ונקובר קנאקס
היסטוריה > 2001 - 2010

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 העלו הקנאקס את רמתם. השילוב ההתקפי של ברטוזי, מוריסון ונזלונד התגלה כמוצלח, ובעונת 2000/01 חזרו הקנאקס לפלייאוף לראשונה מאז 1996. ללא נזלונד ששבר את רגלו לקראת סוף העונה הרגילה הובסו הקנאקס בסיבוב הראשון על ידי קולורדו אוולאנש.
עונה לאחר מכן, עם טרבור לינדן שחזר לקבוצה, שוב עלו הקנאקס לפלייאוף ושוב הודחו מוקדם - הפעם על ידי דטרויט רד וינגס.
עונת 2002/03 הייתה פורייה במיוחד עבור התקפת הקנאקס, כאשר נזלונד מסיים שני בליגה עם 104 נקודות וברטוזי מוסיף 97 נקודות (חמישי בליגה). הקנאקס ניצחו סדרת פלייאוף לראשונה מזה שמונה עונות מול סנט לואיס בלוז, אולם בסיבוב השני הודחו בידי מינסוטה ויילד.
עונת 2003/04 עמדה בסימן תקרית קשה בה היה מעורב טוד ברטוזי במשחק באמצע העונה הרגילה. סטיב מור, שחקן של קולורדו אוולאנש, ביצע תיקול קשה על מרקוס נזלונד שגרם לו לזעזוע מוח. ברטוזי הנרגז הכה את מור מאחור, ומור נפל על הקרח כשפניו קדימה, ראשו פוגע במשטח הקרח ועליו נופלים ברטוזי ושחקנים נוספים. כתוצאה מהתקרית סדק מור מספר חוליות בצווארו ונאלץ לפרוש ממשחק. ברטוזי הושעה לשארית העונה, והתקרית הובילה גם להליכים משפטיים מצדו של מור נגד ברטוזי, הליכים שהסתיימו רק ב-2014 בהסכם פשרה שתנאיו נשמרו בסוד. ללא ברטוזי הקנאקס הודחו בידי קלגרי פליימס בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
עונת 2005/06, לאחר העונה שבוטלה בעקבות סכסוך עבודה בליגה, החלה בצורה מבטיחה כאשר הקנאקס התחזקו בשני כוכבים מוכחים - אנסון קרטר וריצ'רד פארק. אולם העונה הייתה בסופו של דבר לאכזבה, בעיקר מצידו של קו ההתקפה הראשון - נזלונד, מוריסון וברטוזי, שהרשימו בעונות הקודמות. דווקא הקו השני, של קרטר והאחים סדין, הביא תוצאות טובות יותר. לקראת סיום העונה מונה אלן ויניו, שהגיע מקבוצה-בת של הקנאקס בליגות המשניות, למאמן הקבוצה.
מיד אחרי מינויו של ויניו ביצעו הקנאקס עסקה גדולה עם פלורידה פנתרס שבמרכזה עבר טוד ברטוזי לפלורידה. השחקן המרכזי שהגיע בתמורה היה השוער רוברטו לואונגו.
רכישתו של לואונגו התגלתה כהצלחה בעונת 2006/07, כאשר עונה מצוינת שלו הובילה את הקנאקס לפלייאוף. הם פתחו אותו בניצחון מול דאלאס סטארס בארבע הארכות - המשחק הארוך ביותר בתולדות הקבוצה. הקנאקס ניצחו בסדרה בשבעה משחקים, אולם הודחו בסיבוב השני בידי אנהיים דאקס. למרות זאת, המאמן ויניו זכה בגביע ג'ק אדמס כמאמן העונה.
עונת 2007/08 הייתה מרובת זעזועים בקבוצה, כאשר שחקנים רבים נקלעו לפציעות ועסקאות רבות שינו את סגל הקבוצה. הזעזוע הקשה מכל היה מותו של המגן הצעיר לוק בורדון בתאונת אופנוע. סיום העונה היה רע מאוד, כאשר הקנאקס הפסידו שבעה משמונת המשחקים האחרונים של העונה והעלייה לפלייאוף חמקה מידיהם.
בעונת 2008/09 עזב את הקבוצה מרקוס נזלונד, והשוער רוברטו לואונגו מונה במקומו לקפטן. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1947 ששוער מונה לקפטן קבוצה ב-NHL. הקנאקס הגיעו עד הסיבוב השני בפלייאוף, והודחו בידי שיקגו בלאקהוקס.
עונת 2009/10 הייתה עונה שונה מקודמותיה. האולם הביתי של הקבוצה, "ג'נרל מוטורס פלייס" (כיום רוג'רס ארנה) אירח את טורניר ההוקי קרח באולמיפיאדת החורף שהתקיימה בוונקובר. שם האולם שונה ל"קנדה הוקי פלייס" בתקופת האולימפיאדה, עקב חוקי הוועד האולימפי הבינלאומי שאסרו לקרוא לו על שם תאגיד. גם האולם הישן של הקבוצה, "פסיפיק קוליסאום", אירח תחרויות באולימפיאדה. כתוצאה מכך שונתה תוכנית המשחקים של הקנאקס והם לא שיחקו בביתם במשך 6 שבועות רצופים (כולל פגרת האולימפיאדה שארכה שבועיים), ובסך הכל קיימו 14 משחקי חוץ רצופים - מסע משחקי החוץ הארוך ביותר בהיסטוריה של ה-NHL. הקנאקס שוב הודחו בידי שיקגו בסיבוב השני של הפלייאוף.
בסיום אותה עונה זכה הנריק סדין בגביע ארט רוס לאחר שצבר 112 נקודות (שערים + אסיסטים), והיה לשחקן הראשון של הקנאקס שזכה בו.