stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראש גדול (ירחון)
הערות שוליים

↑  לפי ארכיון האינטרנט
↑  על גורי ראו: אבי בליזובסקי, ‏נפטרה ד"ר זהר גורי, מייסדת ועורכת מגזין המדע לנוער "ראש גדול", באתר "הידען", 3 בספטמבר 2015.
רשת הכבישים הטרנס-אפריקאית

מפת רשת הכבישים המתוכננת של הפרויקט
רשת הכבישים הטרנס-אפריקאית היא פרויקט בינלאומי לסלילת כבישי אורך ורוחב ביבשת אפריקה, במטרה לעודד את המסחר בה. הגופים המבצעים של הפרויקט הם הנציבות הכלכלית של האו"ם לאפריקה (United Nations Economic Commission for Africa), הבנק האפריקאי לפיתוח (ADB) והאיחוד האפריקאי. תשעת הכבישים המתוכננים במסגרת הפרויקט יהיו בעלי אורך של 3,523 עד 10,808 קילומטרים, ואורכם הכולל מגיע ל-56,683 קילומטרים.
מצב הכבישים באפריקה

כיום מתאפשרת נסיעה נוחה בכל תנאי מזג האוויר רק בדרום ומזרח אפריקה. כבישים סלולים חסרים בעיקר במרכז היבשת בשל פני הקרקע, היערות ותנאי מזג האוויר, המקשים מאוד על סלילת כבישים ומצריכים תחזוקה גבוהה של כבישים קיימים. גם צפונה משם, בקמרון ובצ'אד, פני הקרקע וסכנת שיטפונות מקשים על סלילת כבישים ותחזוקתם. מציאות זו מגבילה את יכולת הסחר בין כל אזורי המשנה של יבשת אפריקה – צפון, מערב, מרכז, מזרח ודרום.
תחזוקת הכבישים שכבר נסללו מהווה בעיה של ממש ביבשת, כאשר גשם, סופות חול ומפולות סלעים מאיימים להפוך קטעים מן הכבישים לבלתי עבירים. בנוסף, מצבי מלחמה ועימות השוררים ברבות ממדינות היבשת מכבידים על סלילת כבישים וגם מביאים לפגיעה בתשתית הכבישים ומפריעים לתחזוקתה.
לאפריקה יש היסטוריה דלה בכל הנוגע לשיתוף פעולה בינלאומי בסלילת כבישים. מעצמות קולוניאליות ואחריהן מעצמות על ומעצמות אזוריות לא עודדו סלילת כבישים בין אזורי השליטה וההשפעה שלהן מעבר למידה ההכרחית. מדינות אפריקה שזכו לעצמאות הגבירו את המגבלות במעברי הגבול שלהן במקום להקל אותן, בין השאר בשל סכסוכי גבול ביניהן. גם העוני של מדינות היבשת הכביד ועדיין מכביד על גיוס השקעות לשם סלילת כבישים ביניהן.
הקמת הפרויקט

הארגונים השותפים לפרויקט רשת הכבישים הטרנס-אפריקאית מבקשים לקדמו על מנת לעודד מסחר, אשר ישפר את המצב הכלכלי ביבשת ואת מצב שירותי החינוך והבריאות בה, בין השאר על ידי הרחבת האפשרות להביאם לאזורים מרוחקים. רשת הכבישים המתוכננת מגיעה אל כל מדינות אפריקה למעט תשע מהן: אריתראה, בורונדי, גינאה המשוונית, דרום סודאן, לסוטו, מלאווי, סווזילנד, סומליה ורואנדה. ללסוטו, מלאווי, סווזילנד ורואנדה יש כבישים סלולים המתחברים אל כבישי הרשת.
הפרויקט מבוסס על שימוש ככל האפשר בכבישים מקומיים הקיימים במדינות אפריקה כחלק מהכבישים המתוכננים, תוך שיפוץ כבישים אלו לפי הצורך. לארגונים המפתחים את הפרויקט ברור הקושי הנוסף בשימוש בכבישים ביבשת, הנובע ממגבלות המוטלות על התנועה בהם במחסומי כביש ובמעברי גבול, וידוע הצורך בפישוט הסדרי התנועה בהם. עם זאת טרם נמצאו לקשיים אלו פתרונות מניחים את הדעת.
המונח "רשת הכבישים הטרנס-אפריקאית" איננו נמצא בשימוש נרחב מחוץ לחוגי הארגונים המתכננים והמוציאים לפועל של הפרויקט וכמעט שאינם מופיעים לעת עתה על גבי מפות של ארצות היבשת או בשלטי דרכים בה.
הכבישים המתוכננים

אלו הכבישים המתוכננים במסגרת הפרויקט ומצב הפיתוח שלהם נכון לשנת 2007:
הכבישים המתוכננים > כבישי אורך (בכיוון צפון-דרום)

כביש 2: אלג'יר-לגוס , נקרא גם כביש הטרנס-סהרה :
אורך: 4,504 קילומטרים.
תיאור: מיועד לעבור בשטחיהן של אלג'יריה, ניז'ר וניגריה. יתחבר לכבישי הרוחב 1, 5, 7 ו-8.
מצב: נסלל כולו למעט 200 קילומטרים, אך מחסומי גבול ואילוצי אבטחה מגבילים את השימוש בו.
כביש 3: טריפולי-קייפטאון :
אורך: 10,808 קילומטרים.
תיאור: מיועד לעבור בשטחיהן של לוב, צ'אד, הרפובליקה של קונגו, אנגולה, נמיביה ודרום אפריקה (במקור, לפני תום עידן האפרטהייד, לא היה מתוכנן להיסלל בה). יתחבר לכבישי הרוחב 1, 5, 6, 8 ו-9 ולכביש האורך 4. ארגון הקהילה הדרום אפריקנית לפיתוח (SADC) משתתף בפיתוח חלקו הדרומי.
מצב: חלקים נרחבים מהכביש טרם נבנו, בעיקר בצ'אד ובקונגו.
כביש 4: קהיר-קייפטאון :
אורך: 10,228 קילומטרים.
תיאור: מיועד לעבור בשטחיהן של מצרים, סודאן, אתיופיה, קניה, טנזניה, גמביה, זימבבואה, בוטסואנה ודרום אפריקה (במקור, לפני תום עידן האפרטהייד, לא היה מתוכנן להיסלל בה). יתחבר לכבישי הרוחב 1, 6, 8 ו-9 ולכביש האורך 3. מבוסס בעיקרו על התוואי המתוכנן של הכביש הפאן-אפריקני, שהחזון לבנייתו הועלה בימי השליטה הנרחבת של האימפריה הבריטית ביבשת. ארגון הקהילה הדרום אפריקנית לפיתוח (SADC) השתתף בפיתוח חלקו הדרומי.
מצב: הכביש נסלל כולו למעט שני קטעים, בצפון קניה ובמרכז טנזניה.
כבישי הרוחב 1 ו-7 (להלן) מיועדים ליצור יחד כביש אורך נוסף לאורך חופה הצפון-מערבי של היבשת.
הכבישים המתוכננים > כבישי רוחב (בכיוון מזרח-מערב)

כביש 1: קהיר-דקר :
אורך: 8,636 קילומטרים.
תיאור: זהו כביש חוף בעיקרו, המיועד לעבור בשטחיהן של מצרים, לוב, תוניסיה, אלג'יריה, מרוקו, מאוריטניה וסנגל. יתחבר לכבישי האורך 2, 3, 4, ולכבישי הרוחב 5 ו-7. נסלל במעורבות של ארגון איחוד המגרב הערבי.
מצב: הכביש סלול ומוכן בעיקרו. עם זאת, גבול אלג'יריה-מרוקו סגור ובכך מונע מעבר בכביש.
כביש 5: דקר-נג'מנה , נקרא גם הכביש הטרנס-סהלי :
אורך: 4,496 קילומטרים
תיאור: מיועד לעבור בשטחיהן של סנגל, מאלי, בורקינה פאסו, ניז'ר, ניגריה וצ'אד. יתחבר לכבישי האורך 2 ו- 3 ולכבישי הרוחב 1 ו-7. ארגון הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה משתתף בבנייתו ובתחזוקתו.
מצב:כ-80% ממנו מוכנים לשימוש.
כביש 6: נג'מנה-ג'יבוטי :
אורך: 4,219 קילומטרים.
מיועד לעבור בשטחיהן של צ'אד, סודאן, אתיופיה וג'יבוטי. יתחבר לכבישי האורך 3 ו-4.
מצב: כ-3,400 קילומטרים מהכביש סלולים ומוכנים בהתבסס על כבישים מקומיים. יתרתו, בעיקר במערב מאלי, טרם נסללה.
כביש 7: דקר-לגוס , נקרא גם כביש החוף הטרנס-מערבי :
אורך: 4,010 קילומטרים.
תיאור: מיועד לעבור בשטחיהן של סנגל, גינאה ביסאו, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב, גאנה, טוגו, בנין וניגריה. יתחבר לכביש האורך 2 ולכבישי הרוחב 1, 5 ו-8. הכביש מיועד ליצור ביחד עם כביש 1 כביש אורך נוסף לאורך חופה הצפון-מערבי של היבשת. ארגון הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה משתתף בבנייתו ובתחזוקתו.
מצב: כ-80% מהכביש נסללו.
כביש 8: לגוס-מומבסה :
אורך: 6,259 קילומטרים.
תיאור: מיועד לעבור בשטחיהן של ניגריה, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקנית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אוגנדה וקניה. יתחבר לכבישי האורך 2, 3, 4, ולכביש הרוחב 7.
מצב: מחציתו המזרחית נסללה כולה וכך גם קצהו המערבי, אך קטע ארוך במרכזו בתחומי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו טרם נבנה כלל.
כביש 9: ביירה-לוביטו :
אורך: 3,523 קילומטרים.
תיאור: מיועד לעבור בשטחיהן של אנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, זמביה, זימבבואה ומוזמביק. יתחבר לכבישי האורך 3 ו-4. ארגון הקהילה הדרום אפריקנית לפיתוח (SADC) משתתף בפיתוחו.
מצב: חלקו המזרחי טרם נסלל וחלקו המערבי מצריך בנייה מחדש.
ראש פינה (נמיביה)

| --- | --- |

 מדינה:  נמיביה נמיביה
 מחוז:  צקאראס
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,835 (2011)
 קואורדינטות:  27°57′54″S 16°45′36″E﻿ / ﻿27.965°S 16.76°E﻿ / -27.965; 16.76 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נמיביה מוגדלת) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי ראש פינה(למפת נמיביה רגילה) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי ראש פינה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ראש פינה (באנגלית: Rosh Pinah) היא עיירת מכרות בדרום נמיביה, בקרבת הגבול עם דרום אפריקה.
העיירה ממוקמת מזרחית ל"אזור יהלומים 1", שהוא מרבץ היהלומים הגדול בנמיביה, וכן בקרבת מכרות נחושת אבץ ועופרת.
בשנת 1963 התגלו באזור מרבצי מינרלים ואבנים טובות על ידי הגאולוג מייקל מקמילן. אבן הפינה לעיירה הונחה בשנת 1967. שמה של העיירה ניתן לה על ידי מוסי אלי קהאן, מנהלה היהודי של חברת הכרייה הדרום אפריקאית שקיבלה את זיכיון הכרייה.
בעיירה התגוררו נכון לשנת 2011 כ-2,800 נפש.
הערות שוליים

↑  השם כולל שימוש בעיצורים מצוצים. לאופן ההגייה ראו כאן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477801105171  GND: 7667935-4  VIAF: 130373032   WorldCat (עם VIAF): 130373032 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראוויה עטיה

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1926 גיזה
 פטירה:  9 במאי 1997 (בגיל 71)
 מדינה:  מצרים
 השכלה:  אוניברסיטת קהיר
 עיסוק:  פוליטיקאית
 מפלגה:  המפלגה הלאומית דמוקרטית
 דת:  אסלאם
 
ראוויה עטיה (בערבית:راوية عطية; 19 באפריל 1926 - 9 במאי 1997) הייתה האישה המצרית הראשונה ששימשה כחברת פרלמנט בעולם הערבי בשנת 1957.
ראשית חייה

ראוויה עטיה נולדה בגיזה ב-19 באפריל 1926. היא גדלה במשפחה פעילה פוליטית, אביה היה המזכיר הכללי של מפלגת אל-ופד הליברלית במחוז גרביה, ופעילותו הפוליטית הובילה למעצרו. עטיה עצמה לקחה חלק בהפגנות מגיל צעיר, והיא אף נפצעה במהלך אחת מהמחאות האנטי בריטיות שהתקיימו במצרים בשנת 1939. היא המשיכה ללימודים גבוהים, דבר שהיה חריג מאוד באותה תקופה לנשים מצריות, והשלימה תארים אוניברסיטאיים במספר ענפים: דיפלומה בחינוך ופסיכולוגיה, מוסמך אוניברסיטה בתקשורת, ודיפלומה בלימודי אסלאם. לאחר מכן, עבדה כמורה במשך 15 שנים, כאשר בתווך שימשה כעיתונאית למשך חצי שנה.
שירות צבאי

בשנת 1956 עטיה הפכה לקצינה הראשונה בצבא השחרור המצרי. היא נלחמה במלחמת סואץ, במהלכה פלשו בריטניה, צרפת, וישראל למצרים. כמו כן, עזרה לאמן 4,000 נשים בעזרה ראשונה וסיעוד במלחמה. עטיה הגיעה לדרגת סרן ביחידת קומנדו נשית. במהלך מלחמת אוקטובר בשנת 1973, היא עמדה בראש קבוצת משפחות של חללים ולוחמים, וזכתה לכינוי "אם החללים הלוחמים". על שירותה הצבאי קיבלה מספר עיטורים צבאיים, כאשר הבולטים שביניהם: תג של הארמייה השלישית, מדליון של 6 באוקטובר, ומדליית הכוחות המזוינים.
קריירה פוליטית

במסגרת אימוץ חוקת מצרים בשנת 1956, העניק הנשיא, גמאל עבד אל נאצר, זכויות הצבעה ואת הזכות להיבחר למשרות ציבוריות לנשים מצריות. הבחירות הראשונות שהתקיימו אחרי אימוץ החוקה היו בשנה שלאחר מכן, ב-1957. בבחירות אלה היו רק 16 נשים מתוך 2,000 מועמדים. סקרי דעת קהל שנערכו באותה תקופה, הראו כי 70% מהגברים במצרים, מתנגדים לרעיון של אישה בפרלמנט. למרות זאת, עטיה גברה על הסיכויים וקיבלה 110,807 קולות בקהילתה. היא השתמשה בניסיונה הצבאי כיתרון פוליטי. ניצחונה של עטיה על יריבה, אחמד פואד, עו"ד ובנקאי, אשר היה מתמחה של הנשיא נאצר, מעיד על גודל הניצחון.
עטיה נכנסה לפרלמנט המצרי בתאריך 14 ביולי 1957, ובכך הייתה לאישה הראשונה בפרלמנט בעולם הערבי. במהלך כהונתה בפרלמנט, עטיה נאבקה למען זכויות נשים. היא התעקשה על יישום יחס מועדף לעובדות, ובמיוחד חופשת לידה בת חודשיים עם משכורת מלאה. בשנת 1958, היא הגישה הצעת חוק לבטל את הפוליגמיה. למרות תמיכת חברי הפרלמנט העירוניים, החוק בסופו של דבר לא עבר, זאת לאור התנגדות קשה מצד חברי הפרלמנט הכפריים. עטיה הייתה פרו-אמריקאית בתקופה של התחזקות הלאומיות הערבית והגישה האנטי-אימפריאליסטית, ובשל כך ספגה ביקורות רבות. שנתיים לאחר ניצחונה הגדול וכניסתה לפרלמנט היא לא נבחרה מחדש, אולם כעבור 25 שנים, בשנת 1984, היא נבחרה לבית הנבחרים תחת המפלגה הלאומית דמוקרטית. היא שימשה כראש המועצה לאוכלוסייה ומשפחה של גיזה בשנת 1993. עטיה נפטרה בשנת 1997 בגיל 71.
מורשת

עטיה נחשבת לחלוצה פמיניסטית בהיסטוריה המצרית. בדצמבר 2007 נערך טקס בפרלמנט המצרי לציון 50 שנים לניצחונה האלקטורלי הגדול. לטקס הגיעו לטיפה אל-קעוד מבחריין, חברת הפרלמנט הראשונה במפרץ הפרסי שנבחרה שנה קודם לכן, ונדא חפאז מבחריין גם כן, שרת הקבינט הראשונה של בחריין.
לקריאה נוספת

Bukhari, S. M. H., & Asim, M. (2013). Women empowerment in a Muslim society: A Practical Observation. Women, 5(1).
Sullivan, Earl. (1986). Women In Egyptian Public Life. Syracuse University Press
הערות שוליים

↑  סאליבן 1986 (עמ' 197)
↑  ביוגרפיה של מצרים המודרנית (עמ' 26)
↑  ביוגרפיה של מצרים המודרנית (עמ' 26)
↑  סאליבן 1986 (עמ' 39-40)
↑  שאיפת הנשים לקבל משרות ציבוריות יוצרת סערה
↑  זבי, טוליה(30 ינואר 1959)
↑  סאליבן 1986 (עמ' 108)
רכסי פינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי קוק 
 קואורדינטות:  79°11′00″S 156°55′00″E﻿ / ﻿79.183333333333°S 156.91666666667°E﻿ / -79.183333333333; 156.91666666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכסי פינגר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכסי פינגר
 
רכסי פינגר (באנגלית: Finger Ridges) הם מספר רכסים ומצוקי סלע בולטים, שאינם מכוסים קרח, בחלק הצפון-מערבי של הרי קוק, באזור ארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
אורכם הכולל של הרכסים 24 קילומטרים, בכיוון מזרח-מערב.
אורכם של הרכסים הבודדים בין 2 ל-4 קילומטרים.
הרכס המרכזי (המכוסה קרח) הוא הגבוה ברכסים, והרכסים הקצרים יותר משתרעים לכיוון צפון ממנו.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכסים

ההרים מופו לראשונה במלואם על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות טלורומטר ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1963–1959.
היסטוריה > מקור השם

שמם של ההרים ניתן להם בשנת 1965 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
השם הוא תיאורי.
מראה הרכסים, בתצלומי האוויר, כאצבעות הפונות צפונה מהרכס המרכז.
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
↑  הרי קוק משתרעים ומגיעים גם לאזור חוף הילרי, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע היסטורי וגאוגרפי
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
| הרי קוק |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | פינגר |  |
| הרים | הארווי • יוז • רייט |  |
| קרחונים | מרקיורי |  |
רלי אברהמי

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1960 (בת 64) 
 לאום:  ישראלית
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית הדסה ירושלים 
 תחום יצירה:  צילום עיתונות
 פרסים והוקרה:  פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום (2014)  פרס ליאון קונסטנטינר (2004) 
 www.reliavrahami.com
 
רֵלי אברהמי (נולדה בבאר שבע ב-3 בפברואר 1960) היא צלמת עיתונות ישראלית.
ביוגרפיה

בין השנים 1984–1986 למדה צילום במכללת הדסה בירושלים ומ-1986 עסקה בצילום דיוקנים בעיתונות הישראלית, בעיקר במוסף "סופשבוע" של "מעריב" ובמוסף "הארץ" (בין השנים 2002–2011). בשנת 2011 חזרה למעריב. משנת 2000 מרצה לצילום במכללת הדסה. שי גולדן אמר אודותיה בראיון באוגוסט 2011: "רלי אברהמי היא אחת מצלמות העיתונות והמגזין החשובות והטובות ביותר."
משנת 2002 פרסמה יחד עם בעלה, העיתונאי והמעצב אבנר אברהמי, את המדור הפופולרי "מצב משפחתי" במוסף "הארץ", שהציג משפחות ברחבי הארץ באמצעות צילום וראיון מובנה משאלות קבועות.
במהלך השנים הציגה מספר תערוכות צילומים בישראל ובחו"ל, זוכת פרס ליאון קונסטנטינר לצילום, מוזיאון תל אביב לשנת 2004 ופרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום מטעם מוזיאון ישראל לשנת 2014.
תערוכות

2010 - "Family files" - המוזיאון היהודי במינכן

2010 - "בטבעת זו" - בית התפוצות בתל אביב

2009 - "יומן" - תערוכת יחיד בגלריית החוג לצילום במכללת הדסה בירושלים

2008 - "49th October salon", בלגרד + זכייה בפרס

2005 - "Menier Gallery, "Conflicted, לונדון

2005 - "Martin Gropious-Bau, "Die Neuen Hebraer, ברלין

2004 - "מוכרי הפרחים", תערוכת יחיד, זוכת פרס לאון קונסטנטינר לצילום, מוזיאון תל אביב

1994 - "Bamot" המוזיאון היהודי, וינה

1993 - "קבוצות עובדים בפרובאנס" - קמרה אובסקורה, תל אביב

1992 - "תל אביב תיעוד זמני", מוזיאון תל אביב
לקריאה נוספת

רלי ואבנר אברהמי, מצב משפחתי, הוצאת "קרפד" ומודן הוצאה לאור, 2010
גיל חובב, אוכל של סבתא (צילומי מנות - איתיאל ציון ; צילומי דיוקן - רלי אברהמי), הוצאת "קרפד" ומודן הוצאה לאור, 2008
הערות שוליים

↑  אמילי גרינצווייג‏, קורה במשפחות הכי טובות, באתר וואלה, 9 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 269899  NLI: 987007301703505171  BnF: cb167618822 (data)  GND: 1036719952  ISNI: 0000 0001 3925 9480  LCCN: no2011165374  VIAF: 187053294   WorldCat (עם VIAF): 187053294
ראש בנדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Edouard Van Beneden 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  64°46′00″S 62°42′00″W﻿ / ﻿64.7667°S 62.7°W﻿ / -64.7667; -62.7
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהראש בנדן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהראש בנדן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיראש בנדן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיראש בנדן
 
ראש בנדן (באנגלית: Beneden Head) הוא לשון יבשה, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
מדרונותיה של לשון היבשה תלולים ביותר, וגובהה מגיע ל-700 מטרים מעל פני הים.
לשון היבשה מהווה את הצד הצפוני של הכניסה למפרץ אנדוורד.
היסטוריה > גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 - 1899), בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
היסטוריה > מקור השם

ז'רלאש קרא ללשון היבשה על שמו של אדוארד ואן בנדן (Edouard Van Beneden), נשיא ה-Belgica Commission, ומחבר הדוחות הזואולוגיות של ממצאי המשלחת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
רמת קונדופריי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Kondofrey 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°50′00″S 58°34′00″W﻿ / ﻿63.8333°S 58.5667°W﻿ / -63.8333; -58.5667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרמת קונדופריי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרמת קונדופריי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת קונדופריי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת קונדופריי
 
רמת קונדופריי (באנגלית: Kondofrey Heights; בבולגרית: Кондофрейски възвишения) היא רמה בצידו הדרום-מזרחי של חצי האי טריניטי, בחצי האי אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה.
שיא גובהה של הרמה - 1,115 מטרים מעל פני הים (בפסגת סקאקאוויצה).
אורכה של רמת קונדופריי 9.2 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב);
רוחבה של רמת קונדופריי 7.5 קילומטים (בכיוון צפון - דרום).
רמת קונדופריי ממוקמת ממזרח לרמת דטרויט;
רמת קונדופריי ממוקמת מדרום לקרחון ויקטורי וממערב למצר הים תעלת הנסיך גוסטב, שבים וודל.
אוכף פודגומר מקשר את רמת קונודופריי עם רמת דטרויט.
היסטוריה > מיפוי הרמה

הרמה מופתה לראשונה בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים וסוקרי הסקר האנטארקטי הבריטי.
היסטוריה > מקור השם

הרמה נקראת על שם הכפר קונדופריי שבמערב בולגריה.
ראש ג'נינגס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  70°10′00″S 72°33′00″E﻿ / ﻿70.1667°S 72.55°E﻿ / -70.1667; 72.55
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיראש ג'נינגס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיראש ג'נינגס
 
ראש ג'נינגס או כתף ג'נינגס (באנגלית: Jennings Promontory) הוא צוק סלע (כתף הר) בולט בצידו המזרחי של מדף הקרח אמרי שבאנטארקטיקה.
צוק הסלע נמצא בין סלעי בראנסטטר לבין קרחון קרייצר.
היסטוריה > גילוי הסלעים

כתף ההר מופתה על ידי ג'ון ה. רוסקו (John H. Roscoe) בשנת 1952, בהתבסס על תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה בין השנים 1947–1946.
בשנת 1958 הגיעה לאזור משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה (ANARE) ומיפתה אותו.
היסטוריה > מקור השם

רוסקו קרא לאיים על שמו של ג'יימס סי. ג'נינגס ( James C. Jennings), טייס ונווט מצי ארצות הברית, שהשתתף במבצע קפיצה לגובה באזור זה.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע היסטורי על חקר ראש ג'נינגס על ידי משלחות חקר אוסטרליות לאנטארקטיקה
רמת קייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי רואן 
 קואורדינטות:  69°25′00″S 70°45′00″W﻿ / ﻿69.4167°S 70.75°W﻿ / -69.4167; -70.75
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרמת קייר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרמת קייר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת קייר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת קייר
 
רמת קייר (באנגלית: Care Heights) היא רמה הררית של פסגות המכוסות קרח, בקצה הדרומי של הרי רואן, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הרמה נמצאת צפונית למעבר טאפטס.
הרמה מתנשאת לגובה של 1,500 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרמה

הרמה צולמה מן האוויר על ידי משלחת המחקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
הרמה מופתה בשנת 1960 על בסיס תצלומים אלה על ידי ד. סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד.
תצלומי אוויר נוספים צולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1966–1967; תצלומי לוויין לנדסט של ארצות הברית צולמו בינואר 1974.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הרמה ניתן לה בשנת 1977 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הרמה נקראת על שמו של ברנרד וו. קייר (Bernard W. Care), גאולוג של הסקר האנטארקטי הבריטי, שעבד באי סטונינגטון בין השנים 1973–1975, ובאי אדלייד בין השנים 1975- 1976, ובצפון האי אלכסנדר בין השנים 1976–1977.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
רחוק מכאן

רחוק מכאן הוא אלבומו ה-19 של הזמר אייל גולן, אשר יצא לאור ב-10 באפריל 2016. זהו אלבום הכולל 16 שירים בביצוע אייל גולן, חלקם דואטים. האלבום הגיע למעמד פלטינה כפולה כ-48 שעות מצאת האלבום (60 אלף עותקים), ולפלטינה משולשת תוך חודשיים מצאתו (90 אלף עותקים).
סינגלים

לפני יציאת האלבום הופצו ממנו ארבעה סינגלים.
ב-19 באוקטובר 2015 הפיץ גולן את הסינגל הראשון מתוך האלבום. את השיר כתב והלחין אופיר כהן, והוא עוסק בקשיים שלאחר פרידה.
ב-10 בינואר 2016 יצא הסינגל השני. את השיר כתב יוסי גיספן והלחין עדי לאון לקראת העונה הרביעית של התוכנית בהשתתפותו ובהפקתו של גולן "אייל גולן קורא לך" בערוץ המוזיקה - ערוץ 24.
ב-26 בפברואר 2016 יצא הסינגל השלישי - דואט של גולן עם בתו, אלין. את השיר כתבו והלחינו חנן שמעון ודניאל חן.
ב-29 במרץ 2016, כשבוע וחצי לפני יציאת האלבום, הופץ הסינגל האחרון מתוכו – "לאן הגענו" שכתב והלחין אבי אוחיון. טקסט השיר מדבר על תרבות האינסטנט והסלב.
שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | באתי אלייך  | דולב רם ופן חזות | דולב רם ופן חזות | 3:58 |
| 2. | מלך העולם  | דולב רם | דולב רם | 3:31 |
| 3. | אח יקר  | נועם חורב | לורן בנג'מין פלד | 4:03 |
| 4. | דבש בשפתיים (קוורטט עם שלישיית מה קשור)   | אבי אוחיון | אסף צרויה | 3:41 |
| 5. | רחוק מכאן  | רביב בן מנחם | רביב בן מנחם ואלי קשת | 6:42 |
| 6. | רוקדת בלילות  | רביב בן מנחם | רביב בן מנחם | 4:10 |
| 7. | אתה המלך (דואט עם חיים ישראל)   | שי אלמגור נתי דבח ואבי דבח | אדיר דנון ושי אלמגור | 4:29 |
| 8. | הופה פה  | דודו מתנה | דודו מתנה | 3:06 |
| 9. | חזק יותר  | דולב רם ופן חזות | דולב רם ופן חזות | 3:25 |
| 10. | לאן הגענו  | אבי אוחיון | אבי אוחיון | 3:47 |
| 11. | תמיד בשבילך (דואט עם אלין גולן, בתו)   | חנן שמעון ודניאל חן | חנן שמעון ודניאל חן | 4:30 |
| 12. | כמו צועני  | אופיר כהן | אופיר כהן | 3:50 |
| 13. | כדי שאלך  | תמר יהלומי | ערן כרמי | 3:47 |
| 14. | רוקדת עם השיר  | דודו מתנה ואבירם דרעי | דודו מתנה | 3:18 |
| 15. | טוב לך איתו  | אופיר כהן | אופיר כהן | 4:40 |
| 16. | אייל גולן קורא לך  | יוסי גיספן | עדי לאון | 3:18 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 65 דקות |
רמת קוקונינו

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  אריזונה, ארצות הבריתארצות הברית
 קואורדינטות:  35°50′00″N 112°30′00″W﻿ / ﻿35.8333°N 112.5°W﻿ / 35.8333; -112.5
  (למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקורמת קוקונינו(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקורמת קוקונינו
 
מחשוף מואנקופי אדמדם מתחת לערימת שברי הסלעים הגעשיים על רד ביוט ((Red Butte - "הר כפתור אדום"; שוכנת דרומית לכפר גרנד קניון)
רמת קוקונינו (באנגלית: Coconino Plateau) היא רמה השוכנת במחוז קוקונינו בצפון אריזונה בארצות הברית.
גאוגרפיה

הרמה, חלק מרמת קולורדו, שוכנת צפונית מערבית לעיר פלאגסטאף, גובלת מצפון בגרנד קניון וממזרח בכביש מדינתי מספר 64 של אריזונה (כביש הכניסה לפארק הלאומי גרנד קניון). מרבית שטחה של הרמה מוגן כשמורת הטבע היער הלאומי קאיבאב (Kaibab National Forest). גובה הרמה הוא 2,250 מטרים בשפה הדרומית של הגרנד קניון והיא הולכת ומשתפלת כלפי דרום עד לשדה הגעשי סן פרנסיסקו (San Francisco Volcanic Field), שחלקו נכלל בשטח הרמה, ואחת מפסגותיו, פסגת קנדריק (Kendrick Peak) היא הנקודה הגבוהה ביותר ברמה בגובה 3,177 מטרים. הרמה שוכנת במרכז אגן גדול, "אגן רמת קוקונינו" (Coconino Plateau Basin), ששטחו כ-15,000 קמ"ר.
את השם לרמה טבע חוקר הטבע האמריקני קלינטון מריאם (Clinton Hart Merriam‏; 1942-1855) ב-1892 לשטח שבין מחנה בס (Bass Camp) לנקודת קוקונינו (Coconino Point), שתי נקודות תצפית על השפה הדרומית של הגרנד קניון. קוקונינו היא מילה בשפת השבט האינדיאני הוואסופאי שפירושה "מעט מים", ואכן האזור צחיח למדי ויורדים בו בממוצע בין 250 ל-300 מ"מ גשם לשנה. אין בו כמעט מקורות מים גלויים משום שהמים מחלחלים באבן הגיר הנקבובית, השייכת לתצורת אבן גיר קאיבאב המכסה את מרבית הרמה. מי הגשמים ומי הפשרת השלגים המים זורמים על פני השטח נספגים בסלע או מוסעים בנחלי האכזב אל הקולורדו הקטן ממזרח או אל קניון קטרקט ממערב. המים המחלחלים בסלע יוצרים אקוויפר שעוביו כ-500 מטרים ומימיו נובעים במספר מעיינות לאורך הקניונים.
הצמחייה הטבעית ברמה משתנה בהתאם לגובה ולמשטר הרוחות. באזורים המיוערים צומחים מחטניים בעיקר אורן הזפת, אשוח דאגלס, אורן פיניון (כמה מינים המייצרים צנוברים אכילים), וערער. עצים אלו מספקים מחסה ומזון למגוון בעלי חיים. ככל שהגובה יורד מתחלפים העצים בסבך שיחים דוגמת Purshia tridentata ממשפחת הורדיים או לענה משוננת (Artemisia tridentata), מין של לענה.
נכון לשנת 2000 התגוררו ברמת קוקונינו 9,164 תושבים מהם 650 אינדיאנים בני ההוואסופאי ו-3,068 בני הנאוואחו.