הבחירות לנשיאות צרפת 2017
המועמדים

בבחירות השתתפו 11 מועמדים, מתוכם חמישה מועמדים שקיבלו בסקרי דעת הקהל מעל 5% מהקולות וסומנו על ידי התקשורת כבעלי סיכוי לעלות לסיבוב השני. והם אלו שהגיעו לחמשת המקומות הראשונים.
| מועמד/ת | מועמד/ת | משרות פוליטיות | סמל הקמפיין | פרטים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ניקולא דופון-אניאן עמדי צרפת (DLF) |  | יו"ר תנועת עליית צרפת (מאז 2008) חבר האספה הלאומית ה-14 מטעם מחוז אסון (מאז 1997) ראש עיריית פרבר ייר בפריז (מאז 1995) |  | חבר לשעבר במפלגת הרפובליקנים, עזב את התנועה לאחר חוסר הסכמות עם מנהיג התנועה ניקולא סרקוזי, ערב הבחירות לנשיאות צרפת 2007. הקים תנועה פוליטית בשם "עליית הרפובליקה" (Debout la République, DLR), שהפכה לתנועת עליית צרפת (Debout la France, DLF) ב-2014. התמודד בעבר גם בבחירות לנשיאות צרפת 2012 אך ללא הצלחה משמעותית. |
| מארין לה פן החזית הלאומית (FN) |  | נשיאת מפלגת החזית הלאומית (מאז 2011) חברת הפרלמנט האירופי מטעם צפון-מערב צרפת (מאז 2004) |  | כאשר לה פן, עורכת דין במקצועה, התמודדה בבחירות לנשיאות צרפת 2012 היא הגיעה למקום השלישי עם 17.90% מהקולות ולאחר פרישת אביה ז'אן-מארי לה פן החליפה אותו בראשות "החזית הלאומית". לה פן תומכת ביציאת צרפת מהאיחוד האירופי ובהוצאה לפועל של הליך דומה לברקזיט, ביציאה מנאט"ו והתקרבות לרוסיה, בהפחתת המעורבות הצבאית בעולם, ובהגברת הביטחון ומאבק עיקש בהגירה בלתי חוקית. תומכת בהגבלת הסחר עם אירופה ומדינות העולם. |
| עמנואל מקרון קדימה!‏ (EM) |  | נשיא מפלגת קדימה! (מאז 2016) השר לעניינים דיגיטליים, כלכלה ואוצר (2014–2016) |  | המועמד הצעיר ביותר מבין המועמדים ושר האוצר לשעבר. ממוקם במרכז הפוליטי ודוגל ב"דרך השלישית"; בליברליזם חברתי ותומך בחזקה באיחוד האירופי ובנאט"ו. היה יועץ בכיר בארמון האליזה ב-2012 תחת הנשיא פרנסואה הולנד ומונה לשר הכלכלה ב-2014 תחת ממשלתו של מנואל ואלס, והוביל צמיחה כלכלית בארצו. באפריל 2016 עזב את המפלגה הסוציאליסטית והקים את תנועת קדימה!. התפטר מתפקידו בממשלה באוגוסט 2016. שואף לבצע רפורמות בכלכלה וזוכה לתמיכת המרכז בצרפת משני צדיו. |
| בנואה אמון המפלגה הסוציאליסטית (PS) |  | חבר האספה הלאומית מטעם מחוז איוולין ‏(2012 ומאז 2014) שר החינוך הלאומי, המחקר וההשכלה הגבוהה (2014)  סגן שר הכלכלה והאוצר לעניינים חברתיים (2012–2014)  סגן שר האוצר ומסחר החוץ (2012)  חבר הפרלמנט האירופי מטעם מזרח צרפת (2004–2009) |  | אמון היה מבקר חריף של הנשיא פרנסואה הולנד ממחנה השמאל, זכה במפתיע בפריימריז לראשות המפלגה הסוציאליסטית וגבר על המועמד המועדף ראש הממשלה מנואל ואלס. |
| נטלי ארטו מאבק הפועלים (Lutte Ouvrière, LO) |  | דוברת תנועת מאבק הפועלים (מאז 2008) |  | התמודדה לראשונה בבחירות לנשיאות צרפת 2012 ללא הצלחה משמעותית. פרופסור לכלכלה הטוענת להיות למועמדת הקומוניסטית היחידה במרוץ לנשיאות. |
| פיליפ פוטו  המפלגה האנטי-קפיטליסטית החדשה |  | דובר המפלגה האנטי-קפיטליסטית החדשה (מאז 2009) |  | מועמד ממחנה השמאל הקיצוני. התמודד בעבר גם בבחירות 2012. היה פעיל בתנועת מאבק הפועלים והצטרף לאחר מכן לליגה הקומוניסטית המהפכנית (LCR) שהפכה ב-2009 למפלגה האנטי קפיטליסטית החדשה. בעל השקפות מרקסיסטיות ואנרכיסטיות ומתנגד חריף לקפיטליזם בארצו. |
| ז'אק שמינאד  סולידריות ותהליך (S&P) |  | נשיא תנועת סולידריות ותהליך (מאז 1996) |  | עומד בראש תנועת "סולידריות ותהליך" אותה הקים ב-1996. מתנגד לברית נאט"ו והאיחוד האירופי, מוביל את תנועת לה-רוש ותומך באיוש מאדים וקרא להשיב את הפרנק צרפתי כהלך חוקי בצרפת. התמודד בעבר בבחירות לנשיאות 1995 ובבחירות 2012 אך לא הגיע להישגים של ממש. |
|  ז'אן לאסל  תנועת Résistons ! |  | חבר האספה הלאומית (מאז 2002) ראש עיריית לורדיוס-איצ'רה (מאז 1977) |  | חבר לשעבר בתנועה הדמוקרטית. |
| ז'אן לוק מלנשון צרפת בלתי-כנועה (FI) |  | חבר הפרלמנט האירופי מטעם דרום-מערב צרפת (מאז 2009) נשיא וסגן נשיא מפלגת השמאל של צרפת (2009–2014)  סנאטור מטעם מחוז אסון מ-1986 עד 2000 ומ-2004 עד 2010  שר החינוך (2000–2002) |  | מלנשון עזב את המפלגה הסוציאליסטית ב-2008 בשל היותה מתונה מדי וחבר למחנה השמאל הקיצוני. ניסה להתמודד בבחירות לנשיאות ב-2012 מטעם המפלגה הקומוניסטית וסיים במקום הרביעי עם 11.10% מהקולות. גם בבחירות לנשיאות 2017 הוא נתמך על ידי המפלגה הקומוניסטית. מתנגד לאיחוד האירופי ולנאט"ו ותומך בחיזוק היחסים עם רוסיה. ידוע כמשתמש נלהב ברשתות החברתיות ובטכנולוגיות חדשניות כמו קיום כמה עצרות בחירות במקביל באמצעות שימוש בהולוגרמה שלו. |
| פרנסואה אסלינו  האיחוד הרפובליקני העממי (UPR) |  | נשיא תנועת  (מאז 2007) |  | חבר לשעבר בתנועת הרפובליקנים. הקים את האיחוד הרפובליקני העממי ב-2007 וקורא ליציאת צרפת מהאיחוד האירופי ומברית נאט"ו. |
| פרנסואה פיון הרפובליקנים (LR) |  | חבר האספה הלאומית מטעם פריז (מאז 2012) ראש הממשלה (2007–2012) סגן נשיא תנועת האיחוד לתנועה עממית (2014)  נשיא תנועת האיחוד למען תנועה עממית באספה הלאומית (2012–2013)  שר התחבורה ואיכות הסביבה, שר השיכון (2012)  חבר האספה הלאומית מטעם סרת'ה (1981–1993, 1997–2002, 2007)  סנאטור (2004, 2005–2007)  שר החינוך וההשכלה הגבוהה (2004–2005)  השר לעבודה ועניינים חברתיים (2002–2004)  נשיא המועצה האזורית של פאי דה לה לואר (1998–2002)  ראש עיריית סאבלה סור סארתה (1983–2001)  שר טכנולוגיית המידע והדואר (1995)  שר החינוך (1993–1995) |  | גבר במפתיע על ניקולא סרקוזי ואלן ז'ופה בפריימריז הרפובליקנים. מעריץ את מרגרט תאצ'ר, והציע תוכנית כלכלית ליברלית לסיום תוכנית שעות עבודה של 35 שעות, פיטורי 500,000 עובדי מדינה וביטול מס העושר והובלת רפורמה במערך ביטוח הבריאות. דוגל בשמרנות חברתית ומתנגד לנישואים חד-מיניים ולהפלות. תומך ביחסים קרובים עם רוסיה ובהסרת הסנקציות שהוטלה עליה בשל הסיפוח הלא-חוקי של קרים. בינואר 2017 הואשם בשחיתות ובעיקר בניגוד אינטרסים על כך שמינה את רעייתו לעוזרת פרלמנטרית מבלי שביצעה עבודות עבורה וכך למעשה קיבלה משכורת ממשלתית לחינם בשווי מאות אלפי אירו, ובמרץ זומן לשופט לפני העמדה לדין. |