stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריגוט דה קונדריה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה צרפתייה, גבינה לבנה עם קליפת עובש, גבינת עיזים, גבינה מחלב נא 
 אזור מוצא:  Pilat 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  חלב עיזים 
 גבינות
 ייצור כולל:  108 טונה (נכון ל־2017) 
 תו תקן:  כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן 
 
מרקם פנימי של ריגוט דה קונדריה (משמאל)
הריגוט דה קונדריה (בצרפתית: Rigotte de Condrieu) היא סוג של גבינה העשויה מחלב עיזים שמקורה במחוז ליון בצרפת ונקראת על שם העיירה קונדריה.
הגבינה קיבלה הסמכת AOC צרפתי (כינוי מקור מבוקר) מאז 2008 וקיבלה הסמכת כינוי מקור מוגן (PDO) אירופי בנובמבר 2013.
היסטוריה

במקור, הפיכת החלב לגבינת ריגוט דה קונדריה הייתה אך ורק ייצור על ידי איכרים שנועד לצריכה ביתית. ייתכן שהוסיפו חלב פרה אם הייתה פרה בעדר. השם "ריגוט" נלקח מהנחלים היורדים במורדות הר פילאט הנקראים ריגול או ריגוט בפרנקו-פרובנס ובאוברן.
קונדריה היא קומונה ברון, חלק מהפארק הטבעי האזורי פילאט בחלקו המזרחי.
ייצור וצריכה

אם הריגוט מיועדת לשיווק, יש צורך במינימום שמונה ימי התיישנות.
|  | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ייצור מסחרי כולל (בטון) | 80 | 79 | 78 | 86 | 93 | 100 |
| ייצור בחוות | אין נתון | אין נתון | אין נתון | 22 | 24 | 24 |
ראו גם

רשימת גבינות מחלב עיזים
רשימת גבינות צרפתיות AOC
הערות שוליים

↑  "Rigotte - Cheese.com". www.cheese.com (באנגלית). נבדק ב-2018-08-24.
↑  "Waterford blaa awarded special status by EU". The Irish Times. 2013-03-21. נבדק ב-2021-04-09.
קתרינה מסיינה

| --- | --- |

סנטה קתרינה מסיינה, פרסקו מאת אנדריאה וואני, המאה ה-14
 לידה:  25 במרץ 1347 סיינה
 פטירה:  29 באפריל 1380 (בגיל 33) רומא
 קדוש עבור:  כנסייה הקתולית
 תארים:  דוקטור של הכנסייה
 קאנוניזציה:  1461 על ידי פיוס השני
 חג:  29 באפריל
 פטרונית של:  אירופה, איטליה
קתרינה מסיינה (באיטלקית: Caterina da Siena;‏ 25 במרץ 1347 – 29 באפריל 1380) הייתה פילוסופית, תאולוגית ומיסטיקאית איטלקייה, קדושה, וממורי הכנסייה הקתולית.
קתרינה מסיינה מאת ארקולה פראטה בקתדרלת סיינה.
ביוגרפיה

קתרינה נולדה בסיינה ב-25 במרץ 1347. אביה יאקופו בנינקזה (באיטלקית: Benincasa) היה שייך למעמד הבינוני הנמוך והתפרנס מעסק של צביעת בדים. אמה, לאפה לבית פיאג'נטי (באיטלקית: Piagenti), לפי חלק מהמקורות, הייתה בתו של משורר מקומי. קתרינה הייתה הצאצא ה-23 של הוריה. רבים מאחיה נספו במגפה השחורה שהשתוללה באותה שנה.
בשנת 1366 בעקבות חיזיון, החלה בפעילות של עזרה לנזקקים ובפעילות פוליטית (ראה להלן). כך החלו שנים של נדודים ומסעות בשליחויות מדיניות. בקיץ 1378 הייתה לה תקופת רגיעה קצרה אותה בילתה בסיינה, עירה. בתקופה זו כתבה את ספרה "דו-שיח" (ר' להלן). בנובמבר של אותה שנה הוזמנה לרומא על ידי האפיפיור אורבנוס השישי. שם חיה עד שנפטרה מאנורקסיה נרבוזה ב-29 באפריל 1380.
גופה של קתרינה קבור בכנסיית סנטה מריה סופרה מינרווה ברומא. ראשה הופרד מגופה וקבור בכנסיית סן דומניקו בסיינה.
קורות חייה נרשמו על ידי רימונדו מקפואה, שהיה היועץ שמונה לה בנעוריה על ידי המסדר הדומיניקני וגם הכומר המוודה שלה. הם נכללו ב-Legenda major.
קתרינה המיסטיקאית

מגיל צעיר נטתה לחיי סיגוף חמורים והגיעה להתעלויות אקסטטיות ולחזיונות דתיים. לדבריה כבר בגיל חמש או שש היה חזיונה הראשון בו ישו חייך אליה ונתן לה את ברכתו, היא הייתה באקסטזה. בגיל 18 זכתה בחותם פצעי ישו (סטיגמטה), שבמענה לתפילתה נגלו אך ורק לה במהלך חייה. בגיל 19 חוותה מה שהיא כינתה "נישואין מיסטיים" עם ישו, שהורה לה לחדול מחיי התבודדות ולהתחיל בפעולה ציבורית של עזרה לעניים ולחולים.
פעילותה המדינית

פעילות הצדקה שלה, סגפנותה וחזיונותיה שנודעו ברבים יצרו סביבה חוג של מעריצים ותומכים, נשים וגברים, איתם נדדה בצפון ומרכז איטליה והטיפה לטיהור הכנסייה. החל מ-1370 הייתה מעורבת בפוליטיקה של הכנסייה והערים האיטלקיות. שאיפתה הייתה להביא לשלום בין ערי המדינה של איטליה ובינן לבין האפיפיור, שישב באביניון, ולהבריא את הכנסייה. באותה תקופה החלה בכתיבת אגרותיה לבכירי הכנסייה ולמנהיגים המדיניים של ערי איטליה. היא שלחה לאפיפיור גרגוריוס האחד עשר איגרת בה הביעה זעזוע ממעשי האכזריות והרצח ששכירי חרב מטעמו ביצעו באיטליה.
ב-1376 יצאה לאוויניון בשליחות פירנצה על מנת להביא לפיוס בין העיר לבין האפיפיור. השליחות אמנם נכשלה אולם הייתה לה השפעה רבה על החלטתו של גרגוריוס האחד עשר, בהמשך אותה שנה, לחזור לרומא. בתחילת 1378 נשלחה על ידי האפיפיור לפירנצה במאמץ נוסף להביא לפיוס בין העיר לאפיפיור, אך גם ניסיון זה נכשל. במהלך שהותה בפירנצה נעשה ניסיון להתנקש בחייה.
בקיץ נבחר אפיפיור חדש והושגה הבנה בין פירנצה לאפיפיור. בספטמבר אותה שנה כשפרץ הקרע המערבי הגדול תמכה קתרינה באפיפיור האיטלקי אורבנוס השישי. כנגד האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי. פעולתה המדינית האחרונה, ממש על ערש דווי, הייתה הפיוס בין האפיפיור לבין הרפובליקה של פירנצה.
כתביה

החיבור "דו-שיח" Dialogo, אוסף של קרוב ל-400 אגרות, וסדרה של תפילות. הגותה הושפעה במידה רבה מאוגוסטינוס, ברנאר מקלרבו ותומאס אקווינס. כתביה נכתבו בניב הפלורנטיני והם נמנים עם הכתבים הקלסיים של הספרות האיטלקית המוקדמת.
תהליך הקדשתה

כבר בחייה הייתה קתרינה לדמות נערצת בכל רחבי איטליה. ב-1461 הוכרזה כקדושה על ידי האפיפיור פיוס השני. ב-1939 הוכרזה על ידי האפיפיור פיוס השנים עשר יחד עם פרנציסקוס מאסיזי כקדושה הפטרונית של איטליה, ב-1970 הוכרזה כמורה של הכנסייה הקתולית, אחת משתי הנשים הראשונות שזכו לתואר זה. ב-1999 הוכרזה על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני כקדושה הפטרונית של אירופה, יחד עם אדית שטיין היהודיה ובריגיטה משוודיה.
הכנסייה הקתולית חוגגת את יום קתרינה מסיינה ב-29 באפריל. הכנסייה האנגליקנית מציינת את יום הקדוש שלה ב-6 באפריל.
Libro della divina dottrina, c. 1475
רכס דוברידג'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,446 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי האדמירליות 
 קואורדינטות:  71°30′00″S 168°52′59″E﻿ / ﻿71.5°S 168.883°E﻿ / -71.5; 168.883
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס דוברידג'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס דוברידג'
 
רכס דוברידג' (באנגלית: DuBridge Range) הוא רכס הרים בהרי האדמירליות, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 37 קילומטרים.
גובהו 1,446 מטרים מעל פני הים.
הרכס משתרע מכיוון דרום מערב לכיוון דרום מזרח, בין קרחון פיטקוויץ' לקרחון שיפלי.
הרכס מסתיים בחופה הצפוני של ארץ ויקטוריה (חוף פנל) מערבית לאי פלט; בין כף ויליאמס וכף אדייר.
היסטוריה > גילוי הרכס

הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1963–1960.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שם לי דוברידג', חבר בהמועצה הלאומית למדע של ארצות הברית במשך שבע שנים, וכן יועץ לנשיא ארצות הברית בין השנים 1970–1969.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
ריצ'רד אוון

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1804 לנקסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  18 בדצמבר 1892 (בגיל 88) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  ביולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  St Andrew's Church, Ham, London 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו  Lancaster Royal Grammar School  בית הספר לרפואה ולרפואת שיניים של בארטס ולונדון 
 מוסדות:  Hunterian Museum (1849–1856)  המכללה המלכותית לכירורגים של אנגליה (1836)  Hunterian Museum  המוזיאון להיסטוריה של הטבע (1856–דצמבר 1883) 
 פרסים והוקרה:  Honorary Fellow of the Royal Society Te Apārangi  הרצאת בייקר (1844)  הרצאת קרוניאן (1851)  מדליית וולסטון (1838)  מדליית ליניאוס (1888)  מדליית קלארק (1878)  מדליית קופלי (1851)  המדליה המלכותית (1846)  עמית החברה המלכותית  אביר מפקד במסדר האמבט  פור לה מריט  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 תרומות עיקריות
 גילוי שלדים של דינוזאורים. טבע את המונח Dinosauria.
 
פסלו של ריצ'רד אוון במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, אוגוסט 2022
ריצ'רד אוון (באנגלית: Richard Owen;‏ 20 ביולי 1804 - 18 בדצמבר 1892) היה ביולוג, מורפולוג ופלאונטולוג אנגלי, אשר חיפש וגילה שלדים של דינוזאורים. היו שתיארו את אוון כאדם לא ישר, אך הוא נחשב לאחד הביולוגים המבריקים והמשפיעים בזמנו.
זוכה מדליית קופלי לשנת 1851.
אוון זכור כיום כמי שטבע את המונח "דינוזאורים" (Dinosauria), וכן כמתנגד לתאוריית האבולוציה לפי ברירה טבעית של צ'ארלס דרווין. כמו כן, הניע אוון את הקמתו של המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון בשנת 1881.
הערות שוליים

↑  Is Archaeopteryx a Fossil Forgery?, Christian Assemblies International(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278190805171  PLWABN: 9810562345705606  BIBSYS: 90813060  BNE: XX1388111  BnF: cb123914632 (data)  CANTIC: a19725590  DSI: 4313  GND: 11916129X  ICCU: MILV019409  ISNI: 0000 0001 2136 5461  LCCN: n80004117  NKC: nlk20010096108  NLA: 35404123  NLG: 249553  NTA: 068685289  RERO: 02-A003663018  SELIBR: 283081  SNAC: w6dn4677  SUDOC: 033003297  TePapa: 41344  Trove: 940739  VIAF: 64089233   WorldCat (עם VIAF): 64089233 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריצ'רד אדינסל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1904 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  14 בנובמבר 1977 (בגיל 73) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Golders Green Crematorium 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי למוזיקה, קולג' הרטפורד 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד סטיוארט אָדינְסֱל (באנגלית: Richard Stewart Addinsell;‏ 13 בינואר 1904 - 14 בנובמבר 1977) היה מלחין בריטי, שעיקר פרסומו בא לו מקונצ'רטו ורשה, שחובר כמוזיקה לסרט "אור ירח מסוכן" מ-1941. (הסרט נודע גם כ"טייסת המתאבדים").
חייו

אדינסל נולד בלונדון, הצעיר בשני בניו של ויליאם ארתור אדינסל, רואה חשבון, ואני ביאטריס ריצ'רדס. בשנותיו הראשונות למד בבית ואחר נרשם להרטפורד קולג' באוקספורד ללימודי משפטים, שאותם הפסיק לאחר שנה וחצי, כאשר החל להתעניין במוזיקה. בשנים 1926-1925 למד בקולג' המלכותי למוזיקה ולאחר זאת החל בקריירה של כתיבת שירים למופעי רביו ומוזיקה נלווית להצגות. בשנת 1928 החל שיתוף פעולה פורה עם הסופרת קלמנס דיין (1965-1882). עבודתו עמה נמשכה עד מותה, והתוצאה המרשימה ביותר שלה הייתה הגרסה המשולבת של אליס בארץ הפלאות ואליס בארץ המראות. אדינסל כתב מוזיקה גם למחזה של דֵיְין "אור ירח כסוף" (בו התוודע אל גרטרוד לורנס, שהקליטה את שיר הנושא), ו"המושיעים", מחזור של תסכיתים דתיים לרדיו של דיין.
משנת 1936 החל לכתוב מוזיקה לסרטים עלילתיים תיעודיים. ב-1937 כתב מוזיקה לסרט "שרפה מעל אנגליה". הוא זכה לראשונה להצלחה של ממש בסרט "היה שלום, מר צ'יפס" בשנת 1939. משנת 1942 קיים קשר ידידות ושיתוף פעולה פורה עם ג'ויס גרנפל (1979-1910), בשירים שהופיעו לראשונה במופעי רביו בווסט אנד והיו בהמשך לחלק בלתי נפרד ממופעי היחיד שלה על הבמה. ב-1949 חיבר את המוזיקה לסרט "מתחת לחוג הגדי" בבימויו של אלפרד היצ'קוק. ב-1957 הלחין את פסקול הסרט "הנסיך ונערת השעשועים". ב-1961 כתב את המוזיקה לסרט "האביב הרומאי של גב' סטון".
קונצ'רטו ורשה של אדינסל העיב עם השמעתו בסרט הבריטי מ-1941 "אור ירח מסוכן" על כל תרומותיו הקודמות לתיאטרון ולקולנוע. היצירה זכתה ליותר מ-100 הקלטות ולמכירות שעלו על חמישה מיליון והייתה לחביבת הקהל ברפרטואר המוזיקה הקלה. מלחינים אחרים הלכו בעקבות אדינסל וכתבו יצירות דומות בסגנון קונצ'רטו לפסנתר, בהן "חלום אולוון" של צ'ארלס ויליאמס ו"אגדת הר הזכוכית" של רוטה.
הערות שוליים

↑  דייוויד אדס, "ריצ'רד אדינסל" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  גרוב
↑  גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590142005171  PLWABN: 9810675769305606  BIBSYS: 2020037  BNE: XX1045564  BnF: cb138905931 (data)  CiNii: DA11861579  GND: 124509851  ICCU: CUBV000540  ISNI: 0000 0001 0888 6457  LCCN: n82153087  LNB: 000046021  MusicBrainz: 3d480b35-dfac-4faa-acc1-4410b74e08f7  NDL: 001167197  NKC: xx0011368  NLA: 35121236  NLK: KAC202081013  NTA: 073815292  RERO: 02-A002908495  SNAC: w67t1w7j  SUDOC: 081018444  Trove: 832568  VIAF: 37100945   WorldCat (עם VIAF): 37100945
רכס האגיי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  564 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  74°57′00″S 134°56′00″W﻿ / ﻿74.95°S 134.93333333333°W﻿ / -74.95; -134.93333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס האגיי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס האגיי
 
רכס האגיי (באנגלית: Hagey Ridge) הוא רכס גבוה מכוסה שלג, המהווה את הקצה המזרחי של רמת מקדולנד, בחוף ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע בין צוקי ביורנרט וקרחון ג'ונסון.
גובהו הממוצע של הרכס 564 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הרכס

הרכס צולם לראשונה ממטוס של השירות האנטארקטי האמריקאי בדצמבר 1940.
הרכס מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1966–1959.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של סגן דונלד וו. האגיי (Donald W. Hagey), מצי ארצות הברית, שהיה מפקד תחנת בירד בשנת 1969.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
רכס דרורי (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,285 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס נפטון 
 קואורדינטות:  83°39′S 55°45′W﻿ / ﻿83.65°S 55.75°W﻿ / -83.65; -55.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס דרורי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס דרורי
 
רכס דרורי או מצוק דרורי (באנגלית: Drury Ridge) הוא רכס המכוסה בעיקרו שלג. הרכס ממקום ממערב לפסגת נלסון, ברכס נפטון, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 17 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 1,285 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1956 – 1966.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שם דייוויד ל. דרורי (David L. Drury), שהיה מטאורולוג מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית בתחנת אלזוורת' בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי 1959 – 1960 ובחורף האנטארקטי 1961.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
| רכס פורסטל |
| --- | --- | --- |
| רכסים | שלוחת אבלה |  |
| הרים | הר לצ'נר |  |
| פסגות | דירדאל • ואטס • פיירל |  |
| מצוקים | מצוק קמפ • סלע קואל |  |
| נונאטאקים | אקרמן • בלאנט • ואנגאד |  |
| קרחונים | צ'יימברס |  |
| שדות שלג | מידיאן • סאלי |  |
| מסיב דופק |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אדג' |  |
| עמקים | עמק דייוויס (אנטארקטיקה) |  |
| הרים | אינגלנד • ווקר • נויברג |  |
| נונאטאקים | בראון • ראושיו |  |
| אגמים | אגם פורלידס |  |
| מצוקים | מצוק פורלידס |  |
| מצוקי בוייד | נונאטאק קוקס • סלע רנקין |  |
| אתרים נוספים בהרי פנסקולה |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון אקדמי |  |
| מפלי קרח וזרמי קרח | מפל הקרח אמונדסן • זרם הקרח פאונדיישן |  |
| רמות | מישור אירקווי |  |
| הרים וגבעות | גבעות הימלברג • מסיב פורד • פסגות קסטר |  |
| נונאטאקים ומצוקים | סלעי אדג' • נונאטאק פרל |  |
שארל הרביעי, מלך צרפת

שארל הרביעי "היפה" (בצרפתית: Charles IV le Bel; ‏1294 – 1 בפברואר 1328) היה מלך צרפת בשנים 1322–1328, בן לשושלת הקאפטינגית.
ביוגרפיה

שארל היה בנם הרביעי של פיליפ הרביעי, מלך צרפת וז'אן הראשונה, מלכת נווארה.
הוא הוכתר למלך צרפת ב־1322 בקתדרלה שבריימס. ב־1327 סייע שארל לאחותו איזבלה להתמרד נגד בעלה אדוארד השני, מלך אנגליה, ולהביא לכליאתו, ולאחר מכן להוצאתו להורג. במשך שש שנותיו כעוצר ממלכת אנגליה פגע שארל בכל אזרחי הממלכה על ידי כך שהעלה מיסים, החרים נכסים מאויביו וכפה על אנשים לבצע תפקידים קשים.
שארל הרביעי מת בווינסן, ואל-דה-מאר, ונקבר עם אשתו השלישית, ז'אן מאוורה, בבזיליקת סן-דני. הוא מת ללא בן שיוכל לרשתו, לכן, אחותו איזבלה דרשה את הכתר בעבור בנה שהיה אדוארד השלישי, מלך אנגליה. האצולה הצרפתית לא חפצה בזר שישב על כס המלכות הצרפתי, ובמיוחד כאשר המדובר במלך אנגליה. לכן, רוב הפרשנים של החוק הצרפתי קבעו כי הכתר אינו יכול לעבור בירושה באמצעות בנותיו של מלך צרפת אלא רק באמצעות בניו. ואם לא השאיר אחריו בנים משמעו של דבר הוא סיומה של השושלת. כך נסתיימה השושלת הקאפטינגית הישירה. דודנו של שארל, פיליפ, רוזן ולואה, ירש את כתר צרפת לאחר מותו, והיה ראשון מלכי בית ולואה בשם פיליפ השישי.
את כתר נווארה ירשה אחייניתו ז'אן, בתו של לואי העשירי.
נישואיו

20 במאי 1308 - בלאנש מבורגונדי. הנישואין נסתיימו ב־1322, כאשר נחשף סיפור בגידתה בו (במקביל לחשיפת בגידתה של מרגיט אשת אחיו הגדול של שארל, לואי, אשר הייתה בת דודתה. היא נשלחה למאסר ממושך על אף שהייתה בהריון, שארל הכיר בילד שנולד, למרות שהיו ספקות לגבי זהות אביו, במקביל הוא דאג לביטול נישואיו ממנה)
21 בספטמבר 1322 - מארי מלוקסמבורג. מתה ב־1324 במהלך לידה.
5 ביולי 1325 - ז'אן מאוורה.
נישואיו > ילדיו

פיליפ (1314 – 1322)
ז'אן (1315 – 1320)
לואי (1320)
ז'אן (1326 – 1327)
מארי (1327 – 1341)
בלאנש (1328 – 1392), נישאה לפיליפ, דוכס אורליאן
ריצ'רד אוברי

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1947 (בן 76) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג'  קולג' גונוויל וקאיוס 
 מוסדות:  קינגס קולג' לונדון  אוניברסיטת אקסטר  קווינס קולג' 
 פרסים והוקרה:  פרס וולפסון להיסטוריה (2005)  פרס ט. ס. אשתון (1983)  פרס הסל-טילטמן (2005)  עמית האקדמיה הבריטית  עמית החברה ההיסטורית המלכותית 
 
ריצ'רד אוברי (באנגלית: Richard Overy;‏ נולד ב-23 בדצמבר 1947) הוא אחד מההיסטוריונים הבולטים החוקרים את מלחמת העולם השנייה ואת תקופת הרייך השלישי.
ביוגרפיה

אוברי למד באוניברסיטת קיימברידג', לימד בקווינז קולג' החל מ-1972 עד 1979, ב-1980 החל ללמד בקינגז קולג' בלונדון, שם לימד עד שנת 2004. בשנה זו עבר ללמד באוניברסיטת אקסטר.
ב-1994 הוענק לו תואר פרופסור להיסטוריה מודרנית. החל משנת 2000 אוברי חבר באקדמיה הבריטית, כמו כן הוענק לו פרס מיוחד על שם סמואל אליוט מוריסון על תרומתו בחקר המלחמות.
ספרו "מלחמתה של רוסיה" שיצא לאור בלונדון בשנת 1997 היה מבוסס על מחקר ארכיוני חלוצי בארכיוני ברית המועצות ועל ראיונות עם תושבי ברית המועצות, שהתאפשר לראשונה רק לאחר נפילת מסך הברזל. את הספר ליוותה סדרת טלוויזיה בת עשרה פרקים, שהופקה בשיתוף פעולה בין חברת IBP פילמס בלונדון, ובין חברת "ויקטורי פילמס" הרוסית, וזכתה לשבחים רבים.
בשנת 2004 יצא לאור ספרו "הדיקטטורים", שחושף את נבכי המשטרים האפלים של היטלר וסטלין ומנתח את המהלכים המורכבים שהשפיעו ועברו על המדינות שבשליטת משטריהם הרודניים. ספר זה, בדומה ל-21 הספרים האחרים שפרסם, שמרביתם עוסקים בגרמניה הנאצית, זכה לביקורות מהללות.
ספריו שיצאו לאור בעברית

למה ניצחו בעלות הברית, תרגום - עמוס כרמל, הוצאת דביר, 1999
מלחמתה של רוסיה, תרגום עופר שור, הוצאת דביר, 2001
הדיקטטורים: גרמניה של היטלר, רוסיה של סטלין, תרגום - אריה חשביה, הוצאת עם עובד, 2006
1939: הספירה לאחור לקראת המלחמה, הוצאת עם עובד, 2018
רוסאריו סנטראל

הסמל החלופי של הקבוצה
קלוב אתלטיקו רוסאריו סנטראל (בספרדית: Club Atlético Rosario Central) הוא מועדון ספורט ארגנטינאי המוכר בעיקר בשל מחלקת הכדורגל של המועדון. קבוצת הכדורגל היא אחת הוותיקות בכדורגל הארגנטינאי. משחקה של הקבוצה מול היריבה העירונית ניואל'ס אולד בויס נחשב לאחד המרתקים והטעונים בכדורגל הארגנטינאי.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-24 בדצמבר 1889 בידי עובדים אנגלים שעסקו בהקמת קווי רכבת באזור העיר רוסאריו. בשנת 1903 קיבלה הקבוצה את שמה הנוכחי - מועדון הספורט רוסאריו סנטראל, וזאת אחרי שחברת קווי הרכבות התמזגה עם חברה מבואנוס איירס.
ב-1971 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה וזאת תחת הדרכתו של אנחל לברונה. שנתיים מאוחר יותר, ב-1973, זכתה הקבוצה בפעם השנייה בתואר האליפות. ב-1974 הצטרף למועדון מריו קמפס והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות. למרות זאת, האליפות לא הוכרה בידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. עד היום מחשיבים אוהדי הקבוצה את האליפות כ"תואר השישי של המועדון".
ב-1980 זכתה הקבוצה פעם נוספת באליפות. הקבוצה זכתה לכינוי "הסימפוניה" (La Sinfónica) בשל המשחק היפה שהציגה. לאחר האליפות נקלעה הקבוצה למשבר. ב-1985 ירדה הקבוצה בפעם השנייה בתולדותיה לליגה השנייה והצליחה לשוב לליגה הראשונה כעבור שנה אחת. עם החזרה לליגה הראשונה, הקבוצה אף הצליחה לזכות באליפות הרביעית והאחרונה בתולדות המועדון בעונת 1986/87, בכך הייתה לקבוצה היחידה בכדורגל הארגנטינאי שמצליחה לזכות באליפות עם עלייתה לליגה הראשונה.
הקבוצה לא זכתה בתארים נוספים עד שנת 1995 אז הצליחה לזכות בתואר בינלאומי בפעם הראשונה והיחידה בתולדותיה אחרי שזכתה בגביע קונמבול.
בסוף עונת הקלאוסורה 2010 ירדה הקבוצה לליגת המשנה בארגנטינה לאחר 24 שנים רצופות בהן שיחקה בליגה הראשונה, לאחר שכשלה במשחקי המבחן מול קבוצת אול בויס. התוצאה במשחק הראשון הייתה תיקו 1:1, אך במשחק השני הפסידה סנטראל באצטדיונה הביתי בתוצאה 0:3 וירדה ליגה.
בסוף עונת 2012/13 הקבוצה עולה בחזרה לליגת העל.
מדי הקבוצה

תחילה, שיחקה הקבוצה במדים אדומים-לבנים. לאחר מכן עברה הקבוצה לשחק במדים כחולים-לבנים למשך מספר שנים עד שעברה לשחק בצבעים הנוכחים - פסים כחולים-זהובים מאונכים.
כינוי הקבוצה

הקבוצה זכתה לכינוי "canallas" (תואר גנאי בסלנג ארגנטינאי) אחרי שסירבה לשחק במשחק צדקה לאיסוף תרומות למרפאה שטיפלה בחולי צרעת. יריבתה העירונית ניואל'ס אולד בויס שכן השתתפה במשחק זכתה לכינוי "המצורעים".
הקבוצה ידועה גם בכינויה "האקדמיה" (כינוי המשותף יחד עם ראסינג קלוב) בזכות מחלקת הנוער שלה.
אוהדי הקבוצה נקראים גם "Los Guerreros"  (הלוחמים), להם נאמנות עיוורת לקבוצה ובשל כך גם ריבוי מעשה האלימות והוונדליזם המיוחסים להם.
אצטדיון הקבוצה

הקבוצה משחקת באצטדיון חיגנטה דה ארוז'יטו (Estadio Gigante de Arroyito) הנמצא בשכונת ליסנדרו דה לה טורה (המוכרת בשם ארוז'יטו). האצטדיון נחנך בשנת 1929 ועבר שיפוץ נרחב לקראת מונדיאל 1978. האצטדיון אירח שלושה ממשחקי ארגנטינה בשורותיה כיכב מריו קמפס, שחקנה של הקבוצה.
הקלאסיקו של רוסאריו

משחק הדרבי (ה"קלאסיקו") של העיר רוסאריו בין סנטראל לניואל'ס אולד בויס נחשב לאחד המשחקים הטעונים בכדורגל הארגנטינאי. בין שתי הקבוצות ישנה יריבות עזה שלעיתים אף גולשת למעשי אלימות בין שני מחנות האוהדים. "הקלאסיקו של רוסאריו" נחשב לאחד החשובים בכדורגל הארגנטינאי, והוותיק מביניהם (המשחק הרשמי הראשון נערך ב-18 ביוני 1905).
תארים

אליפות ארגנטינה - 4 (נסיונל 1971, נסיונל 1973, נסיונל 1980, 1986/1987)
סגנית - 4 (נסיונל 1970, מטרופוליטנו 1974, נסיונל 1974, אפרטורה 1999)
גביעים לאומיים
עידן חובבני - 5 (קופה דה קומפטנסיה 1913, קופה דוקטור קרלוס איברגורן 1915, קופה דה אונור 1916, קופה דה קומפטנסיה ג'וקיי קלוב 1916, קופה דה קומפטנסיה 1920)
עידן מקצועני - 1 (גביע ארגנטינה 2018)
גביע קונמבול - 1 (1995)
סגנית - 1 (1998)
שחקנים מפורסמים

ארגנטינה קרלוס איימאר
ארגנטינה רוברטו בונאנו
ארגנטינה מרטין קארדטי
ארגנטינה חוסה צ'אמוט
ארגנטינה אדוארדו קואודט
ארגנטינה מרסלו דלגאדו
ארגנטינה דניאל דיאס
ארגנטינה הרנן דיאס
ארגנטינה פאולו פרארי
ארגנטינה לוסיאנו פיגרואה
ארגנטינה וולטר גייטאן
ארגנטינה אזקיל גונזאלס
ארגנטינה מריו קמפס
ארגנטינה לאופולדו לוקה
ארגנטינה פדריקו לוסנהוף
ארגנטינה ססאר לואיס מנוטי
ארגנטינה חואן אנטוניו פיצי
ארגנטינה מרקו רובן
ארגנטינה כריסטיאן ויז'אגרה
ארגנטינה אנחל די מריה
ארגנטינה ג'ובאני לו צ'לסו
אוהדי הקבוצה מניפים דגל ענק
אצטדיון הקבוצה
קתרינה נאשנוונג

קתרינה נאשנוונג (בגרמנית: Katharina Elisa Naschenweng; נולדה ב-16 בדצמבר 1997) היא כדורגלנית אוסטרייה, המשחקת בעמדת הבלמת והמגנה בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת אוסטריה.
קריירת מועדונים

נאשנוונג החלה לשחק כדורגל ב-2004, כשהצטרפה לשורות קבוצת הנוער של רוטרטורן באזור מגוריה. ב-2012 קודמה הבלמת לקבוצה הבוגרת של המועדון. מאפריל ועד יוני שיחקה הבלמת במועדון שפיטל/דראו בליגה השלישית האזורית, ובתום תקופה זו שבה למועדון נעוריה. בהמשך אותה שנה הצטרפה נאשנוונג למועדון הטרי קארינתיאנס הורנטס מהליגה האזורית.
שטורם גראץ
לקראת עונת 2015/16 עברה הבלמת לקבוצת הנשים של המועדון שטורם גראץ מליגת העל האוסטרית לנשים. את הופעת הבכורה במדי המועדון ערכה הבלמת ב-8 באוגוסט 2015, בניצחון 7:0 על המועדון אותו עזבה, קארינתיאנס. את משחקה האחרון במדי הקבוצה ערכה ב-3 ביוני 2018, בניצחון 3:0 על וורדרלנד.
הופנהיים
לקראת עונת 2018/19 חתמה הבלמת במועדון הופנהיים מהבונדסליגה לנשים. את הופעת הבכורה שלה במדי הופנהיים ערכה ב-19 באוגוסט 2018, בניצחון 1:0 של קבוצת המילואים על הסן-ווצלר, במחזור הראשון של הבונדסליגה השנייה. קרע ברצועה הצולבת גרם לנאשנוונג להיעדר מהמגרשים עד לתחילת אוקטובר 2019. את הופעת הבכורה שלה במדי הקבוצה הבוגרת ערכה ב-16 בנובמבר 2019, בניצחון 6:1 על קארל-צייס יינה במסגרת הגביע הגרמני לנשים. מספר ימים לאחר מכן, ב-22 בנובמבר, ערכה הבלמת את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה, כשעלתה כמחליפה בתיקו 2:2 נגד פרנקפורט.
באיירן מינכן
ב-17 בינואר 2023 עברה נאשנוונג למועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה. את הופעת הבכורה שלה במדי המועדון ערכה ב-15 בספטמבר 2023, בתיקו 2:2 מול פרייבורג, כשהיא כובשת את השער השני של באיירן. שני מחזורים לתום העונה זכתה נאשנוונג עם באיירן בבונדסליגה, לאחר ניצחון 2:1 על באייר לברקוזן.
ב-3 ביוני 2024 הודיעה הקבוצה שנאשוונג עתידה לעבור ניתוח ברצועה הצולבת בעקבות פציעה נשנית, מה שיגרום להיעדרות ממושכת מהמגרשים.