stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנחם ינקוביץ
בצה"ל

גויס לצה"ל בחודש אפריל 1950 ושירת בחיל ההנדסה. מדי פעם היה נקרא לשירות מילואים.
ערב מלחמת ששת הימים נקרא לשירות מילואים, ושימש כחובש פלוגתי. ביום השני לקרבות, כ"ז באייר ה'תשכ"ז (6 ביוני 1967), בקרב על ג'נין הוא פעל עם פלוגתו במשימת חילוץ צוותי טנקים שהיו נתונים להתקפות שריון וחיל רגלים ירדני. באותו קרב זינק פעמים מספר מהזחל"ם תחת אש מדויקת ויעילה ותוך חירוף נפש פנה לפצועים, חבש וטיפל בהם, הוא המשיך בפעולה זו עד שנפגע מטנק אויב - ונפל.
הניח אשה וילד,  בנפלו הייתה אשתו בהריון.
הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בעפולה ולאחר זמן הועבר לבית הקברות הצבאי בנתניה.
הנצחה והוקרה

צוין לשבח על ידי אלוף פיקוד הצפון על אומץ לב ומסירות למופת, מאוחר יותר הומר הצל"ש בעיטור המופת.
ב"ספר הגבורה" בהוצאת אגודת העיתונאים תל אביב וניצולי ברגן בלזן, תואר קרב הגבורה שלו. בחוברת "לזכרם" לזכר גיבורי עוצבת "ברק" בהוצאת חבריו לנשק ואף בחוברת "לוחמי ההנדסה בגבורתם" הונצח שמו. עמוד עליו ועל פרטים מחייו נמצא ב"תהילת נצח לבני נתניה שנפלו על משמרתם". כן הונצח שמו בספר "אנשי הפלדה".
מכתב ראונד רובין

ערך זה עוסק במכתב. אם התכוונתם לערך אחר, ראו .
מכתב ראונד רובין או מכתב חג המולד הוא מכתב, בדרך כלל מצורף לברכת חג המולד, שנשלח לנמענים רבים בסוף השנה שבה הכותב מתאר את אירועי השנה שחלו עליו ועל משפחתו. מכתבי ראונד רובין זכו ללעג רב, בעיקר מאת סיימון הוגארט, עיתונאי הגרדיאן ששם לקלון דוגמאות למכתבים שכאלו בטור שלו בעיתון. הוא גם כתב ספר: האוגר שאהב פוצ'יני שבעה חטאים מודרניים של מכתבי ראונד רובין של חג המולד.
מערות הגמדים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 מיקום:  פרנקוניה התחתית, גרמניהגרמניה
 קואורדינטות:  50°10′30″N 10°03′35″E﻿ / ﻿50.175°N 10.0597°E﻿ / 50.175; 10.0597
  (למפת בוואריה מוגדלת) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהמערות הגמדים(למפת בוואריה רגילה) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהמערות הגמדים
 
מערות הגמדים (בגרמנית: Wichtelhöhlen) הן סלעי אבן חול צבעוניים בגדלים שונים השוכנות בין באד קיסינגן לאויירדורף בעמק הזאלה הפרנקוני שבחבל פרנקוניה בגרמניה. המערות כיום הן אזור מוגן בשמורה האקולוגית רֵן (Rhön).
הסלעים נמצאים ליד כביש 287 בין באד קיסינגן לאויירדורף, במרחק של כקילומטר לערך מהעיר באד קיסינגן ובמקביל למגרש הגולף של העיר. אבן החול הוא מסלע אופייני לאזור פרנקוניה התחתית.
יצירת המערות וייחודן

במשך מאות ואלפי שנים התחפר אפיק נהר הזאלה, וכתוצאה מכך נוצרו סדקים בגדלים שונים בסלעים שהפכו למערות קטנות. לא ניתן לעבור דרך סדקים אלו בגלל היותם צרים. המערות כיום הן מרכיב נוף מוגן בקצה השמורה האקולוגית רֵן, והן משמשות כמקום מחסה לחיות בר בעונת החורף. הרשויות המקומיות לשמירת הטבע עורכות ביקורות תכופות במקום.
בתרבות

לפני כמאה שנה פיסל האומן מיכאל ארנולד פסלים של שני גמדים. הפסלים נעלמו מאז וכיום לא ידוע היכן הם. הסופר יוהאן נפומוק מילר כתב ב-1873 חמשיר על אותם גמדים.
האגדה טוענת שרק גמדים מסוגלים לעבור דרך הסדקים הצרים שבין הסלעים ושכל לילה היו הגמדים נפגשים כדי לטכס עצה ולהחליט החלטות חשובות. אגדה נוספת מספרת שבכל לילה באו הגמדים לבית טוחן החיטה כדי לעזור לו בעבודתו, הטוחן התעשר מאוד. יום אחד הוא כעס והעליב את הגמדים והם נעלמו לנצח ועל כן חזר הטוחן להיות עני מרוד כמו בעבר.
מפלי קארפיגלה

| --- | --- |
מראה אווירי
מראה אווירי
 מידע כללי
 מיקום:  בורקינה פאסו בורקינה פאסו
 נהר:  קומואה (Comoé)
 עונה שופעת:  כל השנה
 קואורדינטות:  10°43′20″N 4°49′20″W﻿ / ﻿10.722188°N 4.822115°W﻿ / 10.722188; -4.822115
  (למפת בורקינה פאסו מוגדלת) ואגאדוגו בובו-דיאולסו באנפורה ואיגויה פאדה נגורמה מאלי ניז'ר בנין טוגו גאנה חוף השנהבקארפיגלה(למפת בורקינה פאסו רגילה) ואגאדוגו בובו-דיאולסו באנפורה ואיגויה פאדה נגורמה מאלי ניז'ר בנין טוגו גאנה חוף השנהבקארפיגלה
מפלי קארפיגלה (בצרפתית: Cascades de Karfiguéla) הם סדרת מפלים לאורך נהר קומואה בדרום מערב בורקינה פאסו כ-12 ק"מ מצפון-מערב לעיר באנפורה. המפלים הם בין האתרים המתוירים ביותר בבורקינה פאסו.
מחוז קסקדס (Cascades) שפירושה המילולי הוא מפלים, נקרא על שם מפלי קארפיגלה.
הערות שוליים

↑  מידע על מפלי קארפיגלה מאתר globeholidays
מכתבו של מנחם מנדל

"מכתבו של מנחם מֶנְדֶל" הוא שיר של נתן אלתרמן, בו מתייחס המשורר למאורעות השואה באירופה, ופורסם במסגרת "הטור השביעי" בעיתון "דבר" ב-9 במרץ 1945. השיר פורסם לקראת סוף המלחמה, וקדמו לו שירים נוספים העוסקים בנושא, כשהבולט בהם הוא "מכל העמים".
בשיר מופיעה תגובתו של אלתרמן למשמע הבשורות המרות על גורל יהדות אירופה, וזאת שוזרת את אסונו של העם היהודי בדמויותיו המוכרות של הסופר היידי הידוע שלום עליכם. אלתרמן ניסח את השיר כמכתב אחרון או צוואה ששולח מנחם מנדל, גיבור ספרו של שלום עליכם, לאשתו שיינה שיינדל. בכך המשיך כביכול את מכתביו של מנחם מנדל לאשתו באותו סגנון אירוני שכתב שלום עליכם, אולם בהבדל מרכזי: אלתרמן המית ביצירתו את מנחם מנדל, והמת הוא המדבר בשיר ("כך הלכתי חיים כך שוכב אני מת, כי דמותי, כך אומרים, היא בת נצח"). הוא מוסיף ומספיד בשיר זה דמויות נוספות של שלום עליכם: "טוביה מת, ומת מוטל בן פייסי החזן... ועל שלג נח סטמפניו, קט ויחף... וגם טופ'לה נח, טו טו ריטו התם" (סטמפניו, גיבור הנובלה הנושאת שם זה, והילד טופל'ה טוטוריטו, גיבור הסיפורים "האולר" ו"הדגל").
בהספידו את הדמויות הספרותיות שזוהו כל כך עם יהודי מזרח אירופה, ביכה אלתרמן לא רק את רצח היהודים בשואה, אלא גם את חורבן תרבותם העשירה, בייחוד תרבות היידיש, כמו הספרות והשירה היידית העשירה, וכן הספיד את העיירה היהודית הישנה, השטעטל, על אורח חייה ואנשיה.
על פי מבקרת הספרות עינת יקיר, גם שפת השיר היא רבת משמעות. במותן של הדמויות, נכחדה גם היידיש, השפה שבה הן נוצרו, והן נבראו מחדש בצלם העברית. "בשירו של אלתרמן מדברים פתאום כולם עברית, והמעבר הזה אפשרי רק במחיר מותם".
בפרסום המקורי כלל השיר ארבעה עשר בתים, אולם בגרסה שפרסם אלתרמן כשאיגד מבחר משירי הטור השביעי בשנת 1948 השמיט את הבית העשירי וערך מספר תיקונים קלים.
לחן לשיר נכתב בידי משה וילנסקי.
שבעה מתוך בתי השיר הולחנו והוקלטו בשנת 1974 על ידי שלמה ארצי לאלבום "לכל החברים מהמסע מים אל ים", אלבום שהושפע ממלחמת יום הכיפורים.
הערות שוליים

↑  נתן אלתרמן, "מכל העמים", הארץ, 27 בנובמבר 1942
↑  עינת יקיר, נצחיים הם שחוקו ובכיו של העם, אתר בית אבי-חי.
| כתבי נתן אלתרמן |
| --- | --- | --- |
| ספרי שירה  (ושירים בולטים מתוכם) | כוכבים בחוץ (1938) (עוד חוזר הניגון • פגישה לאין קץ • האם השלישית) • שמחת עניים (1941) • שירי מכות מצרים (1944) • עיר היונה (1957) (ליל חניה) • חגיגת קיץ (1965) (שיר משמר) |  |
| משירי הטור השביעי | הלשון השוודית • מגש הכסף • מכל העמים • מכתבו של מנחם מנדל • מסביב למדורה • נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי • ניו פומבדיתא • עוד יסופר • על זאת • צריף בנגב |  |
| מחזות | פונדק הרוחות • כנרת כנרת • משפט פיתגורס • אסתר המלכה • ימי אור האחרונים |  |
| הבמה הקלה | לי-לה-לו • שוק המציאות • צץ וצצה |  |
| פזמונים ושירים נוספים | אל תיתנו להם רובים • אליפלט • זה היה בחנוכה • זמר שלוש התשובות • חנה'לה התבלבלה • כלניות • ליל חניה • ערב עירוני • קונצרטינה וגיטרה • שיר הסנדלר • שיר ערש |  |
| תרגומים | שלמה המלך ושלמי הסנדלר (תרגום ופזמונים) • בלדות ישנות ושירי עם סקוטיים • שייקספיר: יוליוס קיסר • אותלו • נשי וינדזור העליזות • מולייר: תעלולי סקפן • הקמצן • דון ז'ואן • החולה המדומה • ז'אן רסין: פדרה • ז'אן אנוי: אנטיגונה |  |
מיקשה סאבולצ'י

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1857 נירטורה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  17 ביוני 1915 (בגיל 57) בלטונפירד, הונגריה 
 שם לידה:  Weinstein Miksa 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 צאצאים:  בנצה סאבולצ'י, לאיוש סאבולצ'י 
 
מִיקְשָׁה סַאבּוֹלְצִ'י (במקור ויינשטיין, בהונגרית: Szabolcsi Miksa, נירטורה, הונגריה, 27 באוגוסט 1857 – בַּאלַטוֹנְפוּרֶד, 17 ביוני 1915) היה עיתונאי, ועורך עיתון הונגרי-יהודי, אחד מיוצרי העיתונות היהודית בהונגריה. אביהם של בנצה סאבולצ'י (1973-1897) היסטוריון של המוזיקה והאומנות, ושל לאיוש סאבולצ'י (1889-1943 ) סופר ועורך עיתון.
קריירה

תחילה למד לרבנות, אבל נמשך יותר לכתיבה עיתונאית. בסיום לימודיו, הפך למורה פרטי בבית משפחה יהודית עשירה בעיירה היידושאמשון. שם כתב כמה מאמרים לעיתון עברי ותרגם טקסטים עבריים להונגרית. בתחילת משפט עלילת טִיסַאֶסְלַר, כתבותיו שפורסמו על בעיתון "המפקח של דברצן" משכו את תשומת לבם של כמה עיתונים בבודפשט בירת הונגריה. הוא הפך לכתב מקומי שלהם ושלח דיווחים מפורטים במהלך כל המשפט. במאמריו הגן בלהט ובמאמרים נלהבים על היהודים בני דתו נגד האשמה של עלילת הדם, עד כדי שהעמיד בסכנה גם את חייו. חלק מן העיתונות האירופית התעדכנה על המקרה ועל מהלך המשפט על סמך מאמריו שפורסמו בפסטר לויד, עיתון שהופיע בבודפשט בשפה הגרמנית. בשנת 1884 ערך את היומון העברי היהודי "Jüdische Pester Zeitung", שהודפס באותיות עבריות ובשנת 1886 רכש כתב עת יהודי ושבועון חברתי בשם "שוויון", שאותו ערך עד מותו.
בשבועון שלו הביע את דעתו, כי אין להתייחס ליהדות כאל גזע, אלא כאל זרם דתי בהונגריה, אך בה בעת ניסה להפיץ את הרוח ההונגרית בחיי הדת של היהדות ההונגרית. סאבולצ'י עמד מאחורי ייסוד וארגון האגודה הספרותית היהודית-הונגרית שקמה עקב מאמציו הרבים. לאחר מותו בנו לאיוש סאבולצ'י לקח לידיו והמשיך את עריכת השבועון. מיקשה סאבולצ'י ערך וכתב חלקית את הספר בן שישה הכרכים בשם "תולדות היהודים"                 (1908-1909) שיצא לאור בהונגרית בשם "ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים" או בשמו המקורי דברי ימי ישראל, העיבוד להונגרית של ספרו המפורסם של היינריך (צבי) גרץ.
מיקשה סאבולצ'י הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
עבודות

היינריך גרץ, דברי ימי ישראל עריכה בהונגרית. Heinrich Graetz: A zsidók egyetemes története I–VI. Szerk. Szabolcsi Miksa. Budapest: Phönix Irodalmi Részvénytársaság. 1906–1908
לקריאה נוספת

יוז'ף סינייאי: חייהם ועבודותיהם של סופרים הונגרים. Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái XIII. (Steiner–Télfy). Budapest: Hornyánszky. 1909
ינו פינטר: תולדות הספרות ההונגריתPintér Jenő: A magyar irodalom története: tudományos rendszerezés Budapest, 1930–1941; 7. kötet: Bevezetés / Hírlapok, folyóiratok c. alfejezet (CD-ROM: Arcanum Kiadó)
הלקסיקון היהודי-הונגרי Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929
A zsidók egyetemes története (הו') – עיבוד להונגרית בשישה כרכים על ידי סאבולצ'י לסדרת הספרים של היינריך (צבי) גרץ דברי ימי ישראל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268772705171  GND: 1049701720  ISNI: 0000 0001 1000 5102  LCCN: n2012019645  VIAF: 98247321   WorldCat (עם VIAF): 98247321 
קברו של מיקשה סאבולצ'י ובנו לאיוש בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט, הונגריה
מושבת ירח

המחשה אמנותית של מושבת ירח כפי שהיא נראית בחזון נאס"א שפורסם באוקטובר 2005.
מושבת ירח היא יישוב של בני אדם המתקיים על הירח. בשלב זה מדובר בחזון טכנולוגי שטרם מומש וכמוטיב נפוץ בסוגת המדע הבדיוני.
מושבת ירח היא סוג של מושבת חלל, יישוב קבוע של בני אדם מחוץ לכדור הארץ, בחלל או על כל גוף פלנטרי אחר (כוכב לכת או ירח). כשהטכנולוגיה השתפרה והדאגה מפני יכולת ההישרדות של בני האדם על כדור הארץ הלכה וגברה, היו שהציעו לקדם את יישוב בני האדם בחלל כמטרה חשובה וניתנת להשגה. בשל קרבתו של הירח והזמינות הרבה של תצפיות על שטחים מוכרים בו כמו הרים ומישורים, הוא מועמד טוב להקמת מושבה מאוישת. ואולם, תוכנית אפולו, שהמחישה את האפשרות של מסע לירח, הראתה כי מחירו כה יקר ולפיכך הוסרה ההתלהבות מהקמת מושבת ירח. בין היתר הובהר כי דוגמאות הסלע מהירח דלות ביסודות קלים הדרושים לקיום תנאי חיים.
מרבית התומכים במושבות החלל, כמו אגודת מאדים, הסבו את תשומת הלב למאדים שיש בו סביבה דומה יותר לכדור הארץ, ואולם אחרים, כמו אגודת החלל הלאומית (האמריקנית) ואגודת הירח ממשיכים להאמין כי הירח הוא השלב ההגיוני הראשון. האפשרות של הפקת אנרגיה נקייה מהיתוך גרעיני של הליום 3 שייכרה על הירח, מצוטט על ידם כהצדקה כלכלית להקמת מושבה ירחית.
בנובמבר 2005 הודיעה סין על תוכניותיה לחקר הירח, לרבות משימה מאוישת בשנת 2017. גם ביפן מדברים כעת על תוכניות להקמת בסיס ירחי בשנת 2030.
לנאס"א יש כיום חזון ארוך טווח לחקר החלל, הכולל גם חזרה לירח. ב-2019 הכריזה נאס"א על "תוכנית ארטמיס" שכוונתה להנחית שוב אסטרונאוטים על הירח, ולהקים בה מושבה באזור הקוטב הדרומי בשנת 2024 למטרות מחקר, ושתהווה שער ליציאה למשימות חלל עמוק.
היסטוריה

הרעיון של הקמת מושבה על הירח נולד עוד לפני עידן החלל. קונסטנטין ציולקובסקי ואחרים הציעו את הצעד הזה. משנות החמישים של המאה העשרים, תוכננו עיצובים רבים בידי מדענים, מהנדסים ואחרים.
סופר המדע ארתור סי. קלארק הציע ב-1984 להקים מושבת ירח מרכיבים מתנפחים שיכוסו באבק הירח לצורך הגברת הבידוד. חללית שתורכב במסלול נמוך סביב כדור הארץ, תשוגר לעבר הירח. היא תנחת בים אימבריום, ליד הר פיטון, והאסטרונאוטים יתקינו את הרכיבים דמויי האיגלו כמו תורן רדיו מתנפח. הצעד הבא יהיה בניית מגדל קבוע גדול יותר; מטהר אוויר מבוסס אצות; כור כוח גרעיני לאספקת חשמל; ותותחים אלקטרומגנטיים כדי שיסייעו להם לשגר מטענים ודלק לכלי טיס בין כוכביים.
ב-1959, הציע ג'ון ריינהרט כי העיצוב הבטוח ביותר יהיה מבנה שיוכל לצוף באוקיינוס האבק. מכיוון שכאשר הוצע העיצוב הזה היה הירח מכוסה, לפי התאוריה, בשכבת אבק בעומק של קילומטר וחצי. המושבה אמורה להיות בצורת חצי כדור וצריח מכל צד. מגן מפני מיקרו-מטאוריטים יכסה את הבסיס.
פרויקט הורייזון הוצע במסגרת מחקר משנת 1959 שבחן את תוכנית הצבא האמריקני להקים מבצר על הירח ב-1967. ה.ה. קולי (Koelle) מהנדס טילים גרמני מהסוכנות לטילים בליסטיים של הצבא היה מנהל פרויקט הורייזון. נחיתה זו הייתה אמורה להתבצע באמצעות שני אסטרונאוטים חיילים ב-1965 ועובדי בניין נוספים היו אמורים להצטרף אליהם במספר רב של טיסות (61 טיסות של סאטורן 1 ו-88 טיסות של סאטרון 5). למוצב הזה היו אמורים להישלח גם 245 טונות של מטען.
היסטוריה > שלב המחקרים

מחקר פני הירח באמצעות חלליות החל ב-1959 כאשר משימת לונה 2 הסובייטית התרסקה אל פני הירח. באותה שנה שידרה החללית לונה 3 תמונות של הצד הנסתר של הירח, ובכך החלה סדרה בת עשר שנים של מחקרים בלתי מאוישים של הירח.
בתגובה לתוכנית הרוסית האגרסיבית הודיע נשיא ארצות הברית, ג'ון פ. קנדי, בשנת 1961 בנאום בפני הקונגרס האמריקני ב-25 במאי: "אני מאמין שאומה זו חייבת לקחת על עצמה מחויבות להשיג את המטרה, ולפיה לפני שהעשור הזה יסתיים, ינחת אדם על הירח וישוב בשלום לכדור הארץ." באותה שנה הודיעו המנהיגים הסובייטיים כי הם מתכוונים להנחית בני אדם על הירח ולהקים מושבת ירח.
בשנת 1962 הציעו ג'ון דהנייק (DeNike) וסטנלי זאן (Zahn) את הרעיון שלהם להקים בסיס תת-קרקעי בים השלווה. בסיס זה יהווה בית ל-21 בני אדם ברכיבים שיוצבו 5 מטרים מתחת לפני השטח, וכך תהיה להם הגנה יעילה בפני הקרינה כמו ההגנה שמספקת אטמוספירת כדור הארץ. הם מעדיפים אספקת חשמל מכורים גרעיניים משום שהם יעילים יותר מאשר קולטי שמש, והם גם מסייעים להתגבר על לילות הירח הארוכים. לצורך אספקת מערכות לקיום החיים, גם הם סבורים שממיר גזים מבוסס אצות יכול לסייע.
חקר מאויש של פני השטח של הירח החל בשנת 1968 כאשר החללית אפולו 8 הקיפה את הירח ועל סיפונה שלושה אסטרונאוטים. טיסה זו סיפקה לאנושות את המראה הישיר הראשון של הצד המרוחק. שנה לאחר מכן, נחתו שני אסטרונאוטים במשימת אפולו 11 על הירח והוכיחו את היכולת של בני אדם לטוס לירח, לבצע מחקרים מדעיים ולהחזיר דוגמאות חומרים.
משימות נוספות לירח המשיכו את שלב המחקרים הזה. משימת אפולו 12 נחתה ליד החללית סרווייר 3, והציגה יכולות נחיתה מדויקות. בשנה שלאחר מכן התרחש הכמעט אסון של אפולו 13, והחללית אפולו 14 הייתה המשימה האחרונה שבעקבותיה הוכנסו האסטרונאוטים לבידוד עם שובם לכדור הארץ. השימוש בכלי רכב קרקעיים מאוישים הודגם לראשונה במהלך משימת אפולו 15. ואילו אפולו 16 ביצעה את הנחיתה הראשונה באזורים הגבוהים והמחוספסים של הירח.
ואולם העניין הציבורי בחקר הירח, בקרב הציבור האמריקני החל לדעוך. משימת אפולו 17 הייתה משימת הירח המאוישת האחרונה, כאשר שלוש טיסות נוספות בוטלו בהוראת הנשיא ניקסון. ההתמקדות עברה למעבורת החלל ולמשימות מאוישות במסלול סביב כדור הארץ. בעקבות המגמה החדשה, החליטו גם הסובייטים למקד את האנרגיות שלהם לעבר בניית מערכת מעבורות תואמת, אף כי בשנות השבעים הם הספיקו עוד להנחית שני רכבים רובוטיים על הירח במסגרת תוכנית לונחוד, והביאו שלוש דוגמיות קרקע כחלק מתוכנית לונה. בסופו של דבר בשנת 1974 דעכה גם תוכנית הירח הסובייטית, שנתיים לאחר הנחיתה האמריקנית המאוישת האחרונה.
בעשורים הבאים דעך כמעט לחלוטין העניין בירח. רק מעט מדענים נלהבים תמכו בחזרה לירח. ואולם גילוי מימן בקטבי מאדים החיה את הוויכוחים. בנוסף נכנס לתמונה גורם חדש - הסינים שהבטיחו לשגר חלליות משלהם לירח.
בעקבות ההצהרות הסיניות הללו הודיע הנשיא בוש בשנת 2004 על תוכנית להחזרת הטיסות המאוישות לירח בשנת 2020. בעקבות הצהרתו זו החלה נאס"א בתכנון ארוך טווח הכולל בין היתר בניית מוצב ירחי כנקודת התחלה במסע למאדים.
בשנת 2018 נודע כי נאס"א מתכוונת לפתוח במכרזים לצורך מיזם זה אשר צפוי להתחיל לפעול בשנת 2025.
יתרונות וחסרונות

התומכים ביישוב החלל מצביעים על כך שלירח יש גם יתרונות וגם חסרונות כאתר למושבה כזו.
יתרונות וחסרונות > יתרונות

הצבת מושבה על גבי גוף טבעי מספק מקור בלתי נדלה של חומרים לבניה ולשימושים אחרים, לרבות הגנה מפני קרינה. האנרגיה הדרושה לבניין המבנים מחומרים מקומיים זולה בהרבה מאשר הבאתם מכדור הארץ. החומרים הללו גם יאפשרו לירח לשמש כאתר בנייה וכתחנת תדלוק לחלליות. כמה מהתומכים כוללים שימוש במתקני האצה חשמליים כדי לשגר עצמים מהירח ללא צורך בבניית טילי שיגור. בכל זאת, לירח יש כוח משיכה, דבר שגם עשוי לסייע לשמור על בריאות האסטרונאוטים, עם זאת, טרם נערכו מחקרים שיקבעו אם שישית מכוח המשיכה של כדור הארץ מספיקה למנוע בריחת סידן.
הירח הוא הגוף הגדול הקרוב ביותר לכדור הארץ. בעוד שאסטרואידים חולפים לעיתים בקרבה גדולה יותר, הירח נמצא תמיד במרחק של כ-384 אלף ק"מ. קרבה זו מספקת יתרונות למושבה מאוישת.
האנרגיה הנדרשת לשגר עצמים מכדור הארץ לירח נמוכה בהרבה מאשר לכוכבי הלכת והגופים האחרים במערכת השמש.
זמן המסע קצר יחסית. האסטרונאוטים של אפולו גמאו את המרחק בשלושה ימים. זמן טיסה קצר עשוי לאפשר העברה של אספקת חירום מכדור הארץ. במיוחד חשובה האפשרות הזו כאשר מדובר במושבה בודדת אשר אמצעים כמו בתי חולים יהיו לא כדאיים לבנייה בה. גם התקשורת הדו כיוונית עם הירח מתעכבת רק שניות ספורות (שנייה בכל כיוון) וכך יתאפשר קשר קול ווידאו. באשר לגופים אחרים במערכת השמש - העיכוב עשוי להגיע לדקות או שעות. גם נתון זה חשוב למושבה ראשונית, שבה תידרש עזרה רבה של כדור הארץ.
בצד הקרוב של הירח, כדור הארץ נראה גדול ואף פעם הוא אינו יורד מתחת לאופק, לעומת זאת, כאשר כדור הארץ נראה בשמי מאדים הוא לא יותר גדול מכוכב, כפי שכוכבי הלכת האחרים נראים מכדור הארץ. כתוצאה מכך, בני האדם החיים במושבה אנושית ירגישו פחות מרוחקים ומבודדים.
יתרונות וחסרונות > חסרונות

ישנם גם כמה חסרונות לירח כאתר להקמת מושבה מאוישת:
לילות הירח הארוכים עלולים לסכל את ההסתמכות על אנרגיית השמש. בנוסף, יהיה צורך לתכנן את המושבה כך שתוכל להתמודד עם שינויים קיצוניים בטמפרטורה בין היום והלילה. יש רק אזורים בודדים יוצאי דופן על הירח - ראשי הרים שבהם שורר אור נצחי, ואשר נמצאים בקרבת הקטבים. אזורים אחרים ליד הקטבים המוארים רוב הזמן, יכולים גם הם להתחבר כיצרנים לרשת החשמל. בנוסף לכך, ניתן להשתמש בתחנת כוח גרעינית, שלא צורכת אנרגיית אור ומפיקה אנרגיה טהורה.
בירח חסרים יסודות קלים (ונדיפים) הדרושים לחיים, אף כי יש עדויות לקיום מימן ליד שני הקטבים. יהיה צורך לייבא את היסודות הקלים הללו בסופו של דבר, קרוב לוודאי מכדור הארץ. הדבר יגביל את קצב הצמיחה של המושבה וישמור על תלותה בכדור הארץ. ואולם עלות ייצור החומרים הנדיפים יכולה לקטון אם השלב השלישי של הטילים המביאים את האספקה לירח יכלול ריכוז רב של חומרים נדיפים כמו גם סיבי פחמן ופלסטיקים שונים.
קיימת עדיין אי ודאות באשר לשאלה אם כוח המשיכה על הירח, שהוא רק שישית מזה של כדור הארץ, חזק דיו כדי למנוע השפעות קשות על בריאות האדם בטווח הארוך. חשיפה לחוסר משקל בתקופות של חודשים הוכחה כגורמת להחמרה במצב המערכות הפיזיולוגיות כמו אובדן מסת שרירים ועצמות. השפעות דומות מתרחשות בסביבות בעלות כוח משיכה נמוך החסרות אטמוספירה המספקת הגנה ובידוד מפני שינויי טמפרטורה קיצוניים וגורמות לכך שהתנאים על הירח יהיו דומים לאלו של הריק החללי.
מיקום המושבה

למיקום המושבה יש כמה שיקולים - הקרבה למקור אנרגיה, מים והעניין שיש בשטח המדובר.
קרבה למקור אנרגיה - בירח חסרה אנרגיה משום שמרבית הנקודות עליו חשופות לשמש שבועיים בחודש, לפיכך ההצעה היא להקים את המושבות בקרבת אזורים מוארים תמיד (יש על הירח אזורים כאלה משום שזווית הנטייה שלו פחות ממעלה אחת, לעומת זווית הנטייה של כדור הארץ 23 מעלות). פסגות גבוהות מאוד באזורי הקטבים מקבלות אור כל השנה, או לפחות תקופות ארוכות מאוד.
קרבה למקור מים - אם באמת יוכח קיומם של מרבצי מים במכתשים מוצלים תמיד ליד הקטבים, יהיה אפשר להשתמש בהם לצורכי המושבה ולחסוך הבאת מים יקרים מכדור הארץ.
עניין - ייתכן שיהיה מעניין להקים מצפה כוכבים בצד המרוחק של הירח, אך אז יהיו מפעיליו מנותקים מתקשורת עם כדור הארץ, אלא אם כן יבנו תשתית תקשורת ירחית לשם כך.
מושבת ירח במדע הבדיוני

הספר "עריצה היא הלבנה" של רוברט היינליין מתרחש ברובו על מושבת ירח ומתאר את מאבק התושבים לקבלת עצמאות מכדור הארץ (באופן המזכיר את מאבקה של ארצות הברית לעצמאות).
הספר "ארטמיס" של אנדי ויר מתרחש במושבת ירח ומתאר את החיים של הדור הראשון והשני במושבה כזאת על רקע מאבקי שליטה בכלכלה של המקום.
בסדרת הספרים המרחב של ג'יימס ס. א. קורי (ובסדרת הטלוויזיה המרחב שנעשתה על פי הספרים) קיימת מושבת ירח מפותחת שהיוותה את הצעד הראשון בהתיישבות בני אדם מחוץ לכדור הארץ.
הערות שוליים

↑  איתי נבו, מכון דוידסון, צעד ראשון בחזרה אל הירח, באתר ynet, 3 ביוני 2019
↑  פותחת מכרזים: נאס"א תתחיל לבנות "בסיס ירח" בשנה הבאה, באתר ynet, 24 באפריל 2018
מודול מתנפח רב קומתי של בתי מגורים ומעבדות על הירח.
המחשה אומנותית של השלבים הראשונים בבניית המושבה על הירח.
בסיס עתידני על הירח
מכת שמש (סרט, 2014)

| --- | --- |
 בימוי:  ניקיטה מיכאלקוב 
 הופק בידי:  לאוניד ורשצ'אגין 
 תסריט:  ולדימיר מויסיינקו, ניקיטה מיכאלקוב, אלכסנדר אדבשיאן 
 מוזיקה:  אדוארד ארטמייב 
 צילום:  ולדיסלב אופליאנץ 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  אולפני T3 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2014 
 משך הקרנה:  180 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 suncanica.rs/ru/
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכת שמש (ברוסית: Со́лнечный уда́р) הוא סרט עלילתי בבימויו של ניקיטה מיכלקוב, המבוסס על שתי יצירות של איוואן בונין - הסיפור "מכת שמש" (1925) ויומני 1918–1920 "ימים ארורים".
הקרנת הבכורה העולמית התקיימה ב-3 באוקטובר 2014 בבלגרד (סרביה), ברוסיה הבכורה התקיימה ב-4 באוקטובר 2014, הסרט יצא בהפצה נרחבת ב-9 באוקטובר 2014. הסרט שודר בטלוויזיה ב-4 בנובמבר 2014 בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. בשנת 2015 הוקרנה הגרסה המורחבת כסדרה בת חמישה פרקים.
הסרט היה מועמד מטעם רוסיה לפרס האוסקר בקטגוריה "הסרט הטוב ביותר בשפה זרה".
עלילה

הסרט מספר את ימיו האחרונים של רב החובל חסר הצבא של הצבא המובס של וראנגל במחנה הריכוז של האדומים בנובמבר 1920. מעת לעת מבקרים בו חזיונות של ניאוף ארוך שנים וחולף כשהיה סגן צעיר. עם זאת, הוא תוהה: "מי אשם במה שקרה לרוסיה?". רק העמסתו יחד עם כל שבויי המלחמה במחנה על דוברה מפסיקה את התייסרויותיו כאשר הוא מובל לאוצ'קוב. לאחר ההעמסה, האדומים, גוררים את הדוברה בספינה ישנה ומטביעים אותה.
שחקנים ודמויות

מרטינש קאליטה - פורוצ'יק
ויקטוריה סולובייבה - אלמונית
סרגיי קרפוב - יגורי
אנסטסיה אימאמובה - טטיאנה
סרגיי סרוב - באטיושקה
קסניה פופוביץ' - אוליה
אנדריי פופוביץ' - פטיה
אלכסנדר אוסטיוגוב - קצין הצי
ויטאלי קישצ'נקו - רוטמיסטר
דניס ואסילייב - סטודנט
אלכסנדר אדבאשיאן - צלם
אדוארד ארטמייב - עוזר הצלם
מקסים ביטיוקוב - טריגורין
מרים סחון - רוזליה זמליאצ'קה
סרגיי בצ'ורסקי - בלה קון
כריסטינה קירילובה - ליזונקה
אלכסיי דיאקין - גאורגי סרגייביץ'
נינה סיזובה - נאדנקה
מילוש ביקוביץ' - קוקה
הערות שוליים

↑  Сергей Сычёв (31 באוקטובר 2014). ""«СОЛНЕЧНЫЙ УДАР» НИКИТЫ МИХАЛКОВА ПОКАЖУТ НА КАНАЛЕ «РОССИЯ 1»"". Filmpro.ru. נבדק ב-17 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Фильм Михалкова «Солнечный удар» выдвинут от России на премию «Оскар»
| פרס נשר הזהב הרוסי לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 2003—2010 | קוקושקה (2003) • השיבה (2004) • 72 מטרים (2005) • הפלוגה התשיעית (2006) • האי (2007) • 12 (2008) • שדה פראי (2009) • המגונדרים (2010) |  |
| 2011—2020 | איך סיימתי את הקיץ (2011) • ילנה (2012) • הטיגר הלבן (2013) • אגדה מספר 17 (2014) • מכת שמש (2015) • אודות האהבה (2016) • גן עדן (2017) • סאליוט 7 (2018) • המלחמה של אנה (2019) • טקסט (2020) |  |
| 2021— | יומן המצור (2021) • מחליקיים של כסף (2022) • אדמונית (2023) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכת ערוב

.
מַכַּת עָרֹב בסיפור יציאת מצרים במקרא היא המכה הרביעית מבין עשר מכות מצרים. התיאור במקרא מתייחס ל"ערוב כבד" שמילא את בתי המצרים ואת אדמתם, ו"השחית" את כל הארץ.