קלרה ברטון
הצלב האדום האמריקאי > הקמתו ופעילותה בו

לאחר שנים רבות של התמדה ושתדלנות נגד התפיסה האמריקאית כי קבלת הצלב האדום הבין-לאומי עלולה לסכן את האוטונומיה של ארצות הברית, הוקם לבסוף הצלב האדום האמריקני בראשות ברטון. ב-12 במאי 1881 ארגנה ברטון מפגש בביתו של הסנאטור אומר קונגר, שבו השתתפו 15 אנשים, ביניהם חבר הקונגרס ויליאם לורנס ששימש מאוחר יותר כסגנה של ברטון. מפגש זה הוביל לפתיחת הסניף הראשון של הצלב האדום ב-21 במאי 1881 בכנסייה האוונגלית הלותרנית בדנסוויל שבניו יורק. הסניף השני נפתח מספר שבועות מאוחר יותר ברוצ'סטר, בעזרתה של סוזן ב. אנתוני, ובהמשך קמו סניפים נוספים ברחבי ארצות הברית שהתאגדו בשנת 1893 כצלב האדום הלאומי של ארצות הברית.
ב-16 במרץ 1882 אושררה אמנת ז'נבה בסנאט ונחתמה על ידי הנשיא צ'סטר ארתור ובמשך 20 השנים הראשונות להיווסדו של הצלב האדום האמריקאי הקדישה ברטון את רוב זמנה כדי לסייע לקורבנות אסון אזרחיים. הדגל של הצלב האדום האמריקאי הונף לראשונה באופן רשמי בשנת 1881 כאשר ברטון הצליחה לגייס כספים, ציוד ומזון עבור קורבנות השריפה הגדולה שפרצה במישיגן ב-5 בספטמבר 1881. האש כילתה 2,000 מבנים שהשתרעו על שטח בגודל של למעלה מ-4,000 ק"מ וגרמה למותם של 282 בני אדם ול-14,000 ניצולים שנזקקו לסיוע ציבורי. בשנת 1882 ניהלה ברטון את עבודת הסיוע של הצלב האדום האמריקני במהלך הצפה לאורך נהר המיסיסיפי ויובליו, בעודה נמצאת על הספינה מתי בל.
אחד הלקחים שהפיקה ברטון במהלך מפגשה עם קורבנות אסון, הוא הנחיצות ללמדם עזרה ראשונה ונקיטת אמצעי זהירות, כדי שיוכלו לבנות מחדש את בתיהם ולשקם את חייהם לאחר שעובדי הצלב האדום עוזבים את המקום. תפיסה זו התממשה מאוחר יותר כאשר שיעורי עזרה ראשונה החלו להוות חלק חיוני ממערך השירות של הצלב האדום האמריקני החל מהמאה ה-20.

ברטון תיארה את תכונותיו של סוכן השדה האידיאלי הפועל בשירות הצלב האדום האמריקני: ”לסוכן השדה האידאלי יש את היכולת לראות את המצב באופן רחב, ללא כניסה לפרטים, מחשבה אובייקטיבית הנתמכת בהבנה אוהדת, חיבה לעבודה קשה, נכונות לשתף פעולה עם אחרים, אמונה במה שמייצג הצלב האדום וכישרונות ניהוליים שמלווים בנכונות להכפיף את עצמו למרות”.
בשנת 1883 פנה בנימין בטלר, מושל מסצ'וסטס, לברטון וביקש ממנה למלא תפקיד זמני כמפקחת בבית הכלא לנשים של מסצ'וסטס בשארבורן. למעלה מחצי שנה עקבה ברטון אחר הפעילות במקום והציעה הצעות לשיפור. אף על פי שלא היה לה מגע הדוק עם האסירות, אישיותה הכובשת שימשה עבורן מודל להשראה. בשנת 1884 ניהלה ברטון את הסיוע ל-5,000 משפחות שנותרו ללא קורת גג לאחר שנהר אוהיו עלה על גדותיו והציף שטחים רבים. בחודש ספטמבר של אותה שנה, הייתה ברטון הדיפלומטית הראשונה שייצגה את ארצות הברית בכינוס הבין-לאומי השלישי של הצלב האדום שנערך בז'נבה. הוועידה הצביעה לשלב את "התיקון האמריקאי" בכתב האמנה שלה, כדי שהארגון הבין-לאומי יסייע גם בעתות שלום לנפגעי אסונות טבע ויד אדם. בעקבות הכנס קיבלה ברטון את מדליית אוגוסטה על ידי הקיסרית אוגוסטה מבאדן, על עבודתה ההומניטרית יוצאת הדופן. עבודתה ההומניטרית המשיכה להניב את פירותיה בפעולות סיוע נוספות, בהן מגפת קדחת הטיפואיד בדנסוויל ניו יורק (1884), רעידת האדמה בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית (1886), הבצורת במרכז טקסס (1887), אסון הטורנדו באילינוי (1888), מגפת הקדחת הצהובה בג'קסונוויל שבפלורידה שאירעה באותה שנה והמבול שפקד את ג'ונסטאון שבפנסילבניה בשנת 1889, שבעקבותיו הובילה ברטון משלחת של 50 רופאים ואחיות לאזור המוכה.
פעילותה הענפה במסגרת הצלב האדום השתלבה עם מחויבותה המוסרית של ברטון לקידום זכויות הנשים בארצה. במהלך שנת 1888 השתתפה בכינוסי נשים רבים ואף נאמה במספר עצרות שהתקיימו בניו יורק, בניו ג'רזי ובמסצ'וסטס וכן בכינוס הראשון של הוועידה הבין-לאומית לנשים שהתקיים בוושינגטון. ב-15 במרץ 1888 חוותה אובדן כבד עם פטירתו של אחיה סטיבן.
בנוסף לעבודה המתמשכת של מתן סיוע לאזורים נזקקים ברחבי ארצות הברית, החל הצלב האדום להעניק משנת 1892 את חסותו לפעולות סיוע בחו"ל, שהבולטות ביניהן היו הסיוע לנפגעי המאבק בין טורקיה וארמניה. חרף הסכנה, סייעה ברטון באופן אישי לארמנים נוצרים ולטורקים מוסלמים בכך שסיפקה מזון וסיוע רפואי ללא משוא פנים בשדה הקרב. על שירותה לאימפריה העות'מאנית קיבלה דרך משרד החוץ האמריקני אות הוקרה מהפחה של קונסטנטינופול הראשון, מעין תכשיט כבד דמוי מדליה משובצת שניתן בפעם הראשונה לאישה.
בשנת 1897 הפליגה ברטון לקונסטנטינופול, בתגובה למשבר ההומניטרי שהתחולל באימפריה העות'מאנית בעקבות מעשי הטבח בארמנים שכונו (טבח חמידיאן). לאחר משא ומתן ממושך שניהלה ברטון עם הסולטאן עבדול חמיד השני נפתח מטה הצלב האדום הבין-לאומי הראשון בלב טורקיה.
מלחמת ארצות הברית–ספרד הייתה המשימה הראשונה שבה סייע ארגון הצלב האדום האמריקני לצבא ארצות הברית. עם התגברות המתיחות בין קובה וספרד החליט הנשיא ויליאם מקינלי, מטעמים פוליטיים והומניטריים, כי ראוי שהצלב האדום האמריקני יסייע לקובה במהלך מאבקה למען עצמאותה מספרד. מאות אלפי איכרים קובנים אולצו לעזוב את בתיהם והובלו למחנות ריכוז ובמשך 18 חודשים בין השנים 1896–1897 נספו למעלה מ-220,000 אזרחים, רובם מרעב, ואלפים רבים נוספים היו צפויים למות מרעב וממחלות. ב-9 בפברואר 1898 הגיע צוות בראשותה של ברטון להוואנה והבצורת שקידמה את פניהם החריפה את המצב ההומניטרי הקשה ששרר בעיר. ב-15 בפברואר 1898, בשעות הערב, התפוצצה וטבעה ספינת המלחמה האמריקאית "מיין" בעת שעגנה בנמל הוואנה, וגרמה למותם של 260 חיילים אמריקאים. יומיים קודם סעדה ברטון על הספינה בחברתו של הקפטן צ'ארלס סיגסבי. ברטון בת ה-77 פעלה באווירה הקשה הזו, במשך 16 שעות ביום, בהכנת מזון ואספקה לבתי חולים, בהקמת בתי יתומים ובטיפול במחנות הגיוס ובבסיסים האמריקניים בקובה שהתפרצו בהם מחלות המלריה, קדחת הטיפואיד, הדיזנטריה והקדחת הצהובה.
בחודש אוקטובר 1898 נבחרה ברטון לנשיאת הכבוד של האגודה הלאומית של המלחמה הספרדית, ששמה לה למטרה לשמור על קשר עם חבריה הוותיקים מתקופת השירות הצבאי, אך עד מהרה התפטרה מהתפקיד לאחר שנודע לה מחברתה סוזן ב. אנתוני כי האגודה מסרבת לקבל בין שורותיה חברים אפרו-אמריקאים. באותה שנה סיימה לכתוב את ספרה 'The Red Cross-In Peace and War' (הצלב האדום בעת שלום ומלחמה).
פעילותה האחרונה של ברטון בשטח, כנשיאת הצלב האדום האמריקאי, הייתה הקמת בית יתומים ומתן סיוע לנזקקים שנפגעו מסופת ההוריקן בגלווסטון שבטקסס בשנת 1900, שהותירה בין 6,000 ל-8,000 הרוגים. בשנת 1902 העניק הצאר ניקולאי השני לברטון את צלב הכסף של האימפריה הרוסית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר באומה, כהוקרה על כך ששלחה לרוסיה 500 קרונות עמוסים בשקי קמח בתקופת הרעב בשנת 1892.
בשנת 1903, עת התפרצה קדחת הטיפואיד בבטלר, פנסילבניה, הייתה שם ברטון כדי לסייע לחולים. בחור צעיר שהיה עד לעבודתה, תיעד בכתב את התרשמותו ממנה באופן שמסכם היטב את התרשמותם של כלל האנשים הרבים שטיפלה בהם במשך השנים: "עקבנו אחר האור (של הפנס) עובר הלאה דרך הלילה וחיכינו שיעצור מעל העיר הטרופה של באטלר, והאנשים הסובלים שם יביטו בו כאור של נשמה גדולה שהגיעה אליהם מבעד לחושך, מביאה עמה נחמה וריפוי, רוח שלווה שמרחמת על הכל ומפיגה את הפחדים".