stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקול ביהארי
קריירה

ביהארי הופיעה לראשונה בסרט העלילתי "אמריקן ויולט" מ-2008, שם שיחקה בתפקיד הראשי. כמו כן, באותה שנה היא שיחקה את שרה וורד בסרט הספורט האמריקאי "The Express: The Ernie Davis Story" יחד עם השחקן רוב בראון. בסרט "חטאת האם" (2010), גילמה ביהארי את שי האנטר, סטודנטית באוניברסיטה שיוצאת למסע לתיקון מערכת היחסים השבורה שלה עם אמה נונה בגילומה של ג'יל סקוט.
ב -2011 ביצעה ביהארי חמישה שירים מקוריים כזמרת-יוצרת לצד השחקן הגרמני קן דוקן בדרמה הרומנטית "My "Last Day Without You . בעיבוד הקולנועי של ראסל לי שרמן למחזהו "Apartment 4E", היא גילמה את פייפר, צעירה בעייתית שלעולם לא עוזבת את דירתה. ביהארי גילמה את מריאן בסרט "בושה" של הבמאי סטיב מקווין, מושא האהבה של מייקל פסבנדר.
ב-2013, ביהארי כיכבה בתור רייצ'ל רובינסון, אשתו של ג'קי רובינסון (בגילומו של צ'דוויק בוסמן), בתוכנית הבייסבול ההיסטורית "42" . באותה שנה, היא החלה לגלם את אבי מילס בסדרת הפנטזיה של פוקס "סליפי הולו", המבוססת על הסיפור הקצר משנת 1820 " האגדה על סליפי הולו " מאת וושינגטון אירווינג. בתחילת 2016, ביהארי עזבה את הסדרה, כאשר דמותה מתה בסיום העונה השלישית של הסדרה, הפרק שכותרתו "Ragnarok", ששודר ב-8 באפריל 2016. מאוחר יותר היא הצהירה כי מחלה אוטואימונית הייתה אחד הגורמים ליציאתה וכן חשפה כי היא נאבקה למצוא עבודה ותויגה כבעייתית לאחר עזיבתה את התוכנית.
בשנת 2020, היא שיחקה ב-"Miss Juneteenth", סרט על זוכת תחרות יופי לשעבר המכינה את בתה המתבגרת לקבל את הכתר הקודם שלה. בשנת 2023, היא הצטרפה לעונה השלישית של "תוכנית הבוקר", של אפל TV פלוס עליה זכתה לשבחים מהמבקרים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | אמריקן ויולט | די רוברטס |  |
| 2008 | The Express: The Ernie Davis Story | שרה וורד |  |
| 2011 | היום האחרון שלי בלעדייך | לטיסיה ג'ונסון |  |
| 2011 | בושה | מריאן |  |
| 2012 | דירה 4E | חלילן |  |
| 2012 | הסתיו האחרון | פיית' דייוויס |  |
| 2012 | Woman Thou Art Loosed: On the 7th Day | בת' האצ'ינס |  |
| 2013 | 42 | רייצ'ל רובינסון |  |
| 2018 | מפלצות וגברים | מישל |  |
| 2019 | סולם יעקב | סמנתה סינגר |  |
| 2020 | מיס יונית' | טורקיז ג'ונס |  |
| 2022 | נקודת שבירה (אנ') | אסטל ולרי |  |
| 2022 | צפור לישו. הציל את נשמתך. | שאקורה סומפטר |  |
| TBA | Killing Castro |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | שלושה נהרות | הלן ריד | פרק: "ניצחון-הפסד" |
| 2010 | חטאי האם | שי | סרט טלוויזיה |
| 2011 | האישה הטובה | אימני סטונהאוס | 2 פרקים |
| 2012 | חוק וסדר: מדור מיוחד | טרייסי הריסון | פרק: "טובת הילד" |
| 2013–2016 | סליפי הולו | אבי מילס / עד | תפקיד ראשי (50 פרקים) |
| 2015 | בונז | אבי מילס | פרק: "התחייה שבשאריות" |
| 2017 | AfroPop: חילופי התרבות האולטימטיביים | מנחה | 5 פרקים |
| 2019 | מראה שחורה | תיאו | פרק: "Striking Vipers" |
| 2020 | שריפות קטנות בכל מקום | מדלין ריאן | פרק: "The Uncanny" |
| 2020 | ארץ מפלצות | אנני | פרק: "ניו אורלינס, לוס אנג'לס" |
| 2021 | סולואים | נרה | סדרת אנתולוגיה |
| 2021 | תמונות מחיי נישואין | קייט |  |
| 2023 | תוכנית הבוקר | כריסטינה האנטר | תפקיד ראשי (עונה 3) |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | מקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010–2011 | איש צבעוני חופשי | מרג'רי ז'וליקור | תיאטרון ויויאן בומונט (ברודוויי) |
הופעות בפסקול

| שנה | שם האלבום | שירים |
| --- | --- | --- |
| 2013 | היום האחרון שלי בלעדייך | "שתי ידיים", "תפוס אותי", "אור הבוקר", "צלקות", "היום האחרון שלי בלעדייך" |
פרסים ומועמדויות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | ארגון / טקס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה | הפניות |
| 2009 | אגודת מבקרי הקולנוע האפריקאים-אמריקאים | השחקנית הטובה ביותר | American Violet | זכייה |  |
| 2010 | פרסי Black Reel | השחקנית הטובה ביותר | American Violet | מועמדות |  |
| 2010 | פרסי Black Reel | הופעת הפריצה הטובה ביותר | American Violet | מועמדות |  |
| 2010 | פרסי Black Reel | האנסמבל הטוב ביותר | American Violet | מועמדות |  |
| 2012 | פרסי Black Reel | השיר הטוב ביותר | My Last Day Without You | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי NAACP Image | שחקנית יוצאת דופן בסדרת דרמה | סליפי הולו | מועמדות |  |
| 2015 | פרסי NAACP Image | שחקנית יוצאת דופן בסדרת דרמה | סליפי הולו | מועמדות |  |
| 2015 | Fangoria Chainsaw Awards | שחקנית מועדפת בטלוויזיה | סליפי הולו | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי גות'האם | השחקנית הטובה ביותר | Miss Juneteenth | זכייה |  |
| 2021 | פרס אינדפנדנט ספיריט | השחקנית הראשית הטובה ביותר | Miss Juneteenth | מועמדות |  |
| 2024 | פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה | שחקנית משנה הטובה ביותר בסדרת דרמה | תוכנית הבוקר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס NAACP Image | שחקנית משנה הטובה ביותר בסדרת דרמה | תוכנית הבוקר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקנית משנה הטובה ביותר בסדרת דרמה | תוכנית הבוקר | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  "Nicole Beharie Biography - Nicole Beharie Bio". Celebs101.com. 3 בינואר 1985. נבדק ב-29 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mark Guiducci (12 באפריל 2013). "Here's to You, Mrs. Robinson: Ten Questions for 42′s Nicole Beharie". VOGUE Magazine. אורכב מ-המקור ב-7 בינואר 2017. נבדק ב-5 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Three drama alums on Broadway". South Carolina Governor's School for the Arts & Humanities. 1 בנובמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alumni News". The Juilliard School. במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-11 בנובמבר 2011. נבדק ב-7 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Osenlund, Kurt R (12 באפריל 2013). "On the Rise: Nicole Beharie". Slant Magazine. נבדק ב-24 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Celebrities | News". BET. 22 בפברואר 2011. נבדק ב-29 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sins of the Mother". mylifetime.com. אורכב מ-המקור ב-3 באוגוסט 2014. נבדק ב-10 ביולי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Small Of Her Back". Small Of Her Back. אורכב מ-המקור ב-4 בנובמבר 2022. נבדק ב-29 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "20 Questions: Theater & Film Ingenue Nicole Beharie - Entertainment Newswire | Black Voices". Bvnewswire.com. 14 בדצמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-29 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Topel, Fred (18 בספטמבר 2013). "Exclusive Interview: Nicole Beharie on 'Sleepy Hollow' and 42 We talk to Ichabod Crane's police partner on Fox's modern day "Sleepy Hollow" about the new take on the horror story, and her landmark role in the biopic 42". craveonline.com. נבדק ב-24 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Nicole Beharie Leaving Sleepy Hollow". Tvline.com. נבדק ב-9 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nicole Beharie Reveals Autoimmune Disease Was Behind Her Exit From 'Sleepy Hollow'". etcanada.com. אורכב מ-המקור ב-20 בפברואר 2020. נבדק ב-22 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'The Morning Show's Nicole Beharie Signs With Sugar23". Deadline.
↑  Lezmi, Joshua (19 באפריל 2021). "'Solos,' Amazon's New Anthology Series, Debuts New Images with Anne Hathaway, Anthony Mackie, and More". Collider. נבדק ב-22 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (2022-08-24). "Nicole Beharie Joins Season 3 Of 'The Morning Show' As New Series Regular". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-08-24.
↑  "On the Rise: Nicole Beharie". slant magazine. 12 באפריל 2013. נבדק ב-12 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The 2015 Fangoria Chainsaw Awards Winners and Full Results!". fangoria.com. אורכב מ-המקור ב-4 בדצמבר 2016. נבדק ב-8 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Winners, NAACP Image Awards (באנגלית אמריקאית)
↑  Jordan Moreau, Emmy Awards 2024 Winners List: ‘Shogun’ Dominates With 18 Wins, and ‘The Bear’ Cooks Up 11, Variety, ‏2024-09-16 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405409905171  BNE: XX5340296  GND: 1083289969  ISNI: 0000 0000 7347 3651  LCCN: no2009191898  NTA: 386017204  SUDOC: 193717816  VIAF: 103524001   WorldCat (עם VIAF): 103524001
אימרה בארד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1884 נאג'ביום, הונגריה 
 פטירה:  11 ביולי 1958 (בגיל 73) בודפשט מחוז XIII, הונגריה 
 שם לידה:  Beck Imre 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 תפקיד:  מנהיג מפלגה (1908–1909) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, Hungarian Socialist Federation of America 
 
אימרה בארד (במקור עד 1910 בק, בהונגרית: Bárd Imre;‏ נאג'ביום, 12 בנובמבר 1884 – בודפשט, 11 ביולי 1958)  היה עורך דין יהודי-הונגרי, פעיל מפלגה, עיתונאי. כתביו נאסרו בצו לקריאה, החזקה והפצה במלחמת העולם השנייה על ידי ממשלת הונגריה והוא נכלל ברשימת הסופרים האסורים (הונגריה, 1944) ויצירותיו נגרסו.
קורות חייו

אימרה בק נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר ברנאט בק ושל מתילד קאופר. הוא קיבל את הדוקטורט שלו באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) והצטרף לתנועת הפועלים ב-1902, כתלמידם של ארווין סאבו וינה לנדלר. בשנים 1908 ו-1909, הוא ניהל את המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית בארצות הברית של אמריקה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, וערך את העיתון שלה בשפה ההונגרית Előre (קדימה). לאחר שחזר הביתה, עבד כעורך דין בבודפשט בין השנים 1910–1918. בתקופת רפובליקת הסובייטית ההונגרית, עבד בקומיסריון העממי לענייני חוץ, ובתקופת הורטי הוא היה הסנגור של הקומוניסטים. ב-9 ביוני 1919 הוא התחתן עם מריה דויטש, בתם של דיולה דויטש ושל פאולה שטיינר, בבודפשט, ברובי 5. הנישואים פורקו ב-1942.  הוא היה הראשון שתרגם להונגרית את "האם" של מקסים גורקי. ואת "פרשת לרוז'" של הסופר הצרפתי אמיל גבוריו (אנ').
לאחר מלחמת העולם השנייה קיבל תפקיד בעבודת הניהול של לשכת עורכי הדין ההונגרית. לאחר 1956 היה הנציב הממשלתי (כמו סגן שר) בלשכת עורכי הדין בבודפשט וחבר נשיאות בודפשט של החזית העממית הפטריוטית (הו') עד מותו.
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Bárd Imre. Magyar Életrajzi Index. Petőfi Irodalmi Múzeum. (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
הספד על אימרה בארד (בכתב העת החוק ההונגרי, 1958)
פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, האגודה ההונגרית של ספרנים וארכיונאים, 1939-2002. 7. מנפח ועד להזמנת עיתונות. יאנוס ויצ'יאן.
עד שהפכתי לראש העיר... אוסף ביוגרפיות של ראשי הבירה וחברי ועדת הרשות המחוקקת עם תצלומים. עורך אנדרה גיורגי. בודפשט, גלובוס, 1931.
צ'אבה נאג': לקסיקון של ספרות מהגרים הונגרית. בודפשט, בית ההוצאה לאור ארגומנטום-מוזיאון פטופי לספרות ומרכז ספרות עכשווית, 2000.
לקסיקון לתולדות תנועת העבודה. עורך בראשות הנריק ואש. בודפשט, הוצאת Kossuth, 1972.
ארנה גרגיי: ההיסטוריה של המשרד הלאומי לזכויות העבודה. בודפשט, מועצת עורכי הדין הלאומית ולשכת עורכי הדין בבודפשט, 1985. 413 עמ'.
הלקסיקון החדש של רוואי. עורך ראשי. קולגה אישטוואן טרשוי. Szekszárd, Babits, 1996-.
אנציקלופדיה ביוגרפית של שומוג'. Kaposvár, Somogy County Archives-Somogy המכון הפדגוגי של המחוז, 1981.
יוז'ף קובאץ': מסמכים של ספרות הונגרית סוציאליסטית בעיתונות ההונגרית האמריקאית 1920–1945. (בודפשט, 1977)
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1910. évi 1461. sz. rendelete. MNL-OL 30790. mikrofilm 382. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1910. év 2. oldal 14. sor.
↑  "Születési bejegyzése a nagybajomi izraelita hitközség születési akv. 16/1884. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-23.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 948/1958. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-23.
↑  Meghalt dr. Bárd Imre ügyvéd (1958. július 15.) Magyar Nemzet, 14. évfolyam, 165. szám
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest V. ker. polgári akv. 1053/1919. folyószáma alatt.
↑  A budapesti királyi törvényszék 1.P.41.429/7-1942. sz. végítélete.
פאליירי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1876–הווה (כ־149 שנים) 
 מיקום המטה:  איטליה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית מוצרי צריכה, תעשיית הקוסמטיקה 
  
 paglieri.it
 
פאליירי ספא (באיטלקית: Paglieri SpA) היא חברה איטלקית למוצרי טיפוח והיגיינה שבבעלותה כמה מהמותגים המפורסמים והפופולריים בתחום. החברה פעילה במשך קרוב ל-140 שנים, ומוצריה משווקים ביותר מ-50 מדינות.
היסטוריה

פאליירי הוקמה ב-1876 באלסנדריה שבאיטליה בידי לודוביקו פאליירי (1824–1893), בן לבעלים של חנות פרפומריה שפעלה בעיר מ-1807. הוא החל בייצור קרמים ומוצרי קוסמטיקה שונים במעבדה הראשונה של החברה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 החלה החברה בייצור המוני של בשמים ומי קולון, והחלה לייצר מספר מוצרים תחת המותג "Felce Azzurra" ("פֶלצֶ'ה אַצורה"). ב-1940 הונפקה החברה בבורסה, ואולם במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס המפעל בהפצצה מן האוויר. לאחר המלחמה שוקמה החברה והתבססה בקמפוס אחר, ובראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 בנתה בפאתי אלסנדריה את הקמפוס החדש שלה, המשתרע על 76,000 מ"ר.
בשנות ה-70 זנחה החברה את תחום האיפור וחזרה להתמקד במוצרי הטיפוח, בדגש על מוצרים לתינוקות. בשנת 1996 הייתה לחברה הראשונה בתחומה באיטליה שזכתה לעמוד בתקן ISO 9002.
בעשור השני של המאה ה-21 התפתחה החברה ברכישת מותגים וחברות קיימות בענף, כגון חברת סקיאפארלי (Schiapparelli).
שאנדור ארדש

שאנדור ארדש (בהונגרית: Erdős Sándor; נולד ב-21 באוגוסט 1947) הוא סייף יהודי-הונגרי אלוף אולימפי (מינכן 1972) ופעמיים אלוף עולם (1970 ו-1971) בדקר קבוצתי.
ביוגרפיה

בשנת 1965 התגייס לצבא. בשנת 1971 סיים ארדש לימודיו באוניברסיטת קרל מרקס לכלכלה (היום אוניברסיטת קורבינוס של בודפשט) בתואר בכלכלה, בשנת 1976 סיים את האוניברסיטה לחינוך גופני בתואר מאמן אמן בסייף. לאחר שפרש מספורט, עבד כאיש עסקים.
קריירה בספורט

משנת 1960 היה סייף רומח ודקר ב-VSC בודפשט. בשנת 1965 הוא זכה במדליית זהב באליפות הונגריה לנוער בדקר והשתתף באליפות העולם לנוער ברוטרדם באותה השנה. באליפות העולם לנוער שנערכה בטהראן בשנת 1967 הוא זכה במדליית ארד בדקר אישי.
קריירה בספורט > אלוף הונגריה

בשנת 1969 זכה באליפות הונגריה בדקר קבוצתי.
קריירה בספורט > אלוף עולם קבוצתי

באליפות העולם שנערכה באנקרה בשנת 1970 הוא זכה במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי.
באליפות העולם שנערכה בווינה בשנת 1971 הוא זכה שוב במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי וסיים במקום רביעי בדקר אישי.
קריירה בספורט > אלוף אולימפי קבוצתי

באולימפיאדת מינכן (1972) הוא זכה במדליית זהב בדקר קבוצתי, לפני שווייץ וברית המועצות.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג בשנת 1973 הוא זכה במדליית כסף בדקר קבוצתי.
באליפות העולם שנערכה בגרנובל בשנת 1974 הוא זכה במדליית ארד בדקר קבוצתי.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1975 הוא זכה במדליית ארד בדקר קבוצתי.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) הוא סיים במקום רביעי בדקר קבוצתי ובמקום שביעי בחרב קבוצתי.
באליפות העולם שנערכה בבואנוס איירס בשנת 1977 הוא סיים במקום רביעי בדקר קבוצתי.
לקריאה נוספת

המשחקים האולימפיים 1896–1976 - בודפשט, 1977 - מסת"ב 963253526X
לאסלו הוואש: ספר הזהב של הספורט ההונגרי - בודפשט, 1982 - מסת"ב 9632535723
מיקלוש בוצ'אק: איך האלופים האולימפיים שלנו חיים (166 אנשים ברחבי העולם) - 1998 (ללא מסת"ב)
הלקסיקון החדש של רוואי.
"שאנדור ארדש, סייף, אלוף אולימפי". mzsgoregdiakok.fw.hu.
"Fechten - Weltmeisterschaften (Herren - Degen)". sport-komplett.de (בגרמנית). Sport-Komplett. נבדק ב-2014-12-26.
הדרך השלישית (גרמניה)

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה 
 שם רשמי:  DER DRITTE WEG 
 מייסד:  קלאוס ארמסטרוף 
 מנהיגים:  קלאוס ארמסטרוף 
 תקופת הפעילות:  28 בספטמבר 2013 – הווה (11 שנים) 
 אידאולוגיות:  נאו-נאציזם 
 מטה:  ויידנטל 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי 
 
 www.der-dritte-weg.info
 
הנָתִיב השלישי או הדרך השלישית (בגרמנית: Der Dritte Weg) היא מפלגה פוליטית ימנית קיצונית ונאו-נאצית גרמנית.
היסטוריה

המפלגה נוסדה ב-28 בספטמבר 2013 על ידי פקידים מהמפלגה הנציונל-דמורקטית של גרמניה (NPD) לשעבר, ופעילים מרשת Free Network South שהוצאה מחוק לחוק. למפלגה קשרים עם ממשלת אסד בסוריה, חזבאללה בלבנון, הקורפוס הלאומי, הדיוויזיה המיזנתרופית, המגזר הימני ותנועת סובודה באוקראינה,, כמוכן, עם תנועת ההתנגדות הנורדית.
המייסד והיו"ר של המפלגה הוא קלאוס ארמסטרוף. המפלגה פועלת בעיקר במדינות הפדרליות תורינגיה, בוואריה וברנדנבורג.
ב-1 במאי 2019, צעדה קבוצת מפגינים הנושאת את דגלי המפלגה דרך אחת מהעיירות אשר בסקסוניה, יום לפני יום הזיכרון היהודי לשואה, כשהיא נושאת כרזה האומרת "צדק חברתי במקום זרים פושעים".
המועצה המרכזית של היהודים טענה שממשלת סקסוניה צריכה לאסור צעדות כאלה אם היא רצינית בטיפול בימין הקיצוני. המפלגה השתתפה בבחירות לפרלמנט האירופאי 2019, והשיגה 0.03% מהקולות.
באוקטובר 2024 נהרג אנדראס בעת שטיפס על הר אונטרסברג, ההר בגובה כ-2000 מטרים, נודע כנוף החביב על היטלר שהחזיק בית נופש באזור. אנראס היה אחת הדמויות הבכירות של המפלגה ושימש כגזבר ושמאי של האגודה האזורית במפלגה.
שם

המפלגה רשומה במשרד החוזרים הפדרלי בתור "DE DRITTE WEG" וקיצור: "III. Weg".
אידאולוגיה

המפלגה מתארת את עצמה כתנועה מהפכנית לאומית ומתבססת חלקית על האידאולוגיה של האגף השמאלי של המפלגה הנאצית, כלומר האחים שטרסר.
הדרך השלישית תוארה בכלי התקשורת כמפלגה אולטרה-לאומית ונאו-נאצית.
המפלגה קוראת למה שמכונה "סוציאליזם גרמני" כ"דרך שלישית" כביכול בין קומוניזם וקפיטליזם. תוכנית המפלגה מבוססת בדרך כלל על השקפה אתנית על האנושות עם אוריינטציה קרובה לנציונל-סוציאליזם ההיסטורי. המפלגה היא אנטי-פרלמנטרית; היא שואפת לדמוקרטיה נשיאותית עם "סמכויות מרחיקות לכת" לנשיא.
לפי השקפת המפלגה יש להלאים תעשיות מפתח ובנקים בשירות "הסוציאליזם הגרמני". המפלגה רואה עצמה כמגשימת אידאולוגית "מהפכנות לאומית". בכנס הפדרלי של 2014 ועידת המפלגה, קרא המייסד להפיץ קמפיין עלונים בהתאגדויות של פליטים ולהסעיר את האוכלוסייה נגד זרים. המפלגה מתנגדת, במפורש, לערכים נוצריים שאמורים להיות מוחלפים באמונה "פגנית-גרמנית". בשנת 2019, המפלגה  התמקדה גם במיוחד בדיון על איכות הסביבה והגנת האקלים.
המפלגה מראה סולידריות במדיניות החוץ. הרחק עם המפלגה הנאו-נאצית היוונית, גורמים ימיניים קיצוניים הונגריים, אוקראינים ורוסים, בנוסף, עם תנועת ההתנגדות הסקנדינבית השוודית הימנית הקיצונית, הנאו-פשיסטית וגם בזמן המלחמה בסוריה, עם משטר אסד הסורי.יתר על כן, המפלגה, באופן היסטורי רוויזיוניסטי, דוגלת "שיקום גרמניה בגבולותיה הבינלאומיים" (על פי המשרד הממלכתי הבווארי להגנת החוקה, הכוונה היא כנראה לגבולות הרייך הגרמני לפני מלחמת העולם השנייה). המפלגה היא גם אנטישמית ואנטי-ציונית. תוכנית המפלגה לבחירות באירופה 2019 נקראה "אירופה התתעוררי! הקונפדרציה האירופית במקום דיקטטורה של האיחוד האירופי!" המבוססת על הסיסמה "גרמניה להתעורר", האסורה על פי החוק הפלילי בלי ההקשר הנאצי שלה. המפלגה רואה בנציגי הפרלמנט ברחבי אירופה "בוגדים", "נציגי הבורגנות הפחדנית" ו"מקבלי כסף מהון". אנשים מצפים ל"כל מכה […]" שתוטל על "המערכות האנטי-אנשים" הללו ומשתחווה "לכל מת ולכל פצוע במאבק הפאן-אירופי הזה".
יתר על כן, המפלגה מבקשת למצוא דרך לעזוב את נאט"ו. אנשיה משתמשים בסמלים מהתקופה הנאצית, כמו כן, בסמל של חזית העבודה הגרמנית ובפטיש והחרב מצטלבים זה את זה. שני סמלים אלו היו סמלים של הנוער ההיטלראי מאז 1929 ונועדו להמחיש את איחוד החיילים והפועלים.
מבנה

בבוואריה, נרשמו בשנת 2014 שישה "בסיסים" (סניפים) של המפלגה. ב-2019 היא הצליחה להרחיב את שורותייה- אם כי רק במעט.
מבין ארבע סניפים אזורחיים נוספים (הרשומות כעמותות) שתוכננו, נוסדו רק עד כה רק שלושה. המפלגה לא הצליחה עד כה להקים סניפים בצפון גרמניה. בוועידת המפלגה הפדרלית בספטמבר 2019, נעשו שינויים בתקנון בדבר ארגון מחדש של העמותות האזוריות המתעתדים להפוך לסניפים. המפלגה השתתפה בעבר בבחירות המקומיות בסקסוניה ב-2019, אך נאסר עליה להשתתף בבחירות למדינה בסקסוניה ב-1 בספטמבר 2019 על ידי ועדת הבחירות של המדינה מסיבות רשמיות. עם השינויים בתקנון, הדגישה המפלגה את כוונתה להמשיך ולהתמודד בבחירות בעתיד ובכך למלא או לגבש את אחת הדרישות הדרושות לשמירה על מעמד המפלגה.
בשנת 2019, גדל המספר המשוער של חברים/עוקבים/תומכים ברחבי הארץ לכ-580. נכון לשנת 2021, רובם של כ-650 החברים המלאים והתומכים היו פעילים במדינות הפדרליות של בוואריה, ברלין, ברנדנבורג, ריינלנד-פאלץ וסקסוניה. ומאז 2019 גם בנורדריין-וסטפאליה בעיקר באזור קלן-דיסלדורף.
מימון

על פי דו"ח ההגנה החוקתית של מדינת נורדריין-וסטפאליה, המפלגה ממומנת בעיקר על ידי תרומות ותרומות ב-2019
מימון > תוכנית 10 נקודות

באתר האינטרנט שלה מציגה המפלגה תוכנית בחירות בת 10 נקודות, הזמינה ב-12 שפות אירופיות.
תוצאות הבחירות > הפרלמנט הפדרלי (בונדסטאג)

| בְּחִירָה | מחוז בחירה> הצבעות | מחוז בחירה>  % | רשימת מפלגות> הצבעות | רשימת מפלגות>  % | מקומות ישיבה | +/– | סטָטוּס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | 515 | 0.00 | 7,832 (#32) | 0.02 | 0 / 631 | חָדָשׁ | Extra-parliamentary |
תוצאות הבחירות > פרלמנט אירופי

| בְּחִירָה | הצבעות |  % | מקומות ישיבה | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 12,756 | 0.03 (#40) | 0 / 96 | חָדָשׁ |
תוצאות הבחירות > בחירות למדינה

| שָׁנָה | RP |
| --- | --- |
2016: 0.09% (1,944)
ראו גם

שטראסריזם
נאו-נאציזם בגרמניה
נאו-וולקיש
רשימת המפלגות הפוליטיות בגרמניה
הערות שוליים

↑  Thaler, Claudia (21 בספטמבר 2021). "Rechtsextreme Partei muss Antigrünenplakate abnehmen". Die Zeit. נבדק ב-24 בספטמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Maksan, Oliver (22 בספטמבר 2021). "Wie Neonazis vor Gericht verlieren und politisch doch gewinnen". Neue Zürcher Zeitung. נבדק ב-24 בספטמבר 2021. Dabei spielte es dann keine Rolle mehr, dass die deutsche Neonazi-Partei in dieser Woche eine juristische Niederlage nach der anderen kassierte. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "German neo-Nazi party builds alliance with Assad and Hezbollah". The Jerusalem Post | JPost.com. 16 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kommunalwahlen 2019: NPD, rechte Tarnlisten und Einzelbewerber" [Local elections 2019: NPD, right-wing camouflage lists and individual applicants]. LSA Rechtsaussen (בגרמנית). 23 במאי 2019. נבדק ב-2022-07-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Geplante Rede von Julian Bender in Schweden". 3 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Abgeordnetenwatch.de | Revision von klaus-armstroff vom Di., 07/12/2016 - 23:00". אורכב מ-המקור ב-31 בינואר 2020. נבדק ב-8 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  (הקישור אינו פעיל, July 2020)
↑  "Germany says half of extreme right 'prone to violence'". BBC News. 3 במאי 2019. נבדק ב-4 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ניאו-נאצי צלל אל מותו בזמן טיול על "ההר האהוב על היטלר" - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2024-10-13
↑  "VERZEICHNIS der Parteien und politischen Vereinigungen, die gemäß § 6 Absatz 3 Parteiengesetz bei der Bundeswahlleiterin Parteiunterlagen hinterlegt haben" (PDF).
↑  "Who are Germany's far-right 'Third Path'? – DW – 10/25/2021". dw.com (באנגלית). נבדק ב-2023-09-13.
↑  "Bundesamt für Verfassungsschutz - Rechtsextremistische Parteien". 2015-06-14. אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2015. נבדק ב-2023-09-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "German neo-Nazis march with Ukrainian nationalists in UPA march". 15 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Concern over German ultra-nationalist party". InfoMigrants (באנגלית). 2019-05-17. נבדק ב-2023-09-13.
↑  Verfassungsschutzbericht Bayern 2014. (Memento vom 15. Juni 2016 im Internet Archive) In: Bayerisches Landesamt für Verfassungsschutz, 2015 (PDF). (גרמנית)
↑  Bundesamt für Verfassungsschutz: . Hrsg.: Bundesamt für Verfassungsschutz. S. 80. (גרמנית)
↑  Bundesamt für Verfassungsschutz (Red.): Verfassungsschutzbericht 2017. Herausgegeben vom Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat, Stand Juli 2018, S. 78 (PDF; 4,5 MB). Abgerufen am 5. Mai 2019.
↑  Verfassungsschutzbericht 2019, S. 81 (גרמנית)
↑  Verfassungsschutzbericht des Landes Nordrhein-Westfalen über das Jahr 2019, Stand Juni 2020, S. 108-110. (PDF) Ministerium des Innern des Landes Nordrhein-Westfalen, 9. Juni 2020, abgerufen am 9. Juni 2020.
↑  דוח ההגנה החוקתית של מדינת נורדריין-וסטפאליה לשנת 2019, החל מיוני 2020, עמ'. 108-110 (PDF) משרד הפנים של מדינת נורדריין-וסטפאליה, 9 ביוני 2020, 9 ביוני 2020. (בגרמנית)
↑  "Ten Point Program - THE THIRD WAY".
↑  "10 Punkte Programm der Partei DER DRITTE WEG".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1138138401  VIAF: 3843150264375105860001   WorldCat (עם VIAF): 3843150264375105860001 
סרטון של הדגמת נתיב שלישי ב-15 באוקטובר 2016 בפירת '
לאיוש ורקנר

קברו של לאיוש ורקנר בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
לאיוש ורקנר (בהונגרית: Werkner Lajos; ‏23 באוקטובר 1883 – 12 בנובמבר 1943) היה סייף יהודי-הונגרי. אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב בחרב.
ביוגרפיה

ורקנר נולד בבודפשט.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה ורקנר במדליית זהב בתחרות בחרב קבוצתי. הונגריה ניצחה את גרמניה 0-9, את איטליה 5-11 ואת בוהמיה 7-9. במדליית כסף זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה בוהמיה. לזכייה בתחרות הקבוצתית היו שותפים שלושה סייפים יהודים נוספים: אוסקר גרדה, דז'ה פלדש, וינה פוקס. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בתחרות בחרב אישי.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה ורקנר במדליית זהב פעם שנייה ברציפות בתחרות בחרב קבוצתי לפני אוסטריה והולנד. לזכייה בתחרות הקבוצתית היו שותפים פעם נוספת שלושת הסייפים היהודים אוסקר גרדה, דז'ה פלדש, ויינה פוקס ולזכייה במדליית כסף עבור אוסטריה היו שותפים שני סייפים יהודים: אוטו הרשמן ואלברט בוגן. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בתחרות בחרב אישי.
בשנת 1943 נפטר ורקנר בבודפשט.
תארים והישגים

ב-1999 הונצח ורקנר ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.