stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפאלימה
שמורת יער מיסהוהה

שמורת יער מיסהוהה נמצאת בהרים מצפון־מערב לקפאלימה, על הגבול עם גאנה. היא משתרעת על שטח של כ־50,000 דונם, והגובה משתנה בין 250 ל־750 מטרים. השמורה מורכבת מגבעות תלולות ויער עצים חצי נשירים.
בשמורה ניתן למצוא את צפרדע העצים הירוקים האפריקאים (אנ').
שישים ושבעה מיני ציפורים נרשמו בשמורה.
ערים תאומות

לקפאלימה הסכמי ברית ערים תאומות עם:
צרפת ברסייר (אנ'), צרפת (מ־1991)
קלדוניה החדשה מרה (אנ'), קלדוניה החדשה (מ־2008)
א-טבקה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,435 (2016)
 קואורדינטות:  31°29′55″N 35°00′55″E﻿ / ﻿31.498680555556°N 35.015241666667°E﻿ / 31.498680555556; 35.015241666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) א-טבקה(למפת הר חברון רגילה) א-טבקה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-טבקה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-טבקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
א-טבקה (בערבית: خربة الطبقة; תעתיק מדויק: ח'רבת אלטבקה) הוא כפר פלסטיני הממוקם שבעה ק"מ מערבית לחברון. הכפר נמצא בנפת חברון במרכז חבל יהודה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 1,435 תושבים באמצע שנת 2006.
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582164905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עירית ענבי

| --- | --- |

ענבי, 2017
 לידה:  12 באוקטובר 1959 (בת 65) יפו, מדינת ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 שפה מועדפת:  עברית 
 צאצאים:  שני שאולי
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
עירית ענבי (נולדה ב-12 באוקטובר 1959) היא זמרת, כוכבת ילדים, מנחה, מדבבת, שחקנית תיאטרון ובדרנית ישראלית.
ביוגרפיה

ענבי נולדה וגדלה ביפו להורים יוצאי בולגריה, ובילדותה הייתה סולנית במקהלת צדיקוב.
בשנת 1970, החלה את קריירת הבידור שלה בפסטיבל שירי הילדים הראשון, שבו שרה את השיר "למה ככה" יחד עם אבי טולדנו, שזכה במקום הראשון בפסטיבל והפך ללהיט לאחר מכן. בסוף 1971 השתתפה במחזמר "טופלה טוטוריטו" על סיפורו הקלאסי של שלום עליכם בעיבודו של אוריאל אופק. בקיץ 1972 השתתפה במחזמר "אני שאיש לא מכיר" לצד גבי שושן והילד נועם קניאל, תרגום עברי של דן בן אמוץ למחזמר אמריקאי (אנ'), עם פזמונים שכתב אהוד מנור. בהמשך הייתה חברה בלהקת הנוער העובד והלומד.
את שירותה הצבאי עשתה ענבי בלהקת פיקוד הדרום, כולל שנת שירות נוספת בקבע.
לאחר שחרורה מצה"ל, חברה ענבי לצוות המופע "ברנשים וחלומות" שעלה לבימות ב-1981 וזכה להצלחה רבה.
בשנת 1981 ליוותה ענבי בשנית את אבי טולדנו, במסגרת להקת "צלע", בקדם אירוויזיון 1981 בשירו "קרנבל", שהגיע למקום השלישי.
בין השנים 1982- 1985 ענבי הייתה חברה בלהקת "קסם".
בשנת 1987 הנחתה את הפסטיגל.
ב-1986 וב-1988, וכן גם ב-1993 וב-1995 הופיעה ענבי בתוכנית הטלוויזיה לילדים "הופה היי", ואף השתתפה ביחד עם ספי ריבלין עם ההרכב הראשון של "הופה היי" בהצגה לילדים בין השנים 1987–1988.
ב-1988 הופיעה ב"הללויה ברודוויי" על בימות פרנקפורט ומינכן, בבימויו של צדי צרפתי ובהפקה מוזיקלית של אלדד שרים. באותה שנה, הנחתה בטלוויזיה הישראלית את התוכנית "להיט בראש".
ב-1989 השתתפה במחזמר "אוויטה" בתפקיד הפילגש.
ב-1991 וב-1993 השתתפה ענבי בארבע קלטות של קלטות הווידאו לילדים "שירים קטנים" לצדם של ג'וליאן שגרן, חני נחמיאס, ישראל גוריון, שרי צוריאל ואהרון פררה.
ב-1992 השתתפה בקדם אירוויזיון בשיר סולו שנקרא "השד הקטן שלי" שהגיע למקום החמישי.
ב-2000 שיחקה ב"אנני" בהפקתו של מנחם גולן.
בין השנים 2005–2007 כיכבה ענבי במופע הבידור למבוגרים "ספונג'ה בעיר הגדולה". באותן שנים שיחקה ענבי במחזמר לילדים "במבי - ההצגה הקלאסית" בתפקיד אמו של במבי. "קצרות ולעניין"
ב-2010 הופיעה במחזמר "סבא אליעזר והגזר" בתור סבתא אלישבע.
ב-2014 ענבי החלה לככב לצד חני נחמיאס במופע הלאדינו עם שירים מבית אבא "דוס צ'יקיטיקאס".
ב-2019, שיחקה בסרט, "לפרק את האשרים" בבימויו של אמיר ראג'פורקר.
ב-2020 השתתפה במחזמר "מאמא מיה" בתיאטרון הבימה.
החל מ-1991 ענבי הייתה אחת ממנחי הגרלת הלוטו של מפעל הפיס. ההגרלה שודרה לאורך כל השנים בשידור ישיר - בערוץ הראשון עד לסוף 2007, לאחר מכן בערוץ 10 ובמהלך שנת 2017, עבר שידורה לזכיינית "רשת", כך שתחילה היה זה בערוץ 2 ואחר כך, ב"רשת 13". ב-13 בינואר 2022 סיימה ענבי את התפקיד כשהגישה את ההגרלה בפעם האחרונה, ומאז מגישה את ההגרלות נועה רוזין.
לאורך השנים השתתפה גם בדיבוב של סדרות וסרטי אנימציה רבים ואף שרה את שירי הפתיחה שלהם, והם: "הרפתקאות עיר הדובשונים" שבו שרה את שיר הפתיחה, "דני שובבני" (את אמו של דני, והחברים של דני) ואף שרה את שיר הפתיחה ביחד עם עמי מנדלמן, "הצ'יפמאנקס" (את אלווין) ואף שרה את שיר הפתיחה ביחד עם יסמין גמליאל ועדי בנטוב, "גן החברים", "הקוסם מארץ עוץ" (את הקוסמת גלינדה בגרסה השנייה), "גאיה גל וגילי" (את גל), "מסיפורי אבא בונה" (את הבת) ,"להציץ ולגלות" (את אורי),"באג בראש" (החתולה), "בחווה שלנו" ו"באדג'י המסוק הקטן" שבו שרה את שיר הפתיחה ביחד עם שרון כהן.
ב-2017 יצא לאור התקליטור "ילאדינו: שירי ילדות ישראלית בתרגום ללאדינו" שבו שרה ענבי עם חני נחמיאס ומקהלת "ילדי בית ספר למוסיקה" שישה שירי ילדים עבריים שתורגמו ללאדינו בידי פרופ' שמואל רפאל.
חיים אישיים

ענבי נשואה ליורם שאולי, אם לשלוש בנות וסבתא לנכד. בתה, שני שאולי, היא שחקנית ומדבבת ישראלית, שהשתתפה בתוכנית "גריז" בערוץ 2 ומשחקת בתיאטרון הקאמרי.
ענבי היא חברתה הקרובה של השחקנית חני נחמיאס אותה הכירה כששתיהן היו חברות בילדותן במקהלת צדיקוב.
מתגוררת בהרצליה.
הערות שוליים

1 2 3 4  רחל מהגר, למה עירית ? הילדה הקטנה שהופיעה עם אבי טולדנו ב"למה ככה" הצליחה לשרוד, יחידה מכל ילדי הפלא של פסטיבלי שירי הילדים, כל העיר, 19 בפברואר 1988
↑  לילך גדלה - היכן היא עירית?, מעריב, 11 בנובמבר 1979
↑  נעמי בן גור, חנוכה עם טופלה טוטוריטו, על המשמר, 15 בדצמבר 1971
טימן מביים את "טופלה טוטוריטו", מעריב, 12 בספטמבר 1971
↑  אני שאיש לא מכיר - על פי המחזמר The Me Nobody Knows, מעריב, 22 ביוני 1972
↑  יצחק לץ, ‏ובתפקיד עוף החול, מנחם גולן, באתר גלובס, 31 בינואר 2001
↑  יאיר אשכנזי, חני נחמיאס, בלי סודות ובלי אלוהים, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2015
↑  לפרק את האשרים, באתר Seret.co.il | אתר סרט
↑  ננו שבתאי, "מאמא מיה" מזכירה שגם בגיל מאוחר ניתן עוד לממש אהבה, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2021
↑  מאור בן הרוש‏, זכתה בפיס: מי תחליף את עירית ענבי אחרי 30 שנה?, באתר וואלה, 29 בדצמבר 2021
1 2   במבט למצלמה ובבכי: מגישת הלוטו, עירית ענבי, נפרדת, באתר מעריב אונליין, 14 בינואר 2022
↑  תמיר קרקסון, ואבא שלי הוא הכי בן אדם, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299301705171  ISNI: 0000 0000 6795 2947  MusicBrainz: 4ec74ab2-2d28-4016-9bb5-6f92e4605618  VIAF: 97394325   WorldCat (עם VIAF): 97394325
אל-מוסתקבל

| --- | --- |
 מייסד:  רפיק חרירי
 בעלים:  סעד אל-חרירי 
 תאריכי הופעה:  1995–הווה (כ־30 שנה) 
 שפה:  ערבית
 מערכת:  ביירות 
 Al Mustaqbal
 
אל מוסתקבל (בערבית: المستقبل; מילולית העתיד) הוא עיתון מקוון בשפה הערבית בלבנון, שבסיסו בביירות ומהווה פרסום רשמי של תנועת זרם העתיד. בשנת 2019 הוכרז כי העיתון יפסיק לפרסם את מהדורת הנייר שלו, אך ימשיך באינטרנט.
היסטוריה ופרופיל

אל מוסטקבל הושק ב-1999 על ידי ראש ממשלת לבנון לשעבר מנהיג תנועת זרם העתיד, רפיק אל-חרירי. משרדי העיתון נמצאים בעיקר בביירות. Arab United Press הוא המוציא לאור.
היסטוריה ופרופיל > בעלי תפקידים בולטים

רפיק נקיב - היה מנכ"ל העיתון בשנים 1999–2015.
חני חממוד - העורכת ראשית.
ג'ורג' בקאסיני - עורך מנהל
פואד הוטייט - ראש מחלקת החדשות הבינלאומיות
הלה סגביני - ראש המחלקה הכלכלית.
יקזן תקי - ראש אגף תרבות
מוחמד פוואז - ראש מחלקת ספורט
נביל איסמעיל - ראש מחלקת צילומים
מוראד מוראד - כתב ארצות הברית ואירופה
כותבי טורים: פול שאול, ויסאם סעאדה, אסד היידר, סוראיה שאהין, עלי נון, חאיראללה ח'יראללה, בצ'ארה ח'יראללה, פארס חצ'אן, מוחמד סמאק, סלאח תקידין, רובה קברה, פאטימה חואו ונאסיף חיטי.
עיתונאים לבנונים מהעבר: נאסיר אלאסאד, רדואן סייד, מישל נופל ופייסל סלמאן.
לעיתון היה מוסף תרבות בשם נאואפיז, שנוהל במשך שנים על ידי יוסף באצי. פרסום המוסף הסתיים באוקטובר 2015 כאשר מספר עמודי היומון הצטמצם מ-24 ל-20 עמודים. משנת 1999 היה ליומון עמוד שבועי העוסק בנושאי איכות הסביבה.
סקר משנת 2009 של Ipsos Stat קבע שאל מוסטקבל היה בין חמשת העיתונים הפופולריים ביותר בביירות. העיתון הפסיק לפרסם עותק קשיח בשנת 2019.
עמדה פוליטית

העיתון מביע את עמדותיה של תנועת זרם העתיד ותומך מחנה 14 במרץ הלבנונית. בנוסף, היומון הוא אחד העיתונים האנטי-סוריים הבולטים במזרח התיכון.
הגבלות

ליומון היה עיתון מקוון שנאסר על פרסומו בסוריה ביולי 2007.
הערות שוליים

↑  Rola el Husseini (2012). Pax Syriana: Elite Politics in Postwar Lebanon. Syracuse University Press. p. 153. ISBN 978-0-8156-3304-4.
↑  "Arab Media Review (January-June 2012)" (PDF). Anti-Defamation League. 2012. אורכב מ-המקור (PDF) ב-25 בספטמבר 2013. נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arab United Press". Zawya. נבדק ב-19 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Media Landscape". Menassat. אורכב מ-המקור ב-20 בפברואר 2019. נבדק ב-22 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dajani, Nabil (Summer 2013). "The Myth of Media Freedom in Lebanon" (PDF). Arab Media and Society (18). אורכב מ-המקור (PDF) ב-27 בספטמבר 2013. נבדק ב-22 בספטמבר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Mirene Arsanios (1 בנובמבר 2011). "Comparative Notes on the Cultural Magazine in Lebanon". Ibraaz. נבדק ב-21 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Najib Saab. "The Environment in Arab Media" (PDF). Arab Forum for Environment and Development. אורכב מ-המקור (Report) ב-10 באוקטובר 2014. נבדק ב-7 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  MAPPING DIGITAL MEDIA: LEBANON
↑  "Lebanon Crisis Deals Blow to Once-Thriving Press". The Globe Post. 2 באפריל 2020. נבדק ב-29 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mona Naggar (ביוני 2010). "A State of Ongoing Crisis and Over-Supply the Media in Lebanon". Fikrun wa Fann. נבדק ב-8 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
אל-רסאלה (עיתון בעזה)

| --- | --- |

 פורמט:  יומי
 תאריכי הופעה:  1997–הווה (כ־28 שנים)
 שפה:  ערבית
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 https://alresalah.ps/
 
עיתון אל-רסלה (בערבית: الرسالة, בתרגום חופשי: "ההודעה") הוא עיתון פלסטיני יומי, מזוהה חמאס, המונפק פעמיים שבוע, שהוקם בינואר 1996, על ידי "קרן התקשורת של אל-רסלה". זהו יותר מגזין הכולל תחקירים, מאמרים, וראיונות ופחות חדשות.
בשנת 2004 השיק העיתון את אתר החדשות היומי שלו "אל-רסלה נט" ואת הגרסה האנגלית שלו, בנוסף לשירות SMS ורדיו אל-רסלה דרך האינטרנט.
היסטוריה

להקמה של העיתון קדם עיתון בשם "אל-ווטאן" (בערבית: الوطن, בתרגום חופשי: "המולדת"), שהיה מבקר חשוב של הרשות הפלסטינית באותה תקופה. הרשות ניסתה להשתמש בכוח שלה על מתן רישיונות חדשות, וביצעה מעצרים כדי להשתיק את העיתון, שנסגר לבסוף ב-1996.
בעקבות סגירת העיתון "אל-ווטאן", נוסד העיתון "אל-רסלה" ב-1 בינואר 1997, כעיתון מטעם "מפלגת ההצלה האסלאמית" - מפלגה שנוסדה על ידי פעילי חמאס כתגובה לחתימה על הסכמי אוסלו.
בכיר החמאס ראזי חמאד, שהיה העורך של "אל-ווטאן", מונה לעמוד בראש אל-רסלה.
העיתון נהג לבקר את הרשות הפלסטינית, שסגרה אותו מספר פעמים בשל הביקורת שלו על יאסר ערפאת ועל הסכמי אוסלו. בשנת 2004, אל-רסאלה תואר כעיתון האופוזיציה המרכזי נגד הרשות הפלסטינית.
בשנת 2011, הרשות הפלסטינית אסרה על הכנסת העיתון לשטחי יהודה ושומרון ועל עובדיו לעבוד משם.
תמיכה בטרור

בפברואר 2023 פרסם האתר מדריך מצולם המסביר כיצד לבצע פיגוע ירי ממכונית.
ראו גם

פלסטין (עיתון בעזה), עיתון מזוהה חמאס היוצא מאז 2007
הערות שוליים

1 2  טרור ותקשורת: חמאס מעניקה עדיפות ומקצה משאבים לשיקום, חיזוק והרחבה של התשתית התקשורתית הנרחבת שלה, שנפגעה בעת מבצע "עופרת יצוקה", באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, ‏23 ביולי 2009
↑  "بعد 22 عام عمل.. صحيفة الرسالة الفلسطينية تصدر آخر عدد بسبب أزمة مالية". אורכב מ-המקור ב-2023-07-02.
1 2 3  Amal Jamal, The Palestinian Media: An Obedient Servant or a Vanguard of Democracy?, Journal of Palestine Studies 29, 2000, עמ' 45–59 doi: 10.2307/2676455
1 2  Ghazi Hamad: Hamas has become more pragmatic, Al Jazeera (באנגלית)
↑  Gaza: Lift Restrictions on Books, Newspapers | Human Rights Watch, ‏2011-03-07 (באנגלית)
↑  סרטון הדרכה של חמאס המסביר כיצד לבצע פיגועי ירי ממכונית, באתר ממרי, ‏22 בפברואר 2023
ספר עמוס

| --- | --- |

חלק מספר עמוס בתרגום השבעים על גבי פפירוס משנת 500 לספירה לערך שנמצא באוקסירינכוס במצרים. ארכיון ספריית אוניברסיטת פנסילבניה
 
 סוגה:  כתבי קודש 
 מספר פרקים:  9
 מספר פסוקים:  146
 סדרת ספרים:  תרי עשר
 הספר הקודם:  ספר יואל
 הספר הבא:  עובדיה
 דמויות מרכזיות:  עמוס הנביא
 
ספר עמוס, הוא השלישי בקובץ ספרי תרי עשר, והוא קרוי כשם הנביא עמוס המוזכר בפתיחתו. על פי כותרת הספר, עמוס ניבא ”בִּימֵי עֻזִּיָּה מֶלֶךְ־יְהוּדָה וּבִימֵי יָרָבְעָם בֶּן־יוֹאָשׁ מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל, שְׁנָתַיִם לִפְנֵי הָרָעַשׁ.” (פרק א', פסוק א')
מקומו בין ספרי תרי עשר

ספר עמוס כולל תשעה פרקים ומאה ארבעים ושישה פסוקים. נראה כי הצבתו של ספר עמוס בין ספר יואל לספר עובדיה באה בגלל הדמיון בניסוח בשני הספרים, ספר יואל וספר עמוס. בתרגום השבעים מופיע ספר עמוס בין ספר הושע לספר מיכה.
מבנה ותוכן

הספר בנוי מאוסף קבצים אשר סודרו לפי תבניות וסגנונות ספרותיים שונים. הספר נפתח במשפט המשמש כמבוא לספר. גם לדעת אברבנאל, פרק א', פסוק ב' משמש כמבוא: "שזה הפסוק הוא הקדמה לדברי עמוס שיבואו בספר". שש הנבואות הבאות מסודרות באופן אחיד, הן נבואות זעם על הגויים. נבואות אלה קשורות אחת לשנייה ומאחדות כל נבואה לזו הקודמת לה. שני הפרקים הראשונים מאופיינים בדרישת האל. לאחר נבואות אלה מופיעה נבואת זעם על ממלכת יהודה. קובץ זה נחתם בנבואה על ממלכת ישראל. קובץ הנבואות הבא מופיע בפרק ג', פסוקים א'–ה', פרק ד', פסוק א' ובפרק ה', פסוק א'. קובץ זה מורכב משלוש נבואות שעיקרן תוכחת עשירי העיר שומרון. השימוש בשאלות הרטוריות בקובץ זה מדגישות את הציווי האלוהי בתחומים שונים כמו מוסר ומטרתן אחת להצדיק את שליחותו של הנביא. הקובץ השלישי כולל בתוכו שלוש קינות. בקובץ הרביעי מופיעים חמישה חזיונות, נבואות קצרות, ומעט פרטים ביוגרפיים: אחרי אחד החזיונות עמוס מתנבא שבית ירבעם מלך ישראל יוכה בחרב. אֲמַצְיָה כהן בֵּית אֵל מספר זאת למלך וקורא לעמוס לעזוב את ישראל ליהודה ולהתנבא שם. עמוס עונה שלא היה נביא אלא בוקר ובוֹלֵס שִׁקְמִים וה' הוא ששלח אותו להתנבא לישראל. הספר חותם בנבואת זעם על ישראל ובנבואת נחמה, בה מתאר הנביא עתיד בהיר וטוב לישראל.
מסדר עריכת הקבצים יש המשערים, שספר עמוס סודר ביד מכוונת על ידי המחבר המקראי, ולא לפי סדר הופעתם בפי עמוס הנביא, זאת כי בפתיחת ספר עמוס (פרק א', פסוק ב') עומד פסוק זה כיחידה עצמאית: ”ה' מִצִּיּוֹן יִשְׁאָג וּמִירוּשָׁלִַם יִתֵּן קוֹלוֹ”. פסוק זה מכוון את הקורא לעיקר נבואות עמוס, להזהיר את עם ישראל מפני הפורענות הקרבה. הספר חותם כאמור בנבואת נחמה כדרך ספרות הנבואה במקרא.
מבנהו של ספר עמוס כאוסף קבצים או יחידות אינו ברור. קיים אי סדר בנושאים המובאים בקבצים אלו, מעבר מהיר בין עניינים שונים, וביטויים הנראים לעיתים לא מתאימים למקומם. מקושי זה שיערו חוקרים הרואים בספר עמוס ברובו כאוסף של פסוקים ויחידות עצמאיות, שנכתבו בזה אחר זה כתוצאה מהקשרים שונים, תוך שמחברים אלו מוסיפים מילות קישור בטקסט כדי ליצור רצף הגיוני. עקב כך סברו חוקרים אלו כי הספר כפי שהוא נכתב הוא תוצאה ישירה של מספר עריכות שקובצו, בין ימי עמוס לימי גלות בבל, שלכל אחת מיחידות אלו נוספו פסוקים ויש הסוברים ששונו סדר הפסוקים, לא בהכרח באופן מובנה ומסודר. עקב כך ישנם חוקרים המחלקים באופן אחר את הספר.
אמצעים ספרותיים

עולם הדימויים בספר עמוס שאוב מעיסוקו כרועה צאן: ”וַיֹּאמַר: ה' מִצִּיּוֹן יִשְׁאָג, וּמִירוּשָׁלִַם יִתֵּן קוֹלוֹ; וְאָבְלוּ נְאוֹת הָרֹעִים, וְיָבֵשׁ רֹאשׁ הַכַּרְמֶל.” (פרק א', פסוק ב') לאורך הספר קיימים מספר משחקי לשון לדוגמה: ”כִּי הַגִּלְגָּל גָּלֹה יִגְלֶה.” (פרק ה', פסוק ה') לעיתים משלב עמוס בנבואותיו אירוניה: ”הֲלֹא־חֹשֶׁךְ יוֹם ה', וְלֹא־אוֹר; וְאָפֵל, וְלֹא־נֹגַהּ לוֹ.” (פרק ה', פסוק כ'); סרקזם: ”כֹּה אָמַר ה': כַּאֲשֶׁר יַצִּיל הָרֹעֶה מִפִּי הָאֲרִי שְׁתֵּי כְרָעַיִם אוֹ בְדַל־אֹזֶן, כֵּן יִנָּצְלוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל הַיֹּשְׁבִים בְּשֹׁמְרוֹן, בִּפְאַת מִטָּה וּבִדְמֶשֶׁק עָרֶשׂ.” (פרק ג', פסוק י"ב) כמו כן רב השימוש בספר בשאלות רטוריות, שימוש במילים מנחות ומבנים מצטלבים.
כותרת הספר

השם עמוס מופיע בספר חמש פעמים בלבד. שם אביו אינו ידוע לפי כותרת הספר כמו בספרי נבואה אחרים. לדעת מאיר וייס שמו של אביו לא היה ידוע לבעל ספר עמוס ועמוס בלבד היה ידוע בזמנו. גם הכותרת "דִּבְרֵי עָמוֹס" אינה קיימת בספרי נבואה אחרים אלא רק בספר ירמיה. תבנית זו באה לכוון את הקורא כי דברים אלו נאמרים מפי ה' והנביא הוא זה שמעביר את דברי ה' לקהל המאזינים. חז"ל אף הם הבחינו כי התבנית בפתיחה: "דִּבְרֵי עָמוֹס" היא יוצאת דופן: "שלושה נביאין שהיה נבואתן דברי קנתרין נתלת נבואתן בעצמן, ואלו הן: דברי קוהלת, דברי עמוס ודברי ירמיה". פרשנים כדוגמת רד"ק מפרשים את התבנית "דִּבְרֵי עָמוֹס" במשמעות קורות. בניגוד לרד"ק, שד"ל בהערה על פירושו של רד"ק מפרש את הכותרת כחיזיון מאת ה': "הוא מתיישב יפה בירמיה ואינו מתיישב יפה בעמוס". מתבניות דומות במקרא ניתן לשער כי הכותרות בספרות הנביאים קיבלו את התבנית "דִּבְרֵי" בתוספת שם הנביא או תבנית נרדפת. אלו הסוברים כך לא ראו סתירה בין הכותרת "דִּבְרֵי עָמוֹס" לבין הפסוקים הבאים המובנים כדבר ה'. התגשמות הנבואה, בצורת הרעש העתיד לבוא, מוכיחה אף ביתר שאת כי לפני הקורא ניצב נביא אמת.
המשכה של הכותרת ערוכה בצורה שירית קצרה כתקבולת נרדפת:
וַיֹּאמַר: ה' מִצִּיּוֹן יִשְׁאָג, וּמִירוּשָׁלִַם יִתֵּן קוֹלוֹ
וְאָבְלוּ נְאוֹת הָרֹעִים, וְיָבֵשׁ רֹאשׁ הַכַּרְמֶל
דברי הסיום של הספר

ספר עמוס מסיים בשאיפה לחזרת בית דוד לשלטון:
בַּיּוֹם הַהוּא אָקִים אֶת־סֻכַּת דָּוִיד הַנֹּפֶלֶת; וְגָדַרְתִּי אֶת־פִּרְצֵיהֶן, וַהֲרִסֹתָיו אָקִים, וּבְנִיתִיהָ כִּימֵי עוֹלָם.
בכתוב זה משתקפת נבואת נתן הנביא. הפעלים "אקים" ו"בניתיה" והתבנית "עולם" מופיעים גם הם בספר שמואל ב', פרק ז'. המילה "סוכה" המופיעה בעמוס ט' רומזת לביטחון אשר העם יחוש מהמלכת מלכו. מילה זו משווה למלכות פשטות וצניעות. המילים "כימי עולם" מתייחסות אל "תור הזהב" שבתקופת דוד. במילה ”פִּרְצֵיהֶן” המופיעה בדברי הסיום של ספר עמוס, משתקפת תחילת שושלת דוד בדמותו של פרץ אשר דוד הוא צאצא שלו.
ניבים וביטויים שמקורם בספר עמוס

”הֲיֵלְכוּ שְׁנַיִם יַחְדָּו, בִּלְתִּי אִם נוֹעָדוּ?” (פרק ג', פסוק ג') – ביטוי המתאר מצב שאין מדובר בדבר מקרי אלא מתואם. סברה או הנחה שאם שניים הולכים יחדיו הם תיאמו זאת מראש.
”פָּרוֹת הַבָּשָׁן” (פרק ד', פסוק א') – ביטוי אירוני המתאר עשירים מדושנים שאינם מתעניינים בעניים וחלשים. מקור הביטוי בפרות שחיו באזור הבשן בתקופתו של עמוס והיו שמנות במיוחד לעומת אלה שחיו באזור השומרון (גם דברים, ל"ב, י"ד).
”לָכֵן, הַמַּשְׂכִּיל בָּעֵת הַהִיא – יִדֹּם, כִּי עֵת רָעָה הִיא” (פרק ה', פסוק י"ג) – בזמנים מסוימים, מוטב לשתוק ולא לדבר.
”חֹזֶה, לֵךְ בְּרַח” (פרק ז', פסוק י"ב) – הימלט על נפשך.
”בּוֹלֵס שִׁקְמִים” (פרק ז', פסוק י"ד) – כינוי לאדם פשוט ללא ייחוס וללא השכלה – ”לֹא נָבִיא אָנֹכִי וְלֹא בֶן נָבִיא אָנֹכִי, כִּי בוֹקֵר אָנֹכִי, וּבוֹלֵס שִׁקְמִים”.
”לִקְנוֹת בַּכֶּסֶף דַּלִּים, וְאֶבְיוֹן בַּעֲבוּר נַעֲלָיִם” (פרק ח', פסוק ו') – ביטוי המתאר מצב בו מפסיקים להעביר תקציב לגורם הנזקק לנו ולגרום לו להיזקק לנו.
ספר עמוס בתרבות הישראלית

הילכו שניים יחדיו – מחזה היסטורי מאת א.ב. יהושע העוסק בפגישות שנערכו בין בן-גוריון וז'בוטינסקי בשלהי 1934.
הילכו שניים יחדיו / רפואה משלימה אלטרנטיבית ורפואה קונבנציונלית בישראל – ט' שובל ואמה אברבוך, הוצאת רסלינג.
חשופים בעלטה: המוסד, השב"כ והתקשרות הישראלית / פרק חמישי - שירותי המודיעין והתקשורת בישראל: הילכו שניים יחדיו?, הוצאת משכל (ידיעות ספרים) הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, שנת ההוצאה: 2017.
על שלושה פשעי דמשק – שיר של זרובבלה ששונקין ויאיר מילר, שנכתב, הוקלט והושר במלחמת יום הכיפורים והושר על ידי צוות הווי של חטיבת גולני.
חוזה לך ברח באתר הספרייה הלאומית – שיר שכתב יענקל'ה רוטבליט והלחין שלום חנוך ואותו שר אושיק לוי. בפזמון השיר מצוטט הפסוק ”חֹזֶה, לֵךְ בְּרַח” (פרק ז', פסוק י"ב)
הערות שוליים

↑  שלום מ' פאול, מקרא לישראל: עמוס, ירושלים, מאגנס, 1994, עמ' 3
↑  אנדרה נהר, ובכל זאת...!, ירושלים: ראובן מס בע"מ, 1977, עמ' 103
↑  שלום מ' פאול: מקרא לישראל: עמוס, ירושלים, מאגנס, 1994, עמ' 3–4
↑  עמוס חכם, ספר עמוס, בתוך: תרי עשר עם פירוש דעת מקרא, ירושלים, 1973, עמ' 13
↑  רפאל לוין, עמוס: הנביא מתקוע: עיונים בספר עמוס, ירושלים, ראובן מס, 2015, עמ' 25–26
↑  שלום מ' פאול, עמוס: מקרא לישראל, ירושלים, מאגנס, 1994, עמ' 8–9
↑  מאיר וייס, ספר עמוס: פירוש, ירושלים, מאגנס, 1992, עמ' 2–3
↑  יונתן גרוסמן, האם יש מבנה ספרותי שלם לספר עמוס? בתוך: עורכים: יוסף עופר, משה בר-אשר ונח חכם, תשורה לעמוס: אסופת מחקרים בפרשנות המקרא מוגשת לעמוס חכם, ירושלים: תבונות, תשס"ז, עמ' 346
↑  יאיר זקוביץ, דוד מרועה למשיח, ירושלים: יד בן צבי, 1995, עמ' 163
↑  פרק ט', פסוק י"א
↑  יאיר זקוביץ, דוד: מרועה למשיח, ירושלים, יד בן צבי, 1995, עמ' 166
| ספרי התנ"ך |
| --- | --- | --- |
| תורה | בראשית • שמות • ויקרא • במדבר • דברים |  |
| נביאים | יהושע • שופטים • שמואל (א' וב') • מלכים (א' וב') • ישעיהו • ירמיהו • יחזקאל • תרי עשר (הושע ⁃ יואל ⁃ עמוס ⁃ עובדיה ⁃ יונה ⁃ מיכה ⁃ נחום ⁃ חבקוק ⁃ צפניה ⁃ חגי ⁃ זכריה ⁃ מלאכי) |  |
| כתובים | תהילים • משלי • איוב • שיר השירים • רות • איכה • קהלת • אסתר • דניאל • עזרא ונחמיה • דברי הימים (א' וב') |  |
| ספרי הברית הישנה |
| --- | --- | --- |
| החומש | בראשית • שמות • ויקרא • במדבר • דברים |  |
| ספרות ההיסטוריה | יהושע • שופטים  • רות • שמואל (א' וב') • מלכים (א' וב') • דברי הימים (א' וב') • עזרא החיצוני2 • עזרא • נחמיה • טוביה1 • יהודית1 • אסתר • ספר מקבים: א'1, ב'1, ג'2, ד'2 |  |
| ספרות החכמה | איוב • תהילים • ספר האודות (אנ')2 • משלי • קהלת • שיר השירים • חכמת שלמה1 • משלי בן סירא1 |  |
| נביאים גדולים | ישעיהו • ירמיהו • איכה • ברוך1 • איגרת ירמיהו2 • יחזקאל • דניאל |  |
| נביאים קטנים | הושע • יואל • עמוס • עובדיה • יונה • מיכה • נחום • חבקוק • חגי • צפניה • זכריה • מלאכי |  |
1 מצוי בקאנון הקתולי והאורתודוקסי, אך לא בקאנון הפרוטסטנטי.   2 מצוי רק בקאנון האורתודוקסי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286495105171  PLWABN: 9810538199305606  BnF: cb120657971 (data)  GND: 4001761-8  LCCN: n79082390  NKC: unn2006374767  SELIBR: 171353  SUDOC: 028922433  VIAF: 316751468   WorldCat (עם VIAF): 316751468
א-דרעיה

ואדי חניפה
המבצר ההיסטורי בא-דרעיה
א-דרעיה (בערבית: الدرعية) היא כיום פרוור צפון-מערבי של ריאד, ערב הסעודית עם אוכלוסייה של 61,609 תושבים (לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022). היישוב המקורי מורכב ממבני בוץ נמוכים, שאינם מיושבים כיום, וניתן לבקר בהם כמעין מוזיאון פתוח. התושבים המקוריים היו סוחרים וחקלאים, שעיבדו שטחים בוואדי הסמוך. א-דרעיה שימשה כבירת אמירות א-דרעיה תחת השושלת הסעודית הראשונה משנת 1744 עד 1818. היא נחשבת לגרעין הווהאביה ולמשכן המקורי של בית סעוד. כיום, העיירה היא מקום מושבה של נפת א-דרעיה, הכוללת בין היתר גם את הכפרים אל-עוינה, ג'וביילה ואל-עמרייה, והיא חלק ממחוז ריאד.
נפת א-טוריף (אנ') ההיסטורית בא-דרעיה, ששימשה כבירה הראשונה של בית סעוד, הוכרזה אתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2010.
מיקום

חורבות העיר העתיקה של א-דרעיה שוכנות משני צדי העמק הצר המכונה ואדי חניפה (אנ'), הנמשך דרומה דרך ריאד ומעבר לה. החורבות, המורכבות כמעט לחלוטין ממבנים מלבני בוץ, מחולקות לשלוש נפות, א-מולאיביד, ע'סיבה וא-טוריף, השוכנות על גבי גבעות המשקיפות על העמק. מבין השלוש, א-טוריף היא הגבוהה ביותר, והיא נגישה בקלות לתיירים ברגל. חלק מחומת העיר, הבנויה על שולי הוואדי, וגם היא עשויה מלבני בוץ, עדיין קיימת יחד עם כמה מגדלי תצפית נמוכים.
העיר המודרנית בנויה בגובה נמוך יותר למרגלות הגבעה שעליה ממוקמת א-טוריף. מצפון לעיירה, בתוך העמק, מספר גנים, מטעי תמרים וחוות ואחוזות קטנות. סכר המכונה אל-אילב נמצא צפונה יותר.