stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל התעופה גטבורג-לנדווטר
חברות תעופה ויעדים

למעלה משלושים חברות תעופה וחברות שכר פועלות בנמל התעופה. חברות התעופה העיקריות הפועלות בגטבורג-לנדווטר הן: ריינאייר, סקנדינביאן איירליינס, נורווגיאן, ברא, סוויס, יורווינגס ובריטיש איירווייז.
טבלת יעדי הטיסה אל ומנמל התעופה גטבורג-לנדווטר, נכונים לדצמבר 2024, ממוינים לפי מספר הטיסות החודשי:
| מס>  | מדינת יעד | נמל היעד | סמל יאט"א | מספר טיסות | * | מס>  | מדינת יעד | נמל היעד | סמל יאט"א | מספר טיסות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פינלנד פינלנד | הלסינקי | HEL | 130 | * | 23 | סרביה סרביה | בלגרד | BEG | 17 |
| 2 | הולנד הולנד | אמסטרדם | AMS | 111 | * | 24 | בריטניה בריטניה | מנצ'סטר | MAN | 15 |
| 3 | גרמניה גרמניה | פרנקפורט | FRA | 104 | * | 25 | גרמניה גרמניה | דיסלדורף | DUS | 14 |
| 4 | שוודיה שוודיה | סטוקהולם ארלנדה | ARN | 101 | * | 26 | ספרד ספרד | נמל התעופה גראן קנריה (אנ') | LPA | 13 |
| 5 | דנמרק דנמרק | קופנהגן | CPH | 100 | * | 27 | איטליה איטליה | רומא | FCO | 13 |
| 6 | שוודיה שוודיה | סטוקהולם ברומה | BMA | 88 | * | 28 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | נמל התעופה-באניה לוקה (אנ') | BNX | 12 |
| 7 | בריטניה בריטניה | לונדון היטרו | LHR | 72 | * | 29 | מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית | סקופיה | SKP | 11 |
| 8 | גרמניה גרמניה | מינכן | MUC | 72 | * | 30 | לטביה לטביה | ריגה | RIX | 11 |
| 9 | צרפת צרפת | פריז שארל דה גול | CDG | 54 | * | 31 | בריטניה בריטניה | נמל התעופה קיימברידג' (אנ') | CBG | 9 |
| 10 | בריטניה בריטניה | לונדון סטנסטד | STN | 52 | * | 32 | בלגיה בלגיה | נמל התעופה בריסל דרום-שרלואה (אנ') | CRL | 9 |
| 11 | בלגיה בלגיה | בריסל | BRU | 46 | * | 33 | שוודיה שוודיה | נמל התעופה ויסבי שוודיה (אנ') | VBY | 8 |
| 12 | ספרד ספרד | נמל התעופה מאלגה | AGP | 42 | * | 34 | ספרד ספרד | ברצלונה | BCN | 8 |
| 13 | ספרד ספרד | נמל התעופה אליקנטה-אלחה (אנ') | ALC | 38 | * | 35 | שווייץ שווייץ | ז'נבה | GVA | 7 |
| 14 | טורקיה טורקיה | איסטנבול | IST | 37 | * | 36 | טורקיה טורקיה | אנטליה | AYT | 6 |
| 15 | פולין פולין | גדנסק | GDN | 31 | * | 37 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | סרייבו | SJJ | 6 |
| 16 | שווייץ שווייץ | ציריך | ZRH | 28 | * | 38 | ספרד ספרד | נמל התעופה טנריף דרום-ריינה סופיה (אנ') | TFS | 5 |
| 17 | נורווגיה נורווגיה | נמל התעופה ברגן-פלשלנד (אנ') | BGO | 24 | * | 39 | שוודיה שוודיה | נמל התעופה לולאה שוודיה (אנ') | LLA | 5 |
| 18 | גרמניה גרמניה | ברלין | BER | 18 | * | 40 | צרפת צרפת | ליון | LYS | 5 |
| 20 | פולין פולין | קרקוב | KRK | 18 | * | 41 | מרוקו מרוקו | נמל התעופה מרקש-מנארה (אנ') | RAK | 4 |
| 21 | פולין פולין | ורשה | WAW | 18 | * | 42 | מצרים מצרים | ע'רדקה | HRG | 4 |
| 22 | קרואטיה קרואטיה | זאגרב | ZAG | 17 | * |  |  |  |  |  |
|  | סה"כ |  |  |  |  |  |  |  | 1,383 |  |
תאונות ותקריות > תאונות

ב-18 במרץ 1983 מטוס ססנה 414 צ'נסלור (Cessna 414 Chancellor) בתפעול חברת PrivatePrivé הגיע לנחיתה, בגטבורג-לנדווטר בתנאי מזג אוויר גרועים וערפל. המטוס פגע בצמרתו של עץ, והתרסק לקרקע כ-250 מטרים לפני המסלול. על המטוס היו טייס ושני נוסעים. נוסע אחד שרד את ההתרסקות, הטייס והנוסע האחר נספו.
ב-24 באוגוסט 2024 מטוס מסוג ATR72-200 בתפעול חברת Norra- Nordic Regional Airlines, הגיע מנמל התעופה הלסינקי בפינלנד (HEL). בעת הנחיתה, המטוס קיפץ וזנבו נחבט במסלול האסלפט. לא היו נפגעים בתאונה, אך המטוס הושבת לתקופה יחסית קצרה, לצורך חקירה ותיקונים.
תאונות ותקריות > תקריות

ב-7 בדצמבר 2007 אירעה כמעט תאונת התנגשות בין שני כלי טיס מסחריים, על מסלול נמל התעופה גטבורג-לנדווטר. מטוס בהמראה, בתפעול חברת לופטהנזה ומטוס בנחיתה בתפעול חברת בלו 1. התאונה נמנעה ולא היו נפגעים.
תחבורה אל הנמל וממנו

הכבישים המהירים E6 מדרום, E20 ממזרח ו-E45 מצפון, מובילים אל גטבורג העיר. מגטבורג העיר יוצא כביש אזורי מספר 40 לכיוון העיר בוראס (Borås), ועובר את נמל התעופה גטבורג-לנדווטר, במחלף מספר 77.
אין קו רכבת המחבר את נמל התעופה גטבורג-לנדווטר לאזורים אחרים בשוודיה. רכבות מגיעות לגטבורג העיר, המרוחקת מהנמל כ-25 ק"מ.
מגטבורג העיר לנמל התעופה גטבורג-לנדווטר יוצאות 160 נסיעות אוטובוס ביום. זמן הנסיעה הממוצע עומד על כ-28 דקות.
ניתן להגיע לנמל התעופה מגטבורג העיר גם במוניות, או בכלי רכב פרטיים המסיעים בתשלום.
גלריה

מראה פנימי של נמל התעופה
גטבורג-לנדווטר מבחוץ
הכניסה לטרמינל היוצאים
מראה כללי
הטרמינל מצד המסלול
אוטובוסים ממתינים להסעת נוסעים העירה
ראו גם

נמל התעופה סטוקהולם ארלנדה
גטבורג
הערות שוליים

↑  Gothenburg (Göteborg) – Sweden’s second largest city, visitsweden.com (באנגלית)
↑  Mapy.cz, Mapy.cz
1 2  About the airport, www.swedavia.com (באנגלית)
↑  ESGG/Göteborg/Landvetter General Airport Information, acukwik.com (באנגלית)
↑  Gothenburg-Landvetter Airport Climate, Weather By Month, Average Temperature (Sweden) - Weather Spark, weatherspark.com (באנגלית)
↑  History of Gothenburg Landvetter Airport (GOT): Airport History and Facts, Gothenburg Area, Sweden, www.gothenburg-got.airports-guides.com (באנגלית)
↑  Göteborg-Landvetter Airport | ESGG | Pilot info, Metar-Taf.com (באנגלית)
↑  upload@airport-suppliers.com, The Gothenburg region and Göteborg Landvetter Airport once again named Sweden's leading logistics location, Airport Suppliers, ‏2024-03-04 (באנגלית)
↑  Flights from Gothenburg (GOT), www.flightconnections.com, ‏2024-12-28 (באנגלית)
↑  Göteborg-Landvetter | Bureau of Aircraft Accidents Archives, www.baaa-acro.com (באנגלית)
↑  NORRA AT72 at Gothenburg on Aug 10th 2024, hard landing and tail strike, aeroinside.com (באנגלית)
↑  Göran Rosvall, Stefan Christensen, [https://shk.se/download/18.2d6f089b18faca29dc81cf2c/1699873192381/RL2010_05e.pdf Report RL 2010:05e
Incident involving aircraft D-ACPE
and OH-SAK at Göteborg/Landvetter
airport, Västra Götalands county,
on 7 December 2007.], Statens haverikommission (SHK) Swedish Accident Investigation Board, 2010 (באנגלית)
↑  Gothenburg to Landvetter bus from $8 (€7) with Västtrafik - Omio, omio.com (באנגלית)
↑  Rome2Rio Pty Ltd, Rome2Rio, Rome2Rio (באנגלית)
תומאס קורווין

תומאס קורווין (באנגלית: Thomas Corwin;‏ 29 ביולי 1794 – 18 בדצמבר 1865) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו. הוא ייצג את מדינתו בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית וכיהן כמושל אוהיו ה-15 וכמזכיר האוצר ה-20 של ארצות הברית. לאחר שהיה חבר במפלגה הוויגית, הוא הצטרף בשנות ה-50 של המאה ה-19 אל המפלגה הרפובליקנית. קורווין נודע בשל תיקון קורווין שהוצע על ידו ושנועד, ללא הצלחה, למנוע את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית.
קורווין נולד במחוז בורבון שבקנטקי, אך גדל בעיר לבנון שבאוהיו. לאחר ששירת כנהג כרכרה (wagon boy, מכאן אחד הכינויים שלו) במלחמת 1812, הוא הקים משרד עורכי דין בלבנון. הוא היה לתובע וניצח בבחירות לבית הנבחרים של אוהיו. בין השנים 1830–1840 כיהן קורווין כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, והתפטר מתפקידו זה כדי להיבחר כמושל אוהיו. ב-1842 הוא נבחר מחדש כמושל וב-1844 הוא נבחר על ידי בית הנבחרים של אוהיו כסנאטור מטעמה. כסנאטור היה היה מתנגד בולט של מלחמת ארצות הברית-מקסיקו. הוא התפטר מהסנאט כדי להתמנות כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא מילרד פילמור.
ב-1859 שב קורווין אל בית הנבחרים. הוא הוביל את מאמציו של הבית לסיום משבר הפרישה בעקבות הבחירות לנשיאות של 1860. הוא הוביל תיקון חקיקתי שלא אפשר לממשלה להוציא אל מחוץ לחוק את העבדות, ואף בתיקונים נוספים לחוקה. אף על פי שכמה מדינות אישרו את התיקון, זה לא מנע את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית. במרץ 1861 הוא התפטר מהקונגרס כדי להתמנות כשגריר ארצות הברית במקסיקו, תפקיד בו הוא כיהן עד 1864, שנה לפני מותו.
ראשית חייו

תומאס קורווין נולד במחוז בורבון שבקנטקי, לאביו, מתיאס קורווין, שכיהן שנים רבות כחבר בית הנבחרים של אוהיו, ולאמו פיישנס האלק. משפחתו של קורווין הייתה ממוצא הונגרי וארמני. דודנו, מוזס בלדסו, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו, ואחיינו, פרנקלין קורווין, היה חבר בית הנבחרים מטעם אילינוי.
ב-1798 עבור קורווין עם משפחתו ללבנון, אילינוי. במהלך מלחמת 1812 הוא שירת כנהג כרכרה בארמייה של הגנרל ויליאם הנרי הריסון. ב-1815 הוא החל ללמוד משפטים במשרדיו של ג'ושוע קולט. ב-1817 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין בלבנון. בשנים 1818–1828 הוא היה התובע של מחוז וורן. ב-13 בנובמבר 1822 הוא נשא לאישה בלבנון את שרה רוס, אחותו של תומאס רוס, אז חבר הקונגרס. כחבר הבונים החופשיים הוא כיהן בלשכה הגדולה של אוהיו כנואם הגדול בשנים 1821–1826, כסגן הנשיא הגדול בשנים 1823–1827 וכנשיא הגדול בשנת 1828.
מותו ומורשתו

תומאס קורווין נפטר בוושינגטון ב-18 בדצמבר 1865, בגיל 71. הוא נטמן בבית הקברות של לבנון, אוהיו.
קורווין זכור בעיקר כנואם מוכשר. נאומיו היו דוגמה לאומנות הדיבור. הוא נודע בכינוי "טום השחור" (Black Tom), לא בשל מוצא אפרו-אמריקאי, אלא בשל גוון עורו הכהה. כינוי נוסף שהוא נודע בו בעקבות שירותו כנהג כרכרה במלחמת 1812 היה "נער הכרכרה" (The Wagon Boy).
ב-1876 הנציח אותו שירות ספינות המכס של ארצות הברית בקריאת ספינה על שמו.
הערות שוליים

↑  Cox, Samuel Sullivan (1887). "Chapter XVI - Characteristics Of Races and Classes in Turkey". Diversions of a Diplomat in Turkey. New York: C.L. Webster &. p. 182.
↑  "Thomas Corwin". Ohio Historical Society.
↑  "Ohio Governor Thomas Corwin". National Governors Association.
↑  "Past Grand Masters - 1828 Thomas Corwin". Grand Lodge of Ohio.
1 2 3  Corwin, Thomas, 1911 Encyclopædia Britannica, Volume 7
↑  A proposed Thirteenth Amendment to prevent secession, 1861 The Gilder Lehrman Institute of American History.
↑  Walter, Michael (2003). "Ghost Amendment: The Thirteenth Amendment that Never Was". Archived from the original on August 6, 2018.
↑  Corwin, Thomas, The New International Encyclopædia
↑  USRC Thomas Corwin Description - Naval-History.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279522905171  BnF: cb12242717r (data)  GND: 117700096  ISNI: 0000 0000 4129 160X  LCCN: n89103739  NARA: 10572443  SNAC: w6g44nwk  US Congress: C000791  VIAF: 48353640   WorldCat (עם VIAF): 48353640 
תחריט של קורווין בתקופת כהונתו כמזכיר האוצר
ג'ון פאלמר

ג'ון מקאולי פאלמר (באנגלית: John McAuley Palmer;‏ 13 בספטמבר 1817 –  25 בספטמבר 1900) היה איש צבא, שלחם כגנרל בשורות צבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית, ופוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, שכיהן כמושלה ה-15 בשנים 1869–1873, וכסנאטור מטעמה בשנים 1891–1897. בבחירות לנשיאות של 1896 הוא היה מועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית לאומית על בסיס המצע שהגן על תקן הזהב, הסחר החופשי ועל עקרון הממשלה מוגבלת הסמכות.
פאלמר שינה את זיקתו למפלגות השונות במשך כל ימי חייו. הוא החל את דרכו הפוליטית במפלגה הדמוקרטית, היה לחבר סיעת "אנטי-נברסקה" שהתנגדה לסמכות המדינות בשאלת העבדות, עבר לשורות המפלגה הרפובליקנית, משם הוא עבר אל המפלגה הליברלית-רפובליקנית, שב להיות דמוקרטי, וסיים את דרכו באגף "דמוקרטי הבורבון" של המפלגה הדמוקרטית. פאלמר נהג לומר, "אני מחזיק בהשקפות משלי. איני עבד של אף מפלגה", והוסיף, "חשבתי עבור עצמי ודיברתי במילותיי שלי בכל ההזדמנויות".
ראשית חייו

ג'ון פאלמר נולד באיגל קריק שבמחוז סקוט, קנטקי. ב-1831 עברה משפחתו לאלטון שבאילינוי. המשפחה הייתה ענייה מאוד, אך בהמשך הצליח פאלמר להתקבל בכוחות עצמו ללימודים בקולג'. ב-1839 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בקנטקי. ב-1842 נשא פאלמר לאישה את מלינדה אן נילי, ויחד עמה הוא הביא לעולם עשרה ילדים. בראשית הקריירה שלו הוא עסק בעריכת דין, בהוראה בבית ספר, עבד כחבתן ובמכירת שעונים.
ב-1848 היה פאלמר נציג לוועידת החוקה של אילינוי. בשנים 1852–1855 הוא היה חבר הסנאט של אילינוי מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך הצטרף לשורות המפלגה הרפובליקנית כאשר היא התארגנה, והיה לאחד ממנהיגיה באילינוי.
ב-1856 שימש פאלמר כיושב ראש הוועידה הרפובליקנית של אילינוי שהתכנסה בבלומינגטון, שם נוסדה המפלגה באילינוי. ב-1859 הוא היה מועמד המפלגה בבחירות המיוחדות שנערכו לאיוש מושבו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית תומאס האריס, שנפטר, אך הוא נוצח על ידי מועמד הדמוקרטים ג'ון מקלירננד. בבחירות לנשיאות של 1860 הוא היה חבר חבר האלקטורים והיה אחד מאלו שהציגו את מועמדותו של ידידו אברהם לינקולן בפני ועידת המפלגה בשיקגו.
ב-1861 מונה פאלמר על ידי הנשיא לינקולן כנציג לוועידת השלום הכושלת שהתכנסה בוושינגטון הבירה.
מלחמת האזרחים

במלחמת האזרחים שירת פאלמר בצבא האיחוד, בו הוא התקדם מדרגת קולונל ועד לדרגת מייג'ור גנרל. הוא התגייס ב-1861 והוצב כקולונל ברגימנט הרגלים ה-14 של אילינוי, שם הוא שירת יחד עם ידידו ג'ון פרימונט בחיל משלוח לספרינגפילד, מיזורי כדי לדכא את המרד במדינה זו. ב-20 בדצמבר אותה שנה הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל והוצב לפקד על בריגדה שהייתה כפופה לג'ון פופ.
פאלמר השתתף בכיבושה של ניו מדריד בקרב על אי מספר 10 (אנ'), ובהמשך המערכה פיקד על דיוויזיה. בעת שירותו הוא חלה ושב לביתו כדי להחלים ולגייס רגימנט חדש, רגימנט הרגלים ה-122 של אילינוי. בספטמבר הוא שב לשדה הקרב, והוצב על ידי ויליאם רוזקרנס לפקד על הדיוויזיה הראשונה של ארמיית המיסיסיפי (אנ') באלבמה ובטנסי. ב-29 בנובמבר 1862 קודם פאלמר לדרגת מייג'ור גנרל בצבא המתנדבים, ובלט בפעילותו בקרב סטונס ריבר (אנ'), שם הדיוויזיה בפיקודו החזיקה בעמדות חשובות עבור צבא האיחוד.
פאלמר פיקד ביעילות על כוחותיו בקרב צ'יקמוגה בספטמבר 1863. הוא פיקד על הגיס ה-14 של ארמיית קמברלנד (אנ') במהלך מערכת צ'טנוגה (אנ') בנובמבר אותה שנה, ושירת תחת פיקודו של ג'ורג' הנרי תומאס במערכת אטלנטה (אנ'). כוחותיו של פאלמר היו חלק מתנועתו של ויליאם שרמן על מסילות הרכבת באיסט פוינט בראשית אוגוסט 1864. הגיס שבפיקודו הוצב תחת פיקודו של מייג'ור גנרל ג'ון סקופילד וקיבל הוראות לחצות את ערוץ יוטוי הצפוני. פאלמר פקפק בהוראות שקיבל, שכן הוא היה גבוה מסקופילד בדרגה. העיכוב התרחש תוך כדי ששרמן חקר את שאלת הדרגות ובסופו של דבר הוא פסק לטובת סקופילד בן ה-33, שהיה מפקד ארמיית אוהיו (אנ'). לאחר המתקפה הראשית שבוצעה על ידי הגיסות ה-14 וה-23, שבה אחד מחייליו, טוראי סמואל גרימשאו, עוטר במדליית הכבוד, התפטר פאלמר במחאה בערבו של 6 באוגוסט 1864 ובריגדיר גנרל ריצ'רד ג'ונסון קיבל במקומו את הפיקוד על הגיס ה-14. בהמשך קיבל מייג'ור גנרל ג'פרסון סי. דייוויס את הפיקוד על הגיס. היה זה המקרה היחידי של התפטרות בעיצומה של פעולה קרבית בהיסטוריה של ארצות הברית. פאלמר שב לביתו והמתין להוראות ממחלקת המלחמה. בראשית 1865 הוא הוצב מחדש לפקד על כל הכוחות הפדרליים בקנטקי, וסייע לקבע את השליטה הפדרלית על המדינה במשך שלוש השנים הבאות.
המשך הקריירה הפוליטית

ב-1866 פרש פאלמר משירותו הצבאי, ושנתיים לאחר מכן הוא נבחר כמושל אילינוי כמועמד הרפובליקנים. הוא החליף בתפקיד את עמיתו למפלגה ריצ'רד אוגלסבי, שב-1873 החליף שוב את פאלמר. בבחירות לנשיאות של 1872 קיבל פאלמר שלושה קולות בחבר האלקטורים לתפקיד סגן הנשיא מידי האלקטורים שהצביעו עבור המועמד לסגן הנשיא של המפלגה הליברלית-רפובליקנית, בנג'מין גראץ בראון לתפקיד הנשיא לאחר מותו של הוראס גרילי. ב-1890 נבחר פאלמר לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו תקופת כהונה אחת.
גישושים למועמדות לנשיאות 1892

בבחירות לנשיאות של 1892 נחשב פאלמר למועמד רציני. בתחילה הוא נחשב למועמד של פשרה. כמה מהדמוקרטים בשיקגו, שלא היו מוכנים לקבל את מועמדותם של גרובר קליבלנד, דייוויד היל או ארתור גורמן, תמכו במועמדותו של פאלמר עד שהגיעו להסכמה על המנצח. דבר זה כשלעצמו היה נקודת זכות עבור פאלמר, והוא המשיך לעשות בה שימוש.
בראשית פברואר 1892 נפגש פאלמר עם פטריק קולינס, חבר בית הנבחרים לשעבר ממסצ'וסטס. בפגישה זו סיכמו שני הדמוקרטים על הסכם. מטרת ההסכם הייתה שפאלמר יהיה מועמד הדמוקרטים לנשיאות ושמושל מסצ'וסטס, ויליאם ראסל, בעל בריתו הפוליטי של קולינס וידידו האישי, יהיה המועמד לתפקיד סגן הנשיא. קולינס טען שפאלמר בהיותו סנאטור מהמערב, יליד קנטקי, יהיה מקובל על הדמוקרטים ממדינות הדרום. האפשרות להתנגדות על רקע גילו של פאלמר הייתה אמורה להיענות בכך שראסל, הצעיר מבין השניים, יהיה לנשיא במקרה של מותו של פאלמר. מועמדותו של ראסל הייתה אמורה לקבל את תמיכתם של הדמוקרטים בניו אינגלנד.
לפני שהתקיימה ועידת הדמוקרטים של 1892, קיימו הדמוקרטים במחוז קוק התכנסות, בה הם הביעו את תמיכתם במועמדותו של פאלמר לנשיאות. בסופו של דבר הביע פאלמר את נאמנותו לנשיא לשעבר קליבלנד ופעל למען בחירתו כמועמד. על אף תמיכתו בקליבלנד, רבים מהדמוקרטים באילינוי עדיין תמכו בפאלמר כמועמד לנשיאות. פאלמר היה מועמד כה רציני עד שהוא החליט להגיע לוועידה הארצית של המפלגה בשיקגו כדי למנוע את מועמדותו.
מועמד לנשיאות 1896

בבחירות לנשיאות של 1896 היה פאלמר מועמד המפלגה הדמוקרטית הלאומית. המפלגה הייתה סיעת שמרנים שהתנגדה למצע הכסף החופשי של המפלגה הדמוקרטית ולמועמדה ויליאם ג'נינגס ברייאן. שותפו למרוץ של פאלמר מטעם סיעת "דמוקרטי הזהב" היה סיימון בוליבר באקנר, לשעבר גנרל בצבא הקונפדרציה ומושל קנטקי. התמודדותם זכתה לתמיכתו של העיתון ניו יורק טיימס.
המפלגה נוצרה מתוך פיצול בשורות המפלגה הדמוקרטית בשל השפל הכלכלי שהתחולל בתקופות נשיאותו של גרובר קליבלנד. בוועידת המפלגה של אותה שנה, אחד מיריביו הראשיים של פאלמר מאילינוי היה המושל ג'ון פיטר אלטגלד, שהצליח להביא לבחירתו של בן אילינוי לשעבר, ויליאם ג'נינגס ברייאן, כמועמד לנשיאות. סוגיית המטבע שלטה במסע הבחירות, וחצתה קווים מפלגתיים. הדמוקרטים במזרח, שלא היו מוכנים לקבל את מצע המפלגה של הנפקת מטבעות כסף באופן חופשי, ולא היו מוכנים לתמוך בויליאם מקינלי בשל השקפותיו בסוגיות המחירים, הקימו מפלגה משל עצמם והציגו את מועמדותו של פאלמר לנשיאות.
פאלמר התנגד להנפקה חופשית של מטבעות הכסף, שהייתה תוכנית להעמדת יחס הערכים של מטבעות הזהב והכסף בשיעור של 16 ל-1, ואז להצמיד את הדולר האמריקאי לשער זה. הוא ציין שתוכנית זו עמדה בניגוד לערך של הכסף והזהב בשוק העולמי, שהיה בשיעור של 32 ל-1. אך עם שליטתם של אלטגלד וברייאן בוועידת המפלגה, זכתה תוכנית זו להצלחה. פאלמר האמין שהיא תחריב את הכלכלה האמריקאית, והוא התמודד לנשיאות בראש המפלגה השלישית שאנשיה פרשו מהמפלגה הדמוקרטית. במאמר בעיתון הליברטריאני The Independent Review נטען שבניהול מערכה דון קישוטית זו, הוא היה דמות מפתח ב"מוצב האחרון" של הליברליזם הקלאסי כתנועה פוליטית במאה ה-19.
פאלמר ושאר מייסדי המפלגה אכזבו דמוקרטים רבים שראו במפלגה כאמצעי לשמר את רעיון הממשלה המצומצמת של תומאס ג'פרסון וגרובר קליבלנד, שבו הם האמינו שברייאן בגד. בהצהרתה הפומבית הראשונה, הכריזה הוועדה המנהלת של המפלגה, שהדמוקרטים האמינו "ביכולת של כל אדם, ללא עזרה, כשהוא לא מוגבל על ידי החוק, להשיג את אושרו שלו" ותמכו "בזכות ובהזדמנות לשאוף לבחור בכל דרך שיירצה, בהנחה שהתנהלות כזאת לא תשלול מכל אדם אחר את ההנאה המשותפת מאותה זכות או הזדמנות. [הם] תמכו בחופש הדיבור, בחופש המחשבה, בסחר חופשי, ובחופש החוזים, כשכל אלו יושמו במאבק של המפלגה הדמוקרטית שנמשך מאה שנה לחירויות הפרט". המפלגה מתחה ביקורת הן על המדיניות האינפלציונית של הדמוקרטים והן על הפרוטקציוניזם של הרפובליקנים.
מצע הבחירות של פאלמר זכה לפופולריות והיה עשוי להוות גורם מכריע בבחירות, לו רק הוא היה צעיר יותר, אך בוחרים מעטים היו מוכנים לתמוך במועמד בן 79. אף על פי שהוא יכול היה לבחור שותף צעיר למרוץ, הוא בחר בסיימון בוליבר באקנר בן ה-73, בין השאר בשל העובדה שהוא סבר שהרעיון של שני גנרלים לשעבר, אחד מהאיחוד ואחד מהקונפדרציה, שיתמודדו יחדיו, ידגיש את האחדות הלאומית ויקל על הטינה שעדיין רחשה בדרום מאז מלחמת האזרחים. השניים הפגינו אנרגיה חיובית יחסית לגילם וקבעו לעצמם לוח זמנים עמוס למסע הבחירות, אך רוב התומכים ברעיונות המפלגה הדמוקרטית לאומית הצביעו ככל הנראה בעד מקינלי בשל תמיכתו בתקן הזהב. בבחירות הכלליות קיבלו פאלמר ובאקנר אחוז אחד מהקולות.
מותו

ג'ון פאלמר נפטר כתוצאה מהתקף לב ב-25 בספטמבר 1900 בבספרינגפילד, אילינוי. הוא נטמן בבית הקברות העירוני בקרלינוויל, אילינוי.
על שמו נקרא בית ספר יסודי בצפון-מערב שיקגו.
לקריאה נוספת

Howard, Robert (1988). Mostly Good and Competent Men. Springfield, Illinois: Illinois Issues and the Illinois State Historical Society. pp. 144-155.
הערות שוליים

↑  "GEN. JOHN M. PALMER DEAD.; Candidate for Presidency on National Democratic Ticket in 1896 Succumbs to Heart Disease". New York Times. September 26, 1900. p. 1.
↑  "SENATOR PALMER'S SCHEME.; HOW F.A. COLLINS WAS TO AID IN SECURING A NOMINATION". New York Times. February 22, 1892. p. 1.
↑  "COOK COUNTY INDORSED PALMER.; BUT THE RESOLUTION DID NOT SOUND A VERY SHRILL NOTE". New York Times. March 5, 1892. p. 1.
↑  "GUIDED BY PRINCIPLE; GEN. JOHN M. PALMER HAS BEEN A TRUE INDEPENDENT". New York Times. September 4, 1896. p. 1.
1 2  David T. Beito and Linda Royster Beito, "Gold Democrats and the Decline of Classical Liberalism, 1896–1900," Independent Review 4 (Spring 2000), 555–75
↑  John M. Palmer Elementary School
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357648505171  GND: 1190042304  ISNI: 0000 0000 2846 2910  LCCN: n85158269  SNAC: w64b350q  US Congress: P000042  VIAF: 23577323   WorldCat (עם VIAF): 23577323 
כרזת ברכה לוועידת "דמוקרטי הזהב"
פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2023

| --- | --- |

 תאריך:  12 בספטמבר 2023
 מיקום:  פרודנציאל סנטר, ניוארק, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 מנחים:  ניקי מינאז' 
 זכייה במספר הפרסים הרב:  טיילור סוויפט (9)
 מספר המועמדויות הרב:  טיילור סוויפט (11)
 mtv.com/vma
 →2022 2024←
 
פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2023 הוא טקס פרסים המוענקים לקליפים הטובים ביותר של השנה על ידי MTV. הטקס התקיים בפרודנשל סנטר בניוארק שבניו ג'רזי ב-12 בספטמבר 2023. זהו הטקס ה-40 במספר של פרסי הווידאו קליפים של MTV. קטגוריית פרס חדשה "מופע הקיץ" הוענקה באמצעות הצבעות מעריצים.
הופעות > קדם טקס

ההופעות הראשונות של הקדם טקס הוכרזו ב-6 בספטמבר 2023.
| מבצע | שיר |
| --- | --- |
NLE צ'ופה: "Ain't Gonna Answer" "It's Getting Hot" "Hot in Herre" (עם נלי)
סברינה קרפנטר: "Feather" "Nonsense"
הופעות > טקס מרכזי

ב-22 באוגוסט 2023, MTV הכריזו על ההופעות הראשונות של הטקס. ב-31 באוגוסט 2023 הוכרזו הופעות נוספות של הטקס. ב-7 בספטמבר הוכרז כי אוליביה רודריגו אמורה להופיע בטקס. שאקירה ודידי יציגו את מדליית האייקון הגלובלי ואת מדליית הווידאו החלוצי בהתאמה.
| מבצע | שיר |
| --- | --- |
ליל ויין: "Uproar" "Kat Food"
אוליביה רודריגו: "Vampire" "Get Him Back!"
קארדי בי ומייגן די סטליון: "Bongos"
דמי לובאטו: "Heart Attack" "Sorry Not Sorry" "Cool for the Summer"
אניטה: "Used to Be" "Funk Rave" "Casi Casi" "Grip"
דוג'ה קאט: "Attention" "Paint the Town Red" "Demons"
שאקירה: מחרוזת: "She Wolf" "Te Felecito" "TQG" "Objection (Tango)" "Ojos Así" "Whenever, Wherever" "Hips Don't Lie" "Shakira: Bzrp Music Sessions, Vol. 53"
ניקי מינאז': "Last Time I Saw You" "Big Difference"
קרול ג'י: "Oki Doki" "Tá OK" ‏(Remix)
דידי: מחרוזת: "I'll Be Missing You" "Bad Boy for Life" "I Need a Girl (Part Two)" "Last Night"
פסו פלומה: "Lady Gaga"
סטריי קידס: "S-Class" (אנ')
מטרו בומין סוואה לי נאב פיוצ'ר א בוגי ויט דה הודי: "Superhero (Heroes & Villains)" "Calling"
פול אאוט בוי: "We Didn't Start the Fire"
TXT (אנ') אניטה: "Back for More"
מונסקין: "Honey (Are U Coming?)" (אנ')
קלסי בלריני: "Penthouse"
DMC דאג אי. פרש Grandmaster Flash and the Furious Five ליל ויין אל אל קול ג'יי ניקי מינאז': מחרוזת: "The Message" "The Show" "Itty Bitty Piggy" "Red Ruby da Sleeze" "I'm Bad" "Mama Said Knock You Out" "Rock Box" "Walk This Way"
הופעות > טקס מרכזי > במה מורחבת

הופעות הבמה המורחבת הוכרזו ב-6 בספטמבר 2023.
| מבצע | שיר |
| --- | --- |
Kaliii: "Area Codes" "K Toven"
רנה ראפ: "Too Well" "Pretty Girls"
דה וורנינג: "More" "Evolve"
מועמדים

רשימת המועמדים הראשונה הוכרזה ב-8 באוגוסט. המועמדים לקבוצת השנה, מופע הקיץ, אלבום השנה ושיר הקיץ הוכרזו ב-1 בספטמבר. טיילור סוויפט מובילה את המועמדויות עם אחת עשרה, ואחריה סיזה עם שמונה מועמדויות, דוג'ה קאט, מיילי סיירוס, ניקי מינאז', בלאקפינק ואוליביה רודריגו כל אחת עם שש מועמדויות.
שיאני זכיות מועמדויות > זכיות

9 זכיות: טיילור סוויפט
2 זכיות: שאקירה
שיאני זכיות מועמדויות > מועמדויות

11 מועמדויות: טיילור סוויפט
8 מועמדויות: סיזה
6 מועמדויות: בלאקפינק, מיילי סיירוס, דוג'ה קאט, ניקי מינאז' ואוליביה רודריגו
5 מועמדויות: סם סמית' וקים פטרס
4 מועמדויות: קנדריק לאמאר, דידי, שאקירה, ביונסה, דרייק, קרול ג'י, מטרו בומין, TXT (אנ') ואייס ספייס
3 מועמדויות: באד באני, מייגן די סטליון, רימה, סלינה גומז, אד שירן, 21 סבאג', פיפטי פיפטי (אנ'), האחים ג'ונאס, דואה ליפה ופסו פלומה
2 מועמדויות: איירה סטאר, בויג'יניוס, לנה דל ריי, ג'ון באטיסט, פול אאוט בוי, אלישה קיז, דמי לובאטו, דה ויקנד, ברייסון טילר, אשנטי, יונג מיאמי, גלורילה, רנה ראפ ,Flo ומונסקין