stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום העמים הילידים הלאומי
היסטוריה

היום הוכרז רשמית לאחר שורה של קריאות לקבוע יום חגיגות לכבודם של הילידים. בשנת 1945 הוכרז לראשונה באופן בלתי-רשמי "יום האינדיאנים" (Indian Day) על ידי Jules Sioui בשיתוף צ'יפים אינדיאנים מרחבי אמריקה הצפונית. בשנת 1982, האחווה האינדיאנית הלאומית (Assembly of First Nations, בהמשך שינתה שמה לאספת האומות הראשונות, Assembly of First Nations, (אנ')) קראה לקביעת "יום סולידריות לאומי עם האבוריג'ינים" שיצוין מדי שנה ב-21 ביוני.
בשנת 1990, קוויבק הפכה לראשונה שקבעה את היום כחגיגה של התרבות הילידית. בשנת 1995, ועידה לאומית בשם האספה הקדושה (The Sacred Assembly) אשר כלל ילידים ולא-ילידים בהנהגת אלייג'ה הרפר (Elijah Harper, (אנ')), קראה לכינון חג לאומי שיחגוג את תרומתם של העמים האבוריג'ינים לקנדה. בשנת 1996 המליצה הוועדה המלכותית בעניין עמים אבוריג'ינים (Royal Commission on Aboriginal Peoples, (אנ')) להכיר רשמית במועד שכזה.
בשנת 2001, חברי האספה המחוקקת ה-14 של הטריטוריות הצפון-מערביות העבירו את "חוק יום האבוריג'ינים הלאומי" (National Aboriginal Day Act) שהפך את הטריטוריות לאזור השיפוט הראשון בקנדה שהכיר ביום זה בתור יום שבתון רשמי. בשנת 2009 הכריז בית הנבחרים של קנדה על חודש יוני כחודש ההיסטוריה הלאומי של האבוריג'ינים (National Aboriginal History Month), חודש אשר בהמשך הוחלף שמו ל"חודש ההיסטוריה הלאומית של הילידים" (National Indigenous History Month).
ב-21 ביוני 2017 פרסם ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו הצהרה בה התחייב לשנות את שמו של המועד ל"יום העמים הילידים הלאומי" (National Indigenous Peoples Day). הצ'יף הלאומי של אספת האומות הראשונות, פרי בלגרד (Perry Bellegarde, (אנ')) תמך בשינוי המוצע וכינה אותו "צעד חשוב" משום שהוא עומד בהתאמה לטרמינולוגיה הקיימת בהצהרת האומות המאוחדות על זכויות העמים הילידים. בהמשך פרסומים רשמיים החלו להשתמש בשם "יום העמים הילידים הלאומי".
רשת הטלוויזיה של העמים האבוריג'ינים (Aboriginal Peoples Television Network, (אנ')) משדרת ביום העמים הילידים הלאומי מופע חגיגי של תרבות ילידית - Indigenous Day Live.
ראו גם

עמים ילידים בקנדה
הערות שוליים

↑  "Statement by the Prime Minister of Canada on National Aboriginal Day". Prime Minister of Canada. 21 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "National Aboriginal Day History" (PDF). Indian and Northern Affairs Canada. אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 בנובמבר 2017. נבדק ב-20 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pitt-Clark, Jenny (2018-06-19). "What, why and how to celebrate National Indigenous Peoples Day". YFile (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-06-11.
↑  "National Indigenous Peoples Day | The Canadian Encyclopedia". www.thecanadianencyclopedia.ca. נבדק ב-2020-10-12.
1 2 3 4 5  Kudelik, Gail (5 בינואר 2012). "National Indigenous Peoples Day". The Canadian Encyclopedia (באנגלית). נבדק ב-2024-06-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Trebilcock, Romola (21 ביוני 2012). "Remembering William Commanda on National Aboriginal Day". rabble.ca. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "National Aboriginal Day". Canada: Government of the Northwest Territories. אורכב מ-המקור ב-23 ביוני 2016. נבדק ב-15 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schwientek, Samantha (27 ביוני 2023). "June is National Indigenous History Month but how did it come to be?". CBC. נבדק ב-10 ביוני 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Harris, Kathleen (21 ביוני 2017). "Trudeau marks National Aboriginal Day with pledge to build relations, rename day". CBC (באנגלית). נבדק ב-21 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "About National Indigenous Peoples Day". Queen's Printer for Canada. 31 באוקטובר 2008. נבדק ב-21 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Charles Lefebvre, "In-person National Indigenous People’s Day celebrations return to Winnipeg this weekend". CTV News Winnipeg, June 16, 2022.
יום העצמאות (איחוד האמירויות הערביות)

| --- | --- |

 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות 
 סוג:  חג ציבורי 
 חוגגים:  מציין את ההלאמה הרשמית של איחוד האמירויות ב-1971
 מועד
 תאריך:  2 בדצמבר
 
יום העצמאות של איחוד האמירויות הערביות (בערבית: يوم استقلال الإمارات العربية المتحدة) נחגג ב-2 בדצמבר בכל שנה באיחוד האמירויות הערביות.
היסטוריה

יום העצמאות של איחוד האמירויות הערביות מייצג את יישום הסכמי הפרוטקטורט הבריטי (אנ'), שהוכרזו ב-1968, והוא חל ביום השנה לאיחוד הפדרלי של שש האמירויות (אנ'), שהתאחדו ב-1971. לאחר האיחוד עמד בראש הפדרציה השייח זאיד בן סולטאן אאל נהיאן. האמירות השביעית והאחרונה, ראס אל-ח'ימה, הצטרפה לפדרציה ב-10 בפברואר 1972.
ציון יום העצמאות

חגיגות גדולות מתקיימות ברחבי האמירויות לציון האירוע, וכוללים זיקוקים, ראלי ומופעי ריקוד. אנשים מתלבשים בצבעי הדגל הלאומי של איחוד האמירויות ומקשטים את בתיהם, מקומות העבודה, המכוניות והרחובות שלהם כדי לחגוג את היום. עצי דקל מעוטרים באורות מצבעי הדגל. בתי מלון ואתרים ציבוריים אחרים מעוטרים בדגלים ואורות. מרכזי קניות, קניונים ומוסדות מקושטים בדגל.
מרכז העיר דובאי (אנ') מואר בזיקוקים, בעוד שהבורג' ח'ליפה משמש להצגת דגל איחוד האמירויות. החגיגה מתאפיינת בעומס של אנשים המבקשים לצפות בזיקוקים ולחוות את החגיגה של היום הלאומי.
כפרי מורשת מוקמים בכל רחבי איחוד האמירויות על מנת לחגוג את אירוע זה באופן מסורתי. תערוכות אוויריות נערכות בזמן שמתקיימות תהלוכות צבאיות במרכז התערוכות הלאומי של אבו דאבי (אנ') לכבוד שליטי האמירויות, חברי המועצה הלאומית הפדרלית ואזרחי האמירויות.
הערות שוליים

↑  "UAE National Day holiday announced". The National. Abu Dhabi. 24 בנובמבר 2013. נבדק ב-24 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stockwell, Antonia (28 בנובמבר 2017). "72% of UAE residents plan something extraordinary this UAE National Day". YouGov. נבדק ב-2 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ultra Runner completes 140km National Day challenge in Dubai desert". Sport360 (באנגלית). 2018-12-04. נבדק ב-2021-07-11.
חיווט מוחי

הכבלים של מכשיר לסטימולציה עמוקה במוח נראים כקווים לבנים בתוך תמונת רנטגן של הקרניים. אזורים לבנים גדולים סביב הקרניים התחתונות והלסתר של הלסתר הם רסיסי מתכת של שיניים ולא קשורים למכשיר לסטימולציה עמוקה במוח.
חיווט מוחי (Wireheading) הוא מונח המשויך ליישומים פיקטיביים או פוטוריסטיים של סטימולציה קרבית עמוקה. המונח מתייחס לתהליך שבו מפעילים מכשיר סטימולציה חשמלית במערכת המוח, בדרך כלל על ידי סיבוב או מעבר של חוטים חשמליים בתוך המוח. המטרה היא ליצור סיכוי לחוויות ותגובות חיוביות, כגון הנאה או תחושת שביעות רצון, על ידי עידוד המערכת הניהולית של המוח להפיק אותן.
מונח זה נמצא בעיקרו בתחום המחקר הטיפולי במוח, בו מחקרים נערכים על מנת לקבוע האם וכיצד ניתן לשלוט בתהליכים מוחיים כדי להביא לתוצאות רצויות עבור הטיפול במגוון מחלות נוירולוגיות ופסיכיאטריות.
הפעולה של הפעלת המוח המכשירה המרכז לשבח באמצעות סטימולציה חשמלית של כבל שמוטבע, לצורך 'קיצוץ דרכים' במערכת הפרגן הרגילה והפעלת הנאה באופן מלאכותי.
המילה "קיצוץ דרכים" מתייחסת לתהליך שבו הפעלת המוח המכשירה נועדת לחתוך או לשנות תהליכים תוך התעלמות ממערכת הפרגן הרגילה של המוח. במונחים פיזיולוגיים, המערכת הפרגן מתייחסת לרשת העצבים והמבנים המוחיים הסביבתיים שמשפיעים על התנהגות ותפקוד המוח. בפועל, קיצוץ הדרכים מתייחס לשינוי או השבת של יכולת המערכת הפרגנית הרגילה להשפיע על התהליכים המוחיים.
התוצאה המיוחדת של הפעולה של הפעלת המוח המכשירה המרכז באמצעות סטימולציה חשמלית של הכבל המוטבע היא הפעלת הנאה באופן מלאכותי. זה יכול להתייחס ליצירת תחושות חיוביות או חוויות מהנות באמצעות התערבות חשמלית במערכת המוח.
בעבר נערכו מחקרים בהם ביצעו הפעלה של הפרגן הסטימולציה על עכברים (בשנות ה-1950) ובבני אדם (בשנות ה-1960). הסטימולציה הזו אינה נראית לגרום להתמודדות קרובה לסבלנות או שביעות רצון באופן שמינה או סמינרי אחרים עושים. מקור המונח מיוחס לסופר מדע בדיוני לארי ניבן, שהשתמש במונח בסדרתו "Known Space". בפילוסופיה של בינה מלאכותית, המונח משמש להתייחס למערכות בינה מלאכותית המפרצות את שער השכר שלהן.
באופן נרחב יותר, המונח יכול גם להתייחס לסוגים שונים של אינטראקציה בין בני אדם לטכנולוגיה.
בתרבות הפופולרית > ספרות

חיווט מוחי, כמו גם דרכים אחרות של שינוי מוח, מטופלות לעיתים כמופת דיסטופי בספרות מדע בדיוני.
בסיפורי Known Space של לארי ניבן, "וירהד" הוא אדם שהותקן בו מכשיר משוטבע מוחי אלקטרוני בשם "דרוד" לצורך סטימולציה של מרכזי הנאה במוח. חיווט מוחי הוא הרגל הממכר ביותר שידוע (הדוגמה היחידה לנוצר שהתאושש מממכר), ווירהדים רגילים בדרך כלל מתים כתוצאה מהתעללות בצרכיהם הבסיסיים לטובת הנאה שאינה מתמידה. חיווט מוחי כה חזק וקל, עד שהוא הופך ללחץ אבולוציוני, שמבחר כנגד אותו חלק באנושות שאין לו שליטה עצמית. מותו של ווירהד מרכזי בסיפור של ניבן "מוות בזמיר", שפורסם ב-1969 תחת הכותרת "המסחר בארגונים", ודמות מרכזית בספר "מהנדסי עולם-טבע" היא ווירהד ישן שמנסה להפסיק את ההתמכרות שלו.
גם ביקום "נוף-עולם" של ניבן, מכשיר בשם "טספ" אשר אינו דורש שתיון ניתוחי (דומה לסטימולציה מגנטית חוצת-מצחית) ניתן לשימוש לשגיאת יעדים דומים: מרכזי הנאה במוחו של אדם נמצאים ומופעלים מרחוק (נחשב עבירה לפני שאדם נותן רשות מראש). מדובר במכשיר חשוב בספרי ניבן "סדרת נוף-עולם".
סיפוריו של ניבן מביאים תיאור לחיווט מוחי באמצעות הזכירה למחקר בו נכנסו אלקטרודות למוח של עכברים ומקום אסטרולוגי מסוים שם מנסים להוסיף התחושות יעדים באמצעות התערבות במוח הגורם בשלמותו (למעשה התואם למינימום פרסומים של גלגולים ודיאות רבות, כל אחת על בסיס חקר תנאים בסביבת מחקר). באופן נרחב יותר, חיווט מוחי משמש כמקור השראה ליצירתיות מדע בדיוני ולשאלות אתיקה ופילוסופיה בתחום הטכנולוגיה הניורוסייה.
בתרבות הפופולרית > קולנוע

הקולנוע השתמש בתופעת החיווט מוחי בסרטים ובסיפורים כדי לחקור את המורכבות האנושית ולהעביר מסרים מוסריים ופילוסופיים:
בסרט "מטריקס", המציג עולם וירטואלי מקושר למערכת הממשית, מתוארת התמכרות למציאות מדומה כמו סוג של wireheading.
בסרט "Eternal Sunshine of the Spotless Mind" (השכחת הנצחית של העין הנקייה), מוצגת טכנולוגיה שמאפשרת למחוק זיכרונות ולחיות חיים נקיים מנטפלטות וכאב. השאיפה לחיות חיים ללא כאב וללא התעסקות בקושי המוחי מזכירה את רעיון החיווט מוחי.
בסרט "התחלה" יש חוקים משונים בעולם הווירטואלי ומתוארת נסיגה מהמציאות האמיתית כתוצאה מתמיכרות לחוויות מותאמות.
בסרט "Total Recall" (זיכרון מוערך), מוצגת טכנולוגיה שמאפשרת הזכרה מדומה שניתן למשתמש לחיות בה במציאותו.
בתרבות הפופולרית > טלוויזיה

הטלוויזיה גם השתמשה בנושא החיווט מוחי במסגרת סדרות ותוכניות לקהל הרחב:
בסדרת "Black Mirror" (המראה השחורה), שוקלים ומתייחסים לתופעת החיווט מוחי ולהשלכותיה האתיות והחברתיות בעולם המודרני. פרקים כמו "San Junipero" ו-"USS Callister" מתמודדים עם יכולת הבריחה לתוך עולמות מדומים והקשר האמיתי והמוחי.
בסדרת "Westworld" (העולם המערבי), מתוארת תפיסה מחודשת ווירטואלית של המציאות בעולם עתידני, כאשר האנשים מחיים בחוויות עולם המערבי שניתן לתכנת ולשנות בחופשיות.
בתרבות הפופולרית > קומיקס

בתחום הקומיקס, wireheading והתפשטות הטכנולוגיה המשתמשת בו מוצגים באופן פרוזאי ומעניין:
בסדרת הקומיקס "Transmetropolitan" (העיתונאי העובר), מתוארת עידוד של תופעת החיווט מוחי וטכנולוגיות המוח המתקדמות, שמשפיעות על החיים והחוויות של האוכלוסייה האנושית בעולם העתיד.
בקומיקס "The Invisibles" (הבלתי נראים), יש דמות של גיבור שמקבל התקנה במוחו כדי לחוות חיים מושלמים מבחינתו.
בקומיקס "Saga" (סאגה), טכנולוגיה מתקדמת כגון פילטרים דמעיים משפיעה על רמת המציאות והחוויה הקולנועית של האוכלוסייה.
מחקר ופיתוח

מחקר ופיתוח בתחום החיווט מוחי מתנהל במגוון תחומים, כולל מחקר נוירו-מדעי, בינה מלאכותית, מערכות נטורליות, פסיכולוגיה ותיאורים של חוויות אישיות. מרכזים מובילים בתחום זה כוללים את מכון רכבי חיווט מוחי בישראל, מכון רוקאי בארצות הברית, אינסטיטוט מקס פלאנק בגרמניה ומכון חיווט מוחי למדעי המוח בצרפת.
פיתוח בתחום החיווט מוחי כולל את יצירת טכנולוגיות מתקדמות לחיבור מחשבים ומערכות חכמות למערכת המוח האנושית. חלק מהטכנולוגיות המצויות בשלבי פיתוח כוללות ממשקים מוח-מחשב, ממשקים מוח-מוח וממשקים מוח-רובוט. המטרה העיקרית היא לאפשר תקשורת יעילה ובטוחה בין המוח האנושי לבין מכונה או מערכת חיצונית, ולשפר את האינטגרציה בין המחשב האנושי והמחשבים החיצוניים באופן שיאפשר לטכנולוגיה לשרת את האדם בצורה טובה יותר.
השלכות אתיות ומוסריות

החיווט מוחי מעלה שאלות אתיות ומוסריות רבות. השימוש בטכנולוגיות חיווט מוחי עשוי לגרום לפתיחת דלתות לתקשורת ישירה ולחיבור בלתי רגיל בין אנשים. מדובר בשאלות הנוגעות לפרטיות, לשוק העבודה, לשינוי זהות ולשאלות על המוסר האנושי כולו. הטכנולוגיה יכולה להביא לשיפור ולהרחבת היכולות האנושיות, אך יכולה גם לגרום לתופעות לוואי ולאי-הסכמה בין אנשים ותרבויות. כתוצאה מכך, יש צורך במתן דגש גם לדיבורים ולפתרונות אתיים ומוסריים, כדי לקדם את השימוש האחראי והמועיל של הטכנולוגיה.
בנוסף, החיווט מוחי עשוי לגרום לאי-שוויון חברתי. כאשר טכנולוגיות חיווט מוחי מתפשטות ומשתלבות בחברה, ייתכן שתהיה קיום של שוק חדש של יכולות והזדמנויות, וכך נוצרת הפרדה בין אנשים שיש להם גישה ויכולת להשתמש בטכנולוגיה המתקדמת ובין אנשים שחסרים להם יכולת כזו. נדרשת התייחסות מערכותית וסדרתית על מנת למנוע אי-שוויון זה ולהבטיח שהטכנולוגיה תשמש כל אדם בצורה שוה.
הערות שוליים

↑  Olds, James (1955). "Reward from brain stimulation in the rat". Science. 122: 878.
1 2  Yampolskiy, Roman V. (3 ביולי 2014). "Utility function security in artificially intelligent agents". Journal of Experimental & Theoretical Artificial Intelligence. 26 (3): 373–389. doi:10.1080/0952813X.2014.895114. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Shovel Ready by Adam Sternbergh – review". the Guardian (באנגלית). 4 בפברואר 2014. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "There Is Now a Brain Implant that Can Control Emotions Wirelessly". www.vice.com (באנגלית). נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
טריגווה הוולמו

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1911 Skedsmo Municipality, אקשהוס, נורווגיה 
 פטירה:  28 ביולי 1999 (בגיל 87) בארום, ויקן, נורווגיה 
 ענף מדעי:  כלכלה, מקרו-כלכלה, אקונומטריקה 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת אוסלו  בית הספר הקתדרלי באוסלו 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת אורהוס 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (1989)  עמית החברה האקונומטרית (1944)  פרס פריטיוף ננסן להישג יוצא דופן במחקר, קטגוריית היסטוריה-פילוסופיה (1979)  עמית המכון לסטטיסטיקה מתמטית (1945) 
 
טריגווה מגנוס הוולמו (בנורווגית: Trygve Magnus Haavelmo;‏ 13 בדצמבר 1911 - 28 ביולי 1999) היה כלכלן ומתמטיקאי נורווגי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1989.
חייו

נולד באוסלו שבנורווגיה. הוא קיבל תואר בכלכלה מאוניברסיטת אוסלו בשנת 1930, ובסופו של דבר הצטרף למכון הכלכלה, בהמלצתו של רגנר פריש. הוולמו היה עוזרו של פריש עד שמונה לראש החישובים של המכון. ב-1936 למד סטטיסטיקה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, ובהמשך נסע לברלין (גרמניה), לז'נבה (שווייץ) ולאוקספורד (אנגליה) ללימודים נוספים. הוולמו הרצה באוניברסיטת ארהוס במהלך שנת 1938, ולאחר מכן, עקב מלגה שקיבל, עבר לארצות הברית. הוא עבד במחלקה הסטטיסטית בניו יורק. הוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1946, עבור עבודתו על גישת ההסתברות באקונומטריקה.
הוא שימש כפרופסור לכלכלה ולסטטיסטיקה באוניברסיטת אוסלו בשנים 1948–1979.
בשנת 1989 הוענק לו פרס נובל לכלכלה על הבהרת היסודות ההסתברותיים של האקונומטריקה ועל הניתוח של מבנים כלכליים בו-זמניים.
הוולמו נפטר באוסלו ב-28 ביולי 1999.
חיים בן-שימול

| --- | --- |

 לידה:  1834 טנג'יר, מרוקו 
 פטירה:  1915 (בגיל 81 בערך) טנג'יר, מרוקו 
 מדינה:  מרוקו 
 
חיים בן-שימול (בצרפתית: Haïm Benchimol; ‏ 1834–1915) היה עיתונאי, איש עסקים ופילנתרופ, מראשי הקהילה היהודית בטנג'יר, מרוקו.
קורות חיים

חיים בן-שימול נולד בטנג'יר. כמו אחרים מבני משפחתו עבד תחילה כמתורגמן ומתווך של המשלחת הדיפלומטית הצרפתית בטנג'יר, וכתוצאה ממעמד זה נהנה מקפיטולציות והגנה. בהמשך חייו הוא היה למנהל המקומי בטנג'יר של "הבנק הטרנס-אטלנטי" (Banque Transatlantique) וכן שימש בתור נציג מקומי של חברות מסחר בינלאומי כגון Paquet. בזכות תפקידיו אלה הוא צבר הון רב במהלך חייו. עבור שירותו למשלחת הדיפלומטית הצרפתית בטנג'יר הוא קיבל את אות לגיון הכבוד. בן שימול היה ידוע גם בתור אחד ממייסדי אגודת הבונים החופשיים במרוקו.
בשנת 1886 הסופר הצרפתי אדוארד דרימון בספרו האנטישמי כנגד יהדות צרפת (La France juive) האשים את חיים בן-שימול בתור מי שהיה בעל השפעה בזויה על המשלחת הדיפלומטית הצרפתית בטנג'יר. בן-שימול מצדו ניהל קמפיין כנגד דרימון והתעמולה האנטי-יהודית שלו.
בשנת 1888 רכש בן-שימול את העיתון Le Réveil du Maroc, העיתון הראשון במרוקו בשפה הצרפתית, לאחר פטירתו של עורכו הקודם עו"ד אברהם לוי-כהן. העיתון בניהולו לא היה עיתון יהודי באופן מוצהר, אך פעל למען מטרות יהודיות. כמו כן העיתון המשיך את המגמה הפרו-צרפתית הברורה שהונהגה בו מראשיתו. בנוסף לעיתון זה בן-שימול שימש בתור עיתונאי מקומי עבור סוכנות הידיעות הצרפתית והעיתון La France.
בשנת 1890 נבחר לעמוד בראש ועד הקהילה היהודית בטנג'יר ("הח'ונטה"), וכמו כן היה ליושב ראש הוועד האזורי של כל ישראל חברים. הוא היה מהמנהיגים הבולטים של קהילות יהודי מרוקו כולן באותן שנים. בנוסף עסק רבות בפילנתרופיה ונהג לתרום למוסדות הקהילה היהודית, וכיושב ראש הקהילה הנהיג בהן רפורמות שונות.
נפטר בטנג'יר בשנת 1915 ונזכר כאחד מהמנהיגים הבולטים של קהילת יהודי טנג'יר.
בית החולים בן שימול

אחד ממפעליו הגדולים ביותר של חיים בן שימול היה הקמת בית חולים יהודי מודרני בטנג'יר. הוא הקדיש את המוסד לזכר אשתו, בת למשפחת טולידנו, שנפטרה כמה שנים לפני כן. בית החולים הוקם בשנת 1905 בתוך מבנה גדול, והתפרס על פני שטח של כשני קילומטרים רבועים. משימתו העיקרית הייתה להעניק טיפול רפואי חינם ליהודים נזקקים שאין ביכולתם לשלם עבור טיפול רפואי לעצמם, אך הוא העניק לעיתים טיפול רפואי גם למוסלמים עניים.
חיים בן שימול עבד רבות כדי לשכלל את בית החולים והביא ציוד וכוח אדם מתקדם. אחד מהרופאים הבולטים בבית החולים היה ד"ר משה מני, יליד חברון בן למשפחת מני הידועה, שחי עוד קודם לכן במרוקו ועבד במוגדור בתור רופא של שליט מרוקו מולאי חפיז. לאחר הדחתו של המלך חפיז עבר ד"ר מני לטנג'יר, ניהל קליניקה פרטית, ולאחר הקמת בית החולים החל לעבוד בו.
בית החולים בן שימול (Hospital Benchimol) המשיך לפעול עשרות שנים לאחר פטירתו של חיים בן שימול בשנת 1915, וטיפל באלפי חולים מדי שנה. חיים בן שימול הוריש לבית החולים חלק ניכר מנכסיו, ששוויים נאמד במיליוני פרנקים, והם שימשו למימון פעילותו לאורך שנים ארוכות. מבנה בית החולים עמד על תילו עד אפריל 2010, אז הוא נהרס על ידי הרשויות המרוקאיות, 105 שנה לאחר הקמתו. צעד זה עורר ביקורת רבה בקרב חוגים יהודיים במרוקו ומחוצה לה.
לקריאה נוספת

Mitchell M. Serels, A History of The Jews of Tangier in The Nineteenth and Twentieth Centuries, New York: Sepher-Hermon Press, 1991.
Cohen, Pierre. La presse juive éditée au Maroc, 1870–1963, Rabat: Publications du GREJM, 2007.
הערות שוליים

↑  אורנית עצר, מרוקו: הרשויות הרסו בית חולים יהודי, באתר ערוץ 7, 27 באפריל 2010.
↑  ניר יהב‏, זעם במרוקו: הרשויות הרסו בי"ח יהודי בפסח, באתר וואלה, 27 באפריל 2010.
בית החולים בן שימול בטנג'יר
בית החולים בן שימול
חיים קיצה

| --- | --- |
 לידה:  בערך ה'תק"ל אובודה, הונגריה
 פטירה:  יוני 1849 א' בתמוז ה'תר"ט אירשה (אלברטירשה), הונגריה
 מקום קבורה:  אירשה (אלברטירשה), הונגריה
 מדינה:  הונגריה
 השכלה:  הרב יצחק קיצה; הרב משה מינץ; הרב בנימין וולף רפפורט
 מקום מגורים:  אובודה; וספרם; אירשה (אלברטירשה)
 מקום פעילות:  וספרם; אירשה (אלברטירשה)
 תקופת הפעילות:  ?–1850 
 רבותיו:  הרב יצחק קיצה; הרב משה מינץ; הרב בנימין וולף רפפורט
 בני דורו:  החתם סופר
 אב:  הרב יצחק קיצה
 מספר צאצאים:  12
 חותנים:  הרב ישראל ברי"ל
 
הרב חיים קיצה (בערך ה'תק"ל – א' בתמוז ה'תר"ט, יוני 1849) היה רב הונגרי, רבה של אירשה ומרבני וספרם.
ביוגרפיה

נולד בערך בשנת ה'תק"ל באובודה שבהונגריה לרב יצחק, דיין בבית דינו של הרב משה מינץ. נקרא על שם סביו, הרב חיים קיצה (מרגליות), מצאצאי הרב מרדכי יפה (בעל הלבוש).
למד את רוב שנות לימודיו אצל אביו ואצל הרב משה מינץ, וכן למד בישיבתו של הרב בנימין וולף רפפורט, בעל "שמלת בנימין" ורבה של פאפה.
נשא לאישה את חיה שרה, בתו של הרב ישראל ברי"ל, רבה של וארפלוטה. לאחר נישואיו, התגורר שלוש שנים בבית חמיו ומשם עבר לעיר וספרם, ולאחר זמן קצר מונה לדיין ולפוסק בעיר. לאחר 16 שנים עזב את וספרם עקב המשכורת המצומצמת. קהילת איז'אק ביקשוהו לרב אך לאחר שראו את גודל משפחתו, שמנתה 13 ילדים, מינו רב אחר. במקום זאת, מונה לרבה של אירשה (נתאחד עם הכפר אלברטי, וכיום נקרא אלברטירשה).
חמש שנים לפני פטירתו נתאלם הרב קיצה.
נפטר בא' בתמוז ה'תר"ט, יוני 1849 בעירו אירשה, בגיל 77, ושם גם נקבר. בצוואתו הורה לבניו 4 הוראות: א. להקפיד ללכת לפי רוב הפוסקים. ב. לא לקרוא לילדם בשמות נוכרים. ג. להקפיד ללמד ילדם תורה מגיל צעיר. ד. לשדך ילדיהם בגיל צעיר.
משפחתו

לרב היו 12 ילדים שנולדו לו בווספרם מאשתו, בתו של הרב ישראל ברי"ל. בנוסף, אימץ את הרב אברהם אהרן פרשהופר בילדותו, לימים רבה של פראונקירכן.
אשתו נפטרה בחייו, בל' באב ה'תקפ"ז, אוגוסט 1827.
הוא היה בן יחיד, והייתה לו אחות אחת, שנישאה לבנו של הרב יעקב קעלין, בנו של הרב שמואל קעלין, בעל הספר "מחצית השקל".
לרב היו שני גיסים מצד אשתו, הרב עמרם רוזנבוים וישראל קאהוט, אביו של חנוך יהודה קאהוט.
חיבוריו

הרב קיצה כתב כ-70 ספרים. נכון ל-2022 רק חלק מספריו יצאו לאור.
אוצר חיים (שני חלקים) – שו"ת. כרך ראשון יצא לאור בשנת ה'תרע"ג וכרך שני בשנת ה'תשכ"ב
שנת חיים – יצא לאור בשנת ה'תשמ"ב על ידי שניים מנכדי הרב קיצה
בנוסף, חלק מחידושיו נכתבו בקונטרס תורת אבות יחד עם חידושי 3 רבנים אחרים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  ספר זכרון, נצח ישראל, באתר אוצר החכמה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  תורת אבות, באתר אוצר החכמה
1 2  שלמה שפיצר, קהילת הונגריה, באתר אוצר החכמה
↑  שלמה שפיצר, קהילות אוסטריה, באתר אוצר החכמה
↑  עקיבא בן מרדכי ליב פישר, עטרת עקיבא, באתר אוצר החכמה
↑  חיים בן יצחק קיצה, אוצר חיים - א, באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301404605171  LCCN: nr89000763  VIAF: 97462026   WorldCat (עם VIAF): 97462026
טיקה ויילן מאז'ר

| --- | --- |

טיקה ויילן מאז'ר
 סוג:  רומח הדרקון
 יוצרים:  מרגרט וייס, טרייסי היקמן 
 מידע
 גזע:  בן אנוש מתורבת
 מין:  נקבה
 מקצוע:  לוחם
 אזרחות:  אבנסיניה
 דמויות קשורות
 משפחה:  הורים: אלראן ויילן (ביולוגי), אוטיק סנדאת' (מאמץ)    בן זוג: קרמון מאז'ר   ילדים: תאנין, סער, פאלין, דזרה ולורה
 
טיקה ויילן מאז'ר (באנגלית: Tika Waylan Majere), היא אחת מדמויות הגיבורים הראשיות בספרי רומח הדרקון. דמותה מופיעה במיוחד בספר הראשון דרקונים של דמדומי הסתיו, אם כי היא משתתפת גם בהמשך הטרילוגיה וזו הבאה, בה היא נישאת לגיבור הרומח, קרמון מאז'ר, ולהם חמישה ילדים, תאנין, סער, פאלין, לורה ודזרה.
ילדותה

טיקה נולדה לקוסם אלראן ויילן ולאחת ממלצריותיו של אוטיק סנדאת. אביה נעלם בנסיבות מסתוריות, ואמה לא יכלה לגדלה בעצמה, ולכן אוטיק אימץ וגידל אותה. בשנת 346 אחה"ח, בהיותה בת 14, החלה טיקה לעבוד בפונדק הבית האחרון כברמנית. בצעירותה, התעניינה בכישוריו של רייסטלין מאז'ר, אך היה זה אחיו התאום קרמון שכבש את ליבה ואיתו פלירטטה תמיד.
מלחמת הרומח

בזמן מלחמת הרומח, טיקה סייעה לחבריה לחמוק מהפונדק כאשר הדריק, התיאוקרט הורה לעצור אותם על אחזקת מטה הבדולח הכחול. היא אף נתנה להם להסתתר בביתה, עד אשר יעבור זעם.. לאחר שחבריה עזבו, מרגוע נכבשה על ידי צבא הדרקונים האדום, והפונדק הופל לאדמה, אך למרות זאת, שרד. טיקה המשיכה להציע את שירותיה כברמנית לצבא הדרקונים. כאשר חבריה חזרו למרגוע, ועמדו להיעצר בשנית, היא חבטה באמצעות מחבת באחד מהדרקונים כדי למנוע ממנו לקחת אותם בשבי. אולם, טיקה וחבריה לבסוף נכנעו ונשבו והועברו לשיירת עבדים לעבר מכרות פקס תרקס. במהלך הנסיעה, עזרה טיקה לתרוס ברזילי, אשר איבד את ידו. בדרך לפקס תרקס, שוחררו טיקה וחבריה והיא עזרה לחבריה לשחרר את העבדים במכרות, ולהעבירם לממלכת תורברדין.
טיקה המשיכה עם חבריה לעבר טרסיס המעטירה כדי למצוא ארצות בטוחות עבור העבדים ששוחררו. כאשר שהתה בפונדק הדרקון האדום, נלכדה עם קרמון, רייסטלין ותניס חצי-אלף. הם שוחררו על ידי אלהנה צפריר וגריפוניה, ועפו לעבר סילבנסטי כדי לעזור בשחרור הארץ. כאשר הגיעו לשם, נלכדו בסיוטו של לוראק, אביה של אלהנה. בחלומה, היא הרגה את הגמד חלמיש.
. לאחר ששחררו את הארץ, המשיכה החבורה לבאליפור ומשם לסחף. טיקה עבדה כרקדנית במופע של רייסטלין, כ"קוסם האדום ואשליותיו הנפלאות".. משם, הם עלו על סיפונה של הפרשון כדי להימלט מצבאות הדרקונים, אולם צבא הדרקונים הכחול בהובלת קיטיארה אות-מאטר מצא ותקף אותם, וגרם לספינה להיסחף למערבולת של ים הדם. רייסטלין נמלט משם באורח קסם, והספינה טבעה. טיקה וחבריה ניצלו על ידי אלפי ים. הם הובלו להריסותיה של איסטר, ובעזרתו של קוסם בשם זבול ואהובתו, אפולטה, הובלו חזרה אל פני האדמה, לעיר קאלאמן.. לאחר מכן, התאחדו טיקה, קרמון ותניס עם חלמיש וגדיל. היא עזרה להם לחדור לעיר נראקה כדי לשחרר את לאורנה קנן, מנהיגת כוחות הטוב. במהלך זה, התחזתה לשבויה. במרתפי הכלא בעיר, עזרה טיקה לגדילן, קרמון ורייסטלין, אשר הופיע בחזרה. בצאתה מן העיר, התאחדה עם חבריה, והחליטה לשוב עם קרמון למרגוע.
לאחר מלחמת הרומח

זמן מה לאחר סיום מלחמת הרומח, התחתנה טיקה עם קרמון מאז'ר ועברה לגור במרגוע. היא ראתה את בעלה נוטל חלק בשיקום העיר ועושה זאת ברצון, אולם לאחר מכן, ראתה אותו שוקע בדיכאון בשל חסרונו של אחיו, רייסטלין. היא החלה לנהל את הפונדק וניסתה לחסוך מספיק כסף כדי לקנות אותו, אולם מצבו של קרמון לא אפשר זאת. בסופו של דבר, היא השליכה את קרמון מהבית, ושילחה אותו עם גדילן קוץ-רגל למצוא את הכוהנת קריסניה. לאחר שחזר בעלה ממסעו, אהבתה לקרמון חזרה ללבלב והגיעה לשיאה. לטיקה וקרמון נולדו חמישה ילדים - תאנין,  סער,  פאלין, לורה,  ודזרה. היא צפתה בהם גדלים ובדאגה ראתה כיצד בנה האמצעי, פאלין, נוטה להתעניין באומנות הקסם כדודו, לעומת אחיו הגדולים, תאנין וסער, שאמצו את אמנות הלחימה כאביהם. היא השביעה את פאלין שתאפשר לו ללמוד אומנות זו, בתנאי שילבש את הגלימות הלבנות של מסדר המכשפים הטובים. בזמן זה, היא הצליחה לקנות את פונדק הבית האחרון מאוטיק, מכרה את ביתה ועברה להתגורר עם משפחתה בפונדק, שם גרו עד מלחמת הכאוס.