stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסים אלוני
חיים אישיים

אלוני היה נשוי פעמיים, בראשונה לרות לבית זיידמן, לה היה נשוי 12 שנים, ובשנייה לשחקנית הצעירה אילנה עדן (זו זכתה לקריירה קצרה בהוליווד). השניים נישאו ב-1962 והתגרשו ב-1965. כמו כן, קיים מערכות-יחסים עם השחקניות ז'רמן אוניקובסקי, אדית אסטרוק, הפסיכולוגית נירה ירון ושחקנית הקולנוע הרומנית-צרפתית, נדיה גריי (Nadia Gray).
אחיו היה השופט שאול אלוני.
ב-1993 לקה אלוני באירוע מוחי ולאחר תקופת שיקום חזר לעבוד.
ב-13 ביוני 1998 נפטר אלוני בגיל 71 ונטמן בבית העלמין ירקון.
פרסים והוקרה

פרס כינור דוד למחזאי - 1964
פרס נשיא המדינה לספרות - 1971
פרס משה הלוי - 1971
פרס ביאליק - 1983
עמית כבוד של בית הספר סם שפיגל - 1992
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה - 1993
פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים - 1995
פרס ישראל לתיאטרון - 1996
פרס התיאטרון הישראלי למתרגם השנה (עבור "התאומים מוונציה") - 1997
פרס התיאטרון הישראלי למתרגם השנה (עבור "אותלו") - 1998
ערב מחווה הקאמרי לציון 80 שנה להולדתו של ניסים אלוני 2006
בשנת 2008 הופיעה הביוגרפיה שלו "נמר בוער", מאת העיתונאית ומבקרת התיאטרון שרית פוקס. פוקס נעזרה באלוני עוד בחייו, התייעצה עם אחיו, שאול אלוני וראיינה 200 אנשים לצורך הכתיבה. לטענת הביוגרפית סבל אלוני מהלם קרב מתמשך והדבר עיצב במידה רבה את חייו וכתיבתו. הספר עורר דיון ציבורי נוקב והפך לספר לימוד לשחקנים ולסטודנטים לתיאטרון.
בשנת 2014 הופיעה הביבליוגרפיה המקיפה הראשונה ליצירתו, "נסים אלוני, ביבליוגרפיה 2014-1948" בעריכת אילן בר-דוד ודור ורטהיימר.
בשנת 2015 הוקרן לראשונה בפסטיבל דוקאביב, הסרט התיעודי של דורון ג'רסי "הָיֹה הָיָה מלך - נסים אלוני בשלוש מערכות, שתי תמונות ביניים ואפילוג" על חייו ופועלו של נסים אלוני. הסרט משלב אנימציות מרהיבות המבוססות על ציוריו ואיוריו של יוסל ברגנר לדמויותיו של אלוני.
הנצחה

עיריית ת"א מעניקה את פרס המחזאות מטעם קרן יהושע רבינוביץ' לאמנויות על שמו.
עיריית ת"א קראה רחוב על שמו בשנת 2009 במתחם פארק צמרת.
עיריית ראש העין קראה רחוב על שמו בשנת 2017 במתחם פסגות אפק.
לוחית זיכרון הושמה על ביתו ברח' דיזנגוף 223 בתל אביב
בתאריך 27 בדצמבר 2005 דאר ישראל הנפיק בול דאר לזכרו של אלוני הנושא את דיוקנו, שעוצב על ידי האמן משה פרג . על השובל: תצלום של סצנה מתוך המחזה "הצוענים של יפו" .
מחזותיו שנדפסו

אדי קינג, מחזה בשתי מערכות, מפעלים אוניברסיטאיים, תל אביב, 1975
הכלה וצייד הפרפרים והנפטר מתפרע, מחזה בשני חלקים שונים, הקיבוץ המאוחד, 1980
נפוליון - חי או מת!, מחזה עם פזמונים, מוזיקה מאת גארי ברתיני, כתר, ירושלים, 1993
אכזר מכל המלך, משכל תל אביב, 1997
הצוענים של יפו, מחזה בשתי מערכות, רישומים - יוסל ברגנר, משכל, 2000
בגדי המלך, מחזה בשלושה חלקים: סתיו, חורף, אביב, ציורים ואיורים - יוסל ברגנר, עריכת המחזה לדפוס - דורי פרנס, משכל תל אביב, 2004
דודה ליזה, מלודרמה ישראלית בשתי מערכות, ציורים ורישומים - אודרי ברגנר, משכל תל אביב, 2004
הנסיכה האמריקאית, מחזה אחד בשתי גרסאות, ציורים ורישומים - יוסל ברגנר, עריכת מחזה לדפוס - דורי פרנס, משכל, 2004
האם יש מקקים בישראל?, מחזה וסיפורים אחרים, ערכו והביאו לדפוס - דורי פרנס ורקפת א. ידידיה, בית אוצר, 2024
מספריו

רשימות של חתול רחוב, הופיע בהוצאת ספרי פרוזה
רוץ, חייל טורקי, הספרייה הקטנה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה (2006) - חידוש של ארבעה סיפורים שפורסמו לראשונה בספר 'הינשוף' בספריית תרמיל, וכונסו במהדורה זו לנובלה אחת.
הינשוף, ספריית תרמיל. עובד למחזה "משחיז הסכינים הסיני" בידי דניאל הורוביץ והוצג בתיאטרון החאן, בבימויה של מור פרנק, בשנת 2009
השממית, כנרת, זמורה ביתן, דביר - 2017 סדרת רטרו
לקריאה נוספת

יהונתן גפן, פרצוף של צועני - נסים אלוני: המקום, הזמן, הדמויות, העלילה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2022
אוריאל זוהר, תיאטרון מגלם מיתוס (בעיקר על חנוך לוין וניסים אלוני), עיתון 77 ירחון לתרבות וספרות, מספר 170, עמ' 30–33, 42, תל אביב, 1994
משה נתן, כישוף נגד מוות: התיאטרון של נסים אלוני. ערך וצירף הקדמה ונספחים זאב שצקי; איורים: יוסל ברגנר, אודרי ברגנר, שלמה ויתקין, משה מוקדי. הוצאת הקיבוץ המאוחד. 1996
יצחק בן-מרדכי, ליידיס אנד ג'נטלמן אנד ליידיס: עיון ביצירתו של נסים אלוני, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ד, 2004
נורית יערי (עורכת), על מלכים, צוענים ושחקנים - מחקרים ביצירתו התיאטרונית של נסים אלוני, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006
שרית פוקס, נמר בוער, מותו וחייו של נסים אלוני, הוצאת ידיעות אחרונות, 2008
מאיה בז'רנו, על שלושה מחזות של נסים אלוני, עמדה 22, 2010, עמודים 137–155
הערות שוליים

↑  תוכנית הרדיו "שאלות אישיות" ב-7-2-2009 בגלי צה"ל בה ראיין יעקב אגמון את שרית פוקס אודות ספרה "נמר בוער, מותו וחייו של נסים אלוני"
↑  הגלולה, מאת ניסים אלוני סרט בבימוי דוד פרלוב 1972
↑  הכלה וצייד הפרפרים מאת ניסים אלוני סרט בבימוי רם לוי 1974
↑  יוֹסִי רן, רשימות של חתול רחוב | נסים אלוני, באתר תרבות הפנאי, ‏2009-12-31
↑  פרס הנשיא לנסים אלוני, דבר, 7 ביוני 1971
1 2 3  רשימת הזוכים, באתר פרס התיאטרון הישראלי (ארכיון)
↑  מרב יודילוביץ', איש עם גבנון כפול, באתר ynet, 15 באוגוסט 2006
↑  יאיר אשכנזי, לראשונה: ביבליוגרפיה מקיפה ליצירתו של נסים אלוני, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2014
↑  אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, "היה היה מלך": נסים אלוני חוזר לחיים, באתר הארץ, 27 במאי 2015

יונתן גת, יונתן גת ממליץ על הסרט 'היה היה מלך': הדוקו הטוב ביותר שראיתי בשנים האחרונות רדיו ללא הפסקה 103FM, יוני 2015

אירוס חיון "היה היה מלך" נסים אלוני בסרט דוקו הכי טוב שראיתם השנה באתר סלונה, 23 באוגוסט 2015

איתי לב, "זה סיפור על ילד עני שרצה להיות מלך", באתר כלכליסט, 24 באוגוסט 2015
↑  התאחדות בולאי ישראל, קטלוג בולי ישראל
↑  רקפת א. ידידיה, אחרי שהאדם יושמד ישארו רק מקקים, באתר שחרזדה, ‏17 בדצמבר 2018
↑   חגית גינזבורג, מחזה נשכח של נסים אלוני חיכה בארכיון 35 שנה, באתר הארץ, 4 במאי 2021
↑   ננו שבתאי, הנה הסוד: נסים אלוני לא היה גאון, באתר הארץ, 11 במאי 2021
↑   נסים קלדרון, מקקים שאנחנו עדיין חיים אתם 35 שנה, באתר הארץ, 14 במאי 2021
↑  מיכאל הנדלזלץ, ניסים אלוני נחשף בספר חדש, באתר הארץ, 7 בינואר 2009
| הגשש החיוור |
| --- | --- | --- |
| שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי | שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי |  |
| סרטי קולנוע | מוישה ונטילטור • פורטונה • ארבינקא • השכונה שלנו • כל ממזר מלך • התרוממות • גבעת חלפון אינה עונה • חמש מאות אלף שחור • שלאגר • הקרב על הוועד |  |
| אמרגן, במאים וכותבים | אברהם דשא (פשנל) • נסים אלוני • יוסי בנאי • מוטי קירשנבאום • שייקה אופיר • אסי דיין • אורי זוהר • נעמי שמר • אפרים קישון |  |
| שירים | מים לדוד המלך • למה צחקה מיכל • אחותי רוחמה • מה הוא עושה לה • אורחים לקיץ • פנס בודד • לו יהי • יש לי חג • זאת שמעל לכל המצופה • הלאה |  |
| ערכים קשורים | ישראבלוף • התרנגולים • הצ'ופצ'יק של הקומקום |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: נתן זך | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם עוזר רבין  1983 | הבא: יהושע בר-יוסף, דוד שחר |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: - | פרס התיאטרון הישראלי - פרס מפעל חיים 1995 - נסים אלוני | הבאים: 1996 - יוסי ידין, אורנה פורת, שמעון פינקל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257670905171  PLWABN: 9810673449405606  BnF: cb13478934f (data)  CiNii: DA19118425  GND: 130316520  ISNI: 0000 0000 6651 9682  LCCN: n86032422  MusicBrainz: 432a5636-dd34-413a-bcb8-5db00f29f954  NKC: xx0261503  NTA: 170519449  RERO: 02-A026692334  SNAC: w6hh6khp  SUDOC: 035277424  VIAF: 46910488   WorldCat (עם VIAF): 46910488 
שלטים המציינים את רחוב נסים אלוני בתל אביב
הצבעים משתנים

"הצבעים משתנים" הוא אלבום האולפן השלישי של מאיר בנאי, שיצא לאור במרץ 1990. אף על פי שהאלבום לא שיחזר את ההצלחה המסחרית לה זכה אלבומו הקודם "גשם", הוא נחשב בעיני רבים ממעריציו של בנאי לאחד הטובים באלבומיו. זהו שיתוף הפעולה הראשון בין מאיר בנאי למפיק המוזיקלי משה לוי, שהמשיך גם באלבומים "וביניהם", "לב סדוק" ובאלבום האקוסטי שיצא במסגרת האוסף הכפול "כמה אהבה".
כל המילים, הלחנים והעיבודים לשירים היו של בנאי, ובין השירים הבולטים בו היו "אני גונב לא בשביל הכסף", "השמש עוזבת", "את אחת יחידה" ו"הצבעים משתנים עכשיו". את האלבום הפיקו מיכאל תפוח ואתי אנטה - "המון הפקות".
רשימת השירים באלבום

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מאיר בנאי.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מסע אל העולם  | 5:20 |
| 2. | בן חמש  | 3:47 |
| 3. | הליצן  | 4:52 |
| 4. | השוק  | 4:56 |
| 5. | ברחוב הזה  | 5:27 |
| 6. | אני גונב לא בשביל הכסף  | 5:41 |
| 7. | השמש עוזבת  | 5:11 |
| 8. | את אחת יחידה  | 5:10 |
| 9. | חוזר אליך אשה  | 3:05 |
| 10. | הצבעים משתנים עכשיו  | 5:09 |
| משך כולל: | משך כולל: | 49:39 |
רשימת המשתתפים באלבום

ישראל נחום - תופים
אלון נדל - בס
יאיר מיכאל - גיטרות
אלי מגן - קונטרבס
מאיר בנאי - סינטיסייזרים, פסנתר חשמלי, כלי הקשה אלקטרונים, קולות רקע, גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, סינטי בס
משה לוי - פסנתר, תיכנות מחשב, סינטיסייזרים, קולות רקע
גלעד עצמון - סקסופון
כלי מיתר וכלי עץ: קבוצת נגנים מתוך התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של מיכה הרן
הוקלט ובושל ב"המון אולפני הקלטה" 1989
טכנאי הקלטה: יואב שדמה
טכנאי מיקס: ג'ון מקסוויט, יואב שדמה ("השמש עוזבת")
עוזרי טכנאי: עמי איילי, עדי פלטינוב
עיצוב עטיפה: מנחם רגב
מפיקים: מיכאל תפוח, אתי אנטה "המון הפקות"
תמיר בן עמי

תמיר בן עמי (נולד ב-28 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, אשר במשך שנים רבות היה קפטן קבוצת הפועל רמת גן, והוא שיאן התארים וההופעות של המועדון בכל הזמנים.
קריירה

בן עמי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל רמת גן. הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים הייתה עוד בהיותו תלמיד כיתה י"ב, במשחק ליגה מול מכבי עכו, במחזור ה-29 של עונת 1996/1997[דרוש מקור].
בן עמי שיחק בקבוצה ברציפות מאז עונת 1997/1998, למעט במחצית הראשונה של עונת 2003/2004, אז שיחק בעירוני קריית שמונה. בהמשך העונה, לאחר חודשיים, חזר לשחק בקבוצת נעוריו. בעונת 2009/2010 שיחק עם הפועל רמת גן לראשונה בליגת העל.
הופעתו האחרונה בקריירה הייתה במשחק מול מכבי יבנה במחזור ה-11 של עונת 2013/2014 בליגה הלאומית. בינואר 2014, לאחר שלא הצליח להתגבר על פציעותיו בגב ובקרסול, פרש ממשחק פעיל. בן עמי שיחק לאורך הקריירה עם המספר 18 על גב חולצתו, והוא שיאן ההופעות של הפועל רמת גן בכל הזמנים, עם 395 משחקי ליגה במדי קבוצת הבוגרים, וכן שיאן התארים של המועדון. כשחקן היה שותף לשתי זכיותיה של הפועל רמת גן בגביע המדינה (בשנת 2003 ובשנת 2013) ולארבע זכיות בגביע הטוטו.
לאחר פרישתו הצטרף בן עמי לצוות המקצועי במחלקת הנוער של הפועל רמת גן. ב-26 בפברואר 2014 מונה בן עמי למאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון. באוקטובר 2014, לאחר שהקבוצה נקלעה לתחתית הליגה הלאומית, פוטר בן עמי מתפקידו.
ביוני 2017 מונה בן עמי למנהל מחלקת נוער בבני יהודה תל אביב.
חיים אישיים

בן עמי מתגורר בגבעתיים, נשוי ואב לשתיים.
הערות שוליים

1 2  יונתן הללי, אייל לוי ורון עמיקם, יעקב שחר: ספורט מנצחים על הדשא ולא בשום דרך אחרת, באתר nrg‏, 8 באפריל 2010
↑  הקפטן פורש: תמיר בן עמי תולה את הנעליים, באתר ONE‏, 11 בינואר 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים ובנושא מאמני כדורגל ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטיב בארט

ערך זה עוסק בכדורסלן יליד 1962. אם התכוונתם לבנו, יליד 1984, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  5 בנובמבר 1962 (בן 62) ניו יורק שבארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88 מטרים
 מכללה:  מכללת איונה (1980–1984)
 דראפט:  בחירה מספר 30 (סיבוב שני), 1984 גולדן סטייט ווריורס
 קבוצות כשחקן
 1984–1985 1985–1986 1987–1988 1991 1991–1992 1992 1992–1993 1993–1994 1994–1995 1995–1996 1996–1997 1997–1998 1998–1999 1999–2000:  גולדן סטייט ווריורס וסטצ'סטר גולדן אפלס לוס אנג'לס קליפרס הליפקס וינדג'אמרס פיניקס סאנס אירקליס סלוניקי וושינגטון בולטס מכבי ראשון לציון פלקנסטרו טריאסטה רייר ונציה פלקנסטרו טריאסטה אנדראה קוסטה אימולה אבלינו דינמו סאסארי
סטיבן דוויין "סטיב" בארט האב (באנגלית: Steven Dwayne Burtt Sr.‎; נולד ב-5 בנובמבר 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. בארט, רכז בגובה מטר ו-88 סנטימטרים, שיחק ב-NBA בצורה לא סדירה מ-1984 עד 1993. כן שיחק בארט לאורך הקריירה המקצוענית שלו בחו"ל. הוא נולד בניו יורק, ושיחק כדורסל בתיכון עבור תיכון צ'ארלס אוונס יוז לפני שנרשם למכללת איונה לשחק עבור קבוצת הכדורסל שלהם. בארט מלמד במכללה האקדמית ברונקס (ברובע הברונקס שבניו יורק).
קריירת המכללות

בארבעת עונות משחקו במכללת איונה שיחק בארט ב-121 משחקים, עם ממוצעים של 20.9 נקודות למשחק, 3.5 ריבאונדים למשחק ו-1.7 חטיפות למשחק. הוא מלך הסלים של קבוצת הכדורסל של מכללת איונה בכל הזמנים, עם 2,534 נקודות שקלע במהלך קריירת המכללות. במהלך קריירת המכללות שלו קבע בארט מספר שיאי מכללה נוספים, כולל קליעות מהשדה בקריירה וניסיונות קליעה מהשדה בקריירה. בארט גם החזיק את השיא הקליעה לעונה עם 732 נקודות, עד ששיא זה נשבר בשנת 2006 על ידי בנו סטיב בארט ג'וניור. במהלך הקריירה במכללה הוא נבחר שלוש פעמים לחמישיית העונה בחטיבת Metro Atlantic Athletic (בשנים 1982 עד 1984) ופעמיים לשחקן השנה בחטיבה (בשנים 1983 ו-1984). הם רק אחד משני צמדי אב-בן שקלעו מעל 2,000 נקודות כל אחד בחטיבה הראשונה של ה-NCAA, מלבד דל קרי ובנו סטף קרי.
קריירה מקצוענית

בארט נבחר במקום ה-30 הכללי בדראפט ה-NBA 1984 על ידי גולדן סטייט ווריורס. בעונת הרוקי שלו פציעות קיצרו את זמן משחקו ל-47 משחקים, עם ממוצע של 4.2 נקודות למשחק ב-38.3% מהשדה.
הוא שיחק באופן מקצועי ביוון ב-1992, לפני שהושעה לכל חייו מליגת כדורסל של המדינה בשל עבירות סמים: קוקאין וחשיש נמצאו במזוודה שלו בעת שחזר מביקור בארצות הברית. באיטליה שיחק בארט במספר קבוצות כדורסל מלגת הכדורסל הבכירה, סרייה א'. בשש שנים שבהן שיחק במדינה, הוא שותף ב-155 משחקים עם ממוצע של 28.4 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. ב-2007, נבחר בארט על ידי מכבי ראשון לציון (שבמדיה שיחק למשך עונה אחת, בשנים 1993-1994) ל"שחקן הזר הטוב ביותר" ששיחק בקבוצה ב-20 השנים האחרונות.
חייו האישיים

בארט הוא אביו של כדורסלן העבר של מכללת איונה סטיב בארט ג'וניור ששמו זהה לשמו של האב, ושיחק עבור נבחרת אוקראינה בכדורסל.
הערות שוליים

↑  "Steve Burtt stats". sports-reference.com. נבדק ב-20 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iona Men's basketball record book" (PDF). Iona College. נבדק ב-20 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Men's Basketball All-MAAC Awards". MAAC. אורכב מ-המקור ב-2009-03-12. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Best Father-Son Duos In College Hoops History". Campus Insiders. 15 ביוני 2014. אורכב מ-המקור ב-2016-03-07. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Steve Burtt NBA stats". basketball-reference.com. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NBA Journeyman, Steve Burtt, 34, Banned in Greece, Now Stars in Italy". St Louis Post-Dispatch (MO). 29 בדצמבר 1996. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  SPORTS PEOPLE: BASKETBALL; Former Iona Player Faces Drug Charges
↑  "Burtt Banned in Greece" nytimes.com, published December 1, 1992
↑  "Steve Burtt #15" (באיטלקית). Lega Basket Serie A. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Biography". steveburtt.com. אורכב מ-המקור ב-2015-04-27. נבדק ב-20 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
מנגינת הנדודים

"מנגינת הנדודים" הוא אלבום האולפן החמישי של מאיר בנאי. בנאי הפיק ועיבד את האלבום בעצמו ביחד עם הגיטריסט יאיר מיכאל, שעבד איתו ברצף מאז האלבום "גשם (אלבום)" בשנת 1987.
כל המילים והלחנים לשירים היו של בנאי, מלבד "העוקד הנעקד והמזבח", שכתב אהוד מנור בהשראת "עת שערי רצון להיפתח", והשיר "ציורים בחלון", שאת מילותיו כתבה צרויה להב והלחין בנאי.
בין השירים הבולטים באלבום היו "מנגינת הנדודים", "הפרא", כמה אהבה" ו"טוב לה וגם רע", שהיה בדיעבד רמז לבאות באלבום "שמע קולי" משנת 2007, שהוקדש כולו לפיוטים ותפילות.
רשימת השירים באלבום

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מאיר בנאי.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מנגינת הנדודים  | 3:47 |
| 2. | טוב לה וגם רע  | 3:22 |
| 3. | הפרא  | 3:41 |
| 4. | העוקד הנעקד והמזבח  | 7:10 |
| 5. | ליצן רחוב  | 3:20 |
| 6. | כמו אגם רוגע  | 3:22 |
| 7. | כמה אהבה  | 5:34 |
| 8. | וברכבת  | 4:56 |
| 9. | תהיה חבר  | 3:31 |
| 10. | ציורים בחלון  | 2:46 |
| 11. | ילד ירח  | 4:47 |
| 12. | יום  | 4:14 |
רשימת המשתתפים באלבום

| שם | כלי נגינה |
| --- | --- |
מישל עמר: תופים
ליאור שושן: תופים וכלי הקשה בשיר "יום"
ששי מזרחי: בס
יאיר מיכאל: גיטרה חשמלית, גיטרה 12 מיתרים, גיטרה ספרדית, בס בשיר "הפרא", גיטרה אקוסטית בשיר "ציורים בחלון", קלידים בשירים "וברכבת", "טוב לה וגם רע", "מנגינת הנדודים" ו"תהיה חבר"
מאיר בנאי: גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית בשיר "תהיה חבר", קלידים בשירים "ילד ירח" ו"ציורים בחלון", כלי הקשה בשירים "מנגינת הנדודים", "ציורים בחלון" ו"תהיה חבר"
גיל פלדמן: קלידים בשירים "כמה אהבה", "כמו אגם רוגע", "ציורים בחלון" ו"יום", אקורדיאון בשיר "יום"
רועי זוארץ: קלידים בשירים "העוקד הנעקד והמזבח" ו"הפרא"
רונית שפי: אקורדיאון בשיר "ליצן רחוב"
זוהר פרסקו: כלי הקשה בשיר "העוקד הנעקד והמזבח"
אוהד דקל: כלי הקשה בשיר "כמה אהבה"
אברהם פלדר: חצוצרה בשיר "כמה אהבה"

טכנאי הקלטה: גיל תורן, פיני כהן
טכנאי מיקס: גיל תורן, פיני כהן ("יום", "ליצן רחוב"), אוהד דקל ("הפרא", "טוב לה וגם רע")
עיצוב עטיפה: יהודה דרי
מפיק: זאב אולמן
ייצוג וניהול אישי: רונן בן-טל
ניהול הפקה: שרון דרי
הוקלט ובושל באולפני די.בי. 1995-1996
האלבום האקוסטי

"האלבום האקוסטי" הוא חלק מתוך אלבום האוסף "כמה אהבה" שיצא גם בצורה עצמאית. "כמה אהבה" הוא אוסף ראשון וכפול של שירי מאיר בנאי שיצא בשנת 2002. האוסף הורכב משני דיסקים - הראשון "כמה אהבה: האוסף", שכלל 18 ממיטב להיטיו של בנאי, ובהם "בשם האהבה", שיר חדש שנכתב במיוחד עבור האוסף, ודיסק שני, "האלבום האקוסטי", שכלל 10 שירים בביצועים אקוסטיים שהוקלטו במיוחד עבור האוסף. האלבום "האלבום האקוסטי" כלל שמונה שירים אותם הקליט בנאי בליווי משה לוי על פסנתר ואקורדיאון, ועוד שניים אותם הקליט בנאי בשיתוף פעולה ראשון עם אחיו, אביתר בנאי - ביצוע של מאיר לשירו של אביתר "יש לי סיכוי" וביצוע משותף של שניהם לשירו של מאיר "אצלך בעולם". בין השירים שהוקלטו במיוחד לאלבום האקוסטי היו גם "הגשם הראשון", שהיה השיר הראשון אותו כתב בנאי ומעולם לא הוקלט, והשיר "רכה כמו משי", אותו כתב בנאי לאריק סיני ומעולם לא הקליט אותו בעצמו.
את האוסף ערך דרור נחום, וניהול הפרויקט היה של חיים שמש. האוסף הגיע במהרה למעמד אלבום זהב ובהמשך למעמד אלבום פלטינה. לאור התגובות הנלהבות מהדיסק השני האקוסטי הוא יצא בהמשך כדיסק בפני עצמו.
רשימת השירים באלבום

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אל המנוחה  | 2:57 |
| 2. | רכה כמו משי  | 3:10 |
| 3. | מחפש את הכיוון  | 4:12 |
| 4. | לבד  | 4:42 |
| 5. | כמו ציפור מעל הים  | 3:12 |
| 6. | אליה  | 4:29 |
| 7. | ברחוב הזה  | 4:08 |
| 8. | הגשם הראשון  | 2:34 |
| 9. | יש לי סיכוי  | 2:07 |
| 10. | אצלך בעולם  | 4:23 |
רשימת המשתתפים באלבום

משה לוי - הפקה מוזיקלית, פסנתר, אקורדיאון, פנדר רודס
מאיר בנאי - שירה וגיטרה
עיצוב עטיפה: יהודה דרי
מפיק: חיים שמש
ישראל ב"ק

| --- | --- |
 לידה:  1797 ברדיצ'ב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 בנובמבר 1874 (בגיל 77 בערך) ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
מצבת קברו של ישראל בק.
הכיתוב על המצבה: פ"נ הרב הישיש חסיד ועניו מו"ה ישראל ב"ק מדפיס דפעה"ק תובב"א נלב"ע ער"ח כסליו תרל"ה ליצירה תנצבה
ישראל בַּ"ק (1797, ברדיצ'ב – כ"ט בחשוון תרל"ה, נובמבר 1874, ירושלים) (נקרא גם בשם-המשפחה היידי דרוּקֶר, שפירושו "מדפיס") היה מוציא לאור ואיש ציבור ביישוב הישן בארץ ישראל במאה ה-19. חידש את הדפוס העברי בארץ ישראל לאחר הפסקה של יותר ממאתיים שנה.
על פי מסורת משפחתית אחת, שם המשפחה ב"ק הוא ראשי התיבות "בעל קורא", תפקיד בו שימש אבי המשפחה, רבי אברהם ב"ק, בבית הכנסת של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. מסורת אחרת טוענת שמקור השם "בן קדושים" על שם אחד מאבות המשפחה שנהרג על קידוש השם.
בצפת ובגליל

ב"ק נולד בברדיצ'ב ב-1797. בגיל 19 פתח בית דפוס עברי, שפעל במשך 9 שנים. את אומנותו הביא עמו בעלייתו לארץ ישראל בשנת תקצ"א 1831 כאשר התיישב בצפת והקים בה בית דפוס. מספרים שעסק גם ברפואה, על אף שלא למד זאת באופן מסודר, כך שכאשר חלה מושל הארץ אבראהים פאשא סייע לו ב"ק בהחלמתו והקשר ביניהם התהדק.
בברכת המושל הקים ב"ק בשנת 1834 יישוב ומשק חקלאי על הר ג'רמק, הוא הר מירון. היה זה היישוב הראשון שהוקם על ידי עולים יהודיים בעת החדשה. על ניהול המשק החקלאי בג'רמק הפקיד ב"ק את בנו ניסן ב"ק. במשך מספר שנים הצליח המשק מבחינה כלכלית, ועל פי עדות של מיסיונרים משנת 1839, ישבו בו כ-15 נפשות.
רעידת האדמה בצפת בשנת 1837 וחילופי השלטון בארץ ישראל ב-1840 בהם סולק אבראהים פאשא, הביאו לסופו של היישוב היהודי בג'רמק. מהמקום נותרו כיום שרידי מבנים ומטעים, והוא מכונה בשם חרבת ב"ק.
בירושלים

לאחר חורבן המשק החקלאי בג'רמק עזב ב"ק את הגליל ועלה לירושלים. שנה לאחר מכן, בשנת תר"א 1841, הוא הקים בירושלים בית דפוס עברי ראשון, לו קדם רק בית הדפוס של הארמנים, שנוסד כעשור קודם לכן. בשנת 1843 קיבל ישראל ב"ק ממשה מונטיפיורי, שעמו עמד בקשרים עוד בתקופת צפת, מכונת דפוס חדשה שכונתה "משאת משה ויהודית".
בירושלים הצטרף ב"ק לחוגי החסידים והיה פעיל בהקמת בית הכנסת של החסידים 'תפארת ישראל' ברובע היהודי בעיר העתיקה.
כמדפיס יחיד בירושלים החזיק ב"ק במונופול על הדפוס העברי בעיר. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-19 השתנה המצב, עם הקמת בית דפוס מתחרה על ידי יואל משה סלומון, מיכל הכהן ויחיאל ברי"ל, בו הודפס עיתון הלבנון. ב"ק פעל בדרכים שונות להצר את צעדי מתחריו, וטען בין היתר, כי פתיחת בית הדפוס היא עבירה הלכתית של הסגת גבול ופגיעה בפרנסתו.
ב-1863 החל ב"ק להוציא לאור עם חתנו ישראל דב פרומקין את העיתון "חבצלת", שראה אור (גם אם בהפסקות) במשך יותר מארבעים שנה.
משפחתו

מאשתו הראשונה ביילא נולדו לב"ק בן - ניסן וחמש בנות: מרים רוקח, אמם של שמעון, אלעזר ויעקב שלום. רחל אשת מנחם נחום רודנער מחברון. רבקה אשת פנחס ב"ק מטבריה. חיה אשת יוסף באהר מצפת. מלכה נישאה לרב יהודה בן הרב יעקב דב הידוע כהרב מראמין. לאחר שהתאלמן נישא ב"ק לרייזא ונולדו לו שתי בנות: פינה אשת יהודה בלומנפלד מלומז'ה, ומינדל אשת ישראל דוב פרומקין.
גלריה

עמוד מתוך "עבודת הקודש" (1841) מאת הרב חיד"א, הספר הראשון שהודפס על ידי ב"ק בירושלים
מכבש הדפוס "משאת משה ויהודית", מוצג כיום במרכז הבינתחומי הרצליה
לקריאה נוספת

מאיר בניהו, 'בית דפוסו של ר ישראל ב"ק בצפת וראשית הדפוס בירושלים', ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי ד (תשכ"ו), 271–295.
אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך א': י', ישוב חקלאי ראשון של עולים בגליל העליון, ר' ישראל ב"ק, 1837–1839.
יעקב יערי-פולסקין, המדפיס שהיטיב לשרת את עמו, בתוך: חולמים ומגשימים, תל אביב: הוצאת מ. מזרחי, 1967, עמודים 40–44
גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים (כרך א, עמ' 305–306, בערכו), בהוצאת ספרית פועלים 1965–1967 (ביבליוגרפיה נוספת שם).
זאב ענר (עורך), סיפורי משפחות, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמ' 65–72.
אריה מורגנשטרן, 'בית הדפוס של ישראל בק בצפת – גילויים חדשים', על ספרים ואנשים 9 (תשנ"ה), 6–7.
רות בן ישראל/הגדת רות
ספרות יפה:
אהרן ירושלמי, הגזע: חייו של רבי ישראל ב"ק, תל אביב: ירון גולן, 1995. (רומן ריאליסטי על חייו; כולל אילן יוחסין)
הערות שוליים

↑  בית הדפוס הראשון הוקם בצפת בשנת 1577 על ידי ר' אברהם בן יצחק אשכנזי, והתקיים כ-10 שנים.
↑  דוד תדהר (עורך), "ישראל ב"ק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 59
↑  יש הטוענים שמסורת זאת בטעות יסודה וקושרים אותה לביטוי השם בֵּ"ק שלשיטתם בטעות יסודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527032305171  GND: 1171495870  ISNI: 0000 0000 3545 8514  LCCN: n95104442  VIAF: 31250198   WorldCat (עם VIAF): 31250198
כמו אגם רוגע: הופעה חיה עם גיטרה ופסנתר

כמו אגם רוגע: הופעה חיה עם גיטרה ופסנתר (נקרא גם כמו אגם רוגע) הוא אלבום הופעה כפול ואלבומו האחרון של מאיר בנאי שיצא בשנת 2011. את האלבום הפיק מוזיקלית בנאי ביחד עם עובד אפרת.
רשימת השירים באלבום

דיסק 1
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | הצבעים משתנים עכשיו  | 3:54 |
| 2. | אליה  | 5:07 |
| 3. | וביניהם  | 2:53 |
| 4. | בעולם הזה  | 4:38 |
| 5. | ירושלים  | 5:56 |
| 6. | שמע קולי  | 5:03 |
| 7. | אל תלכי מכאן  | 3:50 |
| 8. | ליצן רחוב  | 5:54 |
| 9. | מקהלות עם  | 4:14 |
| 10. | לך אלי  | 6:06 |
| 11. | גשם  | 4:37 |
דיסק 2
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | חלומות אחרים  | 3:53 |
| 2. | מנגינת הנדודים  | 4:42 |
| 3. | אהבה קצרה  | 3:50 |
| 4. | איילת חן  | 3:45 |
| 5. | השמש עוזבת  | 3:28 |
| 6. | שער הרחמים  | 3:41 |
| 7. | כמו אגם רוגע  | 5:00 |
| 8. | בשם האהבה  | 2:48 |
| 9. | לב סדוק  | 5:07 |
| 10. | כמה אהבה  | 4:24 |
| 11. | אצלך בעולם  | 4:20 |
רשימת המשתתפים באלבום

מאיר בנאי, עובד אפרת - הפקה מוזיקלית
מאיר בנאי - שירה, גיטרה ופסנתר
טכנאי הקלטה ומיקסים: חן נבו
הפקה בפועל: אלי שיפמן
מאסטרינג: יעקב מורנו
עיצוב עטיפה: אמילי ליברמן - סטודיו חץ
יצחק אקריש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1818 ה'תקע"ח קושטא טורקיה 
 פטירה:  28 בספטמבר 1886 (בגיל 68 בערך) כ"ח באלול ה'תרמ"ו 
 מקום קבורה:  ירושלים
 מקום פעילות:  קושטא, חברון
 תקופת הפעילות:  ? – 28 בספטמבר 1886 
 תחומי עיסוק:  דיין פוסק
 רבותיו:  הרב שלמה אליעזר אלפנדרי
 בני דורו:  הרב שלמה אליעזר אלפנדרי הרב חיים פלאגי הרב משה כהן הרב חזקיהו מדיני
 
הרב יצחק אקריש (ה'תקע"ח (1818), טורקיה - כ"ח באלול ה'תרמ"ו (28 בספטמבר 1886) ירושלים), היה רב בולט, ראש ישיבה, דיין ופוסק, בעיר קושטא שבטורקיה. ובסוף ימיו בחברון.
תולדותיו

אקריש נולד לאברהם, בקושטא, בשנת ה'תקע"ח. כאשר גדל, למד, ובהמשך לימד, בישיבת הנגיד אברהם פואה שבעיר, והעמיד הרבה תלמידים. שימש גם פוסק הלכה. עם זאת סבל מעניות קשה.
הרב שלמה אליעזר אלפנדרי, שמשנת ה'תרי"ב (1852) לימד כראש מתיבתה בישיבת הנגיד אברהם פואה, נחשב לרבו של הרב אקריש, אף על פי שהיה צעיר ממנו. הוא סייע לרב אקריש לקבל משרת רבנות לפרנסתו, וכן סייע לו במאבקיו ובמאסריו, ובעלייתו ארצה (ראה להלן).