stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיותה בוסל
לקריאה נוספת

חיותה בוסל, (דגניה א' תש"ה), בתוך: ברכה חבס ואליעזר שוחט (עורכים), ספר העלייה השנייה, תל אביב: עם עובד, תש"ז 1947.
חיותה בוסל: מראשוני דגניה: נולדה תשרי תר"ן, עלתה ארצה תרס"ח, נפטרה ה' חשון תשל"ו, דגניה א תשל"ח.
מוקי צור, 'פחד המוות ופחד החיים – עם משפחת בוסל', שורשים (קבצים לחקר הקיבוץ ותנועת העבודה) י (תשנ"ז), 65–72.
מוקי צור, 'יוסף בוסל [לחוביץ (רוסיה) 1891 – דגניה 1919]', בתוך: ישראל ברטל וזאב צחור (עורכים), העלייה השנייה, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח, כרך ג, עמ' 40–48.
שביט בן-אריה, חברות הכנסת: נשים מובילות בישראל, תל אביב: מדיה 10, תשע"א 2011, עמ' 21.
נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - כרך ג', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך של הסתדרות העובדים, 1971, עמודים 160–171
אילה דקל, רסיסי לילה, הוצאת שתים, 2024.
הערות שוליים

↑  ברוסית: Ляховичи, בבלארוסית: Ляхавічы, לחביצי; בפולנית: Lachowicze, לאחוביצ'ה;‏ ראו עוד.
↑  יעקב ארז, חיותה וה"קטיושה", מעריב, 6 בדצמבר 1968
↑  פרס קפלן חולק בטקס חגיגי, דבר, 6 ביולי 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521026705171  VIAF: 308271039   WorldCat (עם VIAF): 308271039
חוק שימור האנרגיה

המשקל יורד מושך את החוט ולבסוף מסובב את המנגנון השקוע במים, כל זאת תוך שימור אנרגיה
חוק שימור האנרגיה קובע שסך האנרגיה במערכת סגורה הוא גודל קבוע שאינו משתנה. כלומר: שינוי האנרגיה במערכת סגורה כלשהי מתבטא רק בשינוי צורת האנרגיה או במיקומה, ואילו כמות האנרגיה קבועה תמיד. חוק שימור האנרגיה הוא אחד מחוקי השימור הבסיסיים של הפיזיקה.
כדוגמה לשינוי צורת האנרגיה ניתן להביא גוף שנופל בנפילה חופשית. אם ננתח את הנפילה במונחי אנרגיה, נראה כי בהתחלה לגוף הייתה אנרגיה פוטנציאלית כובדית, הבאה לידי ביטוי בגובה של הגוף, ובמהלך הנפילה אנרגיה זו הפכה לאנרגיה קינטית, אנרגיה של תנועה. במילים אחרות, הגוף לא היה יכול להגביר את מהירותו אם לא היה בהתחלה במקום גבוה שמהווה צורת אנרגיה אחרת ומאפשר לו להגביר את מהירותו על חשבון אותה צורת אנרגיה. במקרה שנזרוק גוף מגובה פני האדמה נקבל מעבר הפוך של האנרגיה, מאנרגיה קינטית שהזורק נותן לגוף, לאנרגיה פוטנציאלית כובדית, כך שהגוף צובר גובה על חשבון מהירותו שקטֵנה. חוק שימור האנרגיה קובע גם שוויון כמותי, ולכן אם נזרוק כלפי מעלה את הגוף בדיוק באותה המהירות שהוא הגיע אלינו, הוא יגיע בדיוק לאותו גובה שממנו הוא נפל.
שימור אנרגיה-מסה

על פי תורת היחסות, מסה יכולה להפוך לאנרגיה ולהפך, מה שאומר ששימור אנרגיה במובן הפשוט של המילה הוא לא נכון על פי תורת היחסות, אלא מסה ואנרגיה משמשות באותו תפקיד בחוק זה. מעברי אנרגיה-מסה מתבצעים לפי הנוסחה המפורסמת E=mc2; לכן, בפיזיקה מודרנית המסה (מוכפלת בריבוע מהירות האור) מוגדרת כאנרגיית מנוחה של הגוף, כלומר, גם כשהגוף במנוחה יש לו אנרגיה, הקשורה להיותו בעל מסה. יוצא מכאן שאנרגיית המנוחה של כל המערכת היא אינווריאנט נוסף אותו ניתן לשייך כהרחבה של תורת היחסות לחוק שימור המסה הקלאסי. בעבר היה מקובל להגדיר את המושג מסת תנועה[דרושה הבהרה], אבל היום הגדרה זו אינה מקובלת והמושג מסה משויך רק לאנרגיית המנוחה.
על פי משפט נתר, לכל חוק שימור מתאימה סימטריה. חוק שימור האנרגיה והמסה גורר אינווריאנטיות להזזות בזמן, כלומר שחוקי הפיזיקה אינם משתנים עם חלוף הזמן. באותו אופן אינווריאנטיות להזזות בזמן גוררת את חוק שימור האנרגיה והמסה.
כוחות משמרים

המוטיבציה לעצם הגדרת מושג האנרגיה נובעת מכך שכוחות רבים ובסיסיים בטבע, כמו כוח הכבידה, או הכוח החשמלי הם כוחות משמרים. עבור כוחות אלה אפשר להגדיר אנרגיה פוטנציאלית כפונקציה של מיקום החלקיק, ולהראות שסך כל האנרגיה הפוטנציאלית והאנרגיה הקינטית של הגוף הוא גודל שנשמר. כך גוף שנופל בהשפעת כוח הכבידה מאבד אנרגיה פוטנציאלית, ומתווספת לו אנרגיה קינטית.
כוח משמר הוא כוח  {\vec {F}} עבורו אפשר להגדיר פונקציה סקלרית U כך שהכוח יהיה הגרדיאנט של פונקציה זו:
התנאי שאכן תתקיים פונקציה U כזו הוא שיתקיים
לפונקציה U קוראים אנרגיה פוטנציאלית. חשיבותה הפיזיקלית נובעת מכך שמצד אחד העבודה שהכוח מבצע על גוף הנע בכל מסלול L בין שתי נקודות
 {\vec {r}}_{1} ו  {\vec {r}}_{2} (בהן הוא נמצא בזמנים t1 ו t2 בהתאמה) יהיה שווה למינוס השינוי באנרגיה הפוטנציאלית בין שתי הנקודות:
ומצד שני לפי החוק השני של ניוטון, העבודה תהיה גם
לכן הגדירו את הביטוי
כאנרגיה הקינטית.
החשיבות של ההגדרות הללו נובעת מכך שעבור כוח משמר
כלומר יש גודל שנשאר קבוע:
לגודל זה קראו אנרגיה, וכאשר פועל רק כוח משמר גודל זה נשמר קבוע. זו הצורה הראשונה והבסיסית ביותר של שימור האנרגיה.
שימור האנרגיה בתרמודינמיקה

כוחות רבים בחיי היום יום אינם משמרים. הדוגמה הבולטת ביותר היא כוח החיכוך. כך אם גוף נע על משטח מישורי אופקי כאשר הכוח היחידי שפועל עליו הוא כוח החיכוך, הוא מאבד מהאנרגיה הקינטית, בלי להרוויח אנרגיה פוטנציאלית. אולם כוח החיכוך גורם להיווצרות אנרגיה תרמית (חום), שהיא למעשה אנרגיה קינטית לא מסודרת.
כל אנרגיה יכולה להפוך במלואה לאנרגיה תרמית. על המעבר בכיוון ההפוך יש הגבלה בגלל החוק השני של התרמודינמיקה. אולם בכל מקרה האנרגיה הכוללת נשמרת. סוג זה של חוק שימור האנרגיה, בו דנה התרמודינמיקה מכונה "החוק הראשון של התרמודינמיקה".
שימור אנרגיה וסימטריה

בעזרת משפט נתר, אפשר להראות ששימור האנרגיה הוא תוצאה של סימטריה של חוקי הפיזיקה עבור הזזות בזמן.
חוקי שימור הנגזרים מחוק שימור האנרגיה הם חוק לנץ הדן בכיוון השדה המושרה ועקרון לה-שטלייה העוסק בתגובות שיווי משקל.
אנרגיה אפלה

אנרגיה אפלה שקיומה נחזה בעקבות התגלית אודות התפשטותו המואצת של היקום אינה נשמרת, אלא כמותה גדלה עם הזמן. המדידות מראות שצפיפות האנרגיה האפלה נשארת קבועה, אף על פי שהיקום מתרחב, כלומר הכמות של אנרגיה זו גדלה עם הזמן.
ראו גם

פרפטאום מובילה
חניבעל מונומאכוס

| --- | --- |
 מדינה:  אימפריית קרתגו 
 השתייכות:  צבא קרתגו 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה הפונית השנייה 
 
חניבעל (בלטינית: Hannibal) שכונה ביוונית מונומאכוס ("הלוחם לבד"). היה מצביא קרתגי ששירת בצבאו של חניבעל ברקה והתלווה אליו במסעו לאיטליה. נודע כאחד הקצינים האכזריים והחמדנים ביותר שלו.
ביוגרפיה

המקור היחיד אודות אדם זה הוא ההיסטוריון היווני פוליביוס, המזכיר אותו בספרו "היסטוריה". פוליביוס מספר על סמך עדותם של בני קרתגו שחניבעל מונומאכוס היה מיודד מאוד עם מאגו ברקה, אחיו הצעיר של חניבעל ברקה, והשניים פעלו לעיתים קרובות ביחד, אם כי הם "תמיד תמרנו בזהירות רבה יותר איש נגד רעהו מאשר נגד האויב". הוא מתאר אותו כחמדן, תאב בצע, ואכזרי ביותר, ומזכיר מעשה מזעזע שלו: כאשר חניבעל ברקה חצה את הרי האלפים, צבאו סבל ממחסור חמור באספקה. ברקה כינס את קציניו כדי לדון במצב, ומונומאכוס קם והודיע שלדעתו יש דרך אחת בלבד לפתור את הבעיה. ברקה נתן לו את רשות הדיבור, ומונומאכוס טען שכדי לשרוד יש ללמד את החיילים לאכול בשר אדם. פוליביוס כותב שברקה הזדעזע מההצעה אולם לא השיב עליה. הוא מוסיף גם שזהו המקור לטענות מאוחרות יותר הנזכרות בין היתר אצל טיטוס ליוויוס, שברקה הרגיל את אנשיו לאכול את גופות אויביהם. מכאן ואילך חניבעל מונומאכוס אינו נזכר עוד ולא ידוע מה עלה בגורלו.
חוקרים מודרניים העלו את הסברה, לפיה חניבעל מונומאכוס אינו דמות אמיתית, והומצא בידי המקור של פוליביוס (ככל הנראה סוסילוס, לבלרו של חניבעל ברקה) כדי לסמל צד אפל יותר באישיותו של ברקה.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה בספרו של ויליאם סמית
↑  פוליביוס, ספר תשיעי, 24.
חניבעל איש רודוס

שרידי ספינה קרתגית שנמצאו בליליבאיום
חניבעל (המאה ה-3 לפנה"ס) היה ספן קרתגי, שסייע להעביר ידיעות לצי הקרתגי במהלך המצור על ליליבאיום. כונה "איש רודוס" ככל הנראה משום שהיה יווני למחצה.
בשנת 250 לפנה"ס במהלך המלחמה הפונית הראשונה הטילו הרומאים מצור על העיר ליליבאיום (כיום מרסלה). מושל העיר חימילקו היה מנותק מכל מגע עם החוץ. הקרתגים חיפשו דרך שבה יוכלו להעביר ידיעות מהעיר, חניבעל התנדב לעשות זאת, הקרתגים פקפקו ביכולתו להצליח אולם הסכימו לו לנסות הוא צייד את ספינתו הפרטית והצליח לחמוק מהמשמרות הרומאיים ולחדור אל העיר. הרומאים המופתעים תכננו ללכוד אותו ביציאתו מהעיר למחרת. המפקד הרומאי הציב עשר מאוניותיו המהירות ביותר משני צדי פתח הנמל, מוכנות להסתער וללכוד את האונייה הקרתגית מיד עם צאתה. אך גם הפעם הוכיח חניבעל את תעוזתו. הוא חלף במהירות על פני האוניות הרומיות כשהוא מותיר אותן משותקות תנועה, ולאחר שהתקדם מרחק קצר עצר את אונייתו, ובמשוטים פרושים לצדדים במצב הכן התריס נגד אויביו. הרומאים, שלא יכלו לאונייתו המהירה, לא נענו לתיגר ולא רדפו אחריו. הוא חזר על מעשהו מספר פעמים, והצלחתו עודדה קרתגים נוספים שהכירו את האזור. הרומאים ניסו לשאו לחסום את הכניסה לנמל. אולם הרומאים הצליחו ללכוד אונייה מהירה אחת דומה לזו של חניבעל. כאשר חניבעל עמד לצאת מהעיר באחת הפעמים הציבו לו מארב והשתלטו על ספינתו. לא ברור מה עלה בגורלו, ככל הנראה נהרג או נמכר כעבד.
לקריאה נוספת

פוליביוס, היסטוריה. כרך ראשון - ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"א (1991).
שארל פיקאר, חיי יום יום בקרת חדשת, הוצאת עם הספר, 1964.
הערות שוליים

↑  שארל פיקאר, "חיי יום יום בקרת חדשת", עמ' 139
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 46.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 47.
חמי זוהר

| --- | --- |

מראה כללי של חמי זוהר מכיוון דרום
 מידע
 עיר:  מחוז הדרום 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°10′03″N 35°22′03″E﻿ / ﻿31.1675°N 35.3675°E﻿ / 31.1675; 35.3675
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) חמי זוהר(למפת צפון הנגב רגילה) חמי זוהר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חמי זוהר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חמי זוהר he
 
חמי זוהר הוא מתחם תיירות ובילוי בצידו הישראלי של ים המלח. המתחם נמצא בתחומי המועצה האזורית תמר, ושוכן לחופי אחת מהבריכות התעשייתיות באגן הדרומי של האגם, בגובה של 380 מטרים מתחת לפני הים.
מיקום

מלונות חמי זוהר הוקמו בין חוף האגם ממזרח וכביש 90 ממערב, ואורכו של האתר הוא כקילומטר ורבע מצפון לדרום. כשלושה ק"מ מצפון לחמי זוהר שוכן מתחם התיירות של עין בוקק, וכשני ק"מ מדרום לו נמצא היישוב נווה זוהר.
המתחם קרוי על שם נחל זוהר הנשפך לים המלח מדרום לו ועל שם מצד זוהר הסמוך ממערב. מעברו השני של הים מול המתחם נמצאת העיירה הירדנית א-צאפי.
היסטוריה

בשנות ה-50 בעבעו מתוך האדמה בחמי זוהר מאות מטרים של מים גופרתיים בטמפרטורה של 32 מעלות. בני נוער ומטיילים אחרים בדרך למצדה נהגו לטבול במי המעין. גם נשיא המדינה, יצחק בן-צבי נהג לטבול במעיין ולצורכו הונח במקום צריף מעץ. משרד הפיתוח הקים במקום באמצע שנות ה-50 סככה ומקוה לטבילה במים. בקיץ 1956 הוחל בשירות תחבורה ציבורית מסדום אל חמי זוהר, עבור המתרפאים המגיעים לטבול במים. בסוף 1958 נחנך כ-5 קילומטר מהמרחצאות, בעין בוקק, בית מרפא לחולים במחלות עור. מרחצאות חדשים הוקמו בשנת 1973 וחנוכתם שהייתה אמורה להתקיים ב-7 באוקטובר 1973 נדחתה לדצמבר 1973 בגלל מלחמת יום הכיפורים. בשנת 1976 החליט מרכז קופת חולים כללית על סגירת המרחצאות בגלל חוסר כדאיות כלכלית.
בסוף 1960, בעקבות מפולת סלעים על אכסניית הנוער בסדום, הוחלט להעבירה לחמי זוהר.
בית המלון הראשון באתר, לימים הרודס ים המלח, נפתח בשנת 1974 על ידי חברת מוריה. בשנת 1989 נוסף לו מלון סונסטה, לימים מלון לאונרדו קלאב ים המלח ובשנת 2001 נוסף אליהם מלון שלישי, נובוטל טלאסה, כיום "לאונרדו פלאזה ים המלח", בצוק המשקיף מלמעלה על ים המלח.
על פיתוח האזור הייתה אחראית "החברה לפיתוח חוף ים המלח חבל סדום וערד בע"מ", שהייתה באחריות משרד התיירות, שבין השאר עסקה בהקמת סוללת העפר להגנה האזור נגד עליית מפלס ים המלח באזור. בתחילת שנות ה-2000 חדלה החברה לתפקד, והוחלט על פירוקה. מאז פיתוח ותחזוקת האזור נמצא באחריות ישירה של המועצה האזורית תמר.
נכון לשנת 2014, שוכנים בחמי זוהר שלושה בתי מלון, שלושתם של רשת "לאונרדו" המנוהלת על ידי פתאל ניהול מלונות. תיירות המרפא בחמי זוהר מתבססת על מרחצאות רפואיים עצמאיים ובבתי המלון, הניזונים מממי חמי זוהר הסמוכים. המים עשירים בגופרית ונחשבים אידיאליים לטיפול בבעיות שרירים, מפרקים ואלרגיות. חופי חמי זוהר הוכשרו לרחצה, ובהם שני חופים נפרדים, האחד פרטי והאחר ציבורי. טיילת באורך של שלושה קילומטרים מחברת בין חמי זוהר למתחם התיירות של עין בוקק שמצפון לו. בשטח הלא מפותח שבין שני אזורי המלונות קיים פוטנציאל לפיתוח מלונאי נוסף בהיקף של עד 8,000 חדרי מלון נוספים.
קווי אוטובוס סדירים פועלים בין חמי זוהר לירושלים, ערד, דימונה, אילת ולבאר שבע, וקו אוטובוס תיירותי של המועצה האזורית מקשר בינה לבין אתרי התיירות לאורך חופי האגם.
הערות שוליים

↑  נתגלו מעינות גפרית למרפא, דבר, 1 בדצמבר 1955
↑  צבי לביא, עין בוקק - יריב של טבריה, מעריב, 7 באפריל 1957
↑  מנחם תלמי, שוכני המערות בונים סכר, מעריב, 25 בינואר 1957
↑  ע. משולם, תמר - בחבל סדום, דבר, 4 ביולי 1956
↑  שאול בן חיים, חמי זוהר מרכז מרפא, מעריב, 19 בדצמבר 1958
↑  מרחצאות זוהר ייפתחו ביולי, דבר, 29 באפריל 1973
↑  הפיטורים בחמי־זוהר נדחו בחודש, דבר, 23 במאי 1976
מי ייעל המרחצאות בחמי־זוהר, דבר, 28 במאי 1976
↑  אכסניית הנוער בסדום, מעריב, 16 בנובמבר 1960
↑  הוחל בהקמת מלון חדיש בחמי זוהר בחוף ים המלח, מעריב, 28 בינואר 1971
↑  המלונות והמחירים, nrg, 8 בנובמבר 2001
↑  יצחק טישלר, ‏כבר 15 שנים מצילים את ים המלח, באתר גלובס, 21 במרץ 2004
↑  גדי גולן, ‏פנייה למבקר המדינה: החברה הממשלתית לפיתוח ים המלח אינה מתפקדת - יש לפרקה, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2000
↑  שמואל דקלו, ‏יו"ר החברה לפיתוח חוף ים המלח התפטר לאחר שהתנועה לאיכות השלטון עתרה להדחתו, באתר גלובס, 6 בספטמבר 2000
↑  דוד חיון, ‏מנכ"ל רשות החברות מציע לשר התיירות לפרק את החברה לפיתוח ים המלח, באתר גלובס, 20 בפברואר 2002
↑  נועם שרביט, ‏ביהמ"ש: חברה ממשלתית יכולה להתפרק מרצון רק בהחלטת ממשלה, באתר גלובס, 9 ביולי 2007
↑  Hamme Zohar
↑  חופי רחצה וספא
↑  תוכנית מתאר ארצית (תמ"א) 13 לים המלח וחופיו - סובב ים המלח ומערבו - סוגיות תכנון עיקריות, ספטמבר 2010, עמ' 38
מלון לאונרדו קלאב ים המלח
ורדזיה

| --- | --- |

עיר המערות של ורדזיה
 מידע כללי
 סוג:  מתחם מערות מנזרי 
 מיקום:  סאמצחה-ג'אוואחתי 
 מדינה:  גאורגיה 
 מייסדים:  תמר, מלכת גאורגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־12
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־12 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  1,300 מ' 
 קואורדינטות:  41°22′51″N 43°17′02″E﻿ / ﻿41.380841666667°N 43.283761111111°E﻿ / 41.380841666667; 43.283761111111
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור ורדזיה(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור ורדזיה(למפת סאמצחה-ג'אוואחתי רגילה) אחלציחה בורג'ומי אחלכלכיורדזיה(למפת סאמצחה-ג'אוואחתי מוגדלת) אחלציחה בורג'ומי אחלכלכיורדזיה
 
וַרְדְּזִיָּה (בגאורגית: ვარძია) הוא מתחם מנזרי של מערות חצובות בסלע בדרום גאורגיה, בנפת אספינדזה במחוז ההיסטורי ג'אוואחתי (כיום סאמצחה-ג'אוואחתי).
המערות החצובות בסלע (אנ') משתרעות לאורך כחמש מאות מטרים על מצוק בגובה 1462 מ' מעל פני הים, בקצה המזרחי של רכס אֵרוּשֶׁתִּי (גאו') במורדות רכס ארושתי עד לגדה הצפונית של נהר הקורה, שלושים קילומטר מאספינדזה. תקופת הבנייה העיקרית של המתחם הייתה במחצית השנייה של המאה ה-12.
במרכז המתחם נמצא מנזר הדורמציון שהיה מרכז תרבות חשוב, מקום ליצירה ספרותית ואמנותית חשובה בימי הביניים. הכנסייה המתוארכת לשנות ה-80 של המאה ה-12 בתור הזהב של תמר ורוסתוולי, יש סדרה חשובה של ציורי קיר. האתר ננטש ברובו לאחר הכיבוש העות'מאני במאה השש עשרה. כעת, חלק משמורת מורשת לאומית של גאורגיה. האזור המורחב של ורדזיה-חרתוויסי נרשם להכרה באתר המורחב כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
אטימולוגיה

על פי מיתוס אטיולוגי הורתה המלכה תמר להכין חדרים למסתור. 365 חדרים, אחד לכל יום בשנה. כדי לבלבל את מי שירצה להתנקש בחייה. בניית החדרים ארכה שנה בדיוק. חדר אחד בכל יום.
על פי אחת האגדות לקח גיאורגי השלישי את ביתו תמר לציד יחד עם אציליו. במהלכו הציד הסתתרה תמר כמשחק. כשחיפשו אותה לא הצליחו למצוא אותה בסבך המערות. הם הפסיקו את הציד וקראו בשמה במשך זמן ללא הועיל. בסופו של דבר ענתה תמר לקריאה מהמסתור "אני כאן, דוד" ("აქ ვარ ძია"; "אַכְּ וָאָר דְּזִיָּה"). אגדה זו בנוסחים שונים מופיעה במקורות שונים. ישנם גם אגדות נוספות הקשורות לורדזיה.
אדריכלות

מבחינה אדריכלית, ורדזיה היא מתחם רב-שכבתי הממוקם סביב המרכז - המקדש (כנסיית הדורמציון) - עמוק במעמקי הסלע. מערות ורדזיה נמתחות ממערב למזרח, עם חזית של 500 מ'. החללים מסודרים בדרגים של חמש, שש ושבע שכבות בקטעים נפרדים. בחלק המזרחי נמצאו 13 שכבות של מערות. והמערכת המאוחדת כוללת 19 שכבות בסך הכל.
המתחם הכולל של ורדזיה כולל חמש עשרה כנסיות. החשובות ביותר, מלבד כנסיית הדורמיציון, הם כנסייה מתקופה מוקדמת יותר מהמאה האחת עשרה בוורדזיה עילית וכפר הבנוי מסלעים וכנסיות במערות חצובות בסלע של אנאנאורי מהמאה העשירית עד השתים עשרה. הכנסיות מקושטות בציורי קיר מקוריים. החלק המרכזי במתחם התחתון נחצב בחלק המרכזי השל צוק שכבה של ברקציה במשקע טופה בגובה של כארבע מאות ושלושים מטר מעל פני הים. בסך הכל הוא מכיל כ -500 מערות. הוא מחולק לחלק מזרחי ומערבי על ידי כנסיית הדורמיציון. בחלק המזרחי של המתחם שבעים ותשעה בתי מערה נפרדים, בשמונה קומות ועם סך של 242 חדרים, כולל שש קפלות, "חדר תמר", חדר ישיבות, חדר קבלה, בית מרקחת ועשרים וחמישה מרתפי יין; 185 צנצנות יין שטמונים ברצפה מעידות על חשיבות אמנות גידול הגפנים (אנ') לכלכלת הנזירים. בחלק המערבי, בין מגדל הפעמונים והכנסייה הראשית, נמצאים עוד ארבעים בתי מערה, בשלושה עשר שכבות ובסך הכל 165 חדרים, כולל שש קפלות, חדר אוכל עם מאפייה, תנורים אחרים לאפיית לחם ובית מלאכה לחישול ברזל (אנ'). מחוץ למגדל הפעמונים המתחם מתנשא לגובה של תשע עשרה קומות בסך הכל, עם מדרגות המובילות לבית קברות. התשתיות כוללות מנהרות גישה, מתקני מים ותשתיות להספקה עבר ההגנה.
מתחם אנאנאורי ממוקם בחלק המערבי של ורדזיה. הוא מכיל מספר מערות, כנסייה ומנהרה. הכנסייה הקטנה היא מעין סוג של קפלה. הוא כולל את השער המערבי וחדר משלים מצפון. השער מעוטר בציורי קיר. קישוטי האולם מכילים מגוון רחב של נושאים דתיים.
המנהרה בחלק המרכזי של ורדזיה מחוברת לאספקת המים ואורכה 16 מ '. המנהרות שמתחילות מהצד הצפוני של המקדש מובילות למנזר הדורמציון, אורכן 64 מטר. בחלק המזרחי של ורדזיה ישנה "יציאה" של מנהרה ונסלל כביש שאורכו 220 מ '. מנהרות אלו כוללות נישות רחבות בקירות החדרים - למצעים, נישות קטנות - לכלים, ספרים ואבקה, שולחנות, אח ועוד. הנישות מקושתות ברובן ומעוטרות בקצוות חתוכים בפשטות. מים סופקו באמצעות אמת מים באורך 3.5 ק"מ מהכפר ורדזיה עילית (אנ'). כמות המים הייתה אמורה להיות 166,000 ליטר ליום, הספק לכ־50,000 איש.
ורדזיה במאה ה-19. צולם על ידי הצלם הגאורגי אָלֶכְּסַנְדְּרֵה רוֹאִינָשְׁוִוילִי (אנ')
כנסיית הדורמיציון

כנסיית הדורמציון הייתה מוקד רוחני גדול והחלק המרכזי של ורדזיה. הכנסייה חצובה בסלע וקירותיה מחוזקים באבן. שטחו 8.2 מטרים (27 רגל) על 14.5 מטרים (48 רגל) הוא מתנשא לגובה של 9.2 מטרים (30 רגל). האולם המרווח עם אפסיס רחב וקונכייה מכוסה בקמרון הקנה. חדרים נוספים צמודים למערב ולצפון. הנרטקס נמצא בחלק הדרומי. הכנסייה מוארת בשלושה חלונות. החדר המערבי הסמוך מוביל לאולם נפרד נוסף, שיש בו מנהרה, המסתיים בבריכת מים קרים.
שניהם גם הכנסייה וגם האכסדרה של הכנסייה מעוטרים; לעיטורים אלה חשיבות רבה בהתפתחות ציור הקיר הגאורגיים מימי הביניים.
 הפטרון שלה, רָאטִי סוּרָמֶלִי (גאו'), מונצח בדיוקן התורם (אנ') על הקיר הצפוני; בכתובת הנלווית נכתב "אם האלוהים, קבלי ... את מנחתו של ראטי עבדכם, אריסתווי של כארתלי, שקשט בלהיטות את הכנסייה הקדושה הזו לתפארתכם". על אותו קיר צפוני נמצא גם ציורי קיר של מכונני המלוכה בגאורגיה, גיאורגי השלישי ותמר, המחזיקים בדגם של הכנסייה. שניהם לבושים בבגדי טקס ביזנטיים ומעוטרים בכתר. בדמותה של תמר חסר סרט שמציין כי היא אישה נשואה וכיתוב שלה כולל את הנוסח "אלוהים ייתן לה חיים ארוכים", ואילו בדמותו של גיאורגי לא מופיע כיתוב זהה. משמעותו הדבר שגיאורגי לא היה בין החיים; עובדות אלה עזרו בתיארוך הפרסקו. הוא אוייר כפי הנראה בתקופה שבין מותו של גיאורגי השלישי בשנת 1184 לנישואיה של תמר בשנת 1186. ציור דמותה של תמר הוא המוקדם מבין ארבעה ציורי קיר הידועים של תמר. פרקים מחיי ישו מעטרים את הקמרונות והקירות העליונים ברצף, החל מהבשורה, ואחריהם לידת ישו, חג הנרות, טבילת ישו, השתנות, תחיית לזרוס, כניסת הניצחון של ישו לירושלים (אנ'), הסעודה האחרונה, רחיצת רגליים, צליבת ישו, חרדת הגיהנום (אנ'), עליית ישו (אנ'), ירידת רוח הקודש ודורמציון (אנ') (הכנסייה מכונה לעיתים ככנסיית ההנחה, המתכתב עם חג (אנ') הדורמיציון האורתודוקסי). מתחת לקירות העליונים נמצאים, נגישים יותר כמו הקדושים המסעיים, ציורי קדושים וסגפנים נוצרים. על הקיר האחורי של "המזבח הקדוש" (sanctuary), מאחורי המזבח, נמצאים ציורי קיר של שנים עשר אבות הכנסייה. באכסדרת הכנסייה הם סצנות של יום הדין, חיק אברהם, מלאכים נושאים מדליון עם הצלב, ושלוש סצנות מחייו של סטפנוס הקדוש ; ציורים אחרים אבדו ברעידת אדמה בשנת 1283. ציורי הקיר אויירו בטכניקות סקו שהן טכניקות ציור על קיר שאינן פרסקו. ציורי קיר אלה מעידים על הקשר עם המזרח הנוצרי והעולם הביזנטי, ומיושמים תוך שימוש במסורות אמנותיות מקומיות. ציורי הקיר על הקירות אויירו על ידי קבוצת אמנים בראשות אמן בשם גיאורגי, ששמו צוין על המזבח ובמימונו של רָאטִי סוּרָמֶלִי.
אתר מורשת עולמית

משנת 1985 היווה האתר חלק משמורת המוזיאון ההיסטורי-אדריכלי של ורדזיה (גאו'). האתר כולל ארבעים ושישה אתרי אדריכלות, שנים עשר אתרים ארכאולוגיים ועשרים ואחד אתרים של אמנות מונומנטלית. בשנת 1999 הוגשו ורדזיה-חרתוויסי (שני האתרים הוגשו יחד) להכרה ברשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו כאתר תרבות בהתאם לקריטריונים (2), (3), (4), (5) ו-(6). של אתר מורשת עולמית. במסגרת ההערכות של אונסק"ו, ציינה הוועדה המייעצת (ICOMOS) את גרמה שבקפדוקיה כאל ההשוואה הקרובה ביותר בין אתרי מנזר מערות בעלי חשיבות (אנ') למורשת התרבות הבינלאומית. בשנת 2007 הוגשו ורדזיה-חרתוויסי מחדש כאתר תרבותי ואתר טבע מעורב, גם בהתאם לקריטריון (7) של אתר מורשת עולמית. משנת 2012, שימור (אנ') ציורי הקיר בכנסיית הדורמיציון מבוצע על ידי מכון קורטולד לאמנות (אנ') בשיתוף עם הרשות הלאומית לשימור מורשת התרבות של גאורגיה (אנ') והאקדמיה הממלכתית לאמנויות של טביליסי (אנ').
תיירות

כיום ורדזיה הוא אחד האטרקציות התיירותיות העיקריות בדרום גאורגיה. המקום מנוהל על ידי קבוצה קטנה של נזירים, וניתן לבקר בו תמורת סכום סמלי. מיניבוסים מקומיים בשם מרשרוטקה מגיעים לוורדזיה כל יום מהעיר אחלציחה. כ-300 מערות בגודל חדר נותרו חשופות לעין כל, ולחלק מהמערות יש עדיין צינורות מים ישנים, זכר למערכת ההשקיה.
בשנת 2007 הוכרזה ורדזיה כאתר בעל חשיבות תרבותית לאומית של גאורגיה (אנ').
גלריה

נוף לעמק ממרומי קומפלקס מערות ורדזיה.
העליה למערות ורדזיה דרך מערכת שבילים ומדרגות.
ראו גם

אחלציחה
בורג'ומי
אופליסציחה
חרתוויסי
הערות שוליים

↑  "About Meskheti". www.parliament.ge (באנגלית). אתר הפרלמנט של גאורגיה. 5 במאי 2012. אורכב מ-המקור ב-2013-06-25. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ჭოლთა
↑  ვარძიის ღვთისმშობელი
↑  Melanie Hamilton, Georgia’s mysterious rock-hewed cave city, CNN, ‏2021-11-29 (באנגלית)
↑  משקע טופה (אנ') הוא משקע גירי של מעיינות ונחלים השוקע מתוך מים בטמפרטורת הסביבה.
1 2 3  "Evaluations of Cultural Properties by ICOMOS (2001)" (PDF). whc.unesco.org (באנגלית). אונסק"ו. pp. 18–21. נבדק ב-1 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "אולם התווך" (Nave), החלל המרכזי של הכנסייה, בו עומדים המאמינים במהלך הטקסים. ברוב הכנסיות המזרחיות האורתודוקסיות המסורתיות אין מושבים או ספסלים כמו במערב, אלא כיסא זרוע גבוהה עם משענות ידיים גבוה מספיק כדי לשמש לתמיכה בעמידה; אלה נמצאים בדרך כלל לאורך הקירות. באופן מסורתי אין ישיבה במהלך טקסים, למעט היוצאים מן הכלל במהלך קריאת תהילים ודרשת הכומר.
↑  דורמציון מהמילה "תרדמה" - תרדמת נצח של הבתולה מרים (אנ') שעל פי המסורת הנוצרית נפלה עליה תרדמת נצח, שלאחריה הובאה למנוחתה ומשם נאספה לזרועות בנה בשמים.
1 2  "Vardzia-Khertvisi" (באנגלית). אונסק"ו. נבדק ב-1 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  משפחת סוּרָמֶלִי (אנ') הייתה משפחת אצולה גאורגית בתקופת שלטונה של ממלכת גאורגיה, בשיא השפעתם נשאו בתואר האריסתווי של כארתלי והמָסְּחוּרְתוּחוּצֵסִי (אנ') של גאורגיה.
↑  בנצרות, רחיצת רגלי העניים לזכר רחיצת רגלי השליחים על ידי ישו (אנ').
↑  קדושים מסייעים (אנ')  הם קדושים פטרונים המקובלים בכנסייה אורתודוקסית, בכנסייה האוריינטלית אורתודוקסית, ובכנסייה הקתולית ככאלה שתפילה אליהם נחשבת ליעילה באופן יוצא דופן שתומכות בהשתדלות קדושים.
↑  "סטיליט" או "תושב עמוד" (נגזר מיוונית στῦλος, סטילוס, "עמוד") או "עמוד-קדוש" היה סוג של סגפן נוצרי ומטיף שחי על עמודים. הוא בילה את מרבית זמנו בתפילה. הסטיליטים האמינו כי התמותה של גופם תעזור להבטיח את הצלת נפשם. הם היו תלויים בשל מזונותם הדלים במה שהתלמידים הביאו להם בסולם. הסטיליטים היו נפוצים בימיה הראשונים של האימפריה הביזנטית. הסטיליט הידוע הראשון היה שמעון הסטיליטס הזקן (אנ') שטיפס על עמוד בסוריה בשנת 423 ונשאר שם עד למותו לאחר 37 שנה.
↑  "Vardzia: Preserving the Wall Paintings of Georgia" (PDF) (באנגלית). מכון קורטולד לאמנות (אנ'). נבדק ב-1 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469850705171  GND: 7556237-6  LCCN: no2004070698  VIAF: 131703493   WorldCat (עם VIAF): 131703493 
ציור קיר בכנסיית הדורמיציון. תמר (משמאל) גיאורגי השלישי (מימין), מחזיקים בדגם של כנסיית הדורמציון. זהו הדיוקן המוקדם ביותר הידוע של תמר ציור קיר בכנסיית הדורמיציון. 1184–1186 לערך
ורדזיה בשנת 1969, מזגין Soviet Life (אנ')
מגדל הפעמון של ורדזיה. הפעמון עצמו נשדד על ידי פולשים מונגולים.
מראה האפסיס ומעמד האיקונין או המסך המעוטר באיקונינים המפרידים בין "אולם התווך" (Nave) ל"המזבח הקדוש" (sanctuary)
התפתחות מוקדמת של השד

| --- | --- |

התפתחות מוקדמת דו-צדדית של שדיים אצל תינוקת.
 סיווגים
 ICD-10:  E30.8 
 
התפתחות מוקדמת של השד (באנגלית: Premature thelarche או בקיצור PT) היא מחלה רפואית המאופיינת בהתפתחות איבר השד אצל ילדות בגיל מוקדם. המחלה מופיעה אצל ילדות מתחת לגיל 8, כשמופע הגבוה ביותר שלה הוא לפני גיל שנתיים. התופעה הזו נחשבת נדירה, ומופיעה אצל 2.2-4.7% מהתינקות בגילאים 0 עד 2. הגורם המדויק למצב עדיין אינו ידוע, אך הוא נקשר למגוון גורמים גנטיים, תזונתיים ופיזיולוגיים.