סן-ז'רמן-אן-לה
היסטוריה > מרנסאנס ועד למאה ה-18

כשב-18 במאי 1514 התחתן המלך פרנסואה הראשון עם נסיכת קלוד מצרפת (1499–1524) בקפלה של סן ז'רמן, הפכה הטירה למגורים האהובים על המלך. ב-1539 הוא ביקש מהאדריכל פייר שאמביז' לשפץ את הטירה בסגנון רנסאנס כפי שהיא ידועה כיום מאז השיפוץ במאה ה-19. פייר שאמביז' בנה בתוך היער גם את טירת דה לה מואט (château de la Muette) שביער. בעקבות המסחר הקשור לחצר המלכותית שגשג הכפר, גדל והגיע לאוכלוסייה של 3,500 תושבים. המלך אנרי השני, שנולד בסן-ז'רמן-אן-לה, עלה על כס המלכות בשנת 1547. באותה שנה ביולי בברכת המלך אנרי השני ברחבה שבחזית הטירה התקיים דו-קרב שהתפרסם בהיסטוריה על ידי "מכת ז'ארנאק" המנצחת. אנרי השני הפקיד על האדריכל פיליבר דלורם את בנייתה של טירתו החדשה. הבנייה התחלה ב-1559 אך הסתיימה רק בסביבות שנת 1600 בימי שלטונו של אנרי הרביעי גם המלך שארל התשיעי נולד בסן-ז'רמן. הוא הקים בה בשנת 1561 את בית החרושת הראשון למראות לפי דוגמת בית חרושת דומה בוונציה. ב-17 בינואר 1562 צו מלכותי שנחתם על ידי המלך העניק לפרוסטנטנטים הצרפתים חופש תודעה וחופש פולחן מסוים. ב-8 באוגוסט 1570 נחתם הסכם השלום בסן-ז'רמן-אן-לה ששם קץ למלחמת הדתות השלישית. מכיוון שלא הרגיש בטוח בפריז, בשנת 1574 נמלטו שארל התשיעי וחצרו לסן-ז'רמן-אן-לה. אחרי שמגיד עתידות ניבא כי אמו קתרין דה מדיסיס תמות על יד סן-ז'רמן היא החליטה לעזוב מהר את העיירה ולעבור לגור בארמון הלובר שנמצא בתחום פרוכיית כנסיית סן-ז'רמן-ל'אוקסרואה בנובמבר 1583 כינס המלך אנרי השלישי בסן-ז'רמן-אן-לה אספת נכבדים שנועדה לבדוק את כתבי הפטור ממס הטאליה ולהסיר את העוולות שנעשו באזורי המס. במרץ 1587 בעת ביקור בסן-ז'רמן הוכשל ניסיון לחטיפה שאורגן נגד המלך אנרי השלישי על ידי סיעה של הליגה הקתולית ועל ידי מלך ספרד. ב-1599 פטר אנרי הרביעי את תושבי סן-ז'רמן מכל מיסים, סידור שנמשך עד לשנת 1789 בנו של אנרי הרביעי, לואי השלושה עשר בילה את ילדותו בשאטו-וייה – טירה הישנה (Château-Vieux) של סן-ז'רמן. מאוחר יותר בעת מסע ציד ב-23 בספטמבר 1617 הוא גילה את האתר ורסאי ובנה בו ביתן ציד. ביום ראשון 3 בספטמבר 1638 נולד אחרי המתנה מתוחה לואי דיידונה, לימים לואי הארבעה עשר. ב-14 במאי 1643 הלך לעולמו בטירה הישנה בסן ז'רמן המלך לואי השלושה עשר.
בימי הפרונדה בלילה של 5–6 בינואר 1649 המלך הקטין לואי הארבעה עשר ומלכת האם והעוצרת אן מאוסטריה מצאו מקלט בטירה הישנה של סן-ז'רמן. אירוע זה נחקק בזיכרונו של לואי הארבעה העשר וככל הנראה השפיע לימים על החלטתו להעביר את חצרו לוורסאי.
עם זאת בשנים 1682-1661 בילה המלך זמן רב בסן-ז'רמן-אן-לה. בשנים 1680-1663 לפי פקודתו דאג האדריכל לה נוטר לגנים הצרפתיים ולטראסה הגדולה במקום. גם מגורי המלך בטירה הישנה עוצבו מחדש לפי טעמו על ידי לה ברן ולא וו.
בשנת 1680 בניהולו של ז'ול ארדואן מנזאר התחילו העבודות להרחבת הטירה על ידי בניית חמשת ביתנים פינתיים שלדעת כמה היסטוריונים השרו לטירה "מראה מוזר ולא נעים". ב-1680 הגיעה אוכלוסיית העיירה ל-12,000 תושבים. מאדאם דה מונטספאן הוסיפה לה בית מחסה מלכותי לעניים (אופיטל ז'נרל רואיאל – hôpital général royal) ואת מנזר האורסולינות.
האצילים בנו גם כן בניינים פרטיים מרובים שחלקם קיימים עד היום. במישור הסחף אשר נבנה גם מחנה צבאי בשם סן סבסטיין.
כנסיית העיירה שהוצתה בשנת 1346, שנבנתה מחדש ושופצה ב-1562 על ידי שארל התשיעי, הורחבה ב-1677 והתמוטטה ב-1681. לפי פקודת לואי הארבעה עשר נבנתה במקומה כנסייה חדשה שהושלמה ב-1683
ב-20 באפריל 1682, עוד לפני סיום הרחבת הטירה בסן-ז'רמן, עברה החצר סופית לארמון ורסאי.
סן-ז'רמן ידעה אחר כך תקופת דעיכה אף על פי ששימשה למגורים למלך הגולה ג'יימס השני, בן דוד של לואי הארבעה עשר, שחי כאן בטירה החל משנת 1689 ועד מותו ב-1701
אלמנתו, מרי ממודנה המשיכה לגור כאן בעוד שבנו, ג'יימס-אדוארד עבר לגור בלורנה אחרי מותו של "המלך-שמש" ב-1715.
משם הוא נארגן את הניסיון הראשון להחזיר לשושלת סטוארט את כס המלכות של אנגליה לפני שנמלט לאביניון יחד עם תומכיו, הג'ייקוביטים. ב-1698 ידעה סן ז'רמן והסביבה סופה חזקה ביותר.