stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סכסוך לוב–צ'אד
רקע

עם המרוץ לאפריקה, האימפריה האיטלקית כבשה שטחים רבים ממה שייקרא לימים לוב במעמקי הסהרה. בשנות השלושים הועבר לידיה גם חבל אזורו מידי אפריקה המשוונית הצרפתית במסגרת סיפוח חד צדדי אשר לא התקבל בידי צרפת. לאחר מלחמת העולם השנייה שטחים אלו הוחזרו לידי האימפריה הקולוניאלית הצרפתית והועברו מאוחר יותר לידי צ'אד כאשר האחרונה השיגה עצמאות.
במסגרת הדה-קולוניזציה של אפריקה גם לוב כצ'אד השיגה עצמאות, ראשית הייתה ממלכה תחת אידריס הראשון, מלך לוב ומאוחר יותר, בהפיכה אסלאמיסטית עלה מועמר קדאפי לשלטון והנהיג משטר דיקטטורי רדיקלי.
צ'אד סבלה, עם נפילת שלטונו של פליקס מעלום, ממלחמת אזרחים אשר השאירה אותה חשופה להשפעות מחוץ. מועמר קדאפי, אשר היה לאומן שרצה להאדיר את השפעת עמו הורה על פלישה צבאית אל תוך חבל אזורו בטענה כי ישנה לגיטימציה לשלטון לובי במקום מכח הגבולות שנקבעו בתקופה הקולוניאלית של שנות השלושים.
רקע > תגובה בינלאומית

משטריהן של שתי המדינות הוא זה שקבע את התמיכה בכל אחת מהן כנהוג בזמן המלחמה הקרה.
צרפת, עקב קשר הדוק למושבה שלה מפעם, הייתה התומכת המרכזית של צ'אד וכוחות צבאיים נשלחו לתמוך באחרונה גם מניגריה, זאיר וסנגל. ארצות הברית הייתה לתומכת המרכזית של צ'אד מבחינת אספקת נשק וכמוה היו גם מצרים, סודאן (אשר היו שתיהן בסכסוך גבולות עם לוב), עיראק וישראל (אשר שמרה על קשרי ידידות עם צ'אד ואוימה בידי משטר קדאפי מאז יומו הראשון).
מהצד של לוב, קדאפי העביר כספים לקבוצות של בדלנים ובייחוד אסלאמיסטים רדיקלים אשר נשבעו בתמיכתם למשטר הלובי. מעבר לכך הארגון לשחרור פלסטין העביר כוחותיו למקום כפעולת תגמול נגד התמיכה הישראלית. מבחינת אספקת נשק היו ברית המועצות וגרמניה המזרחית התומכות הראשיות של לוב.
מדינות אפריקאיות רבות נמנעו מלתמוך בלוב עקב יחסם הטובים עם הגוש המערבי אך גם עקב מדיניותו של קדאפי במסגרתה רצה להכתיר עצמו ל'מלך המלכים של אפריקה', דבר אשר הביא לריחוק בינלאומי ממנו.
המלחמה

קדאפי תכנן לספח את חבל אזורו עוד מעלייתו לשלטון. כאשר פרצה במהלך שנות ה-70 מלחמת אזרחים בצ'אד, הוא העביר כספים בשביל להחליש כמה שיותר את היציבות הממשלתית בצ'אד עד אשר איחד כוחותיו לקראת פלישה. בין ראשי ההנהגה הלובית בשדה הקרב היה ח'ליפה חפתר.
המלחמה > הפלישה

בשנת 1975 לוב כבשה ובעקבות זאת סיפחה (ללא כל התנגדות משמעותית) את רצועת אזורו; אזור בגודל 70,000 קמ"ר בצפון צ'אד הסמוך לגבול. המהלך של קדאפי הונע על ידי שאיפות אישיות וטריטוריאליות, זיקה שבטית ואתנית בין תושבי צפון צ'אד לאלה שבדרום לוב, והכי חשוב - נוכחות באזור משקעי האורניום הדרושים לפיתוח אנרגיה אטומית.
הפרלמנט הצרפתי מעולם לא אישר בצורה רשמית את ההסדר בינו לבין איטליה בשנות השלושים ועל כן מיהר לדחות את הטענות הלוביות ללגיטימיות על האזור, גם צרפת וגם צ'אד הכירו בגבול שהוכרז עם עצמאות צ'אד, גבול אשר כלל בתוכו את הרצועה המדוברת.
בשלבים הראשונים היחידות הלוביות זיכו את עצמן באספקה, תנאים והכנה מקצועית יותר מאשר במפגשים הקודמים כגון אשר אירע במהלך מלחמת לוב–מצרים.
עם פלישה מרכזית לתוך צ'אד בשנת 1980 הם עברו בהצלחה מאות קילומטרים של מדבריות בעומקי הסהרה עם כלי רכב משוריינים וביצעו פעולות אוויריות בתנאי אקלים קשים. הצבא הלובי גם צבר ניסיון יקר בלוגיסטיקה ותחזוקת כוחות צבא מודרניים בקווי אספקה ארוכים.
ההתערבות של לוב בשנת 1980 בצ'אד הייתה מטעם תמיכה בשלטון הנשיא גוקוני אודדי נגד הכוחות הנתמכים בידי צרפת של חוסיין חברי המתון, אשר נהנו בתקופה שקדמה לפלישה גם מתמיכת לוב. מעשיו של קדאפי הוצגו כתמיכה בקבוצות הבדלנים הצפוניות של צ'אד בהן היה רוב מוסלמי. מטרתו דה פקטו הייתה יצירת תחום השפעה לובי בתוך צ'אד, ואם אפשרי, אפילו להפוך את צ'אד למדינת חסות. עוד לפני 1980, כוחות לובים נעו בחופשיות באזורים הצפוניים של המדינה, והסדירו קו אש בטוח בעברי 100 קילומטרים מהגבול הבינלאומי.
המלחמה > הפלישה > מרכז צ'אד

בסוף שנות השבעים נראה היה כי השאיפות הלוביות מושגות. גוקוני אודדי, הותקן כנשיא צ'אד באפריל 1979 בתמיכת לוב. ביוני 1980, התקפה של כוחותיו של חפתר הביאה לכיבושה של פאיה-לארגו, העיר המפותחת ביותר בצפון צ'אד, כעת היה זה לערך שליש מכלל צ'אד בשלטון לובי. החל מאוקטובר של אותה שנה, הועלו מירב כוחות צבא לוב לרצועת אזורו בשיתוף עם כוחותיו של גוקוני כדי להסדיר סופית את מלחמת האזרחים בצ'אד.
פאיה-לארגו שימשה אז כנקודת כינוס לטנקים, ארטילריה וכלי רכב משוריינים שנעו דרומה כנגד בירת צ'אד נג'מנה אשר נשלטה בידי חוסיין חברי. בפלישה אשר נתמכה בידי T-55/54 מהצבא האדום כמו גם יועצים צבאיים מגרמניה המזרחית הבירה של צ'אד, נג'מנה נכבשה בדצמבר. הכוח הלובי, המונה בין 7,000 ל-9,000 אנשי יחידות סדירות והלגיון האסלאמי הפאן-אפריקני, 60 טנקים וכלי רכב משוריינים אחרים, הועבר על פני 1,100 קילומטרים של מדבר מגבול דרום לוב, בין השאר על ידי מובילי אספקה אווירית ומובילי טנקים וחלקית בכוח שלהם. הגבול הבינלאומי בין צ'אד ללוב עצמו היה 1,000 עד 1,100 קילומטר מהבסיסים הראשיים של לוב על חוף הים התיכון.
עם צפון ומרכז צ'אד בידי הכוחות הלובים, בינואר 1981 שתי המדינות הודיעו על כוונתן להתאחד.
המלחמה > תקיפת נגד

בלחץ מתעקש יותר ויותר מצד מדינות אחרות באפריקה ומפלגים פוליטיים בצ'אד, נסוגו הלובים בנובמבר 1981. עם שובם ללוב הודיע קדאפי כי חייליו הרגו למעלה מ-3,000 מחיילי "האויב" תוך שהם מאבדים רק 300 חיילים; הערכות זרות לגבי נפגעי לוב היו גבוהות משמעותית.
ללא תמיכה צבאית מלוב, כוחותיו של גוקוני לא הצליחו לעצור את התקדמות כוחות הצבא של חברי, שכבשו את הבירה ביוני 1982. ההתערבות הלובית השנייה לטובת גוקוני התרחשה בין יוני לאוגוסט 1983. עם ההבחנה שגוקוני היה כעת ראש פלג המורדים נגד ממשלת חברי המורכבת כחוק, כדי שהשלב של 1983 במלחמת צ'אד ייראה לגיטימי לחלוטין, גייסו הלובים מתנגדים צ'אדים, מאומנים וחמושים בפיקודו הזמני של גוקוני.
בתוספת ארטילריה כבדה התחילו המתקוממים בנקודת תחזוקה טובה אך הובסו ביולי בידי כוחות ממשלת צ'אד, אשר חוזקו על ידי אספקה צבאית צרפתית שכללה חיילים ואספקת נשק ממושכת של ארצות הברית כמו גם תוספת כוח סמלי שנשלחו מזאיר בהוראת מובוטו ססה סקו. קדאפי קרא להתערבות לובית בתוקף כאשר ראה כי תוכניותיו מתחילות להתפרק. הפצצה אווירית מתמשכת שוגרה נגד פאיה-לארגו לאחר שנכבשה מחדש על ידי חפתר ב-30 ביולי, ההפצצה נבנתה מתוך שימוש בכוחות אירופאים במיוחד של חיל האוויר הצרפתי. בתוך עשרה ימים הורכב כוח קרקעי גדול ממזרח וממערב לפאיה-לארגו על ידי מעבורת תחילה של חיילים מגויסים, שריון וארטילריה ואלו צלחו בכיבוש מחודש של פאיה-לארגו במהלך 10 באוגוסט.
לאחר מכן התערבותם של 3,000 חיילים צרפתים סיימה את סדרת ההצלחות הלוביות והובילה לחלוקה מעשית של המדינה, כאשר לוב שמרה על שליטה בכל השטח שמצפון לפאיה-לארגו. על פי הסכם לנסיגה הדדית מצ'אד, חיילים צרפתים נסוגו בתחילת נובמבר 1984, אך הלובים התפזרו בסתר והסתירו את יחידותיהם עדיין בתוך עברי מדבר הסהרה של צ'אד.
המלחמה > תקיפת נגד > מלחמת טויוטה

בדצמבר 1986 הוערכו כ-2,000 עד 3,000 כוחות ממשלת צ'אד לאזור צפון מערב צ'אד כדי לתמוך בכוחותיו של גוקוני, שרובם מרדו בלוב לאחר שגוקוני התאכזב מתומכיו הלוביים כמה חודשים קודם לכן. במרץ 1987 נכבש בסיס האוויר הלובי הראשי של ואדי דום על ידי כוחות צ'אד. אף על פי שהלובים הסדירו את כל גבול הרצועה בשדות מוקשים, 5,000 חיילים, טנקים, כלי רכב משוריינים וכלי טיס, נסג מבסיס לובי נגד כוח תוקף קטן יותר של צ'אד, המצויד במשאיות המותקנות במקלעים ובנשק נגד טנקים.
יומיים לאחר מכן פינו הלובים את בסיסם הראשי של פאיה-לארגו, 150 ק"מ צפונה יותר, עקב שהיה בסכנת כיתור. צופים העריכו כי בניצחונות צ'אד בשלושת החודשים הראשונים של 1987 יותר מ-3,000 חיילים לובים נהרגו, נפלו בשבי או ערקו. מספר רב של טנקים, נושאי שריון, ארטילריה, מטוסים ומסוקים נלכדו או הושמדו. במקרים מסוימים שלחה לוב מטוסים משלה להפציץ ציוד לובי נטוש כדי למנוע את השימוש שלו בידי הכוחות הצ'אדים. נמסר כי במקרים רבים חיילים לובים נהרגו בעת שנמלטו כדי להימנע מקרב. בואדי דום סבלו הלובים משדות המוקשים אשר התקינו.
סוף דבר

פעולות צבאיות אלה השאירו את חברי בשליטה מעשית על צ'אד ובמצב לאיים על גירוש לוב מרצועת אזורו. הניצחונות הצ'אדים פגעו ביוקרה של לוב כמעצמה צבאית אזורית משמעותית. הם גם הטילו ספק מחודש בכשירותם ובנחישותם של אנשי הלוחמים הלוביים, במיוחד בהתקשרויות מעבר לגבולות המדינה, שלכאורה לא חשו בהן מחויבות אישית אליה.
הסטטוס קוו בצ'אד הסתיים בראשית שנת 1987 כאשר כוחותיו של חברי הובילו סדרה של תבוסות צבאיות על גבי הלובים ובעלי בריתם הצ'אדיים בפאדה, באואדי דום ופאיה-לארגו. המלחמה החלישה את שלטונו של קדאפי והביאה להתערערות דמותו בפנים הדרג הצבאי.
ראו גם

מועמר קדאפי
דה-קולוניזציה של אפריקה
ח'ליפה חפתר
אידריס דבי
מלחמת האזרחים בלוב (2011)
יחסי לוב–צ'אד
סינמה פרדיסו

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל, בהפצתו המקורית משנת 1989
 בימוי:  ג'וזפה טורנאטורה 
 הופק בידי:  פרנקו כריסטאלדי 
 תסריט:  ג'וזפה טורנאטורה 
 עריכה:  מריו מורה 
 שחקנים ראשיים:  Enzo Cannavale Antonella Attili מרקו לאונרדי פיליפ נוארה Isa Danieli Tano Cimarosa Nicola Di Pinto Roberta Lena ליאופולדו טריאסטה לאו גולוטה ז'אק פרין Pupella Maggio Salvatore Cascio Nino Terzo Agnese Nano בריג'יט פוסי Mimmo Mignemi 
 מוזיקה:  אניו מוריקונה 
 צילום:  Blasco Giurato 
 מדינה:  צרפת, איטליה 
 חברת הפקה:  Ariane Films 
 חברה מפיצה:  מירמקס, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 בדצמבר 1989 
 משך הקרנה:  155 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  סיפור התבגרות, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   cinemaparadiso
 פרסים:  גרנד פרי של פסטיבל קאן  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (פיליפ נוארה)  פרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר  פרס סולקלומפן לסרט הזר הטוב ביותר  European Film Academy Special Jury Award (ג'וזפה טורנאטורה) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סינמה פרדיסו (באיטלקית: Nuovo cinema Paradiso – נואובו צ'ינמה פרדיזו, "קולנוע פרדיזו החדש") הוא סרט איטלקי עטור פרסים, שכתב וביים ג'וזפה טורנאטורה. הוקרן לראשונה בשנת 1989. הסרט, שזכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב, נחשב לסרט נוסטלגי ומרגש העוסק באהבת הקולנוע.
סיפור העלילה

גיבור הסרט הוא סלווטורה המכונה "טוטו", במאי סרטים מפורסם המתגורר כבר שנים רבות ברומא. הסרט מתאר בית קולנוע בשם "סינמה פרדיסו", בעיירת הולדתו הקטנה שבסיציליה. סלווטורה, שנשבע לעצמו שלא לחזור לעיירה, ובמשך 30 שנה לא ביקר במקום, חוזר לעיירת הולדתו בעקבות מותו של אלפרדו, האדם שגידל אותו כאב, ושהיה המדריך הרוחני שלו, מקרין הסרטים של "סינמה פרדיסו". (אותו מגלם השחקן הצרפתי פיליפ נוארה).
שובו של סלווטורה לעיירה מחזיר אותו לימי העיירה הסיציליאנית הקטנה, לשנים של נוסטלגיה שבהן עוצבה אישיותו, לאהבה הראשונה, לכאב ולתקוות, לילדות קסומה שלא תשוב עוד.
במהלך הסרט מוצגים חיי העיירה האיטלקית, כאשר ציר העלילה סובב סביב בית הקולנוע, אך שזורים בה גם מוטיבים רבים אחרים, כאישיותו של שוטה העיירה שהיה טוען שוב ושוב שכיכר העיירה שייכת אך ורק לו, וכומר העיירה שעם היותו דתי מאוד נמצאו בו גם חולשות אנושיות. הכומר היה נוהג לצפות בסרטים לפני הצגתם ולצנזר קטעים המכילים פעילות "לא מוסרית", כגון נשיקות.
באחת ההופעות, כאשר המון זועם לא הצליח להיכנס לבית הקולנוע מחוסר מקום, הקרין להם אלפרדו בטוב לבו את הסרט על קיר בית בכיכר. תוך כדי כך לא שם לב לחיכוך הפילם במכונת ההסרטה שהבעירה את הפילם, ובית הקולנוע עלה בלהבות. טוטו הילד הציל אותו ממוות במאמץ רב, אך אלפרדו איבד את מאור עיניו. מאז הפך טוטו למקרין הסרטים, ואלפרדו היה מגיע פעמים רבות לבית הקולנוע לשוחח עמו. לאלפרדו היו אמרות חוכמה רבות, אותן ייחס תמיד לדמויות שונות מהסרטים.
בהמשך הסרט מתאהב טוטו בנערה בניגוד לרצונם של הוריה, ואלפרדו מלמדו פרק בחיזור. כך המתין טוטו ימים רבים תחת חלון ביתה של הנערה, עד שהתייאש. ובאותו יום, באחד בינואר, היא באה לבית הקולנוע וגילתה לו שגם היא אוהבת אותו. הוריה של הנערה שדעתם לא הייתה נוחה מפרשה זו, עקרו מסיציליה, כדי שהקשר ביניהם ינותק.
אלפרדו טוען שלטוטו אין עתיד בעיירה המקוללת הזו, ועליו לעקור לעיר אחרת ולהתפתח שם. אלפרדו הכריחו שלא לחזור לעיירה, ואף אסר עליו לבקר אותו אם בכל זאת יחזור. במותו של אלפרדו חוזר טוטו לעיירה, כדי להשתתף במסע ההלוויה, ומגלה שהעיירה שינתה את פניה לגמרי. טוטו אף היה עד להריסת בית הקולנוע השומם כדי שעל מקומו תבנה העירייה מגרש חניה.
אלפרדו השאיר לטוטו מזכרת – קטע סרט ארוך אותו יצר מכל הקטעים שצונזרו על ידי הכומר, ומורכב מרצף של נשיקות. בסצנת הסיום רואים את טוטו יושב בבית קולנוע מפואר ברומא, צופה בקטעים אלו ודמעות בעיניו.
גרסת הבמאי

אורך הסרט בגרסת הבמאי הוא 174 דקות. גרסת הבמאי מתרכזת הרבה יותר בסיפור האהבה של טוטו, ומופיעות בו סצנות נוספות.
בגרסת הבמאי פוגש טוטו באהובתו כחלוף 30 שנה – היא נישאה לחברו מבית הספר (שהפך לפוליטיקאי), ויש לה בת שמזכירה את דמותה בנעוריה. מתברר שהיא לא עזבה אותו – אלא השאירה לו פתק כיצד ליצור עימה קשר – אך הוא לא ראה אותו. מתברר שאלפרדו היה זה ששכנע אותה שלטובתו של טוטו מוטב שהם ייפרדו, ואף לא אמר לו שהיא באה לפגוש אותו.
הרעיון המרכזי של הסרט הוא אהבת הקולנוע, ויש שטוענים שהקטעים הנוספים בגרסת הבמאי מטשטשים רושם זה.
בסרט מוזכרת העיר "Giancaldo" הבדיונית, אך הסרט צולם בעיירות שונות בסיציליה כמו בגריה (Bagheria) עיר הולדתו של טורנאטורה, ו־Palazzo Adriano הנמצאת דרומית לפלרמו, שם נמצאת כיכר העיר המופיעה מספר פעמים בסרט.
סינמטק הרצליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  סינמטק, בית קולנוע 
 מיקום:  הרצליה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2008
 תאריך פתיחה רשמי:  2008 
 קואורדינטות:  32°10′02″N 34°50′30″E﻿ / ﻿32.167361111111°N 34.841722222222°E﻿ / 32.167361111111; 34.841722222222
 www.hcinema.org.il
  (למפת נתניה מוגדלת) סינמטק הרצליה(למפת נתניה רגילה) סינמטק הרצליה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סינמטק הרצליה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סינמטק הרצליה
 
סינמטק הרצליה הוא סינמטק - ארכיון סרטים, הפועל בהרצליה הסינמטק מארח הקרנות בכורה וטרום-בכורה של סרטים מסחריים, מקרין סרטי קולנוע ישראליים עלילתיים ודוקומנטריים, סרטים זרים, סרטים חדשים וישנים ועוד. מאז הקמתו שכן הסינמטק בפסז' בין רחוב סוקולוב ורחוב הראשונים. בשנת 2023 עבר הסינמטק לבניין עיריית הרצליה שברחוב בן-גוריון.
פעילות במשכן הישן

בספטמבר 2008 נפתח הסינמטק מחדש, לאחר ששופצו שניים מבין שלושת האולמות המקוריים של מתחם קולנוע "סטאר" לשעבר, ומאז הוקרנו בו סרטים בשני אולמות הקרנה, בהם 275 מקומות ישיבה.
בשנת 2009 נפתח אולם שלישי עם כ-60 מקומות ישיבה, ששימש כמתחם למופעים באווירה אינטימית ובו פעל הפאב "תיאודור". במתחם התקיימו ערבי נושא, הרצאות והופעות, ואף הוקרנו בו סרטים.
הסינמטק אירח יוצרים מתעשיית הקולנוע הישראלית והבינלאומית וקיים רצועות הקרנה קבועות בהנחיית מבקרי קולנוע, שחקנים, אנשי אקדמיה ויוצרים. כן הועלו בו פסטיבלים קצרים שהתמקדו בתרבויות השונות: כדוגמת הקולנוע ההודי (בשיתוף שגרירות הודו בישראל), והיפני (בשיתוף אגודת ידידות ישראל-יפן).
פעילות במשכן הנוכחי

בנובמבר 2023 עבר הסינמטק למשכנו החדש בבניין עיריית הרצליה. במקום שלושה אולמות חדישים, מאובזרים ברמה הגבוהה ביותר. באולם הגדול כ-200 מקומות, באולם הבינוני כ-60 מקומות ובאולם הקטן, המותאם להקרנה לאירועים פרטיים, כ-30 מקומות.
הערות שוליים

↑  אוהד לוביאניקר, עיריית הרצליה מציגה: החיפוש אחר חניה, קול הרצליה, גיליון 696, 4 ביולי 2008, עמ' 22
↑  לילי יודינסקי, בוליווד זה כאן: הקולנוע ההודי מגיע להרצליה, באתר nrg‏, 10 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 299418310   WorldCat (עם VIAF): 299418310 
הסמליל הישן של הסינמטק
ספינין' רקורדס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים
 מייסדים:  רוג'ר דה גראף, אלקו ואן קוטן
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 חברת אם:  וורנר מיוזיק גרופ
 חברות בנות:  ראו בהמשך הערך
 מיקום המטה:  הילברסום 
 משרד ראשי:  הילברסום, הולנד הולנד
 ענפי תעשייה:  מוזיקה
  
 spinninrecords.com
 
ספינין' רקורדס (באנגלית: Spinnin' Records) היא חברת תקליטים הולנדית שנוסדה ב-1999 ומתמחה במוזיקת דאנס אלקטרונית.
החברה נרכשה ב-2017 על ידי וורנר מיוזיק גרופ תמורת סכום של 100 מיליון דולר, ונמצאת מאז בבעלותה.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1999 על ידי רוג'ר דה גראף, עובד לשעבר בחברת ההפצה ההולנדית Rhythm Import שעסקה בהפצת מוזיקת דאנס, ועל ידי אלקו ואן קוטן, בנו של שדרן הרדיו ואיש העסקים ההולנדי וילם ואן קוטן. בתחילת דרכה, עסקה החברה בהוצאה לאור של תקליטי ויניל עבור אמנים שעבדו איתם. בין האמנים שהפיצו את יצירותיהם דרך החברה, נמנים, בין היתר, שמות כאפרוג'ק, סאנדר ואן דורן, טייסטו, מרטין גריקס, דימיטרי וגאס ולייק מייק, Bingo Players,‏ KSHMR, שואוטק ועוד. חלקם הקימו עם הזמן חברות תקליטים עצמאיות, אשר נמצאות בבעלותה ובחסותה של Spinnin'.
ערוץ היוטיוב של החברה הוקם ב-2007 תחת השם Spinnin' TV, וכיום מונה מעל ל-29 מיליון מנויים (נכון למאי 2022), דבר ההופך אותו לערוץ היוטיוב ההולנדי המצליח ביותר בהתבסס על מספר המנויים. כמו כן, נוהגת החברה לשחרר לעיתים קטעי מוזיקה (טיזרים) בעילום שם, ולחשוף את שמות האמנים רק לאחר מכן, על מנת לייצר, לטענתם, יותר "באזז" לאותו השיר.
ב-2017 נרכשה החברה על ידי וורנר מיוזיק גרופ. בעקבות הרכישה, פרש ואן קוטן מתפקידו בחברה.
חברות בנות

Congo Records
Controversia (נוסדה על ידי אלוק)
Dharma Worldwide (נוסדה על ידי KSHMR)
DOORN Records (נוסדה על ידי סאנדר ואן דורן)
Heartfeldt Records (נוסדה על ידי סם פלדט)
Hysteria (נוסדה על ידי Bingo Players)
Kryteria Records (נוסדה על ידי Kryder)
Maxximize Records (נוסדה על ידי Blasterjaxx)
Mentalo Music (נוסדה על ידי רובין שולץ)
Musical Freedom ו-AFTR:HRS (בהנהלת טייסטו)
Night Service Only (נוסדה על ידי CID)
Oz Records (נוסדה על ידי אומט אוזקאן)
Sink or Swim
Sinphony (נוסדה על ידי טימי טראמפט)
Source
Spinnin' Compilations
Spinnin' Deep
Spinnin' NEXT
Spinnin' Premium
Spinnin' Records Asia
Spinnin' Talent Pool
SPRS
Tonco Tone (נוסדה על ידי Chocolate Puma)
Wall Recordings (נוסדה על ידי אפרוג'ק)
חברות בנות > חברות בנות לשעבר

Barong Family (נוסדה על ידי הצמד Yellow Claw) – עצמאית מאז 2015.
Fly Eye Records (נוסדה על ידי קלווין האריס) – פשטה את הרגל ב-2016 עקב רצונו של האריס "להתנתק" מיצירת מוזיקת דאנס.
Heldeep Records (נוסדה על ידי אוליבר הלדנס) – הפכה לעצמאית.
Hexagon (נוסדה על ידי דון דיאבלו) – הפכה לעצמאית.
Made In NL
Skink (נוסדה על ידי שואוטק) – עברה לבעלות ארמדה מיוזיק, והפכה לעצמאית מאוחר יותר.
Smash the House (נוסדה על ידי דימיטרי וגאס ולייק מייק) – עברה לבעלות סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, כיום עצמאית.
Spinnin' Copyright Free Music
מועמדויות ופרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | International Dance Music Awards | חברת ההקלטות הטובה ביותר | מועמדות |  |
| 2020 | International Dance Music Awards | חברת ההקלטות הטובה ביותר | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  Warner buys Spinnin’ Records in $100m+ deal, Music Business Worldwide, ‏7 בספטמבר 2017 (באנגלית)
↑  Elektro Exclusive: Interview with the founders of Spinnin’ Records | Elektro, web.archive.org, ‏19 באפריל 2014
1 2  Eelko van Kooten (Spinnin'): "Alle muziek wordt gratis", 3voor12 (בהולנדית)
↑  Top Dutch YouTubers in the Netherlands 2022, Statista (באנגלית)
↑  David Rishty, David Rishty, R3hab and KSHMR Revealed as Artists Behind ‘Strong’ on Spinnin’ Records: Exclusive, Billboard, ‏2015-11-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  WMG acquires Spinnin' Records, www.musicweek.com (באנגלית)
↑  RIP beat drops? We need to talk about Calvin Harris’ move away from EDM, NME, ‏31 במרץ 2017 (באנגלית)
↑  Magnetic, IDMA 2019 Nominees, SHAQ "Becoming Diesel" WMC Conversation Announced, Magnetic Magazine (באנגלית)
↑  About the Author / Lakshay Bhagtani, IDMA 2020 winners announced: Avicii’s ‘Tim’ named as the best album, We Rave You, ‏1 באפריל 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0005 0342 5511  MusicBrainz: 9fb16a60-7c0b-4e15-bd3a-d2a3fb851a12
סרפסבורג

סרפסבורג (בנורווגית: Sarpsborg) היא עיר בחלק הדרום-מזרחי של נורווגיה, במחוז ויקן. סרפסבורג הייתה בירתו של המחוז לשעבר אסטפול.
העיר הכילה כ-58,182 תושבים נכון לשנת 2022. נכון לאותה השנה נפת סרפסבורג היא הנפה השביעית בגודלה במחוז ויקן. נכון לאותה השנה סרפסבורג הייתה העיר ה-16 בגודלה בנורווגיה.
העיר היא חלק מאזור המטרופולין פרדריקסטאד-סרפסבורג, אשר נחשב כיום לאזור המטרופולין החמישי בגודלו בנורווגיה.
העיר ממוקמת בפתחו של נהר גלומה, שהוא הנהר הגדול ביותר בנורווגיה, והיא מוקפת ביערות ואגמים. לסרפסבורג היסטוריה עשירה, עם עדויות להתיישבות אנושית במקום עוד במהלך תקופת האבן.
אחד ממוקדי העניין הבולטים ביותר של העיר הוא מוזיאון בורגארסיסל (Borgarsyssel) המציג את המורשת התרבותית וההיסטורית של האזור. אטרקציות פופולריות נוספות באזור כוללות את אחוזת הפסלונד, שהיא בית אחוזה מהמאה ה-17 שהשתמרה היטב, ופארק קולאס אשר מכיל מספר שבילי הליכה ואגמים. ישנם בעיר גם מספר גלריות אמנות, ותיאטראות. העיר מארחת מספר פסטיבלים ואירועים במהלך השנה, כולל פסטיבל הסתיו הנודע, החוגג את קציר הסתיו עם אוכל מסורתי, מוזיקה ובידור.
העיר היא גם מרכז אזורי לתעשייה ומסחר.
תושבים בולטים

הארלד דאל (1863–1920), אביו של הסופר הבריטי רואלד דאל היה יליד סרפסבורג
רואלד אמונדסן (1872-1928) מגלה ארצות, האדם הראשון שהגיע לקוטב הדרומי, יליד בורג (שם העיר לפני ששמה שונה לסרפסבורג)
אולריקה בראנדסטורפ (נולדה ב-1995 בסרפסבורג) זמרת, כותבת שירים ושחקנית נורווגית.
ערים תאומות

לסרפסבורג מספר ערים תאומות:
הרשות הפלסטינית בית לחם, הרשות הפלסטינית
הממלכה המאוחדת בריק-אפון-טוויד (אנ'), הממלכה המאוחדת
פינלנד פורסה (אנ'), פינלנד
ארצות הברית גרנד פורקס, דקוטה הצפונית, ארצות הברית
שוודיה סדרטליה (אנ'), שוודיה
דנמרק סטרואר (אנ'), דנמרק
סקודה אניאק

| --- | --- |

סקודה אניאק (2020)
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סקודה
 שנות ייצור:  2020–
 פלטפורמה:  MEB
 אורך:  4,648 מ"מ
 רוחב:  1,877 מ"מ
 גובה:  1,877 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,765 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  חשמלי
 מהירות מרבית:  180 קמ"ש
 קשר:  אאודי Q4 אי-טרון, פולקסווגן ID.6
סקודה אניאק הוא SUV חשמלי מתוצרת חברת סקודה. הגרסה הראשונה הוצגה בשנת 2017 בשם Vision E. הגרסה השנייה הוצגה במרץ 2019 בשם Vision iV. הבכורה הרשמית של הדגם הסדרתי התקיימה ב-1 בספטמבר 2020 בפראג. היא הגיעה לישראל בשיווק מטעם חברה פרטית ביולי 2021 וב-5 באוקטובר 2021 מטעם היצרן הרשמי.
קונספט

דגם ה-Vision E, דגם הקונספט הראשון הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי בשנת 2017. הדגם כלל שני מנועים חשמליים בעלי הספק משותף של 225 קילוואט. טווח הנסיעה המקסימלי בלא טעינה עמד על 500 ק"מ. במרץ 2019 הוצג דגם הקונספט השני: Vision iV, שדומה במראהו החיצוני לגרסת הייצור הסופית.
פיתוח וייצור

גרסת היצור הוצגה ב-1 בספטמבר 2020 בשם אניאק iV. היצור מתבצע במפעלי סקודה במלאדה בולסלאב ומיועד לשוק האירופאי. הדגם מבוסס על פלטפורמת MEB של פולקסווגן. הרכב זהה לפולקסווגן ID.4, מלבד שינויים עיצוביים בקדמת הרכב ובאחוריו. האניאק מיוצר בחמש גרסאות שונות, הנבדלות זה מזה בסוג ההנעה (אחורית או AWD), הספק וטווח נסיעה מקסימלי ללא טעינה.
שם הדגם מבוסס על המילה Enya, שבשפה האירית משמעותו "מקור החיים". האות E היא הסימון המקובל למכוניות חשמליות והאות Q נוספה בסיום בדומה לדגמים האחרים של החברה: הקאמיק, הקארוק והקודיאק.
מפרט טכני

| דגם | אניאק 50 | אניאק 60 | אניאק 80 | אניאק 80x | אניאק RS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הנעה | אחורית | אחורית | אחורית | כפולה | כפולה |
| מנוע | 150 כוחות סוס | 180 כוחות סוס | 204 כוחות סוס | 265 כוחות סוס | 300 כוחות סוס |
| תאוצה מ-0 ל-100 | 11.4 שניות | 8.7 שניות | 8.5 שניות | 6.9 שניות | 6.2 שניות |
| מהירות מרבית | 160 קילומטרים לשעה | 160 קילומטרים לשעה | 160 קילומטרים לשעה | 160 קילומטרים לשעה | 180 קילומטרים לשעה |
| טווח חשמלי | 340 קילומטרים | 412 קילומטרים | 535 קילומטרים | 460 קילומטרים | 460 קילומטרים |
| טעינה מהירה | 50 קילוואט | 100 קילוואט | 125 קילוואט | 125 קילוואט | 125 קילוואט |
סקודה אניאק קופה

סקודה אניאק קופה היא גרסה בעלת מרכב קופה לאניאק הבסיסית, זו נחשפה ב-31 בינואר 2022. השינויים העיקריים בגרסה זו הם בעיצוב החיצוני אשר קיבל גג משופע יותר המעניק לדגם את מראה הקופה. לאניאק קופה אורך של 4,652 מ"מ, רוחב של 1,879 מ"מ, גובה של 1,622 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,765 מ"מ. בתחום ההנעה אין כל שינויי.
הערות שוליים

↑  חזי גורן, אוטומקס משיקה את סקודה אניאק החשמלי בישראל, באתר פורטל הרכב גיר, ‏07 ביולי 2021
↑  cartube, סקודה אניאק iV בישראל - מחיר החל מ-189,900 שקל - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  Skoda Vision E: it's the Czechs' first electric car, באתר CarMagazine, ‏18 באפריל 2017
↑  סקודה אניאק iV נחשף - הקרוסאובר החשמלי הראשון של סקודה, באתר קארטיוב, ‏1 בספטמבר 2020
↑  אוהד אסטון, סקודה השיקה את האניאק iV החשמלית, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏02 בספטמבר 2020
↑  רן סגל, הכירו את אניאק: סקודה חשמלית חדשה, באתר ynet, 13 בפברואר 2020
↑  צפו: סקירות ראשונות של סקודה אניאק החשמלי, באתר קארטיוב, ‏15 באפריל 2021
↑  cartube, סקודה אניאק קופה 2022 החשמלי נחשף - cartube, באתר www.cartube.co.il
סיב אופטי

סיבים אופטיים
סיב אופטי (באנגלית: Optical Fiber). הוא סיב מחומר שקוף (בדרך כלל זכוכית) המאפשר העברת אור מקצהו האחד לאחר, ומבוסס על העיקרון הפיזיקלי הנקרא "החזרה גמורה (או החזרה מלאה) של קרן אור".
את הרעיון להשתמש בסיבי זכוכית להעברת מידע הגה החוקר הסיני צ'ארלס קאו (Charles Kao) ב-1966. הוא הבחין ביתרונות של שיטה זו על פני העברת אותות חשמליים בכבלי נחושת, שבהם האות סובל מניחות גבוה ככל שהמרחק (אורך הכבל) גדל. ב-1970 יוצר הסיב האופטי הראשון על ידי מספר חוקרים בחברת הזכוכית האמריקאית קורנינג.