stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהויכין סטוצ'בסקי
קורות חיים

יהויכין סטוצ'בסקי נולד ברוֹמְנִי שבחבל פולטבה, ב"תחום המושב" היהודי, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה), דור רביעי למשפחת כליזמרים. החל ללמוד נגינה בכינור בגיל 5 ובגיל 11 עבר לנגן בצ'לו. בשנת 1909 החל ללמוד בקונסרבטוריון של לייפציג שבגרמניה אצל יוליוס קלנגל. לאחר שסיים את לימודיו בהצטיינות, עבר לעיר יינה, הצטרף שם לרביעיית ינה, ניגן כצ'לן ראשי בתזמורת ועסק בהוראה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה חי בשווייץ. גם שם המשיך לנגן בהרכבים קאמריים ובתזמורות ולעסוק בהוראה.
בשנת 1924 הקים בווינה יחד עם הכנר רודולף קוליש את "רביעיית הקשת הווינאית", שחבריה נמנו עם החוג של ארנולד שנברג. בשנת 1938, זמן קצר לפני הסיפוח הנאצי, עלה לארץ ישראל ועבד כמפקח על המוזיקה היהודית במחלקת התרבות של הוועד הלאומי, תחום שבו החל לעסוק עוד בהיותו בווינה.
יהויכין סטוצ'בסקי היה צ'לן וירטואוז, הן כסולן והן בנגינת מוזיקה קאמרית. הוא כתב ספרי הדרכה לטכניקה חדשה, שפיתח לנגינה בצ'לו וחיבר יצירות להרכבים כליים שונים, לתזמורת ולקול. יצירותיו הראשונות הושפעו ממוזיקה יהודית עממית של יהדות מזרח-אירופה ואילו אחרי עלייתו לארץ הושפע מן הפולקלור התימני והספרדי. משנת 1950 החל להתעניין בצורת הליד והרבה לחבר שירים ומחזורי שירים, ביניהם שירי ילדים. ב"פנטזיה לאבוב" הנושא הפותח בנוי משורה של שנים-עשר טונים, אך היא איננה דודקפונית מחמירה, אלא טונאלית. בין יצירותיו החשובות שתי קנטטות לסולנים, קריין ומקהלה והרכב כלי: "שירי העצב הקורן" הוקדשה לזכר חללי מלחמת העצמאות ולהורים שכולים ועל ביצוע הבכורה שלה ב-1958 ניצח היינץ פרוידנטל; ביצוע הבכורה של "יממה בשמשה" היה ב-1963 בניצוח איתן לוסטיג. את הפואמה הסימפונית "צפת" מ-1960  ניגנה בביצוע בכורה התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח פאול קלצקי בשנת 1961 . יצירתו הארוכה ביותר של סטוצ'בסקי היא הסוויטה בחמישה פרקים "ישראל" משנת 1964. שניים מפרקיה, "שמחת חג" ו"ירושלים", ניגנה הפילהרמונית בניצוח זובין מהטה בחגיגות יום העצמאות ה-25 של ישראל בשנת 1973.
שלוש יצירות קאמריות חשובות הן "פינאלה קוואסי אונה פנטזיה" לשלישיית פסנתר (1956), "חמישה קטעים לרביעיית קשת" (1959) ו"שלישיית קשת" (1960). בסך הכל חיבר סטוצ'בסקי כמאה יצירות גדולות וקטנות, כמאה שירים ועיבודים ליצירות של מלחינים אחרים ולשירי עם, ואף ערך עיבודים לצ'לו להוצאות פיטרס, הוג, אוניברסל ואינטרנשיונאל מיוזיק קומפאני.
סטוצ'בסקי עסק גם בחקר פולקלור יהודי. בשנת 1959 פרסם מוסד ביאליק את ספרו "כליזמרים".
סטוצ'בסקי נפטר בתל אביב ב-1982.
ארכיון סטוצ'בסקי נמצא בספרייה במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב.
ספרי לימוד ומחקר

תורת הנגינה בווילונצ'לו (שישה כרכים 1929)
תלמודים לטכניקת-נגינה חדשה בוויולונצ'לו (שלוש חוברות, 1927-1929)
אוסף אטיודים חדש לוויולונצ'לו (ארבע חוברות)
פולקלור מוזיקלי של יהודי מזרח אירופה (1958)
במעגלי המוזיקה היהודית, קובץ מאמרים (1989)
מוסיקה יהודית : מהותה והתפתחותה (1945)
שירים

רוני לי : שירי-עם לילדים לקול ולפסנתר (1947)
שירים לילדים לקול ולפסנתר (1949)
ארבעה שירים לקול ופסנתר (1951)
הביבר העליז : ארבעה שירים לקול ופסנתר למילים של לאה גולדברג (1951)
ננעים זמר : שירים לקול ופסנתר (1952)
מחדר הילדים, שלושה שירים לילדים ולמבוגרים למילים של מרים ילן-שטקליס (1951)
צלילי מולדת (1953)
רנונים : שירי ילדים (1953)
תרנגולת (שיר ילדים) לקול ופסנתר. מילים אברהם שלונסקי (1953)
בת-ציון לקול ופסנתר. מילים צפניה ג', י"ד ; ישעיהו ס', ד' (1958)
8 שירים לקול ופסנתר (1971)
שתי תפילות ספרדיות : לקול ופסנתר (1973)
ילקוט שירי ילדים : לקול ופסנתר (1974)
שני שירים לקול ופסנתר על פי מלים מאת חיים רבינזון (1983)
מקהלה

העמר : טקס לקצירת העמר. לשתי חליליות, אקורדיון, קבוצת בחורים, קבוצת בחורות, קהל. מילים לוין קיפניס (1952)
בת הרים למקהלה מעורבת (1957)
הרצל למקהלת נשים. מילים. א. ברוידס (1958)
שירי העצב הקורן : קנטטה לסולנים, קריין ומקהלה והרכב כלי (1958)
נר נצחון למקהלה בשלושה קולות. מילים א. ברוידס (1960)
יממה בשמשה : קנטטה לסולנים, קריין ומקהלה והרכב כלי (1963)
פסנתר

קטעי פסנתר (הוצאת אוניברסל, יבנה)
קבץ לנער עברי (1938)
רקוד חסידי (1945)
רקודי חסידים (1947)
רקוד (1950)
שלשה פרקים לפסנתר: פרלוד -- השבעה -- בורלסקה (1950)
אנו צועדים : שיר לכת לחילי עופרת (1955)
12 זעיריות (1965)
ארבעה מחולות יהודיים (1968)
ארבע פתאומיות (1976)
ממראות הארץ (1977)
מוסיקה קאמרית

דבקות לצ'לו ופסנתר (1925)
רישומים ארץ ישראליים (1931)
שלושה קטעים עבריים - "קינה", "ריקוד חסידי", "פריילכס" - לצ'לו ופסנתר (1933 - 1934)
סוויטה לכינור ופסנתר (1940)
דואו לכינור וצ'לו (1940)
סוויטה ישראלית לצ'לו ופסנתר (1942)
שלושה אלתורים לחליל ופסנתר (1943)
נגון חסידי ישן לכנור ופסנתר (1949)
הצ'ליסטן הצעיר : 7 זעיריות לצ'לו ופסנתר (1958)
מחול זעיר : לצ'לו ופסנתר (1958)
שלישייה לאבוב, קלרינט ובסון (1959)
חמישה קטעים לרביעיית כלי קשת (1959)
שלישייה לכלי קשת (1960)
שש נעימות ישראליות לצ'לו ופסנתר (1962)
שלוש זעיריות לשני חלילים (1964, מוקדשת לחנוך ושרונה תל-אורן)
רשמים לקלרינט ובסון (1964)
חזיונות חליל (1968, מוקדשת לז'אן-פייר רמפל
חמישה קטעים לחליל (1965)
שלושה קטעים לבסון (1965)
חמישייה לכלי נשיפה ממתכת (1967)
יום השבת קדש הוא לכינור ופסנתר (1967)
סולילוקויאה לויולה (1968)
סואיטה חסידית לצ'לו ופסנתר (1969)
שלשה לשלשה לצ'לים (1969)
מונולוג לקלרינט (1970)
אנדנטה רליגיאוזו : לצ'לו (ויולה) ופסנתר (1970)
אגדה : לצ'לו ופסנתר (1970)
שיר יהודי : לצ'לו ופסנתר (1970)
תחינה : לצ'לו ופסנתר (1970)
קדיש : לצ'לו ופסנתר
פינאלה קוואזי אונה פנטסיה לכנור, צ'לו ופסנתר (1956, נדפס 1970)
רקוד עתיק לכנור ופסנתר (1970)
שלישיה לנוער : לכנור, צ'לו ופסנתר (1970)
קומפוזיציה לצ'לו (1970) מוקדשת למסטיסלב רוסטרופוביץ'
מוסיקה כליזמרית לחתונה : לכנור, צ'לו ופסנתר (1972)
פנטזיה חסידית : לקלרנית, צ'לו ופסנתר (1972)
סוויטה לכינור ופסנתר (1973)
קול נדרי : לצ'לו (ויולה) ופסנתר (1973)
סינה נומינה לצ'לו (1975) נכתבה לעוזי ויזל
מונולוג לטרומבון (טנור) (1976)
דימיונות לחליל, כינור, צ'לו ופסנתר (1977)
מחשבות ורגשות לכינור (1979)
פרגמנטים לשני קלרינטים (1981)
שני קטעים לקונטרבאס (1982)
זכרונות לקלרינט (1982)
שלוש זעיריות לכנור ופסנתר (1983)
מיני דואט לכנור וצ'לו (1983)
תזמורת

קונצ'רטינו לקלרינט ותזמורת כלי קשת (1957)
פנטזיה לאבוב, נבל ותזמורת כלי קשת (1959)
מוזיקה קונצרטית לחליל ותזמורת כלי קשת (1963)
מוסיקה לכלי קשת (1965)
צפת : פואמה סימפונית (1960)
ישראל : סוויטה לתזמורת (1964)
פרסים ואותות כבוד

פרס אנגל בשנים 1951, 1959 ו-1966
פרס פיאטגורסקי לשנת 1963
פרס התזמורת הפילהרמונית הישראלית על שם גרשון סווט על היצירה "ישראל"
נשיאות כבוד של מרכז הצ'לו הבינלאומי בלונדון בשנת 1976
יקיר העיר תל אביב בשנת 1977
פרס אקו"ם לשנת 1979
לקריאה נוספת

יהודה כהן, "נעימי זמירות ישראל, מוזיקה ומוזיקאים בישראל", עם עובד, 1990.
הערות שוליים

↑  יהודה כהן, "נעימי זמירות ישראל", עמ' 65.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268638105171  PLWABN: 9810675134605606  BNE: XX1757519  BnF: cb16567129s (data)  CiNii: DA10289338  GND: 128741775  ISNI: 0000 0001 1691 0699  LCCN: n80053137  LNB: 000088511  MusicBrainz: 74200be7-f914-4bbb-a4ba-18a31c544209  NKC: mzk2010598084  NTA: 082041199  SELIBR: 170890  SNAC: w6902b0h  SUDOC: 157642380  Trove: 1178068  VIAF: 97295034   WorldCat (עם VIAF): 97295034
בובספוג – המחזמר

| --- | --- |

כרזת המחזמר על שער Playbill
 בימוי:  טינה לנדאו (אנ')
 כתיבה:  קייל ג'ארו (אנ')
 מילות השירים:  יוצרים שונים
 מבוסס על:  סדרת האנימציה בובספוג מכנסמרובע
 ליברטיסט:  קייל ג'ארו (אנ')
 דמויות:  בובספוג מכנסמרובע פטריק סטאר סקווידוויד טנטקלס סנדי צ'יקס יוג'ין קראב שלדון פלנקטון פרל קראב גברת פאף לארי הלובסטר ראשת עיר ג'נקינס הזקן מנצח להקת בנים שבוכים ועוד זמרים, רקדנים ואקרובטים
 מוזיקה:  יוצרים שונים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוגה:  מחזמר
 הצגת בכורה:  7 ביוני 2016 (שיקגו)
 מספר מערכות:  2
 משך ההצגה:  שעתיים כולל הפסקה (שעתיים וחצי כולל רבע שעה הפסקה בישראל)
 שפה:  אנגלית
 פרסים:  זוכה פרס טוני
 thespongebobmusical.com
בובספוג – המחזמר (באנגלית: SpongeBob SquarePants: The Broadway Musical, במקור: The SpongeBob Musical) הוא מחזמר אמריקאי בבימויה של טינה לנדאו (אנ') עם לברית מאת קייל ג'ארו (אנ') ושירים שנכתבו והולחנו על ידי יוצרים שונים. המחזמר מבוסס על סדרת האנימציה בובספוג מכנסמרובע של ערוץ ניקלודיאון והוא עלה לראשונה בתיאטרון אוריינטל שבשיקגו ב-7 ביוני 2016. לאחר מספר הצגות הרצה, המחזמר עלה בברודוויי בתיאטרון הפאלאס בדצמבר 2017.
המופע הופק בידי ניקלודיאון, The Araca Group, Sony Music Masterworks ו-Kelp on the Road.
המחזמר זכה לביקורות נלהבות מצד המבקרים והיה מועמד ל-12 פרסי טוני בשנת 2018. לאחר כשנה המחזמר ירד לאחר שהוצג 327 פעמים לצד 29 הרצות ניסיון, ופתח בסיבוב הופעות בצפון אמריקה ב-22 בספטמבר 2019 בניו יורק. ב-7 בדצמבר באותה השנה שודר בערוץ ניקלודיאון האמריקאי המחזמר כאשר טום קני, המדבב המקורי של בובספוג, מופיע בהופעת אורח כפאצ׳י הפיראט, אותו הוא גם מגלם בסדרת הטלוויזיה. סיבוב ההופעות נקטע במהלך שנת 2020 בעקבות מגפת הקורונה.
תקציר העלילה

הר געש הרסני ביותר עומד להתפוצץ על ביקיני בוטום, ובזמן שכולם מאבדים תקווה היחידים שיכולים להציל את המצב הם בובספוג, פטריק וסנדי. ביחד הם לומדים להסתדר אחד עם השנייה, ולהתאחד גם ברגעים הכי קשים.
שירי המחזמר

השירים מוצגים לפי הפסקול המקורי של המחזמר שיצא בשנת 2017
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Prologue  |   |
| 2. | Bikini Bottom Day - ביקיני בוטום כיף  |   |
| 3. | No Control - אין שליטה  |   |
| 4. | BFF  |   |
| 5. | When the Going Gets Tough - כשנהיה מסוכן  |   |
| 6. | (Just a) Simple Sponge - (סתם) ספוג פשוט  |   |
| 7. | Daddy Knows Best - תמיד האבא צודק  |   |
| 8. | Hero Is My Middle Name - אומץ הוא השם שלי  |   |
| 9. | Super Sea Star Savior - פטריק המושיע  |   |
| 10. | Tomorrow Is - מחר  |   |
| 11. | Poor Pirates  |   |
| 12. | Bikini Bottom Boogie - ביקיני בוטום בואו לרקוד  |   |
| 13. | Chop to the Top - פגע בפסגה  |   |
| 14. | (I Guess I) Miss You - בלעדיך  |   |
| 15. | I'm Not a Loser - אני לא אפס  |   |
| 16. | Best Day Ever - איזה יום שמח  |   |
| 17. | Bikini Bottom Day (Reprise) - ביקיני בוטום כיף (רפריזה)  |   |
| 18. | SpongeBob SquarePants Theme Song - הפתיח של בובספוג מכנסמרובע  |   |
שירי המחזמר > חלוקת השירים במחזמר ומבצעיהם

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | מערכה ראשונה; "ביקיני בוטום כיף" מאת ג'ונתן קולטון – בובספוג, פטריק, סקווידוויד, סנדי, מר קראב, פלנקטון, קרן והמקהלה  "ביקיני בוטום כיף (חזרה)" מאת ג'ונתן קולטון – בובספוג  "אין שליטה" מאת דייוויד בואי ובריאן אינו – פרץ' פרקינס, בובספוג, מר קראב, פרל, סקווידוויד, פטריק, סנדי, פלנקטון, קרן והמקהלה  "BFF" מאת פליין וייט טיז – בובספוג ופטריק  "כשנהיה מסוכן" מאת T.I. – פלנקטון, קרן, בובספוג והמקהלה  "(סתם) ספוג פשוט" מאת פאניק! אט דה דיסקו – בובספוג והמקהלה  "תמיד האבא צודק" מאת אלכס איברט – מר קראב ופרל  "אומץ הוא השם שלי" מאת סינדי לאופר ורוב היימן– בובספוג, פטריק וסנדי  "Super Sea Star Savior" מאת יולנדה אדמס – פטריק והסרדינים  "מחר" מאת The Flaming Lips – סנדי, בובספוג, סקווידוויד, מר קראב, פלנקטון, קרן והמקהלה  |  מערכה שנייה; "Poor Pirates" מאת שרה ברליס – פאצ'י והפיראטים  "ביקיני בוטום כיף (חזרה 2)" מאת ג'ונתן קולטון – בובספוג  "Bikini Bottom Boogie" מאת סטיבן טיילור וג'ו פרי – להקת "בנים שבוכים", פרל והמקהלה  "פגע בפסגה" מאת ליידי איי – בובספוג וסנדי  "(I Guess I) Miss You" מאת ג'ון לג'נד – פטריק ובובספוג  "אני לא אפס" מאת They Might Be Giants – סקווידוויד והמקהלה  "Bikini-Tevka" מאת ג'רי בוק ושלדון הארניק – תושבי ביקיני בוטום  "(סתם) ספוג פשוט (חזרה)" מאת פאניק! אט דה דיסקו – בובספוג  "איזה יום שמח" מאת אנדי פיילי וטום קני– בובספוג, סקווידוויד והמקהלה  "ביקיני בוטום כיף (חזרה 3)" מאת ג'ונתן קולטון – בובספוג והמקהלה  אדרן: "שיר הפתיחה של בובספוג" מאת דרק דריימון, מארק הריסון, סטיבן הילנבורג ובלייז סמית – בובספוג והמקהלה |
דמויות

| דמות | הפקת שיקגו> 2016 | הפקת ברודוויי> 2017 | שידור הטלוויזיה> 2019 | סיבוב ההופעות בצפון אמריקה> 2019 | ההפקה הישראלית> 2024 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בובספוג מכנסמרובע | אית'ן סלייטר | אית'ן סלייטר | אית'ן סלייטר | לורנזו פגליסי | עידו מוסרי/טל בן אהרון |
| פטריק סטאר | דני סקינר | דני סקינר | דני סקינר | ביו בראדשו | לירון ברנס/טל קלייפלד |
| סנדי צ'יקס | לילי קופר | לילי קופר | כריסטינה סאג'ס | דריה פילר רידאס | עמית יגור |
| סקווידוויד טנטקלס | גאווין לי | גאווין לי | גאווין לי | קודי קולי | גלעד קלטר/עמית בורשטיין |
| שלדון פלנקטון | ניק בלאמייר | ווזלי טיילר | ווזלי טיילר | טריסטן מקלנטייר | ניר שיבר |
| קרן פלנקטון | סטפני שו | סטפני שו | קייטי לי היל | קייטלין אורט | יעל דובר |
| יוג'ין קראב | קרלוס לופז | מריאן ריי נוריס | מריאן ריי נוריס | זאק קונונוב | אסף שגב/טל קלייפלד |
| פרל קראב | אמי רייבר-לאמפמן | ג'יילין קריסטין לי ג'וסי | ג'יילין קריסטין לי ג'וסי | מיאמי מסוזקי | אריאל דימאנט |
| פאצ'י הפיראט | ג'ייסון מייקל סנואו | ג'ון רואה | טום קני | מורגן בלנצ'ארד |  |
| ראש העיר | גיילין ג'ילילנד | גיילין ג'ילילנד | בריונאה פרהאם | הלן רגולה | גבריאלה שטרנפלד |
| פרץ' פרקינס | קלווין מון לו | קלווין מון לו | קלווין מון לו | ריצ'י דאפקין | דני קושמרו |
| גברת פאף | אבי סמית' | אבי סמית' | אבי סמית' | נטלי ל. צ'פמן | יעלי אייקנאר |
| גארי החילזון | טום קני (הקלטה) | אלן ק. וושינגטון | אלן ק. וושינגטון | דוריאן או'בריאן |  |
| סבא נחמן | מארק לדבטר | ג'יי.סי. שוסטר | ג'יי.סי. שוסטר | סטפן קלס | עמית בורשטין/טל קלייפלד |
| לארי הלובסטר | אלן ק. וושינגטון | אלן ק. וושינגטון | אלן ק. וושינגטון | דוריאן או'בריאן | ניל שמיר |
| להקת בנים שבוכים | קורטז הולברוק, לוגאן ג'ונס וג'יי.סי. שוסטר | קורטז הולברוק, לוגאן ג'ונס וקייל מתיו המילטון | קורטז הולברוק, לוגאן ג'ונס וקייל מתיו המילטון | ג'ושועה בס, סטפן מילר ויילס דייוויס טילמן |  |
| הקריין הצרפתי | מארק לדבטר | טום קני (הקלטה) | טום קני (הקלטה) | קנת' פרונה |  |
| סרדינים | אוניקה פיליפס, ג'ון רואה, לוראלין מקללנד ורוברט טיילר ג'וניור | אוניקה פיליפס, ג'ון רואה, לוראלין מקללנד ורוברט טיילר ג'וניור | אוניקה פיליפס, ג'ון רואה, לוראלין מקללנד ורוברט טיילר ג'וניור | אלי-מיי פטרסון, סידני סימון, איאנה סטרו וריקו ולסקואז |  |
המחזמר בישראל

ב-6 ביוני 2024 דווח כי תעלה הפקה ישראלית של המחזמר, בהפקת התיאטרון העברי לקראת סוף אוגוסט 2024 בבימויו של גדי צדקה ובתרגומו של עמית גור (למעט השירים ״איזה יום שמח״ שתורגם בידי יובל סגל ושיר הנושא של בובספוג שתורגם בידי דנה הררי, שניהם עבור הסדרה). כמו כן דווח כי צוות המדבבים המקורי של בובספוג, פטריק וסקווידוויד, המגולמים בידי השחקנים עידו מוסרי, לירון ברנס וגלעד קלטר בהתאמה מאז תחילת שידור הסדרה בישראל ב-2003, ישובו לתפקידיהם גם בהפקה. ניקלודיאון ישראל לקחו חלק בשיווק ההפקה במדיות החברתיות.
ההפקה תוכננה במקור לעלות ב-25 באוגוסט 2024 בתיאטרון הצפון בחיפה, אך בוטלה בעקבות שיגור רקטות לאזור הצפון בידי חזבאללה. המחזמר עלה ביום למחרת, ב-26 באוגוסט.
ההפקה בלטה בשינויים רבים מהמחזמר המקורי - רבות מהדמויות דמו למקבליהן מהסדרה מבחינת נראות, התווסף מסך LED בצורת פרח במרכז הבמה להצגת וידאו ארט, דו-שיח בין המנצח לדמויות המחזמר הושמט ברובו למעט שורות של סקווידוויד איתו. כל הקטעים בהם הופיע פאצ'י הפיראט הושמטו כליל וקטעים אחרים מן ההצגה קוצרו לצורך התאמה לזמנים קצרים יותר. כמו כן נוספו התייחסויות לדברים הנוגעים לתרבות הישראלית, כדוגמת הופעת דני קושמרו במקום תפקידו של שדר החדשות מהסדרה פרץ' פרקינס, בעוד את השיר No Control שמבוצע במקור בידי אותה דמות מבוצע בידי דמות אחרת, וגם נוספו כמה בדיחות לקהל הישראלי.
כרזת המחזמר בעברית.
הצהרת שומאן

פסל לזכרו של רובר שומאן אשר מוצב בכניסה ל"Parco del Cinquantenario" שבבריסל
ציטוט בצרפתית מתוך "הצהרת שומאן"
חתימתו של רובר שומאן
הצהרת שומאן (באנגלית: The Schuman Declaration; מוכרת גם בשם התוכנית של שומאן, The Schuman Plan) היא הצהרה שנחתמה בשנת 1950, שמטרתה הייתה להכפיף את ייצור הפחם והפלדה של צרפת ומערב גרמניה תחת רשות אחת, אשר מאוחר יותר הפכה לקהילת "הפחם והפלדה האירופית" (ESCS). ההצהרה נחשבת לאבן דרך חשובה ביצירת האיחוד האירופי.
ההצהרה נקראת על שמו של רובר שומאן, מדינאי צרפתי שנחשב לאחד מהאבות המייסדים של האיחוד האירופי והזדהה אידאולוגית עם תנועת "הדמוקרטים הנוצרים". שומאן, נוצרי קתולי אדוק ומאמין, תכנן את איחודה של יבשת אירופה, וזאת בהסתמך על יסודות אמוניים תרבותיים. תנועת "הדמוקרטים הנוצרים" צברה פופולריות רבה באירופה במהלך המאה ה-19, ודגלה בשילוב רעיונות דמוקרטיים עם ערכים נוצריים.
שומאן רצה כי הארגון יהיה פתוח להצטרפות של כלל המדינות הדמוקרטיות באירופה, וכך האיחוד הכלכלי יתפתח ואותן מדינות יוכלו לראות בו דרך ליצירת מאגר מגוון לטובת הגדלה משמעותית של שוק הצרכנים.
יום אירופה, הוא יום בו חוגגים את השלום ביבשת אירופה וכן את איחודה של אירופה. יום אירופה נחגג לראשונה בשנת 1985 עם קביעת הדגל האירופי, הוא נחוג ב-9 במאי לזכר הצהרת שומאן.
רקע היסטורי

הצהרת שומאן נחתמה ב-9 במאי 1950, בעוד אירופה אוספת את השברים של עצמה לאחר מלחמת העולם ה-II ובעיצומה של המלחמה הקרה. באותה העת, שומאן שימש כשר החוץ של צרפת, וביחד עם ז'אן מונה, החלו לכתוב את הנאום, שיקרא בעתיד "תוכנית שומאן". הנאום אותו נשא שומאן ב-5 במאי 1949, זכה לכינויו המוכר - "הצהרת שומאן". את הנאום הציג שומאן, בשיתוף פעולה עם ז'אן מונה, בלונדון במעמד החתימה על הקמת "המועצה האירופית" (שכיום נקראת: פרלמנט האיחוד האירופי). מטרתה של ההצהרה הייתה לטובת הקמת איחוד כלכלי (איחוד תעשיות הפחם והפלדה לטובת אינטרסים כלכליים משותפים ומניעת מלחמות עתידיות ביבשת אירופה) של מדינות מערב אירופה אשר אליו יצטרפו המדינות הדמוקרטיות באירופה ויביאו לביטחון ויציבות באזור.
קבוצת פוליטיקאים אירופים, אשר רבים מהם חוו את שתי מלחמות העולם הקשות והעקובות מדם, חלקו רעיון משותף של הקמת ארגון המאחד בין מדינות אירופה, וזאת למניעת קונפליקטים עתידיים. אותם פוליטיקאים נחשבו בהמשך לאבות המייסדים של אירופה.
הראשונות לחתום על הצהרת שומאן היו צרפת ומערב גרמניה, והמטרה הייתה להיות הגוף האירופי הראשון אשר ממזג בין מדינות אירופה הדמוקרטיות. בהצהרה, צרפת טענה כי "הצהרת שומאן" תוביל לשוויון מלא בינה לבין מערב גרמניה, וזאת בכדי לא להשאירה כנועה פצועה ומדממת בימים שלאחר סוף מלחמת העולם ה-II. בשנת 1951, כשנה לאחר החתימה הראשונית על ההצהרה, הצטרפו 4 מדינות נוספות: הולנד, בלגיה, איטליה ולוקסמבורג, שבסך הכול, הן שש המדינות אשר חתמו על "הסכם הפחם והפלדה" (נקרא גם "הסכם רומא").
לקראת ההצהרה

לאחר שצרפת לא קיבלה את כל ניסיונותיה של גרמניה למצוא פתרונות לאיחודן של המדינות (מערב גרמניה וצרפת), ולמצוא פתרון לאיחוד תעשיות הפחם והפלדה, ז'אן מונה, שתפקידו באותה עת היה הנציב הכללי של מועצת התכנון הלאומית, פנה אל שומאן לבקשת עזרה בשאלה הגרמנית. מונה הבין כי ללא גוף על-לאומי מאגד, המדינות לא יקבלו החלטה להצטרף לגוף אחד ומאוחד ועל-כן החליטו על הקמה של גוף על-לאומי, שביחד עם האינטרסים המשותפים של המדינות יוכלו לגרום למדינות הלאום האירופיות לעבוד ביחד. בינואר 1950, הם דנו בתוכנית לפיוס בין צרפתי-גרמני ובהמשך אותה שנה, ז'אן מונה חיבר את הטיוטה הראשונה לאותו מסמך היסטורי שהעולם עתיד לקרוא לו "תוכנית שומאן". לצערו של מונה, שומאן וראש ממשלת צרפת (ז'ורז' בידו) לא טרחו לעיין בטיוטה תחילה, אך כאשר התפנה שומאן לקרוא את הטיוטה הראשונית, הוא הקדיש את כל זמנו להצעה. שומאן היה ידוע כשבוי של דעת הקהל הצרפתית והממשלה הצרפתית, שתמכו בהשפלה גמורה בגרמניה וכן ניצול כל משאביה לטובתם של הצרפתים, לכן, הופתע שומאן כאשר קרא את ההצעה. לפתע מצא עצמו מסכים עם מרבית מהצעותיו של אדנאואר (הקנצלר הראשון של גרמניה המערבית) לשיקום היחסים בין צרפת וגרמניה וזאת מפני שתוכניתו של מונה הייתה דומה להצעותיו של אדנאואר. שומאן החליט כי יש להגביל את כמות האנשים שייחשפו לתוכנית וזאת בזמן שניסה לקבל את אישור חבריו לממשלה על התוכנית, טרם פגישתו עם שרי החוץ של צרפת, גרמניה וארצות-הברית. באותו השבוע של חשיפת התוכנית בלונדון, היו רק 9 אנשים אשר ידעו על התוכנית של הצרפתים.
מטרות ההצהרה

שומאן החל לכתוב את ההצהרה בתקופה בה צרפת ומערב גרמניה ניסו ליצור שיתוף פעולה בין המדינות ולקרב ביניהן לאחר המלחמה, אך הניסיון ליצור יחסים (פוליטיים, כלכליים וצבאיים) הביא אותם למצב של מבוי סתום. צרפת רצתה כי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שזה עתה הוקמה, תוקם במבנה האירופי על מנת שתוכל לנווט את ההתפתחות שלה ולהבטיח שלום בתוך אירופה. המטרות העיקריות של הצהרת שומאן, היו שמירה על מצב של שלום והזדהות עם מדינות המערב כנגד הסובייטים והמתנגדים למערב.
לאמנה היו מטרות רבות שהעיקריות בהן היו מטרות כלכליות ומטרות פוליטיות:
הפיכתה של אירופה לישות פוליטית
הפיכתן של מלחמות ללא אפשריות בין המדינות החברות בה (בעקבות "הסכם הפחם והפלדה")
עידוד שלום עולמי
הקמת סוכנות שתאחד בין תעשיות הפחם והפלדה בין המדינות
להחיות את הכלכלה האירופית כולה ובראשה תעשיית הפחם והפלדה
לייצא פחם ופלדה לשאר העולם (ולא רק למדינות החברות), ללא יוצא מן הכלל. המטרה הייתה להעלות את רמת החיים וגם לקדם לגרום למדינות להתפתח מהר יותר כמו מדינות אפריקה שחלקן היו קולוניות אירופיות
תגובות להצהרה

הצהרת שומאן גררה הדי תגובות רבים מצד האירופים ומצד העולם. המתנגדים להצהרה, שרובם היו עובדי מכרות ומפעלי הפלדה, טענו כי ראו בהצהרה כהסכם בין פוליטיקאים אירופים ואילו מנגד, הקומוניסטים ראו בהצהרה זו צעד ראשון למלחמה מול הגוש הסובייטי. לעומת המתנגדים, אשר היו קבוצה קטנה יחסית, התגובות של רוב האוכלוסייה האירופית היו חיוביים לגבי הצהרת שומאן, וזאת גם כאשר מטרות ההצהרה לא היו ברורות באותם הימים ומה יהיו השלכות ההצהרה על האזרחים והמדינות. כאשר החלה להתגבש התוכנית להקמת אירופה מאוחדת, מדינות רבות לא רצו להיות רק צופות מהצד, אלא גם להיכנס ולחתום על ההצהרה. ולכן, במישור הדיפלומטי ולמרות הקשיים הטכניים הרבים, המדינות אשר פנו אליהן, נכנסו והסכימו עם ההצהרה.
לקריאה נוספת

שומאן, ר (2020). האירופים: למען אירופה (עמ' 32–39). חולון: דפוס קורדובה
הערות שוליים

↑  Schuman declaration May 1950, european-union.europa.eu (באנגלית)
↑  הכנסת, מסמך רקע על האיחוד האירופי
↑  The Schuman Declaration: where the EU was born, www.consilium.europa.eu (באנגלית)
↑  שומאן מאוייר בעברית, באתר Simone Veil Centre
↑  שומאן, ר (2020). האירופים: למען אירופה (עמ' 32–39). חולון: דפוס קורדובה
↑  Franco-German problems, www.europeana.eu (באנגלית בריטית)
↑  #EUArchives – The Schuman Declaration, נבדק ב-2022-07-04
↑  למען אירופה
↑  Reactions to the Schuman Declaration, www.europeana.eu (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560880505171  BIBSYS: 54692  BNE: XX4003790  BnF: cb11999030t (data)  GND: 4201340-9  LCCN: sh85118509  NKC: ph826217  SUDOC: 028084721  VIAF: 107149106238868491996   WorldCat (עם VIAF): 107149106238868491996
אהרן בק

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1921 פרובידנס, ארצות הברית 
 פטירה:  1 בנובמבר 2021  (בגיל 100) פילדלפיה, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת בראון, בית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל 
 התמחות:  פסיכיאטריה
 תפקידים:  פסיכיאטר, מרצה באוניברסיטה, professor of medicine 
 פרסים והוקרה:  פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני (2006)  פרס סרנת (2003)  פרס סטרקר (2006)  פרס קרן רוברט וקלייר פסראו לתרומות ייחודיות למחקר הניורופסיכאטרי (2007)  פרס עמית ג'יימס מקין קטל (1992)  מדליית תומאס ויליאם סלמון (2007)  פרס פעמון התקווה (2010)  פרס אדוארד סאקר (2011)  פרס ג'וזף זובין (1999)  פרס הנסיך מחידול (2011)  APA Distinguished Scientific Award for the Applications of Psychology (1989)  פרס הינז (2001)  פרס גרומאייר (2004)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Phyllis W. Beck (1950–1 בנובמבר 2021) 
 צאצאים:  ג'ודית' ס. בק 
 
אהרן טֶמקין בֶּק (באנגלית: Aaron Temkin Beck;‏ 18 ביולי 1921 – 1 בנובמבר 2021) היה פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי יהודי-אמריקאי ופרופסור באוניברסיטת פנסילבניה, מייסד גישת הטיפול הקוגניטיבי. הגישה פותחה במקור לטיפול בדיכאון, והורחבה מאוחר יותר לטיפול בהפרעות חרדה, הפרעות אכילה, הפרעות התנהגות, הפרעות אישיות והפרעות שימוש בסמים.
בק פרסם מעל 550 מאמרים אקדמיים ו-18 ספרים. כמו כן, פיתח כלי הערכה רבים, בהם Beck Depression Inventory‏ (BDI) לאבחון דיכאון.
קורות חיים > ילדותו

בק נולד ברוד איילנד, ארצות הברית. הוא היה הצעיר מבין שלושה ילדים, בנם של הארי ואליזבת טמקין בק, יהודים שהיגרו לארצות הברית מרוסיה. שני אחים נוספים נפטרו כשהיו תינוקות, ופטירתה של הצעירה שבהן, ביאטריס, הביאה לדיכאון קשה של אמו, ממנו סבלה ברמות שונות לאורך כל חייה. בגיל 7 פיתח בק מחלה שכמעט הביאה למותו, כתוצאה מזיהום שנגרם בשל זרוע שבורה. כתוצאה מהמחלה סבל מפוביות וחרדות והחסיר ימי לימודים בבית הספר; לאור זאת החשיב עצמו כטיפש וחסר יכולות. בק נשאר שנה נוספת בכיתה א', עובדה שחיזקה מחשבות אלה. עם זאת, מאוחר יותר הוא הצטיין בלימודיו. בק תיאר את הוריו כבעלי מזג שונה - בעוד אביו היה רגוע, אמו הייתה הפכפכה ובלתי עקבית. בילדותו אביו עודד את התעניינותו במדע וטבע, ובק היה פעיל בתנועת הצופים. בבית הספר התיכון היה העורך של עיתון בית הספר, וסיים את לימודיו בהצטיינות.
קורות חיים > משפחתו

בק היה נשוי מעל 50 שנה לפיליס ויטמן בק, שופטת בבית המשפט של פנסילבניה, ואב לארבעה ילדים.
קורות חיים > השכלתו

בעקבות שני אחיו, החל בק ללמוד באוניברסיטת בראון, שם למד קורסים בתחומים רבים, לרבות אמנות, מוזיקה, ראיית חשבון, אנגלית ומדעי החברה. הוא התקבל לבית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל, ולאחר סיום לימודיו התמחה בבית החולים של רוד איילנד בין השנים 1946–1948 במגוון תחומים: כירורגיה, דרמטולוגיה, מחלות זיהומיות, נוירולוגיה ופתולוגיה. בהמשך רצה להעמיק את התמחותו בנוירולוגיה, אך הגיע להתמחות בפסיכיאטריה מכורח הנסיבות. הוא פקפק בפסיכואנליזה וסבר כי הנחות היסוד של תאוריה זו אינן מבוססות אמפירית, אבל החליט לעשות מאמץ על מנת להבין גישה טיפולית זו. בשנת 1950 החל התמחות בת שנתיים בפסיכיאטריה במסצ'וסטס, והסתקרן מיכולתה של הפסיכואנליזה לנסות להסביר את כל התופעות הנפשיות.
בין השנים 1952–1954 שרת בצבא ארצות הברית, והתמנה לראש מדור פסיכיאטריה. בשנת 1954 התמנה לתפקיד מדריך בפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1958 השלים את ההכשרה האנליטית שלו, וכעבור שנה, כשכבר כיהן כפרופסור לפסיכיאטריה, קיבל את המענק הראשון שלו בחקר החלומות.