מריה גונסלבו
קריירה > קריירת מועדונים

גונסלבו נולד וגדל במולט דל ולס שבקטלוניה, שם שיחק בקבוצה מקומית בנעוריו, לפני שהצטרף לאירופה שבברצלונה. ב-1940מועדון הכדורגל ברצלונה, אך לא מצא את מקומו ולא השתתף באף משחק במהלך עונת 1940/41, לכן בסוף העונה עבר לריאל סרגוסה, שם שיחק לצד אחיו ז'ולי. סראגוסה שיחקה באותה עונה, עונת 1941/42, בליגה השנייה וגונסלבו עזר לה לסיים במקום השני ולעלות בחזרה לליגה הראשונה.
בקיץ 1942 שב גונסלבו לברצלונה, ובעונתו הראשונה בקבוצה שיחק רק במשחק אחד, בהפסד 4-2 לסביליה ב-13 בדצמבר 1942. בעונה הבאה זכה לשחק בשלושה משחקים. בעונת 1944/45 הצטרף לברצלונה אחיו השני, ז'וזפ, וגונסלבו החל לשחק באופן קבוע יותר, תחת המאמן ז'וזפ סמיטייר. את שער הבכורה שלו במדי ברצלונה הבקיע בניצחון 3-1 על קסטיון ב-4 בפברואר 1945, ושערו השני היה ב-25 במרץ, בקלאסיקו מול ריאל מדריד בו הביסה ברצלונה את יריבתה בתוצאה 5-0. עד סוף העונה, בה הופיע בסך הכול ב-14 משחקי ליגה, הבקיע עוד 3 שערים, והוא סייע לברצלונה לזכות באליפות הליגה הספרדית. בעונת 1945/46 הצטרף גם האח הבכור למשפחת גונסלבו, ז'ולי, אם כי חלקו בקבוצה היה מצומצם מאוד והוא מיעט לשחק. לעומתו, מריה שיחק בכל מחזורי הליגה למעט הראשון, הבקיע 3 שערים בהם שער בדרבי מול אספניול ובקלאסיקו בו הפסידה ברצלונה לריאל מדריד 3-2, והקבוצה סיימה את הליגה במקום השני. כמו כן שיחק גונסלבו בסופר קאפ הספרדי, שנודע אז בשם "קופה דה אורו ארחנטינה", בו זכתה ברצלונה הודות לניצחון 5-4 על אתלטיק בילבאו. בקיץ 1946 עזב ז'ולי את ברצלונה. העונה הבאה הייתה פחות מוצלחת מקודמתה, שכן ברצלונה סיימה במקום ה-4 בליגה וגונסלבו הבקיע שער בודד ב-23 הופעות.
המאמן סמיטייר הוחלף באנריקה פרננדס, ובעונתו הראשונה בברצלונה, עונת 1947/48 הדריך את הקבוצה לזכייה באליפות. גונסלבו שיחק ב-21 משחקי ליגה והבקיע שני שערים, האחד שער ניצחון על אתלטיקו מדריד ב-30 בנובמבר 1947 והשני ב-29 בפברואר 1948, במשחק בו הביסה ברצלונה את סביליה 6-0. בעונת 1948/49 הצליחו גונסלבו וברצלונה לזכות באליפות שנייה ברציפות, כשגם בעונה זו מבקיע גונסלבו פעמיים, ובקיץ הוסיפו לכך זכייה בגביע הלטיני.
עונת 1949/50 הייתה קשה עבור ברצלונה, ופרננדס פוטר לאחר 17 מחזורים, כשהקבוצה במקום ה-8. החליפו רמון ליורנס, שהצליח להביא את הקבוצה למקום ה-5. גונסלבו המשיך לשחק באופן די עקבי, הופיע 20 פעמים וכבש פעמיים. בקיץ עזב ז'וזפ, אחיו הגדול של גונסלבו, את ברצלונה ומריה נותר היחיד בקבוצה מבין שלושת אחיו. לקראת עונת 1950/51 התמנה פרדיננד דאוצ'יק להיות מאמנה של ברצלונה. עמו זכתה ברצלונה בגביע הספרדי, כשבמשחק הגמר מול ריאל סוסיאדד הבקיע גונסלבו את אחד משלושת שערי קבוצתו, שניצחה 3-0. בליגה כבש גונסלבו 3 שערים ב-24 הופעות, כולל שער בניצחון ברצלונה 7-2 בקלאסיקו ב-24 בספטמבר 1950, וברצלונה סיימה במקום ה-4.
עונת 1951/52 הייתה אחת המוצלחות בהיסטוריית המועדון וגונסלבו היה שותף מלא לכך. ברצלונה זכתה באליפות ספרד, בגביע המלך ובגביע הלטיני, וגונסלבו הבקיע 3 שערים ב-26 הופעות באותה עונה. ברצלונה השלימה גם זכייה בקופה אבה דווארטה ובגביע מרטיני רוסי ב-1952, ובזכות כך נודעה הקבוצה כ"ברצלונה של חמשת הגביעים". חלקו של גונסלבו בעונת 1952/53 היה מצומצם, והוא שותף ב-6 משחקי ליגה בלבד. ברצלונה זכתה באליפות ובגביע פעם נוספת. גונסלבו פתח במשחק הגמר של הגביע, בו ניצחה ברצלונה את אתלטיק בילבאו 2-1. בעונת 1953/54 התאושש מעמדו של גונסלבו, ששיחק ב-16 מחזורי ליגה והבקיע 3 פעמים, ביניהם צמד לרשתה של דפורטיבו לה קורוניה ב-6 בדצמבר 1953. ברצלונה סיימה את הליגה במקום ה-2, אחרי ריאל מדריד, ודאוצ'יק הוחלף על ידי סנדרו פופו האיטלקי. גם עמו סיימה ברצלונה במקום ה-2, והוא שיתף את גונסלבו ב-7 משחקי ליגה בלבד, בהם הבקיע גונסלבו פעמיים.
גונסלבו עזב את ברצלונה בקיץ 1955 לליידה, ששיחקה אז בליגה השנייה. גונסלבו הבקיע פעמיים ב-14 משחקים בהם שותף ואף הורחק בכרטיס אדום לראשונה בקריירה שלו, בהפסדה של ליידה 3-2 לסבדל ב-11 במרץ 1956. בעונה הבאה, עונת 1956/57, שב לליגה הראשונה ושיחק במדי קונדל, לה לא הצליח לעזור להימנע מירידה חזרה לליגה הראשונה. הוא שיחק ב-16 משחקי ליגה והבקיע שער בודד, שער ניצחון לרשתה של דפורטיבו לה קורוניה ב-17 בנובמבר 1956. גונסלבו פרש ממשחק בתום העונה, בגיל 34.