stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ינגיז אייטמטוב
יצירותיו

יצירותיו המרכזית:
"מעבר קשה" A Difficult Passage -1956
פנים מול פנים, face to face, 1957
ג'מילה 1958 . ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומה של דינה מרקון בשנת 2005.
אהובתי במטפחת האדומה, 1961. ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומה של דינה מרקון בשנת 2007.
המורה הראשון, 1962 The first teacher
סיפורי ערבה והר -1963
שלום גולסארי 1967.
אונייה לבנה 1970.
הטיפוס על הרי פוג'י, 1970 The Ascent of Mt. Fuji
כלב מנומר רץ על חוף 1975.
והיום איננו כלה, 1980, לספר התווסף פרק בשנת 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות. ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד, בתרגומם של דינה מרקון ואמציה פורת.
הגרדום (1985) - ראה אור בעברית בהוצאת זמורה ביתן ב-1993.
Scaffold ,1988
נמר השלג (הכלה הנצחית), 2006. בשנת 2012 ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד, בתרגומה של דינה מרקון.
הערות שוליים

↑  אחרית דבר מאת נתן זך ב"ג'מילה", צ'ינגיס אייטמטוב, הוצאת עם עובד, 2005, (עמ' 96)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257527205171  PLWABN: 9810639902205606  BIBSYS: 90081912  BNE: XX1152446  BnF: cb118882433 (data)  CANTIC: a20402946  CiNii: DA02289365  GND: 118501259  ICCU: CFIV053921  ISNI: 0000 0000 8170 7075  LCCN: n50040634  LNB: 000028814  MusicBrainz: 0df1a2f4-dab5-4abd-9f01-f182861514cd  NDL: 00431092  NKC: jn19990210017  NLA: 35002118  NLG: 109915  NLK: KAC199600267  NSK: 000161383  NTA: 069167214  RSL: 000079368  SELIBR: 234746  SNAC: w6s75nfz  SUDOC: 026679663  TDVİA: aytmatov-cengiz  Trove: 785279  VcBA: 495/321057  VIAF: 101796346   WorldCat (עם VIAF): 101796346
איוואן פאנפילוב

| --- | --- |
גנרל איוואן פאנפילוב.
גנרל איוואן פאנפילוב.
 לידה:  1 בינואר 1893 פטרובסק, מחוז סראטוב, רוסיה הקיסרית
 נהרג:  18 בנובמבר 1941 (בגיל 48) Gusenevo, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיה צבאית 
 השתייכות:  הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1915–1941 (כ־26 שנים)
 דרגה:   גנרל מיור
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הרובאים ה-316
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת האזרחים ברוסיה  המלחמה הפולנית-סובייטית  מרד הבסמצ'י  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות עיטור לנין עיטור הדגל האדום (3) מדליה "עשרים שנה לצבא האדום"
 
איוואן ואסילייביץ' פאנפילוב (ברוסית: Иван Васильевич Панфилов; ‏1 בינואר 1893 - 18 בנובמבר 1941) היה גנרל סובייטי שנטל חלק בקרב על מוסקבה במהלך מלחמת העולם השנייה כמפקד דיוויזיית הרובאים ה-316.
ביוגרפיה > שנים מוקדמות

איוואן פאנפילוב נולד בעיר פטרובסק כבנו של פקיד. בעודו ילד מתה אמו, והוא נאלץ לעזוב את בית-הספר ולעבוד בחנות בהיותו בן שתים עשרה.
ב-1915, בעת מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא הצאר והוצב בחטיבת חיל הרגלים ה-638 אולפינסקי. לאחר מכן הועבר לחזית הדרום-מערבית, שם קודם לסמל. ב-1917, לאחר מהפכת פברואר, בחרו בו החיילים האחרים לחבר בסובייט הגדודי.
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים

ב-1918, עם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה, הוא התנדב לצבא האדום ומונה למפקד מחלקה באוגדה ה-25 של וסילי איבנוביץ' צ'פאייב. במרץ 1919 יצאה האוגדה להרי אורל כדי לבלום את צבא הקוזקים הלבן של אלכסנדר דוטוב, אחד מתומכיו של אדמירל אלכסנדר קולצ'ק. בסתיו, הופרדה חטיבתו של פאנפילוב מהאוגדה ונשלחה לצאריצין, שם השתתפה בהגנת העיר נגד כוחותיו של אנטון דניקין. במהלך המערכה, הוא לקה בטיפוס הבהרות ונאלץ להתפנות לעורף.
באפריל 1920, לאחר שהתאושש, התנדב פאנפילוב לחזור לשירות פעיל. הוא מונה למפקד מחלקה בחטיבת חיל הרגלים ה-100 וככזה השתתף במלחמה הפולנית-סובייטית. בספטמבר, הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. לאחר סיום המלחמה, הצטרף לגדוד הגבול ה-183 באוקראינה ונטל חלק בפעילות נגד לוחמי הגרילה באזור. בנובמבר 1921, החל בלימודים בבית הספר למפקדי חיל רגלים ע"ש סרגיי קמנב בקייב, אותם סיים בספטמבר 1923. אז הוצב כמפקד פלוגה בחטיבת חיל הרגלים ה-52 בירוסלבל.
ביוגרפיה > מרכז אסיה

במרץ 1924 התנדב פאנפילוב לצאת לטורקסטן ולהשתתף בדיכוי הבסמצ'י, מורדים מוסלמים שפעלו נגד השלטון הסובייטי באזור. באפריל, הוא הגיע לאזור וניתן לו הפיקוד על הפלוגה ה-1 בחטיבת הרובאים הטורקסטנית. באוקטובר, הוא נעשה למפקד בית-הספר החטיבתי. באוגוסט 1925 הוחזר לתפקידי שדה והוצב כמפקד מוצב בהרי פמיר. באפריל 1928 ניתן לו הפיקוד על חטיבה, תפקיד בו החזיק במשך שלוש שנים. ביוני 1931 עבר לשמש כמפקד גדוד חיל הרגלים העצמאי ה-8. בדצמבר 1932 מונה למפקד חטיבת חיל הרגלים ההררי ה-9. החל מ-1935 שימש בתפקידי הדרכה באקדמיית הדגל האדום ע"ש לנין בטשקנט. בספטמבר 1937 קודם לראש המטה של הפיקוד הצבאי המרכז אסיאתי. באוקטובר 1938 נעשה לראש מנהל הגיוס של הרפובליקה הסובייטית הקירגיזית. הוא קיבל דרגת קומבריג - המקבילה בערך לתת-אלוף - ב-26 בינואר 1939. ב-4 ביוני 1940, קודם לדרגת גנרל מיור.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-12 ביולי 1941, לאחר תחילת מבצע ברברוסה, מונה פאנפילוב למפקדה של דיוויזיית הרובאים ה-316, עוצבת מילואים שהוקמה בעיר אלמא אטא. באוגוסט נשלחה היחידה לחזית ליד לנינגרד, לשם הגיעה ב-27 לחודש. כבר ב-2 בספטמבר הופנתה לעתודה. ב-7 באוקטובר, עם התקרבות הגרמנים למוסקבה, נשלחה האוגדה להגן על הבירה. חייליו של פאנפילוב התפרסו בגזרה בת ארבעים קילומטר סמוך לעיר וולוקולמסק, 130 ק"מ מצפון-מערב למוסקבה, כחלק מהארמייה ה-16 של הגנרל קונסטנטין רוקוסובסקי. ב-15 באוקטובר תקפו הגרמנים. לאחר שבועיים של לחימה, נסוגה הדיוויזיה. אף שסבלה אבדות כבדות, הצליחה העוצבה לעכב מאוד את ההתקדמות הגרמנית לעבר הבירה ולרכוש זמן יקר עבור מגיניה. קו ההגנה החדש של הדיוויזיה ה-316 סמוך לכפר דובוסקובו נפרץ על ידי האויב ב-15 וב-16 בנובמבר. עיתונים סובייטים דיווחו לאחר מכן כי עשרים ושמונה מבין חייליה השמידו מספר גדול של טנקי אויב כשהגנו על האזור, אך הסיפור הסתבר כבדיה עיתונאית לאחר המלחמה, במה שנודע כמיתוס של אנשי פאנפילוב. האיום לאגפו השמאלי של רוקוסובסקי דרבן את פיקוד הצבא האדום לשגר את הדיוויזיה ה-78 לאזור על מנת לעצור את הנסיגה. מזג האוויר הקשה וההתנגדות הנמרצת של הסובייטים האטו את האויב עד שנעצר בהדרגה.
ב-17 בנובמבר אישר יוסיף סטלין לקדם את הדיוויזיה ה-316 למעמד של אוגדת משמר. למחרת, קבוצת עיתונאים נסעה למוצב הפיקוד של פאנפילוב בכפר גוסניובו והספיקה לבשר לו על כך. בעודו מתדרך אותם באוויר הפתוח, נפתחה עליהם אש מרגמות וכוחות גרמניים התקדמו לעבר הכפר. פאנפילוב נהרג במקום מרסיס פגז שפילח את רקתו. הצו של סטלין נכנס לתוקף באותו היום, והדיוויזיה ה-316 הפכה לדיוויזיית המשמר ה-8. ב-23 לחודש, היא נקראה על שם מפקדה ההרוג.
ביוגרפיה > מורשתו

פאנפילוב נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה. ב-12 באפריל 1942 הוענק לו התואר גיבור ברית המועצות בדיעבד.
הגנרל התפרסם הן כמפקדם של עשרים ושמונה החיילים שנהרגו ב-16 בנובמבר, שהיו גיבורים לאומיים עד שבשנות ה-80 נחשף כי סיפור המעשה היה מוגזם מאוד, והן כאחד מגיבורי ספרו המצליח של אלכסנדר בק, "כביש וולוקולמסק" (בעברית: "אנשי פאנפילוב"), אותו כתב הסופר ביחד עם אחד ממפקדי גדודיו של הגנרל, קצין קזחי בשם באורג'ן מומיש-אולי. "אנשי פאנפילוב" היה מוכר מאוד בישראל, השפיע רבות על בני דור הפלמ"ח וקציני צה"ל היו מחויבים בקריאתו. מקומות רבים נקראו על שמו של הגנרל: העיר ז'רקנט שבקזחסטן נקראה פאנפילוב בין 1942 ל-1991, וישנם שני מחוזות בשם זה, אחד בקזחסטן ואחד בקירגיזסטן. גם פסגה בגובה 4,300 מטר בהרי טיין שאן נקראה על שמו.
הערות שוליים

↑  כתבה בעיתון מקומי בסרטוב.
↑  מיכאל פאריש. "קורבן הגנרלים" [באנגלית]. הוצאת סקיירקרו, אוקספורד (2004). ISBN 0810850095. עמ' 279.
1 2 3  ראו פאריש, עמ' 279.
↑  היסטוריה של האוגדה ה-316 באתר קזחי (ברוסית).
↑  מיכאיל קטוקוב. "בחוד כיוון ההתקפה העיקרי" [ברוסית]. הוצאת וואניזדט, מוסקבה (1974). עמ' 83-84.
↑  קברו של פאנפילוב.
↑  "לטפס על פסגת פאנפילוב" באתר המוקדש לטיפוס הרים (ברוסית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448940805171  GND: 122208900  ISNI: 0000 0000 4398 6579  LCCN: no00045898  VIAF: 47637606   WorldCat (עם VIAF): 47637606
יוטה ג'אז

יוטה ג'אז (באנגלית: Utah Jazz) היא קבוצת כדורסל מהעיר סולט לייק סיטי שביוטה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הצפון-מערבי שבאזור המערב, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם ויוינט סמארט הום ארנה. מאז שנת 2011 הג'אז הם מועדון הספורט היחיד ממדינת יוטה המשחק באחת מארבע ליגות הספורט המקצועניות בארצות הברית (NBANFL, MLB ו-NHL).
המועדון הוקם בשנת 1974 תחת השם ניו אורלינס ג'אז (לכבוד סגנון המוזיקה שיצא מניו אורלינס) בעיר ניו אורלינס, לואיזיאנה, אך עבר ליוטה בשנת 1979. במהלך סוף שנות ה-80, ג'ון סטוקטון וקארל מלון הפכו לכוכבים כשחקני המועדון, ויצרו את אחד מצמדי השחקנים המוצלחים בהיסטוריה של ה-NBA. בהנהגתו של המאמן הראשי ג'רי סלואן הקבוצה הפכה לאחת הדומיננטיות במהלך שנות ה-90, כשהעפילה לשתי סדרות גמר ה-NBA בעונות 1997 ו-1998, ובשתיהן הפסידה לשיקגו בולס של מייקל ג'ורדן וסקוטי פיפן.
היסטוריה > 1974–1979: תקופת פיט מרוויץ' והשנים הראשונות בניו אורלינס

ב-1974 נוסדה קבוצת הג'אז כמועדון בעיר ניו אורלינס כקבוצה השמונה-עשרה בליגת ה-NBA. המהלך הגדול הראשון שלה היה טרייד שהביא לקבוצה את פיט מרוויץ' ששיחק באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה מאטלנטה הוקס תמורת שתי בחירת סיבוב ראשון, שלוש בחירות סיבוב שני, ובחירת סיבוב שלישי אחת בדראפט בשלוש שנים הבאות. מרוויץ' נחשב לאחד השחקנים הטובים בליגה ואף זכה בתואר "מלך הסלים" של הליגה לעונת 1976/1977 עם 31.1 נקודות בממוצע למשחק. למרות זאת, העונות הראשונות של הג'אז היו גרועות מאד, ואפילו המאזן הטוב ביותר שלהם, כאשר בסיסם היה בניו אורלינס לא היה מרשים - 39–43, בסיומה של עונת 1977/1978. מרוויץ' עצמו נאבק בפציעות ברכיים מעונה זו והלאה.
בעיות מתמשכות הקשורות לאולם הביתי היו מנת חלקם של הג'אז בזמן ששיחקו בניו אורלינס. בעונתם הראשונה הם אירחו את משחקיהם הביתיים באולם ליולה יוניברסטי פילדהאוס, בו הרצפה מורמת מהקרקע עד כדי כך שאיגוד שחקני ה-NBA דרשו מההנהלה להציב רשת מסביב לתחומי המגרש כדי שלא יפלו אל היציעים. מאוחר יותר, שיחקו הג'אז באולם לואיזיאנה סופרדום, אך, הדברים לא היו טובים יותר עקב דרישות גבוהות הנדרשות מאצטדיון בליגה, תנאי שכירות מכבידים מאד וכן בעיות הברכיים התכופות מהן סבל מרוויץ'. כמו כן, ניצב בפניהם אילוץ לשחק חודש שלם במשחקי חוץ עקב פסטיבל המרדי גרא. שנים מאוחר יותר, מייסד המועדון ובעליו הראשון סם באטיסון אמר, כי לא הייתה מעולם כל תוכנית למקרה שהג'אז יעפילו לפלייאוף. יחד עם זאת, מנהל הסופרדום באותו הזמן, ביל קורל, אמר כי הנהלת האולם תמיד הגישה רשימת תאריכים פוטנציאליים להנהלת ניו אורלינס ג'אז למקרה שהקבוצה תעפיל אל הפלייאוף, אך תכתובות אלה מעולם לא נענו.
לאחר עונתם האחרונה במזרח סבלו הג'אז מהחמצה אחרונה, לפני המעבר ליוטה, כאשר לוס אנג'לס לייקרס בחרו את מג'יק ג'ונסון כבחירה הראשונה בדראפט 1979. בחירה שהייתה אמורה להיות של הג'אז אלמלא הם העבירו אותה לידי הלייקרס תמורת גייל גודריץ' שנתיים קודם. יתירה מזאת, הג'אז ויתרו על הזכויות בעבור מוזס מלון כדי להשיב לעצמם את אחת משלוש בחירות הסיבוב הראשון בהן השתמשו בטרייד עבור גודריץ'. השילוב של מג'יק ג'ונסון ומוזס מלון שברבות השנים הפכו לחברי היכל התהילה, ואילו גודריץ' הפך ללא רלוונטי כלל, לאחר שפציעה הרסה את שנותיו בניו אורלינס, הפכה את העסקה הזו לאחת הגרועות ביותר בהיסטוריית ה-NBA.
היסטוריה > 1984–1988: תחילת עידן סטוקטון ומלון

עונת 1984/1985 חזתה בעלייתו של מארק איטון ככוח הגנתי. כשהשיג 5.56 חסימות בממוצע למשחק, יחד עם 9.3 נקודות ו-11.3 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, וזכה בתואר שחקן ההגנה של העונה. מהצד השלילי, ג'ון דרו שיחק רק 19 משחקים במהלך העונה, ובכך חסר היה בקבוצה קלעי בתפקיד השחקן השישי. למרות זאת, הג'אז הצליחו להעפיל שוב למשחקי הפלייאוף, כשפגשו בסיבוב הראשון את יוסטון רוקטס וכוכביהם האקים אולאג'ואן ורלף סמפסון. הג'אז הצליחו לגבור על הרוקטס בסדרה 3-2, והתקדמו לחצי גמר המערב, שם פגשו את דנוור נאגטס. הג'אז נוצחו בסדרה בחמישה משחקים, 4-1.
חוסר היציבות הכלכלית של המועדון השתנתה באופן חלקי במהלך חודש אפריל 1985, כאשר לארי מילר רכש 50% מהמועדון תמורת 8 מיליון דולר, והפך לשותף לסאם באטיסטון, שחיפש להעביר את המועדון מיוטה. בדראפט 1985 צרפו הג'אז את קארל מלון מאוניברסיטת לואיזיאנה טק, פאוור פורוורד המתנשא לגובה 2.06 מטר, כבחירה ה-13.
למלון הייתה השפעה מידית על הקבוצה בעונת 1986/1985, כשקלע בממוצע 14.9 נקודות וקלט 8.9 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. מוסיף לדאנטלי כוח בהתקפה. אך, הגארד הפותח דארל גריפית' החמיץ את העונה כולה עקב שברי מאמץ, והקבוצה הייתה בסביבות 50% הצלחה ברובה של העונה. במשחקי הפלייאוף הודחו הג'אז בסיבוב הראשון לאחר שנוצחו בידי דאלאס מאבריקס 3-1.
במהלך פגרת שנת 1986 קיבל סאם באטיסטון פנייה למכור את חלקו במועדון למארב וולפסון והארווי ראת'ר, שהיו מעוניינים להעביר את המועדון למיניאפוליס, מינסוטה. לארי מילר לא היה מעוניין למכור את חלקו במועדון, אך בעקבות סעיפים שונים בחוזה שלו עם באטיסטון הייתה למשקיעים החדשים אפשרות לרכוש גם את חלקו במועדון גם אם הוא יסרב למכור. במהלך תהליך ההתדיינות עלה מחיר המועדון עד ל-28 מיליון דולר (שוויים של הג'אז הוערך ב-16 מיליון דולר, כאשר רק שנה קודם לכן רכש מילר מחצית מהמועדון ב-8 מיליון דולר). ברגע האחרון נכנס גם מילר למשא ומתן ורכש את המחצית השנייה של המועדון תמורת 14 מיליון דולר, כשהוא קונה למעשה את החוזה המקורי עם באטיסטון, והשאיר את המועדון ביוטה. מאוחר יותר הפכו וולפנסון וראת'ר למייסדים של מינסוטה טימברוולבס, קבוצת הרחבה של הליגה, שכמעט נמכרה והועברה לניו אורלינס בשנת 1994. עונת 1986/1987 הייתה עונה של שינוי. כוכב הקבוצה, אדריאן דאנטלי, שנשא את הקבוצה על כתפיו בשנים הראשונות ביוטה, הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס תמורת קלי טריפיוקה, שחלק את העמדה עם ת'רל ביילי. ג'רלד גריפית', שחזר מסדרת פציעות שגרמה לו להפסיד את עונת 1985/1986, איבד את מקומו בחמישייה הפותחת לבובי האנסן. ג'ון סטוקטון בילה יותר זמן על הספסל מאשר ריקי גרין בעמדת הרכז הפותח. את העונה הסדירה סיימה הקבוצה במאזן 38–44, והפסידה לגולדן סטייט ווריורס בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
בעונת 1987/1988, תפס ג'ון סטוקטון את תפקיד הרכז הפותח לפני ריקי גרין, וקארל מלון התחיל לבסס את עצמו כאחד הפאוור פורוורדים הטובים בליגה. באותה שנה, סיימו הג'אז את העונה הסדירה במאזן 35–47 וגברו על פורטלנד טרייל בלייזרס בסיבוב הראשון של הפלייאוף בתוצאה 1–3, ונפגשו בחצי גמר המערב מול האלופה היוצאת לוס אנג'לס לייקרס. לאחר שהלייקרס ניצחו במשחק הראשון בלוס אנג'לס, הפתיעו הג'אז כשגברו על הלייקרס במשחק השני, 101-97, בלוס אנג'לס, ואף עלו ליתרון בסדרה, 2-1, לאחר ניצחון במשחק השלישי בסולט לייק סיטי. הג'אז הפסידו בשני המשחקים הבאים, 4 ו-5, אך במשחק השישי הביסו את הלייקרס 108-80 והשוו את המאזן ביניהן ל-3-3. במשחק השביעי והמכריע הצליחו הלייקרס לגבור על הג'אז 98–109, אך סדרה זו הוכיחה כי הג'אז הם כוח שיש להתחשב בו במאבקי הפלייאוף, שלא כמו בשנים הקודמות.
היסטוריה > 1988–1990: תחילת עידן ג'רי סלואן

במהלך עונת 1988/1989 פרש פרנק ליידן מתפקיד המאמן הראשי של יוטה ג'אז לאחר 17 משחקים מתחילת העונה, והוחלף בידי ג'רי סלואן. הג'אז ניצחו ב-51 משחקים באותה עונה וזכו באליפות הבית המערבי-תיכוני. מלון וסטוקטון, כמו גם מארק איטון, נבחרו למשחק האולסטאר. איטון זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה בפעם השנייה, ונראה היה כי הג'אז מוכנים לקחת את הצעד הבא במשחקי הפלייאוף, לאחר שדחקו את לוס אנג'לס לייקרס לשבעה משחקים מתישים בעונה הקודמת. אך, אופן מפתיע הם נוצחו בידי המדורגת שביעית (הג'אז היו מדורגים במקום השני) גולדן סטייט ווריורס, 0-3, בסיבוב הראשון, וסיימו באופן מפתיע את העונה.
עונה לאחר מכן, עונת 1989/1990, הג'אז שיחקו עם בובי האנסן, שדחק את רגליו של דארל גריפית' כגארד הפותח לצידו של סטוקטון. גם ת'רל ביילי שהפך למניה בטוחה עם 19 נקודות בממוצע למשחק בעונה הקודמת, סבל מהפחתה במעמדו, כאשר הגארד הרוקי בלו אדוארדס שיחק תפקיד מרכזי בקו הקדמי. מייק בראון, הפורוורד-סנטר המחליף, החליף את מארק איטון בצורה תכופה יותר. התוצאה הייתה מאזן ההפסדים-ניצחונות הטוב בהיסטוריה של הג'אז, כאשר הג'אז השיגו מאזן 27–55 בסיומה של העונה הסדירה, וסיימו במקום השני לאחר סן אנטוניו ספרס שסיימה את העונה הסדירה במאזן 26–56. קארל מלון השיג את העונה הסטיסטית הטובה ביותר שלו, כשקלע 31 נקודות וקלט 11.1 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. ג'ון סטוקטון השיג 17.2 נקודות ו-14.5 אסיסטים בממוצע למשחק, שהיו גם שיאי קריירה, כאשר גם סך כל האסיסטים שלהם היה הגבוה בליגה. בפלייאוף נקבע כי הג'אז יפגשו עם פיניקס סאנס, בהובלתם של שחקני האולסטאר, טום צ'יימברס וקווין ג'ונסון. הסאנס הפתיעו את הג'אז כאשר גברו עליהם בחמישה משחקים, 2-3, בסיבוב הראשון. שוב, התברר כי הג'אז מצליחים מאד במהלך העונה הרגילה, אך נכשלים במשחקי הפלייאוף.
היסטוריה > 2003–2006: בנייה מחדש

עם עזיבתם של שתי אבני היסוד של המועדון, מצאו את עצמם הג'אז חסרי בסיס איתן עם כניסתם לעונת 2003/2004. התחזית של כמה מהעיתונים במסקרים את ה- NBA, כולל המגזין ספורטס אילוסטרייטד הייתה כי יסיימו קרוב לתחתית הליגה. באופן מפתיע, הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 40–42. הקבוצה הציגה כמה שחקנים לא ידועים שהפתיעו ונתנו תרומה משמעותית, כולל קירילנקו, ראג'ה בל, וקרלוס ארויו. במיוחד, היה זה אנדריי קירילנקו שהפגין את רב-גוניותו גם בהגנה וגם בהתקפה וזכה להיבחר למשחק האולסטאר. הג'אז החמיצו את הפלייאוף במשחק אחד לדנוור נאגטס, ובכך סיימו רצף של 20 עונות בפלייאוף. ג'רי סלואן המאמן הראשי סיים במקום השני לתואר מאמן השנה, כשהפסיד ליובי בראון מממפיס גריזליס.
במהלך הפגרה, עשו הג'אז מהלכים שנועדו לשפר את הסגל המבוגר, כשרכשו את קרלוס בוזר ומהמט אוקור כשחקנים חופשיים והחתימו מחדש את קרלוס ארויו וגורדן גיריצ'ק על הארכת חוזה.
עונת 2004/2005 סומנה בעיקר על ידי סדרה של פציעות, תחילה ארויו וראול לופס, ומאוחר יותר בוזר וקירילנקו, שמילאו תפקיד מרכזי בנפילתם של הג'אז לתחתית הבית המערב-תיכוני. כאשר היה בריא מילא בוזר בכישרון את תפקיד הפאוור פורוורד, כשהוא משיג 17.8 נקודות ו-9.0 כדורים חוזרים בממוצע למשחק ב-51 משחקים. הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 26–56, הגרוע ביותר מאז עונת 1981/1982.
בקיץ שנת 2005, המשיכו הג'אז לעצב את סגל השחקנים כאשר ביצעו טרייד על בחירות דראפט עתידיות כדי לקבל את הבחירה השלישית בדראפט 2005, אותה ניצלו כדי לבחור את דרן ויליאמס מאוניברסיטת אילינוי. עסקאות אחרות כללו את העברתו של ראג'ה בל לפיניקס סאנס. הג'אז החתימו מחדש את הסנטר גרג אוסטרטאג מסקרמנטו קינגס, והגארד הפצוע תדיר ראול לופס הועבר לממפיס גריזליס.
עונת 2005/2006  הייתה מוכת פציעות עוד לפני שהחלה; בוזר החמיץ 49 משחקים וגורדן גיריצ'ק ואנדריי קירילנקו החמיצו גם הם מספר משמעותי של משחקים עקב פציעות. אוקור וקירילנקו, לעומת זאת, הראו משחק יעיל ועקבי. אך, בעלי הקבוצה, לארי מילר, הביע באופן עקבי את חוסר שביעות רצונו מהתוצאות באותה העונה. הג'אז נשארו במירוץ לפלייאוף עד שלושה משחקים לסיומה של העונה הסדירה, כאשר הפסידו לדאלאס מאבריקס. הג'אז סיימו את העונה במאזן 41-41, שלושה משחקים ממקום המוביל לפלייאוף. אוסטרטאג פרש בסיומה של העונה, לאחר ששיחק 10 מ-11 שנותיו ב-NBA במדי יוטה ג'אז.
בדראפט 2006, בחרו הג'אז כבחירה ה-14 את הקלע המבטיח רוני ברואר מאוניברסיטת ארקנסו. בסיבוב השני של הדראפט בחרו הג'אז את די בראון כבחירה ה-46 ואת פול מילסאפ כבחירה ה-47. כמה שחקנים צעירים הועברו לגולדן סטייט ווריורס תמורת דרק פישר, טרייד שנתן לג'אז רכז ותיק. כמה עיתוני ספורט גדולים היללו את הג'אז על בחירות דראפט טובות וביצוע מהלכים טובים במהלך הפגרה.
היסטוריה > 2011–2014: עידן טיירון קורבין

עונת 2010/2011 החלה עבור הג'אז בצורה חיובית, כשבמשחקי הקדם עונה היו הג'אז בלתי מנוצחים (8-0), ובאמצע ינואר הגיעו למאזן 13–27 ונראו כמי שנמצאים בדרכם לעוד עונה חיובית. אך, ב-14 המשחקים הבאים נעצרו הג'אז והשיגו מאזן של 4–10. ב-10 בפברואר 2010, כאשר מאזן הקבוצה עמד על 23–31, לאחר הפסד לשיקגו בולס, התפטר המאמן הראשי ג'רי סלואן, יחד עם עוזרו הוותיק פיל ג'ונסון. עוזר נוסף של סלואן, טיירון קורבין, הוכרז כמאמן הראשי החדש, בעוד עוזר נוסף, סקוט ליידן, נשאר בתפקידו. שבוע לאחר מכן שכרו הג'אז את שחקן העבר, ג'ף הורנסק, כעוזר מאמן נוסף.
ב-23 בפברואר 2011, ביצעו הג'אז טרייד על כוכבם דרן ויליאמס, והעבירו אותו לניו ג'רזי נטס תמורת שתי בחירות סיבוב ראשון האחת של ניו ג'רזי ב-2011, והשנייה של גולדן סטייט ווריורס ב-2012 והשחקנים, דווין האריס ודריק פייבורס. היו שמועות כי דרן ויליאמס החליף צעקות עם המאמן הראשי לשעבר, ג'רי סלואן, במהלך המשחק נגד שיקגו בולס, שהקדים את התפטרותו של סלואן, ובסופו של דבר הביא את הנהלת הג'אז להחלטה לבצע עליו טרייד.
בעוד ויליאמס היה תחת חוזה במהלך עונת 2011/2012 עם אופציה לחתום על עונה נוספת תמורת 17.7 מיליון דולר לעונת 2012/2013, סגן נשיא יוטה ג'אז, גרג מילר, לא האמין כי ניתן יהיה להחתים אותו מחדש. "ואף על פי שלא ראיתי שום סימן לכך שהוא אינו מתכוון לחתום מחדש אצלנו, לא ראיתי גם סימן שהוא יחתום" אמר מילר. באותה העונה הג'אז סיימו את העונה הסדירה במאזן 39–43, ובמקום ה-11 בלבד במערב, והחמיצו את הפלייאוף לראשונה מאז שנת 2006.
במהלך דראפט 2011, היו בידי הג'אז שתי בחירות לוטרי (אחת הגיעה מהטרייד ששלח את דרן ויליאמס לניו ג'רזי נטס). הג'אז ניצלו אותן בבחירת הסנטר המבטיח אנס קאנטר, שנבחר כבחירה השלישית, וכן הגארד אלק ברקס שנבחר במקום ה-12. לאחר סיום שביתת השחקנים שהביאה לקיצורה של עונת 2011/2012 ל-66 משחקים, נפרדו הג'אז משניים משחקניהם הוותיקים, מהמט אוקור, שהועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס תמורת בחירת סיבוב שני עתידית, ואנדריי קירילנקו, ששיחק במהלך השביתה במולדתו רוסיה ושחוזהו פג בסוף העונה, והוא החליט להישאר ברוסיה לשארית עונת 2011/2012. כמו כן, רכשו הג'אז את שני השחקנים החופשיים, ג'וש הווארד וג'מאל טינסלי.
לקראת עונת 2012/2013 העבירו הג'אז את הרכז דווין האריס לאטלנטה הוקס, בתמורה לסמול פורוורד מרווין ויליאמס. כמו כן, צירפו לשורות הקבוצה את הגארדים מו ויליאמס ורנדי פוי.
היסטוריה > 2014–2022: עידן קווין סניידר > תקופת גורדון הייוורד

לקראת עונת 2013/2014, ויתרה יוטה על שני שחקנים מובילים, פול מילסאפ ואל ג'פרסון, שעברו לאטלנטה הוקס ולשארלוט הורנטס, בהתאמה. באותו קיץ הצטרף לקבוצה הסנטר רודי גובר, שעבר אליה בטרייד לאחר שנבחר בבחירה ה-27 בדראפט 2013. באותה עונה לא הצליחה יוטה להעפיל לפלייאוף לאחר שהפסידה ללוס אנג'לס קליפרס במשחק האחרון של העונה הסדירה.
בדראפט 2014, בחרה יוטה את הגארד דנטה אקסום, ולאחר מכן גם את רודני הוד לאחר שקיבלה את הבחירה ה-23 בטרייד. באותו קיץ מונה קווין סניידר, עוזר המאמן של הקבוצה, להיות מאמנה הראשי, כשחתם על חוזה ל-3 שנים. באותן שנים הובלה הקבוצה על ידי גורדון הייוורד, אך גם בעונת 2015/2016 לא הצליחה לעלות לפלייאוף לאחר שהפסידה במשחק האחרון של העונה ללוס אנג'לס לייקרס, במה שהיה משחקו האחרון בקריירה של קובי בראיינט, בו קלע 60 נקודות.
עונת 2016/2017 הייתה עונת הפריצה של יוטה והייוורד. את העונה סיימה יוטה עם מאזן חיובי 51–31, ודורגה במקום ה-5 במערב, מה שהקנה לה מקום בפלייאוף. בסיבוב הראשון יוטה ניצחה את לוס אנג'לס קליפרס, אך הובסה בחצי גמר המערב נגד גולדן סטייט ווריורס.
היסטוריה > 2014–2022: עידן קווין סניידר > תקופת גובר ומיטשל

לקראת עונת 2017/2018 עזב הייוורד את יוטה לטובת בוסטון סלטיקס. באותו הקיץ, הצטרף לקבוצה הרוקי דונובן מיטשל, שנבחר בבחירה ה-13 על ידי דנוור נאגטס, ועבר ליוטה בטרייד. דונובן מיטשל התגלה ככישרון, כשבעונת הרוקי שלו שבר את שיא המועדון לרוקי וקלע 41 נקודות במשחק אחד (מול ניו אורלינס פליקנס). באותה עונה זכה רודי גובר בתואר שחקן ההגנה של העונה, והקבוצה העפילה בפעם השנייה ברצף לפלייאוף ה-NBA. ברבע גמר המערב, יוטה ניצחה 4–2 את אוקלהומה סיטי ת'אנדר, אך לאחר מכן הפסידה 4–1 ליוסטון רוקטס בחצי גמר המערב.
בעונת 2018/2019 זכה גובר שוב בתואר שחקן ההגנה, ומיטשל חווה עונת פריצה, כשרשם ממוצע של 23.8 נקודות למשחק. יוטה הפכה לקבוצה חזקה מאוד, אך הודחה כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי הרוקטס.
בעונת 2019/2020 נבחרו שני כוכבי הקבוצה, מיטשל וגובר, להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בהמשך העונה, נדבק גובר בנגיף קורונה לאחר שהפר את הנחיות הליגה באופן בוטה, וככל הנראה הדביק גם את חברו לקבוצה מיטשל. בשל התפרצות הנגיף בקרב שחקני הליגה, השביתה ה-NBA את העונה במשך כחמישה חודשים. בהמשך העונה העפילה יוטה לפלייאוף ה-NBA, שם הציג דונובן מיטשל יכולת מעולה, אך היכולת לא הספיקה ליוטה, שהודחה בסיבוב הראשון.
באוקטובר 2020 מכרה משפחת מילר את מועדון הג'אז לאיש העסקים ראיין סמית', במחיר של כ-1.66 מיליארד דולר.
ב-6 ביוני 2022 הודיע סניידר על עזיבתו וסיום כהונה של שמונה עונות כמאמנה של יוטה ג'אז.
היסטוריה > 2022–הווה התקופה > עזיבת רודי גובר ודונובן מיטשל

ב-29 ביוני חתם המאמן ויל הארדי על חוזה לחמש עונות בקבוצה.
לקראת עונת 2022/2023 עברה הקבוצה מיתוג מחדש, לפיו שינתה את סמל המועדון, את מדי הקבוצה ואת פרקט האולם. לקראת העונה חזרה הקבוצה להשתמש בגופייה הסגולה הקלאסית משנות ה-90.
ב-1 ביולי 2022 העבירה יוטה בטרייד את רודי גובר, אשר זכה 3 פעמים בתואר שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, בתמורה למליק ביזלי, פטריק בוורלי, ג'ארד ונדרבילט, ליאנדרו בולמארו ואת הבחירה ה-22 בדראפט 2022, ווקר קסלר ו-4 בחירות סיבוב ראשון ממינסוטה טימברוולבס. ב-25 באוגוסט 2022 בוורלי הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס בתמורת לסטנלי ג'ונסון וטיילן הורטון-טאקר. ב-1 בספטמבר 2022 עזב כוכב הקבוצה דונובן מיטשל בטרייד לקליבלנד קאבלירס בתמורה ללאורי מארקנן, קולין סקסטון, אוצ'אי אגבאג'י, הבחירה ה-14 בדראפט 2022, 3 בחירות סיבוב ראשון לא מוגנות ו-2 בחירות הניתנות להחלפה.
יריבויות

לאורך ההיסטוריה של הג'אז לא נוצרה לקבוצה יריבות גדולה עם אף אחת מקבוצות ה-NBA האחרות. עם זאת, היו קבוצות אותן פגשו הג'אז פעמים רבות במסגרת הפלייאוף:
יוסטון רוקטס (9) - 1985, 1994, 1995, 1997, 1998, 2007, 2008, 2018, 2019.
לוס אנג'לס לייקרס (6) - 1988, 1997, 1998, 2008, 2009, 2010.
פורטלנד טרייל בלייזרס (5) - 1991, 1992, 1996, 1999, 2000.
הרוקטס זכו בשתי אליפויות ה- NBA (1994, 1995), לאחר שניצחו את הג'אז במהלך הפלייאוף. בשתי הפעמים בהן גברו הג'אז על הלייקרס הם התקדמו לגמר ה-NBA, אך לא זכו באליפות, בעוד הלייקרס התקדמו לגמר ה-NBA בכל ארבע הפעמים בהן גברו על הג'אז, כשהם זוכים באליפות ה-NBA בשנים 1988, 2009, 2010. הבלייזרס התקדמו לגמר ה-NBA לאחר שגברו על הג'אז בפלייאוף 1992.
אולמות ביתיים

בניו אורלינס:
ליולה פילד האוס - 1974–1975
מוניציפל אודיטוריום - 1974–1975
לואיזיאנה סופרדום - 1975–1979
בסולט לייק סיטי:
סולט פלאס - 1979–1991
ויוינט סמארט הום ארנה - 1991–הווה
סמלי המועדון

סמל המועדון בתקופת "ניו אורלינס ג'אז" (1974–1979)
הסמל בין השנים 1979–1996
הסמל בין השנים 1996–2004
הסמל בין השנים 2004–2010
הסמל בין השנים 2010–2016
הסמל הרשמי בין השנים 2016–2022