stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עבסאן אל-כבירה
הערות שוליים

↑  סוכנות החדשות אנדולו 15.3.2017
↑  Schumacher ע' 192
1 2  ע. ראובני 1999
↑  בנוגע להשערה כי Sycamazon  נמצאה בחבל עזה  - ראו Alexandro Diez Macho - (ed) Neophyti 1'  Targum Palestinese, ms de la Biblioteca Vaticana:IV Numeros, Consejo Superior de Investigaciones Scientificas, Madrid 1974, הערה 6, ע' 637 ‏ 1987 Barry B.Levy Targum Neophyti1, A Textual Study, University Press of America, עמ' 178 - לפי דיאז מאצ'ו
1 2  י' אלעזרי 2003 עמ' 399
↑  Hütteroth and  Abdulfattah, 1977, עמ' 150
↑  G.Schumacher, 1886, עמ' 191–192.
↑  Col Charles Guy Powells -The New Zealanders in Sinai and Palestine, Pickle Partners Publishing, 2014
↑  P.Hamilton
↑  2
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. מצוטט ב: חדאווי, 1970, עמ' 86
↑  Benny Morris - 1948 The First Arab-Israeli War Yale University Press, 2008, עמ' 360–361
↑   ברק רביד, משרד החוץ גיבש חוות דעת המכשירה חילופי אוכלוסין, באתר הארץ, 25 במרץ 2014
↑  ראו גם: בני מוריס, מלחמות הגבול של ישראל, 1949–1956, עמ' 215.
↑  Usamah Shahwan Public Administration  in Palestine - Past and Present, University Press of America 2003, ע' 41
↑  דני צדקוני, ענייני פנים ברצועה, דבר, 12 בנובמבר 1972
↑  הושלם חיבור כל רצועת עזה אל רשת החשמל הישראלית, מעריב, 13 באוגוסט 1974
↑  מפקד אוכלוסין- 1922
↑  דני צדקוני, ענייני פנים ברצועה, דבר, 12 בנובמבר 1972
↑  המיזם wiki street
↑  Topographie byzantine de la région de Gaza, 1999
↑  S.Verhelst 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496604105171  LCCN: n2005085040  VIAF: 128052217   WorldCat (עם VIAF): 128052217 
צוות המטבח של הגדוד 4 של הפרשים הקלים האוסטרלים במחנה עבסאן אל-כבירה בשנת 1917
ניסן כהן-מלמד

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  23 במרץ 1906 שיראז, איראן 
 פטירה:  18 באוגוסט 1983 (בגיל 77)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
ניסן כהן-מלמד (23 במרץ 1906 – 18 באוגוסט 1983) היה מלחין, מורה, חזן ואתנומוזיקולוג ישראלי. חיבר שירים רבים ונחשב לאחד מהמלחינים המזרחיים הראשונים.
ביוגרפיה

כהן-מלמד נולד בעיר שיראז באיראן. הוא עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1908 והתגורר בירושלים. בתחילה למד בתלמוד תורה, אולם מאוחר יותר עבר לבית הספר העירוני לבנים והחל גם ללמוד במחלקה לציור של בצלאל. הוא המשיך את לימודיו בסמינר בירושלים ובשעורי חזנות אצל שלמה רוזובסקי בקונסרבטוריון ירושלים. הוא למד גם בבית הספר התיכוני למסחר בת לאביב וקיבל תעודת הוראה.
כהן-מלמד עבד בהוראת חזנות ומקצועות היהדות והיה גם חזן בבתי ספר שונים בירושלים. הוא נחשב לבקיא בנוסחאות השונות של טעמי המקרא הספרדיים והמזרחיים ובחזנות. ידיעותיו במוזיקה קלאסית סייעו לו להעלות על הכתב נעימות של פזמונים ושירים עממיים מזרחיים, פרקי חזנות ספרדיים וכן את טעמי-המקרא. הוא חבר למעלה ממאה נעימות לשירי-עם ארץ-ישראליים ושירי ילדים וכחמשים מנגינות לפרקי-חזנות. בשנים 1939–1946 היה מזכיר אקו"ם. בין שיריו הנודעים: "חנוכייה לי יש", "נרות שבת" ועוד רבים.
ארכיונו נמצא בספרייה הלאומית.
בנו הוא המוזיקאי עוזי מלמד.
לקריאה נוספת

ניסן כהן-מלמד, "רננים", חלק א', חלק ב',בעריכת שלמה קפלן, הוצאת מרכז לתרבות ולחינוך 1972, מהדורה הספרייה למוזיקה ע"ש נסימוב מס' 217
ניסן כהן-מלמד, "ניסן כהן מלמד - אוטוביוגרפיה". תצליל ט\ד, 1969.
ניסן כהן מלמד, "פרקי חזנות ופיוטים בנוסח יהודי ספרד הירושלמיים", IMI Records, תל אביב 1980 .
ניסן כהן מלמד, "War of the Maccabeans against the Greeks", הסתדרות הציונית העולמית המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה, 1961
ספיבק יוסף, "ניסן כהן מלמד- כי הבשילו אשכולות רוקדים".
עקיבא צימרמן, "לדמותם של ר' נסים קורקידי וניסן כהן מלמד, ממעצבי דמותה של החזנות הספרדית בתל אביב", רננות המכון למוזיקה יהודית, תשנ"ו
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "ניסן כהן-מלמד", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1640
↑  דוד תדהר (עורך), "ניסן כהן-מלמד", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1641
↑  עליו ראו דודי פטימר, החצוצרה והוא – סיפורו של המוזיקאי עוזי מלמד, דודיפדיה, 6 ביולי 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305572505171  GND: 1214852025  ISNI: 0000 0000 3174 3705  LCCN: n97000663  MusicBrainz: 39f4b09b-5a30-487d-8cb5-63f75d04c4d0  VIAF: 60822474   WorldCat (עם VIAF): 60822474
פיטר פינץ'

| --- | --- |

פיטר פינץ', 1962
 לידה:  28 בספטמבר 1916 דרום קנזינגטון, לונדון, אנגליה
 פטירה:  14 בינואר 1977 (בגיל 60) בוורלי הילס, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, אוסטרליה, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 מקום לימודים:  North Sydney Technical High School 
 בן או בת זוג:  תמרה טשינרובה (1943–1959)  יולנדה טרנר 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב   פרס באפט"א, פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר,
 פרופיל ב-IMDb
 
פרדריק ג'ורג' פיטר אינגל פינץ' (באנגלית: Frederick George Peter Ingle Finch; ‏28 בספטמבר 1916 – 14 בינואר 1977) היה שחקן קולנוע אוסטרלי יליד אנגליה. זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א על תפקידו בסרט "רשת שידור" בשנת 1976. פינץ' היה שחקן הקולנוע הראשון שזכה בפרס האוסקר לאחר מותו, השני היה הית' לדג'ר שזכה ב-2008; שניהם אוסטרלים.
ביוגרפיה

פינץ' נולד בלונדון, בנם של כימאי ומטפס הרים אוסטרלי בשם ג'ורג' פינץ׳ (אשר ניסה לטפס על האוורסט במשלחת הראשונה ביחד ג'ורג' מאלורי) ושל אלישיה גלאדייס פישר הבריטית, הוריו של פינץ' התגרשו כאשר היה בן שנתיים.
כשהגיע לגיל 40 נחשף לעובדה שג'ורג' פינץ' אינו אביו הביולוגי, ושאביו האמיתי היה חייל בצבא ההודי. במשמורת על הילד זכה ג'ורג' ופיטר נלקח מאמו ועבר לגור עם "סבתו" לורה פינץ' בהודו ובצרפת, לפני שנסע בגיל 10 לאוסטרליה לגור עם דודו בסידני.
למד במוסדות לימוד צרפתיים עד לגיל 10 ולאחר מכן בתיכון מקומי בסידני.
קריירת משחק

לאחר שסיים את לימודיו החל להופיע עבור במאית התיאטרון האוסטרלית דוריס פיטון, הופיע במופע הוודוויל "Royal Easter Show" השנתי שהופק לקראת חג הפסחא. בעקבות המלצות שקיבל עבר פינץ' לשדר ברדיו האוסטרלי ולאחר מכן גם השתתף בסדרת דרמה. את כישוריו גילה שחקן הקולנוע לורנס אוליבייה שהזמין אותו להופיע על בימות התיאטרון בלונדון. פינץ' סבל מפחד במה ולכן החליט לנטוש את התיאטרון ועבר בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 לסרטים אוסטרלים כגון: "העכברים של טובורק", "הרכבת של אבנט" ו"מצאתי מכלאה".
עבר להוליווד ב-1950 והשתתף בסרט "סיפור מיניבר", ב-1956 קיבל תפקיד גדול ראשון בעיבוד הקולנועי "עיירה כמו אליס" עליו קיבל את פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי, באותה שנה הופיע בסרט המלחמה הבריטי "הקרב על נהר פלאט".
ב-1959 זכה לתפקיד מרכזי בדרמה של פרד זינמן "סיפורה של נזירה", שם גילם את ד"ר פורטונטי.
בתחילת שנות ה-60 זכה בשני פרסי באפט"א, פרס MIFF ופרס דב הזהב לשחקן הטוב ביותר במסגרת פסטיבל ברלין על הופעותיו הראשיות בסרטים "משפטי אוסקר ויילד" ו"אין אהבה לג'וני".
שיחק בסרט ההרפתקאות "מעוף הפניקס" בדמותו של קפטן האריס, בדרמה התקופתית של ג'ון שלזינגר "הרחק מן ההמון הסוער" ובדרמה הבריטית "אוכל הדלעת".
שיתוף הפעולה השני של פינץ' ושל הבמאי ג'ון שלזינגר היה ב-1971 בסרט "יום ראשון הארור", עבורו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, לפרס גלובוס הזהב וזכה בפרס הבאפט"א הרביעי שלו.
בסרט הופיע פינץ' כד"ר דניאל הירש, רופא יהודי הומו מזדקן החולם  על נסיעה משותפת ליוון עם אמן צעיר המנהל מערכת יחסים מקבילה עם גרושה בשם אלכס גרווייל (גלנדה ג'קסון).
ב-1976 השתתף בתפקיד ראשי בסאטירה של סידני לומט "רשת שידור", תפקידו בסרט היה הווארד ביל מנחה תוכנית הטוק שואו "חדשות הערב" אשר מפוטר בבושת פנים מתפקידו, מאבד את שפיותו והופך למטיף כנגד התקשורת.
פינץ' נפטר ב-14 בינואר 1977 מהתקף לב בבית מלון בברלי הילס, כשבועיים לפני שהופעתו זיכתה אותו בפרס גלובוס הזהב וכחודשיים לפני טקס האוסקר בו הפך השחקן האוסטרלי הראשון בהיסטוריה שזוכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לאחר מותו. את הפרס עלתה לקבל אלמנתו אלנתה פינץ'.
עוד לפני מותו זכה לגלם את דמותו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בסרט "פשיטה על אנטבה", המתאר את סיפורו של המבצע של סיירת מטכ"ל "מבצע יונתן", הופעתו זיכתה אותו במועמדות לפרס אמי.
חיים אישיים

היה נשוי שלוש פעמים במהלך חייו: נישואיו הראשונים היו לבלרינה הרוסייה תמרה טשינרובה, השניים היו לשחקנית הדרום אפריקאית יולנדה טרנר.
פינץ' נישא בפעם השלישית למייביס "אלתה" בארט. לטענתה של השחקנית ויויאן לי הוא ניהל עמה רומן במהלך הסרטת הסרט "הליכת פיל".
לפינץ' ארבעה ילדים משלושת נישואיו.
נקבר ב"בית הקברות הוליווד לנצח" שבהוליווד, לוס אנג'לס.
פילמוגרפיה נבחרת

העכברים של טובורק (1944)
הרכבת של אבנט (1941)
מצאתי מכלאה (1949)
סיפור מיניבר (1950)
סוס העץ (1950)
הסיפור על רובין הוד והגבירה מארי (1952)
האב בראון (1954)
הליכת פיל (1954)
הגרף שפיי (אודות קרב נהר לה פלטה) (1956)
עיירה כמו אליס (1956)
דרכו של ווינדום (1957)
סיפורה של נזירה (1959)
מבצע אמסטרדם (1959)
חטוף (1960)
משפטי אוסקר ויילד (1960)
אין אהבה לג'וני (1961)
החטאים של רייצ'ל קייד (1961)
בקור רוח של היום (1963)
נערה עם עיניים ירוקות (1964)
אוכל הדלעת (1964)
מעוף הפניקס (1965)
הרחק מן ההמון הסוער (1967)
האוהל האדום (1969)
יום ראשון הארור (1971)
אופק אבוד (1973)
רשת שידור (1976)
פשיטה על אנטבה (1977)
לאו כהן (צייר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 1894 ברוכזאל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  27 בספטמבר 1983 (בגיל 89) רמת גן, ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול  אות יקיר רמת גן
 
לאו כהן ( בגרמנית: Leo Kahn‏; 1894–1983) היה צייר ישראלי יליד גרמניה, שעלה לארץ בשנות ה-30 של המאה ה-20. היה מעצב טקסטיל וצייר. משנות השישים התגורר גם בקריית האמנים בצפת.
ביוגרפיה

קאהן נולד בשנת 1894 בברוכסל, גרמניה. הוא שירת בצבא הקיסרות הגרמנית בשנת 1914 בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ונפצע בעת שירותו הצבאי.
לאחר המלחמה למד באקדמיה לאמנויות יפות בקרלסרוהה בין השנים 1919–1920 ובפרנקפורט אצל אלברט אהואייזאן.
בשנת 1926 קאהן נסע לברלין (שם פגש והתיידד עם מקס ליברמן), ולאחר מכן הרחיק להולנד וצרפת בחיפוש אחר השראה אמנותית.
בשנת 1928 הוזמן לקישוטו של בית כנסת חשוב בעיר מולדתו ברוכסל.
קאהן הציג בקרלסרוהה, מינכן, אולם, ציריך ופריז.
בשנת 1928 התגורר קאהן בדרום צרפת שם התיידד עם האמן הפאובי החשוב אנדרה דריין. לאחר מכן עבר לגור בפריס ושם ניהל סטודיו עד 1934. במהלך שנות ה-30 החל להתקרב אל החוגים האקספרסיוניסטים בגרמניה וצרפת.
לאחר עליית הנאצים לשלטון, בשנת 1936 עלה עם משפחתו לארץ-ישראל והתיישב ברמת-גן. הוא הקים מפעל טקסטיל, אך מכר אותו ונשאר לעבוד בו כמעצב טקסטיל. בשנת 1944 נפל אחד מבניו בקרב באיטליה בבריגדה היהודית.
בשנת 1960, לאחר שקיבל פיצויים מגרמניה, התפטר מעבודתו בבית החרושת והקדיש את זמנו לציור.
בשנת 1961 רכש בית בקריית האמנים בצפת, בנוסף למקום מגוריו ברמת גן.
פרסים

1957 - פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו
1982 - אות יקיר רמת גן
הערות שוליים

↑  לאו כהן, מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279781  NLI: 987007302598105171  GND: 118559346  ISNI: 0000 0000 8205 0546  LCCN: n81132801  RKD: 295780  VIAF: 20472227   WorldCat (עם VIAF): 20472227
צ'ארלי ומעופפלית הזכוכית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רואלד דאל
 איורים:  מייקל פורמן, קוונטין בלייק 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים
 נושא:  תיירות בחלל, ויטמין, Beijing–Washington hotline, Wonka's Chocolate Factory 
 הוצאה
 הוצאה:  אלפרד א. קנופף 
 תאריך הוצאה:  1972
 מספר עמודים:  202
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  סדרת מרגנית
 תאריך:  1983
 תרגום:  אורי בלסם
 סדרה
 ספר קודם:  צ'ארלי והשוקולדה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000880382, 003914946
 
צ'רלי ומעופפלית-הזכוכית או צ'רלי ומעללית הזכוכית (באנגלית: Charlie and the Great Glass Elevator) הוא ספר-המשך לספר-הילדים צ'ארלי והשוקולדה. הספר נכתב על ידי רואלד דאל בשנת 1972.
הספר תורגם למספר שפות; ב-1983 יצא גם בעברית, בתרגומו של אורי בלסם, בהוצאת סדרת מרגנית.
תקציר העלילה

בהמשך לספר הקודם, צ'רלי בקט ומשפחתו טסים יחד עם מר וילי וונקה, בעל בית-החרושת לממתקים במעופפלית-הזכוכית. הסבתות יוספינה וג'ורג'ינה נבהלות מהטיסה, ובעקבות כך יוצאת המעופפלית אל מחוץ לאטמוספירה. המשפחה מגיעה למלון-החלל ארצות הברית, המהווה את מבצע-החלל הגדול ביותר. אנשי-המלון חושבים שצ'רלי ובני משפחתו הם טייסי החלל של מר הילטון, של רוסיה או של סין; הם חושדים שבמיטת הסבים מוטמנת פצצה שנועדה לפוצץ את המלון.
במלון נתקלים צ'רלי ובני משפחתו ביצורי חלל ענקיים, דמויי ביצה ובעלי עיניים אדומות הנקראים "קריצים חרקוזואידים", היכולים לשנות צורה, וטורפים חלק מהעובדים. יצורים אלה באו מכוכב חרקוס, המרוחק 34,427 מיליון קילומטר מכדור הארץ. היצורים הורסים את רקטות התאוצה של המעבורת; וילי וונקה וחבריו גוררים אותם לכדור הארץ ומצילים אותם, והקריצים נשרפים.
כשהם חוזרים לבית החרושת, מציע וונקה לזקנים להפוך לצעירים בעזרת תרופת פלא ושמה Wonka-Vite, ה'מצעירה' את הנוטל אותה בעשרים שנה. סבתא יוספינה, סבא ג'ורג' וסבתא ג'ורג'ינה לוקחים אליהם את הגלולות, ארבע לכל אחד. סבתא יוספינה בת השמונים ושלושה חודשים נהפכת לתינוקת בת שלושה חודשים, סבא ג'ורג' בן השמונים ואחת נהפך לתינוק בן שנה, ואילו סבתא ג'ורג'ינה בת השבעים ושמונה הופכת לבת מינוס שנתיים. צ'רלי ומר וונקה נוסעים בעזרת מעופפלית-הזכוכית אל שלילנדיה, ארץ-המינוס, ובעזרת תרופה אחרת שהמציא מר וונקה, Vita-Wonk, הם מחזירים את סבתא ג'ורג'ינה אל בית-החרושת, ושם מגלים כי התרופה ה'מזקינה' הפכה אותה לאדם הזקן ביותר עלי-אדמות: בת שלוש-מאות חמישים ושמונה שנים. מיד מעניק לה מר וונקה ארבעים גלולות של Wonka-Vite, וכך חוזרת סבתא ג'ורג'ינה להיות בת שבעים ושמונה שנים. לקראת סיום הספר מקבל מר וונקה מכתב-הזמנה מנשיא ארצות-הברית, והוא ומשפחת בקט יוצאים אל-עבר הבית הלבן.
קרב מרג' עיון

חיילים אוסטרלים בסוריה 1941
קרב מרג' עיון היה קרב שהתרחש בין 19 ל-24 ביוני 1941 במערכה בלבנון ובסוריה במלחמת העולם השנייה בין צרפת של וישי לכוחות בעלות הברית (בעיקר אוסטרלים) בעיר מרג ע'יון בלבנון.
תחילת הלחימה

כוחות האוסטרליים התקדמו משטחי המנדט ופלשו ללבנון ב-11 ביוני 1941. הכוחות כבשו את העיירה מרג' עיון לאחר לחימה נגד מגינים לא מצוידים. רוב חטיבה 25 נעה צפונה כדי לתקוף את ג'זין. נשאר כוח קטן מגדוד 2/33 להחזיק במרג' עיון.
בעקבות מתקפת נגד חזקה של הצרפתים, נאלץ הכוח האוסטרלי לסגת דרומה מהעיירה ב-15 ביוני. בהמשך הגנו כוחות בעלות הברית בהצלחה על הציר שמוביל לארץ ישראל וכבשו מחדש את העיירה ב-24 ביוני.
הדיוויזיה האוסטרלית השביעית - בפיקודו של האלוף ארתור "טובי" אלן - תוגברה על ידי יחידות מהדיוויזיה האוסטרלית השישית.
ב-20 ביוני הודיע משרד ההסברה הצרפתי של ממשלת וישי: "אתמול ניסו הבריטים לתקוף את דמשק ומרג' עיון, ללא הצלחה. כוחות הודיים ובריטים התקדמו באזור מדרום ומדרום מזרח לדמשק, הצלחנו להדוף אותם בהתקפות נגד של יחידות השריון שלנו ולקחנו 400 שבויים. אתמול אחר הצהריים חיילינו תקפו באזור ההררי של דרום לבנון. נלקחו 80 שבויים. בריטים לאורך החוף הצי הבריטי הפציץ את עמדותינו."
גדוד 2/3 מאוגדה 6 היה חלק מהכוח שנשלח לסייע לחטיבת החי"ר ההודית שנותקה והוקפה במז'ה (שכונה מערבית של דמשק) לאחר קרב דמשק. הם כבשו את השטח השולט ליד מז'ה. למרות המאמץ הכוח הגיע למז'ה כמה שעות לאחר שכוחות בעלות הברית שנותרו ללא תחמושת ואוכל במשך במשך 50 שעות, נכנעו.
גדוד השדה האוסטרלי 2/5 היה גם הוא חלק מכוח העתודה. סגן ארתור רודן (לימים סר רודן) קטלר תקף שוב ושוב טנקים, חי"ר, עמדות נ"ט ומכונות ירייה של האויב בעזרת תותח השדה 25 ליטראות, רובה הנ"ט, מקלע ברן או רובה ה-303 שלו. מאוחר יותר הוא איבד את רגלו במהלך קרב דאמור, על מעשיו במרג' עיון ובדאמור הוענק לו צלב ויקטוריה. קטלר הוא התותחן האוסטרלי היחיד שהוענק לו אי פעם VC.
לאחר הקרב

ב-29 ביוני הודיעה ממשלת צרפת וישי "הצי הבריטי הפציץ את עמדות החוף שלנו במזרח התיכון. פינינו כמה מהבסיסים שלנו בהרי דרום לבנון בחסות אש ארטילרית שגרמה לאבדות כבדות לתוקפים שלנו. כוחותינו האוויריים, הנתמכים בכלי טיס ימים, סיעו שוב ושוב ללחימה הקרקעית, במיוחד סביב פלמירה (סוריה). אלוף-משנה בריטי ו-40 לוחמים נפלו בשבי."
ב-30 ביוני הודיע מטהו של לוטננט גנרל הנרי מייטלנד וילסון (מפקד בעלות הברית בלבנון ובסוריה): "מתקפת בעלות הברית נגד חומס (סוריה) מתקדמת משמעותית. טייסת אוסטרלית שמטיסה מטוסים אמריקאים, הפילה שישה מפציצי גלן ל. מרטין צרפתים של בקרב אווירי. האוסטרלים חזרו ללא נפגעים".
לקריאה נוספת

Coulthard-Clark, Chris (1998). Where Australians Fought: The Encyclopaedia of Australia's Battles (1st ed.). St Leonards, New South Wales: Allen & Unwin. ISBN 1-86448-611-2.
Dean, Peter. The Architect of Victory: The military career of Lieutenant General Sir Frank Horton Berryman. Port Melbourne: Cambridge University Press. pp. 119–139. ISBN 9780521766852.
הערות שוליים

↑  Coulthard-Clark 1998, p. 191.
↑  Jean Tsadik (2001). "Facétie de l'histoire (suite)" (בצרפתית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-07. נבדק ב-2016-09-08.
↑  Mackenzie, Compton (1951). Eastern Epic. London: Chatto & Windus. p. 120.
כרמיה (קיבוץ)

| --- | --- |
בית הבנים קיבוץ כרמיהבית הבנים קיבוץ כרמיה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: חוף אשקלון
גובה ממוצע: ‎29 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 742 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרמיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרמיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרמיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרמיה31°36′19″N 34°32′31″E﻿ / ﻿31.605157165195°N 34.5419408426658°E﻿ / 31.605157165195; 34.5419408426658  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף אשקלון באדום - כרמיה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

כַּרְמִיָּה הוא קיבוץ בעוטף עזה. הוא ממוקם כארבעה קילומטרים צפונית לרצועת עזה וכשני קילומטרים מערבית לכביש 4. הקיבוץ נקרא על שם הכרמים המצויים בסביבת היישוב בנוסף לעברות הצליל של הכפר הערבי הסמוך ח'ירביה.
היסטוריה

הקיבוץ נוסד ב-20 באפריל 1950, על אדמות הכפר הערבי הנטוש הרביא (נכתב גם חירביה או הירביה) והוקם על ידי גרעין נח"ל של השומר הצעיר מתוניס ומצרפת, זאת לאחר שקיבלו הכשרה מזורזת בקיבוץ בית זרע. הנקודה הוקמה סביב בניין בית הספר שנבנה כנראה על ידי הבריטים כמה שנים קודם לכן עבור ילדי הכפר הערבי הירביא, אשר נהרס במלחמת העצמאות ולאחריה, ונמצא על גבעה קרובה צפונית-מזרחית לקיבוץ.
בשנים הראשונות סבל הקיבוץ ממסתננים שהגיעו מרצועת עזה שעסקו בעיקר בגניבות, ולאחר מכן, במסגרת הפדאיון, גם במעשי טרור.
בשנים אלו נקבע הקיבוץ, על ידי הסוכנות היהודית כמשק מטעים, אשר ברובם מלבד הפרדס לא התאימו לאדמות ולאקלים ונכשלו. היום הקיבוץ שייך למועצה אזורית חוף אשקלון.
בשנת 1952 פרץ מאבק פוליטי קשה בתוך מפ"ם, חברים רבים נהו אחרי משה סנה שייצג במפ"ם רעיונות אנטי-ציוניים. 22 חברים שהזדהו עם סנה, הוצאו אז מהקיבוץ לא לפני שפתחו בשביתת רעב והביאו את הקיבוץ למשבר. ב-1954 הגיע הגרעין הישראלי "גדיש" לחיזוק הקיבוץ, ואחר כך הגיעו כמה גרעינים מארגנטינה, ממרוקו ומישראל, כולם יוצאי תנועת הנוער השומר הצעיר. כמו כן הצטרפו לקיבוץ לא מעט בודדים. עם השנים, המשק החקלאי התבסס על רפת, שהיא מהמצטיינות בארץ עד היום, על לול הטלה שנסגר מחוסר כדאיות, ועל גידולי שדה מגוונים ופרדס.
בשנת 1972 הוקם בקיבוץ מפעל "שמיכות כרמיה", שעיבד סיבים לצרכים שונים והתפרסם בארץ בעיקר בשמיכות האיכות שלו.
בשנות השמונים פגע משבר הקיבוצים גם בקיבוץ כרמיה. המפעל שלא יכול היה להתפתח, לאחר שהבנקים לא איפשרו לו זאת - נמכר. חלק גדול מהפרדס נעקר בגלל הקיצוצים במים. וגידולי השדה התאחדו עם ענפים חקלאים מהקיבוצים שבסביבה ומתמודדים עד היום בקיצוצי המים ובמאבקי השוק הישראלי.
בשנות התשעים המאוחרות עבר הקיבוץ תהליך מסודר של הפרטה. תהליך זה עדיין לא הסתיים. בשנת 2002 נחנך במקום "בית הבנים", להנצחת 6 החברים-בנים שנפלו במלחמות ישראל.
לאחר פינוי רצועת עזה במסגרת תוכנית ההתנתקות הוקמה בקיבוץ שכונה עבור המפונים.
לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות סבל עדיין (2007) הקיבוץ מירי רקטות קסאם, כאשר למעשה לא היו לו כל אמצעי מיגון מתאימים. ב-3 בפברואר 2006 פגעה רקטת קסאם ישירות בקרווילה, וכתוצאה מכך נפצעו ארבעה אנשים, בהם תינוק שנפצע בינוני-קשה בראשו.
ילדי הקיבוץ מתחנכים בקיבוץ יד מרדכי, בבית הספר היסודי "חופים" ובתיכון "מוסד שקמה".
ליד היישוב ישנה שמורת טבע הנקראת "שמורת כרמיה". הקיבוץ שוכן בגובה של כ-25 מטרים מעל פני הים ובמרחק כ-2 ק"מ מחופו. כקילומטר דרומית לקיבוץ עובר נחל שקמה.
כלכלה

קיבוץ כרמיה מתאפיין בכמה ענפי משק עיקריים. הענף העיקרי הוא רפת אשר מהמובילות בארץ עד היום. לולים לבשר, גידולי שדה רבים ופרדס. ישנה גם פינת חי בקיבוץ אך היא ללא מטרת רווח.
גלריית תמונות

קיבוץ כרמיה, מ.א חוף אשקלון
רפת קיבוץ כרמיה
חזית אולם ספורט בתכנון אדריכל מנחם באר
חזית חדר האוכל
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ש. קפלן, חניכי השוה"צ מטוניס וצרפת התנחלו בדרום, על המשמר, 21 באפריל 1950
1 2 3 4 5 6 7  אתר קיבוץ כרמיה
↑  קסאם נחת בדרום: שלושה מבוגרים ותינוק נפגעו, באתר ynet, 3 בפברואר 2006
| יישובים שהוקמו או הורחבו עבור שיכון מפוני תוכנית ההתנתקות |
| --- | --- | --- |
| יישובים חדשים | באר גנים • בני דקלים • בני נצרים • גני טל • כרמי קטיף • נווה • נטע • נצר חזני • שבי דרום • ניצן ב' |  |
| יישובים שהורחבו | אבני איתן • בוסתן הגליל • בית חגי • בת הדר • טנא עומרים • יד בנימין • יד חנה • כרמיה • מבקיעים • משכיות • נווה ים • ניצן • פלמחים • שוקדה • תלמי יפה |  |
| שכונות חדשות | שכונת הנשיא הרצוג באשקלון • שכונת נצר אריאל באריאל |  |
| יישוב שאוכלס מחדש | שומריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007382758705171  VIAF: 27151171059839092618   WorldCat (עם VIAF): 27151171059839092618
יוסף צבי הרץ

יוסף צבי הרץ, 1913
הרב יוסף צבי הרץ (באנגלית: Joseph Herman Hertz;‏ 25 בספטמבר 1872, הונגריה - 1 בינואר 1946) היה הרב הראשי של בריטניה מ-1913 עד מותו בשנת 1946, וחוקר תנ"ך.
קורות חייו

הרץ נולד בהונגריה ב-25 בספטמבר 1872, וב-1884 היגר לניו יורק. הוא למד במכללת ניו יורק, אוניברסיטת קולומביה ובבית המדרש לרבנים באמריקה, שהוא היה הבוגר הראשון שלו, ב-1894.
אחרי שנים מעטות כרב בית כנסת בסירקיוז, עבר בשנת 1898 לדרום אפריקה, לכהן כרב בעיר יוהנסבורג שזה עתה הוקמה. לאחר שגורש מטרנסוואל בגלל תמיכתו בבריטים במלחמת הבורים, הוא חזר לעיר בעקבות הניצחון הבריטי ונשאר בה עד 1911. במשך כמה שנים שימש גם כמרצה לפילוסופיה בקולג' שיהפוך אחר כך לאוניברסיטת פרטוריה.
אחרי שעזב את דרום אפריקה חזר לניו יורק עד שנת 1913, שבה התמנה לרב הראשי של בריטניה. היה נשיא בית הספר למדעי יהדות ורב בית הכנסת הגדול בלונדון.
פעל לקידום התנועה הציונית בבריטניה, והיה בין הגורמים שסייעו להשגת הצהרת בלפור. כשהוקמה האוניברסיטה העברית בירושלים מונה לחבר בחבר הנאמנים שלה ויו"ר הגוף המנהל של המכון למדעי היהדות באוניברסיטה.
במהלך כהונתו כרב ראשי, הוא נהג בתקיפות ולא היסס להיכנס לעימותים, בין השאר כנגד מגמות של רפורמה ביהדות. הוא תקף בחריפות גילויי אנטישמיות ברחבי העולם, כולל גינוי לאנטישמיות ואפלית יהודים ברוסיה, בנוכחות השגריר הרוסי.
הרב הרץ הנהיג את ההתנגדות ליוזמת רפורמת לוח השנה שנדונה בחבר הלאומים. על פי הרפורמה הייתה אמורה השנה לכלול 52 שבועות ועוד יום שאינו במניין ימי השבוע כך שלכל תאריך יהיה יום קבוע שאינו משתנה משנה לשנה. הרץ יזם שיתופי פעולה עם מנהיגים נוצריים כדי לסכל כוונה זו, יוזמה שעלתה שוב בשנת 1963.
על שמו נקראים רחובות בשכונת רמות בירושלים ובשכונת תל גנים ברמת גן.
כתביו

הרב הרץ כתב הרבה נגד ביקורת המקרא, וניסה להוכיח את מקורה האלוהי של התורה. הוא ביטא עמדה זו בפירושו לתורה (באנגלית) שהשפיע על האורתודוקסים והקונסרבטיבים בבריטניה וארצות הברית.
מלבד פירושיו לתורה ולסידור התפילה, הוציא ספרים נוספים:
Affirmations of Judaism - אסופת דרשות שזכתה להצלחה ולהמשך בשלושה כרכים נוספים של נאומים דרשות ומחקרים.
A Book of Jewish Thoughts (1917) - תרגומים למבחר מההגות היהודית לאורך הדורות, שזכתה להצלחה רבה: 25 מהדורות ותרגומים לשפות רבות.
The Battle for the Sabbath at Geneva - תיאור מאבקו נגד הרפורמה בלוח השנה.
הערות שוליים

↑  סיראקוז, העברי, 24 ביוני 1894
↑  J. H. Hertz, The Battle for the Sabbath at Geneva, Transactions (Jewish Historical Society of England) 13, 1932, עמ' 189–246
↑  מאמר של הרב עמנואל יעקובוביץ, הסוקר את הניסיונות האלה
| הרבנים הראשיים לאנגליה |
| --- | --- | --- |
| הרבנים האשכנזיים | (לא רשמיים): אורי פייבוש המבורגר (אהרן הרט) • צבי הירש לוין • משולם סלמון • דוד שיף (רשמיים): שלמה הירשל • נתן מרקוס אדלר  • נפתלי הרמן אדלר • יוסף צבי הרץ • ישראל ברודי • עמנואל יעקובוביץ • יונתן זקס • אפרים מירוויס |  |
| רבני הקהילה הספרדית-פורטוגלית | יעקב ששפורטש • יהושע דה סילבה • יעקב אבנדנה • שלמה אאיליון • דוד ניטו • יצחק ניטו • משה גומז דה מסקיטה • רפאל מילדולה • רפאל ד'אזבדו • בנימין ארטום • משה גסטר • שלמה גאון • אברהם לוי • יוסף דוויק הכהן (בפועל) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272818405171  PLWABN: 9810532296605606  GND: 120975823  ISNI: 0000 0001 1029 3255  LCCN: n50037344  LNB: 000132882  NKC: zmp2013780736  NLA: 35801219  NTA: 069274517  SELIBR: 137269  SNAC: w6p56qkb  SUDOC: 148534686  Trove: 1093538  VcBA: 495/94136  VIAF: 72237945   WorldCat (עם VIAF): 72237945 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.