בריאתנות
סוגים

קיימים סוגים רבים של בריאתנים. לפי המרכז הלאומי לחינוך מדעי, קיימת דעה נפוצה לפיה קיימת דיכטומיה בין בריאתנים מצד אחד ותומכי אבולוציה מצד שני. דיכטומיה זו מובילה לעיתים קרובות למסקנה כי כיוון שבריאתנים הם דתיים, מי שתומכים באובלוציה הם בהכרח אתאיסטים. לפי הארגון, יש סוגים שונים של בריאתנים, רצף של בריאתנים, יש להם אמונות שונות ולא כולם מתנגדים לאבולוציה.
תומכי ארץ שטוחה – אנשים כמו Charles K. Johnson שעמד בראש Flat Earth Research Society טוענים כי לפי התיאור התנכ"י, הארץ היא שטוחה.
גאוצנטרים – גאוצנרטים מודים כי כדור הארץ עגול אבל הם תומכים במודל בו השמש סובבת את כדור הארץ. בדומה לתומכי הארץ השטוחה הם דוחים את כל הפיזיקה המודרנית, את האסטרונומיה ואת הביולוגיה. גאונצטרים כנראה מעט יותר נפוצים מאשר תומכי ארץ שטוחה אבל הם מיעוט קטן מבין המתנגדים לאבולוציה.
בריאתנים של כדור הארץ הצעיר – בריאתנים אלה מקבלים את המודל ההליוצנטרי אך דוחים את המסקנות של הפיזיקה המודרנית, האסטרונומיה, הכימיה והגאולוגיה לגבי גיל כדור הארץ, והם מכחישים התפתחות ביולוגית של מיני יצורים חיים ושל האדם באבולוציה. כדור הארץ, לדעתם, בן 6,000 עד 10,000 שנים. הם דוחים את תאוריית המפץ הגדול ומניחים מנגנונים קטסטרופליים כגורם לרוב המאפיינים הגאולוגיים של העולם. הם מאמינים בגאולוגיית מבול לפיה סיפור המבול אחראי לכאורה ליצירת הגרנד קניון ומאפיינים גאולוגיים אחרים.
בריאתנים של כדור הארץ העתיק – הרעיון לפיו כדור הארץ הוא עתיק בוסס במדע באמצע המאה ה-19, ולא נחשב רעיון רדיקלי בכנסייה האנגלית או בכנסייה הקתולית. מאז המאה ה-18 התאולוגיה של בריאת מינים על ידי אלוהים הותאמה חלקית לממצאים מדעיים ולתאוריות מדעיות שהראו כי כדור הארץ עתיק בהרבה מ-10,000 שנים. לרוב הנוצרים הנושא הקריטי הוא מעורבות אישית של אלוהים בבריאה, ואילו הפרטים המדויקים כיצד אלוהים ברא את העולם פחות חשובים. היקום כיום אולי שונה מהיקום בעבר אבל עבור מאמינים בבריאתנות של כדור ארץ עתיק, אלוהים הוא הסיבה הישירה לשינויים אלה. יש מספר אסכולות של גישה זו והפערים ביניהם אינם בהכרח חדים:
בריאתנים של פער – אחת ההתאמות הנפוצות במאה התשע-עשרה שאפשרה לנוצרים לקבל את המדע של אותו זמן הייתה "בריאתנות של פער" שטענה שיש פער זמנים גדול בין פסוקים 1 ו-2 של פרק 1 של בראשית. רעיון זה, שנוסח בסוף המאה השמונה עשרה לערך, מניח יצירה טרום-אדמית שנחרבה לפני בראשית א':2, כאשר אלוהים ברא מחדש את העולם בשישה ימים וברא את אדם וחוה. פער זמן בין שתי יצירות נפרדות מאפשר התאמה של בריאתנות לעדויות לכדור ארץ עתיק.
בריאתנות של אורך יום – ניסיון נוסף להתאים את המדע לקריאה מילולית של התנ"ך היא תאוריית אורך היום, שהייתה פופולרית יותר מבריאתנות הפערים במאה התשע-עשרה ובתחילת המאה ה-20. ההסבר הדתי מותאם למדע בכך שכל אחד מששת ימי הבריאה לא נמשך 24 שעות אלא פרקי זמן ארוכים – אפילו מיליוני שנים. כך אפשר להכיר בכדור ארץ עתיק, אך עדיין לשמור על פרשנות מילולית של ספר בראשית. רבים מצאו נחמה במה שהם מפרשים כהקבלה גסה בין האבולוציה לבראשית, שבה הצמחים מופיעים לפני בעלי החיים, ובני האדם מופיעים לאחר מכן. גישה זו מתעלמת בדרך כלל מאנומליות בטקסט כגון צמחים פורחים שנוצרו לפני בעלי חיים וציפורים המתרחשות לפני חיות יבשה – אירועים שאינם נתמכים על ידי תיעוד המאובנים.
בריאתנים פרוגרסיבים – הדעה שבה מחזיקים רוב הבריאנים של כדור ארץ עתיק של ימינו היא צורה כלשהי של בריאתנות מתקדמת (Progressive Creationism). תפיסת זו מקבלת יותר מהמדע המודרני מאשר בריאתנות של אורך יום ופערים. בריאתנים מתקדמים אינם חולקים על נתונים מדעיים הנוגעים למפץ הגדול, לגיל כדור הארץ או לפרק הזמן הארוך שלקח לכדור הארץ להגיע למצבו הנוכחי. חלקם אפילו מצביעים על המפץ הגדול כאישור לספר בראשית, בכך שהמפץ הגדול נתפס כמקור החומר, האנרגיה והזמן, אשר לתפיספת מקביל לבריאה התנ"כית יש מאין. בדומה לגישות האחרות של כדור ארץ עתיק, אף על פי שהם מקבלים תיאוריות של מדע פיזיקלי מודרני בריאתנים אלה משלבים רק חלקים מהמדע הביולוגי המודרני. בריאתנים פרוגרסיבים, מקבלים מקבלים בדרך כלל את תפוצת המאובנים של אורגניזמים כ"אמיתית" מכיוון שהם מאמינים שאלוהים ברא סוגים של בעלי חיים ברצף. עם זאת, הבריאתנים המתקדמים אינם מקבלים את הרעיון שמינים שונים התפתחו זה מזה, לדעתם מין אחד לא יכול להתפתח לאחר.
בריאתנים אבולוציונים – מאמינים בבריאתנות אבולוציונית מאמינים בסוג מסוים של אבולוציה. לפי זרם זה, אלוהים הבורא השתמש באבולוציה כדי לפתח את היקום על פי תוכניתו של אלוהים. מנקודת מבט מדעית, הבריאתנות האבולוציונית בקושי ניתנת להבדלה מהאבולוציה התיאיסטית, העוקבת אחריה על הרצף. ההבדלים בין לאבולוציה תיאיסטית נעוצים לא במדע אלא בתאולוגיה, כאשר בריאתנים אבולוציונים נפוצים יותר בקרב נוצרים שמרנים יותר (אוונגליסטים), הרואים באלוהים מעורב יותר באבולוציה מאשר רוב האבולוציונים התיאיסטים.
בריאתנים של תכנון תבוני תכנון תבוני הוא הזרם החדש ביותר של בריאתנות בארצות הברית, ועם זאת הוא דומה לרעיון מוקדם בהרבה. ברוב המובנים, הוא צאצא של הטיעון של ויליאם פיילי מתחילת המאה ה-19, שטען שניתן להוכיח את קיומו של אלוהים על ידי בחינת מעשיו של אלוהים. פיילי השתמש במטאפורה: אם מישהו מצא שעון, היה ברור שחפץ מורכב כל כך לא יכול היה להתאחד במקרה; קיומו של שעון מרמז על שען שעיצב את השעון מתוך מטרה בראש. באנלוגיה, מציאת הסדר, המטרה והעיצוב בעולם היוותה הוכחה למעצב יודע כל. תומכי תכנון תבוני יכולים לתמוך הן בגישה של כדור ארץ צעיר והן בגישה של כדור הארץ זקן או לא לתמוך באץ גישה במפורש. תומכי תכנון תבוני מקבלים את הגישה של ברירה טבעית אבל בדומה לבריאתנים אחרים הם מסרבים להכיר בכך שמוטציות וברירה טבעית יכולים לגרום לאבולוציה הדרגתית של מין אחד למין אחר.
אבולוציה תאיסטית – אבולוציה תאיסטית היא השקפה תאולוגית שבה אלוהים יוצר באמצעות חוקי הטבע. אבולוציוניסטים תיאיסטים מקבלים את כל התוצאות של המדע המודרני, אסטרונומיה, בפיזיקה ובגאולוגיה וכן באנתרופולוגיה ובביולוגיה. בפרט, מקובל עליהם שמין אחד יכול להתפתח למין אחר. אבולוציונים תאיסטים הם בעלי דעות שונות לגבי האם ועד כמה אלוהים מתערב – יש המאמינים שאלוהים ברא את חוקי הטבע ומאפשר לאירועים להתרחש ללא התערבות נוספת (דאיזם). אחרים מאמינים שאלוהים מתערב בנקודות קריטיות במהלך ההיסטוריה של החיים (במיוחד במקורם של בני האדם). בצורה כלשהי, אבולוציה תאיסטית הוא השקפת הבריאה הנלמדת ברוב הסמינרים הפרוטסטנטיים המרכזיים, וזוהי עמדתה של הכנסייה הקתולית.