חיים ורדי
הערות שוליים

↑  "ורדי" הוא עברות מילולי של שמו המקורי, "רוזנפלד", שפירושו 'שדה ורדים'.
↑  ב-1918 (יצחק דיש, שיחה עם ד"ר חיים ורדי, חרות, 10 באוגוסט 1962; 'Dr Chaim Wardi – In Memoriam,' Christian News from Israel 25 (1975), 235.), או בסוף 1919 על סיפון האונייה "רוסלאן" (זאב ז'בוטינסקי, איגרות; העורך: דניאל קארפי, עורך משנה: משה הלוי, כרך ו, ירושלים: מכון ז'בוטינסקי בישראל, עמ' 254).
1 2 3  'Vardi, Chaim', in: The Near and Middle East Who's Who, vol. 1, 1945, p. 172.
1 2  תל אביב: פגישת חברים לביה"ס, דבר, 23 ביולי 1930; תל-אביב: חלוקת תעודות הבגרות בגימנסיה, דואר היום, 25 ביולי 1930.
↑  Vincenzo Pinto, Stato e libertà: il carteggio Jabotinsky-Sciaky (1924-1939); postfazione di Sergio I. Minerbi, Soveria Mannelli: Rubbettino, 2002, p. 53.
1 2  ‏The Hebrew University of Jerusalem, 1939, p. 131.
1 2 3 4 5 6 7  'Dr Chaim Wardi – In Memoriam,' Christian News from Israel 25 (1975), 235.
↑  Vincenzo Pinto, Imparare a sparare: vita di Vladimir Ze’ev Jabotinsky padre del sionismo di destra, Torino: UTET libreria, 2007, p. 332.
1 2 3 4  'Chaim Wardi', in: Muriel Emanuel (compiled snd ed.), Israel: A Survey and Bibliography, London: St. James Press, 1971, p. 308.
↑  יצחק דיש, שיחה עם ד"ר חיים ורדי, חרות, 10 באוגוסט 1962.
1 2  זאב ז'בוטינסקי, איגרות; העורך: דניאל קארפי, עורך משנה: משה הלוי, כרך ו, ירושלים: מכון ז'בוטינסקי בישראל, עמ' 254.
↑  נאום קנצלר האוניברסיטה לפתיחת שנת הלמודים, דבר, טור 2, 6 בנובמבר 1933.
↑  צבי אנקורי, כדקל במדבר, ירושלים: כרמל, תשס"ח 2007, עמ' 341.
↑  Max Freilich, Zion in Our Time: Memoirs of an Australian Zionist, Sydney: Morgan Publications, 1967, 68; Phylllis Mander-Jones (ed.), Manuscripts in the British Isles Relating to Australia, New Zealand and the Pacific, Canberra: Australian National University Press, 1972, p. 367.
↑  Documents on the foreign policy of Israel 1 (1981), p. 213.
↑  ד"ר שאול קולבי פרש לגימלאות, דבר, 2 בפברואר 1975.
↑  "חדשות נוצריות" – בפורטוגזית, דבר, 5 ביולי 1960.
1 2  Martin Buber, Briefwechsel aus sieben Jahrhzehnten; herausgegeben und eingeleitet von Grete Schaeder, in Beratung mit Ernst Simon und unter Mitwirkung von Rafael Buber, Margot Cohn und Gabriel Stern, vol. 3, Heidelberg: L. Schneider, 1975, p. 335. ב-1950 ערך את הקובץ "Christians in Israel: A survey", שהתפרסם בהוצאת המשרד.
↑  Thomas Stransky, 'The Genesis of Nostra Aetate: An Insider's Story,' in: Neville Lamdan and Alberto Melloni (eds.), Nostra Aetate: Origins, Promulgation, Impact on Jewish-Catholic Relations: Proceedings of the international conference, Jerusalem, 30 October – 1 November 2005, Berlin: Lit (Christianity and History, 5), 2007, p. 41.
↑  לדוגמה, סיור במדינות סקנדינביה ב-1956 (י. א., החוגים הנוצרים בסקנדינביה לצדה של ישראל, חרות, 20 בדצמבר 1956).
↑  Annarita Caponera, 'Papers of the Secretariat for Christian Unity on Nostra Aetate,' in: Lamdan and Melloni (eds.), Nostra Aetate (Berlin 2007), p. 57; נציג משרד-הדתות – בועידת הכנסיה האורתודוכסית, מעריב, 24 בספטמבר 1961.
↑  Uri Bialer, Cross on the Star of David: The Christian World in Israel's Foreign Policy, 1948-1967, Bloomington: Indiana University Press (Indiana series in Middle East studies), 2005, p. 12; Silvio Ferrari, Vaticano e Israele: dal secondo conflitto mondiale alla guerra del Golfo, Firenze: Sansoni, 1991, p. 76.
↑  אורי ביאלר, צלב במגן דוד: העולם הנוצרי במדיניות החוץ של ישראל 1948–1967, ירושלים: יד יצחק בן-צבי; מכון בן-גוריון לחקר ישראל, קריית-שדה בוקר; הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ו 2006, עמ' 86 ואילך, 99–101 (Bialer, Cross on the Star of David (Bloomington 2005), p. 65 et seq., 77-79); Stransky, 'The Genesis of Nostra Aetate,' pp. 41–42.
↑  על הפרשה, הידועה בשם "פרשת ורדי", ראו: ביאלר, צלב במגן דוד (ירושלים תשס"ו 2006); Neville Lamdan and Alberto Melloni (eds.), Nostra Aetate: Origins, Promulgation, Impact on Jewish-Catholic Relations: Proceedings of the international conference, Jerusalem, 30 October – 1 November 2005, Berlin: Lit (Christianity and History, 5), 2007, בפרט Stransky, 'The Genesis of Nostra Aetate,' pp. 41–42. ובעיתונות התקופה: עדה לוצ'יאני, "אינני מרוצה מהסכם גולדמן–שפירא", מעריב, טור 3, 4 במאי 1962; משקיף יהודי בוועידה הקאתולית, מעריב, טורים 1–2, 4 ביולי 1962; עדה לוצ'אני, "גולדמן גרם להרעת היחסים עם הוותיקן", מעריב, 1 באוגוסט 1962; עדה לוצ'יאני, אפילו לא משקיף, מעריב, 1 באוגוסט 1962; ד"ר ורדי: לא נתמניתי נציג הקונגרס היהודי בוותיקאן, דבר, 2 באוגוסט 1962; יוסף חריף, עיכוב יציאת ד"ר ורדי לרומא בהמלצת משרד החוץ, דבר, 2 באוגוסט 1962; שלמה נקדימון, סערה בוותיקן בשל "חריגה ממו"מ דיפלומטי" על-ידי ד"ר נחום גולדמן על מנוי נציג יהודי, חרות, 2 באוגוסט 1962; הכנסיה הקאתולית תפתח במסע נגד הגזענות והאנטישמיות, מעריב, טור 4, 10 באוגוסט 1962; הואתיקן על האנטישמיות, דבר, טור 2, 17 באוגוסט 1962; עדה לוצ'אני, "כל האנושות החוטאת אחראית למותו של ישו", מעריב, 10 בנובמבר 1963; הלל זיידמן, הגנת האפיפיור על פיוס ה-12 הכשירה את הקרקע לדחיית "ההכרזה היהודית" גם בשנה הבאה..., חרות, טור 1, 20 בינואר 1964; וכן ריאיון עם ורדי: יצחק דיש, שיחה עם ד"ר חיים ורדי: מה פשר ה"סערה הישראלית" סביב המועצה האקומנית בואתיקן, חרות, 10 באוגוסט 1962.
↑  Dermot A. Lane, Stepping Stones to Other Religions: A Christian Theology of Inter-Religious Dialogue, Maryknoll, NY: Orbis Books, 2012, p. 64.
↑  כך גם לדברי ההיסטוריון של האמנות מאייר שפירו, שפגש בו בקהיר בראשית שנת 1927. במכתב לאשתו תיאר שפירו את ורדי כ"יפה להפליא ואדם אצילי... בהיר, בעל מראה צפוני; הוא בקושי נראה יהודי; אולם נראה שאין דבר חשוב לו יותר מהיהדות שלו, שאותה הוא להוט לפתח, להעשיר ולפרוש לאחרים" (Meyer Schapiro Abroad: Letters to Lillian and Travel Notebooks; ed. by Daniel Esterman, New York: Columbia University Press, 2009. p. 71).
↑  Misha Louvish, Israel: Personalia, American Jewish Year Book 77 (1977), p. 502.
↑  הזמנות בית המשפט: בית המשפט המחוזי בירושלים: הזמנות בדבר קיום צוואות ומינוי מנהלי עזבון, ילקוט הפרסומים 2194 (י"א באדר א' תשל"ו, 12.2.1976), עמ' 1195.
↑  חיים ורדי באתר GRAVEZ
↑  שי חורב, ספינות בטרם שחר: סיפורן של ספינות המעפילים מ"וילוס" עד "קרב עמק איילון": לקסיקון ההעפלה 1934–1948, חיפה: פרדס, תשס"ד 2004, עמ' 185, 208; סיפור הפלגת 'האומות המאוחדות', באתר הפלי"ם וההעפלה.
↑  עמנואל (מן) ורדי, באתר הפלמ"ח.
↑  אריאל ורדי, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל; אריאל ורדי, באתר הפלמ"ח; ד. גלעדי, שלשה ציירים ישראליים בגלריה קרפנטייה בפאריס, מעריב, 24 באוקטובר 1962; אלי הכהן, תודות למחשב הפך הדפוס למקצוע "נקי", מעריב, 24 בנובמבר 1985; יהודית מליק-שירן, 'האיש שאוהב אותיות: על אמן ויצירותיו: שיחות עם אריאל ורדי', מבוע לב (1997/98), 20–26.
↑  ורד לי, עדה ורדי מעצבת עטיפות ספרים וספרים, גרפיקאית, תל אביב, באתר הארץ, 10 ביוני 2008; מי זה הספר הזה בכלל? – ריאיון עם המעצבת עדה ורדי: עדה ורדי על עיצוב ספרים ותפקיד המעצבת ביחסי הגומלין בין טקסט ואיור, הפנקס (כתב עת מקוון לתרבות וספרות לילדים), 8 ביוני 2011.
↑  יורי ורדי באתר בית הספר להנדסת חשמל ומחשבים, המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (באנגלית).
↑  עינאל ורדי, באתר החוג לאנגלית, האוניברסיטה העברית בירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462670805171  GND: 1199989215  SELIBR: 100963  VIAF: 308261403   WorldCat (עם VIAF): 308261403