משאבת עירוי
סוגי משאבות

ישנן הרבה דרכים לסיווג המשאבות כשהסיווג נעשה על סמך משתנים שונים. כשמדובר על סיווג לפי תפקוד המשאבות ניתן לחלק אותן לשני סוגים עיקריים:
משאבות לנפח גדול, אשר יכולות להזרים תחליפי נוזלים כגון תמיסת מלח, תרופות כגון אנטיביוטיקה או תמיסות הזנה גדולות להזנת מטופל, והסוג השני משאבות לנפח קטן המחדירות הורמונים, למשל אינסולין, או תרופות אחרות כגון אופיאטים.
משאבות לנפח גדול בדרך כלל משתמשות בסוג של משאבה פריסטלטית. בדרך כלל, יהיה בהן מגלל הנשלט על ידי מחשב אשר דוחס צינור גומי-סילקון אשר דרכו תרופה זורמת.
בתוך סיווג זה, משאבות מסוימות מעוצבות להיות ניתנות לניוד, אחרות מעוצבות לשימוש בבתי חולים, וישנן מערכות מיוחדות לשימוש בשדה קרב.
בנוסף לסיווג הראשוני המבדיל בין המשאבות לפי נפח הנוזל הניתן למטופל, אפשר לחלק את סוגי המשאבות גם לפי אופן פעולת המכשיר המבצע את העירוי. בין סוגי מכשירי העירוי הנפוצים ניתן למצוא; מווסתי זרימה ידניים, משאבות מזרק, משאבות אלסטומריות, משאבות חכמות ומשאבות אוסמוטיות.
מווסתי זרימה ידניים - הדרך הבסיסית ביותר לוויסות העירוי התוך וורידי היא לספק התנגדות מותאמת בעזרת מהדק דמוי מכבש (רולר) המותקן על גבי הצינור. דוגמה נוספת לוויסות זרימה ידני היא שימוש במכשיר חיוג-זרימה, המהווה מגנון לשינוי התנגדות בזרימת הנוזל, על ידי דחיסה של אורכים משתנים של הצינור אל תוך המכשיר. כאשר יש צורך רק בבקרה משוערת על מינון עירוי הנוזלים ויש אפשרות להתבוננות רציפה בתהליך, פשטות התפעול, הזמינות הגבוהה והעלות הנמוכה של המכשירים הידניים הופכים אותם לבחירה טובה לשימוש.
משאבות מזרק - משאבות עירוי קטנות המעבירות כמויות זעירות של נוזלים בקצב מדויק שנקבע מראש על ידי המשתמש. דיוק המשאבה תלוי בבחירת המזרק הנכון במהלך תכנות המשאבה, אך מרבית המשאבות יכולות לזהות באופן אוטומטי את גודל המזרק אם המשתמש מזין כראוי את שם יצרן המזרק. שימוש במשאבות מזרק נפוץ בעיקר כאשר יש צורך במתן עירוי כמויות קטנות, ובקצב מדויק. דוגמאות לחומרים כאלה הן תרופות מרגיעות, חומרים אופיואידים או חומרים וואזו-אקטיביים.
משאבות אלסטומריות - מכילות תא קטן אלסטי או בלון המסוגל להימתח ובכך לייצר אנרגיה ולחץ ולאגור נוזלים או תרופות שיש לתת למטופל. לאחר האגירה הבלון חוזר לצורתו המקורית ובכך דוחף את הנוזל החוצה דרך הצינור. גם כאן, בדומה לווסתי זרימה ידניים, קיים בקר זרימה המשמש להגבלת הזרימה לפי רצון המשמש. משאבות אלו מסתמכות על המאפיינים הפיזיים של הבלון על מנת להניע את נוזלי העירוי דרך הצינור ולכן הן לא נעזרות בסוללות או בכל מקור חשמלי אחר. שימוש במשאבות אלסטומריות נפוץ בעיקר במתן עירויים אמבולטוריים כדוגמת מתן עירוי הנועד לחסימה רציפה של מערכת העצבים ההיקפית או מתן עירוי של חומרים משככי כאבים לטיפול בכאבים לאחר ניתוח.
משאבת עירוי חכמה - משאבה ממוחשבת המחוברת לספריית התרופות של המוסד הרפואי, תפקידה לוודא שמינון התרופה הניתנת בטווח התקין. אם מפעיל המשאבה מתכנת למתן מינון שגוי או לטווח זמן שגוי מתקבל חיווי. תוכנה זו נקראת - (Dose Eror Reduction System (DERS ובכך נמנע מתן תרופה במינון גבוה או נמוך מדי, העלול לסכן את המטופל. המשאבה מתכוננת לשני סוגי גבולות, גבולות רכים - שחצייתם תעורר חיווי, אך תאפשר את מתן המינון. וגבולות קשיחים שבנוסף לחיווי על השגיאה במינון, המשאבה לא תאפשר את החדרת התרופה למטופל. בחדר ניתוח משאבות אלו משמשות פעמים רבות לשמירה על המנותח רדום בצורה רציפה ואחידה.
משאבה אוסמוטית היא מערכת הכוללת מנגנון אוסמוטי הפועל לספיגת מים מהסביבה דרך ממברנה חדירה למחצה החדירה למים אך אינה חדירה לתרופה אותה מבקשים לתת. מערכת זו נקראת משאבה אוסמוטית אלמנטרית (eop - elementary osmotic pump). מתן התרופה דרך המערכת נשלט על ידי כניסת מים דרך הממברנה החדירה למחיצה. התרופה נדחפת החוצה דרך פתח במערכת על ידי הלחץ שנוצר. גודלו של הפתח במערכת מתוכנן כך שדיפוזיית המומס תהיה מינימלית, תוך מניעת הצטברות לחץ הידרוסטטי שעשוי להוריד את הלחץ האוסמוטי ולשנות את נפח המערכת. במערכת אוסמוטית קצב כניסת המים במונחי נפח מבוטא כ:
{dV \over dt}={Ak \over l}(\Delta \pi -\Delta P)
כאשר  {dV \over dt} הוא קצב זרימת המים, k הוא החדירות ההידראולית, A שטח הממברנה, l הוא העובי, Δπ הוא הפרש הלחץ האוסמוטי, ΔP הוא הפרש הלחץ ההידרוסטטי. כאשר המערכת קשיחה, הנפח נשאר קבוע.
לכן, כמות התרופה המשוחררת עבור זמן t יכולה להיות מבוטאת כ:
 {dM \over dt}={dV \over dt}[S]
, כאשר [S] הוא מסיסות התרופה.