stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלומת יונים ממוקדת
היסטוריה

מערכות FIB הראשונות המבוססות על טכנולוגיית פליטת השדה פותחו על ידי לוי-סטי ועל ידי ג'ון אורלוף (Jon Orloff) וסוונסון בשנת 1975 והשתמשו במקורות יינון שדה גז (GFISs). בשנת 1978 נבנה ה-FIB הראשון המבוסס על מקורות יינון מבוססי מתכת נוזלית (LMIS) על ידי סליגר.
עקרון הפעולה

מערכות FIB פועלות באופן דומה למיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM), פרט לכך שבמקום אלומה של אלקטרונים משתמשות באלומה ממוקדת של יונים (בדרך כלל גליום).
זרם רציף של יונים נעים יחד נקרא אלומת יונים, יון הוא אטום או מולקולה עם מטען חשמלי. מטענים חשמליים נסחפים לפי כיוון שדה חשמלי; לכן, ניתן להשתמש בשדות חשמליים כדי לכוון את אלומת היונים.
העבודה אפשרית בשני מצבי פעולה, זרמי אלומה נמוכים להדמיה וזרמי אלומה גבוהים לשיקוע או לנידוף נקודתי. עיבוד FIB מכרסם בחומר על ידי פגיעת אלומת יונים ממוקדת בעלת אנרגיה גבוהה בחלק המעובד, האנרגיה הקינטית של היונים בקרן מאפשרת להדוף אטומים מפני השטח, תהליך זה נקרא נידוף.
המכשיר בנוי מעמודה שבראשה ממוקם תותח היונים ובתחתיתה יושב הדגם. התותח והדגם ממותחים כך שכיוון השדה הבנוי הוא מהתותח לדגם. מואצים לאנרגיה של 1-50keV, וממוקדים על הדגם על ידי עדשות אלקטרוסטטיות. מקור היונים מייצר אלומות יונים בעלות צפיפות זרם גבוהה עם התפשטות אנרגיה קטנה מאוד.
מיקום אלומת היונים הפוגעת בדגם נשלט על ידי סלילי סריקה ממוחשבים, החומר המיועד מעובד באופן ממוחשב, בכך ניתן לייצר צורות מורכבות למדי ולשחזר את העיבוד במידת הצורך.
עקרון הפעולה > מקור לאלומת היונים

המקור הנפוץ ביותר לתותח היונים הוא מקור יונים ממתכת נוזלית (Liquid metal ion source - LMIS) מגליום (Ga), אך קיימים גם מקורות יוניים המבוססים על זהב (Au) ואירידיום (Ir) במקום גליום.
במגע גליום עם מחט טונגסטן זורם הגליום לקצה המחט שבו מקיימים כוחות מנוגדים של מתח פנים ושדה חשמלי היוצרים קצה חוד בצורה שנקרא חרוט טיילור, רדיוס חוד חרוט זה הוא קטן מאוד (בערך 2 ננומטר). השדה החשמלי העצום בחוד (יותר מ-1x108V/cm) גורם ליינון ופליטת אטומי גליום.
שימושים

נידוף – כרסום בחומר.
שיקוע – הרכבת שכבות על פני הדגימה.
חקר כשלים ברכיבים (מעגלים מודפסים, טרנזיסטורים) ותיקונם.
הכנת דגימות ל-TEM.
ייצור TIP ל-FIP (Field ion microscope) ולמיקרוסקופ כוח אטומי - AFM.
הנדסה הפוכה - גילוי עקרונות טכנולוגיים והנדסיים של מוצר דרך ניתוח המבנה שלו. דבר זה מיושם בעיקר בתעשיית המוליכים למחצה שמבוססת על טכנולוגיה פלאנרית המרבדת שכבות דקות אחת על-גבי חברתה. הנדוס הפוך פירושו הסרת שכבה אחר שכבה.
עקרון הפעולה של FIB
הלגונה הכחולה

ערך זה עוסק בסרט קולנוע אמריקאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן מאת הנרי דה ורה סטקפול
 בימוי:  רנדל קלייזר 
 הופק בידי:  רנדל קלייזר 
 תסריט:  דאגלס דיי סטיוארט 
 עריכה:  רוברט גורדון
 שחקנים ראשיים:  ברוק שילדס כריסטופר אטקינס ליאו מק'קרן ויליאם דניאלס
 מוזיקה:  באזיל פולדאוריס
 צילום:  נסטור אלמנדרוס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 20 ביוני 1980
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט הישרדות, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט נעורים, סיפור התבגרות, מלודרמה 
 מקום התרחשות:  אוקיאניה 
 תקציב:  4,500,000 דולר
 הכנסות:  58,853,106 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   bluelagoon
 פרסים:  מועמד לפרס אוסקר
 סרט הבא:  בחזרה ללגונה הכחולה
 דף הסרט ב־IMDb
 
הלגונה הכחולה (באנגלית: The Blue Lagoon) הוא סרט הרפתקאות רומנטי אמריקאי משנת 1980, בבימויו של רנדל קייזלר ובכיכובם של ברוק שילדס, כריסטופר אטקינס, ליאו מק'קרן וויליאם דניאלס. התסריט לסרט נכתב על ידי דאגלס דיי סטיוארט, אשר התבסס על רומן מאת הנרי דה ורה סטקפול באותו השם. את המוזיקה המקורית לסרט הלחין באזיל פולדאוריס ואת הצילום ביצע נסטור אלמנדרוס.
הסרט מתאר את סיפורם של ילד וילדה צעירים, הננטשים על אי טרופי בדרום האוקיינוס השקט. ללא הנחיות או מגבלות מצד החברה, השניים מתאהבים זה בזו נוכח תחושות רגשיות עזות המתעוררות במקביל לשינויים פיזיים, כאשר הילדים מגיעים לגיל ההתבגרות.
ברוק שילדס הייתה בת 14 בלבד בעת הצילומים, ובהמשך העידה בפני הקונגרס האמריקני כי נעשה שימוש בכפילת גוף בת 32 בשם קתי טראוט לצילומי כל סצנות העירום שלה. כמו כן, לאורך כל הסרט - בצילומים פרונטליים של שילדס, שדיה תמיד היו מכוסים בשיער ראשה הארוך, או בדרכים אחרות. נטען כי שערה של שילדס היה דבוק לשדיה במהלך סצנות רבות בהן הופיעה טופלס.
בארצות הברית הסרט הוגבל לצפייה באולמות הקולנוע לגילאי 17 ומעלה. משנת 2021 הסרט זמין לצפייה בנטפליקס-ישראל, ומומלץ לצפייה מגיל 16 ומעלה.
צילומי הסרט

הסרט צולם בג'מייקה ובאי נאנויה לוו, שבארכיפלג יאסווה, פיג'י.
תקציר העלילה

בתחילת הסרט ספינה שהייתה בדרכה לסן פרנסיסקו שוקעת בלב ים והניצולים היחידים ממנה הם ספן זקן ושני ילדים קטנים שהם בני דודים - ילד בשם ריצ'רד וילדה בשם אמליין (אם). לאחר שהם נסחפים בים במשך מספר שעות הם מגיעים לבסוף לאי בודד טרופי בלב האוקיינוס השקט. הספן הזקן מלמד את הילדים את כל מה שהם צריכים לדעת כדי לשרוד בטבע. לאחר זמן מה הספן הזקן נפטר.
מספר שנים לאחר מכן ריצ'רד לסטריינג' (מגולם על ידי כריסטופר אטקינס) ואמליין לסטריינג' (מגולמת על ידי ברוק שילדס) גדלו כבר והגיעו לגיל ההתבגרות. השניים מתחילים להתאהב ולחוות משיכה מינית זה לזו. בהמשך הסרט הם הופכים להורים ומגדלים באי את בנם.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ברוק שילדס | אמליין לסטריינג' |  |
| כריסטופר אטקינס | ריצ'רד לסטריינג' |  |
| ליאו מק'קרן | פאדי בוטון |  |
| ויליאם דניאלס | ארתור לסטריינג' |  |
| אלבה ג'וזפסון | אמליין הצעירה |  |
| גלן קוהאן | ריצ'רד הצעיר |  |
| אלן הופגוד |  | קפטן |
| גאס מרקוריו |  | קצין |
| בראדלי פירס | פאדי הצעיר |  |
| צ'אד טימרמאנס | פאדי התינוק |  |
ביקורות ותגובות

הסרט הצליח קופתית והיה לסרט התשיעי ברשימת שוברי הקופות של 1980 בארצות הברית וקנדה, על פי הכנסות של 58,853,106 דולר במדינות אלו. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון 11 (מתוך 100) בהתבסס על 18 ביקורות, אך באתר imdb הסרט מחזיק בציון 5.7 (מתוך 10) בהתבסס על מעל 50,000 ביקורות.
סרטים נוספים

לסרט הופקו שני סרטי המשך "בחזרה ללגונה הכחולה" ו"הלגונה הכחולה - התעוררות".
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | פרס אוסקר | הצילום הטוב ביותר | מועמדות |
| 1981 | פרס סטורן | סרט הפנטזיה הטוב ביותר | מועמדות |
| 1981 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בתפקיד בכורה | מועמדות |
| 1981 | פרס פטל הזהב | ברוק שילדס - השחקנית הגרועה ביותר | זכייה |
ראו גם

ילד פרא
הערות שוליים

↑  The Blue Lagoon (DVD special edition) Released October 5, 1999
↑  1980 DOMESTIC GROSSES, באתר Box Office Mojo
↑  "The Blue Lagoon‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 230330091   WorldCat (עם VIAF): 230330091 
חוף הלגונה הכחולה בפיג'י שבו צולם הסרט
איחוד הנסיכויות הרומניות

יחידות מנהליות של  ב-1864, חמש שנים לאחר איחוד וואלכיה ומולדובה ב-1859.
איחוד הנסיכויות הרומניות (ברומנית: Unirea Principatelor Române), המכונה גם "האיחוד הקטן" (ברומנית: Mica Unire), היה תהליך פוליטי שקרה באמצע המאה ה-19 על ידי מיזוגן של נסיכות מולדובה ונסיכות ולאכיה (צארה רומנאסקה) לכדי ישות מדינית אחת, שנקראה הנסיכויות הרומניות המאוחדות, תהליך שהיווה נדבך חשוב בהנחת היסודות לייסודה של המדינה הרומנית המודרנית. תהליך האיחוד התבסס על קרבה תרבותית וכלכלית חזקה בין שתי הנסיכויות, וקרה בפועל על ידי בחירת קולונל מולדבי בשם אלכסנדרו יואן קוזה כשליט הנסיכויות ב-5 בינואר 1859 בנסיכות מולדובה ו-24 בינואר 1859 בוולאכיה. על כן, ה-24 בינואר הוא חג לאומי ברומניה ונקרא יום איחוד הנסיכויות הרומניות (ברומנית: Ziua Unirii Principatelor Române).
התהליך החל בשנת 1848 עם השלמת איחוד המכסים בין מולדובה לבין ולאכיה, בתקופת שלטונם של מיכאיל סטורדזה, וגיאורגה ביבסקו בהתאמה. מהלך זה קרה הואץ כתוצאה ממלחמת קרים מתוך מטרה לעצור את שאיפותיה הגאופוליטיות של האימפריה הרוסית בדנובה התחתונה, מבלי לחזק את האימפריה העות'מאנית, שהסתמכה על הנסיכויות. הצבעה בעד האיחוד בשתי המדינות, קרתה כאשר דיוואנים אד-הוק (אסיפות בעלי אופי ייצוגי) משתי הנסיכויות הצביעו בעד מינוי ראש ממשלה משותף. אור ירוק בינלאומי למהלך פוליטי זה ניתן במסגרת הסכמת פריז בו הכירו המעצמות באיחוד בין שתי הנסיכויות. ב-24 בינואר 1859 מנהיג איגוד מקצועי מולדבי אלכסנדרו יואן קוזה נבחר נסיך מולדביה וולאכיה, מהלך שהביא את שתי המדינות להיות באוניה פרסונלית, הנסיכויות הרומניות המאוחדות. בשנת 1862, עם איגודים בשתי המדינות, קוזה מאוחדת בפרלמנט ובממשלה, השיגה איחוד פוליטי. לאחר הדחתו מהשלטון ב-1866, האיחוד המשיך להתחזק, ליורשו מונה הנסיך קרול הראשון, מלך רומניה והחוקה החדשה שאומצה קבעה כי המדינה החדשה נקראת ממלכת רומניה.
רקע היסטורי

ב-1 בינואר 1848 נכנס לתוקפו הסכם מולדובה וואלאכיה אשר ביטל את המכס בין שתי המדינות, למעט על מלח. קדם לחוק, ב-1842 פרויקט של איחוד אמצעים ומשקולות. החתונה של גיאורגה ביבסקו נערכה בפוקשאן, בספטמבר 1845, בכנסיית סנט ג'ון ליד ציון דרך, הסנדק של החתונה היה נסיך מולדביה, מיכאיל סטורדזה.
הרעיון של איחוד של מולדובה לבין ולאכיה, צבר פופולריות מאז המאה שמונה העשרה, לאחר מלחמת קרים (1853 - 1856) והיווה נושא מרכזי בשיח הפוליטי הן בשתי הנסיכויות והן בעולם. המצב החיצוני היה חיובי; להביס רוסיה ההגמוניה הפוליטית של צרפת הציעה על סביבה נוחה ליישום הפרויקט, על אחת כמה וכמה מאז נפוליאון השלישי, קיסר הצרפתים, רצה מעוז מזרחי שיעדיף את מדיניותו ואשר יאזן את ההתפשטות הרוסית, וביחד עם איטליה, יתרום לערעור ואף נפילת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
תפקיד מרכזי בקידום הרעיון התבצע על ידי מנהיגים של המפלגות בתוך הנסיכויות ומחוצה להן. פעילות "מכירת הרעיון" מחוץ לנסיכויות הרומניות התבצעה בעיקר בצרפת בצורות שונות: פנייה לדעת הקהל האירופית, פרסום מניפסטים פוליטיים בפרסומים שונים כמו "רומניה העתידית" (פריס, 1850), "הרפובליקה הרומנית" (פריז, 1850, בריסל, 1853). שותפות עם "הוועד המרכז אירופי הדמוקרטי" שישב בלונדון ופעל לקידומן של מהפכות לאומיות באירופה, כמו גם תמיכה של אישים שונים ובהם נפוליאון השלישי ו-ראש ממשלת בריטניה.
תעמולה זו דרשה סכומי כסף גדולים עבור תמריצים חומריים של אישים צרפתים ואחד הפעילים, ג. ברטיאנו העיר על כך שמכר את האחוזה של אשתו כדי להבטיח את הכספים האלה.
מדינה, פעולות איגוד התקיימו בהקשר החדש שקבע הסכם באלטה לימאן המאשר את הדרכים השונות: הקמת ועדת ינירי יאסי ובוקרשט (1856); כלי תקשורת עריכה כמו רומנייה ספרותית, סטיאווה הדנובה (Iasi), רומניה (בוקרשט); חוזר הביתה של מהפכן (במיוחד מולדובה, בעקבות משטר ליברלי מתון של הנסיך גריגורה אלכסנדרו גיקה).
דיוואן אד-הוק

ההחלטות שאומצו בהסכמת פריז התירו את הכנסתן של הנסיכויות הרומניות תחת חסותן המשותפת של 7 מעצמות אירופיות (האימפריה העות'מאנית, צרפת, פרוסיה, האימפריה האוסטרית, האימפריה הבריטית, האימפריה הרוסית וממלכת סרדיניה.
בבחירות לדיוואן-אד הוק נבחרו נציגים של מגוון זרמים בחברה ובפוליטיקה של הנסיכויות שהתמקדו באינטגרציה בין שתי הנסיכויות הרומניות, ובניית מערכת פוליטית משותפת להן, חופש השיט בדנובה תחת פיקוח בינלאומי ועוד. אסיפות האד-הוק היו ייעוציות בעיקרן וכללו נציגים של הכנסייה, האצולה, והאיכרים. הבחירות לאסיפות הללו לוו במתיחות גדולה. בוולאכיה דעת הקהל ברובה תמכה באיחוד העתידי בין הנסיכויות בעוד שבנסיכות מולדובה המצב היה מורכב יותר: המפלגה ההתאחדותית, שייוצגה על ידי אישים כגון קוזה, מיכאיל קוגלניצ'אנו, מנולאקה קוסטאקה יפוריאנו, ואנסטסיה פאנו (רומנית: Anastasie Panu), נאלצה להתמודד מול התנגדות גוברת של כוחות שהתנגדו לאיחוד. אלו שהתנגדו לאיחוד טענו כי אזור מולדביה ויאשי לא יזכה באותו יחס מצד הממשל המאוחד אשר בירתו תהיה בבוקרשט (ולאכיה), מהלך שקרה ב-1861.
הבחירה בקוזה כמנהיג המשותף

תהליך האיחוד היה תהליך מורכב מבוסס על הזיקה החזקה מבחינה לשונית, תרבותית וכלכלית שביניהן.
אחרי שהאסיפות אד הוק הצביעו בעד איחוד הנסיכויות, המעצמות אימצו בוועידת פריז (מאי-אוגוסט 1858) את רעיון האיחוד החלקי, מעין פדרציה, וביקשו לערוך בכל נסיכות בחירות לשליטים, לממשלות ולפלמנטים נפרדים. אחרי שתחילה הועלו המועמדויות של וסילה אלכסנדרי ושל קוסטקה נגרי, בסופו של דבר "המחנה הלאומי" -Partida Națională - שנהנה מרוב קולות ותמך באיחוד - בחר בקולונל אלכסנדרו יואן קוזה כמועמד שלו. המועמד הנגדי של המחנה השמרני היה השליט לשעבר, מיכאיל סטורדזה. בבחירות שהתקיימו ב-5 בינואר 1859 (17 ינואר לפי לוח השנה הגרגוריאני) נבחר אלכסנדרו יואן קוזה כשליט של מולדובה, על ידי כל 48 הנציגים הנוכחים. תומכי סטורדזה- חלקם נמנעו מלהצביע, חלקם הצטרפו לעמיתיהם מהמחנה הלאומי.
בוולאכיה האספה הבוחרת נראתה בהתחלה נשלטת על ידי שמרנים, אבל לחץ דעת הקהל היטה את הכף לטובת רעיון האיחוד. מועמדיהם, השליטים לשעבר ברבו שטירביי וגאורגה ביבסקו יצאו מהתחרות. לפי הצעתו של דימיטריה גיקה, המועמד הליברלי ניקולאיה גולסקו ויתר על מועמדותו לטובת אלכסנדרו יואן קוזה, השליט הנבחר של מולדובה. ב-24 בינואר 1859 (5 בפברואר לפי לוח השנה הגרגוריאני) כל 64 הנציגים שנכחו בהצבעה בחרו בקוזה גם כשליט של ולאכיה הסכם פריז לא כלל שום איסור על בחירת אותו השליט בשתי הנסיכויות. לפיכך הנסיכויות המאוחדות של מולדובה וולאכיה שאת הקמתן אישרו המעצמות האירופיות שהתכנסו בפריז, הפכו לאוניה פרסונלית בהנהגת שליט משותף.
בכך יצרו הבחירות ישות מדינית חדשה, הנסיכויות הרומניות המאוחדות או בשם הרשמי "הנסיכויות המאוחדות של ולאכיה ומולדובה". בחירות אלה נועדו לעקוף החלטת המעצמות בעניין הנסיכויות, החלטה שרצתה להעמיד שושלת זרה בראשן. שני חבלי הארץ התאחדו תחת אוניה פרסונלית. תוארו של קוזה היה דומניטור, או דומן.
הכרת המעצמות

בין השנים 1859–1861 הנסיכויות המאוחדות התנהלו בהתאם להסכם בפריז עם שתי ממשלות ושני פרלמנטים נפרדים. בהמשך בשנת 1861 בתמיכת חסידי האיחוד המוחלט, איחד קושה את הפרלמנטים ואת הממשלות וב-24 בנובמבר 1861 השיג גם את הכרת איחוד זה מצד האימפריה העות'מאנית, המעצמה השלטת, אמנם רק הכרה זמנית מוגבלת לשנות שלטונו של קוזה. ב-22 בינואר 1862 הורכבה הממשלה המאוחדת הראשונה בראשותו של ברבו קטרג'יו וכעבור יומיים - ב-24 בינואר 1862 - הפרלמנט היחיד.
קוזה, כשליט משותף, פעל להידוק האיחוד וב-1862 האיחוד זכה לשם חדש, רומניה. על רקע חילוקי דעות בין קוזה ובין חלקים גדולים מהצמרת הרומנית, הודח קוזה מתפקידו ואולץ לחתום על התפטרותו ולעזוב את רומניה. הרומנים חיפשו שליט ממוצא זר ברוח הוועדה בפריז.
על גורלן המדיני של הנסיכויות הרומניות המאוחדות היו צריכות להחליט שבע המעצמות, האימפריה הרוסית, האימפריה האוסטרו-הונגרית, האימפריה העות'מאנית, צרפת, פרוסיה, הממלכה המאוחדת ואיטליה, ובהחלטתן, לאחר הדחת קוזה, קראו לבחירת דומניטור חדש והבהירו שאם בני מולדובה יבקשו לפרק את האיחוד, זו תהיה זכותם. שלוש המעצמות הראשונות ברשימה היו מעוניינות בפירוק האיחוד, כדי להשאיר את שכניהם הרומנים מפורדים וחלשים, אך המעצמות האחרות אותתו אחרת. האימפריה האוסטרית הייתה מעוניינת להשתלט על מוצא הדנובה לים השחור ופעילותה מאחורי הקלעים הביאה אף למהומות נגד האיחוד ב-3 באפריל, מהומות שנגמרו בשפיכות דמים.
לבסוף, נבחר קרול לתפקיד הדומן. מרבית המעצמות התנגדו תחילה ולא הכירו בשלטונו של קרול, והאימפריה העות'מאנית אף איימה לכבוש את רומניה. הממשלה הראשונה תחת שלטון קרול הייתה ממשלת אחדות לאומית בראשות לסקר קטרג'יו וכללה את השמרנים, המתונים וגם את הרדיקלים (שכונו "האדומים") והיא גייסה את הצבא הרומני, החלש יחסית והמצויד בנשק מיושן, כדי להתכונן לפלישה עות'מאנית.
לאחר שקרול ביקר ברוסיה, הכיר בו הצאר הרוסי. אוסטריה, שהייתה עסוקה מדי בסכסוך שלה עם פרוסיה, העדיפה לא לפתוח חזית נוספת, והאימפריה העות'מאנית, בשל מרד בכרתים והתסיסה בסרביה, הגיעה למסקנה דומה, וכך זכה קרול להכרת המעצמות בשלטונו. ב-11 באוקטובר 1866 השער הנשגב הוציא את הצו המאשר את שלטונו של קרול ברומניה. באתה העת, הנסיכויות הרומניות המאוחדות היו מדינה קליינטית של האימפריה העות'מאנית.
ראו גם

ממלכת רומניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2021011954  VIAF: 15165809382058972541   WorldCat (עם VIAF): 15165809382058972541
המפלגה החוקתית של מלטה

| --- | --- |
 מדינה:  מלטה 
 מנהיגים:  ג'רלד סטריקלנד 
 תקופת הפעילות:  1921–1953 (כ־32 שנים) 
 אפיון:  מפלגה פרו בריטית
 אידאולוגיות:  שמרנות
 
המפלגה החוקתית של מלטה הייתה מפלגה פרו-בריטית שפעלה בפרלמנט המלטזי. למפלגה היו נציגים בפרלמנט ובממשלה המלטזית בין 1921–1945, ושוב בין 1950 ל-1953, והיא הרכיבה את הממשלה בין 1927–1930 יחד עם מפלגת העבודה. למפלגה החוקתית הפרוגרסיבית, שהתפצלה מזו, היו נציגים בפרלמנט בין 1962 ל-1966.
הערות שוליים

↑  The Maltese Cross: a Strategic History of Malta, 2006
↑  "מקור". אורכב מ-המקור ב-7 בספטמבר 2008. נבדק ב-11 בספטמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מפלגות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנטבקה

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז קייב מחוז קייב
 קואורדינטות:  50°23′13″N 30°12′11″E﻿ / ﻿50.386888888889°N 30.203194444444°E﻿ / 50.386888888889; 30.203194444444 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםאנטבקה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםאנטבקה(למפת מחוז קייב רגילה) קייב בילה צרקווה ברובארי בוריספיל פסטוב פריאסלאב חמלניצקי  צ'רנוביל בלארוס צ'רניהיב פו. צ'רקאסי ויניצה ז'יטומיראנטבקה(למפת מחוז קייב מוגדלת) קייב בילה צרקווה ברובארי בוריספיל פסטוב פריאסלאב חמלניצקי  צ'רנוביל בלארוס צ'רניהיב פו. צ'רקאסי ויניצה ז'יטומיראנטבקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אנטבקה (באוקראינית: Анатевка) הוא יישוב שנבנה על ידי הקהילה היהודית בקרבת הכפר Hnativka שבמחוז קייב ובמימונה, אשר יחד עם מחנה הפליטים בעיר שפולה הוא פרויקט הסתגלות חברתית, המיועד לפליטים ממזרח אוקראינה.
היסטוריה

ב-2014 בעקבות סיפוח חצי האי קרים הקים הרב משה ראובן אסמן את אנטבקה כמחנה פליטים לתושבים אוקראינים, היסודות הונחו על ידי שגריר ישראל באוקראינה אליאב בלוצרקובסקי. הפתיחה החגיגית בראשות הרב הראשי של אוקראינה, משה ראובן אסמן, המפקח על הבנייה, התקיימה ב-1 בספטמבר 2015.
במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה המקום שימש כמחנה פליטים לתושבים שבתיהם הופגזו.
הכפר ממוקם בפאתי קייב, ליד הכפר בילוהורודקה (אנ'), בצמוד לכפר ממוקם הקבר של רבי מרדכי טברסקי.
הרב אסמן הציע בפייסבוק לרודי ג'וליאני לשמש כראש עיר של כבוד לכפר.
בכפר תלמודי תורה ובתי ספר מקוואות וכל שירותי הדת הנצרכים, במקום ערוץ טלוויזיה בשם Anatevka TV.
שם

העיר נקראת על שם ההתיישבות מהסיפור "טוביה החולב" מאת שלום עליכם על החלבן טוביה.
בתרבות

כנר על הגג (סרט)
כנר על הגג (מחזמר)
הערות שוליים

↑  Евреи-ВПЛ из Луганска готовят летний лагерь в Шполе Черкасской области к зиме " Киев Еврейский
↑  Анатевка: последние приготовления к открытию | Еврейская община Киева
↑  אלכסנדרה לוקש, משי אייד, בעין הסערה: שבוע בכפר היהודי הסמוך לקייב | תיעוד מיוחד, באתר ynet, 1 במרץ 2022; אלי אשכנזי‏, הכפר באוקראינה אליו ברחו משפחות יהודיות מופגז: "חייבים את עזרתכם הדחופה", באתר וואלה, 27 בפברואר 2022
↑  Новый дом в особом месте «Анатевка» | Еврейская община Киева
קבר רבי מרדכי מצ'רנוביל במקום
הוועדה לזכויות הילד

| --- | --- |
 גוף פרלמנטרי:  הכנסת
 ייסוד הוועדה:  1999
 יו"ר:  אליהו רביבו (הליכוד)
 תחומי שיפוט:  הגנה על ילדים וקידום מעמד ילדים ובני נוער, אי אפליה, הזכות להתפתחות בתנאים נאותים, וזכות של ילדים ובני נוער להשמיע את דעתם בעניינים הנוגעים להם
 חברים
 הליכוד: טלי גוטליב, אלי דלל   יש עתיד: דבי ביטון,מיכל שיר   המחנה הממלכתי: פנינה תמנו-שטה   ש"ס: סימיון מושיאשוילי   יהדות התורה: משה רוט  חד"ש-תע"ל: עאידה תומא סלימאן 
 האתר הרשמי
 
הוועדה לזכויות הילד היא ועדה מיוחדת של הכנסת שהוקמה לראשונה בכנסת ה-15 ביוזמתה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ובעקבות חתימתה של מדינת ישראל על האמנה הבינלאומית לזכויות הילד ב-1991. מאוחר יותר הוקמה הוועדה מחדש גם בכנסת ה-16, ה-17,ה-18, ה-19,ה-20 ,ה-23, ה-24 וה-25. הליך זה נדרש בכל כנסת מחדש, מאחר שהוועדה אינה ועדה קבועה המעוגנת בתקנון הכנסת.
יושב ראש הוועדה הנבחר בינואר 2023 הוא אלי דלל.
הוועדה עוסקת, על פי הגדרתה באתר הכנסת, ב"הגנה על הילדים וקידום מעמד הילדים ובני הנוער, במטרה לממש את זכויותיהם ברוח האמנה הבינלאומית לזכויות הילד, לרבות מימוש העקרונות של טובת הילד, אי-אפליה, הזכות להתפתחות בתנאים נאותים, וזכות של ילדים ובני נוער להשמיע את דעתם ולהשתתף בעניינים הנוגעים בהם".
יושבי ראש הוועדה

|  | כנסת | שנות פעילות | יושב ראש | תמונה | סיעה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הכנסת החמש עשרה | 27 ביולי 1999 – 17 בפברואר 2003 | תמר גוז'נסקי |  | חד"ש |
| 2 | הכנסת השש עשרה | 17 בפברואר 2003 – 1 בפברואר 2005 | מיכאל מלכיאור |  | העבודה-מימד, העבודה-מימד-עם אחד |
| 3 | הכנסת השש עשרה | 1 בפברואר 2005 – 17 באפריל 2006 | רן כהן |  | מרצ |
| 4 | הכנסת השבע עשרה | 30 במאי 2006 – 16 באוקטובר 2007 | שלי יחימוביץ' |  | העבודה-מימד |
| 5 | הכנסת השבע עשרה | 16 באוקטובר 2007 – 24 בפברואר 2009 | נאדיה חילו |  | העבודה-מימד |
| 6 | הכנסת השמונה עשרה | 6 במאי 2009 – 8 בנובמבר 2010 | דני דנון |  | הליכוד |
| 7 | הכנסת השמונה עשרה | 8 בנובמבר 2010 – 18 ביוני 2012 | זבולון אורלב |  | הבית היהודי |
| 8 | הכנסת השמונה עשרה | 18 ביוני 2012 – 31 במרץ 2015 | אורלי לוי-אבקסיס |  | ישראל ביתנו, הליכוד - ישראל ביתנו |
| (8) | הכנסת התשע עשרה | 18 ביוני 2012 – 31 במרץ 2015 | אורלי לוי-אבקסיס |  | ישראל ביתנו, הליכוד - ישראל ביתנו |
| 9 | הכנסת העשרים | 29 ביוני 2015 – 30 באפריל 2019 | יפעת שאשא-ביטון |  | כולנו |
| 10 | הכנסת העשרים ושלוש | 27 במאי 2020 – 6 באפריל 2021 | יוסף ג'בארין |  | הרשימה המשותפת |
| 11 | הכנסת העשרים וארבע | 3 באוגוסט 2021 – 2 באוגוסט 2022 | מיכל שיר |  | תקווה חדשה |
| 12 | הכנסת העשרים וחמש | 31 בינואר 2023 - 18 בפברואר2025 | אליהו דלל |  | הליכוד |
| 13 | הכנסת העשרים וחמש | 18 בפברואר 2025 - מכהן | אליהו רביבו |  | הליכוד |
מהישגי הוועדה

בכנסת ה-17 - חברת "בזק" לא תשוב לשדר פרסומות עם הורים העוקבים אחר ילדיהם באמצעות מצלמות.
שירותי קרקע למטוס נוסעים

שירות קרקע למטוס איירבוס A380 של חברת לופטהנזה בנמל התעופה פרנקפורט
תדלוק מטוס ממאגר דלק נייח באמצעות משאבה ניידת
משאית של חברת הסעדה משרתת מטוס של חברת סוויס
ריקון מכל ביוב של מטוס
טרקטור דחיפה של חברת KLM ולידו יחידת כוח חשמלי
מטוס של חברת איסלנד אייר מקבל שירותי קרקע מעובדי חברת סקנדינביאן איירליינס. בתמונה נראים משאבת דלק ניידת, מסוע מטען, עגלות מטען וטרקטור דחיפה לאחור
מטוס נוסעים בנמל תעופה נזקק לשירותי קרקע במגוון תחומים לאחר שהגיע אליו בטיסה מסחרית ולפני שיוכל להמריא לטיסתו המסחרית הבאה. שירותים אלו כוללים בעיקר תחזוקה טכנית, הוצאה והכנסה של הנוסעים, פריקה וטעינה של תכולה והכנת המטוס לטיסה הבאה. השירות ניתן למטוס ברחבת החנייה שלו על ידי צוותי עבודה מגוונים ובאמצעות קשת רחבה של כלי רכב ומתקני עזר.
למהירות שבה יושלם מתן שירותי הקרקע למטוס יש חשיבות מבחינת חברות התעופה. שירות מהיר מקצר את משך הסבב (Turnaround) של המטוס, כלומר משך הזמן שבו עליו להישאר על פני הקרקע בין טיסות. קיצור הסבב מאפשר לחברות התעופה ניצול יעיל יותר של מטוסיהן. שירות מהיר גם מגדיל את ניצול רחבות החנייה של שדה התעופה.
השירותים > שירותים ברחבת החנייה

לאחר נחיתת המטוס יש להנחות אותו אל רחבת החנייה שיועדה לו. לאחר מכן נערכות הפעולות הבאות:
קיבוע גלגלי המטוס באמצעות מעצורים כדי למנוע תזוזה מקרית שלו
אספקת כוח חשמלי ולחץ הידראולי למטוס, כדי שלא יצטרך להפעיל את מנועיו ברחבת החניה כדי לספק אותם לעצמו
הצמדת גשר עלייה למטוס (אם המטוס ברחבת החנייה שהיא קרבה לטרמינל) או מדרגות ניידות (אם המטוס ברחבת החנייה שהיא רחוקה מהטרמינל) למטוס לשימוש הנוסעים (ככל שלמטוס אין מדרגות המותקנות בתוכו) או מעלית לכיסאות גלגלים, לפי הצורך. אלו יורחקו מהמטוס לקראת צאתו לטיסתו הבאה
ריקון תאי המזוודות של המטוס בסיוע מסוע מכני והעברת המזוודות לטרמינל, ולאחר מכן העמסת מטענם של הנוסעים הבאים לתוך התאים
טיפול בפריטי מטען חריגים, הנמסרים על ידי הנוסעים וחזרה אליהם בשער העלייה למטוס
בדיקה לאיתור תקלות במערכות המטוס - בדיקה על ידי מכונאים וכן בדיקה חיצונית הנעשית על ידי טייסי הטיסה הבאה של המטוס
תדלוק המטוס בכמות הדלק הדרושה לטיסתו הבאה באמצעות מכלית או באמצעות משאבה ניידת, המזרימה אליו דלק ממאגר נייח
פריקת מטען מסחרי
פריקת אשפה והעמסת מזון (ראו להלן)
מילוי מכל המים של המטוס
ריקון שופכין ממכל האיסוף של תאי השירותים והמטבחים
הסרת שלג וקרח מגוף המטוס ומכנפיו, לפי הצורך
לאחר שהושלמה הכנת המטוס לטיסה, הנוסעים הבאים עלו על סיפונו ודלתותיו נסגרו, יידחף המטוס לאחור מתוך עמדת החנייה שלו על ידי טרקטור ייעודי עד לעמדה שבה יוכל להתניע את מנועיו ולהמשיך לנוע בכוחות עצמו אל מסלולי ההסעה והטיסה.
השירותים > שירותים בתא הנוסעים

לאחר טיסה נחוץ להכין את תא הנוסעים לקבלת נוסעים חדשים. מלבד ניקוי התא יש להשלים את מלאי הפריטים המוחזקים בתאי הגב של מושבי הנוסעים, להשלים כריות ושמיכות ולהחליף את אלו שנוצלו. כמו כן יש להשלים מוצרים מתכלים בתאי השירותים - סבון, מפיות נייר ונייר טואלט.
השירותים > שירותי הסעדה

לאחר טיסה מורדים ממטוס אשפה ושאריות מנות מזון שנאכלו (הנשמרות בתוך עגלות ייעודיות) ומועלים לתוכו עגלות מזון מלאות ומשקאות עבור הנוסעים והצוות. המזון המועלה למטוס הוא ארוחות טיסה, המיוצרות במפעלים על הקרקע ומוכנות לשימוש פרט לצורך לחמם או לקרר אותן. לצורך הוצאת והכנסת המטען למטוסים נעשה שימוש בכלי רכב שעליהם תא המותקן להתרומם מגובה הקרקע אל גובה דלת המטוס.
חלק מחברות התעופה מייצרות בעצמן את מנות המזון לשימושן, בעצמן או באמצעות חברות בת. אחרות רוכשות אותן מחברות הסעדה המתמחות באספקת מזון מטוסים. שתיים מהחברות הגדולות הפעילות בתחום זה הן החברה הגרמנית LSG Sky Chefs והחברה השווייצרית Gate Gourmet. בישראל פעילה בתחום חברת תממ (תעשיית מזון מטוסים), הנמצאת בבעלותה של חברת אל על.
השירותים > שירותים נוספים

שירותים נוספים, שאינם נעשים במטוס עצמו אך כרוכים בהכשרתו לטיסה מחדש, הם תפעול השער לקבלת הנוסעים הנכנסים ושער העלייה למטוס וטיפול בבידוק של הנוסעים בטיסתו הבאה של המטוס.