stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
420 (מפרשית)
זיהוי

לכל סירת 420 קיים מספר זיהוי הייחודי לסירה, מספר זה ניתן על ידי האיגוד הלאומי של המדינה בו נמצאת. ולכל מדינה קיימים מספרים הייחודיים למדינה, על כן לא ניתן בקלות להעביר את הסירה ממדינה למדינה לשימוש קבוע ולא רק למען תחרויות בינלאומיות.
שליטה

סירת ה-420 היא סירה קלה יחסית לתפעול. היא מתופעלת על ידי שני אנשי צוות, האחד שולט בהיגוי הסירה ובמפרש הראשי, והשני שולט באיזון הסירה, במפרש החלוץ ובמפרש הספינקר. 420 היא סירת הכנה לדגם האולימפי 470, ותוכננה להיות קלה יותר לתפעול.
צוותים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה

הערה לטבלאות הישגים, שיוטי ISAF (בעבר) או WS (כיום) אינם מוגדרים כאליפות עולם אולם בשל מעמדם ("אולימפיאדה קטנה") הם יוכנסו לטבלה תוך ציון:
International Sailing Federation = ISAF
World Sailing = WS
צוותים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה > נוער

| שנה | אירוע | אתר | צוות | הישג | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 | אליפות עולם לנוער (U16) | Travemuende- גרמניה | שמשון ברוקמן ואיתן פרידלנדר | זהב | גברים |
| 1974 | אליפות עולם לנוער | Las Palmas - ספרד | שמשון ברוקמן ואיתן פרידלנדר | ארד | גברים |
| 1978 | אליפות עולם לנוער לקבוצות |  |  | זהב |  |
| 1979 | אליפות עולם לנוער |  | אלדד אדיר ועזרא אדיר | כסף | אחים |
| 1979 | אליפות עולם לנוער לקבוצות |  |  | זהב |  |
| 1983 | אליפות אירופה לנוער |  | אמיר אבינועם ודרור אילני | ארד | גברים |
| 1985 | אליפות אירופה לנוער | איטליה | רן שנטל וניר שנטל | זהב | אחים |
| 1987 | אליפות עולם לנוער |  | רן שנטל וניר שנטל | זהב | אחים |
| 1996 | אליפות עולם לנוער | בלגיה | גידי קליגר ואודי גל | כסף | גברים |
| 1996 | אליפות עולם לנוער | אוסטריה | גידי קליגר ואודי גל | זהב | גברים |
| 1997 | אליפות עולם לנוער (ISAF) | Fukuoka - יפן | יוגב יוסף ושחף אמיר | זהב | גברים |
| 1997 | אליפות עולם לנוער (ISAF) | Fukuoka - יפן | ליזי מיוחס וגל מור | ארד | נשים |
| 1998 | אליפות עולם לנוער (ISAF) | Cape Town - דרא"פ | יוגב יוסף ושחף אמיר | כסף | גברים |
| 2001 | אליפות עולם לנוער | Versoix - שווייץ | אייל לוין וסתיו כהן | ארד | גברים |
| 2002 | אליפות עולם לנוער | Nieuwpoort - בלגיה | אייל לוין וסתיו כהן | זהב | גברים |
| 2006 | אליפות אירופה לנוער | Tavira - פורטוגל | עמית ברוקמן ומשה אפל | זהב | גברים |
| 2007 | אליפות אירופה לנוער | Medemblik - הולנד | עמית ברוקמן ומשה אפל | זהב | גברים |
| 2010 | אליפות אירופה לנוער | La Rochelle - צרפת | יואב לוי ודן פרויליך | זהב | גברים |
| 2014 | אליפות עולם לנוער | Travemuende- גרמניה | עידו ביליק ואופק שלגי | ארד | גברים |
| 2014 | אליפות עולם לנוער (ISAF) | Tavira - פורטוגל | יעל וולך וסתיו ברוקמן | כסף | נשים |
| 2015 | אליפות אירופה לנוער (U19) | Bourgas - בולגריה | ניתאי חסון וטל הררי | זהב | גברים |
| 2015 | אליפות אירופה לנוער (U17) | Bourgas - בולגריה | עידו ביליק ואופק שלגי | זהב | גברים |
| 2016 | אליפות עולם לנוער | Torbay - ניו זילנד | עידו ביליק ואופק שלגי | כסף | גברים |
| 2016 | אליפות אירופה לנוער | Balaton - הונגריה | עידו ביליק ואופק שלגי | זהב | גברים |
| 2017 | אליפות עולם לנוער | Sanya - סין | עידו ביליק ונעם חומרי | ארד | גברים |
| 2017 | אליפות אירופה לנוער | Kallithea - יוון | טל שדה ונעם חומרי | ארד | גברים |
| 2019 | אליפות עולם לנוער | Gdynia - פולין | טל שדה ונעם חומרי | ארד | גברים |
| 2021 | אליפות עולם לנוער | Mussanah - עומאן | רועי לוי ואריאל גל | ארד | מעורב |
בול אליפות העולם במפרשיות 420, 1970
בול אליפות העולם במפרשיות 420, 1970
בול אליפות העולם במפרשיות 420, 1970
ראו גם

איגוד השייט בישראל
שיט במשחקים האולימפיים
שיט תחרותי
שיט מפרשיות
דגמים אולימפיים (אנגלית)
470
אמנון בירב

| --- | --- |

אמנון בירב
 לידה:  19 באפריל 1934 (בן 90) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
אמנון בירב (נולד ב-19 באפריל 1934) הוא סופר ועורך ספרים ישראלי. היה עורך השבועון "מעריב לנוער" בין השנים 1993-1972.
חייו המוקדמים

אמנון בירב נולד בתל אביב, וגדל והתחנך בנשר לאחר שמשפחתו עברה לשם. אביו אמר לו "אדם צריך מקצוע" ולכן נשלח ללמוד בבית הספר התיכון המקצועי שליד הטכניון וסיים בו ארבע שנות לימוד במגמת מכונאות, לימודים עיוניים ומעשיים.
היה שנים אחדות חבר בתנועת הנוער העובד והתגייס לצה״ל במסגרת גרעין נח"ל, שהצטרף לקיבוץ גבים.
ארבע שנים לאחר מכן עזב את הקיבוץ ועבר לגור בתל אביב.
חיים אישיים

ב-1963 נישא לגאולה לבית אבני (נפטרה בספטמבר 2024) ולזוג נולדו שלושה ילדים.
קריירה עיתונאית

בגבים ערך את עלון הקיבוץ, ובעקבות זאת פנו אליו מאיחוד הקבוצות והקיבוצים כדי שיערוך את ביטאונם "איגרת לחברים". הוא ערך אותו כשנה ואחר כך ערך במשך כשנה את עיתון תנועת הנוער העובד "במעלה".
קריירה עיתונאית > שלושה עיתונאים וסוסיתא במסע באפריקה

ב-1961 החליטו שלושה עיתונאים צעירים, אמנון בירב, אביטל מוסינזון ואמנון ז'קוב, לצאת למסע באפריקה, וחיפשו מי שיוכל לתת חסות למסע המתוכנן.
הם פנו ליצחק שובינסקי, ממייסדי חברת אוטוקרס, מחלוצות תעשיית הרכב בישראל ויצרנית הסוסיתא. שובינסקי נענה בהתלהבות ומסר להם מכונית סוסיתא סטיישן חדשה, לסוג של נסיעת מבחן. הוצאות הדלק הצפויות כוסו על ידי חברת "פז" וחברת "תלמה" תרמה את המזון (בעיקר שימורים).
הם פנו  ל"ידיעות אחרונות" והציעו לעורך דב יודקובסקי לשלוח לעיתון כתבות ממסעם, וכך עשו. רשמיהם מהמסע פורסמו מדי שבוע על עמוד שלם ב-7 ימים, מוסף "ידיעות אחרונות" לשבת.
החל מה-1.12.1961 פורסמו במשך שמונה שבועות הכתבות מחלקו הראשון של המסע, וב-10 בינואר 1962 פורסמה בעיתון "ידיעות אחרונות" ידיעה על סיום חלק זה, כשהגיעו לקייפטאון שבדרום אפריקה.
ב-28.2.1962 פורסמה בעיתון "ידיעות אחרונות" הידיעה על חזרתם ארצה. פרסום סדרת ההמשך, על חלקו השני של המסע, עד לצפונה של אפריקה, חודש ב-9.3.1962, לאחר חזרתם. סיפור היציאה למסע סוקר בעיתוני התקופה, וכך היה גם בחזרה ארצה.
באוקטובר 1961 הם יצאו לדרך - מנמל אילת לנמל מאסאווה שבחבש (שמה הקודם של אתיופיה).
בשלב מוקדם נאלץ אמנון ז'קוב לחזור ארצה. אמנון בירב ואביטל מוסינזון המשיכו במסעם לאורך כל היבשת. בשיאו של המסע הם העפילו עם המכונית להר הגבוה ביותר באפריקה, הקילימנג'רו, עד לגובה של 3,000 מטרים, הנקודה הגבוהה ביותר אליה ניתן היה להגיע עם רכב, ואת 3,000 המטרים הנותרים עד לפסגה עשו ברגל במשך יומיים. במקרה אחר ירדו למכרה זהב שעומקו 4 קילומטרים. במשך חמישה חודשים עברו 30,000 אלף קילומטרים, עד לקייפטאון שבקצה הדרומי של היבשת, ובחזרה צפונה. במסעם נאלצו להתמודד עם דרכים משובשות, ג'ונגלים, מדבריות וביצות ומפגשים עם בעלי חיים שונים. בכתבות השבועיות שפורסמו במשך חודשים יכלו קוראי "ידיעות אחרונות" לעקוב אחרי כל מה שעבר עליהם לאורך המסע.
הם עברו ב-14 ארצות, זכו לסיקור מקומי ונפגשו עם ראשי מדינות - ביניהם היילה סלאסי, קיסר חבש; ג'ומו קניאטה, שהיה אז מנהיג האפריקנים בקניה ומאוחר יותר ראש ממשלה ונשיא; ג'וליוס נייררה, אז ראש ממשלת טנגניקה; סר רוי ולנסקי ראש ממשלת הפדרציה של רודזיה - עם חברי פרלמנטים וראשי שבטים וכן עם אישים רבים אחרים.
הדיווחים מאפריקה כללו לא רק את תיאור הרפתקאותיהם האישיות. ב-18.1.62 הכריזה הכותרת הראשית בעמוד השער של "ידיעות אחרונות": "עוזים הגיעו ממערב גרמניה לכוחות הפורטוגזיים באפריקה", מאת אביטל מוסינזון.
באוקטובר 2024 נפתחה במוזיאון העיר חיפה התערוכה "סוסיתא", סיפורה של המכונית הישראלית המפורסמת, ותיאור מסעם של העיתונאים באפריקה מובא בה בתמונות ובדוגמאות מהכתבות שפורסמו.
קריירה עיתונאית > אחרי המסע

כשחזרו מאפריקה הציע להם דב יודקובסקי לעבוד ב"ידיעות אחרונות". אמנון בירב החל לעבוד ככתב מתחיל, אך לאחר שלושה חודשים הציע לו משה בן שאול, שהיה אז סגן העורך של "מעריב לנוער", להצטרף לעיתון ככתב ראשי. כשבן שאול עבר ל"מעריב" התמנה בירב לסגן העורך ובשנת 1972 הוא הפך לעורך העיתון.
קריירה עיתונאית > עורך ״מעריב לנוער״

אמנון בירב ערך את "מעריב לנוער" במשך 21 שנים (בשנים 1972–1993). הוא הפך את ״מעריב לנוער״ משבועון  המודפס על 16 עמודי נייר עיתון בשחור-לבן הזוכה לתפוצה של 4,000 עותקים, לשבועון צבעוני מהודר המודפס על 100 עמודי כרומו וזוכה לתפוצת שיא של 100,000 עותקים. זאת הייתה תקופת השיא של העיתון. בשנות ה-80 של המאה ה-20, היה השבועון קרוב להפיכתו כשבועון הנפוץ ביותר בישראל ובכך לעקוף את שבועון הנשים הנפוץ "לאשה".
אמנון בירב קידם ופיתח את מוסד "כתבי הנוער" (כ"נ) של השבועון, ממנו צמחו עשרות רבות של עיתונאים ואנשי תקשורת בישראל.
אמנון בירב טיפח במשך שנים את התחרות לבחירת "צבר וצברית השנה", שתגמלה בני נוער על פעילות התנדבות חברתית וקהילתית. מ"תחרות כישרונות צעירים" השנתית של "מעריב לנוער" (ה"כוכב נולד" של השנים ההן) יצאו אמנים, זמרים ושחקנים מפורסמים רבים. בשיתוף עם סוכנות הדוגמניות הבינלאומית "עלית" הוא יזם את תחרות "נערת השנה", שהייתה המקבילה הצעירה לתחרות מלכת היופי וגילתה דוגמניות רבות, ביניהן שלי גפני (נערת השנה הראשונה) ורבות נוספות. את התחרות הפיקה חברת "מולה סנטר" של צלם האופנה מולה עשת. הזוכות נסעו לחו"ל להשתתפות בתחרויות הבינלאומיות שארגנה "עלית".
בעבודתו כעורך "מעריב לנוער" טיפח בירב סופרים לנוער, שפרסמו סדרות וסיפורים קצרים בעיתון, ביניהם "פוצ'ו" (ישראל ויסלר), סמדר שיר, משה יהלום ואיטו אבירם. גם הקומיקסאי אורי פינק התחיל את דרכו ב"מעריב לנוער". יחד עם בירב בנה את המתכונת של זבנג! – קומיקס שישתרע על עמוד שלם. בהמשך הפך פינק לאימפריה של קומיקס וקריקטורות. בירב נתן במה גם לשני קריקטוריסטים צעירים - נסים חזקיהו, לימים היוזם והמנהל האמנותי של פסטיבל הקומיקס, אנימציה וקריקטורה המתקיים מזה שנים בסינמטק תל אביב, וגדעון עמיחי, היום איש פרסום עתיר הישגים.
אמנון בירב הקים קטגוריה נוספת בה יוכלו בני נוער לבטא את כישוריהם - "צלמי נוער" (צ"נ). ביניהם היו צביקי עשת, בנו של מולה עשת, שרון מור יוסף, שהפך לצלם אופנה בינלאומי ואחרים, שרבים מהם הפכו אחר כך את הצילום לקריירה.
אמנון בירב היה העורך הראשון שהכניס את החינוך המיני לתקשורת הפונה לבני נוער. המדור "על בנים ועל בנות", שבפרסומו החל בשנות ה-70, היה הראשון שאיפשר לבני נוער לשאול סקסולוג ולקבל תשובות בנושאים שהיו "טאבו" לבני הנוער באותה תקופה, כמו אוננות, קיום יחסי מין, וסת, הריון, אמצעי מניעה וכדומה. סביב פרסום המדור היה ויכוח ציבורי כאשר חלק מההורים התנגדו לחשיפת ילדיהם לנושאים אלה בגילאים צעירים. המדור עצמו הפך לפופולרי בעיתון וזכה לאלפי פניות בחודש.
תחת עריכתו הציג "מעריב לנוער" ערכים חינוכיים והומניים בדרך קלילה וסיפורית שובת לב.
בשנת 1993 סיים אמנון בירב את תפקידו בשבועון.
קריירה עיתונאית > לאחר "מעריב לנוער"

לאחר סיום עבודתו ב"מעריב לנוער" ערך אמנון בירב את מוספי העיתון הכלכלי "טלגרף" ואחר כך כיהן כעורך ראשי של הירחון "עולם האישה״, עד צאתו לגמלאות.
אחרי פרישתו פנה בירב לכתיבה ועריכה של ספרים, בעיקר רומנים ומדריכים. ספרו "להיות סבא, להיות סבתא: המדריך לסבאות מודרנית", שהיווה מדריך לדור חדש של סבים וסבתות, הפך לרב מכר.
בירב חיבר עד היום 15 ספרים. הבולטים ביניהם "סקופ מושחת", שיצא לאור ב״הוצאת זמורה ביתן", המדריך "הדרך לזוגיות מושלמת", שיצא לאור ב״הוצאת אסטרולוג", ו"תיק אריאלה" ו"שתי אימהות", שיצאו לאור ב״הוצאת אביב".
את הוצאת אביב הקים בירב בשנת 1998 והוציא בה לאור גם את ספריו "רומן מזדמן", "סיפור לא פשוט", "עשר אהבות" וספרים נוספים פרי עטו, וכן ספרים אחרים. ב-2002 שינה את שם ההוצאה ל"הוצאת מעיין" ובמסגרתה הוציא לאור את "חמש נשים", "המלחמה האחרונה: משל אקטואלי בשבעה פרקים", "רצח לא מושלם" וספרים נוספים. "הוצאת מעיין" נסגרה בשנת 2008.
אייר טרקטור AT-802

אייר טרקטור AT-802‏ (Air Tractor AT-802) הוא מטוס חד-מנועי בעל כושר נשיאה ופיזור של חומרים כימיים, המשמש בחקלאות וכן לכבאות אווירית. המטוס מיוצר החל מ-1990 על ידי חברת "אייר טרקטור" (Air Tractor), הממוקמת במדינת טקסס שבארצות הברית. נכון לשנת 2007 הוא נחשב למטוס הגדול ביותר בייצור המשמש לחקלאות.
למטוס יש גם גרסה צבאית – AT-802U (ראו למטה).
גרסאות

הדגם הבסיסי של AT-802 כולל שני מכלים לנשיאת חומרים בגוף המטוס ומערכת כני נסע קבועה, בתצורה משולשת עם גלגל זנב.
בגרסה המכונה "פַיֶיר בוס" (Fire Boss) נוספים מצופים ההופכים את המטוס לאמפיבי. בנחיתה על מים יכול הפייר בוס למלא במים את המכלים הרגילים, וכן מכלים נוספים (בקיבולת של 265 ליטר) הנמצאים במצופים.
למטוס יש גרסה צבאית בשם AT-802U הכוללת תא טייס משוריין, מכלי דלק ממוגנים וחיזוקים בגוף המאפשרים למטוס לשאת תחמושת במשקל 3720 קילוגרם.
גרסת ה-AT-802 היא דו מושבית, ו-AT-802A חד מושבית. גרסה AT-802F כוללת מערכת ממוחשבת לכיבוי שרפות.
גרסאות > ישראל

ישראל מפעילה משנת 2011, במסגרת טייסת 249 (פעלה במקור במסגרת חיל האוויר הישראלי וכיום פועלת במסגרת היחידה האווירית של משטרת ישראל), שישה מטוסים מדגם AT-802F רגילים ושני מטוסים מדגם הפייר-בוס הימי שהוסבו לדגם הרגיל (בעקבות אי מציאת טייסים מתאימים להטסת המטוס) לכיבוי שריפות.
גרסאות > תמונות נוספות

דגם הפייר-בוס
AT-802U לשימושים צבאיים
ראו גם

טייסת הכיבוי
ראס טמבלין

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1934 (בן 90) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Russell Irving Tamblyn 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1948 
 מקום לימודים:  תיכון נורת' הוליווד 
 בן או בת זוג:  ונטיה סטיבנסון (1956–1957) 
 צאצאים:  אמבר טמבלין 
 http://www.russtamblyn.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ראסל איירווינג "ראס" טמבלין' (אנגלית: Russell Irving "Russ" Tamblyn; נולד ב-30 בדצמבר 1934) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ורקדן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בסרטים "סיפור הפרברים", ו"פייטון פלייס" בתפקיד נורמן פייג' עליו הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1957.
ביוגרפיה

טמבלין נולד בלוס אנג'לס, בנם של זוג השחקנים סאלי טריפלט ואדי טמבלין. אחיו לארי טמבלין הוא חבר ומייסד להקת הרוק "The Standells". התגלה כשחקן כבר בגיל 10 על ידי השחקן לויד ברידג'ס.
קריירת משחק

טמבלין התגלה לראשונה בשנת 1949 באפוס התנכ"י שביים ססיל ב. דה - מיל "שמשון ודלילה", בסרט שיחק בתפקיד שאול המלך בצעירותו.
בשנת 1950 שיחק בתפקידים קטנים בקומדיה במוזיקלית "אבי הכלה" ובמותחן הפשע "משוגעים לאקדח".
במשך שנות ה-50 שיחק בקומדיה המוזיקלית של סטנלי דונן "שבע כלות לשבעה אחים" בתור גידון פונטייפי, במערבונים "האקדח המהיר ביותר" ו"המצוד האחרון" ובסרט המלחמה של ריצ'רד ברוקס "כבוש את השטח הגבוה".
בשנת 1957 שיחק טמבלין בדרמה של מארק רובסון "פייטון פלייס" בתפקיד תלמיד התיכון נורמן פייג' הלומד ביחד עם גיבורת הסרט אליסון מקנייז (דיאן וארסי), על תפקידו בסרט הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-1958 הופיע טמבלין בתפקיד הראשי בפנטזיה המוזיקלית של ג'ורג' פאל "אצבעוני". ב-1960 השתתף במערבון של אנתוני מאן "סימארון" בתפקיד "הילד" ויליאם הארדי.
הופעותיו אשר הפכו אותו לכוכב קולנוע מבוקש זימנו לטמבלין את תפקיד ריף לורטון מנהיג כנופיית הג'טס בדרמה המוזיקלית זוכת 10 פרסי האוסקר "סיפור הפרברים".
מעמדו של טמבלין בהוליווד דעך לאחר הסרט והוא השתתף במספר סרטים כושלים בהמשך שנות ה-60. תפקידיו המעטים שקיבלו הערכה היו בסרט האימה של רוברט וייז "הרדיפה" בתור לוק סנרסון, בדרמה של ג'ק קארדיף "הספינות הארוכות" ובסרט האימה היפני "מלחמת הענקים".
לאחר תקופה של היעדרות שיחק טמבלין בתפקיד משני בסדרת המופת של דייוויד לינץ' "טווין פיקס" בתור הפסיכיאטר ד"ר לורנס ג'ייקובי. בשנים האחרונות מיעט לשחק והופיע בעיקר בתפקידים קטנים לצידה של בתו השחקנית אמבר טמבלין בסדרות "ג'ואן מארקדיה", " The Increasingly Poor Decisions of Todd Margaret" של חתנו דייוויד קרוס ובמערבון "ג'אנגו ללא מעצורים" של קוונטין טרנטינו.
חיים אישיים

טמבלין התחתן שלוש פעמים במהלך חייו והוא אב לשלושה ילדים, אחת מהם היא השחקנית אמבר טמבלין.
פילמוגרפיה

הילד מקליבלנד (1949)
שמשון ודלילה (1949)
אבי הכלה (1950)
משוגעים לאקדח (1950)
קפטן קארי, ארצות הברית (1950)
הרווח הקטן של אבא (1951)
הקבוצה המנצחת (1952)
לסגת, גיהנום (1952)
כבוש את השטח הגבוה (1953)
שבע כלות לשבעה אחים (1954)
קניון השטן (1953)
הצי משתעשע (1955)
המצוד האחרון (1956)
האקדח המהיר ביותר (1956)
פייטון פלייס (1957)
אל תתקרב למים (1957)
אצבעוני (1958)
תיכון סודי (1958)
סימארון (1960)
סיפור הפרברים (1961)
העולם המופלא של האחים גרים (1962)
כיצד נכבש המערב (1962)
לעקוב אחר הבנים (1963)
הרדיפה (1963)
הספינות הארוכות (1964)
בנו של האקדוחן (1965)
מלחמת הענקים (1966)
דרקולה נגד פרנקנשטיין (1971)
הסרט האחרון (1971)
כביש אנושי (1982)
ניקרומנסר (1988)
ילד הבקטה (1994)
אמא בלתי נראית (1996)
דרייב (2011)
ג'אנגו ללא מעצורים (2012)
Hits ‏(2014)
טלוויזיה

טווין פיקס (1990-1991)
ג'ואן מארקדיה (2004)
טוד מרגרט (2016-2010)
עליסה בארץ הפלאות (סרט, 1951)

| --- | --- |

כרזת הסרט, כאשר יצא לאקרנים בישראל, בשנת 1981
 מבוסס על:  הרפתקאות אליס בארץ הפלאות 
 בימוי:  קלייד ג'רונימי, וילפרד ג'קסון, המילטון לוסק 
 הופק בידי:  וולט דיסני 
 תסריט:  וינסטון היבלר, מילט בנטה, ארדמן פנר, דיק קלסי, טום אורב, דיק הומר, ג'ון וולברידג', טד סירס, ג'ו גרנט, ביל פיט, דל קונל, ג'ו רינלדי, ויליאם קוטרל, אלדוס האקסלי 
 עריכה:  לויד ריצ'רדסון 
 מדבבים:  קתרין ביומונט (עליסה) לוסיל בליס (Flowers of Wonderland) טומי לוסק (Flowers of Wonderland) מל בלאנק (Dinah) המלומן (Card Painters) דון בארקליי (Card Soldiers) דוריס לויד (The Rose) מארני ניקסון (Flowers of Wonderland) Kenneth Beaumont (Card Soldiers) ת'ראל רייבנסקרוף (Card Painters) Norma Zimmer (White Rose) ביל לי (Card Painters) ארדמן פנר (Eaglet) מקס סמית' (Card Painters) קוויני לאונרד (Bird in the Tree, Flowers of Wonderland) Dink Trout (King of Hearts) Jerry Colonna (March Hare) ורנה פלטון (Queen of Hearts) סטרלינג הולוויי (Cheshire Cat) אד וין (Mad Hatter) ריצ'רד היידן (Caterpillar) פינטו קולביג (Flamingoes) ביל תומפסון (Dodo, White Rabbit) Joseph Kearns (Doorknob) ג'י פט אומאלי (The Walrus, The Carpenter, Tweedledum, Tweedledee) הת'ר אנג'ל (Alice's sister) Larry Grey (Bill the Lizard, Card Soldiers) ג'ימי מקדונלד (Dormouse) Bob Hamlin (Card Painters) 
 מוזיקה:  אוליבר וואלאס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 חברה מפיצה:  RKO
 הקרנת בכורה:  בריטניה26 ביולי 1951 ארצות הברית28 ביולי 1951 ישראל22 בדצמבר 1951 ישראל31 במרץ 1990 (גרסה מדובבת לעברית, הופצה בשם "אליס בארץ הפלאות")
 משך הקרנה:  75 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט ילדים, סיפור התבגרות, סרט הרפתקאות, סרט מוזיקלי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ארץ הפלאות 
 תקציב:  3,000,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   aliceinwonderland
 סרט הבא:  אליס בארץ הפלאות(2010)
 סרטים בסדרה:  אליס מבעד מראה(2016)
 תרגום לעברית:  ירושלים סגל (הפצה מקורית, 1951)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזת הסרט משנת 1990
עליסה בארץ הפלאות (מוכר גם בשם אליס בארץ הפלאות החל משנת 1990; באנגלית: Alice in Wonderland) הוא סרט הנפשה שהופק על ידי וולט דיסני ומבוסס על "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול. זהו הסרט ה-13 באורך מלא שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני ויצא לבתי הקולנוע ב-28 ביולי 1951.
הסרט הוביל ליצירת זיכיון הכולל סרטי לייב אקשן, סדרות ומשחקים, בין היתר סדרת הטלוויזיה "אליס במאפיית הפלאות".
עלילה

על גדות נהר שקט, נערה צעירה בשם עליסה נעשית עייפה מסיפורה של אחותה הגדולה על ההיסטוריה של ויליאם הראשון. כאשר אחותה נוזפת בחלומות הקיץ של עליסה, עליסה מספרת לחתולה שלה דינה שהיא מעדיפה לחיות בארץ חלומות שטותית בשם ארץ הפלאות. עליסה ודינה מבחינות בארנב לבן לבוש וסט שעובר, ועליסה רודפת אחריו כשהוא רץ בטענה שהוא מאחר לאירוע לא ידוע. עליסה עוקבת אחריו לתוך חור ארנבים ונופלת לתוך מבוך. היא רואה את הארנב הלבן נעלם לתוך דלת קטנה ומנסה לעקוב, אבל הידית המדברת של הדלת מייעץ לה לשנות את הגודל שלה באמצעות משקה ומזון מסתורים. מתוך תסכול, עליסה ממררת בבכי ודמעותיה גורמות לשיטפון. עליסה בסופו של דבר מצליחה להתכווץ עובר דרך חור המנעול של הדלת לתוך ארץ הפלאות. היא פוגשת כמה דמויות מוזרות מספר כולל דודו וטווידלדם וטווידלדי המספרים את הסיפור של "סוס הים והנגר".
עליסה בסופו של דבר מוצאת את הארנב הלבן בביתו, אך לפני שהיא מספיקה לשאול למה הוא מאחר, היא נשלחת להביא כמה כפפות. היא אוכלת עוגיה וגדלה שוב, ונתקעת בבית הארנב. הארנב הלבן, הדודו, וביל הלטאה (מנקה הארובות) מאמינים שעליסה היא מפלצת ומתכננים לשרוף את הבית כדי להורגה. עליסה נמלטת על ידי אכילת גזר מגינתו של הארנב והתכווצות כתוצאה מכך. היא פוגשת ושרה עם פרחים מדברים, אבל הם מבריחים אותה באשמה שהיא עשב-בר. עליסה אז מודרכת על ידי זחל המעשן נרגילה לאכול חלק מהפטריה שלו. בהתחלה עליסה אוכלת את הפטריה וגדלה לגובה גבוה מדי עד שמגיעה לשמיים, שם היא נפגשת עם קן של ציפור. הציפור מפחדת ממנה בטענה שעליסה היא נחש. עליסה בסופו של דבר חוזרת לגודלה המקורי ומחליטה לשמור את הפיסות הנותרות של הפטריה.
עליסה פוגשת חתול צ'שייר המייעץ לה לבקר את הכובען המטורף, ארנביב ונמנמן. השלושה מארחים מסיבת תה מטורפת וחוגגים את "אין יום הולדת" שלהם ושל עליסה, כלומר, כל יום שאינו יום הולדת. הארנב הלבן מופיע, אבל ארנביב והכובען המטורף הורסים את שעון הכיס שלו וזורקים אותו מחוץ למסיבה. עליסה מוותרת על המרדף אחרי הארנב הלבן ומחליטה ללכת הביתה, אבל הולכת לאיבוד ביער. חתול הצ'שייר מופיע ומוביל את עליסה למבוך גידור ענק הנשלט על ידי מלכת הלבבות הרודנית ובעלה הקטן, מלך הלבבות. המלכה מוציאה להורג כל מי המרגיז אותה, ומזמינה את עליסה למשחק קרוקט ביזארי שבו משתמשים בפלמינגו וקיפודים כציוד.
חתול הצ'שייר מופיע שוב ושולף טריק על המלכה והיא מאשימה את עליסה במעשה, ועליסה נכנסת למשפט. עם זאת, היא אוכלת את שאריות הפטרייה של הזחל וצומחת לגובה עצום אשר לטענת המלך אסור בבית המשפט. עליסה מעליבה בגלוי את המלכה עד שהיא מתכווצת לגודל הרגיל שלה, ונאלצת לברוח לאחר שהמלכה מצווה להורגה. עליסה נרדפת על ידי רוב הדמויות של ארץ הפלאות עד שהיא סוף סוף מתאחדת עם ידית הדלת. ידית הדלת אומר לה שהיא חולמת, מה שמאלץ את עליסה להעיר את עצמה. הסרט מסתיים כשעליסה ואחותה חוזרות הביתה לתה.
מדבבים

| דמות | מדבבים בגרסה האנגלית | מדבבים בגרסה העברית |
| --- | --- | --- |
| עליסה | קתרין ביומונט | אורית ירון |
| הכובען המטורף | אד וין | ראובן שפר |
| ארנביב | ג'רי קולונה | אלי גורנשטיין |
| חתול צ'שייר | סטרלינג הולוויי | שלמה וישינסקי |
| הארנב הלבן | ביל תומפסון | דב רייזר |
| דודו | ביל תומפסון | אלי גורנשטיין |
| זחל | ריצ'רד היידן | אוהד שחר |
| מלכת הלבבות | ורנה פלטון | רחל אטאס |
| טווידלדם וטווידלדי | פאט או'מאלי | יובל זמיר |
| סוס הים | פאט או'מאלי | דני ליטני |
| הנגר | פאט או'מאלי | גיורא קנת |
| אחות של עליסה | הת'ר אנג'ל | סימה עמיאל |
ראו גם

עליסה בארץ הפלאות (סרט, 1903)
אליס בארץ הפלאות (סרט, 2010)
בית הקברות טרומפלדור

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1902 
 שטח:  10.6 דונם
 מספר קבורים:  5,000 (נכון ל־2022) 
 אתר רשמי
 
 מיקום:   תל אביב-יפו, ישראל
 קואורדינטות:  32°04′32″N 34°46′12″E﻿ / ﻿32.075631°N 34.770033°E﻿ / 32.075631; 34.770033
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית הקברות טרומפלדור(למפת תל אביב רגילה) בית הקברות טרומפלדור(למפת גוש דן רגילה) בית הקברות טרומפלדור(למפת גוש דן מוגדלת) בית הקברות טרומפלדור  he בית הקברות טרומפלדורhe בית הקברות טרומפלדורמפת  מרכז __ תל אביב [‌למפה דינמית של גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק, __ רמת גן, __ גבעתיים ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הקברות ממרפסת אחד הבתים ברחוב
הקבר הראשון בבית הקברות
קברי אלמונים
בית הקברות טרומפלדור ידוע גם כבית הקברות הישן של תל אביב השוכן ברחוב טרומפלדור. בית הקברות נוסד בשנת תרס"ג (1902), כשש שנים לפני ייסוד אחוזת בית, ועם השנים נקברו בו מייסדי תל אביב, סופרים ואנשי תרבות רבים, ודמויות מפורסמות בתולדות העיר והיישוב, ובהם ראש הממשלה השני של מדינת ישראל משה שרת.
כשבית הקברות נפתח הוא שכן הרחק ממקום יישוב, אולם היום הוא נמצא במרכז העיר, בצידו הצפוני של רחוב טרומפלדור, בין הרחובות חובבי ציון ופינסקר. הכניסה אל בית הקברות משלושה שערים שנמצאים ברחוב טרומפלדור (רק השער המרכזי פתוח בדרך כלל). השער המקורי הוא השער המזרחי, ואילו השער הראשי (המרכזי) נפתח ב-1926 עם העלאת עצמותיו של מקס נורדאו. שטח בית העלמין כ-10.6 דונם, ויש בו כ-5,000 קברים, בצפיפות גבוהה ביותר. החלקה המזרחית היא החלקה העתיקה יותר, שחלק מהקברים בה קודמים לייסוד תל אביב, והם של נפטרים יהודים מיפו. רוב אנשי השם הקבורים בבית העלמין נמצאים סמוך לפינה הדרום מערבית שלו. עד 1932 היה בית הקברות טרומפלדור בית הקברות היחידי בתל אביב. אולם כשהתברר שהוא הולך ומתמלא נפתח בית הקברות נחלת יצחק, ואילו בטרומפלדור המשיכו להיקבר רק אנשים שרכשו חלקות קבר במחירים שהלכו והאמירו (המחיר לחלקה בשנת 2013, עמד על כמאה אלף שקל).
ראשית בית הקברות

בית הקברות נוסד בחשוון ה'תרס"ג (1902), בעת שפגעה ביפו מגפת הכולרה שהתפרצה במצרים והתפשטה לתחומי ארץ ישראל. השלטונות העות'מאניים אסרו לקבור את נספי המגפה מיפו בבית העלמין היהודי ביפו שהיה בלב אזור בנוי. שמעון רוקח, מראשי היישוב היהודי ביפו (ובנווה צדק) התגייס לפתור את הבעיה, והשיג מהשלטונות חלקה בת 12 דונם בבעלות ממשלתית, הרחק מהעיר, אותה קנה "ועד הקהילה המאוחדת לעדות האשכנזים והספרדים" ביפו תמורת 50 מג'ידי. מעבר לפתרון בעיית קבורת הנספים במגפה, שימשה הקנייה תקיעת עוד יתד של התיישבות יהודית באזור יפו. גם כיום ניתן להבחין בבית הקברות בקברי אלמונים מאותה מגפה.
שני הקברים הראשונים נכרו במרחק זה מזה – כדי ליצור עובדות בשטח. הראשון, של שמואל-דוד גרשין-זאן, בפינה הצפון מזרחית של החלקה, והשני, של נישקא בת ברוך בראמבערג, מערבית ממנו (כיום, סמוך לאמצע החומה הצפונית, מול רחוב טבריה). כסגולה לסיום המגפה נערכה בבית הקברות חופה לשני זוגות של יתומים, וכתבי קודש גנוזים נקברו במקום בקבר מיוחד.
בשנת 1918 נכרו שלושה קברים שעל המצבות שעליהן נכתב כי בעליהן נפטרו מן השפעת הספרדית: יהושע וישני (38), מנדל סטבורובסקי (21), והילד יהואש גולדברג (5).