stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפטרמת' אנטרטיינמנט
היסטוריה

לאחר העזיבה מדת' רואו רקורדס ביוני 1996, ד"ר דרה הקים את אפטרמת' אנטרטיינמנט דרך אינטרסקופ רקורדס. אפטרמת' הוקמה כ"חברת בוטיק", שמתמקדת באיכות האלבומים מאשר בכמותם.
בסוף 1996, ד"ר דרה הוציא את אלבום הקומפילציה "Dr. Dre Presents the Aftermath" (האלבום הראשון שיצא לאור על ידי אפטרמת'). האלבום כלל אמנים חדשים שחתמו בחברה (רוב האמנים שהתארחו באלבום עזבו את החברה מאוחר יותר). ב-1997 עזבה הזמרת דון רובינסון את להקת הרית'ם אנד בלוז "En Vogue" וחתמה באפטרמת', אך לקראת סוף 1997 היא עזבה את החברה בטענה שד"ר דרה לא מיהר לקדם את הפרויקטים שלה בחברה.
בסתיו 1997, אפטרמת' הוציאה לאור את האלבום "The Album" של הסופרגרופ "The Firm" (שכולל את האמנים: נאז, פוקסי בראון, AZ ו-Nature). האלבום הופק בעיקר על ידי ד"ר דרה והגיע לראש מצעד בילבורד 200. ב-1998 הלהקה התפרקה. האלבום הבא של החברה היה אמור להיות עם הראפר King Tee, אך האלבום שלו נגנז ו-King Tee שוחרר מההתחייבות שלו לחברה ב-2001. הראפר Last Emperor חתם ב-1997 בחברה, אך בשל מחלוקות מקצועיות הוא עזב את החברה.
ב-1998 אפטרמת' החתימה את אמינם, לאחר המלצה מהמנכ"ל והמייסד של אינטרסקופ רקורדס, ג'ימי איובין. שנה לאחר ההחתמה, אמינם הוציא לאור את האלבום הראשון שלו בלייבל, "The Slim Shady LP". האלבום הגיע לראש מצעד בילבורד 200 והוכתר ארבע פעמים כאלבום פלטינה. ב-1999 ד"ר דרה הוציא את האלבום השני שלו, "2001", שהוכתר כאלבום פלטינה שש פעמים.
מספר אומנים חתמו בחברה, אך עזבו אותה בעקבות מחלוקות מקצועיות. בעיות משפטיות כנגד זמרת הרית'ם אנד בלוז "Truth Hurts" הובילו לפרישתה מהחברה לאחר שהאלבום שלה שוחרר בלייבל. ב-2003 אפטרמת' הוציאה לאור בשיתוף פעולה עם שיידי רקורדס את האלבום הראשון של 50 סנט, "Get Rich or Die Tryin'". ב-2003 הראפר דה גיים חתם בחברה והוציא את אלבומו הראשון, "The Documentary", בשיתוף פעולה עם ג'י-יוניט רקורדס. אך לאחר שנוצרו מתחים בינו לבין 50 סנט הוא עזב את אפטרמת' באמצע 2006.
ב-2004 הראפר באסטה ריימס חתם בלייבל וב-2006 הוא הוציא לאור את האלבום "The Big Bang", אך לאחר הוצאת האלבום הוא עזב את החברה בעקבות סכסוך עם מנכ"ל אינטרסקופ, ג'ימי איובין. ב-2008 הראפר Stat Quo שוחרר מהלייבל. בתחילת 2009, הראפר Slim the Mobster חתם באפטרמת', בשיידי רקורדס ובג'י-יוניט רקורדס; לאחר מכן הוא נשאר רק באפטרמת'. בסוף 2009 הראפר Hayes חתם באפטרמת' בשיתוף פעולה עם הלייבל של טימבלנד Mosley Music Group, אך לאחר מכן שוחרר מהחוזה שלו בחברה.
בינואר 2010, הראפר בישופ לאמונט עזב את הלייבל, בעקבות דחיית שחרור האלבום שלו. באותה השנה, גם זמרת האר אן בי מרשה אמברוזיוס עזבה את החברה. במרץ 2012, הראפר קנדריק לאמאר חתם בלייבל. ב-15 באוקטובר 2013, הראפר ג'ון קונור הכריז במהלך טקס פרסי BET שהוא חתם בחברה.
ב-30 בינואר 2016, הודיע המוזיקאי אנדרסון פאאק כי חתם בלייבל, לאחר שזה התארח ב"Compton", אלבום הסולו השלישי של ד"ר דרה.
אומנים > אומנים נוכחיים

| שם האומן | שנת החתמה | מספר אלבומים באפטרמת' |
| --- | --- | --- |
| ד"ר דרה | 1996 | 2 |
| אמינם | 1998 | 11 |
| קנדריק לאמאר | 2012 | 4 |
| אנדרסון פאאק | 2016 | 2 |
| סילק סוניק | 2021 | 1 |
אומנים > אומנים שעזבו את החברה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |  אנטוניו מקלנדון  בישופ לאמונט  באסטה ריימס  דה גיים  איב  Brooklyn  .G.A.G.E  Dion  Hayes  Hittman  King Tee |  רייקוון  ראקים  ג'ואל אורטיס  מרשה אמברוזיוס  RBX  Slim the Mobster  Stat Quo  The Firm  The Last Emperor  Truth Hurts  50 סנט |
אומנים > מפיקים נוכחיים

ד"ר דרה
Dawaun Parker
Dem Joitz
DJ Khalil
Erik ''Blu2th'' Griggs
Focus...
Fredwreck
מארק בטסון
אומנים > מפיקים שעזבו את החברה

Bud'da
Che Pope
Chris "The Glove" Taylor
Hi-Tek
Melvin "Mel-Man" Bradford
Mike Elizondo
Scott Storch
Taz Arnold
פעולה טרנזיטיבית

בתורת החבורות, פעולה טרנזיטיבית היא סוג מיוחד של פעולה של חבורה על קבוצה. נניח שהחבורה  G פועלת על הקבוצה  X. אם לכל שתי נקודות  x,y\in X קיים איבר  g\in G המעביר את  x ל- y, אז הפעולה היא פעולה טרנזיטיבית.
במקרים רבים לקבוצה  X יש מבנה נוסף (כגון אם  X הוא גרף או מרחב מטרי). מן העובדה שקיימת חבורה  G הפועלת על  X באופן טרנזיטיבי (ושומרת על המבנה), כשלעצמה, נובע שכל הנקודות של  X דומות זו לזו; במקרה כזה אומרים ש- X מרחב הומוגני (אם  X הוא גרף, הוא נקרא גרף טרנזיטיבי).
פעולה טרנזיטיבית מתוארת באופן מלא על ידי המייצב של נקודה, שהוא תת-החבורה  G_{x}=\{g\in G:g(x)=x\}. כל המייצבים צמודים זה לזה, והקבוצה  X איזומורפית (כקבוצה עם פעולה של  G) למרחב הקוסטים  G/G_{x}. המייצב הוא תת-חבורה מקסימלית אם ורק אם הפעולה פרימיטיבית.
טרנזיטיביות מסדר גבוה

כאשר החבורה  G פועלת על קבוצה  X, היא פועלת מניה וביה גם על המכפלה הקרטזית של  X עם עצמה, ובאופן כללי יותר על כל חזקה של  X. הפעולה מוגדרת לפי  g(x_{1},\dots ,x_{k})=(g(x_{1}),\dots ,g(x_{k})), כלומר פעולה על כל רכיב בנפרד. גם אם מוציאים מהחזקה  X^{k} את האלכסון המוכלל ומשאירים רק את הקבוצה  X^{[k]} של הווקטורים באורך  k שכל רכיביהם שונים זה מזה, קבוצה זו עדיין מצוידת בפעולה של  G, המכלילה את פעולתה על הרכיבים.
אם  G פועלת באופן טרנזיטיבי על  X^{[k]}, אז הפעולה שלה על  X היא פעולה  k-טרנזיטיבית. ניסוח אחר:  G פועלת  k-טרנזיטיבית על  X, אם לכל  x_{1},\dots ,x_{k} שונים זה מזה, ולכל  y_{1},\dots ,y_{k} שונים זה מזה, קיים איבר של החבורה המעביר  g(x_{i})=y_{i}. אם יש בחבורה איבר יחיד  g כנ"ל, אז הפעולה היא  k-טרנזיטיבית חדה. כמובן שפעולה 3-טרנזיטיבית היא תכונה חזקה יותר מפעולה 2-טרנזיטיבית, וכן הלאה. (פעולה 2-טרנזיטיבית היא תמיד פרימיטיבית).
לדוגמה, הפעולה של החבורה הסימטרית  S_{n} על הקבוצה  \{1,\dots ,n\} היא פעולה n-טרנזיטיבית (חדה), בעוד שהפעולה של חבורת התמורות הזוגיות  A_{n} על אותה קבוצה היא ( n-2)-טרנזיטיבית (חדה). כאשר  m<n-1, הפעולה של  S_{n} היא  m-טרנזיטיבית אבל אינה חדה.
טרנזיטיביות מסדר גבוה > פעולה על קבוצה אינסופית

פעולה על קבוצה אינסופית נקראת טרנזיטיבית במידה רבה (highly transitive) אם היא  k-טרנזיטיבית לכל  k, ואוליגומורפית אם לכל  k יש מספר סופי של מסלולים של קבוצות בגודל  k.
מיון של פעולות טרנזיטיביות

מיון של כל הפעולות הטרנזיטיביות הוא משימה חסרת תוחלת, משום שכמוהו כמיון כל הזוגות  H\leq G, שהרי  G פועלת טרנזיטיבית על מרחב המנה  G/H, וכל פעולה טרנזיטיבית היא כזו (כאשר  H נקבע עד כדי הצמדה). עם זאת, המיון של פעולות טרנזיטיביות המקיימות תנאים חזקים יותר הוא בעיה חשובה שהולידה תוצאות רבות בתורת החבורות.
מיון של פעולות טרנזיטיביות > פעולה טרנזיטיבית מדרגה ראשונית

יש ארבעה סוגים של פעולות טרנזיטיביות על קבוצה מסדר ראשוני. (1) החבורה הסימטרית וחבורת התמורות הזוגיות. (2) תת-חבורות של חבורת ההעתקות האפיניות  \ AGL_{1}(p) המכילות את החבורה החיבורית של השדה. (3) תת-חבורות של החבורה הליניארית המוכללת  \ P\Gamma {}L_{n}(p) המכילות את 
 \ PSL_{n}(p) במקרים שבהם הסדר  \ (p^{n}-1)/(p-1) של המרחב הפרויקטיבי עליו פועלת החבורה הוא מספר ראשוני. (4) שלושה מקרים ספורדיים:  \ PSL_{2}(11) בהצגה (לא סטנדרטית) מדרגה 11, וחבורות מתיו  \ M_{11} ו- \ M_{23}.
מיון של פעולות טרנזיטיביות > 2-טרנזיטיביות

המיון הראשון של חבורות 2-טרנזיטיביות ניתן על ידי ברנסייד. כל חבורה סופית G הפועלת 2-טרנזיטיבית היא או כמעט פשוטה (כלומר  S\leq G\leq \operatorname {Aut} (S) כאשר  S פשוטה לא אבלית), או מטיפוס אפיני (כלומר מוכלת בחבורה האפינית של הפעולות על מרחב וקטורי סופי, ומכילה את ההזזות באברי המרחב עצמו). רשימה מלאה של החבורות (ה-2-טרנזיטיביות) מהסוג הראשון אפשר למצוא ב-Praeger-Soicher, 1997.
את הסוג השני מתאר [Liebeck 1987: The affine permutation groups of rank three, Proc. London Math. Soc. (3) 54 (1987), 477-516] על סמך תוצאות מ[Aschbacher 1984: On the maximal subgroups of the finite classical groups, Invent. Math. 76 (1984), 469-514] (ראו 
).
מיון של פעולות טרנזיטיביות > טרנזיטיביות מסדר גבוה

מתברר שפעולה נאמנה בעלת סדר טרנזיטיביות גבוה היא תופעה נדירה למדי בין החבורות הסופיות. ב-1873 הוכיח Jordan שהחבורות היחידות הפועלות באופן 4-טרנזיטיבי חד הן  S_{4},S_{5},A_{6} וחבורת מתיו  M_{11}; שהחבורות היחידות הפועלות באופן 5-טרנזיטיבי חד הן  S_{5},S_{6},A_{7} וחבורת מתיו  M_{12}, ושהחבורות היחידות הפועלות באופן  k-טרנזיטיבי חד, עבור  k\geq 6, הן  S_{k},S_{k+1},A_{k}.
ב-1936 הראה Zassenhaus שהחבורות היחידות הפועלות באופן 3-טרנזיטיבי חד הן  \operatorname {PGL} _{2}(q) (לכל חזקת-ראשוני  q), ו- M(q) (לכל חזקת-ראשוני שהיא ריבוע אי-זוגי);  M(q) היא תת-חבורה של  \operatorname {PGL} _{2}(q)\cdot \langle \sigma \rangle  המכילה את  \operatorname {PSL} _{2}(q).
כתוצאה ממיון החבורות הפשוטות הסופיות, ידוע היום שפרט לחבורות  S_{n} ו- A_{n}, החבורות היחידות הפועלות באופן 4-טרנזיטיבי הן ארבע מבין חמש חבורות מתיו (היינו:  M_{11} ו- M_{23} הן 4-טרנזיטיביות, ו- M_{12} ו- M_{24} הן 5-טרנזיטיביות)
.
ראו גם

חבורת תמורות
פעולה פרימיטיבית
הערות שוליים

↑  Permutation Groups, Peter J. Cameron, London Math. Soc., Cambridge Univ. Press; משפט 4.11
שיר הכבוד

ערך זה עוסק בפיוט אנעים זמירות. אם התכוונתם לניגון אנעים זמירות, ראו .
לוח עם שיר הכבוד בבית כנסת בלוד
"שיר הכבוד", מכונה גם "אנעים זמירות" על פי מילות פתיחתו, הוא פיוט מבית מדרשם של חסידי אשכנז, שנכתב במאה ה-11 או ה-12 על ידי פייטן אנונימי.
שם

שתי סיבות יש לשם השיר. הראשונה שבעבר נהגו לומר לפניו את הפסוק ”שְׂאוּ שְׁעָרִים רָאשֵׁיכֶם...וְיָבֹא מֶלֶךְ הַכָּבוֹד” (תהילים כ"ד, ט), והשנייה משום שהוא עוסק בכבוד הבורא.
מקור הפיוט ומחברו

הפיוט מיוחס לעיתים לרבי יהודה החסיד בעל ספר חסידים, בשל כתב יד עתיק שבו נכתב "את השיר יסד רבינו יהודה החסיד מריגנשבורק", אך על פי דבריו שמהם ניכר שהוא הכיר את הפיוט בעצמו, נראה שנכתב לפני תקופתו. סידור בית יעקב של רבי יעקב עמדין מפרש את המילים ”תִּיקַר שִׁירַת רָשׁ בְּעֵינֶיךָ”, המופיעות לקראת סוף הפיוט, כרמז למחבר – ר"ש הוא רבי שמואל החסיד, אביו של רבי יהודה החסיד. הרב צבי יהודה הכהן קוק הביא שיש שייחסו שיר זה לרבי שלמה אבן גבירול.
מנהגים באמירתו

ברוב הקהילות האשכנזיות והחסידיות נהוג לומר אותו בכל שבת וחג, אולם יש האומרים אותו רק בליל יום כיפור כחתימה לשיר היחוד. בשאר קהילות ישראל לא נהוג לאומרו.
נהוג לומר זמר זה במניין כשארון הקודש פתוח. בעניין זמן אמירת השיר קיימים שלשה מנהגים: בסיום תפילת מוסף בשבת בבוקר, לפני הוצאת ספר תורה, או לפני ברוך שאמר. בספר "שני לוחות הברית" של ר' ישעיה הלוי הורוביץ (השל"ה) נכתב שיש לומר זמר זה בנחת ולא בחיפזון, ולכן היו שנהגו לאמרו לאחר קידוש וטעימת דבר מה. כשאין עושים קידוש בבית הכנסת, אומרים אותו לפני הקידוש ובלבד שיאמר בבית הכנסת.
המהרש"ל והמהרל התנגדו לאמירתו בשל הטעם שלא משבחים יותר מידי.[דרוש מקור]
הפיוט נאמר בשבתות וימים טובים לאחר סיום תפילת מוסף (בקצת קהילות לאחר תפילת שחרית[דרוש מקור]).בחלק מהקהילות בימים הנוראים הפיוט נאמר לפני התפילה.
לפי המנהג המקורי, החזן קורא שורה והקהל קורא אחריו את השורה הבאה בפיוט וכך הלאה עד סופו. בתקופה המאוחרת, יש שהנהיגו שכל הקהל קורא ביחד את כל הטקסט. בחלק מבתי כנסת הנוהגים שהחזן קורא שורה והקהל קוראים שורה, נוהגים לתת את החזנות לילד קטן (מתחת לגיל בר מצווה). יש הטוענים כי הסיבה לכך היא שרק ילד קטן ותמים יכול לדבר אל הקב"ה בצורה כה ישירה[דרוש מקור]. אדם ברוך סיפר על חוויה זו: "בן שבע שרתי אותו כחזן קטן בבית הכנסת אוהל שרה שבשכונת מאה שערים. פחד ותענוג כאלה לא אראה עוד. כל אותו לילה שרתי אותו במיטה". בקהילות היקים, מקפידים שלא לתת את החזנות לילד קטן, שזה נחשב כבזיון לשיר הקדוש הזה.
תוכני השיר

הפיוט עוסק בתיאורים של הבורא על ידי דימויים וכינויים שונים שהופיעו בתנ"ך ובספרות חז"ל, ומדגיש כי דימויים אלו אף שיש בהם תיאור כביכול של הבורא, הם רק תיאור של האופן בו הוא מתגלה בעולם, אבל אינם תיאור של אלוהים עצמו, דבר שאינו בר השגה לבן אנוש. הדרך היחידה לאדם להכיר את האלוהים הוא באמצעות פעולותיו בעולם: ”דִּמּוּ אוֹתְךָ וְלֹא כְּפִי יֶשְׁךָ וַיְשַׁוּוּךָ לְפִי מַעֲשֶׂיךָ”. המחבר פונה לאלוהים כביכול, ומציין שהוא נגלה לנביאים בחזיונות שונים ואף סותרים לעיתים: ” וַיֶּחֱזוּ בְךָ זִקְנָה וּבַחֲרוּת, וּשְׂעַר רֹאשְׁךָ בְּשֵׂיבָה וְשַׁחֲרוּת” - לעיתים הנביאים תיארו אותו כזקן בעל שיער שיבה, ולעיתים כבחור בעל שיער שחרות. את הסתירה לכאורה המחבר פותר בשורה הבאה: הדימויים השונים, הם צורות התגלות שונות של אלוהים לפי העניין הנידון, למשל: ”זִקְנָה בְּיוֹם דִּין וּבַחֲרוּת בְּיוֹם קְרָב”, כלומר: כשהוא נראה לנביאים בהקשר של משפט, הוא נראה כזקן, שאין ראוי ממנו לשבת ולדון, וכשהוא נראה "ביום קרב" הוא נראה כבחור, שאין ראוי ממנו להיות איש מלחמה.
האל מתגלה לנביאים בדמויות שונות, כדי לתאר הנהגות שונות (בדומה לדברי הרמב"ם בהלכות יסודי התורה, פרק א הלכה ט).
אף על פי שהדימויים נראים שונים (ואף סותרים לעיתים), מדגיש המחבר ש ”הִנְּךָ אֶחָד בְּכָל דִּמְיוֹנוֹת ”, הבורא הוא אחד, ומתגלה בצורות שונות לפי העניין.
בשיר קיים מתח מובנה סביב הניסיון לגעת באל, למרות אינסופיותו. למשל, המשפט: "ויְשַווך לפי מעשיך", הוא משפט המתאר את הקושי לגעת באל
ועל הדבר שהאדם נאלץ להסתפק במקומו: להכיר את האל על פי מעשיו ודימוייו הנגלים לו בלבד.
נושא עיקרי בשיר הוא הבקשה כי תפילתנו תעלה להיות עטרה לראשו של מלך מלכי המלכים. המילה ראש מופיעה בשיר הזה י"ג פעמים, ובסופו של השיר מפורשת הבקשה "תהילתי תהי נא לראשך עטרת".
מבנה השיר

הפיוט בנוי שורות שורות, ללא בתים או פזמון. בכל שורה חריזה פנימית, אך אין חריזה משורה לשורה. בגוף הפיוט יש אקרוסטיכון אלפביתי.
ארבע השורות הראשונות הן התנצלות על התעוזה לשיר שיר שכזה, ושש השורות האחרונות (מהשורה ”שִׁית הֲמוֹן שִׁירַי נָא עָלֶיךָ, וְרִנָּתִי תִקְרַב אֵלֶיךָ” ואילך) תוכנן הוא בקשה שתתקבל שירתו ברצון.
פירושים לשיר

על השיר נכתב פירוש בשם "אוצר נחמד" מאת בנימין מילר.
הרב צבי יהודה קוק נתן סדרת שיעורים על השיר, וראה בו שיר נעלה מכל השירים ממינו. סדרת השיעורים נערכה על ידי הרב חיים אביהוא שוורץ בספר מתוך התורה הגואלת חלק ד. לדבריו, המילים "עם דורשך דרוש" הם שיאו של השיר בה חותם המשורר "בתפלה לקב"ה שיסדר את ענייניו של עם ישראל, את סדרי גאולת ישראל".
לחנים

לשיר מנגינה קלאסית ומנגינה אחרת, שמושרת גם היא בקהילות רבות. קיימים לחנים נוספים לחגים ולשמחות, בהם לשמחת תורה ולימים נוראים. בשמחת תורה תשכ"ב לימד הרבי מלובביץ' את הניגון על שני המשפטים הראשונים של השיר.
לחנים מודרניים נוספים הם של הזמר פורת נוב ושל הרב דני סגליס (ראש ישיבת ההסדר נוף הגליל).
ראו גם

שיר הייחוד
לקריאה נוספת

אלחנן אשר אדלר, ספר צבי תפארה, ביאורים והערות לפיוט אנעים זמירות, פסאיק תשע"ח.
אברהם מאיר הברמן, שירי היחוד והכבוד, מוסד הרב קוק ירושלים תש"ח, באתר אוצר החכמה
אנעים זמירות : והמסתעף לשיר היחוד : בהלכה, מנהג ואגדה / נלקט ונערך על ידי שלמה אפרים בלאאמו"ר מיכאל עזרא רויד. ירושלים ה'תשפ"ג.
הערות שוליים

↑  יש מנקדים: חִמְּדָה
↑  על פי לשון הפסוק בספר ישעיהו, פרק נ"ט, פסוק י"ז: "וַיִּלְבַּשׁ צְדָקָה כַּשִּׁרְיָן וְכוֹבַע יְשׁוּעָה בְּרֹאשׁוֹ".
↑  על פי לשון הפסוק במגילת שיר השירים, פרק ה', פסוק י"א: "רֹאשׁוֹ כֶּתֶם פָּז". הצירוף ״כתם טהור״ מופיע בספר איוב, פרק כ"ח, פסוק י"ט: "בְּכֶתֶם טָהוֹר לֹא תְסֻלֶּה".
↑  הרמז ללשון הכתוב בספר תהלים, פרק קל"ז, פסוק ו' "אִם לֹא אַעֲלֶה אֶת יְרוּשָׁלִַם עַל רֹאשׁ שִׂמְחָתִי", וכאן מובא כבקשה מהבורא, שיעלה אף הוא את נוה הצדק, ירושלים, על ראש שמחתו.
↑  על פי הפסוקים בספר ישעיהו, פרק ס"ג, פסוקים א'–ג': "מִי זֶה בָּא מֵאֱדוֹם ...זֶה הָדוּר בִּלְבוּשׁוֹ ...מַדּוּעַ אָדֹם לִלְבוּשֶׁךָ וּבְגָדֶיךָ כְּדֹרֵךְ בְּגַת. פּוּרָה דָּרַכְתִּי לְבַדִּי ...וְיֵז נִצְחָם עַל בְּגָדַי וְכָל מַלְבּוּשַׁי אֶגְאָלְתִּי"
↑  על פי דרשת רב חנא בר ביזנא בשם רבי שמעון חסידא בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ז', עמוד ב', שדרש על הפסוק (ספר שמות, פרק ל"ג, פסוק כ"ג) "והסירתי את כפי וראית את אחורי": "מלמד שהראה הקב"ה למשה קשר של תפילין".
↑  על פי לשון הפסוק בספר במדבר, פרק י"ב, פסוק ח': "וּתְמֻנַת ה' יַבִּיט".
↑  על פי לשון הפסוק בספר תהלים, פרק קמ"א, פסוק ב': "תִּכּוֹן תְּפִלָּתִי קְטֹרֶת לְפָנֶיךָ".
↑  על פי ספר שמות, פרק ל', פסוק כ"ג: "וְאַתָּה קַח לְךָ בְּשָׂמִים רֹאשׁ", פסוק העוסק בשמן המשחה.
↑  פסוקים אלה לא מופיעים בטקסטים הישנים של הפיוט.
↑  חסר מקור לעמדה הזאת.
↑  מתוך התורה הגואלת חלק ד עמוד קנו
↑  הוא נאמר קודם ברוך שאמר לפי מנהג אנגליה, ומופיע כך בסידורים שהוציאו הרבנים הראשיים של אנגליה לדורותיהם.
↑  שני לוחות הברית,  במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית
↑  לדעת הרב צבי שכטר, ייתכן שהפיוט נהפך לדבר שבקדושה על ידי שאומרים אותו בצורה של אמירה וענייה, ראו תשובתו בעניין אנעים זמירות בלי מניין.
↑  מורן שוב, נקי מהפרזה, מחכמנות, ממליצה ומעוויות חן, הארץ, 15 במאי 2009.
↑  מתוך התורה הגואלת חלק ד עמוד קנה
↑  מתוך התורה הגואלת חלק ד עמוד קסו.
↑  לדוגמה: עוזי חיטמן, ביצוע של השיר בלחן זה, ביוטיוב
↑  לדוגמה: אופיר פלדבאו, ביצוע של השיר בלחן זה, ב-YouTube
↑   אנעים זמירות ולחנים שונים שלו באתר הזמנה לפיוט
↑  ניגון אנעים זמירות בביצוע ישיבת ההסדר נצרת עילית, באתר יוטיוב.
| סדר השבת |
| --- | --- | --- |
| ערב שבת | מנחה לערב שבת • תוספת שבת • הדלקת נרות |  |
| ליל שבת | קבלת שבת • תפילת ערבית של שבת • קידוש • סעודת ליל שבת |  |
| יום השבת | תפילת שחרית של שבת • תפילת מוסף של שבת • סעודת יום שבת • דרשת השבת • תפילת מנחה של שבת • סעודה שלישית |  |
| מוצאי שבת | תפילת ערבית למוצאי שבת • הבדלה • מלווה מלכה |  |
פורטל שבת ומועדי ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287480205171  LCCN: no2015160622  VIAF: 143145003303161300786   WorldCat (עם VIAF): 143145003303161300786
ספרות

ערך זה עוסק באומנות כתיבת הספרים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ספרים ישנים
תנ"ך גוטנברג, הדפסה של הוולגטה המסמלת את ראשית מהפכת הדפוס
ציור אחד מתוך ספר הבא של אני, אספקט של נשמתו (מוצג כאן כציפור בעלת ראש אדם), צופה בשקילה, ומחכה לגורלו
לוח אבן 11 ובו חלק מאגדת גילגמש המתאר את המבול
סִפְרוּת היא אמנות ההבעה על ידי מילים כתובות; זאת בשונה, למשל, מן המוזיקה, המחול, התיאטרון, הפנטומימה, הקולנוע והציור. כי בתחומי אמנות אלו היצירה מובעת בעיקר באמצעות צליל, תנועה, הבעת פנים או צבע.
הגדרה

יצירת ספרות מייצגת מציאות או בדיון, וזו מתוארת לקורא בדרך כלל באמצעות מְסַפֵּר המוסר את הדברים לפי סדר נתון ובאופנים שונים, דהיינו: גוף ראשון, שלישי וכדומה. זהו מאפיין מרכזי, אשר לא בא לידי ביטוי באופן עקבי באמנויות האחרות. כמו כן, ביצירה ספרותית ישנן דמויות ספרותיות. הדמויות עשויות להיות פרי המצאתו של הסופר. לדוגמה, כמו בסיפור עם (אגדה) או במשל. לחלופין, הדמויות עשויות להיות מציאותיות, קיימות או היסטוריות, כמו בביוגרפיה, בממואר, ביומן, או בפרוזה קלאסית ודרמה, המבוססות על אירועים שהתרחשו בעבר.
זאת ועוד, ההגדרה המצמצמת לספרות היא למעשה הגדרתה של ספרות יפה. מי שיוצר ספרות נקרא סופר, בעיקר אם עיקר יצירתו סיפורת (אם עיקר יצירתו שירים, הוא נקרא משורר ואם עיקר יצירתו מחזות, הוא נקרא מחזאי). ספרות נוצרה ברוב רובן של הלשונות. יש הסבורים, על פי המחקר המדעי העוסק בתאולוגיה ובביקורת המקרא, כי גם חלקים מהתנ"ך, למשל, הם יצירות ספרותיות. את הספרות מחלקים בדרך כלל לשלושה ענפים עיקריים: סיפורת, שירה ומחזה. ענפים אלו, מתחלקים גם לסוגות בעלי מאפיינים שונים.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > ספרות עתיקה

בעת העתיקה הייתה הבחנה מעטה בין ספרות לבין מיתוס, דת, חוקים ועוד. מיתוסים מהווים חלק משמעותי מהספרות העתיקה. אלו הם יצירות העוסקות באלים או מסבירות מדוע העולם נראה ומתנהל כפי שהוא. במיתוסים הייתה חשיבות רבה לאמונה של הקוראים, בניגוד לספרות בדיונית מודרנית, שבה יש חשיבות רבה יותר להפעלת רגשות הקורא.
היסטוריה > ספרות עתיקה > ספרות מסופוטמית

המיתולוגיה המסופוטָמית היא המיתולוגיה של השׁוּמֵרִים, האכַּדִים, הבַּבְלִים והאשׁוּרִים. "מֶסוֹפּוֹטָמִיָה" (Mesopotamia), ביוונית עתיקה, פירושה "הארץ שבין הנהרות", והכוונה לאותן ארצות ששגשגו בין הנהרות פרת וחידקל והיוו את ערש התרבות האנושית.
יצירות מהספרות המסופוטמית: עלילות גילגמש, חוקי חמורבי, אנומה אליש.
היסטוריה > ספרות עתיקה > ספרות מצרים העתיקה

המיתולוגיה המצרית היא אסופת הסיפורים הדתיים של מצרים העתיקה בתקופה הטרום-מונותאיסטית. הסיפורים נוצרו במהלך תקופה ארוכה של כשלושת אלפים שנים. לכן הם כוללים פרטים סותרים, מסרים כפולים ומערכת סבוכה למדי של אמונות ומנהגים. כמו רוב מיתוסי העולם, גם הסיפורים המצריים מגוללים את קורותיהם של אלים ויצורים על-טבעיים שונים.
במצרים העתיקה, כתיבה הופיעה לראשונה בהקשר למלוכה על תגים המצורפים לפריטים שהושמו בקברים המלכותיים. עד הממלכה הישנה, מסורת כתיבה זו התפתחה לאוטוביוגרפית-קבר, שבה האדם ביקש לכתוב על קברו את קורות חייו. הז'אנר הידוע כ"סבייט" (הוראות), פותח על מנת להעביר תורות והדרכה מאצילים. דוגמה לכך הן הוראותיו של אמנמחת.
בתקופת הביניים הראשונה ובממלכה התיכונה, סגנון הספרות השתנה, כש"סיפורו של שאנהת", "האיכר צח הלשון" ו"מחלוקת בין אדם לבה שלו הם חלק מהקלאסיים בספרות המצרית. בזמן זה נכתב גם פפירוס ווסטכר, סדרת סיפורים שסופרה לפרעה ח'ופו על ידי בניו, ועוסקת בניסים שנעשו על ידי הכהנים. לקראת סוף הממלכה החדשה נכתב סיפור וונמון, שעוסק באציל שנשדד בדרכו לקנות ארזים מלבנון, ומאבקו לשוב למצרים. טקסט זה מסמן גם את סוף מצרים המאוחדת ותחילת תקופת הביניים השלישית.
יצירות ספרות שנכתבו באותה תקופה: ספר המתים, מגילת ון אמון, משלי אמנ-אמ-אפה.
היסטוריה > ספרות העולם הקלאסי > ספרות יוון העתיקה

ספרות יוון העתיקה הוא מונח המתייחס לספרות שנכתבה ביוונית עד המאה הרביעית לספירה. עולמם המחשבתי של היוונים היה כה מקיף ורב השפעה עד כי קשה למצוא היום רעיון שלא התחבטו בו כבר סופרים יוונים.
יצירות מתקופת יוון העתיקה: אודיסיאה, איליאדה.
מחברים חשובים: הומרוס, הסיודוס, פינדרוס, אייסכילוס, סופוקלס, אוריפידס, אריסטופאנס, הרודוטוס, תוקידידס, אפלטון, אריסטו, קסנופון, פוליביוס, מנאנדרוס, סאפפו.
היסטוריה > ספרות העולם הקלאסי > ספרות רומא העתיקה

המיתולוגיה הרומית היא המיתולוגיה שנוצרה ברומא העתיקה, תוך ערבוב של מיתוסים, אגדות עם, אלים של עמים כבושים והעתקה של האלים במיתולוגיה היוונית, תוך שינוי שמותיהם.
בהתחלה הרומאים האמינו כי כמעט בכל חפץ יש מהות אלוהית ולכן היו האלים הרומיים אלים מופשטים חסרי צורה מוגדרת וחסרי תווי פנים, עם התגברות ההשפעה ההלניסטית שנבעה משליטתה של האימפריה הרומית ביוון ומהשפעתה של הדת היוונית-הלניסטית על רומא, התחילו האלים ללבוש צורה.
היסטוריה > ספרות ימי הביניים

המושג ספרות ימי הביניים מתייחס לתקופה רחבה של אלף שנה בין נפילת הקיסרות הרומית
דרך הרנסאנס הקרולינגי עד לתוך שיאם של ימי הביניים הפאודליים. חלק גדול של ספרות זו קשור בדת הנוצרית ונכתב במנזרים, בסקרפטריום של המנזר, על ידי נזירים אשר עסקו יומם וליל בכתיבה והעתקה של כתבי יד.
כתבי יד מפורסמים מימי הביניים: מקראת הזהב, עיר האלוהים, הקומדיה האלוהית, המלך ארתור, וידויים, חורבן רומא (פואמה).
היסטוריה > ספרות תקופת הרנסאנס

בתקופת הרנסאנס התפתחה האמנות בכלל והספרות בפרט.
יצירות בולטות מהתקופה: דקאמרון מאת ג'ובאני בוקאצ'ו, הנסיך מאת ניקולו מקיאוולי, אוטופיה מאת תומאס מור, גרגנטואה ופנטגרואל מאת פרנסואה רבלה.
היסטוריה > ספרות העת החדשה > ספרות העת החדשה המוקדמת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > ספרות העת החדשה > ספרות מודרנית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > ספרות העת החדשה > ספרות פוסטמודרנית

פוסטמודרניזם בספרות מיוצג באמצעות הסופרים גינטר גראס, דונלד ברתלמי, מרגריט דיראס ונוספים. הספרות הפוסטמודרנית באה להתעמת ולהתנגד לערכים מודרניים שבאו לביטוי בספריהם של ג'יימס ג'ויס, ויליאם פוקנר ותומאס מאן. ערכים פוסטמודרניים כמו מות האמת, מות הסובייקט, קיטש, אירוניה באים לביטוי בספרות זו.
הסוגה הספרותית

נהוג לחלק את היצירות הספרותיות על פי צורתן. דרך נוספת לקטלוג היא חלוקת היצירות הספרותיות לז'אנרים (סוגות), על פי מאפייניהן, או על פי ההתאמה שלהן לקבוצה מסוימת (לדוגמה, ספרות ילדים או ספרות בלשית). כמו כן, אפשר לחלק אותן על פי זרמים שאליהם הן משתייכות, על פי השקפות עולם אותן הן מייצגות, או על פי תקופות בהן נכתבו.
הסוגה הספרותית > סיפורת

סיפורת (פרוזה), אחת משולש הסוגות העיקריות בספרות והאחרונה שהתפתחה במסורת הספרותית המערבית, היא על פי רוב טקסט חופשי ממקצב, משקל או חריזה שיטתית, מוגש בלשון פשוטה יחסית, המזכירה את הלשון היומיומית. ניתן למצוא גם סיפורת נשגבה, דוגמת זו שבתנ"ך או איליאדה והאודיסאה, המתאפיינת דווקא במשקלה, אך אלו מקרים יוצאים מן הכלל.
סוגי הסיפורת העיקריים: סיפור קצר, נובלה ורומן.
הסיפורת (פרוזה) מחולקת לשלוש קטגוריות עיקריות:
הסיפור הקצר שבו היצירות הספרותיות הן בעלות היקף מצומצם. מאפיינים מובהקים של הסיפור הקצר הם אחדות הזמן, אחדות המקום ואחדות העלילה.
הנובלה הנבדלת משני הסוגים האחרים בעיקר באורכה שאינו ארוך כרומן אך אינו קצר כסיפור קצר.
הרומן שהוא יצירת סיפורת שהיא רחבת היקף דיה.
הסוגה הספרותית > סיפורת > מאפייני הסיפורת

עלילה: סדרת אירועים פנימים בנפשו של הגיבור, או חיצוניים או שניהם הקשורים בהקשרי זמן (רצף כרונולוגי) או בהקשרי סיבה, כלומר אירוע אחד הגורר אירוע נוסף. לעיתים אירוע פנימי בנפש הגיבור גורם לאירוע חיצוני, דבר התורם להתפתחות העלילה והסתבכותה.
שלבי העלילה: האקספוזיציה, הקונפליקט (בסיס העימות, פיתוח העימות), משבר, השיא, נקודת המפנה: התרה, פתרון- סיום וסגירת המעגל.
קונפליקט: התנגשות בין כוחות, שאיפות, רצונות. ישנם קונפליקטים שונים בין אנשים, מדינות ורעיונות.
קונפליקט פנימי: מצב שבו האדם נמצא במאבק פנימי עם עצמו כי קשה לו להכריע (להחליט) בין שתי עמדות.
קונפליקט חיצוני: מצב שבו האדם נמצא במאבק עם גורם חיצוני, דבר אשר משפיע על המשך העלילה ועל הדמויות הפועלות.
תמה: תמה היא הרעיון המרכזי שמאחד בין אלמנטים שונים ביצירה ומבהיר את חשיבותה של היצירה ומוסר ההשכל הנלמד ממנה.
הסוגה הספרותית > שירה

שירה היא צורה של אמנות בה נעשה שימוש בתכונותיה האסתטיות של השפה בנוסף למשמעות המילולית או במקומה. שימוש זה עשוי לכלול כתיבה בשורות קצוצות (בניגוד לפרוזה); עיסוק במצלול, במשקל וחריזה; כתיבה בשפה ציורית (פיגורטיבית); וטכניקות ספרותיות נוספות, שאינן נפוצות בפרוזה ובסוגים אחרים של ספרות.