stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל

דוד בן-גוריון מעיד בפני הוועדה
יהודה לייב מאגנס ומרטין בובר מעידים בפני הוועדה
ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל (באנגלית: Anglo-American Committee of Inquiry on Jewish Problems in Palestine and Europe)  הייתה ועדה שהוטל עליה להציע פתרון לשאלת ארץ ישראל ובעיית היהודים העקורים באירופה.
את ההצעה להקמתה העלה שר החוץ הבריטי ארנסט בווין בהודעה שמסר בבית הנבחרים ב-13 בנובמבר 1945. הוועדה פעלה בשנת 1946.
ההודעה על הקמת הוועדה

ההודעה שמסר בווין קבעה, בין היתר, שממשלת בריטניה "אינה יכולה לקבל את ההשקפה, שיש לגרש את היהודים מאירופה או שלא יורשו לשוב ולחיות באותן הארצות ללא אפליה ולהקדיש את חריצותם וכישרונם לקימום שגשוגה של אירופה". בהודעה הוזכר גם שבעיית ארץ ישראל מעסיקה את כל העולם הערבי וגם את 90 מיליון המוסלמים בהודו. במסיבת העיתונאים לאחר מסירת הצהרתו, אמר בווין כי תוכניות הציונים להגדיל את כושר הקליטה של ארץ ישראל הם "שמונים אחוז תעמולה ועשרים אחוז מציאות". הוא הסביר כי "לא כל היהודים ציונים" וטען כי הוא חרד מאוד "שמא ידגישו היהודים הנמצאים באירופה הדגשת־יתר את מוצאם הגזעי... אם היהודים, שסבלו רבות כל־כך, יבקשו להידחק יותר מדי אל ראש התור, נשקפת סכנה לתגובה אנטישמית חדשה בכל אירופה". בעקבות הודעתו של בווין ודבריו אחריה, פרצו בארץ ישראל הפגנות סוערות. חיים ויצמן הגדיר את התבטאותו "ברוטלית" ו"גסה".
ב-28 בנובמבר נשא בן-גוריון בפני אספת הנבחרים נאום "תשובה לבווין", בו אמר: "עוד ששת המיליונים של מתינו באירופה מוטלים לפנינו, וכבר ניגר דמנו מחדש כאן על אדמת־המולדת...הנשפך בידי עושי דברו של בווין וחבריו". את נאומו סיים באזהרה לממשלת בריטניה: "גם לנו היהודים, כמו לאנגלים ולאחרים, יש זכות לחיות כיחידים וכעם, אולם גם לנו כמו לאנגלים יש משהו, שהוא יקר לנו גם מהחיים... אנו מוכנים ליהרג ולא נוותר על שלושה דברים: על חירות העלייה היהודית, על זכותנו לבנות שממות מולדתנו, על עצמאותו המדינית של עמנו בארצו".
הרכב הוועדה

על פי ההצעה הורכבה הוועדה משישה חברים בריטים ומשישה נציגי ארצות הברית. עם נציגי ארצות הברית נמנו ג'יימס מקדונלד (לימים שגריר ארצות  הברית בישראל הראשון) ובארטלי קראם, עורך דין שעתיד היה להתגלות בדיוני הוועדה ולאחריהם כידיד הציונות. עם הנציגים הבריטיים נמנה ריצ'רד קרוסמן, איש האגף השמאלי של מפלגת הלייבור, שנחשב כ"איש של בווין" בוועדה, ועתיד היה להנחיל לבווין אכזבה רבה בהתגלותו בדיוני הוועדה כאוהד העניין הציוני.
נושאי החקירה

על הוועדה היה לבחון את הנושאים הבאים:
שאלת א"י והשלכותיה של העלייה היהודית מבחינה כלכלית, חברתית ומדינית על הארץ.
מצב היהודים באירופה, האם ישנה אפשרות להמשך קיום בארצות אלה.
שאיפת היהודים והעקורים, להגר מארצות אירופה ולעלות לא"י.
מסעות הוועדה

הוועדה החלה לפעול בוושינגטון הבירה ב-5 בינואר 1946, ולאחר מכן יצאה ללונדון על מנת להתרשם ממקור ראשון מן העמדה האמריקאית והעמדה הבריטית.
כשנודע שהוועדה תסייר במחנות העקורים בגרמניה, נסע לשם בן-גוריון, כדי לוודא שהעקורים יתודרכו כראוי על ידי הנהגתם. הוועדה המשיכה במסעה לווינה על מנת לבקר במחנות העקורים ולהתרשם ממצבם.
בביקורי הוועדה במחנות התברר לה שרובם המוחלט של העקורים אכן מבקשים לעלות לארץ ישראל. משם המשיכה הוועדה לקהיר כדי לעמוד על עמדת הערבים.
חברי הוועדה ביקרו גם בריאד, שם אמר להם המלך אבן סעוד: "היהודים הם אויבינו בכל מקום... אנחנו גירשנו את הרומאים מארץ ישראל... כיצד, אחרי הקורבן הזה, יבוא סוחר [כלומר יהודי] וייקח את ארץ ישראל מידינו בעבור כסף?". לאחר מכן הגיש לכל אחד מהם פגיון מזהב וגלימה וכיסוי ראש ערביים, הראה להם את הרמונו ואף הציע אשה לשופט סינגלטון.
ב-6 במרץ 1946 הגיעה הוועדה לירושלים, והשתכנה בבניין ימק"א.
חברי הוועדה התרשמו כי האנטישמיות באירופה עדיין קיימת גם לאחר מלחמת העולם השנייה, וכי היא מונעת את קליטת העקורים הן במקומות מושבם והן במקומות מוצאם. לרגל בואה לארץ ישראל, מותנו פעולותיה של תנועת המרי, אולם ניסיונות ההגנה להביא לארץ ספינות מעפילים נמשכו גם בזמן שהותה בארץ. כמה מחברי הוועדה ביקרו במפעלים וביישובים יהודים והביעו את התפעלותם מהם.
חברי הוועדה התארחו לסעודה חגיגית בביתה של קטי אנטוניוס וסיירו ברחבי הארץ. ההבדל הקיצוני בין ההוויה הציונית לזו הערבית, הותיר בהם רושם עמוק. קרוסמן כתב על קיבוץ משמר העמק: "מימי ובשום מקום לא ראיתי קהילה יפה יותר". לעומת זאת, במרחק מאתיים מטר משם עמד אבו שושה, "הכפר הערבי המצחין ביותר שביקרתי אי־פעם". מאוחר יותר כתב איידלוט: "יצאתי מוושינגטון אנטי־ציוני מובהק... אבל כאשר אתה רואה במו עיניך מה היהודים האלה עשו בארץ ישראל... הערבים אינם מגיעים לקרסוליהם והיו רוצים להרוס את כל מה שהיהודים עשו".
המלצות הוועדה

למרות חילוקי הדעות הצליחו חברי הוועדה להגיע להמלצות משותפת, שפורסמו ב-30 באפריל 1946:
בשל השנאה בין שני העמים, ארץ ישראל לא תהיה מדינה יהודית ולא מדינה ערבית, ויש לעשות הכול שלא יהודים ולא ערבים ישתלטו על הארץ, דבר העלול להביא למלחמת אזרחים. ממשלת המנדט תמשיך לשלוט בא"י עד אשר יהיה הסכם נאמנות בפיקוח האו"ם, כך תקל על עלייה יהודית בהבטיחה שזכויותיהם ומעמדם של חלקי האוכלוסייה האחרים לא ייפגעו.
המלצה לאשר רישיונות עלייה ל-100,000 נפש מתוך ה"עקורים" עוד בשנת 1946. קביעה כי יש לפתור את בעיית "העקורים", וכי א"י לא תוכל לפתור את הבעיה, ולכן יש למצוא להם מקלט במדינות נוספות.
המלצה לבטל את תקנות הספר הלבן ואת תקנות העברת קרקעות ולאשר חופש מכירת קרקעות ללא הבדל גזע, עדה או אמונה, אך תוך הגנה על הפלאח והאריס הערבי.
על פי דרישת שלטונות המנדט כללו ההמלצות גם המלצה לפרוק את כל ארגוני המחתרת מנשקם.
כמה מהמלצות הוועדה ביקרו את היישוב היהודי ואף האשימו אותו בהקניית "חינוך לאומני" לילדיו.
הוועדה קבעה כי פתרון בעיית העקורים הוא בארץ ישראל[דרושה הבהרה]. בריטניה דחתה את המלצות הוועדה, וארצות הברית לחצה על בריטניה לקיים את המלצות הוועדה. כדי למשוך זמן, בריטניה הציעה לארצות הברית את תוכנית מוריסון גריידי.
בווין ואטלי נסוגו מהבטחתם לבצע את מסקנות הוועדה אם תתקבלנה פה אחד. אטלי טען כי העברת הפליטים היהודים יחייב שליחת דיוויזיה בריטית נוספת לארץ ישראל, וכתנאי מוקדם לכך, תבע את פירוק המחתרות העבריות ומסירת נשקם. בווין הוסיף כי עליית 100 אלף יהודים תגביר את האנטישמיות בצבא הבריטי. בעקבות זאת, הורה בן-גוריון מפריז על חידוש פעולותיה של תנועת המרי העברי.
ראו גם

תוכנית מוריסון גריידי
ועדות חקירה לארץ ישראל
המנדט הבריטי
לקריאה נוספת

עזריאל קרליבך (מלבה"ד), ועדת החקירה האנגלו־אמריקנית לענייני ארץ־ישראל (Anglo-American Committee of Inquiry on Jewish Problems in Palestine and Europe), ב-2 כרכים:
כרך 1: מבוא, תולדות מנוי הוועדה, ישיבות הוועדה בוושינגטון, לונדון, קהיר וירושלים, סיורים, באירופה ובארץ־ישראל, תל אביב: לינמן, 1946
כרך 2: עדוית, פרקי היסטוריה, פרוטוקולים, מסמכים, תזכירים, הדין והחשבון צילומים, מפות ודיאגרמות, תל אביב: לינמן, 1946
בארטלי קראם, מאחורי פרגוד המשי פרשת השליחות של הוועדה האנגלו-אמריקנית על א"י, אחיאסף, ירושלים, תש"ז
ריצ'רד קרוסמן, שליחות ארצישראלית, ספרית פועלים, תל אביב, 1947
הערות שוליים

1 2  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א, פרק כו, עמ' 534–535.
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א, פרק כו, עמ' 537–538.
1 2  אניטה שפירא, בן-גוריון: דמותו של מנהיג, עמ' 122.
↑  בני מוריס, 1948, פרק 1, עמ' 49.
1 2  שמואל דותן, המאבק על ארץ ישראל, פרק 13: חקירה ומרי, 1945 - 1946, עמ' 309–310
↑  בני מוריס, 1948, פרק 1, עמ' 49–50.
↑  יעקב שמעוני, "הערבים הנוצרים בא"י", בתוך: ערביי ארץ ישראל, עם עובד, תש"ז, עמ' 110–131
↑  בני מוריס, קורבנות, פרק חמישי, עמ' 172–173; 1948, פרק 1, עמ' 48–49.
1 2  נורמן רוז, חיים ויצמן, פרק יט, עמ' 256.
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א, פרק כז, עמ' 540–541.
↑  ורד בר-און, שימוש בתוכנות מחשב ככלי עזר בניתוח גאוגרפי היסטורי בהדגמה על "סקר הכפרים" 1945 (עבודת מוסמך), אוניברסיטת חיפה, 2006, עמ' 3
↑  אורי מ. קופפרשמידט, תמיכת הפאטריארך המרוני ערידֿה ביהודים נרדפי הנאצים, פעמים חוברת 29, 1986, עמ' 72-80
↑  אגנאטיוס מובארך, חופש לנוצרים בלבנון וליהודים בארץ-ישראל, דבר, 3 אוקטובר 1947 (פורסם במקור ב-5 באוגוסט 1947)
↑  שמואל דותן, המאבק על ארץ ישראל, פרק 13: חקירה ומרי, 1945 - 1946, עמ' 312
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך א, פרק כז, עמ' 542.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257604705171  BnF: cb12507300t (data)  ISNI: 0000 0001 0860 6283  LCCN: n85027438  NKC: kn20120223002  SUDOC: 089014529  VIAF: 155868540   WorldCat (עם VIAF): 155868540 
עדותו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג בפני ועדת החקירה
סקר פלשתינה (1946)
פרס גראמי לאלבום השנה

| --- | --- |
 תיאור:  הישגים יוצאי דופן בתעשיית המוזיקה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה
 תקופת הפרס:  1959–הווה (כ־66 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  טיילור סוויפט (4)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  פרנק סינטרה (8)
 http://www.grammy.com/grammy.com
 
פרס גראמי לאלבום השנה הוא פרס אשר ניתן על ידי האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה של ארצות הברית, לאלבום מוזיקה "יוצא דופן, ללא התחשבות במכירותיו, מיקומי השיא שלו, הצלחתו, הביקורות שהופנו כלפיו וכדומה".
תחילה, הוענק הפרס למוזיקאי שהיה אחראי על האלבום בלבד. לאחר כמה שנים, הוחלט כי גם מפיקיו המוזיקליים וכל אשר עבדו על האלבום יקבלו את הפרס ביחד עם המוזיקאי גם כן. עד שנת 2018, היו בין חמישה לשישה אלבומים שהועמדו בקטגוריה זו. לאחר מכן, בשנת 2019, הוחלט כי כמות המועמדים תוגדל לכשמונה מועמדים בסך הכול.
רקע והישגים

פרס גראמי זה מוענק משנת 1959. הראשון שזכה בפרס זה היה הנרי מנסיני עם אלבומו, The Music from Peter Gunn. אלה פיצג'רלד הייתה לאישה הראשונה שהועמדה לפרס זה. האישה הראשונה אשר הצליחה לזכות בפרס הייתה ג'ודי גרלנד, שעשתה זאת בשנת 1962, עם אלבומה, Judy at Carnegie Hall.
האמן הראשון אשר זכה בפרס פעמיים היה פרנק סינטרה. בהמשך הצטרף אליו סטיבי וונדר שעשה זאת גם כן. כמו כן, טיילור סוויפט היא האמן הצעיר ביותר אשר זכה בפרס והיא האישה הראשונה אשר זכתה בפרס פעמיים. בשנת 2016, הצליחה אדל לזכות בפרס בפעם השנייה על אלבומה 25, וביחד עם סוויפט הפכו השתיים לשתי הנשים היחידות שזכו בפרס פעמיים.
בשנת 2024 זכתה טיילור סוויפט בפעם הרביעית בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום השנה" והייתה לשיאנית הזכיות בקטגוריה.
נכון לשנת 2024, סוויפט וברברה סטרייסנד הן הנשים בעלות מספר המועמדויות הגבוה ביותר בקטגוריה זו (שישה) בתולדות הגראמי.
אוון הנסן היקר

| --- | --- |

כרזת הפקת ברודוויי של המחזה
 בימוי:  מייקל גרייף
 מילות השירים:  ג'סטין פול, בנג׳ פאסק 
 מוזיקה:  בנג׳ פאסק, ג'סטין פול 
 הצגת בכורה:  10 ביולי 2015 
 שפה:  אנגלית 
 פרסים:  פרס טוני למחזמר הטוב ביותר, פרס טוני למוזיקה המקורית הטובה ביותר, פרס גראמי לאלבום מחזמר, פרס טוני לסיפור הטוב ביותר למחזמר, פרס אובי, פרס דרמה דסק לליריקה, פרס ליגת הדרמה 
 dearevanhansen.com
 
היי אוון הנסן (באנגלית: Dear Evan Hansen מילולית: אוון הנסן היקר) הוא מחזמר עם מילים ולחן מאת בנג' פאסק וג'סטין פול ותסריט מאת סטיבן לבנסון. את המחזמר הפיקה סטייסי מינדיך.
המחזמר היה מועמד ל-9 פרסי טוני ומתוכם זכה ב-6 פרסים, בין היתר: המחזמר הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, המוזיקה המקורית הטובה ביותר והביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר.
עלילה

מכתב שמעולם לא נועד להיראות, שקר שמעולם לא נועד להיאמר, חיים שמעולם לא חלם שיהיו לו. אוון הנסן עומד להשיג את הדבר היחיד שרצה אי פעם: שינוי שיתאים לו סוף סוף. אוון הנסן היקר הוא המחזמר האישי והעכשווי על החיים ועל הדרך בה אנו חיים אותם.
הפקות > אוף-ברודוויי

ההפקה באוף-ברודוויי החלה בהצגות מקדימות ב-26 במרץ 2016 ב-Second Stage Theater וערב הפתיחה התקיים ב-1 במאי באותה שנה. צוות השחקנים כלל את בן פלאט בתפקיד אוון הנסן, לורה דרייפוס בתפקיד זואי מרפי, מייק פייסט בתפקיד קונור מרפי, רייצ'ל ביי ג'ונס בתפקיד היידי הנסן, וויל רולנד בתפקיד ג'ארד קליינמן, ג'ניפר לורה תומפסון בתפקיד סינת'יה מרפי, ג'ון דוסט בתפקיד לארי מרפי וקריסטולין לויד בתפקיד אלנה בק. ההפקה כללה בימוי מאת מייקל גרייף וכוראוגרפיה מאת דני מפורד.
הפקות > ברודוויי

הפקת המחזמר בברודוויי החלה בהצגות מקדימות ב-14 בנובמבר 2016, וערב הפתיחה התקיים ב-4 בדצמבר בתיאטרון מיוזיק בוקס. צוות השחקנים כלל את בן פלאט בתפקיד אוון הנסן, לורה דרייפוס בתפקיד זואי מרפי, רייצ'ל ביי ג'ונס בתפקיד היידי הנסן, ג'ניפר לורה תומפסון בתפקיד סינת'יה מרפי, מייק פייסט בתפקיד קונור מרפי, מייקל פארק בתפקיד לארי מרפי, וויל רולנד בתפקיד ג'ארד קליינמן וקריסטולין לויד בתפקיד אלנה בק.
במרץ 2020, ההפקה הושעתה בשל מגפת הקורונה וחודשה ב-11 בדצמבר 2021. ההפקה נסגרה ב-18 בספטמבר 2022, לאחר 21 הצגות מקדימות ו-1,678 הופעות רגילות.
הפקות > ווסט אנד

הפקת המחזמר בווסט אנד החלה בהצגות מקדימות ב-29 באוקטובר 2019 וערב הפתיחה התקיים ב-19 בנובמבר 2019 בתיאטרון נואל קווארד. ההפקה הכילה את הצוות האומנותי המקורי מברודוויי: בימוי מאת מייקל גרייף, עיצוב במה מאת דייוויד קורינס, עיצוב הקרנה מאת פיטר ניגריני, עיצוב תלבושות מאת אמילי רבהולץ, עיצוב תאורה מאת ג'פי ויידמן, עיצוב סאונד מאת נווין סטיינברג ועיצוב שיער מאת דייוויד בריאן בראון. הפקה מאת סטייסי מינדיך.
צוות השחקנים כלל את סאם טוטי בתפקיד אוון הנסן, רבקה מקיניס בתפקיד היידי הנסן, לורן וורד בתפקיד סינת'יה מרפי, רופרט יאנג בתפקיד לארי מרפי, ג'ק לוקסטון בתפקיד ג'ארד קליינמן, ניקול רקל דניס בתפקיד אלנה בק, לוסי אנדסן בתפקיד זואי מרפי ודאג קולינס בתפקיד קונור מרפי.
ההפקה הושעתה במרץ 2020 בשל מגפת הקורונה, ושבה להופיע ב-26 באוקטובר 2021. צוות השחקנים המקורי שב לגלם את דמויותיהם למעט ניקול רקל דניס שהוחלפה על ידי איונה פרייזר בתפקיד הלנה בק. ההופעה האחרונה של ההפקה התקיימה ב-22 באוקטובר 2022.
הפקות > ישראל

המחזמר עלה בתיאטרון הקאמרי בעונת המנויים 24-25 תחת השם "היי אוון הנסן", בתרגומו של דניאל אפרת, בבימויו של עמית אפטה ובכיכובו של אלון סנדלר/רפאל עבאס בתפקידו של אוון, טלי אורן בתפקיד היידי, אולה שור סלקטר בתפקיד סינת'יה, נוי הלפרין / דיאנה גולבי בתפקיד זואי, עמית שושני בתפקיד קונור ואלעד אטרקצ'י/אדיר שטיבלמן בתפקיד ג'ארד. המחזמר הציג לראשונה ב-23 בינואר 2025.
דמויות וצוות שחקנים

| דמות | אוף-ברודוויי> 2016 | ברודוויי> 2016 | ווסט אנד> 2019 | התיאטרון הקאמרי, תל אביב> 2025 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוון הנסן | בן פלאט | בן פלאט | סאם טוטי | אלון סנדלר/רפאל עבאס |
| היידי הנסן | רייצ'ל ביי ג'ונס | רייצ'ל ביי ג'ונס | רבקה מקיניס | טלי אורן |
| זואי מרפי | לורה דרייפוס | לורה דרייפוס | לוסי אנדרסן | דיאנה גולבי/נוי הלפרין |
| סינת'יה מרפי | ג'ניפר לורה תומפסון | ג'ניפר לורה תומפסון | לורן וורד | אולה שור סלקטר |
| לארי מרפי | ג'ון דוסט | מייקל פארק | רופרט יאנג | יניב סויסה |
| קונור מרפי | מייק פייסט | מייק פייסט | דאג קולינג | עמית שושני |
| ג'ארד קליינמן | וויל רולנד | וויל רולנד | ג'ק לוקסטון | אלעד אטרקצ'י/אדיר שטיבלמן |
| אלנה בק | קריסטולין לויד | קריסטולין לויד | ניקול רקל דניס | מירי זהבי |
מוזיקה > רשימת שירים

| --- | --- |
מערכה ראשונה "Anybody Have a Map?" – היידי, סינת'יה  "Waving Through a Window" – אוון  "For Forever" – אוון  "Sincerely, Me" – קונור, אוון, ג'ארד  "Requiem" – זואי, לארי, סינת'יה  "If I Could Tell Her" – אוון, זואי  "Disappear" – קונור, אוון, אלנה, ג'ארד, סינת'יה, לארי, זואי  "You Will Be Found" – אוון ואנסמבל: מערכה שנייה "Sincerely, Me (Reprise)" – קונור, ג'ארד  "To Break In a Glove" – לארי, אוון  "Only Us" – זואי, אוון  "Good for You" – היידי, אלנה, ג'ארד, אוון  "You Will Be Found (Reprise)" – אנסמבל  "Words Fail" – אוון  "So Big / So Small" – היידי  "Finale" – אנסמבל
מוזיקה > אלבום הקלטות

אלבום ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי הופץ דיגיטלית ב-3 בפברואר 2017, ובתקליטור ב-24 בפברואר באותה שנה. אלבום ההקלטות הגיע למקום ה-8 במצעד בילבורד 200.
אלבום הקלטות מפואר הופץ ב-2 בנובמבר 2018. האלבום כולל את ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי ושירים שירדו בעריכה. האלבום כולל גם ביצוע של קייטי פרי לשיר "Waving Through a Window".
ביקורות > ברודוויי

מאט ווינדמן מ-amNewYork שיבח את בן פלאט בתפקיד הראשי: "פלאט נותן את אחת ההופעות הפגיעות ביותר שראיתי אי פעם. הוא מבועת, חידתי ואמין לחלוטין", וסיכם: "פרט לכמה רגעים קומיים ורומנטיים, זהו דיוקן רציני ולעיתים קרובות לא נוח של חיי בית עכשוויים. הוא מיועד לבני נוער, הורים ולמעשה לכל מי שמזדהה כאאוטסיידר".
טים טימן מ-The Daily Beast ציין כי "אוון הנסן היקר הוא מחזמר שיפה לצפות בו, מבוים בצורה חלקלקה ומרגש, אבל גם נושך וחתרני - ולכן אולי יש לו יותר מה לומר על התאבדות בני נוער, הורות וטירוף אינטרנט מאשר טור המאמר המנוסח ביותר".
ג'רמי ג'רארד מ-Deadline כתב שפלאט מבצע את התפקיד הראשי בהופעה נוגעת ללב ומרגשת. וסיים באומרו שאוון הנסן היקר הוא מופע אינטימי עם לב ענק.
גונת'ן מנדל מ-DC Theatre Scene שיבח את צוות השחקנים על הופעתם המעולה. מליסה רוז ברנרדו מ-Entertainment Weekly שיבחה את התסריט מאת סטיבן לבנסון.
ביקורות > ווסט אנד

הביקורות על ההפקה היו חיוביות ברובן עם דירוגים שנעים בין שלושה לחמישה כוכבים (מתוך חמישה).
ניק קרטיס מ-Evening Standard ציין כי "יש סיבה מדוע המבקרים והקהל בברודוויי אוהבים את אוון הנסן היקר: הוא מציג מערכות יחסים אמיתיות ובעיות אמיתיות וגם וירטואליות... למוזיקה ולמילים יש פשטות נקייה וחסרת מליצות".
פול טיילור מ-The Independent שיבח את התסריט, עיצוב הבמה, עיצוב ההקרנה, המוזיקה ואת הופעתו של סאם טוטי בתפקיד אוון.
פרסים ומועמדויות > אוף-ברודוויי

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | מחזמר אוף-ברודוויי חדש יוצא מהכלל | מחזמר אוף-ברודוויי חדש יוצא מהכלל | זכייה |
| 2016 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | מוזיקה חדשה יוצאת מהכלל (ברודוויי או אוף-ברודוויי) | בנג' פאסק וג'סטין פול | מועמדות |
| 2016 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | תסריט מחזמר יוצא מהכלל (ברודוויי או אוף-ברודוויי) | סטיבן לבנסון | זכייה |
| 2016 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | במאי מחזמר יוצא מהכלל | מייקל גרייף | מועמדות |
| 2016 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | שחקן יוצא מהכלל במחזמר | בן פלאט | מועמדות |
| 2016 | פרס מעגל המבקרים החיצוני (אנ') | עיצוב הקרנה יוצא מהכלל (מחזה או מחזמר) | פיטר ניגריני | מועמדות |
| 2016 | פרסי אובי (אנ') | פרס אובי לתיאטרון מוזיקלי | סטיבן לבנסון (תסריט), בנג' פאסק וג'סטין פול (מילים ולחן) | זכייה |
| 2016 | פרסי אובי (אנ') | פרס אובי לביצוע הנכבד על ידי שחקן | בן פלאט | זכייה |
פרסים ומועמדויות > ברודוויי

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרס טוני | המחזמר הטוב ביותר | סטייסי מינדיך | זכייה |
| 2017 | פרס טוני | התסריט הטוב ביותר של מחזמר | סטיבן לבנסון | זכייה |
| 2017 | פרס טוני | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | ג'סטין פול ובנג' פאסק | זכייה |
| 2017 | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר | בן פלאט | זכייה |
| 2017 | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן משנה במחזמר | מייק פייסט | מועמדות |
| 2017 | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית משנה במחזמר | רייצ'ל ביי ג'ונס | זכייה |
| 2017 | פרס טוני | עיצוב התאורה הטוב ביותר של מחזמר | ג'פי ויידמן | מועמדות |
| 2017 | פרס טוני | הבימוי הטוב ביותר של מחזמר | מייקל גרייף | מועמדות |
| 2017 | פרס טוני | התזמור הטוב ביותר | אלכס לקמואר | זכייה |
| 2017 | פרס ליגת הדרמה (אנ') | מחזמר יוצא מהכלל | מחזמר יוצא מהכלל | זכייה |
| 2017 | פרס ליגת הדרמה (אנ') | פרס הביצוע הנכבד | בן פלאט | זכייה |
| 2017 | פרס ליגת הדרמה (אנ') | פרס הביצוע הנכבד | רייצ'ל ביי ג'ונס | מועמדות |
| 2018 | פרס גראמי | אלבום המחזמר הטוב ביותר | בן פלאט, לורה דרייפוס, מייק פייסט, קריסטולין לויד, מייקל פארק, וויל רולנד, ג'ניפר לורה תומפסון, רייצ'ל ביי ג'ונס. | זכייה |
| 2018 | פרסי האמי לבידור בשעות היום | הופעת מחזמר יוצאת מהכלל בתוכנית בוקר | בן פלאט וצוות השחקנים של המחזמר בביצוע השיר "You Will Be Found" בתוכנית Today (אנ') | זכייה |
פרסים ומועמדויות > ווסט אנד

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרס חוג מבקרי התיאטרון (אנ') | השחקן החדש המבטיח ביותר | סאם טוטי | זכייה |
| 2020 | פרס לורנס אוליבייה | המחזמר החדש הטוב ביותר | המחזמר החדש הטוב ביותר | זכייה |
| 2020 | פרס לורנס אוליבייה | השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר | סאם טוטי | זכייה |
| 2020 | פרס לורנס אוליבייה | שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר | ג'ק לוקסטון | מועמדות |
| 2020 | פרס לורנס אוליבייה | שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר | רופרט יאנג | מועמדות |
| 2020 | פרס לורנס אוליבייה | שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר | לוסי אנדרסן | מועמדות |
| 2020 | פרס לורנס אוליבייה | שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר | לורן וורד | מועמדות |
| 2020 | פרס לורנס אוליבייה | המוזיקה המקורית או התזמור החדש הטוב ביותר | אלכס לקמואר, בנג׳ פאסק וג'סטין פול | זכייה |
| 2020 | פרסי WhatsOnStage (אנ') | המחזמר החדש הטוב ביותר | המחזמר החדש הטוב ביותר | מועמדות |
| 2020 | פרסי WhatsOnStage (אנ') | השחקן הטוב ביותר במחזמר | סאם טוטי | זכייה |
| 2020 | פרסי WhatsOnStage (אנ') | שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר | ג'ק לוקסטון | זכייה |
עיבודים > רומן

המחזמר עובד לרומן לנוער על ידי השחקן והמדבב ואל אמיק, בשיתוף עם לבנסון, פאסק ופול. הרומן, שכולל חומרים נוספים, המבוססים על סצנות ושירים שירדו במהלך פיתוח המחזמר, המרחיבים את הסיפור. הספר יצא לאור ב-9 באוקטובר 2018 והופץ על ידי Little, Brown Books for Young Readers.
הרומן יצא לאור בעברית בשם "אוון הנסן היקר" בשנת 2022 בהוצאת מודן ובתרגום מאת ארז אשרוב.
עיבודים > סרט

עיבוד קולנועי של המחזמר יצא לאקרנים ב-24 בספטמבר 2021. סטיבן צ'בוסקי ביים, מארק פלאט ואדם סייגל הפיקו, לבנסון כתב את התסריט ושימש ביחד עם פאסק ופול כמפיקים בפועל. צוות השחקנים כולל את בן פלאט, קייטלין דיוור, איימי אדמס, ג'וליאן מור, אמנדלה סטנברג, קולטון ראיין, ניק דודאני, דמאריוס קופס ודני פינו.
שלום בן-חורין

| --- | --- |

שלום בן-חורין (1975).
 לידה:  20 ביולי 1913 רחוב צווייבריקן 8 במינכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  7 במאי 1999 (בגיל 85) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  גרמניה, ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת מינכן  גימנסיית לואיטפולד 
 בן או בת זוג:  גבריאלה רוזנטל 
 פרסים והוקרה:  פרס ליאו בק (1959)  מדליית בובר-רוזנצווייג (1982)  פרס ד"ר לאופולד לוקאס (1974)  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (1993)  מסדר ההצטיינות הבווארי  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
שלום בן-חורין (בגרמנית: Schalom Ben-Chorin, ‏20 ביולי 1913, מינכן - 7 במאי 1999, ירושלים) היה עיתונאי גרמני-ישראלי, הוגה דעות וחוקר דת. בן-חורין היה מעורב בדיאלוג בין יהודים לנוצרים, בדיונים בנושא התמודדות עם אנטי-יהדות ועם אנטישמיות, ובנושא אפשרות קיומה של תאולוגיה אחרי אושוויץ. היה ממנהיגי הקהילה הרפורמית בישראל.
חייו

בן-חורין נולד למשפחת סוחרים יהודים משכילה במינכן בתור פריץ רוזנטל (Fritz Rosenthal). לאחר שסיים את לימודי התיכון בעיר, בין השנים 1931–1934 למד שפה וספרות גרמנית ולימודי דתות השוואתיים באוניברסיטת מינכן. ב-1935 עלה לארץ ישראל עם רעייתו, גבריאלה.
מ-1935 עד 1970 עבד בן-חורין כעיתונאי, בין השאר בעיתון "ידיעות חדשות".
בשנת 1937 הגיע לשכונת רוממה בירושלים, שבה התגורר עד מותו.
ב-1958 ייסד בירושלים עם בנו, טוביה, את הקהילה הרפורמית הוותיקה ביותר הקיימת כיום בישראל (קהילת הר-אל), וב-1961 היה מייסד-שותף של העמותה "יהודים ונוצרים" (Juden und Christen) יחד עם מועצת הכנסייה האוונגלית (פרוטסטנטית) הגרמנית (Evangelische Kirche Deutschlands). מ-1970 ועד 1987 היה מרצה ופרופסור אורח בירושלים, בטובינגן ובמינכן. כאשר נוסדה בשנת 1975 אגודת הסופרים בשפה הגרמנית בישראל (Verband deutschsprachiger Schriftsteller Israels), היה בן-חורין אחד מחמישה עשר חברי הוועדה המייסדת. היה פעיל במפלגת ליברלים עצמאיים.
בן-חורין היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה, גבריאלה לבית רוזנטל, צלמת וציירת, ילידת מינכן אף היא, נולד הבן טוביה. בני הזוג נישאו ב-1935 והתגרשו ב-1943.
שלום בן-חורין הכיר במהלך לימודים בסמינר למורים בירושלים את אריקה פאקנהיים (Erika Fackenheim), ילידת אייזנך בגרמניה, שברחה מן הנאצים ועלתה ב-1936 במסגרת "עליית הנוער" לארץ ישראל. השניים נישאו ב-1943 ונולדה להם הבת אריאלה.
בנו, טוביה בן-חורין (1936–2022), היה רב רפורמי. בין השנים 2009–2015 היה רב קהילה בברלין, ורבה של סנט גאלן שבשווייץ. כן היה רב בציריך.
שלום בן-חורין נפטר בירושלים בשנת 1999 ונקבר שם.
פרסים ואותות כבוד

על פעילותו הספרותית והתאולוגית הוא קיבל אותות כבוד רבים, בהם:
פרס ליאו בק (1959)
צלב הכבוד דרגה ראשונה של מסדר הכבוד הפדרלי (1969)
פרס ד"ר לאופולד לוקאס הראשון (1975)
מדליית בובר-רוזנצווייג (1982)
צלב הכבוד הגדול של מסדר הכבוד הפדרלי (1983)
חברות במסדר הכבוד הבווארי (1986)
תואר פרופסור של המדינה הפדרלית באדן וירטמברג (גר') (1986)
מדליית האזרחות הזהובה של העיר מינכן (1988)
צלב הכבוד הגדול עם כוכבים של מסדר הכבוד הפדרלי (1993)
כמו גם תואר דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטאות של מינכן (1988) ושל בון (1993).
עזבון והנצחה

עיזבונו הכתוב של בן-חורין, הכולל כתבי יד ותכתובות, נמצא בארכיון הספרותי במארבאך על הנקר. חדר העבודה של שלום בן-חורין נלקח בשלמותו מירושלים למינכן והוא מוצג מאז 2009 בארכיון העירוני של מינכן.
רחוב על שמו במינכן
אביטל בן-חורין: יקירת העיר אייזנך וצלב הכבוד במסדר עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה