stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פשמישל
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > כיבוש פשמישל המזרחית ורצח 45 הזקנים והנשים

ב-28 ביוני 1941 נכבשה פשמישל כולה בידי הגרמנים במתקפת פתע לילית, שישה ימים אחרי תחילת מבצע ברברוסה. הגרמנים קראו ליהודים לצאת ולגלות עצמם, לצורך עבודה, ואכן עמדו בכך מספר ימים, בהובילם את היהודים לעבודה והחזרתם בשלום לביתם עם ערב.
שבוע אחר כך הגיעו יחידות ס.ס. לעיר, הפיצו את חוקי הגזע הכוללים איסור על רופאים יהודים לטפל בלא יהודים, לבישת מגן דוד צהוב על הבגד, ושילוט המתאר את מגורי היהודים כנגועים בכינים וכמגפה, והקורא לאוכלוסייה להתרחק מהם.
קבוצת הזקנים והנשים היהודיות שהייתה אסורה בשני בניינים, רובה בעלת השכלה גבוהה, ששוכנו בשני בניינים בשכונת זסאני - בצד המזרחי של הנהר, נרצחו, בתקופה זו. הקבוצה מנתה כ-45 נשים וזקנים.
בראש חודש אב ה'תש"ב (15 ביולי 1942) נחתם הגטו בפשמישל, ונאסר על יהודים לגור מחוץ לאזור המתוחם. באותה עת היו בה לפי ההערכות כ-22,000 יהודים. למרות הצפיפות הגדולה, יהודים חשו מאוימים פחות בגטו הסגור מאשר בעיר הפתוחה, בלא הגנה כלשהי.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > האקציה השנייה

ב-18 בנובמבר 1942 החלה האקציה השנייה. הפעם רבו המתחבאים וניסיונות הבריחה, בדרך לכיכר ואף בכיכר עצמו. רבים נורו במקום. 80 ילדי בית היתומים נלקחו, כמו גם ילדי המיוחסים ובראשם בנו היחיד של ראש המשטרה היהודית החדש, ד"ר רבהן. ביום זה הגרמנים הצליחו לתפוס רק 3,500 יהודים, ו-4,500 יהודים חמקו מהם. ראש הס.ס. ניגש עם אנשיו וקרא למסדר את כל יהודי הגטו. הוא הקריא שמות, אותם שחרר, וכל הנותרים, ביניהם מי שנרשם לעבודה (בשוחד) רק לאחרונה הועברו לרכבת.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > הגטו החדש ומחנות העבודה

לאחר האקציה השנייה, הגרמנים חילקו את הגטו למחנה ב' - קדמת הגיטו הישן ובו 800 יהודים, ולמחנה א' - הרחבה באחת השכונות ממערב לעיר, שנועד להיות מחנה עבודה, ובו 4000 יהודים. חל איסור חמור על מעבר בין המחנות, או היציאה מהן. לאחר מספר ימי שקט בהם הגרמנים לא הראו את עצמם, היהודים יצאו מהמחבוא ועברו לגטו החדש. מחנה זה קיבל את תפקידו ה"רשמי" כמחנה עבודה של האס.אס עם הגעת מפקדו, אונטרשרפיהרר יוזף שוואמברגר(אנ').
במחנה היו שלש מחלקות: מחלקת חייטים, ייצור צעצועים ומיון בגדי אזרחים הרוגים כחומר גלם לשתי המחלקות האחרות.
למעט מקרים מעטים לרוב העבודה התנהלה כסדרה במשמרות של 12–14 שעות, אך איחורים או תלונות אחרות על העובדים טופלו בחומרה, כולל הלקאה, כליאה, השפלה והעברה למחנה ב'.
במאי 1943 שוואמברגר הורה ליהודים להקים תזמורת, ובפתיחה החגיגית שנוגנה על מרפסת, הגיע עם קציני ס.ס. ועם משפחתו להקשיב לכך. יומיים אחר כך ירה והרג באקדחו שני יהודים שעמדו בגבול הגיטו ושוחחו עם אנשים מחוץ לגיטו.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > קבוצת המורדים וכשלונם

קבוצת צעירים ממחנה זה ובראשם ברון, קסטנר וגרין, הצליחו לברוח במטרה לחבור לפרטיזנים, תוך שיתוף פעולה של הכלואים בגיטו, והשתקת הסיפור מהמשטרה היהודית. חלקם נרצחו בידי אוקראינים. האחרים התחבאו, אך קצין ס.ס. שהותקף בידי אחד הבורחים, מאיר קרבס, שעזב אותו לאחר שחשב שהרגו, זיהה את התוקף. 50 יהודים נלקחו כבני ערובה תוך רצח ופציעה של אחרים, והמשטרה היהודית נצטוותה להשיב את הבורחים בתמורה לשחרור בני הערובה. אלו תפסו שלשה מן הבורחים כולל התוקף, וטענו בפני הגרמנים שמצאו את כל החבורה. השלושה, קרבס, גרין וצעיר בשם גרוסט נתלו לעיני כלואי המחנה, בידי שוטר יהודי, אך רק לאחר שהשוטר הראשון שצווה לבצע את התליה התעלף. 23 מבני הערובה נורו למוות למרות הבטחות הגרמנים. במותו גרין קרא: רוצחים נאלחים! דמנו בראשכם. השם ינקום את דמנו!
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > החלפת הצעירים בזקנים

מעט זמן לאחר מכן השלטונות הגרמנים פנו אל היהודים בהצעה להחליף צעירים הכלואים בכלא, בזקנים המוסתרים בבתים. דבר זה עורר ויכוח ער בקרב המחנה, אך הוחלט בסופו של דבר לבצעו. דבר זה השפיע רבות על מצבם הנפשי של היהודים, ונראה שמטרת הגרמנים הייתה להשפילם מבחינה מוסרית. המשטרה היהודית ביצעה חיפושים וחטפה בכוח זקנים שהוחלפו בצעירים הכלואים.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > האקציה השלישית

מדי פעם משאיות הגיעו למחנה ויהודים נחטפו לצורך משלוח לעבודה הנדרשת במקומות מרוחקים.
ב-2 בספטמבר 1943 בשלש לפנות בוקר החלו להישמע יריות במחנה ב שהוקף באנשי גסטפו מכל עבריו. כל אנשי הגיטו נצטוו להגיע לרחבת המחנה, אך איש לא הגיע, וכולם נכנסו למסתורים שהוכנו מראש. אך הגרמנים הוציאו ממחבואיהם כ 3500 איש. אלו נשלחו ברכבות לאושוויץ. למחרת 600 עובדים נשלחו למחנה ההשמדה בטשבין. הם הותירו 250 יהודים ל"עבודות נקיון". להערכת הגסטפו נותרו 1200 יהודים בגיטו, ולאחר פיצוץ בתים חשודים והסתייעות ביחידות הנדסה ובשוטרי ה"שופו"
הצליחו לשלוף כ-300 יהודים נוספים. אלו הוכנסו בשני בניינים והוקמה משטרה יהודית חדשה, והחיפושים נמשכו. הגרמנים הבטיחו "בהן צדק גרמני" שיהודים שימסרו עצמם יועברו "למחנה העבודה בטשבין" ולא יאונה להם כל רע. לאור הבטחה זו, כ-900 יהודים נוספים יצאו ממחבואם. אלו נשלחו לעבודות ניקיון ואחרים הועברו ל"גטו זמני" חדש שהוקם בסמיכות.
ב-10 באוקטובר 1943 שוובמרגר הורה על התייצבות מיידית ברחבת המחנה לצורך מפקד. הפיקוד הגרמני ואזרחי העיר ממוצא גרמני הוזמנו לצפות במסדר זה והגיעו לבושים חגיגית. בזמן עמידת היהודים בכיכר, נערך חיפוש בבתים. נמצאה ילדה יפה, ביתו של ד"ר פליצק, שהיה אסיר צבאי (כנראה יהודי מהצבא הפולני). אמהּ נשלחה לטשבין בגרוש הקודם. החייל שמצא אותה אחז בה וזרק אותה אל מפקד המחנה. זה התבונן בה, ולאחר שרחמיו התעוררו זרק אותה אל הקהל היהודי באומרו: "הנה לכם! קחו את האסופית!".
למחרת ב-11 באוקטובר נערך מפקד פתאומי ב"גטו הזמני" החדש. מפקד הגסטפו, רודולף היינריך בנוויץ, מלווה בשלשה אנשי גסטפו: ריכל טימה ובאנטש, הגיעו עם קבוצה של שוטרים אוקראינים. בנוויץ הוציא דף גדול והחל להקריא בפני 1200 היהודים את תוכנו. בדף היה רשום גזר דין מוות על כך שהם נמנעו והסתתרו מהמשלוח לטשבין. הוא הסביר לנאספים שאל להם להבהל, ואסר עליהם לצעוק או לבכות. גזר הדין לא יכאב, וכל אחד יקבל כדור אל גבו. הוא דרש שהם יתפשטו אחד אחרי השני, וילכו בקבוצות של חמישים איש באופן מסודר אל קיר ההריגה. וכך אכן עשו. ישנן עדויות על אנשים שהלכו בראש משפחותיהם, וביקשו להיות הראשונים בקבוצה. לפחות שני יהודים ממחנה העבודה הצטרפו אל משפחותיהם בגטו הזמני, מסרבים להיפרד מהם. היריות נמשכו במשך שש שעות, מהדהדים לאוזני אסירי המחנה הקבוע, וביניהם קרובי משפחתם של ההרוגים.
עם סיום ההרג, בנוויץ הגיע למחנה העבודה, ודרש שני יהודים לצורך שריפת הגופות. למחרת דרש שני יהודים נוספים, וביקש שהיהודים עצמם יתנדבו למעשה. אלו נמנעו, ושוואמברגר הודיע שראשון היהודים שיופיע בדרכי המחנה יתפס למלאכה זו. שני כנרים מוזיקולוגים נתפסו ועסקו בשריפת הגופות, שבערו במשך חמישה ימים ולילות, וכיסו בענן כבד את העיר, ובשכבת שומן את האנשים, החפצים והאוכל במחנה הסמוך. ארבעת היהודים נצטוו לחפש זהב או יהלומים בתוך האפר, ולאחר מכן נלקחו לכלא בבקונשיץ ושם נהרגו ברימון שהושלך לתוך תאם.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > ניסיונות בריחה אחרונים האקציה הקטנה ופירוק הגיטו

לאחר הטבח, יחידים וקבוצות החלו לברוח מהמחנה בדרך כלל בסיועם של פולנים. מפקדים שנערכו שלוש פעמים ביום גילו לרוב בני משפחה נעדרים, ושוומברגר וצוותו הוציאו להורג את כל בני משפחת הנעדר או הנעדרת. עם זאת, רבים מהאסירים "הבלתי רשומים" הצליחו לברוח בשלב זה.
ב-28 בנובמבר כ"ח בכסלו ה'תש"ג נר רביעי של חנוכה אנשי גסטפו נכנסו למחנה ותפסו 100 יהודים ושלחו אותם לטשבין. נותרו רק כ-150 יהודים, חלקם ילדים מוסתרים. מיד לאחר אקציה אחרונה זו החלה בריחה המונית, כולל רוב המשטרה היהודית.
בסוף פברואר 1944 אחרוני היהודים בפשמישל נשלחו לאושוויץ או לסטלובה וולה, ומחנה העבודה פורק.
לפי ספר היזכור, כנראה שנותרו מסתורים (בונקרים) באזור, ובמהלך שלושת החודשים עד הכיבוש הרוסי, נרצחו עוד כ-140 יהודים במסגרת חיסול המסתורים.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > הספרייה והסופר מתתיהו מייזס

אחד היחידים שנותר עד סיומה של המחנה היה הסופר מתתיהו מייזס שעבד בספרייה שנוצרה מאוספיהם השדודים של תושבי המחנה. ב-2 בספטמבר 1943 נערך ביקור של שני בכירי ס.ס. במחנה. בהגיעם לספרייה דיברו עם מייזס והחליטו שיש להצילו. (יש להניח שהצלתו הייתה במסגרת תוכניתם לעסקה לגבי עדות בזכותם לאחר המלחמה, כפי שנעשה במקומות רבים נוספים). הסופר נשלח לטשבין באקציה האחרונה, אך הוחזר משם על פי הוראות מגבוה.
באחת הפעמים מפקד המחנה שוואמברגר נכנס לספרייה וראה יהודים משוחחים ביניהם. "נהנים משיחה קטנה, מה?" שאל. מייזס ניגש אליו ואמר: "למה אתה שואל? ממילא כבר הפסדתם במלחמה". שוואמברגר שתק ויצא את הספרייה.
עם פירוק מחנה העבודה, מייזס נשלח לבלזץ ומשם לצעדת מוות אל תוך גרמניה. בעת הצעדה הוא כשל, נורה ונהרג.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > ה"שחרור" הרוסי

הצבא האדום שחרר את פשמישל ב-27 ביולי 1944, בדיוק שלוש שנים לאחר האקציה הראשונה.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > לאחר המלחמה

מיד לאחר השחרור הגיחו כ-100 יהודים ממחבואיהם. בימים שלאחר מכן התווספו אליהם עוד כ-150. ההערכה היא כי רק כ-400 מיהודי פשמישל לפני המלחמה שרדו את השואה. בשנת 1957, ממשלת פולין הורתה להביא לקבורה את שרידי 6000 מאנשי הקהילה שנורו בכמה מקומות ולא נודע זמן הריגתם. מקומות אלו הם: בירקצה, קונקוויץ(אנ'), לובאצ'וב וגרוצ'וביץ וכן פשקופן(אנ'), ליפוויצה (אנ') פרלקוביץ ופיקוליץ(אנ').
יוזף שוואמברגר, מהאחראים המרכזיים לרצח יהודי פשמישל, נמלט לארגנטינה לאחר המלחמה. הוא הוסגר לגרמניה ב-1990, וב-1992 נידון למאסר עולם. שוואמברגר מת בכלא הגרמני ב-2004, בגיל 92.
הקהילה היהודית > מלחמת העולם השנייה והשואה > אזרחי פשמישל, חסידי אומות עולם ובוגדים

לפי מחקרים שנעשו לאחר המלחמה, לפחות 563 נוצרים מפשמישל נרצחו בידי הגרמנים בעוון סיוע ליהודים. היו שנתלו או נורו, והיו שבתיהם נשרפו ומשפחתם נרצחה.
החייל הגרמני בעל הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הגרמני, שקיבל הכרה כחסיד אומות העולם הוא מקס לידטקה, המושל הצבאי של פשמישל, שבהוראתו עצרו את כניסת הס.ס. למחנה באקציה הראשונה וניצלו כ-80 יהודים עם משפחותיהם כ"עובדי הצבא". את פעולת העצירה וההצלה ביצעה יחידה בפיקודו של סרן אלברט בטל. חקירה של הרשויות הגרמניות העלתה שבעברו לידטקה היה עיתונאי ביקורתי נגד המשטר הנאצי. הוא הועבר מתפקידו לחזית, נשבה על ידי הצבא הרוסי ומת שם בכלא ב-1955. חקירה זו העלתה גם שבטל הוא "אוהד יהודים", שנתן הלוואה לידיד יהודי ולחץ את ידי ד"ר דולדיג ראש המשטרה היהודית בגטו פשמישל. הוא שוחרר מהצבא עקב בעיות לב, גויס למשמר העממי בשלב האחרון של המלחמה, נפל בשבי הרוסי, שוחרר, והגיע למערב גרמניה, שם נאסר עליו לחזור למקצועו כעורך דין, עקב עברו בצבא הנאצי. הוא מת ב-1952.
האחיות פודגורסקי הצילו כ-13 יהודים וקיבלו הכרה בחסידות אומות העולם. פרנצישק ומגדלנה בנסיביץ' הצילו כ-15 יהודים.
הקהילה היהודית > רבני העיר

רבנים אלו שימשו בתפקיד רב העיר פשמישל (פרמיסלה) או כאבות בתי הדין של העיר (בסוגריים שנות הפעילות בעיר):
רבי שלמה לוריא (~1535)
רבי משה מאט (~1580)
רבי שמעון וולף אוירבך (~1610)
רבי שמואל ב"ר משולם פייביש (~1610) [יש מקדימים אותו לרב אוירבך]
רבי יהושע העשיל (~1625)
רבי יצחק אייזיק ב"ר יהושע העשיל
רבי מנחם מנדל ב"ר יואל (שטנגן, אשכנזי או מרגליות; ~1640) [ייתכן שהיו שנים בשם זה]
רבי אליהו ב"ר מנחם מנדל מרגליות
רבי אריה לייב "הארוך" מקראקא
רבי יוסף ב"ר יקותיאל לאזיל הורוביץ
רבי אריה יהודה ליב ב"ר משה (~1690)
רבי יוסף סג"ל ב"ר משה חריף
רבי יצחק מאיר תאומים-פרנקל (~1702)
רבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים (1705–1718) - אחיו של הרב הקודם.
רבי שמואל שמלקה ב"ר מנחם מנדל (1718–1732), בנו התמנה תחתיו בחייו בשל מחלתו.
רבי יחיאל מיכל ב"ר שמואל שמלקה (1732–1771)
רבי יעקב מנחם מנדל ב"ר דוד שמואל שמלקה (~1776–1770)
רבי יוסף אשר אלנברג (1793–1826)
רבי יקותיאל אשר זלמן ענזיל צוזמיר (~1835)
רבי שמואל זנוויל כהנא-הלר
רבי יוסף חנניה ליפא מייזליש (תקפ"ג - תרכ"ה), כיהן ברבנות העיר מתרכ"א
רבי יצחק אהרן איטינגא (1866–1868) - לימים רבה של לבוב ומחבר שו"ת מהרי"א הלוי
רבי יצחק יהודה שמלקיש (1869–1893)
רבי משה מייזליש
רבי חיים צבי הירש גלזר (נפטר 1940)
לקריאה נוספת

אריה מנצ’ר (עורך), ספר פשמישל, תל אביב: ארגון יוצאי פשמישל בישראל, תשכ"ד 1964. (ספר יזכור)
האנציקלופדיה העברית, כרך כח, עמ' 5–454, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"ו.
הערות שוליים

↑  שמעון דובנוב, דברי ימי עם עולם, ז, עמ' 92
1 2 3 4  החיים בפשמישל, אוכלוסייה ומלחמה בעיר מבצר בגליציה קווין סטיפלטון (באנגלית), על פי Helena z Seifertów Jabłońska, Dziennik z Oblężonej Przemyśla, 1914-1915. [Journal of the Siege of Przemyśl,
1914-1915], (Przemyśl; Południowo-Wschodni Instytut Naukowy w Przemyślu, 1994 וספרים נוספים בפולנית ואוקראינית). הקראת חלקים נוספים מעדותה נמצאים בסרטון באנגלית בשם שואת היהודים והסלאווים במלחמת העולם הראשונה . (יוטיוב)
↑  השבוע ה-16 מתוך עולם במלחמה - שבוע אחר שבוע, סדרת סרטונים בערוץ יוטיוב המוקדש למלחמת העולם הראשונה (באנגלית)
↑  החיים בפשמישל עמוד 43
↑  השבוע ה-26
↑  מתקפת הקרפטים הכושלת, בסדרה עולם במלחמה - שבוע אחר שבוע של מלחמת העולם הראשונה, בערוץ יוטיוב על המלחמה
↑  השבוע ה-27 בסדרה עולם במלחמה. על מתקפת הקרפטים השנייה לשחרור נצורי פשמישל
↑  השבוע ה-34 בסדרה עולם במלחמה. על הניסיון השלישי לחלץ את נצורי פשמישל
↑  החיים בפשמישל עמודים 44,45
↑  החיים בפשמישל עמוד 45
↑  עדותה של הלנה יבלונסקי
↑  Palmer, Svetlana. Wallis, Sarah., Intimate voices from the First World War, HarperCollins, 2005, ©2003, ISBN 0-06-058420-3
↑  השבוע ה-43 על קרב נהר הסאן, במטרה לכבוש את פשמישל. בסדרה עולם במלחמה (יוטיוב)
↑  השבוע ה-45 על כיבוש פשמישל מחדש. בסדרה עולם במלחמה (יוטיוב)
↑  על בית הכנסת "הטמפל" בפשמישל, באתר יד ושם
↑  כך לדוגמה נכלאו אליאס מהתאחדות פועלי ציון, ופישל באב"ד מתנועת בית"ר. שניהם נשלחו לסיביר ולא שבו.
↑  ביניהן הרופאות: רביץ, רייבן, ארגנג וד"ר גרבשיד הצעירה. יש הטוענים שרצח זה אירע בתחילת יוני או יולי, ויש המדברים על הרצח כחודש לאחר האקציה הראשונה.
↑  על פי מספר עדויות בספר היזכור.
↑  משפטו של בנוויץ נדחה ב-1963 עקב בריאותו הרופפת. הוא מת 8 שנים מאוחר יותר
↑  הראשונים היו גריאור מדוברומיל והצורף וולפלינג בפשמישל. שני הכנרים המפורסמים היו פרופסור סילבר ומר רוזנצוויג. בנו של פרופסור בנדלר, וקפיטן (בצבא האוסטרו-הונגרי) שמואל נייגל הצטרפו אל משפחותיהם בטבח.
↑  מקור - אנציקלופידיית המחנות והגטאות, מוזיאון השואה בוושינגטון
↑  תיעוד החקירה הגרמנית על בטל
↑  הרשימה לפי חנן טראו ודב ניצני, רבני פשמישל (רצ"ה-תרנ"ג), בתוך: ספר פשמישל, פרק שישי. עמ' 56 ואילך.
↑  המגיד שנה תשיעית גיליון 28.
↑  ש. ה. ברגמן, ספר פשמישל, דבר, 25 בדצמבר 1964.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566816505171  BNE: XX6079477  BnF: cb12047983z (data)  GND: 4116122-1  LCCN: n82058791  MusicBrainz: 98db5aad-ffc1-4de0-9650-51a63d975b2b  NKC: ge137423  VIAF: 139575052   WorldCat (עם VIAF): 139575052
בנג'מין ווקר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1982 (בן 42) Cartersville, ארצות הברית 
 שם לידה:  Benjamin Walker Davis 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד  מרכז אינטרלוכן לאמנויות  בית הספר התיכון קרטרסוויל 
 בן או בת זוג:  קאיה סקודלריו (2015–?)   מיימי גאמר 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
בנג'מין ווקר סקודלאריו-דייוויס (באנגלית: Benjamin Walker Scodelario-Davis; נולד דייוויס; נולד ב-21 ביוני 1982) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע, וטלוויזיה וסטנדאפיסט אמריקאי.
ביוגרפיה

ווקר נולד בקרטרסוויל, ג'ורג'יה, הצעיר מבין שני בנים שנולדו מג'נין (לבית ווקר), מורה למוזיקה וגרג דייוויס, בעל חנות להשכרת סרטים ועוסק בשירותים פיננסיים. ווקר לקח את שם הנעורים של אמו כשם הבמה שלו כי היה בנג'מין דייוויס שכבר רשום בגילדת שחקני המסך. הוא למד בבית הספר התיכון קרטרסוויל בעיר, באקדמיה לאמנויות אינטרלושן ליד טראוורס סיטי ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק. ווקר סיים את לימודיו בתוכנית להכשרת שחקנים בג'וליארד בשנת 2004.
קריירת משחק > תיאטרון

ווקר הופיע בנוסף בהצגות תיאטרון הבן "The Arrangements" בתיאטרון אטלנטיק בשנת 2005, במחזמר אביב מתעורר בתיאטרון לינקולן סנטר מניפתה של ליידי וינדרמיר באותה שנה. שנה לאחר מכן הופיע המחזה רומיאו ויוליה.
בפברואר 2007, ווקר גילם את המורה ברטרם קייטס בתחיית ברודוויי למחזה משפט הקופים. המחזה הוצג לראשונה בתיאטרון "ליסיאום" ב-12 באפריל ורצה במשך עשרה שבועות. ההצגה הייתה מועמדת לארבעה פרסי טוני, כולל התחייה הטובה ביותר. באפריל 2008 הופיע ווקר במחזה יחסים מסוכנים שהוצג בתיאטרון "Roundabout Theatre Company". הוא גילם את לה שבלייה ד'אנסי המאהב הצעיר וחסר הניסיון.
בדצמבר 2007, גילם ווקר את אנדרו ג'קסון במחזמר "בלאדי בלאדי אנדרו ג'קסון". הוא הופיע בבכורה העולמית בתיאטרון קירק דאגלס בלוס אנג'לס. בשנת 2010, הוא שיחזר את תפקידו במחזמר, תחילה בתיאטרון הציבורי באוף ברודוויי ולאחר מכן בתיאטרון ברנרד ב. ג'ייקובס בברודוויי.
מ-2012 עד 2013, גילם ווקר את בריק בחידוש של המחזה חתולה על גג פח לוהט. בשנת 2016 הופיע במחזמר "אמריקן פסיכו". בשנת 2019 היה מועמד לפרס טוני בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במחזה על הופעתו בתחיית ברודוויי באותה שנה במחזה כולם היו בניי.
קריירת משחק > קולנוע

הופעתו הראשונה של ווקר בקולנוע הייתה בסרט "קינסי". הוא גילם את אלפרד קינסי בן התשע עשרה. שנה לאחר מכן הופיע בסרט הקולנוע בטי פייג' הידועה לשמצה.
בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע גיבורי הדגל. בשנת 2009 הופיע בסרט "The War Boys".
בשנת 2012 הופיע בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע אברהם לינקולן: צייד הערפדים.
בשנת 2014 לוהק ווקר לתפקיד ראשי בסרט 2:22 המקום שארמי האמר שאמור היה לגם את דמותו של דילן ברנסון, הדמות הראשית. אולם הליהוק, כמו התסריט, עבר תהפוכות וווקר הוא זה שלוהק לתפקיד. שנה אחר כך בטרם החלו הצילומים הוחלף סופית במיכיל האוסמן. הצילומים התחילו באוקטובר 2014, והסתיימו בפברואר 2015.
בשנת 2015 שיחק לצד כריס המסוורת' וקיליאן מרפי בסרט הקולנוע "בלב ים". שנה לאחר מכן שיחק בסרט "הבחירה". בשנת 2017 שיחק בסרט "Shimmer Lake".
בשנת 2021 שיחק בסרט דרך הקרח לצד ליאם ניסן. שנה לאחר מכן הופיע בסרט "The King's Daughter" לצד פירס ברוסנן.
קריירת משחק > טלוויזיה

ווקר הופיע בכמה סדרות טלוויזיה בהן "3 פאונד" בשנת 2006. בשנת 2010 הופיע בסרט הטלוויזיה "Westward!". בשנת 2013 הופיע בסרט הטלוויזיה "The Missionary". בשנת 2019 שיחק במיני סדרה בגידה. בשנת 2022 שיחק ווקר בסדרת הטלוויזיה שר הטבעות: טבעות הכוח.
קריירת סטנדאפ

ווקר הוא גם סטנד-אפיסט. הוא הופיע ב-"Caroline's, "Comedy Village ובמועדון הקומדי סטור. מופע הקומדיה שלו "Find the Funny", כולל הקרנת קומיקס ונרטיבים קצרים ומוקלטים, ומוצג בקביעות בעיר ניו יורק.
חיים אישיים

ווקר היה מאורס לשחקנית מיימי גאמר ב-2009, והם נישאו ב-2011. הם גרו בדירה בפארק סלופ, ברוקלין. במרץ 2013 פורסם כי הם נפרדו.
ווקר החל לצאת עם קאיה סקודלריו, באפריל 2014. הם התארסו ב-28 בדצמבר 2014. הוא וסקודלאריו התחתנו בסוף 2015 ושניהם אימצו את שם המשפחה "סקודלאריו-דייוויס". לזוג נולד בן בנובמבר 2016. בספטמבר 2021 הודיעו בני הזוג שהם מצפים לבת, שנולדה בדצמבר 2021.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | קינסי | אלפרד קינסי, בן 19 |  |
| 2005 | בטי פייג' הידועה לשמצה | ג'ים |  |
| 2006 | My Favorite Fairy Tales: Volume 2 |  | תפקיד קולי |
| 2006 | My Favorite Fairy Tales: Volume 4 |  | תפקיד קולי |
| 2006 | Unconscious | ג'ון סטרדלטר |  |
| 2006 | גיבורי הדגל | הרלון בלוק |  |
| 2007 | Wasted NYC | בילי | סרט קצר |
| 2007 | All Saints Day | מתיו | סרט קצר |
| 2009 | The War Boys | דייוויד |  |
| 2010 | Coach | אנדי |  |
| 2011 | The Hot Potato | דני |  |
| 2011 | Wolfe with an E | פקיד חנות תקליטים |  |
| 2012 | אברהם לינקולן: צייד הערפדים | אברהם לינקולן |  |
| 2015 | בלב ים | ג'ורג' פולארד ג'וניור |  |
| 2016 | הבחירה | טרוויס שו |  |
| 2017 | Shimmer Lake | זקה סייקס |  |
| 2019 | Love Is Blind | האיכר סמיתסון |  |
| 2021 | דרך הקרח | ורנאי |  |
| 2022 | The King's Daughter | איב דה לה קרואה |  |
| 2024 | 5 בספטמבר | פיטר ג'נינגס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | 3 פאונד | ניק רוס | פרק: "הלב עוצר" |
| 2010 | Westward! | ג'סי בון | סרט טלוויזיה |
| 2013 | The Missionary | רוי | פיילוט |
| 2013 | Muhammad Ali's Greatest Fight | קווין קונולי | סרט טלוויזיה |
| 2019 | בגידה | ג'ימי דרבי | 6 פרקים |
| 2019 | ג'סיקה ג'ונס | אריק גלדן | 10 פרקים |
| 2021 | מסילת הרכבת המחתרתית | טרנס רנדל | 2 פרקים, מיני סדרה |
| 2022 | שר הטבעות: טבעות הכוח | גיל-גלאד |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | כותרת | תפקיד | תיאטרון | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | מניפתה של ליידי וינדרמיר | ססיל גרהם | פסטיבל התיאטרון של וויליאמסטאון |  |
| 2006 | רומיאו ויוליה | מרקוציו | פסטיבל התיאטרון של וויליאמסטאון |  |
| 2007 | משפט הקופים | ברטרם קייטס | תיאטרון הליסיאום | ברודוויי |
| 2008 | יחסים מסוכנים | לה שבלייה ד'אנסי | תיאטרון אמריקן איירליינס | ברודוויי |
| 2008–2011 | בלאדי בלאדי אנדרו ג'קסון | אנדרו ג'קסון | תיאטרון קירק דאגלס | בכורה עולמית |
| 2008–2011 | בלאדי בלאדי אנדרו ג'קסון | אנדרו ג'קסון | התיאטרון הציבורי | אוף ברודוויי |
| 2008–2011 | בלאדי בלאדי אנדרו ג'קסון | אנדרו ג'קסון | התיאטרון הציבורי | אוף-ברודוויי |
| 2008–2011 | בלאדי בלאדי אנדרו ג'קסון | אנדרו ג'קסון | תיאטרון ברנרד בי ג'ייקובס | ברודוויי |
| 2012–2013 | חתולה על גג פח לוהט | בריק | תיאטרון ריצ'רד רודג'רס | ברודוויי |
| 2016 | אמריקן פסיכו | פטריק בייטמן | תיאטרון ג'רלד שוינפלד | ברודוויי |
| 2019 | כולם היו בניי | כריס קלר | תיאטרון אמריקן איירליינס | ברודוויי |
Other People's Heartache

Other People's Heartache היא סדרת מיקסטייפים של הלהקה הבריטית באסטיל.
סדרת המיקסטייפים כוללת ארבעה חלקים.
חלק ראשון

החלק הראשון בסדרת המיקסטייפים נקרא Other People's Heartache. המיקסטייפ מכיל גרסאות כיסוי שהקליטה הלהקה, והוא יצא לאור באופן עצמאי ב-17 בפברואר 2012 להורדה חינמית. לדברי סולן הלהקה דן סמית', הלהקה התבקשה למחוק את המיקסטייפ לאחר הוצאתו.
המיקסטייפ כולל גרסאות כיסוי לשירים מתקופות שונות, ביניהן גרסת כיסוי לשיר "The Rhythm of the Night", שהיה להיט בשנות ה-90, המשולבת עם "Rhythm Is a Dancer" שיצא גם הוא באותה תקופה, ומנגד גרסת כיסוי לשיר "Blue Jeans" שיצא לאור בשנת 2012, כחודש לפני שפורסם המיקסטייפ.
הרצועות "Of the Night" ו-"What Would You Do?‎" נכללו מאוחר יותר בהוצאה המחודשת של אלבום הבכורה של הלהקה, All This Bad Blood, והראשונה יצאה לאור כסינגל ממהדורה זו.
חלק ראשון > רשימת רצועות

| מס' | שם | מבוסס על | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Adagio for Strings (בהשתתפות Maiday)   | Adagio for Strings (אנ'),‏ What Is Love | 3:59 |
| 2. | What Would You Do?  | What Would You Do?‎ | 3:22 |
| 3. | Requiem for Blue Jeans  | Lux Aeterna (אנ'),‏ Blue Jeans | 3:57 |
| 4. | Of the Night  | The Rhythm of the Night,‏ Rhythm Is a Dancer (אנ') | 3:34 |
| 5. | Titanium (בהשתתפות Barnaby Keen Band)   | Titanium | 2:54 |
| 6. | Love Don't Live Here (בהשתתפות Rory Andrew, Jonas Jalhay ו-F.Stokes)   | Love Don't Live Here Anymore | 6:02 |
| 7. | Falling (בהשתתפות Ralph Pelleymounter)   | Falling (אנ'),‏ Laura Palmer (אנ') | 3:45 |
חלק שני

Other People's Heartache, Pt. 2 הוא המיקסטייפ השני בסדרה, שיצא לאור באופן עצמאי ב-10 בדצמבר 2012 להורדה חינמית.
בדומה לחלק הקודם, המיקסטייפ מורכב בעיקרו מגרסאות כיסוי, סימפולים, ציטוטים מסרטים ושירים של הלהקה.
חלק שני > רשימת רצועות

| מס' | שם | מבוסס על | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Tuning In (בהשתתפות HUMS Contemporary Choir)   |   | 1:02 |
| 2. | Killer (בהשתתפות F*U*G*Z)   | Killer (אנ'), ציטוטים מהסרט בחזרה לעתיד | 3:01 |
| 3. | No Angels (בהשתתפות אלה אייר)   | No Scrubs, ציטוטים מהסרט פסיכו | 4:00 |
| 4. | Walk to Oblivion (בהשתתפות ראלף פלימונטר)   | Oblivion, ציטוטים מהסרט מטאל ג'אקט | 2:21 |
| 5. | Forever Ever (בהשתתפות ג'יי בראון וקייט טמפסט)   | Ready or Not,‏ Bad Blood | 3:42 |
| 6. | Dreams (בהשתתפות גבריאל אפלין)   | Dreams, ציטוטים מהסרט וילי וונקה ומפעל השוקולד | 4:19 |
| 7. | Thinkin' Ahead (בהשתתפות O.N.E. וריק אלסוורת')   | Thinkin' Ahead מאת פרנק אושן, ציטוטים מהסרטים דוני דארקו והבוגר | 4:03 |
| 8. | Free (בהשתתפות אלה אייר ואריקה)   | Private Dancer (אנ'),‏ Set You Free (אנ') | 3:18 |
| 9. | Sweet Pompeii  | Sweet Nothing (אנ'),‏ Pompeii, ציטוטים מהסרט אמריקן ביוטי | 2:32 |
| 10. | Basement (בהשתתפות F*U*G*Z ו-F.Stokes)   |   | 3:51 |
| 11. | Oh Holy Night  | O Holy Night, ציטוטים מהסרט שכחו אותי בבית | 2:16 |
חלק שלישי

VS. (Other People's Heartache, Pt. III)‎ הוא החלק השלישי בסדרת המיקסטייפים, והראשון שיצא לאור באופן מסחרי. המיקסטייפ יצא לאור על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס, ב-5 בדצמבר 2014.
המיקסטייפ מורכב משירים של הלהקה בהשתתפות אמנים רבים, ללא סימפולים, בשונה משני המיקסטייפים הקודמים בסדרה, בהם סימפלה הלהקה קטעים מסרטים וביצעה גרסאות כיסוי לשירים, דבר שהוביל לתביעות.
חלק שלישי > רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Fall Into Your Arms (בהשתתפות The Gemma Sharples Quartet)   | 1:48 |
| 2. | Bite Down (בהשתתפות HAIM)   | 2:59 |
| 3. | bad_news (בהשתתפות MNEK)   | 4:47 |
| 4. | The Driver  | 4:21 |
| 5. | Axe To Grind (בהשתתפות Tyde ו-Rationale)   | 4:47 |
| 6. | Torn Apart (בהשתתפות GRADES)   | 3:05 |
| 7. | Torn Apart, Pt II (בהשתתפות GRADES וליזו)   | 1:01 |
| 8. | Weapon (בהשתתפות אנג'ל הייז, F*U*G*Z ו-Braque)   | 4:48 |
| 9. | Remains (בהשתתפות ראג-אנ'-בון מאן וסקאנק אנאנסי)   | 4:39 |
| משך כולל: | משך כולל: | 32:15 |
חלק שלישי > ביקורות

במגזין הגרדיאן קיבל המיקסטייפ ציון של 3/5, ונכתב כי "הרוב מבין שמונת שיתופי הפעולה כאן מרגישים רעננים", ו"באופן כללי, ככל ששיתוף הפעולה מוזר יותר כך הוא טוב יותר". ציון זהה קיבל המיקסטייפ גם מ-דיגיטל ספיי, שם צוינו השירים "Fall Into Your Arms" ו-"Bite Down" כ"נקודות השיא" בו. המגזין המקוון PopMatters נתן למיקסטייפ ציון של 7/10, שם תואר המיקסטייפ כ"עוד הוצאה משובחת לקבוצה המרשימה הזו, שמוכיחה, בדומה לקודמותיה, שבאסטיל עושה את העבודה הכי חכמה שלה כשהיא לא עובדת על אלבום אולפן".
חלק שלישי > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013-2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013-2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013-2014)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 87 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הרוק | 12 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 45 |