stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חומצה על-כלורית

| --- | --- |

 
 כתיב כימי:  HClO₄ 
 מסה מולרית:  100.46 גרם/מול
 מראה:  נוזל שקוף חסר צבע
 מספר CAS:  7601-90-3
 צפיפות:  1.67 גרם/סמ"ק
 מסיסות:  מסיס לגמרי במים.
 טמפרטורת היתוך:  -17 °C   256.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  203 °C   476.15 K
 חומציות:  7- ‏pKa
 NFPA 704:       0 OX 3 3 
 
חומצה על-כלורית (בלועזית: חומצה פרכלורית, Perchloric acid) היא חומצה חזקה ביותר.
החומצה מורכבת מאטום כלור (ערכיות 7) המחובר בשלושה קשרים קוולנטיים כפולים לשלושה אטומי חמצן (ערכיות 6), ובקשר קוולנטי יחיד לאטום חמצן, הקשור בקשר קוולנטי לאטום מימן (ערכיות 1).
כל אטום שואף למלא את רמת האנרגיה האחרונה שלו בשמונה אלקטרונים. לכן קיומם של שלושה קשרים קוולנטים של אטום הכלור עם שלושה אטומי חמצן, מותיר את הרמה האחרונה שלו עם אלקטרון בודד, מאחר שהחמצן הוא מאוד אלקטרושלילי. הקשר היחיד מרוקן, למעשה, את הרמה האחרונה של אטום הכלור, מה שמותיר את רמת האנרגיה שמתחתיה עם שמונה אלקטרונים, מצב יציב של אטום הכלור. כעת גם אטומי החמצן במצב יציב כיוון שלכל אטום חמצן, הקשור בקשר כפול לאטום הכלור, נוספו שני אלקטרונים שהשלימו את רמת האנרגיה האחרונה של חמצן לשמונה אלקטרונים. לאטום החמצן הקשור בקשר יחיד לאטום הכלור, נוסף אלקטרון בודד, שיחד עם האלקטרון שנוסף אליו כתוצאה מהקשר הקוולנטי עם אטום המימן, השלים את רמת האנרגיה האחרונה שלו לשמונה אלקטרונים.
מבנה זה הוא ההסבר לחוזקה הרב של החומצה: שלושת אטומי החמצן, הקשורים לכלור בקשר כפול, מושכים אליהם את האלקטרונים בחוזקה, מאחר שהחמצן הוא יסוד אלקטרושלילי מאוד. כתוצאה מכך, אטום הכלור נשאר עם מטען חלקי חיובי גדול, ומושך אליו, באופן חזק מהרגיל, את האלקטרון שנמצא בקשר יחיד עם אטום החמצן הרביעי. החמצן בתגובה מפצה על האלקטרון בכך שהוא מושך בצורה חזקה מאוד את האלקטרון של הקשר עם אטום המימן. כתוצאה מכך אטום המימן, שהוא פחות אלקטרושלילי מכולם, נותר עם מטען חלקי חיובי גדול מאוד. לכן הוא נוטה להיפרד מהמולקולה ולהשאיר את האלקטרון אצל אטום החמצן הקשור אליו.
סתירה של חומצה על כלורית נותנת מלחי פרכלורט.
וסטי

| --- | --- |

 פורמט:  קומפקטי 
 בעלים:  ידיעות אחרונות 
 תאריכי הופעה:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 שפה:  רוסית 
 מערכת:  ראשון לציון 
 מדינה:  ישראל 
 www.vesty.co.il
 
וסטי (ברוסית: Вести) היה עיתון יומי, ובהמשך שבועון ישראלי, בשפה הרוסית, מקבוצת "ידיעות אחרונות", אשר נסגר בסוף דצמבר 2018. שם העיתון הוא תרגום המילה "בשורות" לשפה הרוסית.
בהשוואה לעיתונים יומיים, "וסטי" הרבה בטקסט והמעיט בתמונות, אפילו בעמוד השער, בהתאם למנטליות המוצהרת של הקורא בשפה הרוסית. נציגויות העיתון היו בכל רחבי הארץ: ירושלים, חיפה, אשדוד ובאר-שבע ובשיאו עבדו בגוף התקשורת כמאה עובדים. היום וסטי הוא אתר חדשות ברוסית.
היסטוריה

בסתיו 1990 יצא רוברט מקסוול, הבעלים של "מעריב", ביוזמה להפיק עיתון בשפה הרוסית. פרי מאמציו היה העיתון "ורמיה". לאחר מותו של מקסוול עברו בעקבות סכסוך מתוקשר היטב מיטב העיתונאים, כולל העורך אדוארד קוזניצוב, לקבוצת "ידיעות אחרונות" והקימו, בשנת 1992, עיתון רוסי בשם "וסטי", כשהם מחליפים עיתון קודם של הקבוצה ברוסית בשם "ידיעות ישראל". השם החדש נקבע כמשחק מילים: שיחת היום ברחוב הרוסי באותו זמן הייתה על מלחמה תקשורתית בין "ורמיה", המהדורה המרכזית של חדשות הערב בערוצי הטלוויזיה הסובייטית, שגם נתנה את השם לעיתון הקודם, לבין "וסטי", חדשות השעה של הטלוויזיה הרוסית החופשית. העיתון צבר מוניטין בקרב עולי חבר העמים ונחשב כעיתון העיקרי של קהילת דוברי רוסית בישראל.
כחלק מקבוצת "ידיעות אחרונות", העיתון היה מקבל מאמרים מעיתוני הקבוצה. "וסטי" הוא בין העיתונים הבודדים הניזונים מדיווחי עיתונאים בשטח ולא מהאינטרנט או מסוכנות ידיעות. מאמרים מגיעים מכל העולם לרבות ארצות הברית, רוסיה, אוקראינה, ליטא, מולדובה ועוד. העיתון מציג מגוון דעות מכל מחנה פוליטי, אם כי הוא נודע בנטייה הברורה שלו לימין המפה הפוליטית, במתן במה לפוליטיקאים ימניים, כמו אביגדור ליברמן ויורי שטרן ממפלגת "ישראל ביתנו". העיתון ידוע גם בקו ההטרונורמטיבי והשמרני שהוא מציג ובביטויים גזעניים גלויים יותר או פחות.
בדומה לעיתונים אחרים בשפה הרוסית בישראל, "וסטי" נמצא במגע רצוף עם עיתונים חשובים ברוסיה, כגון העיתון "ניזביסימיה גזטה".
ב-1999 פוטר אדוארד קוזניצוב מעריכת העיתון. בשנת 2002 מונה לב בלצן לעורך העיתון ולאחר סכסוך עם ההנהלה אודות התפתחות העיתון, פוטר בפברואר 2005, ולעורך בפועל מונה סרגיי פודרז'נסקי, שהיה עורך מוסף "וסטי-2". בשנת 2006 מונתה אנה סדגורסקי לעורכת העיתון ובשנת 2014 היא הוחלפה על ידי דני ספקטור. מנכ"ל העיתון הוא דוד מאיר. העורכת האחראית של העיתון (מאי 2016) היא יעל אדמוני, שאינה מבינה רוסית.
מבנה העיתון השתנה בינואר 2017. העיתון היומי נסגר והפך לשבועון וחלק גדול מהמערכת עבר לאתר חדש בשפה הרוסית, וסטי, שמהווה חלק מ-ynet. בסוף דצמבר 2018 נסגר השבועון ונותר אתר האינטרנט בלבד.
היסטוריה > מבנה העיתון היומי

"חדשות"
"וסטי-2" – פרשנות, דעות על סוגיות פוליטיות
"מגזין" – תקצירי חדשות, כתבות, פרשניות מעיתונות רוסיה
"ספורט" –מוסף הספורט של "וסטי"
"קזנצ'יי" (Kaznatchei – גזבר) – מוסף כלכלי של "וסטי", עם עצות בנושאי צרכנות
"אוקנה" (Okna – חלונות) – מוסף פובליציסטי-ספרותי
"בסדר" – מוסף בידור עם בדיחות, כתבות סאטירה (חלק מ"אוקנה")
הערות שוליים

↑  לילי גלילי, שם, חם, יפת וברק אובמה - והתקשורת הרוסית בישראל, באתר הארץ, 6 ביולי 2009
↑  ורד לוי-ברזילי, איידס יהודי. יש דבר כזה, באתר הארץ, 19 במרץ 2004
↑  עדי קונצמן, תצורות של אלימות והשתייכות: הומואים, לסביות, בי ו-טרנסים דוברי רוסית בישראל ובמרחב האינטרנטי, קבוצת הקריאה בלימודים הומו-לסביים ותאוריה קווירית באוניברסיטת תל אביב, באתר Roy Wagner's homepage
↑  יהושוע סימון , ‏מיג קונטרול, באתר גלובס, 21 בפברואר 2001
↑  יעל גאוני, ‏סרגי פורדג'נסקי ימונה לעורך "וסטי" במקום לב בלצן, באתר גלובס, 17 בפברואר 2005
↑  דוד אברהם‏, העורכת הראשית של "וסטי" פורשת; דני ספקטור מחליפה בתפקיד, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2014
↑   ניר גונטז', שיא עיתונאי חדש מבית "ידיעות אחרונות" — עורך שלא יודע את השפה, באתר הארץ, 5 במאי 2016
↑  דוד טברסקי, ‏מה הביא לסופו של 'ווסטי', העיתון שקלט מיליון עולים לישראל?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 11 בינואר 2019
| דגל ישראל עיתונים יומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| עיתונים כלליים בתשלום | הארץ • ידיעות אחרונות • מעריב השבוע |  |
| עיתונים כלליים בחינם | ידיעות אחרונות (גרסה מקוצרת) • ישראל היום • מעריב הבוקר |  |
| כלכלה ועסקים | גלובס • כלכליסט • TheMarker |  |
| המגזר החרדי | המבשר • המודיע • הפלס • יתד נאמן |  |
| יומונים ושבועונים ברוסית | נאשה סטראנה • נובוסטי נדלי |  |
| עיתונים בשפות נוספות | אל-איתיחאד (בערבית) • ג'רוזלם פוסט (באנגלית) • הניו יורק טיימס הבינלאומי (באנגלית) |  |
| יומונים שהפכו לתקופונים | מקור ראשון |  |
| עיתונים שנסגרו | 24 דקות • דבר • הבקר • היום • הצופה • וסטי (ברוסית) • זמנים • חדשות • חרות • טלגרף • יום חדש • ישראלי • למרחב • מעריב • על המשמר  • קול העם • שערים • חדשות ישראל (בגרמנית) • לעצטע נייעס (ביידיש) • רוסקי איזראילטיאנין (ברוסית) |  |
לוגו וסטי בעברית כפי שנראה על גבי בניין מערכת העיתון
וסטה (עיר)

וסטה (בהונגרית: Vésztő) היא עיר בנפת סגהאלום שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בוסטה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו ביישוב 7,820 תושבים ובשנת 2023 רק 6,207 תושבים.
וסטה הפכה לעיר רשמית ב-1 ביולי 2001.
יהודי וסטה

יהודים התיישבו בוסטה במחצית השנייה של המאה ה-19, רובם עסקו במסחר. הקהילה הקימה חברה קדישא, אגודת נשים ובית ספר. בית הכנסת נבנה ב-1932. במקום קיים בית קברות יהודי.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה פעילות ציונית במקום, בעיקר של תנועת "המזרחי", בהשפעתה ובהנהגתה של הסופרת אידה לאנג Láng Ida.
"החוקים היהודיים" של ממשלת הונגריה שהיפלו לרעה את היהודים בתחומי הכלכלה והתרבות, לא התקבלו בוסטה וזאת לאחר התערבותו של כהן הדת הפרוטסטנטי המקומי. באופן כללי, תושבי העיירה הנוצרים התנגדו לאנטישמיות והחרימו את פעולותיה של המפלגה הפאשיסטית ההונגרית.
ובכל זאת, במאי 1944, אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה, רוכזו היהודים בשני בתים במרכז העיירה, שהוכרזו כגטו. כמה יהודים הועסקו בעבודות חקלאיות בחווה סמוכה. ב-21 ביוני הועברו כל יהודי וסטה לגטו סולנוק, שם גם נרצחה הסופרת אידה לאנג. מסולנוק שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ וכמה משפחות נשלחו למחנות עבודת כפייה באוסטריה.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה כ-30 יהודים שניצלו, בעיקר מבין אלה ששולחו לאוסטריה. הם ניסו לשקם את הקהילה אך אחרי המרד האנטי-סובייטי בשנת 1956 עזבו היהודים סופית את וסטה.
בדף הקהילה של וסטה נכתב כי בשנת 1944 יש בקהילה 113 חברים ואין רב לקהילה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 130 | 6,336 |
| 1910 | 174 |  |
| 1920 | 181 |  |
| 1930 | 159 |  |
| 1941 | 130 | 10,597 |
לקריאה נוספת

וסטה בפנקס הקהילות הונגריה
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בוסטה
↑  תיעוד יהודי וסטה שנרצחו בשואה
↑  דף קהילת וסטה במפקד קהילות הונגריה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| יישובים בנפת סגהאלום |
| --- | --- | --- |
| יישובים | סגהאלום • וסטה • קרשויפלו • קרשלדאן • קרטססיגט • פיזשדיארמט • בוצ'ה |  |
זליג אשחר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1941 (בן 83 בערך) פתח תקווה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  אימונולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרסים
 
זליג אשחר (נולד בשנת 1941) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לאימונולוגיה במכון ויצמן למדע. חתן פרס ישראל למדעי החיים לשנת 2015.
ביוגרפיה

זליג אשחר נולד בפתח תקווה, בנם הבכור של יעקב ושרה ליפקה, ילידי פולין. הוא גדל ברחובות ולמד בבית הספר העממי בית חינוך ובבית הספר תיכון מאוחד רחובות. בסיום לימודיו התגייס לצה"ל והצטרף לגרעין נח"ל בקיבוץ יד מרדכי. שנה לאחר סיום השרות הצבאי שלו ולאחר שאספת הקיבוץ דחתה את בקשתו להירשם ללימודים באוניברסיטה, הוא עזב את הקיבוץ ונרשם ללימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם גם השלים את התואר השני בביוכימיה. במלחמת ששת הימים לחם במסגרת גדוד הנח"ל המוצנח בבקעת הירדן וברמת הגולן.
אשחר בעל תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע, אותו החל בשנת 1969 בהדרכתם של פרופ' מיכאל סלע ופרופ' דוד גבעול. הוא חקר דרכים למניעת דחיית שתלים באמצעות בידוד ואפיון אנטיגנים ספציפיים על פני לימפוציטים והכנת נסיוב נגדם. את הפוסט-דוקטורט שלו עשה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, במחלקה לאימונולוגיה בראשותו של פרופ' ברוך בנאסרף (לימים חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה).
אשחר למד שיטה ליצירת כמויות גדולות של נוגדנים חד-שבטיים, במעבדתו של פרופ' ז'ורז' קלר במכון האימונולוגי של בזל. בשנת 1976 חזר לישראל והצטרף לסגל האקדמי של מכון ויצמן כראש קבוצת מחקר במחלקה לאימונולוגיה כימית (לימים המחלקה לאימונולוגיה). בסוף שנות ה-80, פיתח שיטה לטיפול ב-HIV נגד לוקמיה, על ידי הינדוסם של תאי לימפוציט T, בשיטות שונות של הנדסה גנטית, כך שיצוידו בקולטנים ספציפיים, שיאפשרו להם להרוג תאי מטרה סרטניים ספציפיים.
הטכנולוגיה של חברת קייט פארמה מתבססת על מחקריו.
אשחר מנהל את המחקר האימונולוגי במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב).
פרסים

2014 - פרס מסרי (אנ')
2015 - פרס ישראל
2016 - פרס נוברטיס לאימונולוגיה קלינית (יחד עם פרופ' קארל ג'ון מאוניברסיטת פנסילבניה ופרופ' סטיבן רוזנברג מהמכון הלאומי לסרטן)
2017 - פרס א.מ.ת, בקטגוריה מדעי החיים : חקר הסרטן
2021 - פרס דן דוד.
חייו האישיים

אשחר גרוש מנעמי, בתו של אחד ממייסדי טבע, גינטר פרידלנדר. התאלמן מבת זוגו ליהיא סמל, אב לשלושה וסבא לשישה נכדים.
הערות שוליים

↑  Expression of immunoglobulin-T-cell receptor chimeric molecules as functional receptors with antibody-type specificity, דצמבר 1989, PNAS
↑  מגזין מכון ויצמן, ‏מתמקדים במטרה, באתר "הידען", 27 ביולי 2011
↑  גישה חדשנית לטיפול בסרטן, באתר מכון ויצמן למדע
↑  שלושת מקבלי פרס נוברטיס לאימונולוגיה קלינית ל-2016, זליג אשחר, סטיבן רוזנברג וקרל ג'ון, באתר נוברטיס, 15 באוגוסט 2016
↑  על רקע מגפת הקורונה: הוכרזו הזוכים בפרס דן דוד, באתר וואלה, 15 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012449358305171  ISNI: 0000 0003 5307 9130  VIAF: 9373169381438539550009   WorldCat (עם VIAF): 9373169381438539550009
חנוך שינמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בן 58 בערך) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת פרינסטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת רייס  אוניברסיטת בר-אילן 
 תחומי עניין:  תורת המשפט 
 עיסוק:  חוקר משפט, פרופסור 
 מדינה:  ישראל 
 
חנוך שֶיְנמן (נולד ב-1966) הוא פילוסוף ישראלי של המשפט. הוא היה פרופסור למשפט ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. קודם לכן היה פרופסור זוטר לפילוסופיה באוניברסיטת רייס שביוסטון, ארצות הברית.
ביוגרפיה

בשנים 1984–1987 שירת בצה"ל ככתב בשבועון "במחנה". בשנת 1992 קיבל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. התמחה אצל עו"ד אסנת מנדל במחלקת בג"ץ של משרד המשפטים, ואצל שופט בית המשפט העליון, תאודור אור. בשנת 1993 הוסמך כעורך דין.
בשנת 1996 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת אוקספורד, על עבודה שכותרתה "Hart's Postscript to The Concept of Law", בהנחיית פרופ' יוסף רז. בשנת 1997 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת ייל. בשנת 2006 קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה מאוניברסיטת פרינסטון, על עבודה שכותרתה "Putting Justice in its Place: Three Essays on Law and Justice", בהנחיית פרופ' ג'ון קופר. בשנת 2007 קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת ייל, על עבודה שכותרתה "Promises, Agreements, and Practices: Essays in Social Philosophy", בהנחיית פרופ' אנתוני קרונמן.
מאוגוסט 2004 עד יוני 2012 היה פרופסור זוטר לפילוסופיה באוניברסיטת רייס שביוסטון, ארצות הברית.
באוקטובר 2012 מונה לפרופסור למשפט ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. מחקריו עוסקים בפילוסופיה משפטית ובפילוסופיה חברתית. תחומי התמחותו כוללים גם דיני חוזים, דיני נזיקין, משפט פלילי והיסטוריה של אתיקה נורמטיבית.
ערך את הספר "Promises and Agreements - Philosophical Essays", שיצא לאור בשנת 2011 בהוצאת Oxford University Press.
הערות שוליים

↑  חנוך שינמן באתר WorldCat Identities.
↑  Promises and Agreements - Philosophical Essays, באתר של Oxford University Press
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604750505171  GND: 1046579223  ISNI: 0000 0000 4276 5213  NKC: jo2013786227  SUDOC: 127079211  VIAF: 12055976   WorldCat (עם VIAF): 12055976
חבילת נתונים

חבילת נתונים, חבילה או חבילת מידע (באנגלית – Packet, מכונה בעברית פקטה) היא קבוצה בסיסית של נתונים המועברים ברשת מחשבים. חבילת נתונים מורכבת משלושה חלקים – תקורה (header) שמכיל את המידע הנחוץ על מנת להעביר את החבילה מהמקור אל היעד, בהתאם לפרוטוקול המשמש להעברת החבילה, נתונים (נקראים data או payload), וסוגר (trailer) אופציונלי, שמסמן את סוף החבילה, ולעיתים מכיל מידע שנועד להבטיח את הגעת הנתונים ללא שגיאות. ניתן להמשיל חבילת נתונים למכתב – הפתיח והסוגר הם המעטפה, והכתובת שנכתבת עליה, והנתונים הם המכתב שהוכנס אל תוך המעטפה.
חבילות מאפשרות לרשת המחשבים להעביר נתונים בצורה אמינה ויעילה יותר. החבילות, מהיותן יחידות בעלות גודל מוגבל, מאפשרות איתור מהיר של שגיאות ומפשטות את התכנון של נתבים ומתגים, ומאפשרות ביצוע של מיתוג מנות.
המושג "חבילת נתונים" התפתח בשנות ה-60 עם העלייה של תקשורת מחשבים והצורך בשיטה יעילה להעברת מידע ברשתות. התפתחות ה-ARPANET, הקדם לאינטרנט, הדגימה את חשיבות החבילת נתונים כאמצעי לתקשורת דיגיטלית.
טרמינולוגיה

במודל ה-OSI של תקשורת נתונים, חבילת מידע (או Packet) מתייחס ליחידת מידע בשכבה השלישית, שכבת הרשת.
בשכבות אחרות נעשה שימוש בשמות שונים עבור יחידות מידע מתאימים. כך בשכבה השנייה, שכבת הקו, יחידת מידע תיקרא "מסגרת", ובשכבה הרביעית, שכבת התעבורה, תיקרא "דטא-גרם" (Datagram).
ראו גם

תקשורת מחשבים – מונחים
מיתוג מנות
הערות שוליים

↑  ARPANET Definition, History & Significance
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנוכריסמס

חנוכריסמס או כריסמוכה (באנגלית: Chrismukkah, הלחם בסיסים של Christmas + Hanukkah) הוא תחדיש פופ-תרבותי המתייחס למיזוג חג המולד של הנצרות וחנוכה של היהדות.
המונח הפך לפופולרי בזכות דרמת הטלוויזיה האמריקאית "The O.C.‎", בה דמותו של סת' כהן יוצר חג כדי להפגין את החינוך שקיבל בבית הוריו הנשואים בנישואים בין-דתיים, כאשר האב הוא יהודי והאם היא פרוטסטנטית, מצב נפוץ יחסית בקרב הקהילה היהודית בארצות הברית, בה קיימת התבוללות. שילוב זה של שני החגים באופן בלתי פורמלי היה נפוץ עשרות שנים עוד בטרם נטבע המונח ב-"The O.C.‎"; ביטוי מוחשי למיזוג זה הוא שיח החנוכה (Hanukkah bush) המוצב אצל חלק מהמשפחות היהודיות בצפון אמריקה למשך תקופת חג החנוכה. ההבדל בינו לבין עץ חג המולד הוא היעדרם של קישוטים נוצריים. הכנסת מרכיבים של חג המולד במסגרת חגיגות החנוכה היו גם סמל של משפחות יהודיות במעמד הבינוני להפיכתן לחלק מהתרבות הגרמנית, כבר במאה ה-19. כמו כן, ביטוי דומה לכריסמוקה, ויינוקה - Weihnukka הלחם של חג המולד (Weihnachten) וחנוכה (Chanukka), היה מקובל בין יהודי גרמניה כבר במחצית השנייה של המאה ה-19.
"כריסמוקה" נחגג גם כחג אירוני-אלטרנטיבי, בדומה ל-"Festivus" שצוין בסדרת הטלוויזיה "סיינפלד". העיתון USA Today הגדיר חג זה כ"החג המלאכותי החדש שחברות משתמשות בו כדי להרוויח כסף".
ראו גם

סאנקסגיביקה
יחס יהודים לחג המולד
ניטל
ולופארק (לונדון)

| --- | --- |

 מיקום:  לונדון, הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°33′02″N 0°00′53″W﻿ / ﻿51.550511°N 0.014642°W﻿ / 51.550511; -0.014642
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים) 
 מפעיל:  Lee Valley Regional Park Authority 
 אדריכל:  משרד אדריכלים הופקינס 
 מושבים:  6,000 
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסולופארק(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסולופארק(למפת רובע ניוהאם רגילה) ולופארק(למפת רובע ניוהאם מוגדלת) ולופארק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הוולופארק (באנגלית: Velopark) הוא ולודרום, מתקן ספורט למרוצי אופניים שהוקם בלייטון שברובע ניוהאם במזרח לונדון, בירת הממלכה המאוחדת, כחלק ממתקני הפארק האולימפי שנבנו למשחקים האולימפיים של 2012. מתקן זה הוא אחד מחמשת המתקנים הקבועים העיקריים שנבנו עבור האולימפיאדה.
תיאור המבנה והקמתו

המבנה מכיל כ-6,000 מקומות ישיבה לצופים, וכן בסמוך נערכו מרוצי אופני BMX במסלול שגם לצידיו כ-6,000 מקומות ישיבה לצופים. המתקן ממוקם בחלקו הצפוני של הפארק האולימפי, וכולל מסלול של 1.6 ק"מ לאופני שטח. המתקן הושלם בשנת 2011 בעלות משוערת של כ-105 מיליון ליש"ט. עלות זו כוללת את הקמת הוולודרום החדש, שתוכנן בעזרת רוכב האופניים כריס הוי. הוולודרום החדש תוכנן כך שיהיה המהיר בעולם מבחינת הפרקט ותנועת האוויר בו.
חנוך רינות

חנוך רינות (מרץ 1911 - יולי 1995) היה איש חינוך ישראלי, כיהן כמנהל הכללי של עליית הנוער וכמנכ"ל משרד החינוך בשנות ה-60 של המאה ה-20.
חייו

רינות נולד כחנוך רינהולד בפולין. בגיל שלוש עבר עם משפחתו לווינה ובגיל חמש עשרה לברלין. בשנת 1932 היה בין שבעת החותמים על פרוטוקול ייסוד תנועת "עזרה לנוער יהודי" של רחה פריאר. בפברואר 1934 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ עין חרוד כמדריך של קבוצה של כשישים נערים ונערות בני 15-16, שהייתה הקבוצה הראשונה של עליית הנוער בניהולה של הנרייטה סאלד. בהמשך היה מפקח בעליית הנוער והמנהל החינוכי של עליית הנוער. בשנת 1947 הוא הקים וניהל כפר נוער של עליית הנוער במחנות המעפילים בקפריסין. בשנת 1953 הוציא לאור ספר בשם "נוער בונה ביתו" על עבודתו בעליית הנוער.
באוקטובר 1960 התמנה למנכ"ל משרד החינוך על ידי אבא אבן. בתקופת כהונתו, לאור יחסיו הקרובים עם צרפת והיותו יו"ר האגודה לידידות ישראל-צרפת, הגביר את לימודי הצרפתית בבתיה"ס בישראל. במהלך כהונתו גם החלו שידורי הטלוויזיה החינוכית בישראל. בשנת 1962 הצטרף למועצה הארצית למען התזמורת הפילהרמונית הישראלית. לפי גרסה אחת, בפברואר 1964 עמד מאחורי ההחלטה שלא לאפשר ללהקת הביטלס להופיע בישראל באומרו ש"לבושם ותסרוקתם, שירם דיבורם ותנועותיהם מבליטים זרות ומוזרות. ... היגררות זו של המוני בני נוער אחרי אליליהם מוכיחה כי קיים חלל בנפש הצעיר ושיממון ביומו ובערכיו".
אולם לסיפור זה יש הרבה גרסאות, וברשימת האחראים להחלטה הנ"ל לפי גרסאות אלה נמנים זלמן ארן, ועדת הכספים, האמרגן גיורא גודיק ועוד. יוסי שריד ייחס בעבר סיפור זה לאביו, יעקב שריד.
בינואר 1967, לאור חילוקי דעות בינו לבין השר זלמן ארן בעיקר על רקע רצונו של השר להאיץ את קצב מיזוג הגלויות, התפטר מתפקידו. לאחר ההתפטרות שהה בשליחות חינוכית בארצות הברית לעמוד מקרוב על מצב החינוך היהודי בארץ זו. באוגוסט 1967 נתמנה ליועץ לענייני חינוך, הכשרת שליחים ומחקר ליושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית. בתפקידו זה הוא ניהל מחקר של ראיונות עם מתנדבים שהגיעו לישראל לסייע לה בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים. בשנת 1968 הוא כיהן כחבר מליאת רשות השידור.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  שלמה שבא, זה התחיל בפברואר 1934, דבר, 23 בפברואר 1959
↑  שרה בן-ראובן, הנרייטה נגד רחה – פרק שלישי (אחרון), אתר ארגון יוצאי מרכז אירופה
↑  א. ח. אלחנני, רשות ישראלי לחינוך יהודי בתפוצות, דבר, 23 ביולי 1967
↑  חברת הנוער סירבה לאכול, דבר, 27 במרץ 1964
↑  יובל דניאלי, תוצרת נוער: סיפורה של סדנת 'תו-נו' קבוצת נוער מגולי קפריסין, עמוד 7, אתר גבעת חביבה
↑  התקיימה בירושלים הישיבה הראשונה של המועצה הארצית למען התזמורת הפילהרמונית הישראלית, דבר, 29 במרץ 1962
↑  שלמה גינוסר, חופש לחיפושיות גם בישראל?, דבר, 28 בפברואר 1964המשך
↑  רינות התפטר מתפקיד מנכ"ל משרד החינוך, דבר, 24 בינואר 1967
↑  ד"ר ח. רינות - יועץ ליו"ר הנהלת הסוכנות, דבר, 22 באוגוסט 1967
↑  רות בונדי, איפה המתנדבים כולם, דבר, 1 בדצמבר 1967
↑  ח. יחיל ימשיך לכהן כיו"ר הוועד המנהל של רשות השידור, דבר, 9 בספטמבר 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306808405171  GND: 12671357X  ISNI: 0000 0000 6694 606X  LCCN: n96004348  VIAF: 43560583   WorldCat (עם VIAF): 43560583
זכויות להט"ב בפלאו

| --- | --- |

פלאו
 מעמד בחוק:  חוקי בקרב גברים מאז 2014, חוקי בקרב נשים מאז ומעולם
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  מדינה ללא צבא
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית, קיימת הגבלה בחוקה של פלאו שמכירה בנישואים הטרוסקסואלים בלבד מאז 2008
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בפלאו מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית גברית מוגדרת כחוקית במדינה מאז 2014. עם זאת, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק. בנוסף, מאז 2008 קיימת הגבלה בחוקה של פלאו (אנ') שמכירה בנישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין זוגות מהמין השני בלבד. בכך, קיימת הגבלה חוקתית להכרה משפטית בנישואים חד-מיניים במדינה. פעילות הומוסקסואלית נשית מוגדרת כחוקית מאז ומעולם.
בשנת 2011 הצביעה פלאו בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם נלוות על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית" שגינתה לראשונה אלימות ואפליה נגד להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם.
מעמד בחוק

לאחר המלצות ממספר מדינות בסיום הסקירה התקופתית האוניברסלית (אנ') של פלאו על ידי מועצת האו"ם לזכויות אדם באוקטובר 2011, ממשלת פלאו הבטיחה לבטל לחלוטין את ההפללה בחוק של פעילות הומוסקסואלית. באפריל 2014 הנשיא טומי רמנגסאו ג'וניור (אנ') חתם על קוד העונשין החדש שהוציא מהתוכן שלו איסור על קיום פעילות הומוסקסואלית גברית בין מבוגרים בהסכמה. הקוד נכנס לתוקף ב-23 ביולי 2014.
עד שנת 2014, פעילות הומוסקסואלית גברית בין מבוגרים בהסכמה הייתה מוגדרת כעבירה פלילית דה יורה בפלאו שעלולה להטיל עד 10 שנות מאסר למורשעים. עם זאת, סעיפי ההפללה בקוד העונשין דווחו כלא נאכפים בפועל לאורך השנים. פעילות הומוסקסואלית בין נשים הוגדרה כחוקית מאז ומעולם.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

פלאו אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). לצד אי הכרתה של פלאו במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקה של המדינה שמכירה בנישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד, לאחר 22 שינויים שהתקבלו בתוכן החוקה במהלך 4 בנובמבר 2008 (אנ').
מאז תחילת העשור השני של המאה ה-21, התקיימו מספר מהלכים לביטול מגבלת החוקה על הכרה בנישואים חד-מיניים. ביולי 2019, בתשובה לשאלה במסיבת עיתונאים בנוגע לעמדתו בנושא, נשיא המדינה טומי רמנגסאו ג'וניור הצהיר שהוא תומך בביטול האיסור בטענה שהוא "מאמין בשוויון מלא" והגדיר אותו כהומופובי באומרו "אלה השונים מאיתנו לא אומר שהם צריכים להיות מנודים, אזרחים סוג ב', או שהם לא יכולים לתרום לקהילה. אני רוצה להבהיר שאני לא מאמין במעמד החוקתי הקיים שמקדם אפליה. אני רוצה להיות מתועד שאני תומך בזכויותיו של כל אדם, כל פלואן, שיתייחסו אליו באופן שווה... תנו לנו להתייחס זה לזה בכבוד ובכבוד. זה לא יהיה חיובי עבורנו ברמת האו"ם. כמגמה ברחבי העולם, אנחנו עושים צעד לאחור. כל עוד הם מאמינים באלוהים כמו כולם, אנו יכולים להתייחס זה לזה בכבוד ובכבוד". פעילים מקומיים שיבחו את הערותיו וכינו אותן כ-"מעשה מאוד מפתיע ומתקדם".
תנאי מחיה

בדומה לשאר מדינות האיים באוקיינוס השקט, גילויי חיבה פתוחים בין בני זוג (הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד) עלולים להיות לא מקובלים על ידי החברה הפלואנית ולהוות מטרה לעוינות. לאורך השנים דווח שמספר להט"ב פלואנים בוחרים להגר לגואם השכנה או לארצות הברית עקב דחייה חברתית שאיתה הם עלולים להתמודד בפלאו על רקע נטייתם המינית או זהותם המגדרית.