stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרזופוליס
היסטוריה

לפני הגעתם של הפורטוגזים לאזור בו שוכנת היום טרזופוליס, במאה ה-16, גרו בה ילידים ברזילאים. במאות הבאות החלו הפורטוגזים לקנות שם אדמות. האזור נכבש גם על ידי קווילומבו, שנוצר על ידי עבדים נמלטים שהגיעו ממטעי קני סוכר ליד ריו דה ז'ניירו.
בשנת 1821 הקים האזרח האנגלי ג'ורג' מארס (נולד וגדל בפורטוגל) חווה, שלימים הפכה ליישוב החשוב ביותר לאורך הדרך בין החצר, בריו דה ז'ניירו, לבין שטחה של ז'ראיס (כיום, מדינת מינאס ז'ראיס). Gerais), שהובילה לשיפור הגדול בחקלאות ובגידול בקר.
המשפחה הקיסרית הברזילאית התרשמה רבות מהיופי הטבעי ומהאקלים של האזור, שהתפתח באיטיות כך שב-1855 הפך היישוב לכפר שקיבל את השם Freguesia de Santo Antonio de Paquer. המשך הפיתוח של הכפר נבע מהסוחרים שהגיעו ממינאס ז'ראיס בדרך לריו דה ז'ניירו, והשתמשו באזור כתחנת מנוחה. לבסוף, ב-6 ביולי 1891, הפך הכפר לעירייה שנקראה טרזופוליס ("עיר תרזה"), על שם הקיסרית תרזה כריסטינה, אשתו של הקיסר פדרו השני.
הצמיחה הבלתי מבוקרת של טרזופוליס וערים אחרות באזור ההררי ליד ריו דה ז'ניירו הובילה לבניית מספר רב של בתים בשטח הררי או על גדות נהרות. עובדה זו, יחד עם כמות גשמים של 24 שעות שחרגה מהצפוי במשך כל החודש, גרמה לסדרה של שיטפונות ומפולות בוץ בינואר 2011. יותר מ-400 בני אדם מתו ואלפים איבדו את בתיהם באירוע, הנחשב לגרוע ביותר טרגדיה הקשורה למזג האוויר בהיסטוריה של ברזיל.
גאוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין הברזילאי של 2010, בעיר יש אוכלוסייה של 163,746 איש בשטח אדמה של 770,6 קמ"ר. הפארק הלאומי Serra dos Órgãos נמצא בסביבה. הצמחייה השולטת בו שייכת לסוג היער האטלנטי. העיר מוקפת ביערות ובפסגות או פסגות ידועות, שבגללן העיר ידועה כבירה הלאומית של טיפוס הרים. הפסגות המפורסמות ביותר הן:
פסגת פדרה דו סינו - 2,263 מטר (7,425 רגל)
פסגת פדרה דו אסו - 2,230 מטר (7,320 רגל)
פסגת אגולה דו דיאבו - 2,020 מטר (6,630 רגל)
פסגת Nariz do Frade - 1,919 מטר (6,296 רגל)
פסגת דדו דה דאוס - 1,651 מטר (5,417 רגל)
פסגת פדרה דה ארמיטאז' - 1,485 מטר (4,872 רגל)
פסגת אצבע גבירתנו - 1,320 מטר (4,330 רגל)
מתוכם, דדו דה דאוס ("האצבע של האל") הוא המפורסם ביותר.
העירייה מכילה את פארק הטבע העירוני Montanhas de Teresópolis בשטח של 4,397 דונם, שנוצר בשנת 2009 כדי להגן על שטח גדול של היער האטלנטי. העירייה הכילה את אזור הגנת הסביבה Floresta do Jacarandá בשטח של 2,700 הקטרים, אך זה כבה ב-2013. הוא מכיל את 7,500 הקטרים (19,000 דונם) Bacia dos Frades להגנת הסביבה, שנוצר בשנת 1990. העירייה מכילה 20% מ-46,350 הקטרים (114,500 דונם) הפארק הלאומי Três Picos, שנוצר ב-2002. הוא מכיל חלק מפסיפס היער האטלנטי המרכזי של ריו דה ז'ניירו של יחידות שימור, שנוצר ב-2006.
גאוגרפיה > אקלים

טרזופוליס מתאפיינת באקלים גבוה סובטרופי (סיווג אקלים של קופן: Cfb), עם חורפים קרים ויבשים יחסית וקיץ מתון ורטוב. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 16 מעלות צלזיוס/ 60.8 מעלות פרנהייט.
לטרזופוליס יש את אחד האקלים המתון בברזיל וזו אחת הסיבות לכך שהאזור נבחר כמטה האימונים של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית, המארח את נבחרת ברזיל בכדורגל, הממוקמת בגרניה קומארי.
עיר תאומה

העיר התאומה של טרזופוליס היא ריו דה ז'ניירו.
טמפל סיני (אוקלנד)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 מיקום:  קליפורניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1914
 תאריך פתיחה רשמי:  1914 
 אדריכל:  ג'. אלברט לנסבורו 
 סגנון אדריכלי:  ארכיטקטורת בו-אר 
 קואורדינטות:  37°49′00″N 122°15′52″W﻿ / ﻿37.816666666667°N 122.26444444444°W﻿ / 37.816666666667; -122.26444444444
 www.oaklandsinai.org
  (למפת אוקלנד מוגדלת) טמפל סיני(למפת אוקלנד רגילה) טמפל סיני
 
טמפל סיני (מאנגלית: Temple Sinai), או בשמו הרשמי: הקהילה העברית הראשונה של אוקלנד (First Hebrew Congregation of Oakland) הוא בית כנסת יהודי רפורמי הממוקם ברחוב סאמיט 2808 באוקלנד, קליפורניה שבארצות הברית. 
בית הכנסת נוסד בשנת 1875, ומהווה את הקהילה הוותיקה ביותר במזרח סן פרנסיסקו.
באי בית הכנסת הראשונים כללו את גרטרוד שטיין, יהודה לייב מאגנס, ורייצ'ל (ריי) פרנק. במקור היה בית הכנסת מסורתי אך הפך רפורמי תחת הנהגתו של הרב מרכוס פרידלנדר בשנים 1893–1915. עד שנת 1914 היה בית הכנסת לרפורמי קלאסי.
הקהילה התמודדה עם ארבעה משברים כלכליים עד שנת 1934. מאז, עברה הנהלת בית הכנסת לידיהם של שלושה רבנים: ויליאם שטרן (1934–1965), שמואל בראודה (1966–1989) וסטיבן צ'סטר (מ- 1989 ועד היום).
בשנת 2006 החלה הקהילה בגיוס כספים להקמת מתחם חדש לחלוטין לבית הכנסת בעלות של 15 מיליון דולר. חניכת הקרקע נערכה באוקטובר 2007. עד סוף שנת 2009 הצליחה הקהילה לגייס 12 מיליון דולר.
בית הכנסת מונה כיום (2010) כאלף משפחות. הרבנים הם סטיבן צ'סטר, ג'קלין מאטס-מאכין ואנדראה ברלין. החזנית היא איילין קיז.
טרזן (זיכיון דיסני)

| --- | --- |
 מבוסס על:  ספרי טרזן של אדגר רייס בורוז
 הופק בידי:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 סרטים בסדרה:  טרזן, טרזן 2, טרזן וג'יין
 
טרזן  הוא זיכיון מדיה של חברת וולט דיסני שמבוססת על ספרי טרזן (אנ') של אדגר רייס בורוז, המתארים את חייו של איש צעיר שגדל מגיל צעיר עם חבורת גורילות בג'ונגלים של מערב אפריקה.
סרטי הטרילוגיה

טרזן, הוא הסרט המקורי של הסדרה שהופק בידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני ויצא לאקרנים ב-18 ביוני 1999.סרט זה הוא ה-37 במספר של סרטי קלאסיקות האנימציה של דיסני ומשתייך לאחד מרגעי השיא של תקופת הרנסאנס של דיסני. הוא מבוסס על הספר טרזן מלך הקופים
טרזן 2, הוא סרט ההמשך שיצא ישירות לגרסת וידאו וDVD בשנת 2005. הסרט מהווה פריקוול לסרט הראשון.
טרזן וג'יין, הוא סרט שיצא בשנת 2002, בין שני הסרטים האחרים והוא מהווה ספין אוף לסרט הראשון.
סדרת טלוויזיה

אגדת טרזן, סדרה-בת אמריקאית לסרט "טרזן" מ-1999 ששודרה ברשת UPN ו-ABC בין השנים 2001–2003 ומבוססת על
משחקים

טרזן (אנ'), משחק מחשב מ-1999 המבוסס על הסרט מאותה שנה לשימוש במחשבים ובפלייסטיישן.
Tarzan Jungle Tumble, משחק שיצא בשנת 2001
Disney's Tarzan: Return to the Jungle, משחק שיצא בשנת 2002 בידי Activision לשימוש בGame Boy Advance
מוזיקה

טרזן (אנ') - אלבום המלווה את הסרט המקורי שהופק בידי הזמרים פיל קולינס ומארק מנסינה. בסרט ישנם 4 שירים:
"You'll Be in My Heart"
"Strangers Like Me"
"Son of Man"
"Two Worlds"
נוספים

ישנם גם אתר של טרזן בפארקי השעשועים דיסנילנד ודיסנילנד של הונג קונג, מחזה הוליוודי המבוסס על הסרט המקורי (אנ') שהוצג ב-2006 בברודוויי.
| טרזן |
| --- | --- | --- |
| ספרים (אנ') וקומיקסים (אנ') | טרזן מלך הקופים (1912) • חזרתו של טרזן (1913) • הבהמות של טרזן (1914) • בנו של טרזן (1915) • טרזן ותכשיטי אופר (1916) • סיפורי הג'ונגל של טרזן (1919) • טרזן הלא מאולף (1920) • טרזן האיום (1921) • טרזן ואריה הזהב (1922-23) • טרזן ואנשי הנמלה (1924) • טרזן: אדום הג'ונגל (1927-28) • טרזן והאמיפריה האבודה (1928-29) • טרזן בבטן הארץ (1929-30) • טרזן הבלתי מנוצח (1930-31) • ניצחונו של טרזן (1931-32) • טרזן ועיר הזהב (1932) • טרזן ואיש האריה (1933-34) • טרזן ואיש הנמר (1932-33) • חידתו של טרזן (1935-36) • טרזן והעיר האסורה (1938) • טרזן המפואר (1939) • טרזן ולגיון הזרים (1947) • טרזן והמטורף (1964) • טרזן והניצולים (1965) |  |
| סרטים (אנ') | גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים (1984) • טרזן (1999) • טרזן וג'יין (2002) • טרזן 2 (2005) • טרזן (2013) • האגדה של טרזן (2016) |  |
| דמויות | טרזן • טרזן - דמויות |  |
| סדרות (אנ') | אגדת טרזן • טרזן וג'יין • טרזן • טרזן: אפוס ההרפתקאות • Tarzán • טרזן: אדון הג'ונגל • טרזן |  |
| מחזות | טרזן |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יהושע סימון

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בן 45 בערך) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
יהושע סימון (נולד במרץ 1979) הוא משורר ישראלי, במאי סרטי קולנוע ואוצר תערוכות.
פועלו

בשנת 2000 היה סימון ממייסדי קבוצת בבון, חבורת קולנוענים צעירה אשר מפיקה סרטים עצמאיים. במסגרתה, יצר מספר סרטים, ביניהם הקיצונים (2000) והמילים והדברים (2004). הוא העורך של מגזין הקולנוע "מערבון", מעורכי כתב העת מעין לשירה וממקימי קבוצת האקדמיה החופשית. 
יהושע סימון אצר בין השאר את התערוכות המשותפות "אני שכבתי עם ארי ליבסקר" (2001, היכל האמנויות של האקדמיה החופשית), "שרון" (גלריה קלישר, 2004), "אניהו" (מוזיאון הרצליה, 2005, יחד עם דליה לוין), "סרק" (קלישר, 2005, יחד עם סרג'יו אדלשטיין) והתערוכה "דורון" (גלריה מנשר 2006). כמו כן אצר תערוכת יחיד של רועי צ'יקי ארד, "בחירות 96'" (2000). סימון הציג תערוכה אחת, "בעלי מקצוע", שהוצגה בשכונת מגוריו, והשתתף במספר תערוכות קבוצתיות, בין השאר עם דגמי לגו. סימון שימש גם כאוצר של הביאנלה בהרצליה. בין השנים 2012 ל-2018 שימוש מנהל ואוצר ראשי של MOBY, מערך המוזיאונים העירוני בת ים.
כמשורר הוציא את הספר "אזרחים לאומיים" (שדוריאן, 2001) ועורך יחד עם רועי צ'יקי ארד את כתב העת "מעין לשירה, ספרות, אמנות ורעיונות".
סימון כותב במוסף "פירמה" של "גלובס" ובעיתון האמנות "סטודיו", ומרצה בבית הספר לתקשורת של המסלול האקדמי המכללה למינהל.
חיל האוויר האוסטרו-הונגרי

| --- | --- |
רונדל חיל האוויר האוסטרו-הונגרי
רונדל חיל האוויר האוסטרו-הונגרי
 פרטים
 כינוי:  חיל האוויר הקיסרי והמלכותי
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 שיוך:  משרד המלחמה
 סוג:  חיל אוויר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1893–1918 (כ־25 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  מטוסים
 פיקוד
 יחידת אם:  הצבא האוסטרו-הונגרי
 מפקדים:  מילאן אמיל אוזלאק
תרשים של מטוס עם סמלי חיל האוויר האוסטרו-הונגרי
מטוס מדגם אלבטרוס D.III של חיל האוויר
מפציץ אוסטרו-הונגרי מדגם הנזה-ברנדנבורג
תג של טייס אוסטרו-הונגרי
חיל האוויר האוסטרו-הונגרי או בשמו הרשמי חיל האוויר הקיסרי והמלכותי (בגרמנית: Kaiserliche und Königliche Luftfahrtruppen בהונגרית: Császári és Királyi Légierő) היה חיל האוויר של האימפריה האוסטרו-הונגרית. חיל האוויר הוקם ב-1893, וצויד במקור בכדורים פורחים. ב-1912 הוא עבר ארגון מחדש וצויד במטוסים. החיל השתתף במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית ובחזית האיטלקית. החיל הצמיח מקרבו אלופי הפלות כגון גודווין פון ברומובסקי, יוליוס אריגי ועוד. טייס אוסטרו-הונגרי נוסף, קרל טייכמן, היה הראשון בהיסטוריה שהפיל חמישה מטוסים ביום אחד.
היסטוריה

ב-1893 הקים הצבא האוסטרו-הונגרי זרוע אווירית אשר נקראה במקור Militär-Aeronautische Anstalt, והורכבה מכדורים פורחים. ב-1912 עבר החיל ארגון מחדש בידי מיור מילאן אמיל אוזלאק - קצין הנדסה צבאי, הוכנסו לשירות מטוסים ושמו שונה בהתאם לחיל האוויר הקיסרי והמלכותי. הקצינים הראשונים של החיל היו טייסים פרטיים ללא הכשרה צבאית קודמת. אוזלאק המשיך לפקד על החיל עד פירוקו ב-1918.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 כלל החיל 10 בלוני תצפית, 85 טייסים ו-39 מטוסים בלבד. החיל עבר הגדלה, ועם סיום השנה כבר כלל 147 מטוסים אשר חולקו בין 14 יחידות. הצי האוסטרו-הונגרי כלל גם מטוסים ימיים, ובחוף הים האדריאטי הוצבו גם מפציצים. בתחילת המלחמה לחם החיל בחזית המזרחית. חילות האוויר העוינים באזור היו של סרביה מונטנגרו ורומניה, אולם הם לא היוו איום שקול לחיל האוויר האוסטרו-הונגרי. האיום היחיד היה חיל האוויר הרוסי הקיסרי, אשר עם פרוץ המלחמה כלל 263 מטוסים והיה חיל האוויר הגדול בעולם. האוסטרים ביקשו, וקיבלו, תגבורות משירות האוויר הגרמני. במאי 1915 הצטרפה ממלכת איטליה למלחמה, ופתחה חזית נוספת במלחמה. חיל האוויר האיטלקי לא היה מתקדם במיוחד, וצרפת הקימה טייסת מיוחדת כדי להגן על שמי ונציה מפני חיל האוויר האוסטרו-הונגרי.
חיל האוויר האוסטרו-הונגרי היה חיל האוויר הראשון שנגדו נעשה שימוש בתותח נ"מ. ב-30 בספטמבר 1915 תקפו שלושה מטוסים אוסטרו-הונגריים את קרגוייבץ והטילו 45 פצצות על מטרות אזרחיות בעיר. טוראי סרבי בשם ראדג'ה ליוטובאק, כיוון תותח אל אחד המטוסים ופגע בו. המטוס התרסק בעיר ושני הטייסים מתו. התותח של ליוטובאק היה למעשה תותח טורקי ישן שנלקח שלל בידי צבא סרביה במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ב-1912.
ב-1916 הוכנה תוכנית להרחבת חיל האוויר האוסטרו-הונגרי, אשר במסגרתה היו אמורות להיות מוקמות 48 טייסות חדשות עד סוף השנה. בפועל הוקמו רק 37. ב-1917 הוכנסה תוכנית נוספת להגדלה, אשר במסגרתה הוגדל מספר בתי הספר הצבאיים לטיסה ל-14, והוקמו עוד 31 טייסות (על פי התוכנית המקורית היו אמורות לקום 68). בשיאו כלל החיל 550 מטוסים. באותה שנה פרשה רוסיה מהמלחמה - עובדה שאפשרה לאוסטרים לרכז את כל חיל האוויר שלהם בחזית האיטלקית. עם זאת, לאחר קרב קפורטו דאגו מדינות ההסכמה להגדיל את חיל האוויר האיטלקי, וייבאו עבורו מומחים ומטוסים רבים. ארבע טייסות שלמות של חיל האוויר המלכותי נשלחו לשמי איטליה. בעיה נוספת הייתה המחסור הכללי בפחם ברחבי האימפריה, ובשל כך, באוגוסט 1917 מצא עצמו חיל האוויר האוסטרו-הונגרי מול מעל 200 מטוסי אויב מדי יום. ב-1918 הוכנה תוכנית אשר קראה להגדיל את החיל ל-100 טייסות, אולם תוכנית זו הייתה בלתי מעשית. העברת מרבית יחידות חיל האוויר הגרמני לחזית המערבית החמירה את המצב. בקרב ויטוריו ונטו שלחו מדינות ההסכמה לקרב 400 מטוסים, ומולם יכלו האוסטרים להעמיד רק 29 מטוסים. החיל התפזר עם התפרקות האימפריה בנובמבר 1918.
כלי טיס

אף על פי שאף אחת ממעצמות אירופה לא הייתה מוכנה ללוחמה אווירית עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, חיל האוויר האוסטרו-הונגרי היה חלש אף יותר ממקביליו, וזאת בשל מצב הכלכלי הרעוע של האימפריה, הפיגור הטכנולוגי, והמחסור בעובדים מיומנים. במהלך המלחמה, במקום לייצר סוגי מטוסים בודדים מקווי הרכבה ייעודיים, הצבא האוסטרו-הונגרי חתם על חוזים עם מפעלים רבים אשר כל אחד מהם ייצר סוג שונה של מטוסים. בניית המטוסים נעשתה לא בקווי הרכבה אלא בעבודת יד. כמו כן האוסטרים נהגו לנסות כל מטוס ומטוס לפני שיצא אל החזית. עובדות אלו גרמו לכך שבמשך ארבע שנים של מלחמה ייצרו האוסטרים 5,180 מטוסים, בעוד האיטלקים ייצרו 18,000 בתוך שלוש שנים. האוסטרים רכשו וקיבלו מהגרמנים מטוסים רבים מתוצרת חברות פוקר ואלבטרוס, ואף שקלו לרכוש צפלין.
רשימת דגמי מטוסים עיקריים שבהם עשה החיל שימוש:
אטריץ' טאוב
אטריץ' לופט-לימוזין
לונר AA
לונר L
לונר B.VII
פוקר M.5
פוקר E.III
קנולר C.II
הנזה-ברנדנבורג B.I
הנזה-ברנרנבורג C.I
הנזה-ברנדנבורג D.I
הנזה-ברנדנבורג G.I
אלבטרוס B.I
אלבטרוס D.II
אלבטרוס D.III
פניקס D.I
אלופי הפלות בולטים

| תמונה | שם | תקופת חיים | מידע |
| --- | --- | --- | --- |
|  | גודווין פון ברומובסקי | 1889–1936 | אלוף ההפלות האוסטרו-הונגרי הטוב ביותר בכל המלחמה. לזכותו נרשמו 35 הפלות מאושרות, ועוד 8 הפלות שלא אומתו. |
|  | יוליוס אריגי | 1895–1981 | אלוף ההפלות האוסטרו-הונגרי הטוב ביותר לאחר ברומובסקי, לזכותו נזקפו 32 הפלות. |
|  | בנו פון פרנבורג | 1890–1964 | השלישי מבין אלופי ההפלות האוסטרו-הונגריים. לזכותו נזקפו 28 הפלות. |
|  | יוזף קיז ("יוזי") | 1896–1918 | אלוף ההפלות הטוב ביותר ממוצא הונגרי. לזכותו נזקפו 19 הפלות. נהרג בחזית האיטלקית בשנה האחרונה של המלחמה. |
|  | קרל טייכמן | 1897–1927 | היה הראשון שזכה בתואר "אלוף ביום אחד" לאחר שהפיל חמישה מטוסים במהלך לחימה של יום אחד בחזית האיטלקית. |
טמיר גונן כהן

| --- | --- |

אליפות ישראל בשחיה, יולי 2016
 לידה:  25 בינואר 1997 (בת 27)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  סגנון פרפר
טמיר גונן כהן, ג'ורג'יה טק, 2017
טמיר גונן כהן (נולדה ב-25 בינואר 1997), היא שחיינית ישראלית, אלופת ישראל בשחייה המתמחה בסגנון פרפר ושותפה לשיא הישראלי לקבוצות במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

גונן כהן גדלה בהוד השרון. בגיל 6 החלה להשתתף בחוג שחייה בהרצליה. בהיותה בת 10 עברה עם משפחתה לאנגליה בשל עבודתה של אמה. בגיל 16 עברה להתאמן בפלימות' שבדרום-מערב אנגליה בתנאי פנימייה והתאמנה עם האלופה האולימפית רותה מיילוטיטה בהדרכתו של ג'ון ראד. בזמן שחייתה באנגליה הייתה שחיינית קבוצת בני הרצליה ובשנת 2012 עברה לקבוצת הפועל דולפין נתניה. למדה ושחתה באוניברסיטת ג'ורג'יה טק שבאטלנטה.
ביוגרפיה > 2012

באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2012 סיימה גונן כהן במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.87 דקות, במקום שמיני במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:30.85 דקות ובמקום 11 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 30.35 שניות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2013 זכתה גונן כהן במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.33 דקות, אחרי עמית עברי מהפועל עמק חפר (59.39 שניות) וחברתה לאגודה קרן זיבנר (1:00.50 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 29.13 שניות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:25.98 דקות.
ביוגרפיה > 2014 > סגנית אלופת ישראל

באליפות בריטניה שנערכה בשפילד ביולי 2014 קבעה גונן כהן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא אישי חדש של 1:02.60 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה בשתי מדליות אישיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:03.32 דקות, אחרי קרן זיבנר (59.92 שניות) ולפני שיר וסרמן ממכבי קריית אונו (1:04.52 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:19.42 דקות, אחרי קרן זיבנר (2:15.43 דקות) ומרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (2:19.06 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 29.30 שניות. נוסף לכך, היא זכתה במדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם טלי למקוף, זוהר שיקלר ושירז גלעדי בשיא ישראלי חדש של 8:32.02 דקות, שיפור לשיא בן ה-8 שנים של הפועל ירושלים (8:34.03 דקות), לפני הפועל ירושלים (8:33.00 דקות) ומכבי קריית אונו (8:45.90 דקות).
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכתה גונן כהן בשתי מדליות אישיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:17.53 דקות, אחרי קרן זיבנר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:10.85 דקות ולפני מאי לווי ממכבי קריית אונו (2:19.84 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:03.15 דקות, אחרי עמית עברי (56.75 שניות) וקרן זיבנר (59.54 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 29.29 שניות.
ביוגרפיה > 2015

באליפות בריטניה שנערכה בשפילד ביולי 2015 קבעה גונן כהן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא אישי חדש של 1:02.34 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר שיא אישי חדש נוסף של 2:18.29 דקות. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה בשתי מדליות אישיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:20.20 דקות, אחרי קרן זיבנר שקבעה שיא ישראלי בינלאומי חדש של 2:13.52 דקות ולפני קטרין שפיר ממכבי נהריה (2:20.42 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:03.33 דקות, אחרי עמית עברי (59.54 שניות) וקרן זיבנר (1:01.20 דקות).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנתניה בתחילת דצמבר אותה שנה היא סיימה במקום 18 במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:15.86 דקות ובמקום 35 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:01.88 דקות.
ביוגרפיה > 2015 > אלופת ישראל בבריכת 25 מטר

שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכתה גונן כהן בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.66 דקות, לפני קטרין שפיר ממכבי נהריה (1:02.68 דקות) ואורי פרייבך מהפועל עמק חפר (1:02.94 דקות) ומדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:15.84 דקות, אחרי קרן זיבנר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:09.69 דקות ולפני קטרין שפיר (2:17.36 דקות).
הערות שוליים

↑  שיא בינלאומי ליעקב טומרקין ב-200 מ' גב, באתר ONE‏, 7 באוגוסט 2013
↑  אורן אהרוני, שחייה: שיא ישראלי ב-4X200 מ' חופשי, באתר ynet, 31 ביולי 2014
↑  שיא ישראלי בינלאומי - היא התוצאה הטובה ביותר שהושגה בישראל, על ידי כל שחיין, לא בהכרח על ידי שחיין ישראלי
חיל האוויר האוקראיני

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 שיוך:  הכוחות המזוינים של אוקראינה
 סוג:  חיל אוויר
 בסיס האם:  ויניצה 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  17 במרץ 1992 – הווה (32 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת אוקראינה (1917–1921), המשבר האוקראיני-רוסי 
 נתוני היחידה
 כלי טיס:  כ-320
 
חיל האוויר האוקראיני (באוקראינית: Повітряні Сили України) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של אוקראינה. החיל הוקם ב-1992 לאחר התפרקות ברית המועצות. נכון לשנת 2022 מונה החיל כ-318 כלי טיס.
הרונדל של חיל האוויר האוקראיני
מרבית הציוד מבוסס על מטוסים ומערכי הגנה אוויריים סובייטים מכיוון שאוקראינה היוותה מרכיב הגנה משמעותי על רוסיה בתקופת ברית המועצות. עד שנת 2014 סבל החיל מהזנחה. משנה זו, בעקבות המלחמה בדונבאס ופלישת רוסיה לקרים, החלו השקעות ושיפור תחזוקת הציוד של החיל בעיקר בעזרת החברות האוקראיניות אנטונוב ואוקראובורונפרום.
מבנה החיל

מפקדת החיל ממוקמת בעיר ויניצה.
מפקדת חיל האוויר – ויניצה
מפקדה אווירית מערב – לבוב
מפקדה אווירית מרכז – ואסילקיב
מפקדה אווירית דרום – אודסה
מפקדה אווירית מזרח – דניפרו
ציוד עיקרי

| דגם | ארץ ייצור | סוג | כמות |
| --- | --- | --- | --- |
מטוסי תקיפה
| מיג-29 | ברית המועצות | מטוס קרב רב-משימתי | 37 |
| סוחוי Su-24 | ברית המועצות | מטוס תקיפה | 12 |
| סוחוי Su-25 | ברית המועצות | מטוס תקיפה / סיוע אווירי קרוב | 17 |
| סוחוי Su-27 | ברית המועצות | מטוס קרב רב-משימתי | 32 |
מטוסי סיור
| אנטונוב An-30 | ברית המועצות | מעקב | 3 |
מטוסי תובלה
| אנטונוב An-26 | ברית המועצות | תובלה | 22 |
| אנטונוב An-70 | אוקראינה | תובלה | 1 |
| אנטונוב An-178 | אוקראינה | תובלה | 3 בהזמנה |
| איליושין Il-76 | ברית המועצות | תובלה | 7 |
מסוקים
| מיל מי-8 | ברית המועצות | תובלה | 7 |
כלי טיס בלתי מאוישים
| RQ-11 Raven | ארצות הברית | מעקב | 72 |
| באירקטאר TB2 | טורקיה | כלי טיס קרבי בלתי מאויש | 12 |
| דגם | ארץ ייצור | סוג | כמות |
| --- | --- | --- | --- |
| S-300 | ברית המועצות | מערכת טילי קרקע אוויר | 250 |
| 2K12 קוב | ברית המועצות | מערכת טילי קרקע אוויר | 89 |
| 9K37 בוק | ברית המועצות | מערכת טילי קרקע אוויר | 72 |
| 9K330 טור | ברית המועצות | מערכת טילי קרקע אוויר | 8 |
הערות שוליים

1 2  אמיר בוחבוט‏, דוד מול גוליית: העוצמה הצבאית הרוסית מול הכוח האוקראיני הנחות, באתר וואלה, 24 בפברואר 2022
↑  2022 Ukraine Military Strength, www.globalfirepower.com
↑  ניצן סדן, מיג נגד מיג: איך תעצור אוקראינה את חיל האוויר הרוסי?, באתר כלכליסט, 4 בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1262798159 
מטוס סוחוי Su-25 של חיל האוויר האוקראיני
טאי פאן (תואר)

הטאי פאן ג'יימס מאתסון.
הטאי פאן ויליאם ג'רדיין.
טאי פאן (באנגלית: tai-pan; מסינית: 大班) הוא תואר בקנטונזית אשר נעשה בו שימוש בדרום סין ובהונג קונג על מנת לתאר איש עסקים זר (אירופאי) במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, לימים הפך המונח למונח מקובל בשפה האנגלית לתיאור איש עסקים העומד בראש חברה כלכלית גדולה.
במהלך המאה ה-19 שימש המונח לתאר את ראשי חברות הסחר אשר סחרו בין סין לאירופה בעקבות מלחמת האופיום הראשונה ובייחוד לאנשי העסקים הבריטיים אשר פעלו במושבה הבריטית הונג קונג. השימוש הראשון המתועד במונח זה מקורו ב"קנטון רג'יסטר" (עיתון סיני באנגלית) מאוקטובר 1834. המונח שימש בעיקר על מנת לתאר את ויליאם ג'רדיין וג'יימס מאתסון ראשי חברת ג'רדיין מאתסון.
המונח נודע מחוץ לסין ולעולם העסקים של דרום מזרח אסיה בעקבות סיפור קצר מאת סומרסט מוהם בשם זה, אשר פורסם בשנת 1922. המונח התפשט בעקבות ספרו של ג'יימס קלאוול משנת 1966 "טאי פאן" אשר הוסרט לסרט בשם זה בשנת 1986.
טוני ולמסאן

אנטוניו "טוני" ולמסאן טחדור (בספרדית: Antonio "Toni" Velamazán Tejedor, נולד ב-22 בינואר 1977 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. ולמסאן, שקריירת המשחק שלו מתפרסת מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 ועד תחילת העשור השני של המאה ה-21, שיחק במספר קבוצות בספרד, כשהבולטות שבהן היו ברצלונה, ריאל אוביידו, אקסטרמדורה ואספניול, שם שיחק במשך שש שנים. ולמסאן ייצג את מדינתו באולימפיאדת סידני והוא זכה עם הנבחרת במדליית כסף.