stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייל אנדים צ'יליאני
תפוצה ובית גידול

האיילים הצ'יליאנים אנדמיים לדרום הרי האנדים במדינות: צ'ילה ודרום ארגנטינה; בצפון צ'ילה האייל נפוץ לאורך הגבול עם פרו, ובאזור קטנטן בגבול מצוי גם בצד הפרואני. לפני הגעת הספרדים לדרום אמריקה, האייל הצ'יליאני היה נפוץ בצורה נרחבת בדרום צ'ילה וארגנטינה לאורך דרום האנדים, ואף בערבות ובפטגוניות שממזרח להרים. כיום התפוצה הנוכחית צומצמה באופן משמעותי, כאשר מרבית האוכלוסיות מוגבלות למרומי דרום האנדים, ומספרים קטנים מצויים עדיין בדרום הפטגוניה (ארגנטינה) ובחופים (צ'ילה). אייל זה נמצא כיום בפרובינציות הצ'יליאניות: ניובלה, מגאיאנס, אייסן וצ'ילואה; ובארגנטינאיות: נאוקן, ריו נגרו, צ'ובוט ו"סנטה קרוס". איילים אלה גם נפוצים במספר איים צ'יליאנים מבודדים.
בית הגידול המועדף על אייל זה כולל אזורים הרריים וסלעיים עם שיחים צפופים (65%), ומרעה תת-אלפיני כמו גם יערות ממוזגים (20%). בעוד שרוב האוכלוסייה מוגבלת כיום לאזורים גבוהים, הנעים בין 900 ל-1,700 מטר מעל פני ים, במערב צ'ילה הם נצפים בגובה נמוך מאוד ואפילו על החופים. המין נצפה בדרך כלל במדרונות הפונים לכיוון צפון או מערב, ולעיתים קרובות בזווית של 30–40 מעלות; בפרובינציית צ'ובוט שבארגנטינה לעומת זאת, תצפיות על מין זה נעשו על מדרונות בזווית של 25 מעלות. השלג מהווה גורם המגביל בבחירת בית הגידול: מין זה לא נמצא באזורים שבהם מעל 30 סנטימטרים של שלג.

האייל הצ'יליאני גם מושפע משינוי העונה: בקיץ הוא מאכלס מקומות מרעה גבוהים מעל קו העצים, ובחורף יורד לאזורים נמוכים יותר בהם הקור נסבל. נקבות מעדיפות במיוחד מצוקים ורכסים גבוהים המספקים להם הגנה מטורפים, ואילו זכרים נמצאים כמעט באופן בלעדי במדרונות בעלי שיחים עבותים.

צפיפות האוכלוסייה בארגנטינה וצ'ילה היא בסביבות 5.66-0.02 פרטים לקמ"ר או על פי חוקרים אחרים 1.2-0.02 לקמ"ר. גודל הטווח השנתי שבו האייל חי הוא בסביבות 340 דונם, ו"בשמורת הטבע טאמאנגו" שבצ'ילה מוערך ב-300 דונם. בעונת הרבייה האייל מגביל את תנועותיו לטווחים של 36–73 דונם, ולעיתים עשוי להישאר בהם במשך כל ימות השנה. האיילים עוברים על בסיס יומי 3.9-2 קילומטרים כדי לחפש מזון ומחסה.
אקולוגיה

האיילים הקרובים מבחינה גנטית לאייל האנדים: אייל הביצות (), אייל פרדי (), אייל הפאמפאס
().
אקולוגיה > מאפיינים והתנהגות

האייל הצ'יליאני הוא בעל חיים יומי, ולעיתים רחוקות (בעיקר באזורים עם הפרעה אנושית) יהיה פעיל גם בלילה. אף על פי שלאיילים הצ'יליאנים יש חושים חדים של ראייה שמיעה וריח, באזורים ללא הפרעה הם סובלניים להפליא לבני אדם וניתן לגשת אליהם עד מרחק מטרים ספורים (אופן דומה נצפה גם אצל קרובו הפרואני ואצל אייל הפאמפאס). מצד שני באזורים שבהם הם מופרעים בכבדות האיילים הרבה יותר מבוהלים ומפוחדים בשל התנכלויות מצד בני אדם ובמיוחד הכלבים הביתיים, ועלולים לברוח במהירות אם יבחינו באדם במרחק של כ-300 מטר.
מין זה חי בבדידות או בקבוצות קטנות המורכבות בדרך כלל מ 2–5 פרטים, על אף שבאזורים נמוכים נצפו גם עד עשרה איילים. המבנה של קבוצות אלה הוא גמיש מאוד, ואייל אחד עשוי להשתייך לכמה "קבוצות" על ידי זה שהוא נודד מאחת לשנייה במהלך היום. זכרים ונקבות מבוגרים נראים לעיתים קרובות לבד, והקבוצה המשפחתית הנצפית ביותר היא נקבה עם צאצאים (29%). זוגות של זכר ונקבה בוגרים לבד או בליווי עופר נראים גם באופן קבוע, ואילו קבוצות של זכרים בוגרים הן די נדירות ושל נקבות לא נצפו מעולם. זכרים בוגרים סובלים את נוכחותם של זכרים אחרים בשטחם ומסתפקים בהפגנת דומיננטיות בעיקר בעונת הרבייה, מה שמראה שמין זה אינו טריטוריאלי.
אייל זה הוא שקט בדרך כלל, אם כי קולות רבים שלו נשמעים לבני אדם במרחק של 30 מטר ויותר. במהלך עונת הרבייה, הזכרים משמיעים גניחות או יבבות והנקבות משמיעות בתמורה נחירות. מפגשים בין זכרים יריבים מלווים בסדרה מהירה של תווים חדים, שנמשכים 3–6 שניות ויורדים בהקפם ככל שעובר הזמן; זכרים מבוגרים עשויים לייצר קולות צורמניים, המפרסמים את מעמדו של הזכר. העופרים גם הם משמיעים אנקות או פעיות שגורמות לאם לבוא אליהם מיד. קריאת האזעקה של האייל הצ'יליאני היא נחירה, המלווית בדרך כלל ברקיעת הרגליים הקדמיות.
אקולוגיה > תזונה

האייל הצ'יליאני הוא צמחוני מובהק וניזון באופן כמעט בלעדי על שיחים, עלים וצמחים, ורק לעיתים רחוקות יאכל גם עשבים או חזזיות. עם זאת העדפת המזון משתנה בין האזורים: ב"גן הלאומי נאוול ואפי" שבארגנטינה זוהו 32 מיני צמחים הנצרכים על ידו כאשר שיחים מהווים 58.6% מהתזונה, מיני עצים 19.5% ואילו עשבים, חזזיות וצמחים אחרים כ-9%; באוכלוסיית החוף הצ'יליאני זוהו 11 צמחים הנצרכים על ידם כשעצים מהווים 82.7% מהתזונה ושיחים כ-15.3% בלבד; בארגנטינה דווח על 48 מיני צמחים שזוהו בצואתו של האייל הצ'יליאני כאשר שיחים מהווים 43%, עצים 30%, שושן פרואני 9%, סחלבים 8%, גרניום 5% וצמחים אחרים 5% נוספים. איילים בשבי הראו דווקא העדפה לצמחי ערבה.
אקולוגיה > טורפים

הטורפים של אייל צ'יליאני בוגר כוללים בעיקר את פומת ההרים וכלבי הבית, בעוד ששועלים (כדוגמת שועל קולפאו ושועל ארגנטינאי אפור), חתולי בר, (כדוגמת נמרון ג'ופרי וחתול קודקוד) ועופות דורסים (בעיקר קונדור האנדים) מהווים איום לעופרים. כאשר האייל מאוים על ידי טורפים, הוא ינסה להימנע מריצה על ידי הסתתרות בצמחייה בשלב הראשון, וימלט במהירות בשלב השני במקרה שהטורף קרוב אליו מדי או שגילה אותו. למין זה יש סיבולת נמוכה בעת הריצה, ולכן במרדף מתמשך ינסה למצוא מקלט בצוקים או על ידי שחייה באגמים (איילים אלו שחיינים מצוינים).
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

בתחילת עונת הרבייה (שבחודשי פברואר ומאי) הזכרים משפשפים את קרניהם בצמחייה, וממהרים את נשירת הקטיפה מהקרן; על מנת לגרד את כל הקטיפה הם עלולים לשחוק קליפות של גזעי עצים עד 113 ס"מ מעל הקרקע. התנהגות זו ממשיכה לתקופת היחום כשאז הם מסמנים את הצמחייה באמצעות בלוטות הריח ברגליים ובעיניים. אף על פי שהזכר מתרבה עם מספר נקבות, הוא עשוי להיות בקשר איתן עוד 8–9 שבועות, גם כאשר עובר זמן רב מעונת הרבייה. במהלך העונה זכרים דומיננטיים עשויים להבריח זכרים אחרים אם הם נמצאים במרחק 300 מטר מנקבה מיוחמת, אך קרבות ממשיים ביניהם נדירים מאוד; צפיפות האוכלוסייה הנמוכה של האייל הצ'יליאני מקטינה את המפגשים בין זכרים, ומסבירה מדוע מין זה מפגין דומיננטיות בתדירות הנמוכה, כמו גם מדוע קרניו אינן מפותחות.
תקופת ההריון מעולם לא נמדדה באופן ישיר, אך ההערכות הם בין 6–8 חודשים כשמספר הימים שדווחו כולל 180–210 ימים, 220-200 ימים ו-240 ימים. הנקבות ממליטות כמעט תמיד עופר אחד, בדרך כלל בחודשי נובמבר ודצמבר שאז הצמחייה המקומית מזינה מאוד. העופרים נולדים עם פרווה עבה וצמרית ללא כתמים לבנים (בניגוד למיני איילים רבים), וצבעה הוא קפה-כהה כשל הבוגרים; השיניים כבר נראות מיד לאחר הלידה.
לפני הלידה, הנקבה מחפשת אזור מבודד עם צמחייה גבוהה שבו תוכל להחביא את העופר; לאחר הלידה העופר מבלה את רוב זמנו בשכיבה בהסוואה בצמחייה, כשאימו מגיעה מדי פעם להיניקו או כדי להחליף (בתדירות גבוהה) את מקום המסתור שימנע חשיפה לטורפים. לאחר מספר שבועות העופר יתחיל ללכת אחרי אימו, וברגע שהיא תרקע באדמה עם רגליה הוא מיד ישכב בצמחייה ללא תזוזה. העופרים נגמלים לאחר 4–5 חודשים, ומגיעים לבגרות בגיל שישה חודשים; למרות העובדה שנקבות יכולות להגיע לבגרות כבר בגיל 6 חודשים, הפוריות של האייל הצ'יליאני נמוכה מאוד, כאשר פחות מ-50% מהנקבות נכנסות לרבייה על בסיס שנתי.
תוחלת החיים המרבית שנצפתה לאייל הצ'יליאני היא בסביבות 14 שנים.
איומים ושימור

לפני הגעת האדם הלבן האייל הצ'יליאני היה ניצוד על ידי האינדיאנים בעיקר לעורו, אולם ציד זה היה מתרחש לעיתים נדירות כיוון שאייל זה היה קטן יותר ופחות נפוץ מהפרסתן השני באזור - הגואנקו.
האייל הצ'יליאני מסווג ב"סכנת הכחדה" על ידי IUCN, ומופיע בנספח של אמנת CITES יחד עם קרובו הפרואני בשל ירידה דרסטית במספרו; האוכלוסייה של מין זה נאמדת בין 1,000 ל-1,500 פרטים, כשמתוכם 350–600 מאכלסים את ארגנטינה והשאר בצ'ילה. יחד עם הירידה במספר הפרטים, התרחשה ירידה בטווח ההיסטורי שלו והוא מאכלס כיום רק 30% מתפוצתו המקורית. האיומים על אייל זה רבים; בני אדם משפיעים עליו ישירות דרך ציד, תיירות, רעיית יתר על ידי בעלי חיים מבויתים, בנייה, כריתת יערות ונטיעת עצים אקזוטיים במקום אלו המקוריים, ובאזור הצפוני של צ'ילה גם מקימים תשתיות של צינורות וכבישים המצמצמים את הקשר בין האוכלוסיות. כמו כן רגישות יתר למחלות וטפילים של בקר וצאן, ותחרות ממיני בר שהובאו (כגון האייל האדום) הם גורמים מרכזיים נוספים בירידה המתמשכת של מין זה. דווקא אובדן בית הגידול על ידי שרפות חקלאיות, הוא איום פחות על אייל זה כיוון שמרבית ההרים אינם נגישים למקומיים.
האייל הצ'יליאני מוגן באופן פעיל בצ'ילה משנת 1929, ומאז מופיע גם בסמל המדינה לצד קונדור האנדים. כמו כן קיים הסכם שימור בין ארגנטינה וצ'ילה, אם כי ארגוני השימור מודאגים ממצב השימור בפועל בארגנטינה. מין זה מצוי בפארקים לאומיים בשתי המדינות, וישנם מספר פרויקטים בהתקדמות לסימון בית גידולו למרות הקושי בפעילות באזור טרשי. ניסיונות רבים לשמר ולהרבות אייל זה בשבי התגלו כקשים, מה שמראה שעתידו של אייל זה תלוי בהצלחת פעולות השימור בטבע.
הערות שוליים

↑  אייל אנדים צ'יליאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם החדש |
| --- | --- | --- |
| אייל הקורא | אייל הקורא |   |
| אייל הצפון | אייל הצפון |   |
| אייל הביצות | אייל הביצות |   |
| אייל הפמפס | אייל הפמפס |   |
| אייל האנדים | אייל אנדים פרואני • אייל אנדים צ'יליאני |   |
| אייל פרדי | אייל פרדי שחור-זנב • אייל פרדי לבן-זנב |   |
| פודו | פודו דרומי • פודו צפוני |   |
| אייל הסבך | אייל הכרמל • אייל סיבירי |   |
| אלקרן הגדות | אלקרן הגדות |   |
| מזאמה | מזאמה אדומה • מזאמה אפורה • מזאמה אמזונית • מזאמה ביצתית • מזאמה יוקטנית • מזאמה לבנה • מזאמה מרידאנית • מזאמה מרכז-אמריקנית • מזאמה ננסית • בורורו • צ'וני |   |
איור של האייל הצ'יליאני.
זכר בשמורת הטבע קרו-קסטיליו.
זכר ונקבה בפארק הלאומי טורס דל פיינה.
אייל אנדים צ'יליאני בבית גידולו ההררי.
האייל הצ'יליאני על סמל צ'ילה
אגודת חובבי הפרפרים בישראל

| --- | --- |


אגודת חובבי הפרפרים בצילום קבוצתי בסיור בעקבות הפרפרים בהרי אמנוס, חבל האטיי בדרום טורקיה, 21 ביוני 2014
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  בית אריה-עופרים 
 תקופת הפעילות:  העשור של 1980 – הווה 
 אתר רשמי
 
כחליל מנומר (Apharitis acamas - TAWNY SILVER-LINE) צולם במסגרת ניטור פרפרים בגבעת מר אליאס בדרום ירושלים, 29 ביוני 2013
אגודת חובבי הפרפרים בישראל היא ארגון הלומד וחוקר את פרפרי ארץ ישראל ובתי הגידול שלהם. בפעילויותיה שמה לעצמה האגודה מטרה - ללמוד, לחקור ולשמר את פרפרי ארץ ישראל ולעורר מודעות בציבור לעולמם של הפרפרים, על הביולוגיה הייחודית שלהם ולבתי הגידול בהם ניתן לראותם.
"האני מאמין" של האגודה לחובבי פרפרים עומד על שלוש רגליים: הרגל המדעית מחקרית, הרגל של שימור והגנה על פרפרי ישראל ובתי-הגידול שלהם, ועל הרגל החינוכית. שלוש הרגליים נשזרות יחד בפעילויות האגודה המייחדות מקום מרכזי למדע אזרחי דרך מיזמים דוגמת ספירת הפרפרים הגדולה והתוכנית הלאומית לניטור פרפרים.
היסטוריה

האגודה הוקמה בראשית שנות השמונים על ידי דובי בנימיני שקיבץ סביבו קבוצה קטנה של חובבי פרפרים אשר חלקו יחד את אהבתם ואת תחומי עניינם המיוחד בחקר ולימוד של עולם הפרפרים בכלל, ופרפרי ארץ ישראל בפרט. כמה חודשים קודם לכן יצאה חבורת המייסדים לסיור בהרי ירושלים לתור אחר נימפית הקטלב (Charaxes jasius) שנחשב באותה עת לפרפר נדיר. הסיור בהרי ירושלים ביסס את הצורך להקים גוף שיאגם את תחום הלימוד, החקר וההגנה על פרפרי ארץ ישראל. כנס היסוד של אגודת חובבי הפרפרים נערך זמן קצר לאחר מכן בשנת 1983 באוניברסיטת תל אביב.
דבר כנס היסוד הועבר בעלונים של החברה להגנת הטבע והתפוצה הרחבה הובילה להצטרפותם של חובבי פרפרים נוספים. לאחר כנס היסוד, חברי האגודה יזמו כנסים וערבי עיון מרוכזים בבתי-ספר שדה ברחבי הארץ, המידע אודות פרפרי ארץ ישראל והארצות השכנות שהוצג במפגשים הללו, תועד ונשלח לחברי האגודה, מה שלימים היווה בסיס ליצירת הביטאון הדו-שנתי של האגודה.
חברי האגודה החלו במסעות גם מחוץ לשטחי המדינה, בכנס חובבי הפרפרים באילת בחודש מאי 1991, המשיכו החברים אל עבר מדבר סיני שם סיירו ותרו אחר פרפרים באזור סנטה קתרינה, בעיקר אחר כחליל סיני (Pseudophilotes sinaicus)
מין אנדמי הנחשב לאחד ממיני פרפרי-היום הקטנים בעולם. כחליל סיני מעופף בקרבת הצמח הפונדקאי בת-קורנית סיני אשר צומח מרום 1800 מטרים ומעלה. השיא היה בטיפוס של שנים עשר מהחברים אל פסגת הר קתרינה (ג'בל קתרינה) בחיפוש אחר פרפרים ברום של כ–2600 מטרים. בשלושים השנים האחרונות נערכו סיורי ניטור רבים על ידי חברי האגודה בארץ ובמדינות השכנות כדי לקבל תמונה מדויקת של מגוון מיני הפרפרים בארץ ובמזרח התיכון, אודות בתי גידולם ועל הביולוגיה הייחודית שלהם.
חברי האגודה כוללים את דובי בנימיני חוקר פרפרים בעל שם עולמי, המשמש כנשיא האגודה, כותב המגדיר לפרפרי ארץ ישראל ויוזם הקמת האגודה, ויצחק איזנשטיין, שכתב ספרים רבים על פרפרי ארץ ישראל, חוקרי טבע וחובבים.
סמליל האגודה

הפרפר המופיע בסמליל אגודת חובבי הפרפרים בישראל הוא "כחליל ההרנוג". הוא נבחר בשל יופיו ומכיוון שהוא אחד מהמינים הראשונים שנחקרו על ידי ישראל אהרוני, חלוץ מדעי החי בארץ ישראל. אהרוני נתן לכחליל ההרנוג את השם הפיוטי "תכלתן הירדן". כחליל ההרנוג נחשב בעבר כמין ייחודי אנדמי לישראל. אהרוני סבר שכחליל ההרנוג נכחד מהעולם כפי שניתן לקרוא בציטוט הבא מתוך ספרו של אהרוני "זכרונות זואלוג עברי" ”בנחל פרת צומח הזעתר, שהיה מזונו היחיד של תכלתן בעל שני כרכשים בשפולי כל כנף אחורית. פאולוס, מגלה התכלתן הזה, בקש מדוקטור שטאודינגר, מתארו של הפרפר (שהיה עוד חדש במדע) שיקרא לו "Jolaus jordanus", שפרושו שוכן הירדן... אך למגנת ליבי ולב חוקרי-חי אחרים סף התכלתן היפה הזה ואינו עוד בעולם!"”
שישים שנים מאוחר יותר, בתחילת שנות השבעים, כחליל ההרנוג התגלה שנית בידי חוקר-אורח שהגיע למכון ויצמן, ד"ר אישירו נקמורה, חוקר פרפרים מקצועי. הוא ידע שהרנוג השיטים הוא הצמח הפונדקאי של הפרפר. ד"ר נקמורה נסע באוטובוס לאילת ובאזור יוטבתה כשראה את הפריחה האדומה של הרנוג השיטים, ירד ומיד מצא במקום את כחליל ההרנוג. גם בימנו ניתן לראות את הפרפר מעופף בקרבת הרנוג השיטים בנחלי הערבה. הסמליל הנוכחי של האגודה עוצב על ידי אופיר תומר.
פעילויות ויוזמות האגודה

האגודה היא עמותה רשומה והיא מקדישה את פעולותיה בציבור הרחב ללמידה, לחקירה ולשמירה על פרפרים. היא מדגישה את חקר פרפרי ארץ ישראל ופועלת להנחלת הידע הרב שנצבר בתחומי המחקר לקהל הרחב על ידי פעולות יזומות: פרסומים, הרצאות, סיורים וכנסים.
האגודה פועלת כגוף ציבורי אזרחי המגן בפועל על פרפרי ישראל מפני הכחדה ופגיעה בבתי-גידולם. במסגרת פעולותיה המרכזיות בתחום, ניתן לזקוף את יוזמת החקיקה שעברה בכנסת בתמיכת השר להגנת הסביבה דאז, גדעון עזרא, להגנה ולשמירה על 14 מיני פרפרים אשר הוכרזו כערכי טבע מוגנים על-פי החוק.
האגודה מונה (נכון לשנת 2014) כארבעים חברים. ביניהם אנשי מחקר מתחומי הביולוגיה וחקר הסביבה, אנשי חינוך וחובבי טבע. הכנסים והסיורים פתוחים לקהל הרחב ומהווים אבן שואבת להצטרפותם של חובבי פרפרים נוספים לשורות האגודה.
פעילויות ויוזמות האגודה > בחירת הפרפר הלאומי – כחליל השברק

במסגרת חגיגות שנת ה-75 למדינת ישראל, אגודת חובבי הפרפרים בישראל יזמו את בחירת הפרפר הלאומי בשיתוף עם החברה להגנת הטבע, קק"ל, רט"ג ומשרד החינוךועוד. השרה להגנת הסביבה עידית סילמן, העניקה את חסות המשרד. פרפר כחליל השברק נבחר בין היתר בשל צבעי הדגל (כחול ולבן) שכיחותו בכל הארץ ושניתן לראותו במרבית חודשי השנה.
לאחר הצבעה פתוחה לכלל הציבור, כולל במערכת החינוך ובצה"ל, מתוך מספר מצומצם של פרפרים שהועמדו לבחירה. ב-23 באפריל 2023 הוכרז הפרפר הלאומי במרכז לחקר ציפורי ירושלים הסמוך למשכן הכנסת.
פעילויות ויוזמות האגודה > כנסים וימי עיון

מדי שנה נערך כנס ביזמת האגודה ובו סדרת הרצאות על ידי חוקרים בתחומי מחקר הפרפרים בישראל ובתחומים המשיקים לתחום זה. מדי חמש שנים האגודה יוזמת גם כנסים בינלאומיים אליהם מוזמנים חוקרים מחו"ל.
בשנת 2013 נערך ביוזמה ובניהול של האגודה כנס בינלאומי במכון ויצמן וברמת הנדיב אודות פרפרי המזרח התיכון ובין האורחים שהרצו בכנס נמנו חוקרים מובילים בתחומי חקר הפרפרים מצרפת, בריטניה, גרמניה, טורקיה, יוון וקפריסין.
פעילויות ויוזמות האגודה > סיורי האגודה

חברי האגודה יוצאים מדי שנה לאתרים שונים ברחבי הארץ לשם מעקב ותצפית אחר אוכלוסיות פרפרים. הסיורים מתקיימים בשמורות טבע, גנים לאומיים ובאזורי טבע שונים שאינם תחת פיקוח. מדריכי הסיורים הם לרוב חבריי האגודה עצמם. הסיורים פתוחים לקהל הרחב ואינם בתשלום לשם הרחבת קבוצת המתעניינים בלימוד ובשמירה על פרפרי א"י. הנתונים הנאספים בסיורים אלה מדווחים למרכז הנתונים הארצי ומפורסמים בביטאון האגודה. חברי האגודה גם יזמו סיורים בעקבות הפרפרים בארצות שכנות ורחוקות: בחצי-האי סיני, ירדן, קפריסין, טורקיה, אתיופיה, סרי לנקה ואלבניה. ביוני 2014 קיימה האגודה כנס וסיור בעקבות פרפרי חבל האטיי שבדרום טורקיה.
בביקורים אלה נפגשו חברי האגודה עם חוקרי פרפרים מקומיים וחיזקו בכך את קשרי המחקר עם חוקרים עמיתים מארצות שכנות וקרובות.
פעילויות ויוזמות האגודה > הסיור השנתי לחרמון

הר החרמון מהווה מעין "מובלעת" בה ניתן לצפות במיני פרפרים ייחודיים אשר לא ניתן לראותם באזורים אחרים של א"י דוגמת, לבנין הלבנון, שילגן חרמוני, כחליל החרמון, כחליל שעיר, כחליל ניקול ועוד. מינים נדירים דוגמת זנב סנונית הורדניים, נימפית החרמון, הספרית אפלולית, נימפית מגוונת וכחליל זהוב.
בשנים האחרונות נאסף מידע רב במסגרת ניטורי פרפרים בחרמון והתברר שמגוון המינים הרב ביותר נראה ביום הארוך ביותר בשנה. מועד זה נראה הנכון ביותר לשם ניטור ומעקב אחר פרפרי החרמון.
מדי שנה בסמוך ל-21 ביוני היום הארוך ביותר בשנה יוצאים חברי האגודה לניטור פרפרים מקיף בהר החרמון. בשיא הניטור בהר החרמון ניתן לצפות בלמעלה מחמישים מיני פרפרים שונים ובנציגים ממשפחות פרפרי-היום: נימפתיים, סטירתיים, כחליליים, הספרתיים, לבניניים וצבעוניים.
פעילויות ויוזמות האגודה > פארק אגם הפרפרים

אגודת חובבי הפרפרים בישראל, שותפה להקמת פארק ״אגם הפרפרים״ במפעל קליל בכרמיאל, פארק אקולוגי טבעי פתוח לשימור והתרבות מגוון הפרפרים השוהים באזור כרמיאל. במאי 2022 נחנך פארק ״אגם הפרפרים״ בשטח פתוח של כ-15 דונם במפעל קליל, הפארק הוא מיזם משולב של עידוד אוכלוסיית הפרפרים שנמצאת בדעיכה עולמית, מיזם למען הקהילה וחיבור שיווקי לסמל הפרפר שנמצא בלוגו קליל.
תכנון הפארק החל עוד ב-2013 על ידי החברה להגנת הטבע, בשותפות עיריית כרמיאל, דובי בנימיני הוא המדען הראשי של הפארק, עד היום הגיעו בהדרגה לפארק באופן טבעי 48 מיני פרפרים שונים מתוך 62 הקיימים באזור
פעילויות ויוזמות האגודה > ביטאון האגודה לחובבי פרפרים בישראל

ביטאון האגודה יוצא לאור במתכונת דו-שנתית ומכיל כתבות, מאמרים, תיעוד תצפיות ונתונים שנאספו במהלך השנה. הכותבים בביטאון הם חברי האגודה. עורך הביטאון הוא דובי בנימיני.
מאבק להכרזה על מיני פרפרים בסכנת הכחדה כמינים מוגנים

14 מיני פרפרים הוכרזו כפרפרים מוגנים בישראל. החקיקה נעשתה בכנסת בשנת 2009 לאחר עבודה אינטנסיבית של חברי האגודה שהצליחו לשכנע את השר להגנת הסביבה דאז, גדעון עזרא, בחשיבות השמירה וההגנה על מיני פרפרים שמספרם נמצא בירידה מתמדת וסכנת הכחדה צפויה להם עקב הרס של בתי גידולם.
מיני הפרפרים הם: הספרית ערבתית, הספרית החמשן, זנב סנונית המכבים, כחליל הביקיה, כחליל הגליל, כחליל הקדד, כחליל קלאופטרה, כחליל הקרקש, כתום-כנף הדופורית, לבנין המרואה, נימפית הביקיה, נימפית פרסית, נימפית צפונית, נימפית הקוציץ.
דוגמה לפעילות האגודה לשימור והגנה על מיני פרפרים המצויים בסכנת הכחדה ניתן לראות בפעולת האגודה לניטור אינטנסיבי בבתי-הגידול בהם נצפו מיני פרפרים נדירים בעבר וחזרה למקומות אלה מדי שנה, כמו מעקב של חברי האגודה אחר מיני הפרפרים: כחליל הגליל, כחליל הקדד ונימפית הקוציץ.
מאבק להכרזה על מיני פרפרים בסכנת הכחדה כמינים מוגנים > השמירה על כחליל הקדד

כחליל הקדד (Tomares nesimachus) הוא מין של כחליל שזחליו ניזונים מפירותיו של קדד גדול פרי. בשנים האחרונות נצפתה נסיגה מתמדת בכמות כחלילי הקדד שנצפו בבתי-גידולם. כדי לתת הערכה מחקרית נכונה של המצב, יצאו בחודשים פברואר-מרץ בשנת 2014 כמה קבוצות של חובבים בחיפוש אחר כחלילי הקדד במופעם כבוגרים באזורים שונים ברחבי הארץ אשר בעבר נצפו בהם כחלילי קדד ושישנם באתרים קדדים גדולי פרי. החיפוש נערך בעיקר באזור עמק יזרעאל ורמות מנשה. הנתונים שנאספו יהוו בסיס נתונים למחקר אודות כחליל הקדד ומצבו באזורינו.
מאבק להכרזה על מיני פרפרים בסכנת הכחדה כמינים מוגנים > הגנה על כחליל הגליל ועל נימפית הקוציץ

בית הגידול הידוע של כחליל הגליל (Apharitis cilissa) כשמו, נמצא באזור הגליל, ברם, בעשור האחרון התגלה בית גידול נוסף של כחליל הגליל באזור המיועד לבנייה בחדרה. פעולות האגודה בגיבוי המחקר שנעשה על כחליל הגליל על ידי ד"ר גיא פאר עיכב את הרס בית הגידול והביא למודעות הציבור את הצורך בשימור ובהגנה על אחד הכחלילים היפים בארצנו.
נימפית הקוציץ הוא מין נדיר ממשפחת הנימפיתיים, מושבה של הפרפר נמצאת באזור צפת. אזור זה צפוי להיבנות ותהליך הרס בית הגידול עלול להוביל להכחדתו של המין. הצמח הפונדקאי של נימפית הקוציץ הוא הדרדר הגלדני - החיוני למאכל זחליי הפרפר, הידרדר הגלדני הוא מין הנאכל על ידי פרות הרועות בשדות הטרשים. רעיית יתר והרס בתי הגידול מהווים סכנה ממשית להמשך קיומם של נימפיות קוציץ באזורינו.
פעולות האגודה להצלת נימפית הקוציץ כללו העברת מידע לכתבים ועיתונאים העוסקים בתחומי ההגנה על הסביבה, השתתפות בתוכניות טלוויזיה והצגת המידע בכנסים ובימי עיון, במטרה לעורר את מודעות הציבור לעיכוב בנייה באתרים בהם צפויה פגיעה קשה בבתי-גידולם של מיני פרפרים בסכנת הכחדה.
מאבק להכרזה על מיני פרפרים בסכנת הכחדה כמינים מוגנים > פרפרי ארץ ישראל

ארץ ישראל מהווה פרוזדור צר המחבר בין שלוש יבשות: אסיה, אירופה ואפריקה. ישראל, על אף שטחה הקטן יחסית, מרובה בבתי-גידול: ערבה, מדבר, ספר מדבר, ים תיכון, הררי, הררי אלפיני. עובדות אלה באות לידי ביטוי במגוון גדול יחסית של מיני הפרפרים שניתן למצוא בארץ ישראל, כך שניתן לראות את כחליל השיטה האפריקאי או את לימונית האשחר האירופאית.
ברחבי ארץ ישראל הוגדרו כמאה וארבעים פרפרי יום. חלקם שכיחים למדי ונראים בכל רחבי הארץ כנימפית החורשף, ואחרים נדירים למדי דוגמת הכחליל החיוור - עד עתה נתפסו בהר חרמון שני פרטים בלבד ממין זה.
חובב פרפרים שיצא למסע לגילוי פרפרי ארץ ישראל יוכל לחזות בשנה אחת בכמאה מינים שונים בקירוב של פרפרי היום של א"י. זהו מספר מינים גדול למדי בהתחשב בכך שחובב פרפרים בריטי יכול לצפות בשנה אחת רק בשישים מיני פרפרים.
ניטור פרפרים בישראל

בשנת 2008 התקיים בארץ כנס בינלאומי ביוזמת אגודת חובבי הפרפרים בישראל. כנס זה עסק בפרפרי המזרח התיכון ובשמירת טבע וניטור פרפרים. בכנס הוצגו מערכי ניטור הפרפרים הלאומיים של בריטניה, הולנד וגרמניה המבוססים על ניטור במסלולים קבועים לפי "שיטת פולארד".
בסוף הכנס התקבלה החלטה להקים מערך לניטור פרפרים לאומי במסלולים קבועים גם בישראל. לאחר הכנס כתבו ד"ר רחלי שוורץ-צחור, דובי בנימיני וד"ר גיא פאר את ה"פרוטוקול לניטור פרפרים לאומי בישראל" ועל פיו החל הניטור ברחבי הארץ. הפרוטוקול מגדיר ניטור במסלול קבוע, המתבצע אחת לשבועיים במשך 9 חודשים בשנה ומתחדש מדי שנה.
הניטור מהווה כלי מחקרי בעל יתרונות בולטים. באמצעות הנתונים שנאספים על ידי המנטרים במסלולים הקבועים ניתן ליצור עקומות רוויה ומדדי מגוון שונים. כאשר המסלולים הקבועים מאפשרים למעשה מאמץ דיגום שווה להשוואה בין המסלולים בבתי הגידול ובאזורים גאוגרפיים השונים וכן ולהשוואה בין שנות הדיגום השונות. כיום, היות ששיטת ניטור זו אומצה במדינות כה רבות, ניתן להשוות גם בין המדינות שונות.
שיטת פולארד

"שיטת פולארד" היא תקן בינלאומי לדגימה לצורך ניטור פרפרים, המבוסס על רישום מלא של כל הפרפרים הנצפים, בטווח נתון, תוך כדי הליכה בקצב איטי, לאורך מסלול קבוע, במרווחי זמן קבועים (בישראל פעמיים בחודש), לאורך כל השנה. רושמים את כל הפרפרים הנצפים בתוך מעין קובייה דמיונית (2.5 מטר לכל כיוון). המסלול מחולק למקטעים רצופים בני 50 מטר ובכל מקטע סופרים את כמות הבוגרים מכל מין אשר נצפו בטווח הקובייה הדמיונית. הנתונים מועברים למערכת המידע של תוכנית הניטור בעזרת אפליקציה ייעודית או בהקלדה בפורטל תצפיות הפרפרים של תוכנית הניטור. מסלולי הניטור הם קבועים ואיכות המידע משתפרת ככל שיתמיד המנטר לבקר בו לאורך השנים. הקמת מסלול חדש מתואמת עם רכז-הניטור הארצי של תוכנית הניטור וכל מקטעי מסלולי-הניטור ממופים במדויק אל מערכת-המידע של מאגר-נתוני הניטור.
אתר ומאגר תצפיות הפרפרים - התכנית הלאומית לניטור פרפרים בישראל

החל משנת 2012 הושק אתר ומאגר מידע אינטרנטי לתיעוד של כל תצפיות הפרפרים בישראל (תרומת חבר האגודה ישראל פאר מחברת GlueCAD) ואל מאגר זה זורמים כל נתוני תצפיות הניטור-השיטתי (אשר החל בשנת 2010), נתוני סקרי-פרפרים נדירים ונתוני התצפיות הספורדיות (אקראיות) אשר נאגרים במשך שנים רבות על ידי חובבי טבע וחברי האגודה ברחבי ישראל.
נתוני תצפיות אקראיות (שתועדו בכתב על ידי דובי בנימיני) משנים אשר קדמו להקמת המאגר ופורסמו בביטאוני האגודה, הועברו למדיה דיגיטלית ואל המאגר בתמיכת רשות הטבע והגנים והוטמעו גם ב-BioGIS - אתר המגוון הביולוגי בישראל. מאות דיווחי תצפיות פרפרים ממשיכים וזורמים כל חודש אל מאגר תצפיות הפרפרים בישראל על ידי קהל גדול של חובבי פרפרים וטבע מכל הארץ.
נתונים אלו משרתים כיום מחקרים שונים, תומכים בסקרי טבע וסביבה, ומהווים מקור ליצירת מפות תפוצת מינים ומסד נתונים מרכזי עבור חוקרים ומומחים המייעצים לקובעי מדיניות בתחומי ההגנה על הטבע והסביבה.
במטרה לעודד דיווחים תצפיות המבוססים על "מדע אזרחי", אשר מאפשר קליטת מידע מן הציבור הרחב של חובבי הטבע בכלל וחובבי פרפרים בפרט פותחו גם יישומים (אפליקציות) ייעודיות לטלפונים חכמים המאפשרים לדווח אל האתר אודות תצפיות פרפרים ישירות מן השדה. יישומים מעין זה עושים שימוש בטכנולוגיה מתקדמת, כגון GPS מובנה ויכולת שידור אינטרנטי למאגרי מידע, ומקלים על ציבור המנטרים והחובבים לספק נתונים מדויקים (מיקום, גובה, זמן, תנאי מזג-אוויר) בזמן אמיתי ובקלות יחסית. היישומים מכילים תמונות פרפרים על-פי משפחות המינים של פרפרי ישראל דבר העוזר לצופה לאתר ולזהות את הפרפר הנצפה. תצפיות פרפרים הנקלטות במאגר עוברות בדיקה ואישור על ידי מומחה מטעם האגודה.
אתר ומאגר תצפיות הפרפרים - התכנית הלאומית לניטור פרפרים בישראל > הפרפר כביו-אינדיקטור

פרפרים מהווים במחקרים אקולוגיים סמנים ביולוגיים או במילה אחרת ביו-אינדיקטורים לשינויים סביבתיים. הפרפרים רגישים מאוד לכל שינוי סביבתי במזג האוויר, בכמות המשקעים ובתנאים סביבתיים חיצוניים נוספים בשל תלותם המוחלטת במיני צמחים מסוימים. לכל מין של פרפר ישנם צמחים פונדקאים אליהם מותאמים ומהם ניזונים זחליו. לדוגמה, כחליל הקדד - זחליו ניזונים מפירות קדד גדול-פרי (Astragalus macrocarpus) - פגיעה במין צומח זה ובבית גידולו תגרום לפגיעה במין הפרפר עצמו וליכולתו להעמיד דורות עתידיים של פרפרים. אקולוגים וחוקרי פרפרים במעקבם הרציף אחר מיני פרפרים בסביבתם הטבעית עשויים לשפוך אור על סביבות אלה ועל האיזון האקולוגי המתקיים או מופר בהן.