stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה
משפחתו

ב-25 בנובמבר 1926 התחתן הוברט סלבטור עם רוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, בתם של עמנואל, נסיך הכתר של זאלם-זאלם ומריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
פרידריך סלבטור, ארכידוכס אוסטריה (1927–1999)
אגנס כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה (1928–2007)
מריה מרגרטה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1930)
מריה לודוביקה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1931–1999)
מריה אדלהייד, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1933)
אליזבת מתילדה, ארכידוכסית אוסטריה (1935–1998)
אנדריאס סלבטור, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1936)
יוזפה הדוויג, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1937)
ולריה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1941)
מריה אלברטה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1944)
מרקוס עמנואל סלבטור, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1946)
יוהאן מקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1947)
מיכאל סלבטור, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1949)
הוברט פון הרקומר

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1849 ואל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  31 במרץ 1914 (בגיל 64) Budleigh Salterton, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון 
 תקופת הפעילות:  1863–1915 (כ־52 שנים) 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1895)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  מפקד במסדר הוויקטוריאני המלכותי  אביר בלגיון הכבוד 
 בן או בת זוג:  Anna Herkomer 
 
סר הוברט פון הרקומר (באנגלית: Sir Hubert von Herkomer‏; 26 במאי 1849 – 31 במרץ 1914) היה צייר בריטי יליד גרמניה, וגם במאי ומלחין. אף על פי שהיה צייר דיוקנאות מצליח מאוד הוא זכור בעיקר בזכות עבודותיו על חיי העניים.
ביוגרפיה

הרקומר נולד בוואל שבבוואריה. משפחתו הייתה ענייה ואמו ניסתה להשלים את רווחי אביו על ידי שיעורי מוזיקה. פעם אמו נתנה לו כסף לקניות כלשהן: "זאת הייתה המטבע האחרונה שלנו. איבדתי אותו. ההורים שלי היו מיואשים".
לורנץ הרקומר, אביו, היה חרט בעץ, עזב את בוואריה בשנת 1851 עם אשתו וילדו לארצות הברית, והתיישב בקליבלנד, אוהיו. הם חזרו במהרה לאירופה והתיישבו בסאות'המפטון בשנת 1857 שם בילתה המשפחה 17 שנים לפני שעברו לבית בשנת 1874.
בראיון בשנת 1896, הרקומר נזכר בילדותו: "היה לנו זמנים קשים כשהייתי ילד. כל הזמן היינו זקוקים לכסף... תמיד התעניינתי באמנות, ובגיל שתים-עשרה הפקתי מספר לא מבוטל של רישומים בצבעי מים. המוניטין שזכיתי בקרב חברי היה כיצרן עפיפונים וגם צעצועים מכניים כולל ליצנים ועגלות."
בסאות'המפטון הלך הרקומר לבית הספר לאמנות שם והחל את הכשרתו הרשמית לאמנות. קרוב משפחה באמריקה ביקש מאביו לגלף את ארבעת האוונגליסטים בעץ. בכסף שרוויח, אביו שלח את הוברט למינכן כדי שיוכל ללמוד אמנות.
בשנת 1866 הוא עבר למסלול לימודים רציני יותר בבית הספר לאמנות בדרום קנזינגטון ובשנת 1869 הציג לראשונה באקדמיה המלכותית. הוא מכר את התמונה הראשונה שלו בשני גינאה, אך כשהיה בן עשרים וארבע, מכר תמונה בחמש מאות פאונד.
באותה שנה, הוא החל גם לעבוד כמאייר לעיתון החדש "Illustrated London News". היה זה בשנת 1875 שהוא ביסס את מעמדו כאמן באקדמיה. הוא נבחר כעמית באקדמיה בשנת 1879 ואקדמאי מלא בשנת 1890' כחבר בחברה המלכותית לצבעי מים בשנת 1893 וחבר מן המניין בשנת 1894, ובשנת 1885 התמנה לפרופסור לאמנות באוניברסיטת אוקספורד' תפקיד אותו מילא עד 1894.
בין תלמידיו באקדמיה היו גם ויליאם ניקולסון, לוסי קמפ-וולש ומייבל פרייד.
בשנת 1899 אושר לו התואר "פון" על ידי המלך אוטו מבוואריה, שמינה אותו לאביר מסדר הכסף של הכתר הבווארי. באותה שנה הוענק לו פרס לאמנויות על ידי הקיסר וילהלם השני. בשנת 1907, הורקומר הוכתר בתואר אבירות על ידי המלך אדוארד השביעי.
למרות היותו חבר בולט באקדמיה המלכותית לאמנויות, בחברה המלכותית לצבעי מים ובחברה המלכותית של חרטים, ובהיותו בקשרים מוכרים עם משפחת המלוכה, הרקומר מעולם לא התקבל על ידי הממסד הבריטי מכיוון שהוא בסופו של דבר היה קורבן למערכת היחסים המידרדרת בין בריטניה לגרמניה, לשם הוא נסע מדי קיץ.
הבית המסיבי של הרקומר, שימש כסטודיו, בית הספר ותיאטרון. שם העלה הפקות מחזות ויצירות מוזיקליות משלו. הבית עוצב על ידי האדריכל האמריקני הבולט הנרי הובסון ריצ'רדסון, שעבורו צייר הרקומר דיוקן.
היו לו קשרים חזקים בויילס. אשתו השנייה הגיעה מרותין והוא בילה תקופות ארוכות בציור בסנודוניה עם חברו צ'ארלס מנסל לואיס.
הרקומר נפטר בבודלי סלטרטון ב־31 במרץ 1914 ונקבר בכנסייה של סנט ג'יימס, בושיי.
גלריה

אדוארד בנסון
אלכסנדר מקדולנד
ג'ורג' גריי
ליידי טייט
ג'וזף משה לוי
רוברט באדן פאול
לורד קיטצ'נר
דיוקן עצמי באוקספורד
הערות שוליים

↑  Hubert von Herkomer, R.A., a Study and a Biography, archive.org
↑  Sir Richard Melvill Beachcroft | Art UK, artuk.org (באנגלית)
↑  Sir Hubert von Herkomer RA, web.archive.org, ‏2007-03-11
↑  Bushey Museum in Hertfordshire tells the story of Bushey as well as its unique artistic history which is based Hubert von Herkomer's Art School., Bushey Museum & Art Gallery
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275027705171  PLWABN: 9810653643505606  AAG: 389  AGSA: 9574  BIBSYS: 90062821  BNE: XX945347  BnF: cb13543063w (data)  GND: 118979361  ISNI: 0000 0000 8157 919X  KulturNav: cd16a2eb-5659-4a5e-be34-8b68fb5d44c3  LCCN: n83022711  NGV: 1015  NKC: xx0069742  NLA: 35189481  NTA: 163104158  RKD: 37767  SNAC: w6xh0hjr  SUDOC: 050742558  Trove: 857913  ULAN: 500014459  VcBA: 495/178348  VIAF: 77115718   WorldCat (עם VIAF): 77115718 
הוברט הרקומר, זמנים קשים, 1885
החטיבה המערבית של KHL

| --- | --- |
 ענף:   הוקי קרח
 תאריך ייסוד:  2010
 ארגון מפעיל:  KHL
 מספר מתמודדים:  15
 מדינות משתתפות:  רוסיה רוסיה
 יבשת:  אירופה
 הכי הרבה זכיות:  צסק"א (5 זכיות)
 
החטיבה המערבית של KHL (ברוסית: Западная конференция КХЛ) היא אחת מהחטיבות בליגת ההוקי המזרח-אירופית של KHL המחלקות את 29 קבוצות הליגה לשתיים.
החטיבה נוצרה בשנת 2009, כשהנהגת הליגה חילקה את הליגה לשתי חטיבות וארבעה בתים המסודרים על פי מיקומן הגאוגרפי. החטיבה המערבית כוללת 15 קבוצות בשני בתים: בית בוברוב ובית טראסוב.
קבוצות החטיבה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| בית>  החטיבה המערבית | קבוצה>  החטיבה המערבית | הקמה>  החטיבה המערבית | בליגת KHL>  החטיבה המערבית | זכייה אחרונה בגביע גגארין>  החטיבה המערבית |  החטיבה המערבית |  החטיבה המערבית |  החטיבה המערבית |  החטיבה המערבית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בית בוברוב |  דינמו מוסקבה | 1946 | 2008 | 2013 |  |  |  |  |
| בית בוברוב | דינמו ריגה | 1946 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית בוברוב | לב פראג | 2010 | 2011 | — |  |  |  |  |
| בית בוברוב | סק"א סנקט פטרבורג | 1946 | 2008 | 2015 |  |  |  |  |
| בית בוברוב | סלובן ברטיסלאבה | 1921 | 2012 | — |  |  |  |  |
| בית בוברוב | ויטיאז פודולסק | 1996 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית בוברוב | דונבאס | 2001 | 2012 | — |  |  |  |  |
| בית טראסוב | אטלנט מיטישצ'י | 2005 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית טראסוב | ספרטק מוסקבה | 1946 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית טראסוב | דינמו מינסק | 1976 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית טראסוב | צסק"א | 1946 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית טראסוב | לוקומוטיב ירוסלבל | 1959 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית טראסוב | סברסטאל  | 1956 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית טראסוב | טורפדו ניז'ני נובגורוד | 1946 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית טראסוב | סוצ'י | 2014 | 2014 | — |  |  |  |  |
גביע החטיבה המערבית

גביע החטיבה המערבית (Кубок Западной конференции) מוענק לקבוצה שהעפילה לגמר גביע גגארין מהחטיבה המערבית של ליגת KHL ומחזיקת התואר היא אלופת המערב. בעונת 2013/2014 זכתה לראשונה בגביע החטיבה המערבית קבוצה לא רוסית (לב פראג הצ'כית).
| עונה | קבוצה |
| --- | --- |
‏2023/2024: לוקומוטיב
‏2022/2023: צסק"א מוסקבה
‏2021/2022: צסק"א מוסקבה
‏2020/2021: צסק"א מוסקבה
‏2019/2020: ללא הכרעה
2018/2019: צסק"א מוסקבה
2017/2018: צסק"א מוסקבה
2016/2017: סק"א סנקט פטרבורג
2015/2016: צסק"א מוסקבה
2014/2015: סק"א סנקט פטרבורג
2013/2014: לב פראג
2012/2013: דינמו מוסקבה
2011/2012: דינמו מוסקבה
2010/2011: אטלנט
2009/2010: מועדון ההוקי אם.וה.דה
כתב מודגש מתייחס לקבוצות שזכו בגביע גגארין.
היין זילסטרה

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1908 הולנד האג, הולנד
 פטירה:  29 באוקטובר 1985 (בגיל 76) הולנד האג, הולנד
 מדינה:  הולנד 
 השתייכות:   צבא הולנד
 תקופת הפעילות:  עד ל-1968
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 יושב ראש מטה ההגנה המאוחד
 
היין פיטר זילסטרה (בהולנדית: Hein Pieter Zielstra; ‏8 בנובמבר 1908 – 29 באוקטובר 1985) היה לוטננט גנרל בחיל האוויר המלכותי ההולנדי.
30 בנובמבר 1961 מונה זילסטרה למפקד חיל האוויר ההולנדי וב-5 במאי 1965 הועבר לשמש כיושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל) עד פרישתו מהצבא ב-30 בדצמבר 1968.
דפנדרס

| --- | --- |

הדפנדרס, כפי שהם מופיעים על עטיפת החוברת Defenders: Strange Heroes #1 מדצמבר 2011, אמנות מאת לייניל פרנסיס יו וסאני גו.
 סוג:  קבוצת גיבורי-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Marvel Feature #1 (דצמבר 1971)
 יוצרים:  רוי תומאס רוס אנדרו
 מידע
 סטטוס:  פעיל
 בסיס:  סנקטום סנטאורום, אחוזתו של דוקטור סטריינג'; אקדמיית ריצ'מונד ריידינג
 חברוּת בקבוצה:  איירון פיסט, ג'סיקה ג'ונס, דרדוויל, לוק קייג'
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  אייסמן, איש הנמלה השני, אנג'ל, דוקטור סטריינג', הגולש הכסוף, הוקאיי, הענק הירוק, הענקית האדומה, הענקית הירוקה, הפנתר השחור, הצרעה, ולקיריה, חיה, החתולה השחורה, יילוג'אקט, נאמור
 דמויות קשורות
 אויבים:  Yandroth 
 
דפנדרס (באנגלית: Defenders, "המגנים") היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Feature #1 מדצמבר 1971, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר רוס אנדרו. הקבוצה מורכבת בעיקר מדמויות שנחשבות לשוליות ביקום מארוול ואשר מעדיפות לתפקד לבדן, והיא נלחמת לרוב באיומים מיסטיים ועל-טבעיים.
הקבוצה המקורית כללה את דוקטור סטריינג', הענק הירוק, נאמור והגולש הכסוף. הרכב חבריה השתנה בין השנים 1972–1986. בעוד דוקטור סטריינג' והענק הירוק נמנו בין חבריה הקבועים יחסית, הקבוצה כללה במרוצת השנים חברים רבים וביניהם הוקאיי, לוק קייג', דרדוויל, יילוג'אקט, הצרעה, ולקיריה, מונדרגון, הפנתר השחור, ויז'ן, מכשפת השני, חיה, מיסטר פנטסטיק והדבר בין היתר.
ב-6 בנובמבר 2013, חברת וולט דיסני ואולפני מארוול שחררו הצהרה לפיה מתוכננות סדרות לייב אקשן לשידור ברשת נטפליקס כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול על דמויותיהם של דרדוויל, ג'סיקה ג'ונס, לוק קייג' ואיירון פיסט, פרויקט שהוביל למיני סדרה על קבוצת הדפנדרס.
היסטוריה פרסומית

סיפור מקורם של הדפנדרס נח על שני סיפורי קרוסאובר מאת הכותב רוי תומאס לפני הקמתה הרשמית של הקבוצה. הראשון התרחש כשסדרת דוקטור סטריינג' בוטלה והסיפור הסתיים בחוברות האחרות. דוקטור סטריינג' חובר בתחילה לנאמור ואחר כך לענק הירוק כדי להגן על כדור הארץ מפני פלישתם של חייזרים בין-גלקטיים הדומים ליצירותיו של הווארד פיליפס לאבקרפט. ברברה נוריס, מארחתה לעתיד של ולקיריה, מופיעה לראשונה בסיפור זה. בסיפור השני, נאמור מגייס את עזרתם של הגולש הכסוף ושל הענק הירוק כדי לעצור ניסוי בעל פוטנציאל הרסני לשינוי מזג האוויר. הם משחררים שלא במתכוון אומה קטנה מידיו של עריץ ומתעמתים עם האוונג'רס תחת השם "שלושת הטיטאנים".
בהרפתקאתם הראשונה של חברי הדפנדרס, הם נלחמו נגד האשף הטכנולוגי החייזרי יאנדרות' אשר המציא מכשיר שמסוגל להפעיל מצבורי נשק גרעיני ברחבי העולם. הצלחת החוברת הראשונה בכיכובם הובילה לפרסומה של סדרת סולו דו-חודשית. ולקיריה הוצגה בחוברת מספר 4 (פברואר 1973). אנגלהארט ציין כי הוא הוסיף את דמותה כדי "לספק מרקם מסוים לקבוצה". בהמשך, אנגלהארט כתב את "מלחמת האוונג'רס-דפנדרס". לן ויין, העורך לעתיד של הסדרה, כתב בה בקצרה ויצר דמויות שונות כמו "אלפא המוטאנט האולטימטיבי" ו"צוות ההריסה".
הכותב סטיב גרבר עבד על הדמויות בחוברת Giant-Size Defenders #3 (ינואר 1975) והפך לכותב הראשי של הסדרה החל מחוברת מספר 20 למשך 21 גליונות עד לנובמבר 1976. חלק מאומנותו של גרבר הייתה להחיות דמויות נשכחות - יחד עם המאייר סאל בוסימה, הוא החזיר שלוש יצירות שהיו קיימות מלפני הקמתה של מארוול: קבוצת משתמשי קסם בשם "אנשי הראש", שפורסמו לראשונה בספרות אימה אנתולוגית משנות ה-50 של המאה ה-20; קבוצת שומרי הגלקסיה המקוריים (בסיפור שבו הדפנדרס עברו ליקום חלופי ועזרו לשומרי הגלקסיה להילחם בכובשים חייזרים בשם "הבאדון"); וכן הווארד הברווז. בשנת 2010, הרצתם של גרבר ובוסימה לקבוצת הדפנדרס נכללה במקום הראשון של עשרת סיפורי מארוול.
הרצתו של דייוויד אנתוני קראפט ככותב כללה את "סאגת סקורפיו" (חוברות מספר 46, 48-50) ואת "קסנוג'נסיס: יום השדים" (חוברות מספר 58-60). קשת הסיפור "דפנדרס ליום אחד" בחוברות מספר 62-64 (אוגוסט 1978) הביאה את ניסיון הצטרפותם של כתריסר חברים חדשים, כמו גם נבלי-העל המבקשים להציג את עצמם כקבוצת הדפנדרס כדי לבלבל את רשויות החוק ואת הציבור בעוד הם מבצעים מקרי שוד. קבוצה זו כללה את בלוב, באטרוק המזנק, אלקטרו, בומרנג, טואד ושוקר. קראפט והמאייר אד האניגן הסבירו את סיפור הרקע של ולקיריה בחוברות מספר 66-68 (דצמבר 1978-פברואר 1979).
סטיב גראנט כתב את סיומו של הסיפור אותו התחיל גרבר, "אומגה הבלתי נודע", ושילב אותו בכותרי הדפנדרס, שבסופם מרבית החברים המקוריים נהרגו. בשעה שגרבר לא היה מרוצה מהחלטתו של גראנט, הסיפור סגר מספר קצוות עלילה פתוחים, וחברת מארוול החשיבה אותו כקאנוני.
הכותב ג'ון מארק דמתיאס לקח את מושכות הכתיבה בחוברת מספר 92. דמתיאס, בעל רקע בכתיבת סיפורי אימה בני שמונה עמודים עבור חברת DC קומיקס, ניסה להתמודד עם כתיבתם של 22 עמודים מדי חודש. הוא ומארק גרונוולט השתתפו בכתיבת חוברות מספר 107-109 (מאי-יולי 1982), אשר סגרו קצוות עלילה פתוחים מסיפורם של קראפט והאניגן מלפני שלוש שנים אודות ולקיריה. במהלך כתיבתו, דמתיאס פיתח יחסי ידידות עם המאייר דון פרלין, שבהמשך יאייר את הסדרה למשך מחצית מתקופת הרצתה.
היסטוריה פרסומית > הדפנדרס החדשים

עם הזמן, דמתיאס סבל משחיקה יצירתית והרגיש שיש צורך בשינוי. החל מחוברת מספר 125, שם הכותר השתנה ל"הדפנדרס החדשים", ובו חברי הקבוצה המקוריים (דוקטור סטריינג', הגולש הכסוף, הענק הירוק ונאמור) נאלצים לעזוב את הקבוצה כתגובה על נבואה חייזרית שאותם ארבעה חברים יהיו אחראים להשמדת העולם. בעקבות כך, חיה מקים מחדש את הקבוצה כקבוצה רשמית של גיבורי-העל הנתמכת בידי הממשלה. רעיון "הדפנדרס החדשים" סיפק עלייה משמעותית במכירות, אך הותיר את דמתיאס בבצורת יצירתית לאחר שהבין שיצר את אותו דבר שלא אהב לכתוב, כלומר, צוות גיבורי-על. דמתיאס נשאר למשך ששת הגליונות הבאים בטרם העביר את הכתיבה לפיטר גיליס.
סדרה זו בוטלה בחוברת מספר 152 מפברואר 1986, שבה מספר מחברי הקבוצה (מונדרגון, ולקיריה, גרגויל, אנדרומדה, מנסלוטר ואינטרלופר) מתו לכאורה בקרב נגד דרקון הירח. חברי הקבוצה שנותרו בחיים עזבו כדי להצטרף לקבוצת אקס פקטור. כמה מאותם חברים מתים חזרו מאוחר יותר בסדרות סולו של האוונג'רס ובחוברות Strange Tales Vol.2 #5-7, לפני יציאתן של חוברות מספר 3 ו-4 בסדרה החדשה Doctor Strange, Sorcerer Supreme (מרץ-מאי 1989).
היסטוריה פרסומית > שובם של הדפנדרס

בשנת 1990, שלושת חברי הקבוצה המקוריים התאחדו שוב בסיפור בו התברר שהנבואה הייתה שקרית. הגולש הכסוף הצטרף מחדש אל השלושה בסיפור בשם "שובם של הדפנדרס".
היסטוריה פרסומית > הדפנדרס הסודיים

בשנת 1993, חברת מארוול ביקשה להחיות את זיכיון הדפנדרס עם קבוצת "הדפנדרס הסודיים". הקבוצה החדשה הופיעה לראשונה באופן לא רשמי בגיליון מספר 50 של דוקטור סטריינג' ולאחר מכן בגיליון 374 של ארבעת המופלאים, לפני שהופיעו בהרצת חוברת סולו משלהם. בסדרה זו, דוקטור סטריינג' אסף קבוצות שונות למגוון משימות חשאיות, כשהוא תיפקד כמנהיגם. קבוצות אלו כללו את אייסמן, איירון פיסט, ארכאנג'ל, גוסט ריידר, דדפול, דראקס המשמיד, האיש הענק, הגולש הכסוף, המעניש, הענק הירוק, וולברין, וור משין, לוק קייג', מכשפת השני, נובה, נווד, נורת'סטאר, סוכן ארצות הברית, ספיידרוומן, ספיידרמן, פגיון וקפטן אמריקה. לאחר מספר חודשי הרצה, דמותו של סטריינג' הוסרה מהכותר, משום שהדמות התווספה לליין "בני חצות" של מארוול. לאחר קשת סיפור שבה הנבל תאנוס ארגן קבוצת דפנדרס סודית משלו (שכללה את איש הטיטניום, ריינו, נייטרו וסופר סקרול), מנהיגות הקבוצה עברה לדוקטור דרואיד, צייד מפלצות על-טבעיות. הסדרה עצמה נטשה את אלמנט ההרכבים המתחלפים לטובת דרואיד ומפלצות הקוגנוסנטי, ובוטלה בחוברת מספר 25.
היסטוריה פרסומית > איחוד מחודש והמסדר

בשנים 2001–2002, הדפנדרס התאחדו תחת כתיבתו של קורט בוזיאק ואיורו של אריק לארסן בכרך שני של סדרת חוברות הסולו, שנמשכה כ-12 חוברות. בעקבות הרצה זאת יצאה מיני סדרה בת שש חוברות של "המסדר", שבה יאנדרות' הפעיל מניפולציה על גאיה ש"תקלל" את ארבעת חברי הדפנדרס המקוריים, ובכך הם יוכלו להיות מזומנים לטפל במקרי משבר. לאחר מכן, חברים אלה עברו שטיפת מוח בידי יאנדרות' כדי להקים את "המסדר" לצורך שליטה עולמית. בשעה שהמסדר שוחרר משטיפת המוח בידי גיבורי-העל, קבוצת הדפנדרס התפרקה.
היסטוריה פרסומית > המיני סדרה משנת 2005

מיני סדרה בת חמישה חלקים של הדפנדרס יצאה ביולי 2005, תחת כתיבתם של קית' גיפן, ג'ון מארק דמתיאס וקווין מגווייר (הצוות האמנותי שידוע בעקבות עבודתו בזיכיון ליגת הצדק). במיני סדרה זו, דוקטור סטריינג' מנסה לאחד את חברי הקבוצה המקורית כדי להילחם בדורמאמו ובאומאר. המיני סדרה התמקדה בהומור, כיוון שחברי הקבוצה נהגו להתווכח אחד עם השני. המיני סדרה אוגדה בהמשך לאוגדן "דפנדרס: חסרי הגנה".
היסטוריה פרסומית > הדפנדרס האחרונים

בשנת 2008, הכותב ג'ו קייסי כתב מיני סדרה חדשה שכללה הרכב חדש של הדפנדרס, וזאת כתוצאה ישירה של חוק רישום העל-אנושיים באירועי מלחמת האזרחים של מארוול. חברי הקבוצה נבחרו בידי איירון מן, והיא כללה את הענקית הירוקה, קולוסוס ונייטהוק בין היתר. הקבוצה הוצבה בניו ג'רזי כחלק מ"יוזמת חמישים המדינות", משום שהקירבה לעיר ניו יורק דרשה את התערבותם של גיבורי-על מנוסים יותר מאשר מגויסים טריים ממחנה האמונד. הקבוצה מתפרקת בהמשך בגלל חוסר יכולתה להתמודד עם איומים, אך מוקמת מחדש מחוץ ליוזמה.
היסטוריה פרסומית > אופנדרס

בהרצת הסדרה של הענק הירוק של שנת 2009, הענק האדום מקים קבוצה נגדית של הדפנדרס, שמורכבת מנבלי-על, כדי להילחם בגרסאות עבר של אויביהם. הוא קורא לה בשם "האופנדרס" (Offenders, "העבריינים"), והיא כוללת את ברון מורדו, טראקס וטייגר שארק.
היסטוריה פרסומית > הפחד עצמו: המעמקים

במהלך קשת הסיפור "הפחד עצמו" משנת 2011, דוקטור סטריינג' מאגד מחדש גרסה חדשה של קבוצת הדפנדרס, שכוללת את הגולש הכסוף, נאמור, ליירה (בתו של הענק הירוק) ולואה (תלמידה של אקס-מן). הקבוצה הוקמה כדי להתעמת עם הנבל אטומא, שר מלחמה אטלנטי ויריבו של נאמור, שהפך לנקרוד שובר האוקיינוסים. חברי דפנדרס רבים מופיעים בגיליון האחרון של הסיפור.
היסטוריה פרסומית > הדפנדרס חסרות הפחד

בפברואר 2013 החלה סדרת "הדפנדרס חסרי הפחד" מאת קולן באן וויל סליני. קבוצה זו היא למעשה קבוצת לוחמות הולקיריור, שכוללת את ולקיריה, דניאל מונסטאר, נובה, האשה הלוחמת, אלסה בלודסטון, קליאה סטריינג' ומיסטי נייט. נקראת גם "הדפנדרס של מידגארד", אולם כמעט ואין קשר בינה לבין קבוצת הדפנדרס המקורית.
גרסאות אחרות של הדפנדרס > אולטימייט דפנדרס

ביקום אולטימייט מארוול, הדפנדרס הם קבוצת פורעי חוק חובבנים שמתלבשים כגיבורי-על, ואין להם כלל כוחות-על. קבוצה זו מתעניינת יותר בלהפוך לידוענים מאשר לעצור פשעים ולהציל חיים. הנרי פים מוזמן להצטרף לקבוצה, ונוטל על עצמו את זהות איש הנמלה כדי להימנע מבעיות משפטיות כתוצאה בשימוש בנסיוב הגדילה שלו, שכעת הוא רכוש ממשלתי. קבוצה זו כוללת גרסאות אולטימייט של פאוור מן, ולקיריה, נייטהוק, בנו של השטן והלקאט.
בהרצת החוברות "אולטימייט קומיקס: אולטימייטס החדשים" (מאי 2010), חברי הקבוצה המקורית מחזיקים כעת ביכולות על-אנושיות, ומתברר שלוקי העניק להם אותם כדי לגנוב את מיולניר, מקבתו של תור.
גרסאות אחרות של הדפנדרס > עידן אפוקליפס

במציאות חלופית שבה ליג'יון הרג את צ'ארלס אקסבייר, קבוצת הדפנדרס הייתה הקבוצה היחידה שהתנגדה למשטרו של המוטאנט העריץ אפוקליפס. הקבוצה הוקמה בידי קפטן אמריקה (שמחזיק במיולניר), קפטן בריטניה (שלובש את חליפת השריון של איירון מן), לוגאן (ללא שלד האדמנטיום שלו), הדבר (בעל יד מלאכותית), איש המולקולה והאח וודו (המכשף העליון לאחר מותו של דוקטור סטריינג'). בהמשך מצטרפים אליהם סאורון ונייט גריי.
גרסאות אחרות של הדפנדרס > עידן אולטרון

בעקבות רציחתו של הנרי פים בידי וולברין במהלך אירועי עידן אולטרון נוצר קו זמן חלופי שבו הדפנדרס הופכים לקבוצת גיבורי-העל המרכזית לאחר התפרקות האוונג'רס. הרכב הקבוצה כולל את דוקטור סטריינג', קולונל אמריקה, וולברין, ג'אנט ואן דיין כקפטן מארוול, הדבר, סקוט סאמרס כקייבל, הענק הירוק וסטאר לורד. הקבוצה יוצאת להתעמת עם מורגן לה-פיי, שכבשה מחצית מהעולם.
ראו גם

אאוטסיידרס - קבוצת גיבורי-על דומה של חברת DC קומיקס המתחרה
הערות שוליים

↑  Netflix Picks Up Four Marvel Live-Action Series & A Mini Featuring Daredevil, Jessica Jones, Iron Fist, Luke Cage For 2015 Launch, David Lieberman and Nellie Andreeva, November 7th 2013
↑  Doctor Strange #183, November 1969
↑  Sub-Mariner #22, February 1970
↑  The Incredible Hulk #126, April 1970
↑  Sub-Mariner #34-35, February-March 1971
↑  The Defenders I, SteveEnglehart.com
↑  The Avengers #116-118, The Defenders #9-11, October-December 1973
↑  Top 10 1970's Marvels, Jason Sacks, September 6th 2010
↑  Defenders #76-77, October-November 1979
↑  The Omega Flap, stevegerber.com
↑  Defenders #125, November 1983
↑  Salicrup, Jim; Higgins, Mike (October 1986). "J. Marc DeMatteis (part 2)". Comics Interview (39) (Fictioneer Books). pp. 7–19.
↑  The Incredible Hulk #370-371
↑  The Incredible Hulk Annual #18, Namor The Sub-Mariner Annual #2, Silver Surfer Annual #5, Doctor Strange, Sorcerer Supreme Annual #2, July 1992
↑  Secret Defenders #14, April 1994
↑  Secret Defenders #15, May 1994
↑  Hulk Vol.2 #10, 11, April, June 2009
↑  Fear Itself: The Deep #2, September 2011
↑  Marvel Now! Q&A: Fearless Defenders, Ben Morse, November 8th 2012
↑  What If? X-Men Age of Apocalypse #1, February 2007
↑  Age of Ultron #8, July 2013
החטיבה המזרחית של KHL

| --- | --- |
 ענף:   הוקי קרח
 תאריך ייסוד:  2010
 ארגון מפעיל:  KHL
 מספר מתמודדים:  15
 מדינות משתתפות:  רוסיה רוסיה
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  אק בארס קאזאן
 הכי הרבה זכיות:  מטאלורג, אק בארס (4 זכיות)
 מפעל גבוה יותר:  גביע גגארין
 
החטיבה המזרחית של KHL (ברוסית: Восточная конференция КХЛ) היא אחת משתי החטיבות בליגת ההוקי הקונטיננטלית וכוללת 15 קבוצות.
החטיבה נוצרה בשנת 2009 כשהנהגת הליגה חילקה את הליגה לשתי חטיבות וארבעה בתים המסודרים על פי מיקומן הגאוגרפי. החטיבה המערבית כוללת 15 קבוצות המחולקות לשני בתים: בית חרלאמוב ובית צ'רנישוב.
קבוצות החטיבה

| בית>  החטיבה המזרחית | קבוצה>  החטיבה המזרחית | הקמה>  החטיבה המזרחית | בליגת KHL>  החטיבה המזרחית | זכייה אחרונה בגביע גגארין>  החטיבה המזרחית |  החטיבה המזרחית |  החטיבה המזרחית |  החטיבה המזרחית |  החטיבה המזרחית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בית חרלאמוב | אק בארס קאזאן  | 1956 | 2008 | 2010 |  |  |  |  |
| בית חרלאמוב | מטאלורג מגניטוגורסק | 1955 | 2008 | 2016 |  |  |  |  |
| בית חרלאמוב | נפטכימיק ניז'נקאמסק | 1968 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית חרלאמוב | טרקטור צ'ליאבינסק | 1947 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית חרלאמוב | יוגרה  | 2006 | 2010 | — |  |  |  |  |
| בית חרלאמוב | לאדה טוליאטי  | 1976 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית חרלאמוב | אוטומוביליסט יקטרינבורג  | 2006 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית צ'רנישוב | אוונגרד אומסק  | 1950 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית צ'רנישוב | אדמירל ולדיווסטוק | 2013 | 2013 | — |  |  |  |  |
| בית צ'רנישוב | אמור חברובסק | 1957 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית צ'רנישוב | באריס אסטנה | 1999 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית צ'רנישוב | מטאלורג נובוקוזנצק | 1949 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית צ'רנישוב | סלבאט יולאייב אופה | 1961 | 2008 | 2011 |  |  |  |  |
| בית צ'רנישוב | סיביר נובוסיבירסק | 1962 | 2008 | — |  |  |  |  |
| בית צ'רנישוב | הכוכב האדום קונלון | 2016 | 2016 | — |  |  |  |  |
גביע החטיבה המזרחית

גביע החטיבה המזרחית (Кубок Восточной конференции) הוא פרס בליגת KHL המוענק לקבוצה שהעפילה לגמר גביע גגארין מהחטיבה המזרחית ומחזיקת הגביע היא למעשה אלופת המזרח ומוענק מעונת 2009/10. בעונה הבכורה של KHL, הליגה לא חולקה למזרח ומערב.
| עונה | קבוצה |
| --- | --- |
2022/2023: אק בארס קאזאן
2021/2022: מטאלורג מגניטוגורסק
2020/2021: אוונגרד אומסק
2019/2020: ללא הכרעה
2018/2019: אוונגרד אומסק
2017/2018: אק בארס קאזאן
2016/2017: מטאלורג מגניטוגורסק
2015/2016: מטאלורג מגניטוגורסק
2014/2015: אק בארס קאזאן
2013/2014: מטאלורג מגניטוגורסק
2012/2013: טרקטור צ'ליאבינסק
2011/2012: אוונגרד אומסק
2010/2011: סלבאט יולאייב אופה
2009/2010: אק בארס קאזאן
כתב מודגש מתייחס לקבוצות שזכו בגביע גגארין.
הייסורים בגן (בליני)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ג'ובאני בליני
 תאריך יצירה:  סביבות שנת 1465
 טכניקה וחומרים:  טמפרה על לוח עץ
 ממדים בס"מ
 רוחב:  127 ס״מ 
 גובה:  81 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  רנסאנס מוקדם 
 מספר יצירה:  NG726 (הגלריה הלאומית) 
 מיקום:  הגלריה הלאומית, לונדון
 
"הייסורים בגן" הוא שמו של ציור מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס ג'ובאני בליני.
האיקונוגרפיה של הציור לקוחה מן הברית החדשה, ומתארת את "הייסורים בגן" - בתקופת הזמן שבין הסעודה האחרונה לבין מאסרו של ישו. על פי המתואר בברית החדשה, כרע ישו על ברכיו בגת שמנים שבהר הזיתים והתפלל אל האלוהים-האב. ישו השתמש בפניתו במטפורה של כוס, המסמלת את ייסוריו העתידים לבוא, וביקש להעביר אותה מעל פניו במידת האפשר. לאחר התפילה גילה ישו כי התלמידיו שהיו עמו - פטרוס, יוחנן ויעקב בן זבדי נרדמו.
בליני מתאר את האירוע כמתרחש בשעת הזריחה, בתוך נוף כפרי פתוח. המישור הקדמי של הציור מתאר מעין גבעה או משטח אדמה מוגבה, שסלע מזדקר בקצהו. ישו מתואר כורע על ברכיו ומפנה את גבו בזווית כלפי הצופה. מולו מתואר ילד-מלאך מכונף (פוטי) לבן, האוחז בידו גביע. הוא מופיע יחף ולובש בגד טוניקה אדום ומעליו טוגה כחולה. שלושת תלמידיו מתוארים בזוויות שונות. האחד נשען על גבי סלע וגופו מתואר בפרופיל, השני נשען על ברכו, ואילו האחרון מתואר שוכב בהקצרה חריפה. ברקע הנוף מופיע תיאור יהודה איש קריות הפונה אל קבוצת חיילים ובכך מוליך אל מאסרו של ישו.
ציורו של בליני דומה לציור מאת אנדראה מנטניה (Andrea Mantegna), שהיה גיסו של בליני. על פי הערכת חוקרי תולדות האמנות, שואבים שני הציורים את השראתם מרישום בנושא זה מאת יאקופו בליני (Jacopo Bellini), אביו של ג'ובאני.