stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רעידת האדמה בלונג ביץ' (1933)
חשיבותה של רעידת האדמה

רוב ההרוגים והפצועים נפגעו בעודם מנסים להימלט אל מחוץ למבנים, ואז נפגעו מתקרות וקירות שנפלו עליהם. בעקבות רעידת האדמה הזו, יזמה מדינת קליפורניה שינויי חקיקה המחייבים בבניית בתי ספר. בדיוק חודש ימים לאחר רעידת האדמה, נחקק לראשונה החוק הראשון בעניין זה. מדובר בחקיקה שהתפתחה עם השנים והתעדכנה בהתאם לידע שהצטבר עם הזמן. ואכן מאז רעידת האדמה הזו, אף בית ספר לא נהרס בעקבות אירוע רעידת אדמה, והתרחשו מאז כמה וכמה רעידות אדמה הרסניות במדינה.
רעידת האדמה הזו היוותה את הזרז לקיום המדיניות שקבעה את הבטיחות של שיטות התכנון ובניית מבנים בקליפורניה. על פי מכון הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, לרעידת האדמה של 1933 הייתה ככל הנראה את השפעה הגדולה ביותר ביחס לכל אירוע בודד אחר, על הפחתת הסיכון לרעידות אדמה במדינה, והציבה את קליפורניה על נתיב לשיפור החוסן הממשיך עד היום הזה.
הערות שוליים

1 2  1933 Long Beach Earthquake, SEA - Structural Engineers Association
↑  Long Beach Earthquake, Southern California Earthquake Data Center
1 2  Charles F. Richter., 1958. Elementary Seismology. Freeman & Company, San Francisco & London, (Chapter 28) p.498
1 2 3  90 Years Later — How the Long Beach Earthquake Changed California’s Approach to School Construction, Structural Engineering Blog
1 2 3  M6.4 March 10, 1933 Long Beach, California Earthquake, USGS/Earthquake Hazards Program, February 27, 2023
↑  Newport-Inglewood Fault Zone, SCEDC - Southern California Earthquake Data Center
1 2  The Communications and Publishing Office, The Story of the Damaging Long Beach Earthquake on March 10, 1933., USGS, March 7, 2023
↑  S. E. Hough & R. W. Graves, (2020), The 1933 Long Beach Earthquake (California, USA): Ground Motions and Rupture Scenario, Scientific Reports, 10, 10017
1 2  Tim Grobaty, The 1933 Long Beach Quake, a Disaster Followed by Resilience and Rebuilding, The Long Beach Post, March 10, 2023
↑  Alfred E. Alquist, The Field Act and Public School Construction: A 2007 Perspective, California Seismic Safety Commission, p.7
מוקד רעידת האדמה של שנת 1933 על קו החוף ועל קו העתק ניופורט-אינגלווד, עם סימון מוקדים של רע"א מאוחרות יותר.
שו האופנג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
שו האופנג (במנדרינית תקנית: 徐浩峰; נולד ב-27 בינואר 1999 בצ'נגדו שבסצ'ואן, סין) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת שנג'ן מליגת העל הסינית ובנבחרת סין.
קריירת מועדונים

שו גדל במחלקת הנוער של טיינג'ין טיינהאי. בחודש יולי 2020 חתם בשנג'ן מליגת העל הסינית, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
קריירה בינלאומית

ב-20 ביולי 2022 ערך שו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין, בהפסד 3-0 לנבחרת קוריאה הדרומית במסגרת אליפות מזרח אסיה 2022.
נכלל בסגל נבחרת סין לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  8 former players of disbanded Tianjin Tianhai join Shenzhen Football Club באתר Xinhua Net, ‏ 17 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  中国男足亚洲杯集训名单出炉 唯一新面孔是个门将 באתר China Youth Net, ‏ 12 בדצמבר 2023 (בסינית)
| נבחרת הרפובליקה העממית של סין – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 יאן ג'ונלינג •  2 ג'יאנג גואנגטאי •  3 ג'ו צ'נג'יה •  4 לי ליי •  5 ז'אנג לינפנג •  6 וואנג שאנגיואן •  7 וו ליי •  8 שו שין •  9 ז'אנג יונינג •  10 שי פנגפיי •   11 טאן לונג •  12 ג'יאן טאו • 13 שו האופנג •  14 וואנג דאליי • 15 וו שי • 16 גאו טיאני • 17 צ'ן פו • 18 דאי וואי טסון • 19 ליו יאנג • 20 וויי שיהאו • 21 ליו בינבין • 22 וו שאוקונג • 23 לין ליאנגמינג • 24 ג'יאנג שנגלונג • 25 ליו דיאנזואו • 26 וואנג קיומינג • מאמן: ינקוביץ' |  1 יאן ג'ונלינג •  2 ג'יאנג גואנגטאי •  3 ג'ו צ'נג'יה •  4 לי ליי •  5 ז'אנג לינפנג •  6 וואנג שאנגיואן •  7 וו ליי •  8 שו שין •  9 ז'אנג יונינג •  10 שי פנגפיי •   11 טאן לונג •  12 ג'יאן טאו • 13 שו האופנג •  14 וואנג דאליי • 15 וו שי • 16 גאו טיאני • 17 צ'ן פו • 18 דאי וואי טסון • 19 ליו יאנג • 20 וויי שיהאו • 21 ליו בינבין • 22 וו שאוקונג • 23 לין ליאנגמינג • 24 ג'יאנג שנגלונג • 25 ליו דיאנזואו • 26 וואנג קיומינג • מאמן: ינקוביץ' | הרפובליקה העממית של סין |
רצח ברת'ה שיפאן

בחקירת הרצח, הבלש פרייזר משלים את הצהרתה של מרי שיפאן. חוקר מקרי המוות נראה עייף. שעה: 7 בערב
הרצח של ג'והאן אליזבת "ברת'ה" שיפאן (Bertha Schippan; ינואר 1888 – 1 בינואר 1902) הוא רצח אוסטרלי לא מפוענח. הקורבן, הילדה הצעירה ביותר במשפחה גדולה של וונדים, התגוררה בעיירה טוויטה (Towitta) בדרום אוסטרליה, השוכנת כ-6 קילומטרים (3.7 מיל) מערבית לסדאן. היא נרצחה בליל ה-1 בינואר 1902, בגיל 13. אחותה בת ה-24, מריה "מרי" אוגוסט (10 בספטמבר 1877 – 4 ביולי 1919), הועמדה לדין בגין הפשע, אך לבסוף זוכתה. למרות תיאוריות שונות, התיק נותר בלתי פתור וממשיך למשוך תשומת לב תקשורתית.
נסיבות הפשע

הוריהם של ברת'ה ומרי, מאת'ס (Matthes) וג'והאן (Johanne), עזבו באותו יום לבקר קרובי משפחה בעיירה עמק עדן. שלושה אחים נוספים עבדו בחוות אחרות, ושני אחיהם הקטנים (וילהלם והיינריך) של האחיות החליטו לישון באסם סמוך באותו לילה והשאירו את ברת'ה ומרי לבדם בבית. לדברי מרי, היא לכאורה התעוררה בשעה 22:00 כדי למצוא גבר מזוקן רוכן מעל לחזה. לאחר שחמקה ממנו, היא ברחה מהבית כדי להעיר את אחיה, והשאירה את אחותה ברת'ה מאחור. אחיה הודיעו לבסוף לקבוצה המקומית, אך ברת'ה נמצאה למחרת לאחר שנרצחה באלימות, בדקירות ונחתכה כ-40 פעמים.
חקירה ומשפט

זמן קצר לאחר מכן נפתחה החקירה בראשות חוקר מקרי המוות המקומי, ד"ר רמזי סמית', כאשר החשד נפל במהרה על מרי. בהתחשב בחוסר ראיות מוצדקות, היא הייתה מחויבת לעמוד לדין באדלייד.
במשפט שנערך בפני השופט הראשי סר סמואל וויי (Samuel Way), שהחל במרץ 1902, יוצגה מרי על ידי סר ג'וסיה סיימון (Josiah Symon) שנשכר על ידי בני המשפחה ונודע כאחד המשפטנים הטובים ודיווחו על רבות בעיתונים. מרי, שהוחזקה בהארכת מעצר בכלא Adelaide Gaol באדלייד, זוכתה סופית, מכיוון שהיו רק ראיות נסיבתיות לאשמתה.
אופי המקרה, והיעדר הרשעה, הביאו להשערות תקשורתיות כי אביה של מרי עצמה, שהייתה לו היסטוריה של אלימות, או החבר שלה, גוסטב ניצקי (Gustav Nitschke) בן ה-21, יכול היה להיות אחראי. בעוד שלשניהם היו מניעים אפשריים למנוע מברת'ה לחשוף ראיות מפלילות, לניצקי היה אליבי שהוא היה באדלייד, והיה זה לא סביר כי מאת'ס יכול היה לרכב לזירת הפשע ובחזרה בחושך, מאחר שנסע בערב לעמק עדן.
לאחר הפרשה הפכה מארי אישה בודדה וערירית ומתה לבסוף משחפת בגיל 41.
בשנת 1984 יצא לאקרנים הסרט "תעלומת שיפאן", אודות הרצח.
לקריאה נוספת

Dutschke, Richard (2017), The Towitta tragedy : the true story of the Bertha Schippan murder (באנגלית), Richard Dutschke
Donovan, P. F. (Peter Francis) (2004), The trial of Mary Schippan, Donovan & Associates, ISBN 978-0-9577357-5-0
Sumerling, Patricia (2010), The Noon Lady of Towitta, Wakefield Press, ISBN 978-1-86254-941-8
הערות שוליים

↑  "Police Map" showing relevant sites in the Towitta area (Map). The Towitta Tragedy. נבדק ב-28 בספטמבר 2018. {{cite map}}:  (עזרה)
↑  Royal, Simon (19 בפברואר 2017). "'Sensational' Towitta murder mystery of 1902 keeping residents guessing to this day". נבדק ב-25 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  O'Rielly, Michelle (2017-10-06). "Murder tale resurfaces". Barossa & Light Herald (באנגלית). נבדק ב-2018-12-28.
↑  "The Schippan Mystery | AustLit: Discover Australian Stories". www.austlit.edu.au. נבדק ב-2018-12-28.
1 2  "Towitta Murder". The Telegraph. No. 9, 099. Queensland, Australia. 18 בינואר 1902. p. 9. נבדק ב-25 בספטמבר 2018 – via National Library of Australia. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Royal, Simon (2017-02-19). "'Sensational' Towitta murder mystery of 1902 as compelling as ever". ABC News (בAustralian English). נבדק ב-2018-12-28.
↑  "Photo from the Mary Schippan trial". State Library of South Australia. B 75311. נבדק ב-26 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bertha Schippan's Head Never in Dr. Smith's Possession, The Advertiser, (Monday, 24 August 1903), p.4.
↑  "MARY SCHIPPAN A PRISONER". The Express and Telegraph. Vol. XXXIX, no. 11, 475. South Australia. 11 בינואר 1902. p. 4. נבדק ב-26 בספטמבר 2018 – via National Library of Australia. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "THE TOWITTA TRAGEDY". The Register (Adelaide). Vol. LXVII, no. 17, 260. South Australia. 10 במרץ 1902. p. 6. נבדק ב-26 בספטמבר 2018 – via National Library of Australia. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Towitta Tragedy - Trial of Mary Schippan". The Register (Adelaide). Vol. LXVII, no. 17, 260. South Australia. 10 במרץ 1902. p. 6. נבדק ב-26 בספטמבר 2018 – via National Library of Australia. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Mary Schippan". ADELAIDE GAOL HERITAGE. נבדק ב-2018-12-28.
↑  "MARY SCHIPPAN ACQUITTED!". Adelaide Observer. Vol. LIX, no. 3, 154. South Australia. 15 במרץ 1902. p. 24. נבדק ב-26 בספטמבר 2018 – via National Library of Australia. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "THE SCHIPPAN CASE". Advertiser (Adelaide, SA : 1889 - 1931). 1902-05-02. p. 4. נבדק ב-2018-12-28.
↑  "THE SCHIPPAN CASE". Advertiser (Adelaide, SA : 1889 - 1931). 1902-05-07. p. 4. נבדק ב-2018-12-28.
↑  Pocius, Daina (11 באפריל 2018). "South Australian True Crime: Unsolved murder mystery solved". נבדק ב-29 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
34°30′03.3″S 139°15′45.9″E﻿ / ﻿34.500917°S 139.262750°E﻿ / -34.500917; 139.262750
העלמה מרי אוגוסט שיפאן, שהואשמה ברצח אחותה ברת'ה
שאלת המלוכה

הארמון בלייקן, בו הוחזק המלך לאופולד במעצר בית על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה
שאלת המלוכה הייתה משבר פוליטי נרחב בבלגיה בשנים 1945–1951, והגיע לשיאו במרץ–אוגוסט 1950.
ה'שאלה' הייתה האם המלך לאופולד השלישי, מלך הבלגים יכול לשוב לבלגיה ולקבל את תפקידיו הציבוריים על רקע הטענות כי מעשיו בעת מלחמת העולם השנייה היו בניגוד להוראות החוקה הבלגית. המשבר נפתר באוגוסט 1950, כשלאופולד החליט לוותר על כסאו עבור בנו, המלך בודואן, מלך הבלגים. המהלך יצא לפועל ביולי 1951.
היסטוריה

בשנת 1940, בעת הקרב על בלגיה במהלך מלחמת העולם השנייה, ניסה המלך לאופולד להשליט משטר סמכותני, ועם פרוץ המלחמה לקח שליטה על הצבא הבלגי.
לאופולד סירב להצטרף לממשלה הבלגית הגולה בצרפת, וב-28 במאי 1940 הודיע על כניעה לגרמנים, בניגוד לדעתו של ראש ממשלת בלגיה איבר פיירלו. פיירלו ושריו עברו לצרפת שעדיין נלחמה, והכריזו משם שכניעתו של לאופולד לא הייתה חוקית, וכי על הצבא הבלגי להמשיך במאבק בכל מצב.
במהלך כל המלחמה הוחזק המלך לאופולד במעצר בית בארמונו, וזמן קצר לפני שבעלות הברית שחררו את בלגיה - גורש לגרמניה על ידי הנאצים.
בעת שחרור בלגיה המלך עדיין היה בשבי, ולכן מונה אחיו, הנסיך שארל, רוזן פלנדריה, לעוצר, כשהמלך הוכרז כ"אינו מסוגל לשלוט". תושבי המדינה נחלקו בשאלה האם המלך יכול לשוב לתפקידו או לא, ובינתיים הוא נשלח לגלות בשווייץ.
בשנת 1950 עלתה לשלטון ממשלת מרכז-ימין, שערכה משאל עם שבו ניצחו אוהדי המלך בהפרש קטן. תוצאות משאל העם גרמו למחלוקת גדולה בין תושבי פלנדריה הפלמים, שתמכו בהחזרת המלך לאופולד, לתושבי ולוניה ומחוז בריסל, שהתנגדו למהלך.
ביולי 1950 שב המלך לבלגיה. שובו לווה בשביתה כללית בוולוניה, ובהפגנות ענק שהסלימו לאחר שנהרגו בהן ארבעה מפגינים מירי שוטרים. ב-1 באוגוסט, על מנת למנוע הסלמה נוספת, הודיע המלך לאופולד כי הוא החליט לוותר על כסאו עבור בנו, המלך בודואן, מלך הבלגים. הדבר יצא לפועל ביולי 1951.
הערות שוליים

↑  Witte, Els; Craeybeckx, Jan; Meynen, Alain (2009). Political History of Belgium from 1830 Onwards (New ed.). Brussels: ASP. ISBN 978-90-5487-517-8.
↑  Van den Wijngaert, Mark; Dujardin, Vincent (2006). "La Belgique sans Roi, 1940–1950". Nouvelle histoire de Belgique. Brussels: Éd. Complexe. ISBN 2-8048-0078-4.
↑  יעקב אבן חן, מלך בלגיה כצליין בישראל, הצופה, 14 בפברואר 1964
↑  Conway, Martin (2012). The Sorrows of Belgium: Liberation and Political Reconstruction, 1944–1947. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-969434-1.
↑  Mabille, Xavier (2003). La Belgique depuis la Seconde guerre mondiale. Brussels: Crisp. ISBN 2-87075-084-6.
רצח ברוך מזרחי

| חלק מפיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2014 |
| --- | --- |
 תאריך:  14 באפריל 2014
 מקום:  מחסום תרקומיא, מערב הר חברון
 מטרה:  ישראלים
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובה
 הרוגים:  1
 פצועים:  2
 מספר מפגעים:  2
 מניע:  טרור אסלאמי, טרור פלסטיני לאומני
  (למפת השפלה מוגדלת) מחסום תרקומיא(למפת השפלה רגילה) מחסום תרקומיא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחסום תרקומיא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחסום תרקומיא
 
רצח ברוך מזרחי היה פיגוע ירי שהתרחש ב-14 באפריל 2014, ערב חג הפסח תשע"ד, על ידי מחבלים פלסטינים סמוך למחסום תרקומיא שבמערב הר חברון. בפיגוע נרצח ניצב משנה ברוך מזרחי, ואשתו הדס נפצעה בינוני.
הפיגוע

ב-14 באפריל 2014, ערב פסח תשע"ד, בני משפחת מזרחי עשו דרכם ליישוב היהודי בחברון כדי לחגוג שם את חג הפסח. בסביבות השעה 18:00 הגיע המחבל זיאד עוואד, משוחרר עסקת שליט, לאזור מחסום תרקומיא במערב הר חברון כשהוא רכוב על אופנוע, ופתח באש לעבר שלושה כלי רכב שנסעו בכביש 35 מכיוון מחסום תרקומיא לכיוון חברון, בהם רכבם של סגן-ניצב ברוך מזרחי, שעמד בראש מדור טכנולוגיות ביחידת סיגינט של משטרת ישראל, אשתו הדס וארבעה מחמשת ילדיהם. ברוך מזרחי נפצע אנושות ובהמשך נקבע מותו. אשתו הדס נפצעה בינוני מהירי בפלג גופה העליון. ילד בן 9 ברכב סמוך נפצע אף הוא.
לאחר שברוך נפצע, הדס השתלטה על הגה הרכב במטרה לחלץ את המשפחה ובנסיעה וידאה שילדיהם נשכבים על רצפת המושב האחורי. לאחר מותו של ברוך מזרחי הוא הועלה לדרגת ניצב-משנה.
לאחר הפיגוע

על המחבל נגזרו שני מאסרי עולם, ועל בנו נגזרו 20 שנות מאסר. אחרי גזר הדין, שניתן ב-2017, הגיש הבן ערעור וטען כי לא היה בזירת הפיגוע - ואף סייע בחקירת שב"כ. בעקבות מאבק משפטי ממושך המערער על עונשו של הבן, בפברואר 2024 בית המשפט הצבאי לערעורים את עמדת התביעה והחמיר את עונשו של הבן ל-27 שנות מאסר.
בעקבות תושייתה של הדס במהלך הפיגוע, בדצמבר 2014 הוחלט במשטרת ישראל להעניק לה את עיטור המופת "על הפגנת תושייה, שיקול דעת וקור רוח, ועל התנהלות מעוררת השראה, הראויה לשמש מופת". בכך הייתה הדס מזרחי לאזרחית היחידה בתולדות המדינה שעוטרה בעיטור המופת של משטרת ישראל על תפקודה במהלך הפיגוע.
לאחר האירוע הייתה הדס מזרחי פעילה במאבק שהובילו נציגי משפחות שכולות נגד העברת כספים למחבלים הכלואים בישראל ובעד החלת עונש מוות.
הערות שוליים

↑  הדס מזרחי, אלמנתו של ברוך מזרחי הי"ד, התארסה, באתר ערוץ 7, 23 באוקטובר 2020
↑  האלמנה משחזרת את הפיגוע: "אמרתי - קחו את הילדים, שלא יראו שאבא מת", באתר ynet, 16 באפריל 2014
↑  קורות החיים של ניצב משנה ברוך מזרחי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  חנן גרינווד, 27 שנות מאסר בפועל: הוחמר עונשו של המחבל שרצח את ברוך מזרחי ז"ל, באתר ישראל היום, 15 בפברואר 2024
↑  עפר דרורי, גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות, באתר בית מורשת משטרת ישראל
↑  איתי מזרחי ממודיעין לנתניהו: “אמא שלי צריכה להיות בבית ולא במאהל”
שאלי שרופה באש

שאלי שרופה באש היא קינה שחיבר מהר"ם מרוטנבורג על שריפת התלמוד בפריז, ונאמרת בשני מנהגי אשכנז בתשעה באב כחלק מהקינות לתשעה באב. הוא נכתב בסגנון ה"ציונים" (פיוטים המחקים את סגנון הקינה ציון הלא תשאלי), ולכן הוא נאמר לקראת סוף הקינות יחד עם שאר הפיוטים מסגנון זה.
חיבור הקינה

במשפט פריז נאלצו חכמי היהדות בצרפת באותו הדור, ובראשם רבי יחיאל מפריז ורבי משה מקוצי, להתעמת עם חכמים נוצרים, בעקבות השתדלותו של תלמידו לשעבר של רבי יחיאל מפריז, המשומד ניקולס דונין. הוויכוח נסב סביב השאלה האם התלמוד מצווה על שנאת גויים ונוצרים. התוצאה המתבקשת מה"הפסד" של היהודים בוויכוח הייתה שריפת התלמוד. ספרי התלמוד הובאו אל כיכר העירייה של פריז בעשרים עגלות (ויש מקורות המזכירים 24 עגלות), ונשרפו שם.
אירוע זה השאיר רושם קשה על בני התקופה. המהר"ם מרוטנבורג, שהיה תלמידו של רבי יחיאל מפריז, כתב על מאורע זה את הקינה שאלי שרופה באש. ניתן למצוא בשורות רבות מהקינה רמיזות למאורע. במיוחד מכוונות לכך המילים בקינה: ”עוֹד תִּגְזוֹר לִשְׂרוֹף דָּת אֵשׁ וְחֻקִּים וְלָכֵן אַשְׁרֵי שֶׁיְּשַׁלֶּם לָךְ גְּמוּלָיִךְ”. יהודי אשכנז נוהגים לומר קינה זאת בבוקר תשעה באב.
הקינה נשענת מבחינה ספרותית על הקינה ציון הלא תשאלי של רבי יהודה הלוי.
הערות שוליים

↑  מוטיב השרפה חוזר על עצמו פעמים רבות בקינה בהיותה קינה על שרפת התלמוד. הפתיח, כמו קטעים נוספים בקינה, וכן המבנה וצורת החריזה מקבילים לקינה ציון הלא תשאלי של ריה"ל. כל שורות הקינה מסתיימות ב"לַיִךְ".
↑  בנוסח המקורי כנראה "גוילייך"
↑  בשורה זו רומז המחבר למשפט הראווה שנערך לפני שרפת התלמוד.
↑  מבוסס על הפסוק ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק ג' "מימינו אש דת" העוסק במתן תורה.
↑  מבוסס על הפסוק בספר תהלים, פרק קל"ז, פסוק ח' "אשרי שישלם לך את גמולך שגמלת לנו".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009538431305171  BnF: cb17166077k (data)  VIAF: 309511100   WorldCat (עם VIAF): 309511100
שירות הביון החשאי האוסטרלי

| --- | --- |


בית קייסי, קנברה
 מידע כללי
 מדינה:  אוסטרליה 
 תחום שיפוט:  אוסטרליה אוסטרליה
 סוכנות אם:  משרד החוץ (אוסטרליה) 
 תאריך הקמה:  13 במאי 1952
 מטה מרכזי:  בית קייסי, קנברה
 שירות הביון החשאי של אוסטרליה
 
שירות הביון החשאי האוסטרלי (באנגלית: Australian Secret Intelligence Service) נוסד ב-13 במאי 1952 כסוכנות הביון הממשלתית של אוסטרליה האחראית לאיסוף מודיעין חיצוני.
היסטוריה

ב-13 במאי 1952 במועצה שכינס ראש הממשלה האוסטרלי רוברט מנזיאס הוחלט להקים את ASIS ועפ"י סעיף 61 בחוקת הקהילייה האוסטרלית, מונה אלפרד דיקין ברוקס למנכ"ל הסוכנות. במשך תקופה של שני עשורים, נותר הארגון בלתי ידוע לציבור.
חשיפת הארגון בתקשורת התרחשה ב-1 בנובמבר 1972, כאשר הדיילי טלגרף האוסטרלי דיווח על גיוס סוכנים ל-ASIS היישר מהאוניברסיטאות למבצעי ריגול באסיה. בעיתון "The Australian Financial Review" נחשפה קהילת המודיעין האוסטרלית כולה - הארגון האוסטרלי למודיעין וביטחון (ASIO), שירות הביון החשאי האוסטרלי (ASIS), ארגון הביון המשולב (JIO) - ארגון הביון הצבאי שהפך לארגון הביון של משרד ההגנה האוסטרלי (DIO), חטיבת האותות של משרד ההגנה האוסטרלי (DSD) שהפכה למינהל אותות והיא בעצם שירות מודיעין אותות. כמו כן נחשף גם קיומה של ONA - משרד הערכות הלאומיות במשרד ראש הממשלה האוסטרלי.
שם קוד: מולדת

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  פיוטר קומיק
 תסריט:  יאקוב רוז'ילו לוקאש סיקוביץ'
 שחקנים ראשיים:  בוריס שיץ' מאצ'יי מוסיאלובסקי מגדלנה מסקיאניקה
 מוזיקה:  תומאש רלובסקי
 צילום:  פיוטר שלישקובסקי
 מדינה:  פולין פולין
 חברה מפיצה:  Kino Świat נטפליקס
 הקרנת בכורה:  2 בספטמבר 2022
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  פולנית
 דף הסרט ב־IMDb
שם קוד: מולדת (בפולנית: Kryptonim Polska‏; "שם קוד: פולין") הוא סרט קומדיה פולני משנת 2022. העוסק בכנופיית נאו-נאצים בעיר ביאליסטוק.
עלילה

סטאשק (מאצ'יי מוסיאלובסקי), הוא נער פולני ממורמר המתגורר בביאליסטוק. הוא חולם לגור בדירה משלו, אולם לא מצליח להשיג עבודה קבועה. הוא מצטרף לקבוצה מחתרתית נאו-נאצית אשר מונהגת בידי בן-דודו הכריזמטי רומן (בוריס שיץ'). ערכיו עומדים למבחן כאשר הוא מתאהב באקטיביסטית שמאלנית בשם פולה (מגדלנה מסקיאניקה). בתחילה הוא מנסה להסתיר ממנה את חברותו בקבוצה, אולם המצב בביאליסטוק הופך למתוח יותר מיום ליום, וסטאשק נאלץ לבחור צד.
שאלקה 04 (כדורסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1974
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 אולם ביתי:  Halle an der Mühlbachstraße (1,112 מושבים)
 מיקום:  גלזנקירכן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
 כינוי:  Die Knappen (הנדירים)   Die Königsblauen (הכחולים המלכותיים)
 ליגה:  הליגה הגרמנית השנייה בכדורסל
 נשיא:  טוביאס שטיינרט
 מאמן:  רפאל ויילדר
 צבעי תלבושת:  כחול, לבן
 basketball.schalke04.de
 
מועדון הכדורסל שאלקה 04 (בגרמנית: FC Schalke 04 Basketball) הוא מועדון כדורסל גרמני מגלזנקירכן המשחק ב-ProA, הליגה הגרמנית השנייה. הוא מהווה את מחלקת הכדורסל של מועדון הספורט שאלקה 04.
מחלקת הכדורסל של שאלקה 04 שיחקה בעונת 1988/89 בליגת העל הגרמנית והחל מ-2004 במשך מספר עונות ב-ProA, ליגת הכדורסל השנייה בגרמניה. הקבוצה ירדה מרצון בעונת 2009.
לאחר עונת 2017/18 עלתה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה, לאחר שאלכינגן ויתרה על העלייה.
תארים

בונדסליגה 2
אליפות (3): 1977, 1982, 1984
ליגה אזורית מערב 1
אליפות (4): 1975, 1987, 1995, 2016
עונה אחרי עונה

| עונה | רמה | ליגה | מק' |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004–05 | 2 | בונדסליגה 2 | 15 |
| 2005–06 | 2 | בונדסליגה 2 | 10 |
| 2006–07 | 2 | בונדסליגה 2 | 6 |
| 2007–08 | 2 | ProA | 14 |
| 2008–09 | 2 | ProA | 15 |
| 2009–10 | 4 | ליגה אזורית 1 | 11 |
| 2010–11 | 4 | ליגה אזורית 1 | 4 |
| 2011–12 | 4 | ליגה אזורית 1 | 6 |
| 2012–13 | 4 | ליגה אזורית 1 | 4 |
| 2013–14 | 4 | ליגה אזורית 1 | 3 |
| 2014–15 | 4 | ליגה אזורית 1 | 4 |
| 2015–16 | 4 | ליגה אזורית 1 | 1 |
| 2016–17 | 3 | ProB | 6 |
| 2017–18 | 3 | ProB | 3 |
הערות שוליים

↑  2. Basketball Bundesliga – Schalke 04
↑  "Geschichte der Basketballabteilung des FC Schalke 04". schalke04.de (בגרמנית). אורכב מ-המקור ב-2013-12-01. נבדק ב-2017-04-18.
↑  "Lizenzierung 2018/2019 – BARMER 2. Basketball Bundesliga".
שם קוד: קיסר

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  Jorge Coira 
 הופק בידי:  Vaca Films Proyecto Emperador AIE Playtime
 תסריט:  ג'ורג גואריקצ'וריה 
 עריכה:  Sandra Sánchez 
 שחקנים ראשיים:  לואיס טוסאר אלכסנדרה מאסגאקאי ג'ורג'ינה אמורוס לאורה דומיניגז מיגואל רלאן מריה בוטו ארון פייפר דניס גומז
 מוזיקה:  Xavier Font 
 צילום:  פבלו רוסו 
 מדינה:  ספרד ספרד
 חברת הפקה:  Vaca Films 
 חברה מפיצה:  A Contracorriente Films
 הקרנת בכורה:  3 באוקטובר 2013
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  ספרדית 
 סוגה:  סרט מתח 
 תקציב:  19 מיליון דולר
 הכנסות:  76.6 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
שם קוד: קיסר (בספרדית: Código Emperador) הוא סרט דרמה פוליטית ספרדי משנת 2022 בבימויו של חורחה קוירה. הסרט עוסק בסוכן ביון אשר נדרש להפליל פוליטיקאי חף מפשע.
הסרט הוצג לראשונה ב-18 במרץ 2022, ופתח את פסטיבל הסרטים ה-25 של מלגה. הוא שוחרר לקולנוע בספרד למחרת היום. זמן קצר לאחר מכן נרכשו זכויות ההפצה של הסרט בידי נטפליקס.
עלילה

חואן, הוא סוכן בסוכנות הביון הספרדית, אשר מוביל צוות מצומצם שנאבק בפעולות טרור. חואן כבר רגיל לכך שפרט לתפקידיו השגרתיים, פוליטיקאים מטילים עליו לעיתים קרובות משימות ייחודיות שנועדו לנקות את שמם של פוליטיקאים ואח"מים אחרים שהסתבכו בפלילים. עם זאת, כאשר המפקד שלו מטיל עליו משימה להפליל פוליטיקאי חף מפשע מסיבות לא ברורות, חואן נאלץ לבחון מחדש את עקרונותיו ואמונותיו.
שאלק וילם ברגר

שאלק וילם ברגר (באפריקאנס: Schalk Willem Burger;‏ 6 בספטמבר 1852 - 5 בדצמבר 1918) היה מנהיג צבאי, עורך דין, פוליטיקאי ומדינאי אפריקאנר, אשר שימש בפועל כנשיא הרפובליקה הדרום אפריקאית מ-1900 עד 1902, בזמן שהנשיא פול קרוגר היה בגלות.
קריירה צבאית

הוא שירת במלחמת הסקהונה ב-1876, ולאחר מכן במלחמת הבורים הראשונה, שבה שירת כפילדקורנט.
הוא נבחר למפקד הקומנדו של לידנבורג ב-1885. עם פרוץ מלחמת הבורים השנייה שירת כגנרל מפקד במספר קרבות, כולל קרב ספינקופ וקרב מודדרריבר. הוא מתח ביקורת על חוסר יכולתו הצבאית במהלך המצור על ליידסמית' וכן כאשר כוחות הבורים נסוגו מספונקופ. עקב כך הוא בחר לפרוש מתפקידו הצבאי ולחזור לתפקידו בממשלה.
קריירה פוליטית

כפוליטיקאי, הוא תואר כ"נאור וממולח" והוא היה אחד היריבים הפוליטיים של פול קרוגר. הוא נבחר לפולקסטרד ב-1887, לימים כיהן כיושב ראש.
במרץ 1900, לאחר מותו של פיט יוברט, הוא נבחר לסגן הנשיא תחת הנשיא פול קרוגר. בספטמבר 1900, הוא ירש את קרוגר כנשיא המדינה, לאחר שקרוגר עזב לאירופה.
במהלך הטריבונל הצבאי במאי 1901, הוא דגל בהפסקת פעולות האיבה, אך הצעתו זכתה להתנגדות נחרצת על ידי הנשיא מרטינוס תוניס סטיין ממדינת אורנג' החופשית.
לאחר תום המלחמה ביקר בורגר באירופה, כולל בהאג. בשנת 1905, בורגר הפך לחבר מייסד במפלגת "הט פולק" והשיג מקום בלתי מעורער במועצה המחוקקת. בורגר היה ציר של טרנסוואל לוועידה הלאומית בשנת 1908 שהובילה להקמת איחוד דרום אפריקה בשנת 1910. לאחר הקמת האיחוד של דרום אפריקה, הפך בורגר לחבר במפלגה הדרום-אפריקאית תחת הגנרל לואי בותה. עלה ליושב ראש סניף טרנסוואל של המפלגה הדרום אפריקאית. ב-1911 הפך בורגר לחבר בוועד הפועל של טרנסוואל ולאחר בחירתו לסנאט ב-1913, המשיך בורגר לכהן כסנאטור עד מותו ב-5 בדצמבר 1918.
הערות שוליים

1 2  Rayne Kruger, Goodbye Dolly Gray, Cape: Galago, 2008, עמ' 205
↑  Rayne Kruger, Goodbye Dolly Gray, Cape: Galago, 2008, עמ' 196-7
↑  Rayne Kruger, Goodbye Dolly Gray, Cape: Galago, 2008, עמ' 42
↑  Rayne Kruger, Goodbye Dolly Gray, Cape: Galago, 2008, עמ' 364-5
↑  Rayne Kruger, Goodbye Dolly Gray, Cape: Galago, 2008, עמ' 317-18
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007078762  SNAC: w65295qz  VIAF: 7172693   WorldCat (עם VIAF): 7172693 
ברגר במלחמת הבורים השנייה
שגרירות גואטמלה בישראל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 כתובת:  דרך אגודת הספורט הפועל 3
 עיר:   ירושלים
 קואורדינטות:  31°45′00″N 35°11′12″E﻿ / ﻿31.75005°N 35.18664°E﻿ / 31.75005; 35.18664
 תאריך פתיחה:  16 במאי 2018
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי גואטמלה–ישראל
 שגריר:  אולגה הוליסה אנזוטו אגיולר
 שטח האמנה:  ישראל ישראל
 מדינה מיוצגת:  גואטמלה גואטמלה
  (למפת ירושלים מוגדלת) שגרירות גואטמלה בישראל(למפת ירושלים רגילה) שגרירות גואטמלה בישראל
 
שגרירות גואטמלה בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של גואטמלה בישראל. השגרירות שוכנת ברחוב אגודת ספורט הפועל 3, הגן הטכנולוגי מלחה, ירושלים. השגרירות שוכנת בסמוך לשגרירות הונדורס בישראל.