stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נציבות תלונות הציבור
הליך גישור בין הצדדים

הנציבות החליטה בשנים האחרונות כי אחת הדרכים האפקטיביות לטפל בתלונות מן הציבור על רשויות השלטון היא באמצעות הליך הגישור. ההליך מתקיים ללא עלות כספית, בהובלת עובדים של הנציבות אשר עברו הכשרה ייעודית. המטרה היא לסייע לצדדים ליישב את המחלוקת ביניהם במהירות וביעילות.
דין וחשבון שנתי לציבור

בכל שנה מוציאה הנציבות דו"ח שנתי המסכם את פעילות הנציבות באותה שנה, תוך הבאת תלונות מרכזיות ותוצאת בירורן וטיפולן. בשנת 2016 הוגשו 11,827 תלונות, ירידה של 21% לעומת שנת 2015. מתוך סך התלונות שבירורן הסתיים ושהתקבלה לגביהן החלטה לגופו של עניין (14,438 במספר), נמצאו 29.1% מוצדקות.
מנהלי נציבות תלונות הציבור

| שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | סיבת סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| עו"ד יהודה סלנט | 1974 | 1992 |  |
| עו"ד אביגדור רביד | 1992 | 2004 |  |
| עו"ד דורי פינטו | 2004 | 2006 |  |
| עו"ד הלל שמגר | 2007 | 2017 | התפטר |
| עו"ד אסתר בן חיים | 2017 |  |  |
עידן זכויות האדם ומוסד האומבודסמן

אנו חיים כיום ב"עידן זכויות האדם". נושא כיבוד זכויות האדם והאזרח, קידומן וההגנה עליהן הפך לחלק בלתי נפרד מכל פעילות שלטונית ולמרכיב מרכזי בתורת המשפט ובתורת המדינה. עידן זכויות האדם החל לאחר מלחמת העולם השנייה, כלקח משואת העם היהודי ומרמיסת זכויות האדם בתקופת המלחמה ולפניה. לאחר המלחמה נכרתו אמנות בין-לאומיות רבות הנוגעות לזכויות האדם ולשמירה עליהן, ובראשן ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם משנת 1948. כן נכרתו אמנות בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות, בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות, בדבר זכויות הילד ועוד. זכויות האדם הפכו כיום לחלק בלתי נפרד מהמשטר הדמוקרטי ועוגנו בחוקות של מדינות רבות, שראו בשמירה עליהן עיקרון נורמטיבי עליון ומחייב. נשיא בית המשפט העליון לשעבר פרופ' אהרן ברק ציין כי "זכויות האדם הן רכיב מרכזי של הדמוקרטיה המודרנית... הן היהלום בכתרה של הדמוקרטיה. דמוקרטיה בלי זכויות אדם כמוה ככלי ללא תוכן".
עם זאת, יש להדגיש כי הדמוקרטיה מבוססת על תפיסה, ולפיה החיים בחברה אנושית מחייבים איזון מתמיד בין זכותו של הפרט, ובין זכויותיהם של פרטים אחרים וטובת הכלל, וכי זכויות האדם הן יחסיות. אין לאדם זכות לעשות ככל העולה על רוחו, וכמו כן הוא אינו זכאי לדרוש מהמדינה להגשים את זכויותיו במלואן. כשם שלא ניתן לקיים דמוקרטיה ללא הגנה על זכויות האדם, כך לא ניתן לקיים דמוקרטיה ללא פגיעה כלשהי בזכויות אלה.
האחריות להגשמת זכויות האדם הוטלה, בראש ובראשונה, על רשויות השלטון, ובתי המשפט פועלים לאכיפת זכויות אלה ולקידומן. ואולם משנות השבעים של המאה העשרים החלו לקום במדינות רבות בעולם מוסדות לאומיים להגנה על זכויות האדם (Human National Institutions Rights). האו"ם הגדיר את המוסדות הללו - מוסדות מדינתיים שאינם בית משפט שיש להם מנדט להגן על זכויות האדם ולקדם נושא זה, והחל לעודד מדינות בעולם להקים מוסדות כאלה. בשנת 1991 כונסה בחסות האו"ם ועידת פריז, שבה נקבעו עקרונות פריז - אמות מידה אשר מוסד להגנה על זכויות האדם צריך לעמוד בהן. בתחילה ההגנה על זכויות האדם לא עמדה במרכז העשייה של מוסדות האומבודסמן ברחבי העולם, המבררים את תלונות הציבור. מוסדות אלה נוסדו בעיקר כדי לשמור על המינהל התקין, למנוע ניצול לרעה של כוח השררה ולהגביר את האחריותיות של עובדי הציבור. ואולם משנות ה-80 של המאה העשרים התאימו עצמם מוסדות בירור תלונות הציבור במדינות רבות - באמצעות פרשנות חדשה לדין החל עליהם או באמצעות שינויי חקיקה - לתמורות המשפטיות והחברתיות שחלו בתחום זכויות האדם, והחלו להשתתף באופן פעיל בהגנה על זכויות האדם ובאכיפת הנורמות החוקתיות והבין-לאומיות בתחום זה על רשויות השלטון ואף החלו למלא תפקיד מרכזי בתחומים אלה. בחלק מהמדינות השתנה בבירור מרכז הכובד של פעילות מוסד האומבודסמן - משמירה על כללי מינהל תקין למניעת פגיעה של רשויות השלטון בזכויות האדם.
נציב תלונות הציבור כנציב זכויות האדם במדינת ישראל

מהפכת זכויות האדם לא פסחה על מדינת ישראל. ההכרה בחשיבותן של זכויות האדם והאזרח במדינה יהודית ודמוקרטית הייתה מרכיב מרכזי במשפט הישראלי כבר מימי ראשית המדינה, והדבר אף קיבל ביטוי במגילת העצמאות. במשך השנים חוקקה הכנסת חקיקה ענפה בתחום זכויות האדם, והממשלה חתמה על אמנות בין-לאומיות רבות ואשררה אמנות בין-לאומיות בתחום זה. גם בתי המשפט הכירו במרכזיותו של נושא זכויות האדם במדינת ישראל ונתנו לכך ביטוי בפסיקותיהם. השינוי המשמעותי במעמדן הנורמטיבי של זכויות האדם בישראל התרחש בשנת 1992, עם חקיקתם של חוקי היסוד העוסקים בזכויות האדם - חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק יסוד: חופש העיסוק. בשנת 1995 קבע בית המשפט העליון בפסק דין בנק המזרחי כי חוקי היסוד האלה חוללו "מהפכה חוקתית" בישראל.
נציב תלונות הציבור ממלא תפקיד מרכזי במשטר הדמוקרטי בישראל, והמהפכה החוקתית בנוגע לזכויות האדם והשינוי המהותי במעמדן הנורמטיבי של זכויות אלה משפיעים גם על פעילותה של הנציבות. בהיעדר גורם ממלכתי ייחודי במדינת ישראל המתמקד בהגנה על זכויות האדם ובקידומן, רואה עצמו נציב תלונות הציבור מי שממלא תפקיד זה. פרופ' אהרון ברק ציין בעניין זה כי "ראוי הוא... כי מבקר המדינה - הן בתפקידיו הכלליים והן כנציב תלונות הציבור - יראה זאת כאחד מתפקידיו להיות נציב זכויות האדם".
נציבות תלונות הציבור, בדומה למוסדות אומבודסמן אחרים ברחבי העולם, נותנת פרשנות עדכנית לסמכויותיה ורואה בנורמות החוקתיות והחוקיות בדבר זכויות האדם בישראל אבן יסוד שבירור תלונות צריך להיות מושתת עליה.
ראו גם

דיני פניות ציבור במשרדי מדינת ישראל
הערות שוליים

↑  פרוטוקול מס' 17, ישיבת הוועדה המשותפת לעניין 'טיפול בתלונות האזרח במסגרת מבקר המדינה או מוסד בלתי תלוי אחר' - ה' בשבט תשכ"ז - 16 בינואר 1966
↑  דני בלוך, חטיפת ה'אומבודסמן', דבר, 4 בדצמבר 1968;
דני בלוך, המבקר יהיה "נציב התלונות", דבר, 2 באפריל 1971
↑  המבנה הארגוני משרד מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור
↑  כאן 11, "מי מבקר את המבקר"
↑  נציב תלונות הציבור - דוח שנתי 43 לשנת 2016
↑  ההגנה על זכויות האדם בביקורת המדינה בעידן החוקתי - 2015
Symphony (אלבום)

ערך זה עוסק באלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
"Symphony" (בעברית: סימפוניה) הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. האלבום יצא לאור ב-28 בינואר 2008, בהוצאת חברת התקליטים מנהטן רקורדס. כמו כן, מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "I Will Be with You (Where the Lost Ones Go)", "Running",‏ "Pasión" ו-"Canto della Terra".
האלבום זכה להצלחה רבה, כאשר הגיע למקום הראשון בשלושה ממצעדי הבילבורד.
רקע ויציאה

האלבום הופק על ידי פרנק פיטרסון, שהפיק לברייטמן גם את אלבומה הבא, A Winter Symphony. ביפן זכה האלבום להצלחה רבה, כאשר הוענק לו על ידי איגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ) את תואר הזהב, על סך מכירות של מאה אלף עותקים במדינה. Symphony כולל ביצוע מחודש ל-"Sanvean" ו-"Sarai Qui".
איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (Music Canada) העניק לאלבום את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים במדינה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 10 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 31 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 50 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 13 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים הקלאסיים | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הקרוסאובר הקלאסיים | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי האינטרנט | 1 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 20 |
|  הונגריה | Mahasz | 13 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 13 |
|  יפן | אוריקון | 4 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 5 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 28 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 43 |
|  פולין | ZPAV | 18 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 20 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 27 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 8 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 14 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 4 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 2 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 24 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2008)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2008)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2008)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | – |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים הקלאסיים | 16 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | — | 31,000 |
| בריטניה (BPI) | — | 30,000 |
| טאיוואן (RIT) | פלטינה | 14,000 |
| יפן (RIAJ) | זהב | 114,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | זהב | 40,000 |
| סין (SARFT) | פלטינה | 30,000 |
| קוריאה הדרומית (Gaon) | פלטינה | 10,000 |
| קנדה (Music Canada) | זהב | 50,000 |
Timeless (אלבום של שרה ברייטמן)

Timeless (בעברית: עַל-זְמַנִּי) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. האלבום יצא לאור ב-2 ביוני 1997, בהוצאת חברת התקליטים איסט וסט רקורדס. מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "Time to Say Goodbye",‏ "Just Show Me How to Love You",‏ "Tú Quieres Volver",‏ "There for Me" ו-"Who Wants to Live Forever".
האלבום זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר קיבל 21 תוארי פלטינה וזהב במדינות רבות. בארצות הברית, זכה Timeless להצלחה רבה גם כן, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הקלאסיים למשך 35 שבועות לא רצופים. בין היתר, הפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית בשנות ה-90 של המאה ה-20.
Timeless הגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי, והשני במצעד האלבומים השווייצרי.
רקע והוצאה

Timeless בדומה לשאר אלבומיה של ברייטמן, הופק על ידי פרנק פיטרסון. את האלבום החלה ברייטמן להקליט עם התזמורת הסימפונית של לונדון בנובמבר 1996. במרץ 1997, נודע כי הקלטותיו הסתיימו, והוא יצא כמה שבועות לאחר מכן. במקומות שונים בעולם הופץ בשם Time to Say Goodbye, על שם אחד מהשירים שנכללו בו.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) העניק ל-Timeless את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-1,400,000 עותקים במדינה.
רשימת רצועות

| Timeless> מס' | Timeless> שם | Timeless> משך | Timeless>  | Timeless>  | Timeless>  | Timeless>  | Timeless>  | Timeless>  | Timeless>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | No One Like You  | 4:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Just Show Me How to Love You (בהשתתפות חוסה קורה)   | 4:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Tú Quieres Volver  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | In Pace  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | There for Me (בהשתתפות חוסה קורה)   | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Bilitis-Gènèrique  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Who Wants to Live Forever  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | La Wally  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Naturaleza Muerta  | 5:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | En Aranjuez con tu Amor  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | In trutina  | 2:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Time to Say Goodbye (Con te partirò) (בהשתתפות אנדראה בוצ'לי)   | 4:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | O mio babbino caro (לייב)   | 2:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Alleluja (לייב)   | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 52:28 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997–1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997–1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997–1999)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 31 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 71 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים הקלאסיים | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הקרוסאובר הקלאסיים | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-Heatseekers | 5 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 17 |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 38 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 2 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 31 |
|  נורווגיה | VG-lista | 3 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 4 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 8 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 12 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 36 |
|  צרפת | SNEP | 72 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 3 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 2 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1997)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 54 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 73 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2001)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2001)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2001)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | – |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים הקלאסיים | 4 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | – |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים הקלאסיים | 17 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | – |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים הקלאסיים | 19 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | – |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים הקלאסיים | 15 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2006)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2006)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2006)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | – |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים הקלאסיים | 43 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | פלטינה | 50,000 |
| אירלנד (IRMA) | פלטינה | 15,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,400,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 100,000 |
| בריטניה (BPI) | זהב | 100,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 250,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה | 50,000 |
| הולנד (NVPI) | פלטינה | 100,000 |
| הונג קונג (IFPI Hong Kong) | פלטינה 2× | 40,000 |
| טאיוואן (RIT) | פלטינה 5× | 250,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | פלטינה | 50,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה 3× | 45,000 |
| פורטוגל (AFP) | זהב | 20,000 |
| פינלנד (Musiikkituottajat) | זהב | 30,393 |
| קוריאה הדרומית (Gaon) | פלטינה | 50,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה 3× | 300,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה 2× | 160,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | פלטינה 2× | 100,000 |
סיכום
| אירופה (IFPI) | פלטינה | 1,000,000 |
| בכל העולם | — | 3,000,000 |
אורית מרק אטינגר

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1999 (בת 25) עתניאל, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  אשת תקשורת ופעילת הסברה ישראלית
 בן זוג:  דניאל
 מספר צאצאים:  1
 
אורית מרק אטינגר (נולדה ב-9 בספטמבר 1999) היא אשת תקשורת, סופרת, יזמית חברתית, מרצה בינלאומית, פעילת הסברה ישראלית, מייסדת ומנכ"לית עמותת אור מיכאל וארגון MOBILIZED.
כחלק מפעילות ההסברה ברחבי העולם, משתפת אטינגר בסיפור חייה בהם היא מתמודדת עם אובדנם של רבים מיקיריה: בפיגוע בשנת 2016 נרצח אביה מיכאל, אמה נפצעה אנוש ושני אחיה פדיה ותהילה נפצעו בינוני וקל. בשנת 2019, אחיה שלומי נהרג בתאונת אופנוע במהלך שירותו בתפקיד מסווג במוסד. במהלך טבח שבעה באוקטובר, נהרג בן דודה אלחנן קלמנזון שצוותו (צוות אלחנן) זכה בפרס ישראל לגבורה אזרחית לאחר מותו. כמה שבועות לאחר מכן, נהרג אחיה הקטן פדיה בעת הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל. בשנת 2008 נרצח בן דודה יונדב הירשפלד בפיגוע בישיבת מרכז הרב.
ביוגרפיה

אורית נולדה ביישוב עתניאל, בת שישית מתוך עשרה למיכאל (מיכי) מרק, מנהל החברה לפיתוח הר חברון ומנהל ישיבת עתניאל ולאמה חוי, מנהלת חשבונות.
בתיכון למדה באולפנת אבן שמואל ולאחר מכן עשתה שירות לאומי בעמותת "משפחה אחת", עמותה התומכת בנפגעי טרור ופעולות איבה. במסגרת השירות הלאומי ניהלה את יחסי הציבור של הארגון.
ב-2019 עשתה קורס דיפלומטיה ציבורית והסברה ישראלית במרכז הבינלאומי לדיפלומטיה ציבורית והסברה ישראלית בתל אביב.
בשנת 2022, סיימה תואר ראשון בתקשורת ופוליטיקה במכללת הדסה.
ביוגרפיה > אור מיכאל

אורית היא מייסדת ומנכ"לית עמותת אור מיכאל, ארגון הנצחה לזכר אביה שנרצח, הפועל לעידוד בני נוער לעשייה חברתית עבור החברה בישראל.
העמותה מפעילה אלפי בני נוער מכל רחבי הארץ, ופעילה בעשרים וחמישה בתי חולים. במסגרת פעילותה, זכתה העמותה בתעודות הוקרה מראשי בתי חולים ברחבי הארץ.
יצירתה

בשנת 2020 הוציאה סינגל בכורה בשם "רחוק מהעולם", בהפקת יהונתן אבידני ובייעוץ אומנותי של סתיו בגר.
בשנת 2023 הוציאה את ספרה הראשון, "קרן אור שבורה", שמספר את סיפור חייה עד אותה עת, בהוצאת ידיעות ספרים.
בשנת 2024 הוציאה יחד עם בעלה את ספר הילדים "ילד האור", שמתווך לילדים את סיפורו של אחיה, פדיה במלחמת חרבות ברזל, בהוצאת ידיעות ספרים.
חיים אישיים

אורית היא אחיינית של הרב בנימין קלמנזון, ובן דוד של אביה הוא ראש המוסד לשעבר יוסי כהן, היא נשואה לדניאל אטינגר ואם לילד, הם התגוררו בעתניאל. ב-2024 עברו לעיר גבעת שמואל.
הערות שוליים

1 2  יוצאת אל האור: אורית מרק אטינגר בוחרת בעשיית טוב למרות השכול, באתר פנימה, ‏2021-11-11
1 2  מאיה בואנוס, ‏"זה שהם לא כאן, לא אומר שהם לא נמצאים": אורית שכלה חמישה בני משפחה, באתר מעריב אונליין, 11 במאי 2024
↑  Mobilized | SMALL ACT, HUGE IMPACT, mobilizedil.org
↑  שבתי בנדט, משה שטיינמץ‏, בתו של הנרצח מעתניאל: "הבנתי שאבא הלך, התפללתי שאמא תחיה", באתר וואלה, 4 ביולי 2016
↑  יהודית לזרוביץ', ‏אורית מרק לסרוגים: כל מה שעברתי זה כדי ללמד אותי להביא אור, באתר "סרוגים", 22 בנובמבר 2023
1 2  יוני קמפינסקי, אורית מרק אטינגר: דרך הכאב שלי יש לי אפשרות לנחם ולחזק, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 2023
↑  אלירן אהרון, החלום של אורית מרק מעתניאל, באתר ערוץ 7, 3 ביולי 2018
↑  אירועים - My Blog
↑  גיבורות אור תשפ"ד | אורית מרק אטינגר
↑  "מספק לראות את החיוך של האנשים", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 באפריל 2023
↑  4 שנים לאחר הרצח: בתו של הרב מיכי מרק בסינגל מרגש לזכרו, באתר "סרוגים", 16 ביוני 2020
↑  ילד האור | צומת ספרים, באתר www.booknet.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012548138205171  LCCN: no2024037396  VIAF: 7170179152215590770   WorldCat (עם VIAF): 7170179152215590770
מסילת אשקלון–באר שבע

| --- | --- |

תחנת נתיבות
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:  אשקלון, שדרות, נתיבות ואופקים
 מפעיל:   רכבת ישראל
 מידע על ההקמה
 עלות:  כ־2 מיליארד שקלים
 התחלת בנייה:  2006
 פתיחת המסילה:  אוגוסט 2015 עד נתיבות  ספטמבר 2015 – הארכת הקו מנתיבות לבאר שבע דצמבר 2015 – פתיחת תחנת אופקים
 מידע על המסילה
 תחילת המסילה:  תחנת הרכבת אשקלון
 סיום המסילה:  צומת גורל
 סוג המסילה:  נוסעים
 אורך המסילה:  70 ק"מ
 רוחב המסילה:  143.5 ס"מ
 מסלולים:  2
 מספר התחנות:  3
 תרשים המסילה
 
 
צומת גורל, חיבור מסילת הדרום למסילת אשקלון - באר שבע
מסילת אשקלון–באר־שבע היא מסילת רכבת המחברת בין תחנת הרכבת אשקלון ובין תחנת הרכבת באר שבע צפון דרך הערים שדרות, נתיבות ואופקים.
אורכה של המסילה הוא 70 ק"מ של מסילה כפולה, ולאורכה שלוש תחנות רכבת, בשדרות, נתיבות ואופקים. המסילה מתפצלת ממסילת אשקלון–עזה ההיסטורית לכיוון שדרות באזור יד מרדכי ומתחברת למסילת הדרום ליד צומת גורל שמצפון לבאר שבע. לאורך המסילה נבנו 17 גשרים, 4 הפרדות מפלסיות, 11 מעברים חקלאיים וגשר לכביש 40. משך הנסיעה מאשקלון לבאר שבע הוא כ-50 דקות, וזמן הנסיעה בין באר-שבע לתל אביב הוא כשעה וחצי (לעומת 55 דקות במסילת הדרום, ללא עצירות ביניים).
היסטוריה > תכנון ואישור

היוזמה להקמת הקו החלה בשנת 2002, עם כניסתו לתפקיד של מנכ"ל הרכבת יוסי שניר, במסגרת תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל לשנים 2003–2008 שביקש לקדם. תוכנית הפיתוח בכללותה ביקשה להגדיל את מספר הנוסעים ברכבת ל-63 מיליון נוסעים בשנה בשנת 2010. ראש הממשלה, אריאל שרון, ושר התחבורה, אפרים סנה, אישרו את תקציב הפיתוח. על בסיס התוכנית אושר לרכבת ישראל תקציב פיתוח בהיקף של 20 מיליארד שקל לשש השנים עד 2008, מהם 13.5 מיליארד במימון המדינה והיתר באמצעות גיוס הון חיצוני שתבצע הרכבת בגיבוי המדינה. אך ביולי 2003, לאחר שאביגדור ליברמן מונה לשר תחבורה, החליט משה ליאון, שמונה ליו"ר רכבת ישראל, לפטר את שניר. ואישור תוכנית הפיתוח התעכב. חודש אחר כך הכריז שר האוצר בנימין נתניהו, על פרויקט "מסילת אשקלון - באר שבע" (יחד עם
קו הרכבת עכו-כרמיאל וקו מסילת העמק החדש) כתוכנית תשתית לאומית שתקודם באמצעות הוועדה לתשתיות לאומיות (הות"ל) שהוקמה באותה עת. בנובמבר 2003, ביקש הממונה על התקציבים באוצר את אישור ועדת הכספים להקצבה של 24 מיליארד שקל לתוכנית. במהלך שנת 2005 אישרה ההות"ל את הקטע הראשון של התוכנית בין אשקלון לצומת יד מרדכי, באורך 11 ק"מ (למעשה תוכנית זו הייתה שדרוג של תוואי המסילה הקיים בקטע זה). בינואר 2006, הביא מ"מ ראש הממשלה אהוד אולמרט, ושר התחבורה מאיר שטרית את התוכנית לאישור הממשלה. במאי 2006, השלימה הות"ל את אישור תוואי המסילה כולו, לאחר שהוחלט המסילה באזור נתיבות לא תעבור במנהרה כפי שתוכנן תחילה.
היסטוריה > הקמת המסילה

לאחר השלמת התכנון, הקמת הקו הייתה צפויה לקחת שלוש שנים, שהקטע הראשון עד שדרות תוכנן לפעול בשנת 2008, והקו בכללותו עד שנת 2009. בפברואר 2006, הודיע שר התחבורה מאיר שטרית על תחילת הקמת הקו. אך מחלוקת בין משרד האוצר לרכבת ישראל הביאה לעיכוב בעבודות ההקמה. לאחר הכישלון של פרויקט הקו לדימונה, שכלל שדרוג המסילה, ובניית תחנה חדשה. פרויקט שהושלם בשנת 2005 אך היה בשימוש נוסעים מעטים מאוד, ביקש משרד האוצר לצמצם את היקף תוכנית הפיתוח של הרכבת. ואישר להקים מסילה בודדת בפרויקט "אשקלון - באר שבע". זאת בניגוד לדרישת הרכבת להניח מסילה כפולה לאורך הקו. לבסוף הסכימה הרכבת לפשרה, לפיה לאורך קו הרכבת תונח תחילה מסילה בודדת עם הכנה למסילה כפולה בעתיד. בנובמבר 2009 פרסמה רכבת ישראל מכרזים בהיקף של חצי מיליארד שקל לביצוע עבודות להנחת התשתית המסילה והקמת גשרים בקטע בין אשקלון לנתיבות. באוקטובר 2010, פורסם המכרז להקמת תחנת הרכבת בעיר שדרות.
הקמת הקו בקטע אשקלון–נתיבות החלה בשנת 2010 והסתיימה בשנת 2015. ב-22 בדצמבר 2013 נפתח הקטע שמפיצול המסילה באזור אשקלון עד לתחנת הרכבת שדרות, וב-15 בפברואר 2015 נפתח קטע נוסף עד לתחנת הרכבת נתיבות. הקו נחנך ב-19 בספטמבר 2015 ותחנת הרכבת באופקים החלה לפעול ב-2 בינואר 2016.
הערות שוליים

↑  גל ניסים, ‏חזון הרכבת של שניר: קידום צרכים ציבוריים והעשרת קופת הרכבת, באתר גלובס, 24 במרץ 2002
↑  גל ניסים, ‏צפי נוסעי הרכבת ב-2010: 63 מיליון איש בשנה; משך הנסיעה ילך ויקטן, באתר גלובס, 20 במרץ 2002
↑  ענת ג'ורג'י, מנכ"ל הרכבת יוסי שניר פוטר לאחר שנה וחצי בתפקיד, באתר הארץ, 10 ביולי 2003
↑  גל ניסים וזאב קליין, ‏נתניהו הכריז על שלושה קווי רכבת תשתית לאומית, באתר גלובס, 12 באוגוסט 2003
↑  צבי לביא, ‏הממונה על התקציבים מבקש את אישור להקצבה של 24 מיליארד שקל לרכבת ישראל, באתר גלובס, 13 בנובמבר 2003
↑  ענת ג'ורג'י, האיש שהצליח להשיג תקציב השקעות של 24 מיליארד שקל, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2003
↑  גל ניסים, ‏אלטרנטיבה להליך הרגיל: זמן האישור הממוצע בות"ל - שנתיים, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2005
↑  הממשלה אישרה את התוכנית להנחת קו רכבת בין אשקלון לבאר שבע, באתר הארץ, 17 בינואר 2006
↑  שרון קדמי, הושלם תכנון מסילת הרכבת בין אשקלון לבאר שבע - בין יד מרדכי לאופקים, באתר הארץ, 28 במאי 2006
↑  גל ניסים, ‏הרכבת באיזור נתיבות לא תעבור במנהרה, באתר גלובס, 26 ביוני 2005
↑  שרון קדמי, החלו העבודות להקמת קו רכבת לשדרות, נתיבות ואופקים בהשקעה של 1.4 מיליארד שקל, באתר הארץ, 15 בפברואר 2006
↑  עמירם ברקת, ‏אפילו הטורקים במאה ה-19 היו יותר מפותחים: רכבת ישראל מודל 2011 - איטית, נחשלת ועולה בלהבות, באתר גלובס, 2 בינואר 2011
↑  נחמיה שטרסלר, כישלון אדיר לקו הרכבת באר שבע-דימונה: רק 80 נוסעים ביום, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2009
↑  עמירם ברקת, ‏הקו תפוס: מי אחראי לכישלון הרכבת לדימונה?, באתר גלובס, 12 בפברואר 2010
↑  ליאור ברון, ‏תושבי הדרום ממשיכים לחכות: קידום קו הרכבת אשקלון - באר שבע נעצר בגלל מחלוקת חדשה, באתר גלובס, 24 במאי 2009
↑  ליאור ברון, ‏בשורה לתושבי הדרום: קו הרכבת אשקלון-ב"ש יוצא מהקפאה, באתר גלובס, 9 בנובמבר 2009
↑  אבי בר-אלי, שדרות עולה על המסילה: פורסם המכרז להקמת תחנת רכבת בעיר, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2010
↑   קשת רוזנבלום, הרכבת הגיעה לשדרות, והיא ממוגנת מתמיד, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2013
↑   אלמוג בן זכרי, באיחור של כמעט עשור: הרכבת הגיעה לאופקים, אבל לא כולם מרוצים, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2015
↑  נחנכה תחנת הרכבת באופקים, באתר ynet, 31 בדצמבר 2015
שרון אלטיט

| --- | --- |

מפקד חטיבת כפיר, אל"ם שרון אלטיט, 2021
 לידה:  12 בנובמבר 1978 (בן 46) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד חטיבת מנשה   מפקד גדוד דוכיפת   מפקד בא"ח כפיר   מפקד חטיבת מנשה   ראש תורת חי"ר וצנחנים במקחצ"ר   מפקד חטיבת כפיר   מפקד הכשרות היסוד ורמ"ט פיקוד ההכשרות והאימונים 
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
שרון אלטיט (נולד ב-12 בנובמבר 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש כמפקד מרכז הכשרות היסוד וכראש מטה פיקוד ההכשרות והאימונים. שימש מפקד חטיבת כפיר, ראש תורת חי"ר וצנחנים במקחצ"ר, מפקד חטיבת מנשה, מפקד בא"ח כפיר ומפקד גדוד דוכיפת.
ביוגרפיה

אלטיט נולד, גדל והתחנך באשדוד. בנעוריו למד בתיכון מקיף ה' בעיר מגוריו. התגייס לצה"ל במרץ 1997, ושובץ בגדוד דוכיפת. שירת כלוחם בגדוד. לאחר קורס קציני חי"ר שב לגדוד דוכיפת ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן שירת כמפקד פלוגת מסלול בגדוד. בהמשך היה מפקד פלוגה בגדוד, ולקח חלק בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד דוכיפת בין השנים 2008–2009. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח כפיר בין השנים 2010–2011.
בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לסגן מפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך מונה למפקד גדוד דוכיפת, ושירת בתפקיד בין השנים 2013–2015. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח כפיר, ושימש בתפקיד בין השנים 2015–2017. ב-26 ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, תפקיד אותו מילא עד 20 בנובמבר 2019. בשנת 2019 מונה לראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר, תפקיד בו שירת עד שנת 2021. ב-27 במאי 2021 מונה למפקד חטיבת כפיר, והיה בכך למפקד הראשון שהשלים מסלול שירות מלא בחטיבה, בתפקיד זה שירת עד 20 באוגוסט 2023 ויצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
במלחמת חרבות ברזל עזב את המכללה לביטחון לאומי ועסק בהכנה ואימון כוחות היבשה למלחמה, עזב את לימודיו להכנת הכוחות לתמרון.
ב- 3 ביוני 2024 סוכם לתפקיד ראש מטה פיקוד ההכשרות והאימונים ויועלה לדרגת תא"ל.
בסוף יולי 2024 הועלה לדרגת תת-אלוף לקראת כניסתו לתפקיד.