stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלינק-182
היסטוריה > ההצלחה במיינסטרים (2004-1999)

ב-1999, הוציאו בלינק את אלבומם השלישי "Enema of the State", עם המפיק ג'רי פיין.
האלבום הביא את הלהקה למיינסטרים, והלהיטים "What's My Age Again?", "All the Small Things" ו"Adam's Song" זכו לשידורים רבים ברדיו ולקליפים מושקעים ב-MTV. בעוד שרוב שירי האלבום עוסקים באהבת נעורים והתבגרות של נערים, Adam's song נחשב לשיר הרציני של האלבום ועוסק בהתמודדות על דיכאון, בדידות ואף אובדנות. האלבום מכר יותר מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם, והוא הפך להיות האלבום הנמכר ביותר של הלהקה עד אז. עד היום, האלבום נחשב למכונן ולפורץ-דרך בתת-הז'אנר של הפופ-פאנק. באותה שנה, התארחה הלהקה בסרט "אמריקן פאי", וכתוצאה מטעות, טראוויס בארקר הופיע בקרדיטים כסקוט ריינור.
ב-2000, הלהקה הוציאה את " The Urethra Chronicles", DVD שמכיל קטעי מאחורי הקלעים של הלהקה. בנוסף באותה שנה, היא הוציאה אתThe Mark, Tom, and Travis Show: The Enema Strikes" Back", אלבום הופעה חיה של הלהקה, המכילים שירים משלושת אלבומם הקודמים, וסבבי התבדחויות של שני הסולנים בין שיר לשיר. הייתה זו, למעשה, הדינמיקה והכימיה, המטורללת והגסה, לכאורה, בין שני הסולנים, הופס ודה-לונג, שנשאה חן בעיני מעריציה, כמו גם ההרמוניה הווקאלית בין קולו הנמוך והערב של הופס לבין קולו הגבוה והחורק של דה-לונג. אלבום ההופעה החיה כלל שיר חדש בשם "Man Overboard", שלמרות הכחשות הלהקה, מספר על בעיית השתייה של המתופף לשעבר של הלהקה. האלבום, שהופץ במהדורה מוגבלת בתחילה, יצא בנובמבר, 2000.
ההצלחה של הלהקה המשיכה עם יציאת האלבום "Take off Your Pants and Jacket" ב-2001, אשר היה דומה בסגנונו לאלבום "Enema of the State" וכלל את הלהיטים: The rock show, First date ו-Stay together for the kids. בעוד ש-The rock show ו-First date נחשבים לשירי אהבת נעורים בסגנון הפופ-פאנק, Stay together for the kids הוא שיר קודר ורציני יותר אשר מתייחס לחוויותיהם האישיות של הופס ודה-לונג כילדים להורים גרושים. בחורף 2001, הייתה אמורה הלהקה לצאת לסיבוב הופעות באירופה, אך הוא התבטל לאחר פיגועי 11 בספטמבר. הסיבוב נדחה לתחילת 2002, אך בוטל שוב בגלל בעיות בגב שהיו לדה-לונג'.
ב-2002, יצאו בלינק-182 לסיבוב הופעות עם גרין דיי, אשר נקרא "Pop Disaster Tour". סיבוב הופעות זה תועד בDVD בשם " Riding In Vans With Boy".
לאחר שהלהקה לקחה הפסקה ב-2002, היא הקליטה את אלבומה הבא ב-2003 אשר יצא ב-18 בנובמבר 2003. חברי הלהקה לא הצליחו לבחור את שם האלבום, ולכן שמו הוא "Untitled". הוא הכיל את הלהיטים: "Feeling This", "I Miss You", "Down" ו"Always". על פי דבריו של בארקר, אלבום זה היה אמור לייצג סוג חדש של בלינק-182. חברי הלהקה הציגו סגנון אלטרנטיבי, עמוק וקודר יותר והרחיבו את מנעד הצלילים המוקלטים. הלהקה שכרה בית פרטי לצורך ההקלטות ושהתה בו מדי יום, למשך כשלושה-ארבעה חודשים, עד שהאלבום הושלם. האלבום הפתיע את מעריצי הלהקה, שהיו רגילים לסגנונות הסקייט-פאנק והפופ-פאנק שאפיינו את חמשת אלבומי האולפן הקודמים. אולם, כיום נחשב האלבום ליצירה ברמה גבוהה - הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינה ליריקלית.
אלבום זה קיבל השמעות רבות ברדיו ובטלוויזיה. סולן להקת הקיור, רוברט סמית', אשר תמיד היווה השפעה רבה ללהקה, הופיע בשיר "All of This". במהלך סוף 2003 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשם " Dolla Bill Tour", הנקרא כך בגלל העלות הנמוכה (דולר אחד) של הכרטיסים למופע (במקור תוכנן שההופעות יהיו בחינם, אך מאוחר יותר הובן שזה הכרחי לגבות עלות לכרטיס). סיבוב ההופעות עם להקת נו דאוט בקיץ 2004, גרף גם הוא הצלחה רבה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1995: Cheshire Cat
1997: Dude Ranch
1999: Enema of the State
2001: Take off Your Pants and Jacket
2003: Blink-182
2011: Neighborhoods
2016: California
2019: Nine
2023: "...One More Time"
דיסקוגרפיה > אלבומי דמו

1993: Flyswatter
1993: Demo No.2
1994: Buddha
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

1996: They Came to Conquer... Uranus
2012: Dogs Eating Dogs
דיסקוגרפיה > אלבומים נוספים

2000: The Mark, Tom and Travis Show (The Enema Strikes Back!)‎
2005: Greatest Hits
2013: Icon
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה הבריטית | הלהקה הבינלאומית של השנה | בלינק-182 | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של iHeartRadio | הצמד/להקה של השנה | בלינק-182 | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של iHeartRadio | האמן האלטרנטיבי של השנה | בלינק-182 | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של iHeartRadio | השיר האלטרנטיבי של השנה | "One More Time" | זכייה |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של בילבורד | צמד/להקה מוביל/ה | בלינק-182 | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  music, Guardian (2024-03-02). "Brit awards 2024 – full list of winners". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-03-10.
↑  Steven J. Horowitz, Taylor Swift, SZA, Olivia Rodrigo Lead 2024 iHeartRadio Music Awards Nominations, Variety, ‏2024-01-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Paul Grein, Zach Bryan, Taylor Swift, Morgan Wallen & Sabrina Carpenter Are Top 2024 Billboard Music Awards Finalists: Full List, Billboard, ‏2024-11-25 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 14049464  BnF: cb140086516 (data)  GND: 3053151-2  ISNI: 0000 0001 2331 7383  LCCN: no00015830  MusicBrainz: 0743b15a-3c32-48c8-ad58-cb325350befa  NKC: xx0028240  NLA: 40598555  RERO: 02-A005975195  SUDOC: 161776981  VIAF: 144463619   WorldCat (עם VIAF): 144463619 
בלינק-182 במופע ב-2003.
פוסטר של להקת בלינק-182 ממתין לאיסוף גזם בפינת רחוב ברעננה
בית הספר הולץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר תיכון
 על שם:  לאון הולץ
 תקופת הפעילות:  1954–הווה (כ־70 שנה) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°02′47″N 34°47′07″E﻿ / ﻿32.046388888889°N 34.785222222222°E﻿ / 32.046388888889; 34.785222222222
 hl.amalnet.k12.il
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שלט של תיכון הולץ חיל האוויר
בית הספר הולץ, נוסד בשנת 1954 בתל אביב, בדרך קיבוץ גלויות 150, בבעלות רשת עמל. הולץ הוא בית ספר ארצי ללימוד מקצועות התעופה והאלקטרוניקה. בבית הספר 4 מגמות: הנדסת מכונות תעופה, הנדסת אלקטרוניקה מחשבים, הנדסת חשמל בקרה ואנרגיה ומגמת סייבר. בשנת 1990 הצטרף בית הספר למכללה טכנולוגית של חיל האוויר ופיתח את מסלול השוחרות. בסיום הלימודים מתגייסים הבוגרים לחיל-האוויר ומוצבים במערך הטכני של החיל.
היסטוריה

בית הספר הולץ נולד מתוך מחלקה תעופתית בבית הספר מקס פיין. תחילה נבדקה האפשרות להקים בבית הספר מקס פיין מחלקה למכונאות תעופה, אך כאשר הביקוש לבוגרי מגמת מכונאות תעופה התרחב, הצליח יו"ר רשת עמל להשיג תרומה ממשפחת ליאון ופלורנס הולץ.
ליאון הולץ נולד בפרוסדגוב בצ'כוסלובקיה בשנת 1919, גויס לצבא הצ'כי, הגיע עם רעייתו בעלייה בלתי לגאלית לתל אביב בספטמבר 1939, היה רוכל ומנגן על פסנתר, חזר לפראג ב-1948, עם עליית הקומוניסטים היגר לצ'ילה ב-1949, ולאחר מכן לוונקובר. בהמשך היה תושב פילדלפיה.
בית הספר הוקם על חורבותיו של בית ערבי שהיה קרוי: המצודה כיוון שהיה מוקף חומה ובנוי על במה. המבנה היה ממוקם על כביש דרך הביטחון מחולון אל יפו ונהרס בשנת 1952.
בשנת 1954 נפתח בית הספר במקומו החדש, בקריית שלום על 30 דונם שנתנה הקרן הקיימת לישראל לרשת עמל. במחזור הראשון היו 17 תלמידים. בבית הספר היו שלוש מגמות: חרטות, מכונאות מטוסים ומגמת חמ"ם (חשמל מכשירנות מטוסים).
בסוף שנות התשעים של המאה העשרים צומצם שטח בית הספר עם הרחבת דרך חיל השריון ובניית גשר מחלף קיבוץ גלויות של נתיבי אילון.
בית הספר היום

בית הספר הרב תחומי הולץ חיל האוויר משלב לימודים עיוניים וטכנולוגים גם יחד. בית הספר בבעלות רשת "עמל", במסגרת תיכון: כתות ט'-י"ב, ובמסגרת מכללה: כיתות י"ג-י"ד. בבית הספר כ-750 תלמידים ב-24 כיתות. תלמידי בית הספר מסיימים את המסלול שהחלו בכיתה י' לאחר שלוש שנים כשברשותם תעודת בגרות וגם תעודה טכנולוגית שמאפשרת להם להמשיך ללימודי הנדסאי במכללה.
במכללה שלוש מגמות:
הנדסת אלקטרוניקה ומחשבים
מקצועות יסוד: יסודות תורת החשמל, אלקטרוניקה תקבילית וספרתית, יסודות התכנות בשפת התכנות פייתון, מבוא למיקרו מעבדים ומערכות ספרתיות.
מקצועות התמחות: תקשורת תקבילית, תקשורת ספרתית, תקשורת חזותית (חלופה), תקשורת נתונים (חלופה).
הנדסת חשמל בקרה ואנרגיה
מקצועות יסוד: מערכות חשמל, מערכות בקרה, בקרים מתוכנתים, רכיבים ומתמרים, מערכות ספרתיות.
מקצועות התמחות: בקרה ומערכות ממוחשבות, מערכות הספק, המרת אנרגיה.
הנדסת מכונות תעופה
מקצועות יסוד: שרטוט ובקרה ואלקטרוניקה ספרתית, רובוטים ובקרים, מכניקה טכנית, הידראוליקה, חומרים, חוזק חומרים.
מקצועות התמחות: אווירודינמיקה, תרמודינמיקה, מנועי מטוסים, מערכות מטוסים, תוכן הנדסי.
מוסכי מטוסים נמצאים בחצר בית הספר, בהם לומדים התלמידים את מקצועות התעופה. במוסכים אלו נמצאים מטוסי פייפר, מטוס Navion, ומנועי סילון ומטוס קרב F16.
בנוסף, בית הספר מקיים קורסים במסגרת לימודי ערב. לדוגמה: קורס יסודות לרישוי "טכנאי בדק כלי טיס", המיועד לבוגרי בתי ספר תיכוניים בעלי רקע בתעופה.
בשנת 2014 זכה בית הספר בפרס החינוך המחוזי מטעם משרד החינוך לשנת תשע"ד.
בשנת 1998 נחתם הסכם בין ההסתדרות לקבוצת אהוד בן ש"ך לפינוי בתי הספר מקס פיין והולץ והשבחת שטחם.
ראו גם

המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר
עמל
לקריאה נוספת

"כ"ה שנים לבית הספר הולץ", ביטאון תלמידי בית הספר, 1980
הערות שוליים

↑  מסדר סיום כתות י"ב בית ספר הולץ Getplay.pk
↑  חולון - mynet תיכון הולץ מצדיע לחיל האוויר, שירלי מורה, 4 באוקטובר 2009
↑  דני רכט, בית הספר מכס פיין "הראשון", באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑  עדות מאת ליאון הולץ - יד בן צבי
↑  בית הספר הרב תחומי הולץ חיל האוויר - אנשים ישראל אשר מוצני במסגרת סמינר לתואר שני של ד"ר תמר אלמוג, שכותרתו "חינוך בישראל במבט וירטואלי" - החוג ללמידה הוראה והדרכה, אוניברסיטת חיפה, 7 בדצמבר 2010
↑  רכיבה על סוסים ומצפה כוכבים: מצעד בתי הספר הכי מגניבים בישראל – גיא דויטש, 24 באוגוסט 2015
↑  "בית הספר הולץ - אפשר לנהל שינוי בהצלחה גם במערכת החינוך !", סטטוס - כתב עת לחשיבה ניהולית ואסטרטגית, 22 בפברואר 2016
↑  תומר ולמר, המורה הוא DJ: קריירה בבי"ס במקום בגרות, באתר ynet, 27 באוגוסט 2011
↑  הרצת מטוסי Navion
↑  http://www1.amalnet.k12.il/holtz/Pages/fly.aspx
↑  בית הספר הרב תחומי עמל הולץ ת"א זוכה פרס החינוך המחוזי משרד החינוך לשנה תשע"ד
↑  מיכל רוה, ‏הסכם בין ההסתדרות לקבוצת אהוד בן-שך - לפינוי בתיה"ס מקס פיין והולץ והשבחת שטחם, באתר גלובס, 6 ביולי 1998
ה"מצודה" על דרך הביטחון
שלט זיכרון ל"מצודה" בכניסה לבית הספר הולץ
שלט של תיכון הולץ חיל האוויר
שומר סף

ערך זה עוסק באדם שתפקידו לעמוד בכניסה למקום מסוים. אם התכוונתם לנושא משרה בגוף ציבורי שתפקידו לשמור על כללי מנהל תקין, ראו .
שומרי סף בוותיקן.
שומר סף הוא האדם שמוטל עליו לקבל את פני הבאים אל מקום ציבורי שהכניסה אליו מוגבלת, או אל מגוריו של אדם שאינו מעוניין שהגישה אליו תהיה בלתי אמצעית.
יש ארצות בהן ממלאי תפקיד שומר הסף בחצר המלוכה היו לאצילים והתפקיד עצמו היה לתואר אצולה. שומרי סף מקובל להציב גם בבתי מלון, שם הם מקבלים את פני האורחים הבאים או היוצאים, עוזרים להם בזימון נושאי המזוודות ונהגי המוניות ומרחיקים מבקרים בלתי רצויים. באירופה היה תפקיד דומה גם בבתים משותפים.
לאחר מהפכת אוקטובר, אצילים וקציני צבא רוסים, חסרי מקצוע מפרנס, שברחו למרכז ומערב אירופה, נשכרו כשומרי סף בבתי מלון ועמידתם במדי השרד הרוסיים היוותה אטרקציה עבור באי בתי המלון, שנהנו מכך שקיבלו שירות מבעלי תואר אצולה.
בתקופה המודרנית שומרי סף עושים לעיתים עבודה של שומר ראש, אך במקום לשמור על אדם מסוים הם שומרים על אתר או על כינוס. שומרי סף במועדונים, הממיינים את באי המועדון ומחליטים מי ייכנס ומי לא, קרויים בישראל סלקטורים או סלקטוריות.
בצה"ל, שומר הסף המפקח על הכניסה לבסיס צבאי נקרא שוטר גדודי (בראשי תיבות - ש"ג).
בהשאלה, המונח "שומר סף" מורה על אדם האחראי לשלמותו או לתפקודו התקין של מוסד או גוף מסוים אותו הוא מייצג, כאשר הכוונה היא בדרך כלל לא לתפקוד במובנו הפיזי, אלא לתפקוד וההתנהלות בהתאם לעקרונות הרעיוניים והערכים אותם המוסד מייצג ונגד פגיעה בהם.
ראו גם

קונסיירז'
מנוחה רחל סלונים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1798 
 פטירה:  1888 (בגיל 90 בערך) חֶבְרוֹן, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1888 
 שם השושלת:  משפחת שניאורסון 
 אב:  דובער שניאורי 
 אם:  שיינא שניאורי 
 
מצבת קברה של מנוחה רחל סלונים
ביתה של מנוחה רחל סלונים בחברון, המכונה "בית שניאורסון"
הרבנית מנוחה רחל סלונים (שניאורסון) (י"ט בכסלו ה'תקנ"ט, 27 בנובמבר 1798 - כ"ד בשבט ה'תרמ"ח, 6 בפברואר 1888) הייתה בתו של האדמו"ר האמצעי מחסידות חב"ד. היא מכונה "אם היישוב היהודי בחברון" ו"סבתא".
ביוגרפיה

מנוחה רחל נולדה לרבי דובער שניאורי, בנו של רבי שניאור זלמן מלאדי, האדמו"ר הראשון מחב"ד. היא נולדה ביום שבו שוחרר רבי שניאור זלמן מבית הסוהר. הוא התבשר שנולדה לו נכדה והעניק לה את השם מנוחה רחל. רחל, על שם בתו שנפטרה קודם לכן, ומנוחה, משום שאמר: "מנוחה תהיה לנו". בעלה היה הרב יעקב כולי סלונים.
בשנת תקע"ה (1815) שלח אביה קבוצות חסידים כדי לחזק את היישוב היהודי בחברון ולייסד את קהילת חב"ד בחברון. הוא יזם את קניית בית הכנסת הקטן שליד בית הכנסת אברהם אבינו וחלקות נוספות במקום. לאחר פטירת אביה קיבל גיסה, הצמח צדק, את נשיאות חב"ד. בעצתו עלתה לשם גם סלונים בשנת תר"ה (1845) עם משפחתה. התגוררה במבנה המוכר כבית שניאורסון.
היישוב היהודי בחברון היה קטן ומשפחת סלונים תפסה בו מקום מרכזי. הרבנית מנוחה רחל התפרסמה כבעלת מופתים ורבים באו לבקש את ברכתה. מסופר כי אף תושבי חברון הערבים ביקשו את ברכותיה, והיא התנתה אותן בכך שהם לא יפגעו בשכניהם היהודים.[דרוש מקור]
הרבנית מנוחה רחל נפטרה בכ"ד בשבט ה'תרמ"ח, ונטמנה בבית העלמין העתיק בחברון. ציון קברה נהרס בידי ערבים אחרי פרעות תרפ"ט. מקומו זוהה על ידי פרופ' בן ציון טבגר, שבנה מחדש את תל האבנים מעל קברה. הקבר שוקם על ידי מחדשי היישוב היהודי בחברון, בתרומתו של יוסף יצחק גוטניק וביוזמת איגוד צאצאי רבנו הזקן.
בשנת ה'תשמ"ב יזם הרב שמואל אלעזר היילפרין ראש ישיבת תורת אמת חב"ד בירושלים ויו"ר איגוד צאצאי רבינו הזקן את חידוש העלייה לקברה ביום השנה לפטירתה, ומאז בכל שנה עולים מאות מחסידי וחסידות חב"ד לקברה.
ישנה גם תופעה של נתינת שמות לבנות על שמה.
צאצאיה

בניה ובנותיה: יהודה לייב, מרדכי דובער (בנו הוא שניאור זלמן סלונים), לוי יצחק, שטערנא ריזה קזרנובסקי, רוזה מינא אפרת, שרה פרידא ריבלין.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304908305171  VIAF: 298616692   WorldCat (עם VIAF): 298616692 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'רי העכבר

| --- | --- |

 יוצרים:  ג'וזף ברברה, ויליאם האנה 
 מידע
 מקצוע:  גנב
 כוחות:  חסינות, חוזק-על 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ניבלס (טום וג'רי) (אחיין) 
 אויבים:  טום החתול (טום וג'רי) 
 
ג'רי העכבר (באנגלית: Jerry Mouse) הוא דמות בדיונית ואחד משני הגיבורים הראשיים (לצד טום החתול) בסדרת סרטי ההנפשה הקצרים של מטרו גולדווין מאייר "טום וג'רי", שנוצרו במקור על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה.
ג'רי הוא עכבר בית אנתרופומורפי חום. ג'רי הוא האויב המושבע של טום החתול. כמעט בכל פרק, טום מבקש ללכוד את ג'רי. על אף שטום נחוש במיוחד להצליח בכך, ועל אף שהוא משקיע בכך אנרגיה רבה, טום לעולם לא מצליח ללכוד את ג'רי. טום מושפל על ידי ג'רי לעיתים רבות, אבל הוא אף פעם לא מוותר ותמיד ממשיך לנסות ללכוד את ג'רי.
אף על פי שרבות מדמויות המשנה מדברות, טום וג'רי ממעטים לדבר.
הופעת הבכורה של הדמות הייתה בסרטון ההנפשה הקצר של MGM משנת 1940 בשם "Puss Gets the Boot". בהופעת הבכורה של הדמות הוא כונה "ג'ינקס". שמו שונה ל"ג'רי" החל מההופעה השנייה של הדמות בסרטון "The Midnight Snack".
דיבוב

להלן השחקנים אשר דיבבו את הדמות לאורך השנים:
| --- | --- |
 ויליאם האנה  שרה ברנר  ליליאן רנדולף  פול פריס  דאוס באטלר  אלן סוויפט  ג'ין דייטש  מל בלאן  טרנס מונק  ג'ין טיץ'  צ'אק ג'ונס  ווקר אדמיסטון  אייב לויטו  דייל מקנון  ג'ון סטפנסון:  לו שיימר  פרנק וולקר  דנה היל  ג'ף ברגמן  אלן מריוט  מארק סילק  די בראדלי בייקר  ספייק ברנדט  סמואל וינסנט  ריץ' דנהקל  ריק זיף  ג'ניס קאווי  אנדרה סוגליוזו  אריק באוזה
ה'תקמ"ה

ה'תקמ"ה (5,545) ובקיצור תקמ"ה – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-16 בספטמבר 1784, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 4 בספטמבר 1785.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, שעה אחת ו-374 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 16 במחזור העיבור ה-292. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 1 (סימנה אלדא) במחזור השמש ה-199, ולכן מברכים בה את ברכת החמה.
שנה זו היא שנת 1,716 לחורבן הבית, ושנת 2,096 לשטרות.
אירועים

כ"ה בטבת - לראשונה בהיסטוריה חוצים בדרך אוויר את תעלת למאנש בעזרת כדור פורח
כ"ו בניסן - הפעם הראשונה שברכת החמה חלה בתאריך זה
נולדו

ט' בחשוון - משה מונטיפיורי, נדבן ושתדלן יהודי מאנגליה, יוזם הקמת השכונה משכנות שאננים שסימלה את תחילת תקופת היציאה מן החומות
כ"ב בטבת - יעקוב גרים, פילולוג, אחד משני האחים גרים (נפטר בה'תרכ"ד)
ז' באדר - הרב נחמן קרוכמל, היסטוריון והוגה דעות, מראשי תנועת ההשכלה בגליציה (נפטר ה'ת"ר)
נפטרו

כ"ה באייר – שאול הלוי רב  קהילת אמדן והאג (נולד בה'תע"ב)
ט"ו בתמוז - ר' אריה לייב גינצבורג (ה"שאגת אריה")
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ברכת החמה ביום רביעי כ"ו בניסן - 6 באפריל 1785.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
משה מונטיפיורי
היסטוריה של עם ישראל
יעקב אייכלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 65 בערך) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
יעקב אייכלר (נולד בשנת תשי"ט, 1959) הוא עיתונאי ישראלי, הגיש תוכנית יומית בכאן ב' העוסקת באקטואליה במשך 6 שנים עד לפרישתו במאי 2024, וכן הגיש מדי פעם בערוץ כאן 11. בעבר הגיש חדשות והיה פרשן פוליטי בערוץ הכנסת ובגופי תקשורת נוספים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, למנשה אייכלר שהיה פעיל בלח"י ושירת בצנחנים לאחר קום המדינה. אחיו הוא ישראל אייכלר, חבר הכנסת מטעם יהדות התורה.
אייכלר סיקר את פעילות הכנסת במסגרות שונות. שימש ככתב של "קו עיתונות דתית", וככתב הכנסת של העיתון. מדי יום חמישי הוא הגיש בערוץ 99 - ערוץ הכנסת את התוכנית "אייכלר יעקב" שבה הוא עוקב אחר עבודת חברי הכנסת.
בעבר שימש אייכלר ככתב החדשות של רשת א' וכתב פוליטי של העיתון "המחנה החרדי". בנוסף, שידר בערוץ החרדי הפיראטי "קול שמחה".
בדצמבר 2006 נבחר ליו"ר "תא הכתבים הפרלמנטריים" לאחר שבבחירות חשאיות זכה לתמיכת 17 מ-23 הכתבים הפרלמנטריים.
בנוסף לעיסוקיו בתחומי התקשורת, עבד אייכלר כקבלן של חברת הבנייה "מ. קעניג". הוא אחד ממייסדי ארגון זק"א ופעיל בו במשך שנים, וכמו כן התנדב במשטרת ישראל ושימש בהתנדבות כנהג אמבולנס של מד"א.
במאי 2010 מונה יעקב אייכלר כאחד מחמשת נציגי הציבור במועצת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
באוקטובר 2016 פורסם כי אייכלר יעזוב את ערוץ הכנסת ויעבור לתאגיד השידור הישראלי.
ב-15 במאי 2017 התחיל להגיש תוכנית בכאן ב'. תחילה הגיש תוכנית בשעה 19:00, ולאחר מכן עבר להגיש את תוכנית כאן הלילה בשעה 23:00 למשך שעה, בימים ראשון עד רביעי, תוכנית שזכתה להצלחה.
במאי 2024 הודיע אייכלר על פרישתו מתאגיד השידור הישראלי.
חיים אישיים

אייכלר, חסיד בעלז, מתגורר בקריית בעלז בירושלים, נשוי ואב ל-13 ילדים.
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, עוד גיוס ל'כאן': יעקב אייכלר יגיש תכנית יומית ברשת ב', באתר אייס, 5 באוקטובר 2016
↑  עדי רובינשטיין, "צריך אומץ לתת למישהו כמוני תוכנית", באתר www.israelhayom.co.il, ‏12/10/2017
↑  אורן פרסיקו, "כאן אייכלר" בכאן ב': מקדימה במדד הייצוג את "סדר יום" ו"קלמן ליברמן", באתר העין השביעית, 19 בנובמבר 2017
↑  איציק אוחנה, "החרדי של התאגיד" יעקב אייכלר פרש - ונפרד בדברי ביקורת, באתר כיכר השבת, ‏2024-05-30
רגבים

ערך זה עוסק בקיבוץ. אם התכוונתם לתנועה, ראו .
| --- | --- |
שלט בכניסה לקיבוץ
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: מנשה
גובה ממוצע: ‎100 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 669 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) רגבים(למפת הכרמל רגילה) רגבים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רגבים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רגבים32°31′26″N 35°02′04″E﻿ / ﻿32.5239858762333°N 35.0345702332713°E﻿ / 32.5239858762333; 35.0345702332713  heמפת היישובים של מועצה אזורית מנשה (in English: Menashe Regional Council) באדום - רגבים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
אתר הקיבוץ
רְגָבִים הוא קיבוץ באזור הצפון בין בנימינה ואום אל-פחם, היישוב הצפוני ביותר בתחומי  המועצה אזורית מנשה. חבר בתנועת התק"מ.
היישוב הוקם בשנת 1947 על ידי עולים מצפון אפריקה ואיטליה שהיו חברים בתנועת "הבונים" (לימים התאחדה עם תנועת "דרור") שעלו מצפון אפריקה עברו הכשרה בקיבוצים בית אורן ובית השיטה; החברים שעלו מאיטליה עברו הכשרה בקיבוצים גבעת ברנר ודגניה א'. הקבוצה עברה השתלמות בכפר סבא, וב-8 ביולי 1948 עלתה להתיישבות באזור הכפר הנטוש בוטימאת, בקרבת קיבוץ גלעד. קרן קיימת לישראל רכשה שטח של 3,500 דונם בקירוב מאדמות הכפר בוטימאת ממשפחה ערבית נכבדה מחיפה והועידה את השטח הזה למתיישבים שהמתינו לה. 
בתחילת יולי 1949 עבר הקיבוץ לאתר הקבע שלו. שמו של היישוב - סמלי, מתחום החקלאות.
הקיבוץ הוקם על אדמת הכפר הערבי הנטוש "קניר (אנ')".
החל מיולי 1997 עבר הקיבוץ הפרטה מלאה, ומסווג עתה כ"קיבוץ מתחדש". כלכלית מתבסס הקיבוץ בעיקר על חקלאות: רפת "רגלים", לול, אבוקדו וגידולי שדה. בקיבוץ כ-280 חברים ומתגוררים בו גם שוכרים שאינם חברי קיבוץ.
הקיבוץ בשנת 1949
מראה בקיבוץ
מראה בקיבוץ
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מפת האזור עם סימון הכפר 'אל בטימת', 1941, בהוצאת 'ההגנה' (גליון 8), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  30 יישובים הוקמו בתש"ח, על המשמר, 20 בינואר 1949
1 2  רגבים, באתר מועצה אזורית מנשה
↑  יעקב סלומון, "אדמות בוטימאת", בדרכי שלי, ירושלים: הוצאת עידנים, 1980, עמ' 46–48
↑  עולי איטליה ומרוקו התנחלו בקיבוץ רגבים, הַבֹּקֶר, 10 ביולי 1949
↑  מפת אזור הכפר קניר, בהוצאת 'ההגנה' 1942, גליון 11 'גבעת עדה', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463741805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקרוסקואלודלפיס

| מקרוסקואלודלפיס> תקופה |
| --- | --- |
תחילת מיוקן 18.78 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
על־משפחה:: דולפיני נהרות
משפחה:: Squalodelphinidae
סוג:: מקרוסקואלודלפיס
מין:: Macrosqualodelphis ukupachai
שם מדעי
 Macrosqualodelphis

מקרוסקואלודלפיס (שם מדעי: Macrosqualodelphis) הוא סוג נכחד של לווייתן הקרוב לדולפיני הנהרות, אשר התקיים בתחילת המיוקן שלפני 18.78 מיליון שנה מימינו באמריקה הדרומית.
המאובנים שהתגלו מלווייתן זה התגלו בתצורות צ'ילקטאי (Chilcatay Formation) שבאגן פיסקו (אנ') בפרו. הממצאים תוארו ב-2018 ונכלל בהם מין יחיד - Macrosqualodelphis ukupachai.
לווייתן זה היה קרוב רחוק של הנהרתניים החיים בהודו והיה מהגדולים שבבני משפחתו והגיע לאורך של 3.5 מטרים. הוא היה בעל סנפיר גבי נמוך ועגלגל יחסית מבנה חרטום מוארך יחסית שהסתיים בקצה בצורת U ועם שיניים דקות וארוכות שהותאמו ללכידת דגים. מבנה הראש הבולבוסי שלו מרמז שבדומה לדולפינים המודרניים היה בעל יכולת אקולוקציה.
הערות שוליים

↑  Giovanni Bianucci, Giulia Bosio, Elisa Malinverno, Christian de Muizon, Igor M. Villa, Mario Urbina and Olivier Lambert. 2018. "A New Large Squalodelphinid (Cetacea, Odontoceti) from Peru Sheds Light on the Early Miocene Platanistoid Disparity and Ecology" Archived 2018-08-13 at the Wayback Machine. Royal Society Open Science. 5(4) DOI: 10.1098/rsos.172302 CC BY icon.svg Material was copied from this source, which is available under a Creative Commons Attribution 4.0 International License
יקטרינה פנצ'נקו

| --- | --- |
משמאל-לידייה פנצ'נקו, מימין-מרינה פנצ'נקו
 לידה:  1930 
 פטירה:  6 בנובמבר 2008 (בגיל 78 בערך) 
 מדינה:  אוקראינה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (10 בדצמבר 2001) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יקטרינה פנצ'נקו
 
יקטרינה פנצ'נקו-מובצ'אן (באנגלית: Yekaterina Panchenko Movchan;‏ אוקטובר 1930 – נובמבר 2008)  ומשפחתה לקחו חלק בהצלת שני ילדים יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה. ב־10 בדצמבר 2001 יד ושם הכיר בה, באחיותיה ובאמה כחסידות אומות עולם.
ביוגרפיה

פנצ'נקו נולדה בכפר קירוואיה רודה (Kirvaya Ruda) בחבל סמנובקה במחוז פולטבה שבאוקראינה. האב מיכאל גויס לצבא האדום עם פרוץ המלחמה בין גרמניה לברית המועצות ונפל בקרב. האם מרינה נשארה לגדל לבד את הבנות גלינה בת ה-19, פולינה בת ה-13 ויקטרינה בת ה-11.
ביוגרפיה > סיפור ההצלה

אלכסיי ופאודוסיה קאצ'אן היו שכנים וחברים של מרינה, אמה של יקטרינה. אלכסיי היה אוקראיני ויליד הכפר, ואשתו היהודיה הגיעה למקום בעקבות נישואיהן ב-1934. כל הכפר ידע על יהדותה של פאודוסיה וכאשר המקום נכבש על ידי הנאצים היא אוימה בשל כך.
יום אחד הופיעו שוטרים בכפר, כפו על פאודוסיה להיכנס לעגלה ולקחו אותה לתחנת המשטרה. אלכסיי רץ אחריהם, ירא מלאבד קשר עין עם אשתו ובתו התינוקת, שנצמדה לאמה. הילדים הגדולים יותר, פאבל בן ה-7 ונינה בת שנה וחצי, נשארו עם השכנים. בבוקר למחרת אביהם חזר מסמנובקה, לקח אותם למשפחת פנצ'נקו, והפקיד אותם בידי מרינה. הוא פחד שיישארו אצלו בגלוי לאחר שאשתו ובתו הצעירה נורו. לאחר מכן הצטרף לפרטיזנים ומשפחת פנצ'נקו לא שמעה ממנו עד לאחר השחרור.
על אף שהשכנים הקרובים היו שותפים לסוד, מרינה ובנותיה השאירו את פאבל ונינה בביתם. פעמיים הגיעו השוטרים לבית המשפחה בחיפוש אחר הילדים ה"חצי יהודים", אך הם לא נמצאו כי נלקחו לחדר מחבוא במרתף.