stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן תורג'מן
הערות שוליים

↑  מאיר שניצר, כל המלים הגדולות, חדשות, 21 בנובמבר 1986
רחל נאמן, קולנוע - שתי אצבעות מסואץ, כותרת ראשית, 5 בנובמבר 1986
↑  מאיר שניצר, הוא הלך בקוצים, חדשות, 4 באפריל 1988
↑  יעל ישראל, קולנוע - דלות החומר - "אש צולבת" (ישראל, 1989), במאי: גדעון גנני, תסריט: בני ברבש, כל העיר, 19 באפריל 1989
 עדנה פיינרו, על אש קנטה - "אש צולבת" (גורדון, תל אביב), "העולם הזה", גיליון 2694 מ-18 באפריל 1989, עמוד 41
↑  חגי חיטרון, מוצרט ומסביב לו - בעקבות "מינוטאור", עם תזמורת סימפונט, המנצח דוד זבה, הפסנתרן פסח פרוקופוביץ' והשחקנים יעל אבקסיס ודן תורג'מן, באתר הארץ, 9 במרץ 2006
↑  תום שגב, למה נעלם "הנעלם", באתר הארץ, 27 בפברואר 2002
↑  נירית אנדרמן, לאן נעלם הסרט "הנעלם", שצה"ל השקיע בו מיליון דולר?, באתר הארץ, 15 במאי 2018
↑  נירית אנדרמן, הבמאי שמישכן את ביתו כדי לצלם סרט בהרי האטלס, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2016
↑  אורי קליין, תסמונת רואן אטקינסון, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2004
↑  נירית אנדרמן, דן תורג'מן מביים סרט על יהודי תימן בכיכובם של אחינועם ניני ומיכאל מושונוב, באתר הארץ, 5 באפריל 2009
↑  אורי קליין, "חדרי הבית" הוא הסרט הטוב ביותר של איתן גרין, באתר הארץ, 4 במאי 2017
}איתמר זהר, "חדרי הבית": סרט המתיימר להיות ריאליסטי, אבל חושש ללכת עד הסוף, באתר הארץ, 17 במאי 2017
↑  יעל סגרסקי, ‏סדום ואמורה: יצאנו להביך את יוצרי "אמור", באתר "Time Out ישראל", 18 באוקטובר 2017
↑  רוגל אלפר, פתטי ומצחיק - סיטי טאוור, 20:30, ערוץ 2, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2001
↑  רון מיברג, טלוויזיה / כוכב נולד – נתן זהבי, חדשות, 17 באוקטובר 1990
↑
ניר קיפניס, ‏מצליחה לגעת, באתר גלובס, 31 בינואר 2001
רוגל אלפר, גורל אכזר, באתר הארץ, 18 ביולי 2001
↑  רותה קופפר, השמינייה שלנו, באתר הארץ, 5 ביוני 2005
↑  חבצלת דמארי, האב מזהה את גופת הבן, חדשות, 26 בספטמבר 1985
↑  רונית רוקאס, תהיי יפה ותשחקי, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2003
↑  ליטל דדון, צייר הצבעים, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2006
↑  דנה שוכמכר, ‏שוברות שתיקה: הצגה אמיצה על הטרדות מיניות הופכת את הקהל לשותף פעיל בה, באתר מעריב אונליין, 3 באפריל 2016
↑  ג. עיטור, ענת עצמון ודן תורג'מן נרשמו ברבנות. החתונה ב־5 בנובמבר, חדשות, 3 באוקטובר 1991
↑  "אנחנו פיקס בעבודת צוות": שאלון זוגי עם ענת עצמון ובנה ליאם, באתר חדשות 13, 28 באוקטובר 2021
↑  סתיו אלה, לא רק הבן של: אלעד תורג'מן משיק תפקיד משחק ראשון בזכות עצמו, באתר פרוגי, ‏4 בספטמבר 2022
↑  חיים אתגר, ‏ענת עצמון: "תמיד הייתי צריכה להצדיק את עצמי", באתר ‏מאקו‏, 3 ביוני 2013
↑  אפרת נוימן, השחקן דן תורג'מן חשוד בהעלמת הכנסות של 3 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 10 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305881105171  BnF: cb157107215 (data)  ISNI: 0000 0004 0219 7310  LCCN: no98128588  NTA: 292138601  VIAF: 297919793   WorldCat (עם VIAF): 297919793
יוגורתה

מטבע המנציח את לכידת יוגורתה על ידי סולה
יוגורתה (Jugurtha; סביבות 160–104 לפנה"ס) היה המלך הברברי של נומידיה בצפון אפריקה. ידוע בעיקר בשל מלחמתו נגד רומא.
יוגורתה היה בנו של מסטנבל (אנ'), אחיו של מיקיפסה מלך נומידיה בשנים 148–118 לפנה"ס. לאחר מות אביו ממחלה, אימץ מיקיפסה את יוגורתה אשר הפך בבגרותו למפקד צבאי מוכשר ולחם לצד הצבא הרומאי בהיספניה. אחרי מות מיקיפסה, חולקה ממלכתו בין שני בניו ויוגורתה, וזמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת ירושה בין שלושת הטוענים לכתר.
יוגורתה דאג לחסל את בני דודיו, 2 בניו של מיקיפסה, במטרה להפוך לשליט יחיד של נומידיה, אך במהלך מלחמתו נגד בן דודו אדהרבעל, הסתבך עם הרפובליקה הרומית, אשר נומידיה הייתה ממלכה קליינטית שלה, ועורר עליו את חמתו של הסנאט הרומאי. בשנת 112 לפנה"ס כבש יוגורתה את העיר קירטה מידיו של אדהרבעל, ערך טבח בתושבי העיר כולל מספר ניכר של סוחרים איטלקים, ורצח את אדהרבעל. כתוצאה מכך הכריזה רומא מלחמה נגדו. יוגורתה השיג מספר ניצחונות נגד צבאות רומיים שנשלחו לנומידיה, וגרם להתמשכות המערכה הצבאית נגדו, באמצעות חלוקת שוחד למפקדי צבא רומיים ולאישים בעלי השפעה בסנאט הרומאי, וניהול מלחמת גרילה נגד הרומאים.
בשנת 105 לפנה"ס, לאחר שבע שנים של לחימה בלתי רציפה, נתפס יוגורתה באמצעות תחבולה על ידי מפקד הפרשים לוקיוס קורנליוס סולה, ובכך נסתיימה המלחמה בנומידיה. הוא הובל לרומא כדי להשתתף בתהלוכת הניצחון (טריומף) של המצביא הרומאי גאיוס מאריוס, שפיקד על שלבי הסיום של המערכה הצבאית בנומידיה, והושלך לצינוק שם מת מרעב בשנת 104 לפנה"ס.
מילדות לעלייה למלכות

יוגורתה נולד בעיר קירטה (כיום קונסטנטין בצפון אלג'יריה), בירת ממלכת נומידיה. אביו הוא מסטנבל (אנ'), אחיו של מיקיפסה מלך נומידיה, ואימו איננה מוזכרת במקורות העתיקים. בגיל צעיר, לאחר שאביו מת ממחלה, הוא אומץ בידי דודו מיקיפסה. יוגורתה מתואר על ידי גאיוס סאלוסטיוס קריספוס כחסון, נדיב וחכם. הוא קיבל חינוך משובח, כיאה למעמדו, ולמד את השפה והפילוסופיה היוונית. כמו כן הצטיין ברכיבה על סוסים והטלת כידונים.
בתחילה מיקיפסה היה מרוצה מאוד מבנו המאומץ המוכשר, אך לאחר שיוגורתה החל לצבור אהדה ותומכים, חשש מיקיפסה מכוחו הגובר, ולכן שלח אותו בראש צבא נומידי אל היספניה, כדי להרחיקו מנומידיה ולמנוע איום אפשרי על כסאו.
בהיספניה פיקד יוגורתה על כוח של רגלים ופרשים נומידיים, שנשלח כדי לסייע לצבא הרומאי להכניע את העיר  נומנטיה בשנים 133-134 לפנה"ס, תחת פיקודו של המצביא הרומי פובליוס קורנליוס סקיפיו אמיליאנוס. יוגורתה עורר את תשומת לבו של סקיפיו אמיליאנוס בזכות כישרונו הצבאי ופעולותיו בשדה הקרב, והפך ליועץ מקורב של האחרון. הוא גם ניצל את ההזדמנות ליצור קשרים מועילים עם מספר אצילים רומיים בעלי השפעה, ששירתו בצבאו של סקיפיו. בתום המלחמה שיבח סקיפיו את יוגורתה בפני כל צבאו, ודיווח לסנאט הרומאי על תרומתו הרבה לסיום המוצלח של מלחמת נומנטיה. סקיפיו אף שלח מכתב למיקיפסה, בו שיבח את מעלותיו של יוגורתה, ותיאר את תרומתו למערכה בהיספניה. בעקבות כך החליט מיקיפסה לקרב אליו את יוגורתה ואף הכניס אותו לצוואתו, והפך אותו לאחר מיורשיו.
לפני מותו (בשנת 118 לפנה"ס) כינס מיקיפסה את בניו, היימפסל, אדהרבעל ובנו המאומץ יוגורתה, והודיע להם על החלטתו לחלק את ממלכתו ביניהם. הוא השביע את יוגורתה לשתף פעולה עם שני בניו הצעירים, ולסייע להם לשלוט בנומידיה, משום שהוא המבוגר והמנוסה מבין יורשיו. אולם זמן קצר לאחר מות מיקיפסה החל מאבק בין שלושת יורשיו על השליטה בנומידיה.
מלחמות יוגורתה ברומא

על הכוח הראשון שהגיע לאפריקה פיקד סקאורוס הוא החל בהתקפות על נומידיה, הסתער על מספר ערים ולקח מספר רב של שבויים. יוגורתה שלא רצה מלחמה עם רומא, לא השיב מלחמה אלא ניסה לשחד את סקאורוס וטען כי מלחמה איננה יעילה. יוגורתה נפגש עם סקאורוס והושג הסכם כניעה בו נתן יוגורתה כסף ומתנות לסקאורוס בתמורה התקבלה כניעתו של יוגורתה. סקאורוס שב לרומא וכאשר הסנאט הבין שיוגורתה קנה את סקאורוס הוא החליט לשפוט את סקאורוס על העלבון שנגרם לרומא ועל לקיחת שוחד, הסנאט שלח צבא נוסף לנומידיה הפעם בפיקודו של לוקיוס קסיוס על מנת שיביא את יוגורתה לרומא להעיד במשפט. יוגורתה הגיע למשפט וקמה מחאה שקראה להענישו כיאה לאויב מנוצח של רומא אך זה לא קרה והוא שב לנומידיה.
בשלב זה התחדשה המלחמה בנומידיה והפעם בראש הצבא הרומאי עמד אאולוס פוסטומיוס אלבינוס מגנוס. יוגורתה הסיג את כוחותיו מפני אאולוס כדי לקנות זמן והחל לשחד את אנשי צבאו של אאולוס שרדף אחריו לתוך נומידיה, בפשיטה לילית כיתר יוגורתה את צבאו של אאולוס ולקח אותו בשבי. יוגורתה לא הרג את אאולוס, אלא הציב לו תנאי שאומר כי אם יסכים אאולוס להודות בכניעה ולעזוב את נומידיה תוך עשרה ימים, יוגורתה ישחרר אותו ואת אנשיו ללא פגע. אאולוס קיבל תנאי שלום אלו למרות שהיוו חרפה עבורו ועבור רומא והוא שוחרר. הידיעה הגיעה לסנאט ששלל הסכם השלום זה והחלו ההכנות למלחמה הבאה. לאחר חוזה השלום של אאולוס חולקו הפרובינקיות הרומיות מחדש בין הקונסולים, נומידיה ניתנה למצביא מטלוס.
מלחמות יוגורתה ברומא > מטלוס נגד יוגורתה

מטלוס אסף צבא חדש ויצא לרדוף אחרי יוגורתה. יוגורתה שקל כניעה בפני צבאו, הוא שלח שליחים אל מטלוס וביקש שמטלוס יחוס על חייו. מטלוס החזיר את השליחים עם מסר שהוא מקבל את כניעת יוגורתה, אך למעשה הוא המשיך להעמיק את כיבושיו בנומידיה. כאשר יוגורתה הבין כי מטלוס אינו מתכוון להפסיק את פלישתו, הוא הכין צבא ונערך לקרב בכוחותיו של מטלוס ליד נהר המותול. יוגורתה ניסה לארוב לצבא הרומאי כאשר הוא החנה את צבאו בהרים הסמוכים לנהר, אך מטלוס הבחין בכך. במקום התפתח קרב שבסופו הרומאים כבשו את השטח ורוב צבאו של יוגורתה נמלט.
יוגורתה המשיך במלחמת גרילה נגד מטלוס והפתיע כוח רומאי ליד הנהר בהתקפה לילית שבה חוסל חלק ניכר מהכוח והשאר נלקחו בשבי. הוא נמלט לגבעות לפני שהגיעה תגבורת רומאית. מטלוס חבר לצבאו של סגנו גאיוס מאריוס וניסה לפתות את יוגורתה למלחמה גלויה כאשר הוא הקיף את העיר זאמה אך יוגורתה לא התפתה והמשיך בלוחמת הגרילה שלו. מטלוס שיחד את חברו הטוב של יוגורתה בומילקר על ידי כך שהבטיח לו כי אם יתפוס את יוגורתה חי או מת הסנאט ימחול לו על שיתוף הפעולה עם יוגורתה בתחילת המלחמה וישאיר לו את כל רכושו.
בומילקר הסכים לתנאים אלו, הלך אל יוגורתה ואמר לו כי הגיע הזמן לסיים את המלחמות בנומידיה. יוגורתה השתכנע והסכים להיכנע. שליחים נשלחו עם הבשורה למטלוס. מטלוס הציב תנאים ליוגורתה ויוגורתה שחשש לגורלו אם יסגיר עצמו למטלוס החליט שוב להקים צבא, ביצר עמדות והצטייד בנשק. הוא ניסה לשחד את עבדי הרומאים ובעקבותיהם את אנשי חיל המשמר של מטלוס אשר נשארו להגן על הערים הכבושות. בעיר וואגה הצעת השוחד שלו התקבלה ומכובדי העיר הזמינו לעיר ביום חג את הקנטוריונים והטריבונים הרומים, כאשר הם מגיעים הם נשחטים. לאחר מכן כוחותיו של יוגורתה תקפו את החילות שנותרו בעיר והחיילים הרומאים גם הם נשחטו על ידי יושבי העיר ואנשיו של יוגורתה.
בומילקר שעדיין היה שליחו של מטלוס, ניסה להרוג את יוגורתה באמצעות קשירת קשר עם אדם בשם נאבדאלסא אך מזימה זו לא יוצאת לפועל מכיוון ששליח של בומילקר גילה ליוגורתה את המזימה. בתגובה יוגורתה רצח את בומילקר עם כל שותפי המזימה. מטלוס ששמע כי המזימה לחיסול יוגורתה נכשלה הכין את כל כוחותיו למלחמה והחל לרדוף שוב אחרי יוגורתה.
יוגורתה הבין כי לא יוכל להתמודד לבדו מול צבאו של מטלוס וכרת ברית עם בוקכוס מלך שכנתה של נומידיה. מטלוס ששמע על הברית שלח שליחים לבוקכוס עם הצעה לכרות ברית עם רומא. בוקכוס ענה כי הוא רוצה בברית עם רומא אך הוא רוצה גם להבטיח את שלומו של יוגורתה ולכן יענה להצעת הרומאים רק אם תוצע ליוגורתה עסקה זהה. התחיל משא-מתן של שליחים ההולכים ושבים בין מטלוס לבוקכס דבר אשר עיכב את המלחמה. מטלוס נקרא חזרה לרומא לאחר שגאיוס מאריוס ממונה כמפקד הפרובינקיה של נומידיה.
מלחמות יוגורתה ברומא > גאיוס מאריוס ומלחמתו נגד יוגורתה

מאריוס בנה צבא גדול מהשכבות הנמוכות של רומא ומבנות בריתה, הגיע עם צבאו לנומידיה ונחל הצלחות רבות בשדה הקרב. 
לאחר נפילת קאפסה וערים נוספות שלח יוגורתה שליחים אל בוקכוס שקראו לו להגיע עם צבאותיו אל נומדיה לקראת מלחמה מול הרומאים. כאשר נודע לו כי בוקכוס מתלבט, שיחד אותו והבטיח לו שליש מנומידיה. בוקכוס נענה להצעה והגיע עם צבאו אל נומידיה ויצא יחד עם יוגורתה למתקפה על מאריוס. למאריוס הגיע בינתיים מפקד צעיר ושמו סולה שזכה מיד לאהבתו של מאריוס ושל חייליו. המתקפה בתחילה הצליחה אך מאריוס וסולה התאוששו במהרה והביסו את יוגורתה ובוקכוס.
סופו של יוגורתה

עקב הכישלון במערכה כנגד גאיוס מאריוס וסולה, בוקכוס עבר צד וכרת ברית עם רומא, והקים מחנה לצבאו ולצבאו של סולה. יוגורתה בתגובה שלח הודעה לסולה כי מעוניין הוא לציית לרומאים. סולה אומר לבוקכוס כי אם הוא רוצה שימחלו לו על שירותו לצד יוגורתה, עליו להסגיר את יוגורתה. למחרת קרא בוקכוס לשליחו של יוגורתה והעביר לו הודעה כי ניתן לסיים את המלחמה. אחרי שמונה ימים שב שליחו של יוגורתה אל בוקכוס והודיע לו כי יוגורתה אכן רוצה בשלום, אך אינו סומך על גאיוס מאריוס, וכי אם בוקכוס אכן רוצה שלום, עליו לזמן את כל הצדדים לוועידה, ולהסגיר לידיו של יוגורתה את סולה בתור קלף מיקוח, אם יהיה סולה בידיו של יוגורתה הוא ידע כי הוא יכול לסמוך על גאיוס מאריוס.
נקבע מקום למפגש, והשליחים משני הצדדים הגיעו. אך סולה טמן מארב ליוגורתה וכאשר יוגורתה הגיע, אנשיו נשחטו והוא נאזק והובל לסולה אשר לקח אותו אל גאיוס מאריוס. יוגורתה הובא לרומא שם הוא הובל בתוך ההמון אשר קרע מעליו את בגדי המלכות ואת עגיליו, תוך שאחת מאוזניו נכרתת. הוא נשלח לצינוק ברומא שם הוא מת מרעב בשנת 104 לפנה"ס.
יוגורתה בספרות

יוגורתה הוא גיבור סדרת הקומיקס "יוגורתה" מאת אמן הקומיקס הבלגי הרמן הופן, והמתארת את מלחמתו של שליט צפון אפריקאי נגד הרומאים.
ראו גם

מלחמת יוגורתה
לקריאה נוספת

מקורות עתיקים
סאלוסטיוס קריספוס, קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים,ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי.
מקורות מודרניים
The Jugurthine War
Hawthorn J.R. Rome and Jugurtha : being selections from Sallust's Bellum Iugurthinum, London, Macmillan,1969.
Green Christen, Barbarian and King : the character and historiographical genesis of Jugurtha in Sallust's "Bellum Jugurtha, p.22-42, Michigan, 1995.
LIVIUS Articles on Ancient History
Gaius Marius באתר Ancient / Classical History
Plutarch's Life of Sulla באתר Ancient / Classical History
הערות שוליים

↑  Hawthorn J.R, Rome and Jugurtha, introduction p.15.
↑  Green Christen, Barbarian and King : the character and historiographical genesis of Jugurtha in Sallust's "Bellum Jugurtha, p.22-42, Michigan, 1995.
↑  http://www.roman-empire.net/republic/laterep-index.html#jugurthine
↑  סאלוסטיוס קריספוס, קאטילינא- יוגורתה- קטעים מדברי הימים, ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי. פרקים 31-40
↑  סאלוסטיוס, יוגורתה, 41-90
↑  http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_text_plutarch_cmarius.htm
↑  http://ancienthistory.about.com/library/bl/bl_text_plutarch_sylla.htm
↑  סאלוסטיוס, יוגורתה, 76-93
↑  סאלוסטיוס, יוגורתה, 104
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295972505171  PLWABN: 9810688431405606  BIBSYS: 1656998781502  BNE: XX865716  BnF: cb135116058 (data)  GND: 118864297  ISNI: 0000 0001 0060 6422  LCCN: nr91030863  NKC: jn20000700837  NTA: 18348679X  RERO: 02-A010101860  SNAC: w6709sqb  SUDOC: 073366862  ULAN: 500355375  VcBA: 495/294298  VIAF: 8185245   WorldCat (עם VIAF): 8185245
BASF

לוגו החברה
BASF ‏(FWB: BAS; OTCQX:BASFY;‏ LSE:BFA) היא חברת הכימיקלים הגדולה בעולם. במקור היו BASF האותיות ראשי תיבות בגרמנית של: "Badische Anilin- und Soda-Fabrik" (תרגום: מפעל אנילין וסודה בבאדן) אולם כיום הן סימן מסחר של החברה.
קבוצת BASF כוללת חברות בת במעל 80 מדינות בכל רחבי העולם. ומשרדיה הראשיים ממוקמים בלודוויגסהאפן שבגרמניה.
בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה אחראית לפשעי מלחמה כנגד היהודים ואויבי המשטר הנאצי. היא הפעילה מפעלים בתוך אושוויץ שבו עבדו האסירים בעבודות כפייה וייצרו תוצרי נשק כימי בעבור גרמניה הנאצית. בין מוצרי החברה הפופולריים בשנות ה-70 וה-80 היו קלטות האודיו והווידאו.
הערות שוליים

↑  BASFY
↑  BFA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604452505171  GND: 10200534-5  ISNI: 0000 0001 1551 0781  LCCN: n83010877  NKC: pag2008454939  SUDOC: 161570445  VIAF: 72146095355700372812   WorldCat (עם VIAF): 72146095355700372812 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה ובנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'יין אייר (סרט, 1997)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ג'יין אייר מאת שרלוט ברונטה
 בימוי:  רוברט יאנג 
 הופק בידי:  גרג ברנמן 
 תסריט:  ריצ'רד האולי קיי מלור פיטר רייט
 עריכה:  אנתוני האם
 שחקנים ראשיים:  סמנתה מורטון קירן היינדס ג'מה ג'ונס רופרט פנרי ג'ונס
 מוזיקה:  ריצ'רד הארווי 
 צילום:  ג'ון מקגלשן
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  A&E Networks LWT
 הקרנת בכורה:  9 במרץ 1997 (בריטניה) 19 באוקטובר 1997 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יין אייר (באנגלית: Jane Eyre) הוא סרט טלוויזיה, עיבוד לרומן באותו שם של הסופרת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847. גרסה זו שודרה ברשת A&E בשנת 1997.
הסרט נאמן ברובו למקור הספרותי אך הושמטו סצנות מאמצע הרומן כמו ביקורה של ג'יין אצל גברת ריד החולה, כמו כן הושמט הקשר המשפחתי בינה לבין דיאנה וסינג'ין ריברס, והעובדה שהדוד שלה הוריש לה את הונו. עם זאת הסרט מכיל ציטוטים מפורסמים מהספר.
הסרט שודר לראשונה ב-ITV בבריטניה ב-9 במרץ 1997, ובערוץ A&E-TV בארצות הברית ב-19 באוקטובר 1997.
צוות השחקנים

סמנתה מורטון – ג'יין אייר
קירן היינדס – אדוארד פיירפקס רוצ'סטר
לורה הרלינג – ג'יין בילדותה
רופרט פנרי-ג'ונס – סינג'ין ריברס
ג'מה ג'ונס – גברת אליס פיירפקס
טימיה ברתום – אדל
מייקל דניגריס – מר ברוקלהרסט
אביגיל קרוטנדן – בלאנש אינגרם
בן סאודן – ג'ון ריד
דבורה פינדלי – גברת ריד
אליזבת גארווי – דיאנה ריברס
פיטר וייט – כומר
ג'ואנה סקנלן – בסי
אמילי ג'ויס – מיס טמפל
ריצ'נדה קארי – ליידי אינגרם
גירוסקופ מבנה רוטט

גירוסקופ מבנה רוטט, המוגדר על ידי ה-IEEE כגירוסקופ קוריוליס רוטט (CVG), הוא גירוסקופ המשתמש במסה רוטטת כדי לקבוע את קצב הסיבוב.
העיקרון הפיזיקלי הבסיסי הוא שעצם רוטט נוטה להמשיך ולרטוט באותו מישור גם אם סביבת התמיכה שלו מסתובבת. אפקט קוריוליס גורם לעצם להפעיל כוח על סביבת התמיכה שלו, ועל ידי מדידת כוח זה ניתן לקבוע את קצב הסיבוב.
גירוסקופים של מבנה רוטט פשוטים וזולים יותר מגירוסקופים מכניים קונבנציונליים בעלי דיוק דומה. גירוסקופים של מבנה רוטט זולים המיוצרים בטכנולוגיית MEMS נמצאים בשימוש נרחב בסמארטפונים, מכשירי משחק, מצלמות ויישומים רבים אחרים.
עקרון פעולה

בהינתן מסה  m הנעה במהירות קווית  v ביחס למערכת המסתובבת במהירות זוויתית  \Omega  מוגדר הכח המדומה, כח קוריוליס: \ {\vec {F}}_{c}=-2m{\vec {\Omega }}\times {\vec {v}}בגירוסקופ מבנה רוטט, כאשר המסה רוטטת בתדר  \omega _{r}, המיקום שלה מוגדר  X_{\text{ip}}\sin(\omega _{r}t) ולכן המהירות, שהיא נגזרת המיקום, מוגדרת  {\vec {v}}=X_{\text{ip}}\omega _{r}\cos(\omega _{r}t). בנוסף, קיים קפיץ בעל קבוע  k_{\text{op}}, שמתנגד לתנועת המסה בכיוון הניצב לסיבוב המערכת ולרטיטת המסה, כיוון כח קוריוליס. התנועה בכיוון כח קוריוליס  y_{\text{op}}, המושרה על ידי הסיבוב, מתוארת על ידי:
על ידי מדידה  y_{\text{op}}, נוכל לפיכך לקבוע את קצב הסיבוב  \Omega  .
שגיאות מדידה

כמו בכל מכשיר מדידה פיזיקלי, גם ל-CVG יש שגיאות מדידה. אף על פי שאי אפשר לדעת את מודל השגיאה המדויק אשר ייצג את השגיאה כהוויתה, מקובל להשתמש במודל שגיאה חלקי הכולל פולינום מסדר ראשון בתוספת רעש לבן על מנת לבטא את שגיאות המדידה המשמעותיות.
שגיאות מדידה > מודל מתמטי

מודל השגיאה הפשוט הוא:
{\tilde {\omega }}=d+SF\cdot {\omega }+n(0,\sigma )
שימושים

גירוסקופים של מערכות מיקרואלקטרונית מכניות (MEMS) זולות הפכו לזמינות, אלה ארוזים בדומה למעגלים משולבים אחרים ועשויים לספק פלט אנלוגי או דיגיטלי. במקרים רבים, מדיד בודד כולל מספר חיישנים גירוסקופיים למספר צירים, מדידים מסוימים משלבים גירוסקופים ומדדי תאוצה מרובים (או גירוסקופים ומדדי תאוצה מרובי צירים), כדי להשיג פלט שיש לו שש דרגות חופש מלאות, יחידות אלה נקראות יחידות מדידה אינרציאליות (IMUs).
מבחינה פנימית, גירוסקופים של MEMS משתמשים בגרסאות של אחד או יותר מהמנגנונים המשתמשים בעקרון הפעולה של מסה רוטטת., בדומה ל-TFG, CRG או HRG.
ראו גם

FOG
HRG
RLG
הערות שוליים

↑  IEEE Std 1431–2004 Coriolis Vibratory Gyroscopes
↑  Bernstein, Jonathan. "An Overview of MEMS Inertial Sensing Technology", Sensors Weekly, February 1, 2003.
ציפי ביידר

| --- | --- |

ציפי ביידר
 לידה:  25 ביולי 1973 (בת 51) 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאית דוקומנטרית
 פרופיל ב-IMDb
 
ציפי ביידר (נולדה ב-25 ביולי 1973) היא במאית, יוצרת ועורכת ישראלית. שימשה כמנהלת המחלקה הדוקומנטרית של ערוץ 10 וכיום מנהלת את המחלקה הדוקומנטרית בקסטינה תקשורת.
ביוגרפיה

ביידר החלה את דרכה כתחקירנית ועורכת, בין היתר בתוכניות "ערב חדש" ו-"רפי רשף". בשנת 2004 הצטרפה לערוץ 10 ושימשה בתפקידים שונים בין היתר כרכזת הפקות מקור וכאחראית מחלקת תעודה ודרמה בניהולם של דרור סבו וניר ברגמן.
בשנת 2008 קיבלה ביידר את ניהול המחלקה הדוקומנטרית בערוץ 10 ובמקביל, החלה לביים סרטים. היא יצרה וערכה סדרה דוקומנטרית בשם "אמא יקרה לי" שהנחתה מיקי חיימוביץ', כשאת רעיון הסדרה שאבה מהיותה ילדה מאומצת בעצמה.
באותה שנה ביימה את סרטה התיעודי הראשון "להתראות מחר ילד שלי", שליווה שישה הורים שכולים שפוקדים את קבר יקירם מדי יום. בהמשך, ביימה מספר סרטים דוקומנטריים, שעסקו בעיקר במערכות יחסים במשפחה, צבא, שכול ובהנצחת השואה.
בין סרטיה: "הילדה שלי תחזור לשיר", "לבד מול כולם", "ניר יש לך בת", "צריכה להפסיק לחכות", " תמיד בלעדיו", "האחרונים מטרבלינקה", "בנהלל לא בוכים", "הבופור פצע פתוח", "רבקה ויוסף סיפור אהבה", "בן של אבא", "משהו ממני", "יומן מלחמה", "נעורים בהפרעה", "בדרכה שלה- סיפורה של דפנה מאיר".
סרטה "ההמתנה לחיים - הסיפור של אמיר פרישר גוטמן" השתתף בתחרות הסרטים הדוקומנטריים בפסטיבל חיפה.
"בוקר אחד ביוני" הביא את סיפורו של "מבצע מוקד", במלאת חמישים שנה למלחמת ששת הימים.
סרטה "בלדה לחובש" הביא את סיפורם של ארבעה חובשים קרביים, בהם סיפרו על הרגעים הקשים בקרבות בהם לקחו חלק ולא הצליחו להציל את החברים שלהם.
בסרטה "הסיירת" הביאה את סיפורה של סיירת גולני.
סרטה ״אימהות אבודות״ הביא את סיפורן האישי של ארבע אימהות ביולוגיות שמסרו את ילדיהן לאימוץ ולראשונה מתעמתות עם עברן. הסרט שודר ב-HOT8.
הסרט ״אנצאר״ בבימוי משותף שלה ושל דותן נוה הביא לראשונה את סיפורו של מחנה השבויים אנצאר שפעל בדרום לבנון בדרך השובים והשבויים ששהו במחנה.
סרטה "קרבות לילה", הביא את סיפורם של שלושה מתמודדי PTSD בהם תיעדה את הלילות שלהם. הסרט שודר בכאן 11.
סרטה "רוני", הביא את סיפור חייו של העיתונאי רוני דניאל בקולו. הסרט שודר בקשת 12.
בשנת 2024 ביימה את הסדרה המצליחה "חייו ומותו של כוכב פופ" על חייו של אמיר פרישר גוטמן שהפכה לסדרה הכי נצפית ב-YES דוקו מיום הקמתו.
ביימה את הסרט "קצינת נפגעים, גולני", על קצינת הנפגעים שיר נדל שליוותה את הפצועים והמשפחות השכולות מאז השבעה באוקטובר. הסרט משודר ב- YES דוקו.
ביימה את הסרט "ריקי גל, נערת רוק", סרט דיוקן על חייה המורכבים של זמרת הרוק הכי נועזת שהייתה כאן. הסרט משודר ב- HOT8.
ביידר ערכה והנחתה את כנס "דוקו-פריים" של ערוץ 10 להעלאת המודעות ליצירה ולעשייה דוקומנטרית ממשית בהשתתפותם של אנשי תעשיית הטלוויזיה והקולנוע התיעודי בישראל.
השתתפה בקורס קומיוניטי של מכון גשר ומשרד התפוצות.
לקחה חלק כ"מנטורית" בתוכנית "מצפן" של עמותת "עטלף" של השייטת ומנטורית בתוכנית "מובילות" - תוכנית מנהיגות תעסוקתית לנשים חרדיות.
לקחה חלק בתוכנית "גוונים" לקידום פלורליזם יהודי בישראל.
השתתפה במשלחת מנהיגים צעירים לפרלמנט האירופי.
בשנת 2011 נבחרה ביידר בין 40 הצעירים המבטיחים של מגזין TheMarker‏.
היא מרצה על סיפור חייה האישי ועשייתה הדוקומנטרית במופע ששמו "סודות שכבר אפשר לספר".
ביידר נשואה ואם לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  רויטל קיבק- ארמה, ללכת עד הסוף, באתר nana10‏, 10 באוקטובר 2007
↑  רון קסלר, בהצדעה: על "האחרונים מטרבלינקה", באתר nrg‏, 2 במאי 2011
↑  מורן שריר, אנשים עם לב של אבן, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2011
↑  אריאנה מלמד, רבקה ויוסף סיפור אהבה: עידן התמימות והכוח, באתר ynet, 28 באפריל 2014
↑  אריאנה מלמד, "משהו ממני": לצפות, לבכות, לחשוב, באתר ynet, 22 באוקטובר 2014
↑  40 הצעירים המבטיחים 2011: היצירתיים, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2011
חיים גדליה צימבליסט

| --- | --- |

 לידה:  1930 ה'תר"ץ מינסק 
 פטירה:  7 ביולי 2022 (בגיל 92 בערך) ח' בתמוז ה'תשפ"ב 
 מקום פעילות:  ירושלים, תל אביב
 תקופת הפעילות:  ? – 7 ביולי 2022 
 השתייכות:  ליטאים
 תחומי עיסוק:  כתבי הרשב"א, דיינות
 רבותיו:  הרב נח שימנוביץ
 
 תפקידים נוספים:  חבר בית הדין הרבני הגדול, רב קהילה בתל אביב
 
הרב חיים גדליה צימבליסט (ה'תר"ץ, 1930 – ח' בתמוז תשפ"ב, 7 ביולי 2022) היה רב ליטאי ישראלי ודיין בבית הדין הרבני הגדול.
ביוגרפיה

נולד במינסק, בנו של מרדכי סנדר ונכדו של הרב יהושע צימבליסט מהורודנה. בשנת 1936 עלה עם הוריו לישראל והם התיישבו בשכונת בתי נייטין ירושלים. למד בישיבת חברון, בין היתר בחברותא עם הרב נח שימנוביץ, שהחשיבו לרבו. בשנת ה'תשי"א החל ללמוד בחברותא עם הרב יחזקאל אברמסקי. בהיותו בחור, זכה בפרס משרד הדתות (תשי"ב, 1952) שחולק ל-18 "עילויי הישיבות" באמצע שנות ה-50 נישא לוורה, בתו של הרב יעקב מאיר פומרנץ שהיה רב בברוק, פולין ובארצות הברית, ומתלמידי החפץ חיים.
בין השנים ה'תשי"ז–ה'תש"ך למד בכולל שע"י "מכון הארי פישל" בבית המדרש לדיינים, וערך שימוש חכמים אצל הרב יוסף שלום אלישיב שהיה אז דיין בבית הדין הרבני הגדול ואצל הרב מנחם מאיר ציוני, אב בית דין תל אביב.
בשנות השישים התגורר בארצות הברית. עם שובו לישראל התמנה בשנת ה'תשכ"ו לדיין בבית הדין הרבני באשדוד ולאחר מכן מסוף שנת ה'תשכ"ו ועד שנת ה'תשנ"ז בבית הדין הרבני בתל אביב, ובאמצע שנות השבעים התמנה לאב בית-הדין. היה מראשי בית המדרש לדיינות "שבט מיהודה" בתל אביב. בשנים תשנ"ז-תש"ס (מועד פרישתו לגמלאות) היה דיין בבית הדין הרבני הגדול. בשנת תשנ"ט התמנה על ידי הרב יוסף שלום אלישיב לבורר המרכזי בפרשת השליטה בישיבת פוניבז'.
הרב צימבליסט ההדיר והוציא לאור את חיבורי הרשב"א "תורת הבית" ו"עבודת הקודש" עם הערות ופירושים. כמו כן הוציא "קובץ ראשונים" על מסכת ביצה ו"חידושי ראשונים" על מסכת חולין.
התגורר בתל אביב ושימש כרבו של בית הכנסת "מגורים" במרכז העיר. בנוסף לשיעורי הדף היומי ומשנה ברורה שהוא מסר בבית מדרשו, הוא לימד גם שיעורי הלכה בישיבת מעלה אליהו בעיר.
חיים אישיים

רעייתו ד"ר ורה צימבליסט, הייתה הפסיכולוגית הראשית של היחידה לפסיכיאטריה של הילד המתבגר בבית החולים שיבא. היא נפטרה בשנת ה'תשע"ז, 2017.
בתם, הדסה רוטנברג, אף היא פסיכולוגית. מתגוררת בירושלים בשכונת הר נוף.
נפטר בח' בתמוז תשפ"ב 7 ביולי 2022, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים .
הערות שוליים

↑  חולקו פרסים לח"י עילויי ישיבות, שערים, 10 ביוני 1952.
↑  פרסום נשואין, הצופה, 19 בפברואר 1956, עמ' 3
↑  חמש ידות, (דפוס זהר), תל אביב תשל"ה
↑  במקביל לכהונתו בביה"ד הרבני הגדול; באישורו של היועץ המשפטי דאז, אליקים רובינשטיין
↑  עבודת הקודש להרשב"א עם ביאור עבודת עבודה, מוסד הרב קוק, תשס"ז (2006), באוצר החכמה
↑  ברוך דיין האמת: נפטר הדיין הרב צימבליסט זצ"ל, באתר "סרוגים", 7 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460822405171  LCCN: n87844061  VIAF: 77839324   WorldCat (עם VIAF): 77839324