stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ייסון קיד
תארים והישגים

אליפות ליגת ה-NBA‏: 2010/2011
מדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית: 2000
מדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית: 2008
מדליית זהב באליפות אמריקה בכדורסל עם נבחרת ארצות הברית: 1999
מדליית זהב באליפות אמריקה בכדורסל עם נבחרת ארצות הברית: 2003
מדליית זהב באליפות אמריקה בכדורסל עם נבחרת ארצות הברית: 2007
חמישיית העונה:
החמישייה הראשונה: 1999, 2000, 2001, 2002, 2004
החמישייה השנייה: 2003
חמישיית ההגנה של העונה:
החמישייה הראשונה: 1999, 2001, 2002, 2006
החמישייה השנייה: 2000, 2003, 2004, 2005, 2007
רוקי השנה: 1995 (יחד עם גרנט היל)
בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA:‏ 1996, 1998, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007, 2008, 2010
מלך האסיסטים של ה-NBA‏: 1999, 2000, 2001, 2003, 2004
מוביל ה-NBA בסך האסיסטים: 1999, 2001, 2003
מוביל ה-NBA בסך החטיפות: 2002
תחרות "אתגר היכולות" במסגרת סוף-שבוע האולסטאר: 2003
ספורטאי השנה של USA Basketball:‏ 2007
בשנת 2009 דורג קיד על ידי "SLAM Magazine" במקום ה-28 ברשימת 50 הכדורסלנים הגדולים בכל הזמנים. מלבד תאריו הרבים, הוא מדורג במקומות גבוהים בדירוגי כל הזמנים של ה-NBA במספר רב של מדדים (נכון ל-27 בפברואר 2010):
מקום שני במספר הטריפל דאבלים בפלייאוף (11)
מקום שני במספר האסיסטים הכולל (12,091) (אחרי ג'ון סטוקטון)
מקום שלישי במספר הטריפל דאבלים בעונה הסדירה (105)
מקום חמישי בממוצע האסיסטים למשחק (9.2)
מקום חמישי במספר השלשות שנקלעו (1,988)
מקום שני במספר החטיפות הכולל (2,684)
מקום חמישה-עשר בממוצע החטיפות למשחק (1.98)
הערות שוליים

↑  שרון דוידוביץ', מפסיק למסור: ג'ייסון קיד פורש מכדורסל, באתר ynet, 3 ביוני 2013
↑  פרשמן הוא כינוי אמריקאי לתלמיד בשנתו הראשונה באוניברסיטה.
↑  NBA.com, Cavaliers Eliminate Nets With Game 6 Win, 18.05.2007
1 2  NBA.com, Jason Kidd Career Stats Page
↑  קיד יעבור לניקס, רוי סיכם במינסוטה, באתר ערוץ הספורט, 6 ביולי 2012
↑  ג'ייסון קיד נעצר על נהיגה בשיכרות, באתר ערוץ הספורט, 16 ביולי 2012
↑  "ג'ייסון קיד נגד אשתו", מאתר elfs, מיום 08 בינואר 2005
↑  "ג'ייסון קיד: הגירושין לא הסיחו את דעתי", מאתר ONE, מיום 10 בינואר 2007
↑  http://www.nba.com/2013/news/06/03/jason-kidd-retires-knicks-release/index.html
↑  מאמן וגם בעלים? קיד רכש מניות בנטס, באתר ערוץ הספורט, 7 בספטמבר 2013
↑  ג'ייסון קיד הושעה משני משחקי פתיחת העונה, באתר וואלה, 4 באוקטובר 2013
↑  הכוס שנשפכה: ג'ייסון קיד נקנס ב-50 אלף דולר, באתר nrg באתר nrg
↑  Report: Nets coach Jason Kidd is 'losing the locker room'
↑  מילווקי פיטרה את המאמן ג'ייסון קיד, דיווחים: "יאניס שבור", באתר וואלה, 22 בינואר 2018
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
↑  slamonline.com, The New Top 50, 19.06.1009
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - סידני (2000) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 סטיב סמית' •  5 ג'ייסון קיד •  6 אלן יוסטון •  7 אלונזו מורנינג •  8 טים הארדוויי •  9 וינס קרטר •  10 קווין גארנט •   11 וין בייקר •  12 ריי אלן • 13 אנטוניו מקדייס •  14 גארי פייטון • 15 שריף עבדור-רחים • מאמן: רודי טומג'נוביץ' |  1  •  2  •  3  •  4 סטיב סמית' •  5 ג'ייסון קיד •  6 אלן יוסטון •  7 אלונזו מורנינג •  8 טים הארדוויי •  9 וינס קרטר •  10 קווין גארנט •   11 וין בייקר •  12 ריי אלן • 13 אנטוניו מקדייס •  14 גארי פייטון • 15 שריף עבדור-רחים • מאמן: רודי טומג'נוביץ' | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - בייג'ינג (2008) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 קרלוס בוזר •  5 ג'ייסון קיד •  6 לברון ג'יימס •  7 דרן ויליאמס •  8 מייקל רד •  9 דוויין וייד •  10 קובי בראיינט •   11 דווייט הווארד •  12 כריס בוש • 13 כריס פול •  14 טיישון פרינס • 15 כרמלו אנתוני • מאמן: מייק ששבסקי |  1  •  2  •  3  •  4 קרלוס בוזר •  5 ג'ייסון קיד •  6 לברון ג'יימס •  7 דרן ויליאמס •  8 מייקל רד •  9 דוויין וייד •  10 קובי בראיינט •   11 דווייט הווארד •  12 כריס בוש • 13 כריס פול •  14 טיישון פרינס • 15 כרמלו אנתוני • מאמן: מייק ששבסקי | ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n96122899  MusicBrainz: fd36554d-d6e7-48cd-b514-bc550646240f  VIAF: 9120912   WorldCat (עם VIAF): 9120912 
קיד במדי ניו ג'רזי נטס
קיד במדי דאלאס מאבריקס, חודר לסל במשחק מול מינסוטה טימברוולבס
דוכסות מקלנבורג-שטרליץ

דוכסות מקלנבורג-שטרליץ (מגרמנית: Herzogtum Mecklenburg-Strelitz) הייתה דוכסות היסטורית בצפון גרמניה לחופי הים הבלטי, כיום חלק ממדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. בירתה של הדוכסות הייתה העיר נוישטרליץ.
היסטוריה

בשנת 1695 מת גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב, ובעקבות כך פרץ סכסוך ירושה בין אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ לאחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, הגיעו השניים בשנת 1701 להסכם; אדולף פרידריך ייסד את דוכסות מקלנבורג-שטרליץ, ואילו פרידריך וילהלם קיבל את דוכסות מקלנבורג-שוורין.
בשנת 1708 מת אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ובנו אדולף פרידריך השלישי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1712 נשרפה העיר שטרליץ כליל, ואדולף פרידריך ומשפחתו עברו לגור בבקתת הציד שלהם, ומסביבה נבנתה העיר נוישטרליץ. בשנת 1733 נוסדה העיר נוישטרליץ באופן רשמי, ובשנת 1736 הפך אותה אדולף פרידריך לבירת הדוכסות. בשנת 1752 מת אדולף פרידריך ללא ילדים, ואחיינו אדולף פרידריך הרביעי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1794 מת אדולף פרידריך הרביעי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ללא ילדים, ואחיו קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה במקומו לשלטון. כשליט, עודד קרל מגמות חקלאיות חדשות, הקים משטרה חדשה, ויישם חוק חינוך חובה ברחבי הדוכסות. בתקופת המלחמות הנפוליאוניות שמר קרל על נייטרליות, אולם לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הצטרף קרל לקונפדרציה של הריין. לאחר תבוסת נפוליאון ברוסיה, פרש קרל מהקונפדרציה של הריין, והצטרף למדינות הקואליציה השישית, והשתתף בקרב לייפציג.
בקונגרס וינה קיבל קרל יחד עם בן דודו פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, מעמד של דוכס גדול.
לאחר מכן

בשנת 1867 הצטרפה הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ לקונפדרציה הצפון-גרמנית, ובשנת 1871 לאחר הניצחון הגרמני במלחמת צרפת–פרוסיה הצטרפה לקיסרות הגרמנית.
ב-23 בפברואר 1918 התאבד אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ללא שהשאיר בנים אחריו, ויורשו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג ויתר על התואר, ומשום כך קיבל את נחלותיו פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין שהיה בן דודו.
ב-14 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1933. במהלך השלטון הנאצי, בשנת 1933, אוחדו המדינות מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ לכדי מדינת מקלנבורג המאוחדת.
שליטי מקלנבורג-שטרליץ

אדולף פרידריך השני (1701 – 1708)
אדולף פרידריך השלישי (1708 – 1752)
אדולף פרידריך הרביעי (1752 – 1794)
קרל השני (1794 – 1815)
ג'רמי ברט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בנובמבר 1933 ברקסוול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 בספטמבר 1995 (בגיל 61) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Peter Jeremy William Huggins 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1954–1995 (כ־41 שנים)
 מקום לימודים:  איטון קולג'  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון 
 בן או בת זוג:  אנה מאסי (1958–1962)  Joan Wilson  Paul Shenar (העשור של 1970–?)  Gary Bond (1969–1976) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר ג'רמי ויליאם האגינס (באנגלית: Peter Jeremy William Huggins;‏ 3 בנובמבר 1933 – 12 בספטמבר 1995), הידוע בשמו הבמה ג'רמי ברט, היה שחקן אנגלי. הוא גילם את דמותו של הבלש שרלוק הולמס בארבע סדרות טלוויזיה של רשת גרנדה בין השנים 1984 ל-1994. הקריירה שלו כללה משחק בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע, כולל מחזות שייקספיריים ומחזות זמר. ב-1964 שיחק בתפקיד פרדי איינספורד-היל המאוהב בלייזה דוליטל בסרט "גבירתי הנאווה" בהפקת האחים וורנר.
ביוגרפיה

ג'רמי ברט נולד בשם פיטר ג'רמי ויליאם האגינס בברקסוול גריינג' שב ברקסוול, אז במחוז ווריקשייר. יום הולדתו היה ב-3 בנובמבר 1933, אבל הוא נרשם במקורות רבים בדצמבר 1933 או ב-1935. אביו היה לוטננט קולונל הנרי ויליאם האגינס, קצין בצבא בעל עיטורי אות השירות המצוין, הצלב הצבאי ו-Deputy lieutenant. אמו הייתה אליזבת אדית קדברי באטלר (משושלת תעשייני הממתקים קדבורי). הייתה לו אחות אחת ושלושה אחים גדולים: ג'ון, פטריק ומייקל. הוא התחנך באיטון קולג', טען שהיה "אסון אקדמי", וייחס את קשיי הלימודים לדיסלקסיה. ברט היה חבר במועדון הקשתות "Woodmen of Arden" שנוסד ב-1785. אביו ואחיו גם היו חברים במועדון.
אף על פי שבסופו של דבר פיתח דיקציה מדויקת, הוא נולד עם ליקוי דיבור שמנע ממנו לבטא בצורה מדויקת את הצליל "R". בגיל העשרה עבר ניתוח לתיקון הליקוי, ובמשך השנים עסק בתרגול הדיבור.
עם זאת כשהיה באיטון הוא הצטיין בשירה והיה חבר במקהלת הקולג'. המורה שלו הייתה אלזי פוגרטי ב-Central School of Speech and Drama, ששכן אז ברויאל אלברט הול שבלונדון. את הלימודים סיים ברט ב-1954. אביו דרש שהוא ישנה את שמו כדי לשמור על כבוד המשפחה, והוא בחר בשם הבמה ברט מתווית שהייתה על החליפה הראשונה שלו "Brett & Co".
ב-1959, כשברט שיחק במחזה "המלט", נהרגה אמו בתאונת דרכים בוויילס. לתאונה הייתה השפעה אדירה על ברט. בהמשך חייו הוא דיבר על התאונה, השפעתה עליו וכתוצאה מכך על משחקו. "אמי נהרגה בפראות בתאונת דרכים ב-1959, ואני כעסתי מאוד על כך, מכיוון שבני, היה רק בן שלושה חודשים באותה עת. היה בתוכי כעס. אני הרגשתי מרומה – הרגשתי שאמי רומתה – מתוך זה בא זעם".
קריירה > על הבמה ועל המסכים

הופעת הבכורה של ברט הייתה בשנת 1954 בתיאטרון הספרייה במנצ'סטר. הופעתו הראשונה בלונדון הייתה בשנת 1956 במחזה "טרוילוס וקרסידה" עם להקת התיאטרון אולד ויק. תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "מלחמה ושלום" בכיכובה של אודרי הפבורן.
עוד ב-1956 הופיע ברט בברודוויי במחזה "ריצ'רד השני" בתפקיד דוכס אומרל. ב-1959 היה לו תפקיד ראשי כזמר בדמות ארצ'י פורסיית במחזמר "מריגולד" שהוצג בווסט אנד. בנוסף ב-1959 גילם את המלט; אבל, במחשבה נוספת, בתוכנית תיעודית של BBC2, אמר ברט "אני לא חושב שהייתי טוב בתפקיד המלט. אני חושב שהייתי צעיר מדי. צעיר מדי באופן אינטלקטואלי, צעיר מדי באופן פילוסופי. הייתי גיבור ביירוני. הייתי יפה תואר. היו לי איכויות, אבל הייתי מעדיף לראות גרסאות של אחרים. לא שכנעתי את עצמי". ברט גילם דמויות רבות במחזות קלאסיים, כולל כתריסר תפקידים שייקספיריים בתיאטרון אולד ויק, בניו יורק, ועוד ארבעה כשהיה חבר בתיאטרון המלכותי הלאומי בין השנים 1967 ל-1970.
מתחילת שנות השישים של המאה העשרים נראה ברט לעיתים קרובות על מסכי הטלוויזיה. הוא כיכב במיני-סדרות כגון בתפקיד ד'ארטניאן ב"שלושת המוסקטרים (1966). תפקידו הבולט ביותר בסרט קולנוע היה בדמות פרדי איינספורד-היל בסרט "גבירתי הנאווה" מ-1964, שוב בכיכובה של אודרי הפבורן. אף על פי שברט שר היטב, כפי שהדגים כששיחק בתפקיד דנילו באופרטה "האלמנה העליזה" ששודרה ב-BBC בחג המולד ב-1968, את השירים בסרט שר הזמר ביל שירלי. באותה תקופה היה ברט מועמד להחליף את שון קונרי בתפקיד ג'יימס בונד, אבל הוא דחה את התפקיד, כי חשש שלשחק את 007 יפגע בקריירה שלו. במקומו לוהק לגלם את בונד השחקן ג'ורג' לייזנבי.
חלק מהתפקידים שגילם היו תפקידים קומיים קלאסיים, כגון קפטן אבסולוט בגרסה הטלוויזיונית של המחזה "The Rivals" (מ-1970), ובסאניו במחזה "הסוחר מוונציה" מאת ויליאם שייקספיר (1970) בהפקה של התיאטרון הלאומי בבימויו של ג'ונתן מילר. בהפקה השתתפו לורנס אוליבייה (בתפקיד שיילוק) וג'ואן פלורייט (בתפקיד פורשה). המחזה עובד לטלוויזיה ב-1973 כשהשלושה מופיעים בתפקידים הראשיים. ברט התבדח על כך שכשחקן לעיתים רחוקות גילם דמויות מהמאה העשרים, ואף פעם לא דמויות בנות זמננו. אם כי הוא הופיע במספר תפקידי אורח בהן גילם דמויות עכשוויות כגון בסדרה "הברון" של ערוץ ITC מ-1967, ובסדרה "The Champions" מ-1967, בהן גילם דמויות של נבלים. עוד הופיע ברט בפרק בסדרה האמריקאית "The Incredible Hulk" ב-1977, וכיכב בתפקיד מקסים דה וינטר בעיבוד מ-1979 של "רבקה" על פי רומן באותו שם מאת דפנה דה מוריאה לצדה של ג'ואנה דייוויד.
הופעתו האחרונה של ג'רמי ברט בקולנוע הייתה בסרט "מול פלנדרס" משנת 1996 בכיכובה של רובין רייט. הסרט יצא לאקרנים כמעט שנה אחרי מותו של ברט.
קריירה > שרלוק הולמס

אף על פי שברט הופיע בתפקידים רבים ומגוונים במשך הקריירה שלו, הוא זכור בעיקר מהופעתו בתפקיד שרלוק הולמס בסדרת הטלוויזיה של רשת גרנדה "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס" ששודרה בין השנים 1984 ל-1994. הסרטים עובדו על ידי ג'ון הוקסוורת' ותסריטאים אחרים מהסיפורים המקוריים של סר ארתור קונאן דויל. גם עם החשש שלו להיות מזוהה עם התפקיד, הופיע ברט ב-41 פרקים של הסדרה, לצדם של דייוויד ברק ואחר כך אדוארד הרדוויק שגילמו את דוקטור ווטסון. ב-1988 הופיעו ג'רמי ברט ואדוארד הרדוויק על במת התיאטרון במחזה "סודו של שרלוק הולמס" בבימויו של פטריק גרלנד.
אחרי שקיבל את התפקיד (עליו אמר ברט "הולמס הוא התפקיד הקשה ביותר ששיחקתי – קשה יותר מהמלט או מקבת'), שיחק ברט במעט מאוד תפקידים אחרים. ברט שיחק לפני כן בתפקיד דוקטור ווטסון על הבמה לצדו של צ'רלטון הסטון שגילם את הולמס, בהפקה של "The Crucifer of Blood" משנת 1980 שהועלתה בלוס אנג'לס.
ברט היה אובססיבי במטרה להביא יותר תשוקה לדמותו של הולמס. הוא הציג את המחוות המשונות של הולמס, כגון תנועת יד וצחוק קצר ואלים. הוא היה משליך את עצמו אל הקרקע כדי לחפש טביעת רגל "הוא היה מזנק על הרהיטים או קופץ אל מעקה של גשר ללא התחשבות בביטחונו האישי".
העיבוד התיאטרלי "הסוד של שרלוק הולמס" שנכתב על ידי חברו של ברט, ג'רמי פול, הוצג בתיאטרון וינדהאם בווסט אנד הלונדוני בכיכובם של ברט ואדוארד הרדוויק בשנים 1988 וב-1989. אחר כך יצאה ההפקה לסיבוב הופעות.
מבקרים רבים ציינו את הופעתו של ברט בתפקיד שרלוק הולמס כגרסה המועדפת עליהם ביותר.
קריירה > חיים אישיים

ב-24 במאי 1958 התחתן ברט עם השחקנית אנה מאסי (בתו של ריימונד מאסי). בנם דייוויד האגינס נולד ב-1959, והוא קריקטוריסט, מאייר וסופר. ברט ומאסי התגרשו ב-22 בנובמבר 1962 אחרי שהיא טענה שהוא עזב אותה לטובת גבר. בין השנים 1969 ל-1976 היה לברט קשר רומנטי עם השחקן גארי בונד, שנפטר חודש אחרי ברט. בסוף שנות השבעים של המאה העשרים הייתה לו מערכת יחסים עם השחקן פול שנר (Paul Shenar). ב-1976 התחתן ברט עם ג'ואן סאליבן וילסון שנפטרה מסרטן ביולי 1985.
בסוף שנת 1986 הציג ברט שינויים במצבי הרוח שהבהילו את משפחתו וחבריו, ושכנעו אותו לפנות לאבחון וטיפול עבור מאניה דפרסיה, הידועה גם בשם הפרעה דו-קוטבית. לברט ניתן טיפול בגלולות ליתיום. הוא חשש שלעולם לא ירפא, וכל חייו יצטרך לחיות עם המחלה, לבדוק את הסימנים ולהתמודד עם ההפרעה. הוא רצה לחזור לעבוד, לגלם שוב את הולמס.
הפרק הראשון שצולם אחרי שחזר לעבודה היה עיבוד של שעתיים ל"חותם הארבעה" בשנת 1987. מאז השינויים בהופעתו ובהתנהגותו של ברט התגלו לאט לאט בהמשך הסדרה. אחת מתופעות הלוואי של גלולות הליתיום היא עצירת נוזלים, הוא העלה במשקל. התרופות גם האטו אותו. לדברי אדוארד הרדוויק, ברט עישן כשישים סיגריות ליום, "מה שלא הועיל לבריאותו". היו לו גם בעיות בלב, שגודלו היה כפול מלב רגיל. הוא סבל מקשיים בנשימה ונזקק למסכת חמצן. אבל ההערה היחידה שלו הייתה "יקירי, ההצגה חייבת להימשך".
בעשור האחרון של חייו אושפז פעמים אחדות בבית חולים, ובריאותו התרופפה באופן מוחשי, כפי שנראה כששיחק בעונות האחרונות של "שרלוק הולמס".
ברט נפטר ב-12 בספטמבר 1995 בביתו בקלפהם שבלונדון מאי-ספיקת לב. מסתמי הלב הצטלקו בשל קדחת שיגרונית שהתפתחה אצלו בילדותו. גופתו נשרפה ואפרו נמסר למשפחה.
אחד מאחיו, ג'ון, שהיה כומר, הספיד אותו בטקס האזכרה שנערך ב-29 בנובמבר 1995.
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 | ריצ'רד השני | King Richard II | דוכס אומרל | תיאטרון וינטר גרדן |
| 1956 | מקבת' | Macbeth | מלקולם | תיאטרון וינטר גרדן |
| 1956 | רומיאו ויוליה | Romeo and Juliet | פריס | תיאטרון וינטר גרדן |
| 1956 | טרוילוס וקרסידה | Troilus and Cressida | טרוילוס | תיאטרון וינטר גרדן |
| 1961 | המלט | Hamlet | המלט | אוקספורד פלייהאוס / תיאטרון רויאל סטרנד |
| 1964 | ממלא המקום | The Deputy | האב ריקרדו פונטאנה | תיאטרון ברוקס אטקינסון |
| 1967 | כטוב בעיניכם | As You Like It | אורלנדו | התיאטרון המלכותי הלאומי |
| 1978 | דרקולה | Dracula | הרוזן דרקולה | תיאטרון מרטין בק |
| 1985 |  | Aren't We All? | ויליאם טטהאם הנכבד | תיאטרון ברוקס אטקינסון |
| 1988 | סודו של שרלוק הולמס | The Secret of Sherlock Holmes | שרלוק הולמס | תיאטרון וינדהאם |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1954 | סוונגאלי | Svengali | פייר | ללא קרדיט |
| 1956 | מלחמה ושלום | War and Peace | ניקולאי רוסטוב |  |
| 1962 |  | The Wild and the Willing | אנדרו גילבי |  |
| 1963 |  | The Very Edge | מולן – הפולש |  |
| 1963 |  | Girl in the Headlines | ג'ורדן ברקר |  |
| 1964 | גבירתי הנאווה | My Fair Lady | פרדי איינספורד-היל |  |
| 1964 |  | Act of Reprisal | הארווי פרימן |  |
| 1971 | ניקולס ואלכסנדרה | Nicholas and Alexandra |  | ללא קרדיט |
| 1978 | מגע המדוזה | The Medusa Touch | אדוארד פאריש |  |
| 1981 |  | The Secret of Seagull Island | דייוויד מלקולם |  |
| 1995 | כלבים שוטים ואנגלים | Mad Dogs and Englishmen | טוני ורנון-סמית' |  |
| 1996 | מול פלנדרס | Moll Flanders | אביו של האמן | תפקיד אחרון בקולנוע |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 |  | The Ghost Sonata | הסטודנט |  |
| 1962 |  | Dinner with the Family |  |  |
| 1966 |  | Chopin and George Sand - The Creative Years | שופן |  |
| 1968 |  | The Merry Widow |  |  |
| 1969 | בעל אידיאלי | An Ideal Husband | ויקונט גורינג |  |
| 1973 | הסוחר מוונציה | The Merchant of Venice | בסניו |  |
| 1974 | ג'ני: ליידי רנדולף צ'רצ'יל | Jennie: Lady Randolph Churchill | הרוזן קארל קינסקי | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1974 |  | Haunted: The Ferryman | שרידן אוון |  |
| 1975 |  | The Prodigal Daughter |  |  |
| 1976 | תמונתו של דוריאן גריי | Picture of Dorian Gray | בזיל הלווארד | סרט טלוויזיה |
| 1979 | רבקה | Rebecca | מקס דה וינטר | מיני-סדרה |
| 1981 | מאדאם איקס | Madame X | ד"ר טרנס קית' |  |
| 1981 | מקבת' | Macbeth | מקבת' |  |
| 1981 |  | The Good Soldier | אדוארד אשבורנהם |  |
| 1982 |  | The Barretts of Wimpole Street | רוברט בראונינג |  |
| 1983 |  | Number 10 | ויליאם פיט הבן |  |
| 1984 | מות ארתור | Morte d'Arthur | המלך ארתור |  |
| 1985 | פלורנס נייטינגייל | Florence Nightingale | ויליאם נייטינגייל |  |
| 1985 |  | Deceptions | בריאן פוקסוורת' |  |
| 1987 | חותם הארבעה | The Sign of Four | שרלוק הולמס |  |
| 1988 | כלבם של בני בסקרוויל | The Hound of the Baskervilles | שרלוק הולמס |  |
לקריאה נוספת

Barnes, Alan (2002). Sherlock Holmes on Screen. Reynolds & Hearn Ltd. ISBN 1-903111-04-8.
Cox, Michael (1999). A Study in Celluloid: A Producer's Account of Jeremy Brett as Sherlock Holmes. Rupert Books. ISBN 1-902791-04-5.
Manners, Terry (2001). The Man Who Became Sherlock Holmes - The Tortured Mind of Jeremy Brett. London: Virgin Publishing Ltd. ISBN 0-7535-0536-3.
גווידרקו

| גווידרקו |
| --- | --- |
שלד של גווידרקו שלד של גווידרקו
תקופה
קרטיקון תחתון, 120 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: אנהגואריים
סוג:: גווידרקו
מין:: Guidraco venator
שם מדעי
 Guidraco

גווידרקו (שם מדעי: Guidraco; משמעות השם מסינית: "gui" - רוח רפאים זדונית, מלטינית: "draco" - דרקון) הוא סוג של זוחל מעופף קדום מסדרת הפטרוזאוריה, שחי במשך הקרטיקון התחתון לפני 120 מיליון שנה בסין.
תיאור

המאובנים של פטרוזאור זה התגלו בתצורת ג'יופוטאנג שבליאונינג בצפון סין והוא ידוע משלד חלקי, הכולל בעיקר חוליות גב, צלעות וגולגולת כמעט שלמה באורך של 38 סנטימטרים. הוא תואר ב-2012 בידי החוקרים וונג שיאולין (Wang Xiaolin), אלכסנדר קלנר (Alexander Kellner), ג'יאנג שונשינג (Jiang Shunxing) וצ'אנג שין (Cheng Xin) והוא כלל מין אחד - Guidraco venator, שפירושו: "צייד" בלטינית.
הפטרוזאור היה בעל לסתות רחבות כמו של שקנאי אך בעלות שורות של שיניים חדות ודקות שבלטו גם כשסגר את פיו ומאחורי הראש הייתה קסדה קטנה כשל קזואר. ככל הנראה היה אוכל דגים שדאה לאורך הימים הקדומים של סין.
במראהו מזכיר מאוד את האורניתוכיירוס ואת בני משפחת האורניתוכיריים, אך היה בעל מספר הבדלים במבנהו. הוא נחשב כיום לקרובו של הצירדקטילוס והלודודקטילוס מאמריקה הדרומית.
גביע ה-ATP

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 תאריך ייסוד:  2020
 תאריך פירוק:  2022
 ארגון מפעיל:  ATP
 מספר מתמודדים:  24 נבחרות
 כספי זכייה:  15 מיליון דולר
 מדינה מארחת:  אוסטרליה אוסטרליה
 עיר מארחת:  Queensland Tennis Centre 
 יבשת:  אוסטרליה אוסטרליה
 זוכה אחרון/נה:  רוסיה נבחרת רוסיה
 אתר התחרות הרשמי
 
|    טורנירי טניס מקצועני |
| --- | --- | --- |
 טורנירי גראנד סלאם אוסטרליה אוסטרליה הפתוחה  צרפת רולאן גארוס  הממלכה המאוחדת אליפות וימבלדון  ארצות הברית ארצות הברית הפתוחה
| גברים (ATP) |  | נשים (WTA) |
| סבב ה-ATP גמר ה-ATP  מאסטרס 1000  סדרת 500  סדרת 250  דירוג ה-ATP  סבב ה-ATP צ'לנג'ר סדרת 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע דייוויס  אולימפיאדה |  | סבב ה-WTA גמר ה-WTA  WTA 1000  WTA 500  WTA 250  דירוג ה-WTA  סבב ה-WTA צ'לנג'ר WTA 125  טורנירי ITF  הסבב העולמי  גביע בילי ג'ין קינג  אולימפיאדה |
גביע ה-ATP היה טורניר טניס בין-לאומי לגברים שהתקיים בין מדינות. הטורניר שוחק בשלוש ערים באוסטרליה במשך עשרה ימים לקראת אליפות אוסטרליה הפתוחה וכוללת קבוצות מ-24 מדינות. הטורניר, שהוצג לראשונה בינואר 2020, הוא תחרות הקבוצות הראשונה של התאחדות הטניסאים המקצוענים (ATP) מאז גביע העולם לנבחרות, שנערך בדיסלדורף בין השנים 1978 ל-2012. הטורניר התקיים במגרשים מסוג משטח קשה. ב-2022 הוחלט לבטל את הטורניר ובמקומו לערוך, החל מ-2023 טורניר של מגדרים מעורבים (נשים וגברים ביחד) בשם גביע יונייטד.
היסטוריה

ב-2 ביולי 2018, מנהל התאחדות הטניסאים המקצוענים, כריס קרמודה, הודיע כי מאחר שפדרציית הטניס הבינלאומית (ITF), המארגת את גביע דייוויס, שינתה את הפורמט של המשחקים שישה חודשים לפני תחילתם, הוא מתכנן לארגן טורניר טניס קבוצתי לגברים. בזמן ההכרזה על הטורניר, היה שמו World Team Cup שהיה דומה לגביע העולם לנבחרות הקודם שהתקיים בדיסלדורף.
ארבעה חודשים לאחר מכן, ב-15 בנובמבר, הודיעה התאחדות הטניסאים המקצוענים יחד עם התאחדות הטניס האוסטרלית כי שם הטורניר שונה לגביע ה-ATP, כאשר עשרים וארבע קבוצות שיחקו בשלוש ערים לקראת אליפות אוסטרליה הפתוחה. הערים הללו יתגלו מאוחר יותר כסידני, בריסביין ופרת'. הכללתו של האירוע אילצה את הסרת גביע הופמן.
החל משנת 2020 הטורניר מתקיים בסידני, בריסביין ופרת', כאשר סידני היא המארחת של רבע הגמר, חצי הגמר והגמר. בשנת 2021 הטורניר נדחה למספר שבועות והועבר לפארק מלבורן עקב ההגבלות על המעבר בין ערים באוסטרליה שנבעו ממגפת הקורונה. אירוע 2022 התקיים בסידני עם 16 קבוצות מכיוון שההגבלות הללו נמשכו.
לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, ה-ITF מנעה מרוסיה ובלארוס להתחרות בטורניר.
ב-7 באוגוסט 2022, כתוצאה מכך שכל שלושת הטורנירים האחרונים היו לא מוצלחים מבחינת רייטינג ורצופות בעיות לוגיסטיות, יחד עם הפסדים כספיים כבדים וזלזול באירוע מצד אוהדים, שחקנים - במיוחד שחקניות נשים - ופקידים, "טניס אוסטרליה" הודיעה כי גביע ה-ATP ייסגר, ויוחלף בטורניר חדש בשם גביע יונייטד למגדרים מעורבים החל מ-2023. שלא כמו הגרסאות הקודמות שלה, הפעם נקודות דירוג יוצעו למתחרים ליחידים כמו גם כספי פרסים גבוהים, על מנת לעודד השתתפות בטורניר.
מוקדמות

הקבוצות שהשתתפו בגביע נקבעות לפי דירוג־היחידים הרשמי של השחקן הטוב ביותר שלהן. בשבוע שאחרי סיום אליפות ארצות הברית הפתוחה, הוכרזו 18 נבחרות, על סמך דירוג השחקנים הטובים ביותר. כדי שמדינה תהיה כשירה, עליה לכלול לפחות שלושה שחקנים עם דירוג ATP, ושניים מהם עם דירוג־יחידים. שש הקבוצות הבאות הוכרזו בשבוע האחרון של אליפות סבב המאסטרס העולמי. במקרה שמארח הטורניר לא העפיל לטורניר עד המועד האחרון בחודש ספטמבר, הוא יזכה במקום של אחת משש המדינות הנותרות, מה שישאיר רק חמישה מקומות בלבד.
הטורניר

הפורמט כלל 24 קבוצות שחולקו לשישה בתים של ארבע קבוצות כל אחד. הקבוצות התמודדו בסבבים המורכבים משני משחקי יחידים ומשחק זוגי אחד, בסדר הבא: המשחק בין מספרי 2 של כל קבוצה פתח את הסבב, לאחר מכן שיחקו מספרי 1 של כל קבוצה, ומשחק הזוגות סגר את המפגש. משחק הזוגות נערך ללא קשר לשאלה אם הסבב הוכרע או לא. לזוכה מכל בית הצטרפו שני המקומות השניים הטובים ביותר ברבע גמר הטורניר למשך שלושה סיבובי נוקאאוט עד להכתרת הנבחרת האלופה.
המנצחים בגמר גביע ה-ATP

| שנה | אלופה | סגנית | תוצאה | מארחת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | סרביה סרביה | ספרד ספרד | 2–1 | בריזבן, פרת' וסידני - אוסטרליה |
| 2021 | רוסיה רוסיה | איטליה איטליה | 2–0 | מלבורן - אוסטרליה |
| 2022 | קנדה קנדה | ספרד ספרד | 2–0 | סידני - אוסטרליה |
הערות שוליים

↑   Unpopular ATP Cup to be dumped, replaced by mixed-gender tournament
דה נייס

| --- | --- |

דה נייס באולם ארנסט מרק בהמבורג, גרמניה המערבית, 29 במרץ 1970
 תקופת הפעילות:  1967 – 1970, 2002 (כ־3 שנים)
 סוגה:  רוק, מוזיקת ביט, ג'אז, מוזיקה קלאסית 
 חברת תקליטים:  אימידיאייט רקורדס, כריזמה רקורדס, מרקורי רקורדס 
 חברים
 קית' אמרסון (1967-1970, 2002) לי ג'קסון (1967-1970, 2002) דייוויד או'ליסט (1967-1968)  איאן האג (1967)  בריאן דיווידסון (1967-1970, 2002)
 
דה נייס (The Nice, בתרגום לעברית: הנחמדים) הייתה להקת רוק מתקדם אנגלית שהוקמה בשנת 1967.