stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איידס באוגנדה
התמודדות

בשנת 1986, הודתה ממשלתו של יוורי מוסווני בקיומה של בעיית איידס במדינה ועודדה דיון פומבי בדרכי התמודדות עם הבעיה. כמו כן, היא הקימה את ה-ACP (הארגון הלאומי לשליטה באיידס). להתמודד בצורה אקטיבית עם התפשטות האיידס. בשנת 1992 הקימה אוגנדה, על פי חוק של הפרלמנט, את ה-UAC. בשנותיה הראשונות, ה-ACP יצאה במסע הסברה והפחדה שקרא להתנזרות ושימוש בקונדום. אולם בהיעדר מערכת להפצת קונדומים ובגלל התנגדות של גורמים כנסייתיים, השימוש בקונדום נשאר ברמה של מתחת 4% עד שנת 1990.
בפגישות פנים מול פנים עם עמו אמר הנשיא כי הלחימה באיידס היא משימה פטריוטית שדורשת פתיחות, תקשורת ומנהיגות חזקה החל מרמת הכפר ועד לרמת הממשל. גישה זו יחד עם הכריזמה שלו גרמה להזדהות עם ממשלתו ולתמיכה במאבק במחלה.
הממשלה החלה לפעול בכמה מישורים במקביל: מתן תמיכה ואהבה לחולים, קידום של ערכי משפחה כגון שמירת אמונים לבן זוג, עריכת בדיקת איידס, מתן מידע לגבי המחלה ויצירת קשר עם ארגונים לא ממשלתיים, פנייה לעזרתם של מטפלים מסורתיים, טיפול ותמיכה ביתומים, פיקוח על שירותי תרומות הדם כדי שיהיו נקיות ובטוחות ושימוש באמצעי מניעה.
בשנת 1987 שר הבריאות של אוגנדה הקים ארבעה אתרי פיקוח בבתי חולים ובקליניקות של מעקב היריון, אשר התרחבו בסוף שנת 2002 ל-20 במספרם, והם סיפקו נציגות לכלל האוכלוסייה.
החל משנת 86' שירותי הבריאות החלו גם לתעד את מקרי האיידס, מה שסיפק תובנות חשובות שעזרו במלחמה נגד הווירוס הקטלני, אך למרות זאת, יחסית רק אחוז קטן מן מקרי האיידס תועדו מה שמשקף את המספר הרב של אנשים חולי איידס אשר נמצאו עדיין ללא גישה לשירותי בריאות מלאים.
ב-1990 נוסד מרכז המידע לאיידס שמטרתו הייתה לעשות בדיקות איידס בהתנדבות, לייעץ ולהתפשט אל עבר אזורים עירוניים עד אמצע העשור.
קידום השימוש בקונדומים לא היה מרכזי בתגובה הראשונית של אוגנדה לאיידס (1986–1991), בייחוד בהשוואה למדינות אפריקאיות אחרות. למעשה, עד אמצע שנות ה-90 הייתה התנגדות מצד הנשיא Museveni ומצד מנהיגים דתיים לקדם את השימוש בקונדום. קידום המכירות של הקונדומים תחת פרויקט SOMARC החל בשנת 91', אך מכירתם לא הייתה גבוהה עד סוף שנות ה-90. תוכנית מכירת הקונדומים החלה להצליח בשנת 97', למרות שכבר מאמצע שנות ה-90 משרד הבריאות חילק מיליוני קונדומים דרך מרכזי בריאות וארגונים לא ממשלתיים, אשר נתרמו על ידי תורמים חיצוניים.
בשנת 2000 שירותי התרמת הדם של אוגנדה טענו שסינון הדם הוא אוניברסלי ובטיחות הדם עלתה לכ-90%.
בשנת 2002 ערכי ה- ABC (התנזרות, נאמנות ואמצעי מניעה) הפכו להיות הנושא המרכזי שבזכותו נוצרה ירידה בשכיחות האיידס.
גורמים לירידה בשכיחות המחלה

מסע ההסברה נגד האיידס באוגנדה הדגיש שלושה גורמים להם ניתנו ראשי התיבות - ABC, שפירושן: Abstinence (התנזרות), Be faithful (נאמנות) Condom use (שימוש בקונדום). בדיקה של שינויים בהרגלי האוכלוסייה בהתייחס לגורמים אלו מצאה עליה בגיל הממוצע של תחילת קיום יחסי מין, בגברים ובנשים, כאשר אחוז הנשים בגילאי 15–17 אשר קיימו יחסי מין ירד מ-50% בשנת 1988, ל-46% בשנת 1995 ו ל-34% בשנת 2000. לעומת זאת, בקבוצות גיל אחרות לא נמצאה ירידה משמעותית בפעילות מינית. כן נמצאה ירידה גדולה באחוז האנשים שקיימו יחסי מין עם יותר מבן זוג אחד, בין שנת 1988 ל 1995. אולם לא נרשמה ירידה משמעותית נוספת לקראת שנת 2000. מסקרים שנערכו התגלה כי השימוש בקונדום על ידי נשים עלה מ-1% בשנת 89' ל-16% בשנת 2000. 16% מן הגברים השתמשו בקונדומים בשנת 1995 ומספרם עלה ל-40% בשנת 2000. גברים, לעומת נשים, נטו יותר להשתמש בקונדום. בין השנים 1995–2000 השימוש בקונדום אצל נשים עלה, אבל עלייה חדה יותר נרשמה אצל קבוצות גיל צעירות יותר, כאשר אצל גברים חלה אותה התפתחות.
ארגונים שנלחמו באיידס

בשנת 1986 נוסד ה-ACP (התוכנית לשליטה באיידס) שמטרתה לאמוד את מידת ההתפשטות של המחלה על מנת לחזק את בטיחות בנק הדם הלאומי. בנוסף, הם קיימו קמפיין חינוכי שמסביר את המחלה ודרכי ההימנעות ממנה באמצעות הרדיו, הטלוויזיה, עיתונות כתובה ולוחות מודעות, ובשנים 1988–1989 נשיא המדינה Yoweri Museveni השתתף במאמצים הארציים בחינוך נגד האיידס. מלבד הקמפיין במדיה, הם אימנו מאות יועצי איידס מתוך הקהילה, מחנכי בריאות ושאר מומחים למחלה. מובלים על ידי דוגמת מנהיגיהם, כלל האוכלוסייה גם באזורים הכפריים וגם בעירוניים, הצטרפו לבסוף למלחמה נגד האיידס כך שהיא הפכה למשימה פטריוטית. בהפצת המלחמה באיידס נכלל לא רק מידע וחינוך אלא גם שינוי התנהגותי יסודי שהיה מבוסס על גישה של תקשורת ומוטיבציה.
אחת התרומות של נדבנים בינלאומיים כמו ה-USAID, הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי, היה בתמיכה ברמת הקהילה כמו לממן את משכורות המחנכים במלחמה באיידס, בעוד שבמדינות אחרות בעולם היה זה נהוג שעובדי בריאות ומחנכים יעבדו בהתנדבות וללא כל משכורת.
התמיכה בהתערבות באמצעות תקשורת בין אישית הגיעה לא רק לכלל האוכלוסייה אלא גם לקבוצות מפתח שכללו עובדות בזנות והלקוחות שלהם, חיילים, נהגים, בנות בברים, שוטרים וסטודנטים, וכל זאת מבלי לייצור אווירה בעלת סטיגמה שלילית. בהשוואה שנערכה באמצע שנות ה-90, אוגנדה בלטה לעומת שאר המדינות האפריקאיות, בכך שבכלל היה לה מידע על המלחמה באיידס, וזו ראייה אחת לכך שהאסטרטגיה עבדה היטב באוגנדה.
עד שנת 1990 לא הייתה חלוקת אמצעי מניעה ואף הכנסיות אסרו על שימוש בהם, ושיעור השימוש באמצעי מניעה בשנה זו היה כ-4% ועלה למעל 40% אחרי 1992.
ארגון נוסף שהוקם היה ה-UAC (ועדת אוגנדה לאיידס), שמטרתו הייתה לתאם את פיתוח המדיניות, ליישם הנחיות לגבי מחלת האיידס ולפקח על פעילויות האיידס ברחבי המדינה. בשנת 1993 הוועידה הכינה מסמך אסטרטגי שייתן מענה ופיקוח לכלל הסקטורים במדינה כנגד האיידס, ובשנת 1994 הופצה תוכנית פעולה שתספק הדרכה לאזרחים. הוועידה, מהקמתה ועד היום, נתמכת על ידי תרומות בלבד.
השפעת האיידס על אוגנדה

מעבר להשפעות הישירות של האיידס על אוגנדה, הביא האיידס גם לתוצאות עקיפות. בעקבות מגפת האיידס נוצרה מגמה של דחיית נישואים לגיל מבוגר יותר, ויציבות ונאמנות רבה יותר בחיי הנישואים. נרשמה גם עליה בתגובות לא סלחניות כלפי בגידה, החל מהפרדת מיטות וכלה בפרידה וגירושין. כן נרשמה ירידה בנישואין של אלמנות, דבר המצביע על זניחה של מנהג ירושת האלמנה.
בעקבות מגפת האיידס נוצרה בעיית יתמות נרחבת, ולכן ארגונים לא ממשלתיים הקימו בתי יתומים מוסדיים המוקדשים במיוחד לתמיכה בילדים שהתייתמו בעקבות מחלת האיידס.
עם התפרצות מגפת האיידס נוצרה קרן בשם Munno Mukabi (חברים לעת הצורך) אשר עוזרת בהוצאות קבורה, מעניקה תמיכה למשפחות חולות באיידס וליתומים במחוזות שונים.
השפעת האיידס על אוגנדה > הערכה

ניתן להסביר את היענות הממשלה למלחמה באיידס באמצעות ארבעה גורמים:
הממשלה ששלטה בשנת 1986 לא חששה שהתנועות שעזרו להילחם באיידס ואשר התנגדו לשלטון ינסו לתפוס את מקומה.
האיידס היווה איום פוטנציאלי על הצבא, בסיס כוחו של הנשיא
היות שמשפחות שלמות מתו מן המחלה, לעיתים אף באותו היום, נוצרה פאניקה לאומית.
הרצון והדחף להתקבל על ידי הקהילה הבינלאומית.
איידס ומדיה באוגנדה

על פניו נראה שפתיחות הממשלה בנוגע למגפת האיידס מתקשרת באופן ראשוני לקמפיין המדיה האגרסיבי שנעשה במלחמה נגד האיידס ואשר קיבל את תמיכת הממשלה וארגונים לא ממשלתיים בתחילת ובאמצע שנות ה-90. אוגנדה נהנית מחופש עיתונות יחסית נרחב, ובאופן כללי ניתן לומר שהאוכלוסייה באוגנדה מדברת על דברים באופן פתוח. חופש המדיה ההמונית, בייחוד של הטלוויזיה והרדיו, הרחיבו את המודעות הציבורית בנושאים שקשורים לאיידס. המוני שדרנים עצמאיים העלו תוכניות על איידס ביוזמה אישית, בשביל ליידע את הציבור ובשביל להילחם בסטיגמה שהייתה קשורה באופן הדוק למגפת האיידס. בתקופה ההיא, בה חולי איידס רבים היו מופלים לרעה באוגנדה, הרדיו שימש כמכשיר לחנך ולייצור רגישות בנושא ההידבקות באיידס והחיים במשותף עם חוליי האיידס. מדיה נוספת שהייתה בעלת חשיבות היה העיתון הקטן "שיחה ישירה", אשר העביר מידע ישיר ואמין בנושאי סקס ויחסים ל-15 אלף תלמידי חטיבות ביניים ותיכונים ו ל-600 קבוצות קהילתיות.
אך למרות זאת, חופש המדיה באוגנדה הוא יחסי ויכול להתקיים רק אם הוא לא מאיים על השלטון של הנשיא Museveni, ובמיוחד על הכוח הצבאי שלו. לכן, ויכוח חופשי בנוגע לאיידס בתקשורת ובמדיה אחרים, מותר אך רק בנוגע לאוכלוסייה אזרחית, ולנושאים לא צבאיים.
ויכוח פתוח וחופשי מאפשר לאוגנדים, במיוחד למיעוט העירוני, לשחרר את הכעסים והתסכול שלהם מבלי שהממשלה תסכים לרפורמה משמעותית בנושא. זה מסביר מדוע, במשך שנות ה-80 ותחילת ה-90, מניעת האיידס והודעות האנטי סטיגמה הופיעו בתדירות גבוהה במדיה ובלוחות מודעות של בריאות. מחלקות ממשלתיות שונות כמו הצבא, ביצעו מטרות של קמפיינים בשביל לקדם ולהפיץ קונדומים.
בזמן שפרסום מידע, חינוך ואסטרטגיה של שימוש בתקשורת היו נפוצים לפני 1995 במאבק נגד האיידס, מעט אחרי, המומנטום החל להיחלש. הפצת מודעות בריאות בנוגע לאיידס החלו לרדת בהדרגה ומרבית הפוסטרים נגד איידס בלוחות מודעות נעלמו, כמו גם טי-שרט ועלונים שחולקו על ידי ארגונים לא ממשלתיים. נראה כי תרומות רבות הועברו למשרד הבריאות במקום ישירות לארגונים מתנדבים באוכלוסייה, והתוצאה לאקט זה הייתה שהשחיתות פלשה למשרד הבריאות והשפיעה לרעה על הקמפיינים נגד האיידס.
איידס וסטיגמה באוגנדה

המלחמה בסטיגמה של מחלת האיידס הייתה אף היא משימה חשובה ובסיסית של ארגון ה- UAC (ועדת אוגנדה לאיידס). בשנת 2000, אמר הנשיא כי אוגנדה מציגה מדיניות של אי- אפליה כנגד אנשים עם איידס. לצערינו, המלחמה בסטיגמה היא משימה שבה הנשיא וממשלתו עשו עבודה לקויה. בזמן, שמצד אחד הנשיא אולי נתן לקמפיין של המלחמה באיידס נראות והבלטה, מצד שני, הגישה האישית שלו לאיידס הייתה רגשות גועל ואף תוכחה בחולים. אחת הדוגמאות הבולטות לסטיגמה של האיידס נראתה בתקשורת האוגנדית בשנת 2000, באופן שבו איידס טופל במסגרת הצבאית. הנשיא עצמו הצהיר כי: "אין שום סיבה שאדם שחולה באיידס יקבל הזדמנויות בצבא, מאחר שאימון של אנשים, שלאחר מכן ימותו מאיידס ולא מכדורי האויב, זה דבר מתסכל". בנוסף הוא אמר עוד כי הצבא אינו בית חולים, ככה שאין לאנשים חולי איידס מה לחפש בצבא, וכי קידום קצינים בצבא תלוי בסטטוס והתקדמות המחלה שלהם.
לצערה של אוגנדה, מצב זה של אפליה, הן במגזר האזרחי (כאשר אזרחים לא מתקבלים לעבודה כי הם חולי איידס) והן במגזר הצבאי, מחזיר את אוגנדה אחורה בזמן ואף מבטל עבודה רבה שעשתה אוגנדה במלחמה בהפצה, בסטיגמה הקשה ובהכחשת מחלת האיידס[דרוש מקור].
ביבליוגרפיה

Ntozi, and Nakayiwa, "AIDS in Uganda: how has the household coped with the epidemic?", 1999.
Putzel james, " Institutionalising an Emergency Response: HIV/AIDS and Governance in Uganda and Senegal", 2003.
Joseph Tumushabe, "The Politics of HIV/AIDS in Uganda", UNRISD, 2006
Green, Halperin and Nogle, "Uganda's HIV Prevention Success: The Role Of Sexual Behavior Change and The National Response, 2006.
הערות שוליים

1 2  Ntozi, and Nakayiwa, "AIDS in Uganda: how has the household coped with the epidemic?", 1999, page 155
↑  Ntozi and Ahimbisibwe, Some factors in the decline of AIDS in Uganda, The continuing African HIV/AIDS epidemic, 1999, page 93
1 2  Singh, Darroch, Bankole, A, B and C in Uganda: The Roles of Abstinence, Monogamy and Condom Use in HIV Decline, 2003
↑  Joseph Tumushabe, "The Politics of HIV/AIDS in Uganda", 2006, page 7
↑  Joseph Tumushabe, "The Politics of HIV/AIDS in Uganda", 2006, page 1
↑  Joseph Tumushabe, "The Politics of HIV/AIDS in Uganda", 2006, page 8
↑  Ntozi and Ahimbisibwe, Some factors in the decline of AIDS in Uganda, The continuing African HIV/AIDS epidemic, 1999, page 101
אנני סקוט דיל מונדר

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1868 Strabane, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 בספטמבר 1947 (בגיל 79) לונדון/וונדסוורת', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, אסטרונומיה, מדעי הטבע 
 מקום לימודים:  גירטון קולג'  מכללת ויקטוריה, בלפסט 
 מוסדות:  מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ' (1891) 
 פרסים והוקרה:  חברת האגודה המלכותית לאסטרונומיה (1916) 
 בן או בת זוג:  אדוארד מאונדר 
 
אנני סקוט דיל מאונדר (באנגלית: Annie Scott Dill Maunder,‏ 14 באפריל 1868 - 15 בספטמבר 1947) הייתה אסטרונומית ומתמטיקאית בריטית. מאונדר ידועה בעיקר בזכות עבודתה המשותפת עם בעלה אדוארד וולטר מאונדר וגילוייהם החדשניים בתחום האסטרונומיה, ובייחוד בנושא כתמי השמש. זכתה במספר פרסים כמו ההצטיינות המתמטית "טריפוס" (Tripos). על שמה נקראו תופעת המינימום של מאונדר אשר גילתה עם אדוארד, וכן טלסקופ חדשני אשר הוצב בגריניץ' בשנת 2018. בנוסף, כתבו בני הזוג גם ספר בשנת 1908 – "השמיים וסיפורם" (The Heavens and Their Story).
קורות חיים

אנני סקוט דיל ראסל נולדה בסטרביין, מערב טירון שבאירלנד ב-14 באפריל 1868. אביה, ויליאם אנדרו ראסל, היה כומר בכנסייה הפרסביטריאנית בסטרביין ואימה, הסי נסביט ראסל הייתה עקרת בית. לזוג היו שישה ילדים כאשר הילדה החמישית הייתה אנני. אנני סקוט דיל ראסל למדה בבית הספר ללימודי קולג' לנשים בבלפסט, שהפך מספר שנים לאחר מכן לקולג' ויקטוריה. היא קיבלה מלגה של שלוש שנים לקולג' גירטון שבקיימברידג' וב-1889 זכתה בהצטיינות המתמטית הנחשבת טריפוס (Tripos) אך לא הוענק לה תואר מכיוון שלנשים לא ניתנה הזכות לקבלת תארים עד השנה 1948.
בשנת 1895 אנני התחתנה עם אדוארד וולטר מאונדר אשר היה הממונה עליה במצפה הכוכבים בו עבדה. בעקבות נישואיה נאלצה להתפטר מתפקידה בשל האיסור באותה תקופה על נשים נשואות לעבוד בשירות הציבורי. אנני הייתה בת 27 ואדוארד, אלמן, היה כמעט בן 45 עם חמישה ילדים, לבני הזוג לא היו ילדים משותפים. אנני ערכה את כתב העת של האגודה האסטרונומית הבריטית וסייעה לבעלה בעבודתו על בסיס התנדבותי.
אדוארד וולטר מאונדר נפטר בשנת 1928, לאחר מחלה ארוכה. אנני נותרה בחיים כמעט 20 שנה אחרי מותו של אדוארד, והיא מתה בלונדון ב-15 בספטמבר 1947 בגיל 79.
בשנת 1915, לאחר שהוסר לבסוף האיסור על השתתפות נשים בארגון האסטרונומי המלכותי, הייתה סקוט דיל מאונדר האישה הראשונה להצטרף, יותר מ-20 שנה לאחר ששמה הוצע לראשונה כמועמדת לחברות בארגון.
קריירה

שנה לאחר סיום לימודיה עסקה סקוט דיל מאונדר בהוראה ולימדה נערות מתמטיקה. בעבודה זו, אנני הרוויחה שכר שאפשר לה לחיות ללא צורך בתמיכה כלכלית ממשפחתה או אנשים אחרים. בשנת 1891 עזבה את עבודתה בחינוך והצטרפה לצוות של מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', לונדון, בתור "מחשבת". במסגרת תפקיד זה היא ביצעה חישובים מתמטיים מסובכים, צפתה בשמש דרך מצלמות חדשניות וצילמה אותה מדי יום. היא השתייכה למחלקה הסולארית ועבדה עבור שכר של ארבעה עד שישה ליש"ט לחודש, ירידה משמעותית בשכר ביחס לעבודתה הקודמת. סקוט דיל מאונדר אף כתבה על כך בזכרונותיה:
[השכר] קטן כל כך עד שאני בקושי יכולה לחיות ממנו
המקור באנגלית
[The wage] is so small that I could scarcely live on it
בעבודתה בעיקר סייעה לאדוארד וולטר מאונדר, ראש המחלקה הסולארית.
בשנת 1898, שלוש שנים אחרי חתונתם, נסעו בני הזוג מאונדר להודו לצפות בליקוי חמה. אנני צילמה את הקורונה השמשית במצלמה בעיצובה, וצילמה תמונה של סרט ארוך מאוד. בני הזוג לקחו חלק בשתי משלחות ליקוי נוספות, וסקוט דיל מאונדר נחשבה למומחית לצילום ליקויי חמה.
אנני ואדוארד מאונדר כתבו יחד בשנת 1908 ספר שנקרא "השמיים וסיפורם" (the heavens and their story). הספר לא נכתב כספר לימוד אסטרונומיה, אלא כמקור השראה, בתקווה שהקורא יימשך לנושא ויחל לחקור אסטרונומיה בעצמו. הספר מספר על השמש, הירח, הכוכבים, פני השמש, כוכבי הלכת השונים ועוד. בספר כלולות תמונות שאנני צילמה בעזרת המצלמה המיוחדת שלה שתכננה בעצמה. "השמים מספרים סיפורים מעניינים", כתבה סקוט דיל מאונדר.
בשל מומחיותה, התבקשה סקוט דיל מאונדר להצטרף כצלמת למסע ליקוי חמה ללברדור מטעם ממשלת קנדה באוגוסט 1905. זו הייתה הפעם היחידה שהוצאותיה עבור השתתפות במסע מדעי שולמו על ידי הגוף המארגן. דווקא באותו מסע היה מזג האוויר מעונן, ולכן לא נצפו בו ליקויי חמה.
השם מאונדר מזוהה בדרך כלל עם "דיאגרמת הפרפר", המתארת את מחזור השמש במשך 11 שנים, ומראה כיצד קווי הרוחב של כתמי השמש משתנים עם כל מחזור. בנוסף, חקרו בני הזוג מאונדר תקופה בת כ-70 שנים מ-1645 עד 1715, באמצע עידן הקרח הקטן, כאשר כמעט לא נצפו כתמי שמש. הם הראו כי כאשר כתמי השמש נדירים, יש לכך השפעה ישירה על האקלים בכדור הארץ. מיעוט כתמי שמש גורם לאקלים קר, כפי שקרה בעידן הקרח הקטן. תופעה זו קרויה "המינימום של מאונדר", ויש לה משמעות רבה בדיונים על שינוי האקלים.
פרסים והנצחה

על שמם של וולטר ואנני מאונדר נקרא מכתש על הירח (Maunder lunar crater), כמו גם תופעת המינימום של מאונדר.
בחודש יוני בשנת 2018 הוכרז כי המצפה המלכותי בגריניץ' יתקין טלסקופ חדש, הטלסקופ האסטרוגרפי של אנני מאונדר (AMAT). התקנת הטלסקופ החדש התאפשרה בשל שיפור באיכות האוויר ופיתוח טכנולוגיה מתקדמת. בקומת הקרקע של הבניין אף מוצבת תערוכה המספרת על קורות חייה של אנני.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Darrin Lythgoe, Annie Scott-Dill RUSSELL, Maunder Descendants Around The World, ‏2018
1 2 3 4  Annie Russell Maunder, Royal Museums Greenwich
1 2 3  Helen Briggs, Chasing the Sun: The woman forgotten by science, BBC News, ‏2016
1 2  Amos, Jonathan (25 ביוני 2018). "UK's forgotten woman astronomer honoured". BBC News. נבדק ב-25 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  Michael Kennedy, Annie Scott Dill Maunder 1868-1947, Strabane History Society, ‏28 באוקטובר 2016
↑  The Annie Maunder Astrographic Telescope, Solar Terrestrial Centre Of Excellence, ‏2018
↑  Annan, James (6 ביולי 2009). "James' Empty Blog: Who named the Maunder Minimum?". julesandjames.blogspot.com. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 10005074  ICCU: CUBV109849  NKC: xx0232414  VIAF: 1148995970759751920   WorldCat (עם VIAF): 1148995970759751920
אליפות העולם בכדורסל נשים 1959

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  10 באוקטובר 1959
 תאריך סיום:  18 באוקטובר 1959
 מספר משתתפות:  8
 מארחת:  ברית המועצות ברית המועצות
 ערים מארחות:  מוסקבה
 זוכה:  ברית המועצות ברית המועצות
 מספר משחקים:  26
 מלך הסלים:  פרגוואי דגמר חובלקובה  17.1 למשחק
 
אליפות העולם בכדורסל נשים 1959 היא אליפות העולם בכדורסל נשים השלישית שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה  במוסקבה, ברית המועצות בין ה-10 באוקטובר ל-18 באוקטובר 1959.
המשחקים נערכו בלוז'ניקי. ברית המועצות זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות הנבחרת.
הנבחרות המשתתפות

עקב אירועי המלחמה הקרה בתחרות השתתפו רק מדינות של הגוש הסובייטי ונבחרת דרום קוריאה.
שיטת המשחקים

המשחקים נערכו בשיטת ליגה עם מפגש בודד בין הקבוצות.
טבלת האליפות

| מיקום | נבחרת | נקודות | ניצחונות | הפסדים | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 14  | 7  | 0 | 467  | 255 | 112 |
| 2 | בולגריה בולגריה | 13  | 6  | 1 | 403  | 318 | 85 |
| 3 | צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה | 12  | 5  | 2 | 467  | 358 | 109 |
| 4 | יוגוסלביהיוגוסלביה | 10  | 3  | 4 | 317  | 395 | 78- |
| 5 | פוליןפולין | 10  | 3  | 4 | 362  | 370 | 8- |
| 6 | רומניהרומניה | 9  | 2  | 5 | 312  | 371 | 59- |
| 7 | הונגריה הונגריה | 9  | 2  | 5 | 323  | 431 | 108- |
| 8 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 7  | 0  | 7 | 299  | 444 | 145- |
אלגוריתם אוקלידס

אלגוריתם אוקלידס הוא אלגוריתם אריתמטי המאפשר למצוא, בהינתן שני מספרים טבעיים, את המחלק המשותף המקסימלי שלהם.
התיעוד הקדום ביותר של האלגוריתם הוא בספר יסודות של אוקלידס, בסביבות שנת 300 לפני הספירה. זהו אחד האלגוריתמים העתיקים ביותר הנמצאים בשימוש היום.
האלגוריתם הוא אחד מהכלים המרכזיים בתורת המספרים ויש לו שימושים רבים, לדוגמה בצופן RSA.
רקע

המחלק המשותף המקסימלי של מספרים, המסומן  \gcd\{a,b\}, היא פעולה המקבלת שני מספרים טבעיים, ומחזירה את המספר הגדול ביותר שמחלק את שניהם.
לדוגמה, המחלק המשותף המקסימלי של 36 ו-24 הוא 12, מאחר שהמספר מחלק את שניהם ואין מספר גדול יותר בעל תכונה זאת.
תמיד יש מספר כזה כיוון שהמספר אחד מחלק כל מספר. ואכן המחלק המשותף המקסימלי של שני מספרים ראשוניים (כלומר זרים) הוא אחד.
דרך אפשרית למציאת המחלק המשותף המקסימלי היא פירוק שני המספרים לגורמים ראשוניים, והכפלת  הגורמים המשותפים. בדוגמה הנ"ל, הפירוק לראשוניים של 36 הוא ‎2×2×3×3 ושל 24 הוא ‎2×2×2×3, הגורמים המשותפים הם 2, 2 ו-3, ומכפלתם היא 12. דרך זו היא אינטואיטיבית, אך אינה שימושית עבור מספרים גדולים, כי פירוק לגורמים הוא פעולה מורכבת ואין שיטה פשוטה לחישובו. אלגוריתם אוקלידס מאפשר את מציאת המחלק המשותף המקסימלי ללא פירוק לגורמים, בדרך פשוטה יחסית. למעשה, שיטות מתקדמות לפירוק לגורמים (לדוגמה אלגוריתם נפת שדה מספרים) משתמשות באלגוריתם אוקלידס.
דרך פעולת האלגוריתם

האלגוריתם מבוסס על העיקרון הבא: הוספת כפולה של אחד המספרים למספר השני, אינה משנה את המחלק המשותף הגדול ביותר. בניסוח מתמטי, אם  a,b,q מספרים טבעיים אז מתקיים:  \gcd\{a,b\}=\gcd\{a,b+qa\}.
בתכונה זו ניתן להשתמש בכיוון ההפוך – במקום להגדיל את אחד המספרים, מקטינים אותו: לכל זוג מספרים  a>b, ניתן לחשב את השארית  r מחלוקת  a ב- b, כאשר  a=qb+r,0\leq r\leq b-1. מכאן מתקבל השוויון  \gcd\{a,b\}=\gcd\{b,r\}, שבו הוחלף המספר הגדול  a במספר  r קטן יותר משני המספרים המקוריים, בלי לשנות את המחלק המשותף. אפשר להמשיך בתהליך שוב ושוב עם מספרים קטנים יותר ויותר, עד שמגיעים לזוג שאחד המספרים בו הוא 0;  \gcd\{c,0\}=c, ולפיכך נמצא המחלק המשותף הגדול ביותר.
באופן רקורסיבי ניתן להגדיר את האלגוריתם בצורה הבאה: לחישוב  \gcd\{a,b\} כאשר  a>b, אם b הוא 0, התוצאה היא a. אחרת, חלק את  a ב- b ומצא את השארית  r; התוצאה היא  \gcd\{b,r\} (שאותה יש לחשב בעזרת אותו אלגוריתם עצמו).
באופן כללי, ניתן להשתמש באלגוריתם בכל חוג אוקלידי. כך לדוגמה ניתן להשתמש באלגוריתם כדי למצוא את המחלק המשותף המקסימלי של שני פולינומים מעל שדה.
דרך פעולת האלגוריתם > הוכחה

ראשית יש להוכיח את השוויון  \gcd\{a,b\}=\gcd\{a,b+qa\}.
נניח כי  d מחלק את  a,b. אז קיימים  n_{1},n_{2} טבעיים עבורם  a=n_{1}d,b=n_{2}d. מכאן
 b+qa=n_{2}d+qn_{1}d=(n_{2}+qn_{1})d
כלומר  d מחלק את  b+qa, ומכאן שהוא מחלק משותף של  a,b+qa.
נניח כי  d מחלק את  a,b+qa. אז קיימים  n_{1},n_{2} טבעיים עבורם  a=n_{1}d,b+qa=n_{2}d. מכאן
 b=(b+qa)-qa=n_{2}d-qn_{1}d=(n_{2}-qn_{1})d
כלומר  d מחלק את  b, ומכאן שהוא מחלק משותף של  a,b.
קיבלנו שמספר הוא מחלק משותף של  a,b אם ורק אם הוא מחלק משותף של  a,b+qa. לכן קבוצת המחלקים המשותפים של הזוגות זהה, ובפרט האיבר המקסימלי שלהם זהה. מכאן  \gcd\{a,b\}=\gcd\{a,b+qa\}.
דוגמה

נחשב את המחלק המשותף המקסימלי של 1071 ו-462, או  \gcd\{1071,462\}:
462 נכנס ב-1071 פעמיים, והשארית היא 147. לפיכך עלינו למצוא את  \gcd\{462,147\}.
147 נכנס ב-462 שלוש פעמים, והשארית היא 21. לפיכך עלינו למצוא את  \gcd\{147,21\}.
21 נכנס ב-147 7 פעמים בדיוק, כלומר בשארית 0. לפיכך עלינו למצוא את  \gcd\{21,0\}.
מאחר שהמספר הקטן הוא 0, התשובה היא 21, וזו גם התשובה לשאלה המקורית.
לפתרון ניתן לתת משמעות גאומטרית כמודגם באיור: 21 הוא אורך הצלע של האריח הריבועי הגדול ביותר שמאפשר לרצף במדויק את המלבן שצלעותיו הן 1071 ו-462.
def gcd(a, b):
    if b == 0: return a
    return gcd(b, a % b)
יעילות

מבחינת סיבוכיות חישובית, האלגוריתם יעיל. מספר הפעולות הנדרשות לביצוע אינו עולה על  \log _{\varphi }(a) ( \varphi  הוא יחס הזהב). על כן הסיבוכיות שלו היא לוגריתמית. ניתן להגיד שמספר הפעולות אינו עולה על פי-5 ממספר הספרות.
המקרה הגרוע ביותר (worst case) הוא כאשר מדובר בשני מספרי פיבונאצ'י עוקבים; זאת, כיוון שככל שהמנה המתקבלת בפעולות החילוק קטנה יותר, המספר קָטֵן פחות, ויש צורך ביותר פעולות. במספרי פיבונאצ'י כל המנות הן 1, ועל כן התהליך הוא הארוך ביותר. תכונה זו נתגלתה על ידי גבריאל לאמה.
אלגוריתם אוקלידס המורחב

אחת התכונות החשובות של המחלק המשותף המקסימלי היא שניתן להציג אותו בצורה הבאה:  \gcd\{a,b\}=n_{1}a+n_{2}b, כאשר  n_{1},n_{2} שלמים.
ניתן לחשב את  n_{1},n_{2} באמצעות אלגוריתם אוקלידס בעזרת התכונה שאם כל פעם השתמשנו ב- a=r+qb, אז  r=a-qb. לפיכך, אם אנחנו יודעים בשלב מסוים איך להציג את שני המספרים  a,b בצורה  n_{1}a+n_{2}b (ההתחלה פשוטה:  n_{1}=1,n_{2}=0 או להפך) ניתן להציב בביטוי  r=a-qb ולהתקדם בשלבי האלגוריתם עד להצגה הרצויה.
לדוגמה, נמצא בדוגמה להלן את ההצגה של 10 כ- 100n_{1}+230n_{2}:
230=0\cdot 100+1\cdot 230
100=1\cdot 100+0\cdot 230
30=230-2\cdot 100=-2\cdot 100+1\cdot 230
10=100-3\cdot 30=100-3\cdot (-2\cdot 100+1\cdot 230)=7\cdot 100-3\cdot 230
לפיכך:  n_{1}=7,n_{2}=-3.
האלגוריתם המורחב שימושי בחשבון מודולרי, למשל לצורך מציאת הופכי כפלי מודולרי, עבור שני מספרים זרים.
מידת סיבוכיות האלגוריתם המורחב היא מאותו סדר גודל של הרגיל, מאחר שאין צורך לבצע איטרציות נוספות אלא רק חישובים בסיסיים.
ראו גם

מחלק משותף מקסימלי
הדגמה מונפשת של שימוש באלגוריתם אוקלידס לחישוב  \gcd\{1071,462\}
איידן קווין

| --- | --- |

איידן קווין בפסטיבל הסרטים טרייבקה, 2009
 לידה:  8 במרץ 1959 (בן 65) רוקפורד, אילינוי, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  תיכון רוקפורד ווסט 
 בן או בת זוג:  אליזבת ברקו (1987–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1988) 
 פרופיל ב-IMDb
 
איידן קווין (באנגלית: Aidan Quinn; נולד ב-8 במרץ 1959) הוא שחקן אירי-אמריקאי. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בשנת 1984 בסרט "חסרת מעצורים". קווין שיחק בין היתר בסרטים "סוזאן סוזאן" (1985), "המיסיון" (1986), "מעקב צמוד" (1987), "אבלון" (1990), "בני וג'ון" (1993), "רוחות של תשוקה" (1994), "פרנקנשטיין" (1994), "עדה באפלה" (1994), "מייקל קולינס" (1996), "קסם מעשי" (1998), "שירו של ראגי בוי" (2003), ובסרט "זהות לא ידועה" (2011).
קווין היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים על הופעותיו בדרמה הטלוויזיונית "קיפאון מוקדם" (1985), ובסרט הטלוויזיה "Bury My Heart at Wounded Knee" (מ-2007), עיבוד לרומן באותו שם. ב-2012 החל להופיע בתפקיד קפטן תומאס "טומי" גרגסון" בסדרת הטלוויזיה "אלמנטרי" של רשת CBS.
ביוגרפיה

קווין נולד ברוקפורד שבאילינוי ב-8 במרץ 1959. הוא גדל ברוקפורד ובשיקגו כמו גם בדבלין וביר שבמחוז אופאלי באירלנד.