stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנימייה

פְּנִימִיָּה היא מוסד חינוכי המספק לחניכיו את כל צורכיהם, אשר משולב על פי רוב בבית ספר. המושג "פנימי" מציין כי המגורים והכלכלה הם פנימיים בתוך המוסד הבית-ספרי. תלמידי הפנימיות מבלים את שנות התחנכותם בפנימייה, הרחק מהוריהם, אך בדרך כלל בסופי שבוע, חגים וחופשות הם חוזרים לביתם הקבוע.
מקור השם

בחלק גדול מהשפות האירופאיות נקראת הפנימייה "אינטרנַאט" (internat), ומילה זו שימשה אף בשפה העברית במחצית הראשונה של המאה העשרים (לצד המילה המחודשת "פנימייה").
לפי מילון Petit Robert הופיעה המילה בצרפתית לראשונה ב-1829, ופירושה "בית ספר שהתלמידים לא רק לומדים בו אלא מתגוררים בו".
המילה העברית פנימייה, היא כנראה תרגום מושאל, ייתכן שנעשה על ידי אליעזר בן-יהודה עצמו, שהשתמש לעיתים קרובות בסיומת –ייה". אולם ייתכן שנוצרה בשלבים שלאחר בן יהודה.
פנימייה טיפוסית

רבות מהפנימיות בעולם המערבי בנויות לפי העקרונות של הפנימייה האנגלית הטיפוסית. לפנימייה מודרנית טיפוסית יש מספר מבני מגורים במספר רחובות או בשטח סגור השייך לפנימייה. החניכים בדרך כלל זקוקים לאישור לעזוב את שטח הפנימייה.
לרוב המגורים מופרדים לפי מין החניכים. מספר אנשי סגל משמשים כאב בית ומתפקדים למעשה כהורה למחצה לכ-50 חניכים ברוב הזמן ובמיוחד מחוץ לשעות הלימוד. לעיתים אב הבית גם מסייע בתחומי הלימוד ובעיקר מנהל את משק בית המגורים ודואג לכל צורכיהם של החניכים.
חניכים בוגרים יותר זוכים ליותר עצמאות ומסייעים לחבריהם הצעירים יותר. לעיתים מתקיימת תחרותיות בין הבתים השונים בפנימייה, ותחרות זו מעודדת על ידי סגל הפנימייה כשמדובר בתחומים כגון ספורט.
פנימיות בישראל

הפנימיות הראשונות הוקמו בארץ ישראל בסוף המאה ה-19 עם ראשית התנועה הציונית. הפנימיות הראשונות שהוקמו פעלו ככפרי נוער שהדגישו את החינוך החקלאי והציוני. פנימיות נוספות הוקמו עם תום מלחמת העצמאות וקלטו נערים עולים רבים, חלקם יתומים, כגון חוות הנוער הציוני שהייתה בין הראשונות לשלב פנימייה עם בית ספר אזורי.
כיום ישנן עשרות פנימיות בארץ אשר מספר המתחנכים בכל אחת מהן נע בין 15–300 ילדים ובחלקן קיימים מעונות משפחתיים המאכלסים בין 7–12 חניכים. הפנימיות בישראל נותנות שירות לכל המגזרים- ממלכתי-חילוני או דתי, חרדי וערבי. בפנימיות מטופלים ילדים ובני נוער. הגדלים בקבוצות גיל שונות או רב גילאיות, בהתאם למודל הטיפול. הילדים מטופלים על ידי מדריכים חינוכיים ומטפלות או זוגות. בשנים האחרונות נושא הטיפול בילדים בסיכון בפנימיות עלה על סדר היום הציבורי, ותשומת לב מיוחד ניתנה לסוגיית פיתוח ושימור הצוות החינוכי והטיפולי. במחקר שבחן את עבודת המדריכים החינוכיים בפנימיות, נמצאו שמונה אסטרטגיות בהן נוקטים מנהלי פנימיות כדי לשמר ולפתח את המדריכים: איתור מדריכים איכותיים ובעלי כישורים מתאימים בעזרת תהליכי מיון קפדניים; קביעת תקופת ניסיון לצורך בדיקת ההתאמה לתפקיד; מתן הכשרה למדריכים מייד עם כניסתם לתפקיד ובמהלך עבודתם; מתן הדרכה קבועה ושוטפת למדריכים; יצירת מנגנונים של תמיכה אישית ומקצועית במדריך; יצירת הסדרי עבודה המתחשבים בצרכים של המדריך כפרט ומתן תמריצים; ניסוח תוכנית עבודה ונהלים ברורים; תיחום היקף העבודה בתקופה ובמשרה. בפנימיות מועסק צוות טיפולי רב מקצועי, הכולל פסיכיאטר, פסיכולוג, עובד סוציאלי ומטפלים בתחומים שונים (דוגמת אומנויות), בהתאם לסוג הפנימייה ולצורכי הילדים בה. כמו כן מתבצעת בפנימיות פעילות העשרה מגוונת. פנימיות בישראל נפוצות פחות מאשר בארצות הברית ואירופה.
פנימיות בישראל > סוגי פנימיות בישראל

בישראל ישנה קשת רחבה של פנימיות המותאמות למגוון צורכיהם של הילדים ובני הנוער; החל מפנימיות הנשענות על מוסדות החינוך הבית-ספרי ושרותי הקהילה בה הן נמצאות, ועד פנימיות המקיימות חלק ניכר מהמענים הנדרשים בתוך המתחם הפיזי של המסגרת. הפנימיות בישראל מסווגות למספר סוגים בהתאם לאוכלוסיות המטופלות בהן:
פנימיות חינוכיות - מסגרת חוץ ביתית לבני נוער אליה מגיעים החניכים מבחירה שלהם ושל משפחתם. הפנימייה היא סביבה חינוכית המאפשרת לכל פרט לגדול ולהתפתח יחד עם קבוצת השווים, בשדה המרחיב את המיומנויות החברתיות וכישורי החיים בכלים בלתי פורמליים.
פנימיות שיקומיות - לחניכים עם ליקויי למידה ו/או פער לימודי ניכר ו/או חסכים רגשיים, שאובחנו כבעלי פוטנציאל התפתחות תקין.
פנימיות טיפוליות - לחניכים בעלי תפקוד לקוי בתחומים רבים עקב ליקוי אורגאני, התנהגותי, נפשי-רגשי או שילוב ביניהם וצורך במסגרות חינוך מיוחד.
פנימיות פוסט אשפוזיות - לחניכים לאחר אשפוז פסיכיאטרי או כחלופה לאשפוז ומניעתו. קולטות גם אוכלוסיות קצה, עם בעיות מורכבות והפרעות התנהגות קשות שאינן נקלטות בפנימיות הטיפוליות.
פנימיות חסות הנוער - מיועדות לבני נוער, שכל ניסיונות הטיפול הקודמים בהם, במסגרות השונות לא נשאו פרי. פנימיות אלה שייכות לרשות חסות הנוער, האחראית על טיפול חוץ ביתי סמכותי- כופה, במתבגרים המצויים במצבים של עבריינות וסטייה חברתית. בני הנוער מופנים לפנימיות באמצעות צווי בתי משפט לנוער. אמצעי הטיפול מגוונים ומשפיעים גם על אופי המסגרות, לדוגמה- הוסטל ימי, חוות פנימייתיות המדגישות את הטיפול באמצעות בעלי חיים ועוד.
פנימיות המפעילות מרחב "מגן" (נעול) – המרחב הנעול הוא המסגרת הקיצונית ביותר מבחינת ההרחקה מהחברה. זוהי יחידה טוטאלית שמאפשרת שליטה מרבית לחוסים ולצוות. הפעילות החינוכית-טיפולית אינטנסיבית מאוד, ומאפשרת התארגנות וסוציאליזציה. מטרה נוספת היא ליצור רגיעה, ולאפשר למתבגר להיחשף וללמוד דרכים חדשות. מרחב זה מנותק מהקהילה הסובבת את המעון. המתבגר יועבר למרחב הקידום, שהוא שלב מתקדם יותר, כאשר הוא בשל לחיים בקהילה פתוחה, הפנים גבולות וסיגל מנגנוני ריסון בסיסיים.
פנימיות בישיבות חרדיות - בישיבות גדולות לבני המגזר החרדי מקובל שכלל תלמידי הישיבה מתגוררים בפנימייה גם אם בית הוריהם אינו במרחק רב ואף כאשר הוא במרחק הליכה, בישיבות הקטנות לעומת זאת הפנימייה פחות מקובלת ובדרך כלל התלמידים מתגוררים בבית הוריהם.
פנימיות המפעילות מרחב "קידום" (סגור) -מרחב המהווה קהילה טיפולית בה תנאי החיים אינם מבוססים על הסביבה הפתוחה, אך נגזרים ממנה ונמצאים בזיקה אליה. המתבגרים במסגרת זו זקוקים להתערבות אינטנסיבית, אך הם בעלי מוטיבציה בסיסית לשתף פעולה במהלך הטיפול. המרחב הפיזי אינו מוגן כמו ב"מגן" (חומות, נעילה, בידוד וכו'), אך כל צורכי המחייה וההעשרה מצויים בתוך המרחב כגון: בית ספר, הכשרה מקצועית ופעילות חברתית. הקשר עם הקהילה קיים, אך מבוקר.
פנימייה צבאית - מטרתה להעניק חינוך צבאי אשר יאפשר לחניכים להגיע לשירות הצבאי מוכשרים לתפקיד מסוים.
ישיבות תיכוניות ואולפנות - בציבור הדתי-לאומי נפוצות ישיבות תיכוניות (לבנים) ואולפנות (לבנות), בהן נהוגות פנימיות בצורה מלאה או חלקית.
פנימיות בישראל > כפרי נוער וחברות נוער

בישראל לעיתים משתמשים גם במושג כפר נוער וחברת נוער. אחת הפנימיות הוותיקות והמפורסמות היא הפנימייה בבית הספר החקלאי כדורי, שבין בוגריה כלולים רבים מראשי המדינה. בארץ קיימות כמה מאות פנימיות נוער. כן קיימות שתי פנימיות צבאיות ומספר פנימיות חקלאיות.
כיום, יש בישראל חמש חברות נעורים- צפית, מבואות עירון, שומריה, חברת הנוער אשבל וחברת הנוער מצפה רמון.
ראו גם

בתי ספר חקלאיים בארץ ישראל
כפר נוער
פנימייה קהילתית
המפעל להכשרת ילדי ישראל
נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית
הערות שוליים

↑  למשל, בשפות הבאות: גרמנית, קטלנית, צרפתית, ספרדית, צ'כית, פולנית, פורטוגזית, רוסית, סלובקית, שוודית, והונגרית.
↑  ”[...] על יד המוסד קיים אינטרנט בשביל התלמידות מחוץ לירושלים. בראש האינטרנט עומדים הד"ר יוסף אוננא ורעייתו (קופמן) מחרדי גרמניה. האינטרנט מצטיין בסדריו היפים, [...] לאינטרנט יש ערך חינוכי דתי גדול, [...]” (א. מ. גנחובסקי (עורך), כי תבואו אל הארץ - לעולה לציון למצפה לראותה, בהוצאת קרן ארץ ישראל של המזרחי, ירושלים תרצ"ו (1936); מדווח ב: רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית מציגה: מילון אבן שושנה, באתר nrg‏, 19 במרץ 2009)
הפנימיה (אינטרנט) על יד בית הספר הריאלי בחיפה, דבר, 21 בספטמבר 1925
↑  שרית אלנבוגן-פרנקוביץ', מרים נבות, אנה רזניקובסקי, אנה גרסימנקו, עירית אייזיק, דליה בן רבי., מדריכי פנימיות לילדים בסיכון בישראל – תמונת מצב ואסטרטגיות להתמודדות עם אתגרי עבודתם, באתר מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, ‏2018
↑  מענים חוץ ביתיים, משרד הרווחה והשירותים החברתיים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282543605171  BnF: cb11932134j (data)  GND: 4027316-7  LCCN: sh85015136  NARA: 10638275  NKC: ph135271 
חדר השינה בפנימייה טיפוסית מהמאה ה-19
חפרפרת אירופית

| חפרפרת אירופית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חפרפרתיים
סוג:: חפרפרת
מין:: חפרפרת אירופית
שם מדעי
 Talpa europaea ‏ליניאוס, 1758
תחום תפוצה


חפרפרת אירופית (שם מדעי: Talpa europaea), הידועה גם בשמות חפרפרת מצויה וחפרפרת צפונית, היא מין בסוג חפרפרת ממשפחת החפרפרתיים בסדרת אוכלי החרקים הנפוצה בעיקר במרכז אירופה אך גם במערב אירופה ומזרח אירופה. היא תוארה בידי החוקר קארולוס ליניאוס ב-1758.
החפרפרת חיה במחילות מסועפות שאותן היא מרחיבה באופן קבוע. החפרפרות משוטטות במנהרותיהן ללא הרף אחר טרפן. הן ניזונות משלשולים, חרקים, נדלים ואפילו עכברים וחדפיים. הרוק שלה מכיל רעלן המשתק בעיקר את השלשולים.
גופה בצורת גליל ואורכו כ-12 ס"מ. הנקבות לרוב קטנות יותר מהזכרים. עיניה קטנות ומוחבאות מאחורי פרוותה. אוזניה קטנות ובולטות במקצת מעורה. פרוותה לרוב בצבע אפור כהה.
הערות שוליים

↑  חפרפרת אירופית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph115019 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היסטוריה של הונגריה: פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת

שרידים אנושיים ראשונים שנתגלו בחבל הארץ הפורה המהווה כיום את הונגריה, מעידים כי האזור היה מיושב מזה כ-350,000 שנה. התיישבות אנושית רצופה התקיימה באזור מתקופת האבן הקדומה ועד לתקופת הברונזה, כאשר בסביבות המאה השמינית לפנה"ס התיישבו באזור הקלטים, ולאחר מכן הייתה הונגריה לחלק מן האימפריה הרומית. נדידת העמים הביאה לאזור במאה החמישית את ההונים, שהקימו בה את ממלכתם. אחריהם באו הגותים, הלנגוברדים והאווארים. רק בסוף המאה התשיעית הגיעו המדיארים שהפכו לתושבי הקבע המאכלסים את הונגריה עד היום.
פרהיסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי חבל הארץ המהווה כיום את הונגריה, היה מאוכלס בבני אדם מאז התקופה הפלאוליתית התחתונה. ממצאים מהאתר ורטשסולוש מגלים שרידי אנושיים שזכו לשם "סאמו" (אנ') בני כ-350,000 שנה. באזור נמצאו שרידים של האדם הניאנדרתלי, אשר יישב את האזור בתקפה הפלאוליתית התיכונה. יישובי קבע, שהותירו אחריהם כדי חרס אופייניים לתקופה הנאוליתית נמצאו בין 4700 לפנה"ס ל-5000 לפנה"ס. אנשים אלו התפרנסו בעיקר מחקלאות. כאשר הפך האזור לקריר ויבש יותר, החלה תקופת הנחושת, ולאחריה תקופת הברונזה, אשר ראתה התפתחות חברתית ניכרת, והופעתם של יישובים מבוצרים בעלי ריבוד חברתי. בין היתר הייתה פעילה באזור "התרבות של אונטיצה", היא השם שניתן לתרבות של תקופת הברונזה המוקדמת. האתר אונטיצה ממוקם ממערב לפראג והתרבות הקשורה באתר פעלה באזורי בוהמיה ומורבייה, כמו גם בדרום גרמניה ובמערב פולין. התרבות שגשגה בין השנים 2300 ל-1600 לפנה"ס, כאשר חרסים השייכים לתרבות זו, מתקופה מאוחרת בהרבה (1000 לפנה"ס עד 500 לפנה"ס) נמצאו באתרים בהונגריה. התרבות מאופיינת בחפצי מתכת - גרזנים, פגיונות ותכשיטים. היא עמדה בקשרי מסחר עם תרבות ווסקס מבריטניה. לא היה שלטון מרכזי אחד באזורים אלו, כי אם בתרבות שהשפיעה על קהילות רבות לאורך זמן רב, ובהן קהילות שפעלו בהונגריה.
תקופת הברזל

בתקופת הברזל (700 לפנה"ס עד 9 לפנה"ס) התיישבו התראקים מזרחית לנהר הטיסה, והאילירים מערבית לנהר הדנובה. האילירים הקימו סוללות עפר ענקיות להגנה מפני הסקיתים, (אשר היו שליטיה של מערב הונגריה לתקופה קצרה בערך בשנת 500 לפנה"ס), ולאחר מכן מפני הקלטים. הקלטים הגיעו מן המערב בערך בשנת 450 לפנה"ס, והתפשטו על פני כל הונגריה, עד לתקופת הברזל המאוחרת, עם זאת הפאנונים (בדרום מזרח) והתראקים, לא חדלו מלהתקיים.
הקלטים השתלטו על הונגריה במיוחד בשל יתרונם הטכנולוגי הגדול, בחרשות הברזל וביצירת כלי נשק ממתכת זו. התקופה הראשונה של הכיבוש הקלטי התאפיינה ביישובים פזורים, במיוחד באזור בודפשט אשר לא השמידו את האוכלוסייה הקיימת. הקלטים בנו ביצורים, והותירו אחריהם בתים וכלים המעידים על רמה טכנולוגית גבוהה לזמנה, ותרבות המבוססת על משקי בית וחיות בית, כמו גם על ציד.
הקלטים הם שייסדו את העיר בודפשט, לימים עיר הבירה של הונגריה, כאשר ייסדו כפר בשם אקינק (מים שופעים, בשפתם) באזור שבו מצויה היום "גבעת גלרט" בעיר בודה, היא אחת הערים שאיחודן יצר את העיר המודרנית בודפשט.
האימפריה הרומית

הרומים הגיעו להונגריה בשנת 35 לפנה"ס, והכניעו את העמים היושבים בה. השטח שממערב לדנובה, בין נהר הדנובה ונהר הסאווה, הנקרא "פאנוניה", נכבש על ידי האימפריה הרומית בין שנת 35 לפנה"ס לשנת 9 לפנה"ס, והפך לפרובינקיה רומית, בשם פאנוניה. השטח שממזרח לדנובה (אשר מהווה ברובו את רומניה של היום ואת צפון מזרחה של הונגריה) הפך לפרובינקיה בשם דאקיה, וזאת לאחר שנכבש על ידי הקיסר טראיאנוס בשנת 107 לספירה.
ארבע מאות השנים של השלטון הרומי יצרו תרבות מתקדמת ומשגשגת. רבות מן הערים הקיימות כיום בהונגריה נוסדו בתקופה זו כבודפשט, שנקראה אקווינקום (כיום מצויים שרידי העיר הרומית אקווינקום בתחומי העיר אובודה, אחת משלוש הערים שאיחודן יצר את בודפשט), שנוסדה צפונית לכפר הקלטי שחרב, ולמעשה מיושבת מאז ברציפות. הרומים הביאו עמם את הנצרות שהחלה להתפשט באזור פאנוניה במאה הרביעית לספירה.
הפרובינקיות דאקיה ופאנוניה היוו חלק מגבולה הצפון מזרחי של האימפריה. הן היו תחת איום מתמיד הן מצד שבטים במזרח, והן מצד שבטים פראיים למחצה שהתיישבו בהן, לעיתים ברשות הרומאים (שבטי היאציגים והקוואדים). גבול האימפריה היה הקו המבוצר לאורך נהרות הריין והדנובה. קו זה הלך והתפורר, כאשר פולשים מהמזרח, ובמיוחד ההונים החלו ללחוץ על השבטים הגרמאנים שחיו באזור זה, ולדחקם מערבה, אל תחומי האימפריה. כך למשל, התיר הקיסר הרומאי ואלנס לויזיגותים לחצות את הדנובה ולהמלט אל תוך תחומי האימפריה, מלחצם של ההונים, בשנת 376. אירוע זה הביא למסע שוד ורצח של הוויזיגותים בהנהגת אלאריק הראשון אשר שיאו בביזת רומא בשנת 410.
התפוררות האימפריה הרומית הביאה אל לבה של אירופה המערבית את הפולשים מהמזרח, ובראשם ההונים, כאשר הפרובינציות דאקיה ופאנוניה הן על המסלול הטבעי המוביל אל הערים העשירות בליבה של האימפריה השוקעת.
נדידת העמים הגדולה > ההונים

בשנת 375 הגיעו לאירופה ההונים. ההונים היו עם אסיאתי, טורקי מונגולי, שחי חיי נוודות, כשהוא רכוב על סוסים, ומחפש ללא הרף שטחים חדשים למרעה ולביזה. ההונים החלו את פלישתם לאירופה מן המזרח, ובכך החלה "נדידת העמים הגדולה". (בערך בין שנת 375 לשנת 568). בשנת 380 חדרו ההונים להונגריה, והפכו לגורם השולט בשטחים אלו משנת 400 ועד 450 לערך. ההונים נחשבו לעם אכזר, אשר הצטיין במיוחד באומנות הקשתות. מנהגיהם הקשוחים, אותם סיגלו באקלים הקשה ובתנאי המחיה הפשוטים של ערבות אסיה, ותווי פניהם האסיאתים, גרמו לאימה בקרב יושבי אירופה באותה התקופה, אשר כינו את מנהיגם של ההונים באותה עת, אטילה, "שוט האלוהים".
בתקופה זו התירה האימפריה הרומית לעמים ה"ברברים" - גותים, אלאנים, הונים, מרקומנים וקוואדים, להתיישב בפאנוניה. הוויזיגותים, האלאנים, הונדלים ורוב הקוואדים והמרקומנים עזבו את האזור בערך בשנת 400 כשהם ממשיכים את דרכם אל עבר מערב אירופה ודרומה.
ההונים, אשר ניצלו את נדידת העמים האחרים, יצרו אימפריה שבסיסה בהונגריה, וזאת משנת 423. בשנת 451 הגיע שיאה של ההתפשטות ההונית. בהנהגתו של שליטם אטילה האכזר פרצו ההונים אל אירופה, אך נבלמו בקרב שאלון, במאמץ מאוחד של הרומאים, הפרנקים, הוויזיגותים והבורגונדים. בדרכו חזרה להונגריה עברו אטילה וגדודיו דרך איטליה הצפונית, (ולפי האגדה היו אלו תחנוניו של האפיפיור לאו הראשון שמנעו ממנו להחריב את רומא). אטילה שב להונגריה בשנת 453, ובשנה זו מת. יש האומרים כי שמה של העיר בודה, אחת משלוש הערים המרכיבות את בודפשט של ימינו, הוא כשם אחיו של אטילה. לאחר מותו של אטילה לא החזיקה הקיסרות האדירה שיצר מעמד, וההונים שבו לערבות אסיה משם באו מלכתחילה, לאחר שהובסו, בשנת 455, על ידי שבטים גרמניים שכנים.
נדידת העמים הגדולה > גותים, סלאבים, לונגוברדים ואווארים

השבט הגרמאני של הגפידים, אכלס את אגן הקרפטים בין 455 ל-567 עד שהובס בידי הלנגוברדים, אף הוא שבט גרמאני, שהגיע מן הצפון. האוסטרוגותים הגרמאנים יישבו את פאנוניה, בהסכמת האימפריה הרומית, בין 456 ו-471. בשנת 476 חדלה הקיסרות הרומאית המערבית מלהתקיים באופן רשמי, וזאת לאחר שמזה זמן רב לא הייתה לה השפעה של ממש בפרובינקיות הסמוכות לדנובה, החל מהתקופה בה הגיעו לאזור ההונים.
הסלאבים הראשונים הגיעו לשטח הונגריה מן הצפון לאחר שעזבו אותה האוסטרוגותים. ביחד עם הלנגוברדים הפכו הסלאבים לתושביה העיקריים של הונגריה עד להגעתם של האווארים.
בשנת 568 הגיעו לאזור האווארים, שבט נוודים אסיאתי, ממוצא מונגולי. הם דחקו את אחרוני הגפידים במערב הונגריה, גירשו את הלנגוברדים מן המזרח, הכניעו את הסלאבים והטמיעו אותם באוכלוסייתם. כמו ההונים לפניהם, ייסדו האווארים אימפריה משני צידי הדנובה. משם התפשטו דרומה, ובילו את המאה השביעית במלחמות עם ביזנטיון. האימפריה האווארית החזיקה מעמד עד לשנת 800 לערך. את התפשטותם דרומה עצרה ברית של הביזנטים עם הבולגרים, ובארצם הותקפו על ידי הפרנקים והסלאבים, אך מעבר לכל הייתה האימפריה שלהם אכולה במלחמות פנימיות, כאשר שבט נוודים זה לא הצליח לייצב היררכיה פנימית בת קיימא. האווארים שנותרו נטמעו בסלאבים שישבו בהונגריה טרם הגעתם.
בערך בשנת 800 היה צפון מזרח הונגריה לחלק מן המדינה של ניטריה, מדינה סלאבית אשר הפכה בשנת 833 לחלק מן האימפריה הסלאבית של "מורבייה הגדולה". לאחר שנת 800 דרום מזרח הונגריה נכבשה על ידי בולגריה, אך בשנת 881 נכבש שטח זה בחזרה על ידי מורבייה הגדולה. מערב הונגריה (פאנוניה) הייתה בתחילה חלק מממלכת הפרנקים, אך בשנת 839 הממלכה הסלאבית של בלטון נוסדה בדרום מערב הונגריה, באזור אגם בלטון, והתאחדה עם ממלכת מורבייה הגדולה, אשר כבשה את כל מערב הונגריה. הסלאבים הצליחו ליצור ממלכה מאוחדת בעלת יסודות כלכליים ופוליטיים יציבים. עד היום מילים רבות בשפה ההונגרית המתייחסות לחקלאות, פוליטיקה, דת ואומנויות, מקורן בשפות הסלאביות.
בואם של המדיארים

בשנות השישים של המאה התשיעית החלו פשיטות של עם נוודים אסיאתי עובד אלילים, שמוצאו בערבות סיביר, בשם מדיארים. רק בשנת 896 החליטו המדיארים להתיישב באגן הקרפטי. מנהיגם ארפאד נחשב לאיש שהוביל את שבעת שבטי המדיארים מערבות אוקראינה אל אגן הקרפטים. שבטים אלו הפכו להיות גרעין ממלכת הונגריה. בעמקים של הונגריה הדבירו המדיארים את הסלאבים הפזורים שם, והפכו אותם לעם עבדים. אלו ואלו הם אבותיהם של תושבי הונגריה כיום.
לוחם מדיארי - פרט מתוך "אנדרטת המילניום" שהוצבה בבודפשט במלאת 1000 שנה לכיבוש המדיארי של הונגריה
סגל אקדמי

באוניברסיטאות, במכללות ובמכוני מחקר, הסגל האקדמי הוא סגל המורים והחוקרים של המוסד, המובילים את פעילותו האקדמית.
חברי הסגל האקדמי הבכיר מעבירים הרצאות ומנחים סמינרים בתחום התמחותם. כמו כן הם עוסקים במחקר מתקדם בתחומם ואמורים לחנוך אקדמאים צעירים שבבוא היום יחליפו אותם. האיזון בין מטלות הסגל האקדמי הבכיר תלוי במוסד, במקום ובזמן. לדוגמה, בחלק מהאוניברסיטאות בארצות הברית (ובכל האוניברסיטאות האירופאיות) חברי הסגל האקדמי הבכיר זוכים לקידום רק על בסיס הישגיהם המחקריים, ואילו באוניברסיטאות פרטיות בארצות הברית איכות ההוראה מהווה מרכיב חשוב בקידום.
בישראל, למשל, הסגל האקדמי נחלק לשני מרכיבים עיקריים:
סגל אקדמי בכיר במסלול הרגיל, הכולל חברים בדרגות מרצה, מרצה בכיר, פרופסור חבר ופרופסור מן המניין; חברי סגל אקדמי במסלול המקביל למורים, שבו הדגש המרכזי הוא על הוראה ופחות על מחקר, בדרגת מורה (המקבילה לדרגת מרצה) ובדרגת מורה בכיר (המקבילה לדרגת מרצה בכיר); וכן, חברי סגל במסלול הנלווה בדרגות פרופסור חבר נלווה ופרופסור מן המניין נלווה, המקבילות לדרגות הנ״ל במסלול הרגיל. המסלול הנלווה מיועד לחברי סגל בעלי מוניטין וכישורים יוצאי דופן (כדוגמת יוצרים/מומחים/מובילים בתחומם המקצועי), שהישגיהם אינם נופלים מן ההישגים הנדרשים מחברים בדרגות המקבילות במסלול הרגיל (על אף סוג הכישורים השונה). למרות השוני הקיים בין המוסדות האקדמיים, ברוב המוסדות בארץ ניתן לקבל מינוי קבוע (כלומר, קביעות אקדמית) החל מדרגת מרצה בכיר במסלול הרגיל, מדרגת מורה במסלול המקביל, ומדרגת פרופסור חבר נלווה במסלול הנלווה.
סגל אקדמי זוטר, הכולל עוזרי הוראה (בדרך כלל תלמידים לתואר שני או שלישי), עמיתי הוראה ומורים מן החוץ.
הסגל האקדמי בישראל

על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת הלימודים תשפ"א היו 35,325 אנשי סגל אקדמי באוניברסיטאות ובמכללות האקדמיות, לעומת 34,237 בשנת הלימודים הקודמת (גידול של 3.2%). במהלך העשור האחרון, נוספו כ-9.2 אלף אנשי סגל. קצב השינוי השנתי במספר אנשי הסגל האקדמי היה 3.1% בממוצע לשנה.
מספר המשרות המלאות בשנת הלימודים תשפ"א היה 14,801 לעומת 14,696 בשנת הלימודים הקודמת (גידול של 0.7%). במהלך העשור האחרון, נוספו כ-3.0 אלף משרות מלאות. קצב השינוי השנתי במספר המשרות המלאות היה 2.2% בממוצע לשנה.
בשנת הלימודים תשפ"א מספר שעות העבודה של אנשי הסגל האקדמי היה כ-149.6 אלף שעות, לעומת כ-144.6 אלף שעות בשנת הלימודים הקודמת (גידול של 3.5%).
במהלך העשור האחרון, נוספו כ-35.4 אלף שעות עבודה. קצב השינוי השנתי במספר שעות העבודה היה 2.7% בממוצע לשנה.
בשנת הלימודים תשפ"א מספרם של אנשי הסגל האקדמי החדשים עמד על כ-4,096 אנשי סגל, לעומת 5,017 בשנת הלימודים הקודמת (קיטון של 18.4%).
במשא ומתן על תנאי עבודתם של חברי הסגל האקדמי בישראל, הם פועלים באמצעות שני ארגונים נפרדים בכל אוניברסיטה, אחד לסגל הבכיר והאחר לסגל הזוטר. ארגונים אלה משתפים פעולה ביניהם באמצעות שני ארגונים ארציים:
המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר.
הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר.
בדו"ח שהגישה ביולי 2015 הוועדה לקידום ולייצוג נשים במוסדות להשכלה גבוהה, בראשותה של נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים פרופ' רות ארנון, נקבע ששיעור הנשים בסגל האקדמי הבכיר בישראל נמוך במיוחד בהשוואה למדינות המערב והוא כ-29% באוניברסיטאות וכ-39% במכללות המתוקצבות.
הערות שוליים

↑  בטכניון דרגת חבר הוראה בכיר היא דרגה מקבילה לפרופסור חבר, ובעלי דרגה זו נחשבים, בכל תחום, לחברי סגל אקדמי בכיר
↑  סגל אקדמי במוסדות להשכלה גבוהה בישראל, תשס, באתר www.cbs.gov.il
↑   ירדן סקופ, דו"ח: שיעור הנשים בסגל האקדמי הבכיר בישראל מהנמוכים במערב, באתר הארץ, 5 ביולי 2015
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph161989
האשכול (אנציקלופדיה)

.
| --- | --- |

שער החוברת הראשונה
 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אנציקלופדיה כללית
 הוצאה
 הוצאה:  י. גאלדמאן
 מקום הוצאה:  ורשה 
 תאריך הוצאה:  1888 
 מספר עמודים:  766
 עורך:  אברהם שלום פרידברג 
 סדרה
 מספר ספרים:  6 חוברות
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990018558470205171
 
המודעה הראשונה ב"הצפירה"
ערך "אארונויטיקה" וה"אארוסטט" (כדור פורח)
קטע מהמאמר 9 באפריל 1888
הָאֶשְׁכּוֹל (שם מלא: האשכול / אללגעמיינע ענציקלאפעדיע) הוא אנציקלופדיה כללית בעברית, שהחלה לצאת לאור בוורשה, בשנת 1888 (תרמ"ח), אחד הניסיונות הראשונים להוצאתה לאור של אנציקלופדיה כזו.
במפעל החל המו"ל העברי הוורשאי יצחק גולדמן (נכתב: גאָלדמאן), מראשוני תנועת ההשכלה היהודית בעיר, אך הוא לא זכה לראות בצאת החוברת הראשונה, שכן נפטר בטרם נדפסה. בניו המשיכו במשימה, והוציאו חוברת ראשונה ב-30 במרץ 1888. עורך האשכול היה אברהם שלום פרידברג.
הכוונה הייתה לפרסם חוברת מדי שבועיים ולשלוח אותה למנויים, אך בסופו של דבר יצאו לאור 6 חוברות בלבד.
היקף האנציקלופדיה

עורכי "האשכול" (יצחק גולמן, ד"ר היינריך גולדמן ושותפם) צלחו במשימתם כדי הוצאת 6 חוברות בלבד.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | א – אבן | עמודות 1-128 | 30 במרץ 1888 |
| 2 | אבן – אברהם | עמודות 129-156 | 15 במאי 1888 |
| 3 | אברהם – אדם | עמודות 257-384 | 4 ביוני 1888 |
| 4 | אדם – אוטו די פי | עמודות 387-510 | 5 ביולי 1888 |
| 5 | אוטו די פי – אוסטריא | עמודות 511-638 | 16 באוגוסט 1888 |
| 6 | אוסטריא – אורזינס | עמודות 369-766 | 17 באוקטובר 1888 |
שש החוברות נכרכו אחר כך לכרך שמהווה את הכרך הראשון והיחיד של אנציקלופדיה "האשכול". בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים נמצאים מספר עותקים של כרך זה וכן אצל אספנים.
(באנציקלופדיה כללית מסדה א"י, משנת 1935, בערך "האשכול" מצוין שיצאו 8 חוברת עד המלה "אסטרייך" - לא ניתן למצוא לכך אישור בעיתון "הצפירה" מכיוון והוא נסגר זמנית ולא פורסם, בהוראת ממשלת פולין, מ 1 באוקטובר 1888 ועד 29 בנובמבר 1888 )