stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאולה רוזנברג
ביוגרפיה

נולדה בלה פלאטה שבארגנטינה, למשפחה יהודית-אשכנזית מקומית בשם וייסמברג. בשנת 1982 עלתה עם משפחתה לישראל ממניעים ציוניים. את שירותה בצה"ל עשתה כקצינת חינוך בנח"ל.
בשנת 2005, לאחר קריירה קצרה כעורכת דין, החליטה רוזנברג לזנוח את תחום המשפטים, ולעבור לעסוק בנטורופתיה. זאת, לאחר לימודי נטורופתיה במכללת רידמן לרפואה משלימה ואף לימודים מתקדמים.
הנחתה את תוכנית הרדיו "שישי בבוקר" ברדיו תל אביב עם דליק ווליניץ.
בעלת טור באתר האינטרנט mako.
במהלך החודשים פברואר-מאי 2015 הגישה לצדו של בעלה, ליאון רוזנברג, את התוכנית "חשבון משותף", בשידורי קשת של ערוץ 2. מאוקטובר 2015 החלה להגיש לצדו של רוזנברג את תוכנית הבוקר "בוקר בריא" בשידורי קשת. מנובמבר 2015 עד ינואר 2016 הגישה במקביל את התוכנית "פאולה וליאון בשישי", לצדו של רוזנברג.
בחודשים אפריל עד יוני 2016 הגישה לצדה של איה קרמרמן את העונה הראשונה של תוכנית המציאות "בייק אוף ישראל", בשידורי קשת.
באוקטובר 2017 עברה התוכנית "בוקר בריא", בהגשתה ובהגשת ליאון בעלה, מיתוג מחודש לקראת המעבר של קשת לערוץ 12, ונקראה בשם "פאולה וליאון". התוכנית משודרת בימי חול, בשעה 9:00 אחרי "חדשות הבוקר", ועוסקת במגוון נושאים שמחוץ לחדשות, העוסקים לא רק בענייני בריאות לעומת "בוקר בריא".
לרוזנברג קליניקה טיפולית של רפואה אלטרנטיבית ומשלימה, שבמסגרתה היא מרצה בתחום הנטורופתיה ברחבי הארץ והעולם, ומנחה סדנאות לאורח חיים בריא, כגון ניקוי רעלים מהגוף. בנוסף, היא נטורופתית שעוסקת בצמחי מרפא ובתחומים נוספים ברפואה האלטרנטיבית: פרחי באך וארומתרפיה.
פאולה מגישה שני פודקאסטים ברשת "עושים היסטוריה": את הפודקאסט "יחסינו לאן" בנושא זוגיות היא מגישה יחד עם בעלה ליאון רוזנברג מאז יוני 2019, ואת הפודקאסט "בריאה ומאושרת",, שמתפרסם באופן יומי ועוסק באורח חיים בריא, היא מגישה מאז דצמבר 2021.
כמו כן, היא בעלת טור שבועי ב"ישראל היום".
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה המוקומנטרית "מצולמים" את "הילה ברדה", פרודתו של לירון ברדה, שגילם אסי ישראלוף.
ביוגרפיה > חיים אישיים

רוזנברג נשואה בשנית. בעלה הוא מגיש הטלוויזיה והשחקן ליאון רוזנברג, ולזוג שתי בנות. בנותיה, שילה וארבל, השתתפו בעונה השלישית של סליחה על השאלה ילדים בפרק "ילדים של מפורסמים" שמשודרת בכאן חינוכית. הם התגוררו בהוד השרון, אך בעקבות מלחמת חרבות ברזל, שהביאה להקפאת שידור התוכנית "פאולה וליאון", עברה המשפחה להתגורר בקפריסין.
ביוגרפיה > רשימת תוכניות כמנחה או מגישה > טלוויזיה

"חשבון משותף" (ערוץ 2, קשת) - מנחת התוכנית (לצד ליאון רוזנברג)
"בוקר בריא" (ערוץ 2, קשת) - תוכנית בוקר על בריאות, תזונה, צרכנות והורות
"פאולה וליאון בשישי" (ערוץ 2, קשת) - מנחת התוכנית (לצד ליאון רוזנברג)
"בייק אוף ישראל" (ערוץ 2, קשת) - מנחת התוכנית (לצד איה קרמרמן)
"פאולה וליאון" (קשת 12) - מנחת התוכנית (לצד ליאון רוזנברג)
ביוגרפיה > רשימת תוכניות כמנחה או מגישה > רדיו

"שישי בבוקר" (רדיו תל אביב) - מנחת התוכנית (לצד דליק ווליניץ)
ביוגרפיה > רשימת תוכניות כמנחה או מגישה > פודקאסטים

"יחסינו לאן" (עושים היסטוריה) - מנחת התוכנית (לצד ליאון רוזנברג).
"בריאה ומאושרת" (עושים היסטוריה) - מנחת התוכנית.
הערות שוליים

↑  פאולה רוזנברג, למורה מכיתה א' שהשפילה אותה מול כל הכיתה, באתר Xnet‏, 5 באפריל 2018; במקור, מתוך "לאשה"
↑  אנשים עם פאולה רוזנברג, באתר אנשים, ‏28 ביולי 2019
↑  יחסינו לאן - פודקאסט על זוגיות עם פאולה וליאון, באתר רשת עושים היסטוריה
1 2  בריאה ומאושרת, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  כאן חינוכית (2022-03-17), סליחה על השאלה ילדים 3 | ילדים של מפורסמים, נבדק ב-2024-06-10
↑  בר זגה, פאולה רוזנברג: "ישראלים הם הפראיירים הכי גדולים. אני עובדת 14 שעות ביום, ומשלמת חמישים אחוז מיסים למטרות שלפעמים פועלות נגדי", באתר ynet, 13 ביולי 2024
↑  יחסינו לאן דף הפודקאסט
אשליל שעיר

| אשליל שעיר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צמחים
מערכה:: מכוסי זרע
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: אשליים
סוג:: אשליל
מין:: אשליל שעיר
שם מדעי
 Reaumuria hirtella ‏ז'ובר וספאש, 1848
אַשְׁלִיל שעיר (שם מדעי: Reaumuria hirtella) הוא מין בסוג אשליל, בן שיח רב שנתי.
מאפיינים

גובהו 30 עד 50 ס"מ. עליו הקיציים קטנים, צומחים בבסיס הענפים בני השנה הקודמת. עליו החורפיים גדולים, וצומחים על גבי ענפים צעירים, צרים וארוכים, שחתכם בצורת חצי גליל. הפרחים גדולים – 15 עד 25 מ"מ קוטרם, צבעם לבן עד כחול, בעלי אבקנים רבים. הפריחה באפריל עד יולי. הפרי הוא הלקט מוארך, כ-5 ס"מ אורכו, נפתח בחמש קשוות לאחור. בתוך הלקט זרעים שעירים רבים, המופצים על ידי הרוח.
ככל מיני האשליל, מצטיין גם מין זה ביכולת להיפטר מעודפי מלחים על ידי הפרשתם מבלוטות מיוחדות בעליו.
משרעת תפוצתו של האשליל השעיר אירנו-טורנית וסהרו-ערבית.
לאשליל השעיר שלושה זנים, הנבדלים אחד מהשני מורופולוגית ופנולוגית.
זן שעיר – גבעוליו, עליו ופרותיו שעירים, נפוץ בסיני ובדרום הנגב, בעיקר על סלעי אבן חול וגרניט.
זן ארצישראלי – קרח, נפוץ במדבר יהודה.
זן קצר חפים – חפי הפרחים קצרים, קרח, נפוץ בהר הנגב הצפוני והמרכזי.
ג'ירפות (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  צחי גראד 
 הופק בידי:  צחי גראד יצחק שני דפנה לשם
 תסריט:  צחי גראד
 עריכה:  שמעון ספקטור ג'ואל אלכסיס
 שחקנים ראשיים:  טינקרבל מיטל דוהן לי את גליק
 מוזיקה:  ישראל ברייט 
 צילום:  גיורא ביח
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי
 הקרנת בכורה:  27 בספטמבר 2001
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  $720,000
 הכנסות:  ₪252,000
 פרסים:  מועמד לאחד עשר פרסי אופיר
 דף הסרט ב־IMDb
 
"ג'ירפות" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של צחי גראד, שיצא לאקרנים בשנת 2001.
עלילה

הסרט עוקב אחר שלוש נשים צעירות, המתגוררות בבניין משותף בתל אביב ואינן מכירות כלל האחת את השנייה, אביגיל בק (טינקרבל), דפנה מלמד-אבני (לי את גליק) ואפרת (מיטל דוהן). ערב אחד אביגיל נכנסת בטעות לרכב המוביל אותה לצילומי סרט-קולנוע אליו הייתה אמורה להגיע דפנה המגיעה אף היא בטעות לפגישה רומנטית עם הבחור איתו הייתה אמורה לצאת אפרת. אפרת נשארת לבדה, ומסתובבת ברחובות תל אביב. בין הדמויות השונות וסביב מקבץ טעויות זה מתגוללים סיפורי אהבה, חברויות ואף פרשיית רצח מסתורית.
הפקה ופרסים

הפקת הסרט נמשכה כשלוש שנים בתקציב של כ-750,000 דולר, שבמאי הסרט צחי גראד היה שותף גם להפקה, וכתב את התסריט. הסרט יצא לסדרה של הקרנות טרום בכורה בסוף שנת 2001. כשמינית מהתקציב שלו (100,000 דולר) הוקדשה לשיווק, אך הוא לא זכה להצלחה מסחרית.
הסרט היה מועמד ל-13 פרסי אופיר בשנת 2001, אך לא זכה באף אחד.
הסרט היה מועמד לפרס וולגין לסרט עלילתי באורך מלא בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2001 וזכה בפרס התסריט בפסטיבל.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
מיטל דוהן: אפרת
לי את גליק: דפנה מלמד-אבני
טינקרבל: אביגיל בק
מיכה סלקטר: אבנר פוקס
גל זייד: דני בירנבוים
אלישבע מיכאלי: גברת תמיר
מודי בר-און: מיכה
ירון מוטולה: שימי
יעל נבי: דלית
שרון מלכי: העיוורת
אשר סיוון: ציון
יעל דן: מראיינת
יעל אלמוג: עובדת
הערות שוליים

↑  אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 18
↑  אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 30
↑  מועמד לסרט הטוב ביותר: ג'ירפות, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2001
1 2  דוד שליט, ‏"אני הקייס סטאדי", באתר גלובס, 10 בינואר 2002
↑  המועמדים, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2001
↑  ארבעה סרטים עלילתיים יתחרו על פרס וולגין, באתר הארץ, 14 ביוני 2001
↑  רשימת הזוכים בפסטיבל הקולנוע ירושלים, באתר הארץ, 23 ביולי 2001
בדד (שיר של זוהר ארגוב)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע זוהר ארגוב
 יצא לאור:  1982 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  עמשי לוין
 לחן:  עוזי מלמד
 
בדד הוא פזמון שכתב עמשי לוין, הלחין עוזי מלמד, וידוע בביצוע של זוהר ארגוב.
רקע

השיר נכתב על ידי עמשי לוין לאחר פרידה מחברתו. הוא הוקלט לראשונה על ידי זבדיה לוי ולהקת "העליזים" בשנת 1961. בקרדיטים לשיר חתמו היוצרים בשם העט שלהם: עמוס יהב (מילים) ועוזי יהב (לחן).
בשנת 1969 ביצע את השיר ההרכב "הברנשים של פיאמנטה", שכלל את אלברט פיאמנטה, אהרל'ה קמינסקי ומלחין השיר עוזי מלמד. צ'אבי חתוכה הזמר מאילת הקליט אף הוא את השיר בשנת 1973.
זוהר ארגוב שצפה בחתוכה מבצע את השיר בעת שביקר באילת, החליט להקליט אותו בשנת 1982. השיר נכלל באלבום השלישי של ארגוב, "נכון להיום", וזכה לעיבוד של ננסי ברנדס.
השיר נבחר במקום השלישי במצעד הים תיכוני של ynet, רדיו תל אביב, רדיו חיפה ורדיו דרום, ונבחר במקום השישי ב"מצעד של המדינה".
גרסאות כיסוי

בשנת 2009 ביצע השחקן יניב פולישוק גרסת כיסוי לשיר זה במסגרת הסדרה "גרי מנדלבאום בלש פרטי" בפרק "בונוס".
בשנת 2017 ביצעה השחקנית מלי לוי גרסת כיסוי לשיר זה במסגרת הסדרה "אלישע" בפרק "מנצורה חוזר, אלישע עוזב".
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, הלך לעולמו זבדיה לוי, המבצע הראשון והמקורי של השיר "בדד", באתר מעריב, 4 בספטמבר 2019
↑  בדד, כבר 23 שנים, ידיעות אחרונות
↑    יהודה נוריאל, שובר שורות, באתר "ידיעות אחרונות", 27 באוגוסט 2019
↑  אבי שושן, אתם בחרתם: "הפרח בגני" הוא הלהיט הים תיכוני הגדול בכל הזמנים, באתר ynet, 23 באפריל 2015
הוריקן מילטון

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  5 באוקטובר 2024 
 תאריך סיום:  10 באוקטובר 2024 
 משך האסון:  5 באוקטובר 2024 – 10 באוקטובר 2024 (6 ימים) 
 הרוגים:  35+
 נעדרים:  6+
 נזק:  מעל ל-30 מיליארד דולר
 
הוריקן מילטון הוא ציקלון טרופי עוצמתי שנוצר ב-5 באוקטובר 2024 במפרץ מקסיקו, בקרבת חצי האי יוקטן. הוא ההוריקן ה-13 שקיבל שם רשמי משירות המטאורולוגיה, והשני בקטגוריה 5 של עונת ההוריקנים האטלנטית של שנת 2024. בעת הפגיעה ביבשה, בפלורידה, נחלש ההוריקן לקטגוריה 3, וגרם למותם של 35 אנשים ולפציעתם של כ-20 נוספים, כאשר הערכת הנזק לרכוש עמדה על כ-60 מיליארד דולר.
מהלך הסופה

הוריקן מילטון נוצר מהפרעה טרופית ארוכת טווח שמקורה במערב הים הקריבי והתהוותה במפרץ קמפצ'ה ב-5 באוקטובר. ב-7 באוקטובר עברה הסופה התעצמות מהירה והפכה להוריקן העוצמתי ביותר בקטגוריה 5. לאחר מספר שעות ולקראת פגיעתה בקרקע בפלורידה, הוגדרה בדרגה 4.
מילטון צפוי להשפיע על פלורידה פחות משבועיים לאחר שהוריקן הלין הרס את אזור הביג בנד.
הוכרז מצב חירום פדרלי בפלורידה, כמיליון אנשים עזבו את האזור, ונסגרו שדות התעופה באורלנדו ובטמפה. בנוסף, נסגרו פארקי השעשועים דיסני ויוניברסל, נמלי ספינות הפסיקו עבודתם והופסקה פעילות בחלק מאסדות הנפט.
פגיעה > ארצות הברית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פגיעה > מקסיקו

גשם כבד גרם להצפות בעיר קמפצ'ה. הצפה כתוצאה מנחשולי סערה הובילה לפינויים שבוצעו במהלך ההוריקן בסלסטון.
הערות שוליים

1 2  ציפי שמילוביץ, דניאל אדלסון, ההוריקן המפלצתי בדרך, ישראלים בפלורידה: "בכל פינה מרגישים את הסופה", באתר ynet, 9 באוקטובר 2024
↑  Chinchar, Allison (2024-10-05). "Less than 10 days after Helene made landfall in Florida, the state is bracing for another hurricane". CNN. נבדק ב-2024-10-05.
↑  "מי שיישאר ימות": הוריקן מילטון מגיע לחופי פלורידה – הרשויות קראו ל-5.5 מיליון תושבים להתפנות, באתר כלכליסט, 9 באוקטובר 2024
↑  "Lluvias generadas por Milton inundan calles en la capital Campechana". Tribuna Campeche. 2024-10-07. נבדק ב-2024-10-07.
↑  "Huracán Milton: Evacúan de EMERGENCIA en Celestún por creciente del mar". Azteca Yucatán. 2024-10-07. נבדק ב-2024-10-07.
קיה סון-הי

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
קיה סון-הי (בקוריאנית: 계순희;‏ נולדה ב-2 באוגוסט 1979) היא ג'ודוקא עבר צפון-קוריאנית, האלופה האולימפית מאטלנטה 1996 והאישה הראשונה מצפון-קוריאה שזוכה במדליית זהב אולימפית.
קיה זכתה בשלוש מדליות אולימפיות מקטגוריות משקל שונות באולימפיאדות מהשנים 1996, 2000 ו-2004 והיא ארבע פעמים אלופת העולם.
קריירה

השתתפה לראשונה בגיל 16 במשחקים האולימפיים באטלנטה 1996 וזכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג לאחר שגברה בגמר על הפייבוריטית ריוקו טאני היפנית. בתחרות זו היא הפכה לאלופה האולימפית הצעירה ביותר בג'ודו אי פעם. ארבע שנים לאחר מכן באולימפיאדת סידני, היא התחרתה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג וזכתה במדליית הארד לאחר שניצחה את יואנה אלואש הרומנייה בקרב על המדליה.
באולימפיאדת אתונה 2004, שוב עלתה קטגוריית משקל כאשר התחרתה בקטגוריה של עד 57 ק"ג וזכתה במדליית הכסף לאחר שהגיעה עד לגמר בו נכנעה לאיבון בוניש הגרמנייה. קיה השתתפה גם באולימפיאדת בייג'ינג 2008, האולימפיאדה הרביעית שלה, אך הודחה בשלב שמינית הגמר לאחר שהפסידה לברברה הראל הצרפתייה.
קיה קיבלה את 'פרס קים איל-סונג' ואת 'פרס ספורטאי העם' מממשלת צפון-קוריאה על הישגיה.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
|  אלופות אולימפיות בג'ודו – משקל קל ביותר (נשים) |
| --- | --- | --- |
| עד 48 ק"ג | 1992: צרפת ססיל נובאק   •   1996: קוריאה הצפונית קיה סון-הי   •   2000: יפן ריוקו טאמורה   •   2004: יפן ריוקו טאני   •   2008: רומניה אלינה דומיטרו   •   2012: ברזיל שרה מנזס   •   2016: ארגנטינה פאולה פארטו   •   2020: קוסובו דיסטריה קרסניקי   •   2024: יפן נאטסומי צונודה |  |
אדמונד מנחם אייזלר

אדמונד מנחם אייזלר
אדמונד מנחם אייזלר (בהונגרית: Edmund Menachem Eisler;‏ 1942 – 1850) היה סוחר וסופר יהודי-הונגרי, הנמנה עם מחברי האוטופיות הציוניות הראשונות.
קורות חיים

אייזלר נולד בטרנבה שבהונגריה עילית (כיום בסלובקיה), בן למשפחה של סופרים ומפרשי המקרא. למחייתו עבד כסוכן ביטוח וחברת פחם, ולצד זאת פעל כמשכיל פרסם שירים, פיליטונים ומאמרים בעיתונות היהודית בשפה הגרמנית בהונגריה.
בשנת 1882 חיבר בגרמנית את הרומן האוטופי חזות העתיד (בגרמנית: Ein Zukunftsbild), אשר התפרסם בעילום שם בווינה ב-1885. בספרו, שנכתב על רקע גילויי האנטישמיות במרכז אירופה (בהם עלילת הדם בטיסה-אסלאר) והפוגרומים בדרום-מערב האימפריה הרוסית, חזה אייזלר הגירה המונית של יהודים מאירופה, אשר הופכת את אירופה ל"יודנריין" (נקייה מיהודים), בעקבות רדיפות אנטישמיוֹת בהובלת גרמניה.
בסיפורו, היהודים המהגרים מאירופה עולים לארץ ישראל, ומייסדים בה את מדינת "יהודה" – מונרכיה חוקתית יהודית הנחלקת לשבטים, שבה השפה הלאומית היא עברית. המדינה שזה עתה הוקמה מותקפת על ידי המדינות השכנות, אך נוחלת מולן ניצחון.
החיבור 'חזות העתיד' נתגלה מחדש על ידי פרץ סנדלר, שתרגם אותו והוסיף מבוא במסגרת האנתולוגיה "חזיוני מדינה" בעריכת גצל קרסל.
(עוד באסופה: 'מסע לארץ ישראל בשנת ת"ת' מאת אלחנן ליב לוינסקי, 'אנטיגויות בציון' מאת יעקב בכר ו'שני דמיונות' ליצחק פרנהוף.)
יצירתו בתרגום לעברית

"חזות העתיד" (תרגם: פרץ סנדלר), בתוך: פרץ סנדלר, גצל קרסל (עורכים), חזיוני מדינה: ילקוט אוטופיות ציוניות , תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד-1954, עמ' 27–98.
נדפס שוב בתוך: רחל אלבוים-דרור, המחר של האתמול, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ג 1993, כרך ב: מבחר האוטופיה הציונית, עמ' 9–35.
ראו גם

מדינת היהודים
אלטנוילנד
אוטואמנציפציה
לקריאה נוספת

פרץ סנדלר, "מ. אייזלר וחזותו" (מבוא ל'חזות העתיד'), בתוך: פרץ סנדלר, גצל קרסל (עורכים), חזיוני מדינה: ילקוט אוטופיות ציוניות, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד-1954, עמ' 9–26.
"מנחם (אדמונד) אייזלר: תמונת עתיד", בתוך: רחל אלבוים-דרור, המחר של האתמול, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ג 1993, כרך א: האוטופיה הציונית, עמ' 58–60.
Shlomo Avineri, 'Edmund Eisler’s Zionist utopia,' Midstream 31,2 (1985), 50-53.
הערות שוליים

↑  יוסף גורני, ‏הרהורים על היסודות האוטופיים במחשבה הציונית, הציונות ט', 1984, עמוד 49 .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011217879005171  VIAF: 2165392712821252875   WorldCat (עם VIAF): 2165392712821252875 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברנאט אלכסנדר

| --- | --- |

ברנאט אלכסנדר
 לידה:  13 באפריל 1850 בודפשט, הונגריה
 פטירה:  23 באוקטובר 1927 (בגיל 77) בודפשט
 ענף מדעי:  פילוסופיה, אסתטיקה
 מקום מגורים:  הונגריה
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 צאצאים:  פרנץ אלכסנדר 
 הערות:  יהודי
 
קברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, בודפשט, הונגריה
לוח לזכרו ברחוב מרקו בבודפשט
בֶּרְנַאט אלכסנדר (בהונגרית: Alexander Bernát; פשט, 13 באפריל 1850 – בודפשט, 23 באוקטובר 1927) היה פילוסוף הונגרי-יהודי אסתטיקן, מבקר תיאטרון ומתרגם מקצועי, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים. אחד מבניו הוא הפסיכואנליטיקאי פרנץ אלכסנדר. היה חבר באגודת קישפלודי.
ביוגרפיה

ברנאט אלכסנדר נולד במשפחה יהודית. אביו היה מרק אלכסנדר. הוא החל את לימודיו באוניברסיטה בפשט בפקולטה למדעי הרוח, ולאחר מכן נסע לחו"ל במלגה. במשך שש שנים בסך הכל למד באוניברסיטאות וינה, ברלין, גטינגן, לייפציג, פריז ולונדון, הוא למד לצד פילוסופיה וספרות גם מדעי הטבע ומתמטיקה.
משנת 1876 עד 1904 היה מורה בבית הספר הריאלי הגבוה ברחוב מרקו בבודפשט, בשנת 1878 נתמנה למורה פרטי לפילוסופיה באוניברסיטת בודפשט. משנת 1892 היה מרצה בפקולטה לדרמה באקדמיה לדרמה של הונגריה. הוא נתמנה לחבר נספח (1892), ואחר כך לחבר קבוע (1915) באקדמיה ההונגרית למדעים. בשנים 1904 עד 1919 הוא היה הפרופסור הראשון לפילוסופיה באוניברסיטה למדעים בבודפשט. משנת 1911 היה מבקר דרמה בתיאטרון הלאומי של הונגריה. הוא עבד כמבקר תיאטרון גם בפסטר לויד ובעיתון "בודפשט". בין 1915 ל-1919 היה עורך המגזין הפילוסופי "אתינאום". בין השנים 1914 - 1919 היה סגן נשיא ואחר כך נשיא האגודה הפילוסופית ההונגרית. משנת 1899 היה חבר באגודת קישפלודי וכתב בעיתון פסטר לויד שהופיע בבודפשט בשפה הגרמנית. בסתיו 1919 הדיחו אותו שתי האגודות מחברותו מסיבות פוליטיות (בשל יהדותו ועלייתה לשלטון של מפלגה לאומנית, ימנית, אנטישמית) ובתחילת דצמבר נשללה ממנו גם חברותו האקדמית. בשנת 1920 נשללה קצבתו כפרופסור באוניברסיטה. משנת 1919 עבר להתגורר בשווייץ ובגרמניה. הוא שב לבודפשט בשנת 1923, ועד מותו פרש מכל תפקידיו הציבוריים. עבודתו העיקרית הייתה (בהונגרית): A philosophia történetének eszméje, tekintettel a történetre általában (באנגלית: The idea of the history of philosophy, in consideration of history in general, 1878).
ברנאט אלכסנדר הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, בודפשט
ראו גם

שמו סמרה: מכתבי אלכסנדר ברנט לסיריל הורווט. (בודפשט, 1928)
אלאדר שופפלין : למותו של ברנאט אלכסנדר ווסט, 1927. מס '21.
Károly Sebestyén: Alexander Bernát, בשנת: שנתון של האגודה הספרותית היהודית ההונגרית, 1934 (בודפשט, 1934), 59-96. p.
אנציקלופדיה וירטואלית הונגרית
לקסיקון מקוון
זולטאן ברטר: סוף המאה או תחילת המאה? רעיונות התרבות האלטרנטיביים של קרולי בוהם ואלכסנדר ברנט
הערות שוליים

↑  "Magyarországi egyetemi tanárok életrajzi adattára 1848–1944 I. Zsidó és zsidó származású egyetemi tanárok" (PDF). Eötvös Loránd Tudományegyetem. ELTE Eötvös Kiadó. 2012. נבדק ב-2015-06-22.
↑  Fizikai Szemle 1991/10 - Radnai Gyula: AZ EÖTVÖS-KORSZAK
איוואן פוחיטונוב

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1850 (יוליאני) מטריונובקה (מוטרוניבקה), פלך חרסון, האימפריה הרוסית, כיום במחוז חרסון באוקראינה 
 פטירה:  12 בדצמבר 1923 (בגיל 73) בריסל, בלגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אודסה 
 תחום יצירה:  ציור, גרפיקה 
 
איוואן פוחיטונוב (באנגלית: Ivan Pokhitonov;‏ 27 בינואר 1850 – 23 בדצמבר 1923) היה צייר נוף וגרפיקה רוסי/אוקראיני שבילה חלק ניכר מחייו בצרפת ובבלגיה.
ביוגרפיה

הוא נולד בחווה גדולה בשם מטריונובקה (מרוטוניבקה) במחוז חרסון, אז פלך חרבון של האימפריה הרוסית (באוקראינה הנוכחית). אביו היה איש צבא בדימוס שקיבל תואר אצולה, היה חבר במועצת חרסון, פיקח על בית הספר המקומי והיה שופט של כבוד. בגיל שבע הוא כבר הכין עותקים של התחריטים ההולנדיים שקישטו את ביתו. בשנת 1860, הוא הפך לאחד התלמידים הראשונים באקדמיה פרטית חדשה לנערים ביליסאווטגרד. מאוחר יותר למד בכמה בתי ספר אחרים.
בשנת 1868, הוא נכנס לאקדמיה החקלאית פטרובסקיה במוסקבה. באותה תקופה, רבים מהתלמידים שם החזיקו בדעות מהפכניות, והוא השתתף בנאומים שהעלו את מצוקת החקלאים הקטנים. הוא נקלע לאירועים המסובכים בהם היה מעורב הניהיליסט סרגיי נצ'ייב, אך ניצל מעונש חמור. עם זאת, הוא גורש ונשלח לביתו כדי להיות בפיקוח אביו והמשטרה.
בשנת 1871, הוא הורשה להירשם לאוניברסיטת אודסה, שם לקח שיעורים ברישום ובצבעי מים בנוסף למסלול לימודיו הקבוע. שיעורים אלה היו לימוד האמנות הרשמי היחידי שלו. זמן קצר לאחר מכן הוא נסע לז'נבה עם אמו ואחותו, שם הציג את ציורי צבעי המים שלו. הם זכו להצלחה ולכן, לאחר תקופה קצרה של עבודה ב"בנק הממלכתי של אודסה", הוא נסע לאיטליה, ולאחר מכן התיישב בפריז ומצא משרה בעבודה עם אז'ן קארייר. הוא הציג באופן קבוע בסלון וכמה מציוריו נרכשו על ידי פאבל טרטיאקוב. מאוחר יותר, הוא חתם על חוזה עם סוחר האמנות הפריזאי החשוב ז'ורז' פטיט.
נישואים

ב-1881 הוא קיבל הוראה מממשלת רוסיה לצייר סדרה של לוחות המתארים סצנות ממלחמת רוסיה-טורקיה. הוא נסע לבולגריה כדי לעשות סקיצות לעבודה, מלווה במטילדה וולפרט (1856–1927), סטודנטית לרפואה שוודית-פינית שפגש במועדון האמנים הרוסי. הם נישאו בצ'רנוביץ ב-1882. היא הייתה פמיניסטית בוטה מאוד, ומסורה לקריירה שלה, מה שהביא להתנגשות ביניהם. ב-1892 הוא ביקש להתגרש, אך היא סירבה. בתגובה, הוא התחיל רומן עם אחותה הצעירה, אוגניה. בתמורה, אשתו לא אפשרה לו לבקר את שתי בנותיו עד שתהיינה בוגרות. היא המשיכה להיות רופאת עור וחוקרת רפואית בולטת.
הוא בילה שמונה חודשים בציור באיטליה, בכפר קטן מחוץ לנאפולי, והחליט שהוא לא יכול יותר לגור בפריז, הוא ואוג'ניה עברו ללייז', בלגיה. הם המשיכו לטייל ברחבי מערב אירופה ורוסיה, וב-1895 הוא הפך לחבר כבוד של הנודדים. ב-1901 רכש אחוזה במחוז מינסק, שם חי ועבד עד 1906, אז חזר לבלגיה. הוא נבחר לאקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1904. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא חי בסנט פטרסבורג עד תחילת המהפכה, ולאחר מכן ברח לקובאן, שם שהה שנה.
בחזרה לבלגיה, הוא התגורר בתחילה בדה פאן, ולאחר מכן עבר לבריסל. ראייתו נחלשה והוא צייר מעט לאחר מכן.
ב-1922 הציג את התערוכה האחרונה שלו. רטרוספקטיבה גדולה נערכה ב-1925.
גלריה

הבריכה
צייר מצייר בחוף הים
בית הדייג על החוף
הערות שוליים

↑  A CHRONICLE OF THE LIFE AND ART OF IVAN POKHITONOV | The Tretyakov Gallery Magazine, www.tretyakovgallerymagazine.com, ‏2015-03-25 (באנגלית)
↑  Brief biography
↑  MATILDA POKHITONOVA’S CORRESPONDENCE | The Tretyakov Gallery Magazine, www.tretyakovgallerymagazine.com, ‏2015-03-23 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136239897  ISNI: 0000 0001 1641 2710  LCCN: nr2004020846  LNB: 000100960  NKC: js2014807719  RKD: 63932  SUDOC: 230793266  VIAF: 51641762   WorldCat (עם VIAF): 51641762 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איוואן פוחיטונוב".
מרטין איוואנוביץ' אפינגר

| --- | --- |
 לידה:  10 ביולי 1822 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 בנובמבר 1873 (בגיל 51) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1842) 
 מעסיק:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 
כנסיית השילוש הקדוש בירושלים
מרטין איוונוביץ' אפינגר (ברוסית: Мартин Иванович Эппингер; בגרמנית: Martin Ivanovich Eppinger;‏ 10 ביולי 1822 – 5 בנובמבר 1873) היה אדריכל רוסי ממוצא גרמני. ידוע כמתכננו של מגרש הרוסים בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בסנקט פטרבורג. מוצא משפחתו מווירטמברג. למד ארכיטקטוטרה באקדמיה הקיסרית בסנקט פטרבורג. בשנת 1855 ערך מחקר מקיף על האדריכלות הביזנטית, בין היתר בהר אתוס.
ב-1859 מונה על ידי החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית לאדריכלה הראשי בארץ ישראל על מנת לתכנן את המכלול שרכשה החברה מצפון לעיר העתיקה, שייקרא מגרש הרוסים. במסגרת זו תכנן אפינגר את בית החולים הרוסי, את כנסיית השילוש הקדוש בירושלים ואת אכסניית הנשים, בנוסף לתוכנית הכללית של המתחם. ב-1862 מונה לפקח על שיפוץ כנסיית הקבר לאחר השריפה שפרצה בה ב-1808, כנציג הממשלה הרוסית, לצד כריסטוף-אדואר מוס הצרפתי.
לפי מחקרה של פאינה מילשטיין, סביר שאפינגר היה גם האדריכל שתכנן, או לכל הפחות ייעץ לניסן ב"ק בעת הקמת בית הכנסת תפארת ישראל ברובע היהודי.
הערות שוליים

↑  פאינה מילשטיין, 'בית הכנסת "תפארת ישראל": עיון אדריכלי ואורבני', ראובן גפני, יוחאי בן-גדליה, אוריאל גלמן (עורכים), גבוה מעל גבוה, יד יצחק בן-צבי, תשע"ו. עמ' 209-230
CTBA

| --- | --- |

משמאל לימין: מגדל קאחה מדריד, מגדל PwC, מגדל הקריסטל ומגדל החלל
 מידע כללי
 סוג:  קומפלקס מבנים 
 מיקום:  מדריד 
 מדינה:  ספרד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – דצמבר 2009
 תאריך פתיחה רשמי:  דצמבר 2009 
 
 קואורדינטות:  40°28′40″N 3°41′16″W﻿ / ﻿40.47777778°N 3.68777778°W﻿ / 40.47777778; -3.68777778
  (למפת מדריד מוגדלת) CTBA(למפת מדריד רגילה) CTBA
 
מבט ל-CTBA מדרום לצפון, מגדל PwC מוסתר מאחורי מגדל קאחה מדריד (הקדמי)
CTBA (ראשי תיבות של Cuatro Torres Business Area - אזור העסקים 'ארבעת המגדלים') הוא מרכז עסקים ראשי הממוקם בשדרת קסטיאנה במדריד, בירת ספרד.
מגדלי ה-CTBA הם ארבעת גורדי השחקים הגבוהים במדריד ובספרד כולה, ובנייתם הושלמה בשנת 2008.
מגדל החלל

מגדל החלל (בספרדית: Torre Espacio), הצפוני מבין ארבעת המגדלים, מתנשא לגובה של 224 מ' ב-57 קומות. במהלך בנייתו, הפך בחודש נובמבר 2006 המגדל לגורד השחקים הגבוה בספרד, תואר שאיבד חודשים ספורים מאוחר יותר לטובת מגדל הקריסטל. המגדל תוכנן על ידי האדריכל הנרי קוב.
מגדל הקריסטל

מגדל הקריסטל (בספרדית: Torre de Cristal) מתנשא לגובה של 249.5 מ' ב-52 קומות והוא גורד השחקים השני בגובהו במדריד ובספרד והשמיני בגובהו באירופה (נכון למרץ 2009). במהלך בנייתו, הפך בחודש אפריל 2007, למשך זמן קצר, לגורד השחקים הגבוה במדריד ובספרד. המגדל תוכנן על ידי האדריכל סזאר פלי.
מגדל PwC

מגדל PwC (בספרדית: Torre PwC) מתנשא לגובה של 236 מ' ב-52 קומות. החל משנת 2011, המגדל נקרא על שם חברת השירותים הבין-לאומית פרייס ווטרהאוס קופרס, שמשרדיה משתרעים על פני 17 קומות (34–50) במגדל. המגדל הוא היחיד מבין הארבעה ב-CTBA שמשמש גם כבית מלון (מלון יורוסטארס מדריד טאוור של רשת מלונות יורוסטארס), השוכן בקומות 6–27 וכולל חדר אוכל בן שתי קומות בחלקו העליון המציע נוף פנורמי לעיר. המגדל תוכנן על ידי האדריכלים קרלוס רוביו קרבחאל ואנריקה אלווארז-סאלה ולתר.
מגדל קאחה מדריד

מגדל קאחה מדריד (בספרדית: Torre Caja Madrid), הדרומי מבין ארבעת המגדלים, מתנשא לגובה של 250 מ' ב-45 קומות. המגדל הוא גורד השחקים הגבוה במדריד ובספרד והשביעי בגובהו באירופה (נכון למרץ 2009). במקור אמור היה המגדל לשמש את מטה חברת הנפט והגז הספרדית רפסול ולהיקרא על שמה, אך במהלך בנייתו נסוגה החברה מהמהלך והמגדל נרכש על ידי הבנק הספרדי קאחה מדריד. המגדל תוכנן על ידי האדריכל נורמן פוסטר.
גלריית תמונות

מגדל קאחה מדריד
מגדל PwC
מגדל הקריסטל (קדמי) ומגדל החלל
מבט ל-CTBA מאזור שער אירופה