stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמברנדט פיל
מורשת

רמברנדט פיל השלים יותר מ־600 ציורים. הוא צייר דיוקנאות של אנשים בולטים רבים, בהם נשיאי אמריקה, נשיא בית המשפט העליון ג'ון מרשל, וג'ון סי קאלון.
ציוריו נמצאים באוספים ציבוריים רבים.
הערות שוליים

↑  Rembrandt And Harriet Peale Papers, 1824–1932
↑  Miller, Lillian B. Rembrandt Peale: A Life in the Arts: 1778–1860. The Historical Society of Philadelphia, Philadelphia, 1985,
↑  EH.Net Encyclopedia: Manufactured and Natural Gas Industry (ארכיון)
↑  Rembrandt Peale Online, www.artcyclopedia.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452645605171  PLWABN: 9810548107105606  BnF: cb14955764p (data)  DSI: 3351  GND: 117692719  ISNI: 0000 0001 1611 4561  LCCN: n85813460  RKD: 62243  SNAC: w637786t  SUDOC: 079567274  ULAN: 500019719  VcBA: 495/235832  VIAF: 27334932   WorldCat (עם VIAF): 27334932 
רמברנדט פיל, דיוקן של אחיו הצעיר רובנס פיל עם גרניום
רמברנדט פיל, האחיות - אלנור ורוזבלה פיל, 1826
רמברנדט פיל, דיוקן של ג'ורג' וושינגטון, 1854
רמברנדט פיל, הבת הרומית, 1812
רמברנדט פיל, הדיוקן של גברת מילר, 1805
רמברנדט פיל, דיוקן של אחותו - רוזבלה פיל, 1820
רנגיטוטו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מפרץ האורקי 
 קואורדינטות:  36°47′12″S 174°51′36″E﻿ / ﻿36.786742°S 174.860115°E﻿ / -36.786742; 174.860115
 שטח:  23.11 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 אוכלוסייה:  0
  (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןרנגיטוטו(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןרנגיטוטו
 
האי רנגיטוטו (באנגלית: Rangitoto Island) הוא אי געשי במפרץ האורקי, סמוך לאוקלנד, ניו זילנד.
גאוגרפיה

רוחבו של האי הוא 5.5 קילומטרים, ולוע הר הגעש, שהוא הנקודה הגבוהה באי, בגובה 260 מטרים.
שטחו של האי הוא 23.11 קמ"ר, והוא נוצר עקב התפרצות געשית לפני 550-600 שנה, מה שהופך אותו לגדול והצעיר מבין כ-50 הרי געש המקיפים את אוקלנד.
האי, שבינו לבין צפון העיר אוקלנד מפריד מצר רנגיטוטו, נראה היטב מנקודות רבות בעיר.
בימי מלחמת העולם השנייה חובר האי באמצעות לשון אדמה מלאכותית לאי הסמוך, מוטוטאפו.
פירוש שמו של האי במאורית הוא "שמי דם", אשר נקבע ככל הנראה עקב פציעתו של רב-חובל של סירת קנו, במהלך קרב בין שני שבטים מאורים שהתרחש על האי.
האי אינו מיושב, אך נגיש למטיילים באמצעות שירות מעבורות מאוקלנד מספר פעמים ביום.
האי רנגיטוטו
ריצ'רד מקרירי

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1898 Market Harborough, לסטרשייר, האימפריה הבריטית בריטניה
 פטירה:  18 באוקטובר 1967 (בגיל 69) טמפלקומב, סאמרסט, האימפריה הבריטית בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  איטון קולג'  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט 
 בן או בת זוג:  Lettice St. Maur (18 באוקטובר 1928–?) 
 צאצאים:  Sarah Virginia McCreery 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1915–1949 (כ־34 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-8   מפקד הקורפוס ה-8   מפקד הקורפוס ה-10   מפקד הארמייה השמינית   מפקד הכוחות הבריטיים באוסטריה   מפקד ארמיית הריין
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט   אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית   אות השירות המצוין    הצלב הצבאי   קצין לגיון ההצטיינות (ארצות הברית)   מדליית השירות המצוין (ארצות הברית)
 
סר ריצ'רד לודון מקרירי (באנגלית: Sir Richard Loudon McCreery; 1 בפברואר 1898 - 18 באוקטובר 1967) היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה השמינית במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

מקרירי נולד ב-1 בפברואר 1898, לוולטר א. מקרירי, אמריקני יליד שווייץ, שחי רוב חייו באנגליה, אך ייצג את ארצות הברית בפולו באולימפיאדת פריז (1900), ולאמיליה מק'אדם, בתו של מהנדס הדרכים ג'ון לודון מק'אדם. מקרירי התחנך באיטון קולג', ולאחר מכן במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנת 1915 התגייס מקרירי לצבא בריטניה, והצטרף לרגימנט נושאי הרומח ה-12 (של נסיך ויילס), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה אף נפצע באחד הקרבות.
לאחר המלחמה מילא מקרירי תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1935 מונה למפקד הרגימנט נושאי הרומח ה-12 (של נסיך ויילס).
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במאי - יוני 1940 השתתף מקרירי בקרב על צרפת, ולקראת סוף המערכה מונה למפקד החטיבה המשוריינת ה-2, שהייתה חלק מהדיוויזיה המשוריינת ה-1, ולחם עמה לצד שרל דה גול, ובעקבות כך נהיה מעריץ של דה גול. בדצמבר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-8, ובמרץ 1942 מונה ליועצו הראשי לענייני שריון של קלוד אוקינלק. באוגוסט 1942 מונה מקרירי לראש מטה פיקוד המזרח התיכון בראשותו של הרולד אלכסנדר, והיה מופקד על תכנון קרב אל-עלמיין השני, ובמהלך המערכה בתוניסיה כיהן כראש מטה קבוצת הארמיות ה-18. ביולי 1943 מונה מקרירי למפקד הקורפוס ה-8 בבריטניה, ובאוגוסט אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-10, ולחם עמו בפלישה לאיטליה, ובקרב מונטה קאסינו. ב-31 בדצמבר 1944 מונה מקרירי למפקד הארמייה השמינית, ופיקד עליה בהבקעת הקו הגותי, ובמתקפת אביב 1945 באיטליה, שבסופה נכנעו כמיליון חיילים גרמנים.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר המלחמה היה מקרירי מפקד הכוחות הבריטיים באוסטריה, ומשרדו היה בארמון שנברון. בשנת 1946 מונה מקרירי למפקד ארמיית הריין, במקום פילדמרשל ברנרד מונטגומרי. בשנת 1948 מונה מקרירי ליועץ הבריטי במועצת הביטחון של האו"ם, ובשנת 1949 הועלה לדרגת גנרל.
בסוף אותה שנה פרש מקרירי מהצבא, והקדיש את זמנו לטיפוח ביתו. במהלך משבר סואץ בשנת 1956 שלח מקרירי מכתב לידידו שר האוצר הרולד מקמילן, ובו מחה על ההסתבכות במשבר.
מקרירי מת ב-18 באוקטובר 1967, והלווייתו נערכה במנזר וסטמינסטר.
רוחנמה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ספרמורט ניאזוב
 שפת המקור:  טורקמנית
 סוגה:  פוליטיקה
 הוצאה
 הוצאה:  Turkmen State Publishing Service 
 תאריך הוצאה:  2001 ו-2004
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם
 
פרסום חוצות לספר רוחמנה
רוחנאמה ("ספר הנפש", מפרסית "נמה" نامه ספר או מכתב ,ומערבית "רוח" روح נפש) הוא ספר שנכתב על ידי הנשיא של טורקמניסטן, ספרמורט ניאזוב (שכינה עצמו "טורקמנבאשי"-אבי הטורקמנים),  המתיימר לשלב הנחיה מוסרית ורוחנית, אוטוביוגרפיה והיסטוריה רוויזיוניסטית. רוב תוכנו של הספר מפוקפק או שנוי במחלוקת מבחינת דיוק העובדות המובאות בו.
הטקסט כולל סיפורים ופואמות רבות, כולל אלה של המשורר הסופי מגטימגולי פיראגי. כוונתו הייתה להוות מדריך רוחני לעם הטורקמני ולהוות הבסיס לאומנות והספרות שם. הרוחנמה הוכנס לתרבות הטורקמנית בהדרגה, אך בהמשך קריאתו נכפתה על האזרחים, עד שבקיאות בספר הפכה לתנאי להחזקת משרות ציבוריות וקבלת רישיון נהיגה במדינה וללימוד תוכנו הוקדשה כל תוכנית הלימודים.
היסטוריה

ניאזוב פרסם את הכרך הראשון של הרוחנמה ב-2001. ב-2004, פורסם הכרך השני העוסק במוסר, פילוסופיה ואורח חיים. הספר היווה חלק משמעותי מפולחן האישיות של ניאזוב וממדיניות הטורקמניזציה שהובלה על ידי ממשלתו. הממשלה דרשה מחנויות ספרים ומשרדי ממשלה לשמור על עותק מוצג באופן קבוע, וממסגדים לשמור עליו במקום מכובד כשל הקוראן. לאחר שכמה אימאמים התנגדו בטענה שציות לכך יהווה חילול קודש, הממשלה הרסה מספר מסגדים.
גם לאחר מותו של ניאזוב בדצמבר 2006, ממשיך הרוחנמה לשחק תפקיד חשוב בחברה הטורקמנית, אף שבמידה פחותה. הנשיא הנוכחי גורבנגולי ברדימוחמדוב עדיין ממליץ על שימוש בספר כאמצעי חשוב לחינוך הנוער.
תפקיד הרוחנמה בחברה הטורקמנית

ידע ברוחנמה הוא חובה ונדרש מקהילות דתיות ומהחברה בכללותה ומהווה חלק מרכזי בחינוך מבית הספר היסודי ועד האוניברסיטה.
ביקורת ציבורית ואף הערצה בלתי מספקת של הספר נראתה כמקבילה לחוסר כבוד לנשיא לשעבר בעצמו, ונענשה בקשיחות על ידי הדחה מתפקיד ציבורי, מאסר, ועינוי של העבריין או משפחתו. מאז מותו של ניאזוב לא ידועה מידת הענישה על חוסר כבוד לספר.
ישנה רפליקה מכנית עצומה של הספר באשגבאט, בירת המדינה. בכל ערב בשמונה הספר נפתח ומוקראת פסקה מוקלטת מהספר בליווי וידאו.
הרוחנמה משמשת גם ככוח מעצים של המשטר היא עושה זאת על ידי הצבת אולטימטום לחברות בינלאומיות שיתרגמו את הספר לשפתן או שלא יינתנו לחברות הללו לעשות עסקים במדינה, וכך "הרוחנמה" תורגם לשפות רבות וחיזק את מעמד הספר במדינה, לאזרחים הטורקמנים נאמר כי הספר מופץ במדינות שונות בעולם וזוהי הוכחה לחשיבותו. בין החברות שתרגמו את הספר הן קטרפילר, מרצדס בנץ, קרייזלר, סימנס (חברה) ורבות אחרות.
ראו גם

הספר האדום
הספר הירוק
רנארס קאופרס

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1974 (בן 50) ילגבה, לטביה
 מוקד פעילות:  לטביה 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לטביה 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  לטבית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  Microphone Records 
 צאצאים:  Emīls Kaupers, Edgars Kaupers 
 פרסים והוקרה:  עיטור שלושת הכוכבים  מסדר הכוכב הלבן, דרגה 5 
 www.brainstorm.lv
 פרופיל ב-IMDb
 
רנארס קאופרס (לטבית: Renārs Kaupers, נולד-1 בספטמבר 1974) הוא זמר פופ וכותב שירים לטבי.
ביוגרפיה

קאופרס נולד בילגבה. הוא סיים תואר בעיתונאות מאוניברסיטת לטביה.
ב-1989 ייסד עם חבריו לספסל הלימודים את להקת "בריינסטורם" שבה הוא משמש כסולן וממנה קיבל את עיקר פרסומו. הוא אף כותב רבים משירי הלהקה. ביחד עם הלהקה הוא ייצג את מדינתו באירוויזיון 2000.
ב-2001 זכה בפרס הקולנוע הלטבי עבור סרט שהשתתף בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. באותה שנה הגיש את הניקוד הלטבי באירוויזיון.
ב-2003 הנחה את האירוויזיון שנערך בריגה, וב-2005 הנחה את אירוע הספיישל שיר היובל באירוויזיון. בנוסף, שימש כנציג הלטבי בצוות השיפוט של קדם האירוויזיון האסטוני ב-2003.
ב-2005 הוענק לו עיטור "הכוכב הלבן" מטעם ממשלת אסטוניה וב-2008, עיטור  "שלושת הכוכבים" של מדינתו.
ב-2007 שיחק בסרט "גאורג", סרט ביוגרפי על הזמר האסטוני גאורג אוס.
הוא נשוי ואב לשלושה בנים.
רומי ומישל - פגישת מחזור

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "חדר גברות"
 בימוי:  דייוויד מירקין 
 הופק בידי:  לורנס מארק, בארי קמפ 
 תסריט:  רובין שיף 
 עריכה:  דייוויד פינפר 
 שחקנים ראשיים:  מירה סורבינו ג'סטין ת'רו אליין הנדריקס ג'ייקוב ורגאס קתי לונג Vincent Ventresca פט קרופורד בראון קריסטין באואר ואן סטראטן אלן קאמינג ליסה קודרו ג'וליה קמפבל ג'נין גרופלו קמרין מנהיים טייט טיילור 
 מוזיקה:  סטיב בארטק 
 צילום:  ריינלדו וילאלובוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני, נטפליקס, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 באפריל 1997 
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה נשי, סרט קומדיה 
 הכנסות:  29,235,353 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   romymichelleshighschoolreunion
 דף הסרט ב־IMDb
 
רומי ומישל - פגישת מחזור (באנגלית: Romy and Michele's High School Reunion) הוא סרט קומדיה משנת 1997. דמויות הסרט מבוססות על המחזה הבימתי "חדר גברות".
עלילה

רומי ומישל הן שתי חברות שגרות בדירה מול הים בלוס אנג'לס. רומי עובדת כקופאית במרכז מכירות של מכוניות יגואר ומישל לא עובדת ומובטלת. שתיהן רווקות וחיות חיים של מסיבות והנאות.
יום אחד פוגשת רומי במקום עבודה בת כיתה שלהן לשעבר שמספרת לה שבקרוב תיערך פגישת מחזור לשכבתן. במטרה נואשת לעשות רושם טוב מנסות שתיהן להרזות, להשיג עבודה טובה יותר ובני זוג נחשקים יותר לקראת הפגישה. זאת במטרה לסגור מעגל על כך שבתיכון היו תלמידות לא מקובלות. כשהן נכשלות בניסיונות אלו, הן מחליטות להעמיד פני מצליחות על ידי כך שיבואו לפגישה בבגדים ומכוניות יוקרתיים.
רציו דסידנדי

רציו דסידנדי (מלטינית: Ratio decidendi, "טעם הפסק") הוא מונח משפטי שמשמעו הלכה, כלומר לב פסק הדין. הלכה של בית משפט גבוה מחייבת בתי משפט נמוכים יותר. לדוגמה הלכות של בית המשפט העליון מחייבות את בית משפט השלום והמחוזי.
המונח שגור במדינות בהן המשפט הוא מהסוג המכונה "אנגלו אמריקאי", או "המשפט המקובל" כגון אנגליה, ארצות הברית, ניו זילנד, אוסטרליה, קנדה וישראל, אך לא קיים במדינות בהן המשפט הוא מסוג המכונה "קונטיננטלי" או "אינקוויזיטורי". במדינות המשפט הקונטיננטלי כגון צרפת, גרמניה ואיטליה לא קיימת הלכה מחייבת, ועל כן בתי המשפט הנמוכים לא חייבים ללכת בדרכם של בתי המשפט הגבוהים מהם.
בפסק דין יש בדרך כלל מספר חלקים:
עובדות, יישום הדין על העובדות (זה הרציו), ואוביטר דיקטום (הערת אגב, כלומר כל מה שהוא לא עובדות ורציו).
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רצועת החוף הצפונית של קליפורניה

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°45′N 123°30′W﻿ / ﻿39.75°N 123.5°W﻿ / 39.75; -123.5 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה (באנגלית: The North Coast of California או Redwood Empire) הוא אזור הנמצא בחלקה הצפוני של מדינת קליפורניה שבארצות הברית השוכן לאורך האוקיינוס השקט בין מפרץ סן פרנסיסקו לגבול של קליפורניה עם מדינת אורגון.
ערים

חלק גדול מאזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה הוא אזור כפרי, וישנה כמות מעטה יחסית של ערים מרכזיות באזור זה. העיר היחידה שמכילה מעל ל-100 אלף תושבים באזור זה היא העיר סנטה רוזה (הכילה 178,127 תושבים נכון ל-2020) אשר במחוז סונומה והעיר העיר המאוכלסת ביותר באזור זה. למרות גודלן הקטן יחסית לערים הגדולות במקומות אחרים במדינת קליפורניה, לרבות מערי ועיירות האזור יש חשיבות היסטורית רבה למדינת קליפורניה.
גאוגרפיה

קו החוף באזור זה לעיתים רבות אינו נגיש, וכולל צוקים גבעות, ונחלים. אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה מכיל גם הרים רבים, נהרות, עמקים וקניונים צרים רבים, וכמו גם יערות עם עצי סקויה, אשוח, ואלון.
החלק הדרומי של אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה הוא ברובו אזור עירוני בעוד שיתר אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה הוא בעיקר אזור כפרי.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של שנת 2010 אזור רצועת החוף הצפונית של קליפורניה הכיל באותה העת 987,361 תושבים.
שחר (רומן)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אלי ויזל 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  השואה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1961 
 סדרה
 ספר קודם:  הלילה 
 הספר הבא:  Day 
 
שחר הוא רומן מאת אלי ויזל, שיצא לאור ב-1961. שחר הוא הספר השני בטרילוגיה - לילה, שחר ויום - המתארת את חוויותיו ומחשבותיו של ויזל במהלך השואה ולאחריה.
בניגוד ללילה, שחר הוא יצירה בדיונית.  הרומן מספר את סיפורו של אלישע, ניצול שואה, שמגיע לאחר המלחמה לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי ומצטרף ל"תנועה" (ככל הנראה לאצ"ל), קבוצה צבאית למחצה שנחושה הדעתה לסלק את הבריטים מהארץ. לילה אחד, הוא מקבל פקודה ולפיה עליו להוציא להורג קצין בריטי עם עלות השחר. הרומן עוסק בעיקר במאבק הפנימי שלו לקראת ההוצאה להורג, במבט לאחור על חייו ועל האירועים והאישים שהשפיעו עליהם.
הערות שוליים

↑  Blum, Harold. Elie Wiesel's Night. Infobase Publishing, 2009, p. 69.
↑  Wiesel, Elie. The Night Trilogy. p. 139 ISBN 0-8090-7364-1
↑  Wiesel, Elie. The Night Trilogy. p. 140 ISBN 0-8090-7364-1
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רות גילאי

אין תמונה חופשית
רות גילאי (נולדה ב-1936) היא עיתונאית, עורכת ומגישת מגזינים ותוכניות רדיו בקול ישראל.
גילאי נולדה בהמבורג, גרמניה ועלתה כתינוקת לארץ ישראל ב-1938 יחד עם הוריה, חוה (אוה) ואברהם (אויגן) מיכאליס. למדה בבית הספר בכפר הנוער הדתי שאותו ניהל אביה. סיימה סמינר למורות בירושלים והוסמכה כמורה. התגייסה לצה"ל ושרתה כמורה חיילת באליכין, בית ספר לילדי העולים שזה מקרוב הגיעו מתימן. בעת שירותה הצבאי, פרצה מלחמת סיני – מבצע קדש. מנהל בית הספר גויס לחזית והטיל עליה, החיילת, למלא את מקומו. בעת לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים, עברה קורס עורכי תוכניות רדיו והתקבלה ל"קול ישראל". החלה את עבודתה ברדיו כעורכת תוכניות במחלקת הנוער והמשיכה כעורכת בכירה ומגישה של מגזינים ותוכניות ברשת ב'. שנים רבות ערכה והגישה ברדיו מגזין שבועי בענייני חינוך שנקרא "שעה חופשית".
שהתה בארצות הברית כשלוש שנים בשל התמחות בעלה אריה גילאי, ושם השתלמה בלימודי תקשורת (טלוויזיה) באוניברסיטת פרדו שבאינדיאנה, שם גם ערכה והגישה תוכניות רדיו שבועיות לקהילה הישראלית.
בשנת 2000 פרשה לגמלאות מרשות השידור.
גילאי היא אם לבת ובן (מרב ודן).
הערות שוליים

↑  ראו אודותיו באתר כפר הנוער הדתי
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט פורסטר

| --- | --- |

פורסטר, 2009
 לידה:  13 ביולי 1941 רוצ'סטר, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  11 באוקטובר 2019 (בגיל 78) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Robert Wallace Forster Jr. 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1967–2019 (כ־52 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רוצ'סטר 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס חוג מבקרי הקולנוע של קנזאס לשחקן המשנה הטובה ביותר (1997)  פרס סאטורן (2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט ואלאס פורסטר ג'וניור (באנגלית: Robert Wallace Foster, Jr.;‏ 13 ביולי 1941 – 11 באוקטובר 2019) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה ומדבב אמריקאי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "ג'קי בראון" בשנת 1998.
ביוגרפיה

פורסטר נולד ברוצ'סטר, ניו יורק שבארצות הברית, הוריו גרייס דורות'י (לבית מונטנרלה) ורוברט וואלאס פורסטר האב, התגרשו כאשר היה בן 8.
פורסטר היה בוגר באוניברסיטת רוצ'סטר, ולו תואר ראשון בהיסטוריה שסיים ב-1964. בנוסף, למד דרמה.
קריירה

את הופעת הבכורה שלו בסרט קולנוע ערך פורסטר ב-1967 בסרט "השתקפות בעין הזהב".
תפקיד אשר פרץ את דרכו של פורסטר אל תוך תעשיית הסרטים היה במותחן האקשן הבדיוני מועמד 2 פרסי אוסקר "החור השחור".
לאחר מכן הופיע פורסטר במספר סרטים דלי תקציב וביניהם במותחן האקשן של הבמאי הישראלי מנחם גולן "מחץ הדלתא".
לאחר היעדרות של מספר שנים חזר פורסטר לתחום הקולנוע אך לא הצליח למנף את הקריירה שלו.
בשנת 1997 קצר פורסטר את הצלחתו הגדולה ביותר, כשקיבל תפקיד ראשי בסרט מותחן הפשע של קוונטין טרנטינו, "ג'קי בראון".
בסרט גילם פורסטר את דמותו של מקס צ'רי, סוכן שחרור בערבות שמתאהב ונחלץ לעזרתה של ג'קי בראון (פאם גריר), דיילת בשנות הארבעים לחייה שעובדת בחברת תעופה מקסיקנית.
על תפקידו בסרט קיבל פורסטר ביקורות מצוינות, ואף היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנה שלאחר מכן השתתף פורסטר במותחן האימה של גאס ואן סנט "פסיכו" בו גילם פורסטר את הפסיכיאטר דוקטור סיימון ריצ'מונד.
ב-2000 הופיע פורסטר בקומדיה "אני, עצמי ואיירין" ובמותחן הבדיוני "סופרנובה" תחת בימויו של פרנסיס פורד קופולה.
ב-2001 שיחק פורסטר בדרמת המסתורין הרומנטית של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב", שם גילם פורסטר את דמותו של הבלש הארי מק'נייט. בשנת 2003 שיחק בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "קארן סיסקו" ב-ABC, בתפקיד מרשל, אביה של קארן (קארלה גוג'ינו).
ב-2006 השתתף במותחן האקשן "פריצה ברשת", ובמותחן הפשע "להרוג את המזל". ב-2007 שיחק פורסטר בסרט הפעולה הבדיוני הקוראני "מלחמת הדרקונים" ובמותחן "קלינר".
בשנים 2007–2008 שיחק בסדרה "גיבורים", ועל תפקיד זה היה מועמד לפרס סאטורן בקטגוריית הכוכב האורח הטוב ביותר בטלוויזיה.
ב-2009 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "אקסיות לכל הרוחות".
ב-2011 שיחק בסרט "היורשים", סרט שהיה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך לקאסט הטוב ביותר בסרט.
ב-2012 שיחק בסדרה "אלקטרז".
ב-2013 שיחק בפרק בסדרה "שובר שורות" בעונתה האחרונה, ועל תפקיד זה זכה בפרס סאטורן בקטגוריית הכוכב האורח הטוב ביותר בטלוויזיה.
ב-2017 שיחק בחידוש לסדרה "טווין פיקס".
בשנים 2012–2018 שיחק בסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון" בתור באד, אביו של מייק בקסטר.
ב-2019 יצא הסרט "אל קמינו: שובר שורות - הסרט", בו שב לגלם את דמותו מהפרק בו השתתף בסדרה. הסרט יצא ביום פטירתו של פורסטר, אולם בהמשך נודע כי הספיק לשוב ולגלם את התפקיד גם עבור העונה החמישית של הסדרה "סמוך על סול", אשר עלתה לשידור בפברואר 2020.
חיים אישיים

בשנים 1966–1975 היה נשוי לג'ון פרובנזנו, אותה הכיר באוניברסיטה בה שניהם למדו, ולהם שלוש בנות משותפות. בשנים 1978–1980 היה נשוי לזיביה פורסטר. היה לו גם בן נוסף, אשר נקרא על שם אביו כמוהו, ממערכת יחסים קודמת.
ב-11 באוקטובר 2019 הוא מת בגיל 78 מסרטן המוח, ביום הבכורה של הסרט "אל קמינו: שובר שורות - הסרט" בו השתתף.
פילמוגרפיה > קולנוע

השתקפות בעין הזהב (1967)
ג'אסטין (1969)
מדיום קול (1969)
חפה עליי מותק (1970)
מפולת שלגים! (1978)
החור השחור (1979)
תנין (1980)
גוליית מחכה (1981)
ללכת את הקצה (1983)
מחץ הדלתא (1986)
נסיכת השטן (1990)
רחוב 29 (1991)
גנגסטרים אמיתיים (1996)
אוניברסיטת ההרס (1997)
אמריקן פרפקט (1997)
ג'קי בראון (1997)
פסיכו (1998)
כל הדרכים מובילות לאוזונה (1998)
הצעקה האחרונה (1999)
It's the Rage‏ (1999)
להיפרד מטולידו (1999)
Family Tree‏ (1999)
סופרנובה (2000)
Lakeboat‏ (2000)
אני, עצמי ואיירין (2000)
איש היהלום (2000)
מלהולנד דרייב (2001)
המין האנושי (2001)
פרס למוצא (2001)
שחק אותה כמו מייקל (2002)
רצח בגרינוויץ'' (2002) - סרט טלוויזיה
משחקי אמון (2003)
גנבים על רמה (2003)
המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה (2003)
פריצה ברשת (2006)
להרוג את המזל (2006)
מלחמת הדרקונים (2007)
רייס: צייד הדמים (2007)
קלינר (2007)
ג'ק וג'יל נגד העולם (2008)
קוד השתיקה (2009)
אקסיות לכל הרוחות (2009)
Kalamity‏ (2010)
היורשים (2011)
מלון נואר (2012)
המטרה: הבית הלבן (2013)
סוכני העתיד (2014)
סוכנת תחת אש (2015)
מאוחר מדי (2015)
התיקון (2016)
המטרה: לונדון (2016)
The American Side‏ (2016)
פשע בעיירה קטנה (2017)
המקרה של ישו (2017)
Damsel‏ (2018)
אהבה כמו שלנו (אנ')‏ (2018)
גדול יותר (2018)
אל קמינו: שובר שורות - הסרט (2019)
הפילוסופיה של פיל (2019)
זאב בשלג (2020) (שוחרר לאחר מותו)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

מסלול מהיר (2003-2002)
קארן סיסקו (אנ') (2004-2003)
מספ7ים (2006)
נשות הצבא (2007)
עקרות בית נואשות (2007)
גיבורים (2008-2007)
משפחת סימפסון (2008) - דיבוב
CSI: ניו יורק (2011)
אלקטרז (2012)
גבר מי שנשאר אחרון (2012-2018)
רובוטריקים: פריים (2012) - דיבוב
שובר שורות (2013)
בקסטרום (2015)
טווין פיקס (2017)
מת על הבמה (2017)
סמוך על סול (2020) (שודר לאחר מותו)
סיפורים מופלאים (2020) (שודר לאחר מותו)
הערות שוליים

↑  השחקן רוברט פורסטר ("שובר שורות", "ג'קי בראון") הלך לעולמו, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445005105171  PLWABN: 9810608802805606  BIBSYS: 10042903  BNE: XX1613471  BnF: cb13894051p (data)  CANTIC: a11955144  GND: 140912479  ICCU: MODV291795  ISNI: 0000 0001 2005 8144  LCCN: no92009100  MusicBrainz: 7bddd9c5-b9f9-4a41-ba87-39d20fde85e8  NKC: xx0079247  NLK: KAC2019F6477  NTA: 205481787  SNAC: w6qj9cnb  SUDOC: 061116483  VIAF: 12491324   WorldCat (עם VIAF): 12491324
קרב רכס אדסון

קרב רכס אדסון (באנגלית: Battle of Edson's Ridge, נודע גם בשם "קרב הרכס המדמם" ו"קרב רכס לונגה") היה קרב בין הצבא היפני הקיסרי לבעלות הברית (בעיקר נחתים אמריקנים) שהתרחש ב-12‏-14 בספטמבר 1942, והיה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. הקרב נערך באי גוודלקנל שבאיי שלמה, והיה השני בסדרת מתקפות רחבות היקף שערכו היפנים במהלך קרב גוודלקנל.
בקרב זה הדפו הנחתים האמריקנים, בפיקודו של מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, את התקפת חיילי חטיבת הרגלים ה-35, בפיקודו של מייג'ור גנרל קיוטאקה קווגוצ'י. הנחתים הגנו על מתחם לונגה, אזור השוכן לחופו הצפוני של גוודלקנל, המכיל בתוכו את שדה התעופה שדה הנדרסון, אותו כבשו יום לאחר נחיתתם באי. החטיבה של קווגוצ'י נשלחה לגוודלקנל כדי לכבוש בחזרה את שדה התעופה ובמטרה להדוף את כוחות בעלות הברית מהאי.
הכוח של קווגוצ'י, שמנה כ-6,000 חיילים אל מול 12,000 הנחתים שהיו מוצבים באי, ערך מתקפת לילה חזיתית על מתחם לונגה. מוקד המתקפה היה ברכס שהתנשא דרומית לשדה הנדרסון, עליו הגנו נחתים ממספר יחידות שונות, אך בעיקרם היו מגדוד הפושטים וגדוד הצנחנים של הנחתים, בפיקודו של לוטננט קולונל מריט אדסון, שעל שמו נקרא הרכס. על אף שהיפנים כמעט הצליחו לפרוץ את קווי ההגנה האמריקנים, התקפתם נהדפה בסופו של דבר, תוך שהם סופגים אבדות רבות. לאחר הקרב, ולמרות התבוסה, המשיכו היפנים לשלוח תגבורות לגוודלקנל במטרה לכבוש מחדש את שדה התעופה, אך ניסיונות אלה החלו להשפיע על מבצעים אחרים של הצבא היפני הקיסרי באזור דרום האוקיינוס השקט.