stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המרדה
ישראל > פסיקה

באופן כללי נמנעה המדינה מלהגיש כתבי אישום על עבירת המרדה. מדיניות זאת השתנתה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
היקף עבירת ההמרדה נדון על ידי בית המשפט העליון בדיון על פרסום של בנימין זאב כהנא שקרא להפציץ את אום אל-פחם בתגובה על הפיגוע של ליל הקילשונים שבוצע בידי ערבים ישראליים. בערעור בבית המשפט העליון זוכה כהנא מאשמת המרדה ברב דעות אולם בדיון נוסף הוא הורשע על ידי חמישה שופטים, כנגד דעתם החולקת של אהרן ברק ויעקב טירקל. בפסק הדין נדונו שני נושאים עיקריים:
בניגוד לדיון הראשון בו סברו השופטים אהרן ברק ואליעזר גולדברג שעבירת ההמרדה מוגבלת להגנה על מבנה המשטר הדמוקרטי ויציבותו, בדיון הנוסף סברו רוב השופטים שהעבירה נועדה להגן גם על ערכים אחרים של החברה.
רוב השופטים (אהרן ברק, תיאודור אור, שלמה לוין ויעקב טירקל) סברו שכדי להרשיע בהמרדה יש צורך שלמעשה ההמרדה יהיה פוטנציאל להצליח.
מקרה נוסף בו עלה נושא ההמרדה לדיון בפני בית המשפט העליון היה בשאלה האם דבק קלון במשה פייגלין אשר הורשע בהמרדה במסגרת פעילותו בזו ארצנו. בסוגיה זו סברו השופטים טובה שטרסברג-כהן, אהרן ברק, אילה פרוקצ'יה ודורית ביניש שיש בעבירה קלון, בעוד השופטים יעקב טירקל, דליה דורנר ואדמונד לוי סברו שבפייגלין לא דבק קלון.
בעבירת המרדה הורשע גם אדם שתכנן לזרוק ראש של חזיר להר הבית בעת תפילה וכן הורשעו גם שי מלכה ואריאל ונגרובר שארגנו פעילות נגד תוכנית ההתנתקות. בתחילה הם זוכו בבית המשפט השלום בטענה של הגנה מן הצדק ואכיפה בררנית, אולם הזיכוי בוטל על ידי בית המשפט המחוזי.
באופן כללי, מקובל בנושא ההמרדה, כמו בעבירות אחרות המגבילות את חופש הביטוי שיש לעשות שימוש מצומצם בעבירת ההמרדה. כך למשל זוכו מחמת הספק אנשים שתלו בשפרעם שלטים עם הכיתוב "ישמח צדיק כי חזה נקם" שקראו למיצוי הדין עם מבצעי הלינץ' בעדן נתן זאדה, לאור חשיבות עקרון חופש הביטוי וזוכה פעיל הימין טירן פולק לאחר שהשופטת קבעה שהתבטאותו לא עולה כדי המרדה.
כתבי אישום על המרדה הוגשו גם כנגד ערבים.
ישראל > ביקורת

כנגד עבירת ההמרדה הוטחה ביקורת. למשל, השופט אליעזר ריבלין כתב על "אי הנוחות הטבועה בעבירות ההמרדה" ו"ספק אם עבירת ההמרדה אצלנו מעניקה משקל מספיק לחופש הביטוי". השופט אהרן ברק כתב:
ניסוחה של העבירה עמום מדי וגבולותיה רחבים מדי. היא משקפת תפיסת עולם שאינה דמוקרטית. היא תואמת שלטון מנדטורי, שאינו שלטונו של העם, על ידי העם, למען העם. היא אינה מעניקה משקל מספיק לחופש הביטוי.
מרדכי קרמניצר וחאלד גנאים כתבו נייר עמדה של המכון הישראלי לדמוקרטיה הקורא לבטל את סעיף ההמרדה ולהמירו באיסורים מוגבלים קונקרטיים.
לעומת זאת, השופטת אילה פרוקצ'יה כתבה על הקלון שדבק במי שהורשע בהמרדה:
הפרת חוק שתכליתה לפגוע ביסודות השיטה הדמוקרטית, והמכוונת לפגוע בשלטון החוק, בשלום הציבור וביציבות השלטונית במסגרת תשתית ממשל דמוקרטי היא עבירה שיש עמה קלון. מעשה המבקש להכתיב מהלכי שלטון באמצעי המרדה הנוגדים את החוק סותר את גרעינו העמוק של הרעיון הדמוקרטי וההליך הדמוקרטי. ההליך הדמוקרטי איננו רק שיטת ממשל. הוא מבטא מערכת נורמטיבית-ערכית כוללת. פגיעה בהליך זה אגב הפרת חוק חותרת, איפוא, לא רק תחת שיטת הממשל אלא פוגעת בתשתית המוסרית-ערכית המונחת ביסודה. מעשה הפרה כזה נגוע על כן בפגם מוסרי-ערכי המגיע כדי "קלון".
הערות שוליים

↑  הצעת חוק העונשין, 15 ביולי 2002
↑  אישור מוקדם להגשת כתב אישום, בהנחיות היועץ המשפטי לממשלה
↑  חופש הביטוי והזכות להפגין, האגודה לזכויות האזרח בישראל, 7 בינואר 1996
↑  ע"פ 6696/96 כהנא בנימין נ' מדינת ישראל, ניתן ב־2 במרץ 1998
↑  דנ"פ 1789/98 מדינת ישראל נ' בנימין כהנא, ניתן ב־27 בנובמבר 2000
1 2  בג"ץ 11243/02 משה פייגלין נ' מישאל חשין יו"ר ועדת הבחירות, ניתן ב־18 במאי 2003
1 2  בג"ץ 1768/05 היועץ המשפטי לממשלה נ' יושב ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-17, ניתן ב־6 בפברואר 2006, סעיף 4
↑  ע"פ 3338/99 דמיאן פקוביץ נ' מדינת ישראל, ניתן ב־20 בדצמבר 2000
↑  ע"פ 40649/07
↑  פ 001831/06, מדינת ישראל נגד נעם פדרמן, סעיף 28
↑  יאיר שפירא, חוק אחד לכולם, בשבע, 31 בדצמבר 2009, עמוד 12
↑  ת"פ (חיפה) 1232-06, פסק דין מ-6 באוקטובר 2008
↑  רותי אברהם, לא היתה המרדה נגד ברק, אלא מניפולציה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 באפריל 2007
↑  בית משפט השלום בב"ש זיכה ארבעה אזרחים ערבים שהואשמו בעבירות המרדה ותמיכה בארגון טרור בעקבות התבטאויות במהלך הפגנות יום האדמה בשנת 2002, הודעה לעיתונות של עדאלה, 28 בינואר 2005
↑  ע"פ 6696/96 כהנא נ' מדינת ישראל, ניתן ב־2 במרץ 1998, סעיף 15 לפסק דינו של השופט ברק
↑  פרופ' מרדכי קרמניצר, חאלד גנאים, הסתה, לא המרדה, ניר עמדה 7, המכון הישראלי לדמוקרטיה, נובמבר 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529491105171  BNE: XX5072568  BnF: cb119827974 (data)  LCCN: sh85119514  NARA: 10644574
המכון לעבודות דת

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  פיוס השנים עשר 
 תקופת הפעילות:  27 ביוני 1942 – הווה (82 שנים) 
 מיקום המטה:  קריית הוותיקן 
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים 
 יו"ר:  Jean-Baptiste de Franssu 
 עובדים:  107 (נכון ל־2023) 
  
 www.ior.va
 
המוסד לפעולות דת (Istituto per le Opere di Religione)
המוסד לפעולות דת (באיטלקית: Istituto per le Opere di Religione; IOR) הידוע יותר כבנק הוותיקן (Banca del Vaticano) הוא מוסד פיננסי פרטי הממוקם בקריית הוותיקן. המטרה המוצהרת של המוסד היא "לשמור ולנהל מטלטלין ומקרקעין שהועברו, הופקדו או הוקדשו לוותיקן על ידי אישים או ישויות משפטיות ומיועדים לפעולות של דת או צדקה". מנכ"ל הבנק מדווח למועצת מנהלים המורכבת כולה מקרדינלים שהיו"ר שלה הוא האפיפיור (או מנהל הנכסים של הוותיקן (ה-Camerlengo), כאשר אין אפיפיור מכהן). הבנק נוסד על ידי פיוס השנים עשר ב-27 ביוני 1942 על בסיס הוועדה לפעולות צדקה (Commissione ad pias causas) שהוקמה על ידי לאו השלושה עשר ב-1887. נכסי הבנק מופרדים מהמנהלה לנכסי הכס הקדוש (Amministrazione del Patrimonio della Sede Apostolica) ומנוהלים בנפרד. הבנק איננו הבנק המרכזי של הוותיקן ורשמית אינו מיועד לצבירת הון ורווחים אלא למימון פעולות צדקה וחסד.
שערוריות > תקופת השואה

ספרים שראו אור בשנות השמונים כ"הברית הלא-קדושה" ו"שואת הוותיקן" ("The Vatican's Holocaust") ביקרו באופן קשה את הבנק כדרך להלבנת כספים שנשדדו, בעיקר מיהודים ("הזהב הנאצי") ומימון מדינת-החסות הנאצית המדינה העצמאית של קרואטיה (מדינת האוסטאשה). מחלקת המדינה של ארצות הברית פתחה בחקירת הנושא, הוותיקן הכחיש נמרצות את ההאשמות, אך סירב לפתוח את התיקים הנוגעים בדבר.
ב-15 בנובמבר 1999 הוגשה בבית המשפט הפדרלי בסן פרנסיסקו תובענה ייצוגית על ידי ניצול שואה בשם הלפרין נגד בנק הוותיקן (Alperin v. Vatican Bank), לאחר מספר דיונים סירב בית המשפט לדון בתיק וקבע ב-2009 שלא ניתן לתבוע את בנק הוותיקן כיוון שהוא נהנה מחסינות ריבונית.
שערוריות > הלבנת כספים וקשרים עם המאפיה

בשנת 1968 מונה מיקלה סינדונה (Michele Sindona), בנקאי שהיה מקורב למשפחת הפשע גמבינו ליועץ בכיר למנהל הבנק. ב-1972 השקיע סינדונה בבנק אמריקאי, גרף רווחי עתק וצבר מוניטין של מושיע, אולם שנתיים לאחר מכן התרסקו מניות הבנק שרכש ב-98% תוך מחיקת 40 מיליון דולר. סינדונה השתמש בבנק הוותיקן על מנת להלבין כספי מאפיה שנצברו במסגרת מסחר בהרואין. תאוריית קונספירציה מפורסמת (שמצוטטת בסרט הסנדק חלק שלישי) טוענת שיוחנן פאולוס הראשון נרצח ב-1978 זמן קצר לאחר בחירתו בהוראת המאפיה, כיוון שהורה לקרדינל ז'אן-מרי וילו (Jean-Marie Villot) לחקור את אי-הסדרים בבנק.
בנק הוותיקן היה בעל המניות העיקרי של בנק אמברוזיאנו (Banco Ambrosiano), שהיה הזרוע הפיננסית של ה"מדינה בתוך מדינה" שנוהלה על ידי המאפיה בשנות השבעים, ואשר קרס ב-1982, תוך שהוא מותיר חוב בסך 3.5 מיליארד דולר. ראש בנק הוותיקן, פול מרצינקוס, הואשם בקריסת הבנק, אך לא ניתן היה לשפוט אותו באיטליה עקב חסינות דיפלומטית ממנה נהנה כאזרח הוותיקן. בהסדר שנערך הכיר בנק הוותיקן ב"אחריות מוסרית" לקריסת בנק אמברוזיאנו, אם כי לא באחריות חוקית והסכים לפצות את נושיו ב-241 מיליון דולר. מרצינקוס הוגלה לאריזונה.
נגד הבנק ומנהליו נפתחו חקירות של הבנק המרכזי של איטליה והמשטרה הפיננסית בגין הלבנות כספים ב-2009 ‏(180 מיליון אירו) ו-2010 ‏(23 מיליון). ב-30 בדצמבר 2010 הכריז האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר על יצירת סוכנות מודיעין פיננסי של הוותיקן. ב-24 במאי פוטר מנהל הבנק גוטי טדסקי (שזכה בתקשורת לכינוי "הבנקאי של אלוהים") עקב ניהול כושל. טדסקי טען מצידו שפוטר דווקא כיוון שחשף שחיתויות.
ראו גם

בנק רוח הקודש
לקריאה נוספת

John F. Pollard, Money and the Rise of the Modern Papacy: Financing the Vatican, 1850–1950, Cambridge University Press, 2008 ISBN 0-521-81204-6
David Yallop, The Power and the Glory: Inside the Dark Heart of Pope John Paul II's Vatican, Carroll & Graf, 2007 ISBN 978-0786719563
Michael Phayer, Pius XII: The Holocaust and the Cold War, 2008, ISBN 978-0-253-34930-9
הערות שוליים

↑  "הצעה חדשה למכון לעבודות דת" מאת יוחנן פאולוס השני
↑  Mark Aarons and John Loftus: Unholy Trinity: How the Vatican's Nazi Networks Betrayed Western Intelligence to the Soviets. New York: St.Martin's Press, 1992. 372 pages. ISBN 0-312-07111-6
↑  Manhattan, Avro (1986). The Vatican's Holocaust. Ozark Books
↑  "צינור הוותיקן", ידיעה בטיימס, 22 ביולי 1997
↑  גורל אוצר האוסטאשה, מסמכי מחלקת המדינה של ארצות הברית
↑  אתר התביעה
↑  ארה"ב: ניצולי שואה יוכלו לתבוע את בנק הוותיקן, באתר ynet, 18 בינואר 2006
↑  מאיה שני, נדחתה תביעת ניצולי שואה נגד הוותיקן בגין מיליונים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 בדצמבר 2009
↑  סוכנויות הידיעות, יו"ר בנק הוותיקן נחקר בחשד להלבנת כספים, באתר nrg‏, 21 בספטמבר 2010
↑  סוכנויות הידיעות, שערוריה חדשה בכס הקדוש: בנק הוותיקן מואשם בהלבנת כספים ובקשרים למאפיה, באתר TheMarker‏, 19 בדצמבר 2010
↑  עמית ולדמן, ‏"הבנקאי של אלוהים" חשף את הקשר למאפיה, באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007324809905171  GND: 7714667-0  LCCN: n92113633  NKC: ko2017950847  SUDOC: 127976728  VcBA: 494/63691  VIAF: 254355066   WorldCat (עם VIAF): 254355066
הלל שמיד

| --- | --- |

הלל שמיד, 2013
 לידה:  11 ביולי 1944 (בן 80) נס ציונה, ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
הלל שמיד (נולד ב-11 ביולי 1944) הוא פרופסור אמריטוס לעבודה סוציאלית, חוקר ומוביל מדיניות בתחום ילדים ונוער בסיכון. החל משנת 2006 שמיד מנהל את המרכז לחקר הפילנתרופיה בישראל. בין השנים 2003 ל-2006, כיהן כדיקן בית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית ע"ש פאול ברוואלד באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה תקופה התמנה על ידי ראש הממשלה ושר הרווחה והשירותים החברתיים לעמוד בראש "הוועדה הציבורית לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון ובמצוקה". המלצות הוועדה אומצו על ידי ממשלת ישראל והן מיושמות במסגרת התוכנית הלאומית לילדים ובני נוער בסיכון הידועה גם בשמה החדש "תוכנית 360".
פרופ' שמיד הוא המייסד והמנהל הראשון של תוכנית המוסמך לניהול ארגונים ללא מטרות רווח וארגונים קהילתיים ע"ש ד"ר יוסף שורץ. בשנים 2008–2011 עמד בראש מכון חרוב.
קורות חיים

שמיד נולד ב-11 ביולי 1944 בנס ציונה לישראל ויהודית שמיד, זוג חלוצים ציוניים שעלו לארץ ישראל מפולין בגיל צעיר, כבן השני והאחרון מבין הילדים. בילדותו גדל והתחנך בנס ציונה, ובתיכון למד ב"תיכון מאוחד רחובות". שמיד היה ספורטאי מצטיין. הוא היה אלוף נס ציונה בריצת 60 מ', שחקן כדורגל מצטיין, ואף שיחק בקבוצת הכדורגל המקומית לנוער "סקציה נס ציונה". בהיותו נער השתייך לתנועת "הנוער העובד והלומד".
עם סיום התיכון התגייס שמיד לצבא ושירת בנח"ל. הוא סיים את שירותו בדרגת רב-סמל פלוגתי. שמיד שירת במילואים עד לגיל הפרישה מהצבא וסיים את שירות המילואים במסגרת חיל הרפואה כמדריך ומנחה של קציני בריאות הנפש.
לאחר שירותו הצבאי פנה שמיד ללימודים באוניברסיטה העברית בירושלים שם השלים תואר ראשון ב-1969, תואר שני ב-1972 ודוקטורט. בעת לימודיו באוניברסיטה פגש שמיד את אשתו לעתיד, תקוה שמיד (חסון) לה נישא בשנת 1967. לזוג שלושה ילדים ושבעה נכדים.
פעילות אקדמית

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא רוב הדברים מצוינים ללא מקורות, כתיבה אוטוביוגרפית ולא אנציקלופדית.
תחומי העניין, ההתמחות והמחקר של שמיד מתייחסים לתהליכי ניהול וקביעת מדיניות בארגונים חברתיים ללא כוונת ריווח, וארגוני רווחה המספקים שירותי אנוש. במיוחד מתעניין שמיד בתהליך ההסתגלות וההתאמה של הארגונים לשינויים המתרחשים בסביבות הפוליטיות, הכלכליות והחברתיות במסגרתן פועלים ארגונים אלה. במחקריו בחן את השינויים הארגוניים איתם מתמודדים הארגונים ודרכי ההתמודדות איתם. כן חקר את תחום המנהיגות המובילה ארגונים אלה. שמיד ליווה במחקריו את אחד מהתהליכים שהשפיעו בצורה משמעותית על ארגוני שירותים: תהליכי הפרטת השירותים חברתיים והעברתם מידי הממשלה לעמותות וארגונים פרטיים למטרות ריווח. הוא בחן את התפקוד של ארגונים ללא כוונת ריווח לעומת ארגונים לכוונת ריווח ואת יחסי השותפות בין הממשלה וארגונים שונים.
ספריו עוסקים בהתארגנויות קהילתיות בישראל ובמדינות שונות בעולם, במדיניות וניהול של ארגונים ללא כוונת ריווח. תחום מחקר אחר בו התעניין שמיד וחקר אותו במשך כ-15 שנה הוא תחום אספקת שירותי טיפול ביתי לזקנים סיעודיים על פי חוק הסיעוד המבטיח טיפול לזקנים הזקוקים לו.
פרופ' שמיד היה חבר הוועד המנהל של האוניברסיטה העברית בירושלים בין השנים 2007–2010.
פעילות ציבורית-חברתית

בשנת 2003 מונה הלל שמיד על ידי ראש הממשלה, אריאל שרון, ושר הרווחה, זבולון אורלב, ליו"ר הוועדה הציבורית לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון (הקרויה על שמו "ועדת שמיד"), אשר המלצותיה אומצו ויושמו על ידי ממשלת ישראל. בעקבות הדו"ח הוחלט על הקמת ועדת מנכ"לים בין - משרדית אשר תהיה אחראית על יישום עיקרי המלצות. הדו"ח מציג מתאר את מצבם של ילדים ונוער בסיכון ומביא נתונים והמלצות בנושא.
הלל שמיד כיהן בתפקידים ציבוריים מגוונים ובניהם:
• נשיא התאגדות המרכזים הקהילתיים בישראל
• מייסד והמנהל של המכון למנהיגות של עמותת ידידים
• בשנת 2011 כיו"ר הוועדה המעניקה פרס ישראל לחקר העבודה הסוציאלית
• חבר בהנהלות ציבוריות של ארגונים חברתיים שונים.
הוקרה ופרסים

2000-1999: פרס הרקטור למצוינות במחקר והוראה על מעורבותו בחיים האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים.
2019: אות המופת שהוענק לו על ידי ממשלת ישראל במלאת 70 שנה למדינת ישראל על תרומה מיוחדת לעיצוב העבודה הסוציאלית ומדינת הרווחה הישראלית.
2020: אות הוקרה מטעם ארגון ESPAnet Israel על תרומה ייחודית למחקר בתחום המדיניות החברתית בישראל.
לקריאה נוספת

ספרים מאת הלל שמיד
Organizational Change and Development in Human Service Organizations.Haworth Press, 1992
Community Councils: Trends and Changes. Tel Aviv: Hemed Publishers, 1997
Neighborhood Self Management: Experiments in Civil Society. New York: Plenum Series on Nonprofit and Civil Society Studies, 2001
Organizational and Structural Dilemmas in Nonprofit Human Service Organizations. New York: Haworth Press, 2004
פרקים בספרים מאת הלל שמיד
Agency-environment relations: Understanding external and natural environments .In R.Patti (Ed.), The Handbook of Human Service Management (p.411-433) Thousand Oaks, CA, 2009
Organizational change in human service organizations: Theories, boundaries, strategies and implementation. In Y.Hasenfeld (Ed), Human Service Organizations as Complex Organizations, (2nd edition,pp.455-479) Newbury Park, CA, 2010
Leadership styles and leadership change in human and community service organizations. In Y.Hasenfeld (Ed.), Human Service Organizations as Complex Organizations (2nd edition,pp.193-206) Newbury Park, CA, 2010
הערות שוליים

↑  חוג במדעי הרוח וחוג במדעי החברה, דבר, 10 בפברואר 1969
↑  תואר מוסמך במדעי החברה, דבר, 19 ביוני 1972
↑  משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, גאים בעבר – עו"סים לעתיד. 70 שנה לעבודה הסוציאלית בישראל, באתר www.molsa.gov.il, ‏19/03/2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313547105171  LCCN: n92108951  NTA: 228008069  SUDOC: 243250819  VIAF: 118192653   WorldCat (עם VIAF): 118192653 
הלל שמיד (מימין) בעת שירותו הצבאי
הלל שמיד, ~1975
מגה קמעונאות

.
| --- | --- |


מרכול של רשת "מגה" בקריית עתידים (2009). כיום (2021) מרכול זה משמש את רמי לוי שיווק השקמה.
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב 
 מוטו:  "הכי גדול בחסכון" "קופצים שנייה, עושים קנייה."
 מייסדים:  המשביר המרכזי וחברת העובדים
 תקופת הפעילות:  1932 כ"קו-אופ תל אביב" – הווה
 בעלות:  יינות ביתן בע"מ
 ענפי תעשייה:  קמעונאות 
 מוצרים עיקריים:  רשת שיווק מזון
 יו"ר:  מוטי בן משה
 מנכ"ל:  מוטי בן משה
  
 www.mega.co.il
 
מרכול של רשת "מגה בעיר" עם שלוחה של "עדן טבע מרקט" בהרצליה
סמליל תת-הרשת "מגה בעיר"
סמליל "מגה אונליין" אתר הקניות דרך הרשת
סמליל תת-הרשת "זול בשפע"
סמליל מועדון הלקוחות של "YOU"
סמליל מותג "מגה מרקט" שנוצר בניסיון להחיות את מותג מגה על ידי יינות ביתן
גלובל ריטייל ק.י. (מ.ר.) בע"מ, שעד 2023 נקראה מגה קמעונאות בע"מ, וקודם לכן נקראה "ריבוע כחול - ישראל בע"מ", היא רשת מרכולים ישראלית המוכרת תחת המותגים קרפור, מגה, מגה בעיר ויינות ביתן (ובעבר: קו אופ הריבוע הכחול).
הרשת הייתה בבעלות מלאה של אלון רבוע כחול ישראל בע"מ, ומחזורה השנתי היה מעל שבעה מיליארד ש"ח. ב-2011 תפסה הרשת מקום שני מנתח השוק הישראלי עם 22.4%. לאחר שנקלעה להפסדים כבדים אישר בית המשפט הקפאת הליכים לחברה, ומינה נאמנים לתקופה זו. ב-1 ביולי 2016 עברה החברה לבעלות רשת יינות ביתן. במאי 2023 הוסבו אחדים מסניפי הרשת למותג "קרפור", עם כוונה להסב את כל סניפי הרשת למותג זה.
בנובמבר 2021 הפעילה הרשת 91 סניפים, כולל מספר סניפי רכישה באון ליין בלבד דרך אתר האינטרנט של הרשת. הערים המרכזיות בהן פועלת הרשת הן תל אביב, עם 21 סניפים, וחיפה עם 7 סניפים.
מבנה הרשת

לרשת נוכחות בולטת באזור תל אביב והמרכז, בשל התפתחותה ההיסטורית, וייצוג נמוך יחסית באזור הצפון ובירושלים.
החברה מאחדת תחתיה מספר תת-רשתות עיקריות:
מגה בעיר - רשת חנויות שכונתיות, העוסקות בעיקר במזון. יתרונן הוא הקרבה למרכזי המגורים. רוב החנויות הוסבו למותג ״קרפור סיטי״ החל מ-2023.
זול בשפע - רשת המצהירה על עצמה כבעלת מחירים נמוכים עם כשרות למהדרין, ופונה בעיקר לציבור החרדי.
"מגה אונליין" (לשעבר "מגה באינטרנט") שירות מקוון המאפשר לבצע קניות דרך האינטרנט או באמצעות הטלפון. מותג מחדש כ״קרפור אונליין״ ב-2023 עם תחילת הפעילות של קרפור בישראל.
בעבר פעלו תת-רשתות נוספות:
מגה - מותג חנויות הדגל של הרשת.
מגה בול - מותג חנויות דיסקאונט, שהוקם בעיקר במטרה להתחרות במותג "שופרסל דיל" של קבוצת שופרסל. נסגר ביולי 2015 והוחלף במותג "You".
תכל'ס - מותג שהיה אמור לפנות בעיקר לציבור החרדי, נפתח סניף יחיד ביוני 2014 ונסגר ביולי 2015.
You - מותג חנויות דיסקאונט נוסף של החברה, שהחליף בשנת 2014 את תת-הרשת "מגה בול", ובחצי השני של שנת 2015 נמכר כמעט כולו, להוציא שתי חנויות, לרשתות אחרות.
הצרכניה של You - מותג חנויות קטנות במיוחד שפועל בתוך הערים עצמם במרכזי שכונות מגורים.
בנוסף הפעילה הרשת מועדוני לקוחות בשם "You" ו"זול בשפע".
הערות שוליים

↑  גיל קליאן, ניתוח "כלכליסט": המהפכה הקמעונאית של רשת כמעט־ביתן, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2012
↑  קבוצה בבעלות מתיו ברונפמן, בעל השליטה בבנק דיסקונט, ושלום פישר. השניים מחזיקים בעשור השני של המאה ה-21 בנתח מהרשת המתחרה, שופרסל.
↑  אלי שמעוני, דודי ויסמן רוכש את רשת AM:PM, באתר ynet, 1 בנובמבר 2006
↑  אורנה יפת, AM:PM מפסיקה למכור מזון לא כשר, באתר ynet, 15 בינואר 2007
↑  אילנית חיות, ‏נאמני מגה: חרם החרדים על שפע שוק הוסר; ועדת הרבנים: יש מו"מ, באתר גלובס, 3 בפברואר 2016
↑  גלי ברגר, מגה בול: מחירים זולים, מותג פרטי בכניסה וחור במקום מעדנייה, באתר כלכליסט, 21 בדצמבר 2008;
אורנה יפת וגלי ברגר, רבוע כחול השיקה את מגה בול: "זו תהיה הרשת שתציע את המחירים הכי זולים", באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2008
↑  מירב קריסטל, רשת חדשה למגה; יופחת מס' הסניפים הזולים, באתר ynet, 19 בנובמבר 2013
↑   עדי דברת-מזריץ, מגה זזה לאט בעולם שמשתנה מהר, באתר TheMarker‏, 24 בדצמבר 2013
↑  שאול כהנא, ‏למרות שהוחרם: ויסמן שותף ברשת חדשה לציבור החרדי, באתר כיכר השבת, 12 ביוני 2014
↑   יורם גביזון, מגה חושפת את ההפסדים שהסתתרו בדו"חות: "ישראכרט דורשת שנפרע מיידית הלוואה", באתר TheMarker‏, 29 ביוני 2015
↑   עדי דברת-מזריץ, ההצבעה הדרמטית על הסדר החובות של מגה: הספקים הגדולים הצביעו בעד, באתר TheMarker‏, 12 ביולי 2015
מירב קריסטל ונועם דביר, יו"ר מגה: "נפילת הרשת תטלטל את שוק המזון", באתר ynet, 12 ביולי 2015
↑   עדי דברת-מזריץ, חמצן לשבועיים או סוף למשבר? בית המשפט אישר את הסדר החוב של מגה, באתר TheMarker‏, 14 ביולי 2015
↑  מנכ"ל "מגה": "בימים הקרובים נסגור 32 סניפים", באתר nana10‏, 13 ביולי 2015
↑  נורית קדוש, רמי לוי מאשר: ירכוש 7 סניפים של מגה תמורת 38 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2015
↑  אילנית חיות, ‏טיב טעם תרכוש את רשת עדן טבע מרקט בכ-29 מיליון שקל, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2015
↑   מגה: הפסד תפעולי של 154 מיליון שקל, ירידה של מיליארד שקל בהכנסות - והערת "עסק חי", באתר TheMarker‏, 1 בדצמבר 2015
↑  נורית קדוש, מכירת סניפי you לויקטורי ויוחננוף נחתמה בלילה: מגה תקבל גלגל הצלה של 95 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 4 בדצמבר 2015
↑  אילנית חיות, ‏מגה ממשיכה להתכווץ: מכרה 6 סניפי YOU לרמי לוי ומחסני השוק, באתר גלובס, 7 בדצמבר 2015
↑  זוהר שחר לוי ונורית קדוש, לקראת פתיחת סניפי מגה מחר: הושגו הסכמים עם הספקים העיקריים, באתר כלכליסט, 18 בינואר 2016
↑   עדי דברת-מזריץ, נחתם הסכם לרכישת מגה: האם המחירים בערים יוזלו?, באתר TheMarker‏, 30 ביוני 2016
↑  נורית קדוש, רשת יינות ביתן מחסלת את מותג מגה בעיר, באתר כלכליסט, 17 באפריל 2019
↑  אלקטרה צריכה חתמה על הסכם לרכישת השליטה ביינות ביתן, באתר גלובס, 5 במאי 2021
↑  מירב קריסטל, קרפור מגיעה לישראל: סניפי יינות ביתן ומגה יוסבו לסניפים של הרשת הצרפתית, באתר ynet, 6 במרץ 2022
↑  מירב קריסטל, קרפור? לסניפים בישראל יקראו בינתיים "SUPER", באתר ynet, 31 באוגוסט 2022
↑  רשימת חברות בנות/קשורות בקבוצת גלובל ריטייל ק.י בע"מ
השלט ב-SUPER רמת השרון
ההפיכה במצרים (2013)

מוחמד מורסי
ההפיכה במצרים (2013) היא הפיכה צבאית שביצע צבא מצרים במדינה כאשר הדיח את נשיא מצרים הנבחר מוחמד מורסי ומינה במקומו את עדלי מנסור כנשיא זמני. ההפיכה באה בעקבות גל של מחאות ציבורית והפגנות מיליונים נגד שלטונו של מורסי, נציג האחים המוסלמים. הפגנות אלו, שתוארו כ"גדולות בתולדות מצרים", וחוסר הסכמתו של מורסי להיענות לדרישת המפגינים הביאו את שר ההגנה המצרי עבד אל-פתאח א-סיסי להכריז על ההפיכה.
רקע

ההפגנות ההמוניות הראשונות של תושבי מצרים נגד מורסי החלו ב-22 בנובמבר 2012, לאחר שהחליט לפטר את התובע הכללי במצרים. כעבור חודש נערכו הפגנות במצרים נגד כוונתו של מורסי לקיים משאל עם במטרה לאשר חוקה חדשה. בציבור המצרי התפתחה תסיסה והמפגינים מחו על הסמכויות הנרחבות שנטל לעצמו מורסי, על חשבון מערכת המשפט ובניגוד לרוח החוקה ועל ההרעה במצב הכלכלי במדינה. בעקבות הלחצים וההפגנות נגדו, נשיא מצרים מוחמד מורסי החליט להקפיא את תוכניתו להעלאת מחירים. כדי להרגיע את זעם הציבור ביטל מורסי את הצו המקנה לו סמכויות רחבות, אך סירב לבטל את משאל העם על החוקה החדשה.
סדר האירועים שהובילו להדחת מורסי

ב-29 ביוני 2013 הודיעה קבוצת הנוער המובילה את המאבק נגד מורסי, כי אספה למעלה מ-22 מיליון חתימות של תושבי המדינה בעצומה הקוראת להדיח את מורסי מתפקידו. באותו היום החלו מפגינים רבים למלא את כיכר תחריר. למחרת יצאו מיליוני אנשים לרחובות בקהיר ובערים נוספות כדי להפגין נגדו. בהפגנות נהרגו חמישה ומאות נפצעו מיריות שנורו על המפגינים.
מורסי דחה את דרישות המפגינים להתפטר, והודיע כי לא תהיה מהפכה שנייה במצרים.
ב-1 ביולי 2013 הודיע צבא מצרים כי הוא נותן אולטימטום של 48 שעות למקבלי ההחלטות ולפוליטיקאים, שבמהלכן יהיה עליהם להגיע להסכמות ביניהם, ולא - יתערב במתרחש ויציג "מפת דרכים חדשה".
מורסי דחה את האולטימטום. ב-3 ביולי בתום האולטימטום הודיע הצבא למורסי: "אינך עוד נשיא מצרים". שר ההגנה עבד אל-פתאח א-סיסי הכריז על השעיית החוקה ומינויו של ראש בית הדין החוקתי עדלי מנסור כנשיא זמני. הורכבה ממשלה זמנית של גורמים מקצועיים שתגבש חוקה חדשה ועל פיה ייערכו בחירות חדשות לנשיאות ולפרלמנט מורסי נעצר בידי הצבא המצרי והועבר למתקן צבאי.
האירועים לאחר הדחת מורסי

למחרת הושבע עדלי מנסור, נשיא בית המשפט החוקתי העליון של מצרים, לנשיא זמני של מצרים במקום מורסי. במקביל עצר צבא מצרים את המנהיג העליון של תנועת האחים המוסלמים, מוחמד בדיע, ואת סגנו ח'ירת א-שאטר, בשל מעורבותם בהריגה של שמונה מפגינים בעימותים שהתרחשו מחוץ למטה המפלגה בקהיר. כמו כן נעצרו בכירים נוספים בתנועת האחים המוסלמים.
בשלושת הימים שבין ה-5 ביולי עד ל-7 ביולי נהרגו במהומות 40 איש מתומכיו של מורסי וממתנגדיו ונפצעו יותר מ-1,400. ביום 8 ביולי אירעו מהומות בקהיר במהלכן נהרגו כ-53 מתומכי האחים המוסלמים ונפצעו כ-600, כאשר נורתה עליהם אש במהלך ההפגנות ליד המטה שבו מוחזק מורסי, ולאחר מכן הוצא צו סגירה למטה האחים המוסלמים.
ב-9 ביולי 2013 מונה חאזם אל-בבלאווי לראש ממשלת המעבר, כשזמן קצר קודם למינוי הנשיא עדלי מנסור הכריז על תוכנית חירום לפיה הבחירות לנשיאות ולפרלמנט ייערכו בתחילת שנת 2014.
חמאס, ארגון טרור שהחל כסניף הפלסטיני של האחים המוסלמים, החל לשלוח לוחמים דרך מנהרות ההברחה של רצועת עזה לחצי האי סיני, ואלה ביצעו פעולות טרור וגרילה כנגד כוחות מצריים. בפעולות סיכול של צבא מצרים נהרגו ונעצרו עשרות פעילי חמאס בסיני.
ב-26 ביולי 2013 נערכו הפגנות ענק של תומכי מורסי. הצבא הגיב בירי על המפגינים וגרם למותם של מאות מפגינים.
בטבח 14 באוגוסט נהרגו מאות אנשים במבצע של הצבא לפיזור המפגינים בקהיר (בעיקר במסגד ראבעה אל-עדוויה), המהומות ברחבי מצרים התפשטו לאזורים נוספים. עוצר לילי הוטל על קהיר. סגן הנשיא מוחמד אל-בראדעי הודיע על התפטרותו. ב-15 באוגוסט 2013 הוארך מעצרו של מורסי בחודש. ב-20 באוגוסט נעצר מוחמד בדיע, המנהיג הרוחני של האחים המוסלמים. ב-4 בנובמבר 2013 נפתח משפטו של מורסי, שהואשם ברצח והסתה לרצח של מפגינים.
תגובות העולם

ירדן וסעודיה הביעו את תמיכתן בצבא המצרי "כנגד הניסיונות לפגוע ביציבותה של מצרים".
יו"ר אש"ף מחמוד עבאס הביע את תמיכתו בצבא המצרי "במאבקו כנגד הטרור".
ראש ממשלת טורקיה ארדואן הביע ביקורת כלפי המדינות העומדות לצד ההפיכה הצבאית וגינה את שתיקת האו"ם נוכח מה שהוא כינה "מעשי הטבח הבלתי פוסקים במצרים".
2014

בינואר אושרה במשאל עם חוקה חדשה. החל משפט של הנשיא המודח מורסי. שר ההגנה עבד אל-פתאח א-סיסי התפטר מתפקידו כדי להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים 2014. במרץ נידונו 529 פעילי "האחים המוסלמים" לעונש מוות. ב-8 ביוני 2014 הושבע א-סיסי לנשיא.
ראו גם

ההפיכה במצרים (2011)
מהומות הלחם
תנועת הנוער של ה-6 באפריל
נשים באביב הערבי במצרים