stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניישטה

| --- | --- |
סמל ניישטהסמל ניישטה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת סיקסו
 שטח:  6.89 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  62 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°22′11″N 20°57′10″E﻿ / ﻿48.369830555556°N 20.952661111111°E﻿ / 48.369830555556; 20.952661111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://nyesta.asp.lgov.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ניישטה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ניישטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ניישטה (בהונגרית: Nyésta) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית ניישטה קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-77 תושבים בשנת 1990 עד 30 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-61%).
בניישטה חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 8 |  |
| 1880 | 8 | 257 |
| 1910 | 5 |  |
| 1920 | 6 |  |
יחסי לטביה–שוודיה

| יחסי לטביה–שוודיה |
| --- | --- |
לטביה: שוודיה


לטביה: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
64,589: 450,295
אוכלוסייה
1,867,238: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
43,627: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,364: 55,866
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

ראש ממשלת לטביה ואלדיס דומברובסקיס (מימין) נפגש עם מקבילו השוודי פרדריק ריינפלט ב"פורום העתיד הצפוני" בריגה, 2013
יחסי לטביה–שוודיה הם יחסי החוץ בין לטביה לשוודיה.
היסטוריה

ב-15 באוגוסט 2011, בטקס בסטוקהולם, הצהיר ראש ממשלת שוודיה פרדריק ריינפלט כי בשנת 1944 הפכה שוודיה לאחת המדינות הראשונות שהכירו בכיבוש הסובייטי במדינות הבלטיות. בשנת 1945 הסגירה סטוקהולם לברית המועצות כ-170 חיילי ואפן אס אס מהמדינות הבלטיות שנמלטו מהצבא האדום ומצאו מקלט בשוודיה. כמו כן, פרדריק ריינפלט התנצל באופן רשמי בפני ראשי הממשלות של אסטוניה, לטביה וליטא על העובדה כי שוודיה העלימה עין מהעובדה של הכיבוש הסובייטי של המדינות הבלטיות לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
ב-27 באפריל 2018, ויקטוריה, נסיכת שוודיה ודניאל, דוכס וסטריטלנד, ערכו ביקור רשמי בריגה, שם הם התקבלו על ידי נשיא לטביה ריימונדס ויוניס. ב-28 במאי 2018 תרמה ממשלת שוודיה 10 מיליון קרונה שוודית ללטביה לרגל 100 שנה לעצמאות המדינה.
יחסי סחר

לאחר שלטביה קיבלה עצמאות בשנת 1990 מברית המועצות, שוודיה הפכה למשקיעה הזרה הגדולה ביותר בכלכלה של לטביה. לשכת המסחר השוודית רשומה בלטביה.
נציגויות דיפלומטיות

לטביה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם.
שוודיה מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה.
נמר אמור

| נמר אמור |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: נמר
תת־מין:: נמר אמור
שם מדעי
 Panthera pardus orientalis ‏שלגל, 1857
תחום תפוצה


נמר אמור (שם מדעי: Panthera pardus orientalis או Panthera pardus amurensis) הוא תת-המין הצפוני ביותר מבין תת-המינים החיים של הנמר. נמר אמור מוכר גם בשמות נמר המזרח הרחוק או נמר סיבירי.
אזור תפוצת נמר אמור משתרע מהרי סיחוטה-אלין שבמזרח הרחוק הרוסי ועד להרים הצפוניים של חצי האי הקוריאני, באזור הנהר אמור. סכנת ההכחדה המרחפת מעל נמר אמור חמורה למדי: אוכלוסייתו העולמית של המין מוערכת ב-25–34 פרטים בלבד, ואילו בעבר הוגדרה אוכלוסייה של כ-90 פרטים בבר, כניתנת לשיקום. 290 פרטים בשבי נמצאים בגני חיות באירופה, ברוסיה ובארצות הברית. הרס אזור המחיה הטבעי ותעשיית הפרוות הם מהסיבות להידלדלות אוכלוסיית נמרי אמור בטבע. כתוצאה מכך מסווג נמר האמור כאחד מבין החתולים הנדירים ביותר. בטבע נמר אמור חי בין 15 ל-20 שנים, ואילו בשבי הוא יכול לחיות מעל 20 שנים. נמר אמור נתון בסכנת הכחדה חמורה ובשל כך הוא גם הנדיר ביותר מבין החתולים הגדולים.
פרוותו של נמר האמור היא העבותה ביותר מבין פרוות הנמרים. צבעה קרם חיוור (בעיקר בחורף). עוביה הוא כ־2.5 סנטימטרים בקיץ ו־7.5 ס"מ בחודשי החורף הקרים. משקל הזכרים נע בין 35 ל-48 ק"ג, אולם במקרים חריגים פרטים גדולים עשויים להגיע למשקל של 60 עד 75 ק"ג. הנקבות קטנות יותר מהזכרים ושוקלות בין 24 ל-43 ק"ג. נמר אמור יכול להגיע לאורך 3 מטרים.
נמר אמור בעל רגליים פרוותיות וגדולות המשמשות לו כ"נעלי שלג", בדומה לנמר השלג.
התנהגות

אזור תפוצתו של נמר האמור חופף את אזור התפוצה של הטיגריס הסיבירי, אולם בשונה מתת-מינים אחרים, נמר האמור אינו מושפע באופן ניכר מהקרבה לטיגריסים. כאשר נמצא בקרבתם של טיגריסים, הוא נוטה להימנע מציד או מסימון טריטוריות, וזאת כדי להימנע מתחרות על המזון ומסיכון צאצאיו.
כמו כל הנמרים, נמר האמור הוא צייד זריז וסתגלן. הוא ניזון מאיילים שונים כגון אייל סיבירי ואייל סיקה, מארנבות, גוראלי אמור, בונים ומכרסמים קטנים הנקרים בדרכו. נמר האמור הוא בעל חיים מתבודד ופעיל בשעות הלילה.
עונת הרבייה של נמר האמור מתרחשת בין סוף האביב לתחילת הקיץ, כאשר משך ההריון הוא כ־12 שבועות. הגורים נשארים עם אמם במשך שנתיים, עד אשר הם נעשים עצמאים באופן מלא. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל שלוש עד ארבע שנים.
שימור

הן נמר האמור והן הטיגריס הסיבירי נפגעו אנושות מידי האדם. שטחי המחיה המשותפים שלהם נהרסו, וציד מוגבר בשל פרוותם היפה פגע בהם אנושות. בשונה מהטיגריס הסיבירי, שקיבל תשומת לב רבה יחסית בערוצי התקשורת העולמיים ואף אוכלוסייתו השתקמה, נמר האמור כמעט ולא זכה לתשומת לב כזו ובשל כך מודעות השמירה עליו נמוכה לעומת "בן דודו" הטיגריס.
באזור מחייתו הרוסי תוכנן לבנות צינור נפט, שאילו היה נבנה עלול היה לפגוע באופן קשה באוכלוסייה בצד הרוסי, ואולם תוכניות הבנייה שונו בעקבות לחץ מצד ארגוני השמירה על בעלי החיים.
ב-20 באפריל 2007 התגלתה גופה של נקבה ממין זה, שניצודה בתחומי מקלט לחיות בר ברוסיה. על פי הערכות, נותרו בטבע כשש נקבות וכ-25 זכרים.
הערות שוליים

↑  Leopard Near Extinction - Only About 30 Remain
↑  Photo in the News: Rare Leopardess Killed - Only 6 Remain
יחסי לטביה–רומניה

| יחסי לטביה–רומניה |
| --- | --- |
לטביה: רומניה


לטביה: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
64,589: 238,391
אוכלוסייה
1,867,238: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
43,627: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,364: 18,485
משטר
רפובליקה

נשיא לטביה ריימונדס ויוניס (מימין) נפגש עם נשיא הסנאט של רומניה קלין פופסקו-טריצ'אנו בעת ביקור האחרון ברומניה, 2017
יחסי לטביה–רומניה הם יחסי החוץ בין לטביה ורומניה. שתי המדינות הן חברות מלאות בנאט"ו, האיחוד האירופי, והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
סקירה כללית

ממלכת רומניה הכירה בעצמאותה של לטביה ב-21 בפברואר 1921, וב-3 בינואר 1922 כוננו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות. בתחילה יוצגה לטביה ברומניה על ידי האגודה הלטבית בפראג שבצ'כוסלובקיה השכנה. בשנת 1924, לטביה פתחה 3 קונסוליות כבוד ברומניה בבוקרשט, קונסטנצה וגאלאץ. ב-18 באוקטובר 1939 פתחה לטביה את הצירות שלה בבוקרשט. במאי 1929 פתחה רומניה את הצירות שלה בריגה. היחסים נותקו ב-5 באוגוסט 1940 כאשר לטביה נכבשה על ידי בברית המועצות. ב-26 באוגוסט 1991 הכירה רומניה באופן רשמי ברפובליקה העצמאית המחודשת של לטביה. ב-13 בספטמבר 1991 חודשו היחסים הדיפלומטיים בין רומניה לרפובליקת לטביה. בין שתי המדינות נחתמו הסכמים רבים לשיתוף פעולה, וכן התקיימו ביקורים רשמיים רבים של נציגים משתי המדינות.
יחסי סחר

היחסים הכלכליים בין לטביה לרומניה מתרחבים משנה לשנה, ושיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות מתמקד בתחום ה-IT, טלקומוניקציה, יעילות אנרגיה ותעשיית התרופות. מחזור הסחר בין המדינות נשלט על ידי מכונות ומכשירים מכניים, כמו גם ציוד חשמלי. נכון למחצית הראשונה של 2007, היצוא של לטביה לרומניה הסתכם ב-2.1 מיליון אירו והיבוא ב-1.9 מיליון אירו.
נציגויות דיפלומטיות

לטביה מיוצגת ברומניה באמצעות שגרירותה בוורשה, פולין.
רומניה מיוצגת בלטביה באמצעות שגרירותה בווילנה, ליטא, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בריגה.
יחסי בלגיה–ספרד

| יחסי בלגיה–ספרד |
| --- | --- |
בלגיה: ספרד


בלגיה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
30,528: 505,370
אוכלוסייה
11,743,761: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
632,217: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,834: 32,996
משטר
מונרכיה חוקתית

שגרירות בלגיה במדריד
יחסי בלגיה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים בין בלגיה לספרד. היחסים בין שתי המדינות מוגדרים בעיקר על ידי חברותן באיחוד האירופי ועל ידי היותן בעלות ברית בנאט"ו, וכן על ידי השתייכותן לארגונים בינלאומיים רבים.
היסטוריה

בשנת 1516 קרל החמישי, הריבון של ארצות השפלה שכללו את שטחי בלגיה, קיבל את כתר קסטיליה ואראגון והוכתר כקרלוס הראשון, מלך ספרד. ההיסטוריה של ספרד ופלנדריה התקבצה והביאה למערכת יחסים קרובה מאוד בין המדינות לאורך מאות שנים.
קרלוס הראשון נולד שש עשרה שנה קודם לכן בעיר גנט. בבריסל נבנה ארמון קרל החמישי, שנחשב היום לאתר ארכאולוגי חשוב. סוחרים ספרדים רבים נסעו בעבר לפלנדריה והקימו בברוז' קהילה חשובה, ולמעשה בשנת 1330 הוקמה קונסוליה במיוחד עבורם, וכיום שני מלונות מתייחסים לזמנים ההם: Hotel Navarra ו-Hotel Aragón. אל הסוחרים הצטרפו חיילי קרלוס הראשון. רבים מהם השתקעו שם וכעת ישנן משפחות בבלגיה ממוצא ספרדי ברור.
יחסים דיפלומטיים

ספרד ובלגיה מקיימות יחסים דיפלומטיים מעצמאות בלגיה במאה ה-19. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועלה המרקיז מווייאלובר לדרגת שגריר. היחסים בין ספרד לבלגיה טובים באופן מסורתי, ואינם מציגים מחלוקת משמעותית.
בשנת 1960, בודואן, מלך הבלגים, התחתן עם פביולה דה מורה אי אראגון, ספרדית, שהייתה בין השנים 1960–1993 מלכת בלגיה.
בעניינים משפטיים, היה פער בקריטריונים בין שתי המדינות: מערכת המשפט הבלגית סירבה במספר הזדמנויות למסור למערכת המשפט הספרדית את חברי האט"א המואשמים בטרור; דוגמה לכך היא המקרה של Natividad Jaúregui. מנגד מערכת המשפט הספרדית סירבה להסגיר את לאון דגרל, ואשר הואשם בשיתוף פעולה עם הכיבוש הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה.
יחסים דיפלומטיים > משבר דיפלומטי עקב הסכסוך בקטלוניה

בנובמבר 2017 הופיע נשיא ז'נרליטט דה קטלוניה קרלס פוג'דמון בבלגיה לאחר שעזב את שטח ספרד יחד עם קבוצה של נאמנים. פוג'דמון הודח על ידי ממשלת ספרד, אשר החילה את סעיף 155 בחוקה הספרדית, ביטלה את האוטונומיה הקטלאנית ותפסה את השליטה באוטונומיה הקטלאנית. ספרד החלה בתהליך הסגרת הנשיא שהודח בגין פשעי מרידה, לאחר שהכריז על עצמאותו של חלק משטח ספרד. מגיניו טענו כי צדק נעשה על ידי מתן קול לתושבי קטלוניה. לאלה הם הוסיפו את עצמאות הימין הקיצוני של פלנדריה, שראו בתהליך העצמאות הקטלאני השתקפות משלהם. ממשלת בלגיה סירבה לתמוך רשמית בקרלס פוג'דמון מתוך הבנה שמדובר בעניין ספרדי פנימי, אך בכך שלא תמכה בשתיקה בממשלת מדריד, היא יזמה בפועל משבר דיפלומטי עם הממשלה המרכזית בספרד.
יחסים עסקיים

במסגרת ההשקעות הדו-צדדיות, מדורגת בלגיה במקום ה-16 בדירוג המדינות לפי עמדת משקיעים בספרד (בלגיה כמדינת ההשקעה האחרונה) עם מלאי השקעה כולל, מבלי לקחת בחשבון את הגופים המחזיקים בניירות ערך זרים. (NO ETVE), של 2.668 מיליארד אירו בשנת 2013 (0.90% מכלל הנתונים האחרונים הקיימים) והמיקום ה-20 ברשימת המדינות לפי עמדת השקעה של ספרד בחו"ל, עם מלאי כולל של השקעה (NO ETVE) של € 3.674 מיליארד אירו בשנת 2013 (1.12% מכלל הנתונים האחרונים הקיימים).
נציגויות דיפלומטיות

ספרד מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל וקונסוליה בליאז'.
בלגיה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ו-13 קונסוליות בלה קורוניה, אליקנטה, ברצלונה, בילבאו, קרטחנה, מורסיה, פוארטוונטורה, חרס דה לה פרונטרה, מלאגה, פלמה דה מיורקה, סנטה קרוס דה טנריפה, סביליה וולנסיה.
יחסי בלגיה–לוקסמבורג

| יחסי בלגיה–לוקסמבורג |
| --- | --- |
בלגיה: לוקסמבורג


בלגיה: לוקסמבורג
שטח (בקילומטר רבוע)
30,528: 2,586
אוכלוסייה
11,743,761: 674,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
632,217: 85,755
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,834: 127,064
משטר
מונרכיה חוקתית

בין ממלכת בלגיה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה > ימי הביניים

באזור הולנד ובלגיה של היום, חיו לפני כאלפיים שנה שבטים קלטים וגאלים. בשנת 57 לפנה"ס הרחיב יוליוס קיסר את כיבושי האימפריה הרומית והגדיל את שטחה עד לאזור "גאליה-בלגיקה", אזור החופף לשטחי בלגיה והולנד של היום, אך במאה הרביעית מסר הקיסר יוליאנוס את גאליה-בלגיקה לפרנקים. במאה השביעית הומרה דתם של תושבי המקום לנצרות, ובמהלך ימי הביניים נשלטה בלגיה יחד עם שאר ארצות השפלה בידי ממלכות סמוכות שונות.
היסטוריה > ארצות השפלה

במאה ה-14 הגיע תור הזהב של המדינות באזור, תחת שליטתו של הדוכס לבית בורגון הצרפתי. בתקופה זו פרחו הכלכלה, התעשייה והאומנות. הערים הפלמיות איפר, ברוז' וחנט שגשגו בזכות ייצור האריגים והבגדים, ובזכות הסחר בהם. בהמשך הפכה אנטוורפן לעיר נמל חשובה שאפשרה העברת סחורות לכל אירופה מהאיים הבריטיים ואליהם. באמצע המאה ה-15 הגיעה השקיעה. ארצות השפלה עברו לידי ספרד ההבסבורגית, ותושביהן פתחו במאבק ארוך נגד שלטונם של הספרדים הקתולים.
בשנת 1568 פרצה מלחמת העצמאות של מדינות השפלה, "מרד ארצות השפלה". מלחמה זו ארכה 80 שנה, ובסופה גירשו הולנד והמחוזות בני בריתה את הספרדים מעל אדמתם, ואילו בלגיה ולוקסמבורג נותרו בשליטת ספרד הקתולית ונודעו כארצות השפלה הדרומיות או ארצות השפלה הספרדיות. במסגרת חוזה אוטרכט (1713), שסיים את מלחמת הירושה הספרדית, עברו ארצות השפלה הספרדיות לידי אוסטריה. בעקבות המהפכה הצרפתית פלשו הצרפתים לאזור, ובשנת 1794 כבשו את ארצות השפלה האוסטריות. הכיבוש הצרפתי היה הזרז להתבססות התנועה הלאומית הפלמית, שהתנגדה לשלטון צרפת. ארצות השפלה לשעבר הפכו לחלק אינטגרלי מצרפת, שחילקה אותן מחדש לתשעה חבלים.
היסטוריה > המאה ה-19

בקונגרס וינה, אחרי תבוסת נפוליון בשנת 1815, האזור ניתן לשליטת וילם הראשון, מלך הולנד כהממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, ושטחי לוקסמבורג היו תחת שלטונו באוניה פרסונלית. כעבור 15 שנה, בשנת 1830, התרחשה המהפכה הבלגית: המחוזות הדרומיים (הקתולים) של ארצות השפלה מרדו בשלטון ההולנדי הפרוטסטנטי. הם זכו בעצמאות, והקימו את ממלכת בלגיה, שכללה כשני שלישים של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג.
היסטוריה > המאה ה-20

בשנת 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה וללוקסמבורג וכבשו אותם, ובלוקסמבורג אף התמקם המטה הכללי הגרמני.
בשנת 1940 נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרו תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944. בדצמבר 1944 התחולל בשטחי בלגיה הקרב על הבליטה, שבו ניסו הגרמנים להתקדם לעבר אנטוורפן מחדש, אך נבלמו על ידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה הצטרפו לוקסמבורג ובלגיה לנאט"ו, ובשנת 1958 הקימו יחד עם הולנד את בנלוקס, שהיוותה את הבסיס שעליו קם מאוחר יותר האיחוד האירופי. כיום היחסים בין שתי המדינות מוגדרים "מצוינים", ונהנים מקשרים פוליטיים, כלכליים, חברתיים ותרבותיים.
שיתוף פעולה

שתי המדינות חברות בנאט"ו, באיחוד האירופי ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ומשתפות פעולה ביניהם במגוון תחומים. מכיוון ששתי המדינות חתומות על אמנת שנגן, המעבר בין הגבולות חופשי ואין שום הגבלת מעבר ביניהם.
יחסים דיפלומטיים

לוקסמבורג מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל, ו-5 קונסוליות באנטוורפן, גנט, ליאז', נאמור ואוסטנד. מאידך, בלגיה מחזיקה בלוקסמבורג רק שגרירות בלוקסמבורג
.
יחסי לטביה–קנדה

| יחסי לטביה–קנדה |
| --- | --- |
לטביה: קנדה


לטביה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
64,589: 9,984,670
אוכלוסייה
1,867,238: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
43,627: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,364: 53,718
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית
שגרירים
קרל איינבאום: אלן האוזר
יחסי לטביה–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה של לטביה לבין קנדה. קנדה הכירה בעצמאות לטביה ב-26 באוגוסט 1991, והיחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוסדו ב-3 בספטמבר אותה שנה. ללטביה יש שגרירות באוטווה ושלוש קונסוליות של כבוד במונטריאול, ויקטוריה וטורונטו בעוד לקנדה יש שגרירות בריגה.
שתי המדינות חברות בנאט"ו ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
יחסים פוליטיים

קנדה מעולם לא הכירה בכיבוש הסובייטי של המדינות הבלטיות והייתה המדינה הראשונה מארגון המדינות המתועשות (G7) להכיר בעצמאות לטביה. ב-28 במרץ 2003 קנדה הייתה המדינה הראשונה שאשררה את הצטרפותה של לטביה לנאט"ו. נוכחותה של קהילה לטבית-קנדית משמעותית (המוערכת ב-22,600 איש) מעידה גם היא על טיב היחסים שבין שתי המדינות.
ביקורים רשמיים

במאי 2008, יחד עם משלחת פרלמנטרית בהנהגתו, ביקר יושב ראש הפרלמנט הלטבי גונדרז דאוץ בקנדה. שר המסחר הבינלאומי הקנדי סטוקוול דיי ביקר בלטביה במאי 2009.
יחסים צבאיים

שתי המדינות הן חברות בנאט"ו. אבן הפינה ביחסים הצבאיים בין שתי המדינות הייתה הסיוע וההדרכה של קנדה ללטביה בענייני צבא, כחלק מהמחויבות של החברות בנאט"ו לשמור על השלום. קורסים לסיוע מקצועי הוצעו ללמעלה מ-300 קצינים לטבים.
מסחר והשקעות

שווי יחסי המסחר בין לטביה לקנדה קטן באופן יחסי. בשנת 2012 ייצאה קנדה סחורות בהיקף של 54.7 מיליון דולר ללטביה, שכוללים בין היתר טקסטיל, מוצרי רוקחות, מזון, מכשירי חשמל וייבאה סחורות מלטביה בשווי של 20.1 מיליון דולר, שכללו בין היתר ריהוט, סיבים אופטיים, זכוכית, מזון וחומרי בנייה.
ראו גם

יחסי ישראל–לטביה
יחסי ארצות הברית-לטביה
יחסי לטביה-רוסיה
יהדות צנעא

יהדות צנעא היא קהילה יהודית עתיקת יומין, החשובה והגדולה ביותר ביהדות תימן, שהתקיימה בעיר צנעא שבתימן למעלה מ-1000 שנה עד לעלייה הגדולה לארץ ישראל בשנת ה'תש"ט (1949). בקהילה היה מרכז התורה הגדול ביותר בתימן, בה ישב בית הדין המרכזי, פעלו ישיבות רבות ובראשן הישיבה הכללית, ובהם שימשו גדולי חכמי תימן ברציפות במשך כל שנות קיומה.
היסטוריה

ראשית התיישבות היהודים בתימן שנויה במחלוקת. אין בידינו תאריכים מדויקים לתחילת התיישבות היהודים בעיר צנעא, אך סביר להניח שכבר בראשית התיישבות היהודים בתימן, גרו יהודים גם בצנעא.
היסטוריה > בג'בל נוקם

מקום מושבם הראשון של היהודים היה בעיר "בראש" שבראש ג'בל נוקם. שם על פי העדויות נמצאו שרידי בית כנסת ומקוואות טהרה. מאוחר יותר ירדו היהודים והתיישבו ב"אלקצר" (המבצר), שכונה גם "קַצְר סַאם אִבְּן נֻח" (ארמון/מבצר שם בן נח).
היסטוריה > בשכונת אלסאילה

בשנת ד'תתק"ם (1172), כבש את תימן המצביא טג'טכין, שהיה משרי צבאותיו של טוראן שאה, אחיו הגדול של צלאח א-דין. בשנה החמישית למלכותו הוא אילץ את היהודים יושבי "אלקצר" לרדת מערבה לעיר צנעא התחתונה היושבת בעמק. בתחילה הורדו היהודים העניים והפשוטים, ולאחר זמן הושלם המעבר וכל היהודים ירדו לשכונת אלסאילה.
היסטוריה > גלות מוזע

בשנת ה'תל"ט (1679) גורשו יהודי תימן, ובכללם יהודי צנעא, אל דרום תימן לאזור שפלה מדברית, למשך שנה שלמה.
היסטוריה > בקאע אליהוד

לאחר שוב הגולים ממוזע בשנת ה'ת"ם (1680), לא הורשו היהודים לחזור לבתיהם בשכונת אלסאילה שבתוך חומות העיר העתיקה של צנעא, ונאלצו לבנות את שכונתם מחדש מחוץ לחומות העיר, בבקעה ממערב לשכונת ביר אל-עזב. בשכונה זו גרו עד לעלייה הגדולה בשנת ה'תש"ט (1949).
היסטוריה > חוזת אלנפר

בשנים ה'תרס"ד–ה'תרס"ה (1904–1905), עקב מלחמות הטורקים עם הערבים המקומיים תושבי תימן בראשות האימאם יחיא, פקד את תימן ובמיוחד את צנעא וסביבתה רעב קשה, שכונה בשם "חַוְזַתּ אַלנֲּפַר" (מצור ה"נפר", שהיא יחידת משקל קטנה שבה מוכרים תבואה). הרעב כילה כ-50% מאוכלוסיית העיר, יהודים וערבים, וגרם למעבר של רבים מיושבי צנעא לכפרים הסמוכים. לאחר ניצחון האימאם יחיא חזרו שארית היהודים לצנעא ושיקמו מחדש את הרובע היהודי.
מעמדה של קהילת צנעא

כבר בתקופת הגאונים מעמדה של קהילת צנעא היה כקהילה המרכזית של תימן, בכך שנציגי ישיבות הגאונים שקיבלו את התרומות מכל רחבי תימן ישבו בצנעא.
בתחילת המאה ה-20 קהילת צנעא הייתה הקהילה היהודית הגדולה ביותר בתימן. עד לשנת 1904 היא מנתה כ-10,000 נפש.
הנהגת הקהילה > בית הדין

מתוקף היותה של צנעא בעלת הסמכות התורנית בתימן, בצנעא התקיים בית הדין הגדול של תימן. קיימות רשימות של בתי הדין בצנעא מאז שוב הגולים ממוזע בשנת ה'ת"ם (1680), עד שנת ה'תרס"ב (1902), בה חדל לפעול בית הדין הקבוע של 3 דיינים.
מינוי הדיינים לא היה נעשה כמקובל כיום על פי מבחנים. אב בית הדין היה ממנה אדם לדיין על פי מידת ידענותו וגדלותו, כפי שהתפרסם בקהילה כ"מומחה לרבים", כאשר השמיע את דבריו בדרשות לפני הציבור, ואנשי הקהילה פנו אליו לפתירת סכסוכים.
| מספר | שנות פעילות | ראב"ד | דיין | דיין |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ה'ת"ם (1679) – ה'ת"ן (1690) | מארי שלמה בן סעדיה מנזלי | מארי יחיא בן אברהם הלוי | מארי זכריה בן יוסף הכהן |
| 2 | ה'ת"ן (1690) – ה'תע"ה (1715) | מארי זכריה בן יוסף הכהן | מארי משה בן סעדיה קטיעי | מארי שלום בן חיים צבטאני |
| 3 | ה'תע"ה (1715) – ה'תפ"ד (1724) | מארי שלום בן עמרם הלוי | מארי יוסף בן סעדיה בשארי | מארי סעדיה בן שלום עמר (הלוי) |
| 4 | ה'תפ"ד (1724) – ה'תק"ז (1747) | מארי דוד בן יחיא חותר | מארי צאלח בן יחיא צאלח | מארי יוסף בן סעדיה בשארי |
| 5 | ה'תק"ז (1747) – ה'תקי"ז (1757) | מארי סעדיה בן משה קטיעי | מארי פנחס בן שלמה עראקי | מארי שלום בן יוסף בשארי |
| 6 | ה'תקי"ז (1757) – ה'תקס"ה (1805) | מארי יחיא בן יוסף צאלח | מארי שלמה בן ישועה אלג'מל | מארי שלום בן יוסף בשארי |
| 6 | ה'תקי"ז (1757) – ה'תקס"ה (1805) | מארי יחיא בן יוסף צאלח | מארי שלמה בן ישועה אלג'מל | מארי שלום בן זכריה הכהן |
| 6 | ה'תקי"ז (1757) – ה'תקס"ה (1805) | מארי יחיא בן יוסף צאלח | מארי יחיא בן יהודה צעדי | מארי יחיא בן דוד משרקי |
| 7 | ה'תקס"ה (1805) – ה'תקס"ט (1809) | מארי אברהם בן יחיא צאלח | מארי יחיא בן יהודה צעדי | מארי יחיא בן דוד משרקי |
| זמני | ה'תקס"ט (1809) – ה'תקע"ב (1812) | מארי יוסף בן סאלם אלנקאש | מארי יוסף בן שלום קארה | מארי אברהם בן אהרן מנזלי |
| 8 | ה'תקע"ב (1812) – ה'תר"ט (1849) | מארי יוסף בן שלום קארה | מארי יחיא בן שלמה אלאביץ' | מארי דוד בן אברהם צאלח |
| 8 | ה'תקע"ב (1812) – ה'תר"ט (1849) | מארי יוסף בן שלום קארה | מארי יחיא בן שלום הכהן | מארי יחיא בן יעקב צאלח |
| 9 | ה'תר"ט (1849) – ה'תרמ"ט (1889) | מארי שלמה בן יוסף קארה | מארי יחיא בן שלום הכהן | מארי יחיא בן יעקב צאלח |
| 9 | ה'תר"ט (1849) – ה'תרמ"ט (1889) | מארי שלמה בן יוסף קארה | מארי אברהם צאלח | מארי יוסף בן דוד מנזלי |
| 10 | ה'תרמ"ט (1889) – ה'תרס"ב (1902) | מארי סלימאן בן סאלם צאלח | מארי אברהם צאלח | מארי יוסף בן דוד מנזלי |
| 10 | ה'תרמ"ט (1889) – ה'תרס"ב (1902) | מארי סלימאן בן סאלם צאלח | מארי אברהם צאלח | מארי חיים בן יחיא הכהן |
הנהגת הקהילה > הישיבה הכללית

מוסד חשוב נוסף בקהילה הוא הישיבה הגדולה. מדי יום לאחר תפילת שחרית היו מתקבצים כל תלמידי החכמים של העיר באחד מבתי הכנסת החשובים, ולומדים בצוותא כשעתיים או שלוש. מוסד ישיבה זה התקיים במתכונת ישיבות התנאים, האמוראים והגאונים, ולא במתכונת שהייתה מקובלת באירופה במאות השנים האחרונות, בה הישיבה היא בית לימוד לתלמידים צעירים.
ישיבה זו התקיימה מעת בוא היהודים לתימן, ועד לשנת ה'תרס"ה (1905), שנת חוזת אלנפר, בה הלכו לעולמם רבים מלומדי הישיבה, והישיבה חדלה מלפעול. בשנת ה'תרצ"ג (1933) החזיר הרב יחיא אלאביץ' את הישיבה לפעילות, אך פעילותה פסקה עם פטירתו בשנת ה'תרצ"ו (1936).
על ישיבה זו כתב רבי שלום שבזי בשירו "איומה המשי": ”בְּלֵיל חָלַמְתִּי וַאְנִי בְּאוּזָל [בצנעא] הַבְּנוּיָה, וְנִתְחַבַּרְתִּי עִם הַיְּשִׁיבָה הַשְּׁרוּיָה”.
הנהגת הקהילה > העֻקאל

העֻקַאל (ביחיד: עַאקֵל, פירושו בערבית: נבון), היו עסקני הציבור של הקהילה. הם היו ההנהגה החילונית, כלומר שאינה מתעסקת בענייני הדת. לעקאל לא היה מוסד, לא היה תפקיד מוגדר, ואף לא היו מקיימים ישיבות ודיונים קבועים. כאשר אחד מהעקאל היה רוצה לעורר את הציבור לעניין שיש לתקן, היו מתכנסים העקאל והציבור בחצר של אחד מבתי הכנסיות הגדולים, ושם מקיימים מעין "דיון פתוח", ובסופו מתקבלת החלטה. בישיבות אלה היו גם ממנים עקאל חדשים בעת הצורך.
אחד מתפקידיהם של העקאל היה לגבות את מס הג'זיה, מס הגולגולת באסלאם.
הנהגת הקהילה > חכם באשי

מאז הכיבוש הטורקי השני של תימן בשנת ה'תרל"ב (1872), העמיד המושל אחמד מוכ'תאר חכם באשי גם בתימן, כדוגמת החכם באשי שהיה בשאר האימפריה. משרת החכם באשי הייתה קיימת כל שנות הכיבוש השני של הטורקים, בין השנים ה'תרל"ב (1872) ו-ה'תרס"ה (1905).
| מספר | שנות פעילות | שם | סיבת עזיבה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ה'תרל"ב (1872) – ה'תרל"ו (1876) | מארי שלמה בן יוסף קארה | חיפוש אדם שמבין טורקית |
| 2 | ה'תרל"ו (1876) – ה'תרל"ט (1879) | הרב יצחק שאול | פטירה |
| כהונה שנייה | ה'תרל"ט (1879) – ה'תרמ"ט (1889) | מארי שלמה בן יוסף קארה | פטירה |
| 3 | ה'תרמ"ט (1889) – ה'תר"ן (1890) | מארי יוסף בן שלום בדיחי | התפטרות |
| 4 | ה'תר"ן (1890) – ה'תרנ"ז (1897) | יוסף בן אהרן עמר | פיטורין |
| 5 | ה'תרנ"ז (1897) – ה'תרנ"ט (1899) | מארי סאלם בן יחיא אלג'מאל | התפטרות |
| 6 | ה'תרנ"ט (1899) | מארי יחיא בן שלמה קאפח | התפטרות |
| כהונה שנייה | ה'תרנ"ט (1899) – ה'תרס"ה (1905) | יוסף בן אהרן עמר | פטירה |
קופת ההקדש

קופת ההקדש היה מוסד הצדקה הכללי לקהילה. קופת ההקדש לא ניזונה ממיסים או מתרומות, אלא הכנסותיה היו בזכות תקנה קדומה בקהילה, שעל פיה כל בהמה שנשחטת ובשרה נמכר באטליז, עורה וחלבה נמכרים, והכסף נכנס לקופת ההקדש. אם הבהמה נשחטה על ידי אדם פרטי, העור והחלב שלו, אך אם היו בבהמה זו ארבעה שותפים או יותר, דמי עורה וחלבה נכנסו לקופה. העורות היו נמכרים כל יום שישי לעבדני העורות, והחלבים היו נמכרים אחת לחצי שנה לתעשיית הסבון.
כספי הקופה שימשו בעיקרם ליהודים מנקי המחראות (בעקבות "גזירת המקמצים"), ושאר הכסף היה מתחלק בין עניי הקהילה בחג הפסח ובחג הסוכות.
מחלוקות > ברכת המוציא לשולחנות רבים

במאה ה-18 פרצה מחלוקת בין חכמי צנעא בעניין ברכת המוציא, כאשר יושבים קרואי המסיבה במספר שולחנות, האם כל שולחן מברך המוציא לעצמו, או שאחד מברך לכולם. המנהג הקדום בתימן היה שאחד מברך לכולם, כפי שמזכיר מהרי"ץ, אך היו חכמים שרצו לשנות את המנהג על פי פסק השולחן ערוך (שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קס"ז, סעיף י"א). מחלוקת זו המשיכה עד המאה ה-19.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תרבות חומרית

בצנעא לבשו היהודים לבוש אופייני ליהודי מרכז תימן. בתי היהודים בצנעא היו בנויים כבתי היהודים בצנעא.
חלק מבני קהילת צנעא ורגעים מהווי הקהילה תועדו בתמונות על ידי הצלם יחיאל חייבי בן הקהילה, ויצאו לאור בספר צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

לבוש יהודי מרכז תימן
יהדות תימן
קאע אל-יהוד
אלסאילה
לקריאה נוספת

הרב יוסף קאפח, קהילת צנעא שבתימן, בתוך: יוסף טובי (עורך), כתבים, ב, ירושלים תשמ"ט
מנשה ענזי, הצנעאנים - יהודים בתימן המוסלמית, 1950-1872, מרכז זלמן שזר, תשפ"ב (2022)