stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיאטרון זיקית
היסטוריה

תיאטרון זיקית נוסד בשנת 2003 על ידי פבלו אריאל, שמשמש גם כמנהלו האמנותי. תחילתו בשיתוף פעולה של אריאל עם המוזיקאי נאסים דקואר, שהוליד את ההצגה הראשונה "שכנים" בשנת 2003, בה השתתף גם המוזיקאי ווסים בשארה. עיקר עיסוקו האמנותי של התיאטרון הוא בסוגיות רלוונטיות מחיי היום יום והמציאות בישראל. מרבית ההצגות שעולות במסגרתו הן חזותיות, תוך שימוש מינימלי במלל. השפה החזותית המאפיינת את התיאטרון כוללת בובות, חפצים, תנועה ומחול, צלליות, מגזרות נייר, מוזיקה, תאורה וכדומה.
ההנחה העומדת בבסיס הרעיון מאחורי אמנות זו, היא כי הצגות תיאטרון צריך לא רק להבין, אלא גם ובעיקר להרגיש. מבחינה זו, שואף התיאטרון לכך שהצופים יהיו חלק מהצגה: על אף שבמשך ההצגה הם לכאורה פסיביים לחלוטין, המטרה היא שהקהל ימצא עצמו מעניק פרשנויות שונות משלו למופע שראה, וכמו כן ישלים את החלקים החסרים בו. התיאטרון פונה לקהל בינלאומי, והשימוש בשפה חזותית אוניברסלית יחד עם מיעוט השימוש במלל, מאפשרים לדוברי שפות שונות ליהנות מההצגה באותו אופן. במסגרת התיאטרון עולות הצגות למבוגרים ולילדים, וכמו כן מתקיימות בו סדנאות לקבוצות מגוונות בנושאי תנועה, הפעלת בובות, משחק, אימפרוביזציה ושימוש בחפצים.
משנת 2004 מופיע התיאטרון בפסטיבלים שונים בישראל. עם הפסטיבלים בהם לוקח תיאטרון זיקית חלק פעיל נמנים פסטיבל עכו, הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרוני בובות בירושלים ופסטיבל חיפה להצגות ילדים. מדי שנה אף יוצא התיאטרון לסיבובי הופעות בחו"ל בפסטיבלים ובאירועי תיאטרון שונים, בהם אפשר למנות את תיאטרון מארש בסן פרנסיסקו, בית האמנות בסינגפור, המרכז לאמנויות הבמה בכרונינגן, הולנד, פסטיבל בינלאומי לאומנויות בצ'יוואווה, מקסיקו, פסטיבל בינלאומי לתיאטרוני ילדים במינסק, בלארוס, ופסטיבלים נוספים באנגליה, בולגריה, סרביה, ספרד, אוסטריה, צ'כיה, טורקיה, ארגנטינה, פרגוואי, קולומביה והרפובליקה הדומיניקנית.
בשנת 2017 העלה התיאטרון את הפסטיבל הדו-לשוני הראשון לתיאטרון בובות, "בובות בצפון", בשיתוף עם תיאטרון חיפה. במסגרת הפסטיבל עלו שלוש הצגות ילדים בעברית ובערבית במטרה ליצור חוויה תרבותית משותפת.
התיאטרון שוכן באזור התעשייה תפן שבגליל המערבי.
היסטוריה > פרסים

לאורך השנים זכה תיאטרון זיקית בפרסים רבים על פעילותו האמנותית, בישראל ומחוצה לה:
2007 – פרס ראשון בפסטיבל לתיאטרוני ילדים בחיפה על הצגה "הציורים של צופיה".
2009 – פרס ראשון בפסטיבל הבינלאומי לתיאטרוני ילדים בטרגובישטה, בולגריה על ההצגה "חגיגה".
2009 – פרס ראש העיר בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר על ההצגה "סמטאות לוחשות".
2017 – פרס ראשון להצגות ילדים פסטיבל 8 FITIJ בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית על ההצגה "המתנה של סבא".
2021-  פרס משחק בהפעלת בובות הפסטיבל הבינלאומי להצגות ילדים, סובוטיקה סרביה “לשחקנית רוני מרסלנד, "המתנה של סבא"
2023- פרס על השחקן הטוב ביותר לפבלו אריאל  בפסטיבל  FLUM 3  מוסטאר,בוסניה הרצוגובינה עם ההצגה 11:11PM
היסטוריה > הפקות בינלאומיות

International Festival for the arts Chihuahua – קונצרט למשפחה, מקסיקו 2007.
Philharmonic Orchestra of the State of Chihuahua – סדרת קונצרטים, מקסיקו 2008–2009.
Tottales Theatre – "תשובה למכתב שאבי אף פעם לא כתב לי" - הפקה משותפת לפסטיבל עכו ותיאטרון וינה, אוסטריה, 2010.
ראו גם

תיאטרון בובות
פבלו אריאל
תיאטרון צה"ל

תיאטרון צה"ל הוא תיאטרון ששייך לחיל החינוך והנוער בצה"ל, ושחקניו הם חיילים וחיילות בשירות סדיר, בעלי רקע במשחק.
היסטוריה

התיאטרון מופיע ביחידות צה"ל השונות, עם רפרטואר הצגות קומיות ודרמטיות, ממיטב המחזאות העולמית והישראלית. בנוסף מוצגים בו מחזות מקוריים של התיאטרון, שנכתבו על ידי מחזאים ישראלים, ועוסקים בחיי חיילי צה"ל, בהווי הנוער הישראלי ובערכים מרכזיים.
רבים משחקני התיאטרון והאמנים בישראל החלו או המשיכו את דרכם המקצועית בתיאטרון צה"ל, ביניהם: לבנה פינקלשטיין, דורי בן זאב, גיל אלון, חנה אזולאי-הספרי, אלון נוימן, יפתח קצור, אבי חדש, גאיה טראוב, ענת עצמון, יגאל שדה, מיכל ינאי, מיה דגן, עידו מוסרי, אילן רוזנפלד, קובי פרג', תמיר גינזבורג, עודד פז, ארז בן הרוש ורבים נוספים.
ראו גם

רשימת בוגרי תיאטרון צה"ל
רשימת בוגרות תיאטרון צה"ל
שמלת קוקטייל

שמלת קוקטייל בחלון ראווה
שמלת קוקטייל היא שמלה הנלבשת לאירועים רשמיים למחצה כמו מסיבת קוקטייל ומתקיימים בדרך כלל בשעות אחר הצהריים המאוחרות.
בתקופה הוויקטוריאנית השמלות שנלבשו למסיבות בדרך כלל היו בעלות שרוולים ארוכים, צווארון גבוה או חצאית צרה וזאת להבדיל אותן משמלות ערב, במאה ה-20 שמלות מסוג זה יצאו מן האופנה והן הוחלפו בשמלות ערב.
במהלך המאה העשרים הרבה מהלקוחות של יצרני הביגוד הצרפתיים היו חנויות כלבו אמריקאיות שהעתיקו אליהם עיצובים צרפתיים וקידמו אופנה צרפתית, דבר זה הוביל את המעצבים הצרפתיים ליצור שמלות היועדו לקהל יעד אמריקאי, עקב כך שמסיבות קוקטייל היו פופולריות בארצות הברית, הצרפתים עיצבו את הגרסה שלהם לשמלות קוקטייל.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוציא כריסטיאן דיור את הסגנון העיצובי של "המראה החדש" וסגנון זה השפיע על שמלות הקוקטייל עקב כך שמעצבים החלו להשתמש בבדים פחות יקרים עבור השמלות.
תומאס דולי

תומאס דולי (גרמנית: Thomas Dooley; נולד ב-12 במאי 1961 בבכהופן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני-אמריקאי, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה

דולי, בן לאם גרמנייה ואב המשרת בצבא ארצות הברית, החל את הקריירה שלו ב-1984 בקבוצה מהליגה השלישית בגרמניה, הומבורג. אחרי שעזר לקבוצה לעלות עד לבונדסליגה הראשונה, הוא עבר ב-1988 לקייזרסלאוטרן וזכה עימה בגביע הגרמני ב-1990, ובאליפות גרמניה ב-1991. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית הוא ערך ב-30 במאי 1992, במשחק נגד אירלנד.
ב-1993 זכה דולי בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה, ובמונדיאל 1994, שיחק בכל המשחקים של הנבחרת ולא החמיץ אפילו דקה. אחרי המונדיאל הוא עבר לבאייר לברקוזן, ושנה אחר כך עבר לשאלקה 04 ועזר לה לזכות בגביע אופ"א. ב-1997, הוא עבר לקולומבוס קרו מליגת ה-MLS. בקרו הוא שיחק שלוש עונות, והיה שנתיים ברציפות חלק מהרכב העונה ב-MLS. אחרי שג'ון הארקס שוחרר מנבחרת ארצות הברית, התמנה דולי לקפטן הנבחרת במונדיאל 1998, ושיחק כל דקה ממשחקיה של הנבחרת.
ב-21 בפברואר 1999, דולי סיים את הקריירה שלו בנבחרת ארצות הברית, במשחק נגד צ'ילה. דולי סיים את הקריירה הבינלאומית שלו עם 81 הופעות ו-7 שערים. בשנת 2000, עבר דולי לקבוצת מטרוסטארס, שיחק שם שנה אחת ולאחר מכן פרש מכדורגל מקצועני. לאחר מכן דולי חזר לגרמניה, ומונה למאמן של זארבריקן. בשנת 2014 התמנה למאמן נבחרת הפיליפינים בכדורגל.
תיאטרון הנפש

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1978–הווה (כ־46 שנים) 
 www.nepheshtheatre.co.il
 
תיאטרון הנפש הוא תיאטרון פרינג' יהודי שנוסד בקנדה בשנת 1978 על ידי האוורד ריפ וגבריאל עמנואל. בזמנו היה התיאטרון היהודי המקצועי היחיד בקנדה, שם הפיק כ-40 הפקות תיאטרון וטלוויזיה.
בשנת 1980 העלה תיאטרון הנפש את הצגתו הראשונה: "ילדי הלילה", שעסקה בסיפורו של יאנוש קורצ'אק והשתתפה בפסטיבל הבינלאומי הראשון לתיאטרון יהודי בניו יורק.
בשנת 1983 עלה הווארד ריפ לארץ ואִתו גם התיאטרון. 
ההפקה הראשונה של התיאטרון בישראל הייתה "איינשטיין" של גבריאל עמנואל בשיתוף עם תיאטרון הבימה, ההצגה תורגמה לשפות שונות ובשנת 2005 הועלתה הפקה מחודשת שהוצגה, בין השאר, בברודוויי, ניו יורק.
בין השנים 1988–1994 יצחק משל שימש כדרמטורג התיאטרון והפיק שבעה ממחזותיו. ומשנת 1995 ואילך ביאטריס הל משמשת הדרמטורגית של התיאטרון.
התיאטרון מוכר והנתמך על ידי משרד התרבות של מדינת ישראל. הוא מפיק הצגות חברתיות-חינוכיות העוסקות בבחינת הקונפליקטים הקיימים בחברה הישראלית הרב תרבותית, בין דתיים וחרדים לחילוניים, עולים חדשים וותיקים ובין יהודים לערבים, תוך הדגשת המוטיב האנושי באמצעים אומנותיים והתייחסות לערכים של הידברות, סובלנות וכבוד הדדי.
ברפרטואר המתחלף של התיאטרון מופקות 16 הצגות בעברית וחמש הצגות באנגלית במטרה להעלותן ברחבי העולם. התיאטרון מציג כ-300 הצגות בכל שנה, ברחבי הארץ, לילדים, בני נוער ומבוגרים, מכל המגזרים. וכן הציג למעלה מ-200 הופעות בחוץ לארץ, בפסטיבלים בינלאומיים, בכנסים מקצועיים, באוניברסיטאות, בפני קהילות יהודיות ובמסגרות אחרות.
רפרטואר התיאטרון

"המזוודה של חנה" - זכתה בפרס אסיטז' עבור ההצגה הבינתחומית הטובה לשנת 2010-2011 וכאחת משלוש ההצגות הטובות של השנה בפרסי הבמה לילדים ונוער שנערך בגבעתיים, הועלה בבכורה בצ'כיה בפסטיבל NINE GATES בפראג.
"יחיד במינו" - זכתה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. הועלתה בשנת 2008 בצפון אמריקה ובעיקר בברודוויי. ובשנת 2011 הועלה בטורונטו.
"גימפל תם" - מבוססת על סיפורו של יצחק בשביס-זינגר. ייצגה את ישראל בפסטיבל פרינג' באדנבורג, והועלתה בארמניה, רוסיה וצ'כיה.
"באמהרית זה נשמע יותר טוב" - הצגת יחיד של יוסי וואסה העוסקת בסיפור של עולים מאתיופיה. הועלתה באוסטריה, קנדה, ארצות הברית ומקסיקו.
הערות שוליים

↑  המזוודה של חנה, באתר אסיטז'
↑  ynet, הצגות ילדים: 9 פרסים ל"הקסם של אורנה", באתר ynet, 22 באוגוסט 2011
תורה מציון (ארגון)

| --- | --- |

 פעילות:  חיזוק הקהילות היהודיות בעולם והקשר שלהן לארץ ישראל ולתורת ישראל
 התאגדות:  מוסד ללא כוונת רווח
 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים שבישראל
 סינוף בינלאומי:  10 מדינות
 סניפים:  16 בעולם
 מקום פעילות:  אוסטרליה, דרום אפריקה, מקסיקו, אורוגוואי, ארצות הברית, קנדה, פולין, גרמניה, בלגיה, רוסיה
 מייסדים:  זאב שוורץ
 חברים:  1,270 שליחים מאז ההקמה
 מנכ"ל:  זאב שוורץ
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה)
  אתר האינטרנט הרשמי של תורה מציון
 
תנועת תורה מציון הוקמה בשנת 1994 במטרה לחזק את הקהילות היהודיות בעולם ואת הקשר שלהן לארץ ישראל ולתורת ישראל. התנועה משפיעה על קהילות יהודי על ידי יצירת כוללים ציוניים ובתי מדרש קהילתיים, חיזוק המנהיגות הצעירה, חיזוק הקשר עם מדינת ישראל וחינוך למחויבות לערכי היהדות והציונות.
תוכניות תורה מציון מתמקדות ביצירת קשר אישי בין השליחים לקהילות. קשר זה נוצר במגוון פעילות חינוכיות, פורמליות ולא פורמליות, הכוללות בין היתר חברותות, לימוד בקבוצות, לימוד דרך האינטרנט ותוכניות לימוד הורים וילדים. בנוסף לפעילות השוטפת, לשבתות וחגים משקל רב בעיצוב השליחות, ובהם מתרחשות פעילויות כמו שיעורים, מנייני נוער וסעודות שבת.
תורה מציון מקימה מרכזים תורניים המזוהים עם הציבור הדתי לאומי שמטרתם לימוד תורה וציונות מחוץ לארץ ישראל על ידי שליחים מהארץ. המרכזים פרוסים בקהילות בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, דרום אפריקה, דרום אמריקה ואירופה.
במהלך שנות קיומה שיגרה תנועת תורה מציון מעל ל-1200 שליחים לכ-37 קהילות שונות ו-12 קמפוסים.
היסטוריה

הארגון נוסד בשנת 1994 בידי זאב שוורץ, תחת השם 'פלד עולמי'. בשנת 1996 היא שינתה את שמה ל-'תורה מציון – כוללים ציוניים בתפוצות', ובשנת 2014 שינתה שוב את שמה ל-"תורה מציון – תנועה תורנית ציונית".
בין חברי עמותת תורה מציון ניתן למצוא מנהיגים רוחניים לצד מנהיגי המוסדות הציוניים בארץ, ובהם: הרב חיים דרוקמן, הרב יוסף כרמל (ראש כולל ארץ חמדה), ובעבר גם הרב אהרן ליכטנשטיין.
כיושבי ראש העמותה כיהנו בעבר משה גרין, לארי רוט, צבי שוסטק, חיים זהר וזאב שוורץ. היו"ר הנוכחי הוא זאב שוורץ .
זאב שוורץ כיהן כמנכ"ל העמותה בשנים 1996 – 2006, ושוב משנת 2012. בין השנים 2006 - 2012 שימש הרב בועז גנוט, בוגר שליחות של תורה מציון,כמנכ"ל הארגון .
בין השותפים לעמותה נמנים ארגונים כגון תנועת המזרחי העולמית, בני עקיבא העולמית, ארגון JLIC, משרדי החינוך והדתות בארץ וכן כולל ארץ חמדה. בארצות הברית תורה מציון עובד יחד עם ישיבה יוניברסיטי (YU) וה-Orthodox Union
ב-2016 קיבלה תורה מציון את פרס ירושלים לשנת תשע"ו. הפרס ניתן על ידי שר החינוך נפתלי בנט על "עבודתה מעוררת ההשראה וחיזוק הקשרים בין קהילות יהודיות בחו"ל עם תורת ישראל וארץ ישראל, להקמת מרכזי תורה והעצמת מנהיגות צעירה."
מבנה המרכזים הציוניים > תפקידים בכולל

ראש כולל- ראש הכולל הוא בעל משפחה, בעל רקע תורני וחינוכי משמעותי, יחד עם יכולות מוכחות במנהיגות ויחסי אנוש מצוינים. הוא אחראי על כל הפעילות של צוות הכולל בקהילה - בחורים ולעיתים גם אברכים. הוא מוביל את הלימוד הפנימי של הכולל, וגם מנהל את הפעילות החינוכית והקהילתית של השליחים, החל מייזום ותכנון אירועים וכלה בבניית תוכנית עבודה שנתית לכלל הפעילות. כמובן שראש הכולל בעצמו גם מלמד בבית הספר, מעביר מגוון שיעורים ולומד בחברותות עם חברי הקהילה.
ראש מדרשה- אשת חינוך שהיא גם תלמידה חכמה, אשר נותנת מענה לצורך ההולך והגובר בקהילות ללימוד תורה לנשים. מעבר לתפקידה בבית הספר, היא אחראית על הקמת והרחבת בית מדרש לנשים, שכוללת חברותות, שיעורים ואירועים ייעודיים לנשים.
אברך- תלמיד חכם עם רקע חינוכי משמעותי, אברכי תורה מציון משלבים, כמו שאר השליחים, בין לימודים בבית מדרש, חברותות, אירועים קהילתיים והוראה פורמלית בבתי הספר המקומיים. לעיתים האברך פועל תחת הנהגתו של ראש כולל, ולעיתים הוא ואשתו פועלים עצמאית בקהילה. המינונים בין האלמנטים השונים בתפקיד משתנים מקהילה לקהילה, כאשר ביעדים מסוימים האברך משקיע את רוב שעות היום בבי"ס, בעוד באחרים הוא ילמד שני סדרי לימוד מלאים כל יום.
בחור- רווקים צעירים בני 22–23, בוגרי שיעור ה' בישיבות הסדר ומכינות קדם צבאיות. הבחורים מגיעים, מלאי אנרגיה, ומשמשים דוגמה אישית לנוער בבית הספר ובקהילה. הבחורים ילמדו סדר לימוד יומי, תחת הנהגתו של ראש הכולל. עצם השקידה בלימוד התורה על ידי צעירים ישראלים בוגרי צבא מהווה מודל לחיקוי. הבחורים עוזרים בבתי הספר, מארגנים ומפעילים אירועים קהילתיים ולומדים בחברותות עם תיכוניסטים ובעלי בתים בקהילה.
שליחות נשואות- נשות האברכים וראשי הכולל היו חלק בלתי נפרד ממשלחות השליחים עוד מימיו הראשונים של תורה מציון. גם הן מהוות מודל לחיקוי לנשות ובנות הקהילה. הן אחראיות על בתי המדרש לנשים בכל היעדים. במסגרת זו הן לומדות בחברותות, מעבירות שיעורים בקהילה, מארגנות אירועים ייעודיות לנשים וגם מעוסקות בהוראה פורמלית בבתי הספר המקומיות.
שליחות צעירות (רווקות) - בשנים האחרונות, בעקבות התעוררות וחיזוק נושא לימוד התורה לנשים בארץ ובעולם, ישנו ביקוש והיצע הולך וגובר בגרסה 'נשית' למודל הבחורים. במסגרת פרויקט 'מדרשת ציון' של תו"מ בחורות צעירות, בוגרות מדרשות תורניות בארץ יוצאות לשליחות של שנה במגוון קהילות. בדומה לבחורים, הן לומדות סדר לימוד פנימי בבית המדרש, מארגנות אירועים קהילתיים ולומדות בחברותות עם בנות ונשות הקהילה.
מבנה הכולל משתנה ממקום למקום אך הוא מבוסס על ראש כולל, שתחתיו אברכים או שליחים צעירים, רווקים או רווקות.
עבודתו היומיומית של הכולל מתחלקת בדרך כלל לכמה מסגרות: לימוד פנימי בתוך הכולל, הוראה פורמלית בבתי הספר היהודיים, חינוך בלתי פורמלי במסגרת תנועות הנוער והסטודנטים, לימוד משותף עם אנשי הקהילה וארגון אירועים ופעילויות קהילתיות.
מבנה המרכזים הציוניים > מדרשת ציון

תוכנית 'מדרשת ציון' נועדה לעודד מעורבות ולימוד תורה של נשים. עוד מיום היווסדה תורה מציון שיגרה שליחות, נשות האברכים וראשי הכולל, שהקימו ופיתחו בתי מדרש לנשים, ותוכנית זו מעגנת וממסדת את התוכנית.
תורה מציון שמה לה למטרה לשלוח שליחות שיהוו מודל לחיקוי ומקור השראה לנערות ולנשים. הן מלמדות תורה ומעודדות נשים בקהילות להצטרף לשיח לימוד התורה.
התוכנית גם מציעה במה לנשים מישראל העוסקות בתורה ללמד, להשפיע ולהתפתח בקהילות.
מבנה המרכזים הציוניים > ללמוד

תוכנית "ללמוד" מהווה בית מדרש אינטראקטיבי שמאגד תלמידים מסביב לעולם לשמוע ולהשתתף בשיעורי תורה בגרמנית, רוסית וצרפתית.
בשנים תשע"ג - תשע"ה הציע בית המדרש של 'ללמוד' 1,660 שיעורים.
בשנת תשע"ה היו 600 תלמידים קבועים מ-43 מדינות.
שמלת ערב

מתמודדת בתחרות מיס עולם
השחקנית אנדי מקדואל בפסטיבל קאן
שמלת ערב היא שמלה ארוכה ומפוארת הנלבשת, בין השאר, באירועים רשמיים, נשפים וטקסים.
שמלת ערב עשויה בדרך כלל מבד איכותי ויוקרתי כגון שיפון, קטיפה ואורגנזה. שמלה זו מקבילה אצל נשים לחליפת טוקסידו הנלבשת על ידי גברים לאירועים רשמיים. לעיתים שמלות ערב הן חושפניות למדיי, בעיקר בחלק העליון והגבי. לעיתים הן כוללות קישוטים נוצצים.
תחילתן של שמלות הערב הוא בנשפים שאורגנו בבתי המלוכה ואצולה במאה ה-15. התפתחות שמלות הערב המשיכה גם בעת החדשה ובמאות ה-18 וה-19. נשים עשירות ובנות המעמד הגבוה נהגו להפגין את יופיין ואת עושרן על ידי שמלות ערב מפוארות ותכשיטים, אותן לבשו לאירועי תרבות כגון אופרה ובלט. במאה ה-20 קיבל תחום שמלות הערב דחיפה בעקבות עלייתן של כוכבות הראינוע והקולנוע. אלה נהגו להגיע לטקסים כגון פרס האוסקר ופרמיירות של סרטים בשמלות ערב נוצצות, שלעיתים "גנבו את ההצגה" וזכו לסיקור תקשורתי נרחב. בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 התרחבה האופנה של לבישת שמלות ערב חושפניות ולעיתים פרובוקטיביות בקרב כוכבות קולנוע.
בתחרויות יופי רבות המתחרות נשפטות גם על מראן בשמלות ערב.
ראו גם

שמלה
אופנה
דיווה
תומסון ותומפסון

| --- | --- |

 שם ספר:  טינטין
 הופעה ראשונה:  הסיגרים של פרעה
 הופעה אחרונה:  טינטין והפיקורוס
 מספר הופעות:  20
 יוצרים:  הרז'ה
 דיבוב:  ניק פרוסט (תומפסון) וסיימון פג (תומסון)
 מידע
 מקצוע:  בלשים
 אזרחות:  בלגיה
 מקום מגורים:  בריסל
 דמויות קשורות
 חברים:  טינטין, קפטן האדוק
תומסון ותומפסון (בצרפתית: Dupont et Dupond, באנגלית: Thomson and Thompson) הם דמויות מרכזיות בסדרת הקומיקס הבלגית הרפתקאותיו של טינטין מאת הרז'ה. אף על פי ששמות המשפחה השונים שלהם מעידים על כך שאינם תאומים, השניים נראים זהים כמעט לגמרי ונמצאים ביחד רוב הזמן. במקצועם השניים הם בלשים, אך השלומיאליות הרבה המאפיינת אותם גורמת לכך שבדרך כלל הם נכשלים במשימתם. הם מהווים אתנחתא קומית לאורך הסדרה, בהומור מגוון הנע בין סלפסטיק למשחקי מילים. שמם הפרטי אינו ידוע.
מאפיינים > תיאור חיצוני

תומסון ותומפסון נראים זהים כמעט לחלוטין, וההבדל היחיד במראם הוא בצורת השפם: שפמו של תומפסון שטוח, ואילו שפמו של תומסון מעוגל מעט כלפי מעלה, בדומה לשפם כידון.
השניים לובשים כמעט תמיד חליפות שחורות וחובשים כובעי באולר, אך כאשר הם מגיעים למדינה זרה הם בדרך כלל מנסים להסוות את עצמם בתלבושת מקומית - ולבסוף בוחרים בתלבושת פולקלוריסטית בולטת ומגוחכת. בדרך כלל הם נושאים מקלות הליכה, כאביזר אופנה ולא כאמצעי עזר.
מאפיינים > אופי

תומסון ותומפסון דומים מאוד באופיים ולא ניכרים הבדלים בולטים. הם נוטים להיות נאיביים, מטופשים, צרי אופקים ופחדנים, ועם זאת מלאי ביטחון עצמי ויהירים. למרות זאת, לעיתים רחוקות הם מפגינים תושייה מהירה ואפילו ערמומיות. הם חברים נאמנים וטובי לב, ומנסים לעזור לטינטין כשהוא נקלע לצרה.
מערכת היחסים ביניהם חמה וידידותית. הם גרים באותו בית, נמצאים כמעט תמיד ביחד ודומים מאוד בהלך המחשבה ובדעות. לעיתים רחוקות הם רבים, לרוב על דברים קטנים וילדותיים, אך היחסים חוזרים במהירות להיות ידידותיים.
מאפיינים > עיסוק

במקצועם תומסון ותומפסון הם בלשים משטרתיים. בדרך כלל הם מפרשים את הממצאים בצורה שגויה, ובשל עקשנותם ויהירותם מסרבים לקבל הסברים אחרים, עוקבים אחר כיוון חקירה שגוי ונכשלים. למרות זאת, הם מופקדים תמיד על תעלומות חשובות ורגישות ביותר. לעיתים הם מגיעים למסקנה שטינטין הוא הפושע, מנסים לעצור אותו וכך מפריעים לו בפתירת התעלומה, ולבסוף מקבלים את הקרדיט על פתירתה. גם כאשר הם מגיעים להישגים, זה קורה בטעות: למשל, בספר האי השחור הם זוכים בתחרות אווירובטיקה לאחר שעלו בטעות למטוס ושכחו לחגור.
הומור

ההומור שבו השתמש הרז'ה על ידי דמותם של תומסון ותומפסון מגוון מאוד.
הסלפסטיק נפוץ מאוד בהרפתקאותיהם לאורך הסדרה. תומסון ותומפסון נוהגים להתנגש באנשים ובחפצים, להחליק במדרגות, ליפול, להיחבט ולהיקלע למקום הלא נכון בדיוק בזמן הלא נכון.
הם יוצרים גם משחקי מילים רבים כאשר הם מדברים באופן משובש, ובמיוחד משום שהם נוהגים לתקן זה את דבריו של זה או לחזור עליהם, כשהם מוסיפים בתחילת המשפט "ליתר דיוק". לעיתים קרובות הם חוזרים על הדברים בצורה שגויה ומשבשים את המשפט כך שנוצר משפט הפוך לחלוטין. הביטוי "ליתר דיוק" נאמר על ידם לאורך הסדרה למעלה מ-60 פעמים.
הרז'ה השתמש בדמותם גם כדי להעביר מסרים על ידי סאטירה. למשל, התלבושות הפולקלוריות והמגוחכות שלבשו תומסון ותומפסון כששהו בארצות שונות, מתוך רצון להשתלב בסביבה הזרה להם, נועדו כנראה להעביר מסר נגד דעות קדומות.
פיתוח

הרז'ה שאב כנראה השראה מדמותם של אביו ודודו, שהיו תאומים זהים. שניהם התלבשו באופן דומה וגידלו שפמים, ואף נהגו לתקן זה את דבריו של זה בדומה לתומסון ותומפסון. למרות זאת, הוא אמר שלא חשב עליהם באופן מודע כשיצר את התומפסונים.
ייתכן שעיצוב הדמויות התבסס גם על דמות הנווד של צ'ארלי צ'פלין, שדומה לתומפסונים בלבוש ובהתנהגות, או על הצמד הקומי לורל והרדי, שסגנון ההומור שלהם, הלבוש וההבעות מזכירים את תומסון ותומפסון.
היסטוריית הופעות

בשנת 1930 צייר הרז'ה בקומיקס Quick &Fluqke שאייר דמות שוטר דומה מאוד לתומסון ותומפסון, מעין גרסה מוקדמת שלהם.
תומסון ותומפסון הם הדמויות בעלות ההופעות הרבות ביותר בהרפתקאותיו של טינטין, חוץ מטינטין עצמו וכלבו שלגי. הם הדמויות המשניות הראשונות שהופיעו בסדרה, והופיעו בעשרים ספרים מתוך עשרים וארבעה.
הם הופיעו לראשונה בסדרה בספר הסיגרים של פרעה, בו הכירו את טינטין לראשונה בתור חשוד בהברחת סמים, אך לאחר שהתברר שהוא אינו הפושע הם הפכו לידידיו. לאחר מכן הופיעו בהלוטוס הכחול, האוזן השבורה והאי השחור, אך עדיין היו חסרי שם. רק בשרביטו של אוטוקר טינטין מציג אותם לראשונה בשמותיהם, בפני פרופסור אלמביק. בהמשך הופיעו בכל הספרים מלבד טינטין בטיבט וטיסה 714 לסידני.
בנוסף, בשנת 1943 פורסמה סדרת קומיקס בשם "תומסון ותומפסון הבלשים", שנכתבה על ידי פול קינט ואוירה על ידי הרז'ה. הסדרה עסקה בהרפתקאותיהם של הבלשים, ללא שאר הדמויות מסדרת טינטין.
תומסון ותומפסון הופיעו גם בסצנת קרוסאובר בספר אסטריקס בבלגיה כלוחמים בלגים, בתור מחווה מיוצרי אסטריקס להרז'ה.
להקת הפופ הבריטית Thompson Twins(אנ') נקראה על שמם של תומסון ותומפסון.
הערות שוליים

↑  Charles Legge, Trouble at the double, Daily Mail
↑  האי השחור, עמ' 54
1 2  Michael Farr, Tintin & Co., עמ' 58
1 2 3  תומסון ותומפסון, באתר האתר הרשמי של טינטין (באנגלית)
1 2  Michael Farr, Tintin & Co, עמ' 59
1 2  Anthony Lane, A Boy's World: The Tintin Century, New Yorker
↑  שרביטו של אוטוקר, עמ' 16
| הרפתקאותיו של טינטין |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | ארז'ה • בוב דה מור • אדגר פ. ז'אקובס |  |
| דמויות | טינטין • קפטן האדוק • פרופסור קלקולוס • תומסון ותומפסון • ביאנקה קסטאפיורה • דמויות נוספות |  |
| אוגדנים | טינטין בארץ הסובייטים • טינטין בקונגו • טינטין באמריקה • הסיגרים של פרעה • הלוטוס הכחול • האוזן השבורה • האי השחור • שרביטו של אוטוקר • הסרטן בעל צבתות הזהב • הכוכב המסתורי • תעלומת ה"חד-קרן" • אוצרו של רקהם האדום • שבעת כדורי הבדולח • אסירי השמש • ארץ הזהב השחור • הטיסה לירח • החוקרים על הירח • פרשת קלקולוס • כרישי הים האדום • טינטין בטיבט • תעלומת תכשיטי הזמרת • טיסה 714 לסידני • טינטין והפיקורוס • טינטין ואלף ארט |  |
| סרטים | הסרטן בעל צבתות הזהב (1947) • טינטין וגיזת הזהב (1961) • טינטין והתפוזים הכחולים (1964) • טינטין ומקדש השמש (1969) • טינטין ואגם הכרישים (1972) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) |  |
| סדרות טלוויזיה | הרפתקאותיו של טינטין מאת ארז'ה (1958–1962) • הרפתקאותיו של טינטין (1991–1992) |  |
צ'ארלי צ'פלין בדמות הנווד, לבוש בדומה לתומסון ותומפסון: חליפה שחורה, כובע באולר ומקל הליכה
תיאטרון המחול ההולנדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  להקת מחול 
 מיקום:  האג 
 מדינה:  הולנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1987
 תאריך פתיחה רשמי:  1987 
 www.ndt.nl
 
תיאטרון המחול ההולנדי בהאג, תוכנן על ידי רם קולהאס
תיאטרון המחול ההולנדי (NDT) בהולנדית: Nederlands Dans Theater) היא להקת מחול מודרני.  המטה הראשי של התיאטרון שוכן בתיאטרון המחול לוצנט בהאג. נוסף לתיאטרון המחול לוצנט, הלהקה מופיעה באולמות אחרים בהולנד, בהם הֶט מוזיק תיאטר באמסטרדם וסְטֵדְסְטְסחוֹבְבְּורְג בניימיכן.
המייסדים

את תיאטרון המחול ההולנדי ייסדו בשנת 1959 בנימין הרקרבי, ארט פרסטכן וקרל בירנייה, יחד עם קבוצה של 18 חברים בבלט ההולנדי הלאומי (שניהלה סוניה גסקל). כוונתם הייתה להינתק מן הבלט הלאומי ההולנדי, שנקט בכיוון שמרני יותר. תיאטרון המחול התמקד ברעיונות חדשים ובכיוון של התנסות בחקר צורות וטכניקות ריקוד חדשות.
ב-1961 קיבל תיאטרון המחול ההולנדי תמיכה מעיריית האג ומן הממשלה. בשנות ה-60' כלל רפרטואר הלהקה מחול קלאסי בהשפעה בולטת  ממחול אמריקאי מודרני. תיאטרון המחול זכה בהכרה ללא תקדים וקצר הצלחה בהדרכת אישים שונים, כמו הנס ון מאנן ויז'י קיליאן כמנהלים אמנותיים. בשנות ה-70' הראשונות לא הייתה מדיניות ברורה בשל חילוקי-דעות שונים בין חברי הוועד המנהל. מצב זה השתנה בשנת 1975, כשיז'י קיליאן נכנס לוועד המנהיג האמנותי.
מאז 1987 שוכן תיאטרון המחול ההולנדי בתיאטרון המחול לוצנט בהאג.
בתקופת הנהלתו של קיליאן בבלט ההולנדי, נוצרה להקה שנייה של רקדנים צעירים, "תיאטרון המחול ההולנדי 2" (NDT II).
ב-1992 יזם קיליאן להקה קאמרית לרקדנים בני יותר מ-40, "תיאטרון המחול ההולנדי 3" (NDT III).
רבים מן הרקדנים המייסדים של תיאטרון המחול ההולנדי הטביעו את רישומם בבלט ובמחול ההולנדי:
ז'ראר למאטר קיבל את תואר אביר מסדר אורנג'-נסאו מהמלכה ביאטריקס. הוא פרש ב-1982 אבל חזר לרקוד בלהקת NDT III עד 2006.
קארל צ'ארני, מרטינט יאנמאט ומייבל אלטר היו למורי בלט נודעים בקונסרבטוריונים ואקדמיות למחול ברוטרדם ובאמסטרדם.
מרטינט יאנמאט הייתה מנהלת אמנותית של המחלקה למחול מודרני באקדמיה הלאומית לבלט באמסטרדם ומורה בלהקת המחול של מארי ראמבר.
מייבל אלטר ייסדה את בית הספר לבלט הנושא את שמה ב-1970. בהמשך שיכן בית הספר את "קורסי הקיץ בהאג", בית ספר בינלאומי למחול עם מורים מתיאטרון המחול ההולנדי.
הערות שוליים

↑  ג'ון רוקוול, ניו יורק טיימס, "יז'י קיליאן מקים להקה לרקדנים צעירים בלבם", 22 בדצמבר 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604292705171  CiNii: DA07347469  ISNI: 0000 0001 2188 7163  LCCN: n82075104  NKC: xx0068243  SUDOC: 035755571  VIAF: 153627201   WorldCat (עם VIAF): 153627201