stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גפידים
היסטוריה > קרב נדאו והתפשטותם בדאקיה

משנפטר אטילה ב-453, הביסו המלך הגפידי ארדאריק ובני בריתו מקרב האוסטרוגותים, ההרולים, הסואבים, הרוגים, והסקירים את ההונים שבראשות בנו של אטילה, אלאק, בקרב המפורסם על הנחל נדאו (Nedao), אולי יובל של הנהר סאווה. בתקופה זו נכנסו הגפידים לאזור הרי הקרפטים בדאקיה והצליחו להשיג דמי חסות שנתיים מהאימפריה הרומית השכנה. בדאקיה הם ישבו במישור המערבי, על נהרות הטיסה, קריש, מורש, בגה וטימיש. בין השאר הגפידים השיגו שליטה על מכרות המלח בטרנסילבניה.
הם שלטו גם מזרחה עד לקרפטים המזרחיים והנהר אולט. התחילו לפלוש והתיישב גם באזור סרביה ומונטנגרו של היום.
ממזרח לאולט ולקרפטים, אחרי נסיגת ההונים, הגיעו שבטים סלביים.
היסטוריה > יריבות מחודשת עם האוסטרוגותים

גם במחצית השנייה של המאה ה5 המשיכו המתיחויות בין הגפידים ובין האוסטרוגתים שחיזקו את ממלכתם תחת הנהגתו של תאודוריק הגדול. בשנת 488 ניסו הגפידים לחסום את דרך האוסטרוגותים דרומה על הנחל אולקה (Ulca) על ידי קיבאלה (Cybalae). הם נעזרו בשורה של עגלות מלאות דגן וניצלו את התחתית הבוצית של הנחל, כדי למנוע מהגותים לחצות את הנחל. תאודוריק, שפיקד על לוחמיו, מצא לבסוף מקום מעבר מוצק יותר והצליח לחדור דרך העמדות הגפידיות. בהמשך הוא הנחיל לגפידים תבוסה בסמוך לבירתם סירמיום (סרמסקה מיטרוביצה) דהיום, (Sirmium).‏ כעבור שש-עשרה שנים, בשנת 504, תאודוריק, שנשא בעצמו כאשה ראשונה בת של אלמונד הגפידי, הדף את הגפידים מהאזור הפאנוני עד לאזור שכבר יושב על ידיהם מזרחית לדנובה שבין בלגרד (אז Singidunum) וסירמיום. מספר רב של גפידים הצטרפו לכוחות האוסטרוגותיים בכיבושיהם באיטליה. בין השנים 523–526 הם אף שיחקו תפקיד חשוב בהגנת הגבול של הממלכה האוסטרוגותית עם גאליה.
היסטוריה > שיא הממלכה עם עיר הבירה סירמיום. מלוכתו של קונימונד

לאחר שעזבו האוסטרוגותים את פאנוניה לכיוון איטליה, התבססו שוב הגפידים באזור שהוזכר בסרביה של היום, וחידשו בו את ממלכתם שמרכזה היה סירמיום. שיאה של ממלכה זו היה משנת 537 ואילך, תחת שלטונו של המלך קונימונד שטבע מטבעות זהב שנשאו את דיוקנו ושתחום שיפוטו נפרש ככל הנראה עד למואסיה מדרום לדנובה ואפשר שאף עד דוברוג'ה.
את מתקפתו נגד הביזנטים בשנת 539 תיאם קונימונד עם המלך הפרנקי תאודפרט שהתקיף באיטליה. אחרי שחצה את הדנובה הביס קונימונד את הגנרל הביזנטי קאלוק, שנהרג בקרב. הגפידים שלטו כעת על אוכלוסייה סלבית רבה.
במשך כעשור הם התירו תנועה חופשית של הסלבים דרומה מעבר לדנובה. בשנת 550 עזרו הגפידים לקוטריגורים לתקוף את אזור תראקיה.
היסטוריה > התבוסה מידי הלומברדים והאוורים

ברם, לבסוף יצאה נגדם האימפריה הביזנטית בברית שכרתה עם הלומברדים בשנת 546. הקיסר ביזנטי יוסטיניאנוס הראשון התיר ללומברדים להתיישב בפאנוניה כ"פדראטי" (foederati), לוחמים נספחים לצבא הביזנטי. בקרב אספלד בשנת 552 נחלו הגפידים תבוסה קשה מידי הלומברדים בפיקודו של אלבוין ונכבשו סופית על ידיהם ועל ידי האווארים בשנת 567.
הכרוניקות הלומברדיות מייחסות את הניצחון על הגפידים רק לעצמם ולמלכם, בעוד הכרוניקונים הביזנטיים מבליטים, כנראה בצדק, את חלקם של האווארים. החאן שלהם, באיאן הראשון, הוא זה שהנחיל למעשה תבוסה על הכוח המרכזי של הגפידים ובראשם המלך קונימונד. האחרון נהרג בקרב ובייאן חאן הפך את גולגולת יריבו לגביע והגישו כמתנה לבן בריתו אלבוין, מלך הלומברדים.
האגדה מספרת כי כאשר בא לאלבוין הרעיון הפרוורטי להשקות את אשתו החדשה, רוזמונדה, בתו השבויה של קונימונד ההרוג, מגולגולת אביה, היא רצחהו נפש. אחר כך שמה קץ לחייה בצוותא עם מאהבה שלה, הלמגאיס (אלמכיס).
בד בבד, המפקד הגפידי של סירמיום, אוּסדיבאד, הסגיר עצמו ומסר את המבצר לכוחות הביזנטיים והמפקד הביזנטי החדש, בונוס, הצליח למנוע מהחאן האוורי ומפרשיו לכובשו. יורש העצר הגפידי, רפטילה, מצא מקלט בקונסטנטינופול לצד ראש הכנסייה האריאנית של האווארים, הבישוף תראסריק.
בשנת 568 המשיכו הלומברדים את מסעותיהם לכיוון צפון איטליה וגפידים רבים הצטרפו אליהם. אך חלק אחר מהגפידים נשארו בשטחי פאנוניה וסרביה של היום, תחת שלטונם של הפולשים החדשים, הלא-גרמנים, האווארים. האווארים (Eurasian Avars), עם ממוצא טורקי – מונגולי, השתלטו על דאקיה ועל פאנוניה. בשנים 599–601. רבים מהיישובים הגפידים בבלקן נהרסו בידי הכוחות הביזנטיים של הקיסר מאווריקיוס, תחת פיקודם של פריסקוס, פטרוס וקומנטיולוס.
במאה השביעית עוד נעשה על ידי סופרים ביזנטיים שימוש בשם "גפידיה" על-מנת לתאר את אזור הבאנאט-אולטניה אשר בדרום-מזרח רומניה של היום. עוד תזכורת על אוכלוסייה גפידים מציינת נוכחותה לאחר נפילת הממלכה האוורית ובעת פלישת המדיארים. עם זאת, תם פרק הגפידים בהיסטוריה. כאמור לעיל, יורדנס, ההיסטוריון של הגותים, היה ככל הנראה בעל שורשים גפידיים משל עצמו.
מלכי הגפידים

פסטידה בסביבות 250
ארדאריק בסביבות 454
גונדריט
תראפסטילה בסביבות 488
תרסריך בסביבות 505
מונדונוס
גלמונד בסביבות 549
תוריסווינת בסביבות 552
קונימונד – 567
דתם ותרבותם – ממצאים ארכאולוגיים

במאות ה-5–6 קיבלו הגפידים את הדת הנוצרית האריאנית משכניהם הגותים.עדויות חומריות על תרבותם נמצאו בעיקר באתר הקבורה. אתרים אלה משקפים גם את הריבוד הסוציו-אקונומי בחברתם. לשכבה הענייה יותר היו בתי קברות שהשתרעו על שטחים גדולים. אנשי האריסטוקרטיה הגפידית הובאו אחרי מותם למבני קבורה על שטחים קטנים. להבדיל מהגותים, נהגו הגפידים להיקבר עם נשקם ושריוניותיהם.
בקברי העשירים נמצאו גם תכשיטים וחפצים קשורים לאמונתם הנוצרית.
בארצות מוצאם באזור הבלטי ידועה תרבות גפידית-גותית הקרויה תרבות וילבארק Wielbark שבה עוד לא ניתן להבחין בהבדל בין גפידים לעתיד ובין גותים. ככל הנראה הגפידים גיבשו את זהותם מאוחר יותר.

קברות ואוצרות גפידים נתגלו (בחלקם הרב שדודים מזמנים קדומים) במערב טרנסילבניה ברומניה ובהונגריה מזרחה לנהר טיסה, כמו האוצר משימלאו סילבאניי והקברות מאפאהידה
באוצרות מאפאהידה נתגלו בין היתר ערכות רתמה לסוסים לרבות רסנים ואוכפים – המקושטים ברונדלות ובמוטיבים של נשרים. מוטיבים של נשר, המופיעים גם על אבזמים – אופייניים גם לגפידים וגם לגותים. על טבעות נמצאו צלבים.
מבני הקבורה באפאהידה דומים לקברו של מלך ממלכת בורגונדיה, כילפריך הראשון, מלך בורגונדיה, שהיה בן זמנם.

הקרמיקה האופיינית לגפידים כוללת כוסות בצורה של חתך-חרוט כפול (bitronconic), כדים בעלי קנה, קרמיקה מוטבעת וכו'.
לקריאה נוספת

István Bóna
The Dawn of the Dark Ages: The Gepids and the Lombards in the Carpathian Basin, Corvina Press 1976, Budapest
הערות שוליים

1 2  C.Waldman, C.Mason p.294
1 2  C.Waldman, C.Mason שם
↑  יורדנס "גטיקה ע' 98 'inclusum se montium queritans asperitate silvarumque densitate constrictum'
↑  אישטוואן בונה - הגפידים לפני הגעת ההונים ע' 173
↑  H.Wolfram,Th.J.Dunlap p.58
↑  א. בונה - ע' 173
1 2  C.Waldman,C.Mason p.295
↑  István Bóna (אישטוואן בונה - ממלכת הגפידים) ע' 187
↑  C.Waldman. C.Mason שם
1 2  S.Dumitraşcu, F.Sfrengeu
↑  P.Urbancyzk
↑  R.Oanţă Marghitu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX541326  NKC: ph860904 
ממלכת הגפידים במאה ה-6, 539–551
פיבולות (סיכות ביטחון עתיקות) עשויות כסף, שנמצאו באוצר גפידי בטרנסילבניה, מאות 5–6 אחה"ס, המוזיאון לתולדות האמנות בווינה
ד'קל"ה

ד'קל"ה (4135)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 374 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 375. שנה מסוג גכה, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
דיווח חסר של העובדות

דיווח חסר של העובדות הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מוצע הסבר תמוה לעובדה מפתיעה או מסתורית רק משום שלא כל העובדות הנלוות דווחו. העובדות הנוספות מצביעות על הסבר רגיל לחלוטין לעובדה. כשל זה מתואר לראשונה על ידי ג'ון סטיוארט מיל בספרו "מערכת לוגית" משנת 1843.
כשל "דיווח חסר של העובדות" אופייני לפסבדו-מדעים. לדוגמה, ספריו של אריך פון דניקן בנויים בעיקרם על שילוב של כשלי דיווח חסר ודיווח יתר של העובדות. גם סיפורי "מעגלי התבואה" ודיווחי העב"מים מבוססים בעיקרם על דיווח חסר של העובדות.
דוגמאות

"יש מספר רב של דיווחים על ספינות שאבדו במשולש ברמודה ביחס לאזורים אחרים באוקיינוס. זהו סימן ברור לכך שיש משהו מסתורי במקום!" (בפועל, מספר קווים ימיים עמוסים מצטלבים במשולש ברמודה והמספר הגדול של ספינות שאבדו שם נובע מכך שיש מספר גדול יחסית של ספינות השטות באזור, בהשוואה לאזורים אחרים)
"רוחה של הבתולה שורה בתוך הפסל שלה. לעיתים קרובות בוכה הפסל על סבלה של האנושות." (ליתר דיוק, בגלל תנאי הלחות במקום, ישנה נטייה להתעבות של טיפות מים בבקרים ולמעשה, הכנסייה כולה 'בוכה' בבוקר)
ראו גם

דיווח יתר של העובדות
דניאל אירופיאוס

| --- | --- |

 לידה:  1 בדצמבר 1820 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, פינלנד 
 פטירה:  15 באוקטובר 1884 (בגיל 63) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייטניימי 
 השכלה:  אוניברסיטת הלסינקי 
 
דוד עמנואל דניאל (טנלי) אירופיאוס (בפינית: Daniel Europaeus;‏ 1 בדצמבר 1820 – 15 במאי 1884) היה בלשן וחוקר פולקלור פיני. ידוע בין השאר בשל תרומתו ליצירת המהדורה השנייה של הקאלוואלה, האפוס הלאומי של פינלנד.
חייו

אירופיאוס נולד בסאביטאייפאלה (Savitaipale) בדרום קרליה (כיום רפובליקת קרליה ברוסיה). מכיוון שאביו של אירופיאוס היה מכר של הנריק גבריאל פורטן, גדל אירופיאוס בחוגים אינטלקטואליים. סיים את לימודיו בתיכון בויפורי ב-1844, אז המשיך לאוניברסיטת הלסינקי ללימודי בלשנות. בקריירה האקדמאית שלו פרסם מאמרים רבים בנושא מאקרו-משפחת השפות ההינדו-אוראליות - תאוריה הגורסת כי השפות ההודו-אירופיות והאורליות קשורות זו בזו.
במהלך השנים 1845–1854, ערך אירופיאוס מספר נסיעות לקרליה. שם פגש משוררים רבים, מהם ליקט חומרים עבור אליאס לונרוט, עורך הקאלוואלה. תרומתו העיקרית של אירופיאוס לקאלוואלה היא ליקוט החומרים של הסיפור על קולרבו עבור המהדורה השנייה המורחבת של הקלוואלה שתוכננה לצאת לאור ב-1849. בין השאר, אירופיאוס גם אסף מסורות סאמיות. כבלשן, הוא התעניין בעיקר בהיסטוריה המוקדמת של השפה הפינית והעם הפיני. הוא נחשב למייסד האונומסטיקה בפינלנד. ורבים מהתחדישים שלו לשפה הפינית עודם בשימוש יומיומי בשפה עצמה.
הערות שוליים

↑  Europaeus, Daniel - Store norske leksikon
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11105748m (data)  GND: 118879219  ISNI: 0000 0001 0916 8393  LCCN: n91009555  SELIBR: 364070  SUDOC: 073677604  VIAF: 76308472   WorldCat (עם VIAF): 76308472
דרום ח'וראסאן

| --- | --- |

 מדינה:  איראן איראן
 נפות בפרובינציה:  8
 בירת הפרובינציה:  בירג'נד 
 שפה רשמית:  פרסית, פשטו
 תאריך ייסוד:  2004 
 שטח:  151,913 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרובינציה:  768,898 (2016)
  ‑ צפיפות:  9.1 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  32°51′55″N 59°12′59″E﻿ / ﻿32.8653°N 59.2164°E﻿ / 32.8653; 59.2164 
 אזור זמן:  UTC +3:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרובינציית דרום ח'וראסאן (בפרסית: استان خراسان جنوبی) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר בירג'נד.
שטחה של פרובינציית דרום ח'וראסאן 151,913 קמ"ר, כ-10.8 אחוזים משטח איראן והיא נמצאת במזרח המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 640,218 תושבים.
ד'קל"ג

ד'קל"ג (4133)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-15 בספטמבר 372 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 4 בספטמבר 373. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
דוד מרדכי אפלבאום

| --- | --- |

הכיכר על שם אפלבאום בוורשה
 לידה:  המאה ה־20 ורשה, רפובליקת פולין 
 נהרג:  28 באפריל 1943 ורשה, גנרלגוברנמן 
 מדינה:  פולין 
 
דוד מרדכי אפלבאום (פולנית: Mieczysław Apfelbaum) היה לוחם יהודי פולני במלחמת העולם השנייה. אפלבאום היה ממנהיגי אצ"י בעת מרד גטו ורשה. נהרג ב-28 באפריל 1943 לאחר פציעה קשה באחד מקרבות המרד.
מלחמת העולם השנייה

אפלבאום שירת בצבא הפולני בעת הפלישה הנאצית לפולין בדרגת לוטננט, ולחם בקרב על הגנת ורשה. כפעיל בתנועת בית"ר הצטרף לאחר כיבוש העיר לארגון הצבאי היהודי (אצ"י) והצליח להשיג קשר עם קצינים פולנים שעזרו לחברי המחתרת. בשנת 1942 פיקד על פלוגה של כ-50 אנשי מחתרת שהיו מצוידים היטב בנשק מסוגים שונים שהוברח אל תוך הגטו מהצד הארי. אפלבאום לקח חלק פעיל בקרבות המרד ובהעלאת רוח הלוחמים, ביניהם הוביל קבוצת לוחמים שתקפה נאצים ברחוב מוראנובסקה ופגעה במספר נאצים ללא שנגרם פגע לאחד מחייליו. ב-26 באפריל 1943 הגיעה ידיעה למפקדה שאפלבאום נפצע קשה בקרב עם נאצים, למחרת בבוקר מת מפצעיו.
שאלת קיומו

ישנם חוקרים המפקפקים בקיומו של אפלבאום. לא ידועים פרטים ביוגרפיים על אפלבאום קודם למלחמה, בנוסף לא מוכרת תמונה שלו, וכן הוא מושמט מחלק מעדויות אנשי אצ"י. לטענתם הפולנים המציאו את דמותו כדי לייצר אתוס של מורד פולני שהצליח למרוד במשטר הנאצי. מנגד, הסוברים שמדובר בדמות אמיתית טוענים שעקב מיעוט השורדים מקרב אצ"י חסר מידע על דמותו של אפלבאום, בניגוד למורדים מאי"ל עליהם יש מידע רב עקב ריבוי הניצולים היחסי.
הנצחה

בורשה ישנה אנדרטה לזכרם של אפלבאום ופאוול פרנקל ברחוב סטניסלבה, כחלק מאבני ההנצחה של "נתיב הזיכרון לשואה ולגבורת היהודים". בנוסף קיימת כיכר בעיר לזכר אפלבאום ברובע וולה (Wola) בין הרחובות: סמוצ'ה, פאוויה, דזילנה.
לקריאת נוספת

משה ארנס, דגלים מעל הגטו - סיפורו של מרד גטו ורשה, ידיעות ספרים, 2009
חיים לזר, מצדה של ורשה: הארגון הצבאי היהודי במרד גיטו ורשה Z.Z.W., תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, 1963.
הערות שוליים

↑  אגדת  דוד אפלבאום, באתר הארץ, 6 ביוני 2007
ד'קל"ו

ד'קל"ו (4136)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 375 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 31 באוגוסט 376. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
דוד מרקיש

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1938 (בן 86) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל 
 מקום לימודים:  Top Courses for Scriptwriters and Film Directors 
 שפות היצירה:  רוסית 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 צאצאים:  פרץ דניאל מרקיש 
 פרסים והוקרה:  פרס מצ'בלי 
 
דוד מרקיש (נולד ב-24 בספטמבר 1938) הוא סופר ועיתונאי ישראלי הכותב ברוסית ובעברית.
ביוגרפיה

דוד פרצוביץ' מרקיש נולד במוסקבה בשנת 1938. אביו, המשורר היידי הנודע פרץ מרקיש, נאסר על ידי השלטונות הסובייטיים בשנת 1949, הואשם ב"לאומנות יהודית" ובאוגוסט 1952 הוצא להורג. אמו היא הסופרת אסתר מרקיש. לאחר מאסר האב הוגלתה משפחתו לקזחסטן ורק בשנת 1956 הורשתה משפחת מרקיש לחזור למוסקבה. דוד מרקיש סיים לימודי ספרות באוניברסיטה ע"ש גורקי במוסקבה בשנת 1962, ואת המכללה האקדמית לתסריטאות וקולנוע במוסקבה בשנת 1968.
בראשית דרכו עסק דוד מרקיש בשירה בלבד, אך בשנות השלושים לחייו חדל ממנה ומאז הוא מקדיש עצמו לכתיבת פרוזה. עסק גם בתרגום ותרגם לרוסית יצירות של פאוליוס שירביס.
בשנת 1972 עלה מרקיש לישראל. במסגרת עבודתו היה גם כתב בעיתון מעריב.
מרקיש כיהן כיושב ראש איחוד הסופרים דוברי הרוסית בישראל בשנים 1982–1985 וכיועצו לענייני הקהילה הרוסית של ראש הממשלה יצחק רבין בכהונתו השנייה. הוא ערך את העיתון בשפה הרוסית "24 שעות" בשנים 1995–1998, ונבחר בשנת 2000 לנשיא התאחדות הסופרים והמשוררים דוברי הרוסית בישראל.
בשנת 2008 הופק בקזחסטן הסרט "מתנה לסטלין" המבוסס על סיפור ילדותו של מרקיש.
בשנת 2016 היה מרקיש בין מייסדי עמותת מעלות - המרכז למורשת יהדות ברית המועצות.
למרקיש שני בנים. אחד מהם הוא פרץ דניאל מרקיש.
פרסים והוקרות

מרקיש זכה בכמה פרסים ספרותיים בישראל, ביניהם: פרס אריה דיסנצ'יק, פרס גלבוע ופרס ריכנשטיין. כן זכה בפרס ליגת הספר הבריטית, פרס הספרות הבינלאומי של אוקראינה ופרס מצ'בלי, גאורגיה.
ספריו שתורגמו לעברית

"ראשית" (1975), הוצאת "עם עובד", רומן התבגרות המבוסס על סיפור חייו של המחבר
"פסגת אפר האוזים" (1978), הוצאת "מסדה", סיפורו של נער כפרי מגאורגיה המנסה להשתלב בבוהמה המוסקבאית
"משם ומפה" (1979), הוצאת "תרמיל", קובץ סיפורים
"ערבת זאבים" (1980), הוצאת הקיבוץ המאוחד, רומן המבוסס על חוויותיו של המחבר בוורשה
"בצל האבן הגדולה" (1982), הוצאת ספרית "מעריב", רומן המתאר את מאבקם של בני העם הקירקיזי בכובש הסובייטי
"כלבא" (1984), הוצאת הקיבוץ המאוחד, נובלה על חייו של מהגר רוסי ממוצא יהודי במערב
"הליצנים" (1985), הוצאת "עם עובד", רומן היסטורי על יהודי החצר של פטר הגדול
"ראש החבורה" (1992), הוצאת מעריב, ספר המתרחש על רקע מלחמת האזרחים ברוסיה, וגיבוריו הם שלושה אחים יהודים, שכל אחד מהם הצטרף למחנה אחר במלחמה: הבולשביקים, הצבא הלבן ואנשי נסטור מאכנו האנרכיסטים
"המלאך השחור" (2010), הוצאת חרגול, רומן על בסיס יומניו של הסופר הרוסי איסאק באבל
"בין התחומים" (2021), הוצאת הקיבוץ המאוחד, סיפורם הטרגי הנשכח של ראשי התרבות היהודית בברית המועצות
לקריאה נוספת

דוד מרקיש, דבש בצלים, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 229–243, הוצאת כרמל, 2017.
הערות שוליים

1 2  Europa Publications, International Who's Who of Authors and Writers 2004, Psychology Press, 2003, ISBN 978-1-85743-179-7. (באנגלית)
↑  ⁨אסתר ודוד מרקיש הגיעו לישראל: "אני מרגישה כמו אדם שנולד מחדש" אשת! של פרץ מרקיש מגוללת את דרך היסורים שהחלה לפני 20 שנה עת רצח בעלה ע״י סטאלץ⁩ | ⁨על המשמר⁩ | 9 נובמבר 1972 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  עמותת מעלות, באתר maalot (באנגלית)
↑  ⁨פרס אריה דיסנצ'יק ניתן לסופר דוד מרקיש ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 20 ינואר 1984 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨אמש חולקו הפרסים ע"ש העתונאי יהושע א. גלבוע ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 15 מרץ 1984 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨תל-אביב ⁩ | ⁨דבר⁩ | 25 דצמבר 1972 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑   ולרי מיכאילובסקי, עם הספר נהפך לעם ספר החשבונות, באתר הארץ, 22 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264890805171  PLWABN: 9810630635305606  BnF: cb11914631z (data)  GND: 124761402  ISNI: 0000 0001 2117 1528  LCCN: n82019692  NKC: js20221147607  NLA: 35588708  NTA: 070889457  RERO: 02-A000110660  SELIBR: 195238  SUDOC: 027010694  VIAF: 14466   WorldCat (עם VIAF): 14466
ד'קכ"ט

ד'קכ"ט (4129)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 368 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 18 בספטמבר 369. שנה מסוג זשה, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
דניאל אלטר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1953 (בן 71) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
דניאל (דני) אלטר (נולד ב-21 ביוני 1953) הוא במאי ומפיק ישראלי, יועץ אסטרטגי לתרבות ואומנות לעיריית רהט. שימש מנהל מתנ"ס בחברה למתנ"סים; כיהן כמנכ"ל תיאטרון החאן בירושלים, כמנכ"ל עמותת "אמנות לעם" וכמנכ"ל תיאטרון אנסמבל הרצליה.
פעילותו הציבורית

משנת 2015 עוסק בעבודה ציבורית-התנדבותית במועצה האזורית אשכול שבעוטף עזה ובמודיעין. במסגרת זו הוא מגייס משאבים לפעילות, ומפיק את אירועי ההתרמה עבור "יחד למען החייל סניף אשכול".
דניאל אלטר ייסד, והוא עורך, מנחה ומפיק את שבתות תרבות באשכול; חבר הוועדה להקמת "המשכן לאמנויות פלסטיות באשכול"; חבר הוועדה ושותף לכתב גלי צה"ל בדרום רמי שני בהקמת הרדיו האזורי אשכול; מתנדב בעמותת "מנדלת הלב" – מעגל קהילתי תומך בחולי סרטן ומשפחותיהם במודיעין.
הערות שוליים

↑  החאן - תולדות המבנה, באתר תיאטרון החאן, ‏נלקח ב-1 במאי 2019
↑  מרב יודילוביץ', מסתמן: אלטר ינהל את אנסמבל תיאטרון הרצליה, באתר ynet, 14 באוגוסט 2010
↑  אה, ג'רוזלם! – מחזמר במגדל דוד, באתר allaboutjerusalem.com, ‏נלקח ב-1 במאי 2019
↑  דניאל אלטר מקרין תקווה לקולנוע איכותי בשוהם, באתר Mynet מודיעין, ‏30 בדצמבר 2014 (ארכיון)
↑  בית הקולנוע בסכנת סגירה, באתר שוהם פלוס, ‏25 בינואר 2015
ד'קל"ט

ד'קל"ט (4139)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-10 בספטמבר 378 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 28 באוגוסט 379. שנה מסוג בחג, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
ד'קל"ז

ד'קל"ז (4137)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-1 בספטמבר 376 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 20 בספטמבר 377. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
ד'קל"א

ד'קל"א (4131)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-7 בספטמבר 370 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 25 בספטמבר 371. שנה מסוג גכז, היא מעוברת, ואורכה 384 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
דיווה האוס

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  מוזיקת האוס, R&B עכשווי, דאנס-פופ, מוזיקת נשמה, דיסקו, EDM, גוספל, מוזיקת מחזמר
 מקורות תרבותיים:  גיי ברים בשנות ה-90 של המאה ה-20
 מוצא:  ארצות הברית 
 נגזרות:  הארדבג, האוס-פופ
 
דיווה האוס (Diva house) או האנדבג האוס (Handbag house) הוא ז'אנר מוזיקלי המשלב אלמנטים של מוזיקת האוס, R&B עכשווי, דאנס-פופ, מוזיקת נשמה, דיסקו, מוזיקת דאנס אלקטרונית, גוספל ומוזיקת מחזמר (אנ'), שנהיה פופולרי ביותר בגיי ברים במהלך המחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20. האנציקלופדיה he Encyclopedia of Contemporary British Culture, מגדירה את דיווה האוס כבעל "שירה נשית בולטת, התמוטטויות וריבוי של 'דקירות' בפסנתר".
רקע

השימוש הראשון במונח "דיווה האוס" היה כבר ביולי 1992, כאשר המגזין בילבורד תיאר את "What Are We Doin'" של די די סימון כ-"דיווה האוס עם ברזל". הז'אנר ידוע בכך שהוא משתמש בקולות יוניסקס, עם סמפולים מהקלטות נשמה, דיסקו, גוספל ומוזיקת מחזמר (אנ'), בין היתר משירים שבוצעו על ידי בט מידלר, ג'ודי גרלנד ולייזה מינלי. הז'אנר הזה יכול לכלול גם שירים המבוצעים על ידי מוזיקאי דאנס, וכן רמיקסים במועדוני פופ, כגון פטי לבל, אריתה פרנקלין, מריה קארי וויטני יוסטון.
נראה שהמונח "האנדבג האוס" פופולרי במיוחד ברחבות הריקודים בבריטניה. המונח מתייחס לרעיון של קבוצת נשים שרוקדות סביב ערימת תיקיהן (על אף שבתחילה, שימש כמילת גנאי).
בשנות ה-90 של המאה ה-20, ככל שגיי ברים והתרבות הגאה נהיו יותר במיינסטרים, מוזיקת הדיווה האוס פרחה, בשל הטעמתה למוזיקת מועדונים להט"בים. בבריטניה במיוחד, האנדבג האוס נהיה לסמל של תרבות המועדונים. לפי ההיסטוריונים המוזיקליים ביל ברוסטר ופרנק ברוטון, עד אמצע שנות ה-90, האנדבג האוס עזר להפוך את המועדונים ל-"פעילות פנאי רגילה". עם הזרימה המרכזית של התרבות הגאה בשנות ה-90, דיווה האוס קישר בין מוזיקת ההאוס לסצנת הריקודים הגאה, שהוגדרה בעבר רק על ידי יצירות איטלו-דיסקו.
מבקר המוזיקה הבריטי, סיימון ריינולדס (אנ'), טוען כי האנדבג האוס היה "בתחילה מונח מזלזל, שנטבע על ידי קוגנוסקנטיות מתנשאות מול מנגינות ההאוס ההמנוניות, החודרות למצעדים, שלכאורה פנו לנשים, ובעיקר למבנה העממי-מיסטי של שרון וטרייסי." על פי מפיק המוזיקה האלקטרונית הבריטית, איוואן פירסון (אנ'), והסופר ג'רמי גילברט, "האנדבג האוס" זכה לעיתים קרובות ללעג כ-"דיסקו פלסטיק" על ידי חובבי מוזיקת דאנס שמעדיפים את "הסאונד האזוטרי יותר של מוזיקה אשר מתחמק מהסדרי העדיפויות המוזיקליים 'המיינסטרים' של מלודיה ושפה מילולית." המשיכה המיינסטרים של האנדבג האוס גרמה לטהרנים של מוזיקת ריקודים מחתרתית לנהור לז'אנרים הספינים-אוף של הארדבג (אנ'), מוזיקת האוס פרוגרסיבית (אנ'), דיפ האוס וגראז' האוס. הסוציולוגית דנג'ה בריל טוענת שלביקורת על האנדבג האוס יש "נטייה של מיזוגיניה בייצוגים תרבותיים של המועדונים של הזרם המרכזי המושמץ של 'האנדבג האוס', שנגדו מגדירים את רייב כתת-תרבות שלהם". בריל טוענת כי ההטיה נגד האנדבג האוס "מתבטאת בצורה הברורה ביותר בפמיניזציה של ה-'מיינסטרים' המושמץ של תרבות הפופ שנגדו תרבויות משנה שמגדירות את עצמן".
ראו גם

קאמפ
דיווה
המנון גאה
גיי בר
גיי אייקון