stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל המעיין (שיר)

אל המעיין הוא שיר עם בלחן עממי, אשר מזוהה עם ההווי המתרחש במסגרת טיולים שנתיים של בתי ספר או של תנועות נוער ומטיילים אחרים, כגון בטיול אחרי צבא.
השיר הוא שיר מענה, כלומר מבוסס על כך שמישהו שר שורה והאחרים אמורים לחזור אחריו, והוא למעשה חיבור בין שני שירים: "אל המעיין" (מילים של יעקב דוד קמזון) ושיר עממי נוסף בשם "התאהבתי בך". בשיר "אל המעיין" המקורי מסופר על גדי אשר חוזר מחרן ומוסר מידע לגבי שלומם של לבן הארמי ושל רחל. שני הבתים האחרונים הם תוספת מאוחרת יותר. הם מזכירים את השיר "התאהבתי בך" ומתייחסים בהומור לקולו של מי ששר את השיר.
במאפייניו המוזיקליים של השיר מבקשים מהזמרים לחקות את הגובה האבסולוטי של הצליל סול.
השיר היווה השראה עבור יורם טהרלב לכתיבת השיר "מלאך מסולם יעקב" שהלחינה נורית הירש.
בשנת 2007 הקליטה אחינועם ניני ביצוע לשיר והוא נכלל באלבומה "Genes & Jeans".
מילות השיר

אֶל הַמַּעֲיָן (אֶל הַמַּעֲיָן)

בָּא גְּדִי, בָּא גְּדִי קָטָן (x2)

אֶל הַמַּעֲיָן (x2)

בָּא גְּדִי קָטָן (x2)



הַשָׁלוֹם לוֹ (x2)

לְלָבָן בֶּן בְּתוּאֵל (x2)

הַשָׁלוֹם לוֹ (x2)

וּלְרָחֵל (x2)



הִתְאַהַבְתִּי בָּךְ (x2)

חֲתִיכָה שֶׁל פַּח (x2)

הִתְאַהַבְתִּי בָּךְ (x2)

חֲתִיכָה שֶׁל פַּח (x2)



כִּי קוֹלֵךְ עָרֵב (x2)

כְּקִרְקוּר עוֹרֵב (x2)

כִּי קוֹלֵךְ עָרֵב (x2)

כְּקִרְקוּר עוֹרֵב (x2)
הערות שוליים

↑  מילות השיר "אל המעיין" והאזנה לו, באתר זמרשת
↑  מילות השיר "התאהבתי בך" והאזנה לו, באתר זמרשת
↑  אוה לאוטרשטיין-פיטליק, הכל בקול - מדריך למנצח 1 (עמ' 43), אגף המוזיקה, המכון לקידום ההוראה, הלמידה והאינטגרציה החברתית ע"ש פרופ' יהודה אמיר, אוניברסיטת בר-אילן, תשע״א, 2011
↑  אתר 929
↑  El Hamaayan (To the Spring) , באתר הרשמי של אחינועם ניני
אורס פישר

אורס פישר (בגרמנית: Urs Fischer; נולד ב-20 בפברואר 1966) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ומאמן כדורגל בהווה.
קריירת משחק

פישר שיחק בליגת העל השווייצרית במהלך 19 עונות, בהן ערך 545 הופעות ליגה במדי פ.צ. ציריך וסנט גאלן (שבשתיהן שימש כקפטן, והוא שיאן ההופעות בליגה בכל הזמנים. במהלך שנותיו כשחקן זכה רק פעם אחת בתואר, כשזכה עם פ.צ. ציריך בגביע השווייצרי בעונת 1999/2000.
בין השנים 1989–1991 הוא ערך ארבע הופעות במדי נבחרת שווייץ, תחת המאמן אולי שטיליקה.
קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק פעיל, החל פישר לאמן את מחלקות הנוער השונות של פ.צ. ציריך, ואף שימש כעוזר מאמן הקבוצה הבכירה. באפריל 2010 הוא מונה למאמן זמני, ולאחר מכן הפך למאמן הקבוע של הקבוצה הבכירה. הוא פוטר מתפקידו ב-12 במרץ 2012.
מ-1 בינואר 2013 עד ליוני 2015 שימש כמאמנה של תון.
ביוני 2015 מונה למאמנה של פ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית, וחתם על חוזה לשנתיים. באפריל 2017 הודיעה הנהלת המועדון כי לא תאריך את חוזהו של פישר, אף על פי שזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות רצופות.
ביוני 2018 מונה למאמנה של אוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה. בתום עונתו הראשונה במועדון, הצליח פישר להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה הראשונה לראשונה בהיסטוריה שלה. בדצמבר 2020 האריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2023. בתום עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום השביעי בטבלה, והעפילה לשלב הפלייאוף של הקונפרנס ליג. בעונת 2022/2023 סיימה אוניון תחת פישר במקום הרביעי והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות.
ב-15 בנובמבר 2023 עזב פישר את תפקידו כמאמן אוניון ברלין, כאשר הקבוצה נמצאת במקום האחרון בבונדסליגה.
תארים

הגביע השווייצרי (1): 1999/2000
אליפות שווייץ (2): 2015/2016, 2016/2017
הגביע השווייצרי (1): 2016/2017
הערות שוליים

↑  "07.04.1984 Sion - FCZ 6:1". FC Zurich Stats. נבדק ב-23 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  FC Basel 1893 (2015). "Urs Fischer ist der neue Trainer des FC Basel 1893" (בגרמנית). FC Basel 1893. נבדק ב-18 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  FC Basel 1893 (2017). "Der FCB geht mit einem neuen Trainer in die Saison 17/18" (בגרמנית). FC Basel 1893. נבדק ב-28 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Union Berlin appoint Urs Fischer as head coach". www.fc-union-berlin.de (באנגלית). נבדק ב-2 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Union Berlin win first Bundesliga promotion". Deutsche Welle. 2019-05-27. נבדק ב-2021-05-26.
↑  Ventham, Dale (2020-12-08). "Union Berlin Manager Urs Fischer Signs Contract Extension". Last Word on Football. נבדק ב-2021-05-26.
↑  סוף עידן: אוניון ברלין נפרדה מאורס פישר, באתר ערוץ הספורט, 15 בנובמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1271125390  VIAF: 3515166717397127150009   WorldCat (עם VIAF): 3515166717397127150009
אל הידיעה

אל היידוע באדום כתחילית של השם "בחריין" (מילולית: "שני ימים", מלשון "ים")
אַל הַיְּדִיעָה או אַל הַיִּדּוּעַ (בערבית: أل التعريف או لام التعريف, בתעתיק מדויק: אל אלתעריף או לאם אלתעריף) היא תחילית בשפה הערבית המשמשת ליידוע שם עצם. מקורה של תחילית זו הוא ככל הנראה בתחילית הפרוטו-שמית *hal,[דרוש מקור] והיא מקבילה בעברית לה"א הידיעה.
כתיב והגייה

הדברים הכתובים להלן מתייחסים לערבית ספרותית בלבד, ולא בהכרח ללהגים המדוברים ברחבי העולם.
כאשר אל הידיעה נמצאת בראש מילה בתחילת משפט, אזי האליף (ا) נושאת המזה (ء; המזה מסוג זה נקראת "המזת אל-קטע"), והתחילית נהגית "אַלְ": ألأردن – אַלְ-אֻרְדֻן (ירדן).
באמצע משפט, המזת אל-קטע הופכת להמזת אל-וסל (וסלה), והאליף הופכת שותקת – ٱ: نهرُ ٱلأردن – נהרֻ (א)לְ-אֻרְדֻן (נהר הירדן).
במקרים שבהם המילה המיודעת פותחת באחת מאותיות השמש (אותיות הלשון והשיניים), הלאם מידמּה ואין הוגים אותה, ובמקום זאת נוספת הדגשה לאות השמש: بلاد الشّام – בִּלאדֻ א-שַּאם (לבנט).
אל הידיעה אינה משתנה בתוספת תחיליות לפניה, למעט אחרי מילית היחס لِ (לְ־), שאז האליף נשמטת בכתיבה: للبيع – לִלְבַּיְע ("למכירה").
הצורה الله (אללה) היא צורה חריגה בשימוש באל הידיעה, מאחר שהיא מורכבת מצירוף של אל היידוע אל השם إله ('אִלָהּ', כלומר אל), תוך השמטת ה-إ מן המילה إله. כמו כן, בעת הוספת מילית היחס لِ נשמטות הן האליף והן הלאם של אל הידיעה: الحمد لله – אַלְ-חַמְדֻ לִלַּה ("השבח לאללה").
תעתיק

התעתיק של אל הידיעה בשפות שונות משתנה בהתאם למוסכמות התעתיק המדויק והחופשי של השפה. כללי האקדמיה ללשון העברית בעניין תעתיק אל הידיעה קובעים כי בתעתיק חופשי תופרד אל הידיעה מן השם במקף, ובמקרה של אות שמש תישמט הלמ"ד. לצרכים מדעיים אין שימוש במקף, אולם לפני אות שמש תיכתב הלמ"ד בסוגריים. כמו כן, בראש שם מתירים הכללים להשמיט את תווית היידוע, אולם באמצעו היא מחויבת. אולם בחוגים אקדמיים אחרים כללי התעתיק מעט שונים, ובספרים אקדמיים רבים הלמ"ד לא תושם בסוגריים כאשר יש הקפדה על תעתיק מדויק.
ראו גם

ה"א הידיעה
הערות שוליים

↑  "התעתיק מערבית לעברית", באתר האקדמיה ללשון העברית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-חַמְדֻ לִלַּה רַבּ אל-עאלמין (השבח לאל ריבון העולמות)
אנדרטת החייל האלמוני (עיראק)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה, קבר החייל האלמוני 
 מיקום:  בגדאד 
 מדינה:  עיראק 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1982
 תאריך פתיחה רשמי:  1982 
 אדריכל:  מרסלו ד'אוליביו 
 קואורדינטות:  33°18′31″N 44°23′20″E﻿ / ﻿33.3085°N 44.389°E﻿ / 33.3085; 44.389
  (למפת בגדאד מוגדלת) אנדרטת החייל האלמוני(למפת בגדאד רגילה) אנדרטת החייל האלמוני
 
אנדרטת החייל האלמוני (בערבית: نصب الجندي المجهول) היא אנדרטה הממוקמת בעיר בגדאד בירת עיראק לזכר הנופלים במלחמת איראן–עיראק.
מבנה

האנדרטה בנויה בצורת מגן הנופל מידיו של לוחם (האנדרטה היא רק המגן הנופל, בלא פסל הלוחם). מתחת לאנדרטה נמצא מוזיאון תת-קרקעי. האנדרטה ניצבת בראש גבעה מלאכותית שקוטרה 250 מטרים. גרם מדרגות עשוי אבן גרניט אדומה מוביל אל האנדרטה שבראש הגבעה.
קוטר המגן הוא 42 מטרים וזווית נטייתו מעל לקו האופק היא 12 מעלות. חלקו החיצוני של המגן מצופה נחושת וחלקו הפנימי עשוי פלדה.
מתחת למגן נמצאת קובייה העשויה שבע שכבות מתכת המסמלים את שבעת אזורי גן העדן באסלאם. בין שכבות המתכת ישנן שכבות צבע אדום המסמל דם. חרכי הקובייה מהווים למעשה חלונות בתקרת המוזיאון הנמצא מתחת לאנדרטה.
אלגוריתם עטיפת המתנה

הצגה גרפית של האלגוריתם
צעדת ג'רוויס או אלגוריתם עטיפת המתנה הוא אלגוריתם למציאת הקמור של נקודות במישור.
האלגוריתם נקרא על שם ריי ג'רוויס שפרסם את האלגוריתם בשנת 1973, אף על פי שהאלגוריתם התגלה במקביל בתקופה זו על ידי מספר חוקרים.
סיבוכיות זמן הריצה של האלגוריתם היא (O(nh כאשר n הוא מספר הנקודות הכולל ו-h הוא מספר הנקודות שירכיבו את הקמור בסופו של דבר.
האלגוריתם מוצלח במיוחד כאשר הקמור מורכב מנקודות מועטות יחסית, אך כאשר הקמור מורכב במיוחד יש להעדיף את הסריקה של גראהם. קיים גם אלגוריתם המשלב בין יתרונותיהם של השניים ומשיג סיבוכיות משופרת.
ניתן להשתמש באלגוריתם גם עבור מספר רב של ממדים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלסנדרו באלאן

אלסנדרו באלאן (באיטלקית: Alessandro Ballan; ב-6 בנובמבר 1979) הוא לשעבר רוכב אופני כביש איטלקי. באלאן ידוע בעיקר בזכות ניצחונו באליפות העולם (2008) וברונדה ון פלנדרן (2007).
קריירה > למפרה (2004–2009)

באלאן הפך למקצוען בשנת 2004 עם הצטרפותו לקבוצת למפרה.
ב-2005 סיים במקום השני במרוץ שלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד. לאחר מכן, סיים במקום השישי ברונדה ון פלנדרן. באוגוסט באותה העונה השיג את הניצחון המקצועני הראשון שלו, כאשר ניצח בקטע הרביעי באנקו טור.
בעונת 2006 ניצח באלאן במרוץ החד יומי "טרופאו לאייגויילה" וסיים רביעי במילאנו–טורינו. הוא סיים שמיני במילאנו - סן רמו וסיים שני בE3 פרייס פלנדרן, לאחר שהגיע 2 שניות אחרי תום בונן המנצח. באלאן המשיך להצטיין בקלאסיקות האביב, כשסיים חמישי ברונדה ון פלנדרן ושלישי בפריז - רובא, לאחר שהגיע 1:49 אחרי פביאן קנצ'לרה המנצח. באלאן ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, וסיים שני בקטע ה-12. הוא סיים שלישי בטור של פולין.
ב-8 באפריל 2007, רשם באלאן את אחד מהישגי השיא בקריירה שלו, כאשר ניצח ברונדה ון פלנדרן, לאחר שגבר על ליף הוסט הבלגי בספרינט סיום. לפני זה, ניצח במרוץ שלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד. באותה עונה, ניצח את קלאסיקת ואטנפול.
ב-2008, סיים באלאן במקום השני במונטה פאשי ארויקה, לאחר שהפסיד לפביאן קנצ'לרה בספרינט סיום. הוא סיים רביעי ברונדה ון פלנדרן ושלישי בפריז - רובא. הוא סיים שני בגרנד פרי דה פלואה. באלאן השיג את הניצחון הראשון שלו בקטע בגרנד טור, כאשר עשה זאת בהופעת הבכורה שלו בוואלטה אספנייה. אולם שיא העונה של באלאן הגיע בסוף ספטמבר, כאשר ניצח את אליפות העולם.
ב-2009 ניצח בטור של פולין וגם בקטע החמישי במרוץ.
קריירה > BMC (2010–2014)

באלאן הצטרף ל-BMC ב-2010. באותה עונה הוא סיים שישיי בגרנד פרי קוויבק וחמישי בטור של פולין.
ב-2011 באלאן הראה שוב את היכולות שאפיינו אותו בקלאסיקות האביב, כאשר סיים שני בסטראדה ביאנקה, לאחר שהפסיד לפיליפ ז'ילבר בספרינט מתוך דבוקת רוכבים מצומצמת. הוא סיים רביעי במילאנו - סן רמו, ושישי בפריז - רובא.
ב-2012, סיים במקום ה-4 בסטראדה ביאנקה ובמקום ה-8 במילאנו - סן רמו. באלאן המשיך להיראות טוב, אבל לא הצליח לנצח כאשר סיים תשיעי בE3 פרייס פלנדרן, שלישי בפריז - רובא וברונדה ון פלנדרן. הוא ניצח במרוץ החד יומי, ג'ירו דל טוסקנה ובקטע השביעי באנקו טור. הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם בנגד השעון קבוצתי, לאחר שקבוצתו (BMC) סיימה שנייה, אחרי אומגה פארמה קוויק סטפ זכתה בזהב.
בלאן התחרה במעט מרוצים ב-2013, ופרש רשמית רק בעונת 2016 לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה.
פרשיות סמים

באלאן הושעה לשנתיים בינואר 2014, בעקבות כך בוטל חוזהו עם BMC.
בסוף 2015, ההאשמות כנגד באלאן בוטלו והוא נוקה מכל האשמה. הוא ניסה לחפש קבוצה ב-2016 ללא הצלחה, ובעקבות כך פרש.
הערות שוליים

↑  World Championship 2008, procyclingstats.com
באלאן במדי למפרה, טור דה פראנס 2007
באלאן במהלך פריז - רובא 2011, במדי BMC
אלסוורת הנטינגטון

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1876 גיילסברג, ארצות הברית 
 פטירה:  17 באוקטובר 1947 (בגיל 71) ניו הייבן, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קולג' בלויט (1897)  אוניברסיטת הרווארד (1902)  אוניברסיטת ייל (1909) 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל 
 
אלסוורת הנטינגטון (באנגלית: Ellsworth Huntington;‏ 16 בספטמבר 1876 - 17 באוקטובר 1947) היה פרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת ייל בתחילת המאה ה-20. הוא ידוע במחקריו על דטרמיניזם סביבתי/ דטרמיניזם אקלימי, צמיחה כלכלית וגאוגרפיה כלכלית. הוא כיהן כנשיא האגודה האקולוגית של אמריקה בשנת 1917, איגוד הגאוגרפים האמריקאים בשנת 1923 ונשיא מועצת המנהלים של החברה לביודמוגרפיה וביולוגיה חברתית בשנים 1934-1938.
מסעות ראשונים

אלסוורת הנטינגטון היה אחד מאותם חוקרי עולם במסעותיהם, הוא היה סטודנט ללימודים קלסיים בגאולוגיה ומדעים אחרים ב Beloit College. הוא יצא למזרח התיכון ולימד במכללת הפרת, בטורקיה (1897-1901) וחזר ולמד באוניברסיטת הרווארד במסצ'וסטס במשך שנתיים.
לאחר מכן הוא ביקר באסיה ב -1903, כאשר הוזמן על ידי מכון קרנגי בוושינגטון לסייע לפרופסור ויליאם מוריס דייוויס מהרווארד בעבודה הגרפית הפיזית של משלחת לטורקסטן בראשותו של רפאל פאמפלי ממאי 1903 עד יולי 1904. בהשראת הנסיעה הזאת כתב את הספרו ״הדופק של אסיה״, שפורסם בשנת 1907. בשנת 1905 הוא הוזמן להצטרף אל רוברט בארט במשלחת שנייה למרכז אסיה. המשלחת התחילה בהודו בפברואר 1905, נסעה דרך קשמיר וההימלאיה. לאחר מכן חזר לארצות הברית דרך סיביר ורוסיה בחודש מאי 1907. המסע הזה היה חשוב משום שבו הצליח לאסוף הרבה נתונים על תכונות גאוגרפיות, שעזרו לו בהמשך בהוכחת התאוריות המאוחרות שלו.
המסע לארץ ישראל

בשנת 1909 הוליך הנטינגטון את משלחת ייל לארץ-ישראל. משימתו הייתה לקבוע "צעד אחר צעד את התהליך שבו המבנה הגאולוגי, הצורה הטופוגרפית וטבע האקלים בהווה ובעבר, עיצבו את התקדמות האדם, עיצבו את ההיסטוריה שלו, ובכך מילאו חלק בלתי נפרד בפיתוח מערכת של מחשבה אשר לא יכולה להיווצר בנסיבות פיזיות אחרות."
הוא הסביר את תוצאות מחקרו בספר ״פלסתינה והשינויים שהתחוללו בה״. שיצא בהוצאת בהוטון מיפלין בשנת 1911. ובסדרת מאמרים שהופיעה במגזין Harper ב -1910, שכותרתם: "סירת בד על ים המלח״, ״מעבר לים המלח״, ״מלכת את המדבר״, ו״אל מעבר לארץ של עוג״ .
המוקד העיקרי של המשלחת של הנטינגטון היה ים המלח. כפי שדיווח ב"יומון הבוגרים של ייל "(15 באוקטובר 1909): " פעולות המחקר בים המלח התחילו כדי לבדוק אם גדילים עתיקים [עמודי מלח] קיימים מתחת למים. אך העבודה העיקרית כללה מחקר של עמודי מלח רבים שנמצאים מעל מפלס המים הנוכחי. אלה סיפקו עדויות רבות לכך שהים היה גבוה יותר ממפלס הנוכחי לפני אלפיים או שלושת אלפים שנה. עובדה זו מאשרת את התאוריה שבתקופות המקראיות היו תנאי האקלים של ארץ ישראל טובים יותר ופורייתה של הארץ הרבה יותר מאשר עכשיו. "
לאחר שבדק את ים המלח במשך חודש ימים, בילה הנטינגטון שלושה חודשים בארץ ישראל ובסביבתה הקרובה, כולל מישור החוף, אדום, מואב, גלעד, בשן, דמשק, פלמירה, המדבר הסורי, הרי הלבנון וחופי סוריה. אחר כך חזר דרך השומרון והגליל לירושלים "כדי לראות את יהודה בבגדי הקיץ היבש של הצמחייה המתה, לא רק בשמלת האביב הירוקה".
קריירה

אוניברסיטת ייל שכרה את הנטינגטון כפרופסור חבר. אבל אפילו בה היה חוסר רצון באותה העת, להקים מחלקת לגאוגרפיה עצמאית. במקום זאת הקימה האוניברסיטה מגמה בתוך המחלקה לגאולוגיה שלימדה קורסים בגאוגרפיה ואנתרופולוגיה.
ייל העניקה להנטינגטון את הדוקטורט שלו. בשנת 1909, אך היא סירבה להעניק לו תואר פרופסור מלא בשנת 1914. הוא עזב את המוסד בשנה שלאחר מכן. הביוגרף של הנטינגטון ג 'פרי מרטין מרמז כי הסיבה לעזיבה זו אולי הייתה פשוט עניין של תקציב. אבל ראש המחלקה לגאולוגיה, שבמסגרתה נלמדה הגאוגרפיה, כאשר הכחיש זאת וכתב שלהנטינגטון ״יש ברק, אבל הוא בהחלט לא בוגר...ויש לו הערכה עצמית מופרזת". למזלו של הנטינגטון היו לו קשרים באוניברסיטת ייל, והוא קיבל ב 1919 מינוי חדש בתואר ״עמית מחקר״ והוא נשאר בתואר זה במשך 30 שנה.
כאמור הנטינגטון הפך לעמית מחקר באוניברסיטה והתרכז במחקר ובכתיבה. הפרסומים המוקדמים שלו נבעו ממסעותיו הקודמים באסיה, והתרכזו בהשפעת האקלים על הציוויליזציה. במילים אחרות, כיצד השפיע האקלים על הצמחים התרבותיים, על החומרים שמהם בנויים הבתים, על סוג החיות המבויתות שניתן לגדל, וכן הלאה.
במהלך הקריירה הכללית שלו הוא כתב עשרים ושמונה ספרים, ופרסם למעלה ממאתיים ארבעים מאמרים.
התאוריה

בשנות ה-20 וה-30, הדטרמיניזם הסביבתי הייתה הפרדיגמה השלטת של מחקרים גאוגרפיים בארצות הברית. התאורטיקנים המובילים שלה היו אלסוורת הנטינגטון והלן סמפל. הלן סמפל, הייתה החוקרת המרשימה יותר מבין השניים. טיעוניו של הנטינגטון היו לעיתים קרובות מחוספסים, והתזה המרכזית שלו לא הייתה כשרה. אם הייתה לו השפעה רבה יותר, הדבר נבע בעיקר בזכות הקשרים שלו באוניברסיטת ייל, כמו גם המגדר הגברי.
התאוריה המפורסמת ביותר של אלסוורת הנטינגטון היא זו שבה הוא מציין את השלכות האקלים על האדם, וכיצד הוא מאמין שהאקלים קבע הישגים אנושיים במהלך ההיסטוריה. ציוויליזציה מבחינתו, יכולה לשגשג רק במקום שהאקלים מאפשר זאת.
אלסוורת הנטינגטון כתב על נושאים רבים החל בסביבה הגלובלית ועד לגאוגרפיה הכלכלית של ארץ ישראל. אבל הוא חזר שוב ושוב לתאוריה המרכזית שלו: הרעיון ש"אנרגיה אקלימית " קבעה הישגים אנושיים. הציוויליזציה, לדעתו, יכולה לשגשג רק כאשר יש לה תנאים מיוחדים שנובעים מהאקלים.
לדעתו, הסביבה האידיאלית היא האקלים הממוזג: חופשי מקיצוניות של חום או קור, אך מבורך בניגוד עונתי מרענן בין החורף לקיץ. כמות המשקעים אמורה להתפזר לאורך כל השנה, כאשר עונות יבשות ממושכות פוגעות הן בבריאות האדם והן את בחדות מוחו. לעומת זאת, תחלופות קצרות טווח, בין מזג אוויר רטוב ויבש, נחשבו ככוח חיובי, מרענן את הנפש והרוח.
הנטינגטון תרגם תנאים נוחים אלה למספרים ולאחר מכן מיפה אותם ברחבי העולם. הוא הגיע למסקנה כי אנרגיה אקלימית הגיעה לשיאה במערב אירופה ובצפון-מזרח אמריקה. הנטינגטון בשלב הבא השווה את המפה האקלימית למפת "רמת הציוויליזציה". ושתי המפות היו מתואמות יפה, כביכול מאששות את התזה.
אף על פי שהמפה לא הייתה מדויקת לחלוטין, בחלקים מסוימים של העולם, עם אנרגיה אקלימית גבוהה, כגון פטגוניה כמעט אין ציוויליזציה, ואזורים אחרים עם אנרגיה אקלימית נמוכה, כגון צפון הודו הגיעה לצפיפות אוכלוסייה גבוהה. המפה הייתה תמיד חלק מהוכחת התאוריה שלו .
התאוריה של הנטינגטון גם מכניסה לתוכה את נושא הגזעים האנושיים. הוא האמין שאזור לא יגדל באוכלוסייתו עד שיגיעו אליו האנשים הנכונים, שיוכלו לפתח ולהתקיים באותו אזור. במילים אחרות, הוא גם תיאר כי הגזע חשוב להתפתחות אזורית. בספרו "דופק ההתקדמות" הוא אמר, היהודים הם ככל הנראה הגדולים מכל הגזעים. האם מישהו אחר יצר בעקביות שרשרת אינסופית כמעט של אנשים גדולים במשך שלושה או ארבעת אלפים שנה? האם מישהו אחר הפיק כל כך הרבה אנשים גדולים ביחס למספר שלו? אין ספק, אלא אם כן אלה הסינים, ששמרו בעקביות על עמדה תרבותית בולטת אלפי שנים״
אין פלא כי הנטינגטון משתמש בטיעונים גזעיים כאלה, כי בנוסף לתאוריה הדטרמניסטית שלו, הוא היה חסיד גדול של התורה האאוגנית שעסקה בגנטיקה ודמוגרפיה, שמרעיונותיה מאירופה, הושפעה גם התנועה הנאצית. הנטינגטון נבחר להיות נשיא מועצת המנהלים את האגודה לאאוגניקה האמריקאית שהוקמה ב־1921 ועסקה בקידום פיקוח על הילודה, דיון ציבורי על בעיות גנטיות. כנשיא שירת בשנים הקריטיות של 38–1934.
ביקורת

אף על פי שתאוריות סביבתיות וגזעניות שלטו בשיח אקדמי רב בשנות העשרים של המאה העשרים, הן היו מתריסות יותר ויותר, והן הוקעו כמייצגות דעות קדומות ורדוקציוניות. אחת הביקורות הבולטות ביותר הגיעה מפרנץ בועז, מלומד יליד גרמניה, שעבר מפיזיקה לגאוגרפיה לאחר שקיבל את הדוקטורט שלו.
המחקר של בועז בוצע על תכונות הסביבה של האינואיט שחיו על האי באפין (קנדה). בעקבות מחקרו, בועז עבר טרנספורמציה אינטלקטואלית. הוא נוכח כי צריך להבין את התרבות במונחים שלה, ולא במונחים של הטבע. הוא הבין כי שאנשי השבט האינואיט אינם נחותים מבחינה אינטלקטואלית מאחרים. כגאוגרף בגרמניה, הוא נואש מהלאומנות הגוברת והאנטישמיות בארצו, ונסע לארצות הברית לקראת סוף המאה. הוא גם שינה את הדיסציפלינות שחקר בהם שוב - תוך כדי ביסוס של תחום האנתרופולוגיה התרבותית האמריקנית. האנתרופולוגיה שלו, מבוססת על רלטיוויזם תרבותי ופרטיקולריזם, הייתה למעשה תגובה ישירה לגאוגרפיה של הנטינגטון. בשנות הארבעים של המאה העשרים, הכיוון האינטלקטואלי של האקדמיה פנה בהחלטיות לטובתו של בועז. ככל שהאנתרופולוגיה התרבותית התרחבה בארצות הברית, החלה הגאוגרפיה האנושית להתכווץ.
אין ספק שדטרמיניזם סביבתי נתקל במכשולים אחרים. כאשר הדגישו הנטינגטון וגאוגרפים בעלי דעות דומות את המגבלות שהטיל הטבע, אילוצים שנראו לא רלוונטיים בעידן הטכנולוגי שלאחר מלחמת העולם השנייה.
מיזוג אוויר לבדו נראה בעיני רבים כפתרון להרחיק את העומס המוטל על ידי אקלים. כל החברות האנושיות יכלו להשיג התפתחות כלכלית וחברתית, הכריזה החשיבה החדשה, אילו רק יכלו לאמץ את המדיניות הנכונה ולצבור הון הולם.
גאוגרפים אקדמיים הגיבו לסביבה האינטלקטואלית המשתנה הזאת, אך לא תמיד בצורה יעילה. הגאוגרפיה בכללותה השליכה את הדטרמיניזם הפיזי באופן יסודי, עד שכל מחקר שרמז על הדוקטרינה הזאת נחשב לחטא אינטלקטואלי.
פרסומים

(The Pulse of Asia: A Journey in Central Asia Illustrating the Geographic Basis of History (1907
(Palestine and Its Transformation (1911
"Changes of Climate and History," American Historical Review Vol. 19, No. 2 (Jan., 1913), pp. 213–232 in JSTOR
(The Climatic Factor (1914
(Civilization and Climate (1915, rev. ed. 1924
"Climatic Change and Agricultural Exhaustion as Elements in the Fall of Rome," Quarterly Journal of Economics Vol. 31, No. 2 (Feb., 1917), pp. 173–208 in JSTOR
(The Red Man's Continent: A Chronicle of Aboriginal America (1919
(World-power and Evolution (1919
(Climatic Changes with Stephen Sargent Visher (1922
The Character Of Races (1924) ISBN 0-405-09955-X
(West of the Pacific (1925
(Human Habitat (1927
"Agricultural Productivity and Pressure of Population," Annals of the American Academy of Political and Social Science Vol. 198, Present International Tensions (Jul., 1938), pp. 73–92 in JSTOR
(Principles of Human Geography (with S. W. Cushing, 5th ed. 1940
"The Geography of Human Productivity," Annals of the Association of American Geographers Vol. 33, No. 1 (Mar., 1943), pp. 1–31 in JSTOR
Mainsprings of Civilization( (1945
הערות שוליים

↑  Spate, O. H. K. "Ellsworth Huntington: A Geographical Giant: Review," Geographical Journal Vol. 140, No. 1 (Feb., 1974), pp. 117–119
↑  מסמכים מארכיון של הנטינגטון
↑  ראו גם ספרו של הנטינגטון על ארץ ישראל
↑  ציטוט מתוך הטקסטים בארכיון של הניטינגטון באוניברסיטת ייל. בארכיון תמונות, צילומים, מחברות שדה ורשימות שלו
↑  Geoffrey J. Martin, Ellsworth Huntington: His Life and Thought (Hamden, CT: Archon Books, 1973
↑  Martin, G. J. Ellsworth Huntington: His Life and Thought (1973)
↑  חקר שינויים אקלימיים הביאו אותו להתעניין גם בטבעות עצי הסקוויה שבפארק ילוסטון, ראה: The Secret of the Big Trees: Yosemite Sequoia and General Grant National Parks (1921) by Ellsworth Huntington
↑  Huntington, E., 1926, The Pulse of Progress, New York, pp174
1 2  Martin W. Lewis, דטרמיניזם סביבתי, הנטינגטון ושקיעת הגאוגרפיה, ‏10 פברואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262856905171  PLWABN: 9810702975605606  BIBSYS: 90622789  BnF: cb12292513v (data)  CiNii: DA01735636  GND: 117070092  ICCU: UFIV119862  ISNI: 0000 0001 0907 2973  LCCN: n50029706  NDL: 00522793  NKC: vse2008476892  NLA: 35214849  NLG: 147850  NLK: KAC199613153  NTA: 071518576  SNAC: w6mg87p4  SUDOC: 03177198X  Trove: 868512  VIAF: 61610549   WorldCat (עם VIAF): 61610549 
צילום של הנטינגטון בפטרה, בזמן המסע בארץ של אוניברסיטת ייל, 1911
א. הנטינגטון, עומד במיל ספרינג קליפורניה, בזמן בדיקת טבעות עצי הסקוויה כעדויות לשינויי האקלים. 1911
מפת צפיפות האוכלוסייה בעולם, הוכנה על ידי הנטינגטון כחלק מסדרת הרצאותיו על התפתחות האנושות, באוניברסיטת ייל, בשנת 1918. המפה הייתה דרושה להוכחת התאוריה הדטרמניסטית שלו.
גרפים של התפתחות כדור הארץ: התקופות הגאולוגיות, גובה היבשות, עולם החי, השתנות האקלים. הוכנו להרצאות של הנטינגטון באוניברסיטת ייל, 1918.
אלפרד פפאף

אלפרד פפאף (בגרמנית: Alfred Pfaff‏; 16 ביולי 1926, פרנקפורט – 27 בדצמבר 2008) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקשר. זכה עם גרמניה המערבית במונדיאל 1954.
ביוגרפיה

פפאף שיחק בעמדת הקשר ובמשך רוב הקריירה בקבוצה איינטרכט פרנקפורט. הוא היה פליימייקר אמיתי בעל שליטה טובה בכדור והתמצא בבעיטות חופשיות נהדרות. נראה שאם פריץ ואלטר לא היה משחק בעמדתו בנבחרת גרמניה המערבית הוא היה מופיע בה יותר פעמים מאשר שבע בלבד. בשנת 1954 אתלטיקו מדריד הציעה לו סכום של 180,000 יורו אך דחה את ההצעה בעקבות סירובה של אשתו לעבור לגור בספרד. הוא זכה עימה באליפות היחידה של המועדון בהיסטוריה ב-1959 ובעונת 1959/60 בגביע אירופה לאלופות פרנקפורט הגיעה לגמר היחיד שלה עד כה. ייתכן שהמשחקים הטובים ביותר של פפאף היו בחצי הגמר בניצחונות 1–6 ו-3–6 על ריינג'רס, שבכל אחד כבש צמד. בגמר הובסו על ידי ריאל מדריד בתוצאה 
 7–3. פפאף סיים את הקריירה בשנת 1962 בגיל 36, כשהוא כובש במדיה 103 שערי ליגה ב-301 הופעות.
במדים הלאומיים פפאף היה שותף לזכייה במונדיאל 1954. לפני כן, ערך את הופעת הבכורה במוקדמות אותו טורניר ב-19 באוגוסט 1953 נגד נורווגיה באוסלו. במונדיאל כבש בתבוסה 8–3 להונגריה בדקה ה-26, אך לא הופיע במשחק הגמר נגדה בו נבחרתו ניצחה במפתיע 2–3 וזכתה בתואר. הופעתו האחרונה הגיעה ב-25 בנובמבר 1956 בעיר הולדתו בהפסד 3–1 לשווייץ.
לאחר קריירת הכדורגל שלו, היה הבעלים של פונדק ושל בר ליד אופטוואצ'ה בפרנקפורט.
פפאף נפטר ב-27 בדצמבר 2008 בגיל 82, לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בבית העלמין שבזיטנפלדן. בשנת 2013 נקרא רחוב על שמו מחוץ לאצטדיון קטן ששמו "רידרוואלד" בארלנבך אם מיי.
תארים

אליפות גרמניה: 1959
סגנית גביע אירופה לאלופות: 1959/60
גביע העולם: 1954
אליהו אבא שאול

הרב אבא שאול (משמאל) לצד גיסיו לבית שרבאני הרבנים ראובן יצחק ומשה
הרב אליהו אבא שאול (כ"ה בסיון ה'תשי"ב, 1952 – ח' באייר ה'תשפ"ב, 9 במאי 2022) היה ראש ישיבת אור לציון בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, בן יחיד לרב בן ציון אבא שאול, ראש ישיבת פורת יוסף, ולהדסה מסעודה לבית שרבאני. למד בישיבת קול תורה בירושלים ובישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לנצחיה, בתו של הרב יהודה מועלם, ראש ישיבת פורת יוסף. לזוג נולדו 12 ילדים.
לאחר נישואיו שימש כר"מ בישיבת פורת יוסף. לאחר מכן מונה לרב קריית איתרי (אנ') בירושלים. במקביל שימש כראש קיבוץ בישיבת יקירי ירושלים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הקים את ישיבת "אור לציון", על שם אביו הרב בן ציון אבא שאול. הישיבה שוכנת בשכונת גבעת משה ומנתה בשנת 2020 כ-280 בחורים.
כמו כן עמד בראש מכון "אור לציון" להוצאת ספריו של אביו והיה חבר בוועדת הרבנים של תחרות חיבורים תורניים של מפעל הפיס למגזר החרדי.
נפטר בביתו בח' באייר תשפ"ב ונטמן בבית הקברות סנהדריה ליד קבר אביו.
במרץ 2023 יצא על ידי מכון אור לציון חיבור בשם "אור אליהו" המאגד מתשובותיו על הלכות פסח.
לקראת חג הסוכות תשפ"ד יצא לאור חלק נוסף על הלכות סוכות.