stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעכבי אנזימים
מעכבים הפיכים > דוגמאות למעכבי אנזימים הפיכים

משום שאנזימים התפתחו לקשור את הסובסטרט שלהם בחוזקה, ורוב מעכבי האנזימים ההפיכים נקשרים לאתר הפעיל של האנזימים, אין זה מפתיע כי יש דמיון בולט במבנה של חלק ממעכבים אלו למבנה הסובסטרטים של מטרתם. דוגמה ל"חקייני סובסטרט" אלו הם מעכבי פרוטאז, משפחה מוצלחת במיוחד של תרופות נוגדות רטרו וירוסים (Antiretroviral drugs) המשמשות לטיפול ב-HIV. ריטונאביר, מעכב פרוטאז המבוסס על פפטיד הכולל שלושה קשרים פפטידיים מוצג משמאל. מאחר שתרופה זו דומה לחלבון שהוא סובסטרט של פרוטאז ה-HIV, היא מתחרה עם סובסטרט זה באתר הפעיל של האנזים. מעכבי אנזימים בנויים לעיתים קרובות כדי להידמות למצב המעבר או מצב ביניים של תגובת קטליזת-אנזים. זה מבטיח שהמעכב מנצל את השפעת ייצוב אנזים של מצב המעבר ובכך לאפיניות קשירה טובה יותר (Ki נמוך יותר) מאשר המבנים מבוססי הסובסטרט. דוגמה למעכב מצב מעבר שכזה היא התרופה האנטיוויראלית אוסלטמיביר; תרופה זו מחקה את טבעה השטוח של טבעת יון האוקסוניום בתגובת האנזים הוויראלי נאורמינידז.
עם זאת, לא כל המעכבים מבוססים על מבנה של סובסטרטים. למשל, מבנהו של מעכב פרוטאז HIV אחר טיפרנאביר (Tipranavir) המוצג מימין. מולקולה זו אינה מבוססת על פפטיד ואין לה דמיון מבני ברור לסובסטרט חלבון. מעכבים לא פפטידים אלו יכולים להיות יציבים יותר ממעכבים הכוללים קשרים פפטידים, כיוון שלא יהוו סובסטרטים בעבור פפטידז ויש סיכוי נמוך יותר לכך שיופחתו בכמותם בתא.
בתכנון תרופות חשוב לשקול את ריכוזי הסובסטרטים שאליהם נחשפים אנזימי המטרה. לדוגמה, חלק מהמעכבים של חלבוני קינאז הם בעלי מבנים כימיים שדומים ל-ATP, אחד הסובסטרטים של אנזימים אלו. תרופות שהן מעכבים תחרותיים פשוטים יצטרכו להתחרות בריכוזים גבוהים של ATP בתא. חלבוני קינאז יכולים להיות מעוכבים גם על ידי תחרות באתרי הקישור שבהם הקינאזים פועלים עם חלבוני הסובסטרטים שלהם, ורוב החלבונים מצויים בתוך תאים בריכוזים נמוכים בהרבה מאשר ריכוז ה-ATP. כתוצאה מכך, אם שני מעכבים של חלבוני קינאז קשורים יחדיו באתר הפעיל עם אפיניות דומה, אך רק אחד מהם צריך להתחרות ב-ATP, אז המעכב התחרותי באתר הקישור של החלבון יעכב את האנזים בצורה יעילה יותר.
מעכבים בלתי הפיכים > סוגים של עיכוב בלתי הפיך

מעכבים בלתי הפיכים משנים בדרך כלל את האנזים מבחינה קוולנטית ובעקבות כך העיכוב הוא בלתי הפיך. מעכבים בלתי הפיכים כוללים לעיתים קרובות קבוצות פונקציונליות ראקטיביות כגון חרדל חנקן (nitrogen mustard), אלדהידים, הלואלקאנים או אלקנים. קבוצות אלקטרופיליות אלו מגיבות עם חומצות אמיניות של קבוצות צד ליצירת קשרים קוולנטים. הקבוצות המשתנות הן אלו עם קבוצות צד שכוללות נוקלאופיל כגון קבוצות הידרוקסיל וסולפהידריל, זה כולל את החומצות האמיניות סרין, ציסטאין, תראונין וטירוזין.
עיכוב בלתי הפיך שונה מאינאקטיביזציה בלתי הפיכה של אנזים. מעכבים בלתי הפיכים הם ספציפיים בדרך כלל לסוג אחד של אנזים, ולא משביתים את כל החלבונים; הם לא פועלים באמצעות הרס מבנה החלבון אלא באמצעות שינוי ספציפי של האתר הפעיל של מטרתם. לדוגמה, מצבים קיצוניים של pH וטמפרטורה גורמים בדרך כלל לדנטורציה של כל מבנה החלבון, אך זוהי השפעה לא ספציפית. באופן דומה, כמה טיפולים כימיים לא ספציפיים הורסים את מבנה החלבון; למשל חומצה הידרוכלורית מרוכזת תגרום להידרוליזה של הקשרים הפפטידים שמחזיק את הפפטידים יחדיו, וישתחררו חומצות אמינו חופשיות.
מעכבים בלתי הפיכים > אנליזה של עיכוב בלתי הפיך

כמוצג באיור מימין, מעכבים בלתי הפיכים יוצרים תצמיד לא קוולנטי הפיך עם האנזים (EI) או עם תצמיד האנזים-סובסטרט (ESI) ואז גורמים לתגובה שבה נוצר תצמיד שעבר שינוי קוולנטי, תצמיד שלא מתפקד עוד - EI*. הקצב שבו נוצר EI* נקרא קצב האינאקטיביזציה או kinact. מאחר שהתהוות EI עשויה להתחרות עם ES, קשירה של מעכבים בלתי הפיכים ניתנת למניעה על ידי תחרות עם סובסטרט או בתחרות עם מעכב שני, הפיך. אפקט הגנה זה הוא הוכחה טובה לתגובה ספציפית של מעכב בלתי הפיך עם האתר הפעיל.
צעדי הקשירה והאינאקטיביזציה של תגובה זו נחקרים באמצעות השמת האנזים עם מעכב ובחינת כמות הפעילות שנותרת במהלך הזמן. הפעילות תפחת באופן תלוי בזמן, בדרך כלל על פי דעיכה אקספוננציאלית. התאמת נתונים אלו למשוואת הקצב נותנת את קצב האינקטיבציה בריכוז זה של מעכב. תהליך זה נעשה בריכוזים שונים של מעכב. אם תצמיד הפיך של EI מעורב, קצב האינקטיבציה יהיה בר רוויה ובהתאם לעקום שכזה יינתנו kinact ו-Ki
שיטה נוספת שנמצאת בשימוש נפוץ באנליזות אלו היא ספקטרומטריית מסות. בשיטה זו, מדידה מדויקת של המסה של האנזים שלא עבר שינוי ושל האנזים הלא פעיל נותנת את העלייה במסה שנגרמת מתגובה עם מעכב ומראה את הסטוכיומטריה של התגובה. זה נעשה בדרך כלל באמצעות ספקטרומטר מסה MALDI-TOF. בשיטה משלימה, PMF‏ (Peptide mass fingerprinting) מבוצע עיכול של החלבון במצב המקורי ובמצב שעבר שינוי, באמצעות פרוטאז כגון טריפסין. בסופו של התהליך נוצר מערך של פפטידים שניתן לבצע עליהם אנליזה באמצעות ספקטרומטר מסה. הפפטיד שהשתנה במסתו לאחר התגובה עם המעכב יהיה זה שבו יש את אתר השינוי.
מעכבים בלתי הפיכים > מקרים מיוחדים

לא כל מעכבי האנזימים הבלתי הפיכים יוצרים קשרים קוולנטים עם מטרות האנזים שלהם. ישנם מעכבים הפיכים שנקשרים כה חזק לאנזימי המטרה שלהם, עד כדי כך שניתן להתייחס אליהם כמעכבים בלתי הפיכים. המעכבים שנקשרים כה חזק יכולים להראות קינטיקה דומה לזו של מעכבים קוולנטים בלתי הפיכים. במקרים אלו, חלק מהמעכבים הללו נקשרים במהירות לאנזים בתצמיד EI עם אפיניות נמוכה ותצמיד זה עובר אז סידור איטי מחדש לתצמיד EI* עם קשר חזק (ראו איור לעיל). התנהגות קינטית זו קרויה קשירה-אטית (slow-binding). הסידור האיטי מחדש לאחר הקשירה לעיתים קרובות מערב שינויי קונפורמציה. בין הדוגמאות למעכבים שמבצעים קשירה-אטית נמנות כמה תרופות חשובות בהן מתוטרקסט, אלופורינול, וצורתו המשופעלת של אציקלוביר.
מעכבים בלתי הפיכים > דוגמאות למעכבים בלתי הפיכים

דיאיסופרופילפלורופוספט (DFP) מוצג בתרשים לעיל מצד שמאל כדוגמה למעכב פרוטאז בלתי הפיך. האנזים מבצע הידרוליזה של הקשר זרחן-פלואור ב-DFP, אך קבוצת הזרחן נותרת קשורה לסרין באתר הפעיל, ומשבשת את פעילותו. באופן דומה, ה-DFP מגיב גם עם האתר הפעיל של אצטילכולין אסטראז בסינפסה של הנוירונים, וכתוצאה מכך הוא נוירוטוקסין חזק, ומינונו הקטלני הוא פחות מ-100 מ"ג.
עיכוב "התאבדותי" (Suicide inhibition) הוא סוג לא נפוץ של עיכוב בלתי הפיך שבו האנזים הופך את המעכב לצורה ריאקטיבית באתר הפעיל שלו. דוגמה לכך היא המעכב של ביוסינתה של פוליאמין, α-דיפלורומתילאורניתין או DFMO, אשר דומה לחומצה האמינית אורניתין, ומשמש לטיפול במחלת השינה. האנזים אורניתין דהקרבוקסילאז יכול לזרז את הוצאת הקרבוקסילים של DFMO במקום אורניתין. ואולם, תגובת הוצאת הקרבוקסילים מובילה להסרת אטום הפלואור, שהופך את המתווך הקטליטי הזה לאימין, אלקטרופילי מאוד. צורה ריאקטיבית זו של DFMO מגיבה אז עם קבוצת ציסטין או ליזין באתר הפעיל להשבתה בלתי הפיכה של האנזים.
מאחר שעיכוב בלתי הפיך מערב לעיתים קרובות יצירה ראשונית של תמיד EI לא קוולנטי, לעיתים אפשרי שהמעכב ייקשר לאנזים ביותר מצורה אחת. למשל, באיור המציג את האנזים טריפנותיון רדיוקטז מהטפיל החד תאי Trypanosoma cruzi, ישנן שתי מולקולות של המעכב quinacrine mustard, שקשורות באתר הפעיל שלו. המולקולה הראשונה קשורה בצורה הפיכה, אך התחתונה קשורה קוולנטית לאחר שהגיבה עם קבוצת חומצת האמינו דרך קבוצת החנקן-חרדל שלה.
גילוי ותכנון מעכבים

תרופות חדשות הן תוצר של תהליך פיתוח ארוך, שאחד הצעדים הראשונים בו הוא לעיתים קרובות גילוי של מעכב אנזים חדש. בעבר, הדרך היחידה לגילוי מעכבים חדשים אלו הייתה באמצעות ניסוי וטעייה: בדיקת מאגר גדול של תרכובות נגד אנזים מטרה בתקווה שיתגלו תכונות שימושיות. גישת ניסוי וטעייה זו עדיין מצליחה, ואף הורחבה על ידי הכימיה הקומבינטורית שבה נסרקות מספר גדול של תרכובות בטכנולוגיית סריקת HTC ‏(High-throughput screening) לסריקה מהירה של אוספים כימיים ענקיים במטרה למצוא מעכבים שימושיים.
לאחרונה מיושמת גם גישה חלופית בשם "Rational drug design", שבה נעשה שימוש במבנה התלת־ממדי של האתר הפעיל של אנזים כדי לחזות אילו מולקולות עשויות לפעול כמעכבים. לאחר מכן נבדקות תחזיות אלו, ואחת מן התרכובות הנבדקות עשויה להיות מעכב חדש. המעכב החדש משמש אז כדי לנסות להשיג את המבנה של האנזים בתצמיד אנזים-מעכב כדי לראות עד כמה נקשרת המולקולה לאתר הפעיל. מבנה זה נבדק אז ונערכים שינויים במעכב בניסיון להשיג קשירה אופטימלית. מסלול בדיקה ושיפור זה חוזר עד שמתקבל מעכב בעל השפעה מספקת. לרוב תהליך זה מכוון לייצור מעכב עם קבוע דיסוציאציה של <10-9 מולר
שימושים במעכבי אנזימים

מעכבי אנזימים נמצאים בטבע ומופקים במסגרת הפרמקולוגיה והביוכימיה. רעלים המצויים בטבע הם לעיתים קרובות מעכבי אנזימים שהתפתחו כדי להגן על צמח או על בעל חיים מפני טורף. רעלים טבעיים אלו כוללים כמה מהתרכובות הרעילות ביותר המוכרות כיום. מעכבים מלאכותיים משמשים לעיתים קרובות כתרופות, אך גם כמדבירי חרקים, כדוגמת מלתיון, או כחומרים קוטלי עשבים, כדוגמת גליפוסט, או כחומרי חיטוי, כדוגמת טריקלוסן.
שימושים במעכבי אנזימים > כימותרפיה

השימוש הרווח ביותר במעכבי אנזימים הוא כתרופות לטיפול במחלות. רבים ממעכבים אלו מכוונים לעכב אנזים אנושי במטרה לתקן מצב פתולוגי. חלק מהתרופות המשפיעות על פעילותם של אנזימים פועלות שלא בצורה של עיכוב אנזים שמתוארת כאן. לדוגמה, תרופות אנטי-אפילפטיות משנות פעילות אנזים באמצעות הגדלה או הפחתה של כמות ייצורו. תרופות כאלו מבוססות על שינויים בביטוי גנים. תרופות אחרות פועלות על מטרות תאיות שאינן אנזימים, כגון תעלות יונים או קולטני ממברנה.
דוגמה למעכב אנזימים המשמש כתרופה הוא סילדנפיל (ויאגרה), הנפוץ לטיפול בבעיות זקפה (ראו איור). תרכובת זו היא מעכב חזק של האנזים cGMP, פוספודיאסטרז ספציפי סוג 5, אשר מקטין את הסיגנלים של המולקולה cyclic guanosine monophosphate. זוהי מולקולת העברת סיגנלים שמעוררת רגיעת שריר חלק ומאפשרת לדם לזרום לגוף המחילתי שבפין של הגבר, דבר שגורם לזקיפתו. מאחר שהתרופה מקטינה את פעילותו של האנזים שעוצר את הסיגנל, היא מאריכה את זמן הסיגנל לזמן ארוך יותר.
דוגמה נוספת לדמיון המבני של חלק מהמעכבים לסובסטרטים של אנזימי המטרה שלהם, נראית באיור המשווה את התרופה מתוטרקסט לחומצה פולית. חומצה פולית היא צורתו המחומצנת של הסובסטרט של האנזים די-הידרו-פולאט רדוקטאז, אנזים שמעוכב בעוצמה על ידי מתוטרקסט. מתוטרקסט חוסם את פעולתו האנזים DHFR, ועל ידי כך עוצר את הביוסינתזה של התימידין. חסימה זו של הביוסינתזה של נוקלאוטיד זה, היא רעילה באופן סלקטיבי לתאים שגדלים במהירות, ולכן לעיתים קרובות נעשה שימוש במתוטרקסט בכימותרפיה לטיפול בסרטן.
תרופות משמשות גם לעיכוב אנזימים החיוניים להישרדותם של פתוגנים. למשל, חיידקים מוקפים בדופן תא עבה העשוי מפולימר דמוי רשת, פפטידוגליקן. תרופות אנטיביוטיות רבות, כדוגמת פניצילין וואנקומיצין, מעכבות את האנזימים שאחראים על ייצור וקישור יחד של שרשראות פולימר זה. כך גורמים מעכבים אלו לאיבוד חוזקו של דופן התא ולהרג החיידק. באיור מוצגת מולקולה של פניצילין שקשורה למטרתה, הטרנספפטידז מהחיידק Streptomyces R61.
תהליך תכנון תרופה נעשה ביתר קלות כאשר אנזים שנחוץ להישרדות פתוגן אינו קיים או שונה באופן משמעותי אצל בני אדם. בדוגמה לעיל, בני אדם אינם יוצרים פפטידוגליקן, ולכן מעכבים של תהליך זה רעילים באופן סלקטיבי לחיידקים. רעילות סלקטיבית נוצרת בתרופות אנטיביוטיות גם באמצעות ניצול הבדלים במבנה הריבוזומים בחיידקים, או באופן שבו הם יוצרים חומצות שומן.
שימושים במעכבי אנזימים > בקרה מטבולית

למעכבי אנזימים ישנה חשיבות גם בבקרה מטבולית. מסלולים מטבוליים רבים בתא מעוכבים על ידי מטבוליטים שמבקרים את הפעילות האנזימטית דרך רגולציה אלוסטרית או באמצעות עיכוב סובסטרט. דוגמה לכך היא הרגולציה האלוסטרית של הגליקוליזה. מסלול קטבולי זה מנצל גלוקוז ומייצר ATP, NADH ופירובט. שלב מרכזי ברגולציה של גליקוליזה הוא תגובה מוקדמת במסלול שמזורזת על ידי פוספופרוקטוקינז-1 (PFK1). כשרמת ה-ATP עולה, הוא נקשר לאתר אלוסטרי ב-PFK1, ובכך מקטין את קצב תגובת האנזים; הגליקוליזה מעוכבת ויצירת ה-ATP פוחתת. בקרת משוב שלילי זו מסייעת בתחזוקת ריכוז יציב של ATP בתא. אך מסלולים מטבוליים אינם מווסתים רק באמצעות עיכוב, זאת מפני שישנה חשיבות גם לאקטיביזציה של האנזים. אנזים PFK1, פרוקטוז 2,6-ביספוספט, והאנזים ADP הם דוגמאות למטבוליטים שהם מפעילים אלוסטריים.
עיכוב אנזים פיזיולוגי יכול להיות מושג גם באמצעות מעכבים חלבוניים מסוימים. תהליך שכזה מתרחש בלבלב, שמסנתז זימוגנים (אנזימים במצב בלתי פעיל), שבמצבם הפעיל מסוגלים לבצע עיכול. חלק מהם הופכים לפעילים על ידי פרוטאז טריפסין, כך שישנה חשיבות לעיכוב פעילות הטריפסין בלבלב כדי למנוע מהאיבר לעכל את עצמו. אחת הדרכים שבאמצעותן מבוקר הטריפסין היא ייצור של חלבון מעכב טריפסין ספציפי וחזק בלבלב. מעכב זה נקשר בחוזקה לטריפסין ומונע את פעילותו, שאחרת הייתה מזיקה לאיבר. על אף שמעכב הטריפסין הוא חלבון, הוא אינו עובר הידרוליזה כסובסטרט על ידי הפרוטאז, והוא משיג זאת באמצעות הוצאת מים מהאתר הפעיל של טריפסין ופגיעה ביציבות מצב המעבר. דוגמה נוספת לחלבון עיכוב אנזים פיזיולוגי היא מעכב Barstar של הריבונוקלאז החיידקי Barnase.
שימושים במעכבי אנזימים > רעלים טבעיים

בעלי חיים וצמחים פיתחו יכולת לסנתז מגוון רחב של תוצרים רעילים, בהם מטבוליטים שניוניים, פפטידים וחלבונים שמסוגלים לתפקד כמעכבים. רעלנים טבעיים הם בדרך כלל מולקולות אורגניות קטנות, וקיימים כנראה מעכבים טבעיים לרוב התהליכים המטבוליים. התהליכים המטבוליים שכלפיהם מכוונים רעלים טבעיים כוללים לא רק אנזימים במסלולים מטבוליים, אלא גם עיכוב של קולטנים, תעלות וחלבונים מבניים הפועלים בתא. לדוגמה, פקליטקסל (טקסול), שהיא מולקולה אורגנית המצויה בעצי טקסוס, נקשרת בחוזקה לדימרים של טובולין ומעכבת את הרכבתם למיקרוטובולים בשלד התא.
רעלים טבעיים רבים פועלים כנוירוטוקסינים שיכולים לגרום לשיתוק שמוביל למוות, ומשמשים להגנה נגד טורפים או בציד ובתפיסת טרף. חלק ממעכבים טבעיים אלו, חרף התכונות הרעילות שלהם, הם בעלי ערך במינונים נמוכים לשימושים רפואיים. דוגמה לנוירוטוקסין היא גליקואלקלואידים, ממיני צמחים השייכים למשפחת הסולניים, שהם מעכבי האנזים אצטילכולין אסטראז. עיכוב של אנזים זה גורם לעלייה בלתי מבוקרת בנוירוטרנסמיטור אצטילכולין, לשיתוק שרירים, ואז למוות. נוירוטוקסיות יכולה להיגרם גם כתוצאה מעיכוב של קולטנים. לדוגמה, אטרופין מאטרופה רפואית, שמתפקד כאנטגוניסט תחרותי של קולטני אצטילכולין מוסקריניים.
אף על פי שרעלים טבעיים רבים הם מטבוליטים שניוניים, רעלים אלו כוללים גם פפטידים וחלבונים. דוגמה לפפטיד רעיל הוא אלפא אמניטין שנמצא בפטריות מהסוג אמנית (Amanita). זהו מעכב אנזים חזק שמונע מהאנזים RNA פולימראז II מלתעתק DNA. גם הרעלן מיקרוציסטין (microcystin) המיוצר על ידי כחוליות הוא פפטיד והוא מעכב של חלבוני פוספטאזות. רעל זה יכול לזהם מאגרי מים לאחר פריחת אצות, הוא קרצינוגן מוכר, ובריכוזים גבוהים יכול לגרום גם לדימום חמור בכבד ולמוות.
גם חלבונים יכולים להיות רעלים טבעיים, כדוגמת מעכבי טריפסין (ראו לעיל) שמצויים בכמה קטניות. דוגמה פחות נפוצה של רעלים טבעיים היא אנזימים רעילים: הם פועלים כמעכבים בלתי הפיכים של מטרות האנזימים שלהם, ופועלים באמצעות שינוי כימי של אנזימי הסובסטרט שלהם. דוגמה לכך הוא הריצין, שהוא חלבון רעיל במיוחד הנמצא בקליפת הזרע של הצמח קיקיון. אנזים זה הוא גליקוסידז שמסוגל להוציא ריבוזומים מכלל פעולה. מאחר שריצין הוא מעכב בלתי הפיך קטליטי, די במולקולה בודדת שלו כדי להרוג תא.
קליעה (לבנון)

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  מרג' עיון
 גובה:  700 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  7,000
 קואורדינטות:  33°19′41″N 35°33′58″E﻿ / ﻿33.3279465°N 35.5660057°E﻿ / 33.3279465; 35.5660057 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןקליעה(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןקליעה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קליעה (בערבית: القليعة, בתעתיק מדויק: אלקליעה, בהגייה לבנונית, בקירוב: לִאְלַ֫יְעַה) הוא כפר נוצרי בדרום לבנון ששייך לנפת מרג' עיון שבמחוז א-נבטיה, ונמצא כעשרה קילומטרים מגבול הצפון וכ-100 קילומטרים מביירות. הכפר משקיף על הר החרמון במזרח ועל נהר הליטאני במערב. בכפר כ-7,000 תושבים, כולם נוצרים, רובם מרונים ומיעוטם מלכיתים. במקום מספר כנסיות ומועדים נוצריים חשובים מצוינים בתהלוכות דתיות.
זהו כפר חקלאי המשתרע על גבעות. גובהו כ-700 מטר מעל פני הים, וסביבו שטחים חקלאיים השייכים לתושבי הכפר. האקלים ים-תיכוני ונע בין מזג אוויר חם ויבש בקיץ למזג אוויר מושלג בחורף.
אנשי הכפר ידועים בעברם הצבאי. מספר המתגייסים מהכפר לצבא הלבנוני הוא מהגדולים בלבנון, ואנשי הכפר אף נחשבים ל"מייסדי" צבא דרום לבנון.
מלחמת האזרחים השנייה בלבנון

בתקופת מלחמת האזרחים השנייה בלבנון התקיימו קרבות בקרבת הכפר החל ממרץ 1976. באפריל 1976 דווח על מצור שהושם על הכפר. בעקבות זאת ישראל פתחה מרפאה לסיוע לאנשי קליעה, סיפקה לקליעה מזון ואפשרה לאנשי הכפר לעבוד בישראל.
ב-7 באוקטובר 1976 התפתח קרב בין קליעה ומרג' עיון שהייתה בשליטת צבא לבנון הערבי. הקרבות נמשכו מספר ימים עם הפוגות וב-17 באוקטובר 1976, לאחר קרב שבו נהרגו כ-30 מחבלים מוסלמים, שחררו אנשי הכפר את העיר מרג' עיון.
ב-22 במרץ 1977 הוקמה "יחידת אל-קליעה", גוף צבאי שהיה כפוף לצבא לבנון ומורכב ברובו מלוחמים מהכפר קליעה ומהכפרים הסמוכים, בפיקודו של הקצין הלבנוני ע'סאן אל-חומסי מהכפר השכן בורג' אל-מלוכ, שמאוחר יותר הוחלף במייג'ור סעד חדאד.
חדאד הפך את היחידה למיליציה חזקה בשטח ושינה את שמה לצבא לבנון החופשי. בשנת 1981 הכריז חדאד על האזור שבשליטתו כ"מדינת לבנון החופשית", אך הגדרה זו לא זכתה להכרה בין-לאומית מחד, והכעיסה את הממשלה הלבנונית מאידך. הממשלה הלבנונית אומנם דרשה שיפוטר, אך הוא נהנה מפופולריות רבה בקרב האוכלוסייה המקומית, ורבים מחייליו היו תושבי הכפר.
המיליציה נתמכה צבאית על ידי מדינת ישראל ולוחמיה ובני משפחותיהם קיבלו סיוע אזרחי מהמדינה, שכלל בין השאר, את פתיחתה של הגדר הטובה לתנועת הנוצרים בין המדינות. לאחר הקמת רצועת הביטחון סייעה המיליציה לצה"ל, ואחרי פטירת חדאד שונה שמה לצבא דרום לבנון.
מלחמת לבנון השנייה

במלחמת לבנון השנייה היה הכפר בקו האש. תושבי הכפר נחשבים למתנגדי חזבאללה וכמו בכפרים נוצריים נוספים, כאשר מחבלי חזבאללה ניסו לשגר טילים מבתי הכפר לעבר מדינת ישראל התפתחה במקום תגרה בין צעירים מקומיים למחבלי חזבאללה שבסופה גורשו המחבלים מהמקום ושיגור הטילים נמנע.
המחבלים אומנם לא הצליחו לשגר טילים מבתי הכפר, אך המשיכו בפעולות חבלניות נגד כוחות צה"ל שפעלו בסביבת הכפר. במקום נהרגו שני חיילי צה"ל – רס"ל אלון סמוכה נהרג מפגיעת טיל נ"ט בטנק ששהה בו, ורס"ל דוד שמידוב נהרג מפגיעת פצמ"ר – ומספר חיילים נוספים נפצעו.
כתוצאה מהלחימה במקום ניזוקו מספר מבנים, בהם כנסיית סנט ג'ורג' ובית הספר בכפר.
לאחר הפסקת הלחימה וכניסת הפסקת האש לתוקף הוצבו באזור חיילי צבא לבנון, שאף מנעו מפעילים של חזבאללה להתקרב לגבול.
הערות שוליים

↑  ניתן לשמוע את הגיית שם הכפר בנקודה זו וגם בנקודה זו בסרטון. (سِلّم عالسما - منطقة القليعة, "סולם לשמיים – אזור אל-קליעה").
↑  ביקורי הזדהות בישובי גבול לבנון, דבר, 14 במרץ 1976
↑  עודד גרנות, אסד חושש שהמשבר בלבנון יגרום מלחמה חדשה במזה"ת, מעריב, 23 באפריל 1976
↑  הדרך והשיש, דבר, 25 ביוני 1976
↑  הצד השני של הגדר הטובה, מעריב, 13 באוגוסט 1976
↑  נשים מלבנון החלו לעבוד ב"חולה טקסטיל", מעריב, 26 באוגוסט 1976
↑  כוחות סוריים נוספים - לצידון, מעריב, 8 באוקטובר 1976
↑  הושגה הפוגה בין קליעה למרג'־עיון, דבר, 11 באוקטובר 1976
↑  נוצרים מקליעה חדרו למרג'־עיון, דבר, 19 באוקטובר 1976
↑  מלחמת לבנון - גרסת חזבאללה באתר הצופה
↑  THE DAMAGE DONE TO THE ARCHDIOCESE OF TYRE באתר archive
↑  צבא לבנון מנע ממפגיני חיזבאללה להתקרב לגדר, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 באוקטובר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443983605171  VIAF: 7257149068590465730001   WorldCat (עם VIAF): 7257149068590465730001
מחמוד אחמדינז'אד

מחמוד אחמדינז'אד (בפרסית: محمود احمدی‌نژاد, נהגה: מהמוד אהמדי-נז'אד ‏האזנהקובץ:Mahmoud Ahmadinejad Clean.ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-28 באוקטובר 1956) הוא פוליטיקאי איראני לשעבר אשר כיהן כנשיאה השישי של איראן בין השנים 2013-2005.
כיהן כראש עיריית טהראן, בירת איראן, ממאי 2003 עד יוני 2005, לפני שנבחר לנשיא. נחשב לשמרן דתי, ולפיכך זכה לתמיכה אינטנסיבית של הגורמים הקיצוניים של ההנהגה העליונה הדתית של איראן.
בסיס הכוח הפוליטי שלו היה ב"ברית בוני איראן האסלאמית" הידועה כ"אבדגאראן", ברית מפלגות ותנועות אסלאמיות שמרניות. אחמדינז'אד נחשב לאחת הדמויות העיקריות בברית זו. הברית התפלגה בעת הבחירות לנשיאות: חלק מחבריה תמכו במועמדות יריבו של אחמדינז'אד, מוחמד קליבאף, בסיבוב הראשון של הבחירות, בעוד חברי מועצת עיריית טהראן תמכו באחמדינז'אד.
אף שנשיא איראן הוא התפקיד הנבחר הגבוה ביותר באיראן, הוא איננו הסמכות העליונה בתחומים רבים, ובהם הפעלת כוח צבאי. קודמים לו בכוחם המנהיג הרוחני עלי ח'אמנאי, יו"ר הפרלמנט, וראש המערכת המשפטית.
ביוני 2009 נבחר בשנית לנשיאות, לאחר שגבר על שלושה מועמדים אחרים, בהם המתמודד מיר-חוסיין מוסאווי הרפורמיסט, שנחשב לבעל סיכויים טובים והיה יריבו המרכזי של אחמדינז'אד. ספירת הקולות הראתה כי אחמדינז'אד גבר עליו בהפרש ניכר, אולם, לטענת רבים, תוצאות הבחירות זויפו, והדבר הביא לפריצת מהומות, שהסתיימו במעצרים ובמספר מקרים אף במוות של תומכי מוסאווי.
נעוריו ותחילת דרכו

אחמדינז'אד נולד בשם מחמוד סבאע'יאן (صباغیان) (שאול משם מקצוע פרסי מסורתי, 'צובע בדים') בכפר אראדאן ליד העיר גארמסרי, מדרום לטהראן, הבן הרביעי מבין שבעת בניו של נפח. משפחתו עברה לטהראן בהיותו בן שנה. הוא התקבל לאוניברסיטה האיראנית למדע וטכנולוגיה במגמת הנדסה אזרחית בשנת 1976. הוא המשיך במוסד זה את לימודיו עד לקבלת תואר דוקטור בתכנון תעבורה, בשנת 1997. את לימודי המוסמך והדוקטורט ערך במסגרת תוכנית מיוחדת לחברי משמרות המהפכה. לאחר סיום לימודיו המשיך ללמד באוניברסיטה זו.
בשנת 1979 היה אחמדינז'אד נציג האוניברסיטה באסיפות הסטודנטים הבלתי רשמיות אשר נפגשו עם ח'ומייני. במפגשים אלו נוסד ארגון בשם "המשרד לחיזוק האחדות" אשר חברים בו עמדו מאחורי ההשתלטות על שגרירות ארצות הברית, שהובילה למשבר בני הערובה באיראן. חלק מהחטופים טוענים כי אחמדינז'אד היה בין המשתתפים בחטיפה בפועל, אולם עניין זה עדיין איננו ברור. כמה מן החטופים זיהו אותו כאדם שהיה מעורב בחטיפה, ותמונה של אדם הדומה לאחמדינז'אד המוביל חטוף שעיניו קשורות פורסמה בכלי התקשורת. אחמדינז'אד מכחיש את מעורבותו במעשה.
מעט מאוד ידוע על פעילותו בין השנים 1980–1986. נראה כי לאחר שעבר אימונים השתתף בפעולות בשטחה של עיראק בעיר כירכוכ. הוא היה למהנדס הראשי של הארמייה השישית של משמרות המהפכה, וראש המטה של משמרות המהפכה במערב איראן. ב-1986 השתחרר מן הצבא בדרגת קולונל (מקביל לאלוף-משנה בצה"ל), וסיים את הדוקטורט באוניברסיטה.
לאחר המלחמה היה למשנה למושל ולאחר מכן למושל החבלים מאקו וחוי שבמחוז מערב אזרבייג'ן, ויועץ לשר התרבות וההדרכה האסלאמית, ולאחר מכן למושל המחוז החדש שהוקם, מחוז ארדאביל, בין 1993 ל-1997. במהלך פעילותו הפוליטית היה מזוהה עם קבוצה פוליטית אסלאמית קיצונית בשם "אנסאר חיזב-אללה".
נטען כי בשנת 1989 היה מעורב ברציחתם של שלושה חברים באופוזיציה הכורדית למשטר האיראני, בווינה. גם טענות אלו הוכחשו. ידיעות העוסקות בזמן שירותו הצבאי טוענות כי שמו נקשר בבסיס צבאי ששימש את חטיבת "קודס" העוסקת בפעולות ביון וחבלה מחוץ לגבולות איראן, וכי ייתכן שבמסגרת קשריו אלו היה מעורב במעשים כגון ההתנקשות בווינה.
משפחתו של אחמדינז'אד ממעטת להיחשף לתקשורת. ידוע כי הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.
קריירה פוליטית מוקדמת > ראש עירייה

אחמדינז'אד היה דמות אלמונית בפוליטיקה האיראנית, עד שנבחר לראש עיריית טהראן ב־3 במאי 2003, מטעם "ברית בוני איראן האסלאמית". במהלך כהונתו בתפקיד הוא הפך רבים מן השינויים שהכניסו קודמיו, שהיו מתונים ורפורמיסטים, והדגיש את האופי הדתי של העיר. במיוחד ידועה החלטתו להתקין מעליות נפרדות לגברים ולנשים במשרדי העירייה. כן הציע כי גוויותיהם של חללי מלחמת איראן–עיראק ייטמנו בכיכר מרכזית בטהראן. פעולות קיצוניות אלו לוו בפעולות כחלוקת מרק חינם לעניי העיר.
היחסים בין אחמדינז'אד למוחמד ח'אתמי נשיאה הקודם של איראן, שנחשב מתון יותר, היו קרירים. ח'אתמי הדיר אותו מישיבות מועצת השרים, שבהן הייתה באופן מסורתי נוכחות לראש עיריית טהראן. אחמדינז'אד ביקר את ח'אתמי בפומבי על חוסר הבנתו בבעיות הציבור הרחב. לאחר שנבחר לנשיאות, נבחר לתפקיד ראש עיריית טהראן יריבו ואיש מפלגתו מוחמד קליבאף.
קריירה פוליטית מוקדמת > בחירתו לנשיא

אחמדינז'אד נבחר לנשיא איראן ב-24 ביוני 2005, בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות, לאחר שהביס את יריבו, הנשיא לשעבר, אכבר האשמי רפסנג'אני. אחמדינז'אד זכה ל-61.69% מן הקולות, כעשרים ושמונה מיליוני קולות, ושיעור ההצבעה היה 59.6%. כנגד הבחירה הועלו טענות על זיופים בקלפיות.
"מועצת שומרי החוקה" האיראנית היא גוף חוקתי שבין תפקידיו לקבוע את התאמת החוקים שמקבל הפרלמנט לחוקת המדינה. לפני סיבוב הבחירות הראשון התיר גוף זה רק לשבעה מועמדים להתמודד, מתוך כאלף. בסיבוב הראשון זכה רפסנג'אני במספר הקולות הגבוה ביותר, ואחמדינז'אד הגיע למקום השני, עם 19.48% מהקולות. זכייתו בסיבוב השני יוחסה לדעותיו הפופוליסטיות, ולכך שאורח חייו הצנוע הקנה לו פופולריות בקרב בני המעמדות הנמוכים באיראן. תומכיו רואים בו בן המעמד הנמוך שעלה לגדולה, ולא הושחת למרות הכוח שניתן בידיו. אחמדינז'אד זוכה לתמיכה מסוימת גם בקרב המשכילים האיראניים, והוא הרכיב את הממשלה המשכילה ביותר שידעה איראן מעודה.