stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דנה טרס

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1990 (בת 33) קונטיקט, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Co-op High School 
 בן או בת זוג:  אלכס הירש (2015–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דנה טרס (באנגלית: Dana Terrace; נולדה ב-8 בדצמבר 1990) היא אנימטורית, קָרִיקָטוּרִיסטית, תסריטאית, במאית, מפיקה ומדבבת אמריקאית. מפורסמת בעיקר כיוצרת של הסדרה הפופולרית של ערוץ דיסני "בית הינשוף", במסגרתה הכניסה את הדמות הראשית הביסקסואלית הראשונה אי פעם של דיסני, דמות זו של לוז מבוססת על עצמה וקרויה על שם שותפתה למגורים בתקופת לימודיה באוניברסיטה. בנוסף הייתה אמנית סטוריבורד של הסדרה "גרוויטי פולס", וביימה את החידוש של הסדרה "אגדות ברווזים" ב-2017, אשר נקרא "סיפורים של ברווזים". ביצירתה הושפעה מסדרות מצוירות שצפתה בהן בילדותה וממשחקי וידאו ששיחקה.
ביוגרפיה

טרס נולדה ב-1990 בעירה האמדן, קונטיקט, ארצות הברית. בילדותה למדה בבית ספר קתולי סנט ריטה. היא יצרה את ספר האנימציה הראשון שלה כבר בגיל עשר, על הדמות של "פיקאצ'ו". אביה של טרס, תומאס טרס, היה עורך דין ומת כשהייתה בת 11. טרס הייתה רקדנית במשך עשר שנים.היא סיימה תיכון שיתופי לאמנויות ומדעי הרוח בניו הייבן, קונטיקט.
ביוגרפיה > השכלה ותחילת פעילות

טרס למדה תואר באנימציה בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק, שם ציירה כשמונה שעות ביום והחלה לפרסם את עבודותיה בבלוג שלה באתר טאמבלר. ב-2011 בשנתה השנייה ללימודים הייתה מעורבת, יחד עם שותפתה למגורים, לוז בטיסטה, ביצירת סרט האנימציה הקצר "בלאנדרשטיין" שהיה פרויקט הסיום של הבמאי זאק בליסימו.
ב-2012, במהלך השנה השלישית ללימודיה, היא יצרה והוציאה סרט מצויר קצר בשם "קיקבול". הסרט זכה להערכה רבה וזכה במלגה מהמועצה הלאומית לביקורת סרטים בארצות הברית.
ב-2013, כפרויקט סיום הלימודים, היא הוציאה את סרט האנימציה השני שלה בשם "מיראז" יחד עם איכר מיידגן. מיידגן כתב את העלילה בעוד שטרס עיצבה ואיירה את הדמויות. על הסרט נאמר כי הוא בוצע ללא דופי, הוא הוצג בפסטיבל לוס אנג'לס לסרטים קצרים וזיכה את טרס ומיידגן בפרס מלגת בוגרים. בראיונות לאחר הסרט ציינה טרס כי היא אוהבת אנימציה, וכי היא רואה עצמה כיוצרת סרטי אנימציה בעתיד וכן כי תשמח לשתף פעולה עם מיידגן גם בעתיד.
ב־2014 השתתפה בכנס אנימציה בקליפורניה עם נייט סווינהארט בו מכרה הדפסים וחפצים עם ציוריה.
קריירה > התמחות ועבודה בגרוויטי פולס

ב-2013 סיימה טרס את לימודיה בבית הספר לאמנות חזותית והיא התקבלה להתמחות קיצית בסטודיו "JibJab" לאמנות חזותית. שם פגשה את אחד מיוצרי הסדרה "גרוויטי פולס" אשר ראה את הסרט "מיראז", וכך היא הצטרפה לסדרה בתור אחראית סטוריבורד, תפקיד אותו החלה ב-2014.
ב-2017 היא התראיינה וציינה כי היא הגיעה לגרוויטי פולס כי אנשים בסדרה ראו ואהבו את מה שפרסמה בבלוג שלה ושהתקבלה לעבודה עקב זה שהסכימה לעשות כל סוג של אנימציה בכל סצנה. העבודה על גרוויטי פולס הייתה העבודה המקצועית הראשונה שלה בתחום האנימציה שם היא למדה איך לעשות storyboard, איך לעבוד בצוות ואיך לפתח חזון ברור. היא הייתה שותפה ביצירת אנימציה לסדרה עצמה. ב-2019 סיפרה כי הייתה לה חויה נפלאה בסדרה וכי היא לא הייתה יכולה לבקש חויה מוצלחת יותר.
ב-2018 היא ציירה בדיו ספר גרפי שכתב אלכס הירש, בן זוגה לשעבר, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "גרוויטי פולס", "גרוויטי פולס: אגדה אבודה".
קריירה > סיפורים של ברווזים

בשנת 2017 ביימה טרס כמה פרקים של הסדרה "סיפורים של ברוזים" (DuckTales) והפכה את דמותה של "וובי וונדרקוואק" לדינאמית יותר. בשלב זה היא הרגישה כי היא רוצה ליצור סדרה משל עצמה כיון שהיא לא חשה מסופקת מבחינה יצירתית.
ב־2017 עבדה כאחראית סטוריבורד עבור סרט האנימציה "פלונטר: לפני שהכל התחיל". בבימוים של טום קולפילד וסטיבן סנדובל. סנדובל יעבוד איתה יחד מאוחר יותר על בית הינשוף.
קריירה > בית הינשוף

לאחר מספר שנים שעבדה בערוץ דיסני טרס החלה לפתח סדרה משל עצמה. הרעיון הראשוני עלה כבר בשנת 2016 והתקדם לכדי רעיון ממשי מספר חודשים לאחר שהחלה לעבוד על "סיפורים של ברווזים".
הרעיון בבסיס הסדרה היה על נערה שמגיעה לעולם אחר ולומדת קסמים ממכשפה מבוגרת יותר, הרעיון הזה הפך מאוחר יותר לסדרה "בית הינשוף".
הדמות הראשונה שיצרה הייתה גברת הינשוף וביססה אותה על דמויות נשיות במשפחתה כולל דודותיה, אמה וסבתה. הדמות של "לוז נוסדה" נקראה על שם לוז בטיסטה שהייתה שותפתה למגורים.
שם הסדרה "בית הינשוף" ניתן לה בגלל המסתורין העופף ינשופים. העבודה על בית הינשוף החלה ב-23 בפברואר 2018, והוצגה לראשונה ב-10 בינואר 2020, בערוץ דיסני בארצות הברית. עוד קודם ליציאתה הסדרה אושרה לעונה שנייה ב-21 בנובמבר 2019.
קריירה > בית הינשוף > הצגה של דמויות להט"ב בבית הינשוף

בית הינשוף זכה לשבחים על התיאור של מערכת יחסים להטב"קית בין הדמויות של לוז נוסדה ואמיטי בלייט. במהלך עונתה השנייה, הסדרה זכתה לשבחים גם על הכללת דמות א-בינארית וככל הנראה טרנסג'נדרית, בדמותם של ריין וויספרס. טרס משתמשת באופן פעיל בטוויטר כדי לאשר זהויות להטב"ק של דמויות. על אף שדיסני התנגדה בתחילה להצגת מערכת יחסים קווירית בתוכנית, טרס זכתה בסופו של דבר לתמיכתם, וזקפה את השינוי התודעתי לעקשנותה.
טרס סיפרה למגזין ואניטי פייר במרץ 2021 שהיא הייתה פתוחה לגבי המחשבה שלוז תהיה דו מינית ולכלול דמויות להט"ב עוד במהלך פיתוח התוכנית. מאוחר יותר נאמר לה שהיא לא יכולה "לקיים שום סוג של עלילה הומוסקסואלית בין הדמויות הראשיות". טרס אמרה בתגובה, "נתתי לעצמי להתעצבן, להתפוצץ לחלוטין ולצאת בסערה מהחדר. החיים קצרים ואין לי זמן לפחדנות, הייתי מוכנה לעבור לשטחי מרעה ירוקים יותר אם צריך". שבוע או שבועיים לאחר מכן, היא קיבלה אישור והיא מתארת את האולפן כתומך מאז.
כלי תקשורת כמו CNN ו-Deadline הביעו תמיכה בתיאורים אלה, בעוד שאתרים שמרניים כמו One Million Moms התנגדו לרעיון, וגינו את ערוץ דיסני על הכללת זהויות להטב"ק בסדרה.
קריירה > משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות

בשנת 2021 טרס שימשה אמנית סטוריבורד לסרט "משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות", בבימויו של מייק ריאנדה.
חיים אישיים

בשנים 2015–2022 הייתה במערכת יחסים עם יוצר "גרוויטי פולס", אלכס הירש. באפריל 2022 היא צייצה בטוויטר כי השניים נפרדו.
טרס פרסמה כי היא ביסקסואלית ב-2017 והכניסה את דמותה הביסקסואלית של לוז נוסדה לבית הינשוף. היא ציינה במספר ראיונות כי לוז מושפעת בעיקר מדמותה שלה עצמה. היא משתמשת בכינוי הגוף she/her (היא).
כבר בילדותה גילתה התעניינות בציירים כגון ג'ון באואר (אנ'), רמדיוס וארו, והירונימוס בוש. בילדותה נהגה לצפות בסדרות מצוירות כגון "בנות הפאוור פאף", "סאות' פארק", ו"משפחת סימפסון" שנתנו לה השראה בהמשך. בנוסף הושפעה מאנימציה יפנית כגון "הנסיכה מונונוקי", סרטי "סטודיו ג'יבלי" וכן מהדמות המצוירת "גארפילד".
הערות שוליים

↑  בידור - לראשונה: דמות גאה מוצהרת בסדרה מצויירת של דיסני, באתר פרוגי, ‏2020-08-16
↑  Condé Nast, ‘The Owl House’ Made Queer History, and Changed Disney Forever, Them, ‏2022-10-14 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1665642634954  NLK: KAC2018G0609  VIAF: 189154590209143082074   WorldCat (עם VIAF): 189154590209143082074 
בית הינשוף
הבחירות הכלליות באיטליה, 2018

מתאו רנצי מודיע על התפטרותו לאחר תוצאות משאל העם על חוקת איטליה
הבחירות הכלליות באיטליה התקיימו ב-4 במרץ 2018, אחרי פיזור הפרלמנט האיטלקי על ידי נשיא איטליה סרג'ו מטרלה, ב-28 בדצמבר 2017.
הבוחרים באיטליה בחרו את 630 חברי בית הנבחרים ו-315 חברי הסנאט של הרפובליקה עבור הפרלמנט האיטלקי ה-18, מאז 1948. על פי התוצאות הראשוניות, תנועת חמשת הכוכבים הפכה למנצחת הגדולה, כשהיא גורפת תמיכה של יותר מ-30% בעוד המפלגה הדמוקרטית עם 22%, כאשר קואליציית השמאל-מרכז, בראשות המפלגה הדמוקרטית, התרסקה, בעוד קואליציית המרכז-ימין גרפה כ-37%, עדיין לא הרוב הדרוש, לצורך הקמת ממשלה יציבה (מפלגתו של ברלוסקוני, פורצה איטליה, גרפה 14% בלבד). בבחירות ניכר ניצחון המפלגות הפופוליסטיות (תנועת חמשת הכוכבים והליגה), לעומת תבוסה למפלגות המסורתיות.
קואליציות ומפלגות

| קואליציה | קואליציה | מפלגה | מפלגה | אידאולוגיה | מנהיג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | המפלגה הדמוקרטית (PD) | סוציאל-דמוקרטיה | מתאו רנצי |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | עוד אירופה (+E) | ליברליזם | אמה בונינו |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | יחד (I) | פרוגרסיביזם | ז'וליו סנטגאטה |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | הרשימה האזרחית העממית (CP) | פופולריזם | באטריס לורנצין |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | מפלגת דרום טירול העממית–המפלגה האוטונומית של דרום טירול | אזוריות ואוטונומיה | פיליפ אצ'מר |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | עמק אאוסטה (VdA) | אזוריות | אלסיה פברה |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | פורצה איטליה (FI) | שמרנות ליברלית | סילביו ברלוסקוני |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | הליגה (לשעבר הליגה הצפונית) (L) | פופוליזם | מתאו סלביני |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | אחי איטליה (FdI) | שמרנות לאומנית | ג'ורג'ה מלוני |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | איתנו עם איטליה (NcI) | דמוקרטיה נוצרית | רפאל פיטו |
|  | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | פופוליזם | לואיג'י די מאיו |
|  | חופש ושוויון (LeU) | חופש ושוויון (LeU) | חופש ושוויון (LeU) | סוציאל-דמוקרטיה | פייטרו גראסו |
|  | המפלגה הרפובליקנית–הברית העממית הליברלית (PRI–ALA) | המפלגה הרפובליקנית–הברית העממית הליברלית (PRI–ALA) | המפלגה הרפובליקנית–הברית העממית הליברלית (PRI–ALA) | ליברליזם | קוראדו ספונארו |
|  | הכוח לעם (PaP) | הכוח לעם (PaP) | הכוח לעם (PaP) | קומוניזם | ויולה קארופלו |
|  | CasaPound (CPI) | CasaPound (CPI) | CasaPound (CPI) | נאו-פשיזם | סימון די סטפאנו |
|  | אנשי המשפחה (PdF) | אנשי המשפחה (PdF) | אנשי המשפחה (PdF) | קונסרבטיזם סוציאלי | מריו אדינולפי |
|  | המפלגה הקומוניסטית (PC) | המפלגה הקומוניסטית (PC) | המפלגה הקומוניסטית (PC) | קומוניזם | מרקו ריצו |
|  | איטליה לאיטלקים (IaI) | איטליה לאיטלקים (IaI) | איטליה לאיטלקים (IaI) | נאו-פשיזם | רוברטו פיורה |
|  | למען השמאל המהפכני (PuSR) | למען השמאל המהפכני (PuSR) | למען השמאל המהפכני (PuSR) | קומוניזם | מרקו פראנדו |
|  | פי עשרה טוב יותר (10VM) | פי עשרה טוב יותר (10VM) | פי עשרה טוב יותר (10VM) | ליברליזם | אנדריאה דוסי |
|  | הרשימה העממית לחוקה (LdP) | הרשימה העממית לחוקה (LdP) | הרשימה העממית לחוקה (LdP) | מאבק בשחיתות | אנטוניו אינגרויה |
תוצאות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| קואליציה | קואליציה | מפלגה | מפלגה | יחסי | יחסי | יחסי | תוצאות | תוצאות | תוצאות | מצביעי חו"ל | מצביעי חו"ל | מצביעי חו"ל | סך   מושבים | +/– |
| קואליציה | קואליציה | מפלגה | מפלגה | קולות | % | מושבים | קולות | % | מושבים | קולות | % | מושבים | סך   מושבים | +/– |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | הליגה (L)‏ |  | 18.28 |  |  | 37.52 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | פורצה איטליה (FI)‏ |  | 14.31 |  |  | 37.52 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | אחי איטליה (FdI)‏ |  | 4.27 |  |  | 37.52 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | איתנו עם איטליה (NcI)‏ |  | 1.19 |  |  | 37.52 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית הימין-מרכז | סך מושבים | סך מושבים | סך מושבים | סך מושבים |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | תנועת חמשת הכוכבים (M5S)‏ | תנועת חמשת הכוכבים (M5S)‏ | תנועת חמשת הכוכבים (M5S)‏ |  | 31.33 |  |  | 31.63 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | המפלגה הדמוקרטית (PD)‏ |  | 19.49 |  |  | 23.47 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | עוד אירופה (+E) |  | 2.41 |  |  | 23.47 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | יחד (I)‏ |  | 0.54 |  |  | 23.47 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | הרשימה העממית (CP)‏ |  | 0.49 |  |  | 23.47 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | מפלגת דרום טירול העממית–מפלגת האוטונומיה של דרום טירול |  | 0.46 |  |  | 23.47 |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית השמאל-מרכז | מספר מושבים | מספר מושבים | מספר מושבים | מספר מושבים |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | חופש ושוויון (LeU)‏ | חופש ושוויון (LeU)‏ | חופש ושוויון (LeU)‏ |  | 3.21 |  |  | 3.32 |  |  |  |  |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | סך הכל | 315 | – |
לאחר הבחירות

החוקה האיטלקית אינה מגדירה מגבלת זמן לכינון ממשלה קואליציונית, אך פרשנים פוליטיים העריכו כי נשיא איטליה יפזר את הפרלמנט באוגוסט 2018 אם לא תוצג ממשלה עד אז, ברם כבר ב-7 במאי הנשיא הכריז כי ניסיון הרכבת הממשלה נכשל. תנועת חמשת הכוכבים והליגה הסכימו לערוך בחירות חדשות ב-8 ביולי 2018.
למרות זאת המאמצים להרכבת ממשלה נמשכו, וב-13 במאי 2018 נדמה היה שהמפלגות הגיעו לקראת הסכמה על תוכנית ממשלתית והרכבת ממשלה, אך למחרת ב-14 במאי הם פגשו את הנשיא והודיעו כי התקשו להכריע בזהות ראש ממשלת איטליה הבא. הנשיא העניק להם 48 שעות אחרונות. לשם השגת הסכמה, ולא - תערכנה בחירות.
בסופו של דבר הבחירות נמנעו ברגע האחרון עם ההכרזה על מינויו של ג'וזפה קונטה לתפקיד ראש ממשלת איטליה, אך היה צורך לעבור משוכה נוספת במחלוקת על זהות שר האוצר. ג'וזפה קונטה מינה את פאולו סבונה לתפקיד אך הנשיא סרג'יו מטרלה התנגד למינוי שר אוצר התומך בפרישת איטליה מגוש האירו. בעקבות זאת קונטה הודיע לנשיא כי הוא מוותר על מלאכת ניסיון הקמת הממשלה, אך בסופו של דבר הושגה פשרה בדמותו של ג'ובאני טריה כשר אוצר, ואילו סבונה ישמש כשר לעניינים אירופיים. בעקבות כך מונה ג'וזפה קונטה לראש ממשלה.
הערות שוליים

↑  סעיף 60 ו-61 בחוקת איטליה
↑  מפלגת חמשת הכוכבים האיטלקית זכתה בכ-30% מהמושבים בפרלמנט, באתר כלכליסט, 5 במרץ 2018
↑  אסף אוני, ‏"איטליה: הישגים חסרי תקדים לפופוליסטים ולימין הקיצוני", באתר גלובס, 5 במרץ 2018
↑  "L'analisi/19 marzo: Di Maio si apre a dialogo, Colle dà tempo ma a luglio è deadline - Politica". 11 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Staatspräsident erklärt Regierungsbildung für gescheitert". DIE ZEIT. 7 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Regierungsbildung ist gescheitert – Italien steht vor Neuwahlen". Handelsblatt. 7 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Giorgio, Massimiliano Di. "Italy repeat election looms in July as parties still far apart". U.K.
↑  Italy’s populist 5 Star, League parties reach deal on government program
↑   סביונה מאנה, ברלוסקוני ויתר, ובאיטליה נערכים לממשלה בהובלת הימין הקיצוני ומפלגה פופוליסטית, באתר הארץ, 11 במאי 2018
↑   סביונה מאנה, באיטליה מתקשים להגיע להכרעה על זהות רה"מ, וייתכן כי בחירות חדשות כבר בפתח, באתר הארץ, 16 במאי 2018
↑  המיועד לתפקיד ראש ממשלת איטליה ויתר על המאמצים להקים ממשלה, באתר מעריב אונליין, 27 במאי 2018
↑  איטליה: הרכבת הממשלה נכשלה, צפויות בחירות, באתר ynet, 27 במאי 2018
↑  דאגה באירופה: ממשלה פופוליסטית תושבע היום באיטליה, באתר ynet, 1 ביוני 2018
ג'ורג'ה מלוני, מתאו סלביני וסילביו ברלוסקוני בארמון קירינאל.
דריו בנדטו

דריו איסמאל "פיפה" בנדטו (בספרדית: Darío Ismael "Pipa" Benedetto; נולד ב-17 במאי 1990) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק כחלוץ בקרטרו ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

בנדטו החל את דרכו במחלקות הילדים של אינדפנדיינטה. כשהיה בן 12 לקתה אמו של בנדטו בדום לב בזמן משחק גמר בו השתתף בנדטו, ונפטרה בדרכה לבית החולים. בעקבות האירוע עזב בנדטו את עולם הכדורגל, עד לשנת 2006 בה הצטרף למחלקת הנוער של ארסנאל דה סרנדי, כשהיה בן 17.
בנדטו המשיך לקבוצה הבוגרת בשנת 2008, ואת הופעת הבכורה שלו בליגת העל הארגנטינאית ערך ב-9 בנובמבר של אותה השנה, כאשר נכנס לדקה בודדת בהפסדה הביתי של ארסנאל, 1-0 לבוקה ג'וניורס, במסגרת טורניר אפרטורה 2008. במהלך הטורניר הבא, קלאוסורה 2009, כבש את שער הבכורה שלו בניצחון על לנוס, כשעלה מהספסל דקה לסיום וכבש בתוך תוספת הזמן את השער שקבע 1–4 לארסנאל.
בשנת 2010 הושאל בנדטו לדפנסה וחוסטיסיה מליגת המשנה, במדיה כבש שני שערים ב-23 הופעות. שנה לאחר מכן הושאל בשנית לקבוצה מהליגה השנייה, חימנסיה חוחוי, ובמדיה רשם את עונת הפריצה שלו, כאשר בלט עם 11 שערים ב-19 משחקים.
בעקבות יכולתו הגבוהה במדי חימנסיה, הוחזר בנדטו לסגל ארסנאל של המאמן גוסטבו אלפרו, וזכה עמה באליפות ארגנטינה בטורניר קלאוסורה 2012, אם כי כשחקן משלים בלבד. הוא שותף בתשעה משחקים בלבד במהלך הטורניר, באף אחד מהם לא השלים 90 דקות, וכבש שער אחד בלבד. בנדטו זכה עם הקבוצה בתואר הסופר קאפ הארגנטינאי, אם כי לא שותף על ידי אלפרו בניצחון על בוקה ג'וניורס בדו-קרב בעיטות עונשין. גם בזכייתה של ארסנאל בגביע הארגנטינאי היה לבנדטו חלק מועט בלבד. הוא רשם שתי הופעות בלבד במהלך הטורניר, האחרונה שבהם בשמינית הגמר מול אינדפנדייטה. ארסנאל סיימה את הטורניר עם זכייה בתואר לאחר ניצחון 0–3 בגמר על סן לורנסו.
אלפרו העניק לבנדטו את ההזדמנות במהלך טורניר הפינאל של 2013 וכן בטורניר גביע ליברטדורס 2013, בו כבש בנדטו שלושה שערים על אף שקבוצתו לא עברה את שלב הבתים המוקדם. בשנה זו ערך את מרבית הופעותיו וכבש את מרבית שעריו עבור ארסנאל. הוא נפרד מהמועדון ביוני 2013 כאשר לזכותו 51 הופעות ליגה בהן כבש תשעה שערים.
קריירת מועדונים > המעבר למקסיקו

בנדטו נרכש על ידי טיחואנה לקראת טורניר אפרטורה 2013 של ליגת העל המקסיקנית. ב-20 ביולי של אותה השנה ערך הופעת בכורה מוצלחת בליגה מול אטלס, ובמהלכה כבש שלושער במשחק שהסתיים בשוויון 3-3. מאז אותו המשחק שבת מהבקעה עד לחודש נובמבר, אז כבש צמד מול אטלנטה. בטורניר אפרטורה 2014 כיכב בנדטו עם תשעה שערים שהציבו אותו במקום הרביעי בטבלת הכובשים של הליגה.
היכולת הגבוהה שהפגין עוררה את עניינה של אלופת הטורניר, מועדון הפאר המקסיקני קלוב אמריקה. ב-15 בדצמבר 2014 השלים בנדטו את מעברו לקלוב אמריקה, תמורת סכום שהוערך בכ-8 מיליון דולר. את הופעת הבכורה שלו רשם ב-10 בינואר 2015, בניצחון קבוצתו 2–3 על לאון, בו בישל את השער השני במשחק. על אף שבשלושת הטורנירים בהם השתתף כשחקן קלוב אמריקה כשלה הקבוצה להעפיל לגמר הפלייאוף, חווה בנדטו הצלחה בינלאומית עם הקבוצה, כאשר זכה עמה פעמיים רצופות בליגת האלופות של CONCACAF. במהדורת 2014/2015 של הטורניר, כבש בנדטו את שעריו הראשונים בגומלין חצי הגמר מול ארדיאנו. קלוב אמריקה אירחה את הגומלין לאחר שהובסה 0–3 במשחק הראשון, ונהנתה מרביעייה מרשימה של בנדטו בין הדקות 8 ל-32, בדרך לניצחון 0–6 והעפלה לגמר. במשחק הגומלין של הגמר מול מונטריאול אימפקט, לאחר שוויון 1-1 במשחק הראשון בבית, כבש בנדטו שלושער בדרך לניצחון 2–4 ולזכייה שישית בתולדות המועדון בתואר. עם שבעה שערים זכה בנדטו בתואר מלך השערים של הטורניר (בצוותא עם אוריבה פראלטה, חברו לקבוצה) וכן זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר.
במהדורת 2015/2016 של הטורניר, לא כבש בנדטו כלל עד לצמד משחקי הגמר, בהם פגשה קלוב אמריקה את בת ארצה טיגרס. במשחק הראשון בחוץ כבש בנדטו את השער הראשון במשחק בדרך לניצחון 0–2 בסיום. עם 1–4 בסיכום המפגשים, השלימה קלוב אמריקה זכייה שנייה ברציפות ושביעית בתולדותיה בתואר.
בעקבות דרישתו של בנדטו להציבו ברשימת ההעברות של המועדון, סיים בנדטו את דרכו בקבוצה ביוני 2016. לזכותו 17 שערי ליגה במדי קלוב אמריקה, ב-49 הופעות.
קריירת מועדונים > בוקה ג'וניורס

ב-6 ביוני 2016 חזר בנדטו לארגנטינה וחתם בשורות מועדון הפאר בוקה ג'וניורס. הופעותיו הראשונות במדי הקבוצה היו בצמד ההפסדים המפתיעים לאינדפנדיינטה דל ואיה בעונת 2016 בגביע ליברטדורס. במסגרות המקומיות ערך בנדטו בכורה מול דפורטיבו סנטמרינה במסגרת הגביע הארגנטינאי, ואף כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2.
עונת הבכורה של בנדטו בבוקה, עונת 2016/2017, הייתה מוצלחת ברמה האישית והקבוצתית. תחת המאמן גיז'רמו בארוס שלוטו, היה בנדטו לשחקן מפתח בהתקפה של בוקה ג'וניורס. בוקה זכתה באליפות ארגנטינה בפער שבע מיריבתה הגדולה ריבר פלייט. בנדטו קטף את תואר מלך השערים של הליגה עם מאזן מרשים של 21 שערי ליגה ב-25 הופעות, שכללו שלושער מול קילמס אתלטיקו קלוב שפתח את מסכת הבקעותיו בליגה, וחמישה צמדים. בזכות העונה המרשימה בליגה זכה בנדטו בתואר כדורגלן השנה בארגנטינה לשנת 2017.
בנדטו פתח היטב את עונת 2017/2018, עם תשעה שערי ליגה בתשע הופעות, אך ב-19 בנובמבר במשחק ליגה מול ראסינג קלוב, ספג פציעה ברצועה הצולבת הקדמית שגרמה לו להיעדר למעלה מחצי שנה מהמגרשים. בנדטו החמיץ את שארית העונה בליגה, אך פתיחת העונה המוצלחת שלו הייתה משמעותית עבור בוקה שזכתה בסיום העונה באליפות השנייה ברציפות, בפער שתי נקודות בלבד מגודוי קרוס. בסך הכול ב-34 הופעות הליגה הראשונות שלו במועדון, כבש בנדטו 30 שערים.
בנדטו חזר לפעילות כחודש לאחר פתיחת עונת 2018/2019. הוא הצליח לשוב לפעילות בשלבי ההכרעה של גביע ליברטדורס 2018. בחצי הגמר כבש בנדטו צמד שערים מאוחר (דקות 83 ו-87) בניצחון הביתי 0–2 על פלמיירס, ובגומלין כבש את השער שקבע את תוצאת המשחק, 2-2 בסיום. בוקה העפילה לגמר המפעל מול יריבתה הגדולה ריבר פלייט. במשחק הראשון באצטדיון הבונבוניירה, החליף בנדטו את כריסטיאן פאבון שנפצע בדקה ה-27, ובתוך תוספת הזמן של המחצית הראשונה קבע 1–2 לבוקה. המשחק הסתיים בשוויון 2-2. בגומלין שהועתק לאצטדיון סנטיאגו ברנבאו במדריד, פתח בנדטו בהרכב ושוב כבש בשלהי המחצית הראשונה כדי לקבוע 0–1 לבוקה. בנדטו הוחלף בדקה ה-62, וראה מהספסל את בוקה מאבדת יתרון ומפסידה 1–3 בהארכה.
באותה העונה בליגה, התקשה בנדטו לשחזר את יכולתו. חילופי המאמנים לאחר ההפסד בגמר הליברטדורס, הביאו למועדון את מאמנו בתקופתו בארסנאל דה סרנדי, גוסטבו אלפארו. תחת המאמן החדש סיימה הקבוצה את העונה במקום השלישי, כאשר בנדטו כובש שני שערי ליגה בלבד ב-15 הופעות. בגביע ליברטדורס 2019 הספיק בנדטו לשחק בשלב הבתים ולכבוש שלושה שערים בשש הופעות, וכן הספיק לזכות עם בוקה בסופר קאפ הארגנטינאי, כאשר הוביל את בוקה כקפטן למפגש מול רוסאריו סנטראל, מחזיקת הגביע הארגנטינאי לעונת 2017/2018. בנדטו אף כבש את הפנדל הראשון בדו-קרב הפנדלים, לאחר שוויון 0-0 בתום 90 הדקות, בדרך לניצחון 5–6 ולזכייה בתואר. בסך הכול ערך בנדטו 49 הופעות ליגה במדי בוקה, בהן כבש 32 שערים.
קריירת מועדונים > אולימפיק מרסיי

ב-5 באוגוסט 2019 יצא בנדטו בן ה-29 לראשונה בקריירה לאירופה, כאשר הצטרף לאולימפיק מרסיי מהליגה הצרפתית תמורת כ-14 מיליון אירו. הוא קיבל את החולצה מספר 9 בקבוצה של המאמן אנדרה וילאש בואש, וערך את הופעת הבכורה שלו במחזור הפתיחה של העונה, בו הפסידה קבוצתו 0–2 בבית לסטאד ריימס, כשעלה כמחליף בדקה ה-73.
קריירת מועדונים > אלצ'ה וחזרה לבוקה

ב-19 באוגוסט 2021 הושאל בנדטו לאלצ'ה לעונה אחת.
ב-20 בינואר 2022 חזר בנדטו לבוקה ג'וניורס.
קריירת מועדונים > נבחרת ארגנטינה

בנדטו זומן לראשונה לסגל נבחרת ארגנטינה ב-27 באוגוסט 2017, על ידי המאמן חורחה סמפאולי, לקראת צמד משחקים של הנבחרת במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במשחק השני מבין אלו אליהם זומן, מול ונצואלה, כאשר החליף את פאולו דיבאלה. הוא פתח בהרכב בשני משחקיה האחרונים של ארגנטינה במוקדמות, תחילה מול פרו ובהמשך מול אקוודור, במשחק בו ניצחה ארגנטינה 1–3 והבטיחה את מיקומה במונדיאל 2018. בנדטו נאלץ להחמיץ את טורניר הגמר, זכר לפציעה במדי בוקה שהשביתה אותו לתקופה ארוכה.
תארים

אליפות ארגנטינה: 2012 (קלאוסורה)
הגביע הארגנטינאי: 2012/2013
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2012
ליגת האלופות של CONCACAF‏ (2): 2014/2015, 2015/2016
אליפות ארגנטינה (3): 2016/2017, 2017/2018, 2022
הסופר קאפ הארגנטינאי: 2018
גביע הליגה: 2022
השחקן המצטיין בליגת האלופות של CONCACAF‏: 2014/2015
מלך השערים של ליגת האלופות של CONCACAF‏: 2014/2015
כדורגלן השנה בארגנטינה: 2017
מלך השערים של ליגת העל הארגנטינאית: 2016/2017
סטטיסטיקות

נכון ל-2 ביוני 2019
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | במפעלים יבשתיים> הופעות | במפעלים יבשתיים> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/2009 | ארסנאל דה סרנדי | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 12 | 1 | - | - | - | - | - | - | 12 | 1 |
| 2009/2010 | ארסנאל דה סרנדי | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 1 | 0 | - | - | - | - | - | - | 1 | 0 |
| 2009/2010 | דפנסה וחוסטיסיה | ארגנטינה ליגת המשנה הארגנטינאית | 12 | 1 | - | - | - | - | - | - | 12 | 1 |
| 2010/2011 | דפנסה וחוסטיסיה | ארגנטינה ליגת המשנה הארגנטינאית | 12 | 1 | - | - | - | - | - | - | 12 | 1 |
| 2010/2011 | חימנסיה חוחוי | ארגנטינה ליגת המשנה הארגנטינאית | 19 | 11 | - | - | - | - | - | - | 19 | 11 |
| 2011/2012 | ארסנאל דה סרנדי | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 10 | 1 | 1 | 0 | - | - | - | - | 11 | 1 |
| 2012/2013 | ארסנאל דה סרנדי | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 28 | 7 | 2 | 2 | 6 | 3 | - | - | 36 | 12 |
| 2013/2014 | טיחואנה | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 26 | 12 | - | - | 4 | 1 | - | - | 30 | 13 |
| 2014/2015 | טיחואנה | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 17 | 9 | 3 | 1 | - | - | - | - | 20 | 10 |
| 2014/2015 | קלוב אמריקה | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 17 | 6 | - | - | 3 | 7 | - | - | 20 | 13 |
| 2015/2016 | קלוב אמריקה | מקסיקו ליגת העל המקסיקנית | 32 | 11 | - | - | 7 | 1 | 2 | 1 | 41 | 13 |
| 2015/2016 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | - | - | 3 | 2 | 2 | 0 | - | - | 5 | 2 |
| 2016/2017 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 25 | 21 | 3 | 3 | - | - | - | - | 28 | 24 |
| 2017/2018 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 9 | 9 | - | - | 6 | 5 | 2 | 0 | 17 | 14 |
| 2018/2019 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 15 | 2 | 4 | 0 | 6 | 3 | - | - | 25 | 5 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 232 | 92 | 16 | 8 | 34 | 20 | 4 | 1 | 285 | 121 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

נכון ל-19 בדצמבר 2021
| נבחרת ארגנטינה> שנה | נבחרת ארגנטינה> הופעות | נבחרת ארגנטינה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2017 | 4 | 0 |
2018: 0
| 2019 | 1 | 0 |
| סה"כ | 5 | 0 |
הערות שוליים

↑  נבחרת ארגנטינה: דריו בנדטו קרע את הרצועה הצולבת ובספק גדול למונדיאל, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2017
הבחירות הכלליות באיטליה 2008

הבחירות הכלליות באיטליה 2008 נערכו בתאריכים 13–14 באפריל 2008 לאחר פיזור הפרלמנט בידי הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו ב-6 בפברואר 2008. החלטת הנשיא התקבלה לאחר כישלון ממשלת פרודי בהצבעת האמון.
הקמפיין

המתחרים העיקריים בבחירות היו סילביו ברלוסקוני כמנהיג ברית אופוזיציה מרכז-ימנית לבין וולטר ולטרוני, יו"ר המפלגה הדמוקרטית. בסקרי דעת הקהל, "ברית ברלוסקוני" הובילה בסקרי דעת הקהל. הקמפיין של ולטרוני הושווה לקמפיין של ברק אובמה כשהדמיון הבולט ביותר הייתה סיסמתו "Si può fare" (אפשר לעשות זאת).