stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טביתא באביט
ביוגרפיה

שרה (טביתא) באביט נולדה בהארדוויק אשר במדינת מסצ'וסטס. ב-12 באוגוסט 1793 הצטרפה לקהילת השייקרים בעיירה הרווארד.
לבאביט מיוחסת התובנה שלהב עגול יהא יעיל יותר מלהב ישר, והמצאת המסור הסובב הראשון, אשר שימש במנסרה החל משנת 1813. המסור היה מחובר למנוע שהופעל בכוח מים, כדי להקל על ניסור עצים. ככל הנראה, צפתה באביט בגברים מנסרים עץ, ועלה בדעתה שמחצית התנועה שלהם מבוזבזת. המסור הסובב הראשון שייצרה מצוי באולבני במדינת ניו יורק. בהיותה שייקרית, לא ניסתה לרשום פטנט על אף אחת מהמצאותיה. שלוש שנים לאחר המצאת המסור הסובב, רשמו שני צרפתים פטנט על ההמצאה, עליה למדו מקריאת עיתונות שייקרית.
ההיסטוריון מ' סטיבן מילר גורס שבאביט לא הייתה הממציאה הראשונה של המסור הסובב, לפי מועד הצטרפותה לשייקרים. לדבריו, המסור הסובב הומצא בכפר השייקרים מאונט לבנון, בידי איימוס בישופ או בנג'מין ברוס, בשנת 1793, או לחלופין שלא היה המצאה שייקרית כלל.
כמו כן מיוחסת לבאביט המצאה לייצור שיניים תותבות, וראש גלגל טווייה משופר. בנוסף היא חולקת את המצאת המסמרים החתוכים עם איליי וויטני.
הערות שוליים

1 2 3  מ' סטיבן מילר, Inspired Innovations: A Celebration of Shaker Ingenuity, הוצאת UPNE, ‏2010, מסת"ב 9781584658504, עמ' 184.
↑  סטיבן ג' פייטרוויץ, Historical Dictionary of the Shakers, הוצאת Scarecrow,‏ 2008, מסת"ב 9780810862555, עמ' 104.
1 2  כריסטיאן בקסוורט, The Shaker Legacy: Perspectives on an Enduring Furniture Style, הוצאת Taunton,‏ 2000, מסת"ב 9781561583577, עמ' 12.
1 2  קלרה אנדיקוט סירז, Gleanings from Old Shaker Journals, הוצאת הוטון מיפלין, 1916, עמ' 275.
↑  מילר, שם, עמ' 184.
↑  מילר, שם, עמ' 181.
↑  אוטם סטנלי, Mothers and Daughters of Invention, הוצאת Scarecrow,‏ 1993. עמ' 259, 472, 500.
מסור עגול שולחני
טורניושפאלצה

| --- | --- |
סמל טורניושפאלצהסמל טורניושפאלצה
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת קישווארדה
 שטח:  43.66 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,228 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°16′00″N 22°11′00″E﻿ / ﻿48.266666666667°N 22.183333333333°E﻿ / 48.266666666667; 22.183333333333 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://tornyospalca.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טורניושפאלצה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טורניושפאלצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טורניושפאלצה (בהונגרית: Tornyospálca) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בטורניושפאלצה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 2,769 ובשנת 2020 2,652 תושבים.
יהודי טורניושפאלצה

במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1770 מוזכרים יהודים שחיו בכפר, רובם עסקו במסחר ובמלאכה. במקום היו בית כנסת, תלמוד תורה ו"חדר". החל משנת 1867 קיבלה הקהילה שירותי דת מקהילת מאנדוק ובשנת 1885 הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי.
עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הורע מצבם של יהודי הונגריה הפרו-גרמנית, עם החלת ה"חוקים היהודיים" שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והתרבות, בעקבות זאת איבדו רוב היהודים בכפר את פרנסתם. הצעירים גויסו לעבודות כפייה ורק מעטים מהם שרדו עד תום המלחמה.
במרץ 1944 הועברו יהודי טורניושפאלצה לגטו קישווארדה, בו רוכזו כ-7,000 יהודי המחוז. היהודים שוכנו בכמה בתים בקרבת בית הכנסת בצפיפות וברעב וכעבור זמן קצר הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה שבו לכפר כמה יהודים ששרדו. חיי הקהילה לא חודשו.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 43 |  |
| 1880 | 111 | 1,538 |
| 1910 | 89 |  |
| 1920 | 107 |  |
| 1930 | 103 |  |
| 1941 | 76 | 3,244 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודים מטורניושפאלצה שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת קישווארדה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קישווארדה • איאק • אנרץ' • דומבראד • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירקאראס • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • טורניושפאלצה • אוידומבראד • אויקנז |  |
טורניקה שנגליה

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1991 (בן 32) טביליסי שבגאורגיה
 עמדה:  פורוורד
 גובה:  2.06
 מספר:  23
 דראפט:  בחירה מספר 54, 2012 פילדלפיה 76'
 קבוצות כשחקן
 2008–2010 2008–2010 2010–2012 2010–2011 2012–2014 2012–2014 2014 2014–2020 2020–2022   2022–:  ולנסיה ←ולנסיה ב' ספירו שרלרואה ←ורוויה-פפינסטר (בלגיה) ברוקלין נטס ספרינגפילד ארמור שיקגו בולס סאסקי בסקוניה  צסק"א מוסקבה   וירטוס בולוניה
 הישגים כשחקן
 2 זכיות ביורוקאפ (2010, 2022)   חמישיית העונה ביורוליג (2018)   חמישיית העונה בליגה הספרדית (2018)
טורניקה "טוקו" שנגליה (בגאורגית: თორნიკე შენგელია, תעתיק מדויק: תוֹרְנִיקֶה שֶׁנגֶליָה; נולד ב-5 באוקטובר 1991 בטביליסי, גאורגיה) הוא כדורסלן גאורגי המשחק בעמדות הפורוורד בקבוצת וירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית והיורוליג. שנגליה משחק גם בנבחרת גאורגיה.
קריירת משחק > קריירה בינלאומית

שנגליה החל לשחק במדי נבחרת גאורגיה בקיץ 2007, אז שיחק במדי הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 16 בדרג א'. ממוצעיו בטורניר זה עמדו על 12.9 נקודות ו-6.4 ריבאונדים למשחק, כשגאורגיה מסיימת במקום ה-12. בקיץ הבא הוא השתתף באליפות אירופה עד גיל 18, וגם בה הציג יכולת טובה מאוד, כשנבחרתו מסיימת במקום ה-13. בקיץ 2011 השתתף שנגליה באליפות אירופה לנבחות עתודה דרג ב', והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות - כולל זכייה בתואר ה-MVP של הטורניר ובחירה לחמישיית הטורניר, וממוצעים של 29.9 נקודות, 12 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים, 1.9 חטיפות ו-2.3 חסימות למשחק. אחרי חודשיים זומן שנגליה לסגל הנבחרת הבוגרת ליורובאסקט 2011. בטורניר זה העמיד שנגליה ממוצעים של 8.8 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק, כשגאורגיה מסיימת במקום ה-13. שנגליה שיחק במדי הנבחרת גם ביורובאסקט 2015 (שמינית הגמר) וביורובאסקט 2017 (שלב הבתים).
הערות שוליים

↑  Brooklyn Nets Sign Tornike Shengelia, באתר הרשמי של ה-NBA,‏ 24 ביולי 2012
↑  "BULLS WAIVE TORNIKE SHENGELIA". NBA.com. Turner Sports Interactive, Inc. 14 באפריל 2014. נבדק ב-14 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Laboral Kutxa forward Shengelia out for season" (באנגלית). Euroligue. 19 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
חוסה מרטינס רואיס

| --- | --- |

אסורין ב-1914
 לידה:  8 ביוני 1873 מונובר, ספרד 
 פטירה:  3 במרץ 1967 (בגיל 93) מדריד, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 שם עט:  Azorín, Cándido 
 מקום לימודים:  Centre educatiu privat Escola Pia Sant Antoni, אוניברסיטת סלמנקה 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  מסה, דרמה 
 זרם ספרותי:  Generation of '98 
 הושפע מ:  מיגל דה אונאמונו, Ángel Ganivet 
 בן או בת זוג:  Julia Guinda de Urzanqui (30 באפריל 1908–?) 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול במסדר איזבלה הקתולית (1946)  הצלב הגדול של מסדר קרלוס השלישי (1963)  הצלב הגדול של מסדר אלפונסו העשירי החכם (1946)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
רישום בעיפרון של אסורין כפי שצויר על ידי רמון קאזס
ציור משנת 1922 של אסורין באווילה מאת חואן דה אצ'וואריה
חוֹסֶה מַרְטִינֶס רוּאִיס (בספרדית: José Augusto Trinidad Martínez Ruiz; 8 ביוני 1873 –  3 במרץ 1967) ידוע תחת שם העט אַסוּרִין היה סופר ספרדי, מסאי ומבקר ספרות. כרדיקל פוליטי בשנות ה-90 של המאה ה-19, הוא נע ימינה בהתמדה. בספרות הוא ניסה להגדיר את התכונות הנצחיות של החיים הספרדיים. המסות והביקורת שלו כתובים בסגנון פשוט וקומפקטי. בולטים במיוחד תיאוריו האימפרסיוניסטיים של עיירות ונופים קסטיליאניים.
קורות חיים > ראשית חייו

חוסה מרטינס רואיס נולד בכפר מונובר (אנ'), במחוז אליקנטה שבספרד ב-8 ביוני 1873. הוא היה הבכור מבין תשעה ילדים ונהנה לקרוא בצעירותו. אביו, עורך דין מהמעמד הבינוני, היה פוליטיקאי שמרן פעיל ולאחר מכן הפך לחבר מועצה וראש עיר, ולאחד מחסידיו של רומרו רובלדו. אימו, בעלת אדמות, נולדה בפטרר (אנ') הסמוכה. מגיל שמונה, עד שהיה בן 16, למד בפנימייה שניהלו הפיאריסטים בעיר הולדתו של אביו יקלה (אנ') שבמחוז מורסיה.
מ-1888 עד 1896 למד משפטים באוניברסיטת ולנסיה (אנ'), אך לא השלים את לימודיו. לאחר מכן החל לכתוב, ופרסם מונוגרפיה על ביקורת ספרות בשנת 1893. כאן הוא החל לכתוב בעיתונים מקומיים, ותרם מאמרים לכתב העת הרדיקלי "אל פואבלו" (El pueblo, "הכפר"), בעריכתו של ויסנטה בלסקו איבאנייס (אנ'). הוא החל להתעניין ברעיונותיו של קרל קראוזה, שטען שניתן לתקן את האדם באמצעות חינוך, ושפתיחות לתרבויות של אומות אחרות יכולה להתגבר על השמרנות הלאומית.
ב-1895 רואיס פרסם את Anarquistas literarios ("אנרכיסטים ספרותיים") ו-Notas sociales ("הערות חברתיות"), שבהם הציג את התאוריות האנרכיסטיות העיקריות של אותה תקופה. בתקופה זו הוא היה רדיקל פוליטי. רואיס הפך למעריץ של ראש הממשלה הליברלי אנטוניו מאורה (אנ'), שנלחם בתרבות ה"קאסיקים (אנ')" (בוסים פוליטיים מקומיים), ומי שהפך לדמות מובילה של תנועת נוער, המאוריסטאס (אנ'), שרצו בו כראש מדינה חדש של ספרד בתקופה של טינה משמעותית כלפי המלך אלפונסו ה-13.
קורות חיים > ערוב ימיו

בזקנתו הפך אסורין לחובב קולנוע, וכתב מאמרים רבים, שחלקם נדפסו מחדש ב-El cine y el momento ("הקולנוע והרגע"), וטען ש"קולנוע הוא צורת האמנות הגדולה ביותר". הוא מת במדריד בספרד ב-2 במרץ 1967, בגיל 93.
האבולוציה הפוליטית שהפכה את רואיס, עיתונאי מחויב וגם אנרכיסט מהפכני, לאסורין, חבר פרלמנט שמרן, כמו גם סופר ספקן ומפונק שנבהל ממשטרו של פרנקו, היא המפתח להבנת חלוקת מבקריו. שני דימויים שונים שלו היו של אישיויות בלתי ניתנות לגישור שאי אפשר לחקור בו זמנית בלי להבין את הסתירות.
קורות חיים > כיבודים ומחוות

1917, "בן המועדף של מונובר" (Hijo Predilecto de Monòver).
1924, נבחר לאקדמיה המלכותית הספרדית
1946, הצלב הגדול של מסדר איסבלה הקתולית (אנ')
1956, הצלב הגדול של המסדר האזרחי של אלפונסו העשירי, החכם (אנ').
1969, ביתו במונובר הפך למוזיאון, Casa-Museo Azorín
כתביו

רשימה של כתביו בוויקיפדיה האנגלית ב-en:List of works by José Martínez Ruiz
לקריאה נוספת

Sáenz, Paz, ed. (1988). Narratives from the Silver Age. תורגם ע"י Hughes, Victoria; Richmond, Carolyn. Madrid: Iberia. ISBN 84-87093-04-3.
"Azorín". La Cultura del XIX al XX en España (בספרדית). Fundación Zuloaga. אורכב מ-המקור ב-17 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2  "José Martínez Ruiz". Britannica Kids (באנגלית אמריקאית).
↑  "Azorín (José Martínez Ruiz) Biographical data and intellectual evolution". Literatur im Kontext. Universität Wien. אורכב מ-המקור ב-27 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265026405171  PLWABN: 9810546213005606  BIBSYS: 90603782  BNE: XX825215  BnF: cb11996407p (data)  CANTIC: a1004436x  CiNii: DA02157976  GND: 11865134X  ICCU: CFIV088578  ISNI: 0000 0001 2117 8789  LCCN: n79063429  LNB: 000197196  NDL: 00431976  NKC: jn19981000177  NLA: 35263690  NSK: 000106017  NTA: 070250944  RERO: 02-A000014620  SELIBR: 175567  SUDOC: 027386929  Trove: 888102  VcBA: 495/232639  VIAF: 2479761   WorldCat (עם VIAF): 2479761
טורניר אלופות אירופה בקטרגל

| --- | --- |
 ענף:  קטרגל
 תאריך ייסוד:  1985 
 תאריך:  1985—2001
 הכי הרבה זכיות:  רוסיה דינה מוסקבה (3 פעמים)
 
טורניר אלופות אירופה בקטרגל (באנגלית: Futsal European Clubs Championship) הייתה תחרות שנתית בין מועדוני קטרגל באירופה, שנערכה משנת 1984 עד 2001, עת הוחלף בגביע אופ"א. בשנות קיומו זה היה הטורניר היוקרתי ביותר בענף הקטרגל באירופה. בשנת 2001 הוחלף על ידי גביע אופ"א בקטרגל, שבשנת 2018 שונה שמו ל"ליגת האלופות".
זוכות

| עונה | עיר מארחת | זוכה | תוצאה | פיינליסטית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | ספרד קאסטיון דה לה פלאנה | ספרד פלאייס דה קאסטיון | 4-2 | רוסיה דינה מוסקבה |
| 2000 | ספרד סגוביה | ספרד קאחה סגוביה | 4-1 | איטליה BNL קלצ'טו |
| 1999 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה דינה מוסקבה | 2-1 | איטליה לאציו |
| 1998 | ספרד טלברה | ספרד טלברה | 3-3 (5-4 בפנדלים) | רוסיה דינה מוסקבה |
| 1997 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה דינה מוסקבה | 2-2 (5-4 בפנדלים) | איטליה BNL קלצ'טו |
| 1996 | רומא רומא | איטליה BNL קלצ'טו | 5-4 | ספרד סרגוסה |
| 1995 | ספרד מספלומס | רוסיה דינה מוסקבה | 6-5 | ספרד מספלומס |
| 1994 | ספרד מדריד | ספרד מרסנס טרחון | 11-3 | קרואטיה אוספיניאצ'ה |
1993 1992: לא נערך
| 1991 | ספרד מדריד | ספרד אינטר לוידס | 7-0 | פורטוגל פריישיירו |
| 1990 | רומא רומא | איטליה רומא RKB | 2-1 | ספרד לה-גאריגה איזולאר |
| 1989 | הונגריה דברצן | יוגוסלביה אוספיניאצ'ה | 3-0 | יוגוסלביה סליאק ליבנו |
| 1988 | יוגוסלביה ולניה | בלגיה גנק | 3-0 | הולנד קרס בויס |
| 1987 | הולנד מאסטריכט | דנמרק ניסטבד  | 7-0 | בלגיה האסלט |
| 1986 | רומא רומא | הולנד דריי קנינגס | 3-3 (4-3 בפנדלים) | בלגיה האסלט |
| 1985 | איטליה ויטרבו | בלגיה הובוקן | 3-3 (4-3 בפנדלים) | הולנד קרס בויס |
זכיות לפי מדינה

| מדינה | ניצחון | הגמר | מועדונים זוכים |
| --- | --- | --- | --- |
| ספרד ספרד | 5 | 3 | אינטר לוידס, מרסנס טרחון, טלברה, קאחה סגוביה, פלייאס דה קסטלון |
| רוסיה רוסיה | 3 | 2 | דינה מוסקבה (3) |
| איטליה איטליה | 2 | 3 | רומא |
| בלגיה בלגיה | 2 | 2 | הובוקן, גנק |
| הולנד הולנד | 1 | 2 | קנינג דריי |
| קרואטיה קרואטיה | 1 | 2 | אוספיניאצ'ה |
| דנמרק דנמרק | 1 | 0 | ניסטבד |
| פורטוגל פורטוגל | 0 | 1 |  |
ראו גם

ליגת האלופות בקטרגל
חיים יצחק הכהן חסיד

| --- | --- |
 לידה:  1747? סלוניקי, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  30 בינואר 1827 (בגיל 80 בערך) סלוניקי, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 בינואר 1827 
 
רבי חיים יצחק הכהן חסיד (סלוניקי, ה'תק"ז, 1747 – סלוניקי, ב' בשבט ה'תקפ"ז, 30 בינואר 1827) היה מחכמי סלוניקי ומחבר הספר אהל יצחק.
ביוגרפיה

נולד בסלוניקי לרבי יוסף הכהן, היה נכדו של רבי רפאל אלעזר נחמיאש, שהיה רב העיר סלוניקי ומחבר הספר "הון רב". היה בקי בתורת חכמי סלוניקי ששזורה רבות בספרו.
ספרו יצא לאור בשנת ה'תקס"א והוא מכיל שו"ת, חידושים על משנה תורה לרמב"ם ודרשות.
בנו, רבי חננאל, השלים את המלאכה של הוצאת הספר לאור וצירף לו הקדמה משלו. במהדורת הספר המופיעה באוצר החכמה כלולות הערות בכתב ידו של רבי יצחק בן חננאל הכהן חסיד (ייתכן שהוא נכד המחבר).
פסקיו ופירושיו מובאים אצל רבים מגדולי הדורות, שהתחשבו בדבריו לפסק ההלכה, כגון רבי יוסף חיים מבגדאד, רבי רחמים חי חויתה הכהן, רבי עובדיה יוסף. החידושים על הרמב"ם נכללו בפרויקט השו"ת.
הערות שוליים

↑  ראו כאן. רבי חיים יצחק הכהן חסיד מזכיר את סבו בחלק אורח חיים של ספרו "אהל יצחק", סימן ב
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו למשל בשו"ת רב פעלים חלק ב אורח חיים סימן ח
↑  ראו למשל בשו"ת שמחת כהן חלק יורה דעה ב סימן לז
↑  ראו למשל בשו"ת יביע אומר חלק ג חושן משפט סימן ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299643305171  LCCN: nr93002647  VIAF: 97478587   WorldCat (עם VIAF): 97478587
טורניקה אוקריאשווילי

טורניקה אוקריאשווילי (בגאורגית: თორნიკე ოქრიაშვილი; תּוֹרנִיקֶה אוֹכּרִיאשווילי, נולד ב-12 בפברואר 1992) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בגגרה.
קריירה

אוקריאשווילי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפי רוסתווי ובהמשך הצטרף לזו של גגרה. בעונת 2008/2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת ליגת העל הגאורגית. עונה לאחר מכן, הפך לשחקן הרכב בקבוצה הבוגרת בה שיחק 22 משחקי ליגה ועוד משחק אחד בגביע. בסיום העונה גגרה ירדה לליגה השנייה.
ביוני 2010 אוקריאשווילי קיבל הצעות ממועדונים מהולנד, טורקיה, גרמניה, אוסטריה, בלגיה ורוסיה. בסופו של דבר אוקריאשווילי הושאל לשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית עם אופציה לרכישה והצטרף מיד לקבוצת המילואים. ב-9 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד קריווץ קריבי ריה.
בינואר 2011 שחטאר רכשה את כרטיס השחקן שלו תמורת 400 אלף אירו. זמן קצר לאחר מכן הושאל ל איליצ'בץ מריאופול. ב-4 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד מטאלורג זפוריז'יה בו ניצחה איליצ'בץ 0-4. ב-21 במאי 2011 בישל את שער הניצחון (2-3) נגד דינמו קייב בדקה ה-90 של המשחק שבזכותו איליצ'בץ נשארה בליגת העל. בקיץ 2011 חתם באיליצ'בץ לעונה נוספת. בשנת 2012 אוקריאשווילי נבחר ל"כדורגלן השנה" באתר "עולם הספורט" הגאורגי.
ב-27 בינואר 2014 הושאל לצ'רנומורץ אודסה. ב-20 בפברואר אוקריאשווילי ערך את הופעת הבכורה שלו באודסה.
ב-28 ביולי 2014 אוקריאשווילי חתם בגנק הבלגית ל-3 שנים עם אופציה לשנתיים נוספות. ב-12 בינואר 2016 הושאל לאסקישהירספור מליגת העל הטורקית.
בקיץ 2016 חתם בקרסנודאר מליגת העל הרוסית.
ב-23 במרץ 2019 חתם באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית.
בפברואר 2023 חזר לקדנציה שנייה בגגרה.
קריירה בינלאומית

אוקריאשווילי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה ב-17 בנובמבר 2010 במשחק ידידות נגד סלובניה בו הפסידה גאורגיה 2-1. ב-7 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד בלארוס במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
תארים

הגביע הקפריסאי: 2020/2021
טבח בזל

| --- | --- |
 מקום:  בזל 
 קואורדינטות:  47°33′17″N 7°35′26″E﻿ / ﻿47.554722222222°N 7.5905555555556°E﻿ / 47.554722222222; 7.5905555555556
 סוג:  טבח
  (למפת בזל מוגדלת) טבח בזל(למפת בזל רגילה) טבח בזל
 
טבח בזל הוא כינוי לטבח, שהתרחש בקרב יהודי בזל בי"ט בשבט ה'ק"ט (9 בינואר 1349), כחלק מרדיפות המוות השחור בין השנים 1348–1350 (גזרות ק"ט). כתוצאה מטבח זה, כמעט כל האוכלוסייה היהודית של בזל הושמדה.
עם התפשטות המוות השחור במאה ה-14, היו פוגרומים ביהודים שהופעלו על ידי שמועות על הרעלת באר. כבר בחג המולד של 1348, בטרם הגיעה המגפה לבזל, נהרס בית הקברות היהודי, ומספר יהודים נמלטו מהעיר. בינואר 1349 התקיימה פגישה בין הבישוף של שטרסבורג ונציגי הערים שטרסבורג, פרייבורג ובזל כדי לתאם את מדיניותם לנוכח גל ההתקפות הגואה נגד היהודים באזור, שהיו תחת הגנה אימפריאלית באופן נומינלי.
ההמון תפס את כל היהודים שנותרו בעיר, ונעל אותם בבקתת עץ, שנבנה על ידם באי בריין (מיקומו של האי הזה לא ידוע, וייתכן שהיה ליד שפך ה-Birsig(אנ'), כעת מרוצף). בהמשך, הבקתה הוצתה, והיהודים שנכלאו בה נשרפו למוות או נחנקו.
ילדים רבים שניצלו ממוות, הומרו על דתם נגד רצון הוריהם.
סקירה כללית

ב-1213 הייתה בזל אחת הקהילות היהודיות הגדולות באירופה. הקהילה פרחה עד 1348, אז התרחשה המגפה השחורה והיהודים, שהואשמו בהרעלת הבארות, עונו ונרדפו לאחר מכן. 600 יהודים נשרפו על המוקד ועד שנת 1349 התפרקה הקהילה היהודית בבזל. ב-1349 גורשו רוב היהודים משווייץ, רבים מהם חזרו לציריך ב-1352 ולבזל ב-1361. עם זאת, היהודים המשיכו להיות נרדפים והם שוב הואשמו בעלילת דם ונשרפו על המוקד. יהודים גורשו שוב מבזל ב-1543, אם כי הם שוב מצאו במהרה את דרכם חזרה. יהודים נבחרים התקבלו עד מהרה בחזרה לבזל כאשר מדפיסים נוצרים החלו להדפיס טקסטים עבריים. הם דרשו מיהודים להגיה את הטקסטים, וכך ניתנו מאות אישורי שהייה ליהודים.
פוגרומים דומים התרחשו בפרייבורג ב-30 בינואר, ובשטרסבורג ב-14 בפברואר. הטבח התרחש במיוחד לפני שהמוות השחור הגיע אפילו לעיר. כשהיא פרצה לבסוף באפריל עד מאי 1349, עדיין האשימו את היהודים המומרים בהרעלת באר. הם הואשמו ובחלקם הוצאו להורג, בחלקם גורשו. עד סוף שנת 1349 נרצחו יהודי בזל, בית הקברות שלהם נהרס וכל החובות ליהודים הוכרזו מסודרים.
ראו גם

המוות השחור
אנטישמיות בימי המוות השחור
יהדות בזל
טבח שטרסבורג
הערות שוליים

↑  This Week in History: The Jews of Basel are burnt, The Jerusalem Post, ‏14 בינואר 2011 (באנגלית)
↑  Heinrich Graetz, Divre yeme Yiśraʾel, 1895, עמ' 315. (בiw)
↑  1349 – Burning of the Jews in Switzerland, History.info, ‏8 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  שמעון ברנפלד, ספר הדמעות: Mi-zeman gezerat Rindflaysh ʻad śrefat ha-anuśim be-Anḳonah, אשכול, 1924, עמ' 93. (בiw)
↑  
BASEL - JewishEncyclopedia.com, jewishencyclopedia.com
↑  The Great Synagogue – Synagogues360, web.archive.org, ‏2021-11-22
↑  Isaac Landman, Simon Cohen, The Universal Jewish Encyclopedia ...: An Authoritative and Popular Presentation of Jews and Judaism Since the Earliest Times, Universal Jewish Encyclopedia, Incorporated, 1940, עמ' 102. (באנגלית)
↑  Haumann, Erlanger, Kury, Meyer, Wichers, Heiko, Simon, Patrick, Werner, Hermann (1999). Juden in Basel und Umgebung Zur Geschichte einer Minderheit. Darstellung und Quellen für den Gebrauch an Schulen. Schwabe Verlagsgruppe AG Schwabe Verlag.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
חיים יצחק ליפקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1911 
 פטירה:  1988 (בגיל 77 בערך) ה'תשמ"ח 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–1988 
 
הרב חיים יצחק ליפקין (תרע"א, 1911 - תשמ"ח, 1988) היה חבר לשכת הרבנות בתל אביב ורב בית הכנסת המרכזי של הפועל המזרחי בעיר, מחבר ספרים בתורת המוסר ובתורתו של אבי סבו רבי ישראל מסלנט.
תולדותיו

נולד בירושלים, בנו של אריה לייב ליפקין ונכדו של הרב יצחק ליפקין (בנו של רבי ישראל מסלנט). אמו, מרים, הייתה בתו של בנימין ביינוש לוין ואחותו של הרב אריה לוין. למד בישיבת עץ חיים ובישיבת חברון. נישא למרים, בתו של הרב אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי, רבה של שכונת מקור חיים בירושלים.
לאחר נישואיו עבר להתגורר בתל אביב ולמד בהיכל התלמוד ובבית מדרש לתורת ארץ ישראל.
במשך שנים רבות כיהן כחבר הרבנות בתל אביב ורב בית הכנסת המרכזי של הפועל המזרחי בתל אביב. חיבר ספרים רבים שעסקו בתורת המוסר ובתורתו של אבי סבו רבי ישראל מסלנט. ערך לוח שנה ובו חלוקה של לימוד יומי של ספרי מוסר.
חיבוריו

אוצר המדות - מתורת ראשונים ואחרונים גדולי חכמי המוסר, 1952
לוח יומי למוסר ומדות, 1952
רבי ישראל מסלנט, שיטתו ותורתו, 1953
תורת רבי ישראל מסלנט, 1960
תרי"ג מצות בהלכה ובאגדה, 1963
תורת היראה, 1967
סדר השולחן - סדר הנהגת השולחן, לימוד תורה וברכת המזון, 1980
אוצר תהלים - מאמרי מדרשים וזוהר, ספרי מוסר ראשונים ומאמרי רבי ישראל סלנטר, 1982
ארחות חיים להרא"ש עם ביאור דרך טובים, 1983
שערי תשובה עם פירוש דרך תשובה, 1986
סכומים והשוואות לי"ג מדות של רחמים שבספר תומר דבורה, 1986
עיונים וביאורים בפרשה ובהפטרה, 2003
חינוך בקרב ילדי עולים בישראל

ישראל היא מדינת הגירה מבין הגדולות בעולם, כאשר כשישית מאוכלוסייתה היא אוכלוסיית עולים. בדומה למדינות עתירות הגירה אחרות, השונות של הישגי תלמידים במערכת החינוך בישראל גדולה ומושפעת מנתוני ההגירה. קיים גם מתאם בין גורמי הגירה למיקום גאוגרפי (מרבית העולים גרים בערי הפריפריה), כמו גם למצב סוציו-אקונומי.