stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיז לומברד
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 |  | The Forgotten | קריסטינה | סרט טלוויזיה |
| 1989 |  | Capital City | לואיז | סדרת טלוויזיה |
| 1990 |  | The Bill | סוזן פיטרפילד | בפרק "Yesterday, Today, Tomorrow" |
| 1990 |  | Perfect Scoundrels | אליס | בפרק "Sweeter Than Wine" |
| 1990 | חדר מיון | Casualty | קלייר ג'יימסון | בפרק "All's Fair" |
| 1991 |  | The Black Velvet Gown | לוסי גולמינגטון | סרט טלוויזיה |
| 1991 | ברז'רק | Bergerac | קלריסה קלדר | בפרק "Snow in Provence" |
| 1991 | צ'אנסר | Chancer | אנה |  |
| 1991–1994 | בית אליוט | The House of Eliott | אוונג'לין אליוט | סדרת טלוויזיה |
| 1992 |  | Angels | לוסי | סרט טלוויזיה |
| 1993 |  | Shakers |  | סרט טלוויזיה |
| 1996–1997 |  | Bodyguards | ליז שו |  |
| 1999 | אסתר | Esther | אסתר | מיני-סדרה |
| 2000 | מטרופוליס | Metropolis | שארלוט | מיני-סדרה |
| 2003 | סיפורי מלחמה | War Stories | גייל פילאן | סרט טלוויזיה |
| 2003 | טבע שני | Second Nature | ד"ר הארייט פלוז | סרט טלוויזיה |
| 2004–2011 | CSI | CSI: Crime Scene Investigation | סופיה קרטיס | סדרת טלוויזיה |
| 2007 |  | Judy's Got a Gun | ג'ודי למן | סרט טלוויזיה |
| 2008 | נשיקת מוות | Kiss of Death | קיי רוסו | סרט טלוויזיה |
| 2009 |  | NCIS | לארה מייסי | בפרק "Legend" |
| 2010 |  | Miami Medical | קארן | בפרק "All Fall Down" |
| 2010 | סטארגייט יוניברס | Stargate Universe | גלוריאה ראש |  |
| 2012 |  | Rogue | ונדי הולינגסוורת' | סרט טלוויזיה |
| 2012 | המנטליסט | The Mentalist | דין נורה היל | בפרק "His Thoughts Were Red Thoughts" |
| 2012 |  | Dripping in Chocolate | ג'וליאנה לאביס | סרט טלוויזיה |
| 2013 |  | The Selection | קווין אמברלי |  |
| 2014 | חוצה כוכבים | Star-Crossed | סרויה | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2014 | גרים | Grimm | אליזבת לסקלל |  |
| 2015 |  | A Student's Obsession | סטפני | סדרת טלוויזיה |
הערות שוליים

↑  "The 50 Most Beautiful People in the World: Louise Lombard". People. 41 (17). במאי 1994. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  Rampton, James (26 במאי 2008). "Louise Lombard: Death becomes her". The Independent. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Casts Trio In Pilot ‘The Lottery’, Duo In ‘Deliverance Creek’
↑  Lombard's Struggle To Keep Son British, By WENN on 27 May 2008
↑  Louise Lombard, tv.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337048805171  BIBSYS: 5010962  BNE: XX1343924  BnF: cb14548244h (data)  GND: 142979155  ISNI: 0000 0000 8142 7487  LCCN: no2004009289  NTA: 170558207  RERO: 02-A024254698  SUDOC: 130879215  VIAF: 63712779   WorldCat (עם VIAF): 63712779
נואה בק

נואה טימותי בק (באנגלית: Noah Timothy Beck; נולד ב-4 במאי 2001) הוא ידוען רשת אמריקאי המוכר בעיקר בפעילותו ברשת החברתית טיקטוק. בשנת 2019 שיחק בק כקשר בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת פורטלנד, Portland Pilots (אנ').
ראשית חייו

בק נולד ב-4 במאי 2001 בעיר פאוריה שבמדינת אריזונה בארצות הברית. בצעירותו למד בתיכון איירונווד שבעיר גלנדייל שבמדינה, ושיחק בקבוצת הכדורגל לנוער SC del Sol מפיניקס. בין השנים 2014 ל-2017, בעת שהתגורר באריזונה, הוא שימש כקפטן קבוצת הנוער הלאומית המשחקת במסגרת תוכנית הפיתוח האולימפית לכדורגל (ODP) של ארצות הברית. בהמשך הוא עבר למדינת יוטה, שם העביר את השנתיים האחרונות שלו בתיכון, ושיחק באקדמיית הנוער של קבוצת הכדורגל ריאל סולט לייק.
בשנת 2019 החל בק ללמוד באוניברסיטת פורטלנד (אנ'), שם בנוסף שיחק כקשר בקבוצת הכדורגל, המהווה חלק ממועדון האתלטיקה של האוניברסיטה, Portland Pilots (אנ'). עם זאת, בשל מגפת הקורונה הוא נשר מלימודיו לאחר הסמסטר השני שלו בשנת הלימודים הראשונה.
קריירה

בשנת 2020, במהלך מגפת הקורונה, בק הצטרף לרשת החברתית טיקטוק בזמן שהיה בהסגר. תוך חודש בלבד הסרטונים שהעלה החלו להפוך לוויראליים. נכון ליולי 2023, לבק יש 33.9 מיליון עוקבים בטיקטוק, 8.6 מיליון באינסטגרם ומעל ל-1.5 מיליון מנויים ביוטיוב. בין התכנים השונים של בק נמנים סרטוני ריקוד ומערכונים לצד קטעי שירים, סרטים ותוכניות טלוויזיה. ביוני 2020, הוא הצטרף לבית ידועני הרשת "The Sway House", לאחר שפנה אליו חברו בלייק גריי. בשהותו שם צילם בק סרטונים יחד עם הידוענים אחרים ובהמשך יצר שיתופי פעולה עם חלקם. בנובמבר 2020 נמתחה על בק ביקרות מצד מעריציו, על שגבה תשלום עבור סרטונים משותפים ("דואטים"), אם כי בהמשך הוא הבהיר כי תשלומים אלה הם חלק מעסקאות פרסום שלו עם מותגים שונים. בשנת 2020 טיקטוק כללה את בק ברשימת עשרת יוצרי התוכן פורצי הדרך של השנה.
בתחילת 2021 סיפר בק כי הוא נרשם לשיעורי משחק. ב-22 בינואר באותה שנה עלתה לשידור מיני-סדרה בת שישה פרקים בשם "Noah Beck Tries Things", הסוקרת את שגרת חייו בלוס אנג'לס כיוצר תוכן. במרץ 2021 הופיע בק על השער הדיגיטלי של מגזין הגברים VMan (אנ'). באותה שנה, בק היה אורח כבוד בתצוגת בגדי הגברים של המותג לואי ויטון. בנוסף, הוא כיכב בווידאו קליפ לשיר "Love Race" (אנ') של משין גאן קלי.
ב-24 בספטמבר 2022, בק השתתף במשחק צדקה שאורגן על ידי קבוצת היוטיוברים Sidemen, והתקיים באצטדיון The Valley (אנ') של קבוצת הכדורגל צ'ארלטון אתלטיק, הממוקם בלונדון. במהלך המשחק גויסו לצדקה מעל למיליון ליש"ט. בק סיפק שני בישולים ב-83 דקות משחק.
בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "דוקטור דוגי קאמלואה" (אנ') מבית דיסני+, המבוססת על הסיטקום הרפואי משנות התשעים "דוגי האוזר".
חיים אישיים

החל מספטמבר 2020 בק היה במערכת יחסים עם הטיקטוקרית דיקסי ד'אמליו. בדצמבר 2020, השניים ספגו ביקורת מצד מעריציהם על שיצאו לחופשה בעיר נסאו שבאיי בהאמה במהלך מגפת הקורונה. בק השיב כי הוא היה צריך "להתנתק", ופירט כי הם התנהגו בזהירות, טסו במטוס פרטי, והתארחו במלון שהיה ריק ברובו. בסוף 2021 ד'אמליו ובק נפרדו לראשונה ומאוחר יותר חזרו, עד שבסוף 2022 הם נפרדו סופית.
בק הוא אוהד של מועדון הכדורגל האנגלי מנצ'סטר יונייטד, והוא אוהד את הכדורגלן כריסטיאנו רונאלדו.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | מועמד | קטגוריה | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי ה-MIAW של MTV (אנ') | עצמו | יוצר גלובלי | מועמדות |  |
ראו גם

חשבונות הטיקטוק הנעקבים ביותר
הערות שוליים

↑  "Noah Beck - Men's Soccer". University of Portland Athletics (באנגלית). נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Robinson, KiMi (21 בינואר 2021). "Meet Noah Beck, the Arizona football player who became one of TikTok's biggest stars". The Arizona Republic (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Spangler, Todd (12 בינואר 2021). "TikTok Creator Noah Beck to Star in AwesomenessTV Reality Show". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-19 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Davenport, Khris (18 בפברואר 2021). "How TikTok Star Noah Beck Went From Collegiate Soccer Player to Viral Sensation". Complex (באנגלית). נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Twersky, Carolyn (9 באוקטובר 2020). "Ludovica Amaina Reveals Noah Beck Originally Wasn't Supposed to Be in the "Be Happy" Music Video". Seventeen (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Widjojo, Conchita Margaret (22 בינואר 2021). "TikTok's Noah Beck Says Ludovica Amaina Initially 'Didn't Want to Be as Public' About Relationship". People (באנגלית). נבדק ב-19 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Song, Sandra (11 בנובמבר 2020). "Noah Beck Responds to $10,000 TikTok Duet Backlash". Paper (באנגלית). נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Darmon, Aynslee (4 במרץ 2021). "VMan Magazine Unveils 'New Rulers' Spotlight Featuring Paris Brosnan, Noah Beck And More". ET Canada (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ponce, Kevin (3 במרץ 2021). "New Rulers: Noah Beck". VMan. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Allaire, Christian (22 בינואר 2021). "TikTok It Boy Noah Beck Reviews the Louis Vuitton Men's Show". Vogue (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guglielmi, Jodi (8 בינואר 2021). "TikTok Star Noah Beck Addresses Backlash over Bahamas Trip with Charlie D'Amelio: 'It Is What It Is'". People (באנגלית). נבדק ב-19 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Inside Dixie d'Amelio and Noah Beck's Breakup: Details". 10 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cunningham, Jack (14 ביוני 2022). "Noah Beck is an American TikTok star and Manchester United fan who idolises Cristiano Ronaldo, quit football to focus on social media and dazzled David Beckham in Soccer Aid". talkSPORT (באנגלית). נבדק ב-14 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Estos son los nominados a los MTV MIAW 2021". Billboard Argentina. 7 ביוני 2021. נבדק ב-7 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
יצחק קנפו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1912 מרוקו 
 פטירה:  1979 (בגיל 67 בערך) רמת הכובש, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
יצחק קנפו (1912, מוגדור, מרוקו – 1979, רמת הכובש) היה סופר, אמן, פעיל חברתי ואיש רוח ישראלי יליד מרוקו.
קורות חיים > במרוקו

יצחק כנפו הוא בנו של הרב דוד כנפו, שהיה אב בית הדין של מוגדור (אסואירה) ונכדו של המקובל ר' יוסף כנפו. בילדותו זכה לחינוך תורני וחינוך כללי. בגיל 13 נשלח לבית הספר הגבוה של אליאנס בפריז, למרות היותו בן של רב, מה שייתכן שהביא לכך שהיה לחילוני.
כעבור שלוש שנים חזר יצחק קנפו למרוקו והחל לעסוק בהוראה. אולם עם הזמן נטש את ההוראה לטובת העיסוק בכתיבה ובעיתונאות. ספר השירה הראשון שלו התפרסם בשנת 1933. בשנת 1939 פרסם פמפלט אנטי נאצי בשם Les Hitleriques (ההיטלריסטים). בעקבות עליית משטר וישי הושמדו כל גליונות הפמפלט, רק בשנת 1992 נמצא גיליון בודד ממנו. בד בבד החל יצחק קנפו לעסוק בפעילות חברתית וציונית במוגדור.
בזמן מלחמת העולם השנייה פתח יצחק קנפו במוגדור מועדון נוער יהודי. במועדון נערכה פעילות תרבותית, שכללה פעילות ציונית. נלמדו שירים עבריים ושירים ציוניים בצרפתית שבוצעו על ידי מקהלה שנקראה על שמו מקהלת יד"כ, או מקהלת מוגדור. המקהלה שרה באירועים שונים של הקהילה היהודית וכן בטקסי עונג שבת, שנערכו בבית הכנסת המרכזי של מוגדור, בית הכנסת צלאת אל קהל.
בטקסים הונפו דגלי ישראל והם עודדו את הציונות בקרב צעירי מוגדור היהודיים. כחלק מהמועדון פעל תיאטרון, בו קנפו העלה וביים מחזות, חלקם קלאסיים וחלקם מחזות אותם כתב. כישרונו האומנותי של יצחק קנפו התבטא גם בעיצוב התלבושות וציור התפאורות. פעילותו של יצחק קנפו במוגדור נפסקה עם מעברו לקזבלנקה בשנת 1953. לפני עלייתו ארצה בשנת 1955.
קורות חיים > בישראל

יצחק קנפו עלה לארץ ישראל בשנת 1955 והתיישב בקיבוץ רמת הכובש. שם הוא עבד כמורה לאמנות והמשיך את עבודתו האמנותית. בשנת 1976 החל להוציא חוברת בשם Lettre des lettres (מכתב המכתבים), שעסק רבות בשימור הזיכרון של יהודי מוגדור, כמו גם בנושאים ישראליים אקטואליים. מהחוברת, שהופצה בין מכריו של יצחק קנפו הופצו 14 כותרים כשהאחרונה בהן הוצאה אחרי מותו. בשנת 1979 נפטר יצחק קנפו ונקבר ברמת הכובש.
מפעלו האמנותי

יצחק קנפו היה אמן רב תחומי, סופר, מסאי, משורר, פסל, צייר, מחזאי ובמאי. הוא כתב אלפי סיפורים, מאמרים ושירים בצרפתית ובעברית. בשנת 1993, יצא קובץ ראשון של רשימותיו בשם Le Memorial de Mogador, שכלל את כל יצירתו של יצחק קנפו בנושא מוגדור. 
בשנת 1997 יצא קובץ נוסף L'Humour est Enfant de Poeme, שכלל את יצירתו הלירית של יצחק  קנפו, כולל הדפסה חוזרת של Les Hitleriques. שני הספרים בעריכת אשר כנפו. בתחום האמנות הפלסטית עסק יצחק קנפו בציור בטכניקות שונות (כולל חיתוך עץ) ובפיסול.
הוא בלט בשימור של מסורת מוגדוריאנית של ציור כתובות מאוירות. הכתובות של יצחק קנפו נודעו בסגנונן החדשני והמיוחד, שחרג ממסורת ציור הכתובות של גדול אמני הכתובות של מוגדור, ר' דוד אלקאים. בנו של יצחק קנפו, חי קנפו חי בניו יורק ועוסק בציור, בין השאר עבור וול סטריט ג'ורנל.
לקריאה נוספת

Asher Knafo, Le poete Isaac D. Knafo representant des hommes de lettres de L'aliya marocaine des annees 50 : l'homme et l'oeuvre, Tel Aviv : Universite de Tel Aviv, 1998.
ניר וגלי

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  אנימטורים
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 
ניר וגלי הוא הכינוי של צמד האנימטורים הישראלים והזוג ניר גרבר וגלי אדלבאום (שניהם ילידי 1988). הצמד ידוע בעיקר בשל סרטוני האנימציה הקומיים הקצרים שהם מפיקים. מאז 2013 יוצר הצמד סדרות סרטונים קצרים המשולבים בתוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ארץ נהדרת" של קשת.
פעילות

בתחילת דרכם יצרו אנימציות לסרטוני פרסומת, בין השאר לקופת החולים הכללית ולדואר ישראל. הסרטון הראשון שפרסמו ביוטיוב יצא בינואר 2012 והיה תצוגה של עבודות שיצרו בשנת 2011 כגון: כללית קרלו ועוד. בחודשים שלאחר מכן פרסמו סרטונים נוספים, חלקם אנימציות קומיות וחלקם סרטונים פרטיים שנעשו בהזמנה. חלק מהסרטונים זכה להצלחה ולאלפי צפיות ואפילו סרטונים שבהם הם חגגו בקליפים לאנשים שונים כשיש להם חתונה או יום הולדת כאשר שמו את פניהם בגוף אנשים אחרים שיצרו ושמו שיר.
בסוף שנת 2013 החלו ליצור סדרות סרטונים קצרות שהופיעו בתוכנית הסאטירה הטלוויזיונית "ארץ נהדרת". כל סדרה כוללת 10–12 פרקים, כשאורך כל פרק הוא בין 2 ל-4 דקות. הסדרה הראשונה, שנקראה "פינת ליטוף", התרחשה בפינת חי ועסקה בחיי בעלי החיים שבה. הסדרה השנייה נקראה "חדר וחצי" ועסקה בחייו של רווק צעיר ומוזנח בשם שולי שעובד בתור קוסם, ובחפצים המדברים שבדירה שלו, בג'וק בשם דותן, יונה בשם שמרית ועכביש בשם זאביק. על פי ההתרחשויות בסדרה נוצרה אפליקציית משחק, שזכתה ליותר ממיליון הורדות. בשנת 2018 יצא משחק ההמשך לחדר וחצי, "חדר וחצי 2" לשני המשחקים יצא דיבוב  באנגלית וערבית.
הסדרה השלישית שעלתה ב-2016 נקראת "תשע נשמות" ועוסקת בשגרת החיים של שלושה חתולי רחוב. הסדרה הרביעית שיצאה נקראת "חיי חברה" ועוסקת בחפצים ובעובדים של חברת הייטק מקומית. כחלק מהסדרה "חיי חברה" התפרסם גם סרטון לרגל חנוכה שהפך ויראלי. בסרטון סופגנייה מגיעה לקיבה ונתקלת באנזים שמנסה לחנך אותה לתזונה, בריאות ופעילות ספורטיבית. הסופגניה לא מקשיבה לעצותיו ורומסת אותו בנהירה עם סופגניות נוספות בדרכן לתחת, כשהן מתעתדות להפוך לשומן תוך כדי הקריאה "יאללה! לתחת!". הסרטון נחתם בכך שלאחר מפולת הסופגניות מגיעה לקיבה פחית דיאט של משקה, למרבה תסכולו המופגן של האנזים החבול.
הם הפיקו גם סרטונים כפרסומות לדואר ישראל באותו סגנון של חדר וחצי. ב-2022 הפיקו פרסומת לחברת טרה בקולו של יוסי מרשק כדמות הראשית, ומאז הם עושים לטרה פרסומות נוספות עד היום.
אופי ההומור בסרטונים מורכב מכמה גורמים, בהם האנשה של חפצים ובעלי חיים, היוצרת דיאלוגים משונים וסיטואציות סוריאליסטיות בין הדמויות המדובבות. בניגוד לסוגי הומור אחרים, ההומור בסרטוני האנימציה של ניר וגלי לא תמיד מתבטא בשורת מחץ מתוחכמת בסוף מהלך, ומתמקד יותר בהגחכת סיטואציות יומיומיות ופשוטות בשילוב עם אנימציה המזכירה את הסדרות איש המשפחה ומשפחת סימפסון ואת חברת האנימטורים "Goanimatr" האמריקאית.
מלבד שני היוצרים, השתתפו בהפקת הסרטונים בין השאר האנימטורים טל גדון, אוסי ולד ומתן ים. למוזיקה בסדרות אחראי אלברטו שוורץ.
חיים אישיים

ניר גרבר גדל בחיפה, גלי אדלבאום גדלה בראשון לציון. הם הכירו במהלך לימודי אנימציה בבצלאל. הם בזוגיות משנת 2004 ויש להם שתי בנות.
הערות שוליים

↑  חדר וחצי - Android Apps on Google Play, באתר play.google.com
| ארץ נהדרת |
| --- | --- | --- |
| כותבים ראשיים ויוצרים | דוד ליפשיץ • מולי שגב • אסף שלמון |  |
| משתתפים קבועים | מריאנו אידלמן • ליאור אשכנזי • גיה באר גורביץ' • רועי בר-נתן • ירון ברלד • ליאת הר לב • עלמה זק • ערן זרחוביץ' • שחר חסון • תום יער • שני כהן • אורי לייזרוביץ' • יובל סמו • אלי פיניש • איל קיציס • אסי כהן • תמיר בר • אוראל צברי |  |
| משתתפי עבר | אורנה בנאי • אודי כגן • מאור כהן • דב נבון • יעל פוליאקוב • אילן פלד • טל פרידמן |  |
| הפקות ספין-אוף | זוהי סדום • הפרלמנט • עוד כותרות |  |
| ראו גם | ארץ נהדרת - דמויות • מתוקה מהחיים • שאולי ומלחמת האזרחים • שאולי • ניר וגלי • ערוץ הכיבוד • רועי כפרי |  |
קהילת יהודי קוטנו

קהילת יהודי קוטנו היא הקהילה היהודית בעיר קוטנו שבפולין. ההתיישבות היהודית במקום מתועדת כבר החל ממחצית המאה ה-15, במכתב הגנה משנת 1513 שהעניק המלך לשלושה יהודים מתושבי קוטנו.[דרוש מקור]
מנהג ייחודי לקוטנו הוא אישור שעת הזריחה יום יום על ידי שלושה מנכבדי העיר, זכר להקרבת קרבן התמיד.
תולדות הקהילה

ראשית היישוב היהודי בקוטנו בתחילת המאה ה-15. פנקס הקהילה הראשון אבד בשריפה גדולה שפקדה את העיר בשנת 1753. הקהילה התאוששה ועם הזמן גדל מספר היהודים בקוטנו. בתחילת המאה ה-19 הוקמו מוסדות קהילתיים, לרבות בית-חולים קהילתי.
בראשית שנות השלושים של המאה ה-20, התגוררו בקוטנו כ-6,500 יהודים, רבע מתושבי קוטנו כולה.
רובם עסקו במלאכה ובחנוונות זעירה. הוקמו ארגוני עזרה הדדית, בנקים ואיגודים מקצועיים. קהילת יהודי קוטנו העניקה שירותי דת גם ליישובי הסביבה.
קוטנו התפרסמה כמרכז השכלה ולימוד תורה; גדול הרבנים שלה היה ר' ישראל יהושע טרונק, מראשוני "חובבי ציון".
בין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה, פעלו בקוטנו סניפים של כל המפלגות היהודיות, ומוסדות חינוך רבים.
ייצוג היהודים במוסדות העיר עלה על מספרם היחסי באוכלוסייה, וכדי לשנות זאת סיפחו השלטונות כפרים מהסביבה לעיר.
תולדות הקהילה > בית העלמין היהודי בקוטנו

בית העלמין היהודי בקוטנו הוקם ב-1793 על גבעה בין הרחובות סובייסקייגו, זדרויובה וטרנובסקה. קשה לאמוד את מספר הקברים, אולם לפני המלחמה חיו במקום כ-6,700 יהודים.
בזמן המלחמה נהרס בית העלמין על ידי הגרמנים, שהשתמשו במצבות לבניית מדרכות, ככרות וחצרות.
תולדות הקהילה > מוסדות החינוך בקהילת קוטנו

בית יעקב
"שאבאסובקי" - בית ספר יסודי ממלכתי שנועד לילדים יהודים ולכן למדו בו בימי ראשון ובשבתות היה סגור. בתי ספר אלו הוקמו ברחבי פולין ונועדו למשוך תלמידים יהודים למערכת החינוך הפולנית הממלכתית.
תלמוד תורה
אוניברסיטה עממית
תולדות הקהילה > אישים מפורסמים בקהילה

ר' ישראל יהושע טרונק - רב ופוסק הלכה.
יששכר מירון - מלחין
שלום אש - סופר
יחיאל ישעיהו טרונק - סופר יידיש וחוקר יהדות פולין
יוסף אקרוטני - סופר
תולדות הקהילה > בין שתי מלחמות העולם

בשני העשורים שבין המלחמות ירד מספרם של היהודים בקוטנו. חלק גדול מהיהודים עבר לגור בערים הגדולות כדי להתפרנס טוב יותר, וכן כמה כפרים שהצטרפו לעיר[דרושה הבהרה].
בשנות ה-30 היו בידי היהודים כמה מפעלי תעשייה, טחנות קמח, בתי חרושת לעולש, לבירה, מפעלי זיקוק, ספורט ועוד, אך במפעלים אלו העסיקו מעט פועלים יהודים. לדוגמה, מפעל מסילת הברזל בקוטנו – היה סגור ליהודים לחלוטין[דרושה הבהרה].
תחום הגננות וטיפוח נוי נשאר עדיין בידי היהודים[דרושה הבהרה]. בעיקר מטעי ורדים וחזוונות, וכן עבודות בית במלאכה – סוג עבודה זה הבטיח תנאי קיום בסיסיים.
עובדי הבית היהודים כגון: חייטים, סנדלרים, כובענים, - עבדו רק בתקופות מסוימות בשנה[דרושה הבהרה].
ליהודים שהיו פועלים שכירים בקוטנו לא שולמה המשכורת בזמן, ומצבם היה גרוע ביותר.
תולדות הקהילה > גורל יהודי הקהילה בשואה

ערב מלחמת העולם השנייה ישבו בקוטנו קרוב ל-7,000 יהודים.
מיד עם כניסת הגרמנים לקוטנו, החלו פגיעות פיזיות ביהודי העיר, גזל רכוש יהודי, חטיפות לעבודות כפייה ופגיעה במוסדות יהודיים.
המלחמה גרמה לקרבות כבדים בעיר. רבים מהיהודים החלו לעזוב את העיר, אך חזרו בגלל חסימת הדרכים וכיתור צבאות הגרמנים.
הגרמנים נכנסו לקוטנו ב-15 בספטמבר וכעבור 4 ימים רוכזו הגברים היהודים באחת הכנסיות ובקולנוע ומשם נשלחו לעבודות פרך בפיונקי.
בית הכנסת עלה באש כמה פעמים ולא נותר ממנו אלה שלד מפויח, כל הגברים בני 14–16 חויבו לעבוד יום שלם ברציפות פעמיים בשבוע אצל הגרמנים. ובינואר החלה חובת העבודה על הנשים בגילאי 18–25.
גם בקוטנו נמשכה שדידת רכוש מהבתים ומכוניות, היודנראט הוקם בנובמבר 1939 ותפקידו היה לאסוף כספים לתשלום על עונשים וגיוס צוותי-עבודה.
הקמת הגטו
ב-16 ביוני 1940 הוקם הגטו היהודי בשטחו של בית החרושת החרב לסוכר "קונסטנציה". אליו אולצו היהודים לעבור תוך 24 שעות מהקמתו.
רשויות העיר הבטיחו לספק כרכרות אך ההבטחה לא קויימה, על כן נאלצו יהודי העיר להכניס לגטו רק דברים שיכלו לשאת בידיהם.
בגטו היו 5 בניינים בני קומה אחת ואולמות מחוסרי גג; את הגטו ניהל היודנראט שארגן אספקת מזון זעומה בכל יום.
יציאה לעבודה איפשרה להבריח לגטו מצרכי מזון וחומרי הסקה, ובנוסף הפולנים היו מתקרבים לגדר התיל ומוכרים מזון וקונים חפצים מהיהודים.
היו בריחות של יהודים מהגטו לכפרים ששם יכלו לחיות בתנאים נוחים יותר. בתוך הגטו היו הכנות להפעלת בית-ספר ובית יתומים, אך פרצו מגפות של טיפוס ובשל כך הלמידה לא החלה. היהודים חיו בתנאים קשים; 10 נפשות על מטר רבוע, בקור קשה והתפשטות של מחלות מידבקות.
הגרמנים סגרו את הגטו וכתבו "סכנת מגפה – הכניסה אסורה לחלוטין". מספר המתים הלך וגדל, הרעב גברו נשלחה בקשה לגטו ורשה להביא רופא לגטו קוטנו.
ב-1941 גברה המגפה, נאסרו רוב חברי הקבוצה של מבריחי הבשר ומספר היהודים בקוטנו ירד ל-6,015 בלבד. ב-1942 שולחו יהודי קוטנו למחנה השמדה בחלמנו.
לא חזרו יהודים אליה לצמיתות.
למרות המצב הקשה התקיימה בגטו עזרה הדדית ופעילות תרבותית.
כמעט כל יהודי קוטנו נספו בשואה. רבים נפטרו בשל התנאים הקשים ששררו בגטו, אותו כינו הגרמנים repierlager ("מחנה המתפגרים"). הנותרים גורשו למחנה ההשמדה "חלמנו", שם נספו.
רק 213 מבני הקהילה היהודית בקוטנו שרדו את השואה.
לאחר השואה

קהילת קוטנו חרבה בשואה ולא הוקמה שוב.
בספטמבר 2015 התבצעו עבודות ניקיון בבית העלמין בקוטנו, שאורגנו על ידי אגודת ידידי קוטנו.
הנצחת הקהילה

אנדרטה לזכר יהודי קוטנו, שהוקמה בשנות ה-80 בבית העלמין היהודי. ועליה נכתב, פולנית ועברית:
כאן נקברו יהודי קוטנו אשר התגוררו בה מאז תחילת המאה ה-15.

בית העלמין הזה הוקם בשנת 1793. היהודים נקברו כאן עד מרץ 1943.

אנחנו מתבקשים לשים לב להתנהגות מכובדת.
אנדרטה לזכר יהודי קוטנו שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון.
לקריאה נוספת

פנקסי הקהילות פולין, כרך 1, לודז' והגליל, עמ' 222–230, הוצאת יד ושם
"קוטנו היהודית - דף הבית". נבדק ב-2017-06-29.
הערות שוליים

1 2 3  קוטנו KOTNO, באתר מרכז מורשת יהדות פולין (אורכב 22.03.2017 בארכיון Wayback Machine)
1 2 3  קהילת יהודי קוטנו, מאגרי המידע הפתוחים של מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות. 25-03-2019
1 2 3  פורום יוצאי פולין בישראל
↑  מתוך דף מידע על יהודי קוטנו, באתר יד ושם
↑  גנאלוגיות יוצאי קוטנו באינטרנט, באתר יהודי קוטנה
↑  קוטנו (Kutno), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
האנדרטה ליהודי קוטנו בבית העלמין בחולון
צדוק כהן

| --- | --- |

צילום מאת נאדאר
 לידה:  18 בפברואר 1839 מומנהיים, צרפת 
 פטירה:  8 בדצמבר 1905 (בגיל 66) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מדינה:  צרפת
 השכלה:  הישיבה בשטרסבורג   בית המדרש הרבני של צרפת
 מקום פעילות:  פריז
 תקופת הפעילות:  ? – 8 בדצמבר 1905 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית קונסיסטוריאלית
 תחומי עיסוק:  רב ראשי של פריז   רב ראשי של צרפת 1905-1889
 רבותיו:  הרב סלומון לוי    הרב מואיז בלוך
 בני דורו:  בנימין זאב הרצל   אדמונד ג'יימס דה רוטשילד   אליעזר בן יהודה
 חיבוריו:  "העבדות בתנ"ך ובתלמוד"
 בת זוג:  ארנסטין לבית מייר
 צאצאים:  לאון צדוק-כהן, רופא
 
 תפקידים נוספים:  הקים את "החברה ללימודים יהודיים"   ראש הסניף הצרפתי של "חובבי ציון"
 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד  קצין החינוך הציבורי 
 
הרב צדוק כהן. לבוש רבני צרפת היה כמעט זהה לכמרים, שכן הוא נרכש באותה חנות, ליד כנסיית סן-סולפיס בפריז
הרב צדוק כַּהן (בצרפתית: Zadoc Kahn;‏ 18 בפברואר 1839 – 8 בדצמבר 1905, י' בכסלו תרס"ה) היה תאולוג ומנהיג יהודי צרפתי, רבה של פריז ובהמשך רבה הראשי של צרפת
(1889–1905). הרב כהן היה מראשי תנועת חיבת ציון, והשפיע על ידידו, הברון דה רוטשילד, לסייע לתנועה הציונית בארץ ישראל.
קורות חיים

נולד ב-1838 במומנהיים שבצרפת, בצפון חבל אלזס, למשפחה יהודית אדוקה. אביו היה אדם פשוט שעסק ברוכלות, אמו הייתה צאצאית לשושלת ארוכה של רבנים: סבה, הרב יעקב מאיר, היה חבר הסנהדרין של פריז שהוקם על ידי נפוליאון, ושימש כרב הראשי של שטרסבורג וחבל הריין התחתון. מגיל 11 נשלח ללמוד אצל הרב איזק בר מבישהיים, לאחר מכן ביישוב ברימאט אצל הרב סלומון לוי, שהכין אותו למבחני הכניסה לבית המדרש לרבנים במץ.
כהן למד בישיבה בשטרסבורג, היה תלמידו של הרב משה בלוך מאוּטנהיים המכונה "החכם מאוטנהיים" מחבר ספר "ישמח משה על מסכת חולין" (ירושלים תשנ"ח) ומאוחר יותר, החל משנת 1856 למד בבית המדרש לרבנים במץ. בשנת 1859 עבר עם בית המדרש לרבנים למושבו החדש בפריז. יחד עם איזידור לב הצטיין כראשון בלימודים במחזורו.
ב-1862 הוסמך לרבנות, והחל לשמש כמנהל התלמוד תורה של המכון. ארבע שנים מאוחר יותר, הפך לסגנו של הרב הראשי של פריז, לזר איזידור (Lazare Isidore). עם פרישתו של הרב איזידור, קפצו רבים על תפקיד הרב הראשי, אולם הרב כָּהן נבחר, בעיקר בשל ההתפעלות הרבה שעורר החיבור שכתב: "L'Esclavage selon la Bible et le Talmud" ("העבדות בתנ"ך ובתלמוד") ב-1867. [דרוש מקור]
בשנים 1870–1871 עמד הרב צדוק כהן מול מאורעות המלחמה בין פרוסיה ובין צרפת וניתוק חבל הולדתו, אלזס, משאר צרפת, בעקבות כיבושו על ידי פרוסיה.
פעילותו הציבורית

עד שנת 1880 ייצג אדולף כרמיה את יהודי צרפת בתחומים רבים, ולאחר מותו ראו רבים ברב כַּהן את ממשיכו. באותה שנה הוא הקים את "החברה ללימודים יהודיים" (Société des Études Juives), שבראשה עמד, ואשר ביטאונה 'Revue des Études Juives' משמש עד היום כמקור מחקר חשוב ללימודי יהדות צרפת. החברה ללימודים יהודיים נחשבת כור מחצבתה של "היהדות הצרפתית" (franco-judaïsme).
בשנים 1881–1882 החלה הגירה גדולה של יהודים ממזרח אירופה, וחלקם הגיע לצרפת. הרב כַּהן נרתם לקליטת המהגרים, אולם נאלץ להתמודד עם ארגוני הצדקה היהודיים בצרפת, שביקשו לצמצם את מספרם. כאשר עלה על הפרק רעיון יישוב יהודים במושבות בארגנטינה, תמך בכך הרב כַּהן, ואף הסמיך את הברון הירש להוציא את התוכנית לפועל.
ב-1882 סייע הרב כהן לרב שמואל מוהליבר להיפגש עם הברון רוטשילד. בעקבות פגישה זו הוקמה המושבה מזכרת בתיה והחל שיתוף הפעולה של הברון עם היישוב היהודי בארץ ישראל.
בשנת 1889, בגיל 50, נבחר הרב כַּהן לשמש כרבה של צרפת כולה , תפקיד שבמסגרתו תרגם עם רבנים נוספים את התנ"ך לצרפתית, והיה שותף לכתיבתה של אנציקלופדיה יהודית. רבות מדרשותיו הועלו על הכתב ופורסמו בכמה קבצים.
תמיכתו בדרייפוס

בשנת 1895, התחוללה פרשת דרייפוס. הרב כַּהן הכיר את דרייפוס מאלזס, ואף היה זה שחיתן אותו. הוא היה משוכנע בחפותו, והעיד על יושרו בפני בית המשפט. הוא יצא נגד התקשורת, בטענה שכבר הרשיעה את דרייפוס לפני תום משפטו, ולאחר שהורשע ביקש לבקר את דרייפוס בכלאו, אך בקשתו נדחתה.
כרבה הראשי של צרפת לחם הרב כַּהן לא רק למען דרייפוס, אלא נגד האנטישמיות בצרפת בכלל, ובמיוחד נגד העיתון האנטישמי "La Libre Parole". פעילותו האקטיבית הייתה בניגוד לעמדת רבני צרפת, שסברו כי יש להחריש ולתת לפרשה לגווע, ולגרום בכך נזק פחוּת ליהודי צרפת. הוא הצהיר כי "ליהדות אין מה להתבייש, לא בעבר ולא בהווה שלה, וזה דבר שיש להצהיר באופן גלוי ואמיץ."