stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הערוץ הראשון (רוסיה)
הפקות מקור בולטות בערוץ > ספורט

"טורניר הערוץ הראשון הרוסי", בינואר 2005 הערוץ החל לערוך טורניר כדורגל בחסותו בהשתתפות מועדוני הכדורגל הטובים ביותר במדינות חבר העמים ומספר קבוצות ישראליות. הטורניר נערך עד ינואר 2008 ושנה לאחר מכן בוטל, תחילה בשל פרוץ מבצע עופרת יצוקה ולאחר מכן בשל חוסר עניין מצד מנהלי הערוץ.
"גביע הערוץ הראשון בהוקי קרח", טורניר הוקי קרח בחסות הערוץ המהווה חלק מתחרויות אליפות אירופה בהוקי קרח.
"גביע הערוץ הראשון בהחלקה על הקרח", טורניר החלקה אומנותית על הקרח בחסות הערוץ. הושק בשנת 2021.
הפקות מקור בולטות בערוץ > קולנוע

הערוץ היה שותף להפקת סרטי קולנוע רבים כדוגמת:
עיבודים לספריו של בוריס אקונין כ"עזאזל" (2002), "גמביט טורקי" (2005), "יועץ ממלכתי" (2005)
"72 מטרים" (2004)
"משמר הלילה" (2004) ו"משמר היום" (2006), סרטי פנטזיה בבימויו של טימור בקממבטוב
"צחוק הגורל 2" (2007)
"ההתקפה על לנינגרד" (2007)
"אדמירל" (2008)
"ויסוצקי. תודה שאתה חי" (2011)
"הוויקינג" (2016)
"ברית ההצלה" (2019)
"האתגר" (2022)
kino.1tv.ru

כלל הפקות המקור של הערוץ זמינות לצפייה דיגיטלית באמצעות פורטל האינטרנט kino.1tv.ru, המהווה ספק שירותי הזרמת מדיה של הערוץ תמורת דמי מנוי ומאפשר צפייה גם באמצעות יישומון ייעודי.
סמלי הערוץ

הלוגו הראשון
1995
הלוגו השני
1995
עד 1996
לוגו נוסף
1995
עד 1996
הלוגו השלישי
1997
עד 2000
הלוגו הרביעי
משנת 2000
עד 2002
הלוגו החמישי
מ-2002
ראו גם

טורניר הערוץ הראשון הרוסי
גביע הערוץ הראשון בהוקי קרח (רוסיה)
רוסיה-1
CTC
הערות שוליים

↑  אלה גברילוב, מכונת הפייק-ניוז של פוטין, באתר ליברל, 9 בדצמבר 2017
↑  Страховая группа «СОГАЗ» стала акционером «Первого канала» Доля нового акционера составляет 20%
↑   נענה לקריאתו של פוטין? רומן אברמוביץ' רכש 24% מערוץ הטלוויזיה הנצפה ביותר ברוסיה, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2016
↑  Роман Абрамович снижает свою долю в «Первом канале»
↑  Роман Абрамович снизит долю в «Первом канале»
↑  "Волошина подперли верным кадром. В Кремль вернулся Игорь Шабдурасулов". Коммерсантъ. 1999-09-04.
↑  ""До последнего момента мы не знали, выйдем ли в эфир". ОРТ — пять лет". Коммерсантъ. 1999-11-30.
↑  Кубок первого канала по фигурному катанию
| רשתות טלוויזיה עיקריות בפדרציה הרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה | הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה |  |
| החבילה הראשונה | הערוץ הראשון • רוסיה-1 • Match TV • ‏НТВ • ערוץ 5 • רוסיה-תרבות  •  קרוסלה • רוסיה-24 • הערוץ הציבורי • TV Center |  |
| החבילה השנייה | REN TV • ‏CTC • ספאס • דומשניי • THT • TV3 • יום שישי • MIR • זבזדה • Muz-TV |  |
| כבלים ולווין | כבלים ולווין |  |
| ערוצים נוספים | RTVi • 2x2 • מוסקבה 24 • מוסקבה. אמון • RTR Planeta |  |
| ערוצי חדשות ובידור | רוסיה-24 • Russia Today ‏ • RBK • גשם |  |
| ערוצי מוזיקה | Russian Music Box •‏ Muz-TV |  |
| ערוצי ילדים ונוער | Nickelodeon • Disney |  |
| ערוצי טבע ומדע | Discovery • National Geographic |  |
| ערוצי עבר | רוסיה-2 • TV-6 |  |
| שונות | VGTRK‏ • Tricolor TV • ‏NTV Plus • ‏Star Media • גזפרום מדיה • מגדל אוסטנקינו • National Media Group • גזפרום-מדיה • CTC Media‏ • UTH רוסיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1258247720  ISNI: 0000 0004 4661 5799  LCCN: no2012158846  VIAF: 153965911   WorldCat (עם VIAF): 153965911 
קונסטנטין ארנסט, מנכ"ל הערוץ מאז 1999.
מגילת התהילים הגדולה

מגילה 11Q5 מקומראן ובה מזמור קנ"א בעברית.
מגילת התהילים הגדולה או 11Q5 או 11Psa המגילה התגלתה בפברואר שנת 1956 במערה מס' 11 ממערות קומראן עם כתבי יד נוספים ובהם מגילת המקדש. המגילה נפתחה לראשונה בנובמבר 1961 לאחר שנמצא מימון לרכישתה מידי הבדואים שמצאו אותה. המימון אורגן בידי ג'יימס א. סנדרס שגם קיבל את הזכות לפרסם את תוכנה. המרכיב הפיזי של המגילה הוא של עור עגל ועוביו קצת פחות מ -1 מ"מ. הגוף העיקרי של כתב היד מורכב מ-5 גיליונות עור, שנתפרו יחד, ואורכו 4.253 מטר. המגילה נערכה ופורסמה לראשונה על ידי ג'יימס א. סנדרס בשנת 1965 בכרך 4 של תגליות במדבר יהודה, שנתיים לאחר מכן פרסם סנדרס ספר מקיף יותר על מגילה זו. הכתב של המגילה הוא הכתב הארמי הרגיל של רוב מגילות קומראן. שם האלהים בן ארבע האותיות נכתב בכתב עברי קדום. צילומי המגילה המלאה התפרסמו בספרייה הדיגיטלית של מגילות ים המלח של רשות העתיקות המחזיקה במגילה זו.
תוכן המגילה

המגילה נמצאה במצב שימורי מצוין ביחס לרוב שאר מגילות קומראן. היא מלכתחילה עוררה עניין רב הן בשל הטקסט הרב שהיא מכילה ביחס לשאר הטקסטים המקראיים שנמצאו והן בגלל תוכנה. חלקי המגילה שהגיעו לידינו מכילים 39 מזמורי תהילים, מזמור אחד מספר שמואל (ב כג), ועוד 9 פרקים שאינם מופיעים בנוסח המסורה. גם הפרקים הקיימים בנוסח המסורה מסודרים לרוב בסדר שונה מנוסח המסורה, אם כי חלקם חופף את סדר נוסח המסורה כמו בשירי המעלות. עקב השינוי הרדיקלי מנוסח המסורה הידוע לנו קיימת מחלוקת בין חוקרים המשערים שאכן לפנינו ספר תהילים לפני עריכתו הסופית, לבין חוקרים ששיערו שלא מדובר בספר תהילים דווקא אלא באוסף מזמורים ששימשו לצורך אחר כמו צורך ליטורגי.
הפרקים הנוספים שהיו ידועים לפני גילוי המגילה

המגילה מכילה ארבעה פרקים שהיו ידועים ממקורות חוץ מקראיים לפני גילוי המגילה, אך לא היו ידועים בגרסתם העברית.
הפרקים הם:
תהילים קנ"א – היה ידוע ביוונית מתרגום השבעים ובסורית מהפשיטתא.
מזמור קנ"ד – היה ידוע מתרגום התנ"ך לסורית של הפשיטתא.
מזמור קנ"ה – היה ידוע מתרגום התנ"ך לסורית של הפשיטתא.
פרק נ"א פסוקים י"ג-ל' מספר בן סירא. היה ידוע מתרגום השבעים והפשיטתא, ונמצא גם בגניזת קהיר. הפרק במגילה יוחס לדוד המלך ולא לבן סירא.
פרקים לא ידועים במגילה

במגילה כתובים ארבעה מזמורים שלא ידועים ממקור אחר מחוץ למגילות קומראן.
1. תחינה לישועה - מזמור תחינה שבו מודה המשורר לאל שהושיע אותו ממצוקתו. במגילה ההתחלה קטועה, ומתחיל במילים: ”כִּי לֹא רִמָּה תּוֹדֶה לְכָה, וְלֹא תְּסַפֵּר חַסְדְּכָה תּוֹלֵעָה. חַי חַי יוֹדֶה לְכָה, יוֹדוּ לְכָה כּוֹל מוֹטְטֵי רֶגֶל בְּהוֹדִיעֲכָה חַסְדְּכָה לָהֵמָּה וְצִדְקָתְכָה תַּשְׂכִּילֵם”.
2. מזמור לציון – אקרוסטיכון אלפא ביתי, בו המשורר משבח את ציון בגוף שני.
להלן תחילת המזמור:
3. המנון לה' בורא עולם – מתחיל במילים "גדול וקדוש יהוה, קדוש קדושים לדור ודור".
4. אפילוג בסוף המגילה הבא לסכם את המזמורים שכתב דוד. מתחיל במילים "ויהי דויד בן ישי חכם ואור כאור השמש". ובהמשך מספר שיריו שכתב "ויכתוב תהילים שלושת אלפים ושש מאות ושיר לשורר על עולת התמיד לכל יום ויום לכל ימי השנה ארבעה ושישים ושלוש מאות". מספר הימים מתאים ללוח השנה של כת קומראן שהכיל 364 ימים בשנה.
לקריאה נוספת

.Sanders, J. A. The Psalms Scroll of Qumran Cave 11 (11QPsa). Discoveries in the Judaean Desert, IV. Oxford, 1965
David Davage, A Canon of Psalms in the Dead Sea Scrolls? Revisiting the Qumran Psalms Hypothesis, Biblical Theology Bulletin: Journal of Bible and Culture 51, 2021, עמ' 196–205 doi: 10.1177/01461079211033948
אסתר חזון, נספח לכרך תהילים ב' מ"עולם התנ"ך", תל אביב, 1999, עמ' 282–287.
חנן אשל, מזמורים שאינם בנוסח המסורה המתועדים במגילות ספר תהילים שנמצאו בקומראן, בתוך: מנחם קיסטר (עורך), מגילות קומראן-מבואות ומחקרים, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, 2009, חלק א', עמ' 209–224.
מנחם קיסטר, ירושלים והמקדש בקומראן, בתוך: הנ"ל, כרך שני, עמ' 477–496 (לדיון ב"מזמור לציון").
הערות שוליים

↑  מכונה כך כיוון שהיא גדולה משמעותית מ-40 כתבי יד שונים של ספר תהילים שנמצאו בקומראן
↑  כולל מזמור קל"א שככל הנראה הופיע בחלק התחתון של עמודה III.
↑  כגון J.A. Sanders, Pre-Masoretic Psalter Texts, CBQ 27, 1965, pp. 114-123. Variorum in the Psalms Scroll, HTR 59, 1966, pp. 89-90.
↑  כגון P. Skehan, Qumran and Old Testament, pp. 169-170; ש' טלמון, "מגילת המזמורים מקומראן", תרביץ לז [א] (תשרי תשכ"ח), עמ' 99–104.
↑  קטע CUL T-S 16.315. קטע הגניזה זהה לפשיטתא.
↑  קטעים מחלקם נמצאו בקטעים אחרים של מגילות קומראן
↑  במגילה אחרת שנמצאה באותה המערה (11Q6 או 11Psb) מופיע גם חלק מהפסוק הקודם: ".. חדל אנוכי כי .." [כך נראה מהמגילה. אמנם יש מי שפענח את המילה הראשונה: "ודל" (F. G. Martínez, E. J. C. Tigchelaar, DSS Study Edition, v.2, 1998, pp. 1180)].
↑  המזמור המלא. הניקוד והסידור של המזמור נעשה על ידי עורכי ויקיפדיה והוא נתון לפרשנות על פי התוכן. הכתיב המלא והחסר נעשה בהתאם למקור.
↑  הניקוד והסידור של המזמור נעשה על ידי עורכי ויקיפדיה והוא נתון לפרשנות על פי התוכן. הכתיב המלא והחסר נעשה בהתאם למקור.
↑  המזמור המלא.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289700205171  LCCN: n98030965  VIAF: 181160021   WorldCat (עם VIAF): 181160021
היקיקומורי

היקיקומורי ביפן, 2004
היקיקומורי (יפנית: ひきこもり או 引き籠もり, בתרגום חופשי: מתחבא, מסתגר) הוא המושג היפני לתופעה בה אדם מבודד את עצמו מהחברה באופן קיצוני, בעקבות גורמים אישיים וסביבתיים שונים. המונח היקיקומורי מתייחס גם לתופעה הסוציולוגית וגם לאנשים המשתייכים אליה.
היקיקומורי החל ביפן בשנות השבעים. ההפרעה פוגעת בעיקר במתבגרים או במבוגרים צעירים שחיים מנותקים מהעולם, בבתיהם או בבתי הוריהם, נעולים בחדר השינה שלהם במשך ימים, חודשים ואפילו שנים ארוכות. הם מסרבים לתקשר אפילו עם משפחתם, משתמשים באינטרנט בשפע, ורק יוצאים לדרך להתמודד עם צורכיהם הגופניים הכרחיים ביותר כמו יציאה לשירותים. לעיתים הם מבלים יותר מ-12 שעות ביום מול המחשב.
פסיכולוגים מערביים משווים את ההיקיקומורי עם חרדה חברתית ואגורפוביה, אך הגישה התרבותית היפנית מתייחסת לתופעה כאל סטייה חברתית.
הגדרה

משרד הבריאות היפני הגדיר היקיקומורי כאדם שמסרב לצאת מביתו, ומתבודד למשך תקופה של לפחות שישה חודשים. בעוד רמת התופעה מגוונת אצל אנשים שונים, במקרים חמורים ההיקיקומורי מתבודד למשך שנים. לעיתים קרובות, התופעה מתחילה כסרבנות בית ספר, הכוונה היא לאנשים שמסרבים להגיע לבית הספר מסיבות דיכאוניות או חרדתיות. בשנת 2010, העריך משרד הבריאות היפני שכ-700,000 היקיקומורי מתגוררים ביפן, ושגילם הממוצע הוא 31. עם זאת, יש המעריכים את מספרם במיליון איש ויותר.
מחקר שפורסם ב-2019 על ידי צוות חוקרים מאוניברסיטת אקיטו ביפן, מלמד כי היקיקומורי קשור בקשיים ביחסים בין אישיים ובמקרים מסוימים בסיכון בהתאבדות. המתמודדים עם היקיקומורי נוטים להיות גברים, יש להם רקע של נשירה מלימודים והם בעלי היסטוריה קודמת של טיפול פסיכיאטרי.
בעקבות מגפת הקורונה, תופעת ההיקיקומורי גדלה וחלה עלייה של 40% בשיעורי ההתאבדות ביפן.
סיבות משוערות לתופעה

לתופעה, אשר נחשבת בעיה תרבותית מהותית ביפן, יכולות להיות מספר סיבות. הדרישות והלחצים של החברה היפנית יכולים להיות משתקים עבור בני נוער רגישים. חלקם מרגישים כי אינם יכולים לעמוד בציפיות מהם שכן טרם גיבשו זהות עצמית (הונְנֶה, 本音) וחזות ציבורית (טאטֶמַאֶה, 建前) החיוניים לחיים הבוגרים ביפן. בשיח אודות התופעה רווחת הדעה כי החברה היפנית הפוסט-תעשייתית אינה מספקת למתבגרים טקסי חניכה משמעותיים החיוניים לעיצוב תפקידם כבוגרים אחראיים בחברה.
סיבות משוערות לתופעה > גורמים משפיעים

ניתן לזהות גורמים מרכזיים שעלולים להביא נער עם נטייה מוקדמת להתבודדות קיצונית:
היקיקומורי דומה להסתגרות שקיימת לעיתים בתסמונות על הספקטרום האוטיסטי כגון אוטיזם קלאסי, אספרגר, ו-PDD-NOS. לכן פסיכיאטרים שונים משערים שזוהי הפרעה על הספקטרום הזה, אך היא מתבטאת בצורה שונה מההתבטאות האופיינית של התסמונת במערב, בגלל לחצים הנובעים מהמבנה החברתי היפני.
הרבה פעמים יש חפיפה בין היקיקומורי להפרעות נפשיות אחרות, או ששני המצבים קורים ביחד, למשל חרדה חברתית, אגורפוביה, או דיסתימיה.
כלכלת יפן נמצאת במיתון במשך שנים. הדור הקודם וזה שלפניו עדיין נהנים מעבודה מובטחת לכל החיים בתאגידים גדולים וחברות יציבות. אולם לאנשים צעירים היוצאים לשוק העבודה, מחכה מציאות קשה של אבטלה מתגברת וביטחון תעסוקתי נמוך. כדי למצוא עבודה טובה נדרשים לימודים אינטנסיביים בסביבה תחרותית ביותר מגיל קטן. עבור בני נוער מסוימים, העתיד המאיים והחוסר במטרה ברורה בחיים יכולים להביא למצב של היקיקומורי.
התופעה נתפסת עדיין כסטייה ולא כבעיה, וגורמת למשפחות רבות בושה והדחקה של הבעיה בלי לתת מקום כדי להציף אותה על פני השטח ולהתמודד איתה בצורה אישית וקולקטיבית (בין המשפחה לילד ובין הילד לעצמו והתמודדות כמצב חברתי).
ראו גם

התבודדות
בידוד חברתי
בדידות
גברים אוכלי עשב (מונח יפני)
חרדה חברתית
אגורפוביה
דיסתימיה
קוקונינג
אוטאקו
הערות שוליים

↑  Stip et al, Internet Addiction, Hikikomori Syndrome, and the Prodromal Phase of Psychosis, Frontiers In Psychiatry, 2016
↑  ליקוי חמה מלא Psychology Today.
↑  Nonprofits in Japan help ‘shut-ins’ get out into the open, Japan Times
↑  Hikikomori: Adolescence without End by Tamaki Saito, Times Higher Education
↑  Saitō Tamaki, Hikikomori: Adolescence without End, 2013, University of Minnesota Press
↑  Original Rrsearch Article Akita Universty
↑  עלייה בשיעורי ההתאבדות ביפן במהלך הקורונה - היקיקומורי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547416205171  BnF: cb18122999q (data)  LCCN: sh2009000049  NDL: 00946529
חסן שוכרי

חסן שוכרי (בערבית: حسن شكري תעתיק מדויק: חַסַן שֻכְּרִי; נכתב גם חסן שוקרי ולעיתים חסן ביי שוכרי; 1876 – 28 בינואר 1940) כיהן כראש העיר חיפה בין השנים 1914–1920 ובשנים 1927–1940.
ביוגרפיה

חסן שוכרי נולד בירושלים למשפחה רמת דרג במינהל העות'מאני שמקורה בקווקז.
הוא למד באוניברסיטת איסטנבול ועם סיום לימודיו שב לארץ ישראל. בשנת 1905 עבר לחיפה שהייתה אז חלק מנפת חיפה בה אביו, אחמד שוכרי, כיהן כמושל הנפה. האב היה מיודד עם מוסטפא פאשה אל-ח'ליל, ראש עיריית חיפה בשנים 1903-1885, ובעקבות קשרי הידידות בין שתי המשפחות נשא חסן לאישה את בתו של אל-ח'ליל.
שוכרי כיהן בתפקיד אדמיניסטרטיבי בכיר בעיר נצרת, במסגרתו סייע בידו של ידידו שבתי לוי לרכוש אדמות בעמק יזרעאל מידי משפחת סורסוק.
ביוגרפיה > כהונתו הראשונה כראש עיריית חיפה

בשנת 1914 מונה על ידי השלטון הטורקי לתפקיד ראש העיר חיפה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה חלה הפסקה בפעילות עיריית חיפה וב-1918, לאחר הכיבוש הבריטי של העיר, שבה מועצת העירייה בראשותו של חסן שוכרי לפעילות תקינה. במועצה נכללו לראשונה נציגים יהודים, שניים במספר, אחד מהם שבתי לוי, ובנוסף עליהם חמישה נציגים ערבים.
חברי מועצת העיר הערבים לא ראו את יחסו המלבב כלפי האוכלוסייה היהודית בעין יפה. באפריל 1920 הם שיגרו מכתב למושל מחוז חיפה ובו הודיעו כי פסקו מלהיפגש עם שוכרי וכי עליו להתפטר. היהודים מצידם שלחו משלחת נגדית למושל על מנת למנוע את התפטרותו. המושל הודיע על החלטתו לא לקבל את ההתפטרות, אך שוכרי היה נחוש להתפטר ובעקבותיו התפטרו מהמועצה שני הנציגים היהודים (מאוחר יותר חזרו לתפקידם על מנת לשמור על האינטרסים של היישוב העברי בעיר).
ביוגרפיה > בין שתי הכהונות

שוכרי איבד את מקור פרנסתו וקיבל מספר שנים תמיכה מידידיו היהודים. באותה תקופה היה שוכרי פעיל בתנועת "אל ג'מעיה אל-אסלאמיה אל-וטניה" (האגודה המוסלמית הלאומית). תנועה זו תמכה במנדט ולא התנגדה לציונות ולכן תמכו בה גם היהודים.
מחליפו של שוכרי כראש העיר חיפה בשנים 1920 עד 1927 היה עבד אל-רחמאן אל-חאג', אשר זוהה עם המופתי חאג' אמין אל-חוסייני, והדיר את רגליהם של היהודים ממשרות בעירייה. לקראת הבחירות לראשות העיר, החליטו ראשי היישוב היהודי בעיר לתמוך ברשימה אשר תתחרה בעבד אל-רחמן בבחירות לראשות העיר ושבראשה עמד שוכרי. סיעתו של שוכרי ניצחה ושוגרה משלחת לנציב הבריטי על מנת שימנהו לכהונת ראש העיר ואכן כך הוא עשה.
ב-1921 שלח שוכרי מברק לממשלת בריטניה, בו הוקיע בו את הלאומנים הערבים שתובעים מבריטניה לזנוח את הציונות: "איננו מחשיבים את העם היהודי לאויב המנסה לפגוע בנו [...] אנו רואים בעם היהודי אח, החולק עמנו את צרותינו ואת שמחותינו, ומסייע לנו בבניית ארצנו המשותפת. אנו משוכנעים שללא הגירה יהודית וללא סיוע כלכלי לא תתפתח הארץ מבחינה כלכלית. ניתן לראות זאת מהעובדה שהערים המאוכלסות בחלקן על ידי יהודים כמו ירושלים, יפו, חיפה וטבריה מתקדמות בעקביות, בעוד שכם, עכו ונצרת שבהן לא שוכנים יהודים מתדרדרות בהתמדה".
ביוגרפיה > מותו

שוכרי חלה בסוף שנת 1939 ונפטר ב-29 בינואר 1940. הוא נטמן בבית הקברות המוסלמי הישן "אל אסתקלאל" סמוך למסגד.
ראשי היישוב היהודי בחיפה קראו להשבתת המסחר ביום מותו על מנת לתת הזדמנות ליהודים רבים ככל האפשר להשתתף בהלוויה. בישיבת הקהילה העברית הספיד אותו ראש הקהילה באומרו כי הוא "כאחד מחסידי אומות העולם". רבים מראשי היישוב השתתפו בהלווייתו. באיגרת התנחומים כתבה הסוכנות היהודית כי הוא היה "ראש עיר דגול". בשני העיתונים הגדולים "הארץ" ו"דבר" הוקצה חלק ניכר מן העמוד הראשון לתיאור האבל.
ביוגרפיה > משפחתו

שוכרי היה נשוי לפאטמה ולשניים נולדו ארבע בנות ובן. הבן סוהיל נישא לציפורה ארבל (נכדתו של מנשה מאירוביץ). במהלך מלחמת העצמאות ברחה המשפחה למצרים, רעייתו של חסן שוכרי והבנות עברו להתגורר כפליטים בירדן, ציפורה וסוהיל חזרו לחיפה. בשנת 1960 הם התגרשו, סוהיל נישא לסגנית הקונסול האמריקאי בחיפה, ועבר לגור בארצות הברית.
פעילותו העירונית

במהלך כהונתו כראש עיר הוקמו בחיפה המדרכות הראשונות, נבנו גשר רושמיה וגשר הקישון, הוקמה רשת חשמל וביוב עירונית, וכן הוקמה רשת מים, הוקם ארגון מכבי האש העירוני, ונבנו לראשונה חופי רחצה ציבוריים ושירותים ציבוריים ברחובות.
שוכרי הבין כי טובת העיר חיפה דורשת את שיתופם של היהודים בעירייה והצהיר בפני היהודים כי הוא פועל למען אוכלוסיית העיר כולה. על מנת להשיג מטרה זו הוא חתר להפריד באופן מוחלט בין התפקיד המוניציפלי שאותו מילא לבין הסכסוך היהודי-ערבי, והעמיד את טובת העיר חיפה מעל לכול. הוא העביר את עיריית חיפה מעירייה ערבית לעירייה משותפת יהודית-ערבית.
לזכרו נקרא רחוב חסן שוקרי בחיפה שהוא ציר תנועה מרכזי בשכונת הדר הכרמל, ובו שוכן גם בניין עיריית חיפה ובסמוך לו נמצאת לשכת גיוס חיפה; וכן מדרגות בוואדי סאליב שם היה ביתו. גם בכפר יונה נקרא רחוב על שמו.
לקריאה נוספת

א' רובינשיין. יהודים וערבים בעירות ארץ ישראל (1926–1933) - ירושלים ועיריות אחרות. קתדרה 51 (1989), עמ' 122–147.
שרה ומאיר אהרוני, אישים ומעשים בחיפה והסביבה, 1993.
M. Seikaly, Haifa - Transformation of a Palestinian Arab Society. 1918-1939. London-New York, 1995.
תמיר גורן. פשר "השיטה האידיאלית": חסן ביי שוכרי והיהודים בתקופת המנדט. זמנים 82 (קיץ 2003) עמ' 16–29
תה על מרפסת הקזינו דו-קיום בחיפה בתקופת המנדט הבריטי 1948-1920. עורכים: דפנה שפרמן ואלי נחמיאס. חיפה: הוצאת משפטון, 2007.
תמיר גורן, שיתוף בצל העימות - ערבים ויהודים בשלטון המקומי בחיפה בתקופת המנדט הבריטי, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2008
הערות שוליים

↑  בני מוריס, מדיר יאסין עד קמפ דייוויד, עמ' 184.
↑  יהושע פורת, ממהומות למרידה: התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1939-1929, עמ' 205.
↑  Attempt on Shukri, פלסטיין פוסט, 24 בינואר 1937
↑  7 - Ø§Ù„Ø¯Ù�Ø§Ø¹ - Al-Difa, 29/01/1940, jrayed.org
↑  פאדי עיאדאת, אשה בשבוע | אמירה שוכרי-ארבל, נכדתו היהודייה של ראש העיר הערבי האחרון בחיפה, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2010
↑  דיפלומטית אמריקאית בחיפה נישאה לבנו של חסן שוקרי, הארץ, 30 בדצמבר 1960
| ראשי עיריית חיפה  (החל מ-1873) |
| --- | --- | --- |
| האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית | נג'יב אפנדי אל-יאסין (1873–1877) • אחמד אפנדי ג'לבי (1877–1881) • מוסטפא בר אל-סאלח (1881–1884) • מוסטפא פאשה אל-ח'ליל (1885–1903) • ג'אמל צאדק (1904–1910) • רפעאת אל-צאלח (1010–1911) • אברהים אל-ח'ליל (1911–1913) • חסן שוכרי (1914–1917) |  |
| המנדט הבריטי המנדט הבריטי | חסן שוכרי (1917–1920) • עבד אל-רחמן אל-חאג' (1920–1927) • חסן שוכרי (1927–1940) • שבתי לוי (1934–1937) |  |
| ישראל מדינת ישראל | שבתי לוי (1948–1951) • אבא חושי (1951–1969) • משה פלימן (1969–1973) • יוסף אלמוגי (1974–1975) • ירוחם צייזל (1975–1978) • אריה גוראל (1978–1993) • עמרם מצנע (1993–2003) • גיורא פישר (בפועל) (2003) • יונה יהב (2003–2018) • עינת קליש רותם (2018–2024) • יונה יהב (2024–הווה) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527239605171  GND: 1197969578  VIAF: 308283312   WorldCat (עם VIAF): 308283312
חסידות תולדות אהרן

| --- | --- |

 שורשים, סיווג והנהגה
 מקום ייסוד:  ירושלים 
 תאריך ייסוד:  1947 
 מייסד:  אברהם יצחק קאהן 
 מנהיג:  דוד קאהן 
 ארגונים ופעילות
 אזורי פעילות:  ירושלים, בית שמש 
 
הרב אהרן ראטה
האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן
בית הכנסת של החסידות טרם השיפוצים
ישיבת תולדות אהרן הישנה
חסיד תולדות אהרן בלבוש יום חול
חסידות תולדות אהרן היא חצר חסידית ירושלמית, המשתייכת לעדה החרדית. החסידות מתאפיינת בשמרנות וברצון לשמר את הווי החיים של היישוב הישן בירושלים, בהתנגדות חריפה לציונות, באורח חיים חרדי קפדני, בסגנון לבוש מיוחד ובדגש על תפילה בקצב מתון ובהתלהבות. החסידות מונה כ-1,800 בתי-אב ומרכזה בפאתי שכונת מאה שערים. בנוסף לקהילה המרכזית בירושלים, לחסידות קהילות בבית שמש בטבריה ובניו יורק. אדמו"רהּ הנוכחי הוא הרב דוד קאהן.
היסטוריה

החסידות נקראת על שמו של הרב אהרן ראטה שהקים בשנת ה'תרפ"א (1921) בסאטמר חבורה שהתאפיינה בקריטריונים מחמירים בעבודת השם. בשנת תרפ"ח (1928) עלה הרב ראטה לארץ ישראל, שם התגבשה סביבו קבוצה מצומצמת של אנשים הנאמנים לדרכו, בשל החשיבות המיוחדת שראה בעניית אמן בקול רם, שינה הרב ראטה בשנת תרצ"ג (1933) את שם חבורתו ל "חבורת שומרי אמונים".
הרב ראטה נפטר בו' בניסן תש"ז (1947). כשנה לאחר מכן התפצלו תלמידיו. קבוצה קטנה יחסית בחרה בבנו, הרב אברהם חיים ראטה, לכהן כאדמו"ר תחת אביו. רוב התלמידים בחרו בחתנו של הרב אהרן, הרב אברהם יצחק קאהן. הוא הקים את חצרו בפאתי שכונת מאה שערים (בשנות האלפיים, ניצב במקום זה בית המדרש של חסידות תולדות אברהם יצחק).
רבי יואל טייטלבוים מסאטמר הגיע לידי סכסוך עם הרב ראטה, בעקבות מחלוקת קשה שניטש סביב רבנות העיר סאטמר, אולם הרב קאהן נמנה בין תלמידיו של הרבי מסאטמר, ומאז שהחל לכהן כאדמו"ר, אימצה החסידות אידאולוגיות זהות, שהבולטת ביניהם היא ההתנגדות החריפה לציונות.
המסגרת של הרב ראטה הייתה חבורה של עובדי השם, שנתפסו כתמהוניים. עם תחילת כהונת הרב קאהן החלה החבורה לקבל מאפיינים של חצר חסידית. בשנת תשי"ב (1952) פתח הרב קאהן ישיבה, לאחר הפצרות מצד תלמידו הרב דניאל פריש, שאף העניק לה את השם "תולדות אהרן" על שמו של הרב ראטה. עם הזמן קיבלה קהילתו של הרב קאהן את שמה של הישיבה והפכה ל"חסידות תולדות אהרן". בעגה הירושלמית היידישאית, השתרש גם הכינוי (המתייחס לבני הקהילה) "רֶבּ-אַהרַלַ'אך", כלומר, אנשי "רבי אהרל'ה".
כתוצאה מהקמתה של הישיבה והגידול הטבעי של בני החבורה התרחבה החסידות והפכה לקהילה בעלת מוסדות ולקבוצה הגדולה ביותר בעדה החרדית. בתי מדרש של החסידות נפתחו גם בניו יורק, תחת הנהגתם של בנו וחתנו של הרב קאהן. כיום בית מדרשה המרכזי של החסידות הוא ברחוב שבטי ישראל, בסמוך ליציאה משכונת מאה שערים (לכיוון מזרח ירושלים).
הרב קאהן הקפיד על שמירת המסגרת המסורתית-בדלנית של החסידות, שכללה בין היתר מגורים בשכונותיה החרדיות הישנות של ירושלים כמאה שערים, בית ישראל וגאולה. בשל התרחבותה של החסידות ועליית מחירי הדירות בירושלים, נאלץ הרב קאהן בשלהי תקופת כהונתו להסכים להקמת קהילה של חסידיו בעיר בית שמש, שבה החלה בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, תנופת התפתחות של מגורים לציבור החרדי.
הרב קאהן נפטר בכ"ז בכסלו תשנ"ז (1996).
היסטוריה > הכתרת האדמו"ר הנוכחי

בסוף ימיו של הרב קאהן, ועל רקע שנתיים שבהן לא תפקד, פרצה יריבות בקהילה, שבמוקדה השאלה מי יירש אותו. בשנים אלה התקשו מוסדות הקהילה לתפקד. הסכסוך לווה בהשמצות הדדיות, פשקווילים ולעיתים אף באלימות פיזית. רוב חברי הקהילה וכן הנהלת מוסדותיה, סירבו להכיר בבנו בכורו הרב שמואל יעקב קאהן כיורש הכס, וצידדו בבנו השני של האדמו"ר, הרב דוד קאהן, שכיהן עד אז כרבם של חסידי "תולדות אהרן" בעיירה מאנסי שבמדינת ניו יורק. אחרים העדיפו כיורש את בנו הבכור, הרב שמואל יעקב קאהן. בין התומכים בבכור נמנו גם רבה של הקהילה בירושלים והנציג מטעמה בבד"ץ העדה החרדית, הרב מאיר ברנדסדורפר, שהיה גם מחותנו של הרב שמואל יעקב, והמקובל רבי דניאל פריש.
לאחר פטירת הרב קאהן הגיעה המחלוקת לדיון בבד"צ העדה החרדית, שהתמקד בכשירותה של הצוואה שהותיר הרב קאהן ובה נכתב כי על אנשי החסידות לקיים בחירות למנהיג שיירש את מקומו, תוך בקשה שיהיה זה אחד מבניו או חתניו. מאחר שהצוואה הייתה רצופה במחיקות ותוספות, טענו אנשי הרב שמואל יעקב כי חלו בה זיופים, משום שנשמרה בידי הצד השני. פסק הדין קבע כי הצוואה קבילה, אך כצעד של פשרה קיבלו הרב שמואל יעקב ותומכיו את אחד מבנייני המוסדות. הוא פתח חסידות חדשה בשם "תולדות אברהם יצחק" על שם אביו. קרוב לשני שלישים מבני החסידות נותרו בחסידות האם והכתירו לרבם את הרב דוד, שעלה לישראל ועבר להתגורר בבית אביו בירושלים.
בשנים הראשונות לכהונתם התראו שני האחים. בשנת ה'תש"ס התקררו היחסים ובהמשך שבו לתקנם. שאר האחים והגיסים משתייכים באופן רשמי לאחד הצדדים אולם שומרים על יחסים תקינים עם שני האדמו"רים.
היסטוריה > הנהגת האדמו"ר הנוכחי הרב דוד קאהן

תחת הנהגת האדמו"ר הנוכחי הרב דוד קאהן בנתה הקהילה קומפלקס חדש בירושלים ובו בית כנסת, ישיבות ותלמוד תורה. קהילות גדולות נוספות קיימות בארבע שכונות בעיר בית שמש (נחלה ומנוחה, רמת בית שמש ב', רמת בית שמש ד' ובשכונת "קנה בושם"). בשנת 2019 פתחו קהילה ומוסדות בטבריה ובחריש. קהילות נוספות קיימות בעיירות מונסי, בורו פארק וקריית יואל שבארצות הברית. ב-2010 נפתח שטיבל גם בשכונת סטמפורד היל שבלונדון וב-2020 נפתח שטיבל במנצ'סטר.
האדמו"ר הנוכחי הרב דוד קאהן הנהיג בקהילה לימוד של "עמוד יומי" בגמרא. הנהגתו מתאפיינת ביתר פתיחות, כאשר בין היתר ביטל כמעט לחלוטין את השתתפות חסידיו בהפגנות הרחוב המאורגנות על ידי קיצוני העדה החרדית.
בקהילה ישנה קבוצה קטנה בשם "מארי דחושבנא" - המגישים בכל ראש חודש דין וחשבון על מעשיהם באותו חודש לאדמו"ר, העובר על הרשימות.
החסידות מקיימת מדי שנה שני אירועים רבי משתתפים:
לילות שמחת בית השואבה בחול המועד סוכות, שבהם נערכים ריקודים בליווי תזמורת, עד השעות הקטנות של הלילה. אירוע זה מתקיים גם בחסידות האחות "תולדות אברהם יצחק" ובאים אליו אלפים מציבורים מגוונים.
מעמד הדלקת מדורת ל"ג בעומר במירון במוצאי היום, שאותו חידש האדמו"ר הנוכחי בנוסף למעמד ההדלקה המסורתי שקיים גם אביו בחצר בית מדרשו בירושלים.
האדמו"ר הרב דוד קאהן הפקיד את ניהול ענייני הקהילה (למעט המוסדות החינוכיים) בידי גוף בן שבעה חברים, הקרוי "ז' טובי הקהילה" ("זט"ה"), בהשראת ז' טובי העיר. שישה מחברי הגוף נבחרים בידי הגברים הנשואים, והנשיא מתמנה על ידי האדמו"ר.
בליל ל"ג בעומר ה'תשפ"א (2021) התרחש ביציאה ממתחם ההדלקה של החסידות אסון הר מירון, שבו נהרגו 45 בני אדם ולמעלה ממאה נפצעו.
מאפיינים > התקנות

החסידות מתאפיינת בהתבדלות, בשמרנות ובהקפדה על תקנות. חלק ניכר מתקנות אלה מאוגדות ב"ספר התקנות", שכתב הרב ראטה, ושעליו חותמים אנשי החסידות בסיומו של מעמד "קיבוץ הגדול", הנערך מדי שנה בי"ט בכסלו - יום השנה לפטירתו של המגיד ממזריטש. במעמד זה נושא האדמו"ר שיחה מיוחדת. בני הקהילה הגרים מחוץ לישראל אינם חותמים, בין היתר משום שאינם יכולים לעמוד בחלק מהתקנות, כגון תקנות הלבוש והחובה להתפלל את כל התפילות בבית המדרש של הקהילה.