stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל פורת
הערות שוליים

↑  הרב צבי פסח פרנק, הרב זלמן ש"ך, הרב יהושע קניאל, הרב יצחק הלוי, הרב יעקב משה חרל"פ, והרב ישראל פורת.
↑  דוד תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך 9, הרב ישראל פורת, עמ' 3347. על מועמדותו לתפקיד החכם באשי ר' עמ' 3348. ור' גם האנציקלופדיה יהודית, מכללת הרצוג, באתר דעת, המפנה לישע שלנו 42, ניסן תשס"ז, שנעזר בנכדו של הרב, יואל אריה פורת, כמקור מידע.
↑  ישראל פורת באתר GRAVEZ
↑  ראו: אגרות הראי"ה איגרת תקנ"ב.
↑  מתוך מכתב של הרב משה אריה שפירא לרב ישראל פורת (ישורון ל)
↑  קישור לספר, בפורום אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309526205171  LCCN: nr95019116  NTA: 235151106  VIAF: 73744619   WorldCat (עם VIAF): 73744619
אסטרופיזיקה

‏NGC 4414, גלקסיה ספירלית טיפוסית בקבוצה שערות ברניקי, היא בעלת קוטר של כ-56,000 שנות אור ונמצאת במרחק של כ-60 מיליון שנות אור מכדור הארץ
אסטרופיזיקה (מיוונית: אסטרון – כוכב) היא ענף של האסטרונומיה העוסק בפיזיקה של היקום, ובפרט בתכונותיהם הפיזיות (בהירות נראית, צפיפות, טמפרטורה, הרכב כימי) של עצמים אסטרונומיים כגון כוכבים, גלקסיות, חורים שחורים והחומר הבין-כוכבי, ובפעולות הגומלין ביניהם.
אסטרופיזיקה היא תחום רחב מאוד ובמסגרתה נעשה שימוש בתורות פיזיקליות רבות, כגון מכניקה, אלקטרומגנטיות, מכניקה סטטיסטית, תרמודינמיקה, מכניקה קוונטית, יחסות, פיזיקה מולקולרית, פיזיקה גרעינית ופיזיקת חלקיקים.
סיווג שמה של המחלקה הרלוונטית באוניברסיטה ("אסטרופיזיקה" אל מול "אסטרונומיה") נובע לעיתים קרובות מההיסטוריה של המחלקה ופחות מנושאי הלימוד והמחקר. לדוגמה, בפקולטה למדעים מדויקים של אוניברסיטת תל אביב פועל "בית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה" ובמסגרתו עוסקים החוקרים הן באסטרופיזיקה תאורטית והן בתצפיות אסטרונומיות.
אסטרופיזיקה תצפיתית (ניסויית)

מרבית התצפיות נעשות באמצעות הספקטרום האלקטרומגנטי.
תצפיות רדיו חוקרות קרינה אלקטרומגנטית באורך גל גדול מכמה מילימטרים. גלי רדיו נפלטים בדרך כלל מעצמים קרים, כגון חומר בין-כוכבי וענני אבק. קרינת הרקע הקוסמית היא אור מהמפץ הגדול שעבר היסט לאדום, ונקלטת בתחום גלי המיקרו. הפולסארים נתגלו בתחילה באמצעות קרינה זו. התצפיות נעשות באמצעות רדיו טלסקופ.
תצפיות תת-אדום חוקרות קרינה שאורך הגל שלה הוא ארוך מכדי להיות גלויה לעין בלתי מזוינת, אך קצר משל גלי רדיו. קרינה כזו נפלטת מעצמים כגון כוכבי לכת, שהם קרים יותר מכוכבים. התצפיות נעשות באמצעות טלסקופים הדומים לטלסקופים אופטיים רגילים.
תצפיות אופטיות, בטווח האור הנראה, הן הסוג העתיק ביותר של תצפיות. בטווח זה ניתן לצפות בכוכבים ולהבחין בבירור בקווי ספקטרום, דבר המאפשר לחקור את הרכבם הכימי של כוכבים, גלקסיות וערפיליות. כיום משתמשים בעיקר בטלסקופים המחוברים להתקן CCD (בדומה למצלמה דיגיטלית) או ספקטרוסקופ). האטמוספירה של כדור הארץ מפריעה לתצפיות, אך ניתן לפתור בעיה זו באמצעות טכניקות אופטיות שונות וכן טלסקופים הממוקמים בחלל.
תצפיות על-סגול, קרני רנטגן וקרני גמא חוקרות תהליכים עתירי אנרגיה כגון פולסארים בינאריים, חורים שחורים, מגנטרים (כוכבי נייטרונים עם שדה מגנטי חזק במיוחד) ועוד. סוגי הקרינה האלו כמעט ואינם חודרים דרך האטמוספירה של כדור הארץ, ולכן התצפיות נעשות באמצעות טלסקופי חלל ובאמצעות טלסקופ צ'רנקוב (הקולט קרינת צ'רנקוב באטמוספירה).
פרט לקרינה אלקטרומגנטית, קיים מספר מועט מאוד של תופעות שמקורן במרחקים גדולים ושניתן לצפות בהן מכדור הארץ. מספר מתקנים לגילוי גלי כבידה נבנו שהמפורסם מביניהם הוא מערך הגלאים האינטרפרומטריים, LIGO, באמצעות מתקן זה נמדדה בפברואר 2016 לראשונה באופן ישיר הימצאותם של גלי כבידה. בנוסף גם מתקנים לגילוי חלקיקי נייטרינו נבנו, בעיקר על מנת לחקור את השמש. לבסוף, ניתן לצפות בקרינה קוסמית המורכבת מחלקיקים בעלי אנרגיה גבוהה במיוחד, כאשר אלה פוגעים באטמוספירה של כדור הארץ. בין השאר, קיים מצפה כזה גם בישראל, על הר החרמון.
התצפיות משתנות גם בסדר הגודל של הזמן שבו הן מבוצעות. נתונים היסטוריים על תצפיות בתחומים מסוימים מקיפים מאות ואף אלפי שנים. רוב התצפיות האופטיות נמשכות ממספר דקות למספר שעות, ולכן קשה לצפות כך בתופעות המשתנות בתדירות גבוהה יותר. באמצעות תצפיות רדיו ניתן להבחין באירועים המשתנים בסדר גודל של מילי-שניות (למשל, על מנת להבחין בפולסארים בעלי מחזור סיבוב מהיר במיוחד) ומנגד גם לשלב נתונים שנאספו במשך שנים (למשל, על מנת לחקור את האטת מחזור הסיבוב של פולסארים).
המחקר הנוגע לשמש שלנו תופס מקום מיוחד באסטרופיזיקה תצפיתית, מאחר שהיא הכוכב הקרוב ביותר אלינו. בכוכבים אחרים לא ניתן לצפות באותה רמה של פירוט עקב המרחקים העצומים בהם הם נמצאים.
בנוסף, מתקיים מחקר ניסיוני בתחום הקרוי אסטרופיזיקה גרעינית. תחום זה עוסק בתהליכים הגרעיניים האחראים על התפתחותם והרכביהם הכימיים של גורמים שמימיים. בעזרת מאיצי חלקיקים ניתן לשחזר במעבדה תנאים רלוונטיים השוררים בכוכבים ולבצע ניסויים של תהליכים גרעיניים.
אסטרופיזיקה תאורטית (עיונית)

אסטרופיזיקאים תאורטיים משתמשים במגוון רחב של כלים, וביניהם:
מודלים מתמטיים, המסוגלים לתת תובנות מעמיקות לגבי תהליכים שונים. דוגמה אחת למודל כזה הוא המודל הפוליטרופי, המקשר בין הלחץ בכוכב לבין צפיפותו.
הדמיות נומריות חישוביות, אשר מסוגלות לנבא את קיומן של תופעות שאינן מתגלות באופן ישיר מן המודלים המתמטיים.
המודלים התאורטיים שיוצרים התאורטיקנים מפיקים ניבויים הניתנים לאישוש או הפרכה באמצעות תצפיות. התצפיתנים מחפשים נתונים אשר יאששו או יפריכו את המודלים האלה, או יסייעו בבחירה בין מספר מודלים חלופיים המסבירים את אותה תופעה. לעיתים מתגלים בתצפיות נתונים חדשים אשר אינם תואמים את הניבויים הקיימים, ואז מוטל על התאורטיקנים לעשות שינויים בתאוריה הקיימת כדי להסביר גם את הנתונים החדשים. במקרים מסוימים, כמויות גדולות של נתונים הסותרים את ניבויי התאוריה עשויות לגרום לזניחה מוחלטת של מודלים קיימים (ראו גם: השיטה המדעית).
בין הנושאים הנחקרים על ידי אסטרופיזיקאים תאורטיים: דינמיקה כוכבית ואבולוציה כוכבית; היווצרות גלקסיות; המבנה בקנה-מידה גדול של החומר ביקום; מקורות הקרינה הקוסמית; יחסות כללית; וקוסמולוגיה פיזיקלית, הכוללת קוסמולוגיית מיתרים וכן מסקנות קוסמולוגיות של פיזיקת החלקיקים. תורת היחסות הכללית משמשת ככלי להערכת תכונותיהם של מבנים בקנה-מידה גדול, בהם הכבידה מהווה מרכיב מרכזי, וכן כבסיס לפיזיקה של חורים שחורים וגלי כבידה.
מודל Lambda-CDM הוא המודל של קוסמולוגיית המפץ הגדול, המסביר את התצפיות של קרינת הרקע הקוסמית, מבנה היקום בקנה מידה גדול, סופרנובות והאצת התפשטות היקום. במודל זה כלולים מודלים אסטרופיזיקליים רבים, ביניהם: המפץ הגדול, אינפלציה קוסמית, חומר אפל ותאוריות פיזיקליות יסודיות אחרות.
מספר דוגמאות לשילוב בין מודלים תאורטיים וכלים תצפיתיים:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תופעה פיזיקלית | כלי תצפיתי | מודל תאורטי | מסביר או מנבא |
| כבידה | טלסקופ רדיו | כבידה עצמית | היווצרותם של צבירי כוכבים |
| היתוך גרעיני | ספקטרוסקופיה | אבולוציה כוכבית | זוהרם של הכוכבים, כיצד נוצרו מתכות |
| המפץ הגדול | טלסקופ החלל האבל, COBE, WMAP | התפשטות היקום | גיל היקום |
| תנודות קוונטיות |  | אינפלציה קוסמית | בעיית השטיחות |
| קריסה כבידתית | אסטרונומיה של קרני רנטגן | יחסות כללית | חורים שחורים במרכז גלקסיית אנדרומדה |


חומר אפל ואנרגיה אפלה הם תחומי המחקר המובילים כיום באסטרופיזיקה.
אסטרופיזיקה בישראל

בישראל העיסוק באסטרופיזיקה במהלך לימודי התואר הראשון בפיזיקה מוגבל בדרך כלל לקורס מבוא אחד. לימודי תואר שני ודוקטורט באסטרופיזיקה מתקיימים במחלקות לפיזיקה במוסדות באוניברסיטת תל אביב, הטכניון, מכון ויצמן למדע, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן-גוריון ואוניברסיטת בר-אילן. בנוסף, לימודי תואר שני באסטרופיזיקה מתקיימים באוניברסיטה הפתוחה. כמו כן, מתקיימים לימודים במדעים פלנטריים, בחוג לגיאופיזיקה ומדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב הן לתואר ראשון והן לתארים מתקדמים.
קבוצות מחקר ישראליות חוקרות בכל תחומי האסטרופיזיקה, הן התצפיתיים והן העיוניים. רוב המחקר התצפיתי בארץ מתקיים במצפה הכוכבים על שם וייז של אוניברסיטת תל אביב, הממוקם במצפה רמון ובו נמצא הטלסקופ הגדול בארץ. קיימים גם מספר מצפים קטנים יותר, אשר משמשים בעיקר לצורכי חינוך (ראו גם: מצפי כוכבים בישראל). אסטרופיזיקאים מאוניברסיטאות בארץ משתמשים גם בשירותיהם של מצפים אחרים ברחבי העולם ובטלסקופי חלל כגון האבל.
במרכז למחקר גרעיני בשורק פועל מאיץ חלקיקים המשמש, בין השאר, כמקור נייטרונים לצורך מדידת חתכי פעולה של תהליכים גרעיניים המתרחשים בכוכבים.
ראו גם

אסטרוביולוגיה
פיזיקה אסטרו חלקיקית
לקריאה נוספת

מאיר מידב, נח ברוש, חגי נצר, היקום – יסודות האסטרופיזיקה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2000
עמרי ונדל, אסטרופיזיקה והחיים ביקום – מערכת השמש, כוכבים, פלנטות והחיפוש אחר חיים בחלל, הוצאת אקדמון, 2021
עמיר לוינסון, מופע הזיקוקין של היקום, הוצאת מטר, תל אביב, 2012.
צפריר קולת, הצד האפל של היקום, הוצאת מפה, תל אביב, 2004.
נסים וידאל,  צבא השמים: אסטרונומיה, ממט"ן – המכון להוראת מדעים וטכנולוגיה, תשנ"ה
אליה ליבוביץ, עודד רגב, מקצה השמים מבוא לאסטרונומיה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1999.
מייקל הוסקין, היסטוריה של האסטרונומיה, הוצאת רסלינג, תל אביב, 2012.
Bradley W.Carroll and Dale A.Ostlie, An Introduction to Modern Astrophysics, 2nd edition, Addison-Wesley, 2007. ISBN 0805304029.
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, הוכחה לתורת היחסות הכללית של איינשטיין: "גילוי גלי הכבידה פותח לנו חלון חדש ליקום", באתר "הידען", 11 בפברואר 2016
↑  רפאלה גויכמן, יעל פרידסון וירון דרוקמן, נמצאה הוכחה לתיאוריה של אלברט איינשטיין מלפני 100 שנה, באתר ynet, 11 בפברואר 2016
↑  מדוע צפיפות היקום כה קרובה לצפיפות הקריטית הנחוצה לקיום מרחב שטוח?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295071705171  BNE: XX525286  BnF: cb119776010 (data)  GND: 4003326-0  LCCN: sh85009032  NDL: 00572869  NKC: ph118641 
הפליאדות (כימה), צביר כוכבים פתוח בקבוצת הכוכבים שור
סלע פלוטוני

סלעי סיאניט בראוניון
סלע פלוטוני, קרוי גם "סלע תהום" ו"סלע אינטרוסיבי", הוא סלע יסוד שהתגבש ממאגמה מתחת לפני השטח של כדור הארץ בתהליך של התקררות איטית המאפשרת צמיחת גבישים גדולים.  גרניט הנוצר בדרך זו מהווה תשתית ליבשות בדמות מסיבים ושילדים. סלעים פלוטוניים מתגבשים במעטפת כדור הארץ וגם כמחדרים פלוטוניים בקרום דוגמת דייקים, סילים, בתוליתים ולקוליתים. דוגמאות לסלעים פלוטוניים: גרניט, גברו, דיוריט וסיאניט.
היווצרות

סלעים פלוטוניים נוצרים מהצטברות גבישי מינרלים שהתגבשו בהתקררות איטית של המאגמה במאגר כלשהו – תא מאגמה או סדק – במעטפת העליונה או בקרום. גבישים אלה נראים לעין וגודלם יותר מ-5 מ"מ, ובסלעים שהתגבשו קרוב יותר לפני השטח יהיו הגבישים קטנים יותר: בין 1–5 מ"מ. תהליך היווצרותם של הסלעים הפלוטוניים כולל היווצרות מאגמה, הובלתה והתגבשותה בחלקים שונים של הליתוספירה.
היווצרות > התכת סלעים

המאגמה היא נתך סלעים הנוצר מהתכה בעליית טמפרטורה, התכה של שחרור לחץ והתכת שטף. לאחר ההתכה נאגרת המאגמה בתאי מאגמה, שם היא עשויה להתקרר ולהתגבש. בעודה מותכת חודרת המאגמה לאזורי חולשה במסלע העוטף את המאגר, או שהיא מובלת באמצעות צינורות הזנה אל פני השטח – שם היא נפלטת כלבה מתוך הרי געש.
היווצרות > גיבוש מפריט

המאגמה האגורה בתא המאגמה מתקררת עם הזמן ומאבדת חום אל הסלעים המצויים מחוץ למאגר. התקררות זו מובילה לגיבוש מפריט – שורת תהליכים הדרגתיים של התבדלוּת והתגבשות מינרלים במאגמה, כאשר לכל מינרל נקודת התכה והתגבשות משלו. כל מינרל מתגבש כאשר הוא שואב את האטומים הנחוצים לו מתוך הנוזל המגמטי. לאחר התגבשותו ישתנה הרכב הנוזל ויכיל ריכוז נמוך יותר ויותר של האטומים ששימשו לבניית המינרל. באופן זה משתנה הרכבו המינרלוגי והכימי של הנתך וייווצרו ממנו סלעים בהרכבים שונים.
במהלך הגיבוש המפריט נוצרים גבישי מינרלים שצפיפותם שונה. גבישים בצפיפות נמוכה מזו של המאגמה צפים, ואילו גבישים שצפיפותם גבוהה שוקעים אל תחתית המאגר. גבישים נוספים צומחים ישירות על הדפנות המתקררות של תא המאגמה. הצטברות הגבישים בשולי המאגר יוצרת סלעי הצטברות.
היווצרות > התגבשות לסלעים

כאשר המאגמה נקרשת מתחת לפני השטח, היא יוצרת סלעים פלוטוניים במבנים שונים:
סלעים שכבתיים – סלעים הנוצרים כאשר המאגמה נדחקת לסדקים או מתגבשת על דפנות המאגר, ויוצרת שכבות מקבילות של יריעות קונצנטריות צמיגות וקרות הנמשכות מהדפנות פנימה. שכבות אלה מורכבות מפסי זרימה הנוצרים בהתגבשות חלקית במהלך הגיבוש המפריט של המאגמה, כאשר בשולי פסי הזרימה נלכדים גבישים הנפרדים מהנתך. שכבתיות זו מאפיינת בעיקר סלעי הצטברות.
סלעים מסיביים – גושי סלע אחידים בהרכבם שלא ניכר בהם מבנה שכבתי. סלעים אלה נוצרים מהתגבשות הנתך המגמטי בתוך תאי מאגמה גדולים.
היווצרות > מחדרים פלוטוניים

מחדרים פלוטוניים הם סלעים הנוצרים כאשר מאגמה חודרת אל תוך סדקים ומתגבשת בתוכם. חלוקה פנימית אחת של המחדרים מתייחסת לגודלם ולאופן התגבשותם. חלוקה פנימית אחרת מתייחסת לעומק התגבשותם, כאשר אלה המתגבשים עמוק מתחת לקרום נקראים "גופי חדירה עמוקים" – דוגמת בתולית, ואילו גופי חדירה רדודים יותר המתגבשים קרוב לפני השטח נקראים "סלעי ביניים" או סלעים תת-געשיים – דוגמת דייק.
היווצרות > אזורי היווצרות

מרבית הסלעים הפלוטוניים בכדור הארץ מצויים במעטפת, והרכבם אולטרה-מאפי – דלים בסיליקה ועתירי ברזל ותחמוצות מגנזיום. סלעים אלה הם פרידוטיט – המורכב מאוליבין ומפירוקסן, ודוניט – המורכב בעיקר מאוליבין. סלע מעטפת נוסף הוא קימברליט נושא יהלומים.
סלעים פלוטוניים נוספים נוצרים במיקומים טקטוניים שונים:
היווצרות > אזורי היווצרות > גבולות פתיחה

בגבולות פתיחה מתרחשת התכה של סלע פרידוטיטי מהמעטפת הליתוספירית בעומק רב ובטמפרטורה גבוהה. הנוזל המגמטי נאגר בתאי מאגמה בבסיסם של רכסים מרכז-אוקייניים, משם חודרת המאגמה לרווח הנוצר בין שני הלוחות המתרחקים זה מזה, ויוצרת דייקים המתקררים באיטיות יחסית. באזורים אלה נוצרים בעיקר סלעי גברו בעלי גבישים גסים, דיאבז – הדומה לגברו בהרכבו הכימי אך גבישיו בינוניים, וסלעי הצטברות פרידוטיטיים משוכבים.
היווצרות > אזורי היווצרות > גבולות סגירה

בגבולות סגירה נוצרת מאגמה בהתכת שטף של סלעי בזלת מקרום אוקייני החודר אל המעטפת מתחת לקרום אחר – אוקייני או יבשתי. המאגמה נאגרת בתאי מאגמה, משם היא חודרת לסלעי הסביבה. בהיקפים קטנים נוצרים מחדרים גרניטיים ובהיקפים גדולים נוצר קרום יבשתי גרניטי. התמצקות של תאי המאגמה יוצרת בתוליתים גרניטיים.
הרכב

הרכבם הכימי והמינרלוגי של הסלעים הפלוטוניים נובע מתהליכים המתחילים בהתכה של סלעים והיווצרות המאגמה, בגיבוש המפריט המתרחש בה ובהובלתה.
הרכב > הרכב מינרלוגי

דיאגרמת QAPF היא תרשים המשמש לסיווג סלעי יסוד על-פי המינרלים היוצרים אותם. האותיות Q, A, P ו-F מייצגות את המינרלים קוורץ, פצלת שדה אלקלית, פלגיוקלז ופלדשפטואידים בהתאמה. התרשים בנוי באופן המייצג את האחוז היחסי של המינרל בסלע. באמצעות תרשים זה ניתן לתת שם מקובל לסלעים בעלי הרכב מינרלוגי ידוע.
הרכב > מיון על-פי הרכב כימי

הרכבם הכימי של סלעים פלוטוניים הוא המאפיין העיקרי שלהם, והוא משקף את הרכב המאגמה ממנה נוצרו. מיון כימי פשוט מחלק את הסלעים לפי סוג פצלת השדה ונוכחות או היעדר קוורץ ופלדשפטואידים, ובסלעים נעדרי מינרלים אלה – לפי סוג מינרלי הברזל או המגנזיום. מאחר שנוכחות קוורץ ופלדשפטואידים בסלע אחד אינה יוצרת קשרים יציבים, סלעים ממוינים לסלעים פלסיים מכילי-קוורץ עתירי-סיליקה ולסלעים מאפיים מכילי-פלדשפטואידים ודלי-סיליקה.
| סלעים פלוטוניים | סוג המאגמה | תכולת סיליקה | תכולת קוורץ | צבע |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גרניט | פלסית | 65%< | 10%< | בהיר |
| דיוריט | בינונית | 55-65% | 10%> | בינוני |
| גברו, דיאבז | מאפית | 45-55% | 0% | כהה |
| פרידוטיט | אולטרה-מאפית | 45%> | 0% | כהה מאוד |
מרקם

מרקם של סלעים פלוטוניים נקבע על-פי גודל הגרגרים – גבישי המינרלים היוצרים את הסלע. מרקמם של הסלעים הפלוטוניים מורכב מגבישים נראים לעין שגודלם יותר מ-5 מ"מ בסלעים שהתגבשו בעומק רב ו-1–5 מ"מ בסלעים שהתגבשו קרוב יותר לפני השטח. גודל הגבישים נובע בעיקר מהתקררות איטית של המאגמה, המאפשרת את צמיחתם של גבישים גדולים לאורך זמן רב.
לסלעים פלוטוניים שני סוגי מרקם עיקריים:
מרקם גס-גביש – סלעים הבנויים מגבישים שגודלם עולה על 5 מ"מ, אופייני להתקררות איטית מאוד בגופים מגמטיים גדולים
מרקם בינוני-גביש – סלעים הבנויים מגבישים שגודלם 1–5 מ"מ, אופייני להתקררות מהירה יחסית בגופים מגמטיים קטנים
לסלעים פלוטוניים שני סוגי מרקם נוספים:
מרקם פגמטיטי – גבישים גדולים במיוחד – מ-20 מילימטר ומעלה. סלעים מסוג זה מכונים "סלעים פגמטיטיים". פגמטיטים נוצרים בהתקררות של מהירה יחסית של מאגמה. תהליך יצירת הפגמטיט מתחיל לרוב כשמחדר כדייק או סיל חודרים לתוך סלע קר, ללא חשיפה בפני השטח. סלעים אלה מאפשרים גידול מואץ של גבישים על אף התקררות מהירה יחסית. לעיתים נוצרים בסוף תהליך הגיבוש עורקי קוורץ המורכבים מגבישים גדולים.
מרקם פורפירי – מרקם המתאפיין בגבישים גדולים הנראים בבירור רב והקרויים לכן פֶנוקריסטים (מיוונית – "גבישים נראים") הנתונים בתוך מסת אם של גבישים קטנים יותר, שבדרך כלל אינם נראים לעין. מוצאם של הפנוקריסטים בהתגבשות איטית מאוד הנסחפים עם המאגמה המותכת, ובעת התקררות מהירה של המאגמה נוצרים סביבם גבישים קטנים.
סלעים פלוטוניים

הסלעים הפלוטוניים העיקריים הם: אנורתוזיט, גברו, גרניט, דוניט, דיוריט, טונליט, מונזוניט, סיאניט, פרידוטיט וקימברליט.
בין סלעים אלה קיימים גם הרכבי ביניים:
קוורץ דיוריט – דיוריט בעל תכולה גבוהה של קוורץ
גרנודיוריט – הרכב ביניים של גרניט ודיוריט
מונזודיוריט – הרכב ביניים של מונזוניט ודיוריט
מונזוגברו – הרכב ביניים של מונזוניט וגברו
מונזוניט – הרכב ביניים של מונזוניט וסיאניט בעל תכולת קוורץ נמוכה מאוד או חסרה
מונזוסיאניט – הרכב ביניים של מונזוניט וסיאניט
מונזוגרניט – הרכב ביניים של מונזוניט וגרניט
סלעים פלוטוניים > סלעים תת-געשיים

סלעים תת-געשיים הם קבוצת ביניים של סלעי יסוד הנוצרים בעומק רדוד בקרום – בין סלעים פלוטוניים לסלעים געשיים. דוגמאות לסלעים תת-געשיים:
דיאבז – סלע תת-געשי המקביל לבזלת ולגברו
פורפיר – סלעי יסוד המכילים פנוקריסטים במסת אם זעירת-גביש
למפרואיט – הנחשב גם לסלע געשי וגם לסלע תת-געשי
סלעים פלוטוניים > דוגמאות לסלעים פלוטוניים

אנורתוסיט
גברו
גרניט
דוניט
דיוריט
טונליט
מונזוניט
סיאניט
פרידוטיט
קימברליט
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
פטרולוגיה
וולקנולוגיה
סלע יסוד
מאגמה
סביבת היווצרות
לקריאה נוספת

עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
הערות שוליים

↑  סיווג למפרואיט כגעשי ותת-געשי
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12264521b (data)  GND: 4185421-4 
צילום לוויין של הר ברנדברג בנמיביה – מסיב גרניטי שקוטרו כ-30 ק"מ
התגבשות הדרגתית של מינרלים, בתחתית המאגר נוצר סלע הצטברות
גופי חדירה פלוטוניים: A-בתולית, B-דייק, C-לקולית, D-פגמטיט, E-סיל, F-הר געש שכבתי
מימין: גבול סגירה; משמאל: גבול פתיחה
דיאגרמת QAPF לסלעים פלוטוניים
מרקם פורפירי בגרנדיוריט
שלמה זלמן אוירבך

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 ביולי 1910 כ"ג בתמוז ה'תר"ע ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  19 בפברואר 1995 (בגיל 84) כ' באדר א' ה'תשנ"ה ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל, האימפריה העות'מאנית 
 השכלה:  ישיבת עץ חיים 
 תקופת הפעילות:  ? – 19 בפברואר 1995 
 השתייכות:  יהדות חרדית
 תחומי עיסוק:  הלכה, תלמוד, דת ומדע, רפואה והלכה
 רבותיו:  אביו, הרב חיים יהודה לייב אוירבך, הרב איסר זלמן מלצר, הרב שמשון אהרון פולנסקי
 תלמידיו:  הרבנים יהושע ישעיה נויבירט, ישראל מאיר לאו, אביגדר נבנצל, יצחק יעקב פוקס ועוד
 חיבוריו:  שו"ת מנחת שלמה 
 אב:  חיים יהודה לייב אוירבך 
 צאצאים:  עזריאל אוירבך  מרדכי אוירבך  שמואל אוירבך  אברהם דב אוירבך (טבריה) 
 חתנים:  הרב יצחק ירוחם בורודיאנסקי  הרב זלמן נחמיה גולדברג  הרב יהודה טרגר
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
 פרסים והוקרה:  פרס הרב קוק לספרות תורנית (1945)
 
הרב שלמה זלמן אוירבך (נכתב גם אויערבאך; כ"ג בתמוז ה'תר"ע, 30 ביולי 1910 – כ' באדר א' ה'תשנ"ה, 19 בפברואר 1995) היה ראש ישיבת קול תורה, מחשובי פוסקי ההלכה במאה העשרים.
קורות חייו

נולד בשכונת שערי חסד בירושלים לצביה ולרב חיים יהודה לייב אוירבך, ראש ישיבת המקובלים שער השמים. משפחת אביו היא משפחה חסידית, מצאצאי בעל תולדות יעקב יוסף מפולנאה (אבי המשפחה היה הרב אברהם דוב אוירבך, חתנו של בעל ה'תולדות יעקב יוסף', שהיה מחותנו של הבעל שם טוב). אמו צביה משתייכת למשפחת פרוש הירושלמית, והוא נקרא על שם אבי אמו, הרב שלמה זלמן פרוש.
למד בתלמוד תורה עץ חיים, בפרט אצל הרב אברהם חיים הקלמן. לאחר מכן למד בישיבת עץ חיים, שם היה לתלמידו המובהק של הרב איסר זלמן מלצר, שהסכים על ספרו מאורי אש שיצא לאור בשנת תרצ"ה, ואף הביא מתורתו בספר אבן האזל. ספרו זה, שהוציא בגיל 24, קיבל הסכמות גם מהרב חיים עוזר גרודזנסקי, הרב אברהם יצחק קוק, אביו הרב חיים יהודה לייב והרב אבא יעקב הכהן בורוכוב. בי"ד באדר ה'תר"צ נישא לחיה רבקה רוחמקין. לאחר נישואיו למד בישיבת עץ חיים ומשנת תרצ"ה למד אחר הצהרים גם בכולל של הרב צבי פסח פרנק, "מדרש בני ציון", שהתמקד בסדר זרעים ובהלכות מצוות התלויות בארץ. את חידושיו פרסם בביטאון המוסד כרם ציון ובספרים מעדני ארץ על שביעית ותרומות. כמו כן למד בבית המדרש אוהל תורה, בראשות הרב שמואל יצחק הילמן בשכונת רחביה.
עשה "שימוש חכמים" אצל "הגאון מטשיבין" - רבי דב בריש ווידנפלד, רבי שמשון אהרון פולנסקי מטפליק, רבי זליג ראובן בנגיס ורבי ליב הורביץ. נודע כפוסק חדשני ומקיף, הבקי בחידושי הטכנולוגיה. באדר ה'תש"ט התמנה כראש ישיבת קול תורה, תפקיד שבו שימש במשך 46 שנה, עד לפטירתו. גר כל חייו בשכונת שערי חסד בירושלים. היה מפורסם בעדינותו כלפי הזולת ובמאור פניו כלפי כל מי שפגש בו. אף על פי שהוצעו לו תפקידי רבנות כמו רבנות העיר ירושלים, הרב אוירבך לא הסכים מעולם לשאת במשרה רבנית נוספת. עם הקמת בית הדין הגדול לערעורים נתבקש על ידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג לשמש כדיין שם, ובעצה עם החזון איש סירב גם להצעה זו[דרוש מקור]. הרב אוירבך הפך במהרה לסמכות תורנית שרבים מהארץ ומחו"ל פנו אליה. כיהן כנשיא המרכז הארצי לטהרת המשפחה.
על אף שנמנה עם הציבור החרדי, היה מקובל על כל פלגי היהדות הדתית האורתודוקסית. הרב אוירבך חלק כבוד רב לרב אברהם יצחק הכהן קוק, שאותו כינה "מרא דאתרא דארץ ישראל" וכן "הרב" סתם. הרב קוק סידר את הקידושין בחתונתו, שימש ככהן הפודה לבנו בכורו, לימים הרב שמואל אוירבך, וכסנדק לבנו השני, לימים הרב אברהם דב אוירבך, וכאמור לעיל אף נתן הסכמה לספרו הראשון "מאורי אש". הוא סירב לשמוע פסקי הלכה של רב שזילזל בפומבי בכבודו של הרב קוק. זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית לשנים תש"ג–תש"ד. מסופר שכאשר בחור בישיבה ביקש רשות לנסוע לקברי צדיקים בצפון, השיב: "בשביל להתפלל על קברי צדיקים יש צורך לנסוע עד הגליל? כשאני מרגיש צורך להתפלל על קברי צדיקים אני הולך להר הרצל, לקברי החיילים שנפלו על קידוש השם" עם זאת, בנו הרב עזריאל הכחיש סיפור זה והוא בעצמו לא הרבה להתפלל על קברי צדיקים.
התרחק מעיסוק פוליטי. בשנת ה'תשמ"ח (1988) סירב להביע עמדה בשאלת הפילוג בתנועת אגודת ישראל.
קורות חייו > פטירתו

נפטר בירושלים ביום שני, כ' באדר א' ה'תשנ"ה (20 בפברואר 1995). הלווייתו התקיימה בירושלים, ביום פטירתו. מסע ההלוויה היה מהגדולים שבהלוויות מנהיגי הציבור החרדי בישראל, והשתתפו בו על פי הערכת המשטרה כ-300,000 אנשים, בהם רבים מהציונות הדתית. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
מורשתו

על שמו קרויים שכונת רמת שלמה בירושלים. כמו כן הוקמו על שמו ישיבת משכן שלמה בירושלים, רשת הכוללים והישיבות עטרת שלמה, תלמוד תורה חכמת שלמה בירושלים וישיבת חכמת שלמה בבני ברק. על שם ספרו קרוי רחוב "מנחת שלמה" בערים פתח תקווה, ביתר עילית, בית שמש, מודיעין עילית ונתיבות.