stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסו פיליפיני

| --- | --- |

 משתמשים:  הפיליפינים הפיליפינים
 סמל:  ₱
 ISO 4217:  PHP 
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  20, 50, 100, 200, 500, 1,000 פסו פיליפיני
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  2.5
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של הפיליפינים 
 
פסו פיליפיני (Filipinas piso) הוא המטבע הרשמי של הפיליפינים. המטבע מחולק ל-100 סנטימו פיליפיניים. בעקבות היותה של הפיליפינים קולוניה של ארצות הברית השפה הרשמית הייתה אנגלית ולכן על השטרות הודפסה המילה "peso". משנת 1967 אומצה השפה הפיליפינית ועל השטרות והמטבעות, הוחלפה המילה ל"piso", שנכתבת על השטרות עד היום.
הפסו הפיליפיני היה בעבר מלווה בסימן "$", שבדרך כלל מסמל דולר, בדומה למדינות היספניות רבות. כיום הוא מסומן בסמל ₱. סימונים נוספים שמופיעים לעיתים על השטרות והמטבעות הם "PHP", "PhP", "Php" או "P".
שטרות ומטבעות של הפסו הפיליפיני מודפסים ומופצים על ידי בנגקו סנטרל פיליפינאס (אנ') (הבנק המרכזי של הפיליפינים) בקזון סיטי.
הערות שוליים

↑  Neil Shafer, A Guide Book of Philippine Paper Money, Whitman, 1964. (באנגלית)
↑  Bangko Sentral ng Pilipinas - About the Bank - Overview, www.bsp.gov.ph
↑  Thailand Currency VS Philippines Currency, web.archive.org, ‏19 ביולי 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פירות מסוכרים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדן, אוכל משומר, קונפיט 
 מרכיבים עיקריים:  פרי 
 
פירות מסוכרים בלה בוקריה, ברצלונה.
פירות מסוכרים הם פירות או קליפות פרי, בדרך כלל חתוכים לפיסות קטנות, המושרים בסירופ סוכר חם אשר בסופו של דבר הופך למעטה השומר את הלחות וגם כמשמר. הפירות המסוכרים נפוצים בעיקר כחטיף בפני עצמו בתעשיית ממתקי הגומי, אך משמשים גם כתוספת לעוגות, מאפים וממתקים שונים. תהליך השימור יכול להתמשך על פני מספר ימים ועד חודשים, תלוי בסוג וגודל הפרי.
התהליך הממושך של השריית הפירות בסירופ הוא סוג של שימור מזון מכיוון שהסוכר הופך את הפרי להיות רווי בסוכר ומונע צמיחה של מיקרואורגניזמים הודות ללחץ האוסמוטי השלילי שהוא יוצר.
סוגי פירות מסוכרים נפוצים הם דובדבנים, אננס וג'ינג'ר. קליפות מסוכרות נפוצות הם אתרוג ותפוז. ערמונים מסוכרים (Marron glacé) הוא מסוגי הפירות המסוכרים היקרים ביותר.
המתכונים ליצירת הפירות המסוכרים משתנים מאזור לאזור, אך העיקרון הכללי נשמר: הרתחת הפירות, השריה רצופה של כמה שבועות בתוך סירופ סוכר ולאחר מכן ייבוש כל הנוזלים.
היסטוריה

שימור מזון באמצעות שימוש בסוכרים (כמו סירופ תמרים או דבש) ידועים עוד בתרבויות העתיקות של סין ומסופוטמיה. לעיתים זו הייתה צורת השימור היחידה שידעו: הרומאים הקדמוניים שימרו אפילו דגים בדבש. אפיסיוס שחיבר את ספר הבישול הרומאי הדגים כיצד לשמר פירות בתירוש ענבים מרוכז.
צורת השימור בסוכר של ימינו החלה אצל הערבים, אשר הגישו באירועים פירות הדר וורדים מסוכרים. עם ההשתלטות הערבית על חלקים של דרום אירופה עשה השימור בסוכר את דרכו על המערב. התיעודים הראשונים של שימוש בפירות מסוכרים מתוארכים אל המאה ה-16. באותה תקופה התייחסו אל הפירות המסוכרים כאל תבלינים. באיטליה הם הפכו למרכיבי מפתח של כמה מהממתקים היותר מפורסמים של המסורת הקולינרית שלה: ביניהם כיכר הלחם של מילאנו וקסאטה סיצ'יליאנה.
הערות שוליים

↑  שגיא קופר, פירות מסוכרים - מרומא עד צרפת, באתר ynet, 21 ביולי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4263117-8 
קליפות הדרים מסוכרות.
עצב הפנים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
מסלולי החלק התנועתי של עצב הפנים בצבע כתום - מסלולי עצבים מההמיספרה השמאלית, המעצבבים את שרירי הפנים בצד ימין בצבע צהוב - מסלולי עצבים מההמיספרה הימנית, המעצבבים את שרירי הפנים בצד שמאל אזור המצח מעוצבב על ידי עצבים שמקורם משתי ההמיספרות. MC = אזור בקליפת המוח המוטורי Motor cortex השמאלי, האחראי על תנועות שרירי הפנים בצד ימין MN = גרעיני עצב הפנים התנועתי Facial motor nucleus בגזע המוח IAM = פתח השמיעה הפנימי Internal auditory meatus בצד ימין, דרכו חודר העצב על עצם הרקה שבגולגולת FC = תעלת עצב הפנים Facial canal בצד ימין - תעלה פנימית בתוך עצם הרקה, ועוברת סמוך מאוד לאוזן התיכונה SF = פתח היציאה מהגולגולת הקרוי Stylomastoid foramen בצד ימין: 
| --- | --- |

 שיוך:  עצבי הגולגולת, ישות אנטומית מסוימת 
 אספקה עורקית:  petrosal branch of middle meningeal artery 
 עצבוב:  שריר המשוורת, occipitofrontalis muscle, השריר הדו-בטני
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (901) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  nervus facialis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.2.01.099 
 TA2 (2019):  6284 
 מזהה נרוניימס:  551 
 FMA:  50868 
 קוד MeSH:  A08.800.050.050.275 
 מזהה MeSH:  D005154 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0015462 
 
עצב הפנים (בלטינית: Nervus facialis, באנגלית: Facial nerve; נהוג לסמנו: CN VII) הוא זוג עצבי הגולגולת השביעי. אחראי לתנועת מרבית שרירי הפנים, וכן לתחושת הטעם בשני שלישים הקדמיים של הלשון, ולתחושת מגע באוזן החיצונית ובריריות האף. דרכו עוברים גם עצבים פאראסימפתטיים לבלוטת הדמעות ולגנגליונים שונים בראש ובצוואר.
מהלך העצב והתפצלויותיו > מגזע המוח ועד לגולגולת

החלק העיקרי התנועתי של עצב הפנים יוצא מגרעין עצב הפנים התנועתי Facial motor nucleus
שבגזע המוח, בין הפונס לבין המוח המוארך.
חלק נוסף של העצב, הכולל תחושת הטעם ועצבים פאראסימפתטיים עובר בעצב הביניים Nervus intermedius
שמהלכו חופף את החלק העיקרי של עצב הפנים, ולכן נחשב חלק מעצב הפנים.
העצב המשותף חודר לגולגולת אל תוך החלק הסלעי של עצם הרקה (Petrous part of the temporal bone) סמוך מאוד לאוזן התיכונה, דרך פתח השמיעה הפנימי Internal auditory meatus, פתח שדרכו חודר גם עצב השמיעה ושיווי המשקל אל האוזן התיכונה.
מהלך העצב והתפצלויותיו > מהלך העצב בתוך הגולגולת סמוך לאוזן התיכונה

עצב הפנים עובר בגולגולת בתוך עצם הרקה בתוך תעלה פנימית "תעלת עצב הפנים" Facial canal שהיא בצורת האות Z - החל מפתח השמיעה הפנימי Internal auditory meatus ועד לפתח היציאה הקרוי Stylomastoid foramen. במהלך זה, העצב נמצא סמוך מאוד לאוזן התיכונה.
דרכו של עצב הביניים Nervus intermedius שהוא עדיין חלק מעצב הפנים, עוברת דרך גנגליון הברך Geniculate ganglion. גנגליון זה, קולט סעיפים שמקורם מעצב הלשון והלוע (עצב גולגולת 9), וממנו מתפצל:
העצב הסלעי הגדול (או השטחי) Greater (or superficial) petrosal nerve - עצב פאראסימפתטי המפעיל את בלוטת הדמעות, בלוטות הרוק ובלוטות נוספות בריריות האף והסינוסים, החך והלוע.
עצב הביניים Nervus intermedius כולו מתפצל מעצב הפנים:
לאחר הפיצול מעצב הפנים, עצב הביניים נקרא בשם חדש: עצב מיתר התוף Chorda tympani. עצב זה ממשיך ומתחבר אל עצב הלשון Lingual nerve.
עצב הלשון Lingual nerve מעצבב את השליש הקדמי של הלשון, זהו סעיף משנה של עצב הגולגולת החמישי (העצב המשולש) כאשר:
- תחושת הטעם בשליש הקדמי של הלשון מגיעה מעצב מיתר התוף Chorda tympani, שהוא סעיף של העצב השביעי - עצב הפנים.
- תחושת מגע מגיעה מהעצב החמישי - העצב המשולש.
מהחלק העיקרי התנועתי של עצב הפנים יוצא סעיף נוסף:
עצב אל שריר הארכוף Nerve to stapedius - הנעת שריר עצם הארכוף סמוך לעור התוף.
מהלך העצב והתפצלויותיו > יציאה מתוך הגולגולת

עצב הפנים יוצא מחלל הגולגולת דרך פתח בעצם הרקה בין הזיז החרטי לבין הזיז הפטמתי, פתח הקרוי Stylomastoid foramen. בשלב זה העצב הוא תנועתי בלבד (לאחר שכל סעיפי עצב הביניים Nervus intermedius פנו בעצם הרקה לכיוונים אחרים).
מייד לאחר היציאה מחלל הגולגולת יוצאים מהעצב שלושה סעיפים קטנים:
עצב האפרכסת האחורי Posterior auricular nerve.
סעיף אל החלק האחורי של השריר הדו-בטני.
סעיף אל שריר החרט ועצם הלשון (Stylohyoid muscle).
העצב מגיע אל מאחורי בלוטת מיצד האוזן (Parotid gland), ואז הוא מתפצל לחמשת הסעיפים העיקריים באזור הפנים:
ענפי הצדע Temporal branches.
ענפי העול Zygomatic branches.
ענפי הלחי Buccal branches.
ענף שולי הלסת Marginal mandibular branch.
ענף הצוואר Cervical branch.
פגיעה בעצב הפנים

פציאליס Facialis - שיתוק עצב הפנים (כמעט תמיד בצד אחד) הוא תופעה שכיחה שיכולה לנבוע ממספר גורמים. בכ-80% מהמקרים הסיבה איננה ידועה, ואז התופעה נקראת שיתוק על שם בל, אולם חייבים לשלול מחלות כגון שבץ מוחי, גידול מוחי ואחרות, לפני שקובעים את האבחנה.
שיתוק על שם בל יכול להופיע באופן מהיר יחסית, ונגרם לרוב על ידי זיהום נגיפי כגון הרפס. לרוב, השיתוק עובר מעצמו תוך מספר שבועות עד חודשים.
שיתוק בעצב הפנים בצד אחד מתבטא בעיקר בפגיעה בחלק התנועתי של העצב, ומכאן שיתוק שרירי הפנים בצד אחד, מה שעלול לגרום לפה לא סימטרי, לקושי בעצימת עין ולהפרעות בהבעות פנים שונות. כמו כן רגישות לקולות (עקב פגיעה בעצבוב שריר הארכוף).
במקרה של פגיעה בעצב בצד ימין לאחר יציאתו מהגרעיני העצב - ייגרום לפה יסטה לצד שמאל (כי השרירים בצד ימין משותקים), ולקשיים בעצימת העין בצד ימין, ולשיתוק בתנועות שרירים בצד ימין.
במקרה של פגיעה בקליפת המוח התנועתי Motor cortex, האחראי על תנועות שרירי הפנים בצד ימין, או במסלול העצבי המוליך עד לגרעיני העצב - התופעות תתבטאנה בשיתוק בצד שמאל, והפה יסטה לצד ימין (כי השרירים בצד שמאל משותקים).
פגיעה בעצב בעת מעברו סמוך לאוזן או לפני כן עלול לגרום לפגיעה גם בעצב הביניים Nervus intermedius. תופעה שעלולה לקרות במחלות או בחבלות באזור האוזן. במקרה כזה עלול להיפגע חוש הטעם בשליש הקדמי של הלשון, עלולה להיות הפרעה לייצור הדמעות, וכן לפגיעה בתחושת מגע באוזן החיצונית ובריריות האף. פגיעה בסעיף של עצב זה - בעצב מיתר התוף Chorda tympani, תפגע נקודתית בחוש הטעם בשליש הקדמי של הלשון.
תרשים סעיפי עצב הפנים וקשר לעצבים סמוכים
בצבע ירוק - גרעין עצב הפנים התנועתי Facial motor nucleus, והחלק העיקרי של עצב הפנים היוצא ממנו
בצבע צהוב - עצב הביניים Nervus intermedius (שמהלכו חופף בחלקו את מהלך עצב הפנים), ושלוחותיו הכוללות את עצב מיתר התוף Chorda tympani
בצבע ורוד - סעיפים של העצב המשולש: עצב הלשון Lingual nerve ועצב הלסת העליונה העליון Superior maxillary nerve
האוזן ועצבים העוברים דרכה:
1,2 - עצב השמיעה ועצב שיווי המשקל
3 - עצב הפנים
4 - גנגליון הברך Geniculate ganglion (חלק מעצב הפנים)
5 - עצב מיתר התוף Chorda tympani - שלוחה של עצב הפנים המובילה תחושת הטעם מהשליש הקדמי של הלשון)
6 - השבלול
7 - תעלות מערכת שיווי המשקל
8 - הפטיש
9 - עור התוף
10 - חצוצרת השמע
סעיפי עצב הפנים באזור הפנים
P = עצב האפרכסת האחורי Posterior auricular nerve
T = סעיפי הצדע Temporal branches
Z = סעיפי העול Zygomatic branches
B = סעיפי הלחי Buccal branches
M = סעיף שולי הלסת Marginal mandibular branch
C = סעיף הצוואר Cervical branch
פסל משנת 300 לערך מפרו, המדגים שיתוק של עצב הפנים. הפה נוטה לצד ימין, ולא ניתן לעצום את העין בצד שמאל, עקב שיתוק בשרירים בצד שמאל - הפגיעה היא בעצב בצד שמאל, או בקליפת המוח בצד ימין
פלסגים

תפוצת הפלסגים במקורות ההלניים השונים
הפלסגים (ביוונית: Πελασγοί) הייתה קבוצת שבטים שלפי היוונים קדמו להלנים ביוון וסביב הים האגאי, ואשר חלק מהם המשיכו וישבו באזורים אלה במקביל להלנים ועד למאה ה-5 לפנה"ס. מנגד, זיהו מספר חוקרים יוונים כמו סטראבון וחוקרים רומים כמו אובידיוס את הפלסגים כיוונים, וזאת למרות שגם הם הסכימו שהפלסגים דיברו "שפה ברברית" או "יוונית לא מתוחכמת".
כיום נוטים חוקרים רבים להשתמש במושג כדי לתאר ללא הבחנה את השבטים שישבו סביב הים האגאי קודם לבואם של ההלנים, וקיימת הסכמה שאין המדובר בעם בודד ומובחן אלא בקבוצות אתניות שונות שנוצרו כתוצאה מהגירה ממקורות שונים.
אחת התאוריות המקובלות היא ששבטים אלו הם המקור לפלשתים בארץ כנען.
הערות שוליים

↑  Who Were the Phoenicians?Nissim Raphael Ganor, 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פישר איילנד (פלורידה)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  25°45′42″N 80°08′39″W﻿ / ﻿25.761666666667°N 80.144166666667°W﻿ / 25.761666666667; -80.144166666667
 שטח:  0.692184 קילומטר רבוע, 0.754778 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  561 (1 באפריל 2020)
  (למפת פלורידה מוגדלת) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי פישר איילנד(למפת פלורידה רגילה) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי פישר איילנד
 
פישר איילנד (באנגלית: Fisher Island) הוא אי מלאכותי שנוצר בשנת 1905 בפלורידה ארצות הברית.
פישר איילנד הוא המקום עם ההכנסה-לנפש הגבוהה ביותר בארצות הברית. האי היה בעבר בבעלותו של איש העסקים קארל פישר, שהעניק לו את שמו הנוכחי "אי פישר".
היסטוריה

האי נוצר ב- 1905 במהלך העבודות לייבוש החוף של מיאמי. האי היה שייך למיליונר האפרו אמריקני הראשון בדרום פלורידה, דיינה דורסי. ב-1919 החלה הבניה באי לאחר שקארל פישר רכש את האי מדורסי.
ב-1925 רכש את האי איל ההון ויליאם ואנדרבילט תמורת יאכטה. לאחר מותו של ואנדרבילט, האי נמכר בשנת 1944 לתעשיין הפלדה אדוארד מור שהפך את האי לאחוזה פרטית. לאחר מותו של מור בשנת 1950 נמכר האי לגארפילד ווד.
באי התגוררו פוליטיקאים ואנשי ציבור מפורסמים, כמו הנשיא ריצ'רד ניקסון שעבר להתגורר באי במהלך פרשת ווטרגייט.
בשנת 2005 ניסו תושבי האי להפוך אותו לעיר, אך הוועדה המחוזית של מיאמי דחתה את הבקשה.
כיום האי משמש לבתי נופש לאוכלוסייה העשירה בארצות הברית והוא המקום עם ההכנסה הגבוה ביותר לנפש בארצות הברית. כאשר ההכנסה הממוצעת לנפש עומדת על 236 אלף דולר לנפש.
האי

גודלו של האי הוא קצת פחות מקילומטר מרובע. תושביה שוהים באי בממוצע בין חודשיים לשלושה חודשים, האי מוקף מים מכל צדדיו. ההגעה לאי היא בשיט במעבורת או דרך האוויר. האי סגור לזרים, והכניסה אליו היא אך ורק לתושבים ולאורחיהם או לתיירים הבאים לשהות במלון שבאי.
האי כולל שתי מרינות, האחת ליאכטות קטנות, והשנייה ליאכטות גדולות. באי ישנם כ-18 מגרשי טניס ועשרות בריכות, חולות החופים באי מיובאים מהאיים הקריבים.
הערות שוליים

↑  A Gilded Island, Swirling With Intrigue, New York Times, 27/12/2012
↑  שלום יצחקי, צרות באי המיליונרים, המבשר שבועי 6 באוגוסט 2017
| דגל פלורידה פלורידה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | טאלאהאסי |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור מפרץ טמפה • ביג בנד • דרום פלורידה • דרום מערב פלורידה • החוף הנשכח • החוף הראשון • הידית של פלורידה • הקיז • חוף האוצר • חוף האיזמרגד • חוף הזהב • חוף החלל • חוף הטבע • חוף השמש • מרכז פלורידה  • צפון מרכז פלורידה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ג'קסונוויל • מיאמי • טמפה • סנט פיטרסבורג • אורלנדו • הייליה • טאלאהאסי • פורט לודרדייל • פורט סנט לוסי • פמברוק פיינס • קייפ קורל • הוליווד • גיינסוויל • מיראמר • קורל ספרינגס • קלירווטר • מיאמי גארדנס • פאלם ביי • וסט פאלם ביץ' • פומפנו ביץ' |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות פלורידה |  |
פאגבאג

פאגבאג בדרהאם, צפון קרוליינה בשנת 2008.
פאגבאג (באנגלית: Fagbug) היא חיפושית חדשה שבבעלות ארין דייוויס מסירקיוז, ניו יורק, אשר, כתגובה לגרפיטי שרוסס על מכוניתה, יצאה למסע חוצה ארצות הברית בנסיעה בכביש להעלאת מודעות לזכויות הלהט"ב.
היסטוריה

ב-18 באפריל 2007, דייוויס, סטודנטית לתואר שני בחינוך אומנותי במכללת סייג' באולבני, מצאה את המילים "פאג" ו- "UR gay" מרוססות על מכוניתה. בתגובה, היא נשרה מהקולג' והחלה עם טיול באורך 89,000 ק"מ דרך 41 מדינות בארצות הברית, שבמהלכו היא ראיינה 536 אנשים והתבטאה נגד פשעי שנאה. דייוויס קיבלה חסות מקבוצת פולקסווגן של אמריקה ומרדיו HD לשימוש כספי דלק, הוצאות רכב וסרט.
ראו גם

הומופוביה
גאווה
הערות שוליים

↑  Berk, Brett (28 בפברואר 2010). "The Heartwarming Story of Fagbug". VF Daily. Stick Shift, The Gay Car Blog. נבדק ב-1 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Raymundo, Oscar (19 בדצמבר 2007). "Driven to Spread Awareness". Current Project for Student Journalism. (Newsweek). אורכב מ-המקור ב-10 ביולי 2009. נבדק ב-28 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stewart, Alison (16 בינואר 2008). "The Adventures of a Car Named 'Fagbug'". Bryant Park Project. (National Public Radio). נבדק ב-10 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Parry, Marc (1 במאי 2007). "An act of hatred backfires". Times Union. (timesunion.com). נבדק ב-10 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, August 2010)
↑  Kroll, Morgan (19 ביוני 2007). "Meet the bloggers: Erin Davies". The Advocate. אורכב מ-המקור ב-2007-12-19. נבדק ב-10 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, K.M. (1 בספטמבר 2007). "Activist Debuts the FagBug" (PDF). Curve. (fagbug.com). נבדק ב-28 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jubie, Ken (22 באפריל 2008). ""Fagbug" turns hate into inspiration". Capital News 9. נבדק ב-10 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kusner, Daniel A. "Erin Davies' Pride Ride". אורכב מ-המקור ב-2013-12-17. נבדק ב-19 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסודובלה

צעדי הפסודובלה בהחלקה על הקרח
פסודובלה (בספרדית: Pasodoble - צעד כפול; בעברית נקרא לא פעם "פסדובלה") הוא סגנון מוזיקה וריקוד זוגות ספרדי בקצב המארש.
מקורו במוזיקה מהירה שנעשה בה שימוש בטקסים צבאיים כך שהחיילים יכלו לצעוד במהירות של 120 צעדים בדקה, פי שניים מהנהוג, ומכאן שמו של הסגנון שהפך לריקוד.
הפסודובלה מבוסס על המוזיקה המנוגנת במלחמות שוורים, בזמן כניסת המטאדורים לאצטדיון, או לפני אקט ההריגה. מקור הסגנון בדרום צרפת, אולם את עיקר פרסומו הוא קנה בספרד ובפורטוגל. מטאדורים מפורסמים זכו לקטעי פסודובלה שהולחנו לכבודם והנושאים את שמם.
הפסודובלה בתרבות

ללהקת טיפקס שיר בשם "ריקוד הפסדובלה", שנכתב והולחן על ידי סולן הלהקה קובי אוז, אשר מספרת על קורותיו של זוג צעיר מהיום שבו הם הכירו, כשמנגינת הפסודובלה חוזרת שלוש פעמים בחייהם של הזוג: ביום חתונתם, בברית של ילדיהם, ובבר המצווה של ילדיהם.
בסרט "סבבה" נגד-המשמעת שמש (בגילומו של יוסף שילוח) מעניש את פלוגתו, עקב מסיבה שערכו יחד עם הבנות (דבר האסור על-פי חוקי הצבא), בשיעורי ריקוד הפסודובלה שהוא מעביר להם.
השירים לימון לימונרו וקונצרטינה וגיטרה הם שירי פסודובלה.
הערות שוליים

↑  הכוונה לצעד במהירות כפולה, ולא לשני צעדים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529583305171  GND: 4173471-3  LCCN: sh85098443  NKC: ph224411 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פירותנות

דוכן פירות בשוק ברצלונה, ספרד.
פירותנות (בלועזית: פרוּטַרייניזם) היא אורח חיים תזונתי, תת-קבוצה בקרב הטבעונים, הניזונה מפירות וצמחים בלבד.
תזונתם כוללת לא רק את מה שנחשב באופן טיפוסי לפרי במובן הקולינרי (למשל, תפוחים או תפוזים), אלא גם מזון שהוא מבחינה בוטנית הפרי של בעלי פרחים (זרע הכולל חלקי רבייה) כולל סוגי פירות יער, אגוזים, זרעים, עגבניות ואבוקדו.
פירותנות היא לרוב בחירה תזונתית הנובעת מהרצון או הצורך לשמור על הבריאות[דרושה הבהרה]. זו תזונה עשירה בויטמינים ומינרלים וממעיטה במזון הקשה לעיכול. מעבר לכך שעקירת שורשים פוגעת בהמשך התפתחותו של הצמח, הפירותנים מאמינים כי שורשים הם מזון עמילני קשה לפירוק ועיכול, ומחייבים בישול ועיבוד תרמי על מנת להיאכל. כך הפירותנים טוענים כי תזונתם נועדה להקל על מערכת העיכול. פירותנים מפחיתים אך לא נמנעים לחלוטין מאכילת מזונות מעין אלו.
בהיותה של הפירותנות בקצה הקיצוני ביותר של הטבעונות - ישנן טענות כי עלולות להיות לה השפעות בריאותיות שליליות.
ראו גם

טבעונות
טבעונאות
צמחונות
פסקטריאניזם
הערות שוליים

↑  Kerry Torrens - Nutritional therapist, What is a fruitarian diet?, BBC GoodFood
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עקיבא ביגמן

| --- | --- |

ביגמן, 2022
 לידה:  12 באוגוסט 1982 (בן 42) כ"ג באב ה'תשמ"ב ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן
 עיסוק:  עיתונאי, תחקירן
 מעסיק:  מקור ראשון, מידה, ישראל היום, עכשיו 14
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  akiva.bigman
 טוויטר:  akibigman
 טלגרם:  akivigman
עקיבא ביגמן (נולד בכ"ג באב ה'תשמ"ב, 12 באוגוסט 1982) הוא עיתונאי ישראלי. היה ראש דסק התחקירים בערוץ 14, העורך הראשי של אתר "מידה", עיתונאי ועורך מדור הדעות ובעל טור בישראל היום.
קורות חיים

נולד בארצות הברית, אמו ילידת מיניאפוליס. נצר למשפחת אברבנאל, ממגורשי ספרד. עלה עם המשפחה בילדותו, תחילה לקיבוץ שלוחות ולאחר מכן לחיפה, בה גדל. סבא רבא שלו שינה את שם משפחתו מ"בייגל" ל"ביגמן" כדי להיטמע בחברה האמריקאית.
התחנך באמי"ת בחיפה. שירת בצה"ל כמפקד כיתה בחטיבת הראל. בוגר ישיבת הסדר בפתח תקווה (כיום ישיבת אמי"ת אורות שאול בראשות הרב יובל שרלו) ולאחר מכן שימש גם ר"מ באותה ישיבה.
נשוי לברכי ואב לארבעה ילדים. תושב רתמים שבנגב ומשמש גם דובר המושב.
קורות חיים > קריירה עיתונאית

היה תחקירן במוסף "צדק" של מקור ראשון, כתב לענייני משפטים בעיתון ולאחר מכן ממייסדי אתר הימין "מידה" אותו ערך אז רן ברץ. במשך חמש שנים שימש ככתב באתר, לאחר מכן התקדם לסגן עורך, ולבסוף העורך הראשי. למד במקביל וקיבל תואר שני בהיסטוריה יהודית מאוניברסיטת בר-אילן.
ב-2017 החל לעבוד כעיתונאי ותחקירן, עורך מדור הדעות ובעל טור שבועי ב"ישראל היום".
ביולי 2019 הוציא ביגמן את ספרו הראשון "כיצד הפך נתניהו את ישראל לאימפריה" בהוצאת סלע מאיר.
ביולי 2021 החל לשמש כראש דסק התחקירים בערוץ 14, וביוני 2023 הודיע בחשבון הטויטר כי הוא עוזב את ערוץ 14 וחוזר לאתר "מידה".
קורות חיים > פודקאסט

ביולי 2023 השיק ביגמן פודקאסט בהגשתו בשם "אידיוטים שימושיים".
הערות שוליים

↑   ציוץ של עקיבא ביגמן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 8 במאי 2022
↑  פרויקט השו"ת, שביעי, 21 ביולי 2017
↑  שמעון כהן, לעיני השוטרים פרצו הבדואים דרך לא חוקית, באתר ערוץ 7, 20 ביולי 2015
↑  עקיבא ביגמן, באתר המכללה למדינאות
↑  כיצד הפך נתניהו את ישראל לאימפריה, באתר סלע מאיר
↑  ערוץ 20 סוף סוף עובר ל-14 ומתחדש בראש דסק תחקירים - כסית, באתר כסית - הבית של הביצה, ‏ביוני 2021
|  |
| --- | --- | --- |
| תוכניות | "ישראל הבוקר" • "עדן ועודד" • "האולפן הפתוח" • "ארבע" • "ריקלין ושות" • "הדו"ח של אראל" • "שבע" • "מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14 "•"הפטריוטים" • ריקלין וסג"ל • "פָתְחִי את שַׁי" • "כלכלי בלילה" |  |
| סגל | דור אזרד  • אמיר איבגי • שגיא אלמוג כהן • נועם אמיר • מולי ארי • עקיבא ביגמן • הלל ביטון רוזן • דרור בלאזדה • יעקב ברדוגו • שרה ב"ק • שי גולדן • שי גולדשטיין • בועז גולן • שרון גל • נוה דרומי • טל היינריך • עדן הראל • יהונתן וייס • דנה ורון • יותם זמרי • יערה זרד • עידו טאובר • מגי טביבי • ברוך ידיד • שלו כחלון • אדיר לחקים • רונה לוי •  שיראל ללום נהיר • נתי לנגרמן • ינון מגל • תמיר מורג • עודד מנשה • אראל סג"ל • גיל ססובר • מורן סקיטל • ליאור סודרי • אריאל עידן • איתמר פליישמן • אליה פרג'ון • גלעד צוויק • מוטי קסטל • דני רופ • שמעון ריקלין • עתי שלו • ליטל שמש |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518907005171  GND: 1234489880  LCCN: no2020095230  VIAF: 308263745   WorldCat (עם VIAF): 308263745 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביגמן נואם בכנס החירות הרביעי, 2017
עידו הבר

עידו הַבֶּר (נולד בשנת 1996) הוא אלוף ישראל ושיאן ישראל בעבר במשחה ל-400 מטר חופשי, אלוף המכביה בשחייה, בעל 3 מדליות מהמכביה התשע-עשרה (2013), מהן 2 זהב. ייצג את ישראל באליפות העולם (בקאזאן 2015).
ביוגרפיה

הבר מתאמן בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכתה של לודמילה זליצ'ונוק.
ביוגרפיה > 2012

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד, בפברואר 2012, זכה הבר במדליית כסף
במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:53.42 דקות, אחרי חברו לאגודת השחייה אלעד לנדמן (3:51.23 דקות) ולפני איתן הולדר מהפועל בני הרצליה (3:55.42 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.96 דקות, במקום 11 במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 16:09.17 דקות ובמקום 16 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.03 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 52.52 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה, סיים הבר במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:01.79 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש ש 1:54.74 דקות.
ביוגרפיה > 2013

בתחרות שנערכה בליסבון שבפורטוגל ב-9 בפברואר 2013 זכה הבר במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 3:56.04 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2013, זכה הבר במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 3:50.28 דקות, אחרי אלעד לנדמן (3:50.15 דקות) ולפני מרק חינאווי מהפועל בת ים (3:53.79 דקות).
באליפות הפנימייה בווינגייט שנערכה ב-17 במאי קבע הבר במשחה ל-400 מטר חופשי שיא איש חדש של 3:59.99 דקות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפוזנן שבפולין ביולי אותה שנה סיים הבר במקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה 3:57.37 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:52.20 דקות.
ביוגרפיה > 2013 > אלוף המכביה

שבועיים לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-19 שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט בסוף יולי אותה שנה זכה הבר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:56.80 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר, ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.47 דקות.
ביוגרפיה > 2013 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה, זכה הבר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.09 דקות, לפני יובל ספרא מהפועל עמק יזרעאל (3:58.62 דקות) ויונתן בטשא ממכבי חיפה (3:59.68 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:13.86 דקות, לפני מרק חינאווי (8:14.05 דקות) ויובל ספרא (8:24.80 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.10 דקות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 52.58 שניות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, זכה הבר במדליית זהב אישית, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 3:48.89 דקות, לפני מרק חינאווי (3:50.41 דקות) וגיל קייזלר ממכבי חיפה (3:50.99 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.36 דקות.
ביוגרפיה > 2014 > שיאן ישראל

באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בדורדרכט שבהולנד ביולי אותה שנה סיים הבר במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:54.05 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 3:53.88 דקות, שיפור לשיא בן ה-10 שנים של שי לבנת (3:54.32 דקות) ועלה מהמקום הרביעי. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:50.26 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי אותה שנה זכה הבר במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 8:10.71 דקות לפני מרק חינאווי (8:13.89 דקות) וגיל קיזלר ממכבי חיפה (8:18.39 דקות). שבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת הנוער שנערכה בנאנג'ינג סין הוא קבע בשלב המוקדמות במשחה ל-400 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 3:53.45 דקות ועלה לשלב הגמר מהמקום החמישי.