stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירדן מאירסון
הערות שוליים

↑  אלדד שמואלי, איפון, הכן, צא, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 18 במרץ 2011
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: האחים ששון אלופי ישראל, ג'רבי בנשים, באתר ynet, 31 במרץ 2011
↑  ירדן מאירסון זכתה בארד בגביע אירופה עד גיל 20, באתר ‏מאקו‏, 14 באוגוסט 2011
↑  4 מדליות לנבחרות הנשים והגברים בגביע אירופה לג'ודו באתר scooper
↑  עמית רביב, ‏ירדן ג'רבי זכתה בפעם השישית באליפות ישראל, באתר ONE‏, 5 בדצמבר 2013
↑  אורן קורנפלד‏, ג'ודו: ירדן ג'רבי זכתה בפעם השמינית באליפות ישראל, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2015
↑  יניב טוכמן‏, שתי מדליות לישראל באליפות אירופה הפתוחה בג'ודו, באתר וואלה, 15 באוקטובר 2016
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: אלון ששון וגילי כהן אלופי ישראל, באתר ynet, 5 בינואר 2017
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: ארד לירדן מאירסון בבולגריה, באתר ynet, 5 בפברואר 2017
↑  יניב טוכמן‏, ג'ודו: ירדן מאירסון זכתה במדליית הארד, הרשקו: "התחרות שימשה בעיקר כאימון", באתר וואלה, 5 בפברואר 2017
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: זהב לדניאל בן דוד, באתר ynet, 4 במרץ 2017
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: מדליית כסף לירדן מאירסון באנטליה, באתר ynet, 9 באפריל 2017
↑  אורן אהרוני, ורשה, ג'ודו: פלצ'יק סיים שביעי באליפות אירופה, באתר ynet, 22 באפריל 2017
↑  אורן אהרוני, ג'ודו: כסף ללי קוכמן במינסק, באתר ynet, 23 ביולי 2017
↑  אורן אהרוני, אליפות העולם בג'ודו: לינדה בולדר הודחה, באתר ynet, 1 בספטמבר 2017
↑  חזר בגדול: מדליית זהב לאורי ששון בטשקנט, באתר ONE‏, 8 באוקטובר 2017
↑  יאיר צוקר, ‏ג'ודו: שתי מדליות כסף ומדליית ארד לג'ודאים הישראלים בסבב האירופאי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 5 בפברואר 2018
↑  אורן אהרוני, גביע אירופה בג'ודו: שתי מדליות זהב לישראל, באתר ynet, 21 באוקטובר 2018
↑  אורן אהרוני, טביליסי: ירדן מאירסון סיימה חמישית, באתר ynet, 30 במרץ 2019
↑  אסי ממן, ‏חזר לעצמו: פלצ'יק אלוף הארץ, גם האחיות פרימו, באתר ONE‏, 26 בספטמבר 2019
כנסיית הנחת הגלימה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה מלכיתית יוונית-קתולית 
 מיקום:  טברסקוי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1450
 תאריך פתיחה רשמי:  1845 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רוסית 
 קואורדינטות:  55°45′03″N 37°36′59″E﻿ / ﻿55.750806°N 37.616358°E﻿ / 55.750806; 37.616358
 אתר רשמי
  (למפת מוסקבה מוגדלת) כנסיית הנחת הגלימה(למפת מוסקבה רגילה) כנסיית הנחת הגלימה
 
מפת הקרמלין במוסקבה. למידע על מקום  לחצו עליו
כנסיית הנחת הגלימה או כנסיית הורדת הגלימה (ברוסית: Церковь Ризоположения) היא כנסייה הניצבת בכיכר הקתדרלות במרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה. בניית הכנסייה החלה בשנת 1484 והסתיימה שנה אחר כך, על ידי בנאים שהגיעו מפסקוב. ככל הנראה מדובר באותם בנאים אשר תכננו ובנו את קתדרלת העלייה לשמים הסמוכה.
היסטוריה

הכנסייה נבנתה באתר בו נצבה כנסייה קדומה יותר, אשר נבנתה בשנת 1451 על ידי יונה ממוסקבה. כנסייה קדומה זו הוקמה על מנת לציין את שחרורה של העיר מוסקבה מכיבוש הטטרים (שחרור שאירע ביום חג הגלימה). בחג הגלימה אירע נס, והטטרים נסוגו מהעיר ללא כל סיבה כשהם משאירים אחריהם את נשקיהם והרכוש שבזזו. שמה של הכנסייה מתייחס לחג נוצרי המציין, על פי האמונה הנוצרית, את הבאת גלימתה של מרים, אם ישו מירושלים לקונסטנטינופוליס במאה החמישית, במטרה להגן על העיר מפני אויבים. מסורת זו מספרת כי במלחמה בין האימפריה הביזנטית לבין הרוסים בשנת 860 הטביל פוטיוס, הפטריארך של קונסטנטינופול, את הגלימה בים, וזו יצרה סופה אשר הטביעה את הספינות של הפולשים. בעקבות שרפה שפגעה בכנסיית העץ שבנה יונה, נבנתה כנסיית אבן.
בכנסייה איקונוסטזיס בן ארבע רמות, שנוצר על ידי נאזארי איסטומין סאבין בשנת 1627 וכן ציורי קיר רבים מעשה ידי איוואן בוריסוב, סידור פוספיב וסימיון אברמוב, משנת 1644.
הכנסייה בנויה בסגנון רוסי ביזנטי, ולה כיפת בצל אחת, בסגנון זה.
לאחר הקמתה שימשה הכנסייה את הפטריארך של מוסקבה אולם באמצע המאה ה-17 הפכה לכנסייה הפרטית של משפחת המלוכה, עד מעבר בירת המדינה ממוסקבה לסנקט פטרבורג. בשנת 1737 ניזוקה הכנסייה בשרפה, אולם שוקמה זמן קצר לאחר מכן, ונבנתה מחדש כשלה חדרי מבוא פתוחים משלושה אגפים.
הכנסייה נפגעה קשות מאש תותחים בשנת 1918, במהלך מהפכת אוקטובר, ולאחר ששוקמה הפכה למוזיאון. כיום משמשת הכנסייה כמוזיאון לחפצי דת מהמאות ה-14 עד ה-19.
גלריה

מבט על חזית הכנסייה. לכנסייה כיפת בצל רוסית - ביזנטינית האופיינית לכנסיות הקרמלין
פרסקו המתאר את הקיסר הביזנטיני מיכאל השלישי והפטריארך פוטיוס הראשון מטבילים את גלימת מרים, אם ישו בתוך הים
כיף אגרוף

כיף אגרוף
כיף אגרוף (באנגלית: fist bump) היא מחווה גופנית הדומה במשמעותה ללחיצת יד או לכיף. כיף אגרוף יכול לשמש אנשים לברך זה את זה בעת פגישתם או פרידתם, לשמש כאות הסכמה בין שניים, למתן כבוד או למחוות חברות.
הגדרה

לפי מריאם-וובסטר, 'כיף אגרוף' הוא כשאדם מצמיד את אגרופו לזה של אדם אחר. המחווה מתבצעת כאשר שני משתתפים יוצרים כל אחד אגרוף סגור ביד אחת ולאחר מכן מצמידים קלות את החלק הקדמי של אגרופיהם זה לזה. שלא כמו לחיצת היד הרגילה, שבדרך כלל מבוצעת רק עם יד ימין של כל משתתף, כיף אגרוף ניתן לבצע גם כשהמשתתפים משתמשים בשתי הידיים.
היסטוריה

ההיסטוריונים חלוקים בנוגע ליוצר המחווה. ישנם המייחסים זאת למתאגרפים, שנוגעים בכפפתו של היריב במקום לחיצת יד, ישנם המייחסים זאת לשחקן הבייסבול סטן מוסיאל, שהשתמש במחווה בשנות החמישים ובשנות השישים במקום לחיצת יד מפני שפחד ממחלות, יש המייחסים זאת לסדרת הטלוויזיה "Super Friends" (אנ') או לכדורסלן פרד קרטר משנות השבעים, וישנם הטוענים שהשימוש במחווה החל בארצות הברית במלחמת וייטנאם כדי להחליף את מחוות האגרוף המונף שנאסרה לשימוש על ידי הרשויות. במשך השנים נכנסה המחווה לשימוש תדיר בקרב ספורטאים רבים.
בעת מגפת שפעת החזירים ב-2009, דיקן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת קלגרי, טום פיסבי, טען כי החלפת לחיצת יד ב'כיף אגרוף' תסייע במניעת הפצת המחלה, מפני שהיא היגיינית יותר. בעת מגפת הקורונה ב-2019 הפכה המחווה לנחלת הכלל בצורה נרחבת יותר.
הערות שוליים

↑  Definition of FIST BUMP, www.merriam-webster.com (באנגלית)
↑  Stephey, M. J. (2008-06-05). "Breaking News, Analysis, Politics, Blogs, News Photos, Video, Tech Reviews". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-2022-08-28.
↑  Kennedy, Pagan (2012-10-26). "Who Made That Fist Bump?". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-08-28.
↑  September 22, 2014 | LaMont Hamilton | Comments, Five on the Black Hand Side: Origins and Evolutions of the Dap, Smithsonian Center for Folklife and Cultural Heritage (באנגלית אמריקאית)
↑  אנדריי לאו, Fist bump can pound out flu transmission, ‏21 באוקטובר 2009
↑  Twitter, Instagram, Email, Facebook, Fist bumps, high-fives spread fewer germs than handshakes, study says, Los Angeles Times, ‏2014-07-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Eileen Abbott, Handshakes are declining thanks to coronavirus. Here’s what’s replacing them., The Hill, ‏2020-03-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Martin Zips, Begrüßung und Corona: Faust an der falschen Stelle, Süddeutsche.de (בגרמנית)
הדגמת מחוות כיף אגרוף
יחסי טאיוואן–מיאנמר

| יחסי טאיוואן–מיאנמר |
| --- | --- |
טאיוואן: מיאנמר


טאיוואן: מיאנמר
שטח (בקילומטר רבוע)
35,980: 676,578
אוכלוסייה
23,188,420: 54,588,239
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 64,815
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 1,187
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: דיקטטורה נשיאותית

יחסי טאיוואן–מיאנמר הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הסינית לרפובליקה של איחוד מיאנמר. אין יחסים רשמיים בין שתי המדינות, שכן מיאנמר מכירה רק ברפובליקה העממית של סין.
היסטוריה

בשנת 1949, לאחר סיום מלחמת האזרחים הסינית, כמה מחיילי הקוומינטנג ברחו מסין וכבשו מעוז בצפון תאילנד ובמיאנמר בתמיכת ארצות הברית. בתמיכת סין העממית, מיאנמר האשימה את הרפובליקה הסינית ב"פלישה" למיאנמר, והגישה תלונה לאומות המאוחדות. לאחר משא ומתן ממושך, כל חיילי הקוומינטנג במיאנמר נשלחו לצפון תאילנד. חיילי קוומינטנג עזרו לתאילנד להילחם במורדים קומוניסטים ומנעו מהפכת שמאל בתאילנד, מה שגרם לראמה התשיעי, מלך תאילנד, לתת אישור מיוחד לחיילי הקוומינטנג להישאר בתאילנד, אך חלקם עזבו לטאיוואן.
יחסים כלכליים > חקלאות

תאגיד Known-You Seed Corporation, שבסיסו בטאיוואן שהוקם בשנת 1968, עבר לשוק מיאנמר בשנת 1994. בשנת 1996, הוא החל לשתף פעולה עם משרד החקלאות וההשקיה של מיאנמר, שייסד בית ספר חקלאי בדרום מיאנמר. המוצר המיובא ביותר על ידי החברה הוא אבטיח.
יחסים כלכליים > תחבורה

צ'יינה איירליינס מציעה טיסות מנמל התעופה הבין-לאומי טאויואן לנמל התעופה הבינלאומי יאנגון.
נציגויות דיפלומטיות

בהיעדר יחסים דיפלומטיים רשמיים, למיאנמר יש נציגות בטאיפיי הידועה בשם משרד הסחר של הרפובליקה של האיחוד של מיאנמר בטאיפיי, המופעלת על ידי משרד המסחר של המדינה, שהוקמה ביוני 2015.
לטאיוואן אין כיום נציגות בנייפידאו, כאשר ענייני מיאנמר מטופלים על ידי המשרד לכלכלה ותרבות של טאיפיי בבנגקוק, תאילנד. עם זאת, המועצה לפיתוח סחר חיצוני של טאיוואן הקימה משלחת סחר ביאנגון בנובמבר 2013.
ילדים טובים (סרט, 2005)

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 בימוי:  יאיר הוכנר
 הופק בידי:  יונתן פריזם, יאיר הוכנר
 תסריט:  יאיר הוכנר
 עריכה:  גדעון נשר
 שחקנים ראשיים:  דניאל אפרת, יובל רז, נילי צרויה
 מוזיקה:  אלי סורני
 צילום:  זיו ברקוביץ
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  Water Bearer Films (בארצות הברית); WE&CO (בצרפת); GM Films (בגרמניה)
 הקרנת בכורה:  4 באפריל 2005 בסינמטק תל אביב
 משך הקרנה:  75 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט עצמאי   סרט להט"בי
 תקציב:  500 דולר ובהמשך מענק של 50 אלף שקל.
 דף הסרט ב־IMDb
ילדים טובים הוא סרט הביכורים של הבמאי ומבקר הקולנוע הישראלי יאיר הוכנר, שכתב את התסריט, ביים והפיק. הסרט יצא בשנת 2005 כסרט עצמאי. הוא מתאר את שגרת חייהם של מני וטל, נערי ליווי בתל אביב שמתאהבים האחד בשני. הסרט הוקרן באופן סדיר בסינמטק והשתתף בכ-40 פסטיבלים ברחבי העולם, בהם זכה בפרסים שונים.
שחקנים ודמויות

יובל רז – טל
דניאל אפרת – מני, אביה של התינוקת
נילי צרויה – מיקה, אמה של התינוקת
אורי אוריין – ערן
גילה גולדשטיין – גרייס
תומר אילן – ליאור, שוטר מושחת
דן לחמן – לקוח מבוגר
מור דרעי – לקוח עם פטיש
אייל הראל – שלמה, לקוח קבוע של מני
מוטי דביר – השר לביטחון פנים
זואי מור – רותי, אמא של מיקה
דביר בנדק – סרסור בבית בושת
בני אלדר – דניאל
פיתוח והפקה

על פי הוכנר, אחד ממקורות ההשראה לסרטו היה הסרט "איידהו שלי" (1991), שבעקבות צפייה בו החל הוכנר לחקור את נושא הזנות הגברית ונערי הליווי. מקורות השפעה נוספים היו המותחנים הארוטיים של הבמאי בריאן דה פלמה, ספריו רוויי-האלימות של דניס קופר, סרטיו של עמוס גוטמן והסרט "לחיות את חייה" (1962) של גודאר. המחקר ומלאכת הכתיבה ארכו כשנה, ובתסריט נכללו ציטוטים רבים של נערי ליווי שעמם נפגש הוכנר לצורך הכתיבה.
הוכנר ביקש תחילה שהסרט יבוים על ידי תומר היימן או קרן ידעיה, אך אלו עודדו אותו לביים את הסרט בעצמו. עלות הפקתו של הסרט עמדה על כ-500 דולר בלבד. כל השחקנים ומרבית אנשי ההפקה (מלבד המאפרת) עבדו בהתנדבות. שחקני הסרט היו בוגרי בתי ספר למשחק, שלוהקו בעזרת פרסום בפורומים באינטרנט. צילומי הסרט ארכו 16 ימים, כשצילומי הפנים בוצעו בביתו של הוכנר, בבתי קרוביו ובביתו של הצייר רפי פרץ.
במהלך ניסיונות ההפצה התבקש הוכנר לבצע תיקוני סאונד וצבע, על מנת שניתן יהיה להציג את הסרט בסינמטק. המימון למלאכה זו, שהסתכם ב-50 אלף שקלים, הגיע מקרן הקולנוע הישראלי. הקרן סירבה לתת מימון נוסף להעברת הסרט לאיכות טובה יותר. ניסיונות לקבלת תמיכה מקרן רבינוביץ כשלו אף הם.
הפצה וקבלה

הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בסינמטק תל אביב ב-4 באפריל 2005. לאחר מכן הוקרן הסרט במסגרת הצגת חצות בסינמטק במשך חמישה חודשים. הקרנות נוספות בישראל נערכו בסינמטק ירושלים ובאוניברסיטת בן-גוריון. בשל תכניו האלימים והמיניים הוגבל הסרט לצפייה מעל גיל 18.
בשנת 2006 השתתף הסרט ברטרוספקטיבה לסרטים קווירים במוזיאון מומה שבניו יורק. הסרט השתתף בכ-40 פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם. בין הפרסים בהם זכה:
פסטיבל Outfest בלוס אנג'לס, 2005 – פרס האמן המבטיח.
פסטיבל image+nation במונטריאול, 2006 – פרס חבר השופטים לסרט העלילתי.
פסטיבל NewFest בניו יורק, 2005 – Vanguard Award (פרס לסרט פורץ דרך).
פסטיבל טמפה הבינלאומי לסרטי להט"ב, 2005 (TIGLFF) – זכייה בקטגוריות השחקן, הבמאי, פרס הצילום ושחקנית המשנה.
פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באילת, 2006 – הסרט הישראלי הטוב ביותר.
באוקטובר 2006 יצא הסרט בתפוצה מוגבלת בגרמניה. בשנת 2007 הופץ הסרט על גבי DVD בארצות הברית ובצרפת.
הערות שוליים

1 2  אלון הדר, יאללה בואו נעשה סרט, באתר הארץ, 3 בינואר 2006.
↑  "אז מי השפיע עלי?" באתר הבמאי.
↑  יניב הלפרין, ילדים טובים, גם בניו-יורק, GoGay,‏ 22 באפריל 2005.
1 2  איתי שטרן, "ילדים טובים" בניו יורק, באתר nrg‏, 19 בינואר 2006.
1 2  GayMap,‏ "ילדים טובים" זכה בפסטיבל גאה בניו יורק, באתר GoGay,‏ 17 ביוני 2005.
↑  מרב יודילוביץ', פרס לסרט "ילדים טובים" בפסטיבל הומו-לסבי, באתר ynet, 14 ביוני 2005.
↑  יאיר הוכנר, ‏יאיר הוכנר נפרד מדן לחמן: "שינית את עולמי. לנצח אזכור אותך", באתר ‏מאקו‏, 6 בספטמבר 2012.
1 2  "ילדים טובים" גרף ארבעה פרסים, באתר וואלה, 23 באוקטובר 2005.
↑  איתי שטרן, ילדים טובים מאוד, באתר nrg‏, 29 בנובמבר 2006.
↑  שי אלון, "סרט חושפני ואמיץ", באתר nrg‏, 28 במאי 2006.
↑  שוש מיימון, פסטיבל הסרטים באילת - פרסים והוקרות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 במאי 2006.
↑  מרב יודילוביץ', "ילדים טובים" נרכש להפצה בארה"ב ובצרפת, באתר ynet, 16 בפברואר 2007.
כנת רובים

מעמד מעץ ל-12 רובים
מעמד מברזל ל-12 רובים
כנת רובים הוא מתקן (מעץ או מתכת) לאחסון רובים במצב אנכי.
המתקן היה מוצב בכל תחנות הנוטרים שכונו גם נוקטות עליו הוצבו הרובים ששימשו את הנוטרים שהיו שייכים לאותה התחנה. רוב המעמדים האלה הכילו מקום לאחסון 12 רובים.
בסוף שנות ה-30 ותחילת ה-40 היה נהוג לאחסן בתוך הנוקטות את הרובים שהוקצו לכל יישוב וישוב במתקנים אלה בצורה אנכית.
ינשוף חשוף-רגל

| ינשוף חשוף-רגל |
| --- | --- |
 ינשוף חשוף-רגל בתוך חלל בעץ
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי לילה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ינשופיים
סוג:: Gymnoglaux
מין:: ינשוף חשוף-רגל
שם מדעי
 Gymnoglaux ‏Jean Cabanis, 1855
תחום תפוצה

שמות נוספים
  Gymnasio lawrencii  Otus lawrencii  Margarobyas lawrencii 

איור של הינשוף
ינשוף חשוף-רגל (שם מדעי: Gymnoglaux lawrencii) הוא סוג ומין יחיד של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים אשר אנדמי לקובה (תפוצתו מכסה כמעט את כל האי). מוכר גם בשם "Cuban screech owl" (ינשוף צווחן קובני). זהו ינשוף שלא נחקר כהלכה, ולכן המידע עליו לוקה בחסר.
מאפיינים

שמו – "ינשוף חשוף-רגל" – מתייחס לרגליו חסרות הנוצות, מופע ייחודי השונה מרוב ינשופי העולם שלהם יש רגליים מנוצות כמעט לחלוטין (מעל 200 מינים). זאת כנראה הסתגלות אבולוציונית שמקורה בבית גידולו הטרופי והחם. זהו ינשוף לילי, המעדיף יערות של עצי דקל, בהם הוא קודח חורים המשמשים לו כמקום מגורים (הם לעיתים קרובות מאכלסים גם קני נקרים נטושים). מופע נוצותיו חום-כהה המנוקד בלבן ובטנו ותחתית כנפיו לבנים. פרצוף השמע הלבן שלו מקיף עיניים גדולות וחומות. ככל הנראה, הוא ניזון מטרף קטן כמו יונקים וציפורים קטנים, פרוקי-רגליים ודו-חיים.
בעבר איגוד האורניתולוגים האמריקאי (American Ornithologists' Union) הכלילו בסוג "שעיר", אך בשנת 2003 הוא חזר בו, בהתבסס על הבדלים מורפולוגיים ודפוסי קולות שונים, והכלילו בסוג נפרד משלו – Gymnoglaux (ינשוף חשוף-רגל).
הערות שוליים

↑  ינשוף חשוף-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאוודאר

| --- | --- |
 מדינה:  תימן תימן
 מחוז:  אביאן
 אזור:  אזור לאוודאר (אנ')
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  13,461 (2004)
 קואורדינטות:  13°52′58″N 45°52′04″E﻿ / ﻿13.8828°N 45.8677°E﻿ / 13.8828; 45.8677 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תימן מוגדלת) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף לאוודאר(למפת תימן רגילה) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף לאוודאר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לאוודאר היא עיירה ומושב באזור לאוודאר (אנ') בדרום–מערב תימן, במחוז אביאן. הוא משורת על ידי נמל התעופה לאוודאר.
היסטוריה

באוקטובר 2010 התרחשו הפרות סדר בלאוודאר. כוח צבאי של תימן נשלח מחצרמוות כדי לשמור על הסדר בעיירה. עשרות נהרגו במחוז לאוודאר בעימותים בין הג'יהאדיסטים לצבא.
ב-22 באוגוסט 2022 כבשו כוחות מועצת המעבר הדרומית המשתייכים לתנועה הדרומית את העיירה, ללא קרב, ולאחר משא ומתן על ההשתלטות פקידים שהיו נאמנים להאדי.
יחסי טאיוואן–סינגפור

| יחסי טאיוואן–סינגפור |
| --- | --- |
טאיוואן: סינגפור


טאיוואן: סינגפור
שטח (בקילומטר רבוע)
35,980: 719.20
אוכלוסייה
23,188,420: 5,842,033
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 501,428
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 85,831
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי טאיוואן–סינגפור הם היחסים הבינלאומיים בין טאיוואן לסינגפור. טאיוואן מחזיקה נציגות בסינגפור. סינגפור מפעילה את משרד הסחר של סינגפור בטאיפיי שבטייוואן, שתי המדינות חברות בארגון הסחר העולמי (WTO). השליח הנשיאותי של טאיוואן וראש ממשלת סינגפור נפגשים בקביעות, בצורה הדומה לדיפלומטיה פרטית של מחוות מדינה למדינה ב-APEC.
היסטוריה מוקדמת

סינגפור וטאיוואן היו בעבר תחת תחומי השפעה שונים.
כמדינה קולוניאלית תחת שלטון מלאיה הבריטית, רוב המהגרים הסינים המוקדמים הגיעו כפועלים לסינגפור בשל בריחה מעוני ומלחמה. סינגפורים סינים אתניים רבים שאבו את שורשי אבותיהם בדרום סין ממחוזות פוג'יין, גואנגדונג והאינאן. במהלך השלטון הבריטי בסינגפור, סינגפור והרפובליקה הסינית (1912–1949) קיימו יחסים דיפלומטיים.
מאידך, טאיוואן הייתה ידועה לפני מלחמת העולם הראשונה בתור הרפובליקה של פורמוסה, ולאחר מכן הייתה טאיוואן תחת שלטון יפני בין השנים 1895 ל-1945. היא נפרדת גאוגרפית מסין היבשתית שבה החלה לראשונה מפלגת קוומינטנג (KMT). במהלך מלחמת העולם השנייה, מפלגת KMT שבאה לייסד את הרפובליקה של סין הייתה גם חלק מהקמת הממשלה הלאומית המאורגנת מחדש של הרפובליקה של סין בסין היבשתית, בתוך תחום השגשוג המשותף של מזרח אסיה היפנית.
עם כניעת יפן לאחר המלחמה ובעקבות מלחמת האזרחים הסינית, סין נפרדה ל-2 ישויות נפרדות, הרפובליקה העממית של סין וטאיוואן (או הרפובליקה של סין), לשם נסוגו כוחות ה-KMT ששרדו לאחר שהפסידו במלחמה נגד הסינים הקומוניסטים; סינגפור חזרה לשלטון הבריטי.
1965–2010

כאשר סינגפור הפכה עצמאית ב-1965 ממלזיה, היא המשיכה לזמן קצר בהכרה ברפובליקה של סין כממשלה הלגיטימית של סין. מבחינה תרבותית, ברפובליקה של סין ובנאניאנג סינגפור יש אוכלוסיות גדולות באופן דומה של סינים אתניים שמוצאם ממחוזות פוג'יין, גואנגדונג והאינאן.
בשנות ה-70, הרפובליקה העממית של סין וסינגפור החלו ביחסים לא רשמיים.
מאז עצמאותה של סינגפור והקמת שלטון קוומינטנג על האי טאיוואן, הכוחות המזוינים של סינגפור (SAF) אימצו בסיסי אימונים צבאיים בטאיוואן משנת 1975 שכללו תרגילי נשק משולבים הכוללים יחידות חי"ר, ארטילריה ושריון. ראש ממשלת סינגפור, לי קואן יו, מינה גם אנשי צבא טאיוואנים באימון חיל האוויר של סינגפור.
ב-3 באוקטובר 1990, סינגפור שינתה את היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של סין לרפובליקה העממית של סין. היחסים בין סינגפור לרפובליקה העממית של סין השתפרו מאז באופן משמעותי.
בשנת 2004, זמן קצר לפני שראש ראש ממשלת סינגפור, לי הסיין לונג, נכנס לתפקידו במקום גו צ'וק טונג שכיהן אז, הוא ערך ביקור בטאיוואן כדי להכיר את ההתפתחויות האחרונות שם. בנאום עצרת החג הלאומי הבכורה שלו, לי מתח ביקורת על ההנהגה והאוכלוסייה של טאיוואן על כך שמעריכים יתר על המידה את התמיכה שהם יקבלו אם יכריזו על עצמאות טאיוואן; לעומת זאת, בספטמבר, שר החוץ של סינגפור, ג'ורג' יו, הזהיר את העצרת הכללית של האומות המאוחדות מפני הסכנות שבאפשרות ליחסים בין המיצרים להתדרדר.
בשנת 2009, משרד הסחר של סינגפור בטאיפיי זכה להוקרה על תפקידו בפיתוח קשרים כלכליים הדוקים בין שני הצדדים. טאיוואן היא שותפת הסחר התשיעית בגודלה של סינגפור, עם סחר דו-צדדי שהגיע ל-35 מיליארד דולר ב-2008.
2010 ואילך

בסחר דו-צדדי, מ-2010 עד 2012, הכריז סגן נשיא טאיוואן לשעבר, ליאן צ'אן, על שיחות בין טאיוואן לסינגפור על הסכם שותפות כלכלית. סופית ב-7 בנובמבר 2013, טאיוואן וסינגפור חתמו על הסכם שותפות כלכלית בשם ההסכם בין סינגפור לטריטוריית המכס הנפרדת של טאיוואן, פנגו, קינמן ומאטסו על שותפות כלכלית (ASTEP) בסינגפור בהפחתה משמעותית של המכסים שהטילה טייוואן על סחורות המיובאות מסינגפור. זהו הסכם השותפות הכלכלי הראשון של טאיוואן שנחתם עם חברה ב-ASEAN.
משרד החוץ של טאיפיי החזיר את סגנית שר החוץ ונסה שי לאחר שעל פי הדיווחים הכעיסה את לי קואן יו ובכירים בכירים אחרים בשורה של פעולות, כולל שירת ההמנון הלאומי של הרפובליקה של סין (ROC) והנפת הדגל הלאומי בקבלת פנים ציבורית בחגיגות יום השנה המאה של הרפובליקה של סין, וכן יצירת קשר עם צ'ן שואו מאו, חבר במפלגת הפועלים של האופוזיציה.
ב-24 במרץ 2015, נשיא טאיוואן, מא יינג-ג'יו, ערך ביקור יומי בפרופיל נמוך בסינגפור כדי לחלוק כבוד לראש ממשלת סינגפור לשעבר, לי קואן יו. ביקורו של מא הגיע לאחר הזמנה של ראש ממשלת סינגפור, לי שיינלונג, לאירוח המשפחה הפרטית במעונו הרשמי של ראש הממשלה בתפקידו של מא כ"חברו הוותיק" של לי קואן יו.
מנהיג טאיוואן מא ינג-ג'יו ומנהיג סין שי ג'ינפינג נפגשו ב-7 בנובמבר 2015 בסינגפור.
יחסים ביטחוניים

בשנת 1975, ראש הממשלה צ'יאנג צ'ינג-קואו ולי קואן יו חתמו על הסכם בשם הקוד "פרויקט אור כוכבים" (星光計畫, הידוע גם בשם Hsing Kuang), שבו יישלחו כוחות סינגפור לטאיוואן לאימונים ולתרגילים משותפים. תרגילים אלו, בהם השתתפו עד 10,000 חיילים בכל זמן נתון, סיפקו לקצינים הזדמנות לדמות מקרוב יותר את תנאי המלחמה ולצבור ניסיון בפיקוד ובשליטה על פעולות הכוללות מספר גדודים.
ליאור שמיר

אין תמונה חופשית
ליאור שמיר (נולד ב-20 במרץ 1972) הוא פרופסור משנה (assistant professor) למדעי המחשב באוניברסיטת לורנס טק במישיגן ארצות הברית.
שמיר נולד ברמת גן וגדל בקריית אונו.
למד בתיכון "בן צבי" שבקרית אונו, שירת בצה"ל כלוחם וקצין ביחידה מובחרת. למד לתואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב ולתואר שני במדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה. עשה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת M.T.U שבמישיגן. נושא הדוקטורט הוא "לוגיקה עמומה וחישובים רכים לניתוח זרמי מידע אסטרונומיים". מספר פרסומים שלו קשורים לתקופה זו וחשיבותם מרובה בקרב אסטרופיזיקאים בעולם.
כיום מרצה למדעי המחשב באוניברסיטת לורנס טק במישיגן. המחקר שלו עוסק בעיקר באסטרונומיה אבל גם בביורפואה, בינה מלאכותית, מתמטיקה, עיבוד תמונה ואמנות. עוסק גם בכתיבת מאמרי מדע פופולרי.
ספרו,  Astronomical Image Processing, יצא לאור בשנת 2008.
שמיר נשוי ואב לשתי בנות.
יחסה

בדקדוק, יַחֲסָה (ברבים: יְחָסוֹת, באנגלית: case, בספרדית: caso) היא סימון של מילים או צירופים מחלקי דיבר מסוימים בהתאם למעמדם התחבירי במשפט. בעברית כמעט שאין יחסות (יש אומרים שהמילית "אֶת" היא יחסה שמנית, nominative case, למושא ישיר מיודע). בערבית ולפניה באכדית עתיקה יש סימון ברור גם למילות יחס ולשמות עצם. וכך גם בגרמנית ושפות נוספות.
יש שני סוגי יחסות, האחת המסמנת את תפקידה התחבירי של המילה במשפט וקובעת אם מדובר בנושא, נשוא, מושא ישיר או עקיף וכדומה. סוג סימון יחסה זה נדיר בעברית המדוברת למעט השימוש במילה אֶת כדי לסמן מושא ישיר. אך סימון זה קיים באופן בולט לחלק מהתפקידים התחביריים של המשפט בשפות אחרות, ביניהן באופן בולט בערבית ובלטינית. לדוגמה בערבית ספרותית:
יחסת הנושא (והנשוא השמני) ובלעז היחסה הנומינטיבית, כלומר יחסת שם העצם – קיימת בערבית כסיומת u (תנועת דַמַּה, ובתעתיק לעברית: קֻבּוּץ או שורוק), המסמנת שמדובר בנושא, או בנשוא שמני. בעברית אין מקבילה ליחסה זו.
יחסת המושא הישיר ובלעז היחסה האָקוּזָטיבית (מילולית: "המאשימה"), מסמנת גם את תואר הפועל – קיימת בערבית כסיומת a (תנועת פַתְחַה). בעברית המילה אֶת מחליפה את היחסה האקוזטיבית.
יחסת השייכות (בערבית היא גם יחסת המושא העקיף) ובלעז היחסה הגֶנֶטיבית (מילולית: "המוּלֶדֶת", או יחסת השייכות) – קיימת בערבית כסיומת i (תנועת כַּסְרַה, ובתעתיק לעברית: חיריק). בעברית המילה של יכולה להיחשב כמציינת יחסה זו.
יחסת המושא העקיף ובלעז היחסה הדטיבית: סוג אחר של יחסות, היחסה הסמנטית, מסמנות את המשמעות של המילה בתוך המשפט, למשל יחסת יעד - המסמנת שמדובר במקום אליו הפעולה שואפת, במקרה זה בעברית מסמנים זאת באמצעות מילית היחס אֶל, או באמצעות מוספית קידומת של לְ- למילה (לדוגמה לילד, לְשָם, לעפולה, לזה). כך גם יחסת המקור, בעברית עם המילית מ... או מילת היחס "מאת", וכן יחסת המיקום "על" "תחת" וכדומה. בשפות עם יחסות, לעיתים בנוסף למילת יחס, או בלעדיה יש צורה קבועה לאותו מושא עקיף כמוספית סופית או לעיתים רחוקות תחילית. יש הרואים בקיצור מילות היחס בעברית והפיכתן למיליות המצורפות למילה, השפעה של השפות בעלות היחסה שהיו בסביבתה של העברית.
היחסה בעברית המדוברת ובעברית העתיקה

בחקר השפה העברית, הניתוח הלשוני של יחסות מסוג זה פחות נפוץ, ומתמקדים יותר בחיפוש שרידי יחסות המסמנות את תפקידה התחבירי של המילה בתוך המשפט, שנותרו בעברית המקראית והתלמודית (לשון חכמים) וכן את גלגולי היחסות בשפות השמיות כגון אכדית בה השימוש ביחסות ניכר בולט וברור.
בעברית החדשה, ובמיוחד זו המושפעת מן האנגלית אחרי מהפכת המרשתת בשנות התשעים של המאה העשרים, מרבים להשתמש במשפטים שמניים ללא פועל, במילות וצירופי לשון תיאוריים, ובבינוני (פעלים בהטיית הזמן ההווה שאפשר להבין אותם גם כשמות עצם או תיאור). משום כך יחסת השם, שבעבר שימשה בעיקר לסימן הנושא, עברה לשמש גם לסימון הנשוא. זמן הוה כמעט ולא שימש בעברית הקדומה, ורוב המשפטים נבנו כפעולה שהיא הנשוא ולה נושא ולעיתים מושא. ראו להלן בהרחבה על היחסות בשפות השמיות ובעברית החדשה.