stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת נירים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  קרב נירים
 מיקום:  מועצה אזורית אשכול 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1983–1985 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  15 במאי 1985
 אדריכל:  יחיאל ערד בשיתוף האמן אריה סרטני
 
 קואורדינטות:  31°14′21″N 34°20′18″E﻿ / ﻿31.239113831297°N 34.338198254977°E﻿ / 31.239113831297; 34.338198254977
 he
 
אנדרטת נירים, הקרויה גם אנדרטת דנגור, היא אנדרטה לזכר קרב נירים שנערך ב-15 במאי 1948, הנמצאת ליד קיבוץ סופה, במקום שבו הוקם לראשונה קיבוץ נירים במוצאי יום הכיפורים תש"ז (6 באוקטובר 1946) במסגרת עליית 11 הנקודות להתיישבות בנגב. בקרב נהרגו שמונה ממגיני נירים, והם מונצחים באנדרטה.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יחיאל ערד בשיתוף האמן אריה סרטני שהתמחה בתבליטי בטון. אבן פינה לאנדרטה הונחה ביוני 1983 והיא נחנכה בשנת 1985. היא בנויה בצורת בית הביטחון עם מרפסת בולטת על הגג. על הקיר יש כתובת גדולה, שהייתה לסמל לעמידת היישובים בכלל ונירים בפרט - לא הטנק ינצח כי אם האדם, כתובת שנשארה על קיר צריף האוכל ההרוס. במקום גם דגם של נירים במלחמה ואתר זיכרון לשמונת הנופלים שהועברו לאחר המלחמה לקבורה בקיבוץ נירים.
האנדרטה נקראת על שם שלום דנגור, רוכש אדמות נירים.
בשבעה באוקטובר

בבוקר טבח שבעה באוקטובר הגיע למקום כוח של שישה לוחמים מסיירת נח"ל, שנשלח טרם פרוץ המתקפה במסגרת כוננות עם שחר. עם תחילת המתקפה, שכללה ירי רקטות ופצמ"רים, הכוח, המצויד בנשק אישי בלבד, התבצר במיגונית שבמקום, ונאבק בעשרות מחבלים, חמושים ברימוני יד ובמטולי RPG, שתקפו אותו. במהלך הקרב הגיעה למקום תגבורת של שישה לוחמים. ארבעה לוחמי נח"ל נהרגו בקרב שהתפתח במקום, ושישה נפצעו, עד חילוצם בצהריים במסוק של יחידה 669.
גלריה

הכתובת באנדרטת נירים
שמות הנופלים באנדרטת נירים
מקום קבורתם הראשון של הנופלים בנירים הישנה (דנגור)
שלט באנדרטת נירים (דנגור)
הערות שוליים

↑  אמיר רוזנבליט, אבן פינה לאנדרטת דנגור, דבר, 2 ביוני 1983
↑  סיפור הקרב, באתר לזכרו של סרן אייל קליין
נבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 21

נבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל הצעירה של איטליה, המייצגת אותה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות צעירות. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. הנבחרת משתתפת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, הנערכת מדי שנתיים, והיא הנבחרת אשר זכתה בטורניר מספר הפעמים הרב ביותר עם חמש זכיות.
הנבחרת הצעירה של איטליה הוקמה בשנת 1978 בעקבות ייסודן של אליפויות אירופה לנבחרות צעירות מטעם אופ"א. הנבחרת הופיעה בצורה מרשימה באליפויות אלו עד לשנת 1990. החל משנת 1990 ועד לשנת 2004 ביססה איטליה את עליונותה הכמעט בלעדית כשהיא זוכה בחמש אליפויות בשבעה טורנירים.
נקודות השפל של הנבחרת היו בשנת 1998 ובשנת 2011, כאשר כשלה נבחרת איטליה הצעירה להעפיל לאליפות אירופה בשנה שלפניהן.
כל אליפויות אירופה לנבחרות צעירות

1978 - רבע הגמר
1980 - רבע הגמר
1982 - רבע הגמר
1984 - חצי הגמר
1986 - מקום שני
1988 - רבע הגמר
1990 - חצי הגמר
1992 - מקום ראשון
1994 - מקום ראשון
1996 - מקום ראשון
1998 - לא העפילה
2000 - מקום ראשון
2002 - חצי הגמר
2004 - מקום ראשון
2006 - הודחה בשלב הבתים
2007 - הודחה בשלב הבתים
2009 - חצי הגמר
2011 - לא העפילה
2013 - מקום שני
2015 - שלב הבתים
2017 - חצי הגמר
2019 - שלב הבתים
2021 - רבע הגמר
2023 - שלב הבתים
2025 - העפלה
שרידים אבולוציוניים

שרידים אבולוציוניים (וסטיגיאליות) הם שרידים לאברים, התנהגויות או מבנים מולקולריים שהיה להם תפקיד במינים קדומים והם איבדו את הפונקציונליות שלהם במהלך האבולוציה של המין. שרידים נוצרים על ידי תהליכים אבולוציוניים, בדרך כלל כשתכונה ביולוגית אינה תורמת לשרידות או לרבייה במהלך הברירה הטבעית, או שהיא נעשית חסרת חשיבות כאשר הסביבה משתנה או בעל החיים עובר לסביבה חדשה. התכונה עשויה להיכחד מהר יותר כאשר תפקודה הופך מזיק באופן חד-משמעי (לחצי ברירה שלילית), ומנגד היא עשויה להישמר אם נוכחותה אינה מהווה חיסרון.
דוגמאות לשרידים אבולוציוניים (הנקראים גם איברים מנוונים או איברים קדמוניים) הן שיני בינה והעפעף השלישי בבני אדם, והגפיים האחוריות של הנחש והלוויתן.
סקירה כללית

השרידים שנותרו עשויים להיות מבנים אנטומיים שהיו במינים הקודמים, דפוסי התנהגות, או שרידים מולקולריים חסרי תפקוד כמו פסאודוגנים. במהלך האבולוציה שרידים אבולוציוניים עשויות להופיע בשלבים שונים של מחזור החיים של האורגניזם, החל מהשלב העוברי ועד לבגרות - למשל עצם הזנב קיימת בעוברים של כל מיני היונקים כולל האדם, ובאדם היא נעלמת בשבוע 6 עד 9 להתפתחות העובר. שיני בינה מופיעות באדם בגיל 17 עד 25.
מושגים דומים חלים ברמה המולקולרית - לכמה רצפים של חומצות גרעין בגנום אאוקריוטי אין תפקיד ביולוגי ידוע; חלקם עשויים להיות "דנ"א זבל", אבל קשה להוכיח שרצף מסוים באזור מסוים של גנום נתון הוא באמת לא מתפקד. העובדה שמדובר ב-DNA לא מקודד אינה קובעת שהוא חסר תפקוד. יתר על כן, גם אם רצף DNA קיים הוא חסר תפקוד, לא נובע מכך שהוא שריד מרצף קדמון של DNA תפקודי. מבחינה לוגית DNA כזה לא יהיה שריד במובן של היותו שריד של מבנה פונקציונלי. לעומת זאת פסאודוגנים איבדו את יכולת קידוד החלבון שלהם או שבאופן אחר אינם מתבטאים עוד בתא. בין אם יש להם תפקיד קיים או לא, הם איבדו את תפקידם הקודם ובמובן זה, הם אכן מתאימים להגדרה של שרידיות.
יש להבחין בין המושג שרידיות למושג האקספטציה. שניהם עשויים להתרחש יחד באותה דוגמה, בהתאם לנקודת המבט הרלוונטית. באקספטציה, מבנה ששימש במקור למטרה אחת השתנה לשימוש מטרה חדשה. לדוגמה, הכנפיים של פינגווינים הן משוכללות מאוד במובן של התאמה למטרה החדשה שלהן (שחייה מתחת למים), אך עדיין עשויות להיחשב כשרידיות במובן של איבוד התפקוד המקורי שהיה להן אצל הציפורים המעופפות שהיו אבותיהם הקדומים של הפינגווינים (טיסה באוויר). לעומת זאת דרווין טען שכנפי האמו הן שרידיות בכל מובן, מכיוון שנראה שאין להן תפקיד קיים משמעותי; עם זאת, פונקציה היא עניין של מידה, ולכן השיפוטים לגבי מהי פונקציה "עיקרית" הם שרירותיים; נראה שהאמו משתמש בכנפיו כאיברי שיווי משקל בריצה. באופן דומה, היען משתמש בכנפיו בתצוגות ובבקרת טמפרטורה, אם כי אין ספק שהן שרידיות כמבנים לטיסה.
תכונות שרידיות נעות בין מזיק דרך נייטרלי למועדף מבחינת הברירה הטבעית. חלקם עשויים להיות בעלי תועלת מוגבלת מסוימת לאורגניזם, אך עדיין מתנוונים עם הזמן אם הם לא מקנים יתרון משמעותי מספיק מבחינת כשירות כדי להימנע מהשפעות של סחף גנטי או לחצי ברירה מתחרים. שרידיות על צורותיה השונות מציגה דוגמאות רבות של עדויות לאבולוציה ביולוגית.
היסטוריה

שרידי איברים זוהו זמן רב לפני שהאבולוציה הדרוויניסטית סיפקה הסבר מקובל. במאה הרביעית לפני הספירה, אריסטו כתב ב"היסטוריה של בעלי החיים" שלו (History of Animals), על שרידי עיניהם של חפרפרות, וכינה אותן "מעוכבות בהתפתחות" בשל העובדה שחפרפרות בקושי יכולות לראות.
עם זאת, רק במאות האחרונות הפכו שרידים אנטומיים לנושא של מחקר רציני. בשנת 1798, אטיין ז'ופרואה סנט-אילר כתב על מבנים שרידיים: "בעודם חסרי תועלת בנסיבות אלה, היסודות האלו [...] לא בוטלו, כי הטבע אף פעם לא עובד בקפיצות מהירות, והוא תמיד משאיר שרידים של איבר גם כשהוא מיותר, אם האיבר הזה ממלא תפקיד חשוב במינים אחרים מאותה משפחה." עמיתו, ז'אן-בטיסט דה לאמארק, מנה מספר מבנים שרידיים בספרו מ-1809 "פילוסופיה זואולוגית". למארק ציין "החולד של אוליבייה, שחי מתחת לאדמה כמו החפרפרת, וככל הנראה חשוף לאור יום אפילו פחות מחפרפרות, איבד לחלוטין את הראייה ויש לו רק שרידים של עיניים".
צ'ארלס דרווין מנה מספר שרידים אבולוציוניים בספר "מוצא האדם", כולל שרירי האוזן, שיני הבינה, התוספתן, עצם הזנב, ושיער הגוף. בספר על מוצא המינים דרווין כתב שמבנה שרידי יכול להיות חסר תועלת לתפקידו העיקרי, אך עדיין לשמור על תפקידים אנטומיים משניים: "איבר המשרת שתי מטרות, עשוי להפוך שרידי לחלוטין עבור מטרה אחת, אפילו המטרה היותר חשובה, ולהישאר יעיל לחלוטין עבור המטרה האחרת".
במהדורה הראשונה של "על מוצא המינים", דרווין הזכיר בקצרה את התורשה של תכונות נרכשות תחת הכותרת "השפעות של שימוש ואי-שימוש", והביע ספק רב שהשימוש "מחזק ומגדיל חלקים מסוימים, וחוסר שימוש מפחית אותם; וששינויים כאלה עוברים בירושה". במהדורות מאוחרות יותר הוא הרחיב את מחשבותיו על כך, ובפרק האחרון של המהדורה השישית הגיע למסקנה שמינים שונו "בעיקר באמצעות הברירה הטבעית של מספר וריאציות רצופות, קלות, חיוביות; בסיוע חשוב על ידי השפעות תורשתיות של שימוש וחוסר שימוש בחלקים".
ב-1893 פרסם רוברט וידרסהיים את "מבנה האדם", ספר על האנטומיה של האדם והרלוונטיות שלו להיסטוריה האבולוציונית של האדם. "מבנה האדם" הכילה רשימה של 86 איברים אנושיים אותם תיאר וידרסהיים כ"איברים שהפכו חסרי תפקוד לחלוטין או חלקם, חלקם מופיעים בעובר לבדו, אחרים נוכחים במהלך החיים באופן קבוע או בלתי קבוע. בחלקם הגדול איברים אשר עשויים להיות מכונים בצדק שרידיים." מאז תקופתו התגלתה תפקידם של חלק מהמבנים הללו, בעוד שרידים אנטומיים אחרים נחשפו, מה שהופך את הרשימה לעניין בעיקר כתיעוד של הידע על האנטומיה האנושית באותה תקופה. גרסאות מאוחרות יותר של הרשימה של וידרסהיים הורחבו ל-180 "איברים שרידיים" אנושיים. זו הסיבה שהזאולוג הורציו ניומן אמר בהצהרה כתובה שהוקראה לראיות במשפט הקופים כי "יש, לפי וידרסהיים, לא פחות מ-180 מבנים שרידיים בגוף האדם, המספיקים כדי להפוך את האדם למוזיאון מהלך של עתיקות."
דוגמאות > חיות לא אנושיות

תכונות שרידיות קיימות בכל ממלכת החיות, וניתן היה לתת רשימה כמעט אינסופית שלהן. דרווין אמר כי "אי אפשר יהיה לציין את אחת מהחיות הגבוהות שבהן חלק כלשהו אינו במצב בסיסי".
הכנפיים של יענים, אמואים וציפורים חסרות מעוף אחרות הן שרידיות; הם שרידים של כנפי אבותיהם המעופפים. ציפורים אלו משקיעות משאבים בגידול כנפיים, על אף שרוב הציפורים הללו גדולות מכדי להשתמש בכנפיים הללו בהצלחה לתעופה. ראיית כנפיים שרידיות בציפורים נפוצה גם כאשר הן אינן צריכות עוד לעוף כדי להימלט מטורפים, כמו ציפורים באיי גלאפגוס. עיניהם של יצורי מערות רבים כמו דגים, סלמנדרות ופרוקי-רגליים מסוימים הן שרידיות, שכן הן אינן מאפשרות עוד לאורגניזם לראות, והן שרידים של עיניהם הפונקציונליות של אבותיהם. בעלי חיים שמתרבים באמצעות רבייה אל-זוויגית בדרך כלל מאבדים את התכונות הזוויגיות שלהם, כמו היכולת לאתר/לזהות את הזוויג השני והתנהגות הזדווגות.
לנחשים ממשפחות החנקיים והפיתוניים יש שאריות אגן שרידיות, הנראות כלפי חוץ כשני שלוחות אגן קטנות בכל צד של פתח הביב. דורבנים אלה משמשים לעיתים להזדווגות, אך אינם חיוניים, מכיוון שלבני משפחת הזעמניים (רובם המכריע של מיני הנחשים האחרים) אין שרידים כאלה. יתר על כן, ברוב הנחשים, הריאה השמאלית מופחתת מאוד או נעדרת.
בדוגמאות שלעיל, השרידים הם בדרך כלל התוצאה (לפעמים אגבית) של אבולוציה אדפטיבית. עם זאת, ישנן דוגמאות רבות לשרידיות כתוצר של מוטציה דרסטית, ושרידיות כזו היא בדרך כלל מזיקה. אחת הדוגמאות המתועדות המוקדמות ביותר הייתה זו של כנפיים שרידיות בתסיסנית. דוגמאות רבות בהקשרים רבים אחרים צצו מאז.
דוגמאות > בני אדם

השרידיות בבני אדם קשורה לאבולוציה של האדם, וכוללת מגוון תכונות הקיימות במין האנושי. דוגמאות רבות לכך הן שרידיות גם אצל פרימטים אחרים ובעלי חיים קרובים, בעוד שדוגמאות אחרות עדיין מפותחות מאוד אצלם. המעי העיוור האנושי הוא שרידי, כפי שקורה לעיתים קרובות אצל אוכלי כל, והוא מצטמצם לחדר אחד המקבל את תוכן המעי העקום לתוך המעי הגס. המעי העיוור הקדמוני היה שק גדול ואטום שבו חומר צמחי עמיד כמו תאית היה מותסס כהכנה לספיגה במעי הגס. איברים אנלוגיים בבעלי חיים אחרים הדומים לבני אדם ממשיכים לבצע פונקציות דומות. עצם הזנב, למרות היותה שריד מזנב של אבות קדמונים פרימטים, מתפקד כיום אצל האדם כעוגן לשרירי אגן מסוימים, כולל שריר העכוז הגדול.
בני אדם גם נושאים כמה התנהגויות ורפלקסים שרידיים. היווצרות עור ברווז בבני אדם תחת לחץ או קור היא רפלקס שרידי; תפקידו בקרב יונקים שהיו אבות האדם בעלי פרווה הוא כפול - מחד הסתמרות הפרווה בעת קור משפרת את בידוד הגוף על ידי הרחבת שכבת האוויר הכלואה בתוך הפרווה. בהמשך שימשה הסתמרות השיער כמנגנון תקשורת חברתית - בשעת כעס או פחד הפרווה סומרת כדי לגרום לבעל החיים להיראות גדול יותר ולהרתיע טורפים או יריבים מסוכנים. ה-arrector pili (שריר המחבר את זקיק השערה לרקמת החיבור) מתכווץ ויוצר בקרב בני אדם עור ברווז. שאין לו תועלת בהיעדר פרווה.
ישנם גם מבנים מולקולריים שרידיים בבני אדם, שאינם נמצאים עוד בשימוש אך עשויים להצביע על מוצא משותף עם מינים אחרים. דוגמה אחת לכך היא גן שמתפקד ברוב היונקים האחרים ואשר מייצר L-gulonolactone oxidase, אנזים שיכול לייצר ויטמין C. מוטציה מתועדת השביתה את הגן באב קדמון של תת-המחלקה המודרנית של קופי אדם, והוא נשאר כעת בגנום שלהם, כולל הגנום האנושי, כרצף שריד הנקרא פסאודוגן.
השינוי בתזונה האנושית לכיוון מזון רך ומעובד לאורך זמן גרם להפחתה במספר השיניים הטוחנות החזקות, במיוחד הטוחנות השלישיות (הידועות גם כשיני בינה), שהיו מועדות מאוד לפגיעה.
דוגמאות > צמחים

לצמחים יש גם חלקים שרידיים, למשל מבני עלי חסרי תפקוד, או העלים השרידיים של השבטבט. דוגמאות ידועות הן הפחתת התצוגה הפרחונית, מה שמוביל לפרחים קטנים יותר או חיוורים יותר, בצמחים המתרבים ללא הפריה חיצונית, למשל אך ורק באמצעות האבקה עצמית או אך ורק באמצעות שיבוט.
ראו גם

אטביזם
שרידיות באדם
יחסי דומיננטיות
ספנדרל (ביולוגיה)
מרוץ קאדל אוונס דרך האוקיינוס הגדולה

| --- | --- |

 מדינות:  אוסטרליה אוסטרליה
 סוג:  מרוץ חד יומי
 אורך המסלול:  164 ק"מ
 חודש:  ינואר
 משך:  יום אחד
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  2015
 מרוצים עד כה:  9
 מנצח ראשון:  בלגיה ג'יאני מירסמן
 מנצח אחרון:  שווייץ מאורו שמיד
 
מרוץ קאדל אוונס דרך האוקיינוס הגדולה (באנגלית: Cadel Evans Great Ocean Road Race) הוא מרוץ אופניים חד-יומי לנשים ולגברים על שמו של רוכב האופניים האוסטרלי קאדל אוונס שמתקיים באוסטרליה בג'ילונג (ויקטוריה). המרוץ הוא מסבב מרוצי הוורלד טור, הדרג הבכיר ביותר של מרוצי אופני כביש, ואחד מהמרוצים הבכירים שפותחים את עונת האופניים שהוא מתקיים לקראת סוף ינואר.
מסלול

מרוץ הגברים הוא באורך של 164 קילומטרים, מרוץ הנשים הוא באורך של 113 קילומטרים. בנוסף למרוצים המקצועיים, למרוץ גם גרסה עממית באורכים שונים.
המרוץ מתחיל ומסתיים בג'ילונג', עובר בעיר ילדותו של קאדל אוונס, בארוון הידס, דרך הים ומשם חזרה לג'ילונג.
מנצחים > גברים

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2015 | בלגיהג'יאני מירסמן | קוויק סטפ |
| 2016 | בריטניהפיטר קניו | קבוצת סקיי |
| 2017 | גרמניהניקיאס ארנדט | סאנווב |
| 2018 | אוסטרליהג'יי מקארת'י | בורה–הנסגרוהה |
| 2019 | איטליהאליה ויוויאני | דקונינק קוויק-סטפ |
| 2020 | בלגיהדריס דוונינס | דקונינק קוויק-סטפ |
| 2021 | בוטל עקב מגפת הקורונה באוסטרליה |  |
| 2022 | בוטל עקב מגפת הקורונה באוסטרליה |  |
| 2023 | גרמניהמריוס מיירהופר (אנ') | Team DSM |
| 2024 | ניו זילנדלורנס פית'י (אנ') | Groupama–FDJ |
| 2025 | שווייץמאורו שמיד (אנ') | קבוצת ג'ייקו - אלולה |
מנצחים > נשים

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2015 | אוסטרליהרייצ'ל ניילן | Building Champions Squad |
| 2016 | אוסטרליהאמנדה ספרט | Orica–AIS |
| 2017 | הולנדאנמיק ואן פלוטן | Orica–Scott |
| 2018 | אוסטרליהקלואי הוסקינג | Alé–Cipollini |
| 2019 | קובהארלניס סיירה | אסטנה |
| 2020 | גרמניהליאן ליפרט | Team DSM |
| 2021 | בוטל עקב מגפת הקורונה באוסטרליה |  |
| 2022 | בוטל עקב מגפת הקורונה באוסטרליה |  |
| 2023 | הולנדלוש אדחיסט (אנ') | FDJ-Suez |
| 2024 | הולנדרוסיטה ריינהוט (אנ') | ויסמה—ליס א בייק |
| 2025 | ניו זילנדאלי וולאסטון (אנ') | FDJ-Suez |
זהות גנובה

| --- | --- |

 מבוסס על:  בורן 
 בימוי:  טוני גילרוי 
 הופק בידי:  Ben Smith, פרנק מרשל 
 תסריט:  טוני גילרוי, דן גילרוי, רוברט לדלום 
 עריכה:  ג'ון גילרוי 
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  רוברט אלסוויט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  רלטיביטי מדיה, חברת קנדי/מרשל, סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  UIP Duna, סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 באוגוסט 2012 
 משך הקרנה:  135 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט הרפתקאות, מותחן אקשן, סרט מתח, סרט ריגול, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, בת'סדה, מרילנד, רסטון, תחנת ווטרלו, Carson, קראצ'י, אלסקה, וושינגטון די. סי., סיאול, שיקגו, מנילה, בנגקוק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bourne4
 סרט קודם:  זהות אבודה 
 סרט הבא:  ג'ייסון בורן 
 www.thebournelegacy.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
זהות גנובה (באנגלית: The Bourne Legacy) הוא סרט פעולה ומותחן משנת 2012, בבימויו של טוני גילרוי ובהפקתו של פרנק מרשל. הסרט הוא הרביעי בסדרת סרטי "זהות כפולה", וממשיך את סיפור העולם של ג'ייסון בורן, אך מתמקד בדמות חדשה, ארון קרוס, אותו מגלם ג'רמי רנר. הסרט עוסק בהשלכות הגילויים שנחשפו על ידי ג'ייסון בורן על מבצעי הריגול של סוכנויות הביון האמריקאיות.
צילומי הסרט היו בעיקר בניו יורק, עם כמה סצנות שצולמו בפיליפינים, דרום קוריאה וקנדה. הסרט יצא לאקרנים באוגוסט 2012, הסרט זכה לביקורות מעורבות והכניס 276 מיליון דולר בקופות.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת במקביל לאירועים המתרחשים בסרט הקודם בסדרה, "זהות אבודה". הסיפור עוקב אחר ארון קרוס (ג'רמי רנר), סוכן מיוחד שמשתתף בפרויקט "אאוטקאם", תוכנית סודית של ממשלת ארצות הברית לשיפור יכולותיהם של סוכנים באמצעות סמים מיוחדים. לאחר שג'ייסון בורן חושף את המידע הסודי על הפרויקטים הדומים, מחליטים קברניטי התוכנית להשמיד את כל העקבות ולהרוג את כל הסוכנים המעורבים. קרוס, יחד עם ד"ר מרטה שירינג (רייצ'ל וייז), מדענית שעבדה על הפיתוח התרופתי, יוצאים למנוסה במטרה לחשוף את האמת ולהישאר בחיים.
צוות השחקנים הראשי

ג'רמי רנר בתפקיד ארון קרוס - סוכן פרויקט "אאוטקאם" שנאבק לשרוד ולהבין את האמת מאחורי התוכנית בה הוא משתתף.
רייצ'ל וייס בתפקיד ד"ר מרטה שירינג - מדענית ביוכימית שמוצאת את עצמה על הכוונת בעקבות מעורבותה בפיתוח התרופות המשמשות את הסוכנים בתוכנית.
אדוארד נורטון בתפקיד קולונל אריק באייר - מפקד בסוכנות הביון המרכזית שמנהל את המבצע להשמדת הסוכנים ומחקת העקבות.
ג'ואן אלן בתפקיד פמלה לנדיי - דמות מוכרת מהסרטים הקודמים בסדרה, המנהלת את החקירה בפרשת בורן.
סקוט גלן בתפקיד אלכסנדר הלר - מנהל במבצעי הסוכנות שהופך לדמות מרכזית במרדף אחרי קרוס ושירינג.
ביקורות

הסרט "זהות גנובה" זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים. בעוד שחלקם שיבחו את הביצועים של ג'רמי רנר ואת סצנות האקשן המותחות, אחרים הביעו אכזבה מהעלילה המורכבת והיעדרו של ג'ייסון בורן (בגילומו של מאט דיימון) כדמות מרכזית. באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 55%, בעוד שב-Metacritic קיבל ציון של 61 מתוך 100.
הערות שוליים

↑  "The Bourne Legacy". rottentomatoes.com. נבדק ב-18 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| ג'ייסון בורן |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | רוברט לדלום |  |
| ספרים | זהות כפולה (1980) |  |
| סרטים | זהות כפולה (1988) • זהות כפולה (2002) • זהות במלכודת (2004) • זהות אבודה (2007) • זהות גנובה (2012) • ג'ייסון בורן (2016) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 305141068   WorldCat (עם VIAF): 305141068
איימי קרלסון

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1968 (בת 56) Glen Ellyn, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  נוקס קולג'  תיכון ווסט גלנבארד 
 בן או בת זוג:  Syd Butler 
 מספר צאצאים:  2
 https://www.amycarlson.com
 פרופיל ב-IMDb
 
איימי לין קרלסון (באנגלית: Amy Lynn Carlson; נולדה ב-7 ביולי 1968) היא שחקנית אמריקאית הידועה בתפקידיה כלינדה רייגן בסדרת המשטרה "שוטרים בדם", אלכס טיילור בדרמה "משמרת שלישית", וג'וזי ווטס באופרת הסבון "עולם אחר".
ביוגרפיה

קרלסון נולדה באלמהרסט, מחוז דופייג', אילינוי, ליד שיקגו, וגדלה בגלן אלין, אילינוי, ארצות הברית, בתם של המורים, ברברה ג'יין (הולטמן) ורוברט יוג'ין קרלסון. היא ממוצא שוודי, עם שורשים בסמולנד.
חיים אישיים

קרלסון מתגוררת בניו יורק עם בעלה סיד באטלר. יש להם שני ילדים.
פרסים

בשנת 2018 הוענק לקרלסון פרס מוחמד עלי לשוויון מגדרי. בשנת 2021, היא זכתה בפרס הישג בוגרי מכללת נוקס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | The Babe | ילדה במדרגות |  |
| 2000 | הכל ביחד | ג'יין |  |
| 2002 | לנצח בנות באמצעות שליטה נפשית | קתי |  |
| 2002 | Stella Shorts | ילדה היפית |  |
| 2007 | Anamorph | אלכסנדרה פרדריקס |  |
| 2010 | Trio |  | סרט קצר |
| 2011 | גרין לנטרן | ג'סיקה ג'ורדן |  |
| 2014 | להיטים | כריסטינה קאסרטה |  |
| 2015 | מראה בלתי נראה | רייצ'ל סמפסון |  |
| 2016 | ברירה טבעית | לורה |  |
| 2017 | הקו הקווי | קרלה |  |
| 2018 | בית חרושת ללחם, חלק ראשון | חן |  |
| 2020 | האות |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Legacy of Lies | מריאנה נניה | סרט טלוויזיה |
| 1993 | Missing Persons | הלנה ברושיץ' | פרק: "Pilot", "I'm Gonna Miss Him Too...", & "Right Neighborhood... Wrong Door" |
| 1993–1994 | The Untouchables | תפקידים שונים | פרק: "Pilot: Parts 1 &amp; 2", "Mind Games" |
| 1993–1998 | עולם אחר | ג'וזפין "ג'וזי" ווטס | תפקיד ראשי |
| 1998 | Thanks of a Grateful Nation | תמי בוייר | מיני סדרה |
| 1999 | Martial Law | קאסי מקגיל | פרק: "Big Trouble" |
| 1999 | Get Real | ד"ר סדג'וויק | תפקיד חוזר |
| 1999 | St. Michael's Crossing | קלי מקגלון | סרט טלוויזיה |
| 2000 | NYPD Blue | ליסה מרנץ | פרק: "Along Came Jones" |
| 2000 | אם הקירות האלה היו יכולים לדבר 2 | מישל | סרט טלוויזיה |
| 2000 | Falcone | לא ידוע | פרק: "Windows" |
| 2000 | CSI | קייט אמסטרונג | פרק: "Friends &amp; Lovers" |
| 2002, 2024 | חוק וסדר: מדור מיוחד | פטרישיה אנדרוז וקייטי מקגראת' | פרק: "Asunder" & "Duty to Report" |
| 2000–2003 | משמרת שלישית | אלכס טיילור | תפקיד ראשי |
| 2002 | ER | אלכס טיילור | פרק: "Brothers and Sisters" |
| 2003 | Peacemakers | קייטי אואן | תפקיד ראשי |
| 2004 | חוק וסדר | קולט קונולי | פרק: "The Dead Wives Club" |
| 2005 | Franklin Charter | מגי קילר | סרט טלוויזיה |
| 2005–2006 | חוק וסדר: משפט צדק | עוזרת התובע המחוזי קלי גפני | תפקיד ראשי |
| 2006 | Drift | לורן | סרט טלוויזיה |
| 2007 | The Kidnapping | רייצ'ל מקנזי | סרט טלוויזיה |
| 2007 | NCIS | קרן סאתרלנד | פרק: "Corporal Punishment" |
| 2008 | מחשבות פליליות | סיסי הילנברנד | פרק: "Tabula Rasa" |
| 2010 | פרינג' | מורין דנובן | פרק: "Unearthed" |
| 2010–2017 | שוטרים בדם | לינדה רייגן | תפקיד ראשי |
| 2011 | Too Big to Fail | ארין קאלן | סרט טלוויזיה |
| 2013 | This One Time | לא ידוע | פרק: "Amy Carlson" |
| 2016 | A Midsummer's Hawaiian Dream | הלן | סרט טלוויזיה |
| 2019 | The Village | ג'ולי טאקר | פרק: "In Your Bones" |
| 2019 | עולם חדש | אמנדה פרסמן | תפקיד חוזר |
| 2020 | FBI: המבוקשים ביותר | ג'קי וורד | תפקיד חוזר |
| 2022 | Would I Lie to You? (US) | עצמה | פרק: "Criminal Bear" |
הערות שוליים

1 2 3  Amy Carlson, TVGuide.com (באנגלית)
↑  "Where Did We Come From?". PBS. https://www.pbs.org/weta/finding-your-roots/watch/episodes/where-did-we-come-from.
↑  Amy Carlson Official Web Site
↑  Mitovich, Matt Webb (11 באוקטובר 2018). "Blue Bloods Alum Amy Carlson Sets TV Return With NBC's The Village". TVLine (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-12 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Desk, TV News. "Office Romance Announce Debut Album 'Holidays of Love'". BroadwayWorld.com (באנגלית). נבדק ב-12 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (8 באוקטובר 2020). "Amy Carlson & Terry O'Quinn Join CBS' 'FBI: Most Wanted' In Recurring Roles For Season 2". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-12 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Where is Blue Bloods' Linda Reagan star Amy Carlson now?". Daily Express. 2023-08-17. נבדק ב-2023-09-22.
↑  Amy Carlson's Speech from the Ali Humanitarian Awards (באנגלית), אורכב מ-המקור ב-2021-12-21, נבדק ב-12 באפריל 2021 {{citation}}:  (עזרה)
↑  2020 Alumni Achievement Award Winner Amy Carlson '90 (באנגלית), אורכב מ-המקור ב-2021-12-21, נבדק ב-12 באפריל 2021 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Law & Order: SVU Season 25: Everything We Know". TVLine.com. נבדק ב-11 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1294252518  ISNI: 0000 0004 5127 3527  LCCN: no2015091119  MusicBrainz: e824dc7c-8bc1-4d20-b904-cff7431eaa17  VIAF: 316879349   WorldCat (עם VIAF): 316879349 
קרלסון ב-2002
קרלסון ב-2014
מרים שור

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1971 (בת 53) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת מישיגן 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מספר צאצאים:  2 
 
מרים שור (באנגלית: Miriam Shor; נולדה ב-25 ביולי 1971) היא שחקנית אמריקאית. היא זכתה לפרסום בזכות הופעתה במחזמר הרוק אוף ברודוויי "הדוויג והשארית העצבנית" (1998–2000) ובעיבוד הקולנועי של 2001 באותו שם.
מ-2015 עד 2021, שור כיכבה בתור דיאנה טראוט בסדרת הדרמה הקומית TV Land / פרמאונט+, "יאנגר", עליה קיבלה מועמדות לפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית.
ביוגרפיה

שור נולדה במיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית. לאב יהודי ואם איטלקייה. היא תיארה את עצמה כ"חצי יהודיה אבל לא ממש דתייה". היא מדברת איטלקית שוטפת. הוריה התגרשו כשהייתה בת שבע, והיא עברה הלוך ושוב בין טורינו, איטליה (שם גרה אמה), לפרבר של דטרויט (מגוריו של אביה). מאוחר יותר למדה באוניברסיטת מישיגן, שם קיבלה תואר ראשון בדרמה.