stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית מדרש אלול

לוגו אלול
בית מדרש אלול הוא בית מדרש פלורליסטי פתוח ליהדות בירושלים המגדיר את עצמו כשוויוני וסובלני. בית המדרש, בו לומדים במשותף דתיים וחילונים, הוקם בחודש אלול בשנת תשמ"ט, על ידי רות קלדרון ומוטי בר-אור בתמיכת קרן אבי חי, ומטרתם הייתה ליצור חידוש בלימודי היהדות.
בית מדרש אלול פועל בבית אלול, ברחוב ש"י עגנון שבשכונת סן סימון בירושלים. בשנת 2017 דיווח בית המדרש על 15,000 בוגרים. בית המדרש חבר באיגוד ההתחדשות היהודית “פנים״ וכן בפורום הירושלמי 'רשות הרבים' לארגוני יהדות-ישראלית. ההתקבלות לבית המדרש אינה דורשת תעודות כלשהן וכרוכה בראיון אישי.
פעילויות עיקריות > בית המדרש הכללי

קבוצת בית המדרש המרכזית נפגשת בוקר אחד בשבוע ללימוד של כשש שעות.[דרוש מקור]
הלימוד בבית המדרש מחולק לשלושה חלקים:
פתיחה - שבה המנחה נותן הקדמות, מציג את חומרי הלימוד ודפי מקורות ושם דגשים והבהרות בלימוד.
חברותא - שהיא  קבוצת לימוד מצומצמת, המונה בין 2-5 חברים שתופס את רוב הנפח של הפגישה. דגם שאומץ והורחב מתוך הדגם המסורתי של בית המדרש.
אסיף - שהוא דיון במעגל מונחה שבו מתכנסים הלומדים בסוף הלימוד ואליו מביאים כל חברי הקבוצה את פירות הלימוד, תוך שמנחה הלימוד, מנווט את הדיון.
בכל שנה נקבע נושא אחר ללימוד, והוא מחולק למספר חטיבות. לדוגמה:
"אדמה" - על היחס שבין השמים לארץ, על אידאות ועל יישומן. (תשס"ד)
"עשרת הדיברות" - על קודקס החוקים האוניברסלי. (תשס"ה)
"נבואה" - על המתח שבין אמת והזיה ובין חזון לטירוף. (תשס"ו)
"חירות" - למהותם של החירות והחופש האנושיים. (תשס"ז)
החומרים הנלמדים מובאים מארון הספרים היהודי, ומהוגי דעות שונים, ביניהם פילון האלכסנדרוני, אפלטון, ניטשה, הרמן כהן, אנרי ברגסון ונוספים.
פעילויות עיקריות > פעילויות נוספות

לצד קבוצת בית המדרש המרכזית פועלות באלול מספר סדנאות ערב וקבוצות לימוד, יצירה וכתיבה, סדנאות לעולים, וסדנאות לכתיבה יוצרת לנוער ומבוגרים. במקום נמצאת ספרייה גדולה ואוסף חומרים מוכנים לשימוש בשם "אסופה", שנוצרו בסדנאות לימוד שהתקיימו באלול במהלך השנים וכן גלריה קטנה.
ברחבי ישראל פועלות כעשרים שלוחות של אלול - קבוצות לימוד המיועדות לקהלים שונים, וזאת במסגרת התוכנית "קהילות לומדות". מופעלת גם תוכנית מיוחדת בשיתוף עם מדרשות צבאיות של צה"ל. בית המדרש מקיים ערבים פתוחים לקהל הרחב - בעיקר בתיקון ליל שבועות ובהושענא רבה.
אפיון הלימוד

בשונה מלימודים באקדמיה או בישיבות הכרוכים בעיקר בלימוד היררכי-פרונטלי, בבית המדרש הכללי הלימוד באלול הוא לימוד דמוקרטי-קבוצתי שבו למנחים של הקבוצות אין מעמד מיוחד בנוגע למהות של הדברים והם אחראים על בחירת התכנים וזרימת הדיון ועל חלוקת ההנחיות של מפגשים בין המשתתפים. אפיון הלימוד הוא פגישה ראשונית של התלמידים עם הטקסט, תוך ניסיון לסלק השפעות חיצוניות. לימוד שקרוי "לימוד בעיניים יחפות". בנוסף יש דגש על יצירה על בסיס הלימוד ולעיתים משולבות בלימוד סדנאות כתיבה ופעילות יצירתית נוספת.
פרסים

פרס אבי חי לשנת תשנ"ז הוענק לרות קלדרון ומוטי בר-אור על הקמת בית המדרש.
פרס אגרסט לתרבות יהודית, מטעם האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך, הוענק לבית המדרש אלול בשנת תשע"ב.
הערות שוליים

↑  תכירו את 'אלול', באתר www.elul.org.il
↑  בית מדרש אלול - מידע כללי, באתר www.elul.org.il (באנגלית)
↑  פרס אבי חי תשנ"ז
↑  בית מדרש אלול - זוכה פרס אגרסט לשנת תשע"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517168205171
בנדיקטה קיאר

בנדיקטה קיאר (בדנית: Benedikte Kiær נולדה ב-10 בדצמבר 1969) היא פוליטיקאית דנית ממפלגת העם השמרנית אשר שימשה כשרת הרווחה בממשלתו של לארס לקה ראסמוסן. משמשת כיום כראש עיריית הלסינור.
ביוגרפיה

קיאר נולדה בגנטופטה ב-10 בדצמבר 1969 ולמדה תקשורת באוניברסיטת קופנהגן. היא שימשה כיועצת תקשורת במספר חברות, ובמקביל החלה לטפח קריירה פוליטית במסגרת מפלגת העם השמרנית. ב-2006 נבחרה כחברה במועצת מחוז הבירה, וב-2010 נבחרה למועצת העיר הלסינור. היא ניסתה שלוש פעמים להיבחר לפולקטינג בשלושה מחוזות בחירה שונים, אולם לא הצליחה להיבחר. ב-23 בפברואר 2010 היא מונתה לשרת הרווחה וכיהנה בתפקיד עד 3 באוקטובר 2011. באותה שנה היא הצליחה להיבחר לראשונה לפולקטינג, ובמקביל מונתה לדוברת מפלגת העם השמרנית. ב-27 ביוני 2012 היא הודיעה על מועמדותה לראשות עיריית הלסינור מטעם השמרנים. בעזרת מהלך פוליטי, היא הצליחה להוביל להדחתו של ראש העיר המכהן פר טארסבול, וב-1 בינואר 2014 נכנסה ללשכתו. במקביל היא התפטרה מחברותה בפולקטינג.
בובאן גרנצ'ארוב

בובאן גרנצ'ארוב (במקדונית: Бобан Грнчаров; נולד ב-12 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן עבר מקדוני ששיחק בעמדת הבלם. כיום מאמן את וארדאר סקופיה.
קריירה

גרנצ'ארוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וארדאר סקופיה, ובעונת 1998/1999 הצטרף לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 2000 עבר ל-OFK בלגרד מליגת העל הסרבית. בתקופתו בבלגרד, המועדון העפיל למשחקי מוקדמות גביע אופ"א אחרי 30 שנה של היעדרות מהמפעלים האירופאים. בקיץ 2003 חתם במטאלורג דונייצק מליגת העל האוקראינית. בשלוש שנים הראשונות שלו במועדון התקשה גרנצ'ארוב לקבל דקות משחק, ובקיץ 2006 הושאל לסטאל אלצ'בסק עד לינואר של אותה עונה. בינואר 2007 הצטרף לגנט מליגת העל הבלגית. בקיץ 2008 הצטרף בהשאלה למכבי פתח תקווה. ביוני 2009 חתם באפואל ניקוסיה לשנתיים. משחקו הראשון במועדון היה הסופר קאפ הקפריסאי בו ניצחה אפואל וכך זכה גרנצ'ארוב בתואר הראשון שלו בקריירה ואף ערך את הופעות הבכורה שלו במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. בקיץ 2011 עזב לאחר שסיים את חוזהו בקבוצה. ב-5 ביוני 2011 חתם בלירסה עד לסיום העונה עם אופציה לעונה נוספת. בתום העונה חתם ל-3 שנים בבוטב פלובדיב הבולגרית. ב-9 במרץ 2013 הבקיע במשחק הליגה נגד לבסקי סופיה שהיה השער הראשון במשחק בו ניצחה פלובדיב את לבסקי לראשונה מזה 16 שנה. בסוף שנת 2013 הסתכסך עם המנהל המקצועי של המועדון אלכסנדר אלכסנדרוב ולכן עזב את המועדון. בינואר 2014 חתם בטאבריה סימפרופול האוקראינית. בקיץ 2014 הופסקה פעילותו של המועדון וגרנצ'ארוב חזר למועדון נעוריו וארדאר סקופיה.
בצעירותו שיחק גרנצ'ארוב בנבחרות הצעירות של מקדוניה הצפונית. בגיל 20 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הבוגרת. ב-9 בספטמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 נגד נורווגיה.
קריירה כמאמן

בשנת 2022 מונה למאמן של וארדאר סקופיה ששיחקה אז בליגה השנייה במקדוניה. בסיום העונה הוליך אותה לעלייה לליגת העל המקדונית.
הערות שוליים

↑  לי בוץ, דמבלה וגרנצ'רוב חתמו במכבי פ"ת, באתר ynet, 25 באוגוסט 2008
בית הכנסת של לסקו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת לשעבר 
 מיקום:  לסקו 
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1654
 תאריך פתיחה רשמי:  1654 
 קואורדינטות:  49°28′14″N 22°19′52″E﻿ / ﻿49.470515°N 22.330999°E﻿ / 49.470515; 22.330999
 he
 
בית הכנסת לסקו הוא בית כנסת בלסקו שבפולין. בית הכנסת תפקד כמקום פולחן עד שהוחרב על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

בית הכנסת נבנה בשנים 1626–1654 על ידי הקהילה היהודית הספרדית בלסקו. במאה ה-20 היה זה אחד מששת בתי הכנסת בעיירה, והיחיד שבנייתו שרדה את מלחמת העולם השנייה, אם כי במצב פגום מאוד; הפנים נהרסו על ידי הנאצים. לאחר המלחמה המבנה נזנח. הוא שופץ משנות ה-60 ואילך.
הבניין נבנה בסגנון המנייריסטי - בארוק המוקדם. חלק מהאלמנטים הם גותיים - כמו המגדל. החזית נושאת כתובת בעברית ובה כתוב הפסוק מבראשית כ"ח, י"ז: "וַיִּירָא וַיֹּאמַר מַה נּוֹרָא הַמָּקוֹם הַזֶּה אֵין זֶה כִּי אִם בֵּית אֱלֹהִים וְזֶה שַׁעַר הַשָּׁמָיִם" אולמות הפנים עוטרו בסגנון מנייריסטי בגומחות, קרניזים וארכיטרבים.
מאז שנות השמונים משמש בית הכנסת כגלריה לאמנות ובה מוצגים של אמני מחוז בישצ'אדי. כמו כן, מוצגים במרפסת בניין בית הכנסת נתונים על כל הקהילות היהודיות באזור.
הערות שוליים

1 2  "Synagogue in Lesko". www.sztetl.org.pl. אורכב מ-המקור ב-2017-08-28. נבדק ב-2017-08-27.
↑  "Kościoły, cerkwie, synagogi". www.poland.gov.pl (בפולנית). אורכב מ-המקור ב-2009-09-25. נבדק ב-2009-12-28.
↑  "Synagoga". www.pascal.pl (בפולנית). אורכב מ-המקור ב-2012-02-24. נבדק ב-2009-12-28.
↑  E. Baranowska (n.d.). "Synagoga w Lesku", Lesko: Biesczadzki Dom Kultury, p. 10.
↑  מתוך מדריך לונלי פלנט,Lesko Sights
בית הכנסת של לסקו
בית הכנסת של יהודי ההרים (באקו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  Nəsimi raion 
 מדינה:  אזרבייג'ן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2011
 תאריך פתיחה רשמי:  2011 
 קואורדינטות:  40°22′38″N 49°50′10″E﻿ / ﻿40.377166666667°N 49.836027777778°E﻿ / 40.377166666667; 49.836027777778
  (למפת באקו מוגדלת) בית הכנסת של יהודי ההרים(למפת באקו רגילה) בית הכנסת של יהודי ההרים he
 
בית הכנסת של יהודי ההרים (באזרית: Dağ yəhudilərinin sinaqoqu) הוא בית כנסת שהוקם בשנת 2011 בבאקו, רחוב עלי מרדן טופצ'ובשוב (Əli Mərdan Topçubaşov) 72 ובו מתפללים יהודי ההרים ממזרח הקווקז.
בשנת 1945 הקצה השלטון הסובייטי מבנה ששימש בית הכנסת ליהודי הרים בבאקו. עם השנים הידרדר מצב הבניין והמתפללים בו סבלו מהיעדר תנאים. בתחילת שנות ה-90 לאחר שאזרבייג'ן הכריזה על עצמאות החלו עבודות שיקום במבנה והוקמה בו קומה נוספת.
בשנת 2010 התעורר צורך בבניית בית כנסת חדש ליהודי הרים ובתוך כשנה הוקם בית הכנסת הנוכחי ברובע נסימי (Nəsimi) והוא שונה מבתי כנסת אחרים באזרבייג'ן ובכל האזור, בשל מאפייניו האדריכליים וממדיו.
בטקס הפתיחה שנערך ב-5 באפריל 2011 נכחו, בין היתר: שגריר ישראל באזרבייג'ן מיכאל לבון-לוטם, שגריר ארצות הברית מתיו בריזה (Matthew J. Bryza), פקידי מדינה, דיפלומטים, אנשי כמורה נציג הקהילה היהודית האירופית בבאקו, מנהיג קהית היהודים האשכנזיים בבאקו - גנאדי זלמנוביץ' ומנהיגי ארגונים יהודיים נוספים באזרבייג'ן. במהלך הטקס הוקרא מכתב של נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב שבו בירך את בית הכנסת והעלה על נס את הסובלנות הדתית של המדינה וכן השמיעו ברכות נציגים בכירים של המדינה והאורחים.
מנורה בבית הכנסת של יהודי ההרים בבאקו
ראו גם

יהדות אזרבייג'ן
יהודי ההרים
הערות שוליים

1 2  Synagogues in Azerbaijan - Baku International Multiculturalism Centre, multikulturalizm.gov.az (באנגלית)
↑  Bakıda yeni sinaqoq açılıb (ƏLAVƏ OLUNUB) (FOTO), web.archive.org, ‏2016-10-15
,
בובה (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  54°25′S 3°22′E﻿ / ﻿54.42°S 3.36°E﻿ / -54.42; 3.36
 שטח:  49 קילומטר רבוע
 אורך:  9 קילומטר
 רוחב:  7.5 קילומטר
 גובה מרבי:  Olavtoppen
 נתונים מדיניים
 מדינה:  נורווגיה 
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+0
 על שם:  ז'אן-באטיסט שארל בובה דה לוזייה 
 מגלה:  ז'אן-באטיסט שארל בובה דה לוזייה 
 תאריך גילוי:  1 בינואר 1739 
  (למפת האוקיינוס האטלנטי מוגדלת) בובה(למפת האוקיינוס האטלנטי רגילה) בובה
 
בּוּבֶה (Bouvet; בנורווגית: Bouvetøya) הוא אי בלתי מיושב בדרום האוקיינוס האטלנטי השייך לממלכת נורווגיה.
גאוגרפיה

האי בובה ממוקם בדרום האוקיינוס האטלנטי, ושטחו הוא 49 קילומטרים רבועים. 93% משטח זה מכוסה בקרחונים, בעיקר בדרום ובמזרח. אין לו נמלים, וקשה מאוד לגשת אליו. הקרחונים יוצרים שכבת קרח עבה הנופלת בצוקים גבוהים אל תוך הים או אל תוך חופים של חול געשי שחור. אורך החופים הוא 29.6 קילומטרים. הנקודה הגבוהה באי היא אוֹלָפְתּוֹפֶּן (Olavtoppen), הממוקמת בפסגת הר אולָב וגובהה 780 מטרים מעל פני הים. מדף לבה בחופו המערבי של האי, אשר התגלה בשנת 1955, מספק אתר קינון לציפורים רבות.
האי בובה הוא בין המקומות הנידחים ביותר בעולם, היבשה הקרובה ביותר לאי בובה היא ארץ המלכה מוד הנמצאת באנטארקטיקה הממוקמת במרחק של 1,600 קילומטרים ממנו ובה תחנות מחקר נורווגיות.
הרכס המרכז-אטלנטי, רכס תת-ימי ברובו המשתרע לאורך אוקיינוס האטלנטי, מסתיים באי בובה.
היסטוריה

האי בובה התגלה ב-1 בינואר 1739, על ידי מגלה הארצות הצרפתי ז'אן-באטיסט שארל בובה דה לוזייה, אשר פיקד על הספינות "אייגל" ו"מרי". האי נקרא תחילה "כף ברית המילה", על שום התאריך בו נתגלה, שנחשב ליום מילתו של ישו. בובה נשלח למצוא את האי משום שצרפת התעניינה בו במיוחד מאז גילויו במאה ה-16 על ידי סיר דה גונוויל, שחי שם, לפי סיפוריו, במשך שישה חודשים ואף הביא עמו "נסיך" משם להוכחת דבריו. מקום היבשה או האי לא נודע לאשורו, ומשרטטי המפות הצרפתים של אותם ימים הניעו אותו לרצונם על פני הגלובוס וקבעו אותו אי-שם מדרום לקו המשווה. ייתכן שהכוונה הייתה לברזיל. אף על פי כן, צרפת גרסה, שכל יבשה שתימצא מדרום לכף התקווה הטובה תשרת את מטרותיה במסעות להודו. ואולם,  למרות זאת, מיקום האי לא נמדד באופן מדויק ובובה דה לוזייה לא התקרב וחקר לעומק את תגליתו, כך שעדיין לא היה ברור אם היה מדובר באי או בחלק מיבשת. עצם מציאתו של האי כמוה כמציאת מחט בערימה של שחת, כיוון שזה האי המבודד ביותר בעולם - היבשה הקרובה ביותר נמצאת במרחק אלף שש-מאות קילומטרים ממנו. קו האורך שנמסר לבובה דה לוזייה לגילוי האי (שנחשב אז לכף) לא היה קרוב כלל למיקומו האמיתי -'54°25 דרום ו-'3°24 מזרח. בובה דה לוזייה לא הצליח להתקרב אל תגליתו. הוא עגן שם עשרה ימים; הנווט שלו סבר, שמדובר באי קטן, אך הם לא הגיעו לשום גילוי מעבר לזה.
האי לא נראה שוב עד שנת 1808, כשאנגלי בשם קפטן לינדזי, אשר פיקד על הספינה "סוואן", איתר אותו. הוא לא נחת על האי, אך קבע במדויק את מיקומו.
הנחיתה המוצלחת הראשונה בוצעה בדצמבר 1822, כשקפטן בנג'מין מורל נחת על האי על-מנת לצוד כלבי ים. הציד נשא פרי והוא חזר לאנגליה עם שלל של עורות כלבי-ים.
ב-10 בדצמבר 1825, אנגלי נוסף בשם קפטן נוריס נחת על האי, קרא לו "האי ליברפול", וסיפח אותו לכתר הבריטי.
בשנת 1898, ביולוג גרמני בשם קארל כון חלף ליד האי עם הספינה "ואלדיביה" אך לא נחת בו.
הנוכחות ארוכת-הטווח הראשונה באי הייתה בשנת 1927, כשאנשי צוות של הספינה הנורווגית "נורווגיה" נשארו בו במשך חודש; זהו הבסיס לטענה הטריטוריאלית של נורווגיה, שקראה לאי בּוּבֶטֵיָא ("האי בובה" בנורווגית). האי סופח לנורווגיה ב-1 בדצמבר 1927. בשנת 1929 ויתרה בריטניה על טענתה לאי לטובת נורווגיה.
בשנת 1964 התגלתה על האי סירת הצלה נטושה ומעט צידה; נוסעי הסירה לא אותרו.
בשנת 1971, הוכרז האי כשמורת טבע. אף-על-פי שהאי שומם מאדם, הוקמה שם באותה שנה תחנה מטאורולוגית.
ב-22 בספטמבר 1979, אירעה תקרית ולה, בה קלט לוויין הבזק אור ברצועה באוקיינוס ההודי המוליכה מבובה לדרום אפריקה. הנשורת הרדיואקטיבית, שהגיעה לאוסטרליה, גרמה לחוקרים להסיק כי מדובר בפיצוץ של פצצה גרעינית. שום מדינה לא נטלה את האחריות לכך. בין המדינות שהוזכרו כאחראיות לפיצוץ הוזכרו ישראל, טאיוואן ודרום אפריקה.
הערות שוליים

↑  Alan Gurney, "Below the Convergence",  p. 114 W.W. Norton 1997, ISBN 0-393-03949-8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536591105171  BNE: XX6222500  GND: 4450775-6  LCCN: sh87007247  MusicBrainz: 3413ecd3-a1f0-3e21-a226-d9ff3ed480b7  UKPARL: QyPwHMSj  VIAF: 249383208   WorldCat (עם VIAF): 249383208
בובאל קוקה

| בובאל קוקה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: בובאלים
סוג:: בובאל
מין:: בובאל איילי
תת־מין:: בובאל קוקה
שם מדעי
 Alcelaphus buselaphus cokii ‏גינטר, 1884
תחום תפוצה


בובאל קוקה (שם מדעי: Alcelaphus buselaphus cokii; מכונה גם "קונגוני"), הוא אחד מששת תת-המינים של בובאל איילי החי בדרום מזרח אפריקה, ותואר לראשונה בשנת 1884. ברוב הטקסונומיות מתייחסים אליו עדיין כתת-מין של הסוג בובאל (הנחשב כסוג ומין יחיד). תת-מין זה קטן יחסית, ודומה במבנה גופו וקרניו לבובאל טורה ובובאל סוואיני. בצבעי גופו הוא מזכיר יותר את בובאל ליכטנשטיין שחפף איתו בעבר במרכז טנזניה.
מאפיינים

בובאל קוקה מתאפיין בזוג קרניים גדולות וספירליות המתחלקות ל-3 צורות עיקריות: 1) צורת סוגריים ("{"), הקרן צומחת לכיוון מעלה באלכסון, מתעגלת וממשיכה לצדדים - אם כי לא בקיצוניות כשל בובאל סוואיני, ולבסוף מתעקלת כלפי מעלה ופנימה עם שפיצים לכיוון אחורה; זוהי הצורה הנפוצה. 2) צורת U רחבה, הקרן צומחת לכיוון מעלה וקדימה תוך כדי עיגול חד שמזכיר במקצת את קרני בובאל ליכטנשטיין; גם צורה זאת די נפוצה. 3) צורת ירח, הקרן צומחת בעיגול לכיוון הצדדים ומעלה בדומה לקרני דאמאליסק הסהר. כשני שלישים מהקרן עבים בצורה אחידה פחות או יותר, ואילו השליש האחרון הופך בהדרגה לצר עד שמסתיים בשפיץ חד. המרחק בין הקרניים משתנה בין הבסיס לקצוות ותלוי בעיקר במבנה הקרן: בצורת הסוגריים הן יהיו רחוקות פי-8 מהבסיס, בעוד שבצורות האחרות המרחק שווה בין הבסיס לקצוות. הקרן מחורצת בסביבות 14-10 טבעות גדולות במרווח גדול בין אחת לשנייה, ובחריצים דקים בבסיס הקרן; אזור השפיץ נשאר חלק. צבע הקרניים של תת-מין זה שחור-כחלחל, חלודה כהה\בהיר ואפור כהה\בהיר. אין הבדל בולט בין קרני הזכרים לנקבות.
הפרווה של בובאל קוקה חלקה ומבריקה, ומורכבת משערות קצרות ודלילות. צבע הפרווה בהיר למדי ונע בין חום צהבהב בהיר לחום אדמדם עד קפה עמוק בצדדי הבטן, המותניים והצוואר. החלק האחורי של הגב נוטה להיות כהה מן השאר. הגחון, החזה, והעכוז נוטים לצבע חיוור - צהבהב חולי או לבן קרמי. צבע הרגליים משתנה בין חום בהיר בצד החיצוני, ללבנבן בצד הפנימי, כשעל הברכיים יש לפעמים כתמים שחרחרים. הצבע של הזנב בהיר בתחילתו, ומסתיים בציצת שיער מברשתנית וארוכה בצבע שחור. ישנם פרטים עם צבע אחיד בכל הגוף. 

צבע הראש של בובאל קוקה משתנה בין צהבהב באזור הלחיים, לחום בהיר\כתמתם\אדמדם כהה במצח והחרטום. הצבע מתפשט גם לאזור הלוע והשפתיים על פי רוב בגיל מבוגר. מעל העיניים יש קצוות שיער בהירות שיוצרות מראה של "גבות", ומזכירות קצת את הפס הלבן שאצל בובאל מערבי. מלבד זאת בובאל קוקה חסר סימוני פנים בולטים. הצד הפנימי של האוזניים לבנבן, והצד החיצוני חום או אדמדם בהיר. 

כשאר תת-המינים, בובאל קוקה בעל גוף רחב וארוך, צוואר קצר, חרטום מוארך ו"עוקץ קרן" בולט וייחודי. יש לו גבנון קטן בכתפיים, רגליים ארוכות וחזקות, בלוטות ריח גדולות ואף מחורץ בצורת "U". הוא בין הקטנים שבתת-המינים. אין הבדל בולט בין הזכרים לנקבות.
מאפיינים > מידות הגוף של בובאל קוקה

גובה הכתפיים: כ-120 ס"מ. 

אורך ראש וגוף: כ-245 ס"מ.

אורך הקרניים: 60 ס"מ. 

אורך הזנב: 70-45 ס"מ.

משקל: 150-120 ק"ג.
בובאל קוקה מצוי בצפון ומרכז טנזניה (מחוזות: ארושה, דודומה, מניירה, קילימנג'רו, מארה, מבנזה, שיניינגה, סינגידה, טאבורה, טאנגה), ודרום קניה (מחוז החוף, מחוז עמק ריפט, מחוז ניאנזה, מחוז המערב ומחוז המזרח). בצפון מערב קניה במחוז עמק ריפט מצויה אוכלוסייה גדולה יחסית של הכלאיים "בובאל קנייתי".
כרוב תת-המינים, בובאל קוקה מאכלס אזורים מישוריים - בעיקר ב"סוואנות הסרנגטי" (סוואנות יבשות המאפיינות את דרום מרכז אפריקה) וכן חורשים דלילים וסוואנות שיחים דוקרניות. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 30-20 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת 1,000-250 מ"מ לשנה.
האקולוגיה שלו דומה לשאר תת-המינים: פעיל בקבוצות של 5 עד 20 פרטים, עם שיא של פעילות בשעות הבוקר והערב, ומנוחה בשעות הצהריים החמות. תזונתו מורכבת ברובה מעשבים ירוקים וטריים, אך בעונות יבשות בעשבים באיכות נמוכה יותר. במקומות בהם יש שפע במזון ניתן לראות עדרים של עד 300 פרטים. בדרך כלל בעונת היובש בובאלי קוקה מצטרפים לנדידה הגדולה מסוגה בעולם לאזורים עשירים במזון ומים לצד גנו כחול, זברה מצויה, צבי תומסון, איילנד מצוי, אימפלה, ועוד. הוא מסוגל לרוץ במהירות של עד 80 קמ"ש. הזכרים הבוגרים טריטוריאליים, ומנסים לתפוס לעצמם שטח אותו הם מסמנים בצואה, שתן, ובלוטות ריח. הריונה של הנקבה נמשך כ-8 חודשים לאחריהם נולד עגל יחיד השוהה בימיו הראשונים בסבך. צבעו חיוור אף יותר משל הבוגרים והוא דומה מאוד לעגלי דאמאליסק הסהר. עד גיל 3 חודשים קרניו מתחילות לצמוח, ופרוותו מקבלת גוון כהה יותר. הוא נגמל לאחר ארבעה חודשים, ומגיע לבגרות משנה וחצי עד שנתיים וחצי כשעד אז הוא צמוד בדרך כלל לאימו. תוחלת חייו כ-19 שנים.
בובאל קוקה מסווג על ידי IUCN במצב השימור "ללא חשש" (LC) ובכך הוא נחשב במצב הטוב ביותר מבין תת-המינים של הבובאל האיילי. עם זאת, הוא חווה בעבר הרס בית גידול נרחב שגורם למגמת אוכלוסייתו להיות בירידה. הוא מצוי כיום בעיקר באזורים מוגנים: אזור השימור נגורונגורו, הפארק הלאומי סרנגטי, "הפארק הלאומי טראנגירה" ו"הפארק הלאומי ארושה" בטנזניה, "הפארק הלאומי מזרח צאבו", "שמורת אמבוסלי", ושמורת מסאי מארה בקניה. אומדן האוכלוסייה העולמי של בובאלי קוקה נאמד בכ-42,000 פרטים.
הערות שוליים

↑  בובאל קוקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
בובאל קוקה בקפיצה. בצד ניתן לראות זוג גנואים כחולים.
בובאקר טאמבדו

בובאקר טאמבדו (באנגלית: Bubacarr Tambedou; נולד ב-5 באפריל 2002 בגמביה) הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

טאמבדו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ריאל דה בנג'ול מליגת העל הגמבית. ב-11 בינואר 2022 הושאל לפאידה לינמיסקונד מליגת העל האסטונית. בתום עונת 2022 חתם על חוזה קבוע במועדון. בסך הכל ערך 29 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 13 שערים.
ב-11 בפברואר 2023 הושאל טאמבדו לשריף טירספול מליגת העל המולדובית עד לתום עונת 2022/2023. הוא ערך שבע הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד. הוא זכה עם המועדון באליפות מולדובה ובגביע המולדובי.
ב-1 בפברואר 2024 נרכש על ידי הפועל תל אביב ב-150 אלף יורו וחתם על חוזה לשנתיים וחצי עם אופציה לשנה נוספת. הוא פתח במשחק הראשון שהיה בסגל נגד הפועל חדרה בו הקבוצה הפסידה 1-0.
תארים

אליפות מולדובה: 2022/2023
הגביע המולדובי: 2022/2023
הערות שוליים

↑  הדר יעקבי, ‏רשמי: בובקאר טמבאדו חתם בהפועל תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 1 בפברואר 2024
↑  הדר יעקבי, ‏הכסף, השיחות והגילוי: מאחורי עסקת בובקאר טמבאדו, באתר ערוץ הספורט, 5 בפברואר 2024
בוואריזאורוס

| בוואריזאורוס> תקופה |
| --- | --- |
יורה עליון, 140 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: Bavarisauridae
סוג:: בוואריזאורוס
מין:: Bavarisaurus macrodactylus
שם מדעי
 Bavarisaurus

בוואריזאורוס (שם מדעי: Bavarisaurus; מילולית: "לטאת בוואריה") הוא סוג של לטאה נכחדת שחיה בתור היורה של אירופה. היא נמצאה ב-1953 בבוואריה שבגרמניה בתוך קיבתו של דינוזאור קטן מסוג קומפסוגנתוס, אשר טרף אותה בחייו. המאובנים הראשונים ששויכו ללטאה, משנת 2017 משויכים לסוג אחר - Schoenesmahl.
לטאה זו הייתה בעלת ראש עבה מעט והייתה קשורה לקבוצה דמויי שממית. היא הגיעה לאורך 20 ס"מ והייתה בעלת אצבעות מפותחות. ככל הנראה הייתה פעילת לילה אז ניזונה מחרקים.
לצידה חיו לטאות אחרות כמו ארדאוזאורוס ו-Homoeosaurus (מין של מחודק ראש), דמויי-תנינאים שונים, האנורוגנתוס המעופף ודינוזאורים קטנים כמו הארכאופטריקס - העוף הראשון והקומפסוגנתוס.
ברקציה

ברקציית משקע - שברי סלעי משקע זוויתיים שהתלכדו מסיירה דה לה ונטנה בארגנטינה. מוזיאון לה פלאטה
ברקציה געשית - שברי סלעי יסוד זוויתיים שהתלכדו, הפארק הלאומי גרנד טיטון
ברקציה מאזור פורסמרק בשוודיה
ברקציה (מאיטלקית: Breccia - "חצץ רופף" - ההיגוי במקור : ברצ'ה) הוא סלע, המורכב משברי מינרלים או סלעים שהתלכדו ממסת אם בעלת גרגרים דקים. הברקציה יכולה להיווצר במספר תהליכים, ביניהם משקע, כתוצאה מפעולת הלוחות הטקטוניים, כתוצאה מתהליכים געשיים ואף כתוצר של מחזור הידרותרמי.
סוגים > משקע

ברקציית משקע הוא סוג של סלע קלאסטי המורכב משברים זוויתיים של סלעי משקע אחרים בגודל 2 מ"מ ומעלה. לעומתו, הקונגלומרט, המורכב משברי סלע בטווח גדלים זהה, מאופיין בשברים מעוגלים. ניתן ללמוד ממידת זוויתיות הגרגרים כי ברקציית משקע לא עברה מרחק רב מסלע המשקע המקורי, היות שהגרגרים לא עברו בלייה רבה (שהייתה גורמת להם להיות יותר חלקים).
סוגים > העתק

ברקציית העתק נוצרת משחיקה של שני בלוקים טקטוניים המחליקים זה לצד זה. הדבקת הגרגרים יכולה להתבצע הודות לשקיעת המינרלים לתוך מאגרי מי תהום.
סוגים > ברקציה פלוטונית

סלע המורכב משברים זוויתיים של סלעים פלוטוניים, כדוגמת פורפיר.
סוגים > ברקציה געשית

"ברקצית כיסוי" (מאנגלית pillow breccia) - סוג של סלע פירוקלסטי הנוצר בהתפרצות געשית, בה הלבה מפוצצת שברי סלע במהלך ההתפרצות ומלכדת אותם לתוכה תוך זרימה.
"ברקציה עצמית" (מאנגלית Autobrecciation) הוא תהליך שבו זרם הלבה מלכד לתוכו פיסות לבה שכמעט התמצקה משלב מוקדם יותר באותה ההתפרצות.
סוגים > חדירת גוף שמיימי

כאשר גוף שמיימי, כדוגמת שביט או אסטרואיד חודרים את האטמוספירה ופוגעים בפני כדור הארץ, שברי סלע המועפים עקב ההתנגשות עשויים להתלכד זה עם זה הודות לטמפרטורה הגבוהה, ותהליכים כימיים שונים.
סוגים > ברקציה הידרו-תרמית

באזורים בהם שכבת קרום כדור הארץ דקה במיוחד, תהליכים סייסמיים עשויים לגרום להיפערות בור מים רותחים לתוכו נופלים שברי סלעים. שברי הסלעים מתנגשים זה בזה בתוך המים הרותחים ובעזרת תהליכים כימיים שונים מתגבשים לברקציה.
אתל מאיירס

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1881 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  24 במאי 1960 (בגיל 78) קורנוול, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lillian Cochran 
 מקום לימודים:  בית הספר החדש לעיצוב ע"ש פרסונס 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  אסכולת אשקאן 
 הושפעה על ידי:  רוברט אנרי, Walter Satterlee, ויליאם מריט צ'ייס 
 בן או בת זוג:  ג'רום מאיירס (אוקטובר 1905–?) 
 צאצאים:  וירג'יניה ג'אנט מאייר 
 
מיי אתל קלינק מאיירס (באנגלית: Ethel Myers;‏ 1881–1960) הייתה אמנית ופסלת ריאליסטית בניו יורק, שהושפעה מאוד ביצירתה ממטרות אסכולת אשקאן ורוברט אנרי. הנציחה את חיי הלואר איסט סייד. התהילה הגדולה ביותר שלה הייתה בזכות פסלוני הברונזה והפסלונים הפיגורטיביים שלה.
ראשית חייה

מיי אתל קלינק (נקראה בהתחלה ליליאן קוקרן) בברוקלין שבניו יורק. אמה בת ה-20 כבר הייתה חולה בזמן לידתה ונפטרה כשאתל הייתה בת 4. גם אביה של אתל נפטר ולכן היא הפכה ליתומה. לימים אומצה על ידי מיכאל ואלפיאטה קלינק, זוג אמיד ששינה את שמה למיי אתל קלינק. היא קיבלה חינוך טוב בבתי ספר ציבוריים ופרטיים כאחד. אמה המאמצת הייתה זו שעודדה את אתל להתאמן בפסנתר בתקווה שהיא תהיה פסנתרנית קונצרטים.
"החלטתי שאני רוצה להיות ציירת. מעולם לא היה לי שום רעיון אחר. אז בשנה השנייה שלי בתיכון ניוארק עזבתי והלכתי לאקדמיה הלאומית בניו יורק. הם שלחו אותי לוולטר סטרלי, שהסטודיו שלו היה בבניין ימק"א הישן שמעבר לרחוב. אחרי כמה חודשים עשיתי את הבחינה באקדמיה ונכשלתי".
אתל למדה בבית הספר צ'ייס ובבית הספר לאמנות בניו יורק משנת 1898 עד 1904. היא ניצלה את ההזדמנות ללמוד אצל אנרי, שהשפיע רבות על קריירת האמנות המוקדמת שלה. בין האחרים שהשתתפה בשיעורים היו אדוארד הופר, גפורד ביאל וג'וזף סטלה. היא התוודעה באופן אישי עם הציירים ג'ורג' בנג'מין לוקס, ג'ון סלואן, ויליאם גלקנס, ארתור דייוויס, ארנסט לוסון ואלמר ליווינגסטון.