סופיות
השקפה רוחנית

המיסטיקנים הסופים שאבו את עיקר השקפתם מן הקוראן, אשר עבור המוסלמים מכיל את כל החוכמה האלוהית ויש לפרש אותו בתבונה, והעניקו בפרשנותם משקל רב להצהרה שאלוהים "אוהב אותם והם אוהבים אותו", שהפכה להנחת בסיס בתפיסה מיסטית שנשענת על אהבה.
בבסיס התפיסה הסופית, בדומה לזרמים מוסלמים רבים, נמצא התווחיד, העיקרון המונותאיסטי ש"אין עוד אלוהות מלבד אללה". תפיסה זו עברה מספר גלגולים לאורך ההיסטוריה של התפתחות הסופיות, ובעת המודרנית התייחסות נפוצה כלפיה היא שאין בעולם דבר מלבד אלוהים.
שתי גישות אלו, שאלוהים הוא הכול, ושאלוהים מלא אהבה, הובילו לכך שבלב הדרך הסופית ישנה שאיפה לכניעה לאלוהים באהבה, שוב ושוב, והשאיפה לראות בכל אדם, חיה, צמח ודומם את ההתגלמות המוחלטת של אלוהים השורה בכול. הסופים מאמינים שהאלוהות יצרה את העולם כאחדות אחת הפועלת במסגרת של חוקים הרמוניים, של שאיפה לאיזון בין נתינה לקבלה, ומטרת הדרך הסופית היא לחזק את האחדות של הפרט עם הדרך האלוהית.
באופן מסורתי השקפתם הגיעה לצד ציות קפדני לחוקי הדת והפיכתו של הנביא מוחמד למודל לחיקוי. מנקודת מוצא זו, שאיפתם להגשמה רוחנית מתמקדת בהתבוננות פנימית נוקשה ומאבק נפשי, בניסיון לטהר את האדם אפילו מהסימנים הקטנים ביותר של אנוכיות, ובכך להשיג אח'לאץ, טוהר מוחלט של כוונה ומעשה. תרגול תווכל (אנ'), אמונה אדוקה באלוהים, מתורגל לעיתים במידה כזו שכל מחשבה שעוסקת ביום המחר נתפסת כלא-דתית. תפיסה בסיסית במיסטיקה הסופית עוסקת ב"מעט שינה, מעט דיבורים, מעט אוכל", וצום נחשב לאחד מהתרגולים החשובים ביותר לשגשוג רוחני. הסופים מייחסים חשיבות רבה לציטוט של מוחמד: "העוני הוא גאוותי", ומפרשים את ה"עוני" כגישה שלפיה אין עניין בשום דבר בחיים פרט לאלוהים. מדריך רוחני סופי אמור לקבל מתלמידו התמסרות מלאה לשיטות תרגול קפדניות. רעיון ה"ג'יהאד", מלחמת הקודש המוסלמית, מקבל פרשנות בזרמים הסופיים שלפיה זוהי מלחמה ב"נפש התחתונה", שמומשלת לעיתים ל"כלב שחור" שלא ניתן להורגו אלא רק לאלפו לדרך האלוהים. גם סבלנות והכרת תודה נחשבים כערכים נעלים.
על פי המיסטיקה הסופית, על האדם לעבור בחייו מסע רוחני, בניסיון להגיע לפנאא' (אנ'), המדמה מוות של התכונות האנושיות – מצב שבו האדם מתנקה מתכונותיו האנושיות, ומפנה מקום לתכונות האל. תחנה רוחנית אידילית זו מתוארת כאקסטטית ומלאת פיקחון. כדי להגיע אל הפנאא', על פי האמונה הסופית, יש לדבוק במסורות שונות, בהן תפילות טקסיות חזרתיוֹת.
על פי התפיסה הסופית, אין די לאנושות בידע המדעי, אלא היא זקוקה לצידו גם לידע אינטואיטיבי, כדי להגיע להארה רוחנית אמיתית. במיסטיקה הסופית חיוני לחוות את העולם באופן ישיר. המיסטיקנים הסופים מאמינים שאף תגלית לא יכולה לסתור את הכוונה האמיתית של הקוראן, ורואים בו את הביטוי הגבוה ביותר של חוכמה אלוהית.
הסופים מאמינים שמספר הדרכים אל האחד הוא כמספר בני האדם על פני האדמה, וכל אחד ואחד צופן בתוכו את הקריאה לפקוח את עיניו לנסתרות, ולבוא ולחזור אל שורש שורשי מהותו הפנימית. דוגמה לחשיבות שמייחסים הסופים למציאת הדרך האישית לאלוהים ניתן למצוא בשירו של שייח' מוזאפר:[דרוש מקור]
עִזְבוּ הַכֹּל וּלְכוּ בְּעִקְבוֹת הָאַהֲבָה בִּלְבַד, הוֹ לִבִּי,

אַנְשֵׁי מְצִיאוּת מְצַיְּתִים לָאַהֲבָה,

עֲבוּרָם הָאַהֲבָה עַתִּיקָה יוֹתֵר מִכָּל הַיָּדוּעַ לָנוּ.

הֵם חִפְּשׂוּ אֶת רֵאשִׁיתָה שֶׁל הָאַהֲבָה,

אַךְ גִּלּוּ שֶׁאֵין לָהּ רֵאשִׁית.
תורותיהם וכתביהם של הסופים מתארים את מסעה של הנשמה הנפרדת אל האחדות עם אלוהים, ומציעה קווים מנחים וייעוץ בנתיב מסע זה.
הספרות הסוּפית מציעה הסברים עשירים ומפורטים להבנת מערכת היחסים שבין האדם לאלוהיו, ומתארת כיצד כמיהה כנה לאלוהים עוזרת להיטהרות, ומדגישה כיצד נוכחותו של אלוהים עשויה להתגלות בפנינו גם ברגעים קשים, כשהיא נראית רחוקה מאיתנו ביותר.
המיסטיקנים שמגיעים, על פי תפיסתם הרוחנית של הסופים, לקרבה הגדולה ביותר לאלוהים – מקבלים את התואר "וַלִיּ", או ברבים "אַוְולִיַאא'". הוולים נחשבים בתפיסה הסופית לכאלו שנוצרו, רוחנית, מתוך אורו של מוחמד הנביא.