stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאוריית הבחירה הציבורית
טענות

אחת הטענות העיקריות העומדות בבסיס תאוריית הבחירה הציבורית היא שבדמוקרטיה מדיניות נבונה של הממשלה היא מצרך שאינו מסופק לציבור, בגלל הבורות הרציונלית של הבוחרים (בורות רציונלית היא מושג המתאר מצב שבו עלות השגת מידע לגבי נושא מסוים עולה על התועלת שבהשגתו). כל בוחר עומד בפני סיכוי זעיר ביותר שהצבעתו תשנה את תוצאות הבחירות, והשגת מידע רלוונטי הנדרש לקבלת החלטה מושכלת באשר להצבעה דורשת מאמץ רב. לפיכך, ההחלטה הרציונלית של כל בוחר צריכה להיות שלא להתייחס לפוליטיקה, ואף להימנע מהצבעה. החוקרים התומכים בתאוריות הבחירה הרציונלית טוענים כי דבר זה מסביר את חוסר הידע המופגן של אזרחים רבים בדמוקרטיות מודרניות, ואת שיעור ההצבעה הנמוך.
בעוד שהחלטות ממשל נבונות הן מצרך ציבורי נדרש עבור רוב הבוחרים, קיים מגוון של קבוצות לחץ שונות שלהן מניעים חזקים לשנות החלטות אלו על מנת ליישם החלטות וקווי מדיניות שייטיבו עם הציבור או הקבוצה שאותו הן מייצגות על חשבון טובתו של הציבור באופן כללי. כך, למשל, לובי של יצרני הסוכר יכול ליצור סובסידיה בלתי נדרשת לייצור סוכר, ועלות סובסידיה בלתי יעילה זו מתפרסת באופן שווה על כל האזרחים, וכמעט אינה מורגשת, בעוד שמספר מועט של יצרני סוכר נהנה ממנה ומקבל טובת הנאה משמעותית, וכך מקבל אף מניע חזק להמשיך בפעילותו הפוליטית לקבלת סובסידיות נוספות. רוב המצביעים אינם מודעים לכל העניין בשל תופעת הבורות הרציונלית. לפיכך, הוגי התאוריה סבורים כי מספר רב של אנשים בעלי אינטרסים מיוחדים יוכלו ליצור לחץ ולקדם מדיניות בלתי יעילה.
כאשר מוסיפים לכך את האינטרס של הפקידים עצמם לקבל תוספת תקציב לפעולתם, ולקדם את העניין שעליו הם מופקדים, אף מעבר לטובת הציבור הכללית, נראה כי הוגי הבחירה הציבורית סבורים שהתערבות המדינה בענייני הכלכלה יוצרת לרוב פעולה בלתי יעילה, אותה הם מכנים כשל ממשלתי, מונח המקביל בהגותם למונח הכלכלי כשל שוק.
אנשים ומוסדות

קנת' ג'יי. ארו, כתב בשנת 1951 את ספרו "בחירה חברתית וערכים אינדיבידואלים". במחקר זה מראה ארו כי במנגנון של בחירה דמוקרטית, ובהינתן נתוני בסיס מסוימים לא ניתן ליישב בין בחירתם של הפרטים לבין ההעדפה הרצויה על ידי החברה ככלל.
אנתוני דאונס כתב בשנת 1957 את ספרו "התאוריה הכלכלית של הדמוקרטיה", ובו בחן דפוסי הצבעה של מצביעים על פי תאוריות כלכליות.
מנסור אולסון כתב בשנת 1977 את ספרו "ההיגיון של הפעולה הקולקטיבית", ובו הוא קובע את "עקרון הטרמפיסט" אשר לפיו פרט רציונלי יעדיף ליהנות מהישגי קבוצות הפועלות להשגת מטרה פוליטית, ולא לפעול בעצמו להשגתה, ולפיכך בלי תמריצים משמעותיים לפעילות, אין לצפות להשתתפות פוליטית הן כפרטים והן כקבוצות.
שלושת המחקרים הללו נחשבים לבסיסה של תאוריית הבחירה הציבורית.
הכלכלן ג'יימס מ. ביוקנן זכה בפרס נובל לכלכלה על עבודתו בנושא תאוריית הבחירה הציבורית בשנת 1986. הוא נחשב אחד מאבות התאוריה, יחד עם גורדון טולוק.
ביקורת

מבקר חריף של השימוש המקובל בתאוריה הוא הכלכלן אמרטיה סן, חתן פרס נובל לכלכלה, אשר לדעתו משתמשים בה לרוב באופן בלתי הולם, תוך התייחסות לא נאותה לפוליטיקאים ולפקידי ממשלה כאילו פעולתם נובעת רק משיקולים של אינטרס עצמי.
האבסורד בתאוריה מתואר על ידי סן בתרחיש הבא, המציג יישום קיצוני של הנחת היסוד שבני אדם פועלים אך ורק משיקולים אלו:
מבקר נוסף של התאוריה הוא דונלד ויטמן, מחבר "המיתוס של הכשל הדמוקרטי". ויטמן אינו מתנגד לגישה הכלכלית הבסיסית לבעיות של קבלת החלטות, אך הוא מטיל ספק בתקפות ההנחות הבסיסיות שעליהן נשענת התאוריה, כבורותם של הבוחרים והיעדר תחרות בשוק הפוליטי. מסקנתו של ויטמן היא כי השוק הפוליטי עובד במציאות ברמת יעילות השווה לשוק הכלכלי, ושהבחירה הציבורית אינה מהווה אתגר משמעותי למושגי הבסיס של הדמוקרטיה.
בספרם "הפתולוגיות של הבחירה הרציונלית" קובעים מדעני המדינה דונלד גרין ואיאן שפירו כי יישומה של התאוריה למדע המדינה היה ברובו פתולוגי, והתבסס על מחקרים שגויים.
בתחומים אחרים, כמו הסוציולוגיה, תאוריית הבחירה הציבורית בוטלה על ידי חוקרים מובילים כתאוריה המנסה ליישם שלא כהלכה את עקרונות הכלכלה על תחום שבו אין לכלכלנים שליטה. למשל, הסוציולוג לארס אודהן בספרו "הגבולות של הבחירה הציבורית: ביקורת סוציולוגית על התאוריה הכלכלית של מדע המדינה" מתייחס לתהליך כ"אימפריאליזם כלכלי".
מכיוון שמסקנות הוגי התאוריה נוטות להפחית בערכו של הליך קבלת ההחלטות הדמוקרטי, התאוריה קושרה באופן מסורתי עם התומכים בממשלות קטנות ובשוק חופשי, כגון שמרנים, ליברלים וליברטריאנים. יוצאי דופן כמנסור אולסון תמכו בממשלות חזקות המגבילות את חופש השדולה הפוליטית.
לקריאה נוספת

דייוויד מארש וג'רי סטוקר, תאוריות וגישות במדע המדינה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, בעריכת תמר הרמן.
הערות שוליים

↑  עמיחי כהן, 'הבחירה הציבורית — עקרונות ומחקר בישראל', קרית המשפט ז (תשס"ח), 115
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4043214-2
תרמודינמיקה קוונטית

תרמודינמיקה קוונטית (באנגלית: Quantum Thermodynamics) הוא ענף בפיזיקה הבוחן את הקשר בין שתי תאוריות עצמאיות: תרמודינמיקה ומכניקת הקוונטים. שתי תאוריות אלו מציגות בין השאר תופעות של אור וחומר, בשנת 1905 אלברט איינשטיין טען לקונסיסטנטיות בין תרמודינמיקה לבין אלקטרומגנטיות דבר שהוביל אותו לגלות שהאור מגיע בחבילות אנרגיה בדידות (קוונטות) תחת הקשר  E=hf, הרעיון היווה את התחלתה של תורת הקוונטים ובעשורים הבאים התהוותה והתבססה בחוקים עצמאיים משלה.
תרמודינמיקה קוונטית מקבלת את הופעתם של חוקים תרמודינמיים דרך עקרונות מכניקת הקוונטים. בניגוד למכניקה סטטיסטית תורה זו מתמקדת בתהליכים דינמיים שמתרחשים מחוץ לשיווי משקל. בנוסף תורה זו שמה לעצמה כמטרה ליצור תאוריה תרמודינמית שתהיה רלוונטית למערכות קוונטיות בדידות.
היבטים דינמיים

ישנו קשר ישיר בין תרמודינמיקה קוונטית לבין התאוריה של מערכות קוונטיות פתוחות, מכניקת הקוונטים מכניסה את הפן הדינמי למערכות התרמודינמיות.
ההנחה העיקרית היא שהיקום כולו מהווה מערכת סגורה גדולה, ולכן התפתחות בזמן נקבעת על ידי טרנספורמציה אוניטרית הנוצרת על ידי המילטוניאן גלובלי.
נניח שמדובר במקרה שבו יש לנו מערכת ואמבט, אזי ההמילטוניאן הגלובלי יינתן על ידי:
H=H_{S}+H_{B}+H_{SB}
כאשר  H_{S} מתאר את ההמילטוניאן של המערכת,  H_{B} את ההמילטוניאן של האמבט ו H_{SB} את האינטראקציה בין המערכת לאמבט.
מצב המערכת מתואר על ידי עקבה חלקית על אינטראקציית המערכת והאמבט:
 \rho _{S}(t)=Tr_{B}(\rho _{SB}(t)), דינמיקה מצומצמת מהווה הצגה שקולה לדינמיקה שמופקת רק מאופרטורים שמתארים את המערכת. אם נניח את תכונת מרקוב עבור הדינמיקה הבסיסית כדי לקבל את משוואות התנועה של מערכת קוונטית פתוחה, נקבל את משוואת לינדבלד (L-GKS).
{\dot {\rho }}_{S}=-{i \over \hbar }[H_{S},\rho _{S}]+L_{D}(\rho _{S})
כאשר  L_{D} הוא:
L_{D}(\rho _{S})=\sum _{n}\left(V_{n}\rho _{S}V_{n}^{\dagger }-{\frac {1}{2}}\left(\rho _{S}V_{n}^{\dagger }V_{n}+V_{n}^{\dagger }V_{n}\rho _{S}\right)\right)
ומתאר את הדיסיפציה של המערכת ומיוצגת בין השאר באופרטור  V_{n}.
ההנחה אודות תכונת מרקוב נותנת בין השאר את העובדה שעבור כל זמן האמבט והמערכת לא מתואמים (חסרי קורלציה) ולכן ניתנים להפרדה בקשר:  \rho _{SB}=\rho _{s}\otimes \rho _{B}.
משוואת לינדבלד מעבירה כל מצב התחלתי  \rho _{s} למצב יציב שאינווריאנטי תחת משוואת התנועה  
 {\dot {\rho _{s}}}(t\rightarrow \infty )=0
תמונת הייזנברג מספקת קשר ישיר לגדלים ברי תצפית בתרמודינמיקה קוונטית. הדינמיקה של המערכת בת התצפית המיוצגת על ידי האופרטור 
 O ומקבלת את הצורה:
 {\frac {dO}{dt}}={\frac {i}{\hbar }}[H_{s},O]+L_{D}^{*}(O)+{\frac {\partial O}{\partial t}}
כך שגם האפשרות ש  O הוא תלוי זמן נלקחת במשוואה זו.
הערות שוליים

↑   Deffner, Sebastian and Campbell, Steve. "Quantum Thermodynamics: An introduction to the thermodynamics of quantum information" Morgan & Claypool Publishers (2019)
↑  Lindblad, G. On the generators of quantum dynamical semigroups. Comm. Math. Phys. 1976,
48, 119–130.
↑  6. Gorini, V.; Kossakowski, A.; Sudarshan, E.C.G. Completely positive dynamical semigroups of
N-level systems. J. Math. Phys. 1976, 17, 821–825.
תריסנאים

| תריסנאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: בטאים
סדרה:: תריסנאים
שם מדעי
 Rajiformes ‏ברג, 1940
תריסנאים (שם מדעי: Rajiformes) היא סדרה בעל-סדרה בטאים שהם דגי סחוס שטוחים.
מאפיינים

בני הסדרה הם יצורים ימיים הקרובים לכרישים אך גופם שטוח והם בעלי פתחי נשימה ממעל לגופם. הם מוסווים על קרקעית המים כדי לחמוק מטורפים ומטרף אפשרי, כמו סרטנים ודגים קטנים. לדגים אלה אין עצמות גרמיות, למעט בשיניהם. במקומן ישנן עצמות עשויות סחוס.
לבני סדרה זו "אף" מוארך יותר משאר הבטאים, כנפיהם מחודדות יותר בצורתן והם חיים בעומקים משתנים.
משפחות

בסדרה זו ארבע משפחות:
תריסניתיים (Rajidae)
אנקנתובטיים (Anacanthobatidae)
ארינכובטיים (Arhynchobatidae)
גורגסיליים (Gurgesiellidae)
Rhombodontidae - נכחדה. בה הרומבודוס
בעבר כל המשפחות היו חלק ממשפחת התריסניתיים.
רפאל בנשלום

| --- | --- |

צילום בשנות ה-40
 לידה:  6 במאי 1920 קלוז', חבל טרנסילבניה,ממלכת רומניה 
 פטירה:  5 בספטמבר 1996 (בגיל 76) 
 שם לידה:  Richard Frigyes (Rafael) Friedl
 מדינה:  ישראל 
 
רפאל (רפי) בנשלום (במקור ריכרד פרידייש (רפאל) פרידל; בהונגרית: Richard Frigyes (Rafael) Friedl; קלוז', 6 במאי 1920, רומניה – ישראל, 5 בספטמבר 1996) היה דיפלומט ישראלי, יהודי-הונגרי, יליד טרנסילבניה שכיהן, בין השאר, כנציג הדיפלומטי הישראלי הראשון במעמד שגריר ברומניה (1969). בנשלום היה פעיל בצעירותו בתנועת השומר הצעיר והשתתף במחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה לפני כן בסלובקיה ולאחר מכן במוסד לעלייה ב', שבמסגרתו סייע לעליית ניצולי השואה לארץ ישראל ולרכש הצבאי של המדינה היהודית שבדרך.
קורות חיים > ילדותו

בנשלום נולד ב-1920 בשם ריכרד פרידייש (רפאל) פרידל בקלוז' שבטרנסילבניה, רומניה. הוריו היו אלפרד פרידל, שנפטר כשבנו היה בן שלוש, וארנה, ילידת גרמניה. אחרי מות האב פתחה אמו פנסיון בעיר שכנה. רפאל היה בנם הקטן מבין שלושה ילדים. מנעוריו גילה כישורים, בין היתר, לשפות ולמוזיקה. בילדותו גדל בטימישוארה. בגיל 11 היגר עם משפחתו לגרמניה, לעיר נוישטאט, שבה התגוררו סביו מצד אמו. אחרי עליית הנאצים לשלטון, עברו לגור בברטיסלאבה (אז חלק מצ'כוסלובקיה). הוא למד שם זמן מה בגימנסיה הגרמנית. החל מגיל 14 היה חניך של תנועת "השומר הצעיר" בברטיסלאבה, ובשנת 1937 נמנה עם מקימי קן של תנועה זו בפראג.
קורות חיים > הכיבוש הנאצי

בימי הכיבוש הנאצי של צ'כיה והפרדתה מסלובקיה נמלט בנשלום למדינת החסות הסלובקית וחי בה תחת זהות בדויה - "רודולף באלוג". הוא גויס לצבא הסלובקי ושירת בו כצלם. בשנת 1941 ירד למחתרת באזור טרנצ'ין. עבד זמן מה כנגן עוגב בכנסייה ביישוב בסביבה. כחבר במחתרת היהודית בסלובקיה, עזר לקליטת פליטים יהודים שברחו מפולין. בלילה האחרון של שנת 1943 בהוראת מועצת "השומר הצעיר", יחד עם משה אלפן (אלפנט) שכינויו היה "פיל", גם הוא דובר הונגרית כמו בנשלום עברו שניהם להונגריה, שם השתתף בפעילות המחתרת הציונית ההונגרית להצלה יהודים.
קורות חיים > בהונגריה

בראשית 1944 הגיעו רפי ומשה לבודפשט. רפי החליף את יושקה באומר ובניטו רונן בריכוז הנהגת התנועה. מטרתם הייתה להכין מקומות מקלט לפליטים יהודיים ממזרח אירופה, להכין את השומר הצעיר למבחן הכיבוש הגרמני ולהזהיר את יהדות הונגריה. רוב הפעילים המרכזיים של התנועה בהונגריה נלקחו למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ונמצאו הרחק מבודפשט.
אחרי כניסת הוורמכט להונגריה ב-19 במרץ 1944 (מבצע מרגרטה) היה פרידל נציגו של השומר הצעיר מול המוסדות הציוניים והיהודיים בהונגריה. הוא קיים מגעים גם עם הממשל ההונגרי, אנשי הצבא והמשטרה ועם קבוצות התנגדות לא-יהודיות. הוא דיבר גרמנית רהוטה ובעל חזות "ארית" וחונן בכישרון לניהול משא ומתן ורכישת בעלי ברית. כישורים אלה עזרו לו, למשל, לעסוק בשחרור אסירים מבתי הסוהר. באותה תקופה חברתו ואשתו לעתיד, תמרה, ילידת מערב סלובקיה, הייתה שותפה לפעילותו.
אחד מהמבצעים הגדולים של מחתרת תנועות הנוער הציוניות בהונגריה היה ארגון ה"טיול" - הברחת יהודים, בעיקר צעירים, לרומניה ומשם דרך הים השחור לארץ ישראל. כששת אלפים יהודים הועברו במשך 1944 דרך הגבול. אחותו של רפי ובעלה, ציונים שהתגוררו בארד שברומניה, קלטו בביתם פליטים מה"טיול". עם תחילת גירושם של היהודים מערי השדה בהונגריה לאושוויץ וריכוז יהודי בודפשט בגטו, השתתפו רפי וחבריו למחתרת תנועות הנוער הציוניות בהונגריה בהקמת עשרות בתי ילדים ליתומים יהודיים ובדאגה לקיומם, בהדרכה ובאספקת מזון ליתומים ולגטו. אחד הפעילים המרכזיים בפעילות זו היה אפרים טייכמן-אגמון, בזהות בדויה של קצין רכבת הונגרי. המחתרת סיפקה ליהודים הנרדפים עשרות אלפי תעודות מזויפות, בייחוד שוצפאס (Schutzpass) - תעודת חסות שווייצרית. רפי רכש בעלי ברית וניהל פעמים רבות משא ומתן עם גרמנים והונגרים עוינים, תוך סיכון חייו. באוגוסט 1944 נספו אחותו של רפי, אווה, בעלה ובנם, בדרך לארץ ישראל בטביעת אוניית המעפילים מפקורה בים השחור.
קורות חיים > בדרך לארץ ישראל

אחרי סיום המלחמה הקים את המשרד הארצישראלי בפראג השתתף בארגון עלייתם של ניצולים יהודים מצ'כוסלובקיה. בעת פעילותו במסגרת המוסד לעלייה ב' עסק בנשלום גם ברכש צבאי למען מדינת ישראל שבדרך.
בשנת 1947 עלה לארץ ישראל יחד עם אשתו תמרה ובנו דני והפך לחבר בקיבוץ העוגן. הוא עיברת אז את שם משפחתו לבנשלום. בסוף 1948 מונה למזכיר הראשון והקונסול של הצירות הישראלית בפראג, לאחר שנתיים חזר לקיבוץ ושימש כמנהל מפעל הפלסטיק. בהמשך הצטרף שוב למשרד החוץ, כיהן כשגריר במאלי, בקמבודיה, ואחרי שרומניה העלתה ב-1969 את רמת יחסיה הדיפלומטיים עם ישראל לרמת שגרירויות, היה בנשלום הראשון שכיהן בתפקיד שגריר בבוקרשט. הובא למנוחות בבית הקברות בקיבוץ העוגן.
בנו של רפאל בנשלום, דני בנשלום (יליד בודפשט 1945) הוא מורה ומדריך לריקודי עם, המלמד, בין השאר, במכון וינגייט. יש לו ארבעה ילדים וארבעה נכדים.
פרסים והוקרה

אות הגבורה של הונגריה
ספרים

נאבקנו למען החיים: ממבצעי המחתרת החלוצית בבודפשט בשנת 1944. הוצאת מורשת ו"ספריית הפועלים", מהדורה שנייה 2001
ספרו של רפי בנשלום "נאבקנו למען החיים" באתר סימניה
מאמרים

רפאל בנשלום, פברואר - ציון דרך בתולדות צ'כוסלובקיה, על המשמר, 27 בפברואר 1951
ראו גם

מחתרת תנועות הנוער הציוניות בהונגריה 1944
יהודים שהצילו יהודים בתקופת השואה - מחתרת תנועות הנוער הציוניות בהונגריה – 1944
לקריאה נוספת

Uri Bialer, Between East and West:Israel's foreign policy orientation 1948-1956, Cambridge University Press 1990
הערות שוליים

↑  ציר רומניה יגיש בימים הקרובים כתב האמנתו כשגריר, למרחב, 18 באוגוסט 1969
↑  רפי חוזר לשליחותו, הארץ, 7 בדצמבר 1948
↑  נפתח קו טלפון ישיר עם צ'כיה, הארץ, 10 באוקטובר 1949
↑  יעקב מאיוס, ג'כוסלובקיה מוסיפה לתמוך בעליה, על המשמר, 15 במרץ 1949
↑  קבלת פנים לרפאל בנשלום בקיבוץ "העוגן", על המשמר, 29 באוקטובר 1950
↑  י. כפרי, מפקח הייצור הסומא מ"העוגן", דבר, 5 באפריל 1956
↑  יהושע רש, רפי מספר על מאלי, על המשמר, 2 בספטמבר 1963
↑  מארק גפן, עם שגריר ישראלי באפריקה, על המשמר, 11 באוקטובר 1963
↑  י בר עוני, לחיזוק הידידות בין קמבודיה לישראל, על המשמר, 28 בפברואר 1967
↑  רומניה וישראל מעלות את הנציגויות לדרגת שגרירויות, למרחב, 17 באוגוסט 1969
↑  באתר ארגון המרקידים והכוראוגרפים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258424005171  GND: 123423937  ISNI: 0000 0000 6160 6170  LCCN: n78034631  VIAF: 10753729   WorldCat (עם VIAF): 10753729 
אחותו הבכורה של רפי - אווה, בעלה אימרה ובנם פרדי, אשר ניספו בטביעת אוניית המעפילים מפקורה
שוואל

| חודש | בשנים |
| --- | --- |
אלול: ה'תשע"א-ה'תשע"ג
אב: ה'תשע"ד-ה'תשע"ה
תמוז: ה'תשע"ו-ה'תשע"ח
סיוון: ה'תשע"ט-ה'תשפ"א
אייר: ה'תשפ"ב-ה'תשפ"ג
ניסן: ה'תשפ"ד-ה'תשפ"ו
אדר: ה'תשפ"ז-ה'תש"ץ
שבט: ה'תשצ"א-ה'תשצ"ג
טבת: ה'תשצ"ד-ה'תשצ"ה
כסלו: ה'תשצ"ו-ה'תשצ"ח
חשוון: ה'תשצ"ט-ה'תת"א
תשרי: ה'תת"ב-ה'תת"ג
שַׁוַאל (בערבית: شَوَّال) הוא החודש העשירי בלוח השנה המוסלמי.
פירוש המילה שוואל בערבית הוא נשיאה או הרמה, והחודש נקרא כך משום שבתקופה הערבית הפגאנית, כשהחודשים היו מסודרים לפי עונות השנה, זוהי תקופת ההתעברות של הנאקות.
חודש שוואל בא לאחר חודש צום הרמדאן, ולפיכך מייחסים חשיבות מיוחדת לקביעת היום הראשון בחודש. היום הראשון של שוואל יכול לבוא לאחר היום ה-29 ברמדאן או לאחר היום ה-30 בו, לפי עדויות על ראיית מולד הירח.
שלושת הימים הראשונים בשוואל הם ימי חג, המכונים עיד אל-פיטר (عيد الفطر – חג שבירת הצום). זהו אחד משני החגים המרכזיים באסלאם.
יש מסורות מוסלמיות הממליצות לצום שישה ימים בשוואל, כמעין תוספת לצום רמדאן:
מפי אבי איוב אל-אנסארי: 'אמר הנביא, עליו השלום והתפילה: "מי שצם ברמדאן ואחר כך הוסיף עליו שישה ימים משוואל, כאילו צם עידן ועידנים"'
המקור בערבית
عن ابى ايوب الانصارى: إنّ النّبىّ صلّى الله عليه وسلّم قال: من صام رمضان ثمّ أتبعة ستّاً من شوال فكأنّما صام الدّهر.
צום ששת הימים בשוואל הוא צום רשות בלבד (صيام التطوّع), וקיומו הוא ביטוי לאדיקות דתית. אפשר לקיים אותו באופן רצוף או להפריד בין ימי הצום, והוא מתקיים לאחר חג עיד אל-פיטר.
אירועים בחודש שוואל לפי המסורת המוסלמית

שנת 1 להג'רה - מוחמד נשא את עאישה לאישה.
שנה 2 להג'רה - התגלה קשר לרצוח את מוחמד, שבו היו מעורבים עמיר בן והב וספואן בן אמיה.
הערות שוליים

↑  בשנה הראשונה אדר ב', באחרונה אדר א' וביניהן אדר רגיל.
↑  عمير بن وهب، صفوان بن أمية
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: sevval
תאוריית הגלים של אליוט

גלי אליוט
תאוריית הגלים של אליוט היא צורה של ניתוח טכני שמשקיעים משתמשים בה כדי לחזות מגמות בשוקי הון. רלף נלסון אליוט (1871–1948), רואה חשבון במקצועו, פיתח את התאוריה בשנות ה-30. הוא טען שהמחירים בשוק מתפתחים בתבניות מוגדרות, שאנשי המקצוע היום מכנים גלי אליוט.
אליוט פרסם את דעותיו לגבי התפתחות השוק בספרו (The Wave Principle (1938, בסדרה של מאמרים בעיתון Financial World בשנת 1939 ובעבודתו המסכמת משנת 1946 Nature’s Laws – The Secret of the Universe.
עקרון הגלים

עקרון הגל מניח שהפסיכולוגיה של המשקיעים כגוף קולקטיבי נעה כמטוטלת בין אופטימיות לפסימיות. התנועות הללו יוצרות תבניות, כפי שניתן לראות בתנועות המחירים בשוק בכל דרגה של תנודה.
מודל אליוט מראה שמחירי השוק נעים בין שלושה לחמישה גלים בכל דרגה של תנודה (ראו בתרשים). ככל שהגלים מתפתחים, נפרשות תבניות המחיר הגדולות באופן דומה לגאומטריה הפרקטלית, האחת בתוך השנייה. בתוך התבנית הדומיננטית גלים 1, 3 ו-5 הם גלי מוטיב, וכל גל מוטיב בעצמו מתחלק לחמישה גלים. גלים 2 ו-4 הם גלים מתקנים, וכל אחד מהם מתחלק לשלושה גלים. בשוק "דובי" (שוק יורד), התבנית הדומיננטית היא כלפי מטה ולכן כל מבנה התבניות מתהפך – חמישה גלים כלפי מטה ושלושה כלפי מעלה. גלי מוטיב תמיד זזים בכיוון הזרם וגלים מתקנים נעים בניגוד אליו.
התבניות מתקשרות כדי ליצור מבנים של חמישה ושלושה גלים בגדלים הולכים ועולים. תשומת לב למעגל הנמוך ביותר משלושת המעגלים. בתבנית הראשונה של חמשת הגלים, גלים 1, 3, 5 הם גלי מוטיב וגלים 2, 4 גלים מתקנים. הדבר מסמן את התנועה כלפי מעלה ברמה הגבוהה ביותר (הגרף האמצעי). התבנית המלאה כוללת 89 גלים ובעקבותיהם 55 גלים מתקנים.
לכל קטע בתבנית בשוק ההון יש שם. אנשי המקצוע משתמשים בסמלים לכל גל כדי לציין את הפונקציה שהוא ממלא ואת העוצמה, כאשר מספרים מציינים גלי מוטיב ואותיות מציינות גלים מתקנים (כפי שניתן לראות בגרף העליון). העוצמות הן יחסיות ומוגדרות על ידי צורה, לא על ידי גודל מוחלט או משך הגל. גלים באותה עוצמה עשויים להיות בגודל שונה מאוד או במשך שונה מאוד. גם הסיווג של הגלים עשוי להשתנות, למרות שאנשי המקצוע בדרך כלל מסכימים על סדר ומשך הזמן של הגלים.
סיווג מחזורי הגלים

אליוט סיווג את מחזורי הגלים באופן הבא, מהארוך לקצר:
מחזור סופר ארוך – מספר עשורים ועד מספר מאות שנים
סופר מחזור – מספר שנים ועד מספר עשורים
מחזור – שנה ועד מספר שנים
מחזור ראשוני – חודשים אחדים ועד מספר שנים
מחזור ביניים – שבועות ועד חודשים
מחזור מינורי – שבועות
מחזור קטן – ימים
מחזור זעיר – שעות
מחזור סופר זעיר – דקות
תבניות

מנתחים טכניים בשיטת אליוט אינם צריכים להתבונן בגרף המחירים כדי לקבוע היכן השוק ממוקם בתבנית הגלים. לכל גל יש את ה"חתימה" שלו שמשקפת לעיתים קרובות את הפסיכולוגיה באותו המועד. ההבנה כיצד ומדוע הגלים מתפתחים היא המפתח ליישום עקרון הגלים. הבנה הזו כוללת את הזיהוי של המאפיינים שיתוארו בהמשך. כאמור התבניות להלן מניחות שוק מניות "פרי" – שוק עולה. המאפיינים ניתנים ליישום בהיפוך עבור שוק יורד.
תבניות > תבנית חמשת הגלים – תבנית דומיננטית

גל ראשון: נדיר לזהות את גל 1 בהתהוותו. כאשר הגל הראשון של שוק פרי חדש מתחיל, החדשות הפונדמנטליות (כלומר מצב הכלכלה, רווחי החברות וכו') ברובן המכריע שליליות. הכל מניחים שהגל הקודם עדיין שולט בעוצמה. מנתחי שוק פונדמנטליסטיים ממשיכים להוריד את תחזיות ההכנסות, הכלכלה עדיין נראית חלשה והדעה הכללית היא עדיין במהותה דובית. מחזורי המסחר עשויים לעלות במעט עם עליית המחירים, אך לא בעוצמה מספקת כדי למשוך תשומת לב של מנתחים בשיטה הטכנית.
גל שני: גל 2 מתקן את גל 1 אבל לעולם לא יורד מתחת לנקודת ההתחלה שלו. בדרך כלל החדשות עדיין גרועות. ככל שמחירי המניות בוחנות את התחתית הקודמת, נבנית במהירות תחושה דובית אך מי שמחפש מתחיל לזהות סימנים חיוביים: נפחי המסחר אמורים להיות נמוכים יותר מאשר בגל 1, המחירים לא אמורים לסגת יותר משני שלישים (מספר פיבונאצ'י) מהרווחים שיצר גל 1 והמחירים צריכים להיכנס לתבנית של שלושה גלים.
גל שלישי : גל 3 הוא בדרך כלל הארוך והחזק ביותר בין הגלים בכל מגמה (מחקרים מסוימים טוענים שבשוקי הסחורות גל 5 הוא הארוך היותר). החדשות הן חיוביות ומנתחים פונדמנדליסטיים מתחילים להעלות את אומדני הרווחים. מחירים עולים במהירות ותיקוני מחירים הם רדודים ולפרקי זמן קצרים. כל מי שמנסה להמתין לנסיגה ולהיכנס אז לשוק "יאחר את הרכבת". כאשר גל 3 מתחיל החדשות הן עדיין דוביות ומרבית השחקנים יישארו שליליים אך בערך במחצית הגל הציבור הרחב יצטרף למגמה הפרית. גל שלוש ארוך מגל 1 ביחס של 1.618:1.
גל רביעי: גל זה הוא באופן טיפוסי מתקן. המחירים יכולים לנוע לצדדים למשך תקופה ממושכת וגל 4 נסוג פחות מ-38.2% מגל 3. הנפח הוא משמעותי פחות מאשר בגל 3. המאפיין הבולט ביותר של גל 4 הוא שקשה מאוד למנות אותו.
גל חמישי: גל 5 הוא הרגל האחרונה בכיוון של המגמה הדומיננטית. החדשות הן כמעט כולן חיוביות וכולם "פרים". זה השלב שבו נכנסים לשוק משקיעים רבים, לרוע מזלם, ממש לפני הפסגה. הנפח הוא נמוך יותר מאשר בגל 3 ואינדיקטורים של מומנטום מתחילים להראות סטיות (מחירי מניות מגיעים לשיא חדש אך האינדיקטור איננו מגיע לשיא דומה). בסיומו של שוק הפרים, לעיתים קרובות נשמעים גיחוכים על "השוורים" ודוגמה עדכנית יכולה להיות התחזיות לסיום ריצת שוק המניות בשנת 2000.
תבניות > תבנית שלושת הגלים – תבנית מתקנת

גל A: תיקונים באופן טיפוסי קשה יותר לזהות. בגל A של שוק דובי, החדשות הפונדמנטליסטיות הן בדרך כלל עדיין חיוביות. רוב המנתחים רואים את הירידה כתיקון בשוק פרי פעיל. כמה אינדיקטורים טכניים שמלווים את גל A כוללים נפח פעילות מוגדל, תנודתיות מוגדלת בשוק האופציות ולעיתים גידול בשוקי הסחורות העתידיות.
גל B: המחירים מתהפכים לגבוהים יותר ובכך רואים אנשים רבים את חידושו של שוק הפרים הממושך. אלו שבקיאים בניתוח הטכני הקלאסי מזהים את הפסגה ככתף ימין של תבנית ראש וכתפיים הפוכה. הנפח במשך גל B אמור להיות נמוך מנפח המסחר בגל A. בשלב זה הנתונים הפונדמנטליסטיים לא משתפרים אך עדיין לא הפכו לשליליים.
גל C: המחיר נעים בצורה אימפולסיבית למטה בחמישה גלים. הנפח עולה, וברגל השלישית של גל C כמעט הכל מבינים שהשוק הדובי מחופר היטב. גל C ארוך לפחות כמו גל A ולעיתים ארוך ממנו פי 1.618 או יותר.
הקשר בין גלי אליוט לסדרת פיבונאצ'י

הניתוח של אליוט על הפרופורציות המתמטיות של הגלים והתבניות הביאו אותו למסקנה כי סדרת פיבונאצ'י עומדת ביסוד גלי אליוט. המספרים מסדרת פיבונאצ'י צצים באופן קבוע בתבניות הגלים, כולל גלי המוטיב: 1,3,5, מעגל שלם 5,3,8, המוטיב המלא 89 גלים והמוטיב המתקן 55 גלים.
אליוט פיתח את המודל שלו לפני ששם לב שהוא משקף את סדרת פיבונאצ'י, שעל פי דבריו אף לא ידע על קיומה אז. סדרת פיבונאצ'י קשורה קשר הדוק גם ליחס הזהב (1.618). המשתמשים בטכניקות אליוט עושים שימוש ביחס זה וביחסים קשורים כדי לקבוע רמות תמיכה והתנגדות לגלים, דהיינו את רמות המחירים שיעזרו לקבוע את הפרמטרים למסחר.
שליט (קלפים)

ארבעת סוגי הקלפים: יהלום, לב, עלה ותלתן
שליט, במשחקי קלפים שמבוססים על לקיחות כמו למשל ברידג' וויסט (אך גם אחרים) הוא אחת מארבע צורות הקלפים שנבחרה כעדיפה על יתר הצורות באותו משחק .
אלה הם הקלפים (בדרך כלל כל הקלפים בסדרה מסוימת), שנחשבים לחזקים יותר מאשר קלפים שאינם מסדרת השליט, ושגוברים עליהם בלקיחה אלא אם כן שליט גבוה יותר מונח על השולחן כחלק מהלקיחה. ברוב המשחקים הללו, אי אפשר לשחק קלף שליט אם יש בידך קלף מהסדרה הנדרשת ללקיחה; בעוד שבמשחקים בודדים דווקא ניתן לעשות זאת. התוצאה היא שמי שהניח את קלף השליט ככל הנראה יזכה בלקיחה שהתחילה מקלף שאינו מסדרת השליט.
במשחקים מסוימים הנחת שליט נקראת חיתוך.
הערות שוליים

↑  לקיחה היא סיבוב שבו כל משתמש מטיל קלף והקלף הגבוה היותר בערכו מנצח.
ערך זה הוא קצרמרבנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרגא פייבל סרנא

הרב שרגא פייבל סרנא (תקפ"ו, 1826 - י"ב בשבט תרנ"ב, 10 בפברואר 1892) היה רב ופוסק פולני. רבן של אוסטרובה, סוקולקה והרדוק שבפולין.
ביוגרפיה

נולד בפראשעוויץ שבפולין, לר' יוסף סארנא. בצעירותו למד בישיבה בטשכנוב ולאחר מכן בישיבת וולוז'ין. נשא את בתו של רבי יצחק מרגלית אב"ד שצ'וצ'ין. תקופה קצרה לאחר נישואיו החל לכהן כרב העיירה סאמפולני, לאחר מכן מונה לרבנויות בסייני, אוסטרובה, סקלוקה והרדוק. בהרדוק כיהן עד לפטירתו בי"ב בשבט תרנ"ב.
בנו, הרב יעקב חיים סרנא היה מגיד מישרים ושוחט בהרדוק בעת כהונת אביו כרב המקום. נכדו הוא הרב יחזקאל סרנא, ראש ישיבת כנסת ישראל חברון .
שמעון לוי (פרופסור)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביולי 1943 (בן 81) 
 ענף מדעי:  חקר התיאטרון 
 עיסוק:  חוקר תיאטרון, מתרגם, במאי תיאטרון, מבקר אמנות, מחזאי ומנהל סדנאות תיאטרון. מרצה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תלמידי דוקטורט:  נפתלי שם-טוב 
 
שמעון לוי (נולד ב-13 ביולי 1943) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, חוקר תיאטרון, מתרגם, במאי תיאטרון, מבקר אמנות, מחזאי ומנהל סדנאות תיאטרון. מרצה במסלול וולדורף בסמינר דוד ילין בירושלים. תחומי מחקרו העיקריים: תיאטרון ישראלי, הדרמה של סמואל בקט – תחום בו הוא נחשב מומחה עולמי; תסכיתי רדיו; תנ"ך כתיאטרון, תחום מחקרי פורץ-דרך; ותאוריות כאוס בתיאטרון.