stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סלמנדרה (ספר)
עלילה

הספר עוסק בסיפור אהבתם הטראגי של הארי פרלשניק וסאניה שמידט על רקע זוועות השואה ומלחמת העולם השנייה. בתחילת הספר מתוארים חייהם של יהודי פולין דרך נקודת ראותו של הארי פרלשניק. יהודי פולין משגשגים, חבריו היהודים של פרלשניק מקיימים דיונים אינטלקטואלים, אביה של סאניה הוא אדם אמיד ובעליו של מפעל מצליח. עם פלישת גרמניה לפולין, הארי וסאניה מחליטים שלא להצטרף אל חלק ממשפחתה של סאניה בארץ ישראל ולשמור על המפעל של אביה של סאניה. ההחלטה עולה להם במחיר כבד: תחילה הם חווים אירועי שנאה, אלימות ואנטישמיות מצד פולין והצבא הנאצי הכובש, לאחר מכן הם מועברים אל הגטו. החיים בגטו מתוארים בריאליסטיות מזעזעת; הרעב גובר בגטו, אירועי רצח מתרחשים תדיר ומוקם היודנראט, המתואר על פי רוב כקבוצה של יהודים רודפי בצע. לאחר מכן מתחילות האקציות במהלכן נשלחים תושבי הגטו אל מחנות ההשמדה. סאניה והארי מושפעים מאירועי האלימות והאיבה, אולם מסכמים יחד שעליהם לשרוד בכל מחיר. אהבתם העזה ונאמנותם נשמרת זה כלפי זו על אף שיחסים קרובים אחרים בין אנשים בגטו נשברים, אל מול הרעב הכבד השורר בכל. שניהם מסכנים בשלב זה או אחר את חייהם כדי להציל את האחר: סאניה מצליחה לחלץ את הארי ממחנה עבודה שבו קרוב לוודאי שהיה מת, והארי בתורו מצליח להוציא את סאניה מקבוצת המועמדים לשילוח למחנה המוות.
כאשר נערכת בגטו האקציה האחרונה והוא מחוסל, נשלח הארי לאושוויץ, ואילו סאניה אהובתו מצליחה להימלט ולחבור לפרטיזנים. מכאן ואילך נפרד סיפור חייהם של סאניה והארי ובהתאם, העלילה מייחדת לכל אחד מהם קטעים נפרדים. הארי מצליח לשמור על צלם אנוש, בעיקר בזכות מחשבות על סאניה. סאניה לוחמת ביערות יחד עם הפרטיזנים אך נתפסת ונשלחת למחנה ריכוז חזרה. כאשר היא שומעת על גורלו של הארי אשר נשלח לאושוויץ, היא בטוחה שנרצח, והופכת למוזלמנית. כתוצאה מכך היא נשלחת יחד עם שאר המוזלמנים להשמדה במשרפות המחנה.
לאחר שרשרת אירועים, המתוארים בצורה פשוטה אך מזעזעת, הארי מועסק בתפקידו האחרון בעבודת כפייה במחנה ההשמדה אושוויץ ביחידת זונדרקומנדו. תפקידו הוא לבדוק האם על הגופות שנרצחו בתאי הגזים נמצאים דברי ערך שהוסתרו, כגון שיני זהב. הוא עורך את פעולת החיפוש והמיון בצורה מכנית, ראשו עסוק במחשבות אחרות. ואז הוא נתקל בגופתה של סאניה שאותה הוא מזהה באמצעות נקודת חן שחורה על הלחי. הוא משתגע ונשלח תחילה לבית חולים. בסופו של דבר מיועד גם הארי להישלח להשמדה על ידי הנאצים, יחד עם שאר עובדי המחנה, בקרחת יער מבודדת. אך הוא מצליח להתחבא בתוך ערימת גוויות. הספר נגמר כאשר הארי ניצל:
שם הספר

כבר בתחילת הספר רומז הדובר על משמעות הכותרת: "כשבוערת אש במקום אחד שבע שנים בלא הפסק, יוצאת מתוכה ברייה ושמה סלמנדרה" {מדרש תנחומא, וישב ג'}. הסלמנדרה המתוארת אינה הסלמנדרה הרגילה, השייכת למחלקת הדו-חיים, אלא סלמנדרה שהיא יצור מיתי אגדתי, שהאש אינה מצליחה לשרוף. האש, אשר מהווה מאפיין חזק במחנות ההשמדה, ואשר על ידה נשרפו מיליוני אנשים במדורות לשריפת גופותיהם של הנרצחים בתאי הגזים. מטאפורית, מדובר על אדם אשר שרד את האש של שבעת מדורי הגיהנום ונותר בחיים כדי להעיד ולספר.
משמעות

הספר שייך לסוגת הרומנים ההיסטוריים ומתאר בד-בבד סיפור אישי וסיפור היסטורי. הסיפורים נכרכים זה בזה ומגיעים למספר שיאים כאשר בסופם מגיעה ההתרה הסופית: רוב יהודי פולין כמו רוב הדמויות המרכזיות אותן הכיר הגיבור באופן אישי (ובמיוחד סאניה) נרצחו ונשרפו באושוויץ. די-נור העיד כי כתב את הספר על מנת לתעד את כל מראות וזעזועי השואה, ובעצם "לשמש פה" לכל אותם מיליונים שנספו ולא זכו לכך. הוא עיצב תיאור של השואה באופן שיעביר את מהותה ומשמעותה ההיסטורית לקוראים. לתפיסתו, תיאור השואה מצריך שימוש בתיאורים בוטים, והמחבר עושה כן, לצד הצגת דילמות קשות אשר ניצבות בפני הדמויות, תוך הענקת תיאורים חייתיים לנאצים "הציידים" ותיאורים של חרקים ועכברים ליהודים (שכך נתפסו באידאולוגיה ובתעמולה הנאצית). כמו כן מתוארים שני קטבים ביחס היהודים לנאצים - מצד אחד, סאניה, הפרטיזנים וחבריה המורדים והלוחמים בגטו ורשה, ומצד שני היהודים שנקלעו למחנה ההשמדה באושוויץ ונרצחו ללא התנגדות.
בנוסף עוסק המחבר בדילמות ובנושאים שבין אדם לחברו - פעילות יהודי היודנראטים אשר מצילים את חייהם במחיר חייהם של אחרים כאשר לעומתם יש אנשים אשר מסכנים את חייהם להצלת חיי אחרים, חיסול חשבונות בין היהודים לבין עצמם, חוסר האנושיות הגרמנית המודגש במצוד אחר היהודים המסתתרים מהאקציות, או המוזלמנים, או הנשלחים לתאי הגזים בעקבות הסלקציה והמובלים מהרמפה (רציף תחנת הרכבת) של אושוויץ.
משמעות > מוטיבים מרכזיים בספר

מוטיב הפלנטה אחרת - הפלנטה האחרת הוא מושג המשמש בספר לתיאור המצב במחנות הריכוז וההשמדה; המחנות אינם חלק מהעולם אלא מהווים יקום מקביל, חיים על כוכב אחר. המעשים שנעשו שם אינם מתאימים לעולמנו המתורבת ולמציאות חיינו הנוכחית. כמו כן ניתן כינוי לאסירי המחנה, מקווקווים, כנראה בגלל הבגדים עם הפסים שהוכרחו ללבוש כאסירי המחנה, או גם על מנת להראות כמה אינם שייכים לעולם.
מוטיב איבוד האמונה באל - איבוד אמונה באלוהים, שמתחולל אצל יהודים דתיים, רבנים ותלמידי ישיבות לשעבר, כתוצאה מתהומות מצבם הקיומי, הגופני והנפשי. כאשר סאניה משנה את דעתה ומחליטה למרוד באופן פעיל בנאצים המצב מתואר "לקחת את האדמה ולזרוק על אלוקים לשמיים".
מוטיב הסלמנדרה - מוטיב החוזר לאורך הספר, החל מהפתיחה בה מתוארת הסלמנדרה כיצור מיתי אשר האש לא שולטת בו ודרך תיאורי שריפת היהודים באש המשרפות. כאשר סאניה נתפסת ונשלחת לאושוויץ, היא רוצה לעבור בדיוק את אותה דרך שהיא חושבת שעבר בה הארי "לעבור אותה דרך שהארי עבר רצתה, להתעלות אליו צרופה מתוך אותן הלהבות שעלה הוא". האש שורפת ומטהרת. המוטיב חוזר גם בסופו של הספר, עת עולה הארי מתוך הגוויות והשמש נדמית כאש על גולגולתו. די-נור משתמש במוטיב הסלמנדרה גם בספרים אחרים בסדרה.
מוטיב הפלפלת - הפלפלת היא תיאור חיבה שניתן לנקודת חן על לחיה של סאניה. הוא חוזר ומופיע לכל אורך היצירה עד להתרה דרך זיהוי גופתה "נתון בהרהוריו עשו ידיו מוכנית במלאכת המיון... כשעיניו הבחינו פתאום בדבר-מה... פלפלת שחורה על לחי השלד המת. נקודה המזכירה לו משהו, פלפלת שחורה כזאת הייתה לפנים, בעולם ההוא, למישהו, במקום זה עצמו... הוא קופא תחתיו, מביט, והפלפלת תופחת ומתלהטת כדי גלגל חמה מסנוור, משחיר ראות גם תחת עפעפיים עצומים...".
הערות שוליים

↑  מתיה קם, ק. צטניק (1909-2001), אתר הספרייה של מט"ח
1 2 3 4  ישראל בנימינוב, ק. צטניק: שָרַד את אושוויץ כדי לספר לעולם, אתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות
↑  פרטים על הספר מאתר Find a book
↑  היחידה החמישית, אתר הפיקוח על הוראת הספרות
↑  פרופ' חנה יעוז, ספרות השואה בעברית, אתר מט"ח
↑  תום שגב, המיליון השביעי: הישראלים והשואה, הקדמה: הטריפ של ק. צטניק, עמ' 2.
↑  עומר ברטוב, צבי דרור ודי-נור עצמו דיברו על כך עמוד 34
↑  די-נור עצמו גם ניסה להשמיד את כתביו אשר נכתבו לפני השואה
↑  עדים במדים, אתר צה"ל
1 2  ד"ר אברהם גרין, על ספרו של ק' צטניק סלמנדרה ועלינו, אתר משרד החינוך
↑  סאניה בהצלתה את משפחת שאפראן מתחזה אחות ונכנסת לאולם הקונצרטים תוך סיכון חייה שלה
↑  יוגב גולדיס, סלמנדרה\ק.צטניק, אתר סנופי
↑  גליה גלזנר-חלד, ייצוג השואה של ק. צטניק והתפקיד שהוא ממלא במסגרת זיכרון השואה בישראל, כפי שהוא משתף אצל אנשי חינוך, ספרות והיסטוריה., עמוד 38
ירוחם שרובסקי

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1956 (בן 68) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מוקד פעילות:  ישראל, קולומביה, צפון מקדוניה
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון הלאומי של בואנוס איירס למוזיקה  תיאטרו קולון  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
 עיסוק:  מנצח
 סוגה:  מוזיקה קלאסית
 כלי נגינה:  חליל צד, קונטרבס
 www.yeruhamscharovsky.com
 
ירוחם שָׁרוֹבְסְקִי (נולד ב-27 בדצמבר 1956 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא מנצח ישראלי.
מתי גלעד

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1989 (בן 36)
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  רימון בית ספר למוסיקה 
 עיסוק:  בסיסט, מפיק מוזיקלי, מלחין
 סוגה:  פולק, קאנטרי, אינדי, פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  קונטרבס, גיטרה בס
 בן או בת זוג:  דורון טלמון 
 מספר צאצאים:  1 
 
מתי גלעד (נולד ב-18 בינואר 1989) הוא בסיסט, מפיק מוזיקלי ומלחין ישראלי. חבר בלהקות "ג'יין בורדו" ו"לולה מארש".
ביוגרפיה

גלעד הוא בוגר רימון בית ספר למוסיקה.
ב-2012, בעת שלמד ברימון בית ספר למוסיקה, הקים עם דורון טלמון הרכב מוזיקלי, יחד עם שני חברים נוספים, כדי להשתתף בתחרות להקות בבית הספר. באותה שנה, פרשו החברים האחרים בהרכב, למעט טלמון והצטרף אל ההרכב הגיטריסט אמיר זאבי ושם ההרכב שונה ל"ג'יין בורדו". באותה שנה, החל לפעול כחבר בהרכב "אלישע בנאי וארבעים השודדים".
בשנת 2013 הקימה המוזיקאית עדי-קשת כהן את להקת "BearMoonTree" עם גלעד והגיטריסט יובל וילנר (כוכבת על). בשנת 2015 הוציא ההרכב מיני-אלבום. הלהקה הופיעה על במות שונות בארץ, ביניהן פסטיבל "Tune In".
בשנת 2014 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה. מן האלבום בלטו השירים "איך אפשר שלא", "עינב" ו"וויסקי". שלוש שנים מאוחר יותר יצא אלבומה השני של הלהקה.
בסמוך לפעילותו בג'יין בורדו, פעיל גלעד גם בהרכב האינדי-פופ "לולה מארש".
חיים אישיים

אשתו היא הזמרת דורון טלמון ולהם שתי בנות, היא גם חברתו ללהקת "ג'יין בורדו" והסולנית. הם מתגוררים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  עידו שחם, עכבר העיר, להקת ג'יין בורדו ניצחה את המבקרים, באתר הארץ, 14 ביולי 2017
↑  "רגע לפני שהם עולים על הגל"- ציפי פישר על ההופעה של ה-"BearMoonTree" בפנקס הקטן - Columbus Music Magazine, באתר Columbus Music Magazine, ‏באוקטובר 2014
↑  דודי פטימר, ‏איך הפך "לולה מארש" לאחד ההרכבים המצליחים בחו"ל, באתר מעריב אונליין, 29 באוגוסט 2017
| ג'יין בורדו |
| --- | --- | --- |
דורון טלמון • מתי גלעד • יואב ארבל • רמי אוסרווסר • סתיו אחאי
אמיר זאבי • גיל לנדאו
| אלבומי אולפן | ג'יין בורדו • מה שחשוב • אוקיינוסים • שירים של אחרים • כישוף |  |
| אלבומי הופעה | שירים עם אחרים |  |
| סינגלים | "עינב" • "איך אפשר שלא" • "מה שחשוב" • "תנו לנמנם" • "רוקדים צמודים" • "טי-שרט" • "מחזיקה לי את הלב" • "לא יוצאת למסיבות" • "מגדל המים" • "לא לבד" • "פולארויד" • "כישוף" |  |
| לולה מארש |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Remember Roses • Someday Tomorrow Maybe |  |
| מיני-אלבומים | You're Mine |  |
| סינגלים | "Sirens"‏ • "You're Mine"‏ • "Stranger"‏ • "She's a Rainbow"‏ • "Wishing Girl"‏ • "Something Stupid"‏ • "Echoes"‏ • "Only for a Moment"‏ • "What Am I"‏ • "Hold On"‏ |  |
| חברי ההרכב | יעל שושנה כהן • גיל לנדאו • מתי גלעד • דקל דביר • רן גיל |  |
| ערכים קשורים | אנובה מיוזיק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007383135105171  VIAF: 4242151965289800470006   WorldCat (עם VIAF): 4242151965289800470006
חקלאות נבטית

החקלאות הנבטית היא חקלאות במרחב הנגב ודרום ירדן אשר היטיבה לנצל את תנאי האזור לשם גידול חקלאי. חקלאות זו היא חדשנית ומיוחדת הן מעצם ראשוניותה והן מעצם העובדה כי הנבטים היו נוודים.
משמעות תרבותית

הירונימוס מקארדיה, קצין בצבא היווני בתקופת הנבטים, כתב כי לנבטים מנהג שלא לזרוע, לא לטעת עץ ולא לבנות בית וכי העובר על מנהג זה אחת דתו למות. בנוסף מנהג להם שלא לשתות יין. לעומת זאת אנו מוצאים בממלכת הנבטים עדות לחקלאות נבטית ענפה ויציבה. יש לעמוד על המשמעות התרבותית של שינוי אורח חיים זה. האימפריה הרומית נלחמה במונופול של הממלכה הנבטית על מסחר הבשמים והחלישה את כוחה הכלכלי, בנוסף לכך, שבטים ערביים אחרים נלחמו בנבטים ויחד הם כמעט מוטטו את הממלכה לחלוטין.
בתגובה להיחלשות הכלכלה הנבטית החל המלך הנבטי חרתת הרביעי ולאחריו גם המלך הנבטי רבאל השני להשתמש בידע ובהיכרותם של הנבטים את המדבר ולהפוך לממלכה המתבססת על כלכלה חקלאית. בעקבות מהפכה זו זכו מלכים אלו לתוארי כבוד וברכה מעמם מה שמלמד על קבלתה החיובית של מהפכה זו.
תקופות החקלאות הנבטית

תחילת החקלאות הנבטית בתקופה הנבטית-המוקדמת, בערך בשנת 300 לפנה"ס. בשלב הראשון עסקו הנבטים רק מעט בחקלאות ומלאכה זו הייתה טפלה לגידול הצאן. כשהתערערה תרבותם כנוודים עקב ירידת קרנם הכלכלית של מסחר המור והלבונה עברה הממלכה הנבטית להסתמכות כלכלית המתבססת על חקלאות. מהפך זה קרה לאורך התקופה הנבטית המאוחרת. חקלאותם של הנבטים שימשה בסיס לחקלאות במרחב הנגב כשבתקופה הביזנטית ובתקופה המוסלמית הקדומה השתמשו באותן טכניקות נבטיות ואף באותם מתקנים חקלאיים. למעשה אף הבדואים כיום משתמשים באותו בסיס חקלאי נבטי.
סוגי הגידולים בחקלאות הנבטית

אין אנו יודעים במדויק מה גידלו הנבטים במפעלם החקלאי כיוון שרק המבנים החקלאים שרדו. התעודות הכתובות היחידות אודות הגידולים החקלאים בתקופה זו בנגב היא מן הפפירוסים של ניצנה. בפפירוסים אלו מוזכרים גידולי שעורה וחיטה וכן, ארקוס, מין מסוים של קטניה. גידול השעורה סביר ביותר היות שהשעורה בעלת עמידות גבוהה בתנאי האקלים של הנגב וכן מהווה מזון טוב לגמלים אשר היוו אמצעי מרכזי וכמעט יחידי להעברת סחורות הבשמים. מתוך הפפירוסים קיימת היתכנות שגודלו אף ירקות אך בכל מקרה לא לצורכי מסחר אלא רק לשימוש ביתי.
בנוסף לגידולים החד שנתיים עולה מן הפפירוסים כי הנבטים גידלו גם עצי פרי רב שנתיים. ככל הנראה הנבטים גידלו עצי זית ותאנה. מעבר לגידולי עצים אלו אשר קיימותם תלויה באמינות הפפירוסים קיימת סבירות גבוהה יותר עד כדי ודאות כי הנבטים גידלו גפן לתעשיית היין ולתעשיית מיץ ענבים מורתח הנקרא 'דבש ענבים'. אנו מוצאים במרחבי הנגב שרידי מתקנים חקלאיים רבים אשר שימשו להפקת היין אשר מגבירים את הסבירות לגידולו על ידי הנבטים.
מתקנים חקלאיים

הנבטים פיתחו והשתמשו במספר מתקנים חקלאיים שונים להקמת מפעל החקלאות שלהם.
אפשר לחלק סוגי מתקנים אלו לארבע קבוצות:
מתקנים חקלאיים > מתקנים חקלאיים שנועדו להתמודד עם משטר המים האופייני לנגב

משטר המים בנגב מאופיין בכמות משקעים דלילה יחסית ובשיטפונות בזק. קיימים מספר מתקנים חקלאיים נבטים שבנו להתמודדות עם משטר זה.
תעלות חפורות אשר אספו מי נגר מן המדרונות ותיעלו אותם להשקיית חלקות חקלאיות.
סכרים אשר סכרו מים בעת שיטפונות ואיפשרו שימוש ארוך טווח במים אלו.
סכרי הטיה אשר הטו מי שיטפונות מן הערוצים להשקיית החלקות.
טרסות אשר שימרו לחות מוגברת בקרקע ומנעו איוד מהיר של המים.
בורות מים ובארות אשר חפרו הנבטים ושימשו לעיתים גם להשקיית חלקות חקלאיות.
מתקנים חקלאיים > מתקנים חקלאים שנועדו להכשרת תוואי הקרקע ושמירת התפוקה החקלאית

אדמת הנגב איננה מתאימה באופי התוואי שלה לחלק מהגידולים החקלאים ועל כן בנו הנבטים מתקנים חקלאיים להכשרתה לגידולים אלו.
'תולילאת אל ענב', או בשמם השני 'רוג'ום אל כורם', הם השמות הערביים לתילי אבנים באזור שבטה אשר שמם מרמז כי שימשו לגידול גפנים. תילים אלו שימשו להדליית הגפנים ועליהם השתרגו שריגיהן. בנוסף לכך תילים אלו הגבירו את התעבות הטל ושיפרו את משטר המים לו זכו הגפנים.
טרסות נבנו גם על מנת לאצור אדמת סחף אשר נסחפה בשיטפונות על גבי המדרונות הטרשיים ובכך הכשירו שטחים חדשים לכדי חלקות חקלאיות פוריות. בנוסף, הטרסות החלישו את עוצמת השיטפונות על ידי קיטוע המדרון ואצירת קרקע ובכך מנעו את סחיפת הקרקע האצורה על ידן בשיטפונות.
גדרות אבן לתחימת גבולות החווה החקלאית הנבטית הקדומה ואולי אף להגנה מפני הזקתם של בעלי חיים או אנשים.
מתקנים חקלאיים > מתקני מגורים למטרת מגורים בקרבת החלקות

הנבטים בנו גם בתים הנקראים במחקר 'בתי חווה' בצמוד לחלקות החקלאיות אותן עיבדו. בנוסף בנו מגדלים לשמירה ומבנים הדומים לשומרות אשר ככל הנראה תפקדו ככאלה או כממגורות.
מתקנים חקלאיים > מתקני הפקה מן התוצר הגולמי לכדי המוצר הנסחר

הנבטים בנו מספר גתות, חלקן אף ציבוריות, להפקת יין או 'דבש ענבים' מן הענבים אותם גידלו בכרמיהם. בנוסף נמצאו שרידים של כלי בית בד אשר שימשו להפקת שמן מן הזיתים.
שידור תאי

שידור תאי (באנגלית: Cell Broadcast ובראשי תיבות CB) היא טכנולוגיה סלולרית המאפשרת לשלוח הודעה למנויים רבים בו-זמנית שנמצאים באזור הכיסוי של תחנת בסיס מסוימת.
באמצעות שידור תאי ניתן לשלוח הודעות באורך של עד 93 תוים. טווח השידור יכול להיות החל מטווח הכיסוי של תחנת בסיס יחידה ועד לכלל הרשת הסלולרית.
הודעת CB נשלחת כ-Broadcast ברמת מאמץ מיטבי, ללא הבטחת מסירה כלשהי, וללא הבחנה בין מקבלי ההודעה. מכיוון שהטכנולוגיה עובדת ברמה הבסיסית של רשת הסלולר, הודעת CB תישלח גם אם הרשת הסלולרית עמוסה ולא ניתן לקיים שיחות קוליות או לשלוח מסרונים.
השימושים יכולים להיות מגוונים: החל מהודעות לשימוש מסחרי ועד הודעות חירום על מזג אוויר מסוכן, תאונות דרכים, אירועים מסוכנים ועוד.
הטכנולוגיה קיימת משנת 1988 ותומכת ברשתות GSM ו-UMTS.
שימוש בעולם > ישראל

בישראל נעשה שימוש בטכנולוגיה זו על ידי פיקוד העורף, כחלק ממערך ההתרעה "מסר לאומי", השימוש בהודעות מכונה "מסר אישי".
בשנת 2012 בוצע ניסוי ראשון למערכת במסגרת תרגיל רעידת אדמה של פיקוד העורף. מעל 55% מהאזרחים לא קיבלו את ההודעות בין היתר מחוסר תאימות של מכשירי הסלולר ומוכנות חלק מרשתות הסלולר בישראל.
בשנת 2014 חייב משרד התקשורת את חברות הסלולר להתממשק עם מערכת "מסר אישי", כמו כן מכשירי האייפון של חברת אפל תומכים בשידור תאי החל מגרסת מערכת הפעלה IOS 8.
ביולי 2014 פיקוד העורף הפעיל את המערכת באופן רשמי במהלך מבצע צוק איתן. בפברואר 2016 הודיע צה"ל כי לאחר מספר שנות התנסות והשקעה של מיליוני שקלים, ולאור קשיים טכניים שהתגלו במהלך התרגולים, השימוש בשידור תאי נזנח לטובת אפליקציה לסלולרי.
החל משנת 2022 פיקוד העורף חזר לעשות שימוש במערכת, אך רק לטובת שליחת הנחיות לאוכלוסייה הנמצאת באזור סכנה (כגון אסון טבע) ולא לצורך מתן התרעה בזמן אמת.
ביולי 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל, פיקוד העורף הרחיב את השימוש במערכת כך שתכלול כל התראת חירום, כגון ירי רקטות וטילים.
ב-1 באוקטובר 2024, בעת המתקפה האיראנית על ישראל (אוקטובר 2024), פיקוד העורף עשה שימוש במערכת זו ושלח התרעת חירום בטכנולוגיית שידור תאי הקוראת לכל התושבים להיכנס למרחבים המוגנים ולשהות שם עד לקבלת הודעה חדשה. כאשר הסתיים האירוע פיקוד העורף שלח התרעת חירום על כך שאפשר לצאת מהמרחבים המוגנים.
שימוש בעולם > ארצות הברית

בארצות הברית נעשה החל משנת 2006 שימוש בטכנולוגיה זו על ידי גורמי ביטחון שונים כגון: FEMA והמשרד לביטחון המולדת.
השימוש העיקרי הוא להודעות חירום על מזג אוויר קיצוני (טורנדו), חטיפת ילדים (Amber Alert) ואירועי חומרים מסוכנים.
שימוש בעולם > בריטניה

ב-7 ביולי 2005 התרחשה סדרת פיגועים בלונדון, מיליוני אזרחים באזורים אלה וכן כוחות ההצלה הפעלו באזור, לא יכלו לקיים שיחות או לשלוח מסרונים כתוצאה מקריסת רשתות הסלולר. אזרחים לא יכלו לקבל עדכונים, ליצור קשר עם קרובי משפחה ולהזעיק את כוחות ההצלה, הדבר תרם לכאוס שנוצר והגביר את הבלבול והפחד בקרב האזרחים. אחת המסקנות הייתה להטמיע שימוש בהודעות CB על מנת שהאזרחים יוכלו לקבל הנחיות ומידע מהממשלה במצב חירום.
שימוש בעולם > צ'ילה

משנת 2012 צ'ילה משתמשת בטכנולוגיה זו, בשנת 2014 הפיצה הממשלה הודעות CB למיליוני צ'יליאנים על התרעת צונאמי ודרישה לפינוי מידי מאזורי הסיכון, כתוצאה מכך ניצלו חיים רבים.
הערות שוליים

↑  What is cell broadcast, באתר Cell Broadcast Forum
↑  FAQ for Cell Broadcast, באתר Cell Broadcast Forum
↑  Goggin, Gerard (2006). Cell Phone Culture: Mobile Technology in Everyday Life. p. 213. ISBN 0415367433.
↑  יאיר מור, תרגיל פיקוד העורף: רוב האזרחים לא קיבלו את הודעות "מסר אישי", באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2012
↑  אור הלר, "מסר אישי" לכל אחד, באתר nrg‏, 2 ביוני 2014
↑  עדן גוטליב, איך iOS 8 יכולה להציל לכם את החיים?, באתר GSM Israel, 11 ביולי 2014
↑  פיקוד העורף הפעיל את מערכת "מסר אישי" ברוב המדינה, באתר מאקו, 25 ביולי 2014
↑  יואב זיתון, יותר מהיר מהצופרים: צה"ל משיק אפליקציית התרעות, באתר ynet, 16 בפברואר 2016
↑  הודעות חירום לטלפונים הניידים עם הנחיות מצילות חיים, באתר פיקוד העורף
↑   מעכשיו, תקבלו לנייד "מסר אישי" באירוע חירום נרחב - אוטומטית, באתר צה"ל, 4 באוגוסט 2024
↑  ינון בן שושן‏, מתקפת הטילים מאיראן: הטכנולוגיה החדשה של פיקוד העורף נכנסה לפעולה, באתר וואלה, 1 באוקטובר 2024
↑  Emergency Cell Broadcasts Tested in the USA, באתר Cellular News, 14 באוגוסט 2006
↑  Mobile phone collapse made 7 July terror attacks worse, באתר TheGuardian, 4 ביוני 2006
↑  eVigilo: הסטארט-אפ הישראלי שהציל את אזרחי צ'ילה מהצונאמי, באתר כלכלסיט, 2 באפריל 2014
הודעת Cell Broadcast שנשלחה על ידי פיקוד העורף במהלך מבצע צוק איתן
העיר התחתונה

מפת ירושלים בשלהי תקופת בית שני (על פי אייל מירון (עורך מדעי), , מכון מגלי"ם, הוצאת מגיד). למידע על מקום, לחצו עליו
העיר התחתונה (נקראה גם "החקרא"), הייתה אזור בירושלים ששכן בגבעה דרום-מזרחית להר הבית, שעליה הייתה בנויה עיר דוד בירושלים. היישוב כונה בשם "העיר התחתונה" החל מתקופת בית שני ועד חורבן העיר בט"ו באב ג'תת"ל (שנת 70 לספירה).
העיר התחתונה נקראה כך בשל גובהה הנחות של שלוחת העופל מהגבעה המערבית, היא הר ציון, עליה הייתה בנויה העיר העליונה. יוסף בן מתתיהו, כתב בספרו:
"...ואילו הגבעה השניה נקראה אקרא, והיתה בדמות ירח אחרי מילואו, עליה ישבה העיר התחתונה...עמק עושי הגבינות שכבר דיברנו עליו, היה חולק את הגבעה של העיר העליונה מזו של העיר התחתונה, והיה יורד עד השילוח."
גאוגרפיה של העיר

העיר התחתונה ישבה על השלוחה המשתפלת מהר המוריה דרומה, שגובהה הממוצע 713 מ' מעל פני הים. נקראה גם "הגבעה הדרום-מזרחית" או בקיצור "הגבעה המזרחית".
גבול העיר ממזרח היה נחל קדרון, ממערב – הגיא המרכזי (עמק הטרופויאון, שנקרא על ידי יוספוס פלביוס 'עמק עושי הגבינות'), מצפון – הר המוריה, ומדרום – חיבורם של הגיא המרכזי וגיא בן הינום עם נחל קדרון ומעיין הגיחון.
העיר הייתה צרה ומוארכת. ביחס לגודלה של העיר חלוקים החוקרים: יש הטוענים כי גודלה לא עלה על 60 דונם בקירוב, ויש שסברו כי רוחבה המשוער היה כ-300 מ' לערך ואורכה כ-1.5 ק"מ לערך (כ-450 דונם).[דרוש מקור]
ערב החורבן, אוכלוסיית העיר התחתונה, כולל עיר דוד והמדרונות היורדים מן העיר העליונה (סך הכל 210 דונם), נאמדת (לפי 50 נפש לדונם) ב-8,400 נפשות.
ההיסטוריה של העיר

בגבעה המזרחית התקיים יישוב החל מתקופת הברונזה הקדומה בשנת 3000 לפנה"ס. לאורך השנים שונה שמו ל"שלם", "יבוס", ובתקופת המלכים שינה דוד המלך את שמו ל"עיר דוד". העיר התקיימה שנים רבות בתצורות שלטוניות ותרבותיות שונות, עד שחדלה מלהתקיים עם חורבן בית שני בשנת 70 לספירה. יישוב הגבעה חודש עם הכיבוש העות'מאני במאה ה-16 בכפר סילוואן.
ההיסטוריה של העיר > תקופת בית שני

במאה ה-2 לפנה"ס, בימי החשמונאים, שבה ירושלים להתיישב על שתי הגבעות, והתחלקה לראשונה לעיר תחתונה ולעיר עליונה. החשמונאים בנו חומה שהקיפה את שתי הערים במחצית השנייה של המאה השנייה, היא החומה הראשונה. לפי עדותו של בן מתתיהו, העיר העליונה שימשה כמרכז כובד שלטוני, ואילו העיר התחתונה שימשה כרובע משני.
בתקופת הורדוס, העיר התחתונה אוכלסה בבני המעמד הכלכלי הנמוך של העיר והכילה בתי-מלאכה שונים. בעשרות השנים האחרונות לימי הבית, הצטרפו הלני מלכת חדייב ובנה מונבז לתושבי העיר התחתונה ובנו להם שם ארמונות. גם קברי המלכים שמחוץ לעיר מיוחסים לבני משפחה זו.
ההיסטוריה של העיר > חורבן העיר התחתונה

בט' באב ג'תת"ל (שנת 70 לספירה), לאחר שהשתלטו על ירושלים, כבשו הרומאים את בית המקדש והעלוהו באש. התקדמו וירדו אל העיר התחתונה וכבשו אותה בט"ו באב. משם העפילו הרומאים לעיר העליונה, ועם כיבוש המצודה שישבה בה, הביאו לקץ היישוב היהודי בירושלים בח' באלול.
ההיסטוריה של העיר > העיר בעת המודרנית

בימינו נמצאים בתחום העיר התחתונה חלקו הדרומי של הרובע המוסלמי, הר הבית, רחבת הכותל ועיר דוד. הגיא המפריד בינה ובין העיר העליונה הוא הגיא שלאורכו עובר כיום רחוב הגיא ('אל-ואד'), שראשיתו בשער שכם, לאורך הכותל המערבי עד לשער האשפות ומשם דרומה לבריכת השילוח.
מבנים בעיר התחתונה

את העיר התחתונה אפיינו מבנים רבים, ביניהם: העופל, ארמון הלני המלכה ובני משפחתה, בריכת השילוח ומצודת החקרא.
מבנים בעיר התחתונה > העופל

שכונה בירושלים המקראית בין עיר דוד להר הבית, נקראה בשם זה מכיוון שהעפילו אליה. בתקופת בית שני, שכנה בחלקה הגבוה ביותר של העיר התחתונה, ונחרבה בשריפה יום לאחר חורבן המקדש, בי' באב ג'תת"ל (70 לספירה).
מבנים בעיר התחתונה > החקרא

מהמילה היוונית "אקרא", "חקרא" בארמית, שפירושה מצודה. הוקמה על ידי אנטיוכוס הרביעי (אפיפאנס). מצודה זו הייתה מעוז צבאי, וסמל השלטון היווני-הסורי, התנשאה מעל בית המקדש.
יוסף בן מתתיהו כתב:
ואת חלקי העיר הנאים ביותר שרף [אנטיוכוס] ולאחר שהרס את חומותיה בנה את החקרא שבעיר התחתונה: כי הייתה רמה ונישאה על פני בית המקדש.
המצודה שרדה זמן רב חרף התקפות רבות עד החרבתה במרד החשמונאים.
שאלת מיקומה היא סלע מחלוקת בקרב חוקרים רבים, אך הנטייה היא לזהות את מיקומה בעיר התחתונה על הגבעה הדרומית-מזרחית, כלומר, דרומית להר הבית על שלוחת העופל של ימינו.
לקריאה נוספת

יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים
נחמן אביגד, העיר העליונה של ירושלים, ירושלים: הוצאת שקמונה, 1980
זאב וילנאי, ירושלים בירת ישראל: העיר העתיקה וסביבותיה (חלק ב'), הוצאת אחיעבר, 1972
מרדכי נאור, המלך הורדוס ותקופתו, יד יצחק בן צבי, 1987
יורם צפריר, ‏על מקומה של החקרה הסלבקית, קתדרה 14, 1979
הערות שוליים

↑  ירושלים לדורותיה, יחידה 3 (כתבו: ישראל רונן, רבקה ניר, רוני רייך), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ח – 2017, עמ' 171.
יוסף כרמל (רב)

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1953 (בן 71) כ"ה בסיון ה'תשי"ג ירושלים ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  ראש כולל ארץ חמדה  אב בית הדין "ארץ חמדה - גזית"
 מעסיק:  ארץ חמדה 
 רבותיו:  הרב שאול ישראלי
 חיבוריו:  צפנת אליהו  שו"ת במראה הבזק  צפנת ישעיהו
 
 תפקידים נוספים:  ר"מ
 
הרב יוסף גרשון כרמל נולד בירושלים (כ"ה בסיון תשי"ג, 8 ביוני 1953) הוא ראש כולל ארץ חמדה בירושלים ואב"ד "ארץ חמדה - גזית".
תולדות חייו

נולד בירושלים לאליהו ומלכה - נכדתו של הרב יוסף גרשון הורביץ (רבה של מאה שערים) ודור שביעי לתלמידי הגר"א. למד בישיבת נתיב מאיר. היה ממייסדי ישיבת ניר קריית ארבע, בה שימש כר"מ במשך כעשור. שירת בצה"ל בחיל השריון, ולחם במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת שלום הגליל. החל משנת תשמ"ה החל לשמש כמרצה בכיר במכללה ירושלים. בשנת תשמ"ז התמנה לכהן כראש בית המדרש במכון מאיר למשך כשנה.
באלול תשמ"ז ייסד יחד עם הרב משה ארנרייך את כולל ארץ חמדה, תחת נשיאותו של הרב שאול ישראלי. עד היום מכהן הרב כרמל כראש הכולל יחד עם הרב ארנרייך. בשנת תשס"ו ייסד מכון 'ארץ חמדה' את בית הדין "משפט והלכה בישראל", שפעל תחילה בתל אביב ובירושלים. בשנת תשס"ט אוחד בית הדין של 'ארץ חמדה' עם "איגוד בתי הדין - גזית", לרשת בתי דין בשם "ארץ חמדה - גזית". לאורך כל השנים הרב כרמל מכהן כאב"ד בבית הדין בירושלים, ובפועל הוא ממובילי ומתווי המדיניות של רשת בתי הדין 'ארץ חמדה - גזית'.
הרב כרמל עומד בראש פרויקט "Ask The Rabbi" ("שאל את הרב") שנתן עד כה למעלה מ-15,000 תשובות בהלכה באנגלית לפונים מרחבי העולם, בהם רבני קהילות רבים.
שמו הוצע בעבר כמועמד לכהן כרבה של ירושלים.
חיים אישיים

נשוי לבת שבע, אב לארבעה ילדים, ומתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים.
דודו הוא לוי יצחק הירושלמי.
אחותו שלומית היא אשתו של הרב יהודה קרויזר - רב היישוב מצפה יריחו, ואמו של ח"כ יצחק קרויזר.
ספריו

צפנת אליהו - ביאור על ביאור הגר"א לשולחן ערוך חושן משפט - הלכות נזקי ממון.
בעריכתו ובהכוונתו: שו"ת במראה הבזק - סדרת ספרי שו"ת שכתבו רבני המכון לשואלים ורבנים מרחבי העולם בכל תחומי ההלכה.
צפנת ישעיהו - ביאור מקיף על ספר ישעיהו. בהוצאת מגיד.