חיסריה
היסטוריה

שמו של היישוב השתנה פעמים רבות במהלך ההיסטוריה, וחיסריה הייתה קרויה בעבר אוגוסטה (Augusta), דיוקלטיאנופוליס (Diocletianopolis), אלקסיופוליס (Alexiopolis) וטופליצה (Топлица). האקלים הנוח והמעיינות החמים משכו למקום מתיישבים מתקופות קדומות. היה במקום יישוב פרהיסטורי לפני האלף הרביעי לפנה"ס. היישוב התראקי שהוקם סביב המעיינות החמים היה שייך לממלכת אודריסה. סביב המעיינות הוקמו מבנים הקשורים לפולחנים דתיים ולמרפא. מכלול המקדשים הגדול של התראקים בסטרוסל מתוארך לתקופה זו.
לאחר כיבוש הפרובינקיה של תראקיה בידי הרומאים בשנת 46 לספירה נבנתה עיר רומית גדולה סביב המעיינות המינרליים. בשנת 293 העניק הקיסר דיוקלטיאנוס ליישוב מעמד של עיר והחל בביצור היישוב בחומה מאסיבית ויישום תוכנית עיור. מהעיר דיוקלטיאנופוליס נותרו שרידים מרשימים. החומה מגיעה במקומות רבים לגובה של 11 מטרים והשער הדרומי מתנשא לגובה של 13 מטרים. במבצר היה 44 מגדלים.
אל העיר העתיקה אפשר היה להיכנס בארבעה שערים גדולים. האדריכלות האורבנית מרוכזת בפארק המרכזי של העיר ועד מעיין מומינה סולצה. במקום זה שרידי מבנה ציבורי בן שתי קומות שהמתחם שלו מסתיים בארקדה מרשימה. בסמיכות למבנה שוכנות המרחצאות על שטח של כ-2,000 מטרים. המרחצאות של דיוקלטיאנופוליס הן בין המרחצאות הרומיות הבודדות שהשתמרו בחצי האי הבלקני. המרחצאות השתמרו כמעט עד הגג. הקירות והרצפות חופו בשיש לבן והשתמשו במי המעיינות לחימום המרחצאות.
מכלול המבנים המייצגים בפארק מומינה סלזה (בבולגרית: парк Момина сълза), כולל גם אמפיתיאטרון שנשמר היטב. היה זה אחד מהמקומות החביבים על האנשים מתקופה זו שהגיעו לדיוקלטיאנופוליס לנופש ובידור. האמפיתיאטרון היה בצורת קרקס שבו נערכו תחרויות ספורט ומרוצי חיות. הוא נבנה במחצית הראשונה של המאה הרביעית ופעל על פי חוקי הדת הנוצרית החדשה שאסרה על שפיכות דמים. ב-306 נבנה המבנה במעיין מומינה באניה שבו יש כתובת שהשתמרה באורך 16 מטרים שבה מוזכרים הקיסר גלריוס ואביו ליקיניוס.
אחרי שהנצרות הפכה לדת רשמית באימפריה הרומית בעשורים הראשונים של המאה הרביעית הפכה דיוקלטיאנופוליס למרכז נצרות חשוב – מושב של בישוף. עשר הבזיליקות הנוצריות המוקדמות מהמאה הרביעית למאה השישית, שנתגלו בעיר, משקפים את הייחודיות של התפתחות האדריכלות הנוצרית הקדומה. ניתן לראות זאת בכנסיות שנחשפו והשתמרו היטב. בולטת במיוחד בזיליקה שנבנתה באמצע המאה החמישית על חלק מהקסרקטין של העיר העתיקה, היחידה שנחשפה הבנויה משתי ספינות. מקורות היסטוריים מדווחים כי באותה תקופה העיר מדורגת במקום השלישי בין הערים בפרובינקיה תראקיה לאחר פיליפופוליס (פלובדיב) וברואה (סטארה זאגורה).
לאחר נפילת האימפריה הרומית, העיר המשגשגת ירדה מנכסיה. כאשר היא נכללה בגבולות בולגריה, הייתה זו רק עיר מבוצרת קטנה. בתקופת השלטון העות'מאני היא המשיכה להידרדר, ובשלב מסוים הייתה העיר המשגשגת רק מקבץ של בתים קטנים בתוך חורבות רומיות רבות, ששימשו את האיכרים מהכפרים הסמוכים כמקור לאבנים ותוך כדי כך הם חוללו הרס ניכר לשרידים מהתקופה הרומית.
היישוב הוקם מחדש בשם חיסריה במחצית השנייה של המאה ה-17 על חורבות המבנים מהתקופה הקדומות ומימי הביניים. משמעות המילה "היסר" בטורקית הוא מבצר, אבל ייתכן שהשם "קיסריה" הוא המקור שייתכן שהשתמשו בו במהלך השנים בהתייחס לתפארת לשעבר של העיר.
ב-1878 לאחר שחרור בולגריה, נכללה חיסריה במחוז רומליה המזרחית; לאחר איחוד בולגריה בשנת 1885 היא הפכה לחלק מבולגריה.
חיסריה שגשגה שוב כאשר המעיינות המינרלים התגלו מחדש והמקום הפך למקום בילוי פופולרי.
לאחר שבולגריה הצטרפה לאיחוד האירופי בשנת 2007 שימשו תוכניות מימון שונות לשחזר את החורבות העתיקות, לשפץ את הפארק ואת תשתיות הרחובות, והפכו את העיירה לפנינה אמיתית של ספא, טבע ומורשת היסטורית. העצים בני המאה בפארקים, שהם בית גידול של מיני ציפורים רבים, והמלונות החדשים המפוארים והמפוארים ובתי הארחה הזולים עם מרכזי הספא, ספורט והנופש הפכו את חיסריה לאתר נופש מועדף נופש להתרגעות, שיקום לאחר ניתוחים, טיפול במחלות ומקום חביב על מבקרים זרים ובולגרים לארגון סמינרים עסקיים ואירועים.