stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לב לאחים
הערות שוליים

↑   אור קשתי, אלפי ילדים חילונים הצטרפו לבתי ספר חרדיים בחסות ארגון החזרה בתשובה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2015
↑  ראוכברגר סיפר על כך שארגון לב שומע מהווה השראה בעבור אנשי מקצוע רבים, כשהוא מתנהל בהכוונתם של גדולי התורה., באתר בחדרי חרדים
1 2  לב שומע: נחנך הפרויקט החדש 'מקדמים בקהילה', באתר כל הזמן
↑  עולים לישיבה גדולה? זו ההדרכה מה'גדולים', באתר כיכר השבת
↑  קול הלשון - כנס חינוך - ועידת עולם הישיבות, ע"י ארגון לב שומע, באתר www.kolhalashon.com
↑  מרן הרב שטיינמן הורה לר"מים: "צריך להתייחס לכל בחור", באתר כיכר השבת
↑  גדולי ישראל בכנס החינוך 'לב שומע', באתר jdn
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306831005171  VIAF: 157648304   WorldCat (עם VIAF): 157648304
ליאור מנור

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1962 (בן 62) ישראל חולון, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מקצוע:  קוסם, אמן טלפתיה, מנטליסט
 liormanor.co.il
 
ליאור מנור (נולד ב-23 ביוני 1962) הוא קוסם, אמן טלפתיה, מנטליסט, מנחה כנסים ומרצה ישראלי אשר נבחר בדצמבר 2018 כנשיא אגודת הקוסמים הישראלית.
הוא אמן בידור המשתמש בקסמים ובטלפתיה כאמצעי להעברת מידע והטמעת מסרים, ומקפיד לא להציג עצמו כבעל כוחות על-טבעיים ומתנגד לאלה הטוענים שיש להם כאלה.
ביוגרפיה

ליאור מנור נולד בחולון לאריה ורחל מנור, ניצולי שואה. אביו היה סא"ל בחיל האוויר ולאחר מכן, סמנכ"ל בינוי ברשת מלונות דן. אמו הייתה עקרת בית. אחיו הבכור, עמי מנור, היה יו"ר קבוצת הכדורסל הפועל חולון.
בילדותו, עסק ליאור מנור בחידות מתמטיקה ופיזיקה וגם בקסמים, אך נטש את התחום בשל פחד קהל.
את שירותו הצבאי עשה ביחידת לוחמה אלקטרונית של חיל האוויר בחרמון.
לאחר סיום הלימודים לתואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב מאוניברסיטת תל אביב, ובעקבות מופע קסמים של רוני שכנאי, החליט מנור לחזור לתחום. הוא החל ללמוד אצל שכנאי, עד שהרגיש בשל והחל להופיע באופן עצמאי, כאשר אשתו שימשה לו אסיסטנטית.
בשנת 1994 הנחה פינה קבועה בתוכנית האירוח של דן מרגלית בערוץ 2, בה חזה את מספרי הגרלת הלוטו.
בשנים 1997–1998 היה הקוסם הישראלי הראשון שקיבל תוכנית טלוויזיה משלו. התוכנית "קלף חזק" שודרה בערוץ 1 ורצה במשך שתי עונות. במהלך התוכנית, בין היתר, עצר את הדופק, פתר חידה של דן חמיצר, ונהג ברחבי תל אביב עם עיניים מכוסות. בשנים 1999–2000 הנחה פינה קבועה בתוכנית של רפי רשף, בה חזה לראשונה את תוצאות בחירות 1999 ועצר את שעון הספירה לאחור למילניום על בנייני עזריאלי.
בנוסף לפעילותו בתחום הקסמים, מנור פעיל חברתי בתחום מחלת הסוכרת, עימה הוא מתמודד מעל 27 שנים. ב-2013 צוטט בספר "המדריך לעתיד" של ד"ר רועי צזנה, חוקר ביחידה לחיזוי טכנולוגי וחברתי באוניברסיטת תל אביב, בהקשר לטיפול שבמסגרתו מתוכנתים מחדש תאים בגוף ומשנים את צורתם ואת תפקודם. מנור צוטט כחולה סוכרת שיעדיף לקבל את הטיפול קודם ורק אחר כך לדון בסוגיות האתיות.
מנור נשוי ואב לשלושה.
פרסים בהם זכה

פרס "ריצ'רדי" לשנת 1994 על פיתוח, קידום, תרומה ומצוינות בתחום הטלפתיה מטעם אגודת הקוסמים הישראלית
פרס "מופע הטלפתיה הטוב ביותר בעולם" לשנת 2001 מטעם איגוד הטלפתים העולמי
פרס "היצירתיות" לשנת 2009 מטעם איגוד הטלפתים העולמי
פרס על מפעל חיים מטעם אמ"י בשנת 2015
ספרים ופיתוחים

בשנת 2005 הוציא את ספרו הראשון, "ספר הקסמים של ליאור מנור" שבו הוא מלמד ומדגים קסמים, ברמות קושי עולות. הספר כולל הסברים מפורטים המאפשרים גם למתחילים להפוך להיות קוסמים.
בשנת 2009 פיתח שתי אפליקציות קסמים לאייפון: "The Balloons Magic" ואת "Isensor Magic"
הסרט "מדעברא קדברא" - סרט בתלת-ממד המוצג בתערוכת "קסם של מדע" במוזיאון המדע בחיפה. הסרט מלמד קסמים ומסביר את דרך הפעולה שלהם על פי עקרונות מדעיים. הסרט מוצג באולם אינטראקטיבי.
וינטר פמילי

וינטר פמילי (באנגלית: Winter Family) הם צמד של מוזיקה ותיאטרון דוקומנטרי.
וינטר פמילי
וינטר פמילי הוא צמד של האמנית רות רוזנטל (ישראל) והמוזיקאי קסאבייה קליין (צרפת). מאז שהכירו ביפו ב-2004, הם חיים ומנגנים ביחד. המוזיקה שלהם מינימליסטית, אקספרימנטלית ולעיתים פוליטית.
האלבומים שלהם יצאו בלייבלים Sub Rosa (בלגיה), Alt-Vinyl (אנגליה), Psychic Mule (ארה״ב), ו-Ici, d'ailleurs... (צרפת). במשך השנים הם הופיעו בגלריות, מועדונים וכנסיות ברחבי העולם ושיתפו פעולה עם כוריאוגרפים, במאי קולנוע, מוזיקאים ואמנים. וינטר פמילי יוצרים גם עבודות תיאטרון דוקומנטרי איתם הם מופיעים מאז 2011 באירופה, צפון אמריקה ויפן.. בחלק מהזמן הם מופיעים עם ביתם שרליי (חליל צד, קולות)
חברים

רות רוזנטל - שירה, תופים, מכונות
קסאבייה קליין - הרמוניום, אורגנים, פסנתר, עוגב כנסייתי
דיסקוגרפיה

2007 - Winter Family
2007 - Where did you go my boy?
2011 - Red Sugar
2014 - How Does Time
2016 - No World (book/cd)
2017 - South From Here (הופץ על ידי Ici, d'ailleurs...)
הצגות תיאטרון דוקומנטרי

2011 :ירושלים עופרת יצוקה - מסע הזוי לדיקטטורה רגשית (הפקה : Centquatre Paris, La Fonderie le Mans),
2015 : No World / FPLL (הפקה : תאטר וידי לוזאן, פסטיבל אביניון)
2018 : H2-חברון (הפקה Théâtre des Amandiers - Nanterre, MC93 Bobigny, TNB Rennes, Théâtre Vidy-Lausanne)
פרסים

2011 : פרס אמפסיאנס, פריז
2010 : מלגת וילה מדיצ'יס הורס לס מורס - ניו יורק
הערות והפניו

↑   אבי פיטשון, "וינטר פמילי" בהופעה: מהממים כמו שמורת טבע ומפחידים כמו יער באישון לילה, באתר הארץ, 13 ביולי 2016
↑   בן שלו, באלבום של "וינטר פמילי" האורגן הוא איבר פועם והדם ממש אינו קטשופ, באתר הארץ, 20 בפברואר 2017
↑  "Jérusalem plomb durci (voyage halluciné dans une dictature émotionnelle) - Spectacles dans le Grand Paris". Télérama.fr (בצרפתית). נבדק ב-2018-11-06.
↑  "«Jérusalem plomb durci», sous conditionnement". Libération.fr (בצרפתית). נבדק ב-2018-11-06.
↑  "No world, miroir glaçant de l'époque tendu par Winter Family". L'Humanité (בצרפתית). 2015-07-13. נבדק ב-2018-11-06.
↑  "H2 – HÉBRON • Nanterre-Amandiers". www.nanterre-amandiers.com. נבדק ב-2018-11-06.
ליאור רוכמן

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1981 (בן 43) נְתַנְיָה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאור רוכמן (נולד ב-9 באוקטובר 1981) הוא קוסם ומנטליסט (אמן טלפתיה) ישראלי, שחקן תיאטרון וטלוויזיה, ויועץ בתחום הקסמים.
קריירה

רוכמן נולד וגדל בנתניה. הוא הושפע ממופע קסמים בו צפה בגיל 6, ולמד את אמנות הקסמים דרך ספרים, סרטים ואימונים. השתתף בתחרויות קסמים של אגודת הקוסמים לאורך השנים וזכה במקומות ראשונים. שירת בצה"ל בלהקה צבאית ובהמשך כקוסם צבאי.
בשנים 2001-2004 למד לימודי משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. שיחק במספר הצגות בתיאטראות בארץ, בהן "לא על הזמירים" של תיאטרון באר שבע, "פיגמליון" של תיאטרון חיפה, "שום בצל" של תיאטרון מדיטק ו"זוהר" של תיאטרון הקאמרי. בשנים 2006-2012 שיחק בהצגה "משחקים בחצר האחורית" בתפקיד שמוליק בתיאטרון הקאמרי, והוא ממשיך לשחק בהצגה זו בשנת 2013 בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער.
בשנים 2008-2009 כיכב בשתי עונות של תוכנית הטלוויזיה "העוקץ" בערוץ 10 לצד נמרוד הראל. בתוכנית הוא מבצע עם שותפיו "עוקצים" ונוכלויות שונות מול המצלמה, במטרה להזהיר את הציבור מכך.
בשנת 2012 השתתף בתוכנית "מי יפיל את המאסטר" בערוץ 2, בקטע שנבחר לקטע הטלפתיה המצחיק ביותר בתוכנית.
בשנים האחרונות הוא מרצה בכנסים של קוסמים ושופט בתחרויות קסמים באגודת הקוסמים הישראלית. הוא משמש כיועץ קסמים להפקות והצגות תיאטרון, בהן "האריסטוקרטים" ו"סוף טוב" של תיאטרון הקאמרי, "היפה והחיה" של התיאטרון המסחרי ו"החולה המדומה" של תיאטרון החאן.
ב-2013 החל להופיע במופע טלפתיה, בו הוא עוסק בקריאת מחשבות והעברת מחשבות, כיפוף מתכות, טלקינזיס (הזזת חפצים בכוח המחשבה), עצירת שעונים, זריזות ידיים בקלפים וקטעי בידור בקסמים. לטענת רוכמן, האפקטים שהוא מבצע אינם פועלים בשל כוחות על-טבעיים, אלא באמצעות טכניקות של סוגסטיות, דמיון מודרך, קריאת שפת גוף, אינטואיציה, כוח השפעה ועוד.
חיים אישיים

רוכמן נשוי אב לשניים, מתגורר כיום בתל אביב.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של ליאור רוכמן באתרו האישי
↑  מערכת העוקץ, אשף בזריזות ידיים, באתר nana10‏, 27 באוקטובר 2008
↑  המופע למבוגרים, באתר של ליאור רוכמן
נעם שובל

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1968 (בן 56)
 ענף מדעי:  גאוגרפיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  אריה שחר 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 ביולי 2001) 
 תרומות עיקריות
 חקר התיירות והתרבות כמנופים לפיתוח עירוני
 
נעם שובל (נולד ב-20 בנובמבר 1968) הוא פרופסור מן המניין במחלקה לגאוגרפיה, ראש פורום אירופה באוניברסיטה העברית ולשעבר ראש בית הספר לתלמידים מחו"ל ע"ש רוטברג באוניברסיטה העברית, חוקר תיירות וגאוגרפיה.
ביוגרפיה

שובל סיים לימודי תואר ראשון בהצטיינות יתרה במחלקה לארכאולוגיה וגאוגרפיה של האוניברסיטה העברית (1994), בשנת 2001 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית בהנחייתו של פרופ' אריה שחר, ועשה פוסט-דוקטורט במחלקה לגאוגרפיה של קינגס קולג' לונדון, האוניברסיטה של לונדון (2000–2001). בשנים 2007–2008 הוא שהה במחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת היידלברג בגרמניה כעמית מחקר של קרן אלכסנדר פון הומבולדט. בשנת הלימודים 2014–2015 היה בשבתון במרכז למחקר עירוני וחברתי של אוניברסיטת פיטסבורג.
בשנים 2009–2013 שימש כראש המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית.
בשנת 2015 מונה לעמוד בראש פורום אירופה, אשר מאגד בתוכו שני חוגים אקדמיים: לימודי אירופה ולימודי גרמניה בת זמננו.
בשנים 2015–2017 הוא שימש נשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית.
בשנת 2018 מונה לראש בית הספר לתלמידים מחו"ל ע"ש רוטברג באוניברסיטה העברית.
תחומי התעניינותו העיקריים הם תיירות ותרבות כמנופים לפיתוח עירוני, מודלים של מיקום בתי מלון וכלים לניהול תיירות בערים היסטוריות. בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] הוא החל לחקור ולפרסם באופן נרחב בנושא של יישום שיטות איתור מתקדמות בתחום שונים של מחקר מרחבי, כגון תיירות, לימודים עירוניים ורפואה.
נועם שובל נשוי ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  קורות חיים, נעם שובל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267992905171  GND: 1168909317  ISNI: 0000 0000 8377 3535  LCCN: n2006065761  NKC: mzk20191051914  NTA: 322137705  ORCID: 0000-0002-8072-1398  SUDOC: 137784570  VIAF: 43729974   WorldCat (עם VIAF): 43729974
נעם ניסן

| --- | --- |

נעם ניסן, 2016
 לידה:  20 ביוני 1961 (בן 63) ישראל 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום מגורים:  רחובות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מנחה לדוקטורט:  ריצ'רד קארפ 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  מיכל פרנס, Liad Blumrosen, Moshe Babaioff, Michael Schapira, Shahar Dobzinski, Ilan Nehama, Ahuva Mu'alem, אמיר רונן, Ron Lavi, אמיר שפילקה, אמנון תא-שמע, ינאי א. גונצ'רובסקי 
 פרסים והוקרה:  פרס קנות' (2016)  פרס גדל (2012)  פרס מיכאל ברונו (2004)  ACM Doctoral Dissertation Award (1990) 
 
נעם ניסן (נולד ב-20 ביוני 1961) הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית אשר עוסק בתורת המשחקים האלגוריתמית. זוכה פרס גדל (2012), פרס קנות' (2016), ופרס רוטשילד (2018).
שימש כדיקן בית הספר להנדסה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית.
החל משנת 2022 חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
קורות חיים

נולד לרחל ומרדכי (מנתא) ניסן. אביו היה פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית.
ניסן סיים בהצטיינות יתרה תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית, בשנת 1984. בשנת 1988 סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהנחייתו של ריצ'רד קארפ. הדוקטורט עסק בשימוש בבעיות קשות ליצירת מחוללים פסבדו-אקראיים, זכה בפרס התזה המצטיינת של ה-ACM, ויצא בגרסה מורחבת בהוצאת MIT. לאחר פוסט-דוקטורט ב-MIT, הצטרף בשנת 1990 לסגל האוניברסיטה העברית.
ניסן עוסק בתורת המשחקים האלגוריתמית, וערך יחד עם טים ראפגרדן, אווה טרדוש וויג'אי וזירני, את הספר Algorithmic Game Theory, בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 2012 הוענק לו פרס גדל יחד עם אליאס קוטסופיאס, כריסטוס פאפאדימיטריו, טים ראפגרדן, אווה טרדוש ואמיר רונן, על הנחת היסודות בתחום תורת המשחקים האלגוריתמית. הפרס ניתן בפרט על מאמר משנת 2001 שפרסם ניסן יחד עם אמיר רונן, ובו טבעו את המונח תכנון מנגנונים אלגוריתמי, והציגו מגוון שימושים לתאוריות של תכנון מנגנונים במדעי המחשב, כולל היבטים אלגוריתמיים וסיבוכיים.
בשנת 2004 הוענק לניסן פרס מיכאל ברונו מטעם קרן יד הנדיב.
בשנת 2016 זכה בפרס קנות'.
בשנת 2019 זכה בפרס FOCS על תרומה משמעותית ומתמשכת בתחום מדעי המחשב התאורטיים.
תחום נוסף שבו עוסק ניסן הוא הוראת מדעי המחשב. יחד עם שמעון שוקן כתב ספר קורס בשם "The Elements of Computing Systems", ובו מתנסה הסטודנט בבניית מחשב על כל שלביו, החל מהרכיבים הבסיסיים ביותר (שערים לוגיים) ועד לכתיבת מערכת הפעלה ותוכנות בשפה עילית.
נשוי למיכל שטייניץ ואב לשלוש בנות. שניים מאחיו מרצים גם הם באוניברסיטה העברית: איתי ניסן בחוג לפילוסופיה ואודי ניסן בבית הספר ע"ש פדרמן למדיניות ציבורית וממשל. גיסו הוא השר לשעבר יובל שטייניץ.
הערות שוליים

↑  הודעה על בחירת חברים חדשים לאקדמיה
↑  Nisan, Noam; Ronen, Amir (2001), "Algorithmic mechanism design", Games and Economic Behavior (35): 166–196.
↑  Three Papers Cited for Laying Foundation of Growth in Algorithmic Game Theory
↑  FOCS Test of Time Award, IEEE Computer Society Technical Committee on Mathematical Foundations of Computing (באנגלית אמריקאית)
↑  מודעת אבל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307067305171  PLWABN: 9810556068105606  ACM DL: 81100515690  BnF: cb15099564h (data)  dblp: n/NoamNisan  GND: 137125372  ISNI: 0000 0000 8357 7550  LCCN: n91110746  LNB: 000312485  MGP: 106244  NKC: stk2008461337  NTA: 133695743  ORCID: 0000-0003-3106-6304  SUDOC: 091644623  VIAF: 12600351   WorldCat (עם VIAF): 12600351
קארל יוהאן יוהנסון

קרל יוהאן אנטון יוהנסון (בשוודית: Karl-Johan Anton Johnsson; נולד ב-28 בינואר 1990) הוא כדורגלן שוודי, המשחק בעמדת השוער בשטרסבורג.
קריירת מועדונים

יוהנסון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ראנסלוב. בשנת 2005, הצטרף לקבוצת הנוער של האלמסטד. ב-24 באוגוסט 2008, יוהנסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד יורגודן, כאשר נכנס כמחליף במחצית. ב-20 בנובמבר 2008, הצטרף לאימוניה של מנצ'סטר סיטי, אך לא הצטרף לקבוצה. במהלך עונת 2011, הפך לשוער הראשון של הקבוצה הבוגרת.
ב-5 בנובמבר 2012, דווח כי יוהנסון יצטרף לניימכן ההולנדית, ב-1 בינואר 2013.
ב-10 ביולי 2014, חתם בראנס מליגת העל הדנית, בה שיחק שנתיים בסיומן הצטרף לגנגאן מצרפתית.
ב-12 ביולי 2019, יוהנסון חתם לארבע שנים בפ.צ. קופנהגן.
ב-31 באוגוסט 2023 חתם בבורדו מהליגה הצרפתית השנייה. בסיום העונה שוחרר מהמועדון לאחר שהלך לפירוק וכעבור זמן קצר חתם בשטרסבורג.
קריירה בינלאומית

יוהנסון, שיחק בנבחרות הצעירות של שוודיה. בינואר 2012, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת קטר הצעירה.
במאי 2018, יוהנסון נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
משה לנגוצקי

משה לנגוצקי בסדום ב-1950
יד לזכרו של לנגוצקי במחנה העובדים ההיסטורי שלמרגלות הר-סדום
מצבת קברו של לנגוצקי
משה לנגוצקי בן 67
משה (מוֹסיָה) לנגוֹצקי (6 באוגוסט 1901 – 16 ביוני 1986) היה ראשון חלוצי ים המלח.
קורות חיים

משה לנגוצקי נולד בצ'יטה שבמזרח סיביר לזוג כורי זהב. סבו של אביו, יוסף לנגוצקי, הוגלה על ידי המשטר הצארי לסיביר מאומן שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) 80 שנה קודם לכן.
בהיותו בן 17, במהלך המהפכה הרוסית (1917) וטרם סיום לימודיו בבית הספר התיכון, גויס לצבא הלבן בסיביר. בדרכו לארץ נדד כשנתיים במונגוליה ובמנצ'וריה. ב-1921 הגיע לארץ ישראל, השתתף בייבוש ביצות כבארה, עבד כפועל בניין בתל אביב וכחקלאי בעין חרוד, ואף היה פועל ראשי במשקו של משה נובומייסקי, ממקימי חברת אשלג ארץ-ישראלית, בגדרה.
ב-4 באפריל 1925, היום הראשון למניין שנות תעשיות ים המלח, ירד לנגוצקי, לפי בקשת נובומייסקי, לחופו הצפוני של ים המלח. שנתיים וחצי פעל באזור לבדו, ערך תצפיות, סקרים וניסויי הפקה ראשונים של אשלג וברום ממי הימה. עד להקמתה של חברת האשלג הארץ-ישראלית וקבלת הזיכיון ב-1 בינואר 1930 ניהל לנגוצקי את אתר הניסויים, שאליו הצטרפה חבורת חלוצים. עם הקמת החברה ניצח על מלאכת בניית בריכות האידוי, שאיבת מי הימה אל הבריכות, ארגון התחבורה היבשתית ותפעול הציוד המכני הכבד של החברה. עד תום מלחמת העצמאות הקים וניהל את מחלקת הים של החברה, שהפעילה כלי שיט בין המפעל שבצפון הימה לבין המפעל הדרומי שבסדום; באותן שנים היה זה הקשר התחבורתי היחיד בין חלקי המפעל.
משה לנגוצקי היה מפקדה הראשון של ההגנה באזור. הוא היה יד ימינו של נובומייסקי במיזמים מיוחדים – שאיבה ממפלסים עמוקים של הימה; סקרים מקדימים להקמת סניף המפעל בסדום; הקמת מערכת להעברת מים מתוקים לסדום ממעיינות א-צאפי שבעבר הירדן באמצעות צינור ימי; בדיקת היתכנות תובלה בין ים המלח לבית שאן בצפון ולעקבה בדרום. משהסתיימה מלחמת העצמאות, שבה חרב המפעל בצפון, ולאחר שפונו כל עובדי חברת האשלג שהיו נתונים במהלך המלחמה במצור של שבעה חודשים בסדום, נשאר לנגוצקי במקום יחד עם קומץ נאמנים לשמור ולתחזק את המפעל שבסדום.
עם הקמת חברת מפעלי ים המלח, יורשתה של חברת האשלג הארץ ישראלית, ביוני 1952, הצטרף אליה לנגוצקי. במפעלי ים המלח ניהל את מחלקת הציוד המכני הכבד עד צאתו לגמלאות ב-1969, בתום פעילות רצופה של 44 שנים בצפונו של ים המלח ובדרומו.
ב-1962 זכה לנגוצקי בפרס העבודה של ההסתדרות על דבקותו, מסירותו והצטיינותו בעבודה בים המלח. ב-1985 הוכתר לאזרח כבוד של המועצה האזורית תמר.
משה לנגוצקי נפטר ב-1986, בגיל 85, ונקבר בקיבוץ עין גדי אל מול ים המלח.
בנו של משה, יוסי לנגוצקי, הוא גאולוג, אלוף-משנה במילואים, בעל עיטור המופת, חתן שני פרסי ביטחון ישראל ואבי תגליות הגז של שדות תמר ודלית בים התיכון. ביוזמתו של בנו, בשיתוף חברת מפעלי ים המלח והמרכז למחקר ופיתוח בים המלח של המועצות האזוריות תמר ומגילות, יצאו לאור שמונה גליונות בסדרת "מלח הארץ – יד לחלוצי ים המלח משה נובומייסקי ומשה לנגוצקי".
נכדו של משה, אורן וכט, הוא ראש המחלקה לרפואת חירום באוניברסיטת בן-גוריון
לקריאה נוספת

שלמה דרורי, "מוסיה לנגוצקי – 60 שנות חלוציות בים-המלח", ניב ים המלח, גיליון 96, תמוז תשמ"ה – יולי 1985, עמ' 2–17
אבי כצמן, "הזקן והים", כותרת ראשית, 12 בפברואר 1986, עמ' 22–29, 45
חוה ליאון, פותחים את הים - סיפורם של נובומייסקי ולנגוצקי מים המלח, סדרת "ראשונים בארץ" לנוער, יד יצחק בן צבי ועם עובד, 1997.
הערות שוליים

↑  דוד קורן, ההגנה על סדום 1934–1948, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ט-1989, עמ' 125; התאריכים העבריים חרותים על מצבת קברו של משה לנגוצקי בעין גדי
↑  יאיר גלעדי, חיים חדשים לים המלח: סיפורה של חברת האשלג הארץ־ישראלית, ירושלים: יד בן צבי – המרכז ללימודי ארץ-ישראל, תשנ"ח-1998, עמ' 44
↑  ראיון וידאו עם משה לנגוצקי
↑  את המאמרים שפורסמו בכרכים אלה ניתן לקרוא באתר המכון למדעי כדור הארץ של האוניברסיטה העברית בירושלים
↑  המחלקה לרפואת חירום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010831220905171  GND: 1070042099  ISNI: 0000 0000 7116 8573  LCCN: no2009149854  VIAF: 100812266   WorldCat (עם VIAF): 100812266
ליליאן סלמה נחום

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1986 (בת 38) 
 מדינה:  ישראל 
 lilianahum.co.il
 
לוגו הוצאת ליליאן סלמה נחום
ליליאן סלמה נחום (נולדה ב־18 בדצמבר 1986) היא סופרת ישראלית, המוציאה לאור את ספריה באופן עצמאי.
ביוגרפיה

ליליאן סלמה נחום נולדה וגדלה באשקלון. החלה את שירותה בצבא הגנה לישראל כפקידת שלישות ובהמשך כמשקית משמעת במנהלת תיאום וקישור עזה (מת"ק עזה).
סלמה נחום למדה כתיבה יוצרת אצל אורי פרץ-שרון, עריכת ספרות אצל ד"ר לאה צבעוני ועיצוב גרפי בסטודיו B6 בתל אביב-יפו.
בשנת 2014 עבדה סלמה נחום כסוכנת נסיעות בחברת אשת טורס, והחלה את דרכה ככותבת בפייסבוק. ביוני 2015 התפטרה ממקום עבודתה כדי להקדיש את זמנה לכתיבת ספריה והוצאתם לאור. נכון לשנת 2022 סלמה כותבת ומוציאה לאור את ספריה במשרה מלאה.
באוגוסט 2015 הוציאה לאור את ספרה הראשון, "בין שני עולמות". מאז הוציאה לאור 20 ספרים נוספים, רובם בסוגת רומן פשע רומנטי ורומן רומנטי. ספריה של סלמה נחום נמצאים באופן תדיר בין הספרים הנמכרים ביותר בע-ברית, אינדיבוק והליקון. רבים מהם הוגדרו כרבי מכר.
ליליאן מעבירה הרצאה הנקראת "אמא, אישה, בוס" ברחבי הארץ, וכן סדנת כתיבה יוצרת.
ספריה

“בין שני עולמות” (2015)
“שונאת לאהוב אותך” (2015)
“נשבעת בדם” (2016)
“כוכב באפלה” (2016)
דואט “רדופה” (2017)
טרילוגיית שקרים (הירושה, מקוללת ולאחות את הפצעים) (2017)
“השפעה רעה” (2018)
“ללא פחד” (2018)
“אבודה” (2018)
“שנה אחרונה” (2019)
“סיבוב אחרון” (2019)
“שאהבה נפשי” (2019)
“כוכב נופל” (2019)
דואט “בלתי שבירה” (2020)
"להיוולד מחדש" (2020)
"שקופה" (2020)
"קאפו" (2021)
דואט "כמעט אלוהים" (2021)
דואט "אלף טבעות" (2022)
״אחת למיליון״ (2023)
"מובסת" (2023)
טרילוגיית הנסיכים (נסיכת המאפיה, נסיך הקרטל, מלכת הקרטל) (2024)
חיים אישיים

סלמה נחום נשואה ואם לארבעה ילדים, מתגוררת באשקלון.
הערות שוליים

↑  אוריאן כהן רייזנר, תגיד, סצנת הסקס נכתבה עליך? בני הזוג של סופרות ארוטיות נחשפים, באתר Xnet‏, 9 באוגוסט 2018
↑  הנמכרים ביותר באינדיבוק, ‏נובמבר 2015
↑  הנמכרים ביותר בהליקון ואינדיבוק, ‏2018
↑  הנקראים ביותר באינדיבוק, ‏ספטמבר 2019
↑  ג'ני פרנקל שלום, הסופרת ליליאן סלמה נחום מציגה: חמישים גוונים של חלום, באתר SchokenGroup, ‏5 ביולי 2018
↑  הנקראים ביותר, באתר הליקון, ‏אוקטובר 2022
↑   הארץ, רשימות רבי המכר 14.10.2016, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2016
↑   הארץ, רשימות רבי המכר 16.9.2016, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2016
↑  רבי המכר של ע-ברית, ‏נובמבר 2021
↑  יעל בן ישראל, ‏מו"ליות, סופרות וקוראות מחזירות אל החזית את הרומן הרומנטי, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430640205171  VIAF: 56146461452827730271   WorldCat (עם VIAF): 56146461452827730271
מוטי שגב

| --- | --- |

מוטי שגב, בהרצאה
 לידה:  18 באוקטובר 1958 (בן 66) רומניה
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  המכון הטכנולוגי של קליפורניה 
 תלמידי דוקטורט:  עדו קמינר, יואב שכטמן 
 פרסים והוקרה:  פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר, פרס לנדאו למדעים ולמחקר, פרס מקס בורן, פרס ישראל, פרס אמת פרס רוטשילד
 תרומות עיקריות
 אופטיקה לא ליניארית, חקר סוליטונים, פיזיקת הלייזרים
 
מרדכי (מוטי) שגב (נולד ב-18 באוקטובר 1958) הוא פרופסור מחקר בטכניון, בפקולטה לפיזיקה. חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, חתן פרס ישראל ל"חקר הכימיה וחקר הפיזיקה" לשנת 2014 וחתן פרס רוטשילד בפיזיקה לשנת 2024.
קורות חיים

שגב (במקור סקג'ו) נולד ברומניה ב-1958, בנם של שלמה, שהיה מסורב עלייה, וזלדה. ב-1961 עלה לישראל עם משפחתו והתגורר בחיפה - תחילה בוואדי סאליב ולאחר מכן בנווה שאנן. אביו עבד כסנדלר ואימו טיפלה בילדים. למד בתיכון עירוני ג' בעיר והיה חבר בתנועת השומר הצעיר. בשירותו הצבאי שירת כקצין חיל רגלים (לאחר שנשר מקורס טיס) והשתתף במבצע ליטני. בשירות המילואים פיקד על פלוגת סיור.
השלים תואר ראשון בהצטיינות בשנת 1985 ודוקטורט ב-1990, שניהם בהנדסת חשמל בטכניון. עשה פוסט-דוקטורט ב-Caltech (שנה כיהן כ"עמית פוסט-דוקטרנט" ושנתיים כ"עמית מחקר בכיר"‏, המנחה שלו היה אמנון יריב. ב-1994 קיבל משרת מרצה בכיר באוניברסיטת פרינסטון, ב-1997 דרגת פרופסור חבר וב-1999 הפך לפרופסור מן המניין.
ב-1998 חזר לישראל והצטרף לסגל הטכניון. ב-2000 עזב את משרתו בפרינסטון. ב-2009 הוענקה לשגב דרגת פרופסור מחקר על ידי הטכניון. ב-2011 התקבל לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בינואר 2014 הוכרז כזוכה בפרס ישראל בתחום חקר הכימיה וחקר הפיזיקה לשנת 2014, על פריצות דרך בתחום האופטיקה והלייזרים. ב-2015 נבחר לחבר באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים וב-2021 נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
מחקריו של שגב עוסקים במספר תחומים:
אופטיקה לא ליניארית
פיזיקת לייזרים
סוליטונים
הולכת אור
דימות
אלקטרוניקה קוונטית
שגב גרוש ואב לשלושה.
פרסים

פרס הנרי טאוב להצטיינות אקדמית (2003)
פרס הרשל ריץ' (2007)
פרס האלקטרוניקה הקוונטית של האגודה האירופית לפיזיקה (2007)
פרס מקס בורן (Max Born Award) של האגודה האמריקאית לאופטיקה (2009)
פרס לנדאו למדעים ולמחקר (2008)
פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר (2014) - "על תרומה יוצאת דופן למחקר בנושא אינטראקציות אור-חומר, ובייחוד על תגליות פורצות דרך בתחום הסוליטונים המרחביים האופטיים, על תרומה היסטורית לגלים לא-ליניאריים במערכות פוטוניות מחזוריות ועל ההדגמה הניסויית של לוקליזציית אנדרסון."
פרס ישראל בתחום חקר הכימיה וחקר הפיזיקה לשנת ה'תשע"ד (2014)
פרס אמת בתחום פיזיקה וחלל (2019) על תגליות בתחום האופטיקה הלא ליניארית. ביניהן: שימוש בגבישים המשנים את תכונותיהם כדי ליצור סוליטונים של אור וגילוי של מבודדים טופולוגיים - חומרים שמוליכים זרם חשמלי בכיוון אחד בלבד.
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, ‏פרופ' מוטי שגב, חתן פרס ישראל לחקר הכימיה וחקר הפיזיקה בריאיון לאתר הידען: אסור שיהיה ילד אחד שלא ילמד מתמטיקה, באתר "הידען", 5 בינואר 2014
↑  האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים מברכת את חבר האקדמיה הזוכה בפרס רוטשילד לשנת תשפ"ד (2024), באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ‏14 בינואר 2024
↑  קורות חיים באתר פרס ישראל
↑  פרופ' שמעון אולמן, פרופ' רשף טנא, פרופ' אבישי מרגלית ופרופ' מוטי שגב מצטרפים לאקדמיה למדעים, באתר "הידען", 27 בדצמבר 2011
↑  The College of Optics and Photonics
↑  סנט הטכניון החליט: פרופסור מוטי שגב – פרופסור מחקר
↑  פרופ' מוטי שגב נבחר כחבר באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים, אתר הטכניון
↑  הטכניון, הפקולטה לפיזיקה, מוטי שגב נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, 9 במאי 2021
↑  יניב קטן, פרס א.מ.ת לשנת 2019 לפרופ' מרדכי שגב, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏10 בדצמבר 2019
↑  Mikael C. Rechtsman, Julia M. Zeuner, Photonic Floquet topological insulators, Nature, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007351408605171  ISNI: 0000 0000 5248 4220  LCCN: nr2004026525  ORCID: 0000-0002-9421-2148  VIAF: 17174334   WorldCat (עם VIAF): 17174334 
מוטי שגב בהרצאה לרגל סיום תחרות פיזיוויקי השנייה, אוניברסיטת בר-אילן 2014.
התיקון ה-16 לחוקת ארצות הברית

התיקון השישה-עשר לחוקת ארצות הברית
התיקון השישה-עשר לחוקת ארצות הברית הוא הבסיס החוקי לפיו נגבה מס הכנסה בארצות הברית, מאז אשרורו ב-3 בפברואר 1913.
תוכן התיקון > מקור

"The Congress shall have power to lay and collect taxes on incomes, from whatever source derived, without apportionment among the several States, and without regard to any census or enumeration."
תוכן התיקון > תרגום

"לקונגרס תהא הסמכות להטיל ולגבות מיסים על הכנסות, שנבעו מכל מקור שהוא, מבלי לחלקו בין המדינות החברות בברית, ובלי להתחשב בכל מפקד או ספירת אוכלוסים."