stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סכנה קיומית מבינה מלאכותית כללית

סכנה קיומית מבינה מלאכותית כללית היא המחשבה שהתקדמות ניכרת בבינה מלאכותית כללית (AGI) עלולה לגרום להכחדה של בני האדם או לאסון עולמי אחר.
אסכולת הסיכון הקיומי ("x-risk") טוענת שהמין האנושי שולט כיום במינים אחרים בזכות העובדה שלמוח האדם יש יכולות ייחודיות שאין אצל בעלי חיים אחרים. ולכן, אם הבינה המלאכותית תהפוך ליותר אינטליגנטית מבני האדם, זה עלול להפוך לקשה עד בלתי אפשרי עבור בני אדם לשלוט בה. כשם שגורלה של גורילת ההרים תלוי ברצון הטוב האנושי, כך עשוי גורלה של האנושות להיות תלוי בפעולות של אינטליגנציית-על עתידית.
ההסתברות של תרחיש מסוג זה נתונה לוויכוח נרחב, והיא תלויה בחלקה בתרחישים שונים להתקדמות עתידית במדעי המחשב. דאגות לגבי אינטליגנציית-על הושמעו על ידי מדעני מחשבים ומנכ"לים טכנולוגיים מובילים דוגמת ג'פרי הינטון, יהושע בנג'יו, אלן טיורינג, אילון מאסק, ואף מנכ"ל OpenAI, סם אלטמן.
בשנת 2022, סקר שנערך בקרב חוקרי בינה מלאכותית מצא שחלק גדול מהחוקרים מאמינים שיש סיכוי של 10 אחוזים או יותר שחוסר היכולת שלנו לשלוט בבינה מלאכותית יגרום לאסון קיומי.
שני מקורות לדאגה הם הבעיות של שליטה בבינה המלאכותית והיושרה שלה (הערכים על בסיסם היא עובדת).
חוקרים רבים מאמינים כי אינטליגנציית-על תתנגד לניסיונות לכבות אותה או לשנות את מטרותיה (כיוון שאירוע כזה ימנע ממנה להשיג את מטרותיה הנוכחיות) וכי יהיה קשה מאוד ליישר את אינטליגנציית העל עם מלוא ערכי האנושות. לעומת זאת, ישנם מדענים שהטילו בכך ספק כמו מדען המחשב יאן לקון שטוען שלמכונות סופר אינטליגנטיות לא יהיה רצון לשימור עצמי.
מקור שלישי לדאגה הוא ש"סינגולריות טכנולוגית" פתאומית עלולה להפתיע את הגזע האנושי.
לשם המחשה, אם הדור הראשון של תוכנת מחשב שמסוגלת להתאים באופן נרחב את האפקטיביות של חוקר בינה מלאכותית יכול לשכתב את האלגוריתמים שלו ולהכפיל את המהירות או היכולות שלו בתוך שישה חודשים, אזי פיתוח תוכנת הדור השני צפויה להימשך שלושה חודשים. בתרחיש זה הזמן של כל דור ממשיך להצטמצם, והמערכת עוברת מספר חסר תקדים של דורות של שיפור במרווח זמן קצר, תוך קפיצה מביצועים תת-אנושיים בתחומים רבים לביצועים על-אנושיים כמעט בכל התחומים. מבחינה אמפירית, דוגמאות כמו AlphaZero בתחום של Go מראות שמערכות בינה מלאכותית יכולות לפעמים להתקדם מיכולת צרה ברמת האדם ליכולת על-אנושית במהירות רבה.
טיעון כללי > שלושת הקשיים

בספר "בינה מלאכותית: גישה מודרנית", ספר לימוד לתואר ראשון בבינה מלאכותית, נכתב כי אינטליגנציית-על "עשויה להביא לקץ המין האנושי". הוא קובע: "כמעט לכל טכנולוגיה יש פוטנציאל לגרום לנזק בידיים הלא נכונות, אבל עם [אינטליגנציית-על] יש לנו את הבעיה החדשה שהידיים הלא נכונות עשויות להיות שייכות לטכנולוגיה עצמה". גם אם למעצבי המערכת יש כוונות טובות, שני קשיים משותפים גם למערכות מחשב בינה מלאכותית וגם למערכות שאינן בינה מלאכותית:
הטמעת המערכת עשויה להכיל באגים שלא הבחינו בהם בתחילה שיובילו לתוצאות קטסטרופליות. דוגמה למקרים כאלו הביאו מתיקון באגים בחלל: למרות הידיעה שקשה לתקן באגים חלל לאחר השיגור, מהנדסים היסטורית לא הצליחו למנוע את התרחשות באגים.
לא משנה כמה זמן מושקע בתכנון טרום-פריסה, בסופו של דבר כמעט תמיד יש מצב של תוצאה לא מכוונת בפעם הראשונה שהיא נתקלת בתרחיש חדש. לדוגמה, טאי של מיקרוסופט התנהג בצורה לא פוגענית במהלך בדיקות טרום-פריסה, אך בתוך זמן קצר החל להתנהג בפוגענות כאשר הוא יצר אינטראקציה עם משתמשים אמיתיים.
מערכות בינה מלאכותית מוסיפות באופן ייחודי בעיה שלישית: שאפילו בהינתן דרישות "נכונות", הטמעה ללא באגים והתנהגות ראשונית טובה, יכולת הלמידה הדינמית של מערכות הבינה המלאכותית עשויות לגרום לה להתפתח לכדי מערכת עם התנהגות לא מכוונת, אפילו בלי תרחישים חיצוניים ובלתי צפויים. בינה מלאכותית עשויה לשבש ניסיון לעצב דור חדש של עצמה וליצור בטעות או בכוונה בינה מלאכותית חדשה יותר, חזקה יותר, שאינה שומרת עוד על ערכי המוסר התואמים לאדם שתוכנתו מראש ב-AI המקורי. כדי שבינה מלאכותית המשתפרת מעצמה תהיה בטוחה לחלוטין, היא לא רק תצטרך להיות נטולת באגים, אלא היא תצטרך להיות מסוגלת לעצב מערכות עוקבות שהן גם נטולות באגים.
כל שלושת הקשיים הללו הופכים לקטסטרופות ולא למטרדים בכל תרחיש שבו אינטליגנציית-העל תעריך שבני אדם ינסו לכבות אותו ותנסה למנוע ניסיונות כאלה לפעמים במחירים כבדים: תרחיש זה קיבל את השם "תפנית בוגדנית".
המכתב הפתוח לשנת 2015 על בינה מלאכותית (אנ') ציין את ההתקדמות הגדולה בתחום הבינה המלאכותית ואת הפוטנציאל של בינה מלאכותית להטבות או עלויות אדירות לטווח ארוך:
"ההתקדמות במחקר בינה מלאכותית ממקדת עם הזמן את המחקר לא רק בהפיכת AI לבעל יותר יכולות, אלא גם במיקסום התועלת החברתית של AI. שיקולים כאלה הניעו את הפאנל הנשיאותי של AAAI 2008-09 בנושא עתיד הבינה המלאכותית ופרויקטים אחרים על השפעות בינה מלאכותית, ומהווים הרחבה משמעותית של תחום הבינה המלאכותית עצמו, שעד כה התמקד בעיקר בטכניקות שהן נייטרליות ביחס למטרה. אנו ממליצים על מחקר מורחב שמטרתו להבטיח שמערכות בינה מלאכותית יותר ויותר יכולות להיות חזקות ומועילות: מערכות הבינה המלאכותית שלנו חייבות לעשות מה שאנחנו רוצים שהן יעשו."
החתומים כללו את נשיא ה-AAAI, תומאס דיטריך, אריק הורביץ, בארט סלמן, פרנצ'סקה רוסי, יאן לקון, ומייסדי Vicarious ו-Google DeepMind.
טיעון כללי > הטיעון של בוסטרום

מכונה סופר אינטליגנטית תהיה זרה לבני אדם כמו תהליכי חשיבה אנושיים לג'וקים, טוען בוסטרום. ייתכן שלמכונה כזו אין את טובת האנושות בראש; זה לא מובן מאליו שזה בכלל ידאג לרווחת האדם. אם AI סופר אינטליגנטי אפשרי, ואם ייתכן שמטרותיה של אינטליגנציית-על יתנגשו עם ערכים אנושיים בסיסיים, אז AI מהווה סכנת הכחדה אנושית. "אינטליגנציית-על" (מערכת העולה על היכולות של בני אדם בכל תחומי העניין) יכולה לתמרן בני אדם בכל פעם שמטרותיה מתנגשות עם מטרות אנושיות; לכן, אלא אם אינטליגנציית העל תחליט לאפשר לאנושות להתקיים בדו קיום, אינטליגנציה העל הראשונה שתיווצר תביא ללא מוצא להכחדה אנושית.
סטיבן הוקינג טען שאין חוק פיזיקלי המונע מחלקיקים להיות מאורגנים בדרכים המבצעות חישובים מתקדמים אפילו יותר מהסדרים של חלקיקים במוח האנושי; לכן, אינטליגנציית-על אפשרית פיזית. בנוסף לשיפורים אלגוריתמיים פוטנציאליים על מוח אנושי, מוח דיגיטלי יכול להיות גדול ומהיר יותר בסדרי גודל ממוח אנושי, שגודלו הוגבל על ידי האבולוציה להיות קטן מספיק כדי להיכנס לתעלת לידה. הוקינג מזהיר כי הופעת אינטליגנציית-על עשויה להפתיע את המין האנושי, במיוחד אם מתרחש סינגולריות טכנולוגית.
על פי "אסכולת החשיבה של בוסטרום", תרחיש "סינגולריות טכנולוגית" היפותטי אחד פועל כדלקמן: בינה מלאכותית זוכה ליכולת ברמת מומחה במשימות מפתח מסוימות של הנדסת תוכנה. (ייתכן שהוא חסר בתחילה יכולות אנושיות או על-אנושיות בתחומים אחרים שאינם רלוונטיים ישירות להנדסה.) בשל יכולתו לשפר באופן רקורסיבי את האלגוריתמים של עצמו, הבינה המלאכותית הופכת במהירות לעל-אנושית; כשם שמומחים אנושיים יכולים בסופו של דבר להתגבר באופן יצירתי על "תשואות הולכות ופוחתות" על ידי פריסת יכולות אנושיות שונות לחדשנות, כך גם בינה מלאכותית ברמת מומחה יכולה להשתמש ביכולות בסגנון אנושי או ביכולות הספציפיות לבינה מלאכותית משלה כדי להניע פריצות דרך יצירתיות חדשות. אז ה-AI הוא בעל אינטליגנציה העולה בהרבה על זו של המוחות האנושיים המבריקים והמחוננים ביותר כמעט בכל תחום רלוונטי, כולל יצירתיות מדעית, תכנון אסטרטגי וכישורים חברתיים.
אסכולת ה-x-risk מאמינה שכמעט כל AI, לא משנה היעד המתוכנת שלו, יעדיף באופן רציונלי להיות במצב שבו אף אחד אחר לא יכול לכבות אותו ללא הסכמתו: אינטליגנציית-על תגדיר את השימור העצמי כמטרת משנה ברגע שהיא תבין שהיא לא יכולה להשיג את מטרתה אם היא נסגרת.
כל חמלה כלפי בני אדם ששיתוף הפעולה שלהם אינו נחוץ עוד תהיה נעדרת ב-AI, אלא אם כן מתוכנת מראש. ל-AI סופר-אינטליגנטי לא יהיה דחף טבעי לסייע לבני אדם, מאותה סיבה שלבני אדם אין רצון טבעי לסייע למערכות AI שאינן מועילות להם יותר. (אנלוגיה נוספת שנותנים תומכי תאוריה זו, היא שניתן לראות כיום שלבני אדם יש מעט רצון טבעי לצאת מגדרם כדי לסייע לווירוסים, טרמיטים או אפילו גורילות).
לפיכך, מסכמת אסכולת ה-x risk, סביר להניח שמתישהו סינגולריות טכנולוגית תתפוס את האנושות לא מוכנה, ועלולה לגרום להכחדה של המין האנושי או גורל דומה.
טיעון כללי > תרחישים אפשריים

כמה חוקרים הציעו תרחישים היפותטיים כדי להמחיש כמה מהחששות שלהם.
ב-"Superintelligence", ניק בוסטרום מביע דאגה שגם אם ציר הזמן עבור אינטליגנציית-על יתברר כצפוי, ייתכן שהחוקרים לא ינקטו אמצעי זהירות בטיחותיים מספקים, בין השאר משום ש"יכול להיות שכאשר מטומטם, חכם יותר זה בסדר; אך כאשר חכם נהיה חכם יותר. זה מסוכן מאוד". בוסטרום מציע תרחיש שבו, במשך עשרות שנים, הבינה המלאכותית הופכת לאט לאט לחזקה יותר. זה יתחיל עם אירועים קטנים ו"מקריים" כמו תאונות מזדמנות – אוטובוס ללא נהג סוטה לנתיב המתקרב, או מזל"ט צבאי יורה לתוך קהל תמים. פעילים רבים יקראו לפיקוח ורגולציה הדוקים יותר, וחלקם אף יחזו קטסטרופה מתקרבת. אבל ככל שההתפתחות נמשכת, יוכח שהפעילים טועים. ככל שבינה מלאכותית של רכב נהיית חכמה יותר, היא גורמת לפחות תאונות; ככל שרובוטים צבאיים משיגים מיקוד מדויק יותר, הם גורמים פחות נזק אגבי. בהתבסס על הנתונים, חוקרים מסיקים בטעות שככל שה-AI חכם יותר, כך הוא בטוח יותר. "ולכן אנחנו נכנסים באומץ – לתוך הסכינים המסתחררים", כאשר הבינה המלאכותית הסופר אינטליגנטית לוקחת ברגע אחד "תפנית בוגדנית" ומנצלת יתרון אסטרטגי מכריע. זה נגמר.
בספר "Life 3.0" של Max Tegmark משנת 2017, "צוות אומגה" של תאגיד יוצר בינה מלאכותית חזקה במיוחד המסוגלת לשפר באופן מתון את קוד המקור שלו במספר תחומים. לאחר נקודה מסוימת הצוות בוחר להמעיט בפומבי ביכולת ה-AI, על מנת למנוע רגולציה או החרמה של הפרויקט. ליתר ביטחון, הצוות שומר את ה-AI בקופסה שבה הוא לרוב אינו מסוגל לתקשר עם העולם החיצון, ומשתמש בו כדי להרוויח כסף, באמצעים מגוונים. בשלב הבא, הצוות מטיל על הבינה המלאכותית לעצב צבא של עיתונאים ופרשנים אזרחיים בדויים, כדי להשיג השפעה פוליטית כדי להשתמש בו "לטובה" ולמנוע מלחמות. הצוות עומד בפני סיכונים שה-AI יכול לנסות לברוח על ידי הכנסת "דלתות אחוריות" למערכות שהוא מעצב, על ידי מסרים נסתרים בתוכן המיוצר שלו, או על ידי שימוש בהבנה הגוברת של הבינה המלאכותית את ההתנהגות האנושית עד שתשכנע מישהו שישחרר אותה מהקופסה. הצוות גם עומד בפני סיכונים שהחלטתו לאגור את הפרויקט תעכב את הפרויקט מספיק זמן כדי שפרויקט אחר יעקוף אותו.
הפיזיקאי מיצ'יו קאקו, שעוסק בסיכוני הבינה המלאכותית, מציג תוצאה חיובית דטרמיניסטית. ב"הפיזיקה של העתיד" הוא טוען ש"זה ייקח עשורים רבים עד שרובוטים יעלו" במעלה קנה התודעה, ושבינתיים תאגידים כמו הנסון רובוטיקה יצליחו ליצור רובוטים ש"מסוגל לאהוב ולהרוויח מקום במשפחה האנושית המורחבת".
טיעון כללי > תרחישים אפשריים > השתלטות בינה מלאכותית

השתלטות בינה מלאכותית היא תרחיש היפותטי שבו בינה מלאכותית (AI) הופכת לצורת האינטליגנציה הדומיננטית על פני כדור הארץ, כאשר תוכנות מחשב או רובוטים לוקחים למעשה את השליטה על כדור הארץ מהמין האנושי. תרחישים אפשריים כוללים החלפה של כל כוח העבודה האנושי, השתלטות על ידי בינה מלאכותית סופר אינטליגנטית, והרעיון הפופולרי של מרד רובוטים. סיפורים על השתלטות בינה מלאכותית פופולריים מאוד בכל המדע הבדיוני. כמה אישי ציבור, כמו סטיבן הוקינג ואילון מאסק, דגלו במחקר של אמצעי זהירות כדי להבטיח שמכונות סופר-אינטליגנטיות עתידיות יישארו תחת שליטה אנושית.
טיעון כללי > טיעונים אנתרופומורפיים

טיעונים אנתרופומורפיים מניחים שככל שמכונות הופכות אינטליגנטיות יותר, הן יתחילו להציג תכונות אנושיות רבות, כמו מוסר או צמא לכוח. אף על פי שתרחישים אנתרופומורפיים נפוצים בסיפורת, הם נדחים על ידי רוב החוקרים הכותבים על הסיכון הקיומי של בינה מלאכותית. במקום זאת, AI מעוצב כסוכנים אינטליגנטים.
הוויכוח האקדמי הוא בין צד אחד שדואג אם בינה מלאכותית עשויה להרוס את האנושות לבין צד אחר שמאמין שבינה מלאכותית לא תהרוס את האנושות כלל. שני הצדדים טענו שהתחזיות של האחרים לגבי התנהגות בינה מלאכותית לא הגיוני. הספקנים מאשימים את התומכים באנתרופומורפיזם בכך שהם מאמינים ש-AGI ירצה באופן טבעי כוח; התומכים מאשימים כמה ספקנים באנתרופומורפיזם שהם מאמינים ש-AGI יעריך באופן טבעי נורמות אתיות אנושיות.
הפסיכולוג האבולוציוני סטיבן פינקר, טוען כי "דיסטופיות AI מקרינות פסיכולוגיה אלפא-זכרית פרוכית על מושג האינטליגנציה. הם מניחים שרובוטים אינטליגנטיים על-אנושיים יפתחו מטרות כמו הדחת אדוניהם או השתלטות על העולם"; במקום זאת הוא טוען ש"בינה מלאכותית תתפתח באופן טבעי לפי קווים נשיים: בעל יכולת מלאה לפתור בעיות, אך ללא רצון להכחיד חפים מפשע או לשלוט בציוויליזציה." מנהל מחקר בינה מלאכותית של פייסבוק, יאן לקון, קובע כי "לבני אדם יש כל מיני דחפים שגורמים להם לעשות דברים רעים אחד לשני, כמו אינסטינקט השימור העצמי... הכוננים האלה מתוכנתים לתוך המוח שלנו אבל אין שום סיבה לבנות רובוטים שיש להם את אותו סוג של כוננים".
למרות הבדלים אחרים, האסכולה שמאמינה בסיכון מסכימה עם פינקר ש-AI מתקדם לא יהרוס את האנושות מתוך רגשות אנושיים כמו "נקמה" או "כעס", ששאלות תודעה אינן רלוונטיות להערכת סיכונים, וכי למערכות מחשב אין בדרך כלל מקבילה חישובית לטסטוסטרון. הם חושבים שהתנהגויות של חיפוש כוח או שימור עצמי מופיעות ב-AI כדרך להשיג את מטרותיה האמיתיות, על פי הרעיון של התכנסות אינסטרומנטלית.
טיעון כללי > הגדרה של "אינטליגנציה"

לטענת בוסטרום, מחוץ לתחום הבינה המלאכותית, נעשה שימוש ב"אינטליגנציה" לעיתים קרובות באופן המקשר לחוכמה מוסרית או קבלה של צורות מקבילות של חשיבה מוסרית. בקיצוניות, אם המוסר הוא חלק מההגדרה של אינטליגנציה, אז בהגדרה מכונה על-אינטליגנטית תתנהג בצורה מוסרית. עם זאת, רוב המחקרים של "בינה מלאכותית" מתמקדים במקום זאת ביצירת אלגוריתמים ש"מייעלים", באופן אמפירי, את השגת כל מטרה שהחוקרים הנתונים ציינו.
כדי להימנע מאנתרופומורפיזם או מהמטען של המילה "אינטליגנציה", ניתן להתייחס לבינה מלאכותית מתקדמת כ"תהליך אופטימיזציה" בלתי-אישי, הנוקט בקפדנות את כל הפעולות שהיא שופטת כבעלת הסבירות הגבוהה ביותר להגשים את מטרותיה (אולי מסובכות ומרומזות). דרך נוספת להמשגה של בינה מלאכותית מתקדמת היא לדמיין מכונת זמן ששולחת לאחור בזמן מידע לגביו בחירה תמיד מובילה למקסום פונקציית המטרה שלה; בחירה זו מופקת לאחר מכן, ללא קשר לחששות אתיים זרים.
מקורות סיכון > בעיית יישור בינה מלאכותית

סביר להניח שהרגולציה של AGI תושפע מהרגולציה של AI עם נשק או צבאי, כלומר, מרוץ החימוש של AI, שהוא נושא שמתעורר. נכון לעכשיו, אף על פי שהאו"ם מתקדם לקראת רגולציה של AI, היכולת המוסדית והחוקית שלו לנהל סיכון קיומי של AGI מוגבלת הרבה יותר. כל צורה של רגולציה בינלאומית תושפע ככל הנראה מההתפתחויות במדיניות הפנים של מדינות מובילות כלפי בינה מלאכותית צבאית, שבארצות הברית נמצאת בסמכותה של הוועדה לביטחון לאומי לבינה מלאכותית, ומהלכים בינלאומיים להסדרת מרוץ חימוש בינה מלאכותית. רגולציה של מחקר ב-AGI מתמקדת בתפקיד של מועצות ביקורת, עידוד מחקר בנושא AI בטוח, אפשרות של התקדמות טכנולוגית דיפרנציאלית (עדיפות אסטרטגיות להפחתת סיכונים על פני אסטרטגיות נטילת סיכונים בפיתוח AI), או ביצוע מעקב המוני בינלאומי לביצוע זרועות AGI לִשְׁלוֹט. רגולציה של AGIs מודע מתמקדת בשילובם עם החברה האנושית הקיימת וניתנת לחלוקה לשיקולים של מעמדם המשפטי ושל זכויותיהם המוסריות. בקרת נשק בינה מלאכותית תדרוש ככל הנראה מיסוד של נורמות בינלאומיות חדשות המגולמות במפרטים טכניים יעילים בשילוב עם ניטור פעיל ודיפלומטיה לא פורמלית על ידי קהילות מומחים, יחד עם תהליך אימות משפטי ופוליטי.
ראו גם

אתיקה של בינה מלאכותית
אוריינות AI
אבן סעוד

ערך זה עוסק במלך ערב הסעודית הראשון. אם התכוונתם למוחמד אבן סעוד מייסד בית סעוד, ראו .
עבד אל-עזיז בן עבד א-רחמאן בן פייסל אָאל סעוד (בערבית: عبد العزيز بن عبد الرحمن بن فيصل آل سعود; 15 בינואר 1875 – 9 בנובמבר 1953), הידוע כאִבְּן סַעוּד, היה מייסדהּ של ממלכת ערב הסעודית ומלכהּ הראשון. הוא נולד בריאד כנצר לבית סעוד, אשר שלט בחלקים מאזור נג'ד שבמרכז חצי האי ערב החל מאמצע המאה ה-18. הוא נכד הנין של סעוד אבן מוחמד אבן מוקרין (מת בשנת 1725), אבי השושלת הסעודית.
אישיותו וכושר מנהיגותו של אבן סעוד אפשרו לו להטביע חותמו על ההיסטוריה המודרנית של חצי האי ערב. לא זו בלבד שהשיב את נחלות אבותיו, הוא אף הרחיבן משמעותית וכונן מדינת לאום שהייתה לאחת מהמשפיעות והחזקות במחציתה השנייה של המאה ה-20. אבן סעוד נחשב כיום בערב הסעודית ל"אבי האומה". הוליד 43 בנים זכרים חוקיים (ועוד מספר בלתי ידוע של בנות וכן בנים לא חוקיים), וייסד את שיטת הירושה הסעודית, שלפיה המלוכה עוברת מאח לאח לפי הגיל.
ילדות

עבד אל-עזיז אבן סעוד נולד ב-15 בינואר 1875 בריאד, בירת אמירות נג'ד שבה מלך אביו, עבד א-רחמן אבן פייסל. עבד אל-עזיז היה הילד הרביעי (והבן השלישי) לאביו.
בשנת 1890 הובסה אמירות נג'ד בידי אמירות ג'בל שמר, ובית סעוד, יחד עם עבד-אל עזיז, גלה במזרח חצי האי ערב, ומצא מקלט לתקופות קצרות בקטר ובחריין, עד שהאימפריה העות'מאנית אישרה להם להתגורר בכווית.
כמלך ערב הסעודית

מלכותו של אבן סעוד עמדה בסימן שלטון יחיד; אף שנטה להיוועץ בנסיכי שושלתו והשייח'ים השבטיים, שמר לעצמו את קבלת ההחלטות. הוא מנע צמיחת חברה אזרחית בממלכה, אסר על הופעת מוסדות ייצוגיים פוליטיים (ל"מועצת המלך" לא היו סמכויות כלשהן) ונמנע מעיצוב חוקה, תוך שהוא נשען על דיני ההלכה האסלאמית (שריעה). בימיו הרשה מודרניזציה כלכלית-חברתית מועטה בלבד; ואולם עושר הנפט שזרם לממלכה ולשושלת בהיקפים עצומים, חולל תהליך התפתחות חומרית (בעיקר תחבורתית ותקשורתית) שהגיע לשיאו אחרי ימיו של אבן סעוד. רק בשנתיים האחרונות לכהונתו חלה הפרדה ברורה בין אוצר המדינה לקופת המלך הפרטית. רבים, ובראש ובראשונה אסלאמיסטים, האשימו את אבן סעוד בכך שלמרות הארשת המוסלמית-והאבית שאימץ, פשו אורחות חיים של מותרות בקרב המעמד השליט, ובעקבותיהם פשתה מידה מסוימת של שחיתות. הוא אף עמד לביקורת כיוון שריסן את הקנאות הווהאבית, והתיר עישון ונגינה ברחבי הממלכה.
לקראת שנות ה-30 של המאה ה-20 נעשה אבן סעוד מעורב בעניינים הבין-ערביים ביתר שאת. הדבר נבע, כפי הנראה, מהעובדה שאבן סעוד היה השליט הערבי היחיד באותה תקופה שלא היה נתון לחסדי המעצמות האירופיות. הוא חתם על שורת חוזי ידידות ואי התקפה עם ארצות ערב: עם עבר הירדן ב-1933, עם בחריין, עיראק ומצרים ב-1936. ב-1934 הכריז מלחמה על תימן בשל סירובה לקבל את הסיפוח הסעודי של חבל עסיר. ב-1937 חתם על הסכם שלום עם תימן, לא לפני שהשיב לה חלק מהשטחים שכבש ממנה. לפי סידור עם הבריטים, פעל בשנת 1936 לריסון פרעות ערביי ארץ ישראל בהבטיחו כי יסייע להם במאבקם[דרוש מקור]. ב-1939 השתתף בוועידת השולחן העגול הבריטית-ערבית, אשר דנה בשאלת ארץ ישראל. בכירים בריטים אף תיווכו בינו לבין מנהיגים ציונים, ללא תוצאות.
במהלך מלחמת העולם השנייה שמר אבן סעוד על עמדה נייטרלית, אף שנטה לטובת בעלות הברית. במקביל החל בייצוא מסיבי של נפט. הוא ניהל יחסים קרובים עם ארצות הברית אשר, מתוקף אינטרסי הנפט האסטרטגיים שלה באזור, העניקה לו סיוע כלכלי נדיב, יזמה פרויקטים רבים בממלכה (צינור הנפט הטרנס-ערבי) ואף אימנה את הצבא הסעודי בתמורה להחכרת בסיסים צבאיים. בפגישותיו עם הנשיאים האמריקנים רוזוולט וטרומן הדגיש את עמדותיו האנטי-ציוניות, נקודת מחלוקת ביחסי ארצות הברית-ערב הסעודית עד ימינו.
אבן סעוד היה ממייסדיה הבולטים של הליגה הערבית ב-1945.
ב-26 באוקטובר 1947 כתב אבן סעוד לנשיא טרומן על התנגדותו להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל: "אפילו נניח כי היהודים יצליחו לגייס תמיכה... מדינה כזאת, עקב אמצעי הדיכוי והעריצות של היהודים וכספם, דינה לגווע בתוך זמן קצר. הערבי יבודד מדינה כזאת מהעולם ויטיל עליה מצור עד שתגווע ברעב... קצה יהיה כקץ מדינות הצלבנים".
אבן סעוד השתתף (אם כי באופן סמלי למדי) במלחמת העצמאות של ישראל נגד מדינת ישראל.
חיים אישיים

במהלך חייו נשא מעל 20 נשים (לפרקים התגרש והתחתן כך שבכל רגע נתון לא עלה מספר נשיו על ארבע, בהתאם לחוקי השריעה[דרוש מקור]), אשר העמידו לו קרוב למאה צאצאים מתוכם כ-45 בנים זכרים. כל בניו נושאים את השם "בן עבד אל-עזיז אאל סעוד" (بن عبد العزيز آل سعود) בצירוף שמם הפרטי. אבן סעוד הוא אביהם של כל מלכיה ושליטיה הבאים של ערב הסעודית.
מוות וירושה

אבן סעוד מת ב-9 בנובמבר 1953 בעיר הקיט הסעודית טאיף. לאחר מותו ב-1953 עלה בנו הבכור ויורש העצר המיועד סעוד על כס המלוכה ללא הפרעות, שלושה חודשים אחרי שנתמנה לראש הממשלה. בשנת 1964 הודח סעוד על ידי מועצת השרים הסעודית, ותחתיו עלה אחיו למחצה פייסל. אחרי שנרצח פייסל ב-1975, עלו ח'אלד, פהד, עבדאללה וסלמאן (בהתאמה). החוק הבסיסי של ערב הסעודית מ-1992 קובע כי מלך ערב הסעודית מוכרח להיות אחד מבניו של אבן סעוד או מצאצאיהם.
לקריאה נוספת

עוזי רבי, סעודיה – ממלכת נפט במבוכי הדת והפוליטיקה (ספר 7 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ח–2007, עמ' 36–70.
קארן אליוט האוס(אנ'), ערב הסעודית - תולדותיה וסודותיה של הממלכה שמעצבת מחדש את המזרח התיכון, סלע מאיר, תשפ"ה, 2024.
ביאורים

1 2  תאריך הלידה שנוי במחלוקת. מספר חוקרים טוענים כי אבן סעוד נולד בשנת 1880.[דרושה הבהרה]
הערות שוליים

↑  "The kings of the Kingdom". Ministry of Commerce and Industry. אורכב מ-המקור ב-22 באוקטובר 2012. נבדק ב-28 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  David W. Del Testa, ed. (2001). "Saūd, Abdulaziz ibn". Government Leaders, Military Rulers, and Political Activists. Westport, CT: Oryx Press. p. 165. ISBN 978-1573561532.
↑  Jacob Goldberg (1986). The Foreign Policy of Saudi Arabia. The Formative Years. Cambridge, MA: Harvard University Press. pp. 30–33. doi:10.4159/harvard.9780674281844.c1. ISBN 978-0-6742-8184-4.
↑  Joel Carmichael (ביולי 1942). "Prince of Arabs". Foreign Affairs. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ibn Sa'ud, Abdul-Aziz
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 292.
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 299: "הכריז עצמו אבן סעוד (ב-8 בינואר 1926) "מלך חג'אז וסולטאן נג'ד"". לעומת זאת בעמ' 482: ב-1 בינואר 1926 הכריז על עצמו "מלך החג'אז וסולטאן נג'ד ובנותיה".
↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 306.
↑  בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, עמ' 81.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: - | מלך ערב הסעודית ה-1  1902 / 18 בספטמבר 1932 - 9 בנובמבר 1953 | הבא: סעוד, מלך ערב הסעודית |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: עבד אל-רחמן אבן-פייצל | ראש בית סעוד ה-16 | הבא: סעוד, מלך ערב הסעודית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298411205171  PLWABN: 9810646218205606  BnF: cb12255474p (data)  GND: 118708562  ISNI: 0000 0001 2140 5718  LCCN: n80128866  NARA: 10569590  NKC: xx0098675  NLA: 43523246  NTA: 071761454  SUDOC: 031316190  TDVİA: abdullah-b-suud  Trove: 1459133  VcBA: 495/60276  VIAF: 77110564   WorldCat (עם VIAF): 77110564 
פרנקלין רוזוולט יחד עם אבן סעוד באגמים המרים, מצרים, על סיפונה של סיירת אמריקאית בעת שהיה בדרכו חזרה מוועידת יאלטה, פברואר 1945
אוסטריה (בית אוכל)

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  מסעדה 
 
אוֹסְטֶרִיָה (באיטלקית: Osteria) היה במקור באיטליה מקום שהגיש יין ואוכל פשוט (פונדק). לאחרונה הדגש עבר לאוכל, אך התפריטים נוטים להיות קצרים, כאשר הדגש שוב הוא על התמחויות מקומיות כמו פסטה ובשר או דגים על האש, המוגשים לרוב בשולחנות משותפים.
סוגים

בתי האוכל אוסטריה נוטים להיות זולים, והם מתמקדים גם באירוח אחרי העבודה ובכיבודי ערב. בתי האוכל אוסטריה שונים מאוד זה מזה כיום: חלקם מגישים רק משקאות ולקוחות רשאים להביא אוכל משלהם, אחרים שמרו על קהל לקוחות בעיקר גברים, בעוד שאחרים הגיעו לסטודנטים ואנשי מקצוע צעירים. חלקם מספקים מוזיקה ובידור אחר. דומים לבתי האוכל אוסטריה הם הבוטיליריות (Bottiglierie), שם הלקוחות יכולים לקחת בקבוק או קנקן למילוי מחדש מהחבית, ו"אנוטקה" (enoteche), שמשמש לתיאור סוג מיוחד של חנות יין מקומית או אזורית שמקורה באיטליה, שבדרך כלל מתגאה במגוון ואיכות היין שלה. באמיליה-רומאניה ממוקמות שלוש מהאוסטריות האיטלקיות העתיקות ביותר: "אוסטריה דל סולה" ו"אוסטריה דל קפלו" בבולוניה, ו"אוסטריה אל ברינדיזי" בפרארה, שהוקמה בין המאות ה-14 וה-15.
גלריה

גן של אוסטריה טיפוסית בקסטלו רוגנזוולו, ונטו, איטליה
גן של אוסטריה בג'ומגליו, בקנטון דובר האיטלקית טיצ'ינו, שווייץ
אוסטריה באמנות: הציור שלקרל בלוךמשנת 1866 באוסטריה רומאית מהגלריה הלאומית של דנמרק, קופנהגן
אוסטריה באמנות: אלכסנדר לוריוס (1793–1823) ציור שמן מ-1820, אוסטריה רומאית מוזיאון פורי לאמנות (בפינית: Porin taidemuseo, בשוודית: Björneborgs konstmuseum). מוזיאון פורי לאמנות הוא מוזיאון לאמנות עכשווית ומודרנית בפורי (בשוודית: Björneborg), פינלנד.
ראו גם

טראטוריה
הערות שוליים

↑  משמעות החלק הראשון של המילה, oste, היא 'פונדקאי, בעל־בית' ומקורו, כמו מקור המילה האנגלית host, במילה הצרפתית העתיקה oste, שמשמעותה 'בעל־בית, פונדקאי, מארח'.
↑  "Osteria del Sole" (באיטלקית). Bologna Welcome. נבדק ב-28 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ג'ון קייל (פוליטיקאי)

ג'ון לוואלין קייל (באנגלית: Jon Llewellyn Kyl; נולד ב-25 באפריל 1942) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי שכיהן כנציג מדינת אריזונה בסנאט של ארצות הברית. כהונתו האחרונה החלה בראשית ספטמבר 2018 ותמה בינואר 2019. קודם לכן היה סנאטור בין השנים 1995–2013 כיהן קייל בסנאט כנציג מדינת אריזונה לצד ג'ון מקיין וכמצליף המיעוט בסנאט, התפקיד השני בבכירותו בהנהגת סיעת המפלגה הרפובליקנית בסנאט. לפני ששב לסנאט ב-2018, עבד קייל במשרד עורכי דין ולוביסטים.
ביוגרפיה

קייל הוא בנו של חבר הקונגרס של ארצות הברית לשעבר ג'ון הנרי קייל. הוא נולד וגדל בנברסקה והתגורר זמן מה באיווה. הוא בוגר במשפטים מטעם אוניברסיטת אריזונה. הוא עבד בפיניקס כעורך דין ושדלן לפני שזכה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, שם כיהן בשנים 1987–1995. הוא נבחר לסנאט האמריקאי ב-1994 והמשיך להיבחר מחדש עד לפרישתו בינואר 2013.
בשנת 2006 הוכתר קייל על ידי מגזין טיים כאחד מבין עשרת הסנאטורים הטובים ביותר בארצות הברית. שנה לאחר מכן, ב-2007, הוגדר קייל כסנאטור הרביעי השמרני ביותר באמריקה, בידי כתב העת "יומן לאומי" (National Journal). במרוצת השנים התקדם בשורות הנהגת המפלגה הרפובליקנית ברמה הלאומית וכיהן כיושב ראש ועדת המדיניות של המפלגה הרפובליקנית בסנאט (2003–2007) וכראש ועידת חברי הסנאט הרפובליקנים, התפקיד השלישי בחשיבותו בסיעה לאחר מנהיג הסיעה והמצליף (2007). בחודש דצמבר 2007 נתמנה למצליף הסיעה הרפובליקנית. הוא נבחר לאחד מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2010 על תפקידו המשכנע בסנאט. בשנת 1997 הוביל קבלת תיקון קייל-בינגמן.
בפברואר 2011 הודיע קייל כי הוא לא יתמודד מחדש לסנאט בבחירות 2012 וכי יפרוש בשלהי תקופת כהונתו השלישית, אשר תמה ב-3 בינואר 2013. בחודש ספטמבר 2018 מונה קייל על ידי מושל אריזונה דאג דוסי לחבר בסנאט האמריקאי כמחליפו של ג'ון מקיין, שנפטר בעודו מכהן בסנאט. באותו זמן פעל קייל למינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון של ארצות הברית במסגרת עבודתו השדלנית. במסיבת העיתונאים שבמהלכה נודע מינויו לסנאט הצהיר כי בכוונתו לכהן בסנאט רק עד התפזרות הקונגרס ה-115 של ארצות הברית ב-3 בינואר 2019, ושלא יתמודד להמשך כהונתו בבחירות המיוחדות ב-2020.