stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנחם פרידמן
מחקריו > מאמרים ומונחים > הרבנים כאנשי מכירות

פרידמן אף התאים רעיונות של פיטר ברגר לגבי הקהילה היהודית הוולונטרית. ברגר הגדיר את מעמדה של הדת בחברה האמריקאית, על רקע ההפרדה בין הדת למדינה בארצות הברית, כמצויה ב"מצב של שוק". שום כנסייה דתית אינה נהנית ממונופול ומתמיכה של המדינה ולכן היא חייבת להתחרות על זיקתם של המאמינים עם הכנסיות האחרות ב"שוק פתוח" של דתות ואמונות כדי לגייס הן אנשים והן אמצעים כספיים כדי לקיים את עצמה וכתוצאה מכך הפכו אנשי הדת למעין "סוכני מכירות". התאמה לקהילה היהודת הוולנטרית, טען פרידמן כי חלק גדול של הקהילות בוחרות רב על בסיס יכולתיו לגייס אנשים חדשים לקהילה, לשמור על הרמוניה בין חברי הקהילה, "למשוך את הנוער", לדרוש דרשות המושכות קהלים רבים, בקצרה; רב שמסוגל "למכור" את קהילתו ולגייס לה חברים חדשים בייחוד בין בעלי הממון. מאידך, ישנן קהילות המתארגנות מלכתחילה סביב אימוץ נורמות של הקצנה דתית ובוחרות להן רב התומך במגמה זו. קהילות אלה הן כיום הרבה יותר הומוגניות מאשר בעבר וזוכות גם ליוקרה באשר הן "מקפידות יותר". במקביל, מעמדו של הרב כ"תלמיד חכם" אינו מהווה בהכרח יתרון. זאת משום היכולת הנוחה (בגלל אמצעי הקומוניקציה) לשאול את דעתו של פוסק הלכה ידוע, שלעיתים כלל אינו רב קהילה.
מחקריו > מאמרים ומונחים > תהליך ההקצנה הדתית בחברה החרדית

פרידמן סבר שתהליך ההקצנה הדתית בחברה החרדית נובע מכמה תהליכים מקבילים: האחד השבר במסורת החיה בגלל שואת יהודי אירופה, שנית, היווצרות הקהילה הוולונטרית ושלישית, נכונות הציבור ומערכת הרווחה הכלכלית לקבל תהליך זה.
מחקריו > מאמרים ומונחים > גנבים יהודים

בכתב היד "נשאל דוד" (קובץ שאלות שנשאל רבי דוד אופנהיים, מי שהיה רב בקהילות ניקולשבורג במוראביה ופראג בבוהמיה במאה ה-17) מצא פרידמן תיאור מפורט של הווי החיים של קבוצת גנבים יהודית. תיאור זה הביא את פרידמן להקדיש זמן ניכר לחקר קבוצות הגנבים היהודיות באשכנז של המאות ה-17–18. חבורות גנבים אלה שיתפו לעיתים פעולה עם חבורות לא-יהודיות. המחקר ביקש להציג את עולמן של הקבוצות הללו ואת קשריהן עם שכבות אחרות באוכלוסייה. אחת הקבוצות הקרובות ביותר לחבורות הגנבים היו היהודים הקבצנים (כונו Betteljuden) שמספרם גדל באותה תקופה. מחקר זה אמור היה לשמש כעבודת דוקטור. אלא שהוצאת ספר בגרמנית המתאר את התופעה מנעה מפרידמן לסיים את מחקרו זה. אחת התוצאות של המחקר הייתה מאמר המתאר צדדים מסוימים של תופעת הקבצנות היהודית ודרך הטיפול של הקהילות היהודיות בה. אלה לא תמיד קבלו בסבר פנים יפות את הקבצנים ויצרו הבחנות בין קבצנים שסיבת התדרדרותם לקבצנות הייתה "מוצדקת" ואלה שהם "קבצנים מקצועיים".
מחקריו > ספריו > חברה ודת: האורתודוקסיה הלא-ציונית בארץ-ישראל: תרע"ח-תרצ"ו 1936-1918

זהו ספרו הראשון של מנחם פרידמן והוא ראה אור בהוצאת יד יצחק בן-צבי בשנת 1978 ובמהדורה נוספת ב-1982. בספר ישנו תיאור היסטורי-חברתי של המאבק של הקבוצות האנטי-ציוניות והלא-ציוניות הדתיות בתהליך התגבשותה של החברה הציונית החדשה בארץ ישראל במחצית הראשונה של תקופת השלטון הבריטי.
בספר זה תיאר וניתח פרידמן בין השאר את התפתחותה של הרבנות הראשית מעת ייסודה (ואחרי כן המשיך במאמרים שונים), ואת יכולת הפעולה שלה. הוא מגיע למסקנה שמלכתחילה הייתה אותה מנהיגות דתית מוגבלת בסמכויותיה בשל בעיות מבניות חמורות שאין להן למעשה פתרון.
בספר עוסק פרידמן גם בתופעת הקנאות הדתית, מתאר את התפתחותה ההיסטורית של נטורי קרתא ומה הביא היסטורית להתגבשותה. המושג "קנאות דתית" אינו כולל רק פעולות המבוצעות על ידי קנאים, אלא מערכת חברתית שפרידמן תיאר בה לפחות שלושה מעגלים, שכל אחד מהם מקיף ורחב יותר מקודמו. הוא פיתח נושא זה במאמרים שונים.
פרידמן הבחין בין שני סוגי קנאות דתית:
האחד הוא קנאות אקטיבית והיא מקיפה מספר מועט של אנשים, אלא שגרעין קטן זה הוא חלק מקבוצה הרבה יותר גדולה אותה כינה בשם קנאות פסיבית, שהיא מורכבת יותר באופיה. הקנאות הפסיבית מורכבת ממספר מעגלים. המעגל החיצוני ביותר כולל את כל אותם אנשים שחושבים שהקנאות היא מזיקה והם אף מתנגדים לה, אבל הם עדיין בתוך המעגל משום שמסיבות חברתיות ואידאולוגיות הם אינם מוכנים לדווח לשלטונות על הקנאים האקטיביים. המעגל הראשון והאקטיבי של הקנאים הפסיביים הם אותם אנשים שמעודדים באופן ישיר לבצע את מעשי קנאות ומברכים אותם לאחר מעשה. ואולם פרידמן מבחין במעגל נוסף, מעגל הלגיטימציה. כל מעשה הקנאות נוגע בנקודה קריטית של מערכת ערכים ונורמות חברתיות. הפעלת אלימות שלא באמצעות המוסדות המורשים לכך בתוך החברה (צבא ומשטרה) היא מאוד בעייתית. פעולה אלימה כזו מחייבת לא רק קנאים פסיביים, אלא גורם בעל סמכות (לפחות בעיני הקנאים האקטיביים והפסיביים) שיתן לפעולות כאלה לגיטימציה. נותני הלגיטימציה שהם בדרך כלל אינדיבידואלים, אבל מהווים בעיני הקנאים חלק מאליטה רוחנית-אידאולוגית, הם קריטיים להגדרת הקנאות ובלעדיה לא תהיה הפעלת אלימות קנאית.
מחקריו > ספריו > התפשטות תוך הסתגרות: הקהילה החרדית בירושלים

ספר זה נכתב על ידי פרידמן ופרופסור יוסף שלהב מאוניברסיטת בר-אילן והוא ראה אור בהוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל ב-1985. הספר עוסק בבסיס הגידול של הגטו החרדי בירושלים, הן באמצעות הגידול הטבעי והן באמצעים אחרים כדי להשתלט על שטח נוסף בקרבתו. המחברים מערערים על תיאורית הקונספירציה הרווחת המוזכרת בדרך כלל על ידי עיתונאים העוסקים בסיקור המאבקים הטריטוריאליים בירושלים בין חרדים לבין האחרים. על פי תאוריה זו החרדים מסמנים טריטוריה ומבקשים להשתלט עליה על ידי חדירה, התיישבות וגירוש. פרידמן ושנהב הגיעו למסקנה שבמקרים רבים התהליך הוא הפוך. בדרך כלל בתחילה החילונים עוזבים ורק לאחר מכן החרדים נכנסים במקומם. לדעתם כניסתם של החרדים אינה תכנון מראש בעל אופי קונספירטיבי, אלא תוצאה של תהליך כלכלי-חברתי הגורם לתושבים וותיקים לעזוב, למחירי הדירות לרדת וכתוצאה מכך למשוך אוכלוסייה חרדית הבאה למקום כתוצאה בעיקר של גידול טבעי.
דוגמה לכך היא שכונת כרם אברהם בירושלים, שעד שנות ה-50 הייתה שכונה שרוב אוכלוסייתה לא הייתה חרדית ואפילו לא דתית בעיקרה. בגבולות השכונה בתי ספר חילוניים: בית ספר לבנות שפיצר, ובתי ספר לבנים: בית ספר תחכמוני, בית ספר ארלוזורוב, בית ספר כצנלסון. תהליך הפיכת השכונה לשכונה חרדית החל כאשר החילונים התחילו לעזוב, הדבר קרה מכיוון שרמת חייהם עלתה והם חיפשו דיור איכותי יותר, ובמקומם נכנסו החרדים. לאחר מכן מתחיל תהליך של ההורשה, הגורם לכך שאנשים שאינם חרדים מתקשים לחיות באותו מקום.
תהליכים אלה אירעו גם בשכונות אחרות בירושלים. הלא-חרדים נטשו מקומות שהיו בקרבת שכונות חרדיות. הם יכלו לעשות זאת עקב העלייה ברמת החיים בישראל מחד, ומדיניות ממשלת ישראל ל"חזק" את ירושלים באמצעות בינוי של שכונות בפריפריה של העיר (דוגמת גילה, מעלה אדומים וכו') שלוותה במענקים ובסובסידיות. מי שהגיע לשכונות החדשות האלה היו דווקא השכבות היותר חזקות בשכונות הליבה של ירושלים (כמו מקור ברוך וכו') כשנטישתם מפנה מקום לחרדים.
מחקריו > ספריו > האישה החרדית

ספרון זה של פרידמן ראה אור בהוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל בשנת 1988. הספרון מפנה את תשומת הלב למקומה של האשה החרדית כגורם מרכזי בהתפתחותה של "חברת הלומדים". בוגרות הסמינרים למורות ולגננות של רשת "בית יעקב" היוו למעשה את התשתית לחברה חרדית חדשה שבה מרבית הגברים לומדים מספר שנים (לא מוגבל באופן פורמלי) בכולל אברכים, שהוא ישיבה לגברים לאחר נישואיהם. ראשיתה של התפתחות זו בשנות החמישים של המאה ה-20. הרב אברהם יוסף וולף, שהיה מנהל הסמינר של בית יעקב בבני ברק, פיתח, בהשפעתו של הרב אברהם ישעיהו קרליץ (החזון-איש) תפיסה שעודדה את תלמידותיו להעדיף להינשא לתלמיד ישיבה המבקש להמשיך ללמוד בכולל, כשהן מפרנסות את המשפחה, "בתמורה" לחלק שווה לחלקו של הבעל ב"שכר" לימוד תורה בעולם הבא. תפיסה זו התממשה על רקע גידולה המרשים של רשת החינוך החרדית ("הזרם הרביעי", "החינוך העצמאי") כאשר הממשלה מוכנה לשאת בעיקר העלויות של רשת חינוכית זו, שרבות מן הנשים החרדיות עבדו בה. היה זה תהליך מהפכני שנתקל תחילה בהתנגדות בקרב הורי הבוגרות שביקשו שבנותיהן תינשאנה לגברים שיש להם מקורות הכנסה משלהם. למרות זאת, רוב בוגרות הסמינרים של בית יעקב אימצו אידאולוגיה זו, ובעקבות כך שונו פניה של החברה החרדית.
מחקריו > ספריו > חברה במשבר לגיטימציה: היישוב הישן האשכנזי, 1917-1900

ספר זה יצא לאור בשנת 2001 בהוצאת מוסד ביאליק.
בספר זה מבקש פרידמן לבחון את התהליכים שהביאו לירידתו של היישוב הישן מבמת ההיסטוריה.
היישוב הישן, האשכנזי בפרט, היה למעשה חברה נתמכת, המותנית במשלוח כספים מהפזורה היהודית. בחברה מסוג זה, טוען פרידמן, יש חשיבות קיומית ללגיטימציה להמשכיות קיומה בעיקר מצד הקבוצות התומכות בה. בספרו מראה פרידמן שגם במסגרת החברה היהודית הדתית-מסורתית הלך והתערער בסיס הלגיטימציה לקיומה. תהליך הערעור על הלגיטימציה קשור בסתירות המהותיות שבקיומו של היישוב הישן. חברת היישוב הישן ביקשה להקדיש עצמה לתפילה וללימוד תורה ואולם בסופו של דבר נתפסה על ידי התומכים בה כחברה העסוקה במחלוקות ומריבות על חלוקת כספי התמיכות שהגיעו מהפזורות היהודיות. החברה הייתה אמורה לעסוק בלימוד התורה ולהוות מרכז של הוראה דתית ליהדות התפוצות ובסופו של דבר נתפסה כמסגרת הנעדרת יזמות דתית-אינטלקטואלית, מדכאת כישרונות יצירתיים ומהווה בית גידול של קנאות דתית. ישיבותיה לא נחשבו כבית גידול ל"גדולי תורה", בייחוד בהשוואה לישיבות פולין-ליטא. היישוב הישן גם לא עודד יצירה דתית אחרת עבור העולם היהודי שפרנס אותו. פרידמן מראה שהיישוב הישן לא היה לעילית דתית רוחנית בין השאר משום היותו חברה נתמכת. העיסוק בלימוד תורה שהכל נתבעו לעסוק בו, מנע למעשה סלקציה בין מוכשרים ולא מוכשרים וחלוקת תגמולים דיפרנציאלית למוכשרים יותר. כך הפכו ישיבותיו של היישוב הישן לבית גידול לבינוניות שבה מדוכאת ההצטיינות. מסגרת חברתית החפצה להפוך לבית גידול של "גדולי תורה", חייבת, כדי שתהיה כזו, לאפשר לכאלה שאינם מוכשרים לכך למצוא לעצמם מסלולי קיום אלטרנטיביים.
לקראת סוף התקופה (1914) התערער יותר ויותר בסיס הלגיטימציה של החברה ושורה של משברים כלכליים פקדו אותה. הנהגתה הדתית הייתה מפוצלת וחסרת יוקרה דתית, וכתוצאה מכך היא התמוטטה.
תזה זו יש בה כדי לתרום להבנה טובה יותר הן של החברה הישראלית בכלל והן של החברה החרדית בישראל, שגם היא "חברת לומדים" התלויה בתמיכת החברה הישראלית והחברה היהודית בתפוצות.
מחקריו > ספריו > הרבי מלובביץ' בחייו ובחיים שלאחר חייו

בשנת 2010 הוציא פרידמן יחד עם פרופ' שמואל היילמן, בהוצאת הספרים של אוניברסיטת פרינסטון את הספר The Rebbe: The Life and Afterlife of Menachem Mendel Schneerson על הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד. הספר זכה בארצות הברית בפרס מטעם ה-National Jewish Book לשנת 2010. בספטמבר 2011 יצא הספר גם בשפה העברית בשם "הרבי מלובביץ' בחייו ובחיים שלאחר חייו" בהוצאת יבנה-זמורה ביתן ומרכז זלמן שזר. הספר מבוסס על ראיונות ועל מחקר ארכיוני. הספר מתאר כיצד הצליח הרבי מנחם מנדל, שביקש להיות מהנדס, אדם פרטי רחוק מהנהגה דתית, להמציא את עצמו מחדש והיה לאחד המנהיגים היהודים החשובים ביותר בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה והשואה כאישיות דתית כריזמטית. לדעת המחברים, מלחמת העולם השנייה קטעה את שאיפותיו של הרב שניאורסון והביאה אותו ל"חצר" חותנו שניטעה מחדש בברוקלין שבניו יורק. בהמשך מתוארת עלייתו לכס האדמו"רות ב-1951 לאחר מאבק רווי אינטריגות משפחתיות. הספר מתאר את נישואיו הלא־שגרתיים למוסיה־מושקא, בתו השנייה של "הרבי השישי", ודמותה הייחודית. במקביל מתאר ומנתח הספר את תופעת "השליחות" וה"שלוחים", שהפכו לביטוי החשוב והעיקרי של פעילותה החובקת עולם של חב"ד בהנהגתו של הרבי, על רקע התפתחותה של החברה והכלכלה בעולם הפוסט-מודרני. חסידי חב"ד ומקורבים אליהם מתחו ביקורת חריפה על הספר. בעקבות הביקורת הכניסו המחברים תיקונים במהדורה העברית. היילמן פתח אתר אינטרנט ובו ביקורות על הספר.
מחקריו > מונחים נוספים שפרידמן טבע במחקריו > חילוניות מיליטנטית וחילוניות שממילא

במחקריו על היחסים שבין דתיים וחילוניים בחברה הישראלית התייחס פרידמן למונחים "חילוניות מיליטנטית" מול "חילוניות שממילא". "החילוניות המיליטנטית" מייחסת למציאות שהתקיימה בחברה היישובית בתקופת המנדט הבריטי ובשנים הראשונות לאחר הקמת המדינה. זוהי חילוניות הרואה בדת ובאמונה הדתית ביטוי של אמונה שגויה וחסרת בסיס שאדם מודרני ונאור חייב לפסול ולהילחם בהן. זו הייתה גישתם של חלק גדול מהתנועות הסוציאליסטיות ובשמה נאבקו בדת ובמפלגות הדתיות. אידאולוגיה זו עמדה בבסיס המדיניות של התנועות הללו בעת שעלתה שאלת ילדי טהראן ואחר כך בעת קליטתם של יהודי תימן שהגיעו במבצע מרבד הקסמים. מאידך, המונח "חילוניות שממילא" מתייחס למציאות שהתפתחה בחברה המודרנית ובישראל למן שנות השישים של המאה ה-20. זוהי חילוניות שאינה רואה בדתיים ובדת אמונה טפלה שחובה להילחם בהם. אך עם זאת המציאות הכלכלית והטכנולוגית יוצרת בהכרח קשיים גדולים לאדם הדתי האורתודוקסי ו"מכריחה" אותו להבדל מהיהודי החילוני הן מבחינה חברתית והן מבחינת מקום המגורים שלו. הביטוי הבולט של "חילוניות שממילא" הייתה לדעת פרידמן המכונית המשפחתית. המכונית המשפחתית הייתה זרז עיקרי לשינויים חברתיים יסודיים בחברה המודרנית. היא מאפשרת יצירת קשרים חברתיים הדוקים על בסיס מגעים קבועים עם חברים הגרים במרחק פיזי ניכר זה מזה, כאשר מגעים אלה נעשים באמצעות המכונית המשפחתית בעיקר בימי החופשה השבועיים. בתוך כך היא מחלישה את הזיקה שבין השכנים הגרים באותו בית, והשפיעה על ההפרדה שבין אזור המגורים, אזורי הבילוי ומקומות התעסוקה של האדם החי בעיר הגדולה. כתוצאה מכך מצאו עצמם היהודים הדתיים האורתודוקסים, שאינם משתמשים במכוניותיהם ביום המנוחה השבועי, יום השבת, להבדל ולקיים קשרים חברתיים הדוקים עם שכניהם האורתודוקסים סביב בית הכנסת שבו הם מתפללים בשבתות ובימים טובים. כך נוצרה מחדש הקהילה הדתית הייחודית במציאות של העיר המודרנית הגדולה. "החילוניות שממילא" קשורה גם בבתים המודרניים רבי הקומות ש"מגרשים" את הדתיים מתוכם בכך שהם מחייבים שימוש במעלית חשמלית בשבתות, שאינם מאפשרים הקמת סוכה, שהכניסה עליהם נעולה במנעול חשמלי וכו'. ל"חילוניות שממילא" השלכות רבות נוספות במגזרים רבים של החיים בערים המודרניות, עובדות חברתיות שמשפיעות השפעה רבה על ההתבדלות של הדתיים ולא רק של החרדים שבהם, מהחילוניים.
ספר יובל לכבודו

בנימין בראון וניסים ליאון (עורכים), הגדולים: אישים שעיצבו את פני היהדות החרדית בישראל, ספר יובל לכבוד פרופסור מנחם פרידמן, הוצאת מאגנס ומכון ון ליר, ירושלים תשע"ז.
ג'יי אוברנולטי

ג'יי פיליפ אוברנולטי (באנגלית: Jay Phillip Obernolte; נולד ב-18 באוגוסט 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת קליפורניה. טרם כהונתו היה חבר האספה המדינתית של קליפורניה, הבית התחתון בבית המחוקקים של המדינה. כמו כן, הוא הבעלים, הנשיא והמנהל הטכני של "FarSight Studios", חברה לפיתוח משחקי וידאו.
ביוגרפיה

אוברנולטי נולד בשיקגו, הגדולה שבערי אילינוי, וגדל בפרזנו שבקליפורניה. בשנת 1988 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון אדיסון/קומפיוטק שבפרזנו. ב-1992 קיבל תואר ראשון בהנדסה ומדע שימושי מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, ובשנת 1997 השלים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לימודי תואר שני בבינה מלאכותית. אוברנולטי השיק ב-1990 את "אולפני FarSight", חברה עצמאית לפיתוח משחקי וידאו למגוון קונסולות משחקים, בהן אקס בוקס 360, Wii, פלייסטיישן 3, נינטנדו DS ועוד.
בשנת 2005 נבחר אוברנולטי למועצת נמל התעופה של העיר ביג בר סיטי, שם כיהן במשך חמש שנים. לאחר מכן כיהן כנשיא מועצת מנהלים זו במשך שלוש שנים, וכסגן נשיא שנה אחת לאחר מכן. ב-2010 נבחרה אל מועצת העירייה, ובהמשך כיהן כראש העיר. בבחירות 2014 כיהן כחבר האספה המדינתית של קליפורניה מטעם מחוז הבחירה ה-33, לאחר שנבחר לתפקיד עם כ-66% מקולות הבוחרים. בבחירות 2016 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה, וגם בבחירות אמצע הכהונה ב-2018.
בספטמבר 2019, אחרי שפול קוק הכריז על פרישתו מהקונגרס של ארצות הברית, הודיע אוברנולטי על כוונתו להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של קליפורניה. במהלך מסע הבחירות, שם אוברנולטי פעמיו אל טיפול בחיילים משוחררים, אבטחת גבול ארצות הברית–מקסיקו בקליפורניה ומאבק בסחר בבני אדם ובסחר בסמים. ב-12 בפברואר 2020 הביע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את תמיכתו הרשמית באוברנולטי, באמצעות ציוץ ברשת החברתית "טוויטר".
בבחירות 2020 ניצב בפני כריסטין באבסר, מהנדסת ויועצת ביולוגית, אשר זכתה לתמיכת אישים בקליפורניה בהם קמלה האריס, ג'וליה בראונלי, גיל סיסנרוס, לינדה סנצ'ז ומייק לוין. בבחירות הראשוניות סיים אוברנולטי במקום הראשון עם 35% מקולות הבוחרים, ואחריו באבסר עם 28.7% בלבד. השניים העפילו ליום הבחירות הכלליות, ושם גבר עליה אוברנולטי כשגרף 56.1% מהקולות. עם ניצחונו נבחר אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, וכהונתו החלה בראשית ינואר 2021.
הערות שוליים

↑  שאה ג'ונסון, Big Bear mayor joins crowded race, באתר דיילי פרס, 11 בפברואר 2014 (באנגלית)
↑  סם מץ, President Trump endorses Jay Obernolte, snubs Tim Donnelly in race to succeed Rep. Paul Cook, באתר דזרט סאן, 12 בפברואר 2020 (באנגלית)
↑  ג'ינצאיל הרננדז, Video games and partisanship: A conversation with new member Jay Obernolte, באתר Roll Call‏, 15 בדצמבר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6k46krn  US Congress: O000019
מייק איזל

וולטר מייקל איזל (באנגלית: Walter Michael Ezell; נולד ב-6 באפריל 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת מיסיסיפי. הוא נבחר לראשונה לתפקידו בבחירות 2022 מטעם המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה

איזל נולד בעיירת החוף פאסקגולה (Pascagoula) שבדרום מיסיסיפי. אביו, ס. ה. "באק" איזל, היה שוטר במקצועו. איזל למד באוניברסיטת דרום מיסיסיפי, שם השלים לימודי תואר ראשון במשפט פלילי. בשנת 1981 סיים את לימודיו באקדמיה להכשרת קציני אכיפת החוק במדינת מיסיסיפי, וב-1990 נהיה לבוגר האקדמיה הלאומית של לשכת החקירות הפדרלית. ב-1980 החל את הקריירה שלו כשוטר, וכעבור תריסר שנים התקדם לדרגת קפטן במחלקת הבילוש של המשטרה ב-1992.
בשנים 1998–2000 היה מפקד משטרת העיר אושן ספרינגס. לאחר שירותו כמפקד המשטרה באושן ספרינגס, שב איזל לפאסקגולה, שם הצטרף לכוח המשימה של ה-FBI ל"בטיחות ברחובות". מאוחר יותר שימש כראש אכיפת החוק במחוז בית הספר של פאסקגולה ומערכת הבריאות של נהר הסינגינג. בבחירות 2014 נבחר לשריף מחוז ג'קסון, בעקבות התפטרותו של השריף הקודם מייק בירד.
בשנת 2021 הכריז איזל כי יתמודד בבחירות 2022 לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הרביעי של מיסיסיפי מול נציג המחוז המכהן סטיבן פאלאזו. בבחירות המקדימות שנערכו ב-7 ביוני 2022, גרף פאלאזו את מירב הקולות (31.5%), ואיזל סיים במקום השני עם 25%. מכיוון שאף מועמד לא גרף לפחות 50% מהקולות, העפילו פאלאזו ואיזל לסיבוב מכריע בפריימריז. ב-28 ביוני התקיים הסיבוב המכריע, בו ניצח איזל עם 51.8% מהקולות, וגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'וני דופרי בבחירות הכלליות.
בראשית ינואר 2023 הושבע איזל לתפקידו כחבר הקונגרס.
הערות שוליים

↑  אפריל מ. הבנס, Mike Ezell sworn in as Jackson County's new sheriff, באתר gulflive.com‏, 1 בדצמבר 2014 (באנגלית)
↑  הרולד גייטר, South Mississippi sheriff set to run for US House in 2022, challenge Rep. Steven Palazzo, באתר Mississippi Clarion Ledge‏, 8 באפריל 2021 (באנגלית)
↑  Palazzo, Ezell head to runoff for 4th Congressional District Republican nomination, באתר WLOX‏, 8 ביוני 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: E000235
רוברט אדרהולט

רוברט בראון אדרהולט (באנגלית: Robert Brown Aderholt; נולד ב-22 ביולי 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אלבמה. אדרהולט, שמרן חברתי מהמפלגה הרפובליקנית, היה בעבר חבר בשדולת תנועת מסיבת התה בקונגרס.
ביוגרפיה

אדרהולט נולד בהייליוויל (Haleyville) שבאלבמה, בנם של מרי פרנסס בראון ובובי ריי אדרלהולט. אביו של אדרהולט, כומר במשרה חלקית בקבוצה קטנה של כנסייה קהילתית (Congregational Church) בצפון-מערב אלבמה, היה שופט מדינתי במשך למעלה משלושים שנה. אדרהולט למד באוניברסיטת צפון אלבמה ואז במכללת ברמינגהאם–דרום בה סיים את לימודיו הגבוהים. כסטודנט היה חבר באחווה "מסדר קאפה אלפא". אדרולהט קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים קמברלנד של אוניברסיטת סמפורד ועסק בעריכת דין לאחר תום לימודיו.
בשנת 1992 מונה אדרהולט לשופט העירוני של הייליוויל. באותה שנה הוא היה ציר בכינוס הוועדה הרפובליקנית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות באותה השנה. ב-1995 התמנה לעוזרו הבכיר של מושל אלבמה פוב ג'יימס (אנ'). שנה אחר כך, במהלך 1996, זכה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של אלבמה בבית הנבחרים של ארצות הברית, במקומו של טום בוויל שפרש מהחיים הפוליטיים.
כמועמד הרפובליקני, ניצב אדרולהט בפני אתגר ניכר נגד חבר הסנאט המדינתי בוב וילסון הבן, שכינה את עצמו דמוקרט "במסורת טום בוויל". היה זה מרוץ צמוד ביותר, שזכה לסיקור לאומי ותמיכה משמעותית מצד המפלגה הרפובליקנית. ניוט גינגריץ' ביקר באופן אישי במחוז הקונגרס בעיצומו של מסע הבחירות. אדרהולט זכה בו בקושי, ברוב של 50% מהקולות לעומ ת48%, והיה לרפובליקני השני שייצג מחוז זה מאז תקופת השיקום. הרפובליקני הראשון, ג'ים מרטין, נבחר לתפקיד במה שהיה אז מחוז הקונגרס השביעי במהלך הסחף הרפובליקני באלמה שוהביל בארי גולדווטר ב-1964. אדרולהט מעולם לא התמודד עם תחרות צמודה שכזו, ונבחר מחדש אחת לשנתיים מאז.
פערי הניצחון ההולכים וגוברים של אדרהולט במרוצת השנים שיקפו את המגמה הרפובליקנית במחוז הקונגרס הרביעי של אלבמה. על אף שלדמוקרטים רוב מבחינת רישום הבוחרים, אך הדמוקרטים במחוז שמרניים מאוד בסוגיות החברתיות, אפילו בסטנדרטים של אלבמה. בבית הנבחרים אדרהולט הפגין דפוס הצבעה שמרני. הוא מתנגד לנישואים של בני-זוג מאותו המין ותומך בזכות לשאת נשק, כמו גם בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. הוא גם מתנגד לקיצוץ בתקציב הביטחון הלאומי כדי לצמצם את החוב הלאומי של ארצות הברית. בשנת 2019 הציג אדרהולט הצעת חוק להעלאת הגיל המינימלי לרכישת טבק ל-21 שנה. לאחר ההסתערות על הקפיטול בינואר 2021, אמר אדרהולט שאמנם טראמפ "גמור" מבחינה פוליטית, אך אין הוא צריך לעמוד בפני הליך הדחה שני.
הערות שוליים

↑  מרי אורנדרוף טרויאן, Alabama Rep. Robert Aderholt joins congressional Tea Party Caucus, באתר AL.com‏, 4 באוגוסט 2010 (באנגלית)
↑  פטריק ארי, U.S. Rep. Aderholt wants to raise age for buying tobacco to 21, באתר WHNT‏, 4 באפריל 2019 (באנגלית)
↑  ג'ון שארפ, Alabama Republican Rep. Aderholt: Trump diminished, not enough time for impeachment, באתר AL.com‏, 11 בינואר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3657 6571  LCCN: n2004064464  SNAC: w68x45f1  US Congress: A000055  VIAF: 65863763   WorldCat (עם VIAF): 65863763
(G)

| --- | --- |

(G)I-dle באוקטובר 2022. משמאל לימין: מיני, מיון, סויון, יוקי ושוהוא
 מקום הקמה:  סיאול, קוריאה הדרומית
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 סוגה:  קיי-פופ • היפ-הופ • EDM
 חברת תקליטים:  Cube‏ • U-Cube • ריפבליק
 אתר רשמי
 חברות
 מיון   מיני   סויון   יוקי   שוהוא
 חברות לשעבר
 סוג'ין
(G)I-dle (בקוריאנית: (여자)아이들; שם הלהקה נכתב באותיות גדולות, מבוטא "ג'י איידל" או "איידל") היא להקת בנות דרום קוריאנית שהוקמה על ידי קיוב אנטרטיינמנט בשנת 2018. הלהקה מורכבת מחמש חברות: מיון, מיני, סויון, יוקי ושוהוא. במקור הורכבה הלהקה משש חברות, עד לעזיבתה של סוג'ין ב-14 באוגוסט 2021. הלהקה עשתה את הופעת הבכורה שלה ב-2 במאי 2018, עם הסינגל "Latata" שיצא כחלק מהמיני-אלבום הראשון שלהן, I Am. ביפן עשתה הלהקה את בכורתה ב-31 ביולי 2019, תחת תת-החברה U-Cube.
לאחר שחתמה בריפבליק רקורדס בארצות הברית בשנת 2020, הוציאה הלהקה את המיני-אלבום השלישי שלה, I Trust, מה שהפך אותה ללהקת הבנות הרביעית שמכרה מעל ל-100,000 עותקי אלבום בשבוע הראשון שלו. באותה השנה הוציאה הלהקה את אלבום הסינגל Dumdi Dumdi, שהפך לאלבום הסינגל השני הנמכר ביותר של להקת בנות בכל הזמנים. מאז הופעת הבכורה, הוציאה הלהקה אלבום אולפן אחד, שישה מיני-אלבומים, וכן סינגלים שונים, בהם "Latata",‏ "Hann (Alone)",‏ "Senorita",‏ "Uh-Oh",‏ "Lion",‏ "Oh My God",‏ "Dumdi Dumdi",‏ "Hwaa" ו-"Tomboy"
בניגוד לרוב להקות הבנות בתעשיית הקיי-פופ, (G)I-dle מעורבות באופן ישיר ביצירת המוזיקה שלהן, ובמיוחד סויון שסייעה בכתיבה ובהפקה של רוב שירי הלהקה, וכן מיני ויוקי שכתבו יחד רצועות רבות. (G)I-dle, שכונו ה-"monster rookies" ("טירוניות מפלצתיות") של 2018, נחשבות מאז לאחת מלהקות הבנות הדרום קוריאניות המצליחות ביותר מבין אלו שאינן חתומות באחת משלוש חברות התקליטים הגדולות בקוריאה הדרומית (SM,‏ JYP ו-YG).
שם הלהקה

בראיון ל-The Star חשפה סויון, מנהיגת הלהקה, כי חשבה על השם "Idle"‏ (아이들) כשהלחינה שיר בשם "Idle Song". היא הציעה זאת ל-קיוב אנטרטיינמנט, והשם הוכרע סופית לאחר שהתמודד בתחרות פנימית. השם זכה לתגובות מעורבות בדרום קוריאה ובעולם, שכן פירוש המילה "아이들"‏ (aideul) בקוריאנית הוא "ילדים", וכי "idle" פירושו עצלות. בהתאם לכך, השם שונה ל-(G)I-dle, כאשר ה-"I" מייצג אינדיבידואליות. המקף ממחיש את פיצול השם לשני חלקים, כאשר המילה "Dle"‏ (deul) פירושה צורת הרבים של "אני" בקוריאנית. כאשר השם נאמר בקול, ה-"G" המוקף בסוגריים אינו נכלל.
היסטוריה > לפני הופעת הבכורה

חברת הלהקה סויון הייתה חתומה ב-קיוב אנטרטיינמנט וייצגה את החברה בתוכנית ההישרדות Produce 101. היא הגיעה למקום ה-20 בלבד, ולכן לא נבחרה להיות חלק מלהקת הבנות I.O.I, שהורכבה מזוכות התוכנית. סויון אף התחרתה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי Unpretty Rapstar, וסיימה במקום השלישי. מאוחר יותר היא הופיעה לראשונה כסולנית, והוציאה שני סינגלים דיגיטליים, "Jelly" ו-"Idle Song". מיון השתתפה בקליפ לשיר "You" של לים סול-אונג שיצא בשנת 2017.
בין 2010 ל-2015 הייתה מיון חניכה תחת חברת YG אנטרטיינמנט. היא עזבה את החברה לאחר סיבוכים לא ידועים בנוגע להופעת הבכורה שלה בלהקת בלאקפינק, והחלה ללמוד בבית ספר למוזיקה. לפני שהצטרפה לקיוב אנטרטיינמנט, היא הייתה זמרת עצמאית והשתתפה בסיבוב ההופעות של להקת Urban Zakapa בקנדה בספטמבר 2016. סוג'ין הייתה חניכה ב-DN Entertainment בשנת 2015, והייתה בלהקת הבנות Vividiva תחת שם הבמה N.NA, אך עזבה לפני הופעת הבכורה הרשמית של הלהקה. מיני השתתפה באלבום Dance Party של Line Friends, שיצא בנובמבר 2017. בספטמבר 2017, הופיעה שוהוא לצד יו סון-הו בקליפ "Pet" של האמן 10cm.
ב-5 באפריל 2018 חשפה קיוב אנטרטיינמנט את שמה של להקת הבנות החדשה שלה, (G)I-dle. לפני הופעת הבכורה, חשפה Cube את חברות הלהקה במופע הריקודים של דינגו מיוזיק שהתקיים בסיאול. הסרטון המתעד את ההופעה עלה ליוטיוב ב-15 באפריל 2018, וצבר למעלה משני מיליון צפיות בפחות משלושה שבועות.