדיש שני פרקים לתקופתו ב-Nysvenska Rörelsen בספרו האוטוביוגרפי "Leading by Design: The IKEA Story", ובמכתב משנת 1994 לעובדי איקאה, כינה את השתייכותו לארגון "הטעות הגדולה ביותר של חיי". קמפרד הסביר את עיסוקו בגיל העשרה בתנועה השוודית החדשה, כמושפע פוליטית מאביו וסבתו בסודטים - גרמניה.
בשנת 2011, העיתונאית אליזבת אוסברינק פרסמה ספר בשם "תוצרת שוודיה: איך השוודים לא כמעט כל כך שוויוניים, סובלניים, מסבירי פנים או נעימים כמו שהם היו רוצים (שמבקשים) לחשוב" (תרגום חופשי לעברית) (Made in Sweden: how the Swedes are not nearly so egalitarian, tolerant, hospitable or cozy as they would like to (have you) think), שבו היא חשפה שעד 1943, שירות הביטחון השוודי יצר תיק על קמפרד שכותרתו "נאצי", ושקמפרד אמר לה, במהלך ראיון ב-2010, ש"פר אנגדאל הוא איש גדול, ואני אשמור על כך כל עוד אני חי".
ריצ'רד אורנג' כתב ב"דיילי טלגרף", באוגוסט 2011, כי התיק משנת 1943 הוכיח לראשונה שקמפרד "היה חבר פעיל ב-Svensk Socialistisk Samling - יורש של מפלגת הפועלים השוודית הלאומית הסוציאליסטית - תוך ציון מספר החברות שלו: 4013. " הוא מצטט מכתבים שיירטו ממר קמפרד, אז בן 17, שבהם הוא מתלהב מגיוס חברים חדשים ואומר שהוא "לא מחמיץ שום הזדמנות לעבוד עבור התנועה". אורנג' הוסיף, "השירות החשאי הגיע למסקנה שכאשר מר קמפרד קיבל את עיתון הנוער של המפלגה, הוא בטח מילא "סוג של תפקיד רשמי בתוך הארגון". למחרת, דיווח ה-BBC: "מומחה שוודית בנושא קיצוני בימין הקיצוני, אנה-לנה לודניוס, אמרה לרדיו שוודיה כי לא ניתן עוד לפטור את מעורבותו הנאצית של מר קמפרד כתוצר לוואי של ידידות מקרית עם פר אנגדאל. המעורבות שלו בארגון פשיסטי אחר, אמרה, הראתה שהוא בוודאי היה 'מודע לחלוטין' למה זה מייצג". הדיווח של ה-BBC ציין גם כי דובר אמר כי קמפרד "הודה מזמן שהוא מפלרטט עם פשיזם, אבל עכשיו, "אין בראשו של אינגוואר מחשבות אוהדות נאציות".
חיים אישיים

קמפרד ואשתו הראשונה קרסטין ודלינג אימצו בת, אניקה. בשנות ה-60 נישא קמפרד לאשתו השנייה, מרגרטה קמפרד-סטנרט (1938–2011), אותה הכיר כשהייתה בת עשרים. נולדו להם שלושה בנים: פיטר, יונאס ומתיאס.
משנת 1976 התגורר בעיירה בקנטון וו שבשווייץ עד 2014. קמפרד חזר ל-Småland בשוודיה במרץ 2014 לאחר כמעט ארבעים שנה בחופשה.
בזמן שעבד עם יצרני רהיטים בפולין מוקדם יותר בקריירה שלו, קמפרד הפך לאלכוהוליסט. בשנת 2004, הוא אמר שהשתייה שלו בשליטה, ולפי הניו יורק טיימס, קמפרד "שלט בה על ידי ייבוש שלוש פעמים בשנה".
קמפראד היה ידוע באורח חייו הצנוע, לעיתים אף סגפני. על אף עושרו המופלג.
לפי ראיון משנת 2006, קמפרד נהג אז בוולוו 240 משנת 1993 בת 13 שנים, טס במחלקת תיירים ועודד את עובדי איקאה להשתמש בשני צידי הדף בעת כתיבה או הדפסה. על פי הדיווחים הוא מחזר שימוש בשקיות תה וידוע כמי ששומר את חבילות המלח והפלפל במסעדות. קמפרד גם נודע כאחד המבקר בחנויות איקאה ל"ארוחה זולה", ונודע בהתנהגותו החסכנית; רכישת נייר עטיפה ומתנות במכירות המוזלות שלאחר חג המולד. החברה שיצר עדיין ידועה בתשומת הלב שהיא מעניקה להפחתת עלויות, פרטים תפעוליים ופיתוח מוצר מתמשך; מה שמאפשר לה להוריד את מחיריה בממוצע של 2–3% במהלך העשור עד 2010, תוך המשך התרחבותה הגלובלית.
קמפרד מסביר את הפילוסופיה החברתית שלו בספרו: "לא רק מסיבות עלות אנחנו נמנעים ממלונות היוקרה. אנחנו לא צריכים מכוניות נוצצות, תארים מרשימים, מדים או סמלי סטטוס אחרים. אנחנו סומכים על הכוח שלנו. והרצון שלנו!" קמפרד היה בעל וילה בשווייץ, אחוזה כפרית גדולה בשוודיה וכרם בפרובנס, צרפת. קמפרד נהג בפורשה במשך כמה שנים.
קמפרד החשיב את בניו כיורשים הבלעדיים של קבוצת איקאנו, ששוויה מוערך ב-1.5 מיליארד דולר. בתו המאומצת אניקה תוכננה לקבל כ-300,000 דולר.
מותו

קמפרד מת בעת שישן מדלקת ריאות בביתו שבסמולנד, שוודיה, ב-27 בינואר 2018 בגיל 91. על פי צוואתו, מחצית מעיזבונו של קמפרד יעבור לפרויקטים בנורלנד, החצי הצפוני המאוכלס בדלילות של שוודיה. על פי הדיווחים קמפרד רצה לפתח את נורלנד ולאפשר לצעירים לחיות בה.
ראו גם

רשימת המיליארדרים העולמיים
הערות שוליים

↑   איש עסקים מגיל 5 - וצנוע: מייסד איקאה אינגבר קמפארד מת בגיל 91, באתר TheMarker‏, 28 בינואר 2018
↑  Thomas Sjõberg Ingvar Kamprad och hans IKEA: En svensk saga, פרק 3,4 ו-5
1 2 3  פוליטי, דניאל., "היזם השוודי שהקים את איקאה, אינגוואר קמפרד, מת גיל 91"., באתר מגזין צפחה., ‏אוחזר ב-28 בינואר 2018.
↑  Jonas Fredén, Ingvar Kamprad, מייסד IKEA Sweden.se, ‏(24 בספטמבר 2015)
↑  ג'ינה צ'ון, "היו"ר החדש של איקאה אוהב ארונות PAX, וזה בערך כל מה שאנחנו יודעים", באתר quartz, ‏. אוחזר ב-6 ביוני 2015
1 2 3 4 5  איקאה חשבונאות חבילה: פלטה"., באתר האקונומיסט, ‏11 במאי 2006. בארכיון מהמקור ב-2 באוגוסט 2018. אוחזר ב-14 באוגוסט 2021.
↑  "מי באמת העשיר בעולם?", באתר CNNMoney.com, 6, ‏באפריל 2004
1 2  "אינגוואר קמפרד"., באתר פורבס., ‏אוחזר ב-17 באפריל 2022.
↑  הבשורה על פי Ikea, באתר הגרדיאן., ‏ביוני 2000
↑  Kamprad, Ingvar and Torekull, Bertil Leading By Design: The IKEA Story Harper Collins, Sept.1, 1999. ISBN 978-0-06-662038-1
↑  The miracle of Älmhult (part two) - The skeleton in the cupboard, באתר הגרדיאן, 17 ביוני 2004 (באנגלית)
↑  (קמפרד מעורבות בתנועה הנאצית) "Kamprad djupt inblandad i nazistisk rörelse" (בשוודית). Sveriges Radio – Ekot. 23, ‏באוגוסט 2011.
↑  "ספר חדש נגד הנאצי של מייסד איקאה אינגוואר קמפרד"., באתר InsideHook., ‏אוחזר ב-22 באוקטובר 2019.
↑  אורנג', ריצ'רד, "מייסד איקאה 'היה מגייס נאצי'"., באתר הדיילי טלגרף לונדון., ‏(24 באוגוסט 2011). בארכיון מהמקור ב-20 באפריל 2012. אוחזר ב-7 ביוני 2015.
↑  "קשריו הנאצים של מייסד איקאה אינגוואר קמפרד 'העמיקו'"., באתר חדשות BBC Online., ‏25 באוגוסט 2011. אוחזר ב-7 ביוני 2015.
↑  "Ingvar Kamprad, מייסד איקאה",, באתר sweden.se;, ‏ניגש ב-28 בינואר 2018.
↑  "מייסד איקאה מתאבל על מות אשתו"., באתר within, ‏דצמבר 2011.
↑  "Ingvar Kamprad i stor sorg".., Aftonbladet
↑  "מייסד איקאה מתאבל על מות אשתו"., באתר within, ‏13 בדצמבר 2011.
↑  "הספד אינגוואר קמפרד"., באתר thetimes.co.uk., ‏29 בינואר 2018. בארכיון מהמקור ב-23 באוקטובר 2022. אוחזר ב-23 באוקטובר 2022.
↑  "מייסד איקאה חוזר לשוודיה לאחר 40 שנה", באתר thelocal.se,, ‏20 במרץ 2014
↑  "זה התחיל בסככה", באתר The Age,, ‏15 ביולי 2004
↑  רוברט ד' מקפאדן, "אינגוואר קמפרד, מייסד איקאה ויוצר אימפריה עולמית, מת בגיל 91"., באתר הניו יורק טיימס., ‏(28 בבינואר 2018). בארכיון מהמקור ב-28 בינואר 2018.
↑  "זול זה טוב, אומר איל הרהיטים"., באתר Neue Zürcher Zeitung., ‏27 במרץ 2006. בארכיון מהמקור ב-21 באוגוסט 2006.
1 2  קולינס, לורן, "האוס מושלם"., באתר הניאור יורק., ‏(3 באוקטובר 2011). אוחזר ב-10 באוקטובר 2011.
↑  "חדשות שבדיות: הבת של איקאה קמפרד נדחקה", באתר נורסטארנן., ‏אוחזר ב-2 בנובמבר 2015.
1 2  אליקה נילסון, "Norrland får del av Ingvar Kamprads arv" –, www.svt.se., ‏(13 במרץ 2018).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012384965805171  PLWABN: 9810586026305606  BnF: cb135229433 (data)  GND: 121026957  ISNI: 0000 0001 0981 9547  LCCN: n99015924  NDL: 01151370  NKC: xx0011537  NLK: KAC201503822  NTA: 184979021  RKD: 325949  SELIBR: 238655  SUDOC: 050284584  VIAF: 66624030   WorldCat (עם VIAF): 66624030
באקה אל-גרבייה

בָּאקַה אל-גַֿרְבִּיָּה (בערבית: باقة الغربية, תעתיק: "בַּאקַה אלעַ'רְבִּיַּה", משמעות השם: "באקה המערבית") היא עיר ערבית בצפון השרון בסמוך לקו הירוק. הוכרזה כעיר בשנת 1996.
בשנת 2003 אוחדה באקה אל-גרבייה עם ג'ת והוקמה עירייה חדשה בשם "באקה-ג'ת". בחקיקה שתוקפה מ-1 בנובמבר 2010 בוטל האיחוד.
היסטוריה

ממזרח לבאקה אל-גרבייה (באקה המערבית) שוכן היישוב באקה א-שרקייה (באקה המזרחית). שני היישובים הוקמו במאה ה-17 כשני כפרים נפרדים. תושבי הכפר השתתפו במרד הערבי הגדול (1936–1939), וביולי 1938 נערכה בכפר פעולת תגמול בריטית שבמהלכה נהרסו בו עשרות בתים של חשודים בטרור. בשנות הארבעים עבדו תושבי הכפר, ביחד עם כפרים סמוכים ופועלים יהודים, בקמפים (מחנות הצבא הבריטי) ובראשם במנחת עין שמר (שנקרא בשעתו RAF Ein Shemer). עם קביעת הקו הירוק לאחר מלחמת העצמאות, הפריד הגבול בין שני היישובים: באקה אל-גרבייה בצד הישראלי של הגבול ובאקה א-שרקייה בצד הירדני של הגבול.
לאחר מלחמת ששת הימים נוצרו מחדש קשרים בין שתי ה"באקות", המזרחית והמערבית, אולם אלו התערערו עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה, כיוון שתושבי באקה א-שרקייה השתתפו באינתיפאדה, בשעה שתושבי באקה אל-גרבייה, שהם אזרחים ישראלים, נמנעו מכך. לאחר חתימת הסכמי אוסלו הוכפפה באקה א-שרקייה לרשות הפלסטינית. כיום מפרידה גדר ההפרדה בין שתי ה"באקות", ולפיכך שוב נוצר ביניהן מחסום פיזי, לראשונה מאז יוני 1967.
ב-6 באוגוסט 1984 ארבעה מתושבי העיר חטפו, עינו והוציאו להורג את החייל משה תמם. לתמם עצר רכב קורטינה ובו ארבעת המחבלים: איברהים ראוק באדסה, וליד נימר עסעד דקה, ראש החוליה איברהים נאיף אבו מוך ורושדי חמדון אבו מוך; כולם חברי החזית העממית לשחרור פלסטין מבאקה אל גרביה, שהוטל עליהם לחטוף חייל ישראלי ולהעביר אותו לסוריה. החיפושים אחר תמם ארכו ארבעה ימים. ב-10 באוגוסט 1984 נמצאה גופתו על ידי חקלאי ערבי בפרדס סמוך ליישוב מבוא דותן שצפון השומרון, עם סימני חבלה קשים שהעידו על התעללות בסכין. תמם היה שעון על עץ זית היות שרוצחיו הניחוהו כך על מנת לשוות לו מראה של אדם ישן. בחזהו היה נקב של כדור חודר, ופצע יציאה בשמאל גבו.
שירותים

באקה אל-גרבייה נחשבת למרכז עירוני עבור הכפרים השכנים: כפרי זמר, מיסר, אום אל קוטוף, ג'ת וישובים שונים אחרים בוואדי עארה. בעיר שוכן בית הדין השרעי האזורי והיא אף מהווה מקום מושב נוסף לבית הדין השרעי לערעורים. בעיר ניתנים שירותי בריאות של קופות החולים כללית, מאוחדת ולאומית, ומכבי וכן מרכזי טיפת חלב לבריאות האם והתינוק ובנוסף, מרכז רפואי מקומי בשם "אלנור" (مركز النور).
חינוך ותרבות

בעיר 9 בתי ספר יסודיים, 4 חטיבות ביניים, 4 בתי ספר תיכוניים, בית ספר אזורי לחינוך מיוחד, בית ספר למחוננים ומכללת אלקאסמי ללימודים אקדמיים בחינוך (B.Ed). כמו כן ישנה המכללה להכשרת הנדסאים בתחומי מדעי המזון והביוטכנולוגיה. בבאקה ישנו מרכז פסג"ה (פיתוח סגלי הוראה) אזורי מקיף שבו יש חומרי עזר הדרושים למורה בית ספר כמו קלטות, תוכניות לימודים וסרטים לימודיים.
בבאקה פועל מזה שנים רבות מתנ"ס (מרכז קהילתי) תחת השם "עמותת בית אלשביבה". המתנ"ס עובד בקשר ישיר עם בתי הספר היסודיים בעיקר ונחשב לאחד המתנ"סים המובילים במגזר הערבי ובאזור השרון. בעיר פועל המרכז הקהילתי "נאדי הדאיה" (نادي هداية) המקיים פעילויות חינוכיות וחברתיות למגוון רחב של אוכלוסיות, ומקיים הרצאות שבועיות במגוון רחב של נושאים שמעניינים את החברה.
ספריית באקה אל-גרבייה כוללת 66 אלף ספרים ויש לה מעל ל-10 אלף מנויים.
תעסוקה

תושבי באקה אל-גרבייה מתפרנסים בעיקר מתעשייה ומעט מחקלאות, ורוב תושביה עובדים בערים הסמוכות או במגוון רחב של עבודות בתל אביב, חיפה, גוש דן והשרון.
ספורט

לעיר באקה אל-גרבייה יש קבוצת כדורגל הנקראת הפועל באקה אל-גרבייה שמשחקת בליגה א'.
בשנת 2016 קבוצת הכדורגל הגיעה לסיבוב ח' בגביע המדינה בכדורגל אך הפסידה 0–3 להפועל אשקלון.