stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האספה הפדרלית של שווייץ
הבחירות בשווייץ

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
אחת לארבע שנים, מתקיימות בחירות כלליות לאספה הפדרלית, הפרלמנט של שווייץ.
| תוצאות בחירות 23 באוקטובר 2011 בשווייץ (במספר מושבים)> קבוצה | תוצאות בחירות 23 באוקטובר 2011 בשווייץ (במספר מושבים)> מפלגה | תוצאות בחירות 23 באוקטובר 2011 בשווייץ (במספר מושבים)> המועצה הלאומית (NC) | תוצאות בחירות 23 באוקטובר 2011 בשווייץ (במספר מושבים)> מועצת הקנטונים (CS) |
| --- | --- | --- | --- |
| מפלגת העם השווייצרי (V) | מפלגת העם השווייצרי | 58 | 6 |
| מפלגת העם השווייצרי (V) | ליגת טיצ'ינו | 1 | 0 |
| מפלגת העם השווייצרי (V) | האיחוד הפדרלי הדמוקרטי של שווייץ | 1 | 0 |
| המפלגה הנוצרית דמוקרטית/EPP/GLP | מפלגת העם הדמוקרטית נוצרית של שווייץ | 31 | 14 |
| המפלגה הנוצרית דמוקרטית/EPP/GLP | מפלגת העם האוונגליית | 2 | 0 |
| המפלגה הנוצרית דמוקרטית/EPP/GLP | מפלגת הירוקים הליברלית | 3 | 2 |
| הסוציאל-דמוקרטים (S) | המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של שווייץ | 42 | 9 |
| קבוצת ה-FDP.הליברלית פרלמנטרית (RL) | FDP.הליברלים | 35 | 12 |
| קבוצת הירוקים (V) | מפלגת הירוקים של שווייץ | 20 | 2 |
| קבוצת הירוקים (V) | המפלגה הנוצרית-סוציאלית | 1 | 0 |
| קבוצת הירוקים (V) | מפלגת העבודה השווייצרית | 1 | 0 |
| קבוצת ה-BDP | המפלגה הדמוקרטית-שמרנית של שווייץ | 5 | 1 |
ראו גם

פוליטיקה של שווייץ
בניין מושבה של אספת הברית - הפרלמנט השווייצרי ומועצת הברית - ממשלת שווייץ
סמל האספה הפדרלית של שווייץ
הגייסות החופשיים הדנים

| --- | --- |

דגל הקורפוס
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  29 ביוני 1941 – 1943
 מקים היחידה:  כריסטיאן פיטר קריסינג
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  6,000 חיילים
 פיקוד
 מפקדים
אנשי הגייסות החופשיים
חיילים דנים במדי הוורמאכט
הגייסות החופשיים הדנים הוא השם שניתן לקורפוס מתנדבים מדנמרק, שלחם בוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם כמה ימים לאחר מבצע ברברוסה, ביוזמת מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הלאומית של דנמרק (DNSAP), חרף מחאות מצד רמטכ"ל הצבא המלכותי הדני ויליאם ואין פריור. הקורפוס פורק בשנת 1943.
היסטוריה > הקמת הגיס

דנמרק, נכבשה בידי גרמניה הנאצית ב-9 באפריל 1940 לאחר התנגדות שנמשכה כשעתיים. בדנמרק הוקמה ממשלת בובות גרמנית, בהנהגת שר החוץ לשעבר אריק סקווניוס (Erik Scavenius), שהיה איש הקשר עם הנאצים עד לתום המלחמה.
ב-29 ביוני 1941, כמה ימים לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות, הוקמו "הגייסות החופשיים הדנים" ככוח מתנדבים שמטרתו הייתה להילחם כנגד הסובייטים. הגייס הוקם כיוזמה של האס אס ושל המפלגה הנאצית הדנית (DNSAP) ומפקדו הראשון היה כריסטיאן פיטר קריסינג (Christian Peder Kryssing), לוטננט קולונל בצבא המלכותי הדני.
על פי החוק הדני, הצטרפות לצבא זר לא הייתה בלתי חוקית, אך פעילות גיוס לצבא כזה על אדמת דנמרק הייתה בניגוד לחוק. האס אס התעלם מחוק זה והחל בפעולות גיוס, בעיקר של חברי המפלגה הנאצית הדנית ושל תושבי המיעוט הגרמני שחיו בדנמרק. כאשר התגלה הדבר על ידי ממשלת דנמרק היא החליטה לרכז את הלחץ שלה על הגרמנים כדי שלא יגייסו נערים מתחת לגיל הגיוס. מפקד הצבא הדני, הגנרל ויליאם ואין פריור, רצה לפטר את קריסינג ואת מי שמונה לסגנו, הוא החליט להיוועץ בקבינט. הוחלט שקריסינג יפוטר, אך בהמשך בוטלה החלטה זו לאחר שסקווניוס שלא נכח בישיבת הקבינט, הודיע כי הגיע להסכמה עם מיופה הכוח הגרמני רנטה-פינק, שחיילי צבא דנמרק שירצו להתגייס, ישוחררו מתפקידם בצבא עד להודעה חדשה. הממשלה אישרה את ההודעה בהכריזה שקריסינג מונה להיות מפקד הגיס. הנוסח הדני של ההודעה דיבר בסך הכול על שינוי בתפקידו של קריסינג. לא הייתה זו הסכמה להקמתו של הכוח, שכן הדבר נעשה עוד קודם לכן מבלי לקבל את חוות דעתה של הממשלה. ביולי 1941 התלונן היינריך הימלר שבאופן בלתי רשמי מנסה דנמרק לעצור את הגיוס, מאחר שנפוצה שמועה בצבא הדני שכל מי שיתגייס לגיס החופשי יואשם בבגידה. בהמשך הנחתה הממשלה את הצבא ואת הצי לא למנוע מחיילים המעוניינים להתגייס לעשות כן ולשחרר אותם מהשירות. רוב רובם של המתגייסים היו חברי המפלגה הנאצית או מבני המיעוט דוברי הגרמנית או שניהם יחדיו. כ-6,000 אזרחים דנים התגייסו לכוח, 1,500 מתוכם היו בני המיעוט דוברי הגרמנית.
היסטוריה > פעולות הגיס

ביולי 1941, עם כ-1,000 מגויסים, החיל נשלח לרובע לונגהורן בהמבורג לאימונים. ב-15 בספטמבר, הוכרז רשמית שאנשי הגיס סיימו את הטירונות, והם הוצבו בפולין. בפברואר 1942 פוטר קריסינג, משום שלא נחשב לנאצי אדוק מספיק, לאחר המלחמה הוא נשפט בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים. במקומו מונה כריסטיאן פרדריק פון שלבורג (Christian Frederik von Schalburg) אריסטוקרט דני-רוסי, אנטי-קומוניסטי וחבר המפלגה הנאצית הדנית. הוא גדל באימפריה הרוסית, וראה את התוצאות של המהפכה הרוסית בשנת 1917. אי לכך הוא היה האדם המושלם להנהיג את הקורפוס.
ב-8 במאי 1942, החיל נשלח לחזית המזרחית. הדנים נלחמו ליד דמיאנסק במהלך מבצע דמיאנסק, וכן באזור דרום אגם אילמן ונובגורוד. בלילה שבין 2 ביוני, שלבורג נהרג. כמחליפו מונה הגנרל הגרמני הנס אלברט פון לטו-פורבק (Hans Albert von Lettow-Vorbeck). לטו-פורבק נהרג כמה ימים מאוחר יותר ב-11 ביולי 1942, וקונד בורגה מרטינסן (Knud Børge Martinsen) לקח פיקוד על החיל.
מאוגוסט עד אוקטובר של אותה שנה, החיל חזר לדנמרק, ונתקל שם בהרבה עוינות מצד האוכלוסייה האזרחית. ב-13 בנובמבר 1942, החיל נפרס בילגבה שבלטביה. במקור הגרמנים ייעדו אותו לפעילות אנטי פרטיזנית, אולם בהמשך הוא הועבר לחזית. בחודש דצמבר, החיל לחם בקרב וליקי לוקי לצד חיילים מהוואפן אס אס. בחודש מרץ, החיל הועבר לאזור נירנברג שבבוואריה בגרמניה. ב-6 ביוני 1943, החיל פורק. רוב החיילים הועברו ל"דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-11 (נורלנד)". אחרים הצטרפו ליחידות כגון משטרת העזר הדנית (HIPO-korpset) של הגסטפו, או קורפוס שולבורג (Schalburg Corps).
מפקדים

כריסטיאן פטר קריסינג (19 ביולי 1941 - 23 בפברואר 1942)
כריסטיאן פרדריק פון שולבורג (23 בפברואר 1942 - 2 ביוני 1942)
הנס אלברט פון לטו-פורבק (2 ביוני 1942 - 11 ביוני 1942)
קונד בורגה מרטינסן (11 ביוני 1942 - 21 במרץ 1943)
ראו גם

דיוויזיית שרלמאן - חיל מתנדבים צרפתי בשירות הנאצים.
צבא השחרור האוקראיני - חיל מתנדבים אוקראיני בשירות הנאצים.
החיל הבריטי החופשי - חיל מתנדבים בריטי בשירות הנאצים.
הלגיון הגאורגי - חיל מתנדבים גאורגי בשירות הנאצים.
הלגיון הערבי החופשי - חיל מתנדבים ערבי בשירות הנאצים.
הארמייה ה-15 (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־85 שנים)
 מקים היחידה:  משרד ההגנה של ברית המועצות
 מלחמות:  מלחמת החורף, מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה ה-15 (ברוסית: армия ‏я‏-15) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת החורף ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

היחידה הוקמה בפברואר 1940 על בסיס חלק מהיחידות של הארמייה ה-8 והיא החלה את הלחימה במסגרת מלחמת החורף במרחב אגם לדוגה. לאחר סיום הלחימה, הארמייה פורקה והמטה היה בסיס להקמת פיקוד ארכנגלסק.
ביולי 1940 ארמייה ה-15 הוקמה מחדש באזור המזרח הרחוק הסובייטי. מטה הארמייה היה ממוקם בבירוביג'ן. הארמייה הגנה על גבול של ברית המועצות עם יפן. באוגוסט 1945 יחידות הארמייה השתתפו במבצע סערת אוגוסט ונכנסו לעיר חרבין. לאחר סיום הלחימה הארמייה פורקה.
באפריל 1953 הארמייה ה-15 הוקמה מחדש והמטה שלה היה ממוקם ביוז'נו-סחלינסק. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הארמייה פורקה.
מפקדים

מיכאיל קובליוב (12 בפברואר 1940 - 25 בפברואר 1940)
ולדימיר קורדיומוב (25 בפברואר 1940 - 28 במרץ 1940)
לאונטי צ'רמיסוב (יולי 1940 - נובמבר 1941)
מיכאיל סבושקין (נובמבר 1941 - אוקטובר 1942)
סטפן ממונוב (נובמבר 1942 - ספטמבר 1945)
המפה הוורודה

המפה הוורודה
המפה הוורודה (בפורטוגזית: "Mapa cor-de-rosa") היה מסמך שהציג את שאיפותיה הטריטוריאליות של האימפריה הפורטוגזית בשטח שבין אנגולה ומוזמביק, שהוא כיום בתחומי המדינות זמביה, זימבבווה ומלאווי.
לאחר הכרזת ברזיל על עצמאותה ב-1822, החלה פורטוגל למקד את מאמציה בחקר שטחי פנים יבשת אפריקה הכלולים במושבותיה אנגולה ומוזמביק. חוקרי הארצות הרמנז'ילדו קאפלו ורוברטו איוונש היו האירופים הראשונים שחצו את אפריקה מחוף אל חוף. כך הפכה התוכנית לחיבור שתי המושבות לאחד היעדים המדיניים העיקריים של פורטוגל במחצית השנייה של המאה ה-19.
הבריטים לא קיבלו תוכנית פורטוגזית זו בסבר פנים יפות, כי גם להם הייתה תוכנית משלהם שעוררה מחלוקת עם פורטוגל, תוכנית הקו האדום "מהכף לקהיר" של סר ססיל רודס: יצירת רצף טריטוריאלי חוצה יבשת בין קהיר לקייפטאון אשר יאפשר לבריטים להגיע למעמד של הגמוניה באפריקה.
מתיחות זו בין פורטוגל לבריטניה הובילה לאולטימטום בריטי ב-1890. לבסוף ויתרה פורטוגל על עמדתה ופעלה לפי סעיפי האולטימטום שהציבה בריטניה. כך נפגע אנושות מעמד השלטון המלוכני בפורטוגל.
הוגו דה לאנטינס

| --- | --- |
 לידה:  1399? Roman Catholic Diocese of Liège, בלגיה 
 פטירה:  המאה ה־15 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 
הוגו דה לאנטינס (בפלמית: Hugo de Lantins, פעל בשנים 1420–1430), היה מלחין פרנקו-פלמי בשלהי ימי הביניים ובראשית תקופת הרנסאנס. הוא היה פעיל באיטליה, בייחוד בוונציה, וכתב הן מוזיקת קודש והן מוזיקה חילונית; אפשר שהיה קרוב משפחה של ארנולד דה לאנטינס, עוד מלחין שהיה פעיל באותה תקופה באותה אזור.
חייו

לא הרבה ידוע על חייו, פרט שהיה כנראה בוונציה בשנות ה-20' של המאה ה-15, כיוון שכתב מוזיקה טקסית לדוכס פרנצ'סקו פוסקארי והמוזיקה שלו גם הופיעה בכמה קבצים מאותה עיר. מסתבר, שכתב מוזיקה לכלולות קליאופה מלאטסטה ותיאודור פאלאיולוגוס, נסיך ספרטה, בשנת 1421, הואיל ופרטים סביבתיים מדויקים מופיעים בטקסט למוזיקה. כמעט ודאי, שהיה מוכר לדופאי, כיוון ששני המלחינים כתבו מוזיקה בכמה מקרים לאותם אירועים עצמם ודופאי הזכיר אותו בטקסט לאחת היצירות שחיבר במהלך שהייתו ברימיני עם משפחת מלאטסטה (1420-1424).
המוזיקה של הוגו מתקדמת מזו של ארנולד ועושה שימוש באימיטאציה, שתהיה לתחבולה המוזיקלית השכיחה למשך מאה השנים הבאות ומעלה; לאמיתו של דבר, אימיטאציה שכיחה במוזיקה של הוגו דה לאנטינס יותר מבזו של כל מלחין אחר מראשית המאה ה-15. רוב יצירותיו כתובות לשלושה קולות, אם כי מדי פעם הוסיף קול רביעי.
כמה חלקי מיסות שרדו, אבל אף לא מיסה אחת שלמה; כמו כן שרדו חמישה מוטטים, אחד מהם איזריתמי. במחלקת המוזיקה החילונית כתב הרבה רונדו, כולם בצרפתית, כמו גם אי-אילו באלאטה באיטלקית (ככל הנראה לכלולות המלכותיות של משפחת מלאטסטה).
מראי מקום וקריאה נוספת

____ and J. Michael Allsen. "Lantins, de: (5) Hugo de Lantins", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed January 6 2005), grovemusic.com (subscription access).
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
--- ו-ג'. מייקל אולסן. "הוגו דה לאנטינס", "מילון גרוב המקוון למוזיקה ולמוזיקאים", עורך ל. מייסי.
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות', 1954.
ראו גם

האסכולה הפרנקו-פלמית
האסכולה הבורגונדית
האספה המכוננת הלאומית

ציור המתאר את התכנסות האספה
האספה המכוננת הלאומית (בצרפתית: Assemblée nationale constituante) הוקמה ב-9 ביולי 1789 במהלך המהפכה הצרפתית, ושימשה כממשלת צרפת לאחר המהפכה.
הרקע

אספת המעמדות, אשר התכנסה ב-5 במאי הגיעה למבוי סתום כבר למחרת. הנציגים של המעמד השלישי ניסו לייעל את הגוף המייצג את אזרחי צרפת. הם התכנסו בנפרד משני המעמדות הראשונים בתור מה שהוגדר כ"קומונה". ב-12 ביוני הקומונה הזמינה את שאר המעמדות להצטרף אליהם. חלק ניכר מהמעמד השני (הכמורה) עשו כן, אך כמעט כל בני האצולה סירבו.
ב-17 ביוני הקומונה קיבלה את הקמת האספה הלאומית ברוב של 490 נגד 90. המעמד השני הצטרף לאספה החדשה יומיים לאחר מכן.
בעקבות מאמציו של לואי השישה עשר והמעמד השלישי למנוע מנציגי העם להפגש, האספה נאלצה להעתיק את דיוניה למגרש הטניס המלכותי ב-20 ביוני. במגרש זה הם נשבעו את שבועת מגרש הטניס, תוך כדי שהם מבטיחים לשוב ולהתכנס עד אשר צרפת תקבל חוקה חדשה. אחרי שהוא לא הצליח לפזר את האספה בכח, לואי הכיר בסמכותה ב-27 ביוני. האספה שינתה את שמה ל"האספה המכוננת הלאומית", והחלה לתפקד כרשות מחוקקת. יחד עם זאת, ספרים רבים מתייחסים אל האספה בשמה הישן "האספה הלאומית".
מבנה האספה בקיץ 1789

לאחר נפילת הבסטיליה ב-14 ביולי, האספה המכוננת הלאומית שימשה כממשלתה של צרפת.
מבנה האספה בקיץ 1789 > הדמויות והמפלגות החשובות של האספה

אויביה השמרנים של המהפכה (ברבות הימים יקבלו את השם "ימניים")
ז'אק אנטואן מארי קזלה - דובר הזרמים הקיצוניים של האריסטוקרטיה
ההגמון ז'אן סיפרן מורי - נציג הכנסייה.
"הדמוקרטים המלוכנים" (ברבות הימים יקבלו את השם "קונסטיטוציאנלים" או "מונרכיסטים"). כרתו ברית עם ז'אק נקר. תמכו במשטר הדומה למשטרה של בריטניה.
ז'אן ז'וזף מונייה
הרוזן דה לאלי-טולנדל
הרוזן דה קלרמון-טונר
פייר ויקטור מלואה
המפלגה הלאומית, באותו הזמן מאוחדת סביב רעיונות דמוקרטיים ותמיכה במהפכה. יצגה את ענייני מעמד הביניים, אך הייתה קשובה גם לענייניהם של העניים. בין נציגיה הבולטים:
אונורה מירבו
המרקיז דה לה פאייט
ז'אן-סילבן באיי
אל האישים והקבוצות האלה, יש להוסיף את עמנואל ז'וזף סיאס, הנציג הבולט ביותר באספה, מי שעתיד להתמנות למשרת הדירקטור בתקופת הדירקטורט ואחר כך קונסול בשיתוף עם נפוליאון. הוא הצליח לגשר בין תומכי המלוכה החוקתית לבין תומכי הדמוקרטיה המלאה.
פיזור האספה

האספה התפזרה ב-30 בספטמבר 1791. למחרת החוקה החדשה נכנסה לתוקף, תוך כדי שהיא מפנה את מקומה לאספה המחוקקת.
ראו גם

צווי אוגוסט
הוגו הפל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביוני 1878 רגנסבורג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  13 באפריל 1957 (בגיל 78) וייפרצהאוזן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1897–1929   1935 – 1943
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-206   מפקד הדיוויזיה ה-39   מפקד הקורפוס ה-89
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גנרל הוגו הפל (בגרמנית: Hugo Höfl;‏ 16 ביוני 1878 – 13 באפריל 1957) היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

הפל נולד ב-16 ביוני 1878 ברגנסבורג, ובשנת 1897 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-20 (הנסיך פרנץ). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא לחם כחלק מהדיוויזיה הבווארית ה-2, ובאביב 1915 הועבר לחטיבת הרגלים הבווארית ה-3. בקיץ 1916 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-14, עמה לחם עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הפל לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-14 באוקטובר 1919 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-15 בספטמבר 1923 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-21 (בוואריה). ב-1 באפריל 1924 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת אוברסט. ב-30 בספטמבר 1929 הוא פרש מהצבא והתגייס לצבא הטורקי, שם שירת במשך 6 שנים. ב-1 בדצמבר 1935 הוא התגייס מחדש לוורמאכט, וב-1 באוקטובר 1936 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-1. באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד הלנדווהר באינסטרבורג, וב-1 ביוני 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה מונה הפל למפקד הדיוויזיה ה-206, ובמהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות צפון ולא השתתפה בקרבות משמעותיים, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הוחזקה הדיוויזיה כעתודה בהרי האייפל. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-23 בעתודת קבוצת ארמיות צפון, וב-1 ביולי 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע טייפון לחמה עם הקורפוס ה-23 כחלק מהארמייה התשיעית, וב-4 בדצמבר 1941 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 ביולי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-39 שהוצבה בהולנד, וב-18 בדצמבר אותה שנה הוא מונה למפקד הקורפוס ה-89. ב-30 באפריל 1943 פרש הפל מהצבא ושב לביתו.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר הפל בווייפרצהאוזן, שם חי עד מותו ב-13 באפריל 1957.
המעשייה על הנסיכה המתה ושבעת האבירים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אלכסנדר פושקין 
 שפת המקור:  רוסית 
 סוגה:  פואמה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1834 
 
המעשייה על הנסיכה המתה ושבעת האבירים (ברוסית: Сказка о мёртвой царевне и о семи богатырях) היא מעשייה מחורזת שנכתבה בשנת 1833 על ידי הסופר, המשורר והמחבר אלכסנדר פושקין.
המעשייה היא גרסה אחרת לאגדה "שלגיה ושבעת הגמדים" של האחים גרים, ובינה לבין הגרסה של פושקין יש דמיון רב. המעשייה מסווגת במספר 709 בסיווג ארנה-תומפסון.
כמו בסיפורם של האחים גרים, אימה החורגת של הנסיכה מקנאה בה בגלל יופייה ושולחת את המשרתת (בעוד בסיפור של גרים זה צייד) לנטוש אותה ביער (דרישה זאת מרמזת על הרכות של המעשייה, כי בגרסה של גרים המלכה מצווה להרוג את הנסיכה). המשרתת עושה את מצוות המלכה, והנסיכה מוצאת מחסה בטירת עץ (בגרסה של גרים זו בקתת לבנים) שבה חיים שבעה אבירים (בגרסה של גרים אלה גמדים) המלכה מגלה את המקרה בעזרת מראת הקסמים שלה, מתחפשת לאישה זקנה ומגישה לנסיכה תפוח מורעל. כמו בסיפור של האחים גרים, הנסיכה מתעלפת מאכילת התפוח, והנסיך מנשק אותה, מעיר אותה והם מתחתנים.
הסיפור עובד לסרט מצויר בשנת 1951.
תרגום לעברית, בידי ריטה קוגן, בשם "האגדה על בת הצאר ושבעת האבירים", יצא לאור בשנת 2018 בהוצאת קדימה.
ההברידיים (מנדלסון)

פליקס מנדלסון-ברתולדי 
 (1809–1847)
אוברטורת ההברידיים (בגרמנית: Die Hebriden), אופוס 26, הידועה גם בשם מערת פינגאל (אנ'), היא אוברטורה קונצרטנטית שכתב המלחין פליקס מנדלסון-ברתולדי ב-1830 בעקבות טיולו באיים ההברידיים שלחופה המערבי של סקוטלנד. הגרסה הסופית הושלמה 1832 ובוצעה לראשונה 1833 בברלין בניצוחו של מנדלסון עצמו. ביצוע האוברטורה אורך כ-11 דקות.
למרות הגדרת היצירה כאוברטורה קונצרטנטית היא עומדת בפני עצמה ולא מהווה הקדמה ליצירה אחרת. עם פרסום היצירה היא נכנסה לרפרטואר המקובל של תזמורות והיא מבוצעת עד היום. מנדלסון הקדיש את היצירה לפרידריך וילהלם הרביעי שבאותה תקופה היה יורש העצר של פרוסיה. העותק המקורי של האוברטורה שמור בספרייה הבודליינית באוניברסיטת אוקספורד.
רקע

ב-1829, בעקבות הזמנה מהחברה הפילהרמונית המלכותית (אנ'), מנדלסון הגיע לביקור באנגליה. אחרי הביקור באנגליה הוא המשיך לסקוטלנד שם החל לכתוב את הסימפוניה השלישית (אנ') שלו הידועה בשם "הסקוטית". במהלך הטיול בסקוטלנד הוא הגיע לאי סטאפה (אנ') באיים ההברידיים שלחופה המערבי של סקוטלנד. האי ומערת פינגאל (אנ'), מערת הבזלת המרשימה לחוף האי, הותירו על מנדלסון חותם עמוק כל כך שמסופר שהוא כתב את נושא הפתיחה של האוברטורה מיד כשראה את המקום.
עוד בהיותו בסקוטלנד שלח מנדלסון מכתב לאחותו פאני בו כתב את נושא הפתיחה של היצירה והוסיף:
כדי שתביני עד כמה ההברידיים השפיעו עלי באורח יוצא דופן, אני שולח לך את הכתוב מטה עליו חשבתי כשהייתי שם
מנדלסון סיים לכתוב את היצירה בדצמבר 1830 וקרא לה Die einsamen Insel (האי הבודד). מאוחר יותר הוא הכניס שינויים באוברטורה והחליף את שמה ל Die Hebriden (ההברידיים). בנוסף, מנדלסון השתמש גם בשם "מערת פינגאל". גרסה זו של האוברטורה בוצעה במאי 1832 בלונדון בניצוחו של המלחין האנגלי תומאס אטווד. הגרסה הסופית הושלמה ביוני 1832 ובוצעה לראשונה בינואר 1833 בברלין בניצוחו של מנדלסון עצמו. ב-1834 בית ההוצאה למוזיקה ברייטקופף והרטל פרסם את היצירה בשם Fingalshöhle (מערת פינגאל) ומאז היצירה ידועה גם בשם זה.
האוברטורה

| --- | --- |
: אוברטורת ההברידיים (באדיבות MUSOPEN) 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
היצירה כתובה בסולם סי מינור. למרות שהיצירה מוגדרת כאוברטורה, כלומר פתיחה המשמשת הקדמה ליצירה אחרת, היא עומדת בפני עצמה, דבר שהיה מקובל במוזיקה הקלאסית בתקופה הרומנטית. האברטורה שואבת השראה מדימויים חוץ מוזיקליים, המבטאים את התפעמותו של מנדלסון מהנוף שנגלה אליו, ובכך היצירה מהווה דוגמה מוקדמת לפואמה סימפונית.
האוברטורה מורכבת משני נושאים מרכזיים. הנושא הראשון, הפותח את היצירה, אותו מנדלסון כתב בזמן טיולו, מצייר תמונה של סירה המתנודדת בים סוער כשלפתע נגלית המערה. הנושא השני של האוברטורה מתחיל בתיאור הים הרגוע כשהויולות יוצרות תחושת גליות. בהמשך, הנושא השני מתפתח לשיא הדרמטי של היצירה שמעביר את תחושת הים הסוער סביב.
תיזמור

היצירה כתובה עבור תזמורת המורכבת מהכלים הבאים: שני חלילי צד, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, שתי קרנות יער, שתי חצוצרות, טימפני וכלי קשת.
הערות שוליים

↑  MS of Hebrides Overture (purchased at Sotheby's), The National Archives
↑  David R.Glerum, The Orlando Philharmonic, program notes, 2006
1 2 3  Geoff Kuenning, Mendelssohn: Hebrides Overture, 1996
↑  Elliott Jones, MUS 101, lumenlearning.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581119905171  BnF: cb13930414j (data)  GND: 300101597  LCCN: n81015453  MusicBrainz work: 3329a6c8-4785-31ee-ab7e-8ded6804598e  VIAF: 179424905   WorldCat (עם VIAF): 179424905 
מערת פינגאל (אנ'). מנדלסון כתב את נושא הפתיחה של האוברטורה בזמן טיולו באי.
טיוטה ראשונית של נושא האוברטורה. מתוך מכתב שמנדלסון שלח לאחותו פאני.
ציור של נופי סקוטלנד. 
 מתוך מכתב שמנדלסון שלח לאחותו פאני.
הוגו וטלסן

הוגו וגארד וטלסן (בנורווגית: Hugo Vegard Vetlesen; נולד ב-29 בפברואר 2000 בברום שבנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית ובנבחרת נורווגיה.
קריירת מועדונים

וטלסן גדל במחלקת הנוער של סטאבק. הוא ערך 93 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הנורווגית, בהן ערך חמישה שערים.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם וטלסן בבודה/גלימט מליגת העל הנורווגית. הוא ערך 75 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 25 שערים, וזכה עם המועדון בשתי אליפויות נורווגיה.
ב-3 ביולי 2023 חתם וטלסן על חוזה לארבע שנים בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על אורהוס גימנסטיקפוינין במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות הקונפרנס ליג לעונת 2023/2024. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 נגד מכלן במסגרת המחזור הראשון.
קריירה בינלאומית

ב-20 בנובמבר 2022 ערך וטלסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פינלנד במשחק ידידות.
תארים

אליפות נורווגיה (2): 2020, 2021
קלאב ברוז'
אליפות: 2023/2024
הערות שוליים

↑  HUGO VETLESEN HAR SIGNERT FOR KLUBBEN באתר הרשמי של בודה/גלימט, 5 באוקטובר 2020 (בנורווגית)
הארמייה ה-15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 שיוך:  חיל החלל הרוסי 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בדצמבר 2011 – הווה (12 שנים) 
 
דגל הארמייה ה-15 הוצג בשנת 2019.
הארמייה ה־15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות (ברוסית: 15-я армия воздушно-космических сил особого назначения) הוא יחידה מבצעית בחיל החלל הרוסי. הארמייה נוסדה ב-1 בדצמבר 2011 כחלק מכוחות האוויר והחלל.
משימות

הארמייה ה-15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות עוסקת בבקרה על ניהול חלליות במסלול, איתור שיגורים של טילים בין-יבשתיים בליסטיים ותצפית על החלל החיצון. פעולות אלה מתבצעות באמצעות תחנות מכ"ם של מערכת ההתראה מפני התקפות טילים מסוג 77Ya6 וורונז', דנייפר, דריאל, וולגה, כמו גם המתחם הרדיו-אופטי קרונה בקאראצ'אי-צ'רקסיה ובמתחם האופטו-אלקטרוני אורנן שבטג'יקיסטן.
הארמייה מבצעת משימות שיגור חלליות למטרות שונות, תפעול חלליות למטרות צבאיות וחלליות ששוגרו במסגרת שיתוף פעולה בינלאומי ותוכניות יזמות מסחריות.
אחת המשימות העיקריות היא להבטיח את תפקודה התקין של מערכת הניווט גלונאס, המורכבת מ-24 לוויינים. בין המשימות החשובות ביותר הם השימוש במערכת זמן אחידה עבור אנשי משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.
מתחמי פיקוד ומדידה נפרדים (OKIK) של מרכז חלל הניסויי הראשי ממוקמים ברחבי רוסיה מקלינינגרד ועד קמצ'טקה. כל המידע המתקבל על ידי מתחמי הפיקוד והמדידה מהחללית מועבר למרכז השליטה בחלליות של קבוצת המסלולים הרוסית בקראסנוזנאמנסק לעיבוד, ניתוח וקבלת החלטות לגבי הנפקת פקודות שליטה לחללית.
באוקטובר 2021: סט חטיבה ראשון של מערכת טילי קרקע-אוויר S-500 הגיעה לשירות.
מבנה

הארמייה מורכבת מ:
מרכז החלל הניסויי הראשי על שם גרמן טיטוב (קרסנוזנאמנסק);
המרכז הראשי להתראה מפני מתקפת טילים;
המרכז הראשי למודיעין חלל
הערות שוליים

↑  "В соединениях и воинских частях ВКС России прошли торжественные мероприятия, посвященные Новому году". Департамент информации и массовых коммуникаций Министерства обороны. 1 בינואר 2018. אורכב מ-המקור ב-2021-04-16. נבדק ב-2018-07-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://web.archive.org/web/20211013183910/https://vz.ru/society/2021/10/13/1123898.html
↑  "Космические войска". אורכב מ-המקור ב-2021-04-16. נבדק ב-2018-07-22.
↑  "Воздушно-космические силы России. Часть 1". Defence Express. 15 ביולי 2016. אורכב מ-המקור ב-2021-04-16. נבדק ב-2018-07-22. {{cite web}}:  (עזרה)
הדמיית שיער

הדמיית שיער (גם: הדמיית זקיקי שיער, מיקרופיגמנטציה/דרמו־פיגמנטציה לקרקפת, איפור קרקפות וגם קעקוע שיער) היא סוג של איפור קבוע בקרקפת. זהו איפור מלאכותי בשכבה העליונה בעור (אפידרמיס), הנראה כשיער קצוץ טבעי ולעיתים מגולח. שיטה זו מיועדת בעיקר לגברים עם חוסרי שיער חלקיים בקרקפת או בזקן ובמקומות שצומח בהם בדרך כלל שיער לכולם. הדלילות בשיער והקרחות אם בראש ואם בשיער הפנים בזקן נראים ומורגשים לכל עין וניתנת האפשרות למתהלכים עם שיער קצוץ להשלים את החוסר על ידי שיטת הדמיית שיער. מכונים ומקומות רבים דורשים להטיב עם לקוחותיהם וחפצים באמת ובתמים לבצע הדמיה טבעית שיוצרת מראה של זקיקי שיער צומחים. בתהליך מחדירים פיגמנט המיוצר מחומר אורגני שדומה מאוד לזיפי שיער קצוץ. ההחדרה מעשית מבלי לפגוע בשורשי השערה. בדר"כ הטיפול ייעשה עם אלחוש או הרדמה.
הדמיית זקיקי השיער מחקה למראית עין את המבנה הקצוץ של השיער.
התוצאה שמתקבלת היא שילוב מושלם בין השיער האמיתי לסיבי הפיגמנט אשר לא ניתן להבחין בהבדלים ביניהם לא במראה ולא במגע. הפיגמנט המוחדר לעור מורכב מחומרים אורגניים, צמחים ומינרלים טבעיים בלבד.
הדמיית שיער אפשר לבצע פעם בכמה שנים, היות שהעור הטבעי מתקלף ותאי האפידרמיס מתחלפים מהר יחסית וחומרי ההדמיה דוהים עם הזמן.
לרוב שיער דליל והתקרחות נובעים מגנטיקה טבעית. במקרים שונים ניתן לפגוש אנשים עם תוצאות הנובעות ממחלות עור שונות כגון: אלופציה, גזזת, וסבוריאה. ניתן לראות גם מקרים של צלקות בראש ובזקן, בגבה ובעורף כתוצאה מניתוחים של השתלות שיער או כחלק מטיפולי כימותרפיה במחלת הסרטן.