stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטרז'לקה (כדורגל)

פטרז'לקה הוא מועדון כדורגל סלובקי מהעיר ברטיסלאבה שבמערב סלובקיה, בירת סלובקיה. נכון לעונת 2021/2022 משחקת הקבוצה בליגה השנייה בסלובקיה. בסוף עונת 2009/2010 הקבוצה ירדה מליגת העל הסלובקית לליגה השנייה בסלובקיה ובסוף עונת 2011/2012 הקבוצה ירדה מהליגה השנייה לליגה השלישית בסלובקיה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1899 ברובע פטרז'לקה שבברטיסלאבה ועד לשנת 2005 הקבוצה נקראה "פ. ק. ארטמדיה פטרז'לקה". הקבוצה זכתה בגביע הסלובקי בכדורגל פעם אחת בעונת 2003/2004 וכן באליפות הליגה הסלובקית הבכירה בעונת 2004/2005.
ההישג הגדול ביותר של הקבוצה שהכניס אותה למודעות הבינלאומית הוא העפלה לליגת האלופות בעונת 2005/2006. בשלב ההעפלה הראשון נפגשה הקבוצה בקבוצת קאיראט אלמטי מקזחסטן. המשחק הראשון נגמר בניצחון 0–2 לקאיראט אלמטי אך המשחק השני הסתיים בניצחון 1–4 לארטמדיה ברטיסלאבה והיא המשיכה הלאה לשלב ההעפלה השני בגלל הפרש שערים. בשלב ההעפלה השני נפגשה הקבוצה עם קבוצת סלטיק הסקוטית. המשחק הראשון נגמר בניצחון 0–5 לארטמדיה והמשחק השני נגמר בניצחון 0–4 לסלטיק אך בגלל הפרש שערים המשיכה ארטמדיה לשלב ההעפלה השלישי. בשלב ההעפלה השלישי נפגשה הקבוצה עם קבוצת פרטיזן בלגרד. שני משחק הגומלין בין הקבוצות נסתיימו בתיקו 0-0 ולכן בתום המשחק השני, לאחר הארכה, התחילו הקבוצות דו-קרב פנדלים שבסיומו ניצחה ארטמדיה 3–4 ועלתה לשלב הבתים. בשלב הבתים נפגשה הקבוצה עם קבוצות אינטר מילאן, פורטו וגלאזגו ריינג'רס. הקבוצה הפסידה פעמיים לקבוצת אינטר מילאן וסיימה את שני המשחקים נגד הריינג'רס בתיקו. את המשחקים נגד פורטו סיימה את הראשון בניצחון 2–3 ואת המשחק השני בתיקו. בסיום שלב הבתים סיימה הקבוצה במקום השלישי, אחרי גלאזגו ריינג'רס ואינטר מילאן ולכן לא עלתה לשלב ה-"טופ 16". הקבוצה המשיכה לגביע אופ"א שם שיחקה שני משחקים נגד לבסקי סופיה כאשר בראשון הפסידה 0–1 ובשני הפסידה 0–2 ולכן לא עלתה שלב.
לאחר העונה הטובה מאוד של הקבוצה עזב המאמן ולדימיר וייס לקבוצת סאטורן רמנסקו וכן מספר שחקנים מובילים בקבוצה עזבו אותה לקבוצות מובילות באירופה (יאן דוריצה לסאטורן רמנסקו, באלאזס בורבלי לקייזרסלאוטרן ובלאז'יי ואשצ'אק לטרוויזו).
בעונת 2007/2008 הקבוצה זכתה ב"דאבל", אליפות בפעם השנייה וגביע בפעם השנייה. הקבוצה שיחקה בליגת האלופות בעונת 2008/2009. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את ולטה. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את טמפרה יונייטד. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה ליובנטוס ועברה לשחק בסיבוב הראשון של גביע אופ"א. הקבוצה הפסידה לספורטינג בראגה והודחה מהטורניר.
עקבה (אלגברה)

עִקְבָה היא פונקציונל בעל שימושים רבים באלגברה. מקורה באלגברה ליניארית, ומשם היא עשתה את דרכה לתורה של חבורות מטריצות, לתורת גלואה, ולחקר האלגברות מממד סופי באופן כללי.
עקבה באלגברה ליניארית > הגדרה

העִקְבָה (trace) של מטריצה ריבועית היא סכום האיברים באלכסון הראשי של המטריצה.

אם רכיבי המטריצה שייכים לשדה  \mathbb {F} , אז העקבה היא פונקציה  {\text{tr}}:M_{n}(\mathbb {F} )\to \mathbb {F} , המוגדרת לפי:  {\text{tr}}(A)=a_{11}+\cdots +a_{nn}=\sum _{i\,=\,1}^{n}a_{ii}
עקבה באלגברה ליניארית > תכונות

העקבה היא העתקה ליניארית, כלומר, מתקיימים התנאים הבאים:
{\text{tr}}(A+B)={\text{tr}}(A)+{\text{tr}}(B)
{\text{tr}}(\alpha A)=\alpha {\text{tr}}(A)
עבור כל מטריצות ריבועיות  A,B, ועבור כל סקלר  \alpha .
העקבה של המטריצה המשוחלפת שווה לזו של המטריצה המקורית:  {\text{tr}}(A)={\text{tr}}(A^{\top }).
העקבה מאפשרת להגדיר תבנית ביליניארית  M_{n}(\mathbb {F} )\times M_{n}(\mathbb {F} )\to \mathbb {F}  לפי הנוסחה  (A,B)\mapsto {\text{tr}}(AB), וזוהי תבנית סימטרית:  {\text{tr}}(AB)={\text{tr}}(BA). קיומה של תבנית כזו הופך את אלגברת המטריצות לאלגברת פרובניוס.
מתכונת הסימטריות נובע שאם  P מטריצה הפיכה, אז  {\text{tr}}(PAP^{-1})={\text{tr}}(A) לכל מטריצה  A. במילים אחרות, לשתי מטריצות דומות יש אותה עקבה. למעשה, העקבה של מטריצה בגודל  n\times n מופיעה כמינוס המקדם של  \lambda ^{n-1} בפולינום האופייני  f_{a}(\lambda )=\det(\lambda I-A), ולכן עובדה זו היא מקרה פרטי של העובדה שלמטריצות דומות יש אותו פולינום אופייני.
מן הסימטריות נובע גם שלכל  n מטריצות  a_{1},\ldots ,a_{n} ולכל  i מתקיים  {\text{tr}}(a_{1}\cdots a_{n})={\text{tr}}(a_{i+1}\cdots a_{n}a_{1}\cdots a_{i}). עם זאת, בדרך כלל  {\text{tr}}(ABC)\neq {\text{tr}}(ACB).
תוצאה נוספת של הסימטריות היא שלכל המטריצות מהצורה  AB-BA, כלומר, קומוטטורים חיבוריים, יש עקבה אפס. מצד שני, אפשר להוכיח שכל מטריצה בעלת עקבה אפס היא קומוטטור, כך שהגרעין של העתקת העקבה כולל את כל הקומוטטורים. אוסף זה של מטריצות מהווה אלגברת לי פשוטה (ביחס לפעולת הקומוטטור) - הדוגמה הקלה ביותר לאלגברות ממשפחה זו.
את העקבה של מטריצה מרוכבת אפשר להציג גם כערך ממוצע:  \int _{U(n)}UAU^{*}d\mu (U)={\frac {1}{n}}{\text{tr}}(A)I_{n}, כאשר  n הוא ממד המטריצה,  U(n) היא חבורת המטריצות האוניטריות, שהיא חבורה קומפקטית, והאינטגרל הוא ביחס למידת האר על החבורה (המנורמלת כך שמידת החבורה היא 1).
עקבה בתורת גלואה

אם  K/\mathbb {F}  היא הרחבת גלואה סופית, העתקת העקבה  {\text{tr}}:K\to \mathbb {F}  מוגדרת לפי הנוסחה  {\text{tr}}(a)=\sum _{\sigma }\sigma (a), כאשר הסכום הוא על כל האוטומורפיזמים של ההרחבה. זוהי העתקה ליניארית, שהיא תמיד על.
אם ההרחבה ציקלית, כלומר, הרחבת גלואה עם חבורת גלואה ציקלית הנוצרת על ידי אוטומורפיזם  \sigma , אז אפשר לתת לגרעין של העקבה את האפיון השימושי הבא:  {\text{tr}}(a)=0 אם ורק אם קיים  b\in K עבורו  a=\sigma (b)-b. בניסוח מתוחכם יותר, פירושו של אפיון זה הוא שחבורת הקוהומולוגיה הראשונה של  {\text{Gal}}(K/\mathbb {F} ) עם מקדמים בחבורה החיבורית של  K, היא טריוויאלית. גם כאשר המקדמים נלקחים מן החבורה הכפלית של  K חבורת הקוהומולוגיה מתאפסת – זהו משפט 90 של הילברט.
עקבה באלגברות מממד סופי

לכל אלגברה  A בעלת ממד סופי  n מעל שדה  \mathbb {F} , יש שיכון לתוך האלגברה של מטריצות בגודל  n מעל השדה – זוהי ההצגה הרגולרית. שיכון זה מאפשר להגדיר באלגברה כמה אינווריאנטים של מטריצות, כגון העקבה והדטרמיננטה, וגם הפולינום האופייני. (הפולינום המינימלי מוגדר כבר לאברים ב- A). בפרט, קיימת העתקת עקבה ליניארית מן האלגברה אל שדה הבסיס.
בתורת האלגברות הפשוטות מממד סופי ידועה גם ה'עקבה המצומצמת', המבוססת על שיכון של אלגברה מממד  n^{2} באלגברת מטריצות בגודל  n, במקום העקבה הרגילה המחושבת לפי השיכון הרגולרי במטריצות בגודל  n^{2}.
עונת 1974/1975 בלה ליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  7 בספטמבר 1974 – 25 במאי 1975 (261 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  ריאל מדריד
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  745 (2.43 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ספרד (1945–1977) קרלוס רואיס   (20 שערים)
 → 1973/19741975/1976 ←
 
עונת 1974/1975 הייתה העונה ה-44 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-7 בספטמבר 1974 והסתיימה ב-25 במאי 1975.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה.
מליגת המשנה עלו הרקולס, ריאל בטיס, וסלמנקה.
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-16 בתולדות המועדון. בנוסף לכך, היא זכתה בגביע חנרליסימו.
מאלגה, סלטה ויגו וריאל מורסיה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק לקרלוס רואיס מאתלטיק בילבאו שכבש 19 שערים ב-32 משחקים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לסלבדור סדורני מברצלונה (בפעם השלישית בקריירה ובפעם השנייה ברציפות) שספג 19 שערים ב-24 משחקים.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ריאל מדריד (אלופה) | 34 | 20 | 10 | 4 | 66 | 34 | 32 | 50 | זכייה בגביע חנרליסימו,  העפלה לגביע האלופות |
| 2 | ריאל סרגוסה | 34 | 15 | 8 | 11 | 58 | 47 | 11 | 38 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3 | ברצלונה | 34 | 15 | 7 | 12 | 57 | 36 | 21 | 37 | העפלה לגביע אופ"א |
| 4 | ריאל סוסיאדד | 34 | 12 | 12 | 10 | 37 | 32 | 5 | 36 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5 | הרקולס | 34 | 11 | 14 | 9 | 37 | 36 | 1 | 36 |  |
| 6 | אתלטיקו מדריד | 34 | 11 | 13 | 10 | 46 | 34 | 12 | 35 | מפסידת הגמר בגביע חנרליסימו,   העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע. |
| 7 | סלמנקה | 34 | 10 | 15 | 9 | 33 | 29 | 4 | 35 |  |
| 8 | אלצ'ה | 34 | 13 | 8 | 13 | 35 | 44 | 9- | 34 |  |
| 9 | ריאל בטיס | 34 | 14 | 6 | 14 | 35 | 41 | 6- | 34 |  |
| 10 | אתלטיק בילבאו | 34 | 13 | 7 | 14 | 40 | 42 | 2- | 33 |  |
| 11 | אספניול | 34 | 14 | 5 | 15 | 38 | 47 | 9- | 33 |  |
| 12 | ולנסיה | 34 | 12 | 8 | 14 | 53 | 48 | 5 | 32 |  |
| 13 | לאס פאלמס | 34 | 12 | 8 | 14 | 41 | 39 | 2 | 32 |  |
| 14 | ריאל חיחון | 34 | 11 | 10 | 13 | 40 | 40 | 0 | 32 |  |
| 15 | גרנדה | 34 | 10 | 11 | 13 | 35 | 47 | 12- | 31 |  |
| 16 | מאלגה | 34 | 13 | 5 | 16 | 33 | 42 | 9- | 31 | ירדה ליגה |
| 17 | סלטה ויגו | 34 | 10 | 10 | 14 | 30 | 41 | 11- | 30 | ירדה ליגה |
| 18 | ריאל מורסיה | 34 | 7 | 9 | 18 | 31 | 66 | 35- | 23 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד (1945–1977) קרלוס רואיס | אתלטיק בילבאו | 19 |
| 2 | ספרד (1945–1977) חוסה גארטה | אתלטיקו מדריד | 17 |
| 2 | ספרד (1945–1977) סנטיאנה | ריאל מדריד | 17 |
| 4 | פרגוואי סטורנינו ארואה | ריאל סרגוסה | 16 |
| 4 | ספרד (1945–1977) רוברטו חואן מרטינס | ריאל מדריד | 16 |
| 6 | ארגנטינה חואן ווגלינו | אלצ'ה | 14 |
| 7 | ספרד (1945–1977) חוסה אנטוניו באריוס | הרקולס | 13 |
פטרופבלובסק (אוניית מערכה, 1894)

| --- | --- |
אונייה בנמל קרונשטאדט ב-1899
אונייה בנמל קרונשטאדט ב-1899
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה פרה-דרדנוט
 צי:  הצי הרוסי הקיסרי
 דגל הצי:  
 סדרה:  פולטבה
 אוניות בסדרה:  פולטבה, סבסטופול, פטרופבלובסק
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנות גלרני סנקט פטרבורג
 תחילת הבנייה:  19 במאי 1892
 הושקה:  9 בנובמבר 1894
 תקופת הפעילות:  1899 – 31 במרץ 1904 (כ־5 שנים)
 אחריתה:  טובעה בים הצהוב 31 במרץ 1904
 מלחמות וקרבות:  מלחמת רוסיה-יפן 
 מידות
 הֶדְחֶק:  11,354 טון
 אורך:  112.6 מטר
 רוחב:  21.3 מטר
 שוקע:  8.6 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  16.9 קשר
 גודל הצוות:  27 קצינים, 625 ימאים
 טווח שיוט:  3750 מייל
 הנעה:  2 מנועי קיטור בהספק 11,213 כ"ס
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון דופן 305-406 מ"מ   סיפון 51-76 מ"מ
 חימוש:  4 תותחי 305 מ"מ בשני צריחים   12 תותחי 152 מ"מ בשני צריחים   10 תותחי 47 מ"מ   28 תותחי 36 מ"מ   2 תותחים נידים לצורכי הנחתים   6 מתקני טורפדו
 
פטרופבלובסק הייתה אוניית מערכה פרה-דרדנוט שנקראה על שם העיר בקמצ'טקה. אונייה זו השתתפה במלחמת רוסיה–יפן כאוניית דגל של אדמירל סטפאן מקארוב.
האונייה נבנתה כתשובה לחיזוק הצי הגרמני בים הבלטי. אותה תקופה מתאפיינת בהתפתחות מהירה של הטכנולוגיה לבניית אוניות מלחמה ולכן לאונייה זו הוכנסו עדכוני תכנון גם במהלך בנייתה. האונייה הושקה ב-28 באוקטובר 1894 אך סיום בנייתה התארך עקב בעיות תקציביות. בשנים 1897–1899 הסתיימה בנייתה והצטיידות של האונייה. בתחילת המעבר לאוקיינוס השקט  השתתף בו גם אלכסנדר קולצ'ק, אך בהיותו בים התיכון הוא קיבל פקודה לעזוב את הצוות והצטרף למשלחת לחקר אזור הצפון.
במרץ 1900 האונייה הגיעה לפורט ארתור ושולבה בצי המקומי. בשנת 1900–1901 האונייה השתתפה בדיכוי המרד בסין. במהלך שנת 1901 היא נהפכה אוניית דגל של הצי.
עם תחילת המלחמה האונייה השתתפה במספר פעולות צבאיות. לאחר אי-הצלחת הצי היפני לסגור את האוניות הרוסיות בנמל פורט ארתור החליטו היפנים להציב סביב נתיבי יציאה מהנמל מוקשים ימיים. הדבר בוצע בליל 31 במרץ 1904. האוניות היפניות התגלו על ידי הרוסים, אך אלה חשבו בטעות שהן אוניות רוסיות שמסיירות באזור. בבוקר 1 באפריל אוניות רוסיות קיבלו פקודה לצאת מהנמל לצורך מתן עזרה לאוניית מלחמה רוסית שהוטבעה. האוניות הצליחו לצאת מהנמל ללא התנגשויות עם המוקשים. לאחר מספר שעות, אוניות יפניות שהיו באזור עזבו את השטח וסוכם על חזרת אוניות רוסיות לנמל. הפעם הנתיב שלהם עבר ישירות אל שדה המוקשים.
ב-9:43 האונייה התנגשה עם המוקש. תוך זמן קצר התפוצצה תחמושת של האונייה והיא נשברה ל-2 חלקים. אוניות רוסיות בסביבה ניסו לעזור בחילוץ אך רק 80 אנשי הצוות ניצלו, כולל מפקד האוניה והנסיך הגדול קיריל ולדימירוביץ' שנפצע קשה אך הצליח לשרוד. מפקד הצי באזור סטפאן מקארוב ו-10 קציני מטה טבעו. כמו כן טבע הצייר וסילי ורשצ'אגין.
טביעת האונייה ומות האדמירל השפיעו לרעה על מורל מגני הנמל הנצור. עד לסיום המלחמה הרוסים לא הצליחו למנות למפקד הצי מפקד חדש בעל מוניטין דומה.
עוצמה פוליטית

המושג עוצמה פוליטית משמש במחקר במדע המדינה, ובמיוחד בתחום היחסים הבינלאומיים, לציון העוצמה היחסית של גוף פוליטי, לרוב מדינה אחת מול אחרות.
עוצמה מוגדרת כיכולת של שחקן מסוים לשנות התנהגות שחקן אחר, חרף רצונו, מבלי להפעיל עליו אמצעים של כפייה. בכך נבדל המושג עוצמה מהמושג שימוש בכוח במהלכו נעשה שימוש באמצעים של כפייה אלימה.
הנס מורגנטאו בספרו "פוליטיקה בין האומות" מונה שורה של קריטריונים להערכת העוצמה. לשיטתו של מורגנטאו "המדע המדיני מתרכז במושג האינטרס המוגדר ככוח, צבירתו, חלוקתו והפיקוח עליו", ועל כן חשוב לנתח את העוצמה הפוליטית של מדינות בדיון על היחסים ביניהם.
העוצמה של מדינות מורכבת ממספר רב של גורמים ולאו דווקא מכוח צבאי בלבד. בין השאר, העוצמה מורכבת ממרכיבים קבועים, כמו מיקום גאוגרפי וכמות משאבים ומרכיבים תלויים, כמו מורל לאומי, רמת תיעוש, כוח צבאי, כוח כלכלי, גודל ומאפייני אוכלוסייה ופעילות דיפלומטית. מרכיבי העוצמה אינם בעלי חשיבות זהה וחשיבותם משתנה בהתאם למאפייניה של הזירה הפוליטית, בדרך כלל הבינלאומית, ממדינה למדינה, ובין זמנים שונים. יש מדינות אשר עוצמתן מרוכזת במרכיב ספציפי אחד, לעומת מדינות שבסיס עוצמתן רחב ומגוון. ככל שבסיס העוצמה רחב ומגוון יותר, כך רבה יותר עוצמת המדינה.
אבולוציה של המושג עוצמה

בעבר הייתה העוצמה ביטוי לסוג של אלימות, שימוש בכוח הזרוע או הנשק. עוצמה המשיגה הישגים, אולם מעוררת התנגדות, לא גמישה, משמשת רק לענישה, מכלה משאבים.
בשלב הבא התפתחה העוצמה כביטוי לעושר (כסף), למשל, במסגרת המרקנטליזם בו נמדדה עוצמתן של אומות במידת המתכות היקרות שברשותן. העושר יכול לשמש באופן גמיש גם לתגמול וגם לענישה על ידי מניעתו מן הזולת. גם כאן החיסרון בכך שכסף, ללא מערכת סחר, מתכלה.
השלב הנוכחי הוא העוצמה שמקורה בידע. הידע הוא משאב בלתי מתכלה, גמיש, משמש לתגמול, ענישה, שידול, הידע משמש מכפיל של עושר וכוח, התלות בידע היא מקור העוצמה.
מרכיבי העוצמה > שטח ואוכלוסייה

ככל שעל שטח נתון חיה אוכלוסייה רבה יותר, גדלה העוצמה. מצד שני, אוכלוסייה רבה מדי עלולה להיות מקור חולשה של המדינה. חוסר יחס סביר בין השניים עלול להביא להקטנת העוצמה הלאומית, גם אם אחד משני הגורמים (שטח או אוכלוסייה), הוא בעל גודל אבסולוטי רב.
מרכיבי העוצמה > איכות גאוגרפית

מיקום גאוגרפי משפיע על מצב פוליטי.
אקלים ומזג אוויר - קור או חום יכולים להקטין את העוצמה, קרבה לים ואקלים נוח מאפשרים פיתוח תרבות אנושית המתבססת על קדמה, טכנולוגיה ויכולת צבאית. יובש רב, משקעים מרובים, חורף או קיץ קשים יכולים להשפיע לרעה על עוצמת המדינה.
גבולות - צורת המדינה, גבולות שהם מכשולים טבעיים (מעבר מים עמוקים, ים, מדבריות, קרחונים, הרים גבוהים וכדומה), משמשים כגורם מסייע למדינה להתגונן. גבולות ארוכים ושטח צר הם בלתי נוחים להגנה, ומהווים מקור חולשה של מדינה.
מרכיבי העוצמה > משאבים טבעיים

משאבי טבע אסטרטגיים: משאבים שמסייעים לעוצמתה של מדינה, כגון נפט, פחם, ברזל וכדומה. המדינות השולטות במשאבים אלו יוצרות תלות של מדינות אחרות בהן, ובעקבות כך עוצמתן עולה.
מרכיבי העוצמה > כלכלה

יכולת כלכלית של מדינה מהווה מרכיב מרכזי של בסיס עוצמתה הפוליטי, יש הטוענים כי יכולת כלכלית היא תנאי הכרחי לרכישתעוצמה. החשיבות הרבה ליכולת הכלכלית נובעת מהסיבות הבאות:
מידת ניצולם של נתוני השטח והאוכלוסייה.
מדד לכושר עמידתה של המדינה.
תנאי חשוב להקמתו של צבא מודרני.
מדד למידת יכולתה של מדינה להשתמש באמצעים כלכליים כדי להרתיע בזירה הבינלאומית על התנהגותם של מדינות וארגונים.
מרכיבי העוצמה > צבא

יכולתה הצבאית של מדינה מתבטאת בכושרה להפעיל או לאיים להפעיל את צבאה כלפי מדינה שנייה, כדי לכפות על השנייה התנהגות מסוימת הרצויה למדינה הכופה.עוצמה צבאית מורכבת מרכיבים מדידים, כמו מספר הטנקים, גודל כוח האדם; מבחינה ארגונית וכמותית כמה חטיבות לוחמות, תומכי לחימה ואנשי שלישות וכן הלאה עומדים לרשותה; מבחינת התקציב - מה גודל התקציב במושגים מוחלטים, ומה יחס תקציב הביטחון ביחס לתקציב הכולל; וממרכיבים איכותיים, רמת האימון של החייל, רמת האוכלוסייה, מורל הגייסות. המרכיב המשפיע בגורם זה הוא האדם.
רק שקלול של מרכיבים כמותיים ואיכותיים ייתן את היכולת הצבאית האמיתית. לא ניתן לעשות חיבור זה בצורה אובייקטיבית, וניתן לעשות רק הערכה.
מרכיבי העוצמה > מורל לאומי

הגדרת המורל הלאומי מורכבת מחיבור של מרכיבים: דימוי עצמי של הציבור, הדימוי של היריב, ערכים וניסיון היסטורי. מרכיב המורל הלאומי משתנה בקצב מהיר, והוא סובייקטיבי. ישנם ארבעה גורמים המשפיעים על המורל:
סוג המשטר.
רמת התפתחות פוליטית, הכלכלית והצבאית - ככל שמדינה מפותחת יותר, הציבור יותר חשוף למידע, והוא יודע יותר את המציאות - המורל נובע מהבנת המצב.
האתגר הניצב בפני המדינה.
מידת ההסכמה בשאלת היסוד. אם במדינה יש הסכמה לגבי הבעיה שאיתה היא מתמודדת, יש סיכוי גדול שהמורל הלאומי יהיה גבוה.
המורל הלאומי הוא מרכיב בלתי מוחשי, בלתי ניתן למדידה מדויקת ובלתי ניתן לחיזוי.
ראו גם

עוצמה רכה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph115788
פטרופדיים

| פטרופדיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
על־משפחה:: צפרדעים
משפחה:: פטרופדיים
שם מדעי
 Petropedetidae ‏נובל, 1931

פטרופדיים (שם מדעי: Petropedetidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים רק באפריקה שמדרום לסהרה.
צפרדעים אלה, שברובן בגודל בינוני, חיות באזורים לחים למחצה או בנחלים ביערות ברחבי אפריקה, והראשנים נמצאים בנהרות מהירי או מאטי זרימה. לחלקם טפרים ארוכים.
משפחה זו קרובה למשפחת הצפרדעיים ובעבר גם סווגה כחלק ממנה. המשפחה קרובה לסוג צפרדע גוליית (Conraua), המוגדר לעיתים כמשפחה עצמאית - צפרדעי גוליית (Conrauidae).
מיון

במשפחה ישנם 3 סוגים ו-12 מינים:
משפחה פטרופדיים (Petropedetidae)
סוג Arthroleptides
סוג ומין יחיד Ericabatrachus baleensis - מצוי בסכנת הכחדה חמורה
סוג Petropedetes
פטרוצ'יינה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (7 באפריל 2000–0857)  הבורסה לניירות ערך בשאנגחאי (601857)  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (PTR) 
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 חברת אם:  חברת הנפט הלאומית של סין 
 חברות בנות:  Singapore Petroleum Company  PetroChina Changqing Oilfield Company 
 מיקום המטה:  רובע דונגצ'נג 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנפט 
 מוצרים עיקריים:  סולר 
 הכנסות:  1,725,428,000,000 רנמינבי (נכון ל־2015) 
 רווח:  42,098,000,000 רנמינבי (נכון ל־2015) 
 יו"ר:  Zhou Jiping 
 מנכ"ל:  Zhou Jiping 
 עובדים:  521,566 (נכון ל־31 בדצמבר 2015) 
  
 www.petrochina.com.cn/ptr/
 
חברת פטרוצ'יינה (NYSE: PTR) היא חברת נפט מרכזית בסין.
פטרוצ'יינה נסחרת בבורסה בהונג קונג, בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסה בשאנגחאי.
עם הנפקתה בשאנגחאי נסק שוויה והפכה לחברה עם שווי השוק הגדול בעולם. תואר זה לא עמד לה במשך זמן רב ובמהרה נחתך שוויה.
עקב הקשר של החברה עם סודאן דרך חברת האם CNPC, משקיעים אקדמאים כגון אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת הרווארד ניתקו בשנת 2005 את הקשרים עם Sinopec, אחת ממחזיקות המניות העיקריות.
מאז, ארגונים רבים מגבילים את הקשר עם פטרוצ'יינה והחברה נבדקת ביסודיות לגבי הקשר עם ממשלת סודאן אשר בעלת חלק ברצח העם בדארפור.
ראו גם

סינופק
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, פטרוצ'יינה הפכה לחברה הגדולה בעולם, באתר ynet, 5 בנובמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0632 3679  VIAF: 308202579   WorldCat (עם VIAF): 308202579
פון דו גאר

פנים מוביל המים בראש המבנה
פון דו גאר (בצרפתית: Pont du Gard, מילולית - גשר גאר) הוא קטע מאמת מים רומאית עתיקה בפרובאנס[דרושה הבהרה] שבדרום צרפת, החוצה את נהר הגארדו במבנה גשר קשתות מורכב. גשר-אקוואדוקט זה נחשב אחת הדוגמאות המובהקות לאדריכלות רומית, מוגדר כאתר מורשת עולמית, ומהווה את אחת האטרקציות התיירותיות הפופולריות ביותר בצרפת.
הפון דו גאר נבנה כחלק ממערכת הולכת המים לעיר הרומית העתיקה נמאסוס, היא נים של היום.
מבנה

הגשר בנוי בשלוש קומות מאבנים שנחצבו במחצבות הרומיות בסביבתו. אורכו 275 מטרים, וגובהו 49 מטרים מעל פני נהר הגארדו. זוהי אמת המים הרומית הגבוהה ביותר המוכרת כיום. אורכו המקורי היה ארוך בכ-100 מטר, אך קצהו בגדת הנהר השמאלית חסר מזה שנים רבות.
הקומה הראשונה של האקוודוקט בנויה מ-6 קשתות. אורכה 142 מטרים, רוחבה 6 מטרים, וגובהה 22 מטרים.
הקומה האמצעית בנויה מ-11 קשתות. אורכה 243 מטרים, רוחבה 4.5 מטרים, וגובהה 19.5 מטרים.
הקומה העליונה בנויה מ-35 קשתות. אורכה 275 מטרים, רוחבה 3 מטרים, וגובהה 7.4 מטרים.
בסיסי קשתות הקומה האמצעית מונחים בדיוק מעל מקביליהם בקומה הראשונה, ולכן רוחבי המפתחים בשתי הקומות זהים לחלוטין. בקטע המרכזי של הגשר, הבנוי באפיק הנהר, רוחבם של מפתחי קשתות שתי הקומות התחתונות 24.5 מטרים, והוא הולך וצר בקשתות שבשוליים, עד 15.5 מטרים בקצוות. בקומה העליונה מפתחי הקשתות אחידים לכל האורך וקטנים משמעותית מאלה של הקומות שמתחת - 4.8 מטרים.
הקומה הראשונה נושאת, מלבד את הקומות שמעליה, גם דרך צרה המאפשר חציה בין שתי גדות הנהר. הקומה העליונה נושאת מוביל מים שגובהו 1.8 מטר ורוחבו 1.2 מטר.
היסטוריה

לאורך זמן מקובלת הייתה הסברה שהפון דו גאר נבנה בידי מרקוס ויפסניוס אגריפס, חתנו ויד ימינו של הקיסר אוגוסטוס, בסביבות שנת 19 לפנה"ס. אולם ממצאים ארכאולוגיים חדשים יותר מצביעים על האפשרות שהגשר נבנה מאוחר יותר, בסביבות מחצית המאה הראשונה - עשרות שנים לאחר פטירתו של אגריפס. הגשר נבנה כחלק ממערכת הולכת מים באורך 50 ק"מ, ממעיינות בקרבת העיר אוזס אל העיר נמאסוס (נים).
הגשר מדגים את מיטב היכולות ההנדסיות של הבנאים הרומיים. בנייתו נעשתה בבנייה יבשה, ללא כל שימוש במלט. אבני הגשר, בחלקן אבני ענק במשקל של עד 6 טונות, נחצבו ונחתכו להתאמה מושלמת בהרכבה זה לזה ללא שימוש בחומרי חיבור. מערכת מורכבת של גלגלות ומסועים שימשה להרמת אבני הבניין למקומן, ומערכת פיגומים תמכה במבנה בעת בנייתו. עדויות לאמצעים הנדסיים אלה ניתן למצוא במבנה הגשר עד היום, בדמות בליטות וחריצים בתמוכותיו. מניחים שבניית הגשר ארכה כשלוש שנים, והעסיקה קרוב לאלף פועלים.
עם השלמתה של אמת המים נתאפשרה אספקת המים לעיר נמאסוס, והמערכת הובילה 20,000 מ"ק של מים ביום, שהוזרמו לאורך 50 ק"מ בשיפוע מתון של 34 ס"מ לק"מ (1:3,000). הפרש הגובה בין נקודת המוצא של המים לבין יעדה אינו עולה על 17 מטרים.
למן המאה הרביעית לספירה הוזנחה תחזוקת הגשר, ומשקעי עפר ולכלוך מילאו כשני שלישים מנפח מוביל המים שבראש המבנה. במאה התשיעית הפכה אמת המים לבלתי שמישה, ותושבי האזור החלו לעשות שימוש משני באבני קצות הגשר. עם זאת, רוב רובו של מבנה הגשר השתמר באופן מרשים.
מימי הביניים ועד המאה ה-18 שימש המבנה כגשר רגיל למעבר רגלי בין שתי גדות הנהר. ב-1295 הונהגה גביית אגרה מחוצי הגשר. עמודי הקומה האמצעית הוצרו כדי לאפשר דרך רחבה יותר בקומה הראשונה שנשאה אותה, אך שינוי זה העמיד בסכנה את יציבותו של המבנה, ולכן ב-1702 שוקמו עמודי הקומה האמצעית לרוחבם המקורי. ב-1743 נבנה גשר חדש בצמוד לקשתות הקומה התחתונה כדי לאפשר תנועה בין שתי גדות הנהר במבנה ייעודי לנושא, והגשר המקורי שוקם והחל להוות אטרקציה תיירותית. באמצע המאה ה-19, בתקופת מלכותו של נפוליאון השלישי, נערכו עבודות שיקום נוספות במבנה.
איכות הבנייה הגבוהה של הפון דו גאר הפכה אותו לתחנת לימוד קבועה במסעותיהם המסורתיים של צוערי הבנאים המומחים של צרפת ברחבי המדינה, המתקיימים מאז ימי הביניים במסגרת ארגונם "קומפניון דו טור דה פראנס". רבים מהם הותירו את רישומיהם על אבני המבנה, ואלה מצטרפים לסימוניהם של הבנאים הרומאים המקוריים שנגעו לאופן הצבת האבנים במבנה.
ב-1985 צורף הפון דו גאר לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. ב-1998 ניזוקה קשות סביבת הגשר בשיטפונות שפקדו את האזור, והכביש המוביל אל האתר הוצא מכלל שימוש יחד עם מתקנים הסובבים את הגשר; אך הגשר המסיבי עצמו, הניצב על תילו מזה למעלה מאלפיים שנה, לא סבל נזקים משמעותיים. בשנת 2000 הושלמו עבודות שיפוץ נרחבות של מתחם האתר, שבוצעו בשיתוף פעולה בין ממשלת צרפת, רשויות השלטון המקומי באזור ואונסק"ו. העבודות כללו פיתוח סביבתי ואדריכלות נוף, הקמת מרכזי מבקרים בשתי גדות הנהר, ופתיחת מוזיאון העוסק בהיסטוריה של האתר. במיזם הושקעו 32 מיליון אירו, השקעה שעוררה ביקורת הן בשל גובהה והן בטענה כי הפיתוח פוגע ביופיו הטבעי של המקום. כיום מבקרים במקום מעל מיליון איש בשנה. בשנת 2004 הוענק לו מעמד של אחד מהאתרים הגדולים של צרפת.
פון דו גאר בסביבות שנת 1850
על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אבירם ברקאי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספר עיון, מלחמה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מעריב
 תאריך הוצאה:  2009
 מספר עמודים:  553
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002668098
"על בלימה - סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור" הוא ספר מאת אבירם ברקאי, אשר יצא לאור ב-2009 בהוצאת מעריב, ומתאר בפרוטרוט ובתיאורים אמיתיים, מרגשים וקשים לעיתים את קורותיה של חטיבת השריון 188 שלחמה ברמת הגולן במהלך קרבות הבלימה בראשית מלחמת יום הכיפורים.
בהקדמה לספרו מספר ברקאי על התחושות הקשות של לוחמי החטיבה. טענה אחת היא, כי בעוד שסיפורי גבורה רבים הונצחו לאחר המלחמה (חציית התעלה, הקרב על עמק הבכא, כיבוש החרמון ועוד), סיפורה של חטיבת הקו הסדירה הקבועה ברמת הגולן כמעט נשכח. טענה נוספת היא על הביטחון של הצמרת המדינית בכוח הזעום שעמד מול מסות השריון הסוריות ערב המלחמה, צמרת מדינית אשר לא תיארה לעצמה את האפשרות שיתפתח ברמת הגולן, אירוע גדול יותר מיום קרב וכי הכוחות הסדירים אולי לא יספיקו לבלום את כל הצבא הסורי.
אופי הכתיבה

ספרו של ברקאי כולל הרבה תיאורים אישיים אשר משמשים כדי לחבר את הקורא לדמויות הפועלות בשטח, חיבור שברוב הפעמים נגדע באיבו עם נפילתה של הדמות. התיאורים של המוות הם ריאליסטים וקשים ומחייבים את הקורא להישאר דרוך לכל התפתחות.