מרד הסנוסים
הכוחות המעורבים ומהלך הקרבות

| גוף לוחם | הכוח הצפוני (קו החוף) | הכוח המרכזי (נאות המדבר) | הכוח הדרומי (סודאן וח'רטום) |
| --- | --- | --- | --- |
| המפקדים הבריטים | מייג'ור גנרל א. ואלאס.  בפברואר 1916 החליף מייג'ור גנרל ו. א. פיטון את ואלאס. | מייג'ור גנרל הנרי הודג'סון. | לוטננט קולונל פ. ו. קלי. |
| מפקדי המרד | סעיד אחמד - מנהיג הסנוסים. ג'עפר פאשה - מפקד הכוח הצפוני | סעיד אחמד - מנהיג הסנוסים. | עלי דינאר - הסולטן של דרפור. |
| סדר הכוחות הבריטי |  בריגדה רכובה שהורכבה משלושה רגימנטי יומנרי ורגימנט של פרשים קלים אוסטרלים (פק"א).   בריגדה רגלית שכללה ארבעה גדודים (כולל גדוד הודי).   סוללת ארטילריה רכובה.   מכוניות משוריינות עם מקלעים. |  כוחות מהדיוויזיה ה-53 שכללו קורפוס רוכבי גמלים.   הדיוויזיה האוסטרלית הרכובה ה-1.   הדיוויזיה האוסטרלית הרכובה ה-2.   פטרולים של מכוניות קלות עם מקלעים. מכוניות משוריינות. | להשלים. |
| סדר הכוחות של המורדים | * כ-5,000 חיילים סנוסים.  * תותחים ומכונות ירייה מופעלים על ידי טורקים. | כ-2,300 חיילים סנוסים. | יחידות סודאניות |
| מהלך הקרבות | בציר הצפוני נערכה סדרת קרבות שנועדו להדוף את הסנוסים מערבה.  ב-11 בדצמבר 1915 יצאה ממרסא מטרוח שיירה בריטית שנתקלה בכוח סנוסי ליד ואדי סיינב (כ-25 ק"מ ממערב למרסא מטרוח). הסנוסים נהדפו וסבלו מ-80 חללים לעומת כ-16 חללים בריטים    ב-13 בדצמבר 1915 נערך קרב בואדי השפיאט (מערבית למרסא מטרוח) בין יחידות בריטיות משולבות ובין כ-1,500 סנוסים. לאחר יום קרבות נסוגו הכוחות. הסנוסים סבלו מכ-250 חללים לעומת 9 חללים בריטים.   בתקופה של 15 בדצמבר עד 24 בדצמבר מנעו גשמים עזים את המשך הקרבות.   ב-25 בדצמבר 1915 נערך קרב נוסף בואדי מאג'יד ממערב למרסא מטרוח. הכוח הבריטי, שפעל ב-2 צירים, נתקל בכוח סנוסי גדול ובמקום התחולל קרב לאורך כל היום ובסיומו נסוגו הסנוסים לאחר שאיבדו כ-300 לוחמים לעומת 13 אבדות לבריטים    התקופה עד אמצע ינואר 1916 התאפיינה בהתקלויות קטנות.   ב-19 בינואר גילה מטוס סיור את הכוח העיקרי של הסנוסים בקרבת הלזין (Halazin) כ-35 ק"מ דרומית מערבית למרסא מטרוח. מ-22 בינואר עד 23 בינואר 1916 התחולל במקום קרב עיקש שבסיומו סבלו הסנוסים כ-200 הרוגים לעומת 31 חללים בצד הבריטי.   לאחר הניצחון בקרב הלזין טוו הבריטים תוכנית להשלמת כיבוש ציר החוף עד גבול לוב (כ-240 ק"מ). לשם כך נשלחו, בתחילת פברואר 1916, כוחות ואספקה ממרסא מטרוח מערבה. ב-15 בפברואר גילה מטוס סיור את הצבא הסנוסי בקרבת העיירה עגאגיה (כ-150 ק"מ מערבית למרסא מטרוח) וב-26 בפברואר 1916 הפתיעו הבריטים את הסנוסים ובקרב שהתחולל במקום ניצחו הבריטים והדפו את הסנוסים למדבר. אבדות הסנוסים היו כ-500 לעומת כ-58 חללים בצד הבריטי   ב-14 במרץ 1916 נערך הקרב האחרון לכיבוש סולום שעל גבול לוב. הכוחות הבריטים פעלו לאורך החוף ובאיגוף סולום מדרום. הניצחון הבריטי היה מכריע והכוחות הסנוסים נהדפו דרומה ומערבה (מחוץ לגבולות מצרים).   ב-17 במרץ פשט כוח בריטי על מחנה שבויים, כ-200 ק"מ מערבית לסולום, לשחרור אסירים בריטים. |  ב-11 בפברואר 1916 כבש כוח סנוסי (שיצא מנווה המדבר סיווה) בהיקף של כ-500 לוחמים, בראשות סעיד אחמד אש שריף, את נאות המדבר בחריה, פראפרה ודאח'לה.   ב-12 בפברואר הפציצו הבריטים את נווה בחריה והניסו משם את הסנוסים.   עד אמצע אפריל תגברו הבריטים את כוחותיהם עמק הנילוס בין קהיר ואסואן כדי לבלום אפשרות לפלישת הסנוסים מנאות המדבר לנילוס.  במהלך אפריל הציבו הבריטים כוחות חלוץ בנאות המדבר המערביות והפעילו כוחות סיור ממונעים בדרכים בין נאות המדבר ובכך חסמו את דרכם של הסנוסים לעמק הנילוס. התקדמות זו מערבה התאפשרה על ידי בניית מספר שלוחות של מסילות ברזל מהמסילה הראשית בעמק הנילוס.   ב-17 באוקטובר 1916 כבשו הבריטים את נאת המדבר דאח'לה אולם רוב הכוחות הסנוסים נסוגו לנווה המדבר סיווה והבריטים הצליחו לשבות כ-50 סנוסים.   במהלך אוקטובר 1916 נכבשה גם נאות המדבר בחריה.   במהלך נובמבר 1916 נכבשה נאות המדבר פרפרה.   במהלך ינואר 1917 נודע לפיקוד הבריטי על כוונת הסנוסים לסגת מסיווה מערבה ללוב ולכן הוכנה תוכנית לחסום את הדרך מזרחה. הנרי הודג'סון הועמד בראש כוח מכוניות משוריינות שיצא בתחילת פברואר 1917 ממרסא מטרוח דרומה. ב-3 בפברואר נתקל הכוח ביחידות הסנוסיות, ניצח חלק מהכוח הנסוג אך לא הצליח לחסום כליל את נסיגת הסנוסים.   ב-14 באפריל 1917 נחתם בטוברוק הסכם סיום לחימה בין הבריטים, האיטלקים וסעיד מוחמד אידריס (מחליפו של סעיד אחמד). |  במאי 1916 ניצח הכוח הבריטי את הכוח הסודאני והביא לנסיגתו דרומה |