stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילמור
השוואה בין פילמור סיפוח לפילמור דחיסה

|  | פילמור סיפוח | פילמור דחיסה |
| --- | --- | --- |
| המונומר | מכילה לפחות קשר כפול אחד | כל מולקולת מונומר מכילה לפחות שתי קבוצות פונקציונליות |
| מנגנון הגדילה | גידול בשרשרת | גידול בשלבים |
| מבנה השרשראות שמתקבל | שרשרות ישרות ומסועפות | שרשרות ישרות |
| דרגת הפילמור הממוצעת | נקבעת בהתאם לכמות היזם, כמות המונומר, ותנאי הפילמור. כמו כן, ניתן להגיע לדרגות פילמור גבוהות ולהתפלגות מסה צרה. | לא ניתנת לקביעה מראש. התפלגות המסה המולרית לרוב רחבה. |
| מאזן אטומים | הרכב האטומים ביחידה החוזרת זהה להרכב במולקולת המונומר. | הרכב האטומים ביחידה החוזרת עשוי להיות שונה עבור תהליכי פילמור של מונומרים עם קבוצות פונקציונליות רוויות, בהן תתרחש יציאה של מולקולה קטנה אל מערכת הפילמור (תוצר הדחיסה), אך גם ייתכן שהמאזן האטומי לא ישתנה, וזאת כשמדובר במונומרים עם קבוצות פונקציונליות בלתי רוויות - כמו במונומרים טבעתיים. |
טכנולוגיות הפילמור

הבחירה בתהליך הפילמור נעשית בהתחשב במשתנים שונים וביעד השימוש הסופי של הפולימר. בין המשתנים שיש לתת עליהן את הדעת בעת בחירת תהליכי הפילמור הם: עלות מתקני הפילמור ועלות האנרגיה הדרושים להפעלתם ואחזקתם, יכולת שליטה במשקלים המולקולריים של הפולימר, מהירות התגובה, יכולת להיפטר מחום עודף, מורפולוגיה נדרשת מהפולימר, בטיחות, רעילות.
טכנולוגיות הפילמור > תהליכי פילמור הומוגניים (דוגמאות נבחרות)

פילמור צבר - מתבצע על ידי הכנסת המונומר והיזם בלבד למערכת התגובה. זוהי שיטת פילמור זולה ביותר, אשר אינה דורשת ציוד ייחודי, ואינה כוללת שימוש בכימיקלים נוספים מעבר למונומר והיזם, אולם, חסרון השיטה הוא הקושי בשליטה על טמפרטורה אחידה במכל התגובה, בין היתר, בשל הבדלי צמיגיות שמתהווים כתוצאה מהתקדמות התגובה. בנוסף, יש צורך לבצע הרחקה של מולקולות מונומר שלא הגיבו בסיום התהליך. הפולימרים המיוצרים בשיטה זו הם בעלי מנעד רחב של משקלים מולקולריים.
פילמור ממס - מתבצע על ידי הכנסת המונומר והיזם יחד עם ממס (לרוב אורגני) למערכת התגובה. על הממס לאפשר המסה מלאה של המונומר והיזם, ולאפשר אחידות בצמיגות הכללית, ובכך גם למנוע חימום לא אחיד של המערכת. פילמור ממס מתאפיין בשליטה טובה יותר על מערכת הפילמור, אך יחד עם זאת עלותו יקרה יותר, והיא מחייבת שימוש בממס יציב כימית. לעיתים קרובות השיטה הנה מועדפת כשהפולימר שמתקבל בסוף התהליך משווק יחד עם הממס כמוצר סופי, כגון בצבעים או דבקים פולימרים.
טכנולוגיות הפילמור > תהליכי פילמור הטרוגניים (דוגמאות נבחרות)

פילמור תרחיף - התהליך כולו מתרחש בפזה מימית רציפה. למערכת הפילמור מוסיפים את המונומר ואת היזם שנדרש שיהיו לא מסיסים במים (הידרופובים), ובנוסף גם חומר פעיל שטח (חפ"ש) או פולימר מייצב המסיס בפזה המימית. בתוך מכל התגובה מפעילים מערבל, שבעקבות פעולתו, נוצרים טיפות זעירות (50 עד 500 מיקרון) של מונומר שבתוכו מתמוסס היזם ומתחיל תהליך הפילמור. כך שכל טיפת פולימר מהווה מערכת פילמור צבר עצמאית. תפקיד החפ"ש הוא לייצב את הטיפה ההידרופובית בתוך הפזה המימית ולאפשר את שימור הטיפות במהלך התגובה (מונע יצירה של שכבות נפרדות).
פילמור תרחיף הפוך - זהה ברובו לשיטת הפילמור בתרחיף, כשההבדל הוא שהפזה הרציפה אינה מים, אלא ממס אורגני. היזם והמונומר אינם מסיסים בפזה זו (הידרופילים).
פילמור תחליב - התהליך מתרחש בפזה מימית רציפה, בה מתמוסס היזם והחפ"ש. המונומר אינו מסיס בפזה זו (הידרופובי). בשיטה זו נעשה שימוש בחפ"ש הנמצא בריכוז המתאים לסף היצירה של המיצלות (מעל ה-CMC). המיצלות שנוצרו מאפשרות את המסת המונומר ההידרופובי בתוכן ובהן מתרחש תהליך הפילמור.
פילמור תחליב הפוך - זהה ברובו לשיטת הפילמור בתחליב, כשההבדל הוא שהפזה הרציפה אינה מים, אלא ממס אורגני. המונומר אינו מסיס בפזה זו, בעוד שהיזם והחפ"ש כן מסיסים בה.
ראו גם

פלסטיק
פולימר
רשימה של פולימרים סינתטיים
הערות שוליים

↑  אילן לולב, מקרומולקולות, המחלקה להוראת המדעים, מכון ויצמן למדע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541770205171  GND: 4175300-8  LCCN: sh89001625  NDL: 00575079  NKC: ph115812 
מודל כללי של פילמור סיפוח







פילמור תחליב - פזה רציפה מימית, ובתוכה חומרים פעילי שטח היוצרים מיצלות, שבהן נלכדים המונומרים ההידרופובים ועוברים פילמור.
נקניק

| --- | --- |

נקניק פרוס
 
 מאכלים
 סוג:  שרקוטרי 
 מרכיבים עיקריים:  בשר טחון, תוסף מזון, מלח שולחן, שרוול למילוי נקניקיות, שומן 
 
הכנת נקניק ביתית
הכנת נקניקים מסחרית
נקניק הוא מאכל העשוי מבשר טחון ומעובד בתוספת תבלינים, הנתון בעטיפה ממעי בעל חיים או מחומר סינתטי. ההבדל בין נקניק לנקניקייה הוא שהראשון מוכן לאכילה כפי שהוא ומשתמר בדרך כלל ללא קירור, בעוד הנקניקייה דורשת קירור לאחסנתה ובישול לפני אכילתה.
אטימולוגיה

המילה חודשה על ידי אליעזר בן־יהודה, שכותב עליה במילונו כי היא נהוגה בדיבור העברי בארץ ישראל. יש המוצאים את מקור המילה בתלמוד הירושלמי (ארמית גלילית) שבו מופיע "נוקניקה": ”נוקניקה אישתכח בכנישתא דבולי. אתא עובדא קומי ר' ירמיה. אמר: יחכמון סיקייריא עבידתהון"” (תלמוד ירושלמי, מסכת שקלים, דף נ', עמוד ג'). ופירש "המעריך": "נוקניקה - שהם בני מעיים ממולאים בשר שנחתך דק דק". תרגום חופשי של הקטע בירושלמי: "נוקניק נמצא בבית הכנסת של המועצה העירונית. בא המעשה לפני רבי ירמיה. אמר: יזהו עושי הנקניקים את סחורתם".
היו שזיהו את ה"נוקניק" התלמודי כ"קנקן" (של יין). אך חוקרים מאוחרים מזהים את המילה בתלמוד כנקניק בשר. המילה נשאלה ככל הנראה מהמילה היוונית Λουκάνικα, סוג של נקניק שקיבל את שמו משום שהומצא על ידי אנשי חבל לוקניה (Lucania) שבדרום איטליה. ואכן בכתב יד עתיק של התלמוד הירושלמי שנתגלה בגניזת קהיר הנוסח אינו "נוקניקא" אלא "לוקניקה".
היסטוריה

משערים כי הנקניק הומצא על ידי השומרים, בערך באלף השלישי לפני הספירה. ישנן עדויות כתובות על הנקניק הסיני "לופ צ'ונג" שהכיל בשר כבש ועז, משנת 589 לפנה"ס. המשורר היווני הומרוס הזכיר את נקניק הדם באודיסיאה, ואפיכרמוס כתב קומדיה שנקראה "הנקניק", ומכאן מסיקים שהנקניק היה מזון רווח בקרב היוונים והרומאים הקדומים.
בתקופתו של נירון קיסר, הנקניק היה נאכל (בין היתר) בפסטיבל הלופרקליה. הקתולים הראשונים שללו את קיום פסטיבל אלילי זה ואת אכילת הנקניק, ולכן הקיסר קונסטנטינוס (שהתנצר) אסר על אכילתו. בתחילת המאה ה-10, הקיסר הביזנטי לאון הרביעי אסר ייצור נקניק דם בעקבות מקרים של הרעלות.
מכיני הנקניקים מנצלים חלקי בעלי חיים אכילים ומזינים אך שאינם נעימים למראה, כאיברים פנימיים, דם ושומן, ומעבדים אותם לצורה נעימה לעין האדם. הכנת הנקניק גם מאפשרת שימור הבשר שלא יכול היה להיאכל מיידית ועל כן הנקניק הוא מסוגי האוכל המוכן העתיקים ביותר.
באופן מסורתי, עטיפות הנקניקים יוצרו ממעי בעל חיים שרוקן ונוקה, ושיטה זו נהגה גם במאה ה-20, כפי שניתן לראות בתיאור זה של יצירת נקניקים במהלך מלחמת העולם הראשונה:
ראשית ציוויתי שיבואו לי מעיים של כבשים או חזיר, כל אנשי השירותים 'עמדו על ראשם' כיצד להשיגם, כי מעיים של פרות לא יתאימו לכך. יעצתי ל-Feldwebel, סמל המחלקה, שישלח שני חיילים לכפר הפולני הקרוב ויקנו בכסף מלא מעיים מתאימים, ואכן תוך זמן קצר הביאו לי השניים שני דליים מלאים מעי כבשים מלוכלכים ומסריחים. כיוון שרבים מחיילי השירותים חשקו גם הם בנקניק, התנדבו אחדים מהם לנקותם. הוציאו מהם את פסולת האוכל, גרדום וטבלום במים רותחים, רחצום במים פושרים עד שהסרחון התנדף, כאילו לא היה מעולם. כעת הגיע הזמן ליבשם על מקלות ולחתכם לאורך של 40 סנטימטרים.
כיום, בעיקר בייצור נקניקים תעשייתי, משתמשים בעטיפות קולגן, תאית או פלסטיק אכיל.
סוגי נקניקים

ניתן לסווג את הנקניקים לפי אופן הכנתם, סוג הבשר ממנו הם עשויים או מרקמם. אין סיווג אחד מוסכם והחלוקה היא במידה רבה עניין של מסורת מקומית. בישראל רווחת המסורת הגרמנית של חלוקה לנקניק מבושל לעומת נא:
נקניקים מבושלים (נקניק רטוב): אלו מבושלים ולאחר מכן מעושנים, או מבושלים תוך עישון. ניתן לאוכלם חמים או קרים ויש לאחסנם בקירור. דוגמאות: מורטדלה איטלקית, דוקטורסקיה רוסית, קילבסה פולנית, פריזר, טובה, יגטוורסט.
פסטרמה
נקניקים חצי יבשים: אלה נקניקים שעברו טיפול בחום ולאחריו ייבוש או עישון. נקניק חצי יבש טיפוסי הוא נקניק הסלמי.
נקניקים נאים (נקניק יבש): עשויים מבשר נא ואינם מבושלים. הם משתמרים באמצעות תסיסה או המלחה בשילוב ייבוש, כבישה או עישון. נקניקים אלו משתמרים יפה ללא קירור. דוגמאות: סרוולט שווייצרי, פפרוני איטלקי, קבנוס.
נקניקי צ'וריסו: נקניקים שתכולתם בשר חזיר, בקר, כבש ושילוב ביניהם, שנאכלים אחרי צלייה על גחלים, מוכרים מאד בארגנטינה אך נפוצים במקומות רבים אחרים.
הערות שוליים

↑  מצוטט בספר פרי חדש על השו"ע, חלק יורה דעה סימן סג.
↑  יסטרוב, קראוס וסוקולוף
↑  עזריאל הירש, נועדים ביום קרב, ירושלים, ראובן מס, 1995, עמ' 29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558475005171  GND: 4067094-6  LCCN: sh85117737  NDL: 00571453  NKC: ph138047 
נקניקים נאים
נקניקים הונגריים
מקצרה

מקצרה טיפוסית מהמאה ה-20, מכונת פאהר נגררת על ידי טרקטור.
מַקְצֵרָה היא כלי חקלאי לחיתוך ואיסוף יבול בעונת הקציר. בעבר הקציר בוצע באופן ידני, על ידי קוצרים.
קציר ידני

קציר ידני מבוצע באמצעים שונים, כולל מריטת הגרגרים שבאלומות הדגן ביד, חיתוך הגבעולים תבואה עם מגל, או חיתוכם בחרמש. הקציר הידני בדרך כלל נבדל מפעולת הכיסוח, אשר עושה שימוש בכלים דומים, מתייחס לחיתוך דשא לחציר, ולא לקטיף יבול.
גבעולי התבואה שנקצרים נאספים לצרורות שזורים בחוט או בקש. מספר צרורות מושענים אחד את השני כשאלומותיהם מעל הקרקע להתייבש, ויוצרים כּוֹבָעָה. לאחר שהתייבשו, הצרורות נאספים מהשדה ונערמים, ומכוסים בסכך או ברזנט כדי להגן עליהם ממשקעים.
איסוף תבואה שנותרה בשדה לאחר הקציר נקראת לקט, והוא נעשה באופן מסורתי ביד, או על ידי בעלי חיים כמו תרנגולות או חזירים על השדה.
קציר ידני נדיר מאוד כיום במדינות מתועשות, אך עדיין מהווה שיטה מקובלת באזורים בהם קיימת גישה מוגבלת למיכון חקלאי (כגון על טרסות צרות) או שזמינותו של המיכון מוגבלת.
דמות של שלד עם חרמש היא האנשה מוכרת של מלאך המוות בהרבה תרבויות ומסורות מערביות. מטפורה זו מתייחסת לעובדה שהמוות קוצר את החיים, כמו שאיכר קוצר את יבולו.
קציר מכני

מקצרה מכנית, או קוצרת, היא מכשיר חצי אוטומטי שקוצר יבול. מקצרות מכניות הן חלק חשוב מהמיכון החקלאי (אנ'), ורכיב מרכזי בשיפור ביעילות החקלאית.
קציר מכני > היסטוריה מוקדמת

הדעה הרווחת היא שרומאים או גאלים לפניהם, המציאו מקצרה מכנית פשוטה שהפרידה את האלומות מהקש מהגבעולים ונדחפה על ידי שוורים. מכשור זה אבד בתהום הנשיה בימי הביניים, במהלכה חזרו הקוצרים להשתמש בחרמשים ומגלים לאיסוף יבולים.
תומאס דובס (שחקן) מברמינגהאם המציא מקצרה מרכנית בשנת 1814, אשר הורכבה ממסור או מגל מעגלי, אליו נמשכו דגנים באמצעות זוג גלגלים.
פטריק בל מסקוטלנד יצר מקצרה שהשתמשה בסליל מסתובב, גלגל מסתובב, סכין חיתוך ומסוע בד ב-1828. מקצרה זו הייתה בשימוש ברחבי המחוז וייתכן שאפילו יוצאה, אולם לא נרשם עליה פטנט. אחת מהמקצרות של בל נשמרת במוזיאון הלאומי של חיי הכפר בסקוטלנד.
קציר מכני > מקצרות מכניות בארצות הברית

במאה ה-19 הומצאו מספר המצאות בארצות הברית, שטענו לחידושים בתחום המקצרות המכניות. דגמי המקצרות השונים התחרו אחד בשני, והיו מושא למספר תביעות.
עובד הוסי (Obed Hussey) מאוהיו רשם פטנט על מקצרה בשם Hussey Reaper בשנת 1833. המקצרה, שתוכננה בבולטימור, מרילנד היוותה שיפור משמעותי ביעילות הקצירה. בעיצוב החדש נדרשו רק שני סוסים לעבוד באופן שאינו מאומץ, לצד אדם להפעלת המקצרה, ואדם נוסף לנהיגה בה. בנוסף, מקצרת Reaper Hussey הותירה שדה ישר ונקי לאחר הקציר.
מקצרת מק'קורמיק הומצאה בידי רוברט מק'קורמיק (אנ') מווירג'יניה. עם זאת, מק'קורמיק הפך מתוסכל לאחר שלא הצליח לשכלל את המכשיר שבנה. בנו, סיירוס מק'קורמיק, ביקש את רשות אביו להשלים את הפרויקט שהחל. כאשר קיבל אישור לכך, סיירוס רשם פטנט ב-1837 על המקצרה, כמכשיר שנמשך על ידי סוסים לקציר גידולים בעלי גרגרים קטנים. מקצרה זו כללה מספר רכיבים:
גלגל ראשי
פלטפורמה ובצידה מוט חיתוך בצד עם "אצבעות" שמחקות סכין מונע על ידי כננת.
בקצה החיצוני של הפלטורמה, הוצב רכיב שמפריד את הגרגרים שיש לקצור מהגבעולים שנשארו עומדים
סלילה שמוצב על גבי הפלטפורמה כדי להציב את התבואה מול הסכין
צוות שהלך לצד המקצרה ומשך אותה.
סיירוס מק'קורמיק (אנ') טען שהמקצרה הומצאה עוד ב-1831, מה שאיפשר לו לטעון בעלות על העיצוב הכללי של המכונה. במהלך העשורים הבאים לאחר הוצאת הפטנט, התחרו מקצרות הוסי ומק'קורמיק בשוק, למרות היותן דומות למדי מבחינה עיצובית.
אף על פי שמקצרת מק'קורמיק היה חידוש מהפכני לאיסוף יבולים, היא נהנתה הצלחה משמעותית בשוק לפחות 20 שנים לאחר שסיירוס מק'קורמיק רשם עליה פטנט. חוסר ההצלחה נגרם כיוון שהייתה חסרה בה תכונה ייחודית למקצרה של הוסי, בה היה מוט ניסור שחתך גבעולים ביעילות רבה יותר מאשר במקצרה של מק'קורמיק. לאחר שמק'קורמיק רכש את הזכויות למנגנון של הוסי (סביב 1850) שילוב המכונות יצר מקצרה מהפכנית באמת.
גורמים אחרים באימוץ ההדרגתי של מקצרה ממוכנת כללו שמרנות תרבותית בקרב חקלאים (חשדנות למכונות לא ידועות למול מסורת מוכחת); מצבם הירוד של שדות בחוות חדשות, שהכילו סלעים, גדמים, ואדמה לא אחידה, מה שקיצר את תוחלת החיים ותפעול של מקצרות מכניות; וכן לודיזם בקרב חקלאים, שפחדו שהמכונה החדשה תגזול מהם מקומות עבודה.
מקצרות מכניות בשלהי המאה ה-19 ובמהלך המאה ה-20

אחרי שהמקצרות הראשונות פותחו ונרשם עליהן פטנט, מקצרות במאפיינים שונים במקצת אחרים הופצו ברחבי העולם על ידי מספר יצרנים. אלוף Reapers (המשולב) והמכסחים, המיוצר על ידי קבוצת ריבית האלוף (אלוף מכונת חברה, מאוחר יותר וורדר, בושנל וGlessner, שקוע בIHC 1902) בספרינגפילד, אוהיו במחצית השנייה של המאה ה-19, היו מוצלחים ביותר ב-1880 בארצות הברית. [10] ספרינגפילד עדיין מכונה "אלוף העיר".
החל משנת 1872 הומצאה מקצרה בשם "מקצרה כורכת" (Reaper-binder), שקצרה את היבול וקשרה אותו לאלומות לאחר מכן. עד 1896, היו בארצות הברית 400,000 מקצרות ששימשו לקציר תבואה ובננות. אלה הוחלפו משלהי המאה ה-19 ובמהלך המאה ה-20 במקצרות גְּדוּדִית (Windrower / Swather) שאוספת את התבואה שנקצרה בתלוליות לצד המקצרה. אלה משמשות עד היום לצד הקומביין, שנכנס לשימוש רחב, ומשלב את משימות הקצירה, הדישה וניפוי התבואה.
ראו גם

קציר
קומביין תבואות
לקריאה נוספת

ויליאם ט. האצ'ינסון, סיירוס הול מק'קורמיק, Appleton-Century, New York, 1935.
גורדון וינדר, The American Reaper: Harvesting Networks and Technology, הוצאת Farnham, Surrey, England ; Burlington, VT : Ashgate, 2012.
הערות שוליים

↑  Pliny the Elder, Naturalis Historia XVIII,296
↑  Follet L. Green, ed. (1912). Obed Hussey: Who, of All Inventors, Made Bread Cheap.
↑  Colman, Gould P. (ביולי 1968). "Innovation and Diffusion in Agriculture". Agricultural History. 42: 173–188. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Jeffrey Bowman, Cyrus Hall McCormick, A & C Black Publishers Ltd, 2006
↑  U.S. Patent X8,277 Improvement in Machines for Reaping Small Grain: Cyrus H. McCormick, June 21, 1834
↑  Olmstead, Alan L. (ביוני 1975). "The Mechanization of Reaping and Mowing in American Agriculture". The Journal of Economic History. 35: 327. doi:10.1017/s0022050700075082. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Pripps, Robert N.; Morland, Andrew (photographer) (1993), Farmall Tractors: History of International McCormick-Deering Farmall Tractors, Farm Tractor Color History Series, Osceola, WI, USA: MBI, ISBN 978-0-87938-763-1, p. 17.{{citation}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
עובדי אדמה קוצרים שיפון, בגרמניה, 1949
איור של מקצרת "נגיחה" גאלית
מכונת קציר של Hussey, המאה ה-19
מקצרת מק'קורמיק בתצוגה בווירג'יניה
נפשאטל (גבינה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה מחלב פרה, גבינת חווה, גבינה לבנה עם קליפת עובש, גבינה צרפתייה, גבינה חלבית 
 אזור מוצא:  סן-מריטים, אואז, נורמנדי עילית 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 גבינות
 צורה:  לב 
 ייצור כולל:  1,594 טונה (נכון ל־2013) 
 תו תקן:  כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן 
 
נפשאטל (בצרפתית: Neufchâtel) היא גבינה רכה, מעט פירורית, המבשילה בעובש, ווגבינה זו בעלת מרקמים רכים, קרמיים וטעמי חמאה מיוצרת באזור נפשאטל-אן-ברי (Neufchâtel-en-Bray) בנורמנדי. היא אחד מסוגי הגבינה העתיקים ביותר בצרפת. מאמינים שייצורו מתוארך עוד למאה ה-6 לספירה, עוד באימפריה הפרנקית. היא נראית דומה לקממבר ולברי, עם קליפה יבשה, לבנה ואכילה, אבל טעמה מלוח וחד יותר. שלא כמו גבינות אחרות רכות-לבנות-קליפה, לנפשאטל יש מרקם גרגירי. היא נמכרת בדרך כלל בצורות לב אבל מיוצרת גם בצורות אחרות, כמו בולי עץ וקופסאות. היא מתבגרת בדרך כלל במשך 8–10 שבועות ומשקל כיכר הוא בסביבות 100–600 גרם.
אין לבלבל את מוצר AOC זה עם הגרסה האמריקאית של הגבינה, שהיא גבינה המיוצרת באחוז שומן נמוך יותר, תכולת לחות גבוהה יותר, חלופה לא מיושנת לגבינת שמנת האמריקאית.
היסטוריה

נפשאטל היא העתיקה ביותר מבין הגבינות הנורמניות, שכנראה יוצרה כבר במאה ה-6, וידוע כי יוצרה בין 1050 לבין 1543. סיפורים מספרים שנערות צעירות הציעו גבינות בצורת לב לחיילים אנגלים כדי להראות את חיבתן בתקופת פסטיבלי סוף השנה במהלך מלחמת מאה השנים. במהלך המאה ה-17 היא נשלחה לפריז ורואן, ויוצאה לבריטניה הגדולה.
בשנת 1880, איסידור לפבר, חקלאי, בנה מחלבה בנסל-הודנג בצפון מערב צרפת, שם יכול היה לעצב ולהבשיל גבינות מתוצרת החקלאים בסביבה. בין המפיצים של לפבר היו חנויות כמו הרודס.
תו איכות הוענק לנפשאטל מ-1949 עד 1953. בשנת 1957 הקימה האספה החקלאית של מחוז נפשאטל פדרציה להגנה על איכות הגבינה, ופעלה לדרישה לקבלת appellation d'origine contrôlée (AOC, "כינוי מקור מבוקר"). הדבר הוכנס לחוק ב-3 במאי 1969 ושונה ב-29 בדצמבר 1986. ה-AOC נבדק שוב ב-2006 תחת בדיקה מעמיקה יותר, ומאז נדרש ש-65% מהפרות מפיקות החלב לגבינה זו תהיינה מגזע נורמנד.
ייצור הגבינה ירד לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1993 היו 31 חוות ומפעל אחד שייצר 45% מכלל גבינת הנפשאטל.
צורות

ישנן שש צורות שונות של נפשאטל:
Carré-קארה (בצורת ריבוע), (100 גרם)
Briquette-לבנה (בצורת לבנה), (100 גרם)
בונדון או בונד (בצורת צריבה או תקע), (100 גרם)
לב-Cœur (בצורת לב), (200 גרם)
בונד כפול (בצורת תקע כפול, כפול ממשקל בונדון), (400 גרם)
Grand cœur או gros cœur (בצורת לב גדול, פי שלושה ממשקל ה-cœur), (600 גרם)
"נפשאטל" בארצות הברית

בשנת 1872, וויליאם לורנס, רפתן ניו יורקי מהעיירה צ'סטר, יצר את גבינת השמנת האמריקאית הראשונה כתוצאה מהוספת שמנת למתכון המסורתי של נפשאטל.
נפשאטל האמריקאית רכה יותר מגבינת שמנת רגילה בשל השומן הנמוך ב-33% בערך ותכולת הלחות הגבוהה שלה. בשל תכולת שומן מופחתת זו היא נמצאת ברוב חנויות המכולת כחלופה מופחתת שומן לגבינת שמנת.
ראו גם

רשימת גבינות
הערות שוליים

↑  Guru, Cheesy (21 ביוני 2020). "All You Need to Know About Neufchâtel Cheese". אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2021. נבדק ב-13 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Neufchatel". Cheese.com. נבדק ב-2021-04-09.
1 2 3  Christian Janier, Le fromage, Lyon, Stéphane Bachès, 2014, 175 p. (מסת"ב 978-2-35752-180-3), p. 130.
↑  Le Boués-Jaun no 27 septembre 1978
↑  "Le fromage de Neufchâtel". www.patrimoine-normand.com (בצרפתית). נבדק ב-2022-04-12.
↑  Jeffrey A. Marx, "The Days Had Come of Curds and Cream": The Origins and Development of Cream Cheese in America, in Journal of Food, Culture and Society, Vol. 15, Issue 2, June 2012.
↑  "Definition of Neufchatel". www.merriam-webster.com.. Shows it contains less fat and more moisture.
↑  "Kraft website showing Philadelphia brand Neufchatel and indicating it has 1/3 less fat". אורכב מ-המקור ב-2009-05-18.
בינון כנרתי

| בינון כנרתי> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
משפחה:: בינוניים
סוג:: בינון
מין:: בינון כנרת
שם מדעי
 Oxynoemacheilus leontinae ‏Lortet

בינון כנרתי (שם מדעי: Nemacheilus leontinae) הוא דג מים מתוקים ממשפחת הבינוניים החי בכנרת ובנהרות הירדן וליטני.
מאפיינים

פיו של הבינון הכנרתי מחודד ואורכו אינו עולה על סנטימטרים ספורים. הדג חי בקרקעית בין אבנים ושורשים וניזון מאצות, תולעים ומחסרי חוליות קטנים.
עונת הרבייה של הבינון מתרחשת בסוף האביב בחודשים מרץ עד יוני.
בשנת 2020 הוכרז הבינון הכנרתי כדג מוגן בישראל.
הערות שוליים

↑  בינון כנרתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  בינון כנרת, באתר דיסקוס הגליל
↑  דגי מים מתוקים באזור הכנרת
↑  Nemacheilus leontinae
↑  אילנה קוריאל, 13 דגי מים מתוקים הוכרזו כמוגנים, באתר ynet, 3 בפברואר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Sea Dragon (רקטה)

| --- | --- |
עקרון ההפעלה של הSea Dragon
עקרון ההפעלה של הSea Dragon
 היסטוריית שיגורים
 סטטוס:  פיתוח
Sea Dragon הוא מחקר תכנוני קונספטואלי (שלא יצא לפועל) מ-1962, עבור רקטה דו-שלבית משוגרת ים לשיגור מטענים כבדים מאוד. את הפרויקט הוביל רוברט טרואקס בזמן שעבד ב-Aerojet. הרקטה הייתה אמורה להיות משוגרת מהים על ידי הצפת הרקטה באוקיינוס. אף על פי שהביעו עניין מסוים ברקטה גם בנאס"א וגם במספנות טוד, הפרויקט לא יצא אל הפועל.
המידות המאסיביות של הרקטה היו 150 מטרים אורך ו-23 מטרים קוטר, זו הייתה אמורה להיות הרקטה הגדולה ביותר שנבנתה אי פעם, עבור מטען למסלול לוויני נמוך (LEO). הרקטה הייתה שווה בגודלה למערכת התחבורה הבין-כוכבית (קודמתה של SpaceX Starship) בתצורה מתכלה, שתיהן מיועדות למשקל של 550 טון.
התוכנית

הרעיון הבסיסי של טרואקס היה לייצר משגר כבד בעלות נמוכה, שנקרא כיום "מאיץ טיפש גדול". כדי להוזיל את עלות ההפעלה, הרקטה עצמה שוגרה מהאוקיינוס, ודרשה מעט מערכות תמיכה. מערכת מכלי נטל גדולה שהוצמדה לתחתית פעמון המנוע בשלב הראשון שימשה "להניף" את הרקטה האנכית לשיגור. המטען בראש השלב השני היה מעל קו המים, מה שהקל על הגישה אליו. טרואקס התנסה במערכת בסיסית זו ב-Sea Bee וב-Sea Horse. כדי להוזיל את עלות הרקטה, תוכנן לבנותה מחומרים זולים, בעיקר מיריעות פלדה 8 מ"מ. הרקטה הייתה אמורה להיבנות במספנה לצד הים ולהיגרר לים לצורך השיגור. המערכת יועדה לשימוש חוזר חלקי.
התוכנית > שלב ראשון

השלב הראשון היה אמור להיות מופעל על ידי 36,000,000 ק"ג-כוח (350 מגהניוטון; 79,000,000 ליברות-כוח) מנוע דחף בוער שמוזן ב-RP-1 ו-LOX (חמצן נוזלי). הדלקים נדחפו למנוע על ידי חנקן נוזלי, שסיפק לחץ של 32 standard atmosphere (3,200 קילוpascal; 470 pounds per square inch) עבור RP-1 ו-17 standard atmosphere (1,700 קילוpascal; 250 pounds per square inch) עבור ה-LOX, המספק לחץ כולל במנוע של 20 standard atmosphere (2,000 קילוpascal; 290 pounds per square inch) בהמראה. כאשר הרקטה טיפסה הלחצים ירדו, ובסופו של דבר נשרפו לאחר 81 שניות. בשלב זה ה-reyv היה בגובה 25 מיל (40 קילומטרים) מעלה ו-20 מיל (32 קילומטרים) למטה, טסה במהירות של 4,000 מייל לשעה (6,400 קמ"ש; 1.8 קילומטר לשנייה). פרופיל המשימה הרגיל הרחיב את הבמה במהירת של כ-180 מיל (290 קילומטרים) למטה. נחקרו גם תוכניות לשימוש חוזר.
התוכנית > שלב שני

השלב השני של הרקטה היה מצויד במנוע יחיד גדול מאוד, 6,000,000 ק"ג-כוח (59 מגהניוטון; 13,000,000 ליברות-כוח) מנוע דחף בוער מימן נוזלי ו-LOX. המנוע הוזן בלחץ נמוך קבוע של 7 standard atmosphere (710 קילוpascal; 100 pounds per square inch) לאורך כל 260 שניות של בעירה שנייה, ובשלב זה הייתה 142 מיל (229 קילומטרים) למעלה ו-584 מיל (940 קילומטרים) למטה. כדי לשפר את הביצועים, המנוע הציג פעמון מנועי מתרחב והשתנה מ-1:7 ל-1:27 הרחבה בעת טיפוסו. גובה הרקטה הכללי קוצר מעט בכך שה"אף" של השלב הראשון היה מחודד, כשהוא מונח בתוך פעמון המנוע השני.
רצף שיגור טיפוסי התחיל עם שיפוץ הרקטה וחיבור למכלי המטען והנטל שלה על החוף. RP-1 והחנקן היו מוטענים בשלב זה. לאחר מכן תגרר לאתר שיגור, שם יופקו ה-LOX וה- LH2 במקום באמצעות אלקטרוליזה; טרואקס הציע להשתמש בנושאת מטוסים מונעת גרעין כספק כוח בשלב זה. מכלי הנטל, ששימשו גם ככובע והגנה על פעמון המנוע בשלב הראשון, יתמלאו אז במים, וישקיעו את הרקטה למצב אנכי כשהשלב השני מעל קו המים. לאחר מכן ניתן היה לבצע בדיקות, והטיל ישוגר.
הרקטה הייתה מסוגלת לשאת מטען של עד 550 טונות (540 טונות ארוכות; 610 טון קצר) או 550,000 קילוגרם (1,210,000 ליברות) לתוך LEO. עלויות המטען, בשנת 1963, נאמדו בין 59 ל-600 דולר לק"ג (בערך 500 עד 5,060 דולר לק"ג בשנת -2020). TRW (מעבדות טכנולוגיית החלל, בע"מ) ערכה סקירת תוכנית ותקפה את התכנון והעלויות הצפויות. לחץ תקציבי הוביל לסגירת האגף לפרויקטים עתידיים בנאס"א, והביא להפסקת העבודה על המשגרים הכבדים שתוכננו לצורך משימה מאוישת במאדים.
בתרבות

Sea Dragon הופיעה ב-2019 בסוף העונה של סדרת Apple TV "עבור כל האנושות". הסדרה הציגה ציר זמן חלופי בו "המירוץ לחלל" לא הסתיים בשנות ה-60. בסצנה שלאחר הקרדיט, המתרחשת בשנת 1983, מתואר Sea Dragon שמשוגר מהאוקיינוס השקט כדי לתספק מחדש את מושבת הירח האמריקאית. אסטרונאוט טוען בשיחה קולית כי השיגור מהאוקיינוס משמש כהגנה בגלל הפלטוניום שבמטען.
לקריאה נוספת

Astronautix.com, Sea Dragon
ביאורים

↑  Sea Bee was a proof of principle program to validate the sea-launch concept. A surplus Aerobee rocket was modified so that it could be fired underwater. The rocket worked properly the first time in restrained mode. Later tests of repeat firings proved so simple that the cost of turn-around was about 7% that of a new unit.