stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקי גנור
הערות שוליים

↑  רותם שטרקמן, איש הנדל"ן מיקי גנור: "יש חלון של שנה עד שלוש שנים לקניית נדל"ן באירופה במחירים מגוחכים", באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2009
↑  מיכל מרגלית, ‏"תמיד טוב לקנות כשכולם מפחדים", באתר גלובס, 24 במאי 2009
↑    גיא ליברמן, ים של קשרים, באתר "ידיעות אחרונות", 21 ביולי 2017
↑  מירב ארד, ממשלת קפריסין מינתה לראשונה קונסול כבוד בישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 בספטמבר 2011
↑  נעמי צורף, פרשת הצוללות: מעצרם של אבריאל בר יוסף ומיקי גנור הוארך ב-4 ימים, באתר כלכליסט, 10 ביולי 2017
↑  חן מענית, ‏דרמה בפרשת הצוללות: בדרך להסכם עד מדינה עם מיקי גנור, באתר גלובס, 17 ביולי 2017
↑  חדשות 2, ‏פרשת הצוללות: מיקי גנור חתם על הסכם עד מדינה, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2017
אלי סניור, "עכשיו הוקל לי": גנור אמור להפליל קצינים בעבר ובהווה, באתר ynet, 21 ביולי 2017
 מסמך של המשטרה: מיקי גנור חשוד ששיחד עובדי מדינה בכירים במשך שנים, באתר TheMarker‏, 22 ביולי 2017
↑  סיום חקירת תיק 3000: "פרשת הצוללות", באתר משטרת ישראל, ‏8 בנובמבר 2018
↑  טל שניידר, צפו: גרר מעמיס את רכבו הקונוסלרי של גנור, 25 ביולי 2017, באתר "הפלוג - הבלוג הפוליטי של טל שניידר.
↑   הקופון השמן שיגזור גנור מעסקת הצוללות – ועד כמה עמוק היה בעניינים פרקליטו של נתניהו?, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2016
↑  אלי סניור ורותם אליזרע, דרמה בפרשת הצוללות: עד המדינה מיקי גנור חזר בו מעדותו - ונעצר, באתר ynet, 19 במרץ 2019
↑  חן מענית, ‏בוטל הסכם עד המדינה עם מיקי גנור בפרשת הצוללות: "שינה פרטים עובדתיים מהותיים הנוגעים לעבירות", באתר גלובס, 7 במאי 2019
↑  חן מענית, ‏כתבי האישום בפרשת הצוללות: מיקי גנור ואליעזר מרום הואשמו בשוחד; דוד שמרון בהלבנת הון, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2019
↑  ספיר לוי‏, פרשת הצוללות: אישום נגד גנור ובר יוסף, התיקים נגד שמרון וצ'ייני נסגרו, באתר וואלה, 10 במאי 2021
↑  רביב דרוקר, משפט הצוללות: עורך דינו של מיקי גנור קובר את טענות גנור, באתר הבלוג של רביב דרוקר, ‏23 בספטמבר 2024
↑  מיכאל יעקובסון, הווילה הבאה של מיקי גנור נבנית על נחלה גדולה במושב מכמורת, באתר Xnet‏, 13 ביולי 2017
מיכאל יעקובסון, מקלט ציבורי הוזז ממקומו ועצים נכרתו לטובת הווילה של מיקי גנור, באתר Xnet‏, 26 ביולי 2017
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏מיקי גנור מנהל חיים כפולים, עם אישה נוספת וילדים, באתר מעריב אונליין, 28 ביולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008196275705171
מנזר דנילוב

| --- | --- |

מנזר דנילוב מהאוויר
 מידע כללי
 סוג:  מנזר אורתודוקסי, סימן נוף 
 שימוש:  מושבו של פטריארך מוסקבה ורוס כולה
 מיקום:  דנילובסקי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 מייסדים:  דניאל ממוסקבה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־13
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־13 
 קואורדינטות:  55°42′39″N 37°37′50″E﻿ / ﻿55.710833333333°N 37.630555555556°E﻿ / 55.710833333333; 37.630555555556
 www.msdm.ru
 he
 
הנשיא רונלד רייגן בביקור במנזר דנילוב ב 1988
מנזר דנילוב (ברוסית: Данилов монастырь) הוא המנזר העתיק ביותר במוסקבה. משמש כמושבו של פטריארך מוסקבה ורוס כולה.
המנזר הוקם בשנת 1282 ושימש שנים רבות כאמצעי הגנה על העיר מפני פלישת אויבים. תהפוכות רבות עברו על המנזר לאורך השנים ופעמים רבות הוא שימש מקום מקלט לנרדפים שונים (ילדים, כמרים, סופרים). כיום הוא משמש כאתר דתי לכל דבר.
את המנזר קל לזהות לפי צבעיו: הוא צבוע כולו בלבן וכיפתו צבועה בירוק.
מורגן פלוס 8

| --- | --- |

מורגן פלוס 8 (Morgan Plus 8)
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Morgan Motor Company (אנ')
 שנות ייצור:  1968–2004  2012–2018
 הרכבה:  אנגליה
 מודל קודם:  מורגן פלוס 4
 מודל אחריו:  מורגן פלוס 6
 סיווג:  רודסטר
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  3,708 מ"מ
 רוחב:  1,460-1,702 מ"מ
 גובה:  1,321 מ"מ
 משקל:  851 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,489 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  8V צילינדרים, (מנוע 215) ביואיק-אולדסמוביל, מנוע רובר (Land Rover Range Rover, Rover P6, Rover P5), 3,500 סמ"ק, מנוע 3,900 סמ"ק. יחס דחיסה 1:10.5 (1973), 1:9.25, 1:9.35 (1977)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות (1968–1977), תמסורת ידנית - 5 מהירויות (1977–2004), תמסורת ידנית - 6 מהירויות (2012 עד היום)
 קשר:  מורגן פלוס 4
 מעצב:  פיטר מורגן
מורגן פלוס 8 - מבט לתוך הרכב ולוח מחוונים
מורגן פלוס 8, (Morgan Plus 8) היא מכונית ספורט, קבריולה, המוגדרת כרודסטר 2 דלתות, 2 מושבים, בעלת מנוע V8, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב "Morgan Motor Company" הבריטית בין השנים 1968–2004, ובין השנים 2018–2012.
הדגם מוגדר כמכונית רטרו.
שלדת ה-"מורגן פלוס 8" התבססה על דגם ה-"מורגן פלוס 4".
סך הכל יוצרו כ-6,000 יחידות. מספר לא מבוטל של מכוניות מורגן פלוס 8 יוצאו לארצות הברית.
עיצוב דגם ה- "מורגן פלוס 8", הייחודי, אופייני לתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.
חברת מורגן מוטור

"חברת מורגן מוטור" היא חברה בריטית בבעלות משפחתי, אשר נוסדה בשנת 1910 על ידי הנרי פרדריק סטנלי מורגן. מקום מושבה של החברה ב- Malvern, אשר במחוז ווסטרשייר באזור מערב המידלנדס אחת מתשעה אזורי אנגליה.
החברה מעסיקה 177 עובדים. כל המכוניות מיוצרות בעבודת יד.
תמונות

לוגו מורגן פלוס 8
מורגן פלוס 8
מורגן פלוס 8, שנת 1984 - מבט לתא הנהג
מורגן פלוס 8, שנת 1983
מורגן פלוס 8
מורגן פלוס 8
מורגן פלוס 8 - מבט למנוע
מורגן פלוס 8, שנת 1988
מורגן פלוס 8
מורגן פלוס 8, שנת 1983
ראו גם

מורגן Aero-Sports
מורגן סדרת F תלת אופן
מורגן 3-וילר
מורגן פלוס 4
מורגן פלוס 4 פלוס
מורגן Aero 8
לקריאה נוספת

מורגן פלוס 8  Plus 8 - Morgan Motor Company
הערות שוליים

↑  מורגן מוטור קומפני morgan-motor.com/about-morgan
מנהל הורדות

מנהל הורדות היא תוכנה ייעודית לניהול ובקרת הורדת תכנים מהרשת. התוכנה מספקת סט כלים לייעול ולנוחות ההורדה.
קיימים מנהלי הורדות התומכים אף בהעלאת תכנים לרשת.
מנהלי ההורדות מאפשרים הורדת קבצים במספר מקטעים בזמנים שונים, מה שמסייע במספר בחינות להורדה, בין היתר בהורדת קבצים גדולים במיוחד, כיוון שאין צורך להיות מחוברים באופן רציף לרשת, וכן בהתמודדות עם בעיות ניתוק תעבורת רשת וחשמל, שפוגע ברצף ההורדה.
כמו כן, רבים ממנהלי ההורדות מפצלים את הקובץ למספר קטעים המורדים במקביל, מה שמאיץ את תהליך ההורדה. עם זאת, קיימים שרתים אשר אינם מאפשרים ביצוע פעולה זו.
יתרון נוסף המעניקים מנהלי ההורדות הוא ניהול הורדות מותנה זמן - בתוכנות ניהול ההורדה קימות בדרך כלל פונקציות המאפשרות לתזמן משימות הורדה, מה שמאפשר לקבוע זמני הורדה בהם שרתי הרשת עמוסים פחות, כגון בלילה.
מנהלי הורדות נפוצים

DownloadPlus! - תוכנה מבוססת קוד פתוח הכוללת דפדפן מובנה. התוכנה מפצלת קבצים בזמן ההורדה ל-8 חלקים ותומכת בהורדה מקבילה של עד 99 קבצים.
GetRight - תוכנה בעלת יכולות רבות, ובהם אימות כתובות URL, עדכון אוטומטי מאתרים, ובדיקות רמת עדכונם של תכנים מכמה אתרים במקביל.
Internet Download Manager (בראשי תיבות: IDM) - התוכנה כוללת יכולות רבות ובהם, ניהול היסטורית הורדה מתקדם, התרעות קוליות, ותמיכה באתרים בעלי צורך בזיהוי משתמש ובסיסמה. התוכנה בעלת סרגל כלים המשתלב בדפדפנים של אינטרנט אקספלורר אופרה ומוזילה פיירפוקס.
Akamai (אנ').
הערות שוליים

↑  באנגלית: "Multi-Threading Task/Process".
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
מיס שווייץ 2010

קרסטין קוק, מיס שווייץ 2010
מיס שווייץ 2010 הייתה תחרות מיס שווייץ ה-51 במספר.
12 מועמדות התמודדו בתחרות, זאת בניגוד לשנים קודמות בהן היו 16 מועמדות. מספר המתמודדות הנמוך היה במטרה להעניק יותר זמן מסך לכל אחת מן המועמדות, כדי שיוכלו להכיר אותן טוב יותר.
במסגרת התחרות חולקו גם פרסי "מיס פוטוגניק" ו"מיס חברות".
התחרות נערכה ב-25 בספטמבר 2010 בתיאטרון 11 בציריך. סוון אפיניי הנחה את התחרות בגרמנית. במסגרת החלק האומנותי הופיעה איימי מקדונלד.
הזוכה, קרסטין קוק, נולדה בשווייץ לזוג הורים אנגליים. היא ייצגה את שווייץ במיס תבל 2011.
תוצאות

| תואר | מתמודדת |
| --- | --- |
מיס שווייץ 2010: קרסטין קוק
סגנית ראשונה: סברינה גילוד
סגנית שנייה: ג'ניפר הורשלר
6 המועמדות הסופיות:  יסמין ברונר  קרול יגגי  לורה קמפף
ממלכת אראוקניה ופטגוניה

ממלכת אראוקניה ופטגוניה (הקרויה גם צרפת החדשה) נוסדה על ידי הרפתקן ועורך דין צרפתי בשם אורלי-אנטואן דה טואנן בדרומה של אמריקה הדרומית באמצע המאה ה-19. בתקופה זו הייתה אוכלוסיית הילידים, המפוצ'ה (המכונים גם אראוקנים), שקועה במאבק צבאי נואש לשמר את עצמאותם כנגד פלישה כלכלית וצבאית ביזמתם של ממשלות צ'ילה וארגנטינה שחמדו את אדמות המפוּצ'ה בשל הפוטנציאל החקלאי הטמון בהן.
בזמן ביקורו באזור ב-1860 הפך דה טואנן אוהד למטרות המפוצ'ה, ומנהיגי המפוצ'ה בתורם בחרו בו למשרת המלך. ייתכן שעשו זאת מתוך אמונה שמטרתם תקבל שרות טוב יותר אם יעמוד אירופאי בראשם. דה טואנן הקים ממשלה, יצר את הדגל בצבעים של כחול, לבן וירוק וטבע מטבעות עבור האומה החדשה תחת השם Nouvelle France (צרפת החדשה).
מאמציו של דה טואנן לקבל הכרה בינלאומית במדינת המפוצ'ה הוכשלו בידי ממשלות צ'ילה וארגנטינה, שלכדו אותו, כלאו אותו במוסד לחולי נפש בצ'ילה, שכן שתי הממשלות ראו בו אדם בלתי שפוי, וגרשו אותו מספר פעמים. המלך אורלי-אנטואן הראשון מת בסופו של דבר חסר פרוטה בצרפת ב-1878 לאחר שנים של מאבק שעלה בתוהו לקבל בחזרה את ריבונותו הלגיטימית לכאורה על ממלכתו הכבושה.
אחד מיורשיו של המלך האראוקני הראשון, הנסיך פליפה, חי בצרפת, והודיע כי ויתר על כל תביעות קודמיו לממלכה, אך דאג לשמור את זכרו של אורלי-אנטואן, והמשיך לתמוך במאבקם המתמשך של המאפוצ'ה להגדרה עצמית בכך שאישר לטבוע כ-40 מטבעות בנחושת-ניקל, כסף, זהב ופלדיום מאז 1988.
רשימת המלכים

המלך אורלי אנטואן הראשון (1860–1878)
המלך אקילה הראשון (1878–1902)
המלך אנטואן השני (1902–1903)
המלכה לאורה טרזה הראשונה (1903–1916)
המלך אנטואן השלישי (1916–1952)
הנסיך פליפה (1952–2014)
הנסיך אנטואן הרביעי (2014–2017)
הנסיך פרדריק (2017-2023)
הנסיך פליפה השני (2023-2024)
הנסיך פליפה השלישי (החל מ-2024)
אורלי-אנטואן הראשון, מלך אראוקניה ופטגוניה
מיס שוודיה

ג'ואנה לינד, מיס שוודיה 1993
מיס שוודיה (בשוודית: Fröken Sverige) היא תחרות יופי שנתית שנערכה בשוודיה ואורגנה על ידי מגזין הנשים וקורבין.
בדומה לתחרויות דומות ברחבי העולם דוגמת תחרות מלכת היופי הישראלית הזוכה במקום הראשון, מלבד התואר של מיס שוודיה, היא גם מייצגת את מדינתה בתחרות מיס תבל. הזוכה במקום השני נשלחת לייצג את מדינתה בתחרות מיס עולם, והזוכה במקום השלישי נשלחת להתחרות בתחרות מיס אינטרנשיונל, ב-1992 שודרה התחרות לראשונה בטלוויזיה.
התחרות אורגנה בין השנים 1949 עד 2003, וב-2004 התחרות חדלה להתקיים ונציגות שוודיה לתחרויות היופי הבינלאומיות נבחרות בפורמטים אחרים.
רבות מהזוכות ומהמשתתפות בתחרות זכו לקריירת דוגמנות מצליחה ולקריירת משחק מצליחה מקומית ובהוליווד, דוגמת קריסטינה וייבורן, מארי סטאבין, לנה אולין וויקטוריה סילבסטד או מנחות טלוויזיה כמו ג'סיקה אלמנס.
הזוכות

| שנה | זוכה |
| --- | --- |
1952: אן מארי טיסלר
1955: הילווי רומבין
1956: אינגריד גוד
1961: גונילה קנוטסון
1964: סיבי אברג
1966: מרגרטה ארווידסון
1967: אווה ליסה סוונסון
1970: קריסטינה וייבורן
1978: ססיליה רוד
1979: אנט אקסטרום
1980: אווה אנדרסון
1981: אווה לנה לונדגרן
1984: איבון רידינג
1989: לואיז קמוטו
1990: לינדה לינדורף
2000: ואלרי אפללו
2001: מולין אולסון
מטרו 2034

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דמיטרי גלוכובסקי 
 שפת המקור:  רוסית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  הרכבת התחתית של מוסקבה 
 הוצאה
 הוצאה:  AST
 תאריך הוצאה:  16 במרץ 2009 
 סדרה
 ספר קודם:  מטרו 2033 
 הספר הבא:  מטרו 2035 
 
מטרו 2034 (ברוסית: Метро 2034) הוא רומן מדע בדיוני פוסט-אפוקליפטי משנת 2009 בסדרת "מטרו", שנכתב על ידי הסופר הרוסי דמיטרי גלוכובסקי כספר המשך למטרו 2033 הקודם.
עלילה

בדרום המטרו, תחנת סבסטופול מסתמכת על אספקה שוטפת של תחמושת וסחורות אחרות מהתחנות המרכזיות כדי לשרוד. ללא הסבר, התקשורת הולכת לאיבוד והמניות מתחילות לרדת. כמה סיעות עוזבות לחקור, אך אינן חוזרות.
האנטר, שנעלם במהלך אירועי מטרו 2033 וכעת הוא עבר טראומה קשה, עבד כשומר גבול בתחנת סבסטופול. הוא מתנדב להוביל ניסיון אחרון ליצור קשר עם תחנות המטרו המרכזיות לפני שהתחנה מגייסת את צבאה ויוצאת צפונה. מלווה אותו הומרוס, זקן שמחפש השראה לספר. האנטר יוצר קשר עם השומרים בתחנת טולה, אך לאחר ויכוח הדלתות ההרמטיות נאטמות. האנטר מספר להומר כי התחנה נכבשה על ידי שודדים שמבקשים להשמיד אותה, אך הומר משחזר יומן שהשאירה אחת המשלחות הקודמות, מה שמעיד שהתחנה נדבקה במחלה קטלנית.
הם עוקפים את קו קאחובסקאיה הנטושה ונתקלים בבתו המתבגרת של ראש תחנת אבטוזאבודסקאיה הגולה, שנפטר לאחרונה, אלכסנדרה (סשה) שמה. היא מלווה אותם ואת האנטר האלים ושהורג כמה גברים כשהם עוברים דרך התחנה. סשה מרסנת אותו מעט, מונעת שפיכות דמים נוספת ובמהלך פיגוע מוטציה בתחנת פאבלטסקאיה, האנטר נפצע קשה לאחר שהציל את סשה. סשה מאמינה שהיא יכולה למנוע מהאנטר לבצע מעשי זוועה נוספים במשימתו להגן על סבסטופול, אך לאחר ויכוח האנטר נלחץ ויוצא בלעדיהם. להומר ולסשה מצטרפים לאוניד, מוזיקאי ואיחודם מחדש עם האנטר בתחנת דוברינינסקאיה.
האנטר היציב פחות ופחות פונה למרכז המטרו, לפוליס, כדי לאסוף כוח חמוש לנקות את התחנות הנגועות. הוא מלווה על ידי הומר, בעוד סשה עוזבת עם ליאוניד שטוען שהוא מכיר תרופה למגפה. המעקף מתברר כמיותר ולאוניד מודה שהוא עשה את זה כדי לבלות קצת עם סשה. הוא מספר לה שהמחלה התפרצה לפני כן באזור אחר במטרו ונמצא שחשיפה לקרינה יכולה לרפא אותה. הוא מסכים ללוות אותה במאמץ למנוע מהאנטר להרוג את כולם שם.
האנטר מוצא את חברו הוותיק מילר (המכונה 'מלניק' ב"מטרו 2033"), מנהיג "המסדר" - קבוצה פרולטארית שהוקמה להגנת המטרו והאמינה שהאנטר מת. מילר מספק לו חוליה חמושה מאוד והאנטר חוזר לדוברינינסקאיה, בעוד שהומר נאבק במצפונו האם לנסות לעצור אותו או לאפשר לטבח להימשך. המסדר מגיע לתחנת טולה ומתכונן לירות לעבר "הנגועים", יצורים דמויי זומבים. סשה פונה לאנטר, ומספרת לו על תרופה אפשרית. הכוחות שכבר היו בתחנת טולסה, שניסו להכיל את ההתפרצות, מפוצצים חומרי נפץ המציפים את התחנה. המסדר נסוג ואוטם את הדלתות ההרמטיות, ומותיר אותם בפנים לטבוע.
כמה שבועות לאחר מכן, הן האנטר והן הומר שוב מוצאים עצמם בעמדת הגבול של תחנת סבסטופול. הומר חיפש את גופתה של סשה, אך לא מצליח למצוא אותה ומותיר את גורלה לא ידוע.
מהדורות באנגלית

הרומן יצא כספר אלקטרוני של ויקטור גולנץ באנגלית ב-20 בפברואר 2014. מהדורה של כריכה רכה פורסמה על ידי קבוצת Gollancz ו-Orion Publishing בבריטניה ב-13 בנובמבר 2014.
ביקורת והכרה

הרומן התקבל היטב על ידי מבקרים וקהל הקוראים כאחד. הספר זכה לפופולריות רבה ברוסיה, שם מכר כ-300,000 עותקים תוך שישה חודשים בלבד והפך אותו לרב המכר המקומי הגדול ביותר ברוסיה בשנת 2009. הספר התפרסם גם באופן מקוון בחינם באתר הרשמי של Metro 2034, בו יותר ממיליון מבקרים קראו את הטקסט.
פרויקט אומנותי

גלוכובסקי הפך את הספר לפרויקט אמנות, והזמין את המבצע האלקטרוני הרוסי וכוכב ההיפ הופ דולפין לכתוב פסקול מקורי לרומן, בעוד האמן אנטון גרצ'קו עבד על הפרויקט בגלריית תמונות שצוירה בשמן.
הערות שוליים

↑  "Metro 2034 – and you think the Northern Line's bad…". 20 בפברואר 2014. אורכב מ-המקור ב-2018-07-06. נבדק ב-10 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Happy Publication Day: November 13th 2014". 13 בנובמבר 2014. אורכב מ-המקור ב-2018-07-06. נבדק ב-10 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dmitry Glukhovsky - Metro 2034 - Orion Publishing Group". נבדק ב-10 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bio of Dmitry A. Glukhovsky". אורכב מ-המקור ב-2018-06-15. נבדק ב-2019-08-24.
| "מטרו" מאת דמיטרי גלוכובסקי | "מטרו" מאת דמיטרי גלוכובסקי | "מטרו" מאת דמיטרי גלוכובסקי |  |
| --- | --- | --- | --- |
| מטרו 2033 משחק וידאו, סרט | מטרו 2034 | מטרו 2035 |  |
‏Metro: Last Light‏ • ‏Metro Exodus
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 36149233363276510992   WorldCat (עם VIAF): 36149233363276510992
מיס תבל 1931

מיס תבל 1931 (באנגלית: Miss Universe 1931) היא תחרות יופי שנערכה ב-1931 והיוותה את תחרות היופי הבינלאומית ה-6 במספר.
התחרות נערכה בגלווסטון, שבטקסס, מרבית המתמודדות היו מרחבי ארצות הברית ובנוסף היו שתי מתמודדות ממדינות אירופה.
עשר המתמודדות שהגיעו למקומות הראשונים זכו בפרסים כספיים.
דווח על כך שבתצוגת בגדי הים שנערכה במסגרת התחרות נכחו בסביבות 150,000 צופים.
הזוכה בתחרות הייתה מיס בלגיה, נטה דושאטו.
תוצאות > מיקום

| תואר | זוכה |
| --- | --- |
מיס תבל 1931:  מיס בלגיה בלגיה - נטה דושאטו
סגנית ראשונה:  מיס קנטקי - אן לי פאטרסון
סגנית שנייה:  מיס ממפיס - לנה תומאס
סגנית שלישית:  מיס גרמניה גרמניה - דייזי דאורה
סגנית רביעית:  מיס אטלנטה - פט הול
מורגן פיירצ'יילד

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1950 (בת 74) דאלאס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Patsy Ann McClenny 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 מקום לימודים:  תיכון לייק היילנדס 
 בן או בת זוג:  Jack Calmes 
 https://morganfairchild.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מורגן פיירצ'יילד (באנגלית: Morgan Fairchild; נולדה ב-3 בפברואר 1950) היא שחקנית אמריקאית. היא הייתה במרכז התודעה הציבורית בשנות השבעים והשמונים לאחר שכיכבה בסדרות טלוויזיה, וביצעה הופעות אורח רבות בסדרות קומדיה. בנוסף לעבודתה בטלוויזיה היא הופיעה גם על בימות התיאטרון. היא חברת מועצת המנהלים ב"איגוד השחקנים".
ביוגרפיה > השנים הראשונות

פיירצ'יילד נולדה בשם פטסי אן מק'ליני (Patsy Ann McClenny) בדאלאס שבטקסס למרתה ג'יין (בעבר הארט), מורה בבית ספר תיכון, ולאודוורד מילטון מק'ליני. לפיירצ'יילד אחות קטנה, קת'רין הארט, גם כן שחקנית. כילדה סבלה פיירצ'יילד מהתקף שנית שגרם לה להיות חירשת באופן חלקי.
קריירה

תפקידה הראשון של פיירצ'יילד היה ככפילה של פיי דאנאוויי בסרט "בוני וקלייד" (1967). היא לקחה את ההשראה לבחירת שמה הפרטי מורגן מסרטו של דייוויד וורנר "Morgan!‎". פיירצ'יילד עברה לניו יורק, וקיבלה את תפקידה הראשון בטלוויזיה, בתור ג'ניפר פייס באופרת הסבון "החיפוש אחר המחר" בה הופיעה בשנים 1973 - 1977. החל מאמצע שנות השבעים היא החלה לבצע הופעות אורח בסדרות טלוויזיה, בין ביתר ב"קוז'אק", "ימים מאושרים" ו-"Police Woman".
היא גילמה את ג'נה וייד באחד מפרקי הסדרה "דאלאס" ששודר ב-1978. בהמשך הדמות חזרה לסדרה וגולמה על ידי פרנסין טאקר (1980) ופריסילה פרסלי (1983 - 1988). ב-1978 הופיעה פיירצ'יילד בסרט הטלוויזיה "טקס החניכה של שרה" ובסיטקום "מורק ומינדי". ב-1980 היא קיבלה תפקיד משמעותי ראשון כקונסטנס ולדון קרלייל באופרת הסבון "פלמינגו רואד". אף על פי שלסדרה הייתה התחלה מרשימה, הרייטינג צנח והיא בוטלה לאחר שתי עונות. פיירצ'יילד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסדרה.
לאחר ביטול הסדרה פיירצ'יילד המשיכה לבצע הופעות אורח בסדרות כמו "Hotel",‏ "Simon & Simon", "מגנום, בלש פרטי" ו"ספינת האהבה". בשנת 1982 היא כיכבה בסרט התיאטרלי "The Seduction". ב-1984 היא כיכבה באופרת סבון נוספת, "בובות של נייר", בתפקיד רסין, בעלת סוכנות דוגמנות. הסדרה בוטלה לאחר מחצית פרקי העונה הראשונה, וב-1985 הצטרפה פיירצ'יילד לקאסט סדרת הלהיט "פלקון קרסט" בתפקיד עורכת הדין ה"זוהרת" ג'ורדן רוברטס אותה גילמה במשך עונה אחת. היא הופיעה בסדרה "צפון ודרום".
במהלך שנות ה-80 המשיכה פיירצ'יילד להופיע בקולנוע ובטלוויזיה, וקיבלה מועמדות לפרס אמי על הופעת האורח שלה בסדרה "מרפי בראון". בתחילת שנות ה-90 היא לוהקה לסדרה "רוזאן" בתפקיד בת זוגה הביסקסואלית של סנדרה ברנרד, מרלה.
ב-1994 הופיעה פיירצ'יילד בקמפיין לחברת הבגדים "Old Navy" לצד ג'ואן קולינס וכוכבי טלוויזיה אחרים.
ב-1995 היא החלה לככב באופרת הסבון היומית "The City" בתפקיד סידני צ'ייס, תפקיד אותו גילמה במשך שנה עד שהחלה לשחק ב"בית חולים כללי". היא הופיעה בכמה פרקים של קומדיית המצבים הפופולרית "חברים" בתפקיד אמו של צ'נדלר בינג, נורה וביצעה הופעת אורח בקומדיית המצבים "סיביל" בתור אנדריאה, יריבת דמותה של סיביל שפרד.
במהלך שנות הקריירה שלה פיירצ'יילד הופיעה גם בכמה הצגות תיאטרון. היא גילמה את גברת רובינסון בהצגה שמבוססת על הסרט "הבוגר".
ב-2005 היא הופיעה בתחרות הריאליטי "But Can They Sing?‎" ברשת VH1.
ב-2006 היא לוהקה לתפקיד ה"ריץ' ביץ" סופיה בלייקלי, אויבת דמותה של בו דרק, בסדרה של MyNetworkTV, "בית האופנה". היא הופיעה בתור ד"ר האני וודקומב, אמו של דווין וודקומב, בסדרה "צ'אק". ב-2009 היא חזרה לתחום אופרות הסבון כשהופיעה בתפקיד אורח בסדרה "היפים והאמיצים".
בנוסף לעבודתה כשחקנית, פיירצ'יילד מכהנת זמן רב בתפקיד מרכזי במסגרת גילדת שחקני המסך.
חיים אישיים

פיירצ'יילד הייתה נשואה לג'ק קאלמס בשנים 1967 - 1973. היא יצאה עם הסנטור ג'ון קרי בתחילת שנות השמונים. פיירצ'יילד בזוגיות עם מארק סילר כבר 25 שנה, ודיווחה שהם לא מתכננים להינשא.
היא פועלת למען המודעות לאיידס וסביבתנות.
בתחילת שנות ה-70, נחטפה פיירצ'יילד והוחזקה בניגוד לרצונה בשתי הזדמנויות שונות.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

1984 - הטרור במעברים
1985 - ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן
1987 - היפהפייה הנרדמת
1994 - האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון
1995 - ונוס בעלייה
1998 - הקדוש מכולם
2000 - מוחזק עבור כופר
2004 - Arizona Summer
2006 - גרסה מתוקנת
2007 - הולך חזק: סיפורו של דיואי קוקס
2009 - סלמון החובט
2011 - צעצוע של ילד
2013 - האזרח כלב ווינר
2014 - Christian Mingle
2016 - Mostly Ghostly: One Night In Doom House
TBA - ‏ The Nana Project
Spring Break '83 - TBA
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

1973 - 1977 - החיפוש אחר המחר
1980 - 1982 - פלמינגו רואד
1984 - בובות של נייר
1985 - צפון ודרום
1985 - 1986 - פלקון קרסט
1992 - שרלוק הולמס ואת ליידי מובילים
1993 - פרי מייסון
1996 - בית חולים כללי
2004 - 2005 - תמיד אישה
2006 - טקס החניכה של שרה - סרט טלוויזיה של ABC Family
2006 - בית האופנה
2023 - אני מזל בתולה (אנ')
הערות שוליים

↑  "Bobby Brown, Jewel, Morgan Fairchild, Elliott Yamin." Celebrity Close Calls. The Biography Channel. 25 June 2011.
↑  "Scott Baio, Pam Grier, Morgan Fairchild, Greg Louganis." Celebrity Close Calls. Dir. Jared Burke, Seth Jarrett, Timothy F. Smith, and Kathi Watson. The Biography Channel. 13 Aug. 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810530325505606  BnF: cb14176094z (data)  GND: 1062299086  ISNI: 0000 0000 0881 9783  LCCN: n84226017  NTA: 073386812  SNAC: w6tk4kb5  SUDOC: 242871755  VIAF: 220643   WorldCat (עם VIAF): 220643
מנזר האחיות הבורומאיות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר 
 על שם:  האחיות הבורומאיות 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1905
 תאריך פתיחה רשמי:  1905 
 קואורדינטות:  31°45′51″N 35°13′23″E﻿ / ﻿31.7640301°N 35.2230677°E﻿ / 31.7640301; 35.2230677
 www.deutsches-hospiz.de/en/
  (למפת ירושלים מוגדלת) מנזר האחיות הבורומאיות(למפת ירושלים רגילה) מנזר האחיות הבורומאיות
 
פנים המנזר, 2007
מנזר האחיות הבורומאיות מצוי ברחוב לויד ג'ורג' 12 במושבה הגרמנית וגם מדרך בית לחם בירושלים, שייך למסדר הגרמני - קתולי של האחיות הבורומאיות.
מסדר נוצרי-קתולי זה נקרא על שם הקרדינל הקתולי קארלו בורומאו, שהוכרז כקדוש, שייסד במאה ה-16 את מסדר האחיות אשר טיפלו בחולי דבר. כיום המבנה משמש כבית ספר ופנימייה.
מבנה זה נבנה בשני שלבים: האגף הראשון נבנה בין השנים 1903–1905, ואגף השני בשנת 1935.
בשלהי המנדט הבריטי, התגורר במקום במשך כשנה יו"ר הוועדה הקרואה של העיר, ריצ'רד מסי גרייבס. בשל נסיבות ביטחוניות, חלק מישיבות המועצה נערכו במנזר ולא בעירייה.
מזרקת מי פאולוס

| --- | --- |

מזרקת מי פאולוס, גבעת ג'אניקולו שברומא
 מידע כללי
 סוג:  באר מים, מזרקה 
 מיקום:  טרסטוורה 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1612–הווה (כ־412 שנים)
 יוצר:  Giovanni Fontana 
 אדריכל:  ג'ובאני פונטאנה ופלמיניו פונציו
 קואורדינטות:  41°53′20″N 12°27′51″E﻿ / ﻿41.88875°N 12.46416667°E﻿ / 41.88875; 12.46416667
  (למפת רומא מוגדלת) מזרקת מי פאולוס(למפת רומא רגילה) מזרקת מי פאולוס
 
מזרקת מי פאולוס - מראה מקדימה
פונאנה דל אקווה פאולה, מראה חלקי
מזרקת מי פאולוס או מזרקת פאולוס (באיטלקית: Fontana dell'Acqua Paola - "פוטנטנה דל'אקווה פאולה", הידועה גם כ"פונטאנה פאולה" Fontana Paola או "איל פונטאנונה" Il Fontanone- "המזרקה הגדולה", היא מזרקה מונומנטלית בסגנון בארוק ברומא, על גבעת ג'אניקולו, על יד כנסיית פטר הקדוש במונטוריו (סן פייטרו אין מונטוריו). היא נמצאת בנקודה שבה מגיע רחוב גריבלדי לפסגת הג'אניקולו, במרחק קטן לפני שער סן פנקרציו.
נבנתה בשנים 1611- 1612 בסיום עבודות השיפוץ של מוביל המים "אקווה פאולה" שנערכו בשנים 1608–1610 על ידי האפיפיור פאולוס החמישי וקיבלה ממנו את שמה. היא הייתה המזרקה הראשונה שקמה בטרסטוורה, על הגדה הימנית של נהר טיבר (טוורה).
היסטוריה

מזרקת מי פאולה קיבלה השראה מהפופולריות של "מזרקת המים המאושרים -(Fontana dell'
Acqua Felice) שנבנתה על ידי האפיפיור סיקסטוס החמישי. האפיפיור פאולוס החמישי החליט לשקם ולהרחיב את מוביל המים ההרוס אקווה טראיאנה שנבנה בימי הקיסר הרומי טראיאנוס במטרה ליצור מקור מים נקיים עבור תושבי גבעת ג'אניקולו שנאלצו עד אז לשתות מי מעיינות מלוחים משהו או מהטיבר המזוהם. את מימון העבודות השיג באמצעות הטלת מס על היין, החלטה שעוררה תרעומת בקרב חלק מהתושבים. לשם הגשמת הפרויקט רכש האפיפיור את הזכויות על מי מעין בהרי סבטיני על-יד אגם ברצ'אנו, לא רחוק מרומא כשהם נועדו להוות מקור למי המזרקה. את עבודות שיקום מוביל המים הוא הטיל על ג'ובאני פונטאנה שאחיו, דומניקו, בנה הרבה שנים קודם לכן את מזרקת המים המאושרים ועל קרלו מדרנו.
המזרקה עוצבה על ידי ג'ובאני פונטאנה ועל ידי האדריכל פלמיניו פונציו. הם השתמשו בשיש מתוך החורבות הסמוכות של המקדש הרומי של מינרווה בפורום של נרווה ובנו בפתח לזרימת המים דרך שער מסיבי בעל חמש קשתות. בראש המבנה העמידו את הסמלים האפיפיוריים - הטיארה והמפתחות - מעל סמל משפחת בורגזה עם העיט והדרקון, הנשענים על ידי מלאכים. הכתובת בלטינית מעל המזרקה מהללת את פאולוס החמישי בסגנון שירי על הבאת המים לתושבי הרובע.
להבדיל מפונטאנה דלה אקווה פליצ'ה המשופעת בפסלים בנושאים שאובים מכתבי הקודש המוטיב השולט במזרקת מי פאולוס הוא המים עצמם. המים זורמים דרך הקשתות אל חמישה אגמי שיש.
ב-1690 הוסיף קרלו פונטאנה בריכה חצי מעגלית עבור המים העולים על גדות אגני השיש. מכשולי שיש הוצבו על מנת למנוע מבעלי עגלות להשקות את בעלי החיים במזרקה, אולם הרבה תושבים התפתו להתרחץ בעצמם במזרקה. בשנת 1707 נאסרה הרחצה בצו.
לימים שימשה צורת המזרקה כמקור השראה למזרקת טרווי
סגנון אדריכלי

כמו במזרקת המים המאושרים מזרת מי פאולוס היא התחנה הסופית הייצוגית של מוביל מים.
ג'ובאני פונטאנה השתמש בדגם של מזרקת משה שבבאר המים המאושרים וראה בבניית קשת ניצחון את המוטיב האדריכלי המרכזי במזרקתו.
גם הארכיטרב עם כתובת ההקדשה הגדולה מעבר למידה וסמל האפיפיור שבראש המבנה מזכירים את הדגם הנ"ל.
בשונה מדגם קשת ניצחון המקורי הוסיף ג'ובאני פונטאנה עוד שתי קשתות יותר קטנות בצדדים.
גם כן להבדיל ממזרקת משה אין כל פסל מתחת לקשתות.
אפקט המים הזורמים חוזק על ידי כך שהם נשפכים קודם לאגנים הקטנים ואחר כך לבריכה הגדולה. לעומת זאת בקשתות החיצוניות עומדים שתי דמויות עיט (סמל בית בורגזה) המשמשים כגרגוילים.
.