stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדריאן ברודי

| --- | --- |

ברודי, 2014
 לידה:  14 באפריל 1973 (בן 51) ארצות הברית קווינס, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Adrien Nicholas Brody 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1993)  קווינס קולג'  תיכון לגארדיה  אוניברסיטת סטוני ברוק 
 בן או בת זוג:  אלזה פטאקי (2006–2009)  Angela Calvo (2012–2018) 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלייט לליהוק הטוב ביותר (1999)  Black Reel Award for Best Ensemble (2008)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2024)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2025)  פרס סזאר לשחקן הטוב ביותר (2003)  פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר (2002)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של בוסטון לשחקן הטוב ביותר (2002)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2002)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2025) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברודי, 2011
אדריאן ניקולס ברודי (באנגלית: Adrien Nicholas Brody; נולד ב-14 באפריל 1973) הוא שחקן קולנוע ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי. זוכה שני פרסי אוסקר לשחקן הטוב ביותר. זכה לפרסום רב כאשר גילם את התפקיד הראשי בסרט "הפסנתרן" (2002) של רומן פולנסקי, שעליו זכה בפרס האוסקר והיה לשחקן הצעיר ביותר שזכה באוסקר על תפקיד ראשי. ברודי הוא גם האמריקאי השני (לאחר כריסטופר למברט) שזכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר. ב-2025, זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר פעם נוספת עבור משחקו בסרט "הברוטליסט".
ילדות ונעורים

ברודי נולד בקווינס שבניו יורק לאליוט ברודי, מורה להיסטוריה, ולסילביה פלאצ'י (פלאכי), צלמת ידועה, שנמלטה כילדה מהונגריה לאחר דיכוי המרד ההונגרי על ידי ברית המועצות בשנת 1956. אביו של ברודי יהודי. אימו של ברודי, יהודייה גם כן, גדלה כקתולית לזוג הורים מעורב – (אמה יהודייה ואביה קתולי). ברודי אמר כי גדל בלי זיקה חזקה לדת כלשהי.
כילד היה מציג מופעי קסמים בשם "אדריאן המדהים" ("The Amazing Adrien") במסיבות ימי הולדת. הוריו רשמו אותו ללימודי משחק בבית ספר לאמנויות הבמה בניו יורק, על מנת להרחיקו מהשפעות חברתיות שליליות.
קריירה

ברודי מופיע בסרטים מאז היותו בן 15. הוא הופיע בתפקידים ראשיים במספר סרטים, כולל סרט בבימויו של בארי לוינסון, אך לא הפך לכוכב. הקריירה שלו החלה לנסוק כאשר קיבל שבחים על תפקידיו בסרטו של ספייק לי "הקיץ של סאם" (Summer of Sam) ובסרט המלחמה של טרנס מאליק "הקו האדום". אולם את פרסומו העולמי קנה בתפקידו בסרט "הפסנתרן" של רומן פולנסקי. בהכנה לתפקיד הסתגר ברודי במשך חודשים, ויתר על מכוניתו ודירתו, למד לנגן שופן על הפסנתר, והשיל 14 קילוגרמים ממשקלו. המאמץ השתלם – ההופעה המרשימה שלו בסרטו של פולנסקי זיכתה אותו במועמדות כמעט לכל פרס אפשרי כשחקן בשנת 2002, כשזכה בפרס הסזאר, בפרס האוסקר, בפרס אגודת המבקרים בארצות הברית, ועוד.
ברודי הושווה לשחקנים כמו אל פצ'ינו ומרלון ברנדו בגלל מראהו הייחודי ושיטת המשחק שלו. הוא זכור גם בשל נשיקה שהדביק למגישת האוסקר האלי ברי אחרי שהכריזה עליו כזוכה בפרס אוסקר לשחקן הראשי הטוב ביותר. הוא הופיע בתוכנית המערכונים הקומית "סאטרדיי נייט לייב" ב-10 במאי 2003, שהייתה עבודתו הטלוויזיונית הראשונה, אך לאחר מכן הודח מהתוכנית משום שאלתר את הכנסת המוזיקאי האורח שון פול. הופעות טלוויזיוניות אחרות כוללות את תוכנית ה-NBC‏ "Today" וב-MTV בתוכנית המתיחות של אשטון קוצ'ר "פאנק'ד".
אחרי הצלחת הסרט "הפסנתרן" הופיע בסרטים שונים. הוא גילם את נוח פרסי בסרט המתח מ-2004, "הכפר" שבויים והופק על ידי מ. נייט שאמלאן, גילם את ג'ק סטארקס במותחן הפסיכולוגי מ-2005, "החליפה", ואת המחבר ג'ק דריסקול בסרט "קינג קונג" גם הוא מ-2005.
בשנת 2011 שיחקו בסרטו של וודי אלן "חצות בפריס", בסרט גילם את סלבדור דאלי לצידם של אוון וילסון ורייצ'ל מקאדמס. בהמשך השנה שיחק בסרט הדרמה "מורה מחליף", כאשר גילם את המורה המחליף הנרי בארת'ס.
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסרט האמריקאי-בריטי-גרמני "מלון גרנד בודפשט", זוכה 4 פרסי אוסקר, שביים, כתב והפיק וס אנדרסון בהשראת כתביו של שטפן צווייג.
בשנת 2017 שיחק בעונה הרביעית של הסדרה הבריטית "כנופיית ברמינגהאם" ברשת BBC, כאשר גילם מאפיונר ניו-יורקי שמגיע לנקום במשפחת שלבי.
משנת 2022 מגלם ברודי את מאמן הכדורסל האגדי פט ריילי בסדרת הדרמה "לייקרס: קבוצה מנצחת" שמביים אדם מקיי לרשת HBO.
השתתף בפרסומת לקוקה-קולה ובקליפ השיר "A Sorta Fairytale" של הזמרת טורי איימוס.
ב-2024 השתתף בסרט "הברוטליסט", העוסק בשורד שואה שהיגר לארצות הברית לאחר שהצליח לברוח מפולין לאחר מלחמת העולם השנייה. על תפקיד זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה, פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי ופרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן הטוב ביותר.
חיים אישיים

בשנים 2006–2009 היה בזוגיות עם השחקנית והדוגמנית הספרדייה אלזה פטקי. מאז פברואר 2020 הוא במערכת יחסים עם מעצבת האופנה והשחקנית האנגלייה ג'ורג'ינה צ'פמן.
בשנת 1992 הוא נפצע קשה בתאונת דרכים, כשהאופנוע שרכב עליו הוטל מעל מכונית והתרסק במעבר חציה.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | Home at Last | בילי | סרט טלוויזיה |
| 1988 | Annie McGuire | לני מקגוויר | פרק: "Annie and the Brooklyn Bridge" |
| 1994 | Rebel Highway | סקיני | פרק: "Jailbreakers" |
| 1999 | Split Screen | הארי | פרק: "Waiting for Star Wars" |
| 2014 | הודיני | הארי הודיני | מיני-סדרה; 2 פרקים מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2015) מועמד לפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2015) |
| 2015 | פריצת דרך (אנ') | קריינות | פרק: "Decoding the Brain" מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לקריין הטוב ביותר (אנ') (2016) |
| 2016 | Dice | עצמו | פרק: "Ego" |
| 2017 | כנופיית ברמינגהאם | לוקה צ'נגרטה | תפקיד ראשי (עונה 4); 6 פרקים |
| 2021 | Chapelwaite | קפטן צ'ארלס בון | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2021 | יורשים | ג'וש אהרונסון | 2 פרקים מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (אנ') (2022) |
| 2022 | לייקרס: קבוצה מנצחת | פט ריילי | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2023 | פוקר פייס | סטרלינג פרוסט ג'וניור | 2 פרקים |
כירונאה

| --- | --- |

 מדינה:  יוון יוון
 מחוז:  מרכז יוון
 יחידה אזורית:  בויאוטיה
 רשות מקומית:  ליבדיה
 גובה:  133 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  993 (2021)
 קואורדינטות:  38°29′42″N 22°50′51″E﻿ / ﻿38.495°N 22.8475°E﻿ / 38.495; 22.8475 
 http://www.heronia.gr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןכירונאה(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןכירונאה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כירונאה (ביוונית: Χαιρώνεια) הוא כפר ורשות מקומית לשעבר בבויאוטיה, יוון, הממוקם כ-35 קילומטרים מזרחית לדלפי. מאז הרפורמה בשלטון המקומי ב-2011 כירונאה היא חלק מהרשות המקומית ליבדיה (אנ'). ליחידה העירונית שטח של 111.445 קמ"ר, והאוכלוסייה מונה כאלף בני אדם. הכפר ממוקם ליד הר ת'וריון (אנ') בעמק נהר קיפיסוס (אנ'), צפון מערב לתבאי.
היסטוריה > בעת העתיקה

בני אדם התיישבו לראשונה בתקופה הפרהיסטורית באתר הידוע כיום בשם Magoula Balomenou (Μαγούλα Μπαλωμένου), שמו הישן יותר היה ארנה, והוא היה במקור על חוף אגם קופאיס (אנ'). כירונאה הייתה כפופה לאורקומנוס (אנ') שהייתה, החל משנת 600 לפני הספירה, חברה בליגה הבויוטית. בסוף המאה ה-5 לפני הספירה, כירונאה השתייכה לאחד מ-11 המחוזות הבויאוטיים.
חשיבותה של כירונאה הייתה במיקומה האסטרטגי, בסמוך לנקודת מעבר המהווה המכשול הקשה האחרון בפני פולש במרכז יוון, זה גם היה האתר בו התנהלו כמה קרבות היסטוריים. הידוע ביותר הוא קרב כירונאה (338 לפנה"ס) שנערך בין פיליפוס השני, מלך מוקדון ובין קואליציה של מדינות יווניות שונות, בעיקר תבאי ואתונה. לפי פלוטרכוס, במהלך הקרב הושמדה יחידת העילית של התבאים הידועה בשם הגדוד הקדוש של תבאי. בשנת 1818, גילו מטיילים אנגלים מחדש את מה שנקרא האריה של כירונאה, מצבת קבורה בגובה של כמעט 6 מטר שהוקמה לכבוד התבאים. האנדרטה הורכבה מחדש ותוקנה בשנת 1902 על ידי ארגון בשם מסדר כירונאה באתר הגילוי. קרב מפורסם נוסף היה קרב כירונאה (86 לפנה"ס) בין צבאו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס ובין הרומאים בפיקודו של לוקיוס קורנליוס סולה.
פלוטרכוס עצמו נולד בכירונאה, והוא מתייחס בכתביו מספר פעמים לעובדות על מקום הולדתו.
היסטוריה > ימי הביניים

כירונאה נותרה מיושבת לאורך כל העת העתיקה, ואף על פי שהושמדה במהלך רעידת האדמה במפרץ מאלי בשנת 551, כנראה נשארה קיימת גם במאות השנים הבאות.
לאחר מסע הצלב הרביעי וייסוד הדוכסות הצלבנית של אתונה (אנ'), נבנתה טירה בעיירה, באתר האקרופוליס העתיק. זה היה חלק מרשת הגנה נרחבת לאורך עמק צפיסוס שנבנתה על ידי הצלבנים הפרנקים, ומקום מגוריו של האדון. בתקופה הפרנקית, העיר נודעה בשם קפרינה (ביוונית: Κάπραινα, ספרדית: la Cabrena), שם שתועד לראשונה ב-1381 והיה בשימוש עד העת החדשה המוקדמת. העיירה עברה לשלטון עות'מאני כנראה בשנת 1460.
תחבורה

ביישוב קיימת תחנת הרכבת כירונאה, עם קווים פעילים לאתונה ולליאנוקלדי.
הערות שוליים

↑  'An Army of Lovers' - The Sacred Band of Thebes | History Today, www.historytoday.com
↑  גור זיו, הגדוד הקדוש של תבאי – יחידת עילית צבאית של זוגות גברים-נאהבים, באתר Q-ישראל, ‏20 בספטמבר 2021
↑  Chaeronea, Oxford Reference (באנגלית)
↑  Cimon - Plutarch's Lives - translated by John Dryden and revised by Arthur Hugh Clough, Book, etext, www.telelib.com
האריה של כירונאה
קוזיי גוניי

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה 
 יוצרים:  אצ'ה יורנץ' מלק גנצ'ואולו
 שחקנים:  קיבאנץ' טטליטו מרבה בולוגור בוגרה גולסוי אויקו קראייל
 ארץ מקור:  טורקיה 
 שפות:  טורקית 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  80 
 הפקה
 חברת הפקה:  Ay Yapım 
 הפצה:  ערוץ די 
 אתר צילומים:  איסטנבול 
 מוזיקה:  טויגאר אישׁיקלי 
 אורך פרק:  90 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ די 
 רשת שידור בישראל:  ויוה פלוס
 תקופת שידור מקורית:  7 בספטמבר 2011 – 26 ביוני 2013
 קישורים חיצוניים
 www.kuzeyguney.tv
 דף התוכנית ב-IMDb
 
קוזיי גוניי (בטורקית: Kuzey Güney; מילולית: צפון דרום) היא סדרת דרמה טורקית וספין אוף של המיני-סדרה האמריקאית "Rich Man, Poor Man" משנת 1976. התסריטאים הם אצ'ה יורנץ' ומלק גנצ'ואולו. בסדרה מככב קיבאנץ' טטליטו בתור קוזיי טקינוגלו, בן חסר מנוחה של אופה איסטנבולי, שחוזר מהכלא ארבע שנים אחרי שהודה בפשע שביצע אחיו, גוניי.
הסדרה עלתה לשידור ב-7 בספטמבר 2011, בערוץ הטורקי Kanal D. בישראל היא משודרת בערוץ ויוה פלוס. הסדרה כוללת 80 פרקים ושתי עונות.
רקע

הסדרה מספרת את סיפורם של שני אחים - קוזיי וגוניי. קוזיי נועז ומרדני, חסר פחד וספונטני. גוניי הוא ההפך מקוזיי. הוא רגוע, סבלני, לא פועל מבלי לחשוב והוא תלמיד מעולה. הדבר היחיד שיש להם במשותף היא אהבתם לג'מרה. כשגוניי וג'מרה התאהבו, קוזיי נותר הרוס. באותו הלילה, התרחשה תאונת דרכים, בה היו מעורבים האחים, ונהרג בה אדם. למרות שגוניי נהג במכונית, קוזיי מקבל על עצמו את האשמה משום שהוא רוצה שיהיה לאחיו הגדול עתיד טוב. קוזיי נשלח לכלא ל-4 שנים.
הסדרה נפתחת 4 שנים מאוחר יותר, כשקוזיי משתחרר מהכלא וחוזר למשפחתו ולחייו. אבל מהר מאוד הוא מבין שחייו לעולם לא יהיו אותו הדבר.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | שידור מקורי> שידור ראשון | שידור מקורי> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 40 | 7 בספטמבר 2011 | 20 ביוני 2012 |
|  | 2 | 40 | 12 בספטמבר 2012 | 26 ביוני 2013 |
דמויות

קיבאנץ' טטליטו בתור קוזיי טקיאולו
בורה גולסוי בתור גוניי טקיאולו
אויקו קראייל בתור ג'מרה צ'אייק
באדה אישצ'יל בתור באנו סינאנר, בתו של אטילה סינאנר.
מוסטפא אבקיראן בתור "סמי" טקינוגלו, אופה, אביהם של קוזיי וגוניי.
סמרה דינצ'ר בתור חנדן טקינוגלו, אמם של קוזיי וגוני, אשתו של סמי.
זרין טקנידור בתור גולטן צ'אייק, אמה של ג'מרה.
אונלסילבר בתור אטילה סינאנר, איש עסקים עשיר, אביה של באנו, הבוס של גוניי, מת בפרק 11.
ריזה קוג'אולו בתור אלי גונטאי, סוחר בשוק פשפשים, חברו הטוב ביותר של קוזיי.
צ'אדס אונור אוזטורק בתור באריש האקמן, אחיה למחצה של באנו.
גוקסן אטש בתור ונוס טזרל, חברתו של באריש.
האזר ארגוצ'לו בתור סימאי צ'נס, חברתו של קוזיי ומאוחר יותר אשתו.
טורגאיי קאנטורק בתור פרהאט, האויב הגדול ביותר של קוזיי, אביו של קוזיי שכר אותו שיגן עליו כשהיה בכלא.
מרבה בולוגור בתור זיינפ, בתו של בעל סטודיו צילום, חברת ילדות של צ'מרה, מעצבת אופנה מאיטליה שהופכת לחברתו של קוזיי.
הלה סויגזה בתור אברו, אמם של באנו ובאריש, אשת עסקים עשירה שחוזרת מארצות הברית לאחר מותו של אטילה סינאנר.
סרהאט טאומן בתור בוראק צ'טלצ'לה, בנו של אטילה סינאנר, אחיה למחצה של באנו.
קאאן טסנר בתור שרף, בלש שמחפש את קוזיי בגלל שהוא רוצה להרוג את פרהאט.
הערות שוליים

↑  Kuzey Guney, Kanald
6 במרץ

6 במרץ הוא היום ה-65 בשנה (66 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 300 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1447 – ניקולאוס החמישי מונה לאפיפיור ה-208 לאחר מות אאוגניוס הרביעי
1480 – שליטי ספרד פרננדו השני ואשתו איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה חותמים על אמנת טולדו-אלקסובס: הם מכירים בכיבושיו של אפונסו החמישי, מלך פורטוגל באפריקה; בתמורה, זה האחרון מעביר את האיים הקנריים לרשות ספרד. בכך בא קץ למלחמות הירושה בחצי האי האיברי
1712 – התקוממות עבדים בניו יורק גורמת למותם של 9 לבנים והוצאתם להורג של 21 שחורים
1836 – קרב אלמו מסתיים בניצחון מקסיקני
1853 – האופרה "לה טרוויאטה" מוצגת לראשונה בוונציה
1857 – בית המשפט העליון של ארצות הברית פוסק בפרשת סקוט נגד סטנפורד, וקובע כי שחורים לא יכולים להיות אזרחי ארצות הברית וכי לבית משפט אין סמכות לשחרר עבדים, משום שהדבר קובע בזכות הקניין של בעליהם
1869 – דמיטרי מנדלייב מציג את תגליתו, הטבלה המחזורית, בפני האגודה הרוסית לכימיה
1881 – סיום מלחמת הבורים הראשונה
1901 – ניסיון התנקשות בקיסר גרמניה, וילהלם השני
1902 – נוסד מועדון הכדורגל "ריאל מדריד"
1940 – מסתיימת "מלחמת החורף" בין ברית המועצות לפינלנד
1946 – וייטנאם מקבלת מעמד אוטונומי מצרפת
1948 – פאוזי קאוקג'י חוצה את הירדן ומגיע לארץ ישראל בראש 500 ממתנדבי צבא ההצלה
1951 – מתחיל משפט הריגול נגד אתל וג'וליוס רוזנברג
1953 – גאורגי מלנקוב מתמנה לשליט ברית המועצות
1957 – ישראל נסוגה מסיני אחרי מבצע קדש
1957 – גאנה זוכה בעצמאות מהשלטון הקולוניאלי הבריטי
1969 – במסגרת תוכנית אפולו האמריקאית, משימת אפולו 9 ביצוע מפגש בין החללית לרכב הירח ועמידה בתנאי הליכת חלל מחוץ לחללית
1975 – הפיגוע במלון סבוי בתל אביב
1981 – וולטר קרונקייט פורש מהגשת החדשות ברשת CBS לאחר 19 שנה
1986 – במסגרת תוכנית וגה הגשושית וגה 1 מבצעת יעף ליד שביט היילי
1990 – שארפ מציגה לעולם את מכונת הפקס הראשונה שפועלת עם צבע
1991 – בית היועצים של יפן מאשר תרומה בסך 9 מיליארד דולר לקואליציית 34 המדינות בראשות ארצות הברית במלחמת המפרץ, התרומה הכספית הגבוהה ביותר במלחמה
2008 – הפיגוע בישיבת מרכז הרב בירושלים
2009 – שוגר טלסקופ החלל קפלר, שמשימתו היא לגלות לראשונה כוכבי לכת דמויי ארץ החגים סביב שמשות אחרות (לפי שעון ארצות הברית, 7 במרץ UTC)
2015 – הגשושית שחר נכנסת למסלול סביב קרס
נולדו

1304 – ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר, מייסד בית לנקסטר (נפטר ב-1399)
1405 – חואן השני, מלך קסטיליה (נפטר ב-1454)
1475 – מיכלאנג'לו בואונרוטי, פסל איטלקי (נפטר ב-1564)
1492 – חואן לואיס ויוס, הומניסט, פילוסוף ופדגוג יהודי-ספרדי (נפטר ב-1540)
1483 – פרנצ'סקו גוויצ'ארדיני, היסטוריון ומדינאי איטלקי (נפטר ב-1540)
1619 – סיראנו דה ברז'ראק, חייל ומשורר צרפתי (נפטר ב-1655)
1779 – אנטואן-אנרי ז'ומיני, גנרל והיסטוריון (נפטר ב-1869)
1806 – אליזבת בארט בראונינג, משוררת בריטית (נפטרה ב-1861)
1900 – אברהם שלונסקי, משורר ומתרגם ישראלי (נפטר ב-1973)
1906 – לואיס פראנסיס קריסטלו, קומיקאי אמריקאי, מהצמד אבוט וקוסטלו (נפטר ב-1959)
1913 – אלכסנדר פוקרישקין, טייס ואלוף הפלות סובייטי (נפטר ב-1985)
1917 – רות דיין, פעילה חברתית ישראלית (נפטרה ב-2021)
1920 – לואיס גילברט, במאי, מפיק סרטים ותסריטאי אנגלי (נפטר ב-2018)
1923 – גדעון בן-ישראל, פוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2014)
1924 – אוטמר ואלטר, כדורגלן גרמני (נפטר ב-2013)
1924 – רפאל לוי, איש ציבור ישראלי (נפטר ב-2025)
1924 – ויליאם ובסטר, פעיל ציבור אמריקאי, ראש ה-FBI וראש ה-CIA
1926 – אנדז'יי ויידה, במאי קולנוע פולני (נפטר ב-2016)
1926 – אלן גרינספן, כלכלן אמריקאי
1927 – נורמן טרייגל, זמר בס-בריטון אמריקאי (נפטר ב-1975)
1927 – גבריאל גארסיה מארקס, סופר קולומביאני וזוכה פרס נובל לספרות (נפטר ב-2014)
1927 – גורדון קופר, אסטרונאוט אמריקאי, טייס תוכנית ג'מיני, מרקורי-אטלס 9, ג'מיני 5 (נפטר ב-2004)
1929 – דייוויד ויימן, היסטוריון אמריקאי, פרופסור מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט, שנודע בזכות מחקריו בנוגע לתגובתה של ארצות הברית לגרמניה הנאצית (נפטר ב-2018)
1929 – יעקב אגמון, איש תיאטרון ובידור ישראלי (נפטר ב-2020)
1930 – שמעון בלס, סופר ישראלי ופרופסור בחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטת חיפה (נפטר ב-2019)
1934 – מיכאיל ז'בנצקי, סופר סאטירה וסטנדאפיסט יהודי רוסי וסובייטי (נפטר ב-2020)
1936 – הוגו ירדן, שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי
1937 – ולנטינה טרשקובה, קוסמונאוטית רוסיה, האישה הראשונה בחלל
1944 – קירי טה קאנאווה, זמרת סופרן ניו זילנדית
1944 – מיכאל איתן, חבר הכנסת מטעם הליכוד (נפטר ב-2024)
1946 – דייוויד גילמור, מוזיקאי ("פינק פלויד")
1947 – רוב ריינר, שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי
1947 – קיקי די, זמרת פופ אנגלית
1949 – יהודה לוי, פרופסור לביולוגיה ישראלי (נפטר ב-1996)
1949 – שלמה פלץ, כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי
1951 – שלמה סדן, שחקן ומדבב ישראלי
1952 – שרון הראל, מפיקת קולנוע ישראלית
1953 – מני בגר, זמר ויוצר ישראלי
1957 – אריה צ'רנר, שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי
1959 – טום ארנולד, שחקן אמריקאי
1961 – משה דץ, זמר, מלחין ומפיק ישראלי
1964 – ניר רון, שחקן ומדבב ישראלי
1964 – רותה קופפר, עיתונאית, בעלת טור, עורכת ומבקרת טלוויזיה ישראלית
1966 – יחיא עיאש, טרוריסט פלסטיני (נהרג ב-1996)
1967 – רונאל פישר, עיתונאי, עורך דין ומנחה טלוויזיה ישראלי
1968 – חן חגי, שחקן, מנחה, מרצה ומדבב ישראלי
1972 – שאקיל אוניל, כדורסלן אמריקאי
1972 – יואב ברוק, שחיין ישראלי
1974 – אביב זמר, שחקן ישראלי
1975 – נטע כהן, שחיינית ישראלית
1987 – קווין-פרינס בואטנג, כדורגלן גרמני ממוצא גנאי
1988 – אגנס קרלסון, זמרת שוודית
1990 – אסתי גינזבורג, דוגמנית ישראלית
1991 – טיילר, דה קריאייטור, ראפר אמריקאי
1999 – אלון שמי, שחיין ישראלי
נפטרו

1809 – תומאס היוורד הבן, שופט אמריקני ומחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית (נולד ב-1746)
1836 – דייווי קרוקט, גיבור לאומי אמריקני (נולד ב-1786)
1888 – לואיזה מיי אלקוט, סופרת אמריקאית (נולדה ב-1832)
1900 – גוטליב דיימלר, יצרן מנועים ומממציאי האופנוע (נולד ב-1834)
1930 – אלפרד פון טירפיץ, אדמירל גרמני, בונה הצי הגרמני המודרני ומפקדו במלחמת העולם הראשונה (נולד ב-1849)
1941 – גאטסון בורגלם, פסל אמריקני שפיסל את הר ראשמור (נולד ב-1867)
1943 – אלכסנדר שור, היסטוריון יהודי (נולד ב-1881)
1950 – אלבר לברן, פוליטיקאי צרפתי (נולד ב-1871)
1952 – יירגן שטרופ, קצין אס אס ומחריבו של גטו ורשה. הוצא להורג (נולד ב-1895)
1967 – זולטאן קודאי, מלחין הונגרי (נולד ב-1882)
1973 – פרל בק, סופרת אמריקאית (נולדה ב-1892)
1975 – עוזי יאירי, מפקד סיירת מטכ"ל ומפקד חטיבת הצנחנים (נולד ב-1936)
1977 – שמואל סטולר, פעיל ציוני וחתן פרס ישראל לחקלאות (נולד ב-1898)
1982 – איין ראנד, פילוסופית וסופרת אמריקאית (נולדה ב-1905)
1984 – מרטין נימלר, כומר גרמני ופעיל נגד הנאצים (נולד ב-1892)
1994 – תנגיז אבולדזה, במאי קולנוע גאורגי (נולד ב-1924)
1996 – סיימון קאדל, שחקן אנגלי (נולד ב-1950)
1998 – ראובן חברון, ספורטאי ספורט נכים ישראלי (נולד ב-1932)
2003 – חנה זמר, עורכת, עיתונאית ופובליציסטית ישראלית בכירה, העורכת הראשית של העיתון "דבר" (נולדה ב-1924)
2005 – הנס בתה, פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1906)
2006 – דנה ריב, שחקנית קולנוע ואשתו של כריסטופר ריב (נולדה ב-1961)
2007 – ז'אן בודריאר, פילוסוף צרפתי (נולד ב-1929)
2010 – מארק לינקוס, מוזיקאי אמריקאי (נולד ב-1962)
2012 – שושנה רביד, שחקנית תיאטרון וקולנוע, במאית תיאטרון ותסריטאית (נולדה ב-1923)
2012 – ג'קי מקייטן, זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי (נולד ב-1955)
2016 – ננסי רייגן, רעיית רונלד רייגן (נולדה ב-1921)
2018 – דוד ברגמן, במאי ואיש תיאטרון ישראלי (נולד ב-1931)
2020 – מק'קוי טיינר, פסנתרן ג'אז אמריקאי (נולד ב-1938)
2021 – יורם שדה, מתרגם מאנגלית לעברית ופעיל פוליטי (נולד ב-1944)
2023 – טראוטה לפרנץ, רופאה ואנתרופוסופית גרמנייה-אמריקאית (נולדה ב-1919)
2025 – אורי לוי, שחקן, מדבב ומנהל תיאטרון ישראלי (נולד ב-1931)
חגים ואירועים החלים ביום זה

גאנה – יום העצמאות
יומו של הדוּד – יום חגו הקדוש של הדודיסט
5 במרץ – 7 במרץ
מרץ
לוח אירועים שנתי
מיכלאנג'לו
אברהם שלונסקי
דייוויד גילמור
לואיזה מיי אלקוט
איין ראנד
אורי לוי (שחקן)

| --- | --- |

אורי לוי
 לידה:  30 באוקטובר 1931 תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  6 במרץ 2025 (בגיל 93) תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1952–2025 (כ־73 שנים)
 עיסוק:  שחקן, מנהל
 בת זוג:  טלילה לוי בן זכאי
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב (2008)
 פרופיל ב-IMDb
 
אורי לוי (30 באוקטובר 1931 – 6 במרץ 2025) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, מדבב ומנהל תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה

לוי נולד בתל אביב וגדל בפתח תקווה. למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בגיל 16, הצטרף לארגון ההגנה. היה חבר בהכשרה בקבוצת כנרת, היאחזות בתל גזר וחבר קיבוץ יזרעאל.
ביוגרפיה > תיאטרון

בשנת 1952 הצטרף לתיאטרון האהל, ובמשך שלוש שנים הופיע בתפקידים מרכזיים בהצגות: "אלדורדו", "תה וסימפתיה", "הם ידעו מה רצונם", "העיר הזאת", "סוף העולם", "הדגן הוא ירוק" ועוד.
ב-1955 הוזמן על ידי יוסף מילוא להצטרף כשחקן קבוע בתיאטרון הקאמרי. בין תפקידיו הבולטים: "מריוס", "כנרת כנרת", "אדם לכל עת", "קוריולנוס", "נפוליון - חי או מת!", "בשפל", "ירמה", "מלאך האבן", "מנהל הבית" ועוד.
ב-1960 הופיע בלונדון בתיאטרון "וורק שופ" בניהולה של ג'ון ליטלווד במחזהו של ויליאם סארויאן "סם הקופץ גבוה מכולם". הופיע בתיאטרון העממי (א. דשא-פשנל) במחזמר "הרוטשילדים" וכן בהצגות בתיאטרון הפרטי: "למה לא הלילה", "האדיוטית", "משפט מרי דוגן" ועוד.
בשנת 1985, הופיע לצד חנה מרון בהצגה "אח, הימים הטובים" מאת סמואל בקט בתיאטרון הקאמרי.
ב-1995 נבחר לתפקיד מנכ"ל תיאטרון גשר. בתקופת ניהולו הפך "פרויקט התיאטרון לעולים" לתיאטרון גשר, הגיע להישגים נכבדים ותפס מקום נכבד בשורה הראשונה של התיאטראות בארץ ומחוץ לה. לוי זכה בשם התיאטרון בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן והמרכז האקדמי רופין. בנוסף קיבל התיאטרון את אות ארגון ליונס על התרומה לפיתוח התיאטרון בישראל, ועל מפעל חיים בתחום קליטת אמנים ושחקנים עולים חדשים. הוא פרש מניהול תיאטרון זה באוקטובר 2007.
באוקטובר 2008 התמנה לחבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות ונבחר לשמש כיו"ר המדור לתיאטרון. בתפקידים אלה שימש עד אוקטובר 2014.
במרץ 2012 יצא לאור ספרו "תיאטרון בגוף ראשון", עדות אישית לסיפורו של התיאטרון העברי.
ביוגרפיה > קולנוע

הופיע גם בסרטים ישראליים, ובהם: "אלדורדו", "הבו בנות לאילת", "דליה והמלחים", "הצד השני", "המניע לרצח", "כל ממזר מלך", "מוישה ונטילטור", "הוא הלך בשדות", "שלושה ואחת", "מבצע יונתן", "רומן בהמשכים", "התרנגול", גילם את מפקד בית הסוהר בסרט "מאחורי הסורגים 2", גילם את נציג האליאנס בסרט "ברלין ירושלים" ועוד.
כמו כן השתתף בעשרות סרטים בין-לאומיים, בהם: "השליח לפקין", "לפני בוא החורף", "אישה ושמה גולדה", "מזימות בירושלים", "המתופפת הקטנה", "ירח 02", "אשנטי", "הבית ברחוב גריבלדי" ו"השגריר".
בשנת 1955 שיחק לוי בסרט הקולנוע "גבעה 24 אינה עונה", בתפקיד לקוח בבית הקפה בתקופת המנדט הבריטי.
ב-1972 שיחק לוי את התפקיד הראשי בסרטו של ברוך דינר - "הצד השני". ב-1974 שיחק בסרטו של מיכאל קאליק "שלושה ואחת".
בשנות ה-80 של המאה ה-20 דיבב את פייטרו רוסי (אבא של מרקו) בסדרה "הלב" ואת דוקטור ג'יימס שיגל ולורד ג'ראלדאן ב"מקרון 1".
הוקרה

ב-2008 הוענק לו התואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
חיים אישיים

משנת 1954 היה לוי נשוי לעיתונאית והתסריטאית טלילה לוי בן-זכאי עד למותה בשנת 2023. לזוג בת. התגורר בתל אביב.
אחיו היה תת-אלוף אשר לוי.
ספרים

תיאטרון בגוף ראשון - סיפורו של התיאטרון העברי (2012)
הערות שוליים

↑  ביקורות:
חוה נובק, אחרי בכורה: נפוליאון – לא חי ולא מת, דבר, 3 במאי 1979
גדעון עפרת, הנפוליונים האחרים של נסים אלוני: עם הצגת הגירסה החדשה של "נפוליון חי או מת", מעריב, 25 במאי 1979, המשך
↑  ציפי שוחט, תיאטרון גשר קיבל ד"ר כבוד מבר אילן, באתר הארץ, 11 ביוני 2006
↑  ציפי שוחט, אות ליונס ישראל לתיאטרון גשר, באתר הארץ, 6 במאי 2007
↑  ציפי שוחט, מנכ"ל גשר, אורי לוי, פורש מתפקידו, באתר הארץ, 15 במאי 2007
↑  ציפי שוחט, אורי לוי יהיה ראש מדור התיאטרון במשרד התרבות, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2008
↑  תמר רותם, חיים פרלוק החליף את אורי לוי כראש מדור תיאטרון במשרד התרבות, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2014
↑  מיכאל הנדלזלץ, מאחורי הקלעים של התיאטרון הישראלי, באתר הארץ, 12 ביוני 2012
↑  זאב רב נוף, זהר של פארסה צבאית, דבר, 8 באפריל 1966
↑  זאב רב-נוף, בצורת בשדות, דבר, 29 בדצמבר 1967 המשך
↑  רחל נאמן, הפלמ'יחניק מחפש את האתמול - 'רומן בהמשכים' - סרט על דור־הנח"ל - עובד היטב, על אף החריקות, כותרת ראשית, 9 באוקטובר 1985
מאיר שניצר, סרטו הראשון של עודד קוטלר כבמאי קולנוע "רומן בהמשכים", יוצא הערב למסכים, חדשות, 11 באוקטובר 1985
↑  זאב רב-נוף, "גבעה 24 אינה עונה", דבר, 22 במרץ 1955
ר. עזריה, "גבעה 24 אינה עונה", מעריב, 29 בספטמבר 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291994905171  LCCN: no2012099044  VIAF: 254900015   WorldCat (עם VIAF): 254900015
איזבלה קסיאס גוזמן

איזבלה קסיאס גוזמן (באנגלית: Isabella Casillas Guzman) היא עובדת מדינה וסנגורית אמריקאית, שכיהנה כמנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

גוזמן נולדה בברבנק שבקליפורניה, היא קיבלה את התואר ראשון שלה במדעים מבית הספר וורטון שבאוניברסיטת פנסילבניה .
מאז אפריל 2019 שימשה כמנהלת לשכת עורכי הדין לעסקים קטנים בקליפורניה, היא הייתה גם יועצת בכירה בסוכנות לעסקים קטנים בממשלו של הנשיא הדמוקרטי, ברק אובמה.
בינואר 2021 הכריז נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן כי גוזמן תהיה המנהלת של הסוכנות לעסקים קטנים בממשלו העתידי ובמרץ 2021 היא נכנסה לתפקידה כמנהלת הסוכנות וסיימה את תפקידה עם סיום ממשל ביידן בינואר 2025.