stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשנות חזותית לפינוקיו
הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" ובית הדפוס פאג'י–בומפורד > הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" עם איוריו של אנריקו מזנטי (1850–1910) > פינוקיו בעיצובו של אנריקו מזנטי 1883

זהו רעיונו המקורי של המאייר ועיצוב זה ממחיש לקורא את טיבו האמיתי של גיבור הסיפור, ואת אופיו האמביוולנטי. מצד אחד פינוקיו איננו אלא בול עץ, חומר היולי האמור להיות מונע על ידי כוח חיצוני, אך מאידך כאשר הוא מקבל צורה דמוית ילד, יש לו רצון והוא פועל באופן עצמאי על פי דחפיו ורצונותיו. היכולת של בובון העץ לפעול לפי רצונו, מעניקה לו חופש בחירה ובזכות סקרנותו ואופיו ההרפתקני, פינוקיו מגיע למקומות מעניינים ביותר, פוגש טיפוסים צבעוניים מאוד ורוכש ניסיון חיים חשוב. לא כל בחירותיו של פינוקיו נבונות, לא כולן נעשות מתוך שיקול דעת. אפשר לומר שרובן נעשות מתוך רצון לסיפוק דחף או יצר וצורך להנאה קלה ומידית, אך במשך הזמן הוא לומד מטעויותיו.
לא רק הצורה שמזנטי העניק לדמותו של קולודי מלמדות על אופיו וטיבו, גם הלבוש בו הלביש את גיבורו הוא בעל משמעות. לבושו של פינוקיו מזכיר לקורא את הדמויות של התיאטרון העממי החביב והמוכר "קומדיה דל ארטה" שגם הן דומות באופיין לדמותו של פינוקיו ובאופן לא מפתיע גם לקורא עצמו. כי הרי גם הקורא המבוגר וגם הילד מכירים היטב את אופיינו האנושי, האמביוולנטי, את רצוננו לעשות את הטוב והיפה ואת נהייתנו אחרי המהנה והקל להשגה, דבר שלא תמיד מזכה אותנו בהנאה המצופה.
הדמות המצוירת שהמציא מזנטי היא הדימוי העולה במוחנו כאשר השם פינוקיו מוזכר והיא ממחישה לקורא את אופיו המורכב של הבובון. אפו הארוך מבטא אולי יותר מכל אבר אחר שבגופו את סקרנותו, את רצונו "לדחוף את אפו" לכל מקום המעורר עניין ואת התוצאות האומללות לעיתים, של סקרנות זאת. אדם סקרן פוגש בדרכו יצורים רעים, קשים ומסוכנים. הוא נקלע למצבים מסוכנים וסובל לא מעט. הציורים של מזנטי אינם חוסכים מן הקורא מראות קשים ומפחידים, אך כך גם סיפורו של קולודי, שאיננו מסתיר מן הקוראים את האמת המרה שחיים אמתיים אינם חגיגה אחת מתמשכת. הסיפור מלמדנו שאי אפשר לכסות ולטשטש את מעשי השטות שאנו עושים, כי הם מזדקרים לכל עין כמו אפו של פינוקיו. הצייר כמו הסופר פורש בפנינו את הקושי הקיים בתהליך ההתבגרות. הוא מראה לנו שרק על ידי ניסיון וטעיה אדם לומד ומתבגר.
דמות פינוקיו בעיצובו של מזנטי קסמה לקהל הקוראים לא פחות מן הדמות שעיצב קולודי והתקבעה כדימוי בדמיון הקוראים. מה שהקל על תהליך זה היא העובדה שבפינוקיו של מזנטי היו מרכיבים של דמות מוכרת, משעשעת, שאובה מן התרבות העממית של תיאטרון הבובות ומהצגות בסגנון "קומדיה דל ארטה" דמות החביבה על כולם. עם דמות כזאת היה קל להזדהות ממבט ראשון ובמשך הזמן היה קל להבין לא רק את הצד המשעשע של הרפתקנותה, אלא גם את המשמעות הטרגית שלה, את מצוקותיה וסופה המר על עץ התליה. התמונה של מזנטי בה מתואר פינוקיו הקטן והעלוב תלוי על עץ ונע ברוח, העציבה כל כך את קוראי הספר שהם פנו בהמוניהם לבית ההוצאה ודרשו המשך להרפתקאות פינוקיו.
סיפורו של קרלו קולודי משך את לב הקהל, אבל איוריו של מזנטי העניקו לסיפור מוחשיות וחיות כה משכנעת, עד שכל המאיירים והאנימטורים (מלבד וולט דיסניי) שפעלו אחריו, אימצו לעצמם את רוב ה"טיפוסים" שהמציא מזנטי ורק פיתחו אותם לכיוונים חדשים.
הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" ובית הדפוס פאג'י–בומפורד > הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" עם איוריו של קרלו קיוסטרי 1901

קרלו קיוסטרי (איט'), יליד פירנצה היה אוטודידקט. הוא עבד כמאייר על בית ההוצאה בומפורד ובניו, ונודע בעיקר בזכות איוריו לספרו של קרלו קולודי "הרפתקאותיו של פינוקיו" שיצא מחדש ב-1901.
קיוסטרי צייר את ציוריו בצבעי מים, אך הפכם לגילופי עץ והם נדפסו ללא צבע, בשחור לבן.
קיוסטרי אימץ אמנם את דמותה של בובת העץ של מאירו הקודם של פינוקיו, אנריקו מזנטי, אך הוסיף הרבה דמויות ריאליסטיות, כמו דמויות השוטרים, דמותו של הסבא וגם כמה דמויות מפחידות של רוחות רפאים המדגישות את הצדדים האפלים של החיים. קיוסטרי המציא גם את דמותה של הפיה כחולת השער, שהצטרפה לחלקו השני של סיפור פינוקיו. הופעת הדמויות הריאליסטיות והפנטסטיות זו לצד זו יצרו אוירה מיוחדת ומוזרה, בה נעים קוראי הסיפור בעולם בו המציאות והפנטזיה מעורבים זה בזה. לפעמים ערוב התחומים מביא את הגיבור למצב מעציב ביותר, אך לפעמים הפיה הדומה לדמות של קדושה בציורי הכנסייה, מצילה את גיבור הסיפור ומשמחת את קוראיו. הודות לאהבת אב ולעזרתה הטובה של "פיה כחולת שיער", שהיא ספק אם ספק אחות, ואולי פרסוניפיקציה של החסד הנוצרי או יצור נשי פלאי אחר, שברי מזל זוכים לפגוש בחייהם, עולה פינוקיו על דרך הישר ומצליח להתבגר. הוא משיל מעליו את צורת הבובה והופך לילד אמיתי לא רק בצורתו החיצונית, אלא בהתנהגותו.
האיורים של קיוסטרי הופך את סיפורו המדומיין של קולודי לעולם ממשי, לא רק של פינוקיו, אלא של האנושות כולה. האיור הופך את הפנטסטי למוחשי ואת המוחשי כביכול, להעמדת פנים חמקמקה, שאין להאמין בה ובאמתותה. בציור, יותר מאשר בסיפור, גבולות האמיתי והשקרי מטשטשים, וקל להבין את פינוקיו ואת שאר ילדי העולם, שהם טועים ותועים בדרכי החיים וזקוקים לנס או לפיה בעלת שער כחול כדי לשרוד בו. הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" על איוריו, הוא אחד הספרים המתורגמים ביותר בעולם והזוכים עד היום לפרשנות מחודשת, ולא בכדי טען הוגה הדעות האיטלקי בנדטו קרוצ'ה, ש"העץ ממנו גולף פינוקיו, הוא אותו העץ ממנו גולפה האנושות כולה."
הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" ובית הדפוס פאג'י–בומפורד > הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" עם איוריו הצבעוניים של אטיליו מוסינו, 1911

אטיליו מוסינו (איט') היה קריקטוריסט, מאייר וצייר. אליו פנה אנריקה בומפורד בבקשה שיאייר מחדש את יצירתו הקלאסית של קולודי והפעם במהדורה צבעונית. מוסינו, בהכירו את ההערכה והאהבה שרוכש הציבור לאיוריו של קיוסטרי, כתב מעין כתב "התנצלות" על שהעז להחליפם בציורים משלו, וכך כתב ל"מבקריו הצעירים" בפתח המהדורה שיצאה לאור ב-1911: "הקומנדטור במפורד החושב תמיד עליכם, ילדים, ואיננו חוסך עמל והוצאות על מנת שתוכלו ללמוד וליהנות מקריאת ספרים טובים ואמנותיים באהבה הולכת וגוברת ובעניין מתמיד, רצה להגיש לכם פינוקיו במהדורה עשירה יותר באיורים מן הקודמות לה, וכולה בצבעים. ואז, אם בדרכי נועם ואם בדרכים שנוהגים לנקוט לגבי נערים קשי –עורף, עלה בידו להביא את ליצן העץ לביתי. בתחילה, מספר הצייר, הביט פינוקיו ברישומים בפרצוף סר וזעף, אך כאשר ראה את רישומי אביו ג'פטו, התרגש - "ומאז היינו לידידים טובים. פינוקיו קבע את מושבו בסטודיו שלי. הוא אינו מניח לי, הולך בעקבותיי ברחוב...לעיתים הוא שלו ומרוכז בעבודתי...לעיתים הוא עצבני ונוטה לכעוס, דוחף את אפו – ואיזה אף! – בתוך גיליונות הנייר ובמתוות, רוצה לראות הכול כדי שיוכל לבקר..."
המהדורה שיצאה ב-1911 עם איוריו הצבעוניים של מוסינו זכתה להצלחה רבה. איוריו הצבעונים היו לא רק יותר בולטים בזכות צבעוניותם, אלא גם הרבה יותר דינמיים מאלה של קודמיו. הבעות הגוף של הדמויות נעשו מוגזמות יותר, הבעות הפנים מודגשות ואף גרוטסקיות, הנערים נעשו שובבים יותר והשוטרים, ה"רוחות" והמפלצות, מפחידים ממש.
הקוראים הצעירים נהנו מן האיור החדש. הם אהבו את שובבותו המודגשת של הבובון, את מרדנותו וגם את כל המצבים המביכים והמסוכנים שתוארו בכל אכזריותם. מוסינו הוסיף משהו מרוח התקופה המודרנית הצבעונית, האגרסיבית והמסוכנת לסיפורו הקלסי של קולודי.
למרות מקוריותם וערכם האמנותי של מאיוריו הראשונים של "פינוקיו" קנו לעצמם איוריו של מוסינו את הבכורה ונדפסו המהדורות חדשות במשך שנים רבות.
הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" ובית הדפוס פאג'י–בומפורד > הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" עם איוריו של רוברטו אינוצנטי (1988)

רוברטו אינוצנטי נולד ב-1940 בטוסקנה. את השכלתו כצייר ומאייר רכש בעצמו. כאוטודידקט פיתח לעצמו סגנון ייחודי המצטיין בציור פרטי פרטים של נוף, דומם ושל הדמויות. אינוצנטי זכה בפרסים רבים והחשוב שבהם פרס הנס קריסטיאן אנדרסן.
למרות הריאליזם של המתואר, אין ציוריו של אינוצנטי ריאליסטיים וזאת מפני זווית הסתכלותו של האמן על הסצנה המתוארת. הפרספקטיבה ממנה מתאר האמן את נופי העיר פירנצה, את המתרחש ביער או על שפת הים, היא פרספקטיבה דומה לזאת בה אלוהים רואה את ברואיו.
הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" ובית הדפוס פאג'י–בומפורד > הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" עם איוריו של רוברטו אינוצנטי (1988) > איורים של רוברטו אינוצנטי לפינוקיו

הצייר רואה את כיכרות העיר מגובה רב, מעל לגגותיה, וברחובות העיר נראות הדמיות קטנות כנמלים. למרות היותן קטנות, אנו מבחינים היטב בטיפוסים השונים ומזהים ביניהם את גיבורי הסיפור: את פינקיו ואביו ג'פטו, את השוטרים המוליכים אותו לבית האסורים, את הנשים המבשלות, את האם המנענעת את עריסת התינוק ואפילו את החתול האורב ליונים שעל גג הבית. ראליות תיאור העיר עומדת בסתירה לפרספקטיבה המרוחקת ובלתי טבעית, בה מוצגת כל סצנה. כך גם בתמונות התקריב אנו מגלים פרטים הגורמים לנו לחשוב, שלא הכול הוא באמת כפי שהוא נראה במבט ראשון. למשל באחת התמונות נראית דמותו של פינוקיו כילד הניצב על יד מורו, אך מאחוריו על גבי הקיר אפשר להבחין בצלו, והצל איננו של הילד המצויר, אלא הוא עדיין צילה של המריונטה ארוכת האף. אופיים הסוריאליסטי של איורי אינוצנטי מזמינים אותנו לחפש בטקסט משמעויות רבות פנים.
פרשנות קולנועית לספרו של קרלו קולודי "הרפתקאות פינוקיו"

במחצית המאה ה-20 התחילו להופיע סרטים שנעשו על פי ספרו של קרלו קולודי, "הרפתקאות פינוקיו". זה היה מהלך טבעי משום שגם הספר וגם הסרט מספרים סיפור בעל רצף, שניהם נגישים מאוד לציבור, שניהם פופולריים וניתנים לעיבודים רבים. סיפורו המקורי של קולודי מאפשר פרשנויות שונות ואנו נמנה כאן אחדות מהן.
פרשנות קולנועית לספרו של קרלו קולודי "הרפתקאות פינוקיו" > סרטו של וולט דיסני "פינוקיו" (1940)

פינוקיו הקסים את קוראי הספר המבוגרים והילדים במשך מאה שנים ותורגם לשפות רבות, כמעט כמו ספרי המקרא, אך פרסומו הגדול ביותר בא אחרי שעובד לסרט באולפני דיסני בהוליווד.
בסרטו של דיסני פינוקיו הופך מילד סקרן ומרדני, לילד היודע להסתגל למציאות ואפילו רוכש לעצמו כמה תכונות מוסריות. בשנות ה-40 ואחר כך בשנות ה-50 של המאה הקודמת נעשית תכונת ההסתגלות למטרה חשובה בחינוך הילדים. במבוא לקטלוג "פינוקיו" של ריצ'רד וונדליך, טוען החוקר, שתרגומי הספר והאדפטציות שלו לסרטים הם בבחינת דין וחשבון ארכאולוגי של השינויים שחלו בערכי החברה המערבית ובחברה האמריקאית במיוחד. פינוקיו בסרטו של דיסני, מספר לא רק את סיפורו של נער מתבגר, אלא את סיפורה של החברה, במיוחד החברה האמריקאים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, אמריקה אינה מתפעלת מילדים סקרנים ומרדנים, היא מעדיפה ילדים ממושמעים המקבלים את הוראות ההורים, המורים והמנהיגים. אף אחד אינו רוצה לשמוע על חוסר עבודה ועל משפחה ענייה "שהעשיר בהם היה מקבץ נדבות". דווקא בתקופה בה מתחילה החברה המערבית להבין את קשיי ההתבגרות של הילד, קשה לה יותר להתמודד עם הקשיים הללו. הטקסט של קולודי נראה לאמריקאים בני מחצית המאה ה-20 "אכזרי" ו"מפחיד" מדי לילדים. הסיפור המקורי מתאים אולי להבנתם של מבוגרים, אך לילדים, כך מקובל אז לחשוב, מתאימים עיבודים יותר "מתוקים" המאפיינים את סרטו של וולט דיסני וכן ספרים המאוירים בציורים הלקוחים מן הסרט.
הדמויות המצוירות בסרטו של דיסני שונות מאלו שהכרנו בספר המאויר. פינוקיו עצמו נעשה ילדון טירולי עליז, ורוב הדמויות המפחידות נעשות יותר מצחיקות מאשר מאיימות.
פינוקיו של דיסני איננו מתמודד עם האגוצנטריות האופיינית לגילו, ועם אכזריותו. אצל דיסני פינוקיו איננו הורג את הצרצר. הוא איננו מתמרד כנגד האוטוריטה של המבוגרים ואינו מבטא את מזגו הרגזני והנמהר. בסרטו של דיסני ובספרים שנכתבו בעקבותיו פינוקיו נשאר פסיבי, לא רפלקטיבי, מריונטה צרכנית ולא ביקורתית – כלל לא דומה לפינוקיו של קולודי, וקהל הקוראים עד היום, מעדיף את הדמות הזאת על דמותו המורכבת של קולודי ומאיריו הראשונים.
פרשנות קולנועית לספרו של קרלו קולודי "הרפתקאות פינוקיו" > "מפתח זהב - הרפתקאות בורטינו", עיבוד הספר של קולודי על ידי אלכסיי ניקולייביץ' טולסטוי

על פי העיבוד הרוסי של פינוקיו הוסרט הסרט "מפתח הזהב" בבימויו של דמיטרי בביצ'נקו 1959.
אחד העיבודים המעניינים לסיפורו של קולודי הוא העיבוד של אלכסיי ניקולייביץ' טולסטוי, סופר רוסי מפורסם. זהו סרט מצויר והעיבוד זה מעניק פרשנות קומוניסטית לסיפורו של פינוקיו. וכך כותב עליו לוי צירולניקוב:
"יש להודות, כי בהתאם לתזה המפורסמת של לנין, כי הספרות לא יכולה להיות אל-מפלגתית, גם סיפור הילדים הזה כולל מסרים אידאולוגיים סובייטיים, כגון: ״עשירים – רעים, עניים – טובים״, ״עשירים והשלטון הבורגני מנצלים את העניים״, ״לעמלים אין ברירה אלא להתאחד״ וכד׳. בעיניי המסרים האלה לא מזיקים לסיפור. כמו כן, בניגוד לנהוג בספרות הסובייטית, יש בסיפור על בורטינו וחבריו כמה נקודות מסתוריות, שנשארות ברקע ללא פתרון, ומוסיפות לסיפור קסם מיוחד"
פרשנות קולנועית לספרו של קרלו קולודי "הרפתקאות פינוקיו" > "הרפתקאות פינוקיו", סרטו של לואיג'י קומנסיני מ-1972

סרטו של קומנסיני הוא סרט עם שחקנים חיים, בסגנון האיטלקי של שנות - 50 ו – 70. הוא מדגיש את תנאי העוני בהם גדלים ומתבגרים ילדים. את קשי לבם של המבוגרים ואף של הילדים ואת המאמץ שילד צריך לעשות כדי להתבגר כאדם ראוי
פרשנות קולנועית לספרו של קרלו קולודי "הרפתקאות פינוקיו" > "פינוקיו", סרטו של רוברטו בניני מ-2002

סרטו של רוברטו בניני ובבימויו, בניני משחק גם את התפקיד הראשי. הסרט זכה לביקורות רעות ביותר, אך הוא יכול לשמש כדוגמה לפרשנות נוצרית ליצירתו של קולודי. יש בו ביקורת נוקבת על המטריאליזם של התקופה, על הנהנתנות המאפיינת אותה, על הנהייה אחרי חיים קלים ומחוצנים. בניני מנסה ללמדנו להבחין בין טוב ורע, ואיך להתגבר על יצר האדם - הרע מנעוריו. הוא משבח את החמלה ואת אהבת הזולת. הסרט מדבר אל קהל נוצרי ובניגוד לארצות אחרות, זכה להצלחה אדירה באיטליה הקתולית.
פרשנות קולנועית לספרו של קרלו קולודי "הרפתקאות פינוקיו" > פרשנות חזותית מחודשת לספרו של קולודי

לאחרונה מתפרסמות ברשת כתבות על סרטו המתוכנן של הבמאי ותסריטאי זוכה פרסי אוסקר גיירמו דל טורו - על נושא פינוקיו. דל טורו טוען שיצירתו של קולודי השפיעה על יצירתו הקולנועית יותר מכל יצירה ספרותית, ולסרטי האנימציה שנעשו על פי סיפורו של קולודי, הייתה השפעה מיוחדת על כל יצירתו.
ספרו של קולודי זוכה לפרשנויות מחודשות מדי עשור. יצירתו נשארת רעננה ורלוונטית כבר למעלה ממאה שנים, ופירושיה החזותיים תורמים לכך יותר ככל שחולף הזמן.
הערות שוליים

1 2  מרים שוסטרמן - פדובאנו, אחרית דבר להרפתקאותיו של פינוקיו של קרלו קולודי, ישראל: זמורה ביתן, 1990
↑  Laura Tosi with Peter Hunt, The Fabulous Journeys of Alice & Pinocchio, McFarland, 2018
↑  Benedetto Croce, La letteratura della nuova Italia, Italy: Laterza, Bari, 1957
↑  Richard Schickell, The Disney Version, The life, times, art and commerce of Walt Disney,, Simon & Schuster, 1968
↑  9. Richard Wundelich, The Pinocchio Catalogue, Greenwood, 1988
↑  קרלו קולודי, הרפתקאותיו של פינוקיו, זמורה ביתן, 1990
↑  Richard Wunderlich & Thomas J. Morrissey, Pinocchio Goes Postmodern (Perils of a Puppet in the United States, Rutledge, 2002
| הרפתקאותיו של פינוקיו מאת קרלו קולודי |
| --- | --- | --- |
| קולנוע | פינוקיו (1940) • פינוקיו וקיסר הלילה (1987) • פינוקיו (1992) • הרפתקאות פינוקיו (1996) • הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו (1999) • פינוקיו (2002) • פינוקיו 3000 (2004) • פינוקיו (2012) • פינוקיו (2019) • פינוקיו שמי (2021) • פינוקיו (2022) • גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) |  |
| טלוויזיה | הרפתקאות פינוקיו (1972) • פינוקיו (1976) • פינוקיו וחברים (2021) |  |
| דמויות | פינוקיו • סבא ג'פטו • שמשון ויובב • ג'ימיני הצרצר |  |
| שונות | פרשנות חזותית לפינוקיו |  |
פינוקיו- איור של אנריקו מזנטי
פינוקיו- איור של קרלו קיוסטרי
פינוקיו- איור אנריקו מזנטי
פינוקיו בעיצובו של אנריקו מזנטי 1883


פינוקיו לפי דיסני
לואיג'י קומנסיני עם פינוקיו על הסט
תנועת הצופים בארצות הברית

גלויה של צופי הבנים של אמריקה משנת 1950
תנועת הצופים בארצות הברית היא תנועת נוער, שכוללת מספר ארגוני צופים בארצות הברית, ביניהם "תנועת הצופים הבנים של אמריקה" (Boy Scouts of America), "תנועת הצופות הבנות של ארצות הברית" (Girl Scouts of the USA) ועמותות אחרות המוכרות על ידי אחד מארגוני תנועת הצופים הבינלאומיים. ישנן גם כמה קבוצות קטנות ובלתי תלויות שנחשבות "דמויות צופים" או קשורות לצופים באופן כלשהו.
תנועת הצופים הבנים של אמריקה היא הגדולה ביותר מבין תנועות הצופים בארצות הברית, עם כ-2.3 מיליון בני נוער וכמיליון מתנדבים בוגרים. בעקבות תלונות רבות על התעללות מינית במסגרת פעילות התנועה, הגישה התנועה בקשה לפשיטת רגל בפברואר 2020. בנובמבר 2020 הודיעה התנועה שהוגשו כנגדה יותר מ-95,000 תלונות על הטרדה מינית.
בתנועת הצופות הבנות של ארצות הברית חברים כ-1.8 מיליון בנות נוער וכ-750,000 מתנדבים בוגרים.
צופים בנים > המאה ה-21

בשנת 2001 הוקמה תנועת SpiralScouts International כחלק מכנסייה ויקנית בעיירה אינדקס שבוושינגטון. על אף שתנועה זו משרתת בעיקר את הקהילה הוויקנית, היא פתוחה לחברים מכל אמונה וכן ללא-מאמינים. הקבוצה קטנה ומשותפת לבנים ובנות, וטוענת לחברות של 150 מתנדבים בוגרים ו-350 צופים בשנת 2013. בעקבות המחלוקות בנושאי מגדר שנוגעות לחברות בצופים הבנים של אמריקה, הציעו SpiralScouts את הדרגה הגבוהה ביותר לחברים שקיבלו דרגת Eagle Scout בתנועת הצופים ומוכנים להחזיר את עיטוריהם לצופים הבנים של אמריקה לאות מחאה.
בשנת 2003, התנתקה קבוצת צופים בנים בשכונת מזרח הארלם בעיר ניו יורק מה-BSA, בגלל מדיניות החברות שאינה מכלילה חברים הומוסקסואלים. הם הקימו את תנועת ה-Navigatiors USA, קבוצת צופים משותפת לבנים ובנות.
בשנת 2008, איגוד השירותים של באדן-פאוול (Baden-Powell Service Association) הוקם לאחר שמנהיג קבוצת הצופים, דייוויד אטצ'לי, בוושינגטון, מיזורי, נלחם על אימוץ מדיניות ללא-אפליה עבור הקבוצה שלו. הקבוצה דיווחה על 19 שבטים בשנת 2013.
הצופים כיום

ארגוני הצופים הלאומיים העיקריים בארצות הברית הם "צופי הבנים של אמריקה" ו"צופות הבנות של ארצות הברית". ה-BSA הוא חבר בארגון הצופים העולמי ואילו ה-GSUSA הוא חבר באגודת המדריכות והצופות העולמית, שני ארגוני הצופים הבינלאומיים העיקריים. "צופים" בארצות הברית הוא הסימן המסחרי הבלעדי של "צופי הבנים של אמריקה".
עם זאת, קיימות מספר תוכניות נוער אחרות בארצות הברית שאינן מוכרות על ידי עמותות צופים בינלאומיות, אך משתמשות בשיטות רבות של צופיות. חלק מתוכניות אלה דתיות מפורשות, ואילו אחרות הן ארגונים אחרים שאינם מסכימים עם מדיניות ה-BSA ו-GSUSA.
אחוות הצופים והצופות הבינלאומית היא עמותת בוגרים הפתוחה לחברים לשעבר בתנועת הצופים ולמבוגרים המאמינים באידיאלים של הצופים; ל-ISGF מספר חברים בארצות הברית.
Navigators USA הוא ארגון צופי אמריקני שאינו מחובר לאחד משני הארגונים הגדולים. יש לו מעל 90 שבטי צופים בארצות הברית ובבריטניה.
איגוד צופי באדן-פאוול, ארגון השייך לצופי בריטניה וחלק מהפדרציה העולמית של צופים עצמאיים, הוא ארגון בעל נוכחות קטנה בארצות הברית מאז שנת 1998.
בשנת 2006 הוקמו צופי באדן פאוול, שהפעילו קבוצות בפלורידה, מיזורי וקונטיקט, עם צופים בודדים הנתמכים על ידם ב-12 מדינות. הם חברים ב-WFIS וטוענים כי הם קשורים ל"התאחדות של צופי באדן-פאוול של אנגליה".
הפדרציה של חוקרים צפון אמריקאים מקנדה (FNE) - אגודה מועמדת של האיגוד הבינלאומי לצופים וצופות של אירופה - מונה 19 קבוצות פעילות בארצות הברית, שהוותיקה בהן היא קבוצת הכוכבים הצפונית שנמצאת באזור פילדלפיה.
תנועת הצופים העבריים מפעילה 18 שבטי צופים בארצות הברית ואחת בקנדה בשם צופי צבר המיועדים לבני נוער ישראלים ומפעילה תוכנית מיוחדת לעלייה לישראל במסגרת גרעין צבר.
הצופים כיום > צופים בגולה

ארגון הצופים הפולני Związek Harcerstwa Polskiego מקיים פעילות מסוימת בארצות הברית. Külföldi Magyar Cserkészszövetség (איגוד הצופים ההונגרי) מקיים גם הוא פעילות כלשהי בארצות הברית. יש עוד כמה קבוצות צופים בגולה בארצות הברית: ארגון צעדי הרגלים הצעירים הרוסים, לטבים, ליטאים אסטוניות ואוקראינים. חלקם חברים גם ב"צופים הבנים של אמריקה".
הצופים כיום > תוכניות אלטרנטיביות

בתגובה למדיניות החברות של ה-BSA המגבילה את השתתפותן של בנות, הומוסקסואלים, אתאיסטים ואגנוסטים, נוצרו כמה ארגוני נוער המשתמשים בעקרונות צופיות.
ה-BSA המיר את תוכנית הצופים בבית הספר ללימוד לכל החיים (LFL) בשנת 1992. LFL לא משתמשת בסמלי צופים ואין לה מדיניות בנושא דת, מין או מיניות.
עדינה שמיר

עדינה שמיר פרופסור, חוקרת שימוש בטכנולוגיות לקידום תלמידים, ראש המעבדה והטכנולוגיות בחינוך המיוחד, אוניברסיטת בר-אילן, יו"ר ועדת הלב בווראייטי.
הישגים מקצועיים

שמיר היא מרצה בכירה בפקולטה לחינוך, אוניברסיטת בר-אילן. המחקר והפרסומים המדעיים שלה נמצאים בתחום הפיתוח הקוגניטיבי והמטה-קוגניטיבי, שימוש בטכנולוגיות חדשות לתמיכה בלמידה של תלמידים עם צרכים אקדמיים מגוונים, כולל תלמידים עם לקויות למידה. היא משמשת כפרופ' חברה וחוקרת טכנולוגיה וחינוך של אוכלוסיות בסיכון . עומדת בראש המעבדה והמכון לטכנולוגיות בחינוך המיוחד. היא מרבה לעסוק בהנחיית סטודנטים בעבודות תזה לתואר שני ולדוקטורט בפקולטה לחינוך, אוניברסיטת בר-אילן. יזמה את בניית "מעבדת דמיון" שהוקמה בבית הספר המיוחד "יחדיו", המכוונת לספק לתלמידים כחדר למידה אופפת ומרחב תגליות אינטראקטיביות וחדשניות. זהו פרויקט ארצי המיושם בהובלת קרן אתנה ובתמיכת אפסון ישראל.
תחומי מחקר

יכולת שינוי קוגניטיבי ומטה-קוגניציה בקרב תלמידים עם צרכים מיוחדים .
שימוש בטכנולוגיות חדשות כדי לתמוך בלמידה של סטודנטים עם צרכים אקדמיים מגוונים (כולל צרכים חינוכיים מיוחדים).
למידה בתיווך עמיתים.
פרויקטי מחקר

טכנולוגיות חדשות כתמיכה בלמידה בקרב ילדים עם צרכים מיוחדים (כולל ליקויי למידה).
מטא-קוגניציה בקרב ילדים צעירים – מחקר חוצה תרבות (עם אוניברסיטת Cambridge, אנגליה).
ספרים אלקטרוניים (ספרים אלקטרוניים) כתמיכה באוריינות ומתמטיקה בקרב ילדים עם צרכים אקדמיים מגוונים.
פרסים

1996 – פרס עידוד לתלמידי M.A מצטיינים, בית הספר לחינוך, אוניברסיטת בר-אילן.
1998 – פרס עידוד לדוקטורט מעולה. סטודנטים, בית הספר לחינוך, אוניברסיטת בר-אילן.
1999 – פרס עידוד לדוקטורט מעולה. סטודנטים, Ph.D. ועדה, אוניברסיטת בר-אילן.
חיים אישיים

נשואה למאיר שמיר, להם שלושה ילדים בהם כדורגלן העבר גיא שמיר.
הערות שוליים

1 2  Theses & Dissertations, אוניברסיטת בר אילן
↑  עדינה שמיר, באתר אוניברסיטת בר אילן
↑  פרופ' שמיר עדינה 77-996-01 קולוקויום מתקדמים, באתר הפקולטה לחינוך , אוניברסיטת בן גוריון.
↑  לקראת השיבה ללימודים: "מעבדת דמיון" הושקה בבי"ס לחינוך מיוחד בתל-אביב, באתר אנשים ומחשבים
↑  יהודה קונפורטס ורון קסלר, מעבדת אינטראקטיביות ומולטימדיה שחוצה את גבולות הדמיון, באתר אנשים ומחשבים, ‏21/09/2023
עובדים וסטודנטים זרים בטבח שבעה באוקטובר

עובדים וסטודנטים זרים היו בין קורבנותיה של טבח שבעה באוקטובר. כתושבים הישראלים של יישובי עוטף עזה חוו רבים מהם את הברוטליות והאכזריות של מתקפת הטרור. 70 מהזרים נרצחו על ידי המחבלים, ואחרים נפצעו. 31 מהזרים נחטפו בחיים לרצועת עזה ומרביתם שוחררו לאחר מכן. נכון לינואר 2025 נמצאים עדיין שניים מהם בשבי ברצועת עזה. עובד זר נוסף נעדר מאז המתקפה וגורלו איננו ידוע.
רקע

ערב ההתקפה נמצאו ביישובי עוטף עזה כ-5,000 עובדים בעלי מעמד חוקי ועוד כ-1,000 ללא מעמד. הזרים השתייכו למספר קבוצות:
עובדים בחקלאות, בעיקר מתאילנד
עובדים בבניין
מטפלים סיעודיים
סטודנטים לחקלאות, רובם מנפאל
מבקשי מקלט
רוב העובדים הזרים, פרט לאלו שעסקו בסיעוד, לא דיברו שפה אחרת משפת האם שלהם, ועקב כך נדרשה עזרת מתורגמן לצורך כל תקשורת עמם. בנוסף, עובדי החקלאות, כמו עובדים זרים ביישובים אחרים בארץ, לא התגוררו בבתי מעסיקיהם אלא במבנים ארעיים ללא מיגון. עובדה זו הקשתה עליהם להתגונן מפני רצח וחטיפה על ידי המחבלים.
נרצחים

ביום ההתקפה רצחו המחבלים הפולשים 70 זרים ביישובי העוטף, מהם ארבע נשים:
בעלומים נרצחו 23
בניר עוז נרצחו 11
בשדרות נרצחו שמונה
בכיסופים נרצחו שבעה
בבארי נרצחו שבעה
13 נוספים נרצחו בכפר עזה, בתלמי אליהו, בחולית, ברעים ובנחל עוז. עוד אחד נרצח במקום אחר.
גופות שלושה מהנרצחים נחטפו על ידי המחבלים לרצועת עזה ומוחזקות שם.
בשני מקרים לפחות (בבארי ובכפר עזה) נרצחו מטפלים סיעודיים זרים עם המטופלים שלהם. במקרה אחר (בנירים) הצילה מטפלת סיעודית את חייה ואת חיי המטופלת שלה.
אחד מהעובדים שניצלו מהטבח בעלומים, חקרית דיטקרטחוק, תיאר את מה שעבר עליו:
מיד כששמענו את האזעקות הלכנו לממ”ד ותפסנו מחסה. בשלב מסוים הגיעו המחבלים לממ”ד, נכנסו וצרחו. הם זרקו דרך החלון רימון לתוך הממ”ד ובמקביל פרצו את הדלת. הוצאנו את דגל תאילנד וניסינו להסביר להם באנגלית שאנחנו תאילנדים, אבל זה לא עניין אותם. הם ירו בכולנו, אחד־אחד. ירו כדי להרוג. לרצוח. זה היה מראה מאוד מפחיד. אני רק נפצעתי והם חשבו שאני מת, ולמזלי הם לא ירו לוודא זאת. היינו 11 תאילנדים בממ”ד הזה. רק אני נשארתי חי. פצוע הגעתי לממ”ד בחדר אחר שבו היו עשרה אנשים. אבל כשראיתי שהמחבלים מגלגלים רימון דרך הדלת, קפצתי מהחלון ועפתי מההדף. הרגשתי לא בטוח לחפש שוב ממ”ד אז ברחתי, צולע, והתחבאתי ברפת פרות. השתמשתי בגללי פרות כדי להסתיר את עצמי. בזמן שהסתתרתי ראיתי את החמאסניקים גוררים תאילנדים ויורים בהם אחד־אחד.
הנרצחים היו אזרחי עשר מדינות שונות. אזרחי תאילנד ספגו את הפגיעה הקשה ביותר:
| ארץ מוצא | נרצחים |
| --- | --- |
תאילנד: 41
נפאל: 10
סין: 6
הפיליפינים: 4
אריתריאה: 2
טנזניה: 2
סרי לנקה: 2
מולדובה: 1
סודאן: 1
קמבודיה: 1
חטופים

31 זרים נחטפו בחיים לרצועת עזה על ידי המחבלים, מהם אישה אחת. 29 מהם היו אזרחי תאילנד, אחד מנפאל ואחד מהפיליפינים.
24 מהחטופים הזרים שוחררו במסגרת הפעימות השונות של עסקת שחרור החטופים בחודש נובמבר 2023. הם היו 23 תאילנדים ופיליפיני אחד. חמישה חטופים תאילנדים נוספים שוחררו בינואר 2025.
נכון לחודש ינואר 2025 נמצאים עדיין שני זרים גברים בשבי ברצועת עזה - תאילנדי ונפאלי.
לאחר 7 באוקטובר

לאחר המתקפה פונו עובדים זרים רבים מיישובי העוטף והתפזרו ברחבי הארץ.
בעקבות המתקפה ותוצאותיה עזבו עובדים זרים רבים את ישראל. ממשלות תאילנד והודו מימנו את הטסתם למולדתם של אזרחיהן שביקשו לעזוב. באוקטובר 2023 הגיע מספר העוזבים לכ-4,000 עד 7,000. ישראל הציעה לעובדים הזרים תמריצים לשם עידוד הישארותם בארץ, בדמות מענקים כספיים והארכת ויזות השהייה שלהם.
בנובמבר 2023 פורסם כי למעלה מ-17 אלף עובדים זרים עזבו את ישראל מפרוץ המלחמה – 9,855 עובדים תאילנדים בחקלאות, 4,331 עובדים בענף הבנייה ו-2,997 עובדי סיעוד. במקומם שולבו בחקלאות עובדים מהודו, הפיליפינים, סרי לנקה, זמביה ומלאווי.
לאחר המתקפה נהרגו עובדים זרים נוספים במלחמת חרבות ברזל בצפון הארץ. ב-4 במרץ 2024 נהרג עובד מהודו במטע של מושב מרגליות. ב-11 באוקטובר 2024 נהרג עובד מתאילנד בשדות קיבוץ יראון.. ב-31 באוקטובר 2024 נהרגו ארבעה פועלים מתאילנד במטע ליד מטולה.
זכאות לתגמולים

זרים שנפגעו בפעולת איבה זכאים לקבלת תגמולים על פי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, בדומה לתושבי ישראל, ובלבד שנכנסו לישראל באישור או על פי חוק. בהתאם לכך הוכרו משפחות הנרצחים הזרים והפצועים הזרים עצמם במתקפת 7 באוקטובר כזכאים, למעט שלושה מהם - מבקשי מקלט, שניים מאריתראה ואחד מסודאן, שנרצחו בשדרות. הם הגיעו לישראל על ידי הסתננות דרך גבולה הדרומי, ובשל כך נשללה ממשפחותיהם הזכאות לתגמולים.