stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טלאים (מלאכת יד)
הטלאה כחלק מהמאבק לאיכות הסביבה > קהילות מקוונות

כיוון שבמאה ה-20 פחות אימהות וסבתות העבירו את מסורת עשיית הקווילט לבנות שלהן, היה צורך בהקמת קבוצות וקהילות מקוונות ללימוד המלאכה. התפתחות הטכנולוגיה והדיגיטציה שינו את עולמם של יוצרי הקווילט. קהילה הפכה מילת המפתח לאינטראקציה, שיתוף ותמיכה בין יוצרי הקווילט. האומנים פיתחו נוכחות מקוונת ברשת, דרך הקמת אתרים והפצה של ניוזלטר. נעשה שימוש בכלים מקוונים כדי לקדם את האמנות, לחלוק ולשתף מידע, היסטוריה ושיטות עבודה, וללמד אחרים את האמנות.
האגודה הישראלית למעשה טלאים

האגודה הישראלית למעשה טלאים נוסדה בשנת 1992, כדי לקדם אמנות זו בארץ. חברות בה כ-340 חברות מכל רחבי הארץ העוסקות במלאכה כתחביב לשעות הפנאי, ולחלקן אמנות זו משמשת כמקצוע. פעילות האגודה מתמקדת במספר תחומים: קיום הרצאות, ארגון סדנאות, תערוכות והפקת עיתון. האגודה מפיקה אירועים כגון: תערוכות למטרות צדקה וכן מציגה יצירות של אומניות ישראליות בישראל ומחוצה לה. הנציגות הישראליות זכו בפרסים.
אומניות קווילט ישראליות

[דרושה הבהרה]
| שם האומנית | על האומנית |
| --- | --- |
בלה קפלן: משתתפת פעילה בתערוכות בישראל ובעולם ומתמחה בעיקר בצביעת בדים. בלה מקבלת השראה מהסביבה, מהטבע, משריפות ומלחמות. זכתה בפרסים רבים.
דנית רופא: מתמחה באמנות קווילט בשיטות מסורתיות, כדי לבטא רעיונות חדשניים.
חוה קציר: זכתה במקום ראשון בתערוכת "ניגודים" של האגודה הישראלית למעשה טלאים.
אריאלה ברין בינימיני: יצרה שיח פוליטי דרך עבודת הקווילטינג.
שולה ליס: כתבה מאמרים רבים בנושא עבודות הקווילטינג, זכתה בפרסים בישראל ומחוצה לה. זכתה בפרס "הרמן שטרוק" לאומנויות פלסטיות בחיפה, ובפרסים נוספים על תערוכות שהציגה בחיפה.
חגית מולגן: אמנית קווילט דתייה, המקשרת את עבודותיה לנושאים הלכתיים הנוגעים לנשים ובכך מביעה את דעותיה ותחושותיה לגביהן.
אסתר און: אמנית קווילט, מייצגת את ישראל במגוון תערוכות בינלאומיות לקווילט המסתובבות בעולם. עבודותיה של אסתר כוללות לרוב צורות גאומטריות שונות המרכיבות סיפור חזותי מופשט, מתגוררת במבשרת ציון.
ראו גם

ימי הביניים
גילדה
השפל הגדול
אמנות סיבים
מיחזור משביח לבגדים
רקמה (מלאכת יד)
זיגזג (מלאכת יד)
בורו (טקסטיל)
אמנות עכשווית בטלאים
איחוי (מלאכת יד)
לקריאה נוספת

Ealovega, T. Patchwork, Hong Kong, Reed International Books Limited, 1995
Lawther, G. The complete quilting course, London, Quantom publishing Ltd, 2001
Newbill,C,L. (Editor), Great American quilts, Oxmoor house, 1995
הערות שוליים

↑  Janet Wickell, How to Make No-Waste Flying Geese for Quilts, www.thesprucecrafts.com, ‏27 ביוני 2019
↑  Janet Wickell, Classic Nine-Patch Quilt Block Patterns, www.thesprucecrafts.com, ‏27 ביוני 2019
↑  The Quilting Bee, worldquilts.quiltstudy.org, ‏2017
↑  Double Wedding Ring Quilt Pattern: a History of Romance, www.womenfolk.com
↑  מה זה גילדה - מילון עברי עברי - מילוג, באתר milog.co.il
↑  Mending of tears in fabric {10 best methods including invisible mending}, SEW Guide (באנגלית)
↑  Daily Mail reporter, Women ditch clothes they've worn just seven times: Items being left on the shelf because buyer feels they've put on weight or they've bought them on a whim, DAILY MAIL, ‏10.6.2015 (באנגלית)
↑  Virginia Culver, Bonnie Leman dies; her quilting publication revived interest in the craft, The Denver Post, ‏2010-09-17 (באנגלית)
↑  American Patchwork & Quilting Magazine Subscription Discount, www.magazines.com (הקישור אינו פעיל)
↑  שוברים, באתר www.igm.org.il (הקישור אינו פעיל)
↑  Calendar, Academy of Quilting (הקישור אינו פעיל)
↑  אגודה ישראלית למעשה טלאים, באתר www.guidestar.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529546105171  BnF: cb11938193h (data)  LCCN: sh85098634  NKC: ph123992 
שמיכת טלאים, קווילט
ויקטוריו ד'אלסנדרו

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1984 (בן 40) בואנוס איירס ארגנטינה
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  דוגמן, זמר, שחקן
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקטוריו ד'אלסנדרו (בספרדית: Victorio D'Alessandro; נולד ב-11 במאי 1984) הוא שחקן, דוגמן ועורך דין ארגנטינאי, הידוע בעיקר בהשתתפותו בטלנובלות "כמעט מלאכים", "יורשי הנקמה" ו"אגרוף בלב".
ביוגרפיה

ויקטוריו נולד בשכונת וילה אורקיסה, בואנוס איירס בארגנטינה, האמצעי מבין שלושה אחים. בגיל 14 החל ללמוד תיאטרון ושיחק כדורגל במועדון הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס. בגיל 18 המשיך לעולם המשחק, ועסק בעיקר בתיאטרון מחתרתי.
בשנת 2009 סיים את לימודיו לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת המשטרה הפדרלית בבואנוס איירס.
קריירה

הוא התחיל את הקריירה בכך שעשה פרסומות לארגנטינה וח"ול, הוא דגמן בסוכנות RV MODELS ולמותג BROSS.
בשנת 2005 גילם את דמותו של פביאן בסדרה "פלורסיינטה".
בשנים 2008–2010 גילם את דמותו של לוקה פרנציני בסדרה "כמעט מלאכים".
בשנת 2011 גילם את דמותו של מיגל מורן בסדרה "יורשי הנקמה".
בשנת 2012 גילם את דמותו של סירו פונס בסדרה "Lus Unicos" וגילם את דמותו של סירו פונס.
בשנים 2012–2013 גילם את דמותו של רפאל ולאר בטלנובלה "Sos son mi hombre".
בשנים 2013–2014 גילם את דמותו של גידו בטלנובלה "Mis amigos de siempre".
בשנים 2014–2015 גילם את דמותו של חואקין אגווארו בטלנובלה "יום ולילה" לצד פקונדו ארנה, קנדלה וטראנו ומנואלה פאל
בשנת 2016 הנחה את טקס נבחרי הילדים של ארגנטינה לצד פרנקו משיני.
בשנת 2017 שיחק בטלנובלה "Heidi, Bienvenida a casa" ששודרה בניקלודיאון באמריקה הלטינית.
בשנים 2017–2018 שיחק בתור ד"ר סנטיאגו פלסיו לופז מדינה בטלנובלה "אגרוף בלב" לצד מריה דל סרו וסבסטיאן אסטבנז
בשנת 2020 גילם את ניקולס אלונסו בטלנובלה "מופרדים" ששודרה בערוץ 13. באותה שנה גילם את טוביאס בסדרת הדרמה המקסיקנית "משנות כיוון" שעלתה לשירות הסטרימינג נטפליקס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | La pelea de mi vida | פארה |  |
| 2018 | Los olvidados | נצ'ו |  |
| 2018 | Solo el amor | דני |  |
| 2019 | 4 metros | ג'ואקו |  |
| TBA | O+ | מני |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | פלורסיינטה | פביאן קאפר | טלנובלה; תפקיד אורח |
| 2007 | משפחת פיירו | גיירמו דיאז | טלנובלה; 17 פרקים |
| 2008 - 2010 | כמעט מלאכים | לוקה פרנצ'יני | טלנובלה; תפקיד ראשי (עונות 4-2) |
| 2011 - 2012 | יורשי הנקמה | מיגל מוראן | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2011 - 2012 | היחידים | סירו פונס | טלנובלה; תפקיד ראשי (2 עונות) |
| 2012 - 2013 | Sos mi hombre | רפאל וילאר מדינה | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2013 - 2014 | Mis amigos de siempre | גיידו אלארקון | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2014 - 2015 | יום ולילה | חואקין אגיירו | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2016 | Círculos | קוזמי | מיני-סדרה |
| 2017 | Heidi, bienvenida a casa | טוריביו "טורו" גרסיה לה-בלאנק | טלנובלה; תפקיד ראשי (עונה 1) |
| 2017 - 2018 | אגרוף בלב | ד"ר סנטיאגו פלסיו לופז מדינה | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2018 | 100 ימים | סנדרו "מאצ'ט" גונזלס | טלנובלה; 9 פרקים |
| 2019 | Secreto bien guardado | מרטין מולר | מיני-סדרה |
| 2019 | Derecho viejo | תומאס קראוס | מיני-סדרה |
| 2020 | מופרדים | ניקולס אלונסו | טלנובלה; תפקיד ראשי |
| 2020 | משנות כיוון | טוביאס | 3 פרקים |
| TBA | Cuba Libre | רנה ואלחו | מיני-סדרה עתידית בהפקה פורטוגזית |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Qué bueno que estés acá | פדרו |
| 2013, 2015, 2017, 2019 | el diario del peldo | קנטיליטה |
| 2014 | Los locos Grimaldi | לוקה |
| 2015 | Sangre gringa, en petit hotel porteño | מהגר איטלקי צעיר |
| 2016 | Filomena Marturano | הבן של פילומנה |
| 2017 | מופע האימים של רוקי | קרימינולוג |
| 2017 | Lo Prohibido | רולי |
| 2018 | Dulce pájaro de juventud | טום ג'וניור |
| 2018 - 2019 | Sugar | ויולטה |
| 2019 - 2020 | Constelaciones | רודריגו |
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | סרט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | ACA | Revelación Masculina | la pelea de mi vida | מועמד |
גילוח רגליים

אישה מגלחת את רגליה
גילוח רגליים היא פרקטיקה של הסרת שיער הרגליים באמצעות גילוח השיער עם תער או מכונת גילוח חשמלית, וכן באמצעות שעווה, קרמים להסרת שיער, מכשירי אפילציה או בהסרת שיער בלייזר. פרקטיקה זו נפוצה מאוד בקרב נשים בעולם המערבי, וכן אצל חלק מהגברים, בדגש על מפתחי גוף, רוכבי אופניים, שחיינים וחלק מהרצים.
לפי מגדר > נשים

במדינות מערביות, נשים רבות מגלחות את רגליהן, בעיקר מסיבות אסתטיות. פרקטיקה זו התפתחה במיוחד מאז תחילת המאה ה-20, בסביבות מלחמת העולם הראשונה, כאשר קווי המכפלת בשמלות נשים התקצרו, ובגדי ים של נשים הפכו לחושפניים יותר המציגים את כל רגליה של האישה. חלק מהנשים עשויות לגלח רק את השיער מתחת לברך – בהתאם לאורך סגנונות השמלות באופנה – בעוד אחרות מגלחות את כל הרגל. תדירות הגילוח משתנה גם כן, כאשר חלק מהנשים מגלחות את רגליהן מדי יום, ואחרות מגלחות רק בתחילת הקיץ, לקראת לבישת בגד ים. תערים מיוחדים, שונים בצורתם מאלה המשמשים גברים לגילוח הפנים, משמשים לעיתים קרובות נשים.
לפי מגדר > גברים

בקרב גברים מערביים, גילוח הרגליים נפוץ בעיקר אצל ספורטאים. הסרת שיער רגליים גברית בעת המודרנית הייתה קשורה תחילה לספורט, אם כי כיום היא נעשית גם מסיבות אסתטיות. לענפי ספורט כמו רכיבה על אופניים ושחייה, גברים החלו לגלח את רגליהם בסביבות תחילת המאה ה-20. רוב השחיינים הגברים, רוכבי האופניים המקצועיים, וחלק מהרוכבים הלא-מקצועיים מגלחים את רגליהם באופן קבוע.
בשחייה למרחקים ארוכים, ההשפעות של חיכוך השיער במים יכולות לגרום להבדל זמנים משמעותי במקצים של מעל 400 מטר. סיבות נוספות לכך שרוכבי אופניים מגלחים כוללות: ריפוי מהיר יותר וניקוי קל יותר של שפשופי כביש, פחות כאב במהלך עיסוי רגליים. ספורטאים רבים גם מגלחים את רגליהם או גופם כדי להקל על עיסוי טיפולי שהוא לעיתים קרובות חלק מתוכנית האימונים שלהם או תוכנית ההתאוששות לאחר מרוץ. הם עשויים גם לגלח את רגליהם אם הם מדביקים ציוד מגן עליהם כדי למנוע מהסרט למשוך בכאב את השיער בעת הסרתו. גילוח הרגליים נפוץ גם בקרב דוגמנים גברים ומפתחי גוף, מכיוון שזה מדגיש ומבליט את השרירים.
ראו גם

הסרת שיער ברגליים ובבית השחי על ידי נשים אמריקניות
דימוי גוף
הערות שוליים

↑  קשה להאמין, אבל חיים שלמים גילחנו רגליים לא נכון, באתר Sheee, ‏8 באוגוסט 2021
↑  מגלחים? סקר מקיף על הרגלי הטיפוח של הגבר הישראלי, באתר ‏מאקו‏, 7 במאי 2015
↑  Phil Edwards, How the beauty industry convinced women to shave their legs, Vox, ‏22 May 2015
1 2  Who decided women should shave their legs and underarms?, The Straight Dope, ‏6 February 1991
שוד ימי

.
דגל "רוג'ר העליז" (Jolly Roger), הסמל המזוהה ביותר עם שודדי הים בתרבות המודרנית.
שוד ימי או פיראטיות הוא שוד או פשע אלים אחר המתבצעים בלב הים, ולעיתים על חופיו.
לפי הערכות, נכון לשנת 2008 הפיראטים גורמים נזקים כספיים של בין 13 ל-16 מיליארד דולר לכלכלת העולם מדי שנה. תקיפות הפיראטים מתרחשות בעיקר באזורי מצר מלאקה, חופי סומליה ומפרץ גינאה.
העת העתיקה

השוד הימי היה בעיה קשה בתקופת האימפריה הרומית. ההיסטוריון היווני פלוטרכוס מספר על חומרת הבעיה בתיאורו את מצב הרפובליקה במאה ה־1 לפנה"ס:
כוחם של שודדי־הים צץ ועלה בראשונה בקיליקיה. בתחילה ערכו רק התקפות פתע, שאחריהן נסוגו אל המחבואים שלהם... אחר־כך, כשנסתכסכו הרומיים... במלחמות־בית, נשאר הים בלא שמירה ועובדה זו משכה את השודדים... עד שהופיעו לאור היום ולא התקיפו עוד את הספנים בלבד, אלא בזזו גם איים וערי־חוף. וכבר ירדו לאניותיהם אנשים עשירים ומיוחסים וגם נבוני דעת והיו באים ומתחברים אליהם, כאילו היה בשוד־הים משום כבוד ותפארת.
שודדי הים החזיקו בנמלים ועמדות תצפית מבוצרות. השירות הצבאי על אוניות המלך במלחמות מיתרידטס סיפק קברניטים מוכשרים, ספנים מובחרים וספינות מהירות. הצטיינותם ב"מלאכה" הגיעה לשיאה, כשהחזיקו בלמעלה מ־1,000 אוניות. את התרנים היו מצפים בזהב ואת כפות המשוטים בכסף. לאורך החופים היו עורכים משתאות עם מוזיקה רועשת, "כמתגאים ומתהדרים בפשעיהם". כ־400 ערים נכבשו על ידם, שהוכרחו לשלם להם כופר.
השודדים חטפו בדרך־כלל אנשים חשובים או עשירים, כשהחטיפות כללו גם התעללויות פיזיות ונפשיות. גם שרי־צבא נחטפו ובהם גם יוליוס קיסר בעצמו, לפני הפיכתו לשליט האימפריה. קיסר שוחרר לאחר 38 ימים בשבי, תמורת תשלום כופר נפש.
אבל הבעיה לא נגעה לאליטה בלבד, אלא השפיעה ישירות על הכלכלה של הים התיכון: ”על כל הים התיכון פשטו ציי הפיראטים, עד שפסקו האניות מלהפליג והושבת כל מסחר.” המחסור במזון ברומא והחשש לרעב כבד, הביאו לפעולות חירום ומינויו של פומפיוס למפקד המלחמה בפיראטים. לרשותו הועמדו 500 אניות ו־120 אלף חיילים רגלים. לאחר שלושה חודשים חוסלו ציי הפיראטים, כאשר את הנכנעים יישב פומפיוס עם משפחותיהם בערים וכפרים שנחרבו או ננטשו בזמן המלחמה. בתהלוכת הניצחון ברומא, נישאו כתובות שהודיעו את שמות העמים שהוכנעו ובהם "כל הפיראטים שביבשה ובים", כאשר "מאניות הפיראטים נתפסו שמונה מאות שודדים ". מנהיגי הפיראטים השבויים הובלו בתהלוכה, שציינה את פתרונה, הזמני, של בעיית השוד הימי.
ימי הביניים עד העת החדשה > ויקינגים

הוויקינגים היו יורדי ים, ברובם שבטים צפון-גרמאניים דוברי נורדית עתיקה שמקורם בסקנדינביה. הם נהגו לערוך פשיטות על חופי צפון אירופה, מערב אירופה והאיים הבריטיים, כמו גם לאורך הנהרות במזרח אירופה עד לים הכספי, מסוף המאה ה-8 עד המאה ה-11.
יעילותם וכיבושיהם נודעו ברחבי אירופה והם הפכו לאימת חופיה המערביים של היבשת. במקביל לכישורי הלחימה שלהם היו הוויקינגים ידועים גם כסוחרים ומתיישבים. הם התיישבו בארצות זרות והיו סוחרים ובעלי מלאכה.
התקופה הוויקינגית החלה בזמן הפשיטות הראשונות, בשלהי המאה השמינית, ונמשכה עד כיבוש ממלכת אנגליה על ידי "ויליאם הכובש", מלך הנורמנים. את התקופה הזו, של התפשטות ונדידת שבטים צפון-גרמאניים מסקנדינביה, ניתן לראות כשלב מאוחר יותר של נדידת השבטים הגרמאניים, הסלאבים ואחרים, שהתרחשה בין המאה הרביעית למאה התשיעית לספירה.
כלי השיט העיקרי של הוויקינגים היה הספינה הארוכה. הדגם דומה לגליאה עם הבדל משמעותי אחד: הספינה הארוכה התאימה למסע ארוך באוקיינוס. ספינותיהם הארוכות באופן בולט היו בנויות בעיקר מעץ אלון וכללו 40–60 חותרים. לכל ספינה היה תורן בודד ועליו מפרש מרובע, ודפנותיה היו מכוסות מגנים. כל ספינה הייתה זוויתית בשני צדיה כך שיכלה לנוע קדימה ואחורה מבלי להסתובב.
הוויקינגים היו עורכים את פשיטותיהם עם בוקר מן הים על יישובים לחופי אירופה, הם נהגו לבזוז אותם ואחר להעלותם באש. בטרם היה מגיע כוח סיוע להגן על היישוב, כבר היו הוויקינגים מפליגים אל לב הים בספינותיהם. הציים הוויקינגיים לא היו גדולים, אך היות שלמדינות באירופה המערבית לא היו ציי מלחמה שיכלו להילחם בהם, כוחו של הצי הוויקינגי היה כה גדול, עד שאפילו האימפריה הביזנטית סבלה מהם.
במהלך השנים התפלגו השבטים הוויקינגיים ללאומים שונים ובימינו צאצאיהם חיים בדנמרק, בשוודיה, בנורווגיה ובאיסלנד; הדבר בא לידי ביטוי בין השאר, בהבדלים הלשוניים בין שפות הארצות שמקור כולן בנורדית העתיקה. כמו כן, שיעור ניכר מהאוכלוסייה של בריטניה, בלארוס, אוקראינה, מזרח אירלנד וצפון צרפת הוא בעל שורשים ויקינגיים.
ימי הביניים עד העת החדשה > שודדי ים ברברים

במשך מאות שנים, הסתמכו ספינות גדולות בים התיכון על עבדי ספינות משוטים אירופאים שסופקו על ידי סוחרי עבדים עות'מאניים וברבריים. שודדי ים ברברים או הַקוֹרְסָארִים הַבֶּרְבֶּרִים היו שודדי־ים, מוסלמים ברובם, שפעלו מהחוף הברברי - אזור צפון אפריקה, ובמיוחד מתוניסיה, טריפוליטניה ואלג'יריה. המטרה העיקרית של התקפותיהם היה לקיחת שבויים לשם שעבודם ומכירתם בשווקי העבדים באימפריה העות'מאנית ובמדינות ערב.
העבדים שנתפסו היו ממוצאים שונים ומדתות שונות כולל נוצרים, יהודים ומוסלמים. תחום פעילות המרכזי היה מערב הים התיכון, אבל פשיטות הברברים היו גם צפונה לאורך האוקיינוס האלטנטי עד אזור איסלנד. השודדים הברברים פשטו על ספינות מסחר ובנוסף גם על כפרים ועיירות חוף, בעיקר באיטליה, צרפת, ספרד ופורטוגל אבל גם האיים הבריטיים, הולנד ואיסלנד.
בין המאות ה-16 וה-19 נתפסו מאות אלפי אירופאים על ידי שודדי ים ברברים ונמכרו כעבדים בצפון אפריקה ובאימפריה העות'מאנית. פשיטות עבדים אלו נערכו בעיקר על ידי ערבים וברברים ולא על ידי טורקים עות'מאנים. עם זאת, במהלך שיא סחר העבדים של ברברים במאות ה-16, ה-17 וה-18, מדינות ברבריות היו כפופות לסמכות השיפוט העות'מאנית, ולמעט מרוקו, נשלטו על ידי פאשה עות'מאנית. בעוד שרוב פשיטות העבדים התרחשו במערב הים התיכון, חלק מהפושטים שדדו עד אזורים צפוניים כמו אירלנד, איי פארו ואיסלנד. חוקרים מעריכים, כי מהמאה ה־16 ועד המאה ה־19 שבו הקורסארים ומכרו לעבדות בין 800,000 ל־1,250,000 איש. הרפובליקות הימיות של איטליה אשר ראו את הים התיכון כנחלתן, נלחמו בפיראטיות, וכן נלחם בה גם הצי האפיפיורי.
ימי הביניים עד העת החדשה > שודדי ים מערביים

בין המאה ה-16 למאה ה-18 החל תור הזהב של הפיראטים.
ניתן לסווג את הפיראטים באותה תקופה לשתי קבוצות:
פיראטים "אמיתיים" - שודדים, בוזזים והורגים בניגוד לחוק, ולכן נרדפו בידי השלטונות.
פריבטיר (Privateer) - פיראטים בעלי רישיונות מבתי המלוכה לתקיפת ספינות אויב בלבד. רבים מהם היו שודדי הים הקאריביים. הם אחזו בידיהם מסמך בשם "Letter of Marque", שהיה רישיון מרשות השלטון לתקיפת ספינות אויב בלבד. פיראטים אלו החלו להופיע החל מהמאה ה־16 ועד המאה ה־18.
בפועל, שני סוגי שודדי הים ביצעו פשעים באזורים בהם לא היה להם אישור סמכותי. אולם שודדי הים בעלי רישיון נחשבו לאנשים "טובים", בעלי מטרה, ונרדפו פחות על ידי הממשל. כך למשל פעל פרנסיס דרייק (1542–1596) תחת חסות המלכה אליזבת הראשונה נגד ספינות ספרדיות, ועל כך זכה בתואר אבירות. פיראטים מפורסמים נוספים הם שחור הזקן, שנהרג בקרב עם אוניית הצי המלכותי הבריטי ב־1718, וקפטן ויליאם קיד, שנשכר בידי ויליאם השלישי כדי לתפוס פיראטים, אך הפך בעצמו לפיראט. ישנם הטוענים עד היום שזוהי עלילה בלבד, טענה שהשמיע קיד עצמו בעת הוצאתו להורג בתלייה.
בתקופת האינקווזיציה בספרד היהודים היו חלק משודדי הים ונקמו בספרדים בתקיפותיהם נגד הצי הספרדי.
מאמצע המאה ה־18 ניסתה בריטניה לדכא את השוד הימי על ידי החרמת הפיראטים וחקיקת חוקים נוקשים. היא החלה בבניית צי אוניות ענק  כדי להשמידם. פעולה זו הייתה קרש קפיצה לכינון האימפריה הבריטית.
ימי הביניים עד העת החדשה > בוקאנירים

"בוקאנירים" (צרפתית: בוקאן – גריל לייבוש בשר) היו שודדי ים שחיו באמריקה, בעיקר באיים הקריביים שהיו באותה תקופה מוקד להרפתקנים, חיילים שננטשו על ידי מדינותיהם ופושעים לשעבר.
הבוקאנירים עסקו בחיתוך בשר אותו גנבו ממטעי הספרדיים באזור ההיספניולה, ובייבושו בטכניקה אינדיאנית של שבט אראוואק. מדי פעם הם פלשו לספינות ובזזו אותן. בעקבות השמדת הבקר והצאן על ידי הספרדים, הבוקאנירים נדחקו לעיסוק בשוד ימי באופן קבוע.
הבוקאנירים היו בני לאומים שונים שהתאגדו לשם שוד הספינות הספרדיות, שהעבירו לספרד את העושר שנגזל מדרום אמריקה וממרכזה. אחד הבסיסים הנודעים של שודדי הים הקאריבים היה באי התוכים, מקום ששימש כהשראה לספר אי המטמון.
ווקוו

הווקוו (Wokou) היו שודדי ים ממזרח אסיה, שפעלו במשך כ־300 שנים, והחלו להופיע לאחר קרב המאג'אפהיטים (Majapahit) במהלכו נסוג מונגול יואן (Mongol Yuan) עקב בגידה של אחד מבני בריתו.
הפיראטים החזקים ביותר באסיה בתקופה זו היו פירטים סינים. זינג אי (Zheng Yi) ואשתו סו זינג אי (Zheng Yi Sao), "מלכת הפירטים" אשר פעלו בתקופת שושלת צ'ינג, היו ידועים כמאיימים במיוחד. כאשר מת בעלה המשיכה סו זינג אי לשלוט על ספינותיו. סו הצליחה לכופף את הממשלה לטובתה ובעקבות כך הגדילה את עושרה. לבסוף, הממשלה העניקה לה חנינה בתמורה לכך שתפסיק את העיסוק בפיראטיות.
שודדי הים הברברים

שודדי ים ברברים פעלו בים התיכון (בעיקר במרוקו ובאלג'יריה) כנגד ספינות נוצריות. נגדם לחמו ספינות פיראטיות נוצריות, בעיקר תחת אבירי מסדר סנט ג'ון, שפעלו באי מלטה.
העימות החל ממניעים דתיים, אך משנחלשה האימפריה העות'מאנית השוד הימי התבצע בעיקר עבור רווח אישי של הפיראטים.
לאחר שארצות הברית הפכה למדינה עצמאית בעקבות הסכם פריז וכבר לא הייתה תחת הגנת בריטניה, החלו הברברים לתקוף את ספינותיה. בתקופת הנשיא ג'פרסון, הוחלט לשלם לשודדי ים אלו חמישית מהסכום המסוכם של שני מיליון דולר. בתגובה לתשלום החלקי, צר יוסוף קרמנלי (הפאשא של טריפוליטניה־לוב) על הקונסוליה האמריקנית. ארצות הברית ראתה בצעד זה הכרזת למלחמה והגבילה את צי יוסוף לאזור הנמל בלבד.
שודדות ים

אף על פי ששוד ימי תמיד היה בעיקר עיסוק של גברים, יש טיעונים שהיו מספר נשים שעשו לעצמן שם בתור שודדות ים, הקיום של חלק גדול מהן מוטל בספק היות שהן מופיעות בתיעוד אחד או שניים, שלעיתים נכתבו שנים רבות אחרי מותן. נשים בתחום חוו אפליה גדולה, גם ביכולתן להתקבל לשורות השודדים, וגם בענישה מוגברת, מכיוון שעיסוק של נשים בפשיעה נתפש ברבות המקרים לדבר מזעזע במיוחד. רבות מהפיראטיות הידועות התחזו לגברים, לפחות בשלבים ההתחלתיים של פעילותן. היו אף כאלה שכלל לא זיהו את עצמן כנשים, למשל במקרים של אן בוני ושותפתה מרי ריד במאה ה־18, ושרלוט דה ברי במאה ה־17.
שודדות ים מפורסמות אחרות הן צ'ינג שי, שודדת ים סינית מהמאה ה־18, שהתחילה דרכה כזונה, נישאה לשודד ים, וירשה את תפקידו לאחר שמת. בשיאה, פקדה על צי של יותר מ־1,500 ספינות ו־80,000 מלחים; רייצ'ל וול האמריקאית, מסוף המאה ה־18, שהוצאה להורג במסצ'וסטס (האישה האחרונה שהוצאה שם להורג); סיידי העז (Sadie the Goat), אמריקאית שפעלה במאה ה־19, שהייתה ידועה גם כ"מלכת החופים", אשר שמה יצא לפניה בגלל אכזריותה ודרכיה האלימות; ז'אן דה קליסון, או "הלביאה מברטאן", שפעלה במאה ה־14, התחילה את פעילותה הימית לאחר שבמסגרת מלחמות אנגליה־צרפת, בעלה הוצא להורג כבוגד, והיא רצתה לנקום במלוכה הצרפתית. היא קנתה שלוש ספינות עמן סיירה בתעלת למאנש, וערפה את ראשי כל האצילים הצרפתיים שתפסה. בניגוד לשודדות אחרות, דה קליסון הצליחה לפרוש בשקט, ואפילו נישאה בשנית לאציל אנגלי.
מלחמות המעצמות נגד שודדי הים

בסוף המאה ה-18 הבינו המעצמות העולמיות כמו האימפריה הבריטית, כי פעילותם הלא חוקית של שודדי הים מסכנת אותם ומזיקה לכלכלתן, ולכן החליטו להילחם בתופעה. ביוזמה של ארצות הברית, ובפעולות מתואמות עם הצי הבריטי והצרפתי הושמדו ספינות הפירטים ומבצריהם בצפון אפריקה. עונשי מוות בתלייה הוטלו על פורעי החוק, ושותפיהם והוסר האיום מעל הנוסעים בים.
עבודתו של הכלכלן המוסדי דאגלס נורת' זוכה פרס נובל לכלכלה התמקדה בתרומה של הסרת חסמי סחר כמו הפחתת עלות עסקה לכלכלה העולמית. אחד החסמים האלה היה הפיראטיות שייקרה את הסחר העולמי באוניות.
האימפריה הבריטית ולאחר מכן ארצות הברית החזיקו בציים גדולים המשייטים באוקיינוסים ונאבקים עד היום בפירטיות ואיומים אחרים (כמו טרור) על קווי ספנות וזאת כדי לשמר את הסחר העולמי בסחורות.
במאה ה-21

גם בימינו קיימים פיראטים. הם נמצאים באזורים נידחים יחסית כמו אזור מזרח אסיה, אליהם הרשויות מתקשות להגיע. בתחילת המאה ה־21 החל שוד ימי לחופי סומליה באזור קרן אפריקה ומפרץ עדן בעקבות קריסת השלטון המרכזי במדינה במהלך מלחמת האזרחים בסומליה. מספר רב של אוניות מסוגים שונים הותקפו בידי סירות מהירות של סומאלים חמושים בנשק קל וטילי נ"ט, וחלקם אף נפלו בידיהם.
גם במצר מלאקה נפוץ השוד הימי.
בחוק העונשין הישראלי (סעיף 169) העושה מעשה של שוד ים או הקשור לשוד ים או כיוצא בו, דינו - מאסר עשרים שנים.
בתרבות המודרנית

בימינו, אומץ על ידי הקולנוע הדגל של "רוג'ר העליז", דגל הגולגולת עם שתי העצמות בצורת X, בהדפס שחור לבן או אדום לבן. רוג'ר (Roger) הוא ביטוי גס המתאר מערכת יחסים בלתי הולמת עם אישה, בו החלו להשתמש משנת 1711. בפועל, שודדי הים לא תמיד הפליגו עם דגל ובמקרים שבהם היה להם דגל, הוא לא היה מחויב להיות בצבע שחור לבן עם גולגולת. לעומתם, סוחרים רבים הרימו את דגל האות W, המסמל מחלה בספינה, כדי להרתיע שודדי ים (בניגוד לדגל האות Q אשר מסמל ספינה בריאה).
בין השנים 2017-2003 יצאו חמשת סרטי שודדי הקאריביים של הבמאים גור ורבינסקי ורוב מארשל ובכיכובו של ג'וני דפ. הסרטים עוסקים בחבורת שודדי ים באזור האיים הקאריביים ומאבקם בשלטון הבריטי, ועל סיפורי מיתולוגיה ואגדות פיראטיות.
בשנת 2013 יצא לאקרנים סרטו של הבמאי פול גרינגראס, קפטן פיליפס המתאר את סיפור חטיפתה של הספינה האמריקאית, מרסק אלבאמה, על ידי פירטים סומאליים בשנת 2009.
בדת הפרודית כת מפלצת הספגטי המעופפת, יש לאלמנט הפיראט נוכחות משמעותית. בין היתר, נטען בה כי יש קשר בין הירידה במספר הפיראטים, לבין התחממות גלובלית, וכן בגדי הפיראט המסורתיים נחשבים ללבוש הדתי ההולם.
ראו גם

שודדי הים הקאריביים
פריבטיר
שודדי ים יהודים
שוד ימי לחופי סומליה
שוד ימי במצר מלאקה
יום דבר כמו פיראט
שוד דרכים
הערות שוליים

↑  רוני בר, פריז, פיראט בסירת מנוע, באתר nrg‏, 22 באפריל 2008
↑  פלוטרכוס, חיי אישים: אנשי רומי, פומפיוס, פרק כ"ד
↑  פלוטרכוס, חיי אישים: אנשי רומי, קיסר, פרקים א'-ב'
↑  סויטוניוס, חיי שנים־עשר הקיסרים, יוליוס האלוהי, פסקה 4; פסקה 74
↑  פלוטרכוס, חיי אישים: אנשי רומי, פומפיוס, פרק כ"ה.
↑  פלוטרכוס, חיי אישים: אנשי רומי, פומפיוס, פרק כ"ו
↑  פלוטרכוס, חיי אישים: אנשי רומי, פומפיוס, פרק כ"ח
↑  פלוטרכוס, חיי אישים: אנשי רומי, פומפיוס, פרק מ"ה.
↑  Robert Davis, British Slaves on the Barbary Coast, BBC, 2011-02-17
↑  "When Europeans were slaves: Research suggests white slavery was much more common than previously believed". אורכב מ-המקור ב-25 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC - History - British History in depth: British Slaves on the Barbary Coast". www.bbc.co.uk.
↑  Davis,
Robert. "British Slaves on the Barbary Coast". bbc.co.uk.
↑  Booty: Girl Pirates on the High Seas, Sara Lorimer, Chronicle Books, 2002
↑  ענת בלזברג, גלילאו צעיר, הפיראטים: מפליגים בדמיון, באתר ynet, 13 באוגוסט 2005
↑  סוכנויות הידיעות, האונייה החטופה מול סומליה: איש צוות מת, באתר nrg‏, 28 בספטמבר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, ספינת מלחמה הודית חיסלה סירת פיראטים, באתר nrg‏, 19 בנובמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544595405171  BnF: cb12319293q (data)  GND: 4128013-1  LCCN: sh2006001424  NDL: 00564695  NKC: ph124077 
התפשטות הוויקינגים
קורסאר סָרָצֶנִי (שודד ים ברברי). ציור מאת פייר פרנצ'סקו מוֹלָה, 1650.
עבדים אירופאים באלג'יר (אנ') ציור מאת קפטן וולטר קרוקר, 1815
הפיראט אדוארד טיץ', המכונה שחור הזקן, אחד הפיראטים המפורסמים ביותר בעת החדשה. (תמונה מ־1734).
ח'יר א־דין ברברוסה
אורוץ' ברברוסה
קריקטורה סטריאוטיפית של שודדי ים, כפי שנראית ומוצגת באנימות, סרטי קולנוע וציורי אמנות או קומיקס רבים: רטייה המסתירה את עין שמאל הכרותה, עגילים, זקן מלא (לרוב שחור, אפור או כתום), רגל עץ תותבת, וו (hook) ביד גידמת, חרב ביד שמאלית, כובע שחור בעל שתי פינות מקושט בג'ולי רוג'ר, חגורה, חולצה של הצי המלכותי הבריטי ותוכי מדבר על הכתף