stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה אילן
ביוגרפיה

יהודה אילן נולד בחיפה בשנת 1924 ולמד בתיכון הריאלי. בשנים 1939- 1945 היה למפקד גדוד צופים בחיפה וחבר המוסדות המרכזיים של תנועת הצופים. בשנת 1946 השתתף אילן ביסוד י"א הנקודות בנגב והיה ממקימי קיבוץ בארי. בין השנים 1946 - 1948 שירת בפלמ"ח כקצין הסברה בגדוד השלישי ולאחר מכן בחטיבת יפתח, שם נטל חלק במערכות הפלמ"ח בשחרור הגליל ושחרור צפת ואף השתתף בקרב לשחרור לוד ובקרבות בשער הגיא.
בשנת 1948, עם קום מדינת ישראל ופירוקו של הפלמ"ח, שירת אילן בצה"ל כקצין הסברה של חטיבה 7. במהלך שירותו הצבאי היה אילן אחראי גם על הפקת עלונים ועיתונים בעריכתו אשר חולקו לחיילים. לאחר מכן עבר לשרת בחיל החינוך, שם התמנה לקצין חינוך דרום ראשי, עד לשחרורו ממילואים בשנת 1984 בדרגת סא"ל.
בשנת 1954, בזמן ששימש אילן כמזכיר תנועת מחנות העולים, הוקמה מחלקת ההסברה על ידי דוד בן-גוריון. בשנת 1957 הצטרף אילן אל המחלקה להסברה. באותה שנה הפך אילן משנה למנכ"ל ההסברה והיה לאחראי על ההסברה שבע״פ, אירועי יום העצמאות והטקסים הממלכתיים בישראל. מתוקף תפקידו עיצב אילן את טקס הדלקת המשואות בהר הרצל. לאילן היה תפקיד מכריע בעיצובו ובתהליכי ההפקתו של טקס זה במשך 26 שנות פועלו במרכז ההסברה, עד לשנת 1983; הטקס בהר הרצל מתקיים מדי שנה ובא לסמל את המעבר בין יום הזיכרון לחגיגות יום העצמאות.
בשנת 1958 היה אילן אחראי על חגיגות העשור למדינת ישראל. בשנת 1961 נשלח אילן על ידי מזכיר הממשלה באותן שנים, מר טדי קולק, ללימודי תקשורת באירופה.
בשנת 1967 התמנה למנכ"ל מרכז ההסברה. תחת ניהולו של אילן נוספו אגפים רבים, תקנים ותפקידים חדשים למרכז ההסברה. בתקופתו הפך מרכז ההסברה לגוף מטה גדול אשר פעל בחמישה מחוזות ארציים: ירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע ונצרת.
במהלך שנות כהונתו כמנכ"ל מרכז ההסברה תרם אילן גם לעיצובם ולהפקתם של אירועים ממלכתיים נוספים כדוגמת חידון התנ"ך העולמי, יום הזיכרון לשואה ולגבורה בשיתוף יד ושם, יום ירושלים, חגיגות המימונה, חגיגות העדלידע בפורים ועוד.
בשנת 1973 שרת אילן במלואים כקצין חינוך דרום ראשי במלחמת יום הכיפורים. במהלך המלחמה ליווה אילן את המפקדים הבכירים בגזרת הדרום וכן היה אחראי על ארגון ופרסום כל הידיעות מגזרה זו; על תרומתו הועלה אילן לדרגת סגן-אלוף עם תום המלחמה. באותה שנה ארגן אילן את אירועי הזיכרון והעצמאות הכ"ה של מדינת ישראל.
מרכז ההסברה בראשותו של יהודה אילן הוציא לפועל את הסיורים הראשונים של ראשי ממשלות ברחבי הארץ בשנת 1974 בתקופתו של יצחק רבין, במטרה לחזק את הקשר עם הציבור. בשנת 1976 ארגן אילן את העדלידע הראשונה בקריית שמונה, והפך את זו לאירוע המתקיים בכל שנה ברחבי הארץ.
מרכז ההסברה בראשותו של אילן היה אחראי גם על "שירות הסרטים הישראלי" – גוף אשר הוקם בשנת 1957 כחלק ממרכז ההסברה והיה אמוּן באותה העת באופן בלעדי על הפקתם של סרטים בעלי תכנים ממלכתיים ולהפצתם של אלו בארץ ומחוצה לה.
בשנת 1983, ולאחר שהקדיש שנים רבות מחייו להפיכתו של זה כמוסד מרכזי בישראל, פרש אילן ממרכז ההסברה. במהלך שנות פועלו במרכז נחשב יהודה אילן בעיני רבים ל"מר הסברה" ולאיש בעל הניסיון הרב ביותר בארץ בהפקתם של אירועים וטקסים ממלכתיים. בשנת פרישתו נתבקש אילן על ידי שר החינוך דאז, מר זבולון המר, לחזור ולהפיק את אירועי "35 שנה למדינת ישראל", ובתוכם את אירועי יום העצמאות, וכן טקסים ממלכתיים נוספים ברחבי הארץ.
במקביל לעבודתו בתחום ההסברה שימש אילן גם כיועץ קרוב לשלושה ראשי ממשלות: לוי אשכול (1963 - 1969), גולדה מאיר (1969 - 1974) ויצחק רבין (1974- 1977), וכן כיועץ ליו"ר ההנהלה הציונית, אריה דולצ'ין, בשנים 1979- 1981.
נפטר ב-30 באוגוסט 1996 בגיל 72, ונקבר בבית העלמין הר המנוחות בירושלים.
ביוגרפיה > טקסים מרכזיים שהפיק ותרם בעיצובם

טקס הדלקת המשואות
חידון התנ"ך העולמי
יום הזיכרון לשואה
המצעד הצבאי בגבעת רם לחגיגות 20 שנה למדינת ישראל (1968) והמצעד הצבאי האחרון ב-1973 לחגיגות 25 שנה למדינה
יום ירושלים
חגיגות המימונה
חגיגות העדלאידע
מצדה - חיזיון אור-קולי
הערות שוליים

↑  חגיגות יום העצמאות בסימן עליה וקליטה, מעריב, 10 בפברואר 1972
↑  יהודה אילן מכתב הערכה מאת ראש הממשלה לוי אשכול ב-1964 ליו"ר ועדת יום העצמאות ומארגן האירועים בשנת ה-16 למדינת ישראל, יהודה אילן
↑  סיכום אירועי שנת ה-30 למדינה במעמד ראש הממשלה מנחם בגין, מעריב, 29 בינואר 1979.
↑  יהודה אילן, באתר הפלמ"ח
↑  יהודה אילן אשור קצין חינוך, אלוף-משנה אהרון זאב
↑  הפניה רשמית ללימודי תקשורת והסברה מאת מזכיר הממשלה טדי קולק - 1961
↑  סיור באירופה, חרות, 12 ביולי 1961
↑  מאחורי החידון, חרות, 11 בספטמבר 1964
↑  יהודה אילן מכתב מאת אלוף פיקוד מרכז, רחבעם זאבי למארגן טקס חידון התנ״ך יהודה אילן, אוקטובר 1961
↑  אירועי יום הזיכרון לשואה ולגבורה, על המשמר, 17 באפריל 1968,
↑  יהודה אילן דברי פרישה מאת מנכ"ל מרכז ההסברה הנכנס, יעקב שץ - 1983
↑  אירועי־חג רבים בשנת כ"ה למדינה - דבר, דבר, 12 בפברואר 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402825905171  VIAF: 4332156677159733770007   WorldCat (עם VIAF): 4332156677159733770007
איוון רייטמן

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1946 קומארנו, סלובקיה 
 פטירה:  12 בפברואר 2022 (בגיל 75) מונטסיטו, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Santa Barbara Cemetery 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה, קנדה 
 תקופת הפעילות:  1968–2022 (כ־54 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקמסטר 
 בן או בת זוג:  Geneviève Robert (12 בספטמבר 1976–12 בפברואר 2022) 
 צאצאים:  ג'ייסון רייטמן, קתרין רייטמן 
 פרסים והוקרה:  פרס מכונת הזמן (2009)  שדרת הכוכבים של קנדה (2001)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  קצין במסדר קנדה 
 פרופיל ב-IMDb
 
איוון רייטמן (אנגלית: Ivan Reitman; נולד ב-1946) הוא במאי ומפיק קולנוע יהודי-קנדי.
ביוגרפיה

רייטמן נולד בסלובקיה להורים יהודים הונגרים, אמו הייתה באושוויץ, בהיותו בן ארבע הגיע משפחתו לקנדה כפליטים, הוא סיים תואר במוזיקה באוניברסיטת מקמסטר, בהיותו באוניברסיטה ביים והפיק מספר סרטים קצרים.
עבודת ההפקה הראשונה שלו הייתה בתחנת הטלוויזיה "CITY-DT" שבטורונטו, ב-1973 הפיק בטורונטו מופע לתיאטרון בשם "Spellbound". הוא שימש כמפיק לשניים מסרטיו של הבמאי דייוויד קרוננברג "Shivers" ו-"Rabid".
פריצתו הייתה כשהפיק את הסרט בית החיות ב-1978 וביים ב-1979 את הסרט "Meatballs". לאחר מכן החל לביים מספר סרטי קומדיה כמו מכסחי השדים, תאומים בכיכובם של ארנולד שוורצנגר ודני דה ויטו כזוג התאומים שנוצרו בהפריית מבחנה, שוטר בגן ילדים, גם הוא עם שוורצנגר בתפקיד הראשי, דייב העוסק באדם בעל דמיון רב לנשיא ארצות הברית ומצא את עצמו מכהן בתפקיד, ג'וניור העוסק במדען הנכנס להריון, ו-6 ימים 7 לילות.
ב-1981 הפיק את סרט ההנפשה "Heavy Metal", ב-2001 ביים את סרט המדע הבדיוני אבולוציה.
הוא נישא ולו שלושה ילדים.
The Plant List

| --- | --- |
 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  דצמבר 2010 – הווה (כ־14 שנים) 
 בעלות:  גני קיו, Missouri Botanical Garden 
 שירותים עיקריים:  בוטניקה 
 www.theplantlist.org
 
The Plant List (בעברית: רשימת הצמחים) היה מאגר מידע של שמות בוטניים למיני צמחים, שנוצר על ידי ארגון גני קיו והגן הבוטני במיזורי והושקה בשנת 2010. מאגר זה נועד להיות תיעוד מקיף של כל השמות הידועים של מיני צמחים. המאגר לא עודכן מאז 2013.
באוקטובר 2012 הושק פרויקט ההמשך "World Flora Online" במטרה לפרסם פלורה מקוונת של כל הצמחים הידועים עד שנת 2020, בהתאם לאמנת האומות המאוחדות למגוון ביולוגי, במטרה לעצור את אובדן מיני הצמחים ברחבי העולם עד שנת 2020.
ישנו פרויקט משלים שנקרא מדד שמות הצמחים הבינלאומי (IPNI). ה-IPNI שואף למסור פרטים על הפרסום ואינו שואף לקבוע אילו שמות מינים מקובלים. שמות שפורסמו לאחרונה מתווספים אוטומטית מ-IPNI לרשימת הביקורת העולמית של משפחות צמחים נבחרות, בסיס נתונים העומד בבסיס רשימת הצמחים.
ברשימת הצמחים יש 1,064,035 שמות צמחים מדעיים של דרגות מינים, מתוכם 350,699 שמות מינים מקובלים, השייכים ל-642 משפחות צמחים ול-17,020 סוגים של צמחים.
ראו גם

ויקימינים
הערות שוליים

↑  "World's Largest Plants Database Assembled". discovery.com. 2010. אורכב מ-המקור ב-2012-07-13. נבדק ב-2011-01-02.
↑  "Home — The Plant List". www.theplantlist.org. נבדק ב-18 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Home". www.worldfloraonline.org. נבדק ב-18 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Website of the World Flora Online Consortium". The World Flora Online Consortium. נבדק ב-10 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Summary Statistics". The Plant List. נבדק ב-27 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "US, British scientists drew up the comprehensive list of world's known land plants". CBC.
פיל P50

| --- | --- |

פיל P50
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Peel Engineering Company
 שנות ייצור:  1962–1965, 2011 - עד היום
 הרכבה:  בריטניה בריטניה (האי מאן - בין אנגליה לצפון אירלנד)
 מודל אחריו:  פיל Trident 
 מרכב:  1 דלת, תלת אופן
 אורך:  1,340 מ"מ
 רוחב:  990 מ"מ
 גובה:  1,000 מ"מ
 משקל:  56 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,270 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  49 סמ"ק, מנוע DKW, המפיק 4.2 כ"ס, בין השנים 1962-1965, משנת 2011: מנוע 49 סמ"ק  (3.35 כ"ס), מנוע חשמלי 3.08 כ"ס (2,5 kW)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 הילוכים (ללא הילוך אחורי) (1962-1965)
 מהירות מרבית:  61 קמ"ש (מנוע DKW)
 צריכת דלק:  2.8 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  סיריל קנל (Cyril Cannell)
 
פיל P50
פיל P50 (באנגלית: Peel P50) הוא דגם של מכונית מיקרו, בעל 3 גלגלים, (תלת אופן), המיועד לנוסע בודד, אשר יוצרה על ידי חברת "Peel Engineering Company" בין השנים 1962–1965, ובייצור מחודש משנת 2011 עד היום, כולל מודל חשמלי.
בין השנים 1962–1965 יוצרו 47 יחידות. מחיר היחידה בהשקה היה 199 לירות שטרלינג.
מחיר הדגם בייצור המחודש בשנת 2011 הוא: 10,399 לירות שטרלינג, כולל מע"מ.
בשנת 2010 נכנס דגם ה"פיל P50" לספר השיאים של גינס כמכונית הקטנה ביותר שיוצרה בעולם אי פעם.
הכניסה לדגם היא באמצעות דלת בודדת.
מקום מושבה של חברת "Peel Engineering Company" נמצא באי מאן (Isle of Man) (בין אנגליה לצפון אירלנד), תחת שליטת בריטניה.
תמונות

פיל P50 שנת 1965
פיל P50
פיל P50
פיל P50 שנת 1963
"פיל P50" (מימין) "פיל Trident" (משמאל)
ראו גם

פיל Trident
פיל ויקינג ספורט
תלת אופן
מכונית מיקרו
לקריאה נוספת

פיל  P50  (באנגלית  : P50 car)
פיל P50
פיל P50   (מתוך : Peel P50- 1964 - Lane Motor Museum)
הערות שוליים

↑  Craig Glenday (ed.). Guinness World Records 2010 (56 ed.). Guinness World
אביחי פרל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באפריל 1957 (בן 67)
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  ראשון לציון
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מקצוע:  מדען ראשי, משרד החקלאות
 
אביחי (אבי) פרל (נולד ב-10 באפריל 1957) הוא המדען הראשי לשעבר של משרד החקלאות החל משנת 2012 עד לשנת 2019.
ביוגרפיה

אביחי פרל נולד וגדל בחיפה. אמו הייתה מורה למדעים.
בעל תואר ראשון בביולוגיה ותואר שני בחקלאות מטעם האוניברסיטה העברית. כמו כן, בעל תואר שלישי ופוסט דוקטורט מטעם מכון ויצמן.
כיהן בתור סגן מנהל המכון למדעי הצמח וכמנהל המחלקה לפרחים במינהל המחקר החקלאי (מכון וולקני), במשרד החקלאות ופיתוח הכפר. כמו כן, הוא כיהן ומכהן בוועדות מגוונות, בהן ועדת יוג'ין קנדל, הוועדה לחסכון בידיים עובדות, ועדת ההיגוי לפרחים והוועדה הלאומית לביוטכנולוגיה.
במהלך שנות עבודתו במינהל המחקר החקלאי, פרסם פרל עשרות פרסומים מדעיים בנושאים מגוונים, בהם פיתוח מוצרים בענף הגפן, ביוטכנולוגיה בתפוחי אדמה, פיתוחים בעגבניות ותחומי הנדסה גנטית בענפים שונים. כמו כן, תחת שמו רשומים מספר זני גפן למאכל ופטנטים באשר לפיתוח מוצרים וטכנולוגיות. בעבודתו המדעית התמקד בפיתוח שיטות ביוטכנולוגיות לשיפור זנים של עגבניות, תאנים, אגסים, אלוורה, וגולת הכותרת: שורת זנים של ענבים ללא חרצנים.
על הישגיו אלה זכה בפרס מפעל חיים של מנהל המחקר החקלאי.
הוא נשוי ללאה ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  ידיעון המינהל למחקר חקלאי, ‏6 יוני 2011
999 (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ון הילקוט 
 הופק בידי:  קית' רדמון בארד דורוס מרק בוטן אנתוני קטגס כריסטופר וודרוו ג'ון הילקואט
 תסריט:  מאט קוק 
 עריכה:  דילן טיכנור
 שחקנים ראשיים:  קייסי אפלק צ'ואיטל אג'יופור אנתוני מאקי אהרון פול נורמן רידוס וודי הרלסון קייט וינסלט קליפטון קולינס ג'וניור מייקל קנת' ויליאמס טרסה פאלמר גל גדות
 מוזיקה:  אטיקוס רוס בוב קרליק ליאופולד רוס קלאודיה סרנה
 צילום:  ניקולס קרקטסניס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Worldview Entertainment Sierra Pictures Anonymous Content MadRiver Pictures SureFire Capital
 חברה מפיצה:  Open Road Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בפברואר 2016
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מתח סרט פשע סרט דרמה
 מקום התרחשות:  רוסיה 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  20.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   triplenine
 triple9movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
999 (באנגלית: Triple 9) הוא מותחן פשע דרמטי אמריקאי משנת 2016 שכתב מאט קוק וביים ג'ון הילקואט. בסרט מככב צוות אנסמבל שחקנים הכולל את קייסי אפלק, צ'ואיטל אג'יופור, אנתוני מקי, אהרון פול, נורמן רידוס, וודי הארלסון, קייט וינסלט, קליפטון קולינס ג'וניור, מייקל קנת' ויליאמס, טרסה פאלמר וגל גדות.
הסרט, המופץ על ידי Open Road Films‏, הוקרן לראשונה ב-26 בפברואר 2016 בארצות הברית. לאחר הפצתו, הסרט קיבל ביקורות מעורבות; בעוד מבקרי הקולנוע מתחו ביקורת נוקבת על עלילתו של הסרט, הם שיבחו את המשחק, הבימוי והצילום.
תקציר העלילה

באטלנטה, ג'ורג'יה, מייקל אטווד (צ'ואיטל אג'יופור), יוצא יחידת אריות הים, ראסל וולש (נורמן רידוס) ואחיו גייב (אהרון פול), יחד עם שני שוטרים מושחתים מרקוס בלמונט (אנתוני מאקי) ופרנקו רודריגז (קליפטון קולינס ג'וניור), שודדים כספת מבנק. הכספת מכילה מידע שיכול להכריע פסיקה במשפטו האחרון של בוס מאפיה רוסית-יהודית. כאשר מייקל מביא את הכספת אל אשתו של הבוס, אירינה ולסלוב (קייט וינסלט), היא מסרבת לשלם להם ומטילה על מייקל ועל הצוות שלו משימה נוספת, הכרוכה בפריצה אל משרד ממשלתי וגנבת מסמכים הקשורים לבעלה. כדי לשכנע אותם לבצע את המשימה, המאפיה הורגת את ראסל.
הקבוצה מחליטה לבצע את המשימה. בעודם חושבים על הדרכים שבהן יוכלו להצליח במשימה, מרקוס ופרנקו מציעים "999" - קוד משטרתי לדיווח על שוטר שנורה, שבעקבותיו המשטרה נוהגת לשלוח למקום האירוע את כל יחידותיה. בינתיים, אל מרקוס מצוות שותף חדש - כריס אלן (קייסי אפלק), נחת לשעבר. כאשר מרקוס וכריס יוצאים יחד לזירת פשע, כריס מתחיל לשוחח עם חבר כנופיה מקומית, לואיס פינטו (לואיס דה סילבה), אך עד מהרה השיחה מתלהטת, לואיס מעליב ותוקף את כריס, שעוצר אותו על מעשיו, למורת רוחו של מרקוס. דודו של כריס, ג'פרי אלן (וודי הארלסון), הוא בלש במשטרה בדרגת סמל, אשר ממונה על חקירת שוד הבנק. ג'פרי מגלה שגייב הוא אחד האנשים המעורבים בשוד הבנק, באמצעות חברתו של גייב, שנעצרת על החזקת סמים ומלשינה עליו. גייב, שעדיין מתאבל על מות אחיו, מנסה למנוע מחבריו להוציא לפועל את תוכניתם להרוג שוטר. הוא עוקב אחרי כריס, במטרה לספר לו על התוכנית, אך בסופו של דבר הוא לא מצליח בכך.
ביום של השוד, מרקוס לוקח את כריס לשיכון נטוש, על מנת לפגוש מודיע משטרתי שיש לו מידע על תיק הרצח שלהם. לאחר שהם נכנסים לבניין, מרקוס חומק מהמקום, ולואיס מגיע - על מנת למצוא את כריס. גייב מגיע למקום, על מנת להזהיר את כריס, אך בטרם הוא מספיק - לואיס מגיע למקום, יורה בכריס אך פוגע בגייב שנפצע אנושות, ובורח מהמקום (אך נורה למוות זמן מה לאחר מכן, כשהוא מנסה לברוח מהשכונה). מיד אחר כך מרקוס מגיע למקום, ומתחיל קרב יריות בין מרקוס לבין גייב. בסופו, גייב נהרג, ומרקוס נפצע קשה. בעקבות ירי זה, כריס מדווח "999" למוקד המשטרה, וכל היחידות מוזנקות לזירה, ביניהן גם ג'פרי, שממהר למקום כדי לברר את מצבו של אחיינו. באותו הזמן, מקייל ופרנקו מוציאים לפועל את תוכניתם, ופורצים למשרד הממשלתי וגונבים את המסמכים.
מרקוס הפצוע שורד, אבל הוא במצב קריטי. מייקל נפגש עם אירינה ואנשיה. היא נותנת לו את הכסף שביקש, ועוזבת את המקום לאחר שאנשיה מכים את מייקל. מייקל חוזר למכוניתו, ומפעיל פצצה שהטמין במכונית של אירינה, שהורגת אותה ואת אנשיה. מייקל עוזב את המקום, אך נעצר על ידי פרנקו שהורג אותו ולוקח ממנו את הכסף. בחדר המתים, כריס מוצא בין חפציו של לואיס פתק, ועליו מופיעה הכתובת של המקום אליו לקח אותו מרקוס ביום הקודם. כריס הולך לבקר את מרקוס בבית החולים, על מנת לקבל ממנו תשובות, אך מרקוס עדיין מחוסר הכרה. בדרכו החוצה הוא פוגש את פרנקו, שמבקש ממנו להגיע לתחנת המשטרה, על מנת למסור את עדותו. בעודם עושים דרכים למכוניותהם, כריס מקבל שיחת טלפון מג'פרי שמזהיר אותו מפרנקו. כאשר פרנקו נכנס אל תוך מכוניתו, הוא מופתע לגלות את ג'פרי בתוכה והשניהם יורים זה בזה. פרנקו נהרג וג'פרי נורה ונפצע בחזהו. כריס מדווח "999" למוקד המשטרה, בעוד ג'פרי, בשלווה מוחלטת, שולף סיגריה ומעשן אותה.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| קייסי אפלק | כריס אלן | שותפו החדש של מרקוס, אחיינו של ג'פרי |
| אנתוני מאקי | מרקוס בלמונט | שוטר מושחת |
| צ'ואיטל אג'יופור | מייקל אטווד | עבריין, חברו הטוב של ראסל |
| קליפטון קולינס ג'וניור | פרנקו רודריגז | שוטר מושחת |
| וודי הרלסון | ג'פרי אלן | בלש במשטרה, דוד של כריס |
| אהרון פול | גייב וואלש | אחיו הצעיר של ראסל |
| קייט וינסלט | אירינה ולסלוב | מאפיונרת רוסייה |
| גל גדות | אלנה ולסלוב | אחותה של אירינה, לשעבר בת-זוגו של מייקל |
| נורמן רידוס | ראסל וואלש | עבריין, חברו הטוב של מייקל |
| טרסה פאלמר | מישל אלן |  |
| מייקל קנת' ויליאמס | "סוויט פי" |  |
| לואיס דה סילבה | לואיס פינטו | חבר כנופיה |
הפקה > פיתוח

על הפרויקט הוכרז לראשונה באוגוסט 2010, בו צפויים לשתף פעולה הבמאי ג'ון הילקואט, התסריטאי מאט קוק והמפיק סטיב גולין, ובו יככב שיה לה-באף בתפקיד הראשי. דרמת הפשע שכתב קוק נכללה ב"רשימה השחורה" של התסריטים של שנת 2010 (התסריטים הטובים ביותר שעדיין לא הופקו לסרטים). בשלהי מאי 2012 אישר הילקואט בעצמו כי הוא יביים את הסרט; כמו כן אושרו ליהוקו של לה-באף, וגיוסו של ניק קייב להלחין את המוזיקה לסרט. בהמשך, קייב עזב את הפרויקט, והוא הוחלף על ידי אטיקוס רוס. בפברואר 2014, רכשה Open Road Films את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית ו-Worldview Entertainment הצטרפו לפרויקט כמממנים, לאחר פרישתה של Panorama Media.‏
הפקה > ליהוק

במהלך הפקתו עבר הסרט שינויים רבים בכל הנוגע לליהוק. בתחילה, שאיה לבוף צורף לככב בסרט אך מאוחר יותר עזב את הפרויקט והוחלף בצ'ארלי האנם. בדצמבר 2013, גם האנם עזב את הפרויקט, והוחלף בקייסי אפלק. בחודש אוגוסט 2013, התנהלו מגעים עם קייט בלאנשט וכריסטוף וולץ על מנת שיצטרפו לצוות השחקנים, אך בהמשך שניהם פרשו ואת מקומם תפסו קייט וינסלט ווודי הרלסון. במרץ 2014 התגבש צוות השחקנים הסופי, הכולל את אהרון פול, נורמן רידוס, צ'ואיטל אג'יופור, קייסי אפלק, אנתוני מקי, גל גדות, טרסה פאלמר וקליפטון קולינס ג'וניור.
בהתייחסות אל לוחות הזמנים של הצילומים, התבטא הילקואט ואמר: "זה אתגר, לתאם בין לוחות הזמנים של כולם ולנסות להשלים משהו עם שמונה דמויות ראשיות. אני מעולם לא עבדתי על משהו דומה לזה".
הפקה > צילום

שלב הצילומים החל ב-28 במאי 2014 באטלנטה, ג'ורג'יה. ב-5 ביוני החלו צילומים בסנט רג'יס בבאקהד, אטלנטה, עם וינסלט. הצילומים המשיכו אל Centennial Olympic Park Drive, אטלנטה, מה-23 ביוני ועד ל-25 ביוני 2014.‏ בתחילת יולי, הצילומים עברו אל Decatur, וצילומי סצנות נערכו ב-9-12 ביולי 2014 ב-Kings Highway. בנוסף, בצילומים שנערכו בסמיכות ל-Ansley Street ול-Kings Highway נעשה שימוש כשוטים מכוננים.. סצנות נוספות צולמו ב-White Street, דרומית-מזרחית לבית הקברות Westview שבאטלנטה. ב-17 ביולי 2014, צולמה סצנה באטלנטה עם פרמדיקים אמיתיים, קציני SWAT ושוטרים, יחד עם צוות השחקנים הראשי. בשל גשם כבד, לא הושלמו צילומי חלק מהסצנות שצולמו ב-Centennial Olympic Park; הצילומים החוזרים במקום התקיימו ב-5-6 באוגוסט 2014,‏ ולאחר מכן, הצילומים הסתיימו.
מוזיקה

אטיקוס רוס הלחין את המוזיקה לסרט, יחד עם אשתו קלאודיה סרנה, אחיו לאופולד רוס ובובי קרליק. בהתייחסות למוזיקה של הסרט, רוס אמר כי להאליקוט "היה חזון מסוים עבור המוזיקה של הסרט, שהייתה אלקטרונית ... עם סקסופון מוזר בפנים. זה היה קשה, כי ניסינו להתאים את המוזיקה לסיפור, אבל אז סדר הסצנות השתנה והכל הפך לכפול ומיותר. אז זו הייתה עבודה לא מעטה". גרסה מבשרת רעות של This Little Piggy שולבה באופן בולט בטריילר של הסרט.
הפצה

ב-27 באוגוסט 2014, החברה להפצת סרטים Open Road Films קבעה את תאריך השחרור של הסרט בארצות הברית ל-11 בספטמבר 2015.‏ ב-10 ביוני 2015 הוכרז כי תאריך השחרור של הסרט נדחה ל-4 במרץ 2016.‏ בחודש אוקטובר 2015, מועד שחרורו של הסרט הוקדם ל-26 בפברואר 2016.‏
הפצה > קידום

הטריילר הראשון לסרט שוחרר ב-5 באוקטובר 2015.‏
צפייה ביתית

ב-31 במאי 2016 הסרט הופץ לרכישה לצפייה ביתית על גבי DVD ו-Blu-Ray.
תגובות > הכנסות

הסרט גרף 12.6 מיליון דולר בצפון אמריקה, 10.8 מיליון דולר בשאר העולם, ובסך הכל הכניס 23.4 מיליון דולר (לעומת תקציב של 20 מיליון דולר).
בארצות הברית ובקנדה, התחזיות צפו לסרט הכנסות של 7-9 מיליון דולר מ-2,205 אולמות הקולנוע בהם הוקרן הסרט בסוף השבוע הראשון של הפצתו, פחות מהסרט "מלחמת האלים" (לו חזו הכנסות של 12-15 מיליון דולר), אך בדומה לסרט "אדי הנשר". בסופו של דבר, הסרט הכניס 2.1 מיליון דולר ביום הראשון להקרנתו, ו-6.1 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו, הכנסות שהציבו אותו במקום ה-6 בקופות באותו סוף שבוע.
תגובות > ביקורות

באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג של 55%, בהתבסס על 146 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 5.8 מתוך 10. על פי דעת הקונצנזוס של האתר נכתב: "החלטוריסטיות הזולה של 999 לא ממש עונה על הציפיות נוכח השחקנים המוכשרים בטירוף שבו, אך האפקטיביות והכיף שבסרט העשוי היטב מספיקים כדי לאזן את הפגמים הבעייתיים שבו." האתר Metacritic נתן לסרט ציון של 52 מתוך 100, בהתבסס על 41 מבקרים, מעורבות או ממוצעות ברובן. באתר CinemaScore, הגולשים נתנו לסרט ציון ממוצע של "+C" (בסולם של +A עד F).‏
המבקר טום האדלסטון (Time Out) העניק לסרט ארבעה מתוך חמישה כוכבים, והשווה את הסרט בחיוב לסרטו של מייקל מאן "היט". האדלסטון שיבח את אנסמבל השחקנים והגיע למסקנה כי הסרט "יצא לפועל באמצעות החוצפה והמומנטום של הבמאי, אשר לבטח עשה חיים". ג'סטין צ'אנג (מבקר בוראייטי) פחות התחבר לעלילת הסרט, אבל שיבח את רצפי הפעולה שבו, וכתב כי "התוצאה היא סרט המעביר תחושה מוזרה של המתנה מצד כל הדמויות ושל הפרנויה מדבקת, עם שתי סצנות לפחות שלבטח יגרמו לצופים לבדוק את המושב האחורי של מכוניתם עם יציאתם מאולם הקולנוע".
מבקר האמפייר איאן פריר העניק לסרט שלושה מתוך חמישה כוכבים. פריר שיבח את ביצועי השחקנים, אבל מתח ביקורת על התסריט של הסרט במחצית שנייה, וסבר כי "העולם המעניין של הסרט אינו מקבל את הסיפור לו הוא ראוי". בעודו משבח את הופעתו של אנתוני מאקי ואת הצילום של ניקולס קרקטסניס, אוליבר ליטלטון (Indiewire) מתח ביקורת על המבנה הנרטיבי הלא מספק של הסרט, והצביע על כך ש"אולי יש גרסה ארוכה יותר של הסרט אי שם בחוץ ... אולי גרסה זו הובילה לסרט שמעניק הרגשה שהוא מדבר על משהו". גם אלונסו דורלדה (TheWrap) ביקר בחריפות את התסריט, בעיקר את המערכה השלישית. דורלדה כתב כי הסרט "הצליח איכשהו לאסוף צוות שחקנים מרשים מהשורה הראשונה, בדרכו להפוך לסרט פשע שאיננו סתם טיפשי, אלא פשוט נוראי".
ערוץ 24

| --- | --- |

סמליל הערוץ החל ממאי 2019
 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  בידור, מוזיקה וסרטים
 סוג:  ערוץ טלוויזיה מסחרי
 תאריך השקה:  אולפני מימד - 20 ביולי 2003 קשת: 24 במרץ 2009 טלעד: 8 במאי 2019
 בעלות:  טלעד, יונייטד קינג, NMC United
 שפה:  עברית
 משרד ראשי:  "סינמה סיטי", צומת גלילות, רמת השרון
 אזור קליטה:  ישראל
 שיטת שידור:  PAL, DVB
 פורמט תמונה:  576i ‏(SDTV)   1080i ‏(HDTV)
 הצפנה:  וידאוגרד
 זמינות
 חבילה:  HOT • ‏yes • סלקום tv • פרטנר tv • +STING • FreeTV • NEXT TV
 HOT:  אפיק 24
 yes:  אפיק 24
 סלקום TV:  אפיק 24
 פרטנר tv:  אפיק 24
 עידן+:  מרבב 2
 
 ערוץ 24 באתר טלעד  ערוץ 24 באתר mako
ערוץ 24 (נקרא בעבר "ערוץ המוסיקה", "מוסיקה 24", "ערוץ 24 החדש") הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי המשדר תוכני בידור, מוזיקה, סדרות וסרטים. בעבר שידר גם תוכניות מציאות.
הערוץ החל לשדר תחילה כערוץ המוסיקה ב-20 ביולי 2003. עורך המוזיקה הראשי של הערוץ היה יואב קוטנר. מפיקת הערוץ הייתה חברת אולפני מימד. ב-ספטמבר 2008, נרכש הערוץ בידי שידורי קשת וב- 24 במרץ 2009, הושק במתכונת מחודשת שכללה מיתוג מחודש של הערוץ. ב-6 בינואר 2019 נרכש ערוץ 24 על ידי חברת ההפקות "טלעד" שבבעלות איש העסקים משה אדרי, מזכייניות ערוץ 2 לשעבר, זאת לאחר שקשת העמידה את החברה למכירה בעקבות הפסדיו הכספיים של הערוץ.
היסטוריה > הרקע להקמת הערוץ

באוגוסט 1997 אישרה הממשלה את דו"ח ועדת יוסי פלד, שהוקמה להכנת הצעה להרחבת מערך שידורי הטלוויזיה והרדיו לציבור וארגונו מחדש. הדו"ח המליץ לאמץ מדיניות חדשה ליצירת שוק חופשי של תקשורת אלקטרונית. הוועדה המליצה על מתן רישיונות לשידורי לוויין ישירים לבית הצרכן (טלוויזיה בלוויין), הקמת ערוץ מסחרי נוסף (בהמשך ערוץ עשר) והקמת חמישה או שישה ערוצים ייעודיים: בשפה הערבית, לדוברי רוסית ואמהרית, למורשת ישראל, ערוץ של מוזיקה ישראלית, ערוץ חדשות ומידע, שימומנו כולם מתשדירי פרסומת.
בשנת 1998 פרסם משרד התקשורת, באמצעות המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, את המכרז למיון מוקדם להקמת חמישה ערוצים ייעודיים שמימונם מפרסומות ומטרתם לפנות לפלחי אוכלוסייה מסוימים ולא לכלל האוכלוסייה כמו בערוצי הברודקאסט. ההחלטה כללה הקמה של ערוץ בערבית (הלא TV), ערוץ חדשות, ערוץ ברוסית, ערוץ מוזיקה וערוץ מורשת. אך לאחר פרסום המכרז למיון המוקדם, פרסום מכרז פרטני לערוץ התעכב במשך מספר שנים.
היסטוריה > המכרז

ועדת המכרזים של המועצה לשידורי כבלים ולוויין אישרה את המכרז להפעלת ערוץ המוזיקה הייעודי בתחילת אוקטובר 2001, והוא פורסם ב-30 באוקטובר.
בתחילת 2002 ארבע קבוצות התארגנו לקראת המכרז, אך קבוצה אחת פרשה והממונה על ההגבלים העסקיים דרור שטרום אסר על קבוצה משותפת של חברות התקליטים הד-ארצי, אן.אם.סי והליקון להתמודד יחדיו במכרז. רק שתי קבוצות נגישו לבסוף, האחת "קבוצת 972" בראשות המפיק חיים סלוצקי, העיתונאי גדי סוקניק ויוסי פלד (שעמד בראש הוועדה שהמליצה על הקמת הערוץ), והשנייה "קבוצת המוזיקה הישראלית", בראשות זאב מוזס (בן משפחת מוזס מבעלי "ידיעות אחרונות"). "קבוצת 972" כללה שורה של משקיעים ושותפים, בהם: איש העסקים עזרא הראל, הזמר שלמה ארצי, הארמגן יהודה טלית המפיקה טמירה ירדני וערוץ MTV הבינלאומי, שהחזיק 5% מהמניות. בקבוצה השנייה היו שותפים אולפני מימד וחברת "זברה תקשורת", והיא נוהלה על ידי יואב קוטנר והמפיק גיא בהר.
ב-18 ביוני 2002 בחרה המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין את הקבוצה הזוכה - "קבוצת המוזיקה הישראלית", בעיקר עקב הצעתה להשקיע בתוכן 73 מיליון שקל במשך 10 שנים, פי שניים מההצעה המתחרה. בנוסף הודיעה שהערוץ יהיה מבוסס על מוזיקה ישראלית בלבד, אף על פי שלפי תנאי המכרז עד 40% מהתוכן יכל להיות מבוסס על מוזיקה לועזית. מיד עם היוודע תוצאת המכרז הודיעה "קבוצת 972" שתערער עליו, לטענתה נפל פגם בשיקול הדעת של הוועדה, וההצעה המתחרה אינה כלכלית. הערעור נדחה באוקטובר 2002, והקבוצה הזוכה הודיעה שהערוץ יעלה לאוויר תוך חצי שנה.