stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לטרון

ערך זה עוסק ברכס בעמק איילון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
משטרת לטרון. נבנתה בסגנון מצודות טגארט ומהווה כיום חלק מאתר יד לשריון
יד זיכרון לזכר בני חטיבת אלכסנדרוני
מנזר השתקנים בלטרון
המכ"ם בלטרון המקיים מעקב אחרי נדידת הציפורים ברדיוס של 50 ק"מ
שרידי הכנסיות באמאוס ניקופוליס
מצפה
רמון
מצפה
רמון
לטרון הוא רכס בעמק איילון, במרחק של כ-15 קילומטר מערבית לעיר ירושלים. הרכס שולט על הדרך לירושלים, נחשב ליעד אסטרטגי חשוב ונערכו בו קרבות מרכזיים, מימי התנ"ך ועד למלחמת ששת הימים.
מקור השם הוא שיבוש שמו של מבצר לטרון, מבצר צלבני שנבנה במקום ושנקרא בצרפתית "Le toron des chevaliers" ("מגדל האבירים" בתרגום חופשי). על פי השערה אחרת מקור השם הוא מלטינית Castellum bonu Latronis, מבצרו של הגנב הטוב.
היסטוריה

לטרון שוכנת בצומת דרכים חשוב. מדרום מגיעה אליו הדרך מעזה, ממערב, הדרך מיפו, ממזרח, הדרך מירושלים - שער הגיא ומצפון הדרך מירושלים - מעלה בית חורון או מצפון הארץ דרך רמאללה. עובדה זו הפכה את המקום לנקודת מפתח לכיבוש ירושלים וקרבות רבים התנהלו באזור.
השרידים הקדומים ביותר שנחשפו באזור לטרון הם מתקופת הברונזה התיכונה, כ-2000 לפנה"ס בקירוב.
לפי המקרא, במאה ה-13 לפנה"ס, צבאו של יהושע בן נון הביס את חמשת מלכי האמורי באזור בית חורון. תיאור הקרב מופיע בספר יהושע.
בשנת 165 לפנה"ס, צבאו של יהודה המכבי הביס את היוונים באזור אמאוס ניקופוליס. קרב אמאוס נחשב לאחד הקרבות המוצלחים ביותר שניהל יהודה המכבי.
בתקופת מסעות הצלב נערכו באזור קרבות רבים בין הצלבנים למוסלמים. בלטרון נבנה מבצר שהוחזק על ידי מסדר הטמפלרים וננטש בשנת 1187. המבצר בלטרון הוקם כדי לתת מענה לבעיית חוסר הביטחון בתנועה בדרכים העולות לירושלים. רובו של המבצר נהרס לחלוטין בידי המוסלמים.
בשנת 1890 נבנה בלטרון מנזר השתקנים של מסדר הטראפיסטים.
במלחמת העולם הראשונה, לטרון נכבשה בידי הבריטים. בריגדה של פרשים אוסטרלים שבאה מרמלה תקפה את הטורקים שהתבצרו בצד הדרך, על גבעות לטרון ובמנזר. הצבא הבריטי, עם הפרשים האוסטרלים הקיפו את העמדות הטורקיות וכבשו אותן.
בעקבות המרד הערבי הגדול בשנים 1936–1939, שלטון המנדט הבריטי בנה במרחק קצר ממנזר השתקנים בלטרון תחנת משטרה, ששלטה על הדרך מתל אביב לירושלים. התחנה נבנתה כחלק ממצודות טגארט שבנו הבריטים ברחבי הארץ.
היסטוריה > מצבת הפועלים המצרים

ליד לטרון, בצד הכביש לעזה, היום במסעף לקיבוץ נחשון וליישוב נוה שלום, סמוך ל"אנדרטת לטרון" לזכר לוחמי חטיבת אלכסנדרוני שנפלו במלחמת העצמאות, הייתה מצבה לזכר פועלים מצרים שליוו את הצבא הבריטי בעת כיבוש הארץ מהטורקים ובנו את הדרכים הדרושות לצורכי הצבא ותושבי הארץ, ומתו בסביבה זו בסוף 1917. המצבה הייתה עשויה מאבנים ועליה היה כתוב באנגלית: שישים ושמונה אנשים מפלוגות העבודה המצריות קבורים פה. ובערבית כתוב: "בשם אללה הרחמן והרחום, אין אלוה אלא אללה ומוחמד שליחו". הם הובאו ארצה על ידי הבריטים בשלהי מלחמת העולם הראשונה לביצוע עבודות סלילה ובנייה. חורשת האקליפטוסים ליד עין חילו, הצד הדרומי של הדרך הישנה מלטרון לשער הגיא, נטעה על ידי הפועלים המצרים.
היסטוריה > מחנה המעצר בלטרון

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הקימו הבריטים מחנה מעצר גדול בלטרון, בו נכלאו במשך השנים אלפי עצורים. תחילה שיכנו בו שבויי מלחמה גרמנים ואיטלקים. כעבור זמן קצר הורחב המחנה וכלל ארבעה אזורים: (1) לנתיני אויב, (2) לחשודים בקשר עם האויב, (3) לערבים חברי הכנופיות מאנשי המופתי הירושלמי חג' אמין אל-חוסייני, (4) לעצורי המחתרות היהודיות.
בין האירועים הבולטים במחנה המעצר בלטרון היו בריחת 20 עצורי הלח"י (1943), הגליית 251 עצורי האצ"ל והלח"י לאפריקה (1944) וכליאת מנהיגי היישוב בשבת השחורה (1946).
בפברואר 1948 פונו מן המחנה העצירים היהודים שנותרו בו והועברו למחנה המעצר בעתלית. בתום המנדט הבריטי ננטש המחנה ונהרס בקרבות לטרון הקשים שהיו באזור במלחמת העצמאות.
היסטוריה > במלחמת העצמאות

על פי תוכנית החלוקה היה אזור לטרון בשטח המדינה הערבית. במאי 1948 השתלט הלגיון הערבי על בניין המשטרה הבריטית ששלט על הכביש היחיד המקשר את אזור היישוב לירושלים והקנה לו חשיבות אסטרטגית מרכזית בקרב על ירושלים.
בין ה-12 ל-18 במאי התנהלו במקום קרבות בין ההגנה לבין ערבים מקומיים שנסתייעו ביחידות מצבא ההצלה ובאש משוריינים בריטיים, במסגרת מבצע מכבי. בהמשך, מ-25 במאי ועד 18 ביולי 1948 התנהלה במקום סדרה של קרבות עזים בין חטיבות ההגנה וצה"ל לבין הלגיון הערבי במסגרת מבצע בן נון א' וב', מבצע יורם, ואחר כך במבצע דני, בהם נהרגו 137 ישראלים ונפצעו רבים, אולם כל הניסיונות לכיבוש המקום נכשלו ולטרון נשארה בשליטת ירדן עד למלחמת ששת הימים. בין שתי המלחמות הייתה קיימת רצועת שטח מפורז ברוחב של כקילומטר עד 3 קילומטרים, אך למעשה היה זה שטח הפקר שלא היה בריבונות ישראלית ואף לא ירדנית. בשטח זה הוקמו לימים היישובים נוה שלום, מכבים, כפר רות, לפיד ושילת. מעמדו של השטח נותר לא ברור מבחינה משפטית, ולא ברור האם הוא נכלל בתחומי הקו הירוק או לא.
היסטוריה > לאחר 1967

באזור לטרון ישבו שלשת הכפרים עמואס, יאלו ובית נובא. עם תום מלחמת ששת הימים, ב-10 ביוני 1967, גורשו יושבי הכפרים על ידי כוחות צה"ל. על שטח שלושת הכפרים הקימה קרן קיימת לישראל בשנת 1973 את פארק קנדה, אתר נופש שנבנה בתרומת הקהילה היהודית בקנדה. באפריל 1974 ראש ממשלת קנדה לשעבר, ג'ון דיפנבייקר השתתף בטקס בפארק לציון פריצת "דרך דיפנבייקר" בשטחו. במהלך עבודות הפיתוח של הפארק נערכו חפירות ארכאולוגיות בשטחו ובין השאר נחשפה מצודה חשמונאית.
ביולי 1978 נחנך מחלף לטרון, עם פתיחתו לתנועה של כביש 1, שכונה אז כביש מספר 10 עד להקמת קטע כביש זה, התנהלה התנועה מתל אביב-יפו לירושלים דרך כביש 44 ומשם אל צומת שבשטחו הוקם מחלף שער הגיא. באותה שנה, הוחלט להקים במבנה משטרת לטרון אתר הנצחה לחללי חיל השריון .ב-14 בדצמבר 1982 הונחה אבן פינה לאתר והוא פותח בהדרגה מאז. האתר כולל מוזיאון לתולדות השריון ואוסף של טנקים ורכבים קרביים משוריינים.
אתרים

במרוצת השנים התפתח אזור לטרון ועמק איילון והפך לאזור תיירותי מפותח בו אתרים רבים העוסקים במורשת ישראל, חקלאות, צה"ל וארץ ישראל. במקום מצויים האתרים הבאים:
מנזר השתקנים ששוכניו מגדלים באזור גפנים וזיתים.
אנדרטת לטרון: במסעף לקיבוץ נחשון וליישוב נוה שלום בהסתעפות מהכביש המוביל לנוה שלום הוקמה אנדרטה לזכר בני חטיבת אלכסנדרוני שנפלו במלחמת העצמאות.
יד לשריון: בשנת 1982 הוקם בלטרון מוזיאון ואתר הנצחה של חיל השריון הישראלי בשם "יד לשריון". האתר כולל גם מוזיאון לתולדות השריון ואוסף של טנקים ורכב קרבי משוריין. משטרת לטרון מהווה חלק מהאתר ועליה לוח עם שמות הנופלים של החיל.
פארק עוצבות השריון: פארק שהוקם על ידי קק"ל ויד לשריון. בפארק עשרות אנדרטאות של יחידות השריון.
המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון. מיקומו של האתר נבחר, בין השאר, מכיוון שהוא נמצא בלבו של ציר הנדידה המערבי של הציפורים. במרכז הוצב מכ"ם המקיים מעקב אחרי נדידת הציפורים ברדיוס של 50 ק"מ. המכ"ם הובא מרוסיה והוסב בארץ ממכ"ם אנלוגי לדיגיטלי ומקיים מעקב אחרי הציפורים בכל שעות היממה ובכל מזג אוויר.
אמאוס ניקופוליס: אתר ארכאולוגי ובו עתיקות העיר אמאוס ניקופוליס.
בית השלום: השוכן ליד שרידי אמאוס, משמש מאז 1993 כמנזר של קהילת בני האושר.
מיני ישראל: פארק מיניאטורות ובו דגמים מוקטנים של אתרים ומבנים חשובים בישראל.
מבצר לטרון: שרידיו של מבצר צלבני.
ראו גם

קרבות לטרון
כביש 424
פארק קנדה
בית השלום
לקריאה נוספת

אריה יצחקי, עמק איילון ואתריו, הוצאת "תמוז", תל אביב, 1990
זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל - תל אביב, השרון, השפלה והנגב, הוצאת "תור" ירושלים, 1941, מהדורה שלישית - 1950
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עם עובד - תרבות וחינוך - תל אביב, 1978, הדפסה שלישית, עמוד 4028
מאיר בן דב, המבצר הצלבני בלאטרון , קדמוניות ז’[3-4], תשל"ד, עמ' 117–120
הערות שוליים

↑  ראו בערך שער הגיא פירוט של כל הדרכים העוברות באזור הזה, לפחות עשר
↑  אלנה קוגן-זהבי ויוסי נגר, ‏לטרון (צפון-מזרח), באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 129 , 5 במרץ 2017
↑  מקור:זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל
↑  מקור: ספי בן יוסף, ארץ קטנה גדולה, הוצאת כרטא ומשרד הביטחון, ירושלים, 1985
↑  דיוויד סלע, 70 שנים אחרי, באתר ישראל היום, 20 ביולי 2018
↑  שלמה גזית, קרבות לטרון וגלוי דרך "בורמה", הארץ, 20 ביוני 1950
↑  פרטים על קרב לטרון בכינוס "יד לבנים", זמנים, 15 בנובמבר 1954
↑  פנחס יורמן, בחזרה ללטרון, דבר, 9 ביוני 1967
יונה שמשי, טרמפ ללטרון, למרחב, 7 ביוני 1967
↑  יישוב חדש עלה על הקרקע באיזור לטרון, דבר, 10 באוקטובר 1977
↑  יצחק שור, היחס לאוכלוסייה בגדה המערבית ולחיילים המצריים בסיני, על המשמר, 22 ביוני 1967
↑  עמוס קינן, שהיה עד למעשה כחייל מילואים, כתב על כך דו"ח, הגישו לכנסת ופרסם אותו ב"ידיעות אחרונות" ב-20 ביוני 1967 (ראו כאן, בהערות השוליים); קטע מן הדו"ח מצוטט כאן; הצלם יוסף הוכמן צילם את גירוש תושבי הכפר עמואס והריסת בתיהם (ראו כאן), ואחת התמונות מופיעה כאן.
↑  דיפנבייקר "פרץ" בטרקטור דרך על שמו, מעריב, 21 באפריל 1974
↑  א. בן שמואל, מצודה חשמונאית ומרחץ תנאי, דבר, 19 בספטמבר 1977
↑  הסדרי תנועה בדרך מס' 10 קטע שער הגיא - תל אביב, מעריב, 7 ביולי 1978
↑  דליה מזורי, בעלי העסקים בכביש הישן מודאגים: מי יקנה יוגורט ומה יהיה עם העציצים?, מעריב, 9 ביולי 1978
↑  "יד לשריון" תוקם מול משטרת לטרון, דבר, 20 בספטמבר 1978
↑  יעקב ארז, נורתה אבן פינה ליד לשריון, מעריב, 15 בדצמבר 1982
↑  מקור: יוסי לשם בהרצאה
| אתרים בבנימין |
| --- | --- | --- |
| עמק שילה | בור הציפורים באחיה • בור יישוב הדעת • בור עדי-עד • בור קידה • המזבח בגבעת הראל • ואדי רשאש • חניון הגדודים העבריים • מעיין הגבורה • מצפור קידה • נחל שילה • עין א-דהרה • עין דח"ש • עין עוז • קובת א-נג'מה • שילה הקדומה •  תצפית הר כוכב |  |
| מערב בנימין | גבעת ההליסטון • גבעת היקבים • הכוורת • המצודה הבריטית בנוה צוף • חורבת פצה • שמורת עיינות נטוף (ואדי זרקא) • ואדי חרמיה • חובלתא • חורבת תיבנה • יער אום צפא • לטרון • מחצבות נטוף • מעיין דולב • מעיין הקשת • מעיין חרשה • מעיין טלמון • מעיין עטרת • חורבת טרפין • מערת עאבוד • מערת שוקבא • נבי סמואל • עין אגוז • עין בובין (מעיין דני) • עין מזור • עין ריא • עינות ענר • פארק קנדה • שמורת אלוני שמואל • שמורת דלבים (ובכללה ואדי דילב) • תצפית גג הארץ • מבצר ארטבה |  |
| גב ההר | סנה ובוצץ • בור מגרון • הר בעל חצור • ואדי שיבן • חורבת ניסיה • יקב פסגות • מעיין הכרמים • נחל מכמש • עין ביתין • קבר בני ישראל |  |
| מדבר בנימין | בקעת סמיא • מערת הנמרים • חורבת אל-קיליה • טאריק אבו ג'ורג' (דרך יריחו-בית אל) • נחל ייטב (עוג'א) • שמורת נחל פרת • מוזיאון השומרוני הטוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4228233-0 
מפת אזור לטרון
מוזיקה עכשווית למבוגרים

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  רוק קל, מוזיקה קלה, מוזיקת פופ, מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז, קווייט סטורם
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-1960, ארצות הברית
 
בתעשיית המוזיקה האמריקנית, המונח מוזיקה עכשווית למבוגרים (Adult Contemporary Music; ‏AC) מתאר סגנון רחב של מוזיקה פופולרית הנע בין המוזיקה הווקאלית השופעת של שנות השישים לבין בעיקר, מוזיקת בלדות בדרגות שונות של השפעת רוק.
AC רדיו מנגן מוזיקת מיינסטרים אשר מיועדת לקהל בוגר יותר למעט היפ הופ, הבי מטאל, הארד רוק, קצת מוזיקת פופ קלילה ושירי דאנס קצביים (אם כי מאז שנות ה-2000, חלקם החלו להיכלל). תחנות רדיו המשדרות בפורמט זה בדרך כלל מכוונות לבני 18–54, קבוצת הגיל המושפעת ביותר על ידי המפרסמים.
במהלך השנים, נוצרו כמה תת-ז'אנרים של AC: "הוט AC" ," AC רך" (הידוע גם בשם "לייט AC" ,("AC מודרני", "AC עירוני", "AC קצבי",
"AC עדין" (ג'אז עדין), ו- "AC נוצרי" (סוג רך יותר של מוזיקה נוצרית בת זמננו). מספר תחנות רדיו החלו להשמיע רק "הוט AC", חלקן משמיעות רק "AC רך", וחלקן משלבות ביניהם.
לפיכך, AC לא נחשב בדרך כלל כז'אנר מסוים של מוזיקה, שכן הוא אינו אלא הרכבה של שירים נבחרים של מוזיקאים מסגנונות שונים.
ראו גם

מצעד השירים העכשוויים למבוגרים (של בילבורד)
הערות שוליים

↑  Adult Contemporary Music. about.com.
↑  Musical Terms. American Popular Music. .
מדרגות ניידות

מדרגות ניידות הן מתקן המשמש בנמל תעופה לצורך עליית אנשים למטוס נוסעים וירידתם ממנו.
השימוש במדרגות הניידות הוא נחוץ משום שעל הקרקע, בעת שהמטוס עומד על כן הנסע שלו, גבוהים פתחיו עד כדי מטרים אחדים מעל פני הקרקע (מתקנים אחרים המשמשים כדי להעלות ולהוריד נוסעים ממטוסים הם גשר עלייה למטוס, טרקלין נייד או מדרגות המותקנות במטוס עצמו).
השימוש במדרגות ניידות נפוץ יותר בנמלי תעופה קטנים ופחות בנמלי תעופה גדולים, העושים שימוש בעיקר בשערי עלייה למטוס שבהם מותקן גשר עלייה למטוס.
קיימים שני סוגים של מדרגות ניידות:
מדרגות המותקנות על גבי כלי רכב - אלו מוצמדות אל המטוס באמצעות תנועת כלי הרכב.
מדרגות ניידות לא ממונעות - אלו מורכבות על גבי מסגרת בעלת ארבעה גלגלים. הן נגררות ומוצמדות אל המטוס על ידי רכב שירות של נמל התעופה או על ידי עובדי קרקע.
בראש גרם המדרגות הנייד מותקנת רחבת עמידה אופקית קטנה, המשפרת את נוחות השימוש במדרגות של הנוסעים וצוות המטוס.
תחת גרם המדרגות הנייד מותקן מנגנון בוכנות, המאפשר לשנות את זווית גרם המדרגות ועל ידי כך להתאים את גובהו לגובה פתח המטוס. לצורך שירות למטוסים גדולים, שגובה פתחיהם מעל פני הקרקע גדול במיוחד - למשל בואינג 747 - מצויות בשימוש מדרגות ניידות שלהן גרם מדרגות ארוך במיוחד, שלעיתים הוא טלסקופי.
מצויות בשימוש גם מדרגות ניידות שעליהן מורכב גגון, לשם הגנה על המשתמשים בהן מפני תנאי מזג האוויר.
סוג מיוחד של מדרגות ניידות הוא למעשה רמפה, המאפשרת להעלות למטוס נוסעים בכיסאות גלגלים. היא מפוצלת לשני מקטעים הניצבים במקביל, וזאת לשם הקטנת זווית העלייה של הרמפה. היא מתאימה לשימוש כאשר אין בנמצא גשר עלייה למטוס.
מדרגות ניידות נישאות על גבי רכב ומצוידות בגגון
מדרגות ניידות טלסקופיות שאינן ממונעות (נגררות)
רמפה להעלאת כסאות גלגלים למטוס
מדרדאוש

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ליסבון 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 סוגה:  מוזיקת עולם 
 חברת תקליטים:  EMI 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 פרנסישקו ריביירו 
 
מדרדאוש (פורטוגזית: Madredeus, "אֵם האל") היא להקה פורטוגלית, המשלבת מוזיקה עממית (שלעיתים משויכת לפאדו) עם פולקלור מודרני של פורטוגל. מילות השירים – לעיתים קרובות מלאנכוליות ומתייחסות לים, למסע ולכמיהה - ממשיכות מסורת של שירה שלקוחה מימי הביניים, עם מוטיבים ברורים של הסוגה הלירית הארוטית שייחודית לצפון-מערב חצי האי האיברי. מדרדאוש מכרו מעל 3 מיליון עותקים מאלבומיהם ברחבי העולם.
היסטוריה

חברי ההרכב המקוריים השתנו במהלך פעילותה של הלהקה, מאז שקמה בשנת 1985. אל המייסדים פֶדרו איירש מגליַאאֵש (Magalhães, ‏האזנהקובץ:Pt-Magalhães.ogg‏Ⓘ‏; גיטרה קלאסית) ורודריגו ליאאו (Leão; סינתיסייזר) הצטרפו פרנסישקו ריביירו (Ribeiro; צ'לו) וגבריאל גומש (Gomes; אקורדיון) בשנה העוקבת. את הסולנית טרזה סלגיירו (Salgueiro) הם מצאו, בתום חיפושים אחר קול נשי, במועדון-לילה בליסבון. לאחר שהסגנון שלהם מצא חן בעיני סלגיירו והיא הסכימה להצטרף, ההרכב הקליט לבסוף את תקליט הבכורה - "Os dias da Madredeus" ("ימי מדרדאוש") - ב-1987. האלבום הוקלט בחדר-החזרות שלהם, שלא היה אלא מנזר נטוש, והפקתו לוותה בקשיים מיוחדים הודות להפרעות מחרישות-אוזניים מדי חמש דקות שהגיעו מהרכבת החשמלית העירונית שנסעה בדיוק מעל. כמחווה לנוכחות הבלתי נמנעת הזאת בהשמעותיהם קראו עצמם חברי ההרכב אחר תחנת הקצה של הקו שבו נחה המסילה הסמוכה, Madre de Deus - שבניב המקומי קוצר לשם הלהקה הנוכחי.
ב-1993 עזב מגליאאש את הלהקה באופן זמני, כשהוא מוחלף בהופעות החיות על ידי ז'וזה פיישוטו שניגן על גיטרה קלאסית. כשמגליאאש שב מאוחר יותר, הייתה החמישייה לשישייה, עם שני גיטריסטים. הלהקה הוציאה מספר אלבומים וקנתה לה פופולריות רבה בפורטוגל, אך נותרה די אלמונית מחוצה לה.
מצב זה השתנה ב-1994, כשיוצר הקולנוע הגרמני וים ונדרס - שהתרשם מהמוזיקה של הלהקה - ביקש אותה להופיע בסרטו - "סיפור ליסבון" (במקור "נסיעה לליסבון", "Viagem a Lisboa"). פסקול הסרט הביא ללהקה את פרסומה הבינלאומי. מדרדאוש כבשה קהל בכל אירופה, כמו גם בדרום אמריקה, באפריקה ובאסיה.
בשנה זו עזב ליאאו, שבחר לפנות לקריירת סולו, ואת מקומו על הקלידים תפס קרלוש מריה טרינדדה (Trindade).
בשנת 1997 החל סגנונה של מדרדאוש לאבד את הגוון השורשי של מוזיקת הפאדו. עם צאת האלבום "O Paraíso" ("גן העדן"), עזבו ריביירו וגומש. פרננדו ז'ודיסה (Júdice; גיטרת בס אקוסטית) הוזמן להצטרף לאלו שנשארו, שיחד עמו יהוו את ההרכב במשך 10 השנים הבאות. ב-1998 הלהקה הוזמנה להופיע בפתיחתו של יריד "אקספו 98'", שנערך בליסבון, לצד הטנור חוסה קאררס.
בשנת 2007 נקלעה מדרדאוש למשבר לאחר שסלגיירו, פיישוטו וז'ודיסה הודיעו במפתיע על עזיבתם. שני החברים הנותרים, מגליאאש וטרינדדה, חידשו כוחות ושילבו אותם עם קבוצת זמרות ונגנים נוספים שיחד יצרו אנסמבל מוזיקלי חדש. השם מדרדאוש, עם זאת, המשיך עם השניים.
מדרדאוש הוציאה במרוצת פעילותה בין 1987 ל-2009 שישה עשר אלבומים, שמהם שלושה אלבומי הופעות חיות, שתי קומפילציות ("Best Of"), אוסף חידושי רמיקסים, ושני תקליטים בהרכב המאוחר, עם "אָ באנדה קוֹסמיקה".
מזראטי קריף

| --- | --- |

Maserati Karif
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מזראטי
 שנות ייצור:  1988–1993
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  מזראטי מיסטרל
 מודל אחריו:  Maserati Ghibli (1992) (אנ')
 סיווג:  מכונית קופה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,043 מ"מ
 רוחב:  1,714 מ"מ
 גובה:  1,310 מ"מ
 משקל:  1,281-1,364 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,400 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3 שסתומים לצילינדר, 2,790 סמ"ק המפיק 224 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 7.4:1 (מגדש טורבו כפול ("Twin-turbo" (אנ'))  6 צילינדרים, 3 שסתומים לצילינדר, 2,790 סמ"ק המפיק 248 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 7.4:1 (מגדש טורבו כפול ("Twin-turbo" (אנ'))  6 צילינדרים, 3 שסתומים לצילינדר, 2,790 סמ"ק המפיק 285 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 7.4:1 (מגדש טורבו כפול ("Twin-turbo" (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהיריות (מסוג ZF)
 מהירות מרבית:  255 קמ"ש (מנוע 2,790 סמ"ק המפיק 285 כ"ס)  230 קמ"ש (מנוע 2,790 סמ"ק המפיק 248 כ"ס)  230 קמ"ש (מנוע 2,790 סמ"ק המפיק 224 כ"ס)
מזראטי קריף (באיטלקית: Maserati Karif) היא מכונית קופה, מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה מזראטי אשר יוצרה בין השנים 1988–1993 באיטליה.
יוצרו 222 יחידות.
"מזראטי קריף"

מכונית קופה מהודרת.
2 דלתות.
4 מושבים (2+2).
מנוע קדמי (הנעה אחורית).
מנוע קירור מים.
מכל דלק - 82 ליטר.
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 4.8 שניות (מנוע 2,790 סמ"ק המפיק 285 כ"ס).
ראו גם

מזראטי 3200GT
מזראטי 3500GT
מזראטי מקסיקו
מזראטי אינדי
מזראטי מיסטרל
הערות שוליים

↑  "מזראטי קריף" supercars.net/blog
↑  "מזראטי קריף" - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models
↑  מזראטי קריף  supercars.net/blog
↑  "מזראטי קריף" maserati-alfieri.co.uk/alfieri34
מוסטפא השלישי

מוסטפא השלישי (טורקית III. Mustafa; טורקית עות'מאנית مصطفى ثالث, ‏ 28 בינואר 1717 – 21 בינואר 1774) היה הסולטאן העשרים-ושישה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-30 באוקטובר 1757 ועד יום מותו. הוא היה בנו של הסולטאן אהמט השלישי ואחיינם של הסולטאנים שקדמו לו עות'מאן השלישי ומהמוט הראשון.
הוא נחשב לסולטאן מתקדם אשר ביקש לחדש את הצבא ואת מנגנון השלטון כדי להתאימם לנורמה אירופית. עם זאת, משימה זו הייתה בגדר הבלתי אפשרי בשל מצבה המדורדר של המדינה ובשל התנגדות טבועה של גורמים שמרניים כמו חיל היניצ'רים ואנשי דת מוסלמים, אשר כל ניסיון לשינוי מרחיק לכת הביאם אל סף מרד. מנגד הוא הצליח לבסס את מעמדם של אנשי צבא זרים כדי שאלו יחלו לקדם רפורמות בחיל הרגלים ובחיל תותחנים, וכן הקים אקדמיות להוראת המדעים.
בשנות שלטונו האחרונות התרחשה המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774), אשר החלה בעקבות חדירת קוזקים לשטחי האימפריה. ב-25 בספטמבר 1768 הכריז מוסטפא השלישי מלחמה על הרוסים בה ניצבו לצד העות'מאנים גורמי אופוזיציה פולנים, ואילו אנגליה צידדה ברוסיה. יוון ולאחר מכן מצרים וסוריה מרדו כנגד השלטון העות'מאני ונעזרו בעובדה כי הצי הרוסי השמיד כמעט לחלוטין את הצי העות'מאני. ב-21 ביולי 1774, זמן קצר לאחר מותו של מוסטפא השלישי, חתם יורשו אבדילהמיט הראשון על הסכם בקוצ'וק קאינרג'י. על פי תנאי ההסכם ניתנה לחצי האי קרים אוטונומיה מן השלטון הטורקי, לרוסיה שולמו פיצויים בסכום של 4.5 מיליון רובל והיא זכתה בשני נמלי מפתח שאיפשרו לה גישה ישירה אל הים השחור.
מזראטי גרקאלה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מזראטי
 שנות ייצור:  2022 - הווה
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  סטלנטיס
 סיווג:  מכונית ספורט קומפקטית
 מרכב:  קרוסאובר
 פלטפורמה:  FCA Giorgio
 אורך:  4,846 מ"מ
 רוחב:  1,948 מ"מ
 גובה:  1,670 מ"מ
 משקל:  1,870 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,901 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  הגרסה הבסיסית כוללת מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר טווין-טורבו (מגדש חשמלי + מגדש טורבו רגיל) עם סיוע היברידי 48 וואט המייצר הספק מרבי של 300 כ"ס ב-5,750 סל"ד ומומנט מרבי של 45.8 קג"מ בין 2,000-4,000 סל"ד  גרסת המודנה כוללת את אותו מנוע אך בהספק מרבי של 330 כ"ס ומומנט מרבי זהה אך המושך בטווח רחב יותר של 2,000-5,000 סל"ד  גרסת הביצועים (טרופאו) כוללת מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטר טווין-טורבו המספק 530 כ"ס ב-5,750 סל"ד ומומנט מרבי של 63.2 קג"מ בין 3,000-5,500 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים
 מהירות מרבית:  240 קמ"ש (הגרסה הבסיסית וגרסת המודנה) 280 קמ"ש (גרסת הטרופאו)
 תאוצה:  5.6 שניות (הגרסה הבסיסית) 5.3 שניות (מודנה) 3.8 שניות (טרופאו)
 קשר:  פורשה מאקאן
 רמה אוטונומית:  רמה 2
 
מזראטי גרקאלה (באיטלקית: Maserati Grecale) היא מכונית ספורט במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מזראטי משנת 2022. היא נחשפה ב-22 במרץ 2022 והגיעה לישראל ב-18 באוגוסט 2022. היא הקרוסאובר השני של המותג ומיועדת להתחרות בפורשה מאקאן.
עיצוב

העיצוב החיצוני יוקרתי וספורטיבי, הפגוש הקדמי מעוצב באופן יוקרתי עם שקע בקדימה, העיצוב הפנימי יוקרתי בעיקר, מסך מגע בקוטר 12.3 אינץ' המציג את המולטימדיה החדשה של מזארטי עם מערכת הפעלה של גוגל לרכבים, מתחת למסך זה ישנו מסך מגע נוסף בקוטר 8.8 אינץ' אשר ממנו שולט הנהג בחימום/אוורור הרכב, לוח המחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ'.
מפרט טכני

נכון ל-2022 משווקת מזראטי את הגרקאלה עם שלושה מערכות הנעה ובהמשך השנה או ב-2023 תוצג גם גרסה חשמלית לגרקאלה.
הגרסה הבסיסית כוללת מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר טווין-טורבו (מגדש חשמלי + מגדש טורבו רגיל) עם סיוע היברידי 48 וואט המייצר הספק מרבי של 300 כ"ס ב-5,750 סל"ד ומומנט מרבי של 45.8 קג"מ בין 2,000-4,000 סל"ד. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 5.6 שניות, תאוצה מ-0 ל-200 קמ"ש אורכת 23.7 שניות והמהירות המרבית עומדת על 240 קמ"ש. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים ומערכת הנעה כפולה עם דיפרנציאל אחורי פתוח (אופציה לנעילה).
גרסת המודנה כוללת את אותו מנוע אך בהספק מרבי של 330 כ"ס ומומנט מרבי זהה אך המושך בטווח רחב יותר של 2,000-5,000 סל"ד. לדגם זה נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.3 שניות. הדיפרנציאל האחורי בדגם זה הוא מוגבל החלקה מכני.
גרסת הביצועים (טרופאו) כוללת מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטר טווין-טורבו המספק 530 כ"ס ב-5,750 סל"ד ומומנט מרבי של 63.2 קג"מ בין 3,000-5,500 סל"ד. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.8 שניות ומ-0 ל-200 קמ"ש ב-13.8 שניות ומהירות מרבית של 285 קמ"ש. בדגם זה נמצא תיבת 8 הילוכים מחוזקת ודיפרנציאל אחורי מוגבל החלקה נשלט אלקטרונית.
הערות שוליים

↑  cartube, מזראטי גרקאלה 2022 נחשף - השנה בישראל - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  cartube, מזראטי גרקאלה 2023 בישראל - מחיר החל מ-570,000 שקל, באתר cartube
↑  בוריס רוזנר, רכב הפנאי מזראטי גרקאלה נחשף רשמית, באתר פורטל הרכב גיר, ‏22 מרץ 2022
↑  2023 Maserati Grecale Debuts With V6 Trofeo And Four Screens, Motor1.com (באנגלית)
↑  Maserati Grecale (2022) debütiert mit bis zu 530 PS, Motor1.com (בגרמנית)
↑  Maserati Grecale, il SUV mild hybrid e 3.0 V6 [Video], Motor1.com (באיטלקית)
מגרפטור

| מגרפטור |
| --- | --- |
איור של מגרפטור  שלד של מגרפטור
תקופה
קרטיקון עליון, 91–88 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: מגרפטוריים
סוג:: מגרפטור
שם מדעי
 Megaraptor

מגרפטור (שם מדעי: Megaraptor; מילולית מלטינית: "טופר ענק" או "שודד ענק") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת המגרפטוריים שחי בסוף הקרטיקון 88–91 מיליון שנה לפני זמננו בארגנטינה. דינוזאור זה היה קרוב לאירוסטאון מאותו אזור ולאוסטרלונטור האוסטרלי. במקור סברו שהוא דמוי-דרומזאור ענק, מה שנתן לו את שמו. בהמשך הוא עבר למשפחת המגרפטוריים וכמה חוקרים חושבים שהוא היה שייך לקבוצת הטירנוזאורים.
טורף זה ידוע בעיקר מטפריו הגדולים שאורכם עד 38 סנטימטרים (15 אינץ') ואורך הגוף המשוקלל הגיע ל-8 מטרים (26 רגל) ולמשקל מוערך של 1 טון. הטופר דמתה במראה לטופר של דיינוניכוס והיא הייתה גדולה מאוד, יותר גדולה מטופר של ספינוזאוריים. מבנה הגוף הזכיר מעט אלוזאורוס עם מבנה החוליות, אך לא ברור אם היה קרוב אליו.
הדינוזאור היה צייד גדול שנע במרחבי פטגוניה בחיפוש טרף, אותו שיסע עם טפריו הגדולות. לצידו חיו מיני טורפים גדולים כמו המפוזאורוס.
לפאייט (לואיזיאנה)

| --- | --- |
דגל לפאייטדגל לפאייט

קולאז' של לפאייט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  לואיזיאנה לואיזיאנה
 מחוז:  לאפייט
 ראש העיר:  Josh Guillory
 בירת העיר:  Acadiana 
 תאריך ייסוד:  1821
 על שם:  המרקיז דה לה פאייט 
 שטח:  127 קמ"ר
 גובה:  11 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  121,374 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  273,738 (2010)
 קואורדינטות:  30°13′N 92°02′W﻿ / ﻿30.217°N 92.033°W﻿ / 30.217; -92.033
 אזור זמן:  UTC -6
 https://www.lafayettetravel.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה לפאייט(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה לפאייט(למפת לואיזיאנה רגילה) באטון רוז' ניו אורלינס שריבפורט לייק צ'ארלס מונרו אלכסנדריה מיסיסיפי ארקנסו טקסס מפרץ מקסיקולפאייט(למפת לואיזיאנה מוגדלת) באטון רוז' ניו אורלינס שריבפורט לייק צ'ארלס מונרו אלכסנדריה מיסיסיפי ארקנסו טקסס מפרץ מקסיקולפאייט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לפאייט (באנגלית: Lafayette) היא בירת מחוז לפאייט במדינת לואיזיאנה בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות נהר ורמיליון בחבל אקדיאנה בדרום לואיזיאנה. בעיר מתגוררים 120,623 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 273,738 תושבים (נכון ל-2010).