stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילדלפיה 76'
היסטוריה > 1992–1996: שנות המעבר

בסיום עונת 1991/1992 מינו הסיקסרס את דאג מו למאמן, אך לאחר 56 משחקים עמד מאזנם על 19–37 והוא פוטר. הסיקסרס סיימו את העונה עם מאזן 26–56 ולא עלו לפלייאוף שנה שנייה ברציפות. בעונת 1993/1994 עמד מאזנה של פילדלפיה על 25–57, ניצחון אחד פחות מהעונה הקודמת, ובסיומה מונה ג'ון לוקאס למאמן וג'נרל מנג'ר.
הבאתו של לוקאס התבררה כשגיאה, והסיקסרס סיימו את שתי העונות הבאות עם מאזן כולל של 42–122, בשתיהן לא העפילו לפלייאוף והשלימו 4 עונות רצופות מחוצה לו.
השנים 1992–1996 בסיקסרס אופיינו בעיקר בהיעדר מנהיג, ובשנים הללו הם לא העפילו כלל לפלייאוף. אוהדי הקבוצה מכנים את השנים האלו "העידן השחור". למרות זאת, אחרי השנים הלא מוצלחות הגיעה נקודת אור. הקבוצה זכתה בהגרלת הלוטרי של הדראפט בבחירה הראשונה ובחרה את אלן אייברסון, שכונה "התשובה" לעידן השחור.
היסטוריה > 2006–2017: בנייה מחדש

ב-19 בדצמבר 2006 הועבר אייברסון לדנוור נאגטס ביחד עם איוון מקפרלין בתמורה לאנדרה מילר, ג'ו סמית' ושתי בחירות דראפט עתידיות, וב-11 בינואר שוחרר כריס ובר מהקבוצה. בדראפט בחרו הסיקסרס את ת'דאוס יאנג בבחירה ה-12, וצירפו את ג'ייסון סמית' שנבחר על ידי מיאמי היט בבחירה ה-21. אליהם הצטרפו דריק בייארס (הבחירה ה-42 של פורטלנד טרייל בלייזרס) והרברט היל, הבחירה ה-55 של יוטה ג'אז. ב-4 בדצמבר פוטר המנג'ר בילי קינג והוחלף באד סטפנסקי. את עונת 2007/2008 סיימו הסיקסרס במאזן 40–42 והעפילו לפלייאוף מהמקום השביעי לראשונה מזה שלוש שנים. הם הודחו כבר בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס 2–4.
ב-9 ביולי 2008 החתימו הסיקסרס את הפאוור פורוורד אלטון ברנד על חוזה ל-5 שנים בו היה צפוי להרוויח 79.795 מיליון דולר אמריקאי, לאחר שהעבירו את רודני קארני בטרייד וויתרו על הזכויות של שאר השחקנים החופשיים שלהם כדי לעמוד בתקרת השכר של ה-NBA. מאוחר יותר הם החתימו את רויאל אייבי ממילווקי באקס, כרים ראש מאינדיאנה פייסרס והחזירו את ת'יאו ראטליף אחרי שג'ייסון סמית' נפצע. ב-2 בספטמבר חתם בקבוצה גם דונייל מרשל. ראש, אייבי, ראטליף ומרשל קיבלו שכר נמוך של שחקנים ותיקים.
למרות השינויים בסגל הקבוצה לא היה שינוי גדול ביכולת. לאחר פתיחת עונת 2008/2009 עם מאזן 9–14 פוטר צ'יקס, ועוזרו טוני דילאו תפס את עמדת המאמן הראשי. הסיקסרס סיימו את העונה במאזן 41–41 והעפילו לפלייאוף מהמקום ה-6 במזרח. עונת הבכורה של ברנד בקבוצה נקטעה מוקדם מהצפוי כשהוא נפצע בכתפו ונזקק לניתוח, ובפלייאוף, לאחר סדרה מול אורלנדו מג'יק שכללה 3 משחקים שהוכרעו בסלי ניצחון, הודחה פילדלפיה 2–4 בסיבוב הראשון.
בדראפט ה-NBA ‏2009 בחרו הסיקסרס בג'רו הולידיי במקום ה-17, ובנוסף שלחו בטרייד את רג'י אוונס לטורונטו ראפטורס בתמורה לג'ייסון קאפונו. ב-2 בדצמבר 2009 חזר אלן אייברסון בקבוצה בחוזה לשנה אחת, והבכורה המחודשת שלו בסיקסרס הייתה דווקא מול הקבוצה בה שיחק בטרייד קודם לכן, דנוור נאגטס. במשחק הוא קלע 11 נקודות והוסיף 6 אסיסטים ו-5 ריבאונדים. האופוריה במועדון מחזרתו של אייברסון נגמרה מוקדם מהמצופה, וב-22 בפברואר לאחר הוא הודיע שהוא לוקח חופשה כדי להיות עם בתו החולה. מספר שבועות לאחר מכן שוחרר אייברסון מחוזהו, והסיקסרס סיימו את העונה במאזן 27–55 ולא עלו לפלייאוף.
ב-18 במאי 2010 זכו הסיקסרס בבחירה ה-2 בדראפט, ויומיים לאחר מכן מונה דאג קולינס למאמן הראשי. ב-24 ביוני בחרו הסיקסרס בחרו בדראפט את אוון טרנר, וסיימו את עונת 2010/2011 עם מאזן 41–41, במקום ה-7 במזרח. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם פגשו את מיאמי היט והפסידו 1–4.
בעונת 2013/1014 השוותה פילדלפיה את שיא ההפסדים הרצופים בהיסטוריה של הליגה, לאחר שהפסידה 26 פעמים ברצף וסיימה את העונה במקום ה-14 והלפני-אחרון במזרח עם מאזן 19–63. למרות ההישג השלילי נבחר הרוקי של הסיקסרס, מייקל קרטר-ויליאמס, לרוקי השנה ב-NBA לאחר עונת רוקי טובה בה הוביל את כל שחקני השנה הראשונה בנקודות, אסיסטים, ריבאונדים וחטיפות.
לאחר שסיימו את עונת 2015/2016 במאזן שלילי של 10–72 זכו הסיקסרס בבחירת הדראפט הראשונה ובחרו בבן סימונס, ששבר את רגלו הימנית רגע לפני תחילת העונה.
היסטוריה > 2017–הווה: בהובלת ג'ואל אמביד

לקראת עונת 2017/2018 חזר סימונס לסגל הקבוצה. באותה עונה הוא הציג יכולת מצוינת, ובסיומה נבחר לרוקי השנה ב-NBA. לצידו שיחק הסנטר ג'ואל אמביד, שנבחר למשחק האולסטאר באותה עונה. הסיקסרס הצליחו להעפיל לפלייאוף ה-NBA מהמקום השלישי במזרח, והגיעו לחצי גמר המזרח בו הודחו על ידי הבוסטון סלטיקס 1–4. בדראפט 2018 בחרו הסיקסרס את לנדרי שאמט.
בעונת 2018/2019 הפכה פילדלפיה לאחת הקבוצות החזקות ב-NBA, כששני כוכבי הקבוצה, אמביד וסימונס, נבחרו למשחק האולסטאר. בסיום העונה הגיעה פילדלפיה למקום ה-3 במזרח, והודחה על ידי טורונטו ראפטורס בחצי גמר המזרח בסדרה מותחת במיוחד של שבעה משחקים, בסיומה הצליחו הראפטורס להמשיך לזכייה באליפות בזכות סל ניצחון של קוואי לנארד.
בעונת 2019/2020, בניגוד לתחזיות, אכזבה פילדלפיה והגיעה למקום השישי בלבד במזרח. בפלייאוף פגשו הסיסקרס בסיבוב הראשון את בוסטון סלטיקס, והפסידו להם בסוויפ 0–4 בבועת ה-NBA.
לפני עונת 2020/2021 מונה למאמן הקבוצה דוק ריברס. במקביל הצטרף דריל מורי, הג'נרל מנג'ר של יוסטון רוקטס, לצוות המקצועי של הקבוצה. מורי ביצע באותו קיץ מספר החלטות משמעותיות, כשהעביר לקבוצה בטרייד את דני גרין מאוקלהומה סיטי ת'אנדר וסת' קרי דאלאס מאבריקס, והחתים את סנטר הלוס אנג'לס לייקרס דווייט הווארד.
בפלייאוף 2021 הגיעה הקבוצה לסיבוב השני, בו פגשה את אטלנטה הוקס בהובלת טריי יאנג והודחה לאחר מאבק צמוד 3–4. במהלך הסדרה אכזב בן סימונס ביכולתו, לאחר שמיעט לקלוע שלשות ורשם אחוזים נמוכים במיוחד מקו העונשין. כמו כן, במשחק השישי ויתר סימונס על צעד וחצי קל לטובת מסירה ברגעי ההכרעה של המשחק השביעי. בעקבות משחקו ספג סימונס ביקורת רבה והפך לאחד השחקנים המושמצים בליגה, מה שהוביל לסכסוך מתמשך במהלך העונה הבאה בינו לבין הנהלת המועדון. במהלך המחצית הראשונה של עונת 2021/2022 סירב סימונס לשחק במדי הקבוצה, והמעיט להשתתף בפעילויות הקבוצה ולהתראיין. בעקבות כך נקנס סימונס על ידי ההנהלה ולא קיבל שכר על המשחקים של החסיר. בעקבות חוסר שיתוף הפעולה והתקשורת הועבר סימונס בטרייד לקראת סוף חלון הטריידים ביחד עם סת' קרי, אנדרה דראמונד ושתי בחירות דראפט בסיבוב הראשון תמורת כוכב ברוקלין נטס ג'יימס הארדן והפאוור פורוורד פול מילסאפ. בפלייאוף ניצחה פילדלפיה את טורונטו 4–2 בסיבוב הראשון אך הודחה שוב בחצי הגמר האזורי על ידי מיאמי היט 2–4.
בסיום עונת 2022/2023 נבחר ג'ואל אמביד ל-MVP של העונה הסדירה ב-NBA.
לוגואים

הלוגו של הקבוצה בתקופת "סירקיוז נשיונלס" בין השנים 1946–1949.
הלוגו של הקבוצה בתקופת "סירקיוז נשיונלס" בין השנים 1949–1963.
הלוגו של הסיקסרס בין השנים 1963–1977.
הלוגו של הסיקסרס בין השנים 1977–1997.
הלוגו של הסיקסרס בין השנים 1997–2009.
הלוגו של הסיקסרס בין השנים 2009–2015.
הלוגו של הסיקסרס מאז שנת 2015.
מאמני הקבוצה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024:
| מאמן | שנים | עונה סדירה> משחקים | עונה סדירה> ניצחונות | עונה סדירה> הפסדים | עונה סדירה>  % הצלחה | פלייאוף> משחקים | פלייאוף> ניצחונות | פלייאוף> הפסדים | פלייאוף>  % הצלחה | הישגים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אל סרבי | 1949–1956 | 495 | 294 | 201 | 0.594 | 59 | 33 | 26 | 0.559 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1955) |
| פול סימור | 1956–1960 | 279 | 155 | 124 | 0.556 | 20 | 9 | 11 | 0.450 | — |
| אלכס האנום | 1960–1963 | 239 | 127 | 112 | 0.531 | 18 | 8 | 10 | 0.444 | — |
| דולף שייז | 1963–1966 | 240 | 129 | 111 | 0.538 | 21 | 9 | 12 | 0.429 | זכייה בפרס מאמן העונה (1966) |
| אלכס האנום (2) | 1966–1968 | 163 | 130 | 33 | 0.798 | 28 | 18 | 10 | 0.643 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1967) |
| ג'ק רמזי | 1968–1972 | 328 | 174 | 154 | 0.530 | 17 | 5 | 12 | 0.294 | — |
| רוי רובין | 1972–1973 | 51 | 4 | 47 | 0.078 | — | — | — | — | — |
| קווין לוגרי | 1973 | 31 | 5 | 26 | 0.161 | — | — | — | — | — |
| ג'ין שו | 1973–1977 | 334 | 157 | 177 | 0.470 | 22 | 11 | 11 | 0.500 | — |
| בילי קנינגהם | 1977–1985 | 650 | 454 | 196 | 0.698 | 105 | 66 | 39 | 0.629 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1983) |
| מאט גוקאס | 1985–1988 | 207 | 119 | 88 | 0.575 | 17 | 8 | 9 | 0.471 | — |
| ג'ים ליינם | 1988–1992 | 367 | 194 | 173 | 0.529 | 21 | 8 | 13 | 0.381 | — |
| דאג מו | 1992–1993 | 56 | 19 | 37 | 0.339 | — | — | — | — | — |
| פרד קרטר | 1993–1994 | 108 | 32 | 76 | 0.296 | — | — | — | — | — |
| ג'ון לוקאס | 1994–1996 | 164 | 42 | 122 | 0.256 | — | — | — | — | — |
| ג'וני דייוויס | 1996–1997 | 82 | 22 | 60 | 0.268 | — | — | — | — | — |
| לארי בראון | 1997–2003 | 460 | 255 | 205 | 0.554 | 58 | 28 | 30 | 0.483 | זכייה בפרס מאמן העונה (2001) |
| רנדי איירס | 2003–2004 | 52 | 21 | 31 | 0.404 | — | — | — | — | — |
| כריס פורד | 2004 | 30 | 12 | 18 | 0.400 | — | — | — | — | — |
| ג'ים אובראיין | 2004–2005 | 82 | 43 | 39 | 0.524 | 5 | 1 | 4 | 0.200 | — |
| מוריס צ'יקס | 2005–2008 | 269 | 122 | 147 | 0.454 | 6 | 2 | 4 | 0.333 | — |
| טוני דילאו | 2008–2009 | 59 | 32 | 27 | 0.542 | 6 | 2 | 4 | 0.333 | — |
| אדי ג'ורדן | 2009–2010 | 82 | 27 | 55 | 0.329 | — | — | — | — | — |
| דאג קולינס | 2010–2013 | 230 | 110 | 120 | 0.478 | 18 | 8 | 10 | 0.444 | — |
| ברט בראון | 2013–2020 | 565 | 221 | 344 | 0.391 | 26 | 12 | 14 | 0.462 | — |
| דוק ריברס | 2020–2023 | 236 | 154 | 82 | 0.653 | 35 | 20 | 15 | 0.571 | — |
| ניק נרס | 2023–הווה | 82 | 47 | 35 | 0.573 | 6 | 2 | 4 | 0.333 | — |
מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)

| ג'נרל מנג'ר | תקופה | הישגים |
| --- | --- | --- |
| ליאו פריס | 1949–1955 | – |
| דני בייזונה | 1955–1963 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1955) |
| אירב קוסלוף | 1963–1966 | – |
| ג'ק רמזי | 1966–1970 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1967) |
| דון דז'רדין | 1970–1973 | – |
| ג'ין שו | 1973–1974 | – |
| פאט ויליאמס | 1974–1986 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1983) |
| ג'ון נאש | 1986–1990 | – |
| ג'ין שו | 1990–1992 | – |
| ג'ים ליינאם | 1992–1994 | – |
| ג'ון לוקאס | 1994–1996 | – |
| בראד גרינברג | 1996–1997 | – |
| לארי בראון | 1997–1998 | – |
| בילי קינג | 1998–2007 | – |
| אד סטפנסקי | 2007–2010 | – |
| רוד ת'ורן | 2010–2012 | – |
| טוני דילאו | 2012–2013 | – |
| סם הינקי | 2013–2016 | – |
| בראיין קולנג'לו | 2016–2018 | – |
| ברט בראון | 2018 | – |
| אלטון ברנד | 2018–2020 | – |
| דריל מורי | 2020–הווה | – |
הישגים ופרסים > שיאים למשחק בודד

חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת 1973/1974.
נקודות: 70, ג'ואל אמביד מול סן אנטוניו ספרס, 23 בינואר 2024.
ריבאונדים: 43, וילט צ'מברלין מול בוסטון סלטיקס, 6 במרץ 1965.
אסיסטים: 21, וילט צ'מברלין מול דטרויט פיסטונס, 2 בפברואר 1968, ומוריס צ'יקס מול ניו ג'רזי נטס, 30 באוקטובר 1982.
חטיפות: 10, אלן אייברסון מול אורלנדו מג'יק, 13 במאי 1999.
חסימות: 10, הארווי קאצ'ינגס מול אטלנטה הוקס (1975), מאנוט בול מול סקרמנטו קינגס (1991) ודיקמבה מוטומבו מול שיקגו בולס (2001).
הישגים ופרסים > שיאי קריירה בקבוצה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024, ומתייחסים לעונה הסדירה בלבד. חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת 1973/1974.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  נקודות: 1. האל גריר - 21,586  2. אלן אייברסון - 19,931  3. דולף שייז - 18,438  4. ג'וליוס ארווינג - 18,364  5. צ'ארלס בארקלי - 14,184 |  ריבאונדים: 1. דולף שייז - 11,256  2. ג'וני קר - 9,506  3. צ'ארלס בארקלי - 7,079  4. בילי קנינגהם - 6,638  5. וילט צ'מברלין - 6,632 |  אסיסטים: 1. מוריס צ'יקס - 6,212  2. האל גריר - 4,540  3. אלן אייברסון - 4,385  4. ג'וליוס ארווינג - 3,224  5. דולף שייז - 3,072 |  חטיפות: 1. מוריס צ'יקס - 1,942  2. אלן אייברסון - 1,644  3. ג'וליוס ארווינג - 1,508  4. אנדרה איגודלה - 1,076  5. צ'ארלס בארקלי - 1,007 |  חסימות: 1. ג'וליוס ארווינג - 1,293  2. סמואל דלמברט - 1,131  3. קולדוול ג'ונס - 926  4. ת'יאו ראטליף - 757  5. ג'ואל אמביד - 720 |  |  |  |
הישגים ופרסים > פרסים אישיים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  MVP של העונה הסדירה וילט צ'מברלין - 1966, 1967, 1968  ג'וליוס ארווינג - 1981  מוזס מלון - 1983  אלן אייברסון - 2001  ג'ואל אמביד - 2023 MVP של סדרת הגמר מוזס מלון - 1983 שחקן ההגנה של העונה דיקמבה מוטומבו - 2001 רוקי השנה אלן אייברסון - 1997  מייקל קרטר-ויליאמס - 2014  בן סימונס - 2018 השחקן השישי של העונה בובי ג'ונס - 1983  ארון מקי - 2001 השחקן המשתפר של העונה דיינה בארוס - 1995 מאמן השנה דולף שייז - 1966  לארי בראון - 2001 מאמנים במשחק האולסטאר אל סרבי - 1952, 1955  אלכס האנום - 1968  ג'ין שו - 1977  בילי קנינגהם - 1978, 1980, 1981, 1983  לארי בראון - 2000  דוק ריברס - 2021 |  חמישיית העונה הראשונה דולף שייז - 1952–1955, 1957, 1958  וילט צ'מברלין - 1966–1968  בילי קנינגהם - 1969–1971  ג'ורג' מקגיניס - 1976  ג'וליוס ארווינג - 1978, 1980–1983  מוזס מלון - 1983, 1985  צ'ארלס בארקלי - 1988–1991  אלן אייברסון - 1999, 2001, 2005  ג'ואל אמביד - 2023 חמישיית העונה השנייה אל סרבי - 1950  דולף שייז - 1950, 1951, 1956, 1959–1961  פול סימור - 1954, 1955  לארי קוסטלו - 1961  האל גריר - 1963–1969  וילט צ'מברלין - 1965  בילי קנינגהם - 1972  ג'ורג' מקגיניס - 1977  ג'וליוס ארווינג - 1977, 1984  מוזס מלון - 1984  צ'ארלס בארקלי - 1986, 1987, 1992  אלן אייברסון - 2000, 2002, 2003  דיקמבה מוטומבו - 2001  ג'ואל אמביד - 2018, 2019, 2021, 2022 חמישיית העונה השלישית דיקמבה מוטומבו - 2002  אלן אייברסון - 2006  בן סימונס - 2020 |  חמישיית ההגנה הראשונה בובי ג'ונס - 1979–1984  קולדוול ג'ונס - 1981, 1982  מוריס צ'יקס - 1983–1986  מוזס מלון - 1983  דיקמבה מוטומבו - 2001  רוברט קובינגטון - 2018  בן סימונס - 2020, 2021 חמישיית ההגנה השנייה בובי ג'ונס - 1985  מוריס צ'יקס - 1987  ריק מהורן - 1990  ת'יאו ראטליף - 1999  דיקמבה מוטומבו - 2002  אריק סנואו - 2003  אנדרה איגודלה - 2011  ג'ואל אמביד - 2018, 2019, 2021  מטיס ת'ייבול - 2021, 2022 חמישיית הרוקיז הראשונה צ'ט ווקר - 1963  לוציוס ג'קסון - 1965  בילי קנינגהם - 1966  פרד בויד - 1973  צ'ארלס בארקלי - 1985  הרסי הוקינס - 1989  ג'רי סטקהאוס - 1996  אלן אייברסון - 1997  אנדרה איגודלה - 2005  מייקל קרטר-ויליאמס - 2014  נרלנס נואל - 2015  ג'אליל אוקפור - 2016  דאריו שאריץ' - 2017  ג'ואל אמביד - 2017  בן סימונס - 2018 חמישיית הרוקיז השנייה קלארנס ות'רספון - 1993  שון בראדלי - 1994  שרון רייט - 1995  טים תומאס - 1998  ת'דאוס יאנג - 2008 |  שחקנים במשחק האולסטאר דולף שייז - 1951–1962  רד רוצ'ה - 1951, 1952  בילי גייבור - 1953  פול סימור - 1953–1955  ג'וני קר - 1956, 1959, 1963  לארי קוסטלו - 1958–1962, 1965  ג'ורג' יארדלי - 1960  האל גריר - 1961–1970  לי שייפר - 1963  צ'ט ווקר - 1964, 1966, 1967  לוציוס ג'קסון - 1965  וילט צ'מברלין - 1966–1968  בילי קנינגהם - 1969–1972  ג'ון בלוק - 1973  סטיב מיקס - 1975  דאג קולינס - 1976–1978  ג'ורג' מקגיניס - 1976, 1977  ג'וליוס ארווינג - 1977–1987  בובי ג'ונס - 1981, 1982  מוריס צ'יקס - 1983, 1986–1988  מוזס מלון - 1983–1986  אנדרו טוני - 1983, 1984  צ'ארלס בארקלי - 1987–1992  דיינה בארוס - 1995  אלן אייברסון - 2000–2006, 2010  ת'יאו ראטליף - 2001  דיקמבה מוטומבו - 2002  אנדרה איגודלה - 2012  ג'רו הולידיי - 2013  ג'ואל אמביד - 2018–2024  בן סימונס - 2019–2021  ג'יימס הארדן - 2022  טייריס מקסי - 2024 |  |  |  |  |
הישגים ופרסים > שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | תפקיד | שנים בקבוצה | שנת הפרשה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 | מוזס מלון | סנטר | 1982–1986, 1993–1994 | 2019 |
| 3 | אלן אייברסון | רכז, קלע | 1996–2006, 2009–2010 | 2014 |
| 4 | דולף שייז | פאוור פורוורד, סנטר | 1948–1964 | 2016 |
| 6 | ג'וליוס ארווינג | סמול פורוורד | 1976–1987 | 1988 |
| 10 | מוריס צ'יקס | רכז | 1978–1989 | 1995 |
| 13 | וילט צ'מברלין | סנטר | 1965–1968 | 1991 |
| 15 | האל גריר | רכז | 1963–1973 | 1976 |
| 24 | בובי ג'ונס | פאוור פורוורד | 1978–1986 | 1986 |
| 32 | בילי קנינגהם | סמול פורוורד, פאוור פורוורד | 1965–1972, 1974–1976 | 1976 |
| 34 | צ'ארלס בארקלי | פאוור פורוורד | 1984–1992 | 2001 |
| מיקרופון | דייב זינקוף | שדרן | 1963–1985 | 1986 |
הערות שוליים

↑  המובילים הסטטיסטיים של פילדלפיה 76', באתר basketball-reference.com
| קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית האטלנטי | הבית המרכזי | הבית הדרום־מזרחי | הבית הצפון־מערבי | הבית הפאסיפי | הבית הדרום־מערבי |
| בוסטון סלטיקס | שיקגו בולס | אטלנטה הוקס | דנוור נאגטס | גולדן סטייט ווריורס | דאלאס מאבריקס |
| ברוקלין נטס | קליבלנד קאבלירס | שארלוט הורנטס | מינסוטה טימברוולבס | לוס אנג'לס קליפרס | יוסטון רוקטס |
| ניו יורק ניקס | דטרויט פיסטונס | מיאמי היט | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | לוס אנג'לס לייקרס | ממפיס גריזליס |
| פילדלפיה 76' | אינדיאנה פייסרס | אורלנדו מג'יק | פורטלנד טרייל בלייזרס | פיניקס סאנס | ניו אורלינס פליקנס |
| טורונטו ראפטורס | מילווקי באקס | וושינגטון ויזארדס | יוטה ג'אז | סקרמנטו קינגס | סן אנטוניו ספרס  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n82242707  VIAF: 139586199   WorldCat (עם VIAF): 139586199 
הלוגו של הסירקיוז נשיונלס
וילט צ'מברלין (מימין), כוכב ה-76' בשנים 1965–1968
ג'וליוס ארווינג היה כוכב הקבוצה בשנים 1976–1987
מוזס מלון, שחקן הקבוצה בשנים 1982–1986 ו-1993–1994
צ'ארלס בארקלי, כוכב הקבוצה בין השנים 1984–1992
אלן אייברסון, כוכב הקבוצה בשנים 1996–2006, שיחק בה גם בין השנים 2009–2010
אנדרה איגודלה, כוכב הקבוצה בשנים 2004–2012
אלטון ברנד, שחקן הקבוצה בשנים 2008–2012
אילן מאיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בינואר 1956 (בן 69) ישראל
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, מדיניות ציבורית
 עיסוק:  פרופסור
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, ניו סקול, אוניברסיטת קולומביה
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה, מכון ויליאמס למשפט ומדיניות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 
אילן מאיר (נולד ב-26 בינואר 1956) הוא פסיכולוג ואפידמיולוג אמריקאי-ישראלי, פרופסור וחוקר בכיר למדיניות ציבורית ונטייה מינית במכון וויליאמס של בית הספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ביוגרפיה

אילן מאיר נולד בישראל להוריו צבי (איצ'ה), שעלה מגרמניה בגיל 16, ודינה, ילידת ישראל, בת למשפחת תג'ר. למד בתיכון אוסטרובסקי ברעננה.
לאחר השירות הצבאי למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב (1981) והמשיך את לימודיו בארצות הברית: תואר שני מניו סקול (1987) ודוקטורט מבית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת קולומביה (1993). נושא עבודת הדוקטורט שלו, שנכתבה בהנחייתו של פרופסור ברוס לינק, היה "גאווה ודעת קדומה: לחצים חברתיים ובריאות נפשית בקרב גברים הומוסקסואלים". את השתלמות הבתר-דוקטורט עשה במרכז לתארים מתקדמים באוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY) וכעמית מחקר NIMH בפסיכיאטריה (HIV/AIDS) במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג.
בשנים 1994 [דרושה הבהרה] עד 2011 כיהן כחבר סגל בדרגת פרופסור בבית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת קולומביה, ובשנת 2011 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שם הוא מכהן כחוקר בכיר במכון וויליאמס למשפט ומדיניות של בית הספר למשפטים, מכון המתמחה בהיבטים המשפטיים הקשורים לנטיה מינית ולזהות מגדרית.
תחומי מחקר

פרופסור מאיר הוא חוקר עם רקע בפסיכולוגיה חברתית המתמחה בחקר נושאים שונים הקשורים לבריאות הציבור ובעיקר לבריאותן של קבוצות מיעוט שונות, בדגש על הקהילה הלהט"בית. בין היתר הוא חוקר שאלות של מתח ומחלות בקרב אוכלוסיות מיעוט, הקשר בין מעמד המיעוט, זהות המיעוט, דעות קדומות ואפליה וגורמי לחץ הקשורים לנטייה מינית, גזע, מוצא אתני ומגדר.
מאיר פיתח מודל שמתאר את הקשר בין גורמי לחץ חברתיים ובריאותם הנפשית של חברי הקהילה הלהט"בית ומסביר חלק גדול מהפערים הבריאותיים שחווה קהילה זו. מודל זה שימש בסיס למחקר רבים, שלו ושל חוקרים אחרים, על פערי בריאות בקרב הקהילה הלהט"בית על ידי זיהוי המנגנונים המהווים גורמי לחץ חברתיים משפיעים על בריאותם של חברי הקהילה, ועל האופן שבו נפגעת הקהילה מדעות קדומות וסטיגמות. מודל זה אומץ על ידי המכון האמריקאי לרפואה (IOM) כאחד מארבעת ההסברים המקובלים לחקר סוגיות בריאות הקשורות לקהילה הלהט"בית. על עבודתו זו, קיבל פרופסור מאיר בשנת 2019 את פרס נשיא האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה ובשנת 2022 את פרס החוקר המצטיין של המכונים האמריקאים לבריאות מינית ומיעוטים מגדריים (National Institutes of Health Sexual and Gender Minority Distinguished Investigator Award).
בהתבסס על עבודה זו, נתן פרופסור מאיר עדות מומחה באחד המשפטים החשובים שהובאו בפני בית משפט בארצות הברית בנושא נישואים של זוגות חד-מיניים (פרי נגד שוורצנגר). מדובר במקרה בו בית המשפט נתבקש לבטל החלטה של הבוחרים במדינת קליפרוניה משנת 2008 שקבעה שרק נישואים בין גבר לאישה נחשבים כמוכרים וכתקפים. במהלך המשפט העיד מאיר על ההשפעה על בריאותם הנפשית של זוגות הומוסקסואלים שנשללה מהם הזכות החוקית להינשא. עדותו הסתמכה על מחקרים אמפיריים המראים כי הומואים ולסביות נתקלים ברמה לא פרופורציונלית של מתח וקשיים נפשיים בגלל אפליה, וכי מתחים אלו מעצימים את הסטיגמה החברתית שהופכת אותם לרגישים יותר לדיכאון, התאבדות והתמכרות לסמים. לטענת מומחים, לעדותו זו של מאיר היה בסופו של דבר משקל מכריע בהחלטת בית המשפט של קליפורניה לבטל את התיקון לחוק, כמו גם על החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית שדן בערעור על החלטת בית המשפט של קליפורניה, והחליט שלא להתערב בפסק הדין.
בשנים הבאות שימש פרופסור מאיר עד מומחה במספר מקרים נוספים שנדונו בבית המשפט העליון של ארצות הברית, וכן בבית הדין האירופי לזכויות אדם, בקונגרס האמריקאי ובפני הוועדה האמריקאית לזכויות האזרח שדנה באלימות כלפי הקהילה הלהט"בית.
פרסומים

פרופסור מאיר הוא המחבר והעורך של ספרים ומאמרים רבים בנושאי המחקר שלו. בשנת 2001 הוא ערך את הגיליון המיוחד הראשון בנושא בריאות להט"בית של כתב העת האמריקאי המרכזי בנושא בריאות הציבור (The American Journal of Public Health). פרסום חשוב נוסף שלו (במשותף עם מרי א. נורת'רידג') הוא הספר "הבריאות של מיעוטים מיניים: היבטים של בריאות הציבור על אוכלוסיות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים" (Springer, 2007). ספר זה מציג תמונה רב-ממדית של סוגיות שונות הנוגעות לבריאותם של להט"בים, תוך שילוב תרומות מכל תחומי מדעי החברה והקליניים.
פרסומים בולטים נוספים שלו (רשימה חלקית) כוללים:
Meyer I.H. (2003) Prejudice, social stress, and mental health in lesbian, gay, and bisexual populations: conceptual issues and research evidence. Psychol Bull, 129(5):674-97. PMID 12956539; PMCID: PMC2072932.
Meyer, I.H., Pachankis, J.E. & Klein, D.N. (2021) Do Genes Explain Sexual Minority Mental Health Disparities?. Arch Sex Behav 50(3), 731-737. https://doi.org/10.1007/s10508-020-01909-
Meyer, I.H., Blosnich, J.R., Choi, S.K., Harper, G.W., & Russell, S.T. (2021). Suicidal Behavior and Coming Out Milestones in Three Cohorts of Sexual Minority Adults. LGBT Health, 8, (340-348). IDOI: 10.1089/lgbt.2020.0466
Meyer IH, Russell ST, Hammack PL, Frost DM, Wilson BDM (2021) Minority stress, distress, and suicide attempts in three cohorts of sexual minority adults: A U.S. probability sample. PLoS ONE, 16(3): https://doi.org/10.1371/journal.pone.0246827.
Frost D.M., & Meyer, I.H. (2023). Minority Stress Theory: Application, Critique, and Continued Relevance. Current Opinion in Psychology, 51:101579. https://doi.org/10.1016/j.copsyc.2023.101579
הערות שוליים

↑  אילן מאיר באתר משפחת תג'ר
↑  יצחק בן-חורין, קליפורניה: בוטל איסור על נישואים חד-מיניים, באתר ynet, 5 באוגוסט 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344046005171  BIBSYS: 7011507  ISNI: 0000 0000 4861 5603  LCCN: no2007017130  ORCID: 0000-0003-2667-4583  SUDOC: 265581222  VIAF: 26834769   WorldCat (עם VIAF): 26834769 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אילן מאיר".