stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המסדר (סרט, 2024)
צוות השחקנים

| שם השחקן | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'וד לאו | טרי האסק | סוכן FBI |
| ניקולס הולט | בוב מתיוס | מנהיג המסדר |
| טיי שרידן | ג'יימי בוואן | קצין משטרה |
| ג'רני סמולט | ג'ואן קרני | סוכנת FBI |
| מארק מרון | אלן ברג | שדרן אמריקאי-יהודי |
| פיליפ לוויטסקי | דייוויד ליין | איש המסדר |
| אודסה יאנג | זילה קרייג | פלגשו של מתיוס |
| אליסון אוליבר | דבי מתיוס | אשתו של מתיוס |
| סבסטיאן פיגוט | ברוס פירס | איש המסדר |
| ויקטור סלזק | ריצ'רד בטלר | כומר |
| מתיאס לוקאס | טוני טורס | איש המסדר |
| ג'ורג' צ'ורטוב | גרי ירבורו | איש המסדר |
| דניאל דוהני | וולטר וסט | איש המסדר |
| פיליפ גריינג'ר | השריף |  |
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס סטלייט | 26 בינואר 2025 | הסרט הטוב ביותר – דרמה | "המסדר" | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2  לירן יושעי, ‏"המסדר" התגנב בשקט לאולמות הקולנוע, אבל שווה את הזמן שלכם, באתר ‏מאקו‏, 6 בינואר 2025
↑  I. P. A. Admin, IPA Reveals Winners for the 29th Satellite Awards | International Press Academy (באנגלית אמריקאית)
ג'ומנג'י: השלב הבא

| --- | --- |

 מבוסס על:  "ג'ומנג'י" מאת כריס ון אלסברג
 בימוי:  ג'ייק קסדן 
 הופק בידי:  דני גרסיה היראם גרסיה דוויין ג'ונסון מאט טולמך ויליאם טיילר
 תסריט:  ג'ף פינקנר, ג'ייק קסדן, סקוט רוזנברג 
 עריכה:  סטיב אדווארדס 
 שחקנים ראשיים:  דוויין ג'ונסון ג'ק בלאק קווין הארט קארן גילאן ניק ג'ונאס אקוופינה דני דה ויטו דני גלובר מדיסון איסמן
 מוזיקה:  הנרי ג'קמן 
 צילום:  גיולה פדוס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, Seven Bucks Productions 
 חברה מפיצה:  סרטי סוני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 12 בדצמבר 2019 ארצות הברית 13 בדצמבר 2019
 משך הקרנה:  122 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  הרפתקאות, פעולה
 תקציב:  125-132 מיליון דולר
 הכנסות:  796.6 מיליון דולר (17 במרץ 2020)
 הכנסות באתר מוג'ו:   jumanjisequel
 סרט קודם:  ג'ומנג'י: שורדים בג'ונגל
 www.jumanjimovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ומנג'י: השלב הבא (באנגלית: Jumanji: The Next Level) הוא סרט הרפתקאות ופעולה אמריקאי משנת 2019 בבימויו של ג'ייק קסדן המהווה את הסרט השלישי בזיכיון ג'ומנג'י, וסרט המשך ישיר ל"ג'ומנג'י: שורדים בג'ונגל" משנת 2017. צוות השחקנים של הסרט הקודם הופיעו גם בסרט זה: דוויין ג'ונסון (המשמש גם כמפיק), ג'ק בלאק, קווין הארט, קארן גילאן וניק ג'ונאס, לצד שחקנים חדשים כגון אקוופינה, דני דה ויטו ודני גלובר.
צילומי הסרט החלו ב-21 בינואר 2019 והתקיימו באטלנטה, קלגרי ובהוואי. הסרט עלה לאקרנים ב-13 בדצמבר 2019 על ידי "סרטי סוני". בישראל עלה הסרט לאקרנים ב-11 בדצמבר של אותה שנה.
צוות השחקנים

העולם האמיתי:
אלכס וולף – ספנסר גילפין.
מורגן טרנר – מרתה קפלי.
מדיסון איסמן – בת'אני ווקר.
סר'דריוס בליין – אנתוני "פרידג'" ג'ונסון.
קולין הנקס – אלכס וריק.
דני דה ויטו – אדי גילפין, סבו של ספנסר.
דני גלובר – מילו ווקר, חבר של אדי.
ביבי ניווירת' – נורה שפרד', תפקיד אותו ביצעה בסרט הראשון.
אווטארים:
דוויין ג'ונסון – ד"ר סמולדר ברייבסטון, ארכאולוג וחוקר. האווטאר של אדי וספנסר.
קארן גילאן – רובי ראונדהאוס, חיילת קומנדו. האווטאר של מרתה ואנתוני.
ג'ק בלאק – פרופ' שלדון אוברון, קרטוגרף. האוואטר של אנתוני, מרתה ובת'אני.
קווין הארט – פרנקלין "מוס" פינבר, זואולוג ונשא כלי נשק. האוואטר של מילו ואנתוני.
ניק ג'ונאס – ג'פרסון "סיפליין" מק'דונו, טייס. האווטאר של אלכס.
אקוופינה – מינג פליטפוט, פורצת. האווטאר של ספנסר ואדי.
ציקלון – סוס מעופף. האווטאר של בת'אני ומילו.
דמויות משחק:
רייס דארבי – נייג'ל בילינגסליי, המדריך של הקבוצה.
דניה רמירז – פליים, המאהבת לשעבר של ברייבסטון.
מאסי פורלאן – רנאלדו, בעלה של פליים.
רורי מק'קאן: ג'ארגן האכזר. הנבל של הסרט.
סרט המשך

בריאיון בדצמבר 2019, דוויין ג'ונסון אמר כי דמות נוספת מעולם ג'ומנג'י, הנבל ג'ארגן האכזר, תופיע בסרט המשך פוטנציאלי. במרץ 2020, ג'ייק קסדן אישר כי סרט המשך נמצא בפיתוח. קסדן אישר כי התוכניות הן לשמור על צוות השחקנים משני הסרטים הקודמים. באפריל 2020, היוצר הודיע כי התסריט לסרט הבא נמצא בכתיבה.
הערות שוליים

↑  Reyes, Mike (2019-12-31). "Dwayne Johnson Reveals Another Jumanji: The Next Level Character Is Actually An Avatar". Cinemablend. נבדק ב-2020-01-11.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Exc: Jake Kasdan talks Jumanji 3 status & why the franchise is so appealing". www.joblo.com. 20 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Exclusive Interview – Jumanji: The Next Level director Jake Kasdan talks nods to the 1995 original, the status of Jumanji 4 and more". Flickering Myth. 20 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Will 'Jumanji 4' Bring Back the Game Cast? Director Jake Kasdan Weighs In". Movieweb. 6 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nemiroff, Perri (7 באפריל 2020). "Director Jake Kasdan Talks the Status of 'Jumanji 4' & Tricky Franchise Time Travel". Collider. {{cite web}}:  (עזרה)
אליפות צרפת הפתוחה 2020

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 תאריך ייסוד:  1891
 תקופת התחרות:  20 בספטמבר 2020 – 4 באוקטובר 2020 (15 ימים) 
 מספר תחרות:  119 
 כספי זכייה:  18,209,040 יורו
 עיר מארחת:  אצטדיון רולאן גארוס 
 אצטדיון:  אצטדיון רולאן גארוס
 זוכה:  גברים:רפאל נדאל (צרפת)  נשים:איגה שוויונטק (פולין)  זוגות גברים: ווין קרביץ/אנדראס מיס (גרמניה)  זוגות נשים: טימיאה באבוס (הונגריה)/כריסטינה מלדנוביץ' (צרפת)   זוגות מעורביםתחרות לא התקיימה
 אתר רשמי
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 2019 אליפות צרפת הפתוחה 2021 ← 
 
אליפות צרפת הפתוחה 2020 הייתה תחרות טניס, שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. במקור הייתה צריכה התחרות להתחיל ב-24 במאי ולהסתיים ב-7 ביוני, עקב התפרצות נגיף הקורונה, נדחתה התחרות ל-20 בספטמבר ומאוחר יותר נדחתה בשבוע נוסף והחלה ב-27 בספטמבר עד ל-11 באוקטובר. הייתה זו האליפות ה-119 של התחרות מאז ייסודה.
הפרסים

משתתפי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים (באירו):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | 1,600,000 € | 800,000 € | 425,250 € | 283,500 € | 189,000 € | 126,000 € | 84,000 € | 60,000 € |
| זוגות | 319,652 € | 188,030 € | 110,606 € | 60,062 € | 38,272 € | 23,920 € | 14,950 € | . |

סך הפרסים היה 18,209,040 יורו.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
חואן סבסטיאן קאבל ורוברט פארה (קולומביה קולומביה), הודחו בחצי גמר
מרסל גרנולרס (ספרד ספרד) והוראסיו זבלוס (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב השלישי
רג'יב ראם (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ו סולסברי (בריטניה בריטניה), הודחו ברבע הגמר
מרסלו מלו (ברזיל ברזיל) ולוקאס קובוט (פולין פולין), הודחו בסיבוב השני
איוואן דודיג (קרואטיה קרואטיה) ופיליפ פולשק (סלובקיה סלובקיה), הודחו בסיבוב השלישי
פייר-איג ארבר וניקולה מאי (צרפת צרפת), מנצחי תחרות 2018, הודחו בסיבוב השלישי
מטה פביץ' (קרואטיה קרואטיה) וברונו סוארס (ברזיל ברזיל) הפסידו בגמר
קווין קרביץ ואנדראס מיס (גרמניה גרמניה) מנצחי תחרות 2019, זכו בתחרות
וסלי קולהוף (דרום אפריקה דרום אפריקה) וניקולה מקטיץ' (קרואטיה קרואטיה), הודחו בחצי הגמר
ריבן קלאסן (דרום אפריקה דרום אפריקה) ומייקל ונוס (ניו זילנד ניו זילנד) הפסידו בסיבוב השני
ג'ון פירס (אוסטרליה אוסטרליה) ומייקל ונוס (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו בסיבוב השני
ז'אן-ז'וליין רוייר (הולנד הולנד) והוריה טקאו (רומניה רומניה), הודחו בסיבוב השלישי
ג'יימי מארי וניל סקופסקי (בריטניה בריטניה), הודחו ברבע הגמר
ג'רמי שרדי ופבריס מרטין (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השלישי
יורגן מלצר (אוסטריה אוסטריה) ואדואר רוז'ר-ואסלין (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השלישי
אוסטין קרייצ'ק (ארצות הברית ארצות הברית) ופרנקו שקוגור (קרואטיה קרואטיה), הודחו בסיבוב השני
מנצחי תחרות 2019 קווין קרביץ ואנדראס מיס מגרמניה פגשו במשחק הגמר מטה פביץ' מקרואטיה וברונו סוארס מברזיל וניצחו ב-2 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקים שזכו בדירוג:
שיה שוויי (טאיוואן טאיוואן) וברבורה סטריקובה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השלישי
טימיאה באבוס (הונגריה הונגריה) וכריסטינה מלדנוביץ' (צרפת צרפת), מנצחות תחרות 2019, זכו בתחרות
אליסה מרטנס (בלגיה בלגיה) וארינה סבלנקה (בלארוס בלארוס) הודחו בסיבוב השני
ברבורה קרייצ'יקובה וקטרינה סיניאקובה (צ'כיה צ'כיה), הפסידו בחצי גמר
גבריאלה דברובסקי (קנדה קנדה) וילנה אוסטפנקו (לטביה לטביה), הודחו בסיבוב השלישי
קווטה פשקה (צ'כיה צ'כיה) ודמי שורס (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
שוקו אויאמה ואנה שיבהרה (יפן יפן), הודחו ברבע הגמר
ורוניקה קודרמטובה (רוסיה רוסיה) וג'אנג שוי (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין) הודחו בסיבוב השלישי
סופיה קנין ובת'אני מאטק-סנדס (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו ברבע גמר
היילי קרטר (ארצות הברית ארצות הברית) ולואיזה סטפני (ברזיל ברזיל), הודחו בסיבוב השלישי
לוציה הרדצקה (צ'כיה צ'כיה) ואנדריה קלפץ' (סלובניה סלובניה), הודחו בסיבוב הראשון
לאורה זיגהמונד (גרמניה גרמניה) וורה זבונרבה (רוסיה רוסיה), פרשו בסיבוב השני
ויקטוריה קוז'מובה (סלובקיה סלובקיה) וכריסטינה פלישקובה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השלישי
אלכסה גוארצ'י (צ'ילה צ'ילה) ודזירה קרבצ'וק (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
לודמילה קיצ'נוק ונדיה קיצ'נוק (אוקראינה אוקראינה), הודחו בסיבוב הראשון
קוקו גוף וקטי מקניילי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיסו השלישי
מנצחות תחרות 2019 טימיאה באבוס מהונגריה וכריסטינה מלאדנוביץ' מצרפת פגשו במשחק הגמר את אלכסה גוארצ'י מצ'ילה ודזירה קרבצ'וק מארצות הברית וניצחו ב-2 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

הוחלט לא לקיים את התחרות
חשד להטיית משחק

אחרי ששחקנית הזוגות הרוסיה יאנה סיזיקובה, נוצחה במשחק בסיבוב הראשון שבו שיחקה ביחד עם מאדיסון ברנגל, על ידי הצמד הרומני אנדריאה מיטו ופטריצ'יה מריה טיג, חשדה רשות הגיימינג הלאומית הצרפתית (אנ'), האחראית על הרגולציה של שוק ההימורים המקוונים בצרפת, שסיזיקובה גרמה במכוון להפסד.
חשד להטיית משחק > אירוע

במשחק שהתקיים ב-30 בספטמבר, כאשר סיזיקובה הגישה במשחקון החמישי של המערכה השנייה, היא עשתה שתי שגיאות כפולות, גרמה לשבירת ההגשה שלה "על האפס", ואז הפסידה את הנקודה השלישית ברציפות. במהלך המשחקון התקבלו התרעות על דפוסי הימורים חריגים ובלתי סבירים על ניצחון הרומניות במשחקון, והן אכן ניצחו בו. בימים שלאחר מכן, דיווחו העיתון הגרמני "די ולט" ועיתון הספורט הצרפתי "ל'אקיפ" שמשטרת צרפת חוקרת את אירועי המשחק, לאור יחס ההימורים המפוקפק.
חשד להטיית משחק > מעצר

סיזיקובה נעצרה על ידי הרשויות הצרפתיות ב-3 ביוני 2021 בשעות הערב, במהלך אליפות צרפת הפתוחה 2021, אחרי שהפסידה בסיבוב הראשון ביחד עם יקטרינה אלכסנדרובה, במשחקן נגד הצמד האוסטרלי סטורם סאנדרס ואיילה טומליאנקוביץ'. כן נודע שנערך חיפוש בחדרה בבית המלון שבו התגוררה. ככל הנראה, סיזיקובה הורשתה להשתתף באליפות 2021, לאור חזקת החפות מפשע.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Myles, Stephanie (June 4, 2021). eport: Police descend upon Roland Garros over 2020 match-fixing suspicions. Open Court. Retrieved June 4, 2021
↑   ציוץ של Stefano Berlincioni ברשת החברתית אקס (טוויטר), 1 באוקטובר 2020
↑  Fleurot, Grégoire (7 Octobre, 2020). Roland-Garros : la police enquête sur un match de double féminin suspect. L'Equipe. Retrieved June 4, 2021
↑  טניסאית רוסייה נעצרה בחשד להטיית משחק ברולאן גארוס, באתר ynet, 4 ביוני 2021
| אליפות צרפת הפתוחה |
| --- | --- | --- |
| אליפות צרפת | 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945  • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 |  |
| אליפות צרפת הפתוחה | 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 • 2026  |  |
רפאל נדאל, מנצח התחרות
איגה שוויונטק, מנצחת התחרות
יהודה בלום

ערך זה עוסק במשפטן ושגריר ישראל באו"ם. אם התכוונתם ללוחם הפלמ"ח, היועץ הכספי לרמטכ"ל ומנכ"ל בנק המזרחי המאוחד, ראו .
יהודה צבי בלום (נולד ב-2 באוקטובר 1931) הוא פרופסור אמריטוס למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. כיהן כשגריר ישראל באומות המאוחדות בשנים 1978 עד 1984.
קורות חיים > ילדותו ותחילת דרכו

בלום נולד בברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה, נצר לשושלת רבנים. במהלך השואה ניצלו הוא ומשפחתו באמצעות רכבת ההצלה של קסטנר שדרכה הגיעו לברגן-בלזן ומשם לשווייץ. עלה לארץ ישראל ב-1945.
היה פעיל בתנועת הנוער של תנועת המזרחי. למד בסמינר למורים דתיים בירושלים, יצא ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית במסגרת העתודה האקדמית במהלכן כיהן כיו"ר ארגון הסטודנטים הדתיים יבנה והיה פעיל בהסתדרות הסטודנטים. שירת בצה"ל בפרקליטות הצבאית ושימש עוזרו של מאיר שמגר. ב-1959 הוסמך כעורך דין.
לאחר השירות הצבאי יצא ללימודים בבריטניה וב-1961 סיים דוקטורט במשפטים בתחום המשפט הבינלאומי הפומבי בבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1962 מונה לעוזר היועץ המשפטי של משרד החוץ, במקביל שימש עוזר מחקר בתחום המשפט הבינלאומי באוניברסיטה העברית. זכה בפרס ארלוזורוב על עבודתו "גבולות המדינה והתהוותם".
קורות חיים > קריירה אקדמית

ב-1965 עזב את משרד החוץ לטובת קריירה באקדמיה. ומונה למרצה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית.
שימש ראש המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי של הפקולטה למשפטים. ב-1968 יצא לניו יורק כעמית מחקר מטעם אונסק"ו והשתלם במחלקה המשפטית של האו"ם.
פרסם 4 ספרים ומעל 40 מאמרים בכתבי עת אקדמיים. זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר על ספרו גבולות בטוחים שהתפרסם ב-1971. בשנים 1973 עד 1978 שימש העורך המשפטי של האנציקלופדיה העברית.
במהלך הקריירה האקדמית שלו שימש פרופסור אורח באוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת טקסס באוסטין, אוניברסיטת ניו יורק, ישיבה יוניברסיטי, אוניברסיטת דרום קליפורניה, אוניברסיטת טוליין ובאוניברסיטת מיאמי.
בלום פרש ב-2001.
קורות חיים > שירות ציבורי

ב-1973 היה חבר המשלחת הישראלית לוועידה הבינלאומית השלישית בנושא חוק הים וב-1976 חבר המשלחת הישראלית לעצרת הכללית של האו"ם. היה חבר בצוות המשפטי הישראלי במשא ומתן על הסכם השלום בין ישראל למצרים.
ב-1978 מונה לשגריר ישראל באו"ם הוא כיהן בתפקיד עד 1984. בתקופתו התמודד באו"ם עם ייצוג ישראל על רקע מבצע ליטני, הפצצת הכור בעיראק ומלחמת לבנון הראשונה. מחליפו בתפקיד היה בנימין נתניהו.
בשנים 1986-1988 היה חבר בצוות המשפטנים שייצג את ישראל בדיונים במוסד הבוררות הבינלאומי על עתיד טאבה.
חיים אישיים

בשנת 1966 נישא למוריה רבינוביץ' תאומים ולהם שלושה ילדים.
ספריו

Historic Titles in International Law, 1965
Secure Boundaries and Middle East Peace, 1971
For Zion's Sake, 1987
Eroding the United Nations Charter, 1993
מנעורים בשואה עד שער האומות (כרמל 2024)
אלכסנדרה אדלר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 בספטמבר 1901 וינה, אוסטריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  4 בינואר 2001 (בגיל 99) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה 
 מקום מגורים:  האימפריה האוסטרו-הונגרית   אוסטריה   ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מנחה לדוקטורט:  יוליוס וגנר-יאורג 
 
צוות הקליניקה של יוליוס וגנר-יאורג בשנת 1927. אלכסנדרה אדלר בשורה השנייה, השלישית מימין
אלכסנדרה אדלר (גרמנית: Alexandra Adler;‏ 24 בספטמבר 1901 – 4 בינואר 2001) הייתה נוירולוגית אמריקאית ממוצא אוסטרי ובתו של הפסיכואנליטיקאי אלפרד אדלר. היא תוארה כאחת ה"מובילות בהבנה ופרשנות" של הפסיכולוגיה האדלריאנית.
ביוגרפיה

אדלר סיימה את לימודי הרפואה שלה באוניברסיטת וינה בשנת 1926, ואז התמחתה בפסיכיאטריה בבית החולים הנוירופסיכיאטרי באוניברסיטת וינה. היא היגרה לארצות הברית בשנת 1935, שם עבדה כמנחה בתחום הנוירולוגיה בבית הספר לרפואה של הרווארד. בשנת 1946 הצטרפה למחלקה לפסיכיאטריה בבית ספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק, ושם הפכה לפרופסור בשנת 1969.
בשנת 1937 ערכו אדלר וטרייסי ג'קסון פוטנם מחקר על מוחו של אדם שנפטר מטרשת נפוצה. איורים מהמחקר משמשים לעיתים קרובות בספרות הרפואית. המחקרים המפורטים של אדלר שנערכו על 500 ניצולי השרפה במועדון קוקונט גרוב מצוינים כחלק מהמחקרים המוקדמים ביותר בנושא הפרעת דחק פוסט-טראומטית. אדלר גילתה שרבים מהניצולים סבלו מצער לא מעובד, משינויים מסוימים באישיות כמו אשמה, חוסר חיוניות ועלייה בהפרעות שינה וחרדה.  אחותה הייתה הפעילה הסוציאליסטית ולנטיין אדלר.
הערות שוליים

1 2  Vande Kemp, Hendrika (Spring 2003). "Alexandra Adler, 1901-2001" (reprint). The Feminist Psychologist. Society for the Psychology of Women. 30 (2). נבדק ב-2012-10-08.
↑  Adler, Alexandra (1943). "Neuropsychiatric complications in victims of Boston's Coconut Grove disaster". Journal of the American Medical Association. 123: 1098–1101. doi:10.1001/jama.1943.02840520014004.
↑  "Adler, Valentine (1898–1942)". Women in World History: A Biographical Encyclopedia. Gale Research Inc. אורכב מ-המקור ב-18 במאי 2013. נבדק ב-10 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)(נדרשת הרשמה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273483705171  GND: 119064731  ISNI: 0000 0000 7861 3246  LCCN: n85111437  NKC: jo2002100553  NLA: 35001435  NTA: 068640943  RERO: 02-A002909021  SNAC: w61s47xk  SUDOC: 152936262  Trove: 784949  VIAF: 84132421   WorldCat (עם VIAF): 84132421
נייתן אקרמן

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1908 בסרביה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 ביוני 1971 (בגיל 62) פאטנם ואלי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה 
 
נייתן ווֹרד אקרמן (באנגלית: Nathan Ward Ackerman;‏ 22 בנובמבר 1908 – 12 ביוני 1971) היה פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי יהודי-אמריקאי, מחלוצי גישת הטיפול המשפחתי.
קורות חיים

אקרמן נולד בבסרביה, אז באימפריה הרוסית, לרוקח דוד אקרמן ואשתו ברטה, לבית גרינברג. המשפחה היגרה לניו יורק כשהיה בן 4. הוא סיים את תואר הדוקטורט ברפואה באוניברסיטת קולומביה ב-1933.
אקרמן עבד כמתמחה בבית החולים מונטיפיורי בניו יורק, ובהמשך הצטרף לצוות הפסיכיאטרים בקליניקת מנינגר בטופיקה שבקנזס. ב-1937 קיבל את תפקיד הפסיכיאטר הראשי בקליניקת ההדרכה מנינגר לילדים, ובמקביל עבד כפסיכיאטר ראשי במוסדות יהודיים בניו יורק, במרכזי מחקר, ובמהלך מלחמת העולם השנייה גם כפסיכיאטר בצלב האדום.
בשנות ה-40 לימד כפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת קולומביה, וכן כמרצה אורח באוניברסיטאות אחרות בארצות הברית.
בנוסף לעיסוקו המרכזי בגישות טיפוליות, התעניין אקרמן גם בשורשי האנטישמיות, וכתב ב-1950 עם מרי יהודה את הספר "אנטישמיות והפרעה רגשית, פרשנות פסיכואנליטית", בו ניתח את התופעה והציע פתרונות אפשריים.
אקרמן נישא ב-1937 לגוונדולין היל, ונולדו להם שתי בנות.
העיסוק בטיפול משפחתי

בשנות ה-30 החל אקרמן להתעניין בטיפול משפחתי, תפיסה טיפולית חדשה שצמחה בארצות הברית באותם ימים, ובאופן בו ניתן לשלב אותה בטיפול פסיכואנליטי קלאסי. ב-1938 פרסם מאמר ראשון בנושא זה, "אחדות המשפחה", ובהמשך פרסם עשרות מאמרים נוספים, ביניהם "אבחון משפחתי: גישה לילד טרום-בית-ספר", "פסיכודינמיקות של חיי משפחה", "טיפול משפחתי: רעיונות ושיטות", "טיפול במשפחה הבעייתית", ועוד. הוא אף ייסד מאוחר יותר, ב-1962, את כתב העת הראשון והמוביל עד היום בתחום, "Family Process" (תהליך משפחתי), בשיתוף עם דון ג'קסון.
ב-1957 פתח אקרמן את אחת הקליניקות הראשונות לטיפול משפחתי, "הקליניקה לבריאות נפשית משפחתית" של שירותי המשפחה היהודיים בניו יורק. ב-1960 ייסד גם את "מכון המשפחה", שנקרא אחרי מותו "מכון אקרמן". המכון נחשב עד היום לאחד המובילים בעולם בטיפול משפחתי ובהכשרת סטודנטים לעיסוק בתחום זה.
אקרמן כיהן במספר תפקידים מרכזיים בתחום הפסיכיאטריה בארצות הברית, ביניהם נשיא האגודה לרפואה פסיכואנליטית (בשנים 1957-1959), חבר באקדמיה לפסיכיאטריה של הילד, בחברה האמריקאית לפסיכופתולוגיה, באקדמיה לרפואה בניו יורק, ועוד.
הערות שוליים

↑  נייתן אקרמן באנציקלופדיה של הפסיכולוגיה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257589105171  BnF: cb12164964j (data)  GND: 120136651  ISNI: 0000 0001 1032 3207  LCCN: n50036885  NKC: xx0048898  NTA: 067983936  SELIBR: 318843  SNAC: w6bw1k8w  SUDOC: 030180724  VIAF: 108926551   WorldCat (עם VIAF): 108926551
קבלה

ערך זה עוסק בתורת המיסטיקה היהודית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
עץ החיים – תרשים של עשר הספירות – מבנה היסוד של הקבלה – ו-22 אותיות האלף בית, שמרכיבים ביחד את 32 נתיבות החכמה. התרשים לפי קבלת הארי.
הקַבָּלָה היא תורת הסוד והמיסטיקה היהודית. לתורה זו יש שורשים עמוקים במחשבה היהודית והיא נמשכת מהמיסטיקה היהודית הקדומה – ספרות ההיכלות והמרכבה. עיקר גיבושה ופרסומה ראשיתם בפרובאנס (דרום צרפת), בצפון ספרד ובארצות המזרח בשלהי המאה ה-12 ובראשית המאה ה-13.
לקבלה השפעה גדולה מאוד על חיי הרוח היהודיים, והתבססו עליה תנועות רוחניות שונות, כגון השבתאות והחסידות. הקבלה השפיעה על תחומים רבים ביהדות, ובהם ההלכה והמנהגים, פרשנות המקרא, ספרות התפילה והפיוט וספרות המוסר.
מחשבות היסוד בקבלה

במרכזה של מחשבת הקבלה עומדת שאיפתו של המקובל כמיסטיקן להתאחד איחוד מיסטי, חווייתי ותודעתי עם האלוהות, ולצמצם את הפער בינו והעולם הגשמי שבו הוא נטוע לבין האל. המקובל תופס את המציאות הגשמית כולה ואת התופעות שבתוכה כמערכת סמלית, אשר משקפת את גילויו של האל בעולם. הוא מבקש לחדור לתוכה על ידי התבוננות, ולחשוף את ההוויה האלוהית המסתתרת בכל נמצא ונמצא. דרך כך מבקש המקובל להתעלות במעלות השלמות הרוחנית, להשיב את נשמתו אל שורשה העליון האלוהי, לדבוק באלוהות ואף להיכלל בתוכה. הקבלה מבחינה בין בחינתו הנעלמת של האל, שאין לאף יצור נברא יכולת להשיג בה השגות לבין בחינתה של האלוהות המתגלה, מכונה לרוב בשם עשר הספירות, שהן הבחינות שבהן מאציל האל את פעולותיו, ודרכן הוא ברא את העולם ומנהיג אותו.
מחשבות היסוד בקבלה > הספירות

שאלה מרכזית בקבלה היא האם הספירות משקפות את עצמות האלוהות או שהן רק כלים בידו[דרוש מקור][מפני ש...]. הספירות מראשיתן לאחריתן נקראות לרוב בכינויים אחידים והם:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
תורת הספירות בקבלה
| סיווג | (קו ימין) | (קו האמצע) | (קו שמאל) |  |  |  |  |  |  |
| ג' עליונות |  | כתר |  |  |  |  |  |  |  |
|  | חכמה |  | בינה |  |  |  |  |  |  |
| ז' תחתונות | חסד |  | גבורה |  |  |  |  |  |  |
|  |  | תפארת |  |  |  |  |  |  |  |
|  | נצח |  | הוד |  |  |  |  |  |  |
|  |  | יסוד |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | מלכות |  |  |  |  |  |  |  |
הקבלה מרבה לתאר את עולם הספירות, ומבררת את ייחודה, מעמדה ותפקידה של כל ספירה בהשתלשלות ההאצלה האלוהית. הספירות שונות זו מזו, ויש בהן כאלה המנוגדות אחת לרעותה. חלוקה יסודית בספירות נקראת ימין, שמאל ואמצע, או בהתאמה על פי הנהגתן: חסד, דין ורחמים. מערכת הספירות שרויה במתיחות של כוחות מנוגדים, והמקובל מבקש לפשר בין כוחות אלו, כלומר להביאם לקו האמצע, ובכך להשכין הרמוניה ביניהם. בכך מתאפשרת השפעה של תולדות חיוביות וחיות לעולם. פעולה זו נקראת ייחוד הקב"ה והשכינה, כלומר ייחוד קו החסד מצד ימין, המזוהה עם הזכר, עם קו הדין מצד שמאל, המזוהה עם הנקבה. פעולה זו מתאפשרת באמצעות קיום המצוות והתפילות, או באמצעות שימוש בשמות הקודש בכוונה הראויה.
מחשבות היסוד בקבלה > הקבלה התאוסופית והקבלה האקסטטית

על-פי חוקר הקבלה משה אידל, הקבלה נחלקת לשני זרמים עיקריים: האחד קבלה תאוסופית-תאורגית, והשני קבלה אקסטטית.
הקבלה התאוסופית-תאורגית עוסקת בעיקר בלימוד מהות האלוהות (האין-סוף) ועשר הספירות, וההנחה כי מעשי האדם עשויים להשפיע על האלוהות. נציגיהם הבולטים של זרם זה הם ספר הזוהר ותורת האר"י. הקבלה האקסטטית עוסקת בטכניקות מעשיות ושואפת על ידי אקסטזה להתרומם מעל למציאות ולהגיע לקשר עם האל, לדוגמה בנבואה. נציגו הבולט של זרם זה הוא רבי אברהם אבולעפיה. החסידות מיזגה שני זרמים אלו לכדי מקשה אחת.
מחשבות היסוד בקבלה > יסודות מיסטיים-מאגיים וקבלה מעשית

על פי רוב נוטה היהדות לדחות מקרבה יסודות מיתיים, אולם יסודות קרובים לכך מצאו את מקומם בלבה של תורת הסוד והקבלה – בראשם תפיסת הפילורמה, שלפיה בתוך שלמות האל ישנו ריבוי של כוחות שונים זה מזה. תפיסה זו מקבילה לתורת הספירות בקבלה, אולם שלא כמו בפילורמה הגנוסטית, שבה נמצאים הכוחות השונים שבאלוהות במאבק זה בזה ולעיתים נתפסים כטובים או רעים, תפיסה זו נעדרת כליל מתורת הספירות.
יסוד נוסף הוא היסוד המאגי. להבדיל מהתאורגיה, שבה פועל המקובל בעולמות העליונים ומבקש להיטיב עם האלוהות, הפעולה המאגית מבקשת לפעול בעליונים ולהיטיב עם האדם. תחום זה של פעילות מאגית מתוחם בענף הקבלה המעשית. העוסקים בקבלה המעשית יוצאים מנקודת הנחה שלפיה העולם נברא ומונהג על ידי שמותיו של האל, והם מבקשים לשנות את סדרי הבריאה לטובתם באמצעות שימוש בשמות אלו. זאת על ידי הגיית שמות הקודש בפה או בכוח המחשבה, או על ידי יצירת קמעות שבהם שמותיו של האל (או צירופים אחרים של לשון הקודש) מועלים על הכתב.
ספרות ההלכה מתירה את השימוש בקמיעות לרפואה, ולעומתה ספרות הקבלה מרבה להזהיר, להרחיק ולסייג את השימוש בקבלה מעשית. זאת משום שעל פי דברי המקובלים לעוסק בקבלה המעשית נחוצה טהרה מטומאת מת, שאותה ניתן להסיר אך ורק באמצעות אפר פרה אדומה שמאז חורבן בית המקדש אינו נמצא ברשותנו. אזהרות אלה עומדות לכאורה בסתירה לשימוש שנעשה לאורך הדורות בקבלה מעשית ובקמעות. יישוב לסתירה זו מביא הרב יצחק כדורי: הוא מבדיל בין השימוש בשמות הקודש כדרך למציאת חן בעיני האל בעת התפילה, באופן שבו אין צורך להיטהר מטומאת מת, לבין השימוש הטכני בשמות קודש כדי לבקש מהכוחות האלוהיים לבצע את רצונו של המקובל[דרוש מקור].
פעולה מאגית מפורסמת באגדה היהודית הייתה יצירתו כביכול של הגולם, שעל פי המסורת יצר המהר"ל מפראג באמצעות שימוש באותיות הקודש. גם הגר"א, לדברי תלמידו רבי חיים מוולוז'ין, התחיל ביצירת גולם, אולם הפסיק לאחר שראה אות משמים.
מקור לזאת נמצא אף בדברי הגמרא על מספר אמוראים שיצרו אף הם אדם.