stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מובלעת
הגדרה

טריטוריה המוכלת כולה בתוך טריטוריה אחרת. ה"היבלעות" נחשבת ככזו ביחס לגבולות היבשתיים של הטריטוריה המכילה או ביחס למים הטריטוריאליים/הפנימיים שלה.
טריטוריה השייכת לישות מדינית כלשהי אך מופרדת ממנה באמצעות ישות מדינית אחרת (בשטחה היבשתי או במים הטריטוריאליים שלה) או באמצעות מים בין-לאומיים.
בעברית אין מונחים נפרדים לשתי ההגדרות השונות, והמונח "מובלעת" משמש לרוב כדי לתאר טריטוריה העונה על שתי ההגדרות גם יחד (כמו במקרה של לייביה), ולעיתים רק על ההגדרה הראשונה (כמו במקרה של לסוטו). טריטוריות העונות על ההגדרה השנייה בלבד מכונות אף הן "מובלעת", אף שאינן תואמות במדויק את משמעותו המילולית של המונח.
המונח "מובלעת" (בפרט Enclave ו-Exclave) אינו משמש רק לתיאור טריטוריות השייכות לשתי מדינות ריבוניות זרות, אלא גם לתיאור שטחי רשויות מקומיות ומחוזות בתוך מדינה או פדרציה יחידה. לדוגמה: באיטליה, חלק מן הרשות המקומית צ'יטה די קאסטלו, המשתייכת למחוז אומבריה, הוא מובלעת (Enclave ו-Exclave) המוקפת במחוז השכן מארקה. רפובליקת אדיגיה היא מובלעת בתוך מחוז קרסנודאר ברוסיה.
אי יכול להיות מובלעת השייכת לטריטוריית-אם (Exclave). כדי שאי יחשב כמובלעת מוכלת (Enclave), עליו להימצא בתוך מים טריטוריאליים של ישות מדינית אחרת. כך למשל, אי החירות הוא מובלעת של מדינת ניו יורק בתוך מדינת ניו ג'רזי (Exclave וגם Enclave), והאי ראוניון הוא מובלעת השייכת לצרפת (Exclave).
הגדרה > הגדרה מצמצמת למובלעת

קיימת הגדרה מחמירה ומצמצמת יותר למובלעת, אשר מתעלמת ממים פנימיים או טריטוריאליים, ומתייחסת אך ורק לגאוגרפיה היבשתית. על פי הגדרה זאת, טריטוריה נחשבת למובלעת מוכלת (Enclave) רק בתנאי שהיא מוקפת כולה ביבשה המצויה בריבונות זרה, ונחשבת למובלעת חוץ (Exclave) רק בתנאי שבינה לבין מדינת האם חוצצת יבשה בריבונות זרה. על פי הגדרה זאת, איים כלל אינם יכולים להיחשב כמובלעות. כך, למשל, אלסקה תיחשב כמובלעת חוץ (Exclave) של ארצות הברית, ואילו הוואי לא תיחשב כלל כמובלעת. המובלעות שיתוארו להלן מוגדרות על פי ההגדרה המרחיבה המופיעה בפסקת הפתיחה.
מובלעות בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מובלעות רבות אינן כלולות ברשימה (או בקטגוריה).
מובלעות בעולם > המוכלות במדינה זרה יחידה (Enclave) וגם שייכות למדינת אם (Exclave)

העיר לייביה – מובלעת ספרדית בתוך צרפת.
העיר ביזינגן – מובלעת גרמנית בתוך שווייץ.
העיר קמפיונה ד'איטליה – מובלעת השייכת לפרובינציה של קומו במחוז לומברדיה שבאיטליה ונמצאת בשטח קנטון טיצ'ינו שבשווייץ. העיר מופרדת מגבול איטליה על ידי אגם לוגאנו ויבשה, המהווים טריטוריה שווייצרית.
הטריטוריה מדחא – מובלעת של עומאן באמירות שארג'ה המשתייכת לאיחוד האמירויות הערביות.
העיר נחווה – היא מובלעת של איחוד האמירויות הערביות, בלב טריטוריית מדחא העומאנית, שהיא בעצמה מובלעת בשטח איחוד האמירויות הערביות, כך שנחווה היא למעשה מובלעת בתוך מובלעת.
הרשויות המקומיות בארלה-הרטוך (אנ') ובארלה-נוסאו (אנ') – בארלה-הרטוך הבלגית מורכבת מ-26 חלקות קרקע נפרדות, מהן 22 המהוות מובלעות בשטח בארלה-נוסאו ההולנדית. מנגד, 2 מובלעות מתוך ה-22 של בארלה-הרטוך מכילות 7 מובלעות מתוך ה-8 השייכות לבארלה-נוסאו, כלומר נוצר מצב של מובלעות בתוך מובלעות (מעבר לכך, ישנן מובלעות של שתי רשויות אלה בשטחים אחרים של המדינות ובסמוך לגבולן המשותף).
מחוז אוקוסי-אומנו – מחוז של מזרח טימור הממוקם בחלקו האינדונזי של האי. במבט שטחי, נראה שאואקוסי הוא רק מובלעת חוץ (Exclave) של מזרח טימור, מכיוון שהוא שוכן לחוף ים. אלא שהים הוא ים סאבו (Savu Sea) המהווה מים פנימיים של אינדונזיה, ולפיכך אואקוסי מוכל כולו בתוך אינדונזיה (Enclave).
הכפרים קסילוטימבו (אנ') ואורמידיה (אנ'), תחנת הכוח של דקליה ויישוב הפליטים של רשות החשמל של קפריסין (אנ') – ארבע טריטוריות קפריסאיות בתוך בסיס דקליה של הצבא הבריטי.
הטריטוריות קארקי, בארחודארלי (אנ'), יוחארי אסקיפארה (אנ') ויאראדולו (צפונית ודרומית) (אנ') – חמש מובלעות אזריות בתוך ארמניה. יש להפריד ביניהן לבין מובלעת נחצ'יבאן של אזרבייג’ן, שכן אלו מובלעות פנימיות ואילו נחצ'יבאן היא מובלעת חיצונית.
הטריטוריה ארטסוואשן (אנ') – מובלעת ארמנית בתוך אזרבייג’ן.
הטריטוריות שוהימרדון, ג'אני-אייל (רו'), סוך וצ'ון-קורה (רו') – ארבע מובלעות אוזבקיות בתוך קירגיזסטן.
הטריטוריה באראק (אנ') – מובלעת קירגיזית בתוך אוזבקיסטן.
הטריטוריות וורוך (אנ') ולולאזור (אנ') – שתי מובלעות טג'יקיות בתוך קירגיזסטן.
הטריטוריה סרוואן – מובלעת טג’יקית בתוך אוזבקיסטן.
הטריטוריה דהאגרם-אנגארפוטה (אנ') – מובלעת בנגלית בתוך הודו, השנייה בגודלה ואף היחידה שנותרה מבין מספר רב של מובלעות בין שתי המדינות (אנ') שהיו ליד גבולן הבין-לאומי.
הטריטוריה מג'ורצ'יה (אנ') – מובלעת בוסנית בתוך סרביה.
הטריטוריה סנקובו-מדווז'יה (אנ') – מובלעת רוסית בתוך בלארוס.
הטריטוריה ברזוביקה ז'ומבראצ'קה (אנ') – מובלעת קרואטית בתוך סלובניה.
הטריטוריות מונסטרבילדכן (אנ'), לאמרסדורף (גר'), רוקשלאג (גר'), מוצניך (אנ') ורויצהוף (גר') – חמש טריטוריות גרמניות המובלעות בתוך בלגיה, ליד הגבול הבין-לאומי בין שתי המדינות.
מובלעות בעולם > המוכלות במדינה זרה יחידה (Enclave) ואינן שייכות למדינת אם (לא Exclave)

קריית הוותיקן היא מובלעת בתוך איטליה.
סן מרינו היא מובלעת בתוך איטליה.
לסוטו היא מובלעת בתוך דרום אפריקה.
הערה: כל המובלעות שלעיל הן גם מדינות ללא מוצא לים, אך ההגדרה אינה תקפה בכיוון ההפוך: מדינה ללא מוצא לים המוקפת ביותר מישות מדינית זרה אחת, אינה נחשבת למובלעת-מוכלת (Enclave).
מובלעות בעולם > השייכות למדינת אם (Exclave) ואינן מוכלות בתוך מדינה זרה יחידה (לא Enclave)

מדינת אלסקה – אחת ממדינות הפדרציה של ארצות הברית אשר מופרדת ממנה באמצעות קנדה ביבשה ובים ועל ידי מים בין-לאומיים בשאר גבולותיה.
מדינת הוואי – אחת ממדינות הפדרציה של ארצות הברית אשר מופרדת ממנה באמצעות מים בין-לאומיים.
מחוז קלינינגרד – מחוז אשר שייך לרוסיה בשטח 15,000 קמ"ר. מהווה את המחוז המערבי ביותר בה ואת אחד מ-83 הסובייקטים הפדרליים של רוסיה. מחוז קלינינגרד נמצא בין פולין וליטא על חוף הים הבלטי, היה חלק מפרוסיה המזרחית והשתייך לגרמניה עד שנת 1945. מחוז קלינינגרד נקרא על שם מיכאיל קלינין, נשיא ברית המועצות לשעבר.
פרובינציית טיירה דל פואגו – פרובינציה ארגנטינאית הגובלת בצ'ילה ונמצאת על חופי האוקיינוס האטלנטי. נמצאת סמוך לארץ האש.
רפובליקת נחיצ'יבאן – רפובליקה אוטונומית השייכת לאזרבייג'ן, אך נמצאת בין ארמניה, איראן וטורקיה.
מחוז קבינדה – מובלעת השייכת לאנגולה, אך נמצאת בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (זאיר לשעבר) לבין הרפובליקה של קונגו.
הערים סאוטה ומלייה – מובלעות השייכות לספרד אך מופרדות ממנה על ידי הים התיכון, שוכנות על אדמת אפריקה וגובלות במרוקו.
מחוז מוסנדם – מחוז השייך לעומאן אך מופרד ממנה לחלוטין וממוקם צפונית לאיחוד האמירויות הערביות (פרט לטריטורית מדחה של המחוז אשר מובלעת כולה בתוך שטח איחוד האמירויות הערביות, ואף מכילה בעצמה את מובלעת נחווה השייכת לאיחוד האמירויות הערביות).
מחוז דוברובניק-נרטבה (אנ') - מחוז השייך לקרואטיה אשר מחולק לשני שטחים נפרדים בידי בוסניה והרצגובינה. החיבור היחידי בין שני שטחי המחוז מתבצע באמצעות גשר פליישץ.
לגונת לוס פורטילוס (ספ') – לגונה עם חוף ים אשר מהווים טריטוריה של ניקרגואה אך מופרדים ממנה ושוכנים על חופי קוסטה ריקה.
מובלעות בעולם > מעשית אך לא לפי ההגדרה הרשמית (Pene-enclaves/exclaves)

מחוז טמבורונג – מחוז של ברוניי המופרד ממנה על ידי מים טריטוריאליים, ולכן אינו מהווה מובלעת על פי ההגדרה הרשמית (לו המים היו בין-לאומיים, טמבורונג היה נחשב רשמית כמובלעת). מבחינת יבשתית מופרד טמבורונג מברוניי על ידי מלזיה.
הכפר סטרוביליה (אנ') – כפר קפריסאי המופרד בינה לבין מחוז פמגוסטה של קפריסין הטורקית ובסיס דקליה. אינו מהווה מובלעת רשמית מאחר שאין הכרה בין-לאומית מלאה בקפריסין הטורקית.
מובלעת קוקינה (אנ') - מובלעת חוץ של קפריסין הטורקית המופרדת במספר קילומטרים מערבית בינה לבין קפריסין. נקראת בטורקית ארנקיוי (Erenköy).
רצועת עזה – יכולה להיחשב בידי כמה מדינות כמובלעת חוץ הגובלת בין ישראל למצרים של הרשות הפלסטינית אשר שוכנת ברובה בגדה המערבית, הגובלת בין ישראל לירדן, אך בפועל, אין הכרה בין-לאומית מלאה של מדינות העולם ברשות כמדינה ריבונית.
מובלעות בישראל

במדינת ישראל של היום המונח "מובלעת" משמש בעיקר לתיאור השטחים בגבול עם לבנון שנמצאים בתוך התחום הריבוני (מדרום לקו הכחול המסומן בחביות כחולות) אך מחוץ לגדר המערכת.
עד למלחמת ששת הימים לישראל הייתה מובלעת בהר הצופים. השטח היה שייך למדינה אך נקבע בהסכמי רודוס שהשטח יהיה מפורז ושירדן תתיר מעבר של שיירות ללא נשק אל המובלעת וממנה.
ראו גם

מדינה ללא מוצא לים
קולוניה
מובלעות שווייץ
בית קפה בבארלה-נוסאו. הסימון B מציין את שטח בלגיה ו-NL את שטח הולנד.
1970 בברית המועצות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1969   1968  1967 | דגל רוסיה | 1970  בברית המועצות |  »»»  1971   1972  1973 |
כל ערכי השנים בברית המועצות אירועים בולטים בעולם ב-1970 לוח שנה של שנת 1970
1970 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-53 למהפכת אוקטובר.
הנהגה

ראש הממשלה – אלכסיי קוסיגין.
יושב ראש הסובייט העליון של ברית המועצות – ניקולאי פודגורני.
המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות – ליאוניד ברז'נייב.
אירועים בולטים

1 בינואר – מאו דזה-דונג האשים את הנהגת ברית המועצות במדיניות פשיסטית ונאו-קולוניאליסטית.
15 בינואר – נערך מפקד אוכלוסין. בהתאם לתוצאות המפקד אוכלוסיית, המדינה הגיעה לכ-241.9 מיליון תושבים וגדלה ב-32.9 מיליון אזרחים לעומת המפקד הקודם משנת 1959.
16 במרץ – אנדריי סחרוב פרסם מכתב עם קריאה למתן יותר חופש לאזרחים.
12 באפריל – בעקבות שרפה צוללת הסובייטית טובעת ואיתה 52 אנשי הצוות.
14 באפריל – תחילת אימון גדול של הצי הסובייטי שנערך במימי האוקיינוסים בהשתתפות 80 צוללות ומעל 100 אוניות נוספות. האימונים היו הגדולים ביותר בתולדות הצי הסובייטי והסתיימו ב-5 במאי.
19 באפריל – תחילת ייצור מכוניות במפעל אווטוואז (דגם VAZ 2101).
22 באפריל – חגיגות נרחבות לציון 100 שנים להולדת ולדימיר לנין.
4 במאי – הממשל הסובייטי מגנה פלישת ארצות הברית לקמבודיה.
9 במאי – בעיר וולגוגרד לאנדרטה לזכר קרבות מלחמת העולם השנייה הוכנסה קפסולה עם מסר לצאצאים. הקפסולה אמורה להיפתח בשנת 2045.
26 במאי – מטוס הנוסעים העל קולי טופולב Tu-144 הופך לכלי התחבורה המסחרי הראשון שעבר את המהירות מאך 2.
1 ביוני – שיגור חללית מאוישת סויוז 9.
14 ביוני – בחירות לסובייט העליון.
15 ביוני – קבוצת יהודים מבצעת ניסיון לחטיפת מטוס – מבצע חתונה.
30 ביולי – קרב אווירי רימון 20 בין מטוסים עם טייסים סובייטים לבין מטוסי חיל האוויר הישראלי.
12 באוגוסט – חתימת הסכם עם גרמניה המערבית על הכרה בגבולות גרמניה.
12 בספטמבר – שיגור גשושית לונה 16.
4 בספטמבר – נטליה רומנובה, רקדנית בלט ראשית של תיאטרון מריאינסקי ביקשה מקלט מדיני בבריטניה.
6 באוקטובר – ביקור של נשיא צרפת ז'ורז' פומפידו בברית המועצות, הביקור נמשך שבוע.
15 באוקטובר – חטיפת מטוס נוסעים. דיילת נהרגה והמטוס נחת בטורקיה. המטוס והנוסעים הוחזרו לברית המועצות. החוטפים נשפטו למאסר ובשנת 1974 היגרו לארצות הברית.
21 באוקטובר – מטוס של חיל האוויר האמריקאי התרסק בשטח ארמניה. כל 4 אנשי הצוות הוחזרו לארצות הברית.
4 בנובמבר – הקמת "ועדה לזכויות האדם" בראשות אנדריי סחרוב. למרות לחץ השלטונות הוועדה פעלה עד למחצית שנות ה-70.
17 בנובמבר – גשושית לונה 17 מבצעת נחיתה על הירח. תחילת פעילות של רכב לחקר הירח לונוחוד 1.
15 בדצמבר – גשושית ונרה 7 מבצעת נחיתה מוצלחת על קרקעית נוגה.
15 בדצמבר – סיום משפט משתתפי מבצע חתונה. 2 נאשמים נשפטו לעונש מוות שבלחץ בינלאומי הומר לתקופת מאסר ארוכה.
אירועים בולטים > ללא מועד

אלכסנדר סולז'ניצין זכה בפרס נובל לספרות. בעקבות כך בעיתונות הסובייטית התחיל מסע תעמולה נגדו. השלטונות הציעו לו לעזוב את גבולות ברית המועצות אך הוא סירב.
בשנת 1969 הממשל הסובייטי חידש באופן מוגבל מתן אשרות יציאה ליהודי ברית המועצות. בתקופה של עשור כ-200 אלף יהודים עזבו את המדינה.
אירועים בולטים > אירועי תרבות

החל משנת 1957 הירחון הפופולרי "האקרן הסובייטי" ערך סקר להענקת תואר סרט השנה. בשנה זו הזוכים היו:
סרט השנה: "האו אוזרה" (של סרגיי גרסימוב)
שחקן השנה: אינוקנטי סמוקטונובסקי
שחקנית השנה: אינה צ'וריקובה
זוכי פרס לנין:
גפור גוליאמוב – עבור ספרי שירים
ניקולאי טיכונוב – עבור ספר
סרגיי מיכאלקוב – עבור ספרים לילדים והנוער
יורי גריגורוביץ' וצוותו – עבור בלט "ספרטק"
ליודמילה זיקינה – עבור סדרת הופעות
גוסטב ארנסקס – עבור סדרת הופעות
חברי צוות הקמה של אנדרטה בסלספילס, לטביה לזכר קורבנות מחנה השמדה
יבגני ווצ'טיץ' וצוותו – עבור אנדרטה לזכר קורבנות מלחמת העולם השנייה בוולגוגרד
חברי צוות הקמה של אנדרטה בלטביה לזכר קורבנות מלחמת העולם השנייה
נפטרו

10 בינואר – פאבל בלייב – קוסמונאוט סובייטי (נולד ב-1926)
31 בינואר – מיכאיל מיל – מתכנן מסוקים סובייטי ממוצא יהודי (נולד ב-1909)
31 במרץ – סמיון טימושנקו – מדינאי סובייטי (נולד ב-1895)
17 באפריל – פטריארך אלכסיי – ראש הכנסייה הרוסית (נולד ב-1877)
11 ביוני – אלכסנדר קרנסקי – מדינאי רוסי (נולד ב-1881)
21 ביוני – לב קסיל – סופר סובייטי (נולד ב-1906)
19 בנובמבר – אנדריי יריומנקו – מרשל ברית המועצות (נולד ב-1892)
9 בדצמבר – ארטיום מיקויאן – מתכנן מטוסים סובייטי ממוצא ארמני (נולד ב-1905)
24 בדצמבר – ניקולאי שברניק – מדינאי סובייטי (נולד ב-1888)
26 במאי: מטוס הנוסעים העל קולי טופולב Tu-144 הופך לכלי התחבורה המסחרי הראשון שעובר את המהירות מאך 2.
אלכסנדר קרנסקי
1963 בברית המועצות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1962   1961  1960 | דגל רוסיה | 1963  בברית המועצות |  »»»  1964   1965  1966 |
כל ערכי השנים בברית המועצות אירועים בולטים בעולם ב-1963 לוח שנה של שנת 1963
1963 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-46 למהפכת אוקטובר.
הנהגה

ראש הממשלה – ניקיטה חרושצ'וב.
יושב ראש הסובייט העליון של ברית המועצות – ליאוניד ברז'נייב
המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית – ניקיטה חרושצ'וב.
אירועים בולטים

3 בינואר – טיסה ראשונה של מטוס מדגם איליושין Il-62. היה בייצור עד לשנת 1995 והיה מטוס הדגל של ברית המועצות לטיסות נוסעים לטווחים ארוכים.
7 בינואר – העיתון פראבדה מפרסם מאמר מערכת עם קריאה לחזק את הקשר בין המפלגות הקומוניסטיות תוך מתיחת ביקורת על ההנהגה האלבנית אך ללא אזכור של סין.
14 בינואר – ליאוניד ברז'נייב וניקולאי פודגורני (ממתנגדי ניקיטה חרושצ'וב) נכללו בגוף העליון של המפלגה (הפוליטביורו).
20 בינואר – בכינוס בברלין נציגי סין מותחים ביקורת על מדיניות ברית המועצות.
23 בינואר – חתימת הסכם שיתוף פעולה בתחום הגרעין בין ברית המועצות לבין מצרים.
1 בפברואר – שינוי בחלוקה מנהלית של המדינה. כל מחוז מחולק ל-"נפה חקלאית" ו"נפה תעשייתית".
10 בפברואר – הנהגת ברית המועצות פרסמה חוות דעת בגנות התנהגות של סין.
19 בפברואר – ברית המועצות מודיעה על פינוי חלק מ-17 אלף חייליה מקובה.
21 בפברואר – ההנהגה הסינית פרסמה קריאה לא להגזים בחילוקי דעות בינה לבין ברית המועצות ולהתחיל בדיאלוג.
22 בפברואר – ניקיטה חרושצ'וב הזהיר את ארצות הברית שפלישה לקובה תהיה כהכרזת מלחמה נגד ברית המועצות.
3 במרץ – הנהגת ברית המועצות קוראת להנהגה סינית לבוא למוסקבה לדיונים.
2 באפריל – שיגור חללית לכיוון הירח. היה מתוכנן שהחללית תבצע נחיתה על הירח. לאור בעיות טכניות הנחיתה לא בוצעה.
27 באפריל – פידל קסטרו, מנהיג קובה הגיע לביקור בברית המועצות.
5 במאי – חתימת הסכם על הפסקת ניסויים גרעינים.
9 במאי – ההנהגה סינית הסכימה לבוא למוסקבה לדיונים.
18 במאי – תאונה אווירית של מטוס טופולב Tu-104 ליד אירקוטסק. 32 אנשים נהרגו.
14 ביוני – שיגור מוצלח של ווסטוק 5 עם קוסמונאוט ואלרי ביקובסקי על הסיפון.
16 ביוני – שיגור מוצלח של ווסטוק 6 עם ולנטינה טרשקובה על הסיפון.
20 ביוני – כישלון בשיחות בין המשלחת הסינית למשלחת הסובייטית.
29 ביולי – טיסה ראשונה של טופולב TU-134 – מטוס נוסעים סובייטי למרחקים קצרים ובינוניים.
10 באוגוסט – תחילת תחרויות עמי ברית המועצות במוסקבה. התחרויות בהשתתפות מעל 7500 ספורטאים נמשכו עד ל-17 באוגוסט.
21 באוגוסט – בעקבות תאונה אווירית מטוס מדגם טופולב TU-124 מבצע נחיתת חרום על נהר נבייה בלנינגרד. לכל 45 נוסעים שלום.
30 באוגוסט – תחילת הפעלת ה"קו החם" בין ראשי ברית המועצות לבין נשיא ארצות הברית ליצירת קשר מיידי בזמן משבר.
18 בספטמבר – ביצוע רכישות גדולות של דגנים באוסטרליה.
13 באוקטובר – רעידת אדמה באזור איי קוריל בעוצמת 8.5 בסולם ריכטר. הצונאמי הגיעה עד לחופי קליפורניה.
26 באוקטובר – ברית המועצות מודיעה שאינה מתכוונת להשתתף במרוץ לנחיתת האדם על הירח.
18 בדצמבר – מהומות של סטודנטים מאפריקה במוסקבה בעקבות הריגת אחד מהם.
23 בדצמבר – הפעלת תחנת כוח גרעינית תעשייתית ראשונה בברית המועצות (תחנת כוח גרעינית ראשונה הייתה לצורכי מחקר בלבד) באזור טומסק. בנוסף לייצור חשמל, מתקניה נוצלו ליצירת פלוטוניום הנדרש לבניית נשק גרעיני.
אירועים בולטים > ללא מועד

תחילת בניית מגדל הטלוויזיה במוסקבה.
הוקם מכון לחקר פיזיקה של אנרגיות גבוהות של אקדמיה סובייטית למדעים בסביבת מוסקבה. מהווה אחד ממרכזי מחקר בתחום הפיזיקה הידועים בעולם.
הוקם מכון לחקר פיזיקה של גוף מוצק של האקדמיה הרוסית למדעים בסביבת מוסקבה. מהווה אחד ממרכזי מחקר בתחום הפיזיקה הידועים בעולם.
תחילת בנייה של תחנת כוח הידרואלקטרית סאינו-שושנסקי על נהר יניסיי בסיביר. עם סיום הבנייה, היא הייתה בין תחנות הכוח הגדולות בעולם.
אירועים בולטים > אירועי תרבות

החל משנת 1957 הירחון הפופולרי "האקרן הסובייטי" ערך סקר להענקת תואר סרט השנה. בשנה זו הזוכים היו:
סרט השנה: "הטרגדיה האופטימיסטית" (של סאמסון סמסונוב)
שחקן השנה: ניקולאי צ'רקסוב
שחקנית השנה: מרגריטה וולודינה
מקבלי פרס לנין בתחום התרבות:
צ'ינגיז אייטמטוב עבור ספר נובלות
רסול גמזטוב עבור ספר שירים
גדימינס יוקובוניס עובר אנדרטה לזכר קורבנות הנאצים בכפר בליטא
פאבל קורין עבור סדרת ציורים של אנשי תרבות סובייטית
שמואל מרש"ק עבור ספר שירים וספרי ילדים
נולדו

13 באפריל – גרי קספרוב – שחמטאי סובייטי ורוסי ממוצא יהודי
26 ביוני – מיכאיל חודורקובסקי – איש עסקים רוסי ממוצא יהודי
12 ביוני – אלכסנדר דומוגרוב – שחקן רוסי
14 בנובמבר – לוליטה מיליאבסקי – זמרת רוסיה ממוצא יהודי
נפטרו

16 ביולי – ניקולאי אסייב – משורר סובייטי (נולד ב-1889)
23 ביולי – אלכסנדר גרסימוב – צייר סובייטי (נולד ב-1882)
15 באוגוסט – בסבולוד איוונוב – סופר סובייטי (נולד ב-1895)
3 בנובמבר – אבגוסט קירכנשטיין, פוליטיקאי סובייטי ממוצא לטבי (נולד ב-1872)
בול סובייטי לכבוד טיסות מאוישות לחלל של ואלרי ביקובסקי וולנטינה טרשקובה
אלכסנדר גרסימוב
נווה חיים

| --- | --- |

רחוב ההסתדרות בשכונה
 מידע
 עיר:  חדרה
 תאריך ייסוד:  1933
 על שם:  חיים ארלוזורוב 
 שטח:  500 דונם
 קואורדינטות:  32°26′56″N 34°54′26″E﻿ / ﻿32.44888889°N 34.90722222°E﻿ / 32.44888889; 34.90722222
 שכונות נוספות בחדרה
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) נווה חיים(למפת הכרמל רגילה) נווה חיים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה חיים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה חיים  he נווה חייםמפת  __ חדרה (in English: Hadera) [‌השרון (in English: Sharon plain)‌]מצפון: __ מועצה אזורית חוף הכרמל (in English: Hof HaCarmel Regional Council), __ אור עקיבא (in English: Or Akiva) ממזרח: __ מועצה אזורית מנשה (in English: Menashe Regional Council), __ פרדס חנה-כרכור (in English: Pardes Hanna-Karkur) מדרום: __ אליכין (in English: Elyakhin), __ מועצה אזורית עמק חפר (in English: Hefer Valley Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נווה חיים היא שכונה בצפון-מערב חדרה, שנוסדה ב-1933.
המגדל ההיסטורי בשכונה
גאוגרפיה

נווה חיים שוכנת בחלק הצפון מערבי של חדרה. היא גובלת בכביש חיפה-תל אביב הישן וסמוכה לבית חולים הלל יפה, למתחם הקניון מול החוף ולכביש 2. צמודים אליה שכונת יצחק מצפון, שכונת ויצמן ממערב, ושיכון הפועל המזרחי מדרום.
השכונה מורכבת מבתים פרטיים בלבד.
היסטוריה

בשנת 1933 הקימה מועצת פועלי חדרה ועדת שיכון שהחלה לרכוש קרקע במטרה לשכן בה פועלים מחדרה שהתקשו למצוא מגורים במושבה. לשם כך נרכשו 500 דונם, בעזרת חברת "ניר" וקופת מלווה של העובדים במושבה חדרה. הקרקע נרכשה מפיק"א על שטח "ערב אל פוקרה", שנקרא כך על שם כפר ערבי ששכן בסמוך. לכל יחידה הוקצה דונם וחצי והיא כללה משק עזר.
על פי החלטת הקרן הקיימת אליה נמסרה הקרקע, ועדת השיכון מסרה רבע מהקרקע לארגונים אחרים שאינם חברי ההסתדרות.
השכונה הוקמה ב-1935 ונרשמה כאגודה שיתופית. ב-1936 נכנסו המתיישבים הראשונים שקודם לכן גרו בצריפים, לבתיהם שנבנו עבורם. חלק מהמתיישבים היו עולים מגרמניה. השכונה נקראה על שם חיים ארלוזורוב, איש תנועת העבודה שנרצח בשנת 1933.
בשנים הראשונות התקשו התושבים בהשגת עבודה קבועה, ונעשו ניסיונות שונים למצוא פתרונות לכך. בין היתר ביוזמת תושבים בשכונה נפתחו בה מספר חנויות, החל בה ייצור בלוקים, לבנים ורעפים, נעשה ניסיון להקמת אגודת דייגים ועוד. בשנת 1937 הקימו תושבי השכונה את קואופרטיב "הזיפזיף" שעסק בכריית חומרי בנייה בחוף הים של חדרה. חברי הקבוצה נעזרו תחילה בגמלים לשם הובלת הזיפזיף, וכן בעגלות רתומות לפרדים. בהמשך נעזרה הקבוצה במיכון להובלה ולכרייה. ב-1945 רכשה הקבוצה משאית לשימושם.
נשות השכונה עבדו במשקי העזר, והיו מהן שעבדו בסלילת כבישים ובעבודות אחרות.
זמן קצר לאחר הקמת השכונה הופעלה בה צרכניה, גן ילדים שמנה 15 מילדי השכונה וספריה. ילדים בגיל בית ספר למדו בבית ספר בחדרה. בשכונה נוסד "בית בוגר" ששימש לפעילות תרבותית. בשנת 1947 נחנך בית קולנוע שהיה בנוי ללא גג וכלל 300 מקומות ישיבה. הקולנוע היה בבעלותם של האחים משה ויוסף שחר, והוא פעל עד לשנת 1958.
אנשי השכונה התארגנו מבחינה ביטחונית ורכשו נשק כהגנה מפני ערביי האזור.
שמות הרחובות בשכונה ניתנו על שם מנהיגים והוגי דעות שהשתייכו לתנועת העבודה בהם רחוב על שם יוסף אהרונוביץ', רחוב על שם מנחם אוסישקין, משה בלינסון, א.ד. גורדון, יוסף חיים ברנר ואוסקר כהן, מראשי הקהילה בגרמניה שתרם ספרים לספרייה בשכונה.
בתחילת שנות ה-40 החלה סלילת כבישים בשכונה. הרחוב הראשון שנסלל היה שדרות אהרונוביץ'.
עקב המרחק מחדרה לחצו התושבים להקים בית ספר בשכונה. ב-1944 נפתחו הכיתות הראשונות בשכונה לילדי כיתה א' וב'. בית הספר סונף לבית החינוך במושבה. שרר בו מחסור בכיתות לימוד וילדים משנתנונים שונים למדו יחד. משגדלה השכונה נחנך בה בית הספר "ניצנים" הקיים עד היום.
בשכונה הוקם מחנה עולים. ב-1946 התיישבו בשכונה ראשוני העולים במחנה.
עם קום המדינה צורפה השכונה לשטח השיפוט של חדרה. נכסי השכונה ובהם מכון המים, הבאר ומגדל המים שנבנו בכספי המתיישבים הועברו מאוחר יותר לידי העירייה.
בשכונת פועל בית הספר הממלכתי "ניצנים" ופנימיית תלפיות לילדים בסיכון. בשכונת יצחק השכנה פועל בית הספר הממלכתי-דתי "מוריה" וישיבת בני עקיבא בית שמואל.
לקריאה נוספת

אפרים פרנק, תמר זעירא, אביה בוקשטיין-שמי, שמואל שושני ושרה בן יצחק, שכונה צומחת בחולות, הוצאת ועד אגודה שיתופית נווה חיים בע"מ, 2002
הערות שוליים

↑  מפת חדרה 1947 בהוצאת מחלקת המדידות המנדטורית (באנגלית) עם סימון שטחי 'ערב אל פוקרה', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מירית גולן, סרט מפעם: חזרה אל בתי הקולנוע הישנים של חדרה, באתר mynet‏, 29 ביוני 2018
↑  ועד נווה חיים בפעולתו, בעיתון על המשמר, 3 ביוני 1945
↑  620 עולים לחדרה, בעיתון על המשמר, 20 במאי 1946
↑  חדרה - 110 שנותיה, מוזיאון החאן לתולדות חדרה,  2002, עמוד 102
שדרות אהרונוביץ'
דודו ברק

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1948 (בן 76)
 שם לידה:  דוד וילד
 מוקד פעילות:  ירושלים, ישראל
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו"ם  פרס היצירה לסופרים עבריים 
 dudu-barak.com
 
דודו ברק (נולד כדוד וילד, נולד ב-6 בפברואר 1948) הוא משורר ופזמונאי ישראלי.
ספריו

איש הבשר, איש החלב, שירים (1977)
רחים, שירים (1981)
שיר שי לאופיר ולינאי (1982)
שירים לממשלת האור, שירים (1982)
אימת הריק, שירים (1983)
פעם בירושלים (1984)
בין מדיצ’י לרוצ’לאי: איטליה, מסע שירה (1985)
דרך ארץ השקד, פזמונים (1985)
פולין בין פאר לאפר: מסע למחוזות חפץ (1986)
עיניים בכל הצבעים (1986)
ירושלים, שירים (1989)
אהבה, מחילה, פיוס (1989)
אוספים של שיריו

ארץ שבעת המינים (1992)
כותל המזרח (1993)
הרקיע השביעי (1996)
אור שבעת הימים (1998)
זמרת הארץ (2001)
פרחים בקנה ובנות בצריח (2006)
ירושלמי שכמוך - שירת ירושלים (2007)
לך עוד אשיר אלפיים (אלבום כפול) (2008)
רונית אופיר: ושמחת בחגיך - שירי דוד ברק (2008)
הערות שוליים

1 2  ראו ביקורת: אורציון ברתנא, מסעו מהחוויה האישית אל הטראומה היהודית, מעריב, 27 במרץ 1987.
↑  כנס "מי אני? שיר ישראלי!" | המחלקה למוזיקה, באתר music.biu.ac.il
↑  ביקורת: נילי סדן, יפעה גדולה ועין הדם, מעריב, 6 בינואר 1978; איש של חולין בארץ הקודש, מעריב, 10 באוקטובר 1978.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306746505171  PLWABN: 9810544326305606  ISNI: 0000 0000 7328 5298  LCCN: n82147261  MusicBrainz: d6fa2daa-02e0-45bb-96ab-ae28df512466  VIAF: 55504293   WorldCat (עם VIAF): 55504293
מכתבים לאטיקוס

| --- | --- |

העמוד הראשון של מכתבים לאטיקוס, במהדורה איטלקית מוונציה משנת 1558
 מידע כללי
 מאת:  מרקוס טוליוס קיקרו 
 שפת המקור:  לטינית קלאסית 
 
כריכה של מהדורה ונציאנית משנת 1561, עם הכיתוב M.T.C. EP.AD ATT. (מרקוס טוליוס קיקרו, מכתבים לאטיקוס)
מכתבים לאטיקוס (בלטינית: Epistulae ad Atticum) היא אסופת מכתבים שנכתבו על ידי הנואם והמדינאי הרומי מרקוס טוליוס קיקרו לידידו הטוב טיטוס פומפוניוס אטיקוס. מכתבי האסופה, יחד עם מכתביו האחרים של קיקרו, נחשבים למקורות המידע המהימנים ביותר לתקופה שקדמה לנפילת הרפובליקה הרומית. המכתבים לאטיקוס יוצאי דופן מכתביו האחרים של קיקרו בכך שהם מספקים אשנב ייחודי לחיי היום-יום האישיים שלו.
באופן מסורתי האסופה משתרעת על פני 16 ספרים, וכוללת מכתבים מהשנים 68 עד 44 לפנה"ס. היעדרם הבולט של אזכורים מוקדמים למכתבים שבאסופה, מעידים על כך שככל הנראה הם לא פורסמו לציבור הרחב עד אמצע המאה ה-1 לספירה, באיחור ניכר ממכתביו האחרים של קיקרו וזמן רב יחסית לאחר מותם של קיקרו (בשנת 43 לפנה"ס) ואטיקוס (בשנת 32 לפנה"ס).
כתב יד המכיל את אסופת המכתבים, יחד עם מכתבים נוספים שכתב קיקרו לאחיו הצעיר קווינטוס ולידידו ברוטוס, התגלה מחדש בשנת 1345 בוורונה על ידי פרנצ'סקו פטרארקה. הן כתב היד המקורי והן ההעתק שפטרארקה גילה אבדו, אולם העתק שנעשה עבור קולוצ'יו סלוטי שרד והוא שמור בספרייה הלורנציאנית בפירנצה.
הערות שוליים

↑  Jeffrey Henderson, Letters to Atticus, Volume I. (באנגלית)
↑  1911 Encyclopædia Britannica/Cicero - Wikisource, the free online library, en.wikisource.org (באנגלית)
↑  Frank Frost Abbott, Commentary on Selected Letters of Cicero, Cicero's Correspondence and its First Publication., www.perseus.tufts.edu