stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קראבאו
בפיליפינים

העמים המלאים הביאו כנראה את התאו לפיליפינים במהלך 300-200 לפנה"ס, וממנו התפתח הקראבאו. בתקופות מאוחרות יותר, תאואי מים הובאו גם על ידי מהגרים מסין וזו לשם "תאואי שנחאי". הקראבאו נפוץ באופן נרחב בכל האיים הגדולים של הפיליפינים. בתחילת המאה ה-20, יובאו תאואי מים מקמבודיה לעבודה במטעי הסוכר עקב הביקוש הגדול, ובהמשך הובאו גם גזעי תאואים אחרים מהודו (גזעי המוראה וניליראווי). השם קראבאו משמש ככינוי עבור כל התאואים בפיליפינים אף שחלק מהם יובאו בתקופות די מואחרות.
אחת הסיבות הרבות לכישלון בהשגת השקט שלו קיוו היפנים במהלך המערכה בפיליפינים (1941–1942) והנוכחות הכבדה של לוחמי גרילה פיליפינים, נבעה מאדישותם של החיילים היפנים כלפי יסודות הכלכלה הפיליפינית. הקראבאו סיפק את כוח העבודה העיקרי שאיפשר לחקלאים הפיליפינים לגדל אורז ומצרכי מזון בסיסיים אחרים. סיורים של הצבא הקיסרי היפני באי החרימו מהתושבים לא רק אורז ומצרכי מזון, אלא גם שחטו את הקרבאואים שלהם לבשר, ובכך מנעו מהחקלאים לגדל מספיק אורז בשביל להאכיל את התושבים הרבים. ניתן ללמוד זאת מכך שלפני מלחמת העולם השנייה היו כמעט 3 מיליון קרבאואים בפיליפינים, ועד תום המלחמה כמעט 70% מהם נשחטו, מתו או נהרגו. איים מסוימים בפיליפינים כדוגמת מינדורו, נשלטו בפועל על ידי לוחמי הגרילה הפיליפינים, כך שבעת המערכה השנייה בפיליפינים, הם סייעו רבות לאמריקנים לכבוש את האיים הללו בקלות מידי היפנים.
בשנת 1993, הוקם מרכז הקראבאו הפיליפיני במטרה לשמר, להפיץ ולקדם את הקראבאו כבהמת משא העיקרית באיים, ובו נעשו במשך השנים מחקרים שהובילו לרווחת החקלאים המקומיים עקב שיפור גנטי לקראבאו, פיתוח טכנולוגיות מתקדמות יותר להקל על העבודה איתו בשדה, בדיקה אודות התזונה המתאימה והראויה לו במיוחד, ושיפור איכות הבשר או תפוקת החלב. יש מתקנים נוספים שמשמשים בעיקר להשבחה של תפוקת החלב, מהם מיוצאים תת-גזעים של הקראבאו עבור המעוניינים.
בשנת 2003, היו בסביבות 3.2 מיליון קרבאואים בפיליפינים; 99% מהם היו שייכים לחקלאים קטנים עבורם הקראבאו משמש כאמצעי קיום בשל משאבים מוגבלים, הכנסה נמוכה, וגישה מועטה להזדמנויות כלכליות אחרות. הקראבאו משמש את החקלאי הפיליפיני העני למגוון דברים: ניתן לחרוש בו, להוביל איתו חבילות, למכור את קרניו, לאכול את בשרו ולשתות את חלבו, ולמכור עגל אחד שנולד מדי שנה ובכך לזכות בהכנסה נוספת.
באזורים רבים בפיליפינים, שיטות החקלאות נותרו כבימי קדם, והקראבאו תופס שם מקום עיקרי. כאשר שדה האורז מתרכך על ידי השקיה או מי גשמים ומוצף עד גדותיו, האיכר מפזר ידנית את זרעי האורז, ולאחר מכן מוביל קראבאו אחד או שניים לרמוס את האדמה ולערבב בה את הזרעים. בשנות 1980, יוצרו בובות של קראבאו אשר הפכו לפופולריות כסמל לחריצות של העם הפיליפיני.
בגואם

הקראבאו הוכנס לאי גואם על ידי מסיונרים ספרדיים במהלך המאה ה-17 לשימוש בתור בהמת משא לאחר שהובא לשם מהפיליפינים שהיו אז בשליטת ספרד. הקרבאואים הפכו לכוח העבודה העיקרי באי עבור חקלאות ומשיכת עגלות, והיו נפוצים למדי בגואם לפני המאה ה-20, עם אוכלוסייה המוערכת ב-1,000 פרטים. האוכלוסייה הצטמצמה במהלך השנים עקב ציד על ידי התושבים, וכיום, הקרבאואים די נדירים ברחבי האי למעט באזור אחד באי הסמוך לכפר סנטה ריטה שבו הקראבאו די נפוץ עקב היות האזור חלק משטחו של בסיס הצי האמריקני ובהתאם לכך גם מגודר מפני ציידים ופולשים אחרים. האוכלוסייה בתחומי הבסיס גדלה לכמה מאות פרטים, עד כדי כך שהם הפכו למזיקים סביבתיים באזור לאחר שזיהמו את מאגר פנה המספק מים לאזור. בשנת 2003, הצי האמריקני החל בתוכנית לשליטה באוכלוסייה באמצעות ירי, למורת רוחם של בני צ'מורו רבים.
הקרבאו נחשב לסמל של גואם. בשנות ה-60 של המאה ה-20, מרוץ הקראבאו היה ספורט פופולרי האי, במיוחד במהלך חגיגות. היום, הקראבאו מהווה חלק מהתרבות הפופולרית באי, ולעיתים קרובות מובא לקרנבלים וחגיגות אחרות, ומשמשים כבהמת רכיבה פופולרית בקרב הילדים. בשר הקראבאו נאכל לעיתים בתור מעדן.
מרוץ קראבאו

מרוץ הקראבאו הוא ספורט פופולרי מאוד בקרב חקלאים וחובבי רכיבה בפיליפינים ובעבר גם בגואם. במרכז ודרום האי לוזון, יש תחרויות מסודרות מדי שנה, כאשר החקלאי צריך לאמן את הקראבאו שלו זמן רב לפני התחרות על מנת ללמד אותו לרוץ עד קו הסיום. החקלאים מתאספים בתחרויות ומתמודדים יחדיו בדהירה על עגלה קטנה המחוברת לקראבאו על דרך עפר באורך של 500 מטר. צופים רבים מתאספים בתחרויות הללו, חלקם כדי להמר על המנצח וחלקם בשביל לצפות בספורט הייחודי לפיליפינים ולמדינות דרום-מזרח אסיה. ישנם מרוצים עבור רוכבים מומחים ומרוצים עבור חובבנים. המנצחים מקבלים פרסים כספיים. מחיר הקרבאואים שמשתתפים במירוץ יקר יותר מקרבאואים רגילים, והמחיר נע בין 35,000 ל-65,000 פסו כשהמחיר עולה בהתאם למספר המרוצים שבו הקראבאו השתתף. מחירו של קראבאו שניצח במרוץ עשוי להיות 200,000 פסו.
קראבאו מתפלש בבוץ.
קראבאו נושא שקי אורז מהשדה.
קראבאו מוביל עגלה עמוסה באספקה צבאית לצבא האמריקני, 1899.
נקבה ועגל של קראבאו.
מרוץ קראבאו הפופולרי בפיליפינים.
קוצנית מקור צהובת-שת

| קוצנית מקור צהובת-שת |
| --- | --- |
 קוצנית מקור צהובת-שת
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: אכנתיזיים
סוג:: קוצנית מקור
מין:: קוצנית מקור צהובת-שת
שם מדעי
 Acanthiza chrysorrhoa
תחום תפוצה


קוצנית מקור צהובת-שת (שם מדעי: Acanthiza chrysorrhoa) היא מין של ציפור שיר אוסטרלית ממשפחת אכנתיזיים.
מאפיינים

זוהי ציפור קטנה שאורכה 9.5–12 ס"מ ומשקלה עד 9 גרם. בעלת נוצות חומות בהירות עם בטן צהובה, זנב בהיר ובקצהו אזור צהוב. הראש לבן והכיפה שחורה ומנוקדת בלבן. המקור קטן ומותאם לתפיסת עצמים קטנים.
ציפור זו מצויה מדרום מזרח אוסטרליה ועד טסמניה. היא מצויה ביערות פתוחים, שדות, סוואנות, מישורים פתוחים, ביצות ויערות אך לא במדבר. היא ניזונה מפרוקי רגליים שונים כמו חיפושיות, זחלים או עכבישים אותם היא תופסת בין העלים והענפים או על הקרקע.
הציפור בונה קן על הענפים של האקליפטוס ושל עצים נוספים ומכינה קן נוסף מעליו ואת הקן האמיתי מסתירה. הקן הנוסף נבדק על ידי שודדי ביצים כמו עורבים, עורבני הפעמון ועורבני אוסטרלי, מינים של דבשניים ועופות נוספים וכן נחשים ופוסומים. היא מופרעת גם על ידי קוקיות המנסות להטיל ביצים בקינה.
הערות שוליים

↑  קוצנית מקור צהובת-שת באתר הרשימה האדומה של IUCN
קוצניים (כרישים)

| קוצניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: קוצנאים
משפחה:: קוצניים
סוגים
 Cirrhigaleus  Squalus
שם מדעי
 Squalidae ‏בלנוויל, 1816
קוצניים (שם מדעי: Squalidae; באנגלית "Dogfish sharks" - כרישי כלב) היא משפחה של דגי סחוס קטנים מסדרת הקוצנאים החיים בקרקעית הימים הרדודים ברחבי העולם.
אלו כרישים קטנים מאוד, באורך 50 ס"מ עד 1.5 מטר והם בעלי גוף מוארך, חוטם מחודד וקוצים קטנים מאחורי סנפירי הגב. קוצים אלה בעלי ארס חלש שיכול להשפיע על בני אדם. העור שלהם מחוספס ובעל קשקשים נוקשים והם בעלי שיניים חדות.
יצורים אלה מחפשים בימים הטרופיים והממוזגים חסרי חוליות ודגים שונים למאכל.
סוגים

Cirrhigaleus - בו 4 מינים
קוצן (Squalus) - בו 29 מינים
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 33
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529426505171  LCCN: sh85127073
קרל גוסטב פון רוזן

| --- | --- |

 לידה:  19 באוגוסט 1909 Helgesta socken, שוודיה 
 פטירה:  13 ביולי 1977 (בגיל 67) Gode, אתיופיה 
 מדינה:  שוודיה 
 השכלה:  Lundsberg boarding school 
 
הרוזן קרל גוסטב פון רוזן (בשוודית: Carl Gustaf von Rosen;‏ 19 באוגוסט 1909 בסטוקהולם – 13 ביולי 1977, אתיופיה) היה טייס שוודי, מחלוצי התעופה במדינה.
ביוגרפיה

אביו היה אריק פון רוזן, מגלה ארצות שוודי. קרל גוסטב פון רוזן גדל בארמון המשפחתי ליד סטוקהולם. בשנים 1920–1926 הוא למד טייס וקיבל רישיון טייס. עוד לפני הלימודים הוא עבד כמכונאי מטוסים.
לאחר תחילת המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה קרל גוסטב פון רוזן היה חלק ממשלחת הצלב האדום השוודי. הוא השתתף בטיסות חילוץ, טיסות אספקה ציוד רבות ללא השתתפות בקרבות. לאחר חזרה לאירופה קרל גוסטב פון רוזן עבר להולנד והחל לעבוד ב-KLM.
לאחר תחילת מלחמת החורף הוא עזב את עבודתו ונסע לפינלנד במטוס שרכש. המטוס עבר הסבה לפעילות מבצעית ופון רוזן השתתף במבצעי הפצצה.
בשנת 1940, לאחר פלישת נאצים להולנד, פון רוזן ניסה להתקבל לחיל האוויר המלכותי, אך בקשתו סורבה לאור קשרי המשפחה עם הרמן גרינג. אשתו נותרה בהולנד, הייתה פעליה במחתרת, נעצרה על ידי הנאצים ונשלחה למחנה ריכוז.
בשנים 1945–1956 קרל גוסטב פון רוזן היה יועץ מיוחד של חיל האוויר האתיופי. לאחר תקופה זו, הוא עבר לאפריקה[דרושה הבהרה] והיה טייס פרטי של דג המרשלד.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא תמך במורדים במהלך מלחמת ביאפרה. תוך שיתוף פעולה עם ארגוני ביון צרפתים הוא ארגן מבצעת הפצצה של שדות תעופה צבאיים של ניגריה בהמלכה מספר מטוסי קרב שחנו על המסלולים נפגעו קשה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 קרל גוסטב פון רוזן חזר לאתיופיה. הוא פעל לארגון טיסות להעברת פליטים במהלך מלחמת האזרחים ונהרג מאש המורדים ב-13 ביולי 1977.
במהלך פעילותו קרל גוסטב פון רוזן קיבל עיטורים משוודיה, פינלנד ואתיופיה.
קוצן פסיפי

| קוצן פסיפי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: קוצנאים
משפחה:: קוצניים
סוג:: קוצן
מין:: קוצן פסיפי
שם מדעי
 Squalus suckleyi ‏ז'ראר, 1854
תחום תפוצה


קוצן פסיפי (שם מדעי: Squalus suckleyi) הוא מין של כריש ממשפחת הקוצניים, החי במימי האוקיינוס השקט מחופי אמריקה הצפונית הפסיפית עד לחופי מזרח אסיה. כריש זה הוא קרוב של הקוצן הנקוד ובעבר נכלל במין זה.
תיאור

אורכו של הקוצן מגיע עד 100 עד 130 ס"מ, וכמה פרטים הגיעו עד גיל 100 שנה. הוא בעל גוף גלילי עם סנפירי חזה רחבים, זנב רחב אך סנפיר גבי נמוך שלצידו 2–3 קוצים ארסיים המגן עליו מטורפים. לכריש חמישה חריצי זימים והוא נושם לרוב בעת שחייה או הישארות בזרם יציב, המזרים מים לתוך הזימים. הוא ימות אם יפסיק לשחות.
הוא טורף הניזון בעיקר מצדפות, רכיכות שונות ודגים ימיים שהוא מרסק עם שיניו החזקות. הוא עצמו עלול להיטרף בידי טורפים ימיים כמו ארי ים קליפורני, לווייתנאים שונים, כרישים אחרים ולבניתיים גדולים ואף התמנון הענק - תמנון פסיפי ענק נצפה טורף קוצנים.
הקוצן בעל רבייה איטית, המתרחשת פעם בשנתיים בלבד, מה שהופך אותו לפגיע במיוחד לאיומים מציד. עם זאת הוא אינו נחשב לדג מאכל נפוץ. בעבר היה דיג נרחב של קוצנים לחופי אמריקה, אך הוא הופסק כבר מאז 1950.
הערות שוליים

↑  קוצן פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קרחון רוץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Jean Rotz 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  69°17′00″S 65°43′00″W﻿ / ﻿69.2833°S 65.7167°W﻿ / -69.2833; -65.7167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רוץ(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רוץ
 
קרחון רוֹץ (באנגלית: Rotz Glacier) הוא קרחון יובלי, הזורם לכיוון מערב מרמת וייקפילד, באזור ארץ פאלמר, במרכז חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
קרחון רוץ נשפך אל קרחון איירי, בסמוך ישירות מדרום להר טימוסתנס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון (ורמת וייקפילד כולה) צולמו לראשונה מהאוויר (צילום טרימטרוגון) ב-27 בנובמבר 1947 על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition; (בראשי תיבות RARE)).
אזור הקרחון (ורמת ויקפילד כולה) מופו לראשונה בדצמבר 1958, ומופו שנית בנובמבר 1960, על ידי סקר שטחי חסות איי פורלנד (Falkland Islands Dependencies Survey; (בראשי תיבות FIDS)).
קומדיאן הרמוניסטס

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  29 בדצמבר 1927 – 1934 (כ־6 שנים) 
 סוגה:  מוזיקה ווקאלית 
 פרסים והוקרה:  דב ברלין (1999)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ארי לשניקוף, אריך א. קולין, הארי פרומרמן, רומן צ'יקובסקי, רוברט ביברטי, ארווין בוּץ
 
הקומדיאן הרמוניסטס. מימין לשמאל: ארי לשניקוף, הארי פרומרמן, רומן צ'יקובסקי, ארווין בוּץ, אריך קולין, רוברט ביברטי
קומדיאן הרמוניסטס (בגרמנית: Comedian Harmonists) היה אנסמבל ווקאלי גרמני בעל פרסום בינלאומי, שביצע בטכניקה של "הרמוניה צפופה" בשנים 1934-1928 ונחשב לאחד ההרכבים המוזיקליים המצליחים ביותר באירופה לפני מלחמת העולם השנייה.
סימן ההיכר של ההרכב היה יכולתם של זמריו למזג את קולותיהם יחדיו, כך שהזמרים האינדיבידואליים יכלו להתבלט מתוך המרקם הווקאלי ולשוב ולהיעלם בתוכו. רפרטואר ההרכב היה רחב, החל במוזיקה עממית ושירים קלאסיים בעיבודו של פרומרמן ועד לשנונים ושובי הלב שבשירי התקופה הפופולריים, של מלחינים כמו פטר איגלהוף, ורנר ריכרד היימן ופאול אברהם.
קורות ההרכב

בשנת 1927 התרשם הארי פרומרמן, שחקן יהודי מובטל, מהופעת "המתהוללים" (The Revelers) הרכב ווקאלי אמריקאי פופולרי, שהושפע מתרבות הג'אז, ובהשראתו החליט להקים הרכב גרמני בפורמט דומה. פרומרמן קיים מבחני-קול בדירתו שבברלין, ההרכב התגבש והחזרות החלו.
קורות ההרכב > חברי ההרכב המקורי

הארי פרומרמן (1906 - 1975, טנור בופו): נולד בברלין למשפחה יהודית, אביו היה יליד רוסיה. ב-1922 החל בלימודי משחק, אולם נזרק מן הלימודים ב-1924.
רומן יוסף ציקובסקי (1901 - 1998, בריטון): יליד לודז' שבפולין במשפחה יהודית. בילדותו שר בבית הכנסת. במלחמת העולם הראשונה למד  מקצין גרמני את השפה הגרמנית. ב-1920 היגר לברלין. שר במקהלה והופיע בשירה. בתחילת 1926 החל בלימודי מוזיקה.
אריך אדולף מקס אברהם קולין  (1899 - 1961, טנור שני): נולד בברלין למשפחה מעורבת. אמו ושאר הילדים היו נוצרים-פרוטסטנטים והאב היה יהודי, רופא במקצועו. בלחץ אביו החל בלימודי רפואה, אותם זנח. המשיך בהכשרה מקצועית כבנקאי, גם אותה זנח. לסוף החל בלימודי שירה ונגינה בכינור.
ארי (אספרוך Аспарух) לשניקוב (1897 - 1978, טנור ראשון): יליד בולגריה. שירת כקצין במלחמת העולם הראשונה. היגר לגרמניה ב-1922 למטרת לימודי מוזיקה. עבד במקביל כמלצר במסעדה בולגרית.
רוברט ביברטי  (1902 - 1985, בס): יליד ברלין. אביו היה זמר אופרה, שאיבד את קולו בשתייה מופרזת ובאורח חיים לא בריא.
ארווין בוטס (1907 - 1982, פסנתרן): יליד שטטין. להוריו הייתה חנות לכלי נגינה. למד נגינה בפסנתר בגיל 4. בשנת 1920 החל בלימודים בקונסרבטוריון של שטטין. בשנת 1924 החל בלימודים באוניברסיטה לאמנויות בברלין.
לאחר כמה כישלונות התחלתיים, לא איחרה לבוא ההצלחה. "קומדיאן הרמוניסטס" זכו לפופולריות ברחבי אירופה, ביקרו בארצות הברית והופיעו ב-21 סרטים..
הצלחת ההרכב עמדה בעינה עד שנות ה-30' הראשונות של המאה ה-20. עם עליית המשטר הנאצי נקלע ההרכב לקשיים. שלושה מחברי הלהקה - פרומרמן, קולין וצ'יקובסקי - היו יהודים או ממוצא יהודי, ובוּץ התחתן עם יהודייה. הנאצים הקשו על חייו המקצועיים של ההרכב, תחילה בהטלת איסור על ביצוע יצירות של מלחינים יהודים ולבסוף במניעת הופעתו של ההרכב בפומבי. ההופעה האחרונה של ההרכב התקיימה בהנובר ב-25 במרץ 1934.
פרומרמן, ציקובסקי וקולין נמלטו לאחר זאת מגרמניה והקימו הרכב חדש, שהופיע בשמות "קומדיאן הרמוניסטס" ו"קומדי הרמוניסטס" עם שותפים חדשים בתפקידי הפסנתרן, הטנור הגבוה והבס. החברים שנשארו בגרמניה החליפו גם הם את נושאי התפקידים שעזבו בהרכב המשך, שנקרא "Das Meistersextett" ("שישיית האמנים"), כיוון שהשלטונות אסרו על השימוש בשם אנגלי. אף אחד מן ההרכבים החדשים לא הצליח לשחזר את ההצלחה המקורית של ה-"קומדיאן הרמוניסטס". את ההרכב הגרמני הכניעו המאבק הפוליטי הפנימי והצנזורה הכבדה, בד בבד עם הגיוס המלחמתי; ההרכב הגולה לא הצליח למצוא עבודה בארצות הברית בגלל גילויי עוינות לבדרנים גרמנים, ונבצר מהם לחזור לגרמניה, שם נהנו מהצלחה ניכרת בשנות ה-30'. בשנת 1934 התפרקו שני ההרכבים. אף כי כל החברים שרדו במלחמה, הם לא התאחדו שוב לאחר המלחמה.
ההרכב נשכח במידה רבה, עד שמפיק הסרטים אברהרד פכנר יצר סרט תעודה טלוויזיוני שחור-לבן בן ארבע שעות, שבמסגרתו ראיין את החברים הנותרים, שנפוצו ברחבי העולם. סרט התעודה שודר במשך שני ערבים בגרמניה בשנת 1975 ועורר עניין מחודש במוזיקה של הקומדיאן הרמוניסטס, כולל הוצאת תקליטיהם. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל הזמר מקס ראבה לבצע משירי הלהקה ושירי קברט אחרים מהתקופה.
ההרכב זכה להכרה בתעשיית הבידור המוזיקלי בשנת 1998 עם זכייתו בפרס אקו מטעם ה- "דויטשה פונואקדמי".
לאחר מותו של אחרון חברי ההרכב, רומן ציקובסקי, כתב הרכב א-קאפלה הגרמני, Wise Guys, שיר מחווה להרכב בשם ה-"קומדיאן הרמוניסטס", שפורסם כחלק מן האלבום "סקנדל" באביב 1999.
דיסקוגרפיה

"אה מריה, מארי" Ah Maria, Mari
"עלי באבה" Ali Baba
"על גדות הדנובה הכחולה והיפה" An der schönen blauen Donau
"על מצע החציר" Auf dem Heuboden
"להתראות, חביבתי" Auf Wiedersehen, My Dear
"ילדונת" Baby
"ברקרולה" Barcarole
"לא קצין אני ולא איש חשוב" Bin kein Hauptmann, bin kein großes Tier
"פרחים מהוואי" Blume von Hawaii
"קריאת אהבה קריאולית" מאת דיוק אלינגטון
"זו אהבת הספנים" Das ist die Liebe der Matrosen
"הדוד בומבה מקאלומבה רוקד רק רומבה" Der Onkel Bumba aus Kalumba tanzt nur Rumba
"המוזיקה הכפרית" Die Dorfmusik
"אהבה באה, אהבה הולכת" Die Liebe kommt, Die Liebe geht
"אינך הראשונה" Du bist nicht die Erste
"מעט קלות-דעת אינה יכולה להזיק" Ein bisschen Leichtsinn kann nicht schaden
"חבר, חבר טוב" Ein Freund, ein guter Freund
"שיר סובב עולם" Ein Lied geht um die Welt
"אביב חדש בא למולדת" Ein neuer Frühling wird in die Heimat kommen
Eine kleine Frühlingsweise
Einmal schafft's jeder
"אחת, שתיים, שלוש ארבע, רק אתך אני מאושר" Eins, zwei, drei und vier, glücklich bin ich nur mit dir
Es führt kein and'rer Weg zur Seligkeit
"פלורסטן הראשון, נסיך מונקו" Florestan 1., Prince De Monacco
"תה מנחה עם משפחת קראוס" Fünf-Uhr-Tee bei Familie Kraus
"נגנו, גיטרות" Gitarren, spielt auf
"יום טוב, גברת נכבדה" Guten Tag, gnädige Frau
"הלו, מה את עושה היום, דייזי?" Hallo, was machst Du heut', Daisy?
"אני נושק לידך, גברתי" Ich küsse Ihre Hand, Madam
"במקום קריר" In einem kühlen Grunde
"אי שם בעולם" Irgendwo auf der Welt
"את יודעת לשרוק, יוהנה?" Kannst Du pfeifen, Johanna?
"הקקטוס הקטן הירוק שלי" Mein kleiner grüner Kaktus
"חתונת הבובות" Puppenhochzeit
"נומה נום, נסיך קטן, נום וישן" Schlafe, mein Prinzchen, schlaf ein
"איזבלה היפה מקסטיליה" Schöne Isabella von Kastilien
"ליזה היפה, ליזה המתוקה" Schöne Lisa, süße Lisa
"ריקוד הונגרי מס' 5" Ungarischer Tanz Nr. 5
"ורוניקה, האביב הגיע" Veronika, der Lenz ist da
"כשסוניה רוקדת כמו רוסייה" Wenn die Sonja russisch tanzt
"כשהרוח נושבת על פני הים" Wenn der Wind weht über das Meer
"כשאני משתעשע, אני מוכרח לשיר" Wenn ich vergnügt bin, muss ich singen
"לחישות"
"סוף שבוע ואור שמש" Wochenend und Sonnenschein
ביוגרפיה מוסרטת

בשנת 1997 יצא סרט ביוגרפי ("Comedian Harmonists") על האנסמבל. השחקנים בו הניעו את שפתיהם בביצועי המוזיקה בתיאום עם הקלטות מקוריות של ההרכב.
הערות שוליים

↑  The Internet Movie Database, http://www.imdb.com/title/tt0128133
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499019305171  BnF: cb13543191d (data)  GND: 5070491-6  ISNI: 0000 0001 1370 1269  LCCN: n87813992  MusicBrainz: bd636a8c-00d2-4dc2-b5a8-72658237deb4  NKC: ko2016897626  VIAF: 152531314   WorldCat (עם VIAF): 152531314
קראבי (מחוז)

מחוז קראבי (בתאית:  กระบี่) הוא אחד מהמחוזות הדרומיים של תאילנד, הממוקם לחופי ים אנדמן. העיירה קראבי היא מקום המושב של הממשל המחוזי.
גאוגרפיה

האזור מכיל פסגות רבות העשויות אבן גיר, הן ביבשה והן בים. מבין 154 האיים במחוז, קו פי פי לה הוא האי הנודע ביותר, ובו צולם הסרט "החוף" שיצא לאקרנים בשנת 2000 ושכיכב בו לאונרדו דיקאפריו. איים בולטים נוספים במחוז קראבי כוללים בין היתר את קו פי פי דון (אחד מאיי ארכיפלג קו פי פי), ואת קו לנטה, אי גדול למדיי בחלק הדרומי של המחוז. אזור רצועת החוף של מחוז קראבי נפגע קשות כתוצאה מהצונאמי שפגע בו ב-26 בדצמבר 2004.
פסגות אבן הגיר של קראבי מכילות מערות רבות, כאשר ברובן ישנם נטיפים וזקיפים. המערות "Tham Chao Le" ו- "Tham Phi Hua To" הממוקמים במחוז מכילים ציורי סלע פרהיסטוריים המתארים בני אדם, בעלי חיים וצורות גאומטריות שונות. בשנת 1986 מצאו ארכאולוגים במערת לאנג רונג ריאן ממצאים אנושיים מלפני 40,000 שנים הכוללים כלי אבן, כלי חרס ועצמות. אלו מהעדויות הקדומות ביותר שקיימות להתיישבות אנושית באזור דרום מזרח אסיה.
הגידולים החקלאיים הבולטים ביותר במחוז קראבי הם מטעי גומי ושמן דקלים. מטעי הדקלים בלבד משתרעים על פני כ-1,568 קילומטרים רבועים, שהם כ-52 אחוזים מסך הקרקעות החקלאיות במחוז. מטעי הדקלים והגומי משתרעים ביחד על פני כ-95 אחוזים מסך הקרקעות החקלאיות במחוז. האזורים המיוערים במחוז משתרעים על פני כ-915 קילומטרים רבועים, שהם כ-17.2 אחוזים משטחי המחוז.
חלוקה מנהלתית

מחוז קראבי מחולק ל-8 תתי-אזורים (המכונים בתאית "אמפו"), אשר הם מחולקים בפני עצמם ל-53 תתי-אזורים (המכונים בתאית "טמבון") ו-374 כפרים (המכונים בתאית "מובאן").
אוכלוסייה ותרבות

במחוז מתגוררים כמעט 480 אלף איש נכון לסוף 2020, אוכלוסיית המחוז כוללת בין היתר בודהיסטים, תאילנדים-סינים, מוקנים, ומוסלמים. צפיפות האוכלוסייה היא הכי גדולה באזור רצועת החוף ובפרט באזורים נואה קלונג וקראבי - אזורים בהם צפיפות האוכלוסייה הממוצעת היא מעל ל-150 אנשים לקילומטר רבוע. האזור עם צפיפות האוכלוסייה הכי נמוכה הוא אזור ההר קאו פאנום בו צפיפות האוכלוסייה היא 61 אנשים לקילומטר רבוע. בודהיזם היא הדת הדומיננטית ביותר במחוז (65 אחוז מכלל האוכלוסייה הם בודהיסטים) ולאחר מכן אסלאם (34 אחוז מכלל האוכלוסייה הם מוסלמים). באופן מסורתי מרבית תושבי קראבי עבדו בעבר בחקלאות. בעשורים האחרונים התיירות הפכה למקור הכנסה מרכזי במחוז.
קבוצות דתיות במחוז קראבי
בודהיזם (65.04%)
אסלאם (34.64%)
נצרות (0.14%)
הינדואיזם (0.03%)
קונפוציאניזם (0.01%)
סיקיזם (0.1%)
לא דתיים (0.02%)
אין מידע (0.01%)
אחרים (0.08%)
כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת כיום בעיקר על הענפים חקלאות, תיירות, ובמידה פחותה, דיג. היצרנית הגדולה ביותר בתאילנד של מוצרי שמן דקלים, חברת "Univanich Palm Oil PCL", ממוקמת במחוז קראבי.
כלכלה > תיירות

מחוז קראבי נמצא במקום החמישי בתאילנד מבחינת הכנסות מתיירות (רק האזורים בנגקוק, פוקט, צ'ונבורי וצ'אנג מאי ריווחיים יותר מבחינת ההכנסות מענף התיירות). מרבית המבקרים מגיעים למחוז קראבי בין החודשים נובמבר לאפריל. מרבית המבקרים במחוז קראבי מגיעים מסין ומלזיה. בנוסף לכך נוהגים ישנה גם כמות גדולה יחסית של מבקרים סקנדינבים במחוז (מבין חמשת הלאומים עם כמות המבקרים הגדולה ביותר במחוז). לפי רשות התיירות של תאילנד נכון ל-2018 היו במחוז 460 בתי מלון, כאשר כ-200 בתי מלון נוספים נמצאו עדיין בתהליך של השגת רישוי, ו-200 נוספים נמצאו בשלבי בדיקה ראשוניים.
פארק לאומי

הפארק הלאומי האט נופהאראט טהארה-מו קו פי פי (אנ') - פארק לאומי שהוקם בשנת 1983 המשתרע על פני כ־387.9 קילומטרים רבועים.
החלק הצפוני של קו פי פי לה
האי פי פי לה
צוקי קו פי פי לה
הפארק הלאומי מו קו לנטה (אנ') הוא פארק לאומי הממוקם בחלקו הדרומי של מחוז קראבי המורכב ממספר איים. שני האיים הגדולים הם קו לנטה נוי וקו לנטה יאי. על אף ששני האיים מאוכלסים, קו לנטה יאי הוא יעד התיירות העיקרי. הפארק הוקם בשנת 1990.
קו לנטה
קו לנטה
גלריה

הפארק הלאומי האט נופהאראט טהארה-מו קו פי פי
מפרץ מאיה
הפארק הלאומי מו קו לנטה
קו לנטה
כריש לוויתן באי פי פי
צולם בנקודת תצפית על האי פי פי לה
קו נגאי
חוף רייליי
מבט ממקדש מערת הנמר מעל מישורי קראבי
האזור שנמצא בסמוך לעיירה קראבי
קו פודה
קו פי פי דון הוא הגדול מבין איי המחוז בארכיפלג קו פי פי
קוצץ ציפורניים

מגוון קוצצי ציפורניים
פרסומת משנת 1902 לקוצץ ציפורנים
איכר גוזז ציפורניים, ציור של הצייר הפלמי אדריאן ברואר
קוצץ ציפורניים או גוזז ציפורניים הוא מכשיר ידני שנועד לגזיזת ציפורני הידיים והרגליים. לקוצץ הנפוץ צורת מלקחיים והוא מורכב משני להבים מקבילים המחוברים זה מול זה, ומנוף המשמש שהצמדת הלהבים האחד לשני לביצוע פעולת הגזיזה. המנוף מוצמד ללהבים באמצעות ציר, כך שניתן לסובב אותו לצורך הפעלת הקוצץ, או לכוון אותו בצמוד ללהבים לצורך אחסון קומפקטי.
עיצוב

קוצצי הציפורניים עשויים לרוב ממתכת אך ניתן לייצרם גם מפלסטיק. שתי צורות נפוצות הן זו של מגזריים, ומנוף מורכב. מרבית קוצצי הציפורניים כוללים פצירה שנועדה לשיוף הציפורן, ניקויה וטיפוחה. לעיתים מחוברת לקוצץ גם סכין קטנה או מלקטת. הקוצץ מורכב מראש שיכול להיות קעור או קמור, כאשר קוצצים ייעודיים לרגליים הם קמורים, וקעורים נועדו לידיים. הראש יכול להיות מקביל או מאונך לציר הראשי של הקוצץ. ראשים מקבילים נועדו לפתור בעיות נגישות בגזיזת ציפורני הרגליים.
היסטוריה

הממציא המקורי של קוצץ הציפורניים אינו ידוע, אך פטנט לשיפור הקוצץ נרשם ב-1875 על ידי ולנטיין פורג'רטי. פטנטים נוספים נרשמו במהלך השנים הבאות.
ב-1947 הוסיף ויליאם א. באסט מספר שיפורים לקוצץ והיה הראשון שייצר אותו תוך שימוש בשיטות מתקדמות.
יצרנים נוספים הם אבנלו (סין), רבלון (קוריאה) ו-DOVO זולינגן (גרמניה).
בתרבות הפופולרית

הסופר הארגנטינאי חוליו קורטאסר מתאר ברומן "קלאס" היסטוריה, פיקטיבית ככל הנראה, של המכשיר:
חשוב על הרפרטואר של הדברים הלא חשובים, המאמץ העצום בלמידתם והשגת הידע הבסיסי אודותיהם. ההיסטוריה של קוצצי הציפורניים, 2,000 כרכים כדי לדעת שעד 1675 הדברים הקטנים הללו כלל לא הוזכרו. פתאום במיינץ מישהו יצר תמונה של אישה גוזזת ציפורן. אין אלו עדיין קוצצי ציפורניים, אך זה נראה כמותם. במאה ה-18, אחד, פיליפ מקיני מבולטימור רשם פטנט על קוצצי הציפורניים הראשונים בעלי קפיץ: הבעיה נפתרה, ניתן ללחוץ עם כל כוחן של האצבעות כדי לחתוך את ציפורני הרגלים הקשות ביותר, והקוצצים יחזרו אוטומטית למצבם הראשוני. חמש מאות הערות, שנת עבודה.
קרב קורונל

קרב קורונל היה קרב ימי במלחמת העולם הראשונה, שהתרחש באוקיינוס השקט ב-1 בנובמבר 1914 מול חופי צ'ילה, ליד העיר קורונל. שייטת של הצי הקיסרי הגרמני, שבראשה עמד הרוזן מקסימיליאן פון שפה הביסה שייטת של הצי המלכותי הבריטי, בפיקוד אדמירל משנה סר כריסטופר קראדוק.
הקרב היה תוצאה של חוסר הבנה וטעויות בתקשורת. שני האדמירלים לא ציפו להיתקל בכוח האויב כאשר הוא בכוח מלא; לאחר שנתקלו זה בזה, הבין האדמירל הבריטי שעליו להילחם בכוח האויב על אף שכוחו היה נחות מן הכוח הגרמני באופן משמעותי. שפה זכה לניצחון קל, והצליח להטביע שתי סיירות משוריינות במחיר של שלושה פצועים בלבד. הציבור הבריטי הזדעזע מהתבוסה, הראשונה מזה למעלה ממאה שנים; הצי הבריטי מיהר לשלוח תגבורות לדרום האוקיינוס האטלנטי, והשייטת הבריטית המתוגברת הצליחה להשמיד את שפה ואוניותיו בקרב איי פוקלנד, כחודש לאחר קרב קורונל.