stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'י סמבורה

| --- | --- |

ריצ'י סמבורה
 לידה:  11 ביולי 1959 (בן 65) פרת' אמבוי, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 שם לידה:  ריצ'רד סטפן סמבורה
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 מקום לימודים:  תיכון וודברידג' 
 סוגה:  רוק, הארד רוק, גלאם מטאל, קאנטרי, בלוז
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  זמרה, גיטרה
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס, מרקיורי רקורדס, מרקורי נשוויל
 בן או בת זוג:  הת'ר לוקליר (17 בדצמבר 1994–11 באפריל 2007)  דניס ריצ'רדס (2007–2008) אלי שידי (2009–?) Orianthi (2014–2018) 
 צאצאים:  אווה סמבורה 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד (ריצ'י) סטיבן סמבורה (באנגלית: Richard Stephen "Richie" Sambora; נולד ב-11 ביולי 1959) הוא גיטריסט רוק וזמר אמריקאי. סמבורה היה הגיטריסט המוביל והוותיק של להקת הארד רוק בון ג'ובי; יחד עם סולן הלהקה, ג'ון בון ג'ובי, כתב סמבורה את רוב שיריה. במשך תקופת פעילותו, הוציא סמבורה שלושה אלבומי סולו וחמישה עשר אלבומים יחד עם להקתו.
ביוגרפיה

ריצ'י סמבורה נולד בניו ג'רזי, בנה של ג'ואן, מזכירה ואדם, מנהל עבודה במפעל. סמבורה ממוצא פולני והתחנך כקתולי.
הוא גדל בוודברידג', ניו ג'רזי ולמד בתיכון וודברידג', שם סיים את לימודיו בשנת 1977. הוא החל לנגן בגיטרה בגיל 12 לאחר מותו של אגדת הגיטרה ג'ימי הנדריקס בשנת 1970. בצעירותו הושפע סמבורה מהבלוז והרוק של שנות
ה-60. המשפיעים ביותר היו אריק קלפטון, ג'ימי הנדריקס, ג'ף בק, סטיבי ריי ווהן, ג'וני וינטר, ג'ימי פייג', ג'ו פרי וג'ורג' הריסון. הוא הושפע גם ממוזיקה קלאסית ספרדית. יתר על כן, הוא הצהיר כי החל בשנות ה-60 המאוחרות וה-70 המוקדמות החלה הזמרת הפסיכדלית ג'ניס ג'ופלין להשפיע עליו, והיא בעלת השפעה גדולה על הסגנון המוזיקלי שלו. למוזיקה קלאסית השראה ישירה על כמה שירים שלו, כמו מנגינות, אשר נכתבו במקור על הפסנתר.
קריירה

חוץ מתפקידו של סמבורה כגיטריסט וחבר להקת בון ג'ובי, לסמבורה קריירת סולו. את אלבום הסולו הראשון שלו, "Stranger in This Town", הוציא בשנת 1991. זהו אלבום בלוז שקיבל ביקורות טובות, אך נכשל מבחינה מסחרית ולא משך את המעריצים של בון ג'ובי. בשיר "Mr Bluesman" אריק קלפטון היה נגן הגיטרה הראשי, וריצ'י סמבורה ליווה אותו על גיטרה אקוסטית. הוא עשה סיבוב הופעות קצר בארצות הברית כתמיכה באלבום, שכלל את טוני לוין (בס), דייב אמאטו (גיטרה), קריסטל טליפרו (כלי הקשה) ואת חברי להקת בון ג'ובי טיקו טורס (תופים) ודייב בריאן (קלידים). השיר "Ballad of Youth" יצא בבריטניה בקיץ 1991 ואף על פי שהופיע בפרסומות בתוכנית "Friday Rock Show" ב-BBC Radio 1 הוא נמצא בקושי ברפרוף 75 TOP השירים.
"Soul undiscovered" היה אלבום הסולו השני של סמבורה, ויצא בשנת 1998. האלבום הופק על ידי דון. במהלך סיבוב ההופעות "Undiscovered Soul", בקיץ 1998 סייר סמבורה ביפן, אוסטרליה ואירופה. מלוויו כללו את ריצ'י ספה (גיטרה), רון ויקסו (תופים), קאסים סאלטון (בס), טומי מנדל (קלידים), אוורט ברדלי (כלי הקשה - ביפן בלבד), ברונו ג'ויה (כלי הקשה - אוסטרליה בלבד) וקריסטל טליפרו (כלי הקשה - אירופה בלבד).
ריצ'י סמבורה התארח באלבומו של בו דידלי מ-1996 "A Man Amongst Men", כאשר ניגן בגיטרה בשירים "Can I Walk You Home" ו-"Oops! Bo Diddley"
14 שנים לאחר אלבום הסולו הקודם שלו, הודיע ריצ'י סמבורה על האלבום השלישי "Aftermath of The Lowdown". האלבום יצא ב-18 בספטמבר 2012, והופק על ידי לוק אבין שהפיק עם להקת בון ג'ובי את האלבומים "Crush" ו-"Bounce".
חיים אישיים

סמבורה נישא לשחקנית הת'ר לוקליר בפריז ב-17 בדצמבר 1994. בתו אליזבת אווה סמבורה נולדה ב-4 באוקטובר 1997. בפברואר 2006 הגישה לוקליר תביעת גירושין בטענה על מחלוקות שאינן ניתנות לגישור. הגירושין התקבלו ב-11 באפריל 2007. סמבורה מתגורר בלוס אנג'לס והוא בעל בית סמוך לחוף בלגונה ביץ'.
ב-7 ביוני 2007, הוכרז כי סמבורה נכנס למתקן גמילה ידוע בלוס אנג'לס לטיפול הקשור לאלכוהוליזם. ב-26 במרץ 2008, סמבורה נעצר על נהיגה בשכרות בלגונה ביץ', קליפורניה.
ב-28 באפריל 2011 החליט סמבורה להיכנס פעם נוספת למכון גמילה. בעקבות תהליך הגמילה, סמבורה נעדר משלוש עשרה הופעות של להקת בון ג'ובי.
כלים וציוד

סמבורה ידוע במגוון הרחב של הציוד שלו לאורך הקריירה.
שנות ה-80, סמבורה ניגן בעיקר בקרמר, ג'קסון, שרבל ובמודל לס פול בהזמנה אישית. בתחילת אמצע 1987, הוציאה קרמר את המודל ריצ'י סמבורה סיגנצ'ור עם שלושה המבקרים, חומרה מזהב, שיבוצי כוכב בסימוני המיקום בצוואר ופלויד רוז טרמולו נעילה מקורי, הייצור נפסק בשנת 1989. היום דגם זה חודש על ידי MusicYo, ושמו של סמבורה כבר לא על שמה, היום דגם זה נקרא "ג'רזי כוכב" (Jersey star). זו משמשת מספר דגמים אחרים בקרמר, כולל מגוון רחב של דגמים מותאמים אישית. בשנים שלאחר מכן ניגן סמבורה על גיטרות שונות, בעיקר על גיטרת ג'קסון שחורה בהזמנה אישית, אשר כללה רק המברקר אחד במצב גשר, פלויד רוז מערכת טרמולו וצוואר מייפל.
בשנת 1991 הוציאה פנדר גיטרת ריצ'י סמבורה סיגנצ'ור סטראטוקסטר HSS מודל. אשר כללה פלויד רוז מערכת טרמולו מקורית ושילוב של המבקר DiMarzio PAF Pro ו-2 פנדר טקסס ספיישל. גיטרה זו באה בשני מודלים; האמריקאי, ומאוחר יותר בשנת 1996, יפנית. המודל האמריקאי כלל גוף אלמון והיה זמין בצבע דובדבן סנברסט או בצבע לבן, ואילו המודל היפני היה גוף אלמון עם גרפיקה שחורה ואפורה. תכונות אחרות כללו צוואר מחתיכה אחת של מייפל, עם 22 סריגים ושיבוצי כוכב בסימוני המיקום.
בשנת 2000, החלה טיילור את הייצור של דגם הסיגנצ'ור ריצ'י סמבורה, אקוסטית עם 6 מיתרים עשוי עץ הקואה, המכונה RSSM.
ריצ'י הזמין גם גיטרת פנדר טלקסטר עם צוואר כפול בהזמנה אישית שמשמשת רק לשיר "Have a nice day".
בסוף 2007, הפך סמבורה לחותם של חברת הגיטרות ESP, גיטרת הסיגנצ'ור החדשה של ריצ'י סמבורה, ESP SA-2 Lennox, הכוללת צוואר מייפל עם פינגרבורד רושבוד, 22 סריגים, פלויד רוז, שני המבקרים, חומרה בציפוי כרום. כאשר לגיטרה יש 3 צבעים: שחור, לבן וסנברסט. נכון להיום ריצ'י סמבורה מנגן בעיקר על גיטרת זו.
רונגאנו ניוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במאי 1982 (בת 42) לוסקה, זמביה 
 מדינה:  זמביה, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות של לונדון 
 http://rungano.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
רונאגנו ניוני (באנגלית: Rungano Nyoni) היא במאית ותסריטאית זמביאנית-וולשית.
ביוגרפיה

ניוני נולדה בזמביה, והיגרה עם משפחתה לוויילס בגיל תשע. היא בוגרת האוניברסיטה לאמנויות בלונדון.
בתחילת הקריירה הקולנועית שלה, ביימה ניוני מספר סרטים קצרים (The List, Mwansa the Great, Kuuntele), עבורם זכתה בפרסים ולשבחים מן הביקורת. הסרט הקצר הראשון שלה, The List, זכה בפרס BAFTA הוולשי לסרט הקצר הטוב ביותר. ‏Kuuntele (הקשיבי) זכה בפרס לסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי פסטיבל הסרטים טרייבקה ב-2015. סרטה העלילתי הראשון באורך מלא, אני לא מכשפה, אותו ניוני כתבה וגם ביימה, נבחר להקרנה באירוע "שבועיים של במאים" של פסטיבל קאן 2017. עבור סרט זה היא זכתה בפרס הבימוי הטוב ביותר ופרס הבמאי הטוב ביותר בסרט ביכורים בפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי 2017. היא זכתה עבורו גם בפרס BAFTA (האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה) לסרט הביכורים המצטיין ב-2018. הסרט זכה גם לשבחים בהקרנות בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים נוספים.
פילמוגרפיה > בימוי/ כתיבה / הפקה

| שנה | שם הסרט | במאית | תסריטאית | מפיקה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | 20 Questions |  |  |  | סרט קצר |
| 2010 | The List |  |  |  |  |
| 2012 | Africa First: Volume Two |  |  |  | סרט קצר: הפרק Mwansa the Great |
| 2012 | The Mass of Men |  |  |  | סרט קצר |
| 2012 | Mwansa the Great |  |  |  | סרט קצר |
| 2013 | Z1 |  |  |  | סרט קצר |
| 2014 | Listen |  |  |  | סרט קצר |
| 2014 | Nordic Factory |  |  |  |  |
| 2017 | אני לא מכשפה |  |  |  |  |
| 2020 | תוצרת בית (אנ') | כן | כן |  | פרק: "Couple Splits Up While In Lockdown LOL" |
פילמוגרפיה > שחקנית

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | הרפתקאות שרה ג'יין | המזכירה |  |
| 2011 | Secrecy | לוסי |  |
| 2010 | Iron Doors |  |  |
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | סרט | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרס באפט"א לקולנוע | סרט הביכורים המצטיין של תסריטאי, במאי או מפיק בריטי | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2017 | Adelaide Film Festival | הסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2017 | Adelaide Film Festival | הפרס הבינלאומי של סרטי פוקסטל | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2017 | פסטיבל מכון הסרטים האמריקאי | פרס הקהל | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | Africa International Film Festival | הסרט העלילתי הטוב ביותר | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2017 | Mumbai Film Festival | ציון לשבח | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2017 | פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | פרס הבימוי הטוב ביותר | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2017 | פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | פרס דאגלס היקוקס | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2017 | פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | התסריט הטוב ביותר | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי | התסריט הטוב ביותר בסרט ביכורים | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | פסטיבל הקולנוע בקאן | Caméra d'Or | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | CPH:PIX | גראן פרי - כישרון חדש | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | פרס אינדפנדנט ספיריט | הסרט הבינלאומי הטוב ביותר | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | London Critics Circle Film Awards | פרס פריצת הדרך ליוצר/ת בריטי/אירי | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | פסטיבל הסרטים של לונדון | תחרות סרטי ביכורים | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | Filmfest München | הסרט הטוב ביותר מאת במאי מתפתח | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | Neuchâtel International Fantastic Film Festival | הסרט העלילתי האירופאי הטוב ביותר | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2017 | Stockholm Film Festival | הפרס לבימוי ביכורים | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2017 | Stockholm Film Festival | סוס הארד: הסרט הטוב ביותר | אני לא מכשפה | מועמדות |  |
| 2018 | Evening Standard British Film Awards | הסרט פורץ הדרך של השנה | אני לא מכשפה | זכייה |  |
| 2024 | פרס הקולנוע הבריטי העצמאי | הסרט העצמאי הבריטי הטוב ביותר | "על להפוך לפניניתי" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס הקולנוע הבריטי העצמאי | הבמאי הטוב ביותר | "על להפוך לפניניתי" | זכייה |  |
| 2024 | פרס הקולנוע הבריטי העצמאי | התסריט הטוב ביותר | "על להפוך לפניניתי" | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  ‘I Am Not A Witch’ Helmer Rungano Nyoni Returns To Cannes With Buzzed-About Feature Debut — Cannes Ones To Watch (אורכב 09.11.2017 בארכיון Wayback Machine) Deadline Hollywood
↑  "Rungano Nyoni" (אורכב 27.12.2017 בארכיון Wayback Machine), AfricaCulture
↑  Stars of Tomorrow 2017: Rungano Nyoni (director) (אורכב 23.02.2018 בארכיון Wayback Machine)  screendaily.com
↑  I Am Not a Witch review – straight-faced satire on Zambian witchcraft casts a spell (אורכב 19.02.2018 בארכיון Wayback Machine) theguardian.com
↑  Cannes I am not a witch (אורכב 08.02.2018 בארכיון Wayback Machine) CNN
↑  I Am Not a Witch director Rungano Nyoni: ‘The chief Whatsapped his people to find our star’ (אורכב 23.02.2018 בארכיון Wayback Machine) theguardian.com
↑  Rungano Nyoni to debut her first feature film, ‘I am not a witch’, at Cannes Film Festival (אורכב 23.02.2018 בארכיון Wayback Machine) Lusakatimes.com
↑  "Rungano Nyoni, neither Zambian nor Welsh: Filmmaker", Le Monde, 27 December 2017
↑  Rungano Nyoni 'outstanding debut' Bafta for I Am Not A Witch (אורכב 19.02.2018 בארכיון Wayback Machine) BBC
↑  Fletcher, Harry (8 בפברואר 2018). "Evening Standard British Film Awards 2018: Kristin Scott Thomas crowned". Evening Standard. London. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Leo Barraclough, Jacques Audiard’s ‘Emilia Pérez’ Wins Best Film, Director, Screenwriter and Actress at European Film Awards, Variety, ‏2024-12-07 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011096242905171  PLWABN: 9810678117305606  BNE: XX5887726  BnF: cb17755018n (data)  GND: 1061627179  ISNI: 0000 0004 6828 6535  LCCN: no2018127194  NLK: KAC2020Q2138  NTA: 420944125  RERO: 02-A027565938  SUDOC: 230428266  VIAF: 1914153126229524750006   WorldCat (עם VIAF): 1914153126229524750006
רוברט טאבורי

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1855 באצ'למאש, הונגריה 
 פטירה:  24 במאי 1906 (בגיל 50) ארז'בטווארוש, הונגריה 
 שם לידה:  Tauber Róbert 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 בן או בת זוג:  Anna Tutsek (1900–1906) 
 
רוברט טאבורי (במקור טאובר, בהונגרית: Tábori Róbert‏ באצ'אלמאש, 10 בנובמבר 1855 – בודפשט, 24 במאי 1906) היה סופר, עיתונאי, עורך עיתון יהודי-הונגרי, אביה של הסופרת פירושקה טאבורי (1892–1947). למעשה ניתן להגדיר אותו כסופר המדע הבדיוני ההונגרי הראשון.
ביוגרפיה וקריירה > כעיתונאי

רוברט טאובר נולד במשפחה יהודית כבנם של המורה ארמין טאובר ושל נינה גרוס. הוא סיים בית ספר תיכון בבאיה, ואת האוניברסיטה בווינה ובבודפשט. בשנת 1873, הוא החל לעבוד כעיתונאי בעיתון באיה, ולאחר מכן המשיך באזור סולנוק ובמספר עיתוני ערי שדה אחרים.
ב-1876 הוא הפך לכתב ולעובד של הפרמדנבלט (Fremdenblatt) בווינה
אחר כך של המורגנפוסט (Morgenpost)
בין 1883 לבין 1884 עבד ב"ברלינר צייטונג" (Berliner Zeitung).
בין השנים 1881–1882 הוא היה כתב החוץ באוסטריה-גרמניה של עיתוני בודפשט פשטי הירלפ (Pesti Hírlap) ושל "עיתון הבירה" (Fővárosi Lapok).
חזר לבודפשט ב-1884 וב-10 ביולי 1887 הפך לחבר מערכת של פשטי הירלפ עד 1890 (עבורו עבד בחו"ל)
הוא ערך את "ידיעות דרום הונגריה" (Délmagyarországi Közlöny) בטימישוארה
לאחר מכן את "הנוער ההונגרי" (Magyar Ifjuság) בבודפשט במשך שלוש שנים.
בסוף שנות ה-80 היה בעל טור ב"פוליטיק" בפראג וב"דויטשס היים" (Deutsches Heim) בברלין
בשנותיו האחרונות, היה כתב תיאטרון של פשטי נפלו
מאז הקמת העיתון עבד כסגן עורך של "זמנים חדשים" (Új Idők).
ביוגרפיה וקריירה > כסופר

קריירת הכתיבה שלו החלה ב-1890. זוהי עבודתו הרחבה ביותר. הוא כתב הרבה וכתב בז'אנרים רבים: בנוסף למאמרים ולתיקי העבודות, הוא כתב גם סיפורים עליזים. בין הרומנים שלו יש הרבה "סיפורים ורומנים לנוער", לא מעט יצירות היסטוריות, דרמות, אבל אפשר למצוא גם קטעים ממנו בתיאטרון הנערות הצעירות.
רומן המדע הבדיוני שלו, "חיים בהמשכים" (1890) הוא יצירה המבוססת על רעיון מדע בדיוני אמיתי, משעשע במקומות מסוימים, ומבקר את הפוליטיקה והסדר העולמי של זמנו במקומות אחרים. לפאל סרגי, בעל קרקע מתבודד, יש תשוקה עזה לעתיקות. באחת הפעמים, כשהמומיות המצריות המצוינות מתעוררות לחיים (באחד המשלוחים שקיבל), הוא נאלץ להעריך מחדש את האותנטיות של האוסף שלו, במיוחד כשמתברר שאביו הקדמון ד"ר פאל סרגי, הרופא, התנסה בטיפות שמסוגלות להאט את התפקודים החיוניים של גוף האדם במידה עצומה: תלוי כמה מהם לוקחים, חיים במצב של מוות לפרק זמן נתון. הרופא רוצה לחיות בשיטה הזו אלפי שנים - בכל מאה הוא מתעורר לכמה שנים, רואה איך העולם השתנה, ואז מרדים את עצמו שוב למאה שנים נוספות. מתגלה מצב המדע הבדיוני הבסיסי והשאלה כיצד להשתמש בהמצאה ענקית.
סיפוריו, שאפשר לכנותם מדע בדיוני, כוללים את רומן החייל מהמאה הבאה, דוגמה לאוטופיה סאטירית חדורת אירוניה. בין מרכיבי המדע הבדיוני, מופיעים במקומות גם רעיונות מצחיקים וקברטיים לחלוטין. החוק של מאריה תרזיה הוא לעג לתנועות פמיניסטיות עכשוויות ולתיאוריות אוטופיות.
משפחתו

אשתו הראשונה הייתה אאוגניה אנגל (ז'ני), לה נישא ב-29 בינואר 1882 בבודפשט. היא נפטרה בשנת 1900, בגיל שלושים ושמונה.
ילדיו (מאשתו הראשונה):
מריה נינה טאבורי (1887–?)
פירושקה טאבורי (1892–1947)
אילונה טאבורי (1897–?). בעלה היה המהנדס דיולה דונאט.
ב-16 ביוני 1900, בבודפשט, נשא לאישה את אנה אמיליה טוטסק,
בנו (מאשתו השנייה):
ינה רוברט טאבורי (1905–?)
הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
ספריו

סוד הפסל (1885)
דו-קרב (1890)
החיים בהמשכים (1890)
אילדיקו (דרמה, טימישוארה, 1890)
השופט המלכותי מטימישוארה (1892)
המשחק הגדול (1893)
עמודים רקובים (1895)
האיש בן הארבעים (1897)
אוקיאניה (1898)
שמפניה שקפאה (1899)
כפפות המלכה (1901)
קלרה הדברנית (סיפורים קצרים, 1905)
צלבים לבנים
לאחר מכן
שני סוגי אמת (סיפורים, בודפשט, 1911)
ראו גם

Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
לקריאה נוספת

Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái XIII. (Steiner–Télfy). Budapest: Hornyánszky. 1909. (יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Ki kicsoda a magyar irodalomban? Tárogató könyvek מסת"ב 963-8607-10-6 (מי זה מי בספרות ההונגרית)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 35444/1881. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1881. év 23. oldal 17. sor
↑  "Gyászjelentése (1906)". נבדק ב-2020-10-20.
↑  "Tábori Róbert és Engel Eugénia házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség esketési akv. 30/1882. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-04.
↑  "Tábori Róbertné Engel Jenny halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 130/1900. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-04.
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest VII. ker. polgári házassági akv. 600/1900. folyószám alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb103363357 (data)  GND: 101948747X  ISNI: 0000 0000 7905 524X  LCCN: n93004987  NKC: jo20241244549  VIAF: 73060469   WorldCat (עם VIAF): 73060469 
אבירים הונגרים בפריז
אישה עם מטריה מול חנות כובעים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אוגוסט מאקה
 תאריך יצירה:  1914 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  50.5 ס״מ 
 גובה:  60.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון פולקוואנג אסן
 
אישה עם מטרייה מול חנות כובעים הוא ציור שמן על בד משנת 1914 מאת הצייר הגרמני אוגוסט מאקה. הציור מתאר אישה המביטה לתוך חנות כובעים, והוא מצויר בסגנון אקספרסיוניסטי. היצירה שמורה באוסף מוזיאון פולקוואנג שבאסן.
היסטוריה

בנובמבר 1913 עבר מאקה עם אשתו אליזבת להילטרפינגן (אנ'), שעל גדות אגם תון בשווייץ, שם התגוררה חמותו. העיירה הקטנה והבורגנית עוררה בו השראה ליצור סדרת קומפוזיציות שקטות ומאופקות. במיוחד התעניין בחלונות הראווה של חנויות כובעים, שהפכו לנושא חוזר ביצירותיו. בעבודות אלו ניכרת התמקדות ברגעים יום-יומיים ובתיעוד החולף, בדומה לגישת האימפרסיוניסטים. אף שההפשטה הצורנית יוצרת תחושת ריחוק מסוימת, יצירותיו מתקופה זו, שנמשכה עד אפריל 1914, מקרינות חיוביות יוצאת דופן.
תיאור היצירה

ציור זה נחשב למפותח ביותר מבין ציוריו של מאקה בנושא חלונות ראווה. הוא נוצר מיד לאחר הציור "שתי נשים מול חנות כובעים" ומהווה המשך ישיר לו. הנושא והאווירה נותרו עירוניים אופייניים, אך אינם רועשים או סוערים. הדמות הנשית, הלבושה בחליפה אלגנטית, חובשת כובע מעוטר בזר פרחים לבן ונושאת מטרייה על כתפה, נראית כאילו נלקחה ישירות מהיצירה הקודמת. לאישה אין פנים, והיא נותרת אנונימית, כאילו הייתה בובת תצוגה. מהבחינה הקומפוזיציונית, מאקה סידר את מרחב הציור לאורך קווים אלכסוניים ברורים של פרספקטיבה. צורתה הגאומטרית המתפרקת של חזית האבן עם פילסטרים מגולפים וחלון הראווה, כמו גם הדמות המופשטת, משתלבות יחד כיחידות במבנה הציור, בדומה לאבני פסיפס. הדבר נכון גם לגבי השימוש בצבעים – המאקה בחר להדגיש גוונים מסוימים באזור המרכזי של הקומפוזיציה. לבוש האישה, בגוונים חמים של אדום וצהוב, משתלב עם הכובעים המוצגים בחלון הראווה, המעוטרים בסרטים ונוצות. האור המשתבר בחלון יוצר השתקפויות המערבות את המרחב הפנימי והחיצוני גם יחד. משטחי הזכוכית השקופים של חלון הראווה מוצאים הדהוד צורני בפילסטר המחוספס שבצד.
העוצמה של היצירה טמונה בכוח המבני הברור והיציב שלה, לצד הכוח האקספרסיבי הזוהר של הצבעים המנוגדים. תיאור המצב הדמותי והאווירה החזותית משתלבים עם אפקט מופשט קריר, היוצר מתח קלאסי-מודרני ייחודי.
היצירה נרכשה בשנת 1920 על ידי מוזיאון פולקוואנג, שנקרא אז מוזיאון האמנות של אסן (Essener Kunstmuseum). בשנת 1937 הוחרמה היצירה על ידי הנאצים אותה הם הגדירו "אמנות מנוונת", אך בשנת 1953 נרכש מחדש על ידי המוזיאון בתמיכת עיריית אסן. כיום הוא נחשב לאחת היצירות החשובות ביותר באוסף האמנות הגרמנית המודרנית של המוזיאון.
הערות שוליים

↑  Anna Meseure, Auguste Macke, Taschen, Cologne, 2001, ISBN 3-8228-0914-4
↑  Woman with Umbrella in Front of a Hat Shop, Museum Folkwang Official Website (German)
1 2  Anna Meseure, Auguste Macke, Taschen, Cologne, 2001, ISBN 3-8228-0914-4
רוברט פאלמר

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1949 בטלי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 בספטמבר 2003 (בגיל 54) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Robert Allen Palmer 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 מקום לימודים:  Upper Batley High School 
 סוגה:  רוק 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  צרפתית קנדית 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס 
 robertpalmer.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט אלן פאלמר (באנגלית: Robert Allen Palmer;‏ 19 בינואר 1949 – 26 בספטמבר 2003) היה זמר, פזמונאי, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי בריטי. נודע בזכות קולו הייחודי שהיה מלא ברגש, בסגנון לבושו המחויט והאלגנטי, ובזכות יכולתו לשלב בין מוזיקת נשמה, ג'אז, רוק, פופ, רגאיי ובלוז.
מעורבותו של פאלמר בתעשיית המוזיקה החלה בשנות ה-60, השתרעה על פני ארבעה עשורים וכללה פרק זמן בלהקת "ויניגר ג'ו" שהייתה להקת ריתם אנד בלוז בריטית שהוקמה בשנת 1971 והוחתמה בחברת התקליטים איילנד רקורדס. פאלמר חווה הצלחה הן בקריירת הסולו והן עם להקת "דה פאוור סטיישן", להקת רוק בריטית-אמריקאית שהוקמה בשנת 1984 והוחתמה בחברת התקליטים קפיטול רקורדס שבה היה חבר, ושיריו הופיעו ברשימת עשרת השירים המושמעים ביותר באנגליה וגם בארצות הברית בשנות ה-80. לשלושת להיטיו "I Didn't Mean to Turn You On" ,"Addicted to Love" ו-"Simply Irresistible" נלוו קליפים אופנתיים בבימויו של צלם האופנה הבריטי טרנס דונובן.
פאלמר זכה במגוון פרסים במהלך הקריירה שלו, ביניהם שני פרסי גראמי, פרסי הווידאו-קליפים של MTV, ושתי מועמדויות לפרס הבריטס בקטגוריית "ההופעה הווקאלית הטובה ביותר של זמר רוק".
השנים המוקדמות 1964–1973

אביו של פאלמר היה קצין ביחידת המודיעין של הצי הבריטי שהוצב במלטה. ב-1949 עבר פאלמר עם משפחתו מהעיירה באטלי שם נולד לעיר סקרבורו. הוא הושפע בילדותו ממוזיקת בלוז, מוזיקת נשמה וג'אז ששודרו ברדיו של "רשות השידור של הכוחות האמריקאיים". רוברט פאלמר הצטרף ללהקתו הראשונה בגיל 15 בעודו לומד בתיכון סקרבורו לבנים. פריצתו הראשונה והמשמעותית התרחשה ב-1969 כשג'ס רודן סולן להקת "הסט של אלן בואן" (להקת רוק בריטית אמריקאית שהוקמה בשנת 1984 והוחתמה בחברת התקליטים קפיטול רקורדס (פרש מהלהקה ופאלמר הוזמן ללונדון להחליף את רודן בהקלטה של הסינגל "נערת ג'יפסי". התקליט במקור הוקלט בקולו של רודן וכך גם יצא לאור בארצות הברית אולם הוקלט מחדש לאחר הצלחתו של הסינגל בקולו של פאלמר. לפי עיתונאי המוזיקה הבריטי פול לסטר, פאלמר צמח במועדונים בצפון אנגליה והפך ל"אלגנטי ומתוחכם" בנוסף לכישרונו בשילוב מגוון סגנונות.
בשנת 1970 הצטרף פאלמר ללהקת ג'אז, רוק ופיוז'ן בשם "דאדה" יחד עם אלקי ברוקס ובעלה. שנה אחרי הקימו שלושתם את להקת "ויניגר ג'ו" והוחתמו בחברת התקליטים איילנד רקורדס. הלהקה שחררה שלושה אלבומים לפני שהתפרקה במרץ 1974.
קריירת סולו

בשנת 1974 הוחתם פאלמר כאמן על ידי איילנד רקורדס. אלבומו הראשון "Sneakin' Sally Through the Alley" לא זכה להצלחה בבריטניה, אך בארצות הברית האלבום ושיר הנושא באותו השם הגיעו למצעד הבילבורד 100. ב-1975 לאחר שעבר לניו יורק הוציא לאור פאלמר את האלבום "Pressure Drop" שהושפע מרגאיי ורוק. אלבומו הבא "Some People Can Do What They Like" לא זכה להצלחה ובעקבותו עבר פאלמר לעיר נסאו באיי הבהאמה. ב-1978 יצא אלבומו "Double Fun", אלבום רוק עם השפעות של מוזיקה קאריבית, שהגיע למצעד ה-50 בארצות הברית. שנה לאחר מכן יצא האלבום "Secrets" שהגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד 200 ולמקום ה-54 במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל "Bad Case of Loving You (Doctor, Doctor)" הגיע למקום ה-14 בבילבורד 100.
בשנות ה-80 החל פאלמר לזכות בהצלחה הולכת וגוברת. האלבום "Clues" מ-1980 הושפע ממוזיקת הגל החדש, הופק בהשתתפות גארי ניומן וכריס פרנץ, המתופף של ראשים מדברים. שני שירים מתוכו זכו להצלחה מסחרית בבריטניה ובארצות הברית. בתקופה זו הוא גם הקליט מספר קאברים לשירים של גארי ניומן. ב-1983 יצא האלבום "Pride" שלא זכה לאותה הצלחה בארצות הברית, אך הגיע למקום 35 במצעד הבריטי, למקום ה-12 בצרפת, למקום ה-15 בהולנד, ולמקום 36 בשוודיה.