stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרס סוונסון
קריירת משחק

סוונסון שיחק כילד בקבוצה המקומית גולדהדנס, ובין היתר התאמן אצל אביו, ברטיל. קבוצת הנוער המקצוענית הראשונה שלו הייתה אלפסבורג, בה גם החל את קריירת המשחק הבוגרת שלו, בשנת 1994, אז ערך הופעת ליגה בודדת במדי הקבוצה ששיחקה אז בליגת המשנה.
עד מהרה תפס סוונסון מקום ברוטציה של הקבוצה. בשתי העונות הבאות ערך במצטבר חמישים הופעות ליגה וכבש 12 שערים, ובסיום עונת 1996 זכה עם הקבוצה באליפות ליגת המשנה והעפיל עמה לליגה הבכירה. סוונסון, שהיה לשחקן הרכב קבוע באותה התקופה, החל להתבלט במדיה של אלפסבורג, זכה לזימון בכורה לנבחרת ואף זכה עם הקבוצה בתואר ראשון בקריירה, הגביע השוודי לעונת 2000/2001. סוונסון פתח בהרכב למשחק הגמר מול א.י.ק סולנה, ושיחק לאורך כל המשחק וההארכה שהסתיימה בשוויון 1–1. אלפסבורג זכתה בתואר לאחר דו-קרב בעיטות עונשין ארוך בו כל קבוצה בעטה 12 פעמים עד להכרעה בתוצאה 9–8 לאלפסבורג. סוונסון כבש את הפנדל השלישי של קבוצתו.
ב-14 ביוני 2001, לקראת עונת 2001/2002, עבר סוונסון לסאות'המפטון מהפרמייר ליג תמורת כ-750 אלף ליש"ט. בעונת הבכורה שלו בליגה האנגלית הבכירה כבש סוונסון שלושה שערי ליגה ב-34 הופעות, והיה משחקני המפתח של המועדון.
עונה לאחר מכן היה סוונסון שותף משמעותי להעפלתה של סאות'המפטון לגמר גביע ה-FA, תחת המאמן גורדון סטראכן. סוונסון כבש פעמיים במהלך הטורניר (בסיבוב השלישי מול טוטנהאם הוטספר ובשמינית הגמר מול נוריץ' סיטי), ואף פתח בהרכב במשחק הגמר מול ארסנל, שהסתיים בהפסדה של סאות'המפטון בתוצאה 1–0.
בעונת 2004/2005, האחרונה של סוונסון בקבוצה, כבש סוונסון ארבעה שערי ליגה בשלושים הופעות, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו להינצל מירידה, והיא סיימה את העונה במקום האחרון בליגה. בעונה זו, על אף שרשם מספר הופעות גבוה, פתח סוונסון לעיתים קרובות על הספסל. הוא התקשה להציג יכולת גבוהה באופן עקבי, וחילופי המאמנים גם הם לא סייעו לחזק את מעמדו. הוא סיים את דרכו בקבוצה בתום חוזהו לאחר ארבע עונות עם 127 הופעות ליגה, מתוכן 97 הופעות בהרכב, בהן כבש תשעה שערים.
על אף הדיווחים כי הוצע לו חוזה חדש בקבוצה, העדיף סוונסון לחזור לאלפסבורג. סוונסון חזר לקבוצה כקפטן ובעונתו המלאה הראשונה מאז חזר, עונת 2006, זכה לראשונה בקריירה בתואר האליפות, עם שבעה שערי ליגה ב-26 הופעות. הוא סייע לקבוצתו להתבסס כקבוצת צמרת מקומית, ובעונת 2012 זכה עמה באליפות נוספת. ב-2014, לאחר שנים ארוכות כקפטן המועדון, העביר את הסרט ליוהאן לארסון. באותה עונה זכה עם אלפסבורג בפעם השנייה בגביע השוודי, על אף שלא שותף במשחק הגמר, ואף העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית. באותה השנה, עדיין כשחקן פעיל, החל לשמש כפרשן עבור רשת הטלוויזיה השוודית Kanal 5.
בתום עונת 2015, לאחר עשור בקדנציה השנייה שלו באלפסבורג, פרש סוונסון ממשחק פעיל בגיל 39.
תארים

אליפות שוודיה (2): 2006, 2012
הגביע השוודי (2): 2000/2001, 2013/2014
הסופר קאפ השוודי: 2007
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | אלפסבורג | שוודיה ליגת המשנה השוודית | 1 | 0 |
| 1995 | אלפסבורג | שוודיה ליגת המשנה השוודית | 26 | 3 |
| 1996 | אלפסבורג | שוודיה ליגת המשנה השוודית | 24 | 9 |
| 1997 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 26 | 3 |
| 1998 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 26 | 5 |
| 1999 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 20 | 3 |
| 2000 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 24 | 10 |
| 2001 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 8 | 5 |
| 2001/2002 | סאות'המפטון | אנגליה פרמייר ליג | 34 | 3 |
| 2002/2003 | סאות'המפטון | אנגליה פרמייר ליג | 33 | 2 |
| 2003/2004 | סאות'המפטון | אנגליה פרמייר ליג | 30 | 0 |
| 2004/2005 | סאות'המפטון | אנגליה פרמייר ליג | 30 | 4 |
| 2005 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 9 | 0 |
| 2006 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 26 | 7 |
| 2007 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 23 | 9 |
| 2008 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 19 | 1 |
| 2009 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 26 | 4 |
| 2010 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 27 | 0 |
| 2011 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 27 | 3 |
| 2012 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 28 | 6 |
| 2013 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 28 | 0 |
| 2014 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 25 | 2 |
| 2015 | אלפסבורג | שוודיה ליגת העל השוודית | 28 | 2 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 548 | 81 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת שוודיה> שנה | נבחרת שוודיה> הופעות | נבחרת שוודיה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1999 | 1 | 0 |
| 2000 | 6 | 1 |
| 2001 | 15 | 5 |
| 2002 | 11 | 1 |
| 2003 | 10 | 3 |
| 2004 | 12 | 1 |
| 2005 | 7 | 1 |
| 2006 | 9 | 1 |
| 2007 | 13 | 2 |
| 2008 | 10 | 0 |
| 2009 | 9 | 1 |
| 2010 | 8 | 1 |
| 2011 | 12 | 1 |
| 2012 | 12 | 0 |
| 2013 | 13 | 3 |
| סה"כ | 148 | 21 |
אנדרס נוצ'יוני

| --- | --- |

נוצ'יוני במדי קאחה לבורל ויטוריה, 2013
 לידה:  30 בנובמבר 1979  (בן 44) סנטה פה שבארגנטינה
 עמדה:  סמול פורוורד, פאוור פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  6 
 דראפט:  לא נבחר, 2001
 קבוצות כשחקן
 1996–1997   1998–1999   1999–2000   2000–2001   2001–2004   2004–2009   2009–2010   2010–2012   2012–2014   2014–2017:  אולימפיה ונאדו טוארטו  אינדפנדיינטה  טאו ויטוריה  מנרסה  טאו ויטוריה  שיקגו בולס   סקרמנטו קינגס   פילדלפיה 76'   קאחה לבורל ויטוריה   ריאל מדריד
 הישגים כשחקן
 אליפות היורוליג (2015)  MVP של פיינל פור היורוליג (2015)  חמישיית היורוליג השנייה (2003, 2004)  ‏MVP של ליגת העל הספרדית (2004)
 
אנדרס מרסלו נוצ'יוני (בספרדית: Andrés Marcelo Nocioni; נולד ב-30 בנובמבר 1979 בסנטה פה, ארגנטינה) הוא כדורסלן עבר ארגנטינאי המחזיק באזרחות איטלקית. נוצ'יוני שיחק בעמדת הסמול פורוורד ולעיתים גם כפאוור פורוורד. גובהו 2.01 מטר.
ביוגרפיה > קריירה אירופית

נוצ'יוני גדל במחלקות הנוער והנערים של אולימפיה ונאדו טוארטו. בגיל 17 הוקפץ לקבוצה הבוגרת ועמה שיחק במשך כל עונת 1996/97. בסיום עונה זו עבר למדי קבוצת אינדפנדיינטה, עבורה שיחק במשך שתי עונות, מ-1997/98 עד ל-1998/99. לאחר מעקב על ידי סקאוט של טאו ויטוריה, חתם ב-1998 בקבוצת טאו ויטוריה הספרדית. למרות ההתרשמות מכישרונו שגרמה לקבוצה להחתימו, בעונתו הראשונה הרבה לשבת על ספסל המחליפים ושיחק דקות משחק מעטות הן בליגה הספרדית והן במסגרת היורוליג. עקב כך, הועבר למנרסה. במנרסה הציג יכולת משופרת וקיבל דקות משחק רבות. נוצ'יוני סיים את אותה עונה עם ממוצעים של 10.2 נקודות, ו-5 ריבאונדים למשחק.
בסיום אותה עונה חזר לטאו ויטורה, הפעם כשחקן חמישייה, ושחק עמה במשך שלוש עונות. במדי טאו זכה באליפות ספרד ופעמיים בגביע הספרדי, וכן הוביל את טאו לשתי העפלות לפיינל פור היורוליג כשבעונת 2004/05, הוא וקבוצתו הפסידו במשחק הגמר למכבי תל אביב. בעונות 2003/04 ו-2004/05 נבחר נוצ'יוני לחמישיית העונה השנייה של היורוליג.
ביוגרפיה > קריירת NBA

לאחר שזכה במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, נוצ'יוני שלא נבחר בדראפט ה-NBA חתם כשחקן חופשי בשיקגו בולס מליגת ה-NBA, ובכך הצטרף לשני חבריו לנבחרת - מאנו ג'ינובילי וקרלוס דלפינו - ששיחקו עוד קודם לכן ב-NBA.
הוא שותף בעונתו הראשונה ב-81 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 8.3 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים בכ-23.5 דקות למשחק. משחקו הפיזי ומזגו החם של נוצ'יוני התפרסמו ברחבי הליגה. למרות זאת, מקרים אלו לא הפריעו לנוצ'יוני לבסס את עצמו כשחקן רוטציה לגיטימי ב-NBA ולשחקן השישי המובהק של בולס. במשחקו הראשון בפלייאוף ה-NBA נגד וושינגטון ויזארדס, נוצ'יוני רשם 25 נקודות ו-18 ריבאונדים כשהוא משחק את כל 48 דקות המשחק. משחק זה רומם את קרנו של נוצ'יוני בעיניי אוהדי הקבוצה.
בעונתו השנייה בקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 13 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים ב-82 משחקים, מתוכם פתח ב-43. נוצ'יוני עזר לבולס לפלייאוף ה-NBA, בו הפסידו למיאמי היט בסיבוב הראשון בתוצאה 4-2, למרות תצוגת שיא של נוצ'יוני שהוביל את הבולס עם ממוצעים של 22.3 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק. במשחק השני של הסדרה הציג את משחקו הטוב ביותר מאז הגיעו ל-NBA, בו קלע 30 נקודות תוך שהוא קולע 10 מתוך 12 מזריקותיו (83.3% מהשדה).
במהלך עונת 2008/2009, ב-18 בפברואר 2009, נשלח נוצ'יוני בטרייד לסקרמנטו קינגס, יחד עם דרו גודן, מייקל ראפין וסדריק סימונס, בתמורה לג'ון סלמונס ובראד מילר. בסקרמנטו חל פיחות במעמדו שהתבטא בדקות המשחק שלו ובסיומה של עונת 2009/2010 עבר בטרייד לפילדלפיה 76', יחד עם ספנסר האווס, בתמורה לסמואל דלמברט.
ביוגרפיה > חזרה לאירופה

לקראת סיום עונת 2011/2012, ב-20 במרץ 2012, שוחרר נוצ'יוני מפילדלפיה וחזר לויטוריה תחת חוזה חדש. לקראת עונת 2014/2015 חתם נוצ'יוני בריאל מדריד על חוזה לשנתיים. באותה עונה זכתה ריאל באליפות הליגה הספרדית וכן באליפות היורוליג, לאחר שגברה בגמר על אולימפיאקוס בתוצאה 78-59. נוצ'יוני זכה בפרס ה-MVP של פיינל פור היורוליג לאחר שהעמיד ממוצעים של 12 נקודות ו-6.5 ריבאונדים בשני משחקי ההכרעה.
בקיץ 2017 הודיע על פרישה.
קריירה בינלאומית

במדי נבחרת ארגנטינה היה נוצ'יוני חלק מ"תור הזהב" שלה, לצד כוכביה מאנו ג'ינובילי, קרלוס דלפינו, לואיס סקולה ופאבלו פריג'יוני. במדי הנבחרת זכה נוצ'יוני בתארים ובהישגים רבים ובהם מדליית הזהב באולימפיאדת 2004 ומדליית הארד באולימפיאדת בייג'ינג.
הערות שוליים

↑  30 הכדורסלנים הבינלאומיים הבולטים ב-NBA, באתר espn.com
↑  סטטיסטיקות הקריירה של נוצ'יוני באתר ה-NBA
↑  סיכום המשחק בין שיקגו לוושינגטון, באתר הוושינגטון פוסט
↑  סטטיסטיקות סדרת הפלייאוף בין שיקגו למיאמי, באתר basketball-reference.com
↑  דוח המשחק בין שיקגו למיאמי, באתר basketball-reference.com
↑  ריאל מדריד מנצחת את אולימפיאקוס וזוכה באליפות היורוליג 2015, באתר הרשמי של היורוליג
↑  נוצ'יוני זוכה בפרס ה-MVP של פיינל פור היורוליג, באתר הרשמי של היורוליג
| נבחרת ארגנטינה – האלופה האולימפית אתונה (2004) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 סאנצ'ס •  5 ג'ינובילי •  6 מונטצ'יה •  7 אוברטו •  8 הרמן •  9 פרננדס •  10 סקונוצ'יני •   11 סקולה •  12 גוטיירס‎‎‎ • 13 נוצ'יוני •  14 דלפינו‎‎ • 15 וולקוביסקי • מאמן: מניינו |  1  •  2  •  3  •  4 סאנצ'ס •  5 ג'ינובילי •  6 מונטצ'יה •  7 אוברטו •  8 הרמן •  9 פרננדס •  10 סקונוצ'יני •   11 סקולה •  12 גוטיירס‎‎‎ • 13 נוצ'יוני •  14 דלפינו‎‎ • 15 וולקוביסקי • מאמן: מניינו | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – אולימפיאדת בייג'ינג - 2008 (מדליית ארד) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 סקולה •  5 ג'ינובילי •  6 גונסאלס •  7 אוברטו •  8 פריג'יוני •  9 פורטה •  10 דלפינו •   11 קינטרוס •  12 ל.גוטיירס • 13 נוצ'יוני •  14 ח.פ.גוטיירס • 15 קמריקס • מאמן: הרננדס |  1  •  2  •  3  •  4 סקולה •  5 ג'ינובילי •  6 גונסאלס •  7 אוברטו •  8 פריג'יוני •  9 פורטה •  10 דלפינו •   11 קינטרוס •  12 ל.גוטיירס • 13 נוצ'יוני •  14 ח.פ.גוטיירס • 15 קמריקס • מאמן: הרננדס | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – אולימפיאדת לונדון - 2012 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 סקולה •  5 ג'ינובילי •  6 מאטה •  7 ל.גוטיירס •  8 פריג'יוני •  9 ח.פ.גוטיירס •  10 דלפינו •   11 קאמפוסו •  12 לייבה • 13 נוצ'יוני •  14 חאסן • 15 קמריקס • מאמן: לאמאס |  1  •  2  •  3  •  4 סקולה •  5 ג'ינובילי •  6 מאטה •  7 ל.גוטיירס •  8 פריג'יוני •  9 ח.פ.גוטיירס •  10 דלפינו •   11 קאמפוסו •  12 לייבה • 13 נוצ'יוני •  14 חאסן • 15 קמריקס • מאמן: לאמאס | ארגנטינה |
נוצ'יוני חותם על כדורי כדורסל עבור אוהדי הבולס
אנוטקה

| --- | --- |
 מבט פנימי של אנוטקה בטמברה (נפת בלונו), איטליה
 
 מאכלים
 סוג:  חנות יין 
 
מרתפי הוינוטק בברנקסטל -קואס במוזל (אזור יין) בגרמניה
אֶנוֹטֶקָה (באיטלקית: Enoteca) היא מילה איטלקית שמקורה במילה היוונית Οινοθήκη, שפירושה המילולי הוא 'מאגר יין' (מ- Οινός - יין, ו-Θήκη' - מאגר, קנקן), אך הוא משמש לתיאור סוג מיוחד של חנות יין מקומית או אזורית שמקורה באיטליה. הרעיון של אנוטקה התפשט גם לכמה מדינות אחרות.
אנוטקה מקורית מכוונת בעיקר לתת למבקרים או לתיירים את האפשרות לטעום את היינות הללו במחיר סביר ואולי לקנות אותם. אנוטקה מופעלת לרוב בשיתוף פעולה עם מגדלים או ארגוני מגדלים או ארגון התיירות בכפר או באזור. הסיבה שמוסדות כאלה נקראו "ספריות יין" הייתה שהם נועדו כמקור למידע מעשי על יינות מקומיים ולא כחנויות רגילות לכמויות גדולות יותר של כל יין או היו מיועדות בעיקר ללקוחות מבוססים. לעיתים קרובות, אנוטקה מחזיקה כמויות קטנות למדי של כל יין, ולקוחות המעוניינים לרכוש כמויות גדולות לאחר הטעימה מופנים ישירות ליצרנים. במקרים מסוימים, אנוטקה תמכור גם מוצרי מזון מקומיים אחרים ו/או תגיש חטיפים קטנים לצד היינות.
מסורת ארוכת שנים שקודמת לשיטת המטבעות החדשה, היא חנות היין בפאלאצו אנטינורי, בפירנצה, שבה יינות אנטינורי זמינים בכוסות, כבר יותר ממאה שנה.
האנוטק התפשטו גם מצפון להרי האלפים, לאוסטריה, תחת השם הגרמני וינוטק (Vinothek), ומאוסטריה לגרמניה.
להיות מסונף ומשויך לאנוטקה כנראה מועיל יותר ליצרנים קטנים יותר, שלא מוכרים מדי, יותר מאשר ליצרנים גדולים או מבוססים. למבקרים מזדמנים יהיה קל יותר לגלות אנוטקה והייצרן הקטן לא יצטרך להשאיר חנות פתוחה ביקב שלו למקרה שמישהו יעבור לידו כדי לרכוש כמה בקבוקים. מצד שני, יינות רבים זמינים זה לצד זה לטעימה, השוואה ותחרות, יהיה טוב יותר עבור יקבים בעלי ביצועים טובים.
שימושים נוספים במונח > חנויות יין ומסעדות

בגלל הפופולריות של תפיסת האנוטקה במקומות מסוימים, חנויות יין "יוקרתיות רגילות" מכנות את עצמן לפעמים גם אנוטקה או Vinothek, מבלי להתמקד ביינות מקומיים או לספק את צורכי המידע של המבקרים. חנות יין איכותית נקראת כיום לרוב enoteca באיטלקית. בעבר נעשה שימוש נפוץ בשם "בוטיאריה" (bottiglieria), אך כעת השם לא בשימוש ואין לו את אותה קונוטציה של איכות.
מכיוון שחלק מהאנוטקים מגישים חטיפים עם היין, אנוטקה שימשה גם כשם של כמה ברי יין או מסעדות, במיוחד מסעדות בסגנון ביסטרו עם אוכל איטלקי.
שימושים נוספים במונח > ספריות יין

אנוטקה, Vinothek או œnothèque (המונח הצרפתי המקביל) עשויים לשמש גם לציון "ספריות יין" בשתי משמעויות נוספות של המילה:
מאגר מידע על יין.
מתקן אחסון ליינות זמינים. כדוגמה, יצרנית השמפניה Moët & Chandon (מואט & שאנדון) מייצרת גרסה של הקיווה היוקרתית דום פריניון, הנקראת "Dom Perignon Œnothèque", שמבלה מספר שנים נוספות במרתף של Moët & Chandon לפני שיצאה לשוק.
לקריאה נוספת

Vinothek
הערות שוליים

↑  J. Robinson (ed), "The Oxford Companion to Wine", Third Edition, p 255, Oxford University Press 2006. מסת"ב 0-19-860990-6.
↑  Virbila, S. Irene. "Tasting the Fruit Of the Italian Vine", The New York Times, June 19, 1988. Accessed November 12, 2023. "Though the term enoteca usually denotes a wine store, it sometimes means a wine bar (usually part of the store) where the wandering oenophile can explore Italian vintages from just one region or from all over Italy."
אקונומיקה

בקבוק אקונומיקה
אָקוֹנוֹמִיקָה הוא השם המסחרי בישראל של מלבין שמכיל ריכוז נמוך של נתרן תת-כלורי (Sodium hypochlorite; סימול כימי: NaOCl). אקונומיקה משמשת להלבנת בדים, כיורים, אסלות, רצפות ומשטחים עשויים אבן, לניקיון, ולחיטוי ביתי של מושבות פטריות וחיידקים.
אקונומיקה רגילה מכילה כ-3% נתרן תת-כלורי, פחות מ-1% נתרן הידרוקסידי, חומרי בושם ומים; אקונומיקה היא חומר בסיסי.
פעולת הלבנה של אקונומיקה נעשית בעזרת חמצון של מרכיבים בצבעים ובפיגמנטים. בפעולה זו נשברים קשרים כימיים בכרומופור (Chromophore), החלק שגורם למולקולה לבלוע אור, והכרומופור מתקצר או משתחרר לחלוטין מהמולקולה. כך מאבדת המולקולה את יכולתה לבלוע אור נראה והופכת לשקופה.
אטימולוגיה

מקור שמה של האקונומיקה הוא בשמו של מותג מסוים, שניתן לו על שם המילה "economic" שפירושה ניהול כלכלי נבון וחסכני. שמו של המותג השתרש והפך לשמו הגנרי של המוצר.
מקורו של המותג אקונומיקה הוא במותג שייצר שמעון גלרנטר במפעל קטן בשכונת גבעת שאול בירושלים בשנות ה-40 של המאה ה-20. את השם "איקונומיקה" רשם גלרנטר כסימן רשום בבעלותו בשנת 1945. בשנים שלאחר מכן חברות אחרות השתמשו בשמות דומים כדי לשווק את מוצריהן. בית החרושת של גלרנטר נסגר ב-1950.
סכנות

קיים סיכון שילדים יפתחו את הבקבוק, לצורך התמודדות עם סיכון זה הומצא פקק ביטחון שמונע מילדים לפתוח בקבוקים עם חומרים מסוכנים. אקונומיקה עלולה להיות מסוכנת מאוד בעת מגע עם העיניים, ורצוי גם להימנע ממגע של החומר עם העור. אם האקונומיקה באה במגע עם הבגדים, היא מעוררת פעולת חמצון עם הבד ומכתימה אותו.
ערבוב של אקונומיקה עם חומצה גורם לתגובה שבה משתחרר גז כלור Cl2 בשל הפיכת -OCl, אניון הנמצא בתמיסת נתרן תת-כלורי, לחומצה HOCl. חומצה זו נמצאת בשיווי משקל כימי עם כלור מולקולרי (Cl2). שווי משקל זה הוא תלוי pH. כאשר מוסיפים חומצה, ה-pH יורד והתגובה נעה לכיוון של יצירת כלור מולקולרי המשתחרר בצורת גז. כך למשל, בנוכחות חומצת מימן כלורי תתרחש התגובה הבאה:
הכלור המשתחרר הוא חומר מסוכן מאוד למערכת הנשימה, לאיברי החושים בפנים ולעור.
ערבוב של אקונומיקה עם אמוניה מייצר כלוראמינים, תרכובות רעילות של כלור, המהוות סכנה לעיניים ולמערכת הנשימה. להלן שרשרת התגובות של נתרן תת-כלורי עם אמוניה:
NaOCl+NH_{3}\Rightarrow NaOH+NH_{2}Cl
NaOCl+NH_{2}Cl\Rightarrow NaOH+NHCl_{2}
NaOCl+NHCl_{2}\Rightarrow NaOH+NCl_{3}
ראו גם

חיטוי
הערות שוליים

↑  אקונומיקה, באתר מילון ספיר בעריכת איתן אבניאון.
↑  בית חרושת לייצור אקונומיקה בבעלותו של שמעון גלרנטר, רח' אלקבץ 18 גבעת שאול, ירושלים, תמונה באתר הספרייה הלאומית.
↑  ש. גלרנטר, איקונומיקה, מעריב, 3 בנובמבר 1949
↑  ראו למשל: ש. גלירנטר, לא "אקונומיקה" אלא "אקונומיה", הַבֹּקֶר, 21 בפברואר 1950
↑  ביח"ר "אקונומיקה" נסגר מחוסר בגלמים, חרות, 4 באוקטובר 1950.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283256805171  LCCN: sh85014822  NDL: 00563853
אנרגיית פרמי

בפיזיקה של חומר מעובה, אנרגיית פרמי (מסומנת לרוב כ- E_{F} או  \varepsilon _{F}) היא האנרגיה של רמת האנרגיה המאוכלסת הגבוהה ביותר במערכת פרמיונים בטמפרטורת האפס המוחלט. זוהי גם האנרגיה הנדרשת להוספת חלקיק למערכת, כלומר הפוטנציאל הכימי של המערכת, בטמפרטורת אפס קלווין. בטמפרטורה גבוהה מאפס הפוטנציאל הכימי שונה מאנרגיית פרמי. אנרגיית פרמי קרויה על שמו של אנריקו פרמי.
לאנרגיה זו חשיבות רבה בפיזיקה, שכן רמת פרמי של מוצק קובעת את המוליכות החשמלית שלו: בגביש, מבנה הפסים מתאר את רמות האנרגיה כפסים שבהם יש רצף של רמות אנרגיה (פסי הולכה ופסי ערכיות) ופסים ללא רמות (פסים אסורים) לסירוגין. כאשר רמת פרמי של חומר מסוים נמצאת בפס ההולכה או בפס הערכיות, החומר מוליך. כאשר רמת פרמי נמצאת בפס אסור, החומר מבודד או מוליך למחצה, כתלות בגודל פער האנרגיה בין רמת הערכיות שמתחת לרמת פרמי לרמת ההולכה שמעליה.
האנרגיה הממוצעת עבור גז תלת־ממדי של פרמיונים מנוון לא יחסותי:
מהירות פרמי היא המהירות בה יהיה לפרמיון אנרגיה קינטית השווה לאנרגיית פרמי.
ראו גם

פס ערכיות
חור (חשמל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4304367-7
אנו, ילדי הפלא

| --- | --- |

 מבוסס על:  הוגו הארטוּנג, "אנו, ילדי הפלא" (1957)
 בימוי:  קורט הופמן
 הופק בידי:  האנס אַבִּיך  אברהארד קראוזה
 תסריט:  היינץ פַּאוּק  גינטר נוימן
 עריכה:  הִילְוַוה פון בּוֹרוֹ
 שחקנים ראשיים:  הנסיירג פלמי Tatjana Sais Horst Tappert Lina Carstens Hans Leibelt Ingrid van Bergen Michael Burk Ralf Wolter Helmuth Rudolph Rainer Penkert Ludwig Schmid-Wildy קרל ליפן Emil Hass Christensen Peter Lühr פנקס בראון Wera Frydtberg Wolfgang Neuss יוהנה פון קוצ'יאן רוברט גרפ Ingrid Pan Wolfgang Müller יורגן גוסלר Elisabeth Flickenschildt Michl Lang Liesl Karlstadt Lisa Helwig 
 מוזיקה:  פרנץ גְרוֹתֶה
 צילום:  ריכארד אַנְגְסְט
 מדינה:  גרמניה המערבית
 חברה מפיצה:  Constantin Film, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 באוקטובר 1958
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  סרט סטירי 
 תרגום לעברית:  אנו, ילדי הפלא
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנו, ילדי הפלא (בגרמנית: Wir Wunderkinder) הוא סרט קולנוע מערב-גרמני בבימויו של קורט הופמן שיצא לאקרנים ב-28 באוקטובר 1958. התסריט, מאת היינץ פַּאוּק וגינטר נוימן, מבוסס על רומן סאטירי בשם זה מאת הוגו הארטוּנג שראה אור ב-1957.
הסרט מעביר ביקורת על החברה הגרמנית מעליית הנאצים ועד אחרי מלחמת העולם השנייה.
עד לשנת 1967, ועל אף שעבר את אישורה של המועצה לביקורת סרטים, נאסר הסרט להקרנה בישראל, זאת בשל האיסור על הקרנת סרטים מערב-גרמניים שאינם קופרודוקציה.
עלילה

הסרט מציג את דמויותיהם המנוגדות של שני חברים לספסל הלימודים: האנס בֶּקֶל, עיתונאי גרמני אנטי-נאצי, וכנגדו ברונו טִיכֶס, נאצי אופורטוניסט, שאינו משנה את דעותיו גם לאחר מלחמת העולם השנייה. הסרט עוקב אחר חייו של האנס בֶּקֶל לאורך 40 שנה, החל מהמפגש המדומה של בן כיתתו ברונו טִיכֶס עם הקיסר וילהלם השני ועד לנס הכלכלי של גרמניה לאחר המלחמה (ומכאן גם הרמיזה לאותו פלא בשם הסרט).
בעוד טיכס מנצל את עליית השלטון הנאצי לקידום טובתו האישית, מבקש בקל לשמור על ערכיו, תוך כדי שהוא מאמין כי מדובר בתופעה זמנית בלבד. במהלך שנות השלטון הנאצי מאבד בקל העיתונאי את משרתו; חברתו הראשונה, ורה, מהגרת מגרמניה עם אביה, וכך עושה גם חברו היהודי לספסל הלימודים, זיגמונד. קירסטן הדנית, שלה הוא נישא, ומשפחתה עוזרים לו במהלך התקופה הקשה.
עם תום המלחמה מצליח בקל למצוא עבודה כעורך ספרותי בעיתון מכובד. במקביל צולח גם טיכס את השינוי במדינה והופך במהרה לתעשיין עשיר. בקל, שלא רואה בעין יפה את הצלחתו של טיכס הנאצי בגרמניה הדמוקרטית, מפרסם כנגדו מאמרים בעיתונו. טיכס, הנמנה עם המפרסמים באותו עיתון, פונה לממונים על בקל ומצליח להביא לצינזורו; אך בבואו לצאת ממערכת העיתון, נופל טיכס לתוך פיר המעלית ומוצא את מותו. בעת נפילתו לפיר נשמע הקריין אומר כי "אין די מעליות מקולקלות כדי להיפטר מכל הברוּנוֹאים".
בסצנת הסיום של הסרט נראית הלווייתו המרשימה של טיכס, וברקע מקוריינות המילים "יש רבים כמותו בקרבנו, אנו מזהירים את החיים".
על הסרט

"אנו, ילדי הפלא" הוא – יחד עם "הגנרל של השטן" (Des Teufels General, הלמוט קוֹיְנְטֶר, 1955) ו-"ורדים לפרקליט המדינה" (Rosen für den Staatsanwalt, וולפגנג שְטַאוּדְטֶה, 1959) – מהסרטים הגרמניים הבודדים משנות ה-50 של המאה ה-20 שמתמודדים עם תקופת הרייך השלישי. הסרט מציג את חוסר-האונים של אנשים הגונים, שחסרים כוח להתנגד לעליית הנאצים, המוצגים כטיפשים ולא-מוסריים.
הסיפור מוצג בתוך סיפור מסגרת באווירה קברטית, שעושה שימוש בטכניקות קולנועיות ישנות: השחקנים-קברטיסטים וולפגנג נוֹיְס ווולפגנג מילר ניצבים על במה, לפני המסך שעליו מוקרן הסרט-שבתוך-הסרט, ומציגים את סיפורו של בקל, פרק אחר פרק. נויס, הקוֹנְפֵרֶנְסְיֶיה (conférencier), מבאר את התמונות, ומילר מלווה אותו בפסנתר, כפי שהיה נהוג בסרטים אילמים. עד מהרה הופכת ההצגה הנוסטלגית – על חילופי-הדברים המלוטשים, השירים העוקצניים ומנגינת הרקע – לשמש ככלי להסטת המוקד מסיפורו הדרמטי של בקל אל עבר ביקורת כנגד אורח-החיים הגרמני לאחר המלחמה.
צילומי הסרט החלו ב-13 במאי 1958 והסתיימו במהלך חודש יוני של אותה שנה. הסרט צולם במינכן, ורונה, סיציליה ודנמרק.
במרץ 2007 יצאה גרסת DVD של הסרט. מספר חודשים קודם לכן יצא הסרט גם במסגרת אוסף DVD של סרטים משנות החמישים.
פרסים

בשנת 1959 זכה הסרט במדליית הכסף של פרס הקולנוע הגרמני; רוברט גראף, המגלם את דמותו של ברונו טיכס, זכה אף הוא במדליית כסף של אותו הפרס. באותה שנה זכה הסרט גם במדליית הזהב (הפרס השני בחשיבותו, מתחת ל-Grand prix) של פסטיבל הסרטים הבינלאומי הראשון במוסקבה. יוהנה פון קוצ'יאן (von Koczian), המגלמת את קירסטן, זכתה על משחקה בסרט בתואר השחקנית הטובה ביותר לשנת 1958 מטעם איגוד מבקרי הסרטים של מערב גרמניה. בשנת 1960 זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
הקרנת הסרט בישראל

בשל האיסור הגורף שהיה קיים על הקרנת סרטים גרמניים שאינם קופרודוקציה, נאסר בשנת 1960 הסרט להקרנה פומבית בישראל. איסור ההקרנה היה בניגוד לדעתה של המועצה לביקורת סרטים, שביקשה לאשר את הקרנתו בשל תכניו הביקורתיים כלפי גרמניה הנאצית. ב-22 במרץ 1960, מספר חודשים לפני קבלת ההכרעה בממשלה, נערכה בקולנוע ציון שבירושלים הקרנה חגיגית של הסרט למוזמנים ובכירי ממשל. ב-3 ביולי אותה שנה פסלה הממשלה את הקרנת הסרט, בטענה כי למרות רמתו האמנותית הגבוהה, הסרקזם שבו עשוי להתפרש שלא כהלכה בידי הנוער ואנשים שאינם דוברים את השפה.
למרות האיסור הוקרן הסרט במשך חודשים רבים בהקרנות סגורות ולא רשמיות ברחבי ישראל. באפריל 1967 בוטל האיסור על הקרנת סרטים תוצרת גרמניה בישראל, אולם רק בחלוף מספר חודשים נוספים הגיע הסרט לבתי הקולנוע בישראל.
הערות שוליים

1 2  זאב רב-נוף, יותר טוב מאוחר..., דבר, 15 בדצמבר 1967
↑  Howard Thompson, Wir Wunderkinder (1958) German Import, The New York Times, October 16, 1959.
↑  עמוד הזכיות בפסטיבל לשנת 1959, באתר הפסטיבל.
↑  הגרמנים בחרו בדני קיי, מעריב, 22 במרץ 1959
↑  עמוד הסרט (באנגלית: Aren't We Wonderful) באתר גלובוס הזהב.
↑  רפאל בשן, הצנזור ל. גרינשפון, אף סרט גרמני לא מוצג בארץ, מעריב, 5 בדצמבר 1958
↑  י.כ, מדור שיחות, ההכרעה - לקהל, מעריב, 30 בדצמבר 1958
↑  צבי לביא, המניע להתפטרות, מעריב, 2 בדצמבר 1966
↑  הצגת סרט גרמני להחלטת הממשלה, דבר, 23 במרץ 1960
↑  הממשלה התירה הצגת סרט דוקומנטרי גרמני על ישראל, דבר, 4 ביולי 1960
↑  דוד שליט, מקרינים כוח, בתי הקולנוע, הסרטים והישראלים, רסלינג, 2006, עמ' 132
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7843956-5  SUDOC: 180979094  VIAF: 237535675   WorldCat (עם VIAF): 237535675
אסיה (זמרת)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1965  (בת 59) אסקישהיר, טורקיה 
 שם במה:  Asya 
 מוקד פעילות:  טורקיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  טורקית 
 חברת תקליטים:  BMG, DMC
 www.asyaofficial.com
 
אסיה (בטורקית: Asya; בשמה בלידה: טילאי קֶצִ'יאלאן, Tülay Keçialan; נולדה ב-1 במרץ[דרושה הבהרה] 1965) היא זמרת-יוצרת טורקית של מוזיקת פופ.
הופיעה לראשונה כזמרת גיבוי של הזמרת ניליפר (Nilüfer) בשנים 1994-1990.‏ האלבום הראשון שלה "אסיה" יצא לאור בשנת 1994. הלחינו עבורה מלחינים כמו אונו טונץ', גארו מפיאן, מוסטפא סנדל, גקחאן קרדאר, דנב פיניו, אסכנדר פיידאש ואזגיר בולדום.
ביוגרפיה

טילאי קצ'יאלאן נולדה באסקישהיר לזוג אהמט קצ'יאלאן ושנג'אן קצ'יאלאן.
היא גילתה כישרון בזמרה עוד מימי בית הספר העממי.  היא קיבלה השכלה מוזיקלית במסגרת התיכון האנטולי ע"ש אהמבט קנטלי באסקישהיר. בעת תחרות בין בתי ספר תיכון היא הצטיינה כסולנית במוזיקה עממית טורקית.
קריירה המוזיקלית שלה פרצה בבודרום ומאוחר יותר באנקרה.
שם הבמה הראשון שלה היה טילאי סייגן.
הזמרת נשואה ויש לה בת.
דיסקוגרפיה

1994 - (Yaşar Plak) ‏Asya
Asya (Yaşar Plak) 1996
1999 (Masum (Yaşar Plak (תם)
2001 (Sony Müzik Türkiye)) Önmem Yolumdan (אינני נסגת מדרכי)
2007 (Seyhan Müzik )Aşktır Beni Güzel Yapan (זאת האהבה שעושה אותי יפה)
Aşk İz Bırakır 2014 (האהבה משאירה עקבות)