וב 2.0
הגדרה > שבעה קריטריונים להגדרת מוצרי וב 2.0

כדי להגדיר טוב יותר את המושג, ניסו אנשי או'ריילי להגדיר קריטריונים, שבאו לידי ביטוי בצורה כלשהי בסיפורי ההצלחה של אתרי וב 1.0 ו-2.0. על פי או'ריילי, על מנת שמוצר ייחשב כמוצר וב 2.0, עליו לענות על כמה שיותר קריטריונים מתוך השבעה הנדרשים לכך שהוגדרו במאמר:
הרשת כפלטפורמה (The Web As Platform) הוא שימוש ברשת האינטרנט כפלטפורמה לאחסון שירותים.
אחת הדוגמאות של או'ריילי למאפיין זה היא חברת גוגל, וליתר דיוק, שירות החיפוש גוגל. השירות הוא אפליקציית רשת שלא נמכרת או נארזת, אלא מועברת כשירות עבורו משלמים הלקוחות במישרין או בעקיפין (דרך שירות הפרסומות של גוגל). לא מתבצעת כאן מכירה או רישוי של מוצר, אלא רק שימוש בו. בנוסף, אין צורך בהתאמת המוצר למערכות הפעלה שונות, וכל משתמש יכול לעשות בו שימוש על גבי הציוד שברשותו. לכל המאפיינים האלה מתווספת העובדה כי כל הפעילות הכרוכה בשימוש במנוע החיפוש גוגל מתבצעת לא רק על גבי השרתים שבמשרדי גוגל או על גבי הדפדפן במחשבו של הגולש, אלא גם ברשת האינטרנט הפרוסה ביניהם.
דוגמה נוספת להבדל בין וב 1.0 לבין וב 2.0 מגיעה מתחום הפרסום. חברת DoubleClick סיפקה שירותי פרסום באינטרנט והייתה בין הגדולות בתחום בשנות ה-90, אך המודל העסקי שלה הגביל את יכולתה לגדול. בחברה האמינו כי המפרסמים, ולא הצרכנים, הם אלו שיקבעו את אשר יתרחש באינטרנט, והיא השיגה בשעתו חוזי פרסום באלפי אתרים גדולים. לעומתה, שירות הפרסום של גוגל, AdSense ושירות Overture (אשר הפך בהמשך ל-Yahoo! Search Marketing) עשו שימוש במושג הזנב הארוך כבסיס למודל העסקי שלהם. משמעות המושג היא, בהקשר זה, רתימת הכוח של האתרים הקטנים ברשת אשר מהווים בכללותם את מרבית התוכן באינטרנט. על ידי פיתוח שיטה להצגת פרסומות בכל דף, ושימוש בפרסומות טקסטואליות ידידותיות לגולש המתבססות על התוכן של האתר, והאפשרות של שירות עצמי, אפשרו לשירותים אלו לגדול בנפחם הרבה מעבר למה שקודמיהן יכלו לעשות.
גם שירות שיתוף הקבצים ביטורנט מובא על ידי א'וריילי כדוגמה למאפיין זה. השירות מאפשר העברה של קבצים גדולים במהירות בין המשתמשים בתוכנה מתאימה על ידי כך שהקובץ מחולק למקטעים קטנים וכל משתמש מתפקד למעשה כלקוח וכשרת בו זמנית – הוא מעביר את חלקי הקובץ למשתמש אחד ובו זמנית מקבל חלקים אחרים הדרושים לו ממשתמש אחר. על ידי ביזור הפעולה של העברת הקבצים מודגם עקרון נוסף של וב 2.0 – השירות משתפר באופן אוטומטי ככל שיש יותר משתמשים בו, ללא קשר למהירות החיבור שלהם לאינטרנט. ואכן, קבצים פופולריים, מורדים למחשב במהירות גבוהה יותר כי יש יותר אנשים אשר שולחים ומקבלים אותם.
רתימת האינטליגנציה הקולקטיבית (Harnessing Collective Intelligence) של ההמונים (חוכמת ההמונים) יכולה לבוא לידי ביטוי במגוון צורות על פי א'וריילי;
השימוש בטכנולוגיית PageRank של Google כדרך לספק תוצאות חיפוש טובות יותר מתבססת על כמות הקישורים המובילים לאתר או דף אינטרנט מסוימים.
חברת אמזון מתבססת לא רק על נתוני מכירות כדי להגדיר מהם המוצרים הפופולריים שלה, אלא גם על עצם הצפייה בדפי המוצרים השונים על ידי הגולשים, אשר לאו דווקא רוכשים אותם.
האנציקלופדיה השיתופית ויקיפדיה מאפשרת לכל גולש ליצור ולערוך ערכים בה.
אתרים כמו פליקר (להצגת תמונות) ו-del.icio.us (לאיסוף וקיטלוג קישורים) עושים שימוש בגולשים כדי לתאר את הפריטים השונים על ידי תגיות (מושג הנקרא פולקסונומיה), במקום על ידי מערכת נוקשה יותר של קטגוריות.
תוכנות אשר נוצרו בשיטת הקוד הפתוח (Open Source) מתבססות על מספר גדול של מתכנתים המתנדבים לפתח ולתקן אותן. חלק מתוכנות אלו מפעילות שרתי ושירותי אינטרנט רבים, ביניהם ניתן למצוא את לינוקס, Apache, PHP ואחרים.
דוגמה נוספת, ואולי פחות טריוויאלית, לחוכמת ההמונים, באה לידי ביטוי בבלוגים. הבלוגים הם למעשה גרסה מקוונת של היומן האישי, הנגיש לכל הגולשים, אשר החליף למעשה את דף הבית האישי (Personal Homepage) של וב 1.0. הבלוגרים (כותבי הבלוגים – Bloggers) היו בין הראשונים שעשו שימוש בטכנולוגיה בשם RSS, המאפשרת להירשם כמנוי לאתר אינטרנט כלשהו ולקבל באופן שוטף עדכונים לגבי תכנים חדשים המתפרסמים בו, וזאת ללא צורך לגלוש אליו באמצעות הדפדפן. טכנולוגיה נוספת בשם Trackback מאפשרת לבעלי הבלוג ולגולשים בו לראות איזה בלוגים אחרים קישרו לאותה רשומה (Post – פריט מידע בבלוג אשר נבדל מהאחרים לא רק על ידי שמו, על גם על בסיס התאריך והשעה בה נכתב) מהבלוג שלהם. השילוב של שתי טכנולוגיות אלו אפשרו למעשה לקיים את הבלוגוספירה (הכינוי לקהילת הבלוגרים – Blogsphere) כמעין מוח גלובלי, אשר ניתן בקלות רבה יחסית לדעת מה מעסיק אותו, ובכך להקנות לו השפעה חזקה.
הנתונים כבסיס למוצר (Data is the Next Intel Inside): כמעט כל יישום אינטרנטי כולל בתוכו בסיס נתונים ייעודי, למשל, המידע אודות המוצרים הנמכרים בחנות המקוונת אמזון. בסיס הנתונים הוא חלק חשוב ביותר ביישומי וב 2.0, ועל כן נשאלת השאלה, מי הבעלים של אותם נתונים. הסיבה לכך היא שלא פעם, השליטה על נתונים מובילה ליצירת מונופול, כפי שהתרחש כאשר הזכות לרשום שמות דומיין (הכתובות של אתרים באינטרנט – כל אדם המעוניין להקים אתר אשר תהיה לו כתובת ייחודית, ושלא במסגרת אתר אחר, חייב לרכוש לעצמו דומיין - Domain) ניתן על ידי הממשל בארצות הברית לחברה אחת בלבד.
דוגמה לחשיבות הבעלות על הנתונים שעליהם מתבסס יישום אינטרנט או השימוש בהם בא לידי ביטוי בשירותי המפות שמציעות חברות כמו גוגל, מיקרוסופט ו-Mapquest. העובדה ששלושתן התבססו על נתונים דומים, שהתקבלו לעיתים אף מאותם מקורות, אפשרה לחברות כמו יאהו, מיקרוסופט וגוגל להציע שירותים מתחרים, על אף ש-Mapquest הקדימה אותן וסיפקה את השירות שנים קודם לכן. חברת אמזון ביצעה פעולה מעט שונה כאשר רכשה נתונים אודות הספרים שמכרה מחברה אחת, ובמשך השנים הוסיפה לו מידע רב שהתקבל מהמו"לים ואף מהגולשים. התוצאה הייתה שכיום אמזון משמשת לא פעם כמאגר ביבליוגרפי לספרים.
דרך נוספת לניצול המידע הקיים הוא באמצעות מאש-אפ – שימוש במידע ממקור אחד המשולב במידע ממקור אחר אשר יחדיו יוצרים שירות חדש. אחת מהדוגמאות לכך הוא הצגת מודעות להשכרת דירות המתפרסמות באתרים שונים על גבי המפות של גוגל. שימוש במאש-אפ יכול להתבצע לעיתים גם ללא רשות הבעלים, ולכן כבר היום ספקי מידע ויישומי רשת מודעים לחשיבות שיש לנתונים בנושא מסוים ועל הצורך להגן עליהם מניצול ללא תמורה, או לחלופין למצוא דרך לעשות בהם שימושים נוספים.
האפשרות לנצל אותו מידע על ידי שירותים שונים מוביל גם לבעיות הקשורות להגנה על פרטיות והגנה על זכויות יוצרים, אשר יחייבו שימוש בפתרונות שונים ואכיפה של חוקים על מנת שנתונים אלה לא יגיעו לגוף הלא נכון. לחלופין, ובדומה לתוכנות קוד פתוח, ניתן כבר לראות מיזמים אשר מאפשרים להשתמש בנתונים שלהם ללא כל תמורה ובאופן חופשי במידה כלשהי. האנציקלופדיה השיתופית ויקיפדיה ושיטת רישוי בה רק חלק מהזכויות שמורות ליוצרי המוצר, כמו שמאפשרת שיטת ה-Creative Commons, הן דוגמאות לכך.
פיתוח תוכנה רציף (End of the Software Release Cycle): בעידן אינטרנט, בו תוכנה היא שירות, ולא מוצר, היה צורך בשינוי מספר מאפיינים בסיסיים במודל העסקי של חברות שעסקו בכך; המשתמשים עצמם לוקחים חלק בעיצוב התוכנה בכך שהפעולות שלהם נמצאות תחת פיקוח וניטור מתמיד, והשימוש או חוסר השימוש בפונקציות מסוימות של התוכנה יקבעו אם הן יישארו או יוסרו.
התוכנה חייבת לספק את השירות באופן רציף וללא הפסקות, גם כאשר יש צורך בביצוע פעולות תחזוקה שונות.
יש להתייחס למשתמשים כשותפים בפיתוח התוכנה. יישומי אינטרנט, בדומה לתוכנות קוד פתוח, וגם אם היישום האינטרנטי לא מופץ או יופץ כתוכנת קוד פתוח, מפותחים בקצב קבוע, כאשר עדכונים ותוספות ליישום משוחררים לקהל המשתמשים בקצב מהיר מאוד, שנמדד בימים ושבועות, ולעיתים אף מספר פעמים במשך היום. בעקבות כך, המילה בטא (Beta – תוכנה שעדיין נמצאת בשלב הפיתוח, ואינה מתאימה לשימוש על ידי הציבור הרחב) מופיעה לצד שמותיהם של יישומי אינטרנט רבים במשך זמן רב, כמו במקרה של שירות הדואר של גוגל, Gmail.
מודלי תכנות קלי משקל (Lightweight Programming Models): בניגוד לתוכנות המותקנות על מחשב, יישומי אינטרנט, ובעיקר אלה המזוהים כיישומי וב 2.0, עושים שימוש במודלים של תכנות המאופיינים בתכונות הבאות: היכולת להשתמש במוצר אחד בשילוב עם מוצר אחר יכולה להיות גם הבסיס למודל עסקי, כמו בדוגמה של מערכת הפרסום של גוגל, AdSense, שניתן לשלב בקלות בכל אתר.
שימוש במודלי תכנות המאפשרים חיבור רופף בין מערכות, כך שניתן להשתמש ביישום או בחלקים ממנו גם על גבי מערכות שלא נועדו לשם כך.
היישום מתרכז בהפצה, ולא בשיתוף פעולה, והדוגמה הטובה ביותר לכך הוא השימוש ב-RSS המאפשר להפיץ תכנים בקלות, ואף ללא שליטה על השימוש שנעשה באותם תכנים בצד השני.
תכנון מערכות המאפשרות פריצה אליהן (Hacking) ושילוב עם תכנים אחרים. הכוונה לאפשר לעשות שימוש חוזר במידע ובנתונים קיימים או מציאת דרכים חדשות לשימוש ביישום, בצורה עליה לא חשבו היוצרים שלה, והכוונה היא בעיקר ליצירת Mashup.
יישום המסוגל לפעול על גבי מכשירים שונים (Software Above the Level of a Single Device): יישומי אינטרנט של וב 2.0 אינם מוגבלים לפעולה על גבי מערכת הפעלה אחת (כמו Windows או לינוקס), ולמעשה הם יכולים לפעול גם על גבי מכשירים שאינם מחשב, כמו טלפונים סלולריים או נגני מוזיקה ווידאו ניידים. הסיבה לכך היא משום שכל הפעולות שהם צריכים לבצע יכולים להתבצע דרך הדפדפן, שאף על פי שהוא מותקן על גבי מכשירים שונים, צריך להיות מסוגל להציג את אותם תכנים כפי שהוא עושה על גבי המחשב.
חוויית משתמש עשירה (Rich User Experiences): ליישומי אינטרנט שהשימוש בהם מזכיר את השימוש בתוכנות מחשב, ובמקרים מסוימים אף עולה עליו. בין הדוגמאות לכך ניתן למצוא את הדואר האלקטרוני המקוון של גוגל, Gmail, אשר מאפשר חיפוש מהיר אחר מידע המצוי בהודעות הדואר, ומשלב כיום גם את תוכנת המסרים המיידים של החברה, גוגל טוק, ואפילו שליחת הודעת טקסט (sms) למכשירים סלולריים. דוגמאות נוספות ניתן לראות בחבילת יישומי האינטרנט המתחרים בתוכנות Microsoft Office השונות של מיקרוסופט, וביניהן החבילות של Zoho וגוגל, המאפשרים לבצע את מרבית הפעולות שניתן לבצע בתוכנות כמו Word, Excel ואחרות.