stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירים שהתפזרו
קרדיטים

עריכה והפקת האוסף: אתי אנטה
הפקה בפועל: לימור אל-עד
עוזרת הפקה: נעמה קורן
Re-Mastering ועריכה דיגיטלית: קובי נעים - אולפני S.D.L
איורים: לורה ויתקין
עיצוב עטיפה: פיליפ בולקיה
הפקת דפוס: מתי אלחנתי-בדרשי
מפיק אחראי: חיים שמש - הד ארצי
הפקה: מיכאל תפוח - אתי אנטה, המון הפקות.
| גידי גוב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי סולו | תקליט ראשון (1978) • 40:06 (1983) • תנו לגדול בשקט (1985) • דרך ארץ (1987) • אין עוד יום (1991) • ריקוד ירח (2003) • בקצה ההר (2005) • אם היינו (2015) |  |
| הופעות ואוספים | דרך ארץ - ההופעה (1988) • גידי גוב מגיש: לאה גולדברג (1988) • שירים שהתפזרו (1993) • שירים מלילה גוב (1995) • שירים מלילה גוב 2 (1997) • שלל שיריו (2009) |  |
| אלבומים בהשתתפותו | משירי תנועות הנוער (1974) • משירי ארץ ישראל הישנה (1975) • מסע האלונקות (פסקול) (1977) • הלהקה (פסקול) (1978) • העיקר זה הרומנטיקה (1991) |  |
| הרכבים | להקת הנח"ל • כוורת • הכבש השישה עשר • גזוז • דודה • פרנסה טובה |  |
| שירים | יעלה ויבוא (1973) • זמר לספינה (1975) • שלל שרב (1987) • יורם (1987) • עניין של זמן (1992) • איזה אחלה עולם (עם מאור כהן) (1995) • חייך וחיי (עם ריטה) (1997) |  |
| סרטי קולנוע | מסע אלונקות (1977) • חרבת חיזעה (1978) • הלהקה (1978) • דיזנגוף 99 (1979)  • אל תשאלי אם אני אוהב (1979) • מגש הכסף (1983) • אירית עירית (1985) • דרך הנשר (1990) • אשה זרה (1993) |  |
| תוכניות טלוויזיה | דלת הקסמים • זהו זה! • כן מה?! • לילה גוב • הסודות של כנרת • גידי גוב הולך לאכול • יום חדש • פעם בחיים • הנרגנים • גם להם מגיע • המסע המופלא של אהרוני וגידי • השנים הכי יפות • כוכב נולד |  |
| הצגות | התשה (1981) • הג'יגולו מקונגו (1989) |  |
| שיתופי פעולה | שיתופי פעולה |  |
| מוזיקה | דני סנדרסון • יוני רכטר • עלי מוהר • יהודה פוליקר • מאיר אריאל • עמיר בניון • יהודית רביץ • רונה קינן |  |
| טלוויזיה | מוני מושונוב • שלמה בראבא • ענת גוב • אתי אנטה-שגב • ישראל אהרוני |  |
שכר סופרים

שכר סופרים הוא הגמול הכספי שמשלם המו"ל לסופר בתמורה לזכות להדפיס ולמכור את יצירתו. שכר סופרים משולם בגין שירה, סיפורת, כתיבה עיונית, ולמעשה בגין כל יצירה כתובה.
לקביעת גובהו של שכר סופרים שתי שיטות עיקריות:
אחוז מסוים מהמכירות של הספר.
סכום חד-פעמי.
הכללים לקביעת גובהו של שכר הסופרים נקבעים בהסכם ההתקשרות שבין המחבר למו"ל. מובן שסופר מבוקש יזכה לתנאי התקשרות טובים יותר מאלה של סופר שאין ביקוש ליצירתו. במקרים קיצוניים לא רק שהמחבר לא יקבל שכר סופרים בגין יצירתו, אלא אף יתבקש לממן חלק מהוצאות הפקת הספר בעצמו או באמצעות מוסד תומך.
מיסוי שכר סופרים בישראל

בהתאם לפקודת מס הכנסה (קביעת שכר סופרים כהכנסה), התשכ"ד-1963, המשלם שכר סופרים חייב לנכות ממנו מס הכנסה במקור. בהתאם לתקנות מס הכנסה (ניכוי משכר סופרים), התשכ"ד-1964, שיעור המס המנוכה במקור משכר סופרים שווה לשיעור המס המרבי (47% בשנת 2018). כאשר שיעור זה מופרז, ניתן להקטינו באמצעות פנייה לפקיד השומה.
להקטנת מס זה ניתן לקזז מההכנסה הוצאות שהיו ביצורה, כגון הוצאות על צילומים, מכשירי כתיבה, ספרי עזר וכדומה. תנאי יסודי להכרת פקיד השומה בהוצאות אלה הוא רישומו של המחבר כעצמאי במשרדי פקיד השומה, ורישומו המקביל כעוסק במשרדי מע"מ. רישום זה מאפשר גם קיזוז תשלומי מע"מ המלווים הוצאות אלה מהמע"מ שגובה המחבר מהמו"ל.
ראו גם

תמלוגים
רונה (דנמרק)

| --- | --- |
סמל רונהסמל רונה

 מדינה:  דנמרק דנמרק
 מחוז:  מחוז הוד'סטד'ן
 שפה רשמית:  דנית 
 תאריך ייסוד:  1327 
 גובה:  15 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,759 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  55°06′N 14°42′E﻿ / ﻿55.1°N 14.7°E﻿ / 55.1; 14.7 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.brk.dk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דנמרק מוגדלת) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהרונה(למפת דנמרק רגילה) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהרונה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוזות הכנסייה הדנית-לותרנית (אנ') בבורנהולם - מספר 16 הוא מחוז רונה
רונה (בדנית: Rønne) היא העיירה הגדולה ביותר באי הדני בורנהולם אשר בים הבלטי. אוכלוסייתה של רונה מונה 13,780 תושבים (נכון ל-1 בינואר 2019), ושטחה 29.11 קמ"ר. בשנים 1970 עד 2002, הייתה רונה עיר בפני עצמה, כשבורנהולם נחשבה למחוז בדנמרק, וכיום היא מהווה את המרכז המנהלי של בורנהולם. נכון לשנת 2018, התגוררו 11,539 תושבים במחוז הכנסייתי (Sogn; (אנ')) רונה בבורנהולם, שנמצא בקצה הדרום-מערבי של האי, ומכסה כשליש מהשטח שהיה בעבר העיר רונה.
רונה נהנית מנמל טבעי וממיקום אסטרטגי בים הבלטי, ועל כן ההיסטוריה שלה עשירה ומגוונת, ומאופיינת בהשפעה גרמנית ושוודית שבאה לידי ביטוי בימי התפתחותה כנמל דיג לדגי הרינג. כיום היא מהווה מוקד משיכה לתיירים, בעיקר מדנמרק, גרמניה, שוודיה ופולין, הנמשכים לרחובותיה המרוצפים, בתיה הבנויים עץ והמוזיאונים שבה.
היסטוריה

מקורו של היישוב ברונה ככל הנראה בסביבות שנת 1000 לספירה, כשהחלה להתפתח קהילת דיג קטנה סביב הנמל הטבעי. בערך בשנת 1275, הוקמה כנסייה שהוקדשה לניקולאוס הקדוש, במיקום שבו ניצבת היום הכנסייה של רונה. זמן קצר לאחר מכן, קיבלה הקהילה מעמד של "עיר מסחרית", ובכך החל לכהן בה ראש עיר והוקמה בה מערכת חוק עצמאית. עם זאת, בראשית המאה ה-14 החלו מספר גורמים להתחרות על השליטה בעיר: מלך דנמרק, הארכיבישוף של לונד וכן מספר נסיכים מצפון גרמניה. הגרמנים גילו עניין מיוחד בבורנהולם בשל המיקום האסטרטגי של האי בים הבלטי בין החופים של צפון גרמניה לבין ויסבי בגוטלנד, דרום-מזרחית לחופי שוודיה הדרומיים, שבה ראו נכס אסטרטגי בפני עצמו. לאחר הרחבת הכנסייה ברונה ב-1360, נוסד המחוז הכנסייתי רונה.
בראשית המאה ה-15, עם שגשוג הסחר בעיר, החלה סדרת פלישות לרונה של פורעים מהעיר הקיסרית החופשית ליבק, תוך ביזה ושריפת מבנים.
בשנת 1525 הצליח המלך הדני כריסטיאן השני לכבוש את כל שטחו של האי בורנהולם ולקחת את הארכיבישוף של לונד בשבי. אך שליטתו באי נמשכה חודשים ספורים בלבד, לאחר שצבא שכיר שפעל בשם ליבק נחת באי וכבש אותו. הליבקים החלו להקים עסקי מסחר ברונה, ועל אף שהם תרמו להתפתחות סחר הדיג, הם דרשו מיסים גבוהים במיוחד מהתושבים המקומיים. התושבים נקמו בליבקים, והניסו אותם מהאי תוך שהם מאפשרים לקהילות גרמניות אחרות להישאר. כך שבשנת 1576, חזרה השליטה על רונה למלך הדני. עם זאת, עד שלב זה איבד הים הבלטי הרבה מהחשיבות האסטרטגית שלו. ענף הדיג נחלש והעיר נתקפה פעמיים במגפה - בשנים 1619 ו-1655, מגפות שהביאו לפגיעה שההתאוששות ממנה נמשכה כמה עשורים.
תהפוכה נוספת בתולדות העיר אירעה באפריל 1658, במהלך המלחמה הדנו-שוודית, כשדנמרק מסרה את השליטה בבורנהולם לשוודיה במסגרת הסכם רוסקילה. השליטה השוודית באי הייתה עם זאת קצרת-מועד כשהתושבים המקומיים יצאו נגד הכוח השוודי והכריעו אותו בדצמבר באותה שנה.
ב-1834 נבנה בית העירייה בכיכר המרכזית Store Torv. בניין זה היווה את המרכז המנהלי של רונה ובורנהולם במשך שנים רבות, והמתחם כלל גם את בית המשפט ובית הכלא של האי.
בסוף מלחמת העולם הראשונה, ב-7 וב-8 במאי 1945, הותקפה העיר בהפצצות אוויריות בידי חיל האוויר הסובייטי כשמפקד הכוח הגרמני הכובש במקום סירב להיכנע. ההתקפה האווירית הרסה 212 בתים, אך עלתה רק בעשר אבדות בנפש, בזכות התרעה מוקדמת לאזרחים. על אף שרוב דנמרק שוחררה משליטת הנאצים ב-4 במאי, הסובייטים כבשו את בורנהולם ב-9 במאי, ולא עזבו עד 5 באפריל 1946, אז נחתם הסכם עם רשויות דנמרק והאי חזר לשליטה דנית. במשך מספר שנים לאחר המלחמה נמשך תהליך השיקום של בתי העיר, תוך שימור האדריכלות המסורתית של האי, הרחובות הציוריים והבתים הבנויים עץ למחצה. שוודיה תרמה 300 בתי עץ לעיירה, וברחבי דנמרק - לרבות גרינלנד ואיי פארו - נאסף סכום כסף משמעותי של 8 מיליון קרונות דניות כדי לסייע בבנייה המחודשת.
מפת רונה בשנת 1900
נזקי ההפצצה האווירית הסובייטית ברונה, מאי 1945
אקלים

האקלים ברונה הוא אקלים ימי עם טמפרטורות מאוזנות לאורך השנה. האקלים באי מאפשר גידול זן מקומי של עצי תאנה, המכונה "היהלום של בורנהולם", באזור גידול המרוחק מסביבת הגידול הטבעית של עצי תאנה.
| אקלים ברונה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים ברונה> ינואר.2.-1.3.43 | אקלים ברונה> פברואר.1.9.-1.8.28 | אקלים ברונה> מרץ.4.0.-0.3.31 | אקלים ברונה> אפריל.8.0.2.1.32 | אקלים ברונה> מאי.13.5.6.4.39 | אקלים ברונה> יוני.17.8.10.9.46 | אקלים ברונה> יולי.19.5.13.2.56 | אקלים ברונה> אוגוסט.19.8.13.4.49 | אקלים ברונה> ספטמבר.16.2.10.8.61 | אקלים ברונה> אוקטובר.12.0.7.4.49 | אקלים ברונה> נובמבר.7.4.3.5.53 | אקלים ברונה> דצמבר.3.9.0.2.46 | אקלים ברונה> שנה.10.49.5.38.533 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: DMI (Danmarks Meteorologiske Institut)
כלכלה ותשתית

הבסיס הכלכלי של רונה התחזק משמעותית במהלך ימי הביניים עם התפתחות ענף דיג ההרינג. עם זאת, בסוף המאה ה-16, החל ענף הדיג לדעוך ובמהלך 300 השנים הבאות כלכלתה של רונה לא רשמה צמיחה. תעשיית הקדרות בעיר עקפה את תעשיית הדיג והמשיכה להיות איתנה עד לעידן של ימינו, וכיום ישנן ברונה כ-50 חנויות חרס. עם זאת, כיום התיירות היא המנוע העיקרי של הכלכלה המקומית, כאשר אחד ממוקדי המשיכה לתיירים הם החופים החוליים באזור.
חברת האנרגיה Bornholms Energi og Forsyning ממוקמת בנמל של רונה, ומשמשת חברת החשמל, המים והחימום של האי.
רונה התפרסמה גם כיצרנית שעוני סבא הידועים גם כ-Bronholmerure, שיוצרו בה מאמצע המאה ה-18 ועד בערך 1900. הרקע לכניסה לתעשייה זו הוא בהתרסקות ספינה הולנדית שעלתה על שרטון בדרכה לאנגליה והגיעה לחופי רונה בשנת 1744. על סיפונה היו חמישה שעוני סבא יקרי ערך שנפגעו בהתרסקות. בשל ערכם של השעונים, קראו המלחים לפואול אוטסן ארבו, חרט מקומי, שהצליח לתקנם. בעקבות התנסותו עם השעונים, החליט להתחיל לייצר שעונים בעצמו, ובכך החל תעשייה מקומית חדשה. בעקבות זאת החלו להיפתח כמה סדנאות לייצור שעונים ברונה, ותוצרתה של בורנהולם זכתה לתפוצה רחבה מאחר שהייתה חלופה זולה יותר מדגמים מקוריים שיוצרו במקומות אחרים. בראשית המאה ה-19 פעלו ברונה ככל הנראה כ-30 יצרני שעונים מקומיים. עד שנות ה-40 של המאה ה-19 היקף הייצור באי עמד על כ-2,000 שעונים מדי שנה. לאורך השנים יוצרו השעונים בסגנונות שונים ובגוף מעץ או ממתכת. גם דגמי שעון המטוטלת הקטנים שיוצרו ברונה היו פופולריים. לקראת סוף המאה ה-19, ייצור השעונים באי נעצר מכיוון ששיטות ייצור שעונים תעשייתיות הפכו לפתרון זול משמעותית משעונים בעבודת יד.
אתרי עניין

בעיירה רחובות מרוצפים ציוריים המאופניים בבתים נמוכים בנויי-עץ. שני רחובות המהווים מוקדי עניין הם רח' Laksegade ורח' Storegade, שכוללים בתים היסטוריים רבים ששימשו בעבר כבתי המגורים או בתי המסחר של אנשי סחר ואצילים. אתרים בולטים נוספים בעיירה הם מוזיאון בורנהולם, מוזיאון ההגנה (Forsvarsmuseet), כנסיית סנט ניקולס, בית הספר לרכיבה על סוסים Smedegårds בחלק הדרומי של העיר, והמגדלור של רונה.
מוזיאון בורנהולם מתעד את ההיסטוריה של רונה ושל האי בורנהולם, מהתקופה הפלאוליתית ועד לעת המודרנית, כולל תקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. המוזיאון כולל מספר ממצאים הקשורים לאי, מתקופת הברונזה הנורדית (אנ') ועד לתקופת הברזל, וכן הציג בעבר דגם מיולניר שנמצא בבורנהולם, ושמשמש עד היום בלוגו המוזיאון, אף על פי שכיום הוא מוצג במוזיאון הלאומי של דנמרק (אנ') שבקופנהגן. כמו כן הוא מחזיק אוסף משמעותי של מטבעות, כלי חרס וציורים רומיים.
המגדלור של רונה (אנ') ניצב על קו החוף לא רחוק מהכנסייה. זהו בניין צר צבוע-לבן, בעל שמונה צלעות, ושלדו ברזל יצוק. הוא נבנה ב-1880, ויצא מכלל שימוש ב-1989. כנסיית סנט ניקולס, שמהווה חלק מהדיוקסיה של קופנהגן, היא מבנה בולט ומובחן, שבשנת 1918 הורחב ושופץ לתצורתו הנוכחית. הכנסייה ניצבת באתר שבו עמדה לפניה כנסייה או קפלה מהמאה ה-13, שחלקים ממנה עדיין קיימים.
Forsvarsmuseet, מוזיאון ההגנה של רונה, פועל בבניין מעוגל עם קירות בעובי 3.5 מטר שמכונה Kastellet או "המבצר". בשנת 1744 נבנה להגנה על העיר, אך מעולם לא היה בו שימוש. המוזיאון כולל פריטים שונים הקשורים להיסטוריה הצבאית של האי, לרבות רובים, להבים, פצצות ומדים.
הכיכר המרכזית, Store Torv, שימשה בעבר למצעדים צבאיים. כמה מבנים חשובים נמצאים במרכז העיר, לרבות הספרייה הציבורית של רונה, סניף הבנק הנורדי (Nordeabank) וכן בתי מסחר ישנים ובתי מגורים של אצילים. דוגמאות בולטות הם Erichsens Gård (אנ'), שנבנה ב-1806 ומשמש היום מוזיאון השייך למוזיאון בורנהולם, הבניין הנאו-קלאסי Kommandantgården, שנבנה בשנת 1846 ומשמש היום מוזיאון קרמיקה, ו-Amtmandsgården, הממוקם ברחוב Storegade מס' 36. ה-Toldboden הוא בית סחר עתיק, שנבנה בשנת 1624, והוא כיום אחד מהבתים העתיקים ביותר ברונה הבנויים למחצה מעץ. הבניין Torhus, שנמצא בפינת הכיכר, נבנה ב-1834 ושימש בעבר כבית העירייה, כבית משפט וכבית כלא. התיאטרון של רונה (אנ') נבנה בשנת 1823 והוא אחד מהתיאטראות המקומיים הוותיקים ביותר הפועלים עדיין בדנמרק. בניין Hovedvagten ברחוב Søndergade מס' 12, נבנה כבית שמירה ב-1744 עם לבנים ממבצר האמרסהוס (Hammershus; (אנ')), מבצרה המפורסם של בורנהולם, שהיה בשלבי הריסה באותה תקופה. זהו בית הלבנים העתיק ביותר ברונה. הכנסייה המתודיסטית היא מבנה בולט אחר ברונה, שנבנה בין 1917 ל-1918 ונפתח ב-6 בינואר 1918. בניין חשוב נוסף במרכז רונה הוא מבנה הכנסייה הבפטיסטית שנבנה ב-1888.
תחבורה

רונה מחוברת לדנמרק ולשאר יבשת אירופה דרך מערך מעבורות. חברת BornholmerFærgen הדנית מפעילה קווים מרונה לקואה (Køge) שבדנמרק, לאוסטד (Ystad) שבשוודיה ולזאסניץ (Sassnitz) שבגרמניה. חברת Polferries הפולנית מפעילה קו לשווינואוישצ'ה שבפולין.
ישנו קו מהיר של סירות קטמרן מאוסטד שניתן להגיע לנמלו בקו רכבת ישיר המחבר את אוסטד וקופנהגן, בירת דנמרק.
חמישה קילומטרים דרום-מזרחית לרונה, פועל נמל התעופה של בורנהולם (קוד יאט"א: RNN), שממנו יוצאות טיסות ישירות הלוך-חזור מרונה לקופנהגן, ובעונת הקיץ ליעדים נוספים.
ערים תאומות

להלן רשימת ערים תאומות לרונה:
אסטוניה קורסארה, אסטוניה
פינלנד מאנטה (אנ'), פינלנד
נורווגיה הויוואנגר (אנ'), נורווגיה
פולין דרלובו (אנ'), פולין
פולין ולדיסלבובו (אנ'), פולין
שוודיה קרלסהמן (אנ'), שוודיה
שוודיה רונבי (אנ'), שוודיה
שוודיה סימריסהמן (אנ'), שוודיה
שוודיה סולבסבורי (אנ'), שוודיה
גרמניה נוישטאדט אין הולשטיין (אנ'), גרמניה
גרמניה וולגאסט (אנ'), גרמניה
סן מרינו סן מרינו, סן מרינו
לקריאה נוספת

Bender, A; O'Brien. S. (2005). Lonely Planet Denmark. לונלי פלנט. pp. 168–171. ISBN 1-74059-489-4. הפרק Rønne bombing.
הערות שוליים

↑  "Weather Information for Bornholm" (בדנית). Danmarks Meteorologiske Institut. אורכב מ-המקור ב-2011-07-16. נבדק ב-12 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562075005171  GND: 4117069-6  LCCN: n80028084  MusicBrainz: eb99681d-243f-4c7d-ac6a-2beacffdb8ba  VIAF: 128999880   WorldCat (עם VIAF): 128999880 
שעון סבא תוצרת בורנהולם
כנסיית סנט ניקולס
בתים נמוכי קומה ברחובות רונה
הנמל של רונה
המעבורת HSC Villum Clausen (אנ') של חברת BornholmerFærgen נכנסת בשערי נמל רונה, שנת 2000
שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג

| --- | --- |

בניין השגרירות ב-1913
 מידע כללי
 סוג:  שגרירות, בניין 
 כתובת:  Исаакиевская площадь, дом 11/41 
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 מפעיל:  הרייך הגרמני 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1911
 תאריך פתיחה רשמי:  1911 
 עלות:  1,700,000 גולדמרק (נכון ל־1913) 
 אדריכל:  פטר ברנס 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  59°55′57″N 30°18′24″E﻿ / ﻿59.9325°N 30.30666667°E﻿ / 59.9325; 30.30666667
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג(למפת סנקט פטרבורג רגילה) שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג he
 
בניין שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג היה מקום משכנה של המשלחת הדיפלומטית של האימפריה הגרמנית בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית. ולאחר שהבולשביקים העבירו את בירת ברית המועצות מפטרוגרד (כפי שכונתה אז סנקט פטרבורג) למוסקבה, שימש הבניין את הקונסוליה של רפובליקת ויימאר ואחריה של גרמניה הנאצית.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוסרו הפסלים שעיטרו את גג הבניין, ומאז משמש הבניין את משרדיהן של סוכנויות ממשלתיות רוסיות.
הבניין נחשב לדוגמה המוקדמת והידועה ביותר לסגנון הקלאסיציזם המופשט (אנ') באדריכלות. במבנהו הסופי תוכנן הבניין בידי פטר ברנס.
גלריה

בניין השגרירות המקורי בטרם השלמות הבנייה
השגרירות לאחר ההשלמות שביצע פטר ברנס
מבט אל בניין השגרירות דרך כיכר סנט אייזק (אנ')
כיכר סנט אייזק
בניין השגרירות לשעבר כפי שנראה כיום (צולם: 2011)
רצח בראשי תיבות

ערך זה עוסק בספר מאת לייף פרסון. אם התכוונתם לספר מאת סופי האנה, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  לייף פרסון
 שפת המקור:  שוודית
 סוגה:  בלשים, פשע
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  458
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  דני ספרים
 תאריך:  2016
 תרגום:  שרה ריפין
 סדרה
 סדרת ספרים:  אוורט בקסטרום
 ספר קודם:  הרצח של לינדה 
 הספר הבא:  The Sword of Justice 
 
רצח בראשי תיבות (במקור השוודי נקרא: Den som dödar draken) הוא ספר בלשים מאת הסופר השוודי לייף פרסון. זהו הספר השני המוקדש כולו לדמותו של הבלש הספרותי אוורט בקסטרום.
הספר יצא לאור בשוודיה ב-2008, ותורגם לעברית בידי שרה ריפין בשנת 2016.
עלילה

בעיר סולנה נרצח בביתו גבר מבוגר בשם קארל דניאלסון. אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה, נשלח לסולנה במטרה לאתר את הרוצח ולסגור את התיק. בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק, הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. במבט ראשון, נראה שמדובר במקרה פשוט: דניאלסון היה שתיין מתבודד, עם מעט חברים וללא משפחה. כל הממצאים מהזירה מראים שהוא נרצח במהלך קטטת שיכורים פשוטה. עם זאת, המקרה מסתבך כאשר מתברר כי בחשבון הבנק של דניאלסון נמצא הון עתק. עד מהרה מתגלה כי לדניאלסון היו קשרים עם כנופיית הפשע האיראנית של האחים פרחאן, וגופות מתחילות להיערם.
פרט לדמותו של בקסטרום, מופיעות בספר דמויות ידועות נוספות פרי עטו של פרסון, ביניהן אנה הולט ויאן לווין. גם פרסון עצמו מוזכר בספר כקרימינולוג בעל תוכנית ברדיו.
ביקורות

המבקר בו לונדין מהעיתון Sydsvenskan כתב כי הקריאה בספר היא "כיף, לעיתים קרובות כיף גדול, אבל אני יכול לחשוב שפרסון המצוין מכוון מעט נמוך עם הסאטירה שלו הפעם". מגנוס פרסון מהעיתון Svenska Dagbladet כתב שפרסון לא היה בכושר שיא "אבל אפילו לייף פרסון שאינו בכושר שיא מוחלט, מנצח במרוץ את רוב מתחריו בספרות הבלשית השוודית." מיקאל הרמנסון מהעיתון Borås כתב כי "רצח בראשי תיבות הוא סיפור משטרתי מצוין עם כל כך הרבה רמות ותזוזות בעלילה שיש רק אפשרות אחת - לקרוא בבת אחת".
הערות שוליים

↑  Antihjälten övertygar inte
↑  Ett underhållande rötägg till polis
↑  Sträckläsning med ett leende
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 308084099   WorldCat (עם VIAF): 308084099
שיטת הריבועים הפחותים

שיטת הריבועים הפחותים (מכונה גם "שיטת הריבועים המזעריים", "שיטת הריבועים המינימליים", "שיטת מינימום ריבועים") היא שיטת אמידה סטטיסטית, שבה אומדים גודל לא ידוע מתוך קבוצת תוצאות מדודות כלשהן. הראשון שתיאר את השיטה הוא קרל פרידריך גאוס, בתחילת המאה ה-19 בעת שניסה לאמוד את מקומו של כוכב הלכת הננסי קרס. אומדן זה מאפשר השוואה בין ההתאמה של מודלים סטטיסטיים שונים לבין המדידות שהללו מנסים להסביר, כל זמן שהמודלים השונים מציעים נוסחאות מתמטיות שונות מאותו סוג (כגון פולינומים בני אותה מעלה).
מטרת השיטה

לעיתים רוצים למצוא קשר מתמטי בין שני משתנים שהתקבלו במדידות נסיוניות, אך הקשר בין שני המשתנים אינו נראה לעין באופן מיידי. הסיבה לכך היא שעבור כל ערך של משתנה אחד, נמדד במשתנה השני טווח שלם של ערכים, ולא ערך בודד ויחיד. הסיבות לכך רבות ומגוונות, למשל במדידת גודל פיזיקלי: ייתכן שהמשתנה הראשון עצמו אינו קבוע אלא משתנה בתחום מסוים, ייתכן שהוא אינו המשתנה היחיד המשפיע על המשתנה השני (למשל, אם המשתנה השני תלוי גם בטמפרטורה), ואף ייתכן שיש מגבלות בציוד המדידה. לכן, כדי לעמוד על טיב הקשר בין המשתנים באופן המדויק ביותר משתמשים בכלים סטטיסטיים. שיטת הריבועים הפחותים היא אחד הכלים הסטטיסטיים הללו.
מקרה חשוב שבו שיטת הריבועים הפחותים בשימוש נפוץ הוא מקרה ליניארי. כאשר נתונות m דוגמאות ולכל דוגמה משויכות n תכונות, אם קיים קשר ליניארי בין התכונות למשתנה, ניתן לייצגו כמערכת משוואות:
 \sum _{j=1}^{n}X_{ij}\beta _{j}=Y_{i},\ (i=1,2,\dots ,m)
עם m משוואות, ומקדמים לא ידועים β1,β2,…,βn, כאשר m > n, ובייצוג מטריציוני:  \mathbf {X} {\boldsymbol {\beta }}=\mathbf {Y}
כאשר
 \mathbf {X} ={\begin{bmatrix}X_{11}&X_{12}&\cdots &X_{1n}\\X_{21}&X_{22}&\cdots &X_{2n}\\\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\X_{m1}&X_{m2}&\cdots &X_{mn}\end{bmatrix}},\qquad {\boldsymbol {\beta }}={\begin{bmatrix}\beta _{1}\\\beta _{2}\\\vdots \\\beta _{n}\end{bmatrix}},\qquad \mathbf {Y} ={\begin{bmatrix}Y_{1}\\Y_{2}\\\vdots \\Y_{m}\end{bmatrix}}
כיוון שלמערכת המשוואות אין בהכרח פתרון, המטרה היא למצוא את הערכים של β שנותנים את התוצאה ה"קרובה" במובן של מינימיזציה ריבועית:
 {\hat {\boldsymbol {\beta }}}={\underset {\boldsymbol {\beta }}{\operatorname {arg\,min} }}\,S({\boldsymbol {\beta }})
והפונקציה שאותה ממזערים S היא:
 S({\boldsymbol {\beta }})=\sum _{i=1}^{m}{\bigl |}Y_{i}-\sum _{j=1}^{n}X_{ij}\beta _{j}{\bigr |}^{2}={\bigl \|}\mathbf {Y} -\mathbf {X} {\boldsymbol {\beta }}{\bigr \|}^{2}
כאשר n העמודות של המטריצה X אינן תלויות ליניארית, משפט גאוס-מרקוב קובע כי קיים לבעיית מזעור זו פתרון יחיד. ניתן לראות זאת באמצעות חישוב הנגזרות החלקיות והשוואתן ל-0:
{\boldsymbol {\hat {\beta }}}=(X^{T}X)^{-1}X^{T}{\boldsymbol {Y}}
דוגמאות > דוגמה א'

כאשר מניחים שיש קשר בין משתנה מסוים (X) לבין משתנה אחר (Y), אולם מעריכים שבנוסף ל-X גם משתנים אחרים משפיעים על Y ושלא כל המשתנים האלה ידועים. מציאת מודל סטטיסטי מאפשר הערכה מראש מיטבית של ערכו של Y, על פי ערכו של X. דוגמה למשתנים כאלה היא X = גילו של ילד בשנים ו-Y= גובהו בסנטימטרים. המודל הסטטיסטי שאנו מחפשים הוא נוסחה המקשרת את X ל-Y. נעשית השוואה של הנוסחאות המוצעות השונות, שיש להן אותה מעלה חזקתית בעזרת שיטת הריבועים הפחותים. הנוסחה שנותנת את ערך סכום הריבועים הנמוך ביותר היא זו שמייצגת את הקשר בין המשתנים באופן המיטבי. (השוואה של נוסחאות מסוגים שונים נעשית על ידי מדדים אחרים ולוקחת בחשבון לא רק את דיוק הצפי אלא גם את פשטות הנוסחה. ההנחה היא שעדיף אומדן פשוט ומדויק ושפשטות ודיוק עשויים לבוא זה על חשבון זה).
המחשב משתמש במדד שקרוי R2 להערכת דיוק האומדן שהוא אחת מינוס מנת סכום ריבועי שגיאות האמידה בסכום ריבועי הפרשי ערכי המדידה מהממוצע שלהם. היתרון של השימוש במדד זה על מדד הריבועים הפחותים הוא שניתן לתת הערכה לאיכות האומדן המיטבי על פיו. אם האומדן הטוב ביותר שמצאנו נותן R2 = 1 אזי לא ייתכן בכלל אומדן טוב ממנו. אם R2 = 0 אזי לא ייתכן אומדן רע ממנו.
דוגמאות > דוגמה ב'

כאשר מנסים לאמוד גודל מסוים  x על פי  n תוצאות מדידה כלשהן,  x_{1},x_{2},...,x_{n}, גורס עקרון הריבועים הפחותים כי האומדן הטוב ביותר, x, הוא הערך שעבורו סכום ריבועי הסטיות של המדידות מ-x יהיה מינימלי. במקרה כללי יותר, מנסים להתאים פונקציה מסוימת  y=f({\vec {x}},{\vec {a}}) לסדרה של מדידות  (y_{i},{\vec {x}}_{i}). כאן  {\vec {a}} הוא אוסף של פרמטרים.
דוגמה לכך היא ניסיון מציאת קשר בין הזרם החשמלי והמתח על נגד, בודקים בסדרה של מדידות של המתח בהתאם לשינוי בזרם:  (I_{i},V_{i}). אם מניחים שהקשר בין המתח והזרם הוא לפי חוק אוהם,  V=IR, הבעיה היא מציאת הערך של  R שייתן את ההתאמה המיטבית לאוסף המדידות.
בניסוח מתמטי, נדרש למצוא את  {\vec {a}} שיביא את הסכום  S=\sum _{i=1}^{n}(y_{i}-f({\vec {x}}_{i},{\vec {a}}))^{2} לערכו המינימלי.
ראו גם

רגרסיה (אנליזה)
רגרסיה ליניארית
אלגוריתם גאוס-ניוטון
הערות שוליים

↑  סיכום 2: קו הריבועים הפחותים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00570033  NKC: ph135404 
גיל כל ילד של משפחת סקורפי וגובהו מיוצגים בנקודות הגרף הכחולות. הקו השחור מיצג את המודל הסטטיסטי שנוסחאתו היא  y=-0.0617x^{2}+6.0388x+84.415. הקו הצהוב הוא המרחק בין גובהה של הילה סקורפי לגובה שצופה המודל הסטטיסטי לילדים בגילה בני משפחתה. R2 הוא מדד הקשור למדד הריבועים הפחותים אך אינו שווה לו
רעידת האדמה בלונג ביץ' (1933)

| --- | --- |

ההרס בבית ספר ג'ון מיור שבלונג ביץ', קליפורניה
 תאריך התרחשות:  10 במרץ 1933
 שעה:  17:54 שעון מקומי
 מגניטודה:  6.4 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 במדינות או באזורים:  אזור לונג ביץ' וקומפטון
 הרוגים:  120
 קואורדינטות:  33°38′N 118°00′W﻿ / ﻿33.63°N 118°W﻿ / 33.63; -118
 he
 
רעידת האדמה בלונג ביץ' (1933) התרחשה ב-10 במרץ 1933 בשעה 17:54 (שעון מקומי) מדרום למרכז העיר לוס אנג'לס. מוקד רעידת האדמה (אפיצנטר) היה על חוף האוקיינוס השקט, דרומית מזרחית ללונג ביץ', כ-5 קילומטרים דרומית להנטינגטון ביץ', קליפורניה, על העתק ניופורט-אינגלווד (אנ'). רעידת האדמה הייתה בגודל 6.4 ב-סולם מגניטודה לפי מומנט. עומק המוקד היה כ-12 קילומטרים. העוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה VIII בסולם מרקאלי ונצפתה באזור האפיצנטר. ברעידה זו קיפחו את חייהם 120 בני אדם. היקף הנזקים הוערך בשווי של כ-50 מיליון דולר - שווה ערך לכמיליארד דולר בשנת 2022. עד התרחשותה, לא היה ידוע על רעידת אדמה בגודל כזה באזור לוס אנג'לס.
גאולוגיה

רעידת 1933 התרחשה זמן קצר לאחר שהוקמה רשת ניטור סיסמית מקומית בדרום קליפורניה. נכון לשנת 1933, הרשת הסיסמית המקומית כללה 7 תחנות שנועדו לתעד רעידות אדמה מקומיות, יחד עם מספר סייסמומטרים אחרים, אשר הוצבו שנה קודם לרעידה.
העתק ניופורט-אינגלווד, עליו התרחשה הרעידה, הוא העתק תזוזה אופקית ימנית. אורכו כ-75 קילומטרים, מקאלבר סיטי (אנ') בדרומו ועד סנטה מוניקה וקוסטה מֶזָה (אנ') בצפונו. הוא מהווה קטע ממערכת השברים של סאן אנדריאס שמשתרע לכל אורכה של קליפורניה. במחקר סימולציה שהתקיים בשנת 2020 התברר, שברעידת האדמה הזו התנועה האופקית החלה במוקד הרעידה, והמשיכה בעיקר צפונה לאורך כ-25 קילומטרים, תוך שהאנרגיה המשתחררת מכה במיוחד בערים לונג ביץ' וקומפטון ותאוצת הקרקע (המקסימלית) הגיעה אל מעבר ל-1.0g. הנזק הנרחב בקומפטון, ותאוצות הקרקע המוגברות שזוהו שם, יוחסו במחקר משנת 2020 לתגובת אתר סייסמית.
היקף הנזק והנפגעים

כמה מהתצלומים הדרמטיים ביותר של נזקים שנגרמו ברעידת האדמה ב-1933 הראו קריסה רבתי של מבני בתי ספר. העובדה שהרעידה התרחשה בשעות אחר הצהרים המאוחרות, הביאה לכך שהיקף ההרוגים עמד "רק" על 120 בני אדם. כמעט כל בתי הספר שהיו אז באזור, נבנו בבנייה שאינה אמורה לעמוד בפני רעידת אדמה, ואם זו הייתה מתרחשת בשעות לפני הצהריים, היקף הנפגעים היה גדול הרבה יותר, ובמיוחד בקרב תלמידי בתי הספר והמורים. נזק נגרם גם באזור התעשייה שמדרום לעיר לוס אנג'לס. כוח של 10,000 ימאים ונחתים של צי ארצות הברית שעגנו באזור, נפרסו בעיקר בלונג ביץ' ובקומפטון, כדי לסייע בשמירה על הסדר ולמנוע מקרי ביזה.