stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר חוזמן

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1962 (בן 62) ז'יטומיר, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1991
 מד כושר מרבי:  2605 (ספטמבר 2010)
 מד כושר נוכחי:  2536 ‏(אוקטובר 2024)
 מקצוע נוסף:  מאמן שחמט
 מדינה:  אוקראינה, ישראל
 
אלכסנדר (אלכס) חוזמן, (ברוסית: Александр Хузман; נולד ב-10 באפריל 1962 בז'יטומיר, אוקראינה) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב אמן, אלוף ישראל (2014) וחבר נבחרת ישראל לשעבר.
חוזמן השתתף במספר אליפויות אוקראינה והישגו הטוב ביותר בה היה בשנת 1986 בה סיים במקום 4. בשנת 1990 סיים אותה במקום ה-7 (ניצח מיכאיל ברודסקי).
חוזמן עלה לישראל ב-1992. בשנת 2001 הוא סיים במקום 1–2 בתחרות בביל (שווייץ). בשנת 2005 הוא סיים במקום שלישי בתחרות במונטריאול. בשנת 2003 הוא סיים במקום השני באליפות ישראל הפתוחה.
ב-3 באוקטובר 2003 ניצח חוזמן את גארי קספרוב ב-23 מסעים ובכך היה לאדם שהשיג את הניצחון המהיר ביותר על קספרוב, אז השחקן הטוב בעולם.
היה מאמנו של רב-אמן מארק בלובשטיין מקנדה. חוזמן הוא מאמנו של בכיר שחמטאי ישראל בוריס גלפנד.
נכון לאוקטובר 2022, מדורג במקום ה-12 בישראל לפי מד כושר.
מבחר תחרויות בהן השתתף

אליפות ישראל בשחמט 2014 - זכייה
אליפות אירופה בשחמט 2015
הופעות באולימפיאדות

אלכסנדר חוזמן ייצג את ישראל 6 פעמים באולימפיאדות השחמט.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאה |  % | מקום |
| 1990 | 1 | 2575 | 8 מ-13 | 4+ 8= 1- | 61.5 | 16 קבוצתי |
| 1996 | 1 עת | 2575 | 5.5 מ-9 | 3+ 5= 1- | 61.1 | 17 קבוצתי |
| 2000 | 2 עת | 2574 | 3 מ-6 | 14+ 4= 1- | 50 | 5 קבוצתי |
| 2002 | 2 עת | 2595 | 6 מ-8 | 4+ 4= 0- | 75 | 9 קבוצתי |
| 2004 | 1 עת | 2581 | 5.5 מ-8 | 4+ 3= 1- | 56.6 | 4 קבוצתי |
| 2006 | 1 עת | 2576 | 5 מ-7 | 3+ 4= 0- | 71.4 | 4 קבוצתי |
הערות שוליים

↑  אלכסנדר חוזמן נגד גארי קספרוב, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
↑  מקור המידע הוא שיחה שלי עם אלכסנדר חוזמן בתאריך 17.9.2022. בשיחה הוא סיפר לי שהוא מאמן של בוריס גלפנד כמה עשרות שנים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלעד קורן

אלעד קורן (נולד ב-3 ביולי 1968) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בתפקיד המגן שמאלי.
קריירת משחק

אלעד קורן גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1985. קורן היה המגן השמאלי הקבוע של נתניה, איתה הגיע למקום השני בעונת 1987/1988 בליגה הלאומית, ופעמיים לגמר גביע הטוטו (1987, 1989). במהלך עונת 1991–1992 פרק את הכתף והחסיר משחקים רבים. חברו לקבוצה גבי פקר תפס את מקומו בעמדת המגן השמאלי, וקורן התקשה לחזור להרכב. בעונת 1992–1993 הושאל קורן למכבי חיפה ובסיום העונה חגג עימה זכייה בגביע המדינה. בעונת 1993–1994 הושאל לעולה החדשה מכבי עירוני אשדוד ושיחק בה עונה אחת. בעונת 1994–1995 עבר למכבי הרצליה, בה שיחק במשך 4 עונות ובגיל 30 פרש מכדורגל. בכל הקריירה שיחק קורן בליגה הבכירה.
הישגים

גביע המדינה בכדורגל :
זכייה: (1): 1992–1993
ליגת העל בכדורגל :
מקום שני: 1987–1988
גביע הטוטו :
גמר: 1987, 1989
אליפות ישראל באתלטיקה 1968

אליפות ישראל באתלטיקה נערכה באצטדיון רמת גן ברמת גן בין התאריכים 28 - 29 ביוני 1968.
האתלטיות המצטיינות

אסתר רוט-שחמורוב (הפועל תל אביב) זכתה ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר, בריצת 400 מטר ובריצת 80 מטר משוכות
האתלטים המצטיינים

משה פרידמן (הפועל עמק חפר) זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
יובל וישניצר (אס"א תל אביב) זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר ובריצת 5000 מטר.
שיאים ישראלים

יובל וישניצר (אס"א תל אביב) קבע שיא ישראלי חדש בריצת 5000 מטר.
תוצאות נשים > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | אסתר רוט-שחמורוב   הפועל תל אביב | 12.0 שניות | אביבה בלס   הפועל פתח תקווה | 12.2 שניות |  |  |
| ריצת 200 מטר | אביבה בלס   הפועל פתח תקווה | 25.7 שניות | בתיה לזניק   הפועל חדרה | 26.2 שניות | רחל הלה   הפועל חדרה | 26.4 שניות |
| ריצת 400 מטר | אסתר רוט-שחמורוב   הפועל תל אביב | 59.4 שניות |  |  |  |  |
| ריצת 800 מטר | חנה שזיפי   הפועל חיפה | 2:10.3 דקות | דליה בלומנפלד   אס"א תל אביב | 2:25.1 דקות | רות וולטר   | 2:30.3 דקות |
| ריצת 80 מטר משוכות | אסתר רוט-שחמורוב   הפועל תל אביב | 11.3 שניות |  |  |  |  |
תוצאות נשים > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | מיכל למדני   הפועל חדרה | 1.50 מטר |  |  |  |  |
| קפיצה לרוחק | סמדר מודעי   | 5.60 מטר | אילנה ברוק   | 5.34 מטר |  |  |
| הדיפת כדור ברזל | ליאורית דניאל   הפועל ירושלים | 12.39 מטר | חיה כץ   | 12.27 מטר | מירה בולבה   הפועל עמק חפר | 9.60 מטר |
| זריקת דיסקוס | ליאורית דניאל   הפועל ירושלים | 41.13 מטר | חיה כץ   | 31.54 מטר | מירה בולבה   הפועל עמק חפר | 30.41 מטר |
| הטלת כידון | קלרה פלום   | 39.08 מטר | אלישבע רוש   | 34.72 מטר | חיה שחר   | 29.45 מטר |
תוצאות גברים > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | משה פרידמן   הפועל עמק חפר | 10.7 שניות | לוי פסבקין   | 10.9 שניות |  |  |
| ריצת 200 מטר | משה פרידמן   הפועל עמק חפר | 22.4 שניות |  |  |  |  |
| ריצת 400 מטר | אילן שזיפי   הפועל חיפה | 50.3 שניות | דוד בן דוד   | 50.6 שניות | אביגדור לוינהיים   | 52.5 שניות |
| ריצת 800 מטר | יאיר פנטילט   מכבי תל אביב | 1:53.9 דקות | שאבי תמיר   | 1:57.4 דקות | אביגדור לוינהיים   | 1:59.4 דקות |
| ריצת 1500 מטר | יובל וישניצר   אס"א תל אביב | 3:57.8 דקות | יאיר פנטילט   מכבי תל אביב | 3:58.0 דקות | משה חיון   | 4:01.5 דקות |
| ריצת 5000 מטר | יובל וישניצר   אס"א תל אביב | 14:45.6 דקות   שיא ישראל | אורי דייג   הפועל עמק חפר | 15:38.9 דקות |  |  |
| ריצת 10000 מטר | דן כהן   | 35:05.0 דקות |  |  |  |  |
| ריצת 110 מטר משוכות | יצחק לוי   הפועל כפר סבא | 16.1 שניות | משה טומשנקו   | 16.8 שניות |  |  |
| ריצת 400 מטר משוכות | עודד גינדין   הפועל נען | 56.9 שניות | משה טומשנקו   | 1:08.4 דקות |  |  |
| 3000 מטר הליכה | ראובן פלג   הפועל עמק חפר | 15:43.0 דקות | צבי עוז   | 17:24.2 דקות | משה רוטנברג   | 18:19.4 דקות |
תוצאות גברים > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | יאיר לובין   הפועל חדרה | 1.85 מטר | יוסף פיקל   הפועל רמת גן | 1.80 מטר | משה לובין   הפועל חדרה | 1.80 מטר |
| קפיצה לרוחק | דוד בן דוד   | 6.39 מטר | נח איסקוב   | 6.29 מטר | יגאל כץ   | 6.28 מטר |
| קפיצה במוט | יוסף אונגר   הפועל חדרה | 3.32 מטר | יצחק לוי   הפועל כפר סבא | 3.30 מטר | עומר אדן   | 2.85 מטר |
| קפיצה משולשת | זאב רייס   הפועל גבעת ברנר | 13.97 מטר | יהודה לבקוביץ'   | 13.72 מטר | יוסף פיקל   הפועל רמת גן | 13.33 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | אברהם גונטובניק   הפועל חיפה | 15.02 מטר | חגאי תמיר   | 13.40 מטר | עקיבא קורל   הפועל רמת גן | 13.25 מטר |
| זריקת דיסקוס | יורם גיל   | 49.05 מטר | עקיבא קורל   הפועל רמת גן | 41.53 מטר |  |  |
| הטלת כידון | ברוך פיינברג   מכבי חיפה | 54.65 מטר | עומר אדן   | 50.66 מטר | יורם ברויר   | 45.92 מטר |
| יידוי פטיש | מאיר יעקובי   הפועל חיפה | 56.78 מטר | עמיהוד רבינוביץ'   מכבי תל אביב | 43.60 מטר | אחיקם פולונסקי   הפועל חדרה | 35.68 מטר |
הערות שוליים

↑  ראשונה סיימה הלגה קמפר (אוסטריה אוסטריה) - 12.0 שניות
↑  ראשון סיים גאר נסטר (אוסטריה אוסטריה) - 10.6 שניות
↑  ראשון סיים גאר נסטר (אוסטריה אוסטריה) - 21.9 שניות 
 שני סיים בראוניק (אוסטריה אוסטריה) - 22.4 שניות
↑  ראשון סיים ארן מורטנסן (דנמרק דנמרק) - 3:57.4 דקות
↑  שני סיים ארן מורטנסן (דנמרק דנמרק) - 15:10.6 דקות
↑  ראשון סיים קיי אנדרסן (דנמרק דנמרק) - 53.19 מטר
|  אליפויות ישראל באתלטיקה |
| --- | --- | --- |
| אליפויות ארץ-ישראל באתלטיקה | 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 |  |
| אליפויות ישראל באתלטיקה | 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
אמנת ירושלים

פרט מתוך אמנת ירושלים
אמנת ירושלים היא הצהרת אמונים של מדינת ישראל לעיר ירושלים שנחתמה ביום ירושלים, 31 במאי 1992, כ"ח באייר ה'תשנ"ב, במלאת 25 שנה לירושלים המאוחדת במשכן הנשיא בירושלים.
בין החותמים על האמנה: נשיא המדינה חיים הרצוג, ראש הממשלה יצחק שמיר, הרמטכ"ל אהוד ברק, הרבנים הראשיים לישראל אברהם אלקנה כהנא שפירא והרב מרדכי אליהו, נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר, יו"ר מפלגת העבודה יצחק רבין וראש העיר ירושלים טדי קולק.
האמנה חוברה ביוזמת המשרד לענייני ירושלים על ידי השופט פרופ' מנחם אלון, ששיבץ בה פסוקים ומדרשים מהמקורות היהודים.
בעיתון החרדי יתד נאמן נכתב נגד החתימה על האמנה. גם ראש עיריית ירושלים טדי קולק התנגד לאמנה מטעמים פוליטיים, אך לבסוף חתם על האמנה. ביום ירושלים 1993 נחתמה האמנה שוב בבית הנשיא עזר ויצמן עלי ידי נציגיהם של 1,300 קהילות יהודיות מ-70 מדינות מרחבי העולם. האמנה נחתמת מחדש באירועים שונים ומוצגת בטרקלין שאגאל אשר במשכן הכנסת, בסמוך למגילת העצמאות.
מגילת האמנה המוצגת בטרקלין שאגאל בכנסת
מתוך האמנה:
ירושלים השלום והשלווה ישרו בה שאלו שלום ירושלים ישליו אוהביך יהי שלום בחילך שלווה בארמנותיך וממנה בשורת השלום יצאה ותצא לבאי עולם וכתתו חרבותם לאיתים וחניתותיהם למזמרות לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה ואמרו חכמינו עליהם השלום אין הקדוש ברוך הוא עתיד לנחם את ירושלים אלא בשלום - ממקום זה הננו שבים וקוראים את השבועה "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני תדבק לשוני לחכי אם לא אזכרכי אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי" ובכל זאת אנחנו כורתים אמנה וכותבים וארשנוך לנו לעולם וארשנוך באמונה בצדק ובמשפט בחסד וברחמים
אליעזר ויסהוף יצר את העיטורים שבמגילת אמנה, ואשתו אריאלה עצבה את האותיות וכתבה את המגילה.
הערות שוליים

↑  נח זבולוני, החרדים מצטרפים לטדי קולק: אמנת ירושלים מיותרת, דבר - חדשות 02/06/1992
↑  נתן רועי ונח זבולוני, "לגבי ירושלים אין מחלוקת בעם, כי ירושלים אינה נושא למיקוח", דבר - חדשות 20/05/1993
↑  עמיעד טאוב, לשמור על ירושלים, דתילי 02/12/2009
אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה

הנסיך אמנואלה פילברטו מבית סבויה, הדוכס השני מאאוסטה (באיטלקית: Emanuele Filiberto Vittorio Eugenio Genova Giuseppe Maria di Savoia;‏ 13 בינואר 1869 - 4 ביולי 1931) היה בן למשפחת המלוכה האיטלקית מבית סבויה ומפקד הארמייה השלישית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

אמנואלה נולד בעיר ג'נובה ב-13 בינואר 1869. אביו, הנסיך אמדאו מסבויה, דוכס אאוסטה נבחר בשנת 1870 לכהן כמלך ספרד, כאמדאו הראשון, מלך ספרד. מינוי זה הפך את אמנואלה ליורש העצר הספרדי. בשנת 1873 החליט המלך אמדאו להתפטר מתפקידו והמשפחה חזרה להתגורר באיטליה. לאחר מות אביו בשנת 1890 ירש אמנואלה את התואר דוכס אאוסטה השני.
| --- | --- |

אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה
 לידה:  13 בינואר 1869 ג'נובה, איטליה 
 פטירה:  4 ביולי 1931 (בגיל 62) טורינו, איטליה 
 מקום קבורה:  Redipuglia war memorial 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 בן או בת זוג:  הלן, נסיכת אורליאן (25 ביוני 1895–?) 
 צאצאים:  הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה, הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה 
 השתייכות:  הצבא המלכותי האיטלקי הצבא המלכותי האיטלקי
 תקופת הפעילות:  1903–1931 (כ־28 שנים)
 דרגה:  מרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הארמייה השלישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 צווארון של מסדר קרלוס השלישי (28 בדצמבר 1923)  אביר במסדר גיזת הזהב  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש  מסדר העיט השחור  מפקד הצלב בווירטוטי מיליטארי 
 
אמנואלה, שהיה בן דודו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, החל את הקריירה הצבאית שלו בשנת 1903 בנאפולי. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה אמנואלה למפקד הארמייה השלישית. הארמייה השלישית ניהלה קרבות קשים מול צבא אוסטרו-הונגריה בצפון איטליה. הארמייה השלישית זכתה באיטליה לכינוי "הארמייה הבלתי-מנוצחת" (באיטלקית: armata invitta) בעקבות ניצחונותיה הרבים. השגים אלה גרמו לעליית קרנו של הנסיך הגנרל בקרב העם האיטלקי, למורת רוחו של מלך איטליה.
בעקבות שרותו במלחמת העולם הראשונה הועלה הנסיך אמנואלה ב-1926 לדרגת מרשל צבא איטליה, על ידי רודן איטליה בניטו מוסוליני. אמנואלה נפטר ב-4 ביולי 1931 בעיר טורינו. לבקשתו הוא נקבר בבית העלמין של חיילי הארמייה השלישית ולא בבית הקברות המלכותי, כיאה למעמדו.
על שמו של אמנואלה הוקם בשנת 1942 גשר הדוכס מאאוסטה שעל נהר הטיבר ברומא.
בנו הבכור של אמנואלה פיליברטו, הנסיך אמדאו הדוכס השלישי מאאוסטה, היה המשנה למלך איטליה במזרח אפריקה האיטלקית במהלך מלחמת העולם השנייה.
משפחתו

בשנת 1895 התחתן אמנואלה פיליברטו עם הלן, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ומארי איזבל, נסיכת אורליאן, ממנה נולדו לו שני בנים:
הנסיך אמדאו, הדוכס השלישי מאאוסטה (1898–1942)
הנסיך איימונה, הדוכס הרביעי מאאוסטה (1900–1948)
אמץ כביש מהיר

שלט של "אמץ כביש מהיר" בקולורדו
תוכנית Adopt-a-Highway, ותוכנית Sponsor-a-Highway הדומה מאוד, הם מסעות קידום מכירות שבוצעו על ידי מדינות ארצות הברית, מחוזות וטריטוריות של קנדה, וכמה ממשלות לאומיות מחוץ לצפון אמריקה כדי לעודד מתנדבים לשמור על חלק מהכביש המהיר נקי מפסולת. בתמורה לפינוי פסולת קבוע, ארגון (כגון צופי גורים או אבירי קולומבוס) רשאי לפרסם את שמו על שלט בקטע של הכבישים המהירים שהם מתחזקים.
אמלתיאה

| --- | --- |

 תפקיד:  אוקיינידית והמינקת של זאוס
 תרבות:  יוון העתיקה
 אב:  אוקיינוס
 אם:  טתיס
 אחים:  האוקיינידים
 בן או בת זוג:  אוקיינוס, מליסאוס 
 צאצאים:  אדרסטיאה 
 
במיתולוגיה היוונית, אמלתיאה (יוונית עתיקה: Ἀμάλθεια, "אלה ענוגה") היא המינקת המוזכרת בתדירות הגבוהה ביותר של זאוס.
אטימולוגיה

השם אמלתיאה, ביוונית "אלה ענוגה", הוא בבירור כינוי, המסמל את נוכחותה של אלה מטפלת קודמת או עלמה-אלה שההלנים, שאת המיתוסים שלהם אנו יודעים, ידעו שהיא ממוקמת בכרתים, שבו המינואים אולי קראו לה גרסה של "דיקטה" (אנ').
במיתולוגיה

היו תיאורים שונים לגבי אמלתיאה. אמלתיאה מיוצגת לפעמים בתור העז שהניקה את האל התינוק במערה בהר אייגיון בכרתים ("הר העיזים"), לפעמים כנימפה המטפלת בעזים. לא ברור מי הם הוריה של אמלתיאה. היא מתוארת כבתו של אוקיינוס, הליוס, המוניוס, או - לפי לקטנטיוס (אנ') - מליסאוס (אנ'), שהניקה אותו בחלב העז שלה. העובדה שיש לה הורים מיתולוגיים מרובים ולא ודאיים מעידה על סגידה רחבה לאלה בתרבויות רבות בעלות מסורות מקומיות שונות. שמות אחרים, כמו אדרסטיאה (אנ'), אידה, הנימפה של הר אידה (אנ') או אדמנתאה (אנ'), המופיעים בספרי המיתולוגיה, הם פשוט כפילויות של אמלתיאה.
במסורת המיוצגת על ידי התאוגוניה של הסיודוס, קרונוס בלע את כל ילדיו מיד לאחר לידתם. האלה האם, ריאה, אמו של זאוס, רימתה את אחיה-בן זוגה קרונוס בכך שנתנה לו אבן עטופה כדי להיראות כמו תינוק במקום זאוס. מכיוון שהיא נתנה במקום זאת את זאוס התינוק לאדמנתאה כדי לינוק במערה על הר בכרתים, ברור שאדמנתאה היא כפיל של אמלתיאה. בהתייחסויות ספרותיות רבות, המסורת היוונית מספרת שכדי שקרונוס לא ישמע את יללת התינוק, אמלתיאה אספה על המערה את הקורטים (אנ') או הקוריבנטים כדי לרקוד, לצעוק ולהכות בחניתותיהם על מגיניהם.
במיתולוגיה > אייגיס

עורה של אמלתיאה, או של העז שלה, שנלקח על ידי זאוס לכבודה במותה, הפך למגן אייגיס (אנ') במסורות מסוימות.
בתרבות

על שם אמלתיאה נקרא ירח של צדק.
אמלתיאה מופיעה בספר יומני החצויים מאת ריק ריירדן כשהיא מתריעה לתאליה גרייס ולוק קסטלאן על סכנה.
הערות שוליים

↑  Graves, Robert (2017). The Greek Myths: The Complete and Definitive Edition. Penguin UK. p. 42. ISBN 9780241983386.
↑  Amaltheia, Perseus Project
↑  הסיודוס, תאוגוניה, עמ' 484
↑  היגינוס, פאבולות, עמ' 158
↑  Gee, Emma (2000). Ovid, Aratus and Augustus: Astronomy in Ovid's Fasti. Cambridge University Press. p. 131-132. ISBN 9780521651875.
↑  אפולודורוס, ביבליותקה, 2.7.5
↑  Kerenyi, Karl (1951). The Gods of the Greeks. Thames & Hudson. p. 94.
↑  היגינוס, דה אסטרונומיה, עמ' 2.13.7-8
↑  יומני החצויים: היומן של לוק, באתר ריק ריירדן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811264071605606  GND: 129694886  VIAF: 55234186   WorldCat (עם VIAF): 55234186
אמנואל, דוכס ונדום

אמנואל, דוכס ונדום (בצרפתית: Emmanuel d’Orléans; 18 בינואר 1872 – 1 בפברואר 1931), היה נסיך צרפתי מבית אורליאן, וגיסו של אלברט הראשון, מלך הבלגים.
ביוגרפיה

אמנואל נולד ב-18 בינואר 1872 במראן, לנסיך פרדיננד, דוכס אלנסון ולסופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה. בשנת 1897 ביקרה אמו בבזאר דה לה שריטה – אירוע צדקה שארגנה האצולה הצרפתית בפריז מדי שנה, ונספתה שם במהלך שרפה גדולה שפרצה במקום.
ב-12 בפברואר 1896 התחתן אמנואל בבריסל עם הנרייט, נסיכת בלגיה, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה ומריה, נסיכת הוהנצולרן, ממנה נולדו לו 4 ילדים. לבני הזוג היו אחוזות בבלגיה, בצרפת ובשווייץ עד לאחר מלחמת העולם הראשונה, אולם לאחר מכן הידרדר מצבם והם נאלצו למכור נכסים. ב-1 בפברואר 1931 מת אמנואל במפתיע מאי ספיקת לב לאחר שקיבל הצטננות, בקאן, צרפת.
משפחתו

ב-12 בפברואר 1896 התחתן אמנואל בבריסל עם הנרייט, נסיכת בלגיה, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה ומריה, נסיכת הוהנצולרן, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
לואיז מארי, נסיכת אורליאן (1896–1973), התחתנה עם פיליפו, נסיך בורבון-שתי הסיציליות
סופי, נסיכת אורליאן (1898–1928)
ז'נבייב, נסיכת אורליאן (1901–1983), התחתנה עם אנטואן מארי פרנסואה שאפוני, מרקיז שאפוני-מוראן
שארל פיליפ, דוכס נמור (1905–1970)
אלכסנדר זמלינסקי

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1871 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 במרץ 1942 (בגיל 70) לארצ'מונט, ארצות הברית 
 שם במה:  Al Roberts 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מוקד פעילות:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  Louise Zemlinsky 
 חתימה:  
 
אלכסנדר פון זֶמְלינסקי (בגרמנית: Alexander von Zemlinsky;‏ 14 באוקטובר 1871, וינה – 15 במרץ 1942, לרצ'מונט, מדינת ניו יורק) היה מלחין, מנצח ומורה יהודי-אוסטרי.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

זמלינסקי נולד בווינה ולמד נגינה בפסנתר מגיל צעיר. הוא ניגן בעוגב בבית הכנסת שלו בחגים, והתקבל לקונסרבטוריון בווינה בשנת 1894. הוא למד שם פסנתר אצל אנטון דור (Door), וזכה בפרס הפסנתר של בית הספר בשנת 1890. הוא קיבל גם שיעורי קומפוזיציה, והחל להלחין.
זמלינסקי פגש בכמה הזדמנויות את יוהנס ברהמס, שבמסגרת פעולותיו לעודד את זמלינסקי, המליץ על שלישיית הקלרינט שלו (1896) לפני חברת ההוצאה לאור זימרוק. זמלינסקי פגש גם את שנברג, כשזה הצטרף אל ה"פוליהימניה", תזמורת שהקים זמלינסקי בשנת 1895, כצ'לן. השניים היו לחברים קרובים ובהמשך פיתחו הערצה הדדית. זמלינסקי נתן לשנברג שיעורי קונטרפונקט והיה בכך למורה המוזיקה הרשמי היחיד שהיה לשנברג מעודו. בהמשך ילמד גם את אריך וולפגנג קורנגולד ואת מנצח המקהלות איתן לוסטיג, לשעבר אוטו, שעלה בהמשך לישראל.
בשנת 1897 התקיים ביצוע הבכורה של הסימפוניה השנייה (למעשה השלישית שכתב, ולפעמים ניתן לה מספר זה) בווינה, ונחל הצלחה. למוניטין שלו כמלחין ניתן עידוד נוסף כאשר גוסטב מאהלר ניצח על ביצוע הבכורה של האופרה שלו, "Es war einmal" ("היה היה") באופרת החצר בשנת 1900. בשנת 1899 התמנה זמלינסקי לקאפלמייסטר בתיאטרון קרל בווינה.
בישראל יצירותיו בוצעו לראשונה על ידי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
ביוגרפיה > אלמה מאהלר והמשך הקריירה

בשנת 1900 פגש זמלינסקי את אלמה שינדלר (שתהיה לאלמה מאהלר) והתאהב בה. הוא עזר לה בעבודה על כמה מן השירים שכתבה. האהבה הייתה הדדית, אם כי אלמה התנסתה בלחץ רב מצד חברים קרובים ובני משפחה לשים קץ לקשר; מה שהטריד אותם בעיקר היה היעדרו של שם בינלאומי משמעותי ומה שנראה לחלקם כהופעה חיצונית דוחה. בסופו של דבר נכנעה אלמה ללחץ וניתקה את יחסיה עם זמלינסקי. היא פגשה את גוסטב מאהלר בשנת 1901, ולאחר ששכנעה את עצמה שהיא אוהבת אותו, נישאה לו במרץ של השנה שאחריה. זמלינסקי נשא לאישה את אידה גוטמן, בשנת 1907, אך הנישואים היו אומללים וזמלינסקי ניהל פרשיות אהבים רבות. לאחר מותה של אידה בשנת 1928, נישא זמלינסקי ב-4 בינואר 1930 ללואיז זאקסל, אישה צעירה ממנו בעשרים ותשע שנים, שלמדה אצלו שירה מאז 1914. אלה היו יחסים מאושרים הרבה יותר, שנמשכו עד מותו של זמלינסקי.
בשנת 1906 התמנה זמלינסקי לקאפלמייסטר ראשון של הפולקסאופר של וינה, ומשם עבר לעבוד ב"דויטשה לאנדסתיאטר" בפראג, משנת 1911 עד 1927; שם ניצח בביצוע בכורה על "ציפייה" (Erwartung) של שנברג, בשנת 1924. אחר כך עבר זמלינסקי לברלין, שם לימד ועבד אצל אוטו קלמפרר בניצוח על הקרולאופר. עם עליית הנאצים לשלטון נמלט לווינה בשנת 1933. בווינה לא עבד בשום משרה רשמית, אלא התרכז בהלחנה ובהופעה מזדמנת כמנצח אורח. בשנת 1938 עבר לארצות הברית והשתקע בניו יורק. הוא מעולם לא למד אנגלית, וכאשר התערערה בריאותו עקב שורה של התקפי שבץ, הפסיק להלחין. הוא מת בלארצ'מונט שבניו יורק מדלקת ריאות.
יצירתו

יצירתו הנודעת ביותר של זמלינסקי היא כנראה "הסימפוניה הלירית" (1923) – יצירה בת שבעה פרקים לתזמורת וסולני סופרן ובריטון, על פי שירים מאת המשורר הבנגלי רבינדרנאת טאגור (בתרגום לגרמנית). זמלינסקי השווה את יצירתו זו, במכתב למו"ל שלו, ל"שיר על הארץ" של מאהלר. היצירה נתנה השראה ל"סוויטה הלירית" של אלבן ברג, המצטטת ממנה ומוקדשת לזמלינסקי.
יצירות אחרות לתזמורת הן הפואמה הסימפונית "בת הים" (Die Seejungfrau), שביצוע הבכורה שלה היה באותו קונצרט עם "פליאס ומליסנדה" של שנברג (בווינה, 1905) וסינפונייטה מאוחרת בת שלושה פרקים (1934), יצירה שזכתה להתפעלותו של שנברג, בסגנון דומה לזה של היצירות הסימפוניות שחיברו פאול הינדמית, קורט וייל ודמיטרי שוסטקוביץ' באותה תקופה). עוד חיבר מוזיקה קאמרית, מתוכה ראויות לציון ארבע רביעיות מיתרים, וסדרת אופרות, ביניהן "טרגדיה פלורנטינית" (Eine Florentinische Tragödie,‏ 1915-16), על פי אוסקר ויילד, והבלט "ניצחון הזמן" (Der Triumph der Zeit,‏ 1901).
השפעתו של ברהמס ניכרת ביצירותיו המוקדמות של זמלינסקי (אלה שהמריצו עידוד מצד ברהמס עצמו), בעוד שיצירותיו המאוחרות יותר אימצו הרמוניות מורחבות מן הסוג שהיה נהוג בשימוש אצל וגנר, ושגם השפעת מאהלר ניכרה בהן. בניגוד לידידו שנברג, הוא מעולם לא כתב מוזיקה אטונאלית, ומעולם לא השתמש בטכניקת שנים-עשר הטונים.
כמנצח, זכה זמלינסקי להערכת מלחינים כמו וייל וסטרווינסקי, הן על ביצועי מוצרט והן על אלה של מוזיקה חדשה.
אמנואלה פיליברטו, נסיך קריניאנו

אמנואלה פיליברטו, נסיך קריניאנו (באיטלקית: Emanuele Filiberto di Savoia-Carignano; ‏20 באוגוסט 1628 - 21 באפריל 1709), היה נסיך קריניאנו בין השנים 1656–1709.
ביוגרפיה

אמנואלה פיליברטו נולד ב-20 באוגוסט 1628 במוטייר, לטומאזו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו ולמארי דה בורבון, רוזנת סואסון, בתם של שארל דה בורבון, רוזן סואסון ואן דה מונטפייה. אמנואלה פיליברטו נולד חירש, ולמד בקושי לדבר כמה מילים על ידי קריאת שפתיים. אולם, בצעירותו נשלח אמנואלה פיליברטו לכומר הספרדי דון מנואל רמירז, מורה מפורסם לחירשים בספרד, ובהדרכתו למד אמנואלה פיליברטו לקרוא ולכתוב. לאחר מכן הוא המשיך ללמוד מגוון של מדעים בהדרכתו של אלסנדרו טסאורו, והראה כישרון גדול. בשנות ה-20 לחייו השתתף אמנואלה פיליברטו במערכה שניהל אביו בלומברדיה, ושנתיים לאחר מכן מונה לקולונל בצבא הצרפתי.
בשנת 1656 מת אביו טומאזו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו, ואמנואלה פיליברטו ירש את תאריו. בשנת 1658 הועלה אמנואלה פיליברטו לדרגת לוטננט גנרל על ידי דודנו קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה, ובשנת 1663 מונה למושל העיר אסטי. כאשר מת קרלו אמנואלה בשנת 1675, היה בנו ויורשו ויטוריו אמדאו רק בן תשע, ובעקבות כך מונה אמנואלה פיליברטו לנסיך הכתר.
ב-10 בנובמבר 1684 התחתן אמנואלה פיליברטו עם מריה אנג'לה קטרינה ד'אסטה, בתם של בורזו ד'אסטה ואימפוליטה ד'אסטה, על אף התנגדותו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שרצה שאמנואלה פיליברטו יתחתן עם נסיכת צרפתית, ורק בשנת 1685 אישר לואי הארבעה עשר את הנישואים, לאחר התערבותו של ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה.
אמנואלה פיליברטו שיפץ את ארמון קריניאנו בטורינו ואת טירת ראקוגיני, ותכנן גנים בטירותיו על פי הגדם הצרפתי. בשנת 1701 שימש אמנואלה פיליברטו כשליחו של פליפה החמישי, מלך ספרד בחתונתו עם מריה לואיזה, נסיכת סבויה - דודניתו של אמנואלה פיליברטו. ב-21 באפריל 1709 מת אמנואלה פיליברטו, ובנו ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו ירש את תאריו.
משפחתו

ב-10 בנובמבר 1684 התחתן אמנואלה פיליברטו עם מריה אנג'לה קטרינה ד'אסטה, בתם של בורזו ד'אסטה ואימפוליטה ד'אסטה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
מריה ויטוריה, נסיכת סבויה (1687–1763), התחתנה עם ג'וזפה מלבאילה, רוזן צ'רצ'נאסקו
איזבלה לואיזה, נסיכת סבויה (1688–1767), התחתנה עם אלפונסו טפארלי, רוזן לניאסקו, ולאחריו התחתנה עם אוג'ניו, רוזן קמביאנו רופיה, ולאחריו התחתנה עם קרלו ביאנדרטה, די של סן ג'ורג'יו
ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו (1690–1741)
טומאזו פיליפו  גסטונה, נסיך סבויה (1696–1715)
אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה

אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה (באיטלקית: Emanuele Filiberto di Savoia;‏ נולד ב-22 ביוני 1972) הוא בנו של ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי ונכדו של אומברטו השני, מלך איטליה. טוען לראשות בית סבויה, אך טענה זאת נמצאת במחלוקת מצד דודנו הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה, שטוען אף הוא לראשות הבית.