stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרמניה (אפקוט)
תיאור הביתן

הביתן הגרמני נבנה כדוגמת כיכר עיר קטנה בגרמניה, אולם אין מדובר בהעתקת כיכר עיר ספציפית, אלא בשילוב של מספר סגנונות ארכיטקטוניים ממספר אזורים שונים בגרמניה. במרכז הכיכר מצוי פסל של ג'ורג' הקדוש הנלחם בדרקון. בכיכר מצוי מגדל שעון גרמני טיפוסי, ובחלקה האחורי של הכיכר מצוי בירגרטן המוכר מאכלים טיפוסיים של המטבח הגרמני ובעיקר של המטבח הבוורי. בכיכר מספר חנויות המוכרות מוצרים גרמניים תיירותיים כגון בובות ושעוני קוקייה. בכפר מתרחשת כל העת חגיגה של אוקטוברפסט ובה מוצגים מופעים האופייניים לפסטיבל זה. הבירגרטן מצוי באולם הכניסה של המתקן שהיה מתוכנן להיבנות בביתן זה.
בכניסה לכפר מצוי דגם של כפר גרמני וכן מספר רב של דגמי רכבות נוסעות בכפר. דגם זה נבנה עבור פסטיבל פרחים שנערך בפארק השעשועים ונועד להיות דגם זמני, אולם בשל הפופולריות הרבה שלו הוא הושאר כתצוגת קבע.
היסטוריה

הביתן נפתח עם הקמת פארק השעשועים בשנת 1982. בביתן זה אין כיום מתקן שעשועים אולם בעת שתוכנן היה אמור להיות בו מתקן הכולל מסע סירות במורד נהר הריין. המתקן עתיד היה להיקרא "מסע על הריין" והיה אמור להציג את הפולקלור והתרבות הגרמנית (בדומה למתקן שנבנה בביתן מקסיקו באותה שנה, ובמתקן המאלסטרום שבביתן נורווגיה שנבנה שש שנים מאוחר יותר).
תוכנית המתקן משנת 1976 מציינת שהמתקן עתיד היה לכלול נופים מהנהרות ריין, טאובר, רוהר ואיזר ובהם קתדרלת קלן. המבנה בו אמור היה להיות המתקן אכן נבנה, אולם לבסוף, משיקולי תקציב, לא נבנה המתקן עצמו. באולם הכניסה למתקן נמצא הבירגרטן של הביתן, ובמקום בו אמור היה להיות המתקן עצמו מצוי כיום מחסן תצוגות של פארק השעשועים ומשטחי חזרות לצוותי פארק השעשועים.
הממלכה המאוחדת (אפקוט)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מתחם שעשועים 
 מיקום:  פלורידה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1 באוקטובר 1982
 תאריך פתיחה רשמי:  1 באוקטובר 1982 
 
 קואורדינטות:  28°22′13″N 81°33′07″W﻿ / ﻿28.3703°N 81.5519°W﻿ / 28.3703; -81.5519
  (למפת אורלנדו מוגדלת) הממלכה המאוחדת(למפת אורלנדו רגילה) הממלכה המאוחדת
 
מבנה בסגנון בית טיודור המזכיר את ארמון המפטון קורט.
קוטג' אנגלי טיפוסי
הממלכה המאוחדת הוא ביתן באזור "תצוגת העולם" של פארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה, הבא להציג למבקר את תרבותה של הממלכה המאוחדת.
היסטוריה

הביתן נפתח עם הקמת הפארק, ב-1 באוקטובר 1982.
ביתן הממלכה המאוחדת נבנה על מנת להציג מספר רב של סגנונות ארכיטקטוניים שונים. כל מבנה ומבנה מציג סגנון ארכיטקטוני שונה תוך יצירת קולז' ארכיטקטוני שלא ניתן למצוא כמוהו בממלכה המאוחדת עצמה. מרבית המבנים נבנו בסגנון כפרי, ובהתאם גינות הבתים כוללת צמחייה האופיינית לאזור הכפר באנגליה. אחד המבנים בנוי בסגנון טיודור המזכיר את ארמון המפטון קורט (בעיקר בשל הארובות המסולסלות האופייניות), ובהתאם נבנה בסמוך לו גן מבוך אופייני. אחד המבנים בנוי בסגנון עירוני, ובסמוך לו מצוי פארק האופייני לפארקים העירוניים של לונדון. מבין המבנים הבנויים בסגנון כפרי ניתן לראות רחוב ראשי של כפר (שורת קוטג'ים) וכן מבני קוטג' האופייניים לאזורי דרום אנגליה (ובייחוד לאזור הקוטסוולדס).
במבנים מספר חנויות המוכרות מוצרים המזוהים עם הממלכה המאוחדת (בעיקר מוצרי מזון - תה ומיני מאפים, וכן צעצועים ומוצרים המזוהים עם להקת הביטלס).
בביתן מופיעה הלהקה - "The British Invasion" המחקה את להקת הביטלס. כמו כן בביתן מסעדות המגישות מזון בריטי טיפוסי: פיש אנד צ'יפס, וסוגי בירה.
תמונות

רחוב ראשי כפרי אנגלי טיפוסי
אזור המדמה רחוב עירוני אנגלי
אזור המדמה רחוב ראשי בכפר אנגלי
אזור המדמה גינה ציבורית באמצע עיר אנגלית
דליה מאירי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1951 (בת 73 בערך) מולדת, ישראל 
 לאום:  ישראלית
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  פיסול 
 פרסים והוקרה:  קרן התרבות אמריקה-ישראל 
 צאצאים:  ברק מאייר
 
דליה מאירי (נולדה ב-1951) היא פסלת ואמנית ישראלית המתמחה בעבודה באבן, מורה לפיסול ואומנות במכללת אורנים.
קורות חיים

מאירי נולדה במושב מולדת שבגליל התחתון. בשנים 1972 עד 1976 למדה אומנות בבצלאל. לאחר הלימודים נסעה לאיטליה והשתלמה שם בפיסול בשיש כחלק מזרם אמנות האדמה, בהמשך השתלמה בפיסול באבן קשה באוסטריה. ב-1977 שבה למולדת ויצרה שם. עבודתה המשמעותית הראשונה הוזמנה בידי המושב ובמסגרתה הקימה אתר זיכרון לחללי המושב. בהמשך יצרה שורה של אתרי זיכרון בעיקר בקיבוצים בעמק ובגליל (פרוד, עין חרוד מאוחד, בית זרע, לוחמי הגטאות, טירת צבי).
במהלך השנים לימדה מאירי פיסול במכללת עמק יזרעאל ובמכללת אורנים, שם היא מלמדת עד היום. בנוסף מאירי מדריכת קבוצות מאורגנות באירופה, בסין והודו ובמרכז אמריקה. כיום היא מתגוררת ביישוב יובלים שבו גם הקימה גן פסלים המורכב כולו מספליה, ויוצרת באזור התעשייה תרדיון הסמוך.
מאירי חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל.
עבודות נבחרות במרחב הציבורי

במהלך השנים יצרה מאירי עשרות עבודות המוצגות במרחב הציבורי בארץ וכן בהודו ובאוסטריה. בין עבודותיה פסלים, מיצבים ואתרי זיכרון.
מיצביה של מאירי הוצגו במוזיאון ישראל, בבית האומנים בירושלים, במשכן לאמנויות בעין חרוד ובגלריות נוספות.
ללא כותרת, 1984-5
אבן
המשכן לאמנות על שם חיים אתר
שער חלילים, יובלים, 1999
מאובנוש, יובלים, 1997-9
מאובנוש, יובלים, 1997-9
שער המים, מעלות תרשיחא, 1993
שער אילן, מעלות תרשיחא, 2001
קיר אמנות במרכז חזית בניין הספרייה במכללה האקדמית עמק יזרעאל, 1988
"עם הגב לים", פארק דינה
חלונות להר תבור, גבעת המורה, עפולה
מסדרון וזארי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אוסף אמנות, פרוזדור, מסדרון, מוזיאון 
 על שם:  ג'ורג'ו וזארי 
 כתובת:  גלריית אופיצי 
 מיקום:  פירנצה 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1565
 תאריך פתיחה רשמי:  1565 
 אדריכל:  ג'ורג'ו וזארי 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הרנסאנס 
 מידות
 אורך:  1,000 מ' 
 
 קואורדינטות:  43°46′08″N 11°15′23″E﻿ / ﻿43.768997°N 11.256379°E﻿ / 43.768997; 11.256379
 אתר רשמי
  (למפת פירנצה מוגדלת) מסדרון וזארי(למפת פירנצה רגילה) מסדרון וזארי
 
מסדרון וזארי (באיטלקית: Corridoio Vasariano) הוא מעבר על-קרקעי סגור בעיר פירנצה. המסדרון מחבר בין פאלאצו וקיו לפאלאצו פיטי דרך גלריית אופיצי ומעבר לארנו על גשר פונטה וקיו. המסדרון הוקם על ידי ג'ורג'ו וזארי ב-1564 לפי הזמנתו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה, שביקש לנוע בין ארמונותיו ומבני השלטון מבלי לצאת לרחובות העיר.
מסלול ומבנה

המסדרון יוצא מצדו הדרומי של פאלאצו וקיו, עובר בגשר קטן מעל הרחוב ונכנס לגלריית אופיצי, שם הוא מתקדם בתוך הבניין ויוצא מצדו הדרומי אל גדת הארנו. המסדרון עובר מערבה לאורך גדתו הצפונית של הנהר על גבי ארקדה שקומתה התחתונה מהווה טיילת וחוצה אותו כקומה שנייה מעל הפונטה וקיו. אז מתפתל המסדרון ברובע שמדרום לארנו (Oltrarno), תוך שהוא עוקף את מגדל מנלי (Torre dei Mannelli) שמשפחת מנלי, שהיה בבעלותה, סירבה להסירו לצורך הקמת המסדרון, ונכנס לארמון פיטי דרך גני בובולי. אורך המסדרון פחות מקילומטר.
המסדרון בנוי בפשטות, מטויח בגוון בהיר, וגגו מחופה ברעפים. במסדרון קבועים לאורכו חלונות קטנים בגודל זהה.
בצדו הדרומי של הארנו עובד המסדרון בצמוד לכנסיית סנטה פליצ'יטה. במקום זה דופן המסדרון הפונה אל תוך הכנסייה הופכת למרפסת מחופה בסורג ברזל. הדבר איפשר למשפחת הדוכס להשתתף בטקסים בכנסייה מן המרפסת, מבלי להתערב בהמון.
ב-1595 הוארך המסדרון דרך גני בובולי על מנת לקשר את הארמון למצודת בלוודרה.
היסטוריה

בניית המסדרון ארכה חמישה חודשים. קוזימו דה מדיצ'י, שצבר אויבים רבים מבית ומחוץ, חשש לעבור בקרב המון העם ברחוב וביקש דרך מעבר בטוחה ופרטית. בעקבות הקמת המסדרון מעל גשר פונטה וקיו, חוסל שוק הקצבים ששכן שם והיווה מפגע תברואתי. במקומו הוכנסו לחנויות שעל הגשר סדנאות צורפים.
ב-1939 הורחבו חלונות המסדרון המערביים במסדרון שמעל הפונטה וקיו בהוראתו של מוסוליני, לקראת ביקורו של היטלר בעיר. מאוחר יותר, עם כיבוש איטליה על ידי גרמניה ב-1944, הורה היטלר מפורשות לכוחותיו להרוס את כל גשרי הארנו אך להותיר את הפונטה וקיו על כנו. באוגוסט 1944 שימש המסדרון למעבר של פרטיזנים בין צפון העיר, שהייתה בשלטון פשיסטי, לדרומה, שהוחזק על ידי בעלות הברית.
חלקו של המסדרון העובר בתוך האופיצי משמש כגלריה להצגת דיוקנאות, חלקיו האחרים נמצאים גם הם ברשות הנהלת גלריית אופיצי והם סגורים לציבור הרחב.
ב-2024 נפתח המסדרון לציבור, לאחר עבודות הכשרה שארכו שמונה שנים.
גלריה

גשרון בין הפאלאצו וקיו לגלריית אופיצי
לאורך גדת הארנו ומעל הפונטה וקיו
המסדרון "חותך" את חזית כנסיית סנטה פליצ'יטה
בגני בובולי והכניסה לפאלאצו פיטי
הערות שוליים

↑  AP, המעבר הסודי באיטליה שנפתח לציבור בפעם הראשונה, באתר ynet, 23 בדצמבר 2024
| פירנצה |
| --- | --- | --- |
| אתרים | גני בובולי • בית הכנסת הגדול של פירנצה • תיאטרו דלה פרגולה • הספרייה הלאומית • הספרייה הלורנציאנית • מסדרון וזארי • לוג'ה דיי מרקטו נואובו | חותם פירנצה |
| כיכרות | כיכר הסיניוריה • כיכר הרפובליקה • פיאצלה מיכלאנג'לו | חותם פירנצה |
| כנסיות | סנטה מריה דל פיורה וקמפנילה די ג'וטו • בזיליקת סנטה קרוצ'ה • סנטה מריה נובלה • הבפטיסטריום של פירנצה (ובו שער גן העדן) • בזיליקת סן לורנצו | חותם פירנצה |
| ארמונות | פאלאצו מדיצ'י • פאלאצו וקיו • פאלאצו פיטי | חותם פירנצה |
| מוזיאונים | גלריית אופיצי • האקדמיה לאמנות של פירנצה • המוזיאון הלאומי ברג'לו • מוזיאון הדואומו | חותם פירנצה |
| גשרים | פונטה וקיו • גשר סנטה טריניטה | חותם פירנצה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561428305171  BnF: cb145198214 (data)  GND: 4617912-4  LCCN: sh2003006771  SUDOC: 223493805  VIAF: 243866696   WorldCat (עם VIAF): 243866696
הפלישה האמריקאית לפנמה

הפלישה האמריקאית לפנמה שזכתה לשם המבצעי מבצע מטרה צודקת (באנגלית: Operation Just Cause) התרחשה בין 20 בדצמבר 1989 ל-31 בינואר 1990. תחת ממשל הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש, צבא ארצות הברית פשט על פנמה והדיח את השליט בפועל, הגנרל והדיקטטור מנואל נורייגה, אשר הועמד למשפט בארצות הברית וכוחות צבא פנמה פוזרו. על פי הערכות שונות, בפלישה נהרגו כמה מאות עד כמה אלפים מאזרחי פנמה.
ברקע לפלישה מספר גורמים, ובמרכזם אי שביעות רצונו של הממשל האמריקאי מהסדרי השליטה על תעלת פנמה: ב-7 בספטמבר 1977 חתמו נשיא ארצות הברית דאז, ג'ימי קרטר, ונשיא פנמה, עומר טוריחוס, על הסכם לפיו השליטה על תעלת פנמה תועבר מארצות הברית למדינת פנמה עד שנת 2000. ממשלי רייגן ובוש האב ניסו למנוע את קיום ההסכם. שליט פנמה נורייגה גם העניק לחברה קבלנית יפנית את הזכויות על פיתוח בתעלה, דבר אשר פגע ישירות בתאגיד בכטל.
הממשל הפנאמי גם החל להתרחק מארצות הברית; בין היתר, הוא נמנע מלהאריך את תוקף פעילותו של בית הספר של האמריקות בפנמה. "בית הספר" היה מוסד של הכוחות המזוינים האמריקאים, בו אומנו ותודרכו כוחותיהן של מדינות ידידותיות לארצות הברית באמריקה המרכזית והדרומית. נטען כי בית הספר עסק באימון בהפרת זכויות האדם של מתנגדי המשטרים הללו. אומנו בו בין היתר הדיקטטורים לאופולדו גאלטיירי (שהשתייך לחונטת הקצינים בארגנטינה), אפרין ריוס מונט (שליט גואטמלה), הוגו בנסר (שליט בוליביה), קצינים בכירים ממשטרו של אוגוסטו פינושה בצ'ילה והטרוריסט לואיס פוסדה קרילס.
נורייגה, שליט פנמה ב-1989, פעל למילוי ההסכם ולצמצום הנוכחות האמריקאית בארצו. זאת, חרף העובדה שהוא קיבל תשלומים מה-CIA מאז 1959 והיה נחשב למקור מודיעיני ומבצעי של רשות הביון האמריקאית. נורייגה אף הכיר את נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש האב, מתקופת שירותו של הלה כראש ה-CIA. פעילותו של נורייגה בשירות ה-CIA כללה קידום האינטרסים של ארצות הברית במרכז אמריקה, ובכלל זאת פגיעה בפעילותם של כוחות ממשלת החזית הסנדיניסטית בניקרגואה ולחימה נגד מהפכני ה-FMLN באל סלוודור. מוערך, כי קיבל כ-100,000 דולר לשנה מן האמריקאים עבור פעילותו זו. בעוד ששיתף פעולה עם המנהל לאכיפת (חוקי) הסמים (DEA) להכשלת הברחות סמים, הוא עבד גם עם סוחרי סמים. הפלישה כללה בין היתר כוח מרגימנט הריינג'רס ה-75 שתפס שטחי מפתח חיוניים.
במהלך הפלישה, ניסה משרד ההגנה האמריקאי למנוע זרימת מידע חופשית לידי העיתונות. רשת CNN הצליחה לעקוף את המגבלות באמצעות התקנת קו טלפון אדום, אליו התקשרו אזרחים פנאמיים ומסרו מידע. בשל האיפול העיתונאי שהטיל הממשל האמריקאי, קשה עד היום לדעת מה מספר הקורבנות מקרב אזרחי פנמה.
בפועל, למרות טענותיו של הממשל האמריקאי כי מטרת הפלישה הייתה בלימת הסחר בסמים שבה היה מעורב נורייגה, לאחר הפלישה והדחת נורייגה התגברה פעילות הסחר בסמים בפנמה וממנה.
הערות שוליים

↑  Jones, Howard. Crucible of Power: A History of U.S. Foreign Relations Since 1897. 2001, page 494
↑  Frederick Kempe, Divorcing the Dictator (New York, Putnam, 1990), ppg 26-30, 162
↑  שון ניילור "יום שלא טוב למות בו", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמוד 80.
↑  רפי מן, נשק קטלני, באתר העין השביעית, 1 בינואר 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546669005171  LCCN: sh90001110 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה צבאית ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מגדל המים בראשון לציון

תבנית:מבנה
מגדל המים בראשון לציון הוקם בשנת 1898 לצד באר המושבה וגן המושבה, והיה למגדל המים השני שמוקם בישוב החדש.
המגדל הוקם במימונו של הברון רוטשילד, על ידי האדריכל א' וָארוֹן והמהנדס אדולף שטַרקמֶט, שהועברו מראש פינה לראשון לציון לצורך בנייתו. הבריכה בראש המגדל הייתה הבריכה השלישית שהוקמה לצד הבאר, שחפירתה הושלמה ב-1883. קדמו לה בריכה סגורה עם מים לשימוש ביתי ובריכה פתוחה כשוקת לבהמות וכבריכת שחייה. מהבריכה שבראש המגדל הוזרמו מי שתייה לבתי ומשרדי פקידות הברון בלבד. שאר בתי המושבה זכו לאספקת מים סדירה רק עם הקמתו של מגדל בריכות המים ברחוב ביל"ו.
גובהו של המגדל 11.25 מטר. בראש המגדל ניצבת בריכת מים גלילית סגורה, דופנותיה ממתכת וקיבולתה 60 מ"ק. המסד ו-4 עמודי המגדל נבנו מאבני כורכר מסותתות. מעל העמודים מבנה פתוח מחופה בגג רעפים, במרכזו ניצבת הבריכה, מסביב לו מרפסת שתחומה במעקה ברזל וב-16 עמודים שתומכים בגג. עמודי המבנה ועמודי המרפסת יוצרים קשתות ביניהם. בעיצובו של המבנה ניכרת השפעה מצורתם של מגדלי פעמונים בכנסיות. הגישה לחלקו העליון של המגדל התבצעה באמצעות סולם חיצוני.
ברבות השנים פסק השימוש במגדל, וחלקו העליון הוסר. ב-1987 שוחזר המגדל לראשונה, ובראשו הוצב מבנה משוחזר של המרפסת והבריכה. לצד המגדל שוחזרה בריכת המים הפתוחה. בשנת 2013 עבר המגדל עבודות שחזור נוספות בעלות של כ-300 אלף ש"ח, בהן הוחלפו חלק מאבני הכורכר שניזוקו קשות. הבריכה המשוחזרת הפתוחה הוחלפה במזרקה רדודה בגובה פני הרחוב. המגדל הוא אתר מורשת מוכרז. איורים שונים של המגדל משמשים כסמל של מוזיאון ראשון-לציון ושל חברת המים העירונית "מניב".
גלריה

בסביבות 1910
אוהלים של אנזא"ק לצד המגדל, בסביבות 1918
המגדל בלי חלקו העליון, 1966
בשנת 2009
עבודות השחזור במהלך 2013
‏לאחר השחזור
בלילה, לאחר השחזור ושיפוץ הכיכר והוספת מזרקה
לקריאה נוספת

רבקה נחמני שוסטרמן, "מגדלי מים", בתוך: שלמה שבא (עורך), עת־מול, כרך י"ט, גיליון 3 (113), תל אביב: הוצאת מלוא בע"מ, שבט תשנ"ד - פברואר 1994, עמ' 3–6
הערות שוליים

↑  קדם לו המגדל שהוקם ב-1891 בזכרון יעקב, ושאינו עומד עוד על תילו. ראו גם רבקה נחמני שוסטרמן, "מגדלי מים", בתוך: שלמה שבא (עורך), עת־מול, כרך י"ט, גיליון 3 (113), תל אביב: הוצאת מלוא בע"מ, שבט תשנ"ד - פברואר 1994, עמ' 3.
↑  רבקה נחמני שוסטרמן, "התפתחות מגדלי המים בארץ-ישראל", בתוך: מרדכי עומר (אוצר ועורך), קטלוג התערוכה "מגדלי מים בישראל 1891-1993", תל אביב: הוצאת הגלריה האוניברסיטאית ע"ש גניה שרייבר באוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 11–12.
↑  יניב אוחנה, "שוחזר מגדל המים ההיסטורי" באתר עיריית ראשון לציון, 8 בספטמבר 2013.
מסגד

מסגד אל־אקצא בירושלים, 2013
מסגד אל־חראם, בעיר מכה שבחצי האי ערב
מסגד (בערבית, באורדו ובפרסית: مسجد, תעתיק מדייק: מַסְגִ’ד מקום לסגידה ולפולחן, או جامع תעתיק מדויק: גַ'אמַע מקום התכנסות. "ג'אמע" מתייחס בדרך כלל למסגד ראשי בכפר או בעיר; מסגד בטורקית: Cami, בבוסנית: Džamija, באלבנית: Xhamia, בקירגיזית: Мечит) הוא בית תפילה של מאמינים מוסלמים. במסגד המוסלמים מתפללים בציבור ושומעים דרשות ביום שישי – היום הקדוש למוסלמים. בשעת התפילה פונים המתפללים לכיוון העיר מכה, העיר הקדושה ביותר לדת האסלאם. המסגד משמש גם לצרכים קהילתיים שונים.
לרוב המסגדים כיפה וצריח הקרוי "מינָרֶט". במסגד בדרך-כלל כמעט ואין רהיטים, מלבד המנבר, דוכן הדרשות. אין בו ציורים או פסלים בגלל האיסור שקיים בדת המוסלמית לתאר דמויות. עם זאת, ברוב המסגדים קירות המסגד מעוטרים בקישוטים גאומטריים ובכתובות בערבית.
שלושת המסגדים הקדושים ביותר לאסלאם לפי סדר קדושה יורד, הם: מסגד אל-חראם בעיר מכה, מסגד הנביא בעיר מדינה, ומסגד אל-אקצא בעיר ירושלים (למוסלמים-סונים בלבד).
המסגד הראשון

המסגד הראשון היה ביתו של הנביא מוחמד במדינה, עיר מצפון למכה אליה הגיעו חסידיו של מוחמד בשנת 622 לספירה הנוצרית. שחזור ביתו של מוחמד מראה חצר גדולה שהכילה בית קטן יחסית. לפי המסורת המוסלמית, לאחר שמאמינים רבים התלוננו על החום הגדול באמצע היום, מוחמד דאג לשתילת שורה של עצי דקל בצד אחד של החצר וגג של ענפי דקל נוצר בין שורת העצים והקיר החיצוני, מה שיצר אזור תפילה מוצל. מוחמד עצמו עמד בקצה אחד של המעבר המקומר הזה כדי להטיף את משנתו בפני שומעיו.
עם התרחבות האסלאם הוקמו מסגדים רבים נוספים ששימשו כמרכזי תפילה וכינוס למאמינים. מנהג שהייה של מספר ימים במסדר נקרא אעתכאף.
תפקידו של המסגד בחינוך נפש האדם

בעת הגעת הנביא מוחמד לאלמדינה, המעשה הראשון שהוא עשה זה בניית המסגד, וזאת בגלל חשיבות המסגד בבניית חברה תקינה ומושלמת. המסגד קיבל את שמו מרוב הסגידות וההשתחוויות בו.
כאשר המוסלמי נכנס למסגד, עליו להתנהג ברוב מוסר ואתיקה. בין הדברים שמוטלים עליו, הם:
ההתרחצות והטהרה בבית לפני ההליכה אל המסגד.
בכניסתו למסגד, להתפלל שתי רכעות שהן ברכת שלום למקום.
הימנעות מהרמת הקול אלא בתפילה, והימנעות מתפילה במהלך דרשות.
הימנעות מקניות ומכירות בתוך המסגד.
הימנעות מוויכוחים או דיבורים אלא על מה שנחוץ.
חשיבות המסגד ותפקידו בחינוך הפרט והחברה מכמה היבטים:
הצד הרוחני והמוסרי: המוסלמי, בלכתו למסגד, מקווה לקבל מאללה שכר וגמול רב. במסגד הוא יתפלל ויקבל שיעורים שיחזקו בו את האמונה וירחיקו אותו מעשיית דברים רעים.
הצד החברתי: במסגד נפגשים המוסלמים, מדברים על בעיותיהם, ומתייעצים כיצד לפתור אותן, דבר שיביא לחיזוק הקשרים ביניהם.
הצד המדעי תרבותי: המוסלמים מקבלים במסגד שיעורי דת ושומעים את דרשת יום שישי ועוד פעילויות שאולי יוסיפו לאדם בהיבטים אלה.
הצד הנפשי: כשהמוסלמי מרבה בו (במסגד) בזכר אללה, יהיה שליו בנפשו ובלבו, וירדו המלאכים ברחמים ושלווה על היושבים בו (במסגד), ואז יירגע המוסלמי, וינוח מדאגותיו.
הצד הבריאותי: לפני בואו של המוסלמי למסגד הוא אמור להתנקות ולהיטהר וללבוש בגדים יפים ונקיים. נוהג זה שומר על בריאותו של האדם.
הצד האסתטי: מומלץ למוסלמי להתבשם וללבוש את מיטב בגדיו בבואו למסגד. אללה אמר בפסוק 31 מסורת אל-אעראף (פרק 7: המחיצה) "הוי בני האדם, התלבשו והתקשטו יפה כשאתם מבקרים בכל מסגד".
חלקים אופייניים של המסגד ותפקידם

על פי חמשת עמודי האסלאם חובה להתפלל חמש פעמים ביום: בבוקר, בצהריים, אחר הצהריים, בשקיעה ובערב. מואזין קורא למאמינים לתפילה מהמינרט, מעין מגדל הבולט מעל המסגד.
כיוון שהתפילה האסלאמית מצריכה היטהרות טקסית לפניה, במסגדים ישנן מזרקות או אמצעים אחרים לרחצה בכניסה או בחצר. במסגדים רבים ישנו בניין נפרד במרכז החצר שמשמש לצורכי היטהרות.
כניסה למסגד מאזור ההיטהרות - החצר או הפרוזדור - מובילה לחדר פתוח נטול ריהוט. האדריכלות של אולם התפילה כוללת בדרך כלל כמה שורות של עמודים ומעליהם כיפות. החלק המודגש לעין הוא הקיר שמול הכניסה - קיר הקיבלה. קיר הקיבלה נבנה בדרך כלל בקו ניצב לקו המוביל למכה (בערבית: "مكة المكرمة "). המאמינים כורעים בשורות המקבילות לקיר הקיבלה וכך הם מסודרים בשורה זה לצד זה כשפניהם מול מכה. בקיר הקיבלה, בדרך כלל במרכזו, נמצא המחראב, גומחה או שקע המציין שזהו קיר הקיבלה. המחראב ריק גם הוא מרהיטים, בניגוד לאכסדרות הנמצאות בדרך כלל סביב המזבח בכנסיות נוצריות. בחלק מהמסגדים נבנה לצד המחראב מינבר מוגבה - דוכן המשמש לדרשות יום שישי.
צורות רבות של מסגדים התפתחו באזורים שונים של העולם המוסלמי. באופן כללי ניתן לסווג את המסגדים לשלושה סוגים:
מסגד היפוסטילי: מבנה עמודים. הוא מעוצב לפי ביתו של מוחמד במדינה: מבנה מלבני עם חצר ואולם תפילה מקורה. סוג זה נפוץ בסוריה ובעיראק. חלק ממסגדים אלה הם מסוג T, כאשר קיר הקיבלה והקו הנמשך ממנו אל הכניסה מאונכים זה לזה והם מודגשים, למשל בהגבהת התקרה מעליהם.
מסגד ארבעת האיוואנים (אנ'): דומה למבנה היפוסטילי, בתוספת של ארבעה איוואנים. אלה הם חדרים הבנויים משלושה קירות, כאשר הקיר הרביעי פונה לחצר המרכזית. ישנו איוואן במרכז כל צלע של היקף החצר, ומעליו ישנה קשת גבוהה. סוג זה התפתח בתקופה הסלג'וקית והוא נפוץ בעיקר באיראן ובאנטוליה.
מסגד עות'מאני: אולם התפילה מקורה בכיפה מונומנטלית. ישנן בדרך כלל כיפות קטנות נוספות. המינרטים גבוהים ומחודדים.
בין המסגדים הידועים נמנים המסגדים המוקדמים של בית עבאס (בהם המסגד הגדול של סאמרא שנבנה במאה ה-9 ובו מינרט סיבובי ייחודי), מסגדים בצורת האות T (מסגד אבו דולאף (אנ') בסאמרא והמסגד הגדול של קירואן בתוניסיה, שניהם מהמאה ה-9), מסגדים עם ארבעה איוואנים (למשל מסג'ד-י ג'אמע (אספהאן), שנבנה במאה ה-10) ומסגדים בעלי כיפה מרכזית באנטוליה (בהם מסגד סולימאנייה (איסטנבול) ומסגד סלימייה (אדירנה), שניהם מהמאה ה-16).
בשל האיסור על פיגורטיביות באסלאם (שיש החולקים עליו) רוב העיטורים במסגד אינם כוללים דמויות, אלא צמחים, מבנים וטקסטים דתיים בקליגרפיה. הטכניקות כוללות פסיפס, סיתות באבן, שיש וקרמיקה.
העושר שנוצר מגילוי ומכירת נפט במהלך המאה ה-20 יצר גל של בניית מסגדים תוך שימוש בעיצובים של ארכיטקטים לא מוסלמים מודרניים. הגל גם קידם את הקריירה של ארכיטקטים מוסלמיים חשובים. פרס אגא חאן לאדריכלות, המוענק מאז שנת 1977, ניתן גם לאדריכלים השומרים על טכניקות מוסלמיות מסורתיות וגם לאדריכלים חדשניים.
כללים ומנהגים

קיימים מספר כללי דת הכרוכים בניהול הפולחן הדתי במסגד ואשר מטרתם לאפשר למאמין להתמקד בעבודת האל. בעוד מספר מוגבל של כללים הם אוניברסליים, כמו למשל חליצת הנעליים בפתח המסגד, קיימים מנהגים רבים המקבלים ביטוי שונה ונאכפים במידת הקפדה משתנה בין מסגד אחד לאחר.
כללים ומנהגים > טהרה

לכל המסגדים קיימים כללי טהרה (ערבית: طهارة) כחלק הכרחי מטקס התפילה. לפני תחילת התפילה חייב המאמין להכין עצמו ברחצה טקסית הנקראת וֻדוּאְ (ערבית: وُضوء). אולם, אף מי שנכנס למסגד שלא לצורכי תפילה, חייב לציית לכללי טהרה מסוימים. כך, אסורה נעילת נעליים באולם התפילה אשר רצפתו מכוסה בשטיחים. בחלק מן המסגדים קיימת חובת חליצת נעליים בכל שטח המסגד, גם באותם חלקים מן המבנה שלא נועדו לתפילה. כל המבקרים במסגד חייבים להיות נקיים. לא רצוי אף לבוא למסגד לאחר אכילת מאכלים מדיפי ריח עז (כגון שום).
כללים ומנהגים > לבוש

אחת ממצוות האסלאם היא לבוש צנוע. בחלק מן המסגדים קיימת הקפדה כי חובת הלבוש הצנוע תחול לא רק על המתפללים, אלא על כל המבקר במסגד, גברים ונשים גם יחד. גברים המבקרים במסגד מתלבשים בבגדים נקיים ורפויים, שאינם צמודים לגוף. אף נשים המבקרות במסגד מתלבשות בבגדים רפויים, חולצות ששרווליהן ארוכים, מכנסיים ארוכים וכיסוי ראש, כגון חג'אב. מאמינים מוסלמים רבים ברחבי העולם נוהגים להתלבש לתפילה בבגדים מזרח תיכוניים מסורתיים לדת האסלאם.
גלריה

המסגד (מסקיטה) שבקורדובה, ספרד. בתוך מבנה המסגד בנויה כיום כנסייה
מסגד בעיר כירכוכ שבעיראק
המסגד הגדול בעיר לוד, נוסד בשנת 1267 על-ידי הסולטאן הממלוכי, ביברס.
מסגד א-נור בעיר לוד.
מוזיאון לתולדות אשקלון השוכן במסגד העיר מג'דל ששכנה במקום עד לשנת 1950.
מסגד חסן בק בתל אביב-יפו
המסגד המרכזי באום אל-פחם
מסגד בעיר יהוד אשר שימש את תושבי הכפר הערבי "יהודייה (עבאסייה)" ששכן במקום זה עד לשנת 1948. אוולם כיום משמש מבנה המסגד כבית כנסת
מסגד הכפר סנדלה שבעמק יזרעאל
המסגד החדש שנבנה בכפר הבדואי, ערערה בנגב
מסגד הכפר הבדואי, א-סייד
מסגד הכפר הבדואי, מנשייה זבדה
המסגד בכפר מזרעה בגליל המערבי
מסגד כפר ימה שבתחומי זמר
מסגד הקתדרלה של מוסקבה, רוסיה
המסגד הכחול באיסנטבול הוא כינוי נפוץ ברחבי העולם למסגד בטורקיה ששמו הרשמי הוא: מסגד הסולטאן אהמט (בטורקית: Sultan Ahmet Camii)
ראו גם

העולם המוסלמי
אימאם
הקוראן, והחדית'
מואזין
מוחמד
ישמעאל
אללה
חמשת עמודי האסלאם
אדריכלות אסלאמית
מינרט
קשת פרסה
פרס אגא חאן לאדריכלות
חאן (מבנה)
מדרסה
קסבה
הערות שוליים

↑  מסג'ד - מסגד, וג'אמעה - אוניברסיטה בדף הפייסבוק "כלמה - מילה אחת ביום"
↑  Breyton, Ricarda (2017-06-23). "Ibn-Rushd-Goethe-Moschee: Seyran Ates sieht liberale Muslime bedroht". DIE WELT. נבדק ב-2021-07-05.
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546049205171  BNE: XX525304  BnF: cb11953036m (data)  GND: 4040320-8  LCCN: sh85087470  NDL: 00567870  NKC: ph137432  SUDOC: 027505464  TDVİA: cami 
מסגד ג'אמה בעיר דלהי שבהודו
מסגד שייח לוטפה באספהאן, איראן
מסגד פייסל בפקיסטן
המסגד הליברלי אבן רושד-גתה בברלין, גרמניה אשר הוקם בשנת 2017 המהווה מקום תפילה לכלל סוגי המוסלמים, בו גברים ונשים מתפללים יחד ואנשי קהילת הלהט"ב מתקבלים בברכה.
מסגד באסואן שבמצרים
מינרט מסגד בעיר קוטה קינבאלו במלזיה המזרחית.
בתוככי מסגד הנביא בעיר מדינה שבערב-הסעודית