stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפן גרפלי

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1908 פריז, צרפת 
 פטירה:  1 בדצמבר 1997 (בגיל 89) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  קרמטוריון-קולומבריום דו פר-לאשז 
 מוקד פעילות:  ממלכת איטליה, איטליה, צרפת 
 סוגה:  סווינג, ג'אז צועני 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  כינור, פסנתר 
 חברת תקליטים:  MPS רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (1997)  מפקד בלגיון הכבוד  פרס פול אקט 
 פרופיל ב-IMDb
 
סטפן גרפלי (בצרפתית: Stéphane Grappelli;‏ 26 בינואר 1908 - 1 בדצמבר 1997) היה כנר ומוזיקאי ג'אז צרפתי. מזוהה יותר מכול עם הגיטריסט ג'אנגו ריינהארדט. סטפן גרפלי ניגן על כינור קלאסי רגיל.
חייו האישיים

במאי 1935 לגרפלי הייתה פרשה קצרה עם סילביה קארו שכתוצאה ממנה נולדה בת בשם אבלין. בתקופת מלחמת העולם השנייה, סילביה נשארה בפריס עם בתה. האב והבת התאחדו מחדש ב־1946 כאשר אבלין נסעה מצרפת ללונדון כדי לגור עם גרפלי למשך כשנה אחת. מ־1952 עד 1980 הוא חילק את מרבית חייו עם ידידה בשם ג'ין ברקלי, אליה הוא חש חיבה עמוקה כמו בין אחים. אולם גרפלי מעולם לא התחתן ומקובל ברבים שהוא היה הומוסקסואל. ב-1981 הוא פגש את יוסף אולדנהובה, שהפך לבן-זוגו עד למותו.
הוא נפטר בסוף 1997 במהלך ניתוח בקע. הוא נטמן בבית העלמין Père Lachaise.
הוא נושא הסרט הדוקומנטרי Stephane Grappelli - A Life in the Jazz Century (10)
לקריאה נוספת

Smith, Geoffrey (1987). Stéphane Grappelli: A Biography. London: M. Joseph. ISBN 978-1851450121.
Grappelli, Stéphane; Jean-Marc Bramy (2002). With Only My Violin: The Memoirs of Stéphane Grappelli. New York: Welcome Rain Publishers. ISBN 978-1566491518.
Balmer, Paul (2003). Stéphane Grappelli: With and Without Django. London: Sanctuary Publishing. ISBN 978-1860744532.
סוכנות החקירות הפדרלית (מקסיקו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  מקסיקו 
 תחום שיפוט:  מקסיקו מקסיקו
 משרד אחראי:  התובע הכללי המקסיקני
 תאריך הקמה:  1 בנובמבר 2001
 סוכנות קודמת:  המשטרה המשפטית הפדרלית
 תאריך פירוק:  29 במאי 2009
 סוכנות מחליפה:  המשטרה הפדרלית המיניסטריאלית
 מטה מרכזי:  מקסיקו סיטי
 עובדים:  7,000
 www.pgr.gob.mx
 
סוכני חקירות פדרליים במיצ'ואקאן
סוכנות החקירות הפדרלית של הפרקליטות המקסיקנית (בספרדית: Agencia Federal de Investigación, ובקיצור: AFI) היא סוכנות אכיפת חוק לשעבר במקסיקו שנאבקה בשחיתות ובפשע המאורגן במדינה. משאבים רבים הופנו גם למאבק בסחר בסמים ובקרטלי הסמים השולטים במחוזות שלמים במדינה.
הסוכנות הוקמה על ידי הנשיא ויסנטה פוקס ב-1 בנובמבר 2001 במטרה להילחם בנגע הסמים במדינה, והוקמה למעשה על בסיס המשטרה המשפטית הפדרלית ועל פי המודל של ה-FBI האמריקני. סוכני הארגון נהגו לעטות מסכות על פניהם על מנת להקשות את זיהויים בידי קרטלי הסמים. על ביטחון התחבורה ועל פטרולים מיוחדים הייתה מופקדת המשטרה הפדרלית המקסיקנית ולא סוכנות החקירות הפדרלית.
היסטוריה

סוכנות החקירות הפדרלית היא יורשת המשטרה המשפטית הפדרלית (ספרדית: PJF, Policia Judicial Federal) - כוח משטרה פדרלי שהיה בעצם סוכנות שביצעה את צווי התובע הכללי המקסיקני. ב-1990 הארגון פעל כמשרד תיאום במאבק נגד הסחר בסמים. ב-2002 הסוכנות פורקה והוחלפה על ידי סוכנות החקירות הפדרלית, בשל בעיות שחיתות.
ב-2009 הארגון פורק ואת מקומו כזרוע חקירות עיקרית של משרד התובע הכללי המקסיקני נטלה המשטרה הפדרלית המיניסטריאלית.
שחיתות

מזכיר ביטחון הציבור המקסיקני, חנארו גרסיה לונה, קיווה לערוך רפורמה מקיפה בזרועות האכיפה הפדרליות במקסיקו, אך הוא נחל כישלון חרוץ בכך. רבים האמינו שסוכנים בכירים בסוכנות עבדו עבור קרטל סינלואה, ואף משרד התובע הכללי המקסיקני אישר זאת בדיווח שמסר בדצמבר 2005, עת הודה שאחד מכל חמישה פרקליטים נמצא תחת חקירה בחשד למעורבות פלילית, כאשר 1,500 מתוך 7,000 סוכני סוכנות החקירות הפדרלית היו בחקירה בחשד למעורבות בפעילות פלילית ענפה. 457 מהם הועמדו לדין.
בנובמבר 2008, נעצר רודולפו דה לה חוארדיה גרסיה, הבכיר השני בחשיבותו בסוכנות בשנים 2003–2005, בעקבות חקירה שהעלתה שהוא מסר מידע חסוי לקרטל סינלואה תמורת תשלומים חודשיים.
פירוק הארגון

ב-29 במאי 2009 הוחלט על פירוק סוכנות החקירות הפדרלית. החלטה שיושמה במלואה עם הקמת "משרד משטרת החקירות" (Policía Ministerial Investigadora) ששינה את שמו תוך זמן קצר למשטרה הפדרלית המיניסטריאלית (Policía Federal Ministerial) בפיקודו של ניקאנדרה קסטרו אסקרפולי.
ראו גם

המשטרה הפדרלית של מקסיקו
סימנור

סימנורים מסוגים שונים: בצד שמאל סימנורים המסמנים "עצור", בצד ימין סימנורים המסמנים "סע" בשורה הראשונה סימנור ראשי, בשורה השנייה סימנור ראשי עם הגבלת מהירות קבועה, בשורה השלישית סימנור מוקדם, בשורה הרביעית סימנור ראשי משולב עם סימנור מוקדם והגבלת מהירות משתנה
סימנור עיתוק
סימנור הוא מתקן איתות לרכבות, הדומה בחזותו לרמזור אך שונה ממנו מהותית באופן פעולתו. מקור המילה הוא הלחם של המילים סימן ואור.
תפקידו הכללי של הסימנור הוא לסמן לנהג הרכבת האם קטע המסילה אליו הוא נכנס פנוי. בשונה מרמזור הנמצא על הכביש, הסימנים בסימנור אינם מחולקים לכיווני תנועה שונים בכל פרק זמן, אלא הסימון מציין האם אותו קטע מסילה תפוס בפועל על ידי רכבת כלשהי או לא.
היסטוריה

הצורך בהתקנים שיוודאו שעל כל קטע מסילה תהיה בכל רגע אך ורק רכבת אחת ברור - על מנת למנוע התנגשות אפשרית בין רכבות. הסימנור הוא אמצעי טכנולוגי מתקדם יחסית למימוש מטרה זו, ופתרונות פרימיטיביים יותר שמשו רכבות לאורך ההיסטוריה. אמצעי דומה לסימנור אך מיושן מעט יותר הוא הסמפור - מתקן איתות הנע באופנים שונים בהתאם למסר אותו הוא צריך לשדר.
אמצעים פרימיטיביים הרבה יותר היו בשימוש בעבר ולמעשה עדיין נמצאים בשימוש ברשתות רכבות מיושנות יותר כמו זו של הודו. לפי שיטה זו נעשה שימוש בעצם פיזי כלשהו (לרוב דגל, אך זה יכול להיות כל פריט אחר כמו שרביט או טופס). אותו פריט פיזי מציין "בעלות" של הנהג או הפקח המחזיק בו על אותו קטע מסילה, וכך מובטח שנסיעה על אותו קטע תתבצע תמיד על ידי רכבת אחת בלבד בכל פעם. פריט המייצג קטע מסילה מסוים קיים תמיד בעותק אחד בלבד בכל אותה רשת רכבות.
שיטת השימוש באמצעים פיזיים לחלוקת קטעי המסילות הוכיחה עצמה אמנם כאפקטיבית במניעת התנגשויות (כאשר הקפידו על הנהלים כמובן), אך היא שיטה מאוד בזבזנית ולא יעילה בחלוקת קטעי המסילה מכיוון שהיא מאלצת את הרכבת הזקוקה לקטע מסילה להשיג פריט פיזי. כך לדוגמה אם רכבת עברה מנקודה A לנקודה B, יהיה צורך להחזיר את ה"דגל" של קטע מסילה זה על ידי רכבת שתעשה קודם כל את המסלול ההפוך, ורק לאחר מכן יהיה ניתן לשלוח רכבת נוספת מנקודה A לנקודה B.
פתרון שהוצע לבעיה זו הוא מעין "תיבה" בה נמצאים מספר עותקים של אותו "דגל" הממוקמת בתחנה A, כאשר רכבת יוצאת מנקודה A לנקודה B מוציאים את אחד העותקים והתיבה ננעלת. רק כאשר מגיעה הרכבת לנקודה B היא "מפקידה" את אותו דגל שקיבלה לתיבה אחרת, המאשרת את פתיחת התיבה בתחנה A.
הסימנור המודרני הוא למעשה גלגול טכנולוגי של שיטת איתות זו.
סוגי סימנורים

קיימים סוגים רבים של סימנורים לאורך המסילה. הנפוצים שבהם:
סימנור ראשי: סימנור בסיסי המורה לנהג הרכבת לעצור (מסומן לרוב באמצעות אור אדום), או להמשיך (מסומן לרוב באמצעות אור ירוק).
סימנור מוקדם: מוצב במרחק כלשהו לפני סימנור ראשי ונועד ליידע את הנהג מבעוד מועד על מצבו, ולאפשר לו לדוגמה להאט במידת הצורך.
סימנור עיתוק: סימנור בעל שני אורות, אדום ולבן, שמטרתו לסמן לנהג הקטר האם ניתן להתקדם עם הרכבת לצורך עיתוק בלבד (מיוצג על ידי אור לבן) או לא (אור אדום). עיתוק משמעותו "הזזה" של הרכבת מנקודה לנקודה לפי הצורך (כמו מרציף אחד לרציף אחר).
אופן השימוש בסימנורים ברכבת ישראל

ברכבת ישראל משתמשים בסימנורים שצוינו לעיל באופן הבא:
סימנור ראשי יסמן "עצור" באמצעות אור אדום, "סע" באמצעות אור ירוק ו"סע במהירות מוגבלת" באור כתום. הגבלת מהירות במסילה שמעבר לסימנור יכולה לנבוע מתנאי הדרך או בדרך כלל עקב מעבר ממסילה אחת לאחרת באמצעות מסוט. המהירות המותרת בקטע ידועה לנהגי הרכבת או מצוינת מעל הסימנור בקמ"ש מחולק ב-10 (כלומר "4" משמעו 40 קמ"ש). סימון המהירות יכול להיות קבוע או משתנה.
סימנור מוקדם יסמן "הסימנור הראשי הבא במצב עצור" באמצעות שני אורות כתומים, "הסימנור הראשי הבא במצב סע" באמצעות שני אורות ירוקים ו"הסימנור הראשי הבא במצב סע אבל קיימת הגבלת מהירות" באמצעות אור אחד ירוק ואור אחד כתום.
סימנור משולב - סימנור ראשי (עם או בלי הגבלת מהירות) ומתחתיו סימנור מוקדם המציין את מצב הסימנור הראשי הבא.
ראו גם

סמפור
אינדוזי
סלנוחלבון

סלנוציסטאין
סלנוחלבון הוא כל חלבון שבו יש חומצה אמינית סלנוציסטאין, כלומר ציסטאין בה יש סלניום במקום גופרית. קיימים חלבונים בהם יש חומצה אמינית סלנומתיונין, אך מקובל שלא להגדיר אותם כסלנוחלבונים. לסלנוחלבונים תפקיד חשוב כנוגדי חמצון מסוג גלוטתיון וכחומר מחזר. בנוסף, סלנוחלבונים נמצאים גם בפלזמה, כאשר הנפוץ בסלנוחלבונים אלה הוא סלנוחלבון P. תפקידו של סלנוחלבון P הוא לנייד סלניום ולשמור על הומאוסתזיס שלו בגוף.
סלנוחלבונים קיימים בכל היצורים החיים: באיקריוטיים, בחיידקים ובחיידקים קדומים. חלבונים אלה נפוצים בבעלי חיים, אך נדירים בצמחים. בחיידקים ובחיידקים קדומים, סלנוחלבונים קיימים בחלק מהמשפחות אולם לא נמצאו כלל במשפחות אחרות. 
בנוסף לסלנוחלבונים, לחלק מהחיידקים יש סלניום הקשור בצורה שאינה קוולנטית לחלבון כליגנד.
לסלנוחלבונים תפקיד מטאבולי חשוב. חומצה אמינית זו נמצאת באתר הפעיל של חלבונים רבים. בתנאים פיזיולוגים, החומצה האמינית הזו מיוננת, ועל כן יש לה חשיבות גדולה כזרז. החלבון הראשון בו נמצאה חומצה אמינית עם סלניום היה גלוטאתיון פראוקסידאז (glutathione peroxidase או GPx1), חלבון המשמש כנוגד חמצון על ידי חיזור ישיר של H2O2. לאחר מכן, נמצאו סלנוחלבונים בנוגדי חמצון נוספים.
סלנומתיונין קיים אף הוא, ושימוש בו נעשה בשיטות מחקר ביוכימיות שונות, כאשר מחליפים מתיונין בסלנומתיונין. השימוש בסלנוציסטאין למטרות אלו פחות נפוץ בשל רעילותו. ניתן לזהות חלבונים המכילים סלנוציסטאין מבין חלבונים זהים המכילים ציסטאין היות שסלניום כבד יותר מגופרית, ולכן החלפת הגופרית בסלניום יוצרת חלבון כבד יותר. החלפה זו משמשת גם בקריסטלוגרפיה בקרני X. באמצעות הקרנה בכמה אורכי גל ניתן למצוא באיזו פאזה נמצא המתיונין.
ראו גם

סלנוציסטאין
הערות שוליים

↑  מאמר על סלנוחלבון P ב-ncbi
סטנופלסיקטיים

| סטנופלסיקטיים |
| --- | --- |

תקופה
אאוקן-אמצע מיוקן 20–2.59 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: סטנופלסיקטיים
שם מדעי
 Stenoplesictidae ‏Schlosser, 1923

סטנופלסיקטיים (שם מדעי: Stenoplesictidae) היא משפחה נכחדת של דמויי חתול פרימיטיבים אשר חיו בעידן הקנוזואיקון בין תקופת האאוקן עד לאמצע המיוקן. כיום סוגים רבים ששויכו למשפחה זו משויכים לקבוצות אחרות.
משפחה זו סווגה לראשונה ב-1923 בהתבסס על הסוג סטנופלסיקטיס (Stenoplesictis) - טורף הדומה לגחן שחי באירופה ובחלק מאסיה במהלך המיוקן. במראהו הוא דמה לגחן ענקי שהגיע לאורך 1.3 מטרים ולמשקל 10 ק"ג. מינים נוספים בקבוצה היו בעלי מראה דומה ולסתות מעוצבות כמו אוכלי כל עד אוכלי בשר היפרקרניבורים או מסוקרניבורים.
כיום חלק מהחוקרים רואים במשפחה זו קבוצה פוליפילטיות שבה מינים דומים רבים אך חסרי קשר טקסונומי אמיתי.
מיון

הסוגים הבאים שויכו למשפחה זו:
Africanictis
Alagtsavbaatar
Anictis
Asiavorator
Haplogale
Mioprionodon
Moghradictis
Palaeoprionodon
פרואילורוס (Proailurus) - כיום משויך לראשוני החתוליים
Pseudictis
Shandgolictis
Stenogale
Stenoplesictis
Viretictis
ענבל

ערך זה עוסק באיבר בפה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  החך הרך, איברי הדיבור 
 מיקום אנטומי:  חלל הפה 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1112) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  uvula palatina 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A05.2.01.004 
 TA2 (2019):  2781 
 FMA:  55022 
 קוד MeSH:  A14.549.617.780.729 
 מזהה MeSH:  D014609 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0042173 
 
תיאור אנטומי של מבנה הפה.
ענבל (לעיתים לְהָאָה) (palatine uvula או uvula) הוא פיסת רקמה התלויה מעל שורש הלשון מגג הפה מאחורי הווילון. יש ויכוחים האם לענבל יש תפקיד ביצירת צליל הקול האנושי, בשילוב עם האוויר הנפלט מהריאות, הלוע, הווילון והלשון. הענבל מתפקד גם כבסיס חיתוך עבור העיצורים הענבליים. יש הטוענים כי הענבל משתתף בסגירה של ה-velopharyngeal port.
יש הטוענים שלענבל אין תפקיד כלל, והם מתבססים על כך שבעת הסרתו אין בעיות בתפקוד הדיבור או הבליעה.
הענבל מורכב מרקמת שריר, רקמת חיבור וקרום רירי. ענבל מוארך עלול לגרום לנחירה, ולדום נשימה בשינה. לעיתים מסירים אותו בניתוח כשהוא גדול מהנורמה.
יש מקרים בהם ניתן לראות ענבל חצוי (uvula bifida). אם זה מולד, זה יכול להעיד על כך שבמקור היו אלה שני שרירים שהתחברו.
ייתכן ומקור השם ענבל הוא מיוונית embolos (יתד).
סיפאהים

סיפאהים במאה ה-17
הסיפּאהים היו חיל הפרשים העות'מאני ואחד המעמדות החברתיים החשובים באימפריה העות'מאנית עד הקמת היניצ'רים.
בימיה הראשונים של האימפריה העות'מאנית היה מבוסס הצבא על מתנדבים שחיו מהשלל. הצבא היה קטן ונייד. הלוחמים העות'מאניים פעלו מתוך להט הפשיטות (ע'זו).
כבר בימי הסולטאן אורהן הראשון הוחלט למסד את הצבא. הוקם חיל הסיפאהים והוא נהפך במהרה לכוח המרכזי בצבא העות'מאני.
הצבא הסיפאהי היה צבא מילואים ולא צבא סדיר. הפרשים קיבלו כשכר לשירותם הצבאי חלקת אדמה (טימאר). הם עיבדו את הקרקע ורק בשעת הצורך היו אחראים להביא לקרב מספר מסוים של חיילים מהשטח שברשותם. החיילים צוידו בנשק, במזון ובסוסים על ידי בעל הטימאר.
הסיפאהים הובילו את הכיבושים הנרחבים של האימפריה.
סיומי רצים שוני צבע

סיום רצים שוני צבע  הוא משחק סיום שחמט שבו לכל צד יש רץ יחיד והרצים נמצאים על ריבועים בצבע הפוך. ללא כלים אחרים מלבד רגלים, הסיומים הללו ידועים בנטייה שלהם להסתיים בתיקו . אלו הם הסיומים הקשים ביותר שבהם ניתן להמיר יתרון חומרי קטן לניצחון. עם כלים נוספים, לצד החזק יותר יש יותר סיכויים לנצח, אבל לא כמו כאשר הרצים באותו צבע.
שחקנים רבים בעמדה גרועה ניצלו מהפסד על ידי העברת המשחק לסיום כזה. סיומים  אלו מסתיימים לעיתים בתיקו כאשר לצד אחד יש יתרון של שניים או אפילו שלושה רגלים, מכיוון שהצד החלש יותר יכול ליצור חסימה על המשבצות שעליהן נע הרץ.
אדמר מדניס (אנ')  הגדיר שני עקרונות למשחקי סיום עם רצים שוני צבע:
אם שחקן נחות בחומר, עליו לחפש סיכויי תיקו בסיום רק עם רצים ורגלים.
עם  מלכה או צריח  על הלוח, בסיומי רצים שוני צבע יש עדיפות לצד המתקיף.
איאן רוג'רס (אנ') נותן שלושה עקרונות כאשר יש רק רצים ורגלים:
שני רגלים מחוברים אינם מספיקים כדי לנצח אלא אם כן הם הגיעו לשורה השישית שלהם
אם לתוקף יש שני רגלים חופשיים שאינם מחוברים  ולא ניתן לשלוט בהם על ידי הרץ היריב באלכסון בודד, הם בדרך כלל מביאים לניצחון
כאשר לתוקף יש רגלי חופשי בשולי הלוח   יש לעצור אותו על ידי הרץ רק כאשר המלך יכול לחסום את המלך היריב.
נטייה לתיקו

בסיומי רצים שוני צבע, יתרון חומרי פחות חשוב מאשר ברוב משחקי הסיום והעמדה חשובה יותר. עמדות בהן לצד אחד יש יתרון  רגלי  מסתיימות בדרך כלל בתיקו ואפילו שני רגלים נוספים (ולפעמים יותר) עשויים שלא להספיק כדי לנצח.  כמחצית מהסיומים עם רץ ושני רגלים לעומת רץ בצבע הנגדי מסתיימים בתיקו.  (לעומת זאת, מעל 90% מסתיימים בניצחון אם הרצים  באותו צבע.)
כפאי הוא כלי שעוזר לעיתים קרובות לצד העדיף לנצח בסיום. זה תופעה שכיחה למדי בסיומים עם רצים באותו צבע אבל הרבה פחות נפוצה בסיומים עם רצים שוני צבע.
הצד החלש יותר צריך לעיתים קרובות לנסות להפוך את הרץ שלו ל"רע" על ידי הנחת הרגלים שלו באותו צבע של הרץ שלו כדי להגן על הרגלים שלו, ובכך ליצור מבצר בלתי חדיר.  הצד התוקף צריך בדרך כלל לשים את הרגלים  שלו על משבצות בצבע הנגדי מהרץ שלו כדי למנוע חסימה.
רץ ורגלי מול רץ

הרץ של הצד התוקף הוא כמעט חסר תועלת והצד המגן יכול בדרך כלל לסיים בתיקו אם המלך שלו יכול להגיע לכל ריבוע מול הרגלי שאינו בצבע של הרץ התוקף; או אם הרץ שלו יכול לתקוף כל ריבוע מול הרגלי.  הסיומים הללו מסתיימים בתיקו בצורה טריוויאלית ב-99% מהמקרים.
רץ ושני רגלים מול רץ

כמחצית מהעמדות הללו מסתיימות בתיקו. ברוב הסיומים האחרים, יתרון שני רגלים הוא בדרך כלל ניצחון קל. לשם השוואה, אם הרצים היו באותו צבע, 90% מהעמדות היו מסתיימות בניצחון.
ישנם שלושה מקרים כלליים, תלוי בשני הרגלים. ברוב הסיומים, לזוג רגלים מחוברים יש את סיכויי הזכייה הטובים ביותר, אך בסיומים אלו, לזוג רגלים מופרדים ומרוחקים זה מזה יש את הסיכויים הטובים ביותר  אלא אם כן אחד מהרגלים ניצב בשולי הלוח, בערוגת הצריח עם הצבע הלא נכון .
רגלים כפולים

עם רגלים כפולים העמדה היא תיקו אם המלך המגן יכול להגיע לכל משבצת מול הכלים שאינה בצבע הרץ של התוקף. הרגלי  השני  בטור  לא עוזר, אז זה למעשה כמו הסיום עם רגלי אחד בלבד. אם המלך והרץ המגנים לא יכולים להשיג זאת, הרגלי הראשון יזכה ברץ המגן והשני יוכתר.
רגלים מבודדים

לבן פוסע ראשון
בעמדה זו הלבן לא יכול לזכות והמשחק מסתיים בתיקו.
דוגמה: 1. רו3 רב4 2. מה6 רג3 3. רה4 מד8 4. מו5 רב4 ואין דרך לזכות
לבן פוסע ראשון
החלפת הרגלי לערוגה ו5 מביאה לזכיית הלבן בדרך הבאה:
1. רו3 מב6 2. מה5 מג7 3. ו6 רד6+ 4. מה6 רא3 5. ו7 רב4 6. מו6 רו8 7. מז6 מד6 8. מח7 מה7 9. רד5 מד6 10. מז8 מה7 11. ג7 וזוכה.
ראו קישור לניתוח בטבלת שבעה כלים .
עם רגלים מבודדים (על טורים שאינם סמוכים), התוצאה תלויה במרחק בין הרגלים. ככל שהם מופרדים יותר, כך סיכויי הזכייה טובים יותר.  הכלל שמתקיים ברוב המקרים הוא שאם רק טור אחד מפריד בין הרגלים תוצאת המשחק היא תיקו, אחרת התוקף מנצח. הסיבה היא שאם הרגלים מופרדים יותר, המלך המגן חייב לחסום רגלי אחד בעוד שהרץ שלו חוסם את הרגלי השני. אז המלך התוקף יכול לתמוך ברגלי שנחסם על ידי הרץ ולזכות בכלי. אם רק טור אחד  מפריד בין הרגלי, המגן יכול לעצור את התקדמות הרגלים.  אם שלושה טורים מפרידים בין הרגלים, הרגלים בדרך כלל מנצחים.  עם זאת, יש עמדות שבהן המגן יכול לבנות חסימה, במיוחד אם אחד הרגלים הוא רגלי בטור הצריח הלא נכון .
לבן פוסע ראשון
בעמדה זו הלבן לא יכול לזכות והמשחק מסתיים בתיקו. ראו הקישור
בסיום זה של יורי אברבך, שחור כופה תיקו כיוון שהרץ יכול לשלוט  על שני הרגלים שנמצאים  על אותו האלכסון בעזרת המלך והרץ הלבן חסר אונים מולם.
דוגמה להחלטה שגויה בסיום

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "?"]
[Site "?"]
[Date "????.??.??"]
[Round "?"]
[White "New game"]
[Black "?"]
[Result "*"]
[SetUp "1"]
[FEN "8/3k4/8/2pK4/8/4b1p1/8/5B2 w - - 0 1"]
[PlyCount "19"]
1. Bh3+ Ke7 2. Bg2 Kf6 3. Bh3 Kg5 4. Bg2 Kf4 5. Kc4 Bd4 6. Kd3 Bg1 7. Bc6 Kg4
8. Bg2 Bf2 9. Kc4 Kf4 10. Kd3 *
הדוגמה לקוחה מהמשחק באליפות ארצות הברית בשנת 1971 בין מילר בלבן לאנטוני סיידי (אנ') בשחור. הלבן נכנע בעמדה זו  מכיוון שהוא הכיר "כלל" שניסח פיין במהדורה הראשונה של ספרו Basic Chess Endings : "אם הרגלים מרוחקים זה מזה בשני טורים או יותר, הם מנצחים."  מכיוון שכאן שלושה טורים מפרידים בין הרגלים, הלבן הניח שעמדתו חסרת סיכוי. עם זאת, העמדה היא למעשה תיקו די פשוט, שכן  למלך הלבן יש מיקום פעיל כל כך חזק שהוא יכול למנוע מהמלך של שחור לחדור משני צדי הלוח.   המשחק עשוי להמשיך כמתואר (לחץ על החץ השחור להצגת המסעים), כאשר בסיום ברור שאין דרך לשחור לשבור את המצור.
דוגמה לרגלי שניצב בטור הצריח הלא נכון

לבן: אלכסנדר אלכין  שחור: אדוארד לסקר
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "New York"]
[Site "New York, NY USA"]
[Date "1924.04.08"]
[Round "16"]
[White "Alexander Alekhine"]
[Black "Edward Lasker"]
[Result "1/2-1/2"]
[ECO "E76"]
[PlyCount "105"]
[EventDate "1924.03.16"]
[FirstMove "53l"]
1. c4 Nf6 2. d4 g6 3. Nc3 Bg7 4. e4 d6 5. f4 O-O 6. Nf3 e5 7. fxe5 dxe5 8. d5
Nbd7 9. Bd3 Nc5 10. Bc2 a5 11. O-O Qd6 12. Qe1 Bd7 13. Qh4 Rae8 14. Kh1 h5 15.
b3 Nh7 16. a3 f5 17. b4 Na6 18. c5 Qf6 19. Qxf6 Nxf6 20. c6 bxc6 21. dxc6 Bxc6
22. b5 Nxe4 23. Nxe4 fxe4 24. bxc6 exf3 25. Be4 fxg2+ 26. Kxg2 Rxf1 27. Kxf1
Kh7 28. Be3 Bf8 29. Rd1 Bxa3 30. Rd5 Bb4 31. Rd7+ Kh8 32. Bg5 Rf8+ 33. Ke2 a4
34. Bxg6 Nc5 35. Re7 a3 36. Rxc7 Ne6 37. Rh7+ Kg8 38. Bc1 a2 39. Ra7 Nd4+ 40.
Kd3 Rf3+ 41. Ke4 Rf1 42. Bb2 Nxc6 43. Rxa2 Rf4+ 44. Ke3 Bc5+ 45. Ke2 Rf2+ 46.
Ke1 Rxh2 47. Be4 Nd4 48. Bxd4 Bb4+ 49. Kf1 Rxa2 50. Bd5+ Kf8 51. Bxa2 exd4 52.
Bb1 Kg7 53. Kg2 1/2-1/2
אם אחד משני הרגלים ניצב בטור הצריח הלא נכון (כלומר רגלי בטור א' או ח'   שמשבצת ההכתרה  שלו בצבע המנוגד מהמשבצות שעליהן נע הרץ של הצד העדיף), מבצר עשוי לאפשר לצד הנחות לסיים בתיקו ללא קשר כמה רחוקים שני הרגלים זה מזה. זה מומחש במשחק מעלה שהתקיים בניו יורק בשנת 1924.   שלושה טורים מפרידים בין שני הרגלים של השחור, אך השחקנים הסכימו לתיקו לאחר המסע ה-53. מז2.  אלכין הסביר בספר התחרות כי לבן "יכול כעת להקריב את הרץ שלו כנגד הרגלי בטור ד' ככל שהמלך התמקם בפינה הכל כך חשובה".
אם אחד הרגלים הוא בטור הצריח הלא נכון, זה לא משנה עד כמה מופרדים הרגלים או כמה מתקדמים הרגלים. התוצאה תלויה בשאלה אם המלך המגן יכול להיכנס לפינה מול רגלי הצריח ולהקריב את הרץ שלו עבור הרגלי השני.
עקרונות ישו דה לה וילה (אנ')

רב אמן ישו דה לה וילה מדגיש את החשיבות של הסיום  הזה ונותן את הפירוט הבא בהתאם למספר הטורים שמפרידים בין הרגלים:
אם הרגלים מופרדים על ידי שני טורים:
בדרך כלל מנצחים שני רגלים שממוקמים בטורים ג' וו' (הטורים בהם נמצאים הרצים).
עם רגלי בטורים ב' או ז' (הטורים בהם נמצאים הפרשים)  ורגלי בטורי המרכז, העמדה מובילה בדרך כלל לתיקו, אבל יש סיכויי ניצחון אם הרגלי בטור הפרש  לא התקדם רחוק והרץ  התוקף שולט ערוגת ההכתרה  שלו.
עם רגלי בטורים א' או ח' (הטורים בהם ממוקמים הצריחים)   ורגלי בטורי המרכז, הסיום הוא תיקו.
הערות שוליים

↑  Edmar Mednis, Practical Bishop Endings., Chess Enterprises., 1990, ISBN 0-945470-04-5
↑  Ian Rogers, The Lazy Person's Guide to Endgames, Chess Life, 2010, עמ' 37–41
↑  John Nunn, Secrets of Practical Chess, Gambit Publications, 2007, ISBN 978-1-904600-70-1
↑  John Emms, Starting Out: Minor Piece Endgames, Everyman Chess, 2004, ISBN 1-85744-359-4
↑  Alex Angos, You Move... I Win!, Thinkers' Press, Inc, 2005, ISBN 978-1-888710-18-2
↑  Fine, Reuben; Benko, Pal, Basic Chess Endings, McKay, 2003, ISBN 0-8129-3493-8
↑  de la Villa, Jesús, 100 Endgames You Must Know, New in Chess, 2008, ISBN 978-90-5691-244-4
↑  Alexander Alekhine vs Edward Lasker (1924), www.chessgames.com
↑  Alekhine, Alexander, The Book of the New York International Chess Tournament 1924, Dover, 1961, ISBN 9780486207520
סלנויה חומת-זנב

| סלנויה חומת-זנב |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: טורפי מדגסקר
סוג:: סלנויה
מין:: סלנויה חומת-זנב
שם מדעי
 Salanoia concolor ‏סנט-אילר, 1837
תחום תפוצה


סלנויה חומת-זנב (שם מדעי:Salanoia concolor) היא חיה טורפת קטנה ממשפחת טורפי מדגסקר החיה ביערות של הצפוניים של האי מדגסקר. זהו מין קטן ולא מוכר יחסית שהתגלה בשנת 1837 על ידי איסידור גופריי סנט הילרי (1805 - 1861). המין הקרוב אליו ביותר הוא סלנוית דורל (Salanoia durrelli) שהתגלה רק ב-2010 למדע.
תיאור

הסלנויה היא חיה מוארכת עם פרווה שחורה ואוזניים גדולות. אורכה של הסלנויה 16–20 ס"מ ומשקלה 550–780 גרם. היא יוצאת לציד בחשיכה וחיה ביערות הצפוניים של מדגסקר צדה יונקים קטנים, זוחלים וחרקים.
לא ידוע הרבה על הסלנויה והיא גם נמצאת בסכנת הכחדה עקב פגיעה באזור המחיה שלה.
הערות שוליים

↑  סלנויה חומת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
סלנה (קומיקס)

| --- | --- |

סלנה, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת X-Necrosha #1 מדצמבר 2009, אמנות מאת קלייטון קריין.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  New Mutants #9 (נובמבר 1983)
 יוצרים:  כריס קלרמונט סאל בוסימה
 גילום הדמות:  קוטה אברהרדט ("אקס-מן: הפניקס האפלה")
 מידע
 שם אמיתי:  סלנה גאליו
 כינויים:  ציידת השדים, הציידת האפלה, ליידי סלנה, אלת הירח, גבירת האש, הכוהנת השחורה, המלכה השחורה, הכוהנת האפלה.
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  מרכז אירופה 
 כוחות:  יכולות פיזיות על-אנושיות, טלפתיה, טלקינזיס, יכולת הנפשת חומרים, מניפולציה על אש, יכולת לשאוב כוח חיים של אחרים, שינוי המציאות, כוחות ויכולות קסם נרחבות.
 חברה בקבוצה:  אחוות המוטאנטיות, אליטת הכוח
 חברה לשעבר בקבוצה:  מועדון הלפייר אקסטרנלז
 דמויות קשורות
 משפחה:  מרקוס דומיטריוס גאליו (בעל, מת) אמארה אקילה (נכדה)
 אויבים:  מאגמה, המוטאנטים החדשים, אמה פרוסט, רייצ'ל סאמרס, אקס-מן 
 
סלנה גאליו (באנגלית: Selene Gallio) היא דמות בדיונית של נבלת-על מוטאנטית שהופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #9 מנובמבר 1983 ונוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר סאל בוסימה.
סלנה היא ערפדה בעלת כוחות מנטליים כמו טלפתיה וטלקינזיס, המסוגלת לשאוב את כוח חייהם של יריביה ובכך להאריך את חייה. שמה לקוח משמה של אלת הירח סלנה, בתם של היפריון ותיאה הטיטאנים במיתולוגיה היוונית. סלנה מציינת כי כבר הייתה עתיקת-יומין כאשר האנושות החלה להתפתח, והיא נולדה לפני 17 אלף שנה. זקני השבט שלה זיהו את טבעה האמיתי, והורו על חברי השבט כולו - כולל אמה - להקריב את חייהם לצורך הזנתה. היא חיה לכל אורכו של העידן ההייבורי, חזתה בעליית הקיסרות הרומית, ובזמנים מודרניים הפכה למלכה השחורה של מועדון הלפייר האריסטוקרטי והמרושע.
בעקבות אירועי "בית אם", סלנה היא מבין היחידים אשר שמרו על כוחותיהם המוטאנטים. היא שיחקה תפקיד מרכזי בקשת הסיפור "נקרושה" של שנים 2009–2010, ונהרגה לכאורה לקראת סופה. לאחרונה, ארקיאה שכנעה את מכשפת להחזיר לחיים את סלנה, כדי שתצטרף לאחוות המוטאנטיות.
לפי כותב הקומיקס קווין גרבו, דמותה של סלין מסדרת סרטי מלחמת האופל מבוססת באופן רופף על דמות הקומיקס. את דמותה של סלנה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: הפניקס האפלה" מגלמת השחקנית קוטה אברהרדט.