stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נדבנות
בישראל

הנדבן היהודי המפורסם מכולם היה הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, שבימי חייו השקיע יותר מחמישה מיליון לירות שטרלינג של אותה עת, בפיתוח היישובים הראשונים בארץ ישראל כמו כן הוא רכש כ-500,000 דונם של אדמה, שבשטחה נבנו כמעט שלושים יישובים והוקמו מפעלים, יקבים ובתי חרושת, אשר בהמשך הועברו למדינת ישראל. קיימות גם מלגות רוטשילד.
נדבן יהודי ידוע נוסף היה סר משה מונטיפיורי, מנהיג יהודי מאנגליה, שהקדיש את חייו לסיוע ליהודים בארצות שונות ובמיוחד בארץ ישראל, במאה ה-19. בתקופה זו שררו בארץ ישראל מחלות ועוני, וביקוריו של מונטיפיורי תרמו רבות לקיומן של הקהילות בארבע ערי הקודש: ירושלים, צפת, טבריה וחברון.
לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה אדם שתרם סכום העולה על 180 ש"ח בשנה לגוף ציבורי שהוכר לעניין זה, זכאי לזיכוי בשיעור של 35% מגובה התרומה. זאת בתנאי ששיעור התרומה אינה עולה על 30% מגובה ההכנסה של אותו תורם באותה השנה או על 9,000,000 ש"ח (לפי הנמוך מבין השניים). במקרה של חריגה מעל לתקרת התרומה השנתית המותרת, ההפרשים יתקבלו בשנת המס העוקבת.
חברות ישראליות נוטות לתרום פחות מהנורמה המקובלת במדינות מפותחות, העומדת על תרומה של 1% מהרווח לפני מס. כך למשל, בשנת 2013 רק חברת ביטוח אחת מתוך שבע תרמה 1% ומעלה מהרווח. לעומתן, מרבית חברות הקמעונות והצריכה כן תרמו.
יחד עם עליית ההיי-טק הישראלי וצמחיתן של חברות ישראליות גדולות, גדלה גם התרומה של חברות מסוג זה, בין היתר באמצעות ייעוד מראש של אופציות או מניות למטרה זו. כך למשל, בשנת 2020 תרמו חברות ההיי-טק 1.9 מיליון דולר כתוצאה מאקזיטים או הנפקות, ובשנת 2021 הסכום עלה ל-3.2 מיליון דולר.
בישראל > מחקרים בתחום

יכולים להיות מניעים שונים לקיום פעילות אלטרואיסטית, ביניהם מניעים חברתיים, כלכליים ופסיכולוגים. בין מניעים אלו נכללים: רגישות לנורמה חברתית המעודדת פילנתרופיה; דאגה אמיתית לזולת שמעודדת פילנתרופיה; אתיקה הזדהותית, מחילה על האחר מתוך אהבת העצמי; תחושת שייכות המעודדת נתינה ומעורבות; תחושת קהילתיות המעודדת "להחזיר לחברה" שהטיבה עמו; פנייה ישירה בבקשה לביצוע התרומה; תרומה לצורך סיפוק הצרכים הנפשיים והרגשיים; תרומה לצורך יצירת שם חיובי ויוקרה חברתית, תוך התמנות לקבוצת עילית; תרומה לצורך השגת עוצמה פוליטית וקשרים עסקיים ופוליטיים.
חוקרים מצאו כי מאפיינים אישיים כמו: גיל, מין, מצב משפחתי, מורשת משפחתית, משפיעים על היקף תרומת התורם. נוסף לרמת ההכנסה ואזור המגורים. לפילנתרופיה השלכות חיוביות על החברה, שכן המגזר השלישי בחלק מהתחומים יכול לקדם פעולות באופן יותר מקצועי, ממוקד ואפקטיבי מאשר המדינה, כמו גם פועל בתחומים שנראה כי המדינה אינה מפנה אליהם תשומת לב מספקת. עם זאת לפילנתרופיה גם השלכות שליליות כמו פגיעה בייצוגיות הממשלה וריבונותה, בכך שמשקיעים, ביניהם בעלי הון או זרים, יחליטו על המטרות הראויות לקידום לפי האינטרסים שלהם. כמו גם החשש הוא כי הלכי הרוח של המשקיעים ישפיעו על מקבלי ההחלטות ועל סדר היום הציבורי.
קיים פער משמעותי בנתוני הפילנתרופיה הקיימים בידינו לאור זאת שרבים מהתורמים אינם מדווחים על תרומותיהם לרשויות לצורך קבלת החזר המס, ומכאן אין דרך לאמוד את היקף התרמות האמיתי, שסביר שהוא הרבה יותר רחב. שכן עד היום אין גוף אפקטיבי המרכז את כלל נתוני פעילויות ותרומות הפילנתרופיה המתקיימים בישראל.
בישראל > סיבות אפשריות לתרומה בקרב החברה הישראלית

לפי תוצאות מחקרים, נמצאו מספר סיבות אפשריות לפעולת התרומה בישראל, ביניהם:
בישראל > סיבות אפשריות לתרומה בקרב החברה הישראלית > מגבלות המחקר

בנתונים שנאספו לגבי דת יש רק קטגוריות של: יהודי, מוסלמי, נוצרי ערבי, נוצרי אחר, דרוזי, לבנוני וסיווג דת אחר. בלאום יש רק קטגוריות בתחום של: יהודי, ערבי ואחר. יש להרחיב את העניין בנושא הלאום והדת ולהוסיף נתונים אודות הקטגוריות: חרדי, חרדי לייט, דתי, אורתודוקסי, דתי לייט, דתי-לאומי, מסורתי, רפורמי, דתל"ש, חילוני, אתאיסט, ספרדי, פרסי, אשכנזי, רוסי, קתולי, פרוטסטנטי, יווני, כת יוחנן המטביל, אנגליקני, אורתודוקסי, קופטי, ארמני, נוצרים משיחים, שיעי, סוני, אלווי, סופי, בהאי, זוראסטרי, בדואי, אורתודוקסי רוסי וכו'.
רוב האוכלוסייה אינה מודעת לאפשרות לקבל החזר מס ולכן למדינה אין גישה לנתוני התרומות הנ"ל. אם לא ביקשו החזר מס, אין מידע.
היקף הנתונים והמחקרים, גם בטווח הזמן מצומצם.
יש תורמים המסייעים באמצעים אחרים כמו חינוך, השכלה, חברה טובה, טובה, ואף לעיתים בסיוע נפשי או משפטי, ולאו דווקא בסיוע כספי - ואת זה קשה לאמוד.
ראו גם

תרומה
מוסד ללא כוונת רווח
המגזר השלישי
שבע המידות הטובות
מצנט
תיקון עולם
הערות שוליים

↑  במקור ביוונית: φιλανθρωπία. נהגה ביוונית: פילנתרוֹפּיה, במלעיל (ההטעמה בהברה הלפני אחרונה).
1 2  Brad Wible, Philanthropy, advocacy, and profit, science
1 2  Brad Wible, Philanthropy—or tax-exempt lobbying?, Science
↑  שלמה לוי, צדקה כפייה או נדיבות לב - אחריות הרשויות או הפרט, ‏אתר דעת * תשס"ט * 2009
↑  מלגת רוטשילד
↑  זיכוי ממס הכנסה בשל תרומה (סעיף 46), באתר כל זכות
↑   טלי חרותי-סובר, החברה שתרמה הכי הרבה וזו שאפילו לא מעגלת לטובה, באתר TheMarker‏, 22 בינואר 2015
↑  - שנת שיא בתרומות בהייטק - אך עדיין פחות מאלפית..., באתר tech12, ‏2022-01-17
↑  שמיד, הלל, פילנתרופיית העילית בישראל: מאפיינים, מניעים ודפוסי תרומה." ביטחון סוציאלי (2010). עמ' 229-231.
↑  אסנת חזן. (2011). על תרומות, הטבות מס, ומה שביניהן: תרומות יחידים וחברות למלכ"רים, והשפעת מדיניות המס על תרומות אלה. ירושלים: האוניברסיטה העברית, המרכז לחקר הפילנתרופיה בישראל, סדרת מאמרים, חוברת 18.
↑  הלל שמיד. (2011). מאפייני הפילנתרופיה בישראל במאה ה-21 – מניעים וחסמים לנתינה, דילמות, אתגרים וכיווני פעולה לעתיד. ירושלים: הוצאת האוניברסיטה העברית, המרכז לחקר הפילנתרופיה בישראל. עמ' 3.
1 2 3  הלל שמיד, אבישג רודיך. (2008). סקר עמדות הציבור הרחב ביחס לפילנתרופיה ופילנתרופים. ירושלים, המרכז לחקר הפילנתרופיה בישראל, האוניברסיטה העברית בירושלים. עמ' 11-12.
1 2 3  ברוך שמעוני. (2008). עסקים ופילנתרופיה חדשה בישראל - אתנוגרפיה של תורמים גדולים. ירושלים, המרכז לחקר הפילנתרופיה בישראל, האוניברסיטה העברית. עמ' 43.
↑  הלל שמיד, אבישג רודיך. (2008). סקר עמדות הציבור הרחב ביחס לפילנתרופיה ופילנתרופים. ירושלים, המרכז לחקר הפילנתרופיה בישראל, האוניברסיטה העברית בירושלים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4174264-3  NKC: ph135879 
שלט בכניסה לשכונת אוהל משה בירושלים המהלל את נדבנותו של סיר משה מונטיפיורי
רווחי מושתהא

| --- | --- |

 לידה:  1959 שג'אעיה, רצועת עזה תחת שלטון מצרים
 נהרג:  23 ביולי 2024 (בגיל 65 בערך) עזה, רצועת עזה
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 מפלגה:  חמאס חמאס
 
רווחי ג'מאל עבד אל-ע'ני מושתהא (בערבית: روحي مشتهى, בתעתיק מדויק: רוחי משתהא; 1959 – 23 ביולי 2024) היה בכיר בארגון הטרור חמאס, חבר הלשכה המדינית של הארגון בעזה וממייסדי הזרוע הצבאית של חמאס. נהרג בתקיפה אווירית של חיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה

רווחי ג'מאל עבד אל-ע'ני מושתהא נולד ב-1959 בשג'אעיה שברצועת עזה תחת שלטון מצרים.
הקים, יחד עם יחיא סנוואר, את מונזמת אל-ג'האד וא-דעווה, ארגון ביטחון הפנים של חמאס, שבין השאר הוציא להורג פלסטינים באשמת שיתוף פעולה עם ישראל. בשנת 1988, מספר חודשים לאחר נישואיו, נעצר, הועמד לדין, הורשע ברצח עזתים שנחשדו בשיתוף פעולה עם ישראל ונכלא בישראל. הוא ריצה את עונשו עד שחרורו בעסקת שליט ב-2011.
בשנת 2012 נבחר לכהן כחבר הלשכה המדינית של חמאס. בשנת 2015 נוסף שמו לרשימת המחבלים העולמיים שהוכרזו באופן מיוחד של מחלקת המדינה האמריקאית, יחד עם מוחמד דף ויחיא סנוואר. כמה מבני משפחתו נהרגו בעבר בלחימה מול צה"ל.
לפי העיתון הסעודי "א-שרק אל-אווסט", מושתהא נמנה עם חמשת האנשים בחמאס שידעו במפורט את פרטי התוכנית למתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023.
ביוגרפיה > במלחמת חרבות ברזל

לפי דובר צה"ל, במלחמת חרבות ברזל מתחם תת-קרקעי שבו העריכו כי הסתתרו בכירים בזרוע המדינית של חמאס, ובהם רווחי מושתהא, עיסאם א-דעאליס וסאמח א-סראג', נפגע קשות ב-16 בנובמבר 2023. עם זאת, לא התקבל אימות כי הבכירים עצמם נפגעו, וכשלושה חודשים לאחר מכן פורסם כי מושתהא עודנו בחיים.
ב-2 באוגוסט 2024 פרסם העיתון "א-שרק אל-אווסט" כי מושתהא נהרג על ידי חיל האוויר הישראלי בהפצצה של מנהרה באזור התעשייה של עזה ב-23 ביולי 2024, יחד עם חבר הלשכה המדינית סאמח א-סראג', עיסאם א-דעאליס והמפקדים הצבאיים עבד אל-האדי סיאם, סאמי עודה ומוחמד חדיד. הודעה בדבר מותם של מושתהא, א-סראג' ועודה אושרה ב-3 באוקטובר 2024 על ידי צה"ל ושב"כ. ב-21 בינואר 2025 חולצה גופתו מההריסות, הוא הובא לקבורה ביום שישי הסמוך, 24 בינואר.
הערות שוליים

↑  עינב חלבי, דיווח סעודי: ישראל חיסלה לפני כשבוע וחצי שני בכירי חמאס בעזה, באתר ynet, 2 באוגוסט 2024
1 2  יואב זיתון, עינב חלבי, צה"ל ושב"כ מאשרים, אחרי 3 חודשים: חוסל רוחי מושתהא, "יד ימינו" של סינוואר, באתר ynet, 3 באוקטובר 2024
1 2   ראש שלטון חמאס ברצועה ויד ימינו של סינוואר חוסל לפני 3 חודשים, באתר צה"ל, 3 באוקטובר 2024
1 2  אהוד יערי, ‏דיווח: אישים בכירים בחמאס, בהם חבר קרוב של סינוואר, חוסלו לפני 10 ימים, באתר ‏מאקו‏, 2 באוגוסט 2024
↑  Executive Order 13224, מחלקת המדינה של ארצות הברית
↑  ספיר ליפקין, ירון שניידר, ‏דיווח: ההיערכות למתקפת הפתע התחילה כבר ב-2014, רק 5 חברים בצמרת חמאס היו במעגל הסוד, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2024
↑   צפו בעדכון דובר צה"ל, באתר צה"ל, 16 בנובמבר 2023
↑  אליאור לוי, היורש המיועד של סינוואר - למקרה שיחוסל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 19 בפברואר 2024
↑  مصادر لـ«الشرق الأوسط»: مقتل اثنين من أعضاء المكتب السياسي لـ«حماس» و3 قادة عسكريين في غارة بغزة (מקורות לא-שרק אל-אווסט: שני חברי הלשכה המדינית של חמאס ושלושה מפקדים צבאיים נהרגו בפשיטה בעזה), באתר א-שרק אל-אווסט, ‏2 באוגוסט 2024
↑  צה"ל מאשר - חוסל ראש שלטון חמאס ברצועת עזה: "יד ימינו של סינוואר", באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2024
מתנה

ערך זה עוסק בהענקה של דבר בחינם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
מתנות תחת עץ חג המולד, ממנהגי חג המולד
מתנה (מונחים נרדפים: שַׁי, תְּשׁוּרָה, מִנְחָה, דּוֹרוֹן, זֶבֶד, אֶשְׁכָּר, מַתָּת) היא הענקה של כסף, טובין וכדומה, ללא קבלת פיצוי בתמורה לכך (בניגוד למתבצע במסחר). הכוונה במסירת מתנה היא להעניקה בחינם, אם כי עשויה להיות ציפייה חברתית להדדיות, או לקבלת תמורה במונחי יוקרה או כוח. בחברות רבות, החלפת מתנות הדדית עשויה לתרום ללכידות החברתית.
בהשאלה, המונח מתנה עשוי לשמש גם לכל דבר המורעף על הזולת וגורם לאושר או מפחית עצב, לרבות מחילה וחביבות.
נסיבות ואירועים

בתרבות המערבית מקובל לתת מתנות באירועים ונסיבות מסוימים:
כהבעת אהבה או ידידות.
כהכרת תודה על מעשיו של המקבל. בישראל נהוג שהורים (לרוב באמצעות ועד הורים) נותנים מתנות לגננות ומורות בסוף שנת הלימודים, כהוקרה על עבודתן עם הילדים.
צדקה היא מתנה המביעה חמלה או רחמים.
עזרה הדדית, התנדבות ופעילות קהילתית הם מעשי נתינה הנובעים מסולידריות חברתית.
מזכרות הן מתנות המובאות על ידי מי שחזר מטיול או הגיע לביקור ממדינה אחרת. פעמים רבות הן קטנות וערכן הכספי מועט ונושאות תמונה או סמל האופייני לאזור ממנו הובאו. במקומות עבודה רבים נהוג כי מי ששב מטיול מביא למקום העבודה ממתקים מהמקום בו שהה. מזכרות הן גם תשורות קטנות הנמסרות לבאי אירוע כגון חתונה, בר מצווה וכדומה.
מוצרים כגון חולצות, ספלים, לוחות שנה, מגנטים למקרר ועוד, אשר מודפס עליהן לוגו של בית עסק או מותג, נמסרים כמתנות ללקוחות או לקוחות פוטנציאליים, כאמצעי פרסום וקידום מכירות.
באירועים חגיגיים או סמליים:
ביום הולדת, לעיתים תוך כדי מסיבה.
כשמוזמנים לארוחה יש המביאים מתנה סמלית למארחים, לעיתים מתנה שתשמש כחלק מהארוחה כגון יין, מנת אוכל או ממתקים לקינוח. מתנות מקובלות נוספות באירועים כאלו הם זר פרחים, כלי בית וחפצי נוי.
בחגים יהודיים יש המביאים מתנה האופיינית לחג או ממאכלי החג, כגון משלוח מנות בפורים, מאכלי דבש בראש השנה וכדומה. בתרבות הנוצרית ישנה מסורת של החלפה הדדית של מתנות בחג המולד, אשר לפי הפולקלור מובאות על ידי סנטה קלאוס ומושמות תחת עץ חג המולד או בתוך גרביים התלויים מהאח.
מתנות ניתנות גם בחגים שאינם דתיים כגון יום האם ויום המשפחה. ישנן מדינות בהן חוגגים גם את יום האב. ביפן חוגגים גם את יום הבן ויום הבת. במדינות ברית המועצות לשעבר מקובל לתת מתנות לרגל יום האישה הבינלאומי, וכן כשחוגגים את יום המורה, יום הרופא ויום החיילים.
מתנות אהבה ניתנות לרגל חגי אהבה כגון טו באב ויום ולנטיין.
בטקסי מעבר כגון חתונה, ברית מילה, בר מצווה וכדומה ניתנות מתנות. בישראל, כאשר אירועים כאלו נחגגים באולם אירועים, מרבית המוזמנים יביאו מתנת כסף, בשונה מהמקובל באירועים שנחגגים בחיק המשפחה.
מתנות עשויות להינתן גם בנסיבות כגון גיוס לצה"ל, התקבלות ללימודים או סיומם או פרידה לקראת טיול ארוך. יש שיתאימו את המתנה לאירוע הנחגג.
מעבר דירה נחגג לעיתים במסיבת "חנוכת בית", אליה נהוג להביא מתנות כגון כלי בית ועציצים.
בישראל, רבים ממקומות העבודה וועדי עובדים נותנים לעובדים מתנות לקראת ראש השנה ופסח. המתנות עשויות להיות חפץ או תווי שי. יש הנותנים בהזדמנויות אלו מתנות גם ללקוחות בית העסק. ישנם מקומות עבודה המזמינים את עובדיהם לטיול כמתנה.
סוגי מתנות

חפצים שנקנו או הוכנו על ידי המוסר.
פעולה סמלית, כגון מתן צדקה, מתן תרומה, קניית אות בספר תורה או נטיעת עץ, הנעשיית בשם המקבל ולרוב מתועדת במסמך המוגש לו.
"מיחזור" מתנות - מסירה הלאה של מתנה שהתקבלה מאדם אחר.
אריזה

בתרבות המערבית מקובל להגיש מתנות ארוזות בנייר צבעוני, לעיתים מעוטרות בסרטי נוי מסולסלים מפלסטיק או בד. למתנה מצורף פעמים רבות כרטיס ברכה, החל מפתק נייר וכלה בכרטיס מנייר עבה המעוטר בתמונה ומכיל ברכה מודפסת. כיום, בשל גישה מעשית, פעמים רבות מצורף למתנה קנוייה פתק החלפה מטעם החנות בה נרכשה המתנה, כדי לאפשר למקבל להחליפה במידה ואינה הולמת את טעמו או צרכיו.
ביפן אריזת המתנה יצירתית ומהודרת, לעיתים חשיבותה עולה על חשיבות תוכן המתנה.
בתרבות הסינית אריזה אדומה מסמלת מזל.
אריזות של מתנות ביפן
עיטור הנמצא על גבי עטיפת מתנה ביפן
מתנות בדתות

הקרבת קורבנות הן מנחה מהאדם או הקהילה לישות אלוהית. לחלופין, קיימות גם מתנה מהאל למאמיניו, כגון הבטחת הארץ על ידי אלוהים לאברהם ביהדות (ברית בין הבתרים) וקורבנו של ישו כמנחה לגאולת האנושות בנצרות.
מתנות ובעלי תפקידים ציבוריים

מתן, או קבלה, של מתנות על ידי אישי ציבור עשויות להיות בעיתיות כיון שתיתכן מראית עין של מתן טובת הנאה. אישי ציבור בכירים עשויים לקבל, מתוקף תפקידם, מתנות יקרות ערך. ומדי פעם עולות טענות נגדם בעניין זה.
גם על עובדי מדינה, אף לזוטרים שביניהם, חלות הגבלות בעניין קבלת מתנות בעד עבודתם או בקשר עמה. בישראל מוסדר הנושא בחוק שירות הציבור (מתנות).
היבט משפטי של מתנות

המשפט המקובל קובע כי מתנה נחשבת לכזו מבחינה משפטית כאשר כוונת הנותן היא שתנתן כמתנה, כאשר המתנה מתקבלת ללא התנגדות על ידי מקבל המתנה, וכשההעברה למקבל המתנה היא בדרך ובצורה המראים על מסירת מתנה. על אף שבכנסת הששית נחקק חוק המתנה, העניין נדון מדי פעם גם בבתי המשפט. סיבה חשובה נוספת שבגללה ענייני מתנות מגיעים בישראל לבתי המשפט היא שלמתנות יש היבטי מס.[דרוש מקור]
בישראל, מתנה שנותן מעסיק לעובד (למשל שי לחג) נחשבת כהכנסת עבודה לעובד וחייבת בכל המיסים החלים על הכנסת עבודה. פטורה מכך מתנה שניתנה לעובד לרגל מאורע אישי משמח, כגון חתונתו או חתונת ילדו, בגובה שאינו עולה על 210 ש"ח (בשנת 2016).
בארצות הברית מתנות מסוימות מעל סכום מסוים עלולות להיות כפופות למיסוי.
בשנים האחרונות, תופסות תביעות לביטול הסכם מתנה נפח ממשי בדיונים בבתי המשפט לענייני משפחה בישראל, נוכח השימוש בהסכמי הענקה ללא תמורה של נכסים יקרי ערך לשם הברחת נכסים מפני נושים או מפני יורשים פוטנציאליים של נותן המתנה.
סעיף 5 לחוק המתנה קובע עילות מיוחדות לביטול הסכם מתנה, אשר ניתן להוציאן לפועל כל עוד המתנה לא הושלמה. בין העילות לביטול התחייבות להענקת מתנה ניתן למנות התנהגות מחפירה של מקבל המתנה והרעה ממשית במצבו הכלכלי של נותן המתנה. ככל והמתנה הושלמה, הדרך לביטולה עוברת בעילות המנויות בדיני החוזים בלבד..
השלכות כלכליות

מתן מתנות הפך לריטואל תרבותי בנסיבות מסוימות (חג המולד, ימי הולדת וכדומה) וכלכלנים רבים רואים בכך ברכה כלכלית בשל ההשפעה החיובית של ההוצאות על הנתונים המאקרו-כלכליים. עם זאת, יש הרואים במנהג דווקא כבעייתי בשל חוסר ההתאמה הפוטנציאלי בין הרוכש למקבל הסחורה בפועל. במאמרו "ההפסד של מעמסת חג המולד", מעריך פרופ' יואל וואלדפוגל מאוניברסיטת ייל את ההפסד כ-10 עד 33 אחוזים מערך המתנות. אם האחוזים נשמרים גם בהיבט המאקרו-כלכלי, אז מתוך 40 מיליארד הדולר שמוציאים אזרחי ארצות הברית בכל חג מולד על מתנות, בין 4 ל-13 מיליארד מהם מוערכים כהפסד.
כפי שהוזכר בפסקה בדבר ההיבט המשפטי, למתנות עשויים להיות גם היבטים של מיסים. מסירת מתנות אף יכולה להיות למטרת תכנון מס.
מתנות בהשקפה היהודית

בספר משלי נאמר: ”וְשׂוֹנֵא מַתָּנֹת יִחְיֶה”, גם חכמי הגמרא שללו דרך חיים של קבלת מתנות כטובות הנאה, וכתבו: "משרבו מקבלי מתנות, נתמעטו הימים ונתקצרו השנים".
מתנות בהשקפה היהודית > היבט הלכתי על מתנות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מתנות כהונה- ראו:
קניין מתנה
מתנה על מנת להחזיר
מתנת שכיב מרע
מתנה רגע לפני המוות
ראו גם

טבעת הקולה
כלכלת מתנה
ספר מתנה
הגמד והענק (משחק)
הערות שוליים

↑  9 שנים לאחר פרשת המתנות: שרה נתניהו מבקשת לקבל חלק מ-700 החפצים שהחרימה המשטרה מביתה הפרטי, באתר TheMarker‏, 7 בספטמבר 2008
↑  אסף רוזנברג, עו"ד ממונה בכיר (משמעת), איסורים בנושא קבלת מתנות וטובות הנאה על ידי עובדי ציבור – לרבות לשמחות ולאירועים משפחתיים. (עמ' 4 + 2), באתר נציבות שירות המדינה, שני העמודים האחרונים הם הודעת ריענון באותו עניין שפורסמה מספר חודשים קודם לכן, ‏המסמך הראשון פורסם בכ"ג אדר א תשע"ד 23 פברואר 2014
התקשי"ר, פרק 42.7 - פרסים, מתנות וטובות הנאה, באתר של נציבות שירות המדינה
↑  חוק המתנה, תשכ"ח-1968 במיזם ויקיטקסט •  היסטוריית החקיקה של החוק, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  Waldfogel, Joel, The deadweight loss of Christmas (ההפסד של מעמסת חג המולד) (עמ' 9), באתר הניו יורק טיימס, פורסם במקור ב-The American Economic Review; Dec 1993; 83, 5; ABI/INFORM Globalpg. 1328, ‏דצמבר-1993 (באנגלית)
↑  ספר משלי, פרק ט"ו, פסוק כ"ז.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ז, עמוד ב'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529279805171  GND: 4020511-3  LCCN: sh85054894  LNB: 000061190  NDL: 00568810  NKC: ph135358 
מתנת הצ'יף של באנה בקמרון לשגריר האמריקאי, נובמבר 2006
בית "ארוז" כמתנה
דמות אנימה מחזיקה מתנה ארוזה.
האפיפיור היהודי

אלחנן מגלה את אביו במהלך משחק שח מט, מתוך: Jewish Fairy Tales and Legends
אגדת האפיפיור היהודי היא אגדת עם יהודית־אשכנזית קדומה המספרת על ילד יהודי שנחטף מביתו, גדל בקרב נוצרים, נעשה אפיפיור ולבסוף שב ליהדותו. לאגדה גרסאות רבות, וקיימות מספר השערות באשר למקורה.
האגדה

על פי האגדה, אלחנן, בנו של רבי שמעון בן יצחק ממגנצא נחטף בידי המשרתת הגויה והוטבל בכפייה לנצרות, הילד למד בכנסייה ועלה עד לדרגת אפיפיור. לאחר שנעשה אפיפיור הוא החל לחקור את מוצאו והתברר לו שהוא יהודי, בנו של רבי שמעון הגדול, מראשי קהילת מגנצא. האפיפיור זימן אליו את אביו ובפגישתם התוודע אליו כבנו האובד, לאחר מכן כתב אלחנן ספר המפריך את עיקרי האמונה הנוצרית, השאיר אותו בוותיקן ונמלט מרומא אל חיק משפחתו.
כאשר פייט רבי שמעון הגדול את היוצר ליום שני של ראש השנה 'מלך אמון מאמרך', רמז בפזמון את שם בנו האבוד: "אֵל חָנַן נַחֲלָתוֹ בְּנֹעַם לְהַשְׁפַּר / יִדְּעָם קְרוֹא קָרְבְּנוֹתָיו בְּמִסְפָּר / וְתִיטַב לַייָ מִשּׁוֹר פָּר / קָדוֹשׁ".
גרסאות האגדה

יוסף במברגר איתר 48 גרסאות שונות לאגדה זו. רובן נפוצו באשכנז ומיעוטן באיטליה, הגרסאות הקדומות מופיעות בעברית ביידיש ובגרמנית; במאה העשרים נפוצו גרסאות שונות של האגדה גם בארץ ישראל ובארצות הברית ומספר עיבודים של האגדה תורגמו לאנגלית.
במברגר מחלק את הגרסאות לארבעה נוסחי בסיס השונים זה מזה (מלבד גרסת מעשה שעשועים העומדת בפני עצמה ונבדלת משאר הנוסחים, ולא שייכת לאף אחד מארבעת הנוסחים):[דרושה הבהרה]
גרסאות האגדה > גרסת כתב יד לונדון

מקור גרסה זו היא בכתב יד משנת 1301 בו מובא בקצרה "בן אחד היה לר' שמעון שנשתמד וסוף היה אפיפיור ועשה תשובה שמסר עצמו למיתה, ויסד אותו אביו לזיכרון כמו שאמר כאן אלחנן בני כדת להשפר וליפות נחלתו בנועם עם ישראל". נוסחאות ארוכות יותר של האגדה בגרסה זו מובאות בכתב יד פרמה משנת 1386 ובכתב יד קיימברידג'.
לגרסה זו, נחטף בנו של רבי שמעון הגדול בילדותו ונעשה אפיפיור, הוא התחקה אחר מוצאו ונודע לו שהוא בנו של רבי שמעון ממגנצא, האפיפיור זימן את אביו לרומא שם חקר אותו על משפחתו והזדהה בפניו, לאחר מכן שאל את אביו "מה אוכל לעשות ואהיה בן העולם הבא?" ענה לו רבי שמעון "חיללת שם הקודש ברבים - קדש שמו ברבים, ואני מקבלך עלי שתהיה בן עולם הבא". בעצת אביו כינס את כל הדוכסים וההגמונים ודרש בפניהם בגנות הנצרות, אחרי שראה שרוצים להורגו אמר "חלילה חלילה שיהרגוני אומה טמאה כי אני מאמין באלקי אבי" וקפץ מראש המגדל ומת.
רבי נחמן נתן קורונל כותב לידידו שלמה זלמן חיים הלברשטאם על גרסה זו "העתקתי לו מעשה דר' שמעון הגדול מכתב יד על קלף אשר מחברו הוא תלמיד ר' יהודה החסיד זלה"ה". במברגר מבסס את דבריו ומוכיח שמקור גרסה זו בחוג חסידי אשכנז, ומביא סימוכין לכך שחלק ניכר מכתבי היד שבהם מופיעה גרסה זו הם קבצים המכילים מתורתם ומחיבוריהם של חסידי אשכנז, עוד מעיר במברגר מתוכנה של גרסה זו, בה באים לידי ביטוי מוטיבים של קידוש השם ומסירות נפש, אידיאלים אלה חשובים לכל יהודי מכל חוג, אולם בקרב רבי יהודה החסיד ותלמידיו קיבלו התייחסות מיוחדת, חסידי אשכנז העלו על נס את מסירות הנפש על קדוש השם בלא כפיה מצד גורמים חיצוניים, וכמו בגרסה זו, שהגבור מוסר את נפשו מיוזמתו ובלי שכפו אותו לכך.
אידיאל נוסף המודגש בגרסה זו הוא חזרה בתשובה כפי המשתקף במשנתם של חסידי אשכנז, בגרסה זו הגיבור בוחר לשוב ב'תשובת הבאה' - לדרוש ברבים בגנות הנצרות, תשובה על מה שדרש ברבים בעד הנצרות, וב'תשובת המשקל' - להביא על עצמו ייסורים מידה כנגד מידה כמה ש'נהנה' מהתנצרותו.
גם לדו-שיח בין הגיבור לאביו ישנם מקורות בספר חסידים המביא כחלק מסדר התשובה להתוודות בפני חכם ולהתייעץ עמו על דרכי התשובה.
הבדל נוסף בין גרסה זו לגרסאות אחרות הוא בשם המעשה, בעוד ברוב הנוסחאות מכונה האגדה 'האפיפיור היהודי', בנוסחאות גרסה זו מכונה האגדה 'מעשה רבי שמעון הגדול', בייחוס המעשה לרבי שמעון רואה במברגר סיוע לקביעה כי גרסה זו מקורה בחוג חסידי אשכנז, מכיוון שהשפעתו של רבי שמעון הגדול על חוג חסידי אשכנז הייתה עמוקה מאוד והם ראו אותו כאחד מיוצרי מורשתם.
גרסאות האגדה > גרסת המסורת הספרדית

מקור גרסה זו מכתב יד ורשה 281 שנכתב באיטליה במאה השש עשרה.
על פי גרסה זו היה לרשב"א בן קטן שהיה הולך לבדו מדי יום לבית המדרש, ובדרכו היה עובר על פתח 'תועבה', ונשא הילד חן בעיני כומר אחד, וחטפו והוציאו מברצלונה לעיר אחרת, ולימדו חכמות, עד שנעשה הילד הגמון של נוצרים, ועלה מגדולה לגדולה עד שנעשה אפיפיור. מצעירותו היה הנער חוקר על מוצאו, ותמיד היה הכומר שגידלו דוחהו בדברים ועונה לו שהוא ממשפחה גדולה וחשובה, ובני משפחתו הסתכסכו עם משפחה אחרת והרגו זה את זה ונשאר הוא בודד מכל משפחתו. לימים נצרכו בני ברצלונה לשלוח שליחים לאפיפיור על ענייני הציבור ונפל הגורל על הרשב"א, וכשהגיע לאפיפיור לדבר עמו ראה בפניו שומה כמו שהייתה לבנו האבוד, והתחיל הרשב"א לבכות, "לא שהכיר שהוא בנו, אלא שחשב בלבו 'זה הסימן היה לבני אשר נגנב ממני', והוא היה סבור שבנו כבר היה מת". בסיום הפגישה קרא האפיפיור לרשב"א ושאלו מדוע בכה ואמר לו הרשב"א שנזכר בבנו האבוד, ולכן בכה, אמר לו האפיפיור לשוב אליו למחרת, ושלחו לאכסנייתו. מיד קרא האפיפיור לכומר שגידלו, ואיים עליו בייסורים עד שהודה שהוא ממשפחה יהודית מברצלונה ושם אביו שלמה, "ואחרי כן שם אותו (-את הכומר) במשמר, ויש אומרים שהרגו לבל יוודע הדבר". למחרת שב הרשב"א לאפיפיור ושאלו האפיפיור לשמו ולמגוריו והבין שזהו אביו "ויפול לפני רגליו ויבך ויאמר לו 'אני בנך ואתה אבי', וישאו שניהם את קולם ויבכו". ואחרי כן שאל אותו האפיפיור על האמונה היהודית ועל האמונה הנוצרית, וכשהבין הבן שהאמונה היהודית היא האמת שאל את אביו "מה תקנתי שאושיע את נפשי?" ענה לו אביו "בני אתה יודע כי עד הנה קיימת ועילית אמונתם לעין כל ומעתה תצטרך לעשות את ההפך, ותשא ברכה מאת ה' וצדקה מאלקי ישעו". אחרי פגישתו עם אביו המתין האפיפיור חצי שנה - כדי שיוכל אביו לחזור למגנצא והדי הפגישה ישככו וכדי למנוע סכנה מאביו ומשאר היהודים - וציווה להקהיל את כל העם אנשים נשים וטף, ולהדליק כבשן אש גדול באמצע השוק, ועמד ודרש בחכמתו והרחיב לדבר נגד דתם, ובסוף דבריו אמר "ואני בסיבת היותי מחזק אמונתכם ודתכם בזמן שעבר אני דן את עצמי לשרפה", והפיל עצמו לתוך כבשן האש ונשרף.
עיצוב המעשייה בגרסה זו מושפע מבעיות המרת הדת בקרב יהדות ספרד, תופעה שהחלה בעקבות גזירות קנ"א והקיפה התרחב בתקופת הגרוש, בעיני היהודים שנשארו נאמנים לדת נראתה מגפת המרות הדת וההתבוללות שבעקבותיה ככישלון, מכיוון שבעוד ביהדות אשכנז כמעט ולא נמצאו מקרי המרת דת, והיהודים לרוב מסרו את נפשם, בספרד היה המצב הפוך ורוב האליטה היהודית התנצרה ונשארה בספרד. מאידך, בקרב הקהילות היהודיות יוצאות ספרד היה גם סיפוק כך שחלק מהאנוסים המשיכו לקיים מצוות בסתר. במברגר טוען שמעצבי הנוסח של גרסה זו ביקשו להאציל מרוחם של יהודי אשכנז ומסירות נפשם על בני ספרד ולחזק את אמונתם למקרה שייאלצו לעמוד מול ניסיונות דומים של קידוש השם.
נקודה נוספת המודגשת בגרסה זו היא באופן מיתתו של הגיבור, שמת דווקא בשרפה, צורת המוות המועדפת על האינקוויזיציה באותו הזמן.
גרסאות האגדה > גרסת המסורת הספרדית > גרסת שלשלת הקבלה

מקור גרסה זו הוא מכתב יד מאוסף גינצבורג שנכתב באמצע המאה השש עשרה, כתב יד זה הוא כתב יד של ספר שלשלת הקבלה בנוסח שונה מהנוסח המצוי בספרי שלשלת הקבלה המודפסים.
נוסח הסיפור בכתב היד של שלשלת הקבלה דומה בכללו לנוסח הסיפור בגרסת המסורת הספרדית ונבדל ממנו בכמה פרטים בודדים, ראשית מפרט רבי גדליה אבן יחיא את מקורותיו וכותב וקבלתי מתלמידֵי הרב ר' ליאון דמוריאלי ז"ל ומהרב רבינו דוד ן' יחייא זקני ז"ל ומחכם זקן בסלוניקו כי קבלה אצלם שגונב מהרשב"א בנו אחד קטן בן ה' שנים..., הסיפור מובא כחלק מעיסוקו של הספר בדמותו של הרשב"א ומשום כך מתמקד הסיפור באבי הגיבור - הרשב"א, יותר מאשר בגיבור עצמו - האפיפיור.
בגרסה זו שואל הבן מאביו "תרופה למכתו" ועונהו אביו "כי הרפואה מהמים הוא האש". בהמשך מסופר שהכין השר במה לדרוש עליה והדליק תחתיה אש, והניח שם חרב חדה שפיה כלפי מעלה וכנס את בני עירו ודרש ובאמצע דבריו כרך חבל סביב צוארו והפיל עצמו מהבמה לתוך האש ונדקר בחרב ומת, וקיים בעצמו ארבע מיתות בית דין. ומסיים בכתב היד של שלשלת הקבלה "וייקחו אחר כך עבדיו אפרו וישימוהו בכלי של נחשת ויקראוהו אפר האיריטיקו עד היום הזה, ואני ראיתיה ברומי".
נוסח זה מושפע מהמסופר במדרש רבה על יקום איש צרורות שגם הוא המיר את דתו, טיפס למעמד גבוה, ובעקבות משפט אחד תוכחה של ששמע מדודו, יוסי בן יועזר, שב בתשובה וקיים בעצמו ארבע מיתות בית דין. בהקבלה זו ביקש המחבר לעודד את אותם היהודים שלא עמדו בניסיון והמירו דתם, אולם נתפסו וקידשו שם שמים, שגם להם - כיקום איש צרורות, חלק לעולם הבא.
יש חוקרים הרואים את נוסח שלשלת הקבלה כגרסה העומדת בפני עצמה, אולם במברגר סבור שרב המשותף בין כל הנוסחים בהם אבי הילד הוא הרשב"א ומציב את הנוסח הזה כתת-חטיבה בתוך גרסת המסורת הספרדית.