stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסיי קורופטקין

| --- | --- |

קורופטקין בשנת 1898
 לידה:  17 במרץ 1848 חולם אוייזד, גוברניית פסקוב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  16 בינואר 1925 (בגיל 76) פסקוב, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  בית הספר הצבאי פבלובסק 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית
 תקופת הפעילות:  1864–1917 (כ־53 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הארמייה המנצ'ורית מפקד הארמייה החמישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה–יפן מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 צלב גדול של לגיון הכבוד (1899)  מסדר התהילה התוניסאי (1897)  קצין בכיר במסדר האריה והשמש (1882)  מסדר הנסיך דנילו הראשון, דרגה ראשונה (1900)  מסדר אלכסנדר הקדוש של בולגריה (1884)  מסדר צלב טאקובו (1878)  מסדר אנה הקדושה דרגה שלישית עם חרבות וקשת (1869)  מסדר אוסמאני (1901)  Order of noble Bukhara (1892)  מסדר אלכסנדר השלישי (1898)  מסדר כוכב אתיופיה (1901)  אות המסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 1 (1916)  מסדר העיט הלבן (1901)  מסדר אנה הקדושה דרגה שנייה עם חרבות (1878)  מסדר בית הכתר הוונדי (1879)  מסדר סטניסלאב הקדוש דרגה שנייה עם חרבות (1877)  מסדר ולדימיר הקדוש דרגה רביעית עם חרבות וקשת (1877)  מסדר סטניסלאב הקדוש (בית רומנוב) (1869)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1 (1883)  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה (1883)  אות מסדר העיט הלבן (1893)  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש (1896)  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2 (1888)  חרב הזהב של גבורה (1877)  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 3 עם חרבות (1879)  עיטור הכוכב של רומניה (1899)  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש (1876)  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית (1881)  Order of St. Alexander Nevsky with diamond signs  קצין גבוה בלגיון הכבוד  מסדר סטניסלב הקדוש  אביר בלגיון הכבוד  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
טריפטיכון יפני המציג את קורופטקין בקרב ליאונינג
אלכסיי ניקולאייביץ' קורופטקין (ברוסית: Алексей Николаевич Куропаткин) ‏ (17 במרץ (29 במרץ לפי הלוח הגרגוריאני) 1848 - 16 בינואר 1925) היה גנרל רוסי. בשיא הקריירה שלו, במלחמת רוסיה–יפן, פיקד על הארמייה המנצ'ורית ולאחר מכן על כל כוחות היבשה הרוסים, וכיהן כשר המלחמה של האימפריה הרוסית בין השנים 1898–1904. פיקודו הלקוי היה בין הגורמים לתבוסת האימפריה הרוסית במלחמה זו.
קורופטקין כתב מספר ספרי היסטוריה צבאית, ביניהם ספר זכרונות אודות מלחמת רוסיה–יפן, ספר בו ניסה לטהר את שמו ולהפיל את עיקר אשמת כישלונה של רוסיה במלחמה, על בעיות לוגיסטיות ואחרות שמהן סבל הצבא הרוסי.
ביוגרפיה

קורופטקין גויס לצבא בשנת 1864. בין השנים 1872 ל-1874 למד באקדמיה הצבאית של האימפריה הרוסית ולאחר מכן שהה תקופה קצרה עם הצבא הצרפתי באלג'יר.
בשנת 1875 הועסק בשליחות דיפלומטית בקשגר, ולאחר מכן השתתף בסדרת מבצעים בטורקסטן וסמרקנד שנערכו במהלך 1876. 
במלחמת רוסיה - טורקיה קנה את עולמו כשהצטיין בתפקידו כראש המטה של הגנרל מיכאיל סקובלב. לאחר המלחמה כתב ספר העוסק במבצעים אלו, שזכה להתייחסות רבה. לאחר מכן חזר לשרת בגבולה הדרום מזרחי של האימפריה, בחטיבת הרובאים הטורקסטנית.
קורופטקין מונה לשר המלחמה בשנת 1898 והיה מעורב במשא ומתן עם יפן בשנים שקדמו למלחמת רוסיה יפן. קורופטקין לא תמך במאבק מזוין ולאחר ביקור שערך ביפן בשנת 1903, התחזקו עמדותיו בנושא.
למרות עמדותיו, ב-7 בפברואר 1904, ערב מלחמת רוסיה יפן, מונה קורופטקין למפקד העליון של כוחות היבשה הרוסיים במנצ'וריה והגיע לאזור חרבין ב 28 בפברואר. ב 13 באוקטובר מונה קורופטקין למפקד העליון של הכוחות הרוסים במזרח אסיה, תפקיד שמילא עד תחילת מרץ 1905.
בעקבות קרב מוקדן, (הקרב היבשתי החשוב האחרון במלחמת רוסיה יפן) זיהה קורופטקין את חוסר היכולת לספק לכוחותיו מזון וציוד וביקש לעזוב את עמדותיו. בהתאם לבקשתו, בוצעו חילופי מפקדים עם הגנרל ניקולאי לינביץ' וקורפטקין מונה למפקד הארמייה המנצ'ורית, משרה שכיהן בה עד פברואר 1906.
קורופטקין היה מעורב במחדל כוחות הקרקע הרוסיים במהלך המלחמה. אמנם, גישתו הצבאית של קורופטקין גרסה כי יש להימנע ממתקפה עד שקו הרכבת הטרנס סיבירית יוכל להביא מספיק ציוד וחיילים לחזית, אך הססנותו וזהירותו השפיעו באופן ברור על התבוסות החוזרות ונשנות של הכוחות הרוסים.
לאחר המלחמה, טענו היסטוריונים צבאיים כי הססנותו וחוסר יכולתו לנהל מבצעים רחבי היקף היוו גורם משמעותי בכשלונה של רוסיה. בתורו, כתב קורופטקין את כתב ההגנה שלו שפורסם במספר ספרים ובמגוון שפות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד קורופטקין על כוחות הגרנדירים באוקטובר 1915. בפברואר 1916 הוצב כמפקד הכוחות הרוסים בחזית הצפונית. ביולי של אותה השנה שוחרר מתפקידו זה ומונה למושל הצבאי של טורקסטן. בתפקידו זה דיכא מרד גדול של התושבים המקומיים.
לאחר מהפכת פברואר 1917 המשיך בתפקיד מושל. ביוני נכלא ונשלח לסנקט פטרבורג. שוחרר עד מהרה בעקבות צו של הממשלה הזמנית. קורופטקין ייסד בית ספר לילדי הסביבה ואף לימד בו, עד מותו בשנת 1925.
ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית

| --- | --- |
 
 גוף פרלמנטרי:  הסנאט של ארצות הברית
 ייסוד הוועדה:  1816
 יו"ר:  ג'ים ריש (המפלגה הרפובליקנית) כהונה מ-3 בינואר 2025
 חבר בכיר:  ג'ין שאהין (המפלגה הדמוקרטית)
 תחומי שיפוט:  יחסי החוץ של ארצות הברית
 חברים
 נכון ל:  הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
 רפובליקנים: פיט ריקטס, דייב מקורמיק, סטיב דיינס, ביל הגרטי, ג'ון באראסו, מייק לי, ראנד פול, טד קרוז, ריק סקוט, ג'ון קרטיס, ג'ון קורנין  דמוקרטים: כריס קונס, כריס מרפי, טים קיין, ג'ף מרקלי, קורי בוקר, בריאן שץ, כריס ואן הולן, תמי דקוורת', ג'קי רוזן
 אתר האינטרנט הרשמי של הוועדה
ועדת הסנאט ליחסי חוץ של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Foreign Relations) היא ועדה קבועה של הסנאט של ארצות הברית. היא ממונה על חקיקה מובילה במדיניות החוץ ודיון בסנאט. ועדת יחסי החוץ אחראית בדרך כלל לפיקוח (אך לא לניהול) ולמימון תוכניות סיוע חוץ, כמו גם מימון מכירות נשק והכשרה לבעלי ברית לאומיים. הוועדה אחראית גם לקיום שימוע המאשר תפקידים בכירים במחלקת המדינה. בתפקיד יושב הראש הנוכחי מכהן הסנאטור ג'ים ריש, מאז ינואר 2025.
הוועדה שקלה, דנה ודיווחה על אמנות וחקיקה חשובות, החל מרכישת אלסקה בשנת 1867 ועד הקמת ארגון האומות המאוחדות ב-1945. ועדת אחות בבית הנבחרים היא הוועדה לענייני חוץ.
ועדות משנה

ועדת החוץ של הסנאט ליחסים בינלאומיים וארגונים, זכויות אדם, דמוקרטיה וענייני נשים גלובליים
ועדת החוץ של הסנאט לענייני מזרח אסיה, פסיפיק הבינלאומי ומדיניות אבטחה באינטרנט
ועדת החוץ של הסנאט לענייני אפריקה ומדיניות הבריאות הגלובלית
ועדת החוץ של הסנאט ליחסים בינלאומיים בנושא חצי הכדור המערבי וענייני מכרות גלובליים
ועדת החוץ של הסנאט ליחסי חוץ של אירופה ושיתוף פעולה ביטחוני אזורי
ועדת החוץ של הסנאט ליחסי חוץ במזרח התיכון, דרום אסיה, מרכז אסיה ומלחמה בטרור
ועדת החוץ של הסנאט ליחסי חוץ בנושא פיתוח בינלאומי וסיוע חוץ, כלכלה והגנה על הסביבה הבינלאומית וחיל השלום
אזנב מצוי

אֶזְנָב מָצוּי (שם מדעי: Urospermum picroides) הוא עשב חד-שנתי זקוף וגבוה, מסתעף, זיפני במקצת ממשפחת המורכבים. אזנב מצוי מאופיין בתפרחת לשונית צהובה, בפסים הכהים שבין חפי המעטפת. ובזירעונים עקומים בעלי מקור ארוך וזווית חדה במבנה שלהם. אזנב מצוי הוא מין יחיד בסוגו בישראל, ומלבדו יש בעולם מין נוסף - Urospermum dalechampii - שתפוצתו הטבעית מצומצמת למערב אגן הים התיכון ומרכזה ועוד מכלוא אחד בדרום מזרח ספרד שתואר למדע בשנת 2022. אזנב נפוץ בשדות (בתות) ובגינות ופריחתו מתחילת פברואר ועד תחילת יוני.
שמות

אזנב מצוי מכונה גם "bristly tail seed" (זיפי זנב הזירעונים) ו"prickly goldenfleece" (גיזת זהב קוצני). Golden Fleece: התייחסות לאגדה היוונית על גיזת הזהב, סיפורו של יאסון והארגונאוטים.
השם המדעי של הסוג Urospermum משמעותה ביוונית עתיקה "זנב-זרעון". המילה Uro מובנה "זנב", והמילה spermum משמעותה "זרע". ומכאן השם העברי אזנב הרומז לזנב שנמצא בין המקור לזרע.
בתי גדול ותפוצה

טיפוס תפוצתו של אזנב מצוי הוא ים-תיכוני ומערב אירנו-טורני (אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי, הקיץ חם ויבש והחורף קר מאוד ומושלג). תפוצתו משתרעת סביב אגן הים התיכון ועד איראן ועד חצי האי ערב (כולל מרים וסיני וחצי האי-ערב).
אזנב מצוי שכיח בבתי-גידול טבעיים, בבתות, וגם  בקרבת האדם: במקומות עזובים, בגלי אשפה, בצדי דרכים או בחלקות שדה מוזנחות. הוא מצוי מאוד בכל אזורי הארץ מלבד המדבר הקיצון. במקרים רבים הוא צומח יחד עם מרור הגינות, שפרחיו דומים. הוא נחשב למזיק בגינות פרטיות. לצמח שורש עמוק, דומה לשיח הפטרוזיליה. כאשר מנסים לעקור אותו, נשאר חלק ממנו נטוע ופורח שוב בעונה הבאה.
מאפיינים

אזנב מצוי הוא צמח עשבוני חד-שנתי מכוסה זיפים בדלילות ומסתעף במקצת וגובהו 30 עד 50 ס"מ.
הגבעולים עגולים וזיפניים.
העלים ירוקים בהירים, אינם זיפניים והם מפוזרים לכל אורך הגבעול או גם מרוכזים בבסיסם וגם מפוזרים לאורך הגבעול. העלים על-פי רוב חובקים את הגבעול, פשוטים, דמויי מרית, משוננים קלות. העלים התחתונים בעלי פטוטרת.
הקרקפות יחידות ודמויות חרוט או דמויות כד ואורכן כ-2 ס"מ. הקרקפת עשויה 7 או 8 לעיתים רחוקות 10 חפים ירוקים וזיפניים במקצת הדומים זה לזה ושווים באורכם וכרגיל ערוכים בדור אחד. החפים מאוחים בחלקם התחתון, וביניהם נראים פסי אורך שחורים (במיוחד לפני הפתחן) שמשמש סימן היכר, בקרקפת בוגרת גם נראים רווחים שקועים בין החפים.
המצעית מכוסה שערות רכות.
כל פרחי הקרקפת הם דו-מיניים, לשוניים ונראים היטב מבחוץ וצבעם צהוב בהיר וצידם האחורי של הפרחים ההיקפיים נוטה לארגמן. לשון הכותרות מסתיימות ב־5 שיניים.
הפירות הם זירעונים השווים זה לזה, מסתיימים במקור ארוך ונבוב בעל מפרק בבסיסו. הזירעון פחוס ומכוסה גבשושים רבים. אל הזירעון המגובשש מחובר מקור ארוך שבבסיסו יש מפרק וזווית, שבו הוא ניתק מהזירעון. בראש המקור יש ציצית שעשויה כולה שערות מנוצות שמאוחדות בבסיסן לטבעת נשירה. המקור נבוב, נפוח ועבה בחלקו התחתון ודקיק בחלקו התחתון. אורך הזירעון על מקורו 13 עד 18 מ"מ.
כל זירעוני הקרקפת מבשילים בבת אחת והקרקפת נראית כמו כדור של נוצות (בדומה לסביון). הזירעונים הבשלים מתפזרים עם הרוח בעזרת הציצית ומגיעים למרחק רב, דבר הגורם לתפוצתו של הצמח.
מחקר מדעי

באוניברסיטת הירושימה, הפיקו תמצית מהצמח ומצאו בו חמישה סוגים חדשים של גליקוזיד: germacronolides and germacranolide. המבנה שלהם הובהר בטכניקות ספקטרוסקופיה
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994
הערות שוליים

1 2  Urospermum picroides, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Urospermum dalechampii, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Urospermum × siljakiae, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  אזנב מצוי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Taxon Report 8185 - Urospermum picroides, באתר Calflora
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 489
↑  Sesquiterpene lactones and glucosides from Urospermum picroides
מראה כללי של אזנב מצוי בירושלים
זירעונים אופייניים
פסים הכהים שבין חפי המעטפת
מקור שבבסיסו מפרק וזווית
אזנב מצוי פרחים ועלים אופייניים
ועדת החקלאות, התזונה והיערנות של הסנאט של ארצות הברית

| --- | --- |
סמליל הוועדה
סמליל הוועדה
 גוף פרלמנטרי:  הסנאט של ארצות הברית
 ייסוד הוועדה:  9 בדצמבר 1825
 יו"ר:  ג'ון בוזמן (המפלגה הרפובליקנית) כהונה מ-3 בינואר 2025
 חבר בכיר:  איימי קלובשר (המפלגה הדמוקרטית)
 תחומי שיפוט:  חקלאות, יערנות, פיתוח כפרי, אגני ניקוז, פיקוח על מחלקת החקלאות של ארצות הברית
 חברים
 נכון ל:  הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
 המפלגה הרפובליקנית: מיץ' מקונל, ג'ון הובן, ג'וני ארנסט, סינדי הייד-סמית, רוג'ר מרשל, טומי טוברוויל, צ'אק גראסלי, ג'ון ת'ון, דב פישר, ג'רי מורן  המפלגה הדמוקרטית: מייקל בנט, טינה סמית', דיק דרבין, קורי בוקר, בן ריי לוהאן, רפאל וורנוק, פיטר ולץ', ג'ון פטרמן, אדם שיף, אליסה סלוטקין
  אתר האינטרנט הרשמי של ועדת החקלאות, התזונה והיערנות של הסנאט של ארצות הברית
ועדת החקלאות, התזונה והיערנות של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Agriculture, Nutrition and Forestry) היא ועדה קבועה בסנאט של ארצות הברית אשר בסמכותה פיקוח על חקיקה של הקונגרס של ארצות הברית בתחום החקלאות, מיזמי חקלאות, יערנות וחטיבת גזעי עצים, וחקיקות בתחומי פיתוח כפרי, כלכלת בית ותזונה.
הוועדה נוסדה בדצמבר 1825 על פי בקשתו של הסנאטור ויליאם פינדליי (אנ') מפנסילבניה בטענה כי החקלאות חשובה להתקדמות הלאומית בדומה למסחר ולייצור. מאמציו של פינדליי לשכנע את כלל עמיתיו לסנאט נשאו פרי, והם הסכימו לפצל את ועדת המסחר והייצור לשתי ועדות נפרדות. ועדת החקלאות החלה לפעול באורח רשמי ב-9 בדצמבר 1825. במהלך ארבעת העשורים הראשונים לקיומה של ועדה זו, שוב ושוב הוטל ספק בצורך בה. באותה תקופה באמריקה, קרוב לשני שלישים מהאוכלוסייה עסקה ישירות בחקלאות. לפיכך, נושאים הקשורים לחקלאות היו מקבילים לתחומי שיפוט של ועדות אחרות והופנו לעיתים קרובות לאותן ועדות במקום לוועדת החקלאות, שהוקמה לשם העיסוק בחקלאות.
בעקבות דיון בדבר נחיצותן של ועדות שונות בסנאט של ארצות הברית, הוקמה ועדה מיוחדת לחקירת דרכים להפחתת מספר הוועדות ולהגדלת יעילותן. ב-17 בפברואר 1857 הוועדה המיוחדת הגישה תוכנית לארגון מחדש של ועדות הסנאט שלא כללה את ועדת החקלאות. במהלך כינוס מיוחד של הסנאט, ב-5 במרץ 1857, אישרו חברי הסנאט את המלצות הוועדה המיוחדת ובעקבות זאת פורקה ועדת החקלאות.
ב-1862 הייתה נתונה ארצות הברית למלחמת אזרחים, מהגרים רבים היגרו לארצות הברית והאומה התקדמה לכיוון התיעוש. באותה השנה חתם נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן על "החוק האורגני" שהקים מחדש את מחלקת החקלאות של ארצות הברית ואת ועדת החקלאות. ב-1884 נעשתה הוועדה "ועדת החקלאות והיערנות", כשיקוף לחשיבות הגברות של היערנות לצורכי האומה האמריקאית. ב-1977 שונה שם הוועדה ל"ועדת החקלאות, התזונה והיערנות", לאחר ש"חוק המזון והחקלאות של 1977" הורה למחלקת החקלאות לערוך מחקר נוסף בנושא תזונה אנושית, להקים תוכנית חינוך תזונתי לאומי ולפתח מערכת לפיקוח על מצבה התזונתי של אמריקה.
ועדות משנה

| --- | --- |
 ועדת המשנה לסחורות, ניהול סיכונים וסחר  ועדת המשנה לפיתוח הכפר ואנרגיה  ועדת המשנה לשימור משאבי הטבע והיערות:  ועדת המשנה לתזונה ומחקרים חקלאיים  ועדת המשנה למקנה ולשיווק וביטחון החקלאות
סעודיה (חברת תעופה)

סמליל החברה הקודם
בואינג 777-200ER של חברת סעודיה
בואינג 777-300ER של החברה
איירבוס A330-300 של החברה
בואינג 747-8F של סעודיה קרגו
חברת התעופה סֻּעוּדִּיָּה (או בשמה הקודם: סעודי אראביאן איירליינס, בערבית: الخطوط الجوية العربية السعودية; באנגלית: Saudi Arabian Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של ערב הסעודית. מרכז הפעילות הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה של ג'דה עם מרכזים נוספים בנמלי התעופה של ריאד ודמאם.
תולדות החברה

החברה נוסדה ב-1945 כשנשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט העניק למלך סעודיה מטוס דאגלאס DC-3.
נכון לשנת 2010, בשונה מרוב חברות התעופה בעולם, מפעילה החברה צי מטוסים של ארבע יצרניות שונות - מטוסים מתוצרת חברות התעופה המובילות בעולם בואינג, איירבוס ואמבראר וכן של מקדונל דאגלס הוותיקה שהתמזגה בשנת 1997 עם חברת בואינג.
ב-29 במאי 2012 כחלק ממיתוג מחדש שנעשה לרגל כניסתה של החברה לברית התעופה סקאיי טים, שונה שם החברה מ-סעודי אראביאן איירליינס, לשם ששימש אותה בין השנים 1972-1996; "סעודיה".
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2021:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 47 | — | – | 12 | 120 | 132 |  |
| איירבוס A320-200 | 47 | — | – | 20 | 96 | 116 |  |
| איירבוס A320-200 | 47 | — | – | 12 | 132 | 144 |  |
| איירבוס A321-200 | 15 | — | – | 20 | 145 | 165 |  |
| איירבוס A320neo | — | 30 | אין מידע | אין מידע | אין מידע | אין מידע |  |
| איירבוס A321neo | — | 5 | אין מידע | אין מידע | אין מידע | אין מידע |  |
| איירבוס A321LR | — | 15 | אין מידע | אין מידע | אין מידע | אין מידע |  |
| איירבוס A321XLR | — | 15 | אין מידע | אין מידע | אין מידע | אין מידע |  |
| איירבוס A330-300 | 32 | — | — | 36 | 262 | 298 |  |
| איירבוס A330-300 | 32 | — | — | 36 | 252 | 288 |  |
| איירבוס A330-300 | 32 | — | — | 30 | 300 | 330 |  |
| בואינג 777-300ER | 35 | — | 12 | 36 | 242 | 290 |  |
| בואינג 777-300ER | 35 | — | 24 | 36 | 245 | 305 |  |
| בואינג 777-300ER | 35 | — | — | 30 | 351 | 381 |  |
| בואינג 777-300ER | 35 | — | — | 30 | 383 | 413 |  |
| בואינג 787-9 | 13 | – | – | 24 | 274 | 298 |  |
| בואינג 787-10 | 5 | 5 | – | 24 | 333 | 357 |  |
צי חברת סעודיה קרגו
| בואינג 747-400BDSF | 2 | — | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| בואינג 747-400ERF | 1 | — | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| בואינג 747-400F | 1 | — | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| בואינג 747-8F | 2 | — | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| בואינג 777F | 4 | — | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
צי חברת סעודיה אלביירק
| איירבוס A319-100 | 3 | — | — | 48 | — | 48 |  |
| סה"כ | 157 | 70 |  |  |  |  |  |
ראו גם

האסון האווירי בצ'רקהי דאדרי
טיסה 163 של סעודיה
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של סעודיה (חברת תעופה), באתר airfleets.net (באנגלית)
| סקאיי טים |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אארומקסיקו • אייר פראנס • דלתא איירליינס • קוריאן אייר |  |
| חברות | אארולינאס ארחנטינס • איי.טי.איי. איירווייז • אייר אירופה • אירופלוט • גארודה אינדונזיה • וייטנאם איירליינס • טארום • מידל איסט איירליינס • סעודיה • צ'ק איירליינס • צ'יינה איירליינס • צ'יינה איסטרן איירליינס • KLM • קניה איירווייז • שיאמן איירליינס |  |
| חברות שותפות | אייר אירופה אקספרס (אנ') • אייר פראנס הופ • אארומקסיקו קונקט (אנ') • דלתא קונקשן (אנ') • דלתא שאטל (אנ') • KLM Cityhopper • מנדרין איירליינס (אנ') • שנגחאי איירליינס |  |
| חברות עבר | אליטליה • אליטליה אקספרס • אליטליה סיטיליינר (אנ') • אאוסטרל ליניאס אאריאס • בריט אייר • Joon • דונאוויה • נורת'ווסט איירליינס • סיטיג'ט • צ'יינה סאות'רן איירליינס • קונטיננטל איירליינס • קופה איירליינס • רז'יונל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5332733-0  ISNI: 0000 0001 0689 6600  LCCN: n85079289  VIAF: 133752534   WorldCat (עם VIAF): 133752534
אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג

אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג (בגרמנית: Alexander von Oldenburg;‏ 2 ביוני 1844 – 6 בספטמבר 1932) היה מחותנו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אלכסנדר נולד ב-2 ביוני 1852 בסנקט פטרבורג, לפטר, דוכס אולדנבורג ולתרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. המשפחה בילתה את חודשי החורף בפטרהוף ובקיץ עברו אל ביתם האחר, בקאמנואי-אוסטרוף, שם הייתה חווה לילדים, שבה הם גידלו ירקות וטיפחו בעלי חיים חקלאיים תחת פיקוחה של האומנת הרוסית שלהם.
אלכסנדר ואחיו גדלו מוקפים באמנות ובמוזיקה. הוא למד רוסית, גרמנית, אנגלית וצרפתית, ומלבד מקצועות הלימוד הרגילים, הילדים נאלצו לתרגל מוזיקה, ציור, ריקודים, רכיבה ונימוס בארמון.
ב-19 בינואר 1868 התחתן אלכסנדר עם אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לוכטנברג, בתם של מקסימיליאן, דוכס לוכטנברג ומריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה נולד לו בן אחד:
פטר אלכסנדרוביץ', דוכס אולדנבורג (1868–1924), התחתן עם אולגה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

כשני אחיו שירת אלכסנדר בצבא הרוסי הקיסרי, ובשנים 1876–1880 שימש כמפקד החטיבה ה-1 בדיוויזיית המשמר ה-1, עמה אף לחם במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). בשנים 1885–1889 הוא שימש כשלישו של הקיסר, כמפקד המשמר הקיסרי, וכחבר מועצת המדינה. בשנת 1886 הודח אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה, ואלכסנדר היה מועמדה של רוסיה להחליפו, אולם בשל רצונם של הבולגרים לא להיות כפופים לרוסים, מועמדותו לא התקבלה, ופרדיננד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה נבחר לתפקיד. בשנת 1889 ביקש אלכסנדר להתפטר מתפקידו, בשל הטון האנטי-גרמני החריף שהתגבר בשורות הצבא, ובשל רצונו לדאוג לענייניו בדוכסות הגדולה של אולדנבורג, אולם אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה סירב להתפטרותו, ורק העניק לו חופשה של אחד עשר חודשים.
ביוגרפיה > פילנתרופיה

אלכסנדר היה אחד האנשים העשירים ברוסיה, בין השאר בזכות אשתו, שהייתה נכדתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ובמשך תקופה אף היה השני בסדר הירושה של הדוכסות הגדולה של אולדנבורג, אחרי פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג וניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג. כמו אביו לפניו, אלכסנדר היה משכיל וחכם, וריכז את רוב זמנו ומרצו לעבודות נדבנות ברחבי רוסיה. הוא היה נשיא של כמה בתי ספר, כמו גם הנשיא של המכון לרפואה ניסויית בסנקט פטרבורג. אלכסנדר ואוגניה ייסדו את מכון אולדנבורג בפטרוגרד, שבו יותר מ-2,000 בנים ובנות קיבלו השכלה טכנית, עם לינה ואוכל חינם, על חשבון הדוכס והדוכסית. התרומות הנרחבות שלהם עזרו לממן ומצאו בתי ספר טכניים, בתי חולים, בתי יתומים, כמו גם מוסדות פילנתרופיים אחרים ברחבי רוסיה. מאחר שאלכסנדר היה רופא, הוא היה מעורב מאוד בניהול של בתי חולים אלה, ובתפקידו כראש מחלקת השירותים הרפואיים לצבא ולצי הרוסי, הזמין אלכסנדר מאות קצינים צרפתים ופצועים פצועים להישאר חופשי בסנטוריום שהקים בחצי האי קרים. הוא גם שיפר מאוד את ארגון החיילים הפצועים בחזית. פעולות הצדקה שלו ושל אשתו נודעו עד כדי כך, שעיתון הכריז ב-1914 כי משום שהקדישו את חייהם ואת החלק הגדול יותר של עושרם לפילנתרופיה, "אין כנראה שניים שאהובים כל כך כמו הדוכס והדוכסית אולדנבורג".
בעת שנכח בפתיחתו של המכון לרפואה ניסיונית כמיטיבו העיקרי בינואר 1907, נרצח פקיד ממשלתי בכיר, גנרל פון לאוניץ, לעיני אלכסנדר ואוגניה. הגנרל עמד במרחק צעדים ספורים מבעלה, כך שאוגניה, שהאמינה בתחילה כי אלכסנדר היה זה שנהרג, התעלפה מרוב חרדתה.
ביוגרפיה > אחריתו

אלכסנדר היה רופא, וסייע בהקמה ובניהול פעיל של בתי החולים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, הקיסר ניקולאי השני מינה את אלכסנדר לקצין רפואה ראשי של הצבא והצי הרוסי. אף כי בחירתו בעמדה כה רפואית גבוהה הייתה יוצאת דופן בשל מעמדו, היה עוד תקדים בבית מלכותי אחר, לודוויג פרדיננד, נסיך בוואריה, ששימש באותה עת כמנתח כללי בצבא הגרמני. במהלך המהפכה הרוסית הסתתר אלכסנדר בתחילה בפינלנד, ולאחר מכן ברח לפריז, צרפת, וב-6 בספטמבר 1932 הוא מת באחוזתו בביאריץ.
ממשלת מישוסטין השנייה

| --- | --- |
  
 מידע כללי
 13 במאי 2024 – הווה (246 ימים)
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 ראש ממשלה:  מיכאיל מישוסטין
 סגן ראשון לראש הממשלה:  דניס מנטורוב
 מפלגה שולטת:  ER
 סיעות הקבינט:  ER, LDPR
 מספר שרים:  21
 הקבינט הקודם:  ממשלת מישוסטין הראשונה
 http://government.ru
 
ממשלת מישוסטין השנייה (ברוסית: Второе Правительство Мишустина) היא ממשלת רוסיה בראשות מיכאיל מישוסטין, המכהנת ממאי 2024, בתקופת הקדנציה החמישית של ולדימיר פוטין כנשיא הפדרציה הרוסית.
מינוי ראש הממשלה

ב־10 במאי 2024, הנשיא ולדימיר פוטין הציע לדומה הממלכתית למנות לקדנציה נוספת את מיכאיל מישוסטין לתפקיד ראש הממשלה. באותו יום קיימה הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית ישיבה שהוקדשה לאישור מועמדותו של ראש הממשלה ואישרה את מיכאיל מישוסטין בתפקיד. 375 צירים הצביעו בעד מישוסטין כראש הממשלה, 57 נמנעו (חברי  המפלגה הקומוניסטית), לא היו הצבעות נגד. לאחר מכן חתם פוטין על צו הממנה את מיכאיל מישוסטין לראש ממשלה.
| סיעה | צירים | בעד | נגד | נמנעו | לא הצביעו | לא נכחו |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה המאוחדת | 324 | 310 | 0 | 0 | 14 | 0 |
| המפלגה הקומוניסטית | 57 | 0 | 0 | 57 | 0 | 0 |
| רוסיה הוגנת - למען האמת | 28 | 26 | 0 | 0 | 2 | 0 |
| המפלגה הליברל-דמוקרטית | 23 | 22 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| האנשים החדשים | 15 | 15 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| חברי פרלמנט עצמאיים | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| תוצאות | 449 | 375 | 0 | 57 | 18 | 1 |
תוצאות ההצבעה
שינויים מבניים

במסגרת מינוי הקבינט החדש נערכו שינויים מינוריים במבנה הממשלה, בין היתר השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני הועבר מאחריות משרד ההגנה של רוסיה לאחריות לשכת נשיא רוסיה.