stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחום זאב דסלר
ביוגרפיה

נולד בקלם, לבלומה ולרב אליהו אליעזר דסלר, שהיה משגיח ישיבת פוניבז'. אמו היא בתו של הרב נחום זאב זיו בנו של הסבא מקלם שאת שמו הוא נשא. בשנת 1928 עברה משפחתו לאנגליה, בצעירותו למד בישיבת עץ חיים בראשות הרב מרדכי פוגרמנסקי. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת טלז בליטא. בשנת ת"ש (1940), כשנה לפי כניסת הגרמנים לטלז נסע לארצות הברית יחד עם שניים מרבני הישיבה הרב אליהו מאיר בלוך והרב חיים מרדכי קאטץ, היה מהבחורים המייסדים של ישיבת טלז בקליבלנד שבאוהיו. לאחר נישואיו התגורר בקליבלנד.
היה מייסד ודיקן האקדמיה העברית של קליבלנד המסונפת למוסדות ישיבת טלז ונחשבת למוסד הלימודים היהודי הגדול במדינת אוהיו.
היה נשוי למרים. להם 7 ילדים. בנו, הרב ראובן דב דסלר הוא מחבר סדרת הספרים "שנות דור ודור", בהם מכתבים ומסמכים מגדולי דורות קודמים. חתנו, הרב עמנואל שיף מראשי ישיבת בית שרגא במונסי.
נפטר בקליבלנד בי"ח שבט ה'תשע"א, הלווייתו התקיימה בבנין האקדמיה העברית של קליבלנד ולמחרת בישראל. נקבר בבית הקברות הר המנוחות בירושלים.
הערות שוליים

↑  clevelandjewishnews
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012278469005171  VIAF: 7250167807370018130007   WorldCat (עם VIAF): 7250167807370018130007
קומפארס הרמן

| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1816 הנובר, ממלכת הנובר 
 פטירה:  8 ביוני 1887 (בגיל 71) קרלובי וארי, צ'כיה 
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי הישן של וינה 
 בן או בת זוג:  רוזה צ'ילאג 
 צאצאים:  בלאנש קרלי 
 
קבר קומפארס הרמן בבית הקברות המרכזי של וינה
קרל קומפארס הרמן (בשמו המלא בגרמנית: Carl Compars Herrmann; הנובר, 23 ינואר 1816 – 8. יוני 1887 קרלובי וארי) היה קוסם יהודי-גרמני (איש אשליות), אספן אמנות וסוחר אמנות ממשפחת הקוסמים הבינלאומית הרמן. הוא היה אחיו הגדול (ב-27 שנים) של אלכסנדר הרמן (Alexander Herrmann) (1896–1844) שנולד בפריז, צרפת, והיה הצעיר מבין שישה עשר הילדים של שמואל הרמן, יהודי-גרמני, ושל אנה שרה (מאייר) הרמן ילידת ברטאן.
קורות חייו

מ-1848 ואילך סייר הרמן לבמרכז אירופה, באנגליה, בצרפת ובארצות הברית, פרש מוקדם בווינה והתמסר לאיסוף ולמסחר של יצירות אמנות ישנות. בשנת 1852 התחתן עם זמרת האופרה היהודייה-הונגרייה רוזה צ'ילאג. זמרת האופרה והשחקנית לעתיד בלאנש (חוה) קורלי נולדה מהנישואים אלה שהסתיימו בגירושים. לאחר מותו, נקבר הרמן, שהיה ידוע גם כנדבן, בחלק היהודי הישן של בית הקברות המרכזי בווינה.
הקשר להארי הודיני

בין הקוסמים של משפחת הרמן לבין הקוסם הגדול היהודי-הונגרי-אמריקאי, אמן הבריחה הארי הודיני הייתה מערכת יחסים חמה. אשתו הראשונה של קומפארס, רוזה הרמן-צ'ילאג, הייתה בת דודה ראשונה של אשתו הראשונה של אבי הודיני (במקור וייס). קומפארס הרמן ואביו של הודיני (שגם הוא היה קוסם) היו חברים, גם אם לא פרסמו זאת בציבור מסיבות עסקיות.
הנצחה

ברובע 21 של ווינה בפלורידסדורף נקראה רחוב על שמו ב-2008.
להרמן יש כעת מקום בהיכל התהילה של אגודת הקוסמים האמריקאים.
יוהאן שטראוס (הבן) הקדיש לו את פולקה הרמן שלו, אופ' 91 (מוקדש לחברו הרמן, 1852 בגרמנית הוא כתב Seinem Freunde Herrmann gewidmet).
ספרות

Walter B. Gibson, The Master Magicians, 1966.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282701305171  GND: 1064139396  ISNI: 0000 0000 3050 0947  LCCN: n79022066  SNAC: w6m63xpr  VIAF: 18493605   WorldCat (עם VIAF): 18493605 
↑  Houdini & The Herrmann Connection. Abgerufen am 1. April 2013.
בניין ברוקס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רב-קומות 
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  שדרת ג'קסון ווסט 223
 מיקום:  שיקגו 
 מדינה:  ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1909–1910
 תאריך פתיחה רשמי:  1909 
 חומרי בנייה:  טרקוטה, פלדה 
 אדריכל:  הולאבירד ורוש
 סגנון אדריכלי:  אסכולת שיקגו (אדריכלות) 
 מידות
 גובה:  42.39 מטר
 שטח:  13,174 רגל רבועה 
 גובה מעל פני הים:  180 מ' 
 קומות:  12 
 קואורדינטות:  41°52′40″N 87°38′05″W﻿ / ﻿41.877811°N 87.634769°W﻿ / 41.877811; -87.634769
  (למפת שיקגו מוגדלת) בניין ברוקס(למפת שיקגו רגילה) בניין ברוקס
 
בניין ברוקס (באנגלית: Brooks Building) הוא בניין רב קומות בן 12 קומות בליבו של הרובע המסחרי של שיקגו, הלופ. הוא נבנה בשנים 1909–1910, בסגנון האדריכלי של אסכולת שיקגו. הבניין מהווה דוגמה מוקדמת לבניין רב קומות שנבנה בשיטת מסגרת פלדה, המבנה הוזמן על ידי פיטר ברוקס ושפרד ברוקס ותוכנן על ידי האדריכלים הולאבירד ורוש (Holabird & Roche). הבניין הוגדר כנקודת ציון בשיקגו ב-14 בינואר 1997. הוא גם נקבע כשיר לרישום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (NRHP) ב-8 באוקטובר 1982; עם זאת, הוא אינו נכלל רשמית ב-NRHP עקב התחשבות ברצונו של בעל הנכס.
הערות שוליים

1 2 3  Brooks Building at Emporis
↑  "Chicago Architecture Info: The Brooks Building". ChicagoArchitecture.info. Artefaqs Corporation. Retrieved June 14, 2019.
↑  Commission on Chicago Landmarks, Chicago Department of Zoning and Land Use Planning, Historic Preservation Division (February 10, 2009). "Chicago Listing on the National Register of Historic Places as of February 10, 2009" (PDF). CityofChicago.org. Chicago. Archived from the original (PDF) on March 23, 2010.
כיבוש סמואה הגרמנית

הדגל הבריטי מונף על בית הממשל באפיה, 30 באוגוסט 1914
מבצע כיבוש סמואה הגרמנית (כיום: סמואה) במלחמת העולם הראשונה נערך ב-29 וב-30 באוגוסט 1914 והיה הפעולה המלחמתית הראשונה של ניו זילנד, אשר במהלך המלחמה לחמה לצד בריטניה. ניו זילנד הפעילה לשם כך חיל משלוח שהוקם לצורך המשימה: "כוח המשלוח של סמואה" (Samoa Expeditionary Force). לא היה בכוח הגרמנים במקום להפעיל התנגדות אפקטיבית אל מול עליונות מכרעת של כוח המשלוח, והכיבוש בוצע ללא קרב. בהסדרים שלאחר המלחמה, קיבלה ניו זילנד מנדט על השטח.
רקע

במהלך המאה ה-19 חדרו הגרמנים, בד בבד עם הבריטים והאמריקנים, לאיי סמואה. מחלוקות בין המעצמות ובין תומכיהן המקומיים הביאו לבסוף לחלוקת האיים בין ארצות הברית וגרמניה, אשר קיבלה את השלטון באיים המערביים של סמואה בשנת 1899, ואלה הפכו למושבה סמואה הגרמנית.
עוד לפני מלחמת העולם הראשונה, היו בין מעצבי מדיניות החוץ של ניו זילנד, מדינאים ששאפו לדומיננטיות ניו זילנדית באיי האוקיינוס השקט, כולל סמואה. מבחינה אופרטיבית יותר, בשנת 1913, עם התגברות המתיחות באירופה, נידונו תוכניות להשתלטות על סמואה הגרמנית, בין מפקד הצבא הניו זילנדי, גנרל אלכסנדר גודלי (Godely), לבין הבריטים.
כיבוש האיים

ליד אפיה (Apia), בירת סמואה הגרמנית הייתה תחנת אלחוט, אשר שימשה את צי מזרח אסיה הגרמני, וב-7 באוגוסט 1914, מספר ימים לאחר פרוץ המלחמה, ביקשו הבריטים מהניו זילנדים לחסלה. ניו זילנד, שנענתה לבקשה, הקימה לשם כך חיל משלוח ובו 1,363 אנשי צבא וצוותי עזר בפיקודו של מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור. חיילים אילו היו מתנדבים מיחידות טריטוריאליות מקומיות באוקלנד ובוולינגטון. ב-15 לחודש הפליג הכוח מוולינגטון למשימתו, אשר נשמרה בסוד מפני החיילים. את שתי ספינות התובלה, ובהן החיילים, ליוו שלוש סיירות מסדרת P: "פילומל" (Philomel) הניו זילנדית, "פיראמוס" (Pyramus) הבריטית ו"פסייק" (Psyche) האוסטרלית. הכוח עצר בדרכו בקלדוניה החדשה, שם נפגש עם מספר ספינות קרב אשר הצטרפו אליו בדרכו לאיים: סיירת המערכה אוסטרליה האוסטרלית, הסיירת מלבורן, אוסטרלית אף היא, והסיירת הצרפתית "מונקלם" (Montcalm). אלה האחרונות הצטרפו לכוח המשלוח כיוון שהליווי של שלוש הסיירות מסדרת P לא היה מספק הגנה הולמת במקרה של התערבות צי מזרח אסיה הגרמני. אחר כך עצר הכוח בפיג'י, שם עלו לאוניות מספר מדריכים ומתורגמנים.
חיל המשלוח נחת ב-29 באוגוסט באפיה, ודרישה להיכנע נמסרה למושל הגרמני במקום. המושל הגיב במחאה ולא נענה לדרישה, אך בפועל חיל המשלוח לא נתקל בהתנגדות. עם זאת, הגרמנים חיבלו במגדלור ובתחנת האלחוט. נערך גם ניסיון למלכד את התחנה על מנת לפוצצה, אלא שחבלנים ניו זילנדים גילו ופרקו את מטעני החבלה שהוכנו לצורך כך.
בואו של צי מזרח אסיה הגרמני

עם היוודע דבר תפיסתם של האיים, עשה דרכו אל המקום ויצה-אדמירל מקסימיליאן פון שפה, מפקד צי מזרח אסיה הגרמני, בראש כוח שמנה שתי סיירות: "שרנהורסט" (Scharnhorst) ו"גנייזנאו" (Gneisenau). הספינות הגרמניות הגיעו ב-14 בספטמבר, שלושה ימים לאחר שצי מדינות ההסכמה עזב את המקום, וכשבועיים לאחר שכוח הליווי פנה לאבטח את הכוח האוסטרלי המיועד לכיבוש גינאה החדשה הגרמנית. למרות שעל פי הידיעות (הלא מדויקות) שבידיו, הכוח הניו זילנדי היה מורכב ממתנדבים לקויים באימונם ובציודם, הוא החליט שלא לנסות לכבוש את האיים מחדש, מתוך שיקול שלנוכח העליונות הימית הכללית של מדינות ההסכמה במימי האוקיינוס השקט, תהיה זו ברכה לבטלה. הסיירות הגרמניות פנו במקום זאת להפגזת פפאטה.
אחרית דבר

האיים נותרו עד לסיום המלחמה תחת כיבוש צבאי של ניו זילנד. בהסדרים שלאחר המלחמה ניו זילנד קיבלה מנדט על השטח, ושליטתה על האיים נמשכה עד לשנת 1962, עת קיבלו עצמאות בשם סמואה המערבית. המדינה שינתה את שמה מאוחר יותר לסמואה, שמה הנוכחי.
לקריאה נוספת

Boyd, Mary (באוקטובר 1968). "The Military Administration of Western Samoa, 1914–1919". New Zealand Journal of History. 2 (2): 148–164. נבדק ב-26 בספטמבר 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
Jose, Arthur W. (1941). The Royal Australian Navy, 1914–1918. Official History of Australia in the War of 1914–1918. Vol. IX. Sydney, New South Wales: Angus & Robertson. OCLC 559976970.
Längin, B. G. (2005). Die deutschen Kolonien: Schauplätze und Schicksale 1888–1918 (בגרמנית). Hamburg, Germany: Mittler E.S. + Sohn. ISBN 978-3813208542.
McGibbon, Ian (1991). The Path to Gallipoli: Defending New Zealand 1840–1915. New Zealand: GP Books. ISBN 0-477-00026-6.
McGibbon, Ian (2007). "The Shaping of New Zealand's War Effort, August–October 1914".  In Crawford, John; McGibbon, Ian (eds.). New Zealand's Great War: New Zealand, the Allies & the First World War. Auckland, New Zealand: Exisle Publishing. pp. 49–68. ISBN 978-0-908988-85-3.
Smith, Sergeant S. J. (1923). "The Seizure and Occupation of Samoa".  In Drew, Lieut. H. T. B. (ed.). The War Effort of New Zealand. Official History of New Zealand's Effort in the Great War. Auckland, New Zealand: Whitcombe and Tombs Limited. OCLC 2778918.
Smith, Stephen John (1924). The Samoa (N.Z.) Expeditionary Force 1914–1915. Wellington, New Zealand: Ferguson & Osborn. OCLC 8950668.
הקולונל רוברט לוגאן (Logan), מפקד הכוח הניו זילנדי, מקריא הצהרה בעת התמנותו למושל בסמואה הגרמנית, אפיה, 30 באוגוסט 1914
בלו אדוארדס

| --- | --- |
 לידה:  31 באוקטובר 1965 (בן 58) וושינגטון די. סי., ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  30, 32
 מכללה:  מכללת לואיסבורג אוניברסיטת מזרח קרוליינה
 דראפט:  בחירה מספר 21, 1989 יוטה ג'אז
 קבוצות כשחקן
 1989–1992 1992–1994 1994–1995 1995 1995–1998 1998–1999 1999–2000 2000–2001:  יוטה ג'אז מילווקי באקס בוסטון סלטיקס יוטה ג'אז ונקובר גריזליס מיאמי היט אולימפיאקוס דאפניס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה של העונה ב-NBA‏ (1990)
תיאודור "בלו" אדוארדס (באנגלית: Theodore "Blue" Edwards; נולד ב-31 באוקטובר 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1989–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA הם 10.8 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

אדוארדס נולד בוושינגטון די. סי., ובשנת 1984 החל ללמוד ב"מכללת לואיסבורג" אשר בקרוליינה הצפונית. לאחר שנתיים עבר ללמוד באוניברסיטת מזרח קרוליינה, על מנת לשחק בקבוצת הכדורסל שלה (ה"פיירטס") מליגת המכללות הבכירה. בעונתו האחרונה בקבוצה, 1988/1989, רשם ממוצעים של 26.7 נקודות, 6.9 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק, ובסיומה זכה בתואר השחקן המצטיין של מחוז ACC.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1989 נבחר אדוארדס על ידי יוטה ג'אז, בבחירה ה-21. בעונתו הראשונה ביוטה פתח ב-49 משחקים, קלע 8.9 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונת 1991/1992 קלע 12.6 נקודות למשחק כשחקן חמישייה קבוע, לצדם של קארל מלון, ג'ון סטוקטון, מארק איטון וג'ף מלון, וסייע לג'אז להעפיל לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדות המועדון.
ביוני 1992 הועבר עם אריק מרדוק בטרייד למילווקי באקס, תמורת ג'יי האמפריז ולארי קריסקוויאק. בעונתו הראשונה עם הבאקס הוביל את קלעי הקבוצה עם שיא קריירה של 16.9 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1994/1995 הועבר עם דרק סטרונג בטרייד לבוסטון סלטיקס, בתמורה לאד פינקני, ולאחר 31 משחקים בבוסטון נשלח בטרייד נוסף ליוטה ג'אז, תמורת ג'יי האמפריז ובחירת דראפט עתידית.
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר אדוארדס על ידי ונקובר גריזליס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. ב-1 במרץ 1996 השיג את הטריפל דאבל הראשון בתולדות הקבוצה, כאשר קלע 15 נקודות, אסף 13 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים בהפסד הגריזליס מול דאלאס מאבריקס. ב-3 עונותיו בקבוצה קלע 10.7 נקודות בממוצע למשחק, בעוד הגריזליס רשמו מאזן כולל של 48 ניצחונות ו-198 הפסדים (19.5%).
בפברואר 1999 חתם על חוזה במיאמי היט, ובעונתו היחידה במדיה קלע 3.2 נקודות למשחק בלבד.
בין השנים 1999–2001 שיחק עבור הקבוצות אולימפיאקוס ו"דאפניס" מליגת העל היוונית, בטרם פרש ממשחק.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של אדוארדס בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של אדוארדס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1989, באתר basketball-reference.com
↑  אדוארדס ומרדוק נשלחים בטרייד למילווקי, באתר upi.com,‏ 24 ביוני 1992
↑  אדוארדס וסטרונג נשלחים בטרייד לבוסטון, באתר upi.com,‏ 30 ביוני 1994
↑  אדוארדס והאמפריז שוב מחליפים קבוצות, באתר לוס אנג'לס טיימס, 24 בפברואר 1995
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1995, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין ונקובר לדאלאס, באתר basketball-reference.com
גבריאלה פרוצ'ידה

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 2002 (בן 22) קומו, איטליה 
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 מספר:  1
 דראפט:  בחירה 36, 2022 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 2019–2021 2021–2022 2022–:  פלקנסטרו קאנטו פורטיטודו בולוניה אלבה ברלין
 הישגים כשחקן
 הכוכב העולה של היורוליג (2024)
 
גבריאלה פרוצ'ידה (באיטלקית: Gabriele Procida; נולד ב-1 ביוני 2002) הוא כדורסלן איטלקי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד באלבה ברלין מליגת העל הגרמנית בכדורסל והיורוליג.
קריירת נוער

פרוצ'ידה החל לשחק כדורסל בקבוצות הנוער של פלקנסטרו קאנטו, והתחרה במדי קבוצות הנוער של וירטוס בולוניה וסטלה אזורה בטורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול.
קריירה מקצועית

ב-13 באוקטובר 2019, בגיל 17 בלבד, ערך פרוצ'ידה את הופעת הבכורה שלו בכדורסל המקצועני במדי פלקנסטרו קאנטו במשחק הסרייה א' נגד רייר ונציה. ב-19 ביוני 2020 הוא חתם על חוזה לארבע שנים בקאנטו.
ב-30 במאי 2021 הכריז פרוצ'ידה על מועמדותו לדראפט ה-NBA ‏2021. ב-7 ביולי עזב את קאנטו לאחר שהמועדון ירד לסרייה א'2 וחתם על חוזה רב-שנתי בפורטיטודו בולוניה.
במאי 2022 הכריז פרוצ'ידה על מועמדותו לדראפט ה-NBA בפעם השנייה, הפעם לדראפט 2022. ב-23 ביוני 2022 הוא נבחר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה השישית בסיבוב השני והבחירה ה-36 בסך הכל, לפני שהועבר מיד בטרייד על ג'רמי גרנט לדטרויט פיסטונס.
ב-8 ביולי 2022 חתם באלבה ברלין מהבונדסליגה הגרמנית והיורוליג. ב-30 בנובמבר קלע שיא קריירה של 22 נקודות ב-23 דקות בהפסד 81–102 למכבי תל אביב במסגרת המחזור ה-11 של עונת 2023/2024 ביורוליג. בסיום העונה הוא נבחר לכוכב העולה של היורוליג.
קריירה בנבחרת הלאומית

פרוצ'ידה ייצג את איטליה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 2018 בסרביה, והעמיד בה ממוצעים של 10.1 נקודות ו-2.9 ריבאונדים למשחק. שנה מאוחר יותר, באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 שהתקיימה ביוון, הוא העמיד ממוצעים של 13.1 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים.
ב-19 בפברואר 2021 ערך פרוצ'ידה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הבוגרת, כששיחק חמש דקות נגד אסטוניה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2022.
ב-2023 שיחק במדי הנבחרת בגביע העולם בכדורסל 2023.
הערות שוליים

↑  פרופיל, באתר טורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול
↑  Procida e il debutto in A «Che bello, con Cantù», La Provincia di Como, [פרוצ'ידה והבכורה בסרייה א' "כמה יפה, עם קאנטו"], ‏18 באוקטובר 2019 (באיטלקית)
↑  Cantù firma Gabriele Procida con un quadriennale, Sportando, [קאנטו מחתימה את גבריאלה פרוצ'ידה על חוזה לארבע שנים], ‏19 ביוני 2020 (באיטלקית)
↑   ציוץ של Jonathan Givony ברשת החברתית אקס (טוויטר), 30 במאי 2021
↑  Comunicato Stampa: Gabriele Procida, פלקנסטרו קאנטו, ‏26 ביולי 2021 (באיטלקית)
↑  Gabriele Procida è della Fortitudo, לה רפובליקה, [גבריאלה פרוצ'ידה בפורטיטודו], ‏26 ביולי 2021 (באיטלקית)
↑  24 early-entry candidates withdraw from NBA Draft 2022, NBA, ‏15 ביוני 2022
↑  Trail Blazers Acquire Jerami Grant In Trade With Detroit, פורטלנד טרייל בלייזרס, ‏6 ביולי 2022
↑  Alba Berlin announces Gabriele Procida, Sportando, ‏8 ביולי 2022
↑  מקצה שיפורים: מכבי ת"א הביסה את אלבה ברלין, באתר ONE‏, 30 בנובמבר 2023
↑  פרופיל, באתר אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 2018
↑  פרופיל, באתר אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 2019
↑  Gabriele Procida in campo: debutto con la maglia della Nazionale, Corriere di Como, [גבריאלה פרוצ'ידה על המגרש: הופעת בכורה בנבחרת], ‏20 בפברואר 2021 (באיטלקית)
↑  פרופיל, באתר גביע העולם בכדורסל 2023
מריסה מאייר (סופרת)

| --- | --- |

מריסה מאייר, 2018
 לידה:  1984 (בת 40 בערך) טקומה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפציפו-לותרנית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  נוער בוגר, פנטזיה, מדע בדיוני, רומנטיקה
 יצירות בולטות:  תולדות הלבנה 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 בן זוג:  ג'סי טיילור
 מספר צאצאים:  2
 www.marissameyer.com
 
מריסה מאייר (באנגלית: Marissa Meyer; נולדה ב-19 בפברואר 1984) היא סופרת אמריקאית. רומן הביכורים שלה, "סינדר", יצא לאור ב-3 בינואר 2012 בשפה האנגלית. זהו הראשון בסדרה "תולדות הלבנה".
ארבעה מספריה תורגמו לעברית: שלושה מספרי סדרת "תולדות הלבנה": "סינדר", "סקרלט" ו"קרס"  והספר "זהב" מסדרת "מספרת הסיפורים"
ראשית חייה

מאייר נולדה בטקומה, וושינגטון ולמדה באוניברסיטה הלותרנית הפסיפית (אנ'), שם קיבלה תואר בכתיבה יוצרת.
קריירה

לפני שכתבה את "סינדר", מאייר עבדה כעורכת ספרים במשך חמש שנים וכתבה סיפורת מעריצים של "סיילור מון" בשם העט "אלישיה בלייד". בראיון ל"ניוז-טריביון" היא אמרה כי כתיבת ספרות החובבים סייעה לה ללמוד את מלאכת הכתיבה, נתנה לה משוב מיידי ולימדה אותה כיצד לקחת ביקורת.
מאייר מצהירה כי בהתחלה קיבלה השראה לכתוב את "סינדר" לאחר שהשתתפה בתחרות NaNoWriMo 2008, שם כתבה סיפור המתמקד בגרסה עתידנית של "החתול במגפיים" "תולדות הלבנה" היא סדרה המכילה ארבעה ספרים המבוססת על האגדות של סינדרלה, כיפה אדומה, רפונזל ושלגיה. הספר הראשון, "סינדר", היה לרב מכר של הניו יורק טיימס.
בשנת 2013 מאייר קיבלה מ-Feiwel & Friends עסקה בת שני ספרים לסדרה לנוער בוגר בהשתתפות מלכת הלבבות         מ "אליס בארץ הפלאות". הספר הראשון, "Heartless", יצא לאור בסתיו 2016. זהו ספר בודד. "Publishers Weekly" הודיעו שהיא תכתוב אחר כך סדרת גיבורי על. ספר זה נקרא "Renegades", ויצא בסתיו 2017. בשנת 2021 הוציאה ספר ראשון מתוך שניים בסדרת "מספרת הסיפורים" (במקור "Gilded") המבוססת על האגדה של האחים גרים, עוץ לי גוץ לי. הספר השני בסדרה זו יצא ב 2022.
חיים אישיים

מאייר נשואה לג'סי טיילור. בשנת 2015 היא ובעלה אימצו את בנותיהם התאומות סלואן ודילייני.
ביבליוגרפיה > תולדות הלבנה

"סינדר" (2012)
"סקרלט" (2013)
"קרס" (2014)
Winter" (2015)"
ביבליוגרפיה > תולדות הלבנה > עבודות קשורות

(Fairest (2015: "פריקוול"
"כוכבים מעל" (2016) – אנתולוגיה
"חוטים ועצבים, כרך 1" (2017) – רומן גרפי, מאויר על ידי דגלאס הולגייט
"חוטים ועצבים, כרך 2" (2018) – רומן גרפי, מאויר על ידי סטיבן גילפין
ביבליוגרפיה > טרילוגיית Renegades

(Renegades" (2017"
(Archenemies"(2018"
(Supernova" (2019"
ביבליוגרפיה > מספרת הסיפורים

"זהב" (2021)
Cursed" (2022)"
ביבליוגרפיה > רומנים עצמאיים

(Heartless (2016
(Instant Karma" (2020"
הערות שוליים

↑  הסופרת מאריסה מאייר, באתר סימניה
1 2 3  Sailor, Craig. "Tacoma novelist hits it big with her futuristic story "Cinder"". Tacoma News – McClatchy Company. אורכב מ-המקור ב-2012-06-03.
↑  'Cinder' by Marissa Meyer joins fleet of fairy tale-based books (Exclusive excerpt) USA Today
↑  Fowler, Tara (14 בפברואר 2013). "Marissa Meyer talks 'Scarlet,' her worries over 'Cinder,' and a potential movie -- EXCLUSIVE". Entertainment Weekly. נבדק ב-30 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Deahl, Rachel (30 בספטמבר 2013). "Book Deals: Week of September 30, 2013". Publishers Weekly. נבדק ב-30 בספטמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Meyer, Marissa. "ID". Marissa Meyer. נבדק ב-1 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574634005171  PLWABN: 9810689868805606  BIBSYS: 15001241  BNE: XX5201749  BnF: cb166758702 (data)  CANTIC: a11386605  GND: 1025983408  ICCU: LO1V392102  ISNI: 0000 0003 8598 4098  LCCN: n2011078235  LNB: 000248258  MusicBrainz: be0ea586-90c0-402d-94ab-045604e3895b  NDL: 001199709  NKC: xx0149497  NLK: KAC201325454  NTA: 352178353  RERO: 02-A023359048  SUDOC: 168543303  VIAF: 250469156   WorldCat (עם VIAF): 250469156
אישטוואן ברטה

אישטוואן ברטה (במקור בֶּרְגֶר; בהונגרית: Barta István;‏ 13 באוגוסט 1895 – 16 בפברואר 1948) היה שחיין ושחקן כדורמים יהודי-הונגרי. אלוף אולימפי ו-3 פעמים אלוף אירופה.
קורות חיים

ברטה נולד באלמושד. באליפות הונגריה בשחייה שנערכה בשנת 1924 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה.
באולימפיאדת פריז (1924) סיים ברטה במקום חמישי בטורניר הכדורמים. בכל ארבעת המשחקים הוא שיחק כשוער.
באליפות הונגריה בשחייה זכה ברטה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה.
באליפות אירופה בכדורמים הראשונה שנערכה בבודפשט, בשנת 1926 זכה ברטה במדליית זהב, במדליית כסף זכתה נבחרת שוודיה ובמדליית ארד זכתה נבחרת גרמניה.
באליפות אירופה בכדורמים שנערכה בבולוניה, איטליה בשנת 1927 זכה ברטה במדליית זהב, במדליית כסף זכתה נבחרת צרפת ובמדליית ארד זכתה נבחרת בלגיה.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה ברטה במדליית כסף בטורניר הכדורמים במדליית זהב זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת צרפת. בכל ארבעת המשחקים הוא שיחק כשוער.
באליפות אירופה בכדורמים שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 זכה ברטה במדליית זהב, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת אוסטריה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה ברטה במדליית זהב בטורניר הכדורמים לצידו שיחקו מיקלוש שרקן וגאורג ברודי שחקנים יהודים, במדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה ובמדליית ארד זכתה נבחרת ארצות הברית. הוא שיחק משחק אחד כשוער.
בשנת 1948 נפטר ברטה בבודפשט.
מאי זיאדה

| --- | --- |

 לידה:  1886 ארץ ישראל, וילאייט סוריה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1941 (בגיל 55 בערך) קהיר, ממלכת מצרים 
 שם לידה:  ماري إلياس زيادة 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, סולטנות מצרים, ממלכת מצרים 
 שם עט:  مي زيادة, إيزيس كوبيا, Isis Copia 
 מקום לימודים:  Collège Saint Joseph – Antoura 
 שפות היצירה:  צרפתית, ספרדית, לטינית, יוונית, איטלקית, גרמנית, ערבית, אנגלית, סורית 
 יצירות בולטות:  Bayna al-Juzur wa-al-mudd : Ṣafaḥāt fī al-lughah wa-al-Ādāb wa-al-fann wa-al-ḥaḍārah, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חתימה:   
 
מאי זיאדה
מאי זיאדה (בערבית: مي زيادة, תעתיק: מי זיאדה; 11 בפברואר 1886 בנצרת – 17 באוקטובר 1941 בקהיר) הייתה משוררת ומתרגמת פלסטינית–לבנונית. מחלוצות הפמיניזם הערבי.
ביוגרפיה

זיאדה נולדה בשם "מארי אליאס זיאדה" בנצרת, לאב לבנוני מרוני ולאם פלסטינית. בילדותה המוקדמת חוותה אובדן של אח צעיר, שנפטר כשהיה בן שנתיים. היא נותרה בת יחידה להוריה. זיאדה למדה תחילה בנצרת, והמשיכה את לימודיה בעינטורה בהר הלבנון.
בשנת 1908 התיישבה בקהיר, שם אביה, אליאס זיאדה, הוציא לאור את כתב העת "אל מהרוסה" (בערבית: المحروسة) אשר לו תרמה בכתיבת מאמרים. בשנת 1910 היא הוציאה את קובץ השירים הראשון שלה, "Fleurs de Rêve" בצרפתית, תחת שם העט: Isis Copia. השם איזיס שבחרה, הוא שמה של האלה המצרית, שעבור מריה (זה היה שמה המקורי של זיאדה) הייתה המקבילה המצרית למריה הקדושה, וקופיה הוא התרגום ללטינית של שם משפחתה.
כמו כן היא שלטה באנגלית, איטלקית, גרמנית, ספרדית, ללטינית ויוונית מודרנית. במקביל לעבודתה העיתונאית בעיתונים "المحروسة" ו-"Le Progrès Egyptien" היא פתחה בשנת 1912 סלון ספרותי, שבו ביקרו סופרים ידועי שם כמו טה חוסיין, ח'ליל מוטראן, אחמד לוטפי אל-סייד, עבאס מחמוד אל-עקאד (אנ') ואחרים. היא מעולם לא נישאה, אך ניהלה תכתובת ארוכה ואינטנסיבית עם ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן. הם לא נפגשו מעולם, ח'ליל ג'ובראן חי בניו יורק, ומערכת היחסים ביניהם ארכה 19 שנים, עד למותו בשנת 1931. לזכותה של זיאדה נזקפים פרסום יצירתו בעולם הערבי, וההכרה לה זה זכה.
בין השנים 1928 ל-1931 היא עברה משבר קשה בעקבות אובדן שני הוריה, ובמיוחד מותו של יעקוב צרוף, חבר, מורה ודמות אב בשנת 1930. משבר נוסף התחולל בקרבה עם מותו של ח'ליל ג'ובראן. למעשה לא התאוששה מהמשבר הזה לגמרי מעולם. בשנות השלושים היא ביקרה פעמים רבות בלבנון, וגם באירופה: באיטליה, בצרפת ובאנגליה.
כשנפטרה, היו ליד מיטתה שלושה ספרים: הרומן "גרזיאלה" של אלפונס דה למרטין, תמונתו של דוריאן גריי וספרה שלה "باحثة البادية". על קברה ספד לה אחמד לוטפי אל-סייד: "פה מונחת נערה, שרק נעימות וחיוכים אנשים זכו ממנה."
עמדותיה

זיאדה הייתה דמות מפתח בנהדה של תחילת המאה העשרים. היא הושפעה מלביבה האשם, שבשנת 1906, שנתיים לפני הגעתה של זיאדה לקהיר, החלה להוציא שם כתב-עת פמיניסטי בשם "فتاة الشرق". שותפה חשובה נוספת בפעילותה הפמיניסטית הייתה הודא שעראווי. שלושתן הובילו את הנשים במהפכת 1919. היא כתבה, שאישה שחיה תחת דיכוי לא יכולה להניק את ילדיה כשהחלב שלה מריח מעבדות.
בשנת 1921 היא עמדה בראש כנס תחת הכותרת "Le but de la vie" ("מטרת החיים"), שבה היא קראה לנשים להיפתח למערב מבלי לשכוח את זהותן המזרחית.
יצירתה

יצירתה כוללת בעיקר שלושה סוגות ספרותיות: ביוגרפיות, שירים ומכתבים. כמו כן תרגמה ספרות וספרי עיון אירופאיים, כמו למשל ספרים של מקס מילר מגרמנית ושל ארתור קונאן דויל מאנגלית.