איטליה הרומית
היסטוריה > ארגון מחדש של דיוקלטיאנוס וקונסטנטינוס

במהלך משבר המאה השלישית האימפריה הרומית הייתה על סף התפוררות תחת הלחצים המשולבים של פלישות, אנרכיה צבאית, מלחמות אזרחים והיפר-אינפלציה. בשנת 284 החזיר הקיסר דיוקלטיאנוס את היציבות הפוליטית. הוא ערך רפורמות מנהליות יסודיות כדי לשמור על הסדר. הוא יצר את מה שנקרא טטררכיה לפיה האימפריה נשלטה על ידי שני קיסרים בכירים בשם אוגוסטוס ושני סגני קיסר זוטרים בשם קיסרים. הוא הקטן את גודל הפרובינקיות הרומאיות על ידי הכפלת מספרם כדי לצמצם את כוחם של מושלי המחוז. הוא קיבץ את הפרובינקיות לכמה דיוקסיות (בלטינית: diocesis) והעמיד אותן בפיקוח הוויקאריוס הקיסרי, שהיה ראש הדיוקסיה. במהלך המשבר של המאה השלישית חשיבותה של רומא ירדה מכיוון שהעיר הייתה רחוקה מהגבולות הבעייתיים. דיוקלטיאנוס ועמיתיו התגוררו בדרך כלל בארבעה מושבים אימפריאליים. האוגוסטוסים, דיוקלטיאנוס ומקסימיאנוס, שהיו אחראים על המזרח והמערב בהתאמה, התמקמו בניקומדיה, בצפון מערב אנטוליה (קרוב יותר לגבול הפרסי במזרח) ובמילאנו, בצפון איטליה (קרוב יותר לגבולות אירופה) בהתאמה. מושבי הקיסרים היו אוגוסטה טרווררום (על גבול נהר הריין) עבור קונסטנטיוס כלורוס וסירמיום (על גבול נהר הדנובה) עבור גלריוס שהתגורר אף הוא בסלוניקי.
תחת דיוקלטיאנוס הפכה איטליה ל-Dioecesis Italiciana. היא כללה גם את רייטיה. היא חולקה למחוזות הבאים:
ליגוריה (ליגוריה של היום ומערב פיימונטה)
טרנספדנה (מזרח פיימונטה ולומברדיה)
רייטיה (מזרח שווייץ, מערב ומרכז אוסטריה, חלק מדרום גרמניה וחלק מצפון מזרח איטליה)
ונטיה ואיסטריה (היום ונטו, פריולי-ונציה ג'וליה ומחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה ואיסטריה)
אמיליה (אמיליה-רומאניה)
טוסיה (אטרוריה) ואומבריה (טוסקנה ואומבריה)
פלמיניה (Picenum ו-Ager Gallicus לשעבר, במארקה של היום)
לאטיום וקמפניה (חלקי החוף של לאציו וקמפניה)
סמניום (אברוצו, מוליזה ואירופניה)
אפוליה וקלבריה (אפוליה של היום)
לוקניה וברוטיום (בזיליקטה וקלבריה)
סיקיליה (סיציליה ומלטה)
קורסיקה וסרדיניה
קונסטנטינוס חילק את האימפריה לארבעה מחוזות פרטוריאניים. הדיוקסיה איטליסיאנה הפכה למחוז הפרטוריאני של איטליה (praefectura praetoria Italiae), וחולקה לשתי דיוקסיות. היא עדיין כללה את רייטיה. שתי הדיוקסיות והמחוזות שלהן היו:
Diocesis Italia annonaria (איטליה של האנונה - על תושביה הייתה החובה לספק לבית המלוכה, הממשל והחיילים, שהתמקמו תחילה במילאנו ולאחר מכן ברוונה, אספקה, יין ועצים)
Alpes Cotiae (ליגוריה המודרנית והחלק המערבי של פיימונטה)
ליגוריה (מערב לומברדיה והחלק המזרחי של פיימונטה)
Venetia et Histria (איסטריה [שהיום היא חלק מקרואטיה, סלובניה ואיטליה], פריולי-ונציה ג'וליה, טרנטינו-אלטו אדיג'ה, ונטו ומזרח ומרכז לומברדיה)
Raetia I (מזרח שווייץ ומערב אוסטריה)
Rhaetia II (מרכז אוסטריה, חלק מדרום גרמניה וחלק מצפון מזרח איטליה)
אמיליה (החלק של אמיליה של אמיליה-רומאניה)
Flaminia et Picenum Annonarium (רומניה וצפון מארקה)
Diocesis Italia suburbicaria (איטליה "תחת ממשלת הערים", כלומר רומא)
טוסקיה (אטרוריה) ואומבריה (טוסקנה, אומבריה והחלק הצפוני של חוף לאציו)
פיקנום סבורביקאריום (אסקולי פיצ'נו, בדרום מארקה)
ולריה סבינה (המחוז המודרני של ריאטי, אזורים אחרים של לאציו ואזורים של אומבריה ואברוצו)
קמפניה (מרכז ודרום החוף של לאציו וחוף קמפניה למעט המחוז המודרני של סלרנו)
Samnium (אברוצו, מוליזה ואזורי ההרים של קמפניה המודרנית; כלומר, המחוזות המודרניים של בנוונטו ואבלינו וחלק ממחוז קזרטה)
Apulia et Calabria (אפוליה של היום)
Lucania et Bruttium (קלבריה המודרנית, בזיליקטה ומחוז סלרנו בקמפניה המודרנית)
סיקיליה (סיציליה ומלטה)
סרדיניה
קורסיקה