stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרוז'ני

פרוז'ני או פרוז'נה (בבלארוסית ורוסית: Пружаны, בפולנית: Prużana, ביידיש: פרוזשענע), היא עיר במחוז ברסט, בבלארוס. העיר נזכרת לראשונה בשנת 1487.
ב-1931 התגוררו בעיר 4,208 יהודים, שהיו יותר ממחצית 7,626 תושביה. בין רבני העיר כיהנו הרב אליהו חיים מייזל, הרב ירוחם יהודה לייב פרלמן והרב אליהו פיינשטיין, (דוד הרב משה פיינשטיין), שכיהן ברבנות בין השנים תרמ"ד (1884) - תרפ"ט (1928). נכדו של הרב פיינשטיין היה רבי יוסף דב סולובייצ'יק מבוסטון, שאף נולד בעיר זו.
בעיירה הזאת הייתה ישיבה "ליטאית", שבה למדו תלמידים גם מבני יישובים אחרים.
ביוני 1941 נכבשה העיר בידי הנאצים, ובספטמבר של אותה שנה הוקם גטו אליו הובאו גם אלפי יהודים מביאליסטוק, ומעיירות בסביבת פרוז'ני. בינואר 1943, נשלחו היהודים למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחו רובם המוחלט. מתוך כ-10,000 יהודים שנרשמו במיפקד בנובמבר 1942, נותרו ביום השחרור רק כמאתיים.
פלגת הארמייה B (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל המטה הכללי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  19 בספטמבר 1914 – 11 בנובמבר 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
פלגת הארמייה B הייתה פלגת ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.
היסטוריה

ב-19 בספטמבר 1914 הוקמה פלגת הארמייה B, בפיקודו של גנרל הנס גדה. פלגת הארמייה הגנה באזור אלזס, במקום הארמייה השביעית שהועברה צפונה. ב-3 בספטמבר 1916 פרש גדה מתפקידו עקב מחלה קשה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל אריך פון גינדל שפיקד על פלגת הארמייה עד לסיום המלחמה.
ב-11 בנובמבר 1918 עם חתימת הסכם שביתת הנשק, פורקה פלגת הארמייה.
סדר הכוחות > 30 באוקטובר 1918

בסוף המלחמה, כללה פלגת הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פלגת הארמייה B | הקורפוס ה-64 | דיוויזיית הלאנדווהר הבווארית ה-6 |
| פלגת הארמייה B | הקורפוס ה-64 | דיוויזיית הפרשים ה-4 |
| פלגת הארמייה B | הקורפוס ה-64 | דיוויזיית הפרשים ה-7 |
| פלגת הארמייה B | הקורפוס ה-10 | דיוויזיית הלאנדווהר ה-26 |
| פלגת הארמייה B | הקורפוס ה-10 | דיוויזיית המילואים הבווארית ה-30 |
| פלגת הארמייה B | הקורפוס ה-10 | הדיוויזיה ה-31 |
| פלגת הארמייה B | הקורפוס ה-12 | דיוויזיית הלאנדווהר ה-44 |
| פלגת הארמייה B | הקורפוס ה-12 | דיוויזיית הלאנדווהר ה-25 |
מפקדים

הנס גדה (19 בספטמבר 1914 - 3 בספטמבר 1916)
אריך פון גינדל (3 בספטמבר 1916 - 11 בנובמבר 1918)
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
פרידריך בורגמילר

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1806 רגנסבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  13 בפברואר 1874 (בגיל 67) פונטנבלו, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת, ממלכת בוואריה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוהאן פרידריך פרנץ בורגמילר (בגרמנית: Johann Friedrich Franz Burgmüller;‏ 4 בדצמבר 1806 – 13 בפברואר 1874) היה פסנתרן ומלחין גרמני, שנודע בעיקר בשלושה קבצים של אטיודים לילדים (או "קטעים לימודיים") לפסנתר, בייחוד אופוס 100 שלו, "25 אטיודים קלים ומתקדמים" לתלמידים ברמה בינונית; שני הקבצים האחרים, לתלמידים מתקדמים יותר, היו אופוס 105 ו-109.
ביוגרפיה

בורגמילר נולד ברטיסבון (כיום רגנסבורג, גרמניה. אביו, פרידריך אוגוסט בורגמילר, ואחיו הצעיר, נורברט בורגמילר, היו גם הם מלחינים. אמו, תרזה פון זנדט, הייתה פסנתרנית וזמרת.
בשנת 1829 עבר לקאסל ללמוד אצל לואי שפור ומוריץ האופטמן. שם הופיע בקונצרט הראשון שלו כפסנתרן, ב-14 בינואר 1830.
בשנת 1832 עבר בורגמילר לפריז, שם חי עד מותו. נורברט, אחיו, תכנן להצטרף אליו בפריז, אבל טבע ב-1836
בספא באאכן. בפריז פיתח בורגמילר סגנון הלחנה צרפתי וסגנון נגינה קל, שהיה לסמלו המסחרי. הוא הרבה לכתוב מוזיקת-טרקלין לפסנתר והוציא לאור כמה אלבומים. עוד חיבר אטיודים לפסנתר, שנועדו לילדים. ז'אן קוראלי, הכוריאוגרף של הבלט ז'יזל, רצה להוסיף פה דה דה (מחול שניים) לבלט, וכיון שאי אפשר היה להשיג את מלחין הבלט, אדולף אדם, בחר לצורך זה בסוויטה של בורגמילר בשם "מזכרות מרטיסבון", לעצב ממנה מוזיקה לקטע זה, שכונה "מחול השניים של האיכרים" והיה לחלק ממסורת הביצוע של הבלט.
הוא מת בפריז בשנת 1874.
הערות שוליים

↑  https://archive.org/details/guitarmandolinbi00bone The Guitar and Mandolin, biographies of celebrated players and composers for these instruments, London: Schott and Co., 1914. פיליפ ג'. בון, "הגיטרה והמנדולינה, ביוגרפיות של נגנים ומלחינים ידועי-שם לכלים אלה", לונדון, שוט ושות', 1914]
↑  נאקסוס, ביוגרפיה קצרה של פרידריך בורגמילר
↑  נאקסוס
↑  אתר פראבוק, ביוגרפיה ורשימת יצירות של בורגמילר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259367505171  PLWABN: 9810655500305606  BIBSYS: 97018899  BNC: 000541678  BNE: XX1078768  BnF: cb14788755q (data)  CiNii: DA07332734  GND: 117168890  ICCU: CUBV029551  ISNI: 0000 0001 0861 8444  LCCN: n81055091  LNB: 000151534  MusicBrainz: 88a330a0-1cd9-4a92-bcc4-b63a043d0f76  NDL: 00434838  NKC: xx0014042  NLA: 35423385  NLG: 73505  NLK: KAC199603943  NTA: 096549084  RERO: 02-A005817185  SNAC: w6737p1d  SUDOC: 157619516  Trove: 947431  VIAF: 275325   WorldCat (עם VIAF): 275325
פיל סוואנה אפריקני

| פיל סוואנה אפריקני |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: בעלי חדק
משפחה:: פיליים
סוג:: פיל אפריקני
מין:: פיל סוואנה אפריקני
שם מדעי
 Loxodonta africana ‏בלומנבך, 1797
תחום תפוצה


פיל סוואנה אפריקני (שם מדעי: Loxodonta africana) הוא מין בסוג פיל אפריקני, אחד משלושת מיני הפילים שחיים כיום (לצד פיל יער אפריקני ופיל אסייתי). זהו בעל החיים הגדול ביותר שנע על פני היבשה כיום: משקלו של פיל סוואנה אפריקני יכול להגיע ל-6 עד 12 טונות, אורכו נע בין 6 ל-7.3 מטרים (24 רגל), וגובהו בין 3 ל-4 מטר.
פיל הסוואנה הגדול ביותר שתועד, ניצוד באנגולה ב-1955, משקלו היה 12,274 קילוגרם (27,060 ליברות) והוא התנשא לגובה של 4.2 מטרים (14 רגל). גופתו מוחזקת במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בוושינגטון, בירת ארצות הברית. פיל הסוואנה האפריקני נע במהירות של 6 קמ"ש, אולם כאשר הוא מבוהל הוא מסוגל לנוע אף במהירות של 40 קמ"ש.
ראשו של פיל הסוואנה האפריקני גדול ולו אוזניים גדולות שמאפשרות לו לשחרר חום עודף. חדקו גדול וחזק והוא בעל שני חטי שנהב בולטים, המפותחים היטב אצל שני המינים אף שהדבר נפוץ יותר אצל זכרים. צווארו של הפיל קצר, ולו ארבע רגליים גדולות וזנב קצר יחסית שבקצהו שיער ארוך ושחור. 
פיל הסוואנה האפריקני מכוסה שכבת עור קשה אך גמישה בצבע אפור-חום. ברגלו האחורית שלוש בהונות, המהוות יחד פרסה, ולעומת זאת ברגלו הקדמית מספר הבהונות עשוי להשתנות בין ארבע לחמש.
פיל הסוואנה חי בעדרים של כ-30 פרטים המורכבים ממספר דורות של נקבות וצאצאיהן הקשורים בקשרי משפחה. בראש העדר עומדת הנקבה הזקנה והמנוסה ביותר (המטריארך). כאשר פילים ממין זכר מתבגרים הם מגורשים מהעדר וחיים בגפם. כאשר פילי סוואנה זכרים נמצאים במוסט הם נהיים תוקפניים ביותר, כולל כלפי פילים אחרים (בהם נקבות) ובני אדם.
פיל סוואנה בוגר הוא למעשה חסין מטריפה ורק בני האדם (הצדים אותם ברובה פילים ופוגעים בבתי הגידול שלהם) ופילים זכרים אחרים מהווים איום עליו. גורי פילים לא מוגנים יכולים להיטרף על ידי להקת אריות או תניני יאור גדולים.
פיל הסוואנה האפריקני נמצא בסכנת הכחדה ומצב השימור שלו מוגדר כ"פגיע". האיום העיקרי עליו הוא ציד בלתי-חוקי: חטי השנהב שלו נחשקים מאוד בארצות אסיה ואפריקה ונמכרים בשווקים תמורת כסף רב. איום נוסף הוא אובדן בית גידול עקב פעילות האדם. בנוסף הפילים נפגעים מהתחממות כדור הארץ המייבשת מקווי מים חשובים לקיומם והופכת אזורים שונים לצחיחים יותר עבורם.
תת-מינים

פיל דרום אפריקני (L. a. knochenhaueri)
פיל מזרח אפריקני (L. a. africana)
פיל מערב אפריקני (L. a. oxyotis)
פיל צפון אפריקני (L. a. pharaoensis) - נכחד
בעבר היה פיל היער האפריקני מיערות מערב אפריקה גם משויך למין זה אך בהמשך הופרד למין עצמאי (Loxodonta cyclotis).
התאמות להישרדות

לפיל סוואנה אפריקאי מספר התאמות שונות כדי לשרוד: הפילים נודדים עונתית כעדרים לפי אספקת המזון והמים. לטובת זאת הם פיתחו עזרים כמו זיכרון מצוין, כדי לזכור מקורות מים שמצאו בזמן הנדידה, וחדק ארוך, שילוב של האף והשפה העליונה, המשמש בין היתר כשנורקל המאפשר לשהות מתחת למים ולחצות נהרות ומקורות מים בשחייה. בנוסף החדק משמש לליקוט מזון, שתייה, רחצה, תקשורת והעפת אבק. פילים מעיפים אבק על גבם כהגנה מעקיצות חרקים ומהשמש. בנוסף לפיל יש שש מערכות של שיניים טוחנות, כך שיוכלו ללעוס גם עלים וגם קליפות עצים בהתאם לסביבה בה הם שוהים, וניבים ארוכים המשמשים לאיסוף מזון, סחיבה ותקיפה בעת הצורך. התאמה נוספת של הפיל היא חוש הריח המפותח שלו. פילים יכולים להעריך את מצב הרבייה של האחר לפי הריח וכך לדעת מתי אפשר להתרבות שכן פילה מתעברת כל 4–9 שנים.
לפילים מספר מנגנוני התמודדות עם קשיי הסביבה. קיומם של ריסים ארוכים המגנים על העין מהאבק מקנים להם עמידות נגד האבק בסוואנה, וזאת על אף שהם מפחיתים מכושר ראייתם. אוזניהם הענקיות, המשמשות לשמיעת קולותיהם של פילים מרוחקים (עד כ-4 ק"מ), משמשות גם לוויסות חום גופם. דרך נוספת בה הפילים מווסתים את חום גופם היא התזת מים ואבק על גבם בעזרת החדק. בנוסף רגליהם מרופדות בכריות שומן וסחוס המפוזרות בין חלקי הרגל, עקב מוגבה ועור עבה כסוליה, וזאת כדי שיוכלו לסחוב את משקלם גם בזמן תנועה ונדידה ללא כאב.
טיפול בצאצאים

לפיל בממוצע צאצא אחד בו הוא מטפל למשך זמן ממושך. הפילה מניקה את הצאצא, ומשנה את תזונתה כדי להתאים את החלב לשלב ההתפתחותי של הצאצא, לדוגמת, שלב הוצאת השיניים, בו יצטרך הגור משככי כאבים ולכן האם תאכל צמחים עם חומרים נוגדי דלקות. האם מלמדת את הגור עד גיל שלוש בערך את מיומנויות החיים שיצטרך כמו מה לאכול, איך להילחם ואיך לשלוט בעדר. על ידי שהפילה נוהגת כך היא מוודאת שהילוד יצליח לחיות בכוחות עצמו. שכן דרך החיים של הפילים היא זו שפיל זכר עוזב לחפש עדר חדש לחיות בו, שם יתרבה. ואילו הפילה בגיל מבוגר תהיה מנהיגת העדר. כיוון שלזכר ולנקבה יש מסלול חיים שונה על האם ללמד את הצאצא כל שהיא יכולה על מנת לוודא את הישרדותו והמשכיות המין. קצב התרבות המין איטי יחסית, אך נקודת הפתיחה של הפיל לחייו היא גבוהה מאוד וכמעט מבטיחה את הישרדותו שכן הישרדותו תלויה יותר במזג האוויר, במזון ובמים בסוואנה מאשר מהתמודדות עם טורפים אשר מפחדים מגודלו.
תפוצה, שפע ודפוס פיזור

לפיל סוואנה אפריקאי יש דפוס פיזור מקובץ, כיוון שהפילים חיים בעדרים, בעדרים קטנים ובמקרים נדירים כיחידים. ישנם עדר נקבות, עדר זכרים או זכרים כיחידים. עדר הנקבות כולל את הצאצאים, ראש השבט - הפילה המבוגרת, הגדולה והדומיננטית ביותר, שאר הנקבות ואת הזכרים אשר לא הגיעו לבגרות מינית מספקת כדי לעזוב את העדר, עדר זה בנוי מכ-6–70 פרטים. אולם, הפיל הזכר חי בעדר זכרים או כיחידים, עדר הזכרים מורכב מזכרים שהגיעו לבגרות מינית וחיים יחדיו כמספר מצומצם של פריטים עד שימצאו נקבה שאיתה יוכלו להתרבות וכך יחברו לעדר נקבות רק לתקופת ההזדווגות. הזכרים חיים במקרים נדירים גם כיחידים. הגורמים העיקריים המשפיעים על התפוצה והשפע של הפיל הם שינויי האקלים, בעיקר התחממות, כי אין להם מגוון גנטי רחב המאפשר להם להתאים את עצמם בצורה מיטבית לסביבתם ולכן הם נודדים במרחב התפוצה בין 1.5–40 ק"מ ביום מיום היוולדם, כדי למצוא מקורות מים ומזון שיספיקו לכל העדר. בנוסף, רביית הפילים מושפעת מזמני הגשם שכן צמחים מסוימים הגדלים לאחר הגשם גורמים לבשלות הפילה לרבייה. בעקבות שינוי האקלים וכניסת בני האדם למרחב התפוצה, תפוצת הפילים הפכה לכתמית, שכן מקורות מים רבים התייבשו או נלקחו. שפע האוכלוסייה גדל בשטחם המצומצם דבר שהוביל לעלייה בכמות הפריטים לכל עדר ולנדידה מוגברת שכן ישנם יותר פילים להשקות ולהאכיל.
יחסי גומלין

פיל סוואנה אפריקאי מנהל יחסי גומלין טרופים הרביבורים שכן הוא הטרוטרופ, טורף צמחים. הפילים אוכלים בעיקר ענפי שיחים, עשב, פירות, זרדים, עצים - עלים, שורשים וקליפה הנותנת סיבים מעצם לעיסתה, לא בליעתה. בנוסף, הפיל נמצא ביחסים קרניבורים עם טורפים כמו אריות, כלבי פרא, צבועים ותניני יאור. אך אלו לא מרבים לטרוף פילים בוגרים מפאת גודלם.
יחסי הגומלין הלא-טרופים של הפיל הם קומנסליזם והדדיות. דוגמה לקומנסליזם היא קרציות ופילים, על עור הפילים נמצאות קרציות Lxodoidea, אלו מוצצות לפיל את הדם כדי להשלים את מעגל החיים המורכב שלהן ולכן, הקרציות נהנות מיחסי הגומלין ואילו הפילים אדישים להם. דוגמה ליחסי הדדיות היא הפיל ואנפית בקר Bubulcus ibis, האנפית חיה סביב הפיל ואוכלת את הטפילים שעל עורו. לפיכך, האנפית והפיל נהנים, זו משפע מזון וזה מניקוי טפילים.
גלריה

פיל סוואנה אפריקני בתקופת המוסט
גור פילים
פיל מדברי
פיל בבוצוואנה
פיל צעיר בפארק הלאומי קרוגר
הערות שוליים

↑  פיל סוואנה אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  elephant | Description, Habitat, Scientific Names, Weight, & Facts, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  African Elephant, bioweb.uwlax.edu
↑  G E Weissengruber, G F Egger, J R Hutchinson, H B Groenewald, The structure of the cushions in the feet of African elephants (Loxodonta africana), Journal of Anatomy 209, 2006-12, עמ' 781–792 doi: 10.1111/j.1469-7580.2006.00648.x
1 2  Meghan Howard, Loxodonta africana (African bush elephant), Animal Diversity Web (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292932005171  GND: 4140577-8  LCCN: sh85001722  NKC: ph187978
פרוטיטאנופס

| פרוטיטאנופס |
| --- | --- |
 
תקופה
אאוקן 38.9–36.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: ברונתותריומים
סוג:: פרוטיטאנופס
מין:: Protitanops curryi
שם מדעי
 Protitanops

פרוטיטאנופס (שם מדעי: Protitanops; מילולית: "קרוב לפני טיטאן") הוא סוג יונק גדול נכחד ממשפחת הברונתותריומים, אשר התקיים במשך האאוקן שלפני 38 עד 36 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית. הסוג תואר ב-1936 בידי החוקר צ'סטר סטוק (Chester Stock) והוא מכיל מין יחיד - Protitanops curryi.
המאובנים שלו התגלו לראשונה בעמק המוות שבקליפורניה, ובהמשך (סביב 2021) אולי גם בטקסס ומקסיקו, ואלה הזכירו מאובני מגצרופס, אך הכילו שרידי קרניים שפנו ישירות כלפי מעלה ולא קדימה כמו אצל המגצרופס. לפי הממצאים שהתגלו, אשר כללו בעיקר שרידי גולגולת מוצקה ורחבה, היונק הגיע לאורך של 4.5 מטרים, לגובה 230 ס"מ ולמשקל של 2 טונות, מה שהפך אותו לבין הכבדים שבחיות שהתגלו בתקופתו באמריקה הצפונית.
יונק זה היה צמחוני כבד דומה לקרנף שהשתמש בקרניו הרחבות כדי להתחרות על יריבים ואולי להתגונן מטורפים.
פרוע על המערב

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Wild Wild West 
 בימוי:  בארי זוננפלד 
 הופק בידי:  ג'ון פיטרס, בארי זוננפלד 
 תסריט:  ס. ס. וילסון, ג'ים תומאס, ג'ון תומאס, פיטר סימן, ברנט מאדוק, ג'פרי פרייס 
 עריכה:  ג'ים מילר 
 שחקנים ראשיים:  קנת בראנה (Dr. Loveless) קווין קליין (יוליסס ס. גרנט) פרדריק ואן דר ול ויל סמית' טד לוין Bai Ling מוסטה וונדר מ. אמט וולש Garcelle Beauvais סלמה הייק רודני גרנט 
 מוזיקה:  אלמר ברנסטין, ויל סמית' 
 צילום:  מיכאל בלהאוס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1999 
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט באדי קאפ, מערבון, סרט קומדיה, סרט סטימפאנק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   wildwildwest
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרוע על המערב (באנגלית: Wild Wild West) הוא סרט סטימפאנק-מערבון אמריקאי משנת 1999 אשר הופק ובוים על ידי בארי זוננפלד, הופק על ידי ג'ון פיטרס ונכתב על ידי אס. אס. וילסון וברנט מאדוק בשיתוף ג'פרי פרייס ופיטר ס. סימן. הסרט מבוסס באופן רופף על סדרת טלוויזיה אמריקנית משנות ה-60 בשם "Wild Wild West" שנוצרה על ידי מייקל גאריסון, והיא ההפקה היחידה מאז סרט הטלוויזיה More Wild Wild West משנת 1980הכוללת את הדמויות מהסדרה המקורית.
בסרט מככבים ויל סמית' (אשר שיתף פעולה עם זוננפלד שנתיים לפני כן בסרט גברים בשחור) וקווין קליין (בתפקיד כפול). השניים מגלמים סוכנים של השירות החשאי של ארצות הברית אשר עובדים יחדיו על מנת להגן על נשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט (קווין קליין) ועל ארצות הברית עצמה מכל מיני סכנות ואיומים בתקופת המערב הישן של ארצות הברית. בסרט מככבים גם קנת בראנה (בתפקיד ד"ר ארליס לאבלס), סלמה הייק, טד לוין ומ. אמט וולש.
הסרט, שהופק על ידי אולפני האחים וורנר בתקציב של 170 מיליון דולרים, יצא לאקרנים ב-30 ביוני 1999. תקציב הסרט באותה עת הפך אותו לסרט היקר ביותר שהופק עד אז . הסרט נחשב למאכזב מבחינה מסחרית, והוא גרף רק 113.8 מיליון דולר בארצות הברית ו-108.4 מיליון בחוץ לארץ – סה"כ 222.1 מיליון דולרים. הביקורות הגדירו את הסרט כ"פספוס ביזארי בו הושם דגש רב יותר על האפקטים המיוחדים מאשר על התסריט". בטקס ה-20 של פרסי רזברי הזהב, הסרט היה מועמד ל-8 פרסי Razzies, כולל פרס הסרט הגרוע והשיר המקורי הגרוע (לשיר Wild Wild West בביצוע ויל סמית).
עלילה

ב-1869, 4 שנים לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית, סרן ג'יימס טי. "ג'ים" וסט ומרשל ארטמיס גורדון יוצאים למצוד אחר גנרל צבא הדרום לשעבר "מרחץ דמים" מקגראת', שהיה אחראי לרצח הוריו של וסט. נשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט מעדכן את השניים על היעלמותם של המדענים המובילים בארצות הברית ועל מזימה בוגדנית מצד מקגראת'. הוא מטיל עליהם למצוא את המדענים.
במהלך נסיעתם ברכב שלהם, ה"נודד" (Wanderer), וסט וגורדון בוחנים את ראשו הערוף של המדען תדיאוס מורטון ומוצאים רמז אשר מובילך אותם לארליס לאבלס, קצין לשעבר בצבא הדרום שהוא קטוע רגליים, ומתברר כגאון הנדסי. הצמד מסתנן לאחוזה של לאבלס במהלך מסיבה, ומצילים אישה בשם ריטה אסקובר. היא מבקשת את עזרת השניים בהצלת אביה, פרופ' גילרמו אסקובר, אחד המדענים החטופים. לאבלס עורך הדגמה של הנשק החדש ביותר שלו, טנק מונע בקיטור, ומרגיז תוך כדי את מקגראת' כשהוא משתמש בחייליו בתור מטרות אימון. לאבלס מאשים את מקגראת' ב"בגידה" בכך שנכנע בקרב אפומטוקס, אחד הקרבות האחרונים של מלחמת האזרחים האמריקאית. לאבלס יורה בו ומשאיר אותו למות. גורדון, וסט וריטה מוצאים את מקגראת' הגוסס, אשר חושף בפניהם כי הוא הופלל על ידי לאבלס בטבח בניו ליברטי. השלושה משיגים את לאבלס באמצעות ה"נודד". לאחר קרב קצר, ריטה משחררת בטעות גז מרדים שמעלף את וסט, גורדון ואותה.
וסט וגורדון מתעוררים בזמן שלאבלס מתרחק על גבי ה"נודד", כשהוא לוקח איתו את ריטה כבת ערובה. הוא מכריז על כוונתו ללכוד את הנשיא גראנט במהלך טקס "יתד הזהב", ומשאיר את הצמד בתוך מלכודת קטלנית ממנה הם מצליחים להתחמק. וסט וגורדון מוצאים את מסילת הרכבת הפרטית של לאבלס, אשר מובילה אותם לקומפלקס התעשייתי הסודי שלו בקניון העכביש. הם חוזים שם בנשק האולטימטיבי של לאבלס: עכביש מכני ענקי החמוש בתותחי ניטרוגליצרין. לאבלס משתמש בעכביש על מנת ללכוד את גראנט ואת גורדון בטקס. בעוד וסט מנסה לחדור לתוך העכביש, הוא נורה בחזהו על ידי מונישיה, אחת משומרות ראשו של לאבלס. בתוך הקומפלקס שלו, לאבלס מאיים להרוס את ארצות הברית עם הכוחות הממוכנים שלו אלא אם כן גראנט יחלק את המדינה בין אנגליה, צרפת, ספרד, מקסיקו, האינדיאנים ולאבלס עצמו. אחרי שגראנט מסרב, וסט – אשר שרד את הירי ואת הנפילה מהעכביש – מתחפש לרקדנית בטן. הוא מסיח את דעתו של לאבלס, ומאפשר בכך לגורדון לשחרר את השבויים.
לאבלס נמלט על גבי העכביש המכני שלו כשהוא לוקח את גראנט אתו. הוא תוקף עיירה קטנה, ושוב דורש שגראנט יקבל את תנאי הכניעה שלו. גראנט ממשיך לדחות את האולטימטום של לאבלס. גורדון וסט משתמשים במכונה המעופפת "אייר גורדון", פרי פיתוחו של גורדון, ומגיעים לעכביש. וסט נלחם באנשיו של לאבלס לפני שהוא מתעמת עם לאבלס עצמו, כאשר לאחרון יש כעת רגליים מכניות. לאחר שהוא משחרר את גראנט, גורדון יורה באחד מרגליו של לאבלס, ובכך מאפשר לווסט להשיג יתרון בקרב. בעוד העכביש המכני מתקרב לקצה צוק, לאבלס יורה על וסט עם אקדח מוסתר בו הוא השתמש על מנת להרוג את מקג'ראת. הוא מפספס ובמקום זה פגוע במכונות של העכביש, וגורם לו להיעצר ממש בקצה הצוק. וסט ולאבלס נופלים מהעכביש, אבל וסט ניצל כשהוא מצליח להיאחז בשרשרת המשתלשת מהמכונות. גראנט מקדם את וסט וגורדון לתפקיד הסוכנים הראשונים של השירות החשאי החדש שהוא הקים. לאחר שגראנט עוזב לוושינגטון הבירה על גבי ה"נודד", וסט וגורדון מתאחדים שוב עם ריטה, ושניהם מחזרים אחריה. הוא מודיעה להם שפרופ' אסקובר הוא למעשה בעלה. גורדון וסט רוכבים אל השקיעה על גבי העכביש.
צוות השחקנים

ויל סמית – סרן ג'יימס ט. "ג'ים" וסט
קווין קליין – מרשל ארטמוס גורדון / נשיא ארצות הברית יוליסס ס. גראנט
קנת' בראנה – ד"ר ארליס לאבלס
סלמה הייק – ריטה אסקובר
טד לוין – גנרל "מרחץ דמים" מקגראת'
מ. אמט וולש – קולמן
פרדריק ואן דר ואל – אמזוניה
מוסטה ואנדר – מונישיה
באי לינג – גב' איסט
סופיה אנג – גב' ליפנרידר
גארסל בוביס-נילון – בל
איאן אברקרומבי – אח"ם בריטי
הערות שוליים

↑  USATODAY.com - Sci-fi searches for a new angle, usatoday30.usatoday.com
↑  Staff, TIME (2009-08-27). "Wild Wild West | Top 10 Blockbuster Bombs". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-2020-10-26.
↑  Wild Wild West, Box Office Mojo
↑  Wild Wild West (1999) (באנגלית), נבדק ב-2020-10-26
| פרס פטל הזהב לסרט הגרוע ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1980–1999 | אי אפשר לעצור את המוזיקה (1980) ‏•‏‏ אמא יקרה (1981) ‏•‏‏ אינצ'ון (1982) ‏•‏‏ הגברת הבודדה (1983) ‏•‏‏ בולרו (1984) ‏•‏‏ רמבו: משחק הדמים 2 (1985) ‏•‏‏ הווארד הברווז / תחת ירח דובדבן (1986) ‏•‏‏ ליאונרד חלק 6 (1987) ‏•‏‏ קוקטייל (1988) ‏•‏‏ מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון (1989) ‏•‏‏ ההרפתקאות של פורד פיירליין / תשוקה אחרת (1990) ‏•‏‏ הדסון הוק (1991) ‏•‏‏ ניצוץ באפילה (1992) ‏•‏‏ הצעה מגונה (1993) ‏•‏‏ צבע הלילה (1994) ‏•‏‏ נערות שעשועים (1995) ‏•‏‏ סטריפטיז (1996) ‏•‏‏ הדוור (1997) ‏•‏‏ לשרוף את הוליווד (1998) ‏•‏‏ פרוע על המערב (1999) |  |
| 2000–2019 | הקרב על כדור הארץ (2000) ‏•‏‏ אחי איך דפקו אותך (2001) ‏•‏‏ סחף חושים (2002) ‏•‏‏ אהבה מחוץ לחוק (2003) ‏•‏‏ אישה חתול (2004) ‏•‏‏ אהבה מלוכלכת (2005) ‏•‏‏ אינסטינקט בסיסי 2 (2006) ‏•‏‏ אני יודעת מי הרג אותי (2007) ‏•‏‏ גורו האהבה (2008) ‏•‏‏ רובוטריקים 2: הנקמה (2009) ‏•‏‏ איירבנדר (2010) ‏•‏‏ ג'ק וג'יל (2011) ‏•‏‏ דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2 (2012) ‏•‏‏ סרט 43 (2013) ‏•‏‏ מצילים את חג המולד (2014) ‏•‏‏ ארבעה מופלאים / חמישים גוונים של אפור (2015) ‏•‏‏ אמריקה של הילרי: ההיסטוריה הסודית של המפלגה הדמוקרטית (2016) ‏•‏‏ אמוג'י: הסרט (2017) ‏•‏‏ הולמס & ווטסון (2018) ‏•‏‏ קאטס (2019) |  |
| 2020–הווה | הוכחה ממשית (2020/21) ‏•‏‏ דיאנה: המחזמר (2021) ‏•‏‏ בלונדינית (2022) ‏•‏‏ פו הדב: דם ודבש (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n99039100  VIAF: 175514590   WorldCat (עם VIAF): 175514590
צ'ורסקריה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  בשר
 מטבח:  ברזילאי
 אזור מוצא:  דרום אמריקה
 מוצא:  ברזיל ברזיל
צ'ורסקריה (בפורטוגזית: Churrascaria) היא שיטה לצליית בשר שבה מניחים את האוכל על רשת מתכת, המונחת מעל מקור חום ישיר ונפוצה במדינות דרום אמריקה אך בעיקר בברזיל ופורטוגל.
שם השיטה נגזר מהמילה צ'ורסקו (churrasco) שפירושה ברביקיו או גריל בשפה הפורטוגזית.
במסעדות הצ'ורסקריה, הבשרים מוגשים בסגנון "רודיזיו" שבו מלצרים, המכונים "פאסדורס" (Passadores), מסתובבים בין השולחנות עם שיפודים גדולים שעליהם נתחים שונים של בשר.
הלקוחות מקבלים כרטיסים דו-צדדיים – צד אחד ירוק וצד אחד אדום. כשהכרטיס ירוק, המלצרים ממשיכים להביא בשרים נוספים וכשהוא אדום, הם מפסיקים להביא בשר.
היסטוריה

שיטת הצ'ורסקריה פותחה על ידי הגאוצ'ו, הרועים של דרום ברזיל, אורוגוואי וארגנטינה, שהיו צולים בשרים על אש במרעה.
עם הזמן, השיטה התפתחה והפכה לפופולרית יותר ובעקבות זאת נפתחו מסעדות המגישות את המנות בצורה מסורתית וייחודית זו.
סוגי בשרים

נהוג לצלות סוגים שונים של בשרים:
פיקניה (Picanha) – נתח בקר פופולרי מאוד בברזיל
פריסקט (Brisket) – חזה בקר
קוסטלה (Costela) – צלעות בקר
סירלוין (Sirloin) – סינטה
מלבד צליית בשרים, מסעדות רבות מציעות גם עוף ופירות ים צלויים.
הערות שוליים

↑  Our History | Fogo de Chao, web.archive.org, ‏2014-06-05
↑  Jane Fajans, Brazilian Food: Race, Class and Identity in Regional Cuisines, A&C Black, 2013-07-18, ISBN 978-0-85785-043-0. (באנגלית)
↑  Rafael Tonon, How the Brazilian Steakhouse Chain Fogo de Chão Swept America, Eater, ‏2016-10-06 (באנגלית)
↑  Evandro Caregnato, Churrasco: Grilling the Brazilian Way, Gibbs Smith, 2016-06-09, ISBN 978-1-4236-4069-1. (באנגלית)
פרוז'ני (מחוז משנה)

מחוז משנה פרוז'ני (בבלארוסית: Пружанскі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר פרוז'ני.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה פרוז'ני 52,511 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 87.5% בלארוסים, 6.4% רוסים, 3.4% אוקראינים ו-1.9% פולנים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (65.4%) ורוסית (31.7%).
צהר לשבת

| --- | --- |

 תאריכי הופעה:  2006–2014 (כ־8 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 
צהר לשבת היה עלון שבת שבועי שיצא לאור על ידי ארגון רבני צהר. עורך העלון הוא העיתונאי איתמר מור. העלון יצא לאור בין השנים 2006–2014. בחודשים האחרונים נקרא העלון השבת.
העלון חולק בבתי כנסת של הציבור הדתי-לאומי, החל משנת 2006. בדף השער היה דבר תורה מאת אחד מרבני הארגון. מדורים נוספים היו "צוהר לפולמוס" ובו שתי עמדות שונות ביחס לנושא כלשהו; "קשר משפחתי", מאת יועץ הנישואין ד"ר דניאל גוטליב; "צלו"ל - צהר לכשרות לאומית" מאת הרב משה ביגל; "בגובה העיניים" לנוער מאת הרב אלי שיינפלד; מדור בלתי קבוע בשם "צהר לחקיקה", שעסק בחקיקה יהודית וחברתית. העלון כלל גם מאמרים בנושא שבועי.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרס גנדלף

| --- | --- |
 הגוף המעניק:  הכנס העולמי למדע בדיוני 
 תקופת הפרס:  1974–1981 (כ־7 שנים) 
 נקרא על שם:  גנדלף 
 
ריי ברדבורי, הזוכה בפרס גנדלף לשנת 1980
פרס גנדלף גרנד מאסטר (Gandalf Grand Master Award) נוצר על ידי הסופר לינווד קרטר וקבוצת סופרי פנטזיה נוספים, שקראו לעצמם "גילדת המכשפים ואנשי החרבות של אמריקה". הוא ניתן בין השנים 1974 ל-1981, כפרס למפעל חיים בכתיבת ספרות פנטסיה וכן במשך שנתיים בלבד, גם לספר הפנטסיה הטוב ביותר שיצא לאור בשנה הקודמת. הזוכים בפרס נבחרו על ידי משתתפי הפסטיבל הבינלאומי למדע בדיוני, חברי האגודה העולמית למדע בדיוני.
הפרס מכונה "פרס גנדלף" על שמו של גנדלף, דמות מתוך טרילוגיית שר הטבעות, כאשר הסיבה לבחירה בשמו של קוסם זה דווקא, נעוצה בעובדה שהראשון שקיבל את הפרס היה ג'ון רונלד רעואל טולקין, מחבר הספר "שר הטבעות".