stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נפתלי הריברטו הבר
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

נולד בשם הרברט הבר באוסטריה לקלרה ושמעון הבר. בשנת 1938 היגר עם הוריו ואחותו לארגנטינה, ימים ספורים לפני סיפוחה של אוסטריה על ידי הנאצים, ה"אנשלוס".
החל ללמוד מחדש בכיתה א' בארגנטינה, ובמקביל למד בחדר. משסיים את לימודיו בבית הספר היסודי, החל ללמוד במכון ללימודי יהדות בבואנוס איירס, לימודים המקבילים ללימודים בבית ספר תיכון. לאחר תום לימודיו התיכוניים וקבלת תעודת הבגרות, החל ללמוד בסמינר למורים "המדרשה העברית" ולאחר מכן, למד מדעי הרוח (ספרות) באוניברסיטת בואנוס איירס. במסגרת עבודת הדוקטורט אף הגיע לביקור בישראל בשנת 1955. לאחר מספר שנים הוענק לו תואר פרופסור לספרות מטעם אוניברסיטת בואנוס איירס.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1958 הפך לבעל קורא בבית הכנסת "Nueva Comunidad Israelita" בבואנוס איירס; פעילות בה המשיך עד לשנת 1962. לפרנסתו עסק מאז 1948 בלימוד עברית, יהדות וספרות במספר בתי ספר בדרום אמריקה וכן הכין נערים לבר מצווה. בשנת 1962 קיבל לידיו את ניהול בית הספר היהודי בלה פאס, בירת בוליביה. שלוש שנים אחר-כך, חזר לארגנטינה עם משפחתו, וניהל במשך שנה בית ספר בעיר רוסריו. בין השנים 1966–1971 ניהל את בית הספר "הרצליה", מגדולי בתי הספר התיכוניים בקהילות היהודיות בגולה.
בשנת 1971 עלה עם אשתו וילדיו לישראל וקבע את ביתו באשדוד. לימד במשך עשרים וחמש שנים ספרדית, עברית וספרות במוסד החינוכי כפר סילבר, עד פרישתו לגמלאות.
ביוגרפיה > פועלו הספרותי-עיתונאי

כתב כמה ספרים הומוריסטיים, העוסקים בין היתר בחייהם של העולים החדשים לישראל, החיים בישראל, דרך החיים של היהודים החרדים וחייו של מורה. בנוסף כתב ספרים העוסקים בחגי ובמועדי ישראל, וכן בפרשות השבוע והפטרותיהן. בנוסף הבר עסק בתרגום ותרגם את מרטין פיירו מספרדית לעברית, את אמפיטריאון של היינריך פון קלייסט מגרמנית לעברית וכן תרגם מעברית לספרדית את חדווה ואני של אהרן מגד ואת הסידור של ראש השנה.
הבר היה פעיל רבות גם בתחום העיתונות ונהג לכתוב טורים שבועיים בנושא פרשת השבוע, הפטרת השבוע והיהדות בכלל. מאמריו פורסמו במספר שפות ובמבחר מקומות על פני הגלובוס.
כשנתיים לאחר פטירתו, נקראה על שמו הספרייה של התאחדות עולי דרום אמריקה (OLEI).
ביוגרפיה > חיים אישיים

בבואנוס איירס פגש את גרטה (גורדון) ונישא לה. לזוג נולדו שלוש בנות ובן. הבר דיבר שפות רבות, בהן עברית, אנגלית, גרמנית, ספרדית, לטינית, יוונית, איטלקית ויידיש.
נפטר ביום הולדתו ה-75, ב-23 בנובמבר 2005.
מספריו

צ'או מורה
Instantáneas de la Biblia: (בספרדית, "מראות מהמקרא" (תרגום חופשי), 1953)
מרטין פיירו: (תרגום לעברית של הפואמה הלאומית הארגנטינאית, שארך עשר שנים תמימות. על עבודתו זו זכה למכתב הוקרה מנשיא ארגנטינה דאז, 1965)
ספרים בסדרת "Biblioteca Popular Judia" (ספרדית, "יהדות פופולרית"):
Jonas ("יונה", 1967)
Rut ("רות", 1968)
el Patriarca Abraham ("האב אברהם", 1968)
el Patriarca Isaac ("האב יצחק", 1971)
Fiestas y Tradiciones Judias: (ספרדית, "חגים ומועדים יהודיים", 1987)
Cuentos de ISRABINOLANDIA: (ספרדית, "סיפורים מארץ איסורי הרבנים" (תרגום חופשי), 1991)
Nuevos Cuentos de ISRABINOLANDIA: (ספרדית, "סיפורים חדשים מארץ איסורי הרבנים" (תרגום חופשי), 1991)
אני אחריך (ספרדית, 1997 ; גרמנית, 2002)
זהו זה! הגענו! (עברית, 2001)
אלברכט מברנדנבורג

אלברכט מברנדנבורג (הוא אלברכט ממיינץ) (28 ביוני 1490 - 24 בספטמבר 1545) קרדינל והנסיך הבוחר של מיינץ משנת 1514 עד 1545, והארכיבישוף של מגדבורג משנת 1513 עד 1545.
ביוגרפיה

אלברכט נולד ליוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, מבית הוהנצולרן. בשנת 1499 התייתם, והוא ואחיו הגדול, יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, הפכו לנסיכי ברנדנבורג, אך רק אחיו זכה בתואר הנסיך הבוחר. את השכלתו רכש באוניברסיטת פרנקפורט דאודר. ב-1513 נתמנה לארכיבישוף במגדבורג, ונוסף על כך היה בישוף בהלברשטט, ולאחר מותו של הנסיך הבוחר אוריאל ממיינץ, נבחר ב-9 במרץ 1514 לארכיבישוף ולנסיך הבוחר של מיינץ, בהיותו בן 24. ב-1518 התמנה לחשמן (קרדינל).
בחירתו לנסיך מיינץ חוללה תמורות כבירות בדברי ימי העולם. הכנסייה דרשה תשלום של 21,000 דוקטים בעבור הבחירה, אולם דרשה מכל מועמד להתחייב שיגרש את היהודים מנסיכותו, ובמילים אחרות - לאבד את הסיכוי לגבות את הכסף חזרה. כדי לפתור את הבעיה, התגייס הכומר הדומיניקני יוהאן טצל לגביית דמי "סליחה וכפרה" באמצעות מכירת שטרי מחילה (אינדולגנציות), מכירה שאושרה על ידי האפיפיור לאו העשירי ושנועדה רשמית לממן את בניית בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. כאמור הוטל עליהם להביא את מחצית הסכום לידי האפיפיור, והמחצית השנייה שימשה למימון חובותיו. מסע זה הוציא נזיר אוגוסטיני פשוט, בשם מרטין לותר משלוות נפשו (וזאת עוד ללא שידע את המטרה האמיתית של המסע), וגרם לו לפרסם את 95 התזות המפורסמות שלו על כותלי כנסיית ויטנברג, בו הוא מבקר את המדיניות ואת התאולוגיה של מכירת מחילה בכסף. בסופו של דבר, היהודים לא גורשו מהנסיכות, לאחר צו של הקיסר מקסימיליאן הראשון על פי שתדלנות של יוסף בן גרשון מרוסהיים.
בשנת 1519 היה אלברכט אחד הגורמים החשובים לבחירת קרל החמישי לקיסר, והקיסר מינה אותו ב-1521, עם בואו לגרמניה, לקאנצלר. באספת הממלכה בוורמייזא הכריע אלברכט לטובת הקתולים, והיטה גם את לב הקיסר, למרות ידידותו של אלברכט עם אולריך פון הוטן, שלחץ עליו להפוך לפרוטסטנטי. אלברכט המשיך לפסוח על שתי הסעפים, אך לאחר מלחמת האיכרים (1525) התנער סופית מהתנועה הפרוטסטנטית.
אלברכט היה ממקימי ברית נירנברג הקתולית ב-1538, שהוקמה ככוח נגד לברית שמלקלדן הפרוטסטנטית.
מת ב-1545, מעט לפני פרוץ המלחמה השמלקלדית.
יחסו ליהודים

בראשית דרכו, לא אהד אלברכט את היהודים, והסכים לגרש את כל היהודים מנסיכותו. הוא לא הסתפק בכך, אלא ניסה להשפיע על הנסיכויות השכנות שיעשו כמוהו. לאחר שנפגש עם יוסף לואנץ מרוסהיים נשתנתה דעתו על היהודים מן הקצה אל הקצה, ולא זו בלבד שלא גירש את היהודים, עוד הרשה להם לשוב למיינץ ולהקים קהילה, כמאה שנה לאחר שגורשו היהודים מכל תחומי הנסיכות בידי הנסיך הבוחר אדולף מנסאו.
סוסא אוסטרלי

| סוסא אוסטרלי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: סוסא
מין:: סוסא אוסטרלי
שם מדעי
 Sousa sahulensis ‏2014

סוסא אוסטרלי (שם מדעי: Sousa sahulensis) הוא מין לווייתן ממשפחת הדולפיניים החי סמוך לחופי אוסטרליה וצפונה יותר עד גינאה החדשה. הוא נפוץ גם בשוניות כמו בשונית נינגלו.
דולפין זה לא התגלה עד ל-2014 והוא שונה משאר המינים בסוגו מעט. לא ידוע איפה הוא מצוי ומה גודל האוכלוסייה הנוכחית.
דולפין זה הוא בעל גוף ורוד, אך אפור וכהה יותר מקרוביו, בעיקר בגבו והסנפיר הגבי נמוך יותר. הוא בעל מצח גדול ולסתות ארוכות, זנב רחב וגב קמור מעט.
לא ידוע הרבה על דולפינים אלה שכמעט ולא נצפו. מעריכים שהם שוחים בקרבת החופים והשוניות וצדים יצורים קטנים כמו דגים ודיונונים.
הערות שוליים

↑  סוסא אוסטרלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| דולפיניים |
| --- | --- | --- |
| לווייתן דלוע-ראש (סוג ומין יחיד) | לווייתן דלוע-ראש |     |
| קטלן (סוג ומין יחיד) | קטלן |     |
| קטלן גמדי (סוג ומין יחיד) | קטלן גמדי |     |
| עבשן קטלני (סוג ומין יחיד) | עבשן קטלני |     |
| נתב | נתב גדול-סנפיר • נתב קטן-סנפיר |     |
| דולפין מצוי | דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפין מצוי ארוך-חוטם |     |
| דולפין לווייתני | דולפין לווייתני צפוני • דולפין לווייתני דרומי |     |
| דולפין הנהרות | טוקוקסי • דולפין גיאנה |     |
| סוסא | סוסא גיבן • סוסא הודי • סוסא אטלנטי • סוסא אוסטרלי |     |
| סטנלה | סטנלה מפוספסת • סטנלה ארוכת-חרטום • סטנלת קליימן • סטנלה פאנטרופית • סטנלה אטלנטית |     |
| דולפין תלום-שן (סוג ומין יחיד) | דולפין תלום-שן |  |
| דולפינן | דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • דולפינן אוסטרלי |  |
| דולפין קטן | דולפין צ'יליאני • דולפין דרום-אפריקאי • דולפין לבן-ראש • דולפין קומרסון |  |
| גרמפוס אפור (סוג ומין יחיד) | גרמפוס אפור |  |
| דולפין פראסר (סוג ומין יחיד) | דולפין פראסר |  |
| דולפין בקבוקי | דולפין פסיפי לבן-צד • דולפין מזנק • דולפין וילסון • דולפין שחור-סנטר • דולפין לבן-גב • דולפין אטלנטי לבן-צד |  |
| דולפין סלוד-סנפיר | דולפין איראוואדי • דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי |  |
נפתלי הרץ הלוי

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1852 י"ג בחשוון תרי"ג ביאליסטוק
 פטירה:  1902 (בגיל 49 בערך) י"ד בסיוון תרס"ב
 מקום קבורה:  בית הקברות הר הזיתים
 תקופת הפעילות:  ?–1902 
הרב נפתלי הרץ הלוי וידנבוים (י"ג בחשוון תרי"ג, 26 באוקטובר 1852 – י"ד בסיוון תרס"ב, 1902) היה הרב האשכנזי הראשון של יפו והמושבות. עסק בתורת הנגלה ובתורת הנסתר והיה מקובל.
תולדותיו

נולד בביאליסטוק לאביו הרב הדרשן אליהו ליב. בשנת תרמ"ד (1884) עלה מפולין לארץ ישראל. התיישב בשכונת מאה שערים בירושלים וייסד בעיר ישיבה.
בשנת תרמ"ו (1886) נוסדה הקהילה האשכנזית ביפו, והרב נפתלי הערץ נשלח לכהן כרבה, על ידי רבני ירושלים רבי שמואל סלנט ורבי יהושע לייב דיסקין, שם ביסס את חיי היהדות בעיר ובמושבות, ובעיקר את קיום המצוות התלויות בארץ, שהייתה תופעה חדשה ביהדות מאז החורבן.
באדר ב' תרנ"א (אפריל 1891) התאחדו העדות הספרדית והאשכנזית בעיר יפו והרב הלוי התמנה לעמוד בראש הקהילה המאוחדת בהסכמת יחיאל מיכל פינס ויואל משה סלומון מטעם האשכנזים ואהרן שלוש והרב יעקב מאיר מטעם הספרדים. בכך היה הרב לוי לסמכות הרבנית העליונה ביפו וסמל לאפשרות של אחדות בין ספרדים ואשכנזים בארץ ישראל.
הלוי, שהיה כפוף לרבנים מירושלים, ביקש להוכיח שהוא שומר על הצביון הדתי ונלחם בתרבות החילונית-רוסית שהביאו עמם עולי העלייה הראשונה ושינו את הצביון שהיה קיים ביפו לפני כן. במיוחד תקף הרב את ראשי הציבור, אנשי בני משה, מנחם שטיין, זאב טיומקין, יהושע ברזילי, יחזקאל דנין (סוכובולסקי) וחיים חיסין, אשר ביקשו להתקבל כשותפים בוועד הקהילה המאוחד ולהשפיע מבפנים בתחום החינוך והבריאות בעיר. הרב, בתמיכתו של יחיאל מיכל פינס מירושלים, סירב בתוקף ותקף את החילונים בעיקר על הנהגת ריקודים של בחורים ובחורות וחילול שבת בפרהסיה ומאוחר יותר על הצגות תיאטרון ביפו ובמושבות. בתחילה התכתב הרב עם טיומקין ותבע ממנו לצוות על הצעירים המשכילים לחדול ממעשיהם, אך טיומקין השיב לו שאין הדבר בתחום סמכותו והוא אף אינו רואה בדברים קלקול של אמות מידה. בשיא המאבק הודיע הרב שיסרב לערוך קידושין לאיש שלא יבטיח לו כי ימנע מביתו "ריקודין נערים עם בתולות". הלוי, שחסם את האפשרות של עולי העלייה הראשונה להשתלב במרקם הקיים, הפך בעיני העולים לסמל "החלוקה" ו"היישוב הישן", מאידך נאלץ הרב להוכיח לרבני ירושלים שהוא שולט במצב הדתי ביפו ובמושבות, שהלך והפך מאוים יותר ויותר על ידי העלייה החילונית. בכך נקט, לעיתים בניגוד לרצונו, בקו קנאי ובלתי מתפשר.
במותו נישאו לכבודו הספדים בבית כנסת החורבה בירושלים לפני שנטמן בבית הקברות הר הזיתים.
היתר מכירה

בשנת תרמ"ט היה הרב נפתלי הרץ הלוי בין המתנגדים להיתר המכירה במושבות הברון.
בשנת תרנ"ו תמך וסידר היתר מכירה לחקלאים ביפו כהוראת שעה, כשההיתר קובע שהגוי קונה את העצים לקוץ, וכך גם בשנת תרס"ג.
חיבוריו

הוציא לאור את סידור הגר"א ע"פ הקבלה. ובו גם פירושיו שער נפתלי ואמרי שפר. וכן הערות לשנות אליהו למסכת שבת שהדפיס בסידורו לראשונה.
ספר ברית עולם עם פירושו בשם "לוחות הברית", יצא לאור על ידי בנו רבי יוסף הלוי בשנת תרצ"ז. כרך שני יצא לאור לראשונה בשנת תשס"א, על ידי נכדו ר' אריה לוי.
כתב פירוש על הספר משנת חסידים של הרב עמנואל חי ריקי בשם "כסף משנה". יצא לאור על ידי מכון הגר"א בשנת תשס"ו.
צאצאיו

רבי יוסף הלוי – מחבר כמה ספרים, ומנהל הכשרות ביקב ראשון לציון.
חתנו: רבי יוסף צבי הלוי – כיהן ביפו כרב ואב"ד למעלה משישים שנה.
הערות שוליים

↑  גוי אחד בארץ, חבצלת, 10 באפריל 1891
↑  חנה רם, היישוב היהודי ביפו: מקהילת ספרדים למרכז ציוני 1839-1939, הוצאת כרמל 1996 עמ' 106-107
↑  חנה רם, היישוב היהודי ביפו: מקהילת ספרדים למרכז ציוני 1839-1939, הוצאת כרמל 1996 עמ' 148-142
↑  יפו, חבצלת, 22 בינואר 1891
↑  ראו בהקדמה שמובאת בפורום אוצר החכמה: https://forum.otzar.org/viewtopic.php?t=6584.
↑  דוד תדהר (עורך), "הרב יוסף הלוי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 644
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287512805171  GND: 1171348525  LCCN: nr98023442  VIAF: 58995452   WorldCat (עם VIAF): 58995452 
קבר הרב נפתלי הרץ הלוי
נמל התעופה הבין-לאומי מיאמי

נמל התעופה הבין-לאומי של מיאמי (באנגלית: Miami International Airport) הוא נמל התעופה העיקרי באזור דרום פלורידה, וממוקם כ-13 ק"מ ממרכז העיר מיאמי.
נמל התעופה משמש כבסיס לחברות התעופה אמריקן איירליינס, LAN איירליינס, פדקס אקספרס, ו-UPS.
בשל מיקומו, משמש הנמל כשער לטיסות בין ארצות הברית, למדינות אמריקה הלטינית והקריביים. כמו כן, מיקום הנמל משמש רבים לטיסות קונקשן בין אירופה לדרום אמריקה.
בעבר השתמשו בנמל כבסיס חברות התעופה: בראניף אינטרנשיונל איירווייז, איסטרן איירליינס, אייר פלורידה, נשיונאל איירליינס, פאן אמריקן וורלד איירווייז, יונייטד איירליינס, ואיבריה איירליינס.
בשנת 2011 דורג שדה התעופה במקום הראשון בארצות הברית בתנועות מטוסים, ובמקום השני במספר הנוסעים בטיסות בינלאומיות (אחרי JFK). בשנת 2011 עברו בנמל התעופה 38,314,389 נוסעים, נתון הממקם את השדה במקום ה-12 בארצות הברית, וה-25 בעולם. נמל התעופה הוא העמוס ביותר במדינת פלורידה, ומטפל במטענים בינלאומיים יותר מכל נמל תעופה אחר בארצות הברית.
אלברכט פון ברנסטורף

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1809 דרייליצו, דוכסות מקלנבורג-שוורין הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין 
 פטירה:  26 במרץ 1873 (בגיל 64) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  מקלנבורג-מערב פומרניה 
 השכלה:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 פרסים והוקרה
 מסדר העיט השחור 
 
אנדרטת אלברכט פון ברנסטורף בכנסיית סנט אבונדוס בלאסאן
אלברכט גראף פון ברנסטורף (בגרמנית: Albrecht Graf von Bernstorff‏; 22 במרץ 1809 – 26 במרץ 1873) היה מדינאי פרוסי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ברנסטורף נולד באחוזה דרייליצו (כיום בעיריית ויטנדרפ), בדוכסות מקלנבורג-שוורין. הוא היה בנם של פרידריך גראף פון ברנסטורף ושל פרייין פרדיננדינה פון המרשטיין אקורד.
הוא למד מדעי המשפט בגטינגן ובברלין, ולאחר מכן הצטרף לשירות המדינה הפרוסי.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1832 הוא הפך לנספח של הנציגות הפרוסית בהמבורג. שנה לאחר מכן מונה למזכיר הנציגות בדן האג. ב-1837 הוא הועבר לסנקט פטרבורג ומונה לחבר מועצה. עקב מות אביו חזר לגרמניה באותה שנה כדי להסדיר ענייני משפחה. לאחר מכן, בשנת 1838 הוא עבר לפריז. ב-1840 מונה ברנסטורף לתפקיד דיפלומטי בנאפולי, וב-1841 בפריז.
לאחר מכן, מ-1842 היה חבר מועצה מומחה (Vortragender Rat) באגף הפוליטי של משרד החוץ. ככזה, הוא נאלץ מדי פעם לייצג את שר החוץ. בשנת 1843 הועלה בדרגה (מועצת הנציגות החשאית). ב-1845 הוא נסע למינכן כציר מיוחד של פרוסיה.
לאחר מסעות רבים כדיפלומט בקריירה, נשלח ברנסטורף לווינה כשליח במאי 1848 במהלך המהפכה, ונשאר שם עד 1851. עד מהרה התבלט כמתנגד לתוכניות איחוד גרמניה. (מאוחר יותר הוא הסכים לקבל איחוד כזה, למרות שלדעתו זה צריך להיות תחת מנהיגות פרוסית ולא אוסטרית.) במהלך המהפכה של 1848–1849, הוא טען לברית חזקה בין פרוסיה ואוסטריה. עם זאת, ההבדלים בין שתי המדינות התגלו יותר תחת ראש ממשלת אוסטריה הנסיך פליקס צו שוורצנברג, והתנגדותו של ברנסטורף למדיניות הגרמנית של הנסיך הביאה להחזרתו מתפקידו על פי רצונו המפורש של הצד האוסטרי ב-1851.
בשנים 1851 ו-1852, ברנסטורף היה חבר בלשכה הראשונה של הפרלמנט הפרוסי (לנדטאג), בית הלורדים הפרוסי, בסיעת אלפנסלבן. עם התואר wirklicher geheimer Rat, הוא נשלח לנאפולי ב-1852 כציר.
זמן קצר לפני פרוץ מלחמת קרים ב-1854, הוא נשלח כראש השגרירות הפרוסית בלונדון, והצליח בקידום יחסי אנגלו-פרוסיה הטובים.
ביוגרפיה > קריירה > שר החוץ הפרוסי

באוקטובר 1861 עזב ברנסטורף את לונדון כדי להיות שר החוץ הפרוסי תחת ראש הממשלה קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן . (קודם לכן הוצע לו תפקיד של שר החוץ בשנים 1848 ו-1850 על ידי המלך פרידריך וילהלם הרביעי מבלי לקחת זאת.) לפיכך הוא החליף את הרוזן הפסיבי למדי אלכסנדר פון שלייניץ (ליברל ותיק) ובקבינט, חיזק יותר התקבצות שמרנית סביב אוגוסט פון דר היידט ואלברכט פון רון .
הוא יציג מספר מדיניות ואסטרטגיות חדשות. בתקופה זו נדונו רעיונות לרפורמה של הקונפדרציה הגרמנית. ברנסטורף החיה מחדש פרויקט מ-1849 להקמת מדינה פרוסית-גרמנית צרה על מנת להדוף יוזמות כאלה של אוסטריה, וטען לאיחוד "גרמניה הקטנה" בהנהגה פרוסית וללא אוסטרית; עם זאת, תוכניות אלה לא נמשכו לעת עתה, מכיוון שהן התערערו בגלל חוסר אמון בגורמים פוליטיים.
ברנסטורף גם ניהל משא ומתן על אמנות צבאיות עם מדינות שונות בצפון גרמניה, סיכם הסכם סחר חופשי עם צרפת כחלק משינויים במדיניות צולפריין לבידוד אוסטריה הפרוטקציוניסטית, והכיר במהירות בממלכת איטליה החדשה כמדינה בתקווה שהיא תסייע בשיתוף הפעולה נגד אוסטריה. מהלך אחרון זה פירושו דחייה ברורה של צוליוניון עם אוסטריה.
בתחילת המשבר החוקתי הפרוסי של 1859–1866, עמדו וילהלם הראשון וממשלתו בפני הבחירה להמשיך ולמשול ללא תקציב חוקתי. פון דר היידט, ברנסטורף ושר המסחר, היינריך וילהלם פון הולצברינק, דחו זאת כהפרה של החוקה, והתפטרו. שרים אחרים, לעומת זאת, היו מוכנים להמשיך בתפקידם. במצב זה, שר המלחמה, אלברכט פון רון, דחף את מינויו של אוטו פון ביסמרק הן לשר החוץ והן לראש ממשלה. כך, בשנת 1862 הוחלף ברנסטורף בתפקידו; לאחר מכן הוא ביקר את ביסמרק כבעל מדיניות מקיאווליסטית.
ביוגרפיה > קריירה > קריירה מאוחרת יותר

מאוחר יותר הוא מונה מחדש לתפקידו כשגריר פרוסיה בלונדון, ולאחר 1871, כשגריר הקיסרי הגרמני בדרגת שר המדינה, שאותו נשאר עד מותו ב-1873. במהלך תקופה זו, הוא גם שימש כנציג הפרוסי בוועידת השלום בלונדון בשנת 1864, שהובילה לחתימת הסכם וינה. ב-1867, הוא גם היה שגריר הקונפדרציה הצפון-גרמנית במשא ומתן על הסכם לונדון, שקבע את מעמדה של לוקסמבורג.
אלברכט פון ברנסטורף נפטר ב-26 במרץ 1873. הוא קבור (לפי הכיתוב על מצבתו) במאוזוליאום משפחת ברנסטורף בחצר הכנסייה בלאסאן, מקלנבורג-פורפומרן.
חיים אישיים

ב-1839, בהיותו בפריז, נישא לאנה פון קנריץ (נולדה ב-23 במאי 1821 בדרזדן), בתו של שגריר סקסוניה בחצר הצרפתית, הנס היינריך פון קנריץ (1790–1863). יחד, הם היו ההורים של:
אנדראס אלברכט פון ברנסדורף (1844–1907), התחתן עם אוגוסטה פון הוטינגר, בתו של היינריך פון הוטינגר.
מארי תרזה פון ברנסדורף (נולדה ב-1848)
פרידריך וילהלם פון ברנסדורף (נולד ב-1853), התחתן עם אוגוסטה מארי גוטשמיד (1853–1889)
ויקטוריה אנה פון ברנסדורף (נולדה ב-1857)
אלברכט פרסי פון ברנסדורף (נולדה ב-1858)
יוהאן היינריך פון ברנסטורף (1862–1939), אשר שירת כשגריר הגרמני  עד כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה.
אליקום דבורקס

| --- | --- |
 מקום פעילות:  גבעת זאב, ירושלים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, מנהגים
 רבותיו:  הרב אלעזר מנחם שך, הרב ברוך דב פוברסקי, הרב יצחק זילברשטיין
 אב:  ישעיהו אריה ליב דבורקס 
 
הרב אליקום דבורקס, רב ומו"ץ בשארית ישראל, רב קהילה בגבעת זאב ובעל טור בעיתונות החרדית[דרושה הבהרה]. מחבר ספרים רבים ועורך כתב העת צהר.
ביוגרפיה

בנו של הרב ישעיהו אריה דבורקס עורך הסידור כל בו מנחת ירושלים. בבחרותו למד בישיבת ישיבת גרודנא.
במשך למעלה עשרים שנה מכהן כמו"ץ שארית ישראל, בנוסף הוא מכהן כר"מ בישיבת תפארת משה. במשך קרוב לעשרים שנה כתב טור הלכתי קבוע בעיתון יתד נאמן. כיום כותב במספר עיתונים חרדים ומוציא לאור מדי שבוע עלון הלכתי שמופץ בירושלים בבני ברק ובגבעת זאב.
נחשב למומחה בציבור הליטאי למנהגים וחיבר ספרים רבים על כך. היה מקורב לרב עובדיה יוסף ובספריו הביא התכתבויות רבות איתו. היה מקורב גם לרב אברהם אלקנה שפירא ראש ישיבת מרכז הרב. מתגורר בגבעת זאב. בעבר התגורר בבני ברק וקודם לכן בבית וגן ובפסגת זאב.
ספריו

בשבילי המנהג-שבת ומועדים. ג' חלקים
בשבילי המנהג - ב' חלקים
בשבילי ההלכה
אספקלריית הצדקה
נתיבי המנהגים
חזון ישעיהו
אוצר מנהגי נישואין
על בן אמצת לך
קובץ חזון ישעיהו - ב' חלקים
ספרים שערך

צהר - כתב עת, יז' חלקים, וכן ארבע מהדורות נוספות שיצאו בנפרד -אבי העזרי, אהל ברוך, אהל חנוך - ב' חלקים.
אסותא - קובץ תורני בענייני רפואה.
הערות שוליים

↑  כיכר השבת, ‏נחנך המרכז הרפואי של מאוחדת במרכז שכונת אגן האיילות, באתר כיכר השבת, 5 ביוני 2016
↑  מתוך אתר חב"ד
1 2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299853205171  GND: 1067888721  ISNI: 0000 0000 8458 6010  LCCN: n93041496  VIAF: 101616261   WorldCat (עם VIAF): 101616261
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2022

| --- | --- |
 מספר התחרות:  20
 גמר:  23 ביולי 2022
 מנחים:  ג'ודית צ'יין   וינסנט דלבושיי
 מנצח ראשי:  פייר דומוסו
 תזמורת:  תזמורת האופרה הלאומית של מונפלייה אוקסיטניה
 רשת השידור המפיקה:  Radio France, France Télévisions ו־Telewizja Polska
 מיקום האירוע:  צרפת הקורום של מונפלייה, מונפלייה, צרפת
 המפקח על התחרות:  מרטין אסטרדאל
 השיר הזוכה:  צ'כיה צ'כיה, דניאל מטיצ'ה־Violin Concerto No. 1 3rd and 4th movements Cadenza, Allegro con brio – Presto מאת דמיטרי שוסטקוביץ'
 שיטת הניקוד:  כל חבר מושבעים מעניק ציון בין 1–10 לכל שחקן על סמך קריטריונים ספציפיים אבל רק שלושת המקומות הראשונים נחשפים.
 מספר משתתפות:  9
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  אוסטריה אוסטריה   צרפת צרפת
 מדינות שפרשו מהתחרות:  אלבניה אלבניה   אסטוניה אסטוניה   הונגריה הונגריה   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת   יוון יוון   ישראל ישראל   מלטה מלטה   סלובניה סלובניה   סן מרינו סן מרינו   ספרד ספרד   רוסיה רוסיה
 המדינות המשתתפות
 
   מדינות שכבר בחרו יצירה או נציג   מדינות שהשתתפו בעבר, אך לא בשנה זו
 → אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2020 אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2024 ← 
 
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2022 הייתה המהדורה ה־20 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. הוא התקיים בקורום במונפלייה ב־23 ביולי 2022. את המופע החי הנחתה המחזאית הצרפתייה ג'ודית צ'יין ומגיש הרדיו הבלגי וינסנט דלבושיי, עם תזמורת האופרה הלאומית של מונפלייה אוקסיטניה בניצוחו של פייר דומוסו.
מהדורה זו התארחה על ידי גופי השידור הצרפתיים Radio France ו-France Télévisions והשדרן הפולני Telewizja Polska (TVP) כחלק מסדרת קיץ של אירועי מוזיקה בשם "Festival Radio France Occitanie Montpellier", מה שהופך את זה האירוע הראשון של רשת האירוויזיון שמתארח על ידי גופי שידור משתי מדינות שונות.
בתחרות השתתפו מוזיקאים המייצגים תשע מדינות בעלות חברות ב־EBU. אוסטריה והמדינה המארחת, צרפת, יחזרו לתחרות. 11 מדינות החליטו לפרוש בשנה זו מהתחרות, והן אלבניה, אסטוניה, הונגריה, הממלכה המאוחדת, יוון, ישראל, מלטה, סלובניה, סן מרינו, ספרד ורוסיה. למרות שבתחילה לא נכללה ברשימת המשתתפים, מאוחר יותר התברר כי קרואטיה תישאר בתחרות אחרי הכל.
מיקום

מהדורת 2022 התקיימה במונפלייה, צרפת במהלך פסטיבל הקיץ השנתי "Festival Radio France Occitanie Montpellier". זו הייתה הפעם הראשונה שצרפת מארחת את התחרות. המקום הנבחר הוא הקורום, בניין המכיל גם מרכז כנסים וגם בית אופרה (Opéra Berlioz), והוא ממוקם במרכז העיר שבדרום צרפת. הפעם האחרונה שבה אירחה צרפת תחרות אירוויזיון כלשהי הייתה תחרות אירוויזיון הילדים 2021 בפריז.
מיקום > בחירת העיר המארחת

התחרות תוכנן בתחילה להתקיים בזאגרב, קרואטיה ב־21 ביוני 2020, במקביל ליום המוזיקה העולמי, הוא נדחה ללא הגבלת זמן כתוצאה ממגפת הקורונה המתמשכת באירופה. עתידה של התחרות נותר לא ברור עד ה־3 בפברואר 2022, כאשר רשת השידור הנורווגית NRK ומאוחר יותר רשות השידור הבלגית RTBF אישרו כי המהדורה הקרובה תתקיים במונפלייה, צרפת ב־23 ביולי 2022.
פורמט > מגישים

ב־28 במרץ 2022, ערוץ Culturebox הודיע ברשתות החברתיות כי המחזאית ג'ודית צ'יין תהיה המנחה של המהדורה העשרים של התחרות. היא ידועה בכך שהגישה את Musiques en fête מאז 2018 ואת Victoires de la musique classique מאז 2019 בנוסף עבדה בתחנת הרדיו France Musique מאז 2007. ב־26 ביוני 2022, הוכרז כי וינסנט דלבושיי יצטרף בתור מנחה שותף של התחרות. דלבושיי הוא יליד בלגיה, הוא מגיש רדיו של Musiq'3, תחנת הרדיו הקלאסית של השדרן בשפה הצרפתית RTBF.
פורמט > חברי חבר השופטים

ב־5 ביולי 2022 הכריזה France Télévisions על המושבעים בתחרות. המושבעים לגמר הם: הפסנתרן הליטאי ויו"ר חבר השופטים Mūza Rubackytė, נורה צ'יסמונדי האבובנית השווייצרית, מנהלת פסטיבל "Radio France Montpellier" ז'אן-פייר רוסו, הצ'לן הצרפתי כריסטיאן-פייר לה-מארקה, והכנר האלבני טדי פפאברמי.
המדינות המשתתפות

רשימת המשתתפים הראשונה הוכרזה ב־21 בפברואר 2022, כאשר רק שמונה מדינות אישרו את השתתפותן, המספר הנמוך ביותר מאז 1984. מאוחר יותר, אתר האינטרנט של Virtuosos חשף שגם קרואטיה תתחרה, ובכך העלה את מספר המדינות המתחרות לתשע. ב־13 ביולי נחשפו סדר ההופעות והיצירה/ות שכל אמן ינגן.
| סדר | מדינה | מוזיקאי | כלי נגינה | יצירה/ות | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קרואטיה קרואטיה | איבן פטרוביץ'-פולאק | פסנתר | Piano Concerto No. 1 in E flat minor מאת פרנץ ליסט | לא ידוע |
| 2 | צרפת צרפת | מקסים גריזארד | צ'לו | Concerto for violoncello מאת אנטונין דבוז'אק | לא ידוע |
| 3 | פולין פולין | מילנה פיורונסקה | כינור | Violin Concerto No. 2 in D minor מאת הנריק וייניאבסקי | לא ידוע |
| 4 | גרמניה גרמניה | פיליפ שופליוס | צ'לו | Pezzo Capriccioso op.62 מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי | 2 |
| 5 | אוסטריה אוסטריה | אלכסנדר סווטניצקי-ארנרייך | קלרינט | Concerto No. 2 for clarinet in E flat major, 3rd movement “Alla Polacca” מאת קארל מריה פון ובר | לא ידוע |
| 6 | נורווגיה נורווגיה | עלמה סראפין קרגרוד | כינור | Introduction and Rondo Capriccioso op.28 מאת קאמי סן־סנס | 3 |
| 7 | בלגיה בלגיה | תאיס דפורט | צ'לו | Cello concerto in E minor op.85 1st movement מאת אדוארד אלגר | לא ידוע |
| 8 | שוודיה שוודיה | לוקאס פלינק | טרומבון | Trombone Concerto – 1st movement, Andante and Scherzo-Valse מאת אנרי טומאזי | לא ידוע |
| 9 | צ'כיה צ'כיה | דניאל מטיצ'ה | כינור | Violin Concerto No. 1 3rd and 4th movements Cadenza, Allegro con brio – Presto מאת דמיטרי שוסטקוביץ' | 1 |
מדינות אחרות

כדי שמדינה תהיה זכאית להשתתפות פוטנציאלית באירוויזיון מוזיקאים צעירים, היא צריכה להיות חברה פעילה באיגוד השידור האירופי (EBU). לא ידוע אם ה־EBU מוציא הזמנות השתתפות לכל 56 החברים הפעילים כפי שהם עושים עבור האירוויזיון ותחרות אירוויזיון הילדים. החברים הפעילים של ה־EBU המפורטים להלן פרסמו את ההכרזות הבאות ביחס להחלטותיהן:
סלובניה סלובניה–ב־5 בפברואר 2022 הודיעה רשת השידור הסלובנית, RTSLO, שהם מאשרים שהם לא יישתתפו עקב בעיות כספיות.
ספרד ספרד–רשות השידור הספרדית, RTVE, אישרה את כוונתה להשתתף במהדורה העתידית של האירוויזיון למוזיקאים צעירים לאחר שלא הספיקו לאשר בזמן את השתתפותם ב־2020. עם זאת, ספרד לא הופיעה ברשימה הסופית שפורסמה ב־21 בפברואר.
גופי השידור של המדינות הבאות אישרו את אי השתתפותם מבלי לספק הסבר נוסף:
בולגריה בולגריה–BNT
דנמרק דנמרק–DR
ויילס ויילס–S4C
סן מרינו סן מרינו–SMRTV
שווייץ שווייץ–SRG SSR