stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נטליה ניידהארט
קריירת היאבקות מקצועית > WWE > הציוות לטמינה ומגוון פיודים (2020–היום)

בחודש אוקטובר כחלק מהדראפט, נטליה הועברה למותג סמאקדאון. לאחר שני ניסיונות העפלה כושלים לקבוצת סמאקדאון לקראת קרב הדחות הנשים המסורתי של אירוע סדרת ההישרדות, נטליה הצליחה להעפיל לאחר שניצחה בקרב יחידים את טמינה והשיגה את הכרטיס החמישי והאחרון לקבוצה. באירוע זה, שנערך ב-22 בנובמבר, קבוצת סמאקדאון (ביאנקה בלאייר, רובי ריוט, ליב מורגן, ביילי ונטליה) הפסידה לקבוצת Raw (ניה ג'קס, שיינה בייזלר, לאנה, לייסי אוואנס ופייטון רויס) בקרב הדחות הנשים המסורתי. ב-27 בנובמבר, נטליה הפסידה לביאנקה בלאייר. שבוע לאחר מכן, נטליה הכניעה לניצחון את ביילי. ב-15 בינואר 2021, נטליה ניצחה את ליב מורגן לאחר הפרעה של בילי קיי. ב-12 במרץ, נטליה וטמינה ניצחו בקרב זוגות את ביאנקה בלאייר וסשה בנקס. כעבור שבועיים, נטליה הפסידה בקרב יחידים לבלאייר. ב-2 וב-16 באפריל, נטליה ניצחה את שיינה בייזלר. ב-30 באפריל, נטליה וטמינה ניצחו את ניה ג'קס ושיינה בייזלר בקרב שאינו היה על אליפות זוגות הנשים של האחרונות. לעומת זאת, שבועיים לאחר מכן, השתיים גברו על אלופות הזוגות וזכו באליפות זוגות הנשים של ה-WWE. ב-17 וב-24 במאי בפרקי התוכנית Raw, נטליה וטמינה הצליחו להגן על חגורות האליפות שלהן בהצלחה בקרבות חוזרים מול ג'קס ובייזלר. ב-28 במאי, נטליה וטמינה ניצחו את ה-Riott Squad (ליב מורגן ורובי ריוט) בקרב שאינו היה על חגורות האלופות שלהן. במופע המקדים לאירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-20 ביוני, נטליה ניצחה את מנדי רוז. ב-9 ביולי, נטליה וטמינה הפסידו לשוטצי וטיגן נוקס בקרב שאינו היה על חגורות אליפות הזוגות. השתיים הפסידו לאחרונות בקרב נוסף שלא היה על חגורות האליפות גם בשבוע שלאחר מכן. ב-12 ביולי, נטליה הפסידה לריאה ריפלי בקרב שאינו היה על אליפות הנשים של Raw של האחרונה. באירוע כסף בבנק, שנערך ב-18 ביולי, נטליה השתתפה בקרב הכסף בבנק של הנשים, שבסופו ניקי A.S.H. ניצחה. ב-20 באוגוסט, נטליה נחלה הפסד לשוטצי. ב-13 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, נטליה נכנעה והפסידה בקרב יחידים לריאה ריפלי. שבוע לאחר מכן, נטליה וטמינה הפסידו את חגורות אליפות הזוגות לניקי A.S.H. וריאה ריפלי. ב-24 בספטמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, נטליה הפסידה בקרב יחידים לניקי A.S.H. ב-11 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, נטליה הפסידה לדודרופ בקרב הפותח של טורניר כתר המלכה הראשון בתולדות הארגון וכתוצאה מההפסד, הודחה מהתחרות. ב-25 בפברואר 2022 בפרק של התוכנית סמאקדאון, נטליה הפסידה לזאיה לי. ב-10 במאי בפרק של התוכנית NXT 2.0, נטליה ניצחה את קורה ג'ייד. ב-13 במאי בפרק של התוכנית סמאקדאון, נטליה ושיינה בייזלר כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לאלופות הזוגות, נעמי וסשה בנקס. ב-3 ביוני, נטליה ניצחה בקרב משושה אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של סמאקדאון של רונדה ראוזי. קרב האליפות שהובטח לה התקיים באירוע כסף בבנק, שנערך ב-2 ביולי, כשבקרב זה היא כשלה בניסיונה לזכות בתואר לאחר שהפסידה לאותה ראוזי. ב-15 ביולי, נטליה נחלה הפסד לליב מורגן בקרב שאינו היה על חגורת האליפות של המנצחת. ב-30 בספטמבר, נטליה הפסידה לרונדה ראוזי כתוצאה מהכנעה.
השתתפותה במדיה

נטליה הופיעה ביחד עם פייג' וברי בלה על השטיח האדום בטקס פרסי אוסקר ה-88 בפברואר 2016.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013-היום | Total Divas | את עצמה | קאסט ראשי (עונה ראשונה-היום) |
| 2014 | Chasing Maria Menounos | את עצמה | אורחת בפרק הראשון |
| 2015 | WWE Breaking Ground | את עצמה | פרק: "Countdown" |
| 2015 | WWE Tough Enough | את עצמה | אורחת (עונה שישית) |
| 2016 | E! Countdown to the Red Carpet | את עצמה | טקס פרסי אוסקר ה-88 |
| 2017 | Total Bellas | את עצמה | 2 פרקים: "The Wrong Move" & "Bella-Mania" |
חיים אישיים

נטליה היא הבת של מתאבק העבר, ג'ים "אנוויל" ניידהארט ואלי הארט, שהיא הבת של המתאבק, סטו הארט, מה שהופך את נטליה למתאבקת דור שלישי. יש לה שתי אחיות: ג'ניפר, הגדולה ממנה, שהיא שפית גורמה וקריסטן, הקטנה ממנה. היא ממוצא יווני מדרגת סבתא רבתא מצד האם. ניידהארט מציינת את סבא שלה, סטו ואת דוד שלה, ברט הארט, כמקור השראה שלה בפנים הזירה ומחוצה לה. כחלק ממשפחת ההארט, היא הבת דודה של הארי סמית', טדי, מאט ומייק הארט, שגם הם כולם מתאבקים מקצוענים.
ניידהארט מכירה את TJ וילסון מאז שהייתה בת 12, והשניים החלו לצאת ביחד בחודש נובמבר של שנת 2001. הם התחתנו ב-26 ביוני 2013. החתונה שלהם הייתה חלק מהעונה הראשונה של סדרת הריאליטי, Total Divas. כמו כן, ברשותה של ניידהארט דירה נוספת בעיר הולדתה, קלגרי.
ב-1 באוקטובר 2016, שתי השיניים הקדמיות שלה יצאו ממקומן במהלך מופע שאינו שודר לטלוויזיה, שהתרחש בלאס וגאס.
ב-13 באוגוסט 2018, נפטר אביה, ג'ים "אנוויל" ניידהארט לאחר שנפל מסולם וחטף התקף לב.
ב-2019 סיפרה ניידהארט בראיון כי היא אל-הורית וחשפה "מעולם לא רציתי ילדים משל עצמי, אני הייתי מאוד קרובה להורים שלי, אני מאוד קרובה לאחיות שלי, יש לי אפילו אינסטינקט אימהי מאחורי הקלעים עם הנשים שאני עובדת איתן אבל אני לא רוצה ילדים משל עצמי, אני לא חושבת שמישהו צריך להיות הורה אלא אם כן הוא מחויב לזה במלואו"
אליפויות והישגים

הישגים בהיכל התהילה של ההיאבקות הקנדית
בנפרד
עם משפחת הארט
הישגים בארגון ההיאבקות NWA: Extreme Canadian Championship Wrestling
אליפות הסופרגירלס (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותה במקום ה-4 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2011
הישגים בארגון ההיאבקות Stampede Wrestling
אליפות הנשים הפסיפית של Stampede (פעמיים)
מתאבקת השנה (2005)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE
אליפות הדיוות (פעם אחת)
אליפות הנשים של סמאקדאון (פעם אחת)
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (פעם אחת)  - עם טמינה
הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter
הקרב הגרוע של השנה (2013)  - עם ברי בלה, קמרון, איווה מארי, ג'וג'ו, נעמי וניקי בלה נגד AJ לי, אלישה פוקס, אקסנה, קייטלין, רוזה מנדס, סאמר רה וטמינה סנוקה באירוע סדרת ההישרדות
הערות שוליים

↑  ניידהארט חתמה על חוזה פיתוח ב-WWE
↑  טייסון קיד נפצע
↑  נטליה וטייסון קיד מתחתנים
↑  נטליה מאבדת את שיניה במהלך הופעה
↑  ג'ים "הסדן" ניידהארט נפטר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1164448536  LCCN: no2018035572  VIAF: 1653152200817314400007   WorldCat (עם VIAF): 1653152200817314400007 
ניידהארט מבצעת את תרגיל ההכנעה, השארפשוטר, על אריאל בשנת 2006
ניידהארט (אמצע) עם החברים האחרים בשושלת הארט, טייסון קיד (ימין) ודייוויד הארט סמית' בשנת 2010
נטליה לפני הקרב שלה בתוכנית סמאקדאון באפריל 2012
נטליה כאלופת הנשים של סמאקדאון בשנת 2017
נעמי אביב

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1955 נופך, ישראל 
 פטירה:  26 בנובמבר 2013 (בגיל 58) 
 שם לידה:  נעמי אברג'יל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 תחום יצירה:  אוצרות 
 בן או בת זוג:  דניאל שבתי מילוא 
 
נעמי אביב מילוא (2 ביולי 1955 - 26 בנובמבר 2013) הייתה אוצרת עצמאית בולטת ומשפיעה בשדה האמנות הישראלית, זוכת פרס האוצרות לשנת 2011 מטעם משרד התרבות. לפני תחילת פעילותה האוצרותית, הייתה עיתונאית ומבקרת אמנות ותרבות. אביב פרסמה כתבות וערכה מדורי תרבות, בעיתונים, במוספים, במקומונים ובמגזינים הבולטים בארץ.
ביוגרפיה

נעמי אביב נולדה כנעמי אברג'יל בכפר נופך. היא הייתה בת הזקונים להוריה, משה ואליס אברג'יל, שעלו ממרוקו לישראל בשנת 1951. תחילה הגיעו הוריה לטבריה, ולאחר מכן התיישבה המשפחה בכפר נופך. האב עבד כסנדלר במפעל לנעליים. האם הייתה עקרת בית שגידלה את ארבעת ילדיהם, ולימים גם טיפלה בנכדיה וגידלה אותם.
אביב למדה בבית הספר היסודי של רינתיה וילדותה עברה עליה בסביבה כפרית. לימים עברה המשפחה לפתח תקווה ואביב למדה בתיכון שיין שבנווה עוז.
לימודיה האקדמיים של נעמי אביב נמשכו 10 שנים באוניברסיטת תל אביב בחוגים ללימודים קלאסיים, פילוסופיה, וקולנוע וטלוויזיה, אך היא לא השלימה את חובותיה לסיום לימודי התואר הראשון.
בשנים הראשונות שלאחר שחרורה מצה"ל עבדה אביב כדיילת תעופה בחברת אל-על. בין השנים 1982–1983 החלה את דרכה בעולם השיווק והפרסום כקופירייטרית במשרדי הפרסום "פוגל" ו"או. קיי", ופרסמה סדרת מאמרים על פרסום ב"רחוב ראשי". בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20, החלה את דרכה כעיתונאית תרבות, כעורכת וכמבקרת אמנות בעיתונים יומיים ובמוספי תרבות במקומונים, ולבסוף כעורכת הראשית של "ליידי גלובס".
בשנת 1990 החלה אביב לעסוק כאוצרת עצמאית של תערוכות אמנות, ובמשך 24 שנים אצרה עשרות תערוכות בישראל ומחוצה לה. המוניטין שצברה הפך אותה לאוצרת מקצועית בתחום ההאמנות העכשווית, המוערכת בישראל ובעולם.
ביוגרפיה > מותה והאוסף האחרון שאצרה

נעמי אביב נפטרה בסתיו 2013 עקב סיבוכים לאחר ניתוח מום בלב. היא הותירה אחריה שתי אחיות, אח ואת בן זוגה הפרופ' דניאל ש. מילוא(צר'). בין כותרות העיתונים שהודיעו על מותה בלטה זו של העיתון הארץ:
"מתה האוצרת נעמי אביב מילוא, מהדמויות החשובות בשדה האמנות הישראלית. לאחר ניתוח שעברה עקב מום בליבה, נלחמה אביב על חייה בבית החולים איכילוב בחמשת השבועות האחרונים ומתה בגיל 58."
הלווייתה של אביב נערכה ביום ה’ 28 בנובמבר 2013 בבית העלמין קריית שאול.
עידית עמיחי, ראש תחום אמנות פלסטית ומוזיאונים במשרד התרבות צוטטה בכתבה על פעלה של נעמי אביב: “הייתה לה הבנה מעמיקה על עולם האמנות ואת התרומה שלה לאמנים אי אפשר לתאר במילים".
לנעמי אביב היה אוסף גדול של עבודות אמנות ישראליות מכל שנות פעילותה בתחומי האוצרות והכתיבה, שהתייחדה בקשרים הקרובים וארוכי הטווח שפיתחה עם אמנים רבים. יצירות רבות היא קיבלה במתנה מאמנים שאצרה את תערוכותיהם, ואת היצירות האחרות באוסף היא רכשה מאמנים צעירים שהאמינה בהם. בין העבודות באוסף שלה נמנות עבודות של אמנים מובילים ומשפיעים בארץ כמו רפי לביא, אביבה אורי, מנשה קדישמן (שצייר את הדיוקן שלה), לצד תצלומים שמצאה ברחוב.
נעמי אביב נפטרה כשהיא נמצאת בעיצומה של בניית אוסף אמנות ישראלי-פלסטיני עבור קרן לוצ'יאנו בנטון, לו קראה בשם ONE. פרופ' מילוא הוזמן להשלים את בניית האוסף לאחר מותה. האוסף, שהוא חלק מן הפרויקט IMAGO MUNDI, כלל למעלה מ-160 עבודות בפורמט קבוע, והתפרסם בספר: "ישראל/ אחת: אמנים עכשוויים מישראל".
אירועים לזכרה

ב-24 בפברואר 2014, שלושה חודשים לאחר מותה של נעמי אביב, נערך לזכרה במוזאון תל אביב ערב שנקרא: "אוצרות פואטית", על שם מאמר אותו כתבה תחת הכותרת "האפשרות הפואטית של האוצרות", ואשר התפרסם בשנת 2011 בקטלוג תערוכת זוכי פרס משרד התרבות והספורט במוזיאון פתח תקווה. במאמר זה פירטה אביב בהרחבה את תפיסתה האוצרותית, תחת הרעיון של מתן רישיון פואטי למעשה האוצרותי, עליו גם הרציתה בהזדמנויות שונות. "בכל תערוכה יש משהו מאותה הכנסת אורחים נדיבה ומאותו דחף לחבב על הצופה את מלאכת היצירה של מישהו אחר", כותבת אביב במסה זו, "תערוכה, כמו שירה, יכולה להיות אפית ונרחבת ולספר סיפור גדול; לירית ותמציתית ולהביע רגש או נקודת מבט אישית, או דרמטית והיקפית ולהתייחס אל חלל התצוגה כאל במה עליה פועלים האובייקטים כאילו היו דמויות במחזה מדומיין... אוצרות אינה אלא צורה של למדנות המולידה מבע פואטי, אסתטי".
בערב הזיכרון, שיזמו בית הספר לאמנות במכללת ספיר והתוכנית ללימודי אוצרות של הטכניון, בהם לימדה, התכנסו בכירי עולם האמנות בארץ. נשאו דברים לזכרה: מיכל שמיר, ראש בית הספר לאמנות מכללת ספיר, עידית עמיחי מנהלת תחום מוזיאונים ואמנות פלסטית, במשרד התרבות והספורט, נירה יצחקי, הבעלים של גלריה שלוש, האוצרת טלי תמיר, האמנים רועי רוזן, דורון רבינא, האוצרות מעין אמיר, נועם סגל, לאה אביר, האמן יוסף קריספל, ד"ר רפאל זגורי-אורלי, תלמידתה של אביב, איריס פאפו, ובן זוגה של אביב, פרופ' דניאל שבתאי מילוא. במהלך הערב הוקרנו קטעי וידאו מהרצאות ושיחות עם נעמי אביב בעריכת חברתה, הקולנוענית אתי ויזלטיר. הדוברים ציינו קווים לדמותה הבולטת, הייחודית והמשפיעה באמנות הישראלית.
התערוכה נעמי אביב - עבודות מאוסף האוצרת לזכרה הוצגה מ-9 בינואר 2015 ועד 9 בפברואר 2015 בגלריה הלימודית של בית הספר לאמנות במכללת ספיר שבו הייתה מרצה ואוצרת. בתערוכה הוצגו 14 יצירות מתוך האוסף הפרטי של נעמי אביב, בהשראת הדרך שבה הן היו תלויות בביתה. התערוכה נאצרה על ידי סטודנטיות בקורס אוצרות שנה ד' בהנחיית האמנית והאוצרת מעין אמיר, שלדבריה, תערוכת הזיכרון הזמינה לאירוע שבו ניתן היה להרהר על היעדרה של נעמי, באמצעות עבודות אמנות אותן בחרה לאצור אל תוך חייה. הוצאת עבודות האמנות מההקשר הביתי של נעמי אל הגלריה של בית הספר לאמנות שבו לימדה, כתבה אמיר, הבליטה את הטשטוש שבין הפרטי לציבורי, שמתעורר באופן חריף לאחר המוות, ואיפשרה מחשבה נוספת על של מי שבחרה להקדיש את עשייתה למחשבה על אמנות וחברה. ”נעמי ידעה לזהות מגמות ולהגדיר אותן במילים. בעיניי היא מייצגת דור של אוצרים שהוא אוטודידקטי, אינטואיטיבי ומסור מאוד לעבודה עם אמנים. אחד המונחים שהיא ניסתה לנסח הוא האוצרות הפואטית - ההקבלה בין תליית עבודות על קיר לבין כתיבת שיר.” – אמרה אמיר, אוצרת התערוכה ושותפתה של נעמי אביב להוראה במכללת ספיר.
קריירה רב-תחומית > פעילות תקשורתית כעיתונאית ומבקרת אמנות

בין תפקידיה הרבים בתקשורת נעמי אביב הייתה עיתונאית תרבות ואמנות, שכתבה, ערכה ופרסמה בעיתונים היומיים ב"מעריב", ו"ידיעות", ובמקומונים "העיר", ו"כל העיר". היא הייתה חברת מערכת בעיתון "ידיעות אחרונות", ובין מקימי המקומון "ירושלים", של הוצאת ידיעות אחרונות, בו היא שימשה כעורכת תרבות ובעלת טור על אמנות.
אביב הייתה גם חברת מערכת ב"כל העיר" המקומון של עיתון "הארץ", שערכה את מוסף התרבות שלו, ופרסמה מאמרים על תרבות ב"העיר" וב"כל העיר" המקומונים של רשת שוקן בתל אביב ובירושלים.
בשנים 1994–1997 כיהנה כעורכת הראשית של המגזין החודשי "ליידי גלובס", ובמקביל גם כתבה מאמרים על אמנות בשבועון "שישי תקשורת תרבות" של העיתון "גלובס". היא עבדה עם אדם ברוך במשך כ-15 שנה, בתפקידי עריכה במגוון עיתונים כגון ידיעות, מעריב וגלובס. ובעריכת מוספי סוף השבוע החשובים "שישי" ו-"7 ימים" בעיתונים מעריב וידיעות.הקשר בין השניים היה גם לקשר אוהבים.
קריירה רב-תחומית > פעילותה כאוצרת בשדה האמנות הישראלי

החל מ-1990, אצרה אביב תערוכות יחיד, כמו גם תערוכות נושא קבוצתיות במוזאונים מרכזיים, בגלריות פרטיות ובחללים אלטרנטיביים. אביב אצרה תערוכות יחיד לאמנים רבים, כמו גם תערוכות באמנות העכשווית בנושאים בעלי חשיבות תרבותית, חברתית ופוליטית. הכתיבה הייתה ערך מרכזי בתפיסתה של אביב את תפקיד האוצרת, וחיבוריה, כמו גם סגנון כתיבתה - שילוב של הגות, ביקורת ופרוזה - הפכו לסימני ההיכר של עבודתה. אביב ערכה וכתבה טקסטים לקטלוגים רבים וחשובים, ביניהם של האמנים מיכאל סגן-כהן, פיליפ רנצר, מאיר אגסי, יחיאל שמי ורבים אחרים.
במקביל להיותה אוצרת, פעלה אביב במגוון ערוצים, החל בכתיבה על אמנות, דרך הוראת אמנות עכשווית ואוצרות וכלה בסיקור עיתונאי של תערוכות או פעילות אמנותית במהלך התקופות שבהן שימשה כמבקרת אמנות, או כעורכת מדורי תרבות. היא הייתה אחראית לקידומם ולחשיפתם של אמנים רבים וביתה שימש כמקום מפגש עם אמנים, אוצרים, כותבים ופעילים אחרים בשדה האמנות הישראלי.
על אף שמעולם לא סיימה באופן רשמי תואר גבוה באמנות, למרות השנים הרבות שבילתה במוסדות אקדמיים ובלימוד עצמאי, אביב שימשה כמרצה במוסדות להשכלה גבוהה ולימדה אמנות ואוצרות בבתי הספר המובילים לאמנות בארץ, שבהם טיפחה תלמידות ותלמידים רבים. בין המוסדות שבהם לימדה נמנים בית הספר לאמנות במכללת ספיר בשדרות, בצלאל – המכללה לעיצוב ואמנות בירושלים, המכון הטכנולוגי בחולון, התוכנית לאוצרות בלימודי ההמשך של הטכניון בתל אביב ו"הסטודיו" ברעננה. אביב הייתה ידועה אף בסיורים שהעבירה לקבוצות רבות במוזיאונים ובגלריות, ובהרצאותיה על אמנות ואוצרות בימי עיון ובמסגרות אחרות.
קריירה רב-תחומית > תפקידים ציבוריים

נעמי אביב הוזמנה על ידי משרד התרבות לכהן בוועדות שיפוט רבות לפרסים ליוצרים בתחומי האמנות פלאסטית. דעתה והמלצותיה היו בעלי משקל רב במועצה לתרבות ואמנות של המחלקה לאמנות פלסטית ומוזיאונים, והיא נהגה לכתוב את נימוקי השופטים, אשר התפרסמו לאחר מכן בעיתונות לאור הזכייה. בין הוועדות שהשתתפה בהם: פרס האוצר, פרס אמן צעיר, ופרס מפעל חיים. גם בתחום הקולנוע היא הוזמנה להיות לקטורית בקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וכן בקרן מקור.
קריירה רב-תחומית > פרסים

נעמי אביב זכתה בפרס האוצר לשנת 2011 מטעם משרד התרבות והספורט, על פעילותה האוצרותית העשירה והבולטת בשדה התרבות הישראלי. חבר השופטים לפרס כלל את ד"ר מרטין וייל, הגב' עדנה מושנזון, הגב' טלי תמיר והגב' עידית עמיחי כמשקיפה מטעם משרד התרבות והספורט.
מנימוקי חבר השופטים לזכייתה בפרס:
”נעמי אביב היא אוצרת עצמאית שפועלת למעלה מעשרים שנה בשדה האוצרות הישראלי כמפעל של אשה אחת, נטולת פשרות. נעמי אביב מעולם לא חסתה בצל ממסד אמנותי כלשהו והקפידה על עצמאותה המחשבתית והרעיונית ועל חופש פעולה מלא... בליווי יכולת כתיבה מיוחדת במינה, סגנון ביטוי אישי, חריף ואינטליגנטי, ידע רב באמנות ובפילוסופיה... כאוצרת עצמאית, פיתחה נעמי אביב במהלך שנות הפעילות הרבות שלה היכרות מעמיקה עם אמנים רבים, והיא ידועה כמי שמלאכת האוצרות שלה כרוכה בהקשבה ובהתמסרות יוצאות דופן... מחקריה המעמיקים והפרשנות המרתקת שהיא מציעה בהם, יוצרים חווית קריאה מענגת ומאירת עינים ... פעילותה האוצרותית של נעמי אביב מהווה מופת לפעולה חוץ-ממסדית ערה ודרוכה, שמוסיפה נופך תרבותי מרתק לזירת הדיון האמנותי הישראלי.”
פרויקטים ותערוכות שאצרה > פרויקטים ותערוכות ישראליות שאצרה בחו"ל

ברזיל - אוצרת את הביתן הישראלי בביאנלה הבינלאומית לאמנות, סאו פאולו, ברזיל, עם האמן הנבחר דורון רבינא.
טאיוואן - תערוכה "שדרות ח"ן" במוזיאון לאמנות עכשווית, טייפה, טאיוואן (ספטמבר).
פולין - תערוכה קבוצתית "הרפסודה של מדוזה: אמנות ישראלית ומפלצת הזהות העצמית" שהוצגה במוזיאון הלאומי של ורשה, פולין, אגף ארמון קרוליקרניה ונדדה למוזיאון הלאומי בקרקוב. תוכנית סרטים מתוך התערוכה הוצגה גם במרכז לאמנות עכשווית בלודז'. בתערוכה זו, שלוותה בקטלוג ובו מאמר מקיף של אביב, השתתפו 22 אמניות ואמנים ובהם מיכל נאמן, דגנית ברסט, סיגלית לנדאו, יהודית סספורטס, מירי סגל, רועי רוזן, הילה לולו לין, פסי גירש, שרון בלבן, יצחק ליבנה, שאריף ואכד ושלומית אלטמן.
איטליה - תערוכת יחיד של הצלם גדי דגון ברג'ו אמיליה, איטליה, במסגרת פסטיבל צילום בינלאומי בשם "פוטוגרפיה אירופה"
איטליה - התערוכה "גדי דגון: רוקד עם מצלמה" ממשיכה להתקיים גם במסגרת פסטיבל המחול הבינלאומי RED, רג'יו אמיליה
רוסיה - תערוכת אמנות ישראלית (בה הציגו בעיקר נשים), מוזיאון לאמנות עכשווית, מוסקבה
פולין - תערוכת צילום ישראלי בפסטיבל הצילום הבינלאומי, לודז', פולין
איטליה - One - אצירת אוסף ישראלי כחלק מImago Mundi / Luciano Beneton Collection האוסף כלל למעלה מ-160 עבודות שנוצרו במיוחד עבור הפרויקט על פורמט אחיד של קנבס בגודל של 10X12 ס"מ.
הוראת אמנות ואוצרות במוסדות להשכלה גבוהה ובבתי ספר לאמנות

נעמי אביב שימשה כמרצה במוסדות רבים להשכלה גבוהה, ובמקביל הנחתה סיורי אמנות רבים בגלריות ובמוזאונים. להלן רשימת המוסדות שלימדה בהם אמנות או אוצרות.
2000 - מרצה לאמנות בבית הספר אסכולה, תל אביב
2002 - מרצה בבצלאל, האקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים, מרצה במרכז לחינוך טכנולוגי בחולון
2005 - מרצה ב"סדנאות הקיבוצים", מרצה ומנחה סיורים פרטיים לאמנות בגלריות ומוזאונים
2006-2005 - מרצה ב"הסטודיו", המכללה לאמנות ברעננה – בהנהלת גבי וחניתה בן זנו
2006 - מרצה במכון האקדמי טכנולוגי בחולון, מנחה סיורי גלריות ומוזיאונים ב"סדנאות הקיבוצים", תל אביב
2013-2008 - מרצה בתוכנית ללימודי אוצרות של לימודי ההמשך של הטכניון בתל אביב
2013-2008 - מרצה לאוצרות בבית הספר לאמנות במכללת ספיר
מבחר ספרים ואנתולוגיות שכתבה ו/ערכה

1998 - עורכת הספר "מאיר אגסי, ניירות יחיאל שמי", הוצאת א.ר. הסדנה לספרים
2008 - עורכת האנתולוגיה "מאיר אגסי: הכד מטנסי" מבחר מאמרים על אמנים, אמנות והתבוננות 1997- 1983, הוצאת עם עובד, 2008, 554 עמודים. עמוד הספר באתר ההוצאה.
2015 –ONE "ישראל / אחת – אמנים עכשוויים מישראל", סדרת Imago Mundi, הוצאת אוסף לוצ'יאנו בנטון (אוצרים נעמי אביב ודניאל ש. מילוא)
מבחר מאמרים שכתבה על אמנים, אמנות ותערוכות

יחיאל שמי, "כשאתה דוחף עד הסוף, אתה צריך לחזור חצי-סיבוב לטווח הגמישות", 1995
93' פסלים וציורים, הוצ' המוזיאון הפתוח, גן התעשייה תפן, 1995
שאריף ואכד, "מלנכוליה", 1998, הוצאת אנדלוס, 2007
"הציור הוא נס", על עבודותיה של מאיה כהן לוי, 2005
"ייאוש אחד פגש ייאוש", מאמר והקדמה לספר "מאיר אגסי: הכד מטנסי", עם עובד, 2008
נעמי אביב, לאה אביר, " אמנים עכשוויים מפולין ומישראל ורוחות הזמן", קטלוג, מוזיאון בת-ים לאמנות, 2008
"תמר גטר ומעגל הגיר הגרוטסקי", מוזיאון תל אביב לאמנות, קטלוג. אוקטובר 2010
"פיליפ רנצר: אוצר בלוס", המוזיאון הפתוח, גן התעשייה תפן, 2010
"במרחק השחור", על לאה ניקל וחן שיש, מוזיאון אשדוד לאמנות, 2010
נעמי אביב, נעם סגל, "נאו-ברבריזם", רוטשילד 12, 2010
נעמי אביב, "האפשרות הפואטית של האוצרות", קטלוג הזוכים בפרס שרת התרבות 2011, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, 2012
נעמי אביב, "צומוד: על אניסה אשקר והתערוכה 'זיפת' שהוצגה בגלריה נלי אמן ב-2010", בתוך: אניסה אשקר – זיפת (קטלוג), תל אביב: מועצת הפיס לתרבות ואמנות, 2012.
הערות שוליים

1 2  גליה יהב, איתן בוגנים, מתה אוצרת האמנות נעמי אביב, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2013
↑  נעמי אביב, האפשרות הפואטית של האוצרות, קטלוג הזוכים בפרס שרת התרבות 2011, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, 2012, הועלה לאינטרנט באתר ערב רב, 28.11.2013
↑  הודעת אירוע על הערב לזכרה של נעמי אביב במוזאון תל אביב
↑  רעות ברנע, זוכרים את נעמי, באתר כלכליסט, 7 בינואר 2014
↑  נימוקי חבר השופטים על זכייתה של נעמי אביב בפרס האוצר לשנת 2011 של משרד התרבות
↑  Imago Mundi, www.imagomundiart.com
↑  נעמי אביב, הקדמה לתערוכה "רעב", באתר האמנית מאשה יוזפפולסקי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258065205171  LCCN: nr2005017962  SUDOC: 226924467  VIAF: 41797547   WorldCat (עם VIAF): 41797547 
נעמי אביב מילוא (צילום: יוסף קריספל)
סויוז 23

סויוז 23 (ברוסית: Союз-23) היא חללית סויוז שהמריאה ב-14 באוקטובר 1976 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה הייתה לעדות בתחנת חלל סאליוט 5. המטרה לא הושגה.
צוות

ויאצ'סלב זודוב – מפקד
ואלרי רוז'דסטבנסקי – מהנדס טיסה
צוות גיבוי

ויקטור גורבטקו – מפקד
יורי גלזקוב – מהנדס טיסה
תיאור הטיסה

"סויוז 23" שוגרה ב-14 באוקטובר 1976 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.
המטרה  של הטיסה היה ביצוע התחברות לתחנת חלל סאליוט 5 ועריכת ניסויים ומחקרים שונים בהמשך. במהלך התקרבות לתחנת החלל התרחש כשל במערכת האוטומטית. ביצוע התחברות בצורה ידנית ניתן רק ממרחק של 1,200 מ' ובאותו עת המרחק בין החלליות היה כ-2 ק"מ. הניסיון בכל זאת להמשיך בתהליך ולסיימו לא הצליח. לאחר שהתברר שמלאי הדלק הולך ואוזל סוכם על סיום המשימה. לאור כך שעברו כבר כ-48 שעות מתחילת הטיסה ויכולת החללית לאפשר תנאי מחיה לקוסמונאוטים הייתה ל-3 יממות בלבד היה צורך לבצע נחיתת חירום. הנחיתה בוצע בלילה והקוסמונאוטים נחתו באגם. הדבר אומנם היה אפשרי אך לאור מזג האוויר הקשה באזור (סופת שלגים עזה) והפעלה לא מתוכננת של מערכת המצנחים פתחי מערכת האוורור כוסו במים. כתוצאה מכך הופסקה אספקת אוויר טרי לתא הנחיתה. לקראת בוקר קוסמונאוט ויאצ'סלב זודוב איבד את הכרתו. בסופו של דבר אחד ממסוקי של צוות חילוץ הצליח להתחבר לתא הנחיתה ולגרור אותה לשפת האגם.
סויוז 22

סויוז 22 (ברוסית: Союз 22, "ברית 22") היא חללית סויוז שהמריאה ב-15 בספטמבר 1976 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
צוות

ואלרי ביקובסקי – מפקד
ולדימיר אקסיונוב – מהנדס טיסה
צוות גיבוי

יורי מלישב – מפקד
גנאדי סטרקאלוב – מהנדס טיסה
תיאור המשימה

החללית נבנתה כחללית עתודה לטיסה אפולו-סויוז. לאחר שטיסה זו עברה להצלחה לא היה ברור מה לעשות עם החללית. היא עברה התאמות רבות להתאמה לחיבור לחללית אמריקאית, כך שמבחינה כלכלית לא הייתה כידאיות להתאים אותה לעגינה בתחנת חלל מדגם סאליוט. בהתאם לכך הוחלט לשגר אותה לטיסה עצמאית ומטרה לבצע צילומים באמצעות מערכת מתקדמת מדגם MKF-6 בתוצרת גרמניה המזרחית. המערכת איפשרה לבצע 6 צילומים בו-זמנית – 4 בתחום האור הנראה ו-2 בתחום אינפרה אדום. היה ניתן לבצע צילומי שטח של כ-500 אלף קמ"ר תוך 10 דקות.
"סויוז 22" שוגרה ב-15 בספטמבר 1976 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.
במהלך הטיסה בוצעו צילומים רבים של שטח ברית המועצות וגרמניה המזרחית. בסך הכול בוצעו 2,400 צילומים ב-30 אזורים שונים. חלק מהצילומים בוצעו בו-זמנית עם צילומים שבוצעו ממטוס.
בנוסף לכך בוצעו ניסויים בתחום הביולוגיה. נבדקה השפעת קרינה קוסמית על יכולת הראיה. כמו כן על החללית היה אקווריום קטן ונערכו תצפיות על התנהגות הדגים.
ננסי גולדשמידט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוגוסט 1966 (בת 58)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד 
 גובה:  1.60 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות מכשירים
 מועדון:  האקדמיה הלאומית להתעמלות
 מאמן:  דיק מלביהיל
 
ננסי גולדשמידט (נולדה ב-4 באוגוסט 1966) היא מתעמלת עבר ישראלית, ייצגה את ישראל במשחקים האולימפיים (לוס אנג'לס 1984).
ביוגרפיה

חלק ניכר מההכשרה של גולדשמידט בהתעמלות (1978–1987) היה באקדמיה הלאומית להתעמלות ביוג'ין, אורגון בהדרכתו של דיק מלביהיל. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד.
ביוגרפיה > 1983

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1983 היא סיימה עם נבחרת ישראל במקום 24 בתוצאה של 351.10 נק'. היא קיבלה את הניקוד הגבוה מבין המתעמלות הישראליות בקרב רב בתוצאה של 72.20 נק' - קפיצות (9.15 נק', 9.20 נק'); מקבילים מדורגים (8.80 נק', 9.50 נק'); קורה (8.50 נק', 9.25 נק'); קרקע (9.15 נק', 8.65 נק').
ביוגרפיה > 1984

באולימפיאדת לוס אנג'לס היא סיימה במקום 31 בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 73.725 נקודות. קרקע 9.45 נק' (מקום 16); קפיצות 9.20 נק' (מקום 36); מקבילים מדורגים 9.65 נק' (מקום 21); קורה 9.40 נק' (מקום 18). נוסף לכך, היא סיימה במקום 53 בתרגיל קורה (8.90 נק', 9.05 נק'), במקום 54 בתרגיל קרקע (9.30 נק', 9.20 נק'), במקום 58 בתרגיל מקבילים מדורגים (8.00 נק', 9.30 נק') ובמקום 64 בתרגיל קפיצות (9.20 נק', 9.10 נק').
הערות שוליים

↑  תוצאות רשמיות מאליפויות העולם בהתעמלות
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)  |
| --- | --- | --- |
|  איגרוף | יהודה בן חיים • שלמה ניאזוב |  |
|  אתלטיקה | מאיה בן-צור • אריה גמליאל • מארק הנדלסמן • שם טוב סבג  • יהודה צדוק  • זהבה שמואלי |  |
|  ג'ודו | אדי קואז • משה פונטי |  |
|  הרמת משקולות | מאיר דלויה |  |
|  התעמלות מכשירים | ננסי גולדשמידט • יעקב לוי • יוחנן מויאל • לימור פרידמן |  |
|  התעמלות אמנותית | ליאת חנינוביץ |  |
|  טניס | עמוס מנסדורף |  |
|  סיף | שלומי איל • נילי דרורי • יצחק חטואל • לידיה חטואל |  |
|  קיאק | אבירם מזרחי |  |
|  קליעה | גרי ארמיסט • יאיר דוידוביץ • יצחק יונסי |  |
|  שחייה | יורם כוכבי • אייל שטיגמן • הדר רובינשטיין |  |
|  שיט | יהודה אטדגי • אלדד אמיר • יואל סלע • שמשון ברוקמן • איתן פרידלנדר |  |