stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכבי אשדוד (בדמינטון)
היסטוריה > הקמת האגודה והליגה

בשנת 1975 הוקמו מועדוני בדמינטון באשקלון, גבעתיים וראשון לציון וב-1976 לאחר תקופה של מפגשים ידידותיים בין מועדונים הוחלט על הקמת האגודה הישראלית לבדמינטון ונבחרו כמנהיגי הענף הראשונים בישראל: יוסף גפן (נשיא) ומיכאל שניידמן (סגן נשיא). 
מיד התחילה פעילות מוגברת ובין היתר תוכננו משחקי ליגה, אליפויות לבוגרים, נוער וילדים וגם קורס למדריכים במסגרת מכון וינגייט.
באותה שנה הוגשה בקשה להתקבל לאיגוד הבינלאומי, אך הבקשה נדחתה עקב התנגדותן של שתי מדינות - איראן ושוודיה, כתוצאה מפעילות נמרצת על ידי יואל האסקל, יו"ר מכבי אירופה ויליד שוודיה, האחרונה חזרה מהתנגדותה. האסקל גם הדגיש כי השתתפות שחקני ישראל באליפות העולם בשוודיה (ב-1977) תעזור כדי להשפיע בצורה חיובית על קבלת ישראל כחברת האיגוד הבינלאומי.
כיוון שמכבי אשדוד הייתה חברת האיגוד הבינלאומי הוחלט לשלוח משלחת לאליפות העולם בשם "מכבי אשדוד". שני שחקנים ויקטור יוסים ודוד זכריה וראש משלחת יוסף גפן נסעו על חשבונם. להפתעת השלושה דגל ישראל הונף באולם לצד דגלי 26 מדינות נוספות, עובדה שהייתה שנויה במחלוקת בשנים אלו. באספה הכללית של האיגוד הבינלאומי ישראל התקבלה כחברה, והחברות של מכבי אשדוד בוטלה. ב-1977 הוחלט לצרף את ענף הבדמינטון למשחקי המכביה, ולכינוס הפועל ב-1979. הענף נכלל לאגודות הספורט של הפועל, מכבי ואליצור.
בשנת 1979 נבחרת ישראל בבדמינטון השתתפה לראשונה בתחרות בינלאומית בחו"ל כאשר הופיעה כקבוצה אורחת בתחרות La Plume D'or שהתקיימה בפורטוגל. מאז נבחרות ישראל ושחקני ישראל משתתפים בתחרויות שונות באירופה. 
בדמינטון התקבל כענף בהתאחדות לספורט בישראל, דבר המאפשר יותר פעילות הן מבחינה לאומית והן מבחינה בינלאומית ולבוגרים ולנוער, והרבה מכך הודות להקמת ותחזוק המועדון מכבי אשדוד שייצא שחקנים, ארגן תחרויות והשתתף בייסוד ספורט זה בישראל.
כיום המועדון מקיים קבוצות ליגה מקצועיות, קבוצות חובבים וקבוצת ילדים ונוער.
היסטוריה > תרומת משפחות גפן ומוזס

משפחת גפן היא ממייסדות ענף הבדמינטון בישראל. יוסף גפן הוא ממקימי הבדמינטון בישראל, היה יו"ר איגוד הבדמינטון הישראלי בשנים 1976 ועד 1986. אשתו של יוסף גפן היא דבורה גפן שהייתה פעילה במזכירות הבדמינטון במשחקי המכביה של שנות 1977, 1981, ו-1985 וגם פעילה בארגון ואף השתתפות באליפויות ישראל רבות. החל משנת 2013 מתקיימת "אליפות אשדוד הפתוחה על שם דבורה גפן" לציון זכרה. שי גפן, נכדו של יוסף גפן, הוא שחקן פעיל מצטיין בתחום הבדמינטון, ואלוף ישראל ליחידים לשנים: 2002, 2003 ו-2005.
משפחת מוזס גם היא פעילה בתחום הבדמינטון: גדי ושושנה מוזס (בני דודים) שיחקו בנבחרת ישראל ובתחרויות בחו"ל בהצטיינות. יצחק סוריה וברודיה סרויה שיחקו יחד בנבחרת ישראל בתחרות בחו"ל. עד שנת 2010 שימש ראובן מוזס כמאמן הראשי במועדון.
סמל המועדון

בשנת 2007 התווסף לסמל המספר 40. שמציין 40 שנות פעילות למועדון.
תארים קבוצתיים ואישיים בתחום הבדמינטון למועדון > אליפות הליגה הלאומית לבדמינטון

1977, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1986, 1987, 1993, 1994, 1995, 1996, 2002, 2005
תארים קבוצתיים ואישיים בתחום הבדמינטון למועדון > אלופי ישראל מכבי אשדוד ליחידים

ראובן מוזס - 27 תארים
אמיר מוזס - 17 תארים
עליסה עשת-מוזס - 9 תארים
סיגלית וזנה-מוזס - 6 תארים
יצחק סרויה - 7 תארים
ברודיה סרויה - 6 תארים
שי גפן - 3 תארים
ניסים דוק - 9 תארים
תארים קבוצתיים ואישיים בתחום הבדמינטון למועדון > אלופי המכביה

1989 - ראובן וסיגל מוזס - אלופי זוגות מעורבים במשחקי המכביה
2017- אריאל שאינקי- אלוף זוגות גברים במשחקי המכביה
2022- אריאל שאינסקי- אלוף זוגות מעורבים במשחקי המכביה
תארים קבוצתיים ואישיים בתחום הבדמינטון למועדון > אליפויות בינלאומיות

דבורה גפן - תואר אחד
יצחק סרויה - 2 תארים
ניסים דוק - 2 תארים
אריאל שאינסקי- 3תארים
עיטור הוקרה מה - BWF הוענק ליוסף גפן על פיתוח הבדמינטון בישראל.
מורום (כדורגל)

מורום (ברוסית: Му́ром) הוא שמו של מועדון כדורגל מקצועני מעיר באותו שם במחוז ולדימיר שברוסיה, המתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית, השלישית בחשיבותה ברוסיה. הקבוצה נמצאת בבעלות עיריית מורום וחתומה על חוזה מימון מול חברת Rus Tech Murom.
הקבוצה מארחת באצטדיון על שם ויקטור לוסב (стадион имени Виктора Лосева), המכיל 2,070 מושבים.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 2014 והתמודד באליפות ובגביע המחוז וזכה בגביע מחוז ולדימיר בעונת 2015. בעונת 2016 התמודדה בליגה השלישית וזכה באליפות המערב ובכך הבטיח העפלתו לליגה המקצוענית.
הערות שוליים

↑  ספונסרים באתר הקבוצה
↑  ФК «Муром» завоевал право выступать во второй лиге. Новости Владимира., start33.ru (ברוסית)
| הליגה הרוסית השנייה בכדורגל • קבוצות הכדורגל בעונת 2024 |
| --- | --- | --- |
| בית A | בית A |  |
| בית זהב | אוונגרד קורסק • לנינגראדץ • וולגר אסטרחן • ולס מוסקבה • וולגה אוליאנובסק • ספרטק קוסטרומה • קובאן • קלוגה • צ'ליאבינסק • טקסטילשצ'יק איוואנובו |  |
| בית כסף | קרסנודאר-2 • אירטיש אומסק • מטאלורג ליפצק • סיביר • מורום • וולגה אוליאנובסק • מאשוק-KMV • רודינה-2 • חימיק דזרז'ינסק • טורפדו מיאס • דינמו בריאנסק |  |
| בית B | בית B |  |
| 1 | אמקאר פרם • צ'רטנובו • פורטה טאגאנרוג • סאליוט בלגורוד • ביולוג נובוקובאנסק • דרוז'בה מייקופ • דינמו סטברופול • קובאן הולדינג • דינמו-2 מחצ'קלה • סבסטופול • ספרטק נלצ'יק • פובדה חסביורט • רובין יאלטה • וולנה ניז'ני נובגורוד |  |
| 2 | דינמו וולוגדה • דינמו סנקט פטרבורג • בלטיקה-BFU קלינינגרד • זניט-2 • טורפדו ולדימיר • לוקי אנרגיה • קוונט אובנינסק • ספרטק טמבוב • ריאזאן • צ'יטה |  |
| 3 | אנגושט נזראן • ניז'ני נובגורוד-2 • רוסטוב-2 • נארט צ'רקסק • נוסטה נובוטרויצק • אורנבורג-2 • לאדה טוליאטי • אוראלץ-TS • אורל-2 • אקרון-2 • דינמו קירוב • סטרויטל קאמינסק-שחטינסקי • זניט פנזה • סוקול קאזאן • רובין-2 קאזאן • בלאשיחה • זנאמיה נוגינסק • זנאמיה טרודה אורחובו-זויבו • קולומנה • סאטורן ראמנסקויה • קריליה סובייטוב-2 |  |
| 4 | אירקוטסק • דינמו ולדיווסטוק • דינמו ברנאול • חימקי-M • פרסבט דומודדובו • מטאלורג וידנויה • סחלין • סק"א חברובסק-2 • אוריול • זורקי קרסנוגורסק • טורפדו-2 מוסקבה • רודינה-M • סטרוגינו מוסקבה • ספרטק-2 מוסקבה • דינמו-2 מוסקבה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל רוסי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנבג

מנבגים של טחב
מִנְבָּג (ספורנגיום, sporangium) - האיבר בו נוצרים הנבגים, בשלב הספורופיט של חיי הצמח. המנבג מייצר תאי אם, שכל אחד מהם מתחלק לארבעה נבגים בחלוקה מיוטית. תאי המנבג הם דיפלואידיים.
עיקר הרבייה וההפצה בקבוצות הצמחים הפרימיטיביות יותר נעשות באמצעות נבגים שנוצרים במנבג ומופצים מתוכו. המנבגים של רוב הטחבים הם איברים מיוחדים שנישאים מעל שאר אברי הצמח (הירוקים), ואילו המנבגים של שרכים נמצאים על פי רוב על עלים רגילים, בשולי העלה או בצדו התחתון.
מנבג זכרי (מיקרוספורנגיום, microsporangium) - מנבג המייצר נבגים זכריים, מהן יתפתח גמטופיט זכרי המייצר תאי זרע. בצמחים עילאיים זהו למעשה שק האבקה.
מנבג נקבי (מגהספורנגיום, megasporangium) - מנבג המייצר נבגים נקביים, מהן יתפתח גמטופיט נקבי המייצר תאי ביצה. בצמחים עילאיים זוהי למעשה הביצית.
זבולון תוחמן

אין תמונה חופשית
זבולון תוחמן (טוּכמַן) (1913 – 13 באוגוסט 1971) היה מנהל הגימנסיה העברית בירושלים בשנים 1956–1971 ומחברם של ספרי לימוד רבים במתמטיקה.
ביוגרפיה

זבולון בן יצחק טוכמן נולד ב-1913 בביאליסטוק, ועלה לארץ ישראל ב-1933. למד באוניברסיטה העברית בירושלים מתמטיקה ופיזיקה, וב-1942 סיים לימודי תואר מוסמך. ב-1945 התקבל לעבודה כמורה למתמטיקה בגימנסיה העברית בירושלים, וב-1956 התמנה לתפקיד המנהל החמישי של הגימנסיה. כיהן בתפקידו עד מותו, ב-1971. לאחר מותו, התמנה סגן המנהל, שמואל מיכאלי, למחליפו.
תוחמן חיבר, לבדו וביחד עם חברו לסגל הגימנסיה, שרגא פייבל קלעי, כמה ספרי לימוד נודעים במתמטיקה. ספריהם, שנודעו בשם הקיבוצי "קלעי–תוחמן" – בנושאי אלגברה, אריתמטיקה, טריגונומטריה, גאומטריה אנליטית וחדו"א – זכו לפופולריות רבה בשנות ה-50 וה-60, יצאו במהדורות אחדות ושימשו כספרי הלימוד למקצועות הריאליים ברוב בתי הספר בארץ.
היה חבר במספר רב של ועדות ממלכתיות בנושאי חינוך, בהן הוועדה הראשונה שבדקה את תוכניות הלימודים והנהיגה רפורמות בחינוך.
תוחמן התגורר עם משפחתו בשכונת קריית משה בירושלים. היה אב לבן ובת. נפטר ב-1971 מסרטן, בגיל 58. נקבר בהר המנוחות.
בנו יצחק תוחמן הוא חוקר אסטרופיזיקה תאורטית, פרופסור חבר לפיזיקה תאורטית באוניברסיטה העברית בירושלים.
לקריאה נוספת

שלומי רוזנפלד, מאה שנות – סיפורה של הגימנסיה העברית בירושלים, הוצאת הגימנסיה העברית בירושלים, 2009.
הערות שוליים

↑  The Hebrew University of Jerusalem, Jerusalem: Jerusalem Post Press, 1948, p. 199.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309126005171  ISNI: 0000 0000 6855 4262  VIAF: 97223835   WorldCat (עם VIAF): 97223835
זבולון זליג בלבן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במאי 1880 דזיהיבקה, אוקראינה 
 פטירה:  3 ביוני 1949 (בגיל 69) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Trevose 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
זבולון זֶליג בַּלַבַּן (באלאבאן; 17 במאי 1880, רוסיה – 1949, ניו יורק) היה סופר ומשורר ילדים, עיתונאי ומספר יידי.
קורות חיים

ז"ז בלבן זכה לחינוך דתי מסורתי ב"חדר", ובישיבה. בנעוריו נפתח לספרות השכלה וספרות כללית, והחל לפרסם מיצירותיו לילדים ביידיש, עם צעדיו הראשונים כמורה ומחנך ברוח יהודית חדשה.
בשנת 1913 היגר בלבן לארצות הברית, והשתקע בפילדלפיה. התפרנס כסוחר זעיר, והשתתף דרך קבע בעיתוני היידיש באמריקה. בלבן כתב ופרסם שירת ילדים ביידיש, סיפורת, אגדות ומעשיות, והשתתף באופן קבוע בעיתונות שעסקה בענייני חינוך ולימוד יהודיים בארצות הברית.
סיפוריו כונסו בספר עברי, עם מבוא מאת דניאל פרסקי.
בתו ד"ר מרים בלבן היא כימאית, מומחית להתפלת מים ועורכת מדעית. בין היתר ייסדה בית דפוס אקדמי בישראל להפקת ספרים וכתבי עת מדעיים, היא עמיתת מחקר במרכז לפילוסופיה והיסטוריה של המדע באוניברסיטת בוסטון, העורכת-המייסדת של כתב העת Desalination: The International Journal on Science and Technology of Desalting and Water Purification (מאז 1966), מייסדת ומנהלת בית הספר הראשון לעריכה מדעית (באיטליה) ונשיאת הפדרציה הבינלאומית של עורכים מדעיים (IFSE).
ספרו בעברית

זבֻלון ז' בלבן, מני קדם: אגדות ומעשיות לבנים ולאבות ; עם הקדמה מאת דניאל פרסקי, פילדלפיה: ההסתדרות העברית, תש"ח.
מהדורה ב: אירה: אסתר שקין, רחובות: בלבן, תשס"ב 2001.
הערות שוליים

↑  יעקב צוזמר, מכתב אל המערכת, חרות, 3 באפריל 1959; אורה ארדון, אנו מייצאים... עבודות־דפוס, מעריב, 23 במרץ 1960; Academic Activities of Center Members: Miriam Balaban, The Center for Philosophy and History of Science, Boston University; Lecturers: Miriam Balaban, IFSE-Rio Conference; Barbara Meyers Ford, Interview with Dr. Miriam Balaban, a Sister Society Founder and President, Society for Scholarly Publishing, 3 November 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500791905171  VIAF: 308275741   WorldCat (עם VIAF): 308275741 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משוררים ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זבולון קוורטין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 במרץ 1874 נובוארכנגלסק, אוקראינה 
 פטירה:  3 באוקטובר 1952 (בגיל 78) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1896 
 סוג קול:  בריטון 
 
זבולון קוורטין (בגרמנית: Zevulun Kwartin;‏ 25 במרץ 1874–3 באוקטובר 1952) היה חזן יהודי נודע. נמנה עם החזנים הגדולים שפעלו במאה ה-20, ונחשב אחד משלושת הגדולים של התקופה (רוזנבלט-הרשמן-קוורטין). קוורטין ככל הנראה היה מהחזנים היקרים ביותר בכל הזמנים והתעשר מהופעותיו ומהקלטות רבות בהן השתתף. התפרסם במיוחד בקטע החזנות "טִהֵר רבי ישמעאל", שמבוצע עד ימינו על ידי חזנים רבים.
קורות חיים

זבולון (הכהן) קוורטין נולד בחונורוד, (נובוארכנגלסק), אוקראינה, למשפחה חסידית שעסקה במסחר בטקסטיל. בילדותו עבד בעסקי המשפחה, והיה גם שוליה של כורך ספרים ומנעולן. גיסו, שהתרשם מקולו, דחק בו לפתח את כישרונו, אך קוורטין התעניין יותר באופרות ומוזיקה קלאסית. מאוחר יותר אביו הביאו לפני החזן ירוחם בלינדמן (הידוע גם כ"ירוחם הקטן") שיחווה את דעתו על כישוריו. בספרו האוטוביוגרפי סיפר קוורטין כי האב לא התלהב מהרעיון, והעדיף שהילד יעבוד עם המשפחה.
ב-1894 קוורטין התחתן, ובשבת לאחר החתונה התאכסן אצל משפחת חותנו באליזבטגראד (היום: Kirovohrad). כשנקרא על ידי הגבאי לקרוא את ההפטרה, הרשים את הקהל, והתבקש להוביל את תפילת מוסף שאחריה, וזו הייתה כנראה תחילת הקריירה שלו. לאחר מכן נסע ללמוד חזנות בווינה, וביוני 1896 הופיע בקונצרט הפומבי הראשון שלו. בשנים הבאות המשיך להופיע בבתי כנסת ובאולמות קונצרטים ברחבי אירופה וכיהן כחזן באוקראינה ובבודפשט.
ב-1903 מונה לשמש כחזן ראשי בבית הכנסת של הקהילה היהודית בווינה, בשכר גבוה במיוחד. ב-1914 הוזמן לסיבוב הופעות בארצות הברית בשכר שיא של 30,000 דולר, אך עקב מלחמת העולם הראשונה נדחתה הנסיעה והוא נשאר בבודפשט. ב-1920 מימש את ההזמנה והגיע לארצות הברית. הופעתו הראשונה הייתה במטרופוליטן אופרה בניו יורק. הייתה זו הופעה לא מוצלחת במיוחד, אך בהופעה הבאה באולם ה"היפודרום" התעלה על עצמו ומשם יצא לסיבוב ברחבי יבשת אמריקה. בתום הסיבוב החליט להשתקע בארצות הברית, והתמנה לחזן בבית הכנסת "טמפל עמנואל" שבברוקלין, בשכר שיא של אותם ימים – 12 אלף דולר.
ב-1926 ביקר בארץ ישראל, ובביקורו השני ב-1929 החליט להישאר בארץ ישראל ורכש בית על הכרמל.
בינואר 1931 חזר בפעם השלישית, וביחד עם שותפו, יהודי אמריקאי בשם מר. כס, בנה את שכונת אחווה בתל אביב, וגם השקיע כספים ברכישת קרקעות ונטע פרדס תפוזים על יד גדרה, אך הערבים השמידוהו וב-1937 שב לארצות הברית והתמנה לחזן בניוארק, ניו ג'רזי. קוורטין נפטר ב-3 באוקטובר 1952, והובא לקבורה בישראל.
יצירתו

קוורטין בלט בקול הטנור והמנעד הרחב של קולו, שבא לידי ביטוי, בין השאר, בקטע החזנות המפורסם ביותר שלו: "טיהר רבי ישמעאל עצמו", העוסק ברבי ישמעאל - אחד מעשרת הרוגי מלכות - בעת שעמדו להוציא אותו ואת חבריו התנאים להורג. הקטע הולחן לתפילת יום הכיפורים בה אומרים את הקטע. קטע זה נחשב אחד מקטעי השיא בחזנות האשכנזית-אירופית, ונושא גוון מלנכולי.
קוורטין פרסם 3 ספרים על חזנות, וכן ספר אוטוביוגרפי ביידיש - "מיין לעבן" (חיי).
הערות שוליים

↑  לבואו של אביר חזני ישראל, דואר היום, 7 במרץ 1926
נשף פרידה לחזן מר קורטין, דואר היום, 23 באפריל 1926
↑  דני רכט, אחווה, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑  https://books.google.com/books?id=y-w6AQAAMAAJ&pg=RA19-PA36&lpg=RA19-PA36&dq=kwartin+tenor&source=bl&ots=oEiQ6NAtec&sig=ePK-7YbQGwihxIh9WF1-b31vYGg&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwiU9Ov_vtvZAhXL5YMKHSmpD_cQ6AEIPDAD#v=onepage&q=kwartin%20tenor&f=false
↑  זבולון קוורטין, מיין לעבן, באתר ארכיון האינטרנט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311349405171  PLWABN: 9810563459605606  BNE: XX5532526  BnF: cb13980505w (data)  CiNii: DA16278800  GND: 132789434  ISNI: 0000 0000 8218 7534  LCCN: n93038703  MusicBrainz: 9ece74f0-993b-47d4-9aaa-11ea206e18e6  NTA: 156865874  RERO: 02-A003482019  SNAC: w69w0npd  VIAF: 35626715   WorldCat (עם VIAF): 35626715
מלווין אימודו

מלווין אימודו (בגרמנית: Melvin Imoudu; נולד ב-27 בינואר 1999) הוא שחיין גרמני, אלוף אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-100 מטר חזה.
ביוגרפיה

אימודו נולד וגדל בשוודט על האודר. אבא שלו, מרקוס אימודו, נולד בלגוס, ניגריה ולמד בגרמניה המזרחית. אחותו הבכורה, דניס אימודו, שחקנית נבחרת גרמניה בכדורעף.
ביוגרפיה > אלוף גרמניה

בשנים 2018, 2019, 2022 ו-2023 זכה באליפות גרמניה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.39 שניות, 27.52 שניות, 27.22 שניות ו-26.79 שניות בהתאמה. בשנת 2022 זכה באליפות גרמניה גם במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.21 דקות.
ביוגרפיה > 2021

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.20 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 27.00 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 27 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.84 דקות.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 סיים במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.06 שניות, מאית השנייה איטי מעלייה למשחה הגמר, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 26.91 שניות ועלה מהמקום השישי לשלב חצי הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.08 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 59.72 שניות ועלה מהמקום השמיני לשלב חצי הגמר.
באליפות גרמניה שנערכה בברלין בסוף אפריל הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.62 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.15 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה ביוני הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 58.84 שניות, לפני ברקאי אורטיר מטורקיה (59.23 שניות) ואנדריוס שידלאוסקס מליטא (59.27 שניות) ומדליית כסף במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:48.12 דקות, אחרי ישראל (3:45.74 דקות) ולפני הונגריה (3:48.79 דקות), כשחיין שני הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 59.09 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חזה: 26.62 שניות (2024), שיא גרמניה
100 מטר חזה: 58.84 שניות (2024)
מונרוביה

| --- | --- |
דגל מונרוביהדגל מונרוביה

פוטומונטז' של מונרוביה
 מדינה:  ליבריה ליבריה
 מחוז:  מנטסרדו מנטסרדו
 נפה:  מונרוביה רבתי
 ראש העיר:  ג'פרסון טי קויג'י
 תאריך ייסוד:  25 באפריל 1822
 על שם:  ג'יימס מונרו 
 שטח:  194.25 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,761,032 (2022)
 קואורדינטות:  6°19′N 10°48′W﻿ / ﻿6.317°N 10.800°W﻿ / 6.317; -10.800
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליבריה מוגדלת) גרינוויל ביוקנן סיירה לאון גינאה חוף השנהב האוקיינוס האטלנטימונרוביה(למפת ליבריה רגילה) גרינוויל ביוקנן סיירה לאון גינאה חוף השנהב האוקיינוס האטלנטימונרוביה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מונרוביה (באנגלית: Monrovia) היא בירת ליבריה והעיר הגדולה ביותר בה. ממוקמת על חוף האוקיינוס האטלנטי במפרץ מסוראדו (אנ'). על פי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2022 התגוררו במונרוביה כ-1.761 מיליון תושבים, שהם 33.5% מכלל האוכלוסייה של ליבריה.
מונרוביה נוסדה ב-25 באפריל 1822. מונרוביה הייתה ההתיישבות האפרו-אמריקנית השנייה בגודלה באפריקה אחרי פריטאון, סיירה לאון. האפרו-אמריקאים שהגיעו למונרוביה היו עבדים ששוחררו על ידי אגודת ההתיישבות האמריקאית (ACS). כלכלת מונרוביה מושתתת בעיקר על הנמל שלה ותפקידה כמיקום מרכזי של משרדי הממשלה של ליבריה. הנמל החופשי של מונרוביה מפיץ בין 10-15% מהמשלוח העולמי.
מונרוביה נקראת על שם נשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו, תומך בולט בהתיישבות בליבריה וחבר באגודת ההתיישבות האמריקנית. יחד עם וושינגטון, היא אחת משתי בירות לאומיות שנקראו על שמותיהם של נשיאי ארצות הברית לשעבר. בין היתר שימשה עיר הבירה מונרוביה כעיר נופש לאמריקאים רבים אשר רצו לבלות באפריקה ולחופיה. בעיר נבנו מלונות רבים, בהם מלון דוקור (Ducor), אשר נחשבו בעבר למלונות פאר.
היסטוריה

בשנת 1816, במטרה להקים מושבה עצמאית לעבדים אמריקאים משוחררים, הגיעו המתיישבים הראשונים לאפריקה מארצות הברית, בחסות אגודת ההתיישבות האמריקאית. הם נחתו באי שרברו (Sherbro Island) מה שהיום ידוע כחלק מסיירה לאון. מתיישבים רבים מתו ישר כשהגיעו. ב-7 בינואר 1822 הצילה ספינה נוספת את המתיישבים והובילה אותם למפרץ מסוראדו, שם הוקמה ההתיישבות כריסטופוליס (Christopolis). בשנת 1824, שמה של העיר שונה למונרוביה על שם ג'יימס מונרו, אז נשיא ארצות הברית, שהיה תומך בולט בשליחת עבדים שחורים לשעבר מהקאריביים ומארצות הברית לליבריה. מונרו ראה בהתיישבות ובמעבר כאופציה עדיפה על קבלת עצמאות לעבדים האפרו-אמריקאים באמריקה.
בשנת 1845 התקיימה במונרוביה הוועידה הקונסטיטוציונית של אגודת ההתיישבות האמריקאית, אשר ניסחה את החוקה שתקבע כעבור שנתיים את חוקת הרפובליקה העצמאית והריבונית של ליבריה.
בתחילת המאה ה-20, מונרוביה חולקה לשני חלקים: (1) מונרוביה, שם התגוררה האוכלוסייה האמריקאית-ליברית של העיר והזכירה את דרום ארצות הברית באדריכלות; (2) קרוטאון (Krutown), אשר הייתה מיושבת בעיקר על ידי הקבוצות האתניות קרוס (Krus), גראבוס (Grebos), באסאס (Bassas) ומוצאים אתניים אחרים. מתוך 4,000 התושבים, 2,500 היו אמריקאים-ליבריים. בשנת 1926 החלו קבוצות אתניות מפרברי ליבריה לעבור למונרוביה בחיפוש אחר מקומות עבודה.
בשנת 1979, הארגון לאחדות אפריקה קיים כנס באזור מונרוביה, עם הנשיא בזמנו ויליאם טולברט (William R. Tolbert) כיו"ר. במהלך כהונתו, שיפר טולברט את הדיור הציבורי במונרוביה וגרם לירידה ב-50% של שכר הלימוד באוניברסיטת ליבריה. בשנת 1980 התרחשה הפיכה צבאית בראשות סמואל דו (Samuel K. Doe) נגד משטר טולברט, יחד עם הוצאה להורג של חברי מפלגה בכירים, לרבות טולברט עצמו. העיר נפגעה קשות בהפיכה זו, שהתקיימה בעיקר בגין העלאת מחירי האורז על ידי טולברט, וסבלה בהמשך ממצור, ומהרס מבנים ותשתיות רבות. הרס זה נמשך לאחר מכן בשתי מלחמות האזרחים בליבריה: מלחמת האזרחים הליברית הראשונה בין השנים 1989-1997 ומלחמת האזרחים הליברית השנייה בין השנים 1999-2003. ילדים ובני נוער רבים נשארו ללא קורת גג.
ב-2002 ארגנה לימה בואי (Leymah Gbowee) את "פעילות הנשים מען ליבריה"- שירה ותפילה בשוק הדגים של העיר עם נשים מקומיות נוספות, לקידום השלום. תנועה זו סייעה לשים קץ למלחמת האזרחים הליברית השנייה ב-2003 ולבחירת אלן ג'ונסון-סירליף כנשיאת ליבריה, שהפכה לאומה האפריקאית הראשונה עם נשיאה אישה.
בשנת 2014, העיר סבלה מהתפרצות האבולה במערב אפריקה של שנת 2014. מגפת וירוס האבולה בליבריה הוכרזה ב-3 בספטמבר 2015.
גאוגרפיה

מונרוביה שוכנת לאורך חצי האי קייפ מסוראדו, בין האוקיינוס האטלנטי לבין נהר מסוראדו, שהקצה שלו יוצר נמל טבעי גדול. נהר סנט פול (The Saint Paul River) שוכן צפונית לעיר ומייצר את הגבול הצפוני של האי בושרוד (Bushrod Island), שניתן להגיע אליו על ידי חציית הגשר החדש ממרכז העיר מונרוביה.
מונרוביה ממוקמת בנפת מונטסראדו (Montserrado County) היא העיר הגדולה ביותר בליבריה ומשמשת כמרכז מנהלי, מסחרי ופיננסי.
שכונות העיר

העיר מונרוביה כוללת מספר מחוזות, הפרושים על פני חצי האי. מרכז העיר ההיסטורי, שממוקם ברחוב ברוד (Broad Street), נמצא ממש בקצה חצי האי, עם רובע השוק המרכזי בשם ווטרסייד (Waterside Market), שנמצא מצפון, מול הנמל של העיר.
מצפון מערב ווטרסייד נמצאת שכונה עם הכנסה נמוכה בשם קהילת ווסט פוינט (West Point Community). ממערב/דרום-מערב למרכז העיר נמצאת מאמבה פוינט (Mamba Point), הרובע הדיפלומטי הראשי של העיר, שבו נמצאים השגרירויות של ארצות הברית ובריטניה וכן משלחת האיחוד האירופי. מדרום למרכז העיר נמצאת גבעת הקפיטול (Capitol Hill), שבה ממוקמים המוסדות העיקריים של הממשלה הלאומית, כולל בית המשפט העליון ((Temple of Justice) וארמון המנהל (the Excutive Mansion).
בהמשך מזרחה במורד חצי האי הוא אזור הסינקור (Sinkor) של מונרוביה. במקור הסינקור היה רובע מגורים פרברי, כיום משמש הסינקור כאזור ההומה של מונרוביה, המארח משלחות דיפלומטיות רבות, בו ממוקמים בתי מלון מרכזיים, בתי עסקים, וכן כמה שכונות מגורים, כולל קהילות שונות כגון, פלמקור (Plumkor), ג'ורקפנטאון (Jorkpentown), לאקפאזה (Lakpazee) ופיאמאה (Fiamah).
סינקור הוא גם ביתם של נמל התעופה המשני של העיר, ספריגס פיין (Spriggs Payne), והאזור הסמוך, הנקרא איירפילד (Airfield), הוא אזור חיי הלילה המרכזי בעיר. ממזרח לשדה התעופה נמצא קטע הכביש הישן של סינקור, שהוא בעיקר משמש למגורים, כולל יישובים לא רשמיים כמו צ'וגבור (Chugbor) וגיא טאון (Gaye Town).
בדרום של חצי האי שוכנת העיירה העצמאית של קונגו טאון (Congo Town) וממזרחה לה נמצא פרבר גדול של פיינסוויל (Paynesville). פרברים נוספים, צ'וקלט סיטי (Chocolate City), גרדנרסוויל (Gardnersville), ברנרסוויל (Barnersville), קאבה טאון (Kaba Town), דנדווילו (Dandawailo) וניו ג'ורג'יה (New Georgia) נמצאים בצפון, מעבר לנהר. באי באשרוד, הנמצא צפונית מונרוביה ממוקמות השכונות קלרה טאון (Clara Town), לוגן טאון (Logan Town) ניו קרו טאון (New Kru Town). בצד המזרחי נמצאים הפרברים סטוקטון קריק ברידג' (Strockton Creek Bridge), קאלדוול (Caldwell), לואיזיאנה (Louisiana) וקאסאווה היל (Cassava Hill).
כלכלה

הכלכלה של מונרוביה תלויה בעיקר על ידי הנמל שבה – הנמל החופשי של מונרוביה (The Freeport of Monrovia) בעקבות מיקומם של משרדי הממשלה של ליבריה. הנמל של מונרוביה הורחב באופן משמעותי על ידי כוחות ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, והיצוא העיקרי כולל לטקס, עופרת וברזל.
חומרים נוספים שמיוצרים בנמל הם מלט, זיקוק נפט, מוצרי מזון, לבנים ואריחים, רהיטים וכימיקלים. בנמל באי באשרוד בין הנהרות מסוראדו וסנט פול, יש מתקנים לאחסון ותיקון כלי שיט.
אדמיניסטרציה וממשל מקומי

מונרוביה ממוקמת במחוז של מונרוביה רבתי בנפת מונטסראדו. החלוקה של מונרוביה היא לפי אזורים ולא לפי שבטים כמו שנהוג ברוב ליבריה. 16 האזורים של מונרוביה מחולקים גם הם ל-161 קהילות. מבחינה מוניציפלית, המחוז של מונרוביה רבתי מתחלק ל-2 מועצות עירוניות ול-10 מועצות מקומיות (9 עיירות ורובע אחד). על פי החוק העירוני שחוקק ב-1973, מועצת העיר של מונרוביה (Monrovia City Corporation) אחראית על ניהול העיר מונרוביה ואספקת שירותים למועצות המקומיות, אך אין לה סמכות משפטית וחוקית בתוכן.
תרבות

במונרוביה אטרקציות מגוונות, ביניהם, המוזיאון הלאומי של ליבריה, המקדש של הבונים החופשיים (Masonic Temple), שוק ווטרסייד ומספר חופים. בעיר יש גם את האצטדיון על שם אנטואנט טאובמן (Antoinette Tubman Stadium) ואת אצטדיוני הספורט על שם סמואל ק. דו (the Samuel K. Doe Sports Complex sports stadiums) מתוכם אחד האצטדיונים הוא מבין הגדולים ביותר באפריקה, עם 40 אלף מושבים. האצטדיון משמש כאצטדיון הבית של נבחרת הכדורגל של ליבריה, בנוסף קבוצת הכדורגל של מונרוביה (Monrovia FC) משחקת באצטדיונים.
תעשיית העיתונים במונרוביה החלה בשנת 1820, כשהעיתון ליבריה הראלד (Liberia Herald) היה אחד העיתונים הראשונים שפורסמו באפריקה. כיום, עיתונים רבים בסגנון הצהובונים מודפסים על בסיס יומי או דו שבועי, רובם לא יותר מ-20 עמודים. הדיילי טוק (The Daily Talk) הוא אוסף של חדשות וציטוטים של כתבי קודש שנכתבים מדי יום על לוח בצד הכביש באזור הסינקור של מונרוביה.
תחנות רדיו וטלוויזיה קיימות, כאשר הרדיו הוא המקור הנפוץ של חדשות ובגלל בעיות עם רשת החשמל הצפייה בטלוויזיה בעייתית יותר. רדיו UNMIL ראשי תיבות של משלחת האו"ם בליבריה (United Nations Mission in Liberia) משודר מאז ה-1 באוקטובר 2003. זוהי תחנת הרדיו הראשונה בליבריה המשדרת 24 שעות ביממה ומגיעה לשני שלישים מהאוכלוסייה. מערכת שידורי ליבריה שבבעלות המדינה משדרת ארצית ממפקדה במונרוביה.