stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גויאבה

| גויאבה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: הדסיים
סוג:: גויאבה
שם מדעי
 Psidium ‏לינאוס, 1753
פרחי הגויאבה
גויאבה (מספרדית Guayaba; שם מדעי: Psidium) היא סוג של צמח ממשפחת ההדסיים, המונה כ-100 מינים של שיחים טרופיים וסובטרופיים ועצים קטנים, ובהם: גויאבת התפוח, גויאבת ההר, גויאבת התות, וגויאבת קוסטה ריקה. צמחי הגויאבה גדלים בעיקר באיים הקאריביים, באמריקה המרכזית ובצפון אמריקה הדרומית.
על אף שמקור הגויאבה במרכז אמריקה, עם הפצת הגויאבות ליתר חלקי העולם הפך הפרי נפוץ גם באזור הלבנט ובאזורים הטרופיים והסובטרופיים במזרח הרחוק. כך למשל, הפכה הגויאבה לפרי הלאומי של פקיסטן ומיץ הגויאבות המצרי הפך למשקה נפוץ מאוד בקרב מטיילים ונופשים בחופי סיני.
במקסיקו משמש הפרי להכנת שייקים ומשקאות בתוספת אלכוהול, וכן להכנת ממתקים. בברזיל נפוץ ביותר ה”גויאבדה”, קינוח העשוי מריבת גויאבה קרושה בתבנית החתוכה לקוביות. במזרח הרחוק מגישים את הפרי טרי עם מסלה, ובארצות הים התיכון יש העושים שימוש בגויאבה האדומה כתחליף לעגבנייה בימות החורף.
הגויאבה היא בעלת עלים נגדיים, אליפטיים ופשוטים, וגודלם נע בין 5 ל־15 ס"מ. פרחי הגויאבה הם לבנים ובעלי חמישה עלי כותרת.
פרי הגויאבה אכיל לאדם. צורתו כצורת אגס, ורוחבו בין 3 עד 12 ס"מ. לגויאבה קליפה עדינה, ריח עז, וצבעה נע בין ירוק, צהוב ואדום. פנים הגויאבה כתום בהיר או לבן בז', והוא מכיל זרעים קשיחים רבים. לפרי ערך תזונתי רב והוא עשיר במיוחד בוויטמינים ובברזל ובחלבון מן הצומח וצריכתו נחשבת לבריאה. הגויאבה עשירה בוויטמין A, וויטמין B וויטמין C.
כמו כן הגויאבה מכילה כמות גדולה יחסית של פלבונואידים, ויטמין E, ויטמין K, סידן, מגנזיום, זרחן, לוטאין, קרטנים, סלניום, נחושת, אבץ, אשלגן, נחושת ומנגן - בצורה זמינה לגוף, וכן סיבים תזונתיים.
פירות הגויאבה נגועים לעיתים בזחליהם של מספר סוגי עשיים.
גידול הגויאבה

את צמחי הגויאבה מגדלים בארצות טרופיות וסובטרופיות רבות למען מכירת ושיווק פירותיהם. מספר זנים מגודלים באופן מסחרי, בעוד אחרים גדלים רק באופן פראי בטבע.
צמחי הגויאבה רגישים לקור, ולכן לא ניתן לגדל אותם בכל אזור ואקלים. במספר אזורים טרופיים, ובהם הוואי, נפוץ הצמח עד כדי כך שהוא נחשב עשב שוטה. צמח הגויאבה הוא אחד מסוגי הפירות היחידים אשר יניבו פירות בגודל מלא אף אם יגודלו כשתילים בעציץ.
גידול הגויאבה > הגידול בארץ ישראל

הגויאבה הגיעה לארץ ישראל בראשית המאה העשרים, והתחבבה מאוד על חלק מהצרכנים, בעיקר הערבים, שהכירו את הפרי ממצרים. במשק היהודי ניטעה הגויאבה בכמויות קטנות, והפריצה של הענף באה לאחר מלחמת ששת הימים. עד אז הייתה הגויאבה בעיקר עץ נוי בחצרות וגינות פרטיות.
במהלך שנות ה-40 וה-50 פיתח האגרונום אפרים בן-דב (קושילביץ') זן גויאבות המותאם לתנאי האקלים הישראלים, וקרא לו זן בן-דב על שמו. היום נטועים בארץ כמה אלפי דונמים, רובם ככולם מהזן המקומי בן-דב, זן לבן וגדול. בירור הגויאבה אמנם נפסק, אך עדיין יש ביקוש לזנים חדשים וטובים, שאפשר שהם נמצאים כזריעים בחצרות. הפרי המצוי בשווקים הוא מהזן "בן-דב" בלבד.
שתלנים פרטיים ייבאו בשנים האחרונות זנים נוספים של גויאבה: תותית, ננסית, אדומה, ורודה וגויאבה חורפית. אך לא ניטעו מטעים מסחריים מזנים אלה. מגדלי הגויאבות נוהגים לגזום את העצים כל שנתיים גיזום חריף, על מנת לקבל פרי גדול אחיד ורב.
גידול הגויאבה > הבשלה

מרבית פירות הגויאבה מהזנים הנפוצים זני הגויאבה יבשילו בישראל בסתיו ובראשית החורף. הזן הבן-דב הנפוץ בארץ יופיע כשקליפתו ירוקה בהירה עד צהובה ואילו זנים נוספים יבשילו בקליפה אדומה או ורודה. מבחינת מיצוי הטעם מומלץ לחכות להבשלת הפרי על הענף בטרם קטיף, אך ניתן גם לקטוף גויאבות כאשר הן מגיעות לגודל המלא שלהן אך עוד לא רכות, וכך תהליך סיום ההבשלה של הפרי מתרחש לאחר הקטיף. להבשלה מהירה ניתן להכניס את הפרי לשקית נייר. הקליפה הדקה והתוכן הרך של הפרי הופכים את הגויאבה לרגישה למכות ולשריטות שהופכות לכתמים חומים. חיי המדף של פרי בשל הם כיומיים-שלושה בקירור ביתי.
שימוש

לעלי גויאבה שימוש רפואי כתרופה לשלשול, ואנשים מסוימים אף טוענים שיש ביכולתו לסייע בהתמודדות עם וירוסים וחיזוק כללי של המערכת החיסונית ואף בסיוע בהפחתת תסמיני מחלת הסוכרת.
בדרך כלל, נאכלות הגויאבות בשלמותן או מעורבבות במגוון קינוחים. באסיה נטבלות הגויאבות במלח ואבקת שזיפים, או משמשות בתה. גויאבות מבושלות משמשות גם בהכנת ריבות, מרמלדות, ממתקים ומיצים. כמזון, הגויאבות נחשבות בריאות מאוד. הגויאבה האדומה בריאה יותר, בשל האחוז הגבוה של הוויטמינים, הסיבים והערכים התזונתיים. לגויאבות תכונות בריאותיות נוספות: האדומות שביניהן לדוגמה, נחשבות יעילות במלחמה בסרטן.
גויאבות אדומות מחליפות במקרים רבים את העגבניות ברטבים המיועדים בעיקר לאנשים הרגישים לחומציות העגבניות.
שמה התאי של הגויאבה ("פאלונג" או "פאראנג") הוא הכינוי לזנים ממוצא אירופי בתאילנד.
זנים

גויאבת התפוח
הגויאבה התאילנדית האדמדמה
גויאבת התות
ראו גם

אפרים בן-דב
פירות ארץ ישראל ביהדות
הערות שוליים

1 2 3  הדיי עפאים, זמן גויאבה, באתר כלכליסט, 26 בספטמבר 2016
↑  גויאבה: מה זה הריח הזה?, באתר ynet, 13 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546183405171
The Weekend

The Weekend הוא שיר של הזמרת האמריקאית סיזה מתוך אלבום הבכורה שלה, Ctrl. השיר יצא לאור ב-26 בספטמבר 2017, כסינגל השלישי מתוך האלבום, באמצעות חברות התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט ו-RCA רקורדס.
רקע וכתיבה

את השיר כתבה סיזה לצד המפיק ThankGod4Cody, שדגם בשיר את "Set the Mood (Prelude)" מתוך FutureSex/LoveSounds של ג'סטין טימברלייק, שנכתב על ידי טימברלייק, טימבלנד ודנג'ה, שזכו גם הם לקרדיט כתיבה בשיר. השיר הוא שיר R&B עכשווי ונאו סול שמשתמש בקו סינתיסייזר, היי-האטים, תופים ודגימה ווקאלית בעלת פיץ' גבוה. בשיר סיזה שרה על היותה המאהבת של בן זוגה ביודעין, ומשווה את עצמה לסוף השבוע.
הצלחה מסחרית

השיר הגיע למקום ה-29 במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר המצליח ביותר של סיזה במצעד עד לכניסתו של "I Hate U" למקום השביעי בשנת 2022. הוא עמד גם בצמרת מצעד שירי ה-R&B וזכה בתואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ב-1 במרץ 2018. בנוסף, זכה השיר במועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר צולם באוגוסט 2017 ובוים על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סולאנז' נואלס. הוא פורסם בערוץ ה-Vevo של סיזה ב-22 בדצמבר 2017. נכון לדצמבר 2022, הוא זכה למעל ל-36 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 49 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 73 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 29 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 13 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הקצביים | 16 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 55 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 79 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 86 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 63 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 54 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B | 17 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 85 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B | 22 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | 7× פלטינה | 7,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 7,000,000 |
הרמיקס של קלווין האריס

ב-15 בדצמבר 2017 יצאה להורדה הדיגיטלית והסטרימינג גרסת רמיקס לשיר מאת התקליטן הסקוטי קלווין האריס בשם "The Weekend (Funk Wav Remix)".
הרמיקס של קלווין האריס > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017–2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 36 |  |
הרמיקס של קלווין האריס > נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| דנמרק (IFPI Danmark) | זהב | 45,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
נחמיה מאירי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1926 דמבלין, פולין
 פטירה:  24 בינואר 2013 (בגיל 86) ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 תאריך עלייה:  1946
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   המוסד
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידת קיסריה
 
נחמיה מאירי (יודנלרנר) (27 באוגוסט 1926 – 24 בינואר 2013) היה סוכן במוסד, כיהן כראש יחידת קיסריה וראש יחידת כידון.
ביוגרפיה

מאירי נולד בדמבלין שבפולין. לאחר פלישת גרמניה לפולין, אספו הנאצים את מאירי ובני משפחתו לבור הריגה ביער, מאירי הצליח לחמוק מהטבח לאחר שהתחזה למת. בהמשך המלחמה נתפס והועסק בעבודות פרך בשדה תעופה. בתקופה זו הציל את חייו של קצין לופטוואפה שמטוסו התרסק ועלה באש, מאירי טיפס למטוס הבוער וחילץ את הטייס מחוסר ההכרה.
ב-1946 עלה לארץ ישראל. היה חבר בהכשרת דגניה ב' וחבר בגדוד השלישי של הפלמ"ח. במלחמת העצמאות נפל בשבי הלגיון הירדני אך הצליח להימלט. לאחר המלחמה הצטרף לש.ב ומשם עבר למוסד. היה חלק מיחידת קיסריה וממקימי יחידת החוד "כידון". הוא השתתף במבצע ברן, בפעילות נגד המדענים הגרמנים במצרים ובחיפוש אחר הילד יוסל'ה שוחמכר. במבצע זעם האל היה בחוליה שחיסלה את ואאל עאדל זועייתר, את מחמוד המשארי, את באסל אל-קובייסי, את סעיד מוקאסי וכן פיקד על חוליה שעקבה אחר אחמד בושיקי, הוא נפצע ברגלו ושב לישראל, לפני שבושיקי חוסל עקב זיהוי שגוי. בפעולה אחרת היה חלק מסוכני המוסד שעקבו אחר חוליית ארגון ספטמבר השחור בראשות אמין אל הינדי שתכננה לפגוע במטוס אל על באיטליה באמצעות טילי נ"מ. מאירי סבר שיש לחסל את החוליה, אך הצטווה במקום זאת ללכת למשטרה האיטלקית ולמסור את המידע על הפיגוע המתוכנן. הפיגוע סוכל אך אנשי החוליה שוחררו לאחר חודשים בודדים.
לאחר פרישתו מהמוסד עבד כקצין הביטחון בידיעות אחרונות.
מאירי נפטר ב-2013 ונקבר בבית הקברות ירקון. הותיר אחריו אישה, בן ובת.
לקריאה נוספת

רונן ברגמן, Rise and Kill First: The Secret History of Israel's Targeted Assassinations, Random House
הערות שוליים

↑  ד"ר אורי מילשטיין, ‏גודל הפיאסקו: ספר חדש מנפץ את הגרסה הרשמית על מחדל החיסול בלילהאמר, באתר מעריב אונליין, 7 בדצמבר 2019
↑  אריה אבנרי, מותו של איש הצללים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 בינואר 2013
↑  נחמיה מאירי באתר GRAVEZ
מזבח הר עיבל

| --- | --- |

 מידות
 גובה מעל פני הים:  785 מ' 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  אדם זרטל 
 מיקום
 מיקום:  שומרון, שטח B
 קואורדינטות:  32°14′23″N 35°17′15″E﻿ / ﻿32.239623°N 35.287485°E﻿ / 32.239623; 35.287485
 he
 
מבט מהאוויר על האתר שזוהה על ידי זרטל כמזבח הר עיבל. ברקע נראים הרי השומרון.
מבט עילי על האתר. ניתן לראות את תבנית המבנה, וכן את העלייה שאותה זיהה זרטל עם הכבש שהוביל אל המזבח במעמד הברכה והקללה.
מבט ממערב: נראים הבמה המרכזית, הכבש העולה אליה, ה"סובב" והקיר המערבי של החצר הפנימית, המהווה את המשכו של ה"סובב"
מזבח הר עיבל (גם: אתר הר עיבל, האתר הפולחני בהר עיבל, או "מזבח יהושע") הוא אתר ארכאולוגי, השוכן על השלוחה הצפונית-מזרחית של הר עיבל, בגובה 785 מטר מעל פני הים (הפסגה היא בגובה כ-940 מטר מעל פני הים). האתר התגלה ונחפר במהלך סקר הר מנשה בין השנים 1982–1989 על ידי משלחת בניהולו של פרופ' אדם זרטל, שתיארך את האתר לרבע האחרון של המאה ה-13 לפנה"ס. זרטל הגיע למסקנה שהאתר הוא שריד של מזבח, וזיהה אותו עם המזבח המתואר בספר דברים, פרק כ"ז, פסוקים א'–ח', ובספר יהושע, פרק ח', פסוקים כ"ח–ל"ה כחלק מרכזי ממעמד הברכה והקללה, ולכן קרא לו 'מזבח יהושע'. הדעות בקהילת הארכאולוגים חלוקות לגבי השאלה האם המבנה הוא אכן מזבח, אולם רוב החוקרים מסכימים שמדובר באתר פולחני כלשהו מתקופת הברזל 1.
לפני זרטל, חיפשו ארבע משלחות את המזבח בהר עיבל, בין השנים 1870 ל-1922. שתי משלחות הגיעו מאנגליה (הסקר הבריטי בראשות צ'ארלס וילסון, ואנדרסון) ושתיים מצרפת (ויקטור גרן וטונו). לדברי זרטל הן ייחסו חשיבות למציאת המזבח כמו למציאת הר סיני. לדבריו, הסיבה לכך שלא מצאו היא שחיפשו רק בצד הדרומי של הר עיבל מתוך קונספציה שהמזבח אמור להיות ממוקם לכיוון הר גריזים.
בשלהי 2020 טחן קבלן של הרשות הפלסטינית חלק מחומת האתר לשימוש בסלילת כביש. בתחילת 2022 הושחת חלק מהמבנה על ידי אלמונים.
הממצא הארכאולוגי

האתר נתגלה לראשונה על ידי קבוצה בראשותו של אדם זרטל במהלך סקר ארכאולוגי שיטתי, ב-6 באפריל 1980. המשלחת הבחינה במראה בולט על ההר שהיה נראה כמתחם בעל צורה מוזרה הניכר למרחוק בשל מראהו הבהיר, וכמות אדירה של כלי חרס. החפירות באתר החלו בסתיו 1982. לאחר החפירות התברר כי המראה הבהיר נבע מ"גניזת" האתר - כיסויו כדי שלא יימצא במטרה למנוע את חילולו.[דרוש מקור][מפני ש...] לדברי זרטל זהו האתר הראשון שנמצא שכולו גנוז.
בטרם נחפר, זוהה באתר קיר מקיף של המתחם, המזכיר בצורתו את הספרה 8 המשתרעת לאורך השלוחה על גבי אוכף. אורכו של המתחם כ-230 מטר ורחבו בין 100 ל-25 מטר וכיוונו הכללי צפון מערב - דרום מזרח. בחלקו הצפון מערבי של המתחם זוהה מתחם פנימי קטן יותר, שבמרכז חלקו הדרומי נמצאה ערימת אבנים בקוטר 30 מטר וגובה 4 מטר. המתחם, וערימת האבנים, היו זרועים שברי חרסים מתקופת הברזל 1.
האתר זוהה כחד שכבתי, ומיקומו יוצא דופן.
הממצא הארכאולוגי > המבנה המרכזי

החלק העליון של המבנה היה מרוצף אבני גוויל בינוניות. על הריצוף הזה נבנה 'מקעד' - מבנה אבן חצי עגול לא גדול שהיווה מחסה לרועים בשומרון בימי גשם. מתחתיו נתגלו שרידיה של עמדת תצפית עות'מאנית מימי מלחמת העולם הראשונה.
בשלב הראשון של החפירה, "קולפה" ערימת האבנים ומתחתיה התגלה מבנה בגודל 9 על 7 מטר, אליו צמודות שתי חצרות אבן, מרוצפות, המופרדות על ידי קיר משופע (כבש) שעלה אל ראש המבנה. כל המבנה והקירות היו בנויים אבני גוויל.

המבנה התנשא לגובה של כ-4 מטרים, ורוצף באבני גוויל. לא נתגלה פתח כניסה למבנה.
קירות המבנה היו ברוחב 1.4 מטר. פנים המבנה היה ממולא בשכבות של אפר ואבנים. מהמסגרת החיצונית של המבנה יצאו שני קירות שאינם נפגשים לכיוון מרכזו. גם הקירות היו שקועים בתוך שכבות האפר והאבן.
הממצא הארכאולוגי > המילוי

מילוי המבנה היה עשוי שכבות של אבן ואפר. שכבת האפר הייתה בעובי של כ-1.5 מטר אפר נקי, שכלל בתוכו כמות גדולה של עצמות שרופות.
הממצא הארכאולוגי > החצרות

החצר הצפונית, במידות של כ-5 על 3 מטר, הייתה מרוצפת כולה: חציה הצפוני (הרחוק מהכבש) באבנים גדולות במפלס הנמוך בכמטר מהקיר החיצוני וחציה הדרומי, במפלס נמוך יותר, באבנים קטנות. במפלס זה נקבעו גם מתקני אבן שחלקם הכילו אפר, עצמות חרוכות וכלי חרס. ניתוח הממצא הראה כי היו שלושה סוגים של מתקני אבן: לאפר ועצמות, לכלי חרס ולאבנים שטוחות. בין הקיר הצפוני לחצר נמצאו 3 מדרגות שאיפשרו גישה לחצר.
החצר הדרומית, במידות כ-7.5 על 6 מטר ושצורתה טרפזית הכילה פחות מתקנים מזו הצפונית וכל המתקנים היו ריקים. הקיר הדרומי היה הרוס למדי.
הממצא הארכאולוגי > הכבש

בין החצרות הפריד קיר משופע כפול ולו שני מפלסים. הכבש הראשי, שעלה למלוא גובה הבמה, היה באורך 7.5 מטר ורחבו 1.2 מטר, ואליו צמוד היה כבש "משני", נמוך יותר, שעלה רק עד ה"סובב". העלייה למזבח בכבש מזכירה את הסגנון המצרי, לדוגמה בקפלה הלבנה בכרנך (תבאי): העלייה בכבש ואילו הירידה באמצעות מדרגות משני צידי הכבש.
הממצא הארכאולוגי > ה"סובב"

הסובב הוא מעין מדרגה רחבה המקיפה את המבנה המרכזי משלשה צדדים ונמוכה ממנו. רוחב המדרגה כמטר אחד והיא נמוכה מהמבנה המרכזי במטר אחד. הסובב מהווה המשך של קירות החצרות הפנימיות.
הממצא הארכאולוגי > סלע האם והמבנה הקדום

מתחת למבנה המרכזי נמצאו שרידיו של מבנה קדום, קטן יותר, אשר נהרס כנראה על ידי בוני המבנה. המבנה כלל מעגל אבנים בקוטר של כ-2 מטר על גבי סלע היסוד. גם במעגל אבנים זה נתגלו אפר ושרידי עצמות, מה שמעיד שמבנה זה שימש כנראה כבמה פולחנית. תיארוך המבנה הפנימי בעייתי כיוון שחלה בו התערבות מאוחרת על ידי בוני המבנה החיצוני. ההשערות הן שהוא מאותה התקופה של המבנה הגדול או שהוא קדם לו בכמאה וחמישים שנים.
הממצא הארכאולוגי > מתקני המנחות

בצפון האתר נחשף אזור של מתקנים אשר הובנו על ידי זרטל כמתקני מנחות. מתקן מנחה היה מורכב ממעגל פשוט של אבני שדה בינוניות שקוטרו 30 עד 40 ס"מ ובתוכו הונחה מנחה, אחת בכל מעגל אבנים. המתקן נבנה על הקרקע ותפקידו היה לשמור על המנחה בתוך טבעת אבנים כדי שלא תנזק. בין המנחות היו כלים מאבנים או חרס, חרפושיות ותכשיטים - עגילי זהב, עגילי כסף, צמידי ברונזה, חרוזים וגם סכיני צור (השווה לספר יהושע, פרק ה', פסוק ג'). בין כלי החרס במנחות נתבלטו כלים קטנים ויוצאי דופן עם פך מזיגה וידית מזיגה שנקראו על ידי פרופ' זרטל בשם קנפכים. הם נתגלו רק באתר הר עיבל (למעט פריט אחד) וייתכן ששימשו למנחה מיוחדת כמו קטורת. באתר נתגלו מאות מתקני מנחה לעיתים זה על גבי זה בכמה שכבות. במתקן מנחה שנחצב בסלע היסוד בשכבה הקדומה ביותר של האתר נתגלתה החרפושית הנושאת את שמו של תחותמס השלישי.
הממצא הארכאולוגי > התיארוך הארכאולוגי לעומת התיארוך המסורתי

על פי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית (ללא תיקון "השנים החסרות") תקופת ההתנחלות החלה בשנת 1271 לפנה"ס. על פי המקרא יהושע בן נון הנהיג את העם בראשיתה של תקופת ההתנחלות, שבמהלכה הוקם המזבח בהר עיבל. הממצאים הארכאולוגיים הקדומים ביותר באתר תוארכו לתקופת המעבר שבין תקופת הברונזה המאוחרת לבין תקופת הברזל, במאה ה-13 לפנה"ס. רמת הדיוק של התיארוך עומדת על מספר עשורים לכאן או לכאן, כך שאם הזיהוי של המבנה הקדום יותר כמזבח יהושוע נכון, הרי שעשויה להיות התאמה מסוימת בין התיארוך הארכאולוגי לתיארוך המסורתי, אולם אם הזיהוי אינו נכון, ייתכן שהאתר היה שייך לתרבות אחרת.[דרוש מקור]
מזבח יהושע לפי מסורת ישראל

בספר דברים, פרק כ"ז, פסוקים א'–ח' מתוארת ההוראה של משה לזקני ישראל לבנות בהר עיבל מזבח, והוראות בניה. יהושע בן נון קיים את הצווי לאחר חציית הירדן וכיבוש יריחו והעי. בניית המזבח מתוארת בספר יהושע, פרק ח', פסוקים ל'–ל"ד:
אָז יִבְנֶה יְהוֹשֻׁעַ מִזְבֵּחַ לַה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל בְּהַר עֵיבָל. כַּאֲשֶׁר צִוָּה מֹשֶׁה עֶבֶד ה' אֶת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל כַּכָּתוּב בְּסֵפֶר תּוֹרַת מֹשֶׁה מִזְבַּח אֲבָנִים שְׁלֵמוֹת אֲשֶׁר לֹא הֵנִיף עֲלֵיהֶן בַּרְזֶל וַיַּעֲלוּ עָלָיו עֹלוֹת ה' וַיִּזְבְּחוּ שְׁלָמִים. וַיִּכְתָּב שָׁם עַל הָאֲבָנִים אֵת מִשְׁנֵה תּוֹרַת מֹשֶׁה אֲשֶׁר כָּתַב לִפְנֵי בְּנֵי יִשְׂרָאֵל. וְכָל יִשְׂרָאֵל וּזְקֵנָיו וְשֹׁטְרִים וְשֹׁפְטָיו עֹמְדִים מִזֶּה וּמִזֶּה לָאָרוֹן נֶגֶד הַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם נֹשְׂאֵי אֲרוֹן בְּרִית ה' כַּגֵּר כָּאֶזְרָח חֶצְיוֹ אֶל מוּל הַר גְּרִזִים וְהַחֶצְיוֹ אֶל מוּל הַר עֵיבָל כַּאֲשֶׁר צִוָּה מֹשֶׁה עֶבֶד ה' לְבָרֵךְ אֶת הָעָם יִשְׂרָאֵל בָּרִאשֹׁנָה. וְאַחֲרֵי כֵן קָרָא אֶת כָּל דִּבְרֵי הַתּוֹרָה הַבְּרָכָה וְהַקְּלָלָה כְּכָל הַכָּתוּב בְּסֵפֶר הַתּוֹרָה. לֹא הָיָה דָבָר מִכֹּל אֲשֶׁר צִוָּה מֹשֶׁה אֲשֶׁר לֹא קָרָא יְהוֹשֻׁעַ נֶגֶד כָּל קְהַל יִשְׂרָאֵל וְהַנָּשִׁים וְהַטַּף וְהַגֵּר הַהֹלֵךְ בְּקִרְבָּם.
לדעת רש"י בהסבר אחת הדעות בתלמוד, לאחר המעמד פורקו אבני המזבח והועברו לגלגל.
ניתוח הממצאים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ניתוח הממצאים > הביקורות > סוגיית הר גריזים

זרטל סבר שפסוקי המקרא, המצוטטים לעיל, מתייחסים למיקומו של המזבח ולפי פרשנותו את הכתוב בהם הם דורשים שהמזבח יימצא בקו ראייה עם הר גריזים, והיות ומהמזבח לא ניתן לראות את הר גריזים, הוא טען שזיהויו הנוכחי של הר גריזים שגוי, והוא תולדה של התיישבות השומרונים שם לאחר חורבן ממלכת ישראל. לטענתו, מיקומו האמיתי של הר גריזים הוא הר כביר הנמצא מדרום מזרח להר עיבל, צפונית-מערבית לאלון מורה (בראייה מהר כביר המזבח נראה בבירור כיוון שהוא נראה על רקע קו ההר), ואילו השומרונים, שעל פי המסורת היהודית הוגלו מארצם המקורית בידי אשור, אימצו את השם "גריזים" להר הלא נכון.
לעומת זרטל, זאב ח' ארליך סבר, כי אין כלל צורך "להזיז" את הר גריזים ממקומו כדי להסכים עם זיהויו של המזבח כמזבח יהושע. עיון בפסוקי ספר יהושע יראה כי לא אמור להיות כל קשר בין מיקומו של המזבח בהר עיבל לבין הר גריזים, כך שהקושי שזרטל ניסה לענות עליו, כלל איננו קיים. קשר העין בין ההרים הללו היה רק בעת הקראת הברכות והקללות, שכאמור, לא היו בהכרח באזור המזבח, אלא באזור אחר בהר, הצופה על הר גריזים. כמו כן, המסורת אודות מיקומו של קבר יוסף, שעל פי המקרא נמצא בחלקת השדה שרכש יעקב סמוך לשכם הקדומה המזוהה עם התל המצוי בפתחה המזרחי של העיר שכם, נוגדת את זיהויו של זרטל, שכן שכם שוכנת בין הר גריזים והר עיבל, וגם משל יותם נאמר מהר גריזים אל עבר העיר שכם, דבר בלתי אפשרי לפי זיהויו של זרטל.
גם חז"ל נחלקו בעניין זיהוי הר עיבל והר גריזים. בספרי דברים פרשת ראה ובירושלמי במסכת סוטה, מובאת דעתם של שלושה חכמים הגורסים כי הזיהוי המקובל הוא הנכון, אך לדעת רבי אליעזר הר גריזים והר עיבל שמדברת עליהם התורה שונים מהר גריזים והר עיבל של השומרונים (בלשון חז"ל: "שבין הכותים") ונמצאים קרוב יותר לנהר הירדן, ובתלמוד הירושלמי מוסבר כי על פי דעתו "שתי גבשושיות עשו וקראו זה הר גריזים וזה הר עיבל".
הלא המה בעבר הירדן - מעבר הירדן ואילך, דברי ר' יהודה: אחרי דרך מבוא השמש - מקום שחמה זורחת; ולהלן הוא אומר (בראשית יב) ויעבר אברהם בארץ עד מקום שכם עד אלון מורה. מה אלון האמור להלן - שכם, אף אלון האמור כאן - שכם. אמר ר' אלעזר ברבי יוסי: אמרתי להם לסופרי כותים זייפתם את התורה ולא הנחתם בה כלום! שכתבתם אצל אלוני מורה - אף אנו מודים שזה הוא הר גריזים והר עיבל שבין הכותים. אנו למדנו מגזירה שוה, שנא' הלא המה בעבר הירדן, ולהלן הוא אומר ויעבר אברם בארץ וגו', מה אלון מורה האמור להלן - שכם, אף אלון מורה האמור כאן - שכם. אתם, במה למדתם?
ר' אליעזר אומר: לא זה הר עיבל והר גריזים שבין הכותים, שנאמר הלא המה בעבר הירדן - הסמוכים לירדן: אחרי דרך מבוא השמש - מקום שחמה שוקעת; בארץ הכנעני - לא היה אלא מן החוי: היושב בערבה - לא היו אלא בין ההרים: מול הגלגל - אין אלו רואים את הגלגל! ר' אליעזר בן יעקב אומר: לא בא הכתוב אלא להראותם דרך בשנייה, כדרך שהראם בראשונה: בדרך זו לכו, ואל תלכו בשדות: היושב - ביישוב לכו, ולא במדבר: בערבה - במישור לכו, ולא בהרים:
הגישה לאתר

בעבר ניתן היה לעלות להר עיבל ישירות מהעיר שכם. אולם כיום הגישה אליו היא ממזרח, בדרך העוברת ברובה דרך שטח B. על פי המנהל האזרחי מזבח הר עיבל נמצא בשטח B במסגרת הסכמי אוסלו.
פגיעה באתר

בשלהי 2020 ותחילת 2021 הרס קבלן של הרשות הפלסטינית חלק מקיר המתחם (מתקופת הברזל) לטובת סלילת כביש בין הכפר עסירה א-שמאליה לשכם, וטחן את אבניו על מנת לייצר חצץ עבור הכביש. ראש עיריית עסירה א-שמאליה ציין כי קבלן שעבד עבורה הוא זה שביצע את ההרס, וכי העירייה לא הייתה מודעת לכך שהקיר שנהרס הוא חלק מהאתר הארכאולוגי. הוא הוסיף כי נערכה פגישה בינו ובין המנהל האזרחי, בה בחנו את הנזק והוסכם כי העירייה תשיב את האבנים למקומן. ראש הממשלה בנימין נתניהו גינה את האירוע והנשיא ראובן ריבלין קרא לחקור את הפגיעה. זמן קצר לאחר מכן מועצה אזורית שומרון סגרה את הפרצה באמצעות הנחת שורת אבנים מקומיות על תוואי קטע הקיר ההרוס במטרה למנוע פגיעה נוספת באתר.
בתחילת 2022 פגעו אלמונים פלסטיניים במזבח עצמו והרסו מקצתו. בתגובה סייר שר התרבות ח"כ חילי טרופר באתר, והבטיח להגביר את האכיפה על פגיעה באתרים ארכאולוגיים ביהודה ושומרון.
בספטמבר 2023 החלה הרשות הפלסטינית בעבודות לבניית שכונה בת 32 יחידות דיור סמוך לאתר.
ראו גם

רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית
לקריאה נוספת

אדם זרטל, "אתר הר עיבל", בתוך: אפרים שטרן ואחרים, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, בהוצאת החברה לחקירת א"י ועתיקותיה, משרד הביטחון וכרטא, 1992, כרך 3, עמ' 1176–1178
אדם זרטל, עם נולד, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004
יואל בן נון, המבנה בהר עיבל וזיהויו כמזבח, זאב ח. ארליך (עורך), לפני אפרים בנימין ומנשה, המועצה האזורית מטה-בנימין, מרכז פדגוגי; עפרה: המדרשה בארץ-בנימין, בית ספר שדה עפרה, תשמ"ה, עמ' 162-137 (מידע בקטלוג רמב"י)
אשר גרוסברג, "המבנה בהר עיבל והלכות מזבח", בתוך: זאב ח. ארליך (עורך), שומרון ובנימין, א', עפרה, תשמ"ז, 152-148.
ישראל פינקלשטיין, הארכאולוגיה של תקופת ההתנחלות והשופטים, ת"א, 1986. עמ' 79.
Ralph K. Hawkins (2012). The Iron Age I Structure on Mt. Ebal: Excavation and Interpretation. Bulletin for biblical research supplements (באנגלית). Eisenbrauns. ISBN 9781575062433. JSTOR 10.5325/j.ctv1bxgzq6. 
(דף הספר באתר "גוגל ספרים" )
משפחת ריבלין

רבי יוסף ריבלין
משפחת ריבלין היא משפחה יהודית ענפה שמוצאה ממזרח אירופה. צאצאים רבים ממנה בלטו במגוון תחומים.
היסטוריה

האדם הראשון שנשא את השם ריבלין היה שלמה זלמן ריבלין שחי במאה השמונה עשרה בעיר שקלוב. סבתו של שלמה זלמן הייתה נכדתו של רבי משה רבקש. סבו היה אליהו חסיד קרמר. בנו, אליהו פלאטקעס היה מקורב לרב שנאור זלמן מלאדי האדמו"ר הראשון בשושלת חסידות חב"ד והוא אבי הענף החסידי של משפחת ריבלין. חלק מצאצאיו עלו לארץ ישראל והתיישבו בקהילת חב"ד בחברון. בנו בנימין היה תלמידו של הגאון מווילנה והוא אבי הענף הפרושי של המשפחה.
נכדו של שלמה זלמן ריבלין, בן בנו בנימין, היה רבי הלל ריבלין משקלוב. הלל משקלוב עלה עם כמה מבני משפחתו לארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-19 והוא אבי הענף הירושלמי הפרושי של משפחת ריבלין.
בנו של הרב הלל ריבלין היה הרב משה ריבלין ("ר' משה מגיד"). הוא עלה לארץ ישראל לאחר מותו ושימש כמנהיג הקהילה האשכנזית בירושלים. נכדו של הרב משה ריבלין הוא יוסף (יאשע) ריבלין, מקים שכונות ירושלים. הרב יצחק אביגדור אורנשטיין (1893–1948), שהיה רב הכותל הראשון, אף הוא מצאצאי משפחת ריבלין.
בשנת 1935 ערך ההיסטוריון הסופר והעיתונאי אליעזר ריבלין את "ספר היחס למשפחת ריבלין" בספר מפורטת שושלת היוחסין של המשפחה המתחילה מ"הרב יוסף מאובן" ששרד את הגירוש מוינה בשנת ה'שי"ט (1559) והיה אבי-סבו של משה רבקש.
בשנת 2009, במלאת מאתיים שנה לעליית תלמידי הגר"א ערכה משפחת ריבלין כינוס משפחתי בעיר ירושלים.
מקור השם ריבלין

השם ריבלין הוא מטרונים הנגזר מהשם "רבקה". מקורו של שם המשפחה הוא, כנראה, ברצון לאמץ את שמו של רבי משה רִבקֶש שהיה מאבות המשפחה, ושחותנתו נקראה "רִבקֶה". משמעותו של השם רבקש (או רִבקֶה'ס) הוא "של רבקה" כאשר הסיומת "ס" מבטאת שייכות. רִבלֶה הוא כינוי חיבה לרבקה, כך השם רבקש התגלגל לשם רִבֶלֶס. סיומת השייכות נתחלפה בסיומת השייכות הסלבית "ין" וכך השם נתגלגל להיות ריבלין.