stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריאל ברזילאי
המטבע הברזילאי הרשמי בין 1942 להיום

| שם המטבע | שם המטבע | תקופה |  |
| --- | --- | --- | --- |
| הקרויזרו הראשון | first cruzeiro | 1942 עד 1967 | שווה ל-1 מילרס (milréis) או 1,000 ראיס (réis) |
| הקרויזרו החדש | cruzeiro novo | 1967 עד 1970 | 1 קרויזרו חדש = 1,000 קרויזרו ראשון |
| הקרויזרו (השני) | cruzeiro | 1970עד 1986 | החל מ-1970 הושמטה המלה "חדש" |
| הקרוסאדו | cruzado | 1986 עד 1989 | 1 קרוסאדו = 1,000 קרויזרו שני |
| הקרוסאדו החדש | cruzado novo | 1989 עד 1990 | 1 קרוסאדו חדש = 1,000 קרוסאדו |
| הקרויזרו (השלישי) | cruzeiro | 1990 עד 1993 | כחלק מהתכנית הכלכלית של הנשיא קולור (Plano Collor) הוחזר השם קרויזרו |
| הקרויזרו ריאל | cruzeiro real (CR$) | 1993 עד 1994 | 1 קויזרו ריאל = 1,000 קרויזרו שלישי |
| הריאל | real | 1994 עד היום | 1 ריאל = 2,750 קרויזרו ריאל |
בהצגתו, הריאל הוגדר כשווה ל-1 unidade real de valor (URV, "יחידת ערך אמיתי"), יחידת מטבע שלא הייתה בפועל במחזור, אלא לצורכי חשבונאות בלבד. במקביל, ה-URV הוגדר כשווה 2,750 קרוזירו-ריאל, שהיה שער החליפין הממוצע של הדולר האמריקאי ל-קרוזירו-ריאל, באותו יום. כתוצאה מכך, הריאל היה שווה בדיוק דולר אמריקאי אחד כשהוצג.
הריאל הוכנס למחזור לאחר תקופת מעבר של 4 חודשים, שבה נהגו שני מטבעות במקביל. בתקופת המעבר הונפקו שטרות ומטבעות רק במטבע הישן, קרוזירו-ריאל, ואילו הריאל שימש מעין מכשיר לייצוב המחירים. ערכו של הריאל נשאר קבוע, ושערו מול הקרוזירו-ריאל עודכן לפי שיעורי האינפלציה. בזמן תקופת המעבר הייתה חובה לפרסם מחירים בשני המטבעות, אם כי התשלום בפועל היה בקרוזירו-ריאל. הרעיון היה להרגיל את הציבור ליציבות מחירים, ולוודא שלמטבע החדש יש סיכוי לשמור על ערכו לאחר שיונפק בפועל. בתום תקופת המעבר הונפקו שטרות ומטבעות הנקובים בריאל, והקרוזירו-ריאל בוטל. תהליך החלפת השטרות והמטבעות היה מהיר מאוד - בתוך שלושה ימים בלבד הוחלפו כמעט כל השטרות והמטבעות הישנים בחדשים.
התפתחות שער הריאל מול הדולר האמריקאי

זמן קצר לאחר הצגתו, הריאל צבר באופן בלתי צפוי ערך מול הדולר האמריקני, עקב זרימת הון גדולה בסוף 1994 ו-1995. במהלך אותה תקופה הוא השיג את ערכו המרבי מול הדולר אי פעם, כ-$1.20=R$1. בין השנים 1996 ו-1998 שער החליפין נשלט באופן הדוק על ידי הבנק המרכזי של ברזיל, כך שהריאל ירד במתינות ביחס לדולר, וירד מ-$1=R$1 לקרוב ל-$1=R$1.2 עד סוף שנת. 1998.
בינואר 1999 ההידרדרות בשווקים הבינלאומיים, שהושפעה על ידי המחדל הרוסי, אילצה את הבנק המרכזי, תחת נשיאו החדש ארמיניו פראגה, לנייד את שער החליפין. החלטה זו הביאה לפיחות משמעותי, לשיעור של כמעט 1$=R$2. בשנים שלאחר מכן, ערך המטבע מול הדולר נסחר במסלול לא יציב אך בעיקר במגמת ירידה מ-1999 ועד סוף 2002, כאשר הסיכוי לבחירתו של מועמד השמאל לואיז אינאסיו לולה דה סילבה, שנחשב לפופוליסט רדיקלי לפי מגזרי השווקים הפיננסיים, גרם למשבר מטבע נוסף ולעלייה באינפלציה. ברזילאים רבים חששו ממחדל נוסף של חובות ממשלתיים או מחידוש המדיניות הכלכלית הבלתי צפויה ומיהרו להחליף את הריאל שלהם לנכסים מוחשיים או למטבעות זרים. המשבר נרגע ברגע שלולה נכנס לתפקידו, לאחר שהוא, שר האוצר שלו אנטוניו פאלוצ'י וארמיניו פראגה אישרו מחדש את כוונתם להמשיך במדיניות המאקרו-כלכלית האורתודוקסית של קודמו (כולל מיקוד אינפלציה, עודף פיסקאלי ראשוני ושער חליפין צף, כמו גם המשך תשלומי החוב הציבורי). ערך הריאל בדולרים המשיך לנוע אך בדרך כלל כלפי מעלה, כך שעד 2005 שער החליפין היה קצת יותר מ-$1=R$2. במאי 2007, לראשונה מאז 2001 (שש שנים), הריאל הפך לשווה יותר מ-0.50 דולר אמריקאי - אף על פי שהבנק המרכזי, מודאג מהשפעתו על הכלכלה הברזילאית, ניסה לשמור אותו מתחת לסף הסמלי הזה. לולה התחיל את ממשלתו ב-01
ב-13 במאי 2020, במהלך מגפת הקורונה, שהשפיעה עמוקות על ברזיל, הריאל הגיע לשפל היסטורי מול הדולר האמריקאי, של $1=R$5.90. לאחר בחירתו מחדש של לולה בבחירות הכלליות ב-2022, השוק, שהיה צפוי להגיב בצורה גרועה, יצא חיובי בשבוע הראשון. בורסת הדולר של ארצות הברית הגיעה לנקודה הנמוכה ביותר מאז 29 באוגוסט 2022, וירדה מכ-$1=R$5.30 בקירוב מיד לפני הסיבוב השני של הבחירות, לכ-$1=R$5.05 לשבוע לאחר זכייתו של לולה.
הבנק המרכזי של ברזיל מנפיק שטרות בערכים של 1 ,2 ,5 ,10 ,20 ו-50 ריאל ומטבעות בערכים של 1, 5, 10 ו-50 סנטאבוס וכן מטבע של 1 ריאל.
מטבעות במחזור

בשנת 1998 הוצגה סדרה שנייה של מטבעות. שכללה מטבעות פלדה מצופים נחושת של 1 ו-5 סנטאבוס, פלדה בציפוי ברונזה 10 ו-25 סנטאבוס, מטבע 50 סנטאבוס מקופרניקל, ומטבע ניקל-פליז וקופרוניקל דו-מתכתי של 1 ריאל.
בשנת 2002 הוחלף הקופרוניקל בפלדת אל חלד עבור מטבע ה-50 סנטאבו והחלק המרכזי של מטבע 1-ריאל, וטבעת הפליז ניקל שונתה לטבעת פלדה מצופה ברונזה. בנובמבר 2005 הפסיק הבנק המרכזי את ייצור מטבעות ה-1סנטאבו, אך אלה הקיימים ממשיכים להיות הילך חוקי. קמעונאים כעת בדרך כלל מעגלים את המחירים שלהם ל-5 או 10 סנטאבוס
| הסדרה השנייה> ערך.ערך | הסדרה השנייה> תיאור.פני המטבע | הסדרה השנייה> תיאור.גב המטבע | הסדרה השנייה> תיאור.תמונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 סנטאבו (לא מיוצרים חדשים, אך עדיין במחזור) | הצלב הדרומי (CRUX - קבוצת כוכבים) בצד ימין העליון + הספרה 1 | דמותו של פדרו אלווארס קברל, קפטן הים הפורטוגלי ומגלה ברזיל, כשברקע ספינה פורטוגזית מהמאה ה-16. | 1-centavo-real-2003 |
| 5 סנטאבוס | הצלב הדרומי (CRUX - קבוצת כוכבים) בצד ימין העליון + הספרה 5 | דמותו של חואקים חוסה דה סילבה חאווייר (ידוע גם בשם טיראדנטס), קדוש מעונה של תנועת עצמאות מוקדמת המכונה קונספירציית מינאס. ברקע משולש, סמל התנועה, ויונה, סמל של שלום וחופש. | Brazil R$0.05 2010 |
| 10 סנטאבוס | הצלב הדרומי (CRUX - קבוצת כוכבים) בצד ימין העליון + הספרה 10 | דמותו של הקיסר פדרו הראשון, המלך הראשון של ברזיל. ברקע, הקיסר על סוס: סצנה המרמזת על הכרזת העצמאות. | Brazil R$0.10 1998 |
| 25 סנטאבוס | הצלב הדרומי (CRUX - קבוצת כוכבים) בצד ימין העליון + הספרה 25 | דמותו של פילדמרשל דאודורו דה פונסקה, הנשיא הרפובליקני הראשון של ברזיל. סמל הרפובליקה נמצא ברקע. | Brazil R$0.25 2013 |
| 50 סנטאבוס | הצלב הדרומי (CRUX - קבוצת כוכבים) בצד ימין העליון + הספרה 50 | דמותו של חוסה פרנהוס הבן, הברון של ריו ברנקו, שר החוץ המכובד ביותר במדינה. ברקע תמונה של המדינה עם אדוות המתרחבות כלפי חוץ, המייצגות את התפתחות מדיניות החוץ של ברזיל ואת הרחבת ותיחום הגבולות הלאומיים. | Brazil R$0.50 2013 |
| 1 ריאל | הצלב הדרומי (CRUX - קבוצת כוכבים) בצד ימין העליון + הספרה 1 | הטבעת החיצונית מתארת דוגמה של דפוס האמנות של מראג'וארה. בטבעת הפנימית, דמות הרפובליקה -Efigie da República, המשמשת כסמל הרפובליקה. | Brazil R$01 2013 |
בנובמבר 2019, הבנק המרכזי של ברזיל הנחה את המטבעה המלכותית ההולנדית לייצר 5 מטבעות סנטאבוס ו-50 סנטאבוס, בעלי האות הייחודית "A" כדי לציין שהם לא הוטבעו על ידי Casa da Moeda
שטרות במחזור

| הסדרה השנייה> ערך.ערך | הסדרה השנייה> גודל (במ"מ).גודל (במ"מ) | הסדרה השנייה> צבע עיקרי.צבע עיקרי | הסדרה השנייה> צבע עיקרי.צבע עיקרי | הסדרה השנייה> . | הסדרה השנייה> תאריך הנפקה ראשון.תאריך הנפקה ראשון | הסדרה השנייה> תיאור.פני השטר | הסדרה השנייה> תיאור.גב השטר | הסדרה השנייה> תיאור.סימני מים | הסדרה השנייה> תיאור.פני השטר | הסדרה השנייה> תיאור.גב השטר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 ריאל | 121X65 | כחול |  |  | 29 יולי 2013 | רפוס גלים, ראש דמות הרפובליקה (Efigie da República) המשמשת כסמל המדינה | צב הוקסביל (Eretmochelys imbricata) | צב הוקסביל וסימן מתכת (electrotype) 2 |  |  |
| 5 ריאל | 128X65 | סגול |  |  | 29 יולי 2013 | דפוס צמחים; ראש דמות הרפובליקה | לבנית גדולה (סוג אנפה)(Casmerodius albus) | לבנית גדולה וסימן מתכת (electrotype) 5 |  |  |
| 10 ריאל | 135X65 | אדום |  |  | 23 יולי 2012 | דפוס צמחים; ראש דמות הרפובליקה | ארה ירוקת כנף (Ara chlorepterus) | ארה ירוקת כנף וסימן מתכת (electrotype) 10 |  |  |
| 20 ריאל | 142X65 | צהוב |  |  | 23 יולי 2012 | דפוס צמחים; ראש דמות הרפובליקה | טמרין אריה הזהב -טמרין רעמתי זהוב (Leontopithecus rosalia) | טמרין אריה הזהב וסימן מתכת (electrotype) 20 |  |  |
| 50 ריאל | 149X65 | חום |  |  | 13 דצמבר 2010 | דפוס צמחי ג'ונגל ;ראש דמות הרפובליקה | יגואר (Panthera onca) | יגואר וסימן מתכת (electrotype) 50 |  |  |
| 100 ריאל | 156X65 | ציאן |  |  | 13 דצמבר 2010 | דפוס צמחים תת-ימיים, כוכב ים, אלמוג; ראש דמות הרפובליקה | דקר הסלעים (דג) (Epinephelus marginatus); coral | דקר הסלעים וסימן מתכת (electrotype) 100 |  |  |
| 200 ריאל | 142X65 | אפור |  |  | 2 ספטמבר 2020 | דפוס צמחי סוואנה; ראש דמות הרפובליקה | זאב רעמה (Chrysocyon brachyurus) | זאב רעמה וסימן מתכת (electrotype) 200 |  |  |
שער הריאל הברזילאי לדולר ארצות הברית ב-5 השנים האחרונות

נקודת המקסימום - 15/05/2020 - 5.853
נקודת המינימום - 26/10/2018 - 3.6415
שערי חליפין

| שער חליפין נוכחי עבור ריאל ברזילאי |
| --- | --- |
באתר Google Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר Yahoo! Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר XE.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר OANDA.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
הערות שוליים

↑  Editorial Style Guide 2020, World Bank Group, appendix D pp.134–139, עמ' appendix D pp.134–139
רוקי לינוקס

| --- | --- |


 מפתח:  Rocky Enterprise Software Foundation 
 משפחה:  Red Hat Enterprise Linux 
 מחזור חיים:  30 באפריל 2021 – הווה (3 שנים) 
 סוג רישיון:  רישיון BSD החדש 
 מנהל חבילות:  מנהל החבילות RPM 
 סביבת שולחן עבודה:  GNOME 
 מבוססת על:  Red Hat Enterprise Linux 
 פלטפורמות:  x86-64, IBM System/390, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 אתר אינטרנט:  https://rockylinux.org/ 
 
רוִֹקי לינוקס (באנגלית: Rocky Linux) היא הפצת לינוקס שפותחה על ידי Rocky Enterprise Software Foundation,הכוונה היא להיות מהדורה מלאה, תואמת בינארית "במורד הזרם", עם שימוש בקוד המקור של מערכת ההפעלה Red Hat Enterprise Linux (או RHEL) מטרת הפרויקט היא לספק מערכת הפעלה ארגונית הנתמכת על ידי קהילה בדרגת ייצור.
הגרסה המועמדת לשחרור הראשונה של Rocky Linux שוחררה ב-30 באפריל 2021, וגרסת הזמינות הכללית הראשונה שלה שוחררה ב-21 ביוני 2021. Rocky Linux 8 נתמכת עד מאי 2029. על אף זאת, בעקבות הצהרה ששחררה חברת Red Hat לפיה קוד המקור של RHEL יהיה זמין אך ורק ללקוחות החברה ולא לכלל הציבור, לא ידוע מה יהיו ההשפעות ארוכות הטווח של המהלך על "רוקי" וכן על ההפצה המתחרה "אלמה".
הערות שוליים

↑
רוקין 1000

| --- | --- |
 סוגה:  רוק 
 www.rockin1000.com/en
 חברים
 אלפי חובבים
 
רוקין 1000 (באנגלית Rockin' 1000) היא להקת רוק המונה אלפי חברים. חברי הקבוצה הם בעיקר מאיטליה והשאר מארצות שנות כמו קנדה, מקסיקו, אנגליה, אוסטריה, קרואטיה, ישראל, בוסניה
וגרמניה.
כפי שהשם מרמז הלהקה מונה אלפי נגנים ששרים ומנגנים בו זמנית בהופעות שלהם.
ביתה של הלהקה נמצאת בעיר צ'זנה שבאיטליה והיא הוקמה על מנת לשכנע את להקת פו פייטרס להופיע בעיר ב-2015. מה שאכן קרה באוקטובר באותה שנה.
כיום הלהקה מופיעה לעיתים קרובות ומתוארת כ"להקה הגדולה בעולם" הופעתה הראשונה התרחשה ב-2015 בניצוחו של מרקו סביו.
ב-24 ביולי 2016 ניגנה הלהקה 18 שירים, באצטדיון אורגל(אנ') מול קהל של כ-15 אלף איש.
הלהקה הפיקה מספר קליפים מושקעים עם צפיות רבות. בין היתר, ניתן למצוא שם את הלהיטים הבאים:
Learn to Fly של להקת פו פייטרס
Smells Like Teen Spirit של להקת נירוונה
הערות שוליים

↑  "The Biggest Band In The World – Italy's Rockin'1000 Founder Fabio Zaffagnini On Foo Fighters, Viral Success And Their Mad Live Show". NME (באנגלית בריטית). נבדק ב-2016-08-05.
↑  Jack Shepherd (4 בנובמבר 2015). "Foo Fighters play 27-song-set to the 1000 'Learn to Fly' rockers in Italy". independent.co.uk. נבדק ב-7 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "David Bowie's 'Rebel Rebel' Song Performed Live by 1,000 Musicians". Music Times. 2016-08-02. נבדק ב-2016-08-05.
↑  "Watch David Bowie's 'Rebel Rebel' Performed by 1,000 People". Rolling Stone. נבדק ב-2016-08-05.
↑  "Foo Fighters Promise to Visit Italian Town After Viral Video". נבדק ב-2015-08-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a46f125f-0210-4fd2-838c-b16691641087
רוקיטנה

רוקיטנה (באוקראינית: Рокитне; בפולנית: Rokitno; ביידיש: רעקיטנע) היא עיירת מחוז במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
רוקיטנה החלה במאה ה-17 ככפר חקלאי, ובשנות ה-60 של המאה ה-19 עברה לבעלות הסנאטור הרוסי אוחוטניקוב, שעל שמו נקראה העיירה עד שנת 1922. משנת 1921 נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי רוקיטנה

מספר היהודים ברוקיטנה גדל עם חיבורה למסילת הברזל בקו קייב-סארני-קובל, ועם בניית בית חרושת לזכוכית במקום. בסוף שנת 1917 סבלו יהודי העיירה מגייסותיו של סימון פטליורה, אשר הוציאו להורג מספר יהודים מהיישוב, והטילו על הקהילה לשלם סכומי כופר. עם תחילת השלטון הפולני בעיירה, סבלו יהודיה ממעשי התעללות שביצעו בהם חיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-700 יהודים, כחמישית מתושביה, ופעלו בה תלמוד תורה ובית ספר עברי, לצד תנועות נוער ציוניות ושל תנועת הבונד. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. עם נסיגת הצבא האדום מאזור העיירה בפרוץ מבצע ברברוסה, התפנו מהיישוב רבים מיהודיו.
לאחר כניסת הגרמנים לעיירה, הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר. ב-15 באפריל 1942 רוכזו כ-1,650 יהודי העיירה וכפרי הסביבה שלה בגטו שהוקם בה, אליו נאסרה הכנסת מזון.
ב-26 באוגוסט 1942 ציוו שוטרים גרמנים ואוקראינים על יהודי הגטו להתכנס בכיכר המרכזית בעיירה. בשלב זה החלה בריחה המונית מהגטו, וכ-700 יהודים הצליחו להגיע ליערות הסביבה כמו ברזוב. בד בבד רצחו השוטרים כמה מאות יהודים בכיכר, וכ-800 היהודים הנותרים הוסעו בקרונות משא למחנה פולסקה שבסארני, ממנו שולחו בהמשך להשמדה. אחר היהודים הנמלטים מהגטו ערכו הגרמנים והאוקראינים מצוד.
ריכרד פון קילמן

ריכרד פון קילמן (בגרמנית: Richard von Kühlmann;‏ 3 במאי 1873 – 16 בפברואר 1948) היה דיפלומט ותעשיין גרמני. כיהן כשר החוץ של גרמניה מ-6 באוגוסט 1917 עד 9 ביולי 1918.
בדצמבר 1917 הסביר פון קילמן כי המטרה העיקרית שלו היא לחתור תחת אחדות מדינות ההסכמה:
”שיבוש האחדות ויצירת הקשרים הפוליטיים המתאימים לנו מהווים את המטרה החשובה ביותר של הדיפלומטיה שלנו. נראה כי רוסיה היא החוליה החלשה ביותר בקרב האויב. המשימה הייתה אפוא להתיש אותה וכאשר אפשר להוציא אותה מהמלחמה. זו הייתה מטרת הפעילות החתרנית שביצענו ברוסיה מאחורי קו החזית - בראש ובראשונה קידום נטיות בדלניות ותמיכה בבולשביקים. רק כשהבולשביקים החלו לקבל מאיתנו כספים הם היו מסוגלים להקים את הגוף המרכזי שלהם, פראבדה, לנהל תעמולה נמרצת ולהרחיב במידה ניכרת את המפלגה שלהם. הבולשיביקים עלו לשלטון; עוד כמה זמן הם יישארו בשלטון עדיין אי אפשר לצפות. מחד גיסא הם זקוקים לשלום כדי לחזק את מעמדם; מאידך גיסא, מטרתנו היא לנצל את תקופת שלטונם ברוסיה על מנת להשיג בתחילה הפסקת אש ולאחר מכן, אם אפשר, שלום.”[דרוש מקור]
ביוגרפיה

ריכרד פון קילמן נולד ב-3 במאי 1873 בקונסטנטינופול. בין השנים 1908 עד 1914 עבד פון קילמן בשגרירות גרמניה בלונדון, והיה מעורה בחיים הפוליטיים והחברתיים של בריטניה ואירלנד. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר פון קילמן לשגרירות גרמניה בקונסטנטינופול. באוקטובר 1914 ייסד את "משרד החדשות" שהפך לשופר התעמולה הגרמנית באימפריה העות'מאנית. התעמולה הגרמנית כללה גלויות של כנסיות הרוסות, אשר שימשו כדי לעורר את רגשות הג'יהאד של אלה שהשתתפו בטבח הנוצרים בקונסטנטינופול בשנת 1896.
במהלך רצח העם הארמני נמנע פון קילמן בתחילה לחשוף את מעשי הטבח באוכלוסייה הארמנית. פון קילמן, שאהד את ממשלת טורקיה, השתמש במונח "כביכול" ופטר את ממשלת טורקיה מהאחריות למעשי הרצח. הוא גם הצהיר כי היחס הטורקי לארמנים הוא עניין של "פוליטיקה פנימית". עם זאת, לבסוף נאלץ פון קילמן להודות כי "חורבן הארמנים הוא בקנה מידה גדול, מדיניות ההשמדה הזו תכתים במשך זמן רב את שמה של טורקיה".
בין ספטמבר 1916 לאוגוסט 1917 שימש כשגריר גרמניה בקונסטנטינופול.
כשר החוץ

באוגוסט 1917, כשר החוץ של גרמניה, הוביל פון קילמן את המשלחת שניהלה את המשא ומתן לחוזה ברסט-ליטובסק, שהוציא את האימפריה הרוסית מהמלחמה. כמו כן ב-7 במאי 1918 נחתם הסכם בוקרשט עם רומניה, אשר את המשא-ומתן שלו ניהל פון קילמן. במהלך השיחות נתקל קילמן בהתנגדות מצד המפקד העליון של הצבא, אריך לודנדורף, אשר רצה להשיג ערבויות טריטוריאליות יציבות יותר בגבולה המזרחי של גרמניה, על מתן חסות גרמנית על המדינות הבלטיות וכמו כן אמצעי זהירות יציבים יותר נגד התפשטות הבולשביזם.
ביולי 1918 נשא קילמן ברייכסטאג נאום אודות המצב הכללי, שבמהלכו הכריז כי לא על הנשק לבדו תוכרע המלחמה, דבר המרמז על כך שתידרש דיפלומטיה למען השגת שלום. אמירה זו עוררה סערה בגרמניה, ומעמדו של קילמן הידרדר. הוא כמעט פוטר על ידי הקנצלר גאורג פון הרטלינג ולאחר ריאיון עם הקייזר וילהלם השני, קיסר גרמניה הוא הגיש את התפטרותו ביולי 1918.
לאחר המלחמה

לאחר מלחמת העולם הראשונה פרש קילמן מהשירות הדיפלומטי הגרמני, כתב ספרים ועבד כמנהל בית המשפט באולדסטאדט. כמו כן, כנציג הבעלים של משפחת סטום, הוא עסק גם בתחום הפלדה.
בשנת 1928 קיבל קילמן את תפקיד יושב ראש מועצת התרבות הגרמנית.
כבר בשנת 1932 החל לאסוף חומרים לכתיבת זיכרונותיו, אך רק בתחילת שנת 1939–1940 הוא החל לעבוד על כתיבתם באינטנסיביות. בנובמבר 1943 נשרף הארכיון הפרטי שלו באחת ההפצצות של ברלין על ידי בעלות הברית. עקב כך, חלק מאוסף האומנות שלו הועבר מחוץ לברלין. קילמן סיים את כתיבת זיכרונותיו בספטמבר 1944. עקב ניסיון ההתנקשות בהיטלר שכונה קשר העשרים ביולי, קילמן, כמו רבים אחרים, נעצר באוקטובר אותה שנה, ומסמכיו הוחרמו על ידי הגסטפו. בקיץ 1947 העביר קילמן את זיכרונותיו למוציא לאור, אך הוא לא זכה לראות את התיקונים הראשונים, כיוון שהוא נפטר ב-16 בפברואר.
וולפגנג שאדוואלט תיאר אותו כך:
”ריכרד פון קילמן היה תמיד בראש פתוח ובעל אופק אינטלקטואלי, הוא התעניין בדברים רבים, מכובד, חובב ספרות וחובב האמנות [...] שיחות פוליטיות היו הצד החזק שלו: הוא חיפש את הדיון הפתוח [...] הוא נעדר את התשוקה הפוליטית אשר מבקשת לשרוד בכל מחיר, וכך היא מגיעה אל מטרתה. הוא ראה את הנדרש, ניסה לבצע את מה שצריך, מעבר לרצון הגורמים המכריעים, אך לצד זאת הוא גם ידע לזוז הצידה אם לא הלכו אחריו, הוא לא הרגיש כמו לוחם”[דרוש מקור]
חיים אישיים

לאחר מות אשתו הראשונה ביוני 1917 קילמן נישא בשנית ב-4 במרץ 1920 למארי-אן פרידלנדר-פולד, בתו של התעשיין פריץ פרידלנדר (1858–1917). הזוג התגרש ב-13 באפריל 1923 במינכן.
ראו גם

ארתור צימרמן
אריך לודנדורף
וילהלם השני, קיסר גרמניה
לקריאה נוספת

מריה קיפרט: סיפורו של שירות החוץ הגרמני 1871–1945. הוצאת משרד החוץ. כרך 2, ISBN 3-506-71841-X, עמ' 683–685
הערות שוליים

↑  הנרי מקמהון, המלחמה: הניסיונות הגרמניים לעורר את רגשות הג'יהאד, לונדון: הספרייה הבריטית., 1915
1 2 3  ישראל טשרני, מעגל ההתפשטות של רצח עם, ניו ברנסוויק: Transaction Publishers, 1994, עמ' 101, מסת"ב 1412839653. (באנגלית)
↑  גואידו מילר, יחסים אירופיים-חברתיים לאחר מלחמת העולם הראשונה, מיינץ: ועדת המחקר הגרמנית-צרפתית ואגודת התרבות האירופית, 2005, עמ' 451, מסת"ב 978-3-486-57736-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293140905171  GND: 118778153  ISNI: 0000 0000 8179 3903  LCCN: nr97008167  NKC: mzk2010573860  NTA: 070104077  SUDOC: 081221525  VcBA: 495/253035  VIAF: 112292787   WorldCat (עם VIAF): 112292787
רינופרין

| רינופרין |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: רינופריניים
סוג:: רינופרין
מין:: רינופרין
שם מדעי
 Rhinophrynus dorsalis
תחום תפוצה


רִינוֹפְרִין (שם מדעי: Rhinophrynus dorsalis) הוא מין יחיד בסוגו של דו-חיים והמין הקיים היחידי במשפחת הרינופריניים שבסדרה חסרי זנב, החי רק באמריקה המרכזית. מינים נוספים במשפחה התקיימו גם בארצות הברית.
זוהי קרפדה הנפוצה בטקסס, במקסיקו, בגואטמלה, בהונדורס, באל סלוודור, בניקרגואה ובקוסטה ריקה. במקומות אלו תפוצתה גדולה, והיא בעלת יכולת הסתגלות למגוון של בתי גידול. מסיבות אלו, החשש להיכחדות הוגדר על ידי ארגון IUCN כנמוך.
מאפיינים

גודלם הוא 8 סנטימטרים בממוצע, ולרוב יש על גופם הנפוח נקודות אדומות. בנוסף, לאורך גבם ועד לסנטרם עובר פס אדום. רגליהם קצרות, וראשם חד וקטן. לקרפדה קיימת תוספת דמוית את על כפות הרגליים, שעוזרת לרגליהם החזקות בחפירה באדמה. עיניהם קטנות יחסית, ואוזניהם אינן גלויות.
אקולוגיה והתנהגות

אלו הם חסרי זנב חופרים, והם מבלים את מרבית חייהם מתחת לאדמה. אחרי תקופה של גשמים, הם יוצאים מהמחילות ומטילים את ביציהם במקווה מים. לשם כך, הם אף יגמאו מרחק של 1.6 קילומטר על מנת למצוא מקור מים מתאים. מכיוון שתקופת הגשמים אינה ניתנת לחיזוי, משום שהיא אינה מתרחשת בזמנים קבועים, הנקבות תקרקרנה לזכרים לאחר הגשמים, ואז הם יזדווגו, ללא תלות בעונה בשנה. מיד לאחר שהאדמה מתייבשת ממי הגשמים, הם חופרים באדמה בעזרת רגליהם הקצרות. שלבי הביצה והראשן קצרים יחסית- הביצה בוקעת תוך ימים ספורים; הראשן מתפתח לחסר-זנב בוגר לאחר חודש עד שלושה חודשים. הקרקור שלהם חזק, הטון שלו נמוך. בזמן הקרקור הגוף שלהם מתנפח.
תזונתם מורכבת מחרקים, בעיקר נמלים וטרמיטים.
הערות שוליים

↑  רינופרין באתר הרשימה האדומה של IUCN
רות איזקסון

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1922 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  11 במאי 2008 (בגיל 86) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 
רות איזקסון (24 בפברואר 1922 – 11 במאי 2008) הייתה פעילה חברתית בישראל, יושבת-ראש ויצו העולמית, יושבת-ראש אגודת ידידי הבימה ונשיאת עמותת משפחות מייסדי תל אביב.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב ליצחק ציזלינג, שהיה מפקד "ההגנה" בתל אביב ואחיו של אהרן ציזלינג, שר החקלאות הראשון ומחותמי מגילת העצמאות. אמה סימה הייתה בתם של לאה ודוד איזמוז'יק, ממייסדי תל אביב, שכיהן כסגנו של מאיר דיזנגוף בעיריית תל אביב. למדה בגימנסיה הרצליה, בת מחזורם של אריה (לובה) אליאב ודן טולקובסקי. שירתה בהגנה. בשנות ה-40 למדה היסטוריה ומדעי היהדות באוניברסיטה העברית בירושלים, שם הכירה את בעלה לעתיד אליהו איזקסון.
רות איזקסון הקדישה את חייה לפעילות ציבורית והתנדבותית. הייתה מראשי פעילות ויצו ישראל. בשנות ה-60 הייתה סגניתה של יו"ר ויצו ישראל חנה לוין. בשנות ה-70  מונתה כחברת ההנהלה העולמית ושימשה יושבת-ראש מחלקת חינוך לגולה. במסגרת תפקידה ארגנה כנסים וסמינריונים ברחבי העולם. בשנת 1977 מונתה ליו"ר הנהלת ויצו העולמית, תפקיד אותו מילאה עד 1984. בשנות כהונתה כיו"ר ויצו העולמית עסקה רבות בהידוק הקשר שבין ההנהלה העולמית וההנהלה הארצית של הארגון.
אחרי שפרשה מויצו מונתה כיו"ר אגודת הידידים של התיאטרון הלאומי "הבימה" ופעלה יחד עם המנכ"ל דאז יעקב אגמון. בשנותיה האחרונות הייתה נשיאת העמותה של משפחות מייסדי תל אביב. בתקופתה כנשיאת העמותה חל יובל המאה להקמת תל אביב, והיא יזמה אירועים ופרסומים שונים לרגל היובל.
הייתה נשואה (עד למותו ב-2007) לאליהו איזקסון, מוותיקי הפרדסנים בישראל ונשיא התאחדות האיכרים. ילדיה הם: המשורר מירון ח. איזקסון, איש העסקים אורני איזקסון וארבל הוברמן. כלתה היא אשת העסקים אירית איזקסון, יו"ר חברת ישראכרט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408042805171  VIAF: 74156495293317560164   WorldCat (עם VIAF): 74156495293317560164 
שלט בכיכר איזקסון בהרצליה
רינימאקארה

| --- | --- |
 רינימאקארה
 
 מאכלים
 סוג:  נקניק 
 
רינימאקארה (בפינית: Ryynimakkara, מילולית נקניקיית גריסים) היא סוג של נקניקייה במטבח הפיני המכילה גריסים.
מאפיינים

ברינימאקארה יש גריסי שעורה, כחמישית ממשקלו, מה שמפחית את תכולת הבשר והשומן. כמו כן, תכולת השומן נמוכה במידה ניכרת מנקניקיות אחרות, בדרך כלל בין 10 לבין 15%. בחלק מהמתכונים המסורתיים מכינים רינימאקארות ללא בשר כלל.
סוגים אחרים

קרובי המשפחה הקרובים ביותר של הרינימאקארה הם נקניקיית תפוחי האדמה (perunamakkara) מאזור Häme שבפינלנד, שבה יש תפוחי אדמה במקום גריסי השעורה, נקניקיות דם ( verimakkara) והנקניקיה השחורה (mustamakara) מטמפרה. השימוש בגריסים ברינימאקארה דומה לפודינג השחור הבריטי אם כי המראה שלו שונה, בהיותו נקניק עבה וקטן. כמו כן, להאגיס האוכל הסקוטי המסורתי יש כמה קווי דמיון לרינימאקארה, אם כי במקום מעיים הוא מיוצר מקיבה של כבשה.
ראו גם

קאשנקה (סוג של נקניק דם מזרח אירופאי)
קתדרלת מרי הקדושה (סידני)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 כתובת:  סידני 
 מיקום:  סידני
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1868–1928 (כ־60 שנה)
 תאריך פתיחה רשמי:  1838 
 תאריך פירוק:  1865 
 אדריכל:  ויליאם וארדל 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית
 מידות
 גובה:  74.6 מטר
 קואורדינטות:  33°52′16″S 151°12′48″E﻿ / ﻿33.871111111111°S 151.21333333333°E﻿ / -33.871111111111; 151.21333333333
 האתר הרשמי (באנגלית)
  (למפת סידני מוגדלת) קתדרלת מרי הקדושה(למפת סידני רגילה) קתדרלת מרי הקדושה
 
קתדרלת מרי הקדושה בסידני, אוסטרליה, היא קתדרלה רומית-קתולית הבנויה בסגנון התחייה הגותית. הקתדרלה מוקדשת ל"מרי, עזרת הנוצרים", הפטרונית של אוסטרליה. הקתדרלה ממוקמת ברחוב קולג' סטריט בלב הסיטי של סידני. למרות הבנייה הגבוהה שמסביב, מבנהה הגדול והמרשים, עם זוג הצריחים המחודדים הופכים אותה לנקודת ציון עירונית בולטת.
היסטוריה > רקע

סידני יושבה לראשונה ב-26 בינואר 1788 כמושבת עונשין בריטית תחת שלטונו קפטן ארתור פיליפ, ששלט בה בשם ג'ורג' השלישי, מלך אנגליה. רבים מהאנשים שהגיעו למושבה היו אנשי צבא שבאו עם משפחותיהם, והיו גם מספר מתיישבים חופשיים שבאו למושבה. הכומר של הקהילה היה ריצ'רד ג'ונסון מהכנסייה האנגליקנית, והממשל לא דאג לצרכים של המתיישבים הקתולים. כדי לענות על צורך זה, כומר קתולי בשם האב או'פלין עבר למושבת ויילס הדרומית אך גורש משם משום שהגיע ללא אישור ממשלתי. רק ב-1820 הגיעו באופן רשמי כמרים קתולים (הכומר קונולי והכומר ג'ון ת'רי) כדי לספק את צורכי הדת של הקהילה הקתולית באוסטרליה. קונולי נשלח לטסמניה וג'ון ת'רי נשאר בסידני. יש הטוענים שביום בו ת'רי הגיע היה לו חזון של כנסייה גדולה מאבן מוזהבת המוקדשת למרים, אם ישו עם זוג צריחים מחודדים שיתנשאו מעל העיר של סידני. חזון זה התממש לבסוף אך רק אחרי 180 שנה ו-3 כנסיות ביניים.