stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של פרו
הערות שוליים

↑  Peru: The History, באתר Vantage World Travel
↑  פרו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑   הצרות של פרו: קורונה, משבר כלכלי, נשיא מודח ושני מחליפים בפחות משבוע, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2020
↑  המורה מבית הספר היסודי הושבע לנשיא, באתר ynet, 28 ביולי 2021
↑  זיהום נפט בחופי פרו: "מריח כמו המוות", באתר ynet, 22 בינואר 2022
↑  Reuters (2022-12-07). "Peru armed forces, police warn Castillo against breaking constitution". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-12-07.
↑   נשיא פרו נעצר לאחר שהכריז על מצב חירום וניסה לפזר את הפרלמנט, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2022
↑  דרמה בפרו: הנשיא הודיע על פיזור הקונגרס, הואשם בהפיכה - ואז הודח ונעצר, באתר ynet, 7 בדצמבר 2022
↑  אסף רוזנצוייג, ‏הפיכה בפרו: הנשיא נעצר, סגניתו תפסה את השלטון, באתר ‏מאקו‏, 7 בדצמבר 2022
↑  https://www.as-coa.org/articles/timeline-perus-2022-political-crisis
| היסטוריה של מדינות אמריקה הדרומית |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אורוגוואי • אקוודור • ארגנטינה • בוליביה • ברזיל • גיאנה • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קולומביה |  |
| טריטוריות עצמאיות | ארובה • איי פוקלנד • גיאנה הצרפתית • האנטילים ההולנדיים • איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538733805171  LCCN: sh85100201
ילדים בעולם

| --- | --- |

 סוגה:  ילדים
 בימוי:  ג'ו נפוליטנו, ג'וזף קונסנטינו 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 הפקה
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  1974–1983
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ילדים בעולם (באנגלית: Big Blue Marble - "גולה כחולה גדולה" בהתייחס לכדור הארץ) היא סדרת טלוויזיה לילדים אמריקאית שהופקה בארצות הברית בין השנים 1974–1983.
הסדרה עסקה בחוויותיהם וסיפורי חייהם של ילדים ממדינות שונות בעולם. במסגרת הסדרה נוהל מועדון של חברים לעט (pen pal) שעודד קיום קשרים בין ילדים מלאומים ומגזעים שונים. הסדרה נודעה בשיר הפתיחה שלה. זכתה במספר פרסים.
בישראל שודרה הסדרה לראשונה בשם "כדור כחול גדול" בשנות השבעים במסגרת שידורי אחר הצהריים של הערוץ הראשון (שידור הבכורה בישראל היה ב-20 בדצמבר 1974). 
הסדרה שודרה שוב במלואה בשנות השמונים בשם אחר: "ילדים בעולם", במסגרת רצועת תוכניות הילדים והנוער של הערוץ הראשון.
דוגי האוזר

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של העונה הראשונה
 סוגה:  קומדיה דרמטית
 יוצרים:  סטיבן בוצ'קו   דייוויד אי קלי
 שחקנים:  ניל פטריק האריס   מקס קאסלה   ליסה דין ראיין   בלינדה מונטגאמרי   ג'יימס סיקינג   מרקוס רדמונד   לורנס פרסמן   מיצ'ל אנדרסון   רובין לייבלי   קת'רין לאיינג
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 מספר עונות:  4 
 מספר פרקים:  97 
 הפקה
 מפיק:  סטיבן בוצ'קו 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 (טלוויזיה) 
 הפצה:  פוקס המאה ה-20 בטלוויזיה, הולו 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  מייק פוסט 
 אורך פרק:  כ- 45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC (ארצות הברית) ערוץ 2 (ישראל)
 תקופת שידור מקורית:  10 בספטמבר 1989 – 24 במרץ 1993
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דוגי האוזר (באנגלית: Doogie Howser, M.D.‎) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית. הסדרה הופקה בין השנים 1989–1993 לערוץ האמריקני ABC. הסדרה שודרה בישראל באמצע שנות התשעים בערוץ 2.
עלילת הסדרה

ד"ר דאגלאס "דוגי" האוזר (מגולם על ידי ניל פטריק האריס) הוא בנם של דייוויד (מגולם על ידי ג'יימס סיקינג) וקת'רין (מגולמת על ידי בלינדה מונטגמרי). כילד, שרד דוגי שני מקרים מוקדמים של לוקמיה, לאחר שאביו הרופא גילה חבורה חשודה בגופו. החוויה הזו הייתה מכוננת לדוגי, ותרמה רבות להחלטתו להפוך לרופא.
דוגי הוא גאון בעל זיכרון צילומי ומשתתף בלימודים לילדי פלא. בגיל שש הוא קיבל ציון מושלם במבחן SAT, סיים את בית הספר התיכון תוך שישה שבועות בגיל תשע. בגיל עשר הוא החל ללמוד בבית בספר לרפואה של אוניברסיטת פרינסטון וארבע שנים לאחר מכן הוסמך כרופא הצעיר ביותר במדינה. בכתבה שנערכה עליו בעיתון נכתב: "לא יכול לקנות בירה, אך יכול לרשום תרופות".
הסדרה מתחילה ביום הולדתו השישה -עשר של דוגי. דוגי עוצר את מבחן הנהיגה שלו כדי לעזור לפצוע בתאונת דרכים. דוגי הוא מנתח מתמחה במרכז הרפואי איסטמן בלוס אנג'לס ועדיין גר בבית הוריו. חברו הטוב ביותר הוא שכנו, ויני דלפינו (מגולם על ידי מקס קסלה) - בן נוער טיפוסי המחבר את דוגי לחיים מחוץ לרפואה ונכנס לביתו דרך החלון. דוגי כותב יומן אישי במחשבו מ 1979. הפרקים בדרך כלל מסתיימים כאשר דוגי כותב בו.
דוגי מחפש להשתלב בחברה בין בני גילו ובין עמיתיו למקצוע. פרקים רבים בסדרה עוסקים בנושאים רחבים כגון: איידס, גזענות, הומופוביה, אפליה מינית, אלימות של כנופיות רחוב, אובדן בתולין, דימוי גוף, זקנה וחברות.
שידור

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 26 | 26 | 19 בספטמבר 1989 | 2 במאי 1990 |
|  | 2 | 25 | 25 | 12 בספטמבר 1990 | 1 במאי 1991 |
|  | 3 | 24 | 24 | 20 בספטמבר 1991 | 13 במאי 1992 |
|  | 4 | 22 | 22 | 23 בספטמבר 1992 | 24 במרץ 1993 |
עולם אחר

| --- | --- |

עטיפת מארז ה-DVD של העונה הראשונה
 מבוסס על:  משפחת קוסבי 
 סוגה:  סיטקום
 יוצרים:  ביל קוסבי
 שחקנים:  גלין טורמן  Darryl M. Bell  Ajai Sanders  Karen Malina White  Charnele Brown  טד רוס  סינבד  יסמין גאי  קאדים הארדיסון  לו מיירס  מרי אליס  ליסה בונה  מריסה טומיי  דון לואיס  לורטה דוויין  קרי סאמר  ג'יידה פינקט סמית'  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 משתתפים:  ליסה בונה (עונה ראשונה) ג'סמין גאי קאדים הארדיסון דאריל מ. בל מריסה טומיי (עונה ראשונה) דון לואיס (עונות 1-5) לורטה דבין (עונה ראשונה) סינבד (עונות 1-4) מרי אליס (עונות 1-2) שרנל בראון (עונות 2-6) קרי סאמר (2-6) גלין טורמן (2-6) לו מאיירס (2-6) אדג'אי סנדרס (4-6) ג'אדה פינקט (עונות 5-6) קארן מלינה ווייט (עונה שישית)
 פרסים:  פרס פרס NAACP Image לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית, NAACP Image Award for Outstanding Actor in a Comedy Series, פרס פרס NAACP Image לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית, פרס פרס NAACP Image לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית, פרס פרס NAACP Image לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית, פרס פרס NAACP Image לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית, NAACP Image Award for Outstanding Actor in a Comedy Series, פרס פרס NAACP Image לסדרה הקומית הטובה ביותר, פרס פרס NAACP Image לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  וירג'יניה 
 מספר עונות:  6
 מספר פרקים:  144
 הפקה
 מפיק:  מרסי קרסי טום וורנר קארין מנדבך סוזן פיילס
 חברת הפקה:  Carsey-Werner Productions
 מוזיקה:  סטו גארדנר
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC
 רשת שידור בישראל:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  24 בספטמבר 1987 – 8 במאי 1993
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
עולם אחר (באנגלית: A Different World) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1987–1993, ספין אוף של הסיטקום משפחת קוסבי. הסדרה מתרחשת בקולג' הפיקטיבי הילמן, קולג' שבו רוב התלמידים אפרו-אמריקאים.
שחקנים

ליסה בונה - דניס הקסטבל (עונה 1) - דמות מהסיטקום משפחת קוסבי.
קאדים הארדיסון - דוויין וויין (עונות 1-6)
ג'סמין גאי - וויטלי גילברט (עונות 1-6)
דון לואיס - ג'ליסה וינסון טיילור (עונות 1-5)
מריסה טומיי - מאגי לוטן (עונה 1)
עלילה

העונה ראשונה עוסקת בעיקר בדניס הקסטבל, בחייה החברתיים והאקדמיים, הצלחותיה וכשלונותיה בלימודים ובחברה. בקיץ 1988, לאחר העונה הראשונה, הודיעה השחקנית הראשית בסדרה, ליסה בונה, שהיא ובעלה לני קרביץ מצפים לתינוק. יוצרי הסדרה הרגישו כי הצופים לא יקבלו את דמותה של דניס בהריון כיוון שדניס נחשבה לסוג של "ילדה טובה". בעקבות כך, בתוך הסדרה, מחליטה דמותה של דניס לעזוב את הילמן. לאחר עזיבתה של דניס עוסקת הסדרה בשאר הדמויות הראשיות בסדרה חבריה וחברותיה של דניס ובפרט דוויין, וויטלי, ג'ליסה מאגי ואחרים.
רייטינג

"עולם אחר" שודרה מיד לאחר הסדרה משפחת קוסבי, בימי חמישי, מה שהעלה את הרייטינג של הסדרה.[דרוש מקור]
| עונה | שנות שידור | פרקים | פתיחת עונה | סיום עונה | דירוג (ארצות הברית) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1987-1988 | 22 | 24 בספטמבר 1987 | 7 ביולי 1988 | 2# |
| 2 | 1988-1989 | 22 | 6 באוקטובר 1988 | 4 במאי 1989 | 3# |
| 3 | 1989-1990 | 25 | 21 בספטמבר 1989 | 5 במאי 1990 | 4# |
| 4 | 1990-1991 | 25 | 20 בספטמבר 1990 | 2 במאי 1991 | 4# |
| 5 | 1991-1992 | 25 | 19 בספטמבר 1991 | 14 במאי 1992 | 17# |
| 6 | 1992-1993 | 25 | 24 בספטמבר 1992 | 17 ביוני 1993 | 71# |
הערות שוליים

↑  עידו ישעיהו‏, סדרות מומלצות לחודש פברואר 2025: כל מה ששווה לראות בטלוויזיה, באתר וואלה, 29 בינואר 2025
משימה בלתי אפשרית (סדרת טלוויזיה, 1988)

| --- | --- |

 סוגה:  פעולה/ריגול/דרמה
 יוצרים:  ברוס גלר 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  35 
 הפקה
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 הפצה:  CBS מדיה ונצ'רס 
 מוזיקה:  לאלו שיפרין 
 אורך פרק:  44 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC 
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  23 באוקטובר 1988 – 24 בפברואר 1990 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
משימה בלתי אפשרית (באנגלית: Mission: Impossible) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה במקור בין אוקטובר 1988 עד פברואר 1990 ברשת ABC וכללה בסך הכל 35 פרקים. הסדרה מתמקדת במשימותיהם של צוות סוכנים חשאיים המופקדים על ביצוע פעולות חשאיות רגישות ביותר. הסדרה היא סדרת המשך לסדרת טלוויזיה באותו השם, שנוצרה על ידי ברוס גלר, ושודרה במקור בין השנים 1966 עד 1973. הסדרה המחודשת פותחה על ידי ברוס לנסברי והופקה על ידי פרמאונט.
השחקן היחיד שחזר לשחק בצוות השחקנים הראשי של הסדרה היה פיטר גרייבס שגילם בסדרה את ג'ים פלפס, למרות ששני שחקנים נוספים מהסדרה המקורית (גרג מוריס ולינדה דיי ג'ורג') שיחקו בסדרה זו גם כן בתפקידי אורח.
בישראל שודרה הסדרה במקור בתחילת שנות ה-90 בשעות אחר הצהריים בטלוויזיה החינוכית.
תקציר העלילה

אירועי הסדרה מתרחשים 15 שנים לאחר הסדרה המקורית. לאחר שהאדם שהחליף אותו בתפקיד כמנהיג של כוח המשימות הבלתי אפשריות (IMF) נהרג, ג'ים פלפס נקרא לחזור מהפרישה ומתבקש להקים צוות חדש של סוכנים חשאיים ולאתר את המתנקש.
לאחר מציאת המתנקש, ג'ים מחליט להמשיך לעבוד בתפקיד יחד עם הצוות החדש.
לאורך הסדרה צוות ה-IMF נדרש לבצע פעולות חשאיות רגישות ביותר, כולל מאבק בארגוני פשע, דיקטטורים, ואיומים שונים ברחבי העולם.
כל פרק מתחיל בכך שפלפס מקבל הודעה מוקלטת אשר מתארת בפניו את המשימה שהצוות נדרש לבצע, ומסתיימת במשפט האיקוני, "הקלטה זו תשמיד את עצמה תוך חמש שניות". לאחר מכן, צוות ה-IMF מגבש תוכנית מורכבת שתאפשר להם להשיג את יעדי המשימה בהצלחה, אשר לעיתים רבות כרוכה בשימוש בתחפושות משוכללות, טכנולוגיה מתקדמת ומניפולציות שונות.
צוות השחקנים הראשי

פיטר גרייבס בתפקיד ג'ים פלפס - המנהיג של כוח המשימות הבלתי אפשריות (IMF), אשר חזר לגלם את אותו התפקיד שגילם בסדרה המקורית. פלפס הוא זה שמגבש את התוכניות המורכבות של הצוות ומי שמקבל בתחילת כל פרק את ההודעות המוקלטות אשר מתארות בפניו את המשימות שהצוות נדרש לבצע.
תאו פנגליס בתפקיד ניקולס בלק - אמן תחפושת ושחקן אשר מיומן בהתחזות, ולעיתים קרובות מתחזה לאנשים שונים על מנת לסייע לחברי הצוות להסתנן למיקומים שונים.
טוני המילטון בתפקיד מקס הארטה - בעל חוזק רב, תושייה רבה, ונדרש לעיתים רבות לפתור את הבעיות התובעניות יותר מבחינה פיזית.
פיל מוריס בתפקיד גרנט קולייר - מומחה הטכנולוגיה של הצוות. גרנט הוא בנו של הדמות בארני קולייר מהסדרה המקורית. כמו כן, גרג ןפיל מוריס הם אב ובנו.
ג'יין באדלר בתפקיד שאנון ריד - סוכנת חשאית לשעבר אשר הצטרפה לצוות בעונה השנייה של הסדרה.
רקע

הסדרה נוצרה לאחר עונת הסתיו של הטלוויזיה האמריקאית של שנת 1988 הושפעה לרעה על ידי שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי אשר מנעה את כתיבתם של תסריטים חדשים לסדרות הטלוויזיה. המפיקים, שהיו נתונים תחת לחץ ליצירת תוכן חדש עבור הצופים, אולם עמדו תחת האיום של שביתה ממושכת, פנו לארכיונים לחפש תסריטים שנכתבו במקור לסדרות המקורית בהם יוכלו להשתמש בהפקות של תכנים חדשים. בעקבות כך רשת ABC הפיקה את הגרסה החדשה של "משימה בלתי אפשרית", עם ליהוק חדש ברובו אשר בתחילה פרקיה נשענו על תסריטים מן הסדרה המקורית, אשר עודכנו. בנוסף לכך צולמה הסדרה באוסטרליה בערים מלבורן וקווינסלנד, וזאת במטרה להוזיל עלויות.
למרות המיחזור של התסריטים, זכתה הסדרה החדשה להצלחה במדרוגי הרייטינג של ארצות הברית, ושרדה למשך שתי עונות. בנוסף לכך, שביתת התסריטאים הסתיימה עד מהרה, דבר אשר גרם לכך שלמעשה רק מעט מן הפרקים של הסדרה החדשה היו גרסאות ממוחזרות של הסדרה הישנה.
ראו גם

משימה בלתי אפשרית (סדרת טלוויזיה, 1966)
סיפוח יהודה ושומרון לישראל

סיפוח יהודה ושומרון לישראל הוצע פעמים רבות מאז שהאזור נכבש על ידי ישראל במלחמת ששת הימים בשנת 1967. לאורך השנים הועלו הצעות שונות לסיפוחם למדינת ישראל, באופן מלא או חלקי (שטח C, או חלקים ממנו). חלק מהתוכניות לספח את יהודה ושומרון למדינת ישראל קשורות בפתרון המדינה האחת וחלקן קשורות באידאולוגיה של ארץ ישראל השלמה.
מאז מלחמת ששת הימים סופחה רק מזרח ירושלים למדינת ישראל. שאר השטחים כפופים לממשל צבאי המנוהל באמצעות המנהל האזרחי ויחידת מתאם פעולות הממשלה בשטחים. במשך השנים, הוחלו חלקים מהחוק הישראלי דרך צווים צבאיים על ההתנחלויות ביהודה ושומרון.
רקע

על פי כתב המנדט של חבר הלאומים לארץ ישראל – הספר הלבן הראשון, שתוקף בחוקת האו"ם, נועדו חלק משטחי ארץ ישראל המערבית מנהר הירדן ועד לים התיכון, להתיישבות יהודית כחלק מבית לאומי לעם היהודי. בתוכנית החלוקה של 1947, רוב שטחי יהודה ושומרון היו מיועדים למדינה הערבית של ערביי ארץ ישראל. לאחר סיום המנדט הבריטי ירדן כבשה בכוח שטחים אלו, ומשנת 1948 עד 1967 היו נתונים לשלטון ירדן. נציגי ההנהגה הפלסטינית הביעו את תמיכתם במלך ירדן בקונגרס יריחו ב-1 בדצמבר 1948, ובכנסים נוספים שנערכו באותה שנה. בשנת 1950 סיפחה ירדן באופן רשמי את שטחי יהודה ושומרון והעניקה לתושביהם אזרחות ירדנית מלאה, לרבות הזכות לבחור ולהיבחר. אולם סיפוח זה לא זכה להכרה בינלאומית. תחת ירדן, תושבי יהודה ושומרון קיבלו כ-30 מושבים בפרלמנט, ייצוג המתאים באופן יחסי לגודל האוכלוסייה. השליטה הירדנית קצה עם כיבוש האזור על ידי ישראל במלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה הקימה ישראל באזור ממשל צבאי. בשנת 1967 סיפחה ישראל את מזרח ירושלים, על ידי צו סדרי השלטון והמשפט (מס' 1) תשכ"ז–1967. רוב המדינות והארגונים הבין-לאומיים אינם מכירים בסיפוח. עוד קודם לכן רוב המדינות לא הכירו דה יורה בירושלים כבירת ישראל.
לפי הפרשנות הנפוצה לחוק הבין-לאומי, מעמדם של יהודה ושומרון הוא כשטח כבוש מכיוון שהשטח נתפס בידי צבא, והוא הריבון בשטח. החוק החל על הפלסטינים באזורים אלה הוא החוק הירדני, שחל בהם טרם מעברם לשליטת ישראל, עם תוספות של החוק הצבאי הישראלי.
רקע > מערכות החוקים ביהודה ושומרון

| --- | --- |
 :  ראו גם – החקיקה ברשות הפלסטינית
לפי הפרשנות המקובלת בחוק הבין-לאומי, שטחי יהודה ושומרון מוגדרים כשטח כבוש מכיוון שהשטח נתפס בידי צבא, והצבא הוא הריבון בשטח. החוק החל על הפלסטינים באזורים אלה הוא החוק הירדני, שחל בהם טרם מעברם לשליטת ישראל, שעליו נוספו צווים צבאיים של צה"ל. חלק מחוקי מדינת ישראל הוחל על הישראלים המתגוררים בשטחים אלה באמצעות תקנות שעת חירום המכונים "תקנות יו"ש". לאחר הקמת ההתנחלויות הישראליות ביהודה ושומרון, חוקקה הכנסת תקנות המעניקות לבתי המשפט הישראלים סמכות שיפוטית על הפרות חוק שביצעו אזרחים ישראלים בשטחי יהודה ושומרון. כתוצאה מצעד זה פועלות ביהודה ושומרון שתי מערכות: לישראלים ולפלסטינים. כפילות זו משמשת את הטענות למדיניות אפרטהייד על ידי ישראל. חלק מן ההצעות להחיל ריבונות על שטחי יהודה ושומרון למדינת ישראל כוללות החלת החוק הישראלי, באופן מלא או חלקי, על התושבים הפלסטיניים.
מעמד אדמות המדינה בשטח C

על פי כללי המשפט הבין-לאומי ועל פי דיני המקרקעין העותמאנים, סתם קרקע מוחזקת על ידי הריבון, גם כשהריבון הוא כובש. המשמעות היא שנטל ההוכחה רובץ על מי שטוען כי הקרקע שייכת לו. לאחר שמדינת ישראל מאתרת אדמות שאינן מעובדות ביהודה ושומרון, ואינן רשומות כשייכות למאן-דהוא, היא מכריזה עליהן כאדמות מדינה. ההכרזה מבוצעת באמצעות "צו בדבר רכוש ממשלתי" המונפק על ידי המנהל האזרחי, שבו ניתנת הודעה לתושבי האזור שהקרקע הופכת לאדמת מדינה. הצו נותן למי שמעוניין לערער בטענה שהקרקע היא שלו אפשרות לערעור בתוך 45 יום בפני ועדת ערר. רוב הערעורים נדחים.
על פי הסכמי אוסלו, שטחי A ו-B נתונים לשליטה אזרחית פלסטינית, כך שהרשות הפלסטינית רשאית להחליט על מדיניות הכרזת האדמות שברשותה כאדמות מדינה בהתאם לשיקוליה. לפי נתוני המנהל האזרחי, כפי שסוכמו על ידי תנועת שלום עכשיו, כ-600 אלף דונם מאדמות המדינה בשטחי C, הנתונים על פי הסכמי אוסלו לשליטה ישראלית אזרחית, הוקצו להתיישבות ישראלית, 1,624 דונם הוקצו לפלסטינים, מתוכם כ-630 דונם לקיבוע שבטים בדואים, ו-669 דונם פיצוי לפלסטינים שהועברו. סך הכל לצורך התיישבות פלסטינית וצרכים פלסטיניים אחרים הוקצו כ-326 דונם, שהם כ-0.25% מכלל הקרקעות שהוקצו. כ-3,500 דונם נוספים הוקצו למשרד הביטחון לשימוש על ידי צה"ל, ושטחים נוספים הוקצו לטובת חקלאים ישראלים, לאזורי תעשייה בניהול ישראלי ולתחנות דלק ישראליות. על אדמות המדינה נבנו במהלך השנים גם מבנים בלתי חוקיים של פלסטינים בהיקפים גדולים, וכן מספר מאחזים בלתי חוקיים של יהודים.
יש הטוענים לאמצעי נוסף לסיפוח קרקעות נעשה באמצעות הכרזה על שטחים כ"שטחי אש". כך למשל, בשטחי אש 918, 912 ו-904, ההכרזה על שטחי אש נעשית באופן מלאכותי, על-מנת לאפשר את פינוי היושבים בקרקע, ובהמשך להכריז עליה כ"אדמת מדינה" הניתנת להקצאה על-פי שיקולי הריבון (המפקד הצבאי).[דרוש מקור]
בעוד הרשות הפלסטינית היא בעלת ריבונות על בנייה בשטחי A ו־B, המהווים 40% משטח הגדה, מתאפשרת אכיפה על בנייה סמוכה לכבישים והתנחלויות, וגם הריסת בתים משיקולי ביטחון.
הצעות לסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל

במהלך השנים הועלו מספר רעיונות והצעות להחלת חוקי מדינת ישראל על שטחי יהודה ושומרון.
הצעות לסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל > הצעות להחלת ריבונות בשטח יישובים יהודיים

בכנסת החמש עשרה הגישו חברי הכנסת ישראל כץ, יאיר פרץ, יולי אדלשטיין ואמנון כהן הצעת חוק להחלת ריבונות ישראל על יישובים יהודיים ביהודה ושומרון וחבל עזה.
הצעות לסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל > החלת ריבונות באופן חד צדדי וסיפוח גושי ההתיישבות

בשטח C קיימת שליטה ישראלית מלאה, ביטחונית ואזרחית. נפתלי בנט הציע בשנת 2012 להחיל ריבונות פורמלית על שטח זה לישראל ולתת חיזוק חוקי למצב ששורר בפועל, במסגרת "תוכנית ההרגעה". ב-2014 הוא שיגר מכתב לבנימין נתניהו ובו דרישה לספח לישראל את גושי ההתנחלויות סביב אריאל, מעלה אדומים, אלפי מנשה וגוש עציון. בשנת 2016 אמר: "בנושא ארץ ישראל אנחנו צריכים לעבור מבלימה להכרעה. אנחנו צריכים לסמן את החלום והחלום הוא שיהודה ושומרון יהיו חלק מארץ ישראל הריבונית".
לאחר קמפיין של מועצת יש"ע ושדולת ארץ ישראל שהחל בשנת 2016, הגישו יואב קיש ובצלאל סמוטריץ' הצעת חוק לסיפוח מעלה אדומים. בהקשר זה הודיעה הרשות הפלסטינית: "סיפוח מעלה אדומים יביא לסיום תהליך השלום. זה מסוכן ולא מקובל".
הצעות לסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל > סיפוח מלא

חברות הכנסת ציפי חוטובלי ומירי רגב הביעו תמיכה בסיפוח מלא של שטחי יהודה ושומרון למדינת ישראל. חוטובלי אמרה: "הפרדיגמה של הסכמי אוסלו התרסקה. הגיעה העת לזנוח את פתרון שתי המדינות לטובת פתרון מדיני אחר והוא סיפוח אזרוח – החלת הריבונות באיו"ש ומתן אזרחות ישראלית לפלסטינים".
רגב הקימה בכנסת את "השדולה להחלת החוק הישראלי ביהודה ושומרון", ואמרה: "כפי שהחלנו את החוק הישראלי ברמת הגולן ובמזרח ירושלים, שום דבר לא אמור למנוע מאיתנו את החלת החוק הישראלי גם על היישובים היהודיים ביהודה ושומרון".
נפתלי בנט התייחס לעניין במאמרו "תוכנית ההרגעה" מפברואר 2012 ואמר שלדעתו סיפוח מלא של יהודה ושומרון על שני מיליון הערבים שבתוכם אינו ישים.
היו שהציעו החלת ריבונות מלאה, ללא זכות הצבעה לפלסטינים. כך למשל אמר מיקי זוהר בריאיון. על הצעה זו הגיב שר הביטחון אביגדור ליברמן, ואמר שסיפוח ללא זכות הצבעה לפלסטינים יגרור משבר עם הממשל האמריקאי והקהילה הבין-לאומית. עוד אמר: "החלת הריבונות על יהודה ושומרון תביא לקליטת 2.7 מיליון פלסטינים בישראל [...] בהתאם לחוק הישראלי הם חייבים לקבל מינימום מעמד של תושבים. זה אומר מהיום הראשון 20 מיליארד שקל רק מביטוח לאומי לדמי אבטלה ודמי לידה ותשלומים נוספים. אני לא מדבר על תקציבי משרדי פנים שיכון ומשרדים נוספים שגם הם ילכו לשם".
הצעות לסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל > חוק הנורמות

בשנת 2014 הוצע "חוק הנורמות" בוועדת השרים לענייני חקיקה, שבו מוצע להחיל באופן ישיר את חוקי הכנסת על התושבים הישראליים ביהודה ושומרון.
החוק הוגש פעמיים אך לא קודם, ובשנת 2016 הודיעה שרת המשפטים איילת שקד כי היא פועלת לגבש מתווה חלופי להחלת החקיקה הישראלית ביהודה ושומרון. על פי המתווה, שתוכנן ביחד עם השר יריב לוין בוועדת השרים לענייני חקיקה, תגובש הנחיה לפיה כל הצעת חוק ממשלתית תעבור באופן אוטומטי גם בצו אלוף ותחול על שטחי יהודה ושומרון.
בדצמבר 2024 פרסם אלוף פיקוד המרכז אבי בלוט צו אלוף המאפשר לראשונה לבצע התחדשות עירונית ביהודה ושומרון. צו זה הוא מהלך של השוואת חקיקה בין חוקי מדינת ישראל לחוקים בשטחי יהודה ושומרון. שורה של חוקים מסוג זה מייצרים סיפוח דה פקטו בשטח.
הצעות לסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל > תוכנית הריבונות של נתניהו

בכנסת ה-20 בלם ראש הממשלה בנימין נתניהו מספר יוזמות שעלו מימין להחלת ריבונות ביהודה ושומרון, מעלה אדומים ואזורים נוספים. באפריל 2019, יומיים לפני הבחירות לכנסת העשרים ואחת, הבטיח נתניהו כי יקדם ריבונות ישראלית בשטחי יהודה ושומרון. במהלך הבחירות לכנסת העשרים ושתיים ועם פרסום תוכנית השלום של הנשיא טראמפ, הודיע נתניהו על כוונתו להחיל את הריבונות הישראלית על בקעת הירדן וצפון ים המלח. יו"ר מועצת יש"ע דוד אלחייני, שנסע עם נתניהו לוושינגטון, הכריז כי הוא מתנגד לתוכנית, מכיוון שהיא מכירה בהקמת מדינה פלסטינית. עם זאת, הצבעה בממשלה על החלת ריבונות שאמורה הייתה להתקיים ב-2 בפברואר 2020 בוטלה על רקע התנגדות הממשל האמריקאי.
עם הקמת הממשלה ה-35 סוכם כי החלת הריבונות לא תתבצע לפני 1 ביולי 2020, בכפוף להסכמות. הממשל האמריקאי מחד ריכך את עמדתו ביחס להתנחלויות ומאידך הקונגרס קיבל הצעה המתנגדת לסיפוח. המתמודדים הדמוקרטים לנשיאות ארצות הברית מתחו ביקורת על החד צדדיות שבתוכנית המאה. כמו כן סיפוח הבקעה מנוגד לעמדת רוב הקהילה הבין-לאומית. בני גנץ, ראש הממשלה החלופי ושר הביטחון, פנה לאלופי צה"ל לשעבר אבי מזרחי, רוני נומה ויעקב אייש, והציע להם לעמוד בראש גוף שייקרא "מנהלת הסיפוח", שמטרתו להכין את צה"ל לקראת מהלך החלת הריבונות בשטחי יהודה ושומרון ולבצע עבודת מטה, אך שלושתם סירבו. באוגוסט המהלך בוטל, בהתאם להסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל המנרמל את היחסים בין המדינות.
ב-11 בנובמבר 2024 שר האוצר בצלאל סמוטריץ' הודיע על כוונתו להוביל מהלך של ריבונות בשטחי יהודה ושומרון. זמן קצר לאחר מכן אמר גם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, כי לאחר שובו של דונלד טראמפ לבית הלבן יש להחזיר את אפשרות הריבונות על יהודה ושומרון לסדר היום.
ראו גם

סיפוח בקעת הירדן
מרפי בראון

| --- | --- |

תמונה של צוות שחקני הסדרה מתאריך בלתי ידוע
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  דיאן אינגליש
 שחקנים:  קנדיס ברגן   פיית' פורד   פט קורלי   גרנט שוד   ג'ו רגלבוטו   רוברט פסטורלי   צ'ארלס קימברו (אנ')   לילי טומלין   ג'ייק מקדורמן
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  וושינגטון די. סי. 
 מספר עונות:  10
 מספר פרקים:  247
 הפקה
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה 
 מוזיקה:  סטיב דורף 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 3   ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  14 בנובמבר 1988 – 18 במאי 1998
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מרפי בראון (באנגלית: Murphy Brown) היא תוכנית טלוויזיה קומית אמריקאית, ששודרה בין השנים 1988–1998 במשך 10 עונות. הסדרה עסקה במרפי בראון, עורכת חדשות רווקה בשנות הארבעים לחייה, ובחבריה לאולפן החדשות.
בישראל שודרה התוכנית החל משנת 1993 בערוץ 3 בכבלים, ומאוחר יותר שודרו עונותיה הראשונות בערוץ 10.
בשנת 2018 שבה הסדרה למרקע לאחר היעדרות של 20 שנה. במאי 2019 לאחר עונה אחת, הוחלט שלא להמשיך לצלם את הסדרה.
עלילה

מרפי (קנדיס ברגן) היא עיתונאית מבריקה, דעתנית, עקשנית ונקמנית. בפרק הראשון בסדרה חוזרת מרפי לעבודה בתוכנית החדשות FYI לאחר ששהתה במכון הגמילה על שם בטי פורד. עמיתיה של מרפי לעבודה הם ג'ים דיאל, המגיש הוותיק והמרובע, הכתב פרנק פונטנה ושני עובדים חדשים בצוות שכלל אינם לרוחה של מרפי - מלכת היופי לשעבר קורקי שרווד ומפיק צעיר ונוירוטי בשם מיילס סילברברג.
מרבית הפרקים התרחשו במערכת FYI, אך חלקם התרחשו בביתה של מרפי או במסבאה של פיל, אליה נהגו הדמויות להגיע כדי להירגע ולשמוע עצה טובה. מלבד זאת, במספר פרקים יצאו הדמויות לסקר סיפורים מסביב לעולם.
לסדרה היו מספר מאפיינים קבועים שחזרו כמעט בכל פרק: מרפי החליפה מזכירות בקצב מסחרר. לאחר שנולד בנה, החליפה אומנות בקצב דומה. הכתבות של קורקי היו תמיד על נושאים שטחיים ומטופשים. במקום אות פתיחה נוגן בתחילת כל פרק שיר מוטאון שמילותיו רלוונטיות באופן כלשהו למתרחש בפרק.
ב-1996 הצטרפה לצוות לילי טומלין בתפקיד המפיקה החדשה. את בנה של מרפי גילם בעונה האחרונה היילי ג'ואל אוסמנט (החוש השישי). בעונה זו התמודדה דמותה של מרפי עם מחלת סרטן השד ותרמה בכך רבות להגברת מודעות הציבור בנוגע דרכים לאבחון המחלה והטיפול בה.
ביקורת ופרסים

בעונת 1991–1992, קו העלילה, שבו הביאה מרפי ילד לעולם לבדה, גרם לסגן נשיא ארצות הברית דאז דן קווייל להתבטא בחריפות כנגדה. התבטאותו עוררה דיון ציבורי בנושא וכשחזרה הסדרה לעונה החמישית, הוקדש הפרק הראשון בעונה זו למתן תגובה לדברי סגן הנשיא. במסגרת פרק זה הגיבו הדמויות כאילו דיבר סגן הנשיא בעולם הפנימי של הסדרה ולא במציאות החוץ-טלוויזיונית, והקדישו תוכנית לפנים השונות והמגוונות של המשפחה האמריקנית בשנות התשעים. באותה שנה, בנאום הזכייה של פרס אמי הודתה ברגן לקווייל.
הסדרה הייתה מועמדת לפרסים רבים. היא זכתה בשבעה פרסי אמי, שניים בקטגוריית הסדרה הקומית וחמישה בקטגוריית שחקנית ראשית בסדרה קומית. כמו כן זכתה בשלושה פרסי גלובוס הזהב, אחד בקטגוריית הסדרה ושניים בקטגוריית השחקנית הראשית.
ראו גם

You Say Potatoe, I Say Potato
הערות שוליים

↑  מייגן קוק, 8 of the best and 8 of the worst TV shows that got canceled this year, so far, באתר insider‏, 16 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 177471930   WorldCat (עם VIAF): 177471930