stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חינוך גופני

ציוד טיפוסי לחינוך גופני
חינוך גופני היא פעילות חינוך שמטרתה עידוד הפעילות הגופנית. במסגרת מערכת החינוך נעשית פעילות של חינוך גופני מגן הילדים ועד לאוניברסיטה. במסגרתה עוסקים התלמידים בספורט ובהתעמלות, ונבחנת יכולתם בתחומים אלה. בשיעור חינוך גופני ניתן ללמוד ולהתאמן במספר תחומי ספורט שונים, החל ממשחקי כדור ועד התעמלות אירובית, קפיצה לרוחק וריצה. לעיתים (ובמיוחד בבתי ספר דתיים) מתקיימת בשיעורי חינוך גופני הפרדה בין בנות לבנים.
בנוסף לפעילות הגופנית, כלולים לעיתים בתוכנית הלימודים במקצוע גם נושאים כגון תזונה נכונה ואנטומיה בסיסית. השיעורים העיוניים אינם מקובלים בכל בתי הספר.
במדינת ישראל

במערכת החינוך הממלכתית, לפי חוזר מנכ"ל, על מנהל בית הספר להקפיד על מתן שני שיעורי חינוך גופני באורך 45 דקות לשיעור בשבוע לכל תלמיד. למרות שכמות שעות לימוד החובה בכלל המקצועות גדולה מהממוצע ב-OECD, כמויות שיעורי החנ"ג בחינוך היסודי- 57 שעות בשנה, ובחטיבת הביניים- 55 שעות בשנה, נמוכות מכמות החנ"ג הממוצעת- 65 שעות שנתיות ביסודי ו-66 בחטיבת הביניים במדינות ה-OECD. בחינוך היסודי הגרמני הילדים מקבלים 80 שעות חנ"ג בשנה ובצרפת 108 שעות. יחד עם זאת, בשתי המדינות כמות שעות חינוך החובה ביסודי בכלל המקצועות נמוכה מכמות זו בישראל.
לפי מחקר ארגון הבריאות העולמי מ 2013, אחוז הילדים בישראל בני 11, 13 ו15 שדיווחו שהם מבצעים לפחות שעת פעילות גופנית יומית בעצימות בינונית או גבוהה הוא בין הנמוכים באירופה לבני 11 ו 13 והנמוך ביותר לבני 15.
מיעוט שיעורי החנ"ג בישראל תורם לחוסר פעילות גופנית בקרב תלמידי מערכת החינוך. יו"ר האגודה הישראלית לסוכרת, פרופסור ארדון רובינשטיין, ביקש משר החינוך ושרת הבריאות ב-2013 להכפיל את שעות החנ"ג השבועיות בבתי הספר.
בישראל חובה על התלמיד לקבל ציון "עובר" במקצוע זה בהיקף של 2 יחידות-לימוד כדי לקבל תעודת בגרות (לא תקף לגבי אקסטרניים שאינם מחויבים במקצוע זה כלל כדי לקבל בגרות).
לרוב, בפי התלמידים נקרא השיעור בפשטות "ספורט", "חנ"ג" (ראשי תיבות של "חינוך גופני") או "התעמלות".
בחינוך הממלכתי הלימודים מתקיימים במסגרת הכיתה המלאה בקרב כיתות א'-ו', ומתבצעת הפרדה בין בנים לבנות בכיתות ז'-י"ב (חט"ב ותיכון)
הוגי דעות בתחום החינוך הגופני > ג'ון לוק

הרופא והוגה הדעות הבריטי ג'ון לוק (1704-1632) הדגיש את החשיבות הרבה שבאיזון בין גוף לנפש, תוך שהוא סולל דרך חשובה לחינוך המתבסס על ההתפתחות הטבעית של הילד. לוק טען כי אף מקצועות כפיים, כמו גננות, או נגרות, לא רק שמחזקים את המיומנות המקצועית של האדם, אלא אף תורמים רבות לבריאותו, ובמיוחד אלה המבוצעים באוויר הפתוח. ג'ון לוק הדגיש, בניגוד גמור לתפישת הכנסייה, כי "אין שעשוע בחינת עצלות, אלא פיוג החלק היגע שבגוף על ידי שינוי בעיסוק".
הוגי דעות בתחום החינוך הגופני > ז'אן-ז'אק רוסו

ממשיך תורתו של לוק ומבקיע דרך חשובה בנושא בזכות עצמו היה גדול הוגי הדעות של המאה ה-18 – ז'אן-ז'אק רוסו (1778-1712). רוסו היה סופר, מוזיקאי, פילוסוף, פדגוג ומורה דרך צרפתי שבילה רוב ימיו בז'נבה שבשווייץ. בנוף האידאי-דתי זוהה רוסו כקלוויניסט, כלומר נמנה עם אלה שדגלו בחינוך גופני ובספורט תכליתיים, ולא הנאתיים ועינוגיים גרידא.
רוסו התקומם כנגד מצב החינוך בימיו (בתי ספר ירודים וקופאים על שמריהם, כפותים למגבלות הכנסייה וגזירותיה, חדרי לימוד צרים, אפלים וחסרי אוויר, ספסלים נטולי משענת, שעות לימוד רבות וספיגת עונשי גוף). רוסו הגדיר את תמונת המצב הזו כ"דיכוי המצב הטבעי של האדם".
חדור ברצון להכשיר את האדם לקראת לידתה של תקופה חדשה פרסם רוסו ספרי חינוך, שהחשוב והמפורסם שבהם נקרא "אמיל, או על החינוך", על שם גיבור חיבורו, בשנת 1762. בספרו הציע רוסו מסגרת נוחה לחינוך הילד בחיק הטבע באמצעות דרך שיטתית להכוונת הפעילויות כדלקמן:
הכנה תחושתית על ידי תרגול כל החושים כמו משחקי-לילה;
היגיינה על ידי הקפדה על ניקיון הגוף ולבישת בגדים פשוטים וקלים;
פעילויות ספורטיביות באוויר הפתוח, הצח;
טיפוח רמת ההישרדות כדי לחסן את הגוף מפני חילופי מזג-אוויר והתמודדות כנגד איתני הטבע;
סיגול למידת מלאכת כפיים כמו חקלאות, גננות, נגרות ועוד לצורך שיפור הקואורדינציה והכנת הנוער לקראת העידן המודרני ובסימן הטבעיות.
"נצייד נא תמיד את האדם בנשק כנגד תקריות בלתי צפויות. אמיל צריך לדעת לקפוץ לרוחק ולגובה, לטפס על עצים ולדלג מעל לחומות. אעשה ממנה בן-תחרות לאיל במרוצתו, יותר מאשר רקדן באופרה" – כך כתב בחיבורו המפורסם.
בספרו "אמיל" חילק רוסו את ציר הזמן של מסכת חיי האדם למספר קטעים:
מן הלידה ועד גיל 5, שכינה פרק זמן זה בשם "שלב החיה", בו זקוק הילד לפעילות גופנית, חופשית בטיבה ומטבעה;
מגיל 5 ועד 12, הוא "שלב הפרא" כלשונו של רוסו, יש לסגל סוגים שונים של משחקים וספורט להקשחת הגוף ולחידוד החושים;
מגיל 12 ועד 15 ("השלב הפסטוראלי") יש להשחיז את ההגיון ולשפר את כושר השיפוט;
מגיל 15 ועד 20 ("השלב החברתי") ראוי לפתח את החשיבה ולטפחה על-מנת לחברת בעזרתה את החניך.
חשיבות תרומתו של רוסו לתרבות הגוף לא התקפלה במעין "סופרמרקט" של עצות ספורטיביות בדבר התרגילים הגופניים הראויים, אלא בשילוב ההתעמלות בכלל החינוך והתרבות האנושית. בכך תרם רוסו נדבך חשוב בדרך לשילוב עתידי של החינוך הגופני בבתי הספר.
הוגי דעות בתחום החינוך הגופני > יוהאן היינריך פסטלוצי

בהשפעת משנתו של רוסו הציע יוהאן היינריך פסטלוצי (1827-1746), מחנך ומבקר חברתי שווייצרי, את התורה הספורטיבית בסימן החינוך הטבעי, מה שהפכה אחר-כך ל"התעמלות החופשית", שכללה תרגילים מכינים לחיזוק השרירים ולהגמשת המפרקים.
פסטלוצי הושפע עמוקות מהמצב העגום ששרר בזמנו במפעלים ובבתי החרושת (שעות עבודה רבות, תנאי תברואה גרועים ובעיקר עבודת/עבדות ילדים). המצב יתוקן לדעתו אם תינתן תשומת לב מספקת לחינוך הגופני החל מבתי הספר. "נקודת המוצא ויסודות הגימנסטיקה" – כך טען – "מצויים בגופו של הילד עצמו, והם טמונים בתנועת הפרקים וביכולת לבצעם כרצונו".
הפיתוח הגופני חשוב, לדעתו של פסטלוצי, כמקדם את בריאות הגוף, כשומר על תוחלת החיים, מונע מחלות, מעניק אומץ לב ועוד. בהדגישו כי עצם מטרת הגימנסטיקה היא "להחזיר את גופו של הילד לידי אחדות ותיאום עם רוחו ולבו", יצא פסטלוצי חוצץ כנגד הדעות הקדומות שרווחו בין הבריות כי "הגימנסטיקה טובה לחזקים ובעלי גוף חלוש לא יצלחו בה, ואפילו עלולים להינזק ממנה". ההפך הוא הנכון, כך טען והוסיף: "לא זו בלבד שהתרגילים עומדים ביחס ישיר לכוחו של כל אחד ואחד, אלא שניתן להמציא תרגילים, ואכן כאלה הומצאו, עבור אלה הסובלים ממיחושים מסוימים".
במקביל לקו זה מתח פסטלוצי ביקורת כנגד אלה המבקשים לפתח ולטפח את היכולות הטכניות של האדם ושאינן תואמות את טבע האדם. כדי להפוך את החניך, המתעמל, לרקדן מזה ולסייף מזה, יש ליצור מערכת מורכבת של אימונים, הרבה מעבר להיבטים הטכניים, ולהתחשב במישור האישי של כל מתעמל ומתעמל.
פסטלוצי כתב גם בנושאי חינוך אחרים. יצא כנגד השינון והמשמעת הקפדנית שהו נהוגים בבתי הספר בתקופתו.
לקריאה נוספת

אורנית רמתי דביר, לדעת מתוך הגוף, מבט פמיניסטי על החינוך הגופני של נערות בישראל, הוצאת רסלינג, 2022
הערות שוליים

↑  משרד החינוך, מנהל כלכלה ותקציבים, אגף א' כלכלה וסטטיסטיקה, מערכת החינוך בישראל בראיה השוואתית בינלאומית, עמ' 27, 9 בספטמבר 2014 ‏
↑  HEALTH BEHAVIOR IN SCHOOL-AGED CHILDREN (HBSC) STUDY: INTERNATIONAL REPORT FROM THE 2013/2014 SURVEY, page 136-137, WHO Europe,  ‏
↑  מיכל רשף‏, "ללא חינוך גופני לילדים - המרחק לסוכרת מתקצר", באתר וואלה, 9 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546021705171  BnF: cb131627112 (data)  GND: 4077704-2  HDS: 010422  LCCN: sh85101517  LNB: 000049801  NARA: 10643778  NDL: 00572522  NKC: ph116513
טורטליני

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה מביצים, פסטה ממולאת 
 על שם:  Tortelli 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  חיטה, ביצה, אגוז מוסקט, raw ham, מורטדלה, פרמזן, short loin 
 
קערת טורטליני
טורטליני בשלבי ההכנה
טורטליני (באיטלקית: Tortellini) הם כיסוני פסטה ממולאים בצורת טבעת ומזכירים בצורתם צדפים. הם לרוב ממולאים בתערובת של בשר, גבינה או ירקות כדוגמת תרד, בטטה ודלעת. מקורם מאזור אמיליה באיטליה, בעיקר בבולוניה ומודנה. מגישים אותם בעיקר עם מרק, מרק בשר ומרק עוף. הם פופולריים מאוד ברוטב שמנת, אך גם רטבים בשריים כגון ראגו.
טורטלוני (tortelloni) היא גרסה גדולה יותר של טורטליני, עם מלית ירקות, ובניגוד לטורטליני, לרוב מוגשת עם רוטב ולא מרק.
את הטורטליני מכינים מעָלֶה של פסטה המהודק סביב למילוי, והם מתאימים לרטבים שאינם מאפילים על טעמו של המילוי. לרוב מוגשים עם רטבים מבוססי חמאה, שמן זית, עגבניות, פטריות, וגבינות.
מקור

השם טורטליני מגיע מהשם האיטלקי "טורטלו" שהיא עוגה איטלקית. הטורטליני נועד במקור למחזר את הבשר שנותר על יד שולחן האצילים העשירים בסביבה ענייה. בספר "כלכלת העיר בווילה" (L'economia del cittadino in villa) משנת 1664 מתואר טורטליני מבושל בחמאה. ובשנת 1842 הנוסע הביבליוגרף הצרפתי אנטואן-קלוד פסקוין (Antoine-Claude Pasquin) מתאר מילוי עשוי בשר בקר, חלמון ביצה, וגבינת פרמזן.
הערות שוליים

↑  איך מכינים טורטליני
טורופץ

טורופץ (ברוסית: Торо́пец) היא עיר באובלסט טבר שברוסיה.
היסטוריה

טורופץ מוזכרת לראשונה בדיווחים היסטוריים בשנת 1074. באותה תקופה השתייכה העיירה לנסיכות סמולנסק והייתה השנייה בחשיבותה בנסיכות. באזור שנת 1167 ניתנה העיירה לנסיך נפרד, וכך נוצרה נסיכות טורופץ, שהייתה כפופה לנסיכות סמולנסק.
במאה ה-14 עברה העיירה לשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1503 הובסה הדוכסות בקרב, וטורופץ עברה לשליטת איוואן השלישי. בראשית המאה ה-17 נבזזה העיירה בידי צבא פולין ובשנת 1708, כחלק מהרפורמות המנהליות שביצע פיוטר הגדול, טורופץ הוכללה במחוז סנקט פטרבורג.
היישוב היהודי בעיירה

בסוף המאה ה-19 ישבו בעיירה 570 יהודים. בראשית שנות העשרים של המאה העשרים התגוררו בטורופץ כ-1,400 יהודים, שהיוו יותר מעשירית אוכלוסייתה. בטורופץ פעלו בית ספר יהודי ומועדון פועלים יהודי.
בין שתי מלחמות העולם קטן מאוד מספר היהודים בעיר, ובשנת 1939 ישבו בה 500 יהודים בלבד שהיא פחות מ-4%. לאחר הפלישה הנאצית במבצע ברברוסה לברית המועצות ביוני 1941, ב-29 באוגוסט 1941 נכבשה טורופץ על ידי הנאצים. מרבית היהודים נמלטו מזרחה או גויסו לצבא האדום, אך עדיין נותרו בטורופץ כמה עשרות יהודים.
ב-20 בספטמבר 1941 רוכזו היהודים שנותרו בטורופץ, בין 60 ל-80 בני אדם, במעין גטו בבניין של מפעל הפשתן שבפרוורי העיר. הגטו חוסל בסוף שנת 1941, ותושביו הוצאו ממנו ונורו למוות בבור הריגה.
הערות שוליים

↑  טורופץ ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית).
1 2 3  טורופץ (Toropets), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
1 2 3  אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), טורופץ, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1830–1832), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545037805171  LCCN: n97083923  NKC: ge554707  VIAF: 125661385   WorldCat (עם VIAF): 125661385
טורח ציבור

טורח ציבור (בארמית: טירחא דציבורא) הוא שיקול בהלכה לפיו יש למנוע מן הציבור טרחה מרובה. הטירחה האמורה איננה רק מאמץ פיזי כלשהו, אלא גם עיכוב ובזבוז זמן של הציבור מוגדר כ"טירחה" שיש למונעה. לשם כך אף הקלו חכמים לעיתים בקיומן של הלכות מסוימות כדי למנוע טרחה מרובה ובזבוז זמן מן הציבור.
דוגמאות

קריאת שמע כוללת אמירה של פרשת ציצית, שיש בה אזכור של יציאת מצרים, כדי לקיים את המצווה להזכיר את יציאת מצרים בכל יום. בתלמוד (בבלי ברכות יב, ב) נאמר שהייתה מחשבה לקבוע במקומה את ברכות בלעם, הכוללות גם הן אזכור של יציאת מצרים, אבל מפני טורח הציבור בקריאת פרשה ארוכה זו נמנעו חכמים מלעשות כן.
במשנה במסכת תענית נקבעה סידרה של שלוש עשרה תעניות כאשר יש עצירת גשמים, וגם אם התעניות לא הועילו והגשם לא בא - אין להטיל על הציבור תעניות נוספות. לדעת רבי יהודה הנשיא הטעם לכך הוא משום טורח הציבור, אך אביו, רבן שמעון בן גמליאל, סבר שהטעם הוא שעבר זמנו של היורה. לפי דעת רבי יהודה הנשיא, גם כאשר התעניות נקבעו בגלל פורענות כלשהי שאינה קשורה לגשם - אין להתענות יותר, משום טורח הציבור (בבלי תענית יד, ב).
בבית המקדש היה הכהן הגדול קורא בתורה ביום הכיפורים, פרשה אחת מספר ויקרא ואחת מספר במדבר. את הקריאה בספר במדבר היה קורא בעל פה, כדי שלא להטריח את הציבור בהמתנה עד שיגללו את ספר התורה. זאת, למרות שבדרך כלל אסור לקרוא בציבור פסוקים מן המקרא בעל פה (בבלי יומא ע, א).
בבית הכנסת

בסידרי בית הכנסת וניהול התפילה בציבור קיימת הקפדה רבה למנוע בזבוז זמן של הציבור:
אסור לשליח ציבור להאריך בתפילתו, מפני טורח הציבור (שולחן ערוך אורח חיים סימן נג סעיף יא). כך מסופר בתלמוד (בבלי ברכות לא, א) על רבי עקיבא, שכאשר היה מתפלל עם הציבור היה מקצר בתפילתו.
כשיש מניין של עשרה אנשים בבית הכנסת יש להתחיל בתפילה ולא להמתין לאיש חשוב שטרם הגיע (רמ"א אורח חיים סימן קכד סעיף ג).
העולה לקרוא בתורה ומברך את ברכות התורה לא יסגור את ספר התורה בזמן ברכתו, כדי שלא יצטרך הציבור לחכות עד שבעל הקריאה יאתר את המקום המדויק בספר שממנו הוא צריך להמשיך לקרוא (בבלי מגילה לא, א, לדעת התנא רבי יהודה, ומשנה ברורה סימן קלט סעיף קטן יז).
ראוי שלא להרבות במספר העולים לתורה, גם כאשר הדבר מותר (משנה ברורה סימן רפב סעיף קטן ה)
מי שקורא פסוקי דזמרא ובאמצע קריאתו הזמינו אותו לעלות לתורה - יפסיק באמצע קריאתו, כדי למנוע מהציבור להמתין לו (משנה ברורה סימן נא, י).
ראו גם

תקנות בית הכנסת בקהילות שו"ם
חיים יצחק שאקי

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1853 י"א באייר ה'תרי"ג איסטיפול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  10 באוגוסט 1940 (בגיל 87) ו' באב ה'ת"ש איסטנבול, טורקיה 
 מקום פעילות:  קושטא בפרט וטורקיה בכלל
 תקופת הפעילות:  ? – 10 באוגוסט 1940 
 תחומי עיסוק:  דקדוק עברי, ספרות עברית, דיינות ורבנות
 תפקידים נוספים:  חכם באשי של טורקיה
 רבותיו:  הרב שלמה קמחי
 
שער ספרו "טריזורו דיל ז'ודאיזמו או מלי דאבות", חלק ראשון, קאיירו [=ירושלים], תרס"ז (1907).
הרב חיים יצחק שאקי (19 במאי 1853, י"א באייר ה'תרי"ג – 10 באוגוסט 1940 ,ו' באב ה'ת"ש) היה משכיל ומדקדק עברי, חוקר תולדות ישראל, מגדולי רבני קושטא, חכם באשי ורבה הראשי של טורקיה.
חיבוריו

פרסם מאמרים מדעיים בעיתונות המקומית בטורקיה, והשאיר אחריו כתבי יד רבים שלא יצאו לאור, בהם ספרים בעברית, בלאדינו בש"ס ובפוסקים.
לה איסטורייה אוניב'ירסאל (ההיסטוריה העולמית) - חיבור מקיף ומפורט של תולדות עם ישראל בכל התפוצות, מזמן בריאת העולם עד תקופת בעלי התוספות, 13 כרכים שנדפסו בקושטא, בין השנים 1930-1899. הכותר מכרך ז' ואילך: לה איסטורייה ג'ודייה אוניב'ירסאל (תולדות ישראל בעולם כולו).
טריזורו דיל ז'ודאיזמו (אוצר היהדות) או מלי דאבות - פירוש מקיף לפרקי אבות בשני כרכים, עם "קיצור תולדות היהדות, תולדות חכמי המשנה וגדולי האומה". למעשה מכיל פירוש רק עד משנה השנייה של הפרק הראשון בפרקי אבות. שני הכרכים ראו אור בירושלים (בשער החלק הראשון נאמר שנדפס בקהיר, ואין זה אלא מחמת הצנזורה), 1908-1907. חלק ג' כנראה נותר בכתב יד (נכון לשנת 1938).
בינה לעיתים - על סדר לוח השנה העברי, בליווי ביאור מפורט, קושטא 1897.
מעם לועז [על] שיר השירים, קושטא 1899.
איל ארב'ול די ב'ידאס (עץ החיים) - דו-שיח בעניין ההתבוללות, בין רב שמרן לבין איש ליברל. קושטא 1924.
איל ז'ודאיזמו טראדיסייונאל (היהדות המסורתית) - כתב יד (נכון לשנת 1938).
מחברת 'קידושין על תנאי' - פסק ארוך על הפקעת הקידושין, יחד עם שאר רבני קושטא. נדפס בקושטנדינא, תרפ"ד.
הערות שוליים

↑  על שאלת ההכם־באשי בטבריה, החרות, 18 ביוני 1913
↑  י. מ. טולידאנו, מכתב מטבריה, החרות, 12 בנובמבר 1913
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב חיים בז'רנו | רבנים ראשיים של טורקיה | הבא: הרב רפאל סבאן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293093905171  BNE: XX910846  BnF: cb158234908 (data)  GND: 114656659X  ISNI: 0000 0003 6473 6394  LCCN: nb2005000378  VIAF: 227076876   WorldCat (עם VIAF): 227076876
טובה קליינר-סדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בת 87 בערך) הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
טובה קליינר-סדן היא מעצבת תלבושות תיאטרון וציירת ישראלית. סדן הציגה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות במספר גלריות בארץ ובארצות הברית ועיצבה תלבושות עבור הבימה, התיאטרון הקאמרי, תיאטרון באר שבע, להקת ענבל ועוד.
קורות חיים

טובה קליינר-סדן נולדה בשנת 1937 בגרמניה. בין השנים 1955–1959 למדה סדן אופנה ותלבושות לתיאטרון בפריז ובקונסטאקדמי(אנ') במינכן, ולאחר עלייתה לישראל השתלמה במכון אבני. בשנת 1960 עלתה סדן לישראל ומייד לאחר מכן עיצבה את התלבושות עבור ההצגה 'רוזנים ואביונים' של התיאטרון הקאמרי בבימוי אריה נבון. על פי סדן, היא בחרה לעסוק בעיצוב תלבושות לתיאטרון, ולא בעיצוב אופנה, בשל מגוון הסגנונות והתקופות בתיאטרון, ואי קיום התלות בעיצובים של אחרים. שיתוף הפעולה שלה עם התיאטרון הקאמרי נמשך גם בשנים הבאות, כאשר ב-1964 היא עיצבה תלבושות עבור ההצגה 'אדם לכל עת', וב-1968 עבור 'הנרי הרביעי', בשיתוף תיאטרון חיפה וכן 'הבתולה מרומא' ב-1969. בשנות השבעים החלה סדן לעצב תלבושות עבור תיאטרון החאן בירושלים. בשנת 1979 עיצבה סדן תלבושות עבור 'תעלולי נישואין' בתיאטרון הבימה, עבורו עיצבה תלבושות לעוד ארבע הצגות. באותה שנה הציגה סדן את תערוכת ציוריה הראשונה. בשנת 1980 הכינה סדן תלבושות עבור המחול "אגדה בחולות" בהפקת להקת ענבל.
בשנות השמונים, בעודה ממשיכה לעצב תלבושות עבור הקאמרי, הציגה סדן תערוכת ציורים בבית אגודת הציירים בתל אביב. בשנת 1982 השתלמה סדן בפראט גראפיק סנטר(אנ') בניו יורק. בשנת 1983 עיצבה את התלבושות עבור ההצגה 'תופים בלילה' של תיאטרון באר שבע, בבימוי מיכה לבינסון, וכן עבור האופרה "זיסקינד פון טרימברג" של מרק קופיטמן. באותה תקופה הציגה סדן את תערוכתה הראשונה בניו יורק; ציוריה התאפיינו בשימוש בחומרים מן הטבע כגון חול שיצרו דימויי נוף מופשטים, ובחומרים בלתי קונבנציונליים כגון ממחטות נייר על מצע עץ. כמו כן השתתפה סדן בתערוכה קבוצתית של אמנים ישראלים בסן פרנסיסקו. בשנת 1986 הציגה סדן בתערוכה נוספת, בגלריה בשדרת מדיסון. לאחר מכן עיצבה סדן תלבושות עבור 'מירלה אפרת' ו'מעגל הגיר הקווקזי' מבית הבימה.
בשנת 1989 השתתפה סדן בתערוכה "הצד האחר - הבטים במימד הטרנסצנדטלי אצל אמנים ישראליים" בבית יד לבנים בפתח תקווה. בשנת 1990 עיצבה סדן תלבושות עבור ההצגות 'להרוג את הזמן' ו-'החולה המדומה' מבית הקאמרי. באותה שנה הציגה סדן תערוכת יחיד בגלריה טובה אוסמן. בדומה לתערוכותיה הקודמות גם תערוכה זו המתמקדה בדימויי נוף; ברם, נעשה שימוש רב יותר בצבעים מבחומרים טבעיים, והדימויים אותם ציירה היו פחות מופשטים. ב-1994 עיצבה סדן את התלבושת להצגה 'תמול שלשום' בקאמרי, והציגה את תערוכת היחיד 'נוף רעיוני' בגלריה נלי אלמן. בשנת 1996 עיצבה תלבושות עבור תיאטרון באר שבע, והעלתה תערוכת יחיד נוספת בגלריה של טובה אוסמן. שנה לאחר מכן השתתפה סדן יחד עם אחותה, הקרמיקאית אסתר בק בתערוכה 'דרך החומר' בגלריית הקרמיקה 'שלוש שלושים' בתל אביב. בשנת 2002 ביצעה סדן תחקיר ועריכה עבור ההצגה 'ליקוי מאורות' שהפיק תיאטרון הספרייה. בשנת 2008 הוצגו תלבושות בעיצוב סדן בתערוכה "הצגת אופנה" בתיאטרון ירושלים. ב-2011 הוצגו תלבושותיה בשנית בתערוכה "מאחורי הקלעים" במגדל שלום. בשנת 2021 קיימה סדן בשנית שיתוף פעולה עם אסתר בק, במסגרת התערוכה LIFE LINE בגלריה BY5 בתל אביב.
הערות שוליים

↑  ארכיון טובה קליינר-סדן, בספרייה הלאומית
1 2  טובה סדן (קליינר), באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
↑  קליינר סדן טובה, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
↑  גלי רבינק‏, טובה בתחפושות, באתר וואלה, 3 במרץ 2009
↑  תיק הצגה - 'רוזנים ואביונים' - תיאטרון הקאמרי, 1960, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
1 2  יהודית סטרובולסקי, טובה קליינר סדן, מעצבת בדי תלבושות ובדי ציור, עולם האופנה 17
↑  מודעות, הארץ, 5 ביולי 1964
↑  תוכניות - 'הנרי הרביעי' - 1968, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
↑  סקיצות תלבושות - 'הבתולה מרומא' - 1969, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
↑  תיאטרון החאן הירושלמי, מעריב, 30 באוגוסט 1976
↑  תיק הצגה - 'תעלולי נישואין' - תיאטרון הבימה, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
↑  טובה קלינר סדן, באתר ארכיון הבימה
1 2  אירנה אורבך, נוף ישראלי נטו, מעריב, 23 במרץ 1990
↑  ענבל תאטרון מחול, אגדה בחולות - פנטסיה כוריאוגרפית על תולדות תל-אביב, באתר הספרייה הלאומית
↑  סיפור גן-עדן, מעריב, 9 בפברואר 1981
↑  אמנות עכשיו, מעריב, 17 בדצמבר 1982
↑  סקיצות תלבושות - 'תופים בלילה' - 1983, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
↑  חנה ידור-אבני, הטרובדור היהודי, מעריב, 27 בינואר 1983
חומרים שונים - 'זיסקינד פון טריכמברג' - 1983, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
↑  Israeli artists’ works shown at S.F. galley, J. The Jewish News of Northern California, Volume 134, Number 39, California Digital Newspaper Collection, ‏27.09.1985
↑  New York Media LLC, New York Magazine, New York Media, LLC, 1986-05-19. (באנגלית)
↑  תיק הצגה - 'מירלה אפרת' - תיאטרון הבימה, 1986, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
↑  תיק הצגה - 'מעגל בגיר הקווקזי' - תיאטרון הבימה, 1987, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
1 2 3  טובה סדן (קליינר), תערוכות, מרכז מידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
↑  מודעות, מעריב, 14 בינואר 1990
מודעות, מעריב, 20 בדצמבר 1990
↑  תיק הצגה - 'תמול שלשום' - תיאטרון הקאמרי, 1994, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
↑  תכנייה - 'היהודי זיס' - התיאטרון העירוני באר שבע, 1996, ארכיון טובה קליינר-סדן - מבחר מייצג, הספרייה הלאומית
1 2  LIFE LINE | אמניות: אסתר בק וטובה סדן, אוצר: יונתן אולמן, באתר אמנים יוצרים בישראל
↑  ליקוי מאורות - בית צבי, באתר הבמה
↑  התיאטרון העברי בראי תלבושותיו, באתר הבמה, ‏04.11.2008
↑  תערוכות במגדל הנוסטלגיה, יאיר דקל, עניינים יומיומיים
↑  הרשימה המשותפת // 4.3.2021, באתר מגזין פורטפוליו, ‏4.3.2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275355  NLI: 987007523063305171  ULAN: 500477666  VIAF: 308268803   WorldCat (עם VIAF): 308268803
טוטאל וור

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  13 ביוני 2000
 סוגה:  משחק אסטרטגיה בזמן אמת, משחק אסטרטגיה מבוסס תורות
 פיתוח:  Creative Assembly
 הוצאה לאור:  Electronic Arts 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 הפצה:  Electronic Arts (בשנים 2000-2001) Activision (בשנים 2002-2004) Sega (החל משנת 2005)
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, משחקי רשת
 פלטפורמות:  מחשב אישי
 www.totalwar.com
 
Total War (באנגלית: מלחמה טוטאלית) היא סדרת משחקי אסטרטגיה שהופצה ופותחה בידי קְרִיאֵיְיטִיב אֵסֶמבּלי (אנ'). המשחקים מבוססים על ניהול מדיני אסטרטגי בתורות, ועריכת קרבות בזמן אמת.
המשחק הראשון בסדרה, "שוגון: מלחמה טוטאלית" (Shogun: Total War), העוסק ביפן בימי הביניים, יצא לאור בשנת 2000. בעקבות המשחק, שזכה בהצלחה רבה, יצאו במהלך השנים הבאות תשעה משחקים נוספים בסדרה: שלושה משחקים על ימי הביניים באירופה, משחק נוסף על יפן בימי הביניים, שני משחקים על רומא העתיקה, שני משחקים על אירופה בעת החדשה
ושני משחקים המתרחשים בעלילת פנטזיה דמיונית (בעולם וורהאמר).
משחקי הסדרה

| שם | שנת יציאה | התאמה למערכת הפעלה | הרחבות | תקופה עלילתית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שוגון: מלחמה טוטאלית Shogun: Total War | 2000 | Microsoft Windows | הפלישה המונגולית (Mongol Invasion) | יפן בימי הביניים |
| ימי הביניים: מלחמה טוטאלית Medieval: Total War | 2002 | Microsoft Windows | הפלישה הוויקינגית (Viking Invasion) | אירופה בימי הביניים |
| רומא: מלחמה טוטאלית Rome: Total War | 2004 | Microsoft Windows, macOS | הפלישה הברברית (Barbarian Invasion) אלכסנדר (Alexander) | רומא העתיקה |
| ימי הביניים 2: מלחמה טוטאלית Medieval II: Total War | 2006 | Microsoft Windows, macOS, Linux | ממלכות (Kingdoms) | אירופה בימי הביניים |
| אימפריה: מלחמה טוטאלית Empire: Total War | 2009 | Microsoft Windows, macOS, Linux | מערכת וורפאת' (The Warpath Campaign) | אירופה, הודו ואמריקה בעתהחדשה המוקדמת |
| נפוליאון: מלחמה טוטאלית Napoleon: Total War | 2010 | Microsoft Windows, macOS | מערכת חצי האי (The Peninsular Campaign) | מלחמות נפוליאון |
| מלחמה טוטאלית: שוגון 2 Total War: Shogun 2 | 2011 | Microsoft Windows, macOS | עליית הסמוראי (Rise of the Samurai) נפילת הסמוראי (Fall of the Samurai) | יפן בימי הביניים |
| מלחמה טוטאלית: רומא 2 Total War: Rome II | 2013 | Microsoft Windows, macOS | קיסר בגאליה (Caesar in Gaul) חניבעל בשער (Hannibal at the Gates) האימפרטור אוגוסטוס (Imperator Augustus) זעם ספרטה (Wrath of Sparta) האימפריה מחולקת (Empire divided) עליית הרפובליקה (Rise of the republic) | רומא העתיקה |
| מלחמה טוטאלית: אטילה Total War: Attila | 2015 | Microsoft Windows, macOS, Linux | הרומאי האחרון (The Last Roman) תקופת קרל הגדול (Age of Charlemagne) | שלהי העת העתיקה, ראשית ימי הביניים |
| מלחמה טוטאלית: וורהאמר Total War: Warhammer | 2016 | Microsoft Windows, macOS, Linux | איש החיה (The Beastmen) לוחמי הכאוס (The Warriors of Chaos) הזועף והקבר (The Grim and the Grave) המלך והמצביא (The King and the Warlord) אלפי היער (The Wood Elves) בריטוניה (Bretonnia) נורסקה (Norsca) | וורהאמר |
| מלחמה טוטאלית: וורהאמר 2 Total War: Warhammer | 2017 | Microsoft Windows, macOS, Linux | עלייתם של מלכי הקברים (Rise of the Tomb Kings) | וורהאמר |
| מלחמה טוטאלית: הכס של בריטניה Total War Saga: Thrones of Britannia | 2018 | Microsoft Windows, macOS, Linux |  | ממלכות ההפטרכיה |
| מלחמה טוטאלית: שלוש הממלכות Total War: Three Kingdoms | 2019 | Microsoft Windows, macOS, Linux |  | שלוש הממלכות |
טורי ברץ'

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1966 (בת 58) ואלי פורג', ארצות הברית 
 שם לידה:  Tory Robinson 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנסילבניה  בית ספר אגנס אירווין 
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה 
 בן או בת זוג:  ג'. כריסטופר ברץ' (1996–2006)  לאנס ארמסטרונג  ליאור כהן 
 www.toryburch.com
 
טורי ברץ' (באנגלית: Tory Burch; נולדה ב-17 ביוני 1966) היא מעצבת אופנה, אשת עסקים ונדבנית אמריקאית-יהודיה שזכתה במספר פרסי אופנה לעיצוביה.