מארי אנטואנט
מהכתרתה למלכה עד פרוץ המהפכה (1774–1789) > חיי אישות ומשפחה

לדעיכת הפופולריות של מארי אנטואנט תרמה העובדה שהיא והמלך איחרו לממש את נישואיהם (הם הודיעו ללואי ה-15 שהם מימשו את נישואיהם ביולי 1773, יותר משלוש שנים לאחר נישואיהם) ועד דצמבר 1778 לא הביאו ילדים לעולם. כמלכה, תפקידה העיקרי, אם לא היחיד, של מארי אנטואנט, היה להביא יורש עצר לכתר הצרפתי. על כן יחסי האישות שלה עם המלך לא היו רק נושא לסקרנות ולרכילות, אלא גם נושא פוליטי שנידון בחצר המלוכה ונזכר בתכתובת של מארי אנטואנט עם משפחתה באוסטריה. מריה תרזה פחדה מפני משבר דיפלומטי נוסף שבו יבוטלו נישואיהם של מארי אנטואנט ולואי ה-16, מפאת אי מימושם.
היסטוריונים וביוגרפים הציעו השערות שונות לגבי הסיבה לעיכוב במימוש הנישואים ובהבאת ילדים. טענות על כך שבעיה רפואית, כגון פימוזיס, הפריעה ללואי לקיים יחסי מין, אינן מקובלות כיום על חוקרים. גם טענות כי סבו, לואי ה-15, עודד בימי חייו את התנזרות הזוג אינן נכונות. המלך היה מודאג מהמצב והזמין עבור נכדו בדיקות רפואיות רבות, שלא מצאו דבר, וכשהזוג הודיע לבסוף על מימוש הנישואים, המלך ציין את האירוע במסע ציד חגיגי. אחרים טענו כי לואי ה-16 חונך על ברכי השנאה לאוסטריה, וכי מימוש נישואיו עם אישה אוסטרית היה יותר מכפי שהיה ביכולתו לשאת. תחת השערות אלה, היסטוריונים מאמינים כי הסיבה לעיכוב הייתה נעוצה ביחסים האישיים בין בני הזוג, שהיו בתחילה קרירים, ובחוסר ידע לגבי קיום יחסי מין. מצב זה פגע בשני בני הזוג. המלך, שבניגוד לסבו גם סירב לקחת פילגשים, הצטייר כחסר און גברי; מארי אנטואנט הצטיירה לחילופין כאישה לא מושכת שאין ביכולתה למשוך מינית את בעלה או כפרוצה שמנהלת רומנים שונים מחוץ לנישואין. כך למשל, שמועות שקריות נפוצו – ועודדו ככל הנראה על ידי דודותיו המלך – שהמלכה בוגדת במלך עם גיסה, הרוזן דארטואה, והן לוו בפמפלטים פורנוגרפיים שציירו את אימה, מריה תרזה, כמי שעומדת מאחורי היחסים הבלתי-מוסריים. השמועות קשרו גם בין פזרנותה של המלכה לבין התנהגות מינית לא מוסרית, מתוך מחשבה שאם בזבזנותה אינה מיועדת לספק את בעלה, הרי שתכליתה היא משיכתם של מאהבים אחרים. מבין כלל ההאשמות בניאופים, חוקרים מייחסים אמינות מסוימת רק לטענות לגבי מערכת היחסים של המלכה עם הרוזן האנס אקסל פון פרסן; ידוע שהשניים התאהבו, אך לא ידוע אם מערכת היחסים ביניהם הייתה מינית.
בירור המצב האישי של הזוג היה אחת המטרות המרכזיות של ביקור אחיה של מארי אנטואנט, הקיסר יוזף השני, בוורסאי. במכתב ששלח לאחיו לאופולד, שהפך למפורסם, תיאר יוזף באופן גרפי כיצד נאלץ להסביר ללואי ה-16 את "המסתורין של מיטת הזוג הנשוי". מכתב זה הביא להשערה שהייעוץ המיני של הקיסר הביא לפתרון הבעיות של הזוג. עם זאת, לפי ההיסטוריון ג'ון הרדמן, יש לקחת את המכתב בעירבון מוגבל, שכן הגיסים תיעבו זה את זה. על כל פנים, היחסים בין בני הזוג נעשו חמים יותר עם הזמן, ובסביבות מרץ 1778 נכנסה המלכה להיריון. ההיריון היה קל, אך הלידה הייתה קשה ומרובת משתתפים. לאכזבתם של בני הזוג היילוד היה בת, מארי תרז, ועל כן לא יכלה להיות לרשת את הכתר.
לידת הבת הראשונה לא הפיגה את הביקורת על הזוג המלכותי, ובמהרה נפוצו שמועות שקריות שמאריה תרז היא בתה הלא-לגיטימית של מארי אנטואנט מיחסיה מחוץ לנישואין. אחרי שהתאוששה מארי מהלידה, נטתה המלכה לסגת יותר לחייה הפרטיים בטריאנון הקטן, בחברת ביתה ומספר מצומצם של נשים, דבר שהגביר את הביקורת לגבי התנהלותה בניגוד לפרוטוקול. השמועות והרכילות לגביה השתלבו לעיתים קרובות עם מוטיבים אנטי-אוסטריים שרווחו בחברה ועם האשמות לגבי נאמנותה של המלכה לכוחות זרים. כך למשל, ההסתגרות של המלכה בחברת נשים בלבד הפכה במהרה לשמועה שהיא לסבית, והכינוי הנפוץ ללסביוּת באותה תקופה היה "החטא הגרמני" (vice allemand).
ההיריון השני של מארי אנטואנט, ב-1779, הסתיים בהפלה. בנובמבר בשנה שלאחר מכן נפטרה אימה, מריה תרזה. לבסוף, ב-22 באוקטובר 1781 נולד הדופן המצופה, לואי ז'וזף. הלידה חיזקה מעט את מעמדה של מארי אנטואנט, שמילאה את תפקידה להביא יורש עצר לכתר, וכן את מעמדו של המלך. הבשורה התקבלה בשמחה גם באוסטריה, שם הקיסר יוזף השני הורה על פתיחת כל התיאטראות בחינם כאות חגיגי. בנוסף, באותה שנה נחלו הכוחות האמריקאים-צרפתים הצלחה בקרב יורקטאון במסגרת מלחמת העצמאות של ארצות הברית, דבר שחיזק זמנית את מעמדם. עם זאת, צרפת המשיכה להיות מעורבת בסכסוכים בין-לאומיים שעלותם גבוהה, והמצב המידרדר של הכלכלה תרם לכך שעל אף לידת הדופן התמיכה הציבורית במלך ובמלכה המשיכה להדרדר. המלכה רצתה שהמלך ירכוש עבורה ועבור ילדיהם מעון מלכותי נוסף, שאטו דה סן-קלוד (אנ'). המלך הסכים להשקעה יקרה זו (יותר מ-6 מיליון ליברה), אך היא הייתה נושא לסכסוכים מתמשכים בין המלכה לבכירים בחצר המלך, והיא הושלמה רק ב-1784.
ביום הולדתה ה-28, בשנת 1783, עברה מארי אנטואנט הפלה נוספת. הביוגרפית אוולין פר משערת שהיריון זה היה מידידה, הרוזן פון פרסן, אך אין להשערה זו אישוש. בנה השלישי של מארי אנטואנט, לואי שארל, נולד ביום חג הפסחא (27 במרץ) בשנת 1785. גם לגבי בן זה הופצה רכילות שהוא אינו בנו של המלך, אך היסטוריונים מעריכים כי שמועות אלה היו שקריות. בערך באותו הזמן חלה הידרדרות בבריאותו של בנם הבכור. הוא סבל מהתפרצויות של חום עוד לפני כן, אך רק מאוחר יותר התברר כי הוא חולה בשחפת שפגעה בעמוד השדרה שלו. הוא נפטר בשנת 1788, דבר שגרם צער רב להוריו. בתם הצעירה של המלך והמלכה, סופי ביאטריס, נולדה ב-9 ביולי 1786; היא הייתה חולה, אולי בשחפת, ונפטרה 11 חודשים לאחר לידתה.