stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוק מחנה יהודה
השוק לאחר קום המדינה > השוק בשנות האלפיים

בשנת 2000 נחנך ברחוב אגריפס בסמוך לשוק מיזם מסחרי שנקרא "שוקניון". העירייה הזמינה את סוחרי שוק מחנה יהודה להעתיק את דוכניהם לבניין המרווח והממוזג, אך המיזם נכשל כאשר הן הסוחרים והן הקונים נותרו נאמנים לשוק המקורי. כיום מנוהל השוק על ידי "מינהלת שוק מחנה יהודה", המורכבת מאנשי מקצוע, אנשי עירייה ונציגים נבחרים מבין סוחרי השוק. המינהלת אחראית לאחזקה השוטפת של השוק ולפתרון בעיות וסכסוכים בין הסוחרים.
מלבד היותו של שוק מחנה יהודה שוק פשוט לממכר מזון וביגוד, הוא השתנה בחלקו ל"שוק בוטיק", המציע מאכלי גורמה במסעדות מיוחדות; בגדי מעצבים, ומזונות אורגניים ייחודיים. בצד אלה פועלות בסמיכות לשוק (בעיקר ברחוב אגריפס) מסעדות "מיתולוגיות" כמו 'עזורה', 'רחמו', 'סימה', 'מורדוך', 'מוריס' או 'סטקיית חצות', הנחשבת, לפי חלק מהדעות, לממציאת המאכל מעורב ירושלמי, מחניודה ו'מנגן', שנסגרה לאחר פטירת בעל המסעדה. כן פועלים במקום מאפיות ובתי קפה, כמו 'מרציפן' ובעבר פעלה בו 'הכל לאופה וגם קפה', שהתחילה את המגמה של מזון גורמה בתוך השוק. מדי יום פוקדים את השוק תיירים רבים, ולא מעט ירושלמים, שבעבר היו מגיעים לשוק רק כדי להצטייד במזון, ואילו היום הם מוצאים בו גם מקום בילוי.
בנובמבר 2002 הודיעה העירייה לרוכלים בשוק שהיא לא תחדש את אישור הרוכלות שלהם בשנת 2003 בגלל עבודות תשתית עבור הרכבת הקלה בירושלים. גם לאחר סיום עבודות התשתית ביוני 2004 סירבה העירייה לחדש את רישיונות הרוכלות אף על פי שהתוכנית לנטיעת שדרת עצים ברחוב מחנה יהודה נזנחה, כך שמאז שנת 2003 לא פועלים רוכלים ברחוב מחנה יהודה. פינוי הרוכלים נועד להקל על מעבר רכבי פריקה וטעינה ורכבי חירום, בהתאם לתצהיר של המפקח על התעבורה במחוז ירושלים ודרום במשרד התחבורה, ש"רחוב מחנה יהודה חייב להישאר פתוח לחלוטין למעבר רכבי חירום וביטחון להולכי רגל". עם זאת, הוצבו לאורך הרחוב עגלות לפינוי פסולת וכיסאות ושולחנות של בתי קפה, אך העירייה מקפידה שאלו לא יחרגו מקצוות הרחוב.
בשנת 2015 הושק פרויקט של סלומון סוזה במסגרתו על תריסי החנויות צוירו דמויות ידועות.
ככר חיים אהרון ולירו

באביב 2012 חנכה עיריית ירושלים את ככר ולירו בצומת הרחובות יפו-בית יעקב מול שוק מחנה יהודה.
לקריאה נוספת

נירית שלו כליפא, נחלאות בלב עיר, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2004
אושר רטה, השוק והבשמים הוצאת ספריית המבקרים, ירושלים 2005
הרב חיים סבתו, כעפעפי שחר, הוצאת ידיעות אחרונות, תל אביב 2005
רות קרק ויוסף גלס, משפחת ולירו-שבעה דורות בירושלים 1800-1948, הוצאת גפן, ירושלים 2005
יורדים העירה- מרכז העיר ירושלים, היסטוריה, תמונת מצב, ותוכנית ההתחדשות, הוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל, ירושלים 2011
הערות שוליים

↑  דף לזכרו של שמעון כהן, באתר לעד - אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה (ארכיון)
↑  רנית נחום-הלוי, השוקניון בירושלים הפך לפיל לבן; העליון: חברת א. ארנסון ושותפיה ישלמו 30 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 21 בספטמבר 2009
↑  עע"ם 3416/09 עיריית ירושלים נ' רחל כהן, סעיפים ב'-ה'; עע"ם 3416/09 עיריית ירושלים נ' רחל כהן, ניתן ב־4 במאי 2009
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
רחוב יפו, ירושלים

אתרים לאורך רחוב יפו
(1) התחנה המרכזית | (2) תחנת הרכבת | (3) שוק מחנה יהודה | (4) מרכז כלל | (5) מדרחוב בן-יהודה | (6) נחלת שבעה   (7) בניין ג'נרלי | (8) כיכר ספרא | (9) העיר העתיקה | (10) ממילא | (11) שער יפו ומגדל דוד (A) כיכר הדוידקה | (B) - כיכר ציון | (C) - כיכר צה"ל: 
השוק בראשית דרכו
תוכנית אשבי לשוק בתקופת המנדט (לא יצאה לפועל)
רחוב בנאי (רחוב האגס לשעבר) בשוק מחנה יהודה
כתובת מעל פתח חנות משפחת בנאי
שוק הלוואה וחיסכון
שוק מחנה יהודה בימי המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות, משה מרלין לוין, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
בתים בשוק
שוק מחנה יהודה מגג מלון קזינו דה פריז 1950
לוח הנצחה בשוק מחנה יהודה לנרצחים בפיגוע הטרור ב-1997
שוק מחנה יהודה ממלון קזינו דה פריז 2005
חלון חנות הפונה אל השוק ברחוב אגריפס
דוכן למכירת חלווה בשוק
ססיליה קרול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביוני 1986 (בת 38) ספרד מדריד, ספרד
 שם לידה:  ססיליה קרול לופז
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 עיסוק:  זמרת-יוצרת • פזמונאית
 סוגה:  פופ • דאנס • דאנס-פופ
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ססיליה קרול (בספרדית: Cecilia Krull; נולדה ב-29 ביוני 1986) היא זמרת-יוצרת ופזמונאית ספרדייה. שירה "My Life Is Going On" שימש כשיר הנושא של הסדרה בית הנייר, והשיר "Agnus Dei" אשר שימש כשיר הנושא של הסדרה בפנים.
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2020: Hard
דיסקוגרפיה > סינגלים

2009: All My Fears
2010: Something's Triggered
2017: My Life Is Going On
2018: La verdad
2019: Hard
2019: Agnus Dei
2020: Losing My Mind
הערות שוליים

↑  RTL 102 5 Hit Radio s.r.l, Burak Yeter & Cecilia Krull - My Life Is Going On - RTL 102.5, rtl.it (באיטלקית)
↑  Burak Yeter & Cecilia Krull - My Life Is Going On (Burak Yeter Remix) (Radio Date: 06-07-2018), EarOne
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0744 750X  MusicBrainz: af8c1c00-c95c-4b98-b980-b7ce19e7e4fa 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיגליות (שיר של דויד ברוזה)

ערך זה עוסק בפזמון. אם התכוונתם לפרח הידוע בשם "סיגלית", ראו .
| --- | --- |

 סינגל בביצוע דויד ברוזה
 מתוך האלבום האשה שאתי
 יצא לאור:  פברואר 1983 
 סוגה:  רוק, מוזיקה ספרדית
 שפה:  עברית 
 אורך:  5:24
 כתיבה:  ססיליה 
 לחן:  ססיליה 
 הפקה:  לואי להב
 עיבוד:  יהונתן גפן 
 ביצועים מאוחרים:  דויד ברוזה ועומר אדם (2023)
 
"סיגליות" הוא שיר שתרגם יהונתן גפן לפי שיר ספרדי, וביצע דויד ברוזה עבור אלבומו, "האשה שאתי" (1983).
היסטוריה

כאשר שירת דויד ברוזה במילואים בזמן מלחמת לבנון הראשונה, הוא צוות לצוות הווי עם יהונתן גפן אך שקע בדיכאון בעקבות החוויות הקשות שחווה שם. זוגתו דאז, רותי, שכנעה אותו להפיק תקליט שיכיל את שירי האהבה הספרדיים שנהג לשיר לה, כדרך להוציא אותו מהדיכאון. ברוזה העביר מספר שירים ספרדיים לגפן בליווי תרגום מילולי, ולפיהם עבד גפן. המשורר כבר הכיר את חלק מהשירים מהופעותיהם המשותפות בפסטיבל נביעות 1978, בו שר ברוזה את השירים המקוריים להנאת חבריו.
אחד השירים שקיבל לידיו גפן היה "Un Ramito De Violetas" ("זר סיגליות" בתרגום חופשי) שכתבה הלחינה וביצעה אוונחלינה סוברדו (המוכרת בשם הבמה ססיליה), ועליו ביסס את הגרסה העברית "סיגליות". התרגום של גפן נאמן-יחסית למקור, וגם הוא מספר על גבר ששולח לאשתו פרחי סיגליות בסתר בכל פריחת האביב וב-9 בנובמבר, כמו השיר המקורי בספרדית. מאזינים רבים תהו מדוע נובמבר מוזכר בשיר כחודש אביבי, ולעיתים מועלה בטעות הסברה כי מדובר בשיר דרום אמריקאי, וכיוון שדרום אמריקה נמצאת בחצי הכדור הדרומי נובמבר הוא אכן חודש אביבי בה. סברה זו אינה נכונה כיוון שמקורו של השיר אינו בדרום אמריקה אלא בספרד שנמצאת גם היא, כמו ישראל, בחצי הכדור הצפוני ונובמבר אינו חודש אביבי בה.
ב-9 בנובמבר מציין חג חשוב במדריד לזכר הבתולה מאלמודנה (אנ') - פסל של הבתולה מריה שהיא הפטרונית של העיר מדריד. אפשר לקרוא את השיר בספרדית כשני אירועים שונים (1. מי שולח לך פרחים בפריחת האביב?; 2. מי שולח לך סיגליות כל 9 בנובמבר?)
פרשנות

השיר מספר על אישה נשואה ומאושרת, למרות שבעלה "מצוברח קבוע; ואפילו לא אומר מדוע". האישה מקבלת, מזה שלוש שנים, מכתבי שירה "מגבר זר מתחת דלת". בנוסף, "בתשיעי בכל בנובמבר" היא מקבלת ממנו זר פרחי סיגליות קשור בסרט. כל זאת, ללא ברכה וללא רמז לזהות השולח. האישה חולמת על הדמות השולחת לה את השירים והסיגליות ומדמיינת מיהו האלמוני ומהן תכונותיו ("הוא בטח גבר עם לב רומנטי, נשמה טובה וחיוך סימפתי"). לבסוף מגלה השיר כי השולח הוא לא אחר מאשר בעלה ("כן, זה הוא שכותב אליה, הוא האהוב, הוא חלומותיה").
הבעל שיודע שאשתו לא תקבל אותו עם מגרעותיו בוחר לשתוק ולא לספר לה שהוא זה ששולח את המכתבים מכיוון שרק כך הוא מסוגל לגרום לה להרגיש נחשקת ואהובה. רמז לכך ניתן למצוא בשפת המקור: "sabe que es feliz así, de cualquier modo." (הוא יודע שאשתו שמחה, גם אם זו הדרך היחידה).
התפתחה תאוריה לגבי השאלה האם האישה ידעה במשך כל התקופה שזהו בעלה ששולח לה את הזר:
התומכים בידיעתה של האישה, מנמקים זאת בדבר היותה מאושרת בנישואיה למרות התנהגותו של בעלה. כמו כן, בבית השני נכתב כי "לפעמים היא כמעט צועקת" על כך שהשולח, בעלה, סובל בשקט כבר שלוש שנים.
מנגד יש טוענים כי האישה מסתירה את מכתביה מפני בעלה, ולפיכך אינה יודעת שהוא השולח. כמו כן, בבית האחרון מוזכר כי הגבר מצהיר כי אם תדע אשתו על היותו השולח - היא "בטח תשתגע". מה עוד שכתוב במפורש בשיר "היא מסתירה את מכתביה"
ביצועים מפורסמים והתייחסויות

ליאור פרחי הקליט גרסה משלו לשיר, הנושקת יותר לסגנון מזרחי. השיר נכלל באלבום באותו שם שיצא בשנת 2004. גם שיקו חייק ביצע גרסה מזרחית לשיר באלבומו שירים שעושים לי פרפרים (2006).
ברוזה, יחד עם עומר אדם, הקליטו חידוש לשיר המופיע באלבומו השביעי של אדם, סוף העולם.
מיקומי שיא > הגרסה של עומר אדם ודויד ברוזה (2023)

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 15 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 8 |  |
|  ישראל | היטליסט | 19 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | גלגלצ ו-ynet | 35 |  |
|  ישראל | מאקו ורדיו תל אביב | 32 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השנתי הישראלי תשפ"ג, באתר גלי צה"ל, 14 בספטמבר 2023
↑  תוצאות המצעד השנתי 2023 של היטליסט, באתר מאקו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 40f2a1b3-346d-4ace-b077-872d71401ff0
סונטה ארקטיקה

| --- | --- |

 מקום הקמה:  קמי 
 מוקד פעילות:  קמי, פינלנד
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 סוגה:  פאוור מטאל, מטאל סימפוני
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Spinefarm Nuclear Blast
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 טוני קאקו   אליאס וילייאנן  טומי פורטימו מארקו פסיקוסקי  הנריק קלינגנברג
 חברים לשעבר
 יאן קיביליהטי מיקו הארקין יאני לימטאיינן
 
סונטה ארקטיקה (באנגלית Sonata Arctica) היא להקת פאוור מטאל ומטאל סימפוני פינית. הלהקה במקור היא מהעיר קמי, והוקמה בשנת 1995. האלבומים האחרונים של הלהקה (ובהם בעיקר The Days of Grays, Unia ו-Reckoning Night) מכילים יסודות מסוימים של פרוגרסיב מטאל. הלהקה היא בין להקות הפאוור מטאל המצליחות בכל הזמנים, עם מילים מעט שונות מלהקות מאותו סגנון כמו רפסודי, בליינד גארדיאן ועוד.
היסטוריה > הקמה והשנים הראשונות (1995-1999)

הלהקה הוקמה ב-1995, על ידי טוני קאקו, יאני לימטאיינן, מארקו פסיקוסקי, טומי פורטימו ופנטי פאורה, בזמן שהגיטריסט והמתופף, לימטאיינן ופורטימו, היו בני 14-15. בתחילת דרכה נקראה הלהקה Tricky Beans, על שם שיר שכתב סולן הלהקה, טוני קאקו. באותו זמן הם ניגנו רוק כבד ולא פאוור מטאל שגרם להצלחתם מאוחר יותר. באותה תקופה סונטה עשו שלושה סינגלים שהם לא שלחו לשום חברת תקליטי. שלושת הסינגלים נקראו Friend 'till the End, Agre Pamppers ו"פיסמייקר" (PeaceMaker).
ב-1997, שינתה הלהקה את שמה ל-Tricky Means, בתקופה זו ועד 1999 השתנה הסגנון המוזיקלי של סונטה לגמרי עם דגש על מלודיות חזקה של קלידים. הזמר טוני קאקו פיתח שירה נקיה ולפעמים עשירה בגוון מדהים ובסלסולים מהירים, שהסתמך גם על קולות ולסטו (פלצט) וגם על טנור, הבס והגיטרה נשענו על מקצבים נעימים, והגיטריסט השני מארקו פאסיקוסקי עזב את הלהקה. טוני אמר שהשינוי בסגנון נעשה בעיקר בגלל ההשפעה של להקת הפאוור מטאל סטראטובריוס. ב-1999 הלהקה הקליטה דמו שנקרא Fullmoon (ירח מלא) באולפני טיקו טיקו שבעיר קמי, וזו הייתה הקלטת המטאל הראשונה של סונטה. באותה התקופה הלהקה כללה את הזמר והקלידן טוני קאקו, יאני לימטיינן הגיטריסט, הבסיסט יאן קיבילהטי, והמתופף טומי פורטימו. הדמו נשלח לחברת התקליטים Spinefarm Records על ידי ידיד של הלהקה וחוזה הקלטות לא איחר לבוא בזמן שהלהקה שינתה את שמה לשמה כיום: סונטה ארקטיקה.
היסטוריה > הפריצה (1999-2003)

יותר מאוחר באותה שנה (1999) הלהקה הוציאה את הסינגל הראשון שלה שנקרא UnOpened ויצא בפינלנד. השיר, למרות בעיה טכנית בהקלטה, היה הצלחה גדולה בפינלנד ונכנס לעשרים השירים הנקנים ביותר בשבוע הראשון שלו. ההצעות של חברות התקליטים הבינלאומיות לא איחרו לבוא וב-1999 הוציאה הלהקה את האלבום הראשון שלה, Ecliptica. האלבום גרר התעניינות רבה של העיתונות. באותו הזמן טוני החליט להתרכז בשירה וחיפש אחר קלידן שיחליף אותו. מיקו הארקין הצטרף ללהקה בתור הקלידן והשלים את החסר.
בשנת 2000 נבחרה סונטה ארקטיקה ללוות את להקת הפאוור מטאל המוכרת, סטראטובריוס, במהלך סיבוב ההופעות האירופאי שלהם.
מסוף שנת 2000 עד לסוף שנת 2001 הלהקה עבדה על אלבומה השני, Silence, שיצא לאור ביוני 2001. עקב האלבום הלהקה יצאה לסיבוב הופעות גדול (שכלל גם את הלהקה גאמה ריי) באירופה ויפן. ב-2002 הלהקה ביצעה את הטיסה הראשונה שלה לאמריקה, וקיימה הופעות בברזיל וצ'ילה. לפי חברי הלהקה ההופעות שם היו חלק מההופעות הטובות ביותר שלהם. באותה שנה יצא לאור אלבום בהופעה חיה שכלל את הביצועים של סונטה ביפן.
בסוף שנת 2002, מיקו עזב את הלהקה מסיבות אישיות. האלבום השלישי (רביעי אם מחשיבים את Songs Of Silence) של סונטה, Winterheart's guild, הוקלט בעזרת יאנס יוהנסן, הקלידן של סטראטובריוס, שביצע את הסולואים של הקלידים באלבום, בזמן שטוני קאקו עשה את הבסיס בקלידים. האלבום יצא בשנת 2003.
לאחר אלבום הסטודיו השלישי של הלהקה, החלו החיפושים אחר קלידן לסונטה. הלהקה קיבלה מספר רב של תגובות ושניים מהפונים הוזמנו לאודישנים. מאחר ששניהם בורכו בכישורים מצוינים, החליטה הלהקה לקבוע את זהות הקלידן לפי תכונותיו. משום כך, בילו חברי הלהקה והנבחנים לילה בשתייה עד שהיו שיכורים על מנת לראות אם המועמדים מתאימים באישיותם ומבחינה מנטלית. האדם שנבחר לבסוף היה הנריק קלינגנברג, שנבחר אחר כך להופיע בסיבוב ההופעות שאחרי האלבום השלישי. סיבוב ההופעות היה מוצלח מבחינת מכירות הכרטיסים.
היסטוריה > ההצלחה הגדולה (2004 ואילך)

בשנת 2004 שמשה הלהקה כלהקת חימום במסע ההופעות של איירון מיידן ביפן. באוקטובר באותה שנה הוציאה את הדיסק החמישי שלה Reckoning Night, שזכה גם הוא להצלחה רבה, בפרט במצעד הלהיטים הפיני. אלבום זה נחשב לאלבום המצליח של הלהקה, עם מעמד של אלבום זהב ומכירות של כ-100,000 עותקים. הלהקה תכננה מסע הופעות לקידום ההופעות אך ויתרה עליו לטובת מסע הופעות משותף עם נייטוויש, ענקית המטאל הפינית. ב-2005 הזמינה נייטוויש את הלהקה שוב להופיע ביחד, הפעם במסע הופעות לאמריקה. מסע ההופעות בוטל בסופו של דבר, אך סונטה בכל זאת הופיעה בקנדה וארצות הברית. באותה שנה הפך אלבומה השני Silence ל"אלבום זהב" כאשר מכר למעלה מ-15,000 עותקים.
בשנת 2006 יצאו האלבום/DVD החי For The sake of Revenge שכולל הקלטות מהופעות הלהקה, ואלבום האוסף The End of this Chapter שכולל שירים ידועים מדיסקים קודמים וחידושים לשירים הקלאסיים Replica ו-My Land. אלבום ה-DVD החי הפך גם הוא לאלבום זהב, ואף היה אחד מעשרת ה-DVD הנמכרים ביותר בפינלנד באותה שנה.
בשנת 2007 יצא אלבומם Unia. ב-6 באוגוסט 2007 יצאה הודעה רשמית על יציאת יאני מהלהקה עקב בעיות עם גיוסו, והחלפתו באליאס ויליאנן. יאני היה חבר מקורי בלהקה מאז 1995, ביחד עם טוני קאקו וטומי פורטימו. באותה שנה יצאה הלהקה למסע הופעות נוסף בארצות הברית, בחלקו הופיעה ביחד עם נייטוויש.
ב-2008 שיתף קאקו פעולה עם הזמר-יוצר והמעבד מארק דיקס כדי להפיק ביצועים מקהלתיים למספר שירים של סונטה ארקטיקה בקונצרט מיוחד וחד-פעמי.
ב-2009 יצא אלבומם The Days of Grays.
ב-2012 הוציאה את אלבומה Stones Grow Her Name אשר זכה לתואר אלבום זהב בפינלנד כבר בשבועו הראשון.
ב-28 במרץ 2014 יצא לאור האלבום PARIAH'S CHILD. השיר The wolves die young, מאותו האלבום, פורסם על ידי Nuclear blast בתאריך 14 בפברואר 2014. סגנונו של אלבום זה קרוב יותר לסגנון הישן של סונטה ארקטיקה.
הרכב הלהקה

סולן - טוני קאקו
מתופף - טומי פורטימו (עד כאן כל החברים הם החברים המקוריים מ-1995)
גיטרה - אליאס וילייאנן (הצטרף ללהקה בשנת 2007)
בס - מארקו פסיקוסקי (הצטרף ללהקה בשנת 2000)
קלידים - הנריק קלינגנברג (הצטרף ללהקה בסוף 2002)
הרכב הלהקה > חברים לשעבר

בס - יאן קיבילהטי
קלידים - מיקו הארקין (ובתחילת הלהקה, גם טוני קאקו, הסולן)
גיטרה - יאני לימטאיינן
דיסקוגרפיה (אלבומים מלאים)

ללהקה גם דיסקים "לא רשמיים" ובהם סינגלים, קאברים ושירים שפשוט לא נכללו באלבומים ה"רשמיים". הדיסקים הם:
Orientation, Successor, Takatalvi ו-Don't say a word.
נרסיסו ייפס

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1927 לורקה, ספרד 
 פטירה:  3 במאי 1997 (בגיל 69) מורסיה, ספרד 
 שם לידה:  Narciso García Yepes 
 שם במה:  Narciso Yepes 
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1940 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של מדריד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 כלי נגינה:  גיטרה, לאוטה 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב על הצטיינות באמנות יפה (ספרד) (1980)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מורסיה (1977) 
 www.narcisoyepes.org//
 פרופיל ב-IMDb
 
נרסיסו ייפס (בספרדית: Narciso Yepes;‏ 14 בנובמבר 1927 (מרצ'נה) – 3 במאי 1997 (מורסיה)) היה מוזיקאי ספרדי ונחשב לאחד מנגני הגיטרה הקלאסית החשובים ביותר במאה העשרים.
ביוגרפיה > נעוריו

ייפס נולד במרסנה, כפר קטן ליד לורקה, בדרום ספרד. אביו, איכר מקומי, הבחין שבנו בן הארבע "מנגן" על מוט תלוי על צווארו, כאשר הוא מחקה ב"צעצוע" זה את הנגינה בגיטרה. האב קנה לבנו גיטרה אמיתית ביריד בלורקה ותוך זמן קצר הילד ניגן משמיעה מנגינות ידועות. אביו החל להרכיב את בנו על גבי חמור ללורקה הקרובה, על מנת לרכוש השכלה מוזיקלית מסודרת. מורו הראשון היה חזוס גוברה, שלימד אותו סולפג' ונגינה בגיטרה. בגיל 12 עברה משפחתו של ייפס לולנסיה ושנה לאחר מכן התקבל ללימודים בקונסרבטוריון המקומי. במוסד זה למד ייפס אצל הפסנתרן והמלחין ויסנטה אנסנסיו שכפה עליו למעשה לפתח את הטכניקה שלו בעצמו. כן למד שם הרמוניה, קומפוזיציה וביצוע. ויסנטה היה פסנתרן שלא שלט בגיטרה ותעב אותה, וייפס פיתח טכניקות נגינה מקוריות, על מנת להגיע ליכולת נגינה מהירה, כדרישת מורו.
ביוגרפיה > הצלחות ראשונות

בשנת 1943 הופיע ייפס לראשונה בתיאטרון "סורנו" בולנסיה. לאחר מכן חזרה משפחתו להתגורר בלורקה. שמו החל להתפרסם והוא נבחן אצל המנצח המפורסם אטאלופו ארחנטה, שהתרשם מאוד מיכולתו המוזיקלית והציע לו לעבור למדריד. שם פגש את המלחינים רחינו סאינז דה לה מסה וחואקין רודריגו, שסיים מספר שנים לפני כן את חיבור קונסיירטו דה ארנחואס, שאתו פתח ייפס את הקריירה שלו כסולן. ייפס התרשם מאוד מהיצירה והחליט לבצע אותה בהופעת הבכורה שלו במדריד שהתקיימה ב-16 בדצמבר 1947. בקונצרט זה, ניגן עם התזמורת הלאומית של ספרד, בניצוחו של אטאופו ארחנטה. ההצלחה הייתה מסחררת. הן הביקורות והן קהל המאזינים נשבו בקסמו המוזיקלי של האמן הצעיר.
ביוגרפיה > לימודים מתקדמים בפריס

בשנת 1948 החל ייפס בסיור קונצרטים ארוך, יחד עם המנצח ארחנטה. תחילה בהופעה מוצלחת בז'נבה, משם בערים אחרות בשווייץ, באיטליה, גרמניה וצרפת. בתקופה זו היה אחראי במידה רבה על הפופולריות ההולכת וגדלה של הקונצ'רטו דה ארנחואז. ייפס השתקע לתקופה קצרה בצרפת והמשיך את לימודיו המתקדמים עם הפסנתרן ולטר גיזקינג, המוזיקאית הנודעת נדיה בולאנז'ה המלחין הרומני ג'ורג'ה אנסקו. ייפס סיפר שאנסקו הניע אותו לשנות את טכניקת הנגינה בעת שדנו על אופן נגינת העיבוד לשאקון לכנור סולו מאת יוהאן סבסטיאן באך. אנסקו טען שהעיבוד צריך להישמע דומה מאוד לצליל הכינור, מה שייפס לא יכול היה להשיג בטכניקה קונבנציונלית. ייפס חיפש ומצא פתרונות טכניים שמצאו חן בעיני אנסקו ואומצו לאחר מכן על ידי גיטריסטים רבים.
לאחר שהייתו בפריס, עבר לאיטליה, שם יצר קשר עם אומנים מתחומים רבים, ובכך השלים למעשה את התפתחותו המוזיקלית.
פעילותו כמלחין וכחוקר

בנוסף להופעותיו המוצלחות הרבות כסולן, ייפס שלח ידו גם בהלחנה. יצירתו הידועה ביותר היא "רומנסה אלמונית" ששימשה כנושא עיקרי בפס הקול של הסרט הצרפתי "משחקים אסורים" (1952) בבימויו של רנה קלמאן, שזכה בפרס האקדמיה האמריקנית לסרט הזר הטוב ביותר באותה שנה. קיימים חילוקי דעות לגבי זהות חיבורה של רומנסה זו. יש הטוענים שהייתה קיימת עוד לפני הולדתו של ייפס כשיר עם והוא עיבד אותה. ייפס עצמו טוען שהוא חיבר אותה כילד בגיל 7 וניגן אותה בחוג משפחתו כמתנה לאמו. מכאן, בגלל הפופולריות הגדולה שלה, נפוצה בציבור הועתקה והתפרסמה מאוד בוולנסיה ומכאן הקביעה שהייתה קיימת זמן רב לפני פרסומה בסרט הצרפתי.ייפס מוסיף שהעניק יצירה זו לאמו כהבעת אהבתו לה ולאחר מכן הביע באמצעותה את האהבה ששרתה בין שני גיבורי הסרט "משחקים אסורים. ייפס הלחין מוזיקה לסרטים נוספים, ביניהם לסרטו הצרפתי של אלבוקוקו "הנערה שעיניה זהב" (1961), לפי סיפור של בלזק, "אלמנתו של קפיטן אסטרדה" (1991) מאת הבמאי הספרדי קוארדה ועוד.פרסומו כמחבר מוזיקה לסרטים העצימה את פרסומו ואת הקריירה שלו כסולן ברחבי העולם.
מלבד היותו מוזיקאי בעל שם, ייפס היה גם חוקר מוזיקה בולט. הוא חקר כתבי יד נשכחים מהמאות השש-עשרה והשבע-עשרה וגילה מחדש יצירות רבות לגיטרה וללאוטה. הוא היה גם המוזיקאי הראשון שהקליט את כל יצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך שנכתבו ללאוטת ברוק. בנוסף, באמצעות מחקריו רבי ההיקף, פיתח ייפס טכניקת נגינה מהפכנית ובעלת ואפשרויות שלא היו קיימות לפניו.
הצלחתו כסולן והקלטותיו

החל מתחילת שנות החמישים, הפך ייפס לאחד מנגני הגיטרה הקלאסית המוערכים ביותר בעולם. בשנת 1957 ערך מסע קונצרטים בדרום אמריקה, בשנת 1960 סייר ביפן ובשנת 1964 ערך את ביקורו הראשון בארצות הברית. הוא הפך לסולן מבוקש והופיע בכל היבשות ובהצלחה רבה. הוא הופיע בממוצע כ-130 קונצרטים ורסיטלים בשנה, יחד עם המפורסמות בתזמורות העולם. ייפס גם הרבה להקליט מוזיקה קאמרית וסימפונית, עם חברות הקלטה ידועות שם. במהלך הקריירה הארוכה שלו הקליט מעל 200 תקליטים ותקליטורים. רוב הקלטותיו היו עם החברות דקה, קולומביה, פיליפס ובעיקר דויטשה גרמופון היוקרתית, שחתמה אתו חוזה בלעדי.
הרפרטואר שלו, הן בהופעותיו והן בהקלטותיו, היה מגוון ביותר. הוא הקליט מוזיקה ספרדית מכל תקופות היצירה, החל מיצירות מהמאה החמש עשרה, בהמשך יצירות של דומניקו סקרלטי, טלמן, יוהאן סבסטיאן באך וגולת הכותרת, מוזיקה ספרדית מאת גספר סנז, פרננדו סור, דה פאיה, אנריקה גרנדוס, אלבניז, פרנסיסקו טארגה ואחרים.
מלחינים רבים הקדישו יצירות לייפס, ביניהם מוריס הואנה, ברונו מדרנה ועוד רבים אחרים.
הגיטרה בת עשרת המיתרים

בשנת 1964, בקונצרט עם הפילהרמונית של ברלין, ניגן ייפס את הקונצ'רטו ד'ארנחואז בגיטרה בת 10 מיתרים, במקום השישה המקובלים. הוא פיתח גיטרה זו עם בונה הגיטרות הידוע חוזה רמירז. ייפס טען שהגיטרה הרגילה איננה מאפשרת לו לנגן כהלכה עיבודים ליצירות שנכתבו ללאוטה או לצ'מבלו, עקב תהודה משתנה בתווים מסוימים. לדעתו הוספת 4 מיתרים לגיטרה פתרה בעיה זו. מאותו הזמן ייפס ניגן אך ורק בגיטרה כזו, והדבר התקבל באהדה רבה בקרב המאזינים ורוכשי התקליטים. נגני הגיטרה הידועים לא הסכימו לדעתו ובחרו להמשיך ולנגן בגיטרה הרגילה. ייפס לא התרשם מדעות אלה וטען שהקשר בין הגיטרה ללאוטה דומה לזה שבין הפסנתר והצ'מבלו, כלומר בעזרת הגיטרה בת עשרת המיתרים הוא יכול לנגן יצירות שנכתבו לכלים "הישנים", ללא צורך לשנות את הטקסט המקורי לעבדו כך שיתאים לגיטרה הרגילה.
חייו האישיים

בעת שהייתו בפריז בשלהי שנות החמישים, פגש ייפס את מרציה צומקנובסקה, סטודנטית צעירה ממוצא פולני שלמדה פילוסופיה בסורבון. הם נישאו בשנת 1958 ונולדו להם שני בנים ובת. אחד מבניו, איניאסיו, הפך למנצח ובתו אנה הייתה כוריאוגרפית במסגרת האופרה הלאומית של פריז.
במהלך חייו קיבל ייפס פרסים ואותות כבוד רבים, ביניהם אזרח כבוד של העיר לורקה, דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מארסיה, פרס אגודת הסופרים של ספרד, הפרס הלאומי של ספרד למוזיקה ועוד פרסים ועיטורים רבים מארצו וממדינות אחרות.
לקראת שנות השמונים של המאה העשרים, הפחית ייפס את מספר הופעותיו. בשנת 1993 הידרדרה בריאותו והוא חלה בלימפומה. הקונצרט האחרון האחרון שלו נערך בתחילת חודש מרץ 1997 בסנטנדר ספרד. הוא נפטר בתאריך 3.5.1997 במורסיה שבספרד.
הערות שוליים

↑  Narciso Yepes, IMDb
1 2 3 4 5  "Obituary: Narciso Yepes". The Independent (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-10-06.
1 2 3 4 5 6 7 8  Narciso Yepes (Guitar, Lute, Arranger) - Short Biography, www.bach-cantatas.com
1 2 3 4  Narciso Yepes | Biography & History | AllMusic, AllMusic
↑  Douglas Niedt, Fast Scales With "ami"
↑  Forbidden Games, נבדק ב-2018-10-06
1 2  drewdavis58 (2009-01-26), Narciso Yepes speaks on Forbidden Games Romance, נבדק ב-2018-10-06
↑  The Girl with the Golden Eyes, נבדק ב-2018-10-07
1 2  Narciso Yepes Discography, discogs
1 2  "NARCISO YEPES AND HIS 10-STRING GUITAR" (באנגלית). נבדק ב-2018-10-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422604705171  PLWABN: 9810575554805606  BIBSYS: 3067802  BNE: XX964092  BnF: cb13901328k (data)  CANTIC: a1017994x  CiNii: DA10973307  GND: 124503888  ICCU: UFIV106453  ISNI: 0000 0001 0911 0888  LCCN: n82145568  LNB: 000148207  MusicBrainz: 2c960ed5-a832-4ad3-a8c5-10190e5e19d1  NKC: osa2012684410  NTA: 071553010  SNAC: w61d47tf  SUDOC: 070432880  TePapa: 30949  Trove: 894354  VIAF: 66653433   WorldCat (עם VIAF): 66653433
רחלי מושקוביץ

| --- | --- |

רחלי מושקוביץ בעת קבלת פרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום התיאטרון
 לידה:  1986 (בת 39 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  מכללת אמונה 
 מספר צאצאים:  7 
 פרסים והוקרה:  פרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך (2018)  פרס יצחק נבון (2022) 
 
"שמתי לב", ספר ביכוריה של רחלי מושקוביץ
רחלי מושקוביץ (נולדה בשנת 1986) היא מחזאית, שחקנית, משוררת, סופרת ויוצרת תיאטרון נשי. מנכ"לית תיאטרון ובית הספר למשחק "לחישה". כותבת במגזין פנימה ועיתון בשבע. וזוכת פרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך לשנת 2018.
ביוגרפיה

בוגרת מכללת אמונה, ובעלת תואר ראשון בתיאטרון, חינוך ויהדות. עוסקת בתיאטרון נשי ויצירה יהודית. מנכ"לית תיאטרון ובית הספר למשחק "לחישה". מנהלת בקבוצת אית"י המאגדת את אמני הבמה לתרבות יהודית. מחברת ספר הפרוזה "שמתי לב", וספר השירה "פעימות ברזל". פעילה ציבורית לקידום תרבות יהודית, ותרבות נשית בפרט. כותבת במגזין פנימה, עיתון בשבע, ומגזין אותיות לנוער.
ב-2018 זכתה בפרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך של משרד החינוך בתחום התיאטרון.
בשנת 2022 זכתה מושקוביץ בפרס שר התרבות לספרות ע"ש הנשיא יצחק נבון על ספר ביכוריה "שמתי לב".
נשואה ואם לשבעה, תושבת מעלה אפרים שבבקעת הירדן.
הערות שוליים

↑  דביר עמר, הוענק פרס נבון ליוצרת רחלי מושקוביץ, באתר ערוץ 7, 8 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008145485905171  LCCN: n2018041317  VIAF: 5153237726329210635   WorldCat (עם VIAF): 5153237726329210635
ספר תורה בולוניה

ספר התורה בולוניה (הידוע גם בתור ספר התורה של אוניברסיטת בולוניה, 1155–1225 לספירה בקירוב) הוא ספר התורה ההקדום ביותר הידוע בעולם. המגילה מכילה את הנוסח המלא של חמשת ספרי משה בעברית והוא כשר.
המגילה הוחזרה לבית הכנסת ביאלה במהלך טקס ב-6 במרץ 2016.