stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קסר אל-חייר א-שרקי
אדריכלות

מתחם הארמון מורכב משני מבנים עיקריים רבועים ומבנים נוספים. המבנה הגדול נקרא בפי החוקרים "ארמון" ושימש כנראה כמרכז מינהלי. אורך צלע המבנה הוא 160 מטר. המבנה הקטן יותר נקרא בפי החוקרים ח'אן. אורך צלע המבנה הוא 60 מטר. המבנים נמצאים בתוך שטח שהוקף חומה והשתרע על שטח של 7 קמ"ר, שכלל מערכת תעלות מים ומערכות השקיה שאפשרו ניצול חקלאי. בתוך שטח זה נמצא גם מבנה בית מרחץ. המבנה הגדול כלל חצר פתוחה גדולה עם 28 מגדלים ו-4 שערי כניסה, שער בכל צד של המבנה המרובע. מבנה זה שימש כמרכז החיים המינהליים, עם רחובות וחיבור ישיר לארבעת השערים. סביב החצר המרכזית ובצמוד לקירות נבנו 12 יחידות באותו גודל, ששימשו למטרות שונות: מסגד, חדר שכלל שני בתי בד ושימש ליצירת שמן זית, חדר ששימש כמרכז מינהלי, 6 יחידות ששימשו למגורים ועוד 3 יחידות בפינות המתחם שלא היה להן שימוש ספציפי. המתחם כלל גם בור גדול עם מערכת תעלות שהובילה מחוץ למתחם המבנה הגדול. המבנים הכילו שרידי קשתות ועמודים אשר היו חלק ממתחם מלכותי גדול. חלק מהעיטורים הועברו אל המוזיאון הלאומי של דמשק. השער של הארמון שוחזר במוזיאון דיר א-זור.
המבנה הקטן יותר ידוע כח'אן. השם הוענק לו בגלל הדמיון למבנה של ח'אן. הוא כלל חצר מרכזת מוקפת במבנים בעלי שתי קומות. בקומה הראשונה היו מחסנים ואורוות. בין שני המבנים נמצא מגדל מעין מינרט. גודל המגדל, המיקום וטכניקת הבנייה הובילו את הארכאולוגים להשערה שהוא נבנה 10 שנים מאוחר יותר, כאשר הח'אן שימש למגורי כפר קטן.
בית המרחץ שכן כ-65 מטר מהפינה הצפונית מזרחית של הח'אן. הוא דמה בתכנונו לבתי המרחץ הרומיים. הוא כלל אולם גדול בגודל 20 על 15 מטר. הוא כלל 2 בריכות המוזנות מתוך 2 מכלי מים. בית המרחץ כלל שני חדרי הלבשה, אחד לחורף ואחד לקיץ, ובית שימוש. הבניין הכיל גם שלושה חדרים חמים, שמיקומם היה ליד מקור החימום, וחדר שירות כללי שבו נמצאו מכלי מים.
אספקת המים לארמונות נעשתה באמצעות תעלה באורך 5,700 מטר. הארמונות הכילו חדרי אמבטיה, מאגרי מים, מסגדים וגנים.
האתר נחפר על ידי אוניברסיטת מישיגן בשנים 1964, 1966, 1969, 1970-1971.
הערות שוליים

↑  Qasr al-Hayr al-Sharqi, the “Eastern Castle” in the Syrian Desert
↑  Un Château du désert : Qasr al-Hayr ach-Charqi באתר אונסק"ו
↑  Qasr al-Hayr, Syria באתר מוזיאון קלסי לארכאולוגיה (Kelsey Museum of Archaeology) של אוניברסיטת מישיגן
מבט כללי על מבנה הח'אן, מימין בחזית מינרט
אלברכט שמלט

| --- | --- |

 לידה:  19 באוגוסט 1899 ברסלאו, הרייך הגרמני 
 התאבד:  8 במאי 1945 (בגיל 45) Warmbronn, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 תפקיד:  חבר הרייכסטאג של גרמניה הנאצית  חבר הלאנדטאג של פרוסיה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
אלברכט שמלט (בגרמנית: Albrecht Schmelt;‏ 19 באוגוסט 1899, ורוצלב – 8 במאי 1945, ורמברון (גר'), גרמניה) היה פוליטיקאי גרמני, בריגדפיהרר באס אס, חבר הרייכסטאג ונציג מיוחד של הרייכספיהרר אס אס לעובדים זרים, מנהל "ארגון שמלט".
קריירה

שמלט היה בן למשפחת בנאים ועבר את שנות ילדותו ונעוריו בברסלאו. הוא למד חקלאות ולאחר מכן היה פקיד בדואר. לאחר מכן היה קצין רדיו על ספינת הסוחר "große Fahrt" ("מסעות ארוכים"). בשנת 1930 הצטרף למפלגה הנאצית, מספר חבר 369,853. משנת 1932 היה חבר הפרלמנט הפרוסי ומשנת 1933 היה חבר הרייכסטאג. בין השנים 1934 ו-1942 היה שמלט מפקד תחנת המשטרה בברסלאו. ממאי 1941 היה שמלט ראש עיריית אופולה. במקביל, במסגרת תפקידו במפלגה הנאצית, היה שמלט אחראי על העובדים האזרחיים במטה הגאולייטר המקומי.
ב-1939 הצטרף שמלט לאס אס (מספר חבר 340,792). ב-15 באוקטובר 1940 מינה אותו היינריך הימלר לתפקיד שליח מיוחד של הרייכספיהרר אס אס לענייני עובדים זרים בשלזיה עלית. ב-1942 קיבל שמלט קידום לדרגת בריגדפיהרר. ארגון שמלט, תחת הנהגתו, ארגן עבודת כפייה של יהודים בעבודות דרכים ובמפעלי חימוש. שמלט היה אחראי על למעלה מ-177 מפעלים, ומעל 50,000 עובדי כפייה.
אחריות לפשעים

שמלט היה אחראי על קביעת סדרי העבודה במפעלי ארגון שמלט, תפקיד שלאחר מכן הועבר למשרד הראשי של האס אס. משם יום העבודה במפעלי החימוש היה 12 שעות, חוזה העבודה נחתם באופן קולקטיבי, שכר העבודה היה 4.5 רייכסמרק ליום לעובד לא מקצועי. השכר נגבה על ידי האס אס, והעובדים עצמם קיבלו חלק זניח ממנו.
שמלט הורה שעובדים שלא יכלו להמשיך לעבוד עקב חולשה בגלל היעדר מזון, עקב מחלה או עקב פציעה, יעברו סלקציה ויישלחו לאושוויץ להשמדה. אקציית החיסול הגדולה במפעלי שמלט החלה ב-12 במאי 1942. עד אוגוסט 1942 נרצחו בגז 35,000 עובדים יהודים משלזיה העלית. את הסלקציות ביצעו פקידים ממשרדו של שמלט, פרידריך קרל קוצ'ינסקי (Friedrich Karl Kuczynski) וכנראה גם סגנו של שמלט, היינריך לינדנר (Heinrich Lindner). הגירוש לא היה קשור לגירושים שעליהם הורה אדולף אייכמן.
אחרי 1943

אחרי ספטמבר 1943, עם תום הגירושים להשמדה של היהודים שעבדו בארגון שמלט, איבד הארגון את חשיבותו ונסגר. שמלט פרש מתפקידו ובמהלך 1944 נחקר על ידי בית דין של האס אס בחשד להתעשרות שלא כדין במסגרת תפקידו. לא ידוע מה היו ממצאי החקירה.
זמן קצר לאחר תום המלחמה, במאי 1945, התאבד שמלט, במועד לא ידוע.
הפולני פרידריך קוצ'ינסקי, חבר בארגון שמלט נידון למוות בשל היותו אחראי ל-100,000 קורבנות יהודים.
ספרות

Erich Stockhorst: 5000 Köpfe. Wer war was im 3. Reich. Arndt, Kiel 2000, ISBN 3-88741-116-1 (Unveränderter Nachdruck der ersten Auflage von 1967).
הערות שוליים

↑  Benutzung des „Bunkers 1“ nach Longerich erstmals 20. März 1942, s. Peter Longerich: Heinrich Himmler. Biographie. Siedler, München 2008, ISBN 978-3-88680-859-5, S. 582.
↑  Jan Erik Schulte: Die Wannsee-Konferenz und Auschwitz. Rhetorik und Praxis der jüdischen Zwangsarbeit als Voraussetzung des Genozids. In: Norbert Kampe, Peter Klein (Hrsg.): Die Wannsee-Konferenz am 20. Januar 1942. Dokumente, Forschungsstand, Kontroversen. Böhlau, Köln u. a. 2013, ISBN 978-3-412-21070-0, S. 216–238, hier S. 235.
↑  Deborah Dwork, Robert Jan van Pelt, Pelt Robert Van, Auschwitz Updated Edition, W. W. Norton & Company, 2002-04-30, עמ' 304, ISBN 978-0-393-32291-0. (באנגלית) "The deportation of Schmelt Jews to Auschwitz was independent of the massive deporta - tions overseen by Eichmann. It was, and remained, a local affair."
Robert-Jan van Pelt, Debórah DworkAuschwitz. Von 1270 bis heute. Lizenzausgabe. Büchergilde Gutenberg, Frankfurt am Main u. a. 1999, ISBN 3-7632-4897-8, S. 335.
Die Deportation dieser"
 „Schmelt-Juden“ stand in keinem Zusammenhang mit den von Adolf Eichmann durchgeführten "Massendeportationen.
↑  Major War Criminal Responsible for Murder of 100,000 Police Jews Gets Death Sentence, Jewish Telegraphic Agency, ‏1948-08-13 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506587305171  GND: 130521418  ISNI: 0000 0000 2092 5474  VIAF: 30647943   WorldCat (עם VIAF): 30647943
שקית חלב

שקית חלב תנובה
שקית חלב היא שקית פלסטיק המכילה חלב לשם מכירתו לציבור. לצורך מזיגת החלב מהשקית יש להשתמש בכלי מיוחד המותאם במידותיו אליה ולקטום את הפינה של השקית הנמצאת בכיוון המזיגה. שקיות החלב רכשו פופולריות במספר מדינות ואזורים בעולם ומשווקות על פי רוב בנפחים של 1 או 1.33 ליטר. בין המדינות בהן נפוץ השימוש בשקיות חלב: אורוגוואי, ארגנטינה, דרום אפריקה, הודו, הונגריה, ישראל, מונטנגרו, פולין וקנדה. השקיות היו נפוצות במדינות הבלקן בתקופת הגוש הסובייטי, אולם נעלמו בשנים שלאחר קריסת הגוש.
יתרונות וחסרונות

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
לחלב המשווק בשקית מספר יתרונות על פני בקבוקי הפלסטיק, בקבוקי הזכוכית והקרטוניות המשמשים כחלופות לשיווק החלב.
מבחינה אקולוגית השקיות הן האריזה הטובה ביותר שכן הן צורכות בייצורן פחות פלסטיק מאשר בקבוקי החלב ובמרבית המדינות ניתן למחזר אותן, בניגוד לקרטוני החלב שאינם ניתנים למיחזור. גם אם לא ניתן למחזר את השקית - היא תופסת נפח אשפה נמוך מזה של החלופות, עד 75% פחות נפח. נפחן הקטן יותר של השקיות ביחס לנפח בקבוקי הפלסטיק גם מקטין את הסיכוי להתקלקלות החלב ולזריקתו. שקיות חלב זולות יותר מאשר בקבוקי זכוכית או אריזות קרטון, גם אבסולוטית וגם ביחס לנפח החלב הנמכר. לדוגמה, בישראל קבע משרד הכלכלה והתעשייה ב-2023, כי המחיר לצרכן של ליטר חלב 3% הנמכר בשקית יהיה 6.21 ש"ח, וכאשר יימכר ליטר חלב 3% בקרטון יהיה מחירו 7.11 ש"ח.
יחד עם זאת, שקיות חלב עלולות להיקרע או להתפוצץ במהלך הפצתן לרשתות הקמעונאיות ובכך ללכלך שקיות אחרות שהועברו יחד איתן או במהלך השימוש ואז יש להעביר את תוכן השקית לכלי נפרד. אירוע כזה, פרט לחוסר הנוחות לצרכן, גם מקצר את תאריך התוקף של החלב בשל החשיפה לאוויר. מזיגת חלב משקית היא פחות מבוקרת ופחות ידידותית למשתמש מאשר מזיגה מבקבוק או אריזת קרטון.
באריזת שקית, יכולים חיידקים לחדור פנימה בקלות רבה יותר מאשר באריזות אחרות, לכן תקופת הטריות קצרה יותר.
שקית חלב בישראל

עד לתחילת שיווקן של שקיות חלב בישראל, בשנות ה-60 של המאה העשרים, שווק חלב בישראל בבקבוקי זכוכית שנעשה בהם שימוש חוזר. שיווק חלב בשקיות הביא להפסקת השימוש בבקבוקי זכוכית לחלב.
שקיות החלב בישראל משווקות בנפח של 1 ליטר וניתן למוצאן במרבית הרשתות הקימעונאיות. שקית החלב בארץ עשויה מפלסטיק בר-מחזור, המחזור אפשרי באמצעות מערך איסוף בקבוקי הפלסטיק.
שקית חלב בישראל > בכלכלה

בישראל שקית החלב היא מוצר הנמצא בפיקוח, כלומר מחירו נשלט על ידי המדינה ובשל כך נוצרו הבדלי מחירים לא זניחים בין שקיות החלב לבין החלופות האחרות הקיימות לשיווק חלב - בקבוקי פלסטיק או קרטוניות חלב.[דרושה הבהרה] בשל הבדלי המחירים נצפה קשר בין המעמד הסוציו-אקונומי של הצרכן לבין סוג מכל החלב שהוא נוהג לרכוש. ככל שמעמדו הסוציו-אקונומי של הרוכש גבוה יותר כך גדל הסיכוי שהוא ירכוש חלב בקרטוניות ולא בשקיות למרות מחירן הגבוה יותר של הראשונות. רשת ריבוע כחול יצרה על סמך הבדלים אלו מדד למעמדו הסוציו-אקונומי של האזור המתבסס על היחס שבין מספר קרטוניות החלב שנרכשו בסניף האזורי לבין מספר שקיות החלב. ככל שהיחס בין השניים גבוה יותר, כך מעמדו של האזור גבוה יותר.
שקית חלב בישראל > בתרבות הישראלית

אצל יהודים שומרי מצוות, פתיחת שקית חלב עלולה להיחשב כפעולה בעייתית בשבת, משום שהפעולה מצריכה חיתוך. ישנם כאלו שאינם מייחסים לכך בעייתיות כלשהי שכן השקית נזרקת לאחר השימוש, ויש הגורסים שאין לחתוך את השקית בשבת חיתוך יפה, באמצעות מספריים למשל, אך מותר לחותכה בסכין או באמצעות השיניים.
חבר הכנסת אלי ישי וחברי הכנסת אחרים מסיעתו הניפו שקיות חלב ריקות במליאת הכנסת, במחאה על ייקור מחירי החלב.
בהצגת היחיד "פליטת פה" של דודו טופז, ניתנה שקית החלב כדוגמה למאפיין ישראלי, בפרק "דברים קטנים ומעצבנים". טופז לעג לחוסר ההיגיינה שבצריכת חלב משקיות.
הערות שוליים

↑  What's Up with Bagged Milk? - Lucky Peach, web.archive.org, ‏2016-07-01
1 2  Lisa Jackson, Why Do Canadians Drink Bagged Milk?, web.archive.org, ‏2017-10-12
↑  Roetell, Glass Milk Bottles vs Plastic Milk Bottles, Reliable Glass Bottles, Jars, Containers Manufacturer | Roetell, ‏2022-08-23 (בסינית פשוטה)
1 2 3 4  חולבים את המותג: עיצוב אריזות למותגי משקאות החלב בהתאם לערכי המוצר, באתר Talking Brands, ‏21 באוגוסט 2017
↑  Rupert Neate, Milk in bags hits Sainsbury's shelves, The Telegraph, ‏2008-06-09 (באנגלית)
1 2  יהודית יהב, מדריך: כל מה שרציתם לדעת על החלב שאתם שותים, באתר ynet, 24 במאי 2004
↑  מחירי מוצרי צריכה בפיקוח, באתר משרד התעשיה והכלכלה, ‏30.05.2023
↑  נורית קדוש, סוף עידן: טרה תפסיק לייצר שקיות חלב, באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2022
↑  אורנה יפת, על הקשר בין קניית חלב למעמד סוציו-אקונומי, באתר ynet, 8 בדצמבר 2003
↑  פתיחת שקית חלב, אתר "כיפה"
↑  הכנסת: אלי ישי הניף שקית חלב במחאה על ייקור מחירה, באתר ynet, 31 בינואר 2005
קנקן פלסטיק לשקית חלב
שקיות חלב ישראליות
עודד ארז

| --- | --- |
עודד ארז, 1980
עודד ארז, 1980
 לידה:  20 בינואר 1936 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  5 בפברואר 2021 (בגיל 85) כ"ג בשבט ה'תשפ"א רמת השרון, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1954–1982 (כ־28 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 נווט קרב  מפקד בסיס פלמחים  ראש להק המודיעין
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל
 
עודד ארז (20 בינואר 1936 – 5 בפברואר 2021) היה נווט קרב, מפקד בכיר בחיל האוויר וראש להק המודיעין, מנהל וחבר בדירקטוריונים רבים בתחומים מגוונים במשק.
ביוגרפיה

ארז נולד בתל אביב, בנם של משה ורחל ויטורז'. בגיל שנה עבר עם משפחתו לראשון לציון ושם גדל. למד בבית הספר היסודי "חביב" בראשון לציון ובגימנסיה הריאלית. בשנים 1954–1982 שירת בחיל האוויר. החל את שירותו כחניך בקורס טיס (מס' 18) ולאחר מכן הוכשר כנווט קרב ושירת בטייסות מטאור, ווטור ופנטום, היה לנווט הראשון שהגיע, עוד ב-1956, לתפקיד סגן ומ"מ מפקד טייסת. פיקד על גף מטוסי "מטאור" בטייסת 119 בתל נוף. שימש מפקד טייסת תעופה וסגן מפקד בסיס פלמחים.
בשנת 1964 סיים את לימודיו במגמת בקרה בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
במהלך שירותו עסק בפרויקט פיתוח והקמה של מערכת נשק גדולה, החל בשלב הפיתוח הרעיוני ועד לקליטה מבצעית ואף שימש כמפקד המערך (כנף 2). על פעילות זו זכה ב-1972 בפרס ביטחון ישראל יחד עם משה אור-טס, מנהל הפרויקט מאלתא, ויוסף שרוני מאגף הנדסה של התעשייה האווירית.
בשנת 1971 שימש ארז כראש הפרויקט של חיל האוויר לקליטה, הפעלה מבצעית ופיתוח הדורות העתידיים של מערך כלי הטיס הלא מאוישים, הטייסת הראשונה (טייסת 200) הוקמה בבסיס פלמחים. במלחמת יום הכיפורים שימש ראש ענף הגנה במחלקת מבצעים של חיל האוויר, במקביל שימש בהצבת חירום בטייסת 201.
שירת כמפקד בסיס פלמחים. בתפקידו האחרון בצה"ל הוא שימש ראש להק המודיעין, בדרגת תא"ל בשנים 1979–1981. במילואים השתתף כקצין בתא שליטה במבצע ערצב 19 במלחמת לבנון הראשונה.
לאחר פרישתו מצה"ל שימש כסמנכ"ל במשרד הביטחון והקים את אגף המקש"ח (לימים - האגף המדיני-צבאי). מאוחר יותר ניהל מספר חברות תעשייתיות. בשנת 2006 שימש כיו"ר חברת אינקוטק בע"מ, מנכ"ל חברת זארקון אנטרפרייזס בע"מ, יו"ר הנהלת העמותה "גל פז", יו"ר דירקטוריון "פז גיל בע"מ", דח"צ ויו"ר ועדת הביקורת של בנק לאומי, דח"צ ב"פלרם תעשיות" בע"מ, וכן חבר הנהלת עמותת חיל האוויר וחבר בדירקטוריונים של מכון פישר למחקר אסטרטגי, בנק ירושלים, חברת בריל תעשיות נעליים, יו"ר ועדת ביקורת בחברת כים ניר שירותי תעופה ויו"ר ועדת השקעות בקרן ההשתלמות של ההסתדרות הרפואית בישראל.
נפטר ב-5 בפברואר 2021.
משפחתו

היה נשוי למקסימה ארז ולהם שלושה בנים. בנו אל"ם (מיל.) נוף ארז היה נווט בחיל האוויר.
הערות שוליים

↑   תא"ל עודד ארז  מספר על דרכו בחיל האוויר בשילוב אנקדוטות מתקופתו בלמד"ן, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:46:09)
לורן סאותרן

| --- | --- |

לורן סאותרן, דצמבר 2016
 לידה:  16 ביוני 1995 (בת 29) סארי, קנדה 
 שם לידה:  Lauren Simonsen 
 מדינה:  קנדה 
 מקום מגורים:  טורונטו 
 השכלה:  אוניברסיטת פרייזר ואלי  תיכון וולנאט גרוב 
 מפלגה:  המפלגה הליברטיאנית הקנדית 
 laurensouthern.net
 
לורן שרי סאותרן (באנגלית: Lauren Cherie Southern; נולדה ב-16 ביוני 1995 בעיר סארי שבקנדה) היא פעילה פוליטית ימנית, אושיית רשת, במאית דוקומנטרית ועיתונאית קנדית. היא מתנגדת לדימוי שמוצמד לה לעיתים כלאומנית לבנה ופעילת אלט רייט. מנגד, היא מגדירה את עצמה[דרוש מקור] כ-Identitarians (אנ').
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-2015, למרות התנגדות רבה, התמודדה מטעם המפלגה הליברטריאנית הקנדית בבחירות לפרלמנט שנערכו במדינה. היא עבדה במשך השנים עבור גופי תקשורת מודפסים ומקוונים שמזוהים עם הימין הרדיקלי, כגון The Rebel Media(אנ'), וממשיכה לעבוד כעיתונאית עצמאית כשהיא מפרסמת את תחקיריה ביוטיוב.
ב-2016 פרסמה סאותרן סרטון ובו ביקרה את התנהלותם של גופים הבאים לקראתם של טרנסג'נדרים: היא מבקשת להוכיח ששינוי רישום המגדר נעשה קל מדי, ומותיר בחוק פרצה לרמאויות. היא הדגימה את העניין ב"ניסוי" על עצמה כשפנתה (עם מצלמה נסתרת) למרפאה ולמשרד רישוי, וכך השיגה בזמן קצר מסמכים המצהירים שיש לפנות אליה כאל גבר, כשהיא בעצמה מופתעת ממידת הקלות שבה הדבר התבצע.
ב-2017, עוכבה על ידי משמר החוף של איטליה מפני שחסמה כניסה של ספינת מהגרים למדינה. במרץ 2018, נדחתה כניסתה לאנגליה לאחר שחילקה פלאיירים המכריזים "אללה הוא הומו"–ועוררה חשש כי נוכחותה גוררת איום מפני גורמים מוסלמיים שלכאורה ירצו לפגוע בה. ביולי 2018, מועצה מקומית במדינת ניו זילנד ביטלה כנס שבו התכוונה לנאום מחשש שתצית מתח דתי ואתני.
סאותרן קידמה את תאוריית הקשר על רצח עם של אנשים לבנים. היא תומכת בסירוב של מדינות אירופה לקליטת פליטים ומהגרים מהמזרח התיכון, אסיה ואפריקה. עמדותיה תוארו על ידי מתנגדיה הפוליטיים כמעודדות משמעותית את התמיכה בלאומנות לבנה, שלפיה המשך ההגירה תוביל למחיקת התרבות והערכים המערביים ואף לרצח עם של לבנים. ב-2018 הפיקה סרט דוקומנטרי בשם "Farmlands", על מצבם של החוואים הלבנים בדרום אפריקה שלאחר הפסקת האפרטהייד ובו היא התריעה מפני מלחמת גזעים מתקרבת, טענה שנפוצה בקרב לאומנים לבנים. בסרט היא ראיינה קבוצה גדולה של חקלאים לבנים, בהן מספר נשים שנאנסו ומפחדות לצאת מהחוות המבודדות בשעות החשיכה. כמו כן על קליטה אפשרית של האוכלוסייה הלבנה באוסטרליה, במהלך הסרט מופיע ראיון עם ז'נלה לבני סגנית הנשיא של מפלגת "שחור קודם, אדמה קודם"
באוגוסט 2018 היא הודיעה על צמצום משמעותי בפעילותה ביוטיוב והתמקדות ביצירה דוקומנטרית, כמה ימים לאחר מכן הודיע על סרטה החדש, "Borderless", אשר יעסוק במשבר ההגירה באירופה.
סאותרן נוהגת לפרסם סרטונים פרובוקטיביים ברשת בהם היא מביעה עמדות אנטי-פמיניסטיות, באחד מהם הופיעה ל-SlutWalk בקנדה עם שלט שעליו נרשם "אין במערב תרבות אונס". סאותרן מאמינה שנשים, בניגוד לגברים, אינן מפותחות מספיק מבחינה פסיכולוגית בשביל להיות בתפקידי ניהול, ומעדיפות להיות עקרות בית. סאותרן יוצאת גם כנגד הקהילה הלהט"בית, וכנגד האסלאם. בראיון אחר ניסתה סאותרן להגן על ריצ'רד ספנסר, פעיל אמריקאי שמזוהה עם תנועות נאו-נאציות שדוגלות בעליונות הגזע הלבן, וטענה כי הוא לא מאמין בעליונות גזעית. בהמשך ספנסר עצמו דחה את דבריה וטען ש"היא רוצה לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה".
ב-2 ביוני 2019 הודיעה סאותרן על פסק זמן מפעילות פוליטית, לאחר שנכנסה להריון. היא אמרה שהיא מעוניינת לגדל את בנה הרחק מחייה המתוקשרים, שחלקם לדבריה הפכו ל"רעילים". ב-19 ביוני 2020 פרסמה סרטון ביוטיוב ובו הודיעה על חזרה לפעילות, וכן הביעה חרטה על העמדות הקיצוניות בהן תמכה בעבר. לדבריה, היא הפכה לאשת מרכז לאחר שצילמה סרט תיעודי על משבר הפליטים והמהגרים העולמי. היא אמרה בסרטון: "הסיפור אינו חד צדדי, צריך להכיר את שני צידי הקשת הפוליטית. אתה זקוק לתמונה המלאה כדי להגיע למסקנות משמעותיות ותובנות."
הערות שוליים

↑  "Lauren Southern: The alt-right's Canadian dog whistler". Southern Poverty Law Center (באנגלית). נבדק ב-2018-10-23.
↑  "A European alt-right group wants to take to the sea to stop rescuers from saving migrants". Vox. נבדק ב-2018-10-25.
↑  "HNH explains... the Identitarian movement and the alt-right – Hope not hate". Hope not Hate (באנגלית). 2017-10-31. נבדק ב-2018-10-25.
↑  Alastair Sharp, Canada's far-right Rebel Media site down after service cut, The Sydney Morning Herald, ‏2017-08-21 (באנגלית)
↑
↑  "Former Langley Libertarian candidate detained in Italy - Abbotsford News". Abbotsford News (באנגלית אמריקאית). 2017-05-17. נבדק ב-2018-10-23.
↑  "Canadian far-right activist Lauren Southern barred from Britain for anti-Muslim views". National Post (באנגלית אמריקאית). 2018-03-12. נבדק ב-2018-10-23.
↑  "Why 3 anti-Islam activists were refused entry to the UK". BBC News (באנגלית בריטית). 2018-03-14. נבדק ב-2018-10-23.
↑  "Far-right pair banned from Auckland Council venues - Goff". Radio New Zealand (בNew Zealand English). 2018-07-06. נבדק ב-2018-10-23.
↑  anti-immigration-activist-denied-entry-australia-filled-wrong-visa-form
↑  "South Africa Says Australia Retracted Claim of 'Persecuted' White Farmers" (באנגלית). נבדק ב-2018-10-24.
↑  Lauren Southern, FARMLANDS, Youtube, ‏2018
↑  A New Direction
↑  My New Documentary
↑  Rebel Media (2015-04-08), Lauren Southern: Why I am not a feminist, נבדק ב-2018-10-24
↑  Rebel Media (2017-03-08), Top 10 Anti-Feminist Moments | Lauren Southern, נבדק ב-2018-10-24
↑  "A woman held up a sign saying 'There is no rape culture in the West' at a feminist rally". The Independent (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-10-24.
↑  Rebel Media (2015-10-06), Lauren Southern kicked out of Amber Rose SlutWalk!, נבדק ב-2018-10-24
↑  Alt-right campaigner Lauren Southern in Australia | A Current Affair Australia 2018, נבדק ב-2021-03-17
↑  "Far Right Activist Lauren Southern Protested In Brisbane | QNews Magazine". QNews Magazine (באנגלית אמריקאית). 2018-07-30. נבדק ב-2018-10-24.
↑  Rhian Deutrom. Women ‘not developed’ to be CEOs, activist Lauren Southern says. The Australian online 20.07.2018
↑  Who is Lauren Southern? Five facts on the far-right filmmaker, The South African, ‏2018-03-27 (באנגלית)
↑  https://youtu.be/Ozsw9wGIG5Q?t=138
↑  Truth Against The World (2017-11-10), Richard Spencer Calls Out Lauren Southern, נבדק ב-2019-04-07
↑  Alt-right activist Lauren Southern appears after a year offline, saying she's changed, ‏21 ביוני 2020 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1191848337  LCCN: no2018002984  VIAF: 30151594383305350573   WorldCat (עם VIAF): 30151594383305350573
פאול ריי

| --- | --- |

פאול ריי (במרכז) לצד ניטשה ולו סלומה
 לידה:  21 בנובמבר 1849 Niepars, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  28 באוקטובר 1901 (בגיל 51) גראובינדן, שווייץ 
 שם לידה:  Paul Ludwig Carl Heinrich Rée
 מקום קבורה:  San Gian (Celerina) 
 זרם:  פוזיטיביזם
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המוסר, אבולוציה
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, רופא
 הושפע מ:  אריסטו, צ'ארלס דרווין, ז'אן-בטיסט דה לאמארק, ארתור שופנהאואר, ז'אן דה לה ברייר, פרנסואה דה לה רושפוקו, פרידריך ניטשה, לו אנדריאס-סלומה
 השפיע על:  פרידריך ניטשה
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 
פאול לודוויג קארל היינריך ריי (בגרמנית: Paul Ludwig Carl Heinrich Rée ;‏ 21 בנובמבר 1849 - 28 באוקטובר 1901) היה פילוסוף, סופר ורופא, גרמני ממוצא יהודי. הוא ידוע בעיקר בשל ידידותו עם לו סלומה ועם פרידריך ניטשה, והיה בר פלוגתא שלו בחקר תולדות המוסר.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ריי נולד בברטלשאגן, פרובנציית פומרניה, בפרוסיה באחוזת אצולה ("Rittergut Adlig Bartelshagen am Grabow") ליד החוף הדרומי של הים הבלטי. הוא היה הילד השלישי להורים ממשפחות של יהודים מתבוללים, אדון האחוזה פרדיננד פיליפ ריי מהמבורג וג'ני ג'ולי פיליפין ריי (לבית ג'ני אמילי ג'ולי ג'ורג'ין ג'ונאס).
מעמדו החברתי של ריי, כבנו של איש עסקים עשיר ובעל קרקעות, אפשר לו ללמוד פילוסופיה ומשפטים באוניברסיטת לייפציג. ריי גם קיבל קצבה חודשית ממשפחתו שאפשרה לו להתמקד בלימודיו. בתקופה זאת הוא קרא את דרווין, שופנהאואר ואת המורליסטים הצרפתים, בהם ז'אן דה לה ברייר ופרנסואה דה לה רושפוקו.
ביוגרפיה > מותו

ריי מת בנפילה בזמן טיול באלפים הברניים ליד סלרינה, ב-28 באוקטובר 1901. גופתו נמצאה באותו יום בנהר אין. לפי הפילוסוף רודיגר ספרנסקי (Rüdiger Safranski) בביוגרפיה שיחבר על ניטשה, רי נפל ממדרון חלקלק ולא ברור אם זו הייתה תאונה או התאבדות. זמן לא רב לפני מותו ריי הצהיר כי ללא התפלספות עדיף לו למות.
ביבליוגרפיה

Psychologische Beobachtungen. 1875.
Der Ursprung der moralischen Empfindungen. 1877.
Die Entstehung des Gewissens. 1885.
Die Illusion der Willensfreiheit. 1885.
Philosophie. Nachgelassenes Werk. 1903.
Gesammelte Werke 1875-1885. Eingeleitet, kommentiert und herausgegeben von Hubert Treiber. de Gruyter, Berlin/ New York 2004. (Supplementa Nietzscheana, Bd. 7), ISBN 978-3110150315
הערות שוליים

1 2  Paul Rée, Nietzsche, and the Myth of Libertas • Liberal Arts, liberalarts.org.uk, ‏2020-08-30 (באנגלית בריטית)
↑  Brendan Donnellan, Friedrich Nietzsche and Paul Rée: Cooperation and Conflict, Journal of the History of Ideas 43, 1982, עמ' 595–612 doi: 10.2307/2709345
1 2  ולטר קאופמן,ניטשה: פילוסוף, פסיכולוג, אנטיכריסט, תרגם מגרמנית ישראל אלדד, הוצאת שוקן, 1982, עמ' 49
↑  ניטשה, אנושי, אנושי מדי, כרך ראשון §36
↑  Mark M. Anderson, "The Poet and the Muse", The Nation, 3 July 2006, pp. 40–41.
↑  Ree, Paul; Small, Robin (1 באוקטובר 2010). Basic Writings. University of Illinois Press. p. 17. ISBN 9780252092244. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Von der Lippe, Angela (10 בנובמבר 2008). The Truth About Lou: A Novel After Salomé. Counterpoint Press. p. 127. ISBN 9781582436579. {{cite book}}:  (עזרה)
| פרידריך ניטשה |
| --- | --- | --- |
| כתביו | חמש הקדמות לחמישה ספרים שלא נכתבו (על הפאתוס של האמת; על עתיד מוסדות החינוך שלנו; המדינה היוונית; היחס בין הפילוסופיה השופנהארית לתרבות הגרמנית; התחרות ההומרית) • הולדת הטרגדיה • על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי • פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים • ראיית העולם הדיוניסית • עיונים שלא בעיתם (דוד שטראוס: המתוודה והסופר; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים; שופנהאור כמחנך; ריכרד וגנר בביירוית) • אנושי, אנושי מדי • דמדומי שחר • המדע העליז • כה אמר זרתוסטרא • מעבר לטוב ולרוע • לגנאלוגיה של המוסר  • פרשת וגנר • אנטיכריסט • שקיעת האלילים • ניטשה נגד וגנר • הנה האיש • הרצון לעוצמה |  |
| מושגים בהגותו | אלוהים מת • החזרה המתמדת • על-אדם • האדם האחרון • מוסר אדונים ומוסר עבדים • פרספקטיביזם • אהבת הגורל • החיוב הניטשיאני  • הטשאנדלה • רסנטימנט • הרצון לעוצמה • מה שלא הורג אותי מחשל אותי |  |
| יצירות אחרות | רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה • דיתירמבים דיוניסיים • אידיליות ממסינה |  |
| אישים קשורים | אליזבת פרסטר-ניטשה • לו אנדריאס-סלומה • פאול ריי • גאורג ברנדס • יעקב בורקהרדט |  |
| נושאים קשורים | ארכיון ניטשה • כשניטשה בכה • אחותי ואני • הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה • ניטשה והציונות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273310605171  BnF: cb13322030x (data)  GND: 118743783  ICCU: PUVV058313  ISNI: 0000 0001 0880 0916  LCCN: n87127780  NTA: 071051759  SUDOC: 03556377X  VcBA: 495/193503  VIAF: 24746302   WorldCat (עם VIAF): 24746302