הנרי נוקס
קריירה צבאית > השחרור

ב-22 במרץ 1782 קודם נוקס לדרגת מייג'ור גנרל. הוא היה לקצין הצעיר ביותר בצבא שנשא דרגה זו. יחד עם גוברנר מוריס הוא התמנה לנהל את המשא והמתן על חילופי השבויים עם הבריטים. משא ומתן זה כשל בשל העובדה ששני הצדדים לא יכלו להגיע לידי הסכמה על התהליכים והתנאים להתאמת המעמדות השונים של השבויים. הוא הצטרף לחלק העיקרי של הצבא בניוברג שבניו יורק ופיקח על המחנה בווסט פוינט, שנחשב לעמדת הגנה חיונית ביותר. לאחר שעמד על הליקויים ועל הצרכים, מינה אותו וושינגטון כמפקד המקום באוגוסט 1782. בחודש שלאחר מכן הוא התבשר על מותו של בנו בן תשעת החודשים ושקע בדיכאון עמוק. עם זאת, הוא המשיך בפועלו, והיה מעורב במשא ומתן עם קונגרס הקונפדרציה ועם מזכיר המלחמה, בנג'מין לינקולן על סוגיית הפנסיות והאיחור בתשלום הפיצויים לחיילים. נוקס כתב מזכר שנחתם על ידי שורה של קצינים בכירים, שבו הוא הציע שהקונגרס ישלם מידית את כל התשלומים רטרואקטיבית והציע שישולם סכום חד-פעמי במקום תשלום מחצית סכום הפנסיה לכל החיים. אי-ההסכמה של הקונגרס לטפל בסוגיה הובילו את נוקס לכתיבת מכתב התראה, שבו הוא כתב "אני רואה במוניטין של הצבא האמריקאי כדבר שאף אחד בעולם לא יכול להטיל בו רבב, וכך עלינו אף לסבול עוולות ונזקים עד קצה גבול הסבלנות שלנו ולא להכפיש אותו ברמה הנמוכה ביותר. אך קיימת נקודה שמעבר לה אין סבל. אני מתפלל בכל ליבי שלא נגיע אליה". במרץ 1783, כאשר נפוצו שמועות על מרד בקרב הקצונה הבכירה, קיים וושינגטון פגישה שבה הוא קרא קריאה נרגשת לאיפוק. בפגישה זו הוא אישר מחדש את מסירותם של הקצינים לוושינגטון ולקונגרס וסייע להרגיע את המשבר. עם זאת, בשל בעיות בלתי פתורות, היו נוקס ואחרים לתומכים נמרצים בממשלה לאומית חזקה, דבר שהמנהיגים הפוליטיים המובילים, כולל תומאס ג'פרסון, ג'ון הנקוק וסמואל אדמס, התנגדו לו באותה עת.
עם היוודע דבר חתימת הסכם השלום המקדים באפריל 1783, החל הקונגרס להורות על שחרור הצבא וג'ורג' וושינגטון העביר לנוקס פקודות יומיומיות על היקף הכוח שייוותר. באותה עת ארגן נוקס את הקמתה של "אגודת סינסינטי" (Society of the Cincinnati), ארגון אחווה של קציני מלחמת העצמאות ששרדו עד לאותה עת. הקמת אחווה זו גרמה להרמת גבות, אך באופן כללי היא התקבלה בברכה. הוא גם ניסח טיוטת תוכנית להקמת צבא בעתות שלום, שרוב סעיפיה יושמו בסופו של דבר. תוכניות אלו כללו את הקמתן של שתי אקדמיות צבאיות (אחת של הצי ואחת של הצבא, זו האחרונה התמקמה במבצר החשוב שבווסט פוינט), ויחידות צבא שנועדו להגן על גבולותיה של ארצות הברית.
כאשר נסוגו אחרוני החיילים הבריטים מניו יורק ב-21 בנובמבר 1783, הוביל נוקס את הכוחות האמריקאים שהשתלטו עליה. הוא ניצב בסמוך לוושינגטון במהלך נאום הפרידה שלו ב-4 בדצמבר. לאחר שוושינגטון התפטר מתפקידו כמפקד העליון ב-23 בדצמבר קיבל נוקס במקומו את תפקיד הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית.
בנובמבר 1783 התפנתה משרת "המזכיר במלחמה" (Secretary at War), עם התפטרותו של בנג'מין לינקולן, שהמליץ על נוקס כמחליפו. אף על פי שקונגרס הקונפדרציה היה מודע לכוונתו של לינקולן להתפטר עם חתימת הסכם השלום הרשמי, הוא לא נקב מבעוד מועד בשם יורשו. נוקס נחשב כמי שראוי לתפקיד כאשר הוא אויש בלינקולן ב-1781, והוא הביע את כוונתו לרשת אותו. עם זאת, בהיעדר יד מכוונת למחלקת המלחמה, ניסה הקונגרס ליישם את הרעיון של הקמת כוח מיליציה סדיר כצבא של עתות שלום. בראשית 1784 התפטר נוקס מתפקידו הצבאי, "שבע רצון דיו שלא למלא יותר שם אחריות לצעדים שהם בלתי אפשריים לביצוע".
נוקס שב למסצ'וסטס, שם בנתה המשפחה בית בדורצ'סטר. הוא פעל לאיחוד מחדש של שטחי אדמה נרחבים במיין שהוחרמו מקרובי משפחת אשתו הלויאליסטים. הוא הצליח ליצור שטח אדמה ענק של מיליוני אקרים, כולל כמעט כל שטחי האדמה בבעלות משפחת פלקר, בין השאר על ידי הצלחתו להתמנות לפקיד הרשמי מטעם המדינה האחראי על הפרטת האדמות המוחרמות ולאחר מכן הוא דאג למכירת הקרקעות של משפחת אשתו לאיש קש שפעל מטעמו. הוא גם מונה כחבר בוועדה שהייתה אחראית על המשא ומתן על תנאי ההסכם עם שבטי הפנבוסקוט האינדיאנים במרכז מיין. ועדה זו גם הייתה מעורבת בחקירת שאלת הגבולות בין מזרח מיין עם נובה סקוטיה (כיום שטחי ניו ברונזוויק) סוגיה שנפתרה רק ב-1842 עם חתימת הסכם ובסטר-אשברטון.