stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקיוס קורנליוס סקיפיו אסיאטיקוס
קריירה מוקדמת

לוציוס שירת תחת אחיו בספרד במהלך המלחמה הפונית השנייה, כשהביס את המפקד הקרתגי לארוס בדו-קרב מפורסם, ובשנת 208 לפני הספירה כבש עיירה בכוחות עצמו. בשנת 206 לפני הספירה, הוא נשלח לסנאט עם חדשות על הניצחון בספרד. הוא כיהן כאיידיל בשנת 195 לפנה"ס, וכפריאטור הוצב בסיציליה בשנת 193 לפנה"ס, בסיוע השפעתו של אחיו. הוא היה מועמד לקונסול בשנת 191 לפנה"ס, אך הפסיד לבן דודו הראשון פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה.
קונסול

לבסוף הוא נבחר לקונסול בשנת 190 לפני הספירה, כאשר הקונסול השותף שלו היה השני בפיקודו הוותיק של אחיו גאיוס לאליוס. לפי סמית', לסנאט לא היה אמון רב ביכולותיו, ורק באמצעות הצעת אחיו אפריקנוס להתלוות אליו כיורש השיג את מחוז יוון ואת ההתנהלות. של המלחמה כנגד אנטיוכוס.
הוא הציב את עצמו כנגד אחיו בכך שסירב לשלום שנערך עם האטולים. עם זאת, פובליוס התעקש שכמפקד עליון במגנזיה לוציוס צריך לקבל קרדיט מלא על הניצחון על אנטיוכוס. עם שובו לרומא, הוא חגג ניצחון (189 לפני הספירה) וביקש את התואר "אסיאטיקוס" כדי לציין את כיבוש מערב אסיה הקטנה.
נפילה פוליטית

לקראת סוף חייו של אחיו, לוציוס הואשם בהפקת חלק מהכספים שנאספו מאנטיוכוס כפיצוי. אפריקנוס שכיהן כפרינספס סנטוס זעם והרחיק לכת והרס את הרשומות הפיננסיות של הקמפיין בזמן שדיבר בסנאט, כאקט של התרסה.
לאחר מות אחיו (בערך 183 לפנה"ס), נכלא לוציוס בגין גניבה זו לכאורה. בסופו של דבר הוא קיבל חנינה על ידי הטריבון טיבריוס גרכוס, אף על פי שנאלץ למכור את רכושו ולשלם למדינה סכום חד פעמי. היסטוריונים רומאים מדווחים שהוא סירב לקבל מתנות או הלוואות מחבריו כדי לשלם את הקנס.
במהלך חייו של אחיו בשנת 185 לפני הספירה, לוציוס חגג בפאר רב את הניצחונות במלחמתו נגד אנטיוכוס. ולריוס מאנטיום סיפר כי השיג את הכסף הדרוש במהלך שגרירות שעליה נשלח לאחר גינוי, כדי ליישב את המחלוקות בין המלכים אנטיוכוס ואומנס.
הוא היה מועמד למשרת קנסור בשנת 184 לפני הספירה, אך הובס על ידי אויב ותיק של משפחתו קאטו הזקן אשר שלל מלוציוס את הסוס הציבורי שלו בביקורת הון.
הערות שוליים

↑  Coarelli, "I ritratti di ‘Mario’ e ‘Silla’", pp. 73, 74.
↑  Etcheto, Les Scipions, pp. 274–278.
↑  Etcheto, Les Scipions, p. 166.
↑  Silius Italicus, Punica, 16, 46-65
↑  T.R.S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic (1951, 1986) vol. 1, pg 300.
↑  Broughton, vol. 1 pg. 340.
↑  Liv. 35.24.4-5.
↑  Liv. xxviii. 3, 4, 17, xxxiv. 54, 55, xxxvi. 45, xxxvii. 1.
↑  Publius offered to serve as his brother's legate, which convinced the Senate to award the Asian campaign to Lucius, rather than to the more experienced Gaius Laelius who had been Scipio's second in command in Spain. Publius was reportedly ill during the campaign, and absent from the field on the actual day of battle. It is not known whether this was a new illness or a recurrence of his illness in 206 BC. The illness was certainly very convenient for his brother who was thus allowed to gain the credit for planning and executing the campaign.
↑  This Gracchus, later a consul and censor, was father of the famous politician of the 130s. He would later marry Asiaticus's niece Cornelia, mother of the Gracchi.
↑  Liv. xxxviii. 60.
↑  Liv. xxxix. 22, 40, 44.
מזל אריה

ערך זה עוסק במזל אריה בגלגל המזלות. אם התכוונתם לקבוצת הכוכבים, ראו .
סמל מזל אריה
אריה
בול ישראלי המוקדש למזל אריה
מזל אריה הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל אריה" הוא מי שנולד בין 23 ביולי ל־22 באוגוסט. במסורת היהודית מתייחס מזל אריה לחודש אב. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל אריה לחודש תמוז. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור השמיים, המוקצה למזל אריה האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית האריה לבין אזור השמיים של מזל אריה בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.
האריה במיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית מזוהה המזל עם האריה הנימאי שנשחט על ידי הרקולס כאחת ממטלותיו, והושם על כיפת השמיים. המצרים סגדו לאריה משום שהשמש הייתה במזל זה בתקופת שיטפונות הנילוס.
מזל אריה באסטרולוגיה

מזל אריה הוא אחד משלושת מזלות יסוד האש, יחד עם מזל טלה ומזל קשת. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקבועים, יחד עם מזל שור, מזל עקרב ומזל דלי. הכוכב השליט של מזל אריה הוא השמש. המזלות המתאימים למזל אריה הם מזל טלה, מזל קשת, מזל מאזניים, מזל תאומים ומזל דלי שזהו המזל המשלים למזל זה.
ראו גם

גלגל המזלות
מיתולוגיה
אסטרולוגיה
ארבעת היסודות
הערות שוליים

↑  ספר יצירה פרק ה' משנה י"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549052905171  NKC: ph117707
Kitchen Disco – Live at the London Palladium

Kitchen Disco – Live at the London Palladium הוא אלבום הופעה הראשון של הזמרת-יוצרת האנגליה סופי אליס-בקסטור. האלבום יצא לאור ב-22 בנובמבר 2022 על ידי חברות התקליטים קוקינג ויניל ו-EBGB's.
האלבום הוכרז בספטמבר 2022 כשאליס-בקסטור אמרה: "הביצוע של סיבוב ההופעות של Doing the Kitchen Disco tour היה הסוף של הבטחה שהבטחתי במהלך הדיסקוטקים שלנו... להביא את המסיבה לקהל חי. אני כל כך שמחה שיש לנו את ההקלטה הזו מהפלדיום הלונדוני כדי שאוכל להחיות אותה מחדש ולחלוק אותה איתך!".
ביקורת

סקירת מערכת של אמזון אמרה, "על רקע מסיבות האינסטגרם המדהימות של "Doing the Kitchen Disco tour" במהלך הנעילה והאלבום המלווה את אלבום האוסף שלה Songs From The Kitchen Disco, סופי לקחה את ההופעה החיה המדהימה שלה חזרה לדרך מול קהל חי שוב בשעה תחילת 2022. עם רשימת סט הכוללת את כל הלהיטים בתוספת מגוון מדהים של גרסאות כיסוי, כולן בהתחשב בטיפול Kitchen Disco, המעריצים זכו לתענוג.
רשימת רצועות

| Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)> מס' | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)> שם | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)> משך | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)>  | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)>  | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)>  | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)>  | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)>  | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)>  | Kitchen Disco – Live at the London Palladium (דיסק 1)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Take Me Home  | 5:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Disco Inferno  | 4:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Wild Forever  | 5:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | All Night Long  | 5:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Hypnotized  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Mixed Up World  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Young Blood  | 5:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | There Are Worse Things I Could Do  | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Love Is a Camera (instrumental)  | 1:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dancing Queen  | 4:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Melody: Get Over You / Lady (Hear Me Tonight) / Groovejet / Sing it Back  | 10:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Crying at the Discoteque  | 6:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Like a Prayer  | 5:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Heartbreak (Make Me a Dancer)  | 5:15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Murder on the Dancefloor  | 4:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Our House (encore)  | 4:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | My Favorite Things (encore)  | 1:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)> מס' | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)> שם | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)> משך | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)>  | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)>  | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)>  | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)>  | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)>  | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)>  | Selection of 'Spin the Wheel' from other shows on The Kitchen Disco Tour (דיסק 2)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Ain't Nobody  | 4:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Ballroom Blitz  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Yes Sir, I Can Boogie  | 4:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Music Gets the Best of Me  | 3:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Bittersweet  | 4:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Walking On Broken Glass  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Love Is You (Recorded)  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 89:15 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  "Sophie Ellis-Bextor is releasing her first-ever live album". Retropop. 30 בספטמבר 2022. נבדק ב-8 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sophie Ellis-Bextor announces live 'Kitchen Disco' album from The London Palladium". Retropop Magazine. 30 בספטמבר 2022. נבדק ב-10 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sophie Ellis-Bextor's Kitchen Disco - Live at The London Palladium". amazon. נבדק ב-10 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
ויל

| --- | --- |
שלט האצולה של ויל

תמונה של ויל
 מדינה / טריטוריה:  שווייץ שווייץ
 חבל ארץ:  ויל
 ראש העיר:  הנס מדר (מאז 2021)
 שפה רשמית:  גרמנית שווייצרית סטנדרטית 
 שטח:  20.7 קמ"ר קמ"ר
 גובה:  571 מטר מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  23,955 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  1200 נפש לקמ"ר (31 בדצמבר 2018)
 קואורדינטות:  47°27′59″N 9°02′59″E﻿ / ﻿47.466388888889°N 9.0497222222222°E﻿ / 47.466388888889; 9.0497222222222 
 אזור זמן:  UTC+1
 stadtwil.ch
 he
 
ויל (בגרמנית שווייצרית: Wil) היא בירת מחוז ויל בקנטון סנט גאלן בשווייץ.
ויל היא העיר השלישית בגודלה בקנטון סנט גאלן, אחרי העיר סנט גאלן וראפרסוויל-ג'ונה. העירייה לשעבר, ברונשהופן, התמזגה עם העיר ויל ב-1 בינואר 2013. לאחר המיזוג, מספר זיהוי הקהילה השתנה מ-3425 ל-3427.
ב-1984, הוענק לוויל פרס ואקר על כך שהיא פיתחה ושימרה את המורשת האדריכלית שלה.
גאוגרפיה

נכון לשנת 2022, השטח הכולל של העיר ויל משתרע על שטח של 20.82 קמ"ר. 50.1% מהשטח משמש למטרות חקלאיות בלבד, 18.9% מהשטח מיוער, 30.1% מיושב ו-0.9% לא בשימוש. במהלך שני העשורים האחרונים (1979/85-2004/09) הקרקעות המיושבות גדלו בכ-0.27 קמ"ר והקרקע החקלאית התרחבה אף היא בכ-0.28 קמ"ר.
עוד בטרם ההתמזגות של הערים ברונשהופן וויל בשנת 2013, ונכון לשנת 2006, שטחה של ויל השתרע על כ-7.6 קמ"ר. מתוך השטח הזה, 32.1% שימש למטרות חקלאיות, ו-13.9% מהשטחים היו מיוערים. 53.4% מהשטחים היו מיושבים ו-0.7% לא היו בשימוש (עקב היותם על נהרות).
סמל

שלט האצולה של העיר מכיל דוב שחור פרוע בצידו השמאלי, וקונכייה של חילזון והאות האנגלית W (משם העיר Wil) בצידו הימני.
דמוגרפיה

אוכלוסייתה של ויל (נכון לדצמבר 2020) כללה 24,132 נפש. נכון לשנת 2013, 27.3% מהאוכלוסייה הם אזרחים זרים. במהלך שלוש השנים האחרונות (2010–2013) גדלה האוכלוסייה בשיעור של 3.13%. בשנת 2000, מתוך האוכלוסייה הזרה, 272 הגיעו מגרמניה, 776 הגיעו מאיטליה, 1,876 יוצאי יוגוסלביה, 135 הגיעו מאוסטריה, 309 הגיעו מטורקיה ו-578 ממדינות אחרות. שיעור הילודה בעירייה בשנת 2013 עמד על 11.2% בעוד ששיעור התמותה עמד על 7.5 לאלף תושבים.
לפני המיזוג עם ויל, בשנת 2011, אוכלוסייתה של ברונשהופן כללה 4,654 נפש.
רוב האוכלוסייה (נכון לשנת 2000) דוברת גרמנית (85.1%), בעוד ש-4.5% דוברי אלבנית ו-3.0% דוברים איטלקית.
אישים מוכרים שנולדו בעיר

קארין קלר-סוטר - פוליטיקאית שווייצרית
אלכס צילה - רוב אופניים שווייצרי
פביאן שר - כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הבלם
שטפן קינג - רוכב אופניים שווייצרי
הערות שוליים

↑  Download, web.archive.org, ‏2005-03-06
↑  Gemeinden, web.archive.org, ‏2016-11-13
1 2 3 4  Swiss Statistics - Portraits of communes, web.archive.org, ‏2012-07-30
↑  Wil commune (St. Gallen canton, Switzerland), www.fotw.us
↑  PX-Web - Tabelle wählen, www.pxweb.bfs.admin.ch
↑  Der Kanton St. Gallen und seine Menschen in Zahlen - Ausgabe 2009, web.archive.org, ‏2010-05-07
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555122405171  GND: 4066084-9  HDS: 001403  LCCN: n83059214  MusicBrainz: 0fb425e9-f082-4908-b861-698ccc126442  VIAF: 312810246   WorldCat (עם VIAF): 312810246 
פביאן שר
מבצע יד זהב

מבצע יד זהב היה מבצע משותף של צה"ל, השב"כ והימ"מ לחילוץ בני הערובה פרננדו מרמן ולואיס הר ממחנה הפליטים רפיח, לאחר שנחטפו לשם במתקפת הטרור על ניר יצחק ב-7 באוקטובר 2023. המבצע לשחרורם נערך ב-12 בפברואר 2024, במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, והסתיים בהצלחה עם חילוצם לאחר 129 יום בשבי.
החטיפה

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
פרננדו סימון מרמן בן ה-60 ולואיס הר בן ה-70 נחטפו על ידי מחבלי חמאס לרצועת עזה מקיבוץ ניר יצחק כחלק ממתקפת הטרור על ניר יצחק.
המבצע

לוחמי ימ"מ, היחידה המבצעית של השב"כ, יחידת הניוד 5515 ושייטת 13 התאמנו לקראת חילוץ חטופים ברפיח כחודש לפני המבצע, אך עד 12 בפברואר התנאים בשטח בשילוב עם חוסר במודיעין מדויק לא אפשרו להוציא את המבצע לפועל.
בלילה שבין יום ראשון לשני, ב-12 בפברואר 2024, במהלך הלחימה ברצועת עזה, הגיעו כוחות ימ"מ ללב רפיח באופן חשאי וחלפו על פניהם של שלושה גדודי חמאס בעת שישנו בדרך לקומה השנייה בבניין בו הוחזקו החטופים. הכוחות חיפו זה על זה וקיבלו חיפוי גם מחיל האוויר. הם הגיעו לבית בו הוחזקו החטופים כאשר סביבם היו מחבלים חמושים הן מחוץ למבנה והן ליד החטופים. הכוחות פרצו את הדלת הנעולה באמצעות מטען פריצה והסתערו על החדר בו מוחזקים החטופים, הרגו שלושה מחבלים ששמרו על החטופים וחילצו את החטופים, תוך שלוש שניות מרגע הפריצה למבנה. בעת הפריצה שני לוחמים הוקצו לעטוף את החטופים בגופם ולהגן עליהם מאש המחבלים בעוד יתר הלוחמים פעלו לטיהור הקומה והסרת האיום. במהלך הקרב לוחם אחד נפצע באורח קל מנפילה מגובה. כדי לא לסכן את החטופים, הלוחמים הגלישו אותם באמצעות חבלי סנפלינג מהקומה השנייה עד למטה, מבלי לעבור בקומה הראשונה בה היה עלול להיווצר סיכון מיותר. בזמן החילוץ, מחבלי החמאס ירו לעבר הלוחמים, שביחד עם צלפי ימ"מ שחיפו עליהם השיבו בירי והרגו לפחות חמישה מחבלים נוספים.
במקביל תקף חיל האוויר הישראלי מפקדות וחמ"לים של חמאס במרחב על מנת לשלול מהם את היכולת לבנות תמונת מצב על המתרחש. לאחר מכן, לוחמי שב"כ וימ"מ התפנו עם החטופים בסיוע של שייטת 13, יחידה 669 יחידת הניוד וחטיבה 7 של חיל השריון. משם פינו אותם לוחמי יחידת הניוד למסוק, שהעביר את החטופים לישראל. במהלך הפינוי ניסה חמאס להביא כוחות של מחבלים שימנעו את פעולת החילוץ אך חיל האוויר הישראלי פגע בהם, כולל השמדת כלי רכב עם מחבלים שרדף אחרי הכוחות עם החטופים. במבצע כולו נהרגו עשרות פלסטינים (מחבלים ואזרחים).
המבצע נמשך כשעה והשתתפו בו כ-1,000 לוחמים וחיילים.
בחפ"ק המבצעי שניהל את המבצע נכחו ראש השב"כ, הרמטכ"ל, מפקד היחידה המבצעית של שב״כ, מפכ"ל המשטרה, מפקד הימ"מ, ראש אמ"ן, ראש אמ"ץ ומפקד חיל האוויר. מאוחר יותר הצטרפו שר הביטחון וראש הממשלה.
במהלך הלילה הודיע דובר משרד הבריאות העזתי על 67 הרוגים פלסטינים בעיר. מקורות פלסטינים אחרים דיווחו על מעל ל־100 הרוגים.
בעקבות המבצע

שני החטופים הועברו לבדיקות רפואיות במרכז הרפואי שיבא בתל השומר, משם נמסר כי מצבם טוב. הם שוחררו יומיים לאחר מכן לביתם.
המבצע סוקר באופן נרחב בכלי התקשורת הישראליים בצורה חיובית וכוחות הביטחון זכו לשבחים רבים על המבצע המוצלח. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, שר הביטחון יואב גלנט והשר לביטחון לאומי איתמר בן-גביר ביקרו בבסיס הימ"מ ושיבחו את לוחמי היחידה.
המבצע סוקר בכלי תקשורת ברחבי העולם, שציינו גם את המספר הגדול של הרוגים פלסטינים במבצע.
צוות חוקרים מתחנת מוריס קאהן לחקר הים מבית הספר למדעי הים ע"ש צ'רני באוניברסיטת חיפה, העניק לשתי כרישות מסוג עפרורי וסנפירתן שזיהה בחופי הים התיכון שמות שמזכירים את שמותיהם של פרננדו ולואיס, כמחווה על שחרורם.
ראו גם

מבצע ראשית האור
מבצע ארנון
חילוץ פרחאן קאדי
טום סטיוארט

ארתור תומאס סטיוארט (באנגלית: Arthur Thomas Stewart‏; 11 בינואר 1892 – 10 באוקטובר 1972) היה חבר הסנאט של ארצות הברית דמוקרטי מטנסי בשנים 1938–1949.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

סטיוארט נולד ב-11 בינואר 1892 בדנלפ, טנסי. לסטיוארט הייתה גם אחות בשם לידיה. הוא למד במכון פריור לשעבר, בית ספר פרטי, בג'ספר, טנסי ואמורי קולג' (כיום אוניברסיטת אמורי). הוא חזר לטנסי ולמד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קמברלנד בלבנון, טנסי. עם התקבלו ללשכת עורכי הדין בשנת 1913, הוא הקים משרד עריכת דין בברמינגהאם, אלבמה. הוא חזר לג'ספר, טנסי ב-1915 ועסק שם בעריכת דין עד 1919, אז עבר לווינצ'סטר, טנסי.
ביוגרפיה > קריירה משפטית

כעורך דין פרטי בווינצ'סטר הוא נבחר לתובע המחוזי של המחוז ה-18 לתקופת כהונה שהחלה ב-1923. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1939. כתוצאה מכך, בשנת 1925 היה סטיוארט לתובע הראשי במשפט הקופים. סטיוארט תכנן כי טיעון התביעה יהיה כי יש לשמור על שליטה פוליטית בבתי הספר אך ורק במסגרת בית המחוקקים של המדינה, ובכך לתחום את המשפט לעניינים הצרים והמשפטיים ולמנוע ניסיונות של ההגנה להציג עדות מדעית או להראות שאין סתירה בין האבולוציה לבין סיפור הבריאה האלוהית המופיע בספר בראשית. פרט לנכונותו של ויליאם ג'נינגס ברייאן (שנשכר על ידי קבוצה פונדמנטליסטית נוצרית כדי לסייע בתביעה) להיחקר בחקירה נגדית על ידי קלרנס דרו, עמדותיו של סטיוארט שלטו במשפט ולהגנה של סקופ לא הייתה מנוס אלא לבקש מהמושבעים להרשיע את הנאשם כדי שניתן יהיה לערער על התיק לבית המשפט העליון של טנסי (אשר ביטל את ההרשעה בעניין טכני משפטי אך אישר את החוקתיות של חוק באטלר).
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 1938 העמיד סטיוארט את עצמו לבחירות ליתרת כהונתו שטרם הסתיימה של הסנאטור נייתן ל. בכמן, שמת במהלך תפקידו. בפריימריז הדמוקרטי באוגוסט הוא ניצח את מנהיג איגודי העובדים ג'ורג' ל. ברי, שמונה לתפוס את מושב הסנאט עם מותו של בכמן על ידי המושל גורדון בראונינג, ונבחר לסנאטור ב-8 בנובמבר. על אף שהיה יכול להתחיל לכהן באופן מיידי, הוא חיכה עד תום כהונתו כתובע מחוזי ב-16 בינואר 1939 כדי לתפוס את מושב הסנאט שלו.
סטיוארט היה טיפוסי במקצת לאגף הדרומי של המפלגה הדמוקרטית באותה תקופה. הוא נחשב לבעל ברית של הבוס הפוליטי של ממפיס א. ה. קראמפ, אבל ברמה פחותה מהסנאטור השני של טנסי באותה תקופה, קנת' מקלר. לעומת זאת, בניגוד לחלק מהסנאטורים הדרומיים האחרים, סטיוארט היה גם תומך הניו דיל פרו-רוזוולט והיה הסנאטור היחיד שזכה בפריימריז וטיהר סנאטור מכהן שרוזוולט כיוון אליו ב"טיהור" של בחירות אמצע הקדנציה של 1938. סטיוארט נבחר מחדש ב-1942. באותה שנה, זמן קצר לאחר תחילת כליאת היפנים בארצות הברית, הוא הציג בסנאט הצעת חוק לביטול אזרחות של כל האנשים ילידי אמריקה ממוצא יפני. בשנת 1948, הוא אותגר על ידי אסטס קיפאובר, פרוגרסיבי ממזרח טנסי שהביס אותו בבחירות. אדוארד ג'. מימן, העורך רב ההשפעה של Memphis Press-Scimitar, תמך בקיפאובר כדי לערער את ההשפעה של קראמפ, עימו מימן היה מסוכסך זה מכבר. לאחר שניצח את סטיוארט, קיפאובר גבר בבחירות הכלליות על המועמד הרפובליקני, ב. קרול ריס.
סטיוארט חזר לעיסוק הפרטי בעריכת דין. הוא מת ב-10 באוקטובר 1972 בנאשוויל, טנסי ונקבר בבית הקברות של וינצ'סטר ממוריאל פארק.
הערות שוליים

↑  "Japanese Internment - PLEA MADE FOR "LOYAL" ALIENS - 1942". www.sfmuseum.org. נבדק ב-2019-01-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013075380  NARA: 12005224  SNAC: w65n5sdq  US Congress: S000901  VIAF: 305130111   WorldCat (עם VIAF): 305130111
מרכז הכרמל

| --- | --- |

תצלום אווירי של השכונה
 מידע
 שם נוסף:  כרמל מרכזי
 עיר:  חיפה 
 על שם:  הר הכרמל
 קואורדינטות:  32°48′20″N 34°59′13″E﻿ / ﻿32.8055556°N 34.9869444°E﻿ / 32.8055556; 34.9869444
  (למפת חיפה מוגדלת) מרכז הכרמל(למפת חיפה רגילה) מרכז הכרמל(למפת הגליל המערבי רגילה) מרכז הכרמל(למפת הגליל המערבי מוגדלת) מרכז הכרמל
 
שדרות הצבי – מרכז הכרמל
מרכז הכרמל (או כרמל מרכזי) שבחיפה, היא שכונה, אזור תרבות ופנאי על רכס הכרמל. גבולותיה של השכונה הם: במזרח – כיכר רוטרי במפגש הרחובות קיש, יפה נוף, ווג'ווד. בצפון – רחובות הנרייטה סולד, יפה נוף וטיילת לואי. במערב – הצטלבות הרחובות איריס, דפנה ושדרות הנשיא, הצטלבות הרחובות הצופים ודרך הים וכן רחוב ניצנים לכל אורכו, כולל שדרות הצבי, ובדרום – הצטלבות הרחובות וולפסון ומוריה.
עד אמצע המאה ה-19 לא שימש רכס הכרמל למגורים, פרט למגורים ארעיים של רועים ומתבודדים, משום שהיה מרוחק מאזור החוף שבו התקיים היישוב חיפה העתיקה עד שנת 1761, וגם לאחר מכן, האזור נותר מרוחק מהעיר שנבנתה והוקפה חומה על ידי דאהר אל עומר, במקום שבו נמצאת העיר התחתית. הבעלות על אדמות רכס הכרמל התחלקה בין המדינה, המסדר הכרמליתי, ותושבי הכפר הערבי א-טירה (במקום בו כיום נמצאת העיר טירת כרמל). על ההר התפרסה דרך משובשת אחת הידועה בשם "הדרך העליונה" (בניגוד ל"דרך התחתונה" הנקראת כיום "דרך ההגנה").
במהלך המאה ה-19 רכש המסדר הכרמליתי נחלות בסטלה מאריס ובוואדי שיח. התיישבות הגרמנים הטמפלרים על הכרמל בסוף המאה ה-19 סימנה את תחילת פיתוח המקום. קניית אדמות האזור על ידי חברת הכשרת היישוב, בשלהי מלחמת העולם הראשונה, הביאה לפיתוח האזור כשכונה יהודית מוקפת גנים, כפי שהיא מוכרת כיום.
התיישבות נתיני המעצמות הזרות

כחלק מהתיישבות נתיני המעצמות בארץ ישראל, גם הר הכרמל החל להיות מיושב בשלהי המאה ה-19. בדומה למה שקרה בחיפה התחתית, בירושלים ובמקומות אחרים בארץ ישראל, החלו נתיני המעצמות לנסות ולהתיישב בהר הכרמל, אזור שכאמור היה ריק כמעט לגמרי (למעט בתים בודדים – בעיקר של חקלאי קיץ). ההתיישבות לוותה במאבקים פיזיים ומשפטיים רבים, ואף באיום בפתיחה במלחמה בין גרמניה וצרפת, בעקבות מה שלימים כונה "משפט קרקעות הכרמל". במשפט זה הועלתה, לראשונה, חוקיות בעלות המסדר הכרמליתי על הקרקע בכרמל. לבסוף נפלה ההחלטה בסיכום של האפיפיור לאו השלושה עשר וביסמרק לחלוקת הכרמל בין הכרמל הצרפתי לכרמל הגרמני.
התיישבות נתיני המעצמות הזרות > כרמלהיים

טמפלרים, תושבי המושבה הגרמנית בחיפה, שרצו לבנות לעצמם שכונת בתי קיץ הבחינו במעלות הטובות של הכרמל והיו מעוניינים בהשתקעות באזור. הטמפלרים הצליחו לקבל את "מתנת הכרמל" מידי מושל דמשק, אך מתנה זאת לא התממשה מעולם, בעיקר בגלל התנגדות הממשל המקומי בחיפה. ב-1883 החלו הטמפלרים לרכוש בכרמל אדמות (בתחילה כ-1,800 דונם) וכך החלה לפרוח במקום שכונת "כרמלהיים" (Karmelheim). בראש הטמפלרים שבכרמל עמד פרידריך קלר (Friedrich Keller), סגן קונסול פרוסיה, קצב במקצועו, שכונה לימים "מלך הכרמל". הוא קבע את ביתו בקצה הדרך המובילה מהמושבה הגרמנית ה"תחתונה" (כיום סמוך לקצה הדרומי של "שדרות הנשיא"), בחלקת קרקע שהייתה שייכת לידידתו ברטה פון באנוורט. ארבע שנים מאוחר יותר בנה קלר את בית המרגוע "לופטקורהאוס" (אשר נהרס בינתיים).
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 בנתה משפחת היימן בפאתי כרמלהיים (בשדרות הצבי של היום) מבנים ששימשו כבתי הארחה מוקפי עצים וגינות. שאר בתי השכונה נבנו מסוף שנות ה-30 ואילך. במורד הרחוב נבנו מספר מבנים בבנייה רוויה, אולם רוב בתי השכונה נבנו בבנייה נמוכה ובאחוזי בנייה נמוכים. לאורך הרחוב עצי אורן וברוש בני כ-100 שנים, המשרים על הרחוב אווירה מיוחדת.
"עצי האורן במורד שדרות הצבי, עדים אילמים, עדיין נוטים זה אל זה משני עברי המדרכה, וצמרותיהם הגבוהות מתקמרות יחד מעל לכביש לתקרה ירוקה וחיה של קתדרלה"
התיישבות נתיני המעצמות הזרות > מיסיון הכרמל

מיסיון הכרמל, בניהול מרטין שניידר, החל לפעול בכרמל הגרמני ב-1903. הוא החל בקניית מלון פרוס (כיום בית הכט) ולאחר מכן התרחב למתחם שכלל בתי מגורים (בית מיינץ ובית הפסטור שניידר) ואכסניה לצליינים. היה זה גננו של המיסיון שהחל בנטיעת האורנים הרבים בכרמל.
התיישבות נתיני המעצמות הזרות > הכנסייה הרוסית

הכנסייה הרוסית-אורתודוקסית נכחה בחיפה כבר במהלך המאה ה-18. בתחילת המאה ה-20, לאחר משא ומתן עם הטמפלרים, רכשה הכנסייה חלקה מעל שלוחה צפונית של נחל לוטם (ואדי טטאר), בין צומת שדרות הנשיא / הציונות עד אזור רחוב החורשה של היום, והקימה בו כנסייה קטנה ואכסניה לעולי רגל. המבנה הנוכחי בשדרות הנשיא 30, נחנך ב-1913.
התיישבות נתיני המעצמות הזרות > הכנסייה היוונית

ברחוב מגידו (של היום) נבנתה בתחילת המאה ה-20 אכסניה לצליינים נוצרים בשם "מנוחת אליהו" על ידי הנזירות הקתוליות. לאחר מכן עברה האכסניה לבעלות הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. מאוחר יותר שימשה את הסוכנות היהודית כמעון קליטה בשנות ה-90. המתחם שימש את עמותת נדר (נוצרים דוברי רוסית) של קהילת היהודים המשיחיים אשר מסייעת למכורים לסמים או לאלכוהול (בעיקר מקרב עולי ברית המועצות). נכון ל-2023 המקום עזוב ומסביבו בנייה מסיבית של חברת גד זאבי.