stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיבוב עילי
משחקי מחבט > טניס > כלי תחרותי

חבטת סיבוב עילי היא חבטה יעילה ביותר על משטחים קשים. הכדור מסתחרר לפנים ונוחת מהר יותר בכיוון הקרקע, ובכך מתאפשרת חבטה בו בעוצמה גדולה יותר ביחס לכל סוג חבטה אחר.
ברוב משטחי המגרשים, סיבוב עילי גם גורם לכדור לנתר גבוה יותר. לפיכך הופכת חבטה זו לשימושית לעיתים תכופות על חימר או משטחי מגרשים "רכים" אחרים, שבהם מנתר הכדור גבוה יותר באופן טבעי, וזאת על מנת שהכדור שמקבל היריב יהיה קשה יותר לחבטה. יריב החובט חבטת גב יד ביד אחת יהיה פגיע במיוחד לחבטת סיבוב עילי, משום שקשה לחבוט בכדור גבוה בחבטת גב יד ביד אחת.
כדורעף

סיבוב עילי שימושי גם בעת חבטות הנחתה או הגשה בכדורעף, ומאפשר לשחקנים להכות בכדור בחוזקה תוך וידוא הימצאות הכדור במשחק בחלק המגרש של היריב. סיבוב עילי גם מייצב את הכדור במהלך תעופתו, ובכך מאפשר הגשה מדויקת יותר.
סיבוב עילי בטניס שולחן. הכדור היה נופל מהשולחן לולא היה מסלול תעופת הכדור מעוקל כלפי מטה בשל הסחרור.
סיבוב עילי משפיע, מלבד על מסלול תעופתו של הכדור באוויר, גם על קפיצתו, כמתואר באיור.
המחשת אפקט מגנוס במקרה של כדור. v מייצג את מהירות הרוח, והחץ F מראה את הכוח הנוצר לעבר הצד שבו הלחץ הנמוך.
סרגיי ריאזאנסקי

| --- | --- |

סרגיי ראיזאנסקי, 2013
 לידה:  13 בנובמבר 1974 (בן 49) מוסקבה, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  רוסי רוסיה
 השכלה:  הפקולטה לביולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה 
 עיסוק בעבר:  ביולוג
 תקופת השירות:  2003–2018 (כ־15 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  304 ימים, 16 שעות ו-57 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  4
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  27 שעות ו-39 דקות
 משימות
 סויוז TMA-10M סויוז MS-05
 / /
 עיטורים
  גיבור הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה 4
 
סרגיי ריאזאנסקי (ברוסית:Сергей Николаевич Рязанский ‏, נולד ב-13 בנובמבר 1974 במוסקבה) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף בטיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חבר בכמה משלחות.
ביוגרפיה

סרגיי ריאזאנסקי נולד וגדל במוסקבה. לאחר סיום בית ספר הוא התחיל לימודים באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה עם תואר שני בוירוסולוגיה בשנת 1996. לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד בתחום במכון של האקדמיה הרוסית למדעים. בשנת 2006 הוא סיים עבודת הדוקטורט.
במאי 2003 ריאזאנסקי החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר ביחידת הקוסמונאוטים. הוא השתתף בפרויקט מאדים 500 והיה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות.
בספטמבר 2013 ריאזאנסקי היה מהנדס טיסת סויוז TMA-10M שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 37 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (פיודור יורצ'יחין היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת ריאזאנסקי עבר למשלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של אולג קוטוב. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של 20 שעות ו-5 דקות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 166 ימים בחלל.
ביולי 2017 ריאזאנסקי היה מפקד טיסה סויוז MS-05 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 52 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (פיודור יורצ'יחין היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת ריאזאנסקי עבר למשלחת מס' 53 לתחנת החלל הבין-לאומית (רנדולף ברזניק היה מפקד המשלחת). במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-7.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 138 ימים בחלל.
בסוף 2017 ריאזאנסקי פרסם ספר עם צילומים שהוא עשה מהחלל. באותה שנה הוא מונה לחבר בצוות משקיפים של הסוכנות הרוסית למניעת סימום בספורט.
בשנת 2018 ריאזאנסקי פרש מיחידת הקוסמונאוטים. לאחר פרישה הוא פרסם מספר ספרים שקשורות עם פעילותו בתחום החלל.
סרגיי רומס

סרגיי רומס (בבלארוסית: Сяргей Мікалаевіч Румас, ברוסית: Сергей Николаевич Румас; נולד ב-1 בדצמבר 1969) הוא פוליטיקאי וכלכלן בלארוסי, שכיהן כראש ממשלת בלארוס מה-18 באוגוסט 2018 עד לפיטוריו ב-3 ביוני 2020.
ביוגרפיה

רומס נולד ב-1 בדצמבר 1969 בהומל, אך בגיל שנה עברה משפחתו למינסק. ב-1990 סיים את לימודיו בבית הספר הכלכלי הצבאי הגבוה בירוסלבל וב-1995 סיים את לימודיו באקדמיה למנהל ציבורי במינסק. בשנות ה-90 המוקדמות שימש רומס כמנהל במספר מחלקות בבנק הלאומי של בלארוס ובהמשך בבנקים פרטיים. ב-1995 מונה למנהל אזורי של בלארוסבנק ובהמשך לסגן יושב ראש הדירקטוריון של הבנק. ב-2001 קיבל תואר "מועמד מדעי" בכלכלה (מקביל לדוקטורט). עבודת הגמר שלו עסקה ב"דרכים לשיפור מבנה המשאבים של הבנק המסחרי". ב-2005 מונה לעמוד בראשות הבנק הממשלתי בלגרפרמבנק (Belagroprombank).
ב-2010 מונה לסגן ראש ממשלת בלארוס, תחת ראש הממשלה מיכאיל מיסניקוביץ'. במהלך המשבר הכלכלי ב-2011, הנהיג רומס רפורמיות כלכליות שנויות במחלוקת, עליהן נמתחה ביקורת מצד נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו. רומס דגל בהפרטה, בעידוד השקעות זרות ובביטול הלוואות בתנאים מועדפים לחברות ממשלתיות. ב-2012 מונה על ידי הנשיא לוקשנקו לראש "בנק הפיתוח של בלארוס".
ב-18 באוגוסט 2018 מונה רומס לראשות הממשלה על ידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו. רומס שימש גם כיושב ראש התאחדות הכדורגל הבלארוסית, תפקיד אותו הוא מילא מ-22 באפריל 2011. הוא שימש כיושב ראש הוועדה המארגנת של המשחקים האירופאיים שנערכו במינסק ב-2019. ב-3 ביוני 2020 הממשלה פוזרה, על רקע מאמציו של לוקשנקו להעלות את הפופולריות שלו לקראת הבחירות לנשיאות באוגוסט 2020.
סרגיי ריז'יקוב

| --- | --- |

סרגיי ריז'יקוב, 2021
 לידה:  19 באוגוסט 1974 (בן 50) בוגולמה, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  רוסי רוסיה
 השכלה:  Kacha Higher Military Aviation School of Pilots 
 עיסוק בעבר:  טייס קרב
 תקופת השירות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 דרגה:  לוטננט קולונל
 זמן שהייה בחלל:  358 ימים, 2 שעות ו-25 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  1
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  6 שעות ו-47 דקות
 משימות
 סויוז MS-02 סויוז MS-17
 / / /
 עיטורים
  גיבור הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה 4
 
סרגיי ריז'יקוב (ברוסית:Сергей Николаевич Рыжиков ‏, נולד ב-19 באוגוסט 1974 בבוגולמה) הוא קוסמונאוט רוסי שהשתתף בטיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חבר בכמה משלחות.
ביוגרפיה

סרגיי ריז'יקוב נולד בעיר בוגולמה  שבטטרסטן למשפחה רוסית. בשנת 1975 המשפחה עברה לניז'ני וארטובסק שבמחוז טיומן. בעיר זו הוא סיים לימודי בית ספר והיה פעיל במועדון טיס. בשנת 1991 הוא התחיל לימודים בבית ספר לטיס של חיל האוויר הרוסי וסיים את הלימודים בשנת 1996 עם קבלת הסמכה "טייס-מהנדס".
ריז'יקוב שירת ביחידות שונות של החיל והיה טייס של מיג 29.
בפברואר 2007 ריז'יקוב החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר ביחידת הקוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות.
באוקטובר 2016 ריז'יקוב היה מפקד טיסה של סויוז MS-02 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 49 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (אנטולי איוואנישין היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת ריז'יקוב עבר למשלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של שיין קימברו. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 173 ימים בחלל.
באוקטובר 2020 ריז'יקוב היה מפקד טיסה סויוז MS-17 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 63 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (כריסטופר קסידי היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת ריז'יקוב עבר למשלחת מס' 64 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד המשלחת. במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-7 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 184 ימים בחלל.
במאי 2023 פורסם שריז'יקוב צפוי להיות חבר במשלחת מס' 73 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ריז'יקוב מתגורר בעיר הכוכבים.
סנט לורנס (אי)

| --- | --- |

מפה של האי סנט לורנס
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים ברינג
 קואורדינטות:  63°21′44″N 170°16′02″W﻿ / ﻿63.36222°N 170.26722°W﻿ / 63.36222; -170.26722
 שטח:  4,640.1 קמ"ר
 אורך:  140 ק"מ
 רוחב:  35 ק"מ
 גובה מרבי:  הר אטוק, 630 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אלסקה, ארצות הברית
 אוכלוסייה:  1,352 (2010)
 צפיפות:  0.28 תושבים/קמ"ר (נכון ל־2010)
 אזור זמן:  UTC-9
 עיר ראשית:  גאמבל (701)
 תאריך גילוי:  10 באוגוסט 1728 
 he
 
סנט לורנס (באנגלית: St. Lawrence, ביופיקית סיבירית תיכונית: Sivuqaq, ברוסית: Остров Святого Лаврентия) הוא אי הממוקם ממערב לאלסקה בים ברינג, דרומית למצר ברינג. הכפר גאמבל, הממוקם בכף הצפון-מערבית של האי, נמצא במרחק של 58 קילומטרים מחצי האי הצ'וקצ'י ברוסיה המזרחית. האי הוא חלק מאלסקה, אך קרוב יותר לרוסיה מאשר לאלסקה. האי סנט לורנס נחשב לאחד החלקים החשופים האחרונים של הגשר היבשתי שחיבר פעם בין אסיה לצפון אמריקה בתקופת הפליסטוקן. זהו האי השישי בגודלו בארצות הברית והאי ה-113 בגודלו בעולם. הוא נחשב לחלק מהמחוז הוולקני של ים ברינג. Sorex jacksoni הוא מין יונק ממשפחת החדפיים המצוי רק באי סנט לורנס.
גאוגרפיה

לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מגדירה את האי סנט לורנס בקבוצת בלוק 6, מסכת מפקד אוכלוסין 1 של אזור מפקד האוכלוסין נום, אלסקה. נכון למפקד של שנת 2000 חיו 1,292 אנשים על שטח של 4,640.1 קמ"ר. אורך האי כ-140 ק"מ ורוחבו בין 13 ל-36 ק"מ. באי אין עצים, והצמח היחיד הוא Salix arctica, שגובהו לא יותר ממטר (30 ס"מ).
שפע העופות הימיים והיונקים הימיים של האי נובע בעיקר מהשפעתו של זרם אנאדיר, זרם אוקיינוס שמביא מים קרים ועשירים בחומרים מזינים מהמים העמוקים של שפת מדף ים ברינג.
מדרום לאי הייתה פוליניה מתמשכת בשנת 1999, שנוצרה כאשר הרוחות השוררות מצפון וממזרח העיפו את הקרח הנודד הרחק מהחוף.
כפרים

האי כולל שני כפרים: סאבונגה וגאמבל. שני הכפרים קיבלו בעלות על רוב הקרקע באי סנט לורנס על ידי חוק הסדר התביעות של ילידי אלסקה ב-1971. כתוצאה מהבעלות על האדמה, היופיקים מסוגלים באופן חוקי למכור את השנהב המאובן וחפצים אחרים שנמצאו באי סנט לורנס.
האי מיושב כיום בעיקר על ידי יופיק סיביריים העוסקים בציד, דיג ורעיית איילי הצפון. תושבי האי סנט לורנס משבט היופיק ידועים גם במיומנותם בגילוף, בעיקר עם חומרים מיונקים ימיים (שנהב ניבתן ועצם לווייתן). האנתרופולוג לארס קרוטאק בחן את מסורות הקעקועים המסורתיות של שבט היופיק באי סנט לורנס.
היסטוריה > פרהיסטוריה

האי סנט לורנס נכבש לראשונה לפני כ-2,000 עד 2,500 שנה על ידי אנשי החוף המאופיינים בחפצים המעוטרים בסגנון אוקביק. לאתרים ארכאולוגיים באיי Punuk, ליד הקצה המזרחי של האי סנט לורנס, בקוקוליק, ליד סאוונגה ובמדרונות הגבעה שמעל גאמבל, יש עדויות לכיבוש אוקיוויק. הסגנון הדקורטיבי של Okvik הוא זומורפי ומשוכלל, מבוצע בטכניקת חריטה גסה לפעמים, עם שונות גדולה יותר מסגנונות ים ברינג הישן ו-Punuk.
אתרים ארכאולוגיים מרכזיים בגאמבל נחפרו על ידי אוטו גייסט ואיבאר סקארלנד מאוניברסיטת אלסקה פיירבנקס. אוספים מחפירות אלה נאצרים במוזיאון של אוניברסיטת אלסקה בקמפוס UAF.
היסטוריה > הגעה של אירופאים

האי נקרא Sivuqaq בידי שבט היופיק שגר שם. ביקר בו מגלה הארצות הרוסי/דני ויטוס ברינג ביום סנט לורנס, 10 באוגוסט 1728, וקרא לאי על שם יום ביקורו בו. האי היה המקום הראשון באלסקה שידוע כי ביקרו בו מגלי ארצות אירופיים.
אייל הצפון הובאו לאי בשנת 1900 בניסיון לחזק את הכלכלה. עד 1917 גדל העדר לכ-10,000 איילים, אך מאז ירד. איילים המשמשים למטרות רעייה הם מקור לבשר עד היום. בשנת 1903 הקים הנשיא תאודור רוזוולט שמורת איילים באי. הקמת השמורה הובילה לבעיות משפטיות בתהליך תביעת הקרקע של הילידים על פי סעיף 19 של Alaska Native Claims Settlement Act (ANCSA) שכן היה עליהם להוכיח ששמורת איילי הצפון הוקמה כדי לתמוך באנשים הילידים במקום להגן על האיילים עצמם.
היסטוריה > במלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה שירתו תושבי האי במשמר הטריטוריאלי של אלסקה (ATG). לאחר פירוק ה-ATG ב-1947, ועם בניית תחנת חיל האוויר נורת'איסט קייפ ב-1952, הצטרפו תושבי אי רבים למשמר הלאומי של אלסקה כדי לספק ההגנה על האי ועל התחנה.
היסטוריה > במלחמה הקרה

ב-22 ביוני 1955, במהלך המלחמה הקרה, הותקף מטוס צי ארצות הברית P2V Neptune שכלל צוות של 11 על ידי שני מטוסי קרב של חיל האוויר הסובייטי לאורך קו התאריך הבינלאומי, במים בינלאומיים מעל מצר ברינג, בין חצי האי קמצ'טקה בסיביר לבין אלסקה. ה-P2V התרסק על נורת'איסט קייפ, ליד הכפר גאמבל. תושבי הכפר חילצו את הצוות, 3 מהם נפצעו מאש סובייטית ו-4 מהם נפצעו בהתרסקות. הממשלה הסובייטית, בתגובה למחאה דיפלומטית של ארצות הברית, הייתה פייסנית בצורה יוצאת דופן, וקבעה כי:
אירעו חילופי ירי לאחר שמטוס קרב סובייטי יידע את המטוס האמריקאי שהוא טס מעל טריטוריה סובייטית ושעליו לעזוב (ארצות הברית הכחישה שהמטוס האמריקאי ירה בכלל). התקרית התרחשה תחת ערפל כבד וראות לקויה, אם כי ההפרה לכאורה של המרחב האווירי הסובייטי עשויה להיות באחריותם של מפקדים אמריקאים שאינם מעוניינים למנוע הפרות כאלה.
המקור באנגלית
There was an exchange of shots after a Soviet fighter advised the US plane that it was over Soviet territory and should leave (the US denied that the US plane fired at all). The incident took place under heavy cloud cover and poor visibility, although the alleged violation of Soviet airspace could be the responsibility of US commanders not interested in preventing such violations.
הצבא הסובייטי קיבל פקודות נוקשות "להימנע מכל פעולה מעבר לגבולות המדינה הסובייטית".
הממשלה הסובייטית "הביעה חרטה על התקרית", ו"בהתחשב ב... תנאים שאינם שוללים אפשרות של טעות מצד זה או אחר", הייתה מוכנה לפצות את ארצות הברית ב-50 אחוז מהנזקים שנגרמו – ההצעה הראשונה מסוג זה שהציעו הסובייטים עבור כל תקרית ירי במלחמה הקרה.
ממשלת ארצות הברית הצהירה כי היא מרוצה מהבעת החרטה הסובייטית ומהצעת הפיצוי החלקי, אם כי לדבריה, גם ההצהרה הסובייטית אינה נובעת ממה שהעיד על המידע הקיים.
תחבורה

שדות התעופה באי הם נמל התעופה גאמבל ונמל התעופה סאוונגה.
לקריאה נוספת

Case, David S.; Voluck, David A. (2012). Alaska Natives and American Laws: Third Edition. University of Alaska Press. ISBN 9781602231764. - Total pages: 520
ממשלת אלסקה (2018). "History". Government of Alaska. נבדק ב-16 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  "Tools and Implements: St. Lawrence Island and the Bering Strait Region". University of Missouri-Columbia Museum of Anthropology. נבדק ב-2006-05-24.
↑  The 40Ar/39Ar chronology and eruption rates of Cenozoic volcanism in the eastern Bering Sea Volcanic Province, Alaska
↑  "Wildlife Notebook Series: Shrews". Alaska Department of Fish and Game.
↑  Block Group 6, Census Tract 1, Nome Census Area United States Census Bureau
↑  "St Lawrence Polynya". Polar Research at UW Oceanography. נבדק ב-2006-06-12.
↑  Government of Alaska 2018
↑  Case & Voluck 2012, p. 88
↑  "VP-9 Mishap". June 22, 1955: US Navy Aircraft Attacked Over Bering Sea. U. S. Navy Patrol Squadrons. 24 ינו' 2011. נבדק ב-7 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539070605171  GND: 4105201-8  LCCN: sh86000467  NARA: 10046714  SUDOC: 050283693  VIAF: 248111236   WorldCat (עם VIAF): 248111236 
מפה שכוללת את האי סנט לורנס
מיקומה של סבוונגה, אלסקה

תחנת חיל האוויר נורת'איסט קייפ לשעבר באי סנט לורנס
עובד יושע

עובד יושע
עובד יושע (3 בנובמבר 1956 – 7 באוגוסט 2003) היה  כלכלן ישראלי, פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב וראש התוכנית ללימודי תואר שני ודוקטורט בבית הספר לכלכלה של האוניברסיטה. הוכר כחלל צה"ל לאחר שנפטר ממחלת הסרטן, שנגרמה כתוצאה מצלילות שעשה בנחל קישון במסגרת שירותו כקצין בחיל הים.
ביוגרפיה

עובד יושע, נקרא על שם עובד לדיז'נסקי בן המושב של אמו. נולד ברחובות, אביו, נסים יושע,  שירת כדיפלומט במשרד החוץ ועימו נדדה המשפחה להולנד, שוודיה, ירושלים, איטליה, חוף השנהב וקפריסין. יושע למד בבית הספר האנגלי במילאנו, בבית הספר האמריקאי ברומא ב-lycee באבידז'אן (חוף השנהב) ובתיכון ברחובות. בתחילת 1975 התגייס לצבא ושובץ בשייטת ספינות הטילים, לאחר כשנה התקבל לקורס חובלים אותו סיים בהצלחה. הוא שירת בתחילה כקצין באח"י געש בתפקיד קצין גנ"ק. לאחר קורס קצינים מתקדם במגמת נשק שירת כקצין נשק וסגן מפקד באח"י חיפה, פלגה 45, זירת ים סוף. בהמשך שירותו התקדם עד לדרגת רס"ן ופיקוד על אח"י חנית. במהלך שירותו הצבאי נחשף פעמים רבות לזיהומים בנחל קישון ובנמל חיפה, שהיו הגורמים לפרוץ מחלת הסרטן אצלו, שנים אחר כך.
ב-1984 יושע סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת מיוחדת של לימודים לקציני צה"ל. לאחר שחרורו ב-1986 המשיך ללימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים אותם סיים ב-1988. את לימודי הדוקטורט עשה באוניברסיטת הרווארד לאחר שקיבל מלגה מקרן פולברייט.
יושע עבד שנתיים כחבר סגל זוטר באוניברסיטת בראון, וב-1994 חזר לישראל, והחל ללמד באוניברסיטת תל אביב. משנת 1998 עמד בראש התוכנית ללימודים מתקדמים בחוג לכלכלה, ובשנת 2002 מונה לפרופסור חבר. במקביל, שימש כיועץ במחלקת המחקר של בנק ישראל עד שנת 2000 ולאחר מכן כמנהל משותף של פורום ספיר למדיניות כלכלית.
מחקריו באקדמיה התרכזו בענף הכלכלה הפיננסית ושוק ההון, הוא עסק במחקר השוואתי על מערכות פיננסיות, בהפרטת בנקים ומנגנוני פיקוח. יושע תרם להפיכת המחקר על המערכת הפיננסית לחלק בלתי נפרד מהמחקר השוטף שנעשה בבנק ישראל על המשק הישראלי, והיה בעל השפעה רבה על ועדות ציבוריות ורפורמות שנעשו בשוק ההון הישראלי. תחום אחר בו עסק היה בחלוקת סיכונים בין מדינות ואזורים, ולמחקריו בתחום השפעה על מדיניות פיסקלית של מדינות.
לאורך השנים, פרסם כ-30 מאמרים בכתבי עת כלכלים אקדמאיים, כולל ביוקרתיים ביותר כגון: Quarterly Journal of Economics ו-Journal of Political Economy.
אצל יושע התגלה גידול סרטני מסוג קרצינומה בוושט, הוא עבר מספר ניתוחים וטיפולים אך לבסוף נכנע למחלה באוגוסט 2003. הוא הותיר אחריו רעייה ושלושה ילדים. לאחר מותו הכיר בו משרד הביטחון כחלל צה"ל בהתאם להמלצת ועדת שמגר.
ספר (גאוגרפיה)

עיר סְפָר (ידועה בנוסף כפריפריה) הוא מונח הלקוח במקור מתקופת התלמוד המתאר עיר היושבת בגבול עם מדינה אחרת. ערי הספר הן בדרך כלל חשופות במיוחד והן הראשונות שנפגעות במלחמה עם המדינות השכנות. כיום, ערי פריפריה עלולות להתפרש גם כערי ספר מעצם היותן מרוחקות ממרכזים מטרופוליניים חשובים.
בספרות חז"ל

בספרות חז"ל מצינו כמה דברים הנוגעים למעשה לערי ספר:
חז"ל אסרו להחזיק כלבים ללא שרשראות בעיר מפני שהם מטילים יראה על סביבתם, אך בעיר ספר התירו להחזיק כלב ללא שרשרת בשעות הלילה - מפני הסכנה.
יש דעה האוסרת להחזיק בערי ספר עבד כנעני שאינו רוצה למול, שמא ישמע דבר וילך ויספר לחבירו הנוכרי שמעבר לגבול.
בדיני עיר הנדחת אמרו שאין עושים עיר הנדחת אחת מערי הספר שמא יכנסו אליה כשיראו אותה חרבה וילחמו על ארץ ישראל כולה.
גויים שצרו על ערי ישראל, לא מחללים עליהם שבת אלא אם כן באו להרוג. אבל אם רוצים הם לבוא על עיר הסמוכה לספר, אפילו על עסקי תבן וקש מחללים עליהם את השבת
הערות שוליים

↑  בבא קמא דף פג עמוד א'
↑  יבמות דף מח עמוד ב'
↑  סנהדרין טז עמוד ב'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שכט, סעיף ו'
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עינפז רקום-כנף

| עינפז רקום-כנף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: ארינמלאים
משפחה:: עינפזיים
סוג:: עינפז
מין:: עינפז רקום-כנף
שם מדעי
 Chrysoperla rufilabris ‏בורמייסטר, 1839
עינפז רקום-כנף (שם מדעי: Chrysoperla rufilabris) הוא מין של ארינמל המשמש בצורה נרחבת להדברת זנים שונים של כנימות בגידולי שדה, מטעי הדרים וחממות.
הזבוב מטיל את ביציו על עלי הצמח. עם הבשלת הביצים, בוקעים מהן זחלים זעירים ורעבים, הגדלים לאורך של 3/8 אינץ' ומוכנים לטרוף כנימות. הזחלים תוקפים את הכנימות באמצעות לסתות המזריקות ארס משתק. לאחר מכן הם יונקים את לשד גופן של הכנימות.
נקבה בודדת מסוגלת להטיל כ-200 ביצים, זחל בודד יכול לטרוף כ-200 ויותר כנימות או ביצי כנימות לשבוע. כאשר שלב הזחל מגיע לסופו הוא מתגלם, ותוך חמישה ימים יבקעו הבוגרים מן הגולם.
עלות קבועה

עלות קבועה היא עלות שאינה משתנה או אינה ניתנת לשינוי בטווח הקצר ולכן אינה מושפעת באופן ישיר ומיידי מהיקף פעילותו של העסק, להבדיל מעלות משתנה. בטווח הארוך כל העלויות הן עלויות משתנות שכן נכסים ניתן למכור, חוזים ניתן לסיים וכדומה. בטווח הזמן בו לא ניתן לבטל את ההוצאה ולהימנע מהעלות, תחשב עלות זו עלות קבועה.
עלות קבועה כוללת נכסים כגון בניינים ומכונות ועשויה גם לכלול עובדים בחוזים ארוכי טווח ועוד.
את העלויות הקבועות נהוג להעמיס באופן יחסי על העלויות המשתנות על מנת לוודא שההכנסות מכסות את כל העלויות. כיום יש גישות כגון תמחור מבוסס פעילויות המתנגדות לשיטה זו.
ראו גם

עלות משתנה
עובד הרציף

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  מארי אנדריסן 
 תאריך יצירה:  1952 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אמסטרדם המרכזית
 קואורדינטות:  52°22′01″N 4°54′18″E﻿ / ﻿52.366944°N 4.905°E﻿ / 52.366944; 4.905
 
"עובד הרציף" או "הסַוָּר" (בהולנדית: De Dokwerker) הוא פסל ואנדרטה על כיכר יונאס דניאל מאייר באמסטרדם לזכר שביתת פברואר 1941.
הפסל עוצב ונוצק על ידי הפסל מארי אנדריסן מטעם מועצת העירייה של אמסטרדם.
הנגר בן הארלם וילם טרמץ (Termetz), שהכיר את אנדריסן לפני המלחמה, שימש כמודל לפסל ב-1951. ככל הידוע, הם פעלו יחד בהתנגדות לנאצים. המבנה הכבד של גופו של טרמץ היה המראה שמארי אנדריסן חיפש. טרמץ לא היה להוט להיות מונצח כדימוי, כי הוא ראה את שביתת פברואר כמשהו קדוש ולא היה משוכנע בצורך לעשות ממנה דימוי ויזואלי. גודפריד בומאנס שכנע אותו לשמש כמודל.
לאחר מספר עיצובים בדגם גבס, הגרסה הסופית אמורה הייתה להיות מוכנה באמצע 1951. בפועל, היא הייתה מוכנה שנה לאחר מכן. פסלו של פועל הרציף נוצק בשנת 1952 במפעל הארד בינדר בהארלם. התמונה פורסמה בצילומים בעיתונות. ב-28 במרץ 1952 כתב העיתון "הארלמס דאגבלד": "מארי אנדריסן לקח עובד רציף רגיל כדי לסמל את השביתה, ובשום אופן לא דמות אידיאלית של עובד".
המלכה יוליאנה חנכה את הפסל ב-19 בדצמבר 1952. מאז היה הפסל המקום המרכזי לטקס השנתי לציון שביתת פברואר ב-25 בפברואר. האנדרטה שימשה גם כנקודת ההתחלה או הסיום של הפגנות נגד גזענות במספר הזדמנויות.
הפסל "עובד הרציף" לא תמיד עמד במיקומו הנוכחי. בראשיתו פנה הפסל לכיוון וטרלופליין. בשנת 1970 הועבר לכיוון בית הכנסת לצורך עבודה במטרו ובסטופרה.
טקס חנוכת הפסל ב-1952
טיוטה מוקטנת של 'עובד הרציף' המוצבת במכון ון ליר
ביום השנה ה-24 לשביתת פברואר העניקה עיריית אמסטרדם דגם מוקטן של הפסל למוזיאון יד ושם. כיום מאוחסן הדגם במוזיאון ואינו מוצג לקהל. דגם ברונזה קטן נוסף של הסוור, שנוצר על ידי אנדריסן בשנת 1951 כטיוטה לדגם הגדול המוצב באמסטרדם, הוצב במרץ 1997 במכון ון ליר בירושלים, באירוע בהשתתפותו של ראש עיריית אמסטרדם לשעבר, וים פולק - פסל זה מוצב במקום עד היום.
הערות שוליים

↑  "Februaristaking (1941) – Protest tegen de Jodenvervolging". Historiek.net. אורכב מ-המקור ב-2023-06-21.
↑  "Overijsselsch dagblad". נבדק ב-2021-09-07.
↑  דגם פסל ה"סוואר" מאמשטרדאם נמסר ל"יד ושם", קול העם, 26 בפברואר 1965
↑  דניאלה שרביט ודניאל יונס, ארכיון המכון: דגם של סולידריות, אתר מכון ון ליר, 27 בינואר 2022
סנט מר אגליז

| --- | --- |
סמל סנט מר אגליזסמל סנט מר אגליז
כנסיית סנט מר אגליז עם בובת הצנחן התלויה עליה
כנסיית סנט מר אגליז עם בובת הצנחן התלויה עליה
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  נורמנדי נורמנדי
 מחוז:  מאנש מאנש
 שטח:  17.68 קמ"ר
 גובה:  34 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  1,604 (1 בינואר 2018)
  ‑ צפיפות:  90 נפש לקמ"ר (1999)
 קואורדינטות:  49°24′29″N 1°19′04″W﻿ / ﻿49.40806923011853°N 1.3177299569360912°W﻿ / 49.40806923011853; -1.3177299569360912
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.saintemereeglise.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי סנט מר אגליז (למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי סנט מר אגליז (למפת נורמנדי רגילה) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  א.ד. פר.  א.ד.פ. תעלת למאנשסנט מר אגליז (למפת נורמנדי מוגדלת) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  איל-דה פראנס  א.ד.פ. תעלת למאנשסנט מר אגליז   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סנט מר אגליז (בצרפתית: Sainte-Mère-Église) היא קומונה במחוז מאנש בצפון מערב צרפת, בחבל נורמנדי.
היא מוזכרת לראשונה בכתבים לטיניים במאה ה־11 בשם Sancte Marie Ecclesia (כנסיית מרי הקדושה) ובנורמנית בשם Saincte Mariglise. הייתה מעורבת במלחמת מאה השנים ובמלחמות הדת בצרפת.
במלחמת העולם השנייה

חשיבותה ופרסומה של העיירה היה במלחמת העולם השנייה. בגלל קרבתה לחופי הנחיתה יוטה ואומהה ושליטתה על כביש בו יכלו הגרמנים להעביר כוחות להדיפת הנוחתים בחופים אלה, היה צורך לכבוש אותה טרם הנחיתה.
המשימה הוטלה על הדיוויזיה המוטסת ה־82 ועל הדיוויזיה המוטסת ה־101. הצנחנים הוטסו למקום במטוסי C-47 Skytrain ("רכבת־שמיים") ובגלל טעות צנחו בתוך העיירה בשעה 1:40 ב־6 ביוני 1944. השריפות שפרצו בעיירה עקב הפגזתה האירו את המקום ועשו את הצנחנים מטרות קלות לגרמנים על הקרקע.
המקרה המפורסם הוא של הצנחן ג'ון סטיל (אנ') מרגימנט הצנחנים ה־505 שמצנחו נתקע במגדל הכנסייה והוא נשאר תלוי במשך שעתיים וצפה בקרב שמתחתיו. הוא דימה את עצמו כמת ונשבה על ידי הגרמנים אך הצליח להימלט וחזר ליחידתו. הוא עוטר בכוכב הארד ובלב הארגמן. בסרט היום הארוך ביותר מגלם את תפקידו השחקן רד באטנס.
העיירה נכבשה בשעה 5:00 באותו היום. והכוח עמד בסדרת התקפות נגד של הגרמנים עד שהגיעו כוחות מחוף יוטה בבוקר ה־7 ביוני 1944.
כיום מוצגת על מגדל הכנסייה, בובת צנחן התלוי על מצנח.
סמל העיירה מורכב מאריה הזהב - סמל דוכסות נורמנדי, מעליו כנסיית סנט מר אגליז ומעליה שני מצנחים.
ב־1964 נפתח במקום מוזיאון הכוחות המוטסים(אנ') בטקס בנוכחות הגנרלים מת'יו רידג'וויי וג'יימס גאווין. במוזיאון יש שלושה ביתנים:
ביתן בו מוצג דאון צבאי מסוג Waco CG-4 היחיד בצרפת ובו בובות של לוחמים מוכנים לקרב.
ביתן בו מוצג מטוס C-47 Skytrain ולידו דיורמה של גנרל אייזנהאואר משוחח עם לוחמים העומדים לעלות על המטוס.
ביתן מבצע נפטון בו נמצאים מוצגים על הנחיתה בנורמדיה ב־D-Day ואפשר להיכנס לדגם של מטוס עם הצנחנים המתכוננים לצניחה.
בובת הצנחן על מגדל הכנסייה
ויטראז' הצנחנים בכנסייה
אייזנהאואר עם הצנחנים לפני עלייתם למטוס
טנק שרמן במוזיאון הכוחות המוטסים
לוחמים בתוך דאון
ביתן הדקוטה C-47
מטוס דקוטה C-47
מטוס סיור
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל‏, גם 75 שנים ליום הארוך ההוא בנורמנדי - יש לנו עדיין מה ללמוד, באתר וואלה, 6 ביוני 2019.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557328605171  BnF: cb15262496w (data)  GND: 4220093-3  LCCN: n80117067  NARA: 10037942  VIAF: 134825932   WorldCat (עם VIAF): 134825932