stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלן הייז
קורות חיים

הייז נולדה בוושינגטון די. סי. לקתרין אסטל הייז שעבדה בחברת תיירות, ולפרנסיס ואן אמום בראון, אשר עבד במספר עבודות.
היא הייתה קתולית ותומכת של המפלגה הרפובליקנית, אם כי היא לא הביעה דעתה בנושאי פוליטיקה, כמו אנשים אחרים בקהילה ההוליוודית באותה תקופה.
הייז כתבה שלוש אוטוביוגרפיות: "A Gift of Joy"‏, "On Reflection" ו-"My Life in Three Acts". בחלקם היא עוסקת בחזרתה לנצרות הקתולית (לאורך נישואיה עם מק'ארתור היא הכחישה את שייכותה לזרם, עקב היותו פרוטסטנטי וגרוש) ובמותה של בתה היחידה שנפטרה בגיל 19 ממחלת שיתוק ילדים. הייז ובעלה אימצו בן, ג'יימס מקארתור, אשר אף הוא עסק במשחק וכיכב בסדרת הטלוויזיה "הוואי חמש-אפס".
הייז אושפזה מספר פעמים עקב מחלת האסתמה ממנה סבלה, אשר החמירה בעקבות האבק שהיה על הבמה. לבסוף סיבה זו הביאה אותה לפרוש מהתיאטרון. בשנותיה האחרונות הקדישה זמן רב לכתיבה ולגיוס תרומות לארגונים הנלחמים באסתמה.
ב-17 במרץ 1993, יום פטריק הקדוש, נפטרה הייז מאי ספיקת לב בנייאק, ניו יורק.
קריירה

הייז החלה את קריירת התיאטרון בשנת 1905 (בהיותה בת 5), במחזה "Miss Hawke's May Ball". מאז הופיעה במחזות רבים: בגיל 10 היא שיחקה בסרט הקצר "Jean and the Calico Doll", ועברה להוליווד רק כשבעלה המחזאי, צ'ארלס מק'ארתור, החל להיות מועסק שם. בשנת 1931 שיחקה בסרט הקולנוע הראשון שלה: "The Sin of Madelon Claudet", עליו גם זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, ובהמשך שיחקה בסרטים: "Arrowsmith", "הקץ לנשק" ו"Vanessa: Her Love Story".
ב-1935 היא חזרה לברודוויי, והופיעה במחזה "Victoria Regina" לצידו של וינסנט פרייס. ב-1953 הייתה הראשונה שזכתה בפרס ע"ש שרה סידונס, וב-1969 זכתה בו בשנית. הייס שבה להוליווד בשנות ה-50, ושיחקה בסרטים כדוגמת "My Son John" ו"אנסטסיה" - עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב. ב-1970 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט האסונות "נמל תעופה". עוד שיחקה במספר סרטים של וולט דיסני, ביניהם "החיפושית דוהרת שוב" - עליו קיבלה מועמדות שנייה לפרס גלובוס הזהב, "שוד הדינוזאורים הגדול" ו-"Candleshoe".
ב-1955 שונה שמו של תיאטרון פולטן, והוא נקרא על שמה של הייז. בשנות ה-80 חברה עסקית רצתה להרוס תיאטרון זה וארבעה נוספים, תוך כוונה לבנות במקומם בית מלון. הייז הסכימה לכך אף על פי שלא הייתה לה בעלות על המקום. בעקבות כך תיאטרון קטן בניו יורק נקרא על שמה - תיאטרון הלן הייז.
ב-1982, יחד עם חברתה ליידי בירד ג'ונסון, הקימה באוסטין, טקסס את המכון הלאומי לחקר פרחי הבר שכיום נקרא מכון פרחי הבר ליידי ברד ג'ונסון.
"פרס הלן הייז" מחולק בוושינגטון די. סי. על ביצועים משובחים בתיאטרון. להייז כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד בשדרה ה-6220.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1917 | The Weavers of Life | פגי |  |
| 1931 | The Sin of Madelon Claudet | מדאלון קלואדט | פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר |
| 1931 | Arrowsmith | לאורה ארוסמית' |  |
| 1932 | הקץ לנשק | קתרין ברקליי |  |
| 1933 | The White Sister | אנג'לה צ'ארמונט |  |
| 1933 | Night Flight | מאדאם פאביאן |  |
| 1934 | What Every Woman Knows | מגי וייל |  |
| 1935 | Vanessa: Her Love Story | ונסה פאריס |  |
| 1943 | Stage Door Canteen | עצמה |  |
| 1952 | My Son John | לווסילי ג'פרסון |  |
| 1953 | Main Street to Broadway | עצמה |  |
| 1956 | אנסטסיה | דאגמאר, נסיכת דנמרק (מריה פיודורובנה) | מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה |
| 1970 | נמל תעופה (1970) | אדה קוואנסט | פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| 1972 | הארוי | וייט לואיז סימונס |  |
| 1974 | החיפושית דוהרת שוב | גב' שטיינמץ' | מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט מוזיקלי או קומדיה |
| 1975 | שוד הדינוזאורים הגדול | האטי |  |
| 1976 | ניצחון באנטבה | אטה גרוסמן-וויס |  |
| 1977 | Candleshoe | גב' סט. אדמונד |  |
| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1951 | Pulitzer Prize Playhouse | מרי, מלכת הסקוטים |  |
| 1951 | Schlitz Playhouse of Stars |  |  |
| 1951 | רוברט מונטגומרי מגיש | המלכה ויקטוריה |  |
| 1951 |  |  | מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר (לא על תפקיד מסוים) |
| 1952 | Omnibus |  |  |
| 1952 |  |  | מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר (לא על תפקיד מסוים) |
| 1953 | Christmas with the Stars |  |  |
| 1953 | Medallion Theatre | הרייט ביצ'ר סטואו |  |
| 1953 |  |  | פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר (לא על תפקיד מסוים) |
| 1954 | The United States Steel Hour | גב' אוסטין |  |
| 1954 | The Motorola Television Hour | פרנסס פארי |  |
| 1955 | Producers' Showcase | גב' אנטרובוס |  |
| 1957 | The Alcoa Hour |  | מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או סרט |
| 1958 | The United States Steel Hour | האם סראפים | מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או סרט |
| 1959 | Hallmark Hall of Fame | אסי |  |
| 1960 | The Bell Telephone Hour | הברונית פון מק |  |
| 1967 | טרזן | גב' וילסון |  |
| 1971 | Do Not Fold, Spindle, or Mutilate | סופיה טייט קורטיס | מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או סרט |
| 1973 | The Snoop Sisters | ארנסטה סנופ | מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה מוגבלת. |
| 1974 | Black Day for Bluebeard | ארנסטה סנופ |  |
| 1975 | הוואי חמש-אפס | דודה קלרה | מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בהופעה יחידה בסדרת דרמה או קומדיה |
| 1978 | A Family Upside Down | אמה לונג | מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או סרט |
| 1980 | ספינת האהבה | אגאתה וינסלו | פרק יחיד |
| 1984 | Highway to Heaven | אסטל ויקס |  |
| שנה | הפקה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1946 | Happy Birthday | אדי | פרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה |
| 1957 | Time Remembered | הדוכסית של פונט-אה-ברוק | פרס טוני לשחקנית הטובה ביותר |
| 1967 | The Show-Off | גב' פישר | פרס טוני |
| 1970 | הארוי | וייט לואיז סימונס | מועמדות לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה |
| 1980 |  |  | פרס טוני |
זואי בל

| --- | --- |
זואי בל (2007)
 לידה:  17 בנובמבר 1978 (בת 46) ואיהיקי, ניו זילנד 
 מדינה:  ניו זילנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  Auckland Girls' Grammar School  Selwyn College 
 פרופיל ב-IMDb
 
זואי בל בבכורה של הסרט Grindhouse
זואי בל (באנגלית: Zoë E. Bell)‏ (נולדה ב-17 בנובמבר 1978) היא פעלולנית ושחקנית ניו זילנדית.
ביוגרפיה

בל נולדה בניו זילנד, לטיש ואנדרו בל, ולה אח צעיר ששמו ג'ייק. היא גדלה באי וייהק שבאוקלנד. בהיותה צעירה היא התחרתה כמתעמלת מקצועית ובגיל חמש עשרה עזבה זאת ועברה ללמוד טאקוונדו. היא גם עסקה בענפי ספורט כמו צניחה חופשית, צלילה, אתלטיקה קלה וריקוד. בל למדה בבית הספר התיכון לנערות של אוקלנד (Auckland Girls' Grammar School and) ובקולג' סלבין (Selwyn College).
קריירה

זואי בל החלה את הקריירה שלה בשנת 1998 כשאביה טיפל בפעלולן שנפגע בראשו ושב הביתה ונתן לה מספר לטלפן. עבודת הפעלולים הראשונה שלה הייתה קפיצה מרכב באופרת הסבון האוסטרלית Shortland Street.
בל החלה לעשות פעלולים עבור סדרות הטלוויזיה הרקולס: המסעות המופלאים וזינה הנסיכה הלוחמת (שתיהן צולמו בניו זילנד); בעונה הרביעית של זינה, היא לוהקה כפעלולנית כפילה לשחקנית לוסי לולס בתפקיד זינה. היא שברה חוליה בגבה בעשותה פעלול, אולם המשיכה לעבוד במשך שבוע עד שפעלולן אחר ניפץ כיסא על גבה והוציא אותה מכלל תפקוד.
לאחר זינה היא עבדה בסרטים משניים ובפעלולי טלוויזיה, בכללם מתאמת פעלולים בסרט הקצר עם אדריאן וילקינסון (Adrienne Wilkinson) (שאיתה היא עבדה בעבר בזינה). היא המשיכה והייתה כפילתה של אומה תורמן בסרטו של קוונטין טרנטינו להרוג את ביל.
למרות שהיא נשכרה בתחילה ככפילתה של תורמן בפעלולים מסוכנים,

צוות הפעלולים נוכח לדעת שבל מהווה גם כפילה אידיאלית לסצנות הקרבות והיא אומנה בהתאם. בל למדה להילחם באמנויות לחימה סיניות; הדבר דרש ממנה לחדול מלחקות את תנועות גופה של לוסי לואלס

לקראת תום צילומי להרוג את ביל: חלק 2, היא נפגעה בצלעותיה וברצועות בשורשי כף ידה בעת משחק של היזרקות אחורנית מפגיעה מיריית רובה. מצבה של בל דרש ניתוח והחלמתה ארכה מספר חודשים.
טרנטינו התרשם ממנה וליהק אותה לתפקיד מרכזי בסרטו הבא חסין מוות, שבו היא מגלמת את עצמה ומבצעת את הפעלולים של עצמה, הידוע ביותר שבהם הוא זה שבו היא נתלית מעל מכסה המנוע של המכונית Dodge Challenger 1970 שנוסעת במהירות מופרזת.
היא גם ביצעה משימת פעלולים בסרט 'אישה חתול', שבו היא מבצעת קפיצות מגובה רב ומשמשת ככפילתה של שרון סטון.
הסרט התיעודי Double Dare שהופץ ב-2004, עוסק בזואי בל ובעמיתתה הפעלולנית ג'יני אפר (Jeannie Epper), ועוקב אחריהן בעודן מנסות להצליח בהוליווד. צילומי הסרט מכסים את הקריירה של בל מסיום עבודתה בזינה ועד להתחלת עבודתה על 'להרוג את ביל'. ב-2004 היו בל ואנג'לה מריל (הפעלולנית שהיא כפילתה של ויויקה איי פוקס) מועמדות לפרס הפעלולנים העולמי של טאורוס (Taurus World Stunt Awards) בקטגוריות "הפעלול הטוב ביותר שביצעה אישה" ו"הקרב הטוב ביותר" עבור משחקן ככפילות בקרב הסכינים בין ביאטריקס קידו (אומה תורמן) וורניטה גרין (ויויקה פוקס) בסרט להרוג את ביל.
ב-2005 הייתה בל מועמדת לפרס הטאורוס בקטגוריות "הפעלול הטוב ביותר שביצעה אישה", "הקרב הטוב ביותר", ו"העבודה הטובה ביותר בגבהים". היא ומוניה סטאגס (Monica Staggs) כפילתה של דריל האנה זכו ב'פעלול הטוב ביותר' וב'הקרב הטוב ביותר' בקטע הסרט שמתרחש בקרוון של באד בלהרוג את ביל חלק 2. מועמדותה ל'עבודה הטובה ביותר בגבהים' הייתה עבור קפיצתה מגובה של 60 מטרים בסרט 'אישה חתול'.
באוגוסט 2007 אישרה בל שהיא חתמה על חוזה לגלם את התפקיד הראשי בסרט אודות חייל אמריקאי השב לארצות הברית משירות חובה בעיראק ומסייע לנערה צעירה בבעיותיה.

היא אמרה לניו זילנד הראלד שהיא תעשה את הפעלולים של עצמה בסרט שעד עתה לא קיבל שם, ושהמבטא האמריקאי הוא "אתגר גדול" עבורה. באוקטובר 2007, דיווח וראייטי שבל גם תשחק ב'המשחק' (The Game), בכיכובו של ג'רארד באטלר
בל קיבלה קרדיט בהופיעה בתפקיד אורח בעונה הרביעית של הסדרה אבודים ושיחקה תפקיד של רגינה, קשרית רדיו עם מטוסי תובלה. היא אמרה בראיונות שהתפקיד דרש מעט משחק וקצת עבודת פעלולים. היא הופיעה על המרקע רק בפרק השביעי בעונה הרביעית.
סרטים וסדרות בהם השתתפה

אבודים (2008) (רגינה) (עונה 4)
הממלכה (The Kingdom) (פעלולנית) (2007)
חסין מוות (2007) (כעצמה)
Grindhouse‏ (2007)
Reflections ‏ (2006) האישה במראה
Penny Dreadful ‏ (2006) (כפילת פעלולים)
The Devil's Den ‏ (2006) (כפילת פעלולים)
פוסידון (2006) (פעלולנית)
(Reflections) ‏ (מתאמת פעלולים)
זהות בדויה (2004) (כפילת פעלולים)
אישה חתול (2004) (כפילת פעלולים)
להרוג את ביל: חלק 1 (2004) (כפילת פעלולים)
להרוג את ביל: חלק 2 (2003) (כפילת פעלולים)
Double-Dare ‏ (2004)
Riverworld ‏ (מחזה לטלוויזיה 2003) עבודת פעלולים
The Extreme Team ‏ (2003) (כפילת פעלולים) ידועה גם בתור X-Team (הכותרת בטלוויזיה בארצות הברית)
The Bunker Murders (טלוויזיה 2002)
Cleopatra 2525 אישה בוגדנית (אפיזודה 1, 2000)
בילי אליוט (2000) כסנדרה
Jack of all Trades ‏ (2000 טלוויזיה)
Jacksons Wharf ‏ (1999 טלוויזיה)
Amazon High ‏ (1999 טלוויזיה - עבודה על פעלולי רקע
הרקולס: המסעות המופלאים - (1995-1999 סדרת טלוויזיה) עבודת פעלולים
The Chosen ‏ (1998) עבודת פעלולים
Young Hercules ‏ (1998 טלוויזיה)
זינה הנסיכה הלוחמת (1995) סדרת טלוויזיה (כפילת פעלולים) (פרקים לא ידועים)
Shortland Street ‏ (2005-1992)
The Final Destination ‏(2009) (כפילת פעלולים)
Inglourious Basterds ‏(2009) (כפילת פעלולים)
Angel of Death‏ (2009)
Whip It ‏ (2009)‏ (Bloody Holly)
The Chronicles of Nerm‏ (2009) (דיבוב)
Gamer‏ (2009) (סנדרה)
Fallout: New Vegas‏ (2010) (משחק וידאו) (דיבוב)
Game of Death‏ (2010) ‏ פלוריה
פורעי החוק (2012)
קרב עד המוות (2013)
אבדון (2013)
קוטלי המכשפות (2013)
Mercenaries‏ (2014)
שמונת השנואים (2015)
היו זמנים בהוליווד (2019)
מורעל (2021)
שודדי הזמן (אנ') (2024)
הערות שוליים

↑  קארה סקוט, אשת הפעלולים מקיוי מעיזה להיות מסוכנת, The New Zealand Herald, ה-25 ביוני 2005
↑  ג'יימי ראסל מראיין את זואי בל, באתר ה-BBC
↑  זואי בל: חסין מוות
↑  אריה פונטו, זואי בל, כוכבת קולנוע ?, Just Press Play, ב-17 באוגוסט 2007
↑  טטיאנה סגל, ג'יסון סטטהאם חוזר על תפקיד הטיפוס, חדשות הסרטים של וראייטי, 29 באוקטובר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb165250772 (data)  GND: 1020595051  ISNI: 0000 0001 2120 7463  LCCN: no2007112011  MusicBrainz: 40e9a1f7-c40c-4252-afcd-a7cc004904da  SUDOC: 196779669  VIAF: 12095905   WorldCat (עם VIAF): 12095905
פינוקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  סדרת ספרי ילדים
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1980
 
פִּינוּקִי (באנגלית: Spot the Dog, "ספוט הכלב") היא סדרת ספרי ילדים מאת הסופר האנגלי אריק היל. במרכז העלילה עומד פינוקי, כלבלב עם כתם חום בבטן ובזנב.
הסדרה נכתבה במקור כסיפור לילה לכריסטופר, בנו של היל. הספר הראשון יצא לאור בשנת 1980.
הסדרה זכתה להצלחה רבה, ותורגמה ליותר מ-60 שפות. בישראל היא יוצאת לאור בהוצאת שוקן.
לסדרה יצאו מוצרים נלווים רבים כגון: חטיף בוטנים (ששונה בהמשך לשוש), בובות ובגדים.
היסטוריה

פורסם לראשונה בשנת 1980, איפה פינוקי? קיבל השראה בזמן שהיל עבד בשיווק יצירתי; הוא שם לב שבנו בן השלוש מוקסם מתהליך הרמת הנייר. מרותק למחשבה זו, היל יצר סיפור על גור ששילב את העיצוב. במהלך שנות ה-70 המאוחרות, זה היה קונספט חדשני במיוחד, ולקח זמן מה עד שכל מוציא לאור שם לב לרעיון לפני שספרי פאפין החליטו להוציא את ספרו לאור. תוך שבועות לאחר יציאת הספר הראשון הוא הגיע לראש רשימת רבי המכר.
היל אמר "כשציירתי את פינוקי לראשונה הבנתי שכשבאתי לצייר את הנקודה בגופו ואת קצה הזנב שלו, העתקתי את הסימונים במטוס. גדלתי לצייר מטוסים - כך למדתי לצייר. "אני די משוכנע עכשיו, כשאני מסתכל אחורה, שהאימון בפועל של ציור קריקטורות - שהוא, כמובן, הסגנון שלי - הוביל להפקתי של פינוקי. קריקטורות חייבות להיות פשוטות מאוד ולהכיל כמה שפחות מילים, וכך גם ספרי פינוקי. עיצבתי את פינוקי מתוך הרקע הקודם שלי כמעצב ומאייר. זה היה די לא מודע אבל אני יכול לראות עכשיו שיצרתי סימן מסחרי מוכן מסוגו, עם הנקודה החיונית על הגוף וקצת על הזנב".
עם הזמן תורגם הספר ליותר משישים שפות. בגרסאות האפריקניות של הספר פינוקי מתורגם ל"אוטו", שמקובל לחשוב שהוא שם המשפחה של חבר דרום אפריקאי של היל. שם זה יוחס לפינוקי מכיוון שרבים מהספרים היו מאמינים שהם בהשראת חייו של החבר הנ"ל, ג'יי אוטו. בהולנד, פינוקי ידוע בשם דריבל.
דמויות

פינוקי (Spot) - גיבור הסדרה. גור צהוב עם כתם חום בכל צד של גופו וקצה חום על זנבו, פינוקי נראה כזן מעורב; שכן אמו היא ביגל, פוינטר, דלמטי או סנט ברנרד ואביו הוא לברדור או גולדן רטריבר. פינוקי מלא בסקרנות, מועילות ורצון עצום ללמוד.
סאלי (Sally) - אמא של פינוקי. היא גם צהובה ויש לה כתם חום על הגב שמסתובב בחלק האחורי של גופה, וכן שני כתמים חומים בכל צד של גופה וקצה חום על זנבה. לתיאור זה, נראה שסאלי היא ביגל, פוינטר, דלמטי או סנט ברנרד. חלק גדול מהסיפור הראשון, איפה פינוקי?, כולל אותה מסתובבת בבית ומחפשת את פינוקי.
סאם (Sam) - אבא של פינוקי. הוא גם צהוב, אבל ללא כתמים על גופו. לתיאור זה, נראה שסאם הוא לברדור או גולדן רטריבר.
סוזי (Susie) - אחותו הקטנה של פינוקי, היא צהובה אבל יש לה כתם חום על הגב. כמו אחיה הגדול פינוקי, גם סוזי נראית כמעורבת; שכן אמה היא ביגל, פוינטר, דלמטית או סנט ברנרד ואביה הוא לברדור או גולדן רטריבר.
הלן (Helen) - היפופוטמית כחולה שהיא החברה הכי טוב של פינוקי. הצבע שלה כחול כהה. החל מפרקים מאוחרים יותר בסדרה הראשונה, היא מעוצבת מחדש עם הופעה צעירה יותר ופחות מאיימת, הופכת לתכלת. החל מהסדרה השנייה, היא הופכת לגוון בהיר יותר של כחול.
מדיות נוספות

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים 
 יוצרים:  אריק היל 
 מדבבים:  פול ניקולאס
 מדבבים בעברית:  זהר סדן
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  26 
 שידור
 רשת שידור:  BBC One 
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית (ברצועת רכבת ההפתעות) ערוץ הילדים ערוץ הופ! ערוץ בייבי ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  1 בספטמבר 1986 – הווה 
 תקופת שידור בישראל:  1994 – 2013
 קישורים חיצוניים
 www.funwithspot.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רשת BBC יצרה סדרת אנימציה על בסיס הספרים. בגרסה העברית של הסדרה שימש יובל זמיר כמספר.
הסדרה בגרסה העברית יצאה על גבי קלטות וידאו ו-DVD מבית "קלסיקלטת" ושודרה בטלוויזיה בערוצים: הטלוויזיה החינוכית הישראלית, ערוץ הילדים, ערוץ הופ!, ערוץ בייבי וערוץ לולי.
לסדרה יצא בארץ ב-1992 חטיף בוטנים תוצרת "עלית", שנקרא על שם הסדרה.
בשנת 1999 יצא גם משחק מחשב אינטראקטיבי בעברית שבו יש את שלל הדמויות מעולמו של פינוקי בדיבוב מקורי.
בשנות ה-90 הופיעה הצגת ילדים על שמה בהשתתפות אורית וגידי שחם.
בשנת 2008, הופיעה בישראל הצגת ילדים בשם "מסיבת יום הולדת של פינוקי" אשר התבססה על מחזמר שעלה בארצות הברית בשנת 2000. במאי ההצגה היה אבי דור והשתתפו בהצגה ליאור דטאוקר, חן שילוני, נתן נתנזון/אלון ליטבק, רקפת בנימין ורונן חזן.
הערות שוליים

↑  https://youtu.be/WsRJeUeD4vM
↑  SPOT'S BIRTHDAY PARTY, www.davidwood.org.uk
↑  מופעים לילדים, הצגות לילדים - פינוקי - מסיבת יום הולדת, באתר www.habama.co.il
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מערכת הובלה בצמח

מערכות הובלה בצמח הן שתי מערכות של צינורות שמוליכות מים וחומרים שמומסים בין חלקי הצמח השונים. בחלק גדול מהצמחים, כמו אצל בעלי החיים, קיימות מערכות הובלה המשמשות להובלת מים וחומרים אחרים שמאפשרים לתאי הצמח לבצע נשימה תאית ולבנות תאים אחרים. מספר מצומצם של צמחים - אצות, חיים בסביבות מימיות ולכן אין להם צורך במערכות הובלה והם משתמשים באוסמוזה בשביל להעביר את החומרים הדרושים לתאים.
בצמח ישנן שתי מערכות להובלת חומרים שנבדלות זו מזו הן בתפקידן והן באופן בו הן בנויות; מערכת העצה, המעבירה מים ומינרלים משורשי הצמח לכל חלקיו, ומערכת השיפה, המעבירה מוטמעים מהעלים אל שאר חלקי הצמח.
מערכת העצה

העצה מובילה בעיקר מים ומינרלים המומסים בהם. הצמח אינו משקיע אנרגיה בהעלאת המים מהשורש ועד לחלקיו העליונים דרך העצה, אפילו בעצים תמירים שגובהם עולה על מאה מטרים, שכן צינורות העצה בנויים מתאים מתים.
תאים הבונים את מערכת העצה:
תאי הפרנכימה - משמשים בעיקר לאגירה ולהעברת רוחבית של מים ומינרלים מומסים.
תאי הקוֹלֶנְכִימָה - משמשים בעיקר לתמיכה ומתן גמישות לצמח.
תאי הסְקְלֶרֶנְכִימָה - מקנים לצמח תמיכה.
האלמנטים הטְרָכֵאָיים - תפקידם הוא להובלה של מים ומומסים.
מערכת השיפה

מערכת השיפה מעבירה סוכרים שנוצרו בתהליך הפוטוסינתזה מן העלים אל כל חלקי הצמח. השיפה מורכב מתאי הובלה חיים.
התאים הבונים את השיפה:
תאי הפרנכימה - משמשים בעיקר לאגירה של חומרים.
תאי הסקלרנכימה - מקנים לצמח תמיכה.
אלמנטים של הכְּבָרָה - תפקידה הוא להוביל את תוצרי הפוטוסנטזה (סוכרים).
תאי לוואי - הם משמשים תאי בקרה לאלמנטים של הכברה.
ונדל פירס

| --- | --- |

ונדל פירס
 לידה:  8 בדצמבר 1963 (בן 61) ניו אורלינס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Wendell Edward Piercec 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד (1985)  Benjamin Franklin High School  New Orleans Center for Creative Arts 
 פרופיל ב-IMDb
 
ונדל אדווארד פירס (באנגלית: Wendell Edward Pierce;‏ נולד ב-8 בדצמבר 1966) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בזכות תפקידו בתור הבלש באנק מורלנד בסדרה "הסמויה" ובזכות תפקידיו בסדרות "טרמיי", "המופע של מייקל ג'יי פוקס" ו-"suits".
ביוגרפיה

פירס נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה, ארצות הברית. בנם של מורה ושל מהנדס תחזוקה צבאי בתקופת מלחמת העולם השנייה. גדל בשכונת פונצ'רטיין פארק שנחרבה בהוריקן קתרינה וסיים בהצטיינות את לימודיו למד ב"מרכז ניו אורלינס לאומנויות". פירס הוא בוגר "בית הספר ג'וליארד" עם תואר באומנויות.
פירס החל את דרכו כשחקן קולנוע משני בראשית שנות ה-90 בדרמה הביוגרפית של ספייק לי "מלקולם אקס" בתפקיד בן תומאס, בדרמה הקומית "זה יכול לקרות גם לך" בתפקיד בו ויליאמס ובסרט המלחמה של בריאן דה פלמה "חטאי מלחמה".
פירס זכה לחשיפה משמעותית בפעם הראשונה בתחילת שנות ה-2000 בזכות סדרת הפשע "הסמויה" בה שיחק במשך כל העונות בתפקיד בלש מחלק הרצח באנק מורלנד, על משחקו המשכנע בסדרה הועמד פירס למספר פרסים. לצד הצלחתו ככוכב הסמוייה שיחק פירס גם במיוזיקלים "מקהלה בירושה" ו"ריי".
יוצר "הסמויה" דייוויד סיימון לקח את פירס בשנת 2010 לסדרת הדרמה המוערכת שיצר "טרמיי". פירס שיחק במשך 3 עונות בתפקיד נגן הטרומבון אנתוני בטיסט וזכה לביקורות מהללות ולמספר רב של מועמדויות לפרסים. ב-2012 השתתף פירס בתפקיד קטן בסרט "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2 " בתור עורך הדין ג'יי ג'נקס.
ב-2013 הועמד פירס לפרס אינדפנדנט ספיריט להופעה הטובה ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בדרמה העצמאית "ארבעה". באותה שנה השתתף פירס גם בסרט הפעולה "פארקר" בתפקיד הגנב קרלסון ובסיטקום "המופע של מייקל ג'יי פוקס" בתפקיד האריס גרין הבוס וחברו של מייקל הנרי (מייקל ג'יי פוקס).
בין השנים 2013–2016 שיחק בסדרה "Suits" בתפקיד אביה של רייצ'ל זיין. בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "סלמה" של אווה דוברני בתפקיד פעיל זכויות האזרח, הורסיאה ויליאמס. החל משנת 2018 מגלם את ג'יימס גריר בסדרה "ג'ק ראיין".
שיחק גם בסיטקום "הזוג המוזר" לצד מת'יו פרי.
במאי 2016 נעצר פירס באטלנטה בחשד למעורבות בקטטה.
במרץ 2024 לוהק לגלם את פרי וייט בסרט האתחול סופרמן בבימויו של ג'יימס גאן, במסגרת האתחול מחדש ליקום DC.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

חטאי מלחמה (1989)
זעם בהארלם (1991)
מלקולם אקס (1992)
זה יכול לקרות גם לך (1994)
ביי לאהבה (1995)
מרדף ממוחשב (1995)
כמו אוויר לנשימה (1995)
אוטובוס החיים (1996)
סליפרס (1996)
אשת ה-24 שעות (1999)
כשדריי פגש את סידני (2002)
מקהלה בירושה (2003)
חור באחד (2004)
ארץ האפשרויות (2004)
ריי (2004)
להישאר בחיים (2006)
אני חושב שאני אוהב את אשתי (2007)
Night Catches Us‏ (2010)
חוות האהבה (2010)
איך להיפטר מהבוס (2011)
הקברן (2011)
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2 (2012)
פארקר (2013)
פיתול מושלם (2013)
Four‏ (2013)
סלמה (2014)
אלזה ופרד (2014)
The Runner (2015)
באישור (2016)
אמהות רעות (2016)
פירסינג (2018)
חסד אחרון (2019)
סופרמן (2025)
ת'אנדרבולטס* (2025)
Silent Voice‏ (TBA)
King of the South‏ (TBA)
פילמוגרפיה נבחרת > סדרות טלוויזיה

המשווה (1988–1989)
אדם ושמו הוק (1989)
חדשות הבירה (1990)
קשור ברצועה (1993) – סרט של HBO
מולוני (1996–1997)
המופע של גרגורי היינס (1997–1999)
חוק וסדר (1999–2004)
מקולל (2000–2001)
בנות זוג (2002)
הסמויה (2002–2008)
המשפט של איימי (2004)
חוק וסדר: משפט וצדק (2005–2006)
עזרה בחיים (2007) – סרט טלוויזיה
מספ7ים (2007–2008)
שומרת סוד (2008)
בית הכאב של טיילר פרי (2008)
גדולה מהחיים (2009)
טרמיי (אנ') (2010–2013)
המופע של מייקל ג'יי פוקס (2013–2014)
Suits ‏(2013–2019)
ריי דונובן (2014–2015)
ארצ'ר (2017) – דיבוב
שוטרי שיקגו (2017–2020)
ג'ק ראיין (2018–2019)
לא פוענחו (2018)
המשמר (2021)
נאשמים (2023)
Power Book III: Raising Kanan‏(2023-הווה)
אלזבת' (2024)
דינה שיהאבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בספטמבר 1989 (בת 35) ריאד, ערב הסעודית
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק
 פרופיל ב-IMDb
 
דינה שיהאבי (בערבית: دينا شهابي; באנגלית: Dina Shihabi; נולדה ב-22 בספטמבר 1989) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה סעודית, אשר חיה ועובדת בארצות הברית.
ביוגרפיה

שיהאבי נולדה בריאד, בירת ערב הסעודית, וגדלה בערב הסעודית, בביירות בירת לבנון, ובדובאי, לשם עברה משפחתה בהיותה בת 7. היא מייחסת לעצמה רקע רב-אתני, משום שאביה, עלי שיהאבי, הוא סעודי למחצה ונורווגי למחצה, ואמה נאדיה, היא ממוצא פלסטיני-גרמני-האיטי, אך גדלה בצרפת.
בדובאי, שיהאבי למדה ראשית בבית הספר היסודי "אל-מוואקב", ובבית הספר הבין-לאומי של האמירויות (אנ'). בגיל 11 התחילה שיהאבי שיעורי מחול בסטודיו למחול של שארמילה קאמטי במרכז הקהילתי לתיאטרון ואמנויות בדובאי, למדה ריקוד רחוב (אנ'), ג'אז והיפ הופ, והשתתפה בלהקת המחול המקצועית של קאמטי, "Sharmila Dance". מכיתה ח' עד י"ב היא למדה באקדמיה האמריקאית של דובאי (אנ'), שם עודדה אותה המורה לתיאטרון לטפח קריירה במשחק, משום שסברה שלשיהאבי יש כישרון טבעי כשחקנית.
קריירת משחק

דינה שיהאבי עברה לניו יורק בשנת 2007, בהיותה בת 18, במטרה לפתח קריירת משחק. היא למדה במשך שנתיים באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה, והמשיכה לרקוד בזמנה הפנוי. בשנת 2011 היא התקבלה לשני מוסדות: בית הספר ג'וליארד ובית הספר לאמנויות טיש של אוניברסיטת ניו יורק (אנ'). על אף שהיא לא סיימה תואר ראשון, אוניברסיטת ניו יורק ויתרה על תנאי זה, ושיהאבי סיימה שם לימודי תואר שני באמנויות יפות בשנת 2014. בכך הייתה שיהאבי לאישה הערביה הראשונה שהתקבלה לשני מוסדות אלה.
במהלך לימודיה ב"טיש", קיבלה שיהאבי תפקיד קטן, וגילמה דמות משנה בשם עאישה בסרט "David" המספר על דאוד, ילד מוסלמי בן 11 בברוקלין, המסתיר את זהותו המוסלמית, ומתחבר לחבורת ילדים יהודים. פריצת הדרך שלה הייתה בשנת 2014, כאשר שיחקה לצידו של מרטין סטאר (אנ') בקומדיה הרומנטית "אמירה וסאם" (אנ'), בה גילמה את דמות אמירה ג'עפרי, מהגרת לא חוקית מעיראק המתאהבת בסאם סנקה, חייל אמריקאי שלחם באפגניסטן ובעיראק. בשנת 2018 היא גילמה את חנין עלי בסדרה "ג'ק ראיין", תפקיד שעליו היא הועמדה לפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2019. בעונה השנייה של הסדרה "פחמן משודרג" (2020), גילמה את הבינה המלאכותית "דיג 301"/"אנאבל".
בסדרת האימה "ארכיון 81" (נטפליקס, 14 בינואר 2022) משחקת שיהאבי בתפקיד מלודי פנדראס, לצידו של מאמדו אצ'יי.
בשנת 2023 גילמה את דמותה של לינה בסדרה האמריקאית "רוחות ביירות" פרי יצירתם של ליאור רז ואבי יששכרוף עבור רשת שואוטיים.
חיים אישיים

שפתה הילידית של שיהאבי היא ניב של ערבית לבנטינית, וכמו כן היא דוברת ערבית פלסטינית וערבית לבנונית.
שיהאבי רוקדת, כתחביב.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | David | עאישה |  |
| 2014 | Amira & Sam | אמירה ג'עפרי |  |
| 2016 | Good Funk | דיילת מכירות |  |
| 2017 | Cherry Pop | ארוסה |  |
| 2017 | Cigarette Soup | זרמינה |  |
| 2022 | MVP | איימי |  |
| 2023 | Catching Dust | אמאיה |  |
| TBA | PH-1 | בקה סימפסון |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | מזכירת המדינה | ח'ייריה אל-בורי / ליילה | 3 פרקים |
| 2017 | BKPI | איראם | סדרת רשת; 4 פרקים |
| 2018 | דרדוויל | נדא קאזמי | 2 פרקים |
| 2018 | ג'ק ראיין | חנין עלי | תפקיד ראשי (עונה 1); 8 פרקים |
| 2019 | ראמי | נור | פרק: "Between the Toes" |
| 2020 | פחמן משודרג | דיג 301 / "אנאבל" | תפקיד ראשי (עונה 2); 8 פרקים |
| 2022 | ארכיון 81 | מלודי פנדראס | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2023 | רוחות ביירות | לינה אסיראן | 3 פרקים |
| 2023 | אימפריית הכאב | בריט האפורד | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2021–2024 | Agent Stoker | ליילה זומורודי | פודקאסט; 5 פרקים |
| 2024 | נאשמים (אנ') | ג'ורדן | פרק: "Val's Story" |