stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עין גנים (עיר מקראית בשפלה)
ארכאולוגיה

הממצאים הארכאולוגים במקום תורמים לתיארוך ההתיישבות באתר, זאת בזכות הממצאים הקרמיים, המטבעות ושרידי המבנים והמתקנים. בחפירה נתגלו 18 מטבעות כשהמטבע הקדום ביותר הוא של אנטיוכיוס הד׳ 175–168 לפסה״נ, ממטבעת עכו, והמאוחר ביותר הוא ברונזה קטן מהמאות הד׳–הה׳ לסה״נ. טווח התאריכים של המטבעות מלמד כי 12 מתוך 18 המטבעות מצביעים על המשכיות בהתיישבות במקום, החל במאה הב׳ לפסה״נ עד שלהי המאה הא׳ – ראשית המאה הב׳ לסה״נ.
ארכאולוגיה > מקווה

למקווה הטהרה באתר היה חדר מבוא 2.4–2.8 × 4.9 מ' וחדר טבילה בגודל של 3.9X4.8X4.1-3.8 ובעומק של 1.5מטר. שבע מדרגות נחצבו בסלע, כאשר שלוש מדרגות נוספות נחצבו בחדר הטבילה. לפי ממדיו הגדולים יחסית, מדובר במקווה ציבורי שהיה קרוב אל השטחים החקלאיים של היישוב ואל מערות הקבורה באתר.
ארכאולוגיה > מקווה > גתות

בסביבת האתר נמצאו מספר גתות קדומות שתקופתן מתפרשת מימי בית ראשון ועד התקופה הביזנטית, כשמתקופה זו נמצאה גת בה נעשה שימוש במכתשי בורג עץ שאפשרו סחיטה נוספת של הזגים. כמו כן חלק מרצפות הגות צופו באבני פסיפס לבן.
ארכאולוגיה > מקווה > גתות > מחצבות

באזור האתר נמצאו תשע מחצבות,את בנוסף לכלל המתקנים החצובים בסלע שגם הם היו בתחילה מחצבות לאבני בניין. על פי הנראה רוב המחצבות הותקנו בשלהי הבית השני ובתקופה הביזנטית.
ארכאולוגיה > מקווה > גתות > מחצבות > מערות קבורה

מערות הקבורה ממוקמות במערב האתר ובצפונו, בדומה למחצבות. שבע מערות כוכים ערוכות בשורה, במפלס אחיד בתחתית מצוק, כשלאחת מהן חזית מונומנטלית המעוטרת בכרכוב מגולף שמעליו חרותות כפות תמר מסוגננות. בשפכי השוד של המערה נתגלה מכסה מקומר של גלוסקמה. קברי הכוכים מעידים על נוכחות יהודית באתר בימי הבית השני, שכן מערות שכאלה אופייניות לקבורה בתקופות ההלניסטית והרומית הקדומה בארץ ישראל, והן הטיפוס העיקרי של מערות קבורה בימי הבית השני.
הערות שוליים

↑  C. Clermont-Ganneau, The Jerusalem Researches, Palestine Exploration Quarterly 6, 1874-04, עמ' 80–111 doi: 10.1179/peq.1874.010
1 2 3 4 5 6  הישוב הכפרי בהרי ושפלת יהודה משלהי תקופת הבית השני עד לדיכוי מרד בר-כוכבא | orion-editor.dev, באתר orion-bibliography.huji.ac.il
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  עופר שיאון, חורבת גנים: שרידי מבנה, מקווה, מערות קבורה ומתקנים, חדשות ארכיאולוגיות 129, עמ' 1-39
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, תל אביב: הוצאת מוסד ביאליק, כרך ו', 208.
פסלוני הומל

פסלוני הומל (באנגלית: Hummel figurines) הם סדרה של פסלוני חרסינה המבוססים על רישומיה של הנזירה מריה אינוקנטיה הומל.
היסטוריה

אומנות הרישום של מריה אינוקנטיה הומל החלה להופיע בשנות השלושים בגרמניה ובשוויץ, בעיקר ציורים פסטורליים של ילדים. המוציא לאור הגרמני ארס סאקרה היה מעורב בפופולריזציה המוקדמת של אמנותה בצורת גלויות. "כרטיסי האמנות" של הומל זכו לפופולריות בכל רחבי גרמניה, ומשכו את מבטו של פרנץ גובל, יצרן החרסינה. גובל רכש את הזכויות להפוך את הציורים של הומל לפסלונים, והפיק את הקבוצה הראשונה בשנת 1935. הפסלונים הוצגו ביריד הסחר בלייפציג, תערוכה אירופית גדולה לתעשייה. גובל היה ידוע בהצגת מוצרים חדשים שמשכו מפיצים אמריקאים. עד סוף שנת 1946 הפסלונים של הומל נמכרו באמריקה במרשל פילד ושות' בשיקגו ובקמעונאים אמריקאים אחרים.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה גברה הפופולריות של פסלוני הומל כאשר חיילים אמריקאים שהוצבו במערב גרמניה החלו לשלוח את הפסלונים הביתה כמתנות. נוסטלגיה הקשורה לפסלונים ולארצות הברית הביאו לכך כי פסלוני הומל הפכו לפריט אספנות פופולרי.
ככל שהנסיעות לאירופה נעשו נפוצות יותר, הפסלונים, עם צורתם הפולקלוריסטית, נקנו לעיתים קרובות כמזכרות. שוק שחור תוסס בפסלוני הומל התפתח בשנות השבעים, ומחירי פסלוני הומל הרקיעו שחקים. היצע הפסלונים כולל פסלוני הומל, במהדורות מוגבלות מיוחדות, סדרת פסלונים הכוללת אלמנטים מקריסטל סברובסקי, סדרת התקווה שתורמת חלק מההכנסות לקרן הלאומית לסרטן השד, . מחירים קמעונאיים עבור פסלוני הומל נעים בין קצת יותר מ-$100 לפסלונים פשוטים ליותר מ-$1,000 עבור יצירות גדולות ומסובכות יותר. יש גם שוק יד שנייה פעיל לפסלונים.
ייצור פסלוני הומל על ידי גובל נעשה עד תחילת 2009. בעקבות פשיטת הרגל של המפעל ברודנטל בשנת 2013, צוות ניהול בינלאומי חדש השתלט על המפעל ויצור פסלוני הומל התחדש בשנת 2014. ייצור הפסלונים נמשך בגרמניה בשם Hummel Manufaktur GmbH. פסלוני הומל ממשיכים לייצר במפעל המקורי ברדנטל, גרמניה, שם הם יוצרו מאז 1935. הם עדיין נוצרו בפיקוח קפדני על מנזר סיסן, שם האחות מריה הומל חיה ועבדה.
בספטמבר 2017 גם חברה זו הכריזה על פשיטת רגל. ב־22 בדצמבר 2017 התפרסמה ידיעה כי ברנד פורטש, איש עסקים מקולמבך, התכוון לרכוש את Hummel Manufaktur. הרכישה הושלמה בינתיים. ברנד פורטש רוצה שהחברה תעבור תהליך של ארגון מחדש. הייצור השנתי של פסלונים יופחת מ־55,000 ל־20,000. יתר על כן, לא ייוצרו פסלונים קטנים מעשרה סנטימטרים או פחות מ-100 אירו.
פעילויות > מועדון אספנים

בשנת 1977 הוקם מועדון האספנים בארצות הברית. המועדון היה אמור להיות שירות מידע למספר ההולך וגדל של אספני הומל. בשנת 1989 המועדון התרחב לרחבי העולם ועדיין פועל. המועדון מציע מגוון של הטבות לחבריו, כולל מגזין רבעוני, פסלונים בלעדיים שנוצרו רק עבור חברים. יש כנסי מועדונים, תוכנית נסיעות אירופית והטבות אחרות. רשת מועדונים מקומית אורגנה בשנת 1978 והתפשטה ברחבי צפון אמריקה והעולם. חברי המועדון נפגשים באופן אישי כדי לחלוק ידע וחברות.
פעילויות > ספרים

ספרים ומדריכי מחירים רבים פורסמו על פסלוני הומל. חלק מהעבודות הללו תמכו באינטרס השוק המשני של ספקולנטים אספנים. קיים מדריך רשמי של מחירים למוצר: פסלונים וצלחות, מהדורה שנייה, מאת היידי אן פון רקלינגהאוזן הוא מדריך מחירים עדכני, שיצא לאור בשנת 2013.
ספר האמנות הנמכר ביותר על פסלוני הומל, הומל: "מדריך האספנים השלם" נכתב על ידי הסופר אריק ארמן, שערך ראיונות נרחבים עם בני משפחתה של מריה אינוקנטיה הומל וביקר בבית אבותיה במאסינג שבבוואריה. הסופר אריק ארמן ביקר גם במנזר סיסן בו חיה האחות הומל, וראיין את האחות רדגונדיס אספל, מנהלת המנזר. הוא ערך גם מחקר מקיף בארכיונים של המפעל ברודנטל, בוואריה. ראיין עובדים וגם מנהלי החברה, כולל וילהלם גובל עצמו. הפורמט הגדול של ספר האמנות המציג צילומי צבע בגודל טבעי של הפסלונים זכה להצלחה בקיץ 1976, כאשר פורסם בהנטינגטון, ניו יורק.
פעילויות > מוזיאונים

מוזיאון ברטה הומל בהומלהאוס נפתח ב-1994 בבית משפחת הומל במאסינג, גרמניה, מקום הולדתה של האמנית ברטה הומל, שלימים נודעה בשם האחות מריה אינוקנטיה. אחיינה של ברטה הומל, אלפרד הומל ובתו, ורוניקה, מנהלים את המוזיאון ובו האוסף הגדול ביותר של פסלוני הומל באירופה וכן ציוריה של ברטה הומל שהושלמו לפני שהצטרפה למנזר.
דונלד סטפנס, ראש העיר ותיק של רוזמונט, אילינוי, היה אספן נלהב של פסלוני הומל. בשנת 1984 תרם סטפנס את אוסף לעיר רוזמונט כדי שיוצג במוזיאון. המוזיאון נפתח במקומו הנוכחי ברוזמונט ב-13 במרץ 2011. המוזיאון מתיימר להיות האוסף הגדול ביותר של צלמיות הומל בעולם.
הערות שוליים

↑  Shop M.I. Hummel: About M.I. Hummel, web.archive.org, ‏2011-07-21
↑  M.I. HUMMEL HISTORY, web.archive.org, ‏2011-07-28
↑  "Kitsch and Capitalism: The Rise and Fall of Hummel Figurines", www.walletpop.com
↑  G. W. Administrator, M.I. Hummel supports breast cancer, German World, ‏2010-09-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Rosemont's Hummel Museum Opens", Journal Online
פסלון של מריה הומל
פונקציית קורי

פונקציית Curry היא פונקציה המקבלת פונקציה דו-מקומית  f:A\times B\to C ומחזירה פונקציה שמחזירה פונקציה  {\text{Curry}}\left(f\right):A\to (B\to C). באופן פורמלי, קל להגדיר את פונקציית קורי באמצעות תחשיב למדא. באופן אינטואיטיבי, פונקציית קורי היא פונקציה שבמקום להכניס מספר קלטים ב"בת-אחת" בפונקציה המקורית, יוצרת ממנה פונקציה שבה מכניסים את הקלטים אחד אחרי השני, כך שבשלבי הביניים לפני הכנסת הקלט האחרון, יש לנו פונקציה עם פחות משתנים (ראו דוגמאות).
פונקציית קורי התגלתה לראשונה על ידי המתמטיקאי הרוסי-גרמני מוזס שנפינקל, אך התגלתה בשנית על ידי המתמטיקאי והלוגיקן האמריקאי הסקל קורי, שעל שמו היא נקראת.
הגדרה

נגדיר את  Curry בעזרת כתיב למדא:
Curry:(A\times B\to C)\to (A\to (B\to C))
Curry=\lambda f\in A\times B\to C.\lambda a\in A.\lambda b\in B.f(<a,b>)
תהי  f:A\times B\to C פונקציה, בכתיב למדא היא "תירשם" כך:
אזי פונקציית קורי מתאימה ל-f את הפונקציה הבאה
שזו פונקציה המקבלת איבר ב-A ומחזירה פונקציה מ-B ל-C, כלומר: לכל  a\in A מוחזרת הפונקציה
קיים גם התהליך ההפוך, שנקרא  {\text{UnCurry}} או  {\text{Curry}}^{-1}, שלוקח פונקציה  g:A\to (B\to C) והופך אותה לפונקציה  Curry^{-1}(g):A\times B\to C.
דוגמאות > דוגמה 1

תהי  f:\mathbb {R} \times \mathbb {R} \to \mathbb {R} , למשל:  f(x,y)=x+y. בסימון למדא נכתוב אותה כך:
אזי פונקציית קורי שלה היא
לדוגמה:
בעוד ש-
וזו פונקציה במשתנה y שבו אפשר להציב ערכים, למשל:
דוגמאות > דוגמה 2

תהי D הפונקציה הבאה: היא מקבלת פונקציה ממשית  f:\mathbb {R} \to \mathbb {R}  ומספר ממשי  x\in \mathbb {R}  ומחזירה את ערך הנגזרת של f בנקודה x, כלומר את  f'(x). לכן אפשר לרשום:  D(f,x)=f'(x) כאשר  D:(\mathbb {R} \to \mathbb {R} )\times \mathbb {R} \to \mathbb {R} .
נסתכל על פונקציית קורי של D, זו פונקציה המקבלת פונקציה ממשית  f:\mathbb {R} \to \mathbb {R}  ומחזירה את הפונקציה הנגזרת שלה  f':\mathbb {R} \to \mathbb {R}  שהיא פונקציה המקבלת מספר ממשי  x\in \mathbb {R}  ומחזירה את ערך הנגזרת ב-x. כלומר:  (Curry(D))(f)=[\![x\mapsto f'(x)]\!] כאשר  Curry(D):(\mathbb {R} \to \mathbb {R} )\to (\mathbb {R} \to \mathbb {R} ).
בפועל, כאשר רוצים לטפל בפונקציה D למעשה מטפלים בפונקציה  Curry(D): קודם מחשבים את הפונקציה הנגזרת ואז מציבים בה את הנקודה הרצויה.
לקריאה נוספת

ארנון אברון, מבוא למתמטיקה בדידה, הוצאת אוניברסיטת תל אביב (עמ' 133-138).
פסלטר

ה"פסלטר המוזהב".
עמוד 15b מתוך פסלטר אוטרכט בו מאויר פרק כ"ז בספר תהילים.
האותיות הראשונות במזמורים בפסלטר סנט אולבנס.
פסלטר חלודוב (המאה ה-9).
פסלטר סופיה (1337).
פסלטר (מלטינית: Psalterium) הוא כינוי בנצרות לספר המכיל את ספר תהילים וכן תפילות נוספות (כגון לוח שנה ובו מועדי ימי זיכרון לקדושים נוצריים). ספרים אלה היו כתבי היד הנפוצים ביותר באירופה של ימי הביניים, בבתי משפחות האצילים ובעלי הממון, עד ימי הביניים המאוחרים עת שספרי השעות נהיו נפוצים בבתי האצולה.
לרוב היו ספרים אלה הספרים היחידים שנמצאו בבתי האצילים, והם שימשו הן לתפילה והן ללימוד קריאה. בשל העובדה שמרבית מחזיקי הספרים לא ידעו לקרוא, הספרים היו עשירים באיורים, המהווים דוגמה לאמנות ימי הביניים.
בכנסייה הקתולית

כתיבת ספרי תהילים, כספר נפרד מייתר כתבי הקודש הנוצריים, החלה בראשית המאה השמינית, במערב אירופה. אחד הדוגמאות הראשונות של כתב יד מסוג זה הוא פסלטר אוטרכט - כתב היד החשוב בויתר ששרד מהתקופה הקרולינגית. לאיורים המופיעים בכתב יד זה הייתה השפעה רבה על התפתחות האמנות האנגלו סקסית.
תפוצתם של ספרי הפסלטר כספרי תפילה, והעבודה הרבה שהושקעה באיורים שהופיעו בהם, מעידים על הפופולריות של ספרים אלה ועל השימוש הרב שנעשה בהם כספרי תפילה.
הספרים כללו, מלבד 150 מזמורי ספר התהילים, גם לוח שנה נוצרי, וכן תפילות נוספות. בחירת הטקסטים הנוספים המופיעה בספרים מסייעת לתארך אותם וכן לשייך אותם למזמין הספר (מנזרים וכנסיות שהזמינו את כתיבת כתב היד, בחרו לרוב להוסיף תפילות הקשורות לקדוש הנוצרי המשויך לאותו מנזר או כנסייה).
בפסלטרים הופיעו שני סוגים איורים -
איורים בגודל עמוד מלא - איורים אלה נועדו להקל על הניווט בספר, והפרידו לרוב בין חלקי הספר או קטעי קריאה, שכן ספרים אלה לא הכילו מספרי עמודים.
איורים מיניאטוריים המדגישים ומעטרים את האות הראשונה של המזמור - כאשר החשוב מבין האיורים המיניאטוריים, הוא המיניאטורה הראשונה, המעטרת את האות "B" הפותחת את ספר התהילים הלטיני (הנפתח במילים Beatus vir... - "אשרי האיש"), ולרוב האיור המעטר את האות הראשונה היה שונה מייתר איור האותר הראשונה של הספר.
בכנסייה המזרחית, ובנצרות האורתודוקסית

בכנסייה המזרחית ובנצרות האורתודוקסית נהגו לחלק את ספרי הפסלטר ל-20 מקטעים שנקראו קתיזמות - ואלה נקראו במהלך התפילות. משמעות המילה "קתיזמה" - "ישיבה", שכן מזמורים אלה נקראו ברובם בישיבה (למעט מספר פסוקים שנקראו "סטאסיס" ונאמרו בעמידה), בניגוד לייתר חלקי התפילה שנאמרים בכנסייה המזרחית בעמידה.
פסלטרים מאוחרים

הספר הראשון שהודפס בצפון אמריקה היה פסלטר שנקרא ספר תהלים של מושבת המפרץ. ספר זה הודפס בשנת 1640 בקיימברידג' שבמושבת מסצ'וסטס.
פסלטרים ידועים

כתך סנט קולומבה, מראשית המאה השביעית;
פסלטריות סינאיטקום, המאה ה-11;
פסלטר אספסיאנוס, המאה ה-8;
פסלטר הביצה האירית;
פסלטר מונפלייה;
פסלטר אוטרכט, המאה ה-9;
פסלטר סאות'האמפטון;
פסלטר גרטרוד, שלהי המאה ה-10;
פסלטר הארלי;
פסלטר רמסי, המאה ה-10;
פסלטר פריז, המאה ה-10;
פסלטר סנט אולבנס;
פסלטר תאודורה, שנת 1066;
פסלטר וינצ'סטר, המאה ה-12;
פסלטר מליסנדה, שנת 1135 לערך;
פסלטר וסטמינסטר;
פסלטר קייב
ראו גם

ספר שעות
פיצ'פורק

| --- | --- |

 סוג:  כתב עת 
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 מייסדים:  ריאן שרייבר
 בעלות:  קונדיי נסט
 שירותים עיקריים:  מוזיקה
 https://pitchfork.com/
 
פיצ'פורק (באנגלית: Pitchfork, "קלשון") הוא גוף חדשות אינטרנטי יומי המוקדש לביקורות וחדשות מוזיקה לצד ראיונות ותוכן נוסף מעולם המוזיקה. הוא מתרכז בעיקר במוזיקה עצמאית עם דגש על אינדי רוק, אך תחום הסיקור שלו מקיף שלל סגנונות מוזיקליים.
האתר, אשר נוסד ב-1995, מתרכז במוזיקה חדשה, אבל מסקר ומבקר גם הוצאות מחודשות של אלבומים ומהדורות מיוחדות. האתר מפרסם רשימות מיוחדות דוגמת "האלבומים הטובים ביותר משנות ה-70" או "השירים הטובים ביותר משנות ה-60", לצד רשימות שנתיות של הסינגלים והאלבומים הטובים ביותר של השנה, בכל שנה מאז 1999.
היסטוריה

בסוף 1995, ריאן שריבר, אז בוגר תיכון טרי, יצר את פיצ'פורק במיניאפוליס שבמינסוטה, בהשפעת פאנזינים מקומיים ותחנת הרדיו של אוניברסיטת מינסוטה, KUOM. שרייבר, שהיה ללא ניסיון קודם בכתיבה, תכנן ליצור מסד נתונים אינטרנטי שמתעדכן באופן תדיר, בנושא מוזיקה עצמאית.
בהתחלה האתר נקרא "Turntable" ועודכן מדי חודש בראיונות ובביקורות. במאי 1996 האתר עבר להתעדכן באופן יומי ושמו שונה לפיצ'פורק, רפרנס לקעקוע של הדמות טוני מונטנה בסרט "פני צלקת".
בתחילת 1999, שרייבר העביר את פיצ'פורק ממיניאפוליס לשיקגו. באותה תקופה האתר כבר התפתח ועודכן מדי יום בלפחות 4 ביקורות אלבומם חדשים, לצד ראיונות, טורים, ופרויקטים מיוחדים. באותה תקופה האתר התחיל לצבור אהדה בעקבות סגנון הכתבה בו, שהיה נטול המוסכמות שאפיינו את העיתונות הכתובה, ובעקבות הסיקור הנרחב שלו סביב מוזיקת שוליים. באוקטובר של אותה שנה, התרחב האתר וכלל גם חדשות יומיות בנושא מוזיקה.
השפעה

הדעות שמובעות בפיצ'פורק זכו למעמד תרבותי מיוחד בשנים האחרונות. מגופי מדיה מיינסטרימים נוהגים להתייחס לפיצ'פורק כברומטר של סצנת המוזיקה העצמאית, וציטוטים מביקורות חיוביות בו מובאים לעיתים תכופות בהודעות לעיתונות ועל עטיפות אלבומים.
מספר גופי תקשורת התייחסו לפיצ'פורק כגוף בעל תפקיד משמעותי ב"פריצתם" לתודעה של אומנים דוגמת ארקייד פייר, סופיאן סטיבנס, אינטרפול, Junior Boys, Cold War Kids ואומנים נוספים, אף על פי ששאלת כמות ההשפעה האמיתית של פיצ'פורק על הפופולריות של אומנים אלה ממשיכה להיות שנויה במחלוקת.
הערות שוליים

1 2  Giving Indie Acts A Plug, or Pulling It, אפריל 2006, באתר וושינגטון פוסט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6fe7199b-49c5-4d81-9daf-41ede0870a3f
פיאט 507

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1926–1927
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  פיאט 505
 מודל אחריו:  פיאט 520
 חברת אם:  פיאט
 אורך:  4,400 מ"מ
 רוחב:  1,670 מ"מ
 משקל:  1,450 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,050 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,296 סמ"ק המפיק 35 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 
פיאט 507, קבריולה
פיאט 507 (באיטלקית: Fiat 507) היא מכונית סלון,  בתצורת טורפדו, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בין השנים 1926–1927.
סך הכול יוצרו 3,701 יחידות.
תצורות

4 דלתות - סדאן (טורפדו)
4 דלתות - קבריולה
תמונות

פיאט 507 דגם  F שנת 1928 (כבאית)
ראו גם

פיאט
פיאט 502
פיאט 512
פיאט 519
פיאט 520
פיצ'ילמו

פיצ'ילמו (בספרדית: Pichilemu; בשפה המקומית: יער קטן) היא עיר תיירותית במרכז צ'ילה, בירת פרובינציית קרדינל קארו במחוז או'היגינס. בעיר נמצאים חמישה אתרי מורשת של צ'ילה. חופי פיצ'ילמו הם מהמפורסמים בעולם עבור גלישת גלים, חוף הנקרא "פונטו דה לובוס" (Punta de Lobos) משמש לעיתים קרובות כמקום לתחרויות גלישה בינלאומיות. בעבר היה בעיר מזח אך הוא נשרף במלחמת האזרחים הצ'ילאנית.
היסטוריה

בזמן האינקה וכן בזמן הכיבוש הספרדי של דרום אמריקה אוכלסה פיצ'ילמו על ידי בני שבט הפרומאוקס. אינדיאנים אלה היו בעיקר מלקטים ודייגים וחיו לאורך נהרות. עם השנים התבוללו בני השבט לתוך האוכלוסייה הצ'יליאנית בתהליכים של היספניזציה ומסטיזם. פיצ'ילמו עברה בין פוליטיקאים רבי-השפעה בצ'ילה, ביניהם משפחת אורטוזאר ומשפחת רוס. נבנו בה מבנים רבים במהלך השנים כמו מזח מפואר, והיא אף זכתה למעמד של אתר לשימור תרבותי על ידי הממשלה הצ'יליאנית.
דמוגרפיה

אוכלוסיית פיצ'ילמו לאורך השנים:
הערות שוליים

↑  "Reseña Histórica de Pichilemu" (בספרדית). DePichilemu. אורכב מ-המקור ב-2013-07-06. נבדק ב-5 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  National Statistics Institute of Chile. "O'Higgins Region Statistics 2002 census" (בספרדית). נבדק ב-5 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה) (הקישור אינו פעיל, 16 במרץ 2020)
↑  Carmen del Río Pereira and Blanca Tagle Arduengo. Región de O'Higgins: Breve Relación del Patrimonio Natural y Cultural (בספרדית). אורכב מ-המקור ב-2011-09-29. נבדק ב-5 בדצמבר 2009. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Washington Saldías (11 בנובמבר 2009). "Censo de 1787: La Superintendencia y el Diputado de Cáhuil, José González" (בספרדית). PichilemuNews. אורכב מ-המקור ב-2013-07-06. נבדק ב-5 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530947805171  BNC: 000051584  LCCN: n92080630  VIAF: 129149829   WorldCat (עם VIAF): 129149829 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של צ'ילה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פייר ריפי

| --- | --- |

פייר ריפי
 לידה:  19 במרץ 1851 לוריאן, הרפובליקה הצרפתית השנייה צרפת
 פטירה:  14 בדצמבר 1928 (בגיל 77) הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת
 מקום קבורה:  Vault of Governors 
 מדינה:  צרפת 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1875–1917 (כ־42 שנים)
 דרגה:  גנרל של דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-36   מפקד הקורפוס ה-13   מפקד הארמייה השלישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 הצלב הגדול של לגיון הכבוד   המדליה הצבאית   צלב המלחמה (1914 - 1918)
 
פייר חווייר אמנואל ריפי (בצרפתית: Pierre Xavier Emmanuel Ruffey; 19 במרץ 1851 –  14 בדצמבר 1928) היה גנרל צרפתי, שפיקד על הארמייה השלישית בתחילת המלחמה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פייר ריפי נולד ב-19 במרץ 1851 בדיז'ון, ובשנת 1875 התגייס לצבא צרפת, שבו שירת בחיל התותחנים. ריפי מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1901 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-9. בשנת 1902 התחתן ריפי עם אשתו מארי תרז לואיז. בשנת 1903 מונה ריפי לראש מטה הקורפוס ה-17, ובשנת 1906 מונה למפקד החטיבה ה-27. בשנת 1910 מונה ריפי למפקד הדיוויזיה ה-36, ובשנת 1912 מונה למפקד הקורפוס ה-13. בשנת 1912 הפך ריפי לחבר במועצת המלחמה העליונה, ונקבע כמפקד הארמייה השלישית בשעת מלחמה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה ריפי למפקד הארמייה השלישית, ופיקד עליה במהלך המערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב הארדנים. ב-30 באוגוסט 1914 פוטר ריפי על ידי ז'ופר, בעקבות חילוקי דעות חריפים שהיו לשניים. בשנת 1915 מונה ריפי למפקד המחוז הצבאי ה-11, ובשנת 1917 פרש ריפי מהצבא.
ב-14 בדצמבר 1928 מת ריפי, והוא בן 78 שנים.
פייר שורקי

פרופ' פייר שורקי
פייר שורקי (21 בנובמבר 1950), מנהל המכון לרפואה גרעינית בבית-החולים הלל-יפה, חדרה. יו"ר החוג לקרדיולוגיה גרעינית ו-CT של הלב בישראל; קרדיולוג בבית-החולים מדיקל סנטר בהרצליה ומנהל חברת P.C.T - CONSULTING - לייעוץ רפואי.
נחשב לאחד המובילים בעולם בתחום הקרדיולוגיה הגרעינית (מיפוי-לב) והראשון בארץ (הקישור אינו פעיל). ניהל בעבר את היחידה לקרדיולוגיה גרעינית במרכז הרפואי שיבא (תל-השומר).
שורקי הוא פרופסור חבר קליני מטעם הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון בחיפה, ולשעבר פרופסור חבר לקרדיולוגיה בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת תל אביב, ומומחה ברפואת לב (קרדיולוגיה) וכן ברפואה גרעינית.
ייבא לישראל תוכנות חדשות המשפרות את הדיוק של דימות שריר הלב, דוגמת בדיקת SPECT (בדיקות תלת-ממדיות של הלב), הנחשבת כיום לבדיקה העדכנית ביותר בתחום הדימות הגרעיני (ראו מיפוי לב), ומסייעת בזיהוי מטופלים בסיכון גבוה לאירועי לב.
פרסים ותארים

שורקי הוא בוגר בית הספר לרפואה באוניברסיטת פריז, צרפת. הוא סיים את ההתמחויות בקרדיולוגיה וברפואה גרעינית בבית החולים שיבא. במשך שלוש שנים הוא היה עמית מחקר קליני במרכז הרפואי Cedars-Sinai Medical Center בלוס אנג’לס, ארצות הברית Cedars-Sinai Medical Center. הוא נבחר פעמיים בתחרות פרס החוקר הצעיר, בכנסים השנתיים ה-36 וה-37 של החברה האמריקאית לרפואה גרעינית, וכן קיבל את פרס התקציר הטוב ביותר של אזור או יבשת, שהוענק במסגרת הקונגרס הבינלאומי השלישי לקרדיולוגיה גרעינית בפירנצה, איטליה.
משפחה

פרופ' פייר שורקי נשוי לליאורה, בתו של שר המשפטים לשעבר, שמואל תמיר ולהם שלושה ילדים.
פסדאלורוס

| פסדאלורוס |
| --- | --- |
 שרידי לסת תחתונה של פסדאלורוס  איור אפשרי של פסדאלורוס
תקופה
מיוקן 20–8 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פסדאלורוס
מינים
 Pseudaelurus cuspidatus  Pseudaelurus guangheesis  Pseudaelurus intrepidus  Pseudaelurus lorteti  Pseudaelurus marshi  Pseudaelurus quadridentatus  Pseudaelurus romieviensis  Pseudaelurus skinneri  Pseudaelurus stouti  Pseudaelurus turnauensis  Pseudaelurus validus
שם מדעי
 Pseudaelurus ‏גרווה, 1850

פסדאלורוס (שם מדעי: Pseudaelurus) הוא סוג פרימיטיבי טורף ממשפחת החתוליים, אשר חי במשך תקופת המיוקן שלפני 20 עד 8 מיליון שנה באירואסיה והיגר גם לאמריקה הצפונית לפני כ-18 מיליון שנה – מה שהפך אותו לראשון החתוליים באמריקה. הסוג הוגדר ב-1850 בידי החוקר הצרפתי פול ז'רווה (אנ'). בסוג זה נכללו מינים רבים, אך כמה חוקרים רואים מהחוקרים רואים בחלקם סוגים נפרדים כמו היפראילוריקטיס, מיופנתרה, סטיריופליס ו-Schizailurus. הממצאים התגלו באזורים רבים לאורך אירואסיה מסין לאורכה, דרך סיביר ואף בערב הסעודית והתגלו גם בגרמניה, במזרח אירופה ובארצות הברית – שם אולי המאובנים השתייכו לסוג היפראילוריקטיס.
חתול קדום זה היה בעל מאפיינים פרימיטיביים הקרובים לראשון החתוליים – הפרואילורוס ובעל מכנה משותף עם הגחניים למשל רגליים קצרות מאוד וטפרים לא נשלפים ואולי הוא התאים לחיים על העצים. הוא לא קרוב לאף חתול מודרני וייתכן שהוא התפתח לכל קבוצות החתולים המאוחרות: חתולים גדולים, חתולים קטנים ושנחרבים.
המינים השונים בסוג התחלקו בגודלם מגודל של חתול בית עד לגודל של שונר או פומה במשקל 30 קילוגרם. לחלק מהמינים היו ניבים מגודלים יחסית, מה שאולי מקשר בינם לשנחרבים, אך בתכונות אחרות הם היו שונים מהם.
טורף זה היה איטי יחסית והיה צריך לארוב לטרף במחבוא. הוא ניזון מפרסתנים שונים ואולי גם ממכרסמים ברחבי הערבות והסוואנות הקדומות של המיוקן.
פוני

ערך זה עוסק בזן של סוס הבית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מיון
 מין:  סוס רמכי
| פוני |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: איקריוטיים
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: סוסיים
סוג:: סוס
מין:: סוס רמכי
תת־מין:: סוס הבית זן: פוני
פוני שטלנד
סוס פוני
פוני הוא זן של סוס הבית (Equus ferus caballus), אשר גובה בוגריו הזכרים אינו עולה על 1.47 מטר. למרות זאת, בשפת הדיבור יש המכנים בשם "פוני" גם סוסים נמוכים מהממוצע שאינם עונים להגדרה זו ואינם שייכים לזן.
בהשוואה לרוב סוסי הבית, רעמתם של סוסי הפוני מעובה וסמיכה יותר, עור גופם מכוסה בפרווה, רגליהם קצרות יותר, עצמותיהם כבדות יותר, ראשיהם קצרים יותר ומצחם רחב.
מקורם של סוסי הפוני בסוסי פרא קטנים פיזית שרעו בסביבתם הטבעית, בויתו על ידי האדם, ומאפייניהם הושבחו על ידי הרבעה מתוכננת. ביות סוסי הפוני נעשה למטרות מגוונות, במיוחד באזור האיים הבריטיים. הסיבה להשבחת סוסי ה"פיט - פוני", (Pit pony), למשל, הייתה לצורך שימוש בהם במכרות פחם, עד המאה ה-20, עקב מידותיהם הקטנות וחוזקם הפיזי. בזכות מידותיהם הם יכלו לעבור במערות צרות ונמוכות יחסית, תוך נשיאת משא על גבם.
סוסי פוני אחרים שימשו למעבר בדרכים צרות שבהן היה המעבר לא נוח או בלתי אפשרי לסוס הממוצע, ואחרים שימשו כסמל סטטוס, וכאמצעי רכיבה לילדים. על מינים אחדים של סוסי פוני יכולים גם מבוגרים לרכוב, מאחר שסוסי פוני הם לרוב חזקים במיוחד.
סוסי פוני נחשבים בדרך כלל כבעלי חיים אינטליגנטיים. קיימים מקרים שבהם נוהגים סוסי הפוני בעקשנות ובסרבנות במגעם עם בני אדם. מקרים אלה מופיעים בעיקר במקרים של סוסי פוני שלא אומנו כראוי, או שגדלו בתנאים של הזנחה.
סוסי פוני שלא אומנו עשויים להיות מפונקים ועקשנים, אך עם אימון נכון, יכולים סוסי הפוני להיות בעלי חיים חברותיים ומשתפי פעולה, שיכולים לסייע בלימוד רכיבה על סוסים.
ראו גם

פוני ג'אווה
פוני באלי
פוני הוצול
פוני שטלנד
פיאט 502

| --- | --- |

Fiat 502
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1923–1926
 יחידות שיוצרו:  20,026
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  פיאט זירו
 מודל אחריו:  פיאט 503
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  מכונית סלון מסוג Torpedo (car) (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,675 מ"מ
 רוחב:  1,580 מ"מ
 גובה:  1,780 מ"מ
 משקל:  1,359 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,751 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 2 שסתומים לצילינדר, 1,460 סמ"ק המפיק 23.3 כ"ס ב-2,600 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 הילוכים + הילוך אחורי
 מהירות מרבית:  73 קמ"ש
פיאט 502 (באיטלקית: Fiat 502) היא מכונית סלון מסוג "טורפדו" (אנ') מתוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1923–1926 באיטליה.
יוצרו 20,026 יחידות.
נתונים

4 דלתות.
מנוע בנזין.
מנוע קדמי אורכי.
מנוע הנעה אחורית.
מידות צמיגים: 765x100.
מנוע דגם פיאט 503 התבסס על מנוע מדגמי פיאט 501 ו-"פיאט 502".
תצורות

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קבריולה.
ראו גם

פיאט 501
פיאט 503
פיאט 505
פיאט 507
פיאט 510
פיאט 520
פיאט 521
פיאט 522
פיאט 524
פיאט 525
פיאט 527
הערות שוליים

↑  דגמי פיאט 1923-1934 / ראו  "פיאט 502" fiat.modeles.free.fr/modeles/model3
↑  פיאט 502, שנת 1926 - מידות ומפרט carfolio.com/specifications/models
↑  פיאט 502 web.archive.org/web/20080408094748
↑  "פיאט 502" - מפרט טכני autoevolution.com/cars/fiat-502-1923