stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסלול המראה בלתי נגמר

מסלול המראה בלתי נגמר (באנגלית: The Endless runway) הוא רעיון לשימוש עתידי במסלול טיסה בצורת מעגל שעליו יכול המטוס לנחות ולהמריא מכל נקודה שהיא. המסלול יהיה בקוטר של בין 3 ל-3.5 קילומטר ובמרכז ימוקמו מבני שדה התעופה, דבר אשר יקטין את שטח המתחם.
הרעיון נהגה על ידי המדען ההולנדי הנק הסלינק (Henk Hesselink) כמענה למגבלות של נחיתה בתנאי מזג אוויר שונים ובראשן בעיית הרוח, שכן המטוס יוכל להמריא או לנחות מנקודות שונות במסלול. כיוון הנחיתה מאפשר לטייסים להימנע מתימרונים קשים מבחירת המקום בו תהיה רוח נגדית חלשה. יתרון נוסף של הרעיון הוא בהיותו ידידותי לסביבה, הן מאחר שכאמור יהיו פחות תמרון בגלל הקשורים לתנאי הרוחות והן מכיוון שמסלול ההסעה עד לטרמינל יהיה קצר משמעותית לעומת המסלול הרגיל. שטחו של המסלול יהיה מצומצם בהרבה ועליו יוכלו להמריא ולנחות שלושה מטוסים במקביל בתנאי מזג אוויר סבירים.
המיזם מתוכנן בשיתוף פעולה של חמישה גופי מחקר אירופאים:
מעבדת החלל הלאומית ההולנדית (NLR) (אנ')
המרכז הגרמני לחקר החלל
ONERA - המרכז הצרפתי לחקר החלל (אנ')
INTA - המרכז הספרדי לחקר החלל (אנ')
מכון התעופה הפולני (ILOT) (אנ')
לטענת הסלינק, הסבת שדה תעופה קיים תהיה יקרה מדי, אך תיתכן הקמת שדה תעופה חדש המבוסס על רעיון זה.
הערות שוליים

1 2 3 4  שלמה פפירבלט, פיתוח הולנדי מהפכני: מטוסים ינחתו על מסלול עגול, באתר הארץ, 21 במרץ 2017
↑  המהפכה הבאה בתעופה? מסלול המראה עגול, באתר כלכליסט, 27 במרץ 2017
↑  Partners, באתר הרשמי של המיזם (נצפה ב-21 במאי 2017) (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנדט כפול

מנדט כפול הוא הנוהג שבו נבחרי ציבור מכהנים ביותר מתפקיד נבחר אחד או אחר בו זמנית. לפיכך, אם מישהו שהוא כבר ראש עירייה או חבר מועצת עיר ייבחר כחבר הכנסת בבית המחוקקים הלאומי או הממלכתי ושומר על שני התפקידים, זהו מנדט כפול.
גישות פוליטיות ומשפטיות כלפי החזקת מנדט כפולה משתנות מאוד. במדינות מסוימות, מנדטים כפולים הם חלק מבוסס היטב מהתרבות הפוליטית, באחרים הם עשויים להיות אסורים על פי חוק. לדוגמה, במדינות פדרליות, לעיתים קרובות בעלי תפקידים פדרליים אינם מורשים לכהן בתפקידי מדינה. ברוב המדינות, חברות ברשות שופטת עצמאית או שירות אזרחי פוסלת בדרך כלל אדם מלמלא תפקיד בו-זמנית ברשות המבצעת או ברשות המחוקקת. במדינות עם שיטת ממשל נשיאותית או דואליסטית-פרלמנטרית, חברי הרשות המבצעת אינם יכולים להיות בו זמנית חברים בבית המחוקקים ולהפך. במדינות שבהן יש בית עליון ובית תחתון, בדרך כלל לא ניתן להיות חבר בשני הבתים בו-זמנית. נושא משרה אחד הזוכה בבחירות או מינוי למשרה אחרת שבה אסור כפול מנדט חייב להתפטר מהתפקיד הקודם או לסרב לתפקיד החדש.
ישראל

סעיף 7 לחוק יסוד: הכנסת מונה סדרה של נבחרי ציבור ובעלי תפקידים ציבוריים שאינם רשאים להגיש את מועמדותם לכנסת. בחלק מהמקרים נדרשת תקופת צינון של נושאי תפקידים אלה קודם שיגישו מועמדותם לכנסת. תפקידים אלה הם:
(1) נשיא המדינה;

(2) שני הרבנים הראשיים;

(3) שופט;

(4) דיין של בית דין דתי;

(5) מבקר המדינה;

(6) ראש המטה הכללי, צבא־הגנה לישראל;

(7) רבנים וכהני דתות אחרות, כשהם משמשים בכהונתם בשכר;

(8) עובדי מדינה בכירים וקציני צבא בדרגות או בתפקידים שייקבעו בחוק;

(9) שוטרים וסוהרים בדרגות או בתפקידים שייקבעו בחוק;

(10) עובדי תאגידים שהוקמו בחוק, בדרגות או בתפקידים שייקבעו בחוק
הגבלה זו חלה גם על מינוי לשר. אין הגבלה דומה בחוק יסוד: נשיא המדינה - כל אזרח ישראלי שהוא תושב ישראל כשיר להיות מועמד לכהונת נשיא המדינה.
בעבר התאפשר לראש עירייה לכהן במקביל כחבר הכנסת, וכך היו ראשי עיריית תל אביב-יפו, ישראל רוקח ומרדכי נמיר, גם חברי הכנסת במקביל. התאפשרה גם כהונה המקביל כמזכ"ל ההסתדרות וכחבר הכנסת, וכך החזיקו במקביל במשרות אלה ירוחם משל ואחריו עמיר פרץ. אפשרות זו בוטלה בתיקון משנת 1995 לחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, שבו נוספו לחוק סעיפים 13א ו-13א1.
ארצות הברית > משטר פדרלי

חוקת ארצות הברית אוסרת על חברי הסנאט של ארצות הברית לכהן בתפקידים בתוך הזרוע המבצעת. עם זאת, החוקה לא מציבה מגבלות שימנעו מבעלי תפקידים ממלכתיים או מקומיים לכהן בו-זמנית בתפקיד בכל סניף של הממשל הפדרלי.
מבחינה היסטורית, ארצות הברית ירשה מסורות פוליטיות בסיסיות רבות מבריטניה הגדולה, שבמאה השמונה עשרה סבלה כמה צורות שונות של מנדט כפול. לאחר הקמת הקונגרס הקונטיננטלי ומאוחר יותר הקונגרס הקונטיננטלי השני, למדינות היה שיקול דעת מוחלט בכל הנוגע לאופן בחירת הנציגים לשרת, והיה מקובל שבית המחוקקים של המדינה ממנים חברים מתוך שורותיהם לקונגרס. בזמנו, זה היה נוהג לא שנוי במחלוקת במידה רבה, שכן ההנחה הרווחת הייתה שלקונגרס יהיה מעט יחסית מה לעשות (במיוחד בתקופת שלום) ושרוב קבלת ההחלטות הנובעת מכך תתבצע ברמת המדינה והמקומית. איסור על מנדט כפול היה נתפס לפיכך כמיותר ובלתי רצוי, שכן הוא היה מונע למעשה מצירי הקונגרס מעמדות פוליטיים חשובים יותר, ובכך הופך את הבחירה לקונגרס הלאומי די בלתי רצויים.
במהלך ועידת החוקה שקבעה את החוקה הנוכחית של ארצות הברית, תשומת הלב ניתנה בעיקר לעיצוב ממשל פדרלי עם סניפים שיוכלו לפעול ללא תלות זה בזה וללא השפעה זרה בלתי רצויה, מה שהביא לאיסורים הנ"ל. איסור על פקידי מדינה ומקומיים מהמשרד הפדרלי לא נדון ברצינות. אם זה היה כך, סביר להניח שהייתה מתנגדת חריפה במיוחד על ידי התנועה האנטי-פדרליסטית המתהווה, שרבים מחבריה היו להוטים להבטיח שפקידי מדינה בעלי אינטרס מובהק בהגנה על זכויות המדינות בארצות הברית יורשו לשרת בו-זמנית גם ב- ברמה הפדרלית, במיוחד בקונגרס.
בעשורים הראשונים שלאחר התכנסות הקונגרס של ארצות הברית ב-1789, הקונגרס התכנס לעיתים רחוקות וכמה מדינות השתדלו להכיל מנדטים כפולים על ידי קיום ישיבות החקיקה שלהן בזמנים שלא היו מתנגשים עם ישיבות הקונגרס. בסופו של דבר, כשהממשל הפדרלי גדל בחשיבותו, הקונגרס נתפס כמקור כוח רב. הדבר יצר פוטנציאל לניגודי עניינים והקשה יותר ויותר על הצדקת החזקת מנדטים ברמות שלטון שונות בפני הבוחרים. בהתפתחות הקשורה קשר הדוק, הקונגרס החל להיפגש בתדירות גבוהה יותר ממה שהתכוון במקור, מה שהפך בסופו של דבר לבלתי מעשי ברוב המדינות שאדם אחד יכהן בו זמנית בממשלות המדינה והממשלות הפדרליות.
עם הזמן, הרוב המכריע של המדינות אסרו על מנדטים כפולים מדינתיים ופדרליים.
הממלכה המאוחדת

לפני הבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009, מספר קטן של חברי הפרלמנט האירופי היו גם חברים בבית הלורדים הבריטי. לאחר מכן שונה החוק האירופי כך שלא יתאפשר מצב כזה. בגלל המגבלה של מינוי לורדים לימי חייהם, נפסק כי עמיתים (היושבים כחברי בית הלורדים) נדרשים לתקופת צינון ("חופשת היעדרות") לפני מינויים לחברי הפרלמנט האירופי. לאחר פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי ב-31 בינואר 2020 אין כלל ייצוג בריטי בפרלמנט האירופי.
הערות שוליים

↑  זכאות להיבחר לכנסת, באתר כל זכות
↑  סעיף 6 לחוק יסוד: הממשלה
↑  סעיף 4 לחוק יסוד: נשיא המדינה
↑  חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 15), התשנ"ה-1995, ס"ח 1533 מ-19 ביולי 1995
↑  "Decision and Act concerning the election of the representatives of the European Parliament by direct universal suffrage" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-8 ביולי 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Council Decision of 25 June 2002 and 23 September 2002 amending the Act concerning the election of the representatives of the European Parliament by direct universal suffrage, annexed to Decision 76/787/ECSC, EEC, Euratom". Official Journal of the European Communities. L 283: 1–4. 21 באוקטובר 2002. 2002/772/EC,Euratom. {{cite journal}}:  (עזרה)
מסלול הייאשי

מסלולי הייאשי לקדם-כוכבים בעלי מסה התחלתית שונה, המתוארים על דיאגרמת HR.
מסלול הייאשי (באנגלית: Hayashi track) הוא יחס בין אוריות (luminosity) לבין טמפרטורה לאורך התפתחות של קדם-כוכב במסה הקטנה מ-3 מסות שמש לפני הגעתו לסדרה הראשית. בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל שמתארת אוריות כפונקציה של טמפרטורה, מסלול זה נראה כקו ישר כמעט אנכי. מסלול התפתחות זה קרוי על שמו של האסטרופיזיקאי היפני צ'ושירו הייאשי שפיתח את המודל בשנות ה-60 של המאה ה-20.
תיאור המסלול

לאחר שקדם-כוכב מגיע לשלב כוכב T בשור הוא מאופיין בהארה גבוהה מאוד. הארה זו הולכת ויורדת עם הזמן, תוך כדי התכווצותו. התהליך הוא תהליך איזותרמי בקירוב מכיוון שקיים מנגנון הדואג לסלק את האנרגיה החוצה בהקרנה ובכך לשמור על טמפרטורה פחות או יותר קבועה. משמעות הדבר היא שתנועתו של כוכב צעיר על פני דיאגרמת HR היא קו ישר אנכי היורד לכיוון כוכבי הסדרה הראשית. קדם-כוכב מגיע לסדרה הראשית ברגע שמחילה בו נוקליאוסינתזה כוכבית, כלומר היתוך גרעיני היוצר גרעינים חדשים. והחל מאותו הרגע הוא למעשה מהווה כוכב.
הצורה המדויקת והמיקום של המסלול בדיאגרמת HR תלויים בהרכב הכימי ובמסה ההתחלתית של הקדם-כוכב. עבור כוכבים במסת שמש אחת, המסלול נמצא בטמפרטורה של כ-4000 מעלות קלווין.
מראת קסמים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מאוריץ קורנליס אשר
 תאריך יצירה:  1946
 טכניקה וחומרים:  הדפס אבן (ליתוגרפיה)
 ממדים בס"מ
 אורך:  28
 רוחב:  44.5
מראת קסמים (באנגלית: Magic Mirror) היא הדפס אבן (ליתוגרפיה) מעשה ידי האמן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר שהודפסה לראשונה בינואר 1946.
תיאור היצירה

היצירה מתארת מראה הניצבת באלכסון ונתמכת בתמוכות עץ. היצירה ניצבת על משטח מרוצף. מתוך היצירה יוצאת שורה של גריפונים מכונפים הצועדים הרחק מן התמונה, וניתן לראות את השתקפותם במראה, מאידך, מעברה השני של המראה ניתן לראות, כאילו יוצאת מן ההשתקפות שורה נוספת של גריפונים. הגריפונים מתפצלים לכמה טורים והופכים לאריחים מהם עשוי המשטח המרוצף, כאשר הגריפונים היוצאים מן המראה הופכים לאריחים שחורים, והגריפונים המופיעים מאחורי המראה מתוך ההשתקפות הופכים לאריחים לבנים המשובצים בסדרת האריחים השחורים. יצירה זו היא אחת היצירות בהן שילב אשר בעלי חיים שונים במעין תבנית אריחים - שהגדולה ביצירות אלה היא היצירה מטמורפוזה.
לקריאה נוספת

מ.ק.אשר, עבודות גרפיות, סטימצקי טאשן, 1994, בתרגום עדנה קלגסברון ובעריכת שלומית אריאל.
מזראטי 3500GT

| --- | --- |
מזראטי 3500GT ספיידר
מזראטי 3500GT ספיידר
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מזראטי
 שנות ייצור:  1957–1964
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  Maserati A6G 54
 מודל אחריו:  Maserati Mistral
 מרכב:  2 דלתות (קופה, ספיידר)
 אורך:  4,780 מ"מ (בדגם קופה), 4,450 מ"מ (בדגם קבריולה)
 רוחב:  1,760 מ"מ (בדגם קופה), 1,635 מ"מ (בדגם קבריולה)
 גובה:  1,300 מ"מ
 משקל:  1,420 ק"ג (דגם קופה), 1,380 ק"ג (דגם ספיידר)
 בסיס גלגלים:  2,600 מ"מ (בדגם קופה), 2,500 מ"מ (בדגם קבריולה)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים בטור, 3,485 סמ"ק המפיק 220 כ"ס ב-5,500 סל"ד (מאייד מסוג Weber)  6 צילינדרים בטור 3,485 סמ"ק המפיק 235 כ"ס ב-5,500 סל"ד (מאייד מסוג Weber)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהיריות (מסוג ZF S4-17)  תמסורת ידנית – 5 מהיריות (מסוג ZF S5-17) (משנת 1961)
 מהירות מרבית:  230 קמ"ש
 צריכת דלק:  15 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  Carrozzeria Touring (דגם קופה) Vignale (azienda) (דגם קבריולה)
מזראטי 3500GT (באיטלקית: Maserati 3500 GT) היא מכונית ספורט אשר יוצרה על ידי חברת מזראטי האיטלקית בין השנים 1957–1964.
דגם ה"מזראטי 3500GT" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בז'נבה בשנת 1957.
יוצרו 2,223 יחידות.
דגמי "מזראטי 3500GT"

קופה – 4 מושבים
ספיידר – 2 מושבים (קבריולה)
תמונות

מזראטי 3500GT קופה
מזראטי 3500GT קופה
מזראטי 3500GT – מבט לתא הנהג
מנוע מזראטי 3500GT
מזראטי 3500GT קופה
מזראטי 3500GT, קופה, שנת 1960
מזראטי 3500GT, קופה, שנת 1960
מזראטי 3500GT ספיידר
מזראטי 3500GT ספיידר
מזראטי 3500GT ספיידר
מזראטי 3500GT ספיידר – מבט לתא הנהג
מזראטי 3500GT ספיידר
מזראטי 3500GT ספיידר
מזראטי 3500GT ספיידר
ראו גם

מזראטי 3200GT
מזראטי 5000GT
מזראטי קריף
לקריאה נוספת

מזראטי 3500GT (fr) Gilles Bonnafous, « Maserati 3500 GT 3.5 - Mécanique » [archive], sur Motorlegend, 17 octobre 2000 (consulté le 26 juin 2009)), p. 6)
הערות שוליים

↑  מזראטי 3500GT LA MASERATI 3500 GT Conferenza dell'ing. Giulio Alfieri, Milano - Museoscienza 12 aprile 2000 (PDF), aisastoryauto.it, 12 aprile 2000. URL consultato il 28 novembre 2016.
↑  מזראטי 3500GT 1961 Maserati 3500 GT Coupe: Autoweek
מעבד מזון

מעבד מזון חשמלי
מעבד מזון הוא מכשיר מטבח לעיבוד מזון, המשמש לפעולות חוזרות ונשנות בתהליך הכנת המזון. כיום משתמשים במונח, ברוב המקרים, לתיאור מכשיר חשמלי, אולם בנמצא גם מכשירים ידניים הנקראים בשם זה.
מעבדי מזון דומים במידה רבה לממחים (בלנדר). ההבדל המרכזי הוא שבמעבדי מזון מותקנים סכינים ודיסקים הניתנים להחלפה במקום להב קבוע. בנוסף, הקערות שלהם רחבות ונמוכות יותר, בצורה המתאימה יותר לעיבוד מזון מוצק או מוצק למחצה. בדרך כלל אין צורך להוסיף הרבה נוזלים בהפעלת המעבד, בניגוד לממחה, הדורש כמות מסוימת של נוזלים כדי לעבד את חלקי המזון סביב להביו.
מעבד מזון מאפשר את הפעולות הבאות:
חיתוך וקיצוץ ירקות.
טחינת מזונות כגון אגוזים, תבלינים, בשר או פירות יבשים.
גירור גבינה או ירקות.
הכנת מחית.
הכנה ולישה של בצקים.
היסטוריה

הרעיון של מכונה לעיבוד מזון נהגה לראשונה על ידי איש מכירות של חברת קייטרינג צרפתית בשם פייר ורדן. ורדן שם לב לזמן הרב שהשקיעו לקוחותיו במטבח בקיצוץ, כתישה וערבוב של מזון. הוא פיתח פתרון פשוט ויעיל, קערה עם להב מסתובב בבסיסה. ב-1960 הרעיון התפתח לחברה בשם "רובוטקופ" (Robot Coupe) שיצרה את מעבד המזון הראשון לתעשיית ההסעדה. בסוף שנות ה-60 פותח מעבד מזון עם מנוע אינדוקציה מסחרי. בשנת 1972 הופיע מעבד מזון לשוק הביתי. מעבד המג'ימיקס הופיע בבריטניה ב-1974, עם הדגם R1,1800.
הממציא והמהנדס האמריקאי קארל סונטהמייר פיתח את מעבד המזון בארצות הברית בתחילת שנות ה-70, בהשראת העיצוב של הבלנדר התעשייתי של רובוטקופ. ב-1973, שווק מעבד המזון הביתי הראשון בצפון אמריקה תחת המותג קוסינארט (Cuisinart).
עיצוב והפעלה

בבסיס המעבד מותקן מנוע המסובב ציר הינע אנכי. קערה, העשויה בדרך כלל מפלסטיק שקוף וכוללת מכסה מתפרק עם פתח הזנה בצורת צינור דרכו ניתן להכניס מזון למעבד, מולבשת על הציר. ניתן לחבר להבי חיתוך שונים אל הציר, כך שהם מותקנים קרוב לתחתית הקערה. ניתן לחבר, לחלופין, דיסקות פריסה וגירור הפועלות קרוב למכסה הקערה. ניתן למצוא היום מעבדי מזון רבים המגיעים עם תוספות כגון מקצף, דיסקית להכנת צ'יפס, להב ערבול ועוד.
ניתן להכניס מזון למעבד דרך פתח ההזנה בזמן קיצוץ, מעיכה או קיצוץ. הפתח משמש גם כצינור לחיתוך, או כתישה כנגד הדיסקות המתאימות. עם המעבד מגיע דוחסן המתאים בגודלו לפתח ההזנה ומגן על האצבעות.
ברוב מעבדי המזון המודרניים קיים התקן בטיחות המונע מהמנוע להסתובב אם הקערה לא מונחת היטב במקומה או אם המכסה אינו מחובר לקערה כהלכה.
ראו גם

ממחה
מערבל מזון
הערות שוליים

↑  ראו את רישום הפטנט על הדגם הראשון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4341663-9  NKC: ph942204
מלח כפול

מלח כפול (double salt) הוא מלח המכיל 2 או יותר קטיונים או אניונים. יש להבדיל בין מלח כפול לבין קומפלקס: מלח כפול קיים רק במוצק ותוצר ההמסה הם יונים בודדים בתמיסה. יש להבחין גם בין מלח כפול לתערובת מלחים הנוצרת כאשר 2 תרכובות יוניות מתגבשות ושוקעות יחד מהתמיסה ומתקבלת תערובת. דוגמאות למלחים כפולים כוללות:
אלום בעל הנוסחה הכללית XAl(SO4)2 (כאשר X הוא יון בעל מטען חיובי יחיד)
מלחי טוטון (Tutton's salts) בעלי הנוסחה בכללית M2M`(SO4)2 כאשר M הוא יון בעל מטעו חיובי אחד ו-'M הוא יון דו ערכי למשל מלח מור (Mohr salt)   (NH_{4})_{2}Fe(SO_{4})_{2} המשמש כמקור ליוני ברזל דו ערכי במעבדות.
אשלגן אורניל סולפט K2UO2(SO4)2 ששימש את הנרי בקרל בגילוי הרדיואקטיביות
המלח הכפול אשלגן נתרן טרטרטנתרן אשלגן טרטרט: מלח נתרן-אשלגן של חומצה טרטרית (Potassium sodium tartrate)
קרנליט KMgCl3
מיסוי דו-שלבי

מיסוי דו-שלבי מתאר טכניקת חישוב מס החל על חברה ועל בעלי מניותיה לפיה רווחי החברה, אשר עליהם משלמת החברה מס חברות, יחויבו במס פעם נוספת, בשלב השני, בעת חלוקתם כדיבידנדים לבעלי המניות באותה חברה. זאת כדי להשוות את שיעור המס השולי על היחיד לשיעור המס הכולל שישלם בעל מניות המושך דיבידנד מחברה שבבעלותו.
מיסוי דו שלבי בישראל > שיעור מס מצרפי

בישראל, יחיד המחזיק בחברה בבעלותו שילם בשנת 2011 מס חברות בשיעור של 24%, ועל היתרה (76%) שילם מס דיבידנדים בשיעור של 25% בעת חלוקתו לידי בעל המניות. כלומר מס מצרפי של 43%.
מיסוי דו שלבי בישראל > מקרים בהם לא חל מיסוי דו-שלבי בישראל

על אף האמור לעיל, קיימים מצבים בהם לא חל חיוב דו-שלבי במס (כך שאחד משלבי המיסוי נדחה למועד מאוחר יותר). כך לדוגמה, בחישוב מס החברות, מתבססת רשות המיסים על הדוחות הכספיים החשבונאיים של החברה, למעט במקרים בהם נקבע אחרת. לעניין חלוקת דיבידנד, החוק הקובע הוא חוק החברות, המתיר חלוקה לחברה העומדת במבחן הרווח בסעיף 302ב לחוק – יתרת עודפים או עודפים שנצברו בשנתיים האחרונות, לפי הגבוה. כך שייתכן מצב שגם אם החברה למעשה הפסידה כסף לצורך מס בשנה מסוימת, היא עדיין תוכל לחלק דיבידנדים מהכנסות שלא שולם עליהן מס חברות מפאת ההפסד לצורכי מס, ואלה יחויבו במס דיבידנד בלבד.
חלוקה אחרת שאינה מחויבת במס חברות יכולה לנבוע משיערוך נדל"ן שיש לחברה. ההתקינה החשבונאית הבינלאומית מאפשרת להכיר ברווח או הפסד הנובעים משינוי בשווי ההוגן (השווי הכלכלי האמיתי בעסקה בתנאי השוק) של הנכס, במהלך תקופת דיווח, גם אם הנכס לא נמכר אלא נותר בידי החברה. כלומר ייתכן רווח חשבונאי שאינו רווח לצורכי מס, כיוון שהחברה לא מימשה את הנכס. חוק החברות למעשה מתיר גם במצב זה לחלק דיבידנד מאותם רווחים לא ממומשים (רווחים "על הנייר") שאינם חייבים במס הכנסה, (עד למועד המימוש בפועל של אותו נכס) אשר יחויבו במס דיבידנד בלבד.
מיסוי דו שלבי בישראל > התמודדות רשות המיסים עם מקרים אלה

נכון לדצמבר 2011, רשות המיסים טרם הכריעה בנושא אופן מיסוי דיבידנד המחולק מרווחים שטרם חויבו במס, אך נראה כי הרשות נוטה להטיל מס על דיבידנד כזה, באופן שישא את נטל המס המלא על היחיד בישראל (מיסוי זה יהיה מנוגד לעיקרון לפיו אין מס אלא בעת מימוש נכסים). לחלופין שוקלת הרשות להתיר חלוקת דיבידנד רק מהכנסה ששולם בגינה מס חברות.
גישה זו מותירה מספר סוגיות בלתי פתורות. כך למשל הדבר מנוגד לעיקרון המימוש (קרי: מס ישולם רק על רווח ממומש). כמו כן, רשות המיסים תידרש להמשיך ולעקוב אחרי הנכסים המשוערכים, ואולי אף להחזיר מס ששולם (חלקו או כולו) בגין עליית הערך, במידה והערך בסופו של דבר ירד, ואולי אף הפך להפסד.
במדינות כמו ישראל וחלק ממדינות מזרח אירופה, בהן המשק מורכב מפירמידות של חברות החזקה המחזיקות זו בזו בשרשור, עלולה גישת הרשות ליצור עצירה של כספים בחברות שבתחתית הפירמידה, ולפיכך לעצור אפיק מימון חשוב במשק הישראלי – מימון באמצעות חברות בקבוצת חברות, המניידות כספים ביניהן, בין היתר באמצעות חלוקת דיבידנד.
מיסוי דו שלבי בישראל > פתרונות אפשריים נוספים

פתרון אפשרי אחד הוא החלת השיטה האמריקאית, לפיה חלוקת דיבידנד מתוך עודפים לצורכי מס, תסווג גם כדיבידנד לצורכי מס, בעוד שחלוקה שלא מתוך עודפים לצורכי מס תהווה החזר השקעה לבעלי המניות (ותקטין את עלות ההשקעה של בעלי המניות בחברה) ומה שמעבר לה, יחויב במס רווח הון (כלומר כשבמועד חלוקת הדיבידנד, הרווח לצורך מס טרם נצבר, אין זו חלוקת רווחים, שהרי עוד אין רווחים, אלא החזר השקעה).
פתרון אפשרי נוסף הוא למסות כל חלוקה לבעלי מניות כדיבידנד לצורכי מס, למעט הפחתת הון שתהווה החזר השקעה בגין השקעתם המקורית בחברה (חיוב המס בגין חלוקה כזו יהיה בצורת מס על רווח הון, כאשר בעלי המניות ימכרו את מניותיהם בחברה). הצעה זו פשוטה ומונעת את הצורך לעקוב אחרי בעלי המניות, מועדי רכישת מניותיהם, מצב הנכסים שבידי החברה ועוד.
הערות שוליים

↑  אלה לוי-וינריב, ‏המלצות רשות המסים: פחות דיבידנדים לבעלי שליטה, באתר גלובס, 24 במאי 2011
↑  עו"ד טלי ירון-אלדר מציגה את הסיבוכים והדילמות העולות מההצעה של רשות המיסים, באתר יוטיוב
↑  ורד קירשנר, ‏מיסוי דו-שלבימיסוי דו-שלבי, באתר גלובס, 13 ביולי 2011
מרב גריפין

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1925 סן מטאו, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוגוסט 2007 (בגיל 82) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 שם לידה:  Mervyn Edward Griffin Jr. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1944–2007 (כ־63 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון סן-מתיאו  קולג' סן מטאו 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בשעות היום  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרב גריפין (באנגלית: Merv Griffin‏; 6 ביולי 1925 – 12 באוגוסט 2007) היה מנחה טלוויזיה, מוזיקאי, שחקן תיאטרון וקולנוע, ואיל תקשורת אמריקאי.
ביוגרפיה

גריפין נולד בסן מטאו, קליפורניה, למרווין אדוארד גריפין האב, סוכן בורסה, וריטה אליזבת גריפין (לבית רובינסון), עקרת בית. המשפחה הייתה ממוצא אירי-אמריקאי. גריפין, שגדל כקתולי, התחיל לשיר במקהלת הכנסייה שלו כילד, ובגיל ההתבגרות שלו הרוויח כסף נוסף כאורגניסט של הכנסייה. יכולותיו כפסנתרן מילאו חלק בכניסתו המוקדמת לעסקי השעשועים.
בראשית הקריירה היה זמר בתסכיתי רדיו ובביג בנד של פרדי מרטין. בהמשך הופיע במספר סרטים ובהופעות שונות בתיאטראות ברודוויי. מ-1965 ועד 1986 הנחה את הטוק שואו "המופע של מרב גריפין", ששודר בערוצי חטיבת השידורים של וסטינגהאוס.
את עיקר הונו עשה באמצעות חברת ההפקות שהקים, "Merv Griffin Enterprises", במסגרתה יצר את התוכניות "גלגל המזל", "ג'פרדי!" (מלך הטריוויה) ומספר שעשועוני טלוויזיה נוספים.
במאי 1986 מכר את החברה, לחטיבת הטלוויזיה של סרטי קולומביה, שהייתה אז בבעלות חברת קוקה קולה, תמורת 250 מיליון דולר. זו הייתה הרכישה הגדולה ביותר של חברת בידור בבעלות אדם יחיד עד אז. בעקבות המכירה, המגזין פורבס כינה אותו כפרפורמר ההוליוודי העשיר בהיסטוריה. הוא שמר על תואר "היוצר" של שתי תוכניות המשחק שלו, שהמשיכו להיות משדורים ברחבי העולם.
אחר כך העביר את מוקד עסקיו לנדל"ן ומלונאות. בשנת 2003 הוערך הונו בכ-1.2 מיליארד דולר. בין השאר החזיק במלון בברלי הילטון היוקרתי, שמארח את טקס חלוקת פרסי גלובוס הזהב.
גריפין שב לקריירת השירה בשנת 2001, שבה הוציא את האלבום "It's Like a Dream".
ב-1998 נוסף כוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ב-1996 אובחן כחולה בסרטן הערמונית. התפרצות חוזרת של המחלה הובילה לבסוף למותו בשנת 2007.
הערות שוליים

↑  AP, מת מנחה הטלוויזיה מרב גריפין, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2007
↑  אביבה קרול, קאן, ‏הפורמט הוא המלך, באתר גלובס, 22 באפריל 1999
↑  ניר נתן, ‏מנכ"ל פאקארד בל לשעבר רכש את מלון בברלי הילטון, באתר גלובס, 16 בפברואר 2004
↑  AP, ארנולד שוורצנגר וננסי רייגן בלווייה של מרב גריפין בלוס אנג'לס, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810651043005606  BNE: XX5152238  BnF: cb13943345g (data)  ICCU: DDSV154407  ISNI: 0000 0000 7365 4129  LCCN: n79144769  MusicBrainz: 234a106a-b458-4f9c-ad21-8fa2762cb0b3  SNAC: w6pk17f0  VIAF: 39566986   WorldCat (עם VIAF): 39566986
מעאלם פי א-טריק

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  סייד קוטב
 שפת המקור:  ערבית
 סוגה:  אסלם
 נושא:  הגות אסלאמית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1964
 מספר עמודים:  160
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  רסלינג
 תרגום:  שוש בן ארי
 
מעאלים פי א-טריק (בערבית: معالم في الطريق, פירוש: "אבני דרך"; תורגם לעברית בשם מניפסט האסלאם הרדיקלי - ציוני דרך) הוא ספר קטן שיצא לאור בשנת 1964 על ידי האסלאמיסט המצרי סייד קוטב. הספר משרטט תוכנית וקורא לפעול להחלה קפדנית של חוקי האסלאם בארצות ערב, מתוך מטרה להיאבק בג'אהיליה אליו שוקע העולם ובפרט זה המתיימר להיות מוסלמי.
הספר הוגדר כאחת מהעבודות המשפיעות ביותר בערבית במחצית השנייה של המאה ה-20, הוא ככל הנראה  המפורסם והמשפיע ביותר של קוטב, ואחת מהעבודות האסלאמיות המשפיעות ביותר שנכתבו. הספר אף מהווה מניפסט, לאידאולוגיה המכונה קוטביזם.
מבקרים מאוחרים יותר שיבחו את הספר כבעל השראה אשר נכתב על ידי גיבור וקדוש, אך אחרים הגדירוהו כלא הגיוני, אפוף רחמים עצמיים, פרנואידי, וככזה שהשפיע רבות על הטרור האיסלאמי. הספר תורגם לאנגלית. הספר גם תורגם לעברית ויצא בהוצאת הספרים "רסלינג", תחת השם "מניפסט האסלאם הרדיקלי - ציוני דרך".
היסטוריה

מעאלים פי א-טריק מייצג את  המהפך והדרך שעבר קוטב, מסופר ומבקר מודרני, לאקטיביסט איסלאמי, ובסוף למהפכן ותאורטיקן. הספר נכתב בעת שהות קוטב בכלא כשריצה בו 10 שנות מאסר, לאחר שהואשם בקשירת קשר כנגד המשטר המצרי בהנהגת גמאל עבד אל נאצר, וראה אור בשנת 1964. ארבעה פרקים מתוך הספר נכתבו  במקור בשביל ספרו הקודם פי ט'לאל אלקוראן(בצל הקוראן).
פחות משנה לאחר צאת הספר נעצר שוב קוטב בעוון  קשירת קשר. קטעים מהספר שימוש להפללתו, הוא נמצא אשם בדין, ונגזר להוציאו להורג בתלייה. קוטב הוצא להורג בשנת 1966, ומוות זה הפך אותו לשהיד בעיני מוסלמים רבים. הספר הפך לרב-מכר, והופץ באופן נרחב ברחבי העולם דובר הערבית. הספר יצא בלפחות 2,000 מהדורות.
תוכן

בספר מציג קוטב "אבני דרך" והדרכה, להחייאת האסלאם ממצבו הנוכחי, אותו הוא רואה כצועד ל"הכחדה".
תוכן > שריעה

על פי קוטב רבים בעולם המוסלמי, רואים את הקוראן כתרבות ומידע נרכשים, המהווים בעיקר מקור השראה ואסמכתה בדיונים אקדמיים ובכלל. משמעות זו של הקוראן מחמיצה את המשמעות האמיתית של הקוראן שהיא שינוי חברתי, המעביר את האדם משיעבוד אצל בני אדם אחרים, לעבדות אצל אללה.
קוטב כותב כי במספר קהילות מוסלמיות נכחד האסלאם ואנשיו חזרו לג'היליה, בגלל שאנשיו שכינו עצמם מוסלמים נכשלו, ולא נהגו על פי השריעה.
על פי קוטב, קיום השריעה אינו רק חשוב, אלא הכרחי ומהווה חלק בסיסי בהגדרת המוסלמי, ואף יותר חשוב מעצם האמונה, משום שעל פי השריעה הציות לחוקיה בפועל, הוא האמונה. משמעות תפיסה זו היא שלמוסלמי לא רק שאסור להאמין באלוהות אחרת מלבד אללה, אלא גם אסור לו לבצע כל פעולת סגידה וציות לאלוהות אחרת. משום כך אסור לציית לאנשי דת מדתות אחרות, לפרלמנט, לנשיא, לרשות משפטית של מדינה חילונית, ולכל גוף לא מוסלמי, למרות שהגוף טוען שהוא מכבד את הדת.
קוטב טוען כי חוקי השריעה אינם רק קוד התנהגותי פומבי אלא "דרך חיים" המבוססת על הכנעה לאללה בלבד, תוך דחיית כל דבר שאינו מוסלמי. דרך החיים כוללת את האמונה עצמה, מערכת ניהול הצדק והחוק, ועקרונות במדע ובאומנות. הקוראן והשריעה מייצגים את החוקים השולטים ביקום, והם נכונים ומדויקים יותר מכל חוק טבע הידוע לאדם, כגון כוח הכבידה וחוקי האלקטרוניקה.
החלת השריעה בארץ תביא ברכה לכל האנושות, והיא מהווה את העירבון היחיד כנגד כל חוסר הרמוניה ומחלוקת. השריעה תביא לשיתוף פעולה בין בני האדם לפיצוח סודות הטבע בדרך קלה, ולשימוש בכל האוצרות המצויים במרחביו.
רק השריעה בראיית קוטב היא המושלמת, וכל דבר שאינו מוסלמי הוא שגוי ונגוע בשחיתות ועצם הימצאותו היא בלתי נסבלת על פי האסלאם. "האסלאם אינו יכול להסכים או לקבל מצב של חצי אסלאם וחצי ג'אהיליה... הערבוב של האמת והשקר הם בלתי אפשריים". קוטב אף דוחה כל ניסיון להידברות עם אנשי הג'אהיליה: ”אנו לעולם לא נשנה את ערכינו ותפיסתנו בכל מיקוח עם החברה הג'אהילית, לעולם!” כדי לקדם ולהטיף לאסלאם, מדגיש קוטב כי אין לנסות למצוא דמיון בין האסלאם לתרבות המערב, אותה הוא מגדיר כערימת זבל וזוהמה.
על פי קוטב הניסיון לערב סוציאליזם או לאומיות באסלאם מנוגדת לדעת האסלאם. לטענתו בימים הראשונים של האסלאם מוחמד לא ניסה ליצור שייכות ונאמנות אתנית או לאומית.