stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרעת אישיות טורדנית-כפייתית
אבחנה מבדלת

הפרעה טורדנית כפייתית: קיימים קווי דמיון מסוימים בין OCPD להפרעה טורדנית כפייתית (OCD). כך, למשל, גם ב-OCD וגם בהפרעת אישיות טורדנית כפייתית יכול להיות עיסוק יתר בניקיון וסדר, כמו כן, קיים קשר חזק בין OCD להפרעת אישיות טורדנית כפייתית, כשבין 23% ל-32% מהאנשים עם OCD עונים גם לסימפטומים של הפרעת אישיות טורדנית כפייתית
 (ששיעורה, כאמור, הוא כ-1% באוכלוסייה הכללית). עם זאת, יש הבדלים בין ההפרעות:
אגו סינטוני לעומת אגו דיסטוני. באגו סינטוני הכוונה היא שהאדם מזהה את ההפרעה כחלק מהאישיות שלו ואינו רואה את ההפרעה כדבר שלילי (להפך, יש מי שמדברים על ההפרעה כ'מתנה'). שכן היא מתאימה לערכיו, מטרותיו ותפיסת העולם שלו. באגו דיסטוני האדם רואה בהפרעה מקור לסבל והוא מעוניין להיפטר ממנה. OCD היא הפרעה אגו דיסטונית, ולעומת זאת הפרעת אישיות טורדנית כפייתית (OCPD) היא אגו סינטונית ולרוב אנשים עם הפרעה זו אינם פונים לטיפול בעקבות סבל מההפרעה, אלא בשל פגיעה שלה ביחסים בינאישיים או בשל לחץ מהסביבה.
מחשבות טורדניות. ב-OCD יש מחשבות טורדניות, הנחוות כמופרזות ולא הגיוניות, וגורמות סבל לאדם. בהפרעת אישיות טורדנית-כפייתית (OCPD) יש אומנם מחשבות רבות על סדר, ניקיון וכללים, אולם הן אינן נחוות כמופרזות או לא הגיוניות ואינן גורמות סבל.
פעולות כפייתיות. בהתאם ליחס למחשבות, אנשים עם הפרעה טורדנית כפייתית עושים טקסים כדי להרגיע את המצוקה שהם חווים עקב המחשבות הטורדניות. לעומתם, אנשים עם הפרעת אישיות טורדנית כפייתית מבצעים פעולות שיכולות להיראות מופרזות או טקסיות על מנת להרגיש טוב עם התוצאה הסופית. אומנם גם הם חווים מצוקה אם ההתנהגות נמנעת מהם, אך המניע לפעולה שונה והם מרגישים כי הם מבצעים את הפעולה מבחירה.
קושי לדחות סיפוקים גדול יותר אצל אנשים עם הפרעת האישיות בהשוואה לאנשים עם OCD.
אגרנות כפייתית: אנשים עם הפרעת אישיות טורדנית כפייתית עשויים לאגור חפצים ולהתקשות להפטר מהם. אבחנה של אגרנות כפייתית תיתכן לצד הפרעת האישיות רק אם האגרנות היא קיצונית (לדוגמה אם אדם אוסף חפצים חסרי ערך ואשפה, ואוגר אותם בביתו).
הפרעות אישיות אחרות ותכונות אישיות: כיוון שישנה חפיפה מסוימת בין תסמיני הפרעות האישיות השונות, מצב בו אדם מאובחן עם יותר מהפרעה אחת הוא מצב שכיח, וכך גם מצב בו אדם עם הפרעת אישיות טורדנית כפייתית עונה על חלק מאבני הבוחן לאבחנה של הפרעות אישיות אחרות. חלק מהמאפיינים של ההפרעה יכולים להופיע בצורה משמעותית גם אצל אנשים שאינם עונים על מלוא הקריטריונים לקבלת אבחנה של הפרעת אישיות זו.
סוגיות תלויות תרבות

כמו בכל הפרעה אחרת, גם בהפרעת אישיות זו חשוב לקחת בחשבון מהם ערכי החברה ממנה מגיע האדם המאובחן. האם זו חברה שבה נוקשות והקפדה יתרה על פרטי פרטים הם בבחינת נורמה מקובלת או תכונה מוערכת אזי תכונות אישיות כאלה לא יעוררו קשיים רבים. לעומת זאת בחברות שבהן אין אלו תכונות מוערכות הפגיעה באיכות החיים (קשרים עם אנשים וכדומה) תהיה קשה יותר והאדם יחוש שהוא חריג במידה רבה יותר.
מחקר

במחקרים רבים נעשה שימוש בחלוקת הנבדקים לקבוצה של אנשים עם הפרעת אישיות טורדנית כפייתית ואנשים שיש להם גם הפרעה טורדנית כפייתית. כדי לעמוד על המאפיינים של ההפרעה מבחינת היכולת לבצע מטלות נבדקים היבטים של התפקוד הפסיכולוגי (רגשות, וכן מדדים פיזיים כמו קצב פעימות לב) בעת ביצוע משימות שונות כיוון אחר של מחקר מנסה להתחקות אחר הגורמים להפרעה זו. כך למשל ישנו מחקר שבדק את הקשר בין היקשרות לא בטוחה ובין הפרעת אישיות טורדנית כפייתית.
טיפול

פסיכותרפיה – ישנן עדויות על יעילות של טיפול קוגניטיבי התנהגותי בקרב אנשים עם הפרעת אישיות זו.
אשפוז: מטופלים אלה נעזרו ביעילות בטיפול פסיכיאטרי אינטנסיבי ורב ממדי במקרים של החמרה (למשל על רקע התפתחות של דיכאון) אך חשו חרדים לקראת שחרורם מאשפוז.
ישנם יתרונות בטיפול קבוצתי והתנהגותי. בשתי צורות טיפול אלה קל יותר להפנות את תשומת לב המטופלים לצורה בה הם מתייחסים לאחרים. מניעת השלמת ההתנהגות הטקסית שלהם יכולה לגרום לעלייה של החרדה, אך כך הם יכולים ללמוד אסטרטגיות התמודדות חדשות. בנוסף, ניתן ליצור מערכת של חיזוקים חיוביים ישירים לשינוי בתוך קבוצת הטיפול.
טיפול תרופתי יש עדות לטיפול בתרופות מקבוצת ה־SSRI (מעכבים סלקטיביים של ספיגה חוזרת של סרוטונין). אלו יכולות לעזור להתקדמות בטיפול הפסיכותרפי, וכן להקל על התסמינים הכפייתיים והטורדניים.
שיקום בישראל

כל ישראלי בן 18 ומעלה שנקבעו לו 40% נכות רפואית על ידי המוסד לביטוח לאומי, בעקבות הפרעה נפשית זכאי לקבל שירותי סל שיקום, ראה ערך מורחב להלן:
לקריאה נוספת

Cain, N. M., Ansell, E. B., Simpson, H. B., & Pinto, A. (2015). Interpersonal functioning in obsessive–compulsive personality disorder. Journal of personality assessment, 97(1), 90-99.
Gillan, C. M., Morein-Zamir, S., Urcelay, G. P., Sule, A., Voon, V., Apergis-Schoute, A. M.,... & Robbins, T. W. (2014). Enhanced avoidance habits in obsessive-compulsive disorder. Biological psychiatry, 75(8), 631-638.
גידי רובינשטיין, הטיפול בהפרעת אישיות טורדנית-כפייתית: איך לא להשליך את התינוק עם המים?, באתר המחבר, ללא ציון תאריך.
מהי הפרעת אישיות טורדנית כפייתית ואיך היא נראית
פרננדו אלברס דה טולדו, הדוכס השלישי מאלבה

פֶרְנַנְדוֹ אַלְבָרֵס דֶּה טוֹלֵדוֹ, הַדֻּוכָּס הַשְּׁלִישִׁי מֵאָלְבָה (בספרדית: Fernando Álvarez de Toledo y Pimentel;‏ 29 באוקטובר 1507 – 11 בדצמבר 1582) נודע גם בכינויים "הדוכס הגדול של אלבה" בספרד ופורטוגל ובתור "דוכס הברזל" בארצות השפלה, היה אריסטוקרט, מדינאי ומצביא ששירת תחת האימפריה הספרדית במהלך המאה ה-16 המאוחרת. מבין המלחמות הנודעות בהם היה שותף ישנן המלחמות האיטלקיות, כיבוש תוניס, המלחמה השמלקלדית ועוד. פועלו בניהול ארצות השפלה ההבסבורגיות לאחר מאבק אזרחי בין קתולים וקלוויניסטים היווה גורם מרכזי בתחילתה של מלחמת שמונים השנים.
ביוגרפיה > תחת קרל החמישי

אלבה נולד למשפחה עשירה עם היסטוריה ארוכה של שירות לכתר קסטיליה. בשנת 1524 הוא הצטרף לכוחות האימפריה הספרדית שנלחמו נגד ממלכת צרפת בפואנטרביה, במסגרת המלחמה האיטלקית הראשונה והודות לכושר הפיקוד שהפגין הוא מונה למושל העיר לאחר לכידתה. המערכות הצבאיות הבאות הפכו אותו למפקד הצבאי המקצועי ביותר בגילו. הוא התעקש על אימונים קפדניים ומשמעת לכוחותיו ופיתח שימוש טקטי בנשק חם. הוא היה אמן לוגיסטיקה, והנכס הגדול ביותר שלו היה ביטחון עצמי בלתי מעורער שאפשר לו לעמוד בפני עצותיהם הפזיזות של קצינותיו הנרצים יותר שהיו במעגל המטה הכללי.
הוא פיקד על חלק מצבאו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (שהיה גם מלך ספרד) במשלחת המוצלחת לכיבוש תוניס בשנת 1535 נגד האימפריה העות'מאנית, ובשנים 1546–1547 פיקד על צבאות האימפריה כנגד הנסיכים הפרוטסטנטים הגרמנים של הברית השמאלקלדית. בניצחונו במולברג ב-24 באפריל 1547 אלבה הביא את הקיסר קרל החמישי לשיא כוחו. אלבה הוצב למפקד הראשי של הכוחות הקיסריים באיטליה בשנת 1552, ולאחר ירושתו של פליפה השני, מלך ספרד, הוא מונה למשנה למלך של ממלכת נאפולי בשנת 1556. בשלב האחרון של מלחמת צרפת-ספרד באיטליה הוא גבר על פרנסואה דה לוריין, הדוכס השני מגיז, ואילץ את האפיפיור פאולוס הרביעי להשלים עם ספרד לאחר שגינה והתנגד לה.
ביוגרפיה > תחת פליפה השני

לאחר שלום קטו-קמברזיס, אלבה הפך לאחד משני השרים המובילים של פליפה השני. קרל החמישי, בצוואה סודית משנת 1543, המליץ על אלבה לבנו פליפה כיועץ אמין בכל הנושאים הצבאיים ובענייני מדינה אך טען בפניו לא לסמוך עליו יתר על המידה, מכיוון שהוא היה שאפתני מאוד, רצה לפקד על כל הצבא, ולהשתמש בכל האמצעים להשגת שאיפותיו. לכן פליפה השני מעולם לא סמך לחלוטין על אלבה. עם זאת, הוא זימן אותו באופן קבוע למועצת המדינה, שם, באופוזיציה לשאר היועצים הראשיים של המלך, אלבה לחץ להביא למדיניות חוץ נמרצת.
כבר בשנת 1563 יעץ אלבה למלך לנתק מכוחם את האצולה ההולנדית שהנהגה את האופוזיציה למשטר הספרדי בארצות השפלה ההבסבורגיות. האוכלוסייה הפרוטסטנטית בארצות השפלה נכנסה למאבקים עם הקתולים ועצם קיומה הטריד את האינקוויזיציה הספרדית. בשנת 1565 שלח אותו פליפה, יחד עם מלכתו אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת, לפגוש את אמה של אליזבת, קטרינה דה מדיצ'י, עוצרת הכתר של צרפת. אלבה הצליח להציג כמבוקש את רצון המלך פליפה לא להביא לחתונה ספרדית בין ילדי המלכים בשביל אוניה פרסונלית בין ספרד לצרפת. קטרינה דרשה עזרה ספרדית צבאית נגד ההוגנוטים הפרוטסטנטים, שמאבקם הממושך אל מול האוכלוסייה הקתולית של צרפת הביאו למלחמות הדת בצרפת.
ביוגרפיה > תחת פליפה השני > בארצות השפלה

לפי הפרוטסטנטים בארצות השפלה, השמת איורים ותמונות במקומות תפילה נחשבה לעבודת אלילים. עובדה זאת הביאה בשנת 1566 לפרוטסטנטים רבים בדרום ארצות השפלה ההבסבורגיות לפשוט באלימות על כנסיות ולשרוד תמונות. המאבק האלים התפשט גם לצפון ארצות השפלה באירוע שנודע בתור "זעם האיקוניקלסטי". האירוע הביא לנפילת החזון לשלום בין הפלגים הפרוטסטנטים והקתולים בארצות השפלה. הצבא הספרדי התערב בתוך המאבק והאצולה ההולנדית התפלגה בין תומכי המלך הספרדי (שלעיתים היו גם פרוטסטנטים) למתנגדיו ובראשם וילם הראשון, נסיך אורנז'. בשנת 1567, פליפה שלח את פרננדו אלברס דה טולדו עם כוח של 10,000 חיילים מספרד להיאבק נגד המורדים בארצות השפלה.
לאחר הבסת המורדים אלבה הפך למושל ארצות השפלה ההבסבורגיות בשם הכתר הספרדי. בתפקידו החדש הוא הקים את מועצת הצרות שתפקידה היה להשיב את הסדר האזרחי את סמכות הכתר הספרדי. בהמשך יצא אלבה במערכה של טיהור פוליטי נגד חברי אצולה הולנדית פרוטסטנטים ותומכים של הקבלה והפשרה הדתית אך וילם הצליח לברוח מכוחותיו לעבר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1568 החל וילם בהתקוממות אזרחית מזוינת נגד הכתר הספרדי ובכך החל את המרד ההולנדי שנודע גם בתור מלחמת שמונים השנים. העליונות הצבאית שהנהיג פרננדו מנע את התקדמות הכוחות ההולנדים ביבשה אך היה עליו לפעול נגד סוחרים רבים שפנו נגד הכתר הספרדי והחלו לתקוף כוחות של הארמדה הספרדית בחופי ארצות השפלה.
במהלך כהונתו בתפקיד מושל ארצות השפלה, אלבה לא ייחס חשיבות רבה למרד של וילם, במקום זאת בראש סדר ענייניו היה להשיב את העליונות של הנצרות הקתולית והגבהת המיסים לכתר הספרדי. אלבה הקים את מס "הפני העשירי" שלפיו עשירית מההכנסות מכל פעולת סחר-מכר יעבור בתור מס לכתר הספרדי. המס החדש עורר התנגדות רבה ברחבי ארצות השפלה, בעיקר מידי מעמד הסוחרים. מתוך חשש לפלישה צרפתית לתוך ארצות השפלה בידי הפרוטסטנטים הצרפתים, אלבה שלח את רוב צבאו להגן על הגבול הדרומי עם צרפת ובכך השאיר ערים רבות בצפון ארצות השפלה ללא הגנת הצבא הספרדי. המורדים ההולנדים בים, שהשתמשו בסירות פרטיות, גורשו מחופי ממלכת אנגליה בשנת 1572 בידי אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה והפכו את הנמלים של פליסינגן ובריל למרכזי פעולה אנטי-ספרדית. נגד הפרוטסטנטים שכבשו את צפון הולנד, דרום הולנד וזיילנד הנהיג אלבה מתקפת נגד לקראת חורף 1572. עם כיבוש העיר נרדן טבחו הספרדים בכל האוכלוסייה הפרוטסטנטית של העיר. הצבא הספרדי נחל סדרת ניצחונות צבאיים בשלבים המוקדמים של המאבק אך עם הזמן התקדמותם האטה.
ביוגרפיה > שנים אחרונות

בשנת 1573 הוחלף אלבה מתפקיד המושל בידי לואיס דה רקסנס אי זוניגה. בשנת 1579 אלבה הושם במעצר בית באחוזותיו לאחר שבנו התחתן בניגוד לרצון המלך. בשנת 1580 שכנע הקרדינל גרנבל את פליפה לתת לאלבה לפקד על הפלישה לפורטוגל במסגרת מלחמת הירושה הפורטוגזית. תוך כמה שבועות, באחד מהמערכות הצבאיות הגדולות ביותר שלו, כבש אלבה את ליסבון, מה שהביא לאיחוד ספרד ופורטוגל לכדי האיחוד האיברי. עם זאת הוא מעולם לא קיבל את אהדתו של המלך פליפה ונפטר זמן קצר לאחר מכן. במדינות פרוטסטנטיות שמו של אלבה קיבל קונוטציה לעריצות דתית. בהיסטוריה הספרדית אלבה נחשב כנציג האצולה הוותיקה, עצמאי וגאה בזכויותיה ובפריבילגיות שלה ועם זאת מוכנים לשמש כגנרל מפקד ומגן על מלוכה אבסולוטית.
ראו גם

המלחמות האיטלקיות
המרד ההולנדי
ארצות השפלה ההבסבורגיות
הערות שוליים

↑  History Matters, היסטוריה של עשר דקות - המרד ההולנדי (סרט תיעודי קצר), באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257535805171  PLWABN: 9810594785405606  BNE: XX947813  BnF: cb14582096k (data)  BPN: 04319174  CANTIC: a10449462  GND: 118686704  HDS: 041520  ICCU: NAPV117060  ISNI: 0000 0001 1684 0635  LCCN: n82073925  NKC: mzk2005290149  NTA: 069194726  RKD: 488017  SELIBR: 317520  SNAC: w6rv12rb  SUDOC: 07955962X  ULAN: 500354988  VcBA: 495/27  VIAF: 90629206   WorldCat (עם VIAF): 90629206
ראש ממשלת קירגיזסטן

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  אקילבק ג'פרוב (אנ')
 תאריך כניסה לתפקיד:  12 באוקטובר 2021
 תחום שיפוט:  קירגיזסטן 
 מעון:  בית הנשיא, הרובע הישן, בישקק
 ייסוד המשרה:  21 בינואר 1991
 איוש ראשון:  נסירדין איסאנוב
 
ראש ממשלת קירגיזסטן הוא תפקיד חשוב בממשלת קירגיזסטן.
עד 2010, מעמד הנשיא היה גבוה יותר מאשר ראש הממשלה בקירגיזסטן, אך לאחר משאל העם בשנת 2010 המדינה עברה למערכת פרלמנטרית, והציבה כוח רב יותר בפרלמנט ובממשלה על חשבונו של הנשיא.
הנשיא רשאי למנות את ראש הממשלה באופן זמני, מינוי הידוע כראש הממשלה בפועל. ראשות הממשלה נעשית קבועה לאחר אישור המועצה העליונה (הפרלמנט).
ראו גם

נשיא קירגיזסטן
פיליפ לודוויג הראשון, רוזן הנאו-מינצברג

פיליפ לודוויג הראשון, רוזן הנאו-מינצברג (בגרמנית: Philipp Ludwig I. von Hanau-Münzenberg‏; 21 בנובמבר 1553 – 4 בפברואר 1580) היה רוזן הנאו-מינצברג החל משנת 1561 בה ירש את אביו עד מותו.
ביוגרפיה > רקע

פיליפ לודוויג הראשון היה בנם של פיליפ השלישי, רוזן הנאו-מינצברג והלנה, רוזנת פפאלץ-זימרן. סנדקיו היו:
הדוכסית מריה מפפאלץ-זימרן (1519–1567), אשתו של פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ.
הרוזן פיליפ מזולמס-בראונפלס
הרוזן לודוויג משטולברג-קניגשטיין
תחביבו היה איסוף מדליות ומטבעות.
ביוגרפיה > נוער > ילדות

לא ידוע מאומה על שנותיו הראשונות, בשנת 1560, עת היותו בן 7 שנים מינהו אביו לפקיד מחוז שטיינו, תפקיד רשמי בלבד ככל הנראה, שנה לאחר מכן מת אביו ופיליפ לודוויג ירש אותו, ועדת עוצרים מונתה לצורך הממשל.
ביוגרפיה > נוער > עוצרות

המועצה הוקמה לבקשת אמו, ומונו לה שלושה עוצרים:
יוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג, קרוב משפחתו הרחוק של פיליפ לודוויג
פיליפ הרביעי, רוזן הנאו-ליכטנברג, דודנו הרחוק של פיליפ לודוויג
האלקטור פלטין פרידריך השלישי, מוזכר כעוצר הראשי בספרות, אך אין כל עדות לפעולותיו.
הרוזן ריינהרד הראשון מזולמס, שהיה אפוטרופוס של אביו של פיליפ לודוויג, וקרוב אליו משפחתית התעלם מן המועצה, ככל הנראה כיוון שציפה להיות יורש העצר וכבר הוסמך לכך וכעת היה עליו לוותר על כך, ייתכן שהסיבה לכך היא שריינהרד היה קתולי בעוד הנאו-מינצברג חלק מן הרפורמציה. מצד שני הניגוד הדתי לא בלט באותה תקופה כמו בדורות לאחר מכן, כאשר רוזן הנאו-ליכטנברג שלט בהנאו-מינצברג וגרם לעימותים אלימים רבים בשלטון, בתקפותו של פיליפ לודוויג הראשון הוגבלה הבעיה לשאלה איזה חינוך יקבל הנער, בסופו של דבר הושגה הסכמה בין העוצרים.
ביוגרפיה > נוער > חינוך

הרוזן פיליפ לודוויג הצעיר תואר על ידי מוריו שנער הלהוט ללמוד, משנת 1563 בחנו עוצריו את האפשרות לשלחו ללמוד חוץ לאימפריה, אך הדבר לא הגיע לידי ביצוע והוא נותר שלוש שנים בדילנבורג, שם התחנך יחד עם אחיו הצעיר של אפוטרופוסו, הנרי מנסאו-דילנבורג (1550–1574),
בשנים 1567–1569 למדו שניהם יחד באוניברסיטת שטרסבורג, ולאחר מכן באוניברסיטת טיבינגן, כאן נפגש הרוזן לראשונה במחלוקת הדת החריפה שבתנועה הפרוטסטנטית.
לאחר זמן מה בטיבינגן המשיך להתחנך בצרפת, והגיע לפריז בשנת 1572, שם יצר קשר על האדמירל גאספאר דה קוליני השני, מנהיג ההוגנוטים, ונמלט מטבח ליל ברתולומאוס הקדוש וחזר לבוקסווילר בירת הנאו-ליכטנברג.
הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת בזל, ובשנת 1573 נסע לטייל באיטליה ובסוף למד באוניברסיטת פדובה, וברומא, עד שחזר דרך וינה בשנת 1574, תוכנית לימוד זאת הייתה יוצאת דופן עבור רוזן.
ביוגרפיה > שלטון

ב-13 בנובמבר 1562 עבר הקיסר פרדיננד הראשון דרך הנאו בדרכו להכתרת בנו מקסימיליאן השני, שנערכה ב-24 בנובמבר בפרנקפורט, פרדיננד התקבל בברכה על ידי פיליפ לודוויג והשניים יצאו יחד לצייד.
ב-1563 הוקמה בהנאו מועצה שהסדירה מנהלית את ההרפורמציה הפרוטסטנטית, תחילה הייתה המועצה מחלקה ברוזנות שנוהלה על ידי בנו, הרוזן פיליפ לודוויג השני, אך ב-1612 הופרדה הכנסייה על פי חוק והייתה למוסד עצמאי.
הרוזן פיליפ לודוויג השני החל לשלוט למעשה בשנת 1575, ממשלתו מאופיינת בתמרון זהיר בין הפלגים והטריטוריות השונות באימפריה, ופעילות רבה ביצירת יחסים פוליטיים באימפריה, בשנת 1578 החלה לפעול בהנאו גם הכנסייה הלותרנית של הנאו-ליכטנברג החלה להתבסס אף בהנאו-מינצברג, הרוזן פעל בזהירות רבה ולא פנה, וככל הנראה כנגד דעתו האישית, לכיוון הזרם הקלוויניסטי הקיצוני היותר, בנו ויורשו, הרוזן פיליפ לודוויג השני, ביצע לאחר שנים את הרפורמציה השנייה שפנתה אל הקלוויניזם.
בתקופת שלטונו של הרוזן פיליפ לודוויג הראשון, ההוא צירף לרוזנות הנאו את הכפרים דוריים, שוולהיים ורודגן ואת המנזרים לשעבר קונראדסדורף והירזנהיין ואת שליש מחוז רוברטנברג מרוזן שטולברג. אזורים אלה היו בעבר משועבדים. הוא גם רכש את אובר-אשבאך, נידר-אשבאך, שטיינבאך והולצהאוזן.
ביוגרפיה > מוות

הרוזן פיליפ לודוויג הראשון מת באופן פתאומי, הוא התלונן על חולשה ובחילות במשך שלושה או ארבעה ימים קודם מותו, אבל אפילו הוא לא התייחס לכך ברצינות, הוא התעלף במפתיע בין השעות ארבע לחמש בצהריים, ומת זמן קצר לאחר מכן.
הוא נקבר בכנסיית סנט מרי בהנאו, צמוד לקיר הדרומי של הקפלה, בקרבת אביו, מעל קברו הותקן כיתוב שלאחר שנים נחשב כדוגמה עיקרית לאמנות הרנסאנס הגבוהה, הכיתוב נהרס במלחמת העולם השנייה, וכמה שברים נשמרים עד היום במוזיאון ההיסטוריה שלה הנאו, המקום של הכיתוב מסומן כיום על הקיר.
אלמנתו, הרוזנת מגדלנה מולדק, נישאה ב-1581 ליוהאן השביעי, רוזן נסאו-זיגן.
משפחתו

הרוזן פיליפ לודוויג השני נישא למגדלנה, רוזנת ולדק (1558-1599), בין 2 בפברואר ל-6 בפברואר 1576 (המקורות חלוקים בתאריך המדויק, האפוטרופוס שלו התנגד לנישואים עקב היות הכלה בדרגת רוזנות נמוכה משל הנאו, ייתכן שהוא נישא לה מתוך אהבת אמת או כדי להתמודד עם הדומיננטיות הפוליטית של נסאו על פני הנאו.
לזוג נולדו ארבעה ילדים:
פיליפ לודוויג השני (18 בנובמבר 1576 - 9 באוגוסט 1612)
יוליאנה (13 באוקטובר 1577 - 2 בדצמבר 1577) נקברה בכנסיית סנט מרי.
וילהלם (24 באוגוסט 1578 - 14 ביוני 1579) נקבר בכנסיית סנט מרי.
אלברט מהנאו-מינצברג, (12 בנובמבר 1579 - 19 בדצמבר 1635)
לקריאה נוספת

Adrian Willem Eliza Dek: De afstammelingen van Juliana van Stolberg tot aan het jaar van de vrede van Munster, Zaltbommel, 1968.
Reinhard Dietrich: Die Landesverfassung in dem Hanauischen, in: Hanauer Geschichtsblätter issue 34, Hanau 1996, ISBN 3-9801933-6-5.
Rolf Glawischnig: Niederlande, Kalvinismus und Reichsgrafenstand 1559–1584. Nassau-Dillenburg unter Graf Johann VI, in: Schriften des Landesamtes für geschichtliche Landeskunde issue 36, Marburg, 1973.
Hatstein, handwritten chronicle in the archives of the Hanauer Geschichtsverein.
Carl Heiler: Johann Adam Bernhard's Bericht von der Jugendzeit des Grafen Philipp Ludwig I. von Hanau, in: Hanauisches Magazin issue 11, 1932, p. 25-31.
Heinrich Neumann: Eine gräfliche Reise vor mehr als 350 Jahren, in: Hanauisches Magazin issue 11, 1932, p. 92.
Reinhards von Isenburg, Grafen zu Büdingen, an den jungen Grafen Philipp Ludwig in Anno 1563 den 6. Dec. selbst verfertigtes Consilium, sich vor und in der Regierung zu verhalten, partially in: Hanauisches Magazin issue 8, 1785, p. 32–34.
Hermann Kersting: Die Sonderrechte im Kurfürstenthume Hessen. Sammlung des Fuldaer, Hanauer, Isenburger, Kurmainzer und Schaumburger Rechts, einschließlich der Normen für das Buchische Quartier und für die Cent Mittelsinn, sowie der im Fürstenthume Hanau recipirten Hülfsrechte, Fulda, 1857.
Gerhard Menk: Philipp Ludwig I. von Hanau-Münzenberg (1553–1580). Bildungsgeschichte und Politik eines Reichsgrafen in der zweiten Hälfte des 16. Jahrhunderts, in: Hessisches Jahrbuch für Landesgeschichte vol. 32, 1982, p. 127–163.
Georg Schmidt: Der Wetterauer Grafenverein, in: Veröffentlichungen der Historischen Kommission für Hessen, vol. 52, Marburg, 1989, ISBN 3-7708-0928-9.
Reinhard Suchier: Genealogie des Hanauer Grafenhauses, in: Festschrift des Hanauer Geschichtsvereins zu seiner fünfzigjährigen Jubelfeier am 27. August 1894, Hanau, 1894.
Johann Adolf Theodor Ludwig Varnhagen: Grundlage der Waldeckischen Landes- und Regentengeschichte, Arolsen 1853.
K. Wolf: Die vormundschaftliche Regierung des Grafen Johann des Älteren von Nassau-Dillenburg, in: Hanauisches Magazin, issue 15, p. 81 and issue 16, p. 1.
Ernst J. Zimmermann: Hanau Stadt und Land, third edition, Hanau, 1919, reprinted 1978.
חזית הקפלה בכנסיית סנט מרי בהנאו. מצד שמאל ניתן לראות את תושבות הקיר שהחזיקו את הכיתוב על הרוזן קודם שנהרס.
שנה

שנה היא פרק זמן שאורכו מבוסס על זמן ההקפה של כדור הארץ סביב השמש, והוא משמש כאלמנט בתאריך ברוב התרבויות האנושיות. אופן החלוקה לשנים משתנה מלוח שנה אחד למשנהו, וגם לאורך האסטרונומי ישנן כמה הגדרות שונות. זמן ההקפה של כדור הארץ הוא בקירוב 365.25 יממות. פרק זמן מקורב זה נקרא שנה יוליאנית, והוא משמש כיחידת זמן באסטרונומיה.
מקובל לחלק את השנה לארבע עונות: קיץ, חורף, סתיו ואביב, ושנים עשר חודשים.
לוחות שנה

בלוח היוליאני, שהיה נפוץ בעבר, אורך השנה הרגילה הוא 365 ימים, וכל ארבע שנים יש שנה מעוברת לה נוסף יום אחד. בסך הכול אורך השנה הממוצע הוא 365.25 ימים, שמתאים לזמן ההקפה המקורב של כדור הארץ. עם השנים צבר הלוח היוליאני שגיאה מצטברת שמגיעה כיום לכדי 13 יום מהלוח הגרגוריאני הנהוג כיום.
בלוח הגרגוריאני, שהוא הלוח הנפוץ ביותר, אורך השנה קרוב מאוד לאורך המדויק מבחינה אסטרונומית (הסטייה היא בת כ-26 שניות). לכדור הארץ לוקח 365 ימים, 5 שעות, 48 דקות ו-45 שניות להקיף את השמש. בלוח ישנם 365 ימים, ועל כן, כל ארבע שנים נוסף יום אחד ללוח השנה הגריגוריאני, והוא ה-29 בפברואר, כאשר כל 100 שנה לא מוסיפים יום, אולם כל 400 שנה מוסיפים יום על אף שמדובר במאה עגולה. לפי חשבון זה בלוח הגרגוריאני 365 ימים, 5 שעות, 49 דקות ו-12 שניות (365.2425 יום). החלוקה לחודשים בלוח זה נעשית באופן שרירותי.
הלוח העברי והלוח המוסלמי מבוססים על מחזורי מופע הירח, ולכן נקבע אורך השנה הרגילה כשנים עשר חודשי ירח, כך שהיא קצרה בכ-11 ימים מזמן ההקפה סביב השמש. בלוח העברי מוסיפים חודש (אדר א') כל שנתיים–שלוש (7 חודשים ב-19 שנה) כדי לסנכרן את הלוח עם עונות השנה. בלוח המוסלמי לא נוספים חודשים או ימים, כך שהשנה יותר קצרה והתאריכים לא מותאמים לעונות.
באופן ספציפי יותר, מחזור הירח עליו מבוסס החודש העברי הוא המחזור הסינודי, בן 29.53 הימים, ולא החודש הכוכבי, בן 27.32 הימים. (אם אורך החודש היה מחושב לפי חודש כוכבי, היה ניתן להתאים 13/14 חודשים בכל שנה). את המחזור הסינודי ניתן לראות בקלות בעין בלתי מזוינת וללא חישובים, ולכן התאים מחזור זה לאימות וחישוב גם לפני הזמן המודרני.
בלוח העברי אורך שנה ממוצע הוא: 365 יום 5 שעות 55 דקות וכ-27 שניות. זמן זה נקרא תקופת רב אדא והוא נקבע על פי המחזור של מטון.
בלוח המוסלמי אורך שנה הוא בערך 354 יום 8 שעות ו-48 דקות.
בזמן העתיק השתמשו בעולם בלוח שנה בן 360 ימים. לפי לוח זה, כל חודש מכיל 30 יום בדיוק. היו תרבויות שחילקו את השנה לשישה חדשים בנות שישים יום. לוח זה ממוצע בין הלוח השמשי לבין הלוח הירחי. החוקר עמנואל וליקובסקי טען שהשינוי בחישובים התפתח בעקבות שינויים במהלך השמש בתקופה שבין 744 ל-687 לפנה"ס, בהתאם לסיפור התנ"כי, שבימי חזקיהו המלך השתנה מהלך השמש עשר מעלות. הוא מצטט ממסורות של עמים רבים מכל רחבי העולם שמעידות על השינוי המתואר בתנ"ך. לדבריו, אחרי שינוי זה התפתחו לוחות שנים אחרים שיתאימו לשנה של 365.25 יממות. בפרס למשל המשיכו לספור על פי הלוח של 360 יממות, וכל שש שנים הוסיפו חודש. בארצות אחרות הוסיפו חמישה ימים בסוף כל שנה אחרי החודש האחרון. היו מקומות שהמשיכו להשתמש בלוח הישן במקביל לחדש. לטענתו, חשבון המעלות למדידת זוויות, שבו מעגל שלם מחולק ל-360 מעלות, נעשה בהתאם לשנה שהיו בה 360 ימים.
בקומראן השתמשו בלוח שנה של 364 ימים שהם בדיוק 52 שבועות.
לוחות שנה > תחילת השנה

בלוחות שנה רבים תאריך תחילת השנה הוא בסמוך לאחת מנקודות השוויון או בסמוך לאחת מנקודות ההיפוך. כך תחילת השנה בלוחות היוליאני והגרגוריאני היא בתחילת החודש שבא לאחר נקודת ההיפוך החורפית בחצי הכדור הצפוני ותחילת השנה העברית חלה בראש חודש הסמוך לנקודת השוויון הסתווית (הלוח העברי הקדום החל דווקא בחודש ניסן, הסמוך לנקודת השוויון האביבית). לוח השנה של האינקה החל בסמוך לנקודת ההיפוך הקיצית של חצי הכדור הדרומי (דצמבר).
הגדרות שונות לאורך השנה האסטרונומי

קיימות שיטות שונות להגדרת אורך השנה האסטרונומי:
שנה טרופית ממוצעת – (מיוונית: τρόπος – סיבוב, מחזור) היא פרק הזמן שעובר משעה שהשמש נצפית בנקודה מסוימת על פני מסלולה האופקי בשמי כדור הארץ, ועד שהיא נצפית שוב באותה נקודה בדיוק. פרק הזמן הזה מקביל בקירוב לחילופי עונות השנה (באזורים הממוזגים של כדור הארץ). משכה המדויק של השנה הטרופית עומד כיום על 365 ימים, 5 שעות, 48 דקות ו-45 שניות.
שנת כוכבים או שנה סידרלית – זמן ההקפה של כדור הארץ סביב השמש ביחס לכוכבים מרוחקים מאוד. משכה המדויק של שנה סידרלית כיום עומד על 365 ימים, 6 שעות, 9 דקות, 10 שניות, 2 מאיות השנייה, 2 מילישנייה ו-4 עשיריות המילישנייה (365.256366).
שנה אנומליסטית (Anomalistic Year) – פרק הזמן בין שני מעברים של כדור הארץ בפריהליון (הנקודה הקרובה ביותר לשמש). אורכה של השנה האנומליסטית הוא 365 ימים 6 שעות, 13 דקות ו-52.896 שניות (365.25964 ימים). שנה זו שונה במקצת מהשנה הסידרלית כתוצאה מהשפעתם הכבידתית של כוכבי הלכת במערכת השמש על מסלול כדור הארץ.
שנה דרקונית או שנת ליקויים (Draconic Year or Eclipse Year) – פרק הזמן בין שני מעברים עוקבים של הירח בנקודת החיתוך של מסלולו (מדרום לצפון) עם המילקה (קשר עולה). אורכה של השנה הדרקונית הוא 346 ימים 14 שעות 52 דקות ו-52.32 שניות (346.62005 ימים). שנה זו היא הרכבה של השנה הטרופית עם מחזור הפרצסיה של מסלול הירח (הפרצסיה של מסלול הירח היא תנועה חרוטית של האנך למישור ההקפה של הירח את כדור הארץ מסביב לאנך למישור ההקפה של הארץ את השמש, במחזור של 18.61 שנה – תופעה זו דומה בטיבה לתופעת הפרצסיה של ציר הסיבוב של הארץ והיא זו שמכתיבה את המחזור הראשי של הנוטציה). "שנה" זו מכתיבה את המחזוריות של ליקויי חמה וליקויי ירח וקשורה לשנה הדרקונית הגדולה – היא מחזור הסארוס.