stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של כדור הארץ
עידן העל פנרוזואיקון > האבולציה של היונקים

היונקים הראשונים התפתחו בתקופה בה הדינוזאורים וארכוזאורים נוספים היו היצורים הדומיננטיים בכדור הארץ. היונקים הראשונים היו קטנים מאוד, ולפי ההערכות היו ליליים על מנת להימנע מטורפים. ההתפתחות של מיני היונקים השונים החלה רק לאחר הכחדת קרטיקון-פלאוגן. יצורים כמו סוג הלוויתן הקדום אמבולוצטוס החלו לפקוד את האוקיינוסים והם התפתחו בסופו של דבר ללווייתנים, בעוד שכמה יצורים אחרים, כמו פרימטים, החיו בסביבה של עצים. כל זה השתנה בעקבות שיבש דפוסי מזג האוויר ברחבי העולם. לווייתנים מוקדמים כמו בסילוזאורוס הפכו באותה העת לטורף העל של הימים.
האבולוציה של הדגניים הביאה לשינוי מדהים בנופי כדור הארץ, והשטחים הפתוחים החדשים שנוצרו תרמו לכך שהיונקים החלו בהדרגה לגדול. במהלך תקופת המיוקן (שהחלה לפני 23 מיליוני שנים והסתיימה לפני 5.3 מיליוני שנים) נוצרו חלק ניכר מהיונקים המודרניים. פרסתנים ענקים כמו הפרצרתריום והדינותריום התפתחו והיו דומיננטיים באזורי המרעה. האבולוציה של הדגניים תרמה גם לכך שהפרימטים ירדו מהעצים, לכך שבאמצע תקופה זו הופיעו ההומינידיים הראשונים, ולכך שהחלה האבולוציה האנושית. החתולים הגדולים הראשונים התפתחו גם הם במהלך תקופה זו. ים טתיס נסגר במהלך תקופה זו בעקבות התקרבותן של אירופה, אפריקה וחצי האי ערב.
היווצרותו של מצר פנמה היה אולי האירוע הגאולוגי החשוב ביותר שהתרחש ב-60 מיליון השנים האחרונות. מצר היבשה שנוצר לפני כשלושה מיליוני שנים, כתוצאה מפעילות געשית שיצרה גשר יבשתי בין אמריקה הצפונית לדרומה, תרם בין היתר יצירתו של זרם הגולף והשפיע על עולם החי בההחלפה האמריקנית הגדולה אשר במסגרתה התאפשר ליצורים המבודדים של אמריקה הדרומית להגר לאמריקה הצפונית, ולהפך.
לפני כ-2.588 מיליוני שנה החלה תקופת הפליסטוקן, אשר במהלכה חלו שינויים דרמטיים באקלים של כדור הארץ כתוצאה מעידני הקרח. עידני הקרח השפיעו בתקופה הזו בין היתר על תהליך האבולוציה של האדם המודרני ביבשת אפריקה. כמויות המים הגדולות שנמצאו בקרחונים אפשרו לגופי מים שונים להתכווץ ולעיתים להיעלם כגון הים הצפוני ומיצר ברינג. רבים מאמינים שהתקיימה הגירה המונית של בני אדם ובעלי חיים דרך מיצר ברינג אשר השפיעה בין היתר על כך שקיימים כיום גמלים (התפתח במקור באמריקה הצפונית אך נכחד באזור זה), סוסים (התפתח במקור באמריקה הצפונית אך נכחד באזור זה). שינויי האקלים שאירעו כתוצאה מסוף עידן הקרח האחרון תרמו להכחדה המונית של בעלי חיים ברחבי העולם המכונה בין היתר "ההכחדה השישית".
עידן העל פנרוזואיקון > האבולוציה של האדם והתרבות האנושית

קוף-אדם אפריקאי קדום שחי לפני כ-6 מיליון שנים היה החיה האחרונה שצאצאיה יכללו הן את בני האדם המודרניים והן את השימפנזים. על פי הקונצנזוס המדעי לפני כ-2.7 מיליון שנים התפתח סוג האדם. המאפיין האנטומי המובהק ביותר של סוג האדם הוא גידול דרמטי של המוח, אשר בהשוואה לגודל הגוף היה גדול ממוחות כל שאר הפרימטים, ואף ממוחות כל שאר בעלי החיים על כדור הארץ. מוחם הגדול איפשר למיני סוג האדם לפתח יכולת קוגניטיבית חסרת תקדים, וכמו גם תרבות וטכנולוגיה.
לפני כ-2 מיליון שנים, בתקופת הפליסטוקן, הופיע הומו ארקטוס אשר היה זקוף קומה ובעל פרופורציות גוף מודרניות. הומו ארקטוס התפתח בסוואנה האפריקנית, ככל הנראה מהמין הומו הביליס או ממין אדם קדום אחר, והתפשט ברחבי יבשת אפריקה ואירואסיה. ההומו ארקטוס היה ככל הנראה האדם הראשון שחי בחברה של ציידים-לקטים, למד לשלוט באש, ופתיח תרבות של סיתות כלי אבן. הומו ארקטוס שרד קרוב למיליון שנים, והתפצל בהדרגה למינים חדשים לפני כ-500,000 שנים.
בני האדם המודרניים (הומו סאפיינס) התפתחו לראשונה ביבשת אפריקה לפני כ-200 אלף שנה. במקביל האדם הניאנדרטלי הופיע בערך באותו זמן באירופה ובמערב אסיה. הומו סאפיינס היגרו החוצה מיבשת אפריקה בכמה גלים, לכל המוקדם לפני 250 אלף שנים, תוך החלפה והטמעה של אוכלוסיות אדם קדומות יותר שחיו במזרח התיכון, באירופה ובאסיה. כל המינים האדם האחרים נכחדו בסופו של דבר. לאורך מרבית הפרהיסטוריה הם חיו כציידים-לקטים, ורק לפני כעשרת אלפי שנים החלו לביית צמחים ובעלי חיים בהיקף נרחב לצורך חקלאות. לפני כחמשת אלפי שנים לכל היותר פיתחו לראשונה כתב והחלו לתעד את ההיסטוריה שלהם. במאות השנים האחרונות, אפשרו המהפכה התעשייתית וחידושי המדע גידול דרמטי באוכלוסיית האנושות, העומדת כיום על כשבעה וחצי מיליארד נפש.
הפעילות האנושית הובילה לאורך ההיסטוריה, ובמיוחד בעידן המודרני, להרס סביבתי ולזיהום הסביבה, אשר תרמו באופן משמעותי להכחדה ההמונית המתמשכת של צורות חיים אחרות בכדור הארץ (ראו אירוע ההכחדה בהולוקן). קצב ההכחדה הנוכחי מהיר יותר פי 100 עד פי 1000 מהקצב הממוצע של הכחדות מינים על פני סולם הזמן האבולוציוני של כדור הארץ, והוא עשוי אף להחריף בעתיד כתוצאה משינוי אטמוספירת כדור הארץ וההתחממות הגלובלית של כדור הארץ.
ראו גם

הכרונולוגיה של היקום
היסטוריה אבולוציונית של החיים
העתיד הרחוק
הזמן הגאולוגי
סיכוני אסון עולמיים
לוח הזמנים הגאולוגי
ז'ולי אליקס דה לה פיי

| --- | --- |
 לידה:  14 בדצמבר 1748 בריסל, בלגיה 
 פטירה:  20 בדצמבר 1804 (בגיל 56) סטוקהולם, שוודיה 
 מדינה:  צרפת צרפת
 
לאון-ז'ולי אליקס דה לה פיי (בצרפתית: Léonne-Julie Alix de la Fay, שנודעה גם בשמות יוליאנה בורנונביל ומאדאם אליקס, 14 בדצמבר 1748 - 14 במרץ 1826) הייתה רקדנית בלט ומדריכת ריקוד צרפתייה. היא מילאה תפקיד חשוב בהתפתחות הבלט המלכותי השוודי. היא הייתה אחותו של רקדן הבלט המפורסם אנטואן בורנונביל ודודתו של אוגוסט בורנונביל.
חייה

היא נולדה כלאון-ז'ולי בורנונביל בבריסל, אז ארצות השפלה ההבסבורגיות, ב-12 בדצמבר 1748, בת לשחקנים הצרפתים לואי-אמאבל בורנונביל וז'אן אברר, חברים בלהקת התיאטרון של שארל-סימון פאבאר.
בעונת 1760-1759 נלוותה אל הוריה לליון בלהקת התיאטרון הנודד של ז'אן-ז'ורז' נובר והופיעה לראשונה ב"לה שאקון" של ז'אן דיפרה בווינה, בשנת 1765.
היא הופיעה בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג בהנהלת גספארו אנג'וליני, ובקאסל בשנים 1781-1772.
בשנת 1782 הגיעה לשוודיה, שם הצטרפה לבלט המלכותי השוודי בסטוקהולם. ב-1783 התמנתה לפרימה בלרינה. ב-8 בפברואר של אותה שנה נישאה לקלוד אליקס דה לה פיי, רופא השיניים הצרפתי של סופיה מגדלנה, נסיכת דנמרק. בניגוד לרקדניות רבות בנות זמנה שנישאו לגברים בעלי מקצוע שונה משלהן, המשיכה לאון-ז'ולי לרקוד גם לאחר נישואיה. היא נודעה ברבים כ"מאדאם אליקס".
היא הופיעה בפעם האחרונה ב-1798, באופרה "קורה ואלונזו", ופרשה לגמלאות עם קצבה עד סוף חייה, בתנאי שתמשיך לעבוד כמדריכת ריקוד. היא עסקה בכך במשך שנים בלאו הכי, כשהדריכה תלמידים לבצע בלט פנטומימה בדרך דומה לזו של אן מארי מילאן דֶגִיוֹן, שלימדה סטודנטים להציג משחקי ילדים, ודה לה פיי המשיכה כמובטח בהדרכה לאחר פרישתה.
נפטרה בסטוקהולם ב-14 במרץ 1826, בהיותה בת 77.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: 32cddd4d-9d49-43ab-a882-42fe35a39d71
ויליאם פרנקלין אלן

ויליאם פרנקלין "לובבירד" אלן (באנגלית: William Franklin "Lovebird" Allen‏; 19 בינואר 1883 – 14 ביוני 1946) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי. הוא היה חבר דמוקרטי באספה הכללית של דלאוור ובבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

אלן נולד ב-19 בינואר 1883 בברידג'וויל, דלאוור, והיה בנם של ויליאם פרנקלין ("פרנק") אלן ומולי (סמית') אלן. הוא עבר לסיפורד, מחוז סאסקס, דלאוור, עם משפחתו ב-1889, ולאחר מכן ללורל, דלאוור ב-1903. הוא התחתן עם אדי מ. דייוויס ב-16 באפריל 1905, ונולדו להם שלושה ילדים, רוברט, פרנקלין ודוריס. הם השתייכו לכנסייה המתודיסטית.
לאחר שסיים את בית הספר ב-1902, עבד אלן עבור מסילת הרכבת של פנסילבניה כסוכן, איש טלגרף וסדרן רכבות. בשנת 1922, הוא חזר לסיפורד, דלאוור, החל עסק בתחום הנדל"ן, וגם הקים עסק לקנייה ומכירה של פירות ותוצרת לאורך חצי האי דלמרווה. בשנת 1927 גיוון אלן את עסקיו, והקים את תאגיד אלן פטרוליום ואת חברת חבילות אלן.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

אלן היה נציב בית ספר ציבורי בסיפורד מ-1920 עד 1924, והיה ציר בוועידה הלאומית הדמוקרטית ב-1920.
אלן נבחר לסנאט של המדינה ב-1924. הוא כיהן בסנאט מ-1925 עד 1929, וכיהן כנשיא הזמני ב-1927.
כתומך נלהב של נשיא ארצות הברית פרנקלין ד. רוזוולט והניו דיל, אלן נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1936, תוך שהוא מביס את חבר בית הנבחרים הרפובליקני המכהן ג'ורג' סטיוארט. אלן הפסיד בניסיונו להיבחר לכהונה שנייה ב-1938 לרפובליקני ג'ורג' ס. ויליאמס, איש עסקים ממילסבורו, דלאוור. במהלך כהונתו, אלן היה חבר ברוב הדמוקרטי בקונגרס ה-75 וכיהן מ-3 בינואר 1937 עד 3 בינואר 1939, במהלך הממשל השני של הנשיא רוזוולט.
לאחר מכן, הוא חידש את עבודתו בעסקי הפצת הנפט והבנזין. ב-1940, הוא קרא תיגר על שתי המפלגות הגדולות והתמודד לסנאט האמריקני כ"ליברל דמוקרט" עצמאי, אך קיבל רק מספר קטן של קולות.
ביוגרפיה > מותו

אלן מת ב-14 ביוני 1946 בלואיס, דלאוור ונקבר בבית הקברות של Odd Fellows בסיפורד, דלאוור.
הערות שוליים

↑  "Allen, William Franklin, (1883 - 1946)". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-6 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Biographical Directory of the United States Congress
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014131808  SNAC: w6g03kr6  US Congress: A000151  VIAF: 311116517   WorldCat (עם VIAF): 311116517
וולטר לג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביוני 1906 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  22 במרץ 1979 (בגיל 72) סן-ז'אן-קאפ-פרה, צרפת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  תיכון לטימר 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  אליזבת שוורצקופף 
 
וולטר לג (באנגלית: Walter Legge;‏ 1 ביוני 1906 - 22 במרץ 1979) היה מפיק מוזיקה קלאסית בריטי רב השפעה. הוא ניהל במשך שנים רבות את המחלקה הקלאסית של חברת התקליטים EMI ואת תזמורת פילהרמוניה.
תולדות חייו

לג נולד בשפרד'ס בוש, לונדון, אביו היה חייט. לג הצטיין בשפות ולמד צרפתית ולטינית אך בגיל 16 עזב את בית הספר, לא הייתה לו כל השכלה פורמלית נוספת. הוא למד קריאת תוים בעצמו וכדי להכיר את המוזיקה של ואגנר לימד את עצמו גרמנית.
ב-1927 הצטרף לחברת HMV ככותב הערות אלבום לתקליטיה. כמו כן כתב למגזין החברה "The Voice" ("הקול") וביקורת תקליטים למנצ'סטר גארדיאן. לאחר ש-HMV התמזגה לתוך EMI פיתח לג את שיטת התקליטים למנויים. מנויים נרשמו מראש לרכישת סדרה של תקליטים קלאסיים, שיצאו במהלך השנה ונשלחו למנויים ששילמו עבורם מראש. הדבר נתן ל-EMI גב כלכלי להפקת סדרות ארוכות-טווח כגון הקלטת כל שיריו של  הוגו וולף, הקלטת מכלול הסונטות לפסנתר מאת בטהובן בביצועו של ארתור שנאבל והקלטה מלאה של חליל הקסם מאת מוצארט בניצוח של סר תומאס ביצ'ם, שנערכה בברלין ב-1937. ביצ'ם הזמין את לג להיות מנהל אמנותי שותף בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן.
במהלך מלחמת העולם השנייה ניהל לג את המחלקה הקלאסית של ENSA (התאחדות שירות לאומי לבידור), גוף שנועד לספק בידור לכוחות הצבא הבריטיים.
מיד לאחר המלחמה נסע מטעם EMI לווינה הכבושה והחל להקליט אמנים אוסטרים וגרמנים מן השורה הראשונה ששהו בעיר כמובטלים, בהם הרברט פון קאראיין, וילהלם פורטוונגלר, אירמגרד זיפריד, אליזבת שוורצקופף (לה נישא בשנת 1953) ואחרים. כך העשיר את הקטלוג של EMI במיטב האמנים האוסטרים והגרמניים. כמו כן היה מן הראשונים להבחין בכשרונה של מריה קאלאס והחתים אותה ל-EMI.
עם חזרתו מווינה, בשלהי 1945, הקים את תזמורת פילהרמוניה, כתזמורת ההקלטות של EMI, ניהל אותה אמנותית, קבע את הרפרטואר שלה והשיג לה מנצחים מעולים, שעבדו לרוב תמורת שכר זעום, כתומאס ביצ'ם, ארטורו טוסקניני, וילהלם פורטוונגלר ובמיוחד הרברט פון קאראיין ואחריו אוטו קלמפרר.
לג יצר רפרטואר עצום שכלל, בצד יצירות מיינסטרים, גם יצירות שכוחות של גאורג פרידריך הנדל בצד מוזיקה קלאסית מודרנית וזכה לחופש פעולה מלא מטעם הנהלת EMI. אולם בראשית שנות השישים החלו מכירות המוזיקה הקלאסית לרדת, חופש הפעולה של לג צומצם וב-1964 התפטר מ-EMI, לאחר  35 שנות עבודה בחברה.
ב-1967 סבל מהתקף לב ממנו לא התאושש לגמרי. הוא היה למנהלה האישי של אשתו, אליזבת שוורצקופף, שהקליטה עתה לחברת "דקה", יריבתה של EMI. ב-1979 נפטר לג בריביירה הצרפתית.
לקריאה נוספת

Legge, Walter; postscript by Schwarzkopf, Elisabeth; ed. Sanders, Alan Walter Legge: Words and Music Routledge (1998) ISBN 0-415-92108-2
Schwarzkopf, Elisabeth, On and Off the Record: A Memoir of Walter Legge, Faber and Faber Ltd (Dec 31 1982) ISBN 0-571-11928-X; Scribner (March 1982) ISBN 0-684-17451-0; (paperback) ISBN 0-571-14912-X; University of British Columbia Press (Jan 1 2002) ISBN 1-55553-519-4
Culshaw, John, Ring Resounding, Secker & Warburg, 1968 ISBN 0-436-11800-9
ז'יל גד

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1845 פריז, צרפת 
 פטירה:  28 ביולי 1922 (בגיל 76) סן-מנדה, צרפת 
 שם לידה:  Jules Bazile 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  קרמטוריון-קולומבריום דו פר-לאשז 
 תפקיד:  חבר האספה הלאומית הצרפתית 
 מפלגה:  הפלג הצרפתי של אינטרנציונל העובדים, מפלגת הפועלים הצרפתית, Socialist Party of France 
 חתימה:   
 
ז'יל בזיל גֵד (בצרפתית: Jules Basile Guesde; ‏11 בנובמבר 1845 - 28 ביולי 1922) היה עיתונאי ומנהיג סוציאליסטי צרפתי. למרות שהנהיג פלג מרקסיסטי של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית במסגרת האינטרנציונל השני, גינו מרקס ואנגלס את פרשנותו לתורתם ומרקס אף כתב שאם גד מרקסיסט הרי שלפיכך הוא-עצמו איננו מרקסיסט.
תולדות חייו

נולד באיל סן לואי בפריז. בצעירותו עבד כפקיד וערך את העיתון לזכויות האדם (Les Droits de l'Homme). ב-1871 פרסם בעיתונו מאמר שהגן על הקומונה הפריזאית, דבר שהוביל לתביעה נגדו, בשלה נמלט לז'נבה, שם הכיר את "הקפיטל" של מרקס. עקב חוסר שליטתו בגרמנית השיג רק ידיעה שטחית בספר. עם שובו לצרפת ב-1876, היה לראשי התועמלנים למרקסיזם. ב-1878 נכלא בכלא לשישה חודשים עקב מעורבותו בכינוס הראשון של "האינטרנציונל השני" בפריז. באותה עת ערך את העיתון "הסוציאליסט" (Le Socialiste) ואת השבועון "שוויון" (Égalité).
ב-1880 חבר לפול לאפארז' (חתנו של קרל מרקס) והציג בכינוס מפלגת הפועלים הצרפתית בלה הבר תוכנית להפיכתה לגוף מרקסיסטי-מהפכני הדוגל במלחמת המעמדות. המרקסיזם הפשטני שהציגה המפלגה, ושנקרא "גדיזם", קרא למהפכה של הפרולטריון כנגד הבורגנות, ללא ניתוח דיאלקטי-תאורטי של מבנה הכלכלה הצרפתית. הגדיסטים, שסירבו לכל פשרה או שיתוף פעולה עם הבורגנות, פילגו את המפלגה, שהתפלגה לפלג גדיסטי, פלג בלאנקיסטי ופלג פשרני-רפורמיסטי (למעשה ניצן הסוציאל-דמוקרטיה) בראשות ז'אן ז'ורס שהוביל אפשרות של השגת מטרות סוציאליסטיות ללא מהפכה ומלחמת מעמדות (אותו כינה גד "אופורטוניסטי" ו"בורגני"). הפלג הגדיסטי זכה להצלחה מקומית במספר עיריות ומועצות מקומיות. הגדולה והיציבה ביותר מבחינת התמיכה בזרם זה הייתה בעיר רובה).
גד עצמו נבחר לבית התחתון של מועצת העם כנציג ליל ב-1894, איבד את מושבו ב-1902. ב-1905 שבו הפלגים הסוציאליסטים השונים והתאחדו תוך יצירת המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית או "הסניף הצרפתי של האינטרנציונל הסוציאליסטי" ( SFIO), אך גד המשיך להתבדל בראש הפלג הלוחמני השמאלי של המפלגה. ב-1906 שב ונבחר לפרלמנט כנציג המפלגה המאוחדת.
ב-1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה היה גד חבר בממשלת החירום בראשותו של רנה ויויאני (René Viviani) כשר בלי תיק. הוא המשיך בתפקידו עד 1916 ובאותה תקופה נראה שנואש מן ה"סולידריות של הפרולטריון" (ברוח הסיסמה המרקסיסטית שהכזיבה, פועלי כל העולם, התאחדו!) ואימץ קו פטריוטי ואף לאומני.
הערות שוליים

1 2  זאב שטרנהל, לא ימין ולא שמאל, עם עובד ספריית אופקים 1988, עמ' 109
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296974805171  PLWABN: 9810538342805606  BIBSYS: 90896425  BNE: XX978940  BnF: cb11906209z (data)  CiNii: DA06765714  GND: 118719246  ISNI: 0000 0003 6868 4501  LCCN: n86022478  LNB: 000151705  NKC: skuk0000513  NTA: 067874819  RERO: 02-A026015610  SUDOC: 026906872  VIAF: 230285656   WorldCat (עם VIAF): 230285656
ז'יל (כדורגלן)

קרלוס ז'ילברטו נסימנטו סילבה (בפורטוגזית: Carlos Gilberto Nascimento Silva; נולד ב-12 ביוני 1987) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בקורינתיאנס בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

ז'יל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת אמריקנו עימה זכה באליפות מחוז קריוסה בעונת 2008 בה גם הצטיין. בסיום העונה, קבוצת ואסקו דה גאמה התעניינה בז'יל, אך בסופו של דבר חתם באתלטיקו גויאניינסה מהליגה השלישית. בשתי עונותיו בגואיאנינסה, ז'יל היה שותף למסע העלייה של הקבוצה שבתוך שנתיים העפילה לליגת העל הברזילאית.
במהלך עונת 2009 קבוצת אנשי עסקים בשם "אפארסידה" המזוהה עם קבוצת קרוזיירו רכשה את כרטיס השחקן שלו תמורת 250 אלף אירו. ב-1 באוגוסט 2009 חתם בקרוזיירו, עימה הגיע לגמר גביע הליברטדורס באותה עונה.
ב-20 באוגוסט 2011 חתם בואלנסיין מליגת העל הצרפתית ל-3 שנים תמורת 3 מיליון אירו. ב-10 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק הליגה נגד אז'אקסיו.
בינואר 2013 חזר לברזיל כאשר חתם בקורינתיאנס ל-4 שנים. ב-23 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד פונטה פרטה במסגרת אליפות סאו פאולו בכדורגל עימה גם זכה בתואר בסיום העונה ובנוסף גם בגביע רקופה סודאמריקנה. ב-26 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד קומרסיאל.
ב-20 בינואר 2015 חתם בשאנדונג לוננג מליגת העל הסינית תמורת 10 מיליון אירו ומשכורת של 1.5 מיליון דולר. ב-3 ביולי 2019 חזר לקורינתיאנס וחתם עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית

ב-19 באוגוסט 2014 זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל לקראת משחקי הידידות נגד קולומביה ואקוודור. ב-11 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל בניצחון 0-2 נגד ארגנטינה. ב-14 בנובמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד ארגנטינה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
ז'יל השתתף עם הנבחרת בקופה אמריקה 2016 בה שיחק 3 משחקים.
תארים

הליגה השלישית בברזיל: 2008
אליפות מינאס ז'ראיס: 2009
קמפאונטו פאוליסטה: 2013
גביע רקופה סודאמריקנה: 2013
ליגת העל הברזילאית: 2015
נבחרת העונה בליגת העל הברזילאית: 2014, 2015
נבחרת העונה בקמפאונטו פאוליסטה: 2014, 2015
וולטר זוסקינד

| --- | --- |

 לידה:  1 במאי 1913 פראג 
 פטירה:  25 במרץ 1980 (בגיל 66) ברקלי, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה מיקרוטונאלית 
 שפה מועדפת:  אנגלית, צ'כית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  EMI, קולומביה רקורדס, RCA ויקטור 
 בן או בת זוג:  Eleanor Catherine Warren 
 פרופיל ב-IMDb
 
יאן וולטר זוסקינד (Jan Walter Susskind‏; 1 במאי 1913 – 25 במרץ 1980) היה מנצח יהודי בריטי יליד צ'כיה.
קורות חיים

זוסקינד נולד בפראג. אביו היה מבקר מוזיקה וינאי ואמו, יהודייה צ'כית הייתה מורה לפסנתר. יוזף סוק לימד את זוסקינד בקונסרבטוריון של פראג. בהמשך למד ניצוח בהנחייתו של גיאורג סל.
ב-13 במרץ 1939, יומיים לפני הפלישה הגרמנית, ברח זוסקינד מפראג. אימו, שנשארה בצ'כיה הייתה אסירה במחנה הריכוז טרזיינשטט, אך ניצלה.
הוא הגיע כפליט לבריטניה והקים את הטריו הצ'כי, שבו היה הפסנתרן. לטריו הייתה תעסוקה רבה, בעידודו של השגריר הצ'כי בלונדון, יאן מסריק.
בשנת 1942 הצטרף זוסקינד אל להקת האופרה של קארל רוזה כמנצח. הוא עבד עם זמרים כגון האדל נאש וג'ואן האמונד. בשנת 1944 הקליט את האופרה "טורנדוט" בהשתתפותה של האמונד, עבור מפיק המוזיקה הקלאסית וולטר לג.
לאחר המלחמה ניתנה לזוסקינד אזרחות בריטית, ולמרות שרוב הקריירה העתידית שלו התרחשה מחוץ לבריטניה, אמר שלעולם לא יחלום לוותר על אזרחותו שם.
מינויו הראשון כמנהל מוזיקלי היה בתזמורת הסקוטית הלאומית בשנים 1946 עד 1952. בשנים 1953 עד 1955 ניצח על התזמורת הסימפונית של מלבורן. לאחר שעבד כפרילנסר בישראל ובדרום אמריקה, זוסקינד מונה לראש התזמורת הסימפונית של טורונטו בשנים 1956 עד 1965. במקביל הוא לימד ניצוח בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה. בין תלמידיו נמנים מילטון בארנס ורודי טות'. בין 1968 ל-1975 ניצח על תזמורת סנט לואיס, שהייתה בהנהגתו לאחת התזמורות החשובות בארצות הברית. בשנת 1971 פתח את העונה באופרה של ניו יורק עם האופרה פרשת מאקרופולוס מאת לאוש יאנאצ'ק.
זוסקינד נפטר בברקלי שבקליפורניה בגיל 66.
הערות שוליים

1 2  bach-cantatas
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: וורוויק ברייתווייט | מנצחים ראשיים, התזמורת הסקוטית הלאומית 1946 - 1952  | הבא: קרל רנקל |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארנסט מקמילן | מנהלים מוזיקליים, התזמורת הסימפונית של טורונטו 1956 - 1965  | הבא: סייג'י אוזאווה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אלעזר דה קארווליו | מנהלים מוזיקליים, תזמורת סנט לואיס 1968 - 1975  | הבא: יז'י סמקוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319061605171  PLWABN: 9810673360405606  BIBSYS: 3052202  BNE: XX871104  BnF: cb13900191j (data)  CiNii: DA09103523  GND: 124832229  ISNI: 0000 0001 1033 1098  LCCN: n81058231  LNB: 000282926  MusicBrainz: 0a1f00fa-a3bc-48aa-8af5-5fcb4cfb90ca  NKC: jk01121803  NLA: 35812429  NSK: 000144607  NTA: 074377922  RERO: 02-A003883213  SNAC: w67w6h64  SUDOC: 080539173  Trove: 1098926  VIAF: 114367841   WorldCat (עם VIAF): 114367841 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'יל בושרי

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1877 מורלה, צרפת 
 פטירה:  1 באפריל 1962 (בגיל 85) הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות באנייה 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור 
 בן או בת זוג:  Denise Soriano-Boucherit 
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (28 בפברואר 1993) 
 
ז'יל בושרי (בצרפתית: Jules Boucherit; ‏29 במרץ 1877, מורלה (Morlaix)‏ – 1 באפריל 1962, פריז) היה כנר צרפתי, מורה לכינור וחסיד אומות העולם.
קורות חיים

בושרי למד בקונסרבטואר של פריז, בין היתר תחת המורה ז'יל גארסה (אנ'). בגיל 27 זכה בפרס הקונסרבטואר. הוא ניגן בתזמורת עם הכנר ז'אק טיבו ופעל עם הכנר מרסל שאיי (Marcel Chailley). בין תלמידיו היו ז'ינט נבה, כריסטיאן פרה (Christian Ferras), מנואל רוזנטל, מישל ורלופ (Michel Warlop), עברי גיטליס ואחרים.
קורות חיים > פעילותו בתקופת השואה

באוקטובר 1940, מספר חודשים לאחר תחילת הכיבוש הגרמני בבלגיה, בעת מלחמת העולם השנייה, החלה שנת הלימודים בקונסרבטואר, ולבושרי היו לפחות שבעה תלמידים יהודים. הוא המשיך ללמד אותם למרות האיסורים הגרמניים. בתירוץ שבריאותו מעורערת (הוא היה בשנות השישים לחייו) הצליח בושרי לקבל אישור להעביר את כל כיתת הלימוד שלו אל מחוץ לפריז, אל בורון-מארלוט (Bourron-Marlotte), אל מגוריה של הפסנתרנית מגדה טאליאפרו (Tagliaferro) שנאלצה לברוח לדרום אמריקה ונתנה לו רשות להתגורר שם.
בקיץ 1942, עם תחילת גירוש היהודים מפריז, ברחו תלמידים יהודים רבים של בושרי מפריז אל הבית בו התגורר בבורון-מארלוט. הוא המשיך ללמד אותם, נתן להם מחסה וסיפק את צורכיהם. תושבי האזור נמנעו מלדווח לגסטפו וכך הצליח בושרי להציל את תלמידיו.
קורות חיים > לאחר המלחמה

בשנת 1956 נשא בושרי את תלמידתו היהודיה דניז סוריאנו (Denise Soriano,‏ 2006-1906), שהפכה עם הזמן לכנרת ידועה ולמורה לכינור בזכות עצמה.
בשנת 1994 הוכר ז'יל בושרי על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
ז'יל ברסר

| --- | --- |

 לידה:  1955  (בן 69 בערך) מונטריאול, קנדה 
 ענף מדעי:  פיזיקה ומדעי המחשב
 מקום מגורים:  קנדה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מונטריאול  אוניברסיטת קורנל  הקולג' להנדסה של אוניברסיטת קורנל 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון הופקרופט 
 מוסדות:  אוניברסיטת מונטריאול 
 תלמידי דוקטורט:  Anne Broadbent, Louis Salvail, Sébastien Gambs, Yves Marcoux, José Manuel Fernandez, Dominic Mayers, André Berthiaume, Alain Tapp, Frédéric Dupuis 
 פרסים והוקרה:  Clarivate Citation Laureates (2012)  Prix Marie-Victorin (2000)  עמית החברה המלכותית (2013)  הפרס לפיזיקה יסודית (2023)  מדליית הזהב של קנדה ע״ש גרהרד הרצברג למדע והנדסה (2009)  עמית האגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי (2006)  Acfas Urgel-Archambeault Award (אוקטובר 1992)  קצין במסדר הלאומי של קוויבק (2017)  פרס וולף לפיזיקה (2018)  עמית החברה המלכותית של קנדה  קצין במסדר קנדה 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 פיתוח תחום חישוב קוונטי, ובפרט ובפרט פיתוח תחום ההצפנה קוונטית, פיתוח פרוטוקול החלפת מפתח קוונטי BB84, פיתוח פרוטוקול טלפורטציה קוונטית, זיקוק שזירות קוונטית ועוד.
 
ז'יל ברסר (בצרפתית: Gilles Brassard; נולד ב-1955) הוא פיזיקאי ומדען מחשב באוניברסיטת מונטריאול, קנדה, המתמחה בפיזיקה קוונטית.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1955 בעיר מונטריאול שבקנדה. השלים לימודי דוקטורט באוניברסיטת קורנל בשנת 1979, בהנחיית ג'ון הופקרופט. חבר סגל באוניברסיטת מונטריאול משנת 1988.
עמית של האגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי לשנת 2006, על "פריצות דרך בקריפטורפיה ותקשורת קוונטית".
זוכה מדליית הזהב ע"ש גרהארד-הרצברג לשנת 2009. ב-2018 זכה בפרס וולף.
עבודתו

עיקר המחקר של ברסר עוסק בעיבוד אינפורמציה קוונטית, פרוטוקולי קריפטוגרפיה קוונטית וחישוב קוונטי. בשנת 1984, בעבודה משותפת עם צ'ארלס בנט המציא ברסר את פרוטוקול החלפת המפתחות הקוונטי BB84, ובשנת 1992 שיפר את הפרוטוקול בכך שהראה כי מספיקים שני מצבים קוונטיים בלבד על-מנת לבצע החלפת מפתחות (לעומת 4 בהם עושה שימוש BB84). פרוטוקול משופר זה קיבל את השם B92. בשנת 1993 היה שותף לגילוי טלפורטציה קוונטית. כמו כן עסק רבות בנושאי תיקון שגיאות קוונטי.
הערות שוליים

↑  אתר IACR
↑  הודעת הזכייה במדליית גרהארד-הרצברג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442051705171  BIBSYS: 90174445  BNE: XX865137  BnF: cb120947157 (data)  CiNii: DA02626432  dblp: b/GBrassard  GND: 171988329  ISNI: 0000 0001 0874 6219  LCCN: n86867328  LNB: 000115856  MGP: 73123  NDL: 00463710  NTA: 073320714  RERO: 02-A003038666  SUDOC: 029288746  VIAF: 17250842   WorldCat (עם VIAF): 17250842
ז'יל-ז'רו סאלייז'

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1870 מוריאק, צרפת 
 פטירה:  5 בנובמבר 1956 (בגיל 86) טולוז, צרפת 
 מקום קבורה:  Toulouse Cathedral 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  כומר קתולי, בישוף קתולי 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (8 ביולי 1969)  קצין בלגיון הכבוד  חבר מסדר השחרור 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ז'יל-ז'רו סאלייז'
 
ז'יל-ז'רו סאלייז' (בצרפתית: Jules-Géraud Saliège; ‏1870, מוריאק (אנ') כ-120 ק"מ מדרום-מערב לקלרמון-פראן – 1956, טולוז) היה כומר, קרדינל קתולי, ארכיבישוף, איש המחתרת הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים

סאלייז' למד לימודי דת בפריז והוסמך לכמורה בשנת 1895. הוא לימד בסמינרים דתיים במספר מקומות יישוב ונשא במספר תפקידים בהיררכיה הדתית הקתולית המקומית ביישובים אלה. במלחמת העולם הראשונה היה כומר צבאי.
משנת 1925 היה סאלייז' הבישוף של העיר גפ (אנ') בדרום-מזרח צרפת. משנת 1928 היה קרדינל, ולאחר מכן הארכיבישוף של טולוז עד מותו.