stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנס אלכסנדר
"הנס ורודולף"

העיתונאי והסופר הבריטי תומאס הרדינג (Thomas Harding), הנכד של אחותו של הנס אלכסנדר, נכח בהלווייתו של דודו. לאחר אמירת קדיש נשאו שניים מאחייניו של המנוח דברי הספד. אז למד תומאס הרדינג שדודו היה האיש שלכד את מפקד אושוויץ והביא להעמדתו לדין. התגלית הניעה את הרדינג לחקור את העניין. במשך שש שנים. הוא עבר בין ארכיונים, מכוני מחקר ומוזיאונים, עיין במכתבים, האזין להקלטות וקרא ראיונות עם ניצולי השואה. תוצאת מחקרו הניבה את הספר "הנס ורודולף - המצוד אחר מפקד אושוויץ" (Hanns and Rudolf) שראה אור בשנת 2013 ולאחר מכן הופיע גם תרגומו לעברית. הספר זכה לביקורות חיוביות ומחברו זכה למספר פרסים ספרותיים.
השידור העברי של "תחנת שלום וקידמה" ממוסקבה

השידור העברי של "תחנת שלום וקידמה" ממוסקבה היה שידור רדיו יומי בשפה העברית ששודר ממוסקבה  משנות ה-60 ועד לנפילת ברית המועצות.
בתקופת השלטון הסובייטי שידרה ברית המועצות שידורי תעמולה באמצעות תחנה שנקראה "קול השלום והקידמה". התחנה החלה לשדר בנובמבר 1964, מהמשדרים של רדיו מוסקבה. השידורים היו מיועדים בראשיתם לארצות דרום אמריקה, ושודרו בשפה הספרדית, ובהמשך ליתר ארצות תבל בשלל שפות. זאת בנוסף לשידורי החוץ הקודמים של רדיו מוסקבה באנגלית, בצרפתית ובגרמנית.
ברית המועצות הייתה מעורבת באותן שנים בענייני המזרח התיכון, באספקת נשק למדינות ערב, באימון צבאותיהן, בבניית סכר אסואן ובהתערבות מדינית, ונקטה עמדה אנטי-ישראלית. במסגרת מעורבות זאת מצא השלטון הסובייטי לנכון לשדר שידורי תעמולה לישראל.
רדיו מוסקבה פתח את שידוריו בכינוי "תחנת השידור מטעם ארגוני הציבור הסובייטים". השידורים נקטו בנימה שקטה ובלתי מתלהמת, אך הם ביטאו את עמדתה הקשוחה של ברית המועצות בכל נושא בינלאומי.
תחנת "קול השלום והקידמה" החלה בשידוריה בשפה העברית בסוף שנת 1967. השידור העברי  שודר כל ערב בגלים בינוניים ונקלט היטב בישראל. השדרים בעברית, גברים ונשים, דיברו בעברית תקנית שוטפת, כמעט ללא מבטא זר. בישראל רווחה סברה כי השדרים הם בוגרי בתי הספר לשפות של השירותים החשאיים של ברית המועצות. לימים, בגל העלייה של שנות התשעים הגיעו לישראל אנשים שהיו קשורים לתחנה ומפיהם נתברר כי צוות הקריינים של התחנה כלל שניים-שלושה אנשים שאינם קשורים זה לזה, שכולם ישראלים לשעבר, כגון דיצה סילבר, נינה סמנצ'נקו ואביגדור לויט, שעברו להתגורר בברית המועצות מסיבות אידאולוגיות או מסיבות משפחתיות. בסוף שנת 1982 הצטרף כקריין בתחנה העיתונאי הרוסי דמיטרי פרוקופייב.
בנימה מתונה ובעברית תקנית ביטאו השידורים גישה קשוחה כלפי מדינת ישראל ותמיכה בעמדת מדינות ערב בסכסוך הישראלי–ערבי.
לאחר עלייתו לשלטון של מיכאיל גורבצ'וב בשנת 1985 והנהגת משטר הגלאסנוסט והפרסטרויקה התמתנו שידורי התחנה והפכו לענייניים יותר. ההתמתנות לא הייתה מיידית ועוד באוגוסט 1987 נאמר בשידור העברי כי טילי יריחו 2 "מהווים קריאת תגר ישירה על ברית המועצות" וכי "על מנהיגי ישראל לחשוב פעמיים על השפעת פיתוח הטיל היכול לפגוע בטריטוריה סובייטית".
בשנות שלטונו של גורבצ'וב החל לקרוס המנגנון השלטוני הסובייטי וגם העוינות למדינת ישראל נחלשה ופחת  הצורך בשידורי תעמולה סובייטית לישראל. בד בבד התעוררו גם קשיי מימון ותקציב לתחנה.
בהמשך תקופת שלטונו של גורבצ'וב החלו גישושים ומגעים לחידוש היחסים בין ברית המועצות לישראל, שנותקו בעקבות מלחמת ששת הימים. בראשונה חודשו היחסים הקונסולריים. בקיץ שנת 1991, לקראת פירוקה של ברית המועצות, חדלה התחנה לשדר את השידור העברי. בשידור הפרידה נאמר כי שורר כיום חופש בברית המועצות והתחנה מתארגנת מחדש והשידור נסתיים בברכת שלום ולהתראות.
תחנת "קול השלום והקידמה", על יתר שלל השפות בהן שידרה, המשיכה בשידוריה עד לנפילת ברית המועצות, עת החלה להקרא "השירות העולמי של קול רוסיה" המשדר במספר רב של שפות, אך תחנה זו לא שידרה יותר שידורים בשפה העברית.
הערות שוליים

↑  ראיון עם ואלרי סילבר, בנה של דיצה סילבר, באתר Еврейский журнал, ‏2021-06-08 (ברוסית)
התאבדויות חקלאים בהודו

פעילות להעלאת המודעות לבעיית ההתאבדויות
התאבדות חקלאים בהודו זוכה לתשומת לב ציבורית, עקב היקפה ומניעיה.
בשנת 2012 המשרד לרישום פשעים בהודו דווח על 13,754 התאבדויות של חקלאים. יחס המתאבדים נע בין 1.4-1.8 לכל 100,000 תושבים במשך תקופה של 10 שנים מ-2005. ביחס לשאר האוכלוסייה גבוה שעור ההתאבדות אצל חקלאים בכ-23%.
בהודו, כ-60% מהאוכלוסייה נשען על חקלאות כמקור פרנסה ישיר או עקיף, והיא מהווה כ-18% מהתוצר המקומי הגולמי. התאבדות חקלאים מהווה 11.2% מכלל ההתאבדויות במדינה. חוקרים העלו השערות שונות ולפעמים סותרות באשר לסיבה לתופעה, ביניהן אנומליות בגשמי המונסון, לחץ נפשי עקב חובות גדולים, גידולים מהונדסים גנטית, מדיניות ממשלתית, בריאות נפשית, בעיות משפחה, הרגלי שתייה והימורים ועוד.
בשנת 2020 חלה עלייה במקרי ההתאבדויות של חקלאים בהודו, וזו הייתה אחד הגורמים למחאת החקלאים.
ראו גם

מחאת החקלאים בהודו (2020–2021)
הערות שוליים

↑  "מדוע מגדלי הכותנה בהודו מתאבדים?", באתר CNN, אפריל 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסל חריץ

| --- | --- |

איי שלמה במפת האוקיינוס השקט של הסל חריץ משנת 1622
 לידה:  1581? Assum, הולנד 
 פטירה:  4 בספטמבר 1632 (בגיל 51 בערך) אמסטרדם 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 עיסוק:  קרטוגרפיה
 
הסל חריץ (הולנדית: Hessel Gerritsz; בערך 1581 בצפון הולנד – נקבר ב-4 בספטמבר 1632 באמסטרדם) היה קרטוגרף, תחריטן ומו"ל הולנדי. הוא היה אחת מהדמויות הבולטות בתור הזהב של הקרטוגרפיה ההולנדית (השנים 1570–1670 לערך). למרות התחרות העזה בתחומו, הוא הוערך כ"קרטוגרף ההולנדי הראשון במעלה במאה ה-17, ללא ספק".
ראשית דרכו

חריץ התחיל את דרכו באומנות התחריט ויצירת מפות באלקמאר כחניך אצל יוצר ספרי המפות וילם בלאו בהיותו בן עשר שנים. עבר עם בית המלאכה של בלאו לאמסטרדם, שם נשא אישה בשנת 1607 ונולדו לו שמונה ילדים. אשתו נפטרה לפני שנת 1624, והסל התחתן בשנית. בשנת 1610 כבר היה לו בית מלאכה עצמאי לדפוס. הרבה מהתחריטים והמפות שלו נכללו באטלסים של בלאו, יאנסוניוס (אנ') ואחרים.
יצירת מפות, דפוס והוצאה לאור

חריץ ייצר מפת עולם בשנת 1612 שכללה את התגליות של פדרו פרננדס דה קירוס והדגיש באופן מיוחד את "אוסטרליה דל אספיריטו סנטוס" (ונואטו של ימינו), שנחשבה כחלק מ"ארץ הדרום" המשוערת. למפה נודעה השפעה רבה על הייצוגים ההולנדים והצרפתים של דרום האוקיינוס השקט במאות ה-17 וה-18, והייתה להם יחד עם פרסומיו של קירוס השפעה על קביעת השם "אוסטרליה" ליבשת הדרומית.
בשנת 1613 כתב ופרסם חריץ את "תולדות הארץ ששמה שפיצברגן", ותיאר את הגילויים, המסעות המוקדמים ופעילות דיג הלווייתנאים באיי סבאלברד. ספר זה מציג גם את כישרונותיו הגדולים של חריץ כתחריטן אוּמן. באותה שנה ערך חריץ מפה של רוסיה שהכין פיודור השני של רוסיה, וערך אותה מחדש בשנת 1614 עם כמה תוספות ותיקונים. המפה חזרה ופורסמה על ידי חברת בלאו עד שנת 1665. דוגמה נוספת לתחריט היא דיוקן חרברנד ברדרו (אנ') שהועתק לעיתים קרובות משנת 1619.
הקרטוגרף הרשמי של חברת הודו המזרחית ההולנדית

תהילתו של חריץ כקרטוגרף התפשטה עד מהרה וב-16 באוקטובר 1617 מונה לקרטוגרף הראשי של חברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC), תפקיד לפסגה המקצועית בתחום זה באותם ימים. חריץ קיבל את המשרה בהמלצתו של פטרוס פלנציוס (אנ'), המדען הראשי של החברה, שיחסיו עם הקרטוגרף וילם בלאו, מי שלימד את חריץ בצעירותו, עלו על שרטון. חריץ פעל בתפקיד זה עד מותו, ואחרי כן חזרו ומילאו אותו בני משפחת בלאו עד 1705.
המפה של הסל חריץ משנת 1622 הראתה את החלק הראשון של אוסטרליה שמופה על ידי וילם יאנסזון בשנת 1606. אזור זה נחשב לחלק מגינאה החדשה ונקרא במפה בשם הספרדי "נואבה גינאה", אך חריץ הוסיף גם כתובת: "מי שהפליגו בספינה של פדרו פרננדס דה קירוס בגינאה החדשה עד 10 מעלות מערבה דרך איים רבים במשך 40 יום, הניחו שגינאה החדשה לא תשתרע מעבר ל-10 מעלות דרום. ואם כך, כי אז השטח שבין 9 ל-14 מעלות יהיה ארץ נפרדת, שונה מגינאה החדשה השנייה".
כל התרשימים והיומנים של סוחרי חברת הודו המזרחית ההולנדית, וכן הדוחות וההמלצות של החוזרים מהמסעות, היו חייבים להימסר לחריץ, ובזכות שפע המידע החדש הגיעו מידיו כמה מפות פורצות דרך. המפות והתרשימים שיצר חריץ ליוו את כל קברניטי החברת הסחר במסעותיהם.
מיפוי אוסטרליה

הסל חריץ פרסם באמסטרדם בשנת 1612 תרגום הולנדי לתזכיר השמיני של קירוס, שבעמוד השער שלו מופיעות המילים
 "t Land ghenaemt Australia Incognita'". היה זה "המופע המוקדם ביותר בדפוס של המילה אוסטרליה מחוץ לספרד". הפרסום משנת 1612 כלל גם את התיאור של הסוחר והדיפלומט ההולנדי איזק מאסה את סיביר ('ארץ הסמויידים') וכן תיאור קצר של הדרכים ממוסקובי ואת הזכרונות שהוזכרו. כמו כן כלל הפרסום שלוש מפות, אחת מהן הייתה מפת העולם של חריץ, שבה מוצג בבירור מצר טורס.
בשנת 1618 ייצר חריץ תרשים של האיים האינדונזיים, המיוצגים טוב בהרבה מאשר בפרסומים קודמים. לראשונה משורטט החוף הצפון-מערבי של אוסטרליה. בשנת 1622 כינס חריץ חלק מהמפות שלו בספר מפות עבור החברה ההולנדית המזרחית. ספר המפות כלל מפה של האוקיינוס השקט משנת 1622, ככל הנראה "מפת הים הדרומי הגדול", שעל פיה התנהל אבל טסמן במסעו סביב אוסטרליה וניו זילנד בשנת 1642. בשנת 1627 הכין חריץ מפה שהוקדשה כולה לתגליות קו החוף המערבי באוסטרליה (Caert van't Landt van d'Eendracht). אוסטרליה מכונה "Eendrachtsland" על שם ספינתו של דירק הארטוך – (Eendracht) – שבה תר את חופיה בשנת 1616. שם זה היה בשימוש עד סוף המאה ה-17.
בשנת 1628 הוסיף חריץ למפה שהוזכרה לעיל גם את מפת חופי דרום אוסטרליה משנת 1627 שנערכה על ידי פרנסואה תייסן (אנ'), והפך אותה למפה הראשונה המציגה את המתאר המוכר של אוסטרליה.
באחרית שנותיו

התעניינותו של חריץ בעולם החדש הייתה כה נרחבת, עד שלא כרגיל בקרב הקרטוגרפים הוא הצטרף ב-1628/29 למסע לברזיל ולאזור הקריביים. הסל חריץ תרם את המפות לחיבורו של הגאוגרף ההולנדי יוהנס דה לאט "תיאור הודו המערבית", שפורסם בשנת 1630. מפת פלורידה שלו, שהתבססה על מקורות צרפתיים וספרדים, נחשבה מאוד. במשך מאתיים השנים מאז ראתה המפה אור, פלורידה נודעה בכינוי "טֶגֶסטָה", כפי שכינה וסימן אותה הסל חריץ.
הסל חריץ מת ב-1632 ונקבר ביום 4 בספטמבר בכנסייה החדשה (אנ') שבכיכר דה דאם בלב אמסטרדם. וילם בלאו יתפוס את מקומו כקרטוגרף של חברת הודו המזרחית ההולנדית בינואר 1633.
הערות שוליים

↑  Johannes Keuning "Hessel Gerritsz" (1949) Imago Mundi Vol. 6, pp. 46-66
↑  Mercedes Maroto Camino Producing the Pacific: Maps and Narratives of Spanish Exploration, Rodopi Publishers 2005
↑  Martin Woods, "For the Dutch Republic, the Great Pacific", National Library of Australia, Mapping our World: Terra Incognita to Australia, Canberra, National Library of Australia, 2013, pp.111-13.
↑  J.Keuning, “Hessel Gerritz”, Imago Mundi, VI, 1950, pp.49-67, p.58; F. C. Wieder and Abel Janszoon Tasman, Tasman's kaart van zijn Australische ontdekkingen 1644 "de Bonaparte-kaart", gereproduceerd op de ware grootte in goud en kleuren naar het origineel in de Mitchell Library, Sydney (N.S.W.); met toestemming van de autoriteiten door F.C. Wieder, 's-Gravenhage [The Hague], Martinus Nijhoff, 1942, p.12; W.A. Engelbrecht en P.J. van Herwerden, De Ontdekkingsreis van Jacob le Maire en Willem Cornelisz. Schouten in de jaren 1615-1617, 's-Gravenhage, Martinus Nijhoff, 1945, p.152.
↑  Een Memoriael gepresenteert aen den Coningh van Spaengien, belanghende de ontdeckinghe ende gheleghentheyt van't land ghenaemt Australia Incognita, t'Amsterdam, H. Gerritsz, 1612. Relatio Memorialis, sive libelli fupplicis Majefti Sua oblate per Capitaneum Petrum Ferdinandez de Quir, Super Detectione quartæ Orbis Terrarum parte, cui nomen Australis Incognita, eiusque immensis opibus & fertilitate, Amsterodami : Ex officina Hesselij Gerardi, 1612; cited by A. Lodewyckz, "The. Name of Australia," Victorian Historical Magazine (1929), Vol. XIII, pp. 99-115. T D Mutch, The First Discovery of Australia With an account of the Voyage of the "Duyfken" and the Career of Captain Willem Jansz, Sydney, 1942, pp.25-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301652705171  PLWABN: 9810682268905606  BIBSYS: 90120809  BNE: XX946427  BnF: cb15323890h (data)  BPN: 83021232  CiNii: DA05610392  GND: 104197471  ICCU: IEIV053943  ISNI: 0000 0001 1876 1148  LCCN: n82143125  NLA: 36397696  NTA: 071233881  RERO: 02-A023517305  RKD: 31151  SELIBR: 343577  SNAC: w6sn7xmd  SUDOC: 067042066  Trove: 1253791  ULAN: 500028606  VcBA: 495/100575  VIAF: 51991900   WorldCat (עם VIAF): 51991900 
ניבתנים באי שפיצברגן; ציור ותחריט מעשה ידי הסל חריץ
מפת שני חצאי העולם של הסל חריץ, 1612; אוסטרליה עדיין אינה מסומנת, אבל המפה כוללת את "La Austrialia del Espiritu Santo" (ונואטו של ימינו) שמצא קירוס ב-1606 בהאמינו שהגיע לטרה אוסטרליס
מפת האוקיינוס השקט של הסל חריץ, 1622. מקומות רבים עדין לא התגלו.
קטע ממפת גיאנה, אמריקה הדרומית, שיצר הסל חריץ, 1625
החלטה 1898 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  14 בדצמבר 2009
 ישיבה מספר:  6,239
 קוד:  S/RES/1898 (מסמך)
 נושא:  קריאה לשלום בקפריסין והארכת פעילות כוח המשימה של האו"ם באי
 סיכום הצבעה:  14 הצביעו בעד 1 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בורקינה פאסו בורקינה פאסו קוסטה ריקה קוסטה ריקה קרואטיה קרואטיה יפן יפן לוב (1977–2011) לוב מקסיקו מקסיקו טורקיה טורקיה אוגנדה אוגנדה וייטנאם וייטנאם
החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1898 היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שעסקה בסכסוך בקפריסין והתקבלה על ידי מועצת הביטחון ב-14 בדצמבר 2009.
ההחלטה > נוסח ההחלטה

בהפצירה בצדדים בקפריסין להתבסס על התקדמות מוקדמת במשא ומתן לאיחודו מחדש של האי המפוצל על ידי הגברת תנופת השיחות, מועצת הביטחון האריכה הבוקר את המנדט של כוח שמירת השלום של האו"ם שם, המכונה UNFICYP, עד ל-15 ביוני 2010. .
בהצבעה של 14 בעד מול התנגדות אחת (טורקיה), המועצה אימצה את ההחלטה 1898 (2009), שגם היא דחקה שהצד היווני והקפריסאי הטורקי ינקטו אמצעים בוני אמון, כולל פתיחת נקודות מעבר נוספות.
באמצעות ההחלטה קראה המועצה לשני הצדדים להמשיך ולעסוק בדחיפות, בהתייעצות עם UNFICYP, על תיחום אזור החיץ ועל זיכרון העזר של האומות המאוחדות משנת 1989, במטרה להגיע להחלטה מוקדמת הסכמה בנושאים הבעייתיים.
ההחלטה גם קראה לכוחות הקפריסאים הטורקים ולכוחות הטורקים להחזיר את המצב הצבאי בסטרוביליה למצבו לפני 30 ביוני 2009.
ההחלטה > הדיון

הנציג הטורקי, שהתנגד להחלטה, הסביר את התנגדותו בכך שהוא מתנגד להתייחסות ל"ממשלת קפריסין", שכן לא הייתה ממשלה משותפת המייצגת את כל תושבי האי מאז התמוטטות מדינת השותפות ב-1963, כאשר קפריסאים טורקים סולקו מכל מוסדות השלטון במדינה.
מאז, לדבריו, חיו קפריסאים יוונים וטורקים תחת ממשלים נפרדים. הוא טען כי שיקולי "ממשלת קפריסין" היו המכשול העיקרי למציאת פתרון צודק ומתמשך במשך 45 שנה.
בנוסף, הוא אמר כי ההחלטה לא ביקשה את הסכמתם המפורשת של שני הצדדים להארכת המשימה. היא גם נכשלה בהתייחסות להחלטה 1250 (1999), שהייתה במקור משימת המשרדים הטובים של המזכיר הכללי, שטורקיה תמכה בה.
הוא בירך על ההתקדמות שהושגה עד כה במשא ומתן שמטרתו הקמת מדינה שותפות עם ממשלה פדרלית ושתי מדינות מרכיבות, כפי ששני המנהיגים הסכימו, על בסיס הפרמטרים המבוססים של האומות המאוחדות, דהיינו, ביזונאליות, שוויון פוליטי מעמד שווה של שני העמים.
הערות שוליים

↑  "Security Council Extends Cyprus Peacekeeping Mission until 15 June 2010; Adopts Resolution 1898 (2009) by Vote of 14–1 (Turkey)". United Nations. 14 בדצמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
התאחדות הכדורגל השווייצרית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל
 השתייכות:  פיפ"א אופ"א
 תאריך ההשתייכות:  פיפ"א - 1904 אופ"א - 1954
 מיקום המטה:  ברן, שווייץ
 נשיא:  שווייץ פטר גילירון
 יושב ראש:  Dominique Blanc 
 תאריך ייסוד:  1895
  אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות הכדורגל השווייצרית
 
התאחדות הכדורגל השווייצרית היא הגוף האחראי על ניהול ליגות הכדורגל והנבחרות הלאומיות של שווייץ. משרדיה של ההתאחדות נמצאים בעיר ברן. ההתאחדות הוקמה בשנת 1895, הייתה חלק מהגופים שייסדו את פיפ"א בשנת 1904 והצטרפה לאופ"א בשנת 1954, שנת הקמת הארגון.
ראשי התיבות של ההתאחדות ASF-SFV מהווים את קיצור שמה של ההתאחדות בשלוש השפות הרשמיות של המדינה. ASF הן ראשי התיבות בשפה הצרפתית (Association Suisse de Football) והאיטלקית (Associazione Svizzera di Football). SFV הן ראשי התיבות בשפה הגרמנית (Schweizerischer Fussballverband).
גלריה

| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011196344  VIAF: 144852860   WorldCat (עם VIAF): 144852860 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הטלת כידון

אליוט טייסן ההולנדי מטיל כידון
הטלת כידון בבול ישראלי לכבוד כינוס הפועל השביעי
הטלת כידון היא מקצוע באתלטיקה, שבו הספורטאי מטיל כידון, אובייקט דק וארוך העשוי ממתכת, פיברגלס, ולעיתים גם מסיבי פחם. מעבר להיותו מקצוע עצמאי המקצוע מהווה גם חלק מתחרויות הקרב רב.
חוקים

המשתתפים בתחרות נעמדים בקצהו של מסלול ריצה קצר בן כמה עשרות מטרים עם כידון באחת הידיים, לפי בחירתם. לאחר ריצה קלה שנועדה להעניק תנופה למטיל הכידון, הוא משחרר את הכידון מידו ומשליך אותו בכוח לכיוון המדשאה הפתוחה הנועדה לכך. רכב מיוחד שנועד למטרה זו מודד את המרחק מנקודת הזריקה לנקודת הפגיעה של הכידון בקרקע. משקלו של הכידון 800 גרם לגברים ו-600 גרם לנשים.
היסטוריה

הפעם הראשונה המתועדת שבה התקיימה הטלת כידון הייתה במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה בשנת 708 לפני הספירה. היא הוצגה בשני אופנים: זריקת כידון למטרה (בדומה לקליעה למטרה) והטלת כידון ממרחק לשטח פתוח. אורכו של הכידון המקורי היה כ־2 מטרים וחצי ומשקלו כ־500 גרם. הוא היה עשוי מעץ זית.
האגדה מספרת כי הגיבור המיתולוגי הרקולס היה מחלוצי מטילי הכידון ביוון העתיקה.
הסקנדינבים אימצו את ענף הספורט הזה בערך ב־1780 והפכו אותו לספורט לאומי. עד היום נחשבים הפינים כמטילי הכידון הטובים בעולם: 7 אתלטים פינים החזיקו בשיא העולם, יותר מכל מדינה אחרת, 6 אתלטים פינים זכו ב-7 מדליות זהב אולימפיות, יותר מכל מדינה אחרת ו-4 אתלטים פינים זכו ב-4 מדליות זהב באליפויות עולם, יותר מכל מדינה אחרת.
ב-20 ביולי 1984, הטיל אובה הון ממזרח גרמניה כידון למרחק של 104.80 מטר. בניגוד לאמונה הרווחת, זריקתו של הון לא הייתה הסיבה בגינה הוחלט לשנות את עיצוב הכידון לתחרויות הטלת כידון החל משנת 1986. השינוי הוצעו עוד קודם לזריקתו של הון, לא רק על מנת לקצר את טווח זריקת הכידון, אלא גם כדי למנוע מהכידון ליפול על הארץ ולייצר מדידה לא נכונה. בקצהו של הכידון החדש קיים חוד מתכת הגורם לכידון להינעץ בקרקע בסיום הטלתו, וזוהי הנקודה המדויקת בה נמדד מרחק הכידון מנקודת הזריקה.
לפיכך, תוצאות השיא של תחרויות הטלת כידון "אופסו" משנת 1986, ושיאו של הון נחשב ל"שיא עולם נצחי".
שיאים > שיא עולם

שיא העולם לנשים שייך לבארבורה שפוטאקובה (צ'כיה צ'כיה), ועומד על 72.28 מטר. השיא נקבע ב־13 בספטמבר 2008 בשטוטגרט, גרמניה.
שיא העולם לגברים שייך ליאן ז'לז'ני (צ'כיה צ'כיה), ועומד על 98.48 מטר. השיא נקבע ב־25 במאי 1996 בגרמניה.
שיאים > שיא אולימפי

השיא האולימפי לנשים שייך לאוסליידיס מננדס (קובה קובה), ועומד על 71.53 מטר, נקבע באתונה 2004
השיא האולימפי לגברים שייך לארשד נדים (פקיסטן פקיסטן), ועומד על 92.97 מטר, נקבע בפאריס 2024
שיאים > שיא ישראל

שיא ישראל לנשים שייך למרגריטה דורוז'ון ועומד על 63.85 מטר. נקבע בתחרות "גולדן ליג ספייק" באוסטרבה, צ'כיה ב-26 במאי 2015.
שיא ישראל לגברים שייך לוואדים בביקין ועומד על 81.94 מטר. נקבע בתחרות שנערכה בסרגוסה, ספרד ב-8 ביוני 2004.
ספורטאים מובילים > נשים

רות פוקס (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), שזכתה במינכן 1972 ובמונטריאול 1976 וגם קבעה שישה שיאי עולם.
התוצאה של 80.00 המטרים שקבעה פטרה פלקה (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), בדרך לזכייה במדליית הזהב בסיאול 1988 לא נחשבת עוד כשיא עולם בגלל השינוי שנעשה מאוחר יותר במבנה הכידון.
בארבורה שפוטאקובה (צ'כיה צ'כיה), היא שיאנית העולם הנוכחית, פעמיים אלופת עולם (אוסקה 2007 ולונדון 2017) ואלופה אולימפית בשתי אולימפיאדות רצופות (בייג'ינג 2008 ו-לונדון 2012).
ספורטאים מובילים > גברים

אריק למינג (שוודיה שוודיה), זכה 3 פעמים ברציפות במדליית זהב אולימפית (אתונה 1906, לונדון 1908 וסטוקהולם 1912).
מאטי יארווינן (פינלנד פינלנד), שיפר את השיא העולמי בהטלת כידון 10 פעמים מ-71.01 ל-77.23 בשנות ה-30, זכה במדליית זהב בלוס אנג'לס 1932 ובשתי אליפויות אירופה (טורינו 1934 ופריז/וינה 1938)
איריו ניקנן (פינלנד פינלנד), החזיק בשיא העולם 15 שנים.
יאניס לוסיס (לטביה לטביה), (ייצג את ברית המועצות ברית המועצות) זכה בארבע אליפויות אירופה בין 1962 ל־1971, זכה במדליית זהב במקסיקו סיטי 1968 ובמדליות כסף וארד וקבע שני שיאי עולם.
אובה הון (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), הוא האתלט היחיד שהצליח להטיל כידון למרחק של מעל מאה מטרים. שיא העולם שקבע ב-20 ביולי 1984 של 104.80 מטרים לא נחשב עוד כשיא עולם בגלל השינוי שנעשה מאוחר יותר במבנה הכידון.
עשר מטילות הכידון הטובות ביותר

| דירוג | תוצאה (מטר) | אתלטית | מדינה | תאריך | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 72.28 | בארבורה שפוטאקובה | צ'כיה צ'כיה | 13 בספטמבר 2008 | שטוטגרט |
| 2 | 71.70 | אוסליידיס מננדס | קובה קובה | 14 באוגוסט 2005 | הלסינקי |
| 3 | 71.40 | מריה אנדרייצ'יק | פולין פולין | 9 במאי 2021 | ספליט |
| 4 | 70.53 | מריה אבקומובה | רוסיה רוסיה | 1 בספטמבר 2013 | ברלין |
| 5 | 70.20 | כריסטינה אוברגפיל | גרמניה גרמניה | 23 ביוני 2007 | מינכן |
| 6 | 69.48 | טרינה הטסטאד | נורווגיה נורווגיה | 28 ביולי 2000 | אוסלו |
| 7 | 69.35 | סונט ויליאן | דרום אפריקה דרום אפריקה | 9 ביוני 2012 | ניו יורק |
| 8 | 69.19 | קריסטין הוסונג | גרמניה גרמניה | 30 במאי 2021 | חוז'וב |
| 9 | 68.92 | קתרין מיצ'ל | אוסטרליה אוסטרליה | 11 באפריל 2018 | גולד קוסט |
| 10 | 68.43 | שרה קולאק | קרואטיה קרואטיה | 6 ביולי 2017 | לוזאן |
עשרת מטילי הכידון הטובים ביותר

| דירוג | תוצאה (מטר) | אתלט | מדינה | תאריך | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 98.48 | יאן ז'לזני | צ'כיה צ'כיה | 25 במאי 1996 | ינה |
| 2 | 97.76 | יוהנס פטר | גרמניה גרמניה | 6 בספטמבר 2020 | חוז'וב |
| 3 | 93.90 | תומאס רולר | גרמניה גרמניה | 5 במאי 2017 | דוחה |
| 4 | 93.09 | אקי פרוויאינן | פינלנד פינלנד | 26 ביוני 1999 | קורטאני |
| 5 | 93.07 | אנדרסון פיטרס | גרנדה (מדינה) גרנדה | 13 במאי 2022 | דוחה |
| 6 | 92.72 | ג'וליוס יגו | קניה קניה | 26 באוגוסט 2015 | בייג'ינג |
| 7 | 92.61 | סרגיי מרקוב | רוסיה רוסיה | 30 ביוני 2002 | שפילד |
| 8 | 92.60 | ריימונד הכט | גרמניה גרמניה | 21 ביולי 1995 | אוסלו |
| 9 | 92.06 | אנדריאס הופמן | גרמניה גרמניה | 2 ביוני 2018 | אופנבורג |
| 10 | 91.69 | קוסטדינוס גציוזיס | יוון יוון | 24 ביוני 2000 | קורטאני |
ראו גם

הדיפת כדור ברזל
זריקת דיסקוס
יידוי פטיש
נושא הרומח
הקללה

| --- | --- |

 בימוי:  וס קרייבן 
 הופק בידי:  בוב והארווי ווינסטיין
 תסריט:  קווין ויליאמסון 
 עריכה:  פטריק לוסיר 
 שחקנים ראשיים:  כריסטינה ריצ'י ג'ושוע ג'קסון ג'סי אייזנברג ג'ודי גריר מיילו ונטימיליה
 מוזיקה:  מרקו בלטרמי 
 צילום:  רוברט מקלכלן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Outerbanks Entertainment 
 חברה מפיצה:  Dimension Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית7 בנובמבר 2004 25 בפברואר 2005 (ברחבי העולם) ישראל10 במרץ 2005
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נעורים, קומדיית אימה, סרט אנשי זאב, סרט להט"בי 
 תקציב:  38 מיליון דולר
 הכנסות:  29,621,722 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   cursed
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקללה (באנגלית: Cursed) הוא סרט אימה משנת 2005, אשר בוים על ידי וס קרייבן ונכתב על ידי קווין וויליאמסון. הקרנת הבכורה שודרה ב-7 בנובמבר 2004, ובתחילת 2005 יצא בתפוצה רחבה. הסרט יצא בישראל ב-10 במרץ 2005.
עלילה

הסרט מספר על אח ואחות, אלי (ריצ'י) וג'ימי (אייזנברג), אשר בליל ירח מלא, השניים מעורבים בתאונת דרכים שבמהלכה הרכב האחר מתהפך ונופל למדרון מעויר. השניים ממהרים להציל את בקי (אליזבת), הבחורה בה פגעו, כאשר לפתע הם מותקפים בידי איש זאב. ג'ימי מודע לכך שמדובר באיש זאב, אך אלי מכחישה ומדחיקה זאת. כאשר חברתה של בקי גני נטרפת גם היא על ידי אותו יצור וכשהשניים ננשכים על ידי הזאב, הם יוצאים למירוץ נגד הזמן כדי למנוע את הבלתי נמנע-להפוך לאנשי זאב. כדי לשבור את הקללה עליהם למצוא את התוקף ולהורגו. בשאר הסרט בורחים השניים מאיש הזאב ומנסים לגלות מה עלה בגורלה של בקי.
יציאה לאקרנים

הסרט יצא לאקרנים בתחילת 2005 אך נחל כישלון קופתי. עלות הפקת הסרט עמדה על כ-38 מיליון דולר ואילו בקופות הכניס כ-30 מיליון דולר בלבד. מספר סצנות צונזרו על מנת להתאים את הסרט לטווח גילאים רחב יותר - דירוג PG-13.
שחקנים

כריסטינה ריצ'י – אלי
ג'ושוע ג'קסון – ג'ק
ג'סי אייזנברג – ג'ימי
ג'ודי גריר – ג'ואני
מיילו ונטימיליה – בו
קריסטינה אנפו – ברוק
פורשיה דה רוסי – זלה
שאנון אליזבת – בקי
מיה – ג'ני טייט
אריק לדין - לואי
התאחדות הכדורסל האוקראינית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורסל
 תחום השיפוט:  ארצי, אוקראינה
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 תאריך ההשתייכות:  1992 (פיב"א)
 מיקום המטה:  קייב, אוקראינה
 יושב ראש:  אוקראינה מיכאילו ברודסקי
 תאריך ייסוד:  1992
 FBU.UA
התאחדות הכדורסל האוקראינית (באוקראינית: ФБУ - Федерація баскетболу України) היא ארגון הספורט הבכיר באוקראינה האחראי לניהול ליגות הכדורסל באוקראינה ונבחרת אוקראינה בכדורסל. ההתאחדות הוקמה ב-28 בפברואר 1992.
ההתאחדות מנהלת את ליגת העל האוקראינית בכדורסל ומהווה למרכז הספורטיבי, הטכני והשיפוטי בתחום הכדורסל באוקראינה. נשיא ההתאחדות הוא המדינאי מיכאילו ברודסקי.
סמל התאחדות הכדורסל האוקראינית בשנים 1992 - 2015
ראו גם

הסופרליגה האוקראינית בכדורסל
הגביע האוקראיני בכדורסל
נבחרת אוקראינה בכדורסל
הסכסוך הכורדי-עיראקי (2017)

הסכסוך הכורדי-עיראקי ב-2017, הידוע גם כמשבר כירכוכ, היה סכסוך שבו ממשלת עיראק (אנ') השתלטה מחדש על שטחים שנויים במחלוקת בעיראק, שהוחזקו על ידי הפשמרגה מאז מתקפת המדינה האסלאמית בצפון עיראק ב-2014. הסכסוך החל ב-15 באוקטובר 2017 לאחר מתיחות שנבעה ממשאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית ב-25 בספטמבר. המתח בין הממשל העיראקי הפדרלי לבין הכורדים, הסלים לעימות כאשר הפשמרגה התעלם מהתראות חוזרות ונשנות לסגת מכירכוכ, שקיבל מכוחות הממשלה העיראקית. כחלק מהסכסוך התרחש הקרב על כירכוכ, כאשר הכוחות העיראקיים חזרו לשלוט בעיר.
כתוצאה מהסכסוך, נסוג הפשמרגה מ-20% מהשטח שבו החזיקו.
רקע

נשיא כורדיסטן העיראקית, מסעוד ברזאני, החליט על משאל עצמאות כורדיסטן העיראקית בחודש ספטמבר 2017. הדבר גרם לראש ממשלת עיראק חיידר אל-עבאדי לדרוש לבטל את תוצאת משאל העם, וקרא לממשלה האזורית של כורדיסטן ליזום דיאלוג "במסגרת החוקה".