stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עידן אולטרון
עלילה > סיום

הפיצוץ הורג את מרבית גיבורי-העל הנוכחים במקום, ווולברין מחלץ את עצמו מההריסות. טוני סטארק הגוסס אומר לו שהוא אינו יכול פשוט לחזור בזמן ולשנות זאת שוב, שהזמן הוא אורגניזם חי ושהוא יישבר אם יקרעו אותו יותר מדי. בזמן העבר, וולברין מההווה עומד להרוג את הנרי פים כאשר וולברין מזמן העבר מגיע לעצור אותו. אחרי ששכנע אותו לגבי זהותו, הוא מגלה לו שהריגתו של פים רק תחמיר את פני הדברים. פים אומר להם שלא יבנה את אולטרון, אך וולברין אומר לו שהוא חייב על מנת שההיסטוריה תמשיך כסדרה. בתגובה, פים עונה שהוא יכול לבנות בינה מלאכותית טובה יותר, אך עם מתג כיבוי אם יהיה בכך צורך. האישה הבלתי-נראית מגיעה ואומרת שעליו לשכוח את כל מה שאירע. היא ושני הוולברין חוזרים לארץ הפראית. וולברין מזמן ההווה אומר לכפילו שהוא אינו מעוניין לחיות עם הזיכרון של העולם אותו חווה, והשני הורג אותו וחוזר לאישה הבלתי-נראית הנדהמת. בחזרה במעבדה שלו, הנרי פים מרכיב את הגרסה הראשונה של אולטרון, שקורא לו "אבא".
מספר חודשים לפני התקפתו של אולטרון, הנרי פים עובד במעבדתו וניתנת לו חבילה מהאישה הבלתי-נראית, שנכנסה לשם בחשאי. הוא צופה בווידאו של עצמו הצעיר המספק לו משוואות נחוצות לעצור את אולטרון. האוונג'רס מתקיפים את הבסיס של אינטליג'נסיה כדי להציל את וונדרמן - האירוע שהוביל להחייאתו מחדש של אולטרון. כשאולטרון מוחייה מחדש, פים יוצר קשר עם איירון מן, מספק לו את המשוואות ונותן לו להעלות אותם לאולטרון. אולטרון מבין שהוא הובס למרות שהדף את האוונג'רס. הקוד מועלה למערכת שלו והוירוס משמיד אותו. וולברין והאישה הבלתי-נראית חוזרים לניו יורק של זמן ההווה, ומגלים שהכל נותר על כנו. לפני שיוכלו לחגוג, גל הדף גדול במרחב-זמן נראה שמרסק את המציאות לפני שמרכיב אותה מחדש. במגדל האוונג'רס, הנרי פים, איירון מן וחיה מעלים תאוריה לפיה מסעי הזמן של וולברין גרמו ליותר מדי מתחים למרחב זמן-חלל, ונוצרו קרעים לכל אורך המולטי-יקום. ביקום אולטימייט מארוול, מיילס מוראלס נחשף לציבור בתור ספיידרמן כאשר הבזק אור מגלה את גלקטוס. הנרי פים שואל את עצמו מה בדיוק השתבש ומבין סוף כל סוף מה עליו לעשות. מעל לכדור הארץ, אנג'לה מופיעה ביקום מארוול ונשבעת לנקום במי שהוציא אותה בכוח מעולמה.
הנרי פים מסתכל על המידע שוולברין החזיר עמו, והדבר מתחיל לדחוף אותו לשיגעון. במידע זה היו כלולים שני קווי זמן אפוקליפטיים, ושניהם לא היו קורים אלמלא הוא היה מתנהג אחרת. הוא שוקל התאבדות כשלפתע מחשבה ארעית חולפת במוחו - קו הזמן האחר היה גרוע יותר משום שלא היה קיים בו הנרי פים. אין הכוונה רק לפים המדען בעל מוסר העבודה, אלא גם פים ההרפתקן ומשנה הצורה. הוא מבין שהייתה לו השפעה חיובית על העולם, והוא יכול לעשות זאת שוב. הוא יוכל להציל חיים על ידי כושר ההמצאה שלו ומעללי-העל שלו.
ביבליוגרפיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Main Miniseries Age of Ultron #1-10 |  Tie-Ins Fantastic Four #5AU  The Superior Spider-Man #6AU  Avengers Assemble #14AU-15AU  Wolverine and the X-Men #27AU  Ultron #1AU  Uncanny Avengers #8AU  Fearless Defenders #4AU |  Epilogue Age of Ultron #10A.I |  Aftermath Hunger #1-4  The Indestructible Hulk #11-15 |
ראו גם

בית אם - אירוע נוסף של חברת מארוול שעסק ביקום חלופי
הערות שוליים

↑  Joss Whedon Says THE AVENGERS: AGE OF ULTRON Will Be An Origin Story; Confirms No Hank Pym, Josh Wilding, July 21st 2013
↑  Age of Ultron #1, May 2013
↑  Age of Ultron #2, May 2013
↑  Age of Ultron #3, May 2013
↑  Age of Ultron #4, June 2013
↑  Age of Ultron #5, June 2013
↑  Age of Ultron #6, June 2013
↑  Age of Ultron #7, July 2013
↑  Age of Ultron #8, July 2013
↑  Age of Ultron #9, August 2013
↑  Age of Ultron #10, August 2013
↑  Age of Ultron #10A.I
ספיר (אבן חן מקראית)

ערך זה עוסק באבן חן מקראית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
איור של החושן (מהאנציקלופדיה היהודית)
סַפִּיר היא האבן השנייה בטור השני בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט יששכר.
הספיר במקורות

וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם.
וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם.
בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ.
וָאֶרְאֶה, וְהִנֵּה אֶל-הָרָקִיעַ אֲשֶׁר עַל-רֹאשׁ הַכְּרֻבִים, כְּאֶבֶן סַפִּיר, כְּמַרְאֵה דְּמוּת כִּסֵּא--נִרְאָה, עֲלֵיהֶם.
מְקוֹם-סַפִּיר אֲבָנֶיהָ; וְעַפְרֹת זָהָב לוֹ.
זַכּוּ נְזִירֶיהָ מִשֶּׁלֶג, צַחוּ מֵחָלָב; אָדְמוּ עֶצֶם מִפְּנִינִים, סַפִּיר גִּזְרָתָם.
יששכר על ספיר, והיא מראה תכלת, לפי שהיו גדולים בחכמת התורה, שנאמר: ומבני יששכר יודעי בינה לעתים, ולוחות התורה על סנפירינון היו, וכן מצינו במתן תורה ותחת רגליו כמעשה לבנת הספיר. וידוע שנפש בעלי התורה צרורה בצרור החיים תחת כיסא הכבוד שכתוב בו כמראה אבן ספיר דמות כסא. והתכלת צבע של ענוה ושפלות לא גאוה אדמימות וירקות. וסגולתה להאיר העיניים ולכן מעבירים אותה על העינים, וכן התורה מאירת עינים, והאבן הזו תועיל לכל כאב ונפיחה בכל מקום שתהיה בגוף וכן התורה מרפא לכל הגוף וכדברי רז"ל חש בראשו יעסוק בתורה.
זיהוי

בתנ"ך הספיר נזכרת פעמים רבות, ונראה שמדובר באחת מהאבנים השכיחות באותה תקופה. הדבר מתאים לזיהוי המקובל של האבן - אבן החן לפיס לזולי (lapis lazuli), אבן כחולה אטומה עם תכלילי פיריט שנראים כעורקי זהב. לפיס לזולי הייתה אחת משלוש אבני החן הנפוצות ביותר במצרים העתיקה והיא מופיעה גם בכתבי אוגרית כאבן מקודשת לאלת הציד והמלחמה ענת.
במדרש במדבר רבה, המספר שצבעי דגלי השבטים במדבר היו כצבעי אבניהם בחושן, צבעו של יששכר (שאבנו היא אבן הספיר) מתואר כשחור דומה לכחול (מ"ר במדבר פרשה ב אות ז). גם מהפסוק: "וַיִּרְאוּ אֵת אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל וְתַחַת רַגְלָיו כְּמַעֲשֵׂה לִבְנַת הַסַּפִּיר וּכְעֶצֶם הַשָּׁמַיִם לָטֹהַר" ניתן להבין שצבע הספיר דומה לצבע השמים. רבנו בחיי בפירושו לתורה מקשר בין אבן הספיר שבחושן ל-"לבנת הספיר", ומתאר את הספיר כצבע תכלת - אמנם צבע התכלת שהוא מתכוון אליו אינו צבע התכלת של ימינו, אלא התכלת של התורה שהוא צבע כהה יותר וכמו שאמרו במשנה שהוא דומה לכרתי (ברכות פ"א מ"ב).
אמנם, מהפסוק באיכה: "זַכּוּ נְזִירֶיהָ מִשֶּׁלֶג צַחוּ מֵחָלָב אָדְמוּ עֶצֶם מִפְּנִינִים סַפִּיר גִּזְרָתָם", עולה שצבע הספיר הוא אדום, וכן פירש אבן עזרא (שמות כח ט).
ר"י בכור שור פירש (שמות כד י) שיש שני מיני ספיר, אחד כחול ואחד אדום.
זיהוי > תרגומים

תרגום אונקלוס מתרגם שבזיז. תרגום זה עולה בקנה אחד עם הדעה המקובלת במחקר, כי הכוונה ללפיס לזולי.
תרגום ירושלמי קורא לספיר המקראית בשם "ספירינון" ובשמות רבה היא נקראת "סמפירינון".
תרגום המלך ג'יימס וגם תרגום ה-Jewish Publication Society of America משנת 1917 מתרגמים אותה למונח האנגלי המקביל Sapphire, שכנראה הגיע מן העברית המקראית.
הספיר המודרנית היא אבן כחולה יקרה מאוד ממשפחת הקורונדום.
מכון המקדש זיהו את האבן עם ספיר.
זיהוי > אבני חן ומינרלים המיוחסים לספיר

לפיס לזולי
ספיר
לקריאה נוספת

מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות
עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי
הערות שוליים

↑  שמות כד י
אבני החושן
סקומברן מלכותי

| סקומברן מלכותי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: Scombriformes
משפחה:: קולייסיים
סוג:: סקומברן
מין:: סקומברן מלכותי
שם מדעי
 Scomberomorus cavalla ‏קיווייה, 1829
תחום תפוצה


סקומברן מלכותי (שם מדעי: Scomberomorus cavalla) הוא מין של דג ימי ממשפחת הקולייסיים המצוי לאורך מערב האוקיינוס האטלנטי וכן במפרץ מקסיקו.
מאפיינים

דג זה הוא אחד מהגדולים שבמקרלים ומגיע לאורך של 60-70 ס"מ ולמשקל של 4-14 ק"ג אך יכול להגיע גם למשקל 45 ק"ג. הוא בעל סנפירים גבוהים ומחודדים לאורך גופו, סנפיר גבי דמוי-מפרש וזנב רחב העוזר לו להאיץ ברדיפה אחרי טרף במים. הראש צר ובעל לסתות חדות ושיניים שטוחות. צבע הדג כסוף-כחול ולעיתים גם בצבע זית עם סנפירים אפורים-צהובים והגב מפוספס בפסים אופקיים צרים בצבע תכלת.
הוא חי בלהקות קטנות הנודדות בימים שלחופי אמריקה האטלנטית בין קרוליינה הצפונית לחופי ברזיל בעומק של 12-45 מטר אם כי פרטים בוגרים נצפו עד לעומק 180 מטר. הוא מצוי בעיקר במים טרופיים וסובטרופיים. כמה אוכלוסיות נפוצות בפלורידה ונודדות דרומה בחורף. הם מתרבים לאורך חופי פלורידה ולעיתים בקרוליינה באזור אוגוסט והנקבות משריצות למים מעל 50,000 ביצים אותם מפרים הזכרים.
הסקומברן הוא דג טורף מהיר כמו קרוביו, דגי הטונה והוא צד מיני דגים אחרים כמו סרדיניים, עפייניים, צניניתיים, רצועניים, מסריים, גממיתיים ודיונונים.
זהו דג מאכל פופולרי הנידוג בכמויות בין קרוליינה לטקסס והוא בעל תכולת שומן גבוהה. מצב שימורו הוא ללא חשש.
ראו גם

סקומברן סיני
הערות שוליים

↑  סקומברן מלכותי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543423705171 
סקומברן שנידוג
עדה מכנס

| --- | --- |

 לידה:  1924 ישראל 
 פטירה:  2 בדצמבר 2007 (בגיל 83 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  אריה מכנס 
 מספר צאצאים:  2 
 
עדה מכנס (1924 – 2 בדצמבר 2007) הייתה אשת חברה ישראלית, מייסדת אגודת אל סם.
מכנס נולדה בישראל. בסוף שנות ה-40 נישאה לאריה מכנס, בנו של יצחק מכנס (נפטר ב-1988).
בשנת 1974, בעקבות התמכרותה של בתה לסמים, ייסדה מכנס את אגודת אל סם, שפועלת למניעת השימוש בסמים ובמתן ייעוץ וטיפול לבני נוער ולהורים. בהנהלת האגודה רופאים, פסיכולוגים ואנשי ציבור.
למרות פעילותה נגד השימוש בסמים, אמרה מכנס בראיון כי היא בעד שימוש חוקי בחשיש בקרב אוכלוסיית המבוגרים החולים בסרטן.
למכנס בן ובת, והיא התגוררה בתל אביב.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves
↑  הכאנאביס כמעורר תיאבון וכמונע בחילות והקאות, אתר "כאנאביס מריחואנה וחשיש"(הקישור אינו פעיל, 29.3.2019)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סימפוניית מנפרד

"סימפוניית מנפרד" בסי מינור, אופוס 58, היא סימפוניה מאת המלחין הרוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, שנכתבה בין אפריל לספטמבר 1885, ונוגנה בביצוע בכורה במוסקבה ב-23 במרץ 1886. הסימפוניה נכתבה על פי דרמה מאת לורד ביירון. זו הסימפוניה היחידה מאת צ'ייקובסקי שאינה ממוספרת, והיא נכתבה בין כתיבת הסימפוניה הרביעית והחמישית שלו.
רקע

מקורה של הסימפוניה במסע הקונצרטים האחרון של המלחין הצרפתי הקטור ברליוז לרוסיה בשנים 1867–1868, שהוביל את ניקולאי רימסקי-קורסקוב לכתוב את סימפונית "אנטר" המבוססת על מוטיב החוזר על עצמו. באותו הזמן, המבקר המוזיקלי סטאטוב הציע למלחין מילי באלאקירב תוכנית מוזיקלית המבוססת על הדרמה "מנפרד" מאת לורד ביירון. הוא התווה ארבעה פרקים המתארים את מנפרד בסיטואציות שונות, וגם הוסיף מתווה מוזיקלית כגון: פרק ראשון - מנפרד משוטט בהרי האלפים וכו' כשבסיום היצירה יהיה חלק אטי שיציין את מותו של מנפרד. ההצעה לכתיבת סימפוניה לא קסמה לבאלאקירב, ולכן שלח את ההצעה לברליוז, שהיה חולה אנוש וייחל למוות שיגאל אותו מייסוריו, כשאינו מציין, ולו ברמז, שהרעיון לכתיבת "סימפונית מנפרד" איננו שלו. באלאקירב התחנן בפני ברליוז שהנה אל מול פניו מונחת תוכנית לכתיבת סימפוניה פרוגרמטית כמו "הסימפוניה הפנטסטית" ו"הרולד באיטליה". ברליוז לא הגיב.
לאחר 14 שנה הפגישה יד המקרה את צ'ייקובסקי עם באלאקירב לרגל ההוצאה של הפנטזיה "רומיאו ויוליה" של צ'ייקובסקי בגרסתה השלישית והמוכרת כיום. את היצירה הזו הקדיש צ'ייקובסקי לבאלאקירב, שהציע את הנושא לצ'ייקובסקי בתחילת דרכו האמנותית. הייתה ביניהם חליפת מכתבים שבה אמר באלאקירב שישמח לראות את צ'ייקובסקי ואף החמיא לצ'ייקובסקי על ההתפתחות שלו ובעיקר בשל שתי יצירות: "הסערה" המבוססת על מחזה מאת שייקספיר ו"פרנצ'סקה דה רימיני" המבוססת על פואמה מאת דאנטה. הוא הציע לצ'ייקובסקי לכתוב מוזיקה על פי "מנפרד" מאת לורד ביירון. במכתב שכתב באלאקירב הוא הציע לצ'ייקובסקי תוכנית לסימפוניה. כשם שבסימפוניות של ברליוז יש לייטמוטיב, כך גם בסימפוניה זו אמור היה להיות לייטמוטיב חוזר ונשנה לאורך כל הסימפוניה המציג את מנפרד. הוא גם המליץ לצ'ייקובסקי איך לכתוב את הכלים בדף הפרטיטורה והוסיף הוראות בנוגע לסולמות שבהם ייכתבו הפרקים.
צ'ייקובסקי הגיב במכתב שאין בידיו תרגום של "מנפרד" ולכן איננו יכול לתת לבאלאקירב תשובה הוגנת, ויתרה מזו, ההוראות של באלאקירב באילו סולמות יש לכתוב את הסימפוניה, ואילו תיאורים יש לתאר באמצעות צלילים מתוך הדרמה, השאירו אותו מנותק וקר. בהיצמדות להוראות אלו ניתן יהיה ליצור סימפוניה כדוגמת "הסימפוניה הפנטסטית" של ברליוז, אלא שהוא אינו יכול לעשות זאת. מכיוון שהוא מעריך ביותר את המוזיקה למחזה "מנפרד" שאותה כתב שומאן, ואינו מוצא שהוא יוכל להוסיף לכך דבר. ועל אף זאת, הוא יקרא את "מנפרד", ויודיעו מה תשובתו הסופית.
באוקטובר שנת 1884, כאשר צ'ייקובסקי הגיע לסנקט פטרבורג להופעה הראשונה על הבמה המלכותית של האופרה "יבגני אונייגן", הוא נפגש עם באלאקירב והם שוחחו לא רק על ענייני דת ומוזיקה דתית, אלא אף על "מנפרד". הפעם באלאקירב הציג לצ'ייקובסקי את תוכניתו המקורית של סטאטוב מלפני 16 שנה. צ'ייקובסקי קנה תרגום של "מנפרד" וכתב לבאלאקירב שהוא קרא את הדרמה ועדיין לא עלו לו רעיונות כל שהם. יחד עם זאת אם הוא יחיה בזמן הקרוב, הסימפוניה תיכתב על ידו.
כתיבת הסימפוניה

צ'ייקובסקי התחיל בכתיבת הסימפוניה באפריל 1885, וסיים את הכתיבה, כולל תזמור היצירה, ב-24 בספטמבר 1885. ביום המחרת כתב צ'ייקובסקי בהתרגשות לבאלאקירב כי סיים את הסימפוניה. אמנם נשארו אי אלו תיבות שאותן יש לתזמר מחדש, אך המשימה הושלמה. בזמן כתיבת היצירה ותיזמורה, כתב צ'ייקובסקי לטנייב כי לאחר היסוסים רבים, הוא החליט לעמוד בהבטחתו לבאלאקירב ולכתוב את סימפונית "מנפרד". מה ייצא ממנה? הוא לא יודע. יחד עם זאת הוא לא שבע רצון מעצמו על שבחר לכתוב מוזיקה על פי פרוגרמה מסוימת. על פי דעתו לכתוב מוזיקה על פי תכתיבים, זו שרלטנות והונאת ציבור השומעים. לאחר השלמת היצירה כתב צ'ייקובסקי בתחילת שנת 1886 למוציא לאור שלו שהוא חושב שזו היצירה הטובה ביותר שכתב. גם לאחר ביצוע הבכורה שנערך במוסקבה ב-23 במרץ 1886, כתב צ'ייקובסקי לנדייז'דה פון מק, שממנה קיבל הקצבה שנתית למחייתו, שזו היצירה הסימפונית הטובה ביותר שכתב. לאחר זמן, כפי שצ'ייקובסקי עצמו היה מורגל, נשמעו מפיו זמירות אחרות כגון: "רק הפרק הראשון שווה דבר מה. רק את הפרק הראשון אני כתבתי מתוך הנאה צרופה. שאר הפרקים נכתבו מתוך הכרח וכורח ולכן אני מתכוון להשמיד את שלושת הפרקים האחרונים ביצירה, ובעיקר את הפרק האחרון, ומתוך הפרק הראשון ושאר החומר אני אצור פואמה סימפונית". כוונה זו מעולם לא באה אל מימושה.
אינסטרומנטציה

ביצירה זו השתמש צ'ייקובסקי בתזמורת גדולה מאוד. אמנם ביצירותיו התזמורתיות כגון: "הקאפריצ'יו האיטלקי" בלה מז'ור, השתמש צ'ייקובסקי בתזמורת גדולה, אך ביצירה זו ניסה ללכת בדרכו של ברליוז ולהרחיב את גבולות התזמורת בה השתמש הוא במיטב יצירותיו. ביצירה זו הוא הוסיף בסון שלישי, קלרינט בס, נבל נוסף ומספר רב של כלי הקשה. כמו כן, לסיום היצירה "מותו של מנפרד", הנשמע כרקוויאם, הוסיף צ'ייקובסקי עוגב.
הסימפוניה כתובה לתזמורת הכוללת:
3 חלילי-צד (אחד מוכפל בפיקולו)
2 אבובים.
קרן אנגלית.
2 קלרינטים בלה.
קלרינט בס בסי במול.
3 בסונים.
4 קרנות.
2 קורניתות.
2 חצוצרות.
2 טרומבוני טנור.
טרומבון בס.
טובה.
טימפני.
סקציית כלי הקשה הכוללת: תוף בס, מצלתיים, טם-טם (גונג גדול), פעמונים, משולש ותוף מרים.
2 נבלים.
עוגב.
סקציית כלי קשת הכוללת כינורות, ויולות, צ'לים וקונטרבסים.
מבנה ופרשנות

היצירה כוללת ארבעה פרקים:
לנטו לוגוברה (Lento lugubre)
ויוואצ'ה קון ספיריטו (Vivace con spirito)
אנדטה קון מוטו (Andante con moto)
אלגרו נון פוקו (Allegro con fuoco)
סימפונית מנפרד, איננה סימפוניה אשר בנויה על המבנים הקלאסיים ואף לא על המבנים הרומנטיים. כל פרק נכתב בתיאום עם הסיפור ו/או התוכנית עליהם הוא מבוסס.
הפרק הראשון איננו פרק במבנה סונטה או כל מבנה סימפוני אחר. זהו פרק עצמאי אשר מתאר את הסצנות בצלילים אחת אחרי השנייה. אמנם נוצר רצף, ברם אין זה רצף הנובע מהתפתחות המוטיבים והנושאים.
הפרק השני נבנה על פי מבנה קלאסי: א-ב-א-קודה. פרק זה על אף היותו מתאר סצנה סיפורית, שומר על אחדות המבנה ועל אחדות הנושאים ודרך הצגתם.
הפרק השלישי אף הוא איננו פרק על פי מבנה מקובל. צ'ייקובסקי, מכיוון שכתב סימפוניה תוכניתית על פי המודל של ברליוז (כמו למשל "הסימפוניה הפנטסטית") בחר אף הוא לכתוב סצנה כפרית. המוזיקה מתארת סצנות מחיי האלפינרים. על אף כי צ'ייקובסקי חוזר לקראת סוף הפרק על המלודיה הראשונה ואף על השנייה, אין זה פרק לו מבנה מקובל אלא פרק הכתוב על פי הצרכים שהסצנות מכתיבות.
הפרק הרביעי אינו כתוב בצורה מסוימת, והפרק כולו נבנה על פי הלך הרוח הסיפורי והתיאורי. ישנם מספר מוקדים לפרק זה. השאול אליו מגיע מנפרד למצוא את אהובתו, ריקוד יצורי השאול, מנפרד ואסטראת, מנפרד בייסורים, מותו של מנפרד. סצנות כה רבות אינן יכולות להיכתב על פי מבנה מקובל. צ'ייקובסקי איפשר לסצנות להוביל את כתיבתו הסימפונית.
אכן בסימפוניה זו ארבעה פרקים כמקובל, כאשר פרק שני יכול להיחשב הסקרצו והפרק האיטי הוא השלישי במספר, אך זו היא כל השייכות למבנים קלאסיים מוכרים.
מבנה ופרשנות > פרק שלישי

"סצנה פסטורלית המתארת את חייהם של המתגוררים בהרי האלפים. מנפרד פוגש בני אדם הנהנים מחייהם כקונטראסט לסבל הפנימי שלו".
בפרק זה משתתפים כל כלי הנשיפה מעץ, קרנות היער, חצוצרות, טימפני, פעמונים, שני נבלים וכלי הקשת. הפרק נפתח במלודיה ענוגה המבססת את הסולם עליו בנוי הפרק, סול מז'ור, המנוגנת על ידי האבוב בליווי הויולות המנגנות מלודיה משנית. לאחר תצוגה כפולה של המלודיה על ידי האבוב כלי הקשת אוספים את המלודיה וממשיכים לפתחה. הסצנה מתארת את חייהם הכפריים והפשוטים של החיים בצל הרי האלפים. מתיבה 37 אף הקרן משמיעה כעין תרועת ציד במצו פורטה, כמו נשמעת היא ממרחק אי שם בהרים. מתיבה 48 החלילים, קרן אנגלית והקלרניות מנגנים פעם נוספת את המלודיה בליווי הכינורות הראשונים המעטרים את המלודיה בטריאולות מהירות עולות ויורדות. הצ'לים מנגנים  את המלודיה כקנון ההולך ונבנה לקראת שיא. אלא שהמלודיה מגיעה אל קדנצה קצרה ולאחריה מופיע נושא שני. נושא זה נשמע כמו ריקוד איכרים פשוט בקלרניות בליווי האבובים על באסו אוסטינאטו בבסונים.
מבנה ופרשנות > פרק רביעי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביצוע היצירה

המנצח ארטורו טוסקניני ראה בסימפוניית מנפרד את יצירתו הגדולה ביותר של צ'ייקובסקי, אך לדברי מבקר המוזיקה דייוויד הורביץ, המנצח ליאונרד ברנשטיין תיאר את היצירה כ"זבל", ומעולם לא הקליט אותה.
הסימפוניה הוקלטה פעמים רבות על ידי מנצחים נודעים, ובהם לורין מאזל, אנדרה פרווין, יוג'ין אורמנדי, יורי טמירקאנוב, יבגני סווטלנוב, ריקרדו מוטי, איגור מרקביץ', אנדרו ליטון, ריקרדו שאיי ומאריס יאנסונס. הסימפוניה אינה מושמעת לעיתים קרובות באולמות הקונצרטים, עקב אורכה (השמעתה נמשכת כ-58 דקות) ועקב התזמורת הגדולה שהיא דורשת. היא נחשבת כקשה מאוד לנגינה בשל הדרישות הטכניות הנדרשות מהנגנים. התזמור של צ'ייקובסקי ביצירה זו, על אף היותו בומבסטי לעיתים, מבריק. ניתן ללמוד מיצירה זו את אומנות התיזמור על כל גווניה.
עוזר מאמן

סימון הנצלר, מאמן השוערים של שאלקה 04, עם אלכסנדר נובל
עוזר מאמן הוא תפקיד של מאמן משני במספר סוגים של ספורט קבוצתי, בהם כדורגל, כדורסל, כדוריד ופוטבול.
בכדורגל

בכדורגל, תפקיד עוזר המאמן הוא לעזור ולסייע ככל האפשר למאמן הראשי. לרוב, עוזר המאמן הוא מאמן חסר ניסיון או צעיר שממונה לתפקיד על מנת לצבור ניסיון ועל מנת ללמוד מהמאמן הבכיר, עד אשר יתאים בעצמו לתפקיד המאמן הראשון. כמו כן, לעיתים עוזר המאמן ממונה למאמן זמני, אם המאמן הרגיל מושעה, חולה או אינו יכול למלא את תפקידו מכל סיבה.
ברוב המקרים, המאמן הבכיר הוא זה שבוחר את עוזריו כאשר הוא מקבל את תפקידו. לעיתים מאמן עשוי להגיע לקבוצה חדשה ולקחת איתו את הצוות המקצועי שלו, עוזרי מאמן, אנשי כושר ורופאים, מקבוצתו הקודמת. עם זאת, בחלק מהמקרים עוזר המאמן נבחר על ידי המנהל הספורטיבי או אנשים אחרים בצוות המקצועי, ולעיתים עוזר המאמן נשאר בקבוצה ובתפקידו גם כאשר המאמן הראשי עוזב או מפוטר.
בחלק מהמקרים, עוזר המאמן יהפוך למאמן הראשי במקרה של פיטורי המאמן הראשי, במינוי קבוע או כמאמן זמני. בנבחרת גרמניה בכדורגל היה מקובל כי עוזר המאמן יחליף את המאמן הראשי כשזה יעזוב, ולעיתים זמן ההחלפה היה קבוע זמן רב מראש.
בכדוריד

במועדוני כדוריד, לעיתים עוזר המאמן מאמן במקביל את קבוצת הנוער או קבוצת המילואים של המועדון, כדי לזהות כישרונות שיש להעביר לקבוצה הבכירה.
מספר עוזרי מאמן

בכדורגל ובפוטבול מקובל בחלק מהמועדונים כי לכל חלק במגרש מוקצה עוזר מאמן אחר (מאמן הגנה, מאמן התקפה ומאמן שוערים).
הערות שוליים

↑  So wichtig sind Co-Trainer im modernen Profi-Fußball | sportstudio, נבדק ב-2022-05-26
↑  wedo-net, כמה קשה להיות עוזר מאמן?, באתר foodsdictionary
↑  Akademie bildet 16 Torwarttrainer weiter, DFB - Deutscher Fußball-Bund e.V. (בגרמנית)
סגן נשיא ברזיל

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  המילטון מואוראו
 תאריך כניסה לתפקיד:  1 בינואר 2019
 תחום שיפוט:  ברזיל ברזיל
 כפוף:  נשיא ברזיל
 מעון:  ארמון ג'בורו
 מושב המשרה:  ברזיליה
 משך כהונה קצוב:  4 שנים
 ייסוד המשרה:  26 בפברואר 1891
 איוש ראשון:  פלוריאנו פיישוטו
 אתר רשמי
 
סגן נשיא ברזיל (בפורטוגזית: Vice-presidente do Brasil), רשמית נקרא סגן נשיא הרפובליקה הפדרלית של ברזיל (Vice Presidente da República Federativa do Brasil) או פשוט סגן נשיא הרפובליקה (Vice Presidente da República) הוא המשרה הפוליטית השנייה בחשיבותה ברשות המבצעת ובקבינט של ברזיל, לאחר נשיא הרפובליקה. תפקידו המרכזי של סגן הנשיא הוא למלא את מקומו של הנשיא במקרה שנפטר, התפטר או הודח, או להשתלט באופן זמני על הסמכויות והחובות הנשיאותיים, בעוד הנשיא נמצא מחוץ למדינתו או אחרת או שבאופן זמני הנשיא אינו יכול למלא את חובותיו. סגן הנשיא נבחר יחד עם הנשיא כעמית למרוץ.
תפקיד זה היה קיים מאז הכרזת הרפובליקה בשנת 1889, אם כי הוסדר רשמית רק הוקמה בחוקת 1891. התפקיד מולא לאורך כל ההיסטוריה של ברזיל, עד שבוטל למשך חמש עשרה שנים בתקופת הפופוליזם ו"המדינה החדשה" (1930–1945).
דרישות

הדרישות להתמודדות לתפקיד סגן הנשיא זהות לדרישות להתמודדות לתפקיד הנשיא. בנוסף לדרישות הרגילות להתמודדות לתפקידים פוליטיים בברזיל, על פי סעיף 14 של החוקה, מועמד לסגן הנשיאות חייב להיות אזרח ברזיל שנולד בברזיל (אשר במקרים מסוימים עשוי להיות צאצא של אחד משני הורים ברזילאים שחיים מחוץ לברזיל) ולהיות לפחות בן 35.
בחירות וכהונה

הנשיא וסגן הנשיא נבחרים באותו פתק הצבעה לתקופת כהונה בת 4 שנים, ומושבעים לתפקידם ב-1 בינואר של השנה שלאחר הבחירות. שניהם עשויים להיבחר מחדש לתקופת כהונה נוספת לאחר מכן.
אם סגן הנשיא יצליח לרשת בדרך מסוימת את תפקידו של הנשיא, הוא יוכל להיבחר מחדש לתקופת כהונה נוספת. עם זאת, הוא אינו זכאי להתמודד לתקופת כהונה שנייה מלאה, זאת במסגרת החוק הברזילאי הקובע כי כל תקופת כהונה חלקית שווה לשתי תקופות כהונה רצופות. הגבלה זו חלה בכל פעם שסגן הנשיא מכהן כנשיא דה פקטו כאשר הנשיא נבצר מלמלא את תפקידו.
מקום עבודה ומעון מגורים

סגן הנשיא עובד באגף המוקדש בשבילו ובשביל אנשיו בבניין משרדיו הרשמיים של נשיא ברזיל, פלאסיו דו פלנלטו ("ארמון המישור"). מעון מגוריו של סגן הנשיא הוא פלאסיו דו ג'בורו, שנחנך בשנת 1977.
סגני נשיאים שהחליפו את הנשיא

מאז ייסודה של הרפובליקה הברזילאית ב-1889 הוזמנו שמונה סגני נשיאים להחליף את הנשיא: ארבעה עקב מותו של הנשיא המכהן (נילו פסניה, דלפים מוריירה, קפה פיליו וז'וזה סרניי), שניים עקב פרישה (פלוריאנו פיישוטו וז'ואאו גולאר), ושניים עקב הדחת הנשיא המכהן(איתמר פרנקו ומישל טמר).
הערות שוליים

↑  הנשיא פרננדו קולור הועמד לדין בידי בית הנבחרים, אך התפטר מתפקידו בטרם הורשע בסנאט, והביא לכך שאיתמר פרנקו יתמנה לנשיא בעוד משפטו נמשך (שבסופו של דבר הביא להרשעה ולפסילתו ממשרה ציבורית במשך שמונה שנים).
עוזי לבנת

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד שייטת 13
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 
עוזי לבנת הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה שפיקד על שייטת 13.
שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל התנדב לבנת לשייטת 13 ושנתיים אחר-כך השלים את הכשרתו כלוחם במסלול של הקומנדו הימי. לאחר מכן השלים קורס קצינים ושב ליחידה כמפקד צוות. בהמשך מילא תפקידי פיקוד נוספים ביחידה ולחם במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. לאחר מכן שימש כמפקד בית הספר להכשרות של שייטת 13. בשנת 1981 מונה למפקד שייטת 13 בדרגת סא"ל ופיקד עליה בין היתר במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך מילא תפקידי פיקוד נוספים בחיל הים בדרגת אל"ם מיולי 1987 עד יולי 1989 היה מפקד בסיס אשדוד. בנו הוא השחיין שי לבנת.
לקריאה נוספת

מייק אלדר, שייטת 13 - סיפורו של הקומנדו הימי, ספרית מעריב, 1993.
הערות שוליים

1 2  יוסי מלמן, פעולות היבשה של השייטת, הארץ, ‏ 07.09.1997, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  משה זונדר, גברים במלכודת, מעריב, 27.10.2000.
↑  חדשות נענע, נשקלות תביעות כנגד צה'ל בעקבות דו"ח שמגר, באתר nana10‏, 26 ביולי 2001.
↑  זאב אלמוג, ‏זרוע הים במלחמת שלום הגליל, מערכות גיליון 413, יולי 2007, עמ' 19-11 .
עדה פראדהמן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח
 מטבח:  הודי
 אזור מוצא:  קרלה
 מוצא:  הודו הודו
 מרכיבים עיקריים:  חלב וסוכר
עדה פראדהמן (במלאיאלאם: അടപ്രഥമൻ; באנגלית: Ada Pradhaman) הוא קינוח מתוק, הנפוץ באזור קרלה, הודו.
הקינוח מורכב מאורז או אטריות אורז, ג'אגרי, צימוקים, הל, ואגוזים, שאותם מערבבים ומבשלים בחלב או בחלב קוקוס.
נהוג להגיש את הקינוח כשהוא חם ובעיקר בתקופה של פסטיבל אונאם.
הערות שוליים

↑  Sanjeev Dak Kapoor, Dakshin Delights, Popular Prakashan, 2009, ISBN 978-81-7991-400-7. (באנגלית)
↑  "How to prepare the mainstay of classic ada pradhaman fresh from the kitchen". The Hindu (בIndian English). 2020-08-28. ISSN 0971-751X. נבדק ב-2023-07-15.
↑  Ada Pradhaman Recipe by Sudhir Nair - Courtyard Bengaluru - Outer Ring Road, NDTV Food (באנגלית)
סנצ'ו הראשון, מלך אראגון

דמותו של סנצ'ו הראשון על גבי מטבע דינרו
סַנצ'וֹ הראשון, מלך אראגון (1042 - 4 ביוני 1094) היה מלך אראגון (1063–1094) ונווארה (1076–1094), בה כונה סנצ'ו החמישי מנווארה.
ביוגרפיה

סנצ'ו הראשון היה בנם של רמירו הראשון מלך אראגון (לכן כונה גם סנצ'ו רָמִירֶס), ואשתו ארמסינדה (במקור חיסברגה). הוא עלה לשלטון באראגון עם מות אביו, וב-1076, לאחר שבן דודו סנצ'ו הרביעי, מלך נווארה נרצח בידי אחיו, נבחר גם למלך נווארה.
סנצ'ו הראשון התחיל במסע דרומה לכיבוש השטחים המוסלמיים במסגרת מה שכונה הרקונקיסטה. הוא כבש את גראוס (Graus) ב-1083 ואת מונסון (Monzon) ב-1089, אך לא הצליח לכבוש את טודלה (1087). כמו כן בנה מצודות במונטאראגון (Montearagón) ובקסטייר (Castellar), והשתתף לצד אלפונסו השישי, מלך קסטיליה בקרב א-זלאקה, שבו הפסידו כוחותיהם למוראביטון המוסלמים.
הוא נישא פעמיים, מאשתו הראשונה איסבל מאורז'ל, נולד לו פרו הראשון, ומאשתו השנייה נולדו אלפונסו הראשון ורמירו השני. שלושת ילדיו היו מלכי אראגון.
ב-1094 נהרג סנצ'ו מפגיעת חץ בזמן המצור על ווסקה.