stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגדלור תל אביב
היסטוריה

המגדלור הוקם על ידי הבריטים בשנת 1935
#invoke:פרמטרים
במטרה להזהיר אוניות המתקרבות לחוף מפני שרטונים, ובמהלך הקמתו נחשף תל כודאדי, שרידי מצודה מהמאה ה-8 לפנה"ס. בשנת 1936 בעקבות המרד הערבי הגדול הוחלט להקים את נמל תל אביב והמגדלור סייע בניווט הספינות אליו.
ראשו של המגדלור גבוה כ-17 מטרים מעל פני הים, וסימן ההיכר שלו היה שני נצנוצים (האחד ארוך והשני קצר) כל שבע שניות.
המגדלור הפסיק לפעול בשנת 1966 עם הפסקת הפעילות בנמל תל אביב עקב פתיחת נמל אשדוד.
המגדלור הוכרז כאתר מורשת ובשנת 2011 הוחל בשיפוצו ובשימורו
#invoke:הערה
. בשנת 2013 נחנך המגדלור המשופץ.

בשנת 2009 הונצח המגדלור על גבי בול שהונפק בישראל
תבנית:הערה
.
בשנת 2021, אחרי 55 שנים של חוסר פעילות, המגדלור הוסב לבית קפה.
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
תבנית:שפך הירקון
תבנית:מגדלורים בישראל
↑  תבנית:קישור כללי
הולדה

התפתחות עובר בביצה של ציפור
בכל תהליך רבייה מגיע השלב בו בעלי החיים צריכים להביא את צאצאיהם לעולם. מבחינה ביולוגית זוהו באופן מסורתי, שלושה אופני הולדה: הטלה (oviparity), המלטה או השרצה (viviparity) ואוביפריות (ovoviviparity). עם זאת, כל אחד מהמצבים המסורתיים הללו כולל מגוון של אסטרטגיות הולדה. בהתאם לכך, הביולוג טיירי לודה (Thierry Lodé) הציע חמישה אופני הולדה המבוססים על הקשר בין הזיגוטה (הביצית המופרית) לבין ההורים.
חלוקה מסורתית

שלושת אופני הולדה המוכרים מסורתית הם:
הטלה (oviparity): זהו אופן ההולדה העתיק ביותר בו העובר מתפתח מחוץ לגוף האם. ההפריה מתבצעת לפני ההטלה או לאחריה.
המלטה או השרצה (viviparity): העובר מתפתח בתוך גוף האם. הצאצאים ניזונים בתוך או על גבי גופו של אחד מההורים, למשל אצל יונקים על ידי חבל הטבור. בעברית נהוג לכנות את התהליך המלטה אצל יונקים והשרצה אצל בעלי חיים אחרים.
אוביפריות (ovoviviparity): שלב ביניים בין הטלה והשרצה. בשלב זה נולדים צאצאים חיים לאחר שבקעו בתוך גוף האם, אך אינם מקבלים מזון מהאם לאחר ההפריה.
חלוקה מודרנית

הביולוג טיירי לודה (Thierry Lodé) הציע (2001, 2012) עדכון לחלוקה המסורתית בה חמישה אופני הולדה המבוססים על פי קשר ההזנה בין הזיגוטה (ביצית מופרית) לבין ההורים:
הטלה Ovuliparity: ההפריה של הביצה היא חיצונית, הביצים משוחררות לסביבה ומופרות מחוץ לגוף על ידי הזכר. שיטה זו נפוצה אצל רכיכות, סרטנאים, דגים, ונמצאת ברוב הצפרדעים חסרי זנב.
הטלה אמיתי Oviparity: ההפריה של הביצה היא פנימית. הנקבה מטילה זיגוטות כביצים עם כמות ניכרת של חלמון כדי לספק מזון לעובר בזמן התפתחותו בתוך הביצה. הביצה אינה נשמרת בגוף, או נשמרת רק לזמן מוגבל. הולדה מסוג זה קיימת לדוגמה בקרב חרקים, ציפורים ויונקים מטילי ביצים כגון יונקי הביב (ארבעה מינים של קיפודניים וברווזן ).
אוביפריות  Ovo-viviparity: שלב ביניים בין הטלה והשרצה. בו נולדים צאצאים חיים אך למרות שההפריה של הזיגוטה היא פנימית אין אינטראקציות של הזנה (trophic) בין הזיגוטה להורים. הולדה מסוג זה נמצאה אצל הקמטן Anguis fragilis, בסוסוני ים הזיגוטות נשמרות בכיס של הזכר. בצפרדע Rhinoderma darwinii, הזיגוטות מתפתחות בשק הקול. בצפרדעים שנכחדו לאחרונה Rheobatrachus, התפתחו זיגוטות בקיבה.
השרצה היסטוטרופית (Histotrophic viviparity): הזיגוטה מתפתחת בשחלות של הנקבה, אך העוברים מוצאים את המזון שלהם מרקמות אחרות, בין אם מהעור או רקמה בלוטית כגון אצל חיות כיס ויונקי הביב, על ידי אכילת ביצים לא מופרות (הנקראות oophagy) או אדלפופאגיה(אנ') קניבליזם של עוברים אחרים כפי שקורה בכרישים מסוימים או בסלמנדרה שחורה ).
השרצה/המלטה המוטרופית (Hemotrophic viviparity): הנקבה מספקת את תזונת העוברים. לעיתים קרובות דרך שליה, כמו ביונקים למעט חיות כיס ויונקי הביב. בצפרדע Gastrotheca ofifera, עוברים מוזנים על ידי האם באמצעות זימים מיוחדים. הלטאה Pseudemoia pagenstecheri ורוב היונקים משתמשים בצורה זו של הולדה.
ראו גם

רבייה ביולוגית - מונחים
האבולוציה של הרבייה המינית
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Lode, Thierry (2012). "Oviparity or viviparity? That is the question ...". Reproductive Biology. 12 (3): 259–264. doi:10.1016/j.repbio.2012.09.001. PMID 23153695.
↑  ראו Viviparity בוויקיפדיה באנגלית.
↑  ראו Ovoviviparity בוויקיפדיה באנגלית.
↑  Thierry Lodé (2001). Les stratégies de reproduction des animaux (Reproduction Strategies in Animal Kingdom). Eds. Dunod Sciences. Paris.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TE: E1.0.0.0.0.0.1
סיימון אנד שוסטר

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ריצ'רד ל. סיימון, M. Lincoln Schuster 
 תקופת הפעילות:  1924–הווה (כ־101 שנים) 
 חברת אם:  Paramount Global 
 חברות בנות:  Kangaroo Press  Salaam Reads  Paula Wiseman Books  Little Simon  Beach Lane Books  Aladdin Paperbacks  Margaret K. McElderry Books  Simon Spotlight 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 מנכ"ל:  Richard E. Snyder 
  
 www.simonandschuster.com
 
סיימון ושוּסטֶר (באנגלית: Simon & Schuster) היא חברת הוצאה לאור אמריקאית שנוסדה בניו יורק בשנת 1924 בידי המו"לים ריצ'רד ל' סיימון ומ' לינקולן שוסטר. כיום נמצאת החברה בבעלות קונגלומרט תקשורת ההמונים ViacomCBS.
המוזיאון לאמנויות יפות באודסה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה 
 כתובת:  אוקראינה 
 מיקום:  אודסה 
 מדינה:  אוקראינה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1805–1828 (כ־23 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  6 בנובמבר 1899 
 
 קואורדינטות:  46°29′36″N 30°43′44″E﻿ / ﻿46.4934°N 30.7288°E﻿ / 46.4934; 30.7288
 www.ofam.org.ua
 he
 
המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות אודסה או המוזיאון הלאומי לאמנות אודסה (באוקראינית: Одеський національний художній музей) הוא אחת מגלריות האמנות העיקריות של העיר אודסה באוקראינה. המוזיאון נוסד בשנת 1899. הוא שוכן בארמון פוטוצקי, בעצמו מיצג של אדריכלות של ראשית המאה ה-19. המוזיאון מכיל כיום יותר מ-10 אלף יצירות אמנות, כולל ציורים של כמה מהאמנים הרוסים והאוקראינים הידועים ביותר מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. למוזיאון ניתן להיכנס בחינם בכל יום ראשון האחרון של החודש.
היסטוריה

הארמון שבו שוכן כיום המוזיאון הוא אחד הארמונות העתיקים ביותר של אודסה. הוא הוזמן על ידי סוורין פוטוצקי, חבר פרלמנט פולני לשעבר, שלאחר חלוקת פולין נשבע נאמנות לצאר רוסיה והפך בסופו של דבר לדיפלומט רוסי ידוע ולשגריר בממלכת נאפולי. פוטוצקי היה גם בעל אדמות עשיר ואחד מנכסיו, הכפר סברינובקה על שמו הכיל מחצבה מאבן גיר בהירה, ממנה נבנו גם הארמון וגם רוב מבני הציבור של אודסה.
הבנייה החלה ב-1805, בפיקוחו של פרנצ'סקו בופו, אדריכל איטלקי ידוע ומחברם של ארמונות ומבני ציבור רבים באודסה ובחצי האי קרים. בניית הבניין הראשי הייתה מוכנה כבר ב-1810, אם כי עקב מלחמות נפוליאון העבודות על העיצוב הפנימי לא החלו עד 1824 והסתיימו רק ב-1828.
הבניין הנאו-קלאסי הוא בית מגורים טיפוסי של התקופה, עם שתי קומות, אכסדרה גדולה עם טימפנון הנתמך בשישה עמודים קלאסיים. הבניין הראשי מחובר לאגפים הצדדיים על ידי גלריות חצי עגולות, היוצרות חצר כבוד בחזית הארמון. מאחוריו נוצר גן נוף קטן בסגנון אנגלי, עם מערה רומנטית. עיצוב הפנים הוא בעיקר תערובת אקלקטית של סגנונות שונים שהיו פופולריים בתחילת המאה ה-19.
סוורין פוטוצקי, שמת ב-1829, לא ראה את הארמון השלם. במקום זאת, הוא עבר בירושה לקרובתו הרחוקה, אולגה פוטוצ'קה, בתו של סטניסלב שצ'סני פוטוצקי. פוטוצ'ה נישאה ללב נרישקין. למרות שהארמון נשאר רכושה האישי, לפעמים הוא מכונה בטעות ארמון נארישקין. בשנת 1888 נמכר הבניין לראש עיריית אודסה, גריגוריוס מראסליס, אשר מכר אותו לאחר מכן בשנת 1892 לאגודת אודסה לאמנות. לקח עוד 9 שנים להשלים את האוסף הראשון. לבסוף, "מוזיאון אודסה לאמנויות" נפתח ב-6 בנובמבר 1899. ליבת האוסף הראשוני נוצרה על ידי ציורים שנתרמו למוזיאון על ידי האקדמיה הקיסרית לאמנויות סנקט פטרבורג. בשנות ה-20 של המאה ה-20, שם המוזיאון שונה ל"מוזיאון האמנות העממית". לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא נפתח מחדש כ"גלריה לאמנות אודסה". הוא קיבל את שמו הנוכחי בשנת 2021.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, המוזיאון הכין את עצמו לפגיעה אפשרית בבניין ובאוספים.
בשנת 2022 נכלל המוזיאון ברשימת מוסדות התרבות שהפכו למשתתפים במוזיאון לשינוי, וקיבלו יחד מענק בסכום כולל של 98,000 דולר אמריקאי.
ב-5 בנובמבר 2023 נגרם לבניין המוזיאון נזק משמעותי בעקבות תקיפה אווירית רוסית. תמונות מתוך המתקן הראו יצירות אמנות שנתלשו מקירות וחלונות שפוצצו בהפצצות מהאוויר. המוזיאון, שחגג 124 שנים להיווסדו ביום הפיגוע, אמר שאף אחד מהאוספים שלו לא הושמד אך הוא ייסגר עד להודעה חדשה.
אוסף

האוסף של המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות אודסה מכסה את כל צורות האמנות: ציור, רישום, פיסול, אמנויות דקורטיביות ובממוצע יותר מ-10,000 יצירות. בתערוכה, הממוקמת ב-26 אולמות, מוצגות עבודות צייר מהמאות ה-16–20 ודיוקנאות חילוניים מהמאה ה-17.
יש לציין יצירות רבות של איוואן אייווזובסקי וכמה ציורים מוקדמים של וסילי קנדינסקי. יש גם אוסף גדול של תנועת הנודדים, כמו גם ציורים ויצירות אמנות אחרות מאת, בין היתר, איוואן קראמסקוי, אלכסיי סאווראסוב, יצחק לויתן, איוואן שישקין, ארכיפ קוינג'י, איליה רפין, וסילי סוריקוב, אלכסנדר בנואה, ולנטין סרוב, מיכאיל ורובל, ניקולאי רוריך, בוריס קוסטודייב, קונסטנטין סומוב.
המוזיאון מציג אוסף גדול של יצירות מאת בית הספר המקומי לציור – TURH (ברוסית ТЮРХ), שנציגיו העיקריים הם: קיריאק קוסטנדי, יבגני בוקובצקי, גראסים גולובקוב, טיט דבורניקוב, פטר גנסקי, גנאדי לדיז'נסקי, אלכסנדר סטיליאנודי, פיוטר נילוס וניקולאי קוזנצוב.
ב-30 בנובמבר 2022 תמכה מועצת העיר אודסה בהחלטה לפרק ולהעביר זמנית את האנדרטה למייסדי אודסה למוזיאון הלאומי לאמנויות יפות של אודסה.
מערה

מתחת למוזיאון הלאומי לאמנות מוקמו כמה מרתפים וגלריות חללים, באחד מהם נבנתה מערה תת-קרקעית מתחת לחלק המרכזי של הבניין. ב-1960 של המאה הקודמת, מומחים של סדנאות שיקום אודסה המבוססות על מסמכים היסטוריים ביצעו שיקום יסודי של המערה. כיום המערה נגישה לביקור והיא חלק מטיול המוקדש להיסטוריה של הארמון.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Odesa Fine Arts Museum (OFAM): About us". ofam.org.ua. 2021. ארכיון מ-2021-05-06. נבדק ב-2023-11-06.
↑  "Free entrance day schedule". 2019. ארכיון מ-2022-03-08. נבדק ב-2019-12-21.
↑  Eduard Meissner, pp. 362-364
1 2  Brumfield & Ananich, p. 187
↑  Ivchenko, p. 656
↑  "Ukraine: The race to save the country's artistic treasures". BBC News (באנגלית בריטית). 2022-03-04. ארכיון מ-2022-03-06. נבדק ב-2022-03-06.
↑  "Одесса и ЮНЕСКО: взаимоотношения в военном контексте - odessa-future.com.ua" (ברוסית). 2022-08-03. ארכיון מ-2023-05-13. נבדק ב-2023-05-13.
↑  Fenert, Abbey (6 בנובמבר 2023). "Mayor: Russian strike damages Odesa art museum". The Kyiv Independent. ארכיון מ-6 בנובמבר 2023. נבדק ב-6 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Russia strikes Odesa, damaging museum, injuring 8". France 24. 6 בנובמבר 2023. ארכיון מ-6 בנובמבר 2023. נבדק ב-6 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Odesa deputies back decision to dismantle monument to Catherine II". Ukrinform (באנגלית). 30 בנובמבר 2022. ארכיון מ-30 בנובמבר 2022. נבדק ב-30 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
"Odesa City Council finally agreed to demolish the monument to Catherine (Одеська міськрада нарешті погодилася знести пам'ятник Катерині)". Ukrainska Pravda (באוקראינית). 30 בנובמבר 2022. ארכיון מ-30 בנובמבר 2022. נבדק ב-30 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Museum Grotto". 2019. ארכיון מ-2014-08-30. נבדק ב-2019-12-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1255094788  ISNI: 0000 0001 2286 8052  LCCN: n81144006  ULAN: 500303842  VIAF: 133233459   WorldCat (עם VIAF): 133233459 
חזית המוזיאון נצבעה מחדש באדום במאה ה-20
מוזיאון אודסה בפנים
פנים הארמון אקלקטי ברובו
הרמוני המונד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1944 (בת 80) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  Hometown, Galisteo 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינסוטה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  זרם אמנות פמיניסטית, אמנות פמיניסטית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1991)  Anonymous Was A Woman Award (2014)  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (2014) 
 www.harmonyhammond.com
 
הרמוני המונד (באנגלית: Harmony Hammond; נולדה ב-8 בפברואר 1944 במדינת אילינוי, שבארצות הברית) היא אמנית, סופרת ופעילה חברתית פמיניסטית זוכת מלגת גוגנהיים לאומנות ופרס למדא לספרות (2000).
ביוגרפיה

המונד נולדה ב-8 בפברואר שנת 1944 במדינת אילינוי, שבארצות הברית. היא למדה ציור בקולג' והתחתנה עם אומן בשם סטיבן קלובר. הזוג עבר ממינסוטה לניו יורק בשנת 1969, כמה חודשים אחרי שהתרחשו בעיר מהומות סטונוול. זמן קצר לאחר המעבר המונד נפרדה מבן זוגה וגילתה שהיא בהריון עם בת. בשנת 1972, המונד יסדה עם 19 נשים אחרות את גלריית A.I.R (אנ') שמנוהלת על ידי נשים ועדיין פועלת. ב-1976 היא עזרה לייסד הוצאה לאור בשם "Heresies: A Feminist Publication on Art & Politics".
בשנת 1973 המונד יצאה מהארון כלסבית, שבע שנים לפני שיחסי מין חד מיניים הוכרזו כחוקיים במדינת ניו יורק, ובשנת 1978 היא אצרה תערוכה בשם "A Lesbian Show", שהייתה מוקדשת ליצירות של אומניות לסביות. מאז 1984, המונד חיה ועובדת בצפון מדינת ניו מקסיקו שבארצות הברית והיא הייתה מורה באוניברסיטת אריזונה בין 1989 ל-2006.
בנוסף על האומנות שלה, המונד כתבה ספרים: ב-1984 יצא לאור ספרה הראשון: "Wrappings: Essays on Feminism, Art and the Martial Arts", שהכיל בתוכו מאמרים שהיא כתבה בין 1973 ל-1983. בשנת 2000 המונד הוציאה לאור ספר בשם “Lesbian Art in America: A Contemporary History” שסקר היסטוריה של אומנות לסבית באמריקה. ספר זה הוא הראשון מסוגו ועד היום הספר המקיף היחיד בנושא. עבודתה של המונד מיוצגת על ידי Alexander Gray Associates בניו יורק ושם היו לה שלוש תערוכות סולו – ב-2013, 2016 ו-2018. עבודותיה הוצגו בתערוכות בגלריות ומוזיאונים נחשבים בכל רחבי העולם. כיום עבודותיה מוצגות בתערוכה בשם "Harmony Hammond: Material Witness, Fifty Years of Art" במוזיאון אולדריץ' לאומנות עכשווית בריג'פילד (אנ'), קונטיקט.
המונד התאמנה באמנויות הלחימה אייקידו וטאי–צ'י, ואף לימדה אייקידו. יש לה בת אחת בשם טניה (Tanya).
יצירות

באומנותה המונד שואפת לתת במה לנשים בכלל ולנשים לסביות בפרט בעולם האומנות ומוכיחה שגם אומנות אבסטרקטית יכולה להיות טעונה במסרים פוליטיים. ברבות מיצירותיה אלמנטים גם של פיסול וגם של ציור.
"Presence" – נוצר ב-1971–1972, צורות דמויות אדם בערך בגודל אנושי שעשויות משכבות של בדים צבועים, תלויות מהתקרה באמצעות חבלים.
"Floorpieces" – יצירה מ-1973, סדרה של מיצגי רצפה, "שטיחים" עגולים העשויים טבעות קלועות של בד צבוע שמצאה המונד בפחי אשפה. כל מוצג הוא בעובי של כ-5 סנטימטרים ובקוטר של כמטר וחצי. קליעת השטיחים והעבודה שעשתה המונד בבד מיוחסות לתפיסה הישנה של "עבודת נשים".
"Inappropriate Longings" – נוצר ב-1992, אבוס מתכת מלא בעלים מתים שניצב לפני ציור על קנווס המחולק לשלושה חלקים: החלק ימני צבוע בחום, האמצעי אדום, השמאלי בחלקו מוזהב ובחלקו האחר דוגמה של פרחים. על הציור המחולק לשלוש חרוטות המילים "Goddamn dyke" ("לסבית ארורה"). היצירה הזאת נעשתה באותה שנה בה הועבר תיקון לחוקה בקולורדו שמנע מחברי הקהילה הגאה הגנה מפני אפליה, ייתכן שבתגובה לכך ולפשע שנאה נגד הקהילה שהתרחש בזמן העברת החוק.
פרסים

המונד זכתה בעשרות פרסים וחברויות אקדמיות על עבודתה האומנותית ועל פעילותה החברתית, ביניהם:
מלגת גוגנהיים לאומנויות – מלגה המוענקת מדי שנה מאז 1925 לממוצע של 175 אומנים מתוך כ-3,000 מועמדים על הוכחת יכולות יוצאות דופן בתחומי האומנות. המונד זכתה במלגה זו בשנת 1991.
פרס למדא לספרות – פרס המוענק מדי שנה לכותבים בנושא קהילת הלהט"ב החל מ-1988, המונד זכתה בפרס בשנת 2001.
The College Art Association Distinguished Feminist Award - פרס המוענק מדי שנה החל מ-2007 לאומן אחד שקידם שוויון מגדרי באומנות ולמלומד אחד שעשה זאת. המונד זכתה בפרס בשנת 2013.
הערות שוליים

1 2  Meredith Mendelsohn, Harmony Hammond: Material Witness, Five Decades of Art, The Brooklyn Rail
1 2 3 4 5  Holland Cotter, Harmony Hammond’s Art Is Bold and Prickly as Ever, The New York Times, ‏Aug. 8, 2019
1 2 3  HARMONY HAMMOND
↑  Sharmistha Ray, A Trailblazing Lesbian Artist Gets Her Due, Hyperallergic, ‏June 29, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448983805171  BIBSYS: 15029995  GND: 1113302607  ISNI: 0000 0004 3959 626X  LCCN: n80082845  SNAC: w6z42nst  SUDOC: 17925698X  ULAN: 500106709  VIAF: 96477687   WorldCat (עם VIAF): 96477687
מגדלור יפו

#invoke:תבנית מידע
מגדלור יפו, גלויה משנת 1900[דרוש מקור]
מגדלור יפו (2024)
מגדלור יפו הוא מגדלור הנמצא באזור יפו העתיקה ופעל בין השנים 1865 – 1966.
היסטוריה

מגדלור יפו הוקם לראשונה בשנת 1865 כחלק מפעולות לשיפור מתקני נמל יפו שבנה השלטון הטורקי בעיקר בשל הגידול ביצוא מהארץ. הוא נבנה על בית המשקיף על הנמל.
המבנה הנוכחי נבנה על ידי הבריטים בשנת 1936, והוא מתנשא לגובה של כ-29 מטרים מעל פני הים.
המגדלור היה מאיר בארבעה נצנוצים לבנים כל 14 שניות.
בשנת 1966 הופסקה הפעילות במגדלור עקב פתיחת נמל אשדוד, ובעקבות כך גם פורקו חלקים מן המגדלור והורכבו במגדלור אשדוד.
ב-26 בנובמבר 2009 המגדלור הונצח בבול שהונפק בישראל.
הערות שוליים

↑  הבול שהונפק בישראל על המגדלור
אבי זהר

| --- | --- |

אבי זֹהר כנשיא מד"א, 2014
 לידה:  31 באוקטובר 1937 (בן 87) המנדט הבריטי ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מספר צאצאים:  3 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל  מגן דוד אדום
 תקופת הפעילות:  1956 – 1982 (צה"ל) 1998 – 2005 (מד"א)
 דרגה:    תת-אלוף  רב מגן
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 605  קצין ההנדסה של פיקוד הצפון  קצין חינוך ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים  פעולת כראמה   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים  מבצע ליטני   מבצע שלום הגליל
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל ונשיא מגן דוד אדום
 
אברהם (אבי) זֹהר (נולד ב-1937) הוא נשיא מגן דוד אדום מ-2012, קודם לכן כיהן כמנכ"ל מד"א וכקצין חינוך ראשי בצה"ל.
ביוגרפיה

זהר נולד בירושלים, התגייס לצה"ל ב-1956 ושירת בחיל ההנדסה. במלחמת ששת הימים שירת כקצין מבצעים של חיל ההנדסה. לאחר המלחמה הוטל עליו להקים את גדוד הצליחה של צה"ל, גדוד 605. הוא יצא במשלחת לאירופה, לרכישת אמצעי צליחה מגוונים ליחידה וללימוד תחום הצליחה. תחת פיקודו הגדוד נטל חלק בפעולת כראמה ובמלחמת ההתשה. במלחמת יום הכיפורים נקרא מלימודיו בטכניון לפקד על גדוד הדוברות המאוחד של גדודי ההנדסה הקרבית 605 ו-630, שהקים במהלך מבצע אבירי לב את גשר הדוברות וסייע בהצבת גשר הגלילים וגשרים נוספים שאפשרו את חציית תעלת סואץ. בהמשך מונה זהר לקצין ההנדסה הפיקודי של פיקוד הצפון, הוא פיקד על כוחות ההנדסה במהלך מבצע ליטני, מבצע בו נטלו חלק כוחות סדירים ומילואים רבים של החיל, בחוד הלחימה. במרץ 1979 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין חינוך ראשי. הוא שירת בתפקיד עד אוקטובר 1982. בתקופתו נוסד המקא"ם - מרכז קידום אוכלוסיות מיוחדות ("נערי רפול").
ב-1989 מונה למנכ"ל רשת מלונות "לרום". ב-1998 מונה למנכ"ל מגן דוד אדום וכיהן בתפקיד עד 2005. ב-2012 מונה לנשיא הארגון.
חיים אישיים

זהר נשוי ואב לשלושה. הוא חלה בסרטן הלימפומה, שנגרם לטענתו בשל חשיפה למי נחל הקישון המזוהמים, ותבע בשל כך את משרד הביטחון.
הערות שוליים

↑  מבצע ליטני באתר חיל ההנדסה
↑  טל אריאל-אמיר, מוספשבת, אנחנו האויב: הלוחמים שצללו בקישון מדברים, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2008
↑  עמנואל רוזן, ‏אנשי הדממה יוצאים למלחמה האחרונה, באתר ‏מאקו‏, 27 בנובמבר 2009
| מגן דוד אדום |
| --- | --- | --- |
| מייסדים | משולם ליבונטין • חיים אלפרין • משה רבינוביץ' • ישעיהו אליהו • חיים לייבוביץ • משה פרנקל • ברוך ניסנבוים • אריה אלוטין |  |
| נשיאים | יהודה סקורניק • נועם יפרח • אבי זהר |  |
| מנכ"לים | מרדכי פן • יצחק שני • בן-ציון טחן • אשר דר • אריאל יהלומי • חיים דגן • עמיצור כפיר • רוני ליכטנשטיין • יחיאל חמי •  נתן כהן •  יעקב אדלר • יוחנן גור • עמוס לוריא • אבי זהר • אלי בין |  |
| שונות | קריית מד"א • חוק מגן דוד אדום • נוער מד"א • יחידת האיתור הבינלאומית |  |
| מיזמים | נאמן חיים • פרויקט מחויבות אישית |  |
אוסקר (כדורגלן)

אוסקר דוס סנטוס אמבואבה ז'וניור (בפורטוגזית: Oscar dos Santos Emboaba Júnior; נולד ב-9 בספטמבר 1991 באמריקנה, ברזיל) הידוע כאוסקר, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת סאו פאולו ובנבחרת ברזיל.
קריירה

אוסקר גדל באמריקנה, הוא הצטרף למחלקת הנוער של סאו פאולו בשנת 2004 כשהוא בן 13. בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2010 עזב את הקבוצה לאחר טענות מצד סוכנו על אי תשלום משכורתו של אוסקר, והצטרף לאינטרנסיונל כשחקן חופשי. בעקבות טענות מצד סאו פאולו על כך שההעברה אינה חוקית ואוסקר עדיין שייך להם, נמנע ממנו לשחק בגביע הליברטדורס.
בשנת 2012 עבר אוסקר לצ'לסי מהפרמייר ליג האנגלית תמורת 19.35 מיליון שטרלינג ששולמו לאינטרנסיונל. אוסקר רכש לעצמו במהירות מקום בהרכב הקבוצה, ובעונתו הראשונה בצ'לסי, עונת 2012/2013, כבש ארבעה שערי ליגה וזכה עם הקבוצה בליגה האירופית לאחר ניצחון במשחק הגמר, 2-1 על בנפיקה ליסבון. בעונת 2013/2014 כבש שמונה שערי ליגה.
ב-23 בדצמבר 2016 חתם בשאנגחאי SIPG הסינית עבור 60 מיליון שטרלינג.
ב-25 בדצמבר 2024 חזר לאחר 15 שנה לקבוצת נעוריו סאו פאולו וחתם לשלוש שנים.
קריירה > בנבחרת ברזיל

אוסקר החל את דרכו בנבחרת ברזיל עד גיל 20 וזכה איתה באליפות אמריקה הדרומית ובגביע העולם לנבחרות עד גיל 20 בשנת 2011. בשנה הבאה, השתתף עם נבחרת ברזיל עד גיל 23 באולימפיאדת לונדון וזכה איתה במדליית כסף לאחר שהנבחרת העפילה לגמר אך הפסידה למקסיקו.
בספטמבר 2011, מיד לאחר זכייתו עם הנבחרת עד גיל 20 בגביע העולם ולפני שסיים את חלקו בנבחרת האולימפית, ערך אוסקר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. הוא נמנה עם סגל הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2013 ושותף בכל משחקיה בטורניר עד לזכייתה בגביע. אוסקר נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. בטורניר זה כבש שני שערים, בניצחון נבחרתו 1:3 על קרואטיה במשחק הפתיחה, ובתבוסה 1–7 לגרמניה בחצי הגמר.
תארים

אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול: 2011, 2012
גביע רקופה סודאמריקנה: 2011
הליגה האירופית: 2012/2013
גביע הליגה האנגלית: 2015
אליפות אנגליה: 2014/2015
אליפות סין: 2018, 2023, 2024
הגביע הסיני: 2024
הסופר קאפ הסיני: 2019
אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20: 2011
גביע העולם עד גיל 20: 2011
אולימפיאדת לונדון 2012: מדליית כסף
גביע הקונפדרציות: 2013
הערות שוליים

↑  Chelsea sign Brazil midfielder Oscar on five-year deal באתר ה-BBC, ‏26 ביולי 2012
| נבחרת ברזיל – אולימפיאדת לונדון 2012 (מדליית כסף) |
| --- | --- | --- |
|  1 גבריאל •  2 רפאל •  3 טיאגו סילבה •  4 חואן חסוס •  5 סנדרו •  6 מרסלו •  7 לוקאס מורה •  8 רומולו •  9 לאונרדו דמייאו •  10 אוסקר •   11 ניימאר •  12 האלק • 13 ברונו אוביני •  14 דנילו • 15 אלכס סנדרו • 16 גאנסו • 17 פאטו • 18 נטו • מאמן: מאנו מנזס |  1 גבריאל •  2 רפאל •  3 טיאגו סילבה •  4 חואן חסוס •  5 סנדרו •  6 מרסלו •  7 לוקאס מורה •  8 רומולו •  9 לאונרדו דמייאו •  10 אוסקר •   11 ניימאר •  12 האלק • 13 ברונו אוביני •  14 דנילו • 15 אלכס סנדרו • 16 גאנסו • 17 פאטו • 18 נטו • מאמן: מאנו מנזס | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – גביע הקונפדרציות 2013 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 ז'פרסון •  2 אלבס •  3 טיאגו סילבה •  4 דוד לואיז •  5 פרננדו •  6 מרסלו •  7 לוקאס •  8 הרנאנס •  9 פרד •  10 ניימאר •   11 אוסקר •  12 ז'וליו סזאר • 13 דאנטה •  14 לואיס • 15 ג'ין • 16 רבר • 17 לואיס גוסטבו • 18 פאוליניו • 19 האלק • 20 ברנרד • 21 ז'ו • 22 קבאליירי • 23 ג'אדסון • מאמן: סקולארי |  1 ז'פרסון •  2 אלבס •  3 טיאגו סילבה •  4 דוד לואיז •  5 פרננדו •  6 מרסלו •  7 לוקאס •  8 הרנאנס •  9 פרד •  10 ניימאר •   11 אוסקר •  12 ז'וליו סזאר • 13 דאנטה •  14 לואיס • 15 ג'ין • 16 רבר • 17 לואיס גוסטבו • 18 פאוליניו • 19 האלק • 20 ברנרד • 21 ז'ו • 22 קבאליירי • 23 ג'אדסון • מאמן: סקולארי | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – מונדיאל 2014 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 ז'פרסון •  2 אלבס •  3 טיאגו סילבה •  4 דוד לואיז •  5 פרננדיניו •  6 מרסלו •  7 האלק •  8 פאוליניו •  9 פרד •  10 ניימאר •   11 אוסקר •  12 ז'וליו סזאר • 13 דאנטה •  14 מקסוול • 15 אנריקה • 16 רמירס • 17 לואיס גוסטבו • 18 הרנאנס • 19 ויליאן • 20 ברנרד • 21 ז'ו • 22 ויקטור • 23 מאייקון • מאמן: סקולארי |  1 ז'פרסון •  2 אלבס •  3 טיאגו סילבה •  4 דוד לואיז •  5 פרננדיניו •  6 מרסלו •  7 האלק •  8 פאוליניו •  9 פרד •  10 ניימאר •   11 אוסקר •  12 ז'וליו סזאר • 13 דאנטה •  14 מקסוול • 15 אנריקה • 16 רמירס • 17 לואיס גוסטבו • 18 הרנאנס • 19 ויליאן • 20 ברנרד • 21 ז'ו • 22 ויקטור • 23 מאייקון • מאמן: סקולארי | ברזיל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 5412 5140  LCCN: nb2015019577  VIAF: 124144782715050928554   WorldCat (עם VIAF): 124144782715050928554
השיטפונות בפקיסטן (2022)

| --- | --- |

צילומי לוויין המציגים השוואה של דרום פקיסטן, מ-27 באוגוסט 2021 (שנה אחת לפני השיטפונות) ומ-27 באוגוסט 2022
 סוג:  שיטפון
 תאריך התחלה:  14 ביוני 2022
 תאריך סיום:  אוקטובר 2022
 משך האסון:  14 ביוני 2022 – אוקטובר 2022 (כ־110 ימים)
 במדינות או באזורים:  פקיסטן פקיסטן: במחוזות בלוצ'יסטן, גילגיט-בלטיסטן, חלקים בדרום פנג'אב, סינד, אזאד קשמיר וח'ייבר פח'טונח'ווה
 גורם:  גשמי מונסון כבדים, שינויי האקלים
 הרוגים:  1,739
 פצועים:  12,867
 נזק:  כ-14.9 מיליארד דולר
ביוני 2022 החלה סדרה של שיטפונות בפקיסטן, שנמשכו עד אוקטובר באותה שנה והביאו, על פי נתוני הרשות הלאומית של פקיסטן לניהול אסונות, למותם של 1,739 בני אדם ולפציעתם של 12,867.
השיטפונות נגרמו עקב גשמי מונסון כבדים מהרגיל וקרחונים שנמסו כתוצאה מגל חום חמור, כל אלה קשורים לשינויי האקלים. זהו השיטפון הקטלני ביותר בעולם מאז השיטפונות בדרום אסיה ב-2017. ב-25 באוגוסט הכריזה פקיסטן על מצב חירום בשל ההצפות. ב-29 באוגוסט, הודיעה השרה לנושא שינויי אקלים בפקיסטן כי שליש מהמדינה נמצא מתחת למים, מה שמשפיע על חייהם של כ-33 מיליון בני אדם. ממשלת פקיסטן העריכה את הנזק מהשיטפונות ברחבי המדינה בכ-10 מיליארד דולר שהם כ-3% מהתוצר לאומי גולמי, נכון ל-30 באוגוסט 2022.
באוגוסט 2022 נהרגו שישה קציני צבא בהתרסקות מסוק במהלך מבצע חילוץ בהצפות. שיטפונות בזק אירעו גם במדינות השכנות הודו ואפגניסטן.
גשמי מונסון והמסת קרחונים

באוגוסט 2022 ירדו בפקיסטן גשמים בכמות גבוהה מהרגיל, כאשר במחוז סינד ירדו 784% יותר גשמים מהממוצע הרגיל בחודש אוגוסט, ובמחוז בלוצ'יסטן 500% יותר. ירידה של גשמי מונסון בכמות גבוהה מהממוצע נרשמה גם בהודו ובבנגלדש. האוקיינוס ההודי הוא אחד מהאזורים שהתחממותם מתרחשת בקצב המהיר בעולם, והוא מתחמם בממוצע במעלת צלזיוס (בניגוד לממוצע ההתחממות הגלובלית בעולם, של 0.7 מעלות צלזיוס). ההערכה היא שהעלייה בטמפרטורות פני הים מגבירה את גשמי המונסון. בנוסף, בדרום פקיסטן חוו שני גלי חום רצופים שוברי-שיאים בחודשים מאי ויוני, אשר סביר שנגרמו בשל שינויי האקלים. אלה יצרו שקע תרמי חזק שהביא לגשמים כבדים מהרגיל.
גלי החום גרמו גם להצפות קרחונים במחוז גילגיט-בלטיסטן.