stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנת אווטובו
מבנה התחנה

אווטובו הייתה התחנה הסופית של מקטע הבניה הראשון של הקו מספר 1 של הרכבת התחתית בלנינגרד ותוכננה על ידי האדריכל יבגני לוינסון. התחנה נפתחה ב-15 בנובמבר 1995 ביחד עם שבע תחנות נוספות שיצרו יחד את קו מטרו מספר 1.
זוהי אחת מהתחנות היפות של שלב הבנייה הראשון. התחנה מעוטרת בשורת עמודים מקושטים בלוחות זכוכית והאור המוחזר מהן יוצר אפקט של זוהר כאילו מגיע מתוך העמוד. אולם במשך שנות הפעילות הולך אפקט זה ומאבד מזוהרו. בשל מספר סיבות, חלק גדול מהנורות בנברשות אינו עובד והשלטונות אינם תמיד מקפידים על החלפת הנורות הפגומות. במסגרת המעבר מנורות החשמל לנורות LED חסכוניות יותר האור שנובע מהן מאיר את העמודים באור ישיר שמעמעם מאוד את אפקט הזוהר שהיה אופייני לעמודים אלו להם קודם לכן.
התחנה נבנתה בסגנון מונומנטלי שייצג את התגלמות רעיון גדולתה ועוצמתה של המדינה הסובייטית. הנושא המרכזי של כל המוטיבים שבמבנה התחנה הוא הגנת לנינגרד בעת המצור על לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). האדריכלים יבגני לבינסון וגרושק ניסו להעביר רעיון זה בקומפוזיציה של החדרים הפנימיים בתחנה.
דלפק המכירות של התחנה הוא רחב ידיים יותר מאשר כל תחנה אחרת. הכיפה הגבוהה שמתרוממת מגג התחנה, יוצרת רושם של הדרת כבוד חמורה. בסיס הכיפה מעוטר בחגורה המפארת גבורה צבאית והדר, ועליה הכתובת: "מגנים אמיצי לב של לנינגרד בקרבות שהגנו על העיר בגבורה לתפארת הדורות". בהתאם לנושא זה העיטורים בתחנה על הנברשות, המנורות והסבכות מקושטות כולן בעלי אלון, ברומחים, חרבות ומגנים מוזהבים שהם כולם סמלים מסורתיים של גבורת הקרב.
באזור התחנה התחתית בעומק האדמה נמצאת שכבת חימר מתקופת הקמבריום. באתר התחנה עצמה השכבה מתקרבת לפני הקרקע, לפיכך טכניקת החפירה של התחנה נעשתה בשיטת "חפירה וכיסוי" (Cut & Cover) שבה נחפר בור בקרקע שבו מונחים היסודות והרצפה ולאחר מכן מורכב מעל הבור המבנה בקירוי בטון.
הירידה לתחנה נעשית בעזרת גרם מדרגות רחב מסומן בשיש אדום.
התקרה השטוחה נתמכת על ידי 46 עמודים, המרכזיים מקושטים בשורות ספירליות של תבליטי זכוכית. המקנים למקום תפארת חגיגית. אפשר לראות בכל עמוד רצועה מוזהבת שמטרתה איננה עיטורית אלא נדרשת מעצם העובדה שמתחת לזכוכית העמוד בנוי מבטון.
לוחות הזכוכית עצמם עשויים מזכוכית שקופה ומנצנצת כמו זכוכית קריסטל. אולם עמוד הבטון מתחת ללוחות אינו משתקף דרכן. זה לא היה מבצע קל שכן נדרשו מציפוי הזכוכית תכונות סותרות להחזיר אור ולא להיות שקופה. בשלב הניסוי בבית החרושת לאמנות הזכוכית בלנינגרד ניסו המהנדסים והאדריכלים להצליל את הזכוכית היצוקה כדי למנוע את שקיפותה, אולם ללא הצלחה. הפתרון היה נעוץ בשינוי המוקד האופטי של הזכוכית. רעיון שנהגה על ידי פרופסור לפיזיקה גרשוני. הפרופסור הצביע על העובדה שכאשר לוח הציפוי אינו מעוצב בצורה חלקה, אלא מכוסה בקישוטים מקומרים בזווית של 80 מעלות, האפקט ניתן לביצוע והזכוכית אינה שקופה אבל מחזירה אור. תחת תנאים אלו נוצר אפקט אופטי מקורי. האור מוחזר משטח הפנים לפני שקרן האור מגיעה לבטון ושקיפות הזכוכית נעלמת, כיוון שכך כאשר מסתכלים על העמוד איננו רואים את המבנה מתחת לזכוכית וכל העמוד נראה כמונוליט של זכוכית.
שאר העמודים מכוסים בלוחות שיש לבן שעל פי התוכנית היו אמורים להיות מוחלפים גם הם בעתיד על ידי לוחות הזכוכית. אולם תוכנית זו מעולם לא יצאה לפועל.
בקצה התחנה מתנשא קיר מוזאיקה שנעשה על ידי האמנים ורונצקי וסוקולוב. בו נראית דמות אישה ועל כתפה תינוק ושניהם כביכול משולבים בתוך הרקע האדום של סערת המלחמה. על הסרט המופיע בתמונה נכתב "שלום לעולם".
גלריה

עיטורי רומחים וחרבות מוזהבים בתחנת אווטובו סנקט פטרבורג
עמוד מצופה זכוכית בתחנת אווטובו סנקט פטרבורג
קיר ה"ניצחון" עשוי אבני פסיפס בתחנת אווטובו סנקט פטרבורג
הערות שוליים

↑  Avtovo Metro Station
↑  St Petersburg subway station recognized as one of world’s most beautiful
↑  Автово
↑  Автово
תימידין קינאז

תימידין קינאז (אנגלית: Thymidine Kinase או TK) הוא אנזים המזרז את תגובת הזרחון של הנוקלואוזיד תימידין. שמו המלא מעיד על תפקידו כאנזים מזרחן - אנזים קינאז: 2'-דיאוקסיתימידין קינאז, ATP-תימידין-5'-פופספוטרנפראז. האנזים מצוי ברוב התאים החיים. בתאי יונקים הוא מופיע בשתי צורות, TKI וTKII. נגיפים מסוימים נושאים מידע גנטי הנחוץ לביטויו. תימידין קינאז מזרז את תגובת הזרחון: Thd + ATP = TMP + ADP, שבה Thd פירושו דיאוקסיתימידין, ATP הוא אדנוזין 5'-טריפוספט, TMP הוא דיאוקסיתימידין 5'-פוספט ו־ADP הוא אדנוזין 5'-דיפוספט. לתימידין קינאז תפקיד מפתח בייצור DNA וברבייה תאית, בהיותו חלק משרשרת תגובה שבה מוכנס דיאוקסיתימידין ל-DNA. דיאוקסיתימידין מצוי בנוזלי גוף כתוצאה מהתפרקות של DNA מהמזון ומתאים מתים. תימידין קינאז דרוש לפעולתן של תרופות אנטי־ויראליות רבות. הוא משמש לברירת שורות תאי היברידומה בייצור נוגדנים מונוקלונליים.
ראו גם

תימין - הבסיס החנקני המרכיב את תימידין
שלבי הסרטן

דירוג גידול סרטני (באנגלית: Cancer staging) הוא תהליך של קביעת מידת ההתפשטות של מחלת סרטן בגוף האדם. הדירוג המקובל בימינו הוא מתן דרגה המסומנת בספרה רומית I-IV למחלה, כאשר I הוא גידול מבודד ואילו IV היא דרגת מחלת סרטן אשר התפשטה בגוף במידה המרבית. הדירוג נותן משקל לגודל הגידול, לעומק חדירתו לרקמה בה התפתח, למידת חדירתו לאיברי גוף קרובים, למספר קשרי לימפה שנמצאו נגועות בגרורות (אם בכלל), ולמידת התפשטותו לאיברים מרוחקים בגוף.
שיטת דירוג TNM

ניתן לחלק דירוג מחלת סרטן לשני סוגי דירוגים: דירוג קליני ודירוג פתולוגי. בשיטת דירוג TNM (ר"ת T - גידול (Tumor),‏ N - קשר לימפה (Node),‏ M - גרורה (Metastasis)) מקדימה האות "c" דירוג קליני, והאות "p" דירוג פתולוגי (כך לדוגמה, cT3N1M0 או pT2N1M1).
הדירוג הקליני מבוסס על כל הנתונים הרפואיים שנאספו בטרם ביצוע ניתוח להסרת הגידול. נתונים מבדיקת גופנית, בדיקות הדמיה ואנדוסקופיה.
הדירוג הפתולוגי מבוסס על נתונים נוספים שנאספו בבדיקה מיקרוסקופית של הרקמות שהוסרו בניתוח על ידי פתולוג.
כיוון שקיימים קריטריונים שונים לדירוג קליני ולדירוג פתולוגי, הדבר מניב לעיתים הבדלים אף בדירוג שניתן לאותו חולה. דירוג פתולוגי נחשב בדרך כלל מדויק יותר, כיוון שהוא מתבסס על בחינה ישירה של הגידול ומידת התפשטותו, בניגוד לדירוג קליני המוגבל לתצפיות בלתי ישירות על הגידול הנמצא עדיין בגוף. אולם, השימוש הנכון בשני הדירוגים הוא כמשלימים זה את זה. לא כל גידול סרטני מטופל בניתוח ומכאן שלא בכל מקרה ניתן לדרג פתולוגית את המחלה. נוסף לכך, לעיתים קודם להתערבות הניתוחית עובר המטופל טיפולים בכימותרפיה וברדיותרפיה הגורמים להקטנת גודל הגידול, כך שדירוג פתולוגי עשוי להניב תוצאה שהיא נמוכה מן השלב המדויק של המחלה.
שיטת דירוג זו נמצאת בשימוש ברוב מחלות הסרטן, להוציא גידולים מוחיים ולוקמיה.
שיקולים בדירוג

דירוג מדויק של מחלת הסרטן הוא בעל חשיבות גבוהה כיוון שהוא מהווה שיקול מרכזי בבחירת סוג הטיפול שנבחר: טיפולים טרם הניתוח, או לאחריו, וכן היקף הניתוח הנדרש. לכן, שגיאה בדירוג עלולה להוביל לבחירת שיטה טיפולית שאינה נכונה.
למחלות הסרטן הנפוצות יותר קיים הליך מוגדר היטב שבאמצעותו נערך הדירוג. לדוגמה, במחלות סרטן השד וסרטן הערמונית, רופאים מדרגים את המחלה באופן שגרתי כמחלה בשלב מוקדם ובעלת סיכון נמוך להימצאות גרורות. במקרים כאלה הארגונים הרפואיים המקצועיים ממליצים נגד השימוש בבדיקות הדמיה, טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים, טומוגרפיה ממוחשבת או מיפוי עצמות, כיוון שהסיכונים הכרוכים בביצוע הבדיקה עולים על התועלת הכרוכה בהם. חלק מן הבעיות המתעוררות בעקבות ביצוע בדיקות מיותרות הן ביצוע טיפולים פולשניים מיותרים, בזבוז משאבים במערכת הבריאות, חשיפה מיותרת לקרינה מייננת ואבחנות שגויות.
שיקולים בדירוג > דירוג פתולוגי

דירוג פתולוגי הוא הליך שבו רופא מומחה בפתולוגיה בוחן דגימות של רקמה. הליך זה עשוי להיות בעייתי משתי סיבות עיקריות: זיהוי ויזואלי ודגימה אקראית. זיהוי ויזואלי משמעותו זיהוי הרקמה הסרטנית בדגימה המתבסס על התרשמות מקצועית של הרופא ממה שרואות עיניו וכרוך ביכולתו להבחין בתאים סרטניים, מקום שבו הם מעורבים בתאי גוף בריאים. אי הבחנה בתא סרטני בודד עלולה להוביל למסקנה שגויה ולהתפשטות לא צפויה ומסוכנת של המחלה. בעיית הדגימה האקראית מקורה בכך שקשרי הלמפה הנכרתות מגוף המטופל נבחרות על ידי המנתח וכך דגימות אקראיות הן שנבדקות. אם בדרך מקרה תאים סרטניים הקיימים בקשרי למפה לא נמצאים בפרוסות הדגימה אותן בוחן הפתולוג במיקרוסקופ הדבר עלול להוביל לדירוג שגוי ולטיפול שאינו מתאים לשלב המחלה.
שיטות דירוג

לכל סוג של מחלת סרטן קיימת שיטת דירוג נפרדת. לחלק ממחלות הסרטן אין שיטת דירוג. אף שלחלק ממחלות הסרטן קיימות מספר שיטות דירוג שונות, השיטה המקובלת ביותר בעולם היא זו של הארגון הבינלאומי לטיפול בסרטן, UICC‏ (Union for International Cancer Control).
שיטות דירוג > דם

לימפומה - שימוש בדירוג אן ארבור (Ann Arbor staging)
לימפומת הודג'קין דירוג בסולם I-IV ואף בציון A (ללא תסמינים) או B (עם תסמינים).
שיטות דירוג > גידולים מוצקים

בגידולים סרטניים מוצקים שיטת TNM היא המקובלת ביותר. במספר מחלות סרטניות נהוגים דירוגים נוספים.
סרטן השד בדרך כלל בשיטת TNM, אולם יש שמשתמשים אף בדירוג I-IV.
סרטן צוואר הרחם וסרטן הרחם שיטת דירוג של האיגוד הבינלאומי למיילדות וגינקולוגיה (FIGO) שונתה לשיטת TNM.
סרטן המעי הגס דורג תחילה בארבע דרגות: A,B,C ו-D ‏(Dukes staging system) ואף בשיטת TNM
מלנומה דירוג TNM. אולם אף קיימת חשיבות אף ל"דרגת קלארק" (Clark level) ו"עומק ברסלאו" (Breslow depth) המתייחסים לעומק המיקרוסקופי של פלישת הגידול.
סרטן האשכים דירוג TNM לצד מדידת סמנים בנסיוב הדם (TNMS).
קבוצות דירוג כלליות

קבוצות דירוג כלליות מסומנות בדרך כלל בספרות רומיות:
שלב 0 - מצב טרום סרטני מתקדם (Carcinoma in situ)
שלב I - גידול סרטני מוגבל למיקום אחד בגוף. בדרך כלל ניתן להסירו בשלמות בניתוח.
שלב II - גידול סרטני במיקום אחד בגוף אך בשלב מתקדם.
שלב III - גידול סרטני במיקום אחד בגוף בשלב מתקדם. הבחירה בין שלב II לשלב III תלויה באבחנת המטופל.
שלב IV - גידול עם גרורות, או שהתפשט לאיברים אחרים בגוף.
הערות שוליים

↑  American Society of Clinical Oncology, Five Things Physicians and Patients Should Question.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שליטה עולמית

אלכסנדר הגדול. משום שלא ידע על קיומן של שאר היבשות מלבד אירופה, צפון אפריקה ומרכז אסיה, היה היחיד אי פעם שמבחינתו כבש את כל חלקי העולם.
שליטה עולמית (נקראת לעיתים גם כיבוש עולמי או קוסמוקרטיה) הוא שמו של מבנה שלטוני היפותטי, שבו רשות פוליטית אחת שולטת על כל תושבי כדור הארץ או לחלופין כמעט על כל תושבי כדור הארץ. אף ששליטה עולמית מופיעה לרוב באמנות, כמו בסרטים, מחזות, סדרות, ספרים וכו' בהם על פי רוב הרשע מנסה להגיע למצב של שליטה עולמית, היו גם לא מעט מנהיגים או משטרים שונים אשר ניסו להשיג מטרה זו לאורך ההיסטוריה, אולם היא מעולם עוד לא הושגה.
שליטה עולמית נפוצה בספרות, בקולנוע ובתיאטרון, וכן בתיאוריות קונספירציה (שעשויות לטעון כי אדם או קבוצה כלשהי כבר השיגו שליטה עולמית בסתר), ובעיקר בקרב אלו אשר מביעות דאגה מפני "סדר עולמי חדש" של ממשלה עולמית בעלת אופי טוטליטרי.
היסטוריה > בעת העתיקה וימי הביניים

מבחינה היסטורית, הרעיון של שליטה עולמית במונחים של אומה המרחיבה את כוחה עד כדי כך שכל שאר העמים כפופים לה אינה חדשה וקיימת מאות שנים. בהגדרה הרחבה ניתן להשיג שליטה עולמית מסוג זה על ידי ביסוס הגמוניה קיסרית בה ההגמון (השליט) מנצח על הארצות הכפופות לו באמצעות כוחה המרומז של ההגמוניה - על ידי איום בכוח, ולא על ידי פעולה צבאית ישירה. אף על פי כן, ניתן באופן היפותטי להשיג שליטה עולמית גם באמצעות כוח צבאי ישיר.
כבר במאה הרביעית לפני הספירה הביע אלכסנדר הגדול את רצונו לכבוש את העולם. האגדה מספרת כי לאחר שהשלים את כיבושיו הצבאיים בכל רחבי העולם העתיק שהיה ידוע באותה תקופה, הוא בכה כי "לא היו לו עולמות נוספים לכבוש". למעשה, מכיוון שלא ידע על קיומו של המזרח הרחוק שמעבר לאסיה התיכונה (כלומר לסין, הודו וסיביר), אוקיאניה או יבשת אמריקה הדרומית והצפונית, מבחינתו של אלכסנדר הוא אכן כבש את כל העולם.
רעיון השליטה העולמית אומץ בעת העתיקה על ידי קבוצות שונות: מהאימפריות המזרחיות הקדומות ועד האימפריה הרומית. בתקופת שלטונה של האחרונה ברחבי הים התיכון ואירופה, נהגה במפורש המושג "שליטה רומית מוחלטת" (imperium sine fine) שנתן לגיטימציה לנכונות האימפריה לשלוט בעולם כולו. בעת העתיקה המאוחרת שולב המושג עם רעיון האחדות הנוצרי, שהיה מרכיב חשוב בשליטת הכנסייה באירופה בימי הביניים. קיסרי האימפריה הרומית הקדושה תפסו את עצמם כ"שליטי העולם" וטענו לשלטון אוניברסלי. אולם הכנסייה זנחה את אידאולוגיית השליטה העולמית וזו נשארה לא ממומשת עד סוף המאה ה-14.
אימפריה נוספת שהביעה רצון להגיע לשליטה עולמית הייתה האימפריה העות'מאנית. מאז המאה ה-15 העלו סולטאני האימפריה את הנושא מספר פעמים, לרוב בהשראת האסלאם. הסולטאן סולימאן הראשון, למשל, תיאר את תפיסתו לגבי שליטה של אדם אחד בעולם כולו בזמן המשא ומתן עם אנשי וינה בעת המצור על וינה בשנת 1529:
מכיוון שיש רק אל אחד ורק גן עדן אחד, טבעי שיהיה רק ראש ושליט אחד על פני האדמה: עליו להיות אסרטיבי ולא לנוח על זרי הדפנה עד אשר הם וכל הנוצרים ייכבשו תחת כוחו
במחקר ההיסטורי, אימפריות עולמיות שונות או מעצמות הגמוניות מתוארות לעיתים כמחזיקות ב"שליטה עולמית", כמו האימפריה הרומית, האימפריה המונגולית תחת ג'ינגיס חאן או האימפריה הספרדית בזמן שליטתה באמריקה. הכוונה בתואר זה אינה בשליטה פיזית על העולם כולו, אלא בשליטה תודעתית לפחות חלקית על התפתחות האנושות ככלל והשפעה מסיבית על ההיסטוריה של העולם כולו.
היסטוריה > בעת המודרנית

גם האימפריה הבריטית, עליה נאמר באופן סמלי כי השמש לא שוקעת בה לעולם, נחשבת לשָׁלִיטָה עולמית תודעתית, אשר תחת שלטונה בשנת 1922 נמנו כ-458 מיליון תושבים (שהיוו רבע מאוכלוסיית העולם באותה עת) ושטח של כ-33.67 מיליון קמ"ר (שמהווים כרבע משטח היבשות בכדור הארץ כולו). מבחינה זו, האימפריה הבריטית הייתה הקרובה ביותר להשיג שליטה עולמית מוחלטת, ונחשבה בחוגים מסוימים כשולטת הלכה למעשה בעולם כולו, משום שהחזיקה בשטחים רבים בכל אחת מן היבשות.
מאז שגודלו האמיתי של כדור הארץ נחשף, נטען על פי רוב כי כיבוש טוטאלי של כל חלקי העולם הוא בלתי אפשרי. אולם, היו גם שטענו אחרת. אבי הריאליזם הבינלאומי הנס מורגנטאו אמר בשנת 1948 כי ההתפתחות המכנית של כלי נשק, תחבורה ותקשורת "מאפשרת את כיבוש העולם מבחינה טכנית, ואף נותנת אפשרות לשמור את העולם במצב הכיבוש שלו". לטענתו, היעדר תשתית מסוג זה במהלך ההיסטוריה היא הסיבה שאימפריות עצומות וחזקות במהלך ההיסטוריה לא צלחו במשימתן לכבוש את העולם כולו. "כיום שום מכשול טכנולוגי אינו עומד בפני אימפריה חובקת עולם", אמר, "הטכנולוגיה המודרנית מאפשרת להרחיב את השליטה לכל פינה ברחבי העולם ללא קשר לגאוגרפיה או לעונה".
בפוליטיקה ובאידאולוגיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – ממשלה עולמית
בפוליטיקה ובאידאולוגיה > יישום השליטה העולמית

בתחילת המאה ה-17, המשורר ומגלה הארצות וולטר ראלי טען כי ניתן להשיג שליטה עולמית באמצעות שליטה באוקיינוסים, וכתב כי "מי שולט בים שולט בסחר; מי ששולט בסחר העולמי שולט על העושר העולמי, וכתוצאה מכך גם על העולם עצמו". מאוחר יותר, בשנת 1919, הציע הוגה הדעות הלפורד מקינדר תיאוריה נוספת על הדרך להגיע לשליטה עולמית, וכתב:
מי ששולט במזרח אירופה שולט בלב היבשה; מי ששולט על לב היבשה שולט על אירואפרסיה; מי ששולט על אירואפרסיה שולט על העולם כולו.
אף שתורת "לב היבשה" של מקינדר זכתה בתחילה לתשומת לב מועטה מחוץ לחוגי העוסקים בגאוגרפיה, דעותיו בנושא החלו להניב השפעה מסוימת על מדיניות החוץ של מעצמות העולם ככל שחלפו השנים, ובייחוד כאשר קמו מעצמות ששמו את כיבוש העולם כמטרה, כמו גרמניה הנאצית וברית המועצות. בהתרשמות מהפריצה המהירה של מלחמת העולם השנייה, כתב הגאוגרף האמריקאי דרוונט ויטלסי בשנת 1942:
התפיסה הגרנדיוזית של שליטה עולמית התאפשרה לפתע כמטרה מעשית רק עם עליית המדע ויישומו באמצעות המצאה מכנית [...] לראשונה ממשלה עולמית, שהייתה עד כה אידיאל לא אפשרי מימי הביניים, הפכה למטרה שניתן להגיע אליה.
חלק מהאידאולוגיות הנפוצות במאה ה-20 (אנרכיזם, קומוניזם, פשיזם, נאציזם וקפיטליזם) שואפות, באופן פעיל יותר או פחות, להקמת צורת ממשל עולמית העולה בקנה אחד עם אמונותיהם הפוליטיות, או טוענות כי העולם נע "באופן טבעי" לקראת אימוץ צורה מסוימת של משטר ממשלתי, סמכותי או אנטי-סמכותי. הצעות אלה אינן עוסקות באומה מסוימת שתשיג שליטה עולמית, אלא בכלל העמים שיתאחדו תחת מודל חברתי או כלכלי מסוים, ולעיתים, כמו בנאציזם למשל, חלק מהעמים יושמדו על ידי השאר כדי להגיע לשליטה עולמית מוחלטת. הנאציזם מתאפיין גם באירוניה מה, שכן על פי עיקרון באנטישמיות של האידאולוגיה הנאצית, היהודים הם דווקא אלו שמנסים להגיע למצב של שליטה עולמית.
מטרת השליטה העולמית עשויה להיות גם הקמת סמכות פוליטית משותפת אחת לכל האנושות. מקרה ידוע כזה היה קיים בתקופת המלחמה הקרה, אשר נחשבת לתקופה של קיטוב אידאולוגי אינטנסיבי, לאור קיומם של שני גושים יריבים - המערב הקפיטליסטי והמזרח הקומוניסטי - אשר כל אחד מהם הביע תקווה לנצח את יריבם אידאולוגית. הסוף האולטימטיבי של ניצחון מסוג זה יהיה כאשר אידאולוגיה כלשהי תהפוך לאידאולוגיה היחידה בעולם, שלמעשה תהווה שליטה עולמית אידאולוגית.
בדת > ביהדות

ביהדות אין קריאה להחיל את הדת על כלל העולם, אך כן קיימים אזכורים למלכים ושליטים שהעולם היה נתון לשליטתם. בתלמוד בבלי מובא כי שלושה מלכים "מלכו בכיפה": אחאב, אחשוורוש ונבוכדנצר; שלמה הוחרג מהרשימה כיוון "שמלך על העליונים ועל התחתונים". החיבור 'תוספות' מוסיף כי חז"ל לא החשיבו את אלכסנדר מוקדון לאחד ממלכים אלו משום שלא הוזכר בתנ"ך. בפרקי דרבי אליעזר מובאת רשימה של עשרה מלכים אשר "משלו מסוף העולם ועד סופו: [...] אלוהים, נמרוד, יוסף, שלמה, אחאב, נבוכדנצר, כורש, אלכסנדר והמשיח". על המלך העשירי נוסף כי "חוזרת המלוכה לבעליה, מי שהיה המלך הראשון הוא המלך האחרון", כאשר הכוונה היא לאלוהים אשר שולט בכל העולם.
בתנ"ך, בכתבי חז"ל ובתפילות, מוזכר לרוב אלוהים בעצמו כשולט בעולם ואשר כל בני האדם שרים למרותו. חז"ל טענו כי "בריאת האדם היא התחלתה של מלכות ה' בעולמו"; כלומר, שליטתו, או מלכותו, של אלוהים בעולם החלה עם היווצרות האדם ביום השישי לבריאת העולם. גם בברכות ובתפילות מוזכר לעיתים קרובות אלוהים כ"מלך העולם", כמו בחנוכה, תפילת שחרית, קבלת שבת ועוד.
בדת > באסלאם

האלמנט של שליטה עולמית אינו מופיע מפורשות בקוראן או בסונה, אולם אכן קיימים אזכורים ופסיקות שעלולות להתפרש כמצווה לכפיית הדת המוסלמית על עמי העולם. הידועה בפסקות אלו היא הדעוה. בכלאם מטרת הדעוה היא להזמין אנשים, מוסלמים ולא מוסלמים כאחד, להבין את עבודת האל כפי שהיא באה לידי ביטוי בקוראן ובסונה ולהתאסלם. הדעוה כ"קריאה לאלוהים" הוא האמצעי שבו החל מוחמד להפיץ את המסר של הקוראן לאנושות. לאחר מותו, קיבלו לכאורה מאמיניו את החובה להפיץ את הדת ולשכנע כמה שיותר אנשים להמיר את דתם ולהתקרב לאסלאם ולמונותאיזם. על כן, יש המפרשים קריאה זו להפצת האסלאם כביטוי של שאיפה לשליטה מוסלמית עולמית.
היו שלקחו את דת האסלאם לשאיפה גלויה וחדורת מטרה להשתלטות עולמית. התנועה הבולטת מבין תנועות אלו היא המדינה האסלאמית (דאעש), ששמה לה למטרה באופן ברור להחיל את חוקי השריעה על כלל עמי העולם, ולהנהיג את חוקי האסלאם; או במילים אחרות, לכבוש את העולם כולו ולשלוט עליו באמצעות מערכת חוקים אחת ויישות מדינית אחת. ארגון המדינה האסלאמית מבוסס על כמה זרמים באסלאם ומשלב פרשנות קיצונית ביותר לסלפיה, הג'יהאד הסלפי ואסלאמיזם, הפוסלת כל דת שהיא מלבד האסלאם הסוני. אמונה מסוג זה מובילה למטרת־על שבה כל תושבי העולם ימירו את דתם לאסלאם הסוני, ומי שלא יעשה כן ייהרג.
בדת > בנצרות

גם בנצרות קיים אלמנט של שליטה נוצרית בעולם כולו. כבר בימי הביניים ראו את עצמם הנוצרים כשליטי העולם כולו, כאשר שעבדו תחת חוקי הכנסייה את אירופה כולה. גם כיום, ישנן קבוצות נוצריות קיצוניות שתומכות בשליטה עולמית נוצרית מלאה.
בסוף שנות השמונים החלה הסוציולוגית שרה דיימונד לפרסם מאמרים בנושא תאולוגיית השליטה (אנ') הנוצרית, שנוגעת בין היתר גם לשליטה עולמית של חוקי הנצרות כפי שהם מופיעים בתנ"ך ובברית החדשה. דיימונד טענה כי "החשיבות העיקרית של אידאולוגית השחזור היא תפקידה לשמש תמריץ למה שמכונה באופן רופף 'תאולוגיית שליטה' [...] התפיסה לפיה נוצרים מחויבים לכבוש את כל המוסדות החילוניים הפכה לאידאולוגיה המאחדת המרכזית של הימין הנוצרי". אף על פי כן, לרוב תאולוגיית השליטה מתייחסת רק לארצות הברית ולהחזרתה של אמריקה להגדרת המדינה הנוצרית.
הכומר השנוי במחלוקת ד. ג'יימס קנדי, מייסד הכנסייה הפרסביטריאנית של קורל רידג' (אנ'), התייחס בעבר לשליטה עולמית נוצרית, ואמר כי "לנוצרים מוטלת החובה, המנדט, המחויבות והאחריות הקדושה להחזיר את האדמה למשיחנו ישו - לשלוט במבנים אזרחיים, בדיוק כמו בכל היבט אחר של החיים והאלוהות. אבל זוהי שליטה שאנו רודפים אחריה. לא רק קריאה. זוהי שליטה שאנו רודפים אחריה. לא רק השפעה. זוהי שליטה שאנו רודפים אחריה. לא רק זמן שווה. זו שליטה שאנחנו רודפים אחריה. כיבוש עולמי. זה מה שהמשיח הורה לנו להשיג".
באמנות > בספרות ובשירה

שליטה עולמית מופיעה רבות באמנויות השונות, לרוב כחלק ממזימה או תוכנית להשתלטות עולמית של דמות הרשע. נוולים ואנטגוניסטים כאלה ניתן למצוא רבות בשירה, במחזות ובספרות הקלאסית. כך למשל, במחזה ריצ'רד השלישי של ויליאם שייקספיר, מלך האנגליה העולה לכס המלכות, ריצ'רד השלישי כשם המחזה, מביע את רצונו להגיע למצב של שליטה עולמית. גם בסדרת הספרים שר הטבעות מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין, שנחשבת לאחת מיצירות המופת בספרות הפנטסטית, מובע בקרב האנטגוניסט המוחלט, סאורון, רצון עז להשתלט על העולם.
גם בספרו המהפכני של ג'ורג' אורוול, "1984", מתואר עולם שבו שליטה עולמית היא מאפיין בולט של המשטר. בספר, ישנן שלושה מעצמות השולטות בכל חלקי העולם; אוקיאנה, אירואסיה ואיסטאסיה, אשר כל אחת מהן מנסה לתקוף את השנייה ולהשתלט על כמה שיותר שטח, בשאיפה לשליטה עולמית. גם המעצמה בה מתרחשת העלילה, אוקיאנה, מקיימת מאפיינים של שליטה עולמית - שליטה טוטלית, גורפת, של שליט יחיד על אוכלוסייה עצומה שמצייתת לה כולה כאחד.
האלמנט של רשע המנסה להשתלט על העולם הוא מושא לעג בסדרת האנימציה הפופולרית פיניאס ופרב, כאשר דמות הרשע המגוחך, דופנשמירץ, מנסה מדי פרק להמציא המצאה בזויה אחרת שמטרתה להביא אותו לשליטה עולמית. אולם, הוא לעולם אינו מצליח ומהווה סאטירה על דמות הרשע הקלאסית.
בספרים "מחזור כישור הזמן" מאת רוברט ג'ורדן מתבטאת השליטה העולמית בצורה יוצאת דופן: במקום שהרשע ינסה לכבוש את העולם, זהו דווקא גיבור הספר אשר מנסה להשתלט על העולם, בכדי לאחד אותו למלחמה מול השטן. במהלך הסדרה הקלישאה של נער פשוט שהופך ל"נבחר" משמשת בצורה בלתי רגילה באופן ההפוך, בו הוא נאלץ לכבוש מדינות כדי לאחד אותן לפני המאבק האפוקליפטי באדון האופל.
באמנות > בקומיקס

במדיום הקומיקס מופיע רבות אלמנט של שליטה עולמית בקרב הקבוצה המרשעת. אלמנט זה מתבטא באופן מובהק בארגון הטרור הסודי שמופיע בסדרת הקומיקס של קפטן אמריקה, "הידרה". שליטה עולמית מופיעה גם בקומיקסים נוספים מבית מארוול קומיקס, כמו מנדרין בסדרת איירון מן או אולטרון באירועי "מצור". הסיבה לשכיחות הגבוהה של שליטה עולמית בקומיקס, ובייחוד בקומיקס גיבורי על, טמונה בתפיסתו כז'אנר קבוע מאוד, ובו כמעט תמיד הרשע מנסה להשתלט על העולם בעוד שהגיבור מונע זאת ממנו. אף שאמנים שונים ניסו לשבור את המוטיב הקבוע הזה, עדיין מרבית קומיקס גיבורי העל עוסק בנושאים דומים: רשע בעל כוחות מיוחדים מנסה להגיע לשליטה עולמית וגיבור העל הוא היחיד שיכול לעצור בעדו.
בהקשר של שליטה עולמית אצל דמות האנטגוניסט שלו, דוקטור דום, כתב עורך הקומיקס המוערך סטן לי כי "מה באמת רצה דוקטור דום? הוא רצה לשלוט בעולם. עכשיו, תחשבו על זה. כשאתה חוצה ברמזור אדום אתה יכול לקבל על זה זימון לבית משפט, אבל אתה יכול ללכת אל שוטר ולהגיד לו "אני רוצה להשתלט על העולם", ואין שום דבר שהוא יכול לעשות בקשר לזה, כי זה לא פשע. כל אחד יכול לרצות לשלוט בעולם. אז אף על פי שהוא היה האיום הגדול ביותר על ארבעת המופלאים, בעיני הוא מעולם לא היה פושע!".
לקריאה נוספת

מייקל גוס, "Plans for World Domination", הוצאת Independently, ינואר 2020. ISBN 9781655973574
סנטנה גוהה ריי, "The Diamond Trail: How India Rose to Global Domination", הוצאת Harper Collins, יולי 2019. ISBN 9789353026806
תהילים ג'

המלך דוד מתפלל, ציור מאת רמברנדט (1652)
תהילים ג' הוא המזמור השלישי של תהילים. המזמור חתום בידי דוד, שכתב אותו כאשר הוא ברח מאבשלום בנו שמרד בו. דוד, שננטש על ידי נתיניו, נלעג מצד שמעי בן גרא, ונרדף אחר כתרו וחייו על ידי בנו, פונה לאלוהיו, מתאר את בדידותו וצרותיו, ומביע את ביטחונו בה'.
יש האומרים כי אמירת הפרק היא סגולה לחשש עין ימנית וסגולה לכאב ראש.
תוכן המזמור

פסוקים ב-ג: תיאור צריו של דוד.
פסוקים ד-ח: דוד מביע את ביטחונו בה' שיושיע אותו.
פסוק ט: חתימה ושבח לה' שמושיע את עמו.
פרשנות > ביהדות

בגמרא התפרשו הפסוקים בתהילים, במסכת ברכות דף ז': ”ואמר ר' יוחנן משום רשב"י קשה תרבות רעה בתוך ביתו של אדם יותר ממלחמת גוג מגוג שנאמר (תהילים ג'): "מזמור לדוד בברחו מפני אבשלום בנו" וכתיב בתריה (שם) "ה' מה רבו צרי רבים קמים עלי" ואילו גבי מלחמת גוג ומגוג כתיב (שם ב') "למה רגשו גויים ולאומים יהגו ריק" ואילו "מה רבו צרי" לא כתיב”.
בספר הזוהר נכתב: "רבי יהודה פתח ואמר מזמור לדוד בברחו וגו', מקרא זה העירו החברים, אבל למה אמר שירה, אם משום שבנו שקם עליו ולא זר, היה צריך להיות יותר גדולה, כי אדם מתמרמר יותר על רעה מועטת מיד קרוביו, משמתמרמר על רעה מרובה מידי אחרים. אלא מזמור לדוד שכן רצה דוד, שמקודם חשב שהקב"ה יענישו על חטאיו בעולם הבא, כיון שראה שבעולם הזה רוצה להפרע ממנו היה שמח ואמר שירה."
רש"ר הירש כתב על האמור בפרק: "דוד המלך, נתפס בתאוות היצר, הפר את המוסר ואת אושרו המשפחתי של אחד מנתיניו והוא נושא עתה את עוונו בבריחתו מפני בנו, עצמו ובשרו, שגזל ממנו את כס מלכותו וביתו. קצף עמו, תוכחתו והאשמתו, מביאים אותו לידי ייאוש, ובעצם העובדה שהוא שכב, ישן והקיץ שוב - הוא מוצא את הביטחון שה' לא נואש ממנו, ובכך הוא מביע ללב כל השקועים בחטא ויגון את הנחמה ואת עוז הרוח שאי אפשר לגזלם לעולם: איש אשר ה' מניחו לקום משנתו לקראת יום חדש, מובטחת לו בזאת עזרת ההשגחה העליונה במאמציו לשוב ולזכות בטוהר חיים ושמחת חיים".
פרשנות > בנצרות

בפרשנות התמציתית של מתיו הנרי, פסוקים א'-ג' מייצגים את דוד המתלונן בפני האלוהים על אויביו, ומתוודה באמונתו באלוהים. פסוקים ד'-ח' מייצגים את ניצחונותיו על פחדיו, ומעניקים לאלוהים את התהילה, תוך שהוא לוקח לעצמו את האפשרות להיות נינוח.
סופרים כמו מרטין לותר  הרגישו כי בסך הכל, המטרה במזמור זה היא להעניק את הביטחון של מי שרואים עצמם חסידי ה' לקרוא לו. "וְאַתָּה ה' מָגֵן בַּעֲדִי כְּבוֹדִי וּמֵרִים רֹאשִׁי." (פסוק ד): זו תפילתם המדוברת של המדוכאים אשר פונים אל ה'. אף על פי שנכתב בפי דוד (פסוק א') , הכתוב מעודד את הקורא לראות כיצד אלוהים מציל מישהו כמו דוד, שהיה באותה תקופה במצוקה רבה, ומעלה אותו למלוך על כל ישראל.
המזמור בתרבות

תהילים ג' שימש במוזיקה על ידי אמנים רבים, כולל "Thou Art A Shield For Me", ידי ביירון קייג'. בשנת 1691, מישל ריצ'רד דלאלנד חיבר את המוטט הגדול שלו דומין קווינט סונט מולטיפלטי (S.37) עבור הקפלה של ורסאי, והנרי פרסל הלחין את הטקסט הלטיני, "Jehova, quam multi sunt hostes mei, לחמישה קולות ורצף.