stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיריית ירושלים
ראשי העיר

האימפריה העות'מאנית ראשי העירייה בתקופה העות'מאנית (1516–1917):
1838 (~)1863, אחמד אע'א דוזדר אל-אסאלי
1867 (~)1874, יוסף אל-ח'אלידי, קדנציה ראשונה
1874 (~)1876, ......
1876 (~)1877, יוסף אל-ח'אלידי, קדנציה שנייה
1877 (~)1878, .......
1878 (~)1879, יוסף אל-ח'אלידי, קדנציה שלישית
1879 (~)1882, עומר אל-חוסייני
1882 (~)1897, סלים אל-חוסייני
1897 (~)1899, יאסין אל-ח'אלידי
1899–1906, יוסף אל-ח'אלידי, חבר הפרלמנט העות'מאני ואיש בעל חשיבות באימפריה העות'מאנית
1906–1909, פיידי אל-עלמי
1909–1917, חוסיין אל-חוסייני
הממלכה המאוחדת ראשי העירייה בתקופה המנדטורית (1917–1948):
1917–1918, עארף א-דג'אני
1918–1920, מוסא כאזם אל-חוסייני, מונה והודח על ידי הבריטים בשל מעורבותו במאורעות תר"פ
1920–1934, ראע'ב נשאשיבי, פרו בריטי, מתנגדו העיקרי של חאג' אמין אל-חוסייני
1934–1937, חוסיין אל-ח'אלידי, פרו בריטי, רופא
1937–1938, דניאל אוסטר, יהודי, ממלא מקום
1938–1944, מוסטפא אל-ח'אלידי
1944–1945, דניאל אוסטר, ממלא מקום
1945–1949, ועדה מנדטורית שמנתה ראש עיר ושני סגנים
| --- | --- |
ישראל ראשי עיריית ירושלים המערבית (1948–1967): 1949–1950, דניאל אוסטר, חבר "הציונים הכלליים", קדנציה שלישית  1951–1952, שלמה זלמן שרגאי, חבר הפועל המזרחי, ראש העיר הדתי הראשון  1952–1955, יצחק קריב  1955–1959, גרשון אגרון, חבר מפא"י, יסד וערך את העיתון Palestine Post  1959–1965, מרדכי איש שלום, חבר מפא"י  1965–1967, טדי קולק:  ירדן ראשי עיריית ירושלים המזרחית (1948–1967): 1948–1950, אנואר אל-חטיב  1950–1951, עארף אל-עארף  1951–1952, חאנה אטאללה  1952–1955, עומר וואעארי  1955–1957, ועדה עירונית  1957–1967, רוחי אל-ח'טיב
ישראל ראשי עיריית ירושלים המאוחדת (מ-1967)
1967–1993, טדי קולק, חבר מפא"י ואחר כך רפ"י והעבודה, במערכות הבחירות האחרונות שלו התמודד ברשימה נפרדת – "ירושלים אחת"
1993–2003, אהוד אולמרט, פרש בעקבות בחירתו לכנסת מטעם הליכוד
2003–2008, אורי לופוליאנסקי
2008–2018, ניר ברקת
2018 ואילך, משה ליאון
ראו גם

בניין עיריית ירושלים ההיסטורי
קריית עיריית ירושלים
לקריאה נוספת

שלושה אוחזין בעירייה – תולדות עיריית ירושלים בתקופת השלטון הבריטי 1917–1948, מנחם לוין, עורך: יעקב קמחי, הוצאת אריאל, תשס"ו–2006.
ד"ר אפרים אבן, עיריית ירושלים 1917–1948: יהודים וערבים, בהוצאת אוניברסיטת אריאל בשומרון, 2015. (ריאיון עם המחבר)
רות קרק, פעילות עיריית ירושלים בסוף בתקופה העות'מאנית, קתדרה 6, דצמבר 1977, עמ' 74.
אביבה חלמיש, ירושלים בתקופת המנדט הבריטי (יחידה 10 בקורס ירושלים לדורותיה), האוניברסיטה הפתוחה, תשפ"א–2020, פרק 10.5: ניהול העיר, עמ' 76–87.
לינווד הולטון

אבּנר לינווד הולטון הבן (באנגלית: Abner Linwood Holton Jr;‏ 21 בספטמבר 1923 –  28 באוקטובר 2021) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל וירג'יניה ה-61 בשנים 1970 -1974, הראשון מבין חברי מפלגתו שנבחר לתפקיד זה במהלך המאה ה-20. הוא נודע כמי שתמך בזכויות האזרח, בשילוב גזעי ובהשקעה בתשתיות.
ראשית חייו

לינווד הולטון נולד בעיירה ביג סטון גאפ שבווירג'יניה, כבנם של אידית (לבית ואן גורדר), עקרת בית, ושל אבנר לינווד הולטון האב, מנהל בחברה קטנה להובלת פחם לרכבות. ב-1941 החל הולטון ללמוד באוניברסיטת וושינגטון ולי בלקסינגטון, וירג'יניה. ב-4 ביולי 1942, לאחר המתקפה על פרל הארבור, הוא התגייס לצי ארצות הברית. הוא הוצב, תוך כדי שסיים ב-1944 לימודי תואר במסחר, ושירת שירות פעיל בצוללת במלחמת העולם השנייה ובכוחות העתודה במשך כמה עשורים אחריה. ב-1949 סיים הולטון לימודים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. טרם כניסתו לפוליטיקה הוא היה עורך דין ברואנוק.
מושל וירג'יניה

הולטון היה פעיל במפלגה הרפובליקנית כאשר היא כמעט ולא התקיימה בווירג'יניה. הוא היה אחד הרפובליקנים המובילים שנאבקו במנגנון הפוליטי של הסנאטור הדמוקרטי הארי פ. בירד כאשר הוא שלט בפוליטיקה של וירג'יניה במשך שלושה עשורים.
ב-1965 הוא התמודד על משרת מושל וירג'יניה כמועמד מטעם הרפובליקנים, והובס על ידי הדמוקרט מילס גודווין. ב-1969 ניצח הולטון בבחירות למשרת המושל כאשר זכה ב-52.51 אחוזים מהקולות והביס את הדמוקרט ויליאם ק. בטל, את מועמד המפלגה השמרנית של וירג'יניה בוורלי ב. מקדואל, את מעמד המפלגה האמריקאית העצמאית ויליאם א. פנינגטון, ואת המועמד העצמאי ג'ורג' ר. ווקר. הוא היה המושל הרפובליקני הראשון של וירג'יניה מאז 1869.
ב-1970, כאשר ביטול ההפרדה הגזעית היה נושא מרכזי בווירג'יניה, הכניס הולטון מיוזמתו את ילדיו ללמוד בבתי הספר הציבוריים של ריצ'מונד שרוב התלמידים בהם היו אפרו-אמריקאים, ובכך משך תשומת לב ציבורית רבה.
כמושל, הרחיב הולטון את שיעור הנשים והגברים השחורים שהיו מועסקים בממשלת המדינה, יצר ב-1973 את תוכנית בתי הספר של מושל וירג'יניה, דאג לראשונה למימון המדינה למרכזי בריאות נפש קהילתיים, ותמך במאמצים למען איכות הסביבה.
כרפובליקני מתון, התנגד הולטון לקבלתם של אנשי סיעתו של בירד מהמפלגה הדמוקרטית אל המפלגה הרפובליקנית בווירג'יניה. כאשר החלה המפלגה הרפובליקנית לנטות אל הצד הימני של המפה הפוליטית, היא הפנתה את גבה להולטון. כאשר בידל הארי פ. בירד הבן את עצמו מהדמוקרטים הליברלים הלאומיים, והתמודד כמועמד עצמאי על מושב בסנאט ב-1970, עמד הולטון על כך שמועמד רפובליקני יתמודד על מושב זה והעדיף שלא לתמוך במועמד עצמאי. מהלך זה הוביל בסופו של דבר לבחירתו של ריי ל. גרלנד כמועמד המפלגה. בבחירות הכלליות ניצח בירד הבן כאשר התמודדו בהן שלושה מועמדים וזכה ברוב גדול.
הולטון גם עודד רפובליקני מתון להתמודד בחירות מיוחדות ב-1971 לאיוש תפקיד סגן המושל במקומו של ג'. סרג'נט ריינולדס שנפטר, ובמערכת בחירות זה נבחר מועמד עצמאי אחר, הנרי האוול.
בבחירות של 1973 לא היה הולטון רשאי להתמודד לתקופת כהונה שנייה, שכן חוקת וירג'יניה לא מאפשרת למושליה לכהן בשתי תקופת כהונה רצופות. בבחירות אלו, נבחר מילס גודווין, שניצח את הולטון בבחירות 1965 כמועמד הדמוקרטים, ובינתיים עבר לשורות הרפובליקנים, והיה ראשון מושלי מדינות ארצות הברית שנבחר פעמיים, בכל פעם מטעם כל אחת משתי המפלגות הגדולות.
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל, שימש הולטון במשך שנה אחת כעוזר מזכיר המדינה של ארצות הברית ליחסים עם הקונגרס בממשליהם של ריצ'רד ניקסון ושל ג'רלד פורד. לאחר שעזב את וושינגטון די. סי. הוא עסק בעריכת דין כבעל מניות במשרד עורכי הדין מקנדליש והולטון.
בהמשך שאף הולטון ללא הצלחה לזכות במועמדות הרפובליקנים לסנאט של ארצות הברית ב-1978, וסיים במקום השלישי בבחירות המקדימות של הרפובליקנים כאשר התמודד מול ריצ'רד ד. אובנשיין, ג'ון וורנר וניתן ה. מילר. וורנר נבחר בסופו של דבר כמועמד המפלגה בעקבות מותו של אובנשיין בתאונת מטוס, ונבחר לסנאט.
בתקופת כהונתו של המושל ג'רלד בלילס, שימש הולטון כנשיא זמני של המרכז לטכנולוגיה חדשנית בצפון וירג'יניה, שם הוא הוביל את המוסד בתקופה של קשיים מנהליים.
לאחר פרישתו תמך הולטון ברפובליקנים מתונים כולל ג'ון וורנר. אך כאשר החלה המפלגה הרפובליקנית בווירג'יניה להיות יותר ויותר שמרנית, הוא מצא את עצמו יותר בקו הפוליטי של המפלגה הדמוקרטית במדינה, ותמך בכמה דמוקרטים בהתמודדויותיהם על משרות בממשל המדינה, כולל חתנו, המושל טים קיין. בבחירות לנשיאות של 2008 הוא תמך בברק אובמה.
ב-2006 התנגד הולטון, יחד עם רעייתו, בתו אן, וחתנו טים קיין, להצעה לאיסור בחוקת וירג'יניה על נישואים של זוגות מאותו המין.
במרץ 2008 פרסמה הוצאת הספרים של אוניברסיטת וירג'יניה את ספר זיכרונותיו של הולטון, "זמן הזדמנויות" (Opportunity Time). במשך שנים רבות הוא היה חבר במועצה המנהלת של מרכז מילר ליחסי ציבור של האוניברסיטה.
בינואר 2018, בטקס ההשבעה של המושל ראלף נורתם, ישב הולטון בחזית מרכז התמונה של נורתם יחד עם תשעה מושלים לשעבר שכיהנו אחריו.
חיים אישיים

ב-1953 נשא הולטון לאישה את וירג'יניה "ג'ינקס" רוג'רס, שהייתה אנליסטית מודיעין ב-CIA ובתו של פוליטיקאי מוביל במפלגה הדמוקרטית ברואנוק. לשניים נולדו ארבעה ילדים: טיילו, אן, אבנר לינווד השלישי (וודי) ודווייט. אן נישאה לסנאטור ולמושל וירג'יניה לשעבר טים קיין, שגם היה מועמד הדמוקרטים לסגנות הנשיא ב-2016. כגברת הראשונה של וירג'יניה, התגוררה אן במעון המושל הרשמי, הן כילדה הן כבוגרת. בינואר 2014 היא נבחרה כמזכירת החינוך של וירג'יניה. וודי הולטון, פרסם שלושה ספרים, כולל "אמריקאים פרועים ושורשי החוקה" (2007), "מייסדים בעל כורחם: אינדיאנים, בעלי חוב, עבדים, ויצירת המפכה האמריקאית בווירג'יניה" (1999), שהיה מועמד לפרס הספר הלאומי. ספרו השלישי היה ביוגרפיה על אביגייל אדמס, שזכה ב-2010 בפרס בנקרופט (אנ'). דווייט הולטון שימש כתובע הפדרלי של מחוז אורגון בשנים 2010–2011. בהמשך הוא ניסה להתמודד ללא הצלחה על משרת התובע הכללי של אורגון.
בנובמבר 2005 עבר הולטון ניתוח לטיפול בסרטן שלפוחית השתן.
לינווד הולטון נפטר בביתו שבעיירה קילמרנוק שבווירג'יניה ב-28 באוקטובר 2021.
לקריאה נוספת

Holton Jr., A. Linwood (2008). Opportunity Time: A Memoir by Governor Linwood Holton. Charlottesville: University of Virginia Press.
Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1669-1670
שמואל טננבוים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 (בן 71 בערך) 
 תפקיד:  שופט (ספטמבר 1998–מרץ 2023)  שופט עמית (נובמבר 2023) 
 
שמואל טננבוים (נולד ב-1953) הוא שופט, לשעבר נשיא בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע.
ביוגרפיה

נולד בישראל. למד בישיבה התיכונית ברעננה וסיים את לימודיו בשנת 1971. בשנים 1972–1976 שירת בצה"ל במסלול ישיבת הסדר, כחלק מישיבת הכותל.
בשנים 1979–1981 התמחה במשרד עורכי דין, כשבשנת 1981 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין. בין השנים 1981–1998 עבד כעורך דין שכיר ולאחר מכן כעורך דין עצמאי.
בספטמבר 1998 מונה לשופט בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב. בינואר 2011 מונה לסגן נשיאת בין הדין האזורי בתל אביב ובספטמבר 2017 מונה לנשיא בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע.
במרץ 2023 פרש לגמלאות, אך בנובמבר 2023 פורסם כי ימונה מחדש כשופט עמית באופן זמני בבית הדין לעבודה, לאור המחסור בשופטים במערכת על רקע אי כינוס הוועדה לבחירת שופטים בתקופת המאבק על הרפורמה המשפטית.
בספטמבר 2008 קבע כי אין לשלול פנסיה מעובד גם במקרים בהם המעסיק לא הפריש לו כנדרש לקרן הפנסיה.
בינואר 2010 הורה לחברת HOT לבטל את פיטוריו של מוביל ההתארגנות בחברה.
בשנת 2015 פסק פיצויים על סך 100 אלף שקלים לטובת עובדת עיתון המודיע שפוטרה לאחר שחזרה מחופשת לידה.
בשנת 2017 פסק כי רשת ההמבורגרים BBB תשלם 109 אלך שקלים הפרשי שכר ושעות נוספות לעובד אריתראי שעבד בה כשנתיים כשוטף כלים עם תלושי שכר פיקטיביים.
הערות שוליים

1 2 3  שמואל טננבוים באתר דירוג השופטים
↑  ניצן צבי כהן, ‏השופט צבי פרנקל מונה לנשיא בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 במרץ 2023
↑  ביני אשכנזי‏, היום שאחרי הרפורמה: כך תשנה הוועדה החדשה לבחירת שופטים את פני מערכת המשפט, באתר וואלה, 14 בפברואר 2023
↑  יובל אראל, ‏לראשונה מהקמת הממשלה: לוין הסכים למנות 14 שופטים עמיתים, באתר ‏מאקו‏, 2 בנובמבר 2023
↑  נועם שרביט, ‏ביה"ד: אין לשלול פנסיה מעובד - גם אם מעסיקו לא הפריש לקרן הפנסיה, באתר גלובס, 24 בספטמבר 2008
↑  שי ניב, ‏מכה ל-HOT: ביה"ד ביטל את פיטורי מנהיג התארגנות העובדים, באתר גלובס, 27 בינואר 2010
↑  אורן פרסיקו, "המודיע" יפצה עובדת שפיטר לאחר שחזרה מחופשת לידה, באתר העין השביעית, 29 בנובמבר 2015
↑  BBB לא שילמה שעות נוספות לשוטף כלים, וחויבה ב-109 אלף ש' באתר פסק דין
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רובין האדום

| --- | --- |

טים דרייק כרובין האדום, כפי שהופיע על עטיפת חוברת Detective Comics #968 מינואר 2018, אמנות מאת אדי בארוז.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 שם ספר:  רובין האדום
 שם סרט:  סרט לגו באטמן
 תוכנית טלוויזיה:  באטמן (סדרת טלוויזיה)
 הופעה ראשונה:  לאחר המשבר בעולמות האינסופיים: Batman #436 (אוגוסט 1989) גרסת קץ הממלכה: Kingdom Come #2 (יוני 1996) לאחר פלאשפוינט: Teen Titans Vol.4 #1 (נובמבר 2011)
 יוצרים:  מארב וולפמן, פאט ברודריק מארק וייד, אלכס רוס (קץ הממלכה)
 גילום הדמות:  ברט וורד
 דיבוב:  מייקל סרה
 דיבוב בשפה העברית:  דניאל מגון
 מידע
 שם אמיתי:  טימותי ג'קסון "טים" דרייק
 כינויים:  פרדי דינרדו (גרייסון) אלווין דרייפר, רובין, טים ויין (דרייק)
 סטטוס:  פעיל
 שמות נוספים:  רובין הוא עוזרו הנאמן של באטמן
 גזע:  בן אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  גיבור-על
 מומחיות:  אמנויות לחימה
 כוחות:  ללא כוחות-על אמן לחימה, אקרובט, בעל גישה לפטנטים וגאדג'טים.
 חבר בקבוצה:  משפחת העטלף, צדק צעיר
 חבר לשעבר בקבוצה:  הטיטאנים הצעירים, באטמן בע"מ, אבירי גות'אם
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'ק וג'נט דרייק (הורים, מתים) דיינה וינטרס-דרייק (אם מאמצת, סטטוס לא ידוע) ברוס ויין (אב מאמץ) דיק גרייסון, ג'ייסון טוד ודמיאן ויין (אחים מאמצים) קסנדרה קיין וסטפני בראון (אחיות מאמצות)
רובין האדום (באנגלית: Red Robin, מילולית: הציפור קיכלי אדום-חזה) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman #436 מאוגוסט 1989 ונוצרה על ידי הכותב מארב וולפמן והמאייר פאט ברודריק.
עד כה חלקו בנטל הדמות ארבע דמויות - דיק גרייסון, ג'ייסון טוד, יוליסס ארמסטרונג וטים דרייק, המזוהה ביותר עם הדמות. ביקום הבדיוני של Kingdom Come, דיק גרייסון נוטל בשנית את זהותו של רובין, והופך לרובין האדום. עיצוב תלבושתו דומה לזו של באטמן מאשר תלבושות קודמות של רובין. מאז, רובין האדום הופיע מחדש באירועים שהובילו למשבר האחרון משנים 2007–2008 - שם התגלה כי לא היה זה גרייסון כי אם ג'ייסון טוד מתחת לתחפושת. לקראת אירועי "באטמן: נוח בשלום" משנת 2008, יוליסס ארמסטרונג - הידוע בכינוי אנרכיה - הופיע זמנית כרובין האדום. בשנת 2009 החלה הרצת סדרה חדשה באותו שם, כאשר את זהות רובין האדום נטל טים דרייק.
דמותו של דרייק מדורגת במקום ה-32 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי IGN.
בשנת 2021, טים דרייק יצא מהארון כביסקסואל.
טים דרייק כרובין, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Robin Vol. 4 #183 מאפריל 2009. אמנות מאת בריאן סטלפריז.
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #32 - Tim Drake
↑  Selome Hailu, Tim Drake’s Robin Comes Out as Bisexual in New Batman Comic Book, וראייטי, ‏10 באוגוסט 2021 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'יימס מורטימר

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1833 ריצ'מונד, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בפברואר 1911 (בגיל 77) סן סבסטיאן, ספרד 
 הישג בולט:  היה מס' 19 בעולם בשנת 1869–1870
 מד כושר מרבי:  2488 (ינואר 1892)
 מקצוע נוסף:  עיתונאי, מחזאי
 מדינה:  בריטניה, ארצות הברית
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 
ג'יימס מורטימר (באנגלית: James Mortimer;‏ 22 באפריל 1833, ריצ'מונד, וירג'יניה – 24 בפברואר 1911) היה שחמטאי אמריקאי, עיתונאי ומחזאי שחי את ארבעים שנותיו האחרונות באנגליה.
ביוגרפיה

מורטימר סיים את לימודיו באוניברסיטה של וירג'יניה, וכנספח לשירות הדיפלומטי של ארצות הברית הוצב בפריז בין השנים 1855–1860. נפוליאון השלישי העניק לו את אות לגיון הכבוד על עבודתו. כאשר אלוף השחמט האמריקאי פול מורפי ביקר בפריז בשנת 1858 נפגש עמו מורטימר והשניים התיידדו. מורטימר היה אחד מהבודדים שחזו בדו-קרב המפורסם בין פול מורפי לבין אדולף אנדרסן. נאמנותו של מורטימר לקונפדרציית המדינות של אמריקה הביאה אותו לפרוש מהשירות הפדרלי בשנת 1860. מורטימר נשאר בפריז ועבד כעיתונאי. כאשר נפוליאון השלישי הודח בשנת 1870, שניהם השתקעו באנגליה.
בלונדון יסד מורטימר עיתון בשם "פיגארו", העיתון הרשמי של ממשל נפוליאון בגלות. הגם שנפוליאון מת בשנת 1873, "פיגארו" המשיך לצאת לאור עוד זמן מה. העיתון היה לעיתים שנוי במחלוקת ומורטימר הסתכסך עם רבים בשל ביקורות התיאטרון החריפות שכתב. כאשר הוגשה נגדו תביעת דיבה, שגה מורטימר והחליט להגן על עצמו. כיועץ המשפטי של עצמו לא היה יכול להעיד לטובתו במהלך שלב ההגנה, ורק לאחר שהורשע על ידי השופט יכול היה להביא עדויות שמוכיחות כי לא היה לו מידע לגבי המאמר שבגינו הוגשה התביעה. השופטים החליטו שההוכחות הוגשו מאוחר מדי, ודנו אותו לשלושה חודשי מאסר. הציבור חש שהעונש לא מוצדק, והמוניטין של מורטימר עלה. כתוצאה מהמאסר נסגר "פיגארו", ובא הקץ למדור השחמט המצוין שנכתב על ידי יוהאן לבנטל בין השנים 1872–1876 ועל ידי אלוף העולם וילהלם שטייניץ משנת 1876 ועד 1882. כאשר מורטימר שוחרר הוא המשיך את הקריירה כמבקר וככותב מחזות. מורטימר כתב למעלה מ-30 מחזות שהופקו בלונדון. בסקרו את התחרות הבינלאומית הראשונה שהתקיימה בספרד, בסן-סבסטיאן בשנת 1911, חלה בדלקת ריאות ומת.
קריירה שחמטאית

למורטימר היו תוצאות גרועות בתחרויות שחמט וכמעט תמיד סיים בתחתית הטבלה. בתחרות לונדון בשנת 1887 סיים במקום האחרון לאחר שהפסיד בכל משחקיו. למרות תוצאותיו הגרועות, הוא הוזמן לתחרויות רבות ונראה שהתייחסו אליו כאל אישיות שחמטאית יותר מאשר כאל שחקן.
אף על פי שמעולם לא הצליח בתחרויות, לעיתים שיחק מורטימר בצורה טובה מול מתחרים חזקים. בתחרות לונדון בשנת 1883 ניצח מורטימר את יוהנס צוקרטורט ומיכאל צ'יגורין, אך סיים במקום האחרון עם 3/26. בתחרות הבינלאומית בלונדון בשנת 1886 ניצח מורטימר את ז'אן טאובנהאוס, ג'יימס מייסון ואמיל שאלופ אך סיים במקום ה-11 מ-13 מתמודדים עם 4/12. בגיל 74 שיחק מורטימר בתחרות האמנים באוסטנדה וניצח את סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, אז'ן זנוסקו-בורובסקי וג'וזף הנרי בלקברן אך סיים האחרון מ-29 המתמודדים עם 5/28. מורטימר ניצח גם במשחקים תחרותיים מול הנרי בירד וז'ק מיזס וסיים בתיקו מול וילהלם שטייניץ וג'ורג' הנרי מקנזי.
מורטימר כתב שני ספרי שחמט שהפכו לרבי-מכר. על שמו קרויה הגנת מורטימר בפתיחה ספרדית, מלכודת מורטימר
והתקפת מורטימר-פרזייר בגמביט אבנס.
לקריאה נוספת

Gaige, Jeremy (2005), Chess Personalia: A Biobibliography, McFarland & Company, pp. 291, ISBN 978-0786423538
Korn, Walter (1978), America's Chess Heritage, New York: David McKay, pp. 48–49, ISBN 0-679-13200-7
Hooper, David Vincent & Whyld, Kenneth (1996)The Oxford Companion to Chess, Oxford University, pp. 264–265, ISBN 0-19-280049-3
Spinrad, Jeremy P. (2006-02-21), New Stories About Old Players
ג'ורג' הנרי בוטון

| --- | --- |

ג'ורג' הנרי בוטון, דיוקן עצמי, 1884
 לידה:  4 בדצמבר 1833 נוריץ', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 בינואר 1905 (בגיל 71) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 
ג'ורג' הנרי בוטון (באנגלית: George Henry Boughton‏; 4 בדצמבר 1833 – 19 בינואר 1905 היה צייר, מאייר וסופר אנגלו-אמריקאי.
גלריה

עולי רגל
הליכת בבוקר חורפי
חזרת המייפלאוור
בדרך לקנטברי
רוז סנטדיץ
ונוס ונפטון
אשה על מחלקיים
סופו של ירח הדבש
הערות שוליים

↑  A Successful Painter" (New York Times, 14 October 1888).
↑  Baldry, Alfred Lys. G. H. Boughton, R. A. His Life and Work (Virtue & Co, London, 1904).
↑  New York Times, 2 April 1871.
↑  GH Boughton. Obituary (The Times, 21 January 1905).
↑  New York Times, 3 June 1878
↑  New York Times, 20 January 1894.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14970300j (data)  GND: 118856707  ISNI: 0000 0000 8055 2702  LCCN: n79104209  NLA: 35966003  NTA: 073179299  RKD: 11380  SNAC: w6hm5hs3  Trove: 1166177  ULAN: 500006925  VIAF: 227730597   WorldCat (עם VIAF): 227730597 
ג'ורג' הנרי בוטון, פוריטנים הולכים לכנסייה, 1867
ג'ורג' הנרי בוטון, שנות ה-1880
עסקי הרוקנ'רול

עסקי הרוקנ'רול הוא אלבום האוסף השלישי של להקת הפופ רוק הישראלית משינה. האלבום יצא בנובמבר 2010 על ידי חברת התקליטים NMC.
הפקה

ב-27 בינואר 2010 כינסו חברי הלהקה מסיבת עיתונאים במועדון הבארבי בתל אביב, שבה הודיעו על תכנוניהם לקראת שנת ה-25 לפעילותם המשותפת, שכללו אלבום אולפן חדש, אלבום אוסף, סרט תעודי וספר אודות הלהקה. באותו יום יצא הסינגל הראשון לקראת אלבום האולפן המתוכנן, "בין הצללים".
האוסף, שנערך על ידי אבנר חודורוב ודרור נחום, כולל את 40 השירים הגדולים של משינה מכל 25 שנות פעילות הלהקה. ב-8 בנובמבר 2010 יצא אלבום האוסף של "עסקי הרוקנ'רול", לציון 25 שנות פעילותה. האוסף יצא בשתי מהדורות: מהדורת מארז מהודר שכללה שני תקליטורים עם 40 שירים, DVD המכיל וידאו קליפים מהופעות הלהקה וכולל קטעי הופעות נדירים וכן ספר בן 142 עמודים על היסטוריית הלהקה, שנערך על ידי דרור נחום ושהורכב מראיונות שערך נחום עם חברי הלהקה ומנהליה, וגרסת אלבום אוסף כפול בלבד. המארז המהודר והספר עוצבו על ידי Copypaste בסגנון "בוקס-סט" הנפתח לשלוש כנפיים עם כיס לספר. באוסף נכללו שני שירים שלא נכללו קודם לכן באלבומי אולפן של הלהקה, "אוהב אותך מישל" ו"משהו קטן וטוב", וכן שיר אחד חדש שכתב והלחין שלומי ברכה במיוחד עבור האוסף, בשם "הנה אנחנו" שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים.
אלבום האוסף "עסקי הרוקנ'רול" זכה לביקורות אוהדות במיוחד, כגון ציון 5 כוכבים אצל אורי משגב ב-"7 לילות": "אהבתי את משינה מתקליטם הראשון ועד לאוסף המוחץ הנוכחי" ושבחים מפי יואב קוטנר ב"ישראל היום": "מארז 'עסקי הרוק'נרול' מציב סטנדרט חדש בתחום סיכומי-הדרך במוזיקה הישראלית".
שם האוסף לקוח משורה בשירה של הלהקה "אז למה לי פוליטיקה עכשיו".
רשימת השירים באלבום > דיסק 1

אופטיקאי מדופלם (3:30) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה".
רכבת לילה (3:40) (אהוד בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה"
שלח לי מלאך (4:11) (יובל בנאי/משינה)
במקור מתוך האלבום "משינה 2"
את לא כמו כולם (3:39) (יובל בנאי)
במקור מתוך האלבום "להתראות נעורים שלום אהבה"
משהו קטן וטוב (4:41) (יובל בנאי ושלומי ברכה)
אנחנו שניים (5:03) (יובל בנאי/משינה)
במקור מתוך האלבום "משינה 2".
רומנטיקה עתידנית (3:35) (יובל בנאי ושלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "רומנטיקה עתידנית"
שלג צח (3:22) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה 3"
את באה לבקר (03:14) (יובל בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "מפלצות התהילה"
דני (5:34) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "שיא הרגש"
עתיד מתוק (3:45) (שלומי ברכה ויובל בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה".
אנה (2:39) (אורלי זילברשץ/יובל בנאי ואיגי דיין)
במקור מתוך האלבום "משינה".
יהלומים בשמיים (4:27) (יובל בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "יהלומים בשמיים"
בנות הים (03:51) (יובל בנאי)
במקור מתוך האלבום "מפלצות התהילה"
אז למה לי פוליטיקה עכשיו (4:09) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "העמותה לחקר התמותה"
הכל עוד אפשרי (4:58) (יובל בנאי ומייקל בנסון/משינה)
במקור מתוך האלבום "משינה 2"
רני בפריז (4:30) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "גבירותי ורבותי: משינה"
ילדתי (5:06) (אהוד בנאי, יובל בנאי ושלומי ברכה/יובל בנאי ושלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "רומנטיקה עתידנית"
נגעה בשמיים (4:18) (יובל בנאי)
במקור מתוך האלבום "שיא הרגש"
סר חינה (1:17) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה 3"
רשימת השירים באלבום > דיסק 2

הנה אנחנו (3:55) (שלומי ברכה)
להתראות נעורים שלום אהבה (4:18) (יובל בנאי)
במקור מתוך האלבום "להתראות נעורים שלום אהבה"
אין מקום אחר (03:48) (יובל בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "מפלצות התהילה"
העמותה לחקר התמותה (3:09) (שלומי ברכה ויובל בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "העמותה לחקר התמותה"
פחי שואו (3:28) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "שיא הרגש"
הכוכבים דולקים על אש קטנה (3:30) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "העמותה לחקר התמותה"
גברת שרה השכנה (4:15) (יובל בנאי)
במקור מתוך האלבום "שיא הרגש"
לנדסמן ופולנסקי (4:00) (יובל בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "יהלומים בשמיים"
ברחובות שלנו (2:45) (יובל בנאי/משינה וראובן שפירא)
במקור מתוך האלבום "משינה 3"
היא התווכחה איתו שעות (3:47) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "גבירותי ורבותי: משינה"
ריקוד המכונה (3:14) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "גבירותי ורבותי: משינה"
אוהב אותך מישל (4:03) (שלומי ברכה)
אהובתי (3:28) (יובל בנאי ואורלי זילברשץ/משינה וראובן שפירא)
במקור מתוך האלבום "משינה 3"
מדברים עלייך (3:56) (שלומי ברכה ויובל בנאי/משינה)
במקור מתוך האלבום "משינה 2"
אחכה לך בשדות  (3:59) (שלומי ברכה ויובל בנאי/שלומי ברכה)
בדרך אל הים (4:43) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "גבירותי ורבותי: משינה"
בלדה לסוכן כפול (3:19) (משינה/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה"
בן המלך (4:10) (יובל בנאי)
במקור מתוך האלבום "להתראות נעורים שלום אהבה"
התשובה (3:34) (שלומי ברכה ויובל בנאי)
במקור מתוך האלבום "רומנטיקה עתידנית"
תחזור תחזור (5:45) (יובל בנאי) - בהשתתפות יוסי בנאי
במקור מתוך האלבום "להתראות נעורים שלום אהבה"
חברי הלהקה

שירה: יובל בנאי
גיטרה, קולות: שלומי ברכה
בס, קולות: מייקל בנסון
תופים, קולות: איגי דיין
קלידים, סקסופון, אקורדיון, קולות: אבנר חודורוב
הערות שוליים

↑  אור ברנע, משינה חוגגת 25, באתר ynet, 27 בינואר 2010
↑  משינה 25 בעיצוב, Copypaste מעצבת 25 שנה למשינה
↑  יואב קוטנר, אהבה בת 25, 13 בנובמבר 2010
| משינה - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| משינה | "אופטיקאי מדופלם" • "אנה" • "בלדה לסוכן כפול" • "רכבת לילה" |  |
| משינה 2 | "שלח לי מלאך" • "אנחנו שניים" |  |
| משינה 3 | "שלג צח" • "אהובתי" • "ברחובות שלנו" |  |
| העמותה לחקר התמותה | "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" • "הכוכבים דולקים על אש קטנה" • "אחכה לך בשדות" |  |
| מפלצות התהילה | "שלומית בונה סוכה" • "אין מקום אחר" |  |
| שיא הרגש | "גברת שרה השכנה" • "נגעה בשמים" |  |
| להתראות נעורים שלום אהבה | "להתראות נעורים שלום אהבה" • "את לא כמו כולם" • "תחזור תחזור" |  |
| רומנטיקה עתידנית | התשובה |  |
| יהלומים בשמיים | בין הצללים |  |
מתים שרים הולכים: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 261296dc-8205-47c2-85e0-006a871354d6
עמוס גוטמן

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1954 סיטה בוזאולוי, רומניה 
 פטירה:  16 בפברואר 1993 (בגיל 38) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מדינה:  רומניה, ישראל 
 תקופת הפעילות:  1975–1993 (כ־18 שנים) 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
עמוס גוטמן (10 במאי 1954 – 16 בפברואר 1993) היה במאי קולנוע ישראלי.