stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים דב בלינקוב
הערות שוליים

↑  בלינקוב ואביו התקבלו לעבודה בעזרתו של בן עירם מרדכי בן הלל הכהן שהיה עסקן חשוב בהומל ובישוב בארץ
↑  בחלק מהמקורות מוזכר שבלינקוב איבד את עינו בתקרית זרנוגה ברחובות אולם תקרית זו ארעה לאחר שבלינקוב עזב את האזור
↑  חלק גדול מהכסף שימש לטיפול במגורשי תל אביב יפו
↑  את המשק במושבה כנרת מכר בלינקוב ב-1925 לבנימין וויסנברג
↑  גם לאחר מכירת הפרדס ופריעת חובותיו עדיין נשאר חייב סכום כסף גדול ונתבע על כך בבית משפט
↑  חיים דב בלינקוב, דבר, 19 באפריל 1946
↑  חיה צ'יזיק בלינקוב, דבר, 9 בספטמבר 1946
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 101621841   WorldCat (עם VIAF): 101621841 
אנשי ארגון השומר - 1909
חיים דב בלינקוב עומד ראשון משמאל בשורה האחרונה
יוטה (אתר מקראי)

יטא המזוהה עם יוטה המקראית
יוּטָּה (נכתב גם: יֻטָּה) הוא אתר מקראי המזוהה כיום עם הכפר הפלסטיני יטא שבדרום הר חברון. יוטה מוזכר בספר יהושע כאחת הערים שניתנו ללויים. היישוב מוזכר גם בספר השמות של אוסביוס מקיסריה מהמאה ה-4 כ"כפר גדול מאוד של יהודים". יוטה היא הצפונית מבין שבע הערים אשר נכללו אצלו בתחום דרומא.
הזיהוי וממצאי הסקר הארכאולוגי

מקובל זיהויה של יוטה בכפר יטא, כפי שהציע רובינסון. לפחות בדורות האחרונים זה הגדול והנרחב בכפרי דרום הר חברון, וגם גרעינו הצפוף נרחב למדי ומשתרע על יותר מגבעה אחת. האתר הקדום עצמו קשה מאוד לאיתור, אך התגלה לבסוף מתחת לשרידי הכפר. זהו אתר סקר ישראל 1/84/320{15-09}, נ"צ 1584.0949, גובה מוחלט 770 מ', תצפית טובה, שטחו המרבי מוערך בכ-30 דונם אך הערכתו המדויקת קשה ביותר.
ראשית היישוב בתקופת הברונזה הקדומה 1 ו-3 (כ-12 דונם). הוא חוזר ומתקיים בתקופת הברונזה התיכונה 2ב-ג בהיקף דומה, ואחרי פער נוסף נושב מחדש בתקופות הברזל 2ב (כ-16 דונם), 2ג (כ-25 דונם), 2ד (כ-21 דונם), הפרסית וההלניסטית (כ-12 דונם), רומית 1 (כ-17 דונם) ו-2 (כ-11 דונם). ייתכן שכבר בתקופה הרומית התרחב האתר מחוץ לתל הקדום, ולפי שרידי הבניה ושפכי העיים ודאי כך היה בתקופה הביזנטית. בתקופה זו השטח המיושב בתלעצמו הוערך בכ-17 דונם בלבד אך היישוב כולו התרחב פי כמה, כפי שעולה גם מתאורו של אבזביוס, ושטחו נאמד בכ-70 דונם ושמא יותר. לאורך התקופות האיסלמיות המשיך האתר להתקיים בהיקף נרחב.
שרידי בית כנסת

בשנת 1969 הבחין צבי אילן, בדרום מזרח הכפר, באבן בצורת קונכייה משובצת במשקוף מבנה ושיער שמקורה בבית כנסת.
בשנת 1986 סקר צוות של קצין מטה לארכאולוגיה את הכפר וגילה חלקי מבנה ציבורי שהוא בית כנסת או כנסייה. צבי אילן המשיך בבדיקה ויחד עם דוד עמית גילה משקוף ועליו חריטת מנורת שבעת הקנים. בשנת 1988 גילה דוד עמית משקוף בעל שתי מנורות רוזטה מעל פתחו של בית ישן. בכך אישש את קיומו של בית כנסת במקום מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל.
במבנה שרדו קירות אבני גזית, שמקורן בבית כנסת. לא הובחן באפסיס במבנה ולכן אין לשער שמדובר בכנסייה.
בכפר נמצאו עוד שרידים המעידים על קיום יישוב יהודי: חלקי כרכוב ומשקוף, עמוד סורג, עמודים בחתך לב, האופייניים לבתי כנסת.
צבי אילן מעלה את האפשרות כי החמולה בכפר המכונה "מאסלמה" דהיינו המאוסלמים וכן "מח'אמרה" – עושי היין, שלגביהן יש מסורות שייחסו להם מוצא יהודי ומנהגים יהודים, אוסלמו בתקופה הכיבוש הערבי. "אם הדבר נכון, ייתכן שהם צאצאי היהודים שהשתמשו בבית הכנסת".
לקריאה נוספת

צבי אילן, בתי כנסת קדומים בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ"ה
↑  אלברכט אלט, Judas Gaue unter Josia PJb 21, 1925}, עמ' 100-117. נמצא גם בכרך II של מאמריו, 1953: 267-288.
↑  נדב נאמן, רשימות הערים של יהודה ובנימין וממלכת יהודה בימי יאשיהו. ציון נד, תשמ"ט, עמ' 17-71.
↑  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 1: 74-92, 4: 21-25.
↑  בנימין מזר, רשימת ערי הכוהנים והלוויים. כנען וישראל - מחקרים היסטוריים, תשל"ד, עמ' 222-233. מבוסס על מאמרו באנגלית משנת 1960.
↑  אטלס כרטא לתקופת המקרא (מהדורה שניה מתוקנת), ירושלים, 1974 מפה 108.
↑  Nadav Na'aman, Borders & Districts in Biblical Historiography. Jerusalem Biblical Studies 4, 1986, עמ' 203-236
↑  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 1: 68-69, 4: 20.
1 2  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 3: 50.
↑  על החמולות האלו ראו גם בערך יטא
| ערי הכהנים בעת בית ראשון ושני |
| --- | --- | --- |
| תשע ערים משבט יהודה ושמעון | חברון • לִבְנָה • יַתִּר • אֶשְׁתְּמוֹעַ • חלן • דְּבִר	 • עין • יֻטָּה • בית שמש |  |
| ארבע ערים משבט בנימין | גבעון • גבע • עֲנָתוֹת • עַלְמוֹן |  |
| כ"ד ערי הגליל בהן התיישבו משמרות הכהונה לאחר חורבן בית שני | מירון • ציפורי • פסוטה • עילוט • בית לחם הגלילית • יודפת • עיילבון • שדה עמודים • חירבת אירביד • כאבול • כפר כנא • צפת • תל מעון (טבריה) • שיחין • מע'אר • חרבת יבנית • כפר ממלח • נצרת • עראבה • מגדל • כוכב הירדן - כאוכב אל הווא • כפר ענאן • תל צלמון • חמי טבריה (חמת אריח) |  |
חומש תורה שלמה

| --- | --- |

שער החלק הראשון של תורה שלמה
 מידע כללי
 מאת:  הרב מנחם מנדל כשר
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 הסכמות:  הרבנים: צבי הירש שפירא, משה נחום ירושלמסקי, מאיר אריק, אברהם יצחק הכהן קוק, יוסף חיים זוננפלד, מאיר דן פלוצקי, אליהו קלצקין, איסר זלמן מלצר, יעקב משה חרל"פ, יחזקאל סרנא
 הוצאה
 הוצאה:  מכון תורה שלמה
 מקום הוצאה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי, ירושלים - ארצות הברית ארצות הברית, ניו יורק
 תאריך הוצאה:  תרפ"ז–תשמ"ד (1927–1984)
 עורך:  הרב משה שלמה כשר, הרב אהרן גרינבאום
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  ה'תשנ"ב
 מספר כרכים:  44 + 5 נוספים על כתובים
 מקורות לכתיבת הספר:  מדרשי חז"ל, פרשני המקרא, ספר הזוהר, ספרות הגאונים, משנה תורה להרמב"ם, מורה נבוכים, ספרות הראשונים
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  חלק ראשון
 
תורה שלמה היא סדרת ספרים מקיפה על ארבעת החומשים הראשונים של התורה, שערך הרב מנחם מנדל כשר, בה ליקט את כל פירושי ומדרשי חז"ל על סדר פסוקי המקרא. המדרשים לוקטו מתוך כמאה ספרים ומדרשים שונים, חלקם מתוך כתבי יד נדירים. למאמרים נוספו הערות וביאורים מאת המחבר, שהקדיש את חייו ליצירה זו, וכן מילואים הדנים בהרחבה בנושאים שונים בסוף חלק מהכרכים, ושינויי נוסחאות.
הכרך הראשון יצא לאור בירושלים בשנת ה'תרפ"ז. תהליך הכתיבה וההדפסה של הסדרה ארך כ-68 שנים, וחלקו האחרון נעשה לאחר פטירתו של היוזם הרב כשר. הסדרה כוללת גם ספרים נספחים כמו "אנציקלופדיית שמע ישראל", וכן נוספו על ידי משפחתו ספרי המשך על חלק מהמגילות.
על סדרה זו זכה הרב כשר בפרס ישראל לספרות תורנית בשנת ה'תשכ"ג (1963), כמו כן זכה פעמיים בפרס הרב קוק (1944 ו-1951) על סדרה זו לצד ספרים נוספים שחיבר.
מטרת הספר

מטרת יצירת הסדרה הייתה לאסוף את כל החומר העצום המפוזר בספרות חז"ל ולסדרו לפי סדר התורה, ובכך למעשה לחבר את התורה שבכתב עם התורה שבעל פה. הרב כשר קרא לסדרה בשם תורה שלמה, על פי דברי התלמוד במסכת מנחות, בהם ראה את משמעות המושג "תורה שלמה" כחיבור התורה שבכתב עם התורה שבעל פה שמבארת אותה.
המחבר קיבץ את מאמרי חז"ל מכל המדרשים, מדרשים שהוסדרו בתקופת הגאונים, מאמרים שהובאו בראשונים בשם חז"ל או ללא זיהוי, ספרים בעלי תוכן וסגנון מדרשי, וילקוטי מדרשים.
לשם חיבור הסדרה סייר הרב כשר גם בספריות רבות ברחבי העולם, ודלה מאמרים רבים מתוך כתבי יד.
תוכן וסגנון

הספר כולל את פסוקי התורה עם פירוש רש"י, תרגום אונקלוס ותרגום יונתן, כאשר בחלקו התחתון של העמוד מובאים מאמרי חז"ל על הפסוקים, ובשולי העמוד הערותיו של הרב כשר על המאמרים וההקשר שבין תוכנם לפסוק. בחלק גדול מהכרכים הוסיף הרב כשר נספח בשם "מילואים" ובו הרחבה של ההערות או דיונים בנושאים הנידונים בהערות בגוף הספר, וכן מדור של שינויי נוסחאות וגרסאות ישנות - נושא בו הרבה הרב כשר לעסוק. על פי רוב המקורות מסודרים בספר באופן כרונולוגי, כך שבתחילה מובאים מקורות מהתלמוד, אחריו מהספרא, מהספרי והלאה. בחומשי ויקרא, במדבר ודברים, סודרו הספרא והספרי - הבנויים על פסוקי התורה - בעמודה נפרדת.
הספרים העיקריים מהם מובאים המאמרים הם: משנה, תלמוד בבלי ותלמוד ירושלמי, תוספתא, מכילתא ומכילתא דרשב"י, ספרא, ספרי, מדרש רבה ומדרש תנחומא, ספר הזוהר, ילקוט שמעוני, מדרש לקח טוב, מדרש תהלים, אבות דרבי נתן, תנא דבי אליהו, פסיקתא דרב כהנא, ופסיקתא רבתי, פרקי דרבי אליעזר, מדרש שמואל, בראשית רבתי, מסכת דרך ארץ, וכן כתבי יד רבים כגון מדרשי תימן.
לדוגמה, על הפסוק הראשון שבתורה, מובאים קרוב ל-300 מאמרים המלוקטים מלמעלה מ-30 מקורות, וסביבם קרוב ל-300 הערות העוסקות במגוון רחב של נושאים; חלקן ארוכות ומקיפות כמו הערה אודות המנהג לכתוב שני יו"דין (יי) במקום יהוה, הערה על מרכיב בריאת השמים, הערה על מסורת ספר "הפליאה".
בספר, מרבה הרב כשר לתקוף את הספר תורה תמימה, שאת מחברו (הרב ברוך הלוי אפשטיין) הוא מאשים בעיוותים רבים ובידיעה לא מקיפה במדרשי חז"ל.
תוכן וסגנון > מבוא והקדמה

הרב כשר ייעד לסדרה כרך מבוא מקיף שבו הוא רצה לבאר 13 עניינים: קדמות הכתב (האשורי), צורת אותיות האלפבית העברי, התגים, הנקודות בעברית, טעמי המקרא, חלוקת הפסוקים, חלוקת הפרשות והסדרות, המסורה הגדולה והקטנה, תרגום אונקלוס, תרגום יונתן ותרגום ירושלמי, שאר התרגומים, דרכי הדרשות בתורה שבעל פה, מבוא על כל ספרי חז"ל לפי סדר האלפבית העברי. למעשה כרך זה לא יצא לאור כפי שתכנן; חלקים ממנו יצאו בכרך נפרד, וחלקים אחרים לא יצאו לפועל.
מלבד המבוא כתב הרב כשר גם הקדמה שהודפסה בחלק הראשון הכוללת סקירה על כל החיבורים של תורה שבכתב עם תורה שבעל פה, החל מהספרא ועד הילקוט שמעוני ודומיו. בה דחה הרב כשר את ההסברים שניתנו כביכול כל דרשות חז"ל מיוסדים על כללי הלשון העברית (בניגוד לדעת המלבי"ם ועוד).
חלק מהנושאים שהיו אמורים להידון במבוא יצאו לאור על ידי המחבר בכרכים בפני עצמם. למשל, כרך י"ג לסוד העיבור, כרכים כ"ד ול"ב לתרגומי התורה, וכרך כ"ט לכתב התורה ואותיותיה.
תוכן וסגנון > מילואים

מדור המילואים יוחד להרחבות למדניות של נושאים שונים ומגוונים שלא נכללו במסגרת ההערות שבתחתית העמוד עצמו. הרב כשר עוסק רבות בשיטות הגאונים והראשונים לפירושי התורה. בין הנידונים במסגרת המילואים:
שיטת חלק מהראשונים שחלקו על הרמב"ם בנושא שלילת הגשמות, בעוד שהרמב"ם שקבע זאת כאחד מעיקרי האמונה היהודית.
בירור המחלוקת האם קידשו את החודש בתקופת הבית השני על פי החשבון או לפי ראיית מולד הלבנה.
בירור במחלוקת הגר"א ובעל התניא בפירוש הפסוק "מלא כל הארץ כבודו".
מילואים רבים עוסקים בנושאים אזוטריים, ופעמים שהמחבר גם נדרש למאמרים מחקריים או נוגע בנושאים נפיצים כמו התאמתם של מדרשי חז"ל לאבולוציה. מלבד פירושי התורה המקובלים בארון הספרים היהודי, הרב כשר מרבה לדון גם בפירושי הקראים לתורה, ובסתירתם, וכן בספרים חיצוניים כמו כתבי פילון האלכסנדרוני, או פילוסופים אחרים מהעת העתיקה.
פעמים רבות הוא מרחיב במיוחד גם בדיונים הלכתיים - תלמודיים, ובפרט בפרשת בא - בה הוא מרחיב מאוד בהלכות הפסח ובהלכות תפילין. בניגוד לדעה הרווחת, טוען הרב כשר כי תרגומי התורה קודמים לתקופת התנאים ומקורן של מחלוקות רבות בין התנאים הם מהתרגומים
לדוגמה, החלק הראשון הכולל מילואים, הוא חלק שמיני על פרשת שמות, והוא כולל 19 מאמרים בנושאים הבאים:
שמות חומשי התורה
גרסה חדשה במשנה מסכת שבועות
על אי שינוי הלבוש במצרים
רמזים בתורה על מאורעות העתידים להתרחש
תאריך התרחשותה של יציאת מצרים
ראיה לדברי הרמב"ם בהלכות עבדים
שמות נרדפים למיילדת
פירוש למאמר תמוה בהגדה של פסח
אודות אמו של משה
השמטות בתלמוד בבלי כתב יד מינכן 95
שגיאה שנפלה בילקוט ראובני
פירוש במשנה מסכת עבודה זרה
אודות שבת סדורה מששת ימי בראשית
פירוש במדרש על פי פיוטי יניי
בירור במחלוקת הגר"א ורבי שניאור זלמן מלאדי
עבודות שביצעו הכהנים והלויים יחפים בבית המקדש
פירושי הקראים המובאים באבן עזרא
טומאת מצורע בזמן הזה
מנהג ברית מילה בסכין ולא במספריים.
הדפסה

כבר בשנת תרע"ב יצר המחבר בפולין דוגמה של הספר על הפסוק הראשון של התורה, ושלח אותה למספר רבנים. הוא קיבל הסכמות מרבי צבי הירש שפירא, רבי משה נחום ירושלמסקי ורבי מאיר אריק.
בשנת ה'תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל בשליחות האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, הקים את ישיבת שפת אמת ועמד בראשה בשנתיים הראשונות לקיומה. באותה התקופה החל ביישום מפעל "תורה שלמה", ואת הכרך הראשון הוציא לאור בירושלים בשנת תרפ"ז. כרך זה כולל את תחילת פרשת בראשית עד ויכולו. בין המסכימים היו הרבנים אברהם יצחק קוק, יוסף חיים זוננפלד, מאיר דן פלוצקי, איסר זלמן מלצר ויעקב משה חרל"פ. בכרך זה הרבה המחבר להביא מספר הזוהר וספרי קבלה גם במקומות שאלו אינם נוגעים ישירות בפשט הפסוק; מגמה שהשתנתה לאחר מכן בחלקים הבאים.
כדי לקדם את המשך הסדרה, פרש הרב כשר מראשות ישיבת שפת אמת והיגר לארצות הברית בשנת ה'תרפ"ט שם המשיך בהוצאת הספר לאור. מהחלק השני והלאה שיצא לאור בשנת ה'תרפ"ט החל להשתמש גם במדרשי תימן שהיו אז עדיין בכתב יד. עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה, יצאו לאור שבעת החלקים הראשונים. החלק הראשון בו נכלל קונטרס מילואים, הוא חלק ח' על פרשת שמות שנדפס בניו יורק ה'תש"ד בבית הדפוס של האחים שולזינגר בניו יורק. מחלק זה ואילך יצאו לאור כל החלקים על בסיס כזה, וחלקם של המילואים הלך וגדל. מחלק כ' ואילך חזרה ההדפסה לירושלים, עם עלייתו של הרב כשר לארץ ישראל.
המשתתפים בעריכה

30 החלקים הראשונים יצאו לאור על ידי הרב כשר שהשתתף באופן פעיל בעריכה. בשמונת החלקים שאחריהם - מפרשיות תזריע ומצורע ואילך - כבר הזדקן הרב כשר, וההערות והביאורים התמעטו והתקצרו מאוד. הכרך האחרון שיצא לאור בחייו, בשנת תשמ"ג, היה כרך ל"ח על פרשת בהעלותך. בנו רבי משה שלמה כשר וחתנו הרב אהרן גרינבאום שהיו מעורבים במפעל נפטרו באותה התקופה, והמשך ההוצאה לאור נעשתה על ידי נכדיו שמחה בלכרוביץ ואפרים גרינבאום. הכרך האחרון וה-44 במספר, על פרשיות מטות מסעי, יצא לאור בתשרי תשנ"ה, כתשע שנים לאחר פטירת הרב כשר.
בין חברי המערכת היו הרב מאיר דוד בן-שם, הרב אביגדור אריאלי (נכדו של הרב יצחק אריאלי ואביו של קובי אריאלי), הרב יצחק רצאבי - מרבני העדה התימנית בישראל שהופקד בעיקר על התרגומים, ורבי יצחק שלמה סאפרין.
ספרים נספחים

בשנת תש"ם הוציא הרב כשר לאור ספר המשך בשם "אנציקלופדיה שמע ישראל" המהווה ליקוט דומה על הפסוק שמע ישראל לבדו, מכיוון שעל חומש דברים לא הוציא לאור את הסדרה. בסופו ישנם 16 מאמרי מילואים.
מלבד זאת יצאו לאור גם תורה שלמה על מגילת אסתר, מגילת שיר השירים ומגילת רות, אחרי פטירתו של הרב כשר.
הערכה וביקורת

לרוב, מציינים המבקרים את היצירה לשבח תוך ציון הערותיו של המחבר כבנויים בהיגיון ובחשיבה ישרה (חלק מהמבקרים אף הגדירו זאת כ"שיטה מדעית בלימוד"), אך לדברי המבקרים, לא אחת גולשות ההערות גם לפלפול תלמודי מצוי הנותן בהם טעם לפגם.
הרב שלמה יוסף זוין, ייחס חשיבות רבה לכינוס המדרשים, מהם נדירים, מלאכה שהוא מציין שנדרשת לה קבוצה שלמה של תלמידי חכמים. עם זאת ציין כי לעיתים הערותיו של המחבר ארוכות מדי, אלא שהסכים כי לרוב היא "מלאכה הצריכה לגוף הספר". ביקורת נוספת על האריכות שבהערות מתח הרב זוין בנוגע להערות המחבר על השינויים בין מאמרי חז"ל שזהים זה לזה, עליהם מרבה הרב כשר להעיר גם במקרה של שינויים קלים בלבד כמו שינויי ניסוח.
סדרת "תורה שלמה" תפסה מקום מכובד בשדה המחקר התורני, ומחברים רבים אחריה הסתייעו בעבודה המקיפה, בהם: פירוש "רש"י השלם" בהוצאת מכון אריאל, והאנציקלופדיה התלמודית בעשרות רבות של מקומות.
הסדרה זכתה להערכה מצד רבנים רבים בעולם היהודי, בלט בהם הרב מנחם מנדל שניאורסון שעודד את ההדפסה, ובשיחה לחסידיו אף הציע את הספר ככלי עזר להבנת פרשיות תרומה, תצוה, וכי תשא, העוסקות בכלי המקדש וקשות להבנה.
ביאורים

↑  פירוט המקורות על הפסוק הראשון: מדרש אותיות הגדול, מדרש רבי עקיבא בן יוסף, מסכת סופרים, ספר התגין, תלמוד ירושלמי, תלמוד בבלי, מדרש רבה, קהלת רבה, איכה רבה, איכה זוטא, אותיות דרבי עקיבא, סדר אליהו רבה, ספר הבהיר, ספר הזוהר, מדרש הנעלם, מדרש הגדול, מדרש מי השילוח, תנחומא ישן, מדרש חסר ויתר, מסורה גדולה, מדרש תדשא, סדר רבא דבראשית לרבי ישמעאל כהן גדול, שימושא רבא, מדרש שני כתובים, סדר ארקים בכבוד חופה, מדרש אגדה, תיקוני הזוהר, מדרש ילמדנו, מכילתא, ספר יצירה, פרקי דרבי אליעזר, מדרש הביאור, מדרש אלפא ביתא, רזיאל המלאך, ברייתא דרבי יוסי הגלילי, מדרש אבכיר.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ס"ה, עמוד ב'.
↑  מנחם מנדל כשר, "מבוא לתורה שלמה, חלק א' (בראשית א'), ירושלים תרפ"ז-תשנ"ב, עמ' י"ט, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו למשל: מנחם מנדל כשר, תורה שלמה - כרך כ"ו, צו חלק א', מילואים עמ' רפ"ז, ובהערה, ירושלים תרפ"ז-תשנ"ב, ותורה שלמה - כרך כ"ו, צו חלק א', מילואים עמ' ש', ובהערה, ירושלים תרפ"ז-תשנ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  פתיחה לתורה שלמה , כרך א' (בראשית א') בהערה ג', ירושלים תרפ"ז-תשנ"ב, עמ' י', באתר אוצר החכמה.
↑  מנחם מנדל כשר, "דברה תורה כלשון בני אדם", בתוך: תורה שלמה, כרך ט"ז, עמ' רפ"ח, באתר היברובוקס.
↑  מנחם מנדל כשר, "בירור בדבר מחלוקת הגר"א מווילנא ז"ל עם הגרש"ז ז"ל בעל התניא בפי' הכתוב מלא כל הארץ כבודו", בתוך: תורה שלמה, חלק ח' עמ' רמ"ח, באתר היברובוקס.
↑  הרב מנחם מנדל כשר, "תורה שלמה", חלק א', בראשית א' ה', בסוף הערה תכ"ב, ירושלים תרפ"ז-תשנ"ב, עמ' פ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  ראו למשל: מנחם מנדל כשר, "על דבר פירושי הקראים המובאים באבן עזרא",  בתוך: תורה שלמה, חלק ח', עמ' רנ"ד, באתר היברובוקס.
↑  יונה עמנואל, תורה שלמה כרך כה - תרגומי התורה, בתוך: המעין, ט"ו [ג] (ירושלים תשל"ה), עמ' 70, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  מנחם מנדל כשר, תורה שלמה, כרך מ' (פרשת קורח), הקדמה, עמ' ג', ירושלים תרפ"ז-תשנ"ב, באתר אוצר החכמה.
↑  הרב ע. פרייד, 'היצירה התורנית הענקית של הרב מ. כשר', בתוך: הפרדס - שנה כ"ו, חוברת ד', עמ' 30, ניו יורק טבת תשנ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  שלמה יוסף זוין, סופרים וספרים - חלק ג' עמ 285, תל אביב תשי"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי מנחם מענדל שניאורסון, ליקוטי שיחות - ל"ה (בראשית), ניו יורק תשס"ד, עמ' 342, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי מנחם מנדל שניאורסון, ספר השיחות - תשמ"ט חלק א', ניו יורק תשס"ג, עמ' 252, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
מחבר סדרת הספרים "תורה שלמה" - רבי מנחם מנדל כשר
יהושע שפירא (אדמו"ר)

רבי יהושע שפירא (כונה גם: "הקרן ישועה"; י' בסיון ה'תרכ"ב, 8 ביוני 1862 - י"ב באדר א' ה'תרצ"ב, 19 בפברואר 1932) היה רב ואדמו"ר בעיר ריבוטוטש בפולין שבחבל גליציה.
ביוגרפיה

יהושע שפירא נולד בי' בסיון ה'תרכ"ב בעיירה בלוזשוב לרבי צבי אלימלך שפירא ולשרה בתו של רבי משה הורוביץ מרוזבודוב. בצעירותו למד אצל סבו הרב משה הורוביץ בעיירה רוזבודוב ולאחר מכן אצל רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים ("הייטב לב").
נישא בזיווג ראשון למרים בתו של רבי מנחם מענדל מארילוס מרופשיץ ובזיווג שני לצפורה בתו של רבי יעקב דוכנער מדעלוטין. לאחר נישואיו נתמנה כרב בריבטיטש (בה גם חיבר את ספרו "קרן ישועה") עד שנת ה'תרמ"ה החל לכהן כרב בעיר בלאז'ובה בה כיהן אביו כאדמו"ר.
בעת מלחמת העולם הראשונה נמלט עם אביו מבלאז'ובה ולאחר סיומה חזרו בשנת ה'תרפ"ג והתיישבו במחוז ריישא שם כיהן אביו כאדמו"ר, ולאחר פטירתו מילא רבי יהשע את מקומו כהאדמו"ר השני מבלאז'וב, תפקיד בו שימש עד פטירתו בי"ב באדר א' בשנת ה'תרצ"ב.
שני ילדיו הגדולים מלאו את מקומו באדמו"רות; רבי מאיר שפירא (מזיווג ראשון) ורבי אליעזר שפירא (מזיווג שני)
צאצאיו

ילדיו מזיווג ראשון:
רבי מאיר שפירא, היה רב בבלאז'ובה. נישא לבאשא בתו של רבי יוסף שפירא (נפטר ה'תש"ב)
חנה שפירא, אשת רבי משה יוסף רוקח (בזיווג ראשון) ורבי יצחק הלברשטאם מברדיו בארצות הברית (בזיווג שני)
טויבא טילא שפירא, אשת רבי מנשה הורוביץ מרוזבדוב
ילדיו מזיווג שני:
רבי אליעזר שפירא (נפטר ה'תש"א) היה רב ריבוטוטש וממלא מקום אביו באדמו"רות. נישא לרבקה בתו של רבי אפרים הורוביץ מרוזבודוב
רבי ישראל שפירא (נפטר ה'תש"ן) היה רב בפרוכניק, בלאז'ובה ובארצות הברית. נישא לפערל בתו של רבי שלום דוד אונגר מדז'בנה
חיה שפירא, אשת רבי יהודה הורוביץ מסטוטשין-ארצות הברית
הינדה שפירא, אשת רבי צבי אלימלך הורוביץ מדמביץ
יוטא שפירא, אשת רבי טוביה הורוביץ ממיידאן
הערות שוליים

↑  האדמו"ר הראשון מבלאז'וב ונכדו של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב (הבני יששכר)
↑  נכדו של הרב שמעון מארילוס, מייסד חסידות ירוסלב
↑  משושלת קוריץ, צאצא של הבעל שם טוב ורבי יחיאל מיכל מזלוטשוב
↑  נכד רבי יהושע רוקח (האדמו"ר השני מבעלזא)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308267705171  PLWABN: 9810551999405606  ISNI: 0000 0000 4175 3181  LCCN: no2010075969  VIAF: 61188825   WorldCat (עם VIAF): 61188825
טימברלנד (חברה)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק 
 מייסדים:  נתן שוורץ 
 תקופת הפעילות:  1952–הווה (כ־72 שנים) 
 חברת אם:  VF Corporation 
 חברות בנות:  Howies  Smartwool 
 מיקום המטה:  סטרת'הם 
 ענפי תעשייה:  אופנה 
 מוצרים עיקריים:  הנעלה, ביגוד 
  
 www.timberland.com
 
מגפי טימברלנד
טימברלנד (באנגלית: The Timberland Company) היא יצרנית וקמעונאית אופנה אמריקאית, המתמקדת בהנעלה. בשנת 2007, טימברלנד צוינה כחברת ההעסקה הטובה ה-78 במספר בארצות הברית, ברשימת התוכנית. לטענת החברה, היא תומכת באחריות תאגידית. היא מציעה חבילות על מוצריה, הזמינות לעובדיה ולקוחותיה.
מטה חברת טימברלנד ממוקם בדרום-מזרח מדינת ניו המפשייר, והיא פועלת גם ממשרדים אחרים ברחבי העולם.
היסטוריה

מייסד טימברלנד, נתן שוורץ, החל את קריירת ההנעלה שלו כתופר מתלמד בבוסטון בשנת 1918. בשנת 1952 קנה מחצית מנכסי חברת ההנעלה "Abington Shoe Company" שבדרום בוסטון. שלוש שנים מאוחר יותר קנה את יתר הנכסים והכניס את בניו, סידני והרמן, לעסק. יחדיו, במשך עשר שנים, הם ייצרו נעליים עבור יצרנים מובילים.
בשנת 1973, הושק שם המותג "טימברלנד" עבור מגפי עור עמידים למים, הראשונים מסוגם, אשר יוצרו על ידי החברה. הואיל ודגם המגפיים הצליח וגרף פופולריות רבה, שם החברה שונה באופן רשמי ל"חברת טימברלנד" ב-1978. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה את התרחבותה לשוק הבינלאומי, ולקו המוצרים של החברה נוספו גם נעלי נשים, בגדים לגברים, נשים וילדים ומוצרים נלווים כמו שעוני יד ותרמילי גב.
ג'פרי שוורץ, נכדו של המייסד נתן שוורץ, הצטרף לחברה ב-1986. בשנה שלאחר מכן המשפחה הנפיקה את החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק. הרמן שוורץ, בנו של המייסד הוביל את החברה עד שפרש ב-1986. הוא הוחלף כמנכ"ל על ידי אחיו סידני, שפרש ב-1998, ג'פרי שוורץ ירש אותו כמנכ"ל החברה. בתקופה זו מחזור המכירות של החברה גדל מהיקף מכירות של כ-150 מיליון דולר בשנה, למחזור מכירות של למעלה מ-1.3 מיליארד דולר בשנת 2002. אולם בשנים שלאחר מכן החלה האטה בעסקי החברה וירידה במכירות.
בשנת 2006 הכריזה החברה על תוכנית להפוך את השוק הסיני לאחד ממוקדי המכירות העיקריים של באסיה, ולפתוח שם 70 חנויות בחמש השנים.
בשנת 2007 טימברלנד היייתה החברה הראשונה בארצות הברית שהציגה תוויות על מדפי החנויות המציינת כמה גזי חממה השתחררו לאטמוספירה בתהליך ייצור של המוצר, כמענה למודעות הגוברת בקרב הצרכנים בקשר לשינויי האקלים.
ביוני 2011 נרכשה טימברלנד על ידי קונצרן האופנה VF Corporation, תמורת כ-2 מיליארד דולר. לאחר הרכישה עלה לישראל מנכ"ל החברה, שהחזיק יחד עם משפחתו בשליטה בחברה, ג'פרי שוורץ. בישראל עוסק שוורץ בפעילות פילנתרופית והקים את ארגון מעוז, המקדם מנהיגות חברתית-כלכלית.
פעילות בישראל

חברת "סקאל ספורט" מקבוצת סקאל קיבלה את הזיכיון לשיווק מוצרי טימברלנד לישראל בשנת 1996, ופתחה תוך מספר שנים 5 חנויות של המותג. כמו כן, הקימה פינות מכירה של המותג בתוך סניפי רשת "סקאל ספורט". ב-2001 החלה לשווק גם את אופנת הנשים של טימברלנד.
ב-2006 הוקם סניף של המותג בתוך חנות דיוטי פרי ג'יימס ריצ'רדסון בטרמינל 3 שבנמל התעופה בן-גוריון. וב-2007 הוקם סניף נוסף בקניון רמת אביב.
באפריל 2014 רכשה חברת ההלבשה והאופנה בריל, מידי קבוצת סקאל, 50% פעילותה של רשת טימברלנד בישראל. באפריל 2021 רכשה בריל את מלוא הבעלות על הרשת יחד עם מותגים נוספים שהיו בזיכיון של קבוצת סקאל.
הערות שוליים

↑  100 Best Companies to Work For 2007 באתר CNN
1 2 3  הארץ, מנכ"ל טימברלנד: "בוא נודה בזה, אנחנו מייצרים מוצרים שאנשים לא צריכים", באתר הארץ, 16 ביוני 2005
↑  נתן שבע, התרומה של שייטת 13 למניית טימברלנד, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2010
1 2  אשר שכטר, ג'פרי שוורץ מכר את טימברלנד ב-2 מיליארד דולר - והחליט לעלות לישראל ולקדם צדק חברתי, באתר TheMarker‏, 17 במרץ 2012
↑  ענת ביין, ‏נשיא טימברלנד העולמית, ג'ף שוורץ, משקיע משאבים רבים בקהילה כחלק מהמיצוב של המותג שלו - על שיווק חברתי, באתר גלובס, 10 במרץ 2003
↑  סוכנויות הידיעות, "וול סטריט ג'ורנל": יצרנית הנעליים טימברלנד שוקלת את מכירת החברה, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2006
↑  רונן סרברניק, טימברלנד מתכננת להיכנס לשוק הסיני, באתר TheMarker‏, 9 במרץ 2006
↑  הניו יורק טיימס, יצרנית הנעליים טימברלנד מספקת מידע על פליטת הפחמן הדו חמצני, באתר TheMarker‏, 2 באוקטובר 2007
↑  סוכנויות הידיעות, מניית טימברלנד מזנקת ב-42% בעקבות דיווח על מכירתה תמורת כ-2 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 13 ביוני 2011
↑  הדס מגן, ‏שוורץ: "לא מספיק מוצר נהדר, מצפים גם למעורבות חברתית", באתר גלובס, 19 בדצמבר 2018
↑  אם יש לי את כל המדינה, מה יותר טוב, באתר גלובס, 18 בינואר 1999
↑  TheMarker digital, טימברלנד האמריקאית מדווחת על עלייה של 5.6% בהכנסות החברה לרבעון השלישי לעומת הרבעון המקביל אשתקד, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2001
↑  ענת ביין, אופנת הנשים של טימברלנד נכנסת לרשת סקאל ספורט, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2001
↑  הארץ, המותג טימברלנד פותח חנות בתוך חנות ג'יימס ריצ'רדסון בנתב"ג 2000, באתר TheMarker‏, 10 בינואר 2006
↑  הארץ, רשת טימברלנד פותחת סניף דגל חדש ברמת אביב בהשקעה של 200 אלף דולר, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2007
↑  ערן אזרן, בריל רוכשת מסקאל 50% מפעילות רשת "טימברלנד" תמורת 35 מיליון ש', באתר TheMarker‏, 30 במרץ 2014
אביב לוי, ‏בריל נכנסת לשותפות במותג טימברלנד בהשקעה של 35 מ' ש', באתר גלובס, 10 באפריל 2014
↑  נווית זומר, בריל רכשה את בעלת המותגים נאוטיקה, טימברלנד ואמפוריום, באתר ynet, 1 באפריל 2021
טלמטיקה

טלמטיקה הוא מושג המתייחס לשילוב התעשייתי של מחשבים עם מערכות טלקומוניקציה (טכנולוגיה לתקשורת אלקטרונית למרחקים) או במילים אחרות, השילוב שבין תורת המידע וטלקומוניקציה. ניתן גם לומר כי טלמטיקה היא מדע שליחת, קבלת ואחסון מידע באמצעות מערכות טלקומוניקציה שונות. המושג הופיע לראשונה בהתייחס למערכות שונות בתעשיית הרכב המשלבות תקשורת אלחוטית עם יכולות איתור (דוגמת מערכת GPS).
בהמשך, המושג התרחב וכיום הוא מתייחס למגוון רחב של מערכות טלקומוניקציה  - החל ממערכות ניווט לרכב, דרך תקשורת סלולרית, מערכות שמאפשרות גלישה באינטרנט, קריאה ומשלוח של דואר אלקטרוני, ניהול יומנים, תחזוקת מכוניות ועוד.