stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם או'שונסי
קורות חייו > חקר הקנאביס

עד למחקרו של או'שונסי, השימוש בקנאביס ברחבי הודו ובאירופה הוזכר רק מעט ולא התבצע מחקר מעמיק שבחן את תכונותיו הרפואיות של הצמח. בשנת 1839 קידם או'שונסי מחקר שבו השתתפו מספר חוקרים הודים. 
במסגרת המחקר הנבדקים נתבקשו לעשן קנאביס, ובתצפית שבוצעה על קבוצת המחקר נתגלו מספר שינויים פיזיים והתנהגותיים. בין היתר, נמדד שינוי בדופק, שינוי בהבעות הפנים, תחושת אופוריה וצחוק. המחקר הוביל לפרסום מאמר בן 40 עמודים שהיה מודל לעבודה פרמקולוגית מודרנית. ניסוי זה נחשב כניסוי מהפכני כיוון שהיה הראשון שבדק את השפעותיו של הקנאביס על ידי סדרת ניסויים קליניים בבעלי חיים ולאחר מכן גם בבני אדם. עד פרסום מחקרו של או'שונסי המסקנות לגבי השפעותיו הפסיכו-אקטיביות של צמח הקנאביס והסתמכו על התרשמויות כלליות (שגויות), על סטריאוטיפים ועל עדויות שקריות ולא אמינות.
או'שונסי ביקש להרחיב את המחקר אודות הקנאביס בהודו על מנת לבחון את השפעתו על מחלות שונות ואישר את היעילות של רבים משימושיו בעולם רפואה. במסגרת זו, הוא ביצע ניסויים קליניים גם על בעלי חיים בצורת מתן תמציות סם (extracts and tinctures). בסיום ובהתקבל תוצאות מחקריו ביקש או'שונסי ליישם את השימוש בקנאביס לטיפול בבני אדם.
תוצאותיו הדרמטיות של המחקר פורסמו לראשונה בשנת 1842 בכתב העת ((Transactions of the Medical And Psychiatric Society OF California. המחקר התבסס על טיפול באמצעות קנאביס שהוענק לגבר מבוגר שסבל משגרון ומראומטיזם (דלקת פרקים) ולמעשה הטיפול הוביל להבראתו. בנוסף, מתוך מחקרים עוולה כי שימוש ארוך טווח של תרופה שמבוססת על קנאביס מסייעת לטיפול גם בטרשת נפוצה. או'שונסי פרסם עוד מספר מחקרים קליניים במסגרתם נעשה ניסוי של מתן קנאביס לחולים שחלו במחלות כגון: כלבת(Rabies), כולרה (Cholera, טטנוס (Tetanus) ואף תינוקות בני ארבעים יום ומעלה שסבלו מעיוותים שונים בגופם כגון פרכוסים (Infantile convulsions). הממצאים הצביעו על הקלה בכאב ועל תמורות חיוביות אחרות בקרב החולים. יחד עם זאת, לדידו, שימוש נרחב ולא מבוקר בקנאביס גורם להזיות ולאיבוד שליטה בגוף ובנפש.
מחקריו הרבים בתחום הקנאביס הובילו לתמורה בעמדת הרופאים ולהכרה בשימוש בקנאביס כתרופה. ממצאיו הקליניים הובילה להתעניינות נרחבת של רופאים בצמח ובסגולותיו הרפואיות ואף לשימוש רפואי בו תחת תנאים מחמירים. או'שונסי קבע כי על מנת להשיג תוצאות חיוביות על הרופאים להשתמש במינון נמוך של החומר. 
במהלך שהותו בכלכותה, החל משנת 1833, עסק ברפואה ומחקר, וכיהן כמנתח (כירורג), מדען, רופא, פרופסור לכימיה בבית הספר לרפואה "דנגל". לאחר כמספר שנים שב או'שונסי לאנגליה (1841). עם שובו לאנגליה הביא עמו או'שונסי מספר צמחי קנאביס עבור חברות תרופות באנגליה. בתקופת שהותו באנגליה או'שונסי לא זנח את המחקר בקנאביס ואף המשיך לפרסם את ממצאיו בכתבי עת מדעיים למרות עזיבתו את הודו. ממצאיו עוררו סנסציה בקרב המעמד האריסטוקראטי והעליון באנגליה כיוון שהצביעו על כך שהקנאביס יכול לשמש כ"תרופת פלא" (wonder drug) לכאבים רבים שלרפואה הקונבנציונלית שבאותם ימים לא היה מענה, במיוחד לאחר שמסקנותיו נחשפו בקרב הקהל הרחב.
קורות חייו > תרומתו להקמת תשתית טלגרף בהודו

בשנת 1844 או'שונסי שב להודו. בתחילה עסק בתחום הפרמקולוגיה ולאחר מכן ביקש לתרום לפריסת תשתית הטלגרף בהודו. במסגרת פעילותו זו, נאלץ להתמודד עם בעיות תשתית רבות, בעיות הנדסיות ותופעות מזג אוויר קיצוני שאפיינו את הודו והקשו על יישום הפרויקט. הודו בעת ההיא הייתה מדינה עם נהרות רחבי ידיים, ביצות טובעניות רבות, יערות-עד, מישורים צחיחים ובעיקר מזג אוויר המאופיין בסופות ברקים. גרוע מכך הוא כי בנוסף למזג האוויר הקשה התרבו כנופיות ושודדי דרכים במדינה. מזג האוויר הסוער בהודו גרם לנזקים רבים בתחילה לכפרים ולישובים הקטנים ומאוחר יותר אף לחוטי הנחושת בהם היה מקובל להשתמש בתשתית הטלגרף. או'שונסי, בחר להשתמש במוטות ברזל המוגנים על ידי תשתית בטון בתוך האדמה. מוטות הברזל אלה היו חסינים כמעט לגמרי ממפגעי מזג האוויר.
הרצון של או'שונסי ליישם תשתית לקווי הטלגרף בהודו נסתייעה לבסוף בהירתמותו של מכרו, הלורד ג'יימס בראון-רמזי, מרקיז דלהאוזי הראשון (James Broun-Ramsay, 1st Marquess of Dalhousie), שהיה המושל הכללי של הודו בין השנים 1848–1856. תמיכתו של המושל באו'שונסי הובילה להקמת חברה ייעודית לטובת הפרויקט. במסגרת הנחת קווי טלגרף גויסו 60 קצינים שיישמו את הפרויקט הלכה למעשה. במהלך שבע שנים לאחר מתחילת הפרויקט (1855), הצהיר או'שונסי כי החברה בראשותו הניחה תשתיות טלגרף למרחק של 1000 קילומטרים בהודו ובעקבות זאת תרמה תרומה גדולה להעברת התקשורת במדינה למהירות ואיכות הן במישור האזרחי והן במישור הצבאי. 
במשך מספר שנים שבהם המשיך או'שונסי לעבוד על הפרויקט בשנת 1858 הצליח להמציא את קוד ההצפנה להעברת מסרים סודיים. בעקבות זאת ביקש מממשלת אנגליה שמכשירי המורס האנגליים יאומצו בהודו. על פעילותו זו בשנת 1856 העניקה לו מלכת אנגליה ויקטוריה תואר האבירות.
קורות חייו > שלהי חייו

או'שונסי שב להודו בפעם האחרונה בשנת 1860 על מנת לפקח על הקמת קווי הטלגרף של חברת הטלגרף ההודית שעסק בה בעבר. במהלך שהותו בהודו התגרש מאשתו הראשונה ונישא בשנית, אך הוסיף את השם Brooke לשם משפחתו, כנראה ועל מנת לזכות בירושה מצד גרושתו. בשנותיו האחרונות הוא הפך למנתח בכיר וכתב מספר מאמרים הקשורים לטלגרף ולשיטות שידור, צפנים וכדומה. או'שונסי נפטר בשנת 1889 ונקבר בלונדון.
לקריאה נוספת

Booth, Martin (2005) [2003]. Cannabis: A History. Picador. pp. 109–113.
Mills, James (2003). Cannabis Britannica : Empire, Trade, and Prohibition 1800-1928. Oxford University Press,. pp. 19-46.
O'Shaughnessy, William Brooke. Report on the chemical pathology of the malignant cholera. S. Highley, 1832
The Remarkable W. B. O'Shaughnessy O'Shaughnessy's, Spring 2006 By Michael R. Aldrich, Ph.D. http://antiquecannabisbook.com/chap2B/Shaughnessy/Shaughnessy.htm
Cosnett, J. E. (Winter 1992). "Dr. William Brooke O'Shaughnessy". The Old Limerick Journal. 29: 13-16.
http://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3422628,00.html
Wade, Derick T., et al. "Do cannabis-based medicinal extracts have general or specific effects on symptoms in multiple sclerosis? A double-blind, randomized, placebo-controlled study on 160 patients." Multiple sclerosis 10.4 (2004): 434-441.
Yaksh, Tony L. (1999). Spinal drug delivery. Elsevier Health Sciences. p. 15. ISBN 0-444-82901-6.
הערות שוליים

1 2  Cosnett, J. E. (Winter 1992). "Dr. William Brooke O'Shaughnessy". The Old Limerick Journal. 29: 13-16.
1 2 3 4 5 6  Michael R. Aldrich, Ph.D, The Remarkable W. B. O'Shaughnessy O'Shaughnessy's Spring 2006
1 2  Booth, Martin (2005) [2003]. Cannabis: A History. Picador. pp. 109–113.
↑  Mills, James (2003). Cannabis Britannica : Empire, Trade, andProhibition 1800-1928. Oxford University Press,. pp. 19-46.
↑  Yaksh, Tony L. (1999). Spinal drug delivery. Elsevier Health Sciences. p. 15. ISBN 0-444-82901-6.
↑  Mills, James (2003). Cannabis Britannica : Empire, Trade, and Prohibition 1800-1928. Oxford University Press,. pp. 19-46.
↑  Wade, Derick T., et al. "Do cannabis-based medicinal extracts have general or specific effects on symptoms in multiple sclerosis? A double-blind, randomized, placebo-controlled study on 160 patients." Multiple sclerosis 10.4 (2004): 434-441.
↑  O'Shaughnessy, William Brooke. Report on the chemical pathology of the malignant cholera. S. Highley, 1832
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Botanist: O'Shaughn.  GND: 105542363X  ISNI: 0000 0000 3472 0330  LCCN: n82077463  SUDOC: 136358896  VIAF: 6278722   WorldCat (עם VIAF): 6278722
ז'וז'ה קרמצי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוגוסט 1924 פיי, הונגריה
 פטירה:  16 בספטמבר 2006 (בגיל 82) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 בן או בת זוג:  שאנדור גרה (1958–1992) 
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  ? – 16 בספטמבר 2006 
 יחידים
 דירוג שיא:  2 (1958)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 1
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1958)
 וימבלדון:  חצי גמר (1958)
 
ז'וז'ה קרמצי (בהונגרית:  Körmöczy Zsuzsa; בודפשט, 25  באוגוסט 1924 – בודפשט, 16 בספטמבר 2006) הייתה טניסאית יהודייה-הונגרייה, בשיאה דורגה במקום שני בעולם (1958) והיא הייתה הטניסאית ההונגרייה המצליחה ביותר בכל הזמנים. הישג השיא שלה הוא זכייה בטורניר גראנד סלאם, באליפות צרפת (1958). בעלה היה (מ-1958) פרופסור ד"ר שאנדור גרה.
ביוגרפיה

קרמצי נולדה משפחה יהודית. היא תחילה לשחק טניס כשהייתה בת תשע ובעשורים הבאים הייתה משחקנית של כמה מועדונים הונגריים (ÚTE, BBTE, BEAC, Vasas). בין השנים 1934-1942, היא הייתה תלמידת בית הספר לבנות בבודפשט ארז'בט (הקודמת המשפטית של בית הספר התיכון טלקי בלנקה של היום) תחת השם ז'וז'אנה סקיי-קרמצי. כבר בשנת 1936 היא זכתה (כתלמידה של בית הספר) באליפות הראשונה שלה אליפות הונגריה הדרגה השלישית.
קריירה

באליפות צרפת שנערכה בשנת 1956 הגיעה קרמצי לשלב חצי הגמר שבו הפסידה לאנג'לה מורטימר מבריטניה ב-2 מערכות (6-0, 6-1).
באליפות צרפת שנערכה בשנת 1957 הגיעה קרמצי לשלב רבע הגמר שבו הפסידה למנצחת הטורניר שירלי בלומר מבריטניה ב-2 מערכות (1–6, 1–6).
באליפות צרפת שנערכה בשנת 1958 זכתה קרמצי בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את האלופה היוצאת שירלי בלומר ב-3 מערכות (6–4, 1–6, 6–2). חודש לאחר מכן, היא הגיעה לשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון שבו הפסידה לאנג'לה מורטימר מבריטניה ב-2 מערכות (6-0, 6-1). באותה שנה היא ניצחה ב-8 טורנירים בהם השתתפה, מתוך תשעה (הטורניר התשיעי הוא אליפות וימבלדון שבו היא הגדיעה לשלב חצי הגמר בווימבלדון.
באליפות צרפת שנערכה בשנת 1959 הפסידה קרמצי את התואר שלה לאחר שנוצחה במשחק הגמר על ידי כריסטין טרומן מבריטניה ב-2 מערכות (4–6, 5–7).
באליפות צרפת שנערכה בשנת 1961 הגיעה קרמצי לשלב חצי הגמר שבו הפסידה ללמנצחת הטורניר אן היידון מבריטניה ב-3 מערכות (3–6, 6-1, 6-3).
ב-2007 הונצחה קרמצי ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
משחקי גמר בגראנד סלאם > יחידות (1 תואר, 1 גמר)

| הישג | שנה | טורניר | משטח | יריבה בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1958 | אליפות צרפת | חימר | בריטניה שירלי בלומר | 6–4, 1–6, 6–2 |
| גמר | 1959 | אליפות צרפת | חימר | בריטניה כריסטין טרומן | 4–6, 5–7 |
התאחדות הכדורגל הפולנית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל
 השתייכות:  פיפ"א אופ"א
 תאריך ההשתייכות:  1923 (פיפ"א) 1955 (אופ"א)
 מיקום המטה:  ורשה, פולין
 יושב ראש:  פולין זביגנייב בונייק
 תאריך ייסוד:  1919
 www.pzpn.pl
התאחדות הכדורגל הפולנית (בפולנית: Polski Związek Piłki Nożnej או בקיצור PZPN), הוא הגוף המנהל את הכדורגל בפולין. הוא מארגן את כל הליגות הפולניות, את הגביע הפולני, את סופר-הגביע הפולני, את גביע הליגה ואת נבחרות הגברים והנשים הפולניות. משרדי ההתאחדות שוכנים בבירת פולין, וורשה.
היסטוריה

הפדרציה העצמאית הוקמה באפריל 1919 עת שיוסדה אוטונומית התאחדות הכדורגל הפולנית (PFU אז) שהייתה חלק שהתפלג מהתאחדות הכדורגל האוסטרית. PFU הוקמה ב-25 ביוני 1911 בלבוב. בין השנים 1911 ל-1919 שיחקה הנבחרת הלאומית של פולין שלושה משחקים באצטדיון קזמי. הקבוצה הייתה מבוססת בעיקר משחקנים מהעיר לבוב.
בספטמבר 2008 הושעתה המנהיגות של התאחדות הכדורגל הפולנית על ידי הוועד האולימיפי הפולני בגלל "הפרת החוקים שלה בצורה רציפה ובוטה". שנה קודם לכן, משרד שר הספורט הפולני עשה ניסיון להשתלט על PZPN, ואולם פיפ"א איימה כי תשעה את פעילות ההתאחדות כיוון שאסרה כל התערבות ממשלתית. ב-30 באוקטובר 2008 הפך גז'גוז' לאטו לנשיא החדש של PZPN.
חוות פיצה

חוות פיצה בוויסקונסין, 2011
חוות פיצה (באנגלית: Pizza farm) היא חווה חקלאית שבה ממוקמת פיצרייה המגישה פיצות שעשויות מרכיבים שכולם או חלקם מגודלים בחווה עצמה. חלק מחוות הפיצה הן חוות הדגמה(אנ'), שהן גם מוסד חינוכי, ובהן מלמדים את המבקרים על חקלאות באמצעות הצגת אופן גידולם של מרכיבי הפיצה.
בחווה מגדלים לעיתים קרובות מרכיבים שניתן להשתמש בהם בפיצה, כמו חיטה לבצק, עגבניות ועשבי תיבול לרוטב, בשר חזיר לפפרוני, בקר לגבינה, ואפילו עצי הסקה לתנור האפייה. לחוות מסוימות יש גישה למרבצי פחם או גז טבעי שיכולים לשמש כדלקים לחימום התנור.
חלק מהחוות בנויות בצורה מעגלית, ומחולקות לחלקות שצורתן מזכירה את צורתן של פרוסות הפיצה.
בקנדה יש חוות פיצה המלמדת סטודנטים, וישנן חוות פיצה נוספות במדינה.
חוות פיצה קולינרית

כמה מחוות פיצה הן בעיקר פיצריות שמטרתן עסקית ולא חינוכית. חוות פיצה הפכו לפופולריות במינסוטה, ויסקונסין, איווה ובמדינות נוספות בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Daniels, Calvin (2015-06-10). "Learning farming via the pizza". Yorkton This Week. ארכיון מ-2018-10-18. נבדק ב-2018-10-18.
ז'ונגצ'נג

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  שאנדונג
 נציבות עירונית:  ווייהאי
 שטח:  1,669 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה עירונית:  714,211 (2020)
  ‑ צפיפות:  427.9 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  37°09′55″N 122°29′12″E﻿ / ﻿37.165277777778°N 122.48666666667°E﻿ / 37.165277777778; 122.48666666667 
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.rongcheng.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןז'ונגצ'נג(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןז'ונגצ'נג(למפת שאנדונג רגילה) ג'ינאן צ'ינגדאו ליניי ווייפאנג ג'ינינג הדזה ינטאי טאיז'ונגצ'נג(למפת שאנדונג מוגדלת) ג'ינאן צ'ינגדאו ליניי ווייפאנג ג'ינינג הדזה ינטאי טאיז'ונגצ'נג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ז'וֹנְגְצֶ'נְג (בסינית מפושטת: 荣成; בסינית מסורתית: 榮成; בפין-יין: Róngchéng) היא נפה עירונית השייכת לנציבות העירונית ווייהאי בקצה המזרחי של מחוז שאנדונג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. הנפה משתרעת על פני 1,669 קמ"ר בחצי האי שאנדונג (אנ') ומשקיפה לים הצהוב בכל הכיוונים למעט מערב. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנפה מנתה 714,211 תושבים.
היסטוריה

על פי רשומות היסטוריות, הקיסר הראשון של שושלת צ'ין ביקר פעמיים בז'ונגצ'נג, ובנה גשרים ומקדשים. בשנת 1735, במהלך שושלת צ'ינג, הקיסר יונג-ג'נג העניק לז'ונגצ'נג את שמו הנוכחי.
אסונות

ביוני 2011 פרץ מרד ורצח המוני על לורונגיו 2682, סוחר דייגים בז'ונגצ'נג. לאחר חודש בדרום האוקיינוס השקט, 11 מתוך 33 מהצוות חזרו. ביולי 2013 הרשיע בית המשפט הביניים בוונדנג, הסמוך לז'ונגצ'נג, את 11 הגברים ברצח.
מנהל

תחת ממשלת ז'ונגצ'נג יש 10 מחוזות משנה ו -12 עיירות.
| --- | --- |
 מחוז 宁津街道 (宁津街道),  מחוז 港湾街道 (港湾街道),  נפת טאויואן ( 桃园街道),  נפת 王连街道 ( 王连街道),  נפת דונגשאן (东山街道),:  נפת צ'ישאן (斥山街道),  מחוז 崖头街道 (崖头街道),  נפת 城西街道 ( 城西街道),  נפת Xunshan (寻山街道),  נפה לאושן (崂山街道)
| --- | --- |
 לידאו (俚岛镇),  Chengshan 成山镇),  בוליו (埠埠柳镇),  גנגקסי (港西镇),  שיאזשואנג (夏庄镇),  יאקסי (崖崖西镇),:  יינזי (荫子镇),  טנג'יה (滕家镇),  דטואן (大疃镇),  שנג'ואנג (上庄镇),  Hushan 虎山镇),  רנה (人和镇)
תחבורה

כביש לאומי סין 309
כביש מחוזי שאנדונג 301
כביש מחוזי שאנדונג 908
הערות שוליים

↑  China: Shāndōng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפרץ 靖海灣 (שכותרתו CHING-HAI WAN靖海灣) (1953)
חוות קישורים

ב-World Wide Web המונח "חוות קישורים" (באנגלית: Link Farm) מתייחס לקבוצה של אתרי אינטרנט אשר כולם מכילים קישורים רבים לכל אחד מהאתרים האחרים בקבוצה. גם אם את חלקן הגדול של "חוות הקישורים" ניתן ליצור באופן ידני, רובן נוצרות באמצעות תוכניות ושירותים אוטומטיים.
חוות קישורים היא למעשה סוג של דואר זבל למדדים של מנועי החיפוש (פעולה המכונה "ספאמדקסינג"). מערכות מקוונות אחרות של חילופי קישורים נועדו לאפשר לאתרים מסוימים לבחור אתרים רלוונטיים בהם יפרסמו קישורים לאתרים שלהם – בשל כך מערכות אלו אינן נחשבות לסוג של ספאמדקסינג.
הערות שוליים

↑  Alice Logan, What is a link farming and why google don’t like it?, RankerX, ‏15/2/2021
ז'ונאס סאווימבי

| --- | --- |

ז'ונאס סאווימבי
 לידה:  3 באוגוסט 1934 Moxico Province, אנגולה 
 נהרג:  22 בפברואר 2002 (בגיל 67) Moxico Province, אנגולה 
 שם לידה:  Jonas Malheiro Savimbi 
 מדינה:  אנגולה 
 מקום קבורה:  לואנה 
 השכלה:  אוניברסיטת לוזאן 
 מפלגה:  האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה 
 
סאווימבי בשיחה עם נשיא ארצות הברית רונלד רייגן
ז'ונאס מאליירו סאווימבי (בפורטוגזית: Jonas Malheiro Savimbi; ‏ 3 באוגוסט 1934 - 22 בפברואר 2002) היה מנהיג מורדים באנגולה שייסד את ארגון האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) ב-1966 ומילא חלק חשוב במלחמה הקרה. הארגון נלחם לעצמאות מפורטוגל ואחר כך נאבק בממשלת אנגולה המרקסיסטית.
סאווימבי וארגונו נתמכו במאבקם נגד ממשלת אנגולה המרקסיסטית על ידי גורמים זרים רבים, בהם ארצות הברית. הממשלה שנגדה לחם נתמכה על ידי ברית המועצות, קובה וניקרגואה הסנדיניסטית. סאווימבי וארגונו היוו ציר במלחמה הקרה, בין גושי המערב והמזרח באנגולה, והוא נתפס כ"לוחם חופש" או "טרוריסט", כתלות בצד המגדיר.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

ז'ונאס סאווימבי נולד וגדל במחוז המרכזי הואמבו, שהיה לאחר מכן לבסיס כוחו המרכזי במלחמת האזרחים באנגולה, שהחלה לאחר שחרורה משלטון פורטוגל ב-1975. מלחמה זו הייתה עקובה מדם וממושכת, ועלתה בחייהם של כמיליון וחצי בני אדם.
סאווימבי למד בסין בשנות השישים, והושפע עמוקות מהטכניקות המאואיסטיות של לוחמת גרילה במספר חזיתות, שבחלק מהן מתבצעת מתקפה ובאחרות נסיגה. כמו מאו, גם סאווימבי העביר אוכלוסיות נרחבות של כפריים ממקום מושבם כחלק מהטקטיקה הצבאית שלו. תחילה ביקש עמדת כוח ב-MPLA המרקסיסטי, אך עד מהרה התנער מהמרקסיזם והשתלב ב-FNLA. לאחר שנתיים ב-FNLA, התפלג ממנו ב-1966 והקים, בסיוע סיני, את UNITA. הוא החל להיאבק בפורטוגזים, אך גם דאג לבצר את מעמדו מול ה-MPLA וה-FNLA ליום שלאחר עזיבת פורטוגל.
סאווימבי ניחן בכישורים אינטלקטואליים מרשימים ודיבר באופן שוטף בארבע שפות אירופאיות ושלוש אפריקאיות. נאומיו בפני קהל אמריקאי היו עשירים ולוו בציטוטים של פילוסופים ופוליטיקאים מערביים נודעים. הוא היה לאחד מהדוברים הקולניים ביותר נגד הקומוניזם בעולם השלישי, אך מבקריו רואים בכך ניסיון אמריקאי ריק לרוממו כאלטרנטיבה שלטונית באנגולה.
ביוגרפיה > בעלי ברית בוושינגטון

מלחמתו של סאווימבי נגד השלטון המרקסיסטי באנגולה הייתה אחד הסכסוכים שהזינו את המלחמה הקרה. ארצות הברית וברית המועצות ראו בסכסך באנגולה נקודה חשובה במאזן הכוח העולמי. בשנת 1985 ארגן ג'ק אברמוף, יחד עם פוליטיקאים אמריקאים שמרנים אחרים, כנס בעיר בסיס הכוח של סאווימבי, ג'אמבה. לכנס הוזמנו מרבית מנהיגי הגרילה האנטי-קומוניסטים בעולם ובכללם מנהיג הקונטראס אדולפו קאלרו ומנהיג המוג'אהדין אבדורחים וורדאק מאפגניסטן. השפעת ארגונים שמרניים נוספים כ"Heritage Foundation" הצליחה בסופו של דבר, ומשטר רייגן הורה ל-CIA לצייד בנשק ולאמן את אנשי UNITA, מה שהאריך את הסכסוך באנגולה. בשנת 1986 הזמין הנשיא רייגן את סאווימבי לביקור בבית הלבן, ובסיום הביקור הכריז כי ניצחון UNITA באנגולה "יהיה ניצחון שיחשמל את העולם". לאחר שנתיים נוספות של מלחמת אזרחים עקובה מדם באנגולה, שב סאווימבי לארצות הברית ונאם ב-30 ביוני 1988 בפני חברי ה"Heritage Foundation" באמרו "אני מרגיש ששבתי הביתה. אנו יודעים כי הצלחתנו כאן בוושינגטון בדחיית תיקון קלארק והבטחת עזרה אמריקאית למטרותינו קשורה קשר עמוק למאמציכם. מוסד זה היה למקור תמיכה חשוב ומנהיגות UNITA יודעת זאת, כמו גם אנגולה כולה".
ביוגרפיה > הצלחותיו הצבאיות

לאחר שהבטיח את תמיכת הגורמים השמרניים בארצות הברית, ונסתייע בנשק ואימון רב שהוזרמו אליו בחסותם, החל סאווימבי זוכה בניצחונות חשובים רבים על כוחות הממשלה בסוף שנות השמונים ותחילת התשעים, עת מוסקבה והוואנה שקלו מחדש את מידת מעורבתן באנגולה בשל אבדותיהן. בשיא כוחו שלט סאווימבי בכמעט מחצית שטחה של אנגולה, והחל משגר מתקפות כנגד לואנדה הבירה. מצב זה גרם להעלאת נושא אנגולה בפגישות בין מיכאיל גורבצ'וב ורונלד רייגן מספר פעמים.
בלחצו של סאווימבי נכנסה ממשלת אנגולה לשיחת שביתת נשק עם UNITA. במאי 1991 נפגש סאווימבי לשיחות שלום עם נשיא אנגולה ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש בליסבון, פורטוגל וחתם על הסכם להפסקת למלחמת האזרחים. לפי ההסכם, יוכרז על הפסקת אש מיידית, שתהיה בפיקוח בינלאומי, ובסוף 1992 יתקיימו בחירות חופשיות ורב־מפלגתיות. בטקס החתימה, במשכן משרד החוץ בפורטוגל, השתתפו מזכיר המדינה האמריקני, ג'יימס בייקר, ושר החוץ הסובייטי, אלכסנדר בסמרטניך, שממשלותיהם התחייבו להפסיק את הסיוע למורדים ולממשלה. כמו כן נכחו בטקס החתימה מזכ״ל האו״ם וראש ממשלת פורטוגל.
אנגולה ערכה בחירות לנשיאות בשנת 1992. בסיבוב הראשון קיבל דוש סנטוש רשמית 49.57% מהקולות סאווימבי זכה ב-40.6%. סאווימבי אמר שהבחירות לא היו חופשיות ולא הוגנות וסירב להשתתף בסיבוב השני. עם זאת, משקיפים בינלאומיים אישרו כי הבחירות היו ברובן חופשיות והוגנות. סאווימבי, יחד עם שמונה מפלגות אופוזיציה ומשקיפים רבים אחרים בבחירות, אמרו שהבחירות לא היו חופשיות ולא הוגנות. ה-MPLA טבח יותר מעשרת אלפים מצביעי UNITA ברחבי המדינה, תוך מספר ימים, במה שהיה ידוע בשם טבח ליל כל הקדושים. UNITA חידשה את מלחמת הגרילה שלה, וכבשה חמש מתוך שמונה עשרה בירות המחוז של אנגולה. סאווימבי חזר לפעולה אלימה באמצעות כספים שגייס. אחד ממקורותיו החשובים היה תאגיד היהלומים דה בירס שקנה ממנו יהלומים בשווי של 500–800 מיליון דולר שנכרו באופן בלתי חוקי באזורי שליטתו בשנים 1992–1993. בשנת 1994 חתמה UNITA על הסכמי שלום חדשים אך סאווימבי סירב לתפקיד סגן הנשיא וחידש את הלחימה ב-1998.
ביוני 1990 טענה ממשלת אנגולה כי מדינת ישראל, סייע לסאווימבי ולמורדים, בתוכנית להפיל את השלטון, אולם שנתיים אחר כך אמר יועץ הנשיא בריאיון עיתונאי כי ישראל חתמה על הסכם עם אנגולה לאספקת נשק, תמורת יהלומים.
ביוגרפיה > מותו

ב-22 בפברואר 2002 נהרג סאווימבי בקרב עם חיילי ממשלת אנגולה (שנעזרו, על פי מספר מקורות, ביחידות מיוחדות ישראליות ודרום-אפריקאיות). הוא נפצע מ-15 קליעים ומת מפצעיו. מכיוון שהצליח להתחמק מאינספור ניסיונות התנקשות בעבר, רק תמונות של גופתו המנוקבת שהוצגו בטלוויזיה ואישור מחלקת המדינה האמריקאית הניחו את דעת הקהל באנגולה כי אכן סאווימבי נהרג. שישה שבועות לאחר מותו נחתם הסכם הפסקת אש בין UNITA ל-MPLA.
הערות שוליים

1 2  27 שנים של מלחמת אזרחים, באתר הארץ, 5 באפריל 2002
1 2 3  יואב קרני, וושינגטון, ‏קפד ראשו, נוסח אנגולה, באתר גלובס, 24 במרץ 2002
↑  סי"צ, הסתיימה מלחמת האזרחים באנגולה, בדרך לדמוקרטיה, חדשות, 2 ביוני 1991
↑  רויטרס, 19 הרוגים ו־31 פצועים בהפגזות המורדים באנגולה, חדשות, 20 באוגוסט 1993
↑  שלומית לן, ‏על יהלומים נקיים ומלוכלכים - סיפור אנגולה, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2000
הדס מנור, ‏יהלומים נקיים מדם, באתר גלובס, 7 באפריל 2005
↑  ניצן הורוביץ, המורדים מציעים תוכנית שלום, ובינתיים טובחים באזרחים, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2001
↑  סי"צ, אנגולה טוענת: ישראל וארה״ב תכננו להפיל את הנשיא, חדשות, 3 ביוני 1990
תמר גולן, אנגולה -"קולונל" ישראלי מאושם שתיכנן את חיסול הנשיא, מעריב, 3 ביוני 1990
↑  יגאל לביב, "ישראל מספקת לאנגולה נשק תמורת יהלומים", חדשות, 21 במאי 1992
↑  יוסי מלמן, נחתם הסכם שלום בין המורדים לממשלה באנגולה, באתר הארץ, 5 באפריל 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424097905171  BIBSYS: 90518974  BnF: cb122410465 (data)  GND: 118915673  ISNI: 0000 0000 6645 134X  LCCN: n81047814  NLA: 36124703  NTA: 072667370  RERO: 02-A003789277  SELIBR: 354218  SUDOC: 02900974X  VIAF: 45100805   WorldCat (עם VIAF): 45100805
ועידת סן רמו

צירים לוועידה
המזרח התיכון על פי המפה המקורית של הסכם סייקס–פיקו
ועידת סן רמו הייתה ועידה בין-לאומית שנערכה בסן רמו שבאיטליה מ-19 עד 26 באפריל 1920 בהשתתפות מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה, ודנה בחלוקת האימפריה העות'מאנית לשעבר בין המעצמות האירופיות המנצחות. הוועידה נערכה בהמשך לפגישה שהתקיימה בין 12 ל-23 בפברואר בלונדון, ולמעשה רק אישרה את ההחלטות שהתקבלו בפגישה. בוועידת סן רמו השתתפו ראשי ממשלות בריטניה, צרפת, איטליה ויוון, ונציגי יפן ובלגיה.
החלטות

הוועידה אישרה מחדש ובהרחבה את תנאי הסכם סייקס–פיקו בין צרפת לבריטניה לחלוקת האזור, שנחתם ב-16 במאי 1916. ב-24 באפריל 1920, ו' באייר תר"פ, החליטה הוועידה למסור לבריטניה את השלטון על ארץ ישראל במנדט.
הוועידה החליטה לכלול במנדט את הצהרת בלפור ולהטיל על בריטניה, כמעצמה המנדטורית, את האחריות למימוש ההצהרה. בהחלטה על מסירת המנדט נאמר: "בעלת המנדט תהיה אחראית להגשמת ההצהרה שממשלת בריטניה פרסמה ביום 2 בנובמבר 1917, ושנתקבלה על ידי ממשלות ההסכמה האחרות, לטובת "הקמה מחדש" (reconstituting), של בית לאומי, בשונה מ'ייסוד' הבית הלאומי לעם היהודי של הצהרת בלפור, על בסיס "הקשר ההיסטורי בין העם היהודי לארץ ישראל". הצהרת בלפור נכללה בתנאי המנדט בלחץ בריטניה, למרות הסתייגויותיה של צרפת.
כמו כן, הוחלט על מסירת סוריה ולבנון במנדט לצרפת, למרות התנגדות הערבים וכן על חלוקת מדינות צפון אפריקה בין המעצמות עצמן ולכונן מנדט בריטי בשטח המחוזות העות'מאניים לשעבר בגדאד, מוסול ובצרה שייקרא המנדט הבריטי על מסופוטמיה. בוועידה עצמה לא הוגדרו גבולות, אלה נקבעו מאוחר יותר, כשהגבול הסופי בין סוריה שבשלטון המנדט הצרפתי וארץ ישראל (פלשתינה) במנדט הבריטי נקבע בהסכם ניוקומב-פולה.
כדי לאכוף את המנדט שניתן לה, פלשה צרפת עם כוחות צבאיים לסוריה ונלחמה בקרב מייסלון ב-23 ביולי 1920 נגד צבא סורי בפיקודו של יוסוף אל-עזמה. בקרב זה כבש הצבא הצרפתי את דמשק והגלה את המלך פייסל הראשון מזרחה. פייסל, שנותר נאמן לבריטניה, הומלך מאוחר יותר על עיראק, תוך ביטול המנדט הבריטי על מסופוטמיה.
נוסף על החלטותיה, דחתה הוועידה את תביעותיה של גרמניה להכפיל את צבאה מ-100 אלף ל-200 אלף איש.
תחילת הממשל האזרחי בארץ ישראל

בעקבות הוועידה עברה בריטניה לממשל אזרחי בארץ ישראל בראשות הנציב העליון הרברט סמואל ב-1 ביולי 1920. הוא ירש את סמכויות השלטון הצבאי. חבר הלאומים העניק לבריטניה את המנדט על פלשתינה ב-12 באוגוסט 1922, תוך הדגשת המטרה של הקמת בית לאומי לעם היהודי, כנזכר בהצהרת בלפור.
הסכם סוור והסכם לוזאן

החלטותיה של הוועידה נכללו בהסכם סוור, שהיה למעשה הסכם הכניעה של טורקיה. חוזה הכניעה לא הושלם מעולם למרות כניעת הסולטאן, מכיוון שמוסטפא כמאל אטאטורק ארגן צבא טורקי עצמאי שהצליח להדוף את היוונים במערב, את הצרפתים מדרום ואת הארמנים במזרח, ובסופו של דבר גרם לנסיגת כל כוחות מדינות ההסכמה מאסיה הקטנה ומתראקיה המזרחית. חוזה חדש שנחתם בלוזאן, ב-23 ביוני 1923, הכיר בהישגיו של אטאטורק והביא ליצירת מדינה חדשה, היא טורקיה של ימינו.
ראו גם

המנדט הבריטי על ארץ ישראל
המנדט הבריטי על מסופוטמיה
המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון
יצירת לבנון הגדולה
מאורעות תר"פ שהתרחשו ערב הוועידה