stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווין סראפן
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010/2011 | וושינגטון | 58 | 1 | 10.9 | 0.449 | 0.000 | 0.710 | 2.6 | 0.3 | 0.3 | 0.5 | 2.7 |
| 2011/2012 | וושינגטון | 57 | 21 | 20.6 | 0.531 | 0.000 | 0.671 | 4.9 | 0.6 | 0.3 | 1.3 | 7.9 |
| 2012/2013 | וושינגטון | 79 | 8 | 21.8 | 0.461 | 0.000 | 0.693 | 4.4 | 0.7 | 0.3 | 0.7 | 9.1 |
| 2013/2014 | וושינגטון | 53 | 1 | 10.9 | 0.505 | 0.000 | 0.871 | 2.4 | 0.3 | 0.1 | 0.5 | 4.7 |
| 2014/2015 | וושינגטון | 79 | 0 | 15.6 | 0.513 | 0.000 | 0.707 | 3.6 | 0.7 | 0.1 | 0.7 | 6.6 |
| 2015/2016 | ניו יורק | 48 | 0 | 11.0 | 0.410 | 0.000 | 0.826 | 2.6 | 1.0 | 0.2 | 0.8 | 3.9 |
| 2016/2017 | אינדיאנה | 49 | 3 | 11.4 | 0.551 | 0.000 | 0.636 | 2.9 | 0.5 | 0.1 | 0.4 | 4.7 |

| קריירה |  | 423 | 34 | 15.2 | 0.489 | 0.000 | 0.715 | 3.5 | 0.6 | 0.2 | 0.7 | 5.9 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | וושינגטון | 4 | 0 | 1.5 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2015 | וושינגטון | 6 | 0 | 12.0 | 0.484 | 0.000 | 0.500 | 3.2 | 0.3 | 0.3 | 0.2 | 5.5 |
| 2017 | אינדיאנה | 4 | 0 | 14.8 | 0.462 | 0.000 | 0.714 | 3.5 | 1.0 | 0.0 | 0.5 | 7.3 |
| קריירה |  | 14 | 0 | 9.8 | 0.450 | 0.000 | 0.615 | 2.5 | 0.4 | 0.1 | 0.2 | 4.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | ויטוריה | 7 | 5 | 19.2 | 0.551 | 0.000 | 0.800 | 5.0 | 0.6 | 0.4 | 1.0 | 8.9 |
| 2017/2018 | ברצלונה | 15 | 14 | 20.3 | 0.579 | 0.000 | 0.655 | 4.9 | 0.9 | 0.3 | 0.9 | 12.1 |
| 2018/2019 | ברצלונה | 27 | 2 | 14.1 | 0.632 | 0.000 | 0.786 | 3.6 | 0.5 | 0.2 | 0.4 | 8.3 |
| קריירה |  | 49 | 21 | 16.7 | 0.599 | 0.000 | 0.720 | 4.2 | 0.6 | 0.3 | 0.6 | 9.6 |
הערות שוליים

↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2010, באתר הרשמי של ה-NBA
↑  סראפן נשלח בטרייד לוושינגטון ויזארדס, באתר הרשמי של הקבוצה, 8 ביולי 2010
↑  סראפן חותם על חוזה בקאחה לבורל ויטוריה, באתר realgm.com,‏ 20 בספטמבר 2011
↑  דו"ח המשחק של וושינגטון מול אורלנדו, באתר basketball-reference.com
↑  סראפן חותם על הארכת חוזה בוושינגטון ויזארדס, באתר וושינגטון פוסט, 18 ביולי 2014
↑  סראפן חותם על חוזה בניו יורק, באתר sportando.com,‏ 4 באוגוסט 2015
↑  Pacers Sign Kevin Seraphin and Nick Zeisloft, באתר הרשמי של אינדיאנה פייסרס,‏ 8 בספטמבר 2016
↑  Kevin Seraphin agreed to a two-year $3.6 mln deal with the Indiana Pacers, באתר sportando.com,‏ 2 בספטמבר 2016
↑  Kevin Seraphin: Waived by Pacers, באתר cbssports.com,‏ 31 ביולי 2017
↑  Barcelona strengthens frontline with Seraphin, באתר הרשמי של היורוליג, 4 באוגוסט 2017
↑  סראפן מודיע על פרישה ממשחק, באתר eurohoops.net,‏ 24 באוקטובר 2020
קוג'יקי

קוג'יקי (ביפנית: 古事記 – תיעוד עניינים עתיקים) הוא הכרוניקה העתיקה ביותר בנמצא של ההיסטוריה של יפן, והיא מתוארכת לראשית המאה ה-8. כרוניקה זו נכתבה על ידי או נו יסומארו, לבקשת הקיסרית גנמיי. זוהי אסופת מיתוסים העוסקים ביצירת איי יפן ובקאמי. מיתוסים אלה, בלוויית אלה המופיעים בניהון שוקי, מהווים את הבסיס שממנו צמחה דת השינטו.
מבנה

קוג'יקי מכיל מספר שירים הכתובים בכתב סיני, אך הסימניות משמשות סימנים פונטיים, ואין להן משמעות מסוימת, מכיוון שהטקסט נכתב ביפנית של היאמטו, בין סוף המאה ה-7 לראשית המאה ה-8. הוא נחלק לשלושה חלקים: קמיצומאקי (גלגול עליון), נאקאצומאקי (גלגול אמצעי) ושימוצומאקי (גלגול תחתון). הקמיצומאקי מכיל את ההקדמה ומתמקד בלידת האלים ובפועלם. הנאקאצומאקי פותח בסיפורו של הקיסר ג'ימו, הקיסר הראשון, וסיפור כיבוש יפן, ומסתיים בקיסר ה-15 אוג'ין. רבים מהסיפורים המופיעים בו הם מיתולוגיים, ואינם מקור היסטורי מהימן. מסיבות שאינן ידועות, מופיעים פרטיהם של הקיסרים השני עד התשיעי, אך ייתכן שקיסרים אלה נוספו לחיבור על מנת למלא את החלל בין המלכים האמיתיים לג'ימו. השימוצומאקי סוקר את התקופה מהקיסר ה-16 ועד הקיסר ה-33, ובניגוד לחלקים הקודמים אינו מכיל אזכורים רבים לאלים.
כתבי יד

לקוג'יקי שני כתבי יד: איסֶה ואוּראבֶּה. האחרון מכיל שלושים ושישה טקסטים, כולם העתקים משנת 1522 שכתב אוראבה קננאגה. כתב היד איסה מתחלק בעצמו לשניים: שינְפּוּקוּג'י-בּוֹן (真福寺本) שנכתב ב-1372, והוא הטקסט העתיק ביותר בנמצא, ודוֹקה-בון (道果本). הדוקה-בון נחלק בתורו לשלושה:
טקסט הדוקה-בון מ-1381; ממנו נותר רק החצי הראשון של הכרך הראשון.
טקסט הדושו-בון (道祥本) מ-1424; ממנו נותר רק הכרך הראשון, אך הוא מכיל פגמים רבים.
טקסט השוּניוּ-בון (春瑜本) מ-1426; מכיל כרך אחד בלבד.
ראו גם

ניהון שוקי - דברי ימי יפן
לקריאה נוספת

Kasulis, Thoms P. Shinto: The Way Home. University of Hawaii Press, 2004. ISBN 9780824828509.
Philippi, Donald L. Kojiki. University of Tokyo Press, 1977. ISBN 9780860083207
הערות שוליים

↑  Kasulis, עמ' 72.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007510926505171  BnF: cb12172914q (data)  GND: 4249612-3  LCCN: n81056609  NDL: 00633537  NKC: unn20241213835  SUDOC: 030279070  VIAF: 176605434   WorldCat (עם VIAF): 176605434
קארל סאוור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בדצמבר 1889 וורנטון, ארצות הברית 
 פטירה:  18 ביולי 1975 (בגיל 85) ברקלי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  Central Wesleyan College 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת מישיגן 
 תלמידי דוקטורט:  צ'. ו. תורנתווייט, וילבור זלינסקי, ולדו רודולף ודל 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1931)  מדליית אלכסנדר פון הומבולדט (1959)  מדליית וגה (1957)  מדליית צ'ארלס דיילי (1940)  מדליית ויקטוריה (1975) 
 צאצאים:  ג'ונתן דיינינגר סאוור 
 
קארל אורטווין סאוור (באנגלית: Carl Ortwin Sauer;‏ 24 בדצמבר 1889 - 18 ביולי 1975) היה גאוגרף אמריקאי, ופרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי משנת 1923, עד שהפך לפרופסור אמריטוס בשנת 1957. הוא כונה "דיקן הגאוגרפיה ההיסטורית האמריקאית" והוא היה דמות מרכזית בהתפתחות המוקדמת של ״אסכולת ברקלי גאוגרפיה״. אחד מעבודותיו הידועות ביותר הוא "מקורות חקלאיים ופיזורים" (1952). בשנת 1927 כתב קארל סאוור את המאמר "התפתחויות אחרונות בגאוגרפיה תרבותית", אשר ניסה לענות על השאלה כיצד נופים תרבותיים מתפתחים על צורות הנוף הפיזי.
שנים הראשונות

קארל אורטווין סאוור נולד בוורנטון, מיזורי. אביו לימד בסנטרל ווסליאן קולג', מכללה גרמנית מתודיסטית שמאז היא סגורה. בצעירותו שלחו אותו הוריו לבית הספר בגרמניה, אך מאוחר יותר הוא חזר לארצות הברית כדי ללמוד במכללת ווסליאן. הוא סיים בשנת 1908, זמן קצר לפני יום הולדתו התשע עשרה.
משם הלך קארל סאוור ללמוד באוניברסיטת נורת'ווסטרן באוונסטון, אילינוי. בנורת'ווסטרן למד סאוור גאולוגיה לאחר מכן עבר להתעניין בנושא הרחב של הגאוגרפיה. בתוך תחום זה הוא התעניין בעיקר בנוף הפיזי, בפעילויות התרבות האנושית בעבר. הוא עבר לאוניברסיטת שיקגו, שם למד אצל רולין סולסברי, וקיבל את הדוקטורט שלו בגאוגרפיה בשנת 1915. עבודת הדוקטורט שלו התמקדה בהרי אוזרק במיזורי וכללה מידע רגיונלי מלא - בתחומים הפיזיים והאנושיים.
קריירה > באוניברסיטת מישיגן

לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת שיקגו, החל קארל סאוור ללמד גאוגרפיה באוניברסיטת מישיגן, שם נשאר עד 1923. בתקופה הראשונה באוניברסיטה לימד וחקר בכיוון דטרמיניזם סביבתי, היבט של הגאוגרפיה שטוען שהסביבה הפיזית היא האחראית הבלעדית על התפתחות תרבויות וחברות שונות. זו הייתה נקודת המבט הרווחת בגאוגרפיה באותה תקופה, וסאוור חקר על כך בהרחבה באוניברסיטת שיקגו.
לאחר שחקר את הרס יערות האורנים בחצי האי של מישיגן, דעותיו של סאוור על הדטרמיניזם הסביבתי השתנו, והוא השתכנע שבני האדם שולטים בטבע ומפתחים את התרבויות שלהם מתוך שליטה זו, ולא להפך. לאחר מכן הוא הפך למבקר חריף של דטרמיניזם סביבתי ונשא את הרעיונות האלה לאורך הקריירה שלו.
במהלך לימודיו בגאולוגיה ובגאוגרפיה למד סאוור גם את חשיבות תצפית השדה. לאחר מכן הוא הפך את התצפיות להיבט חשוב של ההוראה שלו באוניברסיטת מישיגן. במהלך השנים המאוחרות שלו שם, הוא יצר מיפוי השטח של הנוף הפיזי ושימושי קרקע במישיגן והסביבה. הוא גם פרסם בהרחבה על קרקעות האזור, הצמחייה, השימוש בקרקע ואיכות הקרקע.
קריירה > באוניברסיטת קליפורניה

במהלך ראשית המאה העשרים, הגאוגרפיה בארצות הברית נחקרה בעיקר בחוף המזרחי ובמערב התיכון. בשנת 1923, קארל סאוור עזב את אוניברסיטת מישיגן כאשר הוא קיבל משרה באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי. שם הוא כיהן כראש המחלקה וקידם את רעיונותיו לגבי הגאוגרפיה. כאן הוא פיתח את אסכולת ברקלי במחשבה הגאוגרפית אשר התמקדה בגאוגרפיה אזורית מאורגנת סביב תרבות, נופים, היסטוריה.
תחום זה של המחקר היה חשוב עבור סאוור כי כל הזמן הביע את התנגדותו לדטרמיניזם סביבתי, על ידי הדגשת הדרך בה בני אדם מתקשרים עם מקומם ומשנים את הסביבה הפיזית שלהם. כמו כן, הוא העלה את החשיבות של ההיסטוריה כאשר הוא חיבר את המחלקה לגאוגרפיה של ברקלי עם מחלקות להיסטוריה ואנתרופולוגיה.
כבר בשנות העשרים, החל סאוור ליישם את רעיונותיו המחקריים גם לגבי מקסיקו וכך החל העניין שלו באמריקה הלטינית. במשך רוב שנות חייו הוא חקר את האזור ואת תרבותו ופרסם עבודות רבות על האינדיאנים באמריקה הלטינית, תרבותם והגאוגרפיה ההיסטורית שלהם.
בשנות השלושים עבד סאוור בוועדה הלאומית לשימוש בקרקע והחל לחקור את היחסים בין האקלים, הקרקע והמדרון עם אחד מתלמידי המחקר שלו, צ'ארלס וורן ת'ורנטווייט, כדי לאתר סחיפת קרקעות. אולם לאחר זמן קצר הפך סאוור למבקר של הממשל ועל כישלונו ליצור חקלאות בר-קיימא ורפורמות כלכליות ובשנת 1938 כתב שורה של מאמרים שהתמקדו בסוגיות סביבתיות וכלכליות.
נוסף על כך, סאוור התעניין גם בביוגאוגרפיה בשנות השלושים וכתב מאמרים המתמקדים בביות של צמחים ובעלי חיים.
לבסוף, סאוור ארגן את הכנס הבינלאומי, "תפקידו של האדם בשינוי פני כדור הארץ", בפרינסטון, ניו ג'רזי ב -1955 ותרם מאמר לספר באותו שם. בו הוא הסביר את הדרכים שבהן בני האדם השפיעו על נופי כדור הארץ, על האורגניזמים, על המים ועל האוויר.
תפיסת עולם

המאמר של קארל סאוור "המורפולוגיה של הנוף", היה ככל הנראה המאמר המשפיע ביותר בשפה האנגלית על הצגת רעיונות בנופי תרבות והוא מצוטט שנים רבות. למעשה המאמר של סאוור היה על חזונו עבור מקצוע הגאוגרפיה, שרצה לבנות אותו על בסיס פנומנולוגי, ולא התמקד רק בנושא נופי תרבות. "כל תחום ידע מאופיין בעיסוק המוצהר שלו עם קבוצה מסוימת של תופעות", אמר סאוור. הגאוגרפיה התייחדה בחקר הידע והנופים או הכורולוגיה - זאת בעקבות רעיונותיו של אלפרד הטנר. "בתוך כל נוף יש תופעות שאינן פשוט נמצאות שם, אלא קשורות או עצמאיות זו מזו". סאוור חשב כי המשימה של הגאוגרף היא לגלות את הקשר המרחבי בין תופעות. לפיכך, "משימת הגאוגרפיה נתפסת כקביעת מערכת רעיונות המאמצת את הפנומנולוגיה של הנוף, כדי לתפוס אותו בכל משמעותו וצבעיו המגוונים".
כאמור, סאוור היה מבקר חריף של הדטרמיניזם הסביבתי, שהייתה התאוריה הרווחת בגאוגרפיה כשהחל את הקריירה שלו. הוא הציע במקום זאת גישה בשם "מורפולוגיה נוף" או "היסטוריה תרבותית". גישה זו קשורה באיסוף של עובדות בנושא ההשפעה האנושית על הנוף לאורך זמן. סאוור דחה את הפוזיטיביזם, והעדיף את הפרטני ואת ההבנות ההיסטוריות של העולם. הוא צייר על עבודתו של האנתרופולוג אלפרד קרובר והושפע מגאוגרף גרמני אוסקר שמידר - תלמידו של הטנר. מאוחר יותר מבקריו טענו נגדו כי הכניס תפיסה תרבותית "סופר- אורגנית" לגאוגרפיה. מבחינה פוליטית, סאוור היה שמרן, אך הביע דאגה מהדרך בה הקפיטליזם המודרני והממשל המרכזי הורסים את המגוון התרבותי ואת בריאות הסביבה של העולם. הוא האמין שלחקלאות ולביות של צמחים ובעלי חיים יש השפעה על הסביבה הפיזית.
קרל סאואר פרש זמן קצר לאחר מכן בשנת 1957. לאחר פרישתו, התפתחה האסכולה של אקולוגיה תרבותית, אקולוגיה פוליטית ואקולוגיה היסטורית. האקולוגיה ההיסטורית שומרת על תפיסת העולם של סאוור בשינוי אנושי בנוף ובתרבויות הפרה-מודרניות.
פרסים

סאוור זכה במדליית ויקטוריה על ידי החברה הגאוגרפית המלכותית של בריטניה ב-1975
במדליית אלכסנדר פון הומבולדט מטעם החברה הגאוגרפית בברלין וועדת הומבולדט של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בשנת 1959.
במדליית וגה מהחברה השוודית לאנתרופולוגיה ולגאוגרפיה ב -1957.
הוענק לו דוקטור כבוד של אוניברסיטאות היידלברג, גלאזגו, סירקיוז, קליפורניה.
הוענקו לו אותות כבוד של האגודה הגאוגרפית האמריקאית בשנת 1935, ובשנת 1940.
הערות שוליים

1 2  Amanda Briney, פרטים על הביוגרפיה של קארל סאוור
↑  Sauer, C. O. 1925. "The Morphology of Landscape". University of California Publications in Geography 2 (2):19-53.
↑  James, P. E. and Martin, G. 1981, All Possible Worlds: A history of geographical ideas, John Wiley & Sons, New York, 1981: 321-324
↑  Leighly, J. 1963. Land and Life: A selection from the writings of Carl Ortwin Sauer. Berkeley: University of California Press, p. 6
↑  Price, M., and M. Lewis. 1993. "The Reinvention of Cultural Geography". Annals of the Association of American Geographers 83 (1):1-17.
↑  Williams, M. 1983. "The apple of my eye: Carl Sauer and historical geography". Journal of Historical Geography 9 (1):1-28
↑  Sauer, C. O. 1925. "The Morphology of Landscape". University of California Publications in Geography 2, p. 20
↑  Sauer, C. O. 1925. "The Morphology of Landscape". University of California Publications in Geography 2, p. 21
↑  Sauer, C. O. 1925. "The Morphology of Landscape". University of California Publications in Geography 2, p. 22
↑  Sauer, C. O. 1925. "The Morphology of Landscape". University of California Publications in Geography 2, p. 25
↑  Duncan, J. 1980. "The superorganic in American cultural geography". Annals of the Association of American Geographers 70:181-198. But see also Solot, M. 1986. "Carl Sauer and cultural evolution". Annals of the Association of American Geographers 76(4):508-520.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578985705171  PLWABN: 9810633201105606  BIBSYS: 90657824  BNE: XX976099  BnF: cb12301133f (data)  CANTIC: a12054938  CiNii: DA01386209  GND: 118794647  ISNI: 0000 0001 0932 3269  LCCN: n80002532  NDL: 00455358  NKC: vse2013747686  NLA: 35476874  NLK: KAC202106632  NSK: 000620174  NTA: 07061833X  SNAC: w67p8zqx  SUDOC: 031878814  Trove: 966960  VIAF: 108959874   WorldCat (עם VIAF): 108959874
קול (משחתת)

| --- | --- |
סמל המשחתת קול

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  משחתת טילים 
 צי:  ארצות הברית
 דגל הצי:  
 סדרה:  סדרת המשחתות ארלי ברק 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת אינגלס
 הוזמנה:  16 בינואר 1991
 תחילת הבנייה:  28 בפברואר 1994
 הושקה:  10 בפברואר 1995
 תקופת הפעילות:  8 ביוני 1996 – בשירות פעיל (28 שנים)
 מידות
 הֶדְחֶק:  6,900 טון, הדחק מקסימלי: 9,000 טון
 אורך:  154 מטר
 רוחב:  20 מטר
 שוקע:  9.4 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  30 קשר (56 קמ"ש)
 מספר נוסעים:  26 אדם 
 טווח שיוט:  4,400 מיל ימי ב-20 קשר
 
המשחתת הפגועה קול נישאת על ידי אוניית מטען כבד בלו מרלין
קול (באנגלית: USS Cole) היא משחתת אמריקאית מסדרת ארלי בורק המצוידת בטילים מונחים ובמערכת אייג'ס (Aegis). היא קרויה על שמו של דרל קול, חייל מרינס שנהרג בקרב איוו ג'ימה ב-19 בפברואר 1945, במהלך מלחמת העולם השנייה. היא נבנתה במספנת אינגלס והועברה לצי האמריקאי ב-11 במרץ 1996.
קול היא אחת מ-62 משחתות מסדרת ארלי בורק, ואחת מ-21 המשחתות מהגרסה הראשונה של הסדרה (Flight I). המשחתת נושאת כמעט 100 טילים מסוגים שונים, הניתנים לשיגור מהסיפון באמצעות מערכת שיגור אנכי Mk 41. קול מצוידת במערכת רדאר AN/SPY-1 המאפשרת לה לעקוב במקביל על יותר מ-100 מטרות. היא מצוידת גם בשני תותחי פלנקס, המיועדים להגן עליה מפני טילים.
ב-12 באוקטובר 2000 הייתה המשחתת מטרה לתקיפה של פיגוע התאבדות של ארגון אל-קאעידה בנמל עדן שבתימן, שבו 17 מלחים נהרגו ו-39 נפצעו. בפיגוע פוצצו מחבלים סירת תופת ליד הספינה ובפיצוץ נוצר חור בקוטר של כ-12 מטר. קול חזרה לארצות הברית על גבי אוניית מטען כבד, MV Blue Marlin, לצורך תיקונים שנמשכו 14 חודשים, ובסיומם שבה לנמל הבית שלה בנורפוק שבוירג'יניה.
ממשלת ארצות הברית הציעה פרס של עד 5 מיליון דולר עבור מידע שיוביל למעצרם של אנשים שביצעו או סייעו בהתקפה על קול. ארגון אל-קאעידה נחשד בהתקפה על קול.
ב-4 בנובמבר 2002 נהרג אבו עלי אל-חאריתי, שנחשד כמי שארגן את המתקפה, באמצעות כלי טיס בלתי מאויש RQ-1 פרדטור.
בינואר 2019 נהרג באמצעות כלי טיס בלתי מאויש ג'מאל אל-בדוואי, שנחשד כמי שתכנן את המתקפה.
ראו גם

הפיגוע בבסיס חיל האוויר בגראם
הערות שוליים

↑  החשבון נסגר: חוסל מתכנן הפיגוע נגד המשחתת האמריקנית, באתר וואלה, 4 בינואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444159905171  GND: 103228692X  LCCN: no2001004569  VIAF: 137533164   WorldCat (עם VIAF): 137533164
צבר אטומים

בפיזיקה, צבר (באנגלית: Cluster) הוא קבוצה קטנה של אטומים, המכילה בין שלושה למאות מיליוני אטומים של אותו יסוד.
הצברים מהווים תחום ביניים בין אטומים ומולקולות מחד לבין ננו חלקיקים, ומצב מוצק (גופים שמספר האטומים בהם הוא מסדר גודל של מספר אבוגדרו) מאידך. צברים מאפשרים לחקור בצורה שיטתית את הקשר בין תכונות פיזיקליות וכימיות של חומרים לבין גודל המערכת הנידונה, וכיצד הן מתכנסות לערכים הידועים במצב מוצק, כשמספר האטומים גדול מספיק. לצברים יש מגוון רחב של תכונות שאינן קיימות בשני הגבולות - לא באטומים ולא במצב מוצק. כך לדוגמה, האור המפוזר מצברים על פי תורת מי (Mie) תלוי בגודל הצבר. הרומאים הקדומים השתמשו בעובדה זאת על מנת לצבוע זכוכיות: הם ערבבו בזכוכית צברים של אטומי זהב, ועל ידי שליטה בגודל הצברים הם יכלו לייצר מגוון רחב של צבעים.
חקר הצברים המודרני החל בשנת 1961, עם פיתוחם של מקורות יונים המסוגלים ליצור צברים, ושילובם עם ספקטרומטרי מסות. בעבודה פורצת דרך של נייט (Knight) מ-1984, הוא יצר צברים של נתרן, וגילה שגדלים מסוימים של צברים הם יציבים הרבה יותר מאחרים, תופעה שזכתה לכינוי "מספרי קסם". נייט הצליח להסביר את מספרי הקסם, על ידי מודל פשוט לאלקטרונים בצבר, מודל שזכה לכינוי "מודל הג'ליום", ומצליח לתאר תכונות של צברים רבים למרות פשטותו. סיבה נוספת למספרי קסם נעוצה בסידור הגאומטרי של האטומים בצבר. כאשר מספר האטומים בצבר מאפשר ליצור צורות גאומטריות מושלמות, כגון פאונים משוכללים, הצברים המתקבלים הם יציבים במיוחד. ב-1985 יצר סמולי (Smalley) צברים של פחמן, וגילה שצבר המכיל 60 אטומי פחמן יציב הרבה יותר מכל גודל אחר. סמולי ניחש כי המקור ליציבות הצבר הוא בכך שהאטומים בונים צורה הנראית ככדור, הבנויה מחומשים ומשושים, הקרויה פולרן. תגלית זו גרמה למחקר מאומץ על תכונותיה של מולקולה זו, ועל ננו-חלקיקים המבוססים על פחמן. על תגלית זו זכה סמולי בפרס נובל בכימיה בשנת 1996.
ייצוג חלקיקי של כדור באקי (על שם באקמינסטר פולר)
חקר הצברים הוא מגוון ועוסק בתכונותיהם השונות: המבנה הגאומטרי, פליטת האור (ספקטרוסקופיה), תכונות מגנטיות, יציבות הצברים, האופן שבו צברים מתפרקים לאחר עירור, תכונות תרמודינמיות שלהם כגון טמפרטורת ההתכה, וכדומה. צברים הם כר נרחב לבדיקת מודלים תאורטיים שונים כגון מודל הג'ליום, חישובים קוונטים כגון DFT, ועוד. צברים משמשים כ-Quantum Dots, כמקורות קרני רנטגן, ובחקר פלזמה.
סוגי צברים

ניתן לחלק צברים על פי סוגי החומרים שמהם הם עשויים, ולפיכך גם על־פי סוגי הקשרים ביניהם.
צברים מתכתיים - צברים אלו בנויים מאטומים של מתכות, כגון נתרן, אלומיניום, זהב וכדומה. (ראו הרחבה בתיאור מודל הג'ליום, ומספרי קסם אלקטרוניים).
צברים קוולנטיים - צברים שבהם הקשרים בין האטומים הם קוולנטיים, כלומר אלקטרון משותף לשני האטומים של הקשר, וניתן לראותו כעין מוט המקשר בין שני האטומים. צברים המבוססים על אטומי פחמן הם הנחקרים ביותר. כשגודל הצבר הוא עד עשרה אטומים, הצברים יוצרים שורה של אטומים מסודרים. כשמספר האטומים בצבר הוא זוגי, הצברים יציבים הרבה יותר מאשר צברים בעלי מספר אי-זוגי של אטומים. כשהצברים גדולים יותר האטומים מתחילים ליצור שרשראות - ואז מתהפכות היוצרות והצברים בעלי מספר אי זוגי של אטומים הם היציבים יותר. כשעולה מספר האטומים עוד יותר, מתחילות להיווצר צורות תלת-ממדיות מורכבות יותר; מפורסמת מכולן צורת הצבר בעל 60 האטומים, שנודעת בכינוי פולרן.
צברים יוניים - צברים אלו בנויים על קשרים יוניים בחומרים כגון NaCl (מלח שולחן).
צברים מגזים אצילים צברים אלו בנויים מאטומים שבטמפרטורת החדר אינם יוצרים מוצקים אלא גזים. צברים אלו כוללים צברים הליום, ניאון וקסנון. צברים של הליום זוכים למחקר רב בתחום הנקרא "helium nanodroplets". בתחום זה עוטפים מולקולה שאותה רוצים לחקור, בצבר של אטומי הליום שמקררים אותה.
מודל הג'ליום ופלזמונים

צברים מתכתיים ניתנים לתיאור טוב על ידי מודל הנקרא "מודל הג'ליום". במודל זה האלקטרונים של הקליפה החיצונית בכל אטום (האלקטרונים הוולנטיים) משותפים לצבר כולו, והגרעינים החיוביים נעים בתוך השדה החשמלי שיוצר ענן האלקטרונים. ניתן להשתמש במודל זה לניבוי מגוון רחב של תופעות הקשורות לצברים. דוגמה אחת היא לניבוי פלזמונים (plasmon resonance): כאשר אור פוגע בצבר הוא יכול לעורר אופן תנודה שבו גז האלקטרונים כולו נע ביחס לגרעינים החיוביים. כתוצאה מכך יכול הצבר לבלוע ולפלוט אור בתדר המתאים לתנודה זו (תורת מי נותנת חיזוי תאורטי מדויק לתיאור התופעה). תדר התנודה תלוי בין השאר בגודל הצבר, וכך ניתן לכוון את צבעו של הפלזמון על ידי שליטה בגודל הצבר.
מספרי קסם אלקטרוניים

תוצאה נוספת של מודל הג'ליום (שעל פיו האלקטרונים הוולנטיים משותפים לצבר כולו) היא מספרי קסם. על פי תורת הקוונטים, בכל אחת מרמות האנרגיה באטומים יכול להימצא רק מספר מוגבל של אלקטרונים. מילוי רמות האנרגיה באטומים הוא המסביר את מבנה הטבלה המחזורית. בפרט, כאשר יש באטום 2, 10, 18, 36, 54... אלקטרונים, אזי הרמה החיצונית ביותר מתמלאת לגמרי ואז נוצרים אטומים יציבים במיוחד, הקרויים גזים אצילים (הליום, ניאון, ארגון...). משיקולים דומים, צברים מתנהגים בצורה דומה: כאשר מספר האלקטרונים המשותפים לכל הצבר מתאים בדיוק לסגירה של רמה אלקטרונית, נוצרים צברים יציבים במיוחד. בנתרן, לדוגמה, ישנו אלקטרון אחד בקליפה החיצונית של כל אטום ולכן צברים נייטרליים בעלי 2, 10, 18, 36 ... אטומים הם יציבים במיוחד. לעומת זאת, בצברים חיוביים של נתרן, מספרי הקסם הם 3, 11, 19, 37, ...
מספרי קסם גרעיניים - קליפות גרעיניות

סיבה נוספת למספרי קסם נעוצה במבנה הגאומטרי של האטומים בצבר. במצב היסוד של הצברים, האטומים מסודרים במבנה תלת-ממדי שבמקרים רבים מנסה להידמות לפאונים משוכללים. כך לדוגמה, צברים רבים הם בעלי צורה של איקוסהדרון, אלא שעל מנת ליצור צורה זאת יש צורך שמספר האטומים יהיה שייך לסדרה: 1, 13, 55, 146, 309 ... (סדרה הנתונה על ידי 10/3k3-5k2+11/3k-1). לכן בצברים רבים, כאשר מספר האטומים שייך לסדרה זאת מתקבלים צברים יציבים במיוחד.
תרמודינמיקה של צברים

שאלה שחוקרים ניסו לענות עליה היא האם צברים נמסים, בדומה להתכת חומר מוצק לנוזל, ואם כן - כיצד תלויה טמפרטורת ההמסה בגודל הצבר. התשובות המקיפות ביותר לכך ניתנו בסדרה של ניסויים שביצע הברלנד (H. Haberland), מאוניברסיטת פרייבורג. הברלנד חקר את המעבר ממוצק לנוזל בצברים של נתרן, בעלי גדלים של 40 - 1000 אטומים, ומצא שהם אכן נמסים. כמו כן מצא שנקודת ההתכה תלויה מאוד במספר האטומים בצבר: הוספה של אטום יחיד לצבר עשויה לשנות את טמפרטורת ההתכה בעשרות מעלות. כמו כן מצא הברלנד קשר רב בין טמפרטורת ההמסה לבין מספרי קסם גרעיניים. אחת התגליות הפיקנטיות ביותר היא שבאזור מעבר הפזה ייתכן קיבול חום שלילי, כלומר הוספת אנרגיה לצבר מקטינה את הטמפרטורה שלו. זוהי תופעה שנחזתה בסימולציות, ושאיננה יכולה להתקיים בגופים מקרוסקופיים.
הערות שוליים

↑  Knight et al, Phys. Rev. Lett. 52, 2141 (1984)
↑  Smalley et al, Nature 318, 162 (1985)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4010318-3 
איקוסהדרון
טטרהדר בנוי מכדורים, רק עבור מספרי קסם (במקרה של טטרהדר 1, 4, 10, 20 ...) ניתן ליצור בדיוק טטרהדר
צליחת הכנרת

| --- | --- |
מדליית צליחה עממית ה-39 משנת 1992
 ענף:  שחייה במים פתוחים
 תאריך ייסוד:  1954
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 
צליחת הכנרת היא אירוע השחייה במים פתוחים העממי הגדול והמתמיד ביותר בישראל. האירוע מתקיים בכנרת מדי שנה, בדרך כלל בספטמבר אוקטובר (מועד שבו כבר פחות חם אך עדיין לא יורד גשם), התאריך משתנה בכפוף לחגים וכדי שלא להתנגש באירועים אחרים של ספורט עממי. עד שנת 2022 התקיימו 68 צליחות מאורגנות.
בצליחת הכנרת יש שני מסלולים עממיים ושני מסלולים תחרותיים:
מסלול עממי קצר, 1.5 קילומטר
מסלול עממי ארוך 3.5–4.2 קילומטר
מסלול תחרותי קצר 1.5 קילומטר
מסלול תחרותי ארוך 5 קילומטר
בדרך כלל המסלולים מסתיימים בחוף צמח, שבו יש במה שעליה מתקיים טקס חלוקת פרסים למנצחים ולצולחים הוותיקים. במקרים מסוימים המסלולים הסתיימו בחוף ירדן כנרת (צליחות 65, 66)
צליחה תחרותית

צליחת הכנרת לרוחבה על ידי יחידים התקיימה בשנות ה-30 ובשנות ה-40 המוקדמות. בנובמבר 1942 יצאה לצליחת הכנרת עליזה וירץ, שעשתה את הדרך בארבע שעות ועשר דקות. ביולי 1943 התקיימה צליחה תחרותית ראשונה, שאורגנה על ידי הפועל ביוזמת שמריהו נאבל. את המסלול מעין גב לטבריה, שאורכו תשעה ק"מ, סיימו 23 מתוך 25 שחיינים, ראשון שבהם היה שמואל חדש שעשה את הדרך בזמן של 3:13:45 שעות. מבין הנשים שחתה ראשונה עליזה וירץ בהישג של 3:31:50 שעות. בשנת 1944 התקיימה הצליחה התחרותית השנייה במתווה עין גב - טבריה. במשחה השתתפו כמה עשרות שחיינים ושחייניות. התחרות התקיימה בשעות הבוקר על מנת לסיים את השחייה לפני התגברות הרוחות. באותה שנה שחו 38 איש מתוכם סיימו 35. אותם שיאנים מהשנה הקודמת זכו גם בפעם זו בתוצאות: גברים - 2:39:12 שעות ונשים - 3:10:18 שעות בצליחת הכנרת השלישית, שנערכה בשנת 1946 במסלול מעין גב לטבריה, הגיע במקום ראשון ישראל פרקר מחוגלה, ששנה קודם לכן הגיע במקום השני. לאורך השנים התקיימו בצורה ממוסדת תחרויות בצליחות הרוחב, שבהן השתתפו, וזכו, בעיקר טובי שחייני בריכות השחייה בישראל, ולעיתים גם אורחים מחו"ל.
לפני מספר שנים הונהגו על ידי איגוד השחייה בישראל תחרויות שחייה במים עמוקים בכנרת, ובשונה מכל שאר המשחים המתקיימים בכנרת, בתחרויות אלה אין צליחה, כי המסלול אינו צולח מחוף אל חוף - שחייה תחרותית זו היא בקו ישר לעבר מצוף במרחק מסוים מחוף צמח וחזרה לנקודת ההתחלה שהיא גם הסיום בצמח. בתחרויות אלה מוגדרות בדרך כלל כמה קטגוריות על פי גיל המשתתפים, וקיימת אפשרות בחירה אישית בין אורכי 2–3 מסלולי השחייה התחרותיים. תחרויות אלה נערכות בשנים האחרונות בצמוד בזמן ובמקום לצליחה העממית בכנרת, תוך הישענות על התשתית שממילא ממוקמת בצמח והקהל הרב שנוכח במקום, חלקו הגדול בהמתנה לצולחי המשחה העממי שעדיין במים.