stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונסה הדג'נס
הערות שוליים

1 2 3 4  קרן בר לב, ‏כבר לא בהיי סקול: האבולוציה של ונסה הדג'נס, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2014
↑  כנפי הרעם (2004) -, באתר וואלה! סרטים
↑  Vanessa Hudgens Chart History, Billboard
↑  קולנוע - נוער שוליים, באתר www.habama.co.il
↑  Vanessa Hudgens to star in 'Rent' at the Hollywood Bowl this summer, LA Times Blogs - Culture Monster, ‏2010-04-09 (באנגלית)
↑  ככה לא בונים חיה, באתר ynet, 20 באפריל 2011
↑  סאקר פאנץ'
↑  "מסע אל האי המסתורי": כבר היינו שם, באתר ynet, 8 באפריל 2012
↑  "ספרינג ברייקרס": אביב הגיע, אללה יסתור, באתר ynet, 27 במרץ 2013
↑  "אדמה קפואה": ניקולס קייג' אחרי הפשרה, באתר ynet, 3 בדצמבר 2013
↑  לא מכבד: זה מה שעשתה ונסה הדג'נס אחרי שאביה נפטר, באתר mako, ‏2016-02-01
↑  פאוורלס מבית DC: ונסה האדג'נס לוהקה לפיילוט הקומדיה החדשה של NBC, באתר IGN Israel, ‏2016-02-29
↑  Rachel West, Shawn Hook And Vanessa Hudgens Debut Sexy New Single ‘Reminding Me’, ET Canada, ‏2017-04-21
↑  אבנר שביט‏, "חיי כלב": הכלבים חמודים, השחקנים מחרידים, הסרט נורא, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2018
↑  Phantoms and Vanessa Hudgens Bring Total 'High School Musical' Vibes in 'Lay With Me' Video: Watch, Billboard
↑  מגפון, חדש בטלוויזיה: שישי, 16 בנובמבר, 2018 (באנגלית)
↑  אבנר שביט‏, הטוויסט המופרך של השנה: "סיבוב שני" עם ג'ניפר לופז הופך לטלנובלה מאכזבת, באתר וואלה, 14 בדצמבר 2018
↑  Danielle Turchiano, Danielle Turchiano, Tinashe, Kiersey Clemons Among Cast for Fox’s Live Version of ‘Rent’, Variety, ‏2018-10-29 (באנגלית)
↑  חג המולד בנטפליקס: ״אביר לחג״ ו״קלאוס״, באתר סריטה, ‏2019-11-26 (באנגלית)
↑  וויל סמית' ומרטין לורנס חוזרים בטריילר חדש לבחורים רעים 3, באתר מגזין גאדג'טים וטכנולוגיה - Gadgety.co.il | גאדג'טי, ‏2019-09-04
1 2  First Look Photos at Vanessa Hudgens In ‘The Princess Switch 2′ & Third Movie Announced! (באנגלית)
↑  זאק אפרון שוב רווק, באתר ynet, 14 בדצמבר 2010
↑  האם יש סיכוי לקאמבק בין זאק אפרון וונסה הדג'נס?, באתר פרוגי, ‏2020-01-15
↑  MLB Player Cole Tucker Opens Up About His Relationship with Vanessa Hudgens: 'I Love Her', PEOPLE.com (באנגלית)
↑  Vanessa Hudgens Is Engaged to Professional Baseball Player Cole Tucker, פיפל, ‏3 בפברואר 2023 (באנגלית)
↑  "Vanessa Hudgens 'sorry' for coronavirus comments". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-03-18. נבדק ב-2020-04-05.
↑  Rasha Ali, Vanessa Hudgens apologizes for 'insensitive' coronavirus remarks that sparked outrage, USA TODAY (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810537679405606  BIBSYS: 7027760  BNE: XX4421894  BnF: cb15111358m (data)  CANTIC: a11725126  GND: 135465192  ISNI: 0000 0001 1471 2656  LCCN: no2006055593  MusicBrainz: 9da7ed18-20fa-4279-88c8-94299728236d  NKC: xx0093450  NLK: KAC2020L4488  NTA: 422478415  SUDOC: 156840952  VIAF: 42138764   WorldCat (עם VIAF): 42138764 
הדג'נס, 2010
ויאוליה

| --- | --- |


משאית לפינוי אשפה של החברה
 נתונים כלליים
 בורסה:  בורסת פריז (VIE) 
 תקופת הפעילות:  1853–הווה (כ־171 שנים) 
 חברות בנות:  Veolia Water  Fondation d'entreprise Veolia Environnement  Veolia Central & Eastern Europe  Veolia Energie ČR  Veolia (Australia)  Veolia Environmental Services  SARP  Veolia Nuclear Solutions Inc. 
 מיקום המטה:  אוברווילייה 
 ענפי תעשייה:  ניהול פסולת, אספקת מים, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 הכנסות:  45,351,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 רווח:  937,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 עובדים:  220,000 (נכון ל־2022) 
  
 www.veolia.com
 
מתקן של ויאוליה להפקת אנרגיה מפסולת
Veolia Environnement S.A הממותגת בשם Veolia - ויאוליה, היא חברה רב-לאומית צרפתית עם פעילויות בשלושה תחומים עיקריים (תחומים שהיו מנוהלים באופן מסורתי על ידי רשויות ציבוריות): שירותי אספקת מים, שירותי פינוי פסולת ושירותי אנרגיה. בעבר ניהלה גם שירותי תחבורה באמצעות חברת הבת שלה Veolia Transport (לימים Transdev) בה החזיקה עד ינואר 2019.
בשנת 2012 העסיקה החברה 318,376 עובדים ב-48 מדינות. הכנסותיה באותה שנה היו 29.4 מיליארד אירו. ויאוליה היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרת בבורסת Euronext בפריז. בין השנים 1998–2003 החברה נודעה בשם Vivendi Environnement, לאחר שעברה ספין-אוף והופרדה מהקונגלומרט Vivendi. לפני שנת 1998 Vivendi נודעה בשם Compagnie Générale des Eaux. בשנת 2014, בעקבות ארגון מחדש מקיף, אימצה החברה את השם Veolia בכל עסקיה.
היסטוריה > כ"חברת המים הכללית"

החברה הוקמה ב-14 בדצמבר 1853 כחברת מים בשם Compagnie Générale des Eaux (CGE) ("חברת המים הכללית") על פי צו אימפריאלי של נפוליאון השלישי. לאחר שקיבלה זיכיון לאספקת מים לציבור בליון, זיכיון שנמשך למעלה ממאה שנים. בשנת 1860 היא קיבלה גם זיכיון ל-50 שנה מעיריית פריז, לאספקת מים. במשך מאה שנים, Compagnie Générale des Eaux נותרה ממוקדת בעיקר בתחום המים. עם זאת, בעקבות מינויו של גיא דג'ואני למנכ"ל בשנת 1976, הרחיבה CGE את פעילותה לתחומים אחרים באמצעות סדרת רכישות.
החל משנת 1980, CGE החלה לגוון את פעילותה ממים לניהול שירותי פסולת, אנרגיה, שירותי תחבורה ובנייה וניהול מבנים. היא עשתה זאת על ידי רכישת:
Compagnie générale française des transports et entreprises (CGFTE) - נוסדה במקור בשנת 1875 וניהלה שירותי תחבורה ציבורית במספר ערים בצרפת. הפכה לחלק מ-CGEA Transport (לימים Connex).
Compagnie Générale d'Entreprises Automobiles (CGEA) - התמחתה ברכב תעשייתי ובהמשך התחלקה לשתי חטיבות: חטיבת התחבורה הפכה לקונקס בשנת 1999 ושירותי ניהול הפסולת ואיכות הסביבה הפכו לאוניקס בשנת 1989.
Compagnie Générale de Chauffe (CGC) - קבוצת חברות שהפכו מאוחר יותר לחטיבת שירותי האנרגיה של CGE, ושמה שונה מאוחר יותר ל"דלקיה" בשנת 1998. CGC נוסדה במקור בשנת 1935.
היסטוריה > כחלק מקונגלומרט ויוונדי

בשנת 1998, CGE שינתה את שמה ל"ויוונדי" ("Vivendi"), ומכרה את חטיבות הנכסים והבנייה שלה בשנה שלאחר מכן, והיא החלה לפעול כחברה עצמאית בשם "Vinci". באותה עת ויוונדי הייתה קונגלומרט הפועל בתחומי הנדל"ן, התקשורת, המים, התשתיות, פינוי אשפה, שכלל 3,400 חברות הפועלות ב-90 מדינות, ומעסיק 260 אלף עובדים. באותה שנה גם רכשה את חברת "יו.אס פילטר", החברה הגדולה בעולם לאספקת מתקנים להתפלת מים, תמורת 6.2 מיליארד דולר.
Vivendi Environment הוקמה בשנת 1999 במטרה לאחד את חטיבותיה של החברה בתחום איכות הסביבה והשירותים הציבוריים. החברה כללה באותה עת את:
ויוונדי מים (שמה שונה רק בשנת 1999)
דלקיה (במקור CGC ושמה שונה מאז 1998)
אוניקס (במקור חלק מ- CGEA ומותגה בשם אוניקס – Onyx - כבר מאז 1989)
קונקס (החלק הנותר של CGEA)
במקביל החלה ויוונדי לרכוש חברות ונכסים שונים בתחומי המדיה והתקשורת, בין השאר רכשה את אולפני הקולנוע Pathé, את סוכנות הפרסום Havas, את חברת הטלפון של מרוקו, ונתח בחברות הטלוויזיה בלוויין, קאנאל פלוס בצרפת וקבוצת סקיי בבריטניה.
בשנת 2000 החלה החברה במשא ובמתן לרכישת נכסי המדיה של חברת "סיגראם" שבבעלות משפחת ברונפמן, שאגדו בקבוצת יוניברסל ונוהלו על ידי אדגר ברונפמן (הבן). העסקה הושלמה בסוף השנה לאחר שרשויות האיחוד האירופי דרשו שהחברה הממוזגת תמכור את החזקתה בקבוצת סקיי. הקבוצה המאוחדת נקראה "ויוונדי יוניברסל".
במקביל, ביולי 2000, הונפקה פעילות Vivendi Environment, בבורסת פאריס וגייסה 2.5 מיליארד דולר לפי שווי של 11.5 מיליארד דולר.
היסטוריה > כחברה עצמאית

לאחר שחברת האם ויוונדי מכרה את רוב מניותיה במהלך שנת 2002, בשנת 2003, שונה שם החברה מ Vivendi Environment ל-Veolia Environnement. החל משנת 2005 השם "ויאוליה" החל משמש כמותג על לכל חטיבות הקבוצה (מים, שירותי איכות סביבה, שירותי אנרגיה ותחבורה) ונוצר לוגו חדש. שמות החטיבות בעת המיתוג מחדש היו:
Veolia Water (במקור Vivendi Water)
דלקיה - (ללא שינוי שם, אך הפכה למיזם משותף עם אלקטריסיט דה פראנס (EDF) בשנת 2000)
Veolia Environmental Services (במקור Onyx Environnement)
Veolia Transport* (במקור קונקס)
בנובמבר 2009 מונה אנטואן פררו ליו"ר ומנכ"ל הקבוצה לאחר שהחליף את הנרי פרוגליו שמונה למנכ"ל אלקטריסיטה דה פראנס (EDF חברת החשמל הלאומית של צרפת). השינוי היה חלק משערורייה פוליטית-פיננסית בצרפת, כאשר פרוגליו שמר על תפקידיו ומשכורתו בשתי החברות, עד שביקורת ציבורית אילצה אותו לוותר על הכנסותיו מוואוליה.
במרץ 2011 הודיעה החברה על הקמתה של Veolia Transdev, תוצאה של השילוב של חברת הבת שלה Veolia Transport עם חברת Transdev, חברת בת של Caisse des Dépôts (חברת ההשקעות הממשלתית הצרפתית). החברה הממוזגת נקראה תחילה "Veolia Transdev" ואחר כך רק "Transdev" - "טרנסדב", והפכה למפעילת התחבורה הציבורית הפרטית המובילה בעולם, עם יותר מ-110,000 עובדים ב-28 מדינות. החברה גם החלה בניסויים להפעלת אוטובוס אוטונומי.
ביולי 2011, על רקע תוצאות כספיות מאכזבות, הודיעה החברה על השקת תוכניות ארגון מחדש ומכירה של נכסים ועסקים. בדצמבר 2011 הודיעה הנהלת הקונצרן על תוכנית התייעלות, שבמסגרתה תפסיק את פעילותה ב-40 מבין 77 המדינות שבהן היא פעילה ברחבי העולם, ותתמקד בפעילות הליבה של הקבוצה, תוך יציאה לתוכנית מימושים עולמית בהיקף 5 מיליארד יורו במהלך השנים 2012–2013. החברה תורכב משלוש חטיבות בלבד (שירותי מים, שירותי איכות סביבה ושירותי אנרגיה). עסקי התחבורה Veolia Transdev ימכרו. ויאוליה מכרה 20% ממניות Veolia Transdev לשותפה בחברה בדצמבר 2016 והמשיכה להחזיק בנתח של 30%. בינואר 2019 מכרה 30% מהמניית שעוד החזיקה לקבוצת רטמן. חטיבת המים של ויאוליה נותרה המפעילה הפרטית הגדולה ביותר בעולם של שירותי אספקת מים.
פעילות בישראל

פעילות החברה בישראל החלה בשנת 1993 ביוזמת אורי שטרקמן, איש העסקים יליד צרפת שעלה לישראל ב-1967, שמונה לנציג החברה בישראל. החברה הקימה שותפות עם קבוצת נייר חדרה בשם אקולטק (ECOLTECH), שהקימה בישראל מתקנים להפקת אנרגיה מפסולת. בספטמבר 1998 רכשה 51% מחברת אמניר מיחזור מקבוצת נייר חדרה. ושנה אחר כך רכשה חברת " ת.מ.מ. תעשיות מיחזור משולבות" שעסקה בפינוי אשפה ומיחזור, והקימה את אתר פסולת דודאים. החברה גם ביקשה לקנות את אתר הפסולת חוגלה מקונגלומרט צרפתי אחר " ליאונז' דז'ו". באפריל 2000 אושר מיזוג בין אמניר לת.מ.מ.
החברה גם התמודדה במספר מרכזים להפרטת משק המים של יישובים שונים. ב-1997 זכתה במכרז להפרטת משק המים והביוב של פרדס-חנה פרדס חנה-כרכור בשיתוף קבוצת קרדן. פרדס-חנה הייתה הרשות המקומית הראשונה בישראל שהפריטה לחלוטין את משק המים והביוב שלה. אולם בית המשפט העליון ביטל את המכרז. החברה גם התמודדה במכרז לאחזקת מכוני הטיהור של העיר טבריה.
בתחילת שנות ה-2000 פעלה החברה בשם "ויוונדי ישראל" לאחר שינוי השם של תאגיד האם בצרפת. החברה נכנסה גם לתחום התחבורה הציבורית, באמצעות חברת הבת של תאגיד האם קונקס (Connex), והחלה במשא ומתן על רכישת עד 50% מחברת דן.
בסוף שנת 2000 השתתפה החברה בקבוצת VID שהתמודדה במכרז להקמת מתקן ההתפלה הראשון בישראל באשקלון, יחד עם חברת הנדסת התפלה וקבוצת דנקנר השקעות. שנה אחר כך זכתה במכרז.
בשנת 2001 נכנסה לפרויקט הרכבת הקלה בירושלים, והקימה אחר כך את חברת קונקט (במקור "קונקס ירושלים"), חברת ההפעלה של הרכבת הקלה, במסגרת קבוצת סיטיפס שזכתה במכרז. על פי הסכם הזיכיון, מפעיל הרכבת הקלה היה חייב להיות בעל ניסיון בינלאומי בהפעלת רכבות קלות, לכן היה צורך לגייס שותף מחוץ לישראל. השותפות בפרויקט הרכבת הביא לתביעה נגד החברה על ידי ארגון פלסטיני בצרפת, בשל מעבר הרכבת במזרח ירושלים. החברה יצאה מהפרויקט ב-2014.
בשנת 2006, החלה לפעול בשם "ואוליה ישראל" (לאחר שינוי של שם תאגיד האם) באותה שנה החזיקה כבר בכ-20 חברות בנות בישראל, העסיקה 1,700 עובדים ומחזור פעילותה השנתי היה כ-350 מיליון דולר. באוקטובר 2007 ביקר יו"ר ומנכ"ל ואוליה העולמית בישראל, נפגש עם ראש הממשלה, אהוד אולמרט והודיע על הקמת קמפוס לאיכות הסביבה במרכז האקדמי רופין.
בשנת 2015 נמכרה פעילות החברה לחברת ההשקעות הבינלאומית Oaktree Capital Management. בינואר 2017 שינתה החברה את שמה ל"ורידיס". בשנת 2018 דלק מערכות רכב הפכה לבעלת השליטה לאחר רכישת 70% ממניות החברה תמורת כמיליארד שקל.
ויאזמה

וְיַאזְמַה (ברוסית: Вя́зьма; ביידיש: וויאַזמע; בפולנית: Wiaźma) היא עיר במחוז סמולנסק שברוסיה, השוכנת על גדות נהר ויאזמה (יובל של נהר דנייפר), בכמחצית הדרך שבין הערים סמולנסק ומוֹזַ'אִיסְק (Можа́йск). לאורך ההיסטוריה הסוערת שלה הגנה העיר על מוסקבה מפני פלישות מן המערב.
כיום מונה העיר כ-54,000 נפש (2016), והיא מהווה צומת מרכזי של מסילות רכבת, המקשרות בין מוסקבה, סנקט פטרבורג, קלוגה ובריאנסק.
היסטוריה

לפי התיעוד הראשון המתייחס לוויאזמה, העיר נוסדה בשנת 1239. עם זאת, על פי הסברה המקובלת, הולדתה של ויאזמה בהתיישבות קדומה הרבה יותר; במאה ה-13 הייתה שייכת לענף צדדי של בית רוריק מסמולנסק. ב-1403 הגלתה ליטא את הנסיכים המקומיים למוסקבה, שם כינו עצמם הנסיכים "וְיַאזֶמְסְקִי" (רוסית: "בן העיר ויאזמה"). (עם הידועים ביותר ממשפחה זו נמנים פיוטר ויאזמסקי, משורר וחבר קרוב של אלכסנדר פושקין, וכן סופי ויאזמסקי, סופרת שהייתה נשואה לזמן־מה לז'אן-לוק גודאר.)
בשנת 1492 נכבשה העיר בידי נסיכות מוסקבה והוסבה למצודה, שכיום לא נותר ממנה אלא מגדל בודד. במהלך המאות הבאות נבנו בעיר שני מנזרים חשובים, שבהמשך נוספו להם כנסיות אבן כקישוט, כולל כנסייה לא-טיפוסית בעלת שלושה גגות חרוטיים, המוקדשת לגברתנו (כלומר, מריה) מסמולנסק, שהוקדשה בשנת 1638. כנסיית ברביקן באותו המנזר נוסדה ב-1656. מרבית הכנסיות האחרות נבנו בסגנון הבארוק. בנייתה של הקתדרלה של העיר נשלמה ב-1676.
היסטוריה > קרב ויאזמה

ב-22 באוקטובר 1812 התחולל ליד העיר קרב ויאזמה, כחלק ממלחמת רוסיה-צרפת. הקרב נערך בין הצבא הצרפתי הנסוג, שמנה כ-37,000 חיילים, ובין הצבא הרוסי, שמנה כ-25,000 חיילים.
חיל החלוץ הרוסי בפיקודו של לוטננט גנרל מיכאיל מִילוֹרַאדוֹבִיץ' (Михаил Милорадович), ביחד עם יחידת הקוזקים של גנרל מַטְוֵויי פלאטוֹב (Матве́й Пла́тов), תקפו את המשמר העורפי של צבא צרפת בפיקודו של מרשל לואי-ניקולא דָאבוּ (Louis-Nicolas Davout) ממזרח לוויאזמה, ובכך קטעו את נתיב הנסיגה שלו. הודות להתערבותם של שניים ממפקדי הגייסות שלו – אז'ן דה בּוֹאַרְנֶה (Eugène de Beauharnais), בנה של ז'וזפין דה בוארנה, מפקד "צבא איטליה" (הקורפוס הרביעי בגראנד ארמה), והנסיך יוּזֶף אנטוני פּוֹניאטובסקי (Józef Antoni Poniatowski), מפקד הכוחות הפולניים (הקורפוס החמישי, שמנה כ-100,000 חיילים) – עלה בידי דָאבוּ לפרוץ דרך כוחות הצבא הרוסי שכיתרו אותו. עם זאת, ניסיונותיו של צבא צרפת להחזיק בגבעות שבסביבות ויאזמה לא נשאו פרי; בערבו של 22 באוקטובר 1812 השתלטו הרוסים על ויאזמה, אשר הועלתה באש בידי הצרפתים. בקרב הצרפתים נמנו 6,000 אבדות בנפש; 2,500 חיילים נלקחו בשבי; הרוסים איבדו כ-2,000 חיילים.
במלחמת העולם השנייה במהלכו של מבצע ברברוסה התחוללו באזור קרב ויאזמה – שניטש בין הצבא האדום והוורמאכט, כחלק מהקרב על מוסקבה. והיה לאחד התבוסות הגדולות של הצבא האדום בתחילת המלחמה בחזית המזרחית. ויאזמה הייתה בשליטת הגרמנים בין 7 באוקטובר 1941 ל-12 במרץ 1943. העיר נהרסה ברובה, ונבנתה מחדש לאחר המלחמה.
דמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב את הפסקה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | 1897 | 1939 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2003 | 2016 |
| מספר התושבים | 15,800 | 34,000 | 31,600 | 44,100 | 51,700 | 59,000 | 57,500 | 53,660 |
אתרים בעיר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. להרחיב ולהפוך את הרשימה לפסקה כמקובל.
שרידי חומת המצודה העתיקה ומגדל סְפַּאסְקַאיַה (Спасская) (מן השנים 1630–1632)
מנזר יוחנן המטביל (מן המאות ה-16 וה-17)
כנסיית הוֹדֶגֶטְרִיַה (Hodegetria) (משנות השלושים של המאה ה-16)
כנסיית העלייה [הכוונה לעלייתו של ישו לגן העדן] (מאמצע המאה ה-17)
קתדרלת שלושת החרוטים (משנות השבעים של המאה ה-16)
כנסיית קתרינה (1770–1776)
ראו גם

היסטוריה של רוסיה
הערות שוליים

↑  ראו: Мой Город: Вязьма (רוסית)
מגדל סְפַּאסְקַאיָה, המגדל היחידי שהשתמר מן הקרמלין הימי-ביניימי בעיר
תחנת הרכבת של ויאזמה
תחנת הרכבת: מבט מקרוב
ויאזמה בחורף
קתדרלת טְרוֹיְצְקִי (Троицкий)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538284105171  LCCN: nr91018831  MusicBrainz: fb849603-6a6c-4321-af84-3c541513ab33  NKC: ge698581  SUDOC: 170152332  VIAF: 124764027   WorldCat (עם VIAF): 124764027 
פטר פון הס, קרב ויאזמה (1812)
וואר דיר

וְוַּאר דִּיְר (בצרפתית: Voir dire, "אמירת האמת"; תעתיק ב-IPA:‏ /ˈvwɑr ˌdiər/; במקור מלטינית verum dicere) הוא שמו של הליך משפטי בשיטה בה יש חבר מושבעים.
מהות ההליך

הליך זה הוא הליך מקדמי לדיון, בו בוחרים את המושבעים על ידי בדיקה אם הם אובייקטיביים לדיון ואין להם דעות קדומות על המקרה.
מהות ההליך > ארצות הברית

בארצות הברית, במשפטים המתנהלים מול חבר מושבעים המכריע את פסק הדין, נערך במהלך ההליך המקדמי שימוע לכל אחד מן המושבעים בו נשאלים המושבעים על חייהם, על עמדותיהם ואמונותיהם ואף על דעותיהם הפוליטיות. רק אם שני הצדדים (התובע והנתבע) מסכימים למושבע הוא נבחר לשרת בחבר המושבעים.
מהות ההליך > אנגליה

באנגליה הליך אישור המושבעים פחות מורכב מאשר בארצות הברית, ונשאלת למעשה שאלה אחת: "האם אתה מוכן לתת שימוע נכון וצודק הן לכתר (לתביעה, שמייצגת את המדינה) והן להגנה?"
המונח וואר דיר משמש בהרחבה לתיאור  הליך "משפט בתוך משפט" שמתנהל שלא בפני חבר המושבעים, כגון ערעור על תקפות ראיות, על כישוריו של עד, או על קבילות של הודאה שמסר הנאשם. בית המשפט יכול לקבוע אם הראיות או ההודאה יוצגו למושבעים, או אם העד יישמע
. הליך זה קרוב במהותו למשפט זוטא במשפט הישראלי.
הערות שוליים

↑  Admissibility of Confession, Health and Safety Executive
| ערכים העוסקים בענישה |
| --- | --- | --- |
| ענישה | ענישה • ענישה בישראל • ענישה במדינות העולם • עונש מוות בארצות הברית (עונש מוות לקטינים בארצות הברית) • עונש מוות ברוסיה |  |
| סוגי ענישה | חרם חברתי • מבחן וטיפול בקהילה • קנס • פיצוי הקורבן • מאסר עולם • עבודות שירות • מעצר מנהלי • מאסר • בית סוהר • ענישה גופנית • גלות • עונש מוות |  |
| גופי הטלת ענישה | בית משפט • בית דין צבאי • דין משמעתי • בית דין שדה • משפט חברים • חבר מושבעים • חבר מושבעים גדול • וואר דיר • איון על ידי מושבעים |  |
| מקור הסמכות לענישה | חוק • תקנון • משמעת • מצווה |  |
| תופעות המצריכות ענישה | סטייה חברתית • עבירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00565730 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
זכויות האדם באבחזיה

זכויות האדם באבחזיה מוענקות על ידי חוקת אבחזיה, המתייחסת לדבקותה של אבחזיה בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, ובאמנה הבין-לאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות ובאמנה הבין-לאומית בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות (סעיף 11). עם זאת, אבחזיה אינה מדינה חברה באו"ם ואינה בצד של אמנות זכויות אדם של האו"ם, בניגוד לגאורגיה, שהריבונות שלה על אבחזיה מוכרת על ידי חלק גדול יותר מהקהילה הבין-לאומית.
אבחזיה סווגה כחופשית בחלקה על ידי ארגון Freedom House. הדו"ח שלו משנת 2009 מנה שחיתות, בעיות במערכת המשפט ובעיית הפליטים הגיאורגים הבלתי פתורה כסוגיות זכויות האדם העיקריות.
בשנות ה-90 התרחש הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה; גאורגים אתניים רבים נותרו עקורים עד היום.
מוסדות מקומיים ובינלאומיים

תפקיד של נציב זכויות אדם (נכון לשנת 2008 – גיאורגול אוטירבה) תחת נשיא אבחזיה.
משרד זכויות האדם של האו"ם אבחזיה, גאורגיה (HROAG), הוקם בשנת 1996 כדי להגן ולקדם את זכויות האדם שם.
כלי תקשורת

ישנם מספר עיתונים עצמאיים ותחנת רדיו SOMA עצמאית אחת ומדיה אלקטרונית נשלטת חלקית על ידי המדינה.
ב-21 בספטמבר 2009 נידון העיתונאי אנטון קריבניוק על ידי בית המשפט בעיר סוחומי לשלוש שנות מאסר על תנאי בגין הוצאת דיבה של הנשיא סרגיי בגאפש. ב-8 ביוני כתב קריבניוק מאמר לאתר רוסי שפורסם מחדש בהרחבה בעיתונים אבחזים, בו מתח ביקורת על החלטתו של בגאפש להעביר את השליטה על מסילת הברזל האבחזית לידי רוסיה. קריבניוק היה העיתונאי הראשון שהועמד לדין באבחזיה מאז נפילת ברית המועצות, והרשעתו נתפסה על ידי כמה עיתונאים אחרים כחלק מתקיפה ממשלתית נגד תקשורת עצמאית לקראת הבחירות לנשיאות אבחזיה בדצמבר 2009.
חוקה ואתניות

החוקה מאפשרת רק לאנשים ממוצא אבחזי להיות נשיאי רפובליקת אבחזיה (סעיף 49; במילות התרגום הנ"ל משמשות לאום אבחזי, אולם עבור אזרחים נעשה שימוש במונח אחר - אזרח הרפובליקה של אבחזיה, כמו בסעיף 38. חוץ מזה, בטקסט של החוקה בשפה הרוסית הרשמית נעשה שימוש במילה национальность המציינת בבירור אתניות).
ראו גם

זכויות להט"ב באבחזיה
הערות שוליים

↑  חוקת הרפובליקה של אבחזיה, ‏3 באוקטובר 1999
1 2  freedom-house-1992-annual-report-28-pp, Human Rights Documents online
↑  2. The High Commissioner for Human Rights, Toronto: University of Toronto Press, 2009-01-31
↑  ICNM'09 Referees, 2009 International Conference on Networking and Media Convergence, IEEE, 2009-03 doi: 10.1109/icnm.2009.4907172
↑  Screenshot of Itunes Library - Archived Platform Itunes 2010, dx.doi.org
הרקולס (סרט, 1997)

| --- | --- |

הכרזה העברית לסרט משנת 1997
 מבוסס על:  דמותו של הרקולס
 בימוי:  רון קלמנטס, ג'ון מסקר 
 הופק בידי:  רון קלמנטס ג'ון מוסקר
 עריכה:  טום פינאן רוברט הדלנד
 מדבבים:  טייט דונובן דני דה ויטו ג'יימס וודס סוזן איגן
 מוזיקה:  אלן מנקן
 אנימטור:  אנדריאס דיג'ה, Mike 'Moe' Merell, Chris Hurtt, סטיבן האנטר, Raffaella Filipponi, Bill Fletcher, Howard E. Baker, Bill E. Miller, כריס ביילי, David Zaboski, Mike Swofford, Dave Kupczyk, Jean-Luc Ballester, Dorse Lanpher, Oskar Urretabizkaia, Jin Kim, ג'יימס לופז, Brian Ferguson, Dan O'Sullivan, T. Daniel Hofstedt, Jay Jackson, Nancy Beiman, Marc Eoche-Duval, David Berthier, Richard Bazley, דומיניק מונפרי, Ron Husband, Thierry Goulard, Adam Dykstra, James DeValera Mansfield, Dan Lund, Michael Cadwallader Jones, Susan Oslin, Marlon West, Ko Hashiguchi, Jon William Lopez, Mark Cumberton, James Goss, Mark Myer, Brice Mallier, Dave Bossert, Joseph Gilland, Margaret Craig-Chang, כריס ג'ניקס, Allen Stovall, Kevin O'Neill, Tom Hush, David Mildenberger, Kathleen Quaife-Hodge, Ed Coffey, Allen Blyth, Amanda Jane Talbot, Thierry Chaffoin, Dan Chaika, Michael Duhatschek, Phillip Vigil, John Allan Armstrong, Colbert Fennelly, Steve Moore, Michael Show, Borja Montoro, Caroline Cruikshank, ראול גרסיה, אריק גולדברג, Bill Waldman, Andreas Wessel-Therhorn, Marc Smith, Teddy Hall, Bert Klein, Theresa Wiseman, Richard Hoppe, Tom Roth, Teresa Martin, Nik Ranieri, Jean Morel, Doug Krohn, Patrick Delage, Danny Galieote, Michael Cedeno, Randy Haycock, Georges Abolin, Robb Pratt, Sahin Ersöz, Tom Gately, Anthony Ho Wong, Michael Stocker, Gilda Palinginis, Eric Walls, Michael Genz, James Baker, Roger Chiasson, Steven Pierre Gordon, Kent Hammerstrom, דייוויד בלוק, Yoshimichi Tamura, Ellen Woodbury, Stéphane Sainte-Foi, David Hancock, Mike Kunkel, Roberto Espanto Domingo, Jeff Johnson, Anthony DeRosa, Tahsin Özgür, Bolhem Bouchiba, William Recinos, Catherine Poulain, David Kuhn, Jamie Oliff, חואנחו גוארנידו, Eric Delbecq, Mark Pudleiner, סרחיו פבלוס, Ken Duncan, Joe Oh, Michael Polvani, Robert Bryan, Jared Beckstrand, Masa Oshiro 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 חברה מפיצה:  חברת וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית13 ביוני 1997 ישראל20 ביוני 1997 (גרסה אנגלית מתורגמת לעברית) ישראל21 ביוני 1997 (גרסה מדובבת לעברית)
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה קומית, סרט ילדים, סרט מוזיקלי, סרט חרבות וסנדלים 
 תקציב:  $85,000,000
 הכנסות:  $252,712,101
 הכנסות באתר מוג'ו:   hercules
 פרסים:  פרס אנני 
 תרגום לעברית:  אולפני אלרום - ישראל אובל
 movies.disney.com/hercules
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרקולס (באנגלית: Hercules) הוא סרט אנימציה שהופק על ידי חברת וולט דיסני ובוים על ידי רון קלמנטס וג'ון מוסקר ויצא לאקרנים ב-1997. הסרט הוא ה-35 המופק על ידי החברה ומבוסס על דמותו של הֵרַקְלֵס (Ἡρακλῆς), גיבור המיתולוגיה היוונית.
לסרט יצא סרט המשך בשם "הרקולס 2: מאפס לנכס" המהווה פריקוול לסרט המקורי וסדרת טלוויזיה המתמקדת בהרקולס במהלך שהותו באקדמיה פרומתאוס.
עלילה > באולימפוס

לאחר שכלא את הטיטאנים מתחת לאוקיינוס, לאל היווני זאוס ואשתו האלה הרה נולד בן בשם הרקולס (בניגוד למיתולוגיה בה היה הרקולס חצי אל, בנו של זאוס מבת התמותה אלקמנה). בעוד שמרבית האלים שמחים, אחיו הקנאי של זאוס, האדס, זומם להדיח את זאוס ולמשול בהר האולימפוס. בפנותו אל אלות הגורל לעזרה, האדס לומד שבעוד שמונה עשרה שנים הפלנטות יסתדרו בשורה, דבר שיאפשר להאדס לאתר ולשחרר את הטיטאנים ולכבוש את האולימפוס, אך רק אם הרקולס לא יתערב. האדס שולח את משרתיו, כאב ופחד, להיפטר מהרקולס, והשניים מצליחים לחוטפו ולהשקותו בשיקוי שהופך אותו לבן תמותה. הרקולס לא מסיים לשתות את השיקוי עד הסוף מכיוון שכאב ופחד נבהלים מהופעתם של אמפיטריאון ואלקמנה, וכתוצאה מכך הוא שומר על כוחו העל אנושי. כאב ופחד מנסים לתקוף את הרקולס, אך הוא מביסם הודות לכוחו העל אנושי, ולאחר מכן הוא מאומץ על ידי אמפיטריאון ואלקמנה.
עלילה > פיל

שנים לאחר מכן, הרקולס הופך לנער המנודה בשל כוחו העל אנושי, ותוהה מאין הוא בא. אחרי שהוריו המאמצים חושפים את השרשרת שהם מצאו יחד איתו, בה מוטבע סמל האלים, הרקולס מחליט לבקר במקדש של זאוס בשביל לקבל תשובות על מוצאו. בהגיעו למקדש, פסלו של זאוס מתעורר לחיים וחושף את האמת על מוצאו של הרקולס, ואומר לו שהוא יוכל לחזור להיות אל על ידי כך שיהפוך ל"גיבור אמיתי". זאוס שולח את הרקולס ואת חברו מילדות פגסוס למצוא סאטיר בשם פילוקטטס ("פיל"), הידוע כמאמן גיבורים. השניים פוגשים את פיל, אשר פרש זה מכבר מאימון גיבורים בשל אכזבות רבות שנחל. בסיועו של זאוס, הרקולס מצליח לשכנע את פיל לנסות פעם נוספת להגשים את חלומו לאמן גיבור אמיתי שיזכה להכרת האלים בצורת קבוצת כוכבים בשמיים בדמותו, וכך מתחיל פיל לאמן את הרקולס.
עלילה > מג

פיל מאמן את הרקולס לגיבור פוטנציאלי, וכאשר הוא מבוגר יותר, הם עפים לתבאי. בדרך, הם פוגשים במגארה ("מג"), עלמה סרקסטית שהרקולס מציל מקנטאור בשם נסוס. לאחר שהרקולס, פיל ופגסוס עוזבים, מג מתגלה כמשרתתו של האדס, שמכרה לו את נשמתה כדי להציל מאהב לא נאמן.
עלילה > גבורתו של הרקולס

בהגיעם לתבאי, הרקולס מוצא את עצמו לא רצוי על ידי האזרחים המדוכאים עד שמג מופיעה, בטענה ששני ילדים לכודים בערוץ. הרקולס מציל אותם, בלי לדעת שהם בעצם כאב ופחד בתחפושת, המאפשרים להאדס לזמן את ההידרה להילחם בהרקולס. הרקולס חותך את הראשים שלה, אבל ראשים נוספים מופיעים ומחליפים אותם עד שהרקולס הורג את המפלצת על ידי גרימת מפולת. הרקולס נחשב כגיבור וסלבריטי, אבל זאוס אומר להרקולס שהוא עדיין לא גיבור אמיתי. בדיכאונו פונה הרקולס למג, אשר מתאהבת בו. האדס מגלה זאת, עושה עסקה עם הרקולס, שיוותר על כוחותיו במשך 24 שעות ומג לא תיפגע. הרקולס מסכים, מאבד את כוחו, ומזועזע כאשר האדס מגלה שמג עובדת בשבילו.