stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Three Cheers for Sweet Revenge
ביקורת

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 
Alternative Press: 
בלנדר: 
IGN: 7.1/10
קלדג': 7/10
מלודיק: 
פיצ'פורק: 8.2/10
רולינג סטון: 
The Rolling Stone Album Guide: 
סטיילוס: B
ג'וני לופטוס מ-AllMusic כתב כי "בסיוע גדול ההפקה הווארד בנסון, הם שינו את ההפרזות הטירוניות הקלות של I Brought You My Bullets You Brought Me Your Love, וכתוצאה מכך הביאו מוצר מספק ודי נחוש". אנדי גרינוולד ממגזין בלנדר (אנ') הזכיר את שילובו של ויי את צדדי חייו בשירי האלבום, וציין כי "היבבה גומעת-האוויר והמשתנקת שלו הופכת שירים קצביים כמו 'I'm Not Okay (I Promise)' לחוג שירה". איאן מאת'רס ממגזין סטיילוס (אנ') חש כי האלבום מכיל "שנים עשר שירים קרוב למושלמים ואינטרלוד, באורך שלושים ותשע דקות" וכי "גם כשהוא מרפה, [זה] לא מרפה", בעוד קירק מילר מרולינג סטון תיאר אותו כ"כיף חיים". ג.ר. מאתר IGN, היה מסויג יותר בשבחיו, וכינה את Three Cheers for Sweet Revenge "אלבום טוב" שבכל זאת "לא מתקרב להיות מגוון או נועד כפי שיכול היה להיות". רוברט כריסטגאו מווילג' ווייס הכניק לאלבום דירוג "כישלון" (dud).
ביקורת > רשימות סוף שנה

| ארגון | מדינה | רשימה | שנה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rock Sound (אנ') | הממלכה המאוחדת | 50 האלבומים המובילים של השנה | 2004 | 5 |  |
| Spin (אנ') | ארצות הברית | 40 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2004 | 2004 | 34 |  |
| Kerrang! (אנ') | הממלכה המאוחדת | אלבומי השנה | 2004 | 3 |  |
| Metal Hammer (אנ') | הממלכה המאוחדת | האלבומים של 2004 | 2004 | 7 |  |
השפעה

NME כללה את האלבום ברשימת "20 אלבומי האימו שעמדו בנחישות במבחן הזמן". האלבום דורג במקום ה-260 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר של 30 השנים האחרונות (1985–2014)" של מגזין Spin (אנ'). מגזין Rock Sound כתב כי האלבום הוא "יצירה מגדירת-תקופה", שפגע "בעצב הן מוזיקלית והן רגשית אצל מיליונים ברחבי העולם".
בשנת 2016 דירג מגזין רולינג סטון את Three Cheers for Sweet Revenge כאלבום האימו העשירי הטוב ביותר מתוך 40, וכתב כי "Three Cheers לא היה רק תקליט קונספט, אלא גם המשכון קונספט, המרחיב את סיפור המסך הקטן של I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love מ-2002 להפקה עתירת תקציב, הכוללת הרהורים על החיים והמוות ("Helena"), פרידות צורבות ("I'm Not Okay") וסדרה של וידאו קליפים דרמטיים שהפכו אותם ליקירי MTV".
נכון לדצמבר 2017, Three Cheers for Sweet Revenge מכר מעל לשלושה מיליון עותקים בארצות הברית והגיע למעמד פלטינה משולשת על ידי ה-RIAA. נכון לפברואר 2006, האלבום מכר מעל ל-1.35 מיליון עותקים בארצות הברית ו-3 מיליון עותקים בסך הכול. כמו כן, הוא הגיע למעמד פלטינה בקנדה ובבריטניה, ולמעמד זהב באירלנד, בצ'ילה ובארגנטינה.
רשימת רצועות > מהדורה בסיסית

כל הרצועות נכתבו על ידי My Chemical Romance.
| מהדורה בסיסית> מס' | מהדורה בסיסית> שם | מהדורה בסיסית> משך | מהדורה בסיסית>  | מהדורה בסיסית>  | מהדורה בסיסית>  | מהדורה בסיסית>  | מהדורה בסיסית>  | מהדורה בסיסית>  | מהדורה בסיסית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Helena  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Give 'Em Hell, Kid  | 2:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | To the End  | 3:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | You Know What They Do to Guys Like Us in Prison (בהשתתפות ברט מקראקן מדה יוזד)   | 2:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I'm Not Okay (I Promise)  | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Ghost of You  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Jetset Life Is Gonna Kill You  | 3:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Interlude  | 0:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Thank You for the Venom  | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Hang 'Em High  | 2:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | It's Not a Fashion Statement, It's a Deathwish  | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Cemetery Drive  | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | I Never Told You What I Do for a Living  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 39:36 |  |  |  |  |  |  |  |
רצועה 11 מופיעה בשם "It's Not a Fashion Statement, It's a Fucking Deathwish" בהערות האלבום שעל העטיפה הפנימית.
| מהדורה יפנית> מס' | מהדורה יפנית> שם | מהדורה יפנית> משך | מהדורה יפנית>  | מהדורה יפנית>  | מהדורה יפנית>  | מהדורה יפנית>  | מהדורה יפנית>  | מהדורה יפנית>  | מהדורה יפנית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14. | Bury Me in Black (דמו)   | 2:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 42:13 |  |  |  |  |  |  |  |
רשימת רצועות > מהדורת DVD יפנית מיוחדת

מהדורה חיה מתוך הופעה בפסטיבל Summer Sonic 2004 בטוקיו, יפן ב-8 באוגוסט 2004.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | I'm Not Okay (I Promise) (וידאו קליפ, גרסה 2)   |   |
| 2. | I'm Not Okay (I Promise) (וידאו קליפ, גרסה 1)   |   |
| 3. | Thank You for the Venom (גרסה חיה)   |   |
| 4. | Helena (גרסה חיה)   |   |
| 5. | Give 'Em Hell, Kid (גרסה חיה)   |   |
| 6. | The Ghost of You (גרסה חיה)   |   |
| 7. | You Know What They Do to Guys Like Us in Prison (גרסה חיה)   |   |
| 8. | I'm Not Okay (I Promise) (גרסה חיה)   |   |
קרדיטים

| --- | --- |
My Chemical Romance ג'רארד ויי – סולן, קולות רקע  ריי טורו – גיטריסט ראשי, קולות רקע  פרנק איירו – גיטריסט קצב, קולות רגע  מייקי ויי – גיטרה בס  מאט פליסייר – תופים, כלי הקשה: מוזיקאים נוספים ברט מקראקן – קולות נוספים ב-"You Know What They Do to Guys Like Us in Prison"  קיית' מוריס (אנ') – קולות נוספים ב-"Hang 'Em High"  רינת – קולות נוספים ב-"The Ghost of You"  הווארד בנסון (אנ') – אורגן חשמלי Hammond B3 1958
הפקה
הווארד בנסון – מפיק, מיקסינג
ריץ' קוסטי (אנ') – מיקסינג
קרייג אהרונסון – A&R
בריאן שכטר – הנהלה
סטייסי פאס – ניהול משפטי
מאט גאל – הזמנה
מייק פלוטניקוף – הקלטה
אריק ג'יי מילר (אנ') – הנדסה נוספת
פול דקרלי – Pro Tools ותכנות
ג'ון ניקולסון - טכנאי תופים
קית' נלסון - טכנאי גיטרה
הווארד בנסון – 1958 האמונד B3
טום בייקר – מאסטרינג
מאט גריפן – רכז הפקה
דנה צ'יילדס – רכזת הפקה
ארטורו רוחאס – רץ
פרננדו דיאז – רץ
מייק גרדנר – רץ
כריס אוזונה – רץ
בראיין מנסל – רץ
מארק הולי – סיוע בעיצוב
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004–2006)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004–2006)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004–2006)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 73 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 38 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 36 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 28 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הרוק | 14 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 57 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 34 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעדי סינגלי ואלבומי הרוק & המטאל הבריטיים | 1 |
|  יפן | אוריקון | 73 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 30 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 46 |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 58 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 116 |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004–2006)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004–2006)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2004–2006)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 58 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 116 |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | – |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים האלטרנטיביים | 6 |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | – |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הרוק | 51 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2024> מדינה |   ‏‏‏  2024> מצעד |   ‏‏‏  2024> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים האלטרנטיביים | 43 |
מיקומי שיא > סינגלים

| שנה | שיר | מיקומי שיא> ארצות הברית | מיקומי שיא> ארצות הברית מודרני | מיקומי שיא> ארצות הברית מיינסטרים | מיקומי שיא> הממלכה המאוחדת | מיקומי שיא> ניו זילנד | מיקומי שיא> אוסטרליה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | "I'm Not Okay (I Promise)" | 86 | 4 | — | 19 | 38 | 65 |
| 2004 | "Thank You for the Venom" | — | — | — | 71 | — | — |
| 2005 | "Helena" | 33 | 11 | — | 20 | 27 | 78 |
| 2005 | "The Ghost of You" | 84 | 9 | 38 | 27 | — | — |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000^ |
| אירלנד (IRMA) | זהב | 7,500^ |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 3× | 3,000,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה | 300,000^ |
| מקסיקו (AMPROFON) | זהב | 50,000^ |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 7,500^ |
| צ'ילה | זהב | 7,500 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 100,000^ |
^ משלוחים בלבד  מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה | 11 באפריל 2005 | CD | רפרייז |
| יפן | 22 ביולי 2004 | CD | רפרייז |
| יפן | 26 בינואר 2005 | CD + DVD | רפרייז |
| יפן | 24 ביוני 2009 | CD | רפרייז |
| הממלכה המאוחדת | 3 בספטמבר 2004 | CD | רפרייז |
| ארצות הברית | 8 ביוני 2004 | CD | רפרייז |
| ארצות הברית | 16 בדצמבר 2008 | LP | רפרייז |
כתאיב סייד א-שוהדא

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  עיראק עיראק
 סוג:  איגוד מיליציות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־11 שנים)
 מקים היחידה:  Abu Mustafa al-Sheibani 
 מלחמות:  מלחמת האזרחים השנייה בעיראק, מלחמת האזרחים בסוריה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-10,000
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Abu Mustafa al-Sheibani 
 
כתאיב סייד א-שוהדא (בערבית: كتائب سيد الشهداء. גדודי חוסיין (בן עלי)) היא מיליציה שיעית עיראקית שהוקמה ב-2013. מטרותיה המוצהרות הן להגן על מקדשים (שיעים) על פני הגלובוס, לשמור על אחדות עיראק ולשים קץ לסכסוך העדתי בעיראק.
הארגון משמש כמיליציה פרו-איראנית, והיא אחת המיליציות שהקימו את אל-חשד א-שעבי ב-2014. לקבוצה יש קשרים הדוקים עם ארגון בדר (אנ') ומשמרות המהפכה האסלאמית.
המיליציה פעילה גם בסוריה, שם עיקר פעילותה היא הגנה על מסגד א-סיידה זיינב בפרברים הדרומיים של דמשק. היא תמכה צבאית בממשל אסד במלחמת האזרחים בסוריה, והשתתפה בקרב אל-שייח' מסכין (אנ') בדצמבר 2014 בסוריה לצד הצבא הסורי.
כיום היא מהווה חלק של ההתנגדות האסלאמית בעיראק.
ראו גם

אל-חשד א-שעבי
הערות שוליים

↑  Phillip Smyth, All the Ayatollah’s Men, Foreign Policy, ‏18 בספטמבר 2014 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיראק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרדכי קרמניצר

מרדכי (מוטה) קרמניצר (נולד ב-16 בנובמבר 1948) הוא משפטן ישראלי, מומחה במשפט פלילי ובמשפט צבאי. פרופסור אמריטוס למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ולשעבר סגן נשיא לחקר הדמוקרטיה במכון הישראלי לדמוקרטיה, העומד בראש הפרויקטים 'עקרונות חוקתיים ויישומם', 'ביטחון לאומי ודמוקרטיה' ו'השחיתות השלטונית בישראל'.
ביוגרפיה

קרמניצר נולד להורים ניצולי השואה בגרמניה בשנת 1948 ועלה איתם ארצה כשהיה בן שנה. למד בבית הספר התיכון בליך ברמת גן והמשיך בלימודי משפטים באוניברסיטה העברית. התמחה בלשכתו של שופט בית המשפט העליון צבי ברנזון. שירת בפרקליטות הצבאית, היה פרקליט צבאי בחיל הים, והתקדם עד לתפקיד סגן התובע הצבאי הראשי ושופט צבאי. כשופט צבאי ישב פעמים רבות בהרכבים שדנו במקרים של גרימת מוות, בהם משפטו של אל"ם מוני חורב (שהיה מפקד בית הספר לקצינים של צה"ל) אשר הואשם בגרימת מותו ברשלנות של ינאי שושן. בשנת 1981 השלים את עבודת הדוקטורט באוניברסיטה העברית בנושא "עיקרי מבנה וארגון של העבירות הספציפיות" בהנחייתו של פרופ' שניאור זלמן פלר.
בשנים 1980–1982 היה חבר בצוות שניסח את החלק הכללי של חוק העונשין, שנחקק מאוחר יותר כתיקון 39 לחוק. בשנים 1990–1993 היה דיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. בשנת 1994 עמד בראש ועדה של משרד המשטרה לטיפול בתופעת אלימות השוטרים. בשנת 1996 עמד בראש "ועדת קרמניצר" שדנה בהוראת אזרחות והמליצה לשנות את מבנה הלימודים ולהגביר את הלימוד של תוכני חינוך לדמוקרטיה ודו-קיום.
כיהן כיו"ר הנהלת האגודה לזכויות האזרח. נמנה עם אלו שיצאו נגד החנינה לאנשי השב"כ בפרשת קו 300 וחתם על המכתב שנשלח לראש הממשלה יצחק שמיר בתביעה לפטר את היועצים המשפטיים של השב"כ אשר נתנו יד לבידוי הראיות בפרשה. הוא התנגד לאיסור המפגשים עם אנשי אש"ף (שבוטל מאז) ולדו"ח ועדת לנדוי, לגירוש פעילי החמאס ללבנון בשנת 1992, ולמינויו של רוני בר-און לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה בשנת 1997. השתתף בארגון עצומה נגד סמכות ההקלה בעונש של מפקדים בצה"ל. בשנת 1996 זכה בתואר "אביר איכות השלטון" מטעם התנועה לאיכות השלטון.
בשנת 1999 הדליק משואה ביום העצמאות בהר הרצל.
קרמניצר הוא יו"ר הסניף הישראלי של האגודה למשפט פלילי. הוא גם יועץ לרפורמות משפטיות בישראל ובמדינות אחרות. בשנת 2000 מונה לנשיא מועצת העיתונות, וכיהן בתפקיד זה כשלוש שנים.
בשנת 2003 זכה בפרס צלטנר לחקר המשפט, המוענק מדי שנה על ידי תנועת רוטרי והפקולטה למשפטים שבאוניברסיטת תל אביב.
ביולי 2006 ביקש שר המשפטים חיים רמון למנות את קרמניצר לשופט בבית המשפט העליון אבל המינוי לא יצא לפועל בשל בקשתו של קרמניצר לא להציע את שמו ובגלל התנגדות השופט אהרן ברק.
בשנת 2008 עמד בראש הוועדה המסדרת של "התנועה החדשה" שחברה לריצה משותפת עם מרצ בבחירות לכנסת ה-18.
בשנת 2009 קיבל את אות המופת מתנועת אומ"ץ "על היותו דמות מופת במאבקו הרצוף לאורך השנים בשחיתות השלטונית ועל תרומתו המבורכת למען חופש העיתונות וחופש הביטוי הבאים לשמור ולפקח על טוהר המידות השלטוני ועל פעילותו במסגרת המכון הישראלי לדמוקרטיה".
בשנת 2010 פרש מתפקידי הוראה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. מכהן כחבר המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל וחבר הנהלה הציבורית של בצלם.
בשנת 2017 יצא לאור לכבודו ספר יובל, "ספר מרדכי (מוטה) קרמניצר", בעריכת אריאל בנדור, חאלד גנאים ואילן סבן.
קרמניצר מפרסם בעיתון "הארץ" מאמרי דעה ופרשנות בנושאים משפטיים. בשנת 2023 מתח ביקורת על ממשלת ישראל ה-37, ובפרט על תיקוני חקיקה שיזמה.
נשוי משנת 2006 לפרופ' רבקה פלדחי. אב לשני בנים מנישואיו הקודמים.
ועדות ציבוריות שעמד בראשן או שהיה חבר בהן

קרמניצר עמד בראש ועדה ממלכתית בנושא של הטיפול הממלכתי באלימות שוטרים, אותה מינה משה שחל, השר לביטחון פנים דאז. המלצות הוועדה מדגישות את החשיבות של אמצעים חינוכיים, מנהליים ופיקודיים בהתמודדות עם התופעה של אלימות של שוטרים. המלצות הוועדה התקבלו.
קרמניצר עמד בראש ועדה ממלכתית בנושא של החינוך לאזרחות, אותה מינה אמנון רובינשטיין, שר החינוך דאז. הוועדה פרסמה דו"ח בשם "להיות אזרחים" וכוללת המלצות לשינוי כולל ביחס של מערכת החינוך לנושא של החינוך לאזרחות. הדו"ח אומץ, אבל רק חלק מההמלצות שלו יושמו עד היום.
קרמניצר עמד בראש ועדה ממלכתית לטיפול מערכתי בעברות של עובדי מדינה, שמונתה על ידי שרי המשפטים והאוצר דאז, דוד ליבאי ואברהם בייגה שוחט. המלצות הוועדה התקבלו, אולם הן יושמו רק באופן חלקי.
קרמניצר היה חבר הוועדה לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשות השופטת בדימוס דליה דורנר.
ספרים פרי עטו ובעריכתו

מרדכי קרמניצר ורות גביזון, 1986, גבורות לשמעון אגרנט, ירושלים: "גרפ-פרס".
מרדכי קרמניצר ואריאל בנדור, חוק יסוד: הצבא, בסדרת פירוש לחוקי היסוד, מכון הארי סאקר, 2000.
מרדכי קרמניצר (עורך), 2002, הגנה על חופש הביטוי במשטר הדמוקרטי, דברי ימי יום עיון בשיתוף עם קרן קונראד אדנאואר והפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה.
דפנה ברק-ארז, דורון נבות ומרדכי קרמניצר, 2009, ניגוד עניינים במרחב הציבורי: משפט, תרבות, אתיקה ופוליטיקה, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה.
מרדכי קרמניצר וחאלד גנאים, הרפורמה בעבירות ההמתה [2019], לאור עקרונות המשפט ומחקר היסטורי והשוואתי, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2020
מרדכי קרמניצר ורענן סוליציאנו-קינן, קבלת החלטות בימי קורונה בראי הפסיקה : ההחלטה להשתמש באיכוני השב"כ כמקרה מבחן, ירושלים : המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2021.
הערות שוליים

↑   חוק העונשין (תיקון מס' 39) (חלק מקדמי וחלק כללי), התשנ"ד-1994, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑   יום העצמאות | 1999, באתר כאן ארכיון, 20 באפריל 1999
↑  חיים רמון, טוויטר, מרץ 2023
1 2  אלי סניור, הפרופ' והמוזיקאית יקבעו נציגי תנועת השמאל, באתר ynet, 9 בדצמבר 2008
↑  המועצה הציבורית, באתר בצלם
↑  מאמרי מרדכי קרמניצר, באתר "הארץ"
↑ דוגמאות:
מרדכי קרמניצר, הפקדת סמכות דרקונית כזו בידי בן גביר היא כמו מתן בנזין בידיו של פירומן, באתר הארץ, 17 ביוני 2023
מרדכי קרמניצר, ההצעה החדשה לבחירת שופטים היא ישראבלוף שנועד לשכך את המחאה, באתר הארץ, 21 במרץ 2023
↑  מרדכי קרמניצר (מרכז אקדמי), הגנה על חופש הביטוי במשטר הדמוקרטי, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2003.
ראם שגב ומרדכי קרמניצר, חופש הביטוי: הצדקות וסייגים, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2008.
מרדכי קרמניצר, יש לשים סייג לדין הדרקוני, באתר העין השביעית, 6 באפריל 2010
↑  רות גביזון, מרדכי קרמניצר ויואב דותן, אקטיביזם שיפוטי בעד ונגד: מקומו של בג"ץ בחברה הישראלית, ירושלים: הוצאת מאגנס, תש"ס
↑  ש"ז פלר ומ' קרמניצר, "הצעת חלק מקדמי וחלק כללי לחוק עונשין חדש – שינויים מוצעים על ידי המחברים", משפטים י"ז, 392, 401 (תשמ"ח).
↑  Mordechai Kremnitzer, “The Landau Commission Report – Was the Security Service Subordinated to the Law, or the Law to the “Needs” of the Security?” 23 Israel Law Review (1989), pp. 216-279.
↑  בג"ץ 5100/94 הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל נ' ממשלת ישראל, ניתן ב־6 בספטמבר 1999. פ"ד פד נג (4) 817 (1999)
↑  מ' קרמניצר, "התאמת ההליך הפלילי למטרה של גילוי האמת, או האם לא הגיעה העת לסיים את עונת המשחקים", משפטים יז תשמ"ח, 475.
↑  חאלד גנאים, מרדכי קרמניצר ובועז שנור, לשון הרע: הדין המצוי והרצוי, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2005)
↑  פסילת רשימות, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2005)
↑  חאלד גנאים ומרדכי קרמניצר, עברות נגד המשטר, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2008)
↑  מרדכי קרמניצר, דורון נבות, נאוה בן-אור, עמיר פוקס וגיא ורטהיים, מרמה והפרת אמונים: בחינה ביקורתית והמלצות לשיפור החקיקה, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2008)
↑  מרדכי קרמניצר וחאלד גנאים, הסתה, לא המרדה, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 1997)
↑  מרב סבר, "יהיה רע מאוד": מרצה באוניברסיטה העברית מאיים בהפעלת אלימות אם תקודם החקיקה המשפטית, באתר ישראל היום, 15 בדצמבר 2024
↑  מ' קרמניצר וח' גנאים, האחריות הפלילית של תאגידים, ספר שמגר, כרך 2 (תל אביב, 2003) 113-33.
↑  מרדכי קרמניצר, 2005, האם הכול כשר בהתמודדות עם הטרור? על מדיניות ההריגה המונעת (הסיכול הממוקד) של ישראל ביו"ש ובעזה, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה.
↑  בג"ץ 769/02 הוועד הציבורי נגד עינויים נ' ממשלת ישראל
↑  דו"ח הוועדה בנושא: הטיפול המערכתי באלימות שוטרים, משרד המשטרה יוני 1994.
↑  'להיות אזרחים – חינוך לאזרחות לכלל תלמידי ישראל', פברואר 1996
↑  דין וחשבון של הוועדה בנושא הטיפול המערכתי במשמעת בשירות המדינה (ועדת קרמניצר), 1998.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264161905171  BnF: cb145954373 (data)  GND: 1016118066  ISNI: 0000 0000 7991 7874  LCCN: n87933214  NKC: xx0257355  NTA: 285476416  RERO: 02-A016461415  SUDOC: 171774752  VIAF: 39625306   WorldCat (עם VIAF): 39625306
כנסיית סנטה אנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בזיליקה זוטרה 
 על שם:  אנה הקדושה 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל
 מפעיל:  האבות הלבנים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1140
 תאריך פתיחה רשמי:  1140 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רומנסקית 
 מידות
 אורך:  34 מ' 
 רוחב:  19.5 מ' 
 
 קואורדינטות:  31°46′53″N 35°14′11″E﻿ / ﻿31.7814°N 35.236447222222°E﻿ / 31.7814; 35.236447222222
 אתר רשמי
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) כנסיית סנטה אנה(למפת ירושלים העתיקה רגילה) כנסיית סנטה אנה(למפת ירושלים רגילה) כנסיית סנטה אנה(למפת ירושלים מוגדלת) כנסיית סנטה אנה
 
חזית כנסיית סנטה אנה
תצלום אוויר של המתחם
כנסיית סנטה אנה בירושלים מסמנת, על פי המסורת הנוצרית את מקום הולדתה של מרים אם ישו. אנה הקדושה שעל שמה נקראת הכנסייה היא חנה (אנה) אשת יהויכין, אמהּ של מרים. הכנסייה נמצאת בקרבת שער האריות, ברובע המוסלמי, בתוואי רחוב הויה דולורוזה, 'דרך הייסורים' של ישו, והיא שייכת למסדר הנזירים הצרפתים "האבות הלבנים" (על שום צבע גלימותיהם). בחצר הכנסייה שרידים ארכאולוגיים של מפעלי מים שזוהו עם בריכות בית חסדא.
על פי המסורת, במקום התרחש נס ריפוי הפיסח, בו ישו הורה לנכה להיכנס אל המים ובכך הוא נרפא.
בריכות הצאן / בריכות בית חסדא

בריכות הצאן הן שתי בריכות חפורות באפיקו של נחל בית זיתא. הבריכה הראשונה באתר נחפרה במאה ה-8 לפנה"ס. במאה השלישית לפנה"ס הוקמה בריכה נוספת במקום. בתקופת ישו שתי הבריכות היוו חלק ממכלול גדול יותר שהכיל מרחצאות מרפא, אחת מהן הייתה ידועה כבריכת הצאן (או הפרובטיקה). האתר מזוהה עם בריכת בית חסדא שבה, לפי הברית החדשה, ריפא ישו אדם שהיה נכה במשך 38 שנים.
כנסיית מרים הקדושה של הפרובטיקה

בתקופה הביזנטית (המאה החמישית) נבנתה כנסייה המוקדשת למריה על הסוללה המפרידה בין שתי הבריכות: כנסיית מרים הקדושה של הפרובטיקה. חלקה המערבי הוקם מעל הבריכות הקדומות, ואולם התווך הושתת על גבי קיר התמך המפריד בין שתי הבריכות. הסיטרה הדרומית נתמכה בחלקה על גבי שורת אומנות גבוהות נושאות קשתות, מהן נותרה אחת בשלמותה. צדה המזרחי של הכנסייה השתרע ממזרח לבריכות, ובעת בנייתה נהרסו ונקברו רוב שרידי חורבות האתר הקדומים שבמקום. רצפת הכנסייה הייתה עשויה פסיפס מעוטר בדגמים גאומטריים, ממנו נותר קטע בצד הצפון מזרחי של שטח החפירה. הכנסייה נהרסה כנראה - או במהלך התקופה הפרסית, או שנהרסה מאוחר יותר על ידי אל-חאכם באמר אללה, בתחילת המאה ה-11.
חפירות ארכאולוגיות במקום: חפירות באתר נערכו לסירוגין, החל מ-1863 ועד לשנות השישים של המאה העשרים. בחפירות לא נתגלו עקבות חמשת הסטווים שעיטרו את הבריכות, אותם מתארת הברית החדשה, ואף תיאורים נוצריים מהתקופה הביזנטית. לדעת רוב החוקרים הבריכות נחצבו עוד בימי החשמונאים, בשטח שהיה אז מצפון לחומות העיר.
מקובל כיום על החופרים כי במקום היה מרכז מרפא פגאני כבר מן התקופה ההלניסטית בארץ ישראל, שהמשיך לשמש עד לאחר תקופת בית שני.
כנסיית סנטה אנה > מסורת לידתה של מרים בירושלים

מסורת מהמאה השנייה לספירה, המופיעה בפרוטו-אוונגליון של יעקב אחי ישו (חלק מהספרות החיצונית הנוצרית, האפוקריפה) מתארת את סיפור לידתה הניסית של מרים להורים חשוכי ילדים, יהויכין וחנה (יואכים ואנה). הסיפור מזכיר מאוד את סיפור חנה מן המקרא: כמוה, הייתה גם אנה עקרה בגיל מבוגר, כמוה נגלה אליה המלאך, וכמוה היא הבטיחה להועיד את בנה לעבודת האל.
הגרסה לא מקובלת באופן רשמי בכנסייה; למרות זאת, הוסיפו עולי הרגל להתייחס לאתר בריכות הצאן כאל מקום לידתה של מריה.
מן מאה השישית הופיעו כתבים נוצריים המתארים את מקום לידתה של מרים כנצרת, כך שמסורת לידתה בירושלים נותרה כמסורת מקומית; במערב נתקבלה הדעה כי מרים נולדה בנצרת.
כנסיית סנטה אנה > מבנה הכנסייה

הצלבנים בנו על חורבות הכנסייה הביזנטית קפלה קטנה, ומעבר לכך הקימו בצמוד לה כנסייה גדולה המוקדשת לאנה הקדושה, אמה של מריה. בכך בעצם הופרדו שתי המסורות: זו של ריפוי הנכה, וזו של לידת מרים. הצלבנים העבירו את המסורת על לידתה של מרים לכנסייה החדשה של סנטה אנה. לצד הכנסייה החדשה הוקם, בנוסף, גם מנזר.
כנסיית סנטה אנה הוקמה בשנות הארבעים של המאה ה-12 והיא דוגמה לטיפוס הנפוץ ביותר של כנסייה צלבנית בארץ ישראל. מתאר הכנסייה הוא בזיליקה עם אולם תווך ושתי סיטראות, המסתיימות במזרח בשלוש אפסידות מקבילות. המבנה משלב סגנון בנייה רומנסקי מוקדם עם מסורות בנייה מקומיות נוצריות קדומות, ועם השפעות ביזנטיות. לדוגמה: הכיפה מעל מקום ההצטלבות של אולם התווך עם הטרנספט.
באגף הימני מדרגות המובילות לקריפטה מהתקופה הרומית שלפי המסורת הוא מקום לידתה של מרים.
כנסיית סנטה אנה > הכנסייה לאחר הכיבוש המוסלמי

ב-1187, לאחר שהביס את הצלבנים, הפך צלאח א-דין את הכנסייה למדרסה מוסלמית (בית ספר מוסלמי) שנקראה על שמו: א-צלאחיה. הדבר מתואר גם כיום בכתובת מעל למשקוף הכניסה: "בשם אללה הרחום והחנון. כל הטוב והיפה שעלה בגורלכם הוא מאללה. מדרסה מבורכת זו נבנתה עבור הווקף על ידי אדוננו צלאח א-דין סולטאן האסלאם והמוסלמים". בהפיכת הכנסייה למדרסה מייד עם כיבוש העיר על ידי צלאח א-דין, נשמר המבנה היטב והוא מהווה אחת הדוגמאות היפות לארכיטקטורה הצלבנית בירושלים. במהלך המאה ה-19 ידוע כי המבנה שימש כאורווה של חיל המצב הטורקי, שהוצב בקרבת מקום. לצליינים לא הותר לרדת לקריפטה דרך המדרגות אלא רק דרך חלון קטן, עליו מצביעים בכנסייה עד היום.
כנסיית סנטה אנה > שיקום הכנסייה

ב-1856 נמסרה הכנסייה לידי נפוליון השלישי, כאות תודה על עזרת הצרפתים לעות'מאנים במלחמת קרים. הכנסייה שוקמה על ידי האדריכל הצרפתי כריסטוף-אדואר מוס שהצניע את התוספות המאוחרות. מוס יזם גם את החפירות הראשונות באתר בריכות בית חסדא.
האבות הלבנים (לידיהם נמסרה הכנסייה) היו חברים במסדר שנועד לפעילות מיסיונרית באפריקה. מתחם סנטה אנה הוא אפוא מן המקומות היחידים בארץ הקודש בהם ניתן למצוא את נזירי המסדר דרך קבע. האבות הלבנים חיפשו דרך לעזור לכנסייה הקתולית המזרחית בארץ הקודש, לכן פתחו במקום סמינר לכמרים של הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית בשנות השמונים של המאה ה-19.
תהלוכת יום ראשון של הדקלים הקתולית היוצאת מבית פגי בהר הזיתים מסתיימת במתחם הכנסייה.
בנובמבר 2013 התפלל במקום נשיא צרפת פרנסואה הולנד, במסגרת ביקורו בישראל, ובינואר 2020 התפלל במקום נשיא צרפת עמנואל מקרון, במסגרת ביקורו בישראל בו השתתף בפורום השואה העולמי החמישי.
ב-8 בספטמבר בכל שנה מתקיים חג הולדת מרים בכנסייה.
לקריאה נוספת

אפרים שטרן (עורך), האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, 1992, כרך 2
אלי שילר, מדריך לאתרים נוצריים בישראל, אריאל 85–87, 1992
דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים: הבנייה בעיר העתיקה, 1993
זהר עמר, "השתמרותם של מקומות מרפא מקודשים בירושלים", מחקרי יהודה ושומרון, דברי הכנס השביעי, תשנ"ז–1997, עמ' 207–212.
Sarah Kochav, Via Dolorosa, Yad Ben Zvi Publications, 2000   ISBN 978-965-217-171-9
Denys Pringle, "Abbey Church of St Anne" (305), in The Churches of the Crusader Kingdom of Jerusalem: The city of Jerusalem, Vol. III, Cambridge University Press, 2007, pp. 142-156 ISBN 978-0-521-39038-5
כנסיית סנטה אנה מבחוץ, לפני השיפוץ של מוס (1864), לפי ציור של ארמטה פיירוטי
מראה הכנסייה מבפנים, לפני השיפוץ של מוס (1864), לפי ציורו של פיירוטי