stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שכנוע
מרכיבי המסר > אופן העברת המסר > מסר מלולי - העברה בעל פי או בכתב

באופן המתאים להכרה בכוחה של המילה, מרבית המסרים בכלל ואלה שכוונתם לשכנע בפרט, הם מסרים מילוליים. עם זאת, נשאלת השאלה מה משכנע יותר, מסר מילולי המועבר בכתב או בעל-פה? התשובה לשאלה זו תלויה במידה רבה במורכבותו של המסר. מחקרים מראים כי מסר פשוט שקל להבינו יותר משכנע כשהוא מועבר בעל פה ואילו מסר מורכב יותר משכנע כשהוא מובא בכתב. למשל, "העישון הורג", "אם שותים לא נוהגים - בשביל זה יש חברים" או "קשה עכשיו - הקלה אחר כך", הם מסרים פשוטים ולכן קליטים. מסרים מסוג זה מכונים בתקשורת השיווקית סיסמאות או סלוגנים. מסר מורכב, למשל: כיצד פועל תנור אפייה, כיצד פועל כוח המשיכה או כיצד המדיניות הכלכלית של מועמד לכנסת מטיבה עם האזרח, דורש קשב. מסרים כאלה כוללים הסברים. על מנת לעקוב אחרי הסברים דרוש להשקיע מחשבה, לקרוא בתשומת לב, יותר מפעם. כשהמסר מועבר בכתב אפשר לעקוב אחריו ביתר קלות.
מרכיבי המסר > אופן העברת המסר > העברה אישית

העברה אישית של מסרים תורמת לשכנוע. להמלצות של משתמשים אחרים מוכרים או לא דרך הרשתות החברתיות יש השפעה רבה. חלק משיטות המכירה מנצלות את הרשתות החברתיות על מנת ליצור "שיווק ויראלי". הן מנצלות את הקשר האישי על מנת להעביר מסרים באורח של "מפה לאוזן". העברה זו מגדילה את הפצתו של המסר, ובכך את ההכרות עימו וההתעניינות בו. שיטה זו כנראה הובילה להזנקת המכירות של ספרי הארי פוטר.
מרכיבי המסר > אופן העברת המסר > העברה דרך אמצעי התקשורת

לאמצעי התקשורת יש כוח רב בהעברת מסרים ובשכנוע. בבחירות המוקדמות לנשיאות בארצות הברית, נמצא כי מועמדים שמוציאים הכי רבה כסף על פרסום בדרך כלל זכו ברוב הקולות עצם החזרה על מסר מגדילה את האמונה שלנו בו עקב הפיכתו למוכר. גם אם המסר שקרי או לא נכון, אם הוא קצר וקליט (למשל בחריזה) הוא ישכנע וייתפס כנכון. יתרה מזו, אזהרה כי טעונים מסוימים אינם נכונים מגדילה שכנוע שכן בזמן הניסיון להפריך מסר יש חזרה עליו, וכאמור עצם החזרה על מסר תורמת לשכנוע למשל, מסר כמו "סחוס כרישים עוזר לדלקת מפרקים" הוא קליט. חזרה עליו מעלה את מידת האמונה בו. ניסיון להפריכו באמצעות חזרה על הטענה "זה לא נכון שסחוס כרישים עוזר לדלקת מפרקים" כוללת את עצם הטענה ובכך חזרה על הטיעון. באופן דומה, ניסיונות להפריך מידע בשדה הפוליטי דווקא מגדילות את האמונה במידע השגוי (למשל שמקיין מתכוון להשאיר את הכוחות האמריקנים בעיראק למאה שנים) עקב חזרה על המידע השקרי כחלק מהניסיון להפריכו. תופעה זו כונתה “backfire effect”.
מרכיבי המסר > אופן העברת המסר > העברה דרך אמצעי התקשורת > הזרימה הדו-שלבית של השפעת התקשורת (two-step flow of communication)

גישת הזרימה הדו-שלבית גורסת כי השפעת המסרים המובאים בתקשורת על היחיד מתרחשת בשני שלבים: מהתקשורת למובילי דעה (Opinion leaders) ומאלה ליחיד. חלק גדול מהשיווק, החל משיווק מוצר בודד, שיווק רעיון או עמדה לציבור, וכלה בהרצת פוליטיקאי, מתחיל באיתור מובילי הדעה המתאימים לתחום המשווק וחיזור אחריהם. מובילי דעה יכולים להיות אנשים שנתפסים כמומחים, מדענים, אנשי תקשורת, עיתונאים בכירים וכדומה. המסרים השיווקיים מועברים ליחיד דרך גורמים אלה ובכך תורמים לשכנוע. במחקר שנעשה על סטודנטים אמריקאים נמצא כי תשעה מכל עשרה רופאים בוחרים בתרופות (אותם ירשמו לפציינטים שלהם) שמומלצים על ידי מובילי הדעה ברשת החברתית אליה הם שייכים. רשת זו היא בדרך כלל רופאים מומחים שעובדים בבית חולים אוניברסיטאי. ואכן, בהתאמה למודל הדו שלבי ולממצא זה מסתבר כי חברות התרופות הגדולות מייעדות כשליש מתקציב השיווק להשפעה על מנהיגי דעה. ככלל, ניתן לומר כי המסרים אליהם נחשף היחיד גם אם מועברים ישירות הם בעיקר מועברים בעקיפין, דרך מובילי דעה משפיענים וכדומה. להעברה עקיפה זו יש השפעה ניכרת על השכנוע.
חוקת סוריה

החוקה של סוריה מגדירה את אופן פעילותה של ממשלת הרפובליקה הערבית הסורית. 
הגרסה האחרונה של החוקה אושררה במשאל עם והתקבלה ב-27 בפברואר 2012, בעקבות אירועי מלחמת האזרחים בסוריה.
החוקה בוטלה לאחר נפילת משטר אסד ותחילת שלטון ממשלת המעבר הסורית, שהודיעה שבכוונתה לחוקק חוקה חדשה.
החוקה שבוטלה קבעה שסוריה היא רפובליקה ערבית ודמוקרטית, המקיימת הפרדה בין דת ומדינה, ברוח האידאולוגיה הבעת'ית. כמו כן, החוקה, שנוסחה לאור עקרונות הפאן-ערביות, הגדירה את סוריה כחלק בלתי נפרד מהעולם הערבי, וכחלק אינטגרלי מהאומה הערבית הגדולה.
היסטוריה

הגרסה הראשונה של החוקה נוסחה על ידי אבראהים הנאנו (בערבית: إبراهيم هنانو), ונכנסה לתוקף ב-25 באפריל 1964. גרסה זו, אשר למעט תיקונים קלים נותרה בשימוש עד ה-27 בפברואר 2012, מעגנת את מעמדה העליון של מפלגת הבעת' הערבית-סוציאליסטית, כאשר סעיף 8 לחוקה מתאר את המפלגה כמנהיגת העם והחברה (אף שבסוריה לא התקיים, באופן פורמלי, משטר חד מפלגתי, סוריה מתוארת בדרך כלל על ידי משקיפים זרים כדיקטטורה העוברת בירושה).
חוקת 1964 ממשיכה וקובעת כי הסמכות לשליטה בסוריה נתונה בידי נשיא סוריה, אשר, על פי סעיף 84 של החוקה, נבחר באמצעות משאל עם, כאשר מועמדותו מוצגת מטעם השלוחה הסורית של מפלגת הבעת'. חרף זאת, תפקיד הנשיא אינו משוריין באופן פורמלי עבור מפלגת הבעת׳, שכן בהתאם לחוקה, גורמים פוליטיים נוספים רשאים להציג מטעמם מועמדים לנשיאות סוריה.
החוקה מבטיחה שוויון זכויות והזדמנויות לכלל אזרחי סוריה, לרבות הסדרה של חוקי עבודה, וכן זכויות ותנאי עבודה עבור יולדות.
היסטוריה > חוקת 2012

במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, ובעקבות דרישת פלגים נרחבים מקרב הציבור בסוריה, נוסחה חוקה חדשה והועלתה להצבעה במסגרת משאל עם. חוקה זו כללה מספר שינויים, שנבעו מדרישות ההמונים, וביניהם:
ביטול סעיף מס׳ 8, אשר ביסס את מעמדה הפוליטי העליון של מפלגת הבעת׳. במסגרת החוקה החדשה, סעיף 8 קבע כי: "המערכת הפוליטית מבוססת על העיקרון של פלורליזם פוליטי, וכל חוק יתקבל וימומש באופן דמוקרטי באמצעות הצבעה.";
סעיף חדש בחוקה, הממוספר 88, הגביל את תקופת כהונתו של נשיא סוריה עד לשבע שנים, וכן הגביל את האפשרות להתמודד פעם נוספת לתפקיד לפעם אחת בלבד.
סעיף 33 לחוקה קובע כי החירות היא זכות מקודשת, כאשר המדינה ערבה לחירותם האישית של האזרחים ושומרת על כבודם וביטחונם.
משאל העם הביא לאימוץ החוקה החדשה, אשר נכנסה לתוקף ב-27 בפברואר 2012.
סקירה

החוקה שאומצה במסגרת משאל העם בשנת 2012 אומצה כתגובה ישירה לאירועי מלחמת האזרחים, ולחוסר הנחת שהביעו אזרחים סורים רבים מהמצב הפוליטי הנוכחי במדינה. עם זאת, ההכרזה בדבר תוצאות משאל העם, ואשרור החוקה, נעשתה באופן יזום מטעם המשטר הסורי, כאשר לטענת המשטר, 89% מהמצביעים תמכו באשרור החוקה החדשה.
החוקה הנוכחית מחולקת ל-6 חלקים (לא כולל ההקדמה) אשר נקראים ״פרקים״:
מבוא
פרק 1: עקרונות יסוד
פרק 2: זכויות, חירויות ושלטון החוק
פרק 3: סמכויות המדינה
פרק 4: בית המשפט החוקתי העליון
פרק 5: תיקונים לחוקה
פרק 6: הוראות כלליות והוראות מעבר
האנס יניקה

| --- | --- |
צילום מ-2009
צילום מ-2009
 לידה:  26 בפברואר 1960 (בן 64) פרנקפורט, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  פרס שטייגר (2012)  פרס האומץ (2019)  פרס האופניים הגרמני - המצטיין לאופניים (2018)  פרס התקשורת לאיכות הסביבה (2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
האנס יאניקה (בגרמנית: Hannes Jaenicke; נולד ב-26 בפברואר 1960) הוא שחקן גרמני.
ביוגרפיה

יאניקה נולד בפרנקפורט לאם מוזיקאית ואב ביוכמיאי, הוא עבר עם משפחתו לפיטסבורג שם הועסק אביו בעבודת מחקר באוניברסיטה. ב-1969 חזרה המשפחה לגרמניה. הוא למד משחק בווינה, בנוסף גם למד בבית ספר למחול מודרני בלונדון.
קריירה במשחק

יאניקה שיחק במחזמר גברתי הנאווה.
ב-1984 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "Abwärts".
ב-1986 שיחק בסרט ביוגרפי על רוזה לוקסמבורג.
ב-1992 שיחק במיני סדרה הקנדית "By Way of the Stars" המתרחשת בפרוסיה במאה ה-19.
ב-1995 גילם את פיוטר השלישי, קיסר רוסיה בסרט טלוויזיה "יקטרינה הגדולה" על דמותה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה.
הוא דיבב את קפטן לי שאנג	בדיבוב הגרמני לסרט מולאן, ב-1999 שיחק בסרט הקומדייה השחורה האמריקאי "Five Aces".
טיל

ערך זה עוסק באמצעי לחימה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
טיל הוא עצם הנע באוויר או בחלל והוא בעל מנוע כגון מנוע רקטי או מנוע סילוני. לטילים מונחים יש גם מערכת הנחיה עצמית או הנחיה מרחוק המכוונות אותו למטרה. המונח "טיל" בעברית משמש בדרך כלל לתיאור סוג של כלי נשק, אך גם משגרי לוויינים ומשגרי חלליות הם טילים. רקטה היא טיל ללא אמצעי ניווט, אמצעי הנחיה ויכולת כוונון.
איור של טיל AGM-65 מאבריק
סי-הוק – SH-60B – יורה טיל נגד ספינות מדגם AGM-119 פינגווין
היסטוריה > מקורות עתיקים

קיים קושי באיתור תאריך הופעת הרקטות משום שהמונח הסיני לחץ-אש ולרקטה זהים. על כל פנים ציור סיני משנת 1045 מראה בבירור רקטות היורות את עצמן מתוך אשפת חיצים, כמו גם את הלוחם היורה מחזיק בלפיד לצורך הצתת הרקטות.
היסטוריה > פיתוח הנשק הרקטי בהודו, מהמאה ה-13 עד למאה ה-17

העדויות הראשונות לשימוש ברקטות בהודו מאוחרות יותר ב-150 שנה, אך עדויות אלו מעידות על רקטות מתקדמות הרבה יותר, כך שייתכן שההמצאה ההודית קדמה לסינית. בעוד טכנולוגיית הרקטות הסינית נותרה פרימיטיבית – רקטות קטנות בגלילי נייר, שהטווח שלהן נמוך מ-300 מטר – טכנולוגיית הרקטות ההודית כללה שימוש בגלילי מתכת, המסוגלים לעמוד בלחצים גבוהים הרבה יותר. טווח הרקטות ההודיות הגיע לשני קילומטר כבר במאה ה-15 ומשקלן עלה לשלושה קילוגרם, והן היו הנשק בעל הטווח הארוך ביותר בתקופה זו. סולטאן ממלכת מייסור חיידר עלי הקים חיל רקטות של 1,200 איש, והטווח הוגדל ל־6 קילומטר. בנו טיפּוּ סאהיב הרחיב את חיל הרקטות ל-5,000 איש, בניסיון לעצור את חילות הכיבוש הבריטיים, אך הדיוק הנמוך של הרקטות עמד בעוכריו.
היסטוריה > פיתוח הנשק הרקטי במערב, המאות ה-18 וה-19

הרקטות היו ידועות באירופה כבר במאה ה-13, אם לא קודם לכן, אך למרות מספר ניסיונות ראשוניים הן נותרו אטרקציה שולית. המערכה הבריטית בהודו שינתה מצב זה. בקרב צ'רינגפטם בשנת 1792 נפצע יזם בריטי בשם סר ויליאם קונגריב מאש הרקטות של טיפו סאהיב. קונגריב הביא עמו את הרעיון למערב, ושילב אותו בשיטות מערביות של ייצור המוני. הוא הציע בקטלוג שלו עשרה דגמי מנוע רקטי, משלושה ק"ג ועד 150 ק"ג, עליהם היה ניתן להרכיב ארבעה סוגים של ראש קרבי: ראש נפץ, ראש נפץ עם רסיסים (שרפנל), ראש הצתה וראש תאורה. עם הרקטות הוא סיפק ערכת כלים אחידה. הרקטות החדישות כונו על שמו, "קונגריביות".
הקונגריביות, בזכות ייצור תעשייתי אחיד, היו מדויקות וצפויות הרבה יותר מהמהדורות של דרום-מזרח אסיה, וזכו לשימוש נרחב. ב-1806 השתמשו הבריטים במאות קונגריביות בהתקפה על בולון. שנה לאחר מכן קונגריביות בעלות ראש הצתה שרפו את קופנהגן עד עפר. הקונגריביות היו נשק משלים מצוין לתותחים – הטווח שלהן היה גדול יותר, אך התותחים היו מדויקים. בשל הרתע, תותחים ניתן היה להתקין רק על ספינות בינוניות ומעלה, אך רקטות ניתן היה לשגר גם מתוך סירות.
בשל יתרונות אלו השימוש ברקטות התפשט במערב, והן זכו לסדרת שיפורים. מוט הייצוב הצדדי המסורתי, שנשאר ללא שינוי מהמאה ה-10, הוחלף במוט ייצוב מרכזי. כך שופרה יציבות המסלול של הרקטה, ובנוסף ניתן היה לירות אותה מתוך קנה גלילי שקבע את מסלולה. בחציה הראשון של המאה ה-19 פותחו טכניקות לדחיסת אבק השרפה שהגדילו את טווח הרקטות ואת משקל הראש הקרבי כמה מונים. יזם אנגלי בשם הייל הגה את רעיון פתחי הפליטה המוטים, שגרמו לסחרור הרקטה סביב צירה ושיפרו עוד יותר את הדיוק – עד לרמה המודרנית של כאחוז אחד מטווח הרקטה (לרקטה ללא מנגנון הנחיה).
בחצי השני של המאה ה-19 ירדה קרנן של הרקטות. טכניקות לייצור המוני של פלדה, והמעבר לתותחים בעלי מכנס אחורי, שיפרו את טווח התותחים, את דיוק התותחים ואת קצב הירי עד לרמה שהרקטות בנות התקופה לא יכלו להתחרות בה.
היסטוריה > המאה ה-20 וטילאות בת זמננו

המאה ה-20 הביאה לפריצת דרכים רבות ולפריחת הטילאות. קונסטנטין ציולקובסקי הציע את רעיון הטיל הרב-שלבי כפתרון להארכת טווחי הטילים בסדרי גודל שלמים, והציע שימוש בטילים למסע בחלל. מהנדסים שגדלו על סיפוריו של ז'ול ורן מימשו חזונות מוקדמים אלו.
היסטוריה > המאה ה-20 וטילאות בת זמננו > פיתוחיו של גודרד

רוברט גודרד פיתח בשנות ה-20 של המאה ה-20 את עקרונות הטיל המודרני. בסך הכל רשם גודארד מאות פטנטים שכיסו את כל הבעיות המעשיות – הנעה בדלק ומחמצן נוזלים, מנגנוני הפרדת שלבים, משאבות דלק לטמפרטורה נמוכה ולחץ גבוה, הנחיה באמצעות גירוסקופ ושימוש בסכיני אוויר להטיה, ועוד.
פיתוחיו של גודארד זכו להד מועט בארצות הברית, אך נלמדו בקפדנות בגרמניה.
היסטוריה > המאה ה-20 וטילאות בת זמננו > הטילים המודרניים הראשונים בייצור סדרתי (אגרגט)

ה-V-1 הוא הטיל המונחה הראשון בהיסטוריה. הוא פותח בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה, נכנס לשימוש מבצעי החל מיוני 1944, ושימש ככלי נשק הרסני וזול לטווח ארוך. חסרונו של טיל זה היה שהבריטים זיהו אותו בקלות בעת מעופו באוויר בגלל הרעש שהוא יצר, ולכן הצליחו לרוב להפילו.
ה-V-2, הוא הטיל הבליסטי הראשון בהיסטוריה, הוא גם פותח בגרמניה הנאצית ומטרתו הייתה לפגוע בערים המרכזיות של בעלות הברית. הטיל נשא כטון חומרי נפץ בראשו, הוא היה בעל דיוק גבוה, הגיע למהירויות על קוליות והיה שקט ביותר, כך שאי אפשר היה לזהותו בזמן הטיסה ליעד.
בזמן מלחמת העולם השנייה ואחריה, ראו בעלות הברית את הפוטנציאל החבוי במדעי הטילים, והיו במרוץ אחד נגד השני למצוא את מפתחי הטילים הגרמניים ולשלבם במחקרים שיקדמו את הידע על הטילים בארצם.
ורנר פון בראון (ממפתחי האגרגט) וצוותו הבינו שהגוף היחיד שיממן את מחקרם במרביות הוא ארצות הברית. הצוות פנה לצבא ששהה בגרמניה והמשרד לשירותים אסטרטגיים קיבל את הצעתם ופתח במבצע פייפרקליפ. מבצע זה נתן לארצות הברית יתרון משמעותי בתחום הטילים במלחמה הקרה.
היסטוריה > המאה ה-20 וטילאות בת זמננו > התמקצעות הטילאות במלחמה הקרה ולאחריה

המעצמות השקיעו סכומים ומאמצים גדולים, וההישגים לא איחרו לבוא. צוותים המבוססים על מומחים גרמניים פיתחו בארצות הברית ובברית המועצות טילים ארוכי טווח שנועדו מחד לנשיאת מטען מועיל לחלל, ומאידך ליכולת שיגור בין-יבשתית. מאמצים אלו הביאו בארצות הברית לפיתוח הטיל סטורן 5, המחזיק בשיא העוצמה עד ימינו והביא את משימות אפולו לירח, ואילו הסובייטים פיתחו את פלטפורמת סויוז האמינה יחסית, המחזיקה בשיא בלתי מעורער של שיגורים מוצלחים ובטיחות ונמצאת בשימוש עד ימינו.
פיתוח הטילים התרחב לכלי נשק קצרי טווח אך מדויקים וקטלניים. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 פותחו טילי אוויר-אוויר שנועדו להפיל מפציצים נושאי חימוש גרעיני, ובהדרגה התפתחו עד שהחליפו כמעט לגמרי את השימוש בתותחים בקרבות אוויר-אוויר. במקביל פותחו מערכות טילים נגד מטוסים, וטילים נגד טנקים שהם למעשה דורות ההמשך של הרקטות נגד טנקים משנות מלחמת העולם השנייה.
קיימים טילים בעלי יכולת הנחיה עצמאית לחלוטין, או נשלטים מרחוק בעזרת קשר רדיו ומצלמה, ומשפחות רבות מסוגים שונים של טילים.
החל משנות ה-60 פותחו במסגרת התוכנית האמריקאית Safeguard טילים נגד טילים. טילים אלו נדרשו לתאוצה עצומה, להנחיה מהירה מאוד ולכושר תמרון חסר תקדים. הטילים משנות ה-60 לא הגיעו לרמת הדיוק הנדרשת לפגיעה ישירה או כמעט ישירה, ולכן השתמשו בראשי נפץ גרעיניים, מה שהגביל את השימוש בהם ליירוט טילים בליסטיים בגובה רב.
טילים נגד טילים זכו לסבב פיתוח משמעותי שני במאה ה-21, ובפרט בישראל, בה פותחו טילי החץ וכיפת ברזל שהציגה הצלחות מרשימות. טכנולוגיות חדשות ומיזעור המחשוב הביאו ליכולת פגיעה ישירה בסבירות גבוהה, מה שביטל את הצורך בראש נפץ רב עוצמה ומסוכן לסביבה ואפשר שימוש לטווח קצר ובינוני.
מבנה

מבנה הטיל, ללא תלות בייעודו, הוא דומה – דמוי גליל המורכב ממספר מקטעים:
מקטע ההנעה, המורכב ממנוע ומכל דלק, נוזלי או מוצק המיועד להניע את הטיל לייעדו. לעיתים ובטילים בליסטיים – ישנם מספר מקטעי הנעה שונים המיועדים לשלבים שונים במעוף או מספר מכלי דלק (מנוע דו-שלבי או תלת-שלבי). החלוקה לשלבים מאפשרת לוותר במהלך מעוף הטיל על חלק ניכר ממשקלו, וכך להגדיל את הטווח.
מקטע ניווט וההנחיה (נקרא גם ראש הנחיה – רה"ן), המיועד להוביל את הטיל אל ייעדו. הניווט מתבצע לרוב באמצעות מערכת ניווט אינרציאלית ו/או לווינית המעבדות את מצב הטיל ובהתאם לתוכנית הטיסה המחשב המוטס (OBC) מעביר פקודות הנחיה לאמצעי הניהוג לתיקון.
ראש ביות (רב"ת) – משמש רק חלק מהטילים וממוקם לרוב בחלק הקדמי של טיל. המידע ממנו מועבר למקטע הניווט וההנחיה שמעבד אותן לפקודות היגוי ותיקון סופי לעבר המטרה.
מטען מועיל – המטען שהטיל נדרש להביא למטרתו. המטען עשוי להיות חללית, לוויין או ראש קרב (רש"ק) שהוא חומר נפץ, פצצת אטום, נשק כימי או נשק ביולוגי. בטילי אימונים הרש"ק עשוי מגבס או חומר דומה. הרש"ק מצויד במרעום שתכליתו ליזום את הפעלת הרש"ק שתביא לפגיעה במטרה או בסמוך לה.
מקטע ניהוג וייצוב – ייצוב טיל מתבצע באמצעות כנפונים סטטיים השומרים על מעוף אווירודינמי, ואילו תיקוני ההיגוי יכולים להתבצע בשיטות שונות כגון שימוש בקנארדים, הנעה וקטורית, הטיית דחף ונחיר גמיש.
הנעה

הנעת הטילים מבוססת על חוק שימור התנע: במנוע הטיל מתקיימת תגובה כימית אקסותרמית מאוד. הגזים שהם תוצרי התגובה מתלהטים לטמפרטורה של אלפי מעלות צלזיוס ונפלטים כסילון מהיר של גזים לוהטים לאחור. מאחר שהטיל פולט מסה לאחור, הוא עצמו נורה קדימה. עוצמת המנוע בכל זמן נתון היא מכפלת המסה של הגזים הנפלטים במהירות הפליטה.
עקרון פעולה זה זהה לזה של מנוע סילון, ברם, בטיל כל החומרים הדרושים לתגובת הבעירה מאוכסנים בטיל עצמו. במנוע סילון רק הדלק מאוחסן בגוף המטוס, בעוד המחמצן – חמצן מהאוויר – נשאב מבחוץ.
שני הסוגים הנפוצים של התגובה הכימית הם מנועי דלק מוצק בהם הדלק והמחמצן הם מוצקים המעורבים יחדיו (כדוגמת אבק שרפה, ומנועי דלק נוזלי שעבורם מותקנים בטיל מכלים של גז הדחוס לנוזל, ומערך צינורות ומשאבות המזריק את הדלק והמחמצן לחלל המנוע, בו מתרחשת הצתה.
הנעה > דלק מוצק לעומת דלק נוזלי – יתרונות וחסרונות

מנועי דלק מוצק הם פשוטים ולא כוללים חלקים נעים, על כן האמינות שלהם גבוהה מאד, כדי 99% ויותר. מנועי דלק נוזלי סבוכים הרבה יותר וכוללים מערך מורכב של משאבות, שסתומים וצינורות, ועל כן אמינותם נמוכה יותר, ואף בטילים המתקדמים ביותר ממין זה תאונות אינן נדירות.
יתרון נוסף של מנועי דלק מוצק הוא שהנוזלים המשמשים במנועי דלק נוזלי הם לעיתים קרובות חומרים מאכלים (קורוזיביים) שלא ניתן לאחסן אותם בגוף הטיל לאורך זמן. הדבר דורש תדלוק של הטיל לפני השיגור ממש, מה שמעכב את השיגור למשך זמן התדלוק שאינו מבוטל (בדרך כלל כמה דקות). לעומת זאת טיל בעל דלק מוצק מוכן לשיגור בכל עת.
יתרון נוסף של דלק מוצק הוא שהוא מחזק את גוף הטיל מעצם היותו מוצק. הדבר מאפשר לבנות את גוף הטיל מחומר חלוש וקל יותר, ומעלה את יעילותו הכללית.
מנגד, לדלק מוצק מגבלות רבות: טילים בעלי דלק נוזלי משתמשים בנוזלי הדלק עצמו לקירור מעטפת המנוע (הנוזלים מועברים בצינורות סביב המנוע לפני שהם מוזרקים לתוך המנוע ומוצתים). דבר זה אינו אפשרי במנועי דלק מוצק, ועל כן הם מתלהטים במהירות רבה לטמפרטורה שאין חומר שיכול לעמוד בה ללא התכה. הדבר מחייב לבנות את המנוע מהחומרים העמידים ביותר הקיימים, וגם בהם משך פעולת המנוע מוגבל לפני שהמנוע יותך והטיל יתפרק. מנוע דלק מוצק מוגבל לפעולה קצרה, עד שתי דקות לכל היותר ובדרך כלל שניות ספורות. כמובן מאליו, הטווח של טיל בעל דלק מוצק ויכולת התמרון שלו מוגבלים בהשוואה לטילי דלק נוזלי. טילים שמחייבים הנעה ארוכה משתמשים אך ורק בדלק נוזלי.
רק במנועי דלק נוזלי ניתן לשלוט בצורה מדויקת על קצב הבעירה לפי הצורך בעת הטיסה על ידי קצב השאיבה של הדלק הנוזלי. לעומת זאת קצב הבעירה במנוע דלק מוצק אינו ניתן לשליטה, ולכל היותר ניתן לעצב את חומר הדלק מראש למספר מוגבל של "פרופילי בעירה" באמצעות עיצוב צורת הדלק המוצק (ראו להלן).
לדלק נוזלי יש צפיפות טובה הרבה יותר של אנרגיה למשקל הדלק והמחמצן. אומנם דלק מוצק דחוס יותר וגם מאפשר בניית גוף קל יותר, אך מגוון האפשרויות לחומר דלק מוצק מוגבל, בעוד שבדלק נוזלי ניתן להשתמש בחומרים בעלי צפיפות האנרגיה הטובה ביותר שקיימים. התוצאה היא שלמרות המשקל העודף הרב שטיל דלק נוזלי נושא עימו – גוף חזק יותר, מערכות של משאבות וצינורות – בכל זאת טיל דלק נוזלי יהיה בעל עוצמה גדולה הרבה יותר משל טיל בעל דלק מוצק באותו משקל.
סיווג > סיווג מקובל

ניתן לסווג טילים על פי מספר קריטריונים שונים. אולם עם השנים התקבעו שמות נפוצים לסוגים השונים שלא על פי קריטריון אחיד, אלא כסיווג מקובל.
טיל נגד מטוסים (נ"מ): נקרא גם טיל קרקע-אוויר. טיל המשוגר מהקרקע ומיועד להפיל כלי טיס.
טיל אוויר-אוויר: טיל המשוגר מכלי טיס, המיועד להפיל כלי טיס אחר.
טיל נגד טנקים (נ"ט): טיל המשוגר מפלטפורמות שונות, החל כטיל כתף וכלה כטיל אוויר-קרקע, ומיועד לפגוע ברכב קרבי משוריין.
טיל נגד ספינות: טיל המשוגר מפלטפורמות שונות, המיועד להטביע כלי שיט.
טיל קרקע-קרקע: לרוב מדובר דווקא ברקטה קצרת טווח, אך התחום כולל את כלל הטילים המשוגרים מהקרקע לטווח בינוני-ארוך, המיועדים לפגוע במטרות קרקעיות למיניהן.
טיל כתף: טיל אישי, שלרוב מתופעל על ידי צוות מצומצם של אנשים (אחד עד שלושה). מיועד למטרות שונות – לרוב כטיל נ"ט או נ"מ.
טיל נגד טילים: טיל המיועד להגנה כנגד טילים. טילים אלו נורים לאחר גילוי הטיל המאיים על כן עליהם להיות בעלי יכולות המאפשרות לנטרל אותו. המגמה היא פיתוח מערכת שבה ההנחיה נעשית על ידי מערכת חיצונית, מונחית מכ"ם השולח נתוני ניהוג רציפים לטיל צייד הטילים, כאשר הטיל עצמו יהיה פשוט וזול. הבעיה היא עלות-תועלת והאתגר כעת הוא היכולת להתמודד עם רקטות קטנות וזולות הנמצאות בשימוש ארגוני טרור.
טיל נגד לוויינים: משמש להשמדת לוויינים.
משגרים הם הטילים הגדולים והחזקים ביותר שקיימים. הם משמשים לשיגור לוויינים וחלליות, וגם כטילים ביניבשתיים לשיגור נשק גרעיני היכולים להגיע לכל נקודה על פני כדור הארץ.
סיווג > סיווג לפי מוצא ויעד

טיל אוויר-אוויר
טיל קרקע-אוויר
טיל אוויר-קרקע
טיל קרקע-קרקע
טיל ים-ים, טיל חוף-ים, טיל ים-קרקע, טיל ים-אוויר או טיל אוויר-ים
סיווג > סיווג לפי שימוש עיקרי

טיל נ"ט
טיל נ"מ
טיל נגד טילים: טיל שנועד ליירט טילים.
טיל נגד קרינה: טיל שנועד לפגוע במכ"ם קרקעי.
משגר לוויינים וחלליות: טיל המשמש לשיגור לוויינים וחלליות לחלל.
סיווג > סיווג לפי מסלול מעופו של הטיל

הבחנה המתייחסת אל מסלול מעופם של הטילים:
טיל בליסטי: הוא טיל שחלק גדול ממעופו עובר ללא פעולת המנוע, ולכן נשלט על ידי חוקי הבליסטיקה. משוגר ממתקן קרקעי או מצוללת.
טיל שיוט: הטיל בעל מאפייני טיסה הדומים לאלו מטוס זעיר, ומיועד לפגוע בטווחים רחוקים ללא יכולת גילוי מוקדמת.
סיווג > סיווג לפי אופן ההנעה

סיווג נוסף, אך לרוב בעל חשיבות משנית, הוא לפי אופן ההנעה של הטיל:
הנעה בעזרת דלק מוצק
הנעה בעזרת דלק נוזלי
דואר

נעשו בעבר מספר ניסיונות לשליחת דואר על ידי רקטה או טיל. אלו נוחתים באמצעות מצנח פנימי שנפתח בעת ההגעה ליעד. השיטה נוסתה על ידי ארגונים שונים ברחבי העולם ולא תפסה בשל עלות גבוהה ואחוז כישלונות גבוה.
ראו גם

רקטה
משגר לוויינים וחלליות
נשק מונחה
ורנר פון בראון
V-2
הנדסת אווירונאוטיקה
לקריאה נוספת

עזריאל ק.ג. לורבר, טילים מונחים ונשק רקטי, הוצאת מערכות, 1971
הערות שוליים

1 2 3 4 5  The Road to space, סדרת הרצאות של פרופ' לאווירונאוטיקה מייקל גרונטמן
↑  טילים מונחים ונשק רקטי עמ' 14, מאת עזריאל ק.ג. לורבר, הוצאת מערכות 1971
↑  Rell Pros-Wellenhof, Bernhard (2007). Navigation: Principles of Positioning and Guidances. Springer. pp. 5–6. ISBN 978-3-211-00828-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543467505171  BnF: cb11932507r (data)  GND: 4035334-5  LCCN: sh85057725  NARA: 10640854  NDL: 00574421  NKC: ph128323 
קטלוג מאויר של "קונגריביות" מתחילת המאה ה-19
מבנה טיל ה-V-2, והסבריו
טיל חץ 2 במהלך ניסוי בקליפורניה, יולי 2004
מטוס F-15 איגל משגר טיל נגד לוויין ASM-135 במהלך ניסוי. הטיל השמיד לוויין מחקר
טיל טאו נגד טנקים
גיחות צילום מצריות מעל הנגב

בתקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים נערכה סדרה של גיחות צילום מצריות מעל הנגב, לשם איסוף מודיעין. חלק מהגיחות שילבו במסלולן את הכור הגרעיני בדימונה. חיל האוויר הישראלי ניסה לירט בדרכים שונות את המטוסים המצריים, אך ללא הצלחה. הגיחות שבוצעו מדי ימים אחדים וחוסר האונים של חיל האוויר ביירוטם הגבירו את המתח והחרדה בישראל.
רקע

ב-15 במאי צלחו כוחות יבשה מצריים את תעלת סואץ ונכנסו למרחבי סיני. בכך הכניס נשיא מצרים את ישראל למצב חירום, שכונה "תקופת ההמתנה" שבמהלכה חלה הסלמה מהירה ביחסי המדינות עד לפרוץ המלחמה.
בהדרגה הלך וגדל הכוח המצרי שזרם לתוך סיני, ובעקבות זאת גייס צה"ל כוחות מילואים והציב אותם מול הגבול המצרי. ב־17 במאי דרש נשיא מצרים ממפקד כוח החירום של האו"ם בסיני וברצועת עזה שכוחותיו יעזבו את קווי הגבול, וב-22 במאי פינו 4,000 חיילי כוח החירום של האו"ם את עמדותיהם שחצצו בין צבא מצרים לצה"ל. ב־23 במאי סגרה מצרים את מצרי טיראן למעבר ספינות ישראליות על ידי הצבת תותח ארוך טווח שאמור היה להטביע אוניות ישראליות שינסו לעבור. סגירת מצרי טיראן הייתה מבחינתה של ישראל עילה למלחמה.
החל מאמצע מאי ובמקביל לפעילות המאיימת ולהצהרות של מדינאים ערביים, הזניקה מצרים מטוסי צילום שחצו את גבול סיני במסלול עמוק לתוך הנגב והגבירו את תחושת החרום בישראל.