stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיק רחצה

תיק רחצה
תיק רחצה הוא תיק קטן, לרוב עשוי פלסטיק המשמש לאחסון כלים ותכשירים המיועדים לרחצה עבור נוסע. מטרת התיק להכיל את הכילים והתכשירים הנדרשים כאשר אדם אינו נמצא בביתו ואינו יכול להגיע לתכשירים המצויים בחדר הרחצה שלו. לרוב תיק הרחצה לא יכיל תכשירים המצויים במלון או באכסניה בו מתכוון הנוסע לשהות.
תיק הרחצה הוא חלק מכבודת הנוסע, מאוחסן במזוודה או בתיק היד שלו. בחלק משדות התעופה נאסר לשאת בכבודת היד המועלית אל המטוס נוזלים, ג'ל וקרמים בנפח שמעל 100 מיליליטר, ומכיוון שתכולת תיק הרחצה מכילה לעיתים מכלים בעלי תכולה כזו, רבים אורזים מלכתחילה את תיק הרחצה בכבודה הנשלחת לבטן המטוס, כדי להימנע מעיכוב בעת הבידוק הביטחוני.
התיק יכלול מוצרי היגיינה ורחצה כגון:
מברשת שיניים
משחת שיניים
חוט דנטלי
מי פה
סכין גילוח
קצף גילוח
מסרק או מברשת
קרם הגנה מפני שמש
אפטרשייב
מוצרי קוסמטיקה כגון קרם לחות, קרם גוף, קרם ידיים
ולעיתים:
קוצץ ציפורניים
טמפונים או תחבושות היגייניות
קונדומים
לרוב תיק הרחצה של נוסע השוהה במלון או אכסניה לא יכלול סבון ושמפו משאלה מסופקים על ידי מקום הלינה.
יש והתיק כולל מוצרי איפור, אולם לעיתים הם מאוכסנים בנפרד, בתיק איפור.
תיק רחצה עשוי להכיל גם תרופות (כדורים, סירופים, משאפים) ואמצעי עזרה ראשונה (כגון תחבושת, פלסטרים וחומרי חיטוי כגון פולידין).
הערות שוליים

↑  רוית נאור, ארה"ב מקשיחה הנחיות: נוזלים בטיסות נכנסות - עד 100 מ"ל, באתר nrg‏, 14 בספטמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4671801-1
שמואל אברהם הרמתי

שמואל אברהם הרמתי (שוורץ) (ה'תרמ"ה, 1885 – י"ז בניסן ה'תר"פ, 5 באפריל 1920) היה אגרונום ופעיל ציוני. מחללי מאורעות תר"פ בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1885 (ה'תרמ"ה) באוטאץ' שבאזור בסרביה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום במולדובה) למשפחה מסורתית וציונית. אביו ישראל היה סוחר תבואה. הוא למד לימודים תורניים וגם ספרות עברית. בגיל 17 עבר לברסלאו, שם למד חקלאות (כהכנה לעלייה לארץ ישראל), והוסמך כאגרונום. שירת בתפקיד תומך לחימה בצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1919 עלה לארץ ישראל עם רעייתו דבורה (לבית ברשטיין) דרך נמלי קושטא וביירות, והתגורר ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים. בארץ היה פעיל בתכנון ההתיישבות מטעם ועד הצירים ובמסגרת "המועצה לעיקרי ההתיישבות". סייר במושבות וביישובים החקלאיים וכתב דו"חות מקצועיים על החקלאות בהם. כמו כן פרסם מאמרים בעיתונות העברית. היה מראשוני השופטים בבית משפט השלום העברי בירושלים.
ביוגרפיה > רציחתו

ב-4 באפריל 1920, ביומן השני של מאורעות תר"פ בירושלים, נתקל הרמתי בפורעים ערבים שתקפו יהודי ברחוב דוד סמוך לשער יפו. הוא נחלץ לעזרתו, ונפגע בעצמו על ידי הפורעים. כוח משטרה בריטי ששהה בסמיכות נמנע מלהושיט לו עזרה ואף עיכב את כוחות ההצלה היהודים שביקשו לטפל בפצועים. הוא פונה לבית חולים, שם נפטר מפצעיו בערוב של אותו היום. נקבר בחלקת הפרושים בבית הקברות היהודי בהר הזיתים, לצד חמישה מחללי הפרעות. על מצבתו נכתב: ”נהרג על קדוש השם וכבוד האומה בימי הפרעות שבירושלם... תנקום אדמתו דמו”.
הותיר את רעייתו ואת בנו ארנן בן שמונה חודשים.
יוסף חיים ברנר כתב לאחר המאורעות:
מחר אולי תידקר היד היהודית הכותבת את המלים האלה, איזה “שֵׁיך” או “חג'” ינעץ בה את פגיונו לעיני המושל האנגלי, כאשר נעשה לאגרונום שמואל הרמתי, והיא, היד הזאת, לא תוכל לעשות לשיך ולחג' דבר, כי לא תדע להחזיק חרב. ואולם שארית-ישראל לא תאבד. גזע-ישי לא יכלה.
למרבה האירוניה, כשנה לאחר מכן נרצח ברנר במאורעות תרפ"א ביפו, כפי שחזה.
הערות שוליים

↑  בכמה מקומות נטען כי עלה על סיפונה של  האונייה "רוסלאן", אך כפי הנראה מכמה ידיעות בעיתון שהגיע כבר באביב של שנת 1919, בטרם בוא "רוסלאן" לארץ וכן שהפלגתו עברה דרך איסטנבול וביירות, בניגוד ל"רוסלאן".
↑  גוף שכלל מומחים בנושאים שונים שייעצו למשרד הארצישראלי בתחומי התמחותם.
↑  החקירה בעניין הפרעות, דואר היום, 19 במאי 1920.
↑  כך עולה ממספר עדויות, וכן מדו"ח של ועדת פיילין שחקרה את המאורעות מטעם הבריטים.
↑  לפי הכתבה "פרטי הפרעות" (דואר היום, 6 באפריל 1920) הוא הובא לבית החולים ביקור חולים ואילו לפי רשימת הנפגעים המובאת בהמשך אותה כתבה (ראו תמונה) הוא נמנה עם אלו שהובאו לבית החולים הדסה (בית החולים מאיר רוטשילד).
↑  הלוית הקדושים, הארץ, 8 באפריל 1920.
"האגרונום שמואל הרמתי מת" ברשימת הנפגעים הראשונים במאורעות תר"פ
שמואל בוקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביוני 1964 (בן 60)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד ימ"ר גליל  קצין החקירות והמודיעין בתחנת חיפה  קצין אח"מ מחוז חוף  מדריך ראשי וסגן מפקד המכללה הלאומית לשוטרים  סגן ראש אגף משאבי אנוש  סגן מפקד המחוז הצפוני
 
שמואל בוקר (נולד ב-8 ביוני 1964) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון במשטרה שימש סגן מפקד מחוז הצפון.
ביוגרפיה

בוקר שירת כלוחם בחטיבת גולני. התגייס למשטרת ישראל בפברואר 1989. שירת ביחידות המרכזיות של מחוז תל אביב וחיפה, הדריך בקורס קציני משטרה, שימש ראש משרד המודיעין והבילוש בתחנת משטרת זבולון, שירת כמפקד היחידה המרכזית של מרחב הגליל ועסק בחקירת רצח תאיר ראדה. וכן שימש ראש יחידת הסמים של גבול הלבנון. פיקד על מחלקת חקירות ומודיעין בתחנת חיפה. ביולי 2011, עם הקמת מחוז חוף, מונה לקצין החקירות והמודיעין הראשון של המחוז.
באוגוסט 2013 מונה לצוות שתכנן והקים את פרויקט המכללה הלאומית לשוטרים והיה אחראי על איחוד 22 בתי הספר השונים לכדי מכללה אחת. בדצמבר 2014 הוקמה המכללה והוא מונה למדריך הראשי (מד"ר) וסגן מפקד המכללה.
במרץ 2016 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן-ראש אגף משאבי אנוש. באפריל 2017 מונה לסגן מפקד המחוז הצפוני.
בוקר הוא בעל תואר ראשון בחברה וקרימינולוגיה ותואר שני במנהל עסקים. הוא נשוי, אב לשניים ומתגורר בחיפה.
הערות שוליים

↑  שרון רופא-אופיר, החוקר של זדורוב: הוא ידע יותר מדי פרטים, באתר ynet, 25 בספטמבר 2008
↑  רועי ינובסקי, המשטרה של אלשיך: אושר סבב מינויים נרחב, באתר ynet, 3 במרץ 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שריה דבליצקי

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1926 ט"ו בשבט ה'תרפ"ו ריגה, לטביה
 פטירה:  14 ביולי 2018 (בגיל 92) ב' באב ה'תשע"ח בני ברק, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 14 ביולי 2018 
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 תחומי עיסוק:  הלכה, קבלה, מנהג, דקדוק עברי
 חיבוריו:  רשימה מורחבת
 צאצאים:  דבליצקי, דוד בן שריה 
 
הרב שריה דבליצקי, ה'תשע"א, בני ברק
הרב שְׂרָיָה דִבְלִיצְקִי (ט"ו בשבט ה'תרפ"ו, 30 בינואר 1926 – ב' באב ה'תשע"ח, 14 ביולי 2018) היה רב חרדי ליטאי, פוסק, מקובל, מדקדק, פילולוג וסופר תורני פורה. ספריו עוסקים בתחומים מגוונים: הלכה, קבלה, דקדוק, דרשנות, ביוגרפיות, היסטוריה, נוסחאות תפילה ופיוטים.
ביוגרפיה

נולד בריגה שבלטביה לדבורה ולבצלאל יעקב, שהיה מקורב לרב אברהם יצחק הכהן קוק בעת שהתגורר בבויסק. בשנת ה'תרצ"ד (1934) עלתה משפחתו לארץ והתיישבה בתל אביב, שם ייסד אביו מפעל לייצור ממתקים בשם "צ.ד" (ראשי תיבות של צלאל דבליצקי). בהיותו כבן 13 במקביל ללימודו בגימנסיה הרצליה החל ללמוד אצל הרב יחיאל ישראלוב בבית הכנסת הגר"א שברחוב הירקון, והתקרב אף לרב יוסף צבי הלוי, אב"ד תל אביב. בהיותו כבן 15 עלתה משפחתו לירושלים, שם החל ללמוד בישיבת קמניץ ובישיבת חברון. התקרב לרב דוד בהר"ן ולרב יעקב משה חרל"פ. הוא התפתח כתלמיד רוחני של הגר"א מווילנה[דרושה הבהרה], כמקובל וכמדקדק. בנוסף, למד הרב דבליצקי גם אצל מקובלים בני עדות המזרח בירושלים: הרב מרדכי שרעבי, הרב עובדיה הדאיה והרב מרדכי עטיה.
בשנת ה'תש"ה נישא לחיה (נפטרה ה'תשנ"ד), בתו של הרב חיים עוזר ינובסקי, רב אגודת הכורמים. התגורר בתל אביב ובהמשך עבר לרמת גן, שם למד ב"ישיבת סלונים" שהקים וניהל הרב שבתי יגל. החל להתקרב לרב אברהם ישעיהו קרליץ (בעל החזון אי"ש) ונהג להתפלל מדי יום תפילת ותיקין במניין שבביתו.
בהיותו כבן 27 עבר להתגורר בבני ברק. בשנת ה'תשי"ז יסד בביתו מניין קבוע לתפילת שחרית כותיקין בזמן הנץ החמה הנראה. מאז ועד לפטירתו הוציא לאור יותר משמונים חיבורים, חלקם ספרים וחלקם קונטרסים במגוון רחב של נושאים. ספריו נפוצו בציבור הדתי והחרדי, והוא נחשב לאוטוריטה בתחומי תורת הקבלה, המנהגים, הדקדוק העברי המסורתי, הלכות אבלות ותורת הגר"א. הסכמותיו מתנוססות על ספרים תורניים רבים בני זמננו.
לרב דבליצקי בן ושתי בנות. בנו, דוד, ההדיר כמה מספרי ראשוני אשכנז, בהם הראבי"ה, הראב"ן ושערי דורא.
בשנה האחרונה לחייו חלה במחלה קשה. נפטר בליל שבת ב' באב ה'תשע"ח, בגיל 92. נטמן בבית העלמין קריית שאול, בסמוך לרעייתו.
מהנהגותיו

הרב דבליצקי נהג בהנהגות ייחודיות רבות, כי בניגוד למקובל לעיתים קרובות לפסוק הלכה מתוך ספרים מאוחרים יחסית כדוגמת השולחן ערוך, נהג הרב דבליצקי לברר את ההלכה ממקורותיה הראשוניים - מקרא, משנה ותלמוד. דוגמה לכך היא הימנעותו מאכילת מאכלי "פת הבאה בכיסנין", משום שהכמות שעליה יש לברך לדעת חלק מן הפוסקים ברכה מעין שלוש, זהה לכמות שלדעות אחרות מחייבת כבר בברכת המזון. מכיוון שאם יאכל כמות מעטה הוא יהיה בספק אם לברך ברכת בורא נפשות או ברכת מעין שלוש, ואם יאכל כמות מרובה יהיה בספק אם לברך ברכת מעין שלוש או ברכת המזון, הריהו נמנע ולא אוכל כלל מיני מאפה מעין אלו, למעט בסעודה שבה אכל פת, בה נפטרים מיני המזונות בברכת המזון על הפת.
מנהג ייחודי נוסף שלו היה להתפלל שחרית בדיוק בזמן הנץ החמה הנראה בפועל. בעקבותיו החלו רבים לנהוג כך (ראו אזכורים לחלק מההנהגות הללו בפורום "ספרים וסופרים").
הרב דבליצקי נהג להטיל פתיל תכלת (ארגמון קהה קוצים) בציציותיו בבגד הטלית הקטן, אך לא בטלית גדול. נהג להניח תפילין לאורך כל היום, ואף פרסם ספרים הקוראים לאחרים לעשות כך.
הרב דבליצקי הקפיד על כך שבנוסח התפילה לא יהיה דבר שקר. למשל, בשיר הייחוד ליום ראשון היה אומר "ואנחנו על אדמה טהורה" תחת "אדמה טמאה", משום שהוא נמצא בארץ ישראל, וביקום פורקן החליף את המילים "די בבבל" ב"די בכל אתר ואתר", כי כיום אין תלמידי חכמים בבבל.
לאחר מלחמת ששת הימים ביקש לקבוע יום הודיה, שיתבטא באמירת הלל ובקביעת סעודת מצווה אולם לבסוף חזר בו וציין שהדברים היו נכונים לשעתם.
לאחר האישור בכנסת, במרץ 2014, של התיקון לחוק שירות ביטחון שעסק בגיוס בני ישיבות לצה"ל, בירך בשם ומלכות ברכת "ברוך דיין האמת".
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "בצלאל יעקב צבליצקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4510; הרב שריה דבליצקי, זיכרון בצלאל, בני ברק תשס"ט, עמ' 4.
↑  אורי אביטל, משוט במיפעלי החרושת, על המשמר, 20 באוגוסט 1954, עמ' 4. האב תמך כלכלית ברב שלמה גורן הצעיר ומשפחתו (גורונצ'יק), בתיווכו של ידידו חיים נחמן ביאליק (יחיאל פריש וידידיה הכהן, האי"ש על העדה: סיפור חייו ופועלו של הרב אליהו יוסף שאר-ישוב כהן, חיפה תשע"ג, עמ' 55 הע' 66; שלמה גורן, בעוז ותעצומות, (אבי רט - עורך), הוצאת ידיעות אחרונות 2013, עמ' 72-72).
↑  'זיכרון להולכים: הרה"ג ר' ח. ע. ינובסקי ז"ל', שערים, 26 בנובמבר 1958, עמ' 3.
↑  במניין זה הנהיג מנהגים ייחודיים. מנהגי המניין קובצו בספר "וזרח השמש".
↑  כיכר השבת, ‏המצבה על קברו של המקובל מבני ברק • צפו, באתר כיכר השבת, 21 באוגוסט 2018
↑  הרב שריה דבליצקי בפורום באתר בחדרי חרדים
↑  התכלת בימינו
↑  לעניין שיר הייחוד ולעניין יקום פורקן בפורום אוצר החכמה.
↑  קביעת יום הודיה לאחר מלחמת ששת הימים, מאמר הרב דבליצקי
↑  שומע ומוסיף - בין פסח לעצרת (אסופת מכתבים ותשובות מהג"ר שריה דבליצקי במהדורה פנימית) עמ' יד.
↑  חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19), התשע"ד-2014, ס"ח 2442 מ-19 במרץ 2014
↑  הגר"ש דבליצקי על חוק הגיוס: "ברוך דיין האמת", בחדרי חרדים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297421005171  ISNI: 0000 0000 6696 4460  LCCN: nr93043419  VIAF: 46639026   WorldCat (עם VIAF): 46639026
שמואל אברבנאל

| --- | --- |
 לידה:  1473 ליסבון, פורטוגל 
 פטירה:  1547 (בגיל 74 בערך) פרארה, מדינת האפיפיור 
 בן או בת זוג:  בנבנידה אברבנאל 
 
שמואל אברבנאל הנשיא (1473 - 1551 או 1547) היה איש עסקים ספרדי-איטלקי בולט, איש אקדמיה ותומך יהדות איטליה. הוא ידוע בעיקר בתור מנהל הפיננסי הראשי של המשנה למלך דון פדרו דה טולדו .
ביוגרפיה

שמואל נולד בשנת 1473, בליסבון, פורטוגל, לאביו יצחק אברבנאל, והיה האח הצעיר מבין שלוש אחיו. בצעירותו נשלח על ידי אביו לסלוניקי ללמוד תורה, שם נעשה לתלמידו של רבי יוסף פאסי.
מאוחר יותר התחתן שמואל עם בת דודתו הראשונה בנבנידה אברבנאל.
בשנת 1492, בעקבות גירוש ספרד, עזב עם משפחתו את פורטוגל והם עברו לנאפולי. בנאפולי התמנה ליועץ פיננסי למשנה למלך נאפולי, פדרו אלוורז דה טולדו, והצליח גם כאיש עסקים. בתקופה זו צבר שמואל הון רב, והתעשר. לאחר מותו של יעקב אברבנאל - אביה של רעייתו, הוא לקח על עצמו את הנהגת הקהילה היהודית של נאפולי.
בשנת 1533 הורה קרל החמישי על גירושם של היהודים שוב, אך אשתו בנבנידה אברבנאל, הצליחה לדחות את ההחלטה בעשר שנים. בשנת 1540, אולצו היהודים לענוד טלאי על בגדיהם. כתוצאה מכך, עזבה המשפחה את נאפולי בשנת 1541, ונענתו להזמנתו של ארקולה השני ד'אסטה, דוכס פרארה, להתיישב בעירו, שהייתה אז מרכז ההגירה הספרדית באיטליה. בפרארה החלו בני הזוג לתמוך בכמה מוסדות יהודיים. ביתם הפך לאכנסייה מועדפת על חוקרים יהודים ונוצרים כאחד, כמו דוד בן יחיא וברוך מבנבנטו .
בתקופה מאוחרת יותר, חשש שמואל - שהרבה לנסוע בדרכים - משודדי דרכים ולכן פנה לסופר העיר ולתשעה עדים כדי לכתוב את צוואתו, בה העניק את כל נכסיו לאשתו, כירושה או כמתנה. הסיבות שנתן לכך היו שהיא הביאה עימה לנישואים נדוניה גדולה, הראתה שיקול דעת ואופי חזק בניהול ענייניו בחוכמה וסיפקה את צורכי הבית לשביעות רצונו. הוא חשש מכך שאחד או שניים מבניו, שהתנהגותם הייתה לא מוסרית ומתנשאת, יחריבו את רכושו ברגע שיירשו אותו. חלק מהסכום הוקצה לילדים, שיקבלו אותו עם נישואיהם, בתנאי שאלו יהיו לרצונה של בנבנידה. לילד מחוץ לנישואים הוקצה סכום נפרד, לפי אותו כלל כמו הילדים האחרים.
ב-1547, מת שמואל במפתיע. יצחק, ככל הנראה בנו מחוץ לנישואים של שמואל, קרא תיגר על הצוואה בטענה שלפי ההלכה היהודית אישה לא יכולה לרשת. הנושא הפך למחלוקת רחבה בין הרבנים של איטליה וטורקיה. אברבנאל טענה שגם אם אינה יכולה לזכות בנכסי בעלה מכוח ירושה, היא יכולה לזכות בהם מכוח מתנה. טענה נוספת שהעלתה היא הדין דינא דמלכותא דינא, לפיו קיים תוקף הלכתי גם לדין המקום והמדינה - לפיהם אישה יכולה לרשת. למרות המחלוקת, הצליחה אשתו להשתלט על עסקיו. תוך שימוש בקשריה עם תלמידתה לשעבר אלאונורה דה טולדו, היא הצליחה, יחד עם בניה יעקב ויהודה, להגדיל את כוחה העסקי והקימה חמישה בנקים בדוכסות הגדולה של טוסקנה באישורה של ממשלת פירנצה. בספטמבר 1550, הצליחה, באמצעות שוחד, לשדל את קרל החמישי להעניק למאה משפחות יהודיות - שנבחרו על ידה - להתיישב בנאפולי.
אביו, רבי יצחק אברבנאל כתב לבקשתו, את הספר נחלת אבות כפי שכתב בהקדמה לספר:
אלוהים יחנך בני שמואל אברבנאל יושב תהלות ישראל... שאול שאלת מעמדי לבאר לך על ספר המשניות היקרות אמרות טהורות כוללות בסתרי הנבואות... כי מתקו לך דברים אשר שמעת מפי ותאמר היעמדו בלבבות ראות רבות ואזנים קשובות דברים שבעל פה פורחות ברוחות והולכי אורחות. וכי אזכרה האחרונות האם תזכרנה הראשונות שנות רבות, יקום אבי יכתוב זאת זכרון בספר, כי הוא באמת נותן אמרי ספר.
ביוגרפיה > בניו

לאברבנאל היו שישה ילדים מאשתו (שלושה בנים ושלוש בנות) וילד נוסף מחוץ לנישואים.
בנו, יעקב
בנו, יהודה (ליאו)
בנו, יצחק (או ראובני)
בתו, גיאויה
בתו, לטיסיה
אחת מבנותיו חיה, ככל הנראה כאנוסה, בליסבון.
הערות שוליים

↑  באתר האנציקלופדיה היהודית
↑  הייתה בתו של יעקב אברבנאל אחיו של רבי יצחק אברבנאל
↑  "Benvenida Abrabanel", Jewish Virtual Library
1 2 3 4  הווארד צבי אדלמן, שמואל אברבנאל, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית).
↑  יש סבורים שנפטר בשנת 1551.
↑  מכונה בספרות הרבנית גם "בנימין".
↑  Renée Levine Melammed, "Life in 16th-century Italian high society", The Jerusalem Post, ‏ 28 בנובמבר 2011
↑  Yael Amato, "Leone Hebreo", The Times of Israel, ‏ 10 בינואר 2013
שפרה רין

| --- | --- |

שפרה רין  1983
 לידה:  27 באפריל 1914 יפו, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  25 במרץ 2012 (בגיל 97) 
 שם לידה:  שפרה שקלרש 
 ענף מדעי:  בלשנות 
 בן או בת זוג:  צבי רין 
 
שפרה רין (27 באפריל 1914 – 25 במרץ 2012) הייתה בלשנית וחוקרת לשונות המזרח הקדום והשפות השמיות. בפרסומיה האקדמיים תרמה תרומה משמעותית לחקר שירת אוגרית, ובנושא זה כתבה יחד עם בעלה צבי רין את הספר המקיף ביותר לשירת אוגרית בשפה העברית.
ביוגרפיה

רין נולדה בשם שפרה שקלרש ביפו, דור שלישי בארץ ישראל, בת לאסתר (לבית הופמן) ויהודה שקלרש. היא למדה בבית הספר לבנות נווה-צדק ושרתה בצעירותה (בכינוי "פועה") באצ"ל, שם פגשה גם את בעלה לימים, צבי רין.
רין למדה בתל אביב, בבית המדרש לגננות ביסודו של יחיאל היילפרין. לאחר סיום לימודיה ב-1936, ייסדה את "גן-הילדים רין" ברמת-גן, וניהלה אותו במשך 17 שנים.
בשנת 1953 נסעה רין לארצות-הברית למטרות לימודים. בשנת 1958 זכתה בתואר מוסמכת בשפות שמיות מאוניברסיטת ברנדייס. לאחר מכן הרחיבה את ידיעותיה בשפות שמיות באוניברסיטת ברנדייס ובאוניברסיטת פרינסטון. בתום תקופת לימודיה, עבדה רין במשך כשנה כספרנית בספריית הקונגרס בוושינגטון בקיטלוג ספרים בעברית שיצאו לאור בישראל. לאחר מכן היא הייתה ספרנית לשפות שמיות באוניברסיטת פנסילבניה עד לפרישתה.
בין השנים 1960 ל-1962, פורסמו מחקרי שפרה רין על האוגריתית בכתב העת לשוננו.
ב-1964, התחילה בתפקידה כספרנית וחוקרת שפות שמיות באוניברסיטת פנסילבניה, בו כיהנה עד לפרישתה ב-1983. בין השנים 1993 ל-1994, פורסמו מחקריה על האוגריתית בכתב העת בית מקרא.
במשך כל השנים האלו, המשיכה רין עם בן-זוגה, פרופסור צבי רין, את מחקרם המשותף בנושא השירה האוגריתית. בשנת 1968 יצא לאור ספרם המשותף המבוסס על מחקר זה, בשם "עלילות האלים: כל שירות אוגרית". לספר הוצאה, לאור לוחות חדשים שהתגלו ופירושים חדשים שפורסמו, מהדורה חדשה ב-1996. זה הוא הספר היחיד בעברית המכסה את כל לוחות השירה האוגריתית שהתגלו, ואף הייתה לו השפעה אידאולוגית בישראל, במיוחד בראייתם של "הכנענים" את הטקסטים העתיקים שבו כעובדות תומכות להשקפתם. הספר זכה לביקורות חיוביות, והוזמן על-ידי ספריות אקדמיות בעלות אוספים בשפות שמיות ברחבי העולם.
רין הייתה אם לשתי בנות ובן. בן-זוגה, צבי רין, היה אחיו של יונתן רטוש, ממייסדי התנועה הכנענית.
פרסומים > ספרים

צבי רין ושפרה רין, עֲלִילוֹת הָאֵלִים: כָּל שִׁירוֹת אוּגָרִית, החברה לחקר המקרא בישראל על־ידי ענבל, 1968
צבי רין ושפרה רין, הטור השלישי לעלילות האלים, הוצאת החברה לחקר המקרא בישראל, 1979
צבי רין ושפרה רין, עֲלִילוֹת הָאֵלִים: כָּל שִׁירוֹת אוּגָרִית, מַהֲדוּרָה חֲדָשָׁה, בְּדוּקָה וּמָרְחֶבֶת, ענבל, 1996
פרסומים > מאמרים

שפרה רין, סימן העי"ן לנחציות, לשוננו כ"ד, 1959, עמ' 110
שפרה רין, ההיה הא"ב הכנעני קיים בתקופת אוגרית?, לשוננו כ"ו, 1961, עמ' 56–61
שפרה וצבי רין, בשולי השוליים, לשוננו ל"ג, 1969, עמ' 236–237
שפרה רין, עוד על הרפאים, בית מקרא ל"ט (1), 1993, עמ' 34–38
שפרה רין, אחד – ראשון – עשתי, בית מקרא ל"ט (4), 1994, עמ' 363–366
Svi Rin, Shifra Rin, Ugaritic-Old Testament Affinities II, Biblische Zeitschrift 11, 1967, עמ' 174–192 doi: 10.30965/25890468-01102002
פרסומים > מאמרים שתרמה לכתיבתם

משה גיל, הלולים שבבית המקדש, בית מקרא י"ז (3), 1972, עמ' 297–301
לקריאה נוספת

יצחק אבישור, טור התעתיק, טור השכתיב וטור הפרשגן. מעריב, 27 ביוני 1997
אהרון אמיר, תור האלים: מסביב ל"עלילות האלים" לצבי ושפרה רין. נתיב, אפריל 1997, עמ' 102–104
Kevin J. Cathcart, Svi Rin and Shifra Rin, ‘Alilot ha’ Elim: kol sirot ‘Ogarit — Acts of the Gods: The Ugaritic Epic Poetry, Journal of Semitic Studies 48, 1998, עמ' 407–408 doi: 10.1093/jss/XLIII.2.407-a
Vinzenz Hamp, Svi and Shifra Rin, The Third Column of Acts of the Gods. A Hebrew paraphrase of the Ugaritic Epic Poetry, Biblische Zeitschrift 26, 1982, עמ' 270 doi: 10.1163/25890468-02602011
Mansoor, Menahem. “Rin, Svi and Rin, Shifra. The Third Column of Acts of the Gods”. Hebrew Studies, University of Wisconsin, vol. 20-21, 1979-1980.
Rainey, Anson F. "Svi Rin, Shifra Rin. Acts of the Gods,"1996. Ugarit-Forschungen Band 27, Autumn 1995.
N. Wyatt, Svi and Shifra Rin, The Third Column of the Acts of the Gods: A Revised Para-phrase of the Ugaritic Poetry with Tiberian Vocalization, Journal of Semitic Studies 41, 1996, עמ' 313–314 doi: 10.1093/jss/XLI.2.313
הערות שוליים

↑  ראו שפרה רין#מאמרים
↑  תעודת המוסמך מטעם האוניברסיטה
↑  צבי רין ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, מהדורה חדשה, בדוקה ומרחבת, ענבל, 1996, עמ' 5
1 2  Cyrus H. Gordon, Review of Acts of the Gods: The Ugaritic Epic Poetry, Jewish Social Studies 31, 1969, עמ' 48–48
↑  יהושע פורת, שלח ועט בידו, מחברות לספרות, 1989, עמ' 346
↑  K. J. Cathcart, Svi Rin and Shifra Rin, Acts of the Gods: The Ugaritic Epic Poetry. A Revised and Expanded Edition, Journal of Semitic Studies 43(2), 1998, עמ' 407-408
↑  Vinzenz Hamp, Svi and Shifra Rin, The Third Column of Acts of the Gods. A Hebrew paraphrase of the Ugaritic Epic Poetry, Philadelphia/Pennsylvania 1979, 25 u. 133 S, Biblische Zeitschrift 26 (2), 06/1982, עמ' 270
↑  Moshe Gil, Acts of the Gods. Svi Rin, Journal of Near Eastern Studies 30, 1971-07-01, עמ' 236–238 doi: 10.1086/372123
↑  משה גיל, ביקורת ספרים צבי רין בהשתתפות שפרה רין: עלילות האלים, בית מקרא: כתב-עת לחקר המקרא ועולמו טז, 1971, עמ' 250–251
↑  M. Madan, RIN, Svi and Shifra RIN, Acts of the Gods, the Ugaritic Epic Poetry (Book Review), Bibliotheca Orientalis 27 (5), 1970, עמ' 372-373
↑  באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בן גוריון, בספרייה הבריטית, באוניברסיטת אוקספורד, באוניברסיטת ייל, באוניברסיטת קולומביה, באוניברסיטת קורנל, באוניברסיטת דארמות', באוניברסיטת סטנפורד, באוניברסיטת שיקגו, באוניברסיטת פנסילבניה, באוניברסיטת מישיגן, באוניברסיטת טורנטו, באוניברסיטת מקגיל, באוניברסיטת סידני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267183905171  ISNI: 0000 0000 6700 1674  LCCN: nr93013465  NLA: 35140512  NTA: 073420344  Trove: 839807  VIAF: 66339806   WorldCat (עם VIAF): 66339806
שמואל אשכנזי (כנר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בינואר 1941 (בן 83) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  מכון קרטיס למוזיקה 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
שמואל אשכנזי (באנגלית: Schmuel Aschkenasi; נולד ב-11 בינואר 1941) הוא כנר אמריקאי-ישראלי, תלמידה הראשון של אילונה פהר.
חייו

שמואל אשכנזי נולד בשנת 1941 בתל אביב, אך כבר בהיותו בן חודשיים עזבה משפחתו את העיר בעקבות הפצצת האיטלקים ועברה לחולון, שם גדל והתחנך. אביו, שעלה ארצה מגליציה בשנת 1935 היה בעל מלאכה חובב מוזיקה, וגמר אומר להקנות לילדיו את החינוך המוזיקלי שנשלל ממנו בילדותו. שמואל החל לנגן בגיל שש, תחילה אצל דודו, כנר חובב, ואחר אצל אילונה פהר כתלמידה הראשון של מי שנודעה במשך השנים כ"יוצרת ילדי פלא". הופעתו הפומבית הראשונה הייתה בגיל 12, בנשף העיתונאים בירושלים, וזמן קצר אחר כך הופיע ברסיטל ראשון במוזיאון תל אביב ובקונצרט באולם ימק"א ירושלים, עם תזמורת קול ישראל, בנגינת הקונצ'רטו לכינור של ארנסט שוסון.
בגיל 15 יצא אשכנזי לארצות הברית ללמוד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה אצל אפרם צימבליסט, תחילה במלגה של קרן נורמן ואחר במלגה מטעם מכון קרטיס.
לאחר גמר לימודיו היה לסולן מבוקש עם תזמורות ידועות ברחבי העולם וכן הרבה לנגן מוזיקה קאמרית עם הרכבים שונים. במשך קרוב ל-40 שנה היה כנר ראשון ברביעיית ורמיר. אשכנזי מלמד במכון קרטיס ובאוניברסיטאות שיקגו וברונסוויק. אשכנזי חבר סגל בסמינר הקיץ לכינור קשת אילון ומקיים במקום כל  שנה כיתת אמן
שמואל אשכנזי נשוי ואב לשניים. אשתו היא כנרת בתזמורת שיקגו. בניו אינם עוסקים במוזיקה.
הערות שוליים

1 2  אהרן דולב, "בואו נשתה לחיי שמואליק", מעריב, 24 באפריל 1962.
↑  keshetei, סגל, באתר Keshet Eilon
↑  יוסי שיפמן, ריאיון עם שמואל אשכנזי, אתר "הבמה", 6 באוגוסט 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007351509705171  PLWABN: 9810664866405606  BnF: cb13932384x (data)  CiNii: DA16700329  GND: 134632508  ISNI: 0000 0000 7839 1727  LCCN: no97064512  MusicBrainz: 397c9d8d-d614-477f-a3cd-6b2fc01da212  SNAC: w6cz35c1  VIAF: 27255187   WorldCat (עם VIAF): 27255187
שייני

| --- | --- |

חברי הלהקה בהופעה בבנגקוק ב 2008
 לידה:  קוריאה הדרומית
 מקום הקמה:  סיאול 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 סוגה:  K-Pop, R&B.
 חברת תקליטים:  SM אנטרטיינמנט
 shinee.jp
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אוניו  ג'ונגהיון   קי   מינהו   טאמין
 חברים לשעבר
 ג׳ונגהיון
 
SHINee (בקוריאנית: 샤이니) היא להקת בנים בסגנון ה-R&B וה-K-pop מקוריאה הדרומית.
הלהקה מנתה עד סוף 2017 חמישה חברים: אוניו, ג'ונגהיון (נפטר ב-18 בדצמבר 2017), קי, טאמין ומינהו. הם הופיעו לראשונה ב-25 במאי 2008 ברשת SBS (הקוריאנית) עם הסינגל "Replay".
הלהקה ידועה בסגנון הלבוש הייחודי לה, המורכב מג'ינס צמוד, חולצות צבעוניות ונעלי סניקרס. סגנון לבוש זה מכונה "SHInee trend" או בעברית, טרנד השייני.
מאז הופעת הבכורה שלהם הוציאה הלהקה שלושה אלבומים נוספים באורך מלא, עוד שני "מיני אלבומים" (כלומר, שאינם באורך מלא), אלבום של הופעה חיה ועוד סינגלים בנפרד.
2008: הקמת הלהקה ושנותיה הראשונות

הלהקה הוקמה בידי חברת התקליטים הקוריאנית SM אנטרטיינמנט, כשכמה שנים לפני כן, כל אחד מחברי הלהקה הוחתם בחברה והוגדר כ"Trainee", כלומר, מתלמד. הם התאמנו במשך כמה שנים עד שבכירים מחברת ההקלטות החליטו להפוך אותם ללהקה. ב-25 במאי 2008 יצא לאור המיני-אלבום הראשון של שייני, "Replay". הוא הגיע למקום העשירי במצעד האלבומים הקוריאני של אותה השנה ומכר כ-17,957 עותקים בחצי השנה הראשונה של 2008.
שייני הוציאו לאור את האלבום הראשון באורך מלא שלהם, "The Shinee World" ב-28 באוגוסט 2008. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד המוזיקה הקוריאני, ומכר כ-30,000 עותקים.
2010: Lucifer וסיבוב ההופעות האסיאתי הראשון

אלבומם השני באורך מלא של שייני, "Lucifer" (בעברית, לוציפר), יצא לאור ב-19 ביוני 2010. הקליפ לסינגל הראשון והמוביל מתוכו, Lucifer, יצא לאור באותו היום. שעות ספורות לאחר שחרורו של האלבום, עותקיו כבר נמכרו דרך ה-ITunes והחנויות הווירטואליות בהמוניהם. ב-1 באוקטובר 2010, האלבום יצא לאור מחדש ונוסף לו הסינגל "Hello". הקליפ לשיר "Hello" יצא לאור ב-4 באוקטובר 2010.
ב-26 בספטמבר 2010 פתחה הלהקה את סיבוב ההופעות הראשון שלה בטוקיו שביפן. בהופעה נכחו כ-24,000 מעריצים.
כמו כן, באותה השנה השתתפו חברי הלהקה בתוכנית המציאות "Hello Baby", בה הם התבקשו לטפל בפעוט בן שלוש בשם Yoogeun (יוגון), לכשלושה חודשים (מינואר 2010 עד לאפריל 2010).