stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפא רומיאו 2000
תמונות

"אלפא רומיאו 2000", שנת 1960 - קופה
"אלפא רומיאו 2000", שנת 1960 - 4 דלתות סלון
"אלפא רומיאו 2000", שנת 1960 - 4 דלתות סלון
"אלפא רומיאו 2000", שנת 1960 - 4 דלתות סלון, מבט ללוח מחוונים
"אלפא רומיאו 2000", שנת 1960 - 4 דלתות סלון
"אלפא רומיאו 2000" - קבריולט
"אלפא רומיאו 2000", שנת 1961 - קבריולט, מבט לתא הנהג
"אלפא רומיאו 2000", שנת 1960, דגם "Spider Touring" - קבריולט
"אלפא רומיאו 2000", שנת 1960, דגם "Spider Touring" - קבריולט
"אלפא רומיאו 2000", דגם קופה, ניידת משטרה
ראו גם

אלפא רומיאו
אלפא רומיאו 1900
הערות שוליים

↑  "אלפא רומיאו 2000", סלון ultimatespecs.com/car-specs/Alfa-Romeo/17863/Alfa-Romeo-2000-Berlina
↑  "אלפא רומיאו 2000", שנת 1960 supercars.net/blog/1960-alfa-romeo-2000-praho
↑  "אלפא רומיאו 2000" ספיידר motorbase.com/vehicle/profile/alfa-romeo-2000-spider
↑  "אלפא רומיאו 2000", ספיידר - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car/?car
↑  "אלפא רומיאו 2000", סדאן motorbase.com/vehicle/profile/alfa-romeo-2000
↑  "אלפא רומיאו 2000" שנת 1961 בשירות המשטרה הארצית האיטלקית (polizia di Stato) ecodisicilia.com/2017/09/13/ragusa-56-anni-lalfa-romeo-2000-sprint-della-polizia-vince-premio-eleganza
↑  "אלפא רומיאו 2000" בשירות המשטרה הארצית האיטלקית (polizia di Stato) poliziadistato.it/articolo/1394-ALFA_ROMEO_2000_SPRINT
MVP של העונה הסדירה ב-WNBA

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפרס:  1997–הווה (כ־27 שנים) 
 
תואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA הוא פרס המוענק לכדורסלנית הטובה ביותר בעונה הרגילה ליגת ה-WNBA. הזוכה בפרס נבחרת על ידי פאנל של כתבי ספורט ושדרנים, והפרס מוענק בזמן הפלייאוף.
פרס ה-MVP הראשון חולק עוד בעונת הליגה הראשונה, ב-1997. התואר הוענק לסינתיה קופר מקבוצת יוסטון קומטס. שתי שחקניות זכו בתואר ה-MVP שלוש פעמים - ליסה לסלי ושריל סוופס. בשנת 2001, ליסה לסלי הפכה לכדורסלנית הראשונה ב-WNBA, שזכתה בתואר ה-MVP של העונה הרגילה ובתואר ה-MVP של האולסטאר באותה השנה. בנוסף, היא גם זכתה בתואר ה-MVP של גמר הפלייאוף.
רשימת הזוכות

| עונה | כדורסלנית | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1997 | סינתיה קופר | יוסטון קומטס |
| 1998 | סינתיה קופר (2) | יוסטון קומטס |
| 1999 | יולנדה גריפית' | יוסטון קומטס |
| 2000 | שריל סוופס | יוסטון קומטס |
| 2001 | ליסה לסלי | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2002 | שריל סוופס (2) | יוסטון קומטס |
| 2003 | לורן ג'קסון | סיאטל סטורם |
| 2004 | ליסה לסלי (2) | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2005 | שריל סוופס (3) | יוסטון קומטס |
| 2006 | ליסה לסלי (3) | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2007 | לורן ג'קסון (2) | סיאטל סטורם |
| 2008 | קנדיס פארקר | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2009 | דיאנה טוראסי | פיניקס מרקורי |
| 2010 | לורן ג'קסון (3) | סיאטל סטורם |
| 2011 | טמיקה קצ'ינגס | אינדיאנה פיבר |
| 2012 | טינה צ'ארלס | קונטיקט סאן |
| 2013 | קנדיס פארקר (2) | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2014 | מיה מור | מינסוטה לינקס |
| 2015 | אלנה דלה דון | שיקגו סקיי |
| 2016 | ננקה אוגומייקה | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2017 | סילביה פאולס | מינסוטה לינקס |
| 2018 | בריאנה סטיוארט | סיאטל סטורם |
| 2019 | אלנה דלה דון (2) | וושינגטון מיסטיקס |
| 2020 | אייז'ה וילסון | לאס וגאס אייסז |
| 2021 | ג'ונקוול ג'ונס | קונטיקט סאן |
| 2022 | אייז'ה וילסון (2) | לאס וגאס אייסז |
| 2023 | בריאנה סטיוארט (2) | ניו יורק ליברטי |
| 2024 | אייז'ה וילסון (3) | לאס וגאס אייסז |
יגואר C-XF

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר (יצרן רכב)
 שנות ייצור:  2007 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  סלון
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 4.2 ליטר המפיק 420 כ"ס (מגדש טורבו)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות
 מעצב:  Ian Callum (אנ')
יגואר C-XF (באנגלית: Jaguar C-XF) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית סלון מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה יגואר, אשר הוצגה בשנת 2007.
ה"יגואר C-XF" מציג את כיוון העיצוב החדש של המותג בעתיד.
ממאפייני "יגואר C-XF"

"יגואר C-XF" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית של גרמניה הנערכת פרנקפורט ("International Motor Show Germany" (אנ')) בסתיו 2007.
דגם "יגואר C-XF" הוצגה בתערוכת הרכב של דטרויט בשנת 2007 עם גרסת ההפקה של הדגם שהוכרזה בסתיו 2007 בתערוכת פרנקפורט.
4 דלתות.
5 נוסעים.
מנוע: מנוע קדמי, מנוע בנזין, הנעה אחורית, מגדש טורבו.
ה"יגואר C-XF"  מציג גם כמה טכנולוגיות חדשות, כולל טכנולוגיה שנקראת JaguarSense המאפשרת להפעיל פונקציות מסוימות בתא הנהג עם תנועת יד במקום בלחיצת כפתור.
פנים הרכב מואר בתאורה מתקדמת המאירה את תא הנוסעים בכחול חשמלי בעת התנעת הרכב.
בדגם "יגואר C-XF" הותקנה מערכת שמע מתוצרת Bowers & Wilkins (אנ').
גלריה

"יגואר C-XF"
"יגואר C-XF"
"יגואר C-XF"
ראו גם

יגואר (יצרן רכב)
יגואר XK140
יגואר XK150
ברטונה פיראנה
יגואר R-D6
הערות שוליים

↑  "יגואר C-XF" autoblog.com/2007/01/03/officially-official-jaguar-c-xf-concept-pics-galore
↑  "יגואר C-XF" בתערוכת המכוניות של פרנקפורט topspeed.com/cars/car-news/jaguar-xf-made-it-s-frankfurt-debut
↑  "יגואר C-XF" autoblog.com/2007/01/08/detroit-auto-show-jaguar-c-xf-concept
↑  "יגואר C-XF" whichcar.com.au/features/2007-jaguar-c-xf-concept-feature-classic-motor
גוטברוד אטלס

| --- | --- |

Gutbrod Atlas, שנת 1950
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Gutbrod (אנ')
 שנות ייצור:  1950 – 1954
 הרכבה:  גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 סיווג:  מסחרית  טנדר
 מרכב:  מנוע אחורי, הנעה אחורית
 אורך:  3,960 מ"מ (מסחרית)  4,150 מ"מ (טנדר)
 רוחב:  1,600-1,750 מ"מ (מסחרית)  1,850 מ"מ (טנדר)
 גובה:  1,800 מ"מ
 משקל:  910 ק"ג (ריק), 1,760 ק"ג (ברוטו) (מסחרית, דגם "Atlas 800")  975 ק"ג (ריק), 1,775 ק"ג (ברוטו)(טנדר)
 בסיס גלגלים:  2,220 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדר, מחזור שתי פעימות, 576 סמ"ק המפיק 16 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש (דגם "גוטברוד אטלס 800")
גוטברוד אטלס (בגרמנית: Gutbrod Atlas) היא סדרת מכוניות מסחריות אשר יוצרה גם בתצורת טנדר מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית Gutbrod (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1950–1954 בגרמניה המערבית.
"גוטברוד אטלס"

תצורות: טנדרים, מסחריות.
מנוע אחורי.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (כיוון פתיחת הדלת מנוגד לציר התנועה של הרכב).
3 דלתות - בתצורת מסחרית, 2 דלתות קדמיות ודלת 1 צדדית מימין).
דגמים

"Atlas 800" - יוצר מינואר 1950 - פברואר 1953
"Atlas 800/H" - יוצר מפברואר 1953 - אמצע 1954
"Atlas 1000" - יוצר מיוני 1951 - אמצע 1954
"Atlas 1000/3" - יוצר מפברואר 1953 - אמצע 1954
"Atlas 700" - יוצר מיוני 1953 - אמצע 1954
תמונות

"גוטברוד אטלס", שנת 1950 - מסחרית
"גוטברוד אטלס" - טנדר
ראו גם

גוטברוד סופריור
הערות שוליים

↑  "גוטברוד אטלס" (בגרמנית) zeit.de/1950/08/der-gutbrod
↑  "גוטברוד אטלס 800", שנת 1950, שנת 1951 - מפרט automobile-catalog.com/model/gutbrod/atlas
↑  "גוטברוד אטלס 800", שנת 1950 van-museum.de/html/gutbrod_atlas_800_1950
↑  מכוניות, טנדרים וטרקטורים/ ראו דגמי "גוטברוד אטלס"  standard-gutbrod.de/Typen
↑  "גוטברוד אטלס 800", שנת 1949 van-museum.de/html/body_atlas_800_1949
MVP של סדרת הגמר ב-WNBA

ה-MVP של סדרת הגמר ב-WNBA הוא תואר הניתן לשחקנית המצטיינת של סדרת הגמר של ליגת ה-WNBA.
הפרס מחולק החל מהעונה הראשונה של הליגה, בשנת 1997. השחקנית שזכתה בכמות התארים הרבה ביותר היא סינתיה קופר, שקטפה את התואר בכל ארבע העונות הראשונות של הליגה. ליסה לסלי, דיאנה טוראסי, סיליביה פאולס ובריאנה סטיוארט זכו בתואר פעמיים כל אחת.
שתי זוכות נולדו מחוץ לגבולות ארצות הברית - לורן ג'קסון האוסטרלית שהובילה את סיאטל סטורם לאליפות בשנת 2010 ואמה מיסימם הבלגית שזכתה עם וושינגטון מיסטיקס באליפות ב-2019.
ה-MVP של סדרות הגמר לאורך השנים

| שנה | שחקנית | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1997 | סינתיה קופר | יוסטון קומטס |
| 1998 | סינתיה קופר (2) | יוסטון קומטס |
| 1999 | סינתיה קופר (3) | יוסטון קומטס |
| 2000 | סינתיה קופר (4) | יוסטון קומטס |
| 2001 | ליסה לסלי | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2002 | ליסה לסלי (2) | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2003 | רות ריילי | דטרויט שוק |
| 2004 | בטי לנוקס | סיאטל סטורם |
| 2005 | יולנדה גריפית' | סקרמנטו מונארכס |
| 2006 | דיאנה נולאן | דטרויט שוק |
| 2007 | קאפי פונדקסטר | פיניקס מרקורי |
| 2008 | קאטי סמית | דטרויט שוק |
| 2009 | דיאנה טוראסי | פיניקס מרקורי |
| 2010 | לורן ג'קסון | סיאטל סטורם |
| 2011 | סימונה אוגוסטוס | מינסוטה לינקס |
| 2012 | טמיקה קצ'ינגס | אינדיאנה פיבר |
| 2013 | מיה מור | מינסוטה לינקס |
| 2014 | דיאנה טוראסי (2) | פיניקס מרקורי |
| 2015 | סיליביה פאולס | מינסוטה לינקס |
| 2016 | קנדיס פארקר | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2017 | סיליביה פאולס (2) | מינסוטה לינקס |
| 2018 | בריאנה סטיוארט | סיאטל סטורם |
| 2019 | אמה מיסימם | וושינגטון מיסטיקס |
| 2020 | בריאנה סטיוארט (2) | סיאטל סטורם |
| 2021 | קאליאה קופר | שיקגו סקיי |
| 2022 | צ'לסי גריי | לאס וגאס אייסז |
| 2023 | אייז'ה וילסון | לאס וגאס אייסז |
| 2024 | ג'ונקל ג'ונס | ניו יורק ליברטי |
רולס-רויס דאוון

| --- | --- |

Rolls-Royce Dawn
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רולס-רויס
 שנות ייצור:  2015 עד היום
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  מכוניות  סלון יוקרה - גרסת קבריולה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  5,296 מ"מ
 רוחב:  1,947 מ"מ
 גובה:  1,502 מ"מ
 משקל:  2,560 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,112 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V12 צילינדרים 6,592 סמ"ק, המפיק 570 כ"ס, ב-5,250 סל"ד מגדש טורבו, מסוג  Twin-turbo,
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 8 מהירויות, מתוצרת "ZF Friedrichshafen" (אנ') מסוג ZF 8HP transmission (אנ')
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש
 צריכת דלק:  14.2 ליטר ל-100 ק"מ (משולב)
 מעצב:  Giles Taylor
רולס-רויס דאון (באנגלית: Rolls-Royce Dawn) היא מכונית סלון בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רולס-רויס המיוצר משנת 2015 (שנת מודל 2016) ועד היום.
נתונים

2 דלתות.
4 נוסעים (2+2).
מנוע קדמי.
מנוע הנעה אחורית.
תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש תוך 4.9 שניות.
פליטת פחמן דו-חמצני - 330 גרם לק"מ.
דגם ה"רולס-רויס דאוון" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית. בפרנקפורט בשנת 2015.
מחיר היחידה בבריטניה בשנת 2015: 250,000 לירה שטרלינג.
תמונות

"רולס-רויס דאוון", שנת 2017
"רולס-רויס דאוון", שנת 2016
"רולס-רויס דאוון"
"רולס-רויס דאוון" - מבט לתא הנהג ו-לוח מחוונים
"רולס-רויס דאוון" - מבט לתוך הרכב
"רולס-רויס דאוון"
"רולס-רויס דאוון"
"רולס-רויס דאוון", שנת 2016
"רולס-רויס דאוון", שנת 2016
"רולס-רויס דאוון"
"רולס-רויס דאוון"
ראו גם

רולס-רויס
רולס-רויס סילבר דאון
רולס-רויס סילבר סראף
רולס-רויס ריית (2013)
הערות שוליים

↑  "רולס-רויס דאוון" autocar.co.uk/car-news/motor-shows-frankfurt-motor-show/2016-rolls-royce-dawn-revealed-exclusive-studio-pictures
↑  "רולס-רויס דאוון"  בתערוכת המכוניות הבינלאומית בפרנקפורט בשנת 2015 caradvice.com.au/380626/rolls-royce-dawn-unveiled
↑  "רולס-רויס דאוון" topgear.com/car-news/british/rolls-royces-new-dawn-glorious-ps250000-super-convertible
שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA

שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA הוא תואר המוענק לשחקנית ההגנה המצטיינת של העונה הסדירה בליגת ה-WNBA מאז ייסודה ב-1997. הזוכה נבחרת על ידי קולות חבר בוחרים, המורכב מאנשי תקשורת ברחבי ארצות הברית. כל משתתף בהצבעה נותן ניקוד לשלוש שחקניות - המדורגת ראשונה מקבלת 5 נקודות, השנייה 3 והשלישית נקודה בודדת. השחקנית בעלת סך הנקודות הגבוה ביותר זוכה בתואר.
טמיקה קצ'ינגס זכתה בו חמש פעמים, סילביה פאולס זכתה ארבע פעמים, שריל סוופס זכתה שלוש פעמים וחמש שחקניות זכו בו פעמיים כל אחת.
הזוכות

| שנה | שחקנית | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1997 | תרזה וית'רספון | ניו יורק ליברטי |
| 1998 | תרזה וית'רספון (2) | ניו יורק ליברטי |
| 1999 | יולנדה גריפית' | סקרמנטו מונארכס |
| 2000 | שריל סוופס | יוסטון קומטס |
| 2001 | דבי בלאק | מיאמי סול |
| 2002 | שריל סוופס (2) | יוסטון קומטס |
| 2003 | שריל סוופס (3) | יוסטון קומטס |
| 2004 | ליסה לסלי | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2005 | טמיקה קצ'ינגס | אינדיאנה פיבר |
| 2006 | טמיקה קצ'ינגס (2) | אינדיאנה פיבר |
| 2007 | לורן ג'קסון | סיאטל סטורם |
| 2008 | ליסה לסלי (2) | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2009 | טמיקה קצ'ינגס (3) | אינדיאנה פיבר |
| 2010 | טמיקה קצ'ינגס (4) | אינדיאנה פיבר |
| 2011 | סילביה פאולס | שיקגו סקיי |
| 2012 | טמיקה קצ'ינגס (5) | אינדיאנה פיבר |
| 2013 | סילביה פאולס (2) | שיקגו סקיי |
| 2014 | בריטני גריינר | פיניקס מרקורי |
| 2015 | בריטני גריינר (2) | פיניקס מרקורי |
| 2016 | סילביה פאולס (3) | מינסוטה לינקס |
| 2017 | אלאנה בירד | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2018 | אלאנה בירד (2) | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2019 | נטשה הווארד | סיאטל סטורם |
| 2020 | קנדיס פארקר | לוס אנג'לס ספארקס |
| 2021 | סילביה פאולס (4) | מינסוטה לינקס |
| 2022 | אייז'ה וילסון | לאס וגאס אייסז |
| 2023 | אייז'ה וילסון (2) | לאס וגאס אייסז |
| 2024 | נפיסה קולייר | מינסוטה לינקס |
שברולט גרוב

| --- | --- |

Chevrolet Groove
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  הוצג ב-2007 (דגם קונספט)
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה קדמית
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, בטור, 936 סמ"ק המפיק 57 כ"ס, יחס דחיסה 16.8:1 (מנוע דיזל מתוצרת פיאט-קרייזלר, סוג מנוע "Fiat JTD engine" (אנ')) שפותח על ידי "GM Powertrain Torino" (אנ') ו-"General Motors India" (אנ') ויוצר בייצור מסחרי משנת 2011
 מעצב:  GM Daewoo Auto and Technology Co
שברולט גרוב (באנגלית: Chevrolet Groove) היא מכונית קונספט בתצורה סופרמיני קומפקטית אשר הוצגה בשנת 2007.
"שברולט גרוב"

"שברולט גרוב" הוצגה לראשונה ב-4 באפריל 2007 בתערוכת המכוניות הבינלאומית בניו יורק ("New York International Auto Show" (אנ')). ה"שברולט גרוב" הציג סגנון חדש של מכונית קטנה מבית ג'נרל מוטורס. מכונת הסופרמיני תוכננה לחלוטין על ידי "GM דייהו" (שם רשמי: "GM Daewoo Auto and Technology Co") ("GM Korea" (אנ')) ב-דרום קוריאה. ה-"שברולט גרוב" מופעל על ידי מנוע דיזל בנפח 1.0 ליטר הדומה לזה שמניע את "שברולט ספארק" ("Chevrolet Spark" (אנ')), מכונית קטנה שנמכרת באסיה.
5 דלתות - האצ'בק
מנוע קדמי
סוג הנעה: הנעה קדמית
ראו גם

שברולט
הערות שוליים

↑  מולטיג'ט היא המונח של פיאט קרייזלר מכוניות עבור טווח המנועים הנוכחי שלה בהזרקה ישירה של מסילה משותפת. מרבית מכוניות פיאט, אלפא רומיאו, לנצ'יה וכן רכבי קרייזלר, RAM משאיות (אנ'), ג'יפ ומזראטי מסוימים מצוידים במנועי מולטיג'ט. הבעלות על כמה מעצבי פיאט מולטיג'ט משותפת עם ג'נרל מוטורס כחלק מהסדר המיזוג הכושל בין שני הקונגלומרטים
↑  הגודל לא משנה: שלושה מושגים של שברולט מיני גלובליים אורזים הרבה אישיות וסגנון למייל / ראו: שברולט גרוב web.archive.org/web/20080727140136
↑  שברולט גרוב autoblog.com/2007/04/05/new-york-auto-show-chevy-groove
רנו 12

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו 
 מודל קודם:  רנו R8 
 מודל אחריו:  רנו 18 
 רוחב:  1,620 מ"מ 
 גובה:  1,440 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,440 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
רנו 12
רנו 12, שנת 1972
רנו 12, שנת 1973
רנו 12, גורדיני
רנו 12, תוצרת אוסטרליה
מנוע רנו 12
רנו 12 (Renault 12) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו, אשר יוצרה בין השנים 1969–1980, ובמספר ארצות בעולם, תחת רישיון רנו, בין השנים 1969–2006.
יוצרו 1,959,730 יחידות של רנו 12 סדאן וסטיישן, ו-318,969 יחידות של רנו 12 מסוג טנדר.
בשנת 1970 זכתה הרנו 12 במקום השלישי, בתחרות מכונית השנה באירופה.
דגמי "רנו 12" יוצרו בטורקיה על ידי יצרנית הרכב הטורקית Oyak-Renault (אנ') בין השנים 1971–2000.
מנוע הבנזין של "רנו 12" הורכבו בדגמי דאצ'יה פיק אפ מתוצרת דאצ'יה.
גרסאות

4 דלתות (רנו 12 L), (רנו 12 TL), (רנו 12 Ts)
5 דלתות סטיישן
טנדר
ארצות בהן הורכבה הרנו 12

צרפת צרפת
יוגוסלביה יוגוסלביה
רומניה רומניה – הרנו 12 יוצרה בשם "דאצ'יה 1300" בין השנים 1979 ל-2004
פורטוגל פורטוגל
ארגנטינה ארגנטינה
אוסטרליה אוסטרליה
צ'ילה צ'ילה
קנדה קנדה
מקסיקו מקסיקו
קולומביה קולומביה
ספרד ספרד
טורקיה טורקיה
ונצואלה ונצואלה
בלגיה בלגיה
ניו זילנד ניו זילנד
מפרט טכני ומידות

מנוע הנעה קדמית, 4 צילינדרים, 1,289 סמ"ק המפיק 45 כ"ס ו-60 כ"ס
תמסורת ידנית 4 מהירויות
מאוקטובר 1972 – תמסורת אוטומטית בדגם הרנו 12 Ts
אורך הרכב – 4,410 מ"מ, סטיישן 4,345 מ"מ
רוחב – 1,616 מ"מ
גובה – 1,435 מ"מ
בסיס גלגלים – 2,440 מ"מ
מהירות שיא – 145 קמ"ש
משנת 1970 עד 1974 יוצר דגם ה"רנו 12 גורדיני" בנפח מנוע 1,565 סמ"ק, המפתח 92 כ"ס, ו-123 כ"ס. נמכרו 5,188 יחידות מהדגם.
מאוקטובר 1972, שודרג מנוע דגם הרנו 12 Ts, שפיתח 47 כ"ס ו-63 כ"ס.
ראו גם

רנו
דופין
רנו 9
רנו 10
דלתא (רכב)
דאצ'יה
רנו פואגו
צ'רי E5

| --- | --- |

Chery E5
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd")
 שנות ייצור:  2011–2016
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין  איראן איראן
 מודל קודם:  צ'רי A5
 מודל אחריו:  Chery Arrizo 5 (אנ')
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,580 מ"מ
 רוחב:  1,760 מ"מ
 גובה:  1,483 מ"מ
 משקל:  1,285 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,600 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1.5 ליטר מסוג "SQR477F I4"  4 צילינדרים, 1.8 ליטר  מסוג "SQR481FC I4"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית רציפה "CVT" מסוג "Continuously variable transmission" (אנ')
 מהירות מרבית:  180 קמ"ש
 צריכת דלק:  5.4 ליטר ל-100 ק"מ (דגם 1.5 ליטר)  6.3 ליטר ל-100 ק"מ (דגם 1.8 ליטר)
צ'רי E5 (באנגלית: Chery E5) היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בסין בין השנים 2011–2016.
בנוסף, יוצר דגם "צ'רי E5" באיראן.
"צ'רי E5"

4 דלתות
5 נוסעים
מנוע הנעה קדמית
מכל דלק - 50 ליטר
צמיגים: 195/55R15
רדיו + CD (2 רמקולים בדגם 1.5 קוד דגם: "A7151AH**BP0010") (4 רמקולים בדגם 1.5 קוד דגם: "A7151AH**BP0001")
צבעים: שחור, לבן, אפור, כסוף, זהב (בסין)
גלריה

"צ'רי E5"
"צ'רי E5"
"צ'רי E5"
"צ'רי E5"
"צ'רי E5"
"צ'רי E5"
ראו גם

צ'רי E3
צ'רי A11
צ'רי A15
צ'רי V5
צ'רי QQ6
הערות שוליים

↑  אתר היצרנית chery chery.cn
↑  "צ'רי E5" - מפרט אבזור
↑  "צ'רי E5" - מפרט טכני
↑  "צ'רי E5" - מפרט
פרס יהודה עמיחי

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  משרד התרבות והספורט 
 סכום הזכייה:  60,000 שקל חדש 
 תקופת הפרס:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 נקרא על שם:  יהודה עמיחי 
 
פרס יהודה עמיחי לשירה עברית הוא פרס  ספרותי שנוסד לזכרו של המשורר יהודה עמיחי.
הפרס מחולק, מדי שנה, על ידי משרד התרבות והספורט, מינהל התרבות, המחלקה לספרות - מצד אחד, ועל ידי עיריית ירושלים מצד שני.
סכום הפרס בשנים האחרונות עמד על 60 אלף ש"ח.
בין הזוכים בפרס היוקרתי נמנים: שמעון בוזגלו, דורי מנור, נורית זרחי, ש. שפרה, אסתר אטינגר, רוני סומק,  שבא סלהוב, אגי משעול, דורית ויסמן, מרדכי גלדמן, שמעון אדף, חדווה הרכבי, ישראל נטע,  חמוטל בר-יוסף, צבי עצמון, חביבה פדיה, רבקה מרים, מואיז בן הראש, ארז ביטון, בכל סרלואי, רון דהן, נתן וסרמן ואחרים.
יושב ראש ועד הנאמנים של הפרס, וממייסדיו, היה פרופ' דן לאור. משנת 2023 עומד בראש ועד הנאמנים פרופ' גדעון טיקוצקי.
משה צימרמן (היסטוריון)

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1943 (בן 80) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  גלעד מרגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס ד"ר לאופולד לוקאס (2002) 
 
משה צימרמן (נולד ב-25 בדצמבר 1943 בירושלים) הוא היסטוריון ישראלי המתמחה בהיסטוריה של גרמניה. פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית ומנהל מרכז קבנר להיסטוריה גרמנית.
ביוגרפיה

צימרמן למד בבית הספר היסודי והתיכון "מעלה" בירושלים. למד לתואר ראשון, לתואר שני ולדוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטה העברית.
במקביל לעבודתו המחקרית באוניברסיטה, עסק צימרמן בפיתוח תוכניות לימוד בהיסטוריה במשרד החינוך בשנות השבעים. הוא כיהן כיו"ר הוועדה לתוכניות לימודים לחטיבת הביניים בהיסטוריה בשנות התשעים. בנוסף כתב ספרי לימוד בהיסטוריה לחטיבת הביניים ולחטיבה העליונה.
צימרמן כתב פליטונים בעיקר בעיתונות דוברת גרמנית, וכן פרסם ספרים על ישראל והסכסוך הישראלי-פלסטיני בשפה הגרמנית.
בשנת 1993 זכה במלגת הומבולדט למדענים מצטיינים. כן זכה בשנת 1997 בפרס לחוקרים זרים מטעם ה-DAAD, וב-2002 בפרס על שם ליאופולד לוקאס על הצטיינות מיוחדת במחקר מטעם אוניברסיטת טיבינגן. בשנת 2006 זכה בפרס לסינג לביקורת מטעם אקדמיית לסינג בוולפנביטל.
ב-2015 צולם ורואיין לסרט הדוקמנטרי האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל, בו הוא מספק זווית נוספת לסיבות שסיפורו של וילפריד ישראל לא זכה לתשומת לב ראויה בישראל ובעולם.
מחקריו

צימרמן עוסק במחקר בהיסטוריה גרמנית, היסטוריה יהודית-גרמנית, היסטוריה של יחסי ישראל-גרמניה, ובהיסטוריה של הספורט. בין השאר פרסם מחקרים בנושא ההיסטוריה של האמנסיפציה של יהודי גרמניה במאה ה-19; ראשיתה של האנטישמיות בגרמניה – הביוגרפיה של וילהלם מאר; ההיסטוריה של הציונות הגרמנית; תולדות יהודי גרמניה במחצית הראשונה של המאה העשרים; גורל יהודי גרמניה במלחמת העולם השנייה; תפקידו של הספורט בתולדות היהדות המודרנית.
פעילות ציבורית ופרשיות דיבה

לצד פעילותו האקדמית מרבה צימרמן להביע את דעותיו במדיה הכתובה והמשודרת בישראל ובגרמניה. בשל סגנונו החריף והתבטאויותיו הנחשבות לשנויות במחלוקת והמשתייכות לצד השמאלי של השדה הפוליטי הישראלי נקלע לא אחת לסערות תקשורתיות וסכסוכים משפטיים לפי חוק איסור לשון הרע. מלבד תחום התמחותו, מרבה צימרמן להתראיין ולכתוב מאמרי דעה בסוגיות שונות הנמצאות על סדר היום הציבורי ומשמש פרשן לענייני יחסי ישראל-גרמניה, פוליטיקה וספורט. לפי היסטוריון פרופ׳ דן מכמן המכהן כראש המכון לחקר השואה ע"ש ארנולד וליאונה פינקלר באוניברסיטת בר-אילן והעומד בראש המכון הבינלאומי לחקר השואה ביד ושם היו אלה "סיבות פוליטיות חוץ-מחקריות" שהביאו לפופולריות התקשורתית של צימרמן גם בגרמניה, ולאו דווקא "תרומה מחקרית חשובה".
פעילות ציבורית ופרשיות דיבה > פרשת הארץ

ב-24 באוגוסט 2002 פרסם עיתון "הארץ" כתבה מפרי עטה של ענת פרי תחת הכותרת "אירופה כבר הייתה שם". פרי, שהייתה בעבר תלמידתו של צימרמן ועמלה באותה העת על עבודת הדוקטורט שלה בהיסטוריה כתבה במאמרה:
ובעוד המדינות הקטנות של אירופה פועלות להוקיע את ישראל כמקבילתה של גרמניה הנאצית, גרמניה, שאינה יכולה להרשות לעצמה להתבטא באופן כזה במפורש, אך תומכת כספית בכל גורם ישראלי שמשווה את ישראל לנאצים, מארגון "בצלם" ועד הפרופ' משה צימרמן, משחקת את השוטר הטוב ומעמיקה את אחיזתה באזור.
בית המשפט דחה תביעת דיבה שהגיש צימרמן כנגד פרי והעיתון ופסק כי על צימרמן להשתתף בשכר טרחתם של הנתבעים בסך 75,000 שקלים. השופטת יהודית שבח נמקה את החלטתה:
הנה כי כן, הוכח כי התובע אכן עורך השוואות, אנליטיות ומקצועיות, לשיטתו, בין גורמים ישראליים לבין גורמים נאציסטים ובין היתר, משווה בין נוער חברון לנוער ההיטלריסטי, למוטיבציה ותנאי השירות של חיילי היחידיות המובחרות לבין חיילי הוואפן אס.אס, בין אוהדי הכדורגל הישראליים לבין גזעני הרייך השלישי, בין שיטת החינוך בה מחנכים את נוער חברון לבין שיטת החינוך בה חונך הנוער ההיטלריסטי, בין התנ"ך לבין "מיין קאמפ", להבדיל אלף אלפי הבדלות, בין הקריאה לסילוקו של התובע מן האקדמיה לבין הקריאות שאפיינו את גרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון, בין משפט אייכמן לבין משפט שורפי הרייכסטג וכו'.
כן כתבה כי "הודה, למעשה, התובע בקבלת מימון מגורמים גרמניים, ואף חזר בו מן הנטען בכתב התביעה לפיו עצם האמירה לפיה מקבל הוא מימון גרמני - מהווה לשון הרע." לגבי הטענה כי התמיכה מוענקת לו בשל עיסוקו ודעותיו קבעה השופטת שבח כי זו "מהווה הבעת דעה מובהקת...ומשום כך מותרת היא. … התובע גם הרי מודה במו פיו, אם כי בצורה מתחמקת, כי התמיכה ניתנת רק כאשר נשוא התמיכה עוסק בגרמניה, ומאשר למעשה קיומו של קשר בין התמיכה לבין התוכן."
בסיכום פסק הדין כתבה השופטת שבח:
גישתו היהירה והמתנשאת של התובע כלפי הזולת ודעותיו בלטה לצערי גם במהלך הדיונים, באופן שניכר היה שהתובע מטיל ספק באם האדם הפשוט, יורד לעומק דעותיו ומבין את ערכה האקדמי / אנליטי / מוסרי של התורה היוצאת מפיו. העובדה כי תביעות שהוגשו כנגד התובע, בעילת לשון הרע, נדחו, תוך שבית המשפט מגן על חופש הבעת הדעה של התובע ו/או קובע כי האמירות שיוחסו לו לא הוכחו במידה הראויה, אין בה כדי להשליך על ענייננו, וההיפך הוא הנכון. שעה שבית המשפט נתן גושפנקא לזכותו של התובע לבטא את עמדותיו, אשר לית מאן דפליג, חריגות הן יותר מהשקפות הנתבעת, על אחת כמה וכמה שיש לאפשר לזו האחרונה למתוח ביקורת על השקפות התובע...בית המשפט אינו המקום המתאים "לעריכת חשבונות" בין עמיתים למקצוע. חילוקי הדעות אמורים להיוותר בקתדרה האקדמית ולא באולם בית המשפט.
ב-10 במרץ 2005 הגיב צימרמן על ההחלטה לעיתון "הארץ": "שעם כל הכבוד מדובר בפסיקה של בית משפט השלום, שעליה כבר הגשתי ערעור לבית המשפט המחוזי". לבסוף משך את ערעורו בהמלצת השופטים.
פעילות ציבורית ופרשיות דיבה > הליגה נגד השמצה

צימרמן היה גם האישיות הישראלית הציבורית הראשונה שהליגה למניעת השמצה נדרשה לפעול בעניינה. מנהלה הלאומי של הליגה, אברהם פוקסמן, פנה לראשי האוניברסיטה העברית ודרש את התייחסותם לנושא בהתבטאויותיו של צימרמן. מנגד דרש צימרמן את התנצלותו של מי שהיה אז ראש הקהילה היהודית בברלין, אלכסנדר ברנר, על שטען כי "העובדה שפרופסורים באוניברסיטה העברית משווים בין ישראל והנאצים מלבה את האנטישמיות בגרמניה".
מדוברות האוניברסיטה נמסר לעיתון "הארץ" כי "פרופ' צימרמן הביע את דעותיו הפרטיות, שלא במסגרת אקדמית. לפיכך להנהלת האוניברסיטה העברית אין כל עניין להביע דעה לגבי התבטאויות אלו". "הארץ" ציטט את תגובתו של צימרמן לפניה לראשי האוניברסיטה ולמבקריו, בהם גם פרופ׳ יעקב ברגמן מבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית במילים: "לא לכל כלב שנובח ברחוב אני צריך להגיב", ו"אנשים קודם כל צריכים לדעת את העובדות לפני שהם מתחילים להשתולל". תחילת הפרשה הייתה בפנייתו של פרופ׳ יעקב ברגמן הליגה למניעת השמצה. ביקורתו של ברגמן על האוניברסיטה ועמיתיו חורגת מתחום הפוליטיקה: "רבים מהם מקדישים את עיקר מאמציהם לעבודה במקומות אחרים, ממעטים בפרסומים או מפרסמים מאמרים לא חשובים בכתבי עת בינוניים וירודים".