stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחצבות מגדל צדק

| --- | --- |

מבט מהאוויר, 2017
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°04′04″N 34°57′22″E﻿ / ﻿32.06778°N 34.95611°E﻿ / 32.06778; 34.95611
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחצבות מגדל צדק(למפת גוש דן רגילה) מחצבות מגדל צדק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחצבות מגדל צדק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחצבות מגדל צדק  he מחצבות מגדל צדקhe מחצבות מגדל צדקמפת  __ ראש העין (in English: Rosh HaAyin)מצפון: __ כפר קאסם (in English: Kafr Qasim) ממזרח: סלפית (נפה) (in English: Salfit Governorate) מדרום וממערב: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחצבות מגדל צדק, 2008
מחצבות מגדל צדק הן מחצבות הפועלות באזור שבין הערים ראש העין ואלעד, בסמוך לקיבוץ נחשונים. מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 מספקות המחצבות חומרי בניין כאבנים, חצץ וסיד לאזור גוש דן. שמן של המחצבות, וכן של כפר החוצבים שהתקיים במקום בעבר, נקרא על שמו של הכפר הערבי מג'דל צאדק שהתקיים בסמוך בשנותיה הראשונות של המחצבה.
הקמת המחצבות

בשנת 1924 הקימה חברת סולל בונה את המחצבה הראשונה במקום. קבוצת הפועלים הראשונה מנתה 11 גברים ונשים, כולם בני העלייה השלישית, חברי "החלוץ" מפולין. הקבוצה הגיעה למגדל צדק ובנתה שני צריפי עץ, אחד למגורים והשני לחדר אוכל. בשנת תר"ץ 1929 הוקמה במקום על ידי שרגא קרצ'מר, יעקב סלונים ואשר ברלוי מחצבה נוספת ונוסדה "חברת מפעלי מגדל צדק לסיד וחצץ בע"מ" ביחד עם "תעשיית אבן וסיד בע”מ" (חברת בת של סולל בונה). במקום הוקמו כבשנים וטחנות חצץ בשותפות של ההסתדרות עם בעלי קרקע ערביים. בשנת 1933 הוקם במקום כבשן סיד חדיש של סלונים וברלוי. תוצרת החברה הועברה לאזור תל אביב על ידי משאיות של "קבוצת המניע" שהוקמה באותה תקופה.
בפברואר 1933 הותקף צריף סלונים במקום בידי שישה ערבים במהלך שוד ושני יהודים ושני ערבים נפצעו.
עד 1936 עבדו במחצבות מאות פועלים ערבים וכמה עשרות פועלים יהודים (בשנת 1933 כ-90 ובשנת 1935 כ-40–50). ניסיונות ההסתדרות להגדיל את מספר הפועלים היהודים במקום נתקלו בהתנגדות מצד הפועלים הערבים. מעל דפי העיתונות התנהל ויכוח לגבי מספר הפועלים היהודים העובדים אצל סלונים וברלוי.
העימות בתקופת טרום העצמאות

במסגרת השביתה הכללית והתלהטות הרוחות במאורעות 1936 הושבתו המחצבות. עם זאת המחצבות עצמן לא נפגעו במהלך המאורעות, אולי משום שהערבים ראו בהן מקור הכנסה חיוני בעתיד. פניות אנשי היישוב לשלטון בבקשה להפעיל את המחצבות באמצעות פועלים יהודים נדחו על ידי הבריטים. לאחר ניסיון לחדש את העבודה במאי 1936 פינו בעלי המחצבות את ציודם מהמקום בתחילת יוני 1936. בעקבות המחסור בחומרי בנין הוחלט לחדש את העבודה בהן, על טהרת העבודה העברית, למרות הסירוב הבריטי.
העימות בתקופת טרום העצמאות > העלייה למגדל צדק

ביולי 1936 נוהלו מגעים עם השלטונות על הפעלת המחצבות במגדל צדק. שלטונות המנדט דרשו שיסלל כביש למקום מראש העין ושבמחצבות יתנהלו רק עבודות חציבה שיתקיימו עד 12 שעות ביום ואלו יאובטחו על ידי פלוגה של הצבא הבריטי.
עבודות הסלילה נעשו בידי ערבים מכיוון מגדל צדק ויהודים מכיוון ראש העין, אך התקדמו באיטיות בגלל התנכלויות של הכנופיות הערביות. לאחר תום סלילת הכביש חודשו העבודות במקום בידי פועלים יהודים.
באוגוסט 1936 החלה העלייה למגדל צדק בסלילת כביש המחבר את פתח תקווה אל המחצבות על ידי פועלים יהודים. הפעולה עוררה את התנגדות ערביי הסביבה, שהחלו לחבל במחצבות בלילות, וכן את השלטונות הבריטים שלא אישרו הגנה מזוינת על המחצבות. מרכז ההגנה הטיל על יצחק שדה את ארגון כוח הביטחון שבמקום. ב-13 בינואר 1937 עלתה למשמר על המחצבות קבוצת המתנדבים הראשונה שכללה חברים מפתח תקווה, גבעתיים ורמת גן. לצד רובי הציד החוקיים שהביאו עימם, נשאו המתנדבים גם נשק בלתי-לגאלי, ובמהלך חודשי שמירתם הראשונים תיקנו את הריסות המגדלים ואפשרו את עלייתם של פועלי המחצבות. הפועלים היהודיים, שרבים מהם היו חברי קיבוץ גבעת השלושה הסמוך, גויסו על ידי אליהו בן חור שעתיד היה לרשת את תפקידו של יצחק שדה במחצבות.
עם עלייתם של הפועלים, תחת פיקודו של יצחק שדה, שגשג המקום כמחנה אימונים לשימוש בחומר נפץ להכנת מוקשים ורימונים. בחצר המחצבה אף הוקם בור ששימש לניסיונות בשימוש בחומרי הנפץ, תחת המסוה של פעולת המחצבה. באביב 1937 נקרא יצחק שדה חזרה למרכז ההגנה, ומחצבות מגדל צדק נותרו כעמדת שמירה בחזית היישוב.
העימות בתקופת טרום העצמאות > תוצאות העלייה למגדל צדק

העלייה למגדל צדק הוכיחה כי כוח יהודי קטן ומאורגן מסוגל לחדור לליבה של סביבה ערבית עוינת, ואף להיאחז בה ולאפשר את עבודתם של מאות פועלים יהודים. הניסיון שרכשו היישוב היהודי וההגנה במהלך העלייה למגדל צדק תרם לעיצוב התפיסה החדשה של ההגנה, תפיסת ה"יציאה מן הגדר" ושימוש בהגנה פעילה. בין היתר השפיע האירוע גם על תפיסת חומה ומגדל שהחלה בשלהי 1936 וכן על הקמת פלוגות השדה על ידי שדה.
העימות בתקופת טרום העצמאות > במלחמת העצמאות

פעולת המחצבות נמשכה עד פרוץ מלחמת העצמאות, אז ההגנה עליהן ועל עובדיהן וכן אבטחת הציר פתח תקווה-מגדל צדק, ריתקו כוחות גדולים מהניתן. כל אלה הביאו את ההגנה ב-5 במרץ 1948 לפנותן. בשל האיום על פתח תקווה הסמוכה ניסו לוחמי האצ"ל כבר ב-30 במאי 1948 לכבוש את האזור, אך אלו נעצרו בראש העין ונסוגו כעבור יום תחת התקפת נגד קשה. במסגרת מבצע בתק, לפנות בוקר ה-12 ביולי 1948, כבשו לוחמי גדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני את המחצבות מידי הכוחות העיראקיים.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה חודשה החציבה במקום והיא נמשכת מאז. החל מ-1974 מנוהלת החציבה על ידי חברת "הנסון מוצרי מחצבה (ישראל) בע"מ" שקיבלה את הרישיון לחציבה במקום.
ראו גם

מגדל אפק
לקריאה נוספת

רשימת פרסומים על מגדל צדק באתר הספרייה הלאומית
מרדכי רייכר (עורך), העמדה הקדמית מגדל צדק: בעבודה, בשמירה, במלחמה, הוצאת בית נטע (הרפז), תשכ"ח - 1968.
רועי מרום, "הכפר מג'דל יאבא: בין ההר למישור", כנס מחקרי מגדל צדק: חוברת תקצירים, 2019.
הערות שוליים

↑  צבי תדהר, חלוצי היישוב ובוניו, הערך שרגא קרצ'מר עמ' 2470
↑  אבן וסיד במגדל צדק, דבר, 7 ביוני 1933
↑  פנה של חומר גולמי לבנין, דבר, 27 בספטמבר 1933
↑  שוד במגדל צדק, דבר, 16 בפברואר 1933
להתנפלות במגדל צדק, דבר, 17 בפברואר 1933
↑  ז. יואלי, הנפקיר אוצר עבודה רב ערך, דבר, 26 במאי 1935
↑  במחצבת מגדל צדק, דבר, 16 באוקטובר 1934
↑  נפתחו שוב מחצבות מגדל צדק, דואר היום, 13 במאי 1936
↑  בעלי המחצבות היהודים יוצאים ממגדל צדק, דבר, 3 ביוני 1936
↑  כביש למחצבות מגדל צדק, דבר, 8 ביולי 1936
↑  לפתיחת מחצבות מגדל צדק, דבר, 23 ביולי 1936
↑  מעשי האלמות של הכנופיות כלפי הפועלים, דבר, 12 באוגוסט 1936
גבורי ההרים עובדים, דבר, 28 באוגוסט 1936
ירו על פועלי מגדל צדק, דבר, 1 בספטמבר 1936
↑  ערבים מפריעים במחצבת מגדל צדק, דבר, 3 בינואר 1937
↑  הקמת ההריסות במגדל צדק, דבר, 25 במרץ 1937
↑  יהודה סלוצקי, ספר תולדות ההגנה - כרך ב': מהגנה למאבק, הוצאת מערכות, 1964, עמ' 743-740
מראה פנורמי של המחצבות מתל אפק. מעליהן נראית העיר אלעד
מקסימיליאן פון שפה

| --- | --- |
מקסימיליאן פון שפה
מקסימיליאן פון שפה
 לידה:  22 ביוני 1861 קופנהגן, דנמרק דנמרק
 נהרג:  8 בדצמבר 1914 (בגיל 53) ליד איי פוקלנד איי פוקלנד
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית 
 צאצאים:  Otto von Spee, Heinrich von Spee, Huberta von Spee 
 מספר צאצאים:  3 
 השתייכות:  הצי הגרמני הקיסרי הצי הקיסרי הגרמני
 תקופת הפעילות:  1878 – 8 בדצמבר 1914 (כ־36 שנים)
 דרגה:  ויצה-אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד הצי בים הצפוני, מפקד הצי במזרח הרחוק
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה קרב קורונל  קרב איי פוקלנד
 הנצחה
 אוניית המערכה זוטא אדמירל גרף שפה
 
הרוזן מקסימיליאן פון שפה (בגרמנית: Maximilian Reichsgraf von Spee‏; 22 ביוני 1861 – 8 בדצמבר 1914) היה תת-אדמירל בצי המלחמה הגרמני.
קריירה מוקדמת

שפה נולד בקופנהגן שבדנמרק. בשנת 1878 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני ושירת תחילה בבסיס הצי הגרמני הראשי בקיל. הוא הוסמך לקצין בדרגת לויטננט צור זי, והוצב בסירת התותחים SMS מווה, שנשלחה למערב אפריקה. במהלך מסע זה, הגרמנים חתמו על הסכמים עם שליטים מקומיים בטוגו ובקמרון, והקימו את המושבות של טוגולנד וקמרון הגרמנית, בהתאמה. בשנת 1887 הועבר שפה לקמרון שם פיקד על הנמל בדואלה. הוא חלה בקדחת שגרונית כשהיה שם, ונאלץ להישלח בחזרה לגרמניה כדי להחלים, אם כי סבל מדי פעם משיגרון למשך שארית חייו.
לאחר שחזר לגרמניה ב-1889, נשא לאישה את אשתו, מרגרטה הברונית פון דר אוסטן-סאקן. ממנה היו לו שני בנים - אוטו, יליד 10 ביולי 1890, היינריך, יליד 24 באפריל 1893 - ובת אחת, הוברטה, ילידת 11 ביולי 1894. בדצמבר 1897 הוצב שפה בשייטת מזרח אסיה הגרמנית לאחר שתפסה את הטריטוריה החכורה של מפרץ ג'יאוז'ו, עם הנמל שלה בצ'ינגדאו. כאן, הוא שירת במטה של ויצה-אדמירל אוטו פון דידריץ'. במהלך מרד הבוקסרים בסין בשנת 1900, ספי ראה פעולה בצ'ינגדאו ועל היאנגצה.
לאחר שחזר לגרמניה, הוא הועלה לדרגת קורבטנקפיטן והוצב כקצין הראשון על סיפון אוניית המערכה פרה-דרדנוט ברנדנבורג. בין השנים 1900 ו-1908 החזיק שפה בפיקוד על מספר אוניות, כולל האביסו הלה, המקשת פליקאן, ולבסוף על אוניית המערכה פרה-דרדנוט ויטלסבאך. בתקופה זו הועלה לדרגת פריגטנקפיטן ב-27 בינואר 1904 ולקפיטן צור זי בדיוק שנה לאחר מכן; פיקודו על ויטלסבאך הגיע בעקבות הקידום האחרון. בשנת 1908 נתמנה למפקד הצי הגרמני בים הצפוני ובשנת 1910 נתמנה למפקד הצי הגרמני במזרח הרחוק.
הצי הגרמני עגן בעיר הנמל צ'ינגדאו שבסין, שניתנה לגרמנים בחכירה. משימתו הייתה לשמור על האינטרסים הביטחוניים של השטחים הגרמניים במזרח הרחוק.
במלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הטילו ציי יפן ואוסטרליה מצור על הצי הגרמני בצ'ינגדאו. שפה הבין שאין לו כל סיכוי נגד כוחות אלה, וכדי לא ליפול בשבי עם אוניותיו הבריח את הצי שלו לים הפתוח. תוכניתו הייתה לחצות את האוקיינוס השקט ודרך מצר מגלן להיכנס לאוקיינוס האטלנטי ולחצות אותו כדי להתחבר לצי הגרמני בגרמניה. זה היה מבצע לוגיסטי חסר תקדים. בדרך לחוף צ'ילה הם הפגיזו את פפאטה, בירת טהיטי.
תנועות הצי הגרמני, שכלל שתי סיירות משוריינות ו-3 סיירות קלות, לא נעלמו מעיני הבריטים, שהכינו את ההתנגשות הבלתי נמנעת עם הגרמנים. הקרב התחולל ליד עיר החוף הצ'יליאנית קורונל.
במלחמת העולם הראשונה > קרב קורונל

קרב קורונל נערך ב-1 בנובמבר 1914. הכוח הבריטי, בפיקוד תת-אדמירל כריסטופר קראדוק, הורכב משתי סיירות משוריינות, "Good Hope" (ספינת הדגל של קרדוק) ו-"Monmouth" ושתי סיירות קלות.
תוך זמן קצר הצליחו הסיירות המשוריינות של שפה, "שרנהורסט" ו"גנייזנאו", להטביע את שתי הסיירות המשוריינות של קרדוק, שנספה בקרב זה עם 1,654 מאנשיו.
התבוסה בקרב קורונל הייתה הראשונה של הצי הבריטי מזה 100 שנה, והכתה את הבריטים בהלם. הם החלו לתכנן את התגובה באופן מיידי, בעיקר מתוך נקמה, אך גם מתוך צורך חיוני למנוע מציו של שפה להגיע לגרמניה.
במלחמת העולם הראשונה > קרב איי פוקלנד

הבריטים שיגרו בחשאי לדרום האוקיינוס האטלנטי שתי סיירות קרב מהירות וחמושות בתותחים כבדים בפיקוד אדמירל דובטון סטורדי, שהועברו מהכוח ששם מצור על הדרדנלים. המבצע נוהל בחשאיות, ובמקום הסיירות האלה שלחו הבריטים שתי סיירות דמה לדרדנלים. כן תגברו הבריטים את הכוח הימי שלהם באזור איי פוקלנד. כל זה נעלם מעיניו של שפה.
בקרב שהתפתח ב-8 בדצמבר 1914 הושמדו כל אוניותיו של שפה פרט לסיירת קלה אחת, שנמלטה וטובעה לאחר מכן במימי צ'ילה.
הגרמנים איבדו בקרב זה 2,200 איש, בתוכם שפה ושני בניו.
אחרית דבר

שפה הפך לגיבור לאומי בגרמניה. בשנת 1934 בנו הגרמנים את אוניית המערכה זוטא אדמירל גרף שפה, שטובעה על ידי צוותה הגרמני ב-1939 בנמל מונטוידאו באורוגוואי לאחר קרב נהר לה פלטה.
מרגיט אלטאי

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1881 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 בפברואר 1972 (בגיל 91) הג'ווידק, הונגריה 
 שם לידה:  Gomperz Margit 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שם עט:  Margit néni 
 סוגה:  ספרות נוער 
 בן או בת זוג:  Rezső Altai (1898–1956) 
 
מרגיט אלטאי (לפני נישואיה גומפרץ, שם בעלה במקור אלטמן, בהונגרית: Altai Margit;‏ בודפשט, 16 בינואר 1881 – בודפשט, 7 בפברואר 1972) הייתה עיתונאית, סופרת ילדים ומחזאית יהודייה-הונגרייה שכתבה עשרות יצירות וכן הייתה מתרגמת ספרותית רבת פעלים של ספרות העולם.
קורות חייה

מרגיט גומפרץ נולדה במשפחה יהודית כבתם של הסוכן נתן גומפרץ (1831–1904) ושל קרולינה בטלהיים. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים, ניגשה לבחינת אחות ומיילדת. ב-26 ביוני 1898, בבודפשט, היא נישאה לראובן רז'ה אלטאי (אלטמן). היא שירתה כאחות מתנדבת של הצלב האדום במלחמת העולם הראשונה (1914–1918), משנות ה-20 חיה רק למען ספרות. היא עבדה במדור הילדים של מספר עיתונים, ערכה את מדור הילדים של פשטי נפלו, אחר כך את כתב העת לילדים "יריד הפיות" (Tündérvásár), ומאוחר יותר, לאחר מותו של מוזש גל, את מגזין הילדים "העיתון שלי" (Az Én Újságom). ב-1926 התאחדו משרדי המערכת של שני העיתונים האחרונים. היא הופיע לראשונה בספרות עם שירי ילדים, ולאחר מכן פרסמה את סיפוריה בכתב העת "נערות הונגריות" (Magyar Lányok). רומני הילדים שלה (בעיקר הרומנים לנערות) היו נקיים מתיאורי בעיות חברתיות וסיפרו בעיקר על חייהם של ילדים עשירים. הם היו פופולריים מאוד במשך תקופה ארוכה. ניתן לקשור לשמה מספר תרגומי רומנים (לדוגמה: לואיס קרול : אליס בארץ הפלאות). הרומן האחרון שלה, מה השעון מספר (1959), עוסק בשבחי המערכת הסוציאליסטית. היא פרסמה רבות מיצירותיה בשם הבדוי הספרותי "דודה מרגיט". מותה נגרם מניוון שריר הלב.
ילדיהם:
מגדה אלטאי (1899–1977), רופאה ראשית, אשתו של הפסנתרן טיבור סטמארי (1894–1942), לאחר מכן אשתו של הבלנאולוג והראומטולוג אדן שולהוף (1896–1978).
קורנל אלטאי (1901–?), מנכ"ל חברת מניות.
תרגומיה

יעקב וסרמן: הגבר בן הארבעים. תרגום. (בודפשט, 1916; Kék Könyvek. מהדורה 2. 1918)
ארתור לנדסברגר: המקרה של דוקטור הירן. סיפור בלשי. תרגום (ספרים כחולים. בודפשט, 1918)
אדגר אלן פו: הלב המפטפט וסיפורים מסתוריים אחרים. (בודפשט, 1918)
אוגוסט סטרינדברג: סיפורים. (בודפשט, 1918)
נטלי פון אשטרות. (בודפשט, 1918)
צ'ארלס דיקנס: מאבקי החיים. רוֹמָן. (בודפשט, 1920)
סלמה לגרלף: אגדות המשיח. (בודפשט, 1921)
הדוויג קורטס-מאהלר: אשתו. רוֹמָן. (רומנים של קורטס-מהלר. בודפשט, 1922; מהדורה 2. 1923)
הדוויג קורטס-מאהלר: שלוש בנות רנדולף. רוֹמָן. (רומנים של קורטס-מהלר. בודפשט, 1922; ספר המיליונים. I–II כרך מהדורה 2. 1937)
לואיזה מיי אלקוט: ארבע בנות. רוֹמָן. (בודפשט, 1923)
קארל מאי: הלילה הקדוש. תיאור מסע. עם קארוי מולבק. (בודפשט, 1924)
אלפרד הדנסיימה: ללחם יומי. סיפור. (ספר דייזי. בודפשט, 1925)
ג'ין ובסטר: אבא רגליים עד הצוואר. רוֹמָן. (בודפשט, 1925)
לואיזה מיי אלקוט: החיים נמשכים. רומן לנערות צעירות. (בודפשט, 1925)
לואיזה מיי אלקוט: מיס מיושנת. רוֹמָן. העברה (בודפשט, 1926)
סיפורים אינדיאנים. תורגם מאנגלית. (ספריית יריד הפיות. סדרה 1. 9. בודפשט, 1925)
פיץ' פרקינס, לוסי: התאומים האסקימואים. סיפור. (ספריית יריד הפיות. סדרה 1 10. בודפשט, 1925)
אגדות פרחים. תורגם מאנגלית. (ספריית יריד הפיות. סדרה 2. 16. בודפשט, 1926)
התאומים המקסיקניים. תורגם מאנגלית. (ספריית יריד הפיות. סדרה 2. 17. בודפשט, 1926; ספריית ילדים. סדרה 1 10. מהדורה 2. וינה, 1927; מהדורה 3. 1928)
היפהפייה הנרדמת. תורגם מאנגלית (ספריית יריד הפיות. סדרה 3. 26. בודפשט, 1927)
לואיס קרול: עליסה בארץ הפלאות. תורגם מאנגלית. (ספריית יריד הפיות. סדרה 3. 27. בודפשט, 1927)
סיפורי אריה ונמר. I–II כרך תורגם מאנגלית. (ספריית יריד הפיות. סדרה 3. 28–29. בודפשט, 1927)
אגדות עולם. תורגם מאנגלית. (ספריית ילדים קטנה. סדרה 2 16. וינה, 1928)
וולט דיסני: שלגיה ושבעת הגמדים. עם לולה קוסארינה רז וארז'בט סרני. (בודפשט, 1938; מהדורה שנייה, 1942)
ספרו של דונלד דאק. עם טקסט ותמונות צבע מסטודיו וולט דיסני. לַחֲצוֹת. (בודפשט, 1940; מהדורה שנייה, 1942)
הצב והארנב. עם טקסט ותמונות צבע מסטודיו וולט דיסני. (בודפשט, 1943)
אגדות יפות של אנדרסן עם הרבה תמונות. AM, צייר על ידי טיבור ג'מבור. (בודפשט, 1947)
ג'יי ספנסר בראדלי: גילדה. רוֹמָן. (בודפשט, 1947)
האגדות היפות ביותר של גרים. לַחֲצוֹת. AM, צייר על ידי טיבור ג'מבור. (בודפשט, 1947)
ג'ין ובסטר: אבא ג'קדו. רומן נוער. בודפשט, 1963; 3. העברה עורך, העבר את התרגום. Mária Borbás 1976; מהדורה רביעית. 1989; ספריית תולעי ספרים. 4. 5. מהדורה. 1996; חדר בנות. מהדורה 6. סגד, 2007)
קארל מאי: ערב חג המולד. רומן נוער. (מהדורה חדשה. בודפשט, 1990)
ג'יי ספנסר בראדלי: גילדה. רוֹמָן. (מהדורה חדשה. בודפשט, 1991)
לואיזה מיי אלקוט: מיס מיושנת. רוֹמָן. תורגם על ידי ז'וז'ה נברטיל. (ספריית תולעי ספרים. 8. בודפשט, 1998).
לקריאה נוספת

Magyar irodalmi lexikon I. (A–K). Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963. (לקסיקון ספרותי הונגרי)
Ki kicsoda a magyar irodalomban? (Tárogató könyvek) מסת"ב 963-8607-10-6 (מי זה מי בספרות ההונגרית)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
דף נתוניה באתר Moly - מרגיט אלטאי
Névpont (אתר נקודת שם)
ראו גם

Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 92/1881. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-09-25.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi állami halotti akv. 404/1972. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-09-25.
↑  "Gomperz Nátán halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 853/1904. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-06-23.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. állami házassági akv. 576/1898. folyószáma alatt.
מרכז אדמונד דה רוטשילד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  קרן אדמונד דה רוטשילד 
 קואורדינטות:  32°04′05″N 34°46′41″E﻿ / ﻿32.068055555556°N 34.778194444444°E﻿ / 32.068055555556; 34.778194444444
 edrcenter.com
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מרכז אדמונד דה רוטשילד(למפת תל אביב רגילה) מרכז אדמונד דה רוטשילד(למפת גוש דן רגילה) מרכז אדמונד דה רוטשילד(למפת גוש דן מוגדלת) מרכז אדמונד דה רוטשילד  he מרכז אדמונד דה רוטשילדhe מרכז אדמונד דה רוטשילדמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שלט הסבר על בית שמעון שטרן, מרכז אדמונד דה רוטשילד (שופץ ושומר ב-2015)
מרכז אדמונד דה רוטשילד הוא מרכז אמנות ותרבות בשדרות רוטשילד שבתל אביב, המאפשר לסטודנטים, מרצים, ואנשי אקדמיה להציג את יצירותיהם. את המרכז ייסדה קרן רוטשילד קיסריה.
פעילות

מרכז אדמונד דה רוטשילד מייסודה של קרן אדמונד דה רוטשילד פועל לקידום וטיפוח אמנים ומעצבים בשנים הראשונות לאחר סיום לימודיהם הגבוהים בתחומי האמנות והעיצוב בארץ. פעילות המרכז מבוססת על שיתוף פעולה עם מוסדות הלימוד ומתמקדת בהענקת כלים ופיתוח כישורים מקצועיים ליוצרים בתחילת דרכם.
המרכז מסייע לאמנים ולמעצבים צעירים לבסס את מעמדם בשדה המקצועי באמצעות תערוכות מתחלפות, תוכניות הכשרה ומנטורינג ומהווה מקום מפגש ודיון עבור הגופים והגורמים השונים הפועלים בשדה (יוצרים, אוצרים, גלריות, מוזיאונים, אקדמיות ועוד).
פעילות המרכז מחזקת את חזון הקרן לקידום ערכים של מצוינות, מגוון ומנהיגות ומשקפת את המחויבות והמורשת ארוכת השנים של משפחת רוטשילד בתמיכה באמנויות.
המבנה

מבנה המרכז שנמצא בשדרות רוטשילד 104, פינת רחוב שינקין הוא אקספרסיוניסטי מודרני ותוכנן על ידי האדריכל יהודה סטמפלר בשנת 1928 עבור שמעון שטרן. המבנה שופץ ב-2015. שימור ושיפוץ המבנה היה בתכנון משרד אדריכלים סקורקא ומשרד פלסנר אדריכלים. אדריכלי הנוף היו חלי צלניקר אלול עם תמי יניב אדריכלות.
מרת קילה

מרת קילה (לעיתים מאוית מרת קילא) - הייתה פרשנית על של רש"י, אשר חיה בסוף ימי הביניים באשכנז. מרת קילה היא האישה היחידה הידועה עד לעת החדשה אשר שימשה פרשנית על.
פירושיה של מרת קילה שרדו בספר "פירוש ותוספות על פירושי רש"י", שכתב הרב הרומניוטי דוסא בן משה מוידין.
בכתב היד היא מכונה "מרת קילה ז"ל", והחוקרים משערים שהיא הייתה בת תקופתו של המהרי"ל.
לקריאה נוספת

שלמה איידלברג, "ספר 'ביאור על התורה' (כתב יד של פירוש רש"י לתורה שנכתב במאה הט"ו)", חורב 14-15, 1960
Eric Lawee, “Biblical Scholarship in Late Medieval Ashkenaz: The Turn to Rashi Supercommentary,” Hebrew Union College Annual 86 (2015):284-285
הערות שוליים

↑  Eric Lawee, Rashi's Commentary on the Torah: Canonization and Resistance in the Reception of a Jewish Classic, Oxford University Press, 2019, ISBN 9780190937836
↑  נשמר בכתב היד "ילקוט פרושים וחדושים לתורה" בלובליאנה בשנת 1515 אשר שמור בספרייה המרכזית של ציריך, Ms. Heid. 26. כתב יד זה הועתק מכתב יד קדום יותר משנת 1434.
משה יפה מבולוניה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1400 פולין קטן, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1480 (בגיל 80 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1480 
 
רבי משה בן אליעזר יפה מבולוניה (נפטר בערך בשנת 1480) היה רב פולני-איטלקי.
רבי משה נולד בפולין קטן בערך בשנת 1400 לרבי אליעזר בן מאיר יפה, יליד גרמניה. נישא למרגלית בת שמואל הלוי, המתוארת כאישה מלומדת מאוד[דרוש מקור]. באמצע המאה ה-15 עבר לבולוניה, איטליה, שם שימש כאב בית דין של העיר. רבי משה נפטר בבולוניה בערך בשנת 1480[דרוש מקור], בניו היו: אברהם מבוהמיה ויעקב מרגליות-יפה מנירנברג[דרוש מקור].
הערות שוליים

↑  "JAFFE (JOFFE)", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרסדס אודינה

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1959 (בת 64) ברצלונה, ספרד
 מדינה:  ספרד 
 עיסוק:  סופרת, עיתונאית, במאית סרטים, ומנהלת אמנות
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האוטונומית של ברצלונה 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 פרסים והוקרה:  פרסי אונדאס 
 
מרסדס אודינה (ספרדית: Mercedes Odina; נולדה ב-11 באוקטובר 1959) היא עיתונאית, סופרת, במאית סרטים, ומנהלת אמנות יהודיה-ספרדייה.
ביוגרפיה

מרסדס אודינה היא בעלת תואר שני בתקשורת מה-Universidad autonoma de Barcelona. היא התחילה את הקריירה בעיתונאות ברדיו מיראמר (Miramar) וב-1985 הצטרפה אל שירותי המידע של הטלוויזיה הספרדית RTVE. לאחר זמן קצר הפכה לחלק מצוות העורכים של Informe semanal. בשנת 1989 החלה בבימוי הסדרה התיעודית השנים שחיינו (Los años vividos), תוכנית בעלת עשרה פרקים המציגה סקירה מלאה של המאה ה -20 ב ספרד והמבוססת על זיכרונם של 250 אישים מהבולטים והמשפיעים במדינה. התוכנית זכתה בפרס הבינלאומי אונדס (Premios Ondas) בשנת 1992.
בשנת 1991 מונתה לעורכת ומנהלת תוכנית החקירה העיתונאית תיק21 (Dossier 21) בטלוויזיה הספרדית RTVE. סדרה זו בנויה ממחקרי תעודה עם נושאים הקשורים לאירועי היום ונושאים אקטואליים. חלק מהתיעודים שיוצרו במהלך תקופה זו, כגון המטרה: להרוג את פרנקו (Objectivo: Matar a Franco), שודרו על ידי ערוצי טלוויזיה זרים שונים והן בפסטיבלים ובתערוכות בינלאומיות.
באוקטובר 1993 מונתה אודינה לדוברת וראש מחלקת התקשורת של משרד המשפטים והפנים של ממשלת ספרד. בשנת 1995 מונתה לכתבת ועורכת של הטלוויזיה הספרדית RTVE בניו יורק.
בשנת 1997 פרסמה אודינה את ספרה הראשון תאגיד אמריקה (America Sociedad Anonima) ובתקופה שעד 2005 שילבה עם עבודתה כמרצה לתקשורת באוניברסיטת רמון יול של ברצלונה (Ramon Llull de Barcelona) עם כתיבה ספרותית ושתוף פעולה עם תחנות רדיו, טלוויזיה ועיתונים. באפריל 2005 מונתה אודינה לראש מחלקת תקשורת, שיווק וקידום של אקספו 2008 (Expo 2008) ולאתר כשנה מונתה לראש אגף התוכניות של הטלוויזיה הספרדית RTVE בברצלונה. מאוחר יותר התמנתה לראש מחלקת התרבות, האמנות והחינוך של בית-אמריקה (Canning House) בלונדון.
ספרים

מרץ 1997. תאגיד אמריקה (AMERICA SOCIEDAD ANÓNIMA). הוצאת פלנטה, ברצלונה. חשיפה מתועדת של האספקטים השונים (חברתיים, כלכליים ופוליטיים) שמציירים את דמותה של ארצות הברית כעת. ISBN 8408019848
מרץ 1998. פקטור התהילה (EL FACTOR FAMA) הוצאת אנאגרמה (Anagrama). ניתוח של הטרנספורמציה במושג ובערך של תהילה אחרי המהפכה האודיו ויזואלית בכלי התקשורת הצבוריים. ISBN 8433905635
מרץ 2000. הכפר הלא ממשי (LA ALDEA IRREAL) הוצאת אל-פאיז אגילאר (El País Aguilar). ניתוח של ההתפתחות וההשפעה של המהפכה העכשווית במדע ובטכנולוגיה. ISBN 8403596154
מרץ 2005. אירופה מול ארצות הברית (EUROPA VERSUS USA) הוצאת אספסה קלפה (Espasa Calpe). ניתוח של מושג הציויליזציה המערבית והמושגים השונים המאחדים ומפרידים בן ארצות הברית והאיחוד האירופי. ISBN 846701704X
פילמוגרפיה

אוקטובר 1992. השנים שחיינו (Los años vividos), במאית ותסריטאית RTVE מדריד, ספרד. זוכת הפרס הבינלאומי אונדס (Premios Ondas) בשנת 1992.
ספטמבר 2004. ניו יורק, ניו יורק, העיר האוניברסלית, במאית ותסריטאית PBS / סגררה הפקות, ברצלונה.
הערות שוליים

↑  מאמר באל-פאיז
↑  PARTE 1 OBJETIVO:MATAR A FRANCO, YouTube
↑  מאמר באל-פאיז
↑  כתב-עת {http://www.elperiodicodearagon.com/noticias/noticia.asp?pkid=185293 }
↑  http://www.comunicacio21.com/paper/17/panorama.pdf
↑  Open Library http://openlibrary.org/b/OL757020M/Ame%CC%81rica%2C-sociedad-ano%CC%81nima
↑  Open Library http://openlibrary.org/b/OL472970M/factor-fama
↑  http://openlibrary.org/b/OL6827536M/aldea-irreal Open Library
↑  Open Library http://openlibrary.org/b/OL13276404M/Europa-Versus-USA-(Hoy)
1 2  אודינה ב-IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266161005171  BNE: XX894532  CANTIC: a12097056  ISNI: 0000 0000 5946 5153  LCCN: n97055980  VIAF: 1754216   WorldCat (עם VIAF): 1754216
מרכז קזאלי לכימיה יישומית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1975–הווה (כ־49 שנים)
 קמפוס:  קריית אוניברסיטת גבעת רם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′27″N 35°11′47″E﻿ / ﻿31.77429°N 35.196445°E﻿ / 31.77429; 35.196445
 אתר רשמי
 he
 
מרכז (לשעבר מכון) קזאלי לכימיה יישומית הוא מרכז מחקר השייך לאוניברסיטה העברית בירושלים. חוקריו לומדים נושאים הקשורים באספקטים יישומיים של הכימיה ולומדים סטודנטים לתארים מתקדמים. המרכז ממוקם בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם.