הרפתקאות אליס בארץ הפלאות
תרגומים > תרגומים לעברית

בעברית יצאו לאור תרגומים אחדים לספר זה:
"עליסה בארץ הנפלאות" מאת ל. קרול, בתרגומו של ל. סמן (אריה ליב סמיאטיצקי). הוצאת אמנות, פרנקפורט (ואחר כך תל אביב) 1924
"עליזה בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול, בתרגומו של אהרן אמיר. הוצאת מחברות לספרות, 1951
"עליסה בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול, בתרגומו של אוריאל אופק. הוצאת מחברות לספרות, 1989
"הרפתקאות אליס בארץ הפלאות", בתרגומה של רנה ליטוין, כולל הערותיו של מרטין גרדנר והערות המתרגמת, הספריה החדשה, 1997
"הרפתקאותיה של אליס בארץ הפלאות", בתרגומה של עטרה אופק, סדרת הרפתקה, הוצאות אוקיינוס ומודן 2012
סמיאטיצקי נקט גישה דומה לזו של נבוקוב. הוא "גייר" לחלוטין את אליס, והשירים בתרגומו הופכים לפרודיות ופרפרזות על טקסטים עבריים שהיו מוכרים לקהל באותו זמן. לדוגמה, הזחל לא מעוות את "כבר זקנת, אבי" אלא את "אחד מי יודע", ושאר השירים בספר מבוססים על שיריהם של שמואל לייב גורדון וחיים נחמן ביאליק, וכן על מקורות יהודיים (הסידור וההגדה של פסח). חתול צ'שייר, שבתרגום זה הוא סתם חתול, מחייך (שם: מגחך) לא משום שהוא חתול צ'שייר, כמו במקור, אלא כי "עלה על לבו זכר הלביבות שאכל בחנוכה". מרי אן (המשרתת) היא חנה דבורה והארנביב, שכאמור הוא במקור ארנב מרץ, הופך לארנב בן ניסן. בניגוד לכל שלושת התרגומים שלאחריו, הוא מלווה באיורים השונים מאלו שבמקור.
בתרגומו של אהרן אמיר בולטת במיוחד הנטייה לשימוש במשלב גבוה ורחוק מלשון הדיבור. כמעט תמיד הוא בוחר בחלופה המליצית יותר בין שתי מילים ("הרתיק" במקום "נקש", "הָרוֹג" במקום "תליין"), וגם המבנה התחבירי והטיות המילים בתרגומו דומים יותר לעברית המקראית וללשון חז"ל מאשר לעברית בת זמננו ("חוששת אני" ולא "אני חוששת", "הרימתה" ולא "הרימה אותה"). אף על פי שהתרגום נעשה שנים לא מעטות אחרי זה של סמיאטיצקי, עדיין לשונו גבוהה יותר במקרים רבים (כך אמיר כותב על הארנב שהוא "חכלילי" ואילו סמיאטיצקי כותב בפשטות שיש לו "עיניים ורודות"). עוד מאפיינים בולטים בתרגומו של אמיר הם אליטרציה, לעיתים של שתי מילים מאותו שורש ("גדולה אני ומגודלת", "צנוח צנחה"), שימוש רב בצירופים כבולים תנ"כיים ואחרים ("כמלוא השערה", "בוקה ומבוקה ומבולקה") וצמדי מילים נרדפות המחליפות מילה בודדת בטקסט המקור ("סר וזעף", "איך וכיצד", "בוכה ומתייפחת"). הוא גם הוסיף שנינויות משל עצמו שלא הופיעו במקור, מה שאולי קשור בהיותו משורר. לעומת סמיאטיצקי, אמיר נאמן יותר לטקסט המקור: השירים שלו הם תרגומים ישירים לשירים שהופיעו אצל קרול, והמאפיינים היהודיים התמעטו בצורה משמעותית.
תרגומו של אופק נעשה בתקופה שבה שימוש בלשון עממית בתרגומי ספרות יפה הפך ללגיטימי, ולפיכך תרגומו כתוב בשפה פשוטה בהרבה משל קודמיו. כמעט בכל המקרים בהם אמיר או סמיאטיצקי השתמשו בשפה גבוהה שלא תואמת את לשון הטקסט אופק כתב בלשון עממית יותר, ולעיתים אף "הנמיך" את המקור. הדבר השתלב עם נטייתו הכללית לפשט את הטקסט עבור ילדים, שהתבטאה בין השאר בתרגום מאזכרים למילה אליה מכוון המאזכר ("don't be so angry about it" תורגם ל"אל תכעס כל כך על מה שאמרתי"), פירוש ושינוי הטקסט על פי המקובל בעולם האמיתי (הכלב נעמד "על ארבע רגליו" כתרגום ל-"of his all feet", ולזחל עיניים כחולות ולא גוף כחול), הפיכת רמיזות לעובדות ("seemed to quiver all over" – "כשהוא רועד כולו מרוב פחד") ושינויים במבנה התחבירי כדי להבהיר או להדגיש את המסר. ("but when the rabbit actually took a watch..."-"אבל כאשר הוציא הארנב – כך ממש! – שעון מתוך כיס") לתרגום זה קדם תרגום של אופק ל"הרפתקאות אליס מתחת לאדמה" (אצלו: "הרפתקאות עליסה מתחת לפני האדמה"), עם איוריו המקוריים של קרול (הוצאת מ. מזרחי, 1983). יחיעם פדן הוסיף מספר הערות וכן אחרית דבר המסבירה על הספר.
יותר מכל קודמיה, תרגומה של ליטוין יועד גם למבוגרים, ובכריכתו האחורית כתוב שהוא מכוון "לגדולים ולקטנים, כמו אליס עצמה הגדלה והקטנה חליפות". בניגוד לכל שאר התרגומים, הוא אינו מנוקד (מלבד השירים). ההשקפה שעליה מבוסס התרגום היא שהמשמעות הנלווית למילים חשובה יותר ממשמעותן המילונית. לפיכך אבא ויליאם מאלף נחשים, ולא צלופחים כבמקור, בין השאר בגלל הקישור בין נחשים ואילוף בתרבות היעד. הערותיו של גרדנר, המתווספות לתרגום בהשמטות קלות, מרחיבות את היריעה לגבי מקורותיו, רמזיו ומשמעויותיו של הספר. בנוסף, ליטוין הוסיפה לספר הערות משלה המסבירות החלטות תרגומיות שונות ומוסיפות לרקע שנתן גרדנר, וכן אחרית דבר ארוכה שחיברה.
להלן דוגמאות להבדלים בין התרגומים:
| במקור | אריה סמיאטיצקי | אהרן אמיר | אוריאל אופק | רנה ליטוין | עטרה אופק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "What I was going to say,” said the Dodo in an offended tone, “was, that the best thing to get us dry would be a Caucus-race.”  “What is a Caucus-race?” said Alice; not that she much wanted to know, but the Dodo had paused as if it thought that somebody ought to speak, and no one else seemed inclined to say anything. “Why,” said the Dodo, “the best way to explain it is to do it.” | -רצוני לומר, אמר קאת כנעלב – כי אין טוב לנו אם לערוך תחרות מרוצה ומיד נסתפג.  -מה זאת תחרות מרוצה? - שאלה עליסה. -כדי לבאר מה זאת – השיב קאת בדרך עצה טובה – אין טוב לך כי אם לעשות את הדבר. | "היה בדעתי לאמר", אמר הדודו כנעלב, "כי לא יהיה לנו דבר ממרוץ-של-כנסת".  "אבל מהו 'מרוץ-של-כנסת'?" אמרה עליזה; ולא שהיה לבה מסיתה לדעת, אלא שהדודו פסק מדיבורו כמי שסבור שמישהו חייב לדבר, ודומה היה שמלבדה אין אחד הנוטה לאמור דבר. "הנה," אמר הדודו, "אין לכך הסברה טובה מן המעשה". | "מה שביקשתי לומר", המשיך הדודו בקול נעלב, "הוא, שהדבר היעיל ביותר שיוכל ליבש אותנו הוא מרוץ ישיבה."  "מה זה מרוץ ישיבה?" שאלה עליסה, ולא מפני שרצתה מאוד לדעת, אלא משום שהדודו השתתק כאלו חשב שמישהו חייב לדבר ושום יצור מלבדה לא נטה כנראה לומר משהו. "ובכן," אמר הדודו, "ההסבר הטוב ביותר לכך הוא עצם המעשה." | "מה שהתכוונתי להגיד הוא," אמר הדודו בקול נעלב, "שהדרך הטובה ביותר להתייבש היא לפתוח במרוץ במעגל".  "מה זה 'מרוץ במעגל'?" אמרה אליס; לא שהיא כל-כך רצתה לדעת, אלא שהדודו עצר, כסבור שמישהו חייב לשאול משהו, ונראה שאף אחד אחר לא נטה לשאול דבר. "ובכן," אמר הדודו, "הדרך הטובה ביותר להסביר זה פשוט לערוך אותו." | "מה שהתכוונתי לומר היה," אמר הדודו בנימת עלבון, "שמה שיעזור לנו להתייבש הכי טוב זה לערוך מרוץ לבחירות."  "ומה זאת אומרת מרוץ לבחירות?" אמרה אליס; לא שהיא רצתה כל כך לדעת, אבל הדודו השתהה בדיבורו כאילו חשב שמישהו צריך לומר משהו, ואף אחד אחר לא נראה להוט להגיד שום דבר. "נו טוב," אמר הדודו, "הדרך הכי מוצלחת להסביר מה זה, היא פשוט לעשות את זה." |
| Alice sighed wearily. “I think you might do something better with the time,” she said, “than waste it in asking riddles that have no answers.”  “If you knew Time as well as I do,” said the Hatter, “you wouldn’t talk about wasting it. It’s him.” | עליסה נאנחה מקוצר רוח:  – "מה העבודה הזאת לכם? חידות תחודו ופתרונות לא ידעתם? הה, כמה הזמן ריק ומשעמם, קצה נפשי בו!" - אמר עליסה. -אילו ידעת את האדון זמן כמוני, לא דיברת עליו דברים כאלה" [...] | עליזה מילטה אנחה יגעה. "נדמה לי שהזמן הוא דבר שאפשר למצוא לו שימוש טוב יותר," אמרה, "ולא לשחתו בחידת חידות שאין להן פתרונים."  "לו הכרת את הזמן כמוני," אמר הכובען, "לא היית אומרת שהוא דבר. חי הוא". | עליסה נאנחה מתוך עיפות. "אני חושבת שמוטב היה לכם לנצל את הזמן בצורה יותר הגונה," אמרה עליסה, "מאשר לבזבז את זה סתם בלשאל חידות שאין להן פתרון."  "אלו הכרת את הזמן טוב כמוני," אמר הכובען, "לא היית אומרת 'לבזבז את זה'. יש לומר אותו." | אליס נאנחה מתוך עייפות. "אני חושבת שהיית יכול לעשות שימוש יותר טוב בזמן," אמרה, "מאשר לבזבז אותו על חידות שאין להן פתרון."  "לו הכרת את הזמן כמוני," אמר הכובען, "לא היית מדברת על לבזבז אותו. הוא לא אחד שמתבזבז!" | אליס נאנחה בלאות. "לדעתי כדאי לכם לנצל את הזמן בצורה טובה יותר," אמרה, "מאשר לבזבז אותו בהצגת חידות שאין להן פתרון."  "אילו היכרת את הזמן היטב כפי שאני מכיר אותו," אמר הכובען, "לא היית מדברת על לבזבז אותו. הוא לא משהו, הוא מישהו." |
| Tis the voice of the Lobster:  I heard him declare ‘You have baked me too brown, I must sugar my hair.’ As a duck with its eyelids, so he with his nose Trims his belt and his buttons, and turns out his toes. | החמאה מראש האקונוס נסתלקה.  בואו לדגה קצת חמאה נחלקה! הנה היא רועדת היבשה, הקרוחה: הוא, מי יאכלני, ואני דגה חרוכה! | זהו קול הסרטן: שמעתיהו דובר  'טגנתוני שחום, שערי אסכר'. כאוז בריסיו, ככה הוא בחדקו ממרק כפתוריו, ומקפח שוקו. | זהו קול הסרטן: שמעתיהו אומר:  "נאפיתי חום חום, תנו סוכר לי מהר!" כמו אוז עם ריסיו ככה הוא עם אפו מתקן אבנטו ופורש את כפו. | זהו קול הסרטן: הוא הודיע לי כך  נאפיתי עד בוש, שערי כבר נחרך ומתקין חגורה וכפתור באפו, הוא מצמיד עקבים ומושיט את כפו. | זה קולו של הסרטן, כך שמעתי שאמר -  'כמעט נשרפתי בתנור, אשים בשערי סוכר.' הן נוהג הוא בחטמו כמו ברווז בעפעפיו, מקשט כפתור בפרח ומצודד בהונותיו. |