stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ננו-מנוע
ננו-מנועים על בסיס גרדיאנט תרמי > תהליך הייצור

ה-MWNT מיוצרים באמצעות תהליך אידוי קשת פריקה הסטנדרטי ומונחים על מצע סיליקון מחומצן. צלחת הזהב במרכז ה-MWNT מעוצבת באמצעות שימוש בליתוגרפיה של אלומת אלקטרונים ואידוי של זהב או כרום. במהלך אותו התהליך, האלקטרודות מחוברות לננו-צינורית. לבסוף, נעשה שימוש בטכניקה של פריצה חשמלית כדי להסיר באופן סלקטיבי מספר קירות חיצוניים של ה-MWNT. בדומה לאופן הפעולה של הננו-מנוע הראשון לעיל, זה מאפשר סיבוב ותנועה קווית עם חיכוך נמוך של הננו-צינורית הקצרה יותר על גבי הננו-צינורית הארוכה יותר. היישום של טכניקת הפריצה החשמלית לא מביא לפירוק של ה־WMNT באזור שמתחת למטען. ייתכן והדבר ניגרם בשל כך שמטען המתכת סופג את החום שנוצר בננו-צינורית בסביבה הקרובה שלו וכך גורם לעיכוב או אולי אף למניעה של חמצון הננו-צינורית בחלק זה.
ננו-מנועים על בסיס גרדיאנט תרמי > אופן הפעולה

האינטראקציה בין הצינורות הארוכים וצרים לבין הצינורות הקצרים והרחבים יוצרת משטח אנרגיה המגביל את התנועה למסלולים ספציפיים - טרנסלציה ורוטציה. המידה של תנועת הטרנסלציה והסיבוב של הצינור הקצר יותר תלויה במידה רבה על התאמה של שני הצינורות כפי שמוצג באיור. תנועה בננו-אקטואטור מדגימה נטייה של הצינור הקצר יותר ללכת במסלול של אנרגיה מינימלית. במסלול זה יכולה להיות אנרגיה בערך קבוע או סדרה של מחסומים. במקרה הראשון, ניתן להזניח את החיכוך ואת הוויברציה של האטומים ואילו בתנועה בצעדים לא ניתן לעשות זאת.
ננו-מנועים על בסיס גרדיאנט תרמי > אופן הפעולה > תנועה בצעדים

ניתן להסביר את התנועה בשלבים על ידי קיומם של מחסומי אנרגיה מחזוריים לתנועה היחסית בין הצינורות הארוכים יותר וקצרים יותר. לזוג נתון של צינורות, היחס של הצעד בסיבוב לצעד בטרנסלציה הוא בדרך כלל קבוע, שהערך שלו תלוי בכירליות של הצינוריות. האנרגיה של מחסומים כאלה יכולה להיות מוערכות מהטמפרטורה בצינוריות. ניתן להגדיר חסם תחתון עבור אנרגיה זאת אותו ניתן להעריך כטמפרטורת ההתכה של זהב (1,300 קלווין) וזאת מכיוון שציפוי הזהב מותך (ראה איור) ויוצר מבנה כדורי כאשר הזרם עובר דרך הננו-מנוע. שיעור התנועה γ יכול להיכתב כפונקציה של התדר  \omega , של קבוע בולצמן k, ו-T הטמפרטורה:
\Gamma ={\omega  \over 2\pi }e^{{-\Delta E} \over kT}
ונשתמש בקירוב:
\omega ={\sqrt {\Delta E \over {ma_{0}^{2}}}}
ונקבל:
\Gamma \approx 1Hz
כאשר:
m – מסת המטען.
a_{0}^{2} – שטח המגע.
מניחים מחסום אנרגיה של 17 מיקרו אלקטרון וולט לכל אטום.
ננו-מנועים על בסיס גרדיאנט תרמי > אופן הפעולה > מנגנון ההנעה

הועלו השערות רבות על מנת להסביר את המנגנון המניע את הננו-מנוע בו אנו עוסקים. הזרם הגבוה (0.1 mA) הנדרש להפעלת התהליך עלול לגרום לפיזור מספיק כדי לנקות את פני השטח של חומרים מזהמים, ולכן, פוסל את האפשרות של מזהמים המשחקים תפקיד מרכזי בתהליך. האפשרות של אלקטרו-מיגרציה (electromigration), שבו אלקטרונים מניעים זיהומים אטומיים באמצעות העברת מומנטום עקב התנגשויות, גם היא נפסלה וזאת משום שהיפוך כיוון הזרם לא השפיע על הכיוון של התנועה. בדומה לכך, מקורה של התנועה סיבובית לא יכול להיות שדה מגנטי מושרה וזאת מכיוון שהזרם העובר דרך ננוצינוריות בגלל הרוטציה גם יכולה להיות מכיוונים שונים בהתאם למכשיר. השפעת שדה חשמלי חיצוני מיקרי, גם הוא, לא יכול להיות הגורם המניע משום שלוחית המתכת נישארה נייחת במכשירים בעלי התנגדות גבוהה גם תחת שדה חיצוני חזק במיוחד.
לאור כל זאת, השיפוע התרמי בננו-צינורית מספק את ההסבר הטוב ביותר למנגנון המניע.
ננו-מנועים על בסיס גרדיאנט תרמי > אופן הפעולה > תנועה הנגרמת על ידי גרדיאנט תרמי

התנועה של הצינור הקצר מוסברת כהיפוך של פיזור החום המתרחש בחיכוך בו הזזה של שני עצמים במגע מוביל לפיזור של חלק מהאנרגיה הקינטית כעירורי פונונים שנגרמו על ידי חיכוך המשטחים. נוכחותו של מפל טמפרטורות בננו-צינורית גורמת לזרם של פונונים מעוררים מהאזור החם לאזור הקר יותר. האינטראקציה של פונונים אלה עם אלמנטים ניידים (אטומי הפחמן בננו-צינורית הקצרה יותר) גורמת לתנועה של הננו-צינורית הקצרה. זה מסביר מדוע הננו-צינורית הקצרה נעה לעבר האלקטרודה הקרירה יותר. לשינוי כיוון הזרם אין כל השפעה על הצורה של המפל התרמי בננו-צינורית הארוכה יותר. לפיכך, כיוון התנועה של המטען אינו תלוי בכיוון הזרם החשמלי. התלות הישירה של המהירות של המטען לטמפרטורה של הננו-צינורית ניתנת לחישוב מכך שהמהירות של המטען יורדת באופן מעריכי ככל שהמרחק מנקודת האמצע של הננו-צינורית הארוכה עולה.
ננו-מנועים על בסיס גרדיאנט תרמי > חסרונות

הטמפרטורות והשיפוע התרמי שה-MWNT חשוף להם גבוהות מאוד. מצד אחד, נראה כי לשיפוע התרמי הגבוה יש השפעה מזיקה מאוד על החיים של ננו-מנועים שכאלה. מצד השני, ניסויים מראים כי ההזזה של הצינור הקצר יותר הוא ביחס ישר לשיפוע התרמית (ראה איור). לכן, יש למצוא את העמק השווה כדי לייעל את מפל הטמפרטורות. הממדים של הננו-צינורית הנעה קשורים באופן ישיר לגובה מחסום האנרגיה. אף על פי שהמודל הנוכחי מערר מודי פונון מרובים, עירור סלקטיבי של מודים של פונונים יאפשר הורדת טמפרטורת הפונונים.
ננו-מנועים על בסיס גרדיאנט תרמי > יישומים

תעשיית התרופות והננו-פלואידים (nanofluidic) – השיפוע התרמי יכול לשמש להעברת נוזלים בתוך צינורות או במכשירים ננו-פלואידים כמו גם עבור העברתם על ידי ננו-מזרקים.
הפעלת ננו-נקבוביות ביו-מהונדסות באמצעות חום שנוצר ממולקולות אדנוזין-טריפוספט (ATP).
טחנת-רוח אלקטרונים > מבנה

כפי שרואים באיור, הננו-מנוע מסוג טחנת רוח אלקטרונים מורכב מ-CNT עם דופן הכפולה (DWNT) הכולל ננו-צינורית חיצונית הצמודה לאלקטרודות זהב חיצוניות וננו-צינורית פנימית צרה יותר. החלק המרכזי של הננו-צינורית החיצונית מוסר באמצעות הטכניקה של פריצה חשמלית על מנת לחשוף את הננו-צינורית הפנימית אשר באפשרותה להסתובב בחופשיות.
הננו-מקדחה (Nanodrill) כוללת ננו-צינורית חיצונית המחוברת לאלקטרודה מזהב אבל הננו-צינורית הפנימית מחוברת לאמבטיית כספית.
טחנת-רוח אלקטרונים > אופן הפעולה

ננו-מנועים קונבנציונליים משתמשים בכוחות סטטיים הכוללים את הכוח האלסטי, האלקטרוסטטי, חיכוך וכוחות ואן דר ואלס. מודל מנהרת האלקטרונים משתמש במנגנון חדש: "טורבינת אלקטרונים". כאשר מוחל מתח DC בין האלקטרודות, "רוח" של אלקטרונים "נושבת" משמאל לימין. בתחילה, לשטף האלקטרונים בננו-צינורית החיצונית תנע זוויתי השווה לאפס, אבל הוא רוכש תנע זוויתי עקב האינטראקציה עם הננו-צינורית הפנימית. על פי החוק השלישי של ניוטון, השטף הזה מייצר כוח משיק (ומכאן מומנט) על הננו-צינורית הפנימית וגורם לו להסתובב. מכאן הגיע למודל זה השם "טחנת רוח אלקטרונים". עבור מתח מתון, הכוח המשיק הנוצר על ידי רוח האלקטרונים חזק באופן משמעותי מכוחות החיכוך הפועלים במערכת.
טחנת-רוח אלקטרונים > יישומים

פולס של מתח יכול לגרום לאלמנט הפנימי להסתובב בזווית מתוכננת מראש מה שהופך את המכשיר למתג או רכיב זיכרון בקנה מידה ננומטרי.
שינוי של טחנת רוח האלקטרונים לננו-משאבה לנוזלים על ידי החלפת המגעים החשמליים עם מאגרים של אטומים או מולקולות תחת ההשפעה של הפרשי לחץ.
מחקר המשך

אף על פי שהוכח כי ניתן לבנות ננו-מנועים מלאכותיים ולשלוט בהם בדיוק גבוה, כיום הם אינם משתווים לננו-מנועים הביולוגיים או למנועים בסקאלת המאקרו במונחים של יעילות וסקיילביליות לביצוע משימות במגוון רחב. עם זאת, מחקר נוסף בתחום זה צפוי להתגבר על בעיות אלו בעתיד.
ראו גם

מנוע
ננוטכנולוגיה
ננו-צינורית פחמן
מנוע מולקולרי
ננו-מכניקה
זאב קם

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1979 (בן 45) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה  אוניברסיטת בר-אילן 
 מעסיק:  תאגיד השידור הישראלי 
 תחום סיקור:  כתב פרלמנטרי
 בת זוג:  אילנה קם
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  zeev.kam
 טוויטר:  ZeevKam
 
זאב קם (נולד בד' בתשרי ה'תש"ם, 24 בספטמבר 1979) הוא עיתונאי ישראלי ומורה דרך המשמש ככתב הפרלמנטרי של התאגיד כאן.
ביוגרפיה

קם נולד וגדל בגבעתיים כבן בכור לאבא רואה חשבון ולו שני אחים תאומים ואחות. למד בישיבה התיכונית בכפר הרא"ה. למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן.
קם כתב טורים ושימש כתב באתר nrg של "מעריב". שימש כשנתיים ככתב הפוליטי של תחנת הרדיו גלי ישראל, והגיש בתחנה את התוכנית "זמן תגובה". הוא כתב טור שבועי במוסף "צדק" בעיתון "מקור ראשון", וב-2011 מונה ככתב הפרלמנטרי של "מקור ראשון" ולכתב המדיני של ערוץ הכנסת, במקביל להגשת תוכנית אחת לשבוע בגלי ישראל.
ב-2017 הצטרף לתאגיד השידור הציבורי והחל לשמש הכתב הפרלמנטרי בתחנת הרדיו כאן ב'. בינואר 2019 החל לכתוב טור שבועי בעיתון "בשבע".
חיים אישיים

נשוי לאילנה, ולהם שלושה ילדים. מתגורר בירושלים.
הערות שוליים

↑  אמילי גרינצווייג‏, מקור ראשון: זאב קם יהיה הכתב הפרלמנטרי, באתר וואלה, 30 בנובמבר 2011
↑  נועה פרייס‏, זאב קם עובר לתאגיד: ישמש כתב כנסת, באתר וואלה, 14 במרץ 2017
קרטין

תמונת מיקרוסקופ של סיבי קרטין בתוך תא
קרטין (באנגלית: Keratin) היא קבוצה של חלבונים סיביים שיוצרים חומרי מבנה ביולוגיים בעלי קשיחות גבוהה. קרטין מופיע בצורות שונות בטבע כאשר לכל צורה תכונות מכניות מסוימות בהתאם לתפקידה. לדוגמה; שיער, ציפורניים, קרניים, נוצות, פרסות ושלדים חיצוניים.
ניתן לסווג קרטין לשני סוגים, α־קרטין ו־β־קרטין השייכים למשפחה של סיבי ביניים. הקרטין מכיל תכולה גבוהה של ציסטאין עמיד וקשיח שאינו נוטה להגיב כימית בסביבה טבעית. הקרטין מעניק תמיכה מכנית ותכונות מגנות מגוונות.
מבנה וסוגי קרטין

קרטין מתייחס לקבוצה של חלבונים בלתי-מסיסים ויוצרי-סיבים בתאים אפיתליים מסוימים של בעלי חוליות. הוא יוצר את הנפח של השכבה החיצונית של האפידרמיס.
קרטין נמצא ביונקים (מלבד פנגולין, שיש לו גם α־קרטין וגם β־קרטין) והוא המרכיב העיקרי של צמר, שיער, ציפורניים, פרסות, קרניים, השכבה הקרנית של העור. בנוסף, קרטין הוא המרכיב העיקרי ברקמות קשות של עופות וזוחלים כמו נוצות, טפרים ומקורים של עופות וקשקשים וטפרים של זוחלים.
ישנם שני סוגי קרטין עיקריים, α־קרטין ו־β־קרטין, הנבדלים זה מזה גם במבנם השניוני וגם בתכונותיהם המכניות..
מבנה וסוגי קרטין > α־קרטין

α־קרטין מורכב ממבנה של סיב ביניים בו α־קרטין מתארגן במבנה שניוני של סלילי α ומיוצב על ידי קשרי מימן בתוך הסליל. באופן טבעי α־קרטין נמצא כסליל ימני.
שני סלילי α־קרטין באורך של כ־45 ננומטרים יכולים ליצור דימר בעזרת יצירת קשרים דיסולפידיים ליצירת פילמנט התחלתי בקוטר של שני ננומטרים. שני פילמנטים התחלתיים מתחברים זה לצד זה בכדי ליצור פרוטו־פייבר. ארבעה פרוטו־פייברים מתחברים ויוצרים את סיב ה־α־קרטין שעוביו שבעה ננומטרים במבנה של coiled coil..
סיב הביניים של α־קרטין הוא הטרו־דימר. כל מונומר בסיב הביניים מורכב משתי שרשראות, כל אחת מכילה מוט מרכזי של סליל α־קרטין באורך של כ־46 ננומטרים וקצוות C ו־N טרמינליים. המוט המרכזי מכיל אזורים המחברים בין שרשראות המונומר וקצוות C ו־N מחברים בין עוד סיבי ביניים של קרטין והמטריצה..
מבנה וסוגי קרטין > β־קרטין

β־קרטין מורכב ממבנה של מטריצה המכילה סיבים שמסודרים במבנה גבישי. סיב של β־קרטין בעל קוטר של 3-4nm. המטריצה והסיבים משולבים זה בזה לקבלת חלבון יחיד. המבנה המתקבל בעל צורה של משטח מקופל.
משטחי β מורכבים מגדילי β ארוזים רוחבית, כאשר הגדילים יכולים להיות מקבילים או אנטי-מקבילים והשרשראות מוחזקות יחדיו באמצעות קשרי מימן. המבנה מיוצב על ידי שני גורמים: קשרי מימן בין שרשראות β תורמים ליצירת משטח, ומישוריות הקשרים הפפטידיים מכתיבה קיפול של המשטח שנוצר.
משטח β עובר עיוות לקבלת סליל שמאלי ו־2 משטחים כאלה מתחברים לאורכם לקבלת סיב β סופי. קצוות שרשראות הפפטידים המרכיבים את הסיבים מסתדרים אקראית מסביב לסיבים לקבלת מטריצה אמורפית. משום כך ניתן להתייחס לקרטין כפולימר מרוכב שמכיל סיבים גבישיים הנמצאים בתוך מטריצה אמורפית.
מולקולה של β־קרטין מורכבת משלושה אזורים: האזור המרכזי היוצר את המשטח ואזורי קצוות C- ו־N. החלק המרכזי מהווה את הפוקוס בספרות למבנה המולקולרי של סיבי β־קרטין. אורכו הוא כ־2.3nm וקוטרו כ־2nm. קצוות C ו־N יוצרים את המטריצה האמורפית.
ביוסינתזה

קרטין מסונתז ומווסת על ידי mRNA בתוך קרטינוציטים. לאחר מיטוזה של התא, אחד או שני תאי הבת משוייכים לייצור קרטין. לאחר מכן מתרחשת סינתזה של mRNA המשמש ליצירת קרטין. לאחר מכן מתרחשת סינתזה של חלבוני הקרטין. כשהקטרינוציט מגיע לבגרות, הייצור של RNA וחלבונים תאיים אחרים נפסק והגרעין מתחיל לעבור דגרדציה. התא מתחיל לייצב את הקרטין. לבסוף התא מת ונשאר מלא קרטין.
הוצע בעבר כי קרטין נוצר בפני השטח של פיברילים בתוך התא. החלבונים החדשים שסונתזו מקומפלקסים של פוליזום – קומפלקס של מספר ריבוזומים על mRNA, מתלכדים עם הסיבים שהיו קיימים מראש בעוד שהם קשורים לפוליזום. הפוליזומים נשארים קרובים לפיבריל עד שהשרשרת מוכנה ומשוחררת. במהלך זמן זה, שרשראות אחרות גדלות על הפוליזום ומספקות אתרים נוספים לאגרגציה עם הפיבריל. לאחר הסינתזה יש מודיפיקציה כימית של קרטין – ייצוב קרטין על ידי יצירת קשרים דיסולפידיים.
תכונות > מסיסות

α־קרטין ו־β־קרטין מכילים כמות גדולה יחסית של ציסטאין התורם לקבלת קשרים דיסולפידיים. קרטין באופן טבעי אינו מסיס במים עקב קשרים דיסולפידיים בין-מולקולריים ובתוך המולקולה עצמה.
תכונות > תכונות מכניות

משטחי β יותר נוקשים (מתנגדים לשינוי צורה) מסלילי α. בנוסף, אם סלילי α נתונים למאמצי מתיחה גדולים מספיק (עיבור גדול מ-0.3) הם הופכים למשטחי β כתוצאה מכך.
קרטין הוא חומר ויסקואלסטי, כלומר מגיב לעומס באופן שאינו אלסטי או צמיגי לחלוטין. כתוצאה מהיותו ויסקואלסטי, קרטין מסוגל לתת תמיכה מכנית, לבלוע אנרגיה ולרסן פלקטואציות של מאמצים הנובעות מעומס המופעל עליו שבמהלכם יש תזוזת שרשראות בחומר ואף שינוי של מבנה החומר תחת מאמץ גדול. תכונה זו באה לידי ביטוי בקרניים ופרסות של בעלי חיים, העומדות בעומסים גדולים.
קשרים דיסולפידיים תורמים להעלאת החוזק של הקרטין. בנוסף, גורמים כמו מידת לחות החומר ושילוב חומרים נוספים בתוכו, כמו מינרלים משפיעים על חוזקו. עליה באחוז הלחות בקרטין מורידה את נוקשות וחוזק הקרטין, אך מעלה את העיבור הדרוש לשבירתו. זאת עקב השפעה על חלבוני המטריצה. סיב הביניים אינו מושפע מלחות.
המבנה ההיררכי של קרטין (משרשראות חלבוניות, דרך סיבים במטריצה, ועד למבנה למלרי ומבנה "סנדוויץ'") תורם גם כן לחוזק החומר.
שימושים

קרטין הוא חלבון לא מסיס. כמויות גדולות של פסולת מבוססת קרטין מיוצרות מדי שנה. משתמשים בפסולת קרטין לשימושים תעשייתיים. למשל, משתמשים בסיבי PVA שמכילים קרטין כחומר הסופח חומרים רעילים/מסוכנים כמו יוני מתכות כבדות.
היידרוג'ל של קרטין נמצא כשימושי לטיפול בכוויות. הוא מסוגל להקטין התפשטות של כוויות ולעודד צמיחה מחודשת של עור. שכבות קרטין משמשות לריפוי פציעות בעור ולהנדסת רקמות, עקב תכונות מכניות טובות וספיגת לחות. בנוסף, קרטין משמש לייצור של עדשות מגע.
קרטין משמש למוצרים קוסמטיים, למשל לעור ולשיער. הפפטידים של קרטין משפרים את לחות השיער ומספקים ברק ורכות לשיער. כמו כן, הם מעלים את לחות העור ולכן משמשים למוצרי לחות לעור ולשיער. קרטין משפר את התכונות המכניות והתרמיות של שיער ולכן משמש במוצרים לשיער פגום. בנוסף, קרטין משמש כתוסף להחלקת שיער.
שימושים > קרטין כמקור השראה לחומרים חדשים

חומרים בטבע המורכבים מקרטין בולטים כאחד מהחומרים הקשיחים ביותר בטבע, הם משמשים כחלק ממערכת הכסות המגנה ביצורים חיים, למרות הרכב חלבוני טהור. משום כך, חומרים מבוססי קרטין מהטבע משמשים חוקרים להבנת הקשר בין המבנה והתכונות המכניות של החומר, לצורך פיתוח חומרים ומערכות הלוקחים השראה מהטבע.
דוגמה לכך היא עיצוב סיבי פחמן היררכי המחקה את המבנה ההיררכי של נוצות. עיצוב זה מעלה את החוזק של החומר.
בנוסף, לסמרן מקריס יש מחטים שהקצוות החרוטיים השחורים שלהן מכילים חודים מיקרוסקופיים הפונים לאחור. חודים אלה מאפשרים חדירה קלה של המחט, אך אדהזיה חזקה לרקמה עקב פריסה וכיפוף של החודים במהלך יציאת המחט. עקב כך, לצורה זו יש פוטנציאל בתכנון דבק מכני להדבקת רקמות.
דוגמה נוספת היא לווייתני מזיפות. ללווייתנים אלה יש מזיפות קרטיניות במקום שיניים. הלוויתן אוסף אורגניזמים למאכל דרך המזיפות, שמשמשות כמעין מסננת. ניקוי המזיפות מתבצע באמצעות הלשון והזרמת מים בכיוון ההפוך. חוקרים פיתחו פטנט לסינון מי שפכים, הלוקח השראה מלווייתני מזיפות.
לקריאה נוספת

"קרטין", האנציקלופדיה העברית (כרך ל' עמ' 136–137), חברה להוצאת אנציקלופדיות, ירושלים - תל אביב
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24  Bin Wang, Wen Yang, Joanna McKittrick, Marc André Meyers, Keratin: Structure, mechanical properties, occurrence in biological organisms, and efforts at bioinspiration, Progress in Materials Science 76, Elsevier Ltd, 2016-03-01, עמ' 229–318 doi: 10.1016/j.pmatsci.2015.06.001
1 2 3  Chaitanya Reddy Chilakamarry, Syed Mahmood, Siti Nadiah Binti Mohd Saffe, Mohd Azmir Bin Arifin, Arun Gupta, Mohamed Yacin Sikkandar, S. Sabarunisha Begum, Boya Narasaiah, Extraction and application of keratin from natural resources: a review, 3 Biotech, 5 11, Springer, 2021-04-16, עמ' 220 doi: 10.1007/s13205-021-02734-7
↑  Sandleen Feroz, Nawshad Muhammad, Jithendra Ratnayake, George Dias, Keratin - Based materials for biomedical applications, Bioactive Materials, 3 5, Elsevier B.V. on behalf of KeAi Communications Co., Ltd, 2020-09-01, עמ' 496–509 doi: 10.1016/j.bioactmat.2020.04.007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543439905171  BnF: cb119457882 (data)  LCCN: sh85072032  NDL: 00576167  NKC: ph860087 
המבנה המולקולרי של α־קרטין.
מבנה היררכי של סיב שערה המורכב מסיבי קרטין
טרנס טאו

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1975 (בן 49) אדלייד, אוסטרליה 
 ענף מדעי:  אנליזה מתמטית, קומבינטוריקה אדיטיבית, תורת המספרים האנליטית, אנליזה הרמונית, קומבינטוריקה, תורת המספרים, קומבינטוריקה קיצונית 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Blackwood High School (1988)  Research Science Institute (1989)  אוניברסיטת פלינדרס (1992)  אוניברסיטת פרינסטון (1996)  Johns Hopkins Center for Talented Youth 
 מנחה לדוקטורט:  אליאס מ. סטיין 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1996) 
 תלמידי דוקטורט:  Tim Austin, Bradley William Rodgers, Joshua Zahl, Thai Hoang Le, Jacques Benatar, Jordan Greenblatt, Ben Krause, Nicholas Cook, Kenneth Maples, Paul Anthony Smith, Julia Sealth Garibaldi, Monica Vișan, Zaher Hani, John Bueti, Shuanglin Shao, Soonsik Kwon, Zane Li 
 פרסים והוקרה:  תוכנית פולברייט  המדליה הגדולה של האקדמיה למדעים של צרפת (2022)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2020)  IEEE Jack S. Kilby Signal Processing Medal (2020)  פרסי נסיך אסטוריאס (2020)  פרס פריצת הדרך במתמטיקה (2015)  המדליה המלכותית (2014)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  פרס קראפורד במתמטיקה (2012)  פרס קראפורד (2012)  פרס המלך פייסל הבין-לאומי במדעים (2010)  פרס נמרס למתמטיקה (2010)  פרס המלך פייסל הבינלאומי (2010)  פרס פוליה (2009)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2009)  מדליית אונסאגר (2008)  פרס אלן וטרמן (2008)  עמית החברה המלכותית (2007)  עמיתי מקארתור (2007)  פרס אוסטרובסקי (2007)  מדליית פילדס (2006)  Corresponding Member of the Australian Academy of Science (2006)  פרס SASTRA ע"ש רמנוג'אן (2006)  Australian Mathematical Society Medal (2005)  פרס לוי קונאט (2004)  פרס המחקר של מכון קליי (2003)  פרס לזכר מקסים בוכר (2002)  פרס סיילם (2000) 
 מספר צאצאים:  2 
 www.math.ucla.edu/~tao/
 
טרנס (טרי) טאו (באנגלית: Terence Tao; נולד ב-17 ביולי 1975) הוא מתמטיקאי אוסטרלי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וזוכה מדליית פילדס לשנת 2006.
קורות חיים

טאו נולד באדלייד שבאוסטרליה. הוא היה ילד פלא, ונאמר עליו שכבר בגיל שנתיים ידע אריתמטיקה בסיסית. בגיל 24 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, והיה לאדם הצעיר ביותר שמונה למשרה זו בתולדות האוניברסיטה. שני הוריו הם מהגרים מהונג קונג, אביו רופא ילדים ואמו מורה למתמטיקה.
תחומי מחקרו העיקריים הם: אנליזה הרמונית, משוואות דיפרנציאליות חלקיות, קומבינטוריקה אדיטיבית ותורת המספרים. הוא פיתח, יחד עם המתמטיקאי בן גרין, את משפט גרין-טאו שקובע שעבור כל מספר טבעי n קיימת סדרה חשבונית באורך n של ראשוניים. בסדרת עבודות משותפת עם תמר ציגלר, טאו המשיך לפתח את משפט גרין-טאו לתוצאות אודות סדרות פולינומיות במספרים ראשוניים.
לטאו מספר ארדש 2.
פרסים

פרס סאלם – 2000
פרס המחקר של מכון קליי למתמטיקה – 2003
מדליית פילדס – 2006
עמית מקארתור – 2006
פרס נמרס למתמטיקה – 2010
פרס קראפורד – 2012
פרס פריצת הדרך במתמטיקה – 2015
הערות שוליים

↑  The primes contain arbitrarily long polynomial progressions
| זוכי מדליית פילדס |
| --- | --- | --- |
| המאה ה־20 | אלפורס, דאגלס (1936) • סלברג, שוורץ (1950) • סר, קודאירה (1954) • רות, תום (1958) •  הרמנדר, מילנור (1962) • גרותנדיק, כהן, סמייל, עטיה (1966) • בייקר, הירונקה, נוביקוב, תומפסון (1970) • בומביירי, ממפורד (1974) • דלין, מרגוליס, פפרמן, קווילן (1978) • יאו, קון, ת'רסטן (1982) • דונלדסון, פאלטינגס, פרידמן (1986) •  ג'ונס, דרינפלד, ויטן, מורי (1990) • בורגיין, זלמנוב, יוקוז, ליון (1994) • בורכרדס, גוורס, מקמולן, קונטסביץ' (1998) |  |
| המאה ה־21 | וויבודסקי, לפורג (2002) • אוקונקוב, ורנר, טאו, פרלמן (2006) • וילאני, לינדנשטראוס, סמירנוב, צ'או (2010) • אבילה, בהרגבה,  היירר, מירזאח'אני (2014) • בירקאר, ונקאטש, פיגאלי, שולצה (2018) • דומיניל-קופן, הא, מיינרד, ויזובסקה (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520390805171  PLWABN: 9813178142105606  ACM DL: 81100159475  BIBSYS: 6048083  BnF: cb155171795 (data)  CANTIC: a11157550  CiNii: DA10642773  dblp: t/TerenceTao  GND: 132190370  ISNI: 0000 0001 0952 5223  LCCN: nr96033717  LNB: 000136374  MGP: 43967  NDL: 01206862  NKC: mub2014801526  NLA: 35977583  NLK: KAC201207064  NTA: 298337053  ORCID: 0000-0002-0140-7641  RERO: 02-A016879839  SUDOC: 109131533  Trove: 592654  VIAF: 8540290   WorldCat (עם VIAF): 8540290
רודני ברוקס

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1954 (בן 70) אדלייד, אוסטרליה 
 שם לידה:  Rodney Allen Brooks 
 ענף מדעי:  רובוטיקה, מתמטיקה, מדעי האינפורמציה, בינה מלאכותית, מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת פלינדרס 
 מנחה לדוקטורט:  תומאס בינפורד 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1984–2008)  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 תלמידי דוקטורט:  צ'ארלס לי איזבל הבן, Charles Clark Kemp, David Marimont, David Urbane Chapman, Ian Horswill, Artur Miguel do Amaral Arsenio, Willie Lim, Anita Flynn, Eduardo Torres-Jara, Martha Jean Hiller, Aaron Ladd Edsinger, Bryan Adams, Lijin Aryananda, Matthew J. Marjanovic, Brian Scassellati, Jonathan Hudson Connell, Satyajit Rao, Maja Matarić, Cynthia Breazeal, Paul Michael Fitzpatrick, Robert Eiichi Irie, Matthew M. Williamson, Lynne E. Parker, Holly Ann Yanco, Carlo Maley, Yoky Matsuoka, Juan David Velasquez 
 פרסים והוקרה:  מדליית המייסדים של IEEE (2023)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע  Corresponding Member of the Australian Academy of Science (2006)  עמית האקדמיה האוסטרלית למדעים (2006)  עמית ACM (2005)  IJCAI Computers and Thought Award (1991)  עמית האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (1990) 
 
רודני ברוקס
רודני אלן ברוקס (באנגלית: Rodney Allen Brooks; נולד ב-30 בדצמבר 1954) הוא  פרופסור אמריטוס לרובוטיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). החל משנת 1986 כתב סדרת ספרים ומאמרים בעלי חשיבות בשינוי התפישה הקלאסית בתחום הבינה המלאכותית. ממייסדי חברת iRobot.
קריירה

ברוקס, יליד אדלייד, אוסטרליה, קיבל בשנת 1975 תואר ראשון וב-1978 סיים תואר שני במתמטיקה מטעם אוניברסיטת פלינדרס בדרום אוסטרליה. בשנת 1981 קיבל דוקטורט למדעי המחשב מטעם אוניברסיטת סטנפורד, שם היה חבר סגל עד לשנת 1984. לאחר מכן הצטרף לסגל ההוראה של MIT. עסק במחקר באוניברסיטת סטנפורד, קרנגי-מלון ו-MIT. בשנת 1991 נמנה עם חבר המייסדים של חברת iRobot המתמחה בייצור רובוטים למשקי בית, תעשייה ושימושים צבאיים. שם כיהן עד לשנת 2008 כמנהל טכנולוגי (CTO). במקביל כיהן בין השנים 1997-2007 כמנהל המעבדה לבינה מלאכותית ב MIT. מכהן כיום כיושב-ראש ומנהל טכנולוגי בחברת Heartland Robotics וכפרופסור אמריטוס ב MIT. כמו כן חבר במספר חוגים מדעיים: AAAI, AAAS, NAE ובעבר ב Association for Computing Machinery ו Australian Academy of Science.
חדשנות בתפישתו

ב-1990 פרסם ברוקס מאמר בשם "פילים לא משחקים שחמט" (Elephants Don't Play Chess) שבו טען כי הבינה המלאכותית הסימבולית, זו אשר לומדת לתכנן פעולות באמצעות ייצוג המידע על העולם בעזרת סמלים והיחסים ביניהם, אמנם מסוגלת ללמוד אסטרטגיות התנהגות במשחקים אנליטיים כדוגמת שח-מט אך אינה מצליחה להסביר התנהגויות של בעלי חיים פשוטים ומורכבים כאחד, ומכאן גם שמו של המאמר. ברוקס מציג במאמר זה את "הנחת הרקע הפיזי" (physical grounding hypothesis), שלפיה בינה נובעת מצירוף של חלקים שכל אחד מהם מקושר היטב לעולם הפיזי ופועל בתוכו. גישה זו מציעה לראות כל מערכת אינטליגנטית כבנויה מחלקים שכל אחד מהם מכיל בתוכו התנהגות, כלומר שכל אחד מחלקיה מקבל מידע כלשהו מהעולם המקיף אותו ומגיב על מידע זה בצורה המשפיעה על העולם. התנהגויות מורכבות ומעניינות יותר מושגות מתוך אינטראקציה בין חלקים אלו. כביטוי של רעיון זה, פרופ' ברוקס התווה את התפישה בעיצוב מערכות רובוטיות תבוניות הקרויה Subsumption Architecture (בתרגום חופשי: "ארכיטקטורה מוכללת") שבה המערכת מורכבת ממספר שכבות כך שכל שכבה אחראית על ביצוע משימה מסוימת ומושפעת מקלט חושי הרלוונטי לאותה שכבה ומן הפלט המתקבל מהשכבות שמעליה. בניגוד לתפיסה הקלאסית, אין רכיב מרכזי למערכת האחראי לתכנון הפעולות, אלא הן מתקבלות באמצעות סדרת אינטראקציות בין השכבות.
פרויקטים בולטים

Cog - רובוט מחקרי של מעבדות MIT. הפרויקט התנהל בין השנים 1993-2004. במסגרתו ניסו ברוקס וצוות המחקר שלו ליצור רובוט דמוי אדם הלומד מתוך אינטראקציות עם הסביבה התנהגות אנושית. Cog הגיע להישגים מסוימים כגון זיהוי צורות מונפשות וביצוע פעולות מכניות המצריכות שימוש בכלים כגון תיפוף וניסור.
Roomba - רובוט אוטונומי בעל יכולת זיהוי מכשולים המשמש כשואב אבק אוטומטי. הוצג בשנת 2002 על ידי חברת iRobot.
PackBot - רובוט של חברת iRobot לשימוש צבאי לסילוק חומרי חבלה. אומץ על ידי צבא ארצות הברית באפגניסטן ובעיראק.
פרסים ותוארי כבוד

זכה בשנת 1991 בפרס Computers and Thought Award מטעם International Joint Conference on Artificial Intelligence. כמו כן מחזיק בתפקידי מרצה של כבוד באוניברסיטאות סטנפורד, מינסוטה ודארתמות'.
צבי הירש הלברשטאם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1850
 פטירה:  1918 (בגיל 68 בערך)
 אב:  ברוך הלברשטאם 
 צאצאים:  יקותיאל יהודה הלברשטאם 
 
צבי הירש הלברשטאם (ה'תר"י, 1850, רודניק - ט"ו באב, ה'תרע"ח, 24 ביולי 1918, קליינווארדיין) היה רב ואחר כך אדמו"ר בעיר רודניק.