טירת טינטאג'ל
אגדות המלך ארתור

לטירה יש קשר ארוך ימים עם האגדות סביב דמותו של המלך ארתור. הקשר נוצר במאה ה-12 כאשר הוולשי ג'פרי ממונמות' תיאר את טינטאג'ל בתיאור הבדיוני שלו של ההיסטוריה הבריטית, "ההיסטוריה של מלכי בריטניה", שנכתב בסביבות 1135–1138, הכולל תיאור מפורט של האגדה. על פי ג'פרי והאגדה, אביו של ארתור היה אותר פנדרגון, מלך כל בריטניה. הוא יצא למלחמה כנגד גורלואיס, הדוכס של קורנוול, על מנת לשבות את איגריין, אשתו של גורלואיס, שבה היה אותר מאוהב. גורלואיס הגן על עצמו כנגד צבאותיו של אותר במבצר שלו בדימיליוק (Dimilioc), אבל הוא שלח את איגריין להישאר בבטחה בתחומי טירת טינטאג'ל שהייתה המקום המאובטח ביותר שלו, על פי האגדה ו"ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אותר הטיל מצור על דימיליוק, וסיפר לחברו אולפין (Ulfin), עד כמה הוא אוהב את איגריין, אבל אולפין ענה שבלתי אפשרי לכבוש את טינטאג'ל, משום שהיא "על הים, ומוקפת על ידי הים מכל הצדדים, ואין כל דרך לתוכה, מלבד מעבר סלעי צר- ושם, שלושה לוחמים חמושים יכולים למנוע כל כניסה, אפילו אם כל צבאה של בריטניה יהיה מאחוריך". על פי הסיפור של ג'פרי ממונמות' זימן אותר את הקוסם מרלין והוא שינה בקסמיו את דמותו של אותר לזו של גורלואיס במטרה לאפשר לו להיכנס לטירת טינטאג'ל, ובמקביל שינה את דמותו שלו ושל אולפין לאלו של בני לווייתו של גורלואיס. כשהם מחופשים בצורה זו, הם היו מסוגלים להיכנס לטינטאג'ל ושם אותר בא אל איגריין ובאותו הלילה, הרתה איגריין את ארתור.
ספר ההיסטוריה של ג'פרי מזכיר את טירת טינטאג'ל כאתר שבו הרתה איגריין, אבל בשום מקום הוא אינו טוען שארתור נולד בטינטאג'ל, או שהוא ביקר במקום אי פעם בחייו, או שהטירה הייתה רכושו כשהיה מלך. עם זאת, האגדה והספר המשיכו להיות פופולריים מאוד, וסיפור האגדה התפשט ברחבי בריטניה בשלהי ימי הביניים, כאשר נוצרו טקסטים נוספים על ארתור, רבים מהם המשיכו להפיץ את הרעיון שארתור עצמו נולד בטינטאג'ל. יש שביל מטינטאג'ל לטירת קדברי (Cadbury Castle) בסאמרסט הקרוי "דרך ארתור" (Arthur's Way).
עם זאת, רבים ממשיכים להתווכח עם האגדות האלה. לדוגמה, הארכאולוג ראליי רדפורד סירב להאמין באגדה ובכל ההקשרים שלה, והכריז ב-1935 כי "לא נמצאו עדויות קונקרטיות כלשהן לתמיכה בקשר האגדי של הטירה עם המלך ארתור". צ'ארלס תומאס מומחה בהיסטוריה של קורנוול, לא הצליח למצוא קשרים מוצקים, בעיקר בשל העובדה כי אגדות וסיפורים עברו מדור לדור מילולית בלבד במהלך תקופה זו. תומאס הצהיר ב-1993 כי "אין פשוט קשר מוכח בפולקלור המוקדם של קורנוול, המציב את ארתור, בכל גיל או בכל מעמד בטינטאג'ל". רבים חולקים על כך וטוענים שהדמות האגדתית היה בפועל מנהיג בריטי מתחילת ימי הביניים, שנלחם באנגלו-סקסונים שהיגרו לאי הבריטי והתיישבו בו. חפירות בטינטאג'ל ב-1998 גילו אבן שעליה חקוקה כתובת בלטינית: PATERN[--] COLI AVI FICIT ARTOGNOU  שכללה את המילה ארטוגנו (Artognou). האבן, המכונה "אבן ארטוגנו" (Artognou stone), ויש מי שמצאו בשם זה הוכחה לארתור ההיסטורי, אבל מרבית ההיסטוריונים דוחים השערה זו.
המשורר אלפרד טניסון מיקם את המיתוס הארתוריאני בטינטאג'ל במחזור השירים אידיליות של המלך (Idylls of the King). הפואמה "אגדה של טירת טינטאג'ל" (A Legend of Tintagel Castle‏, 1832) מאת לטיטיה אליזבת לאנדון (Letitia Elizabeth Landon) היא וריאציה נוספת על הסיפור של לנסלוט ואיליין. הפואמה "טריסטראם של ליונס" (Tristram of Lyonesse) מאת אלג'רנון צ'ארלס סווינברן היא גרסה ספרותית של טריסטן ואיזולדה, האגדה שבה כמה אירועים התרחשו בטינטאג'ל. גרסה אחרת של האגדה "הטרגדיה המפורסמת של מלכת קורנוול בטינטאג'ל בליונס" (The Famous Tragedy of the Queen of Cornwall at Tintagel in Lyonnesse), מחזה בן מערכה אחת פרי עטו של תומאס הארדי שפורסם ב-1923, הוא גרסה נוספת של אותה אגדה שבה חלק מהאירועים מתרחשים בטינטאג'ל (הספר כולל איור בדיוני של טירת טינטאג'ל באותה תקופה).