stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חקר עצמות דגים עתיקים
שלבי מחקר עצמות דגים עתיקים

איסוף העצמות באתר הנחפר (נעשה בדרך כלל בידי הארכאולוג החופר ופועליו). ממצא עצמות הדגים (כמו גם ממצאים קטנים אחרים) עשיר יותר ככל ששיטת איסוף העצמות מדוקדקת יותר. זו כוללת ניפוי העפר הנחפר ברשתות ניפוי עם חורים קטנים, שטיפת החומר המנופה וניקויו, בדיקה איטית של השארית בנפת הניפוי והוצאת עצמות שלמות ושברי עצמות מתוכו.
זיהוי טקסונומי של כל עצם לפי משפחה, סוג ולעיתים גם מין הדג. הזיהוי נעשה על ידי השוואה מול אוסף של עצמות דגים עכשוויים שזהותם הביולוגית ידועה.
מדידת העצמות מאפשרת שיחזור ממדיהם ומשקלם של הדגים המקוריים, צעד שמסייע לעיתים לקבוע את העונה והשיטה שבה ניצודו הדגים.
שיטות סטטיסטיות פשוטות מאפשרות להעריך את המספר המינימלי של דגים שמכלול עצמות מייצג (שהרי כל דג עשוי להותיר  אחריו כמות ניכרת של עצמות).
הגדרת מיני הדגים מצביעה על מוצאם - בארץ ישראל מתקיימת הבחנה בין דגי מים מלוחים מהים התיכון או מים סוף, דגי מים מתוקים ממערכת נהר הירדן או נחלי החוף, ודגי מים מתוקים מבתי גידול רחוקים כמו הנילוס. לימוד מקורם של הדגים מצביע על יחסי מסחר בין האתר הנחפר לאזורים מרוחקים שונים.
לקריאה נוספת

עמרי לרנאו,  "במזל דגים", עת־מול כט 5 (2004), עמ' 17-18.
רוני רייך, אלי שוקרון ועמרי  לרנאו, "תגליות חדשות בחפירות עיר דוד", קדמוניות 133 (תשס"ז/ 2007), עמ' 40-32.
Douglas J. Brewer and Renee F. Friedman, Fish and fishing in ancient Egypt, Aris and Phillips, Wiltshire, 1989.
Casteel R. Richard, Fish remains in archaeology and paleo-environmental studies, Academic Press, London, 1976.
Sahrhage Diedtrich, Fischfang und Fischkult im alten Aegypten, Philip von Zabern, Mainz, 1998
Wheeler Alwyne and Jones K. G. Andrew, Fishes, Cambridge University Press, Cambridge, 1989
Reitz J. Elizabeth and Wing S. Elizabeth, Zooarchaeology, Cambridge University Press, Cambridge, 1999.
R. Reich, E. Shukron and O. Lernau,  Recent Discoveries in the City of David, Jerusalem, Israel Exploration Journal, 57 (2007), pp. 153-169.
Lernau H. and Lernau O. (1992) Fish remains. In: De Groot, A. and Ariel D.T. (eds.) Excavations at the City of David 1978-1985, final report. Vol III Qedem 33, pp. 131-148. The institute of Archaeology, the Hebrew University, Jerusalem.
Cotton, H., Lernau, O. and Goren, Y. (1996) fish sauces from Herodian Masada. Journal of Roman Archaeology, 9:223-238.
Van Neer, W., Lernau, O., Friedman, R., Mumford, G., Poblome, J. and Waelkens, M. (2004): Fish remains from archaeological sites as indicators of former trade connections in the Eastern Mediterranean. Paleorient 30/1 pp. 101-148.
Lernau O. and Golani D. (2004) The Osteological Remains (Aquatic). D. Ussishkin (ed.): The Renewed Archaeological Excavations at Lachish (1973-1994). Tel Aviv.
חתונה במלינובקה

| --- | --- |

 מבוסס על:  חתונה במלינובקה 
 בימוי:  אנדריי תותישקין 
 תסריט:  ליאוניד יוכוויד 
 שחקנים ראשיים:  Vladimir Samoylov Andrei Abrikosov Grigori Abrikosov Mikhail Vodyanoy Aleksandr Orlov Emma Treyvas Vladimir Vasilyev ניקולאי סליצ'נקו Gely Sysoyev Liudmyla Alfimova Mikhail Pugovkin Valentina Nikolayenko זויה פיודורובה Yevgeni Lebedev Lyubov Tishchenko 
 מוזיקה:  בוריס אלכסנדרוב 
 צילום:  Vyacheslav Fastovich 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 חברת הפקה:  לנפילם 
 הקרנת בכורה:  1967 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חתונה במלינובקה (ברוסית: Свадьба в Малиновке) הוא סרט קומדיה מוזיקלי סובייטי משנת 1967 בבימויו של אנדריי תותישקין, המבוסס על אופרטה מאת בוריס אלכסנדרוב שעיבד ליאוניד יוכוויד.
הסרט הוא בין הסרטים הפופולריים בקולנוע הסובייטי. למעלה מ-70 מיליון איש צפו בסרט.
תקציר העלילה

הסרט עוסק בכפר אוקראיני בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה. עם כוח המתחלף כמעט מדי יום בין כוחות לאומניים סובייטים ואוקראינים, תושבי מלינובקה לעולם אינם בטוחים מי האחראי, ולכן הם משנים את התנהגותם ומתלבשים בהתאם.
הערות שוליים

↑  https://cesaa.org.au/_content/uploads/2018/01/10.-Civil-War-as-Musical-Comedy-Pressitch.pdf
↑  https://sovietmoviesonline.com/comedy/142-svadba-v-malinovke.html
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוק משק החשמל

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  21 במרץ 1996
 תאריך חקיקה עברי:  א' ניסן התשנ"ו
 גוף מחוקק:  הכנסת השלוש עשרה
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 תומכים:  45
 מתנגדים:  13
 נמנעים:  0
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1579, עמ' 208
 משרד ממונה:  משרד האנרגיה
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק משק החשמל, תשנ"ו-1996 אושר בכנסת ב-11 במרץ 1996, לשם הסדרת משק החשמל בישראל. מטרת החוק מוצגת בסעיף הראשון שלו: "להסדיר את הפעילות במשק החשמל לטובת הציבור, וזאת תוך הבטחת אמינות, זמינות, איכות, יעילות והתייעלות אנרגטית, והכל תוך יצירת תנאים לתחרות ומיזעור עלויות", ועיקרו היה מתן אפשרות לגורמים פרטיים להקים תחנות כוח פרטיות לייצור חשמל ולמכור אותו לחברת החשמל.
היסטוריה חקיקתית

טרם חקיקת החוק עמד זיכיון חברת החשמל לפוג והיה צורך להאריך את תוקפו. כדי לבחון אם דרושים תיקונים לחוק הזיכיון ואילו תיקונים נדרשים, העבירה הכנסת את הנושא לוועדת הכספים בראשות חבר הכנסת גדליה גל. הוועדה נעזרה בעצתם של שלושה מומחים: פרופ' דניאל צ'מנסקי מהטכניון, הכלכלן ד"ר אילן מעוז, ומנכ"ל משרד האנרגיה לשעבר ד"ר יוסי ורדי, אשר יעצו לוועדה בהתנדבות. הוועדה גרסה שאין די בתיקון אשר יתיר לגורמים פרטיים לייצר חשמל ולמכור אותו לחברת החשמל אלא שכדי לייצור תחרות שתכריח את חברת החשמל להתייעל יש לאפשר לגורמים הפרטיים גם למכור את החשמל ישירות לצרכנים, כאשר הובלת החשמל תיעשה ברשת הארצית של חברת החשמל.
במסגרת חוק זה הוקמה רשות החשמל האחראית לקביעת תעריפים, הסדרה ופיקוח במשק החשמל בישראל.
אישור החוק, שהיה מהפכני לזמנו, היה מלווה במאבק מול ועד עובדי חברת החשמל שבאותו זמן היה בעל כוח פוליטי רב והשפעה רבה על נבחרי הציבור.
החוק אושר בכנסת ב-11 במרץ 1996, ונקבע בו שתחילתו למפרע מ-4 במרץ 1996 (המועד שבו פג תוקף הזיכיון של חברת החשמל לישראל), למעט פרק העבירות והעונשין שבו, שתחילתו עם פרסום החוק (ב-21 במרץ).
במהלך השנים חלו התפתחויות ושינויים בחוק עד הרפורמה בחברת החשמל, שיצאה לדרך בתיקון מס' 16 לחוק, שאושר בכנסת ב-19 ביולי 2018.
הוראות החוק

פרק ב׳ – רישוי קובע שפעילות של ייצור, ניהול המערכת, הולכה, אגירה, חלוקה, הספקה או סחר בחשמל מצריכים רישיון שיינתן על ידי רשות החשמל. הפרק מפרט את סוגי הרישיונות ואת התנאים לקבלתם.
פרק ג׳ – בעל רישיון ספק שירות חיוני עוסק במי שהוא בעל רישיון לניהול המערכת, להולכה או לחלוקה של חשמל, וקובע שגורם כזה:
פרק ד' – רשות החשמל מורה על הקמתה של רשות החשמל במשרד האנרגיה, שתפעל בהתאם למטרותיו של חוק זה ותפקח על מילוי הוראותיו.
פרק ה׳ – סמכות להיכנס למקרקעין לביצוע עבודות מסמיך בעל רישיון אם קיבל לכך את הסכמת בעל המקרקעין, להיכנס למקרקעין, בין מקרקעין ציבוריים ובין מקרקעין פרטיים ולבצע בהם פעולות הנחוצות לשם מימוש רישיונו, כגון הקמה והעברה של רשתות חשמל במקרקעין וחפירה של תעלות, מנהרות ומעברים על־קרקעיים ותת־קרקעיים.
פרק ו׳ – עבירות ועונשין מונה עבירות הפוגעות באספקת החשמל ומציין את עונשיהן. כך, למשל, מי שמפריע, מונע או מעכב הולכה, חלוקה או אספקת חשמל דינו – מאסר שלוש שנים.
פרק ז׳ – הוראות שונות קובע את יצירתה של משרת מנהל מינהל חשמל ברשות החשמל, שלו ניתנו סמכויות שונות בחוק זה. עוד קובע הפרק את סמכויותיו של שר האנרגיה לקביעת מדיניות בתחום משק החשמל.
פרק ז׳1 – תוכנית רב־שנתית וועדה בין־משרדית לעניין ייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת – הוראת שעה: פרק זה הוא הוראת שעה שתוקפה עד סוף שנת 2030, ועניינו גיבוש תוכנית עבודה רב־שנתית לעניין ייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת.
פרק ח׳ – שמירת דינים והוראות אחרות: פרק זה מבטל חוקים אחדים: פקודת זיכיונות החשמל, פקודת זיכיונות החשמל (ירושלים) וחוק הספקת חשמל (הוראות מיוחדות), התשמ״ח–1987. במקביל לכך מבטיח החוק את המשך פעילותה של חברת החשמל לישראל לפי הזיכיונות שניתנו לה בחוקים שבוטלו ולפי רישיון להולכה, לחלוקה, להספקה, למכירה של חשמל ולסחר בו, לתקופה של עשר שנים מיום תחילתו של חוק זה.
ראו גם

הרפורמה בחברת החשמל
הערות שוליים

↑  עינב בן יהודה, עמירם כהן, גבאי: לחקור את מעורבות עובדי חברת החשמל בהפעלת חוקר פרטי נגד פורז, באתר הארץ, 9 ביולי 2004
↑  חוק משק החשמל, התשנ"ו-1996, ס"ח 1579 מ-21 במרץ 1996
↑  חוק משק החשמל (תיקון מס' 16 והוראת שעה), התשע"ח-2018, ס"ח 2747 מ-26 ביולי 2018;
ארז רביב, ‏רפורמה במשק החשמל / הלילה: אושר חוק משק החשמל המסדיר את הרפורמה ההיסטורית בחברת החשמל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 ביולי 2018
חרארד ואן סוויטן

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1700 ליידן, הרפובליקה ההולנדית 
 פטירה:  18 ביוני 1772 (בגיל 72) וינה, ממלכת הבסבורג 
 ענף מדעי:  רפואה, מידענות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הישנה של לוון (1718)  אוניברסיטת ליידן (1725) 
 מנחה לדוקטורט:  הרמן בוהרהב 
 מוסדות:  האוניברסיטה הרפואית בווינה  הספרייה הלאומית של אוסטריה 
 תלמידי דוקטורט:  אנטון פון שטורק, ניקולאוס יוזף פון-ז'אקווין 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 צאצאים:  גוטפריד ואן סוויטן 
 
חרארד ואן סוויטן (בהולנדית/ גרמנית: Gerard van Swieten;‏ 7 במאי 1700 – 18 ביוני 1772) היה רופא וספרן יליד ליידן, הולנד, ששירת כרופאה האישי של קיסרית אוסטריה מריה תרזה וכמנהל הספרייה הקיסרית האוסטרית.
תולדות חייו

ואן סוויטן היה הילד היחיד להוריו ששרד את גיל הינקות (מבין שבעה). אמו מתה בלידתה השביעית, ב-1708. אביו, תומאס, שהיה נוטריון, נפטר בהיותו של ואן סוויטן בן 12 והותיר לו ירושה אמידה. שנתיים לאחר מכן החל ללמוד רפואה באוניברסיטת ליידן אצל אחד ממייסדי הרפואה המדעית הקלינית המודרנית, הרמן בורהאווה. עיסוקיו המדעיים השתרעו על פני תחומים שונים של ביולוגיה, בהם בוטניקה ופיזיולוגיה. הוא קנה לו שם של אחד מראשי הנאורות, שהעלה על נס את הרציונליזם והמתודה המדעית כדרך היחידה לחקר האמת.
בשנת 1745 הוזמן לחצר הקיסרית בווינה על מנת לשמש כרופאה האישי של הקיסרית מריה תרזה. במקביל התמנה גם לנציב הצנזורה, תוך שהוא תופס את מקומם של אנשי המסדר הישועי, ולספרן הראשי של הספרייה הקיסרית. באמצעות סוחרי ספרים מפריז, ונציה וליידן, ואן סוויטן ביקש להשיג את הפרסומים המדעיים העדכניים ביותר עבור הספרייה וכך הפך אותה לאחד ממוקדי המחקר והידע העדכניים ביותר באותה עת. בנוסף ייסד גן בוטני ומעבדת כימיה.
ב-1749 נבחר ואן סוויטן כחבר החברה המלכותית הבריטית וב-1751 נבחר כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
אחד מזניו של עץ המהגוני (Swietenia mahagoni) נקרא על שמו.
בנו, גוטפריד ואן סוויטן ירש את כהונתו כמנהל הספרייה המלכותית ב-1777.
לקריאה נוספת

Frank T. Brechka, Gerard Van Swieten and His World 1700–1772, The Hague, 1970
חגי מטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1984 (בן 40) רמת השרון, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  העיר, מעריב, שיחה מקומית 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  haggai.matar
 טוויטר:  Ha_Matar
 
חגי מטר (נולד ב-31 בינואר 1984) הוא עיתונאי ופעיל פוליטי-חברתי המשתייך לשמאל הרדיקלי. ב-2002 נמנה עם חותמי מכתב השמיניסטים ונכלא לשנתיים בשל סירובו להתגייס לצה"ל.
פעילות פוליטית

חגי מטר נולד ברמת השרון לדורון וענת מטר, מרצה בכירה באוניברסיטת תל אביב, ופעילת שמאל המזוהה עם חד"ש. כבר כנער היה מעורב בפעילויות פוליטיות רבות של ארגוני שמאל כדוגמת גוש שלום ותעיוש. ב-2002 נמנה עם חותמי מכתב השמיניסטים בו הצהירו על התנגדות מצפונית לשירות בצה"ל ולכיבוש השטחים. בשל הסירוב להתגייס נדונו מטר וארבעה מחבריו לשנת מאסר בפועל וזאת לאחר ששהו למעלה משנה במחבוש ובמעצר. ב-7 בינואר 2004 נכנסו החמישה לכלא שש לשם ריצוי עונשם. עד מהרה ביקשה הנהלת הכלא להעבירם לכלא אזרחי, בנימוק שנוכחותם בכלא הצבאי מפרה את הסדר ושהם מסיתים חיילים לסירוב. אחרי היסוס ממושך החליטו החמישה שלא להתנגד להעברה, וב-22 בינואר 2004 הועבר מטר לכלא מעשיהו יחד עם נעם בהט ומתן קמינר. ועדת קיצור העונשים הצבאית (שנותרה אחראית על קיצור עונשם) החליטה באוגוסט 2004 לקצץ רבע מעונשם, והחמישה השתחררו ב-15 בספטמבר 2004.
לאחר שחרורו המשיך מטר להיות פעיל בתנועת פרופיל חדש, היה חבר ב"ועד נגד פשעי מלחמה", חבר בתנועת אנרכיסטים נגד גדרות ואף השתתף באופן קבוע בהפגנות נגד גדר ההפרדה שהתקיימו בכל יום שישי בכפר בילעין.
במהלך מבצע עופרת יצוקה ביקשו ארגוני שמאל לקיים הפגנת מחאה כנגד המבצע בתל אביב. המשטרה ביקשה להתנות את קיום אירוע בהימנעות מהנפת דגלים פלסטיניים. בעקבות עתירה שהגיש מטר לבג"ץ בוטל האיסור וההפגנה התקיימה.
פעילות עיתונאית

במשך חמש שנים עבד במקומונים בתל אביב ("העיר" ו"זמן תל אביב"), כמו כן, כתב ב"מעריב" והיה ממייסדי ופעיל בוועד העיתונאים שלו במשך שנתיים. פרסם גם בעיתון "הארץ" ובכלי תקשורת נוספים בישראל ובעולם. כותב במגזינים האינטרנטיים 972+ ו"שיחה מקומית", שאותו אף ערך במשך מספר שנים. סדרת כתבות שפרסם באתר 972+ במלאת עשור לגדר ההפרדה זיכתה אותו בפרס אנה לינד לעיתונאים מאגן הים התיכון לשנת 2012.
פעילות עיתונאית > הפיטורים מ"מעריב"

ביוני 2011 רכשה חברת "דיסקונט השקעות" מקבוצת IDB שבשליטת איש העסקים נוחי דנקנר כ-61% ממניות "מעריב החזקות". ביולי 2012 הודיע העיתון על קיצוצים חדים נוספים, לרבות צמצום מסיבי של המהדורה המודפסת והתרכזות במהדורה הדיגיטלית של העיתון. ב-20 בספטמבר 2012 נחתם הסכם למכירת "מעריב" למו"ל שלמה בן-צבי. בד בבד עם פרוץ המשבר, התאגדו עיתונאי "מעריב" תחת ארגון העיתונאים בישראל והקימו את ועד עיתונאי מעריב, בראשו עמד חגי מטר. כראש ועד היה פעיל במאבק נגד נוחי דנקנר ולאחר מכן נגד בן צבי. עם העברת העיתון לשליטתו חתם בן-צבי על הסכם קיבוצי עם העובדים, אך בין הצדדים התגלע סכסוך על מימוש ההסכם. הסכסוך שהוביל לשביתה בת יום, שבה העיתון לא יצא לאור. יום לאחר ששבו לעבוד, פוטרו כ-100 מעובדי "מעריב" בהם מטר. לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב הוגשה בקשה להוצאת צו מניעה כנגד הפיטורים, בטענה שמטר פוטר בשל פעילותו בוועד העובדים. בית הדין דחה את התביעה, אך בערעור שהוגש לבית הדין הארצי לעבודה הפך בית הדין את ההחלטה וקבע כי הפיטורים נעשו בצורה לא חוקית ונועדו לפגוע בהתארגנות העובדים.
ימים ספורים לאחר החלטת בית הדין זומן מטר על ידי הנהלת העיתון לשימוע לפני פיטורים. בית הדין האזורי לעבודה ביטל את הפיטורים ואף חייב את העיתון לשלם למטר פיצויים על סך מאה אלף שקלים. במאי ובאוגוסט 2014 הגיש מטר תביעה נוספת כנגד בן צבי בטענה שהאחרון טרם שילם את סכום הפיצויים שנפסק לזכותו. באפריל 2016, קבע בית הדין לעבודה שבן צבי, שכבר מכר את החזקותיו במעריב, לא מחויב להעסיק את מטר ולשלם לו את הפיצויים שנקבעו.
חיים אישיים

ביוני 2016, נישא מטר לפעילה החברתית אורטל בן דיין. ביוני 2019 נולד לשניים בן. מתגורר בתל אביב ומנהל אורח חיים טבעוני.
לקריאה נוספת

דב חנין, משפטי הסרבנים: התובע הצבאי נגד חגי מטר, מתן קמינר, שמרי צמרת, אדם מאור, נעם בהט, ונתן בן ארצי, הוצאת בבל, 2004.
הערות שוליים

↑  עדותו של חגי מטר באתר תנועת גוש שלום, 28 באוגוסט 2006
↑  חנן גרינברג, הבוקר: 5 סרבני הגיוס השתחררו מהכלא, באתר ynet, 15 בספטמבר 2014
↑  חגי מטר, עשור לגדר, פרק 5: דרך חדשה להתנגדות, באתר עדשה מקומית, 5 במאי 2012
↑  דני קושמרו, ‏כך נראית ההפגנה נגד הגדר - מבפנים, באתר ‏מאקו‏, 12 בפברואר 2011
↑  המשטרה אישרה להניף דגלי פלסטין בתל אביב, וואלה, 2 בינואר 2009
↑  אלכסנדר כץ, דרמה בקרליבך: מעריב יצמצם הפעילות המודפסת - יפנה לחיזוק הזרוע הדיגיטלית, באתר ביזפורטל, 16 ביולי 2012
↑  נחתמה מכירת העיתון "מעריב", הודעה לבורסה של חברת "מעריב החזקות", 20 בספטמבר 2012
↑  עובדי מעריב שובתים: העיתון לא יוצא, האתר לא מתעדכן, באתר nrg‏, 7 בנובמבר 2012
↑  אביב הורביץ, ‏מסר מבן צבי? גם יו"ר ועד עובדי "מעריב" פוטר, באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2012
↑  רועי גולדנברג, ‏בקשה לביה"ד: למנוע את פיטורי יו"ר ועד עיתונאי "מעריב" חגי מטר, באתר גלובס, 12 בנובמבר 2012
↑  רועי גולדנברג, ‏ביה"ד: יו"ר ועד עיתונאי "מעריב", חגי מטר, לא יוחזר לעיתון, באתר גלובס, 8 באפריל 2013
↑  לי-אור אברבוך, ‏בית הדין לעבודה: חגי מטר יחזור ל"מעריב", באתר גלובס, 28 ביולי 2013
↑  לי-אור אברבוך, ‏ב"מעריב" נחושים: חגי מטר זומן לשימוע לפני פיטורים, באתר גלובס, 23 ביולי 2013
↑   נתי טוקר, בית הדין לעבודה: "מעריב" ישלם 100 אלף שקל פיצויים לחגי מטר, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2014
↑  אורן פרסיקו, שלמה בן-צבי בע"מ, באתר העין השביעית, 21 באפריל 2016
↑  נועה קושרק, פעיל השמאל קובי סניץ שכלוא בכלא ניצן, גילה שטבעונות היא לא חלק מהזכויות שלו, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443522005171  ISNI: 0000 0000 4866 3322  LCCN: no2005030361  VIAF: 29260838   WorldCat (עם VIAF): 29260838
חלומות פרטיים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רוז טרמיין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  429
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת סימנים
 תאריך:  2009
 תרגום:  ניצה פלד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003153695
 
חלומות פרטיים (במקור באנגלית: The Road Home), הוא ספר שכתבה רוז טרמיין בשנת 2008. הספר יצא לאור בעברית בתרגום של ניצה פלד באמצע שנת 2009, בהוצאת סימנים ובשיתוף ידיעות ספרים.
עלילת הספר

הסיפור עוסק בלב, מהגר ממזרח אירופה, אלמן בגיל העמידה. הוא עוזב את הכפר אורור בו גר לאחר שהמנסרה בה עבד נסגרה ולא הייתה לו פרנסה אחרת. הוא נוסע ללונדון באוטובוס החוצה את אירופה כדי לחפש עבודה על מנת להרויח כסף שיוכל לשלוח הביתה. בבית הוא משאיר את בִּתו בת החמש, אִמו המטפלת בה ואת חברו הטוב יחד איתו עבד במנסרה. החבר קנה מכונית שברולט עתיקת ימים בעזרתה הוא מנסה להתפרנס כנהג אבל צריך להשקיע בתיקון המכונית ללא הפסקה.
בנסיעה הוא יושב ליד לידיה העובדת כמתרגמת ומעוניינת לשמור איתו על קשר. במהלך שהותו בלונדון היא מזמינה אותו לקונצרט, עוזרת לו למצוא מקום מגורים סביר ומלווה לו כסף כשהיה זקוק לו לשחרור מהמשטרה. לב עובד כמחלק עלוני פרסומת למסעדת קבב שבעליה מוסלמי. אחר כך הוא שוטף כלים ודואג לנקיון המטבח במסעדת חמישה כוכבים. הוא שוכר חדר בדירה של אירי גרוש עמו הוא מתיידד.
במסעדה הוא מכיר שפית צעירה עמה הוא מנהל רומן לוהט משך זמן מה. היחסים עם השפית מסתיימים כאשר הוא מביע את דעתו על עבודות האמנות של אחד מידידיה שלא מצאו חן בעיניו. דרכה הוא מכיר בית אבות שם הוא מתחיל לעבוד כטבח ולאחר שפוטר מעבודתו במסעדת היוקרה עקב המשבר ביחסיו עם השפית הצעירה הוא מוצא עבודה במסעדה יוונית. הוא שם לב לתפריטים ולומד להכין את המנות המוגשות במסעדת היוקרה בה עבד ומפתח חלום להקים מסעדה טובה וזולה בעיר ליד כפר הולדתו שהשלטונות מתכננים להקים סכר להפקת חשמל ולהציף את המקום במים.
בבית האבות הוא מכיר אשה עשירה המורישה לו מכספה בגלל תשומת הלב שלו אליה. בעבודה הוא חוסך די כסף כדי לממש את חלום המסעדה לפי רשימות ועצות שקיבל מבעל מסעדת חמשת כוכבים בה עבד. כאשר יש בידו די כסף הוא חוזר
לארצו בטיסה ומקים את מסעדת החלומות שלו עם חברו הטוב מימי עבודתם המשותפת במנסרה ועם אשה שפגש כאשר החלו להתעניין במסעדות בעיר הסמוכה לכפר. ספר בעקבות מות האישה האהובה, בדומה ל"השם של העולם" שכתב דניס ג'ונסון. הסיפור והסגנון שונים מאוד. שפע תפריטים לאוהבי אוכל כמו בספר "פשפש הנשפים" מאת ין גה לינג. הסיפור שונה וגם המאכלים שונים.
פרס

בשנת 2008 קבלה רוז טרמיין את הפרס הבריטי היוקרתי לספרות - פרס אורנג' לספרה הדרך הביתה בהיותו הרומן הטוב ביותר באותה שנה שנכתב בידי אשה.
ביקורת הספר

ליסל שילינגר (Liesl Schillinger) מהניו יורק טיימס סקר את הספר וכתב שסופרת זריזה עם פחות משמעת עצמית הייתה מתפתה להקל את המעבר של לב מהחלומות בהקיץ שלו אל העולם המעשי, או שהייתה משמחת את לב עם כובע קטיפה בבתי הקפה לאורך הנהר של לונדון, או שהייתה מביאה את רודי כנהג בדרך בלישה. רוז טרמיין מצויה בעסקי ההמצאות ולא כל כך בענייני פנטזיות והחלפת המציאות. טרמיין מובילה את לב דרך הסוד שלה לא לחשוב על אורור החשוכה ולא לחשוב על העבר. גם ההווה הוא עבודת הדמיון.
בסקירה של הגארדיאן נאמר שטרמיין נהנתה באופן ברור לצפות בעשירי לונדון, התפלות והאנוכיות שלהם כפי שהם נראים בעיניים של לב. היא נהנית לתאר את העבודה העמוסה במטבח של מסעדת היוקרה. היא מתארת בפירוט רב מקצת הארוחות שלב לומד להכין כאשר הוא משפר את היכולת והניסיון הקולינרי שלו. באופן מוזר, רק לקראת סוף הספר אנו זוכים לקבל את מנות האוכל האופייניות למדינה ממנה בא לב, ארנבת ברוטב ערער ורביולי אצות.
לקריאה נוספת

רוז טרמיין, חלומות פרטיים, תרגום לעברית ניצה פלד, 429 עמודים. הוצאת סימנים.
הרצח (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה משטרתית
 יוצרים:  סורן סווייסטרופ 
 שחקנים:  סופי גראבול
 ארץ מקור:  דנמרק, שוודיה, נורווגיה, גרמניה 
 שפות:  דנית 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  40 
 הפקה
 חברת הפקה:  DR 
 מוזיקה:  Frans Bak 
 שידור
 רשת שידור:  DR1 
 תקופת שידור מקורית:  7 בינואר 2007 – 25 בנובמבר 2012 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הרצח (בדנית: Forbrydelsen, מילולית: "הפשע") היא סדרת דרמה משטרתית דנית שנוצרה על ידי סורן סווייסטרופ והופקה על ידי תאגיד השידור הציבורי של דנמרק בהפקה משותפת עם ZDF. הוקרנה בבכורה בערוץ הטלוויזיה הלאומי הדני DR1 ב-7 בינואר 2007, ומאז שודרה במדינות רבות.
הסדרה מתרחשת בקופנהגן וסובבת סביב חוקרת המשטרה שרה לונד (סופי גראבול). כל עונה עוקבת אחר מקרה רצח יום אחרי יום. כל פרק בן חמישים דקות מכסה עשרים וארבע שעות מהחקירה. הסדרה ידועה בתפניות העלילתיות, קשת הסיפור והגוון האפל שלה, ובמתן דגש שווה לסיפורי משפחתו של הנרצח ולהשפעה בחוגים פוליטיים לצד חקירת המשטרה. הסדרה נודעה גם בזכות הצילום של הסביבה הדנית, וביכולת המשחק של צוות השחקנים של הסדרה.
הסדרה הייתה הצלחה בינלאומית, במיוחד בבריטניה, גרמניה והולנד, וקיבלה מספר רב של פרסים ומועמדויות, כולל פרס באפט"א ופרס אמי בין-לאומי. הסדרה קיבלה מעמד של קאלט, ורומנים של כל עונה יצאו לאור בהוצאת מקמילן.
הפקה > פיתוח

סורן סווייסטרופ, יוצר הסדרה והכותב הראשי, עבד בשיתוף פעולה הדוק עם השחקנית הראשית סופי גראבול לאורך תהליך הכתיבה כדי לפתח את דמותה של הבלשית שרה לונד. גראבול הפכה להוטה להגן על דמותה. לגראבול הייתה היסטוריה בטלוויזיה הדנית של גילום דמויות מאוד רגשיות – היא עבדה עם סווייסטרופ לפני כן בסדרת הטלוויזיה "Nikolaj og Julie". סוויסטרופ פנה ישירות לגראבול כדי שתגלם את התפקיד של לונד עוד לפני שהעבודה על התסריט החלה.
הפקה > צילומים

למרות ההתעקשות של גראבול שהיא רוצה לשחק "אדם מבודד [שאינו] מסוגל לתקשר" היא התקשתה בתחילה למצוא את האיזון הנכון בגילום התפקיד של לונד, המרוחקת רגשית, עד שהבינה שהאנשים היחידים שהיא מכירה עם המאפיינים הרגשיים האלו, הם גברים. כתוצאה מכך היא אמרה שהיא החלה "להתנהג כמו גבר" עד שהדמות התגבשה.
במהלך צילומי העונה הראשונה, סווייסטרופ גם סירב לחשוף את זהות הרוצח ונקודות עלילה נוספות לצוות השחקנים, כולל גראבול. השחקנים קיבלו את התסריטים של הפרקים רק זמן קצר לפני תחילת הצילומים. רק לגראבול נאמר שהדמות שהיא מגלמת אינה הרוצחת.
עונות > עונה ראשונה

העונה הראשונה מורכבת מעשרים פרקים בני חמישים דקות, העוקבים אחר חקירת המשטרה על רצח צעירה מתחילתה ב-3 בנובמבר ועד לסיומה ב-22 בנובמבר.
עשרת הפרקים הראשונים הוצגו בערוץ הטלוויזיה הדני DR1 בכל יום ראשון מתחילת ינואר עד אמצע מרץ 2007. שאר הפרקים אמורים היו לעלות לשידור החל מינואר 2008, אך בעקבות הפופולריות של הסדרה בדנמרק הוכרז בתחילת מרץ 2007 ששידור הפרקים האחרונים יוקדם לסתיו 2007. בסופו של דבר פרקים אלו עלו לשידור בסוף ספטמבר של אותה שנה.
עונות > עונה ראשונה > תקציר

חוקרת המשטרה שרה לונד מצפה ליומה האחרון במשטרת קופנהגן. היא אמורה לעבור לשוודיה עם ארוסה ולהתחיל לעבוד במשטרה השוודית, אבל הכל משתנה כאשר בחורה בת 19, ננה בירק לארסן, נעלמת. כשהגופה מתגלה מתברר שננה נאנסה ונרצחה באכזריות. יחד עם עמיתה, עוזר הבלש יאן מאייר, שרה צריכה להיות בחזית החקירה, שכן מהר מאוד מתברר שמדובר ברוצח אינטליגנטי ומסוכן מאוד.
הפוליטיקאי המקומי טרולס הרטמן נמצא בעיצומה של מערכת בחירות קשה כדי להפוך לראש העיר החדש של קופנהגן כאשר עדויות קושרות אותו לרצח, ומוסיפות חוט פוליטי ותככים נוספים לסיפור. במקביל, משפחתה וחבריה של ננה בירק לארסן מתמודדים עם האובדן.
עונות > עונה שנייה

העונה השנייה של הסדרה מתרחשת שנתיים לאחר מכן ומורכבת מעשרה פרקים. שודרה בדנמרק בין 27 בספטמבר ל-29 בנובמבר 2009.
עונות > עונה שנייה > תקציר

גופתה של אן דראגסהולם, עורכת דין ויועצת צבאית מתגלה בפארק הזיכרון של רויוונגן. 10 ימים לאחר הרצח, מנהל חקירת הרצח, לנארט בריקס, משתכנע שלא מדובר במקרה רצח רגיל ומנסה להחזיר את שרה לונד, שהורדה בדרגה ועובדת כשוטרת במשמר הגבול, בתקווה שתוכל לזרז את חקירת המקרה. המפקח אולריק סטריינג' מגיע לנמל שבו עובדת לונד כדי לבקש ממנה לחזור ולעזור לחקור את הרצח. לונד חושדת שהרצח אינו פשוט כפי שהוא נראה, למרות ההודאה הכפויה של בעלה של דרגסהולם. בינתיים, תומאס בוך, שר המשפטים שזה עתה מונה, חושד כי קודמו היה מעורב בטיוח של טבח באזרחים אפגנים על ידי חיילים דנים וכי אירוע זה קשור לרצח. לונד עומדת לעזוב את החקירה כאשר רצח שני, הפעם של יוצא צבא דני, מוביל לחשש כי קיצונים איסלאמיים מעורבים בפרשה.
בוך וצוותו חושפים ראיות נוספות לטיוח, אך הקבינט לוחץ עליו להאשים את הקיצונים המוסלמים ברציחות כדי להבטיח את העברת הצעת החוק נגד טרור.
עונות > עונה שלישית

העונה השלישית הוקרנה בבכורה בטלוויזיה הדנית ב-23 בספטמבר 2012. ב-BBC Four החלה העונה השלישית החלה ב-17 בנובמבר 2012 עם 1.04 מיליון צופים.
עונות > עונה שלישית > תקציר

הסדרה האחרונה בת עשרה חלקים מתחילה ברצח של מלח. חקירתה של שרה לונד פונה לקהילות הפיננסיות והממשלתיות במהלך המשבר הפיננסי העולמי.
הצלחה עולמית

הסדרה נחלה הצלחה גם בקרב הצופים הבריטים כשעלתה לשידור ב BBC Four באביב 2011. על אף שהוצגה עם תרגום בכתוביות, אחוזי הצפייה בסדרה היו גבוהים יותר מאחוזי הצפייה בסדרה Mad Men והסדרה זכתה לנתוני הערכת קהל של 94%. היא זכתה גם לשבחי הביקורות שתיארו אותה כ"הסדרה הטובה ביותר כרגע בטלוויזיה". ההצלחה יצרה עניין בכל מה שקשור לדנמרק והסוודר של שרה לונד (שמקורו באיי פארו) היה נושא לכתבות בעיתונים והפך לפריט לבוש מבוקש.
למעלה מ-120 מדינות רכשו את שתי העונות הראשונות של הסדרה.
פרסים ומועמדויות

הסדרה זכתה למספר פרסים והכרות מפסטיבלים וארגונים שונים מרחבי העולם ב-2007. בגלל פער הזמן בתאריכי שידור בין מדינות, הפרסים שהוענקו לשתי העונות הראשונות מתפרסים על פני מספר חריג של שנים.
בבריטניה, העונה הראשונה זכתה בפרס באפט"א לשנת 2011 בקטגוריית "הסדרה הבין-לאומית הטובה ביותר". היא גם הייתה מועמדת לפרס הקהל אך הפסידה לתוכנית הריאליטי "הדרך היחידה היא אסקס". העונה השנייה הייתה מועמדת שוב בקטגוריית "הסדרה הבין-לאומית הטובה ביותר" ב-2012, אך הפסידה לסדרה הדנית הממשלה.