stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דברה ליפשטדט
קריירה > פרשת אירווינג

בשנת 1996 הגיש הסופר וההיסטוריון הבריטי דייוויד אירווינג תביעה נגד ליפשטדט ונגד המו"ל "ספרי פינגווין" בטענה שהוציאו דיבתו רעה בספרה של ליפשטדט "מכחישים את השואה: ההתקפה המתגברת על האמת והזיכרון". ליפשטדט כתבה בספר שאירווינג עיוות את הראיות במכוון כדי לתמוך בדעותיו האידאולוגיות. על פי החוק הבריטי, שכוונתו להגן על שמו הטוב של הפרט, הוטל על ליפשטדט נטל הראיה להוכיח שטענותיה הן אמת.
ליפשטדט ופינגווין שכרו את עורכי הדין אנתוני ג'וליוס ואת ריצ'רד רמפטון - עורך הדין שהופיע בבית הדין, להוכיח כי אירווינג ידע כי הראיות שהציג שגויות, וכי הציג אותן בכל זאת, על מנת לתמוך בטענותיו לפיהן השואה לא התרחשה. עוד נשכר ההיסטוריון מאוניברסיטת קיימברידג' ריצ'רד ג'. אוונס כדי להציג את טיעוניהם. אוונס השקיע שנתיים בבחינת עבודתו של אירווינג, והציג את הכשלים בעבודתו, לרבות העובדה שהשתמש ביודעין במסמכים מזויפים כמקור לטענותיו. השופט צ'ארלס גריי השתכנע מעדויות אלו, ובפסק-דין ארוך הוא גינה את אירווינג, ואישר את האשמותיהם של ליפשטדט ואוונס. ליפשטדט זוכתה מכל אשמה. בית המשפט הורה על אירווינג לשלם את הוצאות המשפט שעמדו על 3 מיליון דולר, דבר שהוביל אותו בסופו של דבר לפשיטת רגל, כולל עיקול ביתו. אירווינג הגיש ערעור על החלטת בית המשפט, אך הוא נדחה ב-20 ביולי 2001.
בספטמבר 2016 יצא לאקרנים הסרט הכחשה, שמתבסס על ספרה של ליפשטדט על התביעה.
באפריל 2023 הופיעה ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
הערות שוליים

↑  i24NEWS, US Senate finally confirms Deborah Lipstadt as antisemitism envoy, I24news (באנגלית)
↑  ארה"ב: השגרירה הראשונה למאבק באנטישמיות - חוקרת השואה המפורסמת, באתר ynet, 1 באוגוסט 2021
↑  ג'ונתן גרינבלאט, Deborah Lipstadt: The 100 Most Influential People of 2023, מגזין טיים, ‏13 באפריל 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264780805171  PLWABN: 9810695726205606  BIBSYS: 90744351  BNE: XX5784794  BnF: cb120606052 (data)  CiNii: DA04088105  GND: 122473116  ISNI: 0000 0001 1617 6164  LCCN: n81021580  NDL: 00514641  NKC: ola2006329793  NSK: 000745443  NTA: 072324562  RERO: 02-A003524760  SNAC: w6251zvb  SUDOC: 028857445  VIAF: 3450151778214518130004   WorldCat (עם VIAF): 3450151778214518130004
דאנבו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה דנית, גבינה מחלב פרה 
 מוצא:  דנמרק 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 
דאנבו (בדנית: Danbo) היא גבינה חצי רכה מיושנת מחלב פרה מדנמרק. היא זכתה בשנת 2017 למעמד גאוגרפי מוגן (PGI) לפי משפט האיחוד האירופי.
מאפיינים

הגבינה מיושנת בדרך כלל בין 12 לבין 52 שבועות בבלוקים מלבניים של ששה או תשעה ק"ג, מצופה בתרבית חיידקים. התרבית נשטפת בתום מחזור היישון, והגבינה נארזת למכירה קמעונאית.
סוגים

דאנבו מסווגת בדרך כלל למכירה לפי זמן יישון, עם גרסאות טיפוסיות כולל גבינות עדינות, בינוניות, מיושנות ומיושנות במיוחד. אלה נמכרים תחת שמות מסחריים ומותגים שונים, כולל Lillebror המתון, Gamle Ole מיושן במיוחד ו-Riberhus של ארלה פודס. "לילברור" (בתרגום מדנית שמשמעותה "אח קטן") היא העדינה ביותר ונחשבת גבינה לילדים ולרגישים לטעם גבינה בוגרת. Gamle Ole (בתרגום מדנית שפירושו "אולה יזקן", שם גבר) מתבגר במשך זמן רב ומעניק לו טעם חזק או חד, שיכול להיחשב חריף. "Gamle Ole" משודך באופן מסורתי עם כמה טבעות של בצל נא ופרוסת בשר אספיק על פרוסת לחם לכריך סגור ופתוח.
זרעי קימל (kommen) מוסיפים לגבינה בגרסה המסורתית.
היסטוריה

בעשורים הראשונים של המאה ה-20, מהגרים דנים, שהתיישבו בחלק הדרומי של מדינת מינאס ז'ראיס בברזיל, גילו סוג חדש של גבינה, לאחר שהכינו את גבינת הדאנבו המסורתית עם חלב ברזילאי. גבינה זו נקראת קֵייזוּ פְּרַטוּ (Queijo prato).
לקריאה נוספת

רשימת גבינות
הערות שוליים

↑  "Populær dansk ost får EU-blåstempel". LandbrugsAvisen. נבדק ב-26 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
דאבל דייט (סרט, 2023)

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  The Robot Who Looked Like Me 
 בימוי:  Casper Christensen, Anthony Hines 
 הופק בידי:  Julien Favre, קאסיאן אלווס 
 תסריט:  Anthony Hines, Casper Christensen 
 שחקנים ראשיים:  שיילין וודלי Emanuela Postacchini Nick Rutherford ג'ק וייטהול פול ראסט 
 מוזיקה:  Magnus Fiennes 
 צילום:  Luke Geissbuhler 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  ניאון 
 הקרנת בכורה:  2023 
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מדע בדיוני, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דאבל דייט (באנגלית: Robots, "רובוטים") הוא קומדיה רומנטית מסוג מדע בדיוני אמריקאי שנכתבה ובוימה על ידי אנתוני היינס וקספר כריסטנסן ובכיכובם של שיילין וודלי וג'ק וויטהול. הוא מבוסס על הספר "הרובוט שנראה כמוני" מאת רוברט שקלי. הסרט יצא לאקרנים ב-27 באפריל 2023.
רקע

הסרט מתרחש ב-2035, בעידן שבו רובוטיקה מתקדמת אפשרה לאנושות להשתמש באנדרואידים דמויי חיים כמשרתים ועובדי כפיים. בניגוד לחוק, איליין וצ'ארלס משתמשים בכפילי אנדרואיד של עצמם, שיוצרו על ידי עובד טסלה, כדי שיעזרו להם בדייטים. כשהמתחזים מבינים שהם בעצם מתאהבים, הם גונבים את זהות בעליהם ובורחים, מה שמאלץ את איליין וצ'ארלס לחבור ולהחזיר את לעצמם את חייהם.[דרוש מקור]
דמויות

שיילין וודלי בתור איליין/E2/E3
ג'ק וויטהול בתור צ'ארלס/C2
ניק ראתרפורד
עמנואלה פוסטצ'יני בתפקיד פרנצ'סקה
פול רוסט
הפקה

אמה רוברטס לוהקה בתחילה עד ששיילין וודלי החליפה אותה.
הצילומים התרחשו בניו מקסיקו באוגוסט 2021.
הערות שוליים

↑  Barsanti, Sam (21 ביוני 2021). "Shailene Woodley to hunt robot Shailene Woodley in new comedy from Borat writer Anthony Hines". The A.V. Club. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grater, Tom (21 ביוני 2021). "Shailene Woodley To Star With Jack Whitehall In Comedy 'Robots' – Cannes Market". Deadline Hollywood. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  VanHoose, Benjamin (25 באפריל 2023). "Shailene Woodley and Jack Whitehall Chase Down Their Runaway Clones in Trailer for Rom-Com Robots". People. נבדק ב-2023-04-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Santer, Kristen (21 ביוני 2021). "Shailene Woodley and Jack Whitehall Will Star in Comedy From 'Borat' Writer". Collider. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wiseman, Andreas (23 ביוני 2020). "Emma Roberts & Jack Whitehall To Star In 'Robots' Movie – Cannes". Deadline Hollywood. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Houghton, Rianne (22 ביוני 2021). "Divergent's Shailene Woodley replaces Emma Roberts in new comedy from Borat writer". Digital Spy. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gomez, Adrian (16 באוגוסט 2021). "Shailene Woodley, Jack Whitehall are leads in 'Robots'". Albuquerque Journal. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
גביע הזהב 1991

| --- | --- |
 מארחת:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת התחרות:  28 ביוני 1991 – 7 ביולי 1991 (10 ימים) 
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:   ארצות הברית
 מספר משחקים:  16
 מספר שערים:  50 (3.13 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  397,124 (0 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  מקסיקו בנג'מין גלינדו (4 שערים)
 השחקן המצטיין:  ארצות הברית טוני מאולה
 → אליפות CONCACAF 19891993 ←
 
גביע הזהב של CONCACAF ‏1991 נערך בין 28 ביוני ל-7 ביולי 1991 בארצות הברית, והיה הטורניר הראשון של גביע הזהב, והמהדורה ה-11 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. הפעם האחרונה בה התנהלה אליפות צפון אמריקה הייתה בשנת 1971, ומאז ועד לטורניר גביע הזהב, הנבחרת שסיימה ראשונה בבית ההעפלה לטורניר המונדיאל החזיקה בתואר אלופת צפון אמריקה.
הנבחרת המארחת, ארצות הברית, הפכה בתום התחרות לנבחרת הראשונה שזוכה בגביע הזהב, לאחר שגברה במשחק הגמר על הונדורס בדו-קרב פנדלים שהסתיים בתוצאה 4–3, לאחר 0–0 בתום ההארכה.
משתתפות

| נבחרת | סיבת העפלה | מספר הופעות בטורניר | הופעה אחרונה בטורניר | הישג שיא (עד תחילת הטורניר) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מארחת הטורניר | 0 |  |  |
|  קוסטה ריקה | זוכת אליפות CONCACAF 1989 | 0 |  |  |
|  מקסיקו | עלתה אוטומטית | 0 |  |  |
|  קנדה | עלתה אוטומטית | 0 |  |  |
|  ג'מייקה | זוכת גביע הקריבים 1991 | 0 |  |  |
|  טרינידד וטובגו | סגנית גביע הקריבים 1991 | 0 |  |  |
|  הונדורס | סגנית גביע UNCAF לאומות 1991 | 0 |  |  |
|  גואטמלה | מקום שלישי בגביע UNCAF לאומות 1991 | 0 |  |  |
משחקי הטורניר

שמונה הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר. שלב זה, וכן שלב הגמר, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.
משחקי הטורניר > שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הונדורס | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 10 | 3 | 7 |
|  מקסיקו | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 3 | 5 |
|  קנדה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 6 | 9 | -3 |
|  ג'מייקה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 12 | -9 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קנדה | 2 – 4 | הונדורס   |
|  מקסיקו | 4 – 1 | ג'מייקה   |
|  ג'מייקה | 0 – 5 | הונדורס   |
|  קנדה | 1 – 3 | מקסיקו   |
|  ג'מייקה | 2 – 3 | קנדה   |
|  מקסיקו | 1 – 1 | הונדורס   |
משחקי הטורניר > שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 8 | 3 | 5 |
|  קוסטה ריקה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 5 | 0 |
|  טרינידד וטובגו | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 4 | -1 |
|  גואטמלה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | 5 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קוסטה ריקה | 2 – 0 | גואטמלה   |
|  ארצות הברית | 2 – 1 | טרינידד וטובגו   |
|  טרינידד וטובגו | 2 – 1 | קוסטה ריקה   |
|  גואטמלה | 0 – 3 | ארצות הברית   |
|  טרינידד וטובגו | 0 – 1 | גואטמלה   |
|  ארצות הברית | 3 – 2 | קוסטה ריקה   |
משחקי הטורניר > שלב הנוקאאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | 5 ביולי - לוס אנג'לס | 5 ביולי - לוס אנג'לס |  |  |  |  |
|  |   הונדורס | 2 |   |  |  |  |
|  |   קוסטה ריקה | 0 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | 7 ביולי - לוס אנג'לס | 7 ביולי - לוס אנג'לס |
|  |  |  |   |  |   ארצות הברית | 0 (4) |
|  |  |  |   |   |   הונדורס | 0 (3) |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | 5 ביולי - לוס אנג'לס | 5 ביולי - לוס אנג'לס |   |   |  |  |
|  |   ארצות הברית | 2 |   |   |  |  |
|  |   מקסיקו | 0 |   |   |  |  |
משחקי הטורניר > משחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 ביולי 1991 |  מקסיקו | 2–0 |  קוסטה ריקה | ממוריאל קוליסיאום, לוס אנג'לס, קליפורניה |
| 7 ביולי 1991 | גונזלו פרפאן  9'   בנג'מין גלינדו  89' |  |  | ממוריאל קוליסיאום, לוס אנג'לס, קליפורניה |
משחקי הטורניר > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 ביולי 1991 |  ארצות הברית | 0–0‏ה |  הונדורס | ממוריאל קוליסיאום, לוס אנג'לס, קליפורניה |
| 7 ביולי 1991 |   |  |   | ממוריאל קוליסיאום, לוס אנג'לס, קליפורניה |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | מרסלו בלבואה    פיטר ורמס    הוגו פרז    פול קליגיורי    טד אק    בריאן קווין    דומיניק קיניר    פרננדו קלאביו  | 4–3 | חואן פרנסיסקו קסטרו    מרקו אנטוניו אנאריבה    ג'ילברטו יירווד    יוג'ניו דולמו פלורס    בסיליו זפאטה    לואיס קאליס    לואיס ואלחו    חואן אספינוזה  |   |
תארים ופרסים

מלך השערים: מקסיקו בנג'מין גלינדו (4 שערים)
השחקן המצטיין: ארצות הברית טוני מאולה
| טורנירי גביע הזהב של CONCACAF |
| --- | --- | --- |
| אליפות CONCACAF | 1963 • 1965 • 1967 • 1969 • 1971 • 1973 • 1977 • 1981 • 1985 • 1989 |  |
| גביע הזהב | 1991 • 1993 • 1996 • 1998 • 2000 • 2002 • 2003 • 2005 • 2007 • 2009 • 2011 • 2013 • 2015 • 2017 • 2019 • 2021 • 2023 |  |
דוארטה נונו, דוכס ברגנסה

דוארטה נונו, דוכס ברגנסה (בפורטוגזית: Duarte Nuno de Bragança;‏ 23 בספטמבר 1907 - 24 בדצמבר 1976) היה התובע המיגליסטי לכס המלוכה של פורטוגל בין השנים 1920–1976, והוא השתמש בתואר דוכס ברגנסה.
ביוגרפיה

דוארטה נונו נולד ב-23 בספטמבר 1907 בזיבנשטיין, למיגל, דוכס ברגנסה, בנו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל, ולמריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג וסופיה, נסיכת ליכטנשטיין. על פי חוק הגירוש הפורטוגלי של 1834 והחוקה של 1838, נאסר על משפחתו להיכנס לפורטוגל, אולם הם כן החזיקו באזרחות פורטוגזית. בשנת 1919 מת אחיו פרנסיסקו ז'ואאו, נסיך ברגנסה, ובשנת 1920 ויתר אביו על טענותיו כמלך פורטוגל, לאחר מריבות עם בנו הבכור (שהתחתן בנישואים מורגנטיים עם יורשת אמריקאית), לטובת בנו השלישי, דוארטה נונו, שהיה אז בן 13.
בשנת 1920 מת אפונסו, דוכס פורטו, דודו של מנואל השני, מלך פורטוגל, ללא ילדים, ובעקבות כך נחתם הסכם בשנת 1922 בין אביו למנואל השני, שבו הוסכם כי לאחר מותו של מנואל השני, שהיה חשוך בנים, יעברו זכויות הירושה וראשות בית ברגנסה לדוארטה נונו, ואכן, לאחר מותו של מנואל השני בשנת 1932, הפך דוארטה נונו לטוען לכתר המלוכה הפורטוגזי.
דוארטה נונו סיים את לימודי התיכון שלו ברגנסבורג, ולאחר מכן הוא קיבל תואר במדעי החקלאות מאוניברסיטת טולוז. למרות שהיה אסור לו להיכנס לפורטוגל, בשל חוק הגלות נגד צאצאי מיגל הראשון, הוא ביקר במדינה בסתר בשנת 1929.
ב-15 באוקטובר 1942 התחתן דוארטה נונו עם מריה פרנסיסקה, נסיכת אורליאן-ברגנסה, בתם של פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ואלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ, ובכך איחד למעשה את שני הענפים היריבים של בית ברגנסה.
בשנת 1950 בוטלו חוקי הגירוש נגדו, אולם בשל תאונת דרכים קשה הוא עבר להתגורר בפורטוגל רק בשנת 1952. בשנת 1951 בעקבות מותו של הנשיא אוסקר כרמונה, ניסה דוארטה נונו להביא להחזרת המונרכיה בפורטוגל, אולם המהלך נכשל בשל התנגדותו של סלזר. בשנת 1968 מתה אשתו, וב-24 בדצמבר 1976 מת דוארטה נונו בביתו בליסבון, ובנו דוארטה פיו, דוכס ברגנסה ירש את תאריו.
משפחתו

ב-15 באוקטובר 1942 התחתן דוארטה נונו עם מריה פרנסיסקה, נסיכת אורליאן-ברגנסה, בתם של פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ואלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
דוארטה פיו, דוכס ברגנסה (נולד ב-1945).
האינפנטה מיגל, דוכס ויזאו (נולד ב-1946).
האינפנטה אנריקה, דוכס קוימברה (1949–2017).
דיוויזיית התקיפה האווירית ההררית השביעית

| --- | --- |

 Мужество, отвага, честь! כבוד, גבורה, אומץ!
 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות רוסיה רוסיה
 שיוך:   חיל הצנחנים הרוסי
 סוג:  דיוויזיה מוטסת
 בסיס האם:  נובורוסיסק
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–הווה (כ־82 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה המרד ההונגרי פלישת ברית המועצות לאפגניסטן הפלישה הרוסית לאוקראינה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   פולקובניק
 עיטורים
  עיטור הדגל האדום  עיטור סובורוב  עיטור קוטוזוב
דיוויזיית משמר התקיפה האווירית ההררית השביעית (ברוסית: гвардейская десантно-штурмовая дивизия‏ я-‏7) היא דיוויזיה מוטסת חלק מחיל הצנחנים של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בגלגולה הראשון בדצמבר 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה כחלק מארמיית המשמר הרביעית, ועם סיום המלחמה ביוני 1945 הפכה לדיוויזיית המשמר הרובאים ה-115. בגלגולה השני הוקמה הדיוויזיה השביעית מחדש בספטמבר 1948 על בסיס רגימנט המשמר הרובאים ה-322 ותחת פיקוד קורפוס המשמר המוטס השמיני. עם הקמתה הוצבה הדיוויזיה בקובנה, ליטא, ויחידות הבת שלה הוצבו במספר בסיסים בליטא בהם בקובנה מריאמפול וקלווריה.
בשנת 1956 לקחו חלק יחידות הדיוויזיה במרד ההונגרי, הרגימנט המוצנח ה-108 נחת במנחת טוקול, דרום-מערבית לבודפשט, כבש אותו והשתלט על סוללות נגד-מטוסים שהוצבו שם. בימים שלאחר מכן לוחמים מהרגימנט לצד לוחמים מהרגימנט המוצנח ה-119 נכנסו לבודפשט ולקחו חלק בלחימה ברחובות העיר. בשנת 1968 יחידות הדיוויזיה לקחו חלק בפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה כאשר הרגימנט ה-108 צוין לשבח על ביצוע מוצלח של מספר משימות קשות ומורכבות וכ-200 מחייליו עוטרו בעיטורים שונים.
ב-1971 ו-1972 עוטרה הדיוויזיה במסדר הדגל האדום לכוחות המוצנחים ובמאי 1985 כחלק מחגיגות 40 השנים לניצחון ברית המועצות במלחמת העולם השנייה, עוטרה הדיוויזיה בעיטור הדגל האדום. עם פירוק ברית המועצות, הועברה הדיוויזיה באוגוסט 1993 מבסיסיה בליטא לתוך גבולות רוסיה כאשר מפקדתה נקבעה בנובורוסיסק ויחידות הבת שלה הוצבו בסביבתה, באנאפה, סטברופול וטמריוק.
בשנים שלאחר פירוק ברית המועצות, יחידות הדיוויזיה היו מעורבות במספר עימותים, בהם מלחמת אבחזיה והלחימה בצפון הקווקז. ב-1997 רגימנט המשמר המוטס ה-97 פורק (בהמשך הוקם מחדש) ובדצמבר 2006 קיבלה הדיוויזיה את שמה הנוכחי "דיוויזיית משמר התקיפה האווירית ההררית השביעית", תוך כך שונה יעודה מיחידה מוצנחת לתקיפה אווירית (כלומר עם יכולת הטסה\הסקה).
החל מ-2014 יחידות הדיוויזיה היו מעורבות במלחמה בדונבאס במזרח אוקראינה, באוגוסט הרגימנט ה-247 לקח חלק בקרב אילובייסק כחלק מהעימות. במהלך 2021 והתגברות המתיחות בין רוסיה לאוקראינה יחידות הדיוויזיה הוצבו באזור חצי האי קרים והרגימנט ה-97 הוקם מחדש, באותה שנה חטיבת משמר התקיפה האווירית ה-56 הועברה גם לחצי האי קרים והיא מתוכננת להפוך לרגימנט שיכנס תחת פיקוד הדיוויזיה. עם תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, יחידות הדיוויזיה השתתפו בלחימה במזרח אוקראינה עם עדויות לאבידות רבות ופגיעה ביכולות הלחימה של הרגימנטים.
מבנה

מפקדת הדיוויזיה (נובורוסיסק)
רגימנט התקיפה האווירית ה-97
רגימנט המשמר המוטס ה-108
רגימנט המשמר התקיפה האווירית ה-247
רגימנט המשמר התקיפה האווירית ה-56
רגימנט המשמר הארטילרי ה-1141
רגימנט ההגנה האווירית השלישי
טייסת התובלה הצבאית האווירית ה-185
הערות שוליים

↑  ‏Russian Airborne Forces create airmobile units, ‏13 באפריל 2021, ‏ArmyRecognition.com.
דיוויזיית הפרשים אס אס ה-22

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס ואפן אס אס
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  29 באפריל 1944 – 12 בפברואר 1945 (290 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  חיל פרשים
 פיקוד
 מפקדים:  אוגוסט צהנדר
דיוויזיית פרשים אס אס ה-22 "מריה תרזה" (בגרמנית: 22. SS-Kavallerie-Division „Maria Theresia“) הייתה דיוויזיית פרשים של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הייתה מורכבת בעיקר מחיילים הונגרים ממוצא גרמני, שנחשבו על פי האידאולוגיה הנאצית ל"פולקסדויטשה".
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-29 באפריל 1944, בעקבות הסכם בין גרמניה הנאצית לבין ממשלת הונגריה בהנהגת מיקלוש הורטי, אשר אפשר להונגרים ממוצא גרמני להתגייס לוואפן אס אס. הדיוויזיה הוקמה על בסיס יחידות שנלקחו מדיוויזיית הפרשים אס אס השמינית ("פלוריאן גאייר"), וכמפקד מונה אוגוסט צֵהֶנְדֶר. כינויה של הדיוויזיה היה "מריה תרזה", על שם מריה תרזה אשר משלה באוסטריה הונגריה ובוהמיה במהלך המאה ה-18. עם זאת, לא ידוע האם הכינוי היה רשמי, או רק נפוץ בקרב החיילים. סמל הדיוויזיה היה דרדר כחול על רקע מגן.
במשך מספר חודשים הדיוויזיה אומנה בהונגריה, וצוידה בנשק שהיה ברובו הונגרי. בתחילת אוגוסט 1944 נשלח הרגימנט ה-52 יחד עם מרבית הציוד והארטילריה להילחם ברומניה, בעוד הרגימנט ה-17 נותר בהונגריה. הכוחות שנשלחו לרומניה לחמו במסגרת קרב דברצן כחלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, ונשלחו לאחר הקרב יחד עם רוב הכוחות ההונגריים חזרה להונגריה. באוקטובר של אותה שנה השתתפה הדיוויזיה במבצע פנצרפאוסט בהובלת אוטו סקורצני, אשר במהלכו הודח שליט הונגריה הורטי (אשר הודיע על פרישת הונגריה מהמלחמה), והוחלף בפרנץ סלשי. באותו חודש הועברה תחת הקורפוס השלישי שהיה חלק מהארמייה השישית. בדצמבר של אותה שנה, הועברה הדיוויזיה לבודפשט והייתה חלק מקורפוס אס אס הררי התשיעי בפיקודו של קרל פפר-וילדנברוך, אשר כותר בבודפשט בידי כוחות הצבא האדום וצבא רומניה (המצור על בודפשט). ב-1 בינואר 1945, הארמייה השישית פתחה במבצע קונרד במטרה לשחרר את הקורפוס, כשהיא זוכה להצלחות ומתקדמת באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים. ב-12 בפברואר הושמדו הכוחות הגרמניים בבודפשט.
דינאמיזם של כלבלב ברצועה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ג'אקומו באלה
 תאריך יצירה:  1912
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  109.9 ס״מ 
 גובה:  89.9 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  פוטוריזם 
 מספר יצירה:  1964.16 (Buffalo AKG Art Museum) 
 מיקום:  גלריית אלברייט-נוקס לאמנות, באפלו
 
"דינאמיזם של כלבלב ברצועה" (באיטלקית: Dinamismo di un cane al guinzaglio) הוא ציור מאת הצייר הפוטוריסטי האיטלקי ג'אקומו באלה (Giacomo Balla).
הציור מציג כלבלב שחור הקשור ברצועה, ההולך לצידה של דמות נשית הלובשת שמלה שחורה. הקומפוזיציה של הציור נבנתה על ידי אימוץ נקודת מבט חלקית. באלה בוחר לקטוע את הדמות הנשית ולהציג רק את שולי שמלתה. במרכז עניינו עומד הניסיון לתיאור תנועה, בהשפעתו של צילום הסינמטוגרפיה בידי אטיין-ז'ול מארה. תנועות הכלב, תנועת הרצועה והשמלה מתוארים בצורה סימולטאנית.
ניתן לנחש כי זהו חלל של רחוב עירוני, אולם באלה בוחר לסלק כל ממד מזוהה ממנו. לעומת זאת הוא מתאר את המדרכה או הכביש על ידי פסי אור, המרמזים על כיוון ההליכה של הדמויות והופכים את המרחב לשותף מלא בתנועת הדמויות.
דוארטה פיו, דוכס ברגנסה

דוארטה פיו, דוכס ברגנסה (בפורטוגזית: Miguel Januário de Bragança;‏ נולד ב-15 במאי 1945) הוא התובע לכס המלוכה של פורטוגל משנת 1976, והוא משתמש בתואר דוכס ברגנסה.
ביוגרפיה

דוארטה פיו נולד ב-15 במאי 1945 בברן, לדוארטה נונו, דוכס ברגנסה, נכדו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל, ולמריה פרנסיסקה מאורליאן-ברגנסה, דוכסית ברגנסה, בתם של פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ואלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ. סנדקיו היו האפיפיור פיוס השנים עשר, המלכה האלמנה אמלי ודודתו הגדולה האינפנטה אדלגונדס, דוכסית גואימראס. על פי חוק הגירוש הפורטוגלי של 1834 והחוקה של 1838, נאסר על משפחתו להיכנס לפורטוגל, אולם הם כן החזיקו באזרחות פורטוגזית. בשנת 1950 בוטלו חוקי הגירוש נגד משפחתו, אולם בשל תאונת דרכים קשה שעבר אביו הם עברו להתגורר בפורטוגל רק בשנת 1952.
בין השנים 1957–1959 למד דוארטה ב-Colégio Nun'Álvres בסנטו טירסו. הוא החל את לימודיו במכללה הצבאית בליסבון בשנת 1960, ולאחר מכן הוא למד במכון העליון לאגרונומיה (כיום חלק מהאוניברסיטה הטכנית של ליסבון) ולאחר מכן במכון ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת ז'נבה.
דוארטה שירת כטייס מסוקים בחיל האוויר הפורטוגזי באנגולה הפורטוגזית בשנים 1968–1971 בזמן מלחמת המושבות הפורטוגזית. בשנת 1972 הוא השתתף בארגון קבוצה אנגולית רב-אתנית של מועמדים לאספה הלאומית. הדבר גרם לגירושו מאנגולה בפקודתו של ראש הממשלה מרסלו קאטאנו. בשנת 1976 מת אביו דוארטה נונו, דוכס ברגנסה, ודוארטה פיו ירש את תאריו. דוארטה היה תומך נלהב במאבק העצמאות של מזרח טימור, אשר נכבשה על ידי אינדונזיה בשנת 1975, ובשנת 2012 הוא קיבל כהוקרה על תמיכתו אזרחות מזרח טימורית.
בתפקידו כנשיא קרן המלך מנואל השני, דוארטה פיו משתתף לעיתים קרובות בקהילת המדינות הדוברות פורטוגזית, ארגון בין-ממשלתי למען ידידות כלכלית, פוליטית ותרבותית בין פורטוגל לבין מושבות רבות שלה בעבר. כמו כן, דוארטה נוסע ומבקר לעיתים קרובות במדינות שונות, כחלק מפעילות תרבותית ודתית. כמו כן, מדי שנה ב-1 בדצמבר נואם דוארטה פיו, לרגל יום הזיכרון למלחמת השיקום הפורטוגזית, שבה השתחררה פורטוגל מעולו של בית הבסבורג, וחזרה להיות עצמאית תחת שלטונם של בית ברגנסה.
משפחתו

ב-13 במאי 1995 התחתן דוארטה פיו עם איזבל אינש קסטרו קובליו ארדיה, בתם של ז'ורז'ה דה ארדיה ורקל לאונור פנחיירו קורבלו. הטקס נערך בליסבון, והיה טקס הנישואין הראשון של בן משפחת המלוכה הפורטוגזית שנערך בליסבון, מאז חתונתו של קרלוש הראשון, מלך פורטוגל בשנת 1886. בטקס השתתפו בין השאר, פיליפ, דוכס בראבנט, אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, הנסיכה מרגריטה, דוכסית סוריה, נשיא פורטוגל מריו סוארש, וראש הממשלה אניבל קבאקו סילבה.
לו שלושה ילדים:
אפונסו, נסיך ביירה (נולד ב-1996).
האינפנטה מריה פרנסיסקה, דוכסית קוימברה (נולד ב-1997).
האינפנטה דיניש, דוכס פורטו (נולד ב-1999).
דוב-בוש (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  אולס סאנין
 תסריט:  אולס סאנין, Vasyl Portyak, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 עריכה:  Tetiana Khodakivska 
 שחקנים ראשיים:  Serhiy Strelnikov Roman Yasinovskyi Agata Buzek Rostyslav Derzhypilsky Darya Plakhtiy Oleksiy Hnatkovskyy 
 מוזיקה:  Alla Zahaikevych 
 צילום:  סרהיי מיכאלצ'וק 
 מדינה:  אוקראינה 
 חברת הפקה:  Pronto film הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע
 חברה מפיצה:  אוקראינה FILM.UA Distribution
 הקרנת בכורה:  12 במאי 2022
 משך הקרנה:  124 דק' 
 שפת הסרט:  אוקראינית, רומנית, פולנית, עברית 
 סוגה:  דרמה היסטורית
 תקציב:  90 מיליון הריבניה
 דף הסרט ב־IMDb
 
דובבוש (באוקראינית: Довбуш) הוא סרט היסטורי אוקראיני שביים אולס סאנין, המבוסס על חייו של אחד ממנהיגי הקרפטים אולכסה דוב-בוש. הסרט הוא אחד הסרטים היקרים ביותר בתולדות הקולנוע האוקראיני עם תקציב משוער של מעל 90 מיליון הריבניה.
זהו העיבוד הקולנועי השלישי על דמותו של דוב-בוש אחרי הסרטים "אולכסה דוב-בוש" משנת 1959 בבימויו של ויקטור איוואנוב עם אפאנסיי קוצ'טקוב בתפקיד הראשי ו"אגדת הקרפטים" משנת 2018 בבימויו של סרהיי סקבון עם ולרי חארצ'ישין
תקציר עלילת הסרט

הרי הקרפטים. תחילת המאה ה-18. שלטונם האכזרי של הפולנים מאלץ את האיכרים לברוח אל ההרים. שני אחים, אולכסה ואיוואן דוב-בוש, מוגדרים כמחוץ לחוק והופכים למורדים. בחיפוש אחר נקמה באדונים שרצחו את הוריהם, האחים הופכים אויבים זה לזה. אחד שואף לעושר, השני לצדק. האיכרים מתחילים בהתקוממות בראשות אולכסה. הפולנים מצדם עושה הכל כדי להרוס את דוב-בוש. האגדה על האביר מהקרפטים גדלה. אגדה המעניקה השראה לדורותיהם של אלה הנאבקים על חירות ארצם. על כוחו ואהבתו של אולכסה דוב-בוש, על בגידה ועוול.
שחקנים ודמויות

סרגיי סטרלניקוב - אולכסה דוב-בוש
אלכסיי גנטקובסקי - איוואן דוב-בוש
דאשה פלאחטי - מריצ'קה
אגתה בוזק
מתאוש קוסטיוקביץ'
רוסטיסלב דרז'יפילסקי - פראביצה, מחנכו של איוואן דוב-בוש
הפקה

תקופת הצילומים החלה באוגוסט 2018. תחילה הופסקו מסיבות טכניות, מאוחר יותר עקב מגבלות הקורונה, בעקבות פרוץ מגפת הקורונה באוקראינה. בסופו של דבר, הצילומים החלו בתחילת יוני 2021.
צילומים בקנה מידה מלא התקיימו בקרפטים, באזור טרנופול וקייב. בין המיקומים ניתן למצוא טירות עתיקות (בפרט אחוזת סבירסקי) ואתרים היסטוריים אחרים שסייעו ביצירת האווירה של המחצית הראשונה של המאה ה-18.