קלודצקו
היסטוריה

קלודצקו הייתה מאוכלסת לפחות מאז המאה הראשונה לספירה. מספר אתרים הנמצאים בעיירה מצביעים על כך שהיא ישבה על דרך הענבר והחלה קשרי מסחר ענפים עם האימפריה הרומית. קלודצקו הוזכרה לראשונה בשם "קלאדצקו" בכרוניקה מהמאה ה-12, שכתב הכומר והסופר קוסמס מפראג, בה הוא מציין כי העיירה הייתה שייכת לאציל הבוהמי סלאבניק. בתחילת המאה ה-12 פרץ ויכוח סוער בין בוהמיה לבין פולין: כל אחת טענה כי קלודצקו שייכת לה. הוויכוח הוביל לסדרת עימותים אשר הרסו לבסוף את העיירה לחלוטין.
בשנת 1114 שרף בולסלב הראשון את העיירה והחריב אותה עד היסוד, אך בנה אותה מחדש זמן קצר לאחר מכן, ואף חיזק את הטירה המשקיפה עליה. לאחר הסכם שלום מ-1137, ויתר בולסלאב השלישי עקום הפה על קלודצקו לטובת נסיכות בוהמיה.
בין השנים 1253–1278 קיבלה קלודצקו מגרמניה זכויות מגדבורג, אם כי התאריך המדויק אינו ידוע. בשנת 1278 נכבשה העיירה על ידי הדוכס הנרי פרובוס הרביעי. בשנת 1290 נמכרה לדוכסות שווידניצה ולאחר מכן, ב-1301 נמכרה לדוכסות ז'יימביצה, אך נמכרה ב-1334 חזרה לממלכת בוהמיה על ידי הדוכס בולסלאב השני. באותה שנה, הוביל יוהאן מלוקסמבורג, מלך בוהמיה, לתקופה של צמיחה מהירה בעיירה. ב-1341 נבנתה העירייה ושנה לאחר מכן נפתח בית חרושת ללבנים. בשנת 1390 נבנה גשר אבן גותי מעל נהר נייסה.
בשנת 1526 הוכתר בית הבסבורג בתור מלך בוהמיה. כך מחוז קלודצקו הפך לחלק מממלכת הבסבורג. בשנת 1540 נבנתה מערכת הביוב של העיירה וכעבור תשע שנים הרחובות רוצפו והעירייה שופצה. רוב הבתים סביב כיכר העיר נבנו מחדש בסגנון הרנסאנס.
ב-1617 נערך מפקד האוכלוסין הראשון במחוז גלאץ, בו שכנה קלודצקו. בקלודצקו היו 1,300 בתים ויותר מ-7,000 תושבים. כשנתיים לאחר המפקד פרצה מלחמת שלושים השנים. בין השנים 1619–1649 הצרו על המצודה מספר פעמים. על אף שהמצודה לא נכבש, העיירה עצמה נהרסה במידה רבה. מעל 900 מתוך 1,300 המבנים נהרסו על ידי אש ותותחים, והאוכלוסייה פחתה לכדי ממחצית.
ב-1871, במהלך איחוד גרמניה, הפך מחוז גלאץ לחלק מהרייך הגרמני. מבצרים נהרסו וגשרים חדשים נבנו. בשנת 1880 נפתחו מפעל גז ומפעל לייצור חשמל. הבניינים לאורך הרחובות הראשיים נבנו מחדש בסגנון נאו-גותי ונאו-רנסאנס.
בסוף המאה ה-19 הפך עמק קלודצקו לאחד מאתרי התיירות הפופולרים ביותר ומלונות רבים, סנטוריומים וספא בערים הסמוכות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, נעשו מספר ניסיונות לספח את עמק קלודצקו לצ'כוסלובקיה. מנקודת המבט של צ'כיה, קלודצקו הייתה חלק מבוהמיה על אף שמאז כיבושה על ידי ממלכת פרוסיה ב-1763 הייתה חלק משלזיה תחתית. המאמצים לספח את קלודצקו לצ'כוסלובקיה המשיכו עד לאחר מלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, נהפכה המצודה לכלא. בתחילה היה הכלא מנוהל על ידי האבווהר, אך עבר לאחר מכן לשליטת הגסטפו. כמו כן, שימש כמחנה שבויים לקצינים של ארצות שונות. בינואר 1945 הגיעו האסירים לקלודצקו עובדי הכפייה הוחזקו במעוז, שהפך לתת-מחנה ריכוז מחנה הריכוז גרוס-רוזן.
העיירה עצמה לא נפגעה קשה במלחמה ונכבשה על ידי הצבא האדום בלי קרב גדול. עם זאת, כל הגשרים, למעט גשר האבן הגותי מ-1390 נהרסו. לאחר כניעתה של גרמניה הנאצית ב-1945, עקב שינויי גבול שנקבעו בוועידת פוטסדאם, הועברה קלודצקו מגרמניה לפולין. תושביה הגרמנים של העיירה גורשו והוחלפו בפולנים, שרובם גורשו מאזורי פולין שסופחו לברית המועצות.
בשנים 1950–1960 נפגע אזור מרכז העיירה על ידי מפולות. התברר כי לאורך ההיסטוריה, פיתחו הסוחרים בקלודצקו רשת של מרתפים ומנהרות תת-קרקעיות. הם שימשו לאחסון ואף למקלט בטוח מאש ארטילרית בעת צרה. עם הזמן נשכחו המנהרות, במיוחד לאחר גירוש התושבים הגרמנים, ובמהלך השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, רבים מהם החלו להתמוטט יחד עם הבתים. ב-1970 המנהרות שומרו וקלודצקו חדלה להיהרס.
אסון נוסף קרה בשנת 1997, כאשר קלודצקו הוצפה. נהר נייסה קלודצקו עלה לגובה של 8.71 מטר ושטחים נרחבים בעיירה נהרסו. בשנים הבאות נעשו פעולות לשיקום נזקי השיטפון וחידוש העיר העתיקה, שקיבלו תמיכה כספית על ידי האיחוד האירופי.
כיום, קלודצקו היא אחת מהמרכזים החשובים בתרבות, המסחר והתיירות בשלזיה התחתית. העיירה מושכת תיירים גרמנים המתעניינים בהיסטוריה שלה ותיירים צעירים באמצעות מתקני הספורט החורפיים שלה.