stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליוט סוודברג
קריירה

סוודברג נולד וגדל בסטוקהולם, וגם התגורר תקופה מסוימת בילדותו בולנסיה שבספרד. הוא החל לשחק כדורגל נוער במועדון המקומי סיקלה, וב-2011 בגיל 7 הצטרף לאקדמיית הנוער של המארבי. ב-2020 הושאל לקבוצת פריי מליגת המשנה השוודית, שם ערך את הופעת הבכורה שלו בכדורגל מקצועני.
ב-11 ביולי 2021, ערך סוודברג את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המארבי בליגה הראשונה בניצחון 5 - 1 על דגרפורס, כשנכנס כמחליף וכבש שתי דקות לאחר מכן. באוגוסט אותה שנה חתם על חוזה מקצוען ראשון בקריירה. סוודברג רשם עונה חזקה ב-2022 עם 5 שערים ב-5 משחקי הליגה הראשונים, ונבחר לשחקן החודש באפריל בליגה השוודית.
ב-17 ביוני 2022, חתם סוודברג בסלטה ויגו מהלה ליגה על חוזה עד קיץ 2027. הסכום ששילמה סלטה להמארבי דווח כ-5 מיליון אירו בתוספת בונוסים, שיא מועדון עבור העברה יוצאת.
הערות שוליים

↑  Williot Swedberg till Celta Vigo, hammarbyfotboll
תור הזהב של אתיופיה

תור הזהב של אתיופיה (הידוע גם בשם התקופה הסולומונית המוקדמת) הוא תקופה שנמשכה בין השנים 1270–1508, שבה הגיעה אתיופיה לשיאה התרבותי והצבאי.
מקובל לחלק תקופה זו לשלוש תקופות עיקריות:
"תקופת ההתגבשות" שנמשכה בין השנים 1270–1314 כוללת את עלייתו לשלטון של הקיסר יקונו אמלק ומסתיימת במותו של הקיסר וואדאם ערד;
"תקופת הזוהר" הייתה השיא של תור הזהב והתרחשה בין השנים 1314–1468, מעלייתו של הקיסר עמדה ציון הראשון ועד למותו של הקיסר זרע יעקב;
"תקופת השקיעה" התרחשה בין השנים 1468–1508 או 1527 ובה האימפריה האתיופית התחילה לשקוע מבחינה תרבותית בגלל ההשפעה האירופאית שהגיעה לאזור, במיוחד מצד הפורטוגזים, ולאחריה התחילה תקופת השפל האתיופית.
לגבי תאריך הסיום של תור הזהב ישנו ויכוח. חלק מההיסטוריונים מייחסים את סוף התקופה לעלייתו של הקיסר לבנה דנגל, וחלק לתחילת מלחמת אתיופיה-אדאל ופלישתו של אחמד גראן לאימפריה האתיופית.
לקריאה נוספת

abir mordechai,Ethiopia and the Red Sea: The Rise and Decline of the Solomonic Dynasty and Muslim-European Rivalry in the
Region,ISBN 0714631647
Taddesse Tamrat
Church and State in Ethiopia, 1270-1527 ISBN 978-0198216711
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תקופת החושך | היסטוריה של אתיופיה  10 באוגוסט 1270 - 9 במרץ 1529 | הבא: תקופת השפל |
| היסטוריה של אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| התקופה הקדומה | פרהיסטוריה • שבא • סבא • ממלכת דעמת • קיסרות אקסום | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| ימי הביניים | תקופת החושך • תקופת תור הזהב • תקופת השפל • תקופת התחייה • תקופת השופטים | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| אתיופיה המודרנית | תקופת הגיבוש • תקופת הכיבוש • תקופת השחרור | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| סוציאליזם | מלחמת האזרחים • החונטה הצבאית • הרפובליקה העממית | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| כיום | ממשלת המעבר • הפדרציה האתיופית | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
הקיסר יאגבה ציון (משמאל), נלחם בסולטנות אדאל
מרקוס המבשר

| --- | --- |

 לידה:  7 ארץ ישראל או לוב
 נרצח:  25 באפריל 68 (בגיל 61 בערך) אלכסנדריה
 תארים:  מתנת האל
 מקום פולחן עיקרי:  קתדרלת מרקוס הקדוש (קהיר);קתדרלת מרקוס הקדוש (אלכסנדריה); בזיליקת סן מרקו (ונציה)
 חג:  25 באפריל
 תכונות:  אריה במדבר; בישוף על כס מלכות מעוטר באריות; גבר אוחז בספר ולצידו אריה מכונף; גבר אוחז בספר ובענף עץ תמר
 פטרון של:  עורכי דין; ונציה
מות הקדושים של מרקוס, מתוך ספר השעות של דוכס ברי, טירת שאנטילי.
מרקוס המבשר או מרקוס הקדוש (ביוונית: Μάρκος; בקופטית: Ⲙⲁⲣⲕⲟⲥ; בערבית: مرقص או مرقس) הוא קדוש נוצרי שחי במאה הראשונה ומיוחסת לו הבשורה על-פי מרקוס.
על פי המסורת הנוצרית מרקוס היה הבישוף הראשון של אלכסנדריה.
קורות חייו

על פי המסורת הנוצרית ליווה מרקוס המבשר את שאול התרסי (פאולוס) ואת ברנבא במסע המיסיונרי הראשון של שאול. לאחר מחלוקת ביניהם נפרדו דרכיהם, וברנבא ומרקוס עברו לקפריסין (מעשי השליחים 15, ל"ו - מ'). הסבר לכך שמרקוס צידד בברנבא היא המסורת לפיה מרקוס וברנבא הם בני דודים (איגרת אל הקולוסים ד' 10) ומכאן שאף מרקוס הוא ממשפחת ברנבא.
על פי מסורות הכנסייה הקופטית, מרקוס נולד בפנטאפוליס שבלוב. וכן, לאחר שנפרד מפאולוס ברומא, על פי המסורת הקופטית, שב מרקוס לפנטאפוליס וממנה נדד לאלכסנדריה.
על פי מעשי השליחים שמו העברי של מרקוס הוא יוחנן. אמו של מרקוס, מרים, התגוררה בארץ ישראל, והאמינה בנצרות
הוא חשב כזאת והוא בא עד-בית מרים אם יוחנן המכנה מרקוס אשר נקהלו-שם רבים והם מתפללים יחד
כלומר פטרוס הגיע לביתה לאחר שמלאך שחרר אותו מכילאו.
מסורות רבות מקשרות את מרקוס אל דמויות בברית החדשה. כך למשל ישנה מסורת לפיה מרקוס היה אחד המשרתים בחתונה בקנה, אשר מזג את המים שישו הפך ליין (הבשורה על-פי יוחנן ב' 1 - 11), וכן כי מרקוס הוא אחד משבעים השליחים (הבשורה על פי לוקאס י 1), או כי מרקוס היה המשרת שהביא מים לסעודה האחרונה (הבשורה על-פי מרקוס י"ד 13). על פי מסורת אחרת מרקוס אירח בביתו את השליחים לאחר צליבת ישו ולביתו הגיע ישו לאחר קומו לתחייה.
על פי המסורת הנוצרית, לאחר עליית ישו לשמים עבר מרקוס לאלכסנדריה וניסה לנצר בה את תושבי העיר. תושבי העיר התנגדו למאמציו, ובשנת 68 קשרו אותו למספר סוסים אשר גררו אותו ברחובות העיר עד מותו.
קורות חייו > שרידי מרקוס הקדוש

על פי המסורת הנוצרית, בשנת 828 נגנבו שרידי גופתו של מרקוס, אשר היה קבור באלכסנדריה, על ידי סוחרים מוונציה, ואלה העבירו את הגופה לוונציה, בה נבנתה בזיליקת סן מרקו עבור מקום הקבר החדש.
על פי מסורת זו, על מנת להסתיר מהשומרים המוסלמים בנמל העיר את הגופה, כיסו אותה הסוחרים בבשר חזיר - השומרים לא הסירו את הבשר ולכן לא גילו את השרידים שתחתיו.
על פי המסורת הקופטית נותר ראשו של מרקוס באלכסנדריה, והוא קבור בקתדרלת מרקוס הקדוש שבעיר.
על פי המסורת הוונציאנית, הגופה הוסתרה עד לבניית הבזיליקה, ואבדה, אולם בעת חנוכת הבזיליקה, בשנת 1063, הופיע ידו של מרקוס והצביעה על עמוד שתחתיו התגלו שרידי הגופה.
ביוני 1968 שלח קיריל השישי מאלכסנדריה (אנ'), האפיפיור הקופטי משלחת רשמית לרומא לבקש שריד של מרקוס הקדוש מאת האפיפיור פאולוס השישי. שריד זה היה עצם קטנה אשר על פי המסורת הוענקה לותיקן על ידי הפטריארך של ונציה ג'ובני אורבאני. העצם הועברה למשלחת ב-22 ביוני 1968.
סמלו של מרקוס הוא אריה מכונף המופיע גם בדגל ונציה.
ההיסטוריון אנדרו צ'אג טוען כי עצמות אלה הם למעשה עצמותיו של אלכסנדר הגדול.
ימי חג

על פי המסורת של הכנסייה האורתודוקסית המזרחית חל חגו של מרקוס ב-4 בינואר (על פי הלוח היוליאני - הוא ה-17 בינואר על פי הלוח הגרגוריאני).
בכנסייה הקתולית, יום חגו של מרקוס הוא יום מותו - ה-25 באפריל.
ראו גם

סוסי מרקוס הקדוש
הבשורה על פי מרקוס
לקריאה נוספת

אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 245-246, מסת"ב 978-965-566-137-8
לנה טרנר

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1921 וולאס, ארצות הברית 
 פטירה:  29 ביוני 1995 (בגיל 74) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Julia Jean Mildred Frances Turner 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1937–1991 (כ־54 שנים) 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון הוליווד 
 צאצאים:  Cheryl Crane 
 פרסים והוקרה:  פרס דונוסטיה (1995)  פרס פסטיבל הקולנוע של סיטגס לשחקנית הטובה ביותר (1975)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס לוח הזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 
לנה טרנר (באנגלית: Lana Turner;‏ 8 בפברואר 1921 – 29 ביוני 1995) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון, אמריקאית שזכתה לפופולריות בשנות ה-40 וה-50 בזכות תפקידיה בסרטים "הדוור מצלצל פעמיים", "נבל היה האיש" ו"חיקוי לחיים". הייתה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1957 על תפקידה בסרט "פייטון פלייס".
פילמוגרפיה

גאריק הגדול (1937)
הם לא ישכחו (1938)
האהבה מוצאת את אנדי הארדי (1938)
בית ספר דרמטי (1938)
הרפתקאותיו ל מרקו פולו (1938)
איש עשיר, אישה ענייה (1938)
בנות הזהב (1939)
2 בנות על בימת ברודוויי (1940)
נערת זיגפלד (1940)
ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד (1941)
הונקי טונק (1941)
ג'וני אגר (1941)
אמצא אותך אי שם (1942)
מסוכנת במקצת (1943)
שמרי את האבקה שלך יבשה (1945)
סופש שבוע בוולדרוף (1945)
הדוור מצלצל פעמיים (1946)
רחוב הדולפין הירוק (1947)
קאס טימברליין (1947)
שיבה הבייתה (1948)
שלושת המוסקטרים (1948)
חיים משלה (1950)
מר אימפריום (1951)
האלמנה השמחה (1952)
נבל היה האיש (1952)
הרע והיפה (1952)
מאהבים לטיניים (1953)
נבגדת (1954)
הבן האובד (1955)
מרדף הים (1955)
הגשם של רנצ'יפור (1955)
דיאן (1956)
פייטן פלייס (1957)
הליידי לוקחת טייס (1958)
בזמן אחר, במקום אחר (1958)
חיקוי לחיים (1959)
דיוקן בשחור (1960)
בשם האהבה הרדופה (1961)
רווק בגן עדן (1961)
לאהבה פנים רבות (1965)
מאדאם X ‏(1966)
הקובייה הגדולה (1969)
רדיפה (1974)
בישול המכשפות (1980)
לנה טרנר לצידו של קלארק גייבל בסרט "הונקי טונק" (1941)
רשם המפלגות

רשם המפלגות היא יחידה ארגונית במסגרת רשות התאגידים העוסקת ברישום מפלגות ובפיקוח עליהן בהתאם לאמור בחוק המפלגות, התשנ"ב-1992. ממרץ 2022, רשמת המפלגות וראש רשות התאגידים היא עו"ד שולי אבני שוהם.
היסטוריה

משנת 1992 ועד שנת 2006 פעל רשם המפלגות כמחלקה במשרד המשפטים. בשנת 2006, עם הקמת רשות התאגידים במשרד המשפטים, הפך ליחידה ברשות.
סמכויות

רשם המפלגות הוא האחראי על המפלגות בישראל: הוא מעורב בכל הליכיהן, מהקמתן, התנהלותן השוטפת וכלה בפירוקן.
בקשה לרישום מפלגה חדשה מוגשת על ידי מייסדיה לרשם המפלגות, ועל זה להפיץ העתקים לחברי ועדת הבחירות המרכזית, לבאי כוח הסיעות בכנסת ולבאי כוח רשימות המועמדים בבחירות לכנסת, אם הוגשו רשימות כאלה. לאחר אישור בקשה לרישום מפלגה, הרשם רושם את המפלגה בפנקס המפלגות ונותן לה תעודת רישום. עליו להודיע על כך ליושב ראש הכנסת וליושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, ולפרסם על כך הודעה ברשומות ובעיתונים יומיים.
לרשם המפלגות מגיעים עדכונים מהמפלגות בדבר שינויים בתקנון או בפרטיהן, וכן על רשימת המועמדים מטעמן וסדרם ברשימתן בבחירות לכנסת ועל פרטי בא כוחן. לרשם מוגשות בקשות התנגדות לרישום מפלגות, ובסמכותו לקבל את הבקשות או לדחותן. החלטתו טעונה אישור בית המשפט העליון. כמו כן, בסמכותו לדרוש ממפלגה לשנות את שמה, וכן לאשר או לדחות בקשות לשינוי שם מפלגה.
פעם בשנה על המפלגות להגיש לרשם הודעה על נכסיהן והתחייבויותיהן באותה שנה. כמו כן, הוא מדווח באופן שוטף על ענייניהן הכספיים של בעת בחירות מקדימות.
על מפלגה ששני שלישים מחברי המוסד המרכזי שלה החליטו על פירוקה, למסור על כך הודעה לרשם המפלגות.
רשמים

רשם המפלגות ממונה על ידי שר המשפטים. על הרשם להיות בעל תנאי הכשירות למינוי כשופט בבית המשפט המחוזי.
| מספר | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | זאב בונה | 10 באפריל 1993 | 8 ביולי 2000 |
| 2 | אלישע צידון | 9 ביולי 2000 | 31 באוקטובר 2005 |
| 3 | ירון קידר | 1 בנובמבר 2005 | 10 במרץ 2008 |
| 4 | אלון בכר | 11 במרץ 2008 | 2 בדצמבר 2013 |
| 5 | גלי גרוס | 3 בדצמבר 2013 | 22 ביוני 2014 |
| 6 | אייל גלובוס | 23 ביוני 2014 | 20 באוקטובר 2020 |
| 7 | מיכל שמואלי | 20 באוקטובר 2020 | 13 במרץ 2022 |
| 8 | שולי אבני שוהם | 13 במרץ 2022 | מכהנת |
הערות שוליים

↑  חוק המפלגות, התשנ"ב-1992
↑  אודות יחידת רשם המפלגות, באתר משרד המשפטים, רשות התאגידים
↑  עו"ד שולי אבני-שוהם, ראש רשות התאגידים, באתר משרד המשפטים, רשות התאגידים, ‏2022-03-14
↑  סעיף 3 לחוק המפלגות, התשנ"ב-1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010362458205171
נכי נאצה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מוקד פעילות:  ישראללהבות הבשן, ישראל
 תקופת הפעילות:  1990–1997 (כ־7 שנים)
 סוגה:  הארדקור פאנק, אנרכו-פאנק
 חברת תקליטים:  Beer City
 חברים
 פדריקו גומז - שירה  סנטיאגו גומז - גיטרה  עודד טל - שירה, גיטרה ובס  קרן קריאל - בס  איתי לוי - תופים
 חברים לשעבר
 יוני טל - בס 
נכי נאצה הייתה להקת הארדקור פאנק ישראלית שפעלה במהלך שנות התשעים ונחשבת לאחת מאבות זרם האנרכו-פאנק בישראל.
פעילות הלהקה > 1993-1990 - שנים ראשונות

הלהקה הוקמה בדצמבר 1990 בלהבות הבשן על ידי שני זוגות אחים: פדריקו וסנטיאגו גומז, בני קיבוץ להבות הבשן, ויוני ועודד טל, בני קיבוץ דן. הארבעה, תלמידי פנימייה, נחשפו לתרבות הפאנק בשנת 1987, אך לא התנסו בפעילות מוזיקלית לפני כן.
ב-11 ביוני 1991 הוציאה הלהקה באופן לא מסחרי קלטת דמו ראשונה. הקלטת כללה 5 שירים, ביניהם גרסאות מוקדמות לכאלו שיופיעו בעתיד בהוצאותיה הרשמיות. מכיוון שבאותה העת לא היה ללהקה מתופף קבוע (חרף היותה רביעייה), עודד טל אייש את התפקיד במהלך ההקלטה. ב-20 בדצמבר של אותה שנה קיימה את הופעתה הראשונה בקניון לב המפרץ (כיום קניון סינמול) בחיפה באירוע "רוק בחניון", לצד הלהקות שירלי קיבלה 2 ופארדו פרייד (שהשתתפו קודם לכן בתקליטור האוסף החיפאי "רוק מסביב לשאון" בעריכת יורם מארק-רייך, סולן להקת קילר הלוהטת). על גבי כרזת האירוע נפלו שגיאות כתיב בשמותיהן של נכי נאצה ושירלי קיבלה 2 - המילה "נכי" הודפסה כ"ניתחי" ו"שירלי" קוצר ל"שרלי".
במאי 1992 הקליטה הלהקה בקיבוץ דן קלטת דמו שנייה (שבניגוד לקודמתה לא יצאה לאור ונחשפה 26 שנים מאוחר יותר בערוץ היוטיוב של ארכיון הפאנק בישראל), ובסוף אותה שנה צורף להרכב המתופף איתי לוי, אותו הכירו חברי הלהקה במהלך טיול שנתי בן 3 ימים של כיתתו של סנטיאגו בפנימייה. עם צירופו של לוי, שבדומה לשאר חברי הלהקה הייתה זו התנסותו הראשונית בפעילות מוזיקלית, חל גם שינוי בתפקידם של יוני ועודד טל - יוני, שבאותה עת התגייס לצה"ל וניגן במקביל בלהקת הרוק המראות, עבר לנגן בגיטרה שנייה, ועודד נטש את הגיטרה הרגילה לטובת הבס ושימש לסירוגין כסולן שני בחלק מהשירים. אף על פי שגיוסו של יוני לצבא לא הפריע לפעילות הלהקה, חבריה לא קיבלו את העובדה שבניגוד אליהם הוא אינו מגדיר את עצמו סרבן גיוס ומנגן בה רק לשם ההנאה ולא לשם קידום מסריה הפוליטיים.
ב-8 בפברואר 1993 הוציאה הלהקה קלטת ספליט עם להקת פאבליק דומיין (Public Domain), עם גרסאות חדשות למרבית השירים שהופיעו בקלטות הדמו הקודמות ושחלקם יופיעו שוב בעתיד באלבום הבכורה של הלהקה (כגון "רצח עם שלם", "דת גזענית", "פוגרום על חילונים" וכן "Forever More?", שירה היחיד של הלהקה שנכתב והושר באנגלית), ושירים חדשים כמו "טוב למות בעד ארצנו", "מחנות ריכוז לצפונים", "מי אנחנו?" (שהופיע במקור בקלטת הדמו השנייה תחת השם "ימין ושמאל צועדים במחול" ועם מילים שונות) וגרסת כיסוי לשירו של אריק איינשטיין "אני ואתה", שנקראה "אני ואתה נשנה את העולם (בעזרת פעולה ישירה)" והורכבה מהבית הראשון של השיר המקורי בתוספת המשפט ששמו מופיע בכותרת בסוגריים. חלק משירי הקלטת הושמעו בגלגלצ בתוכנית "נושם כבד". לאחר מכן התארחו האחים גומז בתוכניתה של שרון קנטור "יציאת חירום" בערוץ שש, במהלכה הוקרן וידאו קליפ של השיר "הטיל של הימין" מתוך הופעה של הלהקה. באותה שנה התגייס גם לוי לצבא, דבר שגרם להאטה קלה בפעילות ההרכב.
פעילות הלהקה > 1997-1994 - תקופת השיא

ב-1994, לאחר שהוחתמה בלייבל הפאנק האמריקאי Beer City, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון "תתכחשו ליהדות". האלבום, שיצא על גבי תקליטון ויניל בלבד ומוגדר כמיני-אלבום בשל אורכו הכולל, כלל 8 שירים, ביניהם "תמכרו את המתנחלים לעבדות" שבוצע בסגנון הסקא פאנק.
ב-1995 פרש יוני טל מהלהקה, ובמקומו צורפה להרכב הנגנית קרן קריאל. לכבוד הצטרפותה ולכבוד יום הולדתה של קריאל, הוציאה הלהקה קלטת בת שני שירים ("גאוות הגליל" ו"כל מטוסינו שבו בשלום" שהיה מחווה ללהקת Discharge) שהוקלטו ב-12 בינואר 1994 בהרכבה הקודם ולא יצאו לאור עד אז. הקלטת הודפסה בשני עותקים בלבד, שאחד מהם נשלח לה. גורלו של העותק השני אינו ידוע.
ב-1997 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "תצדיעו למשטר החדש" דרך Beer City על גבי תקליט ויניל בלבד (בדומה לאלבום "תתכחשו ליהדות"). על עטיפתו מופיע תצלומו השנוי במחלוקת של אלכס ליבק מעצרת הבחירות לכנסת השתים עשרה, שפורסם במקור בעיתון "חדשות" ומציג את בנימין נתניהו בעצרת בחירות מניף את ידו בתנועה הנראית לכאורה כהצדעה במועל יד. באלבום נכללו 15 שירים חדשים, ביניהם "מציאות חורקת", "איומי סרק", "מת על השמאל הפאשיסטי", "להרחיק נוער מהיהדות", "אני שונא חיי לילה", "סולחה עם החמאס" (שגרסת דמו שלו הוקלטה ופורסמה שנה לפני כן באלבום אוסף שיצא בארצות הברית בלבד) ו"עדיף להיות פאנקיסט ממתנחל מסריח". לשיר "מציאות חורקת" צולם ב-2009 וידאו קליפ לא רשמי בבימויו של רז דסקל, תלמיד בג'אמפקאט - בית ספר לעורכים ואנימטורים, והוא עלה לערוץ היוטיוב של דסקל "captainkef" וכעבור שלוש שנים גם לערוץ הרשמי של בית הספר. בהמשך השנה, הוציאה הלהקה בלייבל Your Not Normal Records קלטת ספליט משותפת עם להקת הפאנק האיטלקית Muddle, שכללה גרסאות דמו נוספות לשירים ישנים של הלהקה (ולראשונה גם לכאלו שהופיעו באלבום "תצדיעו למשטר החדש"), הקליטה סינגל שלא יצא לאור בסופו של דבר משום שהמאסטר המקורי שלו אבד ויצאה למסע הופעות מוצלח בארצות הברית עם להקת USF.
על אף תשומת הלב הרבה שעוררו השירים, החליטו חברי הלהקה לפרק את החבילה עם תום סיבוב ההופעות (האחרונה מביניהן התקיימה בשיקגו). פדריקו המשיך את הקו האנרכיסטי המובהק של נכי נאצה בלהקות דיר יאסין (שהייתה בסגנון הפאוור ויולנס) וסמרטוט כחול לבן. סנטיאגו, שהיה חבר באותה עת בלהקת USF, מיקד את פעילותו בלהקה ובהמשך הצטרף ללהקות נוספות כגון Sleep Furious (שבניגוד לשאר הלהקות המקושרות לחבריה של נכי נאצה לא הייתה בעלת אג'נדה פוליטית) ומחלקת חניקות שוטרים. עודד טל וקרן קריאל פרשו מקריירה מוזיקלית, כאשר קריאל העתיקה את מקום מגוריה לארצות הברית. בדצמבר 1997, איתי לוי העתיק את מגוריו לקליפורניה והחל לפעול יחד עם גרג וילקנסון כצמד הגריינדקור Lana Dagales.
פעילות הלהקה > פרויקטים נוספים לאחר הפירוק

ב-1999 נכללו קטעי וידאו של נכי נאצה (כולל הראיון ב"יציאת חירום") בשתי קלטות הווידאו של הסדרה המחתרתית "עשבי פרא", הכוללת תיעוד מהופעות של להקות מסצנת הפאנק בישראל במהלך שנות התשעים.
ב-2002 ראה אור בלייבל "Malinke Records" התקליטון "קרתגו כחול לבן", שכלל 6 שירים של הלהקה שהוקלטו ב-1997 לאחר צאת האלבום "תצדיעו למשטר החדש" אך לא ראו אור, ביניהם "גיליוטינה לאוליגרכיה הישראלית", "מחזה מחריד" ו"עכשיו אני אמור לעצור" - שיר אישי ונאיבי של פדריקו גומז אודות כך שהגשים את מטרתו - להקים להקה ולהצליח, ועל כך שלמרות הפירוק הוא עדיין ממשיך לפעול במקומות אחרים. באותה שנה הוציא הלייבל בושת רקורדס את האלבום "תצדיעו למשטר החדש" על גבי דיסק והודיע על הוצאת אלבום אוסף עתידי ללהקה שיכלול את כל החומרים המוקלטים שלה, אך הפרויקט לא יצא לפועל בסופו של דבר ולא ידוע אילו חומרים היו אמורים להיכלל בו.
באוגוסט 2022, 25 שנים לאחר פירוק הלהקה ולאחר 20 שנים שבמהלכן המוזיקה של נכי נאצה הייתה זמינה ברובה באופן פיראטי (בעיקר דרך בלוגים המציעים הורדות חינמיות של אלבומי פאנק שהומרו באופן עצמאי מפורמט פיזי לדיגיטלי), יצא ללהקה דרך הלייבל הישראלי "תקליטים חולים" תקליט האוסף "משום מקום אל תוך כלום: הקלטות 1997-1994", המכיל את האלבומים "תתכחשו ליהדות", "תצדיעו למשטר החדש" ו"קרתגו כחול לבן" בשלמותם וכן גרסה שמעולם לא פורסמה קודם לכן לשיר "טוב למות בעד ארצנו", שהוקלטה עבור האלבום "תתכחשו ליהדות" וירדה בעריכה ברגע האחרון. האוסף הודפס ב-300 עותקים בלבד, כאשר 150 מתוכם במהדורה מיוחדת הכוללת ויניל שקוף ו-150 הנותרים במהדורה רגילה הכוללת ויניל שחור.
עמדתה הפוליטית, התגובות אליה, סגנונה המוזיקלי וחשיבותה > שיוך היסטורי

נכי נאצה השתייכה לגל הראשון של להקות האנרכו פאנק בישראל שפעל בשנות התשעים ונחשבת בעיני רבים לסנונית הראשונה שקמה מתוכו. להקות בולטות נוספות שפעלו והופיעו לצדה כללו בין השאר את סרטן השד הירושלמית, קוקו בלוף והיתושים מגני תקווה, מפגרת מיהוד ונ"מ ואף הרכבים כגון Stena Sracha‏, Ausweis ו-Epidemi-A, שחבריה עלו ארצה מברית המועצות והרכיבו קהילה קטנה ונפרדת בתוך הסצנה. מייסדיה של נכי נאצה, האחים פדריקו וסנטיאגו גומז, נחשבים בין השאר גם לאבות המייסדים של סצנת הפאנק בארץ. למרות שבפועל היא אינה להקת הפאנק הראשונה בישראל, ועל אף שקדמו לה מספר הרכבים שהזדהו באופן מפורש עם סצנת הפאנק או שיצירתם הייתה ברוח דומה מבחינה מוזיקלית (כגון השפן הנכון, קילר הלוהטת, חולרע וכן רמי פורטיס ומשינה בתחילת דרכם), מרביתם לא זכו לתשומת לב רבה, פעלו לתקופות קצרות או שינו כיוון מוזיקלי לאחר מכן, ונמנעו כליל מעיסוק בעניינים פוליטיים או אימצו בהמשך אידאולוגיות הנוטות יותר לצד הימני במפה הפוליטית.
עמדתה הפוליטית, התגובות אליה, סגנונה המוזיקלי וחשיבותה > הגדרות מוזיקליות

מבחינה טקסטואלית, רוב מילות שירי הלהקה בעלות מבנה של בית-פזמון. מבחינה מוזיקלית, היא מסווגת כלהקת אנרכו-פאנק ביחס לנושאים בהם עסקה, והסגנון שלה נוטה לכיוון ההארדקור פאנק. כיאה ליצירות בז'אנר הפאנק על שלל תת-סוגיו (ובמיוחד בתת-סוג זה), השירים היו קצרים מאוד (לרוב פחות משתי דקות, וישנם אף כאלו שאורכים חצי דקה בלבד) ובעלי קצב מהיר וצלילים כבדים.
שירתו של גומז (שהיה הסולן הראשי של הלהקה) התאפיינה בקול צרוד וזעקני ונימה אגרסיבית, בעוד שירתו של עודד טל (ששימש לסירוגין כסולן שני) הייתה חלקה ונקייה יותר. למעט "תמכרו את המתנחלים לעבדות", "תפתחו את דימונה, לא את הכור" (מתוך קלטת הספליט עם פאבליק דומיין), "הטיל של הימין" (בגרסה השנייה שמופיעה בדמו משנת 1992) ו"עדיף להיות פאנקיסט ממתנחל מסריח" (בגרסת האלבום "תצדיעו למשטר החדש"), באף אחד משירי הלהקה אין שירת קולות רקע. השיר "Forever More?" הוא השיר היחיד של נכי נאצה שנכתב באנגלית, והשיר "אני ואתה נשנה את העולם (בעזרת פעולה ישירה)" הוא היחיד ברפרטואר שלה שנחשב לגרסת כיסוי (אם כי בניגוד לביצוע המקורי, בגרסתה של הלהקה המילים עברו שינוי).
עמדתה הפוליטית, התגובות אליה, סגנונה המוזיקלי וחשיבותה > נושאים ותוכן השירים

שירי הלהקה מבטאים עמדות שמאלניות רדיקליות, אנטי-דתיות, אנטי-ציוניות, אנטי-פאשיסטיות ואנטי-ממסדיות, ומותחים ביקורת כלפי פעילות צה"ל בשטחים הכבושים ובהתנחלויות. נושאים נוספים בהם עסקה הלהקה: התמכרות לסמים ואלכוהול, אדישות לחיי מצוקה, תמיכה בזכויות האדם וביקורת על תרבות הצריכה. בהופעותיה, החזיקו חברי הלהקה את דגל ישראל תוך כדי שכיבה על גדר תיל, על מנת להעביר למאמינים שארץ ישראל היא ארץ המובטחת את המסר שיפעלו בעד חברה שוויונית ולא כובשת, נקייה מגזענות ושנאה. בצד האחורי של עטיפת המיני-אלבום "תתכחשו ליהדות" הופיע ציור של אקדח שלקנהו מחוברת מנורת בית המקדש, שהפך בהמשך לסמליל הלהקה.
עמדתה הפוליטית, התגובות אליה, סגנונה המוזיקלי וחשיבותה > ביקורת נגד הלהקה

לאורך שנות פעילותה וגם לאחר פירוקה, יש שטענו כי הלהקה כביכול מסיתה ומעודדת לתופעות ולמסרים שהיא יוצאת נגדם, וחלק מהלהקות שהופיעו לצדה ראו בה זרה לסצנת הפאנק וטענו שחבריה עברו את גבול הטעם הטוב בפוליטיקה בכך שפרסמו עצמם בדגלים, סמלים וסטיקרים אנרכיסטיים. דבר זה גרם לחיכוכים: במקרה אחד פדריקו גומז דיבר בגנות השיר "ארץ בלי מוצא" של להקת אוי! ואבוי בטענה שהפזמון "אחת שתיים שלוש, לירות לערבי בראש!" כולל מסרים ערבופוביים - דבר שגרם לסכסוך בין שתי הלהקות, ובפעם נוספת אף פרצה קטטה בין נכי נאצה לבין הלהקות קוקו בלוף והיתושים וסדרני הדשא במהלך הופעה משותפת של שלושת ההרכבים במועדון הרוקסן. עוד נטען נגד הלהקה שהיא מקדמת לכאורה מסרים ניאו נאציים בשל עטיפת האלבום "תצדיעו למשטר החדש" (שמציגה את תמונתו השנויה במחלוקת של בנימין נתניהו מניף את ידו בתנועה הנראית לכאורה כהצדעה במועל יד), התייחסות או שימוש במונחים שקשורים לנושא השואה במילותיהם של חלק מהשירים והעובדה שאם מחליפים בשמה בין האותיות יו"ד וה"א, מתקבל השם "נכה נאצי" (זאת על אף ש"נאצה" ו"נאצי" הן שתי מילים שונות במשמעותן: "נאצה" היא מילה נרדפת לשנאה ו"נאצי" הוא תואר שנגזר משמה של המפלגה הנאצית, הגם שהראשונה היא מילה עברית והשנייה שאולה מגרמנית).
חברי הלהקה לאורך השנים

פדריקו גומז (מ-1990 ואילך) - הסולן הראשי בלהקה. בן קיבוץ להבות הבשן ואחיו של סנטיאגו. האחים גומז נחשבים לסנדקי סצנת הפאנק בישראל. פדריקו וסנטיאגו הקימו את הלהקה בקיבוץ בו הם גרים, וצירפו את חבריהם מקיבוץ דן, האחים יוני ועודד טל. לאחר פירוק הלהקה, פדריקו המשיך בקריירה מוזיקלית עם הלהקות דיר יאסין וסמרטוט כחול לבן שהטביעו גם הן חותם עמוק בפאנק הישראלי.
סנטיאגו גומז (מ-1990 ואילך) - גיטריסט הלהקה. בן קיבוץ להבות הבשן ואחיו של פדריקו. לאחר פירוק הלהקה, סנטיאגו מיקד את פעילותו בלהקת USF ולאחר שגם זו התפרקה, המשיך בקריירה מוזיקלית עם הלהקות Sleep Furious (מהרכבי האימו הראשונים בישראל), זמן פציעות, מחלקת חניקות שוטרים, וחזק ואמץ.
יוני טל (1995-1990) - באסיסט הלהקה המקורי ולאחר מכן גיטריסט שני. בן קיבוץ דן ואחיו של עודד. עם הצטרפותו של איתי לוי ללהקה ב-1992, שינה את תפקידו בלהקה לגיטריסט שני (במקום אחיו). בניגוד לשאר חברי הלהקה, יוני התגייס לצבא, לא הגדיר עצמו סרבן גיוס ולא החזיק באותן דעות פוליטיות איתן הזדהו. במקביל לחברותו בנכי נאצה, יוני ניגן בלהקת הרוק המראות, שהוציאה אלבום אחד בשנת 1994.
עודד טל (מ-1990 ואילך) - גיטריסט הלהקה המקורי ולאחר מכן סולן שני ובאסיסט, בן קיבוץ דן ואחיו של יוני. עם הצטרפותו של איתי לוי ללהקה ב-1992, שינה את תפקידו בלהקה לבאסיסט (במקום אחיו) וכן החל לשמש בה כסולן שני.
איתי לוי (1997-1992) - מתופף. הצטרף ללהקה ב-1992. ב-1997, לאחר שהלהקה התפרקה עבר לוי לגור בקליפורניה, בארצות הברית, שם פגש את המוזיקאי גרג וילקנסון והקים יחד איתו את צמד הגריינדקור Lana Dagales, שהוציא מיני-אלבום אחד ואלבום ספליט עם להקת Iron Lung ושירים שהתפזרו בין אוספים שונים.
קרן קריאל (1997-1995) - באסיסטית הלהקה לאחר פרישתו של יוני טל. קרן הייתה האישה היחידה בלהקה, והייתה להגדרת חבריה המעריצה הגדולה ביותר שלהם. לכבוד צירופה ולכבוד יום הולדתה, הוציאה הלהקה קלטת עם שני שירים שהקליטה בתחילת 1994 אך לא ראו אור קודם לכן. אחד משני עותקיה היחידים של הקלטת נשלח לקרן, כאשר גורלו של העותק השני לא ידוע. לאחר פירוק הלהקה, קרן העתיקה את מקום מגוריה לארצות הברית ונשארה שם, אך בהמשך חזרה לישראל. אחיה ארז קריאל עוסק גם הוא במוזיקה וחבר בלהקת לא דובים.