stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוכבד בת-רחל
בשליחות החלוץ באירופה > בשליחות החלוץ בגרמניה

בשנת 1936 יצאה עם אברהם תרשיש לשליחות החלוץ לגרמניה. שליחותם התבצעה על רקע המרד הערבי והוויכוחים הפנימיים בתוך התנועה. היא ביקרה בסניפים, בבתי החלוץ, בקיבוצי ההכשרה, השתתפה בימי העיון ובייצוג מרכז החלוץ במוסדות היהודיים הכלליים. בשנת 1938 גורשו מגרמניה רבים מקרב שליחי החלוץ, ביניהם תרשיש, על ידי השלטון הנאצי. באותה שנה נמנתה עם השליחים הבודדים מהארץ שנותרו שם. בעקבות כניסת הנאצים לווינה, החשש מפני מלחמה וסגירת בתי החלוץ המקומיים לנוכח מדיניות השלטון הנאצי, כינסה את חברי המרכז בברלין והם סיכמו כי אין לעכב עוד את החזרה לארץ. באוקטובר 1938 חזרה לקיבוץ עין חרוד.
בשליחות החלוץ באירופה > בשליחות החלוץ במערב אירופה

גם אחרי שובה לארץ דאגה לגורל הנוער שנשאר בגרמניה ויחד עם פעילים נוספים החליטה לצאת למערב אירופה במטרה להציל גרעינים חלוציים ככל האפשר. בנובמבר 1938 יצאה לכיוון צרפת, משם המשיכה להולנד ובלגיה ובראשית ינואר 1939 הגיעה ללונדון, שם שהתה כשלושה חודשים, שם התרכזה באיתור מקום הכשרה בעבור הנוער שהגיע מגרמניה, בסיוע פילנתרופים. בין היתר השתתפה בפגישה של נשות ויצו עם בן אחיו של הלורד בלפור במטרה לבקש ממנו למסור לידיהם את החווה של דודו בסקוטלנד, להכשרה לתנועה החלוצית ולקליטת 180 נערים ונערות מגרמניה בה. כאשר הגיעו, קיבל אותם בלפור עצמו והחל להוביל אותם ברחבי הבית. למעט חדר השינה וחדר העבודה, שאר חדרי הבית הועמדו לרשות החברה הצעירה שתבוא.
באירופה פגשה בקבוצת נוער עולה ובה תלמידי הגימנסיה העברית בברלין ונערים ללא הכשרה קודמת. חברי הקבוצה היו רשומים במזכירות המשרד של עליית הנוער ויועדו לחברת הנוער בעין חרוד. מזכירות המשק הטילה עליה ועל שני חברים נוספים להדריך קבוצה זו. במרץ 1939 חזרה לארץ. בשנים הבאות מילאה תפקידים שונים בקיבוץ: בגן הילדים, במזכירות ובחדרי החולים.
פעילות ציבורית בארץ ישראל > מזכירת ועדת הפועלות בחיפה

לאחר שחזרה מפולין גויסה על ידי אחדות העבודה לעזרת מועצת פועלי חיפה ומונתה לתפקיד מזכירת ועידת הפועלות בעיר. המשבר הכלכלי ביישוב העצים את מצוקת הפעולות והמחסור השפיע על היחסים שבין הפועלים ומוסדותיהם. שיבוצה בתפקיד זה העלה אותה לדרגת פעילה בעלת חשיבות בהיררכיה ההסתדרותית. לפי כתביה של בת-רחל, בחיפה עבדו אז 500 פועלות, מהן 120 קיבלו סיוע: חמישים עבדו במשק בית והיתר עבדו בתפירה, בבתי חרושת לסיגריות, לקופסאות ובבתי מלאכה קטנים. תחילה החלה לארגן את עובדות משק הבית, שהיו לא מאורגנות בהסתדרות ומחוסרות כל הגנה מקצועית. היא נהגה לפגוש אותן ולדבר איתן על תנאי עבודתן ועל הצורך בהתארגנות במסגרת ההסתדרות והזמינה אותן לשיחת חברות או לאספה. היא החלה לפעול כדי לארגן את החייטים והתופרות לאגודה אחת ולצרפם להסתדרות. הייתה זו עבודה חלוצית בתחום ארגון עובדים ועובדות בחיפה, שחיזקה את כוחה של הסתדרות העובדים הכללית.
פעילות ציבורית בארץ ישראל > תפקידים נוספים

בין השנים 1944–1947, לאחר הפילוג במפא"י, עבדה במרכז קופת חולים כחברת מרכז ראשונה. בנוסף, גויסה למזכירות אחדות העבודה והייתה נציגת המפלגה באספת הנבחרים, חברה בוועד הלאומי וחברת הנשיאות בו.
לאחר הפילוג בעין חרוד שימשה מזכירת ועדת הביקורת המרכזית של ההסתדרות וייצגה את אחדות העבודה בכינוסים ובוועידות הבינלאומיות של פדרציית הנשים הדמוקרטית העולמית, והייתה צירה בקונגרס הציוני ה-20 והקונגרס הציוני ה-23 בקונגרס למען השלום בהלסינקי, בקונגרס האימהות בלוזאן, בכינוסים של הפדרציה לנשים הדמוקרטיות בז'נבה ובפקינג, ובקונגרס היהודי העולמי.
המאבק לשוויון נשים בקיבוץ

בארץ ישראל נחשפה לאי השוויון בין גברים לנשים עוד בזמן עבודתה בבניין בבית החרושת בתל אביב כשראתה שפועל גבר השתכר שכר גבוה יותר לפי שעת עבודה מפועלת אישה, על אף שתפוקתם הייתה שווה. כמו נשים אחרות בעלייה השלישית, שהמהפכה הבולשביקית וקידוש ערך השוויון עיצבו את תפיסת עולמן, האמינה כי על השוויון לחול גם בין גברים לנשים:
האישה המתקדמת, המשכילה, שחונכה על רעיונות הסוציאליזם והשוויון מאז ראשית התנועה המהפכנית ברוסיה במאה הי"ט, הקרינה מהשפעתה גם על חלוצות העליה השלישית
כמו נשים אחרות בעלייה השלישית ציפתה למצוא בארץ ישראל הוויה פועלית שיתופית ושוויונית, אך עם הזמן התברר כי השתלבותן בקרב הפועלים חייבה אותן לצנן את להט מהפכני זה. האפליה התבטאה גם בוועד הפועלים, אליו נבחרו חברים בלבד וחבריו לא ראו צורך מיוחד בהגנה על השוויון בשכר הפועל והפועלת, כיוון שלא הבינו שבכך נגרם עוול לחברה. היא האמינה כי על החברה "לחנך את עצמה לעצמאות, לפעילות, ליכולת להתמודד באותם תחומים שהיא מסוגלת לגלות בהם את יכולתה, משוחררת מכבלים של מסורת, של משפטים קודמים.
המאבק לשוויון נשים בקיבוץ > שיתוף נשים בחיים הציבוריים

בעין חרוד ראתה כי גם בקיבוץ לא שורר שוויון, כי החברים הם שהכריעו ונשים נטו להימנע מהבעת עמדה באסיפות, והגיעה למסקנה כי יש הכרח באקטיבציה של החברה כדי לשבור את השגרה המקובלת. היא פרסמה בביטאון ההסתדרות דבר רשימה בנושא הקמת בית תינוקות לאימהות עובדות, כדי שהאישה לא תהיה כבולה לבית ולילדים, תוכל לצאת לעבודה ולהשתתף בחיים הציבוריים, החברתיים והמדיניים. לדבריה, "חוג החברות בעין חרוד הגיע למסקנה כי הפעלת החברה צריכה גם יוזמה ארגונית וקביעת כללים מסוימים לבחירת מוסדות משקיים ביישוב הקיבוצי ובארגוני הקיבוץ הכלליים". החלטה זו הצמיחה את הרעיון אותו הובילה ליליה בסביץ, לפיו בכל רשימת מתמודדים ביישוב ובקיבוץ יוקצה שליש מהמקומות לחברות. בשנת 1928 הוציאה עם בסביץ חוברת על החברה בקיבוץ. על פי בת-רחל, יצחק טבנקין עודד מאבק זה ופעל תמיד לקידום החברה בכל התחומים. "חוק השליש" התקבל והיה לאבן יסוד בתנועות הקיבוציות, ההסתדרות, והמפלגות. למרות זאת לא תמיד מומש והיו חברות שראו בכך פגיעה וטענו כי בקיבוציהן הן אינן זקוקות לכך. לאחר זמן מה, כשלאחת המועצות של הקיבוץ הארצי לא נבחרה אף חברה, הגיעה התמיכה והדרישה גם מחברות קיבוץ זה.
היא כתבה רשימות לביטאון הפועלות דבר הפועלת ובמרץ 1940 ערכה יחד עם ליליה בסביץ את הקובץ "חברות בקיבוץ" בו השתתפו כ-120 חברות. עיקרה של העבודה היה רישום מפי חברות ביישובי הקיבוץ על חייהן, עבודתן, התלבטויותיהן ופעילותן בכל תחומי החיים הקיבוציים במשק ובחברה. מטרתו של הספר, כתבה, הייתה "שסיפור חיי הנשים החלוצות, שמסרו נפשן לעבודה ולבניין החברה הקיבוצית יישאר כעדות לדורות". ממרחק הזמן כתבה כי "אין ספק שהקובץ העלה לא רק את ההערכה העצמית של האישה בקיבוץ, הוא נתן דחיפה רבת עוצמה ליתר פעילות של החברה בחיי החברה הקיבוצית. ואף בחי האישה במשפחה בעיר".
המאבק לשוויון נשים בקיבוץ > המאבק על שיתוף החברות בשמירה

עם פרוץ המרד הערבי דרשו החברות בקיבוץ עין חרוד להשתתף שמירה ובהגנה יחד עם החברים. חברי המפקדה טענו כי הדבר רק יכביד על השמירה. בסופו של דבר, כתבה, "ניצחה הדעה שאין לעצור בעד החברה, כי היא אחראית לחייה כשם שהגבר הוא אדון לחייו, ושאין כאן הכבדה אלא עזרה להגנה". על פי בת-רחל, למאבק זה היו הדים ביישוב כולו: "לאחר השתתפות חברות ונשים בבריגדה בימי מלחמת העולם השנייה, השתתפות חברות בפלמ"ח בשנות מלחמת העצמאות, וגיוס נשים לצה"ל במדינת ישראל, התחיל עידן חדש במאבקה של האישה לזכויותיה ולעצמאותה".
בשנותיה האחרונות חיה בקיבוץ נען, בו חיו בתה ונכדיה. נפטרה ב-18 באוגוסט 1989 ונקברה לבקשתה בקיבוץ עין חרוד.
כתביה ובעריכתה

ערכה את הביטאון "צרור מכתבים" ואת יומן משק עין חרוד. פרסמה מאמרים ורשימות בעיתונים דבר ולמרחב, בביטאון הקיבוץ המאוחד מבפנים ודבר הפועלת ובעיתון "בעתיד" של תנועת החלוץ בפולין.
בנתיב שהלכתי: פרקי-חיים ומוקדי-פעילות, אפעל: יד טבנקין והקיבוץ המאוחד, 1981.
יוכבד בת-רחל במפתח ביבליוגרפי : למאמרים ורשימות של חברי עין-חרוד בכתבי עת של הקיבוץ, 1921-1970, עין חרוד: הקיבוץ המאוחד, תשל"א.
דאגה לאימהות, מרכז קופ"ח, תל אביב, תש"ה.
השתתפות בעריכת חברות בקיבוץ, הקיבוץ המאוחד: עין חרוד, תש"ד.
לקריאה נוספת

בת-שבע מרגלית-שטרן, גאולה בכבלים: תנועת הפועלות הארץ ישראלית 1920-1939, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2006, עמ' 139–140.
תמר שכטר, לדובב שפתי שותקות:עיונים בקובץ חברות בקיבוץ, אפעל: יד טבנקין, 2023.
Noam Corb, "An island of Jewish autonomous life": Paul Rosner's Diary and the Story of the Young Maccabi Movement in Germany", Holocaust and Genocide Studies, Volume 38, Issue 1, Spring 2024, Pages 81–101
הערות שוליים

↑  תאריך הלידה שלה מצוין אחרת במקורות שונים. תאריך זה הוא על פי מקור מאת יוכבד בת-רחל, ארכיון יד טבנקין, אפעל (בת רחל (תרשיש), מיכל 1, תיק 2).
↑  חטיבה 15, יוכבד בת-רחל (תרשיש), מיכל 1, תיק 2, ארכיון יד טבנקין, אפעל.
↑  יוכבד בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 15-17.
↑  חטיבה 15, בת-רחל (תרשיש), מיכל 1, תיק 3, ארכיון יד טבנקין.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 17-19.
1 2  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 27.
↑  בת-רחל (תרשיש), מיכל 1, תיק 3, ארכיון יד טבנקין.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 43-44.
↑  חטיבה 25, אריאלי (תרשיש) רחל, מיכל 31, תיק 08, ארכיון יד טבנקין.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 54.
↑  חטיבה 15, בת-רחל (תרשיש), מיכל 1, תיק 3, ארכיון יד טבנקין.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 75.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 71-72.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 152-153.
1 2  חטיבה 15, בת רחל (תרשיש), מיכל 1, תיק 2, ארכיון יד טבנקין.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 238-239.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 240.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 54-55.
↑  בת-שבע מרגלית-שטרן, גאולה בכבלים: תנועת הפועלות הארץ ישראליות 1920-1939, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2006, עמ' 139-140.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 79-80.
↑  חטיבה 15, בת-רחל (תרשיש), מיכל 1, תיק 2, ארכיון יד טבנקין.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 62.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 63.
↑  דוד תדהר (עורך), "יוכבד בת-רחל (מלכימן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3496.
1 2  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 93.
↑  בת-שבע מרגלית-שטרן, גאולה בכבלים, עמ' 67.
↑  יוכבד בת-רחל, מכתבי חברים, דבר, 19 באוגוסט 1925.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 95.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 94–95, עמ' 96.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 96-97.
↑  בת-רחל (תרשיש), בנתיב שהלכתי, עמ' 98.
↑  יוכבד בת-רחל תרשיש, אתר תנועת העבודה הישראלית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306885605171  ISNI: 0000 0004 0289 0705  LCCN: n87892796  SUDOC: 181160129  VIAF: 298828023   WorldCat (עם VIAF): 298828023
כיבוש העבודה
ראו גם

כיבוש השמירה
עבודה עברית
לקריאה נוספת

אליעזר שביד, היחיד עולמו של א. ד. גורדון, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1970.
ישראל קיסר תרומתם של יהודי תימן במאבק ל"כיבוש העבודה"
אניטה שפירא, המאבק הנכזב :עבודה עברית 1929-1939, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ז.
יובל אליצור, לוחמה כלכלית: מאה שנות עימות כלכלי בין יהודים לערבים. הוצאת כנרת, 1997.
| ציונות ישראל |
| --- | --- | --- |
| נושאים ומושגים מרכזיים | התנועה הציונית • התקווה • ארץ ישראל • אוטואמנציפציה • תוכנית בזל • תוכנית אוגנדה • תוכנית בילטמור • "אלטנוילנד" ו"מדינת היהודים" • עלייה לארץ ישראל, ההעפלה וחוק השבות • תחיית הלשון העברית • עבודה עברית וכיבוש העבודה • חלוציות • קיבוץ • מחתרות עבריות בארץ ישראל • כוח המגן העברי • כרונולוגיית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל בעת החדשה • אנטישמיות • טריטוריאליזם יהודי • הצהרת בלפור, הספר הלבן הראשון ותוכנית החלוקה • הכרזת העצמאות ומלחמת העצמאות • דגל ישראל • הסכסוך הישראלי-פלסטיני • פוסט-ציונות ואנטי-ציונות • החלטת האו"ם 3379 • החלטת האו"ם 4686 |  |
| זרמים בציונות | ציונות מדינית • ציונות מעשית • ציונות סינתטית • ציונות רוחנית • הציונים הכלליים וציונות כללית • ציונות סוציאליסטית • ציונות רוויזיוניסטית • ציונות דתית • ארץ ישראל השלמה • ציונות נוצרית • ניטשה והציונות |  |
| ארגונים ציוניים | קונגרס פוקשאן והוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה • ההסתדרות הציונית העולמית • הקונגרס הציוני העולמי • הוועד הפועל הציוני וההנהלה הציונית • הסוכנות היהודית • קרן קיימת לישראל • קרן היסוד • מינהל מקרקעי ישראל • המשרד הארצישראלי • המוסדות הלאומיים • הכשרת הישוב • אוצר התיישבות היהודים ובנק אנגלו-פלשתינה • פיק"א • הגדודים העבריים • ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל • הסתדרות העובדים הכללית החדשה • סולל בונה • הארכיון הציוני המרכזי • ארכיון התצלומים של קק"ל |  |
| תנועות ציוניות | ביל"ו • חובבי ציון • ציוני ציון • פועלי ציון • ההתיישבות העובדת • התנועה הקיבוצית • עליית הנוער • תנועת המזרחי • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • ציונות ברוסיה • ציונות בלוב |  |
| מחתרות עבריות | בר-גיורא • השומר • הרועה • הגדעונים • ארגון המגן • ניל"י • הקיבוץ • ההגנה • פלמ"ח • אצ"ל • לח"י • תנועת המרי העברי |  |
| ראשוני הציונות | מבשרי הציונות • יהודה לייב פינסקר • בנימין זאב הרצל • נתן בירנבוים • מקס נורדאו • אחד העם • ליאו מוצקין • דב בר בורוכוב • משה הס • נפתלי הרץ אימבר • דוד וולפסון • חיים ויצמן • משה לייב ליליינבלום • נחום סוקולוב • נחמן סירקין • יוסף לוריא • מקס בודנהיימר • אדמונד ג'יימס דה רוטשילד • יצחק יעקב ריינס • אוטו ורבורג • נחום גולדמן • יחיאל צ'לנוב • אבא הלל סילבר • צבי הירש קלישר • שמואל מוהליבר |  |
| אישים ציונים נוספים ואנשי היישוב | אהרן דוד גורדון • מרטין בובר • רחל המשוררת • שמואל הוגו ברגמן • הנרייטה סאלד • זאב ז'בוטינסקי • מאיר בר-אילן • חיים ארלוזורוב • זלמן שזר • אברהם יצחק הכהן קוק • ארתור רופין • דוד בן-גוריון • מנחם אוסישקין • אב"א אחימאיר • חיים בוגר (בוגרשוב) • ברל כצנלסון • אלכסנדר זייד • יוסף שפרינצק • ישראל שוחט • שמריהו לוין • יוסף טרומפלדור • מיכאל הלפרן • גרשם שלום • יהודה לייב מאגנס • יצחק טבנקין • יצחק בן-צבי • מנחם בגין • אברהם שטרן (יאיר) • ציונים לא יהודים |  |
ראו גם 100 מושגי יסוד • פורטל ישראל • פורטל היישוב • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל
היסטרוסקופיה

הִיסְטֵרוֹסְקוֹפִּיָּה (בלועזית: hysteroscopy, על פי האקדמיה ללשון העברית: שְׁקִיפַת רֶחֶם) היא הליך רפואי, ממשפחת ההליכים הרפואיים - אנדוסקופיה, בו מוחדר סיב אופטי אל תוך הרחם. החדרת הסיב האופטי מאפשרת התבוננות על הרחם מבפנים, הן למטרות אבחון והן במהלך ניתוח. שם ההליך נגזר מן המילים הלטיניות 'היסטר'=רחם, ו'סקופיה'=התבוננות.
היסטרוסקופיה
מהלך ההיסטרוסקופיה

ראשית, מוחדר סיב אופטי אל תוך הרחם. לאחר מכן, יש צורך לנפח את החלל באמצעות גז דו־תחמוצת הפחמן (CO2), תמיסה פיזיולוגית. בעבר השתמשו בגליצין או בסוכר גבה מולקולרי. ניתן לצפות בתמונת חלל הרחם בשתי דרכים: ישירות בעינית ההיסטרוסקופ (שבעיקרו הוא סיב אופטי המעביר אור אל הרחם), או על גבי מסך באמצעות מצלמת וידאו. השימוש במסך מאפשר גם לאשה המטופלת לצפות בנעשה ולהיות שותפה ומסייע להקטנת החרדה הנלווית להליך הרפואי.
היסטרוסקופיה אבחנתית

במהלך היסטרוסקופיה אבחנתית מחדירים לחלל הרחם היסטרוסקופ (סיב אופטי) בקוטר 2-5 מ"מ ובאורך כ-30 ס"מ.
ההיסטרוסקופיה האבחנתית, המבוצעת לרוב ללא הרדמה, מיועדת למטרות הבאות:
ברור סיבת עקרות (מיומה, פוליפ, דלקת, חסימת פיות החצוצרות או מומים רחמיים). ב-50%- ממקרי העקרות נמצאה פתולוגיה תוך רחמית באמצעות ההיסטרוסקופיה.
ברור הפלות חוזרות. ישנם דיווחים של פתולוגיה ב-60% מהמקרים.
ברור סיבת דימום רחמי אבנורמלי (מיומה, פוליפ, דלקת פנים רחמית, סרטן)
אבחון לפני מתן טיפול הורמונלי תחליפי.
הערכת טיפול הורמונלי או טיפול אנטיביוטי.
ברור ממצא שאותר בצילום רחם, באולטרהסאונד, או במהלך גרידה
בחינת ממצא של רירית רחם בעובי של 4 מ”מ ויותר בנשים בתקופת האל-וסת.
מקרים של פוליפ בצוואר הרחם.
ניתן כיום לבצע היסטרוסקופיה אבחנתית של החצוצרות.
הערכת חלל הרחם לתכנון לפני בצוע היסטרוסקופיה ניתוחית.
היסטרוסקופיה ניתוחית

ההיסטרוסקופיה הניתוחית נעשית באופן דומה לזו האבחנתית, אך נעשה שימוש בצינור בקוטר 10 מ"מ המכיל, בנוסף לסיב אופטי, גם תעלה המאפשרת להחדיר מכשירים דקים וארוכים.
הפעולות הניתנות לביצוע בהיסטרוסקופיה ניתוחית הן:
כריתת שרירן (מיומה) תת-רירי הבולט על “גבעול” אל תוך החלל. שרירן שכזה יכול לגרום לעקרות, להפלות חוזרות  וללידות מוקדמות, לכאבי בטן, לדימומים ועוד.
כריתת שרירן שבחלקו הוא תת-רירי ובחלקו הוא תוך שרירי.
כריתה או סילוק של רירית הרחם, תוך הותרת הרחם במקומו (אבלציה של רירית רחם).
כריתת פוליפ תוך רחמי גדול שעלול לגרום לעקרות, ולדימומים.
כריתת פוליפ תוך רחמי קטן.
כריתת מחיצה תוך רחמית (מום מלידה), תוך צווארית או שתיהן. רחם מחיצתי גורם להפלות חוזרות ולעקרות.
שליפת התקן רחמי שאבד ברחם.
נטילת דגימה מתוך רירית הרחם תוך כדי בחינת החלל ובחינה אזור הדגימה. שיטה זו יותר מדויקת באבחון סרטן רירית הרחם מאשר גרידה ניסיונית שהיא פעולה "עוורת".
סילוק של הדבקויות תוך רחמיות קלות.
בחינת החצוצרה ושחרור חסימה בה בחלק הקרוב לרחם. פעולה זו היא חדשנית במיוחד ומתאפשרת בזכות החדרה של סיב אופטי, בקוטר של 0.5 מ”מ, דרך ההיסטרוסקופ אל תוך החצוצרה. לאחר מכן, באמצעות שטיפה בנוזל  או על ידי החדרת סיב קשיח, ניתן לשחרר את החסימה בחצוצרה, הגורמת לעקרות.
פעולות אלו נעשות או בהרדמה כללית, תחת היפנוזה או בהרדמה מקומית, ולפיכך לעיתים הן ניתנות לביצוע במרפאה ללא צורך להגיע לבית חולים.
היסטרוסקופיה באמצעות לייזר

בשנת 2007  פיתח  הד"ר שגיא חיימוביץ שיטת ניתוחים תוך רחמיים באמצעות לייזר ללא הרדמה
זמן הניתוח בשיטת הלייזר התקצר משעה - שעה וחצי ל-10 דקות.
ראו גם

אנדוסקופיה
הערות שוליים

↑  סרג'יו חיימוביץ - שינוי בשיטות ניתוחי היסטרוסקופיות Hysteroscopy is changing, קונגרס היסטרוסקופיות, ברצלונה, 2-5 מאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00563276  NKC: ph933335 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גבול איחוד האמירויות הערביות–עומאן

גבול איחוד האמירויות הערביות–עומאן (בערבית: الحدود بين عمان والإمارات العربية المتحدة) הוא הגבול בין איחוד האמירויות הערביות ובין עומאן. הגבול מחולק לשלושה מקטעים בלתי רציפים ואורכו מסתכם ב-609 ק"מ.
תוואי הגבול > המקטע הצפוני (מובלעת מוסנדם)

המקטע הצפוני של הגבול מפריד בין מובלעת מוסנדם שהיא שטח עומאני לבין האמירויות פוג'יירה וראס אל-ח'ימה שבשטחי איחוד האמירויות. חצי אי זה שולט על מצר הורמוז האסטרטגי. קו הגבול במקטע זה כולל סדרה של קווים בלתי סדירים שמשתרעים על שטחים הרריים בין חוף המפרץ הפרסי במערב לבין חוף מפרץ עומאן במזרח.
תוואי הגבול > המקטע האמצעי (מובלעת מדחא)

המקטע האמצעי של הגבול הוא הגבול בין מדחא, שהיא מובלעת עומאנית בתוך שטח איחוד האמירויות הערביות, שבתורה כוללת בשטחה את מובלעת נחווה, ששייכת לאמירות שארג'ה שבאיחוד האמירויות. כלומר, מיקומה של נחווה הוא מצב נדיר של מובלעת בתוך מובלעת. זהו המקטע היחידי בגבול בין שתי המדינות שלא פרוש לאורכו שום מחסום ולא קיים מעבר גבול בין מדחא, נחווה ושאר שטחי איחוד האמירויות.
תוואי הגבול > המקטע הדרומי

המקטע הדרומי של הגבול, והארוך ביותר לאין שיעור מבין שלושת המקטעים, משתרע ממפרץ עומאן בצפון, דרומית מעט מהעיר קאלבה שבאמירות שארג'ה. לאחר מכן הוא ממשיך לתוככי הארץ בכיוון כללי לדרום-מערב בסדרה של קווים בלתי סדירים, יוצר צורה של קשת כך שאזור חתא ייכלל בשטח האמירויות. לאחר מכן ממשיך הגבול שוב בכיוון דרום-מערב עד למשולש הגבולות עומאן-איחוד האמירויות-ערב הסעודית, תוך כדי עקיפת העיר אל-עין מכיוון דרום-מזרח כך ששטחה נכלל בתחום האמירויות.
היסטוריה

במהלך המאה ה-19 חתמה בריטניה על מספר הסכמי חסות עם שבע אמירויות בשטח שנודע אז בשם חוף שביתת הנשק. לבריטים הייתה גם שליטה על עומאן באמצעות הסולטאן שלה. הגבולות בחלק זה של חצי האי ערב נותרו בלתי ברורים. באופן תאורטי, חילקו בריטניה והאימפריה העות'מאנית את שטחי ההשפעה שלהן בחצי האי באמצעות מה שנקרא "הקו הכחול" שנקבע באמנה האנגלו-עות'מאנית (אנ') של 1913 ו"הקו הסגול" (אנ') שעליו הוסכם ב-1914. אף על פי כן, הסכמים אלו בוטלו בעקבות נפילת האימפריה העות'מאנית עם תום מלחמת העולם הראשונה.
מובלעות מדחא ונחווה נוצרו במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 בעקבות מחלוקת על הבעלות על האזור בין עומן והאמירים המקומיים, שיושבה בהצבעה של זקני הכפר. הגבולות הסופיים של המובלעות נקבעו ב-1969.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 מינתה בריטניה את ג'וליאן ווקר למדוד באופן מדויק יותר את הגבולות בין חוף שביתת הנשק לבין עומאן. על כל פנים, ב-1971, כאשר קיבלו שטחי חוף שביתת הנשק את עצמאותם כאיחוד האמירויות הערביות, נותר רוב תוואי הגבול בלתי מסומן, וכתוצאה מכך נוצרו כמה מחלוקות. המחלוקת על מקטע הגבול של ראס אל-ח'ימה יושבה ב-1979 לאחר שהיא צצה בשנים 1977–1978 בעקבות גילוי נפט באזור. במהלך שנות ה-80 וה-90 התחממו היחסים בין שתי המדינות, וכתוצאה מכך נחתם ב-1999 הסכם גבולות בנוגע למקטע הדרומי של הגבול, שבעקבותיו אושרר תיחום הגבול המלא באבו דאבי ב-22 ביוני 2002.
גדר הגבול

ב-2002 הודיע איחוד האמירויות על כוונתו להקים גדר לאורך תוואי הגבול, למעט מובלעות מדחא ונחווה, במסגרת מאמץ לחסום את השטף של הגירה בלתי חוקית, סמים וגורמי טרור. הגדר היא גדר תיל בגובה של ארבעה מטרים.
ב-2003 הנהיגה עומאן גביית היטל יציאה בחציית הגבול. ביולי 2004 ביצעו שתי המדינות במשותף מבצע דיכוי מתואם בן שלושה ימים באל-בוריימי ובסביבתה ועצרו כאלף מהגרים בלתי חוקיים.
מעברי גבול

על מקטע הגבול הצפוני של מוסנדם פועלים שני מעברי גבול (טיבאט ודיבה). במקטע הדרומי קיימים ארבעה מעברי גבול (האטה/אל וג'אג'ה, הילי, ג'בל חפית וחתמאת מלחה). על מקטע הגבול של מובלעות מדחא ונחווה לא קיימים מעברי גבול ואין ביקורת גבולות.
ראו גם

יחסי איחוד האמירויות הערביות–עומאן
הערות שוליים

↑  CIA World Factbook – Oman
↑  "Oman". geosite.jankrogh.com.
↑  Dr Francis Owtram (11 December 2014). "A Close Relationship: Britain and Oman Since 1750". QDL. 2014.
↑  Richard Schofield (31 March 1999), Negotiating the Saudi-Yemeni international boundary, Al-Bab
↑  "Madha village's pledge of allegiance changed the map forever". The National.
↑  Frank Jacobs, The Mysterious Enclave Complex of Madha and Nahwa, Big Think, July 23, 2010.
1 2  "Arabian Boundary Disputes - Cambridge Archive Editions". Archiveeditions.co.uk. Archived from the original on 2008-04-23.
1 2  Marc Valeri, Oman: Politics and Society in the Qaboos State, C Hurst and Co, 2009, pp. 76-77
↑  Marc VALERI, So Close, So Far. National Identity and Political Legitimacy in UAE-Oman Border Cities, 2017, University of Exeter, p.19.
↑  Tony Walsh, Diana Darke, Oman Bradt Travel Guides, 2016, pp. 171-172.
↑  Tony Walsh, Diana Darke, Oman Bradt Travel Guides, 2016, p. 46.
אסתר שמיר

| --- | --- |

שמיר בהופעה, מאי 2011
 לידה:  19 בינואר 1955 (בת 70) ירושלים, ישראל ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
אַסְתָּר שמיר (שיר) (נולדה ב-19 בינואר 1955) היא זמרת-יוצרת ישראלית, נטורופתית ויוצרת שיטת "קול הרוח".
ביוגרפיה

נולדה בירושלים בשם אַסְתָּר הירשברג, בתם של איש הקולנוע אשר הירשברג ושל העיתונאית תחיה בת אורן. בנעוריה למדה בגימנסיה רחביה (סיימה בשנת 1972).[דרוש מקור]. כמו כן הייתה חברה בשבט מצדה - צופי ירושלים והופיעה כנגנית גיטרה קלאסית.
פרסים והוקרה

יואב קוטנר כתב עליה: "לאסתר שמיר יש ברוק הישראלי מעמד של חלוצה: היא הזמרת הראשונה ששרה חומר מקורי משלה. כמו רוב השותפים ליצירת הרוק הישראלי, היא לא התרכזה רק ברוק אלא התפרסה גם על סגנונות אחרים, אך שיריה הציבו סטנדרטים חדשים בצליל ובהבעה של הרוק הנשי בישראל."
בשנת 2023 זכתה שמיר בפרס מיוחד מטעם דירקטוריון אקו"ם על תרומה למוזיקה ולתרבות הישראלית. בנימוקי הפרס נכתב: "אסתר היא ללא ספק מיוצרות הבולטות והמהפכניות במוזיקה הישראלית בכלל וברוק הישראלי בפרט, רבות מיצירותיה הפכו לקלאסיקות - "עברתי רק כדי לראות", "במקום הכי נמוך בתל אביב", "חזקה מהרוח", "תחנה של זמן", "תמונה שבורה", "גחליליות", "אמצע ספטמבר", "עד קצה המסלול" ועוד.
חיים אישיים

בגיל 20, באמצע שנת 1975, נישאה לאפרים שמיר. הם התגרשו ב-1978 אך שמרו על קשר חברי והמשיכו לשתף פעולה במישור המוזיקלי. היא נישאה בשנית לעיתונאי רוני שיר ולשניים נולדו שתי בנות, הילי ואורי, בטרם התגרשו.
עיסוק בנטורופתיה

בשנת 1988 היא החלה לעסוק בריפוי טבעי, למדה נטורופתיה, לימדה רפואה טבעית בקולג' הישראלי ובמדיסין ופיתחה שיטת ריפוי המשלבת עבודה קולית והתפתחות רוחנית. שיטתה התפרסמה בעולם כשיטת קול הרוח (באנגלית: The Voice of Light). כיום שמיר מכשירה מטפלים רבים בשיטה בישראל ומחוצה לה. במסגרת עבודה זו יצרה גם תקליטורים לריפוי המופיעים באתר האינטרנט. ב-2006 יצא לאור סיפרה "קול הרוח" (על יכולתו של הקול לרפא) בהוצאת פראג.
פעילות פוליטית

במהלך השנים 21–2020 הוציאה שמיר שלושה שירים ברוח המחאה נגד בנימין נתניהו. באוגוסט 2020 עלה לרשת השיר "מסך שחור", המתייחס לווילון המוצב בפתח מעון ראש הממשלה ברחוב בלפור. כחודש לאחר מכן, פרסמה את השיר "שוטר, תגיד: לא!" השיר השלישי "תפילת הארץ", ראה אור בפברואר 2021, כשברקע שרה 'מקהלת בלפור', ומילות השיר כוללות טקסטים מספר ישעיהו.
שמיר השתתפה במספר מוקדי הפגנה ברחבי הארץ, כך לדוגמה נאמה והופיעה עם שניים מהשירים במוצאי שבת, 8 במאי 2021 בכיכר פריז, ירושלים.[דרוש מקור] בפברואר 2024, בימי מלחמת חרבות ברזל, פרסמה ציוץ ברשת בו טענה שמפקירים את החטופים במנהרות עזה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1977: אפרים ואסתר שמיר
1982: במקום הכי נמוך בתל אביב
1984: קלף חזק
1987: עד הסוף
1988: דו קיום באהבה
2003: בגלל האנשים שאני אוהבת
2011: זה בינך ובין אלוהים
2017: הלילה שבו ניצחה האהבה
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

1999: האוסף
הערות שוליים

↑  רחל מיכאלי,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'לא כי אני יפה או רקדנית, חדשות, 1 בספטמבר 1988
↑  ליה פן,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'אסתר שמיר חוזרת באלבום שישי, ומזכירה לכולם שהיא מעולם לא הלכה, באתר הארץ, 3 במרץ 2011
↑  יוצא הדופן שבאוסף הוא השיר "סוף ספטמבר", שהוקלט ב-1996.
↑  להאזנה לדיסק "בגלל האנשים שאני אוהבת", אתר bandcamp.com
↑  להאזנה לדיסק "זה בינך ובין אלוהים", אתר bandcamp.com
↑  להאזנה לדיסק "הלילה בו ניצחה האהבה", אתר bandcamp.com
↑  בגלל האנשים שאני אוהבת, 2003-01-01, נבדק ב-2023-11-28
↑  הנהלת האתר, "של תדעו עוד צער" - אַסְתָּר שמיר ודני בסן, באתר מוקסיני, ‏2023-11-04
↑  אַסְתָּר שמיר, חזרה הבייתה, תפילה לחזרת החטופים, נבדק ב-2023-11-28
↑   ביוגרפיה של אסתר שמיר, בארכיון האינטרנט (מאתר MOOMA - המוזיקה של ישראל)
↑  מאיה כהן, אקו"ם מכריזה: אלו הם הזוכים הגדולים בטקס פרסי 2023, באתר ישראל היום, ‏1 ליוני 2023
↑  יובל אראל‏, אקו"ם תעניק פרס מפעל חיים לרמי קליינשטיין ויזהר אשדות, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 1 ביוני 2023
↑  מסך שחור / אַסְתָּר שמיר, נבדק ב-2021-05-11
↑  שוטר, תגיד: לא! / אַסְתָּר שמיר, נבדק ב-2021-05-11
↑  תפילת הארץ - אַסְתָּר שמיר בליווי מקהלת בלפור, נבדק ב-2021-05-11
↑   ציוץ של אסתר שמיר ברשת החברתית אקס (טוויטר), 6 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293045805171  ISNI: 0000 0000 6667 3487  LCCN: nr90015610  MusicBrainz: 45bcc5a3-b965-4ae1-bf63-f88799d773a2  VIAF: 47183570   WorldCat (עם VIAF): 47183570 
המפגינה נאוה רוזוליו מניפה שני לפידים מול הווילון השחור של בית ראש הממשלה, דצמבר 2020[דרושה הבהרה]