stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דברי הכנסת
שימוש בדברי הכנסת

"דברי הכנסת" מעניקים פומביות לדיונים במליאת הכנסת, ובנוסף הם משמשים לעיתים את בתי המשפט ואת חוקרי המשפט, כמקור לבירור תכלית החקיקה ומשמעותה (אם כי יש שופטים השוללים זאת). כך תיאר זאת נשיא בית הדין הארצי לעבודה, מנחם גולדברג: "כל המעיין בפסקי הדין של בית הדין לעבודה, יבחין כי בית הדין הארצי, מתחילת דרכו, ייחס חשיבות רבה לדברים שנאמרו מעל דוכנו של בית המחוקקים, כל אימת שנזקק לפרש חוק זה או אחר".
"דברי הכנסת" יוצאים לאור בדפוס ואתר האינטרנט של הכנסת מכיל את דברי הכנסת החל מתחילת כהונתה של הכנסת העשירית (27 ביולי 1981). דברי הכנסת אינם מוגנים בזכויות יוצרים.
לקריאה נוספת

אהרן ברק, פרשנות במשפט – פרשנות החקיקה, שער ה: מקורות תכלית החקיקה - פרק 4: ההיסטוריה של החקיקה כמקור לתכליתה.
אפלבום, "דברי הכנסת כראיה לפירוש החוק", הפרקליט כא 411 (תשכ"ה).
הערות שוליים

↑  מנחם גולדברג, "הזיקה בין הרשות המחוקקת לבין בתי הדין לעבודה", הפרקליט לט 470, התשנ"א
↑  סעיף 6 לחוק זכות יוצרים, התשס״ח–2007
כרכים אחדים של "דברי הכנסת"
גדי גילבר

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1944 (בן 80) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  היסטוריה של המזרח התיכון 
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת לונדון 
 מנחה לדוקטורט:  אן לאמבטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 
גד ג' גילבר (Gilbar; נולד ב-18 בפברואר 1944) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. היסטוריון של הכלכלה והחברה של ארצות המזרח התיכון בעת החדשה. כיהן כרקטור אוניברסיטת חיפה בשנים 1997–2000.
ביוגרפיה

נולד בחיפה, לד"ר צבי (הרברט) ומרים (מרגה) זילברמן, ילידי גרמניה שעלו לארץ ישראל בתחילת 1934 ונישאו בחיפה זמן קצר לאחר מכן. ילדותו עברה עליו בקריית מוצקין, בה למד בבית הספר "אחדות". את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר הריאלי העברי בחיפה; למד במגמה המזרחית וסיים את בית הספר ב-1962. למד במסגרת העתודה האקדמית של צה"ל לתואר ראשון בחוגים להיסטוריה של המזרח התיכון וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. מוריו בירושלים - פרופ' גבריאל בר, פרופ' אוריאל הד ופרופ' שמעון שמיר – הטביעו חותם על גישתו לחקר ההיסטוריה של המזרח התיכון.
לאחר סיום לימודי התואר הראשון שרת בצה"ל (1966-69). היה עוזרו של דוד פרחי והופקד על עריכת מחקרים במפקדת אזור יהודה ושומרון. החל ללמד בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון במכון האוניברסיטאי של חיפה (לימים אוניברסיטת חיפה). כאשר הוצעה לו על ידי מוסד זה מלגת לימודי דוקטורט בחו"ל, החליט לצאת לבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה באוניברסיטת לונדון (SOAS) כדי לכתוב את עבודת הדוקטורט אצל פרופסור אן למבטון (Ann Katharine Swynford Lambton‏; 2008-1912) – פורצת הדרך הגדולה בחקר ההיסטוריה החברתית והפוליטית של איראן המודרנית. עבודת הדוקטורט של גילבר "המהפכה החוקתית הפרסית: הרקע הכלכלי, 1906-1870" (The Persian Constitutional Revolution: The Economic Background, 1870-1906) דנה בתהליכים הכלכליים באיראן במאה ה-19 המאוחרת ובחנה את הקשרים והזיקות בין התפתחויות אלה לבין בואה של המהפכה החוקתית ב-1906.
אחד הממצאים המעניינים של העבודה היה הקשר האמיץ בין עלייתם הכלכלית והחברתית של קבוצת סוחרים גדולים-יזמים איראנים מוסלמים (תג'אר) לבין התפקיד המרכזי שקבוצה זו מילאה במאורעות שהביאו להענקת חוקה ולכינון פרלמנט (מג'לס) ב-07–1906. העניין שגילה ביזמים מוסלמים - השפעתם הכלכלית, החברתית והפוליטית – לא רק באיראן אלא גם באזורים נוספים במזרח התיכון נמשכה בשנים הבאות והניבה עבודות רבות שבחנו מגוון רחב בפעילויות התג'אר במאה ה-19 הארוכה. מחקרים אלה שינו את התפיסה ההיסטורית ביחס לתפקידה ומקומה של יזמות מוסלמית במזרח התיכון בעת החדשה.
לאחר סיום לימודי הדוקטורט וקבלת התואר (1974) הצטרף לסגל החוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. ב-1978 הועלה לדרגת מרצה בכיר וב-1994 לפרופסור מן המניין. הוא פיתח בחוג את הוראת ההיסטוריה הכלכלית והדמוגרפית של המזרח התיכון והנחה עבודות גמר ודוקטור רבות בתחומים אלה. כיהן כראש החוג (1975-76 ו-81–1979), ראש ארגון הסגל האקדמי (1983-84) ורקטור האוניברסיטה (1997–2000). בשנות כהונתו כרקטור פתחה האוניברסיטה את הפקולטה למדעי הטבע.
היה חוקר / פרופסור אורח במספר מוסדות אקדמיים בישראל ומחוצה לה: עמית במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית בירושלים, חוקר בכיר במרכז דיין באוניברסיטת תל אביב, פרופסור אורח באוניברסיטאות הרווארד וליהיי ומכון ראנד. בשנים 1979 – 1993 נמנה עם עורכי כתב העת Asian and African Studies. זכה במענקי מחקר מטעם מכון טרומן – האוניברסיטה העברית, בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (SOAS) - אוניברסיטת לונדון, קרן גרמניה –ישראל (GIF), המרכז הבהאי העולמי (BWC) והקרן הלאומית למדע (ISF). אוניברסיטת אנקרה העניקה לו ב-1999 את התואר "עמית אוניברסיטת אנקרה" (Ankara Üniversitesi Dostu).
גד גילבר היה נשוי לאורה, פסיכואונקולוגית, פרופסור בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה, שנפטרה בינואר 2013. לזוג שלושה ילדים.
מחקריו

עבודות המחקר של גילבר מתמקדות בארבעה נושאים/תחומים הפרוסים על פני מספר חברות/מדינות במזרח התיכון במאות ה-19 וה-20: היסטוריה כלכלית של איראן בתקופה הקאג'ארית המאוחרת (סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20); סוחרים גדולים-יזמים מוסלמים במזרח התיכון במאה ה-19; היסטוריה דמוגרפית של הפלסטינים ושל מצרים במאה ה-20; כלכלה פוליטית של מדינות ערב במאה ה-20.
מחקריו > היסטוריה כלכלית של איראן בתקופה הקאג'ארית המאוחרת

הכלכלה האיראנית עברה שינויים חשובים בעשרות השנים האחרונות של המאה ה-19. שינויים אלה התבטאו לא רק בתוצר, בסחר החוץ, במצב המוניטרי, בהתפלגות ההכנסות ועוד, אלא גם בתופעות דמוגרפיות, חברתיות ופוליטיות חדשות. גילבר מציג ומנתח התפתחויות אלה בשורה של מאמרים שהתפרסמו בשנות ה-1970 וה-1980.
מחקריו > סוחרים גדולים-יזמים מוסלמים במאה ה-19 הארוכה

אחת הפרדיגמות הבולטות בהיסטוריוגרפיה של המזרח התיכון היא שהתמורות הכלכליות החשובות שהתרחשו במאה ה-19 כתוצאה מהשתלבות האזור במערכת הכלכלית העולמית היו בראש ובראשונה פועל יוצא לפעילותם של סוחרים, יזמים ומשקיעים זרים ובני חסותם מעדות המיעוטים המקומיות (יוונים, ארמנים, יהודים, ערבים נוצרים ועוד). מספר רב של עבודות גילבר מראה שפרדיגמה זו מופרכת: אנשי עסקים מוסלמים במרכזים מסחריים וכלכליים חשובים באיראן ובאימפריה העות'מאנית מלאו תפקיד חשוב ביותר בתהליכים הכלכליים החדשים ובהמשך לכך גם בהתפתחויות חברתיות ופוליטיות. כמה עבודות עוררו עניין מיוחד, כמו המחקרים על התפקיד שהסוחרים הגדולים האיראנים מלאו בהתפתחות הכלכלית של איראן בתקופה שקדמה למהפכה החוקתית של 1906 וחלקם החשוב במהפכה עצמה; מאפייני רשתות המסחר שסוחרים מוסלמים כוננו במזרח התיכון ובדרום ודרום-מזרח אסיה; תרומתם החשובה במספר אזורים במזרח התיכון להתאמת היצור המקומי לביקושים חיצוניים; בשנים האחרונות נראה שתוקפה של הפרדיגמה אודות העדר רכיב מוסלמי בהובלת הכלכלות המקומיות במזרח התיכון של המאה ה-19 הארוכה מאבדת את אחיזתה.
מחקריו > היסטוריה דמוגרפית של הפלסטינים ושל מצרים במאה ה-20

התפתחויות דמוגרפיות במזרח התיכון בעיקר בשתי חברות – החברה הפלסטינית והחברה המצרית – במאה העשרים עומדות במרכזו של הספר "דילמות אוכלוסייה במזרח התיכון" (Population Dilemmas in the Middle East, London 1996) ובמספר מאמרים נוספים בכתבי עת ובקבצים. הציר המרכזי במחקרים אלה היא בחינת זיקות הגומלין בין ההתפתחויות הדמוגרפיות, כלכליות ופוליטיות במחצית השנייה של המאה ה-20 בשתי החברות הנזכרות והדילמות שהתפתחויות אלה יצרו. תנועות הגירה בקרב קהילות פלסטיניות בגדה המערבית ובכמה מארצות הפזורה והשפעתן על התפתחויות כלכליות ופוליטיות נדונו במספר פרקים בספר. נושא מרכזי אחר בעבודה זו הוא הגידול המהיר באוכלוסיית מצרים ומדיניות תכנון המשפחה ("תנזים אל-אסרה") שהשלטונות גיבשו במסגרת המאמץ להביא לשינוי בשיעורי הפריון והילודה.
מחקריו > כלכלה פוליטית של מדינות ערב

שנות ה-1970 היו שנים של תפנית חשובה בהתפתחותן הכלכלית והמדינית של מדינות ערב, הן בקבוצת מדינות הנפט והן בקבוצת המדינות האחרות. בספר "עשור הנפט של המזרח התיכון ומעבר לו" (The Middle East Oil Decade and Beyond, London 1997) דן גילבר בכמה מהתפתחויות אלה ובכלל זאת במאבק על השליטה בהפקת נפט וברווחים מיצואו, הזיקה בין ההכנסות הגואות מיצוא נפט לבין היחסים הבינערביים, ההשקעות הגדלות במערכת ההשכלה הגבוהה בחלק ממדינות ערב, ושקיעתו של החרם הכלכלי הערבי כנגד ישראל.
לקריאה נוספת

תמורות בעיצוב הזהות הלאומית באידאולוגיה הנאצרית, 1970-1952, המזרח החדש כ"א, חוברת 2 (1971), עמ' 139-113.
מגמות בהתפתחות הדמוגראפית של ערביי ארץ ישראל, קתדרה 45 (1987), 56-43.
"בין דמוגרפיה ופוליטיקה במזרח התיכון", בתוך: ע' איילון וג' גילבר (עורכים), דמוגרפיה ופוליטיקה במדינות ערב, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1995, עמ' 11–28.
"ריבית ב'מחכמה' – הסוחרים הגדולים המוסלמים נוכח אי-ודאות", היסטוריה 21 (תשס"ח/2008), עמ' 85–117.
גיטאר הירו (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  8 בנובמבר 2005 
 סוגה:  משחק וידאו מוזיקלי
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו קואופרטיבי 
 www.guitarhero.com
 
נגינה בבקר של גיטאר הירו
גיטאר הירו (באנגלית: Guitar Hero) היא סדרת משחקי וידאו מוזיקליים המופצת על ידי RedOctane ו-Activision. הסדרה ידועה בשל השימוש בשלט משחק בצורת גיטרה המדמה את נגינתה של מוזיקת רוק, המיוצגת על המסך על ידי תווים צבעוניים המתאימים לכפתורי הפסקים. בקצרה, על מנת להתקדם במשחק ו"לנגן" בהצלחה את השיר, על השחקן לפרוט תוך כדי לחיצה על הפסק בעל הצבע המתאים לתו בתזמון מדויק. המשחק מיועד הן לשחקן יחיד והן לזוג שחקנים, בין אם זה שיתוף פעולה או תחרות בין השניים. בסדרה נעשה שימוש במגוון רחב של שירי רוק משנות ה-60 עד ההווה. בסך הכול, יצאו שישה משחקים של הסדרה לקונסולות המשחקים.
סדרת המשחקים מכרה יותר מ-25 מיליון יחידות ברחבי העולם, והיא מהמותגים המצליחים והידועים ביותר בעולם בתחום משחקי הווידאו, עם הכנסות שעולות על $2 מיליארד.
המשחק פותח על בסיס משחק בשם גיטרפריקס (GuitarFreaks) משנת 1999.
בפברואר 2011 הודיעה Activision שהיא מפסיקה את פיתוח המשחקים בסדרה. באפריל 2015 הודיעו על משחק חדש בשם Guitar Hero Live השונה מהמשחקים הקודמים בסדרה. המשחק יצא באוקטובר 2015.
היסטוריה

המשחק הראשון בסדרה, "Guitar Hero", יצא ב-5 בנובמבר 2005 לפלייסטיישן 2 באופן בלעדי. בין השירים שנכללו בו: "Cowboys from Hell" מאת פנטרה, "Bark at the Moon" מאת אוזי אוסבורן ו-"Symphony of Destruction" מאת מגאדת'. המשחק היווה פריצת דרך בז'אנר משחקי קצב (Rhythm games), והביקורות היו חיוביות מאוד.
המשחק השני בסדרה, Guitar Hero II, יצא ב-7 בנובמבר 2006 לאקס בוקס 360 בנוסף לפלייסטיישן 2. המשחק כלל מגוון שירים רחב יותר - 64 לעומת 40 - וכמו כן מצבי משחקי מרובי משתתפים חדשים. מצב חדש במשחק היה מצב אימון, בו השחקן יכל להתאמן בנגינת השירים במשחק ללא חשש מכישלון במהירויות שונות. המשחק כלל שירים מוכרים כדוגמת "Hangar 18" מאת מגאדת', "Sweet Child O' Mine" מאת Guns N' Roses‏, "Killing in the Name" מאת רייג' אגיינסט דה מאשין וכן שירים של להקות עצמאיות, לא מפורסמות.
המשחק השלישי בסדרה, Guitar Hero III: Legends of Rock, יצא ב-28 באוקטובר 2007 למספר קונסולות רב אף יותר - לפלייסטיישן 3, ל-Wii ולמחשב האישי בנוסף לקונסולות הישנות. מצב המשחק החדש היה "מצב קרב" (באנגלית: Battle Mode) בו שני שחקנים מתחרים אחד בשני עד אשר אחד מהם נכשל. השחקנים ממריצים את כישלון יריביהם על ידי שימוש במכשולים, שמקשים על ניגון השיר באופן רציף. במצב הקריירה השחקן "נלחם" בשתי דמויות המבוססות על נגני גיטרה אמיתיים: סלאש וטום מורלו ונגד שחקן לא מציאותי: לו (Lou) השטן. שני אומנים אלו חיברו יצירות ייחודיות לקרב עם דמויותיהם. שירים מפורסמים שנכללים במשחק הם "Bulls on parade" של רייג' אגיינסט דה מאשין, "Wellcome to the jungle " של Guns N' Roses ו-"Raining Blood" של סלייר.
המשחק הרביעי בסדרה, Guitar Hero: World Tour, יצא ב-26 באוקטובר 2008 והוא כולל, בנוסף לגיטרה, גם מערכת תופים ומיקרופון. למשחק זה נוספה האפשרות להקים להקה וליצור שירים חדשים. במשחק הופיע מגוון רחב יותר של מוזיקאים אמיתיים, כגון אוזי אוסבורן, טד נוג'נט, ג'ימי הנדריקס, סטינג וטרוויס בארקר.
המשחק החמישי בסדרה, Guitar Hero 5, יצא ב-1 בספטמבר 2009. בדומה למשחק הקודם בסדרה, Guitar Hero 5 בתומך ביצירת להקה של עד ארבעה שחקנים, ומגוון השירים בו רחב אף יותר מקודמו - הוא כולל 85 שירים מ-83 מוזיקאים שונים. בין הדמויות שהוצגו במשחק ניתן למנות את ג'וני קאש, קרלוס סנטנה וקורט קוביין.
המשחק האחרון בסדרת המשחקים המקורית היה Guitar Hero wariors of rock ויצא בשנת 2010, תומך גם הוא ביצירת להקה של עד ארבעה שחקנים, במשחק זה הוחלף מצב ה-Carrer במצב "Quest". אשר בו ההתקדמות במשחק מזכה אותך בדמויות ובגיטרות שלהן. במצב זה אפשר לשחק על עזרים כדוגמת: הכפלת נקודות, הכפלת הזמן של ה"סטאר פאוור" (שגם הוא מכפיל את הנקודות), פריטה אוטומטית ושיגוע הקהל. כאשר מקבלים את הדמות הראשית אשר מכונה ה"דמיגוד" אפשר לשחק עם כל העזרים. במשחק הזה אין דמויות אמיתיות אבל במקום זה יש דמויות "לוחמות".
היסטוריה > גרסאות ספין-אוף

בין המשחק השני לשלישי יצא משחק בשם "Guitar Hero: Encore Rocks The 80's" שכלל שירים משנות ה-80. המשחק עצמו זהה ל-Guitar Hero II. בשנת 2008 יצא Guitar Hero: Aerosmith. המשחק התמקד בלהקת אירוסמית', ורוב השירים במשחק היו של הלהקה. לצד שיריה הוכנסו גם שירים שהשפיעו על התפתחות הלהקה. ב-29 במרץ 2009 יצא בארצות הברית ובאירופה משחק ספין-אוף נוסף שמתמקד בלהקת מטאליקה: Guitar Hero: Metallica, שהיה דומה במבנהו למשחק הרביעי בסדרה וכלל מערכת תופים ומיקרופון.
ביוני 2009 יצא המשחק Guitar Hero: Smash Hits, שכלל 48 שירים שהוצגו כבר בסדרת המשחקים, אך בניגוד למשחקים הקודמים, בוססו הגרסאות שבמשחק הזה על ההקלטות המקוריות של השירים. במשחק נכללה האפשרות לנגן על הגיטרה בלבד.
משחק ממוקד-להקה נוסף יצא בדצמבר 2009, שמתמקד בלהקת ואן היילן - Guitar Hero: Van Halen.
משחקים

| שם | תאריך |
| --- | --- |
Guitar Hero: 8 בנובמבר 2005
Guitar Hero II: 7 בנובמבר 2006
Guitar Hero Encore: Rocks the 80s: 24 ביולי 2007
Guitar Hero III: Legends of Rock: 28 באוקטובר 2007
Guitar Hero III Mobile: 20 בדצמבר 2007
Guitar Hero Carabiner: 17 בפברואר 2008
Guitar Hero: On Tour: 22 ביוני 2008
Guitar Hero: Aerosmith: 29 ביוני 2008
Guitar Hero III: Backstage Pass: 18 ביולי 2008
Guitar Hero World Tour: 26 באוקטובר 2008
Guitar Hero World Tour Mobile: 13 בנובמבר 2008
Guitar Hero On Tour: Decades: 14 בנובמבר 2008
Guitar Hero Arcade: 15 במרץ 2009
Guitar Hero: Metallica: 29 במרץ 2009
Guitar Hero On Tour: Modern Hits: 9 ביוני 2009
Guitar Hero Smash Hits: 16 ביוני 2009
Guitar Hero 5: 1 בספטמבר 2009
DJ Hero: 27 באוקטובר 2009
Band Hero: 3 בנובמבר 2009
Guitar Hero 5 Mobile: 24 בנובמבר 2009
Guitar Hero: Van Halen: 22 בדצמבר 2009
Guitar Hero (גרסת IOS): 7 ביוני 2010
Guitar Hero: Warriors of Rock: 24 בספטמבר 2010
DJ Hero 2: 19 באוקטובר 2010
Guitar Hero Live: 20 באוקטובר 2015
הערות שוליים

↑  אסף שגיא, איך נפלו גיבורים: הופסק הפיתוח של גיטר הירו, באתר ynet, 10 בפברואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542800305171  LCCN: sh2009003038 
שלטי גיטאר הירו (מימין לשמאל): גיבסון אקספלורר לבנה, גיבסון SG אדומה וגיבסון SG שחורה.
להקת Aerosmith בהשקת משחק המחשב Guitar Hero: Aerosmith
דיולה גוזון

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1885 נובה זמקי, סלובקיה 
 פטירה:  8 באוקטובר 1972 (בגיל 87) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שם לידה:  Groszman Gyula 
 מדינה:  הונגריה 
 בן או בת זוג:  Lili Berky 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1951)  פרס קושוט (1954)  אמן דגול של הונגריה (1955) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דיולה גוזון באולפני הרדיו ההונגרי בשנת 1962
קברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
דְיוָּלה גוֹזוֹן (במקור גרוסמן, בהונגרית: Gózon Gyula, נובה זמקי, סלובקיה 19 באפריל 1885 – בודפשט, 8 באוקטובר 1972) היה שחקן יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט, פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול.
קורות חיים

הוריו של גוזון שהתגוררו באסטרגום (עיר בצפון מרכז הונגריה) והתארחו בעיירה אֵישֶקְאוּיוַואר (אז אוסטרו-הונגריה, כיום נובה זמקי בסלובקיה) אצל הורי אמו של גוזון כשהלידה החלה. כך שהוא נולד שם. הוא גדל באסטרגום וסיים את בית הספר למשחק הפרטי של סידי רקושי. החל את הקריירה שלו באוראדיה והפך מוכר רק כשאנדרה נאג' חתם אתו חוזה משחק בקברט שלו בבודפשט.
בשנת 1917 נשא לאישה את לילי ברקי, הפרימדונה של "קברט גרניום". הזוג הופיע ביחד פעמים רבות. משנת 1927 הפך גוזון לחבר בתיאטראות שונים. ליד ענף האופרטה הוא נמשך תמיד למשחק הדרמטי: לראשונה חתם אתו חוזה התיאטרון הלאומי בשנת 1935. בתקופת מלחמת העולם השנייה, כיהודי הוא לא היה יכול לשחק בשל החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי, אלא במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. הוא הסתתר במקום מחבוא בביתו ואצל שכן. חזר לתיאטרון הלאומי רק בתום המלחמה בשנת 1945 ונשאר בצוות שלו עד סוף ימיו.
גוזון כיכב בסך הכל ב-90 סרטים (כבר היה על המסך בעידן הסרט האילם). העשיית הקולנועית שלו העלתה את הפופולריות שלו ללא ספק. הוא ואשתו קנו בית בעיירה קטנה ליד בודפשט (שהיום חלק מהעיר בודפשט רבתי) ברקושליגט, שם שרדו את מלחמת העולם השנייה. גוזון התגורר בבית הזה כמעט עד מותו.
תפקידיו העיקריים

| --- | --- |
 Bilitzky kadét (Herczeg Ferenc: A dolovai nábob lánya)  Ferenc reichstadti herceg (Edmond Rostand: A sasfiók)  Szellemfi (Szigligeti Ede: Liliomfi)  Szilvai Tódor (Szigligeti E.: Liliomfi)  Gobbo (Shakespeare: A velencei kalmár)  Hoffen (Gaal József: A peleskei nótárius)  Lombai (Kisfaludy Károly: Csalódások)  Vackor (Shakespeare: Szentivánéji álom)  Miller zenész (Friedrich Schiller: Ármány és szerelem)  Tschöll papa (Schubert–Berté: Három a kislány)  Koszta Sámuel (Csiky Gergely–Máder Rezső: A nagymama):  Solmay (Csiky G.: Buborékok)  Krüger (Gerhart Hauptmann: A bunda)  Francia király (Kacsóh Pongrác: János vitéz)  Ügyvéd (Móricz Zsigmond: Úri muri)  Trahanache (Ion Luca Caragiale: Az elveszett levél)  Poltáry (Mikszáth Kálmán: A Noszty fiú esete Tóth Marival)  Márki Jenő (Háy Gyula: Az élet hídja)  Viszket Jakab (Urbán Ernő: Tűzkeresztség)  Wang, vízhordó (Bertolt Brecht: Jó embert keresünk)  Tyelegin (Anton Pavlovics Csehov: Ványa bácsi)
סרטיו

| --- | --- |
 A becsapott újságíró (1914 - néma film)  A kék bálvány (1931)  Hyppolit, a lakáj (1931)  Tavaszi zápor (1932)  Csókolj meg, édes (1932)  Pardon tévedtem (1933)  Rákóczi induló (1933)  Egy éj Velencében (1933)  Mindent a nőért (1933)  Helyet az öregeknek (1934)  Az új rokon (1934)  Meseautó (1934)  Lila akác (1934)  Ida regénye (1934)  Az iglói diákok (1934)  Emmy (1934)  Márciusi mese (1934)  Köszönöm, hogy elgázolt (1935)  Szerelmi álmok (1935)  Ez a villa eladó (1935)  Budai cukrászda (1935)  Édes mostoha (1935)  Szent Péter esernyője (1935)  Nem élhetek muzsikaszó nélkül (1935)  A királyné huszárja (1935)  A csúnya lány (1935)  Három sárkány (1936)  Zivatar Kemenespusztán (1936)  Mária nővér (1936)  A titokzatos idegen (1936)  Lovagias ügy (1937)  Az ember néha téved (1937)  Egy lány elindul (1937)  Az én lányom nem olyan (1937)  Segítség, örököltem! (1937)  A Noszty fiú esete Tóth Marival (1938)  Péntek Rézi (1938)  Borcsa Amerikában (1938)  Tizenhárom kislány mosolyog az égre (1938)  János vitéz (1938):  Semmelweis (1939)  A szerelem nem szégyen (1940)  Sarajevo (1940)  Zavaros éjszaka (1940)  Erdélyi kastély (1940)  Rózsafabot (1940)  Aranyóra (1945)  Hazugság nélkül (1945)  Tanítónő (1945)  Mesél a film (1946)  Könnyű múzsa (1947)  Beszterce ostroma (1948)  Janika (1949)  Dalolva szép az élet (1950)  Tűzkeresztség (1951)  Különös házasság (1951)  Déryné (1951)  Civil a pályán (1951)  Állami Áruház (1952)  Ifjú szívvel (1953)  Rokonok (1954)  Én és a nagyapám (1954)  Fel a fejjel (1954)  Simon Menyhért születése (1954)  Különös ismertetőjel (1955)  A csodacsatár (1956)  Gerolsteini kaland (1957)  Pár lépés a határ (1959)  Tegnap (1959)  Három csillag (1960)  Felmegyek a miniszterhez (1961)  Puskák és galambok (1961)  Nem ér a nevem (1961)  Amíg holnap lesz (1961)  Esős vasárnap (1962)  Pacsirta (1963)  Új Gilgames (1963)  A kőszívű ember fiai 1-2. (1964)  Aranysárkány (film)
הערות שוליים

↑  קורות חייו של דיולה גוזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1062403215  ISNI: 0000 0000 7919 803X  VIAF: 121407715   WorldCat (עם VIAF): 121407715
ד'תתט"ז

ד'תתט"ז (4816)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-25 בספטמבר 1055 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 1056. שנה מסוג בחג, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנת שמיטה.
נפטרו

רבנו חננאל בן חושיאל, פרשן תלמוד ומראשוני הראשונים, שחי בקירואן.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
גזרה (דקדוק)

בדקדוק של השפות השמיות, המונח גִזרה מתייחס לקבוצה של שורשים שכללי הנטייה שלהם שונים מכללי הנטייה הרגילים. בניסוח אחר, הגזרות הן שורה של כללי-משנה (minor rules) להטיית פעלים ושמות עצם. הגזרות הן דוגמה מובהקת לתופעה מורפו-פונמית – תופעה בה מאפיינים פונטיים ופונולוגיים (תורת ההגה) משפיעים על המורפולוגיה (תורת הצורות).
בבלשנות השמית מקובל לתאר את המורפולוגיה כמתבססת על מורפמות מופשטות (צורנים) המכונות "שורשים". על פי התאוריה הזו, שורש טיפוסי הוא בן שלושה עיצורים יסודיים, והוא מוכנס לתוך תבניות בניינים (ליצירת פעלים) או משקלים (ליצירת שמות עצם, שמות תואר ועוד). הגזרות הן קבוצות שורשים שבהם לאחד או יותר משלושת העיצורים יש מאפיינים חריגים הגורמים לו להשתנות או להיעלם, או שאין בהם שלושה עיצורים בדיוק.
היווצרות

לרוב מתוארת היווצרות הגזרות בשני תהליכים מקבילים: בתהליך אחד הפכו שורשים שלשיים רגילים לשורשים "חלשים" בגלל תהליכים פונטיים ופונולוגיים שחלו באחד מעיצורי השורש. תהליך זה מאפיין למשל את השורשים שבהם העיצורים נ', י', א' או ו'; למשל, הפועל נָסַע בזמן עתיד היה אמור להיות *יִנְסַע (כמו יִלְבַּש), אבל בעיצור נ' חלה הידמות לעיצור ס' שאחריו ונוצרה הצורה יִסַּע,עם דגש חזק ב-ס'. בתהליך שני הפכו שורשים שמלכתחילה היו, לפי ההשערה הרווחת[דרוש מקור], דו-עיצוריים, לשורשים במתכונת תלת-עיצורית, על ידי הוספת עיצורים או תנועות לתוך השורש; למשל השורש ק"ם, שבו יש תנועה ארוכה[דרושה הבהרה] (קָם, יָקוּם) במקום שבדרך כלל יש בו תנועה קצרה.
קבוצות השורשים האלה מכונות "הגזרות" או "הפעלים העלולים" (מקור המונח "עלולים" מערבית במשמעות "חולים"), ואת מערכת הנטייה הרגילה של הפועל מכנים "גזרת השלמים". משייכים לגזרות גם את קבוצת השורשים שבה עיצור השורש השני זהה לעיצור השלישי; קבוצה זו מכונה "גזרת הכפולים". תיאור הגזרות בעברית ובערבית (ובעקבותיהן ביתר השפות השמיות) מתבסס על הבלשנות הערבית של ימי הביניים,[דרוש מקור] ששימשה תשתית גם לבלשנות של מדקדקי העברית בימי הביניים. שמות הגזרות מתבססות על השורש פע"ל (בערבית: فعل), כך ש-פ' הפועל (פה"פ) היא האות הראשונה בשורש, ע' הפועל (עה"פ) היא האות השנייה בשורש, ו-ל' הפועל (לה"פ) היא האות השלישית בשורש. בבלשנות השמית המודרנית מקובל להשתמש גם בשורש קט"ל (בערבית قتل) עבור שמות המשקלים והגזרות, כיוון ששורש זה קיים (בחילופי ט-ת) בכל השפות השמיות וכיוון שאיננו מושפע מחילופי בגד-כפ"ת ומתכונות העיצורים הגרוניים.
לעיתים קרובות, הכללים המיוחדים של הגזרות חלים רק על חלק מהשורשים המתאימים להגדרתן; למשל, השורש נ.ש.מ. אינו מאבד את פ' הפועל נ' שלו כבגזרת חפ"ן. במקרים כאלה נהוג לומר שהשורשים "נוטים על דרך השלמים/גזרת השלמים".
סיווג הגזרות

הגזרות מתחלקות למספר קבוצות של גזרות, בעלות מאפיינים משותפים הנוגעים לתהליכים שגרמו להיווצרותן.
סיווג הגזרות > גזרות שלמות

בשם "גזרות שלמות" מכנים גזרות שבהם אף אחת מאותיות השורש לא נשמטת בשום הטיה.
שלמים – שורשים "רגילים" בעלי שלוש אותיות שלעולם לא נשמטות או נחות. בגזרה זו שומעים ורואים את כל אותיות השורש לאורך הנטייה.
מרובעים – שורשים המורכבים מ-4 אותיות. שורשים כאלה יכולים לבוא רק בבניין פיעל, פועל או התפעל. שלושת הבניינים הכבדים פיעל, פועל והתפעל מאפשרים מקום נוסף לאות שורש נוספת במקום בו מופיע הדגש התבניתי.
סיווג הגזרות > גזרות נחות

"גזרות נחות" הן גזרות שבחלק מההטיות אחת מאותיות השורש "נחה" (כלומר כתובה אך לא נהגית כעיצור), ובחלקן היא אף נשמטת כליל.
נפ"א – שורשים שבהם פ' הפועל היא העיצור א. גזרה זו מתקיימת בבניין קל בזמן עתיד ב 8 שורשים בלבד- א.ה.ב (יאהב), א.פ.י/ה (יאפה), א.ח.ז (יאחז), א.כ.ל (יאכל), א.ב.י/ה (יאבה), א.מ.ר (יאמר), א.ב.ד (יאבד), א.ה.ד (יאהד). פעלים אלה מתאפיינים בצורת עתיד מיוחדת: יֹאכַל, יֹאמַר, יֹאבֶה, שבה ה-א' אינה נשמעת והתנועה שלפניה משתנה לחולם. הגזרה חלה רק בחלק מהפעלים ובאחרים אינה חלה: יֶאֱהַב. הערבית אינה סובלת שתי המזות רצופות, שהשנייה מנוקד בשווא, ולכן במקרים כאלה ההמזה תהפוך לאם קריאה מתאימה או שתושמט כליל.
נפי"ו – שורשים שבהם פה"פ היא ו' או י'. מתייחסים אליהם כגזרה אחת, גם בגלל תהליכי היקש בין הגזרות, וגם משום שבעברית מקראית חל מעתק מהעיצור ו' לעיצור י' בראשי המילים (למשל "ילד" לעומת "ולד" או ولد בערבית). שורשים אלה היו ככל הנראה דו-עיצוריים, וה-ו' נוספה להם לרוב כעיצור אפנתטי, עד שהפכה לחלק מן השורש (epenthesis – עיצור או תנועה שנוספים למילה כדי לשמור על תבנית או משקל, למשל ה-נ' בשם-התואר "ידני").[דרוש מקור][מפני ש...] הגזרה מתאפיינת בכיווצי דו-תנועות כאשר ל-ו' או לי' קודמת תנועה, למשל *הַוְלִיד > הוֹלִיד או *הַיְשִׁיר > הֵישִׁיר.
נעו"י – שורשים שבהם עה"פ היא ו' או י'. מכונים גם "שורשים חלולים". גם שורשים אלה היו, ככל הנראה, במקורם דו-עיצוריים. גזרה זו דומה מאוד לגזרת ע"ע (ראו להלן).
נלי"ה – שורשים שבהם האות האחרונה היא ה' או י'. גם מקורם של השורשים האלה, ככל הנראה, בשורשים דו-עיצוריים. בעברית מקובל לפעמים לכנות את הגזרה גזרת ל"ה, כיוון שלה"פ ה' בסוף מילה מתחלפת באות י' באמצע מילה לדוגמה: נראה- נראיתי, קנה- קניתי אין לבלבל שורשים אלה עם השורשים בהם לה"פ היא ה' עיצורית, ג.ב.הּ, נ.ג.הּ, כ.מ.הּ, ת.מ.הּ, מ.ה.מ.הּ, בהם לה"פ נשמעת ונשארת לאורך הנטייה ולכן משתייכת לגזרת השלמים (גבהּ- גבהְתי).
נל"א – גזרה המאפיינת בעיקר את העברית, ובמידה מסוימת גם דיאלקטים של ערבית. גזרה זו כוללת שורשים שלה"פ שלהם היא א'. ה-א' נאלמת בסופי המילים, וגורמת לשינוי בתנועה שבאה לפניה, למשל *מָצַאְתִּי > מָצָאתִי. לעיתים שורשים מגזרת ל"א נוטים כמו פעלים מגזרת ל"ה-ל"י (בלשון המקרא: לְמַלֹּאת במקום למלא; בלשון חז"ל: "מצינו" במקום מצאנו; בעברית מודרנית, בשפה המדוברת, נפוצות צורות כגון "מיליתי" במקום "מילאתי").