פוסטמודרניזם
הערות שוליים

↑  תום שגב,'"`UNIQ--nowiki-0000009E-QINU`"'מה היה בטנטורה, באתר הארץ, 29 ביוני 2001
↑  היה או לא היה: תגובות על "מה היה בטנטורה" מאת תום שגב (כתב זר, 29.6) ועל "ועדת הבדיקה של אוניברסיטת חיפה" מאת אסף ברגרפרוינד (27.6), באתר הארץ, 12 ביוני 2001 (עודכן ב־15 באוגוסט 2011).
↑  עוז אלמוג ותמר אלמוג, 8: חולפים עם הרוח - משבר המדעים ההומניים, כל שקרי האקדמיה: מה התקלקל במודל האוניברסיטאי ומה יחליף אותו, ראשון לציון: משכל (ידיעות ספרים), 2020, עמ' 383-444, מסת"ב 9789655649482. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  גדי טאוב, המרד השפוף: על תרבות צעירה בישראל, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 1997. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  צבי לביא, הייתכן חינוך בעידן הפוסטמודרניזם?, תל אביב: ספרית פועלים, 2000, עמ' 22-26, מסת"ב 9650424385. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  יוחאי עתריה ועמיחי שלו, העידן הפוסט אנושי: בין פנטזיה לחיי נצח לבהלה קיומית, חיפה: פרדס הוצאה לאור, 2016, עמ' 209-211. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  אלחנן שילה, תוך וקליפה: אל מעֵבר למודרניזם ופוסט-מודרניזם, מקור ראשון, מוסף "שבת", 13 באוקטובר 2011, גיליון סוכות, תשע"ב.
1 2 3  אבינועם רוזנק, הדיאלוג בין הזרמים בעולם היהודי: בין המודרני לפוסטמודרני, זהויות 3, תשע"ג (2013), עמ' 75-95.
↑  רינה חבלין, א': מושג המסורת: ג'. יהדות כתרבות-פרשנות, זמן יהודי-ישראלי: חג ומועד כמפתח לשיח זהות, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2009, עמ' 40-59. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  נדב שנרב, ‏ריקנות האנליטי: מסה בעקבות הספר שתי עגלות וכדור פורח, אקדמות י"ג.
↑  אהרון פריץ קליינברגר, הזכות לחנך לערכים מחייבים, מגמות י"א (4), 1961, עמ' 332-337. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
1 2  רונן נויבירט, גשר ההלכה: פסיקת הלכה בדור פוסט-מודרני – אתגרים, משברים והזדמנויות, ראשון לציון: ידיעות ספרים, 2020, מסת"ב 9789652012166. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
↑  שולמית בן־שעיה, פוסטמודרניזם: התמודדות אמונית וכלים שמרניים, חמדעת י"א, המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום, תשע"ט.
↑  סמדר שרלו, 5: האם קסם הסוד של הראי"ה קוק יכול להתחרות בסוד הקסם של רבי נחמן?, מי הזיז את היהדות שלי? יהדות, פוסטמודרניזם ורוחניות עכשווית, תל אביב: רסלינג, 2016, עמ' 171-198. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529552405171  BnF: cb119951455 (data)  GND: 4115604-3  LCCN: sh85105557  LNB: 000061631  NDL: 00935601  NKC: ph124405 
פרידריך ניטשה (1882)
העידן הפוסט־תעשייתי מאופיין בעלייתם של תחומי עיסוק מהמגזר השלישוני כמו ניהול, פיננסים, שיווק ופרסום, ייעוץ, ידע ועוד.
דוגמה לאימפריאליזם (כרזה צרפתית על כיבוש מדגסקר). המעצמות האירופיות כבשו שטחי ענק ברחבי הגלובוס ושלטו במיליונים של בני אדם מתוך אמונה על עליונותו של האדם המערבי.
איגניקה היא דוגמה בה נעשה שימוש במדע כדי להצדיק תורות גזעניות ודילול אוכלוסייה. שימוש מנוגד לתפיסה המודרניסטית הרואה במדע ככלי לשחרור האדם.
המחשבה הדקונסטרוקטיבית של דרידה היוותה השראה לסגנון אדריכלי חדש – הדה־קונסטרוקטיביזם. בדומה לאופן הקריאה הדקונסטרוקטיבי של הספרות, גם בייצוג האדריכלי מתרחשים פירוק וקריאה מחודשת – של המוסכמות הארכיטקטוניות. בתמונה, מוזיאון גוגנהיים בילבאו לאומנות מודרנית אשר בספרד.
על אף שעיקר יצירתו הייתה טרום התקופה הפוסטמודרנית מהווה צ'ארלי צ'פלין דוגמה לייצוג של החברה המודרנית, הקפיטליסטית, המנוכרת והאטומה. בתמונה, פריים מהסרט "זמנים מודרניים" (1936)
זרם הפופ ארט, שצמח החל משנות ה־50, ביקש בין השאר להצביע על היחסים שבין האומנות הנחשבת "גבוהה" ובין התרבות הפופולרית. בתמונה, יצירה של האומן ג'יימס גיל (אנ').
דוגמה מעניינת לערעורו של סמכות המדע בציבור היא מודל כדור הארץ השטוח, תאוריית קשר שתחילתה מאמצע המאה ה־20. על אף הוודאות המדעית באשר להיותו של כדור הארץ עגול, טיעונים פסאודו־מדעיים, האשמות קונספירטיביות ושימוש רחב במדיה חברתית אפשרו התפשטות של התיאוריה אל אלפי מאמינים.
דוגמה לסימולאקרה: רחבה ממבנה המתחם "די סיטי" בעיר מעלה אדומים שעיצובה הוא הרכב של דימויים וייצוגים חוזרים ומוכרים, העתקים לאובייקט מקורי שאינו קיים במציאות. שכפולם של ההעתקים שוב ושוב זהו ה"היפר מציאות".
למונח "צ'אקרה" יש שימור נרחב בתרבות העידן החדש וברפואה אלטרנטיבית. שורשי הצ'אקרה בהודו העתיקה, בהינדואיזם ומאוחר יותר בבודהיזם הטיבטי, המיסטיקה והדתות המזרחיות ועד לתרבויות נוספות בעולם. בתמונה: איור של שבע הצ'אקרות.
לקראת משאל העם הבריטי על היציאה מהאיחוד האירופי, נערך קמפיין בו נאמרו עובדות שקריות באופן מכוון והצהרתי, כמו בשלט המופיע בתמונה. מאפיין לתופעת פוליטיקה של פוסט־אמת.
הפרסום מהווה חלק מרכזי בחברה ובתרבות. בתמונה: פרסומות בכיכר טיימס בעיר ניו יורק.