stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונילה סקיי
תקציר העלילה

דייוויד איימס (טום קרוז) הוא פלייבוי צעיר, בעלים בירושה של אימפריית כתבי עת. איימס סובל מסיוטים הנובעים מאירוע טראומתי בעברו. הוא נמצא בכלא ועובר איבחון על ידי פסיכולוג (ראסל בתפקיד ד"ר מקייב), במהלכו הוא חושף את עברו בפני הפסיכולוג: יחסים עם מאהבת (דיאז בתפקיד ג'ולי ג'יאני) שבהמשך מתגלה כי היא מאוהבת בדייוויד ומדוכאת מיחסו המזלזל כלפיה. דייוויד בעצמו בכלל מתאהב בסופיה (פנלופה קרוז) המגיעה עם חברו הטוב (לי בתפקיד בריאן שלבי) למסיבת יום הולדתו ואת המשך הערב הם מבלים בביתה. ג'ולי, שעקבה אחריו, מפתה אותו לרכבה ובמהלך הנסיעה מתעמתת איתו לגבי יחסו כלפיה, ואז מתאבדת על ידי הפלת הרכב מגשר. דייוויד שורד את התאונה אך נפגע קשות - ידו מתרסקת, פניו מושחתות כליל והוא סובל מכאבים ומסיוטים.
דייוויד נאבק על הבראתו ועל המשך שליטתו בחברה, וכן מנסה לחדש את הקשר עם סופיה. אולם הוא סובל מסיוטים חוזרים ונשנים ומתקשה להבדיל בין מציאות לבין דמיון. הוא עובר ניתוחים שמחזירים אותו למראהו מלפני התאונה, ומצליח לחיות תקופה מאושרת עם סופיה, אולם הסיוטים לא עוזבים אותו ובשיאו של התהליך, מדמה דייוויד כי ג'ולי שבה אליו וכי כל התאונה לא הייתה אלא תרמית, והיא מנסה לסלק את סופיה מחייו.
בשלב זה מגלה דייוויד, בעזרת הפסיכולוג, כי למעשה רצח את סופיה במהלך קיום יחסי מין היות שחשב שזו ג'ולי. הפסיכולוג מאמין שמדובר באי שפיות זמנית, אולם מספר שאלות שהעלה הפסיכולוג במהלך האיבחון מציתות את זיכרונו של דייוויד, ושניהם יחד מגלים כי דייוויד חתם על חוזה עם חברה המציעה שימור גופות על ידי הקפאה למועד בו יהיו קיימים טיפולים המאפשרים ריפוין, תוך אספקת "בידור" ישירות למוחם של המוקפאים, בידור שבמקרה של דייוויד השתבש.
בשלב זה דייוויד מגלה כי למעשה הוא מוקפא מזה 150 שנה, פניו המושחתות מעולם לא תוקנו אלא מדובר בזכרונות ש"הושתלו" במוחו, וסופיה וכל מכריו מתים מזה זמן רב. אנשי החברה מציעים לדייוויד את הבחירה בין הישארות במצב המוקפא תוך הבטחת זיכרונות נעימים, או החזרתו לחיים וקבלת הטיפולים שירפאו אותו לחלוטין, אך כמובן ללא איש ממכריו. דייוויד בוחר בחזרה לחיים.
הערות שוליים

1 2  עכבר העיר, ונילה סקיי, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2006
↑  טום קרוז ופנלופה קרוז נפרדו ו"יישארו ידידים", באתר הארץ, 26 במרץ 2004
↑  "אר-אי-אם" בפסקול של "ונילה סקיי", באתר הארץ, 11 בנובמבר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590963405171  GND: 1047315505  SUDOC: 179377841  VIAF: 306289578   WorldCat (עם VIAF): 306289578
ברנרד קורנוול

| --- | --- |

 לידה:  23 בפברואר 1944 (בן 80) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 לאום:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון, Monkton Combe School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תחום כתיבה:  סיפורת
 סוגה:  היסטוריה
 יצירות בולטות:  Richard Sharpe 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 www.bernardcornwell.net
 
ברנרד קורנוול (באנגלית: Bernard Cornwell; נולד ב־23 בפברואר 1944, בלונדון, אנגליה) הוא סופר אמריקאי־אנגלי, מחברם של רומנים היסטוריים וספר היסטורי על קרב ווטרלו.
הוא ידוע כיוצר הנובלות אודות הלוחם ריצ’רד שארפ, בסדרת רומנים על תקופת מלחמות נפוליון. הוא גם כתב את סדרת ״סיפורים סקסוניים״, סדרה של 13 נובלות על יצירתה של אנגליה. הוא כתב נובלות היסטוריות בעיקר על ההיסטוריה של אנגליה.
שלושה מסדרות הרומנים ההיסטוריים שלו עובדו לטלוויזיה: סדרת הטלוויזיה "שארפ" של רשת ITV, "הממלכה האחרונה" מבית BBC ו"מלך החורף" של MGM.
הוא חי עם רעייתו בארצות הברית.
הגארדיאן הבריטי כתב עליו שהוא "סופר הרומנים ההיסטוריים הבריטי הטוב ביותר של כל הזמנים". הוול סטריט ג'ורנל האמריקני הכריז ש"ברנרד קורנוול הוא סופר הרומנים ההיסטוריים המצליח ביותר בעולם".
מספריו שתורגמו לעברית

הממלכה האחרונה
הארלקין
מעשה הקשת
מריו ז'ארדל

מריו ז'ארדל דה אלמיידה ריביירו (בפורטוגזית: Mário Jardel de Almeida Ribeiro; נולד ב-18 בספטמבר 1973) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ. הוא נודע בעיקר בזכות יכולות המיקום על המגרש והבישול שלו. הוא נחשב לאגדה בגרמיו, ושיחק תפקיד מרכזי בקבוצה שזכתה בגביע ליברטדורס 1995. בזכות יכולותיו הוא הצליח להפוך לאחד החלוצים הפוריים ביותר באירופה כששיחק בפורטו, גלאטסראיי וספורטינג ליסבון, הבקיע 206 שערים ב-274 משחקים במועדונים הללו וזכה פעמיים בנעל הזהב האירופית.
לאחר שעזב את ספורטינג ב-2003 עבר ז'ארדל רצף של קדנציות קצרות ולא מוצלחות במועדונים באנגליה, איטליה, ספרד, קפריסין, בולגריה, ארגנטינה ואוסטרליה. לאחר מכן שיחק בכמה מועדונים קטנים יותר בברזיל ופרש ב-2011.
ז'ארדל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל ב-1996, רשם 10 הופעות וזומן לסגל הנבחרת לקופה אמריקה 2001.
קריירת מועדונים > ברזיל

ז'ארדל שיחק תחילה עבור ואסקו דה גאמה, אך עבר ב-1995 לגרמיו, ושיחק תפקיד מרכזי בקבוצה כשזכתה גביע ליברטדורס 1995. הוא כבש 12 שערים וסיים כמלך השערים של הטורניר, כולל שלושער ברבע הגמר מול פלמיירס של רוברטו קרלוס ושער בגמר מול אתלטיקו נסיונל.
קריירת מועדונים > פורטו

בשנת 1996 קושר ז'ארדל למספר קבוצות, ולאחר שלא הצליח לעבור לבנפיקה ליסבון ולגלאזגו ריינג'רס, הוא חתם בפורטו הפורטוגלית, שם בעזרת שחקנים כמו זלאטקו זחוביץ' וסרז'יו קונסייסאו, הוא היה מלך השערים באירופה במשך שלוש שנים (1998/99, 1999/00, 2001/02), עם ממוצע שערים של מעט יותר משער למשחק (130 שערים ב-125 משחקים). אף על פי שהיה מלך השערים שלוש פעמים, בגלל השימוש במקדמים לפי שיטת הדירוג של אופ"א, הוא זכה רק פעמיים בנעל הזהב האירופית, ב-1998/99 ו-2001/02. הוא הפסיד לקווין פיליפס ב-1999/2000 אף על פי שכבש שישה שערים יותר מפיליפס.
בראיון ב-2014 חשף ז'ארדל כי במהלך תקופתו בפורטו צרך קוקאין בידיעת רופא ופיזיותרפיסט הקבוצה.
קריירת מועדונים > גלאטסראיי

לפני עונת 2000/01 נמכר ז'ארדל לגלאטסראיי הטורקית, זוכת גביע אופ"א 1999/2000, לאחר שהפעילה את סעיף השחרור שלו בסך 16 דולר אמריקאי.
לאחר שכבש חמישה שערים במשחק הבכורה שלו בסופר ליג נראה היה שז'ארדל יסתגל היטב למועדון החדש שלו, אך לקראת סוף העונה פציעות ובעיות אישיות רמזו שהוא עומד לעזוב את הקבוצה.
הוא היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה בסופר קאפ האירופי 2000, וכבש פעמיים כולל שער זהב בניצחון 2–1 על ריאל מדריד. הוא הגיע עם הקבוצה לרבע הגמר ליגת האלופות 2000/2001, כבש שישה שערים בתחרות ועזר לנצח את ריינג'רס, דפורטיבו לה קורוניה, מונקו, פריז סן-ז'רמן, מילאן וריאל מדריד. הוא סיים את העונה עם 34 שערים.
קריירת מועדונים > ספורטינג ליסבון

בעונת 2001/02 חזר ז'ארדל לפורטוגל, לאחר שספורטינג ליסבון החתימה אותו ביום האחרון של חלון ההעברות בעבור חוזה בשווי 11 מיליון אירו חשלוש עונות. ספורטינג העבירה לגלאטסראיי שלושה שחקנים: אמבו אמפנזה, רוברט פסהאר ופאבל הורבאת' (בשווי 3.4 מיליון אירו), וכן 5 מיליון דולר.
עונת 2001/02 הייתה מוצלחת ברובה לז'ארדל, שכן הוא הבקיע 42 שערים ב-30 משחקים (17 בפנדלים) וספורטינג זכתה הן ליגה והן בגביע הפורטוגלי. הוא גם זכה בתואר כדורגלן השנה בפורטוגל של עיתון רקורד, אחד משני השחקנים הזרים היחידים שעשו זאת (יחד עם ליסנדרו לופס הארגנטינאי).
בעוד שעונת 2001/02 הייתה ללא ספק הטובה ביותר בקריירה של ז'ארדל, עונת 2002/03 התבררה כתחילת הסוף. לאחר ששוב לא זומן לנבחרת ברזיל, הפעם למונדיאל 2002, ולא היה כשיר בתחילת העונה, הוא בילה את השנה ברשימת הפצועים.
במהלך פגרת חג המולד, חזר ז'ארדל לעיר הולדתו פורטלזה, שם נחתך ברגלו בתאונת דרכים. מריו ז'רדל נפצע בתאונת דרכים, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2002 הוא כבש רק תשעה שערים באותה עונה. לצד דקו, הוא קיבל אזרחות פורטוגלית בפברואר 2003.
קריירת מועדונים > דעיכה

באוגוסט 2003 עבר ז'ארדל למועדון האנגלי בולטון וונדררס, ששילם לספורטינג 1.5 מיליון אירו. עם זאת, ז'ארדל לא הצליח להבקיע שער ליגה עבור המועדון, אף על פי שכבש שלושה שערים בגביע הפוטבול ליג נגד וולסול (פעמיים) ונגד ליברפול באצטדיון אנפילד.
במהלך פגרת החורף הושאל ז'ארדל לאנקונה האיטלקית, אך לא הצליח לשכנע את הצוות ביכולותיו הפיזיות. אוהדי אנקונה כינו אותו "לארדל" (משחק מילים באיטלקית על המילה "לארדו", שפירושה שומן חזיר) בשל עודף משקלו. על הופעת הבכורה שלו נגד מילאן אמר עיתונאי איטלקי: "אנחנו מותחים מסך שתיקה ביחס לאיך שהוא היה".
באוגוסט 2004 חתם ג'ארדל במועדון הארגנטינאי ניואל'ס אולד בויס, שלא היה צריך לשלם לבולטון דמי העברה.
בספטמבר 2005 חתם ז'ארדל בגויאס מליגת העל הברזילאית עד ל-31 בדצמבר 2006.
ז'ארדל חזר לפורטוגל וחתם בביירה-מאר לעונת 2006/07 תמורת סכום שלא פורסם. אף על פי שהגיע למועדון עם עודף משקל, הוא עבד קשה והתאמן במיוחד כדי לרדת במשקל ולעלות בכושר גופני. הוא כבש שער בהופעת הבכורה שלו במועדון, תיקו 2–2 מול אבס. בחלון ההעברות בינואר חתם ז'ארדל באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסיאית.
ב-14 ביולי 2007 שיחק ז'ארדל משחק אחד במדי סנט מירן הסקוטית, אך לא הרשים ולא הוחתם.[דרוש מקור]
קריירת מועדונים > ניוקאסל ג'טס

ב-14 באוגוסט 2007 הודיעה ניוקאסל ג'טס מליגת העל האוסטרלית על החתמתו של ז'ארדל כחריג-תקרת השכר.
ז'ארדל עבד קשה על כושרו הגופני לפני שהגיע לניוקאסל. הוא לא שיחק במדי הג'טס בשלושת המחזורים הראשונים מפני שהיה באוסטרליה עם אשרת תייר. בסופו של דבר אושרה לו אשרת ספורט לפני תחילת המחזור הרביעי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כמחליף בדקה ה-70' בניצחון 1–0 על אדלייד יונייטד במחזור הרביעי.
לאחר שהצטרף לג'טס קיבל ז'ארדל זמן משחק מועט, ובדרך כלל נכנס כמחליף מאוחר. הבעלים של ניוקאסל, קון קונסטנטין, הביע את רצונו שז'ארדל ישחק יותר, אך המאמן גארי ואן אגמונד לא שש לתת לברזילאי תפקיד גדול יותר.
באמצע העונה ראה ואן אגמונד שז'ארדל עודף לצורכי הקבוצה והודיע לו שהוא יכול לעזוב את המועדון. לפי הדיווחים הוא קיבל 3,000 דולר לשבוע מהבעלים. הוא עזב את המועדון ב-24 בינואר 2008 כדי להיות עם אמו החולה בברזיל. הג'טס זכו באליפות האותה עונה.
קריירת מועדונים > הליגות הנמוכות בברזיל (2008–2010)

ב-29 ביוני 2008 הצטרף ז'ארדל למועדון הליגה הברזילאית השנייה קריסיומה. הוא כבש ארבעה שערים בעונת 2008 בסרייה ב', והקבוצה ירדה ליגה לאחר שסיימה במקום ה-18 עם 41 נקודות מ-38 משחקים.
ז'רדל הצטרף לפרוביאריו ב-4 בפברואר 2009, וב-11 במרץ ערך את הופעת הבכורה ואף כבש בה. באוגוסט 2009 הוא חתם ל-6 חודשים באמריקה דה פורטלזה, אך שוחרר ב-30 באוקטובר 2009.
ב-20 בינואר 2010 חתם ז'ארדל על חוזה עד סוף עונת 2010 באליפות פיאאוי עם פלמנגו. הוא הפך לשחקן חופשי ב-10 ביוני 2010.
קריירת מועדונים > צ'רנו מורה

ב-27 ביוני 2010 נחת ז'ארדל בווארנה, בולגריה על מנת לנהל משא ומתן על חתימה בצ'רנו מורה. למחרת הוא חתם על חוזה לשנה והוצג רשמית במועדון. ז'ארדל ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-17 ביולי, במשחק ידידות מול ויקטוריה ברנשטי הרומנית שהסתיים בתיקו 2–2.
ז'ארדל ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בווארנה ב-7 באוגוסט 2010 בהפסד 0–2 ללוקומוטיב פלובדיב. במחזור הבא של ליגת העל הבולגרית הוא שיחק 26 דקות כמחליף בניצחון 1–0 על אקדמיק סופיה. ב-31 באוקטובר 2010 הוא הבקיע את שערו הראשון בבולגריה, כשכבש את השער היחיד בניצחון 1–0 על לוקומוטיב סופיה. ב-28 בנובמבר 2010 הוא עזב את הקבוצה, בין השאר בשל חששות הנוגעים לתנאי מזג האוויר הקרים בבולגריה.
קריירת מועדונים > אתלטיקו ריו נגרו קלאב

ב-21 בדצמבר 2010 חתם ז'ארדל על חוזה לשנה באתלטיקו ריו נגרו קלאב ממנאוס, אמזונאס.
קריירה בינלאומית

ז'ררדל היה בן 19 כשזומן לראשונה לנבחרת. במרץ 1993הוא כבש פעם אחת במדי נבחרת ברזיל בכדורגל עד גיל 20 במהלך גביע העולם עד גיל 20 באוסטרליה, בו זכתה ברזיל.
הופעת הבכורה של ז'ארדל בנבחרת הבוגרת הייתה כשהחליף את רונאלדו במשחק ידידות נגד רוסיה באוגוסט 1996. הוא גם היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר הקופה אמריקה ב-2001.
קריירה פוליטית

בבחירות הכלליות ב-2014 נבחר ז'ארדל לבית הנבחרים של ברזיל מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הברזילאית עם 41,000 קולות.
על פי משרד התובע הציבורי של ברזיל, ז'ארדל ו-10 אנשים נוספים סחטו צוות, הציגו חברים מזויפים והפנו כספים לטובתם האישית. הפרקליטות סיימה את האישום בפברואר 2016 כתוצאה מהחקירה שהחלה ב-2015 (פור'), מה שהניע את התהליך לסיום כהונתו של ז'ארדל בבית הנבחרים. עמיתו הפוליטיקאי מרלון סנטוס הצהיר בזמנו כי ז'ארדל היה מעורב בפעילויות "שאינן תואמות את האתיקה הפרלמנטרית". ז'ארדל הואשם על ידי סנטוס גם במעורבות בסחר בסמים, כאשר סנטוס הצהיר כי "יש הוכחה ברורה לכך שהמכונית שהוקצתה לז'ארדל על ידי הפרלמנט שימשה להסעת סוחרי סמים".
ב-8 ביוני 2016 אישרה ועדת האתיקה של הפרלמנט בקשה לסיום כהונתו של ז'ארדל. התיק הועבר לוועדת החוקה והמשפט, שאישרה את ההשעייה בדצמבר 2016. הצבעה סופית נערכה בפרלמנט בדצמבר 2016, ובה הוחלט פה אחד שז'ארדל יסיים את כהונתו.
סטטיסטיקות קריירה

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | יבשתי> הופעות | יבשתי> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ואסקו דה גאמה | 1992 | סרייה א' | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 2 | 1 |
| ואסקו דה גאמה | 1993 | סרייה א' | 2 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 18 | 9 | 23 | 9 |
| ואסקו דה גאמה | 1994 | סרייה א' | 13 | 3 | 7 | 3 | 0 | 0 | 14 | 4 | 34 | 10 |
| ואסקו דה גאמה | סה"כ | סה"כ | 15 | 3 | 10 | 3 | 0 | 0 | 34 | 14 | 59 | 20 |
| גרמיו (השאלה) | 1995 | סרייה א' | 13 | 10 | 13 | 6 | 14 | 12 | 24 | 14 | 64 | 42 |
| גרמיו (השאלה) | 1996 | סרייה א' | 0 | 0 | 5 | 1 | 7 | 5 | 17 | 8 | 29 | 14 |
| גרמיו (השאלה) | סה"כ | סה"כ | 13 | 10 | 18 | 7 | 21 | 17 | 41 | 22 | 93 | 56 |
| פורטו | 1996/1997 | פרימיירה ליגה | 31 | 30 | 6 | 3 | 8 | 4 | 1 | 0 | 46 | 37 |
| פורטו | 1997/1998 | פרימיירה ליגה | 30 | 26 | 3 | 10 | 5 | 3 | 2 | 0 | 40 | 39 |
| פורטו | 1998/1999 | פרימיירה ליגה | 32 | 36 | 0 | 0 | 6 | 2 | 1 | 0 | 39 | 38 |
| פורטו | 1999/2000 | פרימיירה ליגה | 32 | 38 | 4 | 6 | 13 | 10 | 1 | 2 | 50 | 56 |
| פורטו | סה"כ | סה"כ | 125 | 130 | 13 | 19 | 32 | 19 | 5 | 2 | 175 | 170 |
| גלאטסראיי | 2000/2001 | סופר ליג | 24 | 22 | 2 | 1 | 16 | 9 | 1 | 2 | 43 | 34 |
| ספורטינג ליסבון | 2001/2002 | פרימיירה ליגה | 30 | 42 | 6 | 7 | 6 | 6 | 0 | 0 | 42 | 55 |
| ספורטינג ליסבון | 2002/2003 | פרימיירה ליגה | 19 | 11 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 20 | 12 |
| ספורטינג ליסבון | סה"כ | סה"כ | 49 | 53 | 7 | 8 | 6 | 6 | 0 | 0 | 62 | 67 |
| בולטון וונדררס | 2003/2004 | פרמייר ליג | 7 | 0 | 4 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 3 |
| אנקונה (השאלה) | 2003/2004 | סרייה א' | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 |
| ניואל'ס אולד בויס | 2004/2005 | פרימרה דיויסיון | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 3 |

| גויאס | 2006 | סרייה א' | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 1 |
| ביירה-מאר | 2006/2007 | פרימיירה ליגה | 12 | 3 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 13 | 4 |
| אנורתוסיס פמגוסטה | 2006/2007 | ליגת העל הקפריסאית | 7 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 7 | 2 |
| ניוקאסל ג'טס | 2007/2008 | A-League | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 0 |
| קריסיומה | 2008 | סרייה ב' | 16 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 16 | 4 |
| פרוביארו | 2009 | סרייה ד' | 6 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 6 | 5 |
| אמריקה | 2009 | סרייה ג' | 11 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 8 |
| פלמנגו | 2010 | סרייה ד' | 16 | 12 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 16 | 12 |
| צ'רנו מורה | 2010/2011 | ליגת העל הבולגרית בכדורגל | 8 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 1 |
| ריו נגרו | 2011 | אליפות אמאזונאס | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | 343 | 265 | 55 | 42 | 75 | 51 | 81 | 40 | 541 | 390 |
תארים > מועדונים

אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל: 1992, 1993, 1994
גביע ליברטדורס: 1995
גביע רקופה סודאמריקנה: 1996
אליפות ריו גראנדה דו סול: 1995, 1996
ליגת העל הפורטוגלית: 1996/97, 1997/98, 1998/99
הגביע הפורטוגלי: 1997/98, 1999/00
הסופר קאפ הפורטוגלי: 1996, 1998, 1999
הסופר קאפ האירופי: 2000
ליגת העל הפורטוגלית: 2001/02
הגביע הפורטוגלי: 2001/02
ליגת העל הארגנטינאית: 2004
אליפות גויאס: 2006
הגביע הקפריסאי: 2006/07
ליגת העל האוסטרלית בכדורגל: 2007/08
תארים > נבחרות

גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 1993
תארים > אישי

מלך השערים של גביע ליברטדורס: 1995
מלך השערים של ליגת העל הפורטוגלית: 1996/97, 1997/98, 1998/99, 1999/00, 2001/02
מלך השערים של הגביע הפורטוגלי: 1997/98, 1999/00, 2001/02
נעל הזהב האירופית: 1998/99, 2001/02
מלך שערי ליגת האלופות: 1999/2000
כדור הזהב הפורטוגלי: 1997, 1998, 2002
מוחמד שראתחה

אין תמונה חופשית
מוחמד יוסף שראתחה (ערבית: محمد يوسف شراتحة; נולד ב-1957) הוא פעיל טרור בארגון חמאס. בזמן האינתיפאדה הראשונה היה מפקד "חוליה 101" של חמאס שהייתה אחראית לביצוע פיגועים נגד ישראל. תחת פיקודו יצאו חוליות טרור שהיו אחראיות לרצח אבי סספורטס ואילן סעדון בראשית 1989. שראתחה נעצר ונידון למאסר עולם, אך שוחרר בעסקת שליט באוקטובר 2011.
ביוגרפיה

שראתחה נולד במחנה הפליטים ג'באליה שברצועת עזה בשנת 1957. משפחתו הייתה במקורה מבאר שבע, וברחה לעזה במהלך מלחמת העצמאות. הוא עבד כמאבטח באוניברסיטה האסלאמית בעזה, שאנשי האחים המוסלמים בהנהגת השייח' אחמד יאסין השתלטו עליה בשנת 1982.
בשנת 1983 הצטרף שראתחה לארגון טרור שהקים יאסין בשם אל-מוג'אהדון אל-פלסטיניון, שמטרתו הייתה פעילות ג'יהאד נגד ישראל. הארגון נחשף בידי השב"כ בשנת 1984, ושראתחה נעצר באשמת החזקת נשק וחבירה לארגון טרור. בגלל מעורבותו בפעילות הארגון הוא נידון למאסר של שנתיים. בתקופת שהותו בכלא הכיר את סלאח שחאדה, שלימים גייס אותו לזרוע הצבאית של חמאס.
לאחר שחרורו חזר לרצועת עזה. במרץ 1987 הקים יאסין ארגון טרור חדש ומינה את סלאח שחאדה לעמוד בראשו. שחאדה גייס את שראתחה לשורות הארגון החדש ביוני 1987, והורה לו להקים חוליית מבצעים שמטרתה לבצע פיגועי טרור נגד מטרות ישראליות. יחידה זו, שכונתה בשם הקוד "חוליה 101", החלה לפעול בהנהגתו של שראתחה עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה בדצמבר 1987. בשנת 1988 ביצעה החוליה שני פיגועי ירי בתוך רצועת עזה. באותה שנה גייס שראתחה לחוליה מספר לוחמים אותם אימן בנשק, בהם עבד רבו אבו חוסא, מוחמד נסאר ומחמוד אל-מבחוח.
בראשית 1989 החליט שראתחה כי יש צורך להגביר את פעילות החוליה, והורה לנסאר ולמבחוח לבצע חטיפה של חיילים ישראלים. בעזרת כלי נשק וכלי רכב שסיפק להם שראתחה, השניים חטפו ורצחו את סמל אבי סספורטס ב-16 בפברואר 1989, ושלושה חודשים לאחר מכן, ב-3 במאי, חטפו ורצחו את רב"ט אילן סעדון. רצח שני החיילים הוביל לגל מעצרים נרחב של השב"כ ברצועת עזה, במהלכו נעצרו כ-250 פעילי חמאס ובהם גם שראתחה. בחקירתו הודה בפיקוד על "חוליה 101" וסירב להביע חרטה על המעשה. עקב זאת, ב-1991 נידון לשלושה מאסרי עולם ולעוד 30 שנות מאסר בפועל. שראתחה סירב לגלות את מקום קבורתו של אילן סעדון, שהתגלה לבסוף רק בשנת 1996 במהלך חפירות.
שראתחה המשיך לעסוק בפעילות טרור גם מתוך הכלא. ביולי 1998 תכנן ביחד עם מספר אסירים נוספים תוכנית חטיפה של חייל ישראלי והברחתו לסיני. אחיו של שראתחה, עבד אל-עזיז, היה אמור לשמש כאיש הקשר בין האסירים לבין הנהגת חמאס ברצועה. אולם, עבד אל-עזיז נעצר במסוף רפיח ותוכנית החטיפה נחשפה. בעקבות זאת, נשפט שראתחה פעם נוספת ונידון ל-25 שנות מאסר נוספות.
שראתחה שוחרר מהכלא ב-18 באוקטובר 2011, במסגרת עסקת שליט, ושב לרצועת עזה.
הערות שוליים

↑  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 249.
1 2 3  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 250.
1 2  נענע10 - רוצח סעדון וסספורטס ששוחרר: אני לא מתחרט - חדשות
שוטגאן

.
.
שוטגאן מדגם Remington 870 וכדורי שוטגאן
חייל אמריקני מחזיק בשוטגאן
AA-12 רובה ציד אוטומטי
שוטגאן (באנגלית: Shotgun; "שוֹט-גאן"; בתרגום חופשי: "רובה כדוריות" ובעברית רובה ציד) הוא רובה חלק-קדח (רוח"ק) היורה תחמושת שבה כל תרמיל מכיל כדוריות עופרת רבות, בצירוף אבק השריפה, בשונה מתחמושת של רובים אחרים, שבה כל תרמיל משמש לירי קליע בודד. למונח הלועזי shotgun אין מונח מקובל בעברית. בדרך כלל, משתמשים בעברית במונח "רובה ציד", אף על פי שמונח זה שגוי כי אין חפיפה בין הקבוצות (ישנם רובים רגילים בעלי קנה-מחורק ואף רובי צלפים שמשמשים לציד, ומצד שני: יש רובי שוטגאן שמשמשים לפעולות משטרתיות בלבד, ולא לציד).
רובה הציד הוא רובה בעל קנה חלק-קדח. בניגוד לרובים רגילים, היורים קליע בעל ראש עופרת או מתכת, רובה הציד יורה תחמושת הנקראת shell או slug, ובה יש עשרות כדוריות עופרת קטנות (מעין קליעי רסס). הכדוריות מתפזרות בעת הירייה, ובכך גדל הסיכוי לפגוע במטרה ולגרום לה נזק רציני. חסרון השימוש בתחמושת זו הוא שהיא יעילה רק לטווח קצר.
שוטגאן מדגם Mossberg 590.
כוח האש של רובה הציד הוא לרוב גבוה - הוא בעל כוח עצירה חזק אך חדירה נמוכה - ולכן הוא נשק שימושי בידי כוחות משטרה, שירותי הביטחון ויחידות עילית ללוחמה בטרור. המשטרה ויחידות אלו משתמשים בו (בצירוף תחמושת מתאימה) לפריצת דלתות ומנעולים וכן לסילוק פצצות (בעזרת תחמושת מיוחדת העושה שימוש במים כדי להשמיד את הפצצה). בעקבות התגברות המקרים של לוחמה בשטח בנוי, גבר השימוש ברובי ציד גם ביחידות צבאיות, אם כי עדיין במידה מועטה יחסית.
בארצות הברית, רובי הציד הם נשק נפוץ בידי אזרחים, בדרך כלל למטרות ציד ולהגנה עצמית. גם כוחות הביטחון האמריקניים, לרבות המשטרה וה-FBI, משתמשים ברובה זה. רוב רובי הציד המודרניים מוזנים ממחסנית פנימית הנמצאת מתחת לקנה ונקראת "שחלה".
רוב רובי הציד המודרניים הם בעלי קנה מחורק, כלומר קנה בו חריטות דמויות סליל על הדופן הפנימית של הקנה, הגורם לקליע לצאת ממנו כשהוא מסתובב סביב ציר סיבוב, וזאת כדי לאפשר שימוש גם בתחמושת בעלת קליע גדול, המאפשר לצוד חיות גדולות יותר. השימוש ברובים אלו לצורך פיזור הפגנות נעשה בדרך כלל באמצעות כדורי גומי.
מדידת הקליבר

רוב הרובים מסוג זה מתאפיינים בקוטר קנה רחב למדי: 18.5 עד 15.6 מ"מ. לשם השוואה, קוטרו של מקלע כבד 0.5 הוא כ-12.5 מ"מ. קוטר הקנה מושפע ממידה המוכרת כיחידת ה-gauge, שמקורה בתותחים הראשונים שקוטר הקדח שלהם נקבע ביחס למשקל הקליע, שהיה בעבר בעל צורת כדור. למשל, כדור עופרת של 2 gauge שוקל חצי פאונד (227 גרם), וכדור של 10 gauge שוקל עשירית פאונד (45.4 גרם), ולכן קטן יותר. רובה שהקליבר שלו הוא 2 gauge הוא כזה שכדור עופרת שקוטרה כקוטר קנהו הוא חצי פאונד, ואילו רובה שהקליבר שלו הוא 10 gauge הוא כזה שכדור עופרת שקוטרה כקוטר קנהו הוא עשירית פאונד. לכן, הרובה בקליבר 2 gauge בעל קנה עבה ורחב יותר מאשר רובה בקליבר 10 gauge. ההמרה מ-gauge למילימטרים היא מהצורה  d_{n}=c\cdot n^{-1/3} כאשר c הוא קבוע מספרי שכולל יחידות,  d_{n} הוא קוטר הרובה במילימטרים ו-n הוא מספר ה-gauge. בדרך כלל, ככל שהקליבר גדול יותר, עוצמת הירייה גדולה יותר.
דגמים בולטים

רמינגטון 870
בנלי M4
מוסברג 590
פראנצ'י SPAS-12
פראנצ'י SPAS-15
בראונינג M97
AA12
ראו גם

רובה פילים
רוצחי פרח הירח (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  הספר "רוצחי פרח הירח" מאת דייוויד גראן
 בימוי:  מרטין סקורסזה
 הופק בידי:  לאונרדו דיקפריו דן פרידקין אמה טילינגר קוסקוף מרטין סקורסזה בראדלי תומאס
 תסריט:  אריק רות'
 עריכה:  תלמה סקונמייקר 
 שחקנים ראשיים:  לאונרדו דיקפריו רוברט דה נירו לילי גלדסטון ג'סי פלמונס
 מוזיקה:  רובי רוברטסון
 צילום:  רודריגו פרייטו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי פרמאונט אפל TV פלוס Imperative Entertainment Sikelia Productions Appian Way Productions
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט אפל TV פלוס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  20 במאי 2023 
 משך הקרנה:  206 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, אוסייג' 
 סוגה:  דרמת פשע דרמת מתח דרמה תקופתית
 תקציב:  200 מיליון דולר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוצחי פרח הירח (באנגלית: Killers of the Flower Moon, בתרגום מדויק: רוצחי ירח הפרחים) הוא סרט דרמת פשע-מתח-תקופתי אמריקאי, שבוים על ידי מרטין סקורסזה, שהפיק את הסרט יחד עם לאונרדו דיקפריו, דן פרידקין, אמה טילינגר קוסקוף ובראדלי תומאס. עלילת הסרט נכתבה על ידי התסריטאי אריק רות' בהתבסס על חלקים מספר באותו השם שנכתב על ידי העיתונאי דייוויד גארן. בסרט מככבים דיקפריו, רוברט דה נירו ולילי גלדסטון. זהו העשירי שבו דה נירו וסקורסזה משתפים פעולה, והשישי של דיקפריו וסקורסזה.
המוזיקה בסרט הולחנה על ידי המלחין הקנדי רובי רוברטסון. בסרט זה סקורסזה ורוברטסון שיתפו פעולה בפעם ה-11 והאחרונה, שכן רוברסטסון נפטר חודשיים לפני שחרור הסרט, באוגוסט 2023 ועל כן הסרט הוקדש לו.
הסרט מתאר את רציחות האוסייג' בארצות הברית במהלך שנות ה-20, וחקירת מקרי הרצח על ידי הבולשת הפדרלית, בניהולו של ג'יי אדגר הובר.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-20 באוקטובר 2023. בישראל עלה הסרט לאקרנים ב-30 בנובמבר 2023.
תקציר העלילה

הסרט עוסק באומת האוסייג', שבמהלך אחד הטקסים בשמורתם באוקלהומה, גילו מרבצי נפט הזורם מתחת לשמורה. השבט הופך לעשיר, מכיוון שהוא שומר על זכויות הנפט וחבריו חולקים בהכנסות ממכירות הנפט. אך החוק מחייב אפוטרופוסים משפטיים "לבנים", הממונים על ידי בית המשפט, לנהל את כספם של בני השבט, בהנחה שהם "בלתי כשירים".
בשנת 1919, ארנסט בורקהארט (לאונרדו דיקפריו) חוזר ממלחמת העולם הראשונה כדי לגור עם אחיו ביירון ודודו וויליאם "קינג" הייל (רוברט דה נירו) בחוות השמורה הגדולה של הייל. הייל, סגן שריף במילואים ובעל חוות בקר, מתחזה לנדבן ידידותי של האוסייג', אשר מדבר בשפתם ומעניק להם מתנות, בזמן שארנסט ובירון מבצעים שוד מזוין נגד האוסייג'.
ארנסט, העובד כנהג מונית במהלך היום, פוגש את מולי קייל(לילי גלדסטון), בת שבט האוסייג' שמשפחתה מחזיקה בזכויות נפט. בין השניים מתפתח רומן, והם מתחתנים בטקס שבטי עם אלמנטים קתולים. עם הזמן הם מגדלים שלושה ילדים.
הייל מורה על מספר רציחות של בני השבט בטענה שכך ארנסט יירש יותר זכויות, ככל שיותר בני משפחתה של קייל ימותו.  מכיוון שהייל הוא בעל השליטה הפוליטית במקום, גם השריף המקומי וגם השופטים נמצאים בכיסו, ולכן לא מתנהלות חקירות. לאחר ששתי אחיותיה של מולי נרצחות, מולי שוכרת את שירותיו של בלש פרטי, ויליאם ג'יי ברנס, אך ארנסט וביירון תוקפים אותו ומבריחים אותו מהשמורה.
ליזי, אמא של מולי, ומועצת האוסייג' מאשימים את התושבים הלבנים של השמורה ודוחקים בשבט להשיב מלחמה. לאחר שנציג השבט הנשלח לעשות שתדלנות בקונגרס נרצח בוושינגטון הבירה, נשלחת מולי לוושינגטון די. סי. כדי לבקש עזרה מהנשיא, קלווין קולידג'. בזכותה, לשכת החקירות שולחת את הסוכן טום וויט (ג'סי פלמונס) עם חוקרים נוספים והם מגלים את האמת. הם עוצרים את הייל וארנסט וחוקרים אותם. במקביל, שני סוכנים נשלחים להביא את מולי ומוצאים אותה על סף מוות. הם מובילים אותה לבית החולים, שם הרופאים מגלים שהיא הורעלה באמצעות תכשיר האינסולין שלה והיא מצליחה להתאושש.
וייט מנסה לשכנע את ארנסט להודות ולהפנות את האשמה כלפי דודו. תחילה הוא מסרב אך לאחר שאחת מבנותיו מתה משעלת, הוא מחליט להעיד נגד דודו, במטרה להיות עם משפחתו. בתגובה הייל מנסה לרצות את ארנסט, אך נכשל. מולי פוגשת את ארנסט לאחר שהוא מעיד, אך עוזבת אותו לאחר שהוא מסרב להודות שהוא זה שניסה להרעיל אותה.