stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שני קוני למל
ניתוח

הדרמה נכתבה בשלהי תקופת ההשכלה והיא רוויה ברעיונותיה. בני האור המשכילים נאבקים במורדי האור החסידים והאדוקים שמסרבים לקבל את רעיונות ההשכלה. תיאורו הגרוטסקי של קוני למל – חסיד שוטה, קנאי, עיוור, צולע, ומגמגם הוא תיאור מטונימי המושלך על כל היהדות האדוקה.
כשיוצאת חיה'לה-קרולינה לטיול מחוץ לביתה האדוק והמחניק, היא שרה את השיר "רק לא בשבילך", ובבית השני היא אומרת:
בסוף ימיו שינה גולדפדן את יחסו לאדוקים ולהשכלה כפי שעולה מחיבורו "דור הולך ודור בא".
המחזה שני קוני למל הוא קומדיה של טעויות המבוססת על מרכיביה הקלאסיים של הקומדיה: מוטיב חילוף הזהויות, ומוטיב הצלחת בני הדור הצעיר לממש את אהבתם אל מול האטימות והבורות של דור ההורים. ההומור הוא הומור של "גבוהים" הלועגים לאילו שנראים בעיניהם נחותים. אופיו הקליל של המחזה בשילוב סצנות עצובות, עיסוק באהבה, שילובים של שירים וריקודים והחידוש בכלל של תיאטרון ביידיש הביא להצלחה רבה אצל קהל הצופים.
קוני למל בתיאטרון ובקולנוע

הדרמה זכתה לביצועים רבים בתיאטראות בעולם ובישראל. מחזהו של מיכאל וייכרט טרופע טאנענצאפ שהומחז בפולין בשנת 1933 מבוסס על מחזה זה.
בקיץ 1959 העלה תיאטרון דו-רה-מי את ההצגה בבימויו של ישראל בקר, שבה שיחקו יוסף גולנד, יעקב בודו, עלינה סטרניצקה, אברהם וילקומירסקי, ג'טה לוקה ואחרים.
בשנת 1966 הופיע בישראל הסרט שני קוני למל - עיבוד קומי למחזהו של גולדפדן. הסרט זכה לשני סרטי המשך, קוני למל בתל אביב וקוני למל בקהיר.
תרגומים לעברית

תרגום ראשון לעברית על ידי מרדכי אזרחי, הופיע בסביבות שנת 1900, בשם הקנאי, או: שני יקטן-יקשן: מחזה צחוק בארבעה מעשים תחת שם העט מר-דרור.
הערות שוליים

↑  קונע-לעמל מופיע כמילה נרדפת ל-נאר, טיפש, טמבל וכיוצא בזה בספר "דער אוצר פון דער יידישער שפראך" מאת נחום סטוטשקאוו, 1991
1,2-דיכלוראתאן

| --- | --- |
 
 שם סיסטמטי:  1,2-dichloroetane
 כתיב כימי:  C₂H₄Cl₂ 
 מסה מולרית:  98.95 גרם/מול
 מספר CAS:  107-06-2
 צפיפות:  1.24±0.01 גרם/סמ"ק
 מסיסות:  0.87 גרם ל-100 מ"ל מים
 טמפרטורת היתוך:  -35 °C   238.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  84 °C   357.15 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  −166.8 קילוג'ול למול
 NFPA 704:       3 ‏ 2 0 
 
איור קווי דו־ממדי של הדוכלורואתאן
1,2 דוכלורואתאן (Dichloroethane) בשמו הישן, אתילן די כלוריד (Ethylenedichloride, EDC) או בשמותיו האחרים אתאן די כלוריד וגם שמן הולנדי ופריאון 150, הוא פחמימן כלורידי שנוסאתו הכימית היא C2H4Cl2 ומסתו המולרית היא 99 גרם למול.
הדוכלורואתאן הוא נוזל חסר צבע ובעל ריח הדומה לריחו של הכלורופורם.
שימושו העיקרי הוא יצירת מונומר ויניל כלוריד (VCM) שהוא חומר גלם עיקרי ליצירת PVC.
הדוכלורואתאן משמש גם ליצירת תרכובות אורגניות אחרות וכממס.
היסטוריה

בשנת 1794, קבוצה של מדענים הולנדיים, חברים בארגון המדענים ההולנדיים היו הראשונים למצוא את הדוכלורואתאן.
בגלל גילויו על ידי כימאים הולנדיים, נקרא הדוכלורואתאן - שמן הולנדי או נוזל הולנדי.
הפקה

הדוכלורואתאן נוצר בעיקר על ידי זרז של ברזל תלת-כלורי, FeCl3 בתגובה עם אתילן וכלור Cl2:
בדרך אחרת, ניתן להפיק את הדוכלורואתאן על ידי תגובה של אתילן וחומצה כלורית בתוספת חמצן וCuCl2 כזרז:
שימושים > הפקת מונומר ויניל כלוריד (VCM)

בערך 80% מהדוכלורואתאן המיוצר בעולם משמש כחומר גלם לויניל כלוריד בתגובה הבאה:
מה-HCl שנוצר, ניתן להשתמש בחזרה ליצירת עוד דוכלורואתאן (ראו הפקה).
שימושים > שימושים אחרים

הדוכלורואתאן שימש  להמסת צבע וכממס להסרת שמנים שימושים שנאסרו עקב רעילות החומר.
הדוכלורואתאן הופיע גם בדלקים עם עופרת.
הדוכלורואתאן משמש ליצירת טריכלורואתילן.
בטיחות

הדוכלורואתאן הוא חומר רעיל, גורם לשיתוך ודליק ביותר וגם נחשב למסרטן.
אנטיפטרוס בן הורדוס

| --- | --- |

דמותו של אנטיפטרוס ב"כרוניקת נירנברג", 1493
 לידה:  46 לפנה״ס? 
 הוצאה להורג:  4 לפנה״ס (בגיל 42 בערך) 
 בן או בת זוג:  מרים (בת אריסטובולוס) 
 
אנטיפטרוס (ביוונית: Αντίπατρος;‏ 46 – 4 לפנה"ס) היה בנו הבכור של הורדוס הגדול מלך יהודה מאשתו הראשונה דוריס. תחילה ישבו הבן והאם מנודים הרחק מירושלים ולא הורשו לבוא אליה אלא בימי החגים. עם הזמן וכדי להמעיט ממעמדם של בני מרים החשמונאית, התהפך מעמדו של אנטיפטרוס. הורדוס קידם אותו ואף ראה בו משענת מול שאר בניו, אשר חשש שהם חורשים את רעתו.
ממנודה ליורש עצר

אנטיפטרוס, לדברי יוסף בן מתתיהו, היה מניפולטור וחתרן ("איש היושב במארב"), היינו ערמומי ובלתי צפוי. הוא נהג להשמיץ את אחיו באוזני אביו הורדוס וזכה במחמאות ובהבטחות באשר לעתידו. ואכן הורדוס דאג להנציח את מעמדו הבכיר בצוואתו, כאשר הוריש לו את מעמדו המלכותי ואת תחומי ממלכתו.
בשובו מרומא, לאחר שנפגש עם אוגוסטוס קיסר, הציג הורדוס את שלושת בניו – אנטיפטרוס, אלכסנדר ואריסטובולוס – לעיני העם והבטיח חגיגית, שהללו ירשו אותו במותו, ומי שעתיד להיות המלך העליון הרי הוא אנטיפטרוס. ההכנסות מהקרקעות שהעביר לידו הורדוס, זיכוהו בסכום נכבד של 50 כיכר לשנה, והעובדה שערכו של כיכר אחד היה 32,000 דרכמות, ודראכמה אחת הייתה שכרו הממוצע של פועל ליום, מלמדת כי מדובר בהרבה מאוד כסף.
כדי להנציח את ירושת אנטיפטרוס ולפרסמה בציבור הנחה הורדוס את יורש העצר להפליג לרומא יחד עם מרקוס ויפסניוס אגריפה ידידו ולהביא את הבשורה החדשה לידיעת הקיסר ולאישורו. בניה של מרים החשמונאית נדחקו איפוא הצידה מפני אנטיפטרוס.
תככים

אנטיפטרוס המשיך במעשי תככנות ושיגר להורדוס שליחים מלשינים, כדי שישחירו את כוונות האחים כלפי המלך. בעיקר כוונו המזימות כנגד אלכסנדר, שאנטיפטרוס ביקש להחשידו שהוא מתכוון לרצוח את הורדוס, במזימה היה מעורב גם פירורא, אחיו של הורדוס.
הוא שכר את שירותיו של נוכל לאקוני אחד בשם איריקלס, שקנה את לב הורדוס, והוסיף עוד שמן למדורת המזימות וההסתות של אנטיפטרוס כנגד אחיו ועוד שבחים לדמותו ולאישיותו של אנטיפטרוס.
בסופו של דבר ובהסכמתו של הקיסר אוגוסטוס הובאו שני בני הורדוס למשפט בבריטוס ונידונו למוות. גזר הדין בוצע בסבאסטי (שומרון) והללו נקברו במצודת אלכסנדריון (סרטבה).
אנטיפטרוס יורש העצר

במותם הפך אנטיפטרוס ליורש האחד והיחיד של ממלכת הורדוס, אלא הלה לא הסתפק בכך. אנטיפטרוס ידע כי העם מסויג ממנו בשל מה שרקם נגד שני האחים, וכי לא היה מקובל על הצבא שהיה עיקר משענתו של הורדוס במדיניות הפנים שלו, ועל כן המשיך לרקום מזימות, והפעם כנגד צאצאי האחים המומתים, בהם ראה מתחרים מסוכנים לשלטונו הצפוי.
הורדוס ביקש, מטעמים משפחתיים ופוליטיים לשדך את צאצאי שני בניו שהומתו עם כמה מקרובי המשפחה, אלא שאנטיפטרוס דאג לשנות את הרכב השידוך כדי שמעמדו לעתיד לא ייפגע. בתגובה רגז עליו אביו, אך אנטיפטרוס בלשונו החלקה ובכישרון השכנוע שלו הצליח לשנות את הרכבי הירושה כחפצו: הורדוס נענה לבקשתו של אנטיפטרוס להתחתן עם מרים בת אריסטובולוס, שהורדוס ייעד לבנו של אנטיפטרוס, ולהשיא לבנו את בת פירורא, אחי הורדוס.
בשלב מסוים נישא אנטיפטרוס לבתו של המלך החשמונאי האחרון, מתתיהו אנטיגונוס השני.
קלחת המזימות בארמונו של הורדוס, שבה היו מעורבות דמויות רבות, נשים וגברים כאחד, דחקה בהורדוס לשגר את אנטיפטרוס לרומא, כשבאמתחתו כסף רב (300 כיכר)  כדי שייראה כבן מלך וכיורש ראוי, ונוסח צוואתו של הורדוס. על-פי הצוואה עתיד אנטיפטרוס לרשת את כיסא אביו, ואילו יורש העצר עתיד להיות הורדוס, בנה של מרים בת הכהן הגדול.
אנטיפטרוס מסתבך וגורלו נגזר

אנטיפטרוס חיזק בהקשר לכך את קשריו עם פירורא, אחי הורדוס, דודו ואף עם פקידים רומאים במזרח. בשעה שנחשפו מזימות אלה, בעיקר לאחר פעילותה של שלומית, אחות הורדוס, הורה הורדוס לעצור את אנטיפטרוס, ולהעמידו לדין. אותו זמן שהה וארוס הנציב הסורי בארמונו של הורדוס, והוא הוזמן לעמוד בראש הרכב המשפט, כשאת פרטי האשמה קרא ידידו של הורדוס, ניקולאוס איש דמשק. סעיף האשמה החמור מכל היה ניסיון להתנקש בחיי הורדוס במרקחת רעל. קודם לפסק הדין ולגזר הדין העביר וארוס את כל פרטי המקרה לקיסר הרומי אוגוסטוס על מנת לקבל ממנו את האישור לגזור דין מוות על אנטיפטרוס.
הקיסר אישר את ביצוע גזר הדין, אלא שפתח בפני הורדוס מוצא של רחמים, אם ירצה, ויגזור עונש גלות על אנטיפטרוס, מה שבהחלט גרם להורדוס להתלבט בינו לבין עצמו. אלא שמהלך העניינים טרף את קלפי הרחמים: לאנטיפטרוס נודע כי הורדוס בגבור עליו מחלתו ניסה להתאבד בתקיעת פגיון בלבו. ניסיון זה שימח מאוד את לב הבן והוא הציע סכום עתק לאחד השומרים-הסוהרים אם ישלחו לחופשי. השומר מסר מיד את פרטי הניסיון להורדוס, שציווה להוציאו להורג לאלתר (4 לפנה"ס). גופתו של אנטיפטרוס נטמנה במצודת הורקניה, כ-17 ק"מ דרומית מזרחית לירושלים. במקום זה נהג הורדוס לכלוא את אסירי המלכות שנידונו למאסר עולם, או למיתה.
אין ספק שבין המקדמים הבולטים למידת טירופו של הורדוס בשנותיו האחרונות היה מעללי אנטיפטרוס, ואולי דווקא הסימנים הראשונים לממדי טירופו של הורדוס הם שהנחו את אנטיפטרוס לפעול כפי שפעל.
מיד לאחר המתתו של אנטיפטרוס הוריש הורדוס, ימים ספורים לפני מותו שלו, את המלוכה לארכלאוס ואת הורדוס אנטיפס ופיליפוס מינה לנסיכים ("טטרארכוס").
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: אנטיפטרוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
↑  אריה כשר, אליעזר ויצטום, הורדוס, מלך רודף ורדוף, 2007, עמ' 64, עמ' 422 הערה 60: על פי חישובי קוקינוס - 206, 246 .Kokkinos, N. The Herodian Dynasty, 1998, p
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר א, פרק כח, פסקה ה, סעיף 565; קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק א, פסקה ב, סעיף 18.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ה, פסקה ב, סעיף 92.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ג, פסקה ב, סעיף 53; תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר א, פרק כט, פסקה ב; פרק ל, פסקה ג.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ז, פסקה א, סעיפים 187-182.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ח, פסקה א, סעיפים 191-188.
סלובן ברטיסלאבה

מועדון ספורט סלובן ברטיסלאבה (בסלובקית: ŠK Slovan Bratislava) הוא מועדון כדורגל סלובקי מהעיר ברטיסלאבה שבמערב סלובקיה, בירת סלובקיה המשחק בליגת העל הסלובקית.
הקבוצה נחשבת לאחת הקבוצות החזקות בסלובקיה, ובשנת 1969 זכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע.
היסטוריה

סלובן ברטיסלאבה הוקמה בשנת 1921 וזכתה במספר תארים כקבוצה בצ'כוסלובקיה.  בשנת 1965 התפצלה הקבוצה לסלובן ברטיסלאבה ואינטר ברטיסלאבה שהפכה להיות הקבוצה היריבה לקבוצה זו. אחרי עצמאות סלובקיה זכתה הקבוצה בגביע הסלובקי שלוש פעמים בעונות 1993/1994, 1996/1997 ו-1998/1999 וכן זכתה באליפות סלובקיה בעונות 1994 עד 1996 וכן בעונת 1999.
הקבוצה ספגה מהלומה קשה כאשר ירדה באופן פתאומי לליגה השנייה בסלובקיה בתום עונת 2004/2005 אך בתום עונת 2005/2006 הקבוצה עלתה לליגה הבכירה משום החלטה בהגדלת הליגה הבכירה ולכן היא עלתה לליגה הראשונה מהמקום השני בליגה השנייה בסלובקיה אחרי קושיצה שהייתה במקום הראשון וביחד עם סנץ שסיימה במקום השלישי, מקום אחד אחריה.
בעונת 2010/2011 סלובן זכתה בדאבל עם המאמן קארל ירולים.
בעונת 2011/2012 הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת טובול מקזחסטן. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין ועברה לשחק בליגה האירופית. בשלב הפלייאוף הקבוצה ניצחה את קבוצת רומא מאיטליה והעפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית. הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית אחרי הקבוצות אתלטיק בילבאו, רד בול זלצבורג ופריז סן-ז'רמן והודחה מהטורניר.
בעונת 2012/2013 שוב זכתה הקבוצה בדאבל.
בעונת 2013/2014 הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת לודוגורץ ראזגרד מבולגריה והודחה מהטורניר.
שחקני עבר בולטים

פיטר דובובסקי
סזילרד נמת'
ורטיסלאב גרסקו
רוברט ויטק
מאמני עבר בולטים

יוזף בראון (1938)
ראו גם

סלובן ברטיסלאבה (הוקי קרח)
דונה קארן

| --- | --- |

קארן בפסטיבל הסרטים טרייבקה, 2012
 לידה:  2 באוקטובר 1948 (בת 76) ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 השכלה:  בית הספר החדש לעיצוב ע"ש פרסונס  ג'ורג' ו. היולט 
 פרסים והוקרה:  פרס CFDA למפעל חיים (2004)  Lucky Strike Designer Award (1999) 
 www.donnakaran.com
 
דונה קארן (באנגלית: Donna Karan; נולדה ב-2 באוקטובר 1948) היא מעצבת אופנה יהודייה-אמריקאית, היוצרת של רשת חנויות האופנה "דונה קארן ניו יורק" והמותג בראשי תיבות "DKNY".
ביוגרפיה

נולדה בשם דונה אייבי פאסְקי (Donna Ivy Faske) בשכונת פורסט הילס, קווינס, בארצות הברית למשפחה יהודית. בתם של הלן (לבית ריצ'י), אשת מכירות ודוגמנית, וגבי פאסק, בעל חנות סדקית. היא גדלה בודמיר, לונג איילנד בניו יורק, עם אמה ואביה החורג. קארן החלה למכור בגדים בסדרהרסט, בשדרה המרכזית של ניו יורק בגיל 14. סיימה את לימודיה בתיכון היולט בשנת 1966, ולאחר מכן למדה בבית ספר פרסונס לעיצוב.
בשנת 1970 נישאה למארק קארן, ויחד נולדה בתם גבריאל, המכונה, גבי. גבי נשואה לג'אן פאולו דה פליצ'ה, טייס בחברת התעופה אליטליה ולהם בת אחת, סטפניה.
בשנת 1983 נישאה קארן בשנית למי שהיה בן זוגה בנערותה, הפסל סטפן וייס.
קריירה

את קריירת האופנה החלה בגיל צעיר כשעבדה עבור ליז קלייבורן ולאחר מכן כמתמחה אצל אן קליין, עבודה שקיבלה תודות לקשריה של אמה. בסופו של דבר קודמה למעצבת בשנת 1971, אולם מספר חודשים לאחר מכן פוטרה בשל התבטאויותיה על קליין, אך כשרונה משך את תשומת לבה של פטי קפאלי שהייתה אחראית למותג "Addenda" (נספחים) ותחת חסותה התפתחה קארן כמעצבת במשך 18 חודשים.
בשנת 1970 חזרה קארן לאן קליין. כאשר נפטרה קליין בשנת 1974, הפכה למעצבת ראשית בבית קליין וזכתה ב-3 פרסי קוטי (הגרסה של מעצבי האופנה האמריקנית לפרס אוסקר).
בשנת 1984 עזבה קארן את קליין, ויחד עם בעלה סטפן וייס וחברת Takihyo היפנית פתחה עסק משלה במטרה "לעצב בגדים מודרניים לאנשים מודרניים". היא הוציאה את הקולקציה הראשונה שלה לנשים בשנת 1985.
קארן נודעה ביצירת שבעה חלקים בסיסיים שהם היסודות למלתחה, כאשר שילובם יוצר מלתחה שלמה. בנוסף, התעקשה לעצב רק בגדים שהיא בעצמה תלבש.
קריירה > DKNY

בשנת 1988 הגדילה קארן את הקו הנשי בקו פחות יקר בשם DKNY (ראשי תיבות של שמה והעיר ניו יורק), עבור נשים צעירות יותר. שנתיים לאחר מכן יצרה את מותג הג'ינס ובשנת 1992 השיקה את מותג הגברים DKNY. בהמשך יצרה מותג לילדים, קו של מוצרי יופי, אביזרים ורהיטים.
באפריל 2001, הקונצרן הצרפתי LVMH בראשותו של המיליארדר ברנאר ארנו, רכש את "דונה קארן" מבחינה כלכלית, אף על פי שהיא המשיכה לשמש כמנכ"לית, תפקיד שמאוחר יותר התפטרה ממנו. באותה השנה נפטר בעלה סטפן וייס מסרטן.
תרומתה הפילנתרופית של קארן כוללת את "יוזמת הזן העירונית". במרץ 2008, מכרה קארן חפצים אישיים ודגימות וינטג' לטובת המטרה. באוקטובר 2008, קרן המנוהלת על ידי קארן תרמה 850,000 דולר למרכז הרפואי בית ישראל בניו יורק.
בגד מקולקציית אביב 2012
אביב 2012
אביב 2012
אלכסנדרה פיבוברובה בקולקציית 2009
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2024 | שיר מקורי/פריטטורה – פרסומת מסחרית | Donna Karan: "In Women We Trust (Global 2024 Campaign)" – אלכסנדרה פטקובסקי | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  הודעה על פטירתו של וייס באתר ווג (באנגלית)
↑  האתר של יוזמת הזן העירונית (באנגלית)
↑  הודעה בניו יורק טיימס על תרומתה של קארן (באנגלית)
↑  Chris Willman, Hans Zimmer and the Scores and Songs of ‘Emilia Pérez’ and ‘Wild Robot’ Lead Winners’ List at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Variety, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408545005171  BIBSYS: 14007332  BnF: cb13560453c (data)  CiNii: DA12019571  GND: 119531437  ISNI: 0000 0001 2117 4366  LCCN: n91083716  MusicBrainz: 82d97773-d63e-4072-81d1-9ad2e26fc75a  NDL: 00754505  NGV: 17881  NKC: xx0069939  NTA: 157850757  RKD: 296334  SNAC: w6vh6t8j  SUDOC: 080587941  ULAN: 500237447  VIAF: 176687   WorldCat (עם VIAF): 176687
אתה

ערך זה עוסק באלבום מאת להקת אתניX. אם התכוונתם לאיש השנה של מגזין טיים בשנת 2006, ראו .
אתה הוא אלבומה החמישי של להקת אתניX שיצא לאור בשנת 1994.
הפקה

האלבום כולל שלושה שירים בנושאים חברתיים ופוליטיים -"ילד מרקש" - שיר מחאה העוסק ביחס למזרחיים, "אתה" - שנכתב בעקבות רצח נהג המונית דרק רוט ו"סנופי" - העוסק במחאה מרומזת על התנהלות הפוליטיקאים.
באלבום זה בלטה נטייה לסגנון מוזיקלי מזרחי שבא לידי ביטוי בשירים "הסירונית", "קולה של ננה גפוס", "השוק של איסתכלל" ו"בוא לפטרה".
השיר "בוא לפטרה" נשלח למלך ירדן לכבוד הסכם השלום עמה.
השיר "פרחים בקנה" הוא ביצוע מחודש לשיר שנכתב על ידי דודו ברק ובוצע במקור על ידי להקת חיל התותחנים.
האלבום הוקדש לזכרו של גדי סואד, שנפל במהלך מבצע דין וחשבון.
רשימת השירים באלבום

ילד מרקש - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:33]
הסירונית - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:09]
קולה של ננה גפוס - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:12]
לא לבד - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:25]
סימנים כחולים - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:28]
אתה - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) (3:14]
אילולא - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:53]
הכאב - (מילים ולחן: זאב נחמה) [4:04]
השוק של איסתיכלל - זמרת אורחת: אילנה אליה (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:39]
זה הזמן שלה - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:44]
כסף - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:30]
בוא לפטרה - (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:32]
סנופי - כולל קטע רגאיי המבוצע על ידי סילברדון (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:41]
פרחים בקנה - (מילים: דודו ברק/לחן: אפי נצר) [3:43]
לא לבד - גרסת דאנס (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:59]
ילד מרקש - גרסת דאנס (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:43]
משתתפים באלבום

זאב נחמה - שירה, עיבודים.
תמיר קליסקי - קלידים, עיבודים.
גיל אלון - גיטרות.
גל הדני - תופים.
איזקיס - בוזוקי.
ללדין - קולות רקע.
אילנה אליה - שירה ב"שוק של איסתיכלל".
בועז ורונן יונה (צמד אנא כורדי) - חליל זורנה ותוף דו-הול (בשיר "הסירונית")
מפיקים בפועל - רוני בראון ודרור קליסקי.
| אתניX |
| --- | --- | --- |
זאב נחמה • תמיר קליסקי • גל הדני • יורם פויזנר • גלעד פסטרנק
יועד נבו • גיל אלון • נדב וולפסון
| אלבומי אולפן | אתניקס (1990) • מסאלה (1991) • יללת תן (1992) • אדם ונחש (1993) • אתה (1994) • האוסף של אתניקס (1995) • פופ (1996) • ברוכים הבאים לישראל (1998) • מוריס (1999) • המופע המשותף (2000) • מקסימום אתניקס (2000) • בדרך שלך (2001) • 13 (2002) • אמריקה (2005) • טוטובל - חינם באינטרנט (2008) • געגועים (2011) • אהבת חינם (2012) • הטוב קורה (2015) • בטוח (2017) |  |
אופרת חלל

עטיפת חוברת אופרת חלל משנות ה-30 של המאה ה-20
אופרת חלל (באנגלית: Space Opera) היא תת-ז'אנר של הספרות הספקולטיבית וספרות המדע הבדיוני שמתייחס לרומן הרפתקאות עם דגש על מלודרמה ורומנטיקה המתרחש בעיקר בחלל החיצון. הדמויות באופרת החלל מצטיירות כגדולות מהחיים, אשר לעיתים מושלכות לנסיבות עתידניות בעלות טכנולוגיה המתקבלת על הדעת כגון מסע בזמן, מסע בין-גלקטי, תרבויות חייזרים מורכבות ועתיד האנושות. תת-הז'אנר מקבל לעיתים אנלוגיה לאופרת סבון במוטיבים המשותפים.
אופרת החלל בצורתה המובהקת ביותר היא תוצאתה של הספרות הזולה משנות ה-20 ועד שנות ה-40 של המאה ה-20. האבטיפוס של ספרות אופרות החלל היה ספרו של אדוארד אלמר סמית', "The Skylark of Space", שפורסם במגזין Amazing Stories בשנת 1928. בסיפור, מדען מגלה את מנוע החלל ובונה חללית בה הוא טס, יחד עם דמות נשית, לגילוי עולמות חדשים ולמאבק בנבלים. עבודותיו המאוחרות של סמית' (העדשאי), כמו גם עבודותיהם של אדמונד המילטון וג'ק ויליאמסון בשנות ה-30 של המאה ה-20 היו פופולריים ביותר בקרב הקוראים והיוו בסיס לחיקויים רבים בידי סופרים אחרים.
אופרות חלל נהיו נפוצות גם כסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה בזכות התפתחות טכנולוגית שאיפשרה אפקטים מיוחדים וסצנות פעולה עתידניות. אחת מאופרות החלל הידועות ביותר היא "מלחמת הכוכבים", הכוללת 9 סרטים עיקריים, מספר סרטי משנה, סדרות טלוויזיה וספרי קומיקס.
מאפיינים

המאפיינים השונים והקונוטציות הרבות של אופרת החלל השתנו במשך השנים ואף ממשיכים להתרחב במדיות השונות בהן מיוצג תת-הז'אנר. מימי מלחמת הכוכבים של סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ועד לימי באטלסטאר גלקטיקה המחודשת של שנות ה-2000, אותם מאפיינים זכו לראיה רחבה ועשירה יותר, ולהתפתח אל מעבר לגבולות אותן הציבה אופרת החלל של שנות ה-20 המאוחרות.
המאפיינים העיקריים הם:
רקע
החלל החיצון, כוכב לכת מרוחק או גלקסיה ובה מספר רב של כוכבי לכת שונים ובהם גזעים ותרבויות מגוונות של חייזרים.
דמויות לצד גזע ראשי של בני אנוש קיימים מגוון גזעי חייזרים הדומים לבני האדם במונחים של תרבות, מראה חיצוני, ולעיתים אפילו אנטומית. על גבולות ההתקשרות בין חייזרים לבני אנוש מתגברים בקלות.
מתן עומק בהתפתחות הדמויות ותיאורן.
עלילה
עלילה שאינה משויכת לתת-ז'אנרים אחרים של המדע הבדיוני, ושמתייחסת לסיפורים של טוב נגד רע.
יקום דמיוני/גלקסיה/כוכב לכת נרחבים, בהתאם להישרדות הציוויליזציה של הגיבור
מרכיבים רומנטיים
העלילה נוסחאתית
קרבות חלל
טכנולוגיה
חלליות שלרוב יכולות לגמוא מרחקים עצומים בפרקי זמן קצרים, לעיתים קרובות תוך עקיפת המגבלה של מהירות האור
רובי ואקדחי לייזר או נשק בצורת אקדח היורה מטחי אנרגיה מרוכזת
שדות כוח ואנרגיה המשמשים להגנה
רובוטים, חלקם בעלי בינה מלאכותית מתקדמת וחלקם דמויי אדם (אנדרואידים)
טכנולוגיה רפואית מתקדמת, ובפרט השתלת תותבים ביוניים במקום איברים וגפיים שנפגעו בקרב
הולוגרמות והדמיה תלת-ממדית
מבני ענק בקנה מידה בלתי אפשרי להינדוס בטכנולוגיות קיימות, המצריכים משאבים שאינם בנמצא בימנו.
סבירות מדעית
הפרה של חוקים פיזיקליים, כגון מסע בזמן, תנועה במהירות המשתווה או עולה על מהירות האור, יכולות תמרון בלתי אפשריות, גרביטציה מלאכותית, ועוד.
סטייה מפיזיקה מציאותית, בדמות כוחות על-טבעיים או קסם (לחפצים כמו גם לדמויות).
התרומה לז'אנר

סופרי מדע בדיוני כפול אנדרסון וגורדון דיקסון שמרו על צורתה של ההרפתקה בחלל במשך שנות ה-50, ולאחריהם סופרים כקרולין צ'רי וג'ון האריסון בשנות ה-70, כמו גם ליין באנקס, לויס מק'מאסטר בוג'ולד ופול מק'אולי בשנות ה-80 של המאה ה-20.
בשנות ה-70, חבורת סופרים (בעיקר בריטים) החלו להמציא מחדש את אופרת החלל. הסרט מלחמת הכוכבים תרם רבות להתפתחות הז'אנר, שהושפע בעיקר מתרבות הסייברפאנק, והגדיר זן חדש של אופרה: אפלה יותר, בעלת מאפיינים אינדיבידואלים חזקים יותר, אשר מערבת טכנולוגיה חדישה. מבין העוסקים בכתיבה חדשה זו נמצאים ליין באנקס, ורנור וינג'י, פיטר המילטון, פול מק'אולי, קן מקלאוד, אלסטייר ריינולדס, סטפן בקסטר, סיימון גרין, ג'ון האריסון, צ'ארלס סטרוס, וולטר ג'ון ויליאמס וג'ון רייט.
בשנות ה-90 ושנות ה-2000, גל חדש של כותבי מדע בדיוני אמריקנים התמקד בפן הצבאי ובמלחמות אינטר-גלקטיות באופרות החלל. גל זה כלל סופרים כדוגמת דייוויד דרייק, לויס מקמסטר בוז'ולד, אריק פלינט, ס. מ. סטירלינג, ג'ון רינגו ודייוויד וובר.
מבין הסופרים הוותיקים שתרמו לתת-הז'אנר ניתן למצוא גם את לארי ניבן, ג'יימס ה. שמיץ וג'רי פורנל.
דוגמאות לסוגת אופרת החלל

תת-סוגת אופרת החלל הצטיירה במגוון רחב של מדיות - ספרות, קולנוע, טלוויזיה, אנימציה, רצועות וספרי קומיקס, ואפילו משחקי וידאו. בין הדוגמאות ניתן למצוא:
דוגמאות לסוגת אופרת החלל > ספרות

| --- | --- |
 סדרת העדשאי (1934–1950) וסדרת "סקיילארק" (1915–1935), מאת אדוארד אלמר סמית'  הקאנטוס של היפריון (1989–1997) מאת דן סימונס  סדרת "דומיניק פלנדרי" מהאימפריה הטראנית (1966–1985), מאת פול אנדרסון  יקום חולית, המבוסס על ספרי חולית (1965–היום), מאת פרנק הרברט, בריאן הרברט וקווין אנדרסון  "היקום המוכר" (1964–1995), מאת לארי ניבן  סדרת היצ'י (1977–2004), מאת פרדריק פול  יקומי "Alliance-Union Universe" ו-"Foreigner universe" מאת קרולין צ'רי:  "סאגת ורקוסיגן" מאת לויס מקמסטר בוז'ולד  "סדרת התרבות" (1987–2010), מאת ליין באנקס  "Night's Dawn Trilogy" ו-"Commonwealth saga\Void Trilogy", מאת פיטר המילטון  "אש ממעמקים" ו"עומק בשמיים" מאת ורנור וינג'י  סדרת "Revelation Space" מאת אלסטייר ריינולדס  "Light" מאת ג'ון האריסון  "Accelerando" מאת צ'ארלס סטרוס  הסיפור הקצר "The Prince of Space" מאת ג'ק ויליאמסון
| --- | --- |
 טלוויזיה אנדרומדה (2000–2005), נוצרה על ידי ג'ין רודנברי  באטלסטאר גלקטיקה, הסדרה המקורית (1978–1980), נוצרה על ידי גלן א. לארסון  באטלסטאר גלקטיקה, הסדרה החדשה (2003-2008), נוצרה על ידי רונלד ד. מור  בבילון 5 (1993–1998), נוצרה על ידי ג'יי מייקל סטרזינסקי  גנדאם (1979–היום), נוצרה במקור על ידי יושיוקי טומינו  דוקטור הו (1963–היום), נוצרה על ידי סידני ניומן, ס. א. וובר ודונלד וילסון  חלוצי החלל (1974–1981), נוצרה על ידי יושינובו נישיזאקי  מסע בין כוכבים (1966–2005), נוצרה במקור על ידי ג'ין רודנברי  פארסקייפ (1999–2003), נוצרה על ידי רוקני ס. אובאנון  פיירפליי (2002–2003), נוצרה על ידי ג'וס וידון  סטארגייט SG-1‏ (1997–2007) נוצרה על ידי ג'ונתן גלזנר ובראד רייט  סטארגייט אטלנטיס (2004–2009) נוצרה על ידי בראד רייט רוברט ס. קופר:  סרטי קולנוע ברברלה (1968)  האלמנט החמישי (1997), במאי: לוק בסון  מלחמת הכוכבים (1977 - היום), במאי: ג'ורג' לוקאס  סטארגייט (1994), במאי: רולנד אמריך  סרניטי (2005), נכתב ובוים על ידי ג'וס וידון  פיץ' בלאק (2000) ורידיק: המסע מתחיל (2004), בוימו על ידי דייוויד טוואהי  פלאש גורדון (1980), במאי: מייק הודג'ס פארודיות מדריך הטרמפיסט לגלקסיה של דאגלס אדמס  הסרט שיגעון בחלל שנכתב ובוים בידי מל ברוקס  סדרת האנימציה פיוצ'רמה שנוצרה על ידי מאט גריינינג
דוגמאות לסוגת אופרת החלל > משחקי וידאו

Halo
Master of Orion
סטאר קונטרול
סטארקראפט וסטארקראפט 2
מלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה
Mass Effect
Star Wars Jedi: Fallen Order
רומן גרוז'אן

רומן גרוז'אן (בצרפתית: Romain Grosjean, נולד ב-17 באפריל 1986) הוא נהג מרוצים צרפתי המתחרה בסדרת מרוצי האינדי בקבוצת Juncos Hollinger Racing. התחרה במשך עשר עונות באליפות הפורמולה 1. נולד בז'נבה שבשווייץ ומחזיק באזרחות כפולה.
בשנת 2005 זכה באליפות הפורמולה רנו הצרפתית. בעקבות הזכייה הצטרף לאקדמיה לנהגים צעירים של קבוצת רנו. בשנת 2007 זכה באליפות הפורמולה 3 האירופאית. שנה לאחר מכן זכה באליפות ה-GP2 האסייתית, תואר בו זכה שוב בשנת 2011. באותה שנה זכה גם באליפות בסבב ה-GP2 העולמי.
את הבכורה באליפות הפורמולה 1 עשה במהלך עונת 2009 כמחליפו של נלסון פיקה ג'וניור. בעונת 2012 קיבל מקום כנהג קבוע בקבוצת לוטוס.
קריירת מרוצים > פורמולה רנו ופורמולה 3

גרוז'אן החל להתחרות בשנת 2003 באליפות הפורמולה ליסטה ג'וניור (Formel Lista Junior). הוא ניצח את כל המרוצים בעונה וזכה באליפות. שנה לאחר מכן עבר להתחרות באליפות הפורמולה רנו הצרפתית וסיים את העונה במקום השביעי. בשנת 2005 זכה באליפות. בעקבות הצלחותיו הוחתם בתוכנית לתוכנית לפיתוח נהגים צעירים של רנו.
בגרנד פרי של מקאו, באותה שנה, ערך את הופעת הבכורה בקטגוריית הפורמולה 3. בשנת 2006 התחרה בסבב הפורמולה 3 האירופאי. במהלך העונה השיג רק פודיום אחד ובסיומה דורג במקום ה-13. בעונתו השנייה עלה לראשות הטבלה על חשבונו של סבסטיאן בואמי לאחר תשעה מרוצים. הוא הצליח לשמור על המקום הראשון עד לסיום העונה וזכה בתואר.