stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יובל עודד
הערות שוליים

1 2  Biofeedback on the cusp of a consumer breakthrough – interview with Dr. Yuval Oded באתר joyventures‏, 30 בינואר 2020
↑  טיפול בסטרס: מיטב השיטות בתחום באתר צומת השרון, 20 ביולי 2019
↑  Oded, Y. (2018). Integrating Mindfulness and Biofeedback in the Treatment of Posttraumatic Stress Disorder. Biofeedback, 46(2), 37-47.
↑  Asthma therapy using Heart Rate Variability modulation by biofeedback David Shoseyov, Elad Fein, Yuval Oded, Ashwin Mani, European Respiratory Journal 2017 50: PA3868; DOI: 10.1183/1393003.congress-2017.PA3868
↑  Benaroya-Milshtein N., Oded Y., Yaniv, I., Pic C., Apter A. (2007). The Effect of Psychological Intervention on Neuroimmunological Function in Parents of Children Suffering from Cancer. Israel Journal of Psychiatry, 44, 2.
↑  Integrating psychophysiological monitoring in EMDR treatment of PTSD- clinical examples for the use of new emotion detection algorithms to enhance treatment outcome · Francine Shapiro Library.
Integrating psychophysiological monitoring in EMDR treatment of PTSD- clinical examples for the use of new emotion detection algorithms to enhance treatment outcome באתר emdria
↑  צאלה קוטלר הדרי, ‏קודם כול תירגעו, באתר גלובס, 1 ביוני 2017
↑  Biofeedback Federation in Europe Launches Software to Train Professionals Working with Military, Security & Law Enforcement Agencies באתר prweb‏, 31 ביולי 2012
↑  Brezis, R. S., Levin, A., Oded, Y., Zahavi, O., & Levit-Binnun, N. (2019, May 25). Brief Report: A Contemplative Biofeedback Intervention for Adults with ASD: Feasibility of a Community-Based Treatment.‏ ‏ Brief Report: A Contemplative Biofeedback Intervention for Adults with ASD: Feasibility of a Community-Based Treatment
↑  .Lazarov, A., Dar, R., Liberman, N., & Oded, Y. (2012). Obsessive-compulsive tendencies and undermined confidence are related to reliance on proxies for internal states in a false feedback paradigm. Journal of behavior therapy and experimental psychiatry, 43(1), 556-564.
↑  Lazarov, A., Dar, R., Oded, Y., & Liberman, N. (2010). Are obsessive–compulsive tendencies related to reliance on external proxies for internal states? Evidence from biofeedback-aided relaxation studies. Behaviour research and therapy, 48(6), 516-523.
↑  Lazarov, A., Dar, R., Liberman, N., & Oded, Y. (2012). Obsessive–compulsive tendencies may be associated with attenuated access to internal states: Evidence from a biofeedback-aided muscle tensing task. Consciousness and Cognition, 21(3), 1401-1409.
↑  Oded, Y. (2007, June). Stress inoculation with and without
biofeedback: A comparison. In Applied Psychophysiology and Biofeedback (Vol. 32, No. 2, pp. 126-127).
↑  Oded, Y. (2011). Biofeedback-Based Mental Training in the Military-The “Mental Gym™” Project. Biofeedback, 39(3), 112-118.
↑  Integrating psychophysiological monitoring in EMDR treatment of PTSD- clinical examples for the use of new emotion detection algorithms to enhance treatment outcome · Francine Shapiro Library.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007571979805171  VIAF: 22147266792735481926   WorldCat (עם VIAF): 22147266792735481926
לואיג'י זינגלס

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1963 (בן 61) פדובה, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת בוקוני 
 מעסיק:  אוניברסיטת שיקגו 
 פרסים והוקרה:  Germán Bernácer Prize (2003)  עמית החברה האקונומטרית (2024)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 אתר רשמי
 
לואיג'י ג' זינגאלס (באנגלית: Luigi G. Zingales; נולד ב-8 בפברואר 1963 בפדובה, איטליה) הוא פרופסור לכלכלה איטלקי-אמריקאי בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת שיקגו, ומחבר שני ספרים רבי מכר; "שמירת הקפיטליזם מן הקפיטליסטים" (2003) החוקר את "קפיטליזם היחסים". וכן את "קפיטליזם לעם" (2012), בו מציע זינגאלס "כי ניתוב כעס פופוליסטי יכול להפיח מחדש את כוח התחרות ולהפוך את התנועה לעבר".
זינגלס הוא תומך של קפיטליזם ושוק תחרותי אך הוא טוען ששוק חופשי ללא ריסון, סובל מריכוזיות כלכלית גדלה והולכת בגלל יתרונות לגודל וכך הקפיטליזם הופך להיות קפיטליזם למקורבים.
קריירה

זינגלס הוא בעל תואר ראשון בכלכלה, מאוניברסיטת בוקוני במילאנו. בשנת 1992 הוא קיבל תואר דוקטור בכלכלה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס עבור תזה שכותרתה "הערך של שליטה תאגידית" תחת פיקוחו של ג'יימס מ' פוטרבה ואוליבר הארט. באותה שנה הוא הצטרף לסגל בית הספר לעסקים של אוניברסיטת שיקגו, שם הוא רוברט ג 'מק' קורמק פרופסור ליזמות וכספים. זינגלס מכהן גם כחבר בוועדה לענייני שוק ההון.
עמדותיו

את התנגדותו הוא ההתנגדות למונופול כלכלי, דבר המוביל ליוקר המחיה הביע בדרך זו:
”כאשר עסקים משיגים כוח שוק שיכול לאפשר להם להעלות מחירים, הציבור יכול לבקש הגנה דרך התהליך הפוליטי. אבל כאשר לעסקים יש גם כוח שוק וגם כוח פוליטי, הציבור לא יכול לברוח. בתנאים אלה המערכת מתחילה להיות דומה לכלכלה סוציאליסטית - ולא לכלכלה חופשית. בכלכלה סוציאליסטית המערכת הפוליטית שולטת בעסקים. במערכת קפיטליזם-של-מקורבים העסקים שולטים בתהליכים הפוליטיים. ההבדל דק מאוד: בשני המקרים לא קיימת תחרות והחופש נעלם. ללא תחרות החיים הכלכליים אינם הוגנים, ולמחוברים יש יתרון”.
זינגלס הוצג בהבלטה בתקשורת, אשר עולה בקנה אחד עם אמונתו כי כלכלנים צריכים לנקוט עמדה ציבורית יותר לגבי מה שהם מאמינים. בעודו נוקט בעמדת כלכלן מסורתי במובנים רבים, הוא ידוע על כמה דעות ייחודיות משלו. הוא דגל להחליף את כל המיסים עם מס צריכה יחיד, עמדה שבדרך כלל נוקטים בעלי דעות שמרניות פוליטיות. מאידך, הוא הביע תמיכה ברגולציה גדולה יותר של התעשייה הבנקאית. עם זאת, זינגלס הביע את תמיכתו בתקרת החוב של ארצות הברית.
אף כי זינגלס הוא פרו-שווקים, ומגדיר עצמו כתומך של השוק החופשי, הוא אינו בעד הקטנה בכל מחיר של הרגולציה של המדינה על שווקים. בספרו הוא מתאר כיצד באופן היסטורי חברו תומכי שוק חופשי ועסקים גדולים כדי לקדם את המגזר העסקי, ורעיונות של יוזמה פרטית ושוק חופשי מול זרמים סוציאליסטים שדגלו בהלאמה, קומוניזם או מדינת רווחה רחבה. אבל לפי זינגלס, לאחר תקופה מסוימת הגיעה השלב שבו התאגידים הגדולים הפכו למחוברים זה עם זה ומתואמים מבחינה פוליטית והם מהווים את החסם הגדול ביותר לתחרות.
זינגלס מתאר את המונופול העסקי הגדול הראשון, חברת הודו המזרחית הבריטית, שהצליחה לקבל מהכתר הבריטי מונופול על המסחר הימי ופעלה מ-1600 במשך 233 שנה. הוא מצטט את הכלכלן הסקוטי אדם סמית, שתיעב את החברה ומונופולים אחרים, וכתב בין השאר: ״הם הצליחו לעיתים נדירות בלי פריבילגיות אקסקלוסיביות ונכשלו לעיתים קרובות בלעדיהן. בלי פריבילגיות אקסקלוסיביות הם ניהלו את העסקים בצורה כושלת״.
בחודש יולי 2012, השתתף זינגלס בתוכנית הרדיו "לא בריינר כלכלי פלטפורמה" של תוכנית NPR Planet. הוא תמך בתוכנית רפורמה בת שישה חלקים שכללה ביטול כל ההכנסה האמריקנית, מס חברות, מס שכר וכן המלחמה בסמים והחלפת המערכת במס הצריכה הרחב (כולל הטלת מיסים על חומרים בלתי חוקיים לשעבר).
ראש הממשלה בנימין נתניהו מרבה לצטט ולהביא כסימוכין לדבריו מתוך תפישתו של זינגלס, כך בנאום בכנסת השתמש נתניהו בספרו של זינגלס, משנת 2012, כדי להצדיק את הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, וכך בטקס השבעתה של קרנית פלוג לנגידת בנק ישראל הזכיר אותו נתניהו בהקשר של החזרת ההוגנות לכלכלה.
לימודים

תחום הלימוד העיקרי שלו הוא כלכלה עסקית, עם דגש רב על ארגונים ויזמות.
פרסים

זינגלס זכה בפרס ג'רמן ברנצ'ר מ-2003 לכלכלן האירופאי הטוב ביותר מ-40 עובדים בתחום המקרו-פיננסי. בשנת 2012, היה ברשימת 100 המובילים חשיבה גלובלית, "להזכיר לנו מה הכלכלה השמרנית נהגה להיראות" שעל ידי מגזין "מדיניות החוץ".
ספרים

שמירת קפיטליזם מן הקפיטליסטים, ניו יורק, 2003.
קפיטליזם לעם: שחזור הגאונות האבודה של השגשוג האמריקאי, ניו יורק, 2012
הערות שוליים

↑   גיא רולניק, 10 דברים שנתניהו יכול ללמוד מהגורו החדש שלו, באתר TheMarker‏, 22 בנובמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605745605171  PLWABN: 9810537063205606  BIBSYS: 2058225  CiNii: DA08418110  GND: 128432322  ICCU: CFIV146715  ISNI: 0000 0001 1587 1552  LCCN: no95024016  LNB: 000047075  MusicBrainz: 41f1a0ee-6d92-4499-b391-f7f2bc98a283  NDL: 01050302  NLK: KAC200803569  NSK: 000461152  NTA: 12451488X  SUDOC: 057775761  VIAF: 3525227   WorldCat (עם VIAF): 3525227
מכון פרדס

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מוסד חינוכי
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־52 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′17″N 35°12′52″E﻿ / ﻿31.754666666667°N 35.2145°E﻿ / 31.754666666667; 35.2145
 www.pardes.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) מכון פרדס(למפת ירושלים רגילה) מכון פרדס(למפת הרי ירושלים רגילה) מכון פרדס(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מכון פרדס
 
מכון פרדס הוא מכון לחינוך יהודי הפועל בירושלים משנת 1972 המיועד לסטודנטים יהודים מחו"ל. המכון משלב לימודים בהשקפת עולם מסורתית ומחויבת להלכה האורתודוקסית בגישה פתוחה ופלורליסטית.
אודות

במכון מספר מסלולים, הנמשכים בין שנה שלמה לקורסי קיץ. בסגל ההוראה במכון עובדים נשים וגברים, רובם בעלי הכשרה אקדמית בנושאי יהדות.
כיום לומדים במגוון התוכניות השנתיות של המכון כ-150 תלמידים. כל המסלולים פתוחים לתלמידים מכל הזרמים היהודיים, וכוללים: תוכנית רימון בת שנה, תוכנית ללימוד מתקדם, תוכנית דו-שנתית למחנכים שמכשירה סטודנטים להוראה במקצועות היהדות, "כולל", ולימודים מתמשכים הפתוחים לקהילה הרחבה. כמו כן, כ-150 סטודנטים נוספים לומדים בקורסי הקיץ, ומאות נוספים לומדים בתוכניות קצרות במהלך השנה.
סטודנטים שלומדים במסלול השנתי נדרשים לקבל על עצמם פרויקט חברתי, כגון עבודה עם משפחות עולים, תלמידים טעוני טיפוח, או מקרים של עוני, זיקנה או מחלה.
על פי הערכת המכון, עשרות מהסטודנטים שלומדים במכון פרדס כל שנה נשארים בארץ. השאר, חוזרים הביתה לתפוצות. חלקם נכנסים לעבודה בתחום החינוך היהודי, הרבנות או עבודה בקהילה היהודית והיתר יוצאים ממכון פרדס כיהודים בעלי מחויבות מוגברת וממשיכים להיות פעילים בקהילות המקומיות.
במסגרת מכון פרדס, הוצאו לאור עשרות ספרים, וביניהם: "חמאת החמדה לספר בראשית", "נשים בחוץ - נשים בפנים", ספרי תפילות ועוד. כמו כן, מפרסם המכון דפי לימוד מקוונים באינטרנט, בנושאי תלמוד, פרשת השבוע, חגים וכדומה.
בשנת 2021 אישרה עיריית ירושלים את הקמתו של "מגדל פרדס", בניין בן 30 קומות, הראשון מסוגו באזור תלפיות, שישמש את המכון בעתיד. על התוכנית ואישורה נמתחה ביקורת ציבורית שהתמקדה בטענות לג'נטריפיקציה ולאי-התחשבות בסביבה ובאוכלוסיות המוחלשות המתגוררות בה.
בראש המכון עומד הרב לאון מוריס.
הערות שוליים

↑
↑
↑
↑  אלעד חיימוביץ, מול קניון הדר: התוכנית להקמת מגדל פרדס בדרך לאישור | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2021-07-19
↑  אריאל נוי, כך עיריית ירושלים מקדמת מגדל מפלצתי בלב תלפיות, באתר אייס, 18 ביולי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265231705171  LCCN: n2009075962  VIAF: 122533004   WorldCat (עם VIAF): 122533004
כריסטין קורסגארד

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1952 (בת 72) שיקגו, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, Homewood-Flossmoor High School 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון רולס
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית, קאנטיאניזם
 תחומי עניין:  פילוסופיה, מטאפיזיקה, פילוסופיה של המוסר, פילוסופיה של הנפש, פסיכולוגיית האגו 
 עיסוק:  פילוסופית, מרצה באוניברסיטה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 אתר רשמי
 
כריסטין מריון קורסגארד (באנגלית: Christine Marion Korsgaard; נולדה ב-9 באפריל 1952) היא פילוסופית אמריקאית, פרופסור אמריטה לפילוסופיה באוניברסיטת הרווארד. תחומי העניין המלומדים העיקריים שלה הם בפילוסופיית המוסר ובהיסטוריה שלה, היחס של סוגיות בפילוסופיה המוסרית לנושאים במטאפיזיקה, בפילוסופיית הנפש ובתאוריית הזהות האישית, ונורמטיביות בכלל.
קורסגארד אמונה על תורת המוסר הדאונטולוגית, ומיישמת אותה גם על זכויות בעלי חיים.
השכלה וקריירה

קורסגארד למדה תחילה באוניברסיטת מזרח אילינוי במשך שנתיים ועברה לאוניברסיטת אילינוי שם השלימה תואר ראשון. היא קיבלה דוקטור לפילוסופיה בהנחיית ג'ון רולס.
בשנת 2004 זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אילינוי.
היא לימדה באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, ובאוניברסיטת שיקגו; מאז 1991 היא הייתה פרופסור באוניברסיטת הרווארד, שם הייתה פרופסור לפילוסופיה של ארתור קינגסלי פורטר, וכיום היא אמריטה.
בשנת 1996 פרסמה קורסגארד ספר בשם The Sources of Normativity (מקורות הנורמטיביות), שהיה הגרסה המתוקנת של הרצאות טאנר שלה על ערכיים אנושויים. באותה שנה פרסמה גם אוסף מאמרים על פילוסופיית המוסר של קאנט וגישות קנטיאניות לפילוסופיית מוסר עכשווית בשם Creating the Kingdom of Ends (הגשמת ממלכה התכליות).
בשנת 2002, היא הייתה האישה הראשונה שנתנה את הרצאות ג'ון לוק באוניברסיטת אוקספורד. ב-2009 ההרצאות עובדו לספרה Self-Constitution: Agency, Identity, and Integrity (כינון עצמי: סוכנות, זהות ויושרה).
היא נבחרה כעמית של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים ב-2001 ולעמיתה של האקדמיה הבריטית ב-2015. היא כיהנה כנשיאת החטיבה המזרחית של האגודה הפילוסופית האמריקאית בשנים 2008–2009, ובפרס מלון (Mellon Distinguished Achievement Award) בשנים 2006–2009.
זכויות בעלי חיים

קורסגארד תומכת בזכויות בעלי חיים. היא הייתה צמחונית במשך למעלה מ-40 שנה וכיום היא טבעונית. בשנת 2018, קורסגארד פרסמה את ספרה Fellow Creatures: Our Obligations to Other Animals (יצורים עמיתים: חובותינו לבעלי חיים אחרים) אשר טוען כי האתיקה הקאנטיאנית תומכת בזכויות בעלי חיים.
היא גם נתנה מספר הרצאות על זכויות בעלי חיים, כולל הרצאות Uehiro ב-2014 על מעמדם המוסרי והמשפטי של בעלי חיים. בהרצאות אלו, קורסגארד טוענת כי חשיבות (importance) קשורה ליצור אשר מוצא אותה חשובה (important). בעוד שלפי תפיסה זו אין חשיבות בלתי תלויה, "מרחפת בחופשיות" (free-floating), ישנה חשיבות מוחלטת (absolute importance), המתרחשת כאשר משהו חשוב לכל היצורים. לכן, בעיני קורסגארד, האמירה שבעלי חיים פחות חשובים מבני אדם אינה שגויה, אלא בלתי קוהרנטית. היא מבחינה בין בטוב ההערכתי או הפונקציונלי, שבו משהו טוב כי הוא מסוגל לבצע את תפקידו היטב, לבין הטוב הסופי, של תכלית או חיים טובים. טובין סופיים הם מה שעושה דברים חשובים, ולדבר יש את הטוב הסופי אם דברים יכולים להיות טובים או רעים עבור הדבר הזה.
היא גם מבחינה בין אובייקטים רגילים כמו סכינים, שהשחזתם טובה במובן זה שהיא עוזרת לסכין להשיג את תכליותו לחתוך היטב, אורגניזמים, שתפקידם לטפל בתפקוד מיטבי שלהם ושל מינם, ובעלי חיים, סוג מסוים של אורגניזם המייצג את העולם בשביל עצמם ופועלים תוך שימוש בייצוג זה לתפקוד של תחזוקה עצמית. ייצוג זה מאפשר לבעל החיים לשמור על עצמו לא רק בתור טוב תפקודי, אלא גם בתור טוב תכליתי. לכן, טובין סופיים לא צריכים להיות מוגבלים לאנשים, אלא מיועדים לכל חי. קורסגארד מגדיר אנשים כ"יצורים בשליטה עצמית נורמטיבית" ואומרת שהיכולת הרציונלית להעריך את עצמנו ולהרהר במניעינו הופכת אנשים לשונים מבעלי חיים. המשמעות היא שבעוד שבעלי חיים אינם בני אדם, הם אינם אחראים למעשיהם ואין להם חובות כלפי בעלי חיים אחרים, לאנשים יש אחריות כזו.
בנוסף לכך, היא מבחינה בין שני סוגים שונים לקביעת מעמד של תכליות מוסריות, קריטריון פסיבי וקריטריון אקטיבי:
הקריטריון הפסיבי הוא להיות תכלית-עבור-עצמה כחולייה ראשונה בשרשרת ההערכה, כלומר מי שעבורו דברים הם טובים או רעים.
הקריטריון האקטיבי הוא להיות ישות רציונלית שיכולה לחוקק חוקים מוסריים עבור עצמה או עבור ישויות אחרות.
המובן הפסיבי משמעו להיות מי שעבורו לדברים יש ערך כי הוא זה שמעריך אותם ביחס לעצמו ולטובתו. אף על פי שעבור קאנט רציונליות היא תנאי הכרחי לפעולה מוסרית לפי קאנט בהתאם הצו הקטגורי, קורסגארד טוענת שרציונליות אינה תנאי הכרחי עבור היכולת הפסיבית להעריך את עצמך ואת הטובען שלך. לדידה, כל יצור חי מסוגל לכך, ולכן חיות הן תכליות-עבור-עצמן. אולם, בני אדם ובעלי חיים נבדלים באופן שבו הם משתייכים ל"ממלכת התכליות". בעוד בני האדם מחוקקים את חוקיה, החיות חוסות תחת חוקיהם. מהניתוח של קורסגארד נובע שהמחוקק המוסרי צריך להחשיב את הטוב של החיה כטוב מוחלט.
ביבליוגרפיה חלקית > בתרגום לעברית

שיחה עם כריסטין מ. קורסגארד מראיינת: מיכל סגל, דחק - כתב עת לספרות טובה (כרך י"א יוני 2019, תשע"ט) עמ' 459–470.
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית > ספרים

(1996a) The Sources of Normativity, New York: Cambridge University Press, מסת"ב 0-521-55059-9.
(1996b) Creating the Kingdom of Ends, New York: Cambridge University Press, מסת"ב 0-521-49644-6.
(2008) The Constitution of Agency, Oxford University Press.
(2009) Self-Constitution: Agency, Identity, and Integrity, Oxford University Press.
(2018) Fellow Creatures: Our obligations to other animals, Oxford University Press, מסת"ב 978-0198753858.
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית > מאמרים

(1986) "Skepticism about Practical Reason," The Journal of Philosophy 83 (1): 5-25. (Reprinted in as ch.11 in Korsgaard (1996b), pp. 311–334.)
(1997) "The Normativity of Instrumental Reason," ch. 8 in Garrett Cullity & Berys Gaut (eds.) Ethics and Practical Reason, Oxford: Clarendon Press, pp. 215–54. (Reprinted with Afterword in Korsgaard (2008), pp. 27–69.)
הערות שוליים

↑  "Honors and Awards | Commencement at Illinois". אורכב מ-המקור ב-2019-01-05. נבדק ב-2015-06-04.
↑  "Faculty".
↑  "Past Lectures - Faculty of Philosophy". אורכב מ-המקור ב-2011-07-20. נבדק ב-2014-12-19.
↑  "Harvard Gazette: American Academy of Arts and Sciences announces fellows". news.harvard.edu. אורכב מ-המקור ב-2002-01-09.
↑  "British Academy | Elections to the Fellowship - British Academy". אורכב מ-המקור ב-2015-07-21. נבדק ב-2015-07-19.
↑  "Index". www.people.fas.harvard.edu. נבדק ב-2018-05-16.
↑  "Book presents the case that animals are just as important as people". Phys.org. Retrieved October 8, 2020.
↑  Nobis, Nathan (2019). "Review: Fellow Creatures: Our Obligations to Other Animals". The Philosophers' Magazine. 87: 113–114. doi:10.5840/tpm201987100.
↑  Christine M. Korsgaard, Kantian Ethics, Animals, and the Law, Oxford Journal of Legal Studies 33, 2013, עמ' 629–648
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307330005171  PLWABN: 9810533426605606  BIBSYS: 90945734  BnF: cb12939735c (data)  CANTIC: a12189121  CiNii: DA04733998  GND: 120872285  ISNI: 0000 0001 1493 9463  LCCN: n89666946  LNB: 000067476  NDL: 00990979  NKC: jo20191019893  NLK: KAC200704008  NSK: 000485848  NTA: 155988875  RERO: 02-A003469029  SNAC: w6g58q0m  SUDOC: 092400663  VIAF: 79134590   WorldCat (עם VIAF): 79134590 
קורסגארד בשנת 2019
לילי הורניג

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1921 אוסטי נד לבם, צ'כיה 
 פטירה:  17 בנובמבר 2017 (בגיל 96) פרובידנס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lilli Shwenk 
 ענף מדעי:  מדע, כימיה 
 מקום לימודים:  מכללת ברין מאר (1942)  אוניברסיטת הרווארד (1943) 
 מוסדות:  אוניברסיטת טרינטי וושינגטון 
 בן או בת זוג:  דונלד הורניג (1943–2013) 
 מספר צאצאים:  4 
 
לילי הורניג (לבית שוונק ; נולדה; 22 במרץ 1921 - 17 בנובמבר 2017) הייתה מדענית צ'כית-אמריקאית ממוצא יהודי שעבדה בפרויקט מנהטן, ופעילה פמיניסטית.
ביוגרפיה

הורניג נולדה באוסטי נד לבם לארווין שוונק, כימאי אורגני, ולראשה שפירו, רופאת ילדים.
ב-1929 עברה משפחתה לברלין. מכיוון שהוריה היו יהודים, איימו על אביה במאסר במחנה ריכוז והוא נאלץ לברוח. ארבע שנים לאחר מכן היא ואמה הגיעו לארצות הברית בעקבות האב.
היא סיימה תואר הראשון במכללת ברין מאר ב-1942 ואת הדוקטורט שלה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1950. בשנת 1943 נישאה לדונלד הורניג ולזוג נולדו ארבעה ילדים.
קריירה

הורניג ליוותה את בעלה ללוס אלמוס, שם עבד. לאחר שהתבקשה במקור לגשת למבחן הקלדה, הוכרו כישוריה המדעיים והיא קיבלה עבודה כמדענית בפרויקט מנהטן .
כאשר הוחלט מאוחר יותר כי כימיה של פלוטוניום מסוכנת מדי לנשים, הורניג עבדה במקום זאת על עדשות בעלות נפיצות גבוהה. בעודה בלוס אלמוס, היא חתמה על עצומה שקוראת להשתמש בפצצת האטום הראשונה על אי לא מיושב כתצוגת תכלית.
הורניג הפכה מאוחר יותר לפרופסור לכימיה באוניברסיטת בראון, ויושבת ראש המחלקה לכימיה בטריניטי קולג' בוושינגטון הבירה היא מונתה על ידי הנשיא ג'ונסון כחברה בנציגות לרפובליקה של קוריאה שם החלה בהקמתו של מכון קוריאה למדע וטכנולוגיה.
כפמיניסטית, הורניג הייתה המנהלת המייסדת של HERS (שירותי חינוך גבוה) בחסות הוועדה לקידום נשים במכללות ובאוניברסיטאות בניו אינגלנד שאורגנה לראשונה על ידי שילה טוביאס. היא כיהנה בוועדות לשוויון הזדמנויות עבור הקרן הלאומית למדע, המכון הלאומי לסרטן והאגודה האמריקאית לקידום המדע. היא הייתה יו"ר המחקר של הוועדה לשוויון נשים בהרווארד, והתייעצה והשתתפה במחקרים רבים על חינוך וקריירה של נשים מדעיות.
הורניג הייתה נאמנה לכל חיים של המכון האוקיינוגרפי בוודס הול והייתה נאמן של בית הספר וילר.
מותה

הורניג נפטרה ב-17 בנובמבר 2017 בפרובידנס, רוד איילנד, בגיל 96.
בתרבות נפוצה

בסרט אופנהיימר משנת 2023, בבימויו של כריסטופר נולאן, גולמה הורניג על ידי השחקנית אוליביה ת'ירלבי.
פרסומים

Climbing the Academic Ladder: Doctoral Women Scientists in Academe (1979) לילי הורניג, באתר OCLC (באנגלית)
Equal Rites, Unequal Outcomes: Women in American Research Universities. Innovations in Science Education and Technology. Springer Netherlands. 2012. ISBN 978-94-010-0007-9. נבדק ב-2018-01-19.
Women Scientists in Industry and Government: How Much Progress in the 1970s. Washington, D.C., 1980. ISBN 9780309030236ISBN 9780309030236, לילי הורניג, באתר OCLC (באנגלית)
Scientific sexism, New York: New York Academy of Sciences, 1979. לילי הורניג, באתר OCLC (באנגלית)OCLC 802457414
הערות שוליים

↑  Martin, Douglas (2013-01-26). "Donald Hornig, Last to See First A-Bomb, Dies at 92". The New York Times. נבדק ב-2 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Voices of the Manhattan Project, Lilli Hornig's Interview". Manhattanprojectvoices.org. נבדק ב-27 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Destrukce ji nepřekvapila. Rodačka z Ústí pracovala na bombě pro Nagasaki". iDNES.cz. 6 באוגוסט 2015. נבדק ב-27 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Roberts, Sam (21 בנובמבר 2017). "Lilli Hornig, 96, Dies; A-Bomb Researcher Lobbied for Women in Science". The New York Times. נבדק ב-27 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lilli Hornig's Interview". Manhattanprojectvoices.org. נבדק ב-27 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Untitled" (PDF). Wesconnect, Wesleyan University. נבדק ב-2 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Chemical & Engineering News". American Chemical Society. 17 ביולי 1995. נבדק ב-2 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ruth H. Howes (1 באפריל 2003). Their Day in the Sun: Women of the Manhattan Project. Temple University Press. pp. 85–. ISBN 978-1-59213-192-1. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Lilli Hornig". Brown University News (באנגלית). נבדק ב-2018-01-19.
↑  "Dr. Lilli Hornig: A Prophetic Voice | President's Office - Trinity Washington University". www.trinitydc.edu (באנגלית אמריקאית). 2017-12-03. נבדק ב-2018-01-19.
↑  "Lilli Hornig, 96, Dies; A-Bomb Researcher Lobbied for Women in Science". 21 בנובמבר 2017. נבדק ב-27 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Oppenheimer also features a female Czech scientist who worked on the Manhattan Project". 21 ביולי 2023. נבדק ב-4 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007376660205171  BnF: cb12416895h (data)  ISNI: 0000 0000 3375 0968  LCCN: n2002114025  NKC: xx0200211  NTA: 258322381  RERO: 02-A013842060  VIAF: 51777761   WorldCat (עם VIAF): 51777761
יחסי הרשות הפלסטינית – ירדן

| יחסי הרשות הפלסטינית – ירדן |
| --- | --- |
הרשות הפלסטינית: ירדן


הרשות הפלסטינית: ירדן
שטח (בקילומטר רבוע)
6,220: 89,342
אוכלוסייה
5,527,002: 11,542,018
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,396: 50,814
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,148: 4,402
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי הרשות הפלסטינית–ירדן הם מערכת היחסים המדינית שבין הרשות הפלסטינית
לבין הממלכה הירדנית ההאשמית.
לירדן יש משרד ברמאללה, ולרשות הפלסטינית יש שגרירות בעמאן. שתיהן חברות בליגה הערבית, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ואיחוד מדינות הים התיכון.
דגלי ירדן והרשות הפלסטינית דומים, למעט שבדגל ירדן יש כוכב לבן בעל שבע נקודות באמצע המשולש האדום.
היסטוריה > 1949–1967

ירדן סיפחה את הגדה המערבית ב-24 באפריל 1950, לאחר הסכמי שביתת הנשק מ-1949. בשנת 1951 נרצח המלך עבדאללה הראשון על ידי פלסטיני משבט חוסייני. לאחר הסיפוח, כל הפלסטינים בשטחי הגדה המערבית הפכו לאזרחים ירדנים. הפלסטינים בגדה המערבית לא התמודדו עם אפליה וקיבלו את אותה הזכויות כמו הירדנים של הגדה המזרחית.
ב-1964 נערך במלון אינטרקונטיננטל שבמזרח ירושלים הקונגרס הלאומי הפלסטיני, במסגרתו הוקף אש"ף והתקבלה האמנה הלאומית הפלסטינית. סעיף 20 של האמנה קובע ש"הצהרת בלפור ונוסח המנדט ומה שנבע מהם ייחשבו בטלים" קביעה שיכולה להתפרש כשלילת הלגיטימיות של ירדן כמדינה עצמאית, שלילה שבאה לידי ביטוי מפורש בהכרזת המועצה הלאומית הפלסטינית ב-28 בפברואר 1971 על ירדן כחלק מפלסטין, והסבר לקרע בין ירדן והתנועה הפלסטינית.
היסטוריה > 1967–1988

לאחר מלחמת ששת הימים, ירדן איבדה את השליטה בגדה המערבית לישראל. עם זאת, הפלסטינים בגדה המערבית לא איבדו את אזרחותם ולא את מושבם בפרלמנט הירדני. כ-300,000 פלסטינים ברחו לירדן. בשנת 1970 פרץ סכסוך בין כוחות הצבא הירדניים בהנהגת המלך חוסיין לבין ארגון השחרור הפלסטיני בראשות יאסר ערפאת. סכסוך זה נודע בשם ספטמבר השחור. לאחר המלחמה גירשה ירדן את אש"ף. בעקבות זאת, ב-28 בפברואר 1971 הכריזה המועצה הלאומית הפלסטינית על ירדן כחלק מפלסטין. הפלסטינים בגדה המערבית שמרו על אזרחותם הירדנית עד שירדן ויתרה על כל התביעות בגדה המערבית ב-31 ביולי 1988. לימים הכירה ירדן באש"ף כ"נציג הלגיטימי היחיד של העם הפלסטיני."