stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של הצילום
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > צילום מלחמות > רוג'ר פנטון במלחמת קרים

פנטון היה צלם בריטי. גם הוא למד ציור ועבד כצייר. לאחר תערוכת הצילום הגדולה בלונדון ב-1851 החלה התעניינותו בצילום והחל לצלם מבנים ארכיטקטונים. ב-1853 החל לצלם את אוסף המוזיאון הבריטי וב-1854 החל לצלם את משפחת המלוכה. בפברואר 1855 יצא לצלם בחזית מלחמת קרים. מאחר שהשתמש בתהליך הקולדיון הרטוב, התקין פנטון חדר חושך מלא בעגלה הרתומה לסוס. במשך 3 חודשים צילם 350 נגטיבים (רובם המכריע היו פורטרטים של קצינים - שלאישורם נידרש כדי לנוע ממקום למקום). עקב התהליך והציוד המסורבל, צילומיו לא היו של החזית ממש, היו אלו צילומים מבוימים. כפי שניתן לראות מפיזור כדורי התותח בצילום משמאל, הכדורים הונחו במקום כדי להוסיף נופך דרמטי לצילום. מימין זהו הקרון ששירת את פנטון כחדר חושך בשדה הקרב. הייתה זו המלחמה הראשונה ממנה הגיעו צילומים לעיתונים.
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > צילום מלחמות > מלחמת האזרחים בארצות הברית

מלחמת האזרחים צולמה בארצות הברית על ידי מספר צלמים, גם צילומים אלו היו מבוימים על ידי צוות הצילום, הם כללו את שדה הקרב כולל גופות שנותרו וגם חיילים ואזרחים בטרם יצאו לקרב. בין הצלמים יש לציין את ג'ון הילרס (אנ') שצילם מעל 23 אלף נגטיבים, אנדרו ראסל (אנ'), טימותי אוסליבאן(אנ'). אלכסנדר גארדנר (אנ'). מת'יו ב. בריידי דוגמאות לעבודותיהם בקישור הצמוד לשמם.
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > צילום בארץ ישראל > פליקס בונפיס

בונפיס 1878
בונפיס
בריכת חיזקיהו בונפיס 1867
בונפיס
בונפיס היה צרפתי שהגיע ללבנון ב-1860 כחייל צרפתי. לאחר שרותו הצבאי חזר לביירות עם אשתו וילדיו. הם השתקעו בעיר ופתחו סטודיו לצילום. בונפיס הרבה לתור את לבנון וסביבתה, כולל ארץ ישראל ויצר אוסף צילומים ענק וחסר תקדים במזרח התיכון. לימים נשכח האוסף בעלית הגג של מוזיאון בארצות הברית ורק בעקבות פיצוץ בן ב-1971 נמצא האוסף.
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > צילום בארץ ישראל > אוגוסט זלצמן

זלצמן 1856
זלצמן 1856
זלצמן 1854
זלצמן 1860
אוגוסט זלצמן, צייר צרפתי, הגיע לצלם בארץ ישראל 1853 אחד הראשונים שהתמחה בצילום כאמצעי למחקר עתיקות ארכאולוגיות. כוונותיו של זלצמן היו צילום תעודי של ממצאים ארכאולוגיים אך הרקע שלו כצייר סייע להפיק צילומים עם אספקטים אומנותיים. הוא שהה בירושלים למעלה מארבעה חודשים והפיק מעל 200 נגטיבים מהעיר. בפריז הפיק אלבום צילומים בנושא ירושלים שכלל 174 מצילומיו. האלבום זכה לביקוש רב..
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > צילום בארץ ישראל > לואיס דה-קלר

דה-קלר 1860
דה-קלר 1859–1860
דה-קלר 1860
דה-קלר 1860
לואיס דה-קלר(צר') צלם צרפתי עם נטייה לצילום ארכאולוגי. שצילם במרחבי הלבנט, כולל מצרים סוריה וירושלים.
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > צילום בארץ ישראל > מקסים די-קמפ

די קאמפ אוגוסט 1850
די קאמפ 19.08.1850
די קאמפ 1849–1851
די קאמפ 20.08.1850
מקסים די-קמפ (אנ'), צייר צרפתי, סייר בלבנט בשנים 1850-1852כשליח של ממשלת צרפת וצילם במצרים, פלשתינה וסוריה. אלבום שכלל 125 מצילומיו הופק בפריס.
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > נשים בצילום

על הצלמת הגדולה של התקופה, ג'וליה קמרון, ראו למעלה.
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > נשים בצילום > ז'נב אליזבת דיסדרי

אליזבת דיסדרי 1870 צילום עצמי
דיסדרי 1856
דיסדרי 1856
דיסדרי 1856
ז'נב אליזבת דיסדרי(אנ') היא ככל הנראה הצלמת הצרפתייה היחידה שצילומיה שרדו ובין הצלמות המקצועיות הבודדות בעולם באותה תקופה. בעלה והיא פתחו סטודיו לצילום בעיר ברסט שבצרפת בסוף שנות הארבעים ופעלו בתהליך הדאגורטייפ. כשעזב לפתוח סטודיו בפריס נשארה בעיר ברסט והמשיכה לצלם אנשים ואדריכלות. ב-1872 עברה לפריס, שם פתחה סטודיו לצילום בתהליך קולודיון והפעילה אותו עד מותה ב-1878.
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > נשים בצילום > צלמות נוספות בתקופה זו

נראה שבשוודיה הצלמת המקצועית הראשונה הייתה Brita Sofia Hesselius (1801–1866) (אנ')
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > 1877-1893 צילום תנועה - מויברידג'

אדוארד מויברידג' (אנ')
הצילום בתקופת הקולודיון הרטוב > צילום סטראוגרפי

סט. פטסבורג - צילום סטריאוסקופי
מכשיר לצפיה בדימוי סטריאוסקופי
שימוש במכשיר צפיה סטריאוסקופי
מצלמה לצילום דימוי סטריאוסקופי
ראה ערך מורחב סטריאוסקופיה. צילום סטריאוגרפי, או צילום סטריאוסקופי, מתבצע באמצעות מצלמה המצוידת בשתי עדשות (שהמרחק ביניהם הוא בערך המרחק בין שני העיניים, ושני העדשות פונות לאות אובייקט (בקירוב רב). מתקבלת תמונה שעליה שני דימויים, כמעט זהים. התמונה נצפת באמצעות מכשיר הדומה למשקפת. המוח ממזג את שני דימויים לדימוי אחד המתורגם במוח לדימוי תלת־ממדי. צילומים אלו היו נפוצים מאוד במחצית השנייה של המאה התשע עשרה ובתים רבים היו מכשירי צפייה סטריאוסקופים ואוסף צילומים מתאים.
תהליך ג'לטין יבש - 1880 ואילך

תהליך כסף ג'ילטיני(אנ') בצילום הוא תהליך יבש, ניתן למרוח אותו על מצע (זכוכית, צלולויד וכו'), לשמור את הנגטיב במצב יבש ולחשוף אותו לאור (במצלמה) בכל זמו ולאחר החשיפה ניתן להמשיך לשמור אותו במצב יבש עד הפיתוח. תהליך זה הוא הבסיס לצילום משנת 1880 והוא בשימוש עד ימינו (גם עם הופעת הצילום הדיגיטלי יש צלמים הממשיכים לצלם צילום מסורתי). אף על פי שהתהליך העקרוני הוא אותו תהליך, הוא התפתח והתקדם בצעדים רבים:
בשלב הראשון, המצע היה פלטות זכובית, בהמשך פותחו דפי צלולויד. גודל נפוץ בתקופה זו היה "8X10. (פורמט גדול)
מצע הצלולויד התפתח ובשנת 1888 הופיעו סרטי צלולויד. סרטים אלו היו בגדלים שונים, הופעת סרטי צילום התלוותה להופעת מצלמות התואמות להם. הסרט הראשון שהופיע היה סרט מס. 117 שגודל מסגרת הנגטיב הייתה מרובע בגודל 57 מ"מ ("2.25) וניתמך על ידי מצלמת בראוני(אנ') של קודאק שזכתה לפופולריות רבה מאוד.
ב-1905 הופיע פורמט ה-35 מ"מ עם מספר מצלמות שתמכו בגודל זה. הפורמט הפך לנפוץ רק החל מ-1923, שעה שלייקה הוציאה מצלמה איכותית התומכת בפורמט זה., גודל נפוץ נוסף היה "6X6.
הופיעו סרטי צילום עם רגישות משופרת.
פותחה טכנולוגיה של נגטיבים צבעוניים.
התפתחויות טכנולוגיות אלו פתחו אופקים חדשים בפני הצילום והצלמים:
הופעת תהליך יבש איפשרה לצלמים ניידות משופרת והגעה לאתרי צילום אליהם לא ניתן להגיע ציוד הנדרש לקולודיון רטוב.
הופעת סרטי הצילום הרחיבה דרמטית את מעגל הצלמים והכניסה למעגל זה צלמים רבים חובבים. הפרסומת של קודאק למצלמת הבראוני היתה: "אתה תלחץ על לחצן הצילום, אנו נדאג לכל היתר". המצלמה נרכשה טעונה בסרט צילום, כאשר הסרט הסתיים, המצלמה נשלחה למעבדה וחזרה טעונה עם סרט חדש בליווי חבילת הדפסות מהסרט הקודם.
סרטי הצילום איפשרו לצלמים המקצועיים לקבל מנושא מספר צילומים בקצב צילום גבוה יותר מאשר היה אפשרי בתהליך האיטי של פלטות/דפים נפרדים וכך להתמודד עם נושאים דינמיים.
הופעת סרטי צילום ברגישות גבוהה איפשרה לצלם אובייקטים בתנועה, ואף בתנועה מהירה, בנוסף, התאפשר לצלם בתנאי תאורה קשים, כולל בלילה.
הצילום משנת 1880 ואילך > נטורליזם

George Davison 1907
Francis Meadow Sutcliffe 1895
צלם James Booker Blakemore Wellington 1890
נטורליזם הוא סגנון בצילום המבקש ללכוד נושאים כפי שהם מופיעים בחיים האמיתיים ללא מניפולציות או התערבות אחרת. התנועה שדגלה בסגנון זה קמה בשנות השמונים של המאה ה-19 והושפעה מהנטיה החדשה של הציירים בתקופה זו לצאת אל הטבע וליצור תוך תיאור ריאליסטי של הטבע. התנועה קמה מתוך התנגדות לזרם הפיקטוריאליזם שהיה בנוי ביסודו על צילום מבוים. הפילוסופיה של נטורליזם עולה בקנה אחד עם התנועה האמנותית הרחבה יותר של הנטורליזם, שמעריכה ריאליזם ואותנטיות על פני פנטזיה או הפשטה. נטורליזם בצילום הוא אמירת האמת דרך העדשה תוך התמקדות באור טבעי, ברגעים מהחיים האמיתיים וברגשות אמיתיים, לעיתים קרובות מבקשים להעביר תחושה של נצחיות ופשטות. הדחיפה לתנועה זו נעזרה בהופעת מדיות צילום יבשות (על זכוכית או צלולויד) שהפך את הצילום בטבע לנגיש יותר.
הצילום משנת 1880 ואילך > נטורליזם > פיטר הנרי אמרסון

אמרסון - איסוף חבצלות מים - 1886
ד"ר אמרסון (אנ') היה מראשני זרם צילום נטורליסטי. הוא החליף קריירה של מנתח בצילום והיה בקבוצת מקימי מועדון הצילום של לונדון, מועדון שקיים עד היום. הוא פרסם מספר סיפרי צילום שזכו להערכה רבה ולתפוצה רחבה. בהמשך פיתח אמרסון תהליך צילום של פוקוס חלקי. תהליך זה מנסה לחקות את התנהגות העין האנושית שבה אובייקט מרכזי הוא חד וברור בעוד שהאובייקטים בהיקף, פחות חדים. כמו כן פיתח תהליך של פוקוס רך תהליך שמחזק את תחושת האווירה שבצילום על חשבון ויתור על חדות הפרטים. אמרסון צילם בפורמט גדול (16.5X 21.6 ס"מ) ונהג להדפיס את תמונותיו בהדפסת מגע. הצילום הראשון שפרסם אותו היה "איסוף חבצלות מים" משנת 1886. לאחר מספר שנים של צילום נטורליסטי החל אמרסון לצלם צילום מופשט.
הצילום משנת 1880 ואילך > נטורליזם > אחוות הטבעת

אחוות הטבעת - Linked Ring Brotherhood הייתה קבוצת צלמים שנפרדה ב-1892 ממועדון הצילום של לונדון. מיסדה היה רוביסון וצלמים מרכזיים רבים הצטרפו לאחווה זו.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר

צילום ישיר (Strait Photography) מכונה לעיתים "צילום טהור" (Pure Photography) מתייחס לזרם בצילום המתאר קומפוזיציה כפי שהיא, עם פרטים וחדות טבעיים כפי שנראית במציאות. במונח הוזכר לראשונה על ידי Sadakichi Hartmann בכתב העת Camera Work (אנ') של אלפרד שטיגליץ מתוך כוונה להבדיל אותו מזרם הפיקטוריאליזים. צלמים בולטים בתחילתו של זרם זה, בנוסף לשטיגליץ הם פול סטרנד, אדוארד ווסטון, אנסל אדמס ועוד. אף על פי שזרם זה נתפס כזרם ללא מניפולציות בצילום, הצלמים הרשו לעצמם לבצע בחדר חושך טכניקות לשיפור האסתטיקה, הניגודיות, עושר גוני הביניים (טונאליות) וכו'.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > פוטוססשן Photo-Secession

פוטוססשן (אנ') היא קבוצת צלמים שפעלה לקדם את הצילום הפיקטוראליזם, לאחד את האמריקאים העוסקים באומנות, לארגן תערוכות של חברי הקבוצה ושל אמנים אמריקאים אחרים. הקבוצה תרמה רבות להכרה של הצילום כאומנות.
הקבוצה נוצרה בשנת 1902 מתוך הצלמים שיצרו את תערוכת הצילום הפיקטוריאליסטי ב־National Art Club שהוצגה בניו יורק. חבריה היו צלמים מובילים מארצות הברית. הדמויות המובילות בקבוצה היה אלפרד סטיגליץ (Alfred Stieglitz) וסטייכן (Edward Jean Steichen), למרות גילו הצעיר נחשב כבר כצייר וצלם מוביל. יסוד הקבוצה היה כחלק מהעברת מרכז הכובד של אומנות הצילום מאירופה לארצות הברית.
צלמים נוספים בין מייסדי הקבוצה:
John G. Bullock, William. B Dyer, Dallett Fuguet, Gertrude Käsebier, Joseph T. Keiley, Robert S. Redfield, Eva Watson-Schütze, Edmund Stirling, John F. Strauss, Clarence H. White..
הקבוצה הוקמה כמקבילה אמריקאית לאחוות ה-Linked Ring Brotherhood הלונדונית. כתב העת של הקבוצה היהCamera Work שהיה כתב העת בצילום המוביל בשנים 1902–1917 ועורכו הראשי היה סטיגליץ, כתב עת זה תרם רבות להפצת אומנות הצילום ועבודות הצילום המובילות בקרב הציבור. האמן שהוביל מבחינת כמות העבודות בכתב העת היה סטייכן, בהמשך פתחו סטייכן ושטיגליץ גלריה של הפוטוססשן שהציגה עבודות אומנות, גלריה זו נחשבה כגלריה משפיעה ונחשבת. אגב, סטייכן היה גם הראשון שהציג צילומי צבע בארצות הברית – הוא עשה זאת בגלריה זו ב-1907 בשימוש בטכניקת Auto chrome של האחים לומייר.
הקבוצה נתנה דחיפה להתפתחות אומנות הצילום בארצות הברית.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אלפרד סטיגליץ

בתחילת המאה ה-20 היה אלפרד סטיגליץ(אנ') הדמות החשובה ביותר בצילום האמריקאי. הוא פעל במשך שנים רבות להעלות את מעמדו של הצילום כאמנות יפה על ידי כתיבת מאמרים רבים, יצירת תערוכות, הצגת עבודות משלו ובעיקר על ידי ניסיון להשפיע על הכיוון האמנותי של מועדון הצילום של ניו יורק.(שהיה מועדון צילום מרכזי בארצות הברית) הוא לא הצליח לבצע מהפכה במועדון צילום זה, וכתוצאה מכך באביב 1902 הוא היה מתוסכל ותשוש כאחד. הוא בילה את חמש השנים האחרונות כעורך של כתב העת של מועדון המצלמה Camera Notes, שם מאמציו לקדם את הצילום כצורת אמנות משובחת אותגרו בקביעות על ידי חברי המועדון המבוגרים והשמרנים יותר שחשבו שצילום הוא לא יותר מאשר תהליך טכני. שטיגליץ האמין שהצילום אינו רק מקור לתיעוד העובדות ולא כלי להעתקת אמנות מצוירת אלא דרך חדשה של ביטוי ויצירה (פיקטוריאליזם). במקום להמשיך להילחם בגישה האנכרוניסטית, הוא התפטר מתפקידו כעורך של Camera Notes השיק כתב עת חדש Camera Work. בשנת 1910 נערכה תערוכת רטרוספקטיבה ענקית של ה-Photo-Secession בגלריה לאמנות אולברייט-נוקס בבפאלו, ניו יורק. שזכתה לתהודה רבה, ובסופה רכשה הגלריה שנים עשר הדפסים ושמרה חדר אחד לתצוגה קבועה של צילום. זו הייתה הפעם הראשונה שמוזיאון בארצות הברית הכיר בכך שצילום הוא למעשה צורת אמנות, ובמובנים רבים הוא סימן את תחילת הסוף של ה-Photo-Scession..
The Steerage, by Alfred Stieglitz. Camera Work No 36, 1911
A Snapshot: Paris, by Alfred Stieglitz. Camera Work No 41, 1913
New York 1900
New-York, by Alfred Stieglitz., 1893
סידרה בה שטיגליץ צילם את האומנית ג'ורג'יה או'קיף, זוכת מדליית החירות הנשיאותית (ב-1975) על הישגיה באומנות. (במהלך הצילומים שטיגלץ ואו'קיף נישאו).
1919
1918
1918
1919
סידרת צילומי העננים (Equivalents).
1926
1925
1924
1929
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אלפרד סטיגליץ > Camera Work

Camera Work היה כתב עת רבעוני לצילום שפורסם על ידי אלפרד סטיגליץ בין השנים 1903 ל-1917. הוא הציג צילומים באיכות גבוהה של כמה מהצלמים החשובים בעולם באותה תקופה, במטרה לבסס את הצילום כאמנות יפה. הוא כונה "אינטלקטואלי", " והיה ללא ספק היפה מכל כתבי העת הצילום ", ו"דיוקן של עידן שבו הרגישות האמנותית של המאה התשע עשרה הפכה למודעות האמנותית של ימינו". אחת המטרות של כתב העת החדש הייתה לשמש במה ל-Photo-Secession, קבוצה שסטיגליץ הקים ב-1902 כדי לקדם את הצילום כצורת אמנות. חלק גדול מהעבודה שפורסמה ב-Camera Work תגיע מתערוכות ה-Photo-Secession שהוא הנחה. דוגמאות מצילומים שפורסמו בכתב העת:
The Rose, by Eva Watson-Schütze. Camera Work No 9, 1905
Experiment in Three-Color Photography, by Edward Steichen. Camera Work No 15, 1906
Spider-webs, by Alvin Langdon Coburn. Camera Work No 21, 1908
Drops of Rain, by Clarence H. White. Published in Camera Work No 23, 1908
Dawn, by Alice Boughton. Camera Work No 26, 1909
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > פול סטרנד

פול סטרנד
White Fence, 1917
1916
1916
1917
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > קבוצת f/64

קבוצת f/64 הייתה קבוצת צלמים צעירה שהתאגדה בהתנגדות לגישה של הצילום הפיקטוראליזם שהיה הזרם המשפיעה בתחילת המאה העשרים, בטענה שזרם זה מעכב את התפתחות הצילום ומונע חידושים באומנות זו. הקבוצה העדיפה את הצילום החד, ברור, ישיר, ריאליסטי ובעל הפרטים הברורים. שם הקבוצה נגזר מבחירת עדשה בעלת צמצם סגור מאוד המוביל לתוצאות חדות ומפורטות.
הקבוצה התגבשה בשנות השלושים של המאה העשרים באזור שבין העיר כרמל לסן פרנסיסקו שבקליפורניה, הם הושפעו מעבודותיו של אדוארד ווסטון שהיה הראשון מבין הצלמים שקיבל את עיטור קרן גוגנהיים. בין מייסדיה: Ansel Adams Imogen Cunningham, John Paul Edwards, Sonya Noskowiak, Henry Swift, Willard Van Dyke, Edward Weston
הגישה הצילומית של קבוצה זו הפך לגישה הדומיננטית בשנות השלושים, זוהי גישה מתקדמת שפרחה בשנות המשבר הכלכלי והניבה צילומים ישירים של טבע, נופים, צורות גאומטריות, עירום ועוד. גם לאחר שהקבוצה התפרקה, המשיכה השפעתה על התפתחות הצילום והשם f/64 המשיך להיות שם נרדף לצילום ישיר.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > דאדא וצילום

זרם הדאדא באמנות, שנולדה במהלך מלה"ע הראשונה, הייתה תנועה רדיקלית ואוונגרדית שקמה כתגובה לזוועות המלחמה שבעקבותיהם אמנים ואינטלקטואלים ביקשו להשתחרר מהמסורות, מוסכמות אמנותיות ונורמות חברתיות. הם אימצו את האבסורד, הכאוס וחוסר ההיגיון כדרך לבקר את הסדר הקים. הדאדאיזם לא הייתה רק תנועת אמנות אלא פילוסופיה, דרך חשיבה המטילה ספק באמנות המסורתית. עם יכולתו ללכוד ולתמרן את המציאות, הצילום הפך לכלי רב עוצמה עבור אמני דאדא בזכות תכונותיו המובנות של המדיום - האובייקטיביות הנתפסת שלו, יכולתו ללכוד, לשחזר, לתמרן ולעוות את המציאות - הפכו אותו לכלי אידיאלי לאג'נדה הדאדאיסטית. באמצעות צילום, אמני דאדא יכלו לערער את הדימויים המקובלים, ליצור משמעויות חדשות ולאתגר את הסטטוס קוו.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אדוארד סטייכן

אדוארד סטייכן
אידת בייקר 1925
איזאדורה דאנקן על האקרופוליס 1921
'ניסויים בצבע, 1906
ממריא מנושאת מטוסים F6:1943
אחד הפרויקטים החשובים שלו, שהתמיעו את הצילום כענף אמנותי במוזיאונים, הייתה התערוכה משפחת האדם ב־MOMA.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אדוארד סטייכן > אוגוסט זַנדר

אוגוסט זנדר
אופה - בסדרה בעלי מקצועות 1928
3 איכרים צעירים 1914
בנאי - בסדרת בעלי מקצוע 1925
אשת הצייר 1926
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אדוארד סטייכן > ריצ'רד אבדון

ריצ'רד אבדון צלם שהתפרנס בעיקר מצילום אופנה. הפרויקט שפרסם אותו היה צילום דיוקנאות, בחלקם של ידוענים וברובם של אנשי עמל.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אדוארד סטייכן > הלמוט ניוטון

הלמוט ניוטון
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אדוארד סטייכן > אירווינג פן

אירווינג פן
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אדוארד סטייכן > סול לייטר

סול לייטר(אנ') היה צייר וצלם אמריקאי. התפרסם בעיקר כצלם רחוב ובצילומים ניכרת השפעת הציור שמובילה לצילום אסתטי. משנות הארבעים פעל במשותף עם יוג'ין סמית', רוברט פרנק ודיאן ארבוס, תחילה בצילום שחור לבן וב-1948 עבר לצילום צבע בקביעות. (מעבר שאיננו מובן מאליו מאחר שבתקופה זו צילומי צבע שרתו בעיקר צילום מסחרי, צלמים שעסקו באומנות נמנעו משימוש בצילום צבעוני עקב הקונוטציה המסחרית שלו.) בצילומי הצבע בדרך כלל הצבע עדין ורחוק מלהיות רווי. ב-1953 מבחר מעבודותיו הוצגו במוזיאון לאומנות מודרנית בניו-יורק (MOMA). התפרנס בעיקר מצילום אפנה למגזינים המובילים בעולם. בניגוד למרבית הצלמים המובילים בתקופה זו, הוא השתמש בפורמט 35 מ"מ (לייקה) ובדרך כלל עם עדשות 90 מ"מ ו-150 מ"מ, עדשות שאינן מקובלות בצילומי רחוב. עדשות אלו אפשרו לו לנהל עומק שדה קטן, היכן שמצא לנכון ולהשאיר אזורים אחרים מטושטשים כדי לחזק את הקומפוזיציה הנבחרת, לעיתים החלק הקדמי הוא המטושטש וחוסם חלק מהתמונה, והנושא נמצא בחלק הנותר ונוצר מבנה של שכבות בצילום. צילומי ההשתקפויות בחלונות ראווה הקדימו את אלו של לי פרידלנדר. ביחס לצילומי רחוב, שמרביתם אופקיים, חלק לא מבוטל מצילומיו אנכיים. בהמשך לצילומי הרחוב שלו, גם ספר הצילומים שלו In My Room זכה לתפוצה רחבה.
ניתן לראות מעבודותיו כאן וכאן וכאן.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום ישיר > אדוארד סטייכן > אנני ליבוביץ'

אנני ליבוביץ'
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום רחוב

צלמי רחוב מובילים הם אדג'ה, רוברט פרנק, סול לייטר, לי פרידלנדר, אלכס ווב. דוגמאות לצילום רחוב עכשוויים ראו
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום רחוב > אלכס ווב

Maciej Dakowicz
Ara Oshagan
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום בישראל > מיכה קירשנר

מיכה קירשנר
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום בישראל > אלכס ליבק

אלכס ליבק זכה בשנת 2024 באות כבוד מטעם מוזיאון ארץ ישראל תל אביב והקרן להנצחת מורשת ורנר וענת בראון על תרומתו המשמעותית לתחום הצילום בישראל. האות יוענק כהוקרה על פועלו רב השנים והישגיו המרשימים בשדה הצילום הישראלי.
הצילום משנת 1880 ואילך > צילום בישראל > ורדי כהנא

ורדי כהנא, ילידת תל אביב ,1959 היא צלמת, אוצרת ומרצה לצילום, מוכרת ועטורת פרסים. כהנא מצלמת פורטרטים שיש בהם מבט מקומי, חברתי ואנתרופולוגי. יצירתה האמנותית כוללת עבודות בפורמטים משתנים, לדוגמה, תיעוד משפחתה הענפה בסדרה "משפחה אחת" שהוצגה במוזיאון תל אביב בשנת 2007, והוצגה במשך כעשר שנים במוזיאונים ברחבי העולם. "משפחה אחת" משקפת את הארכאולוגיה הפוליטית בארץ ומציירת את גווניה הרבים של החברה הישראלית.
שלוש אחיות 1992 תל אביב, מהסדרה״משפחה אחת״ (אמא של כהנא)
הנכדים של בן דודי חנן 2005 קריית ספר, מהסדרה ״משפחה אחת״
3 אחים 1992 תל אביב, מהסדרה ״משפחה אחת״ (אביה של כהנא)
יזהר ואלה 2004 מעלה מכמש, מהסדרה ״משפחה אחת״
הספר "פורטרט ישראלי" בהוצאת חרגול-עם עובד,2006 מאגד דיוקנאות של אנשי מפתח בחברה הישראלית. הסדרה ״מחזור 2007״ המוצגת במהלך שנת 2024 בתערוכה (בגלריה לאומנות עכשיווית רמת השרון) ובספר "מחזור 2007" בהוצאת אסיה.
2010 מהסדרה ״מחזור2007״
נוגה ודין 2021 מהסדרה ״מחזור 2007״
גיל ואדוארדו 2022 מהסדרה ״מחזור 2007״
הגר 2024 מהסדרה ״מחזור 2007״
הזליגה בין הפורטרט המגזיני לעולם האמנות והטשטוש בין התחומים שבעבר היו מובדלים, מקבלים משנה תוקף ביצירתה ומזינים האחד את האחר. עבודותיה האישיות מוצגות במוזיאונים ובגלריות בארץ ובעולם, וצילומי הפורטרטים שלה פורסמו במשך שלושה העשורים האחרונים במוספי העיתונים המובילים בארץ, ובכתבי עת בחו"ל.
כהנא היא כלת פרס סוקולוב - שניתן לראשונה על הישגים בצילום, ופרס משרד התרבות. פרס מפעל חיים בצילום של מוזאון ישראל בירושלים. עיטור מסדר הכבוד לאמנות, של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, כהנא היא הזוכה הראשונה בפרס צילום על שם ורנר וענת בראון מטעם מוזיאון ארץ ישראל תל אביב והקרן להנצחת מורשת ורנר וענת בראון (2024). תצלומיה נמצאים באוספים של: מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, אוסף משכנות שאננים בירושלים ובאוספים מוזאליים ופרטיים רבים בארץ ובחו"ל..
צילום מושגי

לצילום המושגי כינויים נפוצים נוספים: צילום רעיוני, צילום פוסט-מודרני, צילום עכשווי. (שני האחרונים פחות רצויים מאחר שהעכשווי של היום יוחלף בזמן מסוים בעכשווי אחר, גם "פוסט מודרני" מחר עשוי להתייחס לזרם חדש יותר).
צילום מושגי > צילום אמנותי

שאלה זו עולה במשנה תוקף בעידן הצילום המושגי, שבו הערכים הקלאסיים של "יופי" ואסתטיקה אינם נחשבים. בעידן זה עולים קריטריונים חדשים כדי להתמודד עם שאלה זו.
צילום אומנותי, כפי שהוגדר על ידי אנשי המקצוע של האומנות (אוצרים, בעלי-גלריות, אנשי האקדמיה של האומנות, חוקרים, מנהלים במוזיאונים, מבקרי אומנות וכיוצ"ב) הוא צילום העומד בתנאים הבאים:
הופק בידי אנשים הנחשבים אמנים על ידי אנשי המקצוע של האומנות.
מוצג במוזיאונים, גלריות ושאר מקומות להצגת יצירות אומנות.
דנים בו בספרים ובכתבי עת העוסקים באומנות.
הגדרה מלאה יותר היא צילום שעבר את מסננת הזמן.
ראו גם

צילום
מעבדת צילום
ג'ואל מור

| --- | --- |

מור, 2016
 לידה:  25 בספטמבר 1977 (בן 47) פורטלנד, אורגון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Joel David Moore 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום אורגון  Benson Polytechnic High School  Mt. Hood Community College 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ואל דייוויד מור (באנגלית: Joel David Moore; נולד ב-25 בספטמבר 1977) הוא שחקן אופי ובמאי קולנוע אמריקאי. נודע בזכות תפקידיו בסרטים "דודג'בול", "ילד של סבתא", "אווטאר", ובסדרת הטלוויזיה "בונז".
ביוגרפיה

מור נולד וגדל בפורטלנד, אורגון שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. הוא למד "במכללת מט. הוד" במשך כשנתיים, משם עבר ל"אוניברסיטת דרום אורגון" וסיים את לימודיו עם תואר באומנות.
על מנת לקדם את עצמו מבחינה מקצועית כשחקן עבר מור ללוס אנג'לס ביחד עם סוכנו.
בתחילה הופיע בלמעלה מ-15 פרסומות.
קריירה

בשנת 1996 קיבל תפקיד קטן בסרט ההתבגרות "פוקס פייר" בכיכובה של אנג'לינה ג'ולי. ב-2001 הופיע בקליפ לשיר "Youth of the Nation" של להקת הנו-מטאל P.O.D..
פרסום נרחב יותר קיבל מור בשנת 2004 עם תפקיד משני בדמותו של אוון, מקבוצת הדוג'בול של פיטר (וינס ווהן) בקומדיה "דודג'בול".
בשנת 2006 זכה מור לתפקיד ראשי ראשון בקריירה בסרט האימה העצמאי "גרזן", בנוסף השתתף גם בקומדיה בהפקתו של אדם סנדלר "ילד של סבתא". בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי לצדה של פריס הילטון בקומדיה "מגניבות בע"מ", סרט אשר נקטל באופן גורף מצד המבקרים, אולם הופעתו בסרט תפסה את עיניו של ג'יימס קמרון אשר החליט ללהק אותו לתפקיד משני בסרטו שובר הקופות משנת 2009, "אווטאר".
הופעתו של מור בסרט הייתה בדמותו של נורם ספילמן, ביולוג ב"פרויקט אווטאר" אשר חוקר את חיי הצמחייה והטבע שבכוכב פנדורה.
התפרסם גם בזכות הופעותיו בסדרות טלוויזיה, הבולטת ביותר הייתה בשנת 2008, בסדרת הטלוויזיה "עצמות" ברשת FOX, בה גילם את דמותו של קולין פישר במשך שישה עשר פרקים. באותה שנה הופיע בקליפ לשיר "Beat It", קאבר שביצעו להקת הרוק פול אאוט בוי. בשנת 2009 הופיע בווידאו-קליפ לשירה של קייטי פרי "Waking Up in Vegas" ובשנת 2010 הופיע בווידאו-קליפ לשירה של קתרין מקפי "It's Not Christmas Without You".
בשנת 2011 שיחק בסרט האימה "ליל הכריש" לצד שרה פקסטון.
בשנת 2016 יצא סרטו השני כבמאי שנקרא "נעורים באורגון" בכיכובם של כריסטינה אפלגייט, בילי קרודופ וניקולה פלץ.
בשנת 2021 ג'ואל שב לתפקידו כד"ר נורם ספילמן בסרט "אווטאר: דרכם של המים", כשג'יימס קמרון אייש את כס הבימוי פעם נוספת.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | פוקס פייר | חנון |  |
| 2004 | גאון עולה | רולף |  |
| 2004 | דודג'בול | אוון דיטמן |  |
| 2006 | הילד של סבתא | ג'יי.פי |  |
| 2006 | לאלף את אבא | עובד שכיר |  |
| 2006 | בית ספר לאומנות | בארדו |  |
| 2006 | The Elder Son | קני |  |
| 2006 | גרזן | בן |  |
| 2007 | קאט ויליאמס: יצאן אמריקני | ספרטני #3 |  |
| 2007 | El Muerto | אייזק "זאק" סילבר |  |
| 2007 | התפתלות | מייסון | גם במאי |
| 2007 | נשיקת שנחאי | ג'ו סילברמן |  |
| 2008 | מגניבות בע"מ | נייט קופר |  |
| 2008 | ווינרס | גרג קינג |  |
| 2009 | מעבר לכל ספק | קורי פינלי |  |
| 2009 | הפעלולן | טרוי לבובסקי |  |
| 2009 | אווטאר | ד"ר נורם ספלמן |  |
| 2010 | ג'אני ג'ונס | דייב |  |
| 2011 | Chillerama | אדולף היטלר |  |
| 2011 | Julia X | סאם |  |
| 2011 | ליל הכריש | גורדון |  |
| 2012 | Grassroots | גרנט קוגסוול |  |
| 2012 | אבודה | ניק מייסי |  |
| 2012 | למצוא את האחת | אדם ליפשיץ |  |
| 2012 | בלי חוקים | קרייג |  |
| 2012 | Ticket Out | ריילי |  |
| 2013 | גרזן 3 | בן |  |
| 2013 | קאנטרי בלוגראס בלוז | ג'ואי ראמון |  |
| 2014 | האורח (אנ') | קרייג |  |
| 2014 | #Stuck | גיא |  |
| 2014 | Grace: The Possession | לוק |  |
| 2015 | Divine Access | ניגל |  |
| 2016 | נעורים באורגון |   | במאי |
| 2017 | בני ערובה במילכוד | גארי |  |
| 2020 | עיר רצחנית | פיטר פלטון |  |
| 2021 | Hide and Seek |   | במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2022 | אווטאר: דרכם של המים | ד"ר נורם ספלמן |  |
| 2022 | Daniel's Gotta Die | דניאל פאוול |  |
| 2022 | The Baker | פיטר |  |
| 2024 | אווטאר 3 | ד"ר נורם ספלמן |  |
| 2025 | סוג של בהיריון | מארק |  |
| TBA | Killing Winston Jones | פאבו | גם במאי |
| TBA | Blue Iguana |  |  |
| TBA | The Retirement Plan |  |  |