stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים
הדמויות וצוות השחקנים

ג'וני (דריל סברה / דניאל מגון) - הדמות הראשית בסדרה. אחיה של כרמן ונכדו של ולנטין.
כרמן (אלקסה וגה / יסמין עיון) - אחותו של ג'וני. נכדתו של ולנטין.
ולנטין (ריקרדו מונטלבן / דב רייזר) - סבם של ג'וני וכרמן. יושב על כיסא גלגלים כבר 30 שנה.
הלגה (הולנד טיילור / שפרירה זכאי) - סבתם של ג'וני וכרמן.
אינגריד (קארלה גוג'ינו / רמה מסינגר) - אמם של כרמן וג'וני
גרגוריו (אנטוניו בנדרס / דני בסן) - אביהם של כרמן וג'וני
גארי גיגלס (מאט אולירי / דין ברנד) - סוכן מתחרה של ג'וני, אח של גרטי
גרטי גיגלס (אמילי אוסמנט / שירה זמק) - סוכנת מתחרה של כרמן, אחות של גארי
רומרו (סטיב בושמי / יורם יוספסברג)- מדען מטורף אשר עושה ניסויים גנטים בחיות האי.
ספיי קידס 3: סוף המשחק

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  רוברט רודריגז
 הופק בידי:  רוברט רודריגז אליזבת אבלאן הארווי ויינשטיין בוב ויינשטיין
 תסריט:  רוברט רודריגז
 עריכה:  רוברט רודריגז 
 שחקנים ראשיים:  אנטוניו בנדרס קרלה גוגינו אלקסה וגה דריל סברה ריקרדו מונטלבן הולנד טיילור מייק ג'אדג' צ'יץ' מארין סילבסטר סטאלון
 מוזיקה:  רוברט רודריגז 
 צילום:  רוברט רודריגז 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Double R Productions, דיימנשן פילמס 
 חברה מפיצה:  מירמקס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 ביולי 2003
 משך הקרנה:  82 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ריגול, סרט הרפתקאות, סרט לכל המשפחה, סרט קומדיה, סרט פעולה, סרט פנטזיה 
 תקציב:  $39,000,000
 הכנסות:  $111,760,631
 הכנסות באתר מוג'ו:   spykids3
 סרט קודם:  ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים 
 סרט הבא:  ספיי קידס 4: כל הזמן שבעולם
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ספיי קידס 3: סוף המשחק (באנגלית: Spy Kids 3-D: Game Over) הוא סרט הרפתקאות אמריקני משנת 2003 בבימויו של רוברט רודריגז. זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי ספיי קידס.
תקציר העלילה

הסוכן החשאי ג'וני (מגולם על ידי דריל סברה) נקרא על ידי סוכנות הריגול הבינלאומית להתחבר לתוך משחק וידאו תלת־ממדי הפועל על בסיס טכנולוגיית מציאות מדומה אשר מהפנט את השחקנים שמשחקים בו. ג'וני צריך הפעם להציל את העולם ואת אחותו כרמן (מגולמת על ידי אלסקה וגה) אשר נחטפה על ידי יצרן צעצועים מרשע בשם סבסטיאן (מגולם על ידי סילבסטר סטאלון) שמתכנן להשתלט על בני נוער ברחבי העולם באמצעות משחק.
הדמויות וצוות השחקנים

ג'וני (דריל סברה / דניאל מגון) - הדמות הראשית בסדרה. אחיה של כרמן ונכדו של ולנטין.
כרמן (אלקסה וגה / יסמין עיון) - אחותו של ג'וני. נכדתו של ולנטין.
ולנטין (ריקרדו מונטלבן / דב רייזר) - סבם של ג'וני וכרמן. יושב על כיסא גלגלים כבר 30 שנה.
ארנולד (ריאן פינקסטון / גומא פריד) - מאוהב בכרמן.
דמיטרה (קורטני ג'ינס / גל סרי) - מתאהבת במהלך הסרט בג'וני. על אף שבתחילה הייתה הולגרמה אך בסוף הפכה לבת אנוש.
דוולין (ג'ורג' קלוני / צביקה שוורצברג) - נשיא ארצות הברית.
סבסטיאן (סילבסטר סטאלון / מיכה מורים)- רשע שרוצה להשתלט על ילדי העולם. הנבל של הסרט.
גרטי גיגלס (אמילי אוסמנט / שירה זמק) - סוכנת מתחרה של כרמן, אחות של גארי.
סוף המשחק

| --- | --- |

הספר השלישי סדרת "תיק נוער"
 מידע כללי
 מאת:  ליעד שהם
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  28 בינואר 2019
 מספר עמודים:  272
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת
 סדרה
 סדרת ספרים:  תיק נוער
 ספר קודם:  איש הפח
 
סוף המשחק הוא הספר השלישי והאחרון בסדרת תיק נוער של הסופר ליעד שהם. הספר יצא לאור בשנת 2019 בהוצאת כנרת, והוא ממשיך את העלילה שהתחילה בשני הספרים הראשונים: סיכון כפול ואיש הפח.
הסדרה היא מותחן פשע שעוקב אחרי דנה ואיתי, שני נערים שנקלעים למעורבות עם ארגון פשע שמנהל את שוק הסמים בישראל.
בספר השלישי, דנה ואיתי נמצאים בתוכנית להגנת עדים, אבל מבינים שאין להם מי לבטוח בו ושהארגון מחפש אותם בחוסר רחמים.
הסדרה זכתה לביקורות מעולות ממבקרים ומקוראים, והיו לה רבי-מכר.
לספר יצא גם סדרה בת השוטר שמבוססת על הספר, למרות שלא כל הפרטים בסדרה זהים לפרטים שבספר.
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון‏, פרסום ראשון: ליאור אשכנזי יביים לראשונה לטלוויזיה, באתר וואלה, 4 ביוני 2020
סיכה (הרלדיקה)

"נוצות נסיך ויילס" – סיכת הנסיך מוויילס
סיכה הרלדית (או תג הרלדי) הייתה נפוצה בימי הביניים בעיקר באנגליה. סיכות אלו היו עשויות בדרך כלל ממתכת פשוטה, בד או חומרים אחרים.
התגיות שימשו להפגנת נאמנות לאדון מסוים ובדרך כלל שולב בהן יסוד כלשהו מהשלט ההרלדי של האדון. הן נענדו על בגדי החסידים ביציאה לקרב או לכל אירוע בו נדרשו להפגין את נאמנותם.
אחרי ימי הביניים צומצם עד מאוד השימוש בסיכות עד אשר הוחזר על ידי המכללה לשלטים הרלדיים (אנ') בלונדון בשנת 1906. מאז ניתנות סיכות בטקסי הענקה רבים כתוספת לשלט ההרלדי (האציל המקבל בוחר אם ברצונו בסיכה, וגם משלם עבורה בהתאם). במעמד ההענקה, באופן טיפוסי, מתנוססת הסיכה המאוירת על דגל ונזכרת גם ב"הכרזת המענק" (מכתב רשמי הניתן כאסמכתא) בנוסף לשלט ההרלדי.
סטלביו (כדורגלן)

סטלביו רוסה דה קרוס (בפורטוגזית: Stélvio Rosa da Cruz; נולד ב-24 בינואר 1989) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הקשר במונדרקאנג'.
קריירת מועדונים

סטלביו, נולד בלואנדה בירת אנגולה ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לפורטוגל. התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ספורטינג בראגה. ב-11 בנובמבר 2007, סטלביו חתם בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–3 נגד ספורטינג ליסבון.
ב-4 בולי 2009, סטלביו הושאל לליירה ובינואר 2010, סטלביו חזר לאנגולה והושאל לאגוסטו. בהמשך, סטלביו שיחק גם בליבולו וקאאלה.
בקיץ 2012, סטלביו חתם באלקי לרנקה מליגת העל הקפריסאית.
בקיץ 2013, סטלביו חתם בF91 דודלאנג' מליגת העל הלוקסמבורגית. סטלביו, היה שותף לעלייה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2018/2019.
ביולי 2019, סטלביו חתם בווירטון מהליגה הבלגית השנייה ושנה לאחר מכן חתם ברוודם47.
בינואר 2021, חזר ללוקסמבורג וחתם בינוש אש.
קריירה בינלאומית

ב-10 באוקטובר 2009, סטלביו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בניצחון 1–2 נגד מלטה. בשנת 2010, סטלביו איבד את מקומו בסגל הנבחרת וחזר אליה לאחר ההצלחה בדודלאנג' ב-12 באוקטובר 2018, בניצחון 1–4 נגד מאוריטניה.
סודאן איירווייז

סודאן איירווייז (בערבית: الخطوط الجوية السودانية, באנגלית: Sudan Airways) היא חברת התעופה הלאומית של סודאן, בסיסה נמל התעופה הבינלאומי בח'רטום, והיא חברה בהתאחדות חברות התעופה הערביות.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1947, במטרה לשמש כחלופה לרכבת שלא הייתה במדינה. החל מסוף מרץ 2010, האיחוד האירופי אוסר על החברה להפעיל קווים אל מדינות אירופה או לטוס מעל המרחב האווירי האירופאי.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A300-600R | 1 | — | לא ידוע | לא ידוע |  |
| איירבוס A320-200 | 1 | 2 | 180 | 180 |  |
| פוקר 50 | 3 | — | 50 | 50 |  |
| סה"כ | 5 | 2 |  |  |  |
תאונות

ב-16 באוגוסט 1986, הופל מטוס פוקר על ידי המורדים. 60 נהרגו.
ב-8 ביולי 2003 התרסק מטוס בואינג 737-200 בפורט סודאן, 117 נהרגו, ילד אחד ניצל.
ב-10 ביוני 2008 התרסקה טיסה 109, הטיסה בוצעה במטוס איירבוס A310 בעת הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי בחרטום, 29 אנשים נהרגו ו-151 שרדו.
הערות שוליים

↑  WebCite query result, www.webcitation.org (באנגלית)
↑  WebCite query result, www.webcitation.org (באנגלית)
↑  פרטי צי המטוסים של סודאן איירווייז, באתר airfleets.net (באנגלית)
סלים הראשון
הערות שוליים

↑  Inalcik, Halil, The Ottoman Empire, The Classical Age 1300–1600, The Trinity Press, London, 1973, pages 30–40.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: באיזיט השני | שליטי האימפריה העות'מאנית  1512–1520 | הבא: סולימאן הראשון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296031205171  PLWABN: 9810616154905606  BnF: cb121247289 (data)  GND: 122789148  ISNI: 0000 0000 6322 0933  LCCN: n83230024  MusicBrainz: 29ae94ad-6f68-4323-b61e-83c103ccd073  NTA: 071340548  SUDOC: 029673364  Trove: 1148246  VIAF: 28458747   WorldCat (עם VIAF): 28458747
סידהרתא מוקרג'י

| --- | --- |
מוקרג'י באוניברסיטת אוסטין טקסס, 2017
מוקרג'י באוניברסיטת אוסטין טקסס, 2017
 לידה:  21 ביולי 1970 (בן 54) ניו דלהי, הודו 
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 עיסוק:  חוקר, מרצה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד (BA) מודלין קולג' (ד"ר לפילוסופיה) אוניברסיטת הרווארד (דוקטור לרפואה)
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה  המרכז הרפואי של אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  פאדמה שרי לרפואה (2014)  מלגת רודס (1993)  פרס לכתיבת ספרות מדע ע״ש אדוארד וילסון (2011)  פרס פוליצר לספרי עיון כלליים (2011)  Guardian First Book Award (2011) 
 בת זוג:  שרה שה
 מספר צאצאים:  2
 siddharthamukherjee.com
 
סידהרתא מוּקרג'י (באנגלית: Siddhartha Mukherjee; נולד ב-21 ביולי 1970) הוא רופא אמריקאי-בנגלי, ביולוג, אונקולוג וסופר. הוא נודע בעיקר עבור ספרו שחוקר את ההיסטוריה של מחלת הסרטן מ-2010 בשם "מלכת כל המחלות - ביוגרפיה של מחלת הסרטן", שזיכה אותו בפרסים מכובדים ביניהם פרס פוליצר לספר עיוני של 2011 ופרס לספר ביכורים של עיתון הגארדיאן. ספרו השלישי מ-2016 "הגנים: היסטוריה אינטימית" הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס לספרים בכריכה קשיחה והיה מועמד לפרסים רבים גם הוא.
מוקרג'י, לאחר סיום לימודיו בהודו, עבר ללמוד ביולוגיה באוניברסיטת סטנפורד, בהמשך קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוקספורד בתור מילגאי רודס, ותואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת הארוורד. הוא הצטרף לבית החולים הפרסבטרייני בניו יורק ב-2009. החל מ-2018 הוא פרופסור עמית לרפואה במחלקות המטולוגיה ואונקולוגיה במרכז הרפואה של אוניברסיטת קולומביה בניו-יורק.
בנוסף לעבודתו כחוקר ורופא, מוקרג'י כותב באופן קבוע לניו-יורקר ולניו-יורק טיימס. מוקרג'י תואר ברשימת "טיים 100" של מגזין "טיים" כחלק מקבוצה מצומצמת של רופאים-כותבים (כגון אוליבר סאקס ואטול גוואנדה) ששינו את השיח הציבורי על בריאות הציבור, על ידי כך שהוא איפשר לדור של קוראים היכרות נדירה ואינטימית לתוך החיים של המחקר והרפואה. המחקר של מוקרג'י מתמקד בפיזיולוגיה של תאי סרטן, תרפיה אימונולוגית לתאי דם סרטניים ותאי גזע בשלד. מוקרג'י זכה לקבל מממשלת הודו ב-2014 את עיטור פאדמה שרי, העיטור הרביעי החשוב ביותר בהודו, הניתן מדי שנה לאינדיבידואלים עבור תרומה אזרחית.
חיים אישיים

מוקרג'י חי בניו-יורק. נשוי לאמנית שרה שה (Sarah Sze), זוכת מענק עמיתי מקארתור לשנת 2003 ונציגת ארצות הברית לביאנלה של ונציה ב-2013. יש להם שתי בנות, לילה וארייה.
ספרים

סידהרתא מוקרג'י, חוקי הרפואה : רשמים מתחום ידע חסר ודאות, ראשון לציון : משכל - הוצאה לאור, 2017.
סידהרתא מוחרג'י, מלכת כל המחלות : ביוגרפיה של מחלת הסרטן, תל אביב : עם עובד, 2013.
2016: The Gene: An Intimate History (ISBN 978-1476733500).
הערות שוליים

↑  Siddhartha Mukherjee מתוך אתר בריטניקה
↑  Pulitzer for US-Indian Siddhartha Mukherjee's book מתוך אתר ה-BBC, ‏19 באפריל 2011
↑  Alison Flood, Biography of cancer wins Guardian First Book award, The Guardian, ‏4 בנובמבר 2011
↑  The New York Times Best Sellers מתוך הניו-יורק טיימס 12 ביוני 2016
↑  Express News Service, Siddhartha Mukherjee, author-doctor, is guest at Express Adda today, The Indian Express, ‏2 בפברואר 2018
↑  MACARTHUR FELLOWS PROGRAM: Sarah Sze - Sculptor, Class of 2003 מתוך אתר macfound.org, ‏5 באוקטובר 2003
↑  Dodie Kazanjian, Sarah Sze and Siddhartha Mukherjee May Be the Most Brilliant Couple, Vogue, ‏3 באפריל 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007341890405171  PLWABN: 9810651522505606  BIBSYS: 11025674  BNE: XX5137769  BnF: cb16927523p (data)  CiNii: DA17873978  GND: 1022231510  ISNI: 0000 0000 8038 8500  LCCN: n2010182374  NDL: 001146892  NKC: jo2012692586  NLG: 320892  NLK: KAC201108312  NTA: 331558572  ORCID: 0000-0002-8498-6123  RERO: 02-A019030281  SUDOC: 155821318  VIAF: 121817180   WorldCat (עם VIAF): 121817180
נערה בגיטו: יומן מתקופת השואה

נערה בגיטו הוא השם שבו פורסם יומן שנכתב על ידי מרים חַשצֶ'בַאצקי (Chaszczewacki), נערה בת 15, בעת שהותה בגטו ראדומסק בשנים 1939–1942.
גילוי היומן ופרסומו

בסוף מלחמת העולם השנייה חזרה סטפאניה היילבּרוּן לעיר מגוריה ראדומסק בפולין. בעת ביקורה בבית הקברות של העיר, פגשה באישה פולנייה שמסרה לה מעטפה סגורה; "בני רצה למסור לך את זה", אמרה להיילברון וברחה. במעטפה מצאה היילברון מחברת שבה זיהתה את כתב ידה של תלמידתה לשעבר, מרים חשצ'באצקי. היילברון הביאה את המחברת לישראל ודאגה לפרסומה.
במקור נכתב היומן בשפה הפולנית. חלקי היומן פורסמו בעברית, יידיש, פולנית, אנגלית וגרמנית. המחברת המקורית נמסרה ליד ושם.
חייה של מרים חשצ'באצקי

אמה של מרים, שרה לבית זלבר, בת למשפחה חסידית, הייתה גננת ואשת ציבור. אביה, דוד, יליד אוקראינה, פתח בית ספר עברי בראדומסק ולימד בני נוער את השפה העברית. בית ספר זה פעל גם בגטו. למרים היה אח, בשם נחום, יליד 1929.
מרים, תלמידת גימנסיה וחניכת תנועת הנוער הציונית, הייתה בת 15 בפרוץ המלחמה. היא מתוארת כנערה עדינה ורגישה, אינטליגנטית ומוכשרת. עברית למדה בבית הספר של אביה.. בעדות אחרת, היא מתוארת כביישנית, רומנטית וחולמנית.
אביה ואחיה של מרים נרצחו על ידי הגרמנים בגטו במהלך האקציה. האב, דוד, כתגובה על סירובו לעלות לקרונות. האח, נחום, נקבר בקבר אחים בבית הקברות היהודי.
פרקי היומן

היומן נחלק לשני חלקים. פרק המבוא נכתב בסוף קיץ 1939 ,ומסתיים בתיאור פריצת המלחמה וכיבוש ראדומסק על ידי הגרמנים, בספטמבר 1939. החלק השני כולל 27 קטעי יומן מתוארכים (כולל היום בשבוע) החל ב 21 אפריל 1941. היומן משלב פרקי נערות וחברות יחד עם תיאור אירועי המלחמה וחיי הגטו.
סופה של מרים חשצ'באצקי

הרישום האחרון ביומן בכתב ידה של מרים היה בתאריך 7 באוקטובר 1942, כאשר מרים היא בת 18. בתאריכים 9-12 באוקטובר 1942 בוצעה בגטו ראדומסק האקציה הראשונה, שבה נשלחו כ 14,000 תושבי הגטו לטרבלינקה.
בדף האחרון של המחברת נמצא רישום בכתב יד שונה, שכותבו אינו ידוע. הסברה היא שנכתב על ידי שוטר פולני, שהיה בנה של אותה פולנייה שמסרה את המחברת:
"בערבו של ה 24 באוקטובר 1942, היא הסגירה עצמה יחד עם אמה למשטרה הפולנית. במשך שבוע הן התחבאו בשירותים ואכלו מזון לא מבושל. הן נלקחו לתחנת המשטרה ולמחרת הוסעו במשאית לצנסטכובה."
באחד מקטעי יומנה האחרונים, כחודש לפני מותה, כתבה:
"בעומדי, על סף המוות, הנני דואגת ליומני. הייתי רוצה כי לא יסיים באופן עלוב בתנור או במזבלה. הייתי רוצה כי מישהו, יהיה זה אפילו גרמני, ימצאהו ויקרא אותו. הייתי רוצה כי כתיבתי, המכילה רק חלק זעום ממה שעבר עלינו, תשמש עדות למצבנו העלוב."
היומן המתורגם

מרים חשצ'באצקי, נערה בגיטו: יומן מתקופת השואה; תרגם לעברית: ישראל רוזן; עריכה: ל[יבר] לוש, תל אביב: ארגון יוצאי ראדומסק בישראל; בשיתוף עם ארגוני בני העיר בתפוצות, תשל"ט 1978.
לקריאה נוספת

Children of Dust and Heaven: A Collective memoir, Cape Town: S. Heilbrunn, 1978.
Stefania Heilbrunn; Miriam Chaszczewacki, Children of Dust and Heaven: A Diary from Nazi Cccupation Through the Holocaust; A Collective Memoir, new ed., Pacific Palisades, Calif.: Remember Point, 2012. (מהדורה מתוקנת ומעודכנת)
"KINDER AUS STAUB UND HIMMEL: EIN TAGEBUCH AUS DER NS-BESATZUNGSZEIT WÄHREND DES HOLOCAUSTS: GERMAN EDITION" by Stefania Heilbrunn
הערות שוליים

↑  Children of Dust and Heaven, p. 344.
↑  תמונתו ופרק לזכרו בספר יזכור ליהדות ראדומסקו עמוד 460
↑  נערה בגיטו, עמוד 28
↑  נערה בגיטו, עמ' 4.
↑  Children of Dust and Heaven, עמוד 86
↑  Children of Dust and Heaven, עמוד 142
↑  Children of Dust and Heaven, עמוד 184
↑  ספר יזכור לקהילת ראדומסק, עמוד 307
סלים השלישי

סלים השלישי
הטורה (Tuğra) של סלים השלישי
סלים השלישי (בטורקית: III. Selim; בטורקית עות'מאנית: سليم ثالث; ‏ 24 בדצמבר1761 – 28 ביולי 1808) היה הסולטאן העשרים-ושמונה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-7 באפריל 1789 ועד 29 במאי 1807. הוא היה בנו של הסולטאן מוסטפא השלישי ואחיינו של הסולטאן שקדם לו אבדילהמיט הראשון.
ביוגרפיה

בשנות שלטונו הראשונות נאלץ סלים השלישי להמשיך במלחמה העות'מאנית-רוסית של 1787–1792 בה החל קודמו. מלחמה זו הסתיימה בהסכם יאשי שנחתם ב-9 בינואר 1792 ולפיו הסיגו הטורקים את כוחותיהם מחצי האי קרים ומאוצ'אקוב, ונהר הדניסטר היה לגבול בין האימפריה העות'מאנית לאירופה. עם זאת השקט שהושג מכוח ההסכם היה זמני, והסולטאן נדרש לפלישת נפוליאון למצרים ולארץ ישראל כבר ב-1798. הדיפת הצרפתים ממצרים ב-1801 השיבה את השליטה במדינה לאימפריה העות'מאנית רק באופן רשמי.
בעיצומן של מלחמות הקואליציה האנטי צרפתית השלישית פרצה מלחמה בין אנגליה לאימפריה העות'מאנית ב-1807. העילה למלחמה הייתה החלטת העות'מאנים לאפשר מעבר במצר ים הדרדנלים והבוספורוס לכלי שיט צרפתיים בלבד, דבר שבא על חשבונה הישיר של האימפריה הרוסית. האנגלים דרשו מהסולטאן לבטל את החלטתו ולהכריז מלחמה על צרפת, וכן דרשו כי הטורקים ימסרו לרשותם את אוניות הצי העות'מאני ואת המצודות שלאורך הדרדנלים. סלים השלישי סירב ושייטת בריטית הגיע לדרדנלים ב-19 בפברואר 1807 והשמידה את אוניות הצי העות'מאני בים השיש. העות'מאנים הפגיזו את הצי האנגלי בסיוע וייעוץ צרפתי והביאו לנסיגתו לים התיכון. עקב החלטתו המקורית של הסולטאן פרצה גם המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1806–1812. הרוסים הביסו עד מהרה את הצבאות העות'מאנים בארמניה ובנסיכויות הרומניות והצי הרוסי הקיסרי הסב נזקים קשים לצי העותמאני.
סלים השלישי המשיך ברפורמות בהן החל קודמו בתחומי החינוך, המנהל הציבורי והצבא. הוא הביא מומחי צבא זרים והקים חייל חדש (ניזאם-אה ג'דיד) בשנת 1793 אשר הצליח להעניק מענה זמני להתקוממויות חיל היניצ'רים. עם זאת רפורמות נוספות אשר נגעו ישירות ליניצ'רים נתקלו בהתנגדותם של היניצ'רים שנתמכו על ידי העולמא, ונזנחו. בעוד המלחמה נגד רוסיה בעיצומה התקוממו היניצ'רים שוב והדיחו את סלים השלישי. הוא נכלא ובן דודו מוסטפא הרביעי אשר תמך ביניצ'רים הומלך תחתיו. הפאשה מוסטפא באיראקדר עלה על איסטנבול כדי לשחרר את הסולטאן המודח מכלאו, אך הוא הגיע באיחור לאחר שסלים השלישי נרצח על ידי סריס בהוראת מוסטפא הרביעי.
סלים השלישי היה מוזיקאי מוכשר, וחיבר עשרות מקאמות ויצירות מוזיקליות אחרות. הוא היה פטרונם של אמנים ואומנויות וביוזמתו הושמעה לראשונה ב-1797 אופרה מערבית באימפריה העות'מאנית.
לקריאה נוספת

אריק יאן צורשר, טורקיה: היסטוריה מודרנית (מאנגלית: עדי גיצבורג-הירש), הוצאת אוניברסיטת תל אביב 2005, עמודים 39–47
סולימאן אסקרי ביי

| --- | --- |
סולימאן אסקרי ביי
סולימאן אסקרי ביי
 לידה:  1884 פריזרן, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית (כיום קוסובו)
 התאבד:  14 באפריל 1915 (בגיל 31 בערך) בצרה, עיראק האימפריה העות'מאנית
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 השכלה:  הקולג' הצבאי העות'מאני 
 השתייכות:  האימפריה העות'מאנית הצבא העות'מאני
 תקופת הפעילות:  1905–1915 (כ־10 שנים)
 דרגה:  "בינבאשי" (בטורקית: Binbashi (אנ') ‏- דרגה מקבילה ללוטננט קולונל)
 תפקידים בשירות
 מפקד הז'נדרמריה במחוז בגדאד (1911-1909) ראש המטה של דיוויזיית הרגלים ה-14 של טרבזון (1913-1912) מפקד צבא "הממשלה הזמנית של תראקיה המערבית" (1913) מפקד "הכוחות המיוחדים של האימפריה העות'מאנית" (1913-1914) מפקד אזור בצרה ושאט אל ערב במסופוטמיה (1914-1915) מפקד הארמייה השישית (1915)
 פעולות ומבצעים
 מרד הטורקים הצעירים המלחמה האיטלקית–עות'מאנית מלחמת הבלקן הראשונה מלחמת העולם הראשונה המערכה במסופוטמיה
 
סולימאן אסקרי ביי או סולימאן אסקרי פאשה (בטורקית: Süleyman Askerî Bey; ‏1884 – 14 באפריל 1915) היה קצין בכיר בצבא העות'מאני ממוצא צ'רקסי. במהלך המערכה במסופוטמיה, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, פיקד על כוחות הצבא העות'מאני שצרו על כות והוביל לכניעת חיילי הדיוויזיה השישית "פונה". כמו כן השתתף באותה מלחמה במערכה בקווקז. היה שותף בכיר בשואת העם הארמני ואף הועמד על כך לדין עם סיום המלחמה.
נעוריו

סולימאן נולד ב-1884 בעיר פריזרן (שהייתה חלק מוילאייט קוסובו של האימפריה העות'מאנית וכיום בתחומי קוסובו) לווהאבי פאשה (Vehbi Pasha) ששירת כגרל בצבא העות'מאני ושירת בפריזרן בתקופה בה נולד סולימאן. בבגרותו הצטרף ל"אקדמיה העות'מאנית הצבאית" (אנ') ברובע פנגלטי (Pangaltı) שבאיסטנבול וסיים אותה ב-1902. משם המשיך את הכשרתו הצבאית ב"קולג' הצבאי העות'מאני" (אנ') אותו סיים ב-1905 כקצין בדרגת מומטז יוזבאשי (בטורקית: Mümtaz Yüzbaşı ‏- דרגה מקבילה לקפטן כבוד).
קריירה צבאית > טרום מלחמת העולם הראשונה

ב-1905, עם סיום הכשרתו כקצין, הוצב סולימאן לשירות בארמייה השלישית של הצבא העות'מאני (שמפקדתה ישבה בסלוניקי) ונשלח לעיר ביטולה (כיום במקדוניה הצפונית). ב-1908 הצטרף למועצת האיחוד והקידמה והיה שותף למהפכת הטורקים הצעירים בכך שסייע במסירת נשק לאיש המורדים עטיף קאמצ'יל (אנ') שהתנקש בגנרל שאמסי פאשה (אנ') שהיה מפקד האזורי (מטעם הסולטאן עבדול חמיד השני) לדיכוי המרד.
ב-1909 הועלה סולימאן לדרגת קולאגאסי (בטורקית: Kolağası ‏- דרגה מקבילה לקפטן בכיר או מייג'ור זוטר) ונשלח למסופוטמיה שם מונה למפקד הז'נדרמריה במחוז בגדאד.
ב-1911 נשלח לבנגאזי שבלוב כדי להשתתף במלחמה האיטלקית–עות'מאנית וזאת לאחר פלישת איטליה לצפון אפריקה.
ב-1912 מונה סולימאן לראש המטה של דיוויזיית הרגלים ה-14 של טרבזון (14th Trabzon Reserve Infantry Division (On Dördüncü Trabzon Redif Fırkası)) ונשלח עם יחידתו להשתתף במלחמת הבלקן הראשונה.
ב-1913 מונה סולימאן לפקד של צבא "הממשלה הזמנית של תראקיה המערבית" שהוקמה בצפון מזרח יוון (אנ') על ידי בולגריה. בשלהי אותה שנה מונה לפקד על יחידה חצי צבאית שנקראה "הכוחות המיוחדים של האימפריה העות'מאנית" (אנ'). ליחידה, שמפקדתה נקבעה בארזורום, התגייסו אנשי שבטים שונים (בעיקר כורדים וצ'רקסים) וכן פושעים (להם הובטחה מחילה אם יתגייסו). אופי היחידה איפשר לשלטונות באיסטנבול להטיל עליה משימות כנגד יעדים אזרחיים. המשימה העיקרית בה נטלה היחידה חלק מרכזי היה רצח העם הארמני.
קריירה צבאית > מלחמת העולם הראשונה

ב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הועלה סולימאן לדרגת בינבאשי (בטורקית: Binbashi (אנ') ‏- דרגה מקבילה ללוטננט קולונל) והוצב לפקד על אזור בצרה ושאט אל ערב במסופוטמיה תחת פיקודו של קולונל סובחי ביי.
לאור סדרי העדיפויות של הפיקוד הטורקי והצפי שלא צפויה מתקפה במסופוטמיה צומצמו הכוחות הטורקים בזירה זו וגם הכוחות שנשארו רוכזו ברובם סביב בגדאד. בידי סולימאן נותרה דיוויזיה אחת (הדיוויזיה ה-38) אותה פיצל בין בצרה ושאט אל ערב.
ב-6 בנובמבר 1914 החלה המערכה במסופוטמיה עם פלישת הצבא הבריטי לשאט אל ערב וכיבוש האזור מול התנגדות טורקית מצומצמת. מספר ימים לאלחר מכן כבשו הבריטים את בצרה לאחר קרב בצרה. קרבות אלו אילצו את סולימאן והדיוויזיה של לסגת לפנים הארץ.
לאחר כיבוש בצרה המשיכו הכוחות הבריטים להתקדם צפון מערבה ובתחילת דצמבר התחולל קרב אל-קורנה לכיבוש העיירה אל-קורנה (אנ'). העיירה הייותה יעד אסטרטגי, מבחינת הבריטים, מכיוון היא ממוקמת על מפגש נהרות החידקל והפרת. בקרב זה נשבה מפקד הכוחות העות'מאנים באזור קולונל סובחי ביי.
בתחילת ינואר 1915 מונה סולימאן כמחליפו של סובחי ביי וכמפקד הכוח הטורקי בזירה (למעשה מפקדה של הארמייה השישית. הקרב הראשון בו התמודד בתפקיד זה היה קרב שוויבה שהתחולל באמצע אפריל 1915. בקרב זה ניסו הטורקים לכבוש מחדש את העיר בצרה ולשם כך תקפו את העיירב שוויבה מדרום מערב לבצרה. הניסיון הטורקי נכשל וסולימאן, שנפצע בקרב, הובא לבית חולים אך לא יכול היה לשאת את חרפת הכישלון ובחר להתאבד. הוא נקבר ליד העיר בצרה.
במקומו מונה נוראדין איברהים פאשה.
משפחתו

סולימאן נישא לפאדים האנים (Fadime Hanım) שהייתה בת למשפחה אריסטוקרטית שמקורה בעיר פלובדיב. לזוג נולדו 2 בנות (פטמה ו-דילק (Dilek)).
לקריאה נוספת

Charles Townsend, Desert Hell, The British Invasion of Mesopotamia (Harvard University Press, Cambridge, Massachusetts, 2010).
A.J. Barker, The First Iraq War, 1914-1918, Britain's Mesopotamian Campaign,(Enigma, New York, 2009; originally published in 1967 as The Bastard War(US)/The Neglected War(UK)).
Şimşek, N., “Süleyman Askeri Bey: Hayatı, Siyasi ve Askeri Faaliyetleri” (Süleyman Askeri Bey: His Life, Political and Military Activities), IQ Yayıncılık, Istanbul, 2008.
הערות שוליים

↑  התנקשות זו הייתה נקודת מפנה במאבק בין המורדים לבין נאמני הסולטאן וזירזה את ההסכמה של עבדול חמיד השני להחזיר לתוקפה את החוקה
↑  הדיוויזיה הייתה חלק מהארמייה הרביעית
↑  בניגוד לתפיסת הטורקים היה לבריטים אינטרס כלכלי מובהק באזור והוא כלל הגנה של שדות הנפט בפרס, מתקני הנפט בעיר אבאדאן ונתיב הובלת הנפט במפרץ הפרסי
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1047826623  ISNI: 0000 0000 6070 9186  LCCN: no2009078592  VIAF: 88531724   WorldCat (עם VIAF): 88531724