stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגממנון (מחזה)
הפקות ועיבודים בישראל

בשנת 1980 עלה המחזה בתרגום הוא של אברהם עוז, בהפקה משותפת של תיאטרון חיפה ותיאטרון החאן. אותה עיבד, ביים ועיצב את התפאורה סטיבן ברקוף.
בשנת 2007 עלה המחזה בתיאטרון הסימטה.
במחזה "הבכיינים" מאת חנוך לוין צוות בית חולים "כלכותה" מחליט לשעשע את שלושת החולים הגוססים השוכנים בו ולהציג בפניהם את הטרגדיה היוונית "ייסורי אגממנון ומותו", עיבוד ל"אגממנון" של אייסכילוס. הטרגדיה מתארת את חזרתו של אגממנון לאחר עשר שנים בהן שירת בחזית במלחמת טרויה יחד עם שבוית המלחמה שהפכה גם לאהובתו, קסנדרה בת מלך טרויה. קליטמנסטרה, אשתו של אגממנון נוקמת על רצח ביתה ורוצחת את בעלה ומאהבתו. כך יוצר לוין הצגה בתוך הצגה במהלכה הגוססים צופים במתרחש על ה"במה", והקהל צופה הן במחזה והן בצופים הגוססים, ובכך מקשר בין גורלות הדמויות השונות.
תרגומים לעברית

אייסכילוס, אגממנון, מיוונית: אהרן שבתאי, תל אביב, הוצאת שוקן, 1990
שבע הטרגדיות, אייסכילוס, מיוונית:שלמה דיקמן, מוסד ביאליק, 1965.
אייסכילוס, האורסטיאה, עיבוד לתיאטרון בן זמננו – לאו בריידי (אל"ף 1964) מאנגלית אריה אהרוני
קריאת מחזות בהקשרם ההיסטורי : -דרמה יוונית-; איסכילוס-אגממנון, מננדרוס-דיסקולוס. אקדמון, תשמ"ב.
הערות שוליים

↑  הומרוס, אודיסאה, 11.404-434
↑  שרית פוקס, סוחרי הגופות, מעריב, 11 בינואר 1980
↑  ציפי שוחט, הצגה חדשה: אגממנון, באתר הארץ, 19 במרץ 2007
טלי רבן-הכט, עכבר העיר, כמה רחוק תלכו עם קנאה?, באתר הארץ, 11 ביולי 2007
צבי גורן, "אגממנון" – המיתונובלה הגדולה, באתר "הבמה", 27 ביוני 2007
↑  נילי ברקן, ‏צוחקים עד מוות, באתר גלובס, 2 בנובמבר 2000
שי בר יעקב, המוות הוא אולי במקום אחר, באתר ynet, 1 בנובמבר 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520677205171  PLWABN: 9810642151405606  BNE: XX3384654  BnF: cb12227074f (data)  GND: 4295106-9  LCCN: n88093669  NLA: 35763585  NLG: 65870  NSK: 000631009  SUDOC: 02751160X  VcBA: 492/12222  VIAF: 177015339   WorldCat (עם VIAF): 177015339
הלשנה

.
הלשנה היא מסירה של ידיעות מרשיעות או חשאיות על אדם ללא ידיעתו. כוללת לעיתים מסירת מידע על מעשים פליליים של אדם, למשל מסירת מידע למשטרה או לגוף אכיפה אחר, או על מעשים שאינם פליליים אך האדם מעדיף שיישמרו בסוד, למשל מסיבות חברתיות.
הלשנה לשלטונות

במשטר טוטליטרי נעשה שימוש נרחב בהלשנות כדרך של המשטר לפקח על התושבים. דוגמה בולטת לכך היא השטאזי, המשטרה החשאית של גרמניה המזרחית, שרבים מתושבי המדינה שימשו כמלשינים שלה. במקרים מיוחדים חלה חובה להלשין גם במשטר דמוקרטי, ומי שאינו עושה זאת הוא עבריין. דוגמאות:
בסעיף 262 לחוק העונשין נאמר: "מי שידע כי פלוני זומם לעשות מעשה פשע ולא נקט כל האמצעים הסבירים למנוע את עשייתו או את השלמתו, דינו - מאסר שנתיים". בהתאם לכך, מי שיודע על תוכנית לבצע פשע ואינו מסכל אותה, למשל באמצעות הלשנה למשטרה, יואשם בעבירה של אי-מניעת פשע.
סעיף 368ד לחוק העונשין קובע כי "היה לאדם יסוד סביר לחשוב כי זה מקרוב נעברה עבירה בקטין או בחסר ישע בידי האחראי עליו, חובה על האדם לדווח על כך בהקדם האפשרי לעובד סוציאלי שמונה לפי חוק או למשטרה". המשך הסעיף קובע כי "רופא, אחות, עובד חינוך, עובד סוציאלי, עובד שירותי רווחה, שוטר, פסיכולוג, קרימינולוג או עוסק במקצוע פרה־רפואי, וכן מנהל או איש צוות במעון או במוסד שבו נמצא קטין או חסר ישע – שעקב עיסוקם במקצועם או בתפקידם היה להם יסוד סביר לחשוב כי נעברה עבירה בקטין או חסר ישע בידי אחראי עליו – חובה עליהם לדווח על כך בהקדם האפשרי לעובד סוציאלי שמונה לפי חוק או למשטרה".
במקרים אחרים מעודדות הרשויות הלשנה. דוגמאות:
באמצעות "קו הצדק" (המוכר יותר בשם "המלשינון") מבקשת רשות המסים בישראל מהציבור למסור לה מידע על עבירות מס.
חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור, נחקק במטרה לעודד עובדי ציבור לחשוף מעשי שחיתות או עניינים אחרים הפוגעים בטוהר המידות במקום עבודתם.
מערכת לדיווח ומעקב על עבירות תעבורה מזמינה את הציבור לדווח על עבירות תנועה שמבצעים נהגים בכלי רכב שברשות תאגיד.
עם זאת, מבחינה חברתית הלשנה נחשבת פעמים רבות למעשה שלילי, כפי שהבהיר שופט בית המשפט העליון, חיים כהן:
היחס החברתי השלילי להלשנה בא לידי ביטוי גם בביטוי למלשין 'שטינקר', שמקורו ביידיש.
בארגוני מחתרת, שבהם הלשנה לרשות עלולה להוביל להריגת חבריהם, ובארגוני פשע, שבהם הלשנה למשטרה עלולה להוביל לעונש חמור, מלשין נחשב לבוגד ומסתכן בהוצאתו להורג בידי חבריו.
אדם העוסק בעקביות בהלשנה לגוף אכיפה, בעקבות לחץ שגוף זה מפעיל עליו, קרוי מודיע או משתף פעולה.
הלשנה לשלטונות > מוסר

בהלכה, מוֹסֵר הוא אדם המלשין על חברו למלכות. אדם זה מוגדר כרודף, ועל כן מותר להרוג אותו כדי למנוע ממנו למסור את חברו. מסירה זו היא בין על עוול ממוני (כגון העלמת מס) ובין על עבירה פלילית. הסיבה שהמוסר מוגדר כרודף הוא בעקבות החשש שהמלכות תהרוג את הנמסר, אף במקום שלפי כללי המלכות אין דינו מוות (ראו למשל מעשה בר' שילא, המובא במסכת ברכות).
גישה זו כוונה בעיקר למסירה לשלטון זר, כגון השלטון הרומי בארץ ישראל, שנהג באכזריות כלפי היהודים. הבנה זו באה לידי ביטוי בדברי הרמב"ם:
הדעה הרווחת היא, כי אין דין מוסר למי שמלשין על חברו במדינת ישראל, משום שהחוק בישראל אינו מעניש באופן לא מידתי מי שאינו פועל על פי החוק. עם זאת, נראה שיש הסוברים כי דין מוסר חל גם כלפי מדינת ישראל בשל כך שמערכת המשפט לא דנה לפי דין תורה, ועלולה לענוש ולקנוס שלא לפי ההלכה.
הלשנה לשלטונות > מניעים להלשנה

להלשנה יכולים להיות מניעים שונים:
חובה חוקית, כאמור לעיל.
רצון לסייע לגופי האכיפה, מתוך אזרחות טובה.
גמול כספי, למשל זה הניתן בתמורה להלשנה לרשות המיסים.
הקלה בהליכים פליליים (הימנעות מהעמדה לדין, הקלה בסעיפי האישום או הקלה בעונש), למשל ההקלה הניתנת לעד מדינה. על מניע זה מבוססת דילמת האסיר.
פגיעה ביריבים.
נקמה.
הלשנה ביחסים חברתיים

הלשנה מתקיימת גם ביחסים חברתיים, למשל תלמיד המלשין למורים או לתלמידים אחרים על אחד מחבריו ללימודים. הלשנה כזו עשויה להיות על התנהגות המהווה עבירת משמעת, אך תיתכן גם הלשנה על התנהגות שאין בה כל עבירה, אלא רק רצון לשמור על המידע בסוד, למשל הלשנה על טיפול רפואי שאדם עובר, הלשנה על מום שאינו גלוי, הלשנה על קשרי זוגיות שטרם נודעו וכדומה. נער שדבקה בו תדמית של מלשין עלול לסבול מנידוי חברתי.
ראו גם

חושף שחיתות
מוסר (הלכה)
משתף פעולה
הערות שוליים

↑  קו צדק, באתר רשות המיסים
↑  המלשינון של רשות המסים נחשף - מדווחים יותר מקבלים פחות?, באתר התנועה לחופש המידע, ‏5 ביולי 2023
↑  ע"פ 496/73 פלוני נ' מדינת ישראל
↑  הדר פרי, שטינקר, בבלוג "נקודת ראות", 15 בפברואר 2018
↑  יונה פרנקל, מעשה בר' שילא, תרביץ, מ', תשרי תשל"א, באתר JSTOR
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות חובל ומזיק, פרק ח'
↑  נאוה כהן-אביגדור, הדי וגשל, זה הרס לי את החיים - מאמר על נידוי וחרמות באמצעי התקשורת החדשים, ביטחון פנים, מאי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550609405171  GND: 7631267-7  LCCN: sh85066307
רן גפנר

| --- | --- |
רן גפנר - מנטליסט ישראלי
 לידה:  17 בפברואר 1981 (בן 43)
 מדינה:  ישראל
 ידוע בשל:  השתתפות בתוכנית "מי יפיל את המאסטר"  זכייה באליפות אירופה לקוסמות FISM2014 בקטגוריית מנטליזם  הנציג הישראלי באליפות העולם לקוסמות FISM2015  הישראלי הראשון שהשתתף בתוכנית הקסמים של פן וטלר
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקצוע:  מנטליסט, אמן חושים
 http://www.rangafner.co.il
רן גפנר (נולד ב-17 בפברואר 1981) הוא אמן חושים המתמחה במנטליזם, נישה בתחום הקסמים המדמה תופעות על חושיות בהן טלפתיה ופרפסיכולוגיה. בוגר בית הספר רימון ולימודי פסיכולוגיה, ועל כן מרבה לשלב בהופעותיו מוזיקה לצד סוגסטיה וקריאת שפת גוף.
גפנר הוא זוכה גביע אליפות אירופה לקוסמים של הפדרציה הבינלאומית לקוסמים FISM לשנת 2014 בקטגוריית מנטליזם, וכן הנציג הישראלי הראשון מזה שנים רבות שהשתתף באליפות העולם של הפדרציה, שהתקיימה ביולי 2015.
ביוגרפיה

רן גפנר גדל בעיר רמת גן והוא תושב העיר. כבר בגיל 7 נחשף לעולם הקסמים והטלפתיה כשנתקל לראשונה ב"ספר הקסמים הגדול", של ג'י מארשל שתרגמה דליה פלד, ובגיל 12 כבר ערך הופעות קסמים לבני משפחה וחברים. מאוחר יותר עזב את התחום לטובת לימודי גיטרה ומוזיקה, ולאחר השירות בצה"ל כמפקד צוות באגד תותחנים, סיים לימודי מוזיקה בבית הספר רימון.
בגיל 25 שב גפנר לעולם הקסמים והטלפתיה ופיתח אותו כתחום עיסוקו המרכזי, במקביל לעבודתו כמנהל חנות לכלי נגינה ומוזיקה. הוא השלים לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה, לצד לימודי NLP, טכניקות לזיכרון והשפעה, ועוד.
כיום (2015) גפנר חבר באגודת הקוסמים הישראלית- האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל (ע"ר)- וארגון אמ"י, ומדגיש כי אינו מאמין ואינו עושה שימוש בכוחות על טבעיים.
הוא מופיע באירועים פרטיים, עסקיים ושיווקיים, ומרבה לשלב מוזיקה והומור בהופעותיו. כמו כן, גפנר מרצה בפני קוסמים בארץ ושופט בתחרויות שמארגנת האגודה לקוסמים.
החל משנת 2014 משתתף גפנר במיזם "Sorcerers Night" (בתרגום חופשי: ליל המכשפים), מופע בידור וקסמים לתיירים בתל אביב בהשתתפות קוסמים ומנטליסטים ישראלים. נכון ל-2015, "ליל המכשפים" מדורג כמופע הטוב ביותר בישראל על פי אתר TripAdvisor.
פרסים ותחרויות

בשנת 2012 השתתף גפנר בתוכנית הקסמים "מי יפיל את המאסטר" בהנחייתו של אלי יצפאן בערוץ 2, בעקבותיה נבחר על ידי אגודת הקוסמים הישראלית (המאגדת ומייצגת את הקוסמים המקצועיים בארץ) לייצג את ישראל באליפות העולם של הפדרציה הבינלאומית לקוסמים, FISM.
בספטמבר 2014 זכה גפנר בגביע אליפות אירופה של FISM בקטגוריית מנטליזם, עם מופע מקורי המשלב מוזיקה. את הקטע שזיכה אותו בתחרות, הציג גפנר גם במסגרת התוכנית "בלתי נראה" של נמרוד הראל, בפרק ששודר בפברואר 2016 ובו התארחו לצד גפנר שימי אטיאס, איתי "התופעה", אמיר לוסטיג, ליאור מנור וערן בידרמן.
ביולי 2015 השתתף גפנר באליפות העולם ה-26 של FISM, שהתקיימה בעיר רימיני שבאיטליה, והיה לנציג הישראלי הראשון מזה שנים רבות שהשתתף בתחרות זו.
בספטמבר 2016 זכה גפנר בפרס אמ"י לעידוד היצירה ע"ש אהוד מנור בתחום הקוסמות.
בינואר 2017 יצר יחד עם אמני החושים גידי ליבנה ודניאל הראל את אנסמבל אמני החושים "תיאטרון המחשבות" והפיק איתם את המופע תיאטרון השוליים "הקופסה".
בספטמבר 2017 השתתף בעונה הרביעית של התוכנית Penn & Teller: Fool Us, הפורמט המקורי עליו התבססה "מי יפיל את המאסטר", בכיכובם של צמד הקוסמים פן וטלר ובהנחיית השחקנית אליסון הנינגן; גפנר הוא הישראלי הראשון שהשתתף בתוכנית זו.
הערות שוליים

↑  ="המנטליסט", מתוך אתר ישראל היום
↑  =מתוך האתר הרשמי של רן גפנר
↑  =האתר הרשמי של Sorcerers Night
↑  עמית קוטלר, תישארו, יש קוסם: האטרקציה שמכשפת את התיירים בתל-אביב, באתר ynet, 26 באוקטובר 2014
↑  =עמוד המופע באתר TripAdvisor
↑  ="הישראלי באליפות אירופה לקוסמות", העולם הבוקר, מתוך אתר רשת
↑  ="בלתי נראה פרק 5: ששת המופלאים", מתוך אתר רשת
↑  ="אליפות העולם לקוסמים FISM – נציג ישראלי באליפות!" מתוך אתר אגודת הקוסמים
↑  =הזוכים במגלת אהוד מנור לשנת 2016, מתוך אתר אמ"י
↑  אורין ויינברג, "הקופסא": מופע חושים קסום ואינטימי, באתר ynet, 27 במרץ 2017
↑  הקטע של רן גפנר בתוכנית Penn & Teller: Fool Us", מתוך יוטיוב (אנגלית)
↑  ="התוכנית Penn & Teller: Fool Us", בוויקיפדיה (אנגלית)
הזכייה בגביע אליפות אירופה FISM2014
מינהל בתי הסוהר

| --- | --- |
סמל המינהל
 מידע כללי
 מדינה:  צרפת 
 תחום שיפוט:  צרפת צרפת
 משרד אחראי:  משרד המשפטים
 סוכנות אם:  לשכת מינהל בתי הסוהר
 תאריך הקמה:  1851
 סוכנות קודמת:  מינהל בתי הכלא (Direction des prisons)
 ממשלה:  ממשלת צרפת
 ראש:  סטפן ברדן
 מנהל:  Sébastien Cauwel 
 מטה מרכזי:  רו דה לה גאר 35, הרובע התשעה-עשר, פריז
 עובדים:  40,000
 תקציב:  2.79 מיליארד אירו (2018)
 www.justice.gouv.fr
 
מדליה ועליה דיוקנו של לואי ארבט, ראש מינהל בתי הסוהר, שנוצרה על ידי אוסקר רוטי והוצגה בתערוכה של בתי הסוהר במסגרת היריד העולמי של פריז בשנת 1889.
מינהל בתי הסוהר (בצרפתית: Direction de l'administration pénitentiaire, בראשי תיבות: DAS) הוא גוף אכיפת חוק של ממשלת צרפת הנועד לאחזקת מערך מתקני המאסר ובתי הכליאה בצרפת אשר כלל 103 בתי כלא ו-188 מתקני מאסר (נכון לשנת 2018).
הגוף מפעיל את כלל מתקני הכליאה בצרפת והוקם לראשונה בשנת 1851 כחלק ממשרד הפנים של צרפת, כשהוא יונק את שורשיו ממינהל בתי הכלא (Direction des prisons) שהוקם בשנת 1795. מאז 1911 כפוף למשרד המשפטים של צרפת. מטה הארגון נמצא ברובע ה-19 בפריז.
תפקידים

ניהול בתי הסוהר – אחראית על ניהול המתקנים, כולל שמירה על הבטיחות והסדר בתוך בתי הסוהר.
ביצוע גזרי דין – המערכת אחראית על ביצוע גזרי הדין שנפסקו על ידי בתי המשפט, כולל כליאה, עבודות שירות ושחרור מותנה.
שיקום האסירים – המערכת מפעילה תוכניות לשיקום האסירים, כולל חינוך, הכשרה מקצועית, טיפול פסיכולוגי ותמיכה בשחרורם המוקדם.
תנאים אנושיים – המערכת אחראית להבטיח שהאסירים יחיו בתנאים ראויים, תוך שמירה על זכויותיהם האנושיות, בהתאם לחוק.
מבנה

| מינהל | מטה | אזורים |
| --- | --- | --- |
| דרום מערב | בורדו | אקיטן החדשה |
| מרכז | דיז'ון | בורגון-פראנש-קונטה, סאנטר-עמק הלואר |
| מזרח | שטרסבורג | גראנד אסט |
| צפון | ליל | נור-פה דה קאלה |
| מרכז אסט | ליון | אוברן-רון-אלפ |
| דרום | מרסיי | פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, קורסיקה |
| איל-דה-פראנס | פריז | איל-דה-פראנס |
| המערב הגדול | רן | בריטאני, נורמנדי, פיי דה לה לואר |
| דרום | טולוז | אוקסיטניה |
| צרפת מעבר לים | פריז | גוואדלופ, מרטיניק, גויאנה הצרפתית, ראוניון, מאיוט פולינזיה הצרפתית, סנט פייר ומיקלון, סן מרטן, סן ברתלמי, ואליס ופוטונה קלדוניה החדשה |
גלריה

רכב להובלת כלואים של המינהל.
לוגו היחידה האזורית להתערבות וביטחון של המינהל, המהווה ליחידת ההשתלטות של הארגון.
ראו גם

שירות בתי הסוהר הפדרלי
שירות בתי הסוהר
הערות שוליים

↑  Ministère de la Justice, Histoire de l'administration pénitentiaire, justice.gouv.fr,  27.06.2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0728 3523  LCCN: n87850606  SUDOC: 026380153  VIAF: 154307804   WorldCat (עם VIAF): 154307804 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפת החלוקה המינהלית של מינהל בתי הסוהר.
נבחרת בלארוס בכדורסל

| --- | --- |
בלארוס
 מידע כללי
 הצטרפות:  1992
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 מאמן:  רוסטיסלב ורגון
 
 משחק בינלאומי ראשון
 בלארוס בלארוס 88 - 80 ליטא ליטא ורוצלב, פולין;31 במאי 1993
 הניצחון הכי גדול
 בלארוס בלארוס 121 - 50 אזרבייג'ן אזרבייג'ן מינסק, בלארוס; 2 ביוני 2001
 ההפסד הכי גדול
 ספרד ספרד 101 - 53 בלארוס בלארוס אלקוי, ספרד; 3 בדצמבר 1997
 
נבחרת בלארוס בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מדינת בלארוס. הנבחרת הוקמה בשנת 1992 בעקבות היפרדותה של בלארוס מברית המועצות והיא אחת הנבחרות החלשות ביותר באירופה.
נבחרת בלארוס לא דורגה ברשימת הדירוג של פיב"א לגברים, נכון ל-10 באוגוסט 2024
הנבחרת מעולם לא העפילה לטורניר אליפות אירופה בכדורסל או לכל טורניר משמעותי אחר.
כל אליפויות אירופה

1993 - לא השתתפה
1995 עד 2003 - לא העפילה
2005 עד 2011 - דרג ב'
2013 עד 2022 - לא העפילה
2025 - הורחקה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יהודה דוד בלייך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 1936 (בן 88) טריטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  ישיבת תורה ודעת  בית מדרש עליון  ברוקלין קולג'  אוניברסיטת ניו יורק  ישיבת ראדין 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (24 בנובמבר 2010) 
 
הרב יהודה דוד בלייך (נולד ב-1936) הוא רב קהילה, פוסק הלכה, ומחבר ספרי הלכה, במיוחד בענייני רפואה ודינים. הוא אחד מראשי הישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן בניו יורק, וראש הכולל לדיינות. הוא גם רב קהילת בני יהודה, הידועה בשם "בית כנסת יורקוויל", בצד המזרחי של מנהטן בניו יורק.
בלייך נולד בטריטאון, ניו יורק, ואביו היה רב. הוא למד בבית ספר ממלכתי ולאחר מכן בישיבת תורה ודעת בברוקלין ובבית מדרש עליון במונסי.
אשתו, יהודית (אנ'), היא פרופסורית להיסטוריה יהודית בטורו קולג' (אנ'). למשפחה שתי בנות ובן אחד. אחיו של הרב בלייך, אהרן, גם הוא רב.
חינוך

הרב בלייך קבל תואר ראשון בברוקלין קולג', תואר שני בפילוסופיה בקולומביה, ותואר שלישי בפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק.
הוא קבל סמיכה לרבנות מישיבת תורה ודעת, וסמיכת ידין ידין מהרב משה פיינשטיין והרב מנחם מנדל זקס. הוא גם למד אצל הרב יעקב קמנצקי.
ספרים שחיבר הרב בלייך

Contemporary Halakhic Problems (בעיות הלכתיות עכשוויות), 8 כרכים. ל-6 הכרכים הראשונים קיימת מהדורה דיגיטלית באתר ספריא
Jewish Bioethics (אתיקה רפואית יהודית), אוסף מאמרים שערך הרב יחד עם פרד רוזנר (אנ')
With Perfect Faith: Foundations of Jewish Belief (באמונה שלימה: יסודות האמונה היהודית)
Time of Death in Jewish Law (עת המוות בהלכה היהודית)
Judaism and Healing (יהדות ורפואה)
Birkas Hachammah (ברכת החמה)
בנתיבות ההלכה, 4 כרכים
הרב בלייך כתב מספר מאמרים שפורסמו בכתב העת "Tradition" (אנ') ובכתבים אחרים.
הערות שוליים

↑  https://www.yu.edu/riets/kollellim/lhoraah, נצפה 26 בינואר 2020.
↑  מידע מהרב בלייך.
↑  https://web.archive.org/web/20110704221544/http://www.highbeam.com/doc/1G2-3231900025.html, נצפה 26 בינואר 2020
↑  Tirosh-Samuelson, Hava; Hughes, Aaron W., eds. (2015). J. David Bleich: Where Halakhah and Philosophy Meet. BRILL. p. 3. ISBN 9789004301788.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258592605171  PLWABN: 9811356853305606  BIBSYS: 90611278  BnF: cb12034197h (data)  GND: 1082096520  ISNI: 0000 0000 8395 2170  LCCN: n79139237  NKC: zmp2016919215  NLA: 35704242  NTA: 069047251  SNAC: w6h458rx  SUDOC: 028522621  VIAF: 76332183   WorldCat (עם VIAF): 76332183
מרשם הטאבו הפלסטיני

מרשם הטאבו הפלסטיני הוא מיזם של הרשות הפלסטינית שנועד לבצע רישום בעלויות על הקרקעות בשטחי יהודה ושומרון, במקביל למרשם המקרקעין של המנהל האזרחי הישראלי.
מיזם הרישום

ב־2002 הקימה הרשות הפלסטינית את "רשות הקרקעות הפלסטינית" שהחלה ברישום מקרקעין בשטחי הרשות כולל שטח C. ב־2016 נערכה רפורמה בתחום והוקמה רשות חדשה בשם "הרשות להסדרת המקרקעין והמים" בראשותו של מוחמד שראכה, והתקבלה החלטה שלטונית להתחיל לטפל בהסדרת בעלויות על קרקעות בשטח C. עד לשנת 2020 רשמה הרשות למעלה מ-1,095,000 דונם, מהם 150,817 דונם בשטח C (מתוך כלל שטח C, שהוא 3.3 מיליון דונם). הרישום הוא גם על קרקעות שאינן חקלאיות או כאלו שניתן להפשירן לבנייה.
הרשות חוקקה חוק האוסר מכירת קרקעות לישראלי. החוק הפלסטיני הטיל בתחילה עונש מוות על המוכרים, החל משנת 2005 הוא מומר - ככל עונש מוות ברשות - למאסר עולם עם עבודות פרך[דרוש מקור].
על פי כתבה של עקיבא ביגמן, לפי הרישום הפלסטיני מחצית משטחו של היישוב שילה וכן חלק מהשטח המוניציפלי של העיר אריאל, הם אדמות בבעלות פרטית פלסטינית.[דרוש מקור: יש טוענים שדרוש מקור מהימן יותר לטענה זו.]
באוגוסט 2023 הוציאה מועצת הכפר ארטאס שבין בית לחם לאפרת, קול קורא לתושבי האזור להסדיר את הקרקעות שלהם. בעקבות זאת ביצעו תושבים פלסטינים מהכפר עבודות מדידה בוואדי שליד כפרם.
מיזם הרישום > תמיכת מדינות זרות והבנק העולמי

עבור הרישום קיבלה הרשות הפלסטינית מטורקיה את מרשם הטאבו העות'מאני. בנוסף, הבנק העולמי הקצה 12 מיליון דולר לפרויקט בשנים 2020–2024. האיחוד האירופי הקדיש לנושא חלק מתוכנית תמיכה כוללת לרשות הפלסטינית על סך כ-30 מיליון אירו לשנים 2017–2022, וסוכנויות שונות של האו"ם השקיעו בנושא 3.4 מיליון דולר לשנים 2019–2023. הרשומות של הטאבו מועתקות עבור משרדי הממשלה השונים של הרשות הפלסטינית וכן עבור האו"ם למקרה של סיפוח ישראלי.
תגובות בישראל

מדינת ישראל לא מכירה ברישומי טאבו של הרשות הפלסטינית בשטחי C. למשל, בשנת 2019 סירב צה"ל להכיר ברישומי מרשם הטאבו הפלסטיני, "מאחר שלרשות אין סמכות לנהל מרשם מקרקעין בשטחי C, נסחי הטאבו שהנפיקה חסרי כל מעמד ונעדרים תוקף משפטי.".
הערות שוליים

↑    שילה פריד, ‏הפלסטינים רשמו בטאבו כמחצית משטחי יו"ש, בעיתון מקור ראשון, 19 בנובמבר 2021
1 2  עקיבא ביגמן, 'פרויקט הטאבו הפלסטיני': המיזם החתרני של הרש"פ להשתלטות על שטחי C, באתר עכשיו 14, 23 בינואר 2023
↑    שילה פריד, ‏הפלסטינים רשמו בטאבו כמחצית משטחי יו"ש, בעיתון מקור ראשון, 19 בנובמבר 2021
↑  ידידיה שלמן, תושב אפרת גילה: מנגנוני הרש"פ מבצעים סקירת קרקעות בשטחי C, באתר ערוץ 7, 3 באוגוסט 2023
↑  הצבא דוחה בקשות להיתרי חקלאות ב"מרחב התפר" בעילה חדשה ומרחיקת לכת לפיה אין תוקף למסמכי טאבו מטעם הרשות הפלסטינית; בעקבות עתירת המוקד, ניתן לחקלאי הפלסטיני המסורב אותו ההיתר שניתן לו 19 פעמים קודם לכן, המוקד להגנת הפרט, 13 ביוני 2019
בית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מאפיינים
 שטח שיפוט:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 ערכאה מעל:  בית המשפט החוקתי של הרשות הפלסטינית
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 שופטים
 נשיא:  מוחמד עבד אל-ע'אני אל-עוויווי
 מספר שופטים:  28
בית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית (בערבית: محكمة العدل العليا الفلسطينية) הוא המוסד השיפוטי הגבוה ביותר של הרשות הפלסטינית. מקום מושבו ברמאללה. בבית המשפט העליון יושבים 28 שופטים.
היסטוריה

בחוק היסוד הפלסטיני, שנחקק ב-2003, נקבע כי יוקם בית משפט לחוקה ברשות הפלסטינית על סמך חקיקה נפרדת, וכי עד להקמתו יחזיק בית המשפט העליון בסמכויות אלו באופן זמני. ב-2006 נחקק חוק המסדיר את הקמת בית משפט לחוקה ברשות הפלסטינית, כשהסמכות להקימו הופקדה בידי נשיא הרשות הפלסטינית אך רק ב-2016 הוקם בית המשפט החוקתי, כשהוא נוטל את הסמכויות שהופקדו בידי בית המשפט העליון.
ב-2014 מינה אבו מאזן לנשיא בית המשפט את עלי מהנא, אך בית המשפט פסק כי המינוי, שנעשה בלא היוועצות במועצה השיפוטית העליונה, נעשה בניגוד לחוק. בעקבות הפסק הגיש מהנא בקשה לאבו מאזן ליציאה מוקדמת לגמלאות.
בספטמבר 2017 הוקמה "ועדה לאומית לפיתוח מגזר המשפט", שעמד בראשה נשיא בית המשפט העליון עמאד סלים סעד. דו"ח הוועדה, שפורסם בספטמבר 2018, הציע המלצות לחיזוק עצמאות בית המשפט, בין היתר על ידי הענקת סמכות עצמאית לניהול התקציב. לצד זאת, המליצה הוועדה להקים ועדה שתבצע הערכאה שיפוטית של כלל שופטי הרשות הפלסטינית, וכן להוריד את גיל הפרישה מ-70 ל-65, על מנת להזרים דם חדש במערכת.
ב-15 ביולי 2019 הוציא נשיא הרשות אבו מאזן שני חוקים לגבי מערכת המשפט: הראשון קבע את הורדת גיל הפרישה מ-70 ל-60, והשני קבע את הקמת "הקמת מועצת שופטים עליונה למעבר", שנועדה להחליף את המועצה העליונה לצדק כגוף לבחירת שופטים, לצד בחינת מערכת המשפט ושיפורה והמלצה לאבו מאזן לפטר שופטים "ככל שהמשך כהונתם השיפוטית יפגע במעמדה של הרשות השופטת ובאמון הציבור בה".
כנגד ההחלטה עתרו ששה עשר שופטים, בהם אחד עשר שופטי בית המשפט העליון, לבית המשפט החוקתי של הרשות הפלסטינית. בית המשפט החוקתי פסק כי הקדמת גיל הפרישה מובילה לפיטורי שופטים שלא על פי החוק הפלסטיני, ועל כן אינה חוקתית, אך עם זאת קבע כי החוק השני, שהורה על החלפת המועצה השיפוטית העליונה הוא חוקתי, כיוון שסמכויותיו אינן משפטיות אלא מנהליות.
פחות משבועיים לאחר מתן פסק הדין, ב-15 בספטמבר 2019 פרסם נשיא הרשות אבו מאזן שתי החלטות, שהתבססו על המלצה של מועצת השופטים למעבר בישיבה שנערכה באותו היום, ובהן הורה על הוצאתם לגמלאות מוקדמות של תשעה עשר שופטים משופטי בית המשפט העליון ובתי המשפט לערעורים. בתוך רשימה זו נכללו שנים עשר מתוך ששה עשר העותרים לבית המשפט החוקתי, והביא להדחת השופטים הוותיקים בבית המשפט העליון.
ב-2021 חתם נשיא הרשות הפלסטינית אבו מאזן על חוק בתי המשפט המנהליים  - 2021, שהקים מערכת עצמאית ונפרדת של בתי משפט מנהליים בשתי ערכאות (ראשונה ועליונה) שנטלו את סמכויות בית המשפט העליון לדון בעניינים מנהליים. למרות החקיקה, טרם הוקמו בתי המשפט הללו.
שופטים

שופטים בית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית ממונים על ידי ראש הרשות הפלסטינית, בכפוף להמלצת שיבוץ מהמועצה השיפוטית העליונה, המורכבת בעיקרה משופטי בית המשפט העליון.
בדומה לנהוג במערכת המשפט הישראלית, גיל הפרישה של שופטי בית המשפט היה 70. ביולי 2019 חתם נשיא הרשות הפלסטינית אבו מאזן על חוק המורה על הורדת גיל הפרישה ל-60, אך בית המשפט החוקתי של הרשות הפלסטינית פסל את החוק.
שופטים > נשיאי בית המשפט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
זוהיר אל-צורני (2005)
עיסא אבו שראר (2005–2009)
פאריד עבדאללה אסעד ג'אלד (2009–2014)
עלי מהנא (2014–2016)
סמי צרצור (2016)
עמאד סלים סעד (2016–2019)
עיסא אבו שראר (כהונה שנייה) (2019–2024)
מוחמד עבד אל-ע'אני אל-עוויווי (2024–מכהן)
לקריאה נוספת

חיים זנדברג, המאבק על עצמאות הרשות השופטת ברשות הפלסטינית, באתר SSRN
(You Drive Me)

(You Drive Me) Crazy Tour הוא סיבוב ההופעות השני של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. סיבוב הופעות זה נועד לקדם את האלבומים ...Baby One More Time ו־Oops!... I Did It Again.
מופעי חימום

דסטיניז צ'יילד
רשימת שירים

להלן רשימת השירים של סיבוב ההופעות. ייתכן שבמהלך סיבוב ההופעות התרחשו שינויים אחדים:
"(You Drive Me) Crazy"
"Born to Make You Happy"
"I Will Be There"
"Don't Let Me Be the Last to Know"
"Oops!... I Did It Again"
"From the Bottom of My Broken Heart"
"The Beat Goes On"
"Sometimes"
"...Baby One More Time"
מנואל טוריסו

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 2000 (בן 24) מונטריה, קולומביה 
 שם במה:  MTZ 
 מוקד פעילות:  קולומביה 
 תקופת הפעילות:  מ-2016 
 סוגה:  רגאטון, מוזיקה אורבנית עכשווית 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 כלי נגינה:  יוקולילי 
 שיתופי פעולה בולטים:  שאקירה   מרשמלו (מוזיקאי)
 manuelturizo.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מנואל טוריסו ספאטה (בספרדית: Manuel Turizo Zapata; נולד ב-12 באפריל 2000), הידוע כמנואל טוריסו או בכינויו MTZ, הוא זמר קולומביאני.
ביוגרפיה

טוריסו נולד וגדל במונטריה. הוא החל ליצור מוזיקה בגיל 13. בשנת 2016, זכה לפופולריות לראשונה עם צאתו של השיר "Una Lady Como Tú". באוגוסט 2019 יצא אלבום הבכורה שלו, ADN. המוזיקה של טוריסו מכילה השפעות של מוזיקת פופ, טראפ וואיינאטו, והמנעד הווקאלי שלו מסווג כבריטון. ב-2022 הוציא טוריסו את הלהיט "La Bachata", שהגיע למקום השישי במצעד הבילבורד גלובל 200 ולראש מצעד האירפליי הלטיני של בילבורד.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2019: ADN
2021: Dopamina