stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיבן סיגל
הערות שוליים

↑   Стивен Сигал получил членский билет партии "Справедливая Россия – За правду" - Россия 24, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:36)
↑  Steven Seagal tells Putin allies ‘I love you all’ at 70th birthday party in Moscow, The Independent, ‏2022-04-13 (באנגלית)
↑  David Vilentchik, Team News, Nach Angriff auf Gefängnis: Steven Seagal im Donbass, Berliner Zeitung (בגרמנית)
↑  Steven Seagal came to Yelenovka, where the Russians committed a terrorist attack against Ukrainian prisoners of war, odessa-journal.com, ‏2022-08-09 (באנגלית)
↑  Steven Seagal filming documentary about war in Donbass — DPR head, TASS
| פרס פטל הזהב לבמאי הגרוע ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1980–1999 | רוברט גרינוולד (1980) ‏•‏‏ מייקל צ'ימינו (1981) ‏•‏‏ קן אנאקין / טרנס יאנג (1982) ‏•‏‏ פיטר סאדי (1983) ‏•‏‏ ג'ון דרק (1984) ‏•‏‏ סילבסטר סטאלון (1985) ‏•‏‏ פרינס (1986) ‏•‏‏ נורמן מיילר / איליין מאי (1987) ‏•‏‏ בלייק אדוארדס / סטיוארט רפיל (1988) ‏•‏‏ ויליאם שאטנר (1989) ‏•‏‏ ג'ון דרק (1990) ‏•‏‏ מייקל להמן (1991) ‏•‏‏ דייוויד סלצר (1992) ‏•‏‏ ג'ניפר לינץ' (1993) ‏•‏‏ סטיבן סיגל (1994) ‏•‏‏ פול ורהובן (1995) ‏•‏‏ אנדרו ברגמן (1996) ‏•‏‏ קווין קוסטנר (1997) ‏•‏‏ גאס ואן סנט (1998) ‏•‏‏ בארי זוננפלד (1999) |  |
| 2000–2019 | רוג'ר כריסטיאן (2000) ‏•‏‏ טום גרין (2001) ‏•‏‏ גאי ריצ'י (2002) ‏•‏‏ מרטין ברסט (2003) ‏•‏‏ פיטוף (2004) ‏•‏‏ ג'ון מלורי אשר (2005) ‏•‏‏ מ. נייט שאמלאן (2006) ‏•‏‏ כריס סיברסון (2007) ‏•‏‏ יובה בול (2008) ‏•‏‏ מייקל ביי (2009) ‏•‏‏ מ. נייט שאמלאן (2010) ‏•‏‏ דניס דוגן (2011) ‏•‏‏ ביל קונדון (2012) ‏•‏‏ אליזבת בנקס, סטיבן בריל, סטיב קאר, ראסטי קנדייף, ג'יימס דאפי, גריפין דאן, פיטר פארלי, פטריק פורסברג, וויל גרהם, ג'יימס גאן, בוב אודנקירק, ברט ראטנר וג'ונתן ואן טולקן (2013) ‏•‏‏ מייקל ביי (2014) ‏•‏‏ ג'וש טראנק (2015) ‏•‏‏ דינש ד'סוזה וברוס סקולי (2016) ‏•‏‏ טוני ליאונדיס (2017) ‏•‏‏ איתן כהן (2018) ‏•‏‏ טום הופר (2019) |  |
| 2020–הווה | סיה (2020) ‏•‏‏ כריסטופר אשלי (2021) ‏•‏‏ משין גאן קלי ומוד סאן (2022) ‏•‏‏ רייס פרייק-ווטרפילד (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007386958005171  PLWABN: 9810614091705606  BIBSYS: 98041678  BNE: XX1057854  BnF: cb14024837n (data)  GND: 134829573  ISNI: 0000 0001 1453 8205  LCCN: no96006459  LNB: 000347996  MusicBrainz: ab57a164-f30f-4aa5-8687-22abdbaeee44  NKC: xx0033563  NTA: 164373772  SUDOC: 181332302  VIAF: 102338104   WorldCat (עם VIAF): 102338104 
סיגל, 2020
תקופת הביניים הראשונה של מצרים

תקופת הביניים הראשונה של מצרים העתיקה, המתוארת כ"תקופה אפלה" בהיסטוריה המצרית העתיקה, נמשכה כ-125 שנים, בין השנים 2181–2055 לפני הספירה, לאחר תום תקופת הממלכה הקדומה. תקופה זו כללה את השושלות השביעית (אם כי זו נחשבת לרוב על ידי אגיפטולוגים כמלאכותית), השמינית, התשיעית, העשירית וחלק מהשושלת האחת-עשרה. המושג "תקופת ביניים ראשונה" נטבע בשנת 1926 על ידי האגיפטולוגים גאורג שטיינדורף (אנ') והנרי פרנקפורט.
מעט מאוד עדויות מונומנטליות שרדו מתקופה זו, במיוחד מתחילת התקופה. תקופת הביניים הראשונה הייתה תקופה דינמית שבה שלטון מצרים היה מחולק בערך שווה בשווה בין שני בסיסי כוח מתחרים. אחד הבסיסים היה בהרקלאופוליס שבמצרים התחתונה, עיר סמוכה לאזור פיום מדרום, והשני היה בתבאי, שבמצרים העליונה. חוקרי מצרים העתיקה מאמינים כי במהלך אותה תקופה, מקדשים נבזזו וחוללו, יצירות אמנות הושחתו ופסלי המלכים נשברו או נהרסו כתוצאה מהכאוס הפוליטי המשוער. לאחר תקופה זו הגיעו שתי הממלכות בסופו של דבר לעימות, מה שהוביל לכיבוש הצפון על ידי מלכי תבאי ולאיחוד מחדש של מצרים תחת שליט יחיד, מנטוחוטפ השני (אנ'), במהלך חלקה השני של השושלת האחת-עשרה. אירוע זה סימן את תחילתה של הממלכה התיכונה של מצרים.
היסטוריה > אירועים שהובילו לתקופת הביניים הראשונה

נפילת הממלכה הקדומה מתוארת לעיתים קרובות כתקופה של כאוס ואי סדר על ידי ספרות מסוימת בתקופת הביניים הראשונה, אך בעיקר על ידי הספרות של תקופות עוקבות בהיסטוריה המצרית העתיקה. הסיבות שהביאו לנפילתה של הממלכה הקדומנה הן רבות, אך חלקן היפותטיות בלבד. סיבה אחת שמצוינת לעיתים קרובות היא שלטונו הארוך ביותר של פפי השני, הפרעה הגדול האחרון של השושלת השישית. הוא שלט מילדותו ועד גיל מבוגר מאוד, אולי בשנות ה-90 לחייו, אך משך שלטונו אינו ברור. הוא האריך ימים מעבר לחיי יורשיו, ובכך יצר בעיות בסדר הירושה. כך, בתוך חוסר הארגון הזה התפורר משטר הממלכה הקדומה. בעיה מרכזית נוספת הייתה עליית כוחם של הנומארכים המחוזיים. לקראת סוף תקופת הממלכה הקדומה עמדותיהם של הנומארכים הפכו לתורשתיים, ולכן משפחות החזיקו לעיתים קרובות בעמדת הכוח במחוזותיהם. ככל שכוחם והשפעתם של הנומארכים הללו גדל יותר ויותר, הם הפכו עצמאיים יותר מהמלך. הם הקימו קברים בתחומם ולעיתים קרובות הקימו צבאות. עלייתם של הנומארכים הרבים הללו יצרה בהכרח סכסוכים בין מחוזות שכנים, שהביאו לעיתים קרובות ליריבויות עזות ולמלחמה ביניהם. סיבה שלישית לפירוק המלכות הריכוזית המוזכרת הייתה הרמות הנמוכות של הצפות הנילוס (אנ') שייתכן ונגרמו מאקלים יבש יותר, וכתוצאה מכך יבול קטן יותר שהביא לרעב ברחבי מצרים העתיקה (ראה אירוע 4.2). עם זאת, אין הסכמה בנושא זה. לדברי מאנינג, אין קשר להצפות נמוכים בנילוס. "התמוטטות המדינה הייתה מסובכת, אבל לא קשורה להיסטוריה של הצפות הנילוס."
היסטוריה > השושלות השביעית והשמינית בממפיס

מכיוון שמעט מאוד ידוע על שליטי התקופות הללו, לעיתים קרובות מתעלמים מהשושלות השביעית והשמינית. מנתון, היסטוריון וכהן דת מתקופת תלמי, מתאר 70 מלכים ששלטו במשך 70 יום. זוהי כמעט בוודאות הגזמה שנועדה לתאר את חוסר הארגון של המלוכה במהלך תקופה זו. ייתכן שהשושלת השביעית הייתה אוליגרכיה שכללה פקידים רבי עוצמה מהשושלת השישית, שבסיסה היה בממפיס, וניסו לשמור על השליטה במדינה. שליטי השושלת השמינית שלטו גם הם מממפיס, בטענה שהם צאצאיהם של מלכי השושלת השישית. מעט מאוד ידוע על שתי השושלות הללו שכן מעט מאוד עדויות טקסטואליות או אדריכליות שרדו לתיאור התקופה. עם זאת, נמצאו מספר חפצים, כולל חרפושיות שיוחסו למלך נפרקר השני מהשושלת השביעית, וכן גליל ישפה ירוק בעל השפעה סורית אשר נזקף לזכות השושלת השמינית. כמו כן, זוהתה בסקארה פירמידה קטנה שלדעתו נבנתה על ידי המלך איבי (אנ') מהשושלת השמינית. תפקידם של מספר מלכים בעלי אזכור היסטורי אחד, כדוגמת איתנו (Iytjenu), נותר לא ידוע.
היסטוריה > עליית שליטי הרקליאופוליס

זמן מה לאחר שלטונם המעורפל של מלכי השושלות השביעית והשמינית קמה קבוצת שליטים בהרקליאופוליס שבמצרים התחתונה. שליטים אלה היוו את השושלות התשיעית והעשירית, שלכל אחת מהן תשעה-עשר שליטים רשומים. על פי ההערכות, שליטי הרקלאופוליס הכריעו את השליטים החלשים של ממפיס כדי ליצור את השושלת התשיעית, אך למעשה אין ארכאולוגיה שמבהירה את המעבר, שככל הנראה היה כרוך בירידה דרסטית באוכלוסייה בעמק הנילוס.
מייסד השושלת התשיעית, אכטואס הראשון או אכטוי, מתואר לעיתים קרובות כשליט מרושע ואלים, בעיקר בכתיבתו של מנתון. אולי זהה לואכר חֶטי הראשון (Wahkare Khety I), אכטואס תואר כמלך שגרם נזק רב לתושבי מצרים, נתפס בטירוף, ולבסוף נהרג על ידי תנין. היה זה אולי סיפור דמיוני, אבל ואכר רשום כמלך ברשימת המלכים מטורינו. את חטי הראשון ירש חטי השני (אנ'), הידוע גם בשם מריקר (Meryibre). אף על פי ששרדו מספר חפצים הנושאים את שמו, ישנה מעט וודאות בשלטונו. ייתכן שהיה זה יורשו, חטי השלישי (אנ'), אשר הביא מידה מסוימת של סדר לדלתא, אם כי כוחם והשפעתם של מלכי השושלת התשיעית הללו היה לכאורה חסר חשיבות בהשוואה לפרעונים של הממלכה הקדומה.
שורה מובהקת של נומארכים קמה בסיוט (או אסיוט), מחוז רב עוצמה ועשיר בדרום הממלכה ההרקלאופוליטית. הנסיכים-לוחמים הללו שמרו על מערכת יחסים קרובה עם מלכי בית המלוכה ההרקלאופוליטני, כפי שמעידים הכתובות בקברים שלהם. כתובות אלו מספקות הצצה למצב הפוליטי ששרר בתקופת שלטונם. הם מתארים את נומארכי האסיוט חופרים תעלות, מפחיתים מיסוי, קוצרים יבול עשיר, מגדלים עדרי בקר ומתחזקים צבא וצי. מחוז אסיוט פעל כמדינת חיץ בין השליטים הצפוניים והדרומיים, והנסיכים האסיוטים נשאו בנטל ההתקפות מצד מלכי תבאי.
היסטוריה > ענח'טיפי

הדרום נשלט על ידי מצביאים, שהידוע שבהם הוא ענח'טיפי (Ankhtifi), שקברו התגלה ב-1928 במואלה, 30 קילומטרים דרומית ללוקסור. ענח'טיפי היה נומארך או מושל פרובינציאלי של הנום שבסיסו בהיירקונפוליס, אך לאחר מכן התרחב דרומה וכבש נום שני שמרכזו אדפו. לאחר מכן ניסה להתרחב צפונה כדי לכבוש את הנום שבמרכזו תבאי, אך לא הצליח, מכיוון שסורב לצאת ולהילחם.
קברו מעוטר מאוד ומכיל אוטוביוגרפיה אינפורמטיבית ביותר שבה מתוארת תמונה של מצרים השסועה במחסור חמור של מזון ורעב שמהם הוא, ענח'טיפי הגדול, הציל אותם. 'נתתי לחם לרעבים ולא נתתי לאף אחד למות'. על האסון הכלכלי הזה יש ויכוחים רבים בין פרשנים מודרניים: נראה שכל שליט העלה טענות דומות. אבל נראה בבירור שלכל מטרה מעשית, ענח'טיפי היה השליט ולא היה כוח עליון (פרעה) שהוא היה חייב לו אמונים. אחדות מצרים התפרקה.
היסטוריה > עליית שליטי תבאי

הוצע כי פלישה למצרים העליונה התרחשה במקביל לייסודה של הממלכה ההרקלאופוליטית, שהקימה את שושלת תבאי, המהווה את השושלות האחת עשרה והשתים עשרה. משערים כי שושלת מלכים זו היו צאצאיו של אנתפ הראשון (אנ'), שהיה הנומארך של תבאי, שנקרא לעיתים קרובות "שומר דלת הדרום". יוחס לו ארגון מצרים העליונה לגוף שלטוני עצמאי בדרום, אם כי נראה שהוא עצמו לא ניסה לתבוע את התואר מלך. עם זאת, יורשיו בשושלות האחת-עשרה והשתים-עשרה עשו זאת מאוחר יותר עבורו. אחד מהם, אנתפ השני, התחיל את ההתקפה על הצפון, במיוחד באבידוס.
בסביבות שנת 2060 לפני הספירה, הביס אנתפ השני את מושל נחן, ואיפשר התרחבות נוספת דרומה, לעבר יב. יורשו, אנתפ השלישי (אנ'), השלים את כיבוש אבידוס, ועבר למצרים התיכונה נגד שליטי הרקלאופוליס. שלושת השליטים הראשונים של השושלת האחת-עשרה (שכולם נקראו אנתפ) היו, אם כן, גם שלושת השליטים האחרונים של תקופת הביניים הראשונה והוחלפו על ידי שורה של שליטים שנקראו כולם מנתוחותפ. מנתוחותפ השני (אנ'), הידוע גם בשם סנחקה-רע (Nebhepetra), הביס בסופו של דבר את המלכים ההרקלאופוליטיים בסביבות 2033 לפני הספירה ואיחד את המדינה כדי להמשיך את השושלת האחת-עשרה, והביא את מצרים לתקופת הממלכה התיכונה.
פפירוס איפוור

נראה כי הופעתה של ספרות בסטנדרטים מודרניים התרחשה במהלך תקופת הביניים הראשונה, עם פריחה של סוגות ספרותיות חדשות בתקופת ממלכה התיכונה. יצירה חשובה במיוחד היא פפירוס איפוור, המכונה לעיתים קרובות "קינת איפוור" או "אזהרות איפוור", שלמרות שלא תוארך לתקופה זו על ידי מחקר מודרני עשוי להתייחס לתקופת הביניים הראשונה ולרשום ירידה ביחסים הבינלאומיים והתרוששות כללית במצרים.
ראו גם

תקופת הביניים השנייה של מצרים
תקופת הביניים השלישית של מצרים
מטוטלות מתמטיות צמודות

מערכת מטוטלות מתמטיות צמודות, או "מטוטלת בעלת מספר מתנדים צמודים" היא מערכת מכנית בה ישנם מספר מטוטלות שקשורות אחת לקצה השנייה. הטיפול במשוואות התנועה שלהן מתנהל בעזרת משוואות אוילר-לגראנז', וקירובי זוויות קטנות.
עבור מטוטלת מתמטית פשוטה, יש למערכת תדירות עצמית (eigenvalue) לפיה המערכת מתנודדת. במקרה זה, עבור N מטוטלות יהיו למערכת N תדירויות עצמיות לפיהם תנוע המערכת. ניתן למצוא את תדירויות אלו באמצעות מעקב אחר מיקום המטוטלות כפונקציה של הזמן, והתמרת הפורייה של מידע זה תיתן את התדירויות העצמיות של המערכת.
ניתוח מתמטי עבור שני מתנדים צמודים

כמעט כמו כל הבעיות בפיזיקה, לבעיה זו ישנן הרבה דרכים להגיע לאותו פתרון. מכיוון שקשה לעסוק במשוואות כוחות ומומנטים למספר רב של גופים, הניתוח הפשוט יותר יעשה באמצעות משוואות אוילר לגראנז'. באמצעות משוואות אלו, משתמשים בשיקולי אנרגיה בלבד ובכך המתמטיקה נעשית פשוטה יותר.
נחשב תחילה את המיקום של כל גוף כפונקציה של הזמן, בכל ציר (נתייחס לזוויות כפונקציות שתלויות בזמן נגדיר Vn,x - המהירות בציר X, של מטוטלת מספר N (וכמו כן עבור ציר Y) :
\ X_{1(t)}=R_{1}\sin \phi ,Y_{1(t)}=R_{1}\cos \phi ,
 \ \rightarrow {\dot {X}}_{1(t)}=R_{1}{\dot {\phi }}\cos \phi ,Y_{1(t)}=-R_{1}{\dot {\phi }}\sin \phi ,
\ X_{2(t)}=R_{1}\sin \phi +R_{2}\sin \psi ,Y_{2(t)}=R_{1}\cos \phi +R_{2}\cos \psi 
 \ \rightarrow {\dot {X}}_{2(t)}=R_{1}{\dot {\phi }}\cos \phi +R_{2}{\dot {\psi }}\cos \psi ,{\dot {Y}}_{1(t)}=-R_{1}{\dot {\phi }}\sin \phi -R_{2}{\dot {\psi }}\sin \psi
על מנת לחשב את משוואות התנועה עבור מטוטלת בעלת שני גופים, נכתוב את הלגראנז'יאן של המערכת. לפי משוואות אלו:
\ T={\frac {1}{2}}m_{1}v_{1}^{2}+{\frac {1}{2}}m_{2}v_{2}^{2}
כאשר: T - האנרגיה הקינטית האצורה במערכת. ממשפט פיתגורס ידוע כי: 
 \ v_{1}^{2}=v_{1,x}^{2}+v_{1,y}^{2} מכאן:
\ T={\frac {1}{2}}[m_{1}(v_{1,x}^{2}+v_{1,y}^{2})+m_{2}(v_{2,x}^{2}+v_{2,y}^{2})=m_{1}R_{1}^{2}{\dot {\phi }}^{2}+m_{2}R_{1}^{2}{\dot {\phi }}^{2}+m_{2}R_{2}^{2}{\dot {\psi }}^{2}+R_{1}R_{2}{\dot {\phi }}{\dot {\psi }}\cos(\phi -\psi )
U, אנרגיית הגובה האצורה במערכת היא:
 \ U=-g(R_{1}\cos \phi (m_{1}+m_{2})+m_{2}R_{2}\cos \psi )
פונקציית הלגראנז' L של המערכת היא:
 \ L=T-U;
 \ L={\frac {1}{2}}[m_{1}R_{1}^{2}{\dot {\phi }}^{2}+m_{2}R_{1}^{2}{\dot {\phi }}^{2}+m_{2}R_{2}^{2}\psi ^{2}+2m_{2}R_{1}R_{2}{\dot {\psi }}{\dot {\phi }}\cos(\phi -\psi )]+g(R_{1}\cos \phi (m_{1}+m_{2})+m_{2}R_{2}\cos \psi )
נחשב עתה את משוואת אוילר-לגראנז' לפי הזווית  \ \phi  :
 \ {\frac {d}{dt}}{\frac {\partial L}{\partial {\dot {\phi }}}}={\frac {\partial L}{\partial \phi }} לאחר חישוב הנגזרות החלקיות בכל אגף מתקבלת המשוואה:
 \ (I):m_{1}R_{1}^{2}{\ddot {\phi }}+m_{2}R_{2}^{2}{\ddot {\phi }}+m_{2}R_{1}R_{2}{\ddot {\psi }}\cos(\phi -\psi )-m_{2}R_{1}R_{2}{\dot {\psi }}\sin(\phi -\psi )({\dot {\phi }}-{\dot {\psi }})
 \ =-m_{2}R_{1}R_{2}{\dot {\phi }}{\dot {\psi }}\sin(\phi -\psi )-gR_{1}\sin \phi (m_{1}+m_{2})
באותה צורה, מחישוב משוואת אוילר-לגראנז' לפי הזווית  \ \psi  מתקבלת המשוואה:
\ (II):m_{2}R_{2}^{2}{\ddot {\psi }}+m_{2}R_{1}R_{2}{\ddot {\phi }}\cos(\phi -\psi )-m_{2}R_{1}R_{2}{\dot {\phi }}\sin(\phi -\psi )({\dot {\phi }}-{\dot {\psi }})
 \ =m_{2}R_{1}R_{2}{\dot {\phi }}{\dot {\psi }}\sin(\phi -\psi )-gm_{2}R_{2}\sin \psi
לאחר קירוב לזווית קטנות וארגון המשוואות, מקבלים מ-(I):
\ (2,1):R_{1}{\ddot {\phi }}+{\frac {m_{2}}{m_{1}+m_{2}}}R_{2}{\ddot {\psi }}=-g\psi
הערה: משמעות הסימונים למשוואות (n,k) הוא: המשוואה ה-k עבור n מתנדים צמודים.
מ-(II) מקבלים:
\ (2,2):R_{1}{\ddot {\phi }}+R_{2}{\ddot {\psi }}=-g\psi
ניתוח מתמטי עבור שלושה מתנדים צמודים

מחישוב משוואות אוילר לגראנז' בצורה זהה לזו שפורטה לעיל, קירוב לזוויות קטנות, וארגון המשוואות מתקבלות המשוואה הבאות:
\ (3,1):R_{1}{\ddot {\phi }}+{\frac {m_{2}+m_{3}}{m_{1}+m_{2}+m_{3}}}R_{2}{\ddot {\psi }}+{\frac {m_{3}}{m_{1}+m_{2}+m_{3}}}R_{3}{\ddot {\theta }}=-g\phi
\ (3,2):R_{1}{\ddot {\phi }}+R_{2}{\ddot {\psi }}+{\frac {m_{3}}{m_{2}+m_{3}}}R_{3}{\ddot {\theta }}=-g\psi
\ (3,3):R_{1}{\ddot {\phi }}+R_{2}{\ddot {\psi }}+R_{3}{\ddot {\theta }}=-g\theta
הכללה ל-N מתנדים צמודים

בעזרת שש המשוואות שפותחו לעיל, ננסח עתה נוסחה כללית עבור מספר (k) של מתנד במטוטלת בעלת N מתנדים:
 \ (N,k)\sum _{i=1}^{K}R_{i}{\ddot {\phi }}_{i}+\sum _{i=k+1}^{N}{\ddot {\phi }}_{i}R_{i}{\frac {\sum _{j=i}^{N}m_{i}}{\sum _{j=k}^{N}m_{i}}}=-g\phi _{k}
כאשר:  \ \phi _{i} היא הזווית ה-i מלמעלה
הערה: בנוסחה לעיל, כאשר משתמשים במשוואה עבור k=n יש להשמיט בחישוב את האיבר האחרון (המשוואה אמורה להתחיל מ k+1 ולעלות עד N דבר אשר אינו אפשרי במקרה זה).
פתרון התנועה למערכת בעלת יותר משני מתנדים קשה מאוד אנליטית. ניתן לקבל הדמיה של התנועה באמצעים נומריים.
שיחות ישראל–סוריה (2008)

נשיא סוריה בשאר אל-אסד מפנה את גבו לראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט, בסיום מצעד יום הבסטיליה בפריז, 14 ביולי 2008
שיחות ישראל–סוריה במטרה להשיג שלום בין המדינות, החלו בפברואר 2008 כמגעים עקיפים בתיווך טורקיה, והמשיכו כשיחות בלתי ישירות באנקרה בחסות טורקית החל מ-19 במאי 2008.
ב-21 במאי 2008 פורסם לראשונה על קיום השיחות, בהודעה שיצאה במקביל בירושלים, בדמשק ובאנקרה, נאמר: "ישראל וסוריה החלו בשיחות שלום בלתי ישירות בחסות טורקיה. הצדדים הצהירו על כוונתם לנהל את השיחות בתום לב ובפתיחות, ולקיים דיאלוג רציני ורציף, על מנת להגיע לשלום מקיף בהתאם למסגרת שנקבעה בוועידת מדריד".
נשיא סוריה סירב להפגש או ללחוץ את ידו של ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט בעת ששניהם השתתפו בוועידת מדינות הים התיכון בפריז ב-13 ביולי 2008, ובמצעד יום הבסטיליה למחרת. אסד העדיף כנראה לדחות את השיחות הישירות לשנת 2009 - רק לאחר סיום כהונתו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש, ובכל זאת - סבב רביעי של שיחות בלתי-ישירות התקיים בסוף יולי, ושני סבבים נוספים כבר תוכננו לאחר מכן.
מספר שעות לאחר סיום סבב השיחות הרביעי, הודיע אולמרט על פרישתו, ובנאומו אמר: "אנחנו קרובים יותר מתמיד להבנות מוצקות שעשויות להוות בסיס להסכמים בשני צירי ההדברות - הפלסטיני והסורי", אך בסוריה חששו מהמשך השיחות לאור התפטרות אולמרט. ניסיון נוסף של אולמרט כראש ממשלת מעבר לחדש את השיחות - עורר ויכוח ציבורי בישראל.
רקע

היחסים בין ישראל לסוריה עד שנת 2008 היו מתוחים, לאחר מספר אירועים:
ועידת שפרדסטאון בשנת 2000 בין ראש ממשלת ישראל אהוד ברק לבין שר החוץ הסורי פארוק א-שרע - הגיעה למבוי סתום, ובהמשך נכשלו ניסיונות שונים לחדש את המשא ומתן.
בשנת 2003 הפציצה ישראל בסיסי אימון של הג'יהאד האיסלמי בסמוך לדמשק, בתגובה על פיגוע של הג'יהאד במסעדת "מקסים" בחיפה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006 ולאחריה הועבר סיוע צבאי רב דרך סוריה לארגון החזבאללה בלבנון. שיירות אספקה שהותקפו על גבול סוריה-לבנון הביאו למותם של אזרחים וחיילים סורים.
יולי 2007 - ידיעות על ברית אסטרטגית-צבאית בין סוריה לבין איראן. איראן תממן ציוד צבאי רב לסוריה.
תקיפת חיל האוויר הישראלי בסוריה בספטמבר 2007. המבנה שהותקף היה כור גרעיני המסוגל לייצר פלוטוניום, שהוקם בשיתוף פעולה עם קוריאה הצפונית. ישראל לקחה אחריות רשמית על הפעולה רק במרץ 2018.
חיסול בכיר חזבאללה עימאד מורנייה בדמשק ב-12 בפברואר 2008 - פעולה שיוחסה לישראל (לשכת ראש הממשלה הכחישה).
במקביל, השמיע נשיא סוריה בשאר אל-אסד, החל משנת 2003, הצהרות על כוונתו לחדש את המשא ומתן עם ישראל. גישושים אלו לא נתקלו בתגובה אוהדת, ונראה כי אריאל שרון - ראש ממשלת ישראל עד 2006 - לא היה מעוניין לדון על עתידה של רמת הגולן במשא ומתן עם המשטר הסורי. סיבה נוספת שכנראה גרמה לרתיעה הישראלית ממגע עם אסד הייתה תמיכת סוריה בטרור, ומפקדותיהם של ארגוני טרור רבים הפועלים מדמשק.
אסד מצא את עצמו במצב חמור מול ארצות הברית ומדינות מערביות נוספות בעקבות מלחמת המפרץ השנייה. נטען כי המשטר הסורי סייע לסדאם חוסיין להחביא את הנשק להשמדה המונית שנחשד כי היה ברשותו. רצח רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, והחשדות כי המשטר הסורי הוא שאחראי לרצח, הביאו למשבר נוסף ביחסה של מדינות המערב אל המשטר הסורי.
מגעים חשאיים

הדעה המקובלת היא, שמגעים חשאיים התקיימו החל מביקור ראש הממשלה אהוד אולמרט בטורקיה בפברואר 2008. ההערכה היא, שאולמרט סיכם עם עמיתו הטורקי רג'פ טאיפ ארדואן, שטורקיה תתווך בין שתי המדינות. מאז נסעו ראש הסגל במשרד ראש הממשלה ד"ר יורם טורבוביץ' והיועץ המדיני שלום תורג'מן מספר פעמים לטורקיה. ארצות הברית הייתה אף היא בסוד העניינים, אך כנראה לא נטלה חלק פעיל בהם.
ייתכן והכל התחיל הרבה יותר מוקדם - בינואר 2004, כאשר נשיא סוריה הגיע לביקור היסטורי באנקרה. אסד כנראה הציע לראש ממשלת טורקיה, לפנות לישראל כדי לחדש את התהליך המדיני בין סוריה לבין ישראל.
ב-24 באפריל 2008 הודיע נשיא סוריה בשאר אל-אסד שאולמרט הביע נכונות לנסיגה מרמת הגולן. אולמרט, ששהה באותו זמן בחופשה בצימר ברמת הגולן - לא הכחיש טענה זו.
מגעים גלויים בלתי ישירים

הנושא פורסם לראשונה ב-21 במאי 2008 - בתום סבב השיחות הראשון.
| אירוע | משך זמן וטווח תאריכים | מיקום | נציגי ישראל ישראל | נציגי סוריה סוריה (1980–2024) | סוג שיחות | מה שידוע על נושא השיחות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סבב שיחות ראשון | שלושה ימים 19‏-21 במאי 2008 | אנקרה | ראש הסגל במשרד ראש הממשלה ד"ר יורם טורבוביץ' והיועץ המדיני שלום תורג'מן | ד"ר ריאד דאודי - מומחה למשפט ויועץ לשר החוץ הסורי, וד"ר סמי א-תקי - מומחה במשרד החוץ למשפט בינלאומי | בלתי ישירות | על פי מקורות בירושלים, באותם שלושה ימים נקבעו רק היסודות למשא ומתן |
| סבב שני | יומיים 15‏-16 ביוני 2008 | אנקרה | ראש הסגל במשרד ראש הממשלה ד"ר יורם טורבוביץ' והיועץ המדיני שלום תורג'מן | ד"ר ריאד דאודי - מומחה למשפט ויועץ לשר החוץ הסורי, וד"ר סמי א-תקי - מומחה במשרד החוץ למשפט בינלאומי | בלתי ישירות | על פי מקור טורקי, המשיכו לדון בנושאים טכניים, ועדיין מוקדם לדון על נושאים מהותיים. לא ברור האם נדונה האפשרות לפגישה בין ראש הממשלה אולמרט לנשיא סוריה אסד בוועידת המתוכננת בפריז ב-13 ביולי 2008 בסיום הסבב השני דיווח שר החוץ הטורקי שהשיחות היו מוצלחות. |
| סבב שלישי | יום אחד 1 ביולי 2008 | איסטנבול | ראש הסגל במשרד ראש הממשלה ד"ר יורם טורבוביץ' והיועץ המדיני שלום תורג'מן | לא ידוע | בלתי ישירות | על פי מקורות טורקיים, דנו בלוח זמנים ובנושאים בהם ידונו בשלב השיחות הישירות, אשר תתחלנה כנראה באמצע יולי, אך גם בנושא מהותי: הוחלט, שבשלב השיחות הישירות ידונו בין היתר גם ב"רישום קו ה-4 ביוני 1967". |
| ועידת מדינות הים התיכון | יומיים 13‏-14 ביולי 2008 | פריז | ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט, שרת החוץ ציפי לבני, יורם טורבוביץ' ושלום תורג'מן | נשיא סוריה בשאר אל-אסד, שר החוץ הסורי ואליד אל-מועלם | העברת מסרים | אולמרט נפגש (יחד עם טורבוביץ' ותורג'מן) - עם ראש ממשלת טורקיה ארדואן, והעביר דרכו מסרים לאסד. נשיא סוריה אסד יצא מאולם הדיונים בזמן שאולמרט נאם, וכך גם שר החוץ הסורי ואליד אל-מועלם יצא בזמן שציפי לבני נאמה. |
| סבב שיחות רביעי | יומיים 29‏-30 ביולי 2008 | איסטנבול | ראש הסגל במשרד ראש הממשלה ד"ר יורם טורבוביץ' והיועץ המדיני שלום תורג'מן | לא ידוע | בלתי ישירות | לא ידוע. |
סבב חמישי תוכנן ל-8 בספטמבר 2008, אך נשיא סוריה החליט לדחות את השיחות עקב המצב הפוליטי הבלתי ברור בישראל, ומכיוון שעדיין לא ברור מי יעמוד בראש המשלחת הישראלית, לאחר סיום תפקידו של ראש הסגל במשרד ראש הממשלה, יורם טורבוביץ'.
לאחר שיושבת ראש "קדימה" ציפי לבני לא הצליחה להקים ממשלה חדשה, ולאחר שנקבע שהבחירות לכנסת השמונה עשרה יוקדמו - פורסם, שאהוד אולמרט שלח מסר לסוריה, על פיו ניתן לחדש את השיחות בתיווך טורקי. ניסיון זה עורר ויכוח ציבורי בישראל, האם ממשלת מעבר רשאית לנהל מהלך מכריע כזה, או לא.
לקראת מגעים גלויים ישירים

מעט מאוד מתפרסם בנושא:
אסד הצהיר שהוא מעדיף לדחות את השיחות הישירות לאחר סיום כהונתו של נשיא ארצות הברית בוש.
נשיא סוריה סירב להפגש או ללחוץ את ידו של ראש ממשלת ישראל אולמרט בפריז ב-13–14 ביולי 2008.
המועמד לנשיאות ארצות הברית, ברק אובמה רמז בביקורו בישראל ב-23 ביולי 2008, שאם ייבחר לנשיאות ארצות הברית, ייתן את חסותו למשא ומתן בין ישראל לבין סוריה.
נושאים במשא ומתן

המשא ומתן היה חשאי, ורוב הפרטים אינם ידועים. להלן קטעי מידע שהגיעו לידיעת התקשורת.
נושאים במשא ומתן > מסירת רמת הגולן לסוריה

בשיחות הקודמות בשנת 2000 בשפרדסטאון, הסכימה ישראל למסור את רמת הגולן לסוריה, אולם השיחות הגיעו למבוי סתום, קרוב לוודאי עקב מחלוקת על המיקום המדויק של הגבול בין שתי המדינות. ישראל עמדה על הגבול הבינלאומי המנדטורי, ואילו סוריה עמדה על "קו הארבעה ביוני" (4 ביוני 1967, היום האחרון לפני פרוץ מלחמת ששת הימים). קו זה כלל את מובלעת אל חמה, תל עזזיאת ורכס הבניאס ממערב לקו הירוק, עליהם שבו והשתלטו הסורים בראשית שנות ה-50 למרות הגדרתם כאזורים מפורזים בהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות. המחלוקת נותרה על רצועה ברוחב 10 מטר של החוף המזרחי של הכנרת ורצועה ברוחב של 50 מטר ממזרח לנהר הירדן.
שר החוץ הסורי וליד אל-מועלם הצהיר ב-21 במאי, מיד לאחר פרסום הידיעה על השיחות, כי ישראל התחייבה כבר לנסיגה מלאה מרמת הגולן. ישראל הכחישה.
על פי מקורות טורקיים, בסוף הסבב השלישי של השיחות (1 ביולי 2008), הוחלט, שבשלב השיחות הישירות ידונו בין היתר גם ב"רישום קו ה-4 ביוני 1967". אפשר להבין מכך, שזו הפעם הראשונה שסוריה מקבלת את הטענה הישראלית, שמיקומו המדויק של קו ה-4 ביוני איננו ברור כיום.
נושאים במשא ומתן > יחסי ישראל–סוריה

על פי אסד, אם היה מושג הסכם שלום, היו אמורים להיות "יחסים רגילים" בין סוריה לבין ישראל, כולל החלפת שגרירים, אך הוא סירב להשתמש במילה "נורמליזציה". שגריר סוריה בארצות הברית עימאד מוסטפא, שהיה נחשב מקורב לאסד, הגדיר את היחסים העתידיים כ"שלום הוגן ובר-קיימא".
נושאים במשא ומתן > יחסי סוריה עם איראן ועם חזבאללה

כחלק מהסכם השלום, דרשה ישראל מסוריה שתפסיק את שיתוף הפעולה הצבאי והאסטרטגי עם אויבותיה של ישראל - איראן וחזבאללה, ועל כן הברית בין סוריה לבין איראן הייתה אמורה להיות אחד הנושאים במשא ומתן. נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד נדהם וכעס על המגעים החשאיים בין סוריה ובין ישראל, אולם נשיא סוריה מיהר להרגיע אותו, שיחסי איראן-סוריה לא ייפגעו, ואף ביקר באיראן בתחילת אוגוסט 2008. על פי הערכת אמ"ן נכון למאי 2008, סוריה לא התכוונה לשנות את יחסה לאיראן.
נושאים במשא ומתן > החזרת עצמות אלי כהן

ב-20 במאי 2008, יום לפני פרסום הידיעה הראשונה על קיום השיחות, התקשר ראש הממשלה אולמרט אל נדיה כהן, אלמנתו של המרגל הישראלי אלי כהן, רמז לה על השיחות והבטיח שלא ישכח לדרוש את העלאת עצמותיו של אלי כהן לישראל.
ביקורת

ביקורת בישראל נשמעה בעיקר מהצד הימני של המפה הפוליטת - על הנכונות למסור את רמת הגולן לסוריה, וטענות, שמהלך זה נועד לחלץ את ראש הממשלה אולמרט מפרשת טלנסקי. מהצד השני של המפה הפוליטית - פרופ' יחזקאל דרור מחברי ועדת וינוגרד רואה ביוזמות השלום של אולמרט עם סוריה ועם הפלסטינים כ-"תמרונים שטחיים, אם לא ספין מוחלט".
קיימת השערה, שמניעיו האמיתיים של נשיא סוריה אסד לקיים את השיחות ולפרסם אותן - אף הם אינם טהורים; ייתכן ויש קשר לניסיונות של סוריה לצאת מהבידוד המדיני בעקבות רצח רפיק אל-חרירי. תימוכין להשערה זו אפשר אולי למצוא, בהצהרתו של אסד שצריך לדחות את השיחות לשנת 2009, הצהרה שניתנה רק לאחר שאסד כבר קיבל הזמנה רשמית לבקר בפריז.
ביקורת נשמעה גם מנשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד, אולם הקשר בין המדינות כנראה לא נפגע, ונשיא סוריה אף ביקר באיראן בתחילת אוגוסט 2008.
ראו גם

ועידת מדריד
ישראל רוברט בלום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביוני 1899 כ' בתמוז ה'תרנ"ט האימפריה האוסטרו-הונגרית לישן, ברנו, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  31 במרץ 1979 (בגיל 79) ג' בניסן ה'תשל"ט ישראל גבעתיים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברחובות
 תאריך עלייה:  21 באוגוסט 1924
 השכלה:  האוניברסיטה החופשית של ברלין 
 מקצוע:  דבוראי
 
ישראל רוברט בלום (28 ביוני 1899, כ' בתמוז ה'תרנ"ט – 31 במרץ 1979, ג' בניסן ה'תשל"ט) היה דבוראי ישראלי, מאבות ענף הדבוראות בישראל.