stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסיכולוגיה התפתחותית - מונחים

פסיכולוגיה התפתחותית: המחקר של שינוי לאורך החיים. תחום זה של הפסיכולוגיה עוסק במגוון נושאים שבהם חלים התפתחות או שינוי ובהם: התפתחות מוטורית, התפתחות קוגניטיבית, התפתחות חברתית, התפתחות רגשית, יכולת פתרון בעיות, רכישת שפת אם, הבנה מושגית, הבנה מוסרית וגיבוש האישיות.
ייעוד מגדרי: מצב טבעי בו הורים מייחסים זהות מגדרית לרך הנולד להם בהתאם להבנייה שלהם, ושל הצוות הרפואי המיילד, את הזוויג שלו, כלומר, בהתאם להיותו זכרי או נקבי לכאורה.
התפתחות קוגניטיבית: העלייה ביכולת של האדם להבין ולפתור בעיות. עלייה זו היא מהמאפיינים העיקריים של תהליך הגדילה.
טרטוגן: גורם סביבתי העלול לחולל פגמים בהתפתחות הקדם לידתית. טרטוגן מפורסם מאוד הוא התלידומיד.
מודל פעולה פנימי: מערכת הציפיות המוכללות של התינוק לגבי תגובות המטפלים ולגבי תפקידו שלו ביצירת תגובות אלה. מושג יסודי בתאוריית ההתקשרות
תיעול: המידה שבה מרסנים הגנים השפעות סביבתיות על תכונות.
דטרמיניזם הדדי: תהליכים דו-סיטריים שבהם משפיעים ההורה והילד זה על התפתחותו של זה.
חיברות: תהליך שבו מונחלים לילדים כלליה וערכיה של החברה ותרבותה.
חיברות קולקטיבי: תהליך שבו מבוגרים בסביבה הקרובה (לדוגמה: שכונה) מספקים מודל לחיקוי באמצעות ההשגחה על ילדי המקום.
הדבקה התנהגותית : מצב בו מתפשטות בעיות התנהגות בגלל השפעות שליליות של קבוצת השווים.
תקופה קריטית: פרק זמן מוגבל שבו חלק כלשהו של אורגניזם המתפתח נמצא בשלב חשוב בהתפתחותו, אם תמנע מהאורגניזם סביבה מתאימה בתקופה זו ייתכן ותפגע ההתפתחות של יכולות מסוימות ללא דרך חזרה.
התמיינות: תהליך התפתחות שבו מבנים ותפקודים נעשים יותר ויותר ייחודיים.
תאוריית ההתקשרות:  תאוריה המבוססת על ההנחה שבנפש הפעוט טבוע הצורך ליצור קשר עם הדמות המטפלת בו.
תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה: תאוריה שיוצרה הוא ז'אן פיאז'ה, המתייחדת בכך שאינה מסבירה את ההתפתחות כנובעת רק משיפורים כמותיים ביכולת הזיכרון ועיבוד המידע, אלא כתהליך המורכב משלבים הנבדלים זה מזה איכותית, ואשר הם אוניברסליים - משותפים לילדי כל התרבויות.
התפתחות נורמטיבית: השינויים הכללים והארגון מחדש בהתנהגות, אשר חלים על מרבית הילדים במהלך גדילתם.
מונחים נוספים

פסיכולוגיה חברתית - מונחים
פסיכואנליזה - מונחים
פירות שביעית

תושב חולון מודיע כי הפירות על העצים בחצרו הם הפקר לרגל שנת השמיטה.
פירות שביעית הן פירות שקדושים בקדושת שביעית, מאחר שגדלו בשנת שמיטה בשדה החייב ב'שמיטה'.
קדושה זו של הפירות, מתבטאת בדינים והגבלות שונים שמחויבים לנהוג בהם, כגון איסור סחורה בפירות שביעית, איסור להפסיד את הפירות, ואיסורים נוספים.
לדעת הרמב"ן ישנה מצוות עשה של אכילת פירות הקדושים בקדושת שביעית.
רקע

שנת שמיטה חלה כל שבע שנים. שנת השמיטה האחרונה הייתה שנת ה'תשפ"ב והבאה תהיה שנת ה'תשפ"ט [ריענון]. אחת מהמצוות המיוחדות לשנה זו היא מצוות שמיטת קרקעות, שכוללת לדעת הרמב"ם שש מצוות עשה ולא תעשה.
כחלק ממצות שמיטת קרקעות, מצווה כל אדם שלא לעבד את קרקעותיו, וכן להפקיר את כל התוצרת החקלאית של שנת השמיטה. עם זאת מצוות שמיטת קרקעות היא אחת מן המצוות התלויות בארץ, כלומר מצוות הנהוגות רק בארץ ישראל .
על הפסוק ”כִּי יוֹבֵל הִוא קֹדֶשׁ תִּהְיֶה לָכֶם מִן הַשָּׂדֶה תֹּאכְלוּ אֶת תְּבוּאָתָהּ” (ספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק י"ב), דרשו חז"ל ”מה היא קודש אף תבואתה קודש”. על אף שפסוק זה נכתב אמנם לעניין שנת היובל, אך דין פירות שביעית ודין פירות היובל, שווים לכל עניין.
כאמור, מחמת קדושה זו ישנם מספר הגבלות על כל התוצרת שקדושה בקדושת שביעית, כגון בצורת אכילתם, שמירתם מהפסד, איסור הסחר בהם ועוד.
התוצרת הקדושה

כאמור, פירות שגדלו בשנת שביעית קדושים בקדושת שביעית, אך ישנם כמה תנאים על מנת שאכן הקדושה תחול עליהם:
התוצרת הקדושה > מקום הגידול

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  יש להרחיב את המונח "הגבולות המקראיים" – עולי מצרים? עולי בבל?.
מאחר שמצוות שמיטה היא מצווה התלויה בארץ, לכך רק על גידולים שגדלו בארץ ישראל, בגבולות הארץ המקראיים, חלים דיני שמיטה.
התוצרת הקדושה > זמן הגידול

במשנה במסכת ראש השנה מופיע כי א' בתשרי הוא ראש השנה ל'שמיטה', והוא היום הקובע לעניין דיני שמיטה. בתלמוד נחלקו התנאים מה הקרטריון על מנת להחשיב גידול ככזה שגדל בשנה השביעית, כגון גידול שהתחיל לגדול קודם לשנת השמיטה והמשיך לגדול בשמיטה, או שהתחיל לגדול בסיום שנת השמיטה והמשיך לגדול בשנה השמינית. יש מהתנאים שנקטו שהזמן הקובע הוא זמן החניטה, וכל גידול שנחנט בשמיטה קדוש בקדושת שמיטה, ואם נחנט לפניה או לאחריה אינו קדוש. יש שנקטו שהזמן הקובע הוא זמן הליקטה, ורק מה שנלקט בשנת השמיטה קדוש בקדושת שביעית.
האם הזמן הקבוע הוא זמן החניטה או זמן לקיטה או זמנים אחרים.
להלכה נפסק זמן אחד לירקות וזמן אחר לפירות. בירקות הזמן הקבוע הוא ה'לקיטה' - ולכך כל ירק שנלקט מהשדה בשנת השמיטה, קדוש בקדושת שביעית.
התוצרת הקדושה > סוגי התוצרת הקדושים

במשנה נאמר כלל לעניין איזה מהגידולים קדושים בקדושת שביעית ואיזה לא: כְּלָל גָּדוֹל אָמְרוּ בַּשְּׁבִיעִית, כָּל שֶׁהוּא מַאֲכַל אָדָם וּמַאֲכַל בְּהֵמָה וּמִמִּין הַצּוֹבְעִים וְאֵינוֹ מִתְקַיֵּם בָּאָרֶץ, יֶשׁ לוֹ שְׁבִיעִית, וּלְדָמָיו שְׁבִיעִית, יֶשׁ לוֹ בִּעוּר וּלְדָמָיו בִּעוּר. וְאֵיזֶה. זֶה עֲלֵה הַלּוּף הַשּׁוֹטֶה, וַעֲלֵה הַדַּנְדַּנָּה, הָעֻלְשִׁין, וְהַכְּרֵישִׁין, וְהָרְגִילָה, וְנֵץ הֶחָלָב. וּמַאֲכַל בְּהֵמָה. הַחוֹחִים וְהַדַּרְדָּרִים. וּמִמִּין הַצּוֹבְעִים. סְפִיחֵי אִסְטִיס, וְקוֹצָה. יֶשׁ לָהֶם שְׁבִיעִית וְלִדְמֵיהֶן שְׁבִיעִית, יֶשׁ לָהֶם בִּעוּר וְלִדְמֵיהֶן בִּעוּר:
בתלמוד למדו חכמים שהכלל הוא, שכל גידול שמתכלה בזמן השימוש שלו קדוש בקדושת שביעית, ואילו גידולים שמתכלים קודם להנאת השימוש או לאחריה אינו קדוש בקדושת שביעית:
אמר קרא (ויקרא כה, ו) לכם לאכלה לכם דומיא דלאכלה מי שהנאתו וביעורו
התוצרת הקדושה > יבול נכרי

השאלה האם יבול נכרי, כלומר תוצרת שגדלה בארץ ישראל אך בקרקע השייכת לגוי, מתקדש בקדושת שביעית, שנויה במחלוקת גדולה בין הראשונים והאחרונים.
פולמוס גדול בשאלה זו התעורר בין חכמי צפת במאה ה-16. לפי שיטת המבי"ט ובנו המהרי"ט (רבי יוסף מטראני), גם הפירות והירקות הגדלים בשדה של גוי קדושים בקדושת שביעית. לטענתם, עצם העובדה שהשדה בבעלות גוי אין בה כדי להפקיע את השדה מקדושת שביעית, ועל אף שהגוי אינו מצווה בחיובי השמיטה, אך השדה מצד עצמו קדוש, ויש לנהוג בכל תצורת השדה בקדושה כפי שיש לנהוג מתוצרת שדה בבעלות יהודית. לדעות אלו, אף איסור עבודת השדה בשמיטה אסורה, ולכך אין ליהודים לעבוד בשדה. עם זאת אף לדעה זו אין חשש 'שמור' ו'נעבד' בשדה זה, מאחר שחייבים אלו הם חיובים על בעל השדה בלבד, וגוי אינו מצווה במצוות אלו. כמו כן לדעת רוב הפוסקים, לא גזרו חז"ל איסור 'ספיחין' על גידולים שגדלו בשדה גוי בשמיטה. מלבד דעת הרידב"ז שמחמיר.
עליהם נחלק רבי יוסף קארו שסבר שהתוצרת החקלאית של שדה גוי אינה קדושה בקדושת שביעית. לדעתו, בשדה של גוי אין נוהגת מצוות שמיטה כלל, ודינה כדין שדה בחוץ לארץ או כשדה בשאר השנים שאינם שמיטה. דעה זו סבורה כי הקנין שיש לגוי בשדה מפקיע את קדושת השדה, ואין נוהגות בה כלל כל המצוות התלויות בארץ, ולדעתו מותר אף ליהודים לעבוד בשדה שבבעלות גויים.
למעשה, המנהג בארץ ישראל וביישוב הישן במשך מאות שנים היה כשיטת רבי יוסף קארו, שאין קדושת שביעית בפירות נכרים. בהתאם, נהגו בשנת שמיטה לקנות תוצרת גויים ולאוכלה מבלי לנהוג בה דיני קדושת שביעית. כך נוהגת עד היום העדה החרדית ורבים מתושבי ירושלים, וכן כל תומכי היתר המכירה (ביניהם הרבנות הראשית לישראל). לעומת זאת, החזון איש (וכן הרידב"ז) סבר כדעת המבי"ט שיש לנהוג קדושת שביעית בפירות נכרים, וכך המנהג הרווח בבני ברק.
דיני פירות שביעית

כאמור, לפירות שקדושים בקדושת שביעית ישנם דינים והלכות מיוחדים:
מצוות אכילה: לפי חלק מהפוסקים, האוכל פירות הקדושים בקדושת שביעית מקיים מצוות עשה. המקור לדעה זו הוא דברי הרמב"ן בהשגותיו לספר המצוות. דעת רבי יצחק די ליאון ורבי יום-טוב אלגאזי שהאוכל פירות שביעית לדעת הרמב"ן מקיים מצות עשה. ולדרכם כתב הראי"ה קוק שאסור לשבת בתענית רשות מי שיש לו פירות שביעית כל זמן שלא אכלם, משום שמבטל מצווה. אך דעת החזון איש שאין כוונת הרמב"ן שמצות עשה לאכול לאכול פירות שביעית, אלא שישנו לאו הבא מכלל עשה בהפסד פירות שביעית.
חובת הפקר ואיסור שמור: על פי מצוות התורה, התוצרת הקדושה בקדושת שביעית צריכה להיות הפקר, ועל בעל השדה ישנו חיוב לאפשר לכל אדם הרוצה לקטוף את פירות שנת השביעית מהשדה, לקטוף כרצונו. הראשונים נחלקו במקרה שבעל השדה מנע, שלא כדין, מאחרים לקחת את פירות שדהו, האם הפירות נאסרים באכילה. דעת רבנו תם, רבי זרחיה הלוי והרי"ד שפירות אלו נאסרים באכילה. אך דעת רש"י, הרמב"ן והרמב"ם שעל אף שבעל השדה עבר על איסור, אין הפירות נאסרים בכך. עם זאת, מוסכם שלכתחילה אין לקנות פירות אלו, מאחר שבכך מסייע בידי עוברי עבירה.
איסור נעבד: לדעת הראב"ד, פירות שנזרעו באיסור בשנת שמיטה אסורים באכילה, אך לדעת הרמב"ם 'נעבד' מותר באכילה, וכדעתו פסק החזון איש להקל ולהתיר באכילה, פירות שנעשו בהם מלאכה.
איסור סחורה: חז"ל דרשו ממהפסוק 'לאכלה' שפירות שביעית נתינו רק לצורך אכילה ולא לצורך סחורה, לפיכך יש איסור לקנות או למכור פירות אלו.
דמי שביעית: מלבד שפירות שביעית עצמן קדושות, אף כסף שניתן עבור תוצרת זו, תופס את קדושת הפירות, על אף שהפירות שביעית עצמן נשארים קדושים, שלא כחילול הקדש ומעשר שני שהקדושה עוברת לכסף והן עצמן יוצאין לחולין. הקדושה שעל הכסף תעבור לכל חפץ אחר שיקנה בכסף זה, הכסף ייצא לחולין, והדבר הנקנה יהיה קדוש בקדושת שביעית ויחולו עליו כל ההגבלות שישנן על פירות שביעית, ובלשון הגמרא: "אחרון אחרון נכנס בשביעית, ופרי עצמו אסור". עם זאת חז"ל אסרו לקנות בכסף זה בהמות או עופות חיים מחשש שמא האדם יגדל עדרים, ולא יבער אותם בשעת ביעור פירות שביעית.
ביעור פירות שביעית: ישנו חיוב על האדם לבער את הפירות שגדלו בשנת השמיטה מביתו בזמן שמין הפרי אינו מצוי יותר בשדה. בראשונים נחלקו במהותו של ביעור זה, לדעת הרמב"ם עניינו השמדת הפירות, ולדעת התוספות ביעור זה פירושו הפקר.
איסור ייצוא: פירות שביעית מיועדים לתושבי הארץ בלבד, כמו שנאמר בתורה ”וְהָיְתָה שַׁבַּת הָאָרֶץ לָכֶם לְאָכְלָה” (ויקרא כה ו). בפרט, אסור לייצא פירות שביעית לחו"ל. אסור גם לתת פירות שביעית לנכרי עובד-אלילים שאסור לו לשבת בארץ (פרט לגר תושב). מותר לתת פירות שביעית לנכרי המתארח בביתו.
פח שמיטה

מאחר ש'פירות שמיטה' הם קדושים ויש להימנע מלהפסיד אותם, הוא הדין שאין לזרוק אותם לאשפה. לצורך כך נוהגים להניח את כל השאריות של פירות אלו, וכן את הקליפות שרואים למאכל אדם או בהמה בפח נפרד על מנת לא להפסידם בהנחתם יחד עם כלל האשפה.
בפוסקים נחלקו לעניין קליפות שראויים למאכל בהמה במקומות שלא מצויים בהם בעלי חיים, האם יש לשמור עליהם בקדושת שביעית, או שמא רק במקום שיש בהם בעלי חיים שאוכלים מאכלים אלו.
פתרונות הלכתיים

בשל ההגבלות שחלות על פירות שביעית, כגון איסור המסחר, המקשות על השימוש בפירות שביעית בדומה לשימוש שנעשה בפירות בשנה רגילה, רבים מעדיפים שלא לצרוך פירות שביעית (לפחות בשימושים מסוימים), ולהשתמש בפירות שאינם קדושים. לשם כך, נעשה מאמץ לשמור תוצרת שגדלה לפני השמיטה ("יבול שישית") ולשווק אותה במהלך השמיטה. אפשרות נוספת היא ייבוא תוצרת שגדלה מחוץ לגבולות ארץ ישראל ההלכתיים ("יבול חו"ל"), ולכן אין בה קדושת שביעית. לשם כך מיובאים פירות הן מחוץ לישראל והן משטחים במדינת ישראל שאינם קדושים בקדושת ארץ ישראל (בעיקר בנגב הדרומי ובערבה; השטחים המדויקים שנויים במחלוקת). כאמור, חלות קדושת השביעית בפירות שגדלו באדמת גוי נתונה במחלוקת, אך הנוהגים כדעת המתירים יכולים להשתמש אף בתוצרת זו ("יבול נכרי") כתוצרת שאין בה קדושה.
בנוסף לכך, הומצאו דרכים טכניות והלכתיות שונות להפקיעאת קדושת השביעית מהתוצרת, או להתמודד עם הפירות הקדושים. חלק מהפתרונות מוסכמים על כל הפוסקים, וחלקם שנויים במחלוקת.
פתרונות הלכתיים > אוצר בית דין

"אוצר בית דין" אינו מפקיע את קדושת השביעית מהתוצרת, אך הוא בא לפתור את בעיית הסחורה בפירות שמיטה. בסיס הרעיון הוא, שכל העוסקים בגידול ושיווק הפירות, הם שלוחי בית דין, והם פועלים ללא מטרות רווח. כך שהתשלום שהצרכן משלם הוא רק על ההוצאות שהיו בגידול הפירות בלבד. באופן זה אין איסור 'סחורה' מאחר שהכסף אינו ניתן עבור רווח של מאן דהו. עם זאת, עדין יהיו בפירות כל ההגבלות האחרות של פירות בקדושת שביעית.
פתרונות הלכתיים > היתר מכירה

"היתר מכירה" נשען בעיקרו על היתר 'יבול נכרי' (לדעת הסוברים שפירות כאלה אין קדושה). במהלך הדורות הוא עורר פולמוסים נרחבים, מאמרים ותשובות רבים נכתבו נגדו ובעדו. עיקרו של היתר זה הוא מכירת השדות שהן בבעלות ישראל לגוי טרם השמיטה, וכך להימנע מחיוב השמיטה שהיה צריך לחול על השדה, שכאמור אינו חל לחלק מהדעות על שדה שבבעלות גוים. המתנגדים להיתר זה העלו טענות שונות, מהן נגד עיקר ההיתר, ומהן מסיבות שונות כגון איסור מכירת קרקע בארץ ישראל לגוי ועוד.
למעשה, פתרון זה של היתר מכירה מקובל בציבור הדתי, אך הציבור החרדי - רובו ככולו - אינו סומך על היתר מכירה, ונמנע מלקנות תוצרת זו.
פתרונות הלכתיים > שליחות

גם בין המחמירים ביבול נכרי, וסבורים שבפירות אלה יש קדושת שביעית, יש המתירים לקנות תוצרת כזו (ולנהוג בה דיני קדושת שביעית, כדעתם) מאחרים הסוברים כדעת המקילים שאין קדושה בפירות אלה. זאת, משום שלדעתם איסור סחורה בפירות שביעית הוא על המוכר בלבד, ולא על הקונה, ואילו המוכר סומך על דעת המתירים ולכן לשיטתו אינו עובר איסור. אולם, יש הנמנעים מלקנות תוצרת שגדלה בשדה של גוי בחנויות רגילות, משום שלדעתם המוכר יעבור על איסור סחורה, ואם כן הם עוברים באיסור "לפני עיוור לא תיתן מכשול". לדעה זו, נעשה לעיתים הסכם שליחות, שלפיו מוכר הפירות נחשב כשליח של הלקוח, והלקוח קונה את התוצרת ישירות מבעל השדה הגוי. כך, המוכר הוא למעשה הגוי, שאינו חייב במצוות ולכן אין עליו איסור סחורה, ולא בעל החנות.[דרוש מקור]
פתרונות הלכתיים > מצע מנותק

פתרון נוסף למנוע את קדושת פירות שביעית, הוא לשתול את הירקות על מצע מנותק, שאינו מחובר לאדמה. באופן כזה - לדעת הרבה מהפוסקים - לא חל כלל קדושת שביעית על התוצרת, ואין בהם הגבלות כלשהם. הפתרון מבוסס על דברי התלמוד הירושלמי במסכת ערלה שהסתפק האם איסור עשיית מלאכות בשמיטה הוא אף כאשר הן נעשות בגידולים שגדלים בתוך בית. בעל פאת השולחן הכריע שבזמן הזה ששמיטה אינה נוהגת אלא מדרבנן, יש להקל בספק זה של הירושלמי, ולכן זריעה בבית מותרת. החזון איש והרב שלמה זלמן אוירבך כתבו לסמוך על סברה זו רק בצירוף ההתר של עציץ שאינו נקוב.
תמונות

בתמונות למטה ניתן לראות מטעי תאנים, ענבים ונקטרינות, שבעליהם הפקירו את פירותיהם למשך השנה השביעית. צולם ליד נוב.
הערות שוליים

↑  יהודה איזנברג, "פולמוס צפת בדין פירות נכרים בשמיטה", שנה בשנה תשס"א, באתר דעת.
↑  למשל בספרו כסף משנה, על משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות שמיטה ויובל, פרק ד', הלכה כ"ט.
↑  למרות היותו מפוסקי ירושלים, בסוף ימיו הוביל הרב יוסף שלום אלישיב את הגישה שגורסת כי יש בפירות של גויים קדושת שביעית, ויש שהחמירו כדעתו.
↑  השגות לספר המצות שיכחת העשין מצווה ג.
↑  מגילת אסתר שיכחת העשין מצווה ג.
↑  ממהרי"ט אלגזי חלה אות ב' ס"ק יד.
↑  שבת-הארץ קונטרס אחרון סי' כא
↑  שביעית יד,י
↑  רמב"ם הלכות שמיטה ויובל ח יד. וכן פסקו ב"קטיף שביעית", בהוצאת מכון התורה והארץ, אשקלון ה'תשס"ז, עמ' 315.
1 2  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות שמיטה ויובל, פרק ד', הלכה ט"ו.
↑  שביעית י', ו'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה דף מ עמוד ב
↑  הלכות שמיטה ויובל פרק ז' הלכה ג'. וכן מובן גם מדברי רש"י פסחים נב א ד"ה משום שנאמר בארצך
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ב, עמוד ב' ד"ה מתבערין בכל מקום
↑  רמב"ם הלכות שמיטה ויובל ה יג
↑  קטיף שביעית, הוצאת מכון התורה והארץ, אשקלון ה'תשס"ח, עמ' 264
↑  רבי משה מטראני (המבי"ט), שו"ת המבי"ט, ונציה שפ"ט, חלק א', סימן כא, ד"ה 'ולענין' ואילך, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום); רבי שלמה זלמן אוירבך, שו"ת מנחת שלמה קמא, חלק א' סימן מד, באתר היברובוקס.
↑  פרק א' הלכה ב'
↑  סימן כ' בית ישראל סוף סעיף קטן נ"ב.
↑  סימן כ"ב ס"ק א'.
↑  מנחת שלמה ח"א סימן נ"א ס"ק ז'
| שמיטה ויובל |
| --- | --- | --- |
| מצוות השביעית | שמיטת קרקעות • מלאכות שביעית • שמיטת כספים  • פרוזבול • מצוות הקהל • שביעית בזמן הזה |  |
| פירות שביעית | איסור ספיחין • איסור סחורה • איסור שמור • איסור נעבד • דמי שביעית • חובת הביעור |  |
| מצוות היובל | ספירת שנות היובל • שנת היובל • גאולת קרקע • בתים ושדות בתקופת היובל • מצוות הענקה |  |
| פתרונות הלכתיים | יבול שישית • זריעה מוקדמת • יבול חו"ל • מצע מנותק • אוצר בית דין • היתר מכירה • יבול נוכרי • פח שמיטה |  |
| ארגונים | קרן השביעית • אוצר הארץ • ועדת שמיטה • שמיטה ישראלית |  |
| טקסטים | מסכת שביעית • תורת השמיטות • שבת הארץ • ספרות על שנת השמיטה |  |
פרננדו טחרו

| --- | --- |

פרננדו טחרו בתפקיד אמיליו דלגאדו (Emilio Delgado) בסדרה Aquí no hay quien viva
 לידה:  24 בפברואר 1967 (בן 57) קורדובה, אנדלוסיה אנדלוסיה, ספרד ספרד
 שם לידה:  Fernando Tejero Muñoz-Torrero 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 פרסים והוקרה:  פרס גויה לתגלית השנה, פרס איגוד השחקנים הספרדי, פרס Fotogramas de Plata, פרס TP de Oro.
 פרופיל ב-IMDb
 
פרננדו טחרו (בספרדית: Fernando Tejero, או בשמו המלא: Fernando Tejero Muñoz-Torrero; נולד ב-24 בפברואר 1967) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדי, זוכה פרס גויה ופרס איגוד השחקנים הספרדי.
ביוגרפיה

טחרו נולד בעיר קורדובה, הנמצאת במחוז אנדלוסיה שבספרד. בעיר זו בילה את ילדותו ונעוריו עד שהחליט לעזוב את עיר ילדותו ואת עבודתו בחנות הדגים של הוריו על מנת לעבור למדריד ולהפוך לשחקן.
טחרו למד בבית-הספר למשחק של כריסטינה רוטה והחל לשחק בקבוצת התיאטרון Animalario, שם הכיר דמויות חשובות בעולם התיאטרון והקולנוע הספרדי, ביניהן הבמאי דוד סראנו שבשנת 2003 נתן לו את הזדמנות חייו והציע לו תפקיד בסרט Días de Fútbol. על תפקידו בסרט זה זכה טחרו בפרס גויה (שנחשב למקביל הספרדי לפרס האוסקר האמריקאי) ל"תגלית השנה".
עיקר פרסומו הגיע בעקבות הופעתו בסדרת הטלוויזיה המצליחה Aquí no hay quien viva, אחת הסדרות המצליחות ביותר בטלוויזיה הספרדית בכל הזמנים, לצד שחקנים כמו לולס לאון, מריבי בילבאו, מריה אדאנס ולואיס מרלו. טחרו שיחק בסדרה במשך ארבע שנים את הדמות אמיליו דלגאדו (Emilio Delgado). על הופעתו זו זכה בפרס איגוד השחקנים הספרדי לשחקן הטלוויזיה הטוב ביותר, בפרס TP de Oro לשחקן הטלוויזיה הטוב ביותר וכן בפרס Fotogramas de Plata לשחקן הטלוויזיה הטוב ביותר. הופעתו זו זיכתה אותו גם במועמדות לפרס האקדמיה הספרדית לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר; הדמות שגילם טחרו בסדרה, אמיליו, ניהלה מערכת יחסים מורכבת עם הדמות בלן לופז באסקס, שגילמה השחקנית מלנה אלטריו. לאחר הצלחתה הכבירה של הסדרה, שיחקו אלטריו וטחרו יחד בסרטים רבים, לעיתים קרובות כבני זוג המנהלים מערכת יחסים מורכבת, בדומה למה שהתרחש ב-Aquí no hay quien viva. ה
בשנת 2006 הסתיים שידור הסדרה "Aquí no hay quien viva". הסדרה המשיכה להיות הנצפית ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הספרדית, באשר רק היא והסדרה "Los Serrano" הצליחו לעבור את סף 30 אחוזי הצפייה.
בשנת 2008 היה מועמד לפרס גויה לשחקן הטוב ביותר, על תפקידו בסרט "Fuera de carta".
בשנת 2009 שיחק בסרט "Al final del camino" המתאר מסע של זוגות העוברים טיפול זוגי תוך כדי הליכה בדרך סנטיאגו.
בשנת 2011 שיחק בסרט "Cinco Metros Cuadrados".
בשנת 2012 החל לשחק בסדרה "La que se avecina", סדרת ההמשך של "Aquí no hay quien viva". טחרו מגלם בסדרה את פרמין טרוחיו, בן-זוגהּ לשעבר של הדמות אסטלה ריינולדס, המגולמת על ידי השחקנית אנטוניה סן חואן.
בשנת 2022 שיחק בדרמה ההיסטורית "הבריחה מכלא 77", בדמותו של מרבלה, ועוקב אחר בחור צעיר אשר נכנס לכלא על לא עוול בכפו ומנסה להילחם ולשמור על זכויותיהם של האסירים.
בשנת 2023 שיחק לצד אדריאנה אוגרטה במותחן הפשע "Lobo feroz" של הבמאי האורווגאי גוסטבו הרננדס איבנז (אנ').
חיים אישיים

בדצמבר 2013 יצא מהארון וסיפר על מערכת היחסים שלו עם בן זוגו.
פילמוגרפיה

Lobo feroz, משנת 2023
הבריחה מכלא 77, משנת 2022
La casa del caracol, משנת 2021
De púrpura y escarlata, משנת 2017
בראש שלך, משנת 2016
En fuera de juego, משנת 2012
Desechos, משנת 2012
La chispa de la vida, משנת 2011
El sueño de Iván, משנת 2011
Cinco metros cuadrados, משנת 2011
Desechos, משנת 2010
Al final del camino, במאי: רוברטו סנטיאגו (2009)
Gente de mala calidad, משנת 2008
8 Citas, משנת 2008
Fuera de Carta, משנת 2008
Días de cine, במאי: דויד סראנו (2007)
El club de los suicidas, במאי: רוברטו סנטיאגו (2006)
Va a ser que nadie es perfecto, במאי: חואקין אוריסטרל (2006)
Volando voy, במאי: מיגל אלבלדחו (2005)
El penalti más largo del mundo, במאי: רוברטו סנטיאגו (2005)
Cachorro, במאי: מיגל אלבלדחו (2005)
Crimen ferpecto, במאי: אלקס דה לה איגלסיה (2004)
Torremolinos 73, במאי: פאבלו ברגר (2003)
Días de fútbol, במאי: דויד סראנו (2003)
Los lunes al sol, במאי: פרננדו לאון דה ארנואה (2002)
Compañeros, משנת 2002
Noche de reyes, משנת 2001
La mujer de mi vida, משנת 2001
Sobreviviré, משנת 1999
פילמוגרפיה > טלוויזיה

El Continental‏ (2018) - רמירו
Un país de cuento, בשנת 2014
La que se avecina, החל ב-2012 .... פרמין טרוחיו
El síndrome de Ulises, בשנת 2008
Gominolas, בשנת 2007
Aquí no hay quien viva, הופיע ב-90 פרקים (2003–2006) .... אמיליו דלגאדו
תיאטרון

Piedras en los bolsillos
פרסים

פרס גויה:
2008: מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר ("Fuera de carta").
2003: זוכה פרס תגלית השנה ("Días de Fútbol").
פרס איגוד השחקנים הספרדי (Unión de Actores):
2004: זוכה פרס השחקן הראשי הטוב ביותר ("Aquí no hay quien viva").
2004: מועמד לפרס שחקן הקולנוע המשני הטוב ביותר ("Días de Fútbol").
2004: מועמד לפרס תגלית השנה ("Días de Fútbol").
פרס Fotogramas de Plata:
2004: זוכה פרס שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר ("Aquí no hay quien viva").
2003: מועמד לפרס שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר ("Aquí no hay quien viva").
פרס האקדמיה הספרדית לטלוויזה (ATV):
2004: מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר ("Aquí no hay quien viva").
2003: מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר ("Aquí no hay quien viva").
פרס TP de ORO:
2004: זוכה פרס שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר ("Aquí no hay quien viva").
פרס פסטיבל הקולנוע הספרדי של מאלגה:
2010: זוכה פרס השחקן הטוב ביותר ("Cinco Metros Cuadrados").
פרס פסטיבל הקולנוע של אליקנטה:
2011: זוכה פרס העיר אליקנטה.
הערות שוליים

↑  Tejero se reconcilia con su ex, באתר העיתון El Mundo.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1788958  GND: 139396020  ISNI: 0000 0001 1952 3301  LCCN: no2008014946  MusicBrainz: 6df7fe4e-f060-4062-b19e-5f2faaa4886f  SUDOC: 164244921  VIAF: 87575527   WorldCat (עם VIAF): 87575527
צ'ארלס ברוקס ג'וניור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בספטמבר 1942 טקסס, ארצות הברית 
 הוצאה להורג:  7 בדצמבר 1982 (בגיל 40) האנטסוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  פורט וורת' 
 השכלה:  תיכון א. מ. טרל 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
צ'ארלס ברוקס ג'וניור (אנגלית: .Charles Brooks, Jr‏; 1 באפריל 1942 - 7 בדצמבר 1982) היה רוצח אמריקני שהיה האדם הראשון שהוצא להורג על אדמת ארצות הברית באמצעות זריקת רעל. הוצאתו להורג הייתה הראשונה בטקסס מאז 1964, והאפרו-אמריקני הראשון שהוצא להורג מאז פרשת משפטו של טרוי לאון גרג בשנת 1976  (אנ') שעסק באכזריותן של שיטות הוצאה להורג שונות.
ביוגרפיה

ברוקס היה בן למשפחה אמידה בעיר פורט וורת', ולמד בבית הספר התיכון איי.אמ טרל (I.M. Terrell). ברוקס נשפט למאסר לפני הוצאתו להורג, לאחר שהורשע באחזקה לא חוקית של כלי נשק.
ב-14 בדצמבר 1976 ברוקס נכנס למגרש למכירת מכוניות משומשות וביקש לקחת את אחד הרכבים לנסיעת מבחן. בעל המגרש, דייוויד גרגורי, ליווה אותו בנסיעה. לאחר שברוקס אסף את וודי לודרס (Woody Loudres), השניים כלאו את גרגורי בתא המטען של המכונית ונסעו למוטל. לאחר שהובא למקום, גרגורי נקשר לכיסא ונורה פעם אחת בראשו. ברוקס ולודרס לא סיפרו מי מהם ירה בגרגורי. בעקבות טיעונים שהועלו תוך כדי ההליכים המשפטיים גזר דינו של לודרס היה 40 שנות מאסר, ואילו זה של ברוקס היה עונש מוות.
בית המשפט העליון של ארצות הברית דחה ברוב של 3-6 את בקשתו של ברוקס להשהות את הוצאתו להורג. ועדת החנינות ושחרור על תנאי של טקסס המליצה ברוב של 1-2 כי התהליך יימשך.
לאחר שאכל את ארוחתו האחרונה, ברוקס הובל אל חדר ההוצאה להורג בבית הכלא הנטסוויל שבטקסס. במקום זה הוא אמר את דבריו האחרונים. ברוקס המיר את דתו לאסלאם בזמן מאסרו ומסיבה זו הוא התפלל לאללה לפני שהוצא להורג.
הרעלים הוזרקו לגופו בשעה 12:09 לפנות בוקר, ומותו של ברוקס הוכרז 7 דקות לאחר מכן. תמונה של גופתו הכבולה למיטה לאחר ביצוע גזר הדין פורסמה בטיים מגזין בשבוע שלאחר מכן, במסגרת כתבה שבה הוזכר כי בוצעה ההוצאה להורג החוקית הראשונה באמצעות זריקת רעל.
הפניות

Robert Reinhold, Technician Executes Murderer in Texas By Lethal Injection, The New York Times, 07 December, 1982
Offender Information from the Texas Department of Criminal Justice. Retrieved 22 August, 2005
Last Statement from the Texas Department of Criminal Justice. Retrieved 22 August, 2005
Final Meal Requests. Texas Department of Criminal Justice (2003-09-12)Archived from the original on 02 December, 2003. Retrieved 17 August, 2005
פסיכולוגיה עברית

| --- | --- |
 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  נובמבר 2002 – הווה (כ־22 שנים) 
 שירותים עיקריים:  בריאות הנפש 
 www.hebpsy.net
 
פסיכולוגיה עברית הוא אתר אינטרנט ישראלי שמטרתו ליצור קהילה וירטואלית של אנשי טיפול בתחום בריאות הנפש בישראל באמצעות מערכת של פורומים, מאמרים, קישורים למקורות מידע באינטרנט וכלים פסיכולוגיים מקוונים. האתר מתמקד במידע קליני ולא במידע מדעי. הוא כולל כתבות גם על שיטות טיפול פסאודו-מדעיות, כמו שיטת השחרור הרגשי ומושגים לא מבוססים מדעית כמו תסביך אדיפוס.
האתר הוקם בשנת 2002 על ידי אורית וליאור גודקאר ועדי פרי. הוא נועד לרכז את המידע המקצועי הקיים בשפה העברית, ולהוות מקום לפרסום מידע נוסף בתחומי בריאות הנפש בשפה זו, ומכאן שמו של האתר, "פסיכולוגיה עברית".
האתר משמש כספרייה דיגיטלית הכוללת מאמרים מקוריים בעברית לצד מאמרים שפורסמו במקור באופן לא מקוון, כמו גם קישורים למאמרים וחומרים אחרים ברשת. רוב החומרים באתר נגישים באופן חופשי פרט לפורומים מסוימים ולכלים מקצועיים שהגישה אליהם מותרת רק לאנשי מקצוע, וזאת מסיבות אתיות. כמו כן, האתר מרכז מטפלים בתחומם כמו פסיכולוגים, מרפאים בעיסוק וקלינאי תקשורת.
פסיכולוגיה עברית היא מוסד ללא כוונת רווח, וההכנסות שלה מפרסום ומשירותי פרימיום משמשות לכיסוי הוצאות האתר.
הערות שוליים

↑  מנשה כהן ונורית מרכוס- רימארצ'וק, שיטת ה-Emotional Freedom Technique : היסטוריה, רציונאל ויישו, באתר פסיכולוגיה עברית
↑  פסיכולוגיה עברית, רשימת קריאה: תסביך אדיפוס, באתר פסיכולוגיה עברית
↑  מקור השם, אודות האתר, באתר פסיכולוגיה עברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.