stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים הגר (אוטיניה)
ילדיו ושושלתו

ילדיו נולדו לו מאשתו הראשונה:
ממלא מקומו רבי ישראל שלום יוסף. היה נשוי לבת דודו רבי שמואל אבא הגר ובשנית נישא לדבורה לאה, בתו של רבי יחיאל הורוביץ מפאקשיווניץ. נרצחו בי"ט באייר תש"ד יחד עם שלושת ילדיהם. מעט מדברי תורתו הודפסו בספר "נפש ישי".
הרב מנחם מנדל. חתן רבי מרדכי יוסף מזלטיפולי. נפטר בחיי אביו, במלחמת העולם הראשונה לאחר שנדבק מחולי טיפוס בהם טיפל. ילדיו גדלו אצל סבם רבי חיים.
הרב יצחק, רבה של טלומטש. חתן רבי שלמה חייב מבולחוב. נרצח בשואה עם דודו.
בלומה רייזיל אשת דודה רבי יחיאל מיכל הגר, אדמו"ר בהורודנקה. נרצח בטרנסניסטריה בי"ג בכסלו תש"ב.
בנם רבי ברוך, רב בצ'רנוביץ. חתן דודו רבי שרגא פייבוש מזלישטשיק. נרצח מספר שעות לפני אביו.
שרה אשתו השנייה של רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין
העניא, אשת רבי אהרן פרידמן, האדמו"ר מבויאן-צ'רנוביץ'
נכדו של רבי יחיאל מיכל הגר, רבי משה (בן בנו רבי ברוך) הוכתר לאחר השואה על ידי רבי חיים מאיר מוויז'ניץ לכהן כאדמו"ר מאוטיניא, והוא פתח ישיבה בתל אביב. לאחר פטירתו בכ"ה באב ה'תשנ"ד, הוכתר בנו רבי ברוך לכהן באדמו"רות.
בית המדרש של החסידות נמצא ברחוב הושע בבני ברק.
לקריאה נוספת

הרב חיים דב שטרן, נר ישראל חלק ו'.
הערות שוליים

↑  סבה רבי דוד הגר מזבלטוב, היה אחיו של רבי חיים הגר מקוסוב, אבי סבו. סבה השני, רבי שלום יוסף פרידמן, היה גיסו של סבו רבי מנחם מנדל, ה"צמח צדיק" מוויז'ניץ.
↑  רבי חיים בחר בעיירה זו עקב מעשה שהיה לו עם סבו רבי מנחם מנדל, שפעם נסעו ועברו בעיירה זו וסבו הצביע לו על שטח ואמר לו:"אפשר להקים פה סאלאש (אוהל) גדול". רבי חיים הבין שרמז לו שיקים את חצרו במקום זה בבוא היום.
↑  יש אומרים:כ"ד באייר
↑  הזמנה לנישואי בת הרב מנחם מנדל, נשלחה על ידי הדוד רבי ישראל שלום יוסף, ובה נכתב שהכלה גדלה אצל אביו-סבה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311549005171  VIAF: 97207679   WorldCat (עם VIAF): 97207679
בית הילדים ציון-בלומנטל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארגון, בית יתומים 
 על שם:  אברהם יוחנן בלומנטל 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1900
 תאריך פתיחה רשמי:  1900 
 
 קואורדינטות:  31°47′24″N 35°13′07″E﻿ / ﻿31.789938729214°N 35.218606706154°E﻿ / 31.789938729214; 35.218606706154
 www.zionorphanage.com
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית הילדים ציון-בלומנטל(למפת ירושלים רגילה) בית הילדים ציון-בלומנטל(למפת הרי ירושלים רגילה) בית הילדים ציון-בלומנטל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית הילדים ציון-בלומנטל
 
בית הילדים ציון בלומנטל (בעבר נקרא: בית היתומים ציון בלומנטל) הוא בית יתומים יהודי וותיק. המוסד הוקם בירושלים בידי הרב אברהם יוחנן בלומנטל בשנת 1917 ופועל עד היום בהנהלת צאצאיו. במשך השנים התחנכו בין כתליו אלפי ילדים.
כיום מנוהל המוסד כמרכז משפחתונים, ומחולק לדירות בהן מתגוררים בני זוג המשמשים כמדריכי פנימייה, יחד עם קבוצת ילדים בטווח גילים רחב. המוסד מתבסס על תרומות.
הקמת בית היתומים

בית היתומים הוקם בשלהי מלחמת העולם הראשונה, על רקע הרעב הקשה והמחלות, ביוזמת האימפריה העות'מאנית. כאשר נחשף הפאשא של ירושלים מוניר ביי למצבם העגום של יתומי העיר, פנה אל החכם באשי הרב נסים יהודה דנון ודרש שהקהילה היהודית תדאג ליתומיה, ובמידה ולא, הוא ידאג להעבירם לבית יתומים מוסלמי. מצדו הבטיח הממשל העות'מאני אפשרות לקנות מן הסינדיקט (מכירת התבואה שרוכזה בידי ממונה מטעם השלטון העות'מאני) חצי קילו חיטה לילד ליום.
את הדאגה לילדים הסביר הפאשא בעובדה שהורי רבים מהם נהרגו במלחמת העולם בשרתם בצבא העות'מאני. ואכן בספר 'קורות ותלאות יתומי ציון', קובץ זיכרונות שהוציאו לאור מי שהיו חניכי בית היתומים בשנות מלחמת העולם, מצויות עדויות רבות לכך שרבים מאבות הילדים נהרגו בשירותם הצבאי כחיילי האימפריה. חלק מהילדים התגוללו בחוצות מפני שאביהם עדיין שירת בצבא, ואמם מתה ממחלה או מרעב.
בשל המצב הקשה ששרר באותה העת בעיר, בתי היתומים אליהם פנה הרב דנון השיבו את פניו ריקם. הוא פנה אל הרב אברהם יוחנן בלומנטל, שעמד באותה העת בראש ישיבה לצעירים בשם 'בית חינוך נערים'. ישיבתו הייתה יוצאת דופן בכך שיועדה מלכתחילה לנערים משולי חברת היישוב הישן, שסטו מן הדרך או שנשקפה סכנה שיסטו ממנה, ודאגה לרווחתם. בלומנטל ניאות לבקשה והסב את המוסד בראשותו לבית יתומים.
הקמת בית היתומים ציון־בלומנטל הצילה בפועל ילדים רבים ממוות ברעב, כאשר לא היה להם כל קורת גג או אפשרות להזנה בסיסית. כך מעידים דבריו של ילד אלמוני שנכנס לבית יתומים במהלך מלחמת העולם הראשונה (ואת דבריו כתב עוד במהלכה):
שכבנו ברחובות ובשוקים, בצִדי רשות הרבים, וצעקנו מרה דשואן דשואן! אין מכיר ואין מרחם! אין פונה אלינו לראות בצרתנו! צעקנו! צעקנו! עד אשר נִחר גרוננו ואפס כֹּחנו, התעלפנו באין אונים ושכבנו כפגרים מובסים, ערומים היינו, יחפים וחשופי שת היינו! רגלנו בצקה, נפוחי רעב וכפן וחסרי כל התגוללנו בחוצות קריה, בערב אמרנו מי יתן בֹּקר ובבקר אמרנו מי יתן ערב.
בקריאת הילד בולט הביטוי "דשואן דשואן!" – הכוונה לביטוי הערבי جُوعَان, רָעֵב (בתעתיק המקובל היום: ג'וּעאן). השימוש של הילדים בערבית או ערבית־יהודית מצביע על השתייכותם לעדה הספרדית של היישוב הישן. סביר שרוב הילדים שגוועו מרעב ברחובות היו בעיקר ספרדים, שכן לעדה הספרדית לא הייתה באותה העת אפשרות לתמוך בהם, והעדה האשכנזית העניקה קדימות לצורכי יתומיה. מכאן גם הדגשת בית היתומים ציון־בלומנטל מיד עם הקמתו, שהוא מיועד "לבני כל העדות השונות שבישראל".
לפי המסופר, שמו של המוסד "ציון" ניתן לו על שם היתום שסיפורו היה הטראגי ביותר. היתום, פעוט כבן שלוש שנים, נמצא עזוב ברחוב העיר, נפוח וצמוק מרעב, ולא ידע את שמו. אנשי הוועד האמריקאי אליהם התגלגל קראו לו בשם "ציון", על שם קינתו המפורסמת של רבי יהודה הלוי: "ציון הלא תשאלי לשלום אסיריך". לאחר חקירה שערך הרב בלומנטל, התברר כי הילד נולד בחו"ל ושני הוריו נפטרו - אמו בדרכה ארצה ואביו במהלך מלחמת העולם. לאחר שבע שנים במוסד חלה הילד במחלת כליות ונפטר יתום וגלמוד. הרב בלומנטל החליט לקרוא למוסד על שמו.
התפתחות המוסד לאורך השנים

עם תום מלחמת העולם הראשונה החל המוסד להתפתח במהירות. המוסד עבר מספר מבנים עד שבשנת תרע"ח (1918) התמקם בית היתומים בבית יהודיוף-חפץ שבשכונת הבוכרים. בשנת תר"פ שהו במוסד 70 יתומים ושנה לאחר מכן 85. לשכת העלייה של ההנהלה הציונית ולאחר מכן הוועד הלאומי, רבנים ואישי ציבור החלו מפנים את יתומי הארץ אל בית היתומים. המוסד פעל בין השאר גם להצלת יתומים מן הגולה. בעשור הראשון לפעילותו התגוררו והתחנכו בו כ-500 ילדים מכלל העדות והחוגים בעיר. המוסד כלל תלמוד תורה וישיבת קטנה.
הרב אהרן שמחה בלומנטל, אחיו של המייסד והמנהל, ניהל בניו יורק את לשכת בית היתומים ובמשך עשרות שנים הקדיש מאמצים רבים כדי לביסוס מעמדו הכלכלי. נשיא המוסד היה הראי"ה קוק ואחיו חיים אף שימש תקופה מסוימת כמנהל המקום.
חתנו של הרב בלומנטל, הרב יהושע פישל זקס, שימש למשך זמן מועט כמנהל חינוכי בבית היתומים.
בשנת ה'תרצ"ד (1934) נחנך בניין בית היתומים שבשכונת הבוכרים בנוכחות רבנים ואישי ציבור. בכך לראשונה בית היתומים שכן בבניין אשר נבנה במיוחד ולצורכי היתומים. בשנת ה'תשי"ב הונחה אבן פינה למבנה חדש ובשנת ה'תשכ"א עבר אליו המוסד. בשנת ה'תשכ"ד נחנך שוב בניין חדש למוסד ברחוב יחזקאל בשכונת הבוכרים, ובו בין השאר בית כנסת "אוהל עדינה". מנהל המוסד באותן שנים היה אליעזר רקובסקי.
אירועים מפורסמים שנערכו במוסד

בשל גודלו היחסי של האולם המרכזי והגדול של המוסד, שנבנה בידי הנדבן צבי חפץ ונקרא בפי כל "בית חפץ", שימש מקום כינוס לאירועים חשובים, המפורסמים בהם הם:
ועידת היסוד של הרבנות הראשית בשנת ה'תרפ"א,
קבלת הפנים לגנרל אלנבי עם כניסתו לעיר בשלהי מלחמת העולם הראשונה.
תפילות השבת ועריכת השולחן (טיש) של רבי אהרן רוקח, האדמו"ר מבעלזא, יחד עם אחיו רבי מרדכי רוקח בשבת הראשונה בירושלים לאחר בריחתם מאירופה הנאצית בשנת 1944,
חתונתו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק, ראש ישיבת בריסק בישראל בשנת תשמ"ה.
המקום שימש גם להופעות של אמנים וחזנים מפורסמים, כשההכנסות מן האירוע הועברו לקופת המוסד.
בתקופת כהונתו של מזכיר המוסד, צבי מנחם זקס נתפרסמה במיוחד מסיבת חנוכה גדולה שנערכה במוסד מדי שנה.
המוסד כיום

בעבר ניהלו את המוסד צאצאיו של מייסדו, הרב אברהם יוחנן בלומנטל: נכדתו, רבקה רקובסקי, ובנה - הרב ברוך רקובסקי (שמשמש באופן רשמי כמנכ"ל). אך כיום עבר הרב רוקבסקי לכהן כראש ישיבה בישיבת זיכרון אליעזר שהקומה על שם אביו הרב אליעזר, ובתפקיד המנכ"ל מונה במקומו יוסף נתניאן.
בשונה מיעודו המקורי, כיום מרבית התלמידים אינם יתומים, אלא בנים להורים חולים או שאינם יכולים לגור בביתם מסיבות שונות.
המוסד כיום מתייחד בליווי של הבוגרים עד אזור גיל 22 - כאשר נבנו מסגרות המשך המיועדות לבוגרים, שהתאם לצורך לליווי לאורך זמן. בנוסף, המוסד רואה את עצמו כבית לתלמידים, ועל כן שומר על קשר עם הבוגרים שנים מאוחר יותר, ואף מסייע במקרה הצורך - הן בייעוץ, והן בתמיכה כלכלית (במידת האפשר).
ילדים נכנסים למוסד החל מכיתה א'. במוסד ישנם כיום שלושה חלקים מרכזיים:
משפחתונים - בגיל בית הספר היסודי. בכל משפחתון ישנם 12 ילדים, המתגוררים ביחידה צמודה לזוג ולמשפחתם.
מסגרת תיכונית פנימייתית - שנחלקת למעשה לשני מסלולים נפרדים: מסלול המכונה "יגדיל תורה", בסגנון ישיבתי, לאלה שהדבר מתאים להם; ומסלול המכונה "שִׁבְתִי", שכולל לימודי בגרות ומקצוע.
מסגרת על־תיכונית, שמעניקה מגורים ולימודים לאלה שמעוניינים להמשיך במסגרת ישיבתית, אך כחלק מהמסגרת החמה והמשפחתית של ציון-בלומנטל.
המוסד כיום > בוגרים

משה אבוטבול, חבר כנסת וראש עיריית בית שמש לשעבר
דוד אזולאי, שהיה חבר כנסת
יחזקאל ציון, חזן מוכר ויוצר אלבומי חזנות
אברהם רביץ, שהיה חבר כנסת אביו של ראש מועצת קריית יערים יצחק רביץ.
לקריאה נוספת

תהלה הרץ, 'דשואן דשואן!' (جُوعَان جُوعَان): הקמת בית היתומים 'ציון בלומנטל' בירושלים בשלהי מלחמת העולם הראשונה, קתדרה 165, תשע"ח, עמ' 181–204
קורות ותלאות יתומי ציון, מהדורה שנייה: ירושלים תשכ"א (קישור לספר באתר "אוצר החכמה")
יהודית גולן, אלף עולמות - סיפורו של הרב אברהם יוחנן בלומנטל ומפעל חייו, מפיה של בתו הרבנית יוכבד סלומון, 2003 - תשס"ג, בהוצאת פלדהיים
הערות שוליים

↑  קורות ותלאות יתומי ציון: דברי ימי יתומי ציון וירושלים בימי המלחמה העולמית הראשונה, תרע"ד–תרע"ח, ופרשת ההצלה על ידי המוסד הגדול בית היתומים ציון-בלומנטל, ירושלים תשכ"א, עמ' ט"ז
↑  הרב אברהם יוחנן בלומנטל - למנוחות, הצופה, 1 בדצמבר 1966, עמ' 4
1 2 3  תהִלה הרץ, 'דשואן דשואן!' (جُوعَان جُوعَان): הקמת בית היתומים 'ציון בלומנטל' בירושלים בשלהי מלחמת העולם הראשונה, קתדרה 165, תשע"ח, עמ' 181–204
↑  המכתב צוטט במאמר "'דשואן דשואן!' (جُوعَان جُوعَان): הקמת בית היתומים 'ציון בלומנטל' בירושלים בשלהי מלחמת העולם הראשונה" (מאת תהלה הרץ), קתדרה 165, תשע"ח (עמ' 181–204).
↑  הרב בלומנטל, דואר היום, 29 באוקטובר 1920, עמ' 3
↑  הראי"ה קוק, אגרות הראיה: כרך ד, שנים תר"פ-תרפ"א, מכון הרצי"ה תשע"ח, עמ' קד-קה.
↑  ישעיהו פרס, ארץ-ישראל: ספר-המסעות, ירושלים - ברלין - וינה: בנימין הרץ, תרפ"א, עמ' 130
↑  לדוגמה: בית היתומים ציון, דואר היום, 25 ביולי 1921, עמ' 3
↑  מוסדות ומפעלים: בית היתומים ציון, 8 בינואר 1931, עמ' 4
↑  בית יתומים ציון בלומנטאל בעיה"ק ירושלים ת"ו לתורה ולמלאכה לבני כל העדות בישראל, הצופה, 27 ביוני 1947, עמ' 5
↑  יצחק שפירא, ירושלים - מחוץ לחומה, ירושלים תש"ח, עמ' 74
↑  אליעזר רפאל מלאכי, 'הרב אהרן שמחה בלומנטאל', בתוך: מנגד תראה: אסופה ממאמרי א. ר. מלאכי בענייני ארץ-ישראל, אלחנן ריינר וחגי בן-שמאי (עורכים), יד יצחק בן-צבי תשס"א, עמ' 498
↑  בבית היתומים "ציון", דואר היום, 22 באפריל 1925, עמ' 4; ראו גם מכתב המלצה פומבי מהראי"ה המוסד: בית היתומים "ציון", שם, 25 במרץ 1921, עמ' 3
↑  נפטר ר' חיים הכהן קוק ז"ל, הצופה, 19 בדצמבר 1954, עמ' 1
↑  מרדכי (מוטי) פרידמן, משה זאקס ומשפחתו, משה זאקס, תל אביב: הוצאת שפירא, 2016, עמ' 242
↑  חג חנוכת הבניין של "בית היתומים ציון בלומנטל" בירושלים, דואר היום, 4 ביוני 1934, עמ' 3
↑  "שבת בית היתומים בלומנטל", שערים, 15 באוגוסט 1952, עמ' 8
↑  בית היתומים "ציון", הצופה, 19 במאי 1961, עמ' 9
↑  הסתיים שלב הראשון של בניין בית-היתומים "ציון - בלומנטל", הצופה, 25 בדצמבר 1964, עמ' 6
↑  בית-היתומים ציון (בלומנטל), דואר היום, 20 בינואר 1921, עמ' 3
↑  לדוגמה: הסתדרות הצעיר הארץ-ישראל, דואר היום, 9 בספטמבר 1919, עמ' 3
↑  עצה טובה ומועילה, דואר היום, 10 בפברואר 1912, עמ' 4
↑  Israel, Yosef (2005). Rescuing the Rebbe of Belz: Belzer Chassidus: History, rescue and rebirth. Mesorah Publications. p. 445. ISBN 1578190592.
↑  Meller, Shimon Yosef (2007). The Brisker Rav. Feldheim Publishers. pp. 107, 183, 278. ISBN 978-1-58330-969-8.
↑  מכתבים למערכת, דואר היום, 3 בפברואר 1921, עמ' 4
↑  לדוגמה: בבית היתומים "ציון", דואר היום, 20 בדצמבר 1925, עמ' 3; ב"בית היתומים ציון", שם, 12 בדצמבר 1926, עמ' 4; ב"בית היתומים ציון", שם, 20 בדצמבר 1928, עמ' 4; בבית היתומים "ציון", שם, 30 בדצמבר 1932, עמ' 7.
↑  Zion Orphanage, www.zionorphanage.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302247105171 
כיכר על שם אברהם יוחנן בלומנטל על יד בית היתומים בלומנטל בירושלים
כתונת פסים (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אמנים שונים
 יצא לאור:  1995
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 אורך:  4:05
 כתיבה:  מאיר אריאל
 לחן:  ארקדי דוכין
 הפקה:  גלי צה"ל
 ביצועים מאוחרים:  "כתונת הפסים 2023" (2023)
 עטיפה אלטרנטיבית
 
 עטיפת הסינגל משנת 2023
"כתונת פסים" הוא פזמון שנכתב על ידי מאיר אריאל והולחן על ידי ארקדי דוכין, והופק בשנת 1995 על ידי גלי צה"ל, כחלק ממסע הסברה של משרד הקליטה. הפזמון מתאר את החברה הישראלית ככותנת פסים צבעונית, כמו כתונת הפסים של יוסף, כאשר כל פס מייצג מוצא תרבותי אחר. בהתאמה, גם מבצעי הפזמון מסמלים ז'אנרים שונים וקבוצות שונות בחברה הישראלית (עדות ומיעוטים אחרים). למרות המסר הפלורליסטי החיובי, הפזמון אינו מהסס למתוח ביקורת על תופעות של גזענות בין-עדתית בישראל, וכדגש לכך, הוא אף מסתיים בקולה של ילדה ממוצא אתיופי.
הפזמון נכתב בהשראת שירי צדקה אחרים, כמו השיר הבריטי "Do They Know It's Christmas?", השיר האמריקאי "We Are the World" והשיר הישראלי "עם אחד שיר אחד".
בשנת 2023 יצא לשיר עיבוד מחודש.
האמנים המשתתפים

את השיר מבצעים 40 אמנים מסגנונות מוזיקה שונים: זמר עברי, רוק, פופ, ג'אז, מוזיקת נשמה ומוזיקה מזרחית. בין הזמרים, מופיעות שתי זמרות המייצגות מיעוטים שעד אז לא השתתפו בשיר מרובה אמנים בישראל: טרנסקסואלית (דנה אינטרנשיונל) וערביה (חיה סמיר).
| בית א' | מבצע | בית ב' | מבצע | בית ג' | מבצע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לפני כמה וכמה שנות אלף נפרדנו אני ואחי | ארקדי דוכין | מי שמדבר צחקתי בכיתי למראה החיוור של אחי | אריק לביא | פולנים התנפלו על מרוקו | דני בסן |
| לפני כמה וכמה שנות אלף נפרדנו אני ואחי | ארקדי דוכין | מי שמדבר צחקתי בכיתי למראה החיוור של אחי | אריק לביא | רוסים נכנסו בתימן | מיקי גבריאלוב |
| הוא לכיוון של הקרירים האלה | אלון אולארצ'יק | למבטא המוזר שלו, "bitte, bitte" זה יותר תנכי? | מאיר אריאל | מצרים חטפה מטורקיה | שרון חזיז |
| אני לדרום מזרחי | חיים משה | למבטא המוזר שלו, "bitte, bitte" זה יותר תנכי? | מאיר אריאל | שבדרך תקעה את יוון | פיני חדד |
| יובלות על יובלות לא התראנו | גלי עטרי | — | — | איך שביניהם הסתבכנו | איגי וקסמן |
| ופתאום נפגשנו כאן | צביקה פיק | — | — | כבר סופר אף כי לא יאומן | סי היימן |
| לא הכרנו כל כך השתנינו | חמי רודנר | — | — | אבל למה את המלחמות הזרות שלהם משכנו | חנן יובל |
| טוב שהשארנו סימן | מרגלית צנעני | — | — | אחרי שהם שכחו אותנו מזמן מזמן | דורי בן זאב |
| מה הם עשו לך אתה בכלל לא דומה לי | מיכה שטרית | הו כתונת פסים שלי כל פס בי נוגע | רמי פורטיס | הו כתונת פסים שלי כל פס בי נוגע | בעז שרעבי |
| בבכי צחקתי אחי | קורין אלאל | כל פס רוצה לקלף לי את העור | ברי סחרוף | כל פס רוצה לקלף לי את העור | דני ליטני |
| אתה לא נראה כל כך ישראלי | מזי כהן | הו פסים פסים פסים שלי, אני לא אשתגע | רפי פרסקי | הו פסים פסים פסים שלי, אני לא אשתגע, לא אשתגע | דן תורן |
| בטח שלא תנ"כי | עופר לוי | רק אתן לגוונים מעט אור | זהבה בן | רק אתן לגוונים מעט אור | ירמי קפלן |
פזמון
| כן, כל הצבעים עוד יזהירו | יזהר אשדות | כן, כל הצבעים עוד יזהירו | יבגני שפובלוב | כן, כל הצבעים עוד יזהירו | כולם יחד (עם אלתורים של דני ליטני) |
| לכל הצדדים בעולם | פבלו רוזנברג | לכל הצדדים בעולם | דוד ד'אור | לכל הצדדים בעולם | כולם יחד (עם אלתורים של דני ליטני) |
| לראות כולם את כולם | דנה אינטרנשיונל | לראות כולם את כולם | דנה ברגר | לראות כולם את כולם | כולם יחד (עם אלתורים של דני ליטני) |
| וכל הצדדים עוד יכירו בגוונים השונים את עצמם | אורנה ומשה דץ | וכל הצדדים עוד יכירו | שם טוב לוי | וכל הצדדים עוד יכירו | כולם יחד (עם אלתורים של דני ליטני) |
| וכל הצדדים עוד יכירו בגוונים השונים את עצמם | אורנה ומשה דץ | בגוונים השונים את עצמם | מסקי שיברו | בגוונים השונים את עצמם | כולם יחד (עם אלתורים של דני ליטני) |
| ויותר הצבעים לא יסתירו אדם מאדם דם מדם | חיה סמיר | ויותר הצבעים לא יסתירו אדם מאדם דם מדם | ערן צור | ויותר הצבעים לא יסתירו אדם מאדם דם מדם | מזל אלסה (ילדה) |
כתונת פסים 2023

בשנת 2023, ברקע המחאה נגד הרפורמה המשפטית, נטל על עצמו איגוד תעשיית התרבות והפקות הבמה בישראל בראשות יוני פיינגולד, יוזמה לקידום אחדות בתוך השסעים בחברה הישראלית בהפקה מחודשת של השיר "כתונת פסים".
בגרסה העכשווית של השיר, בהפקה ובעיבוד מוזיקלי של אלדד ציטרין, משתתפים האמנים: אביבה אבידן, אדם בן אמיתי, אודי אריאל, איה כורם, איזי, אלדד ציטרין, ארז לב ארי, ארקדי דוכין, גורי אלפי, גיא מזיג, דוד ד'אור, דורון טלמון, דורית ראובני, דניאל זמיר, הילה כהן אלעזר, יוני בלוך, מאיר אריאל (דגימת קולו), מיה סולימאן, מיכאל בן דוד, סי היימן, עדן מאירי, עמרי גליקמן, קובי אפללו, קובי אוז, שחר אריאל ושי צברי.
הערות שוליים

↑  יובל אראל, אמני ישראל – כתונת פסים 2023, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 17 באוגוסט 2023
30 דקות או פחות (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  רובן פליישר
 הופק בידי:  סטיוארט קורנפלד (אנ') בן סטילר ג'רמי קריימר
 תסריט:  מייקל דיליברטי מת'יו סאליבן
 עריכה:  אלן באומגרטן (אנ')
 שחקנים ראשיים:  ג'סי אייזנברג עזיז אנסרי דני מקברייד ניק סווארדון (אנ') מייקל פנייה פרד ווארד (אנ')
 מוזיקה:  לודוויג גורנסון
 צילום:  ג'ס הול (אנ')
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה Media Rights Capital (אנ') Red Hour Productions (אנ')
 חברה מפיצה:  סרטי סוני
 שיטת הפצה:  הפצה רחבה בבתי הקולנוע וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  12 באוגוסט 2011
 משך הקרנה:  83 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיית פעולה
 מקום התרחשות:  מישיגן 
 תקציב:  28 מיליון דולר
 הכנסות:  40.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   30minutesorless
 www.30minutesorless.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
30 דקות או פחות (באנגלית: 30 Minutes or Less) הוא סרט קומדיית פעולה אמריקאי משנת 2011. הסרט בוים על ידי רובן פליישר ומככבים בו ג'סי אייזנברג, דני מקברייד, עזיז אנסרי, ניק סווארדסון (אנ'), מייקל פניה ופרד ווארד (אנ'). עלילת הסרט עוקבת אחר שליח פיצה שנאלץ ללבוש על עצמו פצצה וביחד עם חברו נאלץ לשדוד בנק במטרה להשתחרר ממנה. מפיקי הסרט הם סטיוארט קורנפלד (אנ'), בן סטילר וג'רמי קריימר.
הסרט הופץ ב-12 באוגוסט 2011 בהפצת סרטי סוני וקיבל ביקורות מעורבות. הסרט הרוויח 40 מיליון דולר כנגד 28 מיליון דולר שהושקעו ביצירתו. הסרט זכה למחלוקת בעקבות הדמיון בין עלילתו לבין פרשת מותו של בריאן וולס (אנ').
עלילה

עלילת הסרט עוקבת אחר ניק דייוויס, שליח פיצה שמתקשה לקיים את מדיניות ה-"30 דקות או פחות" בפיצרייה בה הוא עובד (מדיניות לפיה אם הפיצה לא מגיעה תוך 30 דקות אז הלקוח מקבל אותה בחינם), מה שמוביל לעימותים בינו לבין הבוס שלו. צ'אט, חברו הטוב של ניק ומורה במקצועו, מגלה שניק שכב עם אחותו, קייט במהלך טקס הסיום שלהם ומחליט לנתק איתו קשר.
צמד חברים בשם דווין מיקוולסקי וטראוויס קורד מתוסכלים מכיוון שהם חיים בצילו של אביו השתלטן של דווין, ג'רי, שעשור טרם תחילת העלילה זכה ב-10 מיליון דולר בלוטו. דווין נוהג להתלונן בפני חשפנית בשם ג'וסי על הונו של אביו ועל הירושה המשוערת ממנו. בתגובה, ג'וסי מציעה לו לשכור מתנקש שירצח את אביו, בכך הוא יקבל את כספו. על מנת לרצוח את ג'רי ולרשת את כספו, דווין וטראוויס רוקמים תוכנית לפיה הם יחטפו אדם זר, יצמידו פצצה לגופו ויאלצו אותו להשיג עבורם את הכסף לשכירת המתנקש. השניים מזמינים פיצה ומחכים שהשליח יגיע למחבוא שלהם. כשניק מגיע, השניים תוקפים וחוטפים אותו.
כשניק מתעורר, הוא מגלה שעל בגדיו הותקן וסט מתפוצץ המורכב מטיימר וכן ממתג הפעלה בשלט רחוק שמופעל בעזרת טלפון סלולרי. השניים מסבירים לו שהפצצה תתפוצץ, אלא אם כן ניק ישיג 100,000 דולר תוך עשר שעות. בנוסף, הצמד מאיים על ניק שאם הוא ייגש למשטרה, הם יפעילו את הפצצה. ניק מוצא את צ'אט, מספר לו על מה שקרה והאחרון מסכים לסייע לניק לשדוד בנק. בדרך לשם, ניק נפרד מקייט ומתפטר מעבודתו כשליח.
ניק וצ'אט שודדים את הבנק ובורחים במהרה. דווין מסביר לניק שהוא וטראוויס יפגשו אותו בחניון רכבות כדי לבצע את ההחלפה, אך במקום זאת הם הולכים למסעדה. דווין מתקשר לג'וסי ומבקש ממנה לקבוע עם המתנקש שילך לקחת את הכסף. ג'וסי והמתנקש, צ'אנגו מגיעים למפגש עם ניק, אך אין בידם את הקוד שבעזרתו מנטרלים את הפצצה. צ'אט מופיע ותוקף את צ'אנגו בעזרת לום וניק מכניע את ג'וסי. לאחר מכן, השניים בורחים עם הכסף.
מתוסכל בעקבות השתבשות התכנית, דווין מנסה ליצור קשר עם ניק, אך האחרון לא עונה לו. לאחר מכן, דווין מנסה לחייג לטלפון שמפעיל את הפצצה, אך המספר בנייד שלו שונה על ידי טראוויס בטעות. דווין וטראוויס פורצים לביתה של קייט בעודם מחופשים וחוטפים אותה. צ'אנגו פורץ לביתו של ג'רי. ג'רי תוקף את צ'אנגו עם אקדח המעוצב כעט, אך צ'אנגו מצליח לירות בג'רי לאחר מאבק. בשיטוטו בבית, צ'אנגו מוצא מפה שמובילה לחצר גרוטאות. דווין מאיים על ניק ברצח קייט, אלא אם כן ניק ייפגש איתו בחצר הגרוטאות.
בחצר הגרוטאות, דווין נותן לניק את הקוד לכיבוי הפצצה ומוריד ממנו את הפצצה בדיוק כשהטיימר עומד להסתיים. דווין מכניע את ניק ולוכד אותו ואת קייט כבני ערובה, אך צ'אט מכוון לייזר מרחוק על דווין וניק מספר לו שישנו צלף על הגג שעומד לירות בו. ניק וטראוויס מאמינים לניק, מורידים את נשקיהם ונותנים לשניים ללכת. למרות זאת, צ'אנגו מעלף את ניק, לאחר מכן מאיים על דווין באקדח ומפציר בו לשלם לו את הכסף שהובטח לו. דווין נותן לצ'אנגו את הכסף, אך צ'אנגו מחליט בכל זאת להרוג את דווין. למרות זאת, הוא מותקף על ידי טראוויס שאוחז בלהביור. בזמן שהוא פצוע על הקרקע, צ'אנגו פוצע את דווין ויורה על מכל דלק שבמשאית של טראוויס וגורם למכל להתפוצץ.
ניק לוקח את הכסף ועוזב את המקום ביחד עם קייט וצ'אט. דווין רודף אחריהם וכשהוא מתכונן לירות בניק, הפצצה בוסט מתפוצצת ולכאורה הורגת אותו (ניק חשף שהוא הפעיל מחדש את הפצצה ושתל אותה במשאית של דווין). בזמן שצ'אט מביט בכסף שהם השיגו, חבילת דיו כחול מתפוצצת על פניו ובעקבות כך, הכסף מאבד מערכו.
בסצנה שאחרי הכתוביות, דווין (ששרד את הפיצוץ), טראוויס וג'רי, שרותק לכיסא גלגלים וג'וסי פותחים מכון שיזוף ונרמז שהעסק הוא כיסוי לבית בושת.
עלילה > סוף אלטרנטיבי

בסוף אלטרנטיבי לסרט, ניק, צ'אט וקייט בורחים עם הכסף ותוהים מה הם הולכים לעשות עכשיו כשהם התעשרו. בינתיים, דווין שרד את הפיצוץ. כועס שהתכנית נכשלה, דווין חוזר לביתו כדי לבדוק אם צ'אנגו הרג את אביו. דווין מוצא את אביו פצוע על הרצפה ומספר לו על הרעיון למכון השיזוף / בית הבושת. ג'רי מתרגש מהרעיון ואומר לדווין שהוא גאה בו.
הסצנה האחרונה מתרחשת במלון "ארבע העונות" באטלנטה, שם קייט מנהלת אירועים. היא מצטרפת לניק וצ'אט בבריכה והשלושה נהנים מחייהם החדשים. במקביל, צ'אנגו (שמת קודם לכן) מואשם על ידי הרשויות בשוד הבנק.
שחקנים

ג'סי אייזנברג – ניק.
עזיז אנסרי – צ'אט.
דילשאד ודסאריה (אנ') – קייט.
דני מקברייד – דווין.
ניק סווארדסון (אנ') – טראוויס.
מייקל פניה – צ'אנגו.
ביאנקה קייליך (אנ') – ג'וסי.
פרד ווארד (אנ') – ג'רי.
ברט גלמן – הבוס של ניק בפיצרייה.
רבקה קוקס – סנדרה, עובדת בבנק.
ריק אירווין – מנהל הבנק.
טורי אדקינס – לקוח בבנק.
הפקה

צילומי הסרט התקיימו בעיר גרנד ראפידס שבמישיגן מיולי ועד לספטמבר 2010. צילומי שוד הבנק התקיימו בבנק נטוש – ככל הנראה בבנק "Fifth Third Bank (אנ')" ברחוב ג'יימס בלודינגטון, מישיגן (אנ').[דרוש מקור] תסריט הסרט נכתב על ידי מת'יו סאליבן ומייקל דילברטי.[דרוש מקור] הסרט הופק על ידי בן סטילר דרך חברת ההפקות שלו Red Hour Productions (אנ'). הסרט הופץ ב-12 באוגוסט 2011.
ביקורות

האתר Roten Tomatoes העניק לסרט ציון של 44% על סמך 162 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 49/100 על סמך 37 ביקורות.
הדמיון בין הסרט לבין מותו של בריאן וולס

עלילת הסרט מזכירה שוד בנק אמיתי שהשתבש והוביל למותו של בריאן וולס בשנת 2003. בדומה לסרט, וולס היה שליח פיצה שהוכרח ללבוש פצצה ולשדוד בנק תחת איומים שקיבל על ידי מתכננת השוד האמיתית. חקירה חשפה שמתכננת השוד הייתה אישה בשם מרג'ורי דיהל-ארמסטרונג, שרצתה להשתמש בכסף שנשדד במטרה לשכור את שירותיו של מתנקש שיהרוג את אביה ובכך היא תירש את כספו. למרות זאת ובניגוד לסרט, וולס מצא את מותו לאחר שהפצצה אכן התפוצצה.[דרוש מקור]
למרות הדמיון בין הסרט לאירוע, נציגים מסרטי סוני הכריזו שלצוות היוצרים לא היה ידע מוקדם על האירוע ושתסריטי הסרט שמעו עליו, אך ברפרוף. למרות זאת, צוות היוצרים זכה לביקורת מידי ג'ין הייד, אחותו של וולס וכן מג'רי קלארק, סוכן FBI לשעבר שהיה עד למותו של וולס והסוכן שיזם את החקירה.[דרוש מקור]
הסדרה התיעודית "גאון מרושע" ברשת הזרמת המדיה נטפליקס עוקבת אחר האירועים שהתחוללו באותו היום וכן אחר חייה של מרג'ורי, מתכננת השוד.
הערות שוליים

↑  Rachael Recker | The Grand Rapids Press, Ben Stiller-produced movie to be filmed in Grand Rapids, mlive, ‏2010-05-25
↑  Cat Parker, Fred Ward Joins 30 Minutes or Less, MovieWeb, ‏2010-06-25
↑  30 Minutes or Less | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com
↑  30 Minutes or Less Reviews, www.metacritic.com
↑  "גאון מרושע: הסיפור על השוד השטני ביותר באמריקה", באתר נטפליקס
בדיקת העמסת סוכר

העמסת סוכר היא בדיקה רפואית, שנערכת על מנת לאתר מקרים של סוכרת. במהלך הבדיקה הנבדק שותה תמצית סוכר, המעלה לו את כמות הסוכר בדם במידה ניכרת, ולאחר זמן עורכים לו בדיקת דם על מנת לבדוק עד כמה גופו הצליח להתמודד עם עומס הסוכר. ישנם מספר סוגים של בדיקות העמסות סוכר, אותן עושים בהתאם למצב הנבדק. העמסת סוכר היא בדיקה נפוצה אצל נשים בהריון, על מנת לשלול סוכרת בהריון.
סוגי בדיקות

ישנם מספר סוגים של העמסת סוכר. הסוגים שונים זה מזה בכמות הסוכר אותה הנבדק צורך, כמה זמן עובר מבדיקת דם אחת לשנייה, והאם הבדיקה נערכת בצום. יש הבדלים בין הבדיקה המיועדת לאבחון סוכרת, ולבין הבדיקה שעושים לנשים בהריון.