אנבת' צ'ייס
ביוגרפיה בדיונית > פרסי ג'קסון והאולימפיים

בתחילת הספר הראשון אנבת' עוזרת לפרסי ג'קסון להחלים לאחר קרב בינו לבין המינוטאור רגע לפני שהגיע לראשונה למחנה החצויים ואומרת את המשפט המפורסם "אתה מזיל ריר כשאתה ישן" בפגישתם הראשונה. למרות שהמשפט הראשון שהיא באמת אמרה לו זה 'אתה האחד מהנבואה? מה יקרה ביום אמצע הקיץ?''. בספר הזה ובספרים הבאים אנבת' עוזרת לפרסי להתאקלם במחנה החצויים, ובכלל בעולם המיתולוגיה היוונית כולו, ומלמדת אותו דברים רבים על האלים והמפלצות בעולם זה.
אנבת' יוצאת איתו למסע החיפושים שלו בספר הראשון כדי להציל את אימו וכדי ולמצוא ולהחזיר לאל זאוס את הברק הראשון, שפרסי עצמו, ואביו פוסידון, חשודים בגנבתו. אליהם מצטרף, סאטיר שהתחזה לחבר של פרסי בבית הספר כדי להגן עליו והפך לחברו הטוב ביותר. במהלך הספר מתגלה הפחד הגדול של אנבת' מעכבישים בגלל ארכנה אישה שהתרברבה ביכולות האריגה שלה שלפיה היו יותר טובות משל אתנה ולכן אתנה הפכה אותה לעכבישה הראשונה.
פרסי מגלה בסוף הספר שלוק עובד בשביל קרונוס, מלך הטיטאנים האכזר, שמנסה להשתלט מחדש על הכס לאחר שהוחלף בידי בניו (זאוס, פוסידון והאדס). הפגיון של אנבת' מתגלה אחר כך להיות הלהב המקולל מהנבואה הגדולה.
מסע חיפושים נוסף מתרחש בספר השני, בו על פרסי, אנבת' והאח הקיקלופ של פרסי, טייסון, למצוא את גיזת הזהב, שיכולה להציל את העץ של תאליה שהורעל וגורם לכך שהגבול הקסום ששומר על המחנה נחלש. גרובר, שניסה להגשים את חלומו, למצוא את האל פאן שנעלם לפני אלפיים שנה, נחטף על ידי הקיקלופ פוליפמוס שברשותו הייתה גיזת הזהב. באמצעות קשר טלפתי עם פרסי, גרובר מצליח לספר לו, שגיזת הזהב נמצאת בים המפלצות, אצל פוליפמוס שחטף אותו. אנבת' לא רוצה לקחת את טייסון למסע, כיוון שהוא קיקלופ, והיא מפחדת מקיקלופים לאור הקיקלופ שעיכב אותה ואת חבריה כשהגיעו למחנה החצוים אבל היא משלימה עם נוכחותו. במהלך המסע טייסון נעלם לזמן מה, ואנבת' מספת לפרסי למה היא לא אוהבת קיקלופים. לבסוף מסע החיפושים הושלם, אנבת' השלימה עם טייסון, ואחרי שהיא ופרסי ניצחו במרוץ המרכבות היא נשקה בפעם הראשונה על לחיו של פרסי. הגיזה המכושפת עבדה טוב כל כך שהיא ריפאה את עץ האלון ושחררה את תאליה, שהייתה כלואה בעץ.
בספר השלישי אנבת' נחטפת בידי מנטיקור המכונה "ד"ר קוטס" בזמן שהיא הולכת למצוא שני חצויים חדשים, האחים ביאנקה וניקו די אנג'לו יחד עם פרסי ותאליה. פרסי רואה בחלומו שלוק עובד עליה וגורם לה להרים מנהרה שמתרסקת עליהם, בסוף מתגלה שהיא הרימה את השמים, עד שהאלה ארטמיס, שכלואה שם גם כן, מחליפה אותה. פרסי, גרובר, תאליה וציידות ארטמיס יוצאים למסע על מנת לאתר אותן. לקראת סוף הספר, הם נעזרים בפרדריק צ'ייס (אביה של אנבת’) ומטוס הקרב שלו שיורה כדורים מארד שמימי, (שהוא הכין בעצמו, יכולת מאוד מרשימה שבן תמותה אחר כנראה לא היה יכול לבצע), שעוזר להם להציל אותן.
בספר הרביעי אנבת' לומדת על דיידלוס, שבנה את המבוך, שכיום משתרע מתחת לקרקע העולם וצומח עוד יותר, ושדיידלוס נתן לו בינה מלאכותית. הם לומדים על החוט של אריאדנה שבעזרתו הם יכולים לנווט בבטחה במבוך המסוכן.לאחר כמה ימי חיפושים של המלאכה של דיידלוס הם מוצאים את מלאכתו של הפייסטוס והוא נותן להם משימה (לבדוק מי משתמש בכבשנים של הפייסטוס) שאם יפתרו אותה הוא יומר להם איפה מלאכתו של דיידלוס. הם רצים אחרי העכביש המכני שמוביל אותם להר הגעש וכשהם הגיעו הם ראו את הטלקינים (שדי ים דמויי כלבים וכלבי ים). אנבת' משתמשת בכובעה שמאפשר לה להיות בלתי נראית (מתנה מאימה אתנה) והיא רצה לצד פרסי שלא התאפק והלך גם לתצפת. כשהוא בורח היא רצה לידו והם מסתתרים מאחורי סלע שם פרסי אומר לה לברוח והוא יישאר, אנבת' לא מוכנה אבל פרסי לא מוכן לקבל תשובה שלילית. אנבת' מפחדת שזה יהיה הפעם האחרונה שתראה אותו, היא נותנת לו נשיקה בשפתיים ואומרת לו את המשפט עם הכינוי שהיא נתנה לו: "תזהר מוח אצה". אנבת' חוזרת למחנה ומחכה לפרסי שנעדר כבר לשבועיים, כולם חושבים שהוא מת, בזמן שריפת התכריכים פרסי חזר והם מגלים שבסוף לוק משיג את החוט, פרסי ואנבת' מנווטים במבוך בעזרת רייצ'ל אליזבת דר, בת תמותה שפרסי פגש שנה לפני כן ושהערפול לא משפיע עליה. בסופו של דבר הם יוצאים מהמבוך ודיידלוס מקריב את עצמו כל מנת להקריס את המבוך (שמקושר לחייו) ולהשמיד את צבאו של קורונוס שהתכוננו לתקוף את המחנה דרך המבוך.
בספר החמישי אנבת' משתתפת בקרב על מנהטן. היא מאמינה שלוק לא באמת רצה להיות עם קרונוס, אלא שקרונוס השתלט עליו. בסוף הספר לוק מוכיח כי אנבת' צדקה לגביו- הוא משתמש בפגיון שנתן לה כדי להתאבד ולהשמיד את קורונוס. הוא שואל אותה האם היא אהבה אותו ולמרות מה שהיא אמרה לפרסי בספר הקודם, היא עונה ללוק שפעם היא חשבה שכן אבל שהוא היה בשבילה כמו אח ולא יותר מזה. לאחר הרס האולימפוס במלחמה אנבת' ממונית לאדריכלית הראשית האחראית על בנייתו מחדש. כמו כן, בסוף ספר זה פרסי ואנבת' מוכרזים רשמית בתור זוג, אחרי שהם חזרו למחנה אנבת' ופרסי אוכלים עוגה לכבוד יום הולדתו של פרסי (18 באוגוסט), פרסי מנסה לומר לה שהוא אוהב אותה אבל היא צוחקת, מחבקת לו את הצוואר ומנשקת אותו ואז פתאום כמעט כל המחנה יצא עם לפידים הרים את אנבת' ופרסי וזרקו אותם לאגם. שם פרסי עשה בועת אוויר בשביל שאנבת' תוכל לנשום והם מתנשקים.