stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטן צ'רלטון
קריירה

צ'רלטון נולד באקסטר שבמחוז דבון. הוא החל את הקריירה שלו במועדון החובבני ברומלי, והשתתף בארבעה משחקים במדי נבחרת החובבים של אנגליה. כמו כן, הוא נכלל בסגל של נבחרת בריטניה בכדורגל לקראת אולימפיאדת 1952, אך לא השתתף בפועל בטורניר הכדורגל. ב-1952 הוא חתם על חוזה מקצוען בלייטון אוריינט, ושיחק בהרכב המועדון באופן קבוע במשך שלוש עונות, כאשר בעונת 1954/1955 המועדון מסיים במקום השני בליגה השלישית.
בנובמבר 1955 הוא הצטרף לארסנל ביחד עם חברו למועדון ויק גרובס, תמורת 30,000 לירות שטרלינג, והחליף את לן ויליס בתפקיד המגן הימני של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה בהרכב ב-25 בדצמבר 1955 במשחק מול צ'לסי, והמשיך לשחק בעמדה זו עד סוף העונה. הוא השתתף כמעט בכל משחקי עונת 1956/1957 ועונת 1957/1958. בתקופה זו הוא גם שיחק במדי קבוצת לונדון XI בשני משחקי חצי גמר גביע ערי הירידים מול לוזאן ספורטס.
אולם, הוא הפסיד את מקומו בהרכב לטובת ויליס לאחר הפסד 1 - 3 לברנלי בספטמבר 1958. הוא חזר ללייטון אוריינט לאחר שהשתתף בארבעה משחקים בחצי הראשון של עונת 1958/1959; בסך הכל הוא השתתף ב-110 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שלושה שערים (כולם בגביע ה-FA). הקדנציה השנייה שלו באוריינט נמשכה שבע עונות, שבמלכהן העפיל המועדון בפעם היחידה בתולדותיו לליגה הראשונה (עונת 1962/1963).
צ'רלטון פרש בקיץ 1965, לאחר שהשתתף ב-366 משחקי ליגה במדי אוריינט. הוא התמנה לתפקיד המאמן של ויימות', והדריך את המועדון במשך שבע שנים. לאחר מכן הוא עבד כמנהל מחוזי מטעם חברה להימורי כדורגל. במקביל לכך, הוא היה פעיל בקרן האוהדים של לייטון אוריינט.
צ'רלטון נפטר ב-20 בדצמבר 2012, בגיל 83.
אביו, הנקרא גם כן סטנלי, שיחק בשנות ה-20 ובשנות ה-30 באקסטר סיטי ובקריסטל פאלאס. אין לו קשר לבובי וג'ק צ'רלטון ששיחקו במקביל במנצ'סטר יונייטד ובלידס יונייטד.
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 60), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
ניסה (פולקלור)

ילדה קטנה בתחפושת ניסה tomte gnome, סקאנסן, סטוקהולם, שוודיה, 2012
ניסה מודרני, 2007
בפולקלור הנורדי, ניסה (בשוודית: טמטה, או פינית:טונטו) הוא יצור מיתולוגי המזוהה בדרך כלל עם תקופת נקודת ההיפוך החורפית ועונת חג המולד. בדרך כלל הניסה מתואר כנמוך, בעל זקן לבן ארוך, וחובש כיפה בצורת חרוט או סרוגה באפור, אדום או צבע בהיר אחר. לעיתים קרובות יש לו מראה דומה במקצת לזה של גמד גן.
הניסה הוא אחד היצורים המוכרים ביותר בפולקלור הסקנדינבי, והוא מופיע ביצירות ספרות סקנדינביות רבות. הניסה צבר פופולריות בתקופה הרומנטית ובספרות הפולקלור במהלך המאה ה-19.
מינוח (טרמינולוגיה)

המילה ניסה היא מונח כלל-סקנדינבי. השימוש הנוכחי שלו בנורווגיה ניתן להדגמה בספר של Asbjørnsen.
מינוח (טרמינולוגיה) > תרגומים לאנגלית

המונח ניסה בנורווגית ילידית נשמר בחלק מהתרגומים לאנגלית כמות-שהוא, לעיתים בתוספת הערה כי מדובר ברוח-רפאים ביתית. לעיתים מתורגם השם ניסה לבראוני, או (בטעות) לגובלין או הובגובלין.
במהדורות האנגליות של אגדות הנס כריסטיאן אנדרסן המילה הדנית ניסה תורגמה כ'גובלין', למשל, בסיפור "הגובלין אצל בעל המכולת".
מינוח (טרמינולוגיה) > אֶטִימוֹלוֹגִיָה

ייתכן שמקור המונח ניסה הוא מהשפה הנורדית העתיקה, ופירושו "קרוב משפחה קטן ויקר".
היסטוריה ורלוונטיות תרבותית

על פי המסורת, הניסה מתגוררים בבתים ובאסמים של החווה, ומשמשים בסתר כשומרים שלהם. אם מטפלים בהם היטב, הם מגנים על המשפחה ועל החיות מפני פגע רע ומזל רע, ועשויים גם לסייע במטלות ובעבודות החווה. עם זאת, הם קצרי רוח ורעי מזג, במיוחד כאשר הם נעלבים. ברגע שהם נעלבים, הם בדרך כלל יציקו, יגנבו חפצים ואפילו יפגעו או יהרגו בעלי חיים.
מראה חיצוני

הניסה מתואר לעיתים קרובות כישיש קטן קומה (גודלו נע בין סנטימטרים ספורים עד כמחצית מגובהו של גבר בוגר), לרוב בעל זקן מלא; לבוש בלבוש איכרי מסורתי, המורכב מטוניקת צמר, רצועת חגורה במותניים ומכנסי ברך עם גרביים. לבוש זה היה הלבוש הגברי הנפוץ בסקנדינביה הכפרית במאה ה-17, ויכול להוות רמז לתקופה שבה התפשט פולקלור הניסה. ישנם סיפורי עם שבהם הניסה משנה צורה ומסוגל לקבל צורה גדולה בהרבה מאדם מבוגר, וסיפורים אחרים שבהם לניסה יש עין קיקלופית אחת. בדנמרק המודרנית, ניסה מתואר לעיתים קרובות כחסר זקן, לבוש בבגדי צמר אפורים ואדומים עם כיפה אדומה. מכיוון שניסה נחשב מיומן באשליות ולפעמים מסוגל להפוך את עצמו לבלתי נראה, לא הייתה ציפייה לפגוש אותו במציאות למעט הצצות חפוזות ואקראיות. הפולקלור הנורווגי קובע שיש לו ארבע אצבעות, ולפעמים גם אוזניים מחודדות ועיניים המחזירות אור בחושך, כמו אלה של חתול.
מזג (טמפרמנט)

למרות גודלו הקטן, לניסה יש כוחות עצומים. הוא נעלב בקלות מחוסר זהירות, מחוסר כבוד ראוי, ומחקלאים עצלנים. כמגן החווה וכמטפל במשק החי, ובכוחו להענישם על כך. העונשים שהוא משית על החוואים העצלים הנוקטים בשיטות פסולות נעים בין הצקות קטנות, כגון הצלפות על האוזן, ועד ענישה חמורה יותר כמו הרג של בעלי חיים או הרס רכושו של החוואי. שמירה על מסורות חשובה לניסה, והוא אינו אוהב שינויים באופן שבו הדברים נעשים בחוות שלו. הוא נעלב בקלות מגסות רוח; מעובדי חווה שמקללים, משתינים ברפתות או לא מטפלים בבעלי החיים בצורה נאותה, ועלולים בשל כך לספוג חבטות קול מהניסה. אם מישהו שופך משהו על הרצפה בביתו של הניסה, נהוג לקרוא קריאת אזהרה לניסה (השוכן, לפי המסורת, בקומה התחתונה).
נהוג לרצות את ניסה במתנות. מתנה מסורתית היא קערת דייסה בערב חג המולד. ההנחה היא שאם הניסה לא יקבל את המתנה שלו, הוא עלול לעזוב את החווה או הבית, או לעשות מעשי שובבות כמו קשירת זנבות הפרות ברפת, הפיכת חפצים ושבירת חפצים - דהיינו, התנהגות של טרול. הניסה אוהב את הדייסה שלו עם פיסת חמאה מעליה. בסיפור המסופר לעיתים קרובות, חוואי הניח את החמאה מתחת לדייסה ולא מעליה. כאשר הניסה שלו ראה שהחמאה חסרה, הוא התמלא זעם והרג את הפרה שנחה ברפת. כאשר גבר עליו הרעב, הוא חזר לדייסה שלו ואכל אותה, ואז מצא את החמאה בתחתית הקערה. מלא צער וחרטה, הוא מיהר לחפש בסביבה חקלאי אחר עם פרה זהה, ואז החליף בין שתי הפרות. בסיפור אחר, משרתת נורווגית זללה את הדייסה בעצמה, וכעונש היא הוכתה קשות על ידי הניסה. הניסה הוסיף ונשבע: "אכלת את הדייסה של הניסה, עתה את חייבת לרקוד איתו!". האיכר מצא אותה בבוקר שלמחרת כמעט ללא רוח חיים.
הניסה קשור רגשית לחיות משק באופן כללי, אבל החיה האהובה עליו ביותר היא הסוס. האמונה טוענת שניתן לזהות איזהו הסוס האהוב ביותר על הניסה, בהיותו בריא במיוחד ומטופל היטב. לפעמים הניסה קולע את שערו ואת זנבו של הסוס. פרימת הצמות הללו ללא רשות עלולה להכעיס את הניסה ולגרום לביש מזל. כמה סיפורים מספרים כיצד הניסה יכול לשגע אנשים או אף לנשוך אותם. הנשיכה של ניסה היא רעילה, ובדרך כלל נדרש ריפוי מן 'העולם האחר'. לפי סיפור ידוע, ילדה שננשכה על ידי ניסה, גססה ומתה בטרם הגיעה עזרה.
לאחר ההתנצרות בארצות סקנדינביה

הניסה (או הטמטה) נחשבו בימי קדם כ"נשמה" של התושב הראשון של החווה; הוא שפינה את חלקת האדמה.
הניסה לא היה תמיד דמות פופולרית, במיוחד במהלך ואחרי ההתנצרות של סקנדינביה. כמו רוב יצורי הפולקלור, הוא תואר כעובד-אלילים (קדם-נוצרי) וכמי שהיה מחובר לשטן. בתקופה זו החלו להתייחס לחקלאים המאמינים בניסה הביתי כאל עובדי אלילים המאמינים בשדים; בצו מפורסם מהמאה ה-14, בירגיטה הקדושה מזהירה מפני סגידה ל "אלים טומטים". הפולקלור הוסיף אמונות טפלות נוספות הקשורות לניסה, כגון: הימצאות ניסה בחווה פירושו שאתה מעמיד את גורל נשמתך בסיכון; או, לחלופין, עליך לבצע טקסים שונים שאינם נוצרים כדי לפתות ניסה להצטרף לחווה שלך.
הערות שוליים

↑  Peter Christen Asbjørnsen, Jørgen Moe, Neil Gaiman, The Complete and Original Norwegian Folktales of Asbjørnsen and Moe, 1st edition, Minneapolis: Univ Of Minnesota Press, 2019-09-17, ISBN 978-1-5179-0568-2. (בenglish)
↑  {{{מחבר}}}, Household deity, Wikipedia, 2023-12-24
↑  Max Sparber, Tomte: Scandinavian Christmas traditions at the American Swedish Institute, MinnPost, ‏2011-12-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Swedish Tomte – Swedish Press, ‏2018-12-22 (באנגלית אמריקאית)
ניסה על אדן החלון
ניסה בכרטיס חג המולד (1885)
איור של ניסה זועם גונב חציר מחקלאי
סייקן (נהר)

| --- | --- |
מבט אווירי על ביצת העשב של סייקן
מבט אווירי על ביצת העשב של סייקן
 מידע כללי
 אורך:  121 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  4.2 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  1,450 קמ"ר
 מוצא:  היער הלאומי פרימונט באורגון
 קואורדינטות מוצא:  42°38′50″N 120°44′08″W﻿ / ﻿42.647222°N 120.735556°W﻿ / 42.647222; -120.735556
 שפך:  הנהר ספראג באורגון
 קואורדינטות שפך:  42°27′40″N 121°17′13″W﻿ / ﻿42.461111°N 121.286944°W﻿ / 42.461111; -121.286944
 מדינות באגן הניקוז:  אורגון בארצות הברית
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סייקן(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סייקן(למפת אורגון רגילה) סיילם פורטלנד יוג'ין גרשם בנד מדפורד ספרינגפילד הר הוד וושינגטון א י י ד ה ו  נבדה קליפורניה ה א ו. ה ש ק ט סייקן(למפת אורגון מוגדלת) סיילם פורטלנד יוג'ין גרשם בנד מדפורד ספרינגפילד הר הוד וושינגטון א י י ד ה ו  נבדה קליפורניה ה א ו. ה ש ק ט סייקן
מסלולם של הנהרות ויליאמסון, סייקן וספראג
הנהר סייקן (באנגלית: Sycan River) הוא יובל של הנהר ספראג הזורם בדרום-מזרח אורגון בארצות הברית. הנהר, באורך 121 קילומטרים, מנקז כ-1,450 קילומטרים רבועים מזרחית לרכס קסקייד. מוצא הנהר באזורים גבוהים ביער הלאומי פרימונט מדרום לאגם סאמר (אנ'). הנהר זורם מצפון-מערב לתוך ביצת העשב סייקן (Sycan Marsh) בדרום מחוז לייק, ממנה הוא זורם בדרך כלל לדרום-מערב כדי להצטרף לנהר ספראג ליד היישוב ביטי (אנ') במחוז קלאמת. 95 הקילומטרים העליונים של הנהר הם חלק מהמערכת הלאומית של נהרות פראיים ונופיים.
מקור שם הנהר בביצת העשב סייקן. מקור שמה בצמד המילים saiga keni בשפת שבט הקלאמת, שפירושן "מקום שטוח עם עשב".
מסלול

בסמוך למקורותיו, הנהר סייקן, הזורם מערבה, קולט את מימיו של בולדר קריק (Boulder Creek) מימין ואת הנהר סאות' פורק סייקן משמאל (South Fork Sycan River). שביל האנן (Hanan Trail), שביל מסלול רגלי, עובר בערך במקביל לנהר לאורך קטע זה, המהווה חלק מהמערכת הלאומית של נהרות פראיים ונופיים. הסייקן פונה לצפון-מערב וקולט את מי הנחלים רוק קריק (Rock creek), קלי קריק (Kelly creek) וניקסון קריק (Nixon creek) מימין לפני שהוא פונה שוב מערבה. לאורך הקטע הבא, קאמינגס קריק (Cummings Creek) נכנס מימין, ריפל קריק (Rifle Creek) משמאל, והסייקן עוזב את מחוז לייק ונכנס למחוז קלאמת. לאחר מכן נכנס סקל קריק (Skull Creek) משמאל וקורייר קריק (Currier Creek) מימין.
במורד הזרם אחרי קורייר קריק נכנס פרדייז קריק (Paradise Creek) משמאל, והסייקן פונה לצפון-מערב ואז צפונה, עוזב את מחוז קלאמת ונכנס מחדש למחוז לייק. מעט צפונית לגבול, נחל לונג קריק (Long Creek) נכנס מימין. לאחר פנייה מערבה ודרום-מערבית, הנהר נכנס לביצת העשב סייקן, אזור ביצה של כ-130 קילומטרים רבועים. הנהר ממשיך לדרום-מערב דרך הביצה, הנהר עוזב את מחוז לייק ונכנס מחדש למחוז קלאמת. ביציאה מהביצה, הנהר יורד במהירות דרך קניון חצוב ברמה געשית צחיחה המכונה "The Tablelands". בהמשך נשפך אליו משמאל מריט קריק (Merritt Creek). הנהר מתפתל מערבה ואחר כך דרומה, הסייקן קולט את בלו קריק (Blue Creek) משמאל, נכנס לעמק הנהר ספראג, קולט את סנייק קריק (Snake Creek) משמאל ונשפך לנהר ספראג מצפון לביטי, כ-50 קילומטרים צפונית-מזרחית לקלאמת פולס.
פעילויות נופש

בנהר שוכנים מיני הדגים טרוטת עין-הקשת, טרוטת ברוק (אנ'), טרוטה חומה וטרוטת השור. בחלק העליון של הנהר העליון מתאפשר דיג זבובים טוב עבור טרוטת ברוק קטנה, בעוד שטרוטה חומה נמצאת רק בחלק התחתון של הנהר התחתון לאחר הביצה. דרכי יער משובשות מאפשרות גישה לחלקים של הנהר שכמעט ולא מגיעים אליהם דייגים. 19 הקילומטרים התחתונים של הנהר גובלים בדרך כלל בקרקע בבעלות פרטית, שבה נדרש אישור לגישה.
"החברה לשימור הטבע" (The Nature Conservancy), ארגון ללא מטרות רווח המחזיק ברוב שטחה של ביצת העשב סייקן וחלק מהיער שמסביבה, מציעה סיורי רכב מודרכים בביצה. אסורים הציד, הדיג, מחנאות או הבאת חיות מחמד בשמורה, שאין בה שירותים ומעט הזדמנויות לטיולים רגליים. עם זאת, הביצה, המושכת אלפי עופות נודדים מהמינים ברבור הטונדרה, עגור קנדי, רלית צהובה (אנ'), מרומית שחורה, מגלן לבן-פנים ומינים אחרים, מציעה הזדמנויות לצפייה בציפורים. הגישה לשמורה היא בדרכי יער לא סלולות.
הערות שוליים

↑  "Sycan River, Oregon". National Wild and Scenic Rivers System.
1 2  "Sycan Marsh Preserve". The Nature Conservancy.
↑  John Shewey, Complete Angler's Guide to Oregon, Wilderness Adventures Press, 2011, ISBN 9781932098860
↑  "Discover Sycan Marsh" (PDF). The Nature Conservancy. 2005.
סייקנרון

דיון בסייקנרון. טקמורי סאיגו יושב במרכז.
סייקנרון (ביפנית: 征韓論; בקוריאנית: 정한론; "תמיכה במשלחת עונשין לקוריאה") היה משבר פוליטי משמעותי שהתרחש ביפן באוקטובר 1873, ונחשב לאחד האירועים המכוננים בתולדותיה של יפן המודרנית.
מהלך

לאחר רסטורציית מייג'י סרבה ממלכת קוריאה, תחת שלטונה השמרני של שושלת יי, להכיר ביפן החדשה משום ש"התמערבה" והפכה כביכול למדינה ברברית. לפיכך, דחתה את כל השליחים הדיפלומטיים היפניים וסירבה להכיר בתוקף ההסמכה שלהם. טקמורי סאיגו, שר האוצר והאיש החזק בממשלת המעבר שנשארה ביפן בזמן היעדרותה של משלחת איוואקורה, דחה את עמדת הקיצוניים שדרשו לפלוש לקוריאה, והציע לתת הזדמנות אחרונה למשא ומתן. לפי ההצעה, שהתקבלה בקיץ 1873, סאיגו עצמו ישלח לבדו, ללא צבא, לקוריאה וינסה להסביר לקוריאנים את הרוע שבדרכיהם. לאחד משותפיו הפוליטיים, מנהיג הסמוראים של טוסה והיועץ הקיסרי טייסוקה איטגקי, הסביר סאיגו כי הקוריאנים בוודאי יהרגו אותו וכך יהיה ליפן תירוץ לפלוש למדינה. עם זאת, מקורות אחרים מלמדים כי סאיגו דווקא קיווה ששליחותו תצליח, ועד היום היסטוריונים מתווכחים אם סאיגו התכוון לפלוש לקוריאה או לא. עם זאת, בקרב רבים מתומכיו ומתנגדיו של סאיגו הובנה תוכניתו כמזימה לפלוש לקוריאה.
התוכנית עוררה התנגדות מצד סגן שר הצבא, יאמגאטה אריטומו, שסבר כי הצבא היפני איננו מוכן עדיין למלחמה מול סין שבוודאי תחלץ לעזרתה של קוריאה. כאשר חזרה משלחת איוואקורה מסיורה המקיף במדינות המערב, הובילו היועץ הקיסרי הבכיר טושימיצ'י אוקובו ושר הימין, הנסיך טומומי איוואקורה את ההתנגדות לתוכנית. בנאום מפורסם, שנקרא לימים "נאום שבע הנקודות", טען אוקובו כי במצבה הנוכחי אין ביכולתה של יפן להתמודד עם מעצמות המערב, ובכל מקרה - הסכנה העיקרית לביטחון הקיסרות נובעת דווקא מרוסיה, לא מקוריאה. כמו כן יפן חייבת כסף רב לבריטים, וישנו חשש כבד כי אלו ינצלו את התרוששותה על מנת להתערב בפוליטיקה הפנימית של הקיסרות ולהפוך אותה בהדרגה למדינת חסות.
דעתו של אוקובו לא התקבלה על ידי הקבינט, אולם באמצעות תוכנית מורכבת שנהגתה בידי שותפו הזוטר, שר העבודות הציבוריות הירובומי איטו (לימים ראש ממשלת יפן), וכונתה על ידי אוקובו עצמו "המזימה הסודית", הצליחו אוקובו ושותפיו לשכנע את הקיסר לבטל את תוכניתו של סאיגו. שר האוצר, שראה בצעדיו של אוקובו בגידה אישית וחוסר מוסריות שאין כמותו, התפטר מהממשלה ואיתו כל שותפיו הפוליטיים מסצומה, היזן וטוסה. רבים מקציני וחייליו המשטרה והמשמר הקיסרי, כמו גם עובדי מדינה רבים מסצומה וטוסה התפטרו ביחד עם סאיגו וחזרו למחוזותיהם.
תוצאות והשלכות

משבר סייקנרון עורר זעם עצום בקרב סמוראים רבים במדינה, בעיקר בסצומה, בטוסה ובהיזן אך גם מעבר להם. הוא נחשב לאחד הגורמים הישירים שהובילו לגל של מרידות סמוראים בשנות השבעים: מרד סאגה (שם אחר של היזן) בינואר 1874, בהנהגתו של שר המשפטים לשעבר שימפיי אטו, ולבסוף גם מרד סצומה בינואר 1878 בהנהגתו של שר האוצר לשעבר, הפילדמרשל טקמורי סאיגו.
בתוך הממשלה עצמה, הוביל המשבר לעלייה עצומה בכוחו של טושימיצ'י אוקובו, שהפך לשר הפנים ולשליט בפועל של יפן. משטרו החזק יחסית של אוקובו דגל בהתקדמות הדרגתית ואיטית מאוד לעבר שלטון ייצוגי, ריכוז הכוח בממשלה ועריכת רפורמות מודרניות מקיפות מלמעלה. אוקובו דיכא את מרידות הסמוראים ביד קשה ושלט במדינה עד להתנקשות בחייו באביב 1878.
ראו גם

מרד סצומה
טקמורי סאיגו
לקריאה נוספת

Norman, Herbert, E. and Lawrence Timothy Woods. Japan's Emergence as a Modern State: Political and Economic Problems of the Meiji Period. UBC Press, 2000. ISBN 9780774808224.
Tsuzuki, Chūshichi. The Pursuit of Power in Modern Japan, 1825-1995. Oxford University Press, 2000. ISBN 9780198205890.
Mori Toshihiko, Meiji Rokunen Seihen. Chuo Koronsha, 1979.
סוהאקאלו

סוהאקאלו (בהונגרית: Szuhakálló) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. אוכלוסיית סוהאקאלו קטנה משמעותית מ-1,027 תושבים בשנת 1990 עד 879 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-14%).
בסוהאקאלו חיו מעט יהודים.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 50 |  |
| 1880 | 12 | 416 |
| 1910 | 21 |  |
| 1920 | 25 |  |
| 1930 | 12 |  |
| 1941 | 18 | 1,068 |
סוהו (חברה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  נאסד"ק (12 ביולי 2000–SOHU) 
 מייסדים:  Charles Zhang 
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 1996 – הווה (כ־28 שנים) 
 מיקום המטה:  בייג'ינג 
  
 www.sohu.com
 
סוֹהוּ (בסינית: 搜狐; בפין-יין: Sōuhú; בתרגום לעברית: שועל-חיפוש) היא חברת אינטרנט סינית אשר בסיסה בבייג'ינג. סוהו וחברות הבת שלה מציעות שירותי פרסום, חיפוש, משחקי אונליין, ושירותים אחרים.
היסטוריה

סוהו נוסדה כ"טכנולוגיות אינטרנט לסין" בשנת 1996 על ידי צ'ארלס ג'אנג אחרי שהוא סיים את התואר שלו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), וקיבל מימון מהעמיתים שפגש שם.
בשנה שלאחר מכן שינה ג'אנג את שם החברה לסוהוו בהשראה מחברת האינטרנט יאהו! האמריקאית. 
לאחר שהוא פגש את השותף מייסד של יאהו, ג'רי יאנג, הוא שינה את שם החברה ל"סוהו" על מנת להבדילה מהחברה האמריקאית.
סוהו נרשמה למסחר בבורסת הנאסד"ק ביולי 2000.
הערות שוליים

↑  "Contact Us." Sohu. Retrieved on December 27, 2010. "Headquarter Office Sohu.com Internet Plaza, No.1 Park, Zhongguancun East Road, Haidian District, Beijing 100084, PRC ."
↑  "Sohu.com." CNN Money. Retrieved on August 19, 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 5896 4697
סטליניזם

ציור של יוסיף סטלין, שליט ברית המועצות.
סטליניזם (ברוסית: сталинизм), על שם שליט ברית המועצות יוסיף סטלין, הוא הכינוי של המשטר הפוליטי, הכלכלי והרעיוני שהנהיג סטלין בברית המועצות משנת 1927 עד שנת 1953, וכן של משטרים דומים שקמו במדינות סוציאליסטיות נוספות, רובן במזרח אירופה. האידאולוגיה הסטליניסטית דגלה בתאוריה סוציאליזם בארץ אחת, כמו כן גם דגלה בחקלאות קולקטיבית, התעצמות המאבק המעמדי תחת הסוציאליזם ובפולחן אישיות על השליט יוסיף סטלין.
רקע

לאחר פטירת לנין, מנהיג מהפכת אוקטובר ברוסיה ומייסד ברית המועצות, ב-1924, החל סטלין להשתלט בהדרגה על מוקדי כוח במפלגה ובמדינה, עד שהפך לשליט ברית המועצות בפועל. זאת למרות שלנין מתח עליו ביקורת חריפה, ואף טען בצוואתו שיש למצוא דרך "להדיח את סטלין מהתפקיד" (של מזכ"ל המפלגה).
סטלין האמין ב"סוציאליזם בארץ אחת" לעת עתה, ריכוז המאמצים בביסוס ברית המועצות בתור שלטון קומוניסטי. זאת בניגוד בולט לעמדת לנין, שהנהיג מדיניות של 'מהפכה (קומוניסטית) בינלאומית' בתור יעד מרכזי.
השימוש במונח "סטיליניזם" גבר בשנות השלושים, למרות שסטלין בעצמו התייחס לכך כמשבח יתר על המידה וכתורם לפולחן האישיות שלו.
ביקורת

סטלין כינה את גישתו בפשטות 'קומוניזם', אם כי כיום רבים נוטים להפריד בין גישתו לבין סוציאליזם, בעיקר בקרב סוציאליסטים.
שתי הטענות שנשמעות בעד ההפרדה הזו, הן היעדר הדמוקרטיה - מעמד הפועלים, הפרולטריון, לא באמת שלט; ונטען שבפועל, שהתפתחו מעמדות בברית המועצות תחת מנהיגותו של סטלין. נטען גם כי אנשי המנגנון המפלגתי (לא רק הבכירים) ומקורביהם, נהנו ממגוון הטבות וזכויות-יתר, שרוב העם לא היה שותף להם.
בנוסף להיעדר הדמוקרטיה, סטלין הפעיל משטרה חשאית גדולה, שרבים - מהשמאל והימין כאחד - ראו בעיקר ככלי לקדם פוליטית את עצמו, ולא ככלי לקידום המהפכה או להגנה על ערכי הקומוניזם.
הסטליניזם במלחמת העולם השנייה

ברית המועצות לא הייתה ערוכה לפלישת גרמניה, והתוצאות בהתאם - בתחילת הפלישה, הגרמנים רשמו במשך חודשים שורה של ניצחונות והתקדמו בקצב יוצא מן הכלל. סטלין חשש שהצבא האדום יתפורר, ועל כן נהג בצעדים דרסטיים. צעדי סטלין ספגו כמובן ביקורת נוקבת, אך בסופו של דבר, ברית המועצות תחת מנהיגותו ניצחה בקרב מול הגרמנים - והחלטותיו, למרות שהיו אכזריות, בהחלט תרמו לכך.
להלן כמה מצעדיו הבולטים במלחמה:
העברת עיקר תעשיית הנשק למזרח ברית המועצות, כולל מיליוני פועליה.
הוראה לפרטיזנים לשרוף עד האפר את כל הכפרים בקרבת החזית, כדי למנוע מהגרמנים שתפסו או עשויים לתפוס אותם, מחסה.
מדיניות ענישה מחמירה, שלפיה יש להוציא להורג באופן מיידי כל חייל (או קצין) שהיה 'לא נאמן', 'פחדן', שהתכוון להיכנע או לסגת.
סטן סמית'

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1946 (בן 77) פסדינה, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 גובה:  1.93 מטרים
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1969–1985 (כ־16 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  1,774,811 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  352-865
 דירוג שיא:  1 (1972)
 זכיות בטורנירים:  2 (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 מאזן קריירה:  201-558
 זכיות בטורנירים:  5 (טורנירי גראנד סלאם)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 7 (2 ביחידות, 5 בזוגות)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב שלישי
 אליפות צרפת הפתוחה:  רבע גמר (1971, 1972)
 וימבלדון:  זכייה (1972)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1971)
 
סטן סמית' (באנגלית: Stan Smith;‏ נולד ב-14 בדצמבר 1946) הוא טניסאי עבר אמריקאי. כאחד הטניסאים הבולטים בעולם במשחקי זוגות בשנות ה-70, זכה סמית' שבע פעמים בטורנירי גראנד סלאם, מהן שתי זכיות יחיד וחמש זכיות בזוגות גברים.
בהיותו סטודנט באוניברסיטת דרום קליפורניה ניצח סמית' מספר פעמים באליפות לסטודנטים. ב-1971 הפסיד בגמר ווימבלדון לג'ון ניוקומב, אבל שנה אחר-כך, בגיל 25 (ביולי 1972) ניצח בגמר ווימבלדון את איליה נסטסה הרומני וזכה בתואר.
בתחרויות זוגות גברים זכה בגראנד סלאם חמש פעמים לצד בוב לוץ.
במהלך הקריירה הוא זכה שמונה פעמים בגביע דייוויס.
לאחר סיום הקריירה הפך למאמן באיגוד הטניס האמריקאי, ולאחר מכן פתח אקדמיית טניס משלו.
שמו של סטן סמית מזוהה עם מותג נעליים מצליח של חברת אדידס (בצבעי לבן-ירוק) שבשנות ה-70 שימשו כנעלי טניס אולם היום הן משמשות כנעלי אופנה בלבד.
גמרים של גראנד סלאם יחידים

| תוצאה | שנה | טורניר | יריב בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גמר | 1971 | אליפות וימבלדון | אוסטרליה ג'ון ניוקומב | 3–6, 7–5, 6–2, 4–6, 4–6 |
| זכייה | 1971 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | צ'כוסלובקיה יאן קודש | 3–6, 6–3, 6–2, 7–6(5–3) |
| זכייה | 1972 | אליפות וימבלדון | רומניה איליה נסטסה | 4–6, 6–3, 6–3, 4–6, 7–5 |
סיכום גראנד סלאם זוגות גברים

| תחרות | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | סיכום | ניצ'-הפס' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה | - | - | זכייה | - | - | - | - | חצי גמר | - | סיבוב שני | - | - | - | - | - | - | - | 1 / 3 | 8-2 |
| אליפות צרפת הפתוחה | - | סיבוב רביעי | - | גמר | - | - | גמר | - | - | חצי גמר | סיבוב שני | רבע גמר | - | - | - | - | - | 0 / 6 | 21-6 |
| אליפות וימבלדון | סיבוב ראשון | רבע גמר | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | גמר | - | גמר | סיבוב שלישי | חצי גמר | סיבוב שלישי | סיבוב שני | סיבוב שני | גמר | גמר | סיבוב שני | - | - | 0 / 14 | 38-14 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה | זכייה | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | גמר | חצי גמר | סיבוב שלישי | זכייה | סיבוב ראשון | סיבוב שלישי | רבע גמר | זכייה | גמר | זכייה | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | 4 / 17 | 47-13 |
סטמבוליסקי

ערך זה עוסק בעיר במחוז פלובדיב בבולגריה. אם התכוונתם לראש ממשלת ממלכת בולגריה, ראו .
| --- | --- |
האנדרטה לזכר אלכסנדר סטמבוליסקי
האנדרטה לזכר אלכסנדר סטמבוליסקי
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  פלובדיב
 חבל ארץ:  מישור תראקיה לשעבר פלך רומליה המזרחית
 ראש העיר:  איוון יאקוב
 תאריך ייסוד:  1873
 על שם:  אלכסנדר סטמבוליסקי 
 שטח:  14.235 קמ"ר
 גובה:  100-199 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  11,914 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  42°08′N 24°32′E﻿ / ﻿42.133°N 24.533°E﻿ / 42.133; 24.533
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.stamb.net/portal/news.php
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור סטמבוליסקי(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור סטמבוליסקי(למפת מחוז פלובדיב רגילה) פלובדיב אסנובגראד קרלובו ראקובסקי פרבומאי סופוט לובץ' גברובו סטארה זאגורה  חאסקובו קרדז'אלי סמוליאן פאזארד. סופיהסטמבוליסקי(למפת מחוז פלובדיב מוגדלת) פלובדיב אסנובגראד קרלובו ראקובסקי פרבומאי סופוט לובץ' גברובו סטארה זאגורה  חאסקובו קרדז'אלי סמוליאן פאזארד. סופיהסטמבוליסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סְטָמְבּוֹלִיסְקִי (בבולגרית Стамболийски) היא עיר בדרום בולגריה, במחוז פלובדיב, המנציחה בשמה את ראש ממשלת ממלכת בולגריה אלכסנדר סטמבוליסקי, שנרצח באכזריות בהפיכה צבאית ב-1923. העיר שוכנת 117 ק"מ מהבירה סופיה, במישור תראקיה העילי הסמוך לתוואי הנהר מריצה.
היסטוריה

היישוב נוסד ב-1873 כמחנה פועלים שעסקו בהקמת מסילת הרכבת מאיסטנבול לבלובו אשר מצויה בימינו במחוז פאזארדז'יק. בולגריה נתונה הייתה לשליטת האימפריה העות'מאנית אשר הייתה בתהליך הטנזימאט שהביא לרפורמות ובכלל זה בניית תשתיות תחבורתיות מודרניות. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לכפר הקטן, שעד אז מנה כ-200 נפשות, פליטים בולגרים אשר נטשו את חבלי תראקיה ומקדוניה בעקבות חוזה ניי, וב-1934 גדלה אוכלוסייתו לכדי 554 נפשות. בעת ההיא שמו של הכפר היה גארה קריצ'ים ובהמשך כונה נובי קריצ'ים. ב-1964 זכה היישוב למעמד של העיר. ב-1979 שונה שמה של העיר על ידי השלטון הקומוניסטי בבולגריה לשם סטמבוליסקי, לזכרו של מנהיג מפלגת האיכרים של בולגריה וראש הממשלה הבולגרי אלכסנדר סטמבוליסקי, שנרצח בהפיכה צבאית.
כלכלה ודמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מונה כ-12,000 נפשות, במגמת קיטון (ילודה לעומת תמותה) ובמגמת הגירה מאוזנת. 83.5% הם ממוצא בולגרי, 3.9% הם בני רומה ו-2.3% הם טורקים.95% מהאוכלוסייה הם בני הדת הנוצרית אורתודוקסית. 22% מכוח העבודה מועסק במגזר השירותים. באזור העיר קיים מפעל לייצור נייר ובשטח השיפוט של העיר מגדלים פירות וירקות. בעיר קיימת תחנת רכבת המשמשת גם לצורכי הובלת מטענים.
הערות שוליים

↑  "העיר סטמבוליסקי", באתר bulgaria.domino (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560012805171  LCCN: n86073910  VIAF: 144330665   WorldCat (עם VIAF): 144330665