stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייקל פלין
הערות שוליים

↑  Michael Flynn: judge pauses justice department effort to dismiss case
↑  Michael Flynn: 5 Fast Facts You Need to Know, ‏heavy.com, ‏10 ביולי 2016
↑  גל פרל פינקל, ‏"דברים שרואים משם - לא רואים מכאן", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 10 בנובמבר 2016
↑   אמיר אורן, המציג הנו שחקן: טראמפ יצטרך ללמוד לנהל מעצמת על תוך כדי תנועה, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2016.
↑   אריק שמידט, ניו יורק טיימס, לא רק בשדה הקרב: ארה"ב מתמקדת בשיווק ובפסיכולוגיה של דאעש בחיפוש אחר דרכים להביסו, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2014.
↑  ביוגרפיה של גנרל מייקל פלין, כפי שהועלתה באתר ה-DIA.
↑  יפעת גדות, ראש הסוכנות למודיעין של הפנטגון פורש, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 במאי 2014.
↑  אמיר תיבון‏, יד רוחצת יד: מה עומד מאחורי הקשר התמוה בין פוטין לטראמפ?, באתר וואלה, 14 באוגוסט 2016.
↑   אמיר אורן, פיצוי־מינוי בסגנון טראמפ, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2016.
↑  היועץ לביטחון לאומי של טראמפ התפטר מתפקידו, באתר הארץ, 14 בפברואר 2017
↑  עמרי נחמיאס‏, דיווח: טראמפ ידע על קשרי היועץ לביטחון לאומי עם גורמים זרים, באתר וואלה, 11 במרץ 2017
↑  Michael Flynn’s Immunity Request Rejected By Senate Intelligence Committee,‏ NBC News, 1 באפריל 2017
↑  Pentagon probes Trump's ex-adviser Flynn over foreign payments,‏ רויטרס, 27 באפריל 2017
↑  Letter of Sidney Powell to William Burr, June 6 2019
1 2 3  Mark Mazzetti, Charlie Savage and Adam Goldman, "How Michael Flynn’s Defense Team Found Powerful Allies", The New York Times, June 28, 2020
↑  Potential Qs for DD's call (ההמשך מחוק)
↑  אנדרו מקארתי, נשיונל רוויו, המלכודת נחשפת: ה-FBI הפיל את פלין כדי להגיע לטראמפ, באתר מידה, ‏2020-05-03
↑  Katelyn Polantz, "Judge formally dismisses Michael Flynn case after Trump pardon", CNN, December 8 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007317790605171  PLWABN: 9810589828905606  GND: 1113110422  ISNI: 0000 0000 7664 812X  LCCN: no2010000832  NDL: 001269085  NTA: 419743405  SUDOC: 201481642  VIAF: 106838505   WorldCat (עם VIAF): 106838505
נואל פרנסיסקו

נואל ג'ון פרנסיסקו (באנגלית: Noel John Francisco; נולד ב-21 באוגוסט 1969) הוא משפטן אמריקאי שכיהן כפרקליט המדינה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ. הוא האמריקאי-אסייתי הראשון לאייש תפקיד זה.
ביוגרפיה

פרנסיסקו נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, בנם של נמסיו ותרזה פרנסיסקו. תרזה הגיעה במקור מהעיר אוסוויגו, ונמסיו היגר לארצות הברית מהפיליפינים במטרה ללמוד רפואה. פרנסיסקו גדל באוסוויגו וסיים את לימודיו בתיכון העירוני המרכזי של העיר. הוא למד באוניברסיטת ברנדייס במשך שנה, ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם סיים את לימודיו ב-1991 עם תואר ראשון. ב-1996 הוא סיים לימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו. בתום לימודי המשפטים שלו היה פרנסיסקו עוזר משפטי עבור שופט בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית ג'ון מייקל לוטיג. אחר כך שימש כעוזרו המשפטי של אנטונין סקאליה, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, במהלך שנת 1997.
פרנסיסקו החל את הקריירה המשפטית שלו במשרד עורכי דין בשם "קופר, קרווין ורוזנטל", המכונה בהווה "קופר וקירק". הוא היה חלק מהצוות המשפטי שעבד עבור מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש במהלך ספירת הקולות החוזרת בפלורידה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000. ב-2001 מונה ליועץ משפטי במשרד היועץ המשפטי של הבית הלבן. בשנים 2003–2005 עבר למשרד היועץ המשפטי של סגן עוזר התובע הכללי במחלקת המשפטים של ארצות הברית.
ב-2005 שב פרנסיסקו למגזר הפרטי, והצטרף למשרד עורכי דין בוושינגטון הבירה, שם נתמנה ליושב ראש מחלקת הרגולציה הממשלתית של המשרד. בעת עבודתו במשרד עורכי דין זה, הופיע מספר פעמים בפני בית המשפט העליון, כולל בתיק "מקדונל נגד ארצות הברית", במסגרתו עתר מושל וירג'יניה לשעבר בוב מקדונל נגד הרשעותיו במספר עבירות שוחד. נוסף על כך, פרנסיסקו טען בפני ערכאות פדרליות וארציות נמוכות יותר במגוון רחב של עניינים חוקתיים, אזרחיים ופליליים. פרנסיסקו עזב בסופו של דבר את משרד עורכי הדין לבקשת הנשיא דונלד טראמפ, שמינה אותו לסגן פרקליט המדינה של ארצות הברית ב-23 בינואר 2017. למעשה, עם מינויו לסגן פרקליט המדינה, שימש כפרקליט המדינה דה פקטו עד 10 במרץ 2017.
ב-7 במרץ 2017 הודיע הבית הלבן על מועמדותו של פרנסיסקו לתפקיד פרקליט המדינה של ארצות הברית. מינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ברוב של 50–47 ב-19 בספטמבר. במהלך דיון שנערך בבית המשפט העליון של ארצות הברית באפריל 2018 על רקע צו נשיאותי 13769, שאלה השופטת אלנה קגן את פרנסיסקו האם איסור נשיאותי על כניסת יהודים לארצות הברית יהא חוקי אם כי לא סביר, ענה פרנסיסקו כי איסור שכזה יכול להיות חוקי, לו הקבינט של ארצות הברית ימליץ על כך. באוגוסט 2019 הגישה מחלקת המשפטים, כשפרנסיסקו בראשה, בקשה לביהמ"ש העליון לכינוס דיון על אודות הגבלות עיריית ניו יורק על כלי נשק, אף על פי שהממשלה טרם נקטה עמדה בשאלה האם התיק הוא חסר משמעות מעשית כפי שטוענות העירייה.
ביוני 2020 הודיע פרנסיסקו על כוונתו לעזוב את התפקיד.
הערות שוליים

↑  הכירו את פרקליט המדינה, באתר מחלקת המשפטים של ארצות הברית (באנגלית)
↑  דן מריקה ואריאנה דה ווג'יו, Trump announces Noel Francisco as solicitor general pick, באתר CNN‏, 8 במרץ 2017 (באנגלית)
↑  רן דגוני, ‏"אם נשיא אנטישמי יאסור כניסת ישראלים לארה"ב, זה חוקי?", באתר גלובס, 24 באפריל 2018
↑  מרסיה קויל, DOJ's Noel Francisco Wants to Argue in Disputed Gun Case the Justices Might Not Hear, באתר Law.com‏, 13 באוגוסט 2019 (באנגלית)
↑  ריצ'רד וולף, Solicitor General Noel Francisco resigns after tumultuous years representing Trump at Supreme Court, באתר USA Today‏, 17 ביוני 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016028348  VIAF: 3816145857173922922450   WorldCat (עם VIAF): 3816145857173922922450
ג'וזף מיפסוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 מלטה, ממלכת בריטניה הגדולה 
 נעדר:  נובמבר 2017 (בגיל 57 בערך)
 מדינה:  מלטה 
 השכלה:  אוניברסיטת המלכה בבלפסט (1995)  אוניברסיטת פדובה  אוניברסיטת מלטה 
 מעסיק:  אוניברסיטת סטירלינג 
 
ג'וזף מיפסוד (באנגלית: Joseph Mifsud) הוא אקדמאי מלטזי, שמקושר לשירות ביון החוץ של רוסיה והיה מעורב במגעים עם ג'ורג' פפדופולוס היועץ למדיניות החוץ של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. מאז נובמבר 2017 נעלמו עקבותיו. היה נשיאה הראשון של אוניברסיטת Euro-Mediterranean, שהוקמה בסלובקיה על ידי איחוד מדינות הים התיכון בשיתוף אוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

מיפסוד נולד וגדל באי מלטה, סיים תואר ראשון באוניברסיטת מלטה בשנת 1982. תואר שני באוניברסיטת פדובה שבאיטליה בשנת 1989 ודוקטורט באוניברסיטת המלכה בבלפסט בשנת 1995.
בין השנים 2008–2010 היה נשיאה הראשון של אוניברסיטת Euro-Mediterranean, שהוקמה בסלובקיה על ידי איחוד מדינות הים התיכון .
בין השנים 2012–2016 ניהל את "המכללה לדיפלומטיה של לונדון"
ביוגרפיה > קמפיין הבחירות של נשיא דונלד טראמפ

ב-14 במרץ 2016 נפגש ברומא עם ג'ורג' פפדופולוס, אז יועץ למדיניות החוץ של דונלד טראמפ, והציע לו להעביר התכתבויות פרטיות וחומרים מפלילים על המועמדת הדמוקרטית, הילרי קלינטון. מיפסוד הציע לפפדופולוס את המידע לפני שנודע כי רוסיה פרצה למחשבי הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC) (אנ'), מידע שהודלף ביוני 2016 באתר DCLeaks (אנ').
ב-19 במרץ 2016 פרצה רוסיה גם לחשבון המייל של יושב-ראש הקמפיין של קלינטון, ג'ון פודסטה. מיפסוד נפגש שוב עם ג'ורג' פפדופולוס בלונדון ב-24 במרץ 2016, וב-26 באפריל. לפגישות אלו הצטרפה בחורה בשם "אולגה פולונסקיה". פפדופולוס יצר קשר עם פולונסקיה וביקש לתאם פגישה עם השגריר הרוסי בארצות הברית סרגיי קיסליאק.
ב-10 במאי 2016, ביקר ג'ורג' פפדופולוס בבר ברובע הדיפלומטי של לונדון בשכונת קנזינגטון, שוחח עם דיפלומט אוסטרלי וסיפר לו על המידע שיש לרוסים על הילרי קלינטון. לאחר שנודע ביוני 2016 כי רוסיה פרצה למחשבי הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC) (אנ'), הדיפלומט האוסטרלי סיפר על המפגש לשירות הביון החשאי האוסטרלי שהעביר אותו לארצות הברית. המידע הוביל לפתיחת חקירת FBI ב-31 ביולי 2016.
ב-27 בינואר 2017 נחקר פפדופולוס על ידי ה-FBI. בחקירה טען כי הקשר בינו לבין מיפסוד החל עוד לפני שהוא הצטרף לקמפיין טראמפ, ולא היה קשור לעבודתו עבור טראמפ במהלך הבחירות.
בפברואר 2017 מחק פפדופולוס את חשבון הפייסבוק שלו, שכלל עדויות להתכתבויות בינו לבין פרופסור מיפסוד. פפדופולוס נקט צעד זה יממה לאחר שהיועץ לביטחון לאומי של טראמפ, הגנרל מייקל פלין, התפטר מהבית הלבן על רקע חקירת השיחות שקיים עם שגריר רוסיה בנוגע לסנקציות לפני כניסת טראמפ לבית הלבן.
ב-5 באוקטובר 2017 הודה פפדופולוס ששיקר לאנשי ה-FBI בחקירתו הקודמת ולא מסר מידע על מפגשים עם פרופסור מיפסוד, המקורב לקרמלין ששיתף אותו במידע על המידע המפליל לכאורה על אודות קלינטון. הוגש נגדו כתב אישום בגין מסירת תצהיר כוזב.
בספטמבר 2018 התגלה כי מיפסוד נעדר, וייתכן שמת.
ראו גם

ג'ורג' פפדופולוס
מייקל פלין
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016
התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016
הערות שוליים

↑  משלחת של רקטורים מאוניברסיטאות באירופה ביקרה באוניברסיטה באתר אוניברסיטת חיפה 1 נוב' 2012
↑  מכללת סמי שמעון מהדקת קשרים עם אירופה - מיינט באר שבע - חדשות באר שבע 15 בדצמבר 2010
↑  Israel-EU cooperation: Union for the Mediterranean
↑  Kutner, Max (31 באוקטובר 2017). "Who is Joseph Mifsud, the professor in the George Papadopoulos investigation?". Newsweek. נבדק ב-31 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  יוסי הטוני, ‏איך נפרצה תיבת המייל הפרטית של יו"ר קמפיין הבחירות של קלינטון?, באתר "אנשים ומחשבים", 1 בנובמבר 2016
↑  Steve, Reilly. "Who is George Papadopoulos?". USA Today. נבדק ב-5 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  היועץ שהודה השתכר וחשף: כך התפוצצה פרשת "רוסיה-גייט", באתר ynet, 31 בדצמבר 2017
↑  LaFraniere, Sharon; Mazzetti, Mark; Apuzzo, Matt (30 בדצמבר 2017). "How the Russia Inquiry Began: A Campaign Aide, Drinks and Talk of Political Dirt". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-30 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wroe, David (2 בינואר 2018). "Joe Hockey discussed Alexander Downer's Russia revelations with FBI". The Sydney Morning Herald (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  רן דגוני, ‏פצצת זמן מתקתקת: יועץ לשעבר לטראמפ מוכן לזמר נגד הבוס, באתר גלובס, 30 באוקטובר 2017
↑  "איש קשר בין הרוסים לטראמפ נעדר - אולי מת", באתר ynet, 9 בספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 3397 9006
חגי איזירר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1941 ה'תש"ב בני ברק, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  2 בפברואר 2020 (בגיל 78) ח' בשבט ה'תש"ף ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  ישיבת היישוב החדש  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 2 בפברואר 2020 
 תפקידים נוספים:  אב בית הדין הרבני ברחובות, חבר בית הדין הרבני הגדול, ר"מ בישיבת הכותל
 רבותיו:  הרב יוסף שלום אלישיב
 בת זוג:  דבורה איזירר (בת הרב ברוך נאה)
 
הרב חגי נפתלי איזירר (ה'תש"ב, 19 בנובמבר 1941 – ח' שבט ה'תש"ף, 2 בפברואר 2020) היה דיין ישראלי, שכיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול בין השנים 2002–2011.
ביוגרפיה

נולד וגדל בבני ברק. בבחרותו למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב והתיידד עם חברו לספסל הלימודים הרב אברהם שרמן הם המשיכו ללמוד בישיבת חברון כנסת ישראל בירושלים והמשיכו עד לבית הדין הגדול. כמו כן למד חברותא עם רבי ברוך שמעון סלומון, רבה של פתח תקווה. נישא לדבורה, בתו של הרב ברוך נאה ונכדתם של הרב אברהם חיים נאה ושל הרב יואל אשכנזי מטבריה.
גר ברחובות והיה מראשי כולל "יד ברודמן" להוראה ודיינות לבוגרי ישיבות הסדר ויוצאי צבא בעיר. שימש כר"מ בישיבת הכותל וגם עמד בראש הכולל ללימודי דיינות בישיבה. רבים מחידושיו התפרסמו בקובץ התורני "אבני משפט" שבהוצאת הכולל.
כיהן כדיין בבית הדין הרבני בחיפה, כאב בית הדין הרבני ברחובות, ובהמשך בבית הדין הרבני האזורי בירושלים. בשנת 2002 התמנה כחבר בית הדין הרבני הגדול, משרה בה כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-2011.
הרב איזירר היה מקורבו של הפוסק החרדי-ליטאי הרב יוסף שלום אלישיב ונחשב כמי שהוביל קו מחמיר בפסיקותיו בבית הדין הרבני הגדול. בעיקר התבטא הדבר בתחום הגרות, הרב איזירר נקט שאין להקל בשאלת קבלת מצוות כתנאי מעכב בקבלת הגרות, לדעתו אין להקל כדברי הפוסקים שקבלת מצוות חלקית מספיקה לשם כך, בפרט כשהגר אינו מקבל על עצמו שמירת שבת. במאמרו בנושא זה העיר גם נגד המצרפים שיקולים לאומיים לסוגיה הלכתית טהורה זו, כדבריו. נאמן לעמדתו זו, עמד לצד הרב אברהם שרמן בעת פרשת גיורי הרב דרוקמן שבה קבעו בפסק דין בשנת 2008 כי יש לפסול את כל הגיורים שנעשו משנת 1999 על ידי הרב חיים דרוקמן, שעמד בראש מערך הגיור, בשל בעיית קבלת המצוות.
נפטר ב-2 בפברואר 2020.
הערות שוליים

↑  "קבלת מצוות בגרות", אבני משפט ג (טבת תשס"ד), עמ' 14, באתר אוצר החכמה.
↑  פסק הדין בעניין הגיורים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007516794205171  VIAF: 315200367   WorldCat (עם VIAF): 315200367
ג'וזף קירנן

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1955 (בן 69) קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  ג'ו
 השכלה:  האקדמיה הימית של ארצות הברית 
 השתייכות:  צי ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1977–2013 (כ־36 שנים)
 דרגה:   תת-אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד צוות 2 מפקד צוות 6 מפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי מפקד הצי הרביעי של ארצות הברית סגן מפקד פיקוד דרום של ארצות הברית
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה   מדליית השירות המצוין של הצי (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (3)  לגיון ההצטיינות (2)   כוכב הארד (3)
 
ג'וזף ד. קירנן (באנגלית: Joseph D. "Joe" Kernan‏; 4 בפברואר 1955) הוא תת אדמירל בדימוס בצי האמריקאי, אשר שימש כמפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי וכסגן מפקד פיקוד דרום של ארצות הברית.
ביוגרפיה

קירנן נולד בבסיס חיל האוויר האמריקני טראוויס, קליפורניה. בשנת 1977 השלים את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בצי ארצות הברית.
קריירה

קירנן שירת תחילה כקצין ימי במשחתת "USS Horne" וב-1982 התנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. קירנן שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד בצוותי הקומנדו הימי. בשנים 1994–1996 פיקד על צוות 2 ובשנים 1999–2003 שימש כמפקד צוות 6 (צוות הלוחמה בטרור הנחשב למעולה שבצוותים), והוביל אותו במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. בשנת 2007 מונה למפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי. לאחר מכן שימש כעוזר מיוחד לשר ההגנה כמפקד הצי הרביעי של ארצות הברית וכסגן מפקד פיקוד דרום של ארצות הברית. בשנת 2013 פרש לגמלאות.
מונה על ידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לתת-שר ההגנה למודיעין. הוא כיהן בתפקיד עד נובמבר 2020.
הערות שוליים

↑  Thom Shanker and Eric Schmitt, Special Operations Veterans Rise in Hierarchy, The New York Times, August 8, 2011.
↑  שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמוד 24.
חיל האוויר המלכותי הנורווגי

| --- | --- |

 
 זרועות
  חיל האוויר המלכותי הנורווגי
  הצי המלכותי הנורווגי
  צבא נורווגיה
  משמר הבית הנורווגי
 עיטורים ומבנה פיקודי
 עיטורי הכוחות המזוינים של נורווגיה
 דרגות הכוחות המזוינים של נורווגיה
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של נורווגיה
 היסטוריה של נורווגיה
 
חיל האוויר המלכותי הנורווגי (נורווגית: Luftforsvaret) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של נורווגיה החל מ-10 בנובמבר 1944. בעתות שלום מונה החיל כ-1,430 אנשי קבע (קצינים, נגדים ואזרחים) וכ-600 חיילים בשירות חובה (שאורכו שנה). בעת גיוס כללי גדל החיל לכ-5,500 אנשים.
תשתיות החיל כוללות שבעה בסיסי טיסה, שני בסיסי בקרה ודיווח ושלושה בסיסי אימונים.
סמל חיל האוויר המלכותי הנורווגי
היסטוריה > הצטיידות בכלי טיס בצבא היבשה ובצי

נורווגיה, כמו מדינות מערביות אחרות, החלה בהקמת כוח אווירי צבאי עם התפתחות התעופה הממונעת בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה. המטוס הראשון בכוחות המזוינים של נורווגיה נקרא HNoMS Start. הוא נרכש ב-1912 בכספי ציבור שנתרמו למטרה זו, והוטס על ידי קצין בצוללת HNoMS Kobben A-1 בשם האנס דונס.
כלי הטיס החדשים שנכנסו לכוחות המזוינים של נורווגיה, צורפו לזרועות הים והיבשה הקיימות, ולכן עד שקובצו לחיל אחד בשנת 1944 פעלו כוחות האוויר של נורווגיה בשתי מסגרות נפרדות: שירות האוויר של הצי הנורווגי המלכותי (Marinens Flyvevaaben) ושירות האוויר של צבא היבשה הנורווגי (Hærens Flyvevaaben).
עד 1940 היו רוב המטוסים ששירתו בצי ובצבא היבשה מתוצרת מקומית או שנבנו במסגרת הסכמי רישיון. באותה תקופה המפציץ/סייר העיקרי של נורווגיה היה המטוס ההולנדי פוקר C.V.
היסטוריה > בניית הכוח לקראת מלחמת העולם השנייה

בשנות השלושים המאוחרות, כאשר המלחמה נראתה קרובה, החלה נורווגיה ביבוא מטוסים מודרניים מתוצרת חוץ, שכללו גם שנים-עשר מטוסים מדגם גלוסטר גלדיאטור מבריטניה ושישה מטוסים מדגם היינקל He 115 מגרמניה. בנוסף, כמות משמעותית מאוד של כלי טיס הוזמנה מחברות אמריקאיות בחודשים שקדמו לפלישת הגרמנים לנורווגיה, ב-9 באפריל 1940.
היסטוריה > בזמן מלחמת העולם השנייה

היתרון המשמעותי של הלופטוואפה הוביל לתבוסתם המהירה של כוחות האוויר הנורווגיים, אך בתוך כך רשם כוח של שבעה מטוסי גלוסטר גלדיאטור נורווגיים הישג, כאשר הפיל שני מטוסים כבדים מדגם מסרשמיט Bf 110, שני מפציצים מדגם היינקל הא 115 ומטוס מטען אחד מדגם יונקרס Ju 52, בקרב המגן על שדה התעופה פורנבו (Fornebu). בקרב זה איבד הכוח הנורווגי שלושה מטוסים - אחד בקרב אוויר ושניים על הקרקע, כאשר נחתו לצורך התחמשות ותדלוק והותקפו על ידי מטוסים גרמניים. לאחר נסיגת כוחות בעלות הברית מנורווגיה, ויתרה הממשלה הנורווגית על לחימה והפכה לממשלה גולה שמשלה מבריטניה החל מ-10 ביוני 1940.
בד בבד עם התבוסה, מילטו הנורווגים מטוסים מן המדינה כדי שלא יפלו בידי הוורמאכט. קושי מיוחד היה במילוט מטוסים מן הבסיסים הנורווגיים שנותרו בצפון המדינה, משום שרק לחלק ממטוסי הצי היה טווח טיסה ארוך מספיק כדי להגיע לבריטניה (אליה עברה ממשלת נורווגיה). ליתר המטוסים, רובם מטוסי צבא היבשה, נותרה רק אפשרות אחת לבריחה - פינלנד. הנורווגים ידעו שהמטוסים שינחתו בפינלנד ייתפסו על ידי הפינים וילחמו בעבור מדינות הציר (אשר פינלנד נמנתה עליהן), אך לפחות לא ייפלו לידיים גרמניות. בסופו של דבר שלושה מטוסים נורווגים חצו את הגבול, הוחרמו לטובת חיל האוויר הפיני ושירתו בו.
בבריטניה הוצבו שירותי האוויר של הצבא והצי הנורווגיים תחת פיקוד בריטניה, והחל מ-1942 הוכפפו למטה המאוחד של הכוחות המזוינים של בריטניה וארצות הברית (Combined Chiefs of Staff).
ב-10 בנובמבר 1944 אוחדו שירות האוויר של הצי הנורווגי המלכותי ושירות האוויר של צבא היבשה הנורווגי לחיל האוויר המלכותי הנורווגי (Luftforsvaret), בצו מלכותי.
עד 8 במאי 1945, נהרגו 335 בני אדם בשירות חיל האוויר המלכותי הנורווגי.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

מטוסי הספיטפייר ששירתו בחיל האוויר בזמן המלחמה המשיכו לשרת בו עד שנות ה-50.
בשנת 1947 נרכשה מערכת המכ"ם הראשונה של החיל, ובסביבות אותה תקופה נרכשו גם מטוסי הסילון הראשונים שלו מדגם דה הבילנד ומפייר.
ב-1949 הייתה נורווגיה בין מייסדות נאט"ו, ומיד לאחד הקמתו קיבלה מטוסים אמריקאיים כחלק מתוכנית הסיוע הצבאית של הארגון. חיל האוויר המלכותי הנורווגי התרחב בקצב מהיר מאוד עם התקדמות המלחמה הקרה, במהלכה היווה אחד משני חילות האוויר היחידים של נאט"ו ששטח מדינתו גובל בברית המועצות (השני היה חיל האוויר הטורקי). מטוסי הקרב של החיל יירטו בין 500 ל-600 כלי טיס סובייטים בממוצע לשנה.
בשנת 1959 שולבו בחיל אמצעי נ"מ.
בשנת 1992 בחיל נקלטה מטה גרטלנד, טייסת קרבית הראשונה.
המאה ה-21

באוקטובר 2002, כוח בינלאומי בן שמונה-עשר מטוסי F-16 מנורווגיה, דנמרק והולנד ומטוס תדלוק הולנדי, הוצב בקירגיזסטן כדי לתמוך בכוחות הקרקעיים של נאט"ו במלחמת אפגניסטן.
ב-2004, ארבעה מטוסי F-16 של החיל השתתפו במבצע נאט"ו להגנת המרחב האווירי של המדינות הבלטיות.
מאז פברואר 2006 מסייעים ארבעה מטוסי F-16 של החיל, יחד עם שמונה מטוסי F-16 של חיל האוויר ההולנדי המלכותי, לכוחות הקרקע של נאט"ו בפרובינציות הדרומיות של אפגניסטן, במסגרת כוח הסיוע הביטחוני הבין-לאומי.
ב-2011 השתתף חיל האוויר המלכותי הנורווגי בתקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב. ב-24 במרץ 2011 צוותו מטוסי F-16 של החיל לפיקוד אפריקה של הכוחות המזוינים של ארצות הברית ולמבצע שחר האודיסיאה. למחרת שיגרו 2 מטוסים של החיל 3 פצצות מונחות לייזר נגד טנקים לוביים, ובלילה הפציצו מטוסי החיל שדה תעופה. ב-26 במרץ סייעו מטוסי תובלה של החיל בפריסת ציוד למבצע מגן מאוחד. ב-26 באפריל הפציצו מטוסי F-16 של החיל את מטהו של קדאפי בטריפולי. עד חודש יולי הפילו מטוסי ה-F-16 של החיל כמעט 600 פצצות, כ-17% מסך כל הפצצות שהוטלו עד אז.
כלי הטיס של חיל האוויר המלכותי הנורווגי

| כלי טיס | ארץ ייצור | תכלית | גרסה | כמות בשירות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בל 412 | ארצות הברית  | מסוק רב תכליתי | 412SP | 18 | הצבא הנורווגי משתמש גם הוא במסוק. מתוך 19 מסוקים שיש לנורווגיה בסך הכל, 18 הורכבו בנורווגיה. |
| Canadair CF-5 | קנדה  | מטוס קרב-מפציץ | CF-5 | 15 | משומש רק לאימון טייסים (אימונים שקשורים בנשק) |
| דאסו פלקון 20 | צרפת  | לוחמה אלקטרונית  אח"מים | falcon 20 | 2  1 |  |
| C-130 הרקולס | ארצות הברית  | תובלה | C-130H | 6 | לאחרונה הושעה משירות פעיל. המטוס הולך להיות מוחלף על ידי גרסאות חדשות יותר C-130J-30 וC-130Js לא יאוחר מ-2010. |
| F-16 פייטינג פלקון | הולנד  | מטוס קרב | F-16AMF-16BM | 4710 | יוצרו על ידי חברת פוקר ועברו השבחת אמצע-החיים.  המטוסים נמכרו לדרום אפריקה |
| F-35 לייטנינג II | ארצות הברית ארצות הברית | מטוס קרב חמקן | F-35A | 22 | 30 בהזמנה- 52 בתכנון |
| P-3 אוריון | ארצות הברית  | משמר ימי | P-3C UIP  P-3N | 4  2 |  |
| NHI NH90 | האיחוד האירופי  | מסוק רב תכליתי | NH-90 NFH | 1 | הולכים להגיע עוד 13 מסוקים בנוסף למסוק הקיים |
| Saab Safari | שוודיה  | אימונים | Safari | 16 |  |
| וסטלנד לינקס | בריטניה  | מסוק חילוץ | Lynx Mk.86 | 6 | נמצא בשימוש של משמר החופים הנורווגי. בקרוב יוחלף על ידי NH90 |
| וסטלנד סי קינג | בריטניה  | מסוק חילוץ | Sea King Mk.43 | 12 | לא נמצא בשימוש צבאי, אלא רק במשימות חילוץ. |
הערות שוליים

↑  Atlas Cheetah, South Africa’s forgotten fighter jet, www.aerotime.aero (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0611 1633 
סמל המטוסים הנורווגים בין השנים 1937-1940
Havilland Vampire T11, מטוס הסילון הראשון של חיל האוויר המלכותי הנורווגי
רונדל חיל האוויר המלכותי הנורווגי כיום
שער טיטוס

ערך זה עוסק בשער טיטוס בוויה סקרה. אם התכוונתם לשער טיטוס בקירקוס מקסימוס, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער ניצחון
 על שם:  ניצחון טיטוס על היהודים במרד הגדול
 כתובת:  פורום רומאנום 
 מיקום:  רומא
 מדינה:  איטליה 
 נגישות:  נגיש לכל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 82 לספירה
 תאריך פתיחה רשמי:  82 
 יוצר:  הקיסר דומיטיאנוס
 קואורדינטות:  41°53′27″N 12°29′19″E﻿ / ﻿41.890717°N 12.488585°E﻿ / 41.890717; 12.488585
 אתר רשמי
  (למפת רומא מוגדלת) שער טיטוס(למפת רומא רגילה) שער טיטוס
 
שער טיטוס (בלטינית: Arcus Titi) הממוקם בפורום רומאנום שברומא הוא שער ניצחון שהקדיש הקיסר דומיטיאנוס לאחיו טיטוס בשנת 82 לספירה, כשתים עשרה שנים לאחר הניצחון על היהודים במרד הגדול, שהסתיים בשנת 70 לספירה. שער ניצחון נוסף הוקם על ידי טיטוס עצמו שנה אחת קודם לכן בקירקוס מקסימוס שברומא.
בחלקו הפנימי של השער בפורום רומאנום תבליט מפורסם המתאר את תהלוכת השלל והביזה מירושלים בחורף שנת 71 לספירה. השער עומד על תילו קרוב ל-2,000 שנה וניתן להבחין היטב בהתפוררות אבן הגיר ממנה הוא בנוי. השער והאזור העתיק ברומא זכו לשיקום ותחזוקה נאותה רק מימי שלטון מוסוליני ב-1936, במטרה להחזיר לתודעת האיטלקים את תפארת האימפריה הרומית.
הכתובות על השער

בכתובת הקדמית בחזית השער נחרת:
הסנט
והעם הרומאי מקדישים את השער לטיטוס האלוהי,
בנו של אספסיאנוס אוגוסטוס האלוהי
הכתובת האחורית אבדה, ובשנת 1821, אחרי שיפוצים שנערכו באתר, נחרתה כתובת נושאת תוכן חדש:

”אנדרטה [זו], סמל של דת ואמנות, מתכלה בשיני הזמן: האפיפיור, פיוס השביעי, הורה לחזק ולשמר [אותה] בעבודות חדשות תוך חיקוי הדגם העתיק. בשנה העשרים וארבע לכהונתו הקדושה”.
מידות השער

מידותיו החיצוניות: גובהו 15.4 מטרים, רוחבו 13.5, ועומקו 4.75.
מידותיו הפנימיות: גובה הקשת 8.3 מטרים ורוחבה 5.36.[דרוש מקור]
תבליטים

אחד התבליטים מתאר את הטריומף (מצעד ניצחון) בו נראים לגיונרים רומיים נושאים שלושה מכלי בית המקדש:
המנורה - דגם מנורה זו, היא הדגם המופיע גם בסמל מדינת ישראל. בתחתית המנורה מופיע בסיס שחקוקות בו דמויות מיתולוגיות, חיות או מפלצות, מוטיב הנוגד את איסור עשיית פסל שידוע שנשמר אז; התאוריה הרווחת במחקר המסבירה את הימצאותם היא שמדובר בכן שנוצר על ידי הרומאים לצורך נשיאה נוחה של המנורה.
שולחן לחם הפנים - שימש להנחת לחמים, שהיו מתחלפים מדי שבת. על השולחן היו מונחים בזכים עם לבונה, בתחריט נשתייר אחד מהבזיכים (בצד שמאל).
חצוצרות הכסף - ששימשו לתקיעת הכהנים בחגים ובזמני מלחמה. בתחריט החצוצרות מונחות באלכסון ביחד עם שולחן הפנים.
מלבד הכלים, ניתן לראות גם טבלאות אוזניים, לוח מלבני עם שני משולשים צמודים לשני קודקודיו, לוחות אלו שימשו בדרך כלל לכתובות הקדשה או זיכרון.
יש הסבורים, בניגוד לתפיסה העממית לפיה האנשים הנראים בתבליט הם שבויים יהודיים, כי מתוארים שם דווקא חיילים רומיים האוחזים בשלל, כפי שניתן לראות מזרי הדפנה ונסי הניצחון שלהם.
בצדו הימני נראה שער ניצחון הגדול אך במעט מן האנשים, אף על פי שבמציאות שערי ניצחון היו גדולי ממדים. ההסבר לכך הוא שהרומאים האמינו כי האדם הוא פאר היצירה והמוטיב החשוב ביותר בכל יצירה בה הוא מופיע.
בספנדרלים (המשולשים שנוצרים בין הקשת ובין הקורה), מופיעה אלת הניצחון היוונית ניקה, עם אבוקה להכתרת המנצחים. על כותרות העמודים שלצדי הקשת מופיע מוטיב חוזר באמנות הרומית - כותרות צמחייה וקישוטי עלים.
תבליטים > המוטיבים בתבליט

סגנון התבליט הוא רומי אך יש בו מוטיבים יוונים.
הסגנון הרומי מבוטא על ידי:
צפיפות - הדמויות כמעט ללא מרווח ביניהם.
פרופורציות - בין השער (המופיע בתבליט) ובין הדמויות ישנה פרופורציה לא הגיונית משום שהדמויות נראות כמעט בגובהו של שער הניצחון.
הסגנון היווני קלאסי מבוטא על ידי:
קפלי הבד - הגוף ותנוחתו מתוארים על ידי קפלי הבד הרכים.
מבנה הפנים - מבנה הפנים הוא קלאסי ברובו, הפרטים אינם אינדיבידואלים. בוצעה הריסה מלאכותית של הפנים בימי הביניים.
נקודת מבט - כמו ביוון גם פה מתוארים הדמויות בתבליט מנקודת מבט צידית וחלקה מנקודת מבט 3/4.
פרופורציה ואנטומיה - הפרופורציות בגוף הן כפי הנראה קלאסיות. הפרטים מתוארים באופן אנטומי נכון.