stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיקת הנאה בישראל
דרכים ליצירת זיקת הנאה > זיקת הנאה מכוח שנים > שימוש המקנה זיקת הנאה מכוח שנים

החוק אינו קובע במפורש איזה שימוש יכול להחשב כזיקת הנאה. ומשאיר את ההכרעה בשאלה זו לשיקול הדעת של בית המשפט והגדרות החוק השונות שניתנו לזיקת הנאה.
בהקשר הזה, אפשר לראות את הדעות החלוקות של השופטים בבית המשפט העליון בראיית "זכות מעבר" כזיקת הנאה, כפי שהן מתבטאות בעניין אסטרחאן נגד בן חורין שם לפי דעת השופט מיכאל בן יאיר זכות מעבר היא זכות הראויה להוות זיקת הנאה כי "זכות מעבר היא זכות קניינית במקרקעין כפופים, הגורעת מזכות הבעלות במקרקעין אלו ומרחיבה את זכות הבעלות במקרקעין הזכאים או את זכויותיהם האישיות של המשתמשים". חולק עליו השופט לוין, שדעתו נתקבלה על ידי השופט מלץ, הטוען שגם אם עקרונית אפשר לראות בזכות מעבר זכות הראויה להוות זיקת הנאה, הרי שעדיין יש לבית המשפט סמכות להפעיל שיקול דעת ספציפי למקרה כלשהו, כשבתוך כך הוא תוהה האם בית המשפט יכול שלא להכיר בזכות מעבר כזיקת הנאה כשאין כורח להשתמש בזכות זו, למשל, כשקיים מעבר חלופי.
דרכים ליצירת זיקת הנאה > זיקת הנאה מכוח שנים > ביטול זיקת הנאה מכוח שנים ופיצוי

כאמור, זיקת הנאה היא זכות שתוקפה אינו פג למעט כשצוין אחרת במפורש. בזיקת הנאה מכוח שנים, שאינה נוצרת על ידי מערכת הסכמית או רצונית, החוק קובע כי ”בית-המשפט רשאי, על פי בקשת צד מעוניין או היועץ המשפטי לממשלה, לבטל את הזיקה או לשנות תנאיה, אם ראה לעשות כן בגלל אי הפעלת הזיקה או בגלל שינוי בנסיבות השימוש בה או במצב המקרקעין הזכאים או הכפופים”עם זאת, בסעיף 96 לחוק נקבע כי "רשאי בית המשפט לפסוק פיצוי למי שנגרם לו נזק על ידי הביטול או השינוי".
בג"ץ הרחיב בעניין וקבע כי "שינוי מצב המקרקעין, הכפופים והזכאים, המצדיק את ביטולה של זיקת ההנאה, צופן בחובו שינוי של נתון אובייקטיבי במקרקעין, כמו שינוי בתכנון, וכן שינוי סובייקטיבי שמקורו בבעל המקרקעין, לדוגמה, רצונו לבנות מבנים חדשים על הקרקע שבבעלותו (פרשת אסטרחאן הנ"ל, בעמ' 742)... "יש לבחון אם ביטולה של זיקת ההנאה יגרום נזק למשיבים, בגינו יש לפסוק להם פיצויים".
האפשרות לבטל את הזיקה נתן המחוקק בשל בעיות העלולות לצוץ מעצם אופייה של זיקת הנאה. כגון: הנסיבות לזיקת ההנאה אינן תקפות עוד, שיבוש בפעילות הכלכלית כתוצאה ממנה, הפרעתה את תהליכי עִיור וכדומה. גם הקושי הקיים בחיזוי תרחישים עתידיים על ידי הצדדים, הוא שיקול בקביעת אפשרות לביטול זיקת הנאה, לפי שיקול בית המשפט[דרוש מקור].
מפסק דין שניתן בבית המשפט העליון בערעור של "אירית אורן נגד רן כהן ואח' ", ניתן ללמוד על אופי ביטולה של זיקת הנאה, על אופי "שינוי הנסיבות השימוש" המוזכר בחוק ועל הסיבות שהביאו למתן האפשרות לביטול זכות זיקת הנאה.
המחלוקת בין הצדדים נסובה על זכות זיקת הנאה של המשיבים לערעור בחלקה שבבעלות המערערים (מקרקעין כפופים). החלקה שימשה את המשיבים במשך תקופה ארוכה לצורכי מעבר כלי רכב שנועדו לצרכים חקלאיים בחלקה גובלת שהייתה בבעלות המשיבים, והמחלוקת נתגלעה כשהמשיבים שינו את שימושם בשטח שבבעלותם לצורכי מגורים במקום צרכים חקלאיים, והמשיכו להשתמש בחלקה שבבעלות המערערים לצרכים אחרים, בהתאם לשינוי בשטחם שהפך למקום מגורים. בית משפט השלום והמחוזי פסקו לטובת המשיבים בטיעון שאין כאן שינוי נסיבות; אך בית המשפט העליון בהידרשו לערעור, קיבל את הערעור, בהכירו בכך שהשינוי באופי השימוש מתוקף זיקת ההנאה, מהווה "שינוי נסיבות השימוש". השופט אדמונד לוי, שדעתו נתקבלה על השופטים האחרים בדיון (אליעזר ריבלין ואליקים רובינשטיין) כותב בפסק הדין:
אף שהדין ממעט להתערב ביצירתן או בביטולן של זכויות קנייניות, היכולות לשנות את תוכנה של זיקת ההנאה או אף לבטלה כליל, ההתערבות היא חיונית נוכח העובדה שזו עשויה להימשך לצמיתות או לתקופה ארוכה, אף אם הנסיבות שהביאו להכרה בה אינן תקפות עוד. דבר זה עלול גם להכביד או לשתק את הפעילות הכלכלית במקרקעין הכפופים, ואפילו להפריע לתהליכי עיור, מקום שהם נחוצים.
באפשרות ביטולה של הזכות על ידי בית המשפט תומכת גם תפיסתה של זיקת ההנאה כזכות בעלת אופי משני וארעי, וכתלויה באדם או במקרקעין המסוימים שלטובתם היא הוענקה. זאת ועוד: לולא הייתה מסורה סמכות זו לבית המשפט, היה על הצדדים לחזות מראש, בעת יצירת הזכות, את מגוון התרחישים האפשריים שיביאו לביטולה ואת סיכויי היתכנותם, דבר שהיה מכביד מאוד על הצדדים ואף מייקר באופן משמעותי ובלתי רצוי את העלויות הכרוכות בהיווצרות הזיקה.
דרכים ליצירת זיקת הנאה > זיקת הנאה מכורח הנסיבות

במשפט המקובל קיימת גם זיקת הנאה "מכורח הנסיבות". זיקת הנאה זו היא זיקת הנאה שנוצרת מכך שהסיטואציה היא כזו שמכריחה את בעל זיקת ההנאה להשתמש במקרקעין הכפופים לצורך מעבר. כדי ליצור זיקת הנאה מסוג זה, על הכורח להיות "מוחלט", כלומר, שלא תהיה אפשרות מעבר אחרת מלבד במקרקעין הכפופים. המועד בו נבחן "האם יש כורח", הוא מועד עשיית העסקה, שגרמה שלמקרקעין הרלוונטיים לא תהיה אפשרות מעבר (כגון, עסקה בה פוצלו קרקעות, באופן שחלקם האחד זקוק למעבר בחלקם השני). בפסקי דין שונים שניתנו עד ל-1969, השנה בה נחקק חוק המקרקעין, הגישה היא שזיקת הנאה מכורח הנסיבות מתקיימת במשפט הישראלי; אולם חוק המקרקעין אינו מכיר בה.
מיסוי זיקת הנאה

בעניין עמ 1044/05 פרנקו ברבון, ראובן גול נ' פקיד שומה גוש דן, פקיד שומה תל אביב, נקבע כי בחינת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) תשכ"ג-1963, מלמדת כי לא כל "זכות קניינית" תהא "זכות במקרקעין" לעניין חוק זה וממילא אפשר שזכות קניינית במקרקעין לא תמוסה מכוחו. על כן, עסקה שבה הנמכר היא "זיקת הנאה" יש למסות על פי הכללים החלים במיסוי רווחי הון.
בית המשפט הזכיר בעניין זה את דבריו של פרופ' א. נמדר בספרו מיסוי מקרקעין:
"ישנן זכויות קנייניות אחרות שאינן נכללות בגדר זכות במקרקעין ומכירתן לא תתחייב במס שבח או במס רכישה. בגדר זכויות שכאלה תבואנה: זכות המשכנתא, זיקת הנאה וזכות קדימה. למרות היותן של שלוש הזכויות הנ"ל זכויות קניניות לפי חוק המקרקעין, אין הן עולות כדי זכות במקרקעין לפי חוק מיסוי מקרקעין ... לכן, חוק מיסוי מקרקעין מותיר אותן מחוץ לתחומו, והן תימוסנה במקום זאת, במס רווחי הון לפי סעיף 88 לפקודת מס הכנסה" (א' נמדר מיסוי מקרקעין, בסיס המס [א] 142 (2009), ההדגשות נוספו).
בית המשפט הסיק אפוא כי משעה שאין המדובר בנכס שממועט מהגדרת "נכס" בסעיף 88 לפקודה, כי הרי שיש למסות את הרכיב כרווח הון.
עוד קבע בית המשפט כי רכיב "המחיר המקורי" של הזכות הנמכרת, הנדרש לצורכי מיסוי, יחושב על-פי הנוסחה הבאה:
"יחס שווי זיקת ההנאה יוכפל בעלות מרכיב הקרקע של המקרקעין במועד רכישתם. התוצאה תהווה את המחיר המקורי של זכות זיקת ההנאה. דהיינו באמצעות יחס שווי זיקת ההנאה במועד המכירה, יחולץ שוויה של זיקת ההנאה, במועד הרכישה, מתוך מרכיב הקרקע של שווי הרכישה של המקרקעין והוא יהווה את המחיר המקורי. היה והמערערים יבקשו להכיר במחיר מקורי כאמור, תנוטרל עלות זו בבוא היום בעת מכירת המקרקעין או חלק מהם ולא תהווה חלק מ 'שווי הרכישה' (מחיר מקורי) לצורך קביעת שבח (רווח) ממכירת המקרקעין כאמור."
בית המשפט נדרש לקביעה זו שכן החלופה הייתה לקבוע כי לזכות הנמכרת אין מחיר מקורי.
הנאה מהזיקה

זיקת הנאה, בניגוד לזכויות קניין אחרות, יכולה להיות לטובת אדם, קבוצת אנשים או הציבור כולו ויכולה שתהא לטובת מקרקעין.
זיקת הנאה לטובת מקרקעין – "מקום שהזיקה משמשת באופן בלתי נפרד מהזכויות בקרקע, הנטייה לראות בכך זיקת הנאה לטובת מקרקעין". זוהי זיקת הנאה ביחס למקרקעין כאשר אין משמעות לזהות המשתמש. לדוגמה: שביל מעבר לבית – אם בעל מקרקעין זכאים רוצה להגיע לביתו, וצריך לעבור בחלקת אדמה של חלקה בעל המקרקעין הכפופים, הנטייה לראות בכך זיקת הנאה להשתמש במקרקעין האלו. אם אני מוכרים את בעלות המקרקעין לאדם אחר, גם לזכותו תיזקף זיקת ההנאה.
זיקת הנאה לטובת אדם או סוג של בני אדם – הזיקה היא אישית ומקורה בזהות המשתמש. כאן רלוונטי סעיף 95 לחוק המקרקעין הקובע כי אם מדובר בזיקת הנאה לטובת אדם, בעל הזיקה לא יכול להעביר את הזכות, אלא בהסכמת בעל המקרקעין הכפופים. בעצם, פעם ראשונה מדובר בזכות קניינית שהמחוקק מטיל מגבלה על יכולת העבירות שלה וזאת בשונה מהמצב הרגיל על פיו לזכות קניינית יש יכולת עבירות בלתי מוגבלת.
הנאה מהזיקה > לטובת אדם

זיקת הנאה לטובת אדם, היא זכות זיקת הנאה שיש לאדם במקרקעין הכפופים.
הנאה מהזיקה > לטובת מקרקעין

בזכות זיקת הנאה קיימת אפשרות ייחודית שהיא תהיה מוקנית לטובת מקרקעין המכונים "מקרקעין זכאים". הזכות של זיקת הנאה מסוג זה שייכת למקרקעין ולא לבעליהם. הזכות שיש למקרקעין זכאים מתבטאת בכך, שאותם מקרקעין הם בעלי זכות למניעת ביצוע פעולה מסוימת בהם על ידי בעלי המקרקעין הכפופים, מניעת הזכות להימנע מביצוע פעולה כזאת או חיוב אותם בעלים לבצע פעולה מסוימת במקרקעין הכפופים.
דוגמה למקרקעין זכאים: חלקת קרקע א' הנמצאת בעומק השטח שנמצא ליד כביש ואינה בעלת גישה לכביש. יכולה שתהיה בעלת זכות לבעליה לעבור דרך חלקה ב' הסמוכה לה גישה לכביש. זכות מעבר זאת היא זיקת הנאה שאינה לטובת בעלי חלקה א', אלא לטובת חלקה א' עצמה. כך, למשל, אם בעלי חלקה א' ימכרו אותה, הזכות לעבור לכביש דרך חלקה ב' תעבור לקונה מאחר שהיא שייכת לחלקה שקנה ולא למוכר ממנו קנה.
התובנה שזיקת הנאה היא זכות מצומצמת המתאפיינת בהנאה מוגדרת ממקרקעין כפופים, המוקנית בדרך כלל בגלל צורך טבעי, היא זו שמובילה לאפשרות שזיקת הנאה מהווה, לעיתים, זכות של המקרקעין הזכאים, ולא של בעליהם. עם זאת זיקת הנאה היא עדיין זכות קניינית.
סוג זה של זיקת הנאה, יוצר אפשרות שהמרקעין הזכאים והמקרקעין הכפופים יהיו בבעלות אדם אחד, ובכל זאת זיקת ההנאה אינה מתבטלת, כי כאמור, היא שייכת למקרקעין ולא לבעליהם. כך, שאם המקרקעין הזכאים יימכרו, הקונה יקבל גם את זיקת ההנאה[דרוש מקור].
הנאה מהזיקה > בזיקה מכוח שנים

בניגוד לזיקת הנאה שנוצרת מכוח הסכם, בו רשום, בדרך כלל, בבירור לטובת מי הזיקה, הרי שבזיקה מכוח שנים, שהיא זיקה הנוצרת מעובדה, אין קביעה חד משמעית לטובת מי הזיקה.
באחד מפסקי הדין שניתנו בהקשר לזיקת הנאה, נדחתה הטענה שזיקת הנאה מכח שנים נוצרת לטובת אדם בלבד, ולא לטובת מקרקעין; טענה שמתבססת על לשון החוק בסעיף 94 לחוק המקרקעין. השקפה אחרת טענה בדיוק ההפך. בפסק הדין מובאת הכרעה מנומקת על ידי השופט בן יאיר היורדת לעמקי הפרטים, הכרעה שאינה מקבלת הגבלה כלשהי על זהות הזכאי בזיקת הנאה מכוח שנים, אם המקרקעין ואם בעליהם:
לדעתי, אין יסוד להשקפה זאת או להשקפה זאת, שמגבילה את זהותו של הזכאי בזיקת הנאה מכוח שנים, כשם שאין יסוד להשקפה השוללת את יכולתה של זיקת ההנאה מכוח שנים לפתוח "...פתח אלסטי ליצירת זכויות מגוונות בעלות אופי חפצי" (ויסמן, בספרו הנ"ל, בעמ' 41).
בן יאיר מסביר שההסתמכות על דיוק לשון החוק אינה תקינה:
סעיף 94(א) לחוק מהווה מנגנון ליצירת זיקות הנאה. בנוסף לדרך ההסכמית ולדרך הרצונית ליצירת זיקות הנאה קבע הדין מנגנון, שמאפשר ליצור זיקות הנאה מכוח התיישנות. על-כן, הוראותיו של סעיף 94(א) לחוק קובעות רק את דרך רכישת הזכות, מכוח התיישנות, אך הן אינן מרחיבות או מצמצמות את רשימת הזכאים, שלהם נתונה הזכות האמורה.
.
בכך שבפסק הדין נשללת הקביעה שזיקה מכוח שנים היא תמיד לטובת המקרקעין או לטובת אדם, נוצרה השאלה איך נקבע את זהות הזכאי בזיקה מסוג זה. על כך עונה בן יאיר:
...יש לערוך בחינה של השימוש, לשם זיהויו של הזכאי בזיקת ההנאה שנוצרה. מטבע הדברים, כאשר מדובר בזיקה מכוח שנים:
...למשל, כאשר הזיקה משרתת את בעלי המקרקעין הזכאים באופן שאינו ניתן להפרדה מזכויותיהם במקרקעין, תהיה הנטייה לראות בזיקת ההנאה זיקה לטובת מקרקעין. לעומת זאת, כאשר הזיקה משרתת את המשתמש באופן אישי, ללא קשר לזכויותיו במקרקעין שלו (לדוגמה: זכותו של אדם לבקר במנזר ולהשתמש במוסדות הנמצאים בו), תהיה הנטייה לראות בזיקת ההנאה זיקה לטובת אדם. בכל מקרה, הנסיבות הכרוכות בשימוש, אופיו של השימוש, זיקתו למקרקעין הזכאים ולזכות הבעלות בהם - כל היסודות האלה קובעים, אם הבשיל השימוש לזיקת הנאה לטובת אדם או לטובת מקרקעין. נושא הבחינה הוא איפוא טיב השימוש שנעשה במקרקעין הכפופים והקשר בין השימוש לבין המשתמש וזכויותיו במקרקעין שלו.
בן יאיר מביא גישות משפט שונות בעניין:
הגישה, שלפיה זהותו של הזכאי נקבעת באמצעות בחינה של השימוש ושל הנסיבות הכרוכות בו, מקובלת גם בדין האמריקני. בשונה מן הדין האנגלי, דין זה מכיר בזיקת הנאה לטובת מקרקעין (Easement appurtenant) ובזיקת הנאה לטובת אדם (Easement in gross).
צורות זיקת הנאה

סעיף 93 למקרקעין:
מצב שבו בעל המקרקעין הזכאים זכאי לעשות שימוש מסוים במקרקעין הכפופים מבלי להחזיק בהם – מצב שבו ניתן להשתמש במקרקעין מבלי להחזיק בהם. ההנאה במקרקעין היא מעצם השימוש בהם.
דוגמה א – זכות מעבר: קיימות שתי חלקות. אחת צמודה לכביש והשנייה חיצונית. א' מבקש לעבור דרך החלקה של ב'. א' אינו רוצה להחזיק במקרקעין, אלא רק לעשות בהם שימוש בדמות מעבר בהם.
דוגמה ב – זכות חניה: א' לא מבקש להחזיק במקרקעין של ב', אלא רק להחנות את רכבו בהם.
לבעל המקרקעין הכפופים אסור לעשות פעולה מסוימת – לדוגמה: לקבוע עם בעל מקרקעין כפופים שאסור לחפור בורות עמוקים, אסור לנטוע עצים וכו'. זוהי מעין זיקת אי-הנאה.
בעל המקרקעין הכפופים חייב לבצע בהם פעולה מסוימת או נדרש שלא למנוע פעולה במקרקעין הזכאים – לדוגמה: לפתוח שער, לא לחסום שביל, לא להסיר קיר תומך שעשויים לגרום לכך שהמקרקעין של האחר יינזקו.
ביטול זיקת הנאה

סעיף 96 לחוק המקרקעין – תקופת הזיקה ותנאיה: "זיקת הנאה היא לתקופה בלתי מוגבלת, זולת אם נקבעה לה תקופה בתנאי הזיקה. אולם בית המשפט רשאי, על פי בקשת צד מעוניין או היועץ המשפטי לממשלה, לבטל את הזיקה או לשנות תנאיה, אם ראה לעשות כן בגלל אי הפעלת הזיקה או בגלל שינוי בנסיבות השימוש בה או במצב המקרקעין הזכאים או הכפופים. ורשאי בית המשפט לפסוק פיצוי למי שנגרם לו נזק על ידי הביטול או השינוי".
סעיף 96 קובע נסיבות מסוימות שבגינן ניתן לבטל או להגביל את זיקת ההנאה. זיקת ההנאה היא הזכות הקניינית היחידה שבית המשפט יכול להגביל או לבטל אותה. היכולת להגביל או לבטל אותה נובעת מהבעיות שעלולות לצוץ מעצם אופייה של זיקת ההנאה: הנסיבות כבר לא תקפות, שיבושים בפעילות כלכלית וקושי בצפיית תרחישים עתידיים. לכן, יש לבית המשפט אופציה לבטל או להגביל את הזכות הקניינית הזאת.
סעיף 96 קובע שיש שלוש אפשרויות שבגינן ניתן לבטל או להגביל את זיקת ההנאה:
אי הפעלת הזיקה
שינוי שחל בנסיבות השימוש בה
שינוי שחל במצב המקרקעין הזכאים או במצב המקרקעין הכפופים
סעיפים עיקריים לעניין זיקת הנאה

סיכום הסעיפים הרלוונטיים לעניין זיקת הנאה:
סעיף 92 – מפרט את הזכאים לזיקת הנאה – אדם, סוג בני אדם ותאגידים. הוא גם מחלק את הזכאות לזיקת הנאה לטובת מקרקעין (שאין לה קשר לזהות המשתמש) ולטובת בני אדם או סוג בני אדם (כמו במקרה הקורים – תלוי בזהות המשתמש).
סעיף 93 – מפרט את הצורות הקיימות לזיקת הנאה.
סעיף 94 – דן בזיקת הנאה מכוח השנים – אם אדם השתמש בזיקה 30 שנה, הוא רשאי לתבוע רישום.
סעיף 95 – קובע שאם מדובר בזיקת הנאה לטובת אדם או סוג בני אדם, אם הם רוצים להעביר את הזכות שלהם, הם חייבים לקבל את הסכמת בעל המקרקעין הכפופים.
סעיף 96 – דן בביטול זיקת הנאה.
סעיף 97 – אם המקרקעין חולקו, לא תבוטל זיקת ההנאה. הזיקה תוצמד לחלק הרלוונטי.
סעיף 98(א) – בעל שתי חלקות מקרקעין רשאי לשעבד אחת מהן בזיקת הנאה לטובת השנייה. יהיה לו צורך לעשות זאת כשזה יניב לו רווח או שהוא רוצה למכור אחת מהן. לדוגמה: קבלן רוצה למכור וילה אחת דו-משפחתית והוא יודע שאם הוא לא ישעבד חלקה אחת לטובת השנייה, תהיה לו בעיה.
סעיף 98(ב) – התמזגה הבעלות במקרקעין הזכאים ובמקרקעין הכפופים – לא תתבטל זיקת ההנאה.
סעיף 98(ג) – אוחדו המקרקעין הזכאים והמקרקעין הכפופים לחלקה אחת – מתבטלת זיקת ההנאה.
מאבק ציבורי

בשנת 2017 פורסם כי המבואה לבניין משרדים בשדרות רוטשילד בתל אביב בו שוכנים משרדי פייסבוק ישראל ומלון הוא שטח בו יש זיקת הנאה לציבור אך עובדה זאת לא הייתה ידועה ברבים והמקום עוצב כשטח סגור ומאובטח שנראה כחלק מבניין המשרדים. בעקבות הפרסום החלה קבוצת פעילים חברתיים להתאסף במקום על אף התנגדות החברה המפעילה את המבנה, כחלק מפעילות המחאה אף הוקרן בממקום סרט ביקורתי על חברת פייסבוק.
לקריאה נוספת

חוק המקרקעין תשכ"ט - 1969, סעיפים 92 – 98
ע"א 103/87 קו מוצרי דלק בע"מ נ' מנהל מס רכוש - זיקת הנאה מכוח הדין
ע"א 153/67 שלב נ' הררי מואב - זיקת הנאה מכוח כורח
ע"א 700/88 אסטרחאן נ' בן חורין - זיקת הנאה מכוח שנים
ע"א 1769/04 עירית אורן נ' רן כהן ואח' / בג"ץ 6268/00 קיבוץ החותרים אגודה חקלאית שיתופית רשומה נ' מינהל מקרקעי ישראל - ביטול זיקת הנאה
יהושע ויסמן, שער חמישי: זיקת הנאה, דיני קניין - החזקה ושימוש (תשס"ו) 489
יהושע ויסמן, שכירות, רישיון, זיקת הנאה ומה שביניהם, המשפט | יד (תשע"א) 205
אוריאל רייכמן, הערות להגדרת זיקת ההנאה, עיוני משפט | א (תשל"ב) 345
משה לנדוי, חוק המקרקעין (כללי) וזיקת הנאה לפי חוק המקרקעין, עיוני משפט | כרך ג (תשל"ג-תשל"ד)
אברהם וינרוט, דיני קניין - פרקי יסוד, הוצאת נבו, 2020, פרק ח - זיקת הנאה, עמ' 105–116
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  לפי הרשום בחוק המקרקעין
1 2  סעיף 5
1 2  ראו פירוט בהמשך
↑  גיא פרבמן משרד עורכי דין ונוטריון, זכויות במקרקעין, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏27/12/2007
↑  ראו: רמי אריה, ההבדלים בין זיקת הנאה לשכירות באתר "מיסים ועסקים"
↑  ראו בהמשך
1 2 3  עבודה על זיקת הנאה באתר תפוז
↑  מהסגל האקדמי של אוניברסיטת תל אביב ומרצה בדיני הקניין
↑  ראו גם: ע"א 103/87 קו מוצרי דלק בע"מ נ' מנהל מס רכוש
↑  ראו גם: ע"א 153/67 שלב נ' הררי מואב
↑  ראו גם: ע"א 700/88 אסטרחאן נ' בן חורין
1 2  לפי מהי זיקת הנאה במקרקעין? באתר "what2do"
1 2 3  מוטי בניאן, ‏זיקת הנאה מכוח שנים וביטולה, באתר גלובס, 27 ביולי 2006
↑  ראו את הסעיף בויקיטקסט
1 2 3 4  במאמרו שכירות, רישיון, זיקת הנאה, ומה שביניהם באתר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית
1 2  בסעיף 113 (ג)
↑  לשון החוק: ”בזכות הראויה להוות זיקת הנאה”.
↑  מצוטט מסעיף 96 לחוק המקרקעין
↑  בבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים אזרחיים
↑  כל הפסקה על פי פסק דין בעניין "נאסיף סאמי נסור נ' פקיד הסדר המקרקרעין למחוז חיפה והגליל המערבי" שניתן בבית המשפט המחוזי בחיפה על ידי השופט כמאל סעב
↑  בו מובעת התייחסות לאדם, ולא לקרקע. כפי שמתואר ב-פסק הדין: ”גישתה ... מבוססת על פרשנות מילולית של סעיף 94(א) לחוק, המדבר ב"מי שהשתמש בזכות..." והמתייחס לאדם ולא למקרקעין. בפרשנותה, ייחסה ... לסעיף 94(א) מימד נוסף, מעבר למימד הרכישה בדרך של התיישנות. מימד נוסף זה הוא קביעת הזכאים, שניתנה להם זיקת הנאה מכוח שנים. כבר נאמר, שמימד זה אינו נכלל בסעיף 94(א), והוראותיו של הסעיף אינן משתרעות עליו”.
↑  ראו גם: ע"א 1769/04 עירית אורן נ' רן כהן ואח' / בג"ץ 6268/00 קיבוץ החותרים אגודה חקלאית שיתופית רשומה נ' מינהל מקרקעי ישראל
↑   מירב מורן, כיכר עירונית עם מזגן? יש דבר כזה, באתר TheMarker‏, 18 באוגוסט 2017
↑  איתי כ"ץ, אז תצטופפו: עיריית ת"א החביאה כיכר בלובי של מגדל רוטשילד 22, באתר Xnet‏, 27 באוגוסט 2017
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
גן פנימי במתחם המגורים הסגור גבעת אנדרומדה ביפו בו נקבעה זיקת הנאה לציבור
סורינאם

ערך זה עוסק במדינה בדרום אמריקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מפת סורינאם
נוף נהר בסורינאם
רפובליקת סורינאם (בהולנדית: Republiek Suriname) היא מדינה השוכנת בחלק הצפוני של אמריקה הדרומית. היא גובלת בגיאנה הצרפתית במזרח, גיאנה במערב, ברזיל בדרום והאוקיינוס האטלנטי בצפון. בעבר נודעה בשם גיאנה ההולנדית. סורינאם היא גם חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה

מאז שנת 1667 הייתה סורינאם מושבה הולנדית שנקראה "גיאנה ההולנדית". אף על פי שסוחרים הולנדים הקימו מספר מושבות באזור גיאנה לפני 1600, הולנד לא קיבלה את הריבונות על סורינאם עד סיום מלחמת הולנד-אנגליה השנייה וחתימת הסכם ברדה (Breda) (אנ') ב-1667.
ב-1954 קיבלה סורינאם אוטונומיה במסגרת ממלכת ארצות השפלה, וב-1975 זכתה בעצמאות מלאה. משנת 1980 ועד לשנת 1987 שלט במדינה משטר צבאי תחת דסי באוטרסה. בשנת 1987 התקיימו בחירות דמוקרטיות למדינה ונקבעה חוקה. בשנים שלאחר מכן הלך ופחת כוחו של באוטרסה, עד שעלה לשלטון שוב בבחירות ב-19 בינואר 2010.
דגל סורינאם

דגל סורינאם מורכב משני פסים ירוקים מלמעלה ומלמטה ושני פסים לבנים דקים המפרידים בין הפסים הירוקים לפס אדום רחב במרכז הדגל. במרכז הפס האדום נמצא כוכב זהוב אשר מסמל את "העתיד הזהוב" למדינה הצעירה. הפס האדום מסמל אהבה, הפסים הירוקים מסמלים תקווה ופוריות ואילו הפסים הלבנים מסמלים שלום וצדק.
פוליטיקה

על פי חוקת 1987, סורינאם היא מדינה דמוקרטית. בסיס השלטון הוא אספה לאומית המורכבת מ-51 חברים הנבחרים מדי 5 שנים. האספה הלאומית בוחרת בנשיא ברוב של שני שלישים. אם אף אחד מהמועמדים לא משיג רוב כזה, הבחירה עוברת לאספת העם, גוף המורכב מ-340 חברים, הכוללים את חברי האספה הלאומית ונציגים אזוריים.
כלכלה

כלכלתה של סורינאם נשענת על תעשיית הבוקסיט, האחראית על למעלה מ-15% מהתמ"ג ו-70% מהכנסות הייצוא.
מוצרי ייצוא מרכזיים נוספים כוללים אורז, בננות וחסילונים. סורינאם החלה לנצל באחרונה את עתודות הנפט שברשותה.
כרבע מהאוכלוסייה עובדת במגזר החקלאי.
כלכלת סורינם תלויה מאד במסחר. שותפותיה העיקריות הן הולנד, ארצות הברית, קנדה ומדינות מהאיים הקריביים.
גאוגרפיה

סורינאם היא המדינה העצמאית הקטנה ביותר בדרום אמריקה. ניתן לחלק את המדינה לשלושה אזורים גאוגרפיים עיקריים:
האזור הצפוני - שפלת החוף, בו מתגוררת רוב האוכלוסייה. רוחבו 20–80 קילומטרים וזורמים בו נחלים רבים.
האזור המרכזי - מדרום לאזור הצפוני משתרעות סוואנות (ערבות עשב) עד כמאה קילומטרים דרומה.
האזור הדרומי - כולל הרים המכוסים יערות עד, יערות גשם טרופיים וערבה המאוכלסת בדלילות לאורך הגבול עם ברזיל, המכסה כ-80% משטח היבשה של המדינה.
קיימים שני רכסי הרים במדינה. ההר הגבוה ביותר הוא היוליינטופ שמתנשא לגובה 1286 מטרים מעל גובה פני הים.
סורינאם מחולקת לעשרה מחוזות ראשיים ול-62 נפות.
גאוגרפיה > אקלים

סורינאם ממוקמת בין קווי הרוחב השני לחמישי ביחס לקו המשווה ולכן מתאפיינת במזג אוויר טרופי חם מאוד. הטמפרטורות כמעט ולא משתנות במהלך השנה. במהלך השנה יש שתי תקופות גשומות בין החודשים אפריל ואוגוסט ובין החודשים נובמבר ופברואר. התקופות היבשות הן בין החודשים אוגוסט ונובמבר ובין החודשים פברואר ואפריל.
גאוגרפיה > שמורות טבע

שמורת הטבע מרכז סורינאם היא אחד מאתרי אונסק"ו הודות ליערות הגשם שבה, המאוכלסים במגוון צורות חיים. קיימים פארקים לאומיים רבים במדינה. 12% משטח המדינה מהווים פארקים לאומיים ואגמים.
גאוגרפיה > אתרים בולטים

גשר ז'ול ויידנבוס (אנ') הוא גשר מעל נהר סורינאם המקשר בין פרמריבו ומירזורק במחוז קומוויינה. בנייתו של הגשר הסתיימה בשנת 2000, גובהו 52 מטרים ואורכו 1504 מטרים. הגשר מקשר בין פרמריבו לקומוויינה, קישור שבעבר ניתן היה לקיים רק באמצעות מעבורת. מטרת הגשר הייתה לסייע בפיתוחו של החלק המזרחי של סורינאם. הגשר כולל שני מסלולים ואינו נגיש להולכי רגל.
קתדרלת סנט פטר וסנט פאול (אנ') היא מבנה העץ הגדול ביותר בחלקו המערבי של כדור הארץ. היא נבנתה תחילה כתיאטרון יהודי בשנת 1809 שנשרף בשנת 1820. ב-13 בינואר 1883 הוחל בבניית הקתדרלה, והיא נחנכה בשנת 1885, אולם בניית המגדלים לא נסתיימה עד לשנת 1901.
גאוגרפיה > אזורים שנויים במחלוקת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. להשלים קטע זה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית סורינאם מנתה ב-2006 קרוב לחצי מיליון נפש, על-פי הערכת האו"ם. כ-90 אחוז מן התושבים חיים בבירה ובאזור החוף. מעל 300 אלף יוצאי סורינאם חיים בהולנד.
דמוגרפיה > מוצא ודת

האוכלוסייה הקטנה היא בין המגוונות ביותר ביבשת אמריקה, אך הקבוצות האתניות השונות אינן נוטות להתערבב זו בזו, וגם המפלגות הפוליטיות נחלקות לפי קווים אתניים. ארבע הקבוצות האתניות המרכזיות הן:
צאצאיהם של מהגרים מצפון הודו, שהגיעו כמשרתים חוזיים במאה ה-19, המונים כ-37% מן האוכלוסייה.
הקריאולים, בני תערובת של שחורים ואירופים, המונים כ-31% מן האוכלוסייה.
צאצאים ליוצאי ג'אווה שבאינדונזיה, שהגיעו אף הם לסורינם כמשרתים חוזיים, המונים כ-15%.
מארונים - צאצאיהם של עבדים שחורים נמלטים, המונים כ-8 עד 10 אחוזים מן האוכלוסייה. מכונים "אפרו-סורינאמים".
שאר האוכלוסייה מתחלקת בין ילידים אמריקאים, תושבים ממוצא אירופי, בעיקר הולנדי, צאצאי מהגרים מסין, וכן יהודים (כ-200) ואחרים.
על-פי ספר העובדות העולמי של ה-CIA, כ-48% מן התושבים הם נוצרים, מזה מעט מעל למחצית פרוטסטנטים והשאר קתולים. כ-27.4% מן התושבים הם הינדים, כ-19.6 אחוזים הם מוסלמים (האחוז הגבוה בדרום אמריקה) וחמישה אחוזים מחזיקים באמונות מקומיות. הקריאולים והמרונים הם נוצרים ברובם; צאצאי ההודים הם הינדים, אך חלקם נוצרים או מוסלמים, וצאצאי הג'וונזים הם ברובם מוסלמים ומיעוטם נוצרים. ההרכב האתני והדתי הסבוך במדינה דומה לזה של גויאנה השכנה, מלבד המיעוט של צאצאים ג'אוונזים, שאינו מצוי בגויאנה.
דמוגרפיה > שפה

השפה הרשמית היא הולנדית. סורינמית, או סרנן טונגו (Sranan Tongo), נפוצה בקרב הקריאולים. זו שפה קריאולית המבוססת על אנגלית, עם השפעות חזקות של הולנדית ושל שפות נוספות, אירופיות ואפריקאיות. כן דוברים בסורינאם בג'וונזית, בניבים סיניים, בדיאלקט הודי מקומי, ובשפות ילידים שונות, בהן שפות מהמשפחות קריב וארווק.
צבא

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
צבא > ביטחון חוץ

הצבא הלאומי של סורינאם הוא הגוף האחראי להגן מפני פלישות חוץ. הוא מונה 2000 חיילים עם תקציב תמ"ג של 0.7 אחוז, וחמוש בעיר בנשק קל, ועם כוחות אוויר וים קטנים לצורך סיוע.
יהודים

הקהילה היהודית, שראשיתה ביהודים נרדפי האינקוויזיציה במאה ה-17, מונה כיום כ-200 חברים.