stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עפרונן טורקסטני
הערות שוליים

1 2  "Nicators, reedling & larks « IOC World Bird List". www.worldbirdnames.org. נבדק ב-2021-01-19.
↑  "Alaudala [rufescens or heini, excl. niethammeri] (Mediterranean or Turkestan Short-toed Lark [excl. niethammeri]) - Avibase". avibase.bsc-eoc.org. נבדק ב-2021-01-30.
↑  Alström, Per; Van Linschooten, Jip; Donald, Paul F.; Sundev, Gombobaatar; Mohammadi, Zeinolabedin; Ghorbani, Fatemeh; Shafaeipour, Arya; Van Den Berg, Arnoud; Robb, Magnus; Aliabadian, Mansour; Wei, Chentao (2021-01-01). "Multiple species delimitation approaches applied to the avian lark genus Alaudala". Molecular Phylogenetics and Evolution (באנגלית). 154: 106994. doi:10.1016/j.ympev.2020.106994. ISSN 1055-7903. PMID 33250446.
↑  ד"ר יואב פרלמן, Split birding, Yoav Perlman's blog (באנגלית)
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 37. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  Alström, Per; Van Linschooten, Jip; Donald, Paul F.; Sundev, Gombobaatar; Mohammadi, Zeinolabedin; Ghorbani, Fatemeh; Shafaeipour, Arya; Van Den Berg, Arnoud; Robb, Magnus; Aliabadian, Mansour; Wei, Chentao (2021-01-01). "Multiple species delimitation approaches applied to the avian lark genus Alaudala". Molecular Phylogenetics and Evolution (באנגלית). 154: 106994. doi:10.1016/j.ympev.2020.106994. ISSN 1055-7903. PMID 33250446.
↑  Turkestan Short-toed Lark (Alaudala heinei). Birds of Ukraine., uabirds.org
1 2 3  Turkestan Short-toed Lark, Alaudala heinei, eBird.org
1 2  Turkestan Short-toed Lark (Alaudala heinei) - BirdLife International species factsheet, datazone.birdlife.org
הקהילה היהודית במיינדזיז'ץ פודלסקי

בית הכנסת הגדול.
הקהילה היהודית במיינדזיז'ץ פודלסקי הייתה קהילה יהודית ותיקה שהתקיימה עוד מהמאה ה-16 בעיירה מיינדזיז'ץ פודלסקי (ביידיש: מעזריטש, בפולנית: Międzyrzec Podlaski) השוכנת במחוז ביאלסקי (בפולנית: Powiat Bialski), בפרובינציית לובלין (בפולנית: Województwo lubelskie) שבפולין. בפי היהודים כונתה העיר מזריטש דליטא, כדי להבדילה מערים אחרות באותו שם. היא הוחרבה במהלך גזרות ת"ח–ת"ט ושוקמה מחדש לאחריהם. במהלך המאה ה-19 חוותה הקהילה שגשוג ניכר ובשיאה היוותה את הרוב המכריע של תושבי העיר (למעלה מ-80%) כשאוכלוסייתה מנתה יותר מ־13,000 נפש, היא הלכה וגדלה עד להשמדתה האכזרית על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה.
כיכר השוק ברובע היהודי.
הציונות ותנועות הנוער

התנועה הציוניות רכשה לה אוהדים במקום עוד בימי חיבת ציון וב-1893, קבוצה של 20 צעירים ממזריץ' עלתה לישראל והקימה את יסוד המעלה שבגליל. אחרי מלחמת העולם הראשונה נוסד מועדון ציוני, בו התקיימו שעורי עברית ותנ"ך. התנועות ציוניות שפעלו בעיר היו: 'הציונים הכלליים', 'מזרחי', 'הרוויזיוניסטים' (החל מ-1926) וה'התנועה המאוחדת' (שקמה ב-1933 על ידי איחוד בין ה'התאחדות' לבין 'פועלי ציון'). בין תנועות הנוער בלטו 'השומר הצעיר' שקם במחצית הראשונה של שנות העשרים ו'גורדוניה' שנוסדה בסוף שנות העשרים, והיה ברשותה מה שכונה קיבוץ הכשרה. ב-1926 הוקם סניף 'החלוץ' וכעבור שנתיים 'החלוץ הצעיר'. ב-1927 נוסד סניף 'החלוץ מזרחי' וב-1930 'צעירי מזרחי', תנועת נוער שהקימה גם היא במזריץ' קיבוץ הכשרה לחברי התנועה מכל הסביבה. ב-1930 הוקם 'בית"ר'. ב-1923 נוסד 'בר-כוכבא' אגודת ספורט ולידה חוג לדרמה ותזמורת. 'אגודת ישראל' מפלגה לא ציונית, ייסדה סניף במקום ב-1920. כעבור זמן התארגנו גם 'צעירי אגודת ישראל'. בית ספר לבנות 'בית-יעקב' החל גם הוא לפעול. בשורות הפועלים הייתה השפעה ל'בונד' שהוקם במזריץ' ב-1901. שביתה של כמה ימים, שאורגנה על- ידו ב-1905, שיתקה את כל העיר. 'הבונד' פעל גם בתחום התרבות, הקים מועדון וספרייה, בית ספר יידישאי ובין שתי מלחמות העולם הוקמו תנועת הנוער שלו 'צוקונפט' (עתיד), תנועת הילדים 'סקיף' ואגודת ספורט 'מורגנשטרן' (איילת השחר). כוחם של היהודים בעיר בא לידי ביטוי בבחירות למועצה. ב-1920 זכו היהודים ב-17 מתוך 24 המנדטים. שניים משלושת חברי המועצה היו יהודים ואחד מהם ש. קמנין כיהן כסגן ראש העיר. ב-1937 על מנת להקטין את מספר הנבחרים היהודים, צורפו לעיר כמה כפרים שבהם לא גרו יהודים, ומספר הנציגים היהודים במוסדות העיר ירד.
בימי השיא

ערב מלחמת העולם השנייה מנתה אוכלוסיית העיר (כולל הכפרים המסופחים) כ־20,000 תושבים, ואחוז היהודים בה התקרב ל־90%. העיר השתרעה על 62.7 קמ"ר והיו בה 1,600 בתים, רובם בבעלות משפחות יהודיות. בעיר היו 201 חנויות מהם 180 של יהודים ביניהם היו, במרכז ככר העיר, ארבעה מבנים מרשימים מאבן שאכלסו 88 חנויות של יהודים. מבנים אלו היו דומים לקניון מודרני והם פורקו על ידי הגרמנים ב-1940. המקום הזה בכיכר העיר נקרא ראד. תעשיית הזיפים המפוארת של מזריץ', שהייתה מפורסמת בכל העולם, העסיקה אלפי עובדים.
עיקר הסחורה היה מיועד לייצוא שערכו נאמד במיליוני דולרים לשנה. (הסחר במזריץ' היה ברובו בדולרים אמריקניים מה שנתן לעיר את הכינוי 'אמריקה הקטנה'). התעשייה הבורסקאית, גם היא הייתה לשם דבר בכל פולין. בעיר היו גם עשרות רבות של מפעלים ובתי מלאכה שונים. בתקופה זו יצאו לאור בעיר שלושה שבועונים, ביניהם המעזריטשר טריבונע, אותו ממשיכה העמותה של יוצאי מזריץ' בישראל להפיק. בנוסף היה בעיר בית-חולים יהודי, מכבי-אש, תזמורת, מועדוני ספורט, גימנסיה יהודית בשפה פולנית, בית-ספר תרבות בו שפת הלימוד הייתה עברית והרבה מאוד בתי כנסת קטנים ששימשו לתפילה וללימוד (שטיבלך). מכל העשייה של יהודי מזריץ' במשך כ-500 שנה, מכל מוסדותיה ומפעליה ומכל הקהילה המפוארת והמשגשגת נותר היום רק בית עלמין.
במאי 2009, היה טקס גילוי האנדרטה הנושאת את השם 'תפילה', בכיכר העיר. הנחת הפסל 'תפילה', פרי מעשה ידיה של האומנית יעל ארצי מקיבוץ שדות ים, בכיכר העיר היה תוצאה של יוזמה, ופעולה ממושכת של ועד ארגון יוצאי מזריץ' בישראל, בראשותו של מר אברהם גפני', בשיתוף פעולה עם עירית מזריץ' וראש העיר שלה מר גז'יב.
במלחמת העולם השנייה

הפצצות כבדות של הלופטוואפה וכוח הקרקע הגמני (הוורמאכט), שגרמו לשרפת חלקים מן העיר, בישרו לתושבי מזריץ' על פרוץ מלחמת העולם השנייה. ב-13 בספטמבר 1939, נכנסו הגרמנים לעיר. הם הוחלפו כעשרה ימים מאוחר יותר, ב-25 בספטמבר על ידי הרוסים, שמינו את מר א. בלושטיין לעמוד בראשות העיר. גם שהות הרוסים לא נמשכה יותר משבועיים, אבל לצבא אדום הנסוג הצליחו להצטרף כ-2,000 צעירים יהודים. ב-9 באוקטובר השתלט הורמכט מחדש על העיר, וב-20 לאותו חודש הועברה העיר לשלטון אזרחי בפיקוד הגסטפו תחת שלטון הממשל הכללי הידוע בשמו הגנרלגוברנמן. בתחילת נובמבר 1939 הטילו הגרמנים על היהודים חובת תשלום כספי גבוה וכעירבון, עד לפירעונו, הם עצרו 20 בני ערובה. דיירים יהודים גורשו מדירותיהם ברחובות הראשים שבהן הוקמו מפקדות גרמניות שונות.
הגרמנים הקימו גם את היודנראט וגם את המשטרה היהודית. על היהודים נאסרה נסיעה בתחבורה הציבורית והם חויבו לענוד על הזרוע סרט לבן ועליו מגן דוד כחול. יהודים רבים נחטפו ברחובות לעבודות כפייה. פליטים שגורשו ממקומות אחרים בסביבה הקרובה והרחקוה, באו לעיר ושוכנו במבני ציבור של הקהילה. בין היחידות שהתמקמו בעיר הייתה הז'נדמריה והשופו שהיה להם לאחר מכן חלק דומיננטי בהשמדת יהודי העיר. בין הז'נדרמים היה סמל FRANZ BAUER הידוע בכינויו ה'שלייגה', שהרג במו ידיו כ-1,000 מיהודי העיר והסביבה.
בקיץ 1940 הוקמו באזור שישה מחנות עבודה, שבהם עבדו בתנאים קשים מאוד למעלה מ-2,000 מיהודי העיר. חלק מהעובדים מתו מרעב ומקור אבל רובם חזרו לעיר. כל זכויות היהודים בוטלו. מפעלים יהודים רבים הוחרמו על ידי הגרמנים ובניהם כל תעשיית הזיפים, שחלקה עבר בשלב מאוחר יותר לטרווניקי ומשם למיידנק. רכוש רב הועבר לפולנים המקומיים. על העת פליטים המשיכו להגיע מקרקוב ומהסביבה.
בדצמבר 1941 נתבעו היהודים למסור את כל הפרוות שברשותם לידי הגרמנים. כהקדמה לפעולת איסוף הפרוות, 20 יהודים נרצחו על ידי הגרמנים ברחובות העיר ו־75 נוספים בזמן החיפושים, שבוצעו על ידי שבויים יהודים של הצבא הפולני שהובאו במיוחד לעיר.
ב- 19 באפריל 1942 נתבעו היהודים למסור תוך שלושה ימים 50 ק"ג זהב. כהוכחה לרצינות כוונתם רצחו באותו היום, אנשי הגסטפו, שהגיעו מ RADZYN- 40 יהודים ברחובות העיר.
ב- 25–26 באוגוסט 1942 רוכזו בכוח ובאכזריות חייתית בכיכר העיר כ-10,000 יהודים. הם הובלו לתחנת הרכבת ונשלחו ב-52 קרונות (משלוח מספר 566 כפי שנרשם על ידי הגרמנים) לטרבלינקה. באותו זמן חלק מהתושבים עוד חשב שהם נשלחים למזרח, לעבודות, ולכן הם סחבו איתם מזוודות וחבילות. המשלוח כלל גברים, נשים, ילדים וטף. הרוצחים התעללו במיוחד בתינוקות אשר נרצחו לעיני אמהותיהן כחלק ממשחק. כ-2,000 יהודים נורו ברחובות ובמקומות מסתור שנתגלו, חלקם באקראי וחלקם עקב הלשנה. על מבצע זה פיקד אישית גנרל האס אס אודילו גלובוצניק מלובלין. במבצע השתתפו יחידות של אוקראינים, ליטאים, המשטרה הכחולה של הפולנים, הז'נדמריה, השופו, האס אס, הגסטפו, ובלטו באכזריותם חיילי בטליון 101 של משטרת המילואים הגרמנית.
במלחמת העולם השנייה > הגטו והאקציות הרצחניות

ב-28 באוגוסט 1942 הוקם לראשונה בהיסטוריה של יהודי מזריץ' גטו. מספר קטן של רחובות מהעיר העתיקה שנקרא שמולביזנה הוקף בגדר תיל. היהודים שנותרו עברו, כמעט בחסר כל ובצפיפות רבה לתוך הגטו. רכוש יהודי רב נשדד על ידי הגרמנים והפולנים. להגברת הצפיפות הרבה, הפנו הגרמנים לגטו מזריץ' פליטים רבים שגורשו ממקומות אחרים מכל רחבי מפולין ומסלובקיה.
ב-6–9 באוקטובר 1942 התרחשה האקציה השנייה. כ-7,000 יהודים רוכזו שוב בכוח בכיכר העיר. הפעם כבר היה ברור לכולם לאן הם מובלים. האחים טשינקי שהצליחו לברוח מטרבלינקה דווחו לראשונה ליודנראט של מזריץ' ולכל העיר על תהליך השמדה שיטתי המתחולל שם. ראש היודנראט האמין בתום לב שהגסטפו אינו יודע על מה שקרה בטרבלינקה והלשין להם על כך. כתגובה, שני האחים טשנקי נלקחו בעורמה לאחת הסמטאות בעיר ושם נורו למות. לאחר ישיבה בכיכר במשך מספר שעות נכלאו היהודים בבית הכנסת, בצפיפות אל-אנושית למשך שלוש יממות, ללא מזון וללא מים ולאחריהן הם הובלו לתחנת הרכבת ונשלחו לטרבלינקה. רק בודדים הצליחו לקפוץ דרך החלונות מהרכבת הדוהרת.
27-29 באוקטובר 1942 – 7-8 בנובמבר 1942 התרחשו במזריץ' שתי אקציות שנמשכו כשבועיים ללא הפסקה. הגרמנים, בעזרת המשטרה היהודית, ערכו חיפושים בגטו. יהודים רבים נתפסו, וחלקם נורה במקום וחלקם נשלח למחנות. באותם השבועיים רבים אבדו את הרצון להמשיך לחיות והתמסרו מרצונם לידי הגרמנים.
ב-24 בדצמבר 1942 הועברה כל תעשיית הזיפים על עובדיהם ומשפחותיהם למחנה טרווניקי. הם מנו כ־500 איש ואישה, וההעברה בוצעה ללא כל התנגדות. בקיץ 1943 הם הועברו מטרווניקי למיידנק ושם, אחרי מספר חודשי עבודה, ב'חג הקציר' (3 בנובמבר 1943), הם נורו. כשבוע אחר-כך בליל סילבסטר הגיעו לגטו אנשי הגסטפו מביאלא פודולסק ולשם שעשוע הרגו 65 יהודים.
ב-2–3 במאי 1943 התרחשה לאחר הפסקה ממושכת אקציה חמישית. כ-3000 יהודים נתפסו ונשלחו למחנות שונים. כ־200 אחרים שנתגלו במחבוא הובלו לבית העלמין היהודי שם הם צוו להתפשט ולאחר מכן כולם נורו. בחור יהודי בשם חיים פוגה התנפל על בעל דרגות גרמני ושפך חומצה על פניו. ביום זה נורו גם כל אנשי היודנראט ואנשי המשטרה היהודית.
ב-26 במאי 1943 ארעה האקציה השישית. הפעם נתפסו כ-700 יהודים שנשלחו למחנות. העיר הוכרזה "יודנריין" (עיר ללא יהודים). למרות זאת הגרמנים השאירו את הגטו והרשו ליהודים להתאסף בו, למעשה זאת הייתה מלכודת מוות.
18– 19 ביולי 1943 האקציה השביעית והאחרונה התרחשה בעקבות פעולה של המחתרת הפולנית שהרגה שני גרמנים. מאה שבעים ותשעה מאחרוני יהודי מזריץ' נתפסו והובלו לפרבר העיר פיסקי ושם הם נורו ונקברו. בשנת 1946 הועברו גופותיהם בידי הפולנים לקבר אחים בבית העלמין היהודי.
במלחמת העולם השנייה > לאחר המלחמה

ב-26 ביוני 1944 לאחר יומיים של קרבות, העיר שוחררה על ידי הצבא האדום. רק מעטים, כ-200 איש שהוו פחות מאחוז מכלל יהודי העיר לפני המלחמה, מבני מזריץ' שרדו, כולל הניצולים ממחנות הריכוז.
ב-17 במאי 2009 טקס הסרת הלוט מהפסל 'תפילה' פרי מעשה ידיה של האומנית יעל ארצי מקיבוץ שדות ים, שהונח בכיכר העיר במזריץ'. בטקס נכחו שגריר ישראל בפולין, הבישוף של המחוז ונציגי ממשלת פולין, ראש עיריית מזריץ' וחברי המועצה שלה, כמאה עשרים וחמישה שורדים ובני משפחותיהם ותושבי העיר מזריץ'. בטקס הושמע לראשונה ההמנון הישראלי "התקווה". היה זה תוצאה של יוזמה, ופעולה ממושכת של ועד ארגון יוצאי מזריץ' בישראל, בראשותו של מר אברהם גפני, בשיתוף פעולה עם עירית מזריץ' וראש העיר שלה מר גז'יב.
התפתחותה הדמוגרפית של האוכלוסייה היהודית

| שנה | סך אוכלוסיית העיר | מספר יהודים | אחוז יהודים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1622 | 841 | 152 | 18.0% |
| 1674 | 968 | 207 | 21.4% |
| 1712 | 390 | 101 | 25.9%- |
| 1788 | 1,813 | 717 | 39.5% |
| 1820 | 4,442 | 2,918 | 65.7% |
| 1827 | 4,609 | 3,012 | 65.4% |
| 1830 | 5,211 | 3,595 | 69.0% |
| 1856 | 7,945 | 6,234 | 78.5% |
| 1862 | 8,219 | 6,636 | 80.7% |
| 1886 | 11,664 | 9,285 | 79.4% |
| 1903 | 15,610 | 12,039 | 77.1% |
| 1910 | 16,359 | 12,535 | 76.6% |
| 1921 | 12,622 | 9,415 | 74.6% |
הערות שוליים

↑  השטעטל הוירטואלי
↑  עולי מזריץ' דפודלסיה – מזריץ', באתר התאחדות עולי מזריץ' דפודלסיה והסביבה בישראל
↑  Miedzyrzec Podlaski, Poland, www.jewishgen.org
↑  Cmentarz żydowski w Międzyrzecu Podlaskim Jewish cemetery in Miedzyrzec Podlaski, cmentarze-zydowskie.pl
הגטו.
רחוב מידלרסקה עם בית הכנסת הגדול ברקע.
הטבח בבית העלמין היהודי.
כתב העת "מזריטשער לעבן" מדצמבר 1933.
מגזין "פאדליאשער צייטונג" מ-1932.
מגזין "מזריטשער טריבונע" מ-26 בדצמבר 1930.
יהודים המוחזקים בגטו בעבודות כפייה.
יהודים המוחזקים בגטו בעבודות כפייה.
"תפילה" - אנדרטה ליהודי מזריץ' שנרצחו בשואה.
לוח הנצחה ליהודי מידז'יז'ץ' בכיכר השוק
טיילר אלוורז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1997 (בן 27) הברונקס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Tyler Sage Alvarez 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 מקום לימודים:  תיכון לגארדיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
טיילר סייג' אלוורז (באנגלית: Tyler Sage Alvarez; נולד ב-25 באוקטובר 1997) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בתפקידו כדייגו רואדה בסיטקום של ניקלודיאון "מכשפות", ובתור פיטר מלדונאדו בסדרה הסאטירית "חוליגן אמריקאי" של נטפליקס.
ביוגרפיה

אלוורז נולד בברונקס, ניו יורק, לאב אמריקאי-קובני, דור רביעי בארצות הברית ולאם מפוארטו ריקו. אביו עובד במנהל לאכיפת סמים ואמו עובדת כמנהלת צוות אחיות בבית חולים פרטי. אחיו הגדול, ניקו, מת באוקטובר 2018. הוריו של אלוורז התגרשו כשהיה ילד ושניהם נישאו לאחר מכן. יש לו שני אחים למחצה, אלכס ובריאנה, מאביו, ואחות למחצה, סופיה, מאמו.
אלוורז התחנך בתיכון ע"ש פיורלו לה גוארדיה בניו יורק ובתיכון ג'ריקו בג'ריקו ניו יורק. הוא דובר ספרדית שוטפת.
קריירה

עבודת המשחק המקצועית הראשונה של אלוורז הייתה בפרסומת של לחמניות הפיצה של טוטנו. בשנת 2014, הוא החל לככב כדייגו רואדה, צעיר בעל כוחות קסומים, בסיטקום לילדים של ניקלודיאון, "מכשפות". בשנה שלאחר מכן החל אלוורז לגלם את בני מנדוזה, בנה הבכור של האסירה מליצ'פילד גלוריה מנדוזה, בסדרת הדרמה הקומית של נטפליקס "כתום זה השחור החדש".
בשנת 2017, הוא החל לשחק בתפקיד הראשי של פיטר מלדונאדו בסדרת התיעוד של פשע אמיתי של נטפליקס "חוליגן אמריקאי". הוא חזר לשחק בעונה השנייה ששודרה בשנת 2018. הסדרה בוטלה לאחר עונה זו על ידי נטפליקס.
טיילר אלוורז הופיע גם במיני-סדרה הסאטירית של יוטיוב "¡Me Llamo Alma!", בתפקיד מיגל.
בשנת 2020 ערך אלוורז את הופעת הבכורה באוף ברודוויי עם ההצגה "72 מיילים ללכת". ההפקה נסגרה בטרם עת בעקבות מגפת הקורונה.
בשנת 2021 הצטרף אלוורז לקאסט העונה השנייה של הסדרה "אמת או חובה" בנטפליקס.
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הקומית, "בלוקבסטר".
חיים אישיים

ב-11 ביוני 2021 אלוורז יצא מהארון ברשתות החברתיות.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | The House That Jack Built | הקטור הצעיר |  |
| 2018 | The Pretenders‏ | דאג |  |
| 2020 | John Henry | אוסקר |  |
| 2022 | Crush | דילון |  |
| טרם פורסם | Sid Is Dead | ג'ים וגה |  |
| טרם פורסם | Pools | בלייק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014–2015 | מכשפות | דייגו רואדה | תפקיד ראשי (4 עונות); 84 פרקים |
| 2015 | Talia in the Kitchen | דייגו רואדה | פרק: "Every Witch Lola's" |
| 2015–2019 | כתום זה השחור החדש | בני מנדוזה | 6 פרקים |
| 2017 | High School Lover | לארי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2017 | חמוץ מתוק | ווס | פרק: "Slide Effect" |
| 2017–2018 | חוליגן אמריקאי | פיטר מלדונאדו | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים |
| 2018 | משפחת פוסטר | ריבר דקלן | 5 פרקים |
| 2019 | ורוניקה מארס | חואן-דייגו דה לה קרוז | 3 פרקים |
| 2019 | Alternatino with Arturo Castro | גארט | פרק: "The Neighbor" |
| 2020 | Love in the Time of Corona | ג'ורדן | פרק: "The Course of Love" |
| 2021 | אמת או חובה | מלקום סטון | 5 פרקים (עונה 2) |
| 2021 | מה שקורה בצללים | ווס בלנקנשיפ | פרק: "The Cloak of Duplication" |
| 2022 | בלוקבסטר | קרלוס הררה | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
הערות שוליים

↑  Alvarez, Tyler [@tyleralvarez] (25 באוקטובר 2015). "Thank you all for the birthday wishes. I seriously love every single one of you. You guys had me smiling all day. Can't believe I'm 18" (Tweet) – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Rapp, Ilana (31 בינואר 2014). "Teen Actors Share Audition Techniques". NYCastings. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Tyler Alvarez Talks Nickelodeon's "Every Witch Way" – Interview". BSCkids. 10 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Suarez, Ana Luisa (17 בינואר 2014). "EXCLUSIVE: Introducing New Nickelodeon Telenovela Star Tyler Alvarez!". Latina. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lindsay, Benjamin (22 בנובמבר 2017). "'American Vandal' Star Tyler Alvarez Reveals How to Act in a Mystery Series". Backstage. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ramps, Dino-Ray (3 באוגוסט 2017). "Netflix Announces True Crime Satire 'American Vandal' With Absurdly Straight-Laced Trailer". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'American Vandal' Renewed For Season 2 By Netflix". Deadline Hollywood. 26 באוקטובר 2017. נבדק ב-26 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "American Vandal Cancelled by Netflix After Two Seasons". Collider (באנגלית). 26 באוקטובר 2018. נבדק ב-3 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Me Llamo Alma: The Complete Series (באנגלית), נבדק ב-18 ביוני 2021 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Review of Roundabout Theatre Company's 72 Miles to Go... at Laura Pels Theatre". New York Theater Guide (באנגלית). 10 במרץ 2020. נבדק ב-18 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (9 בדצמבר 2020). "'Never Have I Ever': 'American Vandal' Alum Tyler Alvarez Joins Season 2 As Recurring". Deadline (באנגלית). נבדק ב-18 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Joseph Otterson, Netflix’s Last Blockbuster Comedy Series Adds Five to Cast, Variety, ‏4 בפברואר 2022
↑  @tyleralvarez (12 ביוני 2021). "Happy #pride to my fellow homosexuals Red heart" (Tweet) – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019021401  VIAF: 2879155044864272520000   WorldCat (עם VIAF): 2879155044864272520000
אימפרסיוניזם אמריקאי

אדמונד צ'ארלס טארבל, בבוסתן, 1891
אימפרסיוניזם אמריקאי (באנגלית: American Impressionism) היה סגנון ציור הקשור לאימפרסיוניזם אירופאי, אשר אומץ על ידי אמנים אמריקאים בארצות הברית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה העשרים. האימפרסיוניזם האמריקאי הוא סגנון ציור המאופיין בעבודות מברשת רופפות ובצבעים עזים. הסגנון תיאר לעיתים קרובות נוף מעורב בסצנות מחיי הבית של המעמד הגבוה.
הופעת הסגנון

האימפרסיוניזם הופיע כסגנון אמנותי בצרפת בשנות ה-60 של המאה ה-19. תערוכות מרכזיות של יצירות אימפרסיוניזם צרפתי בבוסטון ובניו יורק בשנות השמונים של המאה ה-19 הציגו את הסגנון לקהל האמריקאי. כמה מהאמנים האמריקאים הראשונים שציירו בסגנון זה כמו תיאודור רובינסון ומרי קאסאט, עשו זאת בסוף שנות השמונים של המאה ה-19, לאחר שביקרו בצרפת ונפגשו עם אמנים כמו קלוד מונה. אחרים, כמו צ'יילד האסאם, שמו לב למספר ההולך וגובר של יצירות אימפרסיוניסטיות צרפתיות בתערוכות אמריקאיות.
האימפרסיוניזם בעידן התעשייתי

תוך כדי צמיחת התיעוש - הופעת מסילות ברזל, מכוניות וטכנולוגיה חדשה אחרת, האימפרסיוניסטים האמריקאים המשיכו ציירו נופים בטבע ועיירות קטנות במאמץ לחזור לפשטות. לפני המצאת שפופרות הצבע, האמנים היו מרותקים לעיתים קרובות לשימוש בצבע רק באולפנים שלהם, או לצייר מתוך הזיכרון. עם המצאת שפופרות הצבע המכסה לשימוש חוזר, בשנת 1841, על ידי צייר הדיוקנאות האמריקאי ג'ון גופ ראנד, האמנים יכלו להעביר את הצבעים ולצייר בקלות בטבע. ייצור צבע השמן הפך להמוני ותעשייתי. הצייר הצרפתי אוגוסט רנואר ציין כי בלי ההמצאת שפופרות הצבע, ייתכן והאימפרסיוניזם לא היה מתפתח.
פריצת דרך

משנות ה-90 של המאה ה-19 עד שנות ה-1910 פרח האימפרסיוניזם האמריקני במושבות אמנות. מושבות אלה היו של קבוצות אמנים שחיו ועבדו יחד וחלקו חזון אסתטי משותף. מושבות אומנות נוצרו בעיירות קטנות שסיפקו חיים נוחים, שפע נושאים לציור, וגישה קלה יחסית לערים גדולות בהן אמנים יכלו למכור את עבודותיהם. כמה מהאמנים האימפרסיוניסטים האמריקניים החשובים ביותר התאספו בקוס קוב ובאולד ליים, קונטיקט, או בסאונד לונג איילנד. בניו הופ, פנסילבניה, על נהר דלאוור ובמחוז בראון, אינדיאנה. אמנים אימפרסיוניסטים אמריקאים שגשגו גם בקליפורניה בחוף כרמל ולגונה. בניו יורק במזרח לונג איילנד בשינקוק, בעיקר בגלל השפעת ויליאם מריט צ'ייס. בבוסטון שם הפכו אדמונד צ'ארלס טרבל ופרנק ווסטון בנסון למפיצים חשובים של הסגנון האימפרסיוניסטי.
ירידת עידן הג'אז

כמה מושבות אמנות אמריקאיות נותרו מרכזים מלאי חיים של אמנות אימפרסיוניסטית גם בזמן שנות העשרים. עם זאת, האימפרסיוניזם באמריקה איבד את מעמדו החדיש בשנת 1913 כאשר התערוכה ההיסטורית של אמנות מודרנית - תערוכת הארמורי התקיימה בעיר ניו יורק. תערוכה זו, בישרה על סגנון ציור חדש שנחשב מתאים ומייצג יותר את העולם המהיר והכאוטי, במיוחד עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והשפל הגדול ומלחמת העולם השנייה.
מאפייני האימפרסיוניזם האמריקאי

שלא כמו ציירי הרנסאנס, אימפרסיוניסטים אמריקאים העדיפו קומפוזיציה א-סימטרית, דמויות חתוכות ונקודות מבט מיוחדות ביצירותיהם על מנת ליצור גרסה "אימפרסיוניסטית" יותר לנושא. בנוסף, אימפרסיוניסטים אמריקאים השתמשו בצבע טהור - ישר מהשפופרת. כדי להפוך את היצירות לתוססות יותר, השתמשו במשיכות מכחול קטועות ותרגלו - סגנון ציור המאופיין במשיכות מכחול עבות.
אימפרסיוניסטים אירופיים ציירו סצנות של המעמד הנמוך והמעמד הבינוני. אימפרסיוניסטים אמריקאים התמקדו בנופים כמו האימפרסיוניסטים האירופיים, אך בניגוד למקביליהם אליהם, אימפרסיוניסטים אמריקאים ציירו סצנות המתארות את המעמד הגבוה במאמץ להפגין את יכולותיה הכלכליות של אמריקה.
אימפרסיוניסטים אמריקאים מרכזיים

ויליאם מריט צ'ייס
ג'ון וייט אלכסנדר
פרדריק קארל פריסקה
צ'יילד האשאם
וילארד מטקלף
אלן דיי הייל
ג'ון לסלי ברק
ג'ון ג'וזף אנקינג
לילה קאבוט פרי
ויליאם לנגסון לאטרופ
תאודור רובינסון
אנה הנטינגטון סטנלי
ג'ון הנרי טוואצ'מן
אדוארד הנרי פוטאסט
רובוט וונו
דניס מילר בונקר
ריצ'רד מילר
פרנק דומונד
היילי ליוור
תאודור סטיל
גיא רוז
ג'וליאן אלדן וייר
ג'ון סינגר סרג'נט
רוברט לואיס ריד
קתרין ויילי
אדמונד צ'ארלס טרבל
תומאס דיווינג
ג'וזף דה קמפ
מרי אנייס ירקס
אדגר אלווין פיין
פרד וגנר
פול סוייר
מטילדה בראון
תאודור ארל באטלר
ויליאם מקגרגור פקסטון
לאונרד אוכטמן
פרנק נודרשר
לאורה מונץ לייאל
מרי קאסאט
קולין קמפבל קופר
וילסון הנרי אירווין
הערות שוליים

↑  American impressionism and realism : a landmark exhibition from the Met, libmma.contentdm.oclc.org (באנגלית)
↑  Gerdts, William H. (2001). American Impressionism (Second ed.). New York: Abbeville Press Publishers
↑  The paint tube
↑  Susan G. Larkin, The Cos Cob art colony : the impressionists on the Connecticut shore, New York : National Academy of Design ; New Haven, CT : Yale University Press, 2001
↑  Schwendener, Martha (2012-01-06). "Finding Beauty in Land". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-07-03.
ג'ון סינגר סרגנט, שעות פנאי, 1905
וילאם מריט צ'ייס, שעות פנאי, 1894
צ'יילד האשאם, גן פורח, 1890
ישראל יצחקי

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 1925 צפת, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  11 באפריל 2019 (בגיל 93) 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1947–2019 (כ־72 שנים)
 שפה מועדפת:  עברית, יידיש 
 פרופיל ב-IMDb
 
ישראל יצחקי (1 בדצמבר 1925 – 11 באפריל 2019) היה זמר ישראלי.
יצחקי באפריל 1949