stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בואינג
היסטוריה > שנות האלפיים

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 התקשתה בואינג להתחרות באיירבוס, שהציעה מגוון רחב של מטוסים מתקדמים. בשנת 2003 היא איבדה את נתח השוק הגדול ביותר לאיירבוס, אך חזרה וזכתה בו ב-2006.
בשנת 2000 הוצג הבואינג 717, על בסיס דגם MD-95 של מקדונל דאגלס. מטוס זה יכול להטיס 106 אנשים במחלקת תיירות. המטוס לא זכה להצלחה רבה, ויצורו הופסק בשנת 2006, אך בואינג הודיעה שתספק שירותים למטוס למרות הפסקת ייצורו.
בשנת 2004 הופסק ייצור הבואינג 757 (מעל 1,000 מטוסים נבנו), וייצורו של הבואינג 767 יימשך רק אם יזכה במכרז של חיל האוויר האמריקני למטוס תדלוק.
בשנת 2001 בואינג הפסידה במכרז הענק לפיתוח מטוס קרב חמקן רב-משימתי (JSF). בדגם של בואינג (X-32) נתגלו פגמים בסיסיים, והוא הפסיד לדגם של לוקהיד מרטין (F-35).
בשנת 2006 הוצגה גרסה משופרת של מטוס הבואינג 747 הוותיק, בשם 747-8, שהוסיפה למטוס עוד 35 מושבים. המטוס יועד להתחרות באיירבוס A380.
בשנת 2007 נחשף מטוס הבואינג 787, כמטוס המתקדם ביותר בעולם, בעל הטווח הארוך ביותר, שמצטיין בצריכת דלק נמוכה וביעילות כלכלית מרבית. הוא החל לטוס באופן מסחרי בשנת 2011. יעילות הדלק יוצאת הדופן (כ-20% חסכון) מושגת הודות לעיצוב האווירודינמי שלו, המנועים המתקדמים והשימוש בחומרים מרוכבים קלים.
ב-2011 הציגה החברה גרסאות משופרות של מטוסי הבואינג 737-700, 737-800 ו-737-900. הגרסה נקראה 737MAX, וצריכת הדלק שלה הייתה נמוכה בכ-10%–12% ממטוסי ה-Next Generation הקיימים.
בספטמבר 2018 ובמרץ 2019 אירעו שתי תאונות קטלניות, במלזיה ואתיופיה, בהן התרסקו מטוסי 737MAX 8, וכל הנוסעים נספו - 346 איש בסך הכל. שתי התאונות אירעו דקות ספורות לאחר המראת המטוס, ובעקבותיהן קורקעו מטוסים מדגם זה בכל רחבי העולם. דוחות ראשוניים העלו שפגם מהותי בתוכנת הטייס האוטומטי גרם להתרסקויות. משקלם הגדול של מנועי המטוס הפר את האיזון וגרם להזדקרות. על מנת לפצות על כך תוּכנת הטייס האוטומטי להנמיך את החרטום, ובשתי התאונות תכנוּת זה הביא להתרסקות: הטייס האוטומטי הופעל וגרם לצלילת המטוס ולהתרסקות. ככל הנראה בתאונה השנייה הטייסים ניסו לבטל את הטייס האוטומטי, אך זה הופעל מיד שוב בפקודת התוכנה, ייתכן ששוב ושוב. הטייסים הודיעו למגדל הפיקוח שאינם מצליחים לשלוט במטוס והחלו לחזור לנחיתת חרום, אך המטוס התרסק לפני שהצליחו להגיע לשדה התעופה. הפרשה גררה ביקורת חריפה על בואינג, שככל הנראה פיתחה את המטוס באופן בהול ללא בחינה יסודית והתכחשה בתחילה לאחריות לתאונה במלזיה.
בעקבות המשבר שגרמו תאונות אלה, בדצמבר 2019 פוטר מנכ"ל החברה, דניס מילנברג.
ביולי 2024 הגיעה בואינג להסדר עם משרד המשפטים האמריקאי. במסגרת ההסכם בואינג תודה באשמה פלילית ובהונאה בפרשת ההתרסקויות הקטלניות של מטוסי 737 מקס בשנים 2018–2019. על פי ההסכם בואינג תשלם קנס של 243.6 מיליון דולר, ותשקיע לפחות 455 מיליון דולר בשלוש השנים הבאות בחיזוק תוכניות בטיחות בחברה.
סדרת מטוסי הנוסעים 7-7

סדרת מטוסי הנוסעים הסילוניים בעלת השם בתבנית 7-7 היא אולי סימן ההיכר של בואינג בקרב הציבור הרחב. בתחילה קראה בואינג למטוסים שלה לפי המספר הסידורי של הדגם "מודל 40", "מודל 247", "מודל 377" וכן הלאה. כאשר הרחיבה החברה את עסקיה מתעופה צבאית לתעופה אזרחית וטילים הוחלט להקצות לכל תחום "קידומת": מטוסים יקבלו את מספרי ה-300 וה-400, מנועים את מספרי ה-500, רקטות וטילים את מספרי ה-600, ומטוסי סילון להסעת נוסעים ותובלה את מספרי ה-700. ב-1956 פיתחה בואינג את הבואינג 367-80 (אנ') כמטוס תדלוק לחיל האוויר של ארצות הברית (דגם מטוס שקיבל את הסימול KC-135). בעקבות הצלחת הדגם, החליטה בואינג להסב אותו למטוס נוסעים, שייקרא "מודל 700". במחלקת השיווק חשבו שהשם לא מספיק קליט ושינו לבואינג 707. בעקבות ההצלחה העצומה של ה-707, הוחלט שכל מטוסי הנוסעים הסילוניים של בואינג יקבלו שם של מספר פלינדרומי מהצורה "7-7". למעט מספר מטוסים חריגים, כלל זה נשמר גם במאה ה-21.
| שם | תמונה | סוג | שנות ייצור | שנות שירות | משקל מרבי | מספר נוסעים | טווח טיסה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בואינג 707 | ‏ | מטוס צר-גוף לטווח בינוני | 1956–1978 | 1958–היום | 116–151 טון | 179–202 | 6,820–6,920 ק"מ | המטוס הראשון בסדרה. יוצרו כ-1,000 יחידות. המטוס נחשב לאחד המצליחים והנמכרים בתקופתו. |
| בואינג 717 | ‏ | מטוס צר-גוף לטווח קצר | 1998–2006 | 2000–היום | 55 טון | 106 | 3,815 ק"מ | דגם של מקדונל דאגלס MD-95 ששולב בסדרת 7-7 לאחר המיזוג. |
| בואינג 727 | ‏ | מטוס צר-גוף לטווח קצר | 1963–1984 | 1963–היום | 95 טון | 149–189 | 4,000 ק"מ | יוצרו 1832 יחידות. |
| בואינג 737 | ‏ | מטוס צר-גוף לטווח קצר-בינוני | 1967–היום | 1968–היום | 79 טון | 86–215 | 3,790–6,650 ק"מ | יוצרו למעלה מ-10,000 יחידות, מטוס הנוסעים הנמכר ביותר. |
| בואינג 747 | ‏ | מטוס רחב גוף לטווח ארוך וארוך מאוד | 1969–2022 | 1970–היום | 333–374 טון | 366–660 | 9,800–14,815 ק"מ | ידוע בשם "ג'מבו", נחשב למטוס הבולט והגדול ביותר של בואינג. משמש גם לתובלה ויישומים מיוחדים (כגון כיבוי שריפות, צבא וחלל, מחקר וניסויים וכן כמטוס אייר פורס 1). נכון לנובמבר 2017 יוצרו 1540 יחידות |
| בואינג 757 | ‏ | מטוס צר-גוף לטווח בינוני | 1982–2004 | 1982–היום | 115–123 טון | 200–289 | 5,834–7,100 ק"מ | יוצרו 1,050 יחידות. |
| בואינג 767 | ‏ | מטוס רחב גוף לטווח בינוני-ארוך | 1981–היום | 1982–היום | 142–204 טון | 181–375 | 7,300–11,065 ק"מ | נכון לנובמבר 2017 יוצרו 1105 יחידות |
| בואינג 777 | ‏ | מטוס רחב גוף לטווח ארוך וארוך מאוד | 1994–היום | 1995–היום | 201–260 טון | 301–550 | 9,070–17,370 ק"מ | מכונה "Triple Seven", זהו מטוס הנוסעים הדו-מנועי הגדול ביותר. נכון לנובמבר 2017 יוצרו 1,526 יחידות. |
| בואינג 787 | ‏ | מטוס רחב גוף לטווח ארוך וארוך מאוד | 2009–היום | 2011–היום | 228–254 טון | 242–420 | 11,900–14,100 ק"מ ק"מ | מכונה "Dreamliner", נכון לנובמבר 2017 יוצרו 625 יחידות. |
כלי טיס בולטים

מטוסי נוסעים: בואינג 707 – מטוס הנוסעים הסילוני הראשון של החברה (טווח בינוני - ארוך), בואינג 737 (טווח קצר - בינוני), בואינג 747 (טווח ארוך-ארוך מאוד), בואינג 757 (טווח קצר - בינוני), בואינג 767 (טווח בינוני-ארוך), בואינג 777 (טווח בינוני-ארוך מאד), בואינג 787 (טווח בינוני, ארוך מאד), בואינג 314 ובואינג 377.
מטוסי קרב ומפציצים: B-1 לנסר, B-52 סטרטופורטרס, F-15 איגל, F/A-18 הורנט, F-22 ראפטור (מיוצר במשותף עם לוקהיד מרטין).
מסוקים: AH-64 אפאצ'י, CH-46 אביר הים, CH-47 צ'ינוק.
מטוסים שונים: בואינג E-3 סנטרי (AWACS) (מודיעין), אייר פורס 1 (בשימוש נשיא ארצות הברית), V-22, C-17, KC-10, KC-135 ,MQ-25‏, KC-767 (אנ')‏, T-45 (אנ')‏, E-7 ודג'טייל (737 AEW&C).
חיל האוויר הישראלי מפעיל מטוסים מדגמי F-15 ("בז", "בז משופר" ו"רעם"), בואינג 707 ("ראם") ומסוקים מדגם AH-64 אפאצ'י ("פתן" ו"שרף").
הערות שוליים

↑  Boeing Names Northern Virginia Office Its Global Headquarters; Establishes Research & Technology Hub, באתר "בואינג", 5 במאי 2022
↑  ניצן סדן, המלך ג'מבו: כך נולד הבואינג 747 ולימד אותנו כמה העולם קטן, באתר כלכליסט, 1 בספטמבר 2018
↑  אחרי ההתרסקויות הקטלניות: בואינג מחליפה את המנכ"ל, באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2019
↑  מדור "כלכליסט", בואינג תודה באשמה פלילית בפרשת ההתרסקויות הקטלניות של מטוסיה, באתר ynet, 8 ביולי 2024
↑  Lawson, Alex; Jones, Callum (2024-07-08). "Boeing will plead guilty to criminal fraud over 737 Max crashes". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-07-08.
↑  מייק לומברדי, Why 7’s been a lucky number, באתר הארכיון של "בואינג", מרץ 2004
↑  סטטיסטיקת ייצור – הזמנות, מטוסים שסופקו, מטוסים שטרם סופקו, באתר "בואינג", נכון לדצמבר 2017, אורכב בארכיון האינטרנט ב-3 בנובמבר 2020
| מטוסים אזרחיים מתוצרת בואינג |
| --- | --- | --- |
| מטוסי מדחף | 40 • 50 • 73 • 75 • 80 • 200 • 221 • 247 • 307 • 314 • 377 |  |
| מטוסי סילון (סדרת 7x7) | 707 • 717 • 727 • 737 (קלאסי • NG‏ • MAX‏) • 747 (747-400 • 747-8) • 757 • 767 • 777 (777X‏) • 787 • BBJ |  |
| מטוסי מחקר | 367 • 7J7 • 2707 • פליקן • סוניק קרוזר • X-40 • X-43 • X-48 • X-53 • Y1 • Y2 • Y3 |  |
קטגוריה: בואינג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450642305171  PLWABN: 9810713142405606  BIBSYS: 2006383  CiNii: DA13905074  GND: 4783-1  ISNI: 0000 0004 0428 1911  LCCN: n79134057  NDL: 00629221  NKC: osa2014806723  NLA: 35019835  SUDOC: 121749592  VIAF: 135371434   WorldCat (עם VIAF): 135371434 
מטוס הבואינג 707 שפתח את ההצלחה של סדרת מטוסי הנוסעים הסילוניים של החברה (בתמונה טיסת הבכורה המסחרית של ה־707 של חברת אוויאנקה צבוע באפו בצבע החברה)
בואינג 747, המכונה "ג'מבו", נחשב לאחד המטוסים הגדולים והאייקוניים ביותר של החברה. בתמונה: בואינג 747-400 של אל על
בואינג 767-300ER של חברת אל על
מטוס קרב F-15 איגל. בואינג החלה לייצר את המטוס אחרי המיזוג עם מקדונל-דאגלס
אניה קלינג

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1970 (בת 54) פוטסדאם, גרמניה המזרחית 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  1987 – אין ערך 
 פרסים והוקרה:  פרס הטלוויזיה הבווארית (2009)  פרס הטלוויזיה הבווארית (2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אניה קלינג (בגרמנית: Anja Kling; נולדה ב-22 במרץ 1970) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה גרמנייה, שהתפרסמה לראשונה בזכות תפקידה הראשי בדמות של סוזן, בסרט "החתונה הירוקה" (בגרמנית: "Grüne Hochzeit"‏; 1989). פריצת הדרך המשמעותית שלה התרחשה בזכות תפקידה הראשי בסדרת הדרמה הגרמנית "ביתו של הגדרון" (בגרמנית: Hagedorns Tochter‏; 1994).
ביוגרפיה > תחילת הקריירה 1989–1999

קלינג נולדה בפוטסדאם לאב העובד בתעשיית הקולנוע ולאם מורה לאומנות, אחותה הגדולה היא השחקנית גרית קלינג (גר'). היא למדה תקופה בבית ספר לבלט, לאחר התיכון היא תכננה ללכת ללמוד רפואה אך בעקבות אחותה הלכה לתחום המשחק.[דרוש מקור] ב-1989 התפרסמה לראשונה כששיחקה את התפקיד הראשי בסרט "Grüne Hochzeit" (חתונה ירוקה). בשנות התשעים החלה ללמוד בבית ספר למשחק בברלין אך עזבה את הלימודים עקב הצעה מהטלוויזיה.[דרוש מקור] ב-1994 זכתה בפרסומה המשמעותי הראשון עקב תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ביתו של הגדרון". ב-1997 שיחקה בסרט הבלארוסי "מגיהנום לגיהנום" העוסק בפוגרום קיילצה. ב-1997 גם דיבבה את קטעי הדיבור בגרמנית של הדמות הראשית אניה בסרט "אנסטסיה" וב-1998 דיבבה את מרים בסרט "נסיך מצרים".
ביוגרפיה > 2000 ואילך

ב-2003 הופיעה בסרט "ספטמבר" המתרחש בגרמניה לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הסרט הוקרן בפסטיבל קאן.[דרוש מקור] ב-2004 גילמה מלכה בסרט "Traumschiff Surprise – Periode 1" המהווה פרודיה על סרטי מדע בדיוני. ב-2006 גילמה את חברתו של טיל שווייגר בסרט "Where Is Fred?‎" וב-2007 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה [דרוש מקור].
ב-2016 דיבבה את מטילדה ב"אנגרי בירדס - הסרט". ב-2017 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "Der gleiche Himmel" העוסקת במזרח גרמניה של שנות השבעים, ב-2017 גם דיבבה את דמות הסמיילית ב"אמוג'י: הסרט".
בשנת 2020 שיחקה בסדרת הדרמה "פרויד" אודות חיו של זיגמונד פרויד בהפקה אוסטרית-גרמנית-צ'כית שעלתה מאוחר יותר לשירות הסטרימינג של נטפליקס.
היא זכתה במספר פרסים על עבודתה.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Hagedorns Daughter (ביתו של הגדרון) – אתר הסדרה (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009541284205171  PLWABN: 9812646297505606  BIBSYS: 15009285  BnF: cb15053040v (data)  GND: 124846246  ISNI: 0000 0003 7209 3034  LCCN: no2010090562  NLK: KAC2020P7012  NTA: 328462098  SUDOC: 139850171  VIAF: 266401146   WorldCat (עם VIAF): 266401146
משה אשכנזי (שחקן)

משה אשכנזי (נולד ב-19 בספטמבר 1983) הוא שחקן, קומיקאי וסטנדאפיסט ישראלי.
| --- | --- |

אשכנזי, ב-2022
 לידה:  19 בספטמבר 1983 (בן 41) עכו, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
ביוגרפיה

אשכנזי נולד וגדל בעכו, למד במגמת תיאטרון בניהולה של סימונה מזרחי בבית ספר התיכון "אורט דרסקי", עכו.
את צעדיו הראשונים עשה בשנת 2004, כשבתום שירותו הצבאי עבר לתל אביב ולמד בקורס משחק בבית הספר "הסטודיו" של יובל כרמי. באותה שנה החל ללמוד בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים בניהולו של איציק ויינגרטן (2004–2007).
קריירה

בשנה השנייה ללימודיו אשכנזי החל לשחק בתיאטרון הערבי-עברי ביפו. הוא שיחק בהצגה "גריניץ'", פרי עטו ובבימויו של שי פיטובסקי. הוא גילם את דמותו של משה שולמן, בחור שמאבד את אביו. אחר-כך שיחק בתפקיד עבד, סוחר נשים ערבי, בהצגה "המערב הפרוע", בבימויו של סיני פתר, ובתפקיד הכומר בהצגה "אמא קוראז'", בבימויו של יגאל עזרתי.
במקביל כתב ושיחק ביחד עם איתמר מלול, במופע מערכונים בצוותא בשם "אשכנזי ומלול".
ב-2008 קיבלו הצמד פינה קומית בתוכנית הרדיו היומית "רדיו ללא הפסקה" של דידי הררי.
ב-2009 הגיש פינה קומית בתוכנית הלילה "לילה לבן" בערוץ 2, רשת,
וגם שיחק בתפקידי אורח בסדרות ותוכניות הטלוויזיה "בנות הזהב", "טוב שבאת", "לשם שינוי", "פולישוק", "סימני שאלה" ו"אנחנו לא משוגעים".
ב-2012 התפרסם בשלושה פרויקטים גדולים שיצאו במקביל:
הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "אננדה", שיצרה דנה מודן ושודרה בהוט 3; גילם את דמותו של עומאר, נווד ערבי צעיר המטייל בהודו; באחד התפקידים הראשיים בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק" (2012) גילם את דמותו של נסי, בחור שמתעורר מתרדמת של תשע שנים ונושא איתו סוד גדול מעברו; ובתפקיד משני בסרט הקולנוע "הדילרים" של עודד דוידוף (2012). הוא גילם את דמותו של יאיר, סוחר סמים ירושלמי. עוד באותה שנה שיחק בסרט "קשת בענן" בבימויו של אלירן אליה. הסרט עוסק במבצע איתור גופות חיילנו לאחר אסון הנגמ"שים, אשכנזי מגלם בו את דמותו של חובש ביחידה קרבית.
הוא הנחה סדנאות משחק והומור עם נוער בסיכון, במסגרת פרויקט יוצרים צעירים עם קשת ופרויקט שח"ם בפריפריה. בנוסף, החל לעבוד על מופע סטנד-אפ אישי, ומשחק בהצגה "כיוונים" שכתב וביים אסף שלמה, שעוסקת במשחקי נשק בצבא ומציגה בצוותא. בשנת 2013 החל להשתתף בפאנל התוכנית "הדיבור", המשודרת בערוץ 24, בהנחיית אלירז שדה. כמו כן באותה שנה שיחק בסדרה "פצועים בראש" כדמות משנה, בתור מנהל ה"פרגולה" - בר בתל אביב.
ב-2014 שיחק בסרטו של ארנון צדוק, "כיפה אדומה".
ב-2015 השתתף אשכנזי בתוכנית הסאטירה "הכל שפיט" ששודרה בערוץ הראשון.
החל משנת 2016 מגלם אשכנזי את לירוי בסדרת הדרמה "מטומטמת" המשודרת בהוט 3. באותה שנה הצטרף גם לצוות השחקנים בסדרת הטלוויזיה "מפלצות קטנות" בערוץ 2, בתפקיד עידן.
ב-2018 השתתף בסדרה "בשבילה גיבורים עפים", בקשת 12. באותה שנה החל לגלם בתיאטרון הבימה את מני במחזמר "מיקה שלי", המבוסס על שירי יאיר רוזנבלום.
ב-2019 החל לגלם את סרג'יו קונסטנזה (במקביל לשלומי קוריאט) במחזמר "גבעת חלפון אינה עונה" המבוסס על הסרט של הגשש החיוור בתיאטרון הבימה. באותה שנה העלה מופע סטנד-אפ חדש.
ב-2020 שיחק בסדרה "הנחלה", בתפקיד גבע פיילוט. בנוסף לכך גילם תפקיד קטן בסדרה "מקיף מילאנו", בכאן חינוכית.
ב-2021 שיחק את דמותו של העוזר הפרלמנטרי "עדי מדינה" בסדרה "מותק בול באמצע" ששודרה בכאן 11. בנוסף בשנה זו אשכנזי מגלם את אודי ב"זאת שלי". באותה שנה שיחק בסדרה "בעלת החלומות" בHOT בידור, בתפקיד צחי טולדנו.
בשנת 2022 השתתף בעונה השמינית של "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 הודח שביעי, וחזר לנבחרת המאוחדת לאחר ניצחונו בפרק גלגל ההצלה מבין הזוגות שהודחו. הודח סופית בהדחה השתים עשרה. באותה שנה גילם דמויות שונות בסדרה "פשע לא מאורגן" בקשת 12.
ב-2023 שיחק בסרט "לרוץ על החול".
מפברואר 2023 הוא הפרזנטור של זוגלובק.
פרסים

במסגרת לימודיו זכה במלגת "קרן שרת אמריקה ישראל" 2005.
חיים אישיים

אשכנזי נשוי ללירון טובול ולהם שלושה ילדים.
באוקטובר 2023 עבר אשכנזי עם אשתו וילדיו להתגורר בתאילנד. באוגוסט 2024 שבו להתגורר בישראל.
אחיינו רותם דוידסון, בנה של אחותו רויטל נהרג ב-2011, בגיל 11, לאחר ששער כדורגל נפל עליו בזמן אימון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | העולם מצחיק | נסי | שמי זרחין |  |
| 2012 | הדילרים | יאיר | עודד דוידוף |  |
| 2012 | קשת בענן | חייל ביחידה קרבית | אלירן אליה | הוקרן בסינמטקים ובתחרות הסרט הקצר במסגרת פסטיבל הקולנוע הישראלי |
| 2014 | אפס ביחסי אנוש | איתן | טליה לביא |  |
| 2015 | תפוחים מן המדבר | יוס'קה | אריק לובצקי ומתי הררי |  |
| 2016 | כיפה אדומה |  | ארנון צדוק |  |
| 2016 | אבינו | רב | מני יעיש |  |
| 2016 | ארץ פצועה | עופר משיח | ארז תדמור |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | יוצר | במאי | ערוץ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פשע לא מאורגן | דמויות שונות | רן לוי | רן לוי | קשת 12 |
| 2021 | בעלת החלומות | יצחק (צחי) טולדנו | שירה אלון | אריאל בנבג'י | HOT בידור |
| 2021 | זאת שלי | אודי בן זקן | חגית ביליה | אילן רוזנפלד | TeenNick |
| 2021 | מותק בול באמצע | אביעד (עדי) מדינה | שמואל הספרי | שמואל הספרי | כאן 11 |
| 2021 | מקיף מילאנו | ציון | אבנר ברנהיימר נוי כרמל יאיר פרי דפנה לוסטיג | עודד לוטון | כאן חינוכית |
| 2020 | הנחלה | גבע פיילוט | אסף בייזר, נטלי מרכוס וארז שלם | רועי פלורנטין | קשת 12 |
| 2018 | בשבילה גיבורים עפים | יקיר בן דוד (בנדה) | עומרי גבעון | עומרי גבעון | קשת 12 |
| 2016 | מפלצות קטנות | עידן | דני סירקין | שני מלמד ניצן ורועי ניצן | ערוץ 13 |
| 2016 | מטומטמת | לירז | בת חן סבג |  | הוט 3 |
| 2015–2019 | לה פמיליה | אמיר | רן דברת, אבי בלקין, אוהד פרח | אוהד פרח | ערוץ 13 |
| 2015 | הכל שפיט |  | קרולין גליק | איתן כהן, רונן נויפלד, יניב קרסוצקי | הערוץ הראשון |
| 2014 | מתים לרגע | יובל (פרק 29) | גל זייד | יואב פז | הוט 3 |
| 2013 | הדיבור | פאנליסט |  |  | ערוץ 24 |
| 2012 | אננדה | עומאר | דנה מודן | אוהב פלנץ | HOT 3 |
| 2012 | בנות הזהב | אביחי הבן של שוש בן בסט (תיקי דיין) |  |  | ערוץ 10 |
| 2012 | פצועים בראש | ספי מנהל ה"פרגולה" - בר בתל אביב | גיא עמיר וחנן סביון | ירון ארזי | HOT 3 |
| 2011 | אנחנו לא משוגעים | מחפש שותף לדירה |  | עידן אופגנג וניר כהן | ביפ, אינטרנט |
| 2010 | סימני שאלה |  | עידו דרור ואופיר בביוף | אופיר בביוף | ערוץ 2, רשת |
| 2009 | פולישוק | כתב חדשות | שמואל הספרי | שמואל הספרי | ערוץ 2, רשת |
| 2009 | לילה לבן | סרגיי |  |  | ערוץ 2 רשת |
| 2008 | לשם שינוי |  | אפרת אברמוב ורונית סופר-פרידמן | מיכאל גרוניק, חיים אברהם ושאולי גורודסקי | הטלוויזיה החינוכית, ערוץ 23 |
| 2007 | טוב שבאת | תוכנית מערכונים |  |  | ערוץ 10 |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | גבעת חלפון אינה עונה | סרג'יו קונסטנזה | ע"פ תסריט מאת אסי דיין ונפתלי אלטר, עיבוד למחזה: דניאל לפין | משה קפטן | תיאטרון הבימה |
| 2018 | מיקה שלי | מני | גדי ענבר | משה קפטן | תיאטרון הבימה |
| 2012 | כיוונים | איציק | אסף שלמה | אסף שלמה | צוותא |
| 2012–2009 | אשכנזי ומלול | מופע מערכונים | משה אשכנזי ואיתמר מלול | משה אשכנזי ואיתמר מלול | צוותא |
| 2008 | קרקס קוראז' | הכומר | עיבוד של יגאל עזרתי למחזה "אמא קוראז'" של ברטולט ברכט | יגאל עזרתי | התיאטרון הערבי-עברי ביפו |
| 2007 | המערב הפרוע | עבד | עלמה גניהר | סיני פתר | התיאטרון הערבי-עברי ביפו |
| 2007–2005 | גריניץ' | משה שולמן | שי פיטובסקי ומשה שולמן | שי פיטובסקי | התיאטרון הערבי-עברי ביפו |
הערות שוליים

1 2  יפעת מנהרדט, "לא הייתי מוכן לעתיד בלי ילדים. ידעתי שאעשה הכל כדי שכן יהיו לנו", באתר ynet, 29 בספטמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020012396  VIAF: 1116158070704508780005   WorldCat (עם VIAF): 1116158070704508780005
מעגל מיקרוגל מונוליטי

תצלום של GaAs MMIC (ממיר למעלה לתדרים 2–18 GHz)
MMIC MSA-0686.
מעגל גלי מיקרו מונוליטי, או MMIC (קיצור של Monolithic microwave integrated circuit; לעיתים מבוטא "מימיק"), הוא סוג של מעגל משולב (IC) הפועל בתדרי מיקרוגל (300 מגה-הרץ עד 300 גיגה-הרץ). מעגלים אלה מבצעים בדרך כלל פונקציות כגון ערבוב מיקרוגלי, הגברת עוצמה, הגברה עם רעש נמוך ומיתוג בתדר גבוה. מעגלי MMIC הם אנלוגיים או שילוב של אנלוגיים ודיגיטליים. כניסות ויציאות בהתקני MMIC מותאמות לעיתים קרובות לעכבה אופיינית של 50 אוהם. זה הופך אותם לקלים יותר לשימוש, מכיוון שבמקרה זה שרשור של מעגלי MMIC אינו מצריך רשת תיאום חיצונית. בנוסף, רוב[דרוש מקור] ציוד הבדיקה המיקרוגלי מיועד לפעול בסביבה של 50 אוהם.
MMICs קטנים בממדיהם (בסביבות 1 עד 10 מילימטר רבוע) וניתנים לייצור המוני, מה שאפשר את התפשטותם של מכשירים הפועלים בתדר גבוה כגון טלפונים סלולריים. MMICs יוצרו במקור באמצעות גליום ארסניד (GaAs), מוליך למחצה מורכב III-V. יש לו שני יתרונות מובנים על פני סיליקון (Si), החומר המסורתי למימוש IC: מהירות מכשיר (טרנזיסטור) ומצע מבודד למחצה. שני הגורמים עוזרים בתכנון של פונקציות מעגלים בתדר גבוה. עם זאת, המהירות של טכנולוגיות מבוססות סיליקון עלתה בהדרגה ככל שהגודל של טרנזיסטורים קטן, ופותחו שיטות לייצר MMICs גם בטכנולוגיית סיליקון. היתרון העיקרי של טכנולוגיית סיליקון הוא עלות הייצור הנמוכה שלה בהשוואה ל-GaAs. קוטרי פרוסות סיליקון גדולים יותר (בדרך כלל 8 אינץ' עד 12 אינץ' בהשוואה ל-4 אינץ' עד 8 אינץ' עבור GaAs) ועלויות הפרוסות נמוכות יותר, מה שתורם ל-IC זול יותר.
סוגי מעגל גלי מיקרו מונוליטי

במקור, MMICs השתמשו בטרנזיסטורי אפקט שדה מתכת מוליכים למחצה (MESFETs) כהתקן הפעיל. לאחרונה טרנזיסטורים בעלי ניידות אלקטרונית גבוהה (HEMT), HEMT פסאודומורפיים וטרנזיסטורים דו-קוטביים בעלי הטרו-צמתים הפכו נפוצים.
טכנולוגיות III-V אחרות, כגון אינדיום פוספיד (InP), הוכחו כבעלות[דרוש מקור] ביצועים טובים ל-GaAs במונחים של רווח, תדר חיתוך גבוה יותר ורעש נמוך. עם זאת, הם גם נוטים להיות יקרים יותר בגלל גודלם הקטן יותר של הפרוסות ושבריריות חומר גבוהה יותר.
סיליקון גרמניום (SiGe) היא טכנולוגיית מוליכים למחצה מרוכבים מבוססת סיליקון, המציעה טרנזיסטורים מהירים יותר ממכשירי סיליקון רגילים, אך עם יתרונות עלות דומים.
גליום ניטריד (GaN) הוא גם אופציה עבור MMICs. מכיוון שטרנזיסטורי GaN יכולים לפעול בטמפרטורות גבוהות בהרבה ולעבוד במתחים גבוהים בהרבה מאשר טרנזיסטורי GaAs, הם יוצרים מגברי כוח אידיאליים בתדרי מיקרוגל.
שימושים

מעגלי גלי מיקרו מונוליטיים נמצאים בשימוש בפלאפונים סלולריים, בלווייני תקשורת ואיכון ובמערכות תקשורת ומכ"ם.
ראו גם

מעגל היברידי
קו תמסורת
לקריאה נוספת

Practical MMIC Design, Steve Marsh, published by Artech House ISBN 1-59693-036-5
RFIC and MMIC Design and Technology, editors I. D. Robertson and S. Lucyszyn, published by the IEE (London) ISBN 0-85296-786-1
הערות שוליים

↑  "A reprieve for Moore's Law: milspec chip writes computing's next chapter". Ars Technica. 2016-06-09. נבדק ב-2016-06-14.
↑  Microprocessor circuits, Britannica, ‏30 בנובמבר 2017
פנחס רוטנברג

| --- | --- |

פנחס רוטנברג בעת שכיהן כמנהל חברת החשמל
 לידה:  5 בפברואר 1879 רומני, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 בינואר 1942 (בגיל 62) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 כינויים נוספים:  פנחס בן-עמי (שם עט)
 ידוע בשל:  מהפכן, מנהיג, חלוץ, תעשיין ומייסד חברת החשמל
 השכלה:  מכון הממלכתי לטכנולוגיה של סנקט פטרבורג 
 
פנחס (פיוטר) רוטנברג (י"ב בשבט תרל"ט, 5 בפברואר 1879 – י"ד בטבת תש"ב, 3 בינואר 1942) היה מהפכן יהודי-רוסי, חבר המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית הרוסית, ממנהיגי היישוב העברי וחלוץ התעשייה המודרנית בארץ ישראל. מייסד "חברת החשמל פלשתינה", לימים חברת החשמל לישראל.
בעת עבודתו כמהנדס ומנהל ברוסיה הפך לפעיל במפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, אך לאחר שהסתבך בפרשת הרצח של גאורגי גפון, עזב את רוסיה בשנת 1906. לאחר מהפכת פברואר חזר והשתלב בשלטון של ממשלת המעבר הרוסית, אולם עם השתלטות הבולשביקים עזב את רוסיה בפעם האחרונה.
בגלותו הראשונה מרוסיה החל להשתלב בתנועה הציונית, ויצא למסע באירופה ובארצות הברית לגיוס תמיכה בהקמתם של הגדודים העבריים. בהגיעו לארץ ישראל בשנת 1919, החל לעסוק בפעילות ציבורית ודיפלומטית מקומית. הוא פעל מטעם ועד הצירים וההסתדרות הציונית מול שלטונות המנדט הבריטי להקמת תחנות כוח ומפעלי מים לצורך פיתוח הארץ, והקים את "חברת החשמל לפלשתינה" ואת תחנת הכוח הראשונה של תל אביב, את תחנת הכוח הראשונה בחיפה, את תחנת הכוח בטבריה, וכן את תחנת הכוח בנהריים, שהמריצה את היישוב היהודי וזיכתה אותו עוד בחייו בכינוי "הזקן מנהריים".
היה יושב ראש הנהלת הוועד הלאומי בשנים 1929–1931, ונשיא הוועד בין 1939 עד התפטרותו בשנת 1940 בעקבות הידרדרות במצבו הבריאותי. פעל לצמצום ושינוי הנהלת הוועד לגוף טכנוקרטי ולביטול שיטת הזרמים בחינוך. במישור המדיני פעל רבות מול השלטון הבריטי למען פיתוח היישוב, התנגדות לספר הלבן וטיפול בפרעות הערבים. כמו כן פעל להשגת הסכם בין היהודים והערבים החיים בארץ לסיום הסכסוך, וסבר שמשטר של הסכמה בין יהודים וערבים יביא לשיתוף פעולה ביניהם. רוטנברג היה אישיות על-מפלגתית שמעולם לא היה חבר באף מפלגה שפעלה ביישוב, ופעל כמתווך למען איחוי הקרע בין הציונות הסוציאליסטית והציונות הרוויזיוניסטית.
על שמו ועל שם אחיו אברהם קרויה תחנת הכוח רוטנברג באשקלון.
קורות חייו > ילדות ונעורים

פנחס–פיוטר מואיסייביץ רוטנברג נולד בעיר רומְנִי שבאוקראינה. אביו, משה (מואיסיי), היה סוחר מהגילדה השנייה (דרגת עושר יחסי שהייתה נהוגה באימפריה הרוסית; רק יהודים מעטים התקבלו לגילדה השנייה), ואמו הייתה בתו של הרב פנחס מרגולין מקרמנצ'וג. הוא עצמו למד תחילה ב"חדר".
בגיל 11 נשלח ללמוד בגימנסיה הריאלית בעירו, בה התגלו כישוריו במדעים המדויקים. לאחר מכן למד במוסד הפוליטכני בסנקט פטרבורג, אותו סיים לאחר השעיה והגליה ליקטרינוסלב, בעקבות השתתפותו במהומות סטודנטים.
קורות חייו > חיים אישיים

הוא נישא לאולגה חומנקו (1872–1942), חברת התנועה המהפכנית, שהייתה פרבוסלבית, ולשם כך התנצר. לזוג נולדו ארבעה ילדים, הבנים: יוג'ין ואנטול והבנות: לארה ורחל (ואל).