stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוש גדול-פירות

| ברוש גדול-פירות |
| --- | --- |
 ברוש גדול-פירות
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: ברושיים
סוג:: ברוש
מין:: ברוש גדול-פירות
שם מדעי
 Cupressus macrocarpa ‏הרטווג, 1847
תחום תפוצה

ברוש גדול-פירות (שם מדעי: Cupressus macrocarpa) הוא מין ברוש שמוצאו בקליפורניה, ואשר זן תרבותי שלו, 'Gold Crest', נפוץ כעץ נוי בגינון בישראל, ונודע בכינוי ברוש לימוני, על שום הצבע הזהוב של עלוותו הצעירה והריח הלימוני של עליו.
בטבע, הברוש גדול הפירות הוא מין אנדמי לאזור החוף המרכזי של קליפורניה, שם הוא מוגבל לשתי אוכלוסיות קטנות ליד מונטריי וכרמל, שריד ליער גדול שכיסה שטחים גדולים באזור. הפרטים המצויים שם נישאים לגובה 10 עד 25 מטרים, ורובם קיבלו צורות מעוותות בשל הרוחות החזקות המנשבות במקום.
גידול בתרבות

הברוש גדול הפירות משמש רבות בגינון באזורים רבים בעולם שהאקלים שלהם דומה לזה של חופי קליפורניה, עם חורף ממוזג וקיץ קריר ולח. זנים תרבותיים שלו נפוצים בגינות באירופה, ארצות הברית וניו זילנד.
בישראל נפוץ הזן 'גולד קרסט', המוכר יותר בכינויו "ברוש לימוני". זן זה מתאפיין בצמיחה מהירה, ולכן מרבים להשתמש בו בגינון. עם זאת, מידת התאמתו לתנאי האקלים של ארץ ישראל שנויה במחלוקת. בארצות שהקיץ בהן קריר ולח הוא מאריך ימים, ואף יכול להגיע לגובה של 40 מטרים ולנוף בקוטר 10 מטרים. אולם רגישותו לחום וליובש מחלישה אותו בקיץ בישראל, והוא רגיש לפגיעת מחלות ומזיקים רבים, ובמיוחד לפגיעת הפטרייה Seiridium cardinale כך שמרבית העצים אינם שורדים שנים רבות.
הערות שוליים

↑  ברוש גדול-פירות באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברוש גדול-פירות 'לימוני'
גרה בשינקין

| --- | --- |

 סינגל בביצוע מנגו
 יצא לאור:  1 בספטמבר 1988 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  יאיר לפיד
 לחן:  רמי קלינשטיין 
 
גרה בשינקין הוא פזמון שכתב יאיר לפיד והלחין רמי קלינשטיין, בביצוע להקת מנגו, שיצא לאור בספטמבר 1988.
לפיד כתב את השיר ב-1988, בעת שהתגורר ברחוב שינקין בתל אביב, והוא מתאר דמות סטריאוטיפית של תושבת הרחוב: "לובשת תמיד שחור", "שותה בקפה תמר", "רוצה לעשות סרט קצר" ויותר מכל, "מסובכת". לימים ציין לפיד כי נשים רבות באזור חשבו שהשיר נכתב עליהן, אך למעשה ”ההיא שגרה בשינקין הייתה סיכום של כל אלה שגרו שם או שהסתובבו שם בתקופה ההיא, כשזה היה רחוב עם תמימות ואמנות, ובחורות שלבושות בשמלות שחורות”.
קפה תמר
המשפט ”אך בלילות הקרים היא יודעת שזה הולך ומסתבך”, שנועדה ללעוג לדמות בשיר, הוא התייחסות ל"שיר ערב", שירו של נתן זך.
השיר היה הסינגל הראשון מתוך האלבום היחיד של שלישיית מנגו, וזכה להצלחה רבה. במצעד הפזמונים השנתי של שנת תשמ"ט דורג השיר במקום השישי.
בנובמבר 2010 התאחד ההרכב של מנגו פעם נוספת בערב הצדעה לצדי צרפתי, המנהל האמנותי של הלהקה, והבנות שרו בו את השיר בעיבוד מחודש. מהופעה זו הופק סינגל.
הערות שוליים

↑  רונן טל, מנגו טרי, חדשות, 16 באוקטובר 1988
↑  נדב הולנדר, ‏גרה בשינקין, במסגרת הכתבה ”בכל זאת יש בה משהו”, באתר Time Out תל אביב, 18 באפריל 2007 (הקישור אינו פעיל, 1 באוקטובר 2017)
↑  מצעד הפזמונים הישראלי, עשרת הגדולים, רשת ג', חדשות, 2 באוקטובר 1989
↑  אסף נבו, ‏"בכלל לא גרנו בשינקין", באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2010
בעיית המזכירה

בעיית המזכירה היא סוגיה מתמטית בתורת ההסתברות שמתארת מצב שבו צריך לבחור בין מספר אפשרויות שמתגלות זו אחר זו. לאחר שאפשרות מסוימת מתגלה, אפשר לבחור בה או לוותר עליה. אם בוחרים באפשרות, לא ניתן להחליף אותה באפשרות אחרת שמתגלה מאוחר יותר. אם מוותרים על האפשרות, לא ניתן לחזור אליה מאוחר יותר.
עקרונות הבעיה

סיפור שנועד להמחיש בעיה זו, ושעל שמו היא נקראת, מספר על מעסיקה שמחפשת מזכירה ומפרסמת מודעה בעיתון שעליה עונות  N מועמדות שמגיעות למשרדה. ברצונה של המעסיקה לשכור את המועמדת הטובה ביותר מבין אלו שהופיעו. את המועמדות היא מראיינת זו אחר זו בסדר אקראי, ואחרי כל ראיון, עליה להחליט אם להציע למועמדת הנוכחית את המשרה או לעבור למועמדת הבאה. בעת שהיא מחליטה, היא יכולה לדרג את המועמדות שראתה עד עתה, אך אין ביכולתה להשוות אותן למועמדות שטרם ראיינה. אם תחליט המעסיקה לא להציע למועמדת הנוכחית את המשרה, היא תעבור לעבוד במקום אחר ולכן לא תסכים לקבל את המשרה אם לאחר שראיינה עוד מועמדות תחזור ותציע לה את המשרה. לכן, מיד אחרי ראיון שקיימה עם כל מועמדת, חייבת המעסיקה להתחייב להעסיקה או לוותר על שירותיה. תנאי הבעיה קובעים שאם לא נשכרה אף מועמדת לפני המועמדת האחרונה, המעבידה תהיה חייבת לשכור אותה.
בגרסה אחרת של הבעיה מסופר על רווק שחבריו סידרו לו אוסף מועמדות שיוכל לשאת לאישה, ולכן לפעמים מכנים בעיה זו "בעיית הנישואים" או "בעיית הרווק".
השאלה שהבעיה עוסקת בה היא כיצד אפשר להגדיל את הסיכוי לשכור את המועמדת הטובה ביותר (או להציע נישואין לאישה הטובה ביותר), ומה ההסתברות שהמועמדת הטובה ביותר תיבחר תחת האסטרטגיה האופטימלית.
הפתרון האופטימלי לבעיה מתאפיין בכך שעבור ערכים גדולים של  N, ההסתברות לבחור במועמדת הטובה ביותר היא קצת יותר משליש, או ליתר דיוק היא קרובה ל- {\frac {1}{e}} (אחד חלקי הקבוע ℮ ששווה בערך 2.71828). תוצאה זו נחשבת כמפתיעה, מפני שממבט ראשון קשה להאמין שמתוך 100 מועמדות, ההסתברות שנצליח לבחור את המועמדת הטובה ביותר תהיה כל כך גבוהה, בפרט שבחירה אקראית (למשל, אם תמיד נשכור את המועמדת החמישית שנראיין, תהיה אשר תהיה) תבחר במועמדת הטובה ביותר רק פעם אחת למאה.
ההיסטוריה של הבעיה

בקרב מתמטיקאים, הבעיה הייתה ידועה מתחילת שנות ה-1950, אך הבעיה והפתרון לא נכתבו או פורסמו. בפעם הראשונה שהבעיה הוזכרה בכתב הייתה בטור של מרטין גרדנר מפברואר 1960 בירחון Scientific American. כפי שגרדנר ניסח את הבעיה, היא אינה זהה במדויק לבעיית המזכירה, אך הוא התעלם מההבדלים בפתרונו והתייחס אליה כבעיית המזכירה כפי שהיא ידועה כיום (ראו הסבר מפורט למטה). הפתרון לבעיה פורסם חודש לאחר מכן, ויוחס למתמטיקאים מוזר ופאונדר. ב-1963 הציבו זוג מתמטיקאים, ב. ביסינג'ר וקונרד סיגל, את אותה הבעיה בכתב-העת המתמטי
The American Mathematical Monthly כאתגר לפותרים, וכעבור כמה חודשים פורסם הפתרון, עם הערה שגם הבעיה וגם הפתרון כבר פורסמו ב-Scientific American מספר שנים קודם.
ניסוח הבעיה

ישנן  N מועמדות למשרה, מספר שידוע מראש.
את המועמדות אפשר לדרג מ-1 עד  N לפי המוסכמה שדרוג יותר גבוה ניתן למועמדת מועדפת (כלומר המועמדת המועדפת ביותר תדורג כ- N).
מכיוון שישנן  N מועמדות, מספר האפשרויות שאפשר לסדר אותן בתור הוא:
\ N!=N\times (N-1)\times (N-2)\times ...\times 3\times 2\times 1
כדוגמה, כש- N שווה ל-3, ישנן 6 אפשרויות לסדר את שלוש המועמדות (שמסודרות מימין לשמאל):
ההנחה היא שהסדר בו המועמדות יופיעו נבחר בהתפלגות אחידה מבין כל  N! הדרכים שניתן לסדר אותן.
ההנחה האחרונה שמנחה את הבעיה היא שניתן להשוות את המועמדות שכבר הופיעו ביניהן, אך לא ניתן לדעת איך הן משתוות למועמדות שעוד לא הופיעו. כלומר, אם ראינו רק חצי מהמועמדות, נוכל לקבוע איזו הטובה ביותר מביניהן, אך לא נדע מאומה איך הטובה ביותר תשתווה למועמדות שתורן עדיין לא הגיע. כדוגמה, נגיד שישנן 3 מועמדות, ונניח שכבר פגשנו את שתי המועמדות הראשונות אך לא את השלישית, ושהמועמדת הראשונה הייתה עדיפה על השנייה. מכך אפשר להסיק שסדר העדיפויות של המועמדות (מהעדיפות הנמוכה לעדיפות הגבוהה) חייב להיות אחד משלושת הבאים:
מכיוון שכל סדר מופיע בהסתברות שווה, שלוש האפשרויות סבירות באותה מידה. לכן, איננו יודעים אם המועמדת הראשונה היא המועמדת הכי טובה מבין השלושה או האם המועמדת השלישית שטרם ראינו עדיפה על שתי קודמותיה. עם זאת, ניתן להסיק שההסתברות שהמועמדת האחרונה היא הטובה ביותר היא רק 1/3, משום שרק באחת משלוש האפשרויות תהיה מועמדת זו הטובה ביותר, ובאותה מידה ההסתברות שהמועמדת הראשונה היא הטובה ביותר היא 2/3.
השאלה דנה באיך ניתן להגדיל את ההסתברות שנבחר במועמדת העדיפה על כל האחרות, ומהי אותה הסתברות. ניתן להוכיח שהאסטרטגיה שמבטיחה את ההסתברות הגבוהה ביותר היא לפסוח על מספר קבוע מראש של מועמדות (שתלוי במספר N), ואז לבחור את המועמדת הבאה שתבוא שתהיה מועדפת על פני כל אלה שקדמו לה (אם יש כזו – אחרת נגיע למועמדת האחרונה ולא נותר אלא לשכור אותה).
הפתרון האופטימלי

כאמור, מספר המועמדות עליו כדאי לפסוח תלוי ב- N. אבל אפשר להראות שעבור  N גדול דיו, מספר המועמדות שעליו כדאי לוותר שואף ל- {\frac {N}{e}} . במילים אחרות, עבור מספר גדול של מועמדות, האסטרטגיה האופטימלית היא לפסוח על אחוז קבוע מהמועמדות (בערך 37%) ואז לבחור את המועמדת הראשונה שעדיפה על הטובה מבין המועמדות הראשונות הללו.
כפי שכבר הוזכר לעיל, תחת אסטרטגיה זו, ההסתברות שנבחר נכון היא בערך  {\frac {1}{e}}, קירוב שיהיה יותר מדיוק ככל ש- N יותר גדול.
הסבר לפתרון

בהינתן שנפסח על מספר מועמדות, הסיבה מדוע כדאי לבחור במועמדת אם ורק אם היא עדיפה על כל אלה שקדמו לה ברור: אם לא ננהג כך, נבחר במודע מועמדת שאינה המועדפת ביותר, כי כבר קיימת מועמדת שראיינו קודם שמועדפת על פניה.
פחות ברור מדוע עדיף לפסוח על מספר קבוע של מועמדות ורק אז לבחור (בלי קשר לדירוג ביניהן). המקרה שבו  N שווה ל-3 שופך קצת אור מדוע עדיף לפסוח על מספר מועמדות. אם נבחר תמיד במועמדת שמקומה בתור קבוע, למשל את הראשונה (או השנייה, או השלישית), ההסתברות שנבחר את המועמדת הטובה ביותר היא שליש. לעומת זאת, אם תמיד נפסח על הראשונה ונבחר את המועמדת הבאה שעדיפה עליה, ההסתברות שנבחר נכון עולה לחצי. את זה אפשר לראות על ידי ניתוח של כל האפשרויות בהן יופיעו המועמדות. במקרים הבאים, שיטה זו תבחר את המועמדת הנכונה:
ובמקרים האלו, השיטה תכשל:
מדוע האסטרטגיה מצליחה לבחור נכון בהסתברות יותר גבוהה? מצד אחד, אם המועמדת הטובה ביותר היא הראשונה, אף פעם לא נבחר בה. זה החסרון באסטרטגיה. לעומת זאת, אם כבר פסחנו על מועמדת ונתעקש לשכור מועמדת רק אם היא יותר טובה מזו שכבר פסחנו עליה, נגדיל את הסיכוי שנבחר בטובה ביותר אם היא תבוא יותר מאוחר בתור. מכך, היתרון בלפסוח על מספר מועמדות הוא שאם המועמדת הטובה ביותר תבוא יותר מאוחר, נוכל לזהות אותה יותר בקלות בגלל שנוכל להשוות אותה למספר מועמדות שכבר קדמו לה.
משחק גוגול

כשלראשונה העלה לכתב מרטין גרדנר את הבעיה, לה קרא "משחק גוגול", הוא ניסח אותה באופן קצת שונה מכפי שתוארה לעיל (וביסינג'ר וסיגל ניסחו את הבעיה באותה צורה כמוהו כשהציגו אותה ב-American Mathematical Monthly). ההבדל מצביע על החשיבות בניסוח בעיה כזו באופן מדויק. בפרט, גרדנר תיאר מצב בו אדם כותב מספרים שונים על  N פיסות נייר, זורק את כולן לכובע, ושולף אותן בסדר אקראי. הוא שאל כיצד ניתן להגדיל את ההסתברות שנבחר במספר הגבוה ביותר מבין כל הפתקים.
לכאורה, תיאור זה נראה זהה לבעיית המזכירה לעיל. אך יש הבדל חשוב: בבעיה הזו, ניתן לראות את הערך של המספרים שכתובים על הפתקים. הבדל זה חשוב, משום שייתכן שנוכל להיעזר בערכי המספרים עצמם לשפר את הסיכויים שנבחר נכון. זה תלוי באיך בדיוק האדם שרשם את המספרים בחר אותם. למשל, אם אנחנו יודעים שהוא כתב את המספרים השלמים מ-1 עד N, נוכל בקלות להבטיח שנבחר במספר הגבוה ביותר על ידי זה שנחכה עד המספר N ואז נפסיק. אם אנחנו יודעים שהאדם בחר את המספרים באופן אקראי ובלתי תלוי מהתפלגות קבועה, עדיין ניתן להשתמש בערכים שנראה לשפר את ההסתברות שנבחר במספר הגבוה ביותר. למשל, אם נראה מספר גבוה בפתק הראשון, נוכל להסיק שההסתברות שנראה מספר עוד יותר גבוה בעתיד נמוכה אפילו שטרם ראינו את המספרים הבאים.
להבדיל, בבעיית המזכירה ההנחה היא שניתן לדרג רק את המועמדות שהופיעו עד עתה, ואי אפשר לדעת איך הן משתוות למועמדות שעדיין לא ראינו. בפרט, למועמדת אין ערך כמו בבעיה אותה תיאר גרדנר שבו נוכל אולי להיעזר ולנחש איך היא תשתווה למועמדות שטרם ראינו.
כשגרדנר הציב את הבעיה, הוא התמקד על פתרונות שמתעלמים מהערכים של המספרים עצמם ומתייחסים רק לדירוג ביניהם, ולכן הפתרון שהציב זהה לפתרון בעיית המזכירה. אך אם לא נציב תנאי זה, הבעיה שהציב גרדנר אינה מוגדרת דיה בלי הסבר מדויק של איך בחר האדם את המספרים אותם הוא טמן בכובע. מבחינה זו דומה הבעיה לפרדוקס המעטפות, שמקורו נעוץ בכך שהבעיה אינה מוגדרת דיה בלי לנקוב בהתפלגות ממנה נבחרים הערכים במעטפות, ולבעיית מונטי הול, שאף היא אינה מוגדרת דיה בלי תיאור מפורט של איך בוחר המנחה מתי לפתוח דלתות ואיזו דלתות יבחר.
במאמר של תומאס פרגסון מ-1989, הועלתה השאלה האם יש דרך לבחור מספרים כך שהפתרון לבעיית המזכירה יהיה אופטימלי, כלומר האם יש דרך לבחור מספרים כך שהבוחר לא יוכל לשפר את הסיכויים שיבחר במספר הגבוה ביותר על ידי זה שהוא יתנה את בחירתו במספרים עצמם ולכן הפתרון של לדלג על מספר קבוע של מועמדות ואז לבחור את הטובה ביותר הוא האופטימלי. במקרה ש-N שווה ל-2, התשובה היא לא: תמיד נוכל לשפר את הסיכוי לבחור נכון אם נעזר בערכים עצמם. במקרה ש- N גדול מ-2, התשובה אינה ידועה. אבל, פרגסון הוכיח במאמרו שהפתרון לבעיית המזכירה הוא כמעט אופטימלי, כלומר תמיד אפשר לבחור את המספרים בדרך כזו שההסתברות שנבחר נכון תחת האסטרטגיה האופטימלית עולה על ההסתברות לפי הפתרון שמתעלם מהערכים עצמם ברמה קטנה עד כמה שנדרש.
הכללות של בעיית המזכירה

מתמטיקאים הציעו מספר הכללות של בעיית המזכירה הקלאסית כפי שהוגדרה כאן. להלן מספר דוגמאות:
אפשר לחשוב על בעיית המזכירה לעיל כאילו ניתן לחזור למועמדת עליה פסחנו רק בהסתברות אפס. פרוש זה מציע את ההכללה הבאה: במקום להניח שאי אפשר לחזור למועמדת עליה כבר פסחנו, נניח שניתן לחזור אליה בהסתברות מסוימת שלאו דווקא שווה לאפס. כמובן, כשההסתברות היא אחת, הבעיה נהפכת לטריוויאלית, משום שנוכל לעבור על כל המועמדות ונחזור לטובה ביותר. אך כשההסתברות היא בין אפס לאחד, אף על פי שקיים סיכון שלא נוכל לחזור למועמדת שראיינו קודם, כדאי יהיה להמשיך לחפש אפילו שהפתרון המקורי היה אומר להפסיק.
אפשר לחשוב על הבעיה של המעסיק באופן הבא: אם יבחר במועמדת הטובה ביותר הוא יזכה בנקודה, ואם יבחר במועמדת אחרת הוא יזכה באפס נקודות. תחת פירוש זה, הבעיה להגדיל את הסיכוי לבחור במועמדת הטובה ביותר שקולה לבעיה של להגדיל את תוחלת הנקודות שבהן יזכה המעסיק. פירוש זה מציע את ההכללה הבאה: במקום לתת אפס נקודות לכל מועמדת שאינה המועדפת ביותר, אפשר לתת למועמדת מספר נקודות שתלוי בדירוג שלה; מועמדת יותר טובה תזכה ביותר נקודות. למשל, המעסיק יזכה ב- N נקודות אם יבחר את המועמדת הטובה ביותר,  N-1 נקודות אם יבחר את המועמדת השנייה הכי טובה, וכן הלאה. כך אפשר לשאול כיצד תשתנה האסטרטגיה האופטימלית אם נשנה את ה"עונש" עבור בחירה לא נכונה.
במקום להתייחס ל- N כמספר קבוע, אפשר לחשוב שהוא עצמו מספר אקראי שלא נגלה לנו מראש אך שהתפלגותו ידועה. למשל, כשנפרסם מודעה בעיתון, אנחנו יודעים בערך, אך לא בדיוק, כמה מועמדות יבואו. עכשיו, כשנפסח על מועמדת, יש את הסיכון שלא תהיה מועמדת נוספת ולא נוכל לשכור מזכירה. בעיית המזכירה לעיל היא מקרה מיוחד של הכללה זו בה ל- N יש התפלגות מנוונת.
לקריאה נוספת

T. S. Ferguson. "Who solved the secretary problem?" Statistical science, volume 4, pp.282–296, 1989.
גזפונד

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנפט 
 הכנסות:  87,991,100,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
  
 gazfond.ru
 
גזפונד (ברוסית: «Газфонд») היא קרן פנסיה רוסית לא ממשלתית, הגדולה במדינה בשנת 2015 מבחינת עתודות הפנסיה (בסוף 2014 - 36.8% מכלל הרזרבות של קרנות הפנסיה הלא-ממשלתיות של רוסיה). שם מלא - קרן הפנסיה הלא-ממשלתית "גזפונד" (Негосударственный пенсионный фонд «Газфонд»). לצורך אחסון וחשבונאות של הזכויות בניירות ערך שבהם מושקעים האמצעים שהתקבלו גזפונד משתמשת בשירותים של חברת JSC Specialised Depositary INFINITUM הנוטלת את העמדות הגבוהות ביותר במספר הכספים הניתנים בשירות ועלות רכוש מבוקר.
המשרד המרכזי של הקרן ממוקם במוסקבה ומנוהלת על ידי חברת לידר. נשיא הקרן: יורי שמאלוב. יו"ר הדירקטוריון: אלכסיי בוריסוביץ' מילר. זוהי קרן פנסיה פרטית רוסית שבשנת 2009 הייתה קרן הפנסיה הגדולה ביותר ברוסיה. קיימת מאז 1994.
פעילויות

הקרן מציעה שירותי ביטוח פנסיוני. עתודות הפנסיה של הקרן ליום 30 בספטמבר 2014 הסתכמו ב-323 מיליארד רובל.
על פי נתונים שפרסמה סוכנות הדירוג RAEX (Expert RA) ב-28 במרץ 2018, לגזפונד היה דירוג אמינות פיננסי של ruAAA. נכון ליום 30 בספטמבר 2017, נכסי הקרן הסתכמו ב-421 מיליארד רובל.
בעלי מניות

המייסדים של הקרן היו תאגיד הגז הממשלתי גזפרום יחד עם גזפרום בנק, Gazprom dobycha Urengoy LLC, Gazprom dobycha Yamburg LLC וחברת Gazprom transgaz Saratov LLC. עם זאת, חלקם בהכנסות הקרן הוא 41.7%. בשנת 2006 תרמו כמה גורמים משפטיים 210 מיליון רובלים למייסדי הגזפונד, לאחר מכן חלקם הגיע ל-58.3%. על פי מגזין פורבס, בהנהלת הקרן יושבים נציגיו של המיליארדר יורי קובאלצ'וק.
הערות שוליים

↑  "Рэнкинг НПФ по объему пенсионных резервов". אורכב מ-המקור ב-2015-04-11. נבדק ב-2015-04-06.
↑
↑  GAZFOND, TADVISER
↑  "Основные показатели деятельности НПФ за 9 месяцев 2014 года". אורכב מ-המקור ב-2015-04-20. נבדק ב-2015-04-06.
↑  "RAEX (Эксперт РА) подтвердил рейтинг НПФ «ГАЗФОНД» на уровне ruAАA". raexpert.ru. נבדק ב-2019-03-21.
↑  Forbes рассказал о контроле пенсионного фонда «Газпрома» структурами Ковальчука «Slon.ru», 20.10.2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברוטיזולאם

| --- | --- |

 שם IUPAC
 2-Bromo-4-(2-chlorophenyl)-9-methyl-6H-thieno[3,2-f][1,2,4]triazolo[4,3-a][1,4]diazepine
 שמות מסחריים בישראל
 בונדורמין ברוטיזולאם טבע
 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  393.7
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  48%-95%
 מטבוליזם:  כבדי
 זמן מחצית חיים:  4.4 שעות
 הפרשה:  בשתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 סיכון לתלות:  מתון
 דרכי מתן:  אוראלי
 מזהים
 קוד ATC:  N05CD09 
 מספר CAS:  57801-81-7
 PubChem:  2451
 ChemSpider:  2357
 
ברוטיזולאם (Brotizolam) היא תרופה היפנוטית ממשפחת הבנזודיאזפינים. התרופה משווקת בישראל תחת השם בונדורמין  מאז 1989, על ידי חברת מעבדות רפא, ובשם ברוטיזולאם טבע על ידי טבע תעשיות פרמצבטיות.
פרמקולוגיה

ברוטיזולאם הוא חומר פוטנטי ביותר, ולכן הוא ניתן בדרך כלל במינונים הנמוכים מחצי מיליגרם. זמן מחצית החיים של הברוטיזולאם הוא בין 3 ל-6 שעות. הספיגה של התרופה בגוף מהירה מאוד, ולאחריה היא מפורקת בכבד לשני מטבוליטים עיקריים שאינם בעלי השפעה פרמקולוגית משמעותית בבני אדם.
שימושים רפואיים

לברוטיזולאם השפעה היפנוטית, מרדימה, מרפת שרירים, נוגדת-פרכוס ובמידה פחותה גם נוגדת-חרדה. התרופה משמשת בעיקר לטיפול קצר-טווח (2–4 שבועות) בנדודי שינה חמורים ובהפרעות שינה נוספות, בדרך כלל במינון התחלתי של 0.25 מ"ג או פחות ליום. לתרופה השפעה קצרה יחסית שלא נמשכת בדרך כלל בבוקר שלאחר השימוש, ולכן היא נחשבת עדיפה לטיפול בנדודי שינה על פני תרופות אחרות. במקרים נדירים יותר התרופה משמשת לטיפול בתסמיני חרדה ולהרפיית שרירים והרגעה טרום-ניתוחית.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי העיקריות של התרופה מקורן בדיכוי מערכת העצבים המרכזית, במנגנון הדומה לפעולת האלכוהול במוח: קשירה לקולטן GABA מסוג A.
תופעות לוואי שכיחות כוללות כאב ראש, תחושות סחרור, הפרעות במערכת העיכול.
תופעות לוואי שאינן שכיחות כוללות:
תגובות פרדוקסאליות כגון: חוסר מנוחה, אי שקט, עצבנות, זעם, תוקפנות, הגברת נדודי השינה, סיוטים, הזיות,
פסיכוזות, שינויים בדפוסי ההתנהגות הכוללים התנהגות בלתי הולמת, בלבול ותזזיתיות (דליריום), וכן דיכאון, שינויים במצב הרוח, חרדה, תלות בתרופה, הפרעות רגשיות, שינויים בחשק המיני, סדציה (טשטוש, עייפות), חוסר קואורדינציה וליקוי בתיאום תנועות הגוף (אטקסיה), הפרעות זיכרון, שיטיון (דמנציה), ליקויים מנטליים ופסיכו-מוטוריים, הפרעות בראיה (כגון ראיה כפולה), הפרעות בכבד (כולל צהבת ושינויים בערכים בבדיקות לתפקודי כבד,) יובש בפה, תגובות עוריות, חולשת שרירים, תופעות גמילה וחזרה או החמרה של בעיות השינה לאחר הפסקת התרופה, נמנום (במשך היום), עצבנות, עליה בסיכון לתאונות ונפילות. תופעות לוואי נדירות כוללות בלבול, חוסר מנוחה, ירידה בערנות ובדריכות.
התמכרות ופיתוח תלות

בדומה לשאר התרופות ממשפחת הבנזודיאזפינים, שימוש לא-נכון, ארוך-טווח או בלתי-מבוקר בברוטיזולאם עלול להוביל לפיתוח סבילות ולהתמכרות לחומר. מסיבה זו לא מומלץ להשתמש בברוטיזולאם כטיפול ארוך-טווח והוא ניתן בדרך כלל כטיפול קצר טווח ותחת פיקוח רפואי. אם התרופה תינתן לטיפול ארוך טווח יהיה זה בדרך כלל במינון מינימלי בלבד או לצד תרופה אחרת לזמנים קצובים. התרופה יכולה לגרום לתלות יותר מבנזודיאזפינים אחרים.
הערות שוליים

↑  אורית אגמי, שינה טובה ומתוקה - דרך חדשה לצמצום הנדודים, כל העיר, 15 בדצמבר 1989
↑  ברוטיזולאם באתר infomed
↑  מעבדות רפא בע"מ, ת.ד.405, ירושלים, בונדורמין - עלון לצרכן, באתר מאגר התרופות - משרד הבריאות, ‏04/2017
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גזפרום-יוגרה יוגורסק

גזפרום-יוגרה יוגורסק (ברוסית: Мини-футбольный клуб Газпром-Югра) הוא מועדון קטרגל מקצועני מהעיר יוגורסק, במחוז האוטונומי חנטי ומנסי. המועדון הוקם ב-1993 ובעבר נשא את השם "טיומן טרנסגז" על שם נותנת החסות, חברת הנפט "טיומן טרנסגז". בעונת 2010/2011 הקבוצה נרכשה על ידי תאגיד גזפרום ושמה שונה לשמה הנוכחי, "גזפרום-יוגרה".
הקבוצה זכתה פעמיים באליפות הליגה הרוסית (2015, 2018), ושלוש פעמים בגביע רוסיה (2012, 2016, 2018) ופעם אחת זכתה בגביע אופ"א (2016).
היסטוריה

המועדון הוקם לראשונה בשנת 1993 כ"טיומן טרנסגז". מעונת 1995/1996 מתמודדת בליגת המשנה ולאחר מכן בליגת העל הרוסית בקטרגל. בעונת 1996 המועדון העפיל לגמר הגביע הרוסי אך הפסיד בהארכה לקבוצת "דינה".
ב-1997 המועדון שינה את שמו ל"ט.ט.ג. יאבו" (ТТГ-Яву) המועדון לא הצליח לשמור על מקומו בצמרת הליגה, עד עונת 2000/2001 כשסיימה במקום השלישי.
בעונת 2006/2007 הקבוצה שוב סיימה במקום השלישי ורק שנה לאחר מכן הצליחה לסיים במקום השני והוכתרה לסגנית האלופה. להישגים אלה הצליחה בזכות הרכב שחקנים ברזילאים ששיחקו בשורותיה כדוגמת אדר לימה, שהוכתר כמלך השערים בליגה הרוסית בעונת 2007/2008 ורוביניו, שהיה אחד השחקנים המוכשרים בליגה.
בעונת 2008/2009 הקבוצה שינתה את שמה ל"ט.ט.ג. יוגרה" ושוב סיימה במקום השלישי. הקבוצה הצליחה לזכות באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 2015 ושנה לאחר מכן כבר זכתה בגביע אופ"א ובגביע הרוסי.
בעונת 2017/2018 זכתה בגביע הרוסי ובאליפות המדינה. אך עונה לאחר מכן, בעונת 2018/2019, אף שסיימה כאלופת העונה הסדירה היא לא הצליחה לזכות באליפות והסתפקה בזכייה בגביע הרוסי.
בעונת 2019/2020 העפילה לגמר הגביע הרוסי. במרץ 2020 הודיעה הנהלת הקבוצה על השבתת השתתפותה בתחרויות, בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה. בעונת 2020/2021 העפילה לשלב רבע גמר ליגת האלופות בקטרגל.
הישגים לפי עונה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
התמודדות בליגת העל
מקום 3
סגנות
אליפות
| עונה | ליגה | מיקום | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994/1995 | הליגה הראשונה (II) | 1 |  |
| 1995/1996 | הליגה הבכירה (I) | 3 |  |
| 1996/1997 | הליגה הבכירה (I) | 3 |  |
| 1997/1998 | הליגה הבכירה (I) | 4 |  |
| 1998/1999 | הליגה הבכירה (I) | 7 |  |
| 1999/2000 | הליגה הבכירה (I) | 6 |  |
| 2000/2001 | הליגה הבכירה (I) | 3 |  |
| 2001/2002 | הליגה הבכירה (I) | 5 | רבע גמר |
| 2002/2003 | הליגה הבכירה (I) | 2 | רבע גמר |
| 2003/2004 | ליגת העל (I) | 8 |  |
| 2004/2005 | ליגת העל (I) | 5 |  |
| 2005/2006 | ליגת העל (I) | 7 |  |
| 2006/2007 | ליגת העל (I) | 3 |  |
| 2007/2008 | ליגת העל (I) | 2 |  |
| 2008/2009 | ליגת העל (I) | 3 |  |
| 2009/2010 | ליגת העל (I) | 4 |  |
| 2010/2011 | ליגת העל (I) | 3 | רבע גמר |
| 2011/2012 | ליגת העל (I) | 6 | 3 |
| 2012/2013 | ליגת העל (I) | 2 | 2 |
| 2013/2014 | ליגת העל (I) | 2 | 2 |
| 2014/2015 | ליגת העל (I) | 2 | 1 |
| 2015/2016 | ליגת העל (I) | 2 | 2 |
| 2016/2017 | ליגת העל (I) | 3 | 3 |
| 2017/2018 | ליגת העל (I) | 1 | 1 |
| 2018/2019 | ליגת העל (I) | 1 | 6 |
| 2019/2020 | ליגת העל (I) | 2 | 2 |
תארים

זכייה (1): 2016
זכייה (2): 2014/15, 2017/18
זכייה (4): 2012, 2016, 2018, 2019
זכייה (2): 2001, 2007
גישת התרגום דקדוק
לקריאה נוספת

Celce-Murcia, M. (2001). Language teaching approaches: An overview. Teaching English as a second or foreign language, 2, 3-10.
Larsen-Freeman, D. (2000). Techniques and Principles in Language Teaching [Texte Imprimé]. Oxford University.
גזענות הפוכה

גרפיטי בצרפתית: "כאן אנחנו גזענים כלפי לבנים ואנחנו לא בסולידריות."
גזענות הפוכה היא מונח המשמש לתיאור גזענות, על ביטוייה השונים כמו אפליה, הכללה ודעות קדומות, כלפי קבוצות אתניות שנחשבות לפריווליגיות או דומיננטיות, לרוב אנשים לבנים.
מאפיינים

המושג נפוץ בעיקר בקרב שמרנים בארצות הברית הטוענים כי אנשים לבנים סובלים מגזענות המופנית כלפיהם על ידי קבוצות מיעוט אתניות שלאורך ההיסטוריה סבלו מקיפוח מתמשך ומידי הממסד הפועל לקידום זכויות אזרח. החשש כי קידום שוויון זכויות יפגע לרעה במעמדם של אנשים לבנים היה קיים עוד לפני הישגי התנועה לזכויות האזרח בשנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. במהלך שנות ה-70 הפך חשש זה להאשמה כנגד הפעילות להעדפה מתקנת בטענה כי זו מהווה גזענות הפוכה.
ביקורת

מעט המחקרים שבחנו את הנושא לא מצאו עדויות אמפיריות התומכות בטענה.
מבקרי המונח טוענים כי גזענות הפוכה אינה קיימת מכיוון שלבני הקבוצות המקופחות אין את היכולת לממשה בצורה של אפליה וכי גזענות חייבת להיות ממוסדת. בהתייחסם לטענה כי העדפה מתקנת היא סוג של אפליה על רקע מוצא וגזע הם טוענים  שעל מנת להביא לשוויון חברתי השימוש באפליה מתקנת הוא הכרחי ומה שנתפס כגזענות הפוכה הוא למעשה ביטול הפריווילגיות של אנשים לבנים.
ראו גם

גזענות ממסדית
הערות שוליים

1 2  Amy Elizabeth Ansell, Race and Ethnicity: The Key Concepts, Routledge, 2013, עמ' 136-137, ISBN 978-0-415-33794-6. (באנגלית)
↑  Does Reverse Racism Exist?מאמר ב-thoughtco
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.