stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום ראשון של הנשים
מהלך האירוע

בסך הכל השתתפו באירוע בין 300,000 - 500,000 משתתפים.
כ-30,000 נשים מכל רחבי בריטניה צעדו ברחובות לונדון בשבע תהלוכות, התהלוכות יצאו ממיקומים מרכזיים שונים ברחבי העיר לונדון בהובלתן של פעילות מרכזיות בתנועה הסופרג'יסטית. אמלין פנקהרסט ואליזבת וולסטנהולם-אלמי הובילו את התהלוכה שיצאה מדרך יוסטון, אנני קני הובילה את התהלוכה שיצאה מפדינגטון, בעוד כריסטבל פנקהרסט ואמלין פתיק-לורנס הובילו את הצעדה שיצאה מרציף ויקטוריה.
הצעדות סיימו את דרכן בהייד פארק. משהגיעו לפארק הנשים הצועדות הניפו שלטים שבהן קראו לקדם את זכות ההצבעה לנשים.
בהייד פארק הוצבו עשרים במות ועליהן נשאו 80 נשים וגברים נאומים, שעיקרם היה נושא זכות ההצבעה לנשים. בין הנואמים בעצרת היו אמלין פנקהרסט, קיר הארדי, הסופר ישראל זנגוויל והמחזאי ג'ורג' ברנרד שו.
ההפגנה הייתה האירוע הראשון שבו הציגו חברות איגוד הנשים החברתי והפוליטי את הצבעים הרשמיים של האיגוד- סגול, ירוק ולבן - בפומבי. שלושת הצבעים שאומצו על ידי האיגוד נבחרו על ידי הפעילה אמלין פתיק-לורנס, שהסבירה כי הצבע הסגול מסמל את אצילותן של הסופרג'יסטיות, לבן מסמל את הטוהר בחיים האישיים והציבוריים, וירוק מסמל תקווה ואת האביב. שלושת הצבעים באו לידי ביטוי גם בלבושן של הנשים בעצרת. הנשים הונחו ללבוש שמלות לבנות, ועליהן להוסיף אביזרים בצבעים סגול וירוק, כגון צעיפים, תכשיטים או גרביים. באיגוד שאפו להפוך את שלושת הצבעים למוכרים בציבור, ובאמצעות סמליות זו להעלות את המודעות לפעילות האיגוד ולמטרות הסופרג'יזם בקרב קהלים רחבים יותר.
לאחר שראש הממשלה הרברט הנרי אסקווית' לא הגיב לאירועי העצרת, ניפצו פעילות סופרג'יסטיות את חלונות רחוב דאונינג 10 במחאה, הן השתמשו באבנים עליהן כתבו כתובות מחאה שקרא לראש הממשלה לפעול למען זכויות הנשים.
הערות שוליים

↑  Landmark Locations of The Women’s Movement, Google Arts and Culture
↑  Women's suffrage timeline, British Library, ‏2018
↑  Rachel Vogelstein and Rebecca Turkington, Five women’s marches throughout history that triggered political change, The Lily, ‏2019
1 2 3  Women’s Sunday: Hyde Park 1908, Women of Influence, ‏2016
1 2  On This Day: Women’s Sunday, 21st June 1908, Turbulent Isles, ‏2018
1 2  Emmeline Pankhurst, My Own Story, London: Eveleigh Nash, 1914, עמ' 111-112
↑  Lin Lovell, Women’s Suffrage Societies and the Gendering of Power – the National
Union of Women’s Suffrage Societies (NUWSS) and Women's Social
and Political Union (WSPU) as pioneers of women-led organisations, University of the West of England, Bristol, 2021
1 2 3  Linda J. Lumsden, Rampant Women: Suffragists and the Right of Assembly, Univ. of Tennessee Press, 1997, עמ' 25-26, 163-164
↑  Prity Kumari, The Struggle of Women in Acquiring Voting Rights: The First Knock for Feminism, Journal of Arts, Culture, Philosophy, Religion, Language and Literature, 3 2, 2018, עמ' 133-135
1 2  Dress & the Suffragettes, Chertsey Museum
↑    Film, The Telegraph
ידיעה בעיתונות אודות העצרת, 1908
זרימת דה לאוואל

גוסטף דה לאוואל
במכניקת הזורמים, זרימת דה לאוואל היא זרימה של גזים דרך נחיר מתכנס־מתבדר (convergent-divergent nozzle), כלומר נחיר בעל שטח חתך ההולך וקטן עד לנקודה מינימלית הנקראת צוואר הנחיר (Throat) ומתרחב ממנה והלאה. צורת זרימה זו נקראת על שם המהנדס השוודי גוסטף דה לאוואל (Gustaf de Laval) אשר עסק בפיתוח טורבינות קיטור והיא נפוצה בעיקר כיישום ליצירת דחף בהנעה רקטית והנעה סילונית.
בזרימה מסוג זה, כאשר הזורם הוא גז, הזורם מאיץ כאשר הוא עובר באזור המתכנס עד אשר הוא מגיע למהירות הקול (מאך 1) בצוואר הנחיר, ולחצו קטן. לאחר מכן, עקב מעבר מהירות הקול והיווצרות זרימה חנוקה, הוא ממשיך להאיץ גם באזור שבו שטח החתך הולך וגדל ולחצו ממשיך לקטון. התנהגות זו היא הפוכה בזורם בלתי דחיס (נוזל) אשר מאט עם הגדלת שטח החתך.
סימונים והגדרות

המשוואות והפיתוחים הקשורים בזרימת דה לאוואל עושים שימוש במספר גדלים פיזיקליים מתחומי תורת הזרימה ותורת מעבר החום:
 T – טמפרטורה (K)
\rho  – צפיפות הגז (Kg/m³)
R – קבוע הגזים האוניברסלי – 8314.5 (J/(kmol·K
p – לחץ הגז (Pa)
M_{w} – המסה המולקולרית של הגז (kg/kmol)
c_{p} – קיבול חום (החום הסגולי) של הגז בלחץ קבוע (J/K)
c_{v} – קיבול חום של הגז בנפח קבוע (J/K)
\gamma  –  {\frac {c_{p}}{c_{v}}} – יחס החומים הסגוליים של הזורם
a – מהירות הקול באוויר –  {\sqrt {\gamma RT}}
M – מספר המאך של הזרימה –  {\frac {u}{a}}
A – שטח החתך המקומי של הנחיר (m²)
המשוואות השולטות

לצורך פישוט החישובים, נהוג לבצע מספר הנחות והפשטות:
הזרימה מתרחשת במצב מתמיד, כלומר כל החישובים אינם תלויים בזמן.
הזרימה היא אדיאבטית וחסרת חיכוך, לכן מתקיים שימור אנרגיה עבור המערכת הנבחנת, ובפרט עבור הזורם. תוצאה נוספת של תנאי היא שהזרימה היא איזנטרופית.
הזרימה היא, בקירוב, קוואזי־חד־ממדית. משמעות הנחה זו היא שמאפייני הזרימה תלויים רק בחתך הנבחן לאורך צירו של הנחיר, ולא במיקום הנבחן בחתך עצמו.
הזרימה מקיימת את משוואת הרציפות עבור זורם, ועל כן הספיקה המסית העוברת בכל חתך היא זהה.
הזורם חסר צמיגות.
הזורם דחיס, כלומר צפיפותו משתנה כתלות במצבו.
הזורם מתנהג כגז אידיאלי, כלומר מקיים את המשוואה:  P=\rho RT.
הזורם פועל תחת כבידה חיצונית זניחה. הנחה זו היא סבירה עקב צפיפותם הנמוכה של הגזים.
הזרימה קפואה – כלומר לא מתרחשות ריאקציות כימיות נוספות בזמן המעבר דרך הנחיר (הנחה זו רלוונטית במיוחד עבור נחירים הנמצאים בסמיכות לתא בעירה).
המשוואות המשמשות לתיאור זרימה בנחיר מתכנס־מתבדר לקוחות מתורת הזרימה הדחיסה, אשר נועדה לתאר התנהגות של זורמים (בעיקר גזים) בעלי צפיפות משתנה, באופן ספציפי המשוואות מתארות זרימה בתעלה בעל חתך משתנה.
המשוואות השולטות > משוואת הרציפות (שימור ספיקה מסית)

מאחר שמתאפשר מעבר חומר רק דרך חתך הכניסה והיציאה שלו הספיקה המסית חייבת להיות זהה עבור כל חתך וחתך (כמות החומר הנכנסת בזמן נתון חייבת להיות שווה לכמות היוצאת באותו פרק זמן).
לכן ניתן לכתוב:  {\dot {m}}\ =\rho \cdot v\cdot A=const כאשר שטח החתך, מהירות הזרימה והצפיפות יכולים להשתנות, אך מכפלתם נשארת קבועה.
המשוואות השולטות > משוואת האנרגיה

c_{p}(T-T_{0})-{\frac {v^{2}}{2}}=0
ניתן לנסח משוואה זו גם במונחים של אנתלפיה:  h_{0}=h+{\frac {1}{2}}v^{2}
יישום המשוואות עבור נחיר מתכנס־מתבדר

אחד השימושים הנפוצים עבור נחירים, ונחיר מתכנס־מתבדר בפרט, הוא כיציאה מתא בעירה של מנוע רקטי. נחירים אלה הם בדרך כלל בעלי צורה קונית או פעמונית. במצב זה ניתן להניח כי מהירות הגז בכניסה לנחיר היא נמוכה מאוד, ולמעשה תכונות הגז קרובות לתכונות מצב הקיפאון שלו, אשר יסומן ב־0. ממשוואות שימור המסה, התנע והאנרגיה ניתן לקבל קשרים עבור הלחץ, הטמפרטורה והצפיפות בכל חתך בנחיר, כתלות במספר המאך:
{\frac {P}{P_{0}}}={\bigg (}1+{\frac {\gamma -1}{2}}M^{2}{\bigg )}^{\frac {\gamma }{1-\gamma }}
{\frac {T}{T_{0}}}={\frac {1}{1+{\frac {\gamma -1}{2}}M^{2}}}
{\frac {\rho }{\rho _{0}}}={\bigg (}1+{\frac {\gamma -1}{2}}M^{2}{\bigg )}^{\frac {1}{1-\gamma }}
יתרונם של הקשרים הנ"ל הוא בכך שהם תלויים בפרמטר יחיד – מספר המאך. לכן נוח לרכז את היחסים המתקבלים בטבלאות מוכנות מראש עבור גזים נפוצים. בנוסף, על ידי הצבת  M=1 במשוואות אלו ניתן לקבל את ערכי הגדלים בצוואר הנחיר  \rho ^{*},P^{*},T^{*},a^{*}.
בעזרת משוואת שימרו הספיקה ניתן לקבל קשר בין מספר המאך בחתך כללי A לבין שטח צוואר הנחיר:
{\frac {A}{A*}}={\frac {1}{M}}{\bigg [}{\bigg (}{\frac {2}{\gamma +1}}{\bigg )}{\bigg (}1+{\frac {\gamma -1}{2}}M^{2}{\bigg )}{\bigg ]}^{\frac {\gamma +1}{2(\gamma -1)}}
בעזרת משוואת ברנולי ניתן לקבל ביטוי עבור מהירות הזרימה של הגז בחתך כללי בנחיר:
v={\sqrt {\;{\frac {T\;R}{M}}\cdot {\frac {2\;\gamma }{\gamma -1}}\cdot {\bigg [}1-{\bigg (}{\frac {p}{p_{0}}}{\bigg )}^{({\frac {\gamma -1)}{\gamma }}}{\bigg ]}}}
בפרט, ניתן לקבל את מהירות היציאה  v_{e} על ידי הצבת  p=p_{e}. משמעות חשובה של קשר זה היא שמהירות הזרימה ביציאה תהיה מקסימלית כאשר הלחץ החיצוני הוא 0 (בריק החלל):  v_{e}max={\sqrt {\;{\frac {T\;R}{M}}\cdot {\frac {2\;\gamma }{\gamma -1}}}}
על ידי בניית נפח בקרה העוטף את הנחיר ניתן לקבל את משוואת הדחף הנוצר כתוצאה משטף התנע אל מחוץ למערכת בנוסף ללחץ על פנים הנחיר:
F=\,{\dot {m}}\,v_{e}+(p_{e}-p_{o})\,A_{e}=\,{\dot {m}}\,{\bigg [}v_{e}+{\bigg (}{\frac {p_{e}-p_{o}}{\dot {m}}}{\bigg )}A_{e}{\bigg ]}
משוואה זו היא קירוב בלבד עבור נחירים בעלי זוויות התפשטות קטנות. למעשה יש צורך לכפול את הדחף המתקבל ב  cos(\theta ) .
סוגי נחירים

ניתן לחלק את סוגי הנחירים לשלושה סוגים בהתאם לנקודת הפעולה בפועל:
נחיר מתואם – במצב זה לחץ היציאה מהנחיר שווה ללחץ הסביבה  P_{a}=P_{e}. במצב זה הדחף המתקבל מהנחיר הוא מקסימלי – ניתן לראות זאת ישירות ממשוואת הדחף.
נחיר בתת־התפשטות (Underexpanded Nozzle) – במצב זה שטח החתך ביציאה מהנחיר אינו גדול דיו להשגת מצב מתואם והלחץ גבוה מלחץ הסביבה.
נחיר בהתפשטות־יתר (Overexpanded Nozzle) – במצב זה שטח החתך ביציאה מהנחיר גדול מהנדרש כך שלחץ היציאה קטן מלחץ הסביבה. במצב זה עלול להתרחש ניתוק והיווצרות גלי הלם משופעים. קריטריון אמפירי נפוץ למצב זה הוא קריטריון ניתוק הזרימה של Summerfield, לפיו ניתוק יתרחש בנקודה בנחיר שבה  P=0.4P_{a}.
ללא כל שינוי בזרימה המתרחשת בנחיר (Pe=const), מכיוון שלחץ הסביבה (Pa) הולך וקטן עם העלייה בגובה, מנוע שנחירו במצב התפשטות־יתר (Pe<Pa) בגובה פני הים יכול להפוך למתואם עם העלייה בגובה, ולאחר עלייה נוספת להפוך לנחיר בתת־התפשטות.
גדלים נפוצים נוספים > יחס התפשטות (ε)

מכיוון שמאפייני הזרימה תלויים במספר המאך בלבד שבעצמו תלוי רק ביחס בין שטח החתך המקומי לשטח צוואר הנחיר, נהוג סימון נפוץ ליחס השטחים:  \epsilon ={\frac {A_{e}}{A_{t}}}.
גדלים נפוצים נוספים > מתקף סגולי (ISP)

נוח לבחון את יעילות הנחיר בעזרת היחס בין הדחף הנוצר לבין השימוש בדלק ליחידת זמן – גודל זה נקרא המתקף הסגולי של המנוע (בשניות):  I_{SP}={\frac {F}{{\dot {m}}g_{0}}}, כאשר  g_{0} הוא קבועה התאוצה על כדור הארץ והוא משמש לנרמול יחידות בלבד.
במקרה של נחיר מתואם ( p_{e}=p_{0}) התקף הסגולי הוא  I_{SP}={\frac {v_{e}}{g_{0}}}
גדלים נפוצים נוספים > מקדם הדחף (CF)

זהו פרמטר נוסף המאפשר להשוואות בין נקודות תכן שונות של הנחיר בצורה אל־ממדית:  C_{F}={\frac {F}{A_{t}P_{0}}}
לקריאה נוספת

Sutton, George P. (2001). Rocket Propulsion Elements: An Introduction to the Engineering of Rockets (7th Edition ed.). Wiley-Interscience. ISBN 0-471-32642-9
Anderson, John D. Fundamentals Of Aerodynamics (5th Edition).McGraw-Hill. ISBN 978-007-128908-5
Anderson, John D. Modern Compressible Flow (3rdEdition).McGraw-Hill. ISBN 0-07-242443-5
השתנות המהירות, הלחץ והטמפרטורה לאורך נחיר מתכנס־מתבדר אופייני
תיאור אופייני של סילון הגז בנחיר -מלמעלה למטה: 

* בתת־התפשטות.
* מתואם.
* בהתפשטות־יתר.
* בהתפשטות־יתר "גסה".
יום ראשון של המתים

| --- | --- |

 שמות נוספים:  Ewigkeitssonntag   טוטנפסט
 סוג:  חג 
 סיבה:  זיכרון
 חוגגים:  לותרניזם וקלוויניזם בגרמניה
 מתקשר עם:  תקופת האלוומס (ערב כל הקדושים • יום כל הקדושים • יום כל הנשמות)   חג המולד הכחול   הציפייה   יום חמישי של המתים   יום הרפורמה   יום הזיכרון
 
יום ראשון של המתים (טוטנסונטאג), הנקרא גם Ewigkeitssonntag (יום ראשון הנצחי) או טוטנפסט, הוא חג דתי פרוטסטנטי שנחגג בצפון גרמניה והולנד, המנציח את המתים. הוא מתקיים ביום ראשון האחרון שלפני הציפייה (כלומר, תמיד על או בין ה-20–26 בנובמבר), וזהו יום ראשון האחרון של השנה הליטורגית של הכנסייה האוונגלית הגרמנית והכנסייה הפרוטסטנטית בהולנד. בברלין לדוגמה, הוא מחליף את יום כל הנשמות.
היסטוריה

בשנת 1816, המלך פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה העביר לקבינט שלו צו שקבע כי כל הכנסיות הלותרניות באזורים שתחת שלטון פרוסיה, ייאלצו לקיים את היום הזה "לזכר הנפטרים". כנסיות לותרניות אחרות בשאר גרמניה עשו כך גם כן, בסופו של דבר.
בארצות הברית, כמה כנסיות פרוטסטנטיות מציינות את היום הזה גם כן, אך בשמו האחר, "טוטנפסט".
הגנה מיוחדת

טוטנסונטאג הוא חג מוגן בכל מדינות גרמניה. בחוקי החג של כל המדינות הפדרליות, למעט המבורג, יש הוראות מיוחדות, המסווגות את טוטנסונטאג גם כיום זיכרון או כ"יום שקט" שמכיל ומרמז על מגבלות מיוחדות. בהתאם למדינה, ייתכן שמוזיקה לא תושמע במקומות ציבוריים או רק בשעות מסוימות וגם ריקודים יהיו אסורים.
ראו גם

יום המתים
יום כל הנשמות
פסטיבל המתים
מבצע צלבן
הערות שוליים

↑  RGG, 3. Aufl.; Band VI Spalte 957
↑  "Totenfest." "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2008-05-17. נבדק ב-2013-11-20. {{cite web}}:  (עזרה), accessed 2013-11-20
↑  "§ 2(1)III Gesetz über Sonntage, Feiertage, Gedenktage und Trauertage vom 16. Oktober 1953" (PDF). נבדק ב-2009-11-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4140801-9
חליל כות

| --- | --- |
חליל כות
חליל כות
 לידה:  1881 איסטנבול, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  20 באוגוסט 1957 (בגיל 76 בערך) איסטנבול, טורקיה טורקיה
 מדינה:  טורקיה, האימפריה העות'מאנית 
 כינוי:  "גיבור כות"
 השכלה:  הקולג' הצבאי העות'מאני 
 השתייכות:  האימפריה העות'מאנית הצבא העות'מאני טורקיה הצבא הטורקי
 תקופת הפעילות:  1905–1919 (כ־14 שנים)
 דרגה:  "פריק" (בטורקית: Ferik ‏- דרגה מקבילה למייג'ור גנרל)
 תפקידים בשירות
 מפקד "המשמר המלכותי" (1911-1908) מושל וילאייט איסטנבול (אנ') (1915-1914) מפקד הז'נדרמריה של מחוז ואן (1912-1914) מפקד הקורפוס ה-13 (1915-1916) מפקד הארמייה השישית (1916-1918) מושל בגדאד (1916)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבלקן הראשונה המלחמה האיטלקית–עות'מאנית מלחמת העולם הראשונה המערכה בקווקז המערכה במסופוטמיה שואת העם הארמני
 
חליל כות (חליל פאשה) (בטורקית: Halil Kut; ‏1881 - 20 באוגוסט 1957) היה קצין בכיר צבא העות'מאני. במהלך המערכה במסופוטמיה, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, פיקד על כוחות הצבא העות'מאני שצרו על כות והוביל לכניעת חיילי הדיוויזיה השישית "פונה". כמו כן השתתף באותה מלחמה במערכה בקווקז. היה שותף בכיר בשואת העם הארמני ואף הועמד על כך לדין עם סיום המלחמה.
נעוריו

חליל כות נולד ב-1881 בשכונת יאנימלה (Yenimahalle) שבאיסטנבול לחפיז קאמל אפנדי. אח צעיר לאחמד. בסביבות שנת 1901 הצטרף ל"אקדמיה הצבאית העות'מאנית" שבאיסטנבול (אנ') וסיים אותה ב-1905 כקצין בדרגת מומטז יוזבאשי (בטורקית: Mümtaz Yüzbaşı ‏- דרגה מקבילה לקפטן כבוד)
קריירה צבאית > טרום מלחמת העולם הראשונה

ב-1905, עם סיום הלימודים במכללה, הוצב כות לשרת בארמייה השלישית ונשלח למקדוניה.
ב-1908, בעקבות מהפכת הטורקים הצעירים, נשלח על ידי הממשל העות'מאני לפרס כדי לארגן התנגדות לשאה שניהל מונרכיה חוקתית בפרס על בסיס המהפכה החוקתית שהתחוללה שם ב-1906. ב-1909, בעקבות ניסיונו של הסולטן לבצע מהפכה כנגד החוקה השנייה שהושתה על טורקיה ב-1908, הוחזר כות לאיסטנבול ומונה למפקד "המשמר המלכותי". יחד עם פרשי היחידה פעל בסלוניקי שם היה מעורב בלחימה במורדים ושודדים.
ב-1911 נשלח ללוב שם היה מעורב בהגנה נגד פלישת האיטלקים במסגרת המלחמה האיטלקית–עות'מאנית.
בשלהי 1912 היה מעורב במלחמת הבלקן הראשונה במהלכה פיקד על יחידה צבאית ועם סיום מערכה זו מונה לפקד על הז'נדרמריה של מחוז ואן.
קריירה צבאית > מלחמת העולם הראשונה

בתחילת 1914 מונה כות למושל וילאייט איסטנבול (אנ') ומילא תפקיד זה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בספטמבר אותה שנה.
בתחילת 1915 מונה למפקד דיוויזיה במסגרת הארמייה השלישית ונשלח לשירות במערכה בקווקז.
בשלהי 1915 הועבר כות למערכה במסופוטמיה שם מונה למפקד הכוחות העות'מאנים לאחר קרב קטסיפון כשהוא מחליף את נוראדין איברהים פאשה. כות, שמונה למפקד הקורפוס ה-13, הוביל את הכוחות הטורקים למצור על כות במהלכו לכדו את חיילי הדיוויזיה השישית "פונה" בפיקודו של צ'ארלס טאונסנד. במהלך חודשי המצור (דצמבר 1915 - אפריל 1916) פיקד כות על הקרבות לבלימת הניסיונות של הבריטים לפרוץ את המצור (בין השאר קרב שייח' סעד, קרב ואדי, קרב אום-אל-האנה וקרב דוג'יילה) עד כניעת הדיוויזיה הנצורה. בעקבות הניצחונות על הבריטים מונה כות למושל בגדאד וקיבל את הפיקוד על הארמייה השישית שהיוותה את הכוח הטורקי המרכזי במסופוטמיה. את התהילה על הניצחון חלק כות עם מפקדו הגרמני קולמר פון דר גולץ על אף שזה נפטר שבועיים לפני כניעת הבריטים.
בתחילת 1917 הורה שר ההגנה הטורקי אנוור פאשה לכות להעביר חלק מכוחותיו למערכה בפרס דבר שהחליש את יכולת עמידתו בפני הבריטים, בראשות פרדריק סטנלי מוד, שחיזקו את צבאם וחידשו בתחילת 1917 את המתקפה על בגדאד אותה כבשו לאחר ניצחון בקרב כות השני. אל מול המתקפות הבריטיות נאלץ כות להסיג את כוחותיו עד הכניעה של הטורקים ב-1918 במסגרת הפסקת האש של מודרוס.
קריירה צבאית > שואת העם הארמני

בתקופת שירותו של כות במערכה בקווקז השתתף במצור על הארמנים בעיר ואן (אנ') שבסיומה הוציא הוראה לכוחותיו לבצע טבח בארמנים שהגנו על העיר וכן בארמנים האזרחים תושבי העיר וסביבותיה.
קריירה צבאית > לאחר מלחמת העולם הראשונה

ב-1919, לאחר המלחמה, הואשם כות בהשתתפות בשואת העם הארמני על ידי בית דין בינלאומי לפשעי מלחמה (אנ') ולכן הושם במאסר בתחילת אותה שנה ובהמשך הוגלה, עם עוד בכירי ממשל וקצינים טורקים, למלטה (אנ'). בכל תקופת מאסרו סירב כות להתחרט על מעשיו והמשיך לתמוך בפשעים שבוצעו נגד הארמנים.
באוגוסט 1920 הצליח כות לברוח ממלטה ולהגיע לאנטליה. בהגיעו לטורקיה נאסר על ידי השלטונות הבריטים אך הצליח לברוח שוב ולהגיע למוסקבה. ב-1921, בעקבות הסכם מוסקבה שנחתם בין רוסיה וטורקיה התאפשר לכות לחזור לטורקיה כשהוא נושא איתו זהב תמורת הוויתור של טורקיה על באטומי. על אף ההסכם לא הותר לכות להישאר על אדמת טורקיה והוא נאלץ לחזור למוסקבה ומשם היגר לברלין.
רק ב-1923, לאחר הקמת הריפובליקה הטורקית על ידי מוסטפא כמאל אטאטורק, הורשה כות לחזור לטורקיה שם נפטר ב-1957.
לקריאה נוספת

Gaunt, David (2006). Massacres, resistance, protectors: muslim-christian relations in Eastern Anatolia during world war I (1st Gorgias Press ed.). Piscataway, NJ: Gorgias. ISBN 1-59333-301-3. (הקישור אינו פעיל)
Kiernan, Ben (2008). Blood and Soil: Modern Genocide 1500–2000. Melbourne University Publishing. ISBN 978-0-522-85477-0.
Winter, J. M. (2003). America and the Armenian genocide of 1915. Cambridge University Press. ISBN 978-0-511-16382-1.
הערות שוליים

↑  האח אחמד הוא אביו של אנוור פאשה
↑  רחל סיימון, בין אוטומניות ללאומנות, ספר על הקונפליקט בלוב
↑  לפי אחת ההערכות 55,000 ארמנים נטבחו בעיר ואן וסביבתה
↑  ההעמדה לדין התייחסה לא רק לפשעי המלחמה מול הארמנים אלא גם לפשעי מלחמה מול היוונים במהלך מלחמת יוון–טורקיה
↑  ההחלטה להעביר את האסירים מטורקיה למלטה נבעה מחשש שמפגינים טורקים יפרצו את חומות בית הכלא וישחררו את האסירים
↑  המשפט באיסטנבול, ספר
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1047848120  ISNI: 0000 0000 4962 8182  LCCN: nr99009173  SUDOC: 219831505  VIAF: 59001324   WorldCat (עם VIAF): 59001324
יום רודף יום

יום רודף יום הוא אלבומו החמישי והאחרון של המוזיקאי שמוליק קראוס, שיצא בשנת 2003.
רקע

האלבום יצא תשע שנים לאחר צאת אלבומו הקודם של קראוס, "ידידותי לסביבה" (1994). העבודה על האלבום החלה בשנת 1999, כאשר יענקל'ה רוטבליט שלח לשמוליק קראוס טקסטים פרי עטו וקראוס החל להלחינם. מלאכת העיבוד של השירים הופקדה בידי המוזיקאי משה לוי, שהפיק מוזיקלית בשיתוף עופר אקרלינג ולני בן-בסט, בניגוד לאלבומיו הקודמים של קראוס שעובדו והופקו מוזיקלית על ידי אילן וירצברג.
השירים הוקלטו בשנים 2002-2001, בתקופת האינתיפאדה השנייה. האלבום נכשל מסחרית ושיריו לא הושמעו לעיתים קרובות בתחנות הרדיו, אף שזכה לביקורות משבחות. מבין שירי האלבום בולט החידוש ל"זה קורה", שקראוס כתב והלחין ושבוצע במקור בידי אריק לביא. קראוס צוטט בשנת 1998 כאומר: "את השיר הזה כתבתי לזכר אבי שנפטר בצעירותי. נתתי את השיר לאריק לביא כי לא יכולתי לשיר אותו, וגם לא אשיר אותו לעולם", אך בחר להפר את הבטחתו.
עשיית האלבום תועדה בסרט "מעשה בתקליט" של הבמאית יסמין הדס ליפשיץ, שהוקרן בערוץ הראשון בפברואר 2012, עשור לאחר צילומו.
רצועות

מילות השירים נכתבו על ידי יענקל'ה רוטבליט (למעט היכן שמצוין אחרת), המוזיקה לשירים הולחנה על ידי שמוליק קראוס (למעט היכן שמצוין אחרת).
| מס' | שם | מילים | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | הנה זה בא  |   | 4:20 |
| 2. | יום רודף יום  |   | 5:12 |
| 3. | איזו רוח טובה  |   | 3:28 |
| 4. | איפה הילד  |   | 5:08 |
| 5. | על ענף רענן  |   | 4:33 |
| 6. | בצד העצוב של העיר  |   | 5:16 |
| 7. | שוב חלמתי  |   | 4:37 |
| 8. | אדון שום כלום  |   | 4:38 |
| 9. | 64  |   | 4:19 |
| 10. | זה קורה  | שמוליק קראוס | 5:18 |
| 11. | עצבות  | אינסטרומנטלי | 5:16 |
השתתפו בהקלטות

שמוליק קראוס - שירה
משה לוי - פסנתר, המונד, סינתיסייזרים, גיטרה אקוסטית ("זה קורה"), כלי הקשה, קולות
עילי בוטנר - גיטרות
מיקי שביב - גיטרות, גיטרה בס
דודו טסה - גיטרה אקוסטית 12 מיתרים ("יום רודף יום")
אדם דל מונטה - גיטרה קלאסית ("בצד העצוב של העיר")
ז'אן פול זימבריס - תופים וכלי הקשה
לני בן-בסט - תכנות תופים, פסנתר ("בצד העצוב של העיר"), קולות ("על ענף רענן")
יועד ניר - צ'לו ("יום רודף יום")
הדר כהן - כינור ("יום רודף יום", "בצד העצוב של העיר")
אטיין מנרי - כינור ("בצד העצוב של העיר")
מירי מנשרוב - ויולה ("בצד העצוב של העיר")
מעיין הירשביין - קולות
הערות שוליים

↑  שמוליק קראוס: יום רודף יום באתר השרת העיוור
↑  מעשה בתקליט, באתר של יענקל'ה רוטבליט. ביקורת: סמדר שילוני, "מעשה בתקליט": שמוליק קראוס הולך לאיבוד, באתר ynet, 26 במרץ 2012
יוהאן וילהלם בייר

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1725 גותה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  23 במרץ 1796 (בגיל 70) היצינג, אוסטריה 
 תחום יצירה:  פיסול, עיצוב גנים 
 בן או בת זוג:  Gabrielle Bertrand 
 
יוהאן כריסטיאן וילהלם בייר (בגרמנית: Johann Christian Wilhelm Beyer; 27 בדצמבר 1725 –  23 במרץ 1796) היה פסל, אמן חרסינה, צייר ומעצב גנים גרמני, בעל תפקיד מרכזי בעיצוב גן הפסלים של ארמון שנברון.
ביוגרפיה

בייר, יליד גותה, הוכשר בתכנון גנים על ידי אביו יוהאן ניקולאוס בייר שהיה גנן של קרל השני אויגן, דוכס וירטמברג.
בין השנים 1748–1751 למד בפריז אדריכלות וציור בהמשך נסע לרומא במטרה ללמוד ציור אבל עבר לפיסול לאחר שהשתתף בחפירות ארכאולוגית לחיפוש אחר פסלים עתיקים.
בשנת 1759 אחרי שחזר לשטוטגרט שימש כצייר החצר של דוכס וירטמברג וכאמן חרסינה בלודוויגסבורג.
בשנת 1767 לאחר שהשתחרר משירות הדוכס עבר לוינה והפך לחבר באקדמיה האימפריאלית (האקדמיה לאמנויות יפות בווינה), ונשכר כצייר ופסל ואדריכל החצר של האימפריה, בייר נחשב לאדם מתנשא.
בייר התחתן עם ביתו של המורה בארמון שנברון של מריה קרולינה מאוסטריה ושל מארי אנטואנט, ובהמשך התגרש ממנה.
בשנת 1773 נחתם מולו חוזה מטעם מריה תרזה ליצור פסלים ואגרטלי שיש עבור ארמון שנברון במשך שלוש שנים. עבודת העיצוב הגדולה האחרונה שלו עבור שנברון הייתה פסלי הדמויות במזרקת נפטון אותה סיים בשנת 1780 זמן קצר לפני מותה של מריה תרזה.
בשנת 1779 יצאו לאור שני כרכים פרי עטו בנושא יצירת תחריטים של צמחים באוסטריה בהם הוא מביא באופן זר לקוראיו דוגמאות ויזואליות והסברים מפורטים ממקורות לדמויות מיתולוגיות (ורגיליוס, אובידיוס, פלוטרכוס, ואנציקלופדיות של זמנו).
גלריה

הנימפה אורידיקה בארמון שנברון
הנימפה אורידיקה בארמון שנברון
אנגרונה האלה הרומית ששחררה אנשים מכאב וצער בארמון שנברון
מלאגרוס הגיבור מקלידון עם חזיר הבר בארמון שנברון
יאסון וגיזת הזהב בארמון שנברון
הריסות מלאכותיות של קרתגו בארמון שנברון
מזרקת נפטון בארמון שנברון
פסל חרסינה של צ'לנית במוזיאון האמנויות הדקורטיביות בברלין
פסל חרסינה של דייגת במוזיאון האמנויות הדקורטיביות בברלין
פסל חרסינה של כנר במוזיאון האמנויות הדקורטיביות בברלין
יוהאן וילהלם קורנליוס פון קניגסלב

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1745 המבורג, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  14 במאי 1833 (בגיל 88) ליבק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  המבורג 
 תקופת הפעילות:  מ-1772
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
יוהאן וילהלם קורנליוס פון קניגסלב (בגרמנית: Johann Wilhelm Cornelius von Königslöw;‏ 16 במרץ 1745, המבורג – 14 במאי 1833, ליבק) היה נגן עוגב ומלחין גרמני, שפעל מעל חמישים שנה בכנסיית "מריינקירכה" בליבק. כמנהל הקונצרטים "ערביות מוזיקליות" בליבק תרם לקידום ז'אנר האורטוריה.