stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיגי (כפר בקפריסין)
תיירות בכפר

הודות לקרבת הכפר לערים פופולריות בקרב תיירים (כחצי שעה נסיעה מלרנקה ולימסול) ולמגוון האטרקציות לנופשים ולחובבי שייט, מהווה הכפר מוקד לתיירות שוקקת.
הכפר הידוע מתהדר בנמל דייגים פופולרי ובמרינה מפורסמת שהוקמה לאחרונה וכבר נמצאת בשימוש נרחב על ידי תיירים.
תושבים מפורסמים

סופר האימה והמסתורין פיבוס קיפריאנו ומשורר הפולקלור שמביס אכניוטי הם תושבי הכפר.
הערות שוליים

↑  "ZYGI". Internal Displacement in Cyprus. PRIO Cyprus Centre. נבדק ב-4 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  History – Ζύγι (באנגלית)
↑  "Outraged Zygi residents halt work on unaccompanied minors centre | Cyprus Mail".
↑  Kωσtantinoy, Kωσtaσ. "Τα ορφανά του Ζυγιού και η ανθρωπιά που χάθηκε". Politis.com.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Zygi divided over refugee facility".
1 2  קפריסין, צוות אתר (2023-06-04). "כפר הדייגים ומרינת זיגי | Zygi". קפריסין 2023. נבדק ב-2023-07-05.
↑  ""Μαθητές αρνήθηκαν να μεταβούν σε εκδρομή στο Ζύγι" (English: Students refused to go on an excursion to Zygi)". politis.com (ביוונית).
↑  "Zygi Marina - Cyprus". SKIPPERS. נבדק ב-2023-07-05.
ורדון

ערך זה עוסק ביישוב בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
צילום אוויר של ורדון
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: יואב
גובה ממוצע: ‎100 מטר
תאריך ייסוד: 1968
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 267 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎1.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) ורדון(למפת השפלה רגילה) ורדון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ורדון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ורדון31°39′50″N 34°46′55″E﻿ / ﻿31.6638066834433°N 34.7820372846681°E﻿ / 31.6638066834433; 34.7820372846681  heמפת היישובים של מועצה אזורית יואב (in English: Yoav Regional Council) באדום - ורדון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

וַרְדּוֹן הוא יישוב קהילתי בשפלה הדרומית. הוא שוכן צפונית לקריית גת ודרומית לקריית מלאכי ובו מתגוררים כ-300 תושבים. היישוב שייך למועצה אזורית יואב.
ורדון הוקם בשנת 1964 כמרכז כפרי, והפך ליישוב קהילתי בשנת 1998. היישוב נמצא במרכזו של צומת דרכים בין שלושה מושבים גדולים: מנוחה, נחלה וסגולה.
שמו של היישוב הוא מעין תרגום של שם משפחתו של ג'וליוס רוזנוולד, נדבן יהודי מארצות הברית.
חינוך

תלמידי היישוב לומדים במוסדות החינוך של המועצה האזורית יואב.
תלמידי בית ספר יסודי לומדים בבית הספר "נוף השדות" שבקיבוץ נגבה.
תלמידי התיכון לומדים ב"צפית" בקיבוץ כפר מנחם.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590408305171
ולקולינץ

ולקולינץ (סלובקית Vlkolínec) הוא חלק מהעיר רוז'ומברוק (Ružomberok) במחוז ז'ילינה (Žilinský kraj) בצפון סלובקיה, ובעברו היה כפר נפרד. בשנת 2005 התגוררו במקום 35 איש בלבד, חלקם הגדול קשישים.
היסטוריה

ככל הנראה בא שמו של הכפר מהמילה הסלובקית ל"זאב" (vlk). יישוב סלאבי מוקדם ומוקף חומה ניצב במקום בין המאה ה-10 למאה ה-12. האזכור הראשון של האתר בכתובים הוא במסמך משנת 1376, ומסמך נוסף מ-1469 מזכיר את שמותיהם של חמישה רחובות. ב-1675 שכנו בכפר ארבע חוות וחמישה בתי מגורים של משרתים אשר שירתו באחוזת ליקאווה (Likava) הסמוכה. ב-1882 היה הכפר לחלק מהעיר הסמוכה רוז'ומברוק. מספר בתים בחלקו הצפוני של הכפר עלו באש במלחמת העולם השנייה ב-1944 אך שוחזרו. ב-1977 הוכרז ולקולינץ כאתר היסטורי, וב-1993 זכה למעמד של אתר מורשת עולמית.
תיאור המקום

האתר שוכן בגובה של 718 מטר ומשתרע על שטח של כקילומטר רבוע. הכפר מצטיין בבתים ייחודיים הבנויים בסגנון מסורתי שמאחוריהם ניצבות אורוות, אסמים ומבני שירות נוספים, והוא מחולק לחלקות ארוכות וצרות כפי שהיה נהוג באירופה בתקופה הפאודלית. הרחוב הראשי נמתח לאורך מורד תלול ומחולק במרכזו לגינות מוארכות. במרכזו של הכפר מתפצל הרחוב המרכזי לשני רחובות - האחד מוביל דרומה, והאחר מוליך מזרחה אל הכנסייה ואל מרכז העיר רוז'ומברוק.
הבתים בנויים בסגנון המסורתי של מרכז סלובקיה (בגרמנית Blockbau), ועשויים מקירות עץ מצופים בחרסית הניצבים על בסיסי אבן. הגגות משופעים ועשויים מרעפי עץ. הגישה לבתים היא מחצרות מוארכות המשותפות למספר מבנים. בכפר 47 בתי חווה מסורתיים, חנות ובית ספר מסוף המאה ה-19, לתיירים ניתנת האפשרות לבקר בשניים מהבתים. בכפר ממוקמים גלריית אמנות קטנה, בית קברות וכנסיית "מריה המבורכת". הכנסייה נבנתה ב-1875 אך מגדל הפעמונים הצמוד לה מוקדם יותר ומתוארך ל-1770.
מחוץ לכפר שוכנות הקרקעות המשותפות וחורשות.
הערות שוליים

↑  עשרה דברים שלא ידעתם על סלובקיה, באתר מסע אחר
↑  ולקולינץ, באתר מגלים (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469746205171  LCCN: n2002030636  NKC: ge503887  VIAF: 130378194   WorldCat (עם VIAF): 130378194 
בית אופייני בכפר
ולקאית

| --- | --- |

 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 מדינה:   אמהרה
 מחוז:  המחוז המערבי
 שפה רשמית:  אמהרית
 שטח:  3,374.52 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  138,926 (2007)
  ‑ צפיפות:  41.17 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  13°45′00″N 37°20′00″E﻿ / ﻿13.75°N 37.333333333333°E﻿ / 13.75; 37.333333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אתיופיה מוגדלת) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיולקאית(למפת אתיופיה רגילה) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיולקאית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ולקאית (בגעז: ወልቃይት) הוא מחוז היסטורי בצפון-מערב אתיופיה וכיום נפה במחוז המערבי. הנפה גובלת בדרומה בסגדה, בצפונה ובמערבה בקפטה חומרה, בצפון מזרחה באדיבו תחתית, במזרחה באסגדה צימבלה ובדרום מזרחה בצלמת.
היסטוריה

האזור מופיע בשמו הנוכחי כמקום שבו התרחשה מרידה שדוכאה. לאחר דעיכת אקסום האזור היה לחלק מממלכת בלו המוסלמית ולאחר מכאן לחלק מסולטנות פונג'. האזור סופח לאימפריה האתיופית בתקופת הקיסר באדה מריאם הראשון ותושביו החלו להתנצר ולהשתמש בשפה התיגרנית כאשר תושבים מטיגראי החלו להגר לאזור.
בתחילת המאה ה-19 האזור נשלט בידי ליג' היילו תחת השליט וובה היילה מריאם והייתה למקום מסחר חשוב. בשנות ה-60 של אותה המאה האזור היה תחת שלטונו המורד של ציסו גובזה אשר הובס בידי הקיסר תקלה גיורגיס השני.
במאה ה-20 היה האזור חלק ממחוז סימן, לאחר מכאן שולב במחוז בגמדר ובתום מלחמת האזרחים האתיופית הפך לחלק מטיגראי.
בוולקאית חייתה קהילה יהודית גדולה והחוקר אנטואן תומסון ד'אבדי העריך בזמנו שכחצי מאנשי הצבא מן האזור הם יהודים. בתחילת המאה ה-20 הוערך מספר יהודי האזור בכ-370 נפש. יהודי האזור היו בין הראשונים שעלו לישראל.
סטטיסטיקה

על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית ולקאית מנתה 138,926 נפשות שרק 7.74% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 3,374.52 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 41.17 נפש לקמ"ר. בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 90,186 נפש כאשר הרוב המכריע (96.58%) הוא טיגרני.
לקריאה נוספת

Denis Nosnitsin, "Wälqayt" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: O-X, Harrassowitz, 2010, ISBN 3447062460, p. 1122-1123
Irma Taddia, "Giovanni Ellero’s manuscript notes on the Falasha of Walqayt" in Tudor Parfitt & Emanuela Trevisan Semi (Editors), Jews of Ethiopia: The Birth of an Elite, Routledge, 2005, ISBN 9780415318389, p. 43-52
הערות שוליים

↑  Munro-Hay, p. 197
↑  Stuart C. Munro-Hay, Aksum: an African civilisation of late antiquity, Edinburgh University Press, 1991, ISBN 0748601066, p. 188
↑  Tamrat, p. 33
↑  Nosnitsin, p. 1123
↑  אהרן זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג, עמ' 6
↑  Irma Taddia, "Giovanni Ellero’s manuscript notes on the Falasha of Walqayt" in Tudor Parfitt & Emanuela Trevisan Semi (Editors), Jews of Ethiopia: The Birth of an Elite, Routledge, 2005, ISBN 9780415318389, p. 48
↑  Census 2007 Tables: Tigray Region, Tables 2.1, 2.4, 2.5, 3.1, 3.2 and 3.4.
↑  1994 Population and Housing Census of Ethiopia: Results for Southern Nations, Nationalities and Peoples' Region, Vol. 1, part 1, Tables 2.1, 2.12, 2.19, 3.5, 3.7, 6.3, 6.11, 6.13
חוק שימור המטען החשמלי

חוק שימור המטען החשמלי הוא חוק שימור הגורס שלא ניתן ליצור או להשמיד מטען חשמלי, אלא רק להעבירו ממקום למקום. המטען החשמלי הכולל של מערכת מבודדת נותר קבוע, ללא תלות בשינויים המתרחשים בתוך המערכת.
חוק שימור זה מתקיים בכל התהליכים הידועים בפיזיקה או כימיה, וניתן לגזור אותו (בצורתו המקומית) משדה כיול של פונקציית הגל.
בצורה דיפרנציאלית, שימור המטען מקביל למשוואת הרציפות למטען-זרם. משוואת הרציפות מתארת מבחינה מתמטית את העובדה שהשינוי המרחבי של צפיפות הזרם יכול לנבוע רק מהשינוי בזמן של צפיפות המטען.
באופן אינטגרלי, השינוי נטו בצפיפות המטען  \ \rho  בתוך נפח האינטגרציה  \ V שווה לאינטגרל המשטחי של צפיפות הזרם  \ J על המשטח  \ S, הוא הזרם החשמלי  \ I:
 -{\frac {d}{dt}}\iiint _{V}\rho \,\mathrm {d} V=\iint _{S}\mathbf {J} \cdot \mathrm {d} \mathbf {S} =JS\cos \theta =I
על כן, שימור המטען החשמלי, כפי שמבוטא על ידי משוואת הרצף, נותן את התוצאה:
 I=-{\frac {dQ}{dt}}
כאן  \ I הוא הזרם היוצא נטו דרך משטח סגור, ו- \ Q הוא המטען החשמלי הכלוא בנפח המוגדר על ידי המשטח.
חוק שימור המטען החשמלי נובע מסימטריית כיול.
במסגרת חוקי קירכהוף, חוק הזרמים מתבסס על חוק שימור המטען החשמלי.
חאווייר פרננדס

חאווייר פרננדס לופס (בספרדית: Javier Fernández López; נולד ב-15 באפריל 1991 במדריד) הוא מחליק אמנותי על קרח ספרדי, בעל מדליית ארד אולימפית (פיונגצ'אנג 2018), פעמיים ברציפות אלוף עולם (שאנגחאי 2015 ובוסטון 2016), פעמיים ברציפות זוכה מדליית ארד מאליפות עולם (לונדון 2013 וסאיטאמה 2014), 7 פעמים ברציפות אלוף אירופה (2013–2019) ו-8 פעמים אלוף ספרד בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים.
פרננדס זכה לכבוד לשאת את דגל ספרד בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סוצ'י (2014).
ביוגרפיה

פרננדס נולד במדריד. הוא החל להתאמן בהחלקה על הקרח בגיל 6. מאמצע שנת 2011 החל פרננדס להתאמן בהדרכתו של בריאן אורסר מקנדה.
באולימפיאדת ונקובר (2010) סיים פרננדס במקום 14 בתחרות לגברים בהחלקה אמנותית על הקרח.
ביוגרפיה > אלוף אירופה

באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בזאגרב קרואטיה בינואר 2013 זכה פרננדס במדליית ארד בתחרות לגברים בתוצאה של 274.87 נקודות. חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה אמנותית על קרח שנערכה בלונדון אונטריו קנדה במרץ הוא זכה במדליית ארד בתחרות לגברים בתוצאה של 249.06 נקודות, אחרי פטריק צ'ן מקנדה (267.78 נקודות) ודניס טן מקזחסטן (266.48 נקודות).
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכה פרננדס לשאת את דגל ספרד בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם הוא סיים במקום רביעי בתחרות לגברים בהחלקה אמנותית על הקרח.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בסאיטאמה שביפן במרץ 2014 זכה פרננדס במדליית ארד בתחרות לגברים בתוצאה של-275.93 נקודות, אחרי יוזורו האניו (282.59 נקודות), וטאצוקי מצ'ידה מיפן (282.26 נקודות).
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בשאנגחאי סין במרץ 2015 זכה פרננדס במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 273.90 נקודות, לפני יוזורו האניו (271.80 נקודות) ודניס טן (267.72 נקודות).
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בבוסטון ארצות הברית באפריל 2016 זכה פרננדס במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 314.93 נקודות (תרגיל קצר: 98.52 נק' ותרגיל חופשי: 216.41 נק', התוצאה הטובה ביותר שלו) התוצאה הטובה ביותר שלו, לפני יוזורו האניו (295.17 נקודות) וג'ין בויאנג מסין (270.99 נקודות) ובכך הגן על תוארו.
ביוגרפיה > 2018 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכה במדליית ארד בתחרות ליחידים בתוצאה של 305.24 נק', אחרי יוזורו האניו (317.85 נק') שהגן על תוארו והפך למחליק הראשון שזכה בשתי מדליות זהב אולימפיות ברציפות מזה 66 שנה ושומה אונו (306.90 נק'), שניהם מיפן.
הישגים בולטים

| תחרויות בינלאומיות> אירוע | תחרויות בינלאומיות> 2006–07 | תחרויות בינלאומיות> 2007–08 | תחרויות בינלאומיות> 2008–09 | תחרויות בינלאומיות> 2009–10 | תחרויות בינלאומיות> 2010–11 | תחרויות בינלאומיות> 2011–12 | תחרויות בינלאומיות> 2012–13 | תחרויות בינלאומיות> 2013–14 | תחרויות בינלאומיות> 2014–15 | תחרויות בינלאומיות> 2015–16 | תחרויות בינלאומיות> 2016–17 | תחרויות בינלאומיות> 2017–18 | תחרויות בינלאומיות> 2018–19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת החורף |  |  |  | מקום 14 |  |  |  | מקום 4 |  |  |  | מקום שלישי |  |
| אליפות העולם | מקום 35 | מקום 30 | מקום 19 | מקום 12 | מקום 10 | מקום 9 | מקום שלישי | מקום שלישי | אלוף | אלוף | מקום רביעי | פרש |  |
| אליפות אירופה | מקום 28 | מקום 17 | מקום 11 | מקום 8 | מקום 9 | מקום 6 | אלוף | אלוף | אלוף | אלוף | אלוף | אלוף | אלוף |
חוליו ססאר טורבאי איילה

חוליו ססאר טורבאי איילה (בספרדית: Julio César Turbay Ayala;‏ 18 ביוני 1916 – 13 בספטמבר 2005) היה פוליטיקאי קולומביאני, שכיהן כנשיא קולומביה בין השנים 1978–1982. טורבאי היה חבר ומנהיג המפלגה הליברלית הקולומביאנית.
ביוגרפיה

טורבאי נולד בבוגוטה למשפחה שהגיעה מלבנון. בשנת 1937, בגיל 21 בלבד, הוא הפך לראש עיריית חירארדוט שבמחוז קונדינמרקה, ובין השנים 1938–1942 היה חבר בפרלמנט של קונדינמרקה. במשך השנים השתלב טורבאי בפוליטיקה במדינה וכיהן במשרות שונות. בין 1957 ל-1958 כיהן כשר המכרות והאנרגיה, תחת שלטון החונטה הצבאית, ובין 1958 ל-1961 כיהן כשר החוץ. בהמשך, שימש כשגריר קולומביה באו"ם, בבריטניה ובארצות הברית.
טורבאי התמודד בבחירות לנשיאות בשנת 1978, וניצח בהן לאחר שקיבל 49.3% קולות. במהלך כהונתו קידם חקיקה להרחבת סמכויות הצבא, כדי להתמודד עם פעולות של קבוצות השמאל הרדיקליות במדינה. צעד זה עורר הפגנות ולביקורת רבה מצד חוגי האופוזיציה.
בשנת 1980, חמושים מתנועה המכונה "19 באפריל" או "M-19" השתלטו על שגרירות הרפובליקה הדומיניקנית. 16 שגרירים ממדינות שונות, ובהם שגרירי ארצות הברית, מקסיקו, פרו, ונצואלה, קוסטה ריקה, ישראל והוותיקן הוחזקו כבני ערובה במשך 61 ימים. טורבאי ניסה לפתור את הבעיה ללא שימוש בכוח צבאי. במקום זאת, אפשר לחמושים לעזוב לקובה ובכך האירוע הסתיים בשלום.
בין השנים 1987–1989 טורבאי שימש כשגריר קולומביה בוותיקן, ובין השנים 1991–1993 באיטליה.
ויקטור אנרי רושפור, מרקיז רושפור-לוסה

| --- | --- |

אנרי רושפור צילום של נדאר
 לידה:  30 בינואר 1831 פריז, צרפת 
 פטירה:  30 ביוני 1913 (בגיל 82) אקס-לה-בן, צרפת 
 שם לידה:  Victor Henri de Rochefort-Luçay 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 מעסיק:  לה נאן ז'ון, לה פיגארו, לה שאריוארי, עיריית פריז 
 תפקיד:  חבר האספה הלאומית הצרפתית (1869–1871)  חבר האספה הלאומית הצרפתית (1885–1886) 
 
וִיקְטוֹר אַנְרִי מַרְקִי דֶה רוֹשְׁפוֹר-לִיסֵי (בצרפתית: Victor Henri Rochefort, Marquis de Rochefort-Luçay; 30 בינואר 1831 –  30 ביוני 1913) היה סופר של וודווילים ופוליטיקאי צרפתי. הוא נולד בפריז ומת באקס-לה-בן.
חייו האישיים

רושפור ניהל מערכת יחסים ארוכת שנים עם העורכת/מתרגמת אנה-קתרין סטרבנז'ה (Anna-Catherine Strebinger), לה נישא במאי 1878. אנה-קתרין מופיעה באופן בולט בתור "קתרין" בספר הזיכרונות Confessions de Ma Vie ("וידויים של חיי") של ונדה פון זאכר-מאזוך. קתרין תרגמה רבות מיצירותיו של לאופולד פון זאכר-מאזוך. בספרה, ונדה מתארת את מערכת היחסים של קתרין עם אנרי רושפור כפתוחה, כאשר קתרין לקחה בגלוי מאהבים רבים.
בתו, נואמי דה רושפור-ליסי (Noémie de Rochefort-Luçay), הייתה ידידה לכל החיים של מנהיגת תנועת הסופרג'יזם הבריטית אמלין פנקהרסט, לאחר שנפגשו בזמן אקול נורמל דה ניי בפריז. מאוחר יותר היא נישאה לאמן השווייצרי אוגיסט פרדריק דיפו (אנ'), הידוע בשם פרדריק, ונולדו לה שלושה ילדים כולל חלוצי התעופה אנרי דיפו (אנ') וארמן דיפו (אנ'). אנרי רושפור תמך כלכלית בניסויים האווירונאוטיים הראשוניים של נכדו. פרדריק דיפו פיסל את הפרוטומה לקברו של חותנו בבית הקברות של מונמארטר בפריז.
כתביו

Les Français de la décadence. Librairie centrale, Paris 1866–68 (3 volumes with his most important articles)
La Grande Bohème. Librairie centrale, Paris 1867
Les Dépravés : Roman de moeurs contemporaines. L. Hudrey, Genf 1875
L’Aurore boréale. 1878
L’évadé : roman canaque. Charpentier, Paris 1880
Les Naufrageurs : roman parisien. Jules Rouff, Paris 1881
Retour de la Nouvelle Calédonie : De Nouméa en Europe. Jules Rouff, Paris 1881
Napoléon dernier, 3 volumes, 1884
Les aventures de ma vie. Paul Dupont, Paris 1896 (autobiography, 5 volumes(
לקריאה נוספת

Roger Lawrence Williams, Henri Rochefort, Prince of the Gutter Press, Scribner, 1966.
The World That Never Was: A True Story of Dreamers, Schemers, Anarchists and Secret Police by Alex Butterworth (Pantheon Books, 2010)
Alexandre Zevaes: Henri Rochefort le pamphlétaire. Editions France-Empire, Paris 1946. – coll. »Hommes et mouvements«
Roger L. Williams: Le prince des polémistes : Henri Rochefort. Trévise, Paris 1970
Claude-Jean Girard: Un polémiste à Paris : Henri Rochefort. L’Harmattan, Paris 2003, ISBN 2-7475-5343-4
Joël Dauphiné: Henri Rochefort : déportation et évasion d’un polémiste. L’Harmattan, Paris 2004, ISBN 2-7475-6967-5
ביאורים

↑  הרץ היהודי הואשם בשחיתות בפרשה של שערוריית פנמה, ישב בכלא וזוכה לחלוטין לאחר מותו
הערות שוליים

↑  Henri Rochefort (1885). Les Français de la décadence. V. Havard.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Rochefort, Henri, 1911 Encyclopædia Britannica
↑  NY Daily Tribune, May 9 1878,( PDF)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277815105171  PLWABN: 9810611505105606  BNE: XX1420013  BnF: cb119223148 (data)  CANTIC: a11093882  CiNii: DA10402565  GND: 118790811  ISNI: 0000 0001 2137 9935  LCCN: n84077760  NKC: jn19990007115  NLA: 36563005  NLG: 128962  NTA: 069535434  RERO: 02-A003753203  SELIBR: 296917  SNAC: w6s22dgn  SUDOC: 027104931  Trove: 1294374  VcBA: 495/130249  VIAF: 68935107   WorldCat (עם VIAF): 68935107 
רושפור בסביבות שנת 1865. צילום מאת דיזדרי (אנ')
"הבריחה של רושפור" מאת אדואר מאנה (1881)
אדואר מאנה: "אנרי רושפור" (1881)
ורדה שלו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בת 65 בערך) באר שבע, ישראל 
 ענף מדעי:  אפידמיולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1986)  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 מוסדות:  מכבי שירותי בריאות (5 ביוני 1998)  מכבי שירותי בריאות  אוניברסיטת תל אביב 
 
ורדה שלו (נולדה ב-1959) היא חוקרת ורופאת משפחה ישראלית, פרופסור לרפואה בתחום האפידמיולוגיה באוניברסיטת תל אביב. כיהנה משנת 2015 ועד 2019 כמנהלת מכון קאהן-סגול-מכבי.
ביוגרפיה

שלו נולדה וגדלה בבאר שבע במשפחת בורסט. לאחר סיום לימודי רפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב התמחתה ברפואת משפחה ועבדה כרופאה כפרית בקיבוץ חצור ובמושבי הסביבה. בשנים 1998–2000 התמחתה באינפורמטיקה רפואית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בארצות הברית.
לצד עבודתה כרופאת משפחה בסניף מכבי שירותי בריאות בראש העין, הקימה בשנת 2000 את המחלקה הראשונה בישראל לאינפורמטיקה רפואית בקופת חולים מכבי, שבמסגרתו הייתה מעורבת במחשוב המידע הרפואי של מבוטחי הקופה והנגשת נתוני העתק שהצטברו בקופה למחקר רפואי. לאחר ניהול האגף לרפואה ראשונית, כיהנה משנת 2015 ועד 2019 כמנהלת מכון מכבי למחקר וחדשנות.
ביוגרפיה > מחקר ופיתוח בתחום Big Data ברפואה

מחקריה של פרופ' שלו התמקדו בעיקר בתחום שימוש בנתוני העתק של מבוטחי מכבי שירותי בריאות לצורך מחקר רפואי ורפואה מונעת. לשלו למעלה מ-150 פרסומים בספרות מקצועית. מחקרה בשיתוף חברת מדיאל כלל בניית מערכת ממוחשבת לאיתור מבוטחי מכבי הנמצאים בסיכון מוגבר לסרטן מעי גס באמצעות ניתוח תוצאות בדיקות דם שבשגרה. הכלי שאושר לשימוש על ידי משרד הבריאות (אישור אמ"ר) ותוקף במספר מאמרים מדעיים בישראל ובארגוני בריאות באירופה ובארצות הברית וכן בעיתונות המקומית. בשנת 2017 זכתה פרופ' שלו על בתחרות יוזמת הבריאות המובילה לשנת 2017 של פורום Reboot ועיתון גלובס על התוכנית להקמת מאגר ביולוגי -"טיפה למחקר"- של מבוטחי מכבי שירותי בריאות. כיום כולל המאגר כ-70,000 מבוטחי הקופה ומטרתו היא פיתוח רפואה מותאמת אישית. במסגרת פעילותה כמנהלת המכון עסקה פרופ' שלו ביזום והטמעה של כלים שונים על בסיס Big data של מבוטחי מכבי שירותי בריאות, ובכללם יישומון K לאבחון עצמי של מחלות - בשיתוף חברת K Health וכן פיתוח והטמעה מערכת פתולוגיה ממוחשבת לאיתור אוטומטי של גידולים בבלוטת הערמונית. בשנת 2016 הקימה את מכון המחקר והחדשנות של מכבי KSM במימון מוריס קאהן ובהמשך סמי סגול להנגשת נתוני העתק של הקופה לחוקרים חיצוניים ולאקדמיה".
בשנת 2017 נבחרה שלו על ידי עיתון The Marker לאחת מ"מאה המשפיעים בישראל". בשנת 2018, זכתה בפרס מנכ"ל משרד הבריאות למצוינות בלוגיסטיקה במערכות הבריאות על פיתוח והטמעת מערכת לזיהוי מוקדם של סרטן המעי הגס. בתיאור מקרה (Case study) שפורסם בשנת 2019, תואר "מכביטק" בראשות פרופ' שלו על ידי בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הארווארד כ"הבטחה של מערכות המידע בבריאות בישראל". היא מלמדת בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
נשואה לבנימין שלו, רופא עיניים, ואם לשלושה.
הערות שוליים

1 2  Yaron Kinar, Pinchas Akiva, Eran Choman, Revital Kariv, Varda Shalev, Bernard Levin, Steven A. Narod, Ran Goshen, Performance analysis of a machine learning flagging system used to identify a group of individuals at a high risk for colorectal cancer, PLoS ONE 12, 2017-02-09 doi: 10.1371/journal.pone.0171759
↑  Ran Goshen, Barak Mizrahi, Pini Akiva, Yaron Kinar, Eran Choman, Varda Shalev, Victoria Sopik, Revital Kariv, Steven A Narod, Predicting the presence of colon cancer in members of a health maintenance organisation by evaluating analytes from standard laboratory records, British Journal of Cancer 116, 2017-03-28, עמ' 944–950 doi: 10.1038/bjc.2017.53
↑  מיטל יסעור בית-אור, 111 איש אותרו כבעלי סיכון לחלות בסרטן המעי הגס, באתר ישראל היום, 19 בדצמבר 2016
↑  מיזם טיפה למחקר, באתר מכבי שירותי בריאות
↑  Ibex - Pioneering AI-based cancer diagnostics in digital pathology, IBEX (באנגלית)
↑  100 המשפיעים של מגזין TheMarker, באתר TheMarker
↑  item - Faculty & Research - Harvard Business School, www.hbs.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587348905171  ORCID: 0000-0002-6010-6232  VIAF: 3756147270646435700006   WorldCat (עם VIAF): 3756147270646435700006
חוליו ססאר בניטס

חוליו ססאר בניטס אמודאו (בספרדית: Julio César Benítez Amuedo;‏ 1 באוקטובר 1940 במונטווידאו – 6 באפריל 1968 בברצלונה) היה כדורגלן אורוגוואיי שנודע בשל תקופתו בברצלונה, בין 1961 עד מותו המפתיע ב-1968.
בניטס היה שחקן הגנה שהוערך בזכות כוחו הפיזי, הטכניקה שלו עם הכדור והבעיטה החזקה שלו. היריבות שלו עם פרנסיסקו חנטו, שחקן ריאל מדריד, תרמה להערכת אוהדיה של ברצלונה כלפיו.
קריירה

בניטס החל את קריירת הכדורגל שלו כשהיה רק בן 16, בראסינג מונטווידאו, ששיחקה אז בליגה הראשונה באורוגוואי. ב-1959 שיחק בריאל ואיאדוליד, ושנה לאחר מכן חתם בריאל סרגוסה, ובתקופתו בקבוצות אלו ביסס את מעמדו כשחקן בכיר. הוא עבר לברצלונה באוגוסט 1961. בברצלונה, שיחק במספר תפקידים בקישור ואפילו בהתקפה, אך התקבע כמגן צד לאחר תקופה קצרה בקבוצה. עם ברצלונה זכה בגביע הגנרל בשנת 1963, ובגביע ערי הירידים בשנת 1966.
פטירתו הייתה ב-6 באפריל 1968 בברצלונה, שלושה ימים לפני משחק ליגה מכריע בקאמפ נואו של ברצלונה כנגד ריאל מדריד. הגורם למוות היה אכילת מאכל ים מקולקל, שהובילה להרעלתו של בניטס, ולבסוף מותו. מותו משך תשומת לב אדירה לכדורגל הספרדי בכלל ולברצלונה בפרט. 150,000 אוהדים של ברצלונה נכחו בהלווייתו שנערכה בקאמפ נואו, יומיים לפני המשחק. בניטס נקבר בבית קברות הסמוך לקאמפ נואו ב-8 באפריל. התאחדות הכדורגל הספרדית החליטה לא לבטל את המשחק, אלא רק לדחות אותו ביומיים. מילותיו האחרונות של בניטס היו: "קדימה חברים! בואו ננצח את מדריד 0–2", אולם חבריו לקבוצה לא הצליחו להתמודד פסיכולוגית עם פטירתו ולהקדיש לכבודו את הניצחון במשחק, והמשחק הסתיים בתיקו 1–1, ובכך ריאל מדריד זכתה באליפות. אף על פי כן, ב-11 ביולי 1968 ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד בגמר הגביע שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, והקדישה לזכרו של בניטס את הזכייה. הזכייה בגביע הוכנסה לרשימת התארים בהם זכה בניטס, כהוקרה לשחקן על פעילותו בברצלונה.
תארים

הגביע הספרדי (2): 1962/1963, 1967/1968
גביע ערי הירידים: 1965/1966
חברה לנאמנות

חברה לנאמנות (באנגלית: Trust Company) (הנאמן) - היא חברה המטפלת בנכסי לקוחותיה (הנהנים), בשקידה ובמסירות כאילו הייתה הבעלים של הנכס. הנאמן פועל עבור הנהנה, בהתאם להסכם הנאמנות שנחתם ביניהם, המגדיר את מהות הקשר ואת רצונותיו של הנהנה. בישראל, פעילות זו כפופה לכללי חוק הנאמנות.
מתי לקוח נדרש לשירותים של חברה לנאמנות? > נאמנות על פי חוק

(על פי דרישות הרשות לניירות ערך ורשות המסים בישראל).
"נאמנות לאיגרות חוב קונצרניות", הכוללת הכנת השטרות וההסכמים, מעקב ופיקוח עד לפרעונן המלא של האג"חים.
"נאמנות לקרנות נאמנות", הכוללת את הכנת הסכם הקרן, אישורו ומעקב שוטף להגנת מחזיקי היחידות.
"נאמנות למניות ולאופציות לעובדים", הכוללת גיבוש, אישור וביצוע תוכניות להקצאת מניות ואופציות לעובדי חברות.