stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברכת השיר

בִּרְכַּת הַשִּׁיר היא ברכה הנאמרת בסיום ליל הסדר לאחר קריאת ההלל. ישנן דעות חלוקות באשר לזהותה של הברכה, אשר ראשיתן בתקופת האמוראים ולמעשה לא באו לידי הכרעה עד היום, ובהגדות השונות ישנם מנהגים שונים באשר לברכה.
מקור הברכה ופירושי האמוראים

במשנה במסכת פסחים מובא ש:
כוס רביעי גומר עליו את ההלל ואומר עליו ברכת השיר
בתלמוד שם נחלקו אמוראים מה היא "ברכת השיר"; רב יהודה סבר שהיא ברכת יהללוך (ברכה הנאמרת באופן רגיל אחרי קריאת ההלל) ורבי יוחנן סובר שהיא תפילת נשמת כל חי.
שיטות הראשונים והמנהגים כיום

הראשונים נחלקו הן בפירוש דברי האמוראים והן כיצד יש להכריע ביניהם. ישנן ארבע שיטות עיקריות שהובאו בראשונים כפי שיפורט להלן; עיקר המחלוקת בדברי הראשונים היא כיצד יש לפרש את דעת רבי יוחנן, שברכת השיר היא 'נשמת' האם דעתו לחלוק על רב יהודה שכלל לא אומרים 'יהללוך', או שדעתו להוסיף עליו. בדעה זו שכוונתו להוסיף, נחלקו עוד האם כוונתו שחותם אחר שתי הברכות, ויש שכתבו שחותם רק לאחר נשמת בלבד.
למעשה קיימים כיום רק שני מנהגים - בנוסח אשכנז נוהגים כמו השיטה השלישית ובכל שאר הנוסחים כמו השיטה הרביעית, ברם בעבר כל השיטות נהגו בפועל בקהילות מסוימות.
שיטות הראשונים והמנהגים כיום > "יהללוך"

רב עמרם גאון בסידורו פוסק שההלכה היא כשיטת רב יהודה, דהיינו מברכים אך ורק את ברכת יהללוך ומציין שכך נוהגים בשתי ישיבות שבבבל (ישיבת סורא וישיבת פומבדיתא) וכן מציין רב סעדיה גאון בסידורו.
גם הרי"ף מציין שמנהג העולם כרב יהודה, ואף הרמב"ם פוסק שלאחר אמירת ההלל יש לומר את ברכת יהללוך ולאחריה אומרים את הלל הגדול. ר' אברהם בן נתן בספר המנהיג מזכיר שכן היה בזמנו מנהגם של יהודי ספרד ויהודי פרובנס (צרפת הדרומית).
שיטות הראשונים והמנהגים כיום > 'נשמת' ו'יהללוך' עם שתי חתימות

לעומת שיטה זו, אצל חכמי צרפת הצפונית של אותה תקופה אנו מוצאים שיטה אחרת, לפיה אמרו את שתי הברכות וחתמו בשתיהם. הרשב"ם בפירושו לתלמוד מציין כי רבי יוחנן אינו חולק על רב יהודה, אלא כוונתו שיש להוסיף את נשמת כל חי על ברכת יהללוך, שכן ברכת יהללוך נאמרת בכל מקרה אחרי קריאת ההלל, לפיכך לא מסתבר שדברי המשנה ב"ברכת השיר" מכוונים אליה, אלא לתוספת ייחודית לפסח.
לפי שיטה זו כך הוא הסדר: לאחר גמר ההלל אומרים את ברכת יהללוך, לאחר מכן אומרים את ההלל הגדול ולאחריו את נשמת כל חי וחותם פעם נוספת. כשיטה זו מובא גם במחזור ויטרי. התוספות אף הם מזכירים שיטה זו כמנהג הנפוץ ור' אברהם בן נתן הירחי כמנהגם של יהודי צרפת (הצפונית). גם בעל שיבולי הלקט, מחשובי חכמי יהדות איטליה מציין כי כך נהוג אצלם. מנהגם של יהודי צרפת הצפונית התבטל עם גירושם בשנת 1394, אך השתמר אצל יהדות איטליה עד לפני כמה מאות שנה.
שיטות הראשונים והמנהגים כיום > שתי ברכות וחתימה ב'נשמת'

התוספות מציינים כי המנהג במקומם היה לומר את שתי הברכות. ברם הם מביאים את מנהגו של ר' חיים כהן שלא היה חותם בברכה את יהללוך אלא בנשמת כל חי בלבד, שכן כתוב "ברכת השיר" ומשמע ברכה אחת ולא שתי ברכות. אף בעל הטורים פוסק כר' חיים כהן להלכה ומציין שכך היה מנהגו של אביו, הרא"ש, וזהו המנהג המקובל בנוסח אשכנז עד היום, וכן הוא בנוסח איטליה המאוחר. וריאציה אחרת של שיטה זו היא מנהג הגר"א שלא לומר יהללוך כלל.
שיטות הראשונים והמנהגים כיום > שתי ברכות וחתימה ב'יהללוך'

לעומת שיטתו של הרמב"ם במשנה תורה, בפירושו על המשנה (על פי תרגומו של הרב יוסף קאפח) הוא כותב כי ברכת השיר "היא נשמת כל חי עד סופה. וכן גם יהללוך עד סופה נקראת ברכת השיר. ואם צירף שתיהן הרי זה משובח". לשון זו עמומה במקצת, אך הרב קאפח מדייק ממנה כי יש לחתום חתימה אחת.
שיטה דומה לשיטה זו מביא ר' יוסף קארו בבית יוסף בשם רבי מאיר בן עראמה: "גומר את ההלל ואינו אומר יהללוך כלל, ואחר גמר ההלל אומר הלל הגדול ונשמת כל חי וישתבח עד ומעולם עד עולם אתה אל ואז יאמר יהללוך עד מלך מהולל בתשבחות", וכן הוא פוסק בשולחן ערוך, וכשיטה זו נוהגים כיום בכל קהילות הספרדים והתימנים ואף בנוסח ספרד של האשכנזים.
בשתיית חמש כוסות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כאשר שותים חמש כוסות ישנן דעות אחרות באשר לאמירת ברכת השיר:
יש שנוהגים במקרה כזה לומר יהללוך אחר ההלל ולשתות כוס רביעית, לאחר מכן, לומר הלל הגדול ו"נשמת כל חי" על הכוס החמישית, ולשתותה.
במחזור שד"ל, הסדר הוא כדלהלן: מברך על כוס רביעי אחרי הלל. אחר כך מוזגין כוס חמישי, אומרים עליו הלל הגדול, נשמת, אז רוב ניסים, אומץ גבורותיך, כי לו נאה, ואחר כך מברכים עוד הפעם בורא פרי הגפן על כוס החמישי.
לקריאה נוספת

מנחם מ' כשר, הגדה שלמה, ירושלים תשכ"ז, עמ' 181 ואילך
דניאל גולדשמידט, הגדה של פסח ותולדותיה, ירושלים תשמ"ב
שמואל וזאב ספראי, הגדת חז"ל, ירושלים תשנ"ח
המעשה הטוב של מיקי

| --- | --- |

הכרזה הקולנועית של הסרט
 בימוי:  ברט גילט
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מדבבים:  וולט דיסני פינטו קולביג
 מוזיקה:  ברט לואיס
 אנימטור:  ג'וני קאנון, לס קלארק, פרנצ'י דה טרמודן, נורם פרגוסון, קלייד ג'רונימי, הארדי גרמטקי, דיק לנדי, טום פאלמר, בן שרפסטין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  וולט דיסני הפקות
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  9 בדצמבר 1932 (הקרנה מוגבלת) 17 בדצמבר 1932 (הקרנה מורחבת)
 משך הקרנה:  8 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
המעשה הטוב של מיקי (באנגלית: Mickey's Good Deed) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1932 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. הסרט מתרחש בתקופת חג המולד והשפל הגדול שהיה באותו הזמן, והוא מתמקד במעשה הצדקה של מיקי מאוס לשמח משפחה ענייה בחג המולד. הסרט בוים על ידי ברט גילט וכולל מלאכת דיבוב של וולט דיסני ופינטו קולביג. זהו הסרט החמישים בסדרת סרטי "מיקי מאוס" וה-14 שיצא באותה השנה.
הסרט הופץ באופן מוגבל ב-9 בדצמבר 1932 לפני הפצתו הנרחבת ב-17 בדצמבר.
עלילה

מיקי מאוס מופיע כנגן רחוב שמנגן את "Adeste Fideles" (אנ') בצ'לו בעוד פלוטו מיילל. מספר אנשים זורקים מטבעות בספל של מיקי ומיקי מאחל להם חג שמח. אבל כשמיקי הולך לקנות אוכל, הוא מגלה לחרדתו שהכוס שלו מלאה במסמרים, אומים ובורגים.
בסופו של דבר, מיקי מגיע לביתה של משפחת חזירים עשירה ומתחיל לנגן בחוץ. בתוך הבית, ילד בשם אדלברט ממשיך לסרב לצעצועים שונים שאביו והמשרת מגישים לו. אדלברט נכנס להתקף זעם, וצועק שהוא רוצה את פלוטו כששמע את הכלב שר בחוץ. המשרת יוצא החוצה ומציע למיקי כסף עבור פלוטו פעם אחר פעם, אבל מיקי מסרב ופלוטו נושך אותו. בעודם בורחים, מיקי מפיל את הצ'לו שלו ומזחלת רתומה לסוס דורסת והורסת אותו.
מיקי ופלוטו נתקלים מאוחר יותר בבית של משפחת חתולים ענייה. אמא יושבת ליד השולחן בוכה ומיקי ופלוטו רואים בתמונה שאב המשפחה (שדומה להפליא לפיט) נמצא בכלא ולאמא אין כסף לאוכל או לצעצועים. נפעם רגשית מהסצנה אשר ראה, מיקי חוזר לבית העשיר ומוכר בעל כורחו את פלוטו. עם הכסף, מיקי קונה צעצועים ומזון למשפחת החתולים ולאימם, שכעת היא נוחרת בעוד הוא חוזר לביתם ומסדר את הסחורה בלבוש סנטה קלאוס. הוא בקושי מצליח לשמור על שקט עד שהוא התגנב מהבית, בדיוק בזמן לראות את החתלתולים מתעוררים ומוצאים את כל הצעצועים שהשאיר. מיקי עוזב מרוצה מכך שעזר למשפחת החתולים לחגוג חג מולד שמח.
בינתיים, בבית העשיר, אדלברט מייסר את פלוטו וקושר חפצים, כולל עוף צלוי, על זנבו של פלוטו תוך כדי שהוא משליך שלל דברים לעבר אביו. האב המתוסכל לבסוף מבקש מהמשרת לזרוק את הכלב כשאדלברט משליך מעץ חג המולד כמו קלע, לפני שהוא מכה את ישבנו של אדלברט. לאחר מכן פלוטו עוקב אחר עקבותיו של מיקי למקום בו הוא מוצא את העכבר הבודד יושב מול מדורה יחד עם בובת שלג בצורת פלוטו. פלוטו מתחפר בשלג ומוציא את ראשו מהחלק העליון של הבובה ומפתיע את מיקי. שני החברים חולקים בשמחה את העוף הצלוי של משפחת החזירים לארוחת חג המולד עם איחודם מחדש.
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס – וולט דיסני
פלוטו – פינטו קולביג
אדלברט – וולט דיסני
אביו של אדלברט – פינטו קולביג
הפקה

"המעשה הטוב של מיקי" הוא הסרט המצויר הראשון בסדרת "מיקי מאוס" שפותח עם RCA's Photophone, מערכת השמע המסונכרן המוקדמת בתעשיית הסרטים. בנוסף זה היה סרטו השני של מיקי עם נושא על חג המולד, אחרי הסרט "היתומים של מיקי" משנת 1931.
במהדורות מסוימות במדיה הביתית, הסרט נקרא גם בשמות "הזדמנות המזל של מיקי" (Mickey's Lucky Break) ו"מיקי משחק אותה סנטה" (Mickey Plays Santa).
הערות שוליים

1 2  Mickey's Good Deed at The Encyclopedia of Disney Animated Shorts
↑  Motion Picture Herald (3/25/1933)
↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  תבנית:Bcdb
יורי שטרן

אנדרטת יורי שטרן בדימונה
יורי רפאל שטרן (ברוסית: Юрий Штерн; ‏29 במרץ 1949 – 16 בינואר 2007, ה'תש"ט – כ"ו בטבת ה'תשס"ז) היה חבר הכנסת, ובעל תואר דוקטור לכלכלה.
הנצחה

ב-2009 נוסד לזכרו ועל שמו פרס שר העלייה והקליטה לעולים יוצרים ע"ש יורי שטרן, במסגרתו מעניק משרד העלייה והקליטה פרסי הצטיינות ליוצרים עולים על הישגים מיוחדים בתחומי האומנות השונים ועל תרומתם המיוחדת לתרבות הישראלית ולשילוב תרבויות. הפרס ניתן מדי שנה בטקס חגיגי במעמד שר העלייה וקליטה. בין הזוכים בפרס זה: יבגני אריה, איגור ברזין, אולה שור-סלקטר, אוולין קפלון ונוספים.
שטרן הונצח ברחוב על שמו בשכונת פסגת זאב בירושלים, באנדרטה על שמו בדימונה וגן שעשועים על שמו באשקלון. ומתנ"ס על שמו בבאר שבע בשכונת נחל בקע.
לאחר מותו הוסב שם מוזיאון הווטרנים נשר ל"מוזיאון הווטרנים על שם חבר הכנסת יורי שטרן". על שמו קרוי "המרכז לסיוע הוליסטי ע"ש יורי שטרן" הנתון מענים של רפואה משלימה לחולי סרטן  במרכזי פעילות בירושלים ובהרצליה.
הערות שוליים

↑  יורי שטרן (תקופת המחלה: מאי 2006 - ינואר 2007), באתר לזכרו.
↑   אלי אלון, פרס יורי שטרן לשנת 2014 הוענק הערב ל-12 עולים יוצרים, באתר TheMarker‏, 1 בדצמבר 2015
↑  רחוב בירושלים - על שם יורי שטרן ז"ל, באתר ערוץ 7, 18 באוקטובר 2012
| יושבי ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש ועדת הפנים (1949–1974): | בנימין מינץ • יוסף ספיר • נחום חת • יעקב ריפתין • מרדכי סורקיס |  |
| יושבי ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה (1974–2006): | יוסף תמיר • יורם ארידור • שלמה הלל • שושנה ארבלי-אלמוזלינו • דב שילנסקי • יהושע מצא • סאלח טריף • מיכה גולדמן • דוד אזולאי • משה גפני • יורי שטרן • ראלב מג'אדלה |  |
| יושבי ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה (מ־2006): | ראלב מג'אדלה • אופיר פינס-פז • דוד אזולאי • אמנון כהן • מירי רגב • דודי אמסלם • יואב קיש • מיקי חיימוביץ' • סעיד אלחרומי • וליד טאהא • יעקב אשר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296954105171  ISNI: 0000 0000 2491 2929  LCCN: n84024000  VIAF: 43231920   WorldCat (עם VIAF): 43231920
שמפניה

ערך זה עוסק בסוג של יין מבעבע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מוצא:  צרפת 
 
שמפניה (בצרפתית: Champagne, שמפאן) הוא יין מבעבע המיוצר על ידי התססה שנייה של יין. המשקה נקרא על שם חבל שמפאן שבצרפת. שמו מוגן תחת פרוטוקול מדריד, ורק יין מאזור זה העומד בתנאי תו התקן הצרפתי "כינוי מקור מבוקר" יכול להיקרא "שמפניה".
ייצור השמפניה מפוקח על ידי מועצת היין הבין-מקצועית של שמפאן (Comité Interprofessional du Vin de Champagne), בהתאם לחוקים שנקבעו על ידיה לגבי אופן גידול הגפנים, מיקום גידולים, איכות וזני הגפנים ואופן ערבוב זני הגפנים שרדונה, פינו נואר ופינו מונייה.
יינות מבעבעים אחרים המיוצרים ברחבי העולם (בעיקר בקליפורניה שבארצות הברית ובקנדה) נקראו עד 2005 "יינות המיוצרים בסגנון שמפניה" (Méthode champenoise, או Champagne method) וכיום נקראים Méthode traditionelle ("שיטה מסורתית"). בארצות שונות מיוצרים יינות מבעבעים שאינם שמפניה ולהם שמות שונים: בספרד - "קאווה", באיטליה - "למברוסקו" וגם "ספומאנטה", בגרמניה - "זקט", ובדרום אפריקה - "קאפ קלאסיק".
אופן ייצור שמפניה

הענבים המשמשים לייצור שמפניה נקטפים בתחילת העונה, מאחר שרמת הסוכר בענבים אלה נמוכה יותר וחומציותם גבוהה יותר.
אופן הייצור המסורתי של שמפניה נקרא "השיטה השמפנואזית" (Méthode Champenoise): הענבים נסחטים ובדומה לכל יין אחר, מיץ הענבים שנוצר מתחיל לתסוס והסוכר בו הופך לאלכוהול. במשך תהליך התסיסה נותנים לפחמן הדו-חמצני שנוצר להשתחרר. זהו "יין הבסיס" אשר לא נהוג לשתותו מהיותו חומצי ביותר. יינות בסיס ממספר כרמים ומשנים שונות מעורבבים על מנת להגיע לטעם הרצוי.
היין המעורבב מוכנס לבקבוקים עם שמרים ומעט סוכר המכונה Liqueur de tirage ומאוכסן בבקבוקים המונחים על צידם להתססה שנייה. במהלך התססה זו מונעים מהפחמן הדו-חמצני שנוצר להשתחרר מהבקבוקים והוא נותר מומס ביין. כמות הסוכר שהוכנסה תקבע את כמות הגזים המומסים ביין. על מנת להגיע ללחץ של 6 בר בבקבוק נדרשים 18 גרמים של סוכר. כמות השמרים המוכנסת לבקבוק נקבעת בתקנה של האיחוד האירופי (תקנה 1622/2000, מיום 24 ביולי 2000) והיא 0.3 גרם שמרים לבקבוק.
לאחר תסיסה, הנמשכת בין חצי שנה לשלוש שנים, הבקבוקים מסובבים כל יום במספר מעלות ולבסוף מגיעים למצב בו הם שוכבים כשצווארם מופנה כלפי מטה (הליך הנקרא Remuage). מטרת הליך זה - להביא לכך שכל המשקעים בבקבוק יתרכזו בקרבת הפקק של הבקבוק. הליך הוצאת המשקעים נקרא Dégorgement ובו נפתח הבקבוק ומהלחץ שנוצר בו מועפים המשקעים החוצה. הדבר דורש מיומנות, על מנת שלא לאבד חלק גדול מהנוזל בבקבוק מחד ולהוציא את כל המשקעים מאידך. לאחר הוצאת המשקעים מוסיפים כמות נוספת של סוכר לנוזל (שנקראת: Dosage).
קודם להמצאת ההליך של הוצאת המשקעים על ידי מאדאם קליקו בשנת 1800 הייתה השמפניה עכורה. שמפניה עכורה זו נמכרת כיום תחת המותג "שיטה קדומה" (Méthode ancestrale). פיתוח מודרני של שיטת הניקוי עושה שימוש בהקפאה של הנוזל בצוואר הבקבוק והוצאתו של גוש קרח זה - דבר המאפשר מניעת אובדן נוזלים.
יין שמפניה צריך להימכר רק לאחר 3 שנות התיישנות נוספות, אולם מרבית הייצרנים מיישנים את היין בין 5 ל-8 שנים.
המומחים חלוקים בדעותיהם לגבי יישון היין ויש הסבורים כי שמפניה טרייה טעימה יותר מזו המיושנת.
סוגי שמפניה

בהתאם לכללי המועצה, שמפניה צריכה להיות מיוצרת מענבי שרדונה (לבן), פינו נואר או פינו מונייה (אדומים). מספר מסוים של זנים נוספים מותר, אולם שימוש בזנים אלה הוא נדיר ביותר ובדרך כלל אלו זנים שאינם נפוצים. שמפניה המיוצרת אך ורק משרדונה נקראת "בלאן דה בלאן" (Blanc de blancs). שמפניה הנעשית אך ורק מהזנים האדומים נקראת "בלאן דה נואר" (Blanc de noirs).
שמפניה היא לרוב יין לבן, גם אם היא מיוצרת מזני גפנים אדומים, וזאת משום שמיץ הענבים מופרד בעדינות מהקליפות ומותסס בלעדיהן – קליפת הענב היא מקור צבעו האדום של היין. שמפניה מסוג רוזה נוצרת על ידי הוספת יין אדום בעת הערבוב של היינות. שמפניה שבה לא נוסף סוכר בשלב שלאחר ההתססה השנייה נקראת "ברוּט אפס" או "ברוט טבעי" (Brut zéro או Brut natural). השמפניה נקראת בהתאם לכמות הסוכר שנוספה לה: ברוט (Brut) - יבשה, דמי-סק (demi-sec) - חצי-יבשה, או דו (doux) - מתקתקה. סוג השמפניה הנפוץ ביותר הוא ברוט.
היסטוריה

יינות הופקו בחבל שמפאן כבר בימי הביניים. הכנסיות והמנזרים גידלו גפנים וייצרו יין עבור טקס "סעודת האדון" הנוצרי.
ביין המגיע מחבל שמפאן נעשה שימוש מסורתי בחגיגות הכתרת מלכי צרפת - טקס שנעשה באופן מסורתי בעיר רנס, ומלכי צרפת שאהבו את יין החבל הצלול העניקו אותו כשי למשפחות המלוכה האחרות באירופה. היין נהיה פופולרי בקרב בתי המלוכה במאה ה-17 והפך משקה מקובל בבתי המלוכה בכל רחבי היבשת.
היין המבעבע המסחרי הראשון הופק באזור לימו (Limoux) בלנגדוק החל משנת 1535. בניגוד לאמונה המקובלת לא ידוע מי המציא את היין המבעבע ולא מדובר בנזיר הצרפתי דום פריניון (אף שהוא היה האיש ששיכלל את הליך הייצור), ואשר על שמו נקרא מותג השמפניה דום פריניון.
במאה ה-17 הובא הליך ייצור היין המבעבע לחבל שמפאן והחל מ-1700 לערך החלו לייצר באזור את יין הנתזים הקרוי שמפניה. היין המבעבע משמפאן הפך פופולרי ביותר בבריטניה ובהמשך נפוץ בכל האימפריה הבריטית, וגם ברוסיה הפך למשקה אהוב על בית המלוכה.
במאה ה-19 התרחש גידול אקספוננציאלי בייצור השמפניה, החל מייצור של 300,000 בקבוקים בשנה בשנת 1800 ל-20 מיליון בקבוקים בשנת 1850.
בשנת 1919, ממשלת צרפת העבירה שורה של חוקים שיניחו את הבסיס למערכת התקן "כינוי מקור מבוקר", שמגדירה בקפדנות את חוקי ייצור היין והגבולות האזוריים שלהם. ננקטו צעדים למניעת הונאה ותוספים לא חוקיים כמו ריבס ומיץ תפוחים. מאז רק יין שנוצר מענבים שגדלו מאזור השמפניה המתוחם, יכולים להיקרא באופן חוקי "שמפניה".
בשנות ה-20 של המאה ה-20 סבלו ייצרני השמפניה מירידה במכירות עקב המהפכה הרוסית וסגירת השוק הרוסי הרווחי ליבוא שמפניה. ותקופת היובש בארצות הברית בשנים 1920–1933 שסגרה שוק נוסף עבורם. המשבר הכלכלי העולמי ב-1929 הוביל לירידה נוספת במכירות.
במחצית השנייה של המאה ה-20 החלו להגיש ארוחת בוקר שמפניה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 גדלה הפופולריות של "שמפניה ורודה", שעד אז נחשבה נחותה יותר. יצרני השמפניה החלו לפתח שוק זה ומאז יינות שמפניה ברוט רוזה נחשבות יוקרתיות.
בשנת 2008 משרד החקלאות הצרפתי הסכים להרחיב את הטריטוריה הרשמית במזרח צרפת שבה אפשר לגדל ענבים לשמפניה. ההרחבה הייתה במטרה להגדיל את הייצור השנתי ב-100 מיליון בקבוקים, ל-430 מיליון, בעקבות הביקוש הגובר למשקה השמפניה ברחבי העולם.
קומיטה אנטרפרופסיונל די ון דה שמפאן

כל 15,000 מגדלי הגפנים בחבל שמפאן ו-300 יקבי ("בתי") הייצור חברים במועצת היין הבין-מקצועית של שמפאן (בצרפתית: Comité Interprofessional du Vin de Champagne או בקיצור CIVC(צר')). ארגון זה מאגד את היקבים ואת המגדלים, קובע את דרכי הייצור ומבטיח לשמור ולהגן על ייצור המשקה במחוז מפני התחרות העולמית.
יצרני שמפניה

בהתאם לתקנות המועצה, יצרני השמפניה מציינים את סוג היצרן בקיצור רשמי ובמספר היצרן הרשמי המופיע על כל בקבוק ובקבוק:
NM‏ - Négociant manipulant. חברות הקונות את הענבים ומייצרות את היין – רוב החברות הגדולות שייכות לקטגוריה זו.
CM‏ - Coopérative de manipulation. קואופרטיבים של מגדלי גפנים שמתאגדים יחד ומייצרים את היין.
RM‏ - Récoltant manipulant. מגדל ענבים המייצר יין מהגידולים שלו עצמו.
SR‏ - Société de récoltants. איגוד של כורמים המייצרים יחד יין אך אינם קואופרטיבים.
RC‏ - Récoltant coopérateur. חבר קואופרטיב המוכר את היין הקואופרטיבי תחת שמו שלו.
MA‏ - Marque auxiliaire או Marque d'acheteur. שם מותג שאינו קשור למגדל או ליצרן - לדוגמה מותג של רשת שיווק או רשת מרכולים.
ND‏ - Négociant distributeur. סוחר יינות המוכר את המשקה תחת המותג שלו.
בועות השמפניה

לאחר מזיגתה, מופיעות בשמפניה בועות הודות לתופעת ההתגרענות. על מנת להבטיח הופעת בועות רבות על פני הכוסות בעת השתייה, נוטים יצרני כוסות שמפניה לחרוט את פנים הכוסות באמצעות חומצה או לייזרים. לעומת יין נתזים שבו מחדירים בצורה מלאכותית פחמן דו-חמצני ומתקבלות בועות גדולות הנוטות להיעלם מן היין מהר, הבועות בשמפניה הן קטנות ולוקח להן זמן רב להתנדף כליל מן היין.
בקבוקי שמפניה

שמפניה נמכרת לרוב בשני סוגי גודלי בקבוקים: סטנדרטי (750 מיליליטרים) ומאגנום (1.5 ליטרים). בקבוקים גדולים יותר, הנקראים לרוב על שם דמויות תנ"כיות או מהברית החדשה, פחות מקובלים.
גודלי בקבוקים:
רבע בקבוק או ספליט או בקבוק פיקולו - 187.5 או 200 מיליליטרים - משמש בעיקר במיני-ברים במלונות, במועדונים או בקווי תעופה.
חצי בקבוק או דמי (Demi) - משמש בעיקר במסעדות - 375 מיליליטרים.
בקבוק או אמפריאל (Imperial) - בקבוק המכיל 750 מיליליטרים.
מגנום (Magnum, מבוטא "מאניום") - שקול לשני בקבוקים ומכיל 1.5 ליטרים.
ז'רובואם (Jeroboam, ירבעם) - שקול לארבעה בקבוקים ומכיל 3 ליטרים.
ראובואם (Rehoboam, רחבעם) - שקול לשישה בקבוקים ומכיל 4.5 ליטרים.
מתוזלה (Methuselah, מתושלח) - שקול לשמונה בקבוקים ומכיל 6 ליטרים.
סלמנאזר (Salmanazar, שלמנאֶסֶר) - שקול ל-12 בקבוקים ומכיל 9 ליטרים.
באלתזר (Balthazar, בלשאצר) - שקול ל-16 בקבוקים ומכיל 12 ליטרים.
נבוכדנזר (Nebuchadnezzar, נבוכדנאצר) - שקול ל-20 בקבוקים ומכיל 15 ליטרים.
מלכיור (Melchior, מלכיאור, אחד משלושת האמגושים) - שקול ל-24 בקבוקים ומכיל 18 ליטרים.
סולומון (Solomon, שלמה) - מכיל 25 ליטרים.
סובריין (Sovereign. מידה שפותחה במיוחד על ידי בית השמפניה Taittinger ב-1988 לכבוד השקת אוניית התענוגות Sovereign of the Seas) - שקול ל-35 בקבוקים ומכיל 26.25 ליטרים.
פרימה או גולייאת (Primat, "בכיר"/"אציל" או Goliath, גוליית)- שקול ל-36 בקבוקים ומכיל 27 ליטרים.
מלכיזדק או מידאס (Melchizedek, מלכיצדק או Midas, מידאס מהמיתולוגיה היוונית) - שקול ל-40 בקבוקים ומכיל 30 ליטרים.
מידות בקבוק הגדולות מז'רובואם נדירות ביותר.
בקבוקי שמפניה > פתיחת בקבוקי שמפניה באירועים

פתיחת בקבוק השמפניה שבה מועף פקק הבקבוק מלחץ הגזים ונשמע צליל ה"פופ" של שחרור הגזים הפכה חלק מסורתי בחגיגות שונות.
שפיכת שמפניה הפכה לחלק מסורתי בחגיגות קבלת גביעי תחרויות ספורט כמו תחרות הפורמולה 1, גרנד פרי, ומרוצי הגרנד פרי לאופנועים.
אניני-טעם מעדיפים דווקא את פתיחת הבקבוק בשקט ובזהירות וזאת על מנת למנוע שפיכת המשקה עם שחרור הגזים הפתאומי.
בקבוקי שמפניה > הגשת שמפניה

שמפניה מוגשת בכוס שמפניה מיוחדת, המועצבת בצורה המונעת בריחת הגזים מחד ומונעת חימום היין על ידי היד המחזיקה את הכוס מאידך.
שמפניה מוגשת קרירה - וטמפרטורת השתייה האופטימלית היא 7 מעלות צלזיוס. בקבוק השמפניה מוגש באופן מסורתי בדלי קרח על מנת לשמור על טמפרטורה זו.
בדין הישראלי

בשנת 2015 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב כי אף שהמילה שמפניה אינה סימן מסחרי רשום בישראל, היא מהוה כינוי מקור המוגן על פי חוק הגנת כינויי מקור, השופט אסר על חברת מי עדן להשתמש עוד בסלוגן "מי עדן - השמפניה של הטבע" חייב אותה לשלם פיצויים ל-CIVC. והורה לרשם סימני המסחר למחוק את רישומו של סמליל חברת מי עדן ובו הסלוגן.
הערות שוליים

↑  ספיר כלפון, ‏ביהמ"ש: מי עדן לא תשתמש בסיסמה "השמפניה של הטבע", באתר גלובס, 19 במאי 2015
1 2  רפי סיטון, ‏עשר הערות על שמפניה (וגם עשרה בקבוקים), באתר גלובס, 25 בדצמבר 2000
1 2  טל גל-כהן, ‏הבועה חוזרת, באתר גלובס, 30 בדצמבר 2004
↑  טל גל כהן, ‏השוק מבעבע, באתר גלובס, 31 בינואר 2007
↑   איתי גלייטמן, הסוכנת שמפניה: נרים כוסית ורדרדה במחווה לאשת ראש הממשלה, באתר הארץ, 19 בינואר 2017
↑  דניאל רוגוב, שמפניית רוזה: החיים בוורוד, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2010
↑  הראלד טריביון, מי רוצה עוד שמפניה, באתר הארץ, 16 במרץ 2008
↑  הניו יורק טיימס, לראשונה זה שמונה עשורים: צרפת תגדיל את המחוז הרשמי לייצור שמפניה, באתר הארץ, 16 ביוני 2008
↑  סוכנויות הידיעות, הפיזיקה של השמפניה: בזווית, כמו בירה, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2010
↑  The Champagne bottle | Le site officiel du Champagne, www.champagne.fr
↑  מי עדן - כבר לא השמפניה של הטבע, באתר www.israelhayom.co.il, ‏19/5/2015
↑  בית המשפט: מי עדן כבר לא "השמפניה של הטבע", באתר ynet, 19 במאי 2015
↑  ספיר כלפון, ‏ביהמ"ש: מי עדן לא תשתמש בסיסמה "השמפניה של הטבע", באתר גלובס, 19 במאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284947105171  BNE: XX533905  BnF: cb119337949 (data)  GND: 4140686-2  LCCN: sh85022450  NARA: 10645354  NDL: 01115379  NKC: ph371833 
מכסים של פקקי שמפניה
אזורי ייצור יין בצרפת (כחול כהה) אזור ייצור השמפניה באדום
השוואה בין בקבוקי שמפניה (מימין לשמאל – על הסולם: רבע, חצי, מלא, מאגנום. על הרצפה: ז'רובואם, מתוסלה, סאלמאנאזר, בלתאזר)
פקקים של בקבוקי שמפניה העשויים משעם
כוס שמפניה
"השפרצת" שמפניה במהלך סיום מרוץ פורמולה D (מרוץ דריפטים)
יורגן אקלנקאמפ

יורגן אקלנקאמפ (בהולנדית: Jurgen Ekkelenkamp; נולד ב-5 באפריל 2000 בצייסט שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אודינזה מהסרייה א׳.
קריירת מועדונים

אקלנקאמפ גדל במחלקות הנוער של אלמרה סיטי ואייאקס. ב-19 באפריל 2018 ערך אקלנקאמפ את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אייאקס, בניצחון 4-1 על פנלו במסגרת המחזור ה-32 בליגת העל ההולנדית לעונת 2017/2018. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-27 באוגוסט 2021 חתם אקלנקאמפ בהרטה ברלין מהבונדסליגה. ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על גרויטר פירט במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2021/2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 21 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
ב-7 באוגוסט 2022 חתם אקלנקאמפ ברויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על אויפן במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2022/2023. ב-20 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על אוסטנדה במסגרת המחזור ה-13 בליגה.
ב-6 באוגוסט 2024 חתם אקלנקאמפ באודינזה מהסרייה א'.
קריירה בינלאומית

אקלנקאמפ הוא חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21.
תארים

אליפות הולנד (2): 2019/2020, 2020/2021
הגביע ההולנדי (2): 2019/2020, 2020/2021
מגן יוהאן קרויף: 2019
הגביע הבלגי: 2022/2023
אליפות בלגיה: 2022/2023
הסופר קאפ הבלגי: 2023
הערות שוליים

↑  Jurgen Ekkelenkamp joins Hertha BSC באתר הרשמי של הרטה ברלין, 27 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  Jurgen Ekkelenkamp is a RED! באתר הרשמי של רויאל אנטוורפן, 7 באוגוסט 2022 (באנגלית)
יעקב גיל (גילה)

הצבעה בכנסת בשנת 1982. יעקב גיל יושב במושב חברי הכנסת הרחוק ביותר מהמצלמה, בשורה האמצעית, לפני יצחק נבון, ומשמאל לשלמה הילל.
יעקב גיל-גילה (שם לידה; יעקב מזרחי, כ"ח בטבת תרצ"א 17 בינואר 1931 – ב' בשבט תשס"ז, 21 בינואר 2007) היה איש ציבור ישראלי וחבר הכנסת מטעם סיעת המערך.