stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקלאש
חברי הקלאש לאחר פירוק הלהקה > ג'ו סטראמר

ג'ו סטראמר הופיע במספר סרטים, הקליט פסקולים לסרטים (בין היתר את "Love Kills" לסרט "סיד וננסי" העוסק בסיד וישס – כוכב להקת הסקס פיסטולס) והופיע עם להקות ליווי שונות בהצלחה מוגבלת. ב-1991/2 סטראמר הצטרף ללהקת הפוגס, לסדרת הופעות ברחבי אירופה, לאחר שסולן הלהקה – שיין מקגואן עזב את הלהקה.
לבסוף, באמצע-סוף שנות התשעים, סטראמר אסף מספר מוזיקאי צמרת ללהקת ליווי שנקראה המסקלרוס. סטראמר חתם עם חברת התקליטים הקליפורנית הלקאט רקורדס והוציא אלבום מרתק שנכתב יחד עם אנתוני גן ונקרא "Rock Art and the X-Ray Style". בעקבות האלבום הם יצאו למסע הופעות באנגליה ובצפון אמריקה ונגנו בהופעות גם קטעים של הקלאש. גן עזב את המסקלרוס באמצע הקלטת אלבומם השני "Global A Go-Go", אך עזיבה זו לא עצרה את הלהקה והם יצאו למסע הופעות נוסף בצפון אמריקה, בבריטניה ובאירלנד. גם כאן, ההופעות כללו חלק מלהיטי הקלאש ("London Calling", "Rudie Can't Fail"), כמו גם גרסאות כיסוי קלאסיות ללהיטי רגאיי ("The Harder They Come" ,"A Message To You, Rudie") ובדרך כלל סיימו את ההופעות בהצדעה לג'ואי ראמון כשניגנו את להיטם של הראמונס "Blitzkrieg Bop". בדצמבר 2002, כשהוא בן 50, נפטר סטראמר במפתיע כתוצאה ממום לב מולד. האלבום השלישי של המסקלרוס, שעליו עבד לפני מותו, יצא לשוק ב-2003 וזכה לשבחי המבקרים.
חברי הקלאש לאחר פירוק הלהקה > מיק ג'ונס

מיק ג'ונס הקים ב-1984 יחד עם במאי הקולנוע דון לטס את להקת ביג אודיו דינמיט (BAD). הלהקה הוציאה את תקליטה הראשון שנה מאוחר יותר ונכלל בו להיט רחבות הריקודים "E=MC2". ב-1987 התלוו BAD למסע ההופעות של להקת U2 כלהקת החימום. הלהקה החליפה הרכבים מספר פעמים והוציאה עוד מספר אלבומים, אך אלו לא זכו להצלחה שזכה לה אלבומם הראשון.
חברי הקלאש לאחר פירוק הלהקה > פול סימונון

פול סימונון הצטרף, מיד עם פירוק הקלאש, להרכב בשם Havana 3AM שהקליט אלבום בודד ביפן ומיד התפרק. לאחר מכן הוא עבר לעסוק בציור והצליח בכך מאוד. הוא הציג במספר תערוכות ויצר את עטיפת אלבומה השלישי של להקת BAD – להקתו של מיק ג'ונס (שהופק על ידי ג'ו סטראמר). התנגדותו המתמשכת של סימונון לחזור להופיע ולנגן נחשבת כסיבה העיקרית לכך שהקלאש היו אחת מלהקות הפאנק (Punk) הוותיקות הבודדות שלא התאחדו מחדש כדי להרוויח כסף בזמן שיגעון הנוסטלגיה לפאנק שהתרחש בסוף שנות התשעים.
חברי הקלאש לאחר פירוק הלהקה > טופר הידון

לאחר שפוטר מהלהקה, זמן קצר לאחר הוצאת "Combat Rock", נדד טופר הידון חסר מטרה כשהוא מכור להרואין. הוא הקים להקת ג'אז שלא האריכה ימים ונעלם שנית מהזירה המוזיקלית. הוא חזר להראות בציבור בזמן העבודה על סרטו הדוקומנטרי של המפיק דון לטס - "Westway to The World" שיצר רטרוספקטיבה של להקת הקלאש וכן, מאוחר יותר בעת הענקת פרס על "מפעל חיים במוזיקה הבריטית" שניתן לחברי הלהקה. תרומתו של הידון ללהקה נחשבת כמוגבלת לעומת תרומתם של חבריה האחרים של הלהקה. הידון הוא זה שחיבר את קטע הפסנתר המופיע בלהיט "Rock The Casbah".
השפעות

ניתן לייחס חלק גדול מהצלחת הקלאש לכך שהם הצליחו להעביר את המסרים החברתיים שלהם בצורה אמינה. הם נחשבו ללהקת הופעות מצוינת והצליחו לשמר בהופעותיהם את הלהט הראשוני ואת רוח הקרב שחלק מלהקות הרוק והפאנק איבדו לאחר שהצליחו מסחרית ולאחר שצברו קצת ותק. גם השינויים בסגנונות המוזיקליים של הלהקה לאורך הקריירה, אפשרו ללהקה לשמור על רעננות ולא להישחק גם כאשר המלל נשאר דומה לתחילת הדרך.
כשנשאלו מיק ג'ונס וג'ו סטראמר בראיון בשנת 1982 "האם רוק פוליטי יכול להשיג שינוי כלשהו?" ענה ג'ונס: "הקלאש מנסים להיות ריאליים, גם אם איננו אופטימיים. אולי זה לא ישנה כלום, אבל, אני בכל זאת מאמין במה שאנו עושים כדבר שראוי לעשותו. אולי אנו להקה שאפתנית מדי. הייתי אומר שרוק'נ'רול יכול לתרום לשינוי כלשהו. אבל זה לא יגיד לפוליטיקאים מה לעשות. זה לא יציל אנשים ממלחמות", וג'ו סטראמר הוסיף: "אבל בכל זאת ננסה".
אולי על החברה והפוליטיקה הקלאש לא השפיעו כפי שרצו, אך אין חולק לגבי השפעתם המוזיקלית על זמרים ולהקות בתחום מוזיקת הרוק. גם בישראל ישנם לא מעט מוזיקאים שניכרת ביצירתם השפעת הקלאש, ובהם רמי פורטיס ויהודה פוליקר בתקופה המוקדמת של הקריירה שלו.
דיסקוגרפיה

Super black market clash - 1994
Cut the crap - 1985
Combat rock - 1982
Sandinista! - 1980
London Calling - 1979
Give 'em enough rope - 1978
The Clash - 1977
הערות שוליים

↑  יורם בר, תקליטים - צעירים וזועמים - הקלאש, ’סיפורה של הקלאש", כל העיר, 5 באוגוסט 1988
↑  Michael Goldberg, [The Clash - Revolution Rock http://web.archive.org/web/20020930161655/http://www.geocities.com/jendave/art_down_beat_12_82.html], בארכיון האתר "London's Burning!"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007320340305171  BnF: cb139025271 (data)  GND: 803669-X  ISNI: 0000 0001 2248 5115  LCCN: n81130525  MusicBrainz: 8f92558c-2baa-4758-8c38-615519e9deda  NKC: xx0026459  SUDOC: 079921795  VIAF: 132537903   WorldCat (עם VIAF): 132537903
ניו יורק, ניו יורק

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מרטין סקורסזה 
 הופק בידי:  אירוין וינקלר, רוברט צ׳רטוף 
 תסריט:  ארל מאק ראוש, מרדיק מרטין 
 עריכה:  Bert Lovitt, טום רולף, David Ramirez 
 שחקנים ראשיים:  רוברט דה נירו לייזה מינלי
 מוזיקה:  ג'ון קנדר, פרד אב
 צילום:  לאסלו קובאץ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Chartoff-Winkler Productions 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס 
 הקרנת בכורה:  21 ביוני 1977
 משך הקרנה:  155 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, דרמה קומית, סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  14 מיליון דולר (הערכה)
 הכנסות באתר מוג'ו:   newyorknewyork
 דף הסרט ב־IMDb
 
ניו יורק, ניו יורק (באנגלית: New York, New York) הוא סרט דרמה מוזיקלי בבימויו של מרטין סקורסזה. זהו סרט מחווה המכיל שירים של ג'ון קנדר ופרד אייב, ולעיר מולדתו של סקורסזה ניו יורק[דרושה הבהרה]. בסרט מככבים רוברט דה נירו ולייזה מינלי כצמד מוזיקאים ואוהבים.
תקציר העלילה

הסיפור נפתח בחגיגות יום הניצחון על יפן בשנת 1945, במועדון לילה עמוס בניו יורק. ג'ימי דויל (רוברט דה נירו) סקסופוניסט אנוכי וחד לשון פוגש בפרנסין אוואנס (לייזה מינלי) זמרת אנונימית. פרנסין בודדה אך עדיין אינה מעוניינת בשום קשר עם ג'ימי שלא מפסיק ללחוץ עליה בבקשה לקבל את מספר הטלפון שלה.
למחרת בבוקר השניים במקרה חולקים מונית, ובניגוד לרצונה פרנסין מוצאת עצמה מתלווה לאודישן של ג'ימי. באודישן ג'ימי נכנס לוויכוח עם בעל המועדון וכדי להציל את האודישן של ג'ימי, פרנסין מתחילה לשיר שיר מפורסם משנות ה-30 וג'ימי מצטרף אליה עם הסקסופון. הבעלים מתרשם מהם ולתדהמתה של פרנסין הוא מציע לשניהם עבודה כצמד. מערכת היחסים שלהם נבנית עד לכדי נישואין. אך ישנה בעיה, התנהגותו האלימה והווכחנית של ג'ימי גורמת לו לריב עם כולם ובעיקר עם פרנסין שנכנסת להריון ממנו. במהלך ויכוח קשה במיוחד פרנסין מקבלת צירים. ג'ימי לוקח אותה לבית החולים אך הוא מבין שאינו מוכן עדיין להיות אבא ונוטש אותה בחדר הלידה.
מספר שנים מאוחר יותר פרנסין מקליטה שיר שנהיה ללהיט מסחרי. היא הופכת לדמות ידועה בתעשיית המוזיקה הפופולרית ולשחקנית. גם ג'ימי מתפרסם והופך לנגן ג'אז מפורסם ובעלים של מועדון. ג'ימי מקליט את השיר "ניו יורק ניו יורק" שכובש את המצעדים, גם פרנסין לוקחת בו חלק כזמרת ומבססת את מעמדה בתור זמרת. ההופעה שלה מתקבלת יפה בעיני הקהל באותו מועדון שבו פרנסין וג'ימי נפגשו בפעם הראשונה. לאחר ההופעה ג'ימי מתקשר אליה מציע לה להתלוות איתו לדייט לארוחה. פרנסין מתפתה וצועדת אל עבר היציאה מהבמה אך ברגע האחרון משנה את דעתה וג'ימי שמחכה לה מבין שהיא לא תופיע. הוא מתהלך ברחוב לרקע של שיר הנושא, השיר שלו – ניו יורק, ניו יורק.
הכרה

הסרט יצא לאחר סרטו המצליח של סקורסזה – "נהג מונית". בניגוד לסרטו הקודם, "ניו יורק, ניו יורק" נכשל בקופות. התקציב שלו היה 14 מיליון דולר, סכום נכבד לאותה תקופה. הוא גרף רק 13.8 מיליון בקופות. האכזבה המסחרית והביקורות הפושרות הכניסו את סקורסזה לדיכאון ולנטילת סמים.
במהדורת DVD חדשה שיצאה לסרט ב-2005 הסביר סקורסזה שחיפש לעשות משהו שונה מסרטי הפשע הריאליסטיים שמהם התפרסם ועשה מעין מחווה למחזות זמר מתקופת הוליווד הקלאסית. מסיבה זאת עיצוב הסרט ותחושתו היא מעט מלאכותית מבחירה, והוא הבין שבחירתו האמנותית אינה מרצה את כולם.
הוצאה מחדש

כשהסרט יצא לראשונה אורכו היה כ-155 דקות. לאחר שנכשל בקופות הוחלט לקצרו לכ-136 דקות. הסרט יצא מחדש ב-1981 עם הסצנות שירדו בעריכה הכוללות קטע מוזיקלי ארוך שגם בגרסה המקורית היה רק חלק קטן ממנו. הזמן הכולל של ההוצאה המחודשת הוא 163 דקות.
שיר הנושא מהסרט חודש על ידי פרנק סינטרה ב-1979 וזכה להצלחה מסחררת. שתי הגרסאות, גם של מינלי וגם של סינטרה, הפכו למזוהות ביותר עם העיר ניו יורק, ומינלי ממשיכה להופיע עם השיר כמעט בכל הופעה שלה.
מחזמר

בשנת 2023 עתיד לעלות בברודוויי מחזמר המבוסס על הסרט.
הערות שוליים

↑  New York, New York, Playbill (באנגלית)
תוכנית COTS

לוגו התוכנית
תוכנית שירותי תעבורה מסלולית מסחריים (באנגלית: Commercial Orbital Transportation Services ובקיצור COTS) היא תוכנית של נאס"א המתאמת שליחת מטענים וצוותים אל תחנת החלל הבינלאומית (ISS) על ידי חברות פרטיות. התוכנית הוכרזה ב-18 בינואר 2006. נאס"א מצאה כי שירותים מסחריים ל-ISS ידרשו לפחות עד סוף 2015.
במקביל לתוכנית COTS, האחראית על פיתוח החלליות בלבד, פועלת תוכנית נוספת - CRS‏ (Commercial Resupply Services - שירותי אספקה מסחריים) - האחראית על השימוש בחלליות. COTS כוללת מספר Space Act Agreements - הסכמים במסגרתם נאס"א מספקת תשלומים לחברות המשתתפות בהתאם להשלמת היעדים שהיא מציבה להן. שיטה זו חוסכת את הצורך בחתימת חוזים בין נאס"א לחברות. תוכנית CRS לעומת זאת כן כוללת חוזים, כך שאם משימת אספקה עתידית תיכשל, החברה המספקת תהיה מחויבת בתשלומים. תוכנית קשורה נוספת היא תוכנית התוכנית המאוישת המסחרית, המתמקדת בפיתוח שירותי תעבורה מאוישים מסחריים. כל שלוש התוכניות מנוהלות על ידי משרד תוכנית המטען והצוותים המסחרית של נאס"א (Commercial Crew and Cargo Program Office - מכונה גם C3PO כמחווה ל-C-3PO).
נאס"א חתמה על הסכמים עם החברות רוקטפליין קיסטלר (RpK) ואליאנט טקסיסטמס (ATK) ב-2006 אך מאוחר יותר ביטלה את ההסכם עם RpK בעקבות מימון פרטי לא מספק. בדצמבר 2008 העניקה נאס"א סדרת חוזים נוספים לאספקת מטען ל-ISS לחברות Orbital Sciences Corporation ו-SpaceX שינצלו את החלליות שפיתחו במסגרת תוכנית COTS.
מטרות התוכנית

מטרת התוכנית היא שבמקום לשגר מטען אל תחנת החלל הבינלאומית על גבי חלליות פרי פיתוחה (כלומר מכספי משלם המיסים), נאס"א תעודד - על ידי תמריצים כספיים - חברות פרטיות לפתח חלליות ומשגרים שישגרו את המטען של נאס"א אל ה-ISS. בשונה מפרוקייקטים אחרים של נאס"א, החלליות המפותחות יהיו בבעלות מלאה של החברות המפתחות, ורק המטען שבתוך החללית יהיה בבעלות נאס"א. החלליות יוכלו לשמש גם למטרות פרטיות ומסחריות כגון תיירות חלל.
דרישות התוכנית מאתגרות מאוד. במידה ורוצים לשגר מטען אל ה-ISS יש צורך ביכולות שיגור מתקדמות, ובחלליות בעלות יכולת ניווט ועגינה בחלל. תוכנית COTS חילקה את אספקת ה-ISS ל-4 רמות קושי, בהם מתחרות החברות המשתתפות בתוכנית:
COTS-A - שיגור מטען לא מדוחס.
COTS-B - שיגור מטען מדוחס.
COTS-C - שיגור מטען מדוחס לחלל והחזרת מטען מדוחס מהחלל.
COTS-D - שיגורים מאוישים.
רציונל התוכנית

כבר בשנות ה-90 בחנה נאס"א תוכנית בשם "Alt Access" לאספקת תחנת החלל הבינלאומית. אף על פי שהתוכנית מומנה רק עד לשלב התכנונים המקדימים, התוכנית שכנעה יזמים רבים כי אספקת תחנת החלל הבינלאומית עשויה להוות הזדמנות עסקית משמעותית.
לאחר שנים בהם שמרה לעצמה נאס"א את האחריות על שיגור טיסות מאוישות למסלול, הגיעה נאס"א למסקנה כי חברות מהשוק החופשי יכולות לפתח ולתפעל מערכות שיגור מאוישות בצורה יעילה יותר ומשתלמת יותר מאשר הבירוקרטיה הממשלתית. מנהל נאס"א דאז, מייקל גריפין, ציין כי ללא שירותי תעבורה מסלולית מסחריים (COTS), לסוכנות לא יוותרו תקציבים להשגת מטרות החזון לחקר החלל. בנובמבר 2005 כתב גריפין כי:
עם הופעת תחנת החלל הבינלאומית, יתקיים לראשונה שוק חזק ורציני לשירותי אספקה "שגרתיים" אל וממסלול לווייני נמוך, ויהיה זה רק הצעד הראשון למה שיהפוך להזדמנות אדירה למסחר את תעשיית החלל באופן רציני. אנו מאמינים כי כאשר אנו מפעילים את "מנועי" התחרות, שירותים אלו יינתנו באופן יעיל יותר וחסכוני יותר מאשר כשהממשלה מבצעת זאת.
בנוסף על כך, מאחר שמעבורות החלל היו צפויות לפרוש ב-2010 (לבסוף הם פרשו ביולי 2011), נאס"א הייתה תלויה בשירותי סכונות החלל האירופית, סוכנות החלל הרוסית או סוכנות החלל היפנית במידה והייתה רוצה לשגר מטענים אל התחנה, זאת מאחר שהחללית החדשה שפיתחה נאס"א, ה-CEV (מאוחר יותר שונה שמה לאוריון), הייתה צפויה להיכנס לשירות רק ב-2014 (האוריון תיכנס לשירות לא לפני 2022). כפי שאכן קרה לבסוף, וכפי שקרה בין השנים 2011 עד 2020, נאס"א הייתה תלויה בשירותי חלליות הסויוז הרוסיים לשיגור צוותים אל התחנה, ובין השנים 2011 עד 2012 בשירותי חלליות הפרוגרס, הATV וה-HTV לשיגור מטען אל התחנה. נאס"א ברגע שהחלליות דורגן
שפותחו במסגרת תוכנית COTS נכנסו לשירות, היא חדולה לרכוש שירותי אספקה מסוכנויות החלל האחרות.
נאס"א הודיעה כי שירותי תוכנית COTS יידרשו בכל שנה משוגרו כשש משימות COTS אל תחנת החלל הבינלאומית, אשר ישאו 10 טון מטען ואספקה אל התחנה. בנאס"א הועלו הצעות לרכישת משימות COTS נוספות שישגרו מאגרי דלק לחלל ומטענים שונים אל קרקע הירח, זאת במידה והתוכנית תוכח כהצלחה.
היסטוריה > סבב ראשון

עד מרץ 2006 הוגשו למעלה מ-20 הצעות של חברות וארגונים שונים להשתתפות בסבב הראשון של התוכנית. במאי 2006 הכריזה נאס"א על 6 המתמודדים שימשיכו בפיתוח. ב-18 באוגוסט 2006 הכריזה נאס"א כי החברות SpaceX וקיסטלר זכו בשלב הראשון של התוכנית.
נאס"א תכננה כי עד סוף 2010 תחתום על הסכמי פיתוח עם החברות הזוכות, אך בספטמבר 2007 ביטלה נאס"א את ההסכם עם חברת קיסטלר לאחר שזאת נכשלה בלהשיג מספיק מימון פרטי עד ל-31 ביולי 2007 - המועד האחרון להצגת מקורות המימון. ביטול ההסכם עם קיסטלר פינה לנאס"א 175 מיליון דולר, אותם יכלה להעניק כעת למתמודד שיחליף את קיסטלר.
היסטוריה > סבב שני

עד ל-18 ביוני 2007 חתמה נאס"א על הסכמי פיתוח עם ארבע חברות. בהסכמים אלו לא נכלל אף מימון מנאס"א, אך נאס"א הבטיחה לשתף את החברות במידע מדעי וטכני שידרש לפיתוח החלליות והמשגרים המוצעים.
ב-22 באוקטובר 2007 החלה נאס"א לקבל הצעות פיתוח עבור 175 מיליון הדולרים שהתפנו עם נפילת קיסטלר. לאחר מספר סינונים, ב-19 בפברואר 2008, הכריזה נאס"א כי חברת אורביטל סיינסס, שהציעה את פיתוח החללית סיגנוס (Cygnus) זכתה בסבב.
מענקים

רוקטפליין קיסטלר - זכתה בחוזה בשווי 207 מיליון דולר, מתוכם "בוזבזו" 32.1 מיליון לפני שנאס"א ביטלה את החוזה באוקטובר 2007.
SpaceX - זכתה בחוזה בשווי 278 מיליון דולר.
אורביטל סיינסס קורפוריישן - זכתה בחוזה בשווי 170 מיליון דולר.
מתחרים

במרץ 2006 הגישו יותר מ-20 חברות וארגונים הצעות לסבב הראשון של תוכנית COTS של נאס"א, מתוכם 20 חברות הכריזו על כך בתקשורת. לסבב השני בנובמבר 2007 הוגשו הצעות מלפחות 7 חברות.
| חברה | חללית | משגר | שותף | השתתפות בשלב הראשון | סיום השלב הראשון (חצי-גמר) | השתתפות בשלב השני | סיום השלב השני (ניצחון) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אורביטל סיינסס | סיגנוס | אנטריס |  |  ? | לא | כן | כן |
| SpaceX | דרגון | פאלקון 9 |  | כן | כן | כן | כן |
| אנדרוס ספייס | Andrews Cargo Module | Hercules | Alliant Techsystems, MDA | כן | כן | כן | לא |
| בואינג | בואינג סטארליינר | דלתא 4 | EADS אסטריום, אריאן-ספייס |  ? | לא | כן | לא |
| פלנט-ספייס | Orbital Transfer Vehicle | את'נה 3 | אליאנט טקסיסטמס, לוקהיד מרטין | לא | לא | כן | לא |
| ספייס-האב | ARCTUS | אטלס 5 | לוקהיד מרטין | כן | כן | כן | לא |
| רוקטפליין קיסטלר | K-1 | K-1 | אורביטל סיינסס | כן | כן | לא | לא |
| Venturer Aerospace | S-550 Space capsule | פאלקון 9 | SpaceX | כן | לא | לא | לא |
| ספייס-דב | דרים צ'ייסר | אטלס 5 | לוקהיד מרטין | כן | כן |  ? | לא |
| t/Space | Crew Transfer Vehicle | QuickReach | AirLaunch | כן | כן |  ? | לא |
| Constellation Services International | פרוגרס | סויוז | תאגיד הטילים והחלל אנרגיה |  ? | לא |  ? | לא |
| לוקהיד מרטין | ATV, H-II Transfer Vehicle | אטלס 5 | EADS אסטריום, JAXA |  ? | לא |  ? | לא |
| PanAero | Space Van | Space Van |  |  ? | לא |  ? | לא |
| Space Systems/Loral | Space Tug | Aquarius Launch Vehicle | Constellation Services International |  ? | לא |  ? | לא |
| Advent Launch Services |  ? |  ? |  |  ? | לא |  ? | לא |
| Exploration Partners |  ? |  ? |  |  ? | לא |  ? | לא |
| Odyssey Space Research |  ? |  ? |  |  ? | לא |  ? | לא |
| Thortek Laboratories |  ? |  ? |  |  ? | לא |  ? | לא |
| Triton Systems |  ? |  ? |  |  ? | לא |  ? | לא |
שירותי אספקה מסחריים

ב-22 בדצמבר 2008 הודיעה נאס"א כי היא דנה בהענקת חוזים לאספקת מטען את תחנת החלל הבינלאומית. יום לאחר מכן הודיעה נאס"א כי תעניק חוזי אספקה גם ל-SpaceX וגם לאורביטל סיינסס. החוזה עם SpaceX כולל לפחות 12 טיסות והחוזה עם אורביטל כולל לפחות 8 טיסות.
ב-4 ביוני 2010 שיגרה SpaceX לראשונה את הפאלקון 9 כשעל גביו דגם של חללית הדרגון. ב-8 בדצמבר 2010 שוגר פאלקון 9 נוסף כשל גביו חללית הדרגון הראשונה למשימת ניסוי. חללית הדרגון השלימה את משימתה בהצלחה ובכך הפכה לחללית המסחרית הראשונה שנכנסה למסלול סביב כדור הארץ ונחתה בשלום. ב-15 באוגוסט 2011 הודיעה SpaceX כי נאס"א הסכימה לה לאחד את שתי משימות הניסוי הבאות של הדרגון למשימה אחת, במהלכה תנסה לראשונה חללית הדרגון לעגון בתחנת החלל הבינלאומית, ובכך להפוך לחללית המסחרית הראשונה שעושה זאת. לאחר מספר דחיות בשיגור נקבע שיגור המשימה ל-19 במאי 2012, אך הוא בוטל חצי שנייה בלבד לפני התרוממות המשגר בעקבות בעיות לחץ באחד המנועים. בסופו של דבר, ב-22 במאי, בשעה 8:33 UTC, שוגרה המשימה בהצלחה, וב-25 במאי, לאחר בדיקות במסלול, עגנה החללית בהצלחה בתחנת החלל הבינלאומית והפכה הדרגון לחללית הפרטית-מסחרית הראשונה שעוגנת בתחנה. המשימה נחתה בהצלחה ב-31 במאי.
טיסתה הראשונה של חללית הסיגנוס על גבי משגר האנטריס בוצע באוקטובר-נובמבר 2012.
ראו גם

דרגון (חללית)
פאלקון 9
הערות שוליים

↑  NASA Seeks Proposals for Crew and Cargo Transportation to Orbit
↑  "Human Space Flight Transition Plan"
1 2  "X Prize Comments by Mike Griffin"
↑  "Commercial Crew & Cargo Program Overview"
1 2  "Need for Commercial Cargo to ISS"
↑  "Commercial Space Development – What’s the Next?"
↑  NASA makes first round of cuts for COTS
↑  NASA Selects Crew and Cargo Transportation to Orbit Partners
↑  NASA Cuts Funds for Private Space Venture
↑  NASA Signs Space Act Agreements with Three More Firms
↑  NASASpaceflight.com - Orbital beat a dozen competitors to win NASA COTS contract
↑  Private ventures vie to service space station
↑  Space Systems/Loral Proposes Bus for NASA's Cargo Needs
↑  NASA to Announce Space Station Resupply Services Contract
↑  NASA Awards Space Station Commercial Resupply Services Contracts
↑  "Space Station Resupply Contracts Awarded"
↑  spaceX-updates
↑  SpaceX Launch Targeted for May 19
↑  Falcon 9 Aborts Launch Attempt
↑  Dragon Returns to Earth
↑  Orbital’s Space Station Cargo Launcher Encounters Additional Delays
הדמיית החללית דרגון המפותחת על ידי SpaceX במסגרת התוכנית.
הפאלקון 9 - המשגר שפותח על ידי SpaceX לשיגור חלליות הדרגון.
הדמיית ה-K-1 שהוצע על ידי חברת קיסטלר אך פיתוחו בוטל על ידי נאס"א.
שיגור משימת COTS-1 ב-8 בדצמבר 2010.
ברוך כהנא (רב)

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1959 (בן 65) ז' בשבט ה'תשי"ט 
 השכלה:  ישיבת ירושלים לצעירים  ישיבת מרכז הרב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  הלכה ברורה ובירור הלכה 
 חיבוריו:  ראו להלן
 אב:  מאיר כהנא 
 
 מנחה לדוקטורט:  ברכיהו ליפשיץ 
 
הרב ד"ר ברוך כהנא (נולד בז' בשבט ה'תשי"ט) הוא רב ישראלי, משפטן, חוקר הלכה ומשפט עברי, חבר במכון הלכה ברורה, מחבר ספרים בנושאי המשפט העברי ועורך ספרות תורנית.
ביוגרפיה

כהנא נולד לרב מאיר כהנא ולרבנית ליבי. למד בישיבת ירושלים לצעירים ובישיבת מרכז הרב. בעל תואר דוקטור במשפטים מטעם האוניברסיטה העברית. נושא מחקרו היה "המחילה במשפט העברי", בהנחיית פרופ' ברכיהו ליפשיץ. ככהן, פעיל בהכנות לעבודה במקדש בבית המקדש השלישי.
ביוגרפיה > יצירתו התורנית

משמש כחוקר ומבקר במכון הלכה ברורה, והשתתף בעריכת "תלמוד בבלי עם הלכה ברורה". מחבר מפתחות למספר רב של ספרים תורניים. חיבר את ה"מפתח לפירושים על משנה תורה לרמב"ם" לצד הרבנים אליהו שלמה רענן ויעקב בלום, שאחרי שנדפס בשתי מהדורות, בשנת תשנ"ב ובשנת תשנ"ה, פורסם בהרחבה רבה באתר האינטרנט של מכון הלכה ברורה, ובו יותר מחצי מיליון הפניות. כן חיבר את "מעלות ארץ ישראל בהלכה ובאגדה". השתתף גם בעריכת אגרות הראי"ה כרכים ד-ו וביאורי הרצי"ה לפרקי אבות. כן ערך מפתח לפירושים על אגדות התלמוד, שנאספו מתוך יותר מאלפיים ספרים, ואף הוא פורסם באתר האינטרנט של מכון הלכה ברורה.
ביוגרפיה > יצירתו התורנית > מחקר המשפט העברי

הספרים שהוציא לאור במסגרת הסדרה חוק לישראל "ספריית המשפט העברי" שעורך פרופ' נחום רקובר, הם חיבורים מקיפים הכוללים פרטי הלכה ודעות פוסקים רבות, המוצגות בהשוואה לחקיקה בישראל, ומציעות אלטרנטיבה הלכתית לחקיקה:
ספרו שומרים עוסק בהלכות השומרים (שומר חינם, שומר שכר, שוכר ושואל: כיצד נוצרת השמירה, רוחב האחריות של השומרים השונים, שומר שמסר לשומר, כיצד מסתיימת השמירה, ועוד).
ספרו ערבות עוסק במהות הערבות, אחריות הערב כאחריות משנית, ריבוי ערבים, זכות הערב לחזור אל החייב, ערב בעד ערב ועוד. פרופ' יעקב מירון כתב על הספר כי הוא נקודת ציון בדרכו של המשפט במדינת ישראל, בכך שיש בו ביטוי מעשי לשאיפת ההתאמה לצדק של נביאי ישראל המוזכרת במגילת העצמאות, ולקביעה בחוק של מורשת המשפט העברי בחוק יסודות המשפט.
מחילה (ירושלים תשפ"ד)
מחקר נוסף במסגרת זו עוסק במתנה במשפט העברי. המחקר עדיין לא יצא לאור, אך מהדורה ראשונית שלו פורסמה באינטרנט.
ספריו צוטטו בפסיקות של בתי המשפט בישראל.
חיים אישיים

נשוי לד"ר ניצה כהנא, חוקרת ביולוגיה וגנטיקה מהאוניברסיטה העברית. גיסו הוא הרב אורי שרקי.
אביו הרב מאיר כהנא, אחיו בנימין זאב כהנא, גיסתו טליה כהנא, בן דודו הרב הלל ליברמן, ואחיינו שלום שרקי נרצחו בפיגועי טרור. דודו הוא הרב נחמן כהנא. אחיינים נוספים הם העיתונאי יאיר שרקי ומאיר אטינגר.
הערות שוליים

↑  המחילה במשפט העברי, בקטלוג הספרייה הלאומית.
↑  "הכהנים מתרגלים את עבודת המקדש", שיחת השבוע, פרשת אמור, תשפ"ב
↑  הספר, בקטלוג ULI.
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  עשרות הערות מופיעות בכרכים אלו בשמו.
↑  ראו כאן
↑  הספר, באתר "דעת".
↑  דף הספר, באתר מורשת המשפט בישראל.
↑  יעקב מירון, ברוך כהנא: ערבות, בתוך: כתב העת משפטים, כרך כב
↑  ברוך כהנא, מחילה, ירושלים תשפ"ד, באתר ספריית אסיף.
↑  מתנה ומחילה, 2016, באתר מורשת המשפט בישראל.
↑  אזכור לדוגמה של הספר "חוק לישראל - ערבות", בפסק דין של אליקים רובינשטיין בבית המשפט העליון, באתר פסקדין
↑  עשר הנשים המשפיעות של המגזר הדתי, באתר מקור ראשון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284147905171  LCCN: nr92035781  VIAF: 17089697   WorldCat (עם VIAF): 17089697
יחידת המתאבדים (סרט, 2016)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  יחידת המתאבדים (קומיקס)
 בימוי:  דייוויד אייר 
 הופק בידי:  צ'ארלס רובן ריצ'רד סאקל
 תסריט:  דייוויד אייר 
 עריכה:  Ismail Yassine 
 שחקנים ראשיים:  ויל סמית' מרגו רובי ג'ארד לטו ויולה דייוויס ג'ואל קינמן ג'יי קורטני אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה ג'יי הרננדז קארה דלווין
 מוזיקה:  סטיבן פרייס 
 צילום:  רומן וסיאנוב 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני האחים וורנר
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 5 באוגוסט 2016  ישראל 4 באוגוסט 2016
 משך הקרנה:  123 דקות (גרסה קולנועית) 136 דקות (גרסת הבמאי)
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט ויגילנטה, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט גיבורי-על, סרט פעולה, סרט כלא 
 מקום התרחשות:  גות'אם סיטי, Midway City, בל ריב, וושינגטון די. סי. 
 תקציב:  175 מיליון דולר
 הכנסות:  746,846,894 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   dc2016
 פרסים:  פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר
 סרט הבא:  יחידת המתאבדים (2021)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
יחידת המתאבדים (באנגלית: Suicide Squad) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בהפקת האחים וורנר משנת 2016 ומבוסס על חוברות הקומיקס "יחידת המתאבדים" מבית האחים וורנר ו-DC קומיקס. הסרט מהווה חלק מהיקום הקולנועי של DC והוא השלישי במספר לאחר "איש הפלדה" ו"באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק".
הסרט יצא לאקרנים ב-5 באוגוסט 2016 בבימויו של דייוויד אייר ובכיכובם של אנסמבל שחקנים כדוגמת ויל סמית', ג'ארד לטו, מרגו רובי, ג'ואל קינמן, ג'יי קורטני, ויולה דייוויס, ג'יי הרננדז ובן אפלק. צילומי הסרט יצאו לדרך ב-13 באפריל 2015 והושלמו באוגוסט אותה שנה.
הסרט זכה בטקס פרסי אוסקר ה-89 בקטגוריית איפור ועיצוב השיער הטובים ביותר, והוא הסרט השלישי מבית DC קומיקס שזוכה באוסקר כלשהו אחרי האביר האפל ובאטמן.
הביקורות לסרט היו שליליות ביותר וציינו לרעה את התסריט, הבימוי, העריכה ובחירת השירים.
הפקה

הפקת הסרט החלה בפברואר 2009 כשאולפני האחים וורנר שכרו את ג'סטין מרקס כתסריטאי לצד דן לין כמפיק. בספטמבר 2014 דייוויד אייר הוכרז כבמאי. חודש לאחר מכן דווח כי ויל סמית' וטום הארדי ניהלו מגעים לצורך גילום תפקידים בסרט. בנובמבר 2014 פורסם כי מרגו רובי לוהקה לתפקיד הארלי קווין, כשג'ארד לטו נבחן לתפקיד הג'וקר בעוד ויל סמית' נבחן לגלם את דדשוט.
בדצמבר 2014 פורסמה רשימת השחקנים המלאה ושלב הליהוק הושלם. ויל סמית' לוהק כדדשוט, ג'ארד לטו בתור הג'וקר, מרגו רובי כהארלי קווין, וג'ואל קינמן החליף את טום הארדי כריק פלאג וג'יי קורטני כקפטן בומרנג, כשקארה דלווין לוהקה לתפקיד המכשפת. בנוסף אופרה וינפרי וויולה דייוויס נבחנו לתפקיד אמנדה וולר.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט התחילו בטורונטו ב-13 באפריל 2015 הושלמו ב-24 באוגוסט אותה שנה, זאת לקראת צאת הסרט ב-5 באוגוסט 2016.
הפקה > שיווק

במהלך פאנל יחידת המתאבדים בפסטיבל קומיקון שנערך בסן דייגו, קליפורניה עם צוות השחקנים הוצג הטריילר הרשמי הראשון ונערכה הצצה ראשונה אל הסרט באירוע למעריצים ביולי 2015, כשבמהלך הפאנל שוחרר לא רק הקדימון הראשון לסרטאלא גם הסמליל הרשמי והושק אתר האינטרנט הרשמי.
הפקה > פסקול

יחידת המתאבדים עושה שימוש מחוכם בפס-קולו, כאשר מריץ במהלך הסרט 14 שירים שחלקם נכתבו או בוצעו מחדש למענו, וביניהם מצויים להקות ואמנים כמו: Skrillex, Twenty One Pilots, פאניק! אט דה דיסקו ועוד.
הפסקול יצא לשוק ב-25 באוגוסט 2016 באטלנטיק רקורדס ובוורנר ברוס רקורדס, ובשבוע צאתו הגיע למקום הראשון בבילבורד 200. היה זה האלבום הנמכר ביותר באותו שבוע, והוא מכר 128,000 עותקים. חודש לאחר צאתו הגיע למעמד אלבום זהב.