stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיום (עיר)
הערות שוליים

↑  Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information
↑  Caroline Seawright, Sobek, God of Crocodiles, Power, Protection and Fertility...
↑  Kathryn A. Bard, Steven Blake Shubert, Encyclopedia of the archaeology of ancient Egypt, p. 55 Kathryn A. Bard, Steven Blake Shubert, Encyclopedia of the Archaeology of Ancient Egypt, Routledge, 1999. (באנגלית)
↑  Jimmy Dunn, The History of the Fayoum Oasis
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566976205171  BnF: cb12365376g (data)  GND: 5103887-0  LCCN: n82063726  NKC: ge138176  VIAF: 167693603   WorldCat (עם VIAF): 167693603
פדרו הראשון, מלך פורטוגל

פדרו הראשון, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: Pedro I de Portugal; ‏8 באפריל 1320 – 18 בינואר 1367) היה מלך פורטוגל בין השנים 1357–1367.
ביוגרפיה

פדרו נולד בקוימברה בפורטוגל ב-8 באפריל 1320, לאפונסו הרביעי, מלך פורטוגל וביאטריס מקסטיליה, בתם של סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה ומריה דה מולינה.
בעקבות נישואיו של פדרו בשנת 1354 עם אינש דה קסטרו שלא הייתה ממשפחת אצולה, הסתכסך עמו אביו. בשנת 1355 כלא אביו אפונסו הרביעי את אינש דה קסטרו, ובשנת 1357 הורה על רציחתה. בעקבות כך מרד בו פדרו, ועלה בראש צבא חזק על ליסבון. זמן קצר לאחר מכן מת אפונסו, ופדרו עלה לשלטון במקומו. לאחר עלותו לשלטון נקם פדרו באכזריות באצילים שהתנגדו לו, הלאים נכסים רבים של הכנסייה, וצמצם את זכויות הכנסייה בממלכה. פדרו חיזק מאוד את העירוניים, עודד את המסחר הלאומי והבינלאומי, ותרם רבות להתפתחות הערים.
ב-18 בינואר 1367 מת פדרו הראשון בליסבון, ובנו פרננדו הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1340 התחתן פדרו עם קונסטנסה מנואל, בתם של חואן מנואל, נסיך ויאנה וקונסטנס מאראגון, נסיכת ויאנה, ממנה היו לו 3 ילדים:
מריה, מרקיזת טורטוסה (1342–1367)
לואיש (1344)
פרננדו הראשון, מלך פורטוגל (1345–1383)
לפדרו היו גם 4 ילדים מאינש דה קסטרו, בתו של פדרו פרננדס דה קסטרו, שלא ברור אם נישאה לו או לא:
אפונסו (1350)
ז'ואאו, דוכס ולנסיה דה קמפוס (1352–1396)
דניש, לורד סיפואנטס (1353–1403)
ביאטריש, רוזנת אלבורקרקה (1354–1381)
בנוסף היה לפדרו בן מפילגשו תרזה לורנסו:
ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל (1357–1433)
אצטדיון המילניום

| --- | --- |

מבט מבפנים.
 על שם:  האלף ה-3 
 כתובת:  Westgate Street, Cardiff CF10 1NS 
 מיקום:  קארדיף, ויילס
 קואורדינטות:  51°28′41″N 3°10′57″W﻿ / ﻿51.478055555556°N 3.1825°W﻿ / 51.478055555556; -3.1825
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 עלות הבנייה:  181,000,000 לירה שטרלינג 
 בעלים:  איגוד הרוגבי הוולשי
 מפעיל:  התאחדות הרוגבי הוולשית 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  פופולוס 
 קבוצות:  נבחרת ויילס בכדורגל   איגוד הרוגבי הוולשי
 מושבים:  74,500
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קארדיף מוגדלת) אצטדיון המילניום(למפת קארדיף רגילה) אצטדיון המילניום  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון המילניום (באנגלית: The Millennium Stadium; בוולשית: Stadiwm y Mileniwm) הוא האצטדיון הלאומי של ויילס הנמצא בקארדיף, ושימושו העיקרי הוא למשחקי רוגבי וכדורגל של הנבחרות הלאומיות. בזמן בנייתו הוא היה האצטדיון הגדול ביותר בבריטניה עם 74,500 מושבים, אך כיום אצטדיון ומבלי, אצטדיון טוויקנהאם ואולד טראפורד גדולים ממנו. אצטדיון המילניום נמצא בבעלות "אצטדיון המילניום בע"מ", שהיא חברת בת של איגוד הרוגבי הוולשי.
האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות לעונת 2016/2017 בו גברה ריאל מדריד על יובנטוס בתוצאה 4-1.
מאפיינים

לאצטדיון יש 74,500 מושבים וגג שניתן להזזה. זהו האצטדיון השני באירופה שעושה כך, והשני בגודלו בעולם עם גג כזה, אחרי אצטדיון AT&T, ביתה של דאלאס קאובויס. הגג מגן על המשטח מכוחות הטבע. מבנה העל של האצטדיון מבוסס על ארבעה תורנים בגובה 90.3 מטרים.
משטח הדשא הטבעי בנוי כולו ממערכת מודולרית שהותקנה על ידי גרינטק. למשטח יש מערכת השקיה וניקוז מובנית.
מושבים מוספים באירועים מיוחדים כמו גמר גביע ה-FA. המגרש עצמו מונח על 7,400 מזרנים שניתנים להזזה, כך שהאצטדיון יכול לשמש לקונצרטים, תערוכות ואירועים אחרים.
בכל אחד מהברים באצטדיון, "מכונות האושר" יכולות למזוג 12 כוסות בירה בפחות מ-20 שניות. בזמן משחק בין ויילס לצרפת, 63,000 אוהדים שתו 77,184 כוסות בירה, כמעט כפול מ-44,000 הכוסות שנשתו על ידי כמות דומה של אוהדים במשחק באצטדיון טוויקנהאם.
באצטדיון מתגורר נשר, הנקרא "דאד", והוא אולף להרחיק שחפים ויונים מן האצטדיון.
מאפיינים > היציע הצפוני

גודל האצטדיון הוגבל במעט עקב קרבתו לאצטדיון הביתי הקטן יותר של קבוצת הרוגבי של קארדיף. איגוד הרוגבי הוולשי לא הצליח לגייס מספיק כסף לבניית היציע הצפוני של האצטדיון, וועדת הפיס הלאומי לא הסכימה להשקיע בבניית אף חלק של המבנה. האיגוד פנה לקבוצת הכדורגל של קארדיף בשאלה אם תוכל לעבור אצטדיון או לגייס כסף להרחבת האצטדיון הקיים, אך נענו בשלילה. כתוצאה מכך נאלצו לבנות את האצטדיון עם רווח בצורת הקערה שלו. קבוצת הרוגבי של קארדיף הגיעה להסכם עם קבוצת הכדורגל של קארדיף ומועצת העירייה להעביר את "קארדיף בלוז" (קבוצת רוגבי) לאצטדיון העיר קארדיף החדש בתחילת עונת 2009/2010. על אף החשש מבטון חלש באצטדיון של קבוצת הרוגבי של קארדיף, האצטדיון צפוי להיות פעיל עד שנת 2020 לפחות, אלא אם כן האצטדיון ישופץ.
גלריה

חזית האצטדיון
האצטדיון ממבט על
האצטדיון בזמן אליפות העולם לאופנועים
האצטדיון לפני גמר גביע ה-FA בשנת 2007
מבט מבפנים
הערות שוליים

↑  "Millennium Stadium Hawk Takes A Break". Millennium Stadium. אורכב מ-המקור ב-2007-10-07. נבדק ב-2008-01-13.
↑  "Concrete cancer strikes stadium". Wales On Sunday.
| אתרי אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
| האזור האולימפי | האצטדיון האולימפי • מרכז ספורט המים • ולופארק • ריברבאנק ארנה • הארנה לכדורסל • קופר בוקס • הארנה לכדורמים |  |
| אזור הנהר | מרכז התערוכות אקסל • צפון גריניץ' ארנה • פארק גריניץ' • קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי |  |
| אתרים אחרים בלונדון | אצטדיון ומבלי • הארנה של ומבלי • אצטדיוני הטניס בווימבלדון • מגרש הקריקט לורדס • ריג'נטס פארק • רחבת משמר הסוסים • הייד פארק • מרכז התערוכות ארלז קורט • מסלול המרתון |  |
| אתרים מחוץ ללונדון | מרכז החתירה במים סוערים עמק לי • אגם דורני • אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד • טירת האדלי |  |
| אצטדיוני כדורגל | אצטדיון ומבלי • האמפדן פארק • אצטדיון המילניום • אולד טראפורד • סנט ג'יימס פארק • ריקו ארנה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405776505171  LCCN: sh2014002362  MusicBrainz: f10cf4cf-ec99-4d76-9c43-9e378bdc3294  VIAF: 129416153   WorldCat (עם VIAF): 129416153
פלשקלצ'ן

| --- | --- |
סמל פלשקלצ'ןסמל פלשקלצ'ן

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת פוטנוק
 מושל:  László Bálint
 שטח:  7.99 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  353 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°21′32″N 20°35′24″E﻿ / ﻿48.358811111111°N 20.589969444444°E﻿ / 48.358811111111; 20.589969444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.felsokelecseny.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פלשקלצ'ן(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פלשקלצ'ן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלשקלצ'ן (בהונגרית: Felsőkelecsény) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פלשקלצ'ן קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-435 תושבים בשנת 1990 עד 323 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-25%).
בפלשקלצ'ן חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 11 |  |
| 1880 | 7 | 327 |
| 1910 | 5 |  |
| 1920 | 7 |  |
| 1930 | 3 |  |
| 1941 | 2 | 412 |
בורק מוזס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בדצמבר 1959 (בן 64) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1994) 
 פרופיל ב-IMDb
 
בורק מוזס (באנגלית: Burke Moses; נולד ב-10 בדצמבר 1959) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

מוזס נולד בניו יורק, אחיו הוא השחקן מארק מוזס, הוא למד באוניברסיטת בוסטון ואוניברסיטת קרנגי מלון.
הוא החל להופיע בברודוויי כמחליף במחזמר "ברנשים וחתיכות", ב-1994 גילם את גסטון במחזמר "היפה והחיה" שנכתב על פי הסרט של דיסני.
ב-2006 שיחק במחזמר "פנטסטיקס", ב-2008 גילם את "קפטן גאורג פון טראפ" בהפקה של "צלילי המוסיקה" שעלתה בקנדה.
הוא הופיע במספר תוכניות טלוויזיה בתפקידי אורח.
הוא דיבב במשחק הווידאו "Grand Theft Auto IV".
הוא נשוי ולו שני בנים.
אצטדיון המכביה

| --- | --- |

אצטדיון המכביה בשנת 1935
 מיקום:   תל אביב-יפו, ישראל
 קואורדינטות:  32°06′01″N 34°46′35″E﻿ / ﻿32.100277777778°N 34.776388888889°E﻿ / 32.100277777778; 34.776388888889
 תקופת הפעילות:  1932–1969 (כ־37 שנים)
 נהרס:  2012
 קבוצות:  מכבי תל אביב (1969-1935) הפועל תל אביב (1962-1961)
 מושבים:  5,000 מקומות ישיבה 15,000 מקומות עמידה
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תל אביב מוגדלת) אצטדיון המכביה(למפת תל אביב רגילה) אצטדיון המכביה(למפת גוש דן רגילה) אצטדיון המכביה(למפת גוש דן מוגדלת) אצטדיון המכביה  he אצטדיון המכביהhe אצטדיון המכביהמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון המכביה היה אחד מאצטדיוני הספורט הראשונים שנבנו בארץ ישראל בעת החדשה. הוא שכן בשטח מגרשי התערוכה הישנים בתל אביב, סמוך לשפך הירקון בגדה הדרומית של הנחל.
אצטדיון המכביה בשנת 1946
אצטדיון המכביה, 2007
היסטוריה

האצטדיון נבנה לקראת משחקי המכביה הראשונה שנערכו במרץ 1932 עלות ההקמה הייתה 3,000 לירות (15,000 דולר) סכום עתק באותם הימים. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכלית ג'ניה אוורבוך, על שטח חולי שמסרה ממשלת המנדט (ויועד כבר בתוכנית גדס לשמש למתקני ספורט). בניית האצטדיון החלה באיחור רב, ולכן הוא נבנה בחופזה, בתוך עשרה ימים. בנייתו הסתיימה ביום פתיחת התחרויות, 28 במרץ 1932.
האצטדיון הכיל כ-5,000 מקומות ישיבה (בטריבונות עץ) וכ-15,000 מקומות עמידה. לקראת פתיחת משחקי המכביה נסלל המשך רחוב בן יהודה שקישר בין השטח הבנוי של תל אביב לאצטדיון. סמוך לאצטדיון נבנו מתקני ספורט נוספים.
לקראת המכביה השנייה, שנערכה בשנת 1935 הורחב האצטדיון, נבנו מתקני שירות, והוגדל מספר מקומות הישיבה. לקראת פתיחת משחקי המכביה השלישית ב-1950, הוחלט שלא להמשיך ולשחק באצטדיון הקטן אלא לבנות אצטדיון חדיש (לתקופתו) וגדול ברמת גן, שיוכל להכיל עשרות אלפי צופים. משחקי המכביה השלישית כולל טקסי הפתיחה והסיום התקיימו באצטדיון רמת גן אך תחרויות האתלטיקה של המכביה המשיכו להתקיים באצטדיון עד המכביה השביעית. באוגוסט 1958 העבירה תנועת מכבי העולמית את האצטדיון לרשות קבוצת מכבי תל אביב והוא שימש כמגרשה הביתי עד שעברה הקבוצה לאצטדיון בלומפילד, ולאחר מכן לאצטדיון רמת גן. החל משנת 1969 לא שימש האצטדיון למשחקי הקבוצה הבוגרת, אלא רק כמגרש אימונים.
אצטדיון המכביה המשיך לשמש כמגרש למחלקת הנוער של מכבי תל אביב עד שנבנה למחלקת הנוער מגרש האימונים  בקריית שלום.
האצטדיון נהרס באפריל 2012, כחלק מתוכניות הפיתוח של עיריית תל אביב-יפו לקו החוף, נמל תל אביב, מתחם הירידים הישן וגדות הירקון. על שטחו הוקם גן שעשועים לילדים וחניון.
לקריאה נוספת

יואב רגב, ימי דיזנגוף: תל אביב 1936 – 1909. נתניה, אחיאסף, 2006, עמ' 189.
עופר רגב, טיול קטן בעיר גדולה. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ט, 1999, ע' 193.
יעקב שביט וגדעון ביגר, ההיסטוריה של תל אביב. משכונות לעיר (1909 – 1936). תל אביב: רמות, תשס"א, 2001, עמ' 210.
תל אביב ואתריה. ירושלים: הוצאת אריאל, 1987, עמ' 200.
יוסף יקותיאלי יובל ומעלה 50+המכביה הראשונה, (חלק שני) זכרונות מ"המכבי", מהצבא הטורקי במלחמת העולם הראשונה ומתנועת הספורט העברית בארץ ישראל
הערות שוליים

↑  בן-ציון פט, גלגולו של איצטדיון, הארץ, 17 באוגוסט 1958
↑  איצטדיון "המכביה "בצפון העיר - ל"מכבי" תל אביב, הַבֹּקֶר, 17 באוגוסט 1958
ביבליית ירושלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  ביבליה 
 הוצאה
 הוצאה:  בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה 
 תאריך הוצאה:  1956 
 
ביבליית ירושלים (בצרפתית: Bible de Jérusalem) הוא שמה של מהדורת הביבליה, הברית הישנה והברית החדשה, אשר הוכנה באמצע המאה ה-20 בבית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה הקתולי בירושלים. ייחודה הוא בכך שהטקסטים תורגמו לצרפתית מהשפות בהן נכתבו במקור, היינו מעברית, ארמית ומיוונית, ולא מהוולגטה הלטינית.
תרגומם מחדש של כל ספרי הברית הישנה (לפי מתכונת הוולגטה, כולל ספרי הקאנון המשני) והחדשה החל בבית הספר בשנת 1944, והם פורסמו בהדרגה בין השנים 1945 ל-1955. בשנת 1956 פורסם הקובץ המלא, ועד מהרה הוא נודע כ"ביבליית ירושלים", כינוי שאומץ לאחר מכן באופן רשמי. הכרך מלווה בביאורים ובהסברים, בהפניות לטקסטים רלוונטיים לאורכו, וכן בפרקי הקדמה לכל ספר או קבוצת ספרים. בשל נהירותה ואיכותה הגבוהה זוהי אחת ממהדורות הביבלייה האהודות בקרב קתולים, והיא תפסה במידה רבה את מקומה של ביבליית דואיי-ריימס המסורתית והשמרנית.
ב-1966 תורגם הספר זה לאנגלית (The Jerusalem Bible), ולאחר מכן למספר שפות נוספות, ובהן איטלקית, גרמנית, פורטוגזית, ספרדית ופולנית. ב-1973 יצאה מהדורה צרפתית מחודשת ושוב ב-1998. בין 1997 ל-2003 נסרק הטקסט הצרפתי והועלה לרשת האינטרנט, והוא זמין לכל, לצד מנוע חיפוש מקוון.
ביבראקטה

ביבראקטה (בלטינית: Bibracte) הייתה אופידום גאלי מבוצר, אשר היה העיר החשובה של השבט הגאלי האיידואים (Aedui). שרידיה נמצאו במחוז בורגון שבצרפת. באתר נמצאו עדויות מהתרבות החומרית לה טנה, השייכת לתקופת הברזל המאוחרת. האתר הארכאולוגי מון בווראי (Mont Beuvray) מזוהה כיום עם העיר העתיקה.
בעת מלחמת גאליה, בשנת 58 לפני הספירה, ניצחו צבאותיו של יוליוס קיסר בקרב ביבראקטה את השבטים ההלווטיים כ-25 קילומטרים מדרום למבצר.
בשנת 52 לפני הספירה הוכרז ורקינגטוריקס בביבראקטה כמפקד הקואליציה של השבטים הגאליים אשר ניסו להדוף את הרומאים. כעבור מספר עשורים נזנחה העיר לטובת אוטן, במרחק 25 קילומטר משם. העיר לא יושבה מחדש והתגלתה על ידי ארכאולוגים באמצע המאה ה-19.
בשנת 1996 נפתח באתר "המוזיאון לציוויליזציה קלטית" (Le musée de la civilisation celtique).
בשנת 2007 הוענק לביבראקטה מעמד של אחד האתרים הגדולים של צרפת.
ביבליותקה היסטוריקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דיודורוס סיקולוס 
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  היסטוריוגרפיה 
 
"ביבליותקה היסטוריקֶה" (ביוונית עתיקה: Βιβλιοθήκη ἱστορική, "ספריה היסטורית", בתעתיק ללטינית: bibliotheca historica) הוא חיבור היסטורי שנכתב על ידי דיודורוס סיקולוס איש אגירה שבסיציליה, בן המאה הראשונה לפנה"ס. החיבור הוא היסטוריה אוניברסלית (אנ') ממלחמת טרויה עד מלחמת גאליה של יוליוס קיסר.
היצירה מורכבת מארבעים ספרים, ובהם מתאר דיודורוס את ההיסטוריה של מצרים העתיקה, מסופוטמיה, הודו, ערב והמזרח התיכון. שם היצירה מצביע על כך, כי היא איננה מתיימרת להיות יצירה מקורית, כי אם ליקוט מחיבורים קודמים. בין השאר הספר מצטט את הקטאיוס איש אבדרה, קטסיאס, אפורוס, הירונימוס מקארדיה, דוריס מסאמוס (אנ'), דיולוס (אנ'), פיליסטוס, טימאיוס, פוליביוס ופוסידוניוס.
התאריך המוקדם ביותר שמוזכר ביצירה הוא האולימפיאדה ה-180 (השנים 60–56 לפנה"ס), כשדיודורוס מתאר את זעם תושבי מצרים כאשר אזרח רומי הרג בטעות חתול (חיה המקודשת למצרים). המאורע האחרון שהוא מזכיר היא מפלתו של אוגוסטוס קיסר בקרב הימי ליד טאורמינה בשנת 36 לפנה"ס. הוא אינו מזכיר את הפיכת מצרים לפרובינקיה רומית בשנת 30 לפנה"ס, ומכאן שהוא סיים את כתיבת חיבורו קודם לכן. דיודורוס טוען בהקדמה לחיבור כי הוא הקדיש 30 שנה ליצירה זו, כולל מסעות מסוכנים באירופה ואסיה. טענה שהחוקרים מפקפקים בנכונותה, לאור טעויות בחיבור שאינן הגיוניות אם הכותב היה עד ראייה להם, ולא רק העתיקם ממקורות אחרים.
מתוך ארבעים הספרים שביצירה, רק 14 שרדו: חמשת הראשונים והספרים 11 עד 20. בנוסף, קטעים מתוך הספר מוזכרים בספרי פוטיוס הראשון וקונסטנטינוס השביעי.
הספר מוזכר בקצרה בכתבי פליניוס הזקן, כשהוא משבח את דיודורוס על הענווה הנדרשת כדי לקרוא את ספרו בשם זה, באופן יוצא דופן ביחס לשאר ההיסטוריונים היוונים.
חלקיו הראשונים של הספר הודפסו לראשונה בבולוניה ב-1472 בלטינית. חלקיו האחרונים של הספר (ספרים 11 עד 20) נדפסו ביוונית לראשונה בבזל ב-1535. מאוחר יותר נדפסה היצירה בשלמותה, ב-1559 בז'נבה.
פדרו דמיאנו

| --- | --- |
 לידה:  1 בינואר 1480 Odemira, פורטוגל 
 פטירה:  1544 (בגיל 64 בערך) 
 מקצוע נוסף:  רוקח, סופר, תאורטיקן של השחמט 
 מדינה:  ממלכת פורטוגל 
 
העמוד הראשון של ספרו
פדרו דמיאנו (בפורטוגזית: Pedro Damião; באיטלקית: Damiano ובלטינית: Damianus;‏ 1480 – 1544) היה שחמטאי ורוקח פורטוגזי. הוא נולד בעיר אודמירה בפורטוגל. דמיאנו כתב את הספר "Questo libro e da imparare giocare a scachi et de li partiti", שפורסם ברומא, איטליה, ב-1512; לספר יצאו שמונה מהדורות במאה ה-16. הוא מתאר את כללי המשחק, מציע עצות אסטרטגיות, מציג מבחר של בעיות שחמט ומספק ניתוחים של מספר פתיחות. זה הספר העתיק ביותר שלפיו ניתן לראות כי הריבוע בצד ימין של השורה הקרובה לכל שחקן חייב להיות בצבע לבן. דמיאנו מספק גם עצות הנוגעות לשחמט עיוור, המתמקד בעיקר בצורך לשלוט בסימונים המבוססים על מספור המשבצות מ-1 עד 64. אף על פי שספרו של דמיאנו היה לרב מכר, הוא עצמו אינו נחשב לשחקן הבולט בכישוריי המשחק שלו.
בספר זה דמיאנו הציע כי שחמט הומצא על ידי חשיארש הראשון, וזו תהיה הסיבה לכך שהוא היה ידוע בפורטוגזית כ-"שאדרש" ("xadrez") ובספרדית כ-"אחדרש" ("ajedrez"). אך למעשה תאוריה זו הופרכה ונמצא כי המילים שאולות מהשפות סנסקריט ופרסית.
ספרו של דמיאנו הוא גם המקור למימרה הידועה "אם אתה רואה מהלך טוב, נסה למצוא אחד טוב יותר", המיוחסת לעיתים בשוגג ללסקר ולסופרים אחרים; אמרות דומות הביע אל-סולי לגבי שאתראנג', הווריאציה הפרסית הקודמת לשחמט.
פתיחות שחמט

בניתוח הפתיחה שלו, דמיאנו הציע שאחרי 1.ה4 ה5 2.פ-ו3 המענה 2...פ-ג6 הוא המהלך הטוב ביותר ו-2...ד6 (שנקרא כעת הגנת פילידור) לא כל כך טוב. הוא גינה בצדק את 2...ו6 כמהלך נחות בבירור, וציין שמוטב ללבן לשחק 3.פ:ה5 ולזכות ביתרון; עם זאת, אף על פי גינויו, מאוחר יותר פתיחה זו קיבלה את השם הגנת דמיאנו. הוא קבע כי המהלכים 1.ה4 ו-1.ד4 הם המהלכים הראשונים הטובים היחידים וש-1.ה4 עדיף. הוא סיקר את הפתיחה האיטלקית, הפתיחה הרוסית וגמביט המלכה הנרצה.
מרבית מניתוחיו הופרכו או הוצגו כלא מדויקים בעת האסכולה המודרנית בשחמט.
בעיות שחמט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
8: 
7: 
6: 
5: 
4: 
3: 
2: 
1: 
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |
לבן עושה מט בשלושה מסעים 
 פתרון: 
 1.מה:א7+ מ:א7 2.צ-א2+ מה-א4 3.צ:א4#
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
8: 
7: 
6: 
5: 
4: 
3: 
2: 
1: 
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |
לבן עושה מט בחמישה מסעים
 פתרון: 
 1.צ:ח8+ מ:ח8 2.צ-ח1+ מ-ז8 3.צ-ח8+ מ:ח8 4.מה-ח1+ מ-ז8 5.מה-ח7#
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
8: 
7: 
6: 
5: 
4: 
3: 
2: 
1: 
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |
לבן עושה מט בשני מסעים
 פתרון: 
 1.מה:ח7+ מה:ח7 2.פ-ו7#
הערות שוליים

↑  H. J. R. Murray, The History of Chess, אוקספורד, אנגליה: Clarendon, 1913, עמ' 788–789. (באנגלית)
↑  Edward Winter, Chess Notes 7837 & 7841 "Si hai buon tratto per la mano guarda se ne sia altro megliore"
1 2  אף על פי היעדרו של המלך הלבן, כך מופיעה החידה בספר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13325577p (data)  GND: 1089533837  ICCU: RAVV042489  ISNI: 0000 0001 1867 3092  LCCN: nr93014219  NKC: jo20231194951  NTA: 117128449  SUDOC: 133347133  VIAF: 22287067   WorldCat (עם VIAF): 22287067
בורסת פרסום

בורסת פרסום (באנגלית: ad exchange) היא פלטפורמה טכנולוגית לסחר בפרסום מקוון בין ספקי תוכן המוכרים הזדמנויות חשיפה לבין מפרסמים הקונים את הזדמנויות החשיפה. בורסות הפרסום מחליפות את השיטה המסורתית של משא ומתן בין בני אדם בתהליכים אוטומטיים שבמרכזם תהליכי מכרז (בידינג) המתרחשים בזמן אמת, כלומר בכל פעם שצריכה להתקבל החלטה איזו פרסומת להציג לאיזה משתמש. הפרסומות מוגשות למשתמש בהתאם לפרמטרים שנקבעים על ידי הצדדים בנוגע למחיר ולקהל היעד.
התהליכים האוטומטיים של בורסות הפרסום מייעלים את הסחר בפרסום לשני הצדדים המעורבים בו — הקונים (מפרסמים וסוכנויות פרסום) והמוכרים (מו"לים של תוכן מקוון) — על ידי כך שהם מייתרים או מצמצמים את תהליכי המשא ומתן האטיים והיקרים בין בני אדם. על פי רוב מנהלים הצדדים את פעילותם בבורסות הפרסום באמצעות פלטפורמות היצע (SSP) ופלטפורמות ביקוש (DSP).
ראו גם

פרסום באינטרנט
פלטפורמת ביקוש
פלטפורמת היצע
פרסום בזמן אמת
Header bidding
פדרו השלישי, מלך אראגון

פדרו השלישי, מלך אראגון (באראגונית: Pero III d'Aragón; בקטלאנית: Pere el Gran;‏ 1240 – 11 בנובמבר 1285), היה מלך אראגון ורוזן ברצלונה מ-1276 ועד מותו, ומ-1282 מלך גם בסיציליה כפטרו הראשון, מלך סיציליה.
ביוגרפיה

פדרו נולד בערך בשנת 1240, והיה בנם הבכור של חיימה הראשון, מלך אראגון ויולאנטה מהונגריה, בתו של אנדראש השני, מלך הונגריה. ב-13 ביוני 1262 התחתן פדרו במונפלייה עם קונסטנצה מסיציליה, בתו של מנפרד פון הוהנשטאופן ונכדתו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1276 מת אביו ופדרו עלה לשלטון במקומו בממלכת אראגון. מיד לאחר עלייתו לשלטון, הוא נאלץ להדוף התקוממות מצד האוכלוסייה המורית של ולנסיה ומסע של רוזני פואה. בשנת 1278 הוא הכריח את אחיו חיימה השני, מלך מיורקה להישבע לו שבועת אמונים. ב-1281 הוא הוביל מסע לתוניס, ונחת שם ב-1282 בראש צי עם 15,000 לוחמים.
כיורש לבית הוהנשטאופן בסיציליה, הוא תמך בהתקוממות הסיציליאנים בסיציליה של 1282. פדרו השלישי נחת ליד טרפאני ב-30 באוגוסט, לאחר שקיבל הודעה מפלרמו בבקשה לעזרה במאבק נגד המלך הלא אהוב שארל מאנז'ו במערכה ליד תוניס. הוא קיבל את הכתר שהציעו לו אצילים סיציליאנים והוכרז כפטרו הראשון, מלך סיציליה בפלרמו ב-4 בספטמבר.
כדי לעמוד בעלויות המלחמה, הוא נאלץ עד מהרה להגדיל את זכויות האצילים האראגוניים, אך הצליח להתייצב מול צרפת ונאפולי בסיוע קסטיליאני ויווני. מאחר שהאפיפיור היה בצד של שושלת אנז'ו הצרפתית ופדרו השלישי. השתייך למפלגה האנטי-אפיפיורית הגיבלינית של השטאופנים, הוא הוחרם ב-18 בנובמבר 1282 על ידי האפיפיור מרטינוס הרביעי, חרם שנותר כמאה שנה עבור סיציליה ושליטיה. בשנה שלאחר מכן הדיח האפיפיור את פדרו והכתיר במקומו את שארל, רוזן ולואה, בנו של פיליפ השלישי, מלך צרפת. גם בממלכת אראגון. בתמיכת האפיפיור, פיליפ הוביל מסע צלב נגד פדרו בשנים 1284–1285, שהסתיים ללא הצלחה.
כדי ליישב סכסוכים בין יהודים מקהילות ספרדיות שונות, פנה פדרו לרשב"א, אז רבה של ברצלונה.
פדרו השלישי מת ב-11 בנובמבר 1285 ונקבר בקבר מלכותי במנזר הציסטרסיאני Reial Monestir de Santa Maria de Santes Creus במחוז טרגונה. בנובמבר 2009, מדענים מהמוזיאון הקטאלני להיסטוריה (Museu d'Història de Catalunya) הצליחו להוכיח שקברו לא נשדד באמצעות מצלמת אנדוסקופיה.
משפחתו

מנישואיו עם קונסטנצה פון הוהנשטאופן נולדו לו הילדים הבאים:
אלפונסו השלישי, מלך אראגון (1265–1291)
חיימה השני, מלך אראגון (1267–1327)
איזבל מאראגון, מלכת פורטוגל (1271–1336), התחתנה עם דיניש, מלך פורטוגל
פדריקו השני, מלך סיציליה (1272–1337)
יולנדה מאראגון, דוכסית קלבריה (אנ') (1273–1302), התחתנה עם רובר, מלך נאפולי
פדרו מאראגון (1275–1296)
לפדרו הייתה מערכת יחסים עם אינס זפאטה בין השנים 1275–1280 ממנה היו לו את הילדים הבאים:
פרננדו מאראגון
סנצ'ו מאראגון
פדרו מאראגון, התחתן בפורטוגל עם קונסטנסה מנדש דה סילבה
טרסה מאראגון
בנוסף, היו לו 3 ילדים לא חוקיים ממריה ניקולאו:
חיימה פרס מאראגון (נפטר ב-1285)
חואן פרס מאראגון
ביאטריס מאראגון (נפטרה ב-1316)
בבתא

| --- | --- |

שטר קניין על ארבעה מטעי תמרים בבעלות בבתא
 לידה:  104? מחוזא, האימפריה הפרתית 
 פטירה:  המאה ה־2 עין גדי, ישראל 
 
בּבּתא בת שמעון (104–?) הייתה בעלת קרקעות אמידה בעין גדי לאחר חורבן בית שני. היא מתה במהלך מרד בר כוכבא במצור על מערת האיגרות. ארכיון המסמכים שהותירה אחריה במערה הוא מקור ראשון במעלה להבנת החיים היומיומיים, הכלכליים והמשפטיים בתקופתה. מתוכו מתגלה דמותה כדוגמה לעצמאות נשית בעולם היהודי העתיק. המחקר על מסמכיה הוא דוגמה למחקר במיקרו-היסטוריה.
תולדות חייה

בבתא נולדה בשנת 104 לערך כבת בכורה או בת יחידה להורים אמידים בשם שמעון ומרים בעיירה מחוזא, בסביבות העיר צוער, על חופו הדרום-מזרחי של ים המלח. היישוב, כפר מעורב של נבטים ויהודים, שכן בממלכה הנבטית, ובשנת 106 עם כיבוש הממלכה בידי הרומים, נכלל בפרובינקיה ערביה. השם בבתא הוא כנראה הצורה הנקבית של השם הגברי המוכר בבא, שפירושו בארמית "שער". בבתא ירשה מהוריה במותם מטעי תמרים בצוער. על אף מעמדה, לא ידעה בבתא כתוב, ואת עסקיה ניהלה בעזרת רשמים.
בבתא נישאה והתאלמנה פעמיים. בעלה הראשון היה ישוע בן יהוסף, לו ילדה בן שנקרא גם הוא ישוע. עם מותו של בעלה החלה בבתא לנהל מאבקים משפטיים ממושכים מול בני משפחתו בעניין חזקתה על ישוע בנה, הסדרי המזונות שלו וחלקה בירושה. בעלה השני היה יהודה בן אלעזר, המכונה כתושיון, ששימש כאפוטרופוס שלה. יהודה היה בעל מטעים אמיד מעין גדי, והיה נשוי לאשה נוספת בשם מרים בת בעיין שילדה לו בת בשם שלומציון. ככל הנראה עברה בבתא להתגורר בעין גדי.
יהודה חלה ומת בשנת 130 לספירה מבלי שבבתא הולידה לו ילדים. מטעי התמרים שלו בעין גדי עברו לרשות בבתא בתוקף הסכם הנישואין ביניהם כערובה כנגד חובותיו של יהודה.
תולדות חייה > גורלה במרד בר כוכבא

לקראת תום מרד בר כוכבא, בשנת 135, נשלחו יחידות רומיות להחריב את היישובים היהודיים בבקעת ים המלח. חלק מתושבי עין גדי ברחו למערות בצוקי קניון נחל חבר והתחבאו שם. בבתא נמלטה מעין גדי, ככל הנראה בלוויית ישוע בנה, מרים צרתה, שהייתה אחותו של יהונתן בן בעיה (בר בעין), מנהיג המורדים בעין גדי, ובתה של מרים, שלומציון. היא נטלה עמה את מסמכיה, מפתחות ביתה, ומספר חפצי ערך וצרכי איפור. הם הסתתרו במערה שנקראה ברבות הימים "מערת האיגרות", שכן נמצאו בה איגרות של מנהיג המרד, שמעון בן כוסבה (בר כוכבא) "נשיא ישראל". את חפציה הטמינה בעומק המערה. חיילי הצבא הרומי הקימו מחנה מעל הצוק וצרו על המערה. ככל הנראה, כל יושבי המערה מתו ברעב ובצמא, ואיש לא שב לאסוף את המטמון במערה.
עצמותיה של בבתא היו כנראה בין עשרים השלדים שנמצאו במערת האיגרות. רוב השלדים טמונים עדיין בנקיק במערה, מספר קטן של עצמות שאוחסנו במחסני רשות העתיקות, נקברו על ידי הרב שלמה גורן בטקס ממלכתי במאי 1982 בקברות המורדים מעל נחל חבר.