stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמר גביע אופ"א 2001
סיכום המשחק > מחצית ראשונה

ליברפול, תחת המאמן הצרפתי ז'ראר הוייה, העפילה לגמר לאחר שכבר זכתה בשני גביעים באותה העונה, גביע הפוטבול ליג וגביע ה-FA. הוייה העלה הרכב זהה כמעט לחלוטין לזה שניצח בגמר הגביע את ארסנל, כאשר גארי מקאליסטר החליף בהרכב את ולדימיר שמיצר. בחוד מערך ה-4-4-2 של הוייה ניצבו אמיל הסקי ומייקל אואן, כאשר רובי פאולר פותח על הספסל. מנגד, חוסה מנואל אסנאל העלה מערך של שלושה בלמים וחלוץ בודד, חאבי מורנו. ליברפול הגיעה למשחק כפייבוריטית ברורה, על אף שההתקפה של אלאבס הייתה פורה יותר באופן משמעותי לאורך העונה האירופית (31 שערי זכות לעומת 14 בלבד של ליברפול ב-12 משחקים). ההגנה של ליברפול, לעומת זאת, הפגינה יציבות רבה (ספגה חמישה שערים בלבד לאורך הטורניר, שמרה על רשת נקייה בתשעה מפגשים) לעומת ההגנה הספרדית (ספגה 15 שערים ב-12 מפגשים, שמרה על רשת נקייה בשלושה מפגשים בלבד).
הפתיחה הייתה שייכת באופן בלעדי לליברפול, שעלתה על לוח התוצאות כבר לאחר ארבע דקות. בעיטה חופשית של מקאליסטר מאגף ימין מצאה את ראשו של מרקוס באבל, שנגח משישה מטרים לרשת, 1-0 לליברפול. בדקה ה-12 התקרבה אלאבס לשוויון, כשכדור חופשי של אוסקר טייס מצא את סנדר וסטרוולד מוכן. שלוש דקות עברו, וליברפול הכפילה את התוצאה במהלך קבוצתי נאה. דיטמר האמאן מסר את הכדור לאואן, ששלח כדור עומק לעברו של סטיבן ג'רארד. הקשר האנגלי בעט בנגיעה מתוך הרחבה והכניע את מרטין הררה, 2-0 לליברפול.
החילוף הראשון במשחק התבצע כבר בדקה ה-22. מאנה, מאמנה של אלאבס, החליט לוותר על דן אגן, בלם הקבוצה, והעלה במקומו חלוץ נוסף, איבן אלונסו. החילוף התברר כמוצלח, כאשר חמש דקות בלבד לאחר מכן, הצליחה אלאבס לצמק את התוצאה. קוסמין קונטרה פרץ באגף ימין ושלח כדור לרחבה. אלונסו, רק חמש דקות על המגרש, התרומם מעל באבל ונגח לרשת של וסטרוולד, כדי לקבוע 1–2. אלאבס הרגישה טוב באותן הדקות והתקרבה לשוויון, כאשר קונטרה שלח כדור נוסף לרחבה, אך הפעם הכדור לא מצא שחקן ספרדי. דקות ספורות אחר כך, וסטרוולד השאיר את ליברפול ביתרון לאחר הצלה כפולה להזדמנויות של חאבי מורנו ואיוון טומיץ'.
בדקה ה-41 שילמה אלאבס על ההחמצות. ליברפול יצאה להתקפה מתפרצת בראשותו של מייקל אואן, שהצליח להתגבר על השוער הררה על סף הרחבה. השוער הכשיל את אואן מאחור, ספג כרטיס צהוב, וליברפול זכתה בפנדל. מקאליסטר שלח כדור נמוך לפינה הימנית, הררה זינק נכון והצליח לגעת בכדור, אך לא למנוע ממנו להיכנס. 3-1 לליברפול בסיומה של המחצית הראשונה.
סיכום המשחק > מחצית שנייה

בניגוד לפתיחת המחצית הראשונה, החצי השני נפתח היטב עבור אלאבס. שלוש דקות בלבד מפתיחת המחצית השנייה, שוב הצליחה אלאבס לצמק את התוצאה. קונטרה פרץ באגף ימין והיתל בג'יימי קראגר, לפני שהגביה לרחבה. חאבי מורנו עלה היטב לנגיחה, וקבע 2–3. שלוש דקות בלבד אחר כך, ושש דקות בלבד מפתיחת המחצית השנייה, השלימה אלאבס את החזרה שלה למשחק וקבעה שוויון 3-3. שוב היה זה חאבי מורנו, ששלח כדור חופשי שטוח ומדויק שעבר מתחת לרגלי השחקנים הקופצים בחומה, ומצא את דרכו לפינה הקרובה של וסטרוולד. צמד בזק למורנו, שהעלה את מאזנו לשמונה שערים בטורניר.
בדקה ה-73 חזרה ליברפול להוביל. רובי פאולר, שהחליף דקות קודם לכן את הסקי, קיבל כדור עומק ממקאליסטר, חתך עם הכדור לכיוון מרכז הרחבה ושלח כדור מדויק לפינה הרחוקה, שער נאה לחלוץ המחליף. ליברפול חיפשה לשמור על התוצאה בדקות שנותרו, ואף ויתרה על אואן החלוץ תמורת פטריק ברגר הקשר, אך נענשה על כך סמוך לסיום. אלאבס חיפשה את שער השוויון, דרשה פנדל שלא התקבל (ועלה למגנו מוסלין בכרטיס צהוב), ולבסוף באה על שכרה שתי דקות בלבד לסיום ההתמודדות. כדור קרן מימין מצא את ראשו של ז'ורדי קרויף, שנגח מקרוב לרשת, שוויון 4-4. עמוק בתוספת הזמן שוב דרשה אלאבס פנדל לאחר שקונטרה נפל ברחבה תחת לחץ של ג'רארד, אך השופט קבע כי לא נעשתה עבירה, ושרק לסיום הזמן החוקי, 4-4 והמשחק עבר להארכה.
סיכום המשחק > הארכה

ההארכה יצאה לדרך תחת חוק שער הזהב, שקבע כי הראשונה להבקיע תביא לסיומו המיידי של המשחק ותזכה בתואר.
שלוש דקות מפתיחת ההארכה נדמה היה כי היא הגיעה להכרעה, כשאיבן אלונסו כבש לזכות אלאבס, אלא שהשער נפסל בטענת נבדל. בדקה ה-98 נותרה אלאבס בעשרה שחקנים, לאחר שמגנו פגע עם שתי רגליים במרקוס באבל אחרי שהאחרון כבר שחרר את הכדור. השופט שלף לו את הכרטיס הצהוב השני, ואלאבס נותרה בעשרה שחקנים. דקה לסיום חציה הראשון של ההארכה, שוב היה נדמה כי הושגה הכרעה, הפעם מרגליו של פאולר, אך שוב השער נפסל בטענת נבדל.
בדקה ה-115 נותרה אלאבס בתשעה שחקנים. קפטן הקבוצה אנטוניו קרמונה הכשיל מאחור את שמיצר, ספג כרטיס צהוב שני והורחק. ליברפול זכתה בבעיטה חופשית באגף השמאלי, אותה הגביה מקאליסטר לכיוון תיבת החמש. דלפי ז'לי נגח את הכדור לאחור, לא ראה כי הררה השוער ניצב ממש מאחוריו, והכדור עשה את דרכו לרשת. שער עצמי לז'לי, שהיה לשער הזהב שקבע 4–5 והעניק לליברפול את גביע אופ"א בפעם השלישית בתולדותיה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 במאי 2001 | אנגליה ליברפול | 5 - 4‏ה | ספרד דפורטיבו אלאבס | וסטפאלנשטדיון, דורטמונד, גרמניה צופים: 48,050 שיפוט: צרפת ז'יל וייסייר |
| 16 במאי 2001 | מרקוס באבל  4'   סטיבן ג'רארד  16'   גארי מקאליסטר  41' (פ)   רובי פאולר  73'   דלפי ז'לי  117' (עצמי) | (סיקור) | איבן אלונסו  27'   חאבי מורנו  48', 51'   ז'ורדי קרויף  88' | וסטפאלנשטדיון, דורטמונד, גרמניה צופים: 48,050 שיפוט: צרפת ז'יל וייסייר |
סיכום המשחק > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              ליברפול :               דפורטיבו אלאבס
אפריל שבור

| --- | --- |

אפריל שבור
 מידע כללי
 מאת:  איסמעיל קאדרה 
 שפת המקור:  אלבנית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  קאנון (אלבניה) 
 מקום התרחשות:  אלבניה 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  פרישטינה 
 תאריך הוצאה:  1980 
 מספר עמודים:  291 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-09-944987-4
 
אפריל שבור (באלבנית: Prilli i thyer) הוא רומן של הסופר האלבני איסמעיל קאדרה, שפורסם במקור ב־1980. הספר כרבים מספריו של קאדרה עוסק בהיסטוריה של אלבניה ובמיוחד במנהג גאולת הדם האלבני הנקרא Gjakmarrje (אנ'). הספר תורגם לשפות רבות, ביניהן גם לעברית. התרגום העברי מאת רמי סערי ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2010.
עלילה

העלילה בספר מתרחשת בשנות ה-30 של המאה ה-20, בצפון אלבניה ברמה המרוחקת מעיר הבירה טירנה, שבו בתי האב החיים בקהילות השונות, ממשיכים לקיים את מנהג גאולת הדם המהווה מורשת המחייבת את המשפחה הקרובה והמשפחה המורחבת. בסיפור מוצג הפער העמוק הקיים בין העיר ובין הרמה הצפונית שתושביה מחויבים להמשיך במסורת עתיקה המתקיימת מאות שנים.
העלילה מתרחשת בשלושה צירים. הראשון הוא סיפורו של ג'ורג בן למשפחת ברישה, המחויב על ידי אביו לנקום ולגאול את דמו של אחיו הבכור על ידי הריגת בן משפחת קריאצ'יצ'ה. הציר השני של הסיפור הוא הסופר בסיאן וורפסי, ואשתו היפה דיאנה. הסופר ששבוי בקסמו של מנהג הקנון הממשיך להתקיים בצפון אלבניה, לוקח את אשתו מטירנה המודרנית לאחר נישואיו, למסע ירח דבש של חודש ברמה האלבנית, כדי להציג לה את המנהג והשפעתו על תושבי המקום. הציר השלישי הוא סיפורו של המפקח על הדם מארק אוקצ'ירה שתפקידו לגבות את מס גאולת הדם, המהווה מרכיב חשוב בהכנסות הנסיך השולט באזור הרמה הצפונית. שלושת הצירים נפגשים אחד עם השני בנקודת זמן קצרה.
עלילה > מנהג נקמת הדם

מנהג נקמת הדם הוא הרקע הסיפורי שבסיסו מתנהלת עלילת הסיפור. הקנון האלבני עוסק בכללים בהם יש לפעול כשיש לגאול את דמו של מישהו. הכללים נוקשים, וחריגה מהם על ידי אחד מבני המשפחה, ממיטה בושה וקלון למשפחה המחויבת בגאולת הדם. הקנון מתייחס לגאולת דמו של בן משפחה שנרצח, וגם של אורח שהתארח בבית המשפחה ונרצח על ידי בן משפחה אחר. מרכיב המחויבות לאירוח, הוא מרכיב חשוב בקנון. לאורח יש מעמד מיוחד השווה לאלוהים. והקנון אומר: "מראשיתו ועד אחריתו שייך ביתו של האלבני לאלוהים ולאורח". לאחר שהאורח עוזב את הבית מחויב אחד מבני המשפחה ללוות אותו עד גבול הכפר, והמלווה אחראי על שלומו. אם הוא נרצח לפני שעזב את שטח הכפר, מחויב המלווה בגאולת דמו, על ידי רציחת אותו אדם שרצח את האורח. לאחר הרצח, יש לרוצח תקופה של 24 שעות שבהן הוא מוגן מפני משפחת הנרצח. תקופה זאת נקראת בסה (אנ'). תקופה זאת מוארכת לרוב ל-30 יום, לאחר שזקני הכפר מנהלים משא ומתן עם משפחת הנרצח שלרוב מסכימה. בתקופה זאת מוגן הרוצח מפני משפחת הנרצח, והיא מנוצלת על ידו גם ללכת לבית הנסיך השולט לשלם את מס הדם, סכום קבוע משמעותי. אם הרוצח רוצה להגן על עצמו, עליו להיכנס בתום 30 הימים ממועד הרצח למבנה מגדל המיועד לכך. במגדל זה הוא מוגן בכל ימי חייו, אבל אם יעזוב את המגדל בשלב כל שהוא, הוא צפוי להירצח. בתקופת הבסה נקרא הרוצח בשם ג'קס (אנ'), הוא נושא על זרועו סרט שחור, המציין שהוא ג'קס, וכול אלה החולפים על פניו יודעים ומבינים מה הוא עשה.
עלילה > סיפורי הדמויות

ג'ורג ברישה הוא בחור יפה תואר בן 26. הוא לא נשוי, לאחר שארוסתו נפטרה לפני שהספיק להתחתן. שנה וחצי לפני מועד הסיפור המתחיל בתחילת האביב ב-17 במרץ, נרצח אחיו הבכור על ידי בן משפחת קריאצ'יצ'ה. סיפור גאולת הדם בין המשפחות החל 70 שנה לפני מועד הסיפור, בסוף המאה ה-19. אורח ששמו לא ידוע, נטה ללון בבית משפחת ברישה ללילה אחד. בבוקר ליווה אותו אחד מבני המשפחה עד גבול הכפר ופנה לאחור. באותו רגע נרצח האורח על ידי בן משפחת קריאצ'יצ'ה, מסיבות שלא היו קשורות למשפחת ברישה. אף על פי שהמלווה כבר נפרד מאורחו, גבו הופנה כבר לאורח, ולפי הקנון הוא כבר לא היה מחויב בגאולת דמו, התכנסו זקני הכפר בדקו את מצב נפילת הגופה, ומכיוון שהגופה נפלה כשראשו של המת מופנה אל הכפר, חויבה המשפחה בגאולת דמו של האורח. הסיפור שמתחיל בחודש מרץ מתרחש לאחר שחשבון הדמים בין המשפחות הסתכם כבר ב-44 נרצחים. ג'ורג כבר ניסה לנקום לפני כן את דמו של אחיו, אבל במקום להרוג הוא הצליח רק לפצוע את בן משפחת קריאצ'יצ'ה. פציעה משמעותה נזק כלכלי כבד למשפחת ברישה שצריכה לשלם דמי נזיקין משמעותיים, והיא פגעה קשה במצבה הכלכלי של משפחת ברישה. אביו של ג'ורג לוחץ עליו לגאול את דמו של אחיו. חולצתו של אחיו המגואלת בדם שכבר הצהיבה תלויה כדגל על מבנה בית המשפחה ומהווה תזכורת בולטת לבושת המשפחה על כך שגאולת הדם עדיין לא בוצעה. ג'ורג לא מעוניין בביצוע גאולת הדם, אבל ברור לו שהוא אינו יכול להתחמק מגורלו. לאחר הרצח עליו להשתתף בטקסי האבל בבית משפחת הנרצח, הוא מרגיש לא בנוח, אבל הקנון מחייב אותו. קרוב לסיום תקופת הבסה הקצרה של יממה, מסכימה משפחת הנרצח להעניק לו את הבסה המוארך שיסתיים ב-17 באפריל. מיד לאחר מכן, נותן לו אביו חמש מאות גרושי הדמים, אותם הכין מראש, כדי שג'ורג ילך למגדל באורוש שם יושב הנסיך וישלם את המס.
ג'ורג הולך ברגל לאורוש, הוא עושה מאמץ להגיע באותו יום, ובדרכו מהרהר באירועי העבר, ובאפשרויות העומדות בפניו. בעבר לפני שביצע את הניסיון הראשון של גאולת הדם, נעשה ניסיון של תהליך פיוס בין המשפחות. היוזמה הגיעה דודתו שגרה בכפר אחר, וטענה שג'ורג הוא הבן האחרון של משפחת ברישה, ואם יבצע את גאולת הדם, הוא ירצח, ולאחריו אביו והמשפחה תיכחד. המשפחה התלבטה ולבסוף עשתה את המעשה החריג של פניה למשפחת קריאצ'יצ'ה בניסיון לפיוס באמצעות פדיון הדם. לאחר מאמצים רבים של זקני השבט הושגה הסכמה בין המשפחות על גובה התשלום, אבל ברגע האחרון קם אחד הגברים הישישים של משפחת ברישה ואמר "לא יקום ולא יהיה", בעקבות כך הכריז הכומר ששימש כראש המתווכים, "גאולת הדם תימשך".
ג'ורג מגיע למגדל באורוש ופוגש שם ארבעה גברים נוספים עם סרט שחור על הזרוע שחיכו כבר מספר ימים להיפגש עם המפקח על הדם כדי לשלם את המס.
סרט

בשנת 2001, צולם הסרט הברזיליאי Abril Despedaçado. הסרט בהפקתו של ארתור כהן ובבימויו של וולטר סאלס (Walter Salles), מבוסס על הספר אפריל שבור תוך התאמת הסיפור לברזיל המשמשת רקע לסיפור.
מגדל מקלט שבו חיים מבצעי גאולת הדם, ומשמש להם הגנה ומונע את רציחתם כל עוד הם חיים בו
רפי אפלר-ח'טאב

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1959 (בן 65) קריית מוצקין, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת חיפה 
 
רפאל (רפי) אפלר-ח'טאב (נולד ב-7 ביולי 1959), נודע בשנות התשעים גם בשם העט רפי ניב, הוא אקטיביסט ותיק בקהילת הלהט"ב בישראל, עיתונאי לשעבר, יועץ ארגוני, חוקר וגרונטולוג. העיתונאי הגאה הראשון בישראל שכתב והתראיין בזהות גלויה בתקשורת הישראלית. יו"ר עמותת להט"ב זהב.
ביוגרפיה

אפלר-ח'טאב יליד קריית מוצקין, בנם של אסתר לבית היבנר ועזרא (זולי) אפלר. בוגר תואר ראשון בכלכלה וניהול מהטכניון משנת 1985, מוסמך במדעי ההתנהגות והניהול מהטכניון משנת 1990, ודוקטור מאוניברסיטת חיפה משנת 2021. תחומי התמחותו מתמקדים במערכות משאבי אנוש ותגמול, בתרבות ארגונית, בהזדקנות ועבודה, וכן בהזדקנות בקהילת הלהט"ב. בעבודת הדוקטורט פיתח את מדד הידידותיות לגיל המבוגר בעבודה בהנחייתם של פרופ' ישראל (איסי) דורון ופרופ' אילן משולם. מאז שנות השמונים עסק בתחומים שונים כעיתונאי, כחוקר במכון גאוס ובתפקידי ניהול משאבי אנוש ותגמול בקבוצת שטראוס ובפלאפון תקשורת. נוסף לכך, לימד במוסדות אקדמיים בתחומי הניהול וההתנהגות הארגונית. מאז 2013 מלווה ארגונים במגזר העסקי בישראל ומייעץ בתחומי ניהול המשאב האנושי. כתב מאמרים מדעיים ומאמרי פרשנות שפורסמו בכתבי עת ישראליים ובין-לאומיים.
בשנת 2018 נישא בקופנהגן לבן זוגו אשרף ח'טאב-אפלר.
בשנים 2021-2024 כיהן ד"ר אפלר-ח'טאב כעמית מחקר במרכז מינרבה לחקר אוכלוסיות מודרות בזִקנה באוניברסיטת חיפה. כיום הוא מכהן כעמית מחקר במרכז לחקר ולימוד הזיקנה באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה > מדד הידידותיות לגיל המבוגר בעבודה

מדד הידידותיות לגיל המבוגר בעבודה הוא כלי אבחוני כמותי, המאפשר לארגונים לזהות באיזו מידה הם ידידותיים לעבודה בגיל המבוגר, כמו גם לזהות באיזו מידה ידידותיות זו קשורה לתרבות הארגונית, לגילנות ארגונית ולאינטראקציה בין-גילאית בארגון. למדד ארבעה היבטים: תרבות ארגונית ידידותית לגיל המבוגר, התפתחות העובד, שְׁלוֹמוּת (wellness) וגמישות תעסוקתית. מטרת פיתוחו של המדד היא לשרת חוקרים, בעלי עניין וקובעי מדיניות בתחום ההזדקנות והעבודה, המבקשים לטפח שוויוניות בעבודה בגיל המבוגר ולשמור על יכולת ההעסקה של עובדים מבוגרים על רקע כוח העבודה המזדקן. פיתוח המדד התבסס על הליך הערכה בו השתתפו עשרות מומחים ובכירים בתחום ניהול המשאב האנושי, וכן על מחקר כמותי בו השתתפו מאות מנהלי משאבי אנוש ואלפי עובדים בעשרות ארגונים בישראל.
ביוגרפיה > פועלו בקהילת הלהט"ב

אפלר-ח'טאב פעיל בקהילת הלהט"ב מאז שנות השמונים, הן במישור הציבורי-פוליטי והן במישור הפנים-קהילתי. בסוף שנות ה-80 יזם לראשונה בחיפה אירועי תרבות ציבוריים והפעיל קבוצות חברתיות להעלאת מודעות לחברי הקהילה. יחד עם פעילים נוספים הנחה את קבוצות "הקו החדש", שפעלו בחיפה בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 והיוו בסיס לגיבוש הקהילה הגאה בעיר. הקים את השלוחה החיפאית הראשונה של האגודה למען הלהט"ב בישראל, שם שימש כחבר בוועד המנהל. יחד עם דבורה לוז, האם המייסדת של עמותת תהל"ה לתמיכה בהורים של להט"ב, יזם והנחה בחיפה את הקבוצה הראשונה של העמותה מחוץ לתל אביב. בשנות התשעים הקים את "הקבוצה הפתוחה" לשיחה, היכרות וצמיחה אישית להומואים, והנחה אותה יחד עם אריק איל, במרכז הקהילתי של האגודה למען הלהט"ב ברחוב נחמני 28 בתל אביב. הייתה זו הפעילות התומכת הקבועה הראשונה בתל אביב עבור הומואים אשר מקום החיברות העיקרי שלהם עד אז היה בגן העצמאות.
בשנת 1993 יזם וסייע לארגן את כנס ההומואים והלסביות הראשון בכנסת, שהתקיים במסגרת ועדת משנה לזכויות להט"ב בוועדה לקידום מעמד האישה שהוקמה על ידי ח"כ יעל דיין. עדויות שהובאו באירוע מפי פרופ' עוזי אבן היוו את התשתית לביטול פקודות מטכ"ל אשר הפלו הומואים ולסביות בתפקידים מסווגים בצה"ל.
בשנות האלפיים היה ממובילי הפורום החיפאי לקהילת הלהט"ב ובמסגרתו הנחה קבוצות להורות משותפת יחד עם ארנה מרי-אש. מאז שנת 2015 אפלר-ח'טאב מלווה ומנחה את קבוצת "משתבחים בגאווה" לוותיקי הקהילה הגאה. על פועלו רב השנים למען הקהילה הגאה שתועד במסגרת פרויקט ההיסטוריה הגאה החיפאית זכה בשנת 2018 באות יקיר הקהילה החיפאית הגאה.
בשנת 2022 היה ממקימי פורום להט"ב זהב שמטרתו קידום מענים וזכויות ללהט"ב בגילאי 50 ומעלה. את הפורום הקים יחד עם שרה סווירי, פעילה ותיקה בארגון "בשלה". ישיבות הפורום הובילו להקמת עמותה שתיועד לקדם מדיניות ומענים ללהט"ב מזדקנים. בשנת 2023 הוקמה עמותת להט"ב זהב ואפלר-ח'טאב מונה ליו"ר העמותה.
כעיתונאי

בשנות התשעים שימש כעיתונאי ובעל טור בשם העט רפי ניב במקומון קול חיפה, ברשת ידיעות תקשורת, בירחון לחשיבה ניהולית "סטטוס", בירחון "מגעים", ב"נתיב נוסף" ובמדור הומוגני בעיתון דבר. בקול חיפה, היה העיתונאי הראשון בישראל שפרסם בגלוי טור שבועי העוסק בענייני הקהילה הגאה, "גיי וייס" (שפירושו ביידיש הוא "לך תדע"). הוא העיתונאי הראשון בישראל שיצא מהארון והתראיין בגלוי לתקשורת הישראלית, בתוכנית הטלוויזיה בשידור חי עם דן שילון. לאחר שהשתתף במצעד וושינגטון לשוויון זכויות להט"ב (אנ') בשנת 1993, היה גם העיתונאי הראשון בישראל שצידד באאוטינג וחשף צביעות עיתונאית כלפי דמויות ציבוריות שהסתתרו בארון. בטורו "מגעים פוליטיים" בירחון "מגעים" ציין במפורש את שמותיהם של זמרים, פוליטיקאים וידוענים, שרק שנים מאוחר יותר יצאו מהארון מיוזמתם.
מפרסומיו

מהו מקום עבודה "age friendly" וכיצד תזהו אותו? מגזין דורות, 207, 2019.
ידידותיות לגיל המבוגר במקומות עבודה – מודל רב-ממדי (עם ישראל דורון ואילן משולם). ביטחון סוציאלי, 109, 2020.
"לא מעניין אותי מה הומואים מפורסמים עושים במיטה", בתוך: אורן קנר (עורך), שלא כדרך הטבע (עמ' 62–64). האגודה לשמירת זכויות הפרט, 1994.
Conceptualizing age-friendliness in workplaces: Proposing a new multidimensional model (with Israel Doron and Ilan Meshoulam). The Gerontologist, 2020.
Development and validation of a workplace age-friendliness measure (with Israel Doron and Ilan Meshoulam). Innovation in Aging, 2020.
From lifelong learning to later life self-employment: A conceptual framework and an Israeli enterprise perspective. Journal of Enterprising Communities: People and Places in the Global Economy, 2021.
Gay aging in Israel: An activist autoethnographic perspective. Sexuality & Culture, 2023.
The Role of Organizational Ageism, Inter-Age Contact, and Organizational Values in the Formation of Workplace Age-Friendliness: A Multilevel Cross-Organizational Study (with Israel Doron and Ilan Meshoulam). Journal of Population Ageing, 2023.
לקריאה נוספת

Rafi Niv, in: Independence Park: The lives of gay men in Israel (pp. 65-90). Amir Sumakai-Fink and Jacob Press. Stanford University Press, 1999.
אמא, יש לי משהו לספר לך (עמ' 75–87). דבורה לוז ושרה אבני. הוצאת שופרא, 2000.
הערות שוליים

↑  צילום טקס הנישואין באתר הצלמת, ‏09/06/2018
↑  עדכון כהונה כעמית מחקר באוניברסיטת חיפה.
↑   נורית וורגפט, מדד הידידותיות, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2019
↑   טלי חרותי-סובר, מקומות העבודה שיקבלו בברכה בני 55 ומעלה - ואלה שרוצים לראות רק צעירים, באתר TheMarker‏, 21 ביוני 2021
↑   ריאיון עם רפי אפלר-ח'טאב באולפן ynet, ‏22/08/2019
↑  ההיסטוריה של הקהילה הגאה בישראל, באתר queer as f*ck
↑  ראיון ל"כאן תרבות" עם איציק יושע, ‏26/02/2020
↑  יהל פרג', ‏מדור 'הומוגני' פתח לקוראי 'דבר' צוהר לחיי להט"ב בישראל של שנות ה-90, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 ביוני 2020
↑  שלומי רפאלי, אימת ההומואים, חדשות, 29 באוקטובר 1993
רנן

ערך זה עוסק במושב בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
בית העם במושב רנן
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: מרחבים
גובה ממוצע: ‎105 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 794 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎10.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) רנן(למפת מערב הנגב רגילה) רנן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רנן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רנן31°20′16″N 34°36′05″E﻿ / ﻿31.3376894233429°N 34.6015087322921°E﻿ / 31.3376894233429; 34.6015087322921  heמפת היישובים של מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) באדום - רנן בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

שלט הכניסה לרנן
פינת זיכרון לחללי צה"ל במושב רנן
רַנֵּן הוא מושב באזור הנגב הצפון-מערבי כשני קילומטרים מצפון לאופקים. שמו של המושב לקוח מפסוק בספר ישעיהו: ”פָּרֹחַ תִּפְרַח וְתָגֵל אַף גִּילַת וְרַנֵּן”, מפני שמקימי המושב רצו שלשם המושב יהיו משמעות ורקע תנכי, כמו גם לשמות המושבים תפרח וגילת באותו אזור. במושב כ-600 נפש, רובם יהודים קראים. רנן הוא אחד משני היישובים הקראים בעולם, כשהשני הוא מצליח שבסמוך לרמלה.
היסטוריה

המושב נוסד בשנת 1950 בידי עולים מתימן. ב-1952 עזבו המתיישבים הראשונים את המושב ובמקומם באו יהודים קראים ממצרים.
עד תחילת המאה ה-21 היו כל תושבי המושב קראים, אז עברו לגור בו גם משפחות שאינן קראיות, הוא עבר שיפוצים רבים ושינוי תשתיות ביוב, מים וחשמל והוא מוכן לקלוט משפחות נוספות.
מצפון לרנן, על גדתו של נחל פטיש, נמצא תל ארכאולוגי קטן ובו שרידי יישוב מתקופת הברזל, מהתקופה הפרסית ומהתקופה ההלניסטית.
תושבי המושב מתפרנסים מגידולים חקלאים כגון: פרחים ירקות ופירות. במושב יש בית כנסת לפי ההלכה הקראית, ספרייה, ובית עם בו נערכים אירועים. יש גם בנוסף מועדון נוער ששם מתקיימות הפעילות של תנועת הנוער האיחוד החקלאי.
ילדי מושב רנן לומדים ביסודי ב"מרחבים" ובתיכון "תיכון מרחבים" השייך למועצה אזורית מרחבים. המושב מונה מספר גדול של פעילויות שהנוער במושב מבצע ויוזם. במושב קיימים שלושה גנים שאליהם ילדי הסביבה מגיעים ומרפאה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ספר ישעיהו, פרק ל"ה, פסוק ב'
↑   אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: האפרוחים הפרחים והפרֵחה, גלי צה"ל, 29 באוקטובר 2024
↑   רועי צ'יקי ארד, האם העדה הקראית עומדת להיעלם? ביקור בשני היישובים הקראים היחידים בעולם, באתר הארץ, 27 במאי 2020
↑  ישוב קראים בנגב, באתר עיתונות יהודית היסטורית, חרות, ‏15 בינואר 1952⁩
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467843405171
ג'ק אלקוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1999 (בן 25) פרנקלין, ארצות הברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ק אלקוט (באנגלית: Jack Alcott; נולד ב-15 במרץ 1999) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
קריירה

אלקוט הופיע במספר סרטים קצרים לפני שזכה בתפקיד הטלוויזיה הראשון שלו בתור זאק שבלייר הצעיר בסדרת הטלוויזיה Champaign ILL. בשנת 2020, הוא הופיע בתור דונלד רסלר הצעיר בפרק של הסדרה "הרשימה השחורה".
בשנת 2020 החל אלקוט לשחק בתור ג'ייסון בראון במיני סדרת הטלוויזיה ציפור אלוהים שבשמים. בשנת 2021 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "דקסטר: דם חדש". בפברואר 2023, שואוטיים הודיעה כי עונה שנייה, שבמרכזה דמותו של הריסון אותו משחק אלקוט, נמצאת בפיתוח.
חיים אישיים

אלקוט גדל בפרנקלין, טנסי. הוא ניסה את מזלו בניו יורק אך חזר לטנסי כאשר מגפת הקורונה פרצה.
הערות שוליים

1 2  McDermott, John (10 בינואר 2022). "For Jack Alcott, the Finale Is Just the Beginning". esquire.com. נבדק ב-21 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lavender, Natasha (27 באפריל 2021). "Why The Brown Brothers From The Good Lord Bird Look So Familiar". looper.com. נבדק ב-21 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rice, Lynette (9 בספטמבר 2021). "Meet Jack Alcott, the young actor who plays Dexter's long-lost son". EW.com. נבדק ב-21 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Lesley (6 בפברואר 2023). "Dexter, Billions Spinoffs in the Works as Showtime Doubles Down on Franchise Plan". The Hollywood Reporter. נבדק ב-14 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
עידן קרח

.
תיאור של כדור הארץ בתקופת עידן הקרח במצב מקסימלי של קרחונים. מבוסס על: "שינויי פחמן יבשתיים בתקופת עידן הקרח" מאת תומאס ג'יי קראולי
הבדל בטמפרטורת האטמוספירה ובאחוזי הקרח ב-450,000 השנים האחרונות, בשני אתרים באנטארקטיקה (על פי Petit et al., 1999).
הבדל ברמות CO2 טמפרטורה ואבק ב-500,000 השנים האחרונות
עידני קרח הן תקופות בהיסטוריית כדור הארץ שבהן האטמוספירה התקררה באופן משמעותי ואזורים נרחבים התכסו בים קפוא או בקרחוני ענק.
מאז היווצרות כדור הארץ, לפני כ-4.5 מיליארד שנים, הוא חווה כמה עידני קרח. סך כל השנים מסתכם בכ-15–20 אחוזים מהיסטוריית כדור הארץ. בתקופה של "עידן קרח" שכבת הקרח כיסתה ככל הנראה כ-10–30 אחוזים משטח כדור הארץ.
בדרך כלל המונח עידן הקרח מכוון לעידן הקרח האחרון, שהחל לפני כ-115,000 שנים והסתיים לפני כ-11,700 שנה.