stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסנדק חלק שני

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הסנדק 
 בימוי:  פרנסיס פורד קופולה 
 הופק בידי:  פרנסיס פורד קופולה
 תסריט:  מריו פוזו, פרנסיס פורד קופולה 
 עריכה:  ריצ'רד מרקס
 שחקנים ראשיים:  אל פצ'ינו   רוברט דובאל   דיאן קיטון   רוברט דה נירו   ג'ון קאזאלה   טליה שייר   לי סטרסברג   מייקל גאצו
 מוזיקה:  נינו רוטה   קרמיין קופולה
 צילום:  גורדון ויליס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בדצמבר 1974
 משך הקרנה:  202 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, סיציליאנית 
 סוגה:  גנגסטרים
 מקום התרחשות:  ניו יורק, הוואנה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   godfather2
 פרסים:  שישה פרסי אוסקר
 סרט קודם:  הסנדק
 סרט הבא:  הסנדק חלק שלישי
 www.thegodfather.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הסנדק חלק שני (באנגלית: The Godfather Part II) הוא סרט גנגסטרים אמריקאי משנת 1974, אותו ביים פרנסיס פורד קופולה, בכיכובם של אל פצ'ינו ורוברט דה נירו.
הסרט מהווה גם המשך וגם פריקוול לסרט "הסנדק", ומציג את המשך עלילות משפחת קורליאונה, ואת עלייתו של ויטו קורליאונה הצעיר לעמדת כוח של ראש משפחת מאפיה.
הסרט היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר שונים, וזכה בשישה, בהם פרס הסרט הטוב ביותר והפרס לשחקן המשנה הטוב ביותר עבור הופעתו של רוברט דה נירו.
שחקנים

אל פצ'ינו - מייקל קורליאונה
רוברט דובאל - טום הייגן
דיאן קיטון - קיי אדמס-קורליאונה
רוברט דה נירו - ויטו קורליאונה
ג'ון קאזאלה - פרדריקו "פרדו" קורליאונה
טליה שייר - קוני קורליאונה
לי סטרסברג - היימן רוט
מייקל גאצו - פרנק פנטאנג'לי
ג. ד. ספראדלין - סנטור פט גירי
ריצ'רד ברייט - אל נירו
גסטון מושין - דון פאנוצ'י
טום רוסקי - רוקו למפון
ברונו קירבי - פיטר קלמנצה
פרנק סיברו - ג'נקו אבנדנדו
פרנצ'סקה דה סאפיו - קרמלה קורליאונה (בצעירותה)
מורגנה קינג - קרמלה קורליאונה
מריאנה היל - דיאנה קורליאונה
לאופולדו טריאסטה - סיניור רוברטו
דומיניק קיינסה - ג'וני אולה
אמריגו טוט - שומר הראש של מייקל
טרוי דונהיו - מרלה ג'ונסון
ג'ון אפראה - סלבטורה טסיו הצעיר
ג'ו ספינל - ווילי צ'יצ'י
אבי ויגודה - סלבטורה טסיו
הארי דין סטנטון - סוכן FBI
דני איילו - טוני רוסאטו
פרסים ומועמדויות

| הפרס | מקבל (י) הפרס | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר | פרנסיס פורד קופולה, גריי פרדריקסון, פרד רוס | זכייה | סרט-ההמשך הראשון שזכה באוסקר אי פעם |
| פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר | אל פצ'ינו על תפקידו כמייקל קורליאונה | מועמדות |  |
| פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר | רוברט דה-נירו על תפקידו כויטו קורליאונה | זכייה | דה נירו עצמו לא הגיע לטקס - קופולה קיבל את הפרס בשמו |
| פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר | מייקל ו. גאזו, על תפקידו כפרנקי פנטאנג'לי | מועמדות |  |
| פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר | לי סטרסברג על תפקידו כהיימן רוט | מועמדות |  |
| פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר | טליה שייר על תפקידה כקוני קורליאונה | מועמדות |  |
| פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר | פרנסיס פורד קופולה | זכייה |  |
| פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר | פרנסיס פורד קופולה, מריו פוזו | זכייה |  |
| פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר | דין טבולריס, אנג'לו פ. גרהאם, ג'ורג' ר. נלסון | זכייה |  |
| פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר | נינו רוטה, קרמיין קופולה | זכייה |  |
| פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר | תיאודורה ואן רנקל | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה |  | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר- סרט קולנוע | פרנסיס פורד קפולה | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה | אל פצ'ינו | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב לשחקן החדש הטוב ביותר (זכר) | לי סטרסברג | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר | פרנסיס פורד קופולה, מריו פוזו | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב לפסקול המקורי הטוב ביותר | נינו רוטה | מועמדות |  |
| פרס באפט"א לעריכת הסרט הטובה ביותר | פיטר זינר, בארי מלקין, ריצ'רד מרקס | מועמדות |  |
| פרס באפט"א לשחקן הראשי החדש הטוב ביותר | רוברט דה נירו | מועמדות |  |
| פרס אנתוני אסקית' למוזיקה בסרט | נינו רוטה | מועמדות |  |
| פרס גילדת הבמאים של אמריקה | פרנסיס פורד קופולה | זכייה |  |
| שמירה בארכיון הסרטים הלאומי |  | זכייה |  |
| פרס מבקרי הסרטים של ניו יורק לסרט הטוב ביותר |  | מקום שלישי |  |
| פרס מבקרי הסרטים של ניו יורק לשחקן המשנה הטוב ביותר | רוברט דה נירו | מקום שני |  |
| פרס מבקרי הסרטים של ניו יורק לשחקן המשנה הטוב ביותר | לי סטרסברג | מקום שלישי |  |
| פרס מבקרי הסרטים של ניו יורק לבמאי הטוב ביותר |  | מקום שלישי |  |
| כניסה להיכל התהילה של חברת הסרטים והטלוויזיה באינטרנט |  | זכייה |  |
| פרס גילדת הכותבים של אמריקה לדרמה הטובה ביותר שעובדה ממקור אחר | פרנסיס פורד קופולה, מריו פוזו | זכייה |  |
לקריאה נוספת

דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "הסנדק 2", עמ' 216–218
לב שביר

"לב שביר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים הישראלים עדן חסון וששון איפרם שאולוב. את השיר הוציאה ב-12 בספטמבר 2024 לאור חברות התקליטים שרית הפקות ואבי גואטה הפקות כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
רקע וכתיבה

"לב שביר" נכתב, הולחן והופק על ידי תמר יהלומי ויונתן קלימי. השיר מתאר מערכת יחסים מורכבת שמלאה בפרידות ושיקומים חוזרים ונשנים. הדובר מנסה להבין מדוע האישה שאיתו ממשיכה להישאר עמו, אף על פי שהקשר ביניהם נגמר פעמים רבות, ומציין את הקושי לחיות אחרת בתוך הבדידות של תל אביב-יפו. השיר מבטא את תחושת השבירות והייאוש של שני הצדדים, כשהם נמשכים אחד לשני אך לא מצליחים לקיים מערכת יחסים בריאה ומספקת. הכאב והכמיהה לשקט ניכרים במילים, והדובר מרגיש כי מערכת היחסים הזו סוחפת אותו למקומות קשים, אך הוא עדיין מתקשה לוותר עליה.
במישור הרגשי, הדובר מביע תחושת אשמה ופחד מהאפשרות שהקשר ביניהם יסתיים סופית והאישה תבחר על פניו מישהו אחר. הוא מדמיין את עצמו כאדם שבור, אך עם זאת, הוא ממשיך להצהיר על אהבתו אליה. המשפט "כי בסוף כל לב שביר" חוזר לאורך השיר ומדגיש את הרגישות והשבריריות של הלבבות המעורבים בקשר, כשהם ממשיכים להישבר, אך גם נמשכים זה לזה.
רקע וכתיבה > עטיפה

העטיפה מציגה את שאולוב וחסון יושבים זה לצד זה ומנגנים בגיטרות, בלבוש אלגנטי בשחור-לבן. שאולוב, שמשמאל, לבוש בחליפה כהה עם חולצה לבנה ומשעין את הגיטרה על ברכו תוך כדי נגינה. חסון, מימין, לובש חולצה כהה ופתוחה ומנגן גם כן בגיטרה. התמונה עצמה בשחור-לבן, ומעניקה לה אווירה פשוטה, אך עמוקה ומלנכולית.
בפינה העליונה של התמונה מופיע שם השיר "לב שביר" באדום. מימין מופיעים שמות האמנים המבצעים, "עדן חסון x ששון שאולוב", בכתב יד לבן.
הצלחה מסחרית

"לב שביר" הוא שיתוף הפעולה הראשון בין חסון לשאולוב. הוא הגיע בשיאו למקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | היטליסט | 35 |  |
הערות שוליים

↑  וואלה תרבות‏, מפגש פסגה: עדן חסון וששון שאולוב בדואט "לב שביר", באתר וואלה, 12 בספטמבר 2024
| עדן חסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים | דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים |  |
| אלבומי אולפן | שמישהו יעצור אותי • אלבום 2 ‏•‏‏ תדר 4 |  |
| עדן חסון - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שמישהו יעצור אותי | "שמישהו יעצור אותי" • "ילדים כאלה" • "שיכורים" • "מתפוצץ לי הראש" • "אני מבולבל" • "היי DJ" • "כפיות" • "איך את אוהבת" • "עיניים" |  |
| אלבום 2 | "כשנגמרת הסופה" • "שמפניה" • "מה עבר עליי" • "את חסרה לי" • "איתך" • "אל תשברי לי את הלב" • "שבועיים" • "סיבובים" • "שקיעות אדומות" • "גדל לי קצת זקן" • "נוריד ת'חולצה" • "שימי פס" • "מבטיח" • "מדליקה לי הכל" |  |
| תדר 4 | "הפעם זה זה" • "תדר" • "חברה משוגעת" |  |
| סינגלים אחרים | "לא מרגיש טוב" • "מה פספסתי" • "כולם רוצים אהבה" • "ככה כל יום" • "בואי נישן על זה" • "עושה לי צרות" • "מטפסים על הקירות" • "עד שתבואי עד אליי" • "שוב" • "אז מה עכשיו" • "חישגוזים" • "החיים לפניי" • "לא תראה אותי בוכה" • "ישיבות" • "לא שותה לא מעשן" • "שניפגש רק בשמחות" • "אנחנו זה גורל" • "אהובה שלי" • "צוחקת ובוכה" • "אין אותי" • "שיבולים" • "מה עשית לי" • "חורף באילת" • "לב שביר" • "אין מרחק בינינו" • "סוף סוף אני" |  |
| שירים אחרים | "אין יותר מועדונים" |  |
| ששון איפרם שאולוב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | גן עדן של משוגעים (2024) |  |
| סינגלים | "מלכה שלי" ‏•‏‏ "הלילה לא" ‏•‏‏ "חיכיתי לך & איך אתה הולך" ‏•‏‏ "מתוך מחשבות" ‏•‏‏ משהו אמיתי בעיניים" ‏•‏‏ "ביחד איתי" ‏•‏‏ "כשיגמר לכם הקיץ" ‏•‏‏ "בואי נדבר" ‏•‏‏ "נתראה בגלגול הבא" ‏•‏‏ "מדינה כואבת" ‏•‏‏ "גן עדן של משוגעים" ‏•‏‏ "הדם שלי" ‏•‏‏ "רחובות ריקים" ‏•‏‏ "כמה טוב לנו" ‏•‏‏ "איפה את?" ‏•‏‏ "חלק ממני" ‏•‏‏ "מלכת חלומותיי" ‏•‏‏ "חיים שכאלה" ‏•‏‏ "את" ‏•‏‏ "סיפור אחר" ‏•‏‏ "מטומטמת" ‏•‏‏ "לב שביר" ‏•‏‏ "תמיד אוהב אותי" ‏•‏‏ "לאבא שלי יש סולם" ‏•‏‏ "מגנט" ‏•‏‏ "התקדמתי ממך" ‏•‏‏ "בא לי" |  |
מילי המודרנית והמתוקה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ורג' רוי היל
 הופק בידי:  רוס הנטר
 תסריט:  ריצ'רד מוריס
 עריכה:  סטיואר גילמור
 שחקנים ראשיים:  ג'ולי אנדרוז מרי טיילר מור ג'יימס פוקס קרול צ'אנינג
 מוזיקה:  אלמר ברנשטיין
 צילום:  ראסל מטי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1967 
 משך הקרנה:  126 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  6,000,000 דולר
 הכנסות:  40,000,000 דולר
 פרסים:  פרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (אלמר ברנסטין) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מילי המודרנית והמתוקה (באנגלית: Thoroughly Modern Millie) הוא סרט מוזיקלי, קומדיה רומנטית משנת 1967 בבימויו של ג'ורג' רוי היל, עם ג'ולי אנדרוז בתפקיד הראשי ולצידה מרי טיילר מור, ג'יימס פוקס, קרול צ'אנינג ג'ון גאווין וביאטריס לילי.
חלק מהשירים הם מקוריים וחלק הם שירים משנות ה-20 של המאה ה-20 שלהם נכתבו מילים חדשות. הסרט זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית. ג'ולי אנדרוז מדגימה את כשרונה במשחק, ריקוד וזמרה. היא שרה אפילו ביידיש בחתונה יהודית.
ב-2002 הופק מחזמר בשם זה (אנ') שהוצג בברודוויי.
תקציר העלילה

ניו יורק, 1922, מילי דרימונט (ג'ולי אנדרוז) מגיעה לעיר הגדולה חדורת מטרה - לפגוש גבר עשיר ולהתחתן אתו. לשם כך היא מחליפה את בגדיה וכובעה ומשנה את הליכתה ותנועותיה כדי לקבל מראה של פלאפרית מודרנית ותוך כדי כך היא שרה את "מילי המודרנית והמתוקה".
היא מתאכסנת במלון "פרסילה" לנשים צעירות בודדות. בעלת המלון היא גב' מירס (ביאטריס לילי), שמנהלת, בעזרת שני עובדים סינים, רשת לחטיפת בחורות צעירות יתומות לשם עבדות מין. היא מכסה את פניהן בבד עם אתר ושני הסינים מעבירים אותן לכלא בצ'יינה טאון משם הן נשלחות לסין.
למלון מגיעה בחורה בשם דורותי בראון (מרי טיילר מור) שרוצה להיות שחקנית ומודיעה לגב' מירס שהיא בודדה ואין לה אף אחד בעולם. מירס מנסה לחטוף אותה על ידי הוספת סם לכוס מיץ, החדרת סם לתפוח עץ וריסוס החדר שלה בסמים, אך הניסיונות האלה נכשלים. מילי מתיידדת עם דורותי שמשתפת אותה בתסכוליה להיות שחקנית.
בנשף ריקודים במלון פוגשת מילי את ג'ימי סמית' (ג'יימס פוקס), סוכן של מהדקי ניירות. הוא רוקד יפה ומוצא חן בעיניה אך אינו עשיר. בערב אחר היא מוזמנת לחתונה יהודית ושרה שם ביידיש.
לבסוף מתקבלת מילי כעובדת בקצרנות בחברת השקעות שבראשה עומד טרבור גרדיון (ג'ון גאווין), גבר נאה ועשיר, משאת נפשה של מילי, אבל הוא לא מעוניין בה.
ג'ימי לוקח במטוס קל את מילי ודורותי לנשף באחוזתה של מוזי ון הוסמיר (קרול צ'אנינג), אלמנת מיליונר שאביו של ג'ימי היה הגנן שלהם. מוזי היא רב כישרונית בזמרה, ריקודים ואקרובטיקה. לצערה של מילי היא מבחינה שג'ימי מזמין את דורותי לבילוי ומנתקת את הקשר אתו.
בינתיים פוגש טרבור את דורותי ומתאהב בה לצערה של מילי. ג'ימי מנסה להגיע אל משרדה על ידי טיפוס על גורד השחקים בסגנון הרולד לויד. לבסוף הם נפגשים ומתפייסים.
בינתיים דורותי נעלמת והם חושדים בגברת מירס שאכן חטפה אותה. ג'ימי מתחפש לבחורה יתומה שרוצה לשכור חדר במלון. מירס מקבלת אותה ומארגנת את חטיפתה על ידי זוג הסינים. טרבור מחכה בחוץ במכוניתו אך מירס חושדת בו ויורה בצוארו חץ הרדמה. מילי קופצת לרכב ועוקבת אחרי רכב הסינים שעושה דרכו לצ'יינהטאון (מנהטן) שם היא מאבדת אותם. היא מדליקה סיגריה ומשליכה אותה לחדר שבו זיקוקים שמתלקחים וגורמים לפיצוצים ושריפה. בקיר נפער חור והיא מגלה את הכלא בו נאסרו הנשים לקראת שילוחן. היא משחררת את ג'ימי ודולורס וכולם נמלטים משם לעבר הווילה של מוזי, כשמירס והסינים אחריהם. בווילה של מוזי מצליחה מוזי בעזרת להטוטיה לנטרל אותם.
מוזי מגלה למילי כי למעשה ג'ימי ודורותי הם אחים, והיא אמם החורגת. היא שלחה אותם להתנסות בעולם האמיתי בזהות אחרת, כדי שיסתדרו בעצמם ולא בעזרת כספם.
כעת מתברר שג'ימי ודולורס הם עשירים. חלומה של מילי מתגשם והיא מתחתנת עם ג'ימי העשיר. דורותי מתחתנת עם טרבור - סוף שמח.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ולי אנדרוז | מילי דילמונט | מילי המודרנית |
| מרי טיילר מור | דורותי בראון | חברה של מילי |
| ג'יימס פוקס | ג'ימי סמית' | חבר של מילי |
| קרול צ'אנינג | מוזי ון הוסמיר | אלמנה עשירה |
| ג'ון גאווין | טרבור גריידון | מנהל חברה |
| ביאטריס לילי | גב' מירס | ראשת חבורת פשע |
פרסים

התסריט זכה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה.
פרסים > פרסי אוסקר

הסרט זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (אלמר ברנסטיין) והיה מועמד לפרס אוסקר על העיצוב האמנותי, התלבושות, הסאונד, תזמור הפסקול, השיר הטוב ביותר (מילי המודרנית והמתוקה) ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (קרול צ'אנינג).
פרסים > גלובוס הזהב

קרול צ'אנינג זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע, ג'ולי אנדרוז הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי, כן היה הסרט מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, לפסקול המקורי ולשיר המקורי (מילי המודרנית והמתוקה).
אנורוגנתיים

| אנורוגנתיים |
| --- | --- |

תקופה
יורה תיכון-קרטיקון תחתון 164–122.1 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
משפחה:: אנורוגנתיים
שם מדעי
 Anurognathidae ‏קון, 1967

איור של אנורוגנתוס רודף אחרי מרושת כנף קדום
אנורוגנתיים (שם מדעי: Anurognathidae) היא משפחה של פטרוזאורים קטנים בעלי זנב קצר ולסתות קצרות, אשר חיו באמריקה הצפונית ואירואסיה, מסין עד גרמניה במשך היורה התיכון עד הקרטיקון התחתון, לפני כ-164-122.1 מיליון שנה.
משפחה קטנה זו כוללת רק שישה סוגים, כאשר הראשון מתוכה שנמצא היה האנורוגנתוס, אשר נתגלה ב-1928 בגרמניה. מעופפים אלה היו קטנים מאוד ודמו במראם לעטלפים, עם חלל עיניים גדול ושיניים דומות שהותאמו לאכילת טרף קטן כמו חרקים או דגים. כל הנראה נתלו הפוך מענפים, בדומה לעטלפים.
מיון

סוג אנורוגנתוס (Anurognathus)
סוג מסדקטילוס (Mesadactylus)
סוג Vesperopterylus
תת-משפחה Batrachognathinae
סוג Batrachognathus
סוג Dendrorhynchoides
סוג ג'הולופטרוס (Jeholopterus)
A24

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  דניאל כץ דוד פנקל ג'ון הודג'ס
 תקופת הפעילות:  20 באוגוסט 2012 – הווה (12 שנים)
 מיקום המטה:  ניו יורק ניו יורק
 ענפי תעשייה:  תעשיית הסרטים 
 מוצרים עיקריים:  סרט 
 יו"ר:  דניאל כץ
 מנכ"ל:  דוד פנקל
 עובדים:  295
  
 אתר רשמי
 
A24 היא חברה אמריקאית להפקת סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה. סרטיה הבולטים של החברה הם כיתה ח', הכול בכל מקום בבת אחת, X, האביר הירוק, אור ירח, ליידי בירד ומידסומר.
היסטוריה

החברה נוסדה ב-20 באוגוסט 2012 על ידי שלושה מתמחים בקולנוע – דניאל כץ, ג'ון הודג'ס ודייוויד פנקל. כץ בחר את שם החברה על שם כביש מהיר A24 באיטליה, בו נסע בזמן שהחליט להקים את החברה.
תאגיד הבידור "גוגנהיים פרטנרס" סיפק את המימון הראשוני. החברה מתמקדת בהפקת תכנים "מנקודת מבט שונה ויצירתית יותר".
פילמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ברתולומאו באנדינלי

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1493 פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 פטירה:  7 בפברואר 1560 לוח שנה לא מוגדר, ככל הנראה יוליאני פירנצה, דוכסות פירנצה 
 מקום קבורה:  Santissima Annunziata 
 הושפע על ידי:  Giovanni Francesco Rustici 
 יצירות ידועות:  דיוקן מיכאלאנג'לו, הרקולס וקאסוס 
 פרסים והוקרה:  מסדר הדרבן המוזהב 
 
ברתולומאו (באצ'ו) באנדינלי (באיטלקית: Bartolommeo Bandinelli; 12 בנובמבר 1493 – סביבות 7 בפברואר 1560 לוח שנה לא מוגדר, ככל הנראה יוליאני) היה פסל וצייר רנסאנס מנייריסט איטלקי.
בן של צורף מפירנצה בן תקופתם של גדולי הרנסאנס: מיכלאנג'לו, לאונרדו דה וינצ'י ובנוונוטו צ'ליני. ביוגרפיה שלו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר".
באנדילני עצמי במוזיאון הדואומו
באנדינלי במדליה מאת לאונה לאוני בגלריה הלאומית לאמנות
יצירתו

פסל "הרקולס וקאסוס" בכניסה לפאלאצו וקיו בפירנצה על פי הזמנה של האפיפיור קלמנס השביעי, אורפיאוס וקרברוס - אחת מעבודותיו הבודדות החתומות, העתק של פסל לאוקואון המוצג בגלריה אופיצי שבפירנצה, מוניומנט לג'ובאני דל באנדה נרה (ג'ובאני דה מדיצ'י) בפירנצה, פסל בבזיליקת סנטה קרוצ'ה בפירנצה, סרס ואפולו בגני בובולי בפירנצה, במוזיאון הלאומי ברג'לו בפירנצה: נח, לדה, הרקולס, בכחוס, קלאופטרה.
גלריה

פסל אורפיאוס וקרברוס, בכניסה לארמון מדיצ'י בפירנצה
מונומנט לג'ובאני דלה בנדה נרה (אנ') בפירנצה.
קרס  בגני בובולי
אפולו בגני בובולי
אדם וחוה במוזיאון הלאומי ברג'לו
פאן בארמיטאז'
טום מורלו

| --- | --- |

טום מורלו
 לידה:  30 במאי 1964 (בן 60) הארלם, ארצות הברית 
 שם לידה:  תומאס בפטיסט מורלו
 שם במה:  The Nightwatchman 
 מוקד פעילות:  ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מקום לימודים:  תיכון ליברטיוויל, אוניברסיטת הרווארד 
 עיסוק:  נגן גיטרה
 סוגה:  פאנק (Funk) מטאל, רוק אלטרנטיבי   ראפקור, מטאל אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Epic
 tommorello.com
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס בפטיסט מורלו (באנגלית: Thomas Baptist Morello; נולד ב-30 במאי 1964), מוכר בכינוי The Nightwatchman ("איש משמרת הלילה"), הוא נגן גיטרה זוכה פרס גראמי, הידוע בעיקר על חלקו בלהקות רייג' אגיינסט דה משין ואודיוסלייב. בנוסף לפעילויותיו המוזיקליות, הוא גם פעיל פוליטי גלוי וחבר בארגון ה-IWW, ארגון פועלים אמריקאי בעל צביון אנרכו-סינדיקליסטי וקומוניסטי.
מורלו הוא אחד מ-20 נגני הגיטרה הנמנים במאמר "20 הגיטריסטים החדשים הטובים" במגזין רולינג סטון. הוא דורג במקום ה-40 באותו המגזין ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים".
קריירה > רייג' אגיינסט דה משין (1991-2000; 2007-היום)

תחילת דרכה של הלהקה הייתה לא שגרתית. מורלו ביקר מועדון בלוס אנג'לס בו זאק דה לה רוחה שר. לאחר שקרא את יצירותיו של דה לה רוחה, טום ביקש ממנו להיות הסולן של להקה חדשה. מורלו גייס את בראד וילק, מתופף שנכשל בבחינות ללהקתו הקודמת של מורלו, לוק-אפ, ודה לה רוחה הציג את השניים לחברו טים קומרפורד. הארבעה הרכיבו להקה חדשה, רייג' אגיינסט דה משין.
רייג' הייתה להקה מוצלחת מאוד, בייחוד בצפון אמריקה ואירופה. האלבום הראשון, הקרוי על שמם, מזוהה על ידי מעריצים בזכות החדשנות בנגינת הגיטרה של מורלו, וכן במקוריותו (שהרי היה אחד האלבומים ששילבו רוק והיפ הופ). מורלו ביטא את גישתו לגבי כתיבת שירים בתקופה זו כפוליטית באופן גלוי:
"שיר טוב צריך לגרום לך לרצות לרקוע ברגליך ולהשיג בחורה. שיר נהדר צריך להחריב מכוניות משטרה ולהצית את הפרוורים. אני מעוניין רק בכתיבת שירים נהדרים."
כעבור ארבע שנים של שקט ושמועות לגבי פירוק, הלהקה הוציאה את אלבומה השני, Evil Empire. האלבום מתרחק בסגנונו מסגנון המטאל בגיטרה מהאלבום הראשון. האלבום היה ניסויי בטבעו והציג את יכולתו של מורלו להשתמש בגיטרה בדרכים משונות.
בשנת 1999 הלהקה הוציאה את The Battle of Los Angeles, אלבומם המוצלח ביותר. בסוף שנת 2000, הלהקה הוציאה אלבום נוסף בשם Renegades. זמן קצר לאחר ההוצאה לאור של האלבום דה לה רוחה עזב את הלהקה, ושאר חבריה אמרו כי הם רוצים להמשיך ליצור מוזיקה יחדיו.
ב-29 באפריל 2007 הלהקה התאחדה בפסטיבל מוזיקה. הציפייה הייתה שזה יהיה אירוע חד פעמי, אך הלהקה הופיעה יחדיו לאחר מכן במספר אירועים. כמו כן, בינואר 2008 רייג' התאחדה שוב בשביל להופיע בסיבוב הופעות באוסטרליה וניו זילנד.
קריירה > אודיוסלייב (2001-2007)

כאשר דה לה רוחה עזב את הלהקה, יתר חברי הלהקה התחילו לעבוד עם הסולן לשעבר של להקת סאונדגארדן, כריס קורנל, לפי הצעתו של המפיק ריק רובין. בתחילה, שם הלהקה היה סיביליאן, אך חבריה שינו את שמה זמן קצר לפני צאת אלבומם הראשון.
הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון, הקרוי על שמה, ב-19 בנובמבר 2002. האלבום גרף ביקורות חיוביות, והייתה לו הצלחה מסחרית רבה, בהגיעו למעמד פלטינה משולש.
הלהקה הוציאה את אלבומה השני, Out of Exile, ב-24 במאי 2005. בשבוע הראשון האלבום הגיע למקום הראשון במכירות, ואף הגיע למעמד פלטינה. באותה שנה, הם הוציאו DVD המתעד את מסעם כלהקת הרוק האמריקנית הראשונה המנגנת במופע בקובה. אלבומה השלישי של הלהקה, Revelations, יצא לאור בסתיו 2006. אודיוסלייב פורקה כתוצאה מעזיבתו של הסולן קורנל, עקב "קונפליקטים בלתי ניתנים לפתרון". הלהקה התאחדה עם זאק דה לה רוחה והמשיכה את הלהקה הקודמת, רייג' אגיינסט דה משין.
קריירה > מיזמי צד נוספים

מורלו מופיע במשחק המחשב Guitar Hero III:Legends of Rock כ"בוס גיטרה" במועדון לילה, הוא ה"בוס" הראשון מתוך שלושה. על מנת להתקדם בקריירה, על השחקן לעבור בהצלחה "קרב גיטרה", בו עליו לנגן חלק מיצירה ייחודית שמורלו הלחין והקליט במיוחד למשחק. ביצירה מורלו שילב כמה מהאפקטים המפורסמים שלו. לאחר הבסתו השחקן יכול לנגן כדמותו של מורלו ובגיטרה המיוחדת שלו.
מורלו גם מופיע בתפקיד אורח בסרט איירון מן, בתור שומר ראש טרוריסט.
טכניקות גיטרה

מורלו ידוע בסגנון הגיטרה שלו, שכולל ריפים מעורבים של פאנק ומטאל וצלילים בהשראת היפ הופ. ניגון הגיטרה שלו מאופיין בשימוש אינטנסיבי של תיבות אפקטים, כגון דיליי, אפקטי מודולציה שונים, ווה, דיסטורשן, שינוי גובה הצליל, פידבק וכן אחרים בדרכים ושילובים יצירתיים. כאשר משבחים אותו, מציינים את שימוש הגיטרה המיוחד שלו. במקום פריטת המיתרים בפשטות, חלק מתמרוניו כוללים מעברים בין שני פיקאפים - אחד דלוק והשני כבוי - בעודו משפשף את ידיו על המיתרים מעל הפיקאפים, באחרים הוא משתמש בפיקאפ של הגשר, שהוא האפקט בו השתמש בשיר המפורסם בגלל צליל השריטות בשיר "Bulls on Parade"). יתר על כן, הוא משתמש בטכניקות כמו פריטה בעזרת עיפרון, כמו בשיר "Cochise" ושפשוף מפתח ברגים על המיתרים למשך כל השיר ("People of the Sun").
השקפות ואקטיביזם

בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, מורלו השתתף בטקס החנוכה להיכל התהילה של הרוק אנד רול ובמהלך הטקס הוא הרים שלט עם הטקסט "Ceasefire Now" (בעברית: "הפסקת אש עכשיו"). נאומו של מורלו לא התייחס ישירות לסכסוך הישראלי-פלסטיני אלא התמקד בהיסטוריה של הלהקה ובמאבק בתוך הלהקה לגבי קבלתה להיכל התהילה. מורלו העביר מסר של העצמה, והציע פעולות שונות שאנשים יכולים לנקוט, בהתאם לאמונותיהם ולנסיבות שלהם, כמו הצטרפות לארגון עובדים, הקמת עיתון מחתרתי, מעורבות במחאה או יצירת להקות משלהם.
דיסקוגרפיה > לוק אפ

Something Bitchin' This Way Comes ‏(1989)
דיסקוגרפיה > רייג' אגיינסט דה משין

Rage Against the Machine ‏(1992)
Evil Empire ‏(1996)
Live & Rare ‏(1997)
The Battle of Los Angeles, ‏(1999)
Renegades ‏(2000)
Live at the Grand Olympic Auditorium ‏(2003)
דיסקוגרפיה > אודיוסלייב

Audioslave ‏(2002)
Out of Exile ‏(2005)
Revelations ‏(2006)
דיסקוגרפיה > דה נייטוצ'מן

One Man Revolution ‏(2007)
The Fabled City ‏(2008)
Live at Lime ‏(2009)
דיסקוגרפיה > ברוס ספרינגסטין וה-E סטריט בנד

High Hopes ‏ (2014)
דיסקוגרפיה > פרופטס אוף רייג'

Prophets Of Rage ‏ (2017)
הערות שוליים

↑  "100 Greatest Guitarists of All Time". Rolling Stone.
↑  "זוכה פרס הגרמי, טום מורלו, יופיע בגיטאר הירו 3". JustPressPlay.net.
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏גיטריסט "רייג' אגיינסט דה מאשין" קיבל פרס - והניף שלט: "הפסקת אש עכשיו", באתר ‏מאקו‏, 5 בנובמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362961405171  PLWABN: 9812077658505606  BIBSYS: 5071337  BnF: cb14051227k (data)  GND: 1070240818  ISNI: 0000 0001 1476 1693  LCCN: no2012102202  MusicBrainz: 42a636a0-dbe4-4d0c-abe2-1590fad9531b  NKC: js20051010019  NLK: KAC2020Q8001  SUDOC: 202645606  VIAF: 663149296142480670003   WorldCat (עם VIAF): 663149296142480670003
אירמה לה דוס (סרט)

| --- | --- |

הכרזה העברית של הסרט
 מבוסס על:  מחזה של אלכסנדר ברפורט
 בימוי:  בילי ויילדר 
 הופק בידי:  בילי וילדר
 תסריט:  בילי ויילדר, אי. איי. אל דיאמונד 
 עריכה:  דניאל מנדל 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק למון שירלי מקליין 
 מוזיקה:  אנדרה פרווין 
 צילום:  ג'וזף לאשל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מיריש הפקות 
 חברה מפיצה:  מיריש הפקות, נטפליקס, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 ביוני 1963 
 משך הקרנה:  147 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית
 מקום התרחשות:  פריז 
 תקציב:  3,705,000$
 הכנסות:  $ 25,246,588
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול המעובד הטוב ביותר (אנדרה פרווין) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אירמה לה דוס הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1963 בכיכובם של ג'ק למון ושירלי מקליין, בבימויו של בילי ויילדר. הסרט מבוסס על מחזה בצרפתית מ-1956 באותו השם מאת מרגריט מונוט ואלכסנדר ברפורט.