stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם פאלמר
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1569-1570
הערות שוליים

↑  Child, Hamilton (1887). Gazetteer of Caledonia and Essex Counties, VT., 1764-1887. Syracuse, New York: Syracuse Journal Company. pp. 37–38, 185
↑  Deming, Leonard (1851). Catalogue of the Principal Officers of Vermont. Middlebury, Vermont: L. Deming. pp. 25–29.
↑  Brayton, William (1821). Reports of Cases Adjudged in the Supreme Court of the State of Vermont. Middlebury, Vermont: Copeland and Allen. p. v.
↑  University of Vermont (1854). "Honorary Alumni". Triennial Catalogue of the University of Vermont. Burlington, Vermont: Free Press Print. p. 44.
| מושלי ורמונט ורמונט |
| --- | --- | --- |
| מושלי רפובליקת ורמונט | תומאס צ'יטנדן • מוזס רובינסון • תומאס צ'יטנדן |  |
| מושלי ורמונט | תומאס צ'יטנדן • פול בריגהאם • אייזק טיצ'נור • ישראל סמית' • אייזק טיצ'נור • ג'ונאס גלושה • מרטין צ'יטנדן • ג'ונאס גלושה • ריצ'רד סקינר • קורנליוס פ. ואן נס • עזרא בטלר • סמואל קרפטס • ויליאם פאלמר • סילאס ג'ניסון • צ'ארלס פיין • ג'ון מטוקס • ויליאם סלייד • הוראס איטון • קרלוס קולידג' • צ'ארלס ויליאמס • ארסטוס פיירבנקס • ג'ון רובינסון • סטיבן רויס • ריילנד פלטשר • הילנד הול • ארסטוס פיירבנקס • פרדריק הולברוק • ג'. גרגורי סמית' • פול דילינגהאם • ג'ון פייג' • פיטר וושבורן • ג'ורג' וייטמן הנדי • ג'ון וולקוט סטיוארט • ג'וליוס קונברס • עשהאל פק • הוראס פיירבנקס • רדפילד פרוקטור • רוזוול פרנהאם • ג'ון ברסטו • סמואל פינגרי • אבנעזר אורמסבי • ויליאם דילינגהאם • קרול פייג' • לוי פולר • אורבן וודברי • ג'וזאיה גראוט • אדוארד קרטיס סמית' • ויליאם סטיקני • ג'ון מקאלה • צ'ארלס בל • פלטשר פרוקטור • ג'ורג' פראוטי • ג'ון מיד • אלן פלטשר • צ'ארלס גייטס • הוראס גרהאם • פרסיבל קלמנט • ג'יימס הארטנס • רדפילד פרוקטור הבן • פרנקלין בילינגס • ג'ון ויקס • סטנלי וילסון • צ'ארלס מנלי סמית' • ג'ורג' אייקן • ויליאם הנרי וילס • מורטימר פרוקטור • ארנסט ויליאם גיבסון הבן • הרולד ארתור • לי אמרסון • ג'וזף ג'ונסון • רוברט סטאפורד • פ. ריי קייזר הבן • פיליפ הוף • דין דייוויס • תומאס סלמון • ריצ'רד סנלינג • מדלן קונין • ריצ'רד סנלינג • האוורד דין • ג'ים דאגלס • פיטר שמלין • פיל סקוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr93004742  SNAC: w65160m2  US Congress: P000045  VIAF: 71260178   WorldCat (עם VIAF): 71260178
אריה בינה

| --- | --- |

הרב אריה בינה, קורא כתובה בחופה.
 לידה:  1913 תרע"ג סלונים, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  26 באוקטובר 1994  (בגיל 81 בערך) כ"א בחשוון תשנ"ה ישראל ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תקופת הפעילות:  ?–1995 
 תלמידיו:  מנחם ולדמן 
 צאצאים:  אהרון בינה
 
 תפקידים נוספים:  מייסד וראש ישיבת נתיב מאיר
 
הרב אריה בינה (ה'תרע"ג, 1913 – כ"א בחשוון ה'תשנ"ה, 26 באוקטובר 1994) היה מייסד וראש ישיבת נתיב מאיר.
תולדות חייו

אריה בינה (בינוסובסקי) נולד בשנת ה'תרע"ג בסלונים שבאימפריה הרוסית (בתחומי בלארוס של ימינו). אביו הרב אהרן היה ר"מ השיעור הגבוה בישיבה הקטנה המקומית של הרב שבתי יגל. למד אצל אביו, ומגיל 12 החל ללמוד בישיבת מיר שבפולין, שם התקרב מאוד למשגיח המפורסם - הרב ירוחם ליבוביץ, ולמד בחברותא עם הרב חיים שמואלביץ כ-8 שנים. חברו הטוב ביותר במיר היה הרב זלמן רוטברג. הוא דיבר והתכתב עם הרוגוטשובר בדברי תורה, וכן למד עם הרב חנוך אייגש שנתן לו את ספרו במתנה. כבר בבחרותו, באב ה'תר"ץ, פרסם מאמר בחוברת הראשונה של הירחון התורני כנסת ישראל, ששימש במה לחידושי תורה של גדולי תורה בולטים, וזכה לתגובה מהעורך הרב משה קרליץ. בה'תרצ"ב פרסם גם בהפרדס.
בשנת 1933 עלה לארץ כדי להימנע מגיוס לצבא הרוסי ועבד כפועל בניין בתל אביב. ב-1935 הצטרף למושב כפר הרא"ה שבעמק חפר (שאז נקרא "ארגון ב'"). בד בבד עם העבודה החקלאית, הקדיש זמן לפעילות "ההגנה" באזור, וכן לימד בישיבה אותה הקים הרב משה צבי נריה, והתכתב עם גדולי התקופה, דוגמת הרבנים עוזיאל, פרנק, כץ ואחרים. הממונה עליו ב"הגנה" היה דן אבן (אפשטיין), לימים אלוף בצה"ל. בהשפעתו התגייס בראשית מלחמת העולם השנייה ליחידה הטכנית של חיל האוויר המלכותי.
הוא עבר את אימוני הטירונות במחנה צריפין ונשלח לשרת במצרים. מטעם "ההגנה" הוטל עליו להשיג פריטי נשק ולהעבירם ארצה. הוא הצטרף לפלוגת תפעול הנמלים של חיל ההנדסה המלכותי שבנמל טוברוק שבלוב. בראש היחידה עמדו שמעון הכהן ויוסף קורנבלום, לימים יוסף אלמוגי, ראש עיריית חיפה. היחידה נשלחה ליוון כדי לסייע לחיל המשלוח הבריטי בפריקת אספקה מאוניות. כאשר הגיעו ליוון הסתבר כי הצבא הבריטי בנסיגה, כאשר היחידות הגרמניות מזנבות בו תוך הפצצות כבדות. בתחילת קיץ 1941 נפלה יוון בידי הגרמנים. הרב בינה, עם חיילים יהודיים נוספים מארץ ישראל, נפל בשבי הגרמני, שבו שהה כארבע שנים, עד תום המלחמה. ב-1941, מחשש שמותו קרב, כתב צואה לאשתו ובנו יעקב ובה ביקש בין היתר מבנו לעמול בתורה ולהדפיס מחידושי תורתו.
בהיותו בשבי, כשעבד במכרות בשלזיה, הצליח לשחד עובד פולני שהשיג לו גמרא מסכת יבמות, עבור חפיסת סיגריות ושוקולד שקיבל מהצלב האדום, ושנשלחו לו מנתן גרדי שניהל מטעם הפועל המזרחי את "לשכת הקשר" עם החיילים הדתיים בבריגדה. סופר שחזר עליה שוב ושוב, כ-200 פעם.
תולדות חייו > עבודתו החינוכית

הרב בינה שב מן השבי הגרמני לכפר הרא"ה, והמשיך לפתח את המשק החקלאי שלו ואף השתלב בסגל ההוראה של ישיבת כפר הרואה. כר"מ הצטיין בפשטות הליכותיו ולפעמים בא לתת שיעור במגפי גומי ישר מעבודתו ברפת. חלק מתלמידיו סירבו לעזוב את שיעוריו על מנת לעלות לשיעור גבוה יותר.
בשנת 1953 הקים עם קבוצה מתלמידיו את ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר במבנה הנטוש של בית החולים סנט ג'ון בשכונת אבו תור בירושלים, מול העיר העתיקה. לאחר כשנתיים עברה הישיבה לשכונת בית וגן, שם נדדה בין כמה מבנים עד שהתבססה ברחוב הפסגה. רעייתו, רחל, עזרה לידו הן במשק, הן בניהול הישיבה והן בחינוך, והתייחסה אל התלמידים כאל ילדיה. בבית וגן היה בקשרי ידידות ותורה עם הרב יחזקאל אברמסקי, והאדמו"ר מאמשינוב.
בבחירות לכנסת השישית הוצב במקום ה-108 של רשימת המפד"ל. בשנת ה'תשמ"ו (1986), פרש הרב בינה מתפקידו והתמנה לנשיא הישיבה.
נפטר בכ"א בחשוון ה'תשנ"ה.
משפחתו וצאצאיו

אשתו, רחל אסתר בינה לבית אפלגרד, נפטרה בשושן פורים ה'תש"ס בירושלים. לבני הזוג שלושה ילדים. בנו הבכור יעקב היה מנהל סניף בנק וחבר הוועד המנהל של ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר, נפטר ב-2017. בתו יונה נשואה לרב יוסף צבי בן פורת ראש ישיבת "אשרי האיש". בנו, הרב אהרון בינה, הוא ראש ישיבת נתיב אריה, ואשתו מלכה בינה, היא מייסדת מדרשת מת"ן.
משנתו החינוכית

היה חבר בתנועת תורה ועבודה. לאחר מלחמת ששת הימים הקימו תלמידיו ביוזמתו כמה ישיבות הסדר: ישיבת הכותל, ישיבת ברכת משה במעלה אדומים, ישיבת הגולן, וישיבת מעלות. בתשל"ד הוקמה גם ישיבה קצרת ימים בגדה המערבית של תעלת סואץ, במתחם שדה התעופה פאיד. בישיבות הודגש הצורך לסייע במשימות לאומיות כמו חינוך, קליטת עלייה, ביטחון והתיישבות. נהג לחזור על הסיסמה: "ארץ ישראל לעם ישראל על פי תורת ישראל". לדעתו הברית בין היהדות הדתית לבין התנועה הציונית חרותה בסלע קיומנו.
על שמו נקרא רחוב בשכונת הר חומה בירושלים. בשנת 2003 הקים בנו הרב אהרון בינה את ישיבת נתיב אריה, על שם אביו.
כתביו

אישון אריה – חידושים, שו"ת ומאמרים תורניים של הרב אריה בינה זצ"ל, בעריכת רועי תמיר וארי בינה, ה'תשפ"ב
מאמרים של הרב אריה בינה (ביניסובסקי), באתר ספריית אסיף
לקריאה נוספת

דב קנוהל, עורך ראשי, בהתנדב עם – מתנדבים דתיים במלחמת העולם השנייה, הרב אריה בינה, סיפור מהשבי, ועוד רשימות בנושא איגוד החיילים המשוחררים בישראל, מורשת, הוצאת ספרים בע"מ, תל אביב ה'תשמ"ט, עמוד 433
נחום סטפנסקי: ממיר נתיב מאיר, פרקים ממשנתו של הרב אריה בינה, ה'תשס"ג
אביעד הכהן, ארי בין העולמות – סיפור חייו ומשנתו של הרב אריה בינה, הוצאת ידיעות ספרים, ה'תשע"ט
כשאריה בונה בנינים, עלילון (קומיקס),"ספור חייו ומפעליו של הרב אריה בינה", כתבה ואירה: עדי דוד, 2019
הערות שוליים

↑  "אישון אריה", עמ' 9
↑  "אישון אריה", עמ' 9
↑  "אישון אריה", עמ' 12, וראה שם בעמוד 11 הערה 7, על הקשר שלו לשידוך של הרב שמואלביץ עם בת ראש הישיבה
↑  "אישון אריה", עמ' 13
↑  החוברת והמאמר פה
↑  חלק ו חוברת ג
↑  המכתבים מובאים בספרו "אישון אריה", ובחלקם גם בכתבי הרבנים
↑  נדפסה ב"אישון אריה", עמ' 1-6
↑  "אישון אריה", עמ' 22-23. ושלא כמו שיש שסיפרו שביקש מסוהר להביא עבורו ספר מבית הכנסת, שיוכל ללמוד בו, ושלמד את המסכת עשרות פעמים (ראה ב"קישורים חיצוניים")
↑  היום, לאחר שיפוצו, שוכן בבניין מלון הר ציון.
↑  "אישון אריה", עמ' 12
↑  רשימת המפד"ל לכנסת השישית, אתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312762405171  ISNI: 0000 0000 4418 1705  LCCN: no2004090856  VIAF: 53867049   WorldCat (עם VIAF): 53867049 
בית בינה בישיבת נתיב מאיר, על שם הרב בינה
שינה בסוכה

מצוות שינה בסוכה היא אחד ממרכיבי מצוות הישיבה בסוכה הנלמדת מהפסוק: בַּסֻּכֹּת תֵּשְׁבוּ שִׁבְעַת יָמִים. בשונה מהמרכיב השני של מצוות הסוכה, חובת האכילה בסוכה, הכוללת רק אכילת קבע ולא אכילת ארעי, חובת השינה בסוכה כוללת כל סוג של שינה - שנת קבע ושנת ארעי כאחד.
מקור המצווה

מצוות הישיבה בסוכה מופיעה בפרשת אמור שבספר ויקרא: ”בַּסֻּכֹּת תֵּשְׁבוּ שִׁבְעַת יָמִים”, למדו חכמים מהמילה תשבו שמצוות הישיבה בסוכה משמעותה מגורים בסוכה כדרך שאדם יושב בביתו בכל השנה: ”תנו רבנן: 'תשבו' - כעין תדורו. מכאן אמרו: כל שבעת הימים עושה אדם סוכתו קבע וביתו עראי” (תלמוד בבלי מסכת סוכה דף כ"ח, עמוד ב'), ואחד מן הדברים שאדם עושה בביתו ולא מחוץ לבית הוא שינה.
גדרי המצווה > שינת עראי

בתלמוד הבבלי מבואר שבשונה מהמרכיב השני של מצוות הישיבה בסוכה, האכילה בסוכה, שמחייבת אכילת קבע בלבד בסוכה, אך אכילת ארעי מותרת מחוץ לסוכה, חובת השינה בסוכה היא חובה גורפת הכוללת כל סוג של שינה, ואפילו שנת עראי שהיא שינה קלה של התנמנמות למשך כדקה אחת, צריכה להיעשות בסוכה: ”תנו רבנן: אוכלין אכילת עראי חוץ לסוכה, ואין ישנים שנת עראי חוץ לסוכה” (תלמוד בבלי מסכת סוכה דף כ"ו עמוד א' ). שני טעמים הובאו לדבר בתלמוד הבבלי: ”אמר רב אשי: גזרה שמא ירדם... רבא אמר: אין קבע לשינה” (תלמוד בבלי מסכת סוכה דף כ"ו עמוד א'). את דעתו של רבא באר רש"י שם, שלעיתים די לאדם בשינה מועטת כדי לרוות שינה ולהתרענן. ולכן אף שנת ארעי נאסרה מחוץ לסוכה. דעת הרב שמעון בן צמח דוראן שחיוב שינת עראי הוא רק מדרבנן.
יש אומרים ששינה המכונה 'ניקור', בה האדם אינו מעוניין להירדם אך נרדם קלות בלי משים שלא ברצונו, וכעבור זמן קצר מתעורר מעצמו, אינה נחשבת אפילו לשנת ארעי, הואיל והאדם אינו מעוניין בה, והיא מותרת. ורק כאשר אדם משעין ראשו כדי להירדם, זו שנת ארעי האסורה מחוץ לסוכה.
גדרי המצווה > לעוררו

נרדם אדם מחוץ לסוכה - דעת הרב יוסף חיים מבגדאד שישנה חובה להעירו משנתו. אולם דעתו של הרב שלמה זלמן אוירבך שאין להעירו, שבעת השינה אין הוא מחויב כלל במצוות כדין שוטה. מאידך דעת הרב עובדיה יוסף שגם על ישן מוטל חיוב שינה בסוכה, ולכן כתב שטוב להעירו בנחת שילך לישון בסוכה, בפרט אם יודע שכך הוא רצונו, ואם רואה שקשה לו לקום דינו כמצטער הפטור מן הסוכה
שינה עם אשתו בסוכה

חכמים הגדירו את מצוות התורה לשבת בסוכה, שהיא נעשית כדרך שאדם דר בביתו בכל השנה: ”תנו רבנן: 'תשבו' - כעין תדורו” (תלמוד בבלי מסכת סוכה דף כ"ח, עמוד ב'). לפיכך, לכתחילה יש לאדם לבנות סוכה באופן שיוכל לישון בה עם אשתו, כדרך שהוא ישן עם אשתו כל השנה. בנוסף כך, אף שאשה פטורה מהחובה לישון בסוכה משום שזו מצוות עשה שהזמן גרמה, אם תישן בה תקיים מצווה. ובנוסף לכך, אם כאשר בני הזוג ישנים בנפרד, שמחת החג שלהם נפגמת. על כן פוסקים רבים הדריכו שראוי לאדם לדאוג שהסוכה שיבנה תתאים לשינה עם אשתו בסוכה.
אמנם במקרה שאין באפשרות האדם לעשות סוכה בה יוכלו הוא ואשתו לישון, כגון שהמקום צפוף או שיש שם אנשים אחרים שישנים בסוכה, יש אומרים שהוא פטור משינה בסוכה הואיל ואין זה 'תשבו - כעין תדורו'. ויש אומרים שמי שרוצה לשמח את אשתו בשמחת החג בכך שישן עמה בבית (גם כשהיא נדה) - פטור ממצוות הסוכה כדין העוסק במצווה פטור מן המצווה. ויש אומרים שרק אם הוא מצטער מכך שאינו ישן עם אשתו, הוא פטור מדין מצטער. אך אם אינו מצטער מכך כל כך, חייב לישון בסוכה מלבד בליל טבילה או כאשר מקיים באותו הלילה מצוות עונה.
הנוהַג שלא לישון בסוכה ונימוקיו

על אף ששינה בסוכה היא ההלכה בעלת התנאים המחמירים ביותר בכל הלכות ישיבה בסוכה, שאפילו שנת ארעי אסורה מחוץ לסוכה, בפועל רבים אינם נוהגים לישון בסוכה. שני טעמים מרכזיים הובאו בפוסקים לנוהַג זה:
בארצות צפון ומזרח אירופה מזג האוויר בתקופת חג הסוכות היה קר מאוד, ובתנאים כאלו קשה מאוד היה לאנשים לישון בסוכה, מחוץ לבית המחומם. ולכן הורו הרבנים שמי שיודע שיסבול מקור וצינון כשישן בסוכה על אף שיתכסה בשמיכות חמות - פטור מהשינה בה. ואף שבארץ ישראל מזג האוויר הרבה יותר חם מבאירופה, כיום ישנם אנשים רבים הרגישים לקור יותר מבעבר, ועלולים לצינון בעודם מכוסים היטב גם בטמפרטורות פחות נמוכות מאלו שהיו באירופה, ולכן נהגו לישון בבית כדין מצטער בסוכה, שפטור מהשינה בה. אמנם כאשר מזג האוויר מאפשר זאת, או בשנת הצהרים שאז לא קר כל כך, גם אנשים אלו צריכים לישון בסוכה.
כפי שהתבאר לעיל, ישנם פוסקים הסוברים שכאשר אין באפשרות האדם לישון עם אשתו בסוכה, רשאי לישון עמה בבית ואינו חייב לישון לבדו בסוכה, או משום שאין שינה זו 'כעין תדורו', או כי הוא עוסק במצווה כשמשמח את אשתו בחג בשינה עימה, או כי הוא מצטער כשישן בנפרד מאשתו.
מקובל שאדמו"רי חב"ד לא ישנו בסוכה, זאת על-פי מה שאמר אדמו"ר האמצעי ”כיצד אפשר לישון ב'מקיפים דבינה'?” - שמכיוון שיש בסוכה אור אלוקי נעלה אין זה מאפשר לישון בסוכה, וכיון שכך הרי הוא פטור משינה בסוכה מ"דין מצטער" (ואור זה התגלה רק על-פי תורת חסידות חב"ד, ולכן דורות הקדמונים לא הרגישו בזה) (הרבי הריי"ץ אמר שדרישתו של אדמו"ר האמצעי הייתה שעל החסידים לגרום בעצמם שהם ירגישו את הקדושה שבסוכה).
הרבי מלובביץ ביאר את מנהגם של חסידי חב"ד שאע"פ שלא מרגישים את האור האלוקי (כאדמו"רי חב"ד) - אינם ישנים בסוכה. - שמכיוון שחסידים מדקדקים לנהוג כרבם, - הרי זה יגרום להם צער שהם ישנו בסוכה בניגוד למנהג רבותיהם, ו"מצטער פטור מן הסוכה".
בנוסף לשלושת המצבים הנזכרים, ישנם אנשים שאינם מצליחים להירדם בסוכה משום שהם מתוחים מהסביבה השונה, וגם הם פטורים מהסוכה מדין מצטער. וכן הדין כאשר בקרבת הסוכה ישנו רעש המקשה על השינה, כגון שמצויים שם ילדים שמרעישים, ואין באפשרות האדם להביא להפסקת הרעש.
ראו גם

אכילה בסוכה
ברכת לישב בסוכה
מצטער פטור מן הסוכה
הערות שוליים

↑  ספר ויקרא, פרק כ"ג, פסוק מ"ב
↑  בבלי,עירובין,דף ע"ב ע"ב, וע"ג ע"ב
↑  משנה ברורה, סימן תרל"ט, סעיף קטן י"א
↑  שו"ת הרשב"ץ חלק א' סימן ק
↑  פניני הלכה סוכות פרק ג', הלכה ז'.
↑  פרשת האזינו סימן ח'. וכן דעתו של הרב יוסף שלום אלישיב.
↑  הליכות שלמה סי' ט', סעיף י"ז. כמו כן דעת הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין שאין להעירו משום שהחשיבו למצטער אם יקיצו אותו, ומצטער פטור מן הסוכה (הלכות חג בחג, סיכה עמוד לד.)
↑  חזון עובדיה סוכות עמוד רא
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"ט, סעיף ב' ודרכי משה על הטור שם. וכן כתבו דרך החיים, שולחן ערוך הרב, חיי אדם, ועוד.
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"ט, סעיף ב'
↑  טורי זהב אורח חיים סימן תרל"ט, סעיף קטן ט'. שולחן ערוך הרב תרל"ט, ט'.
↑  מגן אברהם סי' תרל"ט, סעיף קטן ח'. משנה ברורה, סימן תרל"ט, סעיף קטן י"ח בשם הגר"א.
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרל"ט, סעיף ב'. פניני הלכה סוכות פרק ג', הלכה י'.
↑  ספר השיחות תש"ה, ע' 35. וכן ספר השיחות תרצ"ו - חורף ה'ש"ת עמ' 295. - קה"ת ברוקלין תשמ"ט
↑  ספר השיחות תרצ"ט, ליל א' דסוכות
↑  ספר השיחות תרצ"ו - חורף ה'ש"ת, שיחה ליל א'דסוכות תרצ"ט
↑  תלמוד בבלי,סוכה,ל"ב,ב'
↑  ליקוטי שיחות חלק כ"ט, עמוד 249
↑  פניני הלכה סוכות פרק ג', הלכה י'.
| סוכות |
| --- | --- | --- |
| מהלך החג | יום טוב ראשון • חול המועד סוכות • הושענא רבה • שמיני עצרת/שמחת תורה |  |
| סוכה | סכך • אכילה בסוכה • שינה בסוכה • ברכת לישב בסוכה • אושפיזין • מצטער פטור מן הסוכה • תשבו כעין תדורו • מעמיד • דופן עקומה • הלכות סוכה |  |
| ארבעת המינים | אתרוג, לולב, הדס וערבה • הלכות ארבעת המינים • קוישיקלך |  |
| מנהגים | הושענות • הקפות • חיבוט ערבה • זכר לשמחת בית השואבה • תיקון ליל הושענא רבה |  |
| מצוות הנוהגות  בזמן בית המקדש | מצוות ערבה במקדש • הקפת המזבח • ניסוך המים • שמחת בית השואבה • הקהל • שמחת הרגלים |  |
| שמיני עצרת ושמחת תורה | תפילת הגשם • וזאת הברכה • דגל שמחת תורה • הקפות בשמחת תורה • הקפות שניות |  |
| תפילות ופיוטים | פיוטי הושענות (כהושעת אלים) • פיוטי הגשם (אף ברי · זכור אב · שפעת רביבים) • מפי אל • סוכה ולולב לעם סגולה • משה אמת |  |
| שירי החג | אורחים לחג • שלומית בונה סוכה |  |
| שונות | שמחת הרגלים • מסכת סוכה • שלומית בונה סוכה • סהרנה |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש הרגלים
ישראליזציה

ישראליזציה הוא מונח בסוציולוגיה, במחקר התרבות או בפוליטיקה המתייחס לתהליך המתרחש בקרב קבוצות מיעוט במדינת ישראל. בתהליך זה מאמצות קבוצות המיעוט, במידה כזאת או אחרת, את אורח החיים, השפה, התרבות הפוליטית ומאפיינים אחרים של הקבוצה הדומיננטית בישראל - יהודים חילונים ילידי הארץ.
המונח "ישראליזציה" משמש בעיקר לתיאור השינויים באורח החיים ובתרבות של ערביי ישראל מאז הקמת המדינה. בהקשר הזה מקובל להשתמש במונח "פלסטיניזציה" לתיאור התהליך המנוגד - התרחקות מהקבוצה הדומיננטית בישראל וחיזוק הקשרים הפוליטיים והתרבותיים עם הפלסטינים החיים מעבר לגבולות הקו הירוק, אולם הסוציולוג מג'ד אלחאג' מציע שאין אלה תהליכים סותרים, ואת התגבשותן של שתי זהויות אלה במקביל בקרב הערבים אזרחי ישראל הוא מכנה "פוליטיזציה". המונח המקביל בערבית הוא "אַסְרַלַה" (أسْرَلَة) הנגזר משמה של ישראל בערבית (إسرائيل - איסראאיל).
במונח "ישראליזציה" נעשה שימוש מדי פעם גם לתיאור השינויים החברתיים והפוליטיים בחברה החרדית בישראל, בפרט לתיאור השתלבות החרדים במערכת הפוליטית הישראלית, שימושם הגובר באמצעי התקשורת הכלליים בשפה העברית, השתלבותם בשוק העבודה הישראלי וכדומה. המונח "ישראליזציה" משמש לפעמים גם לתיאור היטמעותם של עולים חדשים בקרב ילידי הארץ והעולים הוותיקים.
ישראליזציה בקרב ערביי ישראל > פוליטיקה

החוקר סמי סמוחה משתמש לעיתים קרובות במונח "ישראליזציה" לתיאור השינויים הפוליטיים העוברים על ערביי ישראל. על-פי מחקריו של סמי סמוחה, ערביי ישראל אימצו את השיטה הפוליטית הישראלית והשתלבו בה בשני מובנים: הם הקימו מפלגות ומוסדות פוליטיים על-פי השיטה הנהוגה בקרב יהודים ציונים בישראל, וכמו כן החלו להשתלב במפלגות היהודיות הציוניות, הן בדרך של חברות במפלגות האלה והן בדרך של תמיכה בבחירות או במסגרות אחרות.
ישראליזציה בקרב ערביי ישראל > פוליטיקה > תזת ההסתגלות ההדדית

טוענת כי הערבים עוברים ישראליזציה ופוליטיזציה, תזה זו מניחה כי הם מבינים את הסטנדרטים היהודים ולכן מרסנים את המרכיב הפלסטיני בזהותם ומחזקים את המרכיב הישראלי. על פי תזה זו היהודים מתקרבים אל הערבים ומוכנים לשלבם בחברה ולכבד את זכויותיהם, אם כי השינוי אינו סימטרי והמיעוט הערבי מבצע את מרב השינויים
ישראליזציה בקרב ערביי ישראל > שפה

קהילת ערביי ישראל היא קהילה רב לשונית המתנהלת בשלוש או בארבע שפות במקביל - ערבית ספרותית, ערבית פלסטינית, עברית ישראלית ואנגלית. שפת אמם של רוב ערביי ישראל היא ערבית פלסטינית או ניב סורי דרומי אחר (יש גם מיעוט גדול הדובר ערבית בדואית), אך השפעת השפה העברית על שפה זו גדולה מאוד. השפה המדוברת בפי ערביי ישראל משופעת במילים שמקורן בעברית ישראלית, והשפעת העברית חודרת גם למבנים התחביריים של הערבית המקומית ובמידה מסוימת אפילו לסגנון הכתיבה של ערביי ישראל כשהם כותבים בערבית ספרותית. רוב ערביי ישראל מתחנכים במוסדות לימוד ישראליים שבהם נלמדת השפה העברית מגיל צעיר, כולל יצירות עבריות קלאסיות כמו קטעים מהתנ"ך ומהשירה העברית. יש גם לימוד אינטנסיבי של השפה האנגלית. אין בישראל אוניברסיטאות או מכללות המלמדות בערבית, כך שלימודים גבוהים מחייבים שליטה בעברית ובאנגלית, והידע המקצועי נרכש בשתי השפות האלה. המשכילים הערבים הישראלים, אם כן, מעדיפים לעיתים קרובות לכתוב מאמרים מקצועיים בעברית או באנגלית ולא בערבית.
הערות שוליים

1 2  אלחאג', מג'ד, "זהות ואוריינטציה בקרב הערבים בישראל: מצב של פריפריה כפולה", בתוך: השסע היהודי ערבי בישראל: מקראה, בעריכת רות גביזון ודפנה הקר. 2000. עמ' 13-33.
↑  סמוחה, ס., יחסי יהודים ערבים בישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, מגמות בחברה הישראלית, האוניברסיטה הפתוחה., 2001, עמ' 231-280
סמואל קרפטס

סמואל צ'נדלר קרפטס (באנגלית: Samuel Chandler Crafts;‏ 6 באוקטובר 1768 –  19 בנובמבר 1853) היה פוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, לאחר מכן המפלגה הלאומית הרפובליקנית, ולבסוף המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשלוש תקופות כהונה שונות בשנים 1796–1805, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1817–1825, כמושל ורמונט ה-12 בשנים 1828–1831, וכסנאטור בשנים 1842–1843.
ראשית חייו

סמואל קרפטס נולד בעיירה וודסטוק שבמושבת קונטיקט, כבנם של מהיטבאל צ'נדלר (אחותו של הצייר וינטרופ צ'נדלר (אנ')) ושל אבנעזר קרפטס (אנ'), שייסד את העיירה קרפטסברי שבוורמונט כאשר התיישב שם ב-1791. ב-1790 סיים קרפטס את לימודיו בהרווארד קולג'. ב-1798 הוא נשא לאישה את יוניס טוד, ולשניים נולדו שני ילדים.
קריירה

בשנים 1799–1829 היה קרפטס פקיד העיירה של קרפטסברי, וב-1793 היה נציג לוועידת החוקה של ורמונט, שם הוא היה צעיר הנציגים. בשנים 1796, 1800–1803 ו-1805 כיהן קרפטס כחבר בית הנבחרים של ורמונט, ובשנים 1798–1799 שימש כפקיד הבית. בשנים 1796–1815 הוא היה רשם הצוואות ובשנים 1800–1810 ובשנים 1825–1828 עוזר שופט בבית המשפט של מחוז אורלינס.
ב-1802 ערך קרפטס סקר בוטני נרחב של עמק נהר המיסיסיפי. בשנים 1809–1813 הוא היה חבר מועצת הצנזורים של מדינתו. במועצה זו היו 12 חברים שחלקו סמכות ביצועית עם מושל המדינה. בשנים 1810–1816 היה קרפטס השופט הראשי של מחוז אורלינס. בשנים 1817–1825 כיהן קרפטס כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ולאחר מכן שב למועצת המושל עד 1826.
בשנים 1828–1831 כיהן קרפטס כמושל ורמונט. כאשר הוא היה חבר בוועידת החוקה של ורמונט שהתקיימה ב-1829, הוא שימש כנשיא הוועידה. בשנים 1836–1839 הוא היה הפקיד של מחוז אורלינס. ב-1842 הוא מונה לאייש את מושבו של סמואל פרנטיס בסנאט של ארצות הברית שהתפנה עקב התפטרותו של זה האחרון. באוקטובר אותה שנה הוא נבחר להשלים את תקופת כהונתו בסנאט של פרנטיס, ובסך הכול כיהן בסנאט מאפריל 1842 ועד מרץ 1843. לאחר מכן הוא לא היה מועמד לתקופת כהונה מלאה בסנאט והוחלף בוויליאם אפהאם.
מותו

סמואל קרפטס פרש לחוותו בקרפסטברי, שם הוא נפטר ב-19 בנובמבר 1853. הוא נטמן בבית הקברות של נורת' קרפטסברי.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1568-1569
הערות שוליים

1 2  Williams, Warren A. "Samuel C. Crafts". Freemasons.org. Archived from the original on March 28, 2012.
| מושלי ורמונט ורמונט |
| --- | --- | --- |
| מושלי רפובליקת ורמונט | תומאס צ'יטנדן • מוזס רובינסון • תומאס צ'יטנדן |  |
| מושלי ורמונט | תומאס צ'יטנדן • פול בריגהאם • אייזק טיצ'נור • ישראל סמית' • אייזק טיצ'נור • ג'ונאס גלושה • מרטין צ'יטנדן • ג'ונאס גלושה • ריצ'רד סקינר • קורנליוס פ. ואן נס • עזרא בטלר • סמואל קרפטס • ויליאם פאלמר • סילאס ג'ניסון • צ'ארלס פיין • ג'ון מטוקס • ויליאם סלייד • הוראס איטון • קרלוס קולידג' • צ'ארלס ויליאמס • ארסטוס פיירבנקס • ג'ון רובינסון • סטיבן רויס • ריילנד פלטשר • הילנד הול • ארסטוס פיירבנקס • פרדריק הולברוק • ג'. גרגורי סמית' • פול דילינגהאם • ג'ון פייג' • פיטר וושבורן • ג'ורג' וייטמן הנדי • ג'ון וולקוט סטיוארט • ג'וליוס קונברס • עשהאל פק • הוראס פיירבנקס • רדפילד פרוקטור • רוזוול פרנהאם • ג'ון ברסטו • סמואל פינגרי • אבנעזר אורמסבי • ויליאם דילינגהאם • קרול פייג' • לוי פולר • אורבן וודברי • ג'וזאיה גראוט • אדוארד קרטיס סמית' • ויליאם סטיקני • ג'ון מקאלה • צ'ארלס בל • פלטשר פרוקטור • ג'ורג' פראוטי • ג'ון מיד • אלן פלטשר • צ'ארלס גייטס • הוראס גרהאם • פרסיבל קלמנט • ג'יימס הארטנס • רדפילד פרוקטור הבן • פרנקלין בילינגס • ג'ון ויקס • סטנלי וילסון • צ'ארלס מנלי סמית' • ג'ורג' אייקן • ויליאם הנרי וילס • מורטימר פרוקטור • ארנסט ויליאם גיבסון הבן • הרולד ארתור • לי אמרסון • ג'וזף ג'ונסון • רוברט סטאפורד • פ. ריי קייזר הבן • פיליפ הוף • דין דייוויס • תומאס סלמון • ריצ'רד סנלינג • מדלן קונין • ריצ'רד סנלינג • האוורד דין • ג'ים דאגלס • פיטר שמלין • פיל סקוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5240 9677  LCCN: nr2001049450  SNAC: w6d538b6  US Congress: C000851  VIAF: 14700941   WorldCat (עם VIAF): 14700941
שרון רבין-מרגליות

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1967 (בת 58 בערך) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ניו יורק 
 מוסדות:  אוניברסיטת רייכמן 
 
שרון רבין-מרגליות (נולדה ב-1967) היא פרופסור למשפטים באוניברסיטת רייכמן, כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים כאשר האוניברסיטה נקראה המרכז הבינתחומי הרצליה.
ביוגרפיה

שרון רבין נולדה בשנת 1967 בניו יורק, בעת שהוריה, רות ומיכאל רבין, שהו שם בשבתון. גדלה בשכונת רחביה בירושלים. התגייסה לצה"ל בשנת 1985, ושירתה בחיל המשטרה הצבאית ואחר כך בלשכת אלוף פיקוד המרכז.
בשנת 1991 קיבלה תואר ראשון במשפטים ובשנת 1994 קיבלה תואר שני במשפטים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1991 התמחתה בבית המשפט העליון אצל השופט גבריאל בך. חברה בלשכת עורכי הדין בישראל מאז 1992. בשנים 1993–1994 הייתה יועצת משפטית במשרד העבודה והרווחה. בשנת 1997 קיבלה תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1997 הצטרפה בדרגת מרצה לסגל המרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2004 קודמה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 2011 מונתה לפרופסור. בשנים 2012–2016 כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים. מחקרה מתמקד בשוק העבודה, אפליה תעסוקתית, זכויות נשים בעבודה והגנה על זכויות עובדים.
בשנים 2001–2003 הייתה חוקרת אורחת בבתי הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ניו יורק.
בשנים 2008–2009 הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק, שם לימדה דיני עבודה וזכויות נשים.
בשנים 2004–2005 הייתה עורכת (עם גיא מונדלק) של כתב העת עבודה, חברה ומשפט.
שרון הייתה חברת במועצה המינהלית של בנק ישראל.
משפחתה

אביה, מיכאל רבין, הוא פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב, חתן פרס ישראל ופרס טיורינג. אמה, רות רבין, עבדה בפרקליטות המדינה, הייתה מנהלת המחלקה הבינלאומית. דודתה, פרופ' מרים בן-פרץ, היא חוקרת חינוך והוראה, כלת פרס ישראל, ודודהּ, פרופ' חיים רבין, הוא בלשן וחוקר הלשון העברית והלשונות השמיות. אחותה, ד"ר טל רבין, היא חוקרת בתחום ההצפנה.
במהלך לימודיה לתואר ראשון נישאה ליורם מרגליות, כיום פרופסור למשפטים באוניברסיטת תל אביב. בני הזוג מתגוררים ברעננה ולהם שלושה בנים.
הערות שוליים

↑  חן מענית, ‏פרופ' שרון רבין-מרגליות מונתה לדיקנית ביה"ס למשפטים בבינתחומי, באתר גלובס, 2 במאי 2012
↑  23.7.2020, מינוי חברים מקרב הציבור לכהונה במועצה המינהלית, באתר בנק ישראל