stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסריט
סוגי תסריטים

חלק ניכר מתסריטי הסרטים בהוליווד נכתבים על ידי "ועדת כותבים" וסובלים מהתערבות מקיפה של המפיקים והאולפנים. האחרונים, חוששים לעיתים קרובות ממבנה חריג של תסריט ומפעילים לחץ לחזור ולהשתמש במבני תסריט ובסוגות תסריט שכבר זכו להצלחה בעבר.
מסיבה זו, אפשר להתוות כמה סוגים בסיסיים של מבנה עלילתי החוזרים ברוב הסרטים המופקים בהוליווד, בסרטי טלוויזיה ובסדרות טלוויזיה. אלה משתמשים במבנים מוכרים (לדוגמה, כאלו הקיימים באגדות עם) עם פיתוחים ותוספות שוליים:
אקספוזיציה: זהו שלב ההקדמה של הסיפור. כאן מוצג הגיבור העיקרי של הסיפור (פרוטגוניסט) ונמסר לצופים מידע חיוני עליו. מידע הנחוץ להמשך העלילה ושעל הצופים לזכור היטב, בדרך כלל פעמיים (Establishment). לדוגמה, אם הגיבור ייראה משתעל פעמיים, סביר להניח כי בהמשך הסרט יתגלה כי הוא חולה. המידע כולל בדרך כלל תכונות אופי עיקריות, בעיית אופי עיקרית, רקע משפחתי והצגה ראשונית של חברו הטוב של הגיבור ואויבו העיקרי (אנטגוניסט).
אירוע מחולל: לאחר מספר דקות, בדרך כלל בין חמש לשבע, אירוע מסוים מכריח את הגיבור לייצר לעצמו מטרה. האירוע המחולל זורק את הגיבור מהמצב של נוחות ומכריח אותו לצאת למשימה.
הבעיה: עוד בשלב האקספוזיציה או זמן קצר אחריה, מוצגת בפני הגיבור הבעיה העיקרית שעמה יתמודד לאורך הסרט כולו. בדרך כלל, הבעיה היא מטרה מסוימת או דבר מסוים שהגיבור חפץ להשיג.
המכשול: המכשול הטיפוסי הוא "דמות חוסמת" – דמות או מכשול פיזי החוצצים בין הגיבור למטרתו משום שמטרתם או אופיים מנוגדים לשלו. לדוגמה, הורה או מפקח משטרה קפדני האוסרים על הגיבור לבצע פעולות מסוימות, הר גבוה ועיקש שקשה לטפס עליו, תלמיד מרושע המתנכל לגיבור, וכן הלאה. בסרטים רומנטיים, המכשול הטיפוסי הוא אב קפדן, זיהוי שגוי או דימוי לא מתאים של הגיבור.
מסגרת הזמן: ברוב המקרים, כדי לגרום לצופים להימתח ולהתעניין יותר בגורלו של הגיבור, מוצגת מסגרת זמן שבה על הגיבור להשיג את מטרתו. מסגרת הזמן משמשת בדרך כלל גם כדי להאיץ ולהעצים את קצב הפעולות בסרט.
סדרת הניסיונות: ברוב המקרים, עושה הגיבור מספר ניסיונות לפתור את הבעיה, אך נכשל בכך. כישלונות אלו מביאים אותו למסקנה כי עליו לשנות את חולשת האופי שהוצגה באקספוזיציה כדי להתגבר על קשייו.
האשליה או הסיום הכוזב: בסרטים רבים, כולל הסיפור גם שלב בו הגיבור או האנשים שסביבו משלים את עצמם שהבעיה באה על פתרונה והסיפור בא אל קצו. שלב עלילתי זה נפוץ בסוגים רבים של סרטים, כשבסרטים רומנטיים הוא בא לעיתים קרובות בדמות רצף אושר -- שורת צילומים המציגה את הגיבורים שמחים ומאושרים זה עם זה ; בסרטי מתח או אימה שלב האשליה הוא זה שבו דמויות שונות (לעיתים גם הגיבור) סבורות כי הרשע שבסיפור בא על עונשו.
שיא: שיא העלילה מגיע בדרך כלל זמן לא רב לפני סופה. בנקודת השיא של הסיפור מתנגשים בדרך כלל הפרוטגוניסט והאנטגוניסט באופן חזיתי, כאשר הפרוטגוניסט לומד להתגבר על חולשת האופי שלו (או, במקרה ומדובר בטרגדיה, הוא נופל קורבן ל"חולשה הטרגית" שלו) ומתגבר על האנטגוניסט.
התרה: שלב זה בא אחרי השיא ומטרתו לתאר את מצבו של הגיבור וגיבורי המשנה אחרי שיא הסיפור. שלב ההתרה יכול להמשך מספר שניות ואף דקות. לדוגמה, בסרטי פעולה, שלב זה מאפשר לגיבור לחבוק את נערתו ולהיעלם אל האופק. בסרטים רומנטיים או כאלו העוסקים במשפחות שלב ההתרה נועד להבהיר כי הלקחים המוסריים הנכונים נלמדו על ידי הגיבור והופנמו היטב.
ראו גם

תסריטאי
עורך תסריט
ערכים על תסריטאי קולנוע
נובליזציה
לקריאה נוספת

"איך לכתוב תסריט", קובי ניב (1994)
"תסריטאות", קובי ניב (2004)
"סיפור", רוברט מקי
Gay panic defense

Gay panic defense היא אסטרטגיה משפטית המקובלת במספר מדינות ברחבי העולם, שבה נאשם בעבירת תקיפה או רצח טוען לחפותו מאחר שביצע את העבירה כאשר היה במצב של אי-שפיות זמנית וזאת בשל התנהגות מינית הומוסקסואלית לא רצויה מצד קורבן העבירה כלפי מבצע העבירה. נאשם עשוי לטעון שהוא חש כי התנהגותו המינית של הקורבן כל-כך פוגעת או מפחידה שהוא ראה בה קינטור, ובתגובה פעל בהגנה עצמית, באופן שהוא לא היה אחראי למעשיו, ועל כן אלו הן נסיבות המקלות בחומרת העבירה שביצע.
לעיתים קרובות (אם כי לא תמיד) Trans panic - ביטוי של הומופוביה וטרנספוביה - היא הגנה קשורה במישרין במקרים של תקיפה, הריגה או רצח של אישיות טרנסג'נדרית, אשר היו בינה לבין התוקף (או התוקפים) יחסים מיניים, כל עוד התוקף לא היה מודע לכך שהקורבן הוא/היא טרנסג'נדר/ית עד שראה אותו/ה בעירום.
באופן כללי יותר, ההגנה יכולה להיקרא LGBTQ+ panic defense.‏ הגנה משמשת בעיקר בעבירות המבוצעות על ידי גברים סיסג'נדרים כנגד גברים הומוסקסואלים ונשים טרנסג'נדריות.
היסטוריה

טיעון ההגנה Gay panic defense צמח משילוב של הגנות משפטיות שהיו נהוגות מאז אמצע המאה ה-19 עם הפרעות נפשיות שתוארו בתחילת המאה ה-20. טיעון הגנה זה מבקש ליישם את המסגרת המשפטית המקובלת של הגנת אי-שפיות, תוך שימוש במצב הנפשי המכונה "פאניקה מהומוסקסואליות (אנ')".
היסטוריה > הגנת אי-שפיות זמנית

המסגרת המשפטית של הגנת אי-שפיות זמנית קיימת מאז 1859, במטרה לקבוע בפסק דין של נאשם כי הוא זכאי על רקע אי שפיות.
היסטוריה > פאניקה מהומוסקסואליות

הפסיכיאטר אדוארד ג'יי קמפף (אנ') טבע את המונח "פאניקה מהומוסקסואליות (אנ')" בשנת 1920 ותיאר אותו כמצב של "פאניקה עקב לחץ בלתי נשלט של תשוקה מינית סוטה". קמפף קבע כי מדובר בהפרעה דיסוציאטיבית חמורה ומזיקה. הוא זיהה את התופעה במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן, בבית החולים סנט אליזבת' (אנ') שבוושינגטון הבירה.
ההפרעה נכללה בקצרה במדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות כמונח משלים בנספח ג' אך לא הופיעה במהדורות הבאות ולכן אינה נחשבת למצב שאפשר לאבחן על ידי האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה.
בשונה מההגנה המשפטית שנוצרה מאוחר יותר ונקראה על שמה, הופעת פאניקה מהומוסקסואליות איננה מיוחסת לסיטואציה בו אדם מוצא עצמו במצב לא רצוני שבו הומוסקסואלים מתחילים איתו. במקום זאת, קמפף הצהיר כי היא נגרמת דווקא בגלל התשוקה ההומוסקסואלית של האדם עצמו.
פאניקה מהומוסקסואליות כהפרעה בבריאות הנפש נבדלת מהגנת Gay panic במערכת המשפט. בעוד שההפרעה "פאניקה מהומוסקסואליות" נחשבה בשלב מסוים למצב רפואי שניתן לאיבחון, הגנת Gay panic מרמזת רק על אובדן זמני של שליטה עצמית.
לפי מדינה > אוסטרליה

באוסטרליה, הגנה זו מכונה homosexual advance defence, ובראשי תיבות: HAD.‏ על מעמדה החוקי של HAD באוסטרליה, קנט בלור כתב:
אף על פי שלא ניתן למצוא את ה-homosexual advance defence בשום מקום בחקיקה, ביסוסה בפסיקה מעניק לה את כוחה החוקי. [...] כמה מדינות וטריטוריות באוסטרליה ביטלו לחלוטין את הגנת הגג [בשל היותה] פרובוקציה או ביטלו את ה-homosexual advance הלא-אלימה מתחומה. מבין אלה שביטלו את הפרובוקציה לחלוטין, טסמניה הייתה הראשונה לעשות זאת בשנת 2003‏.
מדינת ויקטוריה העבירה רפורמות דומות בשנת 2005, ואחריה אוסטרליה המערבית בשנת 2008 וקווינסלנד בשנת 2017 (עם סעיף המתיר זאת ב"נסיבות יוצאות דופן" על ידי שופט). ניו סאות' ויילס, טריטוריית הבירה האוסטרלית והטריטוריה הצפונית יישמו שינויים הקובעים כי התנהגות מינית לא אלימה (מכל סוג שהוא, כולל מצד הומוסקסואלים) אינה יכולה לשמש כקו הגנה תקף.
בשנת 1975, אוסטרליה הדרומית הייתה לתחום השיפוט האוסטרלי הראשון לבטל חוקים האוסרים יחסי מין הומוסקסואליים בהסכמה; עם זאת, מאז אפריל 2017 זהו תחום השיפוט היחיד אשר עדיין לא ביטל או שינה את החקיקה בנוגע ל-Gay panic defense.‏ בשנת 2015, ממשלת מדינת אוסטרליה הדרומית המתינה לדיווח של המכון לרפורמת החוק באוסטרליה הדרומית ותוצאות הערעור לבית המשפט העליון מבית המשפט לערעורים הפליליים של המדינה. בשנת 2011 אנדרו נגרה, בן 37, נרצח על ידי מייקל לינדזי אשר הכה ודקר אותו. טיעון ההגנה העיקרי של לינדזי היה שהוא דקר את נגרה בחזהו ובבטנו, אך מותו של נגרה היה תוצאה של מעשהו של אדם אחר, אשר חתך את גרונו של נגרה. טיעון ההגנה המשני של לינגזי היה שהוא איבד שליטה עצמית לאחר שנגרה התחיל איתו והציע לשלם לו בתמורה לקיום יחסי מין. חבר מושבעים הרשיע את לינדזי ברצח והוא נידון למאסר עולם, ללא אפשרות לשחרור על-תנאי במשך 23 שנים. בית המשפט לערעורים הפליליים אישר את ההרשעה, וקבע כי נפל פגם בהנחיות שקיבל חבר המושבעים בנוגע להגנת Gay panic, ועם זאת - כל חבר מושבעים סביר היה מגלה שאדם מן היישוב לא יאבד שליטה עצמית ויפעל בדרך שפעל לינדזי. עם זאת, בית המשפט העליון קבע כי ההנחיות שקיבל חבר המושבעים כן הובילו לעיוות הדין, ביטל את הרשעתו של לינדזי והורה על משפט חוזר. לינדזי נשפט שוב והורשע שוב ברצח. בית הדין הפלילי לערעורים אישר את ההרשעה, ובקשה להגשת ערעור מיוחד לבית המשפט העליון נדחתה. באפריל 2017 המליץ המכון לרפורמה במשפט בדרום אוסטרליה לבצע רפורמה בחוק המפלה על רקע נטייה מינית או מגדר, אך דחה את ההחלטה בנוגע להוצאת Gay panic defense מחוץ לחוק עד להשלמת השלב הבא בדו"ח.
באפריל 2019 הודיעה ממשלת דרום אוסטרליה כי הגנת Gay panic defense תבוטל. לאחר שיתקיים שלב של "התייעצות עם הקהילה", הצעת חוק צפויה להיות מוגשת לפרלמנט של דרום אוסטרליה, שתחוקק ותיושם עד לשנת 2020.‏
לפי מדינה > ארצות הברית > החוק הפדרלי

בשנת 2018 הציגו הסנאטור אד מרקי וחבר הקונגרס ג'וזף קנדי השלישי (שניהם נציגי המפלגה הדמוקרטית ממסצ'וסטס) שתי הצעות חוק, אשר אוסרות על נאשם במשפט פלילי פדרלי לטעון, כהגנה, כי התנהגות מינית לא אלימה של קורבן העבירה מצדיקה אותה, או מקלה על חומרתה. שתי ההצעות לא התקבלו. ביוני 2019 הוצגה בשני בתי הקונגרס הצעת חוק חדשה בנושא.
ביוני 2019 הוצגה בשני בתי הקונגרס הצעת החוק Gay and Trans Panic Defense Prohibition Act of 2019. הצעת החוק אוסרת על נאשם בפלילים לטעון להגנתו שכאשר אדם אחר מתחיל איתו, בצורה שאיננה אלימה, הזהות המינית או המגדרית של אותו אדם יכולה לשמש כתירוץ או הצדקה לצורך הקלה בחומרת העבירה.
לפי מדינה > הממלכה המאוחדת

ההנחיה שניתנה על ידי שירות התביעה של הכתר (אנ') באנגליה ובוויילס קובעת: "העובדה שהקורבן יזם פעילות מינית כלפי הנאשם אינה, כשלעצמה, מספקת לנאשם הגנה עצמית באופן אוטומטי על הפעולות שבחר לנקוט לאחר מכן". בבריטניה קו הגנה זה ידועה כבר עשרות שנים בשם "הגנת פורטסמות'" או "הגנת השומר". (במושג האחרון נעשה שימוש בפרק של תוכנית הטלוויזיה "רמפול" בשנת 1980).
לפי מדינה > הפיליפינים

רב-טוראי ג'וזף סקוט פמברטון, נחת ארצות הברית ממסצ'וסטס, הורשע בהריגה (אך לא ברצח) של ג'ניפר לאוד (אנ') בחדר מוטל שבאולונגאפו, הפיליפינים בשנת 2014. המשטרה אמרה כי פמברטון חש זעם לאחר שגילה שלאוד היא אישה טרנסג'נדרית. לאחר שפמברטון ריצה שש שנות מאסר, מתוך עונש של עשר שנות מאסר שנגזרו עליו, נשיא הפיליפינים רודריגו דוטרטה העניק לו "חנינה מלאה". הסנאטורית אימי מרקוס (אנ') אמרה כי החנינה תעזור לפיליפינים לקיים יחסים "עמוקים מאוד ולבביים מאוד" עם ארצות הברית.
לפי מדינה > ניו זילנד

בשנת 2003, דייוויד מקני, מעצב פנים הומוסקסואל ולשעבר מנחה טלוויזיה, נרצח על ידי פיליפ לייטון אדוארדס, עובד מין במשרה חלקית. במשפטו, טען אדוארדס אמר שאמר למקני שהוא סטרייט, והשניים הסכימו כי אדוארדס יאונן בפני מקני תמורת תשלום, אך ללא כל מגע בין השניים. ההגנה טענה בהצלחה כי מקני התגרה באדוארדס, שהיה לו 56 הרשעות קודמות והיה משוחרר על תנאי במשך 11 יום בעת האירוע, בכך שהפר את הסכם אי המגע בין השניים. אדוארדס הורשע בהריגה ונכלא למשך תשע שנים.
ביולי 2009, הורשע פרדיננד אמבך (32), תייר הונגרי, בהריגת רונלד בראון, בן 69. תחילה הואשם באמבאך ברצח, אך האישום שונה להריגה לאחר שעורך דינו של אמבאך הציג בהצלחה את הגנתו המבוססת על Gay panic defense‏.
ב-26 בנובמבר 2009, הפרלמנט בניו זילנד הצביע על ביטול סעיף 169 לחוק העונשין משנת 1961, והסיר את ה-provocation defense מהחוק בניו זילנד. יש הטוענים כי שינוי זה בחוק נעשה כתוצאה, בין השאר, של הגנה הכושלת במשפט הרצח של סופי אליוט (אנ').‏
ראו גם

הגנת אי-שפיות
לקריאה נוספת

Woods, Jordan Blair; Sears, Brad; Mallory, Christy. "Model Legislation for Eliminating the Gay and Trans Panic Defenses" (PDF). The Williams Institute. נבדק ב-2 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
Chen, Christina Pei-Lin (2000). "Provocation's privileged desire: the provocation doctrine, homosexual panic, and the non-violent unwanted sexual advance defense". Cornell Journal of Law and Public Policy. 10 (1). ISSN 0010-8847. נבדק ב-2 ביוני 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
"Equality Before the Law". אורכב מ-המקור ב-7 בדצמבר 2004. נבדק ב-2 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
"Hatred, Murder and Male Honour" (PDF). נבדק ב-2 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
Lee, Cynthia; Kwan, Peter Kar Yu (2014). "The Trans Panic Defense: Heteronormativity, and the Murder of Transgender Women". Hastings Law Journal. 66: 77–132. doi:10.2139/ssrn.2430390.
Suffredini, Kasey. "Pride and Prejudice: the Homosexual Panic Defense". נבדק ב-2 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
McConnell, David (2013). American Honor Killings: Desire and Rage Among Men. Brooklyn, New York: Akashic Books. ISBN 978-1-61775-153-0. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
מרסדס מייסון

| --- | --- |
מייסון בקומיק-קון, סן דייגו ב-2015
מייסון בקומיק-קון, סן דייגו ב-2015
 לידה:  3 במרץ 1983 (בת 41) לינשפינג, אסטרייטלנד, שוודיה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית   שוודיה שוודיה
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  שחקנית קולנוע וטלוויזיה
 בן זוג:  דייוויד דנמן (מאז 2014)
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
מרסדס מייסון (באנגלית: Mercedes Mason; נולדה ב-3 במרץ 1983) היא שחקנית ודוגמנית עבר אמריקאית-שוודית, הידועה בזכות תפקידיה בסדרת הדרמה "המאתר" (2012) ברשת FOX, בשל תפקידה בתור לואיז לאונרד בסדרת הדרמה העל-טבעית "666 פארק אבניו" (2013-2012) ברשת ABC, בשל תפקידה בתור אופליה סלזאר (אנ') בסדרת האימה "אימת המתים המהלכים" (2017-2015) ברשת AMC, ובזכות הופעתה כקפטן זואי אנדרסון בסדרת המשטרה "הטירון" (2019-2018; 2021) ברשת ABC.
ביוגרפיה

מייסון נולדה בעיר לינשפינג (Linköping) שבאסטרייטלנד, שוודיה וגדלה בשכונת ריד שבעיר. מקור משפחתה באיראן, ולמייסון אחות אחת. כשהייתה בת 12 היגרה מייסון ביחד עם משפחתה לארצות הברית שם גדלה בשיקגו.
קריירה

ב-2005 החלה לראשונה את דרכה כשחקנית באופרת הסבון "לחיות את החיים" ששודרה ב-ABC. ב-2008 הופיעה באחד מפרקי הסדרה "הפמליה", ובשנה העוקבת שיחקה בפרק בודד בסדרה "המפענחת". בפרק הפתיחה של העונה השביעית של "NCIS" גילמה את דמותה של השוטרת הת'ר קינקייד.
במהלך 2012 הייתה אחת משתי השחקניות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "המאתר" (The Finder) ששודרה בפוקס. בסדרה זו גילמה את דמותה סגנית מרשל איזבל זמבדה, מושא אהבתו של הדמות הראשית. עוד בשנת 2012 כיכבה בסדרת הדרמה העל-טבעית "666 פארק אבניו" של רשת ABC, שבוטלה באמצע שידור העונה הראשונה.
באביב 2014 הופיעה הופיעה לראשונה בתפקידה כסוכנת המיוחדת בסוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני טליה דל קאמפו בסדרה "NCIS: לוס אנג'לס", דמות שבהמשך תהא דמות חוזרת. באוגוסט 2015, מייסון גילמה לראשונה את דמותה של אופליה סלזאר (אנ') בסדרת הספין אוף של המתים המהלכים — "אימת המתים המהלכים" ברשת הטלוויזיה AMC.
בשנת 2018 גילמה את דמותה של קפטן זואי אנדרסון בסדרה "הטירון", שנרצחה במהלך העונה הראשונה בידי עבריינים.
חיים אישיים

בספטמבר 2014 נישאה לשחקן דייוויד דנמן (אנ'), ששיחק בין היתר בסרטים "צמצום", "משחק הוגן" ו"סיפורי דגים". ב-10 בינואר 2018 נולד בנם הראשון, קאיוס קיין. בנם השני, סייגן סיירוס, נולד במאי 2021.
בדצמבר 2019, מייסון יצאה מהארון כביסקסואלית.
נוסף על אנגלית, מייסון דוברת צרפתית, פרסית וספרדית. עם זאת, בתוכנית האירוח השוודית "Skavlan" המשודרת בתאגיד השידור השוודי הצהירה מייסון כי אינה דוברת שוודית אם כי עדיין ביכולתה להבין שפה זו. באפריל 2016 מייסון התאזרחה באופן רשמי כאמריקאית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | הצד שלו הצד שלה | נערת הגביע | ללא קרדיט |
| 2009 | Red Sands | אישה ערבייה |  |
| 2011 | Quarantine 2: Terminal | ג'ני |  |
| 2011 | Three Veils | ליילה |  |
| 2012 | General Education | ביבי סימונס |  |
| 2012 | Slightly Single in L.A. | סטייסי |  |
| 2014 | צלף: מורשת | קורפורל סנעא מאליכ |  |
| 2015 | Ana Maria in Novela Land | אנה גלוריה |  |
| 2020 | What the Night Can Do | טאשה קול |  |
| 2020 | Love by Drowning | קאז מרטין |  |
| 2023 | דיקסי הקטנה | ג'ולי ריד |  |
| 2024 | Guns & Moses | ליאת רוזנר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005–2006 | לחיות את החיים | נלי | 3 פרקים |
| 2008 | הפמליה | קארה | פרק: "Return to Queens Blvd" |
| 2009 | המפענחת | קת'רין אורטגה | פרק: "Blood Money" |
| 2009 | NCIS | הת'ר קינקייד | פרק: "Truth or Consequences" |
| 2009 | CSI: ניו יורק | פרנקי טיילר | פרק: "It Happened to Me" |
| 2009–2010 | שלושה נהרות | ונסה | 4 פרקים |
| 2010 | קאסל | מרינה קסיאס | פרק: "He's Dead, She's Dead" |
| 2011 | רמזור | שרי | פרק: "Pilot" |
| 2011 | צ'אק | זונדרה | 2 פרקים |
| 2012 | המאתר | איזבל זאמבדה | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2012 | Common Law | אלן סנדובל | פרק: "Pilot" |
| 2012–2013 | 666 פארק אבניו | לואיז לאונרד | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2014–2022 | NCIS: לוס אנג'לס | טליה דל קאמפו | 7 פרקים |
| 2014 | קליפורניקיישן | איימי טיילור וולש | 2 פרקים |
| 2014 | סדנה לעצבים | מגי | 2 פרקים |
| 2015 | מועדון נשות האסטרונאוטים | דוט בינגהאם | פרק: "Flashpoint" |
| 2015–2017 | אימת המתים המהלכים | אופליה סלזאר (אנ') | תפקיד ראשי (עונות 3-1); 35 פרקים |
| 2017 | ספק סביר | אלנה גרסיה | פרק: "Clean Burn" |
| 2018–2019; 2021 | הטירון | זואי אנדרסון | תפקיד ראשי (עונה 1) תפקיד אורח (עונה 3); 16 פרקים |
| 2019 | המדריך לרוצח | קורה דאנקן | 3 פרקים |
| 2019–2020 | ישנן בנות: הדור הבא (אנ') | לנה | 4 פרקים |
| 2021 | סיפורי אימה אמריקאים | מישל | פרק: "Game Over" |
הערות שוליים

↑  CAN TANNAZ HAZEMI KICK IT?, מאורכב באתר Wayback Machine‏, 5 באוקטובר 2016 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 5597 2512  LCCN: n2011067637  VIAF: 175174136   WorldCat (עם VIAF): 175174136
שמעון גפשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בן 81 בערך) פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, ביוטכנולוגיה, גנומיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  האקדמית כנרת 
 
שמעון גפשטיין (נולד ב-1944) הוא נשיא המכללה "האקדמית כנרת" ופרופסור אמריטוס בפקולטה לביולוגיה בטכניון.
ביוגרפיה

גפשטיין נולד וגדל בפתח תקווה. סיים תואר ראשון בביולוגיה בשנת 1969, תואר שני בפיזיולוגיה של הצמח בהצטיינות (1973) ודוקטורט בפיזיולוגיה של הצמח (1979), כולם מאוניברסיטת תל אביב. את השתלמות הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. עם שובו לישראל התקבל כחבר סגל בפקולטה לביולוגיה בטכניון. בין השנים 1994–1997 שימש דִּקָאן הפקולטה לביולוגיה ובין השנים 2002–2003 שימש סגן דקאן הפקולטה לביולוגיה לענייניי הוראה ויו"ר ועדת ההוראה בפקולטה לביולוגיה. בהמשך, בין השנים 2003–2006 שימש כראש המרכז הקדם אקדמי של הטכניון. גפשטיין כיהן כחבר בוועדת הקבע (סנאט) ללימודי הסמכה ומוסמכים, חבר בוועדות מכינות (אקדמיות) של הפקולטות ביולוגיה, הוראת המדעים והטכנולוגיה ולימודים הומניסטיים ושל הפקולטה ללימודי חוץ של הטכניון. חבר ועדה לשיפור ההוראה בטכניון, יו"ר הוועדה הכלל טכניונית של סגל וסטודנטים וכן יו"ר בית הדין המשמעתי (לערעורים) לסטודנטים בטכניון. כיהן בוועדת רוזן לשיפור ההוראה בטכניון מטעם מוסד נאמן והיה חבר בוועדות מרכזיות הקשורות במחקר ופיתוח כמו ועדת הפיתוח של סנאט הטכניון, חבר במכון המים ע"ש גרנד בטכניון, חבר במכון גרנד לאנרגיה בטכניון, וחוקר במסגרת מרכז המצוינות למחקר בישראל – ICORE בנושא של אנרגיה חליפית (קונסורציום בין הטכניון, מכון ויצמן למדע ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב).
בין תפקידיו החוץ אקדמיים ניתן למצוא: נשיא האגודה הישראלית למדעי הצמח 1994–1996, יו"ר מכהן של ועדת ההיגוי הלאומית לביוטכנולוגיה של המדען הראשי של משרד החקלאות, חבר מכהן בוועדה האקדמית והוועד המנהל של מדעטק – המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל, חבר מכהן בוועדת ההיגוי והייעוץ המקצועי של פארק המדע בבאר שבע ופיתוח תערוכת הגנטיקה, חבר בוועדות שיפוט של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, הקרן הדו לאומית ישראל–ארצות הברית קרן קמח למחקר חקלאי (דו לאומי ישראל ארצות הברית), של משרד המדע, סגן יו"ר כנס גורדון הבינלאומי היוקרתי, וחבר ועדת פרס ישראל לחקר החקלאות ומדעי הסביבה בשנת 2020.
בשנת 2012 נבחר לנשיא מכללת "האקדמית כנרת" והוביל את המכללה להישגים רבים בעיקר בתחום החדשנות. בשנת 2020 נבחר ליושב ראש ועד ראשי המכללות הציבוריות. מסגרת תפקידו זה הוביל בהצלחה את המשא ומתן עם הסגל הזוטר במכללות הציבוריות, שפתחו בשביתה במחאה על תנאי העסקתם.
לאורך השנים זכה גפשטיין במספר פרסים למצוינות בהוראה ובמחקר, בניהם: פרס הרשל ריץ לחדשנות ופיתוח מחקר יישומי (1997), פרסי הוראה במשאל המרצה המצטיין בטכניון (ברציפות החל משנת 1983), מרצה מצטיין מתמיד טכניוני (10 שנים ברציפות מרצה מצטיין טכניוני), פרס ג’קאנו להוראה מצטיינת בטכניון (2002), פרס מאני להוראה מצטיינת בטכניון (1993, 2005) ופרס ינאי לתרומה מיוחדת להוראה באקדמיה (2011).
גפשטיין כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטאות: סטנפורד, ווטרלו (קנדה), ברן (שווייץ), ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס ואוניברסיטת סידני (אוסטרליה).
מחקריו

מחקריו של גפשטיין עוסקים בהבנת תהליכי התפתחות והזדקנות צמחים. יישומי מחקרים אלו באים לידי ביטוי בשטח הביוטכנולוגיה החקלאית. פיתוחים בולטים שנובעים ממחקרים אלו קשורים בפיתוח טכנולוגיות המבוססות על הנדסה גנטית לדחיית הזדקנות צמחים, הארכת חיי מדף של ירקות ופירות וכן של צמחים חסכני מים שיכולים לגדול באזורים צחיחים.
בנוסף לכך פיתח גפשטיין גישה ושיטה חדשה ללימודים קורסים רבי משתתפים. שיטה זו אומצה על ידי קורטריון הטכניון (2010) כמודל מומלץ לכל הקורסים הבסיסיים בטכניון. בעקבות פיתוח זה, פורסמו מספר מאמרים בכתבי עת בינלאומיים להוראה אקדמית ובכנסים לאומיים ובינלאומיים על פיתוח שיטות חדשניות בהוראת הביולוגיה באקדמיה.
משפחתו

בנו הוא פרופ' ליאור גפשטיין.
הערות שוליים

↑  בוגרי אוניברסיטה בפאקולטה למדעי הטבע, הארץ, 18 ביוני 1969
↑  מקבלי התוארים והתעודות באוניברסיטת ת"א תשל"א, דבר, 25 ביוני 1971
↑  התפוח והעץ, כלבו, 9 במאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261501205171  ORCID: 0000-0003-2589-6299  VIAF: 298952627   WorldCat (עם VIAF): 298952627
טבח חוג'אלי

| --- | --- |

 תאריך:  25 בפברואר 1992 – 26 בפברואר 1992 (יומיים) 
 מקום:  Khojaly 
 קואורדינטות:  39°54′40″N 46°47′21″E﻿ / ﻿39.911111°N 46.789167°E﻿ / 39.911111; 46.789167
 סוג:  רצח המוני 
 הרוגים:  613 
 פצועים:  487 
 he
 
האנדרטה לזכר הנטבחים
טבח חוג'אלי הוא טבח שהתרחש בעיירה חוג'אלי, בחבל הבדלני נגורנו קרבאך בתאריכים 25–26 בפברואר 1992. אירוע זה הוא חלק ממלחמת נגורנו קרבאך.
בטבח נהרגו לפחות 161 טורקים מסחתים אזרחי אזרבייג'ן. זהות מבצעי הטבח איננה ברורה עד היום: הארמנים טוענים כי האזרים רצחו את המסחתים, בעוד האזרים טוענים כי הארמנים עשו זאת. חלק מהחוקרים אף סוברים כי גדוד של הצבא האדום שישב סמוך לעיירה הוא האשם בטבח.
ביער צרעה צפונית לבית שמש קק"ל הקימו אנדרטה וגן זיכרון שמציין את הטבח.
רקע

מלחמת נגורנו קרבאך החלה בפברואר 1988 כמלחמה מקומית, בין מיליציות ארמניות לכוחות הביטחון האזרים. התפרקותה של ברית המועצות והעצמאות להן זכו ארמניה ואזרבייג'ן החריפו את המחלוקת על החבל, שמרבית תושביו ארמנים אך הוא נכלל בשטחה של אזרבייג'ן.
בינואר 1990 נערך טבח נגד הארמנים בבאקו בירת אזרבייג'ן. במהלך הטבח נרצחו כ-90 בני אדם ממוצא ארמני, ונשים רבות נאנסו. הטבח בארמנים החיים באזרבייג'ן החריף את הסכסוך הארמני-אזרי, אשר התלקח לאורכו של הגבול בין המדינות, ובנגורנו קרבאך.
בסתיו 1991 הטיל צבא אזרבייג'ן מצור על העיר הארמנית סטפנקרט, בירת נגורנו קרבאך והעיר הגדולה ביותר בחבל. המצור נמשך 120 ימים, במהלכם הופצצה העיר במרגמות, ארטילריה, וטילי גראד, וצלפים ירו בעוברי אורח. בשיא ההפצצות נורו על סטפנקרט כ-400 טילי גראד מדי יום. בנוסף לכך, ביצעו האזרים מספר מעשי טבח מחרידים בכפרים שונים ברחבי החבל הבדלני.
עד ראשית 1992 לא התערב צבא ארמניה בלחימה בנגורנו קרבאך, כי היה עסוק בהגנה על גבולות ארמניה מפני פלישת אזרבייג'ן אליה. ניצחון צבא ארמניה בלחימה והחשש כי הארמנים תושבי נגורנו קרבאך ייטבחו במקרה שיובסו, הביאו את הרפובליקה הארמנית לפלוש לחבל. זאת על אף לחצן של ארצות הברית ורוסיה, שהתנגדו לכך. הארמנים פנו תחילה לכיבוש חוג'אלי, עיירה אזרית ממנה הופצצה סטפנקרט ובה היה נמל התעופה היחיד בחבל.
הטבח

צבא ארמניה החל להפציץ את חוג'אלי ב-22 בפברואר 1992, והורה לאזרחים לצאת ממרכז העיירה עם דגלים לבנים על מנת שלא ייפגעו במהלך הכיבוש הקרקעי. קבוצה של טורקים מסחתים שניסתה להימלט מהעיירה תוך הנפת דגלים לבנים, נורתה למוות בירי מטווח קצר, בלילה שבין ה-25 ל-26 בפברואר 1992. למחרת נכנסו גדודים של צבא ארמניה לעיר ותיעדו את תוצאות הטבח.
העיתונאים היחידים שנכחו בחזית, ביניהם גם צלם הווידאו היחיד שתיעד את המראות, האשימו את האזרים בטבח.
אייאז מוטליבוב, נשיא אזרבייג'ן באותה העת, האשים את "החזית העממית האזרית" בביצוע הטבח, וטען בראיון שנערך עמו כחודש וחצי לאחר הטבח כי מטרת הטבח הייתה לעורר חוסר יציבות שלטונית על מנת להפילו מהשלטון.
התקשורת הפרו-אזרית שהייתה רחוקה מזירת הקרב האשימה את הארמנים; לפי משמר זכויות האדם הארמנים הם שביצעו את הטבח, ובטבח נהרגו יותר מ-200 איש. לטענת ממשלת אזרבייג'ן נהרגו בטבח 613 אזרחים, מהם 63 ילדים.
ראו גם

מלחמת נגורנו קרבאך
הערות שוליים

↑  Who did this? The truth behind Azerbaijani lies about Khojalu, Siranush Ghazanchyan, Public Radio of Armenia, 13/2/2017
↑  interview of the former president of Azerbaijan Ayaz Mutalibov to the Czech journalist Dana Mazalova, Njvaya Gazeta, 2/04/1992
↑  Statement issued on 3 March 1997 by the Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Armenia
↑  Human Rights Developments, HRW, 1993
↑  KHOJALY: CRIME AGAINST HUMANITY, Embassy of the Republic of Azerbaijan to Japan, 26/2/2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403827405171  LCCN: sh2017000346