stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוגוסט

ערך זה עוסק בהחודש השמיני בלוח השנה הגרגוריאני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אוגוסט (מלטינית: Augustus) הוא החודש השמיני בלוח השנה הגרגוריאני.
במקור, חודש אוגוסט נקרא בשם "סקסטיליס" שפירושו 'שישי', כיוון שהחודש הזה היה החודש השישי בלוח השנה הרומי המקורי, שנפתח בחודש מרץ ושהיו בו עשרה חודשים בלבד מאחר שהחודשים ינואר ופברואר נוספו מאוחר יותר. שם החודש שהיה "סקסטיליס" שונה על ידי הקיסר אוגוסטוס שבחר לקרוא לחודש זה על שמו, מכיוון שהתרחשו בו אירועים חשובים הקשורים לעלייתו לשלטון, כגון: מינויו לקונסול, כיבוש מצרים, מותה של קלאופטרה וסיום מלחמות האזרחים.
באזור חצי הכדור הצפוני, אוגוסט הוא חודש קיצי ואילו באזור חצי הכדור הדרומי, אוגוסט הוא חודש חורפי.
בשנים מעוברות, חודש אוגוסט מתחיל באותו יום בשבוע שבו התחיל חודש פברואר.
המזלות של חודש אוגוסט הם אריה ובתולה.
בחודש אוגוסט יש 31 ימים.
המחשת חודש אוגוסט בספר השעות של ז'אן דוכס ברי מהמאה החמש עשרה לספירה: בקדמת הציור, האצילים יוצאים לציד, במרכז, הפועלים רוחצים בנהר, בחלק העליון, קציר בשדות שלפני הטירה.
פסטיבל לה טומטינה שבספרד, אשר במסגרתו נערכת מלחמת עגבניות בהשתתפות עשרות אלפי בני אדם, מתקיים מדי שנה באוגוסט.
מאי

ערך זה עוסק בהחודש החמישי בלוח השנה הגרגוריאני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מאי (מלטינית Maius; ההגייה העברית נגזרת מהשפה הגרמנית) הוא החודש החמישי בלוח השנה הגרגוריאני.
חודש זה נקרא על שמה של האלה הרומית מאיה.
בכל שנה, חודש מאי מתחיל בדיוק באותו היום בשבוע שבו יתחיל חודש ינואר בשנה שאחרי.
באזור חצי הכדור הצפוני, מאי הוא חודש אביבי ואילו באזור חצי הכדור הדרומי, מאי הוא חודש סתווי.
המזלות של חודש מאי הם שור ותאומים.
בחודש מאי יש 31 ימים.
זיקוקים ביום ויקטוריה, שהוא חג לאומי קנדי הנחגג מדי שנה ביום השני האחרון שחל לפני העשרים וארבעה במאי או באותו יום.
חגיגות פסטיבל הצ'יז רולינג בגבעת קופר המתקיים מדי שנה במחוז גלוסטרשייר שבאנגליה בסוף מאי
חודש מאי באחד מדפי לוח השנה כפי שמופיע בספר השעות "השעות העשירות מאוד של דוכס ברי"
ספטמבר

ערך זה עוסק בחודש התשיעי בלוח השנה הגרגוריאני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ספטמבר (מלטינית September) הוא החודש התשיעי בלוח השנה הגרגוריאני.
שמו של חודש זה מקורו במילה הלטינית septem, סֵפְטֶם, שפירושה "שבע", מאחר שחודש זה היה החודש השביעי בלוח השנה הרומי המקורי. לוח זה נפתח בחודש מרץ והיו בו עשרה חודשים; חודשי החורף, ינואר ופברואר, אינם נספרים מכיוון שלא התבצעה בהם כל פעילות חקלאית.
בכל שנה, חודש ספטמבר מתחיל באותו יום בשבוע שבו מתחיל חודש דצמבר.
באזורי חצי הכדור הצפוני, ספטמבר הוא ברובו חודש קיצי ובחלקו סתווי ואילו באזור חצי הכדור הדרומי, ספטמבר הוא ברובו חודש חורפי ובחלקו אביבי.
המזלות של חודש ספטמבר הם בתולה ומאזניים.
בחודש ספטמבר יש 30 ימים.
חודש ספטמבר בשעת בציר הענבים. אחד מדפי לוח השנה כפי שמופיע בספר השעות "השעות העשירות מאוד של דוכס ברי"
קרב ליצן (1632)

קרב ליצן, שהתרחש ב-16 בנובמבר 1632, נחשב לאחד הקרבות החשובים ביותר במלחמת שלושים השנים. צבא שוודי-גרמני משולב בראשות גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה הביס בדוחק כוח קיסרי בפיקודו של אלברכט פון ולנשטיין. שני הצדדים ספגו אבדות כבדות, כאשר גוסטב אדולף היה בין ההרוגים.
החלק הראשון של הקרב כלל סדרה של התקפות חזיתיות של השוודים, שכמעט הצליחו לפני שנהדפו על ידי פרשים קיסריים בפיקודו של פפנהיים. גוסטב אדולף נהרג בניסיון לשקם את חיל הרגלים המרוסק שלו, אך פקודיו רתמו את אנשיהם ונתמכו באש ארטילרית מטווח קצר השתלטו על המרכז הקיסרי רגע לפני רדת הלילה. ולנשטיין נסוג נסיגה מסודרת למרות שנטש את הפצועים שלו, רבים מתותחיו ואת רוב קרונות האספקה שלו.
למרות אובדן מלכם, המשיכו השוודים את המלחמה בניצוחו של אקסל אוקסנסטירנה והקימו את ליגת היילברון עם בעלות בריתם הגרמניות באפריל 1633. בגיבוי סובסידיות צרפתיות, הביסה הקואליציה ביולי צבא קיסרי בפיקודו של פון גרונספלד באולדנדורף. כישלונו לכאורה של ולנשטיין לתמוך בעמיתו והשמועות שהוא שוקל להחליף צד הביאו להדחתו והתנקשותו על ידי סוכנים קיסריים בפברואר 1634.
רקע

התערבות שוודית במלחמת שלושים השנים החלה ביוני 1630 כאשר כמעט 18,000 חיילים תחת גוסטבוס אדולפוס נחתו בדוכסות פומרניה. מגובה על ידי סובסידיות צרפתיות ונתמך על ידי סקסוניה וברנדנבורג-פרוסיה, הוא הביס את צבאות הקיסרות בברייטנפלד בספטמבר 1631, ולאחר מכן ב-Rain באפריל 1632. עם זאת, זה משך אותו עמוק לתוך דרום גרמניה והגנרל הקיסרי אלברכט פון ולנשטיין התבסס בפירת', מאיים לנתק את קווי התקשורת שלו צפונה. הקרב הגדול ביותר של המלחמה התרחש ב-3 בספטמבר, כאשר הסתערות על המחנה הקיסרי מחוץ לעיר נהדפה בדם, ללא ספק הטעות הגדולה ביותר שביצע גוסטב אדולף במהלך מסע המלחמה שלו בגרמניה.
לאחר הצלחה זו, הצטרף ולנשטיין להיינריך אולק בתקיפת סקסוניה, בתקווה להכריח את יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, לצאת מהמלחמה ולהכריח את גוסטב אדולף ללכת אחריו. לייפציג נכבשה בתחילת נובמבר וב-14 בחודש החליט ולנשטיין להקים שם מגורי חורף, מתוך אמונה שהשוודים לא יסתכנו במלחמה. עם זאת, למחרת נודע לשוודים כי הקורפוס של פפנהיים, בן 5,800 איש, נותק ונשלח להאלה. זה הותיר את ולנשטיין עם בין 13,000 ל-15,000 איש, מול 18,738 חייליו של גוסטב אדולף, שהחליט לנצל את עליונותו המספרית להתקפה, והתקדם במהירות מבסיסו בנאומבורג. בנוסף לחיילים השוודים, הכוח שלו כלל 850 מהסן-קאסל וכ-2,000 סקסונים, למרות שהצבא העיקרי שלהם נעדר.
בשעות אחר הצהריים המאוחרות של 15 בנובמבר נתקלו השוודים במוצב קיסרי בנחל ריפאך, כ-5–6 קילומטרים דרומית לליצן. משראה את הסכנה, ולנשטיין הורה לפפנהיים לחזור מהר ככל האפשר; לאחר שקיבל את המסר אחרי חצות, הוא יצא מיד לדרך עם הפרשים שלו, והשאיר את חיל הרגלים בעקבותיו. השוודים עצרו שני קילומטרים מחוץ לעיר וחנו בתבנית קרבית, בעוד הכוחות הקיסריים עבדו במשך הלילה כדי לבנות עמדות הגנה לאורך הכביש הראשי של ליצן-לייפציג, הידוע גם בשם "ויה רג'יה". הקרקע שהם כבשו הייתה שטוחה ברובה למעט האגף הימני שלהם, אותו עגן ולנשטיין על גבעה נמוכה לצד שלוש טחנות רוח, הנתמכות בסוללת הארטילריה הראשית שלו.
הקרב

ההתקדמות השוודית נבלמה תחילה על ידי ערפל בוקר, ואז נאלצה לחצות את תעלת פלוסגרבן (ראה מפה). כתוצאה מכך, התקפתם החלה רק בשעה 11:00 בבוקר, עיכוב שנתן לפפנהיים זמן להגיע לשדה הקרב ושלל את העליונות המספרית השוודית הראשונית. למרות שברנהרד מסקסוניה-ויימאר התקדם מעט מול ימין של ולנשטיין, גוסטב אדולף עקף שורה של מוסקטרים שהחזיקו בתעלה לאורך כביש ליצן-לייפציג, חצה אותה, ואז הסתובב כדי לעקוף את הצבא הקיסרי שמאלה. זה היה המצב בסביבות השעה 12:00 בצהריים כאשר פפנהיים הגיע לשדה הקרב עם 2,300 פרשים.
הוא הסתער מיד והדף את חיל הרגלים השוודי אל מעבר לכביש, כשמספר יחידות מובחרות נמחקו למעשה או איבדו עד 65% מכוחן. גם הכוחות הקיסריים סבלו אבדות כבדות, במיוחד בקרב הקצינים הבכירים שלהם, כולל פפנהיים, שנפצע אנושות ומת בעת שפונה לטיפול. במקביל, אולק פתח במתקפת נגד על המרכז השוודי; עד השעה 13:00, שני הצבאות איבדו את הלכידות והקרב הידרדר לסדרה מבולבלת של קרבות אש בין יחידות יריבות.
כעת, קצינים משני הצדדים ניסו לארגן מחדש את חייליהם, העשן מהבתים הבוערים בליצן נשב על פני שדה הקרב והפך אותו כמעט בלתי אפשרי לצפייה. בזמן שניסה לגייס את חיל הרגלים המרוסק שלו, גוסטב אדולף ופמלייתו הלכו לאיבוד ונתקלו ביחידת פרשים קיסרית; הוא נורה שלוש פעמים ונפל מת מסוסו, גופתו לא כוסתה עד לאחר סיום הקרבות באותו ערב. כוחות העתודה השוודים בפיקודו של קניפאוזן הצליחו להחזיק את הקו, סיפקו לעמיתיהם זמן להתארגן מחדש והלחימה נעצרה בסביבות השעה 15:00.
למרות שהחדשות על מותו של גוסטב אדולף התפשטו עד מהרה בצבא השוודי, ולנשטיין סירב להאמין בכך בעוד שרבים מחייליו שלו היו במצב גרוע באותה מידה. חלק גדול מהפרשים של פפנהיים נמלטו ואמרו לחיל הרגלים שהגיע מהאלה שהקרב אבוד, אם כי האחרונים המשיכו לצעוד לעבר ליצן. כמה יחידות בזזו את קרונות המטען שלהן, בליווי שומרי המחנה שנמלטו על הסוסים הדרושים להובלת תותחים וקרונות אספקה.
יש מעט עדי ראייה מהימנים לשלב השני של הקרב ולכן קשה יותר לשחזר את האירועים. הצעה אחת היא שניפאוזן המליץ לסגת, אך כאשר ברנהרד מסקסוניה-ויימאר המשיך בהתקפתו על השמאל הקיסרי, הוא הניע את חייליו קדימה וחצה את ויה רג'יה פעם נוספת. תוך כדי כך, הם כבשו את הסוללה הקטנה במרכז (ראו מפת קרב) והשתמשו בה כדי לירות על השמאל הקיסרי, שאט אט נסוג מחוץ לטווח. בסביבות השעה 16:00, ברנהרד מסקסוניה-ויימאר התגבר לבסוף על ליצן, ואז תפס את הסוללה הקיסרית הראשית ליד טחנות הרוח שהופנו על יריביו הנסוגים.
עד השעה 17:00 ועם רדת החשכה, שככו הקרבות כאשר ולנשטיין הורה לחייליו לפרוש, והותיר את השדה לשוודים; הוא גם נאלץ לנטוש את תותחיו ועגלות האספקה שנותרו בשל אובדן סוסי המטען שלו. לאחר שצעדו כל היום, הגיעו כוחות הרגלים של פפנהיים, כ-2,900 איש, לשדה הקרב לאחר רדת הלילה; הם רצו לצאת להתקפת נגד, אך במקום זאת הורה להם ולנשטיין לחפות על נסיגתו ללייפציג. השוודים הצליחו סוף סוף למצוא את גופת מלכם מתחת לערימת גופות בצד הקיסרי של התעלה שהייתה זירת קרבות מרה לאורך היום.
תוצאות

בעוד שהאבידות הקיסריות שכללו 5,160 הרוגים או פצועים היו נמוכות מהאבידות השוודיות שכללו כ-6,000 נפגעים, החליט ולנשטיין שהוא לא יכול להחזיק את לייפציג ונסוג לבוהמיה, כשהוא מותיר אחריו למעלה מ-1,200 פצועים שנפלו בשבי. במהלך נסיגה זו הוטרד הצבא הקיסרי על ידי האיכרים הסקסונים שכעסו על הרס היבולים שלהם וספגו אבדות משמעותיות נוספות. נסיגתו של ולנשטיין ותפיסת הארטילריה שלו אפשרו לשוודים להגדיר את קרב ליצן כניצחון, בעוד שהם גם השיגו את מטרתם הטקטית, לאלץ אותו לסגת מסקסוניה, אך הקרב משמעותי בעיקר בשל מותו של גוסטב אדולף.
אף על פי שאובדנו התקבל בבהלה בשוודיה ובתוך הקהילה הפרוטסטנטית האירופית הרחבה יותר, היו בעלי בריתו אמביוולנטיים יותר. השר הראשי הצרפתי, קרדינל רישלייה, שסיפק את הסובסידיות הפיננסיות שתמכו בצבא השוודי, התעמת יותר ויותר עם גוסטב אדולף על מטרות אסטרטגיות. היו אפילו שמועות בקרב בני דורו שהוא היה מעורב במותו ובעוד שאין הוכחות לכך, מותו אישר מחדש את ההנהגה הצרפתית של הברית האנטי-הבסבורגית. סקסוניה וברנדנבורג התאכזבו מהברית השוודית, מה שהוביל לאובדן כבד של חיי אזרחים ממגפה ורעב, בעוד שכיבוש פומרניה השוודית איים על האינטרסים הכלכליים שלהן בסחר הבלטי.
מאחר שגוסטב אדולף הוחלף על ידי בתו בת השש כריסטינה, הועבר ניהול המדיניות לידי המועצה המלכותית של שוודיה, בראשות אקסל אוקסנסטירנה. הוא מונה לקנצלר בינואר 1633, והחליט ששוודיה יכולה לקבל פיצוי הולם על השקעתה רק על ידי המשך המלחמה. לאחר שהבטיח את השליטה בצבא, הצעד הבא שלו היה להחליף את הברית הרופפת הקודמת במבנה רשמי יותר; זה הונע על ידי הצורך לייצב את המדינה השוודית וספקות לגבי מהימנותם של בעלי בריתו.
רישלייה חידש את תשלום הסובסידיות לשוודיה ב-7 באפריל, וב-27 באפריל הקימו שוודיה ובעלות בריתה הפרוטסטנטיות הגרמניות את ליגת היילברון. אוקסנסטירנה מונה למנהל הליגה, עם וטו מוחלט על ענייני צבא, נתמך על ידי מועצה של עשרה יועצים, שלושה מהם שוודים. חבריה הסכימו לתמוך בצבא של 78,000 איש, אף על פי שסיפקו פחות משליש מהכסף הדרוש; היתרה שולמה על ידי צרפת לשוודיה ישירות, מה שהבטיח שליטה בליגה. מדינות גרמניה הסכימו להמשיך בלחימה עד ששוודיה תשיג "פיצוי צודק", בעוד שאוקסנסטירנה הבטיחה להן חזרה לגבולות שלפני 1618. ביולי הביסה הקואליציה צבא קיסרי בפיקודו של פון גרונספלד באולדנדורף; סירובו לכאורה של ולנשטיין לתמוך בעמיתו והשמועות שהוא שוקל להחליף צד הביאו להדחתו והתנקשותו על ידי סוכנים קיסריים בפברואר 1634.
מורשת

למחרת הקרב, הוצב סלע גרניט ליד המקום בו נפל גוסטב אדולף, המכונה "השוודנשטיין"; בשנת 1832 הוקמה חופת ברזל מעל האבן, עם קפלה שנבנתה בסמוך בשנת 1907. הקרב נערך ב-16 בנובמבר לפי הלוח הגרגוריאני או ב-6 בנובמבר לפי הלוח היוליאני, שהיה אז בשימוש בשוודיה. על אף אימוץ הלוח הגרגוריאני בשנת 1753, עדיין מציינים השוודים את יום גוסטבוס אדולפוס ב-6 בנובמבר בכל שנה.
בשנת 2011 נמצא קבר אחים המכיל שרידים של 47 חיילים באזור בו דווח כי יחידה שוודית הידועה בשם "הבריגדה הכחולה" הוכרעה על ידי חיל הפרשים של פפנהיים. בדיקת השרידים הראתה שהגיל הממוצע היה 28, בעוד שראיות לפציעות שנרפאו מצביעות על היותם ותיקים; יותר ממחציתם נפגעו מירי, מספר גבוה באופן יוצא דופן לתקופה זו.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538661705171  BnF: cb14592462k (data)  KulturNav: 7412d930-e75d-4631-bb8b-d0818680e14f  LCCN: sh85079039  NKC: ph311312 
קרב ליצן; עמדות מוצא. שימו לב לתעלת פלוסגרבן, ימין קיצוני
מבט מהצד הקיסרי בציור של פטר סניירס של הקרב, בהזמנת המפקד הקיסרי אוטביו פיקולומיני.
מציאת גופתו של גוסטבוס אדולפוס לאחר קרב ליצן מאת קרל וולבום.
אנדרטת גוסטבוס אדולפוס בליצן
ניקו מלמד

ניקולאס "ניקו" מלמד ריבאודו (בספרדית: Nicolás "Nico" Melamed Ribaudo; נולד ב-11 באפריל 2001 בקסטלדפלס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר באלמריה.
קריירת מועדונים

בשנת 2013 הצטרף מלמד למחלקת הנוער של אספניול, לאחר ששיחק במחלקות הנוער של אתלטיקו וילפרנקה ושל קורנייה. ב-17 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו באספניול ב', קבוצת המילואים של המועדון, במסגרת הליגה הספרדית השלישית.
ב-29 באפריל 2019 חידש את חוזהו במועדון, עד לשנת 2023. ב-5 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצת המילואים.
ב-15 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–3 על לוצרן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית לעונת 2019/2020. ב-25 ביוני 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 לריאל בטיס במסגרת המחזור ה-31 לעונת 2019/2020, שהסתיימה בירידתה של אספניול להליגה הספרדית השנייה. בסך הכול ערך שש הופעות ליגה בעונה זו.
לקראת עונת 2020/2021 הועלה מלמד באופן מלא לקבוצה הראשונה של המועדון. ב-4 באוקטובר 2020 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על סבאדל במסגרת המחזור הרביעי בליגה. בעונה זו, שהסתיימה בחזרתה של אספניול ללה ליגה, ערך מלמד 33 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים.
ב-31 באוגוסט 2021 קיבל את חולצה מספר 21 במועדון, שנלבשה בעבר על-ידי שחקן המועדון דניאל חארקה, שמת בשנת 2009 בעודו שחקן פעיל.
ב-3 ביולי 2024 חתם לשש שנים באלמריה.
הערות שוליים

↑  Nicolás Melamed Ribaudo, NICO באתר Fútbol Base Català (בספרדית)
↑  La cantera del RCD Espanyol se refuerza más que nunca באתר Fútbol Base Català,‏ 18 באוגוסט 2013 (בספרדית)
↑  Sis debuts a Segona Divisió B, באתר הרשמי של אספניול, 26 בפברואר 2019 (בספרדית)
↑  El centrocampista ha firmado hasta el 30 de junio de 2023, באתר הרשמי של אספניול, 29 באפריל 2019 (בספרדית)
↑  Wu Lei, el debutante Campuzano y la cantera arrasan a la morriña, באתר אס, 15 באוגוסט 2019 (בספרדית)
↑  Nico Melamed, dorsal 21, באתר הרשמי של אספניול, 31 באוגוסט 2021 (בספרדית)
↑  UD Almería sings sought-after midfielder Nico Melamed, UD Almeria sad.com, 3 July 2024
הדת הסינית העממית

המקדש לאל העיר (בסינית: 城隍神, פין-יין: Chénghuángshén, מילולית: "אל החפיר והחומה) של העיר וֵנאוֹ שבטאיוואן.
הדת הסינית העממית (מוכרת במגוון שמות, ביניהם הדת הסינית המסורתית, הדת הסינית הילידית, ושֶנְשִיאניזם) היא דת עממית שמקורה בסין. בשל היותה דת עממית היא אינה דת מאורגנת בעלת עיקרי אמונה ברורים ופולחן מסודר, אלא אוסף מנהגים ופולחנים מקומיים הנהוגים בסין ובפזורה הסינית בעולם. ישנן אין ספור וריאציות לדת זו, רובן מכילות אלמנטים משלוש הפילוסופיות הסיניות הגדולות - קונפוציאניזם, דאואיזם ובודהיזם, כמו גם פולחן אלילי, פולחן אבות, פולחן איתני הטבע, ושיטות חקלאיות או ניהוליות שהוכיחו את עצמן והועברו כמסורת מאב לבנו. היא כוללת גם אגדות עם רבות ולהן גרסאות שונות, כמו גם מגוון ישויות על טבעיות (כגון שדים, דרקונים, וחיות מדברות) שצורתן ותפקידן משתנה מאזור לאזור ומשפחה למשפחה. החוקרת והאתנוגרפית הסינגפורית ויויאן ווי תיארה את התופעה כ"קערה ריקה שניתן למלאה בתוכן מדתות מאורגנות, ביניהן בודהיזם, דאואיזם וקונפוציאניזם. דת סינית סינקרטית". לדת הסינית גם מאפיינים השמאניים, ואנשי הדת העוסקים בסוג זה של שמאניזם נקראים ווּ (מסינית: 巫, פין-יין: wū)
מושאי הפולחן של דת זו הן ישויות המכונות שֵן (מסינית: 神, פין-יין: shén), שם המתורגם לעיתים לביטוי "אל" או "אליל" בשפות אחרות. אלילים אלו הם לעיתים האנשה של תופעות טבע, של התנהגות אנושית, של מושגים פילוסופיים, של אתרים גאוגרפים, או רוחות גדולי אומה שנפטרו ואף נשמותיהם של קרובי משפחה. סיפורי חלק מהאלים האלה נאספים לתוך המיתולוגיה המסורתית של סין. מושג זה דומה מאוד למושג היפני קאמי, ושתיהם אף משתמשים באותה סימנית סינית (סימניות המכונות ביפנית קאנג'י).
השם המועדף היום באקדמיה הסינית הוא "הדת העממית" (סינית: 民間宗教, פין-יין: mínjiān zōngjiào), אך קיימים שמות רבים נוספים, והיא מוכרת לעיתים במערב בשמות "שניזם", "שנשיאניזם", או "ווּאיזם". כל שמות הדת נמצאים בשימוש במחקר בלבד ואינם שגורים בקרב ציבור מאמיניה, מכיוון שמגוון האמונות והפולחנים המקומיים השונים אינם מזוהים על ידם כחלק מדת אחת.
היסטוריה > תקופת סין הקיסרית

בזמן שושלת האן הפולחן המסורתי התרחש במזבחות של קהילות מקומיות (בסינית "שה" 社 שמשמעו קבוצה או גוף). במקרים רבים הדמות אליה כוון הפולחן במזבחות אלו (הנקראת לעיתים "אדון השה") היה אל העולם, ובמקרים אחרים היה זה דמות המכונה שיאן, (סינית: 仙, פין-יין: xiān, מילולית: האלמוות), דמות המייצגת את האדם המושלם בפילוסופיות הסיניות. כמה כתות כמו זו שעובדת את ליו ז'אנג (המלך על אזור שהיום נקרא שאנדונג) קיימות עד ימינו.
מהמאה השלישית לספירה בזמן של אימפריית צפון וואי (北魏), הבודהיזם התפשט ברחבי סין והשפעות חזקות מהיבשת ההודית חדרו לתוך הדת הסינית המסורתית. כת המוקדשת לאל ההינדואי גנש הופיעה לראשונה בשנת 531 לספירה.
היסטוריה > המאות ה-19 וה-20

הדת הסינית המסורתית הייתה נתונה לרדיפות במאות ה-19 וה-20. מקדשים מקומיים רבים נהרסו במהלך מרד הבוקסרים בסוף שנת 1900. אחרי מהפכת שינהאי בשנת 1911 הועברו רוב המקדשים לשימושים אחרים או נהרסו, רבים מהם הפכו לבתי-ספר. במהלך מלחמת סין–יפן השנייה מקדשים רבים הפכו לקסרקטינים לצבאות הנלחמים ונהרסו בלחימה.
במהפכת התרבות בסין התבצע ניסיון בידי השלטון להעלים את הדת הסינית העממית, בעוד המדיניות הטאיוואנית הייתה לשמר את פולחנים אלו. השלטון הקומוניסטי ראה בדת זו אמונה טפלה מזיקה המונעת מסין להפוך לאומה תעשייתית מודרנית. בשנים האחרונות השלטון הקומוניסטי הפסיק לראות בדת העממית איום ואף מעודד פולחן זה תחת המדניות של שימור מורשת סין.
ביבליוגרפיה

Overmyer, Daniel L. (1986). Religions of China: The World as a Living System. New York: Harper & Row. ISBN 9781478609896.
Overmyer, Daniel L. (2009). Local Religion in North China in the Twentieth Century: The Structure and Organization of Community Rituals and Beliefs (PDF). Leiden; Boston: Brill. ISBN 9789047429364. אורכב מ-המקור (PDF) ב-16 ביוני 2015. נבדק ב-24 במאי 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
Fan, Lizhu; Chen, Na (2013). "The Revival of Indigenous Religion in China" (PDF). China Watch. Preprint from The Oxford Handbook of Religious Conversion, 2014. doi: 10.1093/oxfordhb/9780195338522.013.024
ראו גם

סינולוגיה
דת עממית
הערות שוליים

↑  Overmyer 2009, p. 36-37.
↑  Fan & Chen 2013, p. 9.
↑  Overmyer 2009, p. 45.
חוצנים במדע הבדיוני

בשנות ה-50 של המאה ה-20 העלה הפיזיקאי אנריקו פרמי פרדוקס הידוע בכינויו פרדוקס פרמי שעיקרו השאלה "אם אכן ישנם חיים תבוניים ביקום, אז היכן הם?". שאלה זו באה לאחר עשרות שנים של שימוש בדמויות חוצניות בספרות המדע הבדיוני. בין אם החוצנים קיימים במציאות ובין אם לא, האלמנט של חוצנים נפוץ מאוד במדע בדיוני.
היסטוריה

השימוש שעושה המדע הבדיוני בדמויות חוצנים הוא המשך ישיר של דמויות בדיוניות ששימשו בתרבות האנושית מאז שחר ההיסטוריה – יצורים כשדים, אלים ובעלי חיים דמיוניים. כבר במאה ה-17 תיאר יוהאן קפלר בספרו "סומניום, או: האסטרונומיה של הירח", חוצנים החיים על הירח. קפלר תיאר אותם כיצורים בעלי עור קשיח, הנחבאים במערות מפני אור השמש. בסוף המאה ה-19 תיאר אורסון וולס בספרו מלחמת העולמות פלישה מהחלל של חוצנים שמקורם ממאדים.
עם התרחבותה של ספרות המדע הבדיוני במאה ה-20 נפוץ השימוש בחוצנים, ועמו הרב גוניות של תיאוריהם. הרעיון של חוצנים חדר גם לקולנוע המדע הבדיוני.
תכונות חוצנים

הגיוון הרב של שימוש בדמויות חוצנים מאפשר להצביע על תכונות עיקריות. ישנם חוצנים המתוארים במדע הבדיוני לפרטי פרטים, עד כדי תיאור של מבנה פנימי ותכונות פיזיולוגיות. להלן מספר מיונים אפשריים של חוצנים בעקבות ספרות המדע הבדיוני:
תכונות חוצנים > אורגניזם

רוב החוצנים המתוארים במדע הבדיוני הם אורגניזם. יחד עם זאת, תוארו חוצנים שאינם אורגניים.
תכונות חוצנים > אורגניזם > חוצנים אורגניים

על פי רוב מתוארים החוצנים בצורה המאפשרת שיוכם למיון הטקסונומי. כך ניתן למצוא חוצנים דמויי יונקים, זוחלים, חרקים, רכיכות, צמחים ועוד. תיאור נפוץ מאוד הוא של חוצנים דמויי אדם.
תכונות חוצנים > אורגניזם > חוצנים לא אורגניים

חוצנים לא אורגניים הם בדרך כלל תבוניים באופן מלא או חלקי, ובכך נבדלים מחפצים סתמיים. דוגמאות לחוצנים שאינם אורגניים:
פרנק הרברט מתאר גזע תבוני "קלבנים", שבפועל הם כוכבים בעלי תבונה.
רוג'ר מקברייד אלן מתאר יצור בעל תבונת מכונה המהווה בשלב הסופי של התפתחותו כדור דייסון.
רוברט צ'ארלס וילסון מתאר תבונה חוצנית בענן של ננו-מחשבים.
סטניסלב לם, בספרו סולריס מתאר אוקיינוס תבוני שאנשים מתקשים לתקשר איתו.
תכונות חוצנים > תבונה

בספרות המדע הבדיוני מוצגים שלשה מבנים אפשריים לתבונה חוצנית:
מינים לא תבוניים: בספרות המדע הבדיוני נעשה שימוש נרחב במיני בעלי חיים, חיידקים או צמחים. דוגמה מפורסמת היא תולעי החול בסדרת חולית.
מינים תבוניים למחצה: אלו מינים שחלק מהמין תבוני וחלק אחר אינו – למשל מינים בהם יש מספר מגדרים ורק חלק מהם תבוניים, או מינים ששלבי התפתחות מסוימים במחזור החיים תבוניים ושלבים אחרים לא.
מינים תבוניים: ספרות המדע הבדיוני מתארת מינים ברמות שונות של תבונה – מבסיסית ביותר ועד לתבונה העולה משמעותית על זו האנושית כדוגמת הטיילונים בסדרת המדע בדיונית ארץ: הקונפליקט האחרון.
תכונות חוצנים > יחס לאנושות

תכונה נוספת בה נבדלים מיני חייזרים תבוניים זה מזה היא יחסם לאנושות. בספרות המדע הבדיוני המוקדמת היה יחסם של גזעי חייזרים לאנושות על פי רוב עוין, והסיפורים התמקדו בקונפליקט שבין האנושות לבין החוצנים. כיום ניתן למצוא מגוון רחב של יחסים בין האנושות לגזעי חוצנים - גזעי חוצנים אשר אינם בעלי נטייה כגזע אך לפרטים עצמם עשוי להיות יחס כזה או אחר.
ישנם תיאורים של גזעים שיחסם כגזע משתנה במהלך העלילה - ברוב המקרים מדובר ביחס עוין שמשתנה לטובה. דוגמה אופיינית למין כזה הם הפורמיקים בסדרת המשחק של אנדר.
חפרפרת (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  בלשי   דרמה   פשע   מתח
 כותבים:  Viktor Merezhko 
 בימוי:  Ernest Yasan 
 שחקנים:  פאבל נוביקוב, דמיטרי נאגייב
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  24 
 הפקה
 מפיק:  Vladimir Dostal 
 חברת הפקה:  מדיה מוסט 
 צלמים:  ולדימיר ילין 
 מוזיקה:  Sergei Banevich 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 1+1 
 תקופת שידור מקורית:  6 באוגוסט 2001 – 25 בנובמבר 2002
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חפרפרת (ברוסית: Крот) היא סדרת טלוויזיה בלשית רוסית משנת 2001–2002, בבימויו של ארנסט יאסן ועל פי תסריט של ויקטור מרז'קו (אנ').
עלתה ב-7 באוגוסט 2001 בערוץ 1+1 באוקראינה וב-8 באוקטובר באותה השנה בערוץ TV-6 הרוסי.
תקציר העלילה

שולחים חוקר פלילי לשעבר סרגיי קוזמיצ'וב  למוסקבה במטרה להכניס אותו לאחת הכנופיות.  המשימה הראשונה שלו לא קשה מאוד. בחור צעיר מהפרובינציה שלכאורה הגיע "לעבודה" מתמודד איתה בהצלחה. עם זאת, במקרה, הוא מוצא את עצמו בעימות של גנגסטרים, וכמו חוקר פלילי אמיתי, עם סיכון לחייו, מחליט להמשיך את "המשחק".
שחקנים ודמויות

פאבל נוביקוב - סרגיי אנדרייביץ' קוזמצ'וב ("קוזמה").
ניקולאי וולקוב (רו') - "צ'אסובשצ'יק", איש עסקים, עבריין בכיר.
דמיטרי נאגייב - ווחטנג גאורגביץ' מרגילדזה, עבריין בכיר, מנהיג הכנופיה הקווקזית.
ויקטור סמירנוב (רו') - סגן שר הפנים לשעבר, עובד ציבור משפיע.
בוריס סוקולוב (רו') - עובד פס"ב.
ויקטור מרז'קו (אנ') - "סאבור", עבריין בכיר, סוחר סמים.
סרחיו אריבאס

סרחיו אריבאס קאלבו (בספרדית: Sergio Arribas Calvo; נולד ב-30 בספטמבר 2001 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר באלמריה.
קריירת מועדונים

אריבאס גדל במחלקות הנוער של לגנס ושל ריאל מדריד מהלה ליגה. בעונת 2020/2021 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של המועדון. ב-20 בספטמבר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–2 על חטאפה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. ב-9 בדצמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–2 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת שלב הבתים לעונת עונת 2020/2021 בליגת האלופות. בסך הכל ערך אריבאס בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון שמונה הופעות ליגה, והוסיף שתי הופעות בליגת האלופות. בעונות הבאות לא הצליח להשתלב בקבוצה הבוגרת.
ב-9 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לשש שנים באלמריה. עשרה ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בלה ליגה, כשכבש בהפסד של אלמריה 1–3 לקבוצתו לשעבר ריאל מדריד.
תארים

ליגת האלופות לנוער: 2019/20
גביע המלך הספרדי: 2022/23
גביע העולם למועדונים: 2022
הערות שוליים

↑  Sergio Arribas: Talento, calidad y gol ficha por el Almería procedente del Real Madrid, www.udalmeriasad.com (בספרדית)
ינואר

ינואר (מלטינית Ianuarius, ההגייה העברית נגזרת מהשפה הגרמנית) הוא החודש הראשון בלוח השנה הגרגוריאני.
חודש זה נקרא על שם האל הרומאי יאנוס, שהוא אל השערים, ההתחלות והסיומים, הוא מתואר כבעל שני פנים, שאחד מהם מביט לעבר העבר והאחר צופה אל העתיד ולכן על שמו של אל זה נקרא החודש שבו השנה הקודמת מסתיימת והשנה החדשה נפתחת ומתחילה, חודש זה הוא חודש ינואר.
כיום החודשים ינואר ופברואר הם החודשים הראשונים בשנה, אולם למעשה הם חידוש מאוחר ונוספו על ידי נומה פומפיליוס, מלכה השני של רומא העתיקה, במאה השביעית לפני הספירה. ביסודו, היה לוח השנה הרומי בן עשרה חודשים בלבד. השנה הרומית החלה במולד הירח הראשון שאחרי יום השוויון האביבי, והסתיימה בחורף. השנה לא כללה את חודשי החורף, מכיוון שלא התבצעה בהם פעילות חקלאית. כך שהחודש הראשון של השנה הרומית היה מרץ.
בכל שנה, חודש ינואר מתחיל בדיוק באותו היום בשבוע שבו התחיל חודש מאי בשנה הקודמת. בשנים שאינן מעוברות, חודש ינואר מתחיל בדיוק באותו היום בשבוע שבו יתחיל חודש אוקטובר; ואילו בשנים המעוברות, חודש זה מתחיל גם בדיוק באותו יום בשבוע שבו יתחילו החודשים אפריל ויולי.
באזור של חצי הכדור הצפוני, ינואר הוא חודש חורפי ואילו באזור חצי הכדור הדרומי, ינואר הוא חודש קיצי.
המזלות של חודש ינואר הם גדי ודלי.
בחודש ינואר יש 31 ימים.
בישראל חודש ינואר הוא שיא החורף ובו חלה תקופת הפריחה של צמחים רבים, חלקם התחילו לפרוח בדצמבר (כגון סביונים, חמציצים ונרקיסים) וחלקם רק בינואר (כגון כלנית מצויה, רקפת מצויה, אירוס ארצישראלי ומרגנית השדה).
גלריה

ינואר ליד האח, ציור על זכוכית מאנגליה, בסביבות שנת 1500.
כלנית מצויה פורחת בינואר 2016
חודש ינואר באחד מדפי לוח השנה כפי שמופיע בספר השעות "השעות העשירות מאוד של דוכס ברי"