stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעופה - מונחים
תהליכים ונהלים

בדיקות חיוניות בראשי תיבות בד"ח (Checklist) – רשימת תיוג למטרת תפעול כלי הטיס הספציפי על ידי צוות אוויר לתפעול סדיר וחירום.
נהלי דיבור בראשי תיבות נדב"ר – מסדירים אופן העברת המידע בתדרי הרדיו בשימוש לתעופה בהם יש חשיבות להעברת המידע בצורה תמציתית וברורה.
הקפה (Landing Pattern או Circuit) – תבנית טיסה מקובלת סביב למנחתים ושדות ללא שימוש בנוהלי הגעה מיוחדים. כוללת לרוב צורה מלבנית.
צלע צולבת (Crosswind Leg (אנ')) – צלע ניצבת למסלול, הראשונה אליה פונים אחרי המראה.
צלע עם הרוח (Downwind Leg (אנ')) – צלע מקבילה למסלול, ובכיוון הנגדי לכיוון הנחיתה.
צלע בסיס (Base Leg (אנ')) – צלע ניצבת למסלול, אליה פונים אחרי צלע בסיס ומנמיכים לקראת צלע הפיינל.
צלע סופית או פיינל (Final Leg) – צלע עם המסלול ומהווה את הגישה הסופית לנחיתה.
נהלי הגעה ונהלי עזיבה או יציאה (Departure Procedure ו־Arrival Procedure) – נהלים המסדירים את אופן הניווט וההנמכה בהכנה לנחיתה, או הטיפוס והעזיבה אחרי המראה משדה מסוים. מקובלים גם המונחים STAR ו-SID.
ריתוק או המתנה (Holding) – לעיתים נדרשת המתנה של כלי הטיס בגובה ומיקום מסוימים בשביל ליצור הפרדה בין כלי טיס או כאמצעי להסדרת סדרי ותזמוני נחיתה.
מינימה (Minima (אנ')) – בנוהלי גישה לנחיתה המינימות הן הגדרות לתנאים מינימליים כגון מהירות גובה וראות במרחק מסוים מהשדה, כתנאי להמשך הנחיתה, אחרת יש ללכת סביב או לבצע נוהל החטאת גישה. בנוהלי המראה מינימה מגדירה תנאים מינימליים להמראה.
כללי טיסת ראייה בראשי תיבות כט"ר (Visual Flight Rules בראשי תיבות VFR) – כללי טיסה בניווט ויזואלי לפי ציוני דרך קרקעיים. במרבית המדינות טיסת ראייה לא כוללים בקרה ולא מחייבים את הטייס להיצמד למסלולים מוגדרים מראש, אלא באזורים מוגבלים ספציפיים.
כללי טיסת ראייה מבוקרת בראשי תיבות כטר"ם (Controlled Visual Flight Rules (אנ') או CVFR) – אופייני לכללי הטיסה בישראל, כאשר כל הטיסה מבוצעת במרחבים מבוקרים ולאורך נתיבים מוגדרים.
כללי טיסת מכשירים בראשי תיבות כט"ם (Instrument Flight Rules בראשי תיבות IFR) – כללי טיסה בניווט מכשירים על ידי הסתמכות על משואות וניווט חישובי.
החטאת גישה (Missed Approach (אנ')) – נוהל משני בגישת מכשירים בה התנאים לנחיתה לא מתאימים להגדרות, אין ראות מתאימה או הוא לא בגובה מתאים (בהתאם למינימות), המטוס לא מיוצב וכדומה. במצב זה המטוס נדרש לטפס לנקודת ציון מסוימת בגובה מסוים ולעיתים להיכנס לריתוק בצורה עצמאית.
תוכנית טיסה (Flight Plan (אנ')) – מבוצע בהכנה לטיסה, מתייחס גם לתוכנית הטיסה על גבי מפה לשימוש בניווט, וכן לתוכנית הטיסה המוגשת לרשויות התעופה לתיאום (בתנאי ראייה מבוקרת או תנאי מכשירים).
ניווט

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 
|  | אנגלית | תיאור | הסבר |
| A | Origin | מוצא | נקודת נתיב ממנה טסים |
| B | Destination | יעד | נקודת נתיב אליה טסים |
| C | Drift angle | זווית סחיפה | ההבדל בין כיוון האף ונתיב הטיסה עקב רוח צד |
| D | Heading ‏(HDG) | כיוון טיסה | כיוון אליו המטוס מכוון את האף לניווט, לא מתחשב בסחיפת רוח במהלך הטיסה, כלומר כיוון הטיסה המעשי (כיוון נתיב) יכול להיות שונה מהכיוון אליו פונה האף. |
| E | Course ‏(CRS) | כיוון נתיב | הכיוון המעשי אליו טס המטוס, בהתחשב בהשפעת הרוח |
| F | Compass Heading | כיוון מצפני | כיוון יחסית לתצוגת מצפן, לרוב דורש תיקון בשביל לקבל מידע שימושי לניווט שכן יש שגיאות אופייניות למצפנים. |
| G | Magnetic Deviation | סטיית מצפן | סטייה הנגרמת משגיאות אופייניות למצפנים |
| H | Magnetic Heading | כיוון מגנטי | כיוון אף המטוס יחסית לצפון המגנטי |
| I | Magnetic Course | כָּווֹן מגנטי | כוון טיסה יחסית לצפון המגנטי |
| J | Magnetic Variation | סטייה מגנטית | הפרש בין הצפון המגנטי לצפון האמיתי |
| K | True Heading | כיוון אמיתי | כיוון האף יחסית לצפון האמיתי |
| L | True Course | נתיב אמיתי | כיוון הטיסה יחסית לצפון האמיתי |
| M | True North | צפון אמיתי | צפון גאוגרפי כאשר כל הכיוונים מצביעים לקוטב האמיתי |
| N | Magnetic North | צפון מגנטי | הצפון המגנטי מוטה מעט יחסית לצפון הגאוגרפי ונע לאט לאורך זמן |
| O | Compass North | צפון מצפני | הצפון כמו שהוא מוצג על ידי המצפן ללא תיקון לשגיאות האופייניות למצפנים |
| P | Wind | כיוון הרוח | כיוון הרוח יחסית למטוס המסיטה אותו |
נתיב (Track או Route ר"ת בשימוש TR) – מסלול הטיסה של כלי הטיס במרחב.
נקודת נתיב (Waypoint) – נקודת ציון בנתיב הטיסה.
נתיב מגנטי (Magnetic Track) – הנתיב המחושב לפי נקודות ציון מגנטיות.
נתיב אמיתי (True Track) – הנתיב לפי מיקום גאוגרפי אמיתי.
כיוון נתיב (Course) – הכיוון המעשי אליו טס המטוס, בהתחשב בהשפעת הרוח.
תַּכְוִין (Bearing (אנ') ) – מיקום או כיוון של עצם כל שהוא יחסית לנקודה קבועה.
כָּווֹן מגנטי (Magnetic Bearing) – הזווית בין הצפון המגנטי לכלי הטיס.
כוון אמיתי (True Bearing) – הזווית בין הצפון האמיתי לכלי הטיס.
כוון יחסי (Relative Bearing) – הזווית בין אף המטוס לנקודה מסוימת.
כיוון אף (Heading (אנ') בראשי תיבות HDG) – כיוון אליו המטוס מכוון את האף לניווט, לא מתחשב בסחיפת רוח במהלך הטיסה, כלומר כיוון הטיסה המעשי יכול להיות שונה מהכיוון אליו פונה האף.
קבע (Fix (אנ')) – קביעת מיקום מדויק על ידי גורם חיצוני כגון מכ"ם, משואה, נקודת ציון ויזואלית מוכרת.
קטע טיסה או בעגה לֶג (Stretch, Leg, Sector או Segment) – קטע מתוך הניווט התחום בין שני שתי נקודות ציון לרוב בין פניות.
סחיפה (Drift) – שינוי בכיוון הטיסה עקב רוח צד.
הסטה (Diversion) – שינוי טיסה מהנתיב או מהיעד המקורי עקב יירוט אווירי, הוראות בקרה, מצב חירום, מזג אוויר וכדומה.
רדיאל (Radial) – הזווית של המטוס יחסית למשואת ניווט (כוון משואה). בדרך כלל משמש להנחיית יירוט מסלול.
ניווט > גבהים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 
| אנגלית | תיאור | הסבר |
| Mean Sea Level (‏MSL) | גובה פני ים ממוצעים | מהווה את קו האפס לחישוב גובה בטיסה, מרבית הגבהים הם יחסית לקו זה |
| Isobar | איזובר | קו גובה בו הלחץ הברומטרי זהה |
| Ground Elevation | גובה הקרקע מעל פני הים | משמש לקביעת נקודות ציון או גבהים מתאימים לגובה פני הקרקע, כמו כן משמש לחישוב הלחץ המקומי. |
| Height או Altitude בראשי תיבות ALT לעיתים מתייחסים אליו כ־Indicated altitude | גובה מעל פני הים (מעפ"ם) | הגובה ממפלס המים הממוצע, משמש במרבית המצבים לניווט. |
| Height Above Ground Level ‏(AGL), לעיתים מתייחסים אליו כ־Absolute Altitude או Radar Altitude ‏(RAD ALT). | גובה מעל פני השטח (מעפ"ש) | משמש בעיקר לשמירת מרחק מתאים מהקרקע וכאמצעי עזר בנחיתת מכשירים. |
| Flight Level ‏ (FL) | רוּם טיסה | גובה טיסה לפי לחץ תקני המשמש לניווט בגובה רב, את הגובה עצמו מתארים בשלושה מספרים כאשר את הגובה מעל פני הים מחלקים ב־100. לדוגמה FL310 הכוונה לגובה של 31,000 רגל. |
| Transition Altutude | גובה החלף | הגובה בו עוברים משימוש בלחץ ברומטרי מקומי ללחץ תקני לטובת ניווט ברום הטיסה. |
| Transition Level | רום החלף | הרום בו עוברים משימוש בלחץ ברומטרי תקני ללחץ ברומטרי מקומי. |
שכבת החלף (Transition Layer) – שכבת האוויר בה עוברים בין יחוס לחץ ברומטרי מקומי ללחץ ברומטרי תקני. בדרך כלל שכבת המעבר הזאת היא בין 18,000 ל־19,000 רגל גובה.
לחץ אוויר תקני בינלאומי (International Standard Atmosphere או בראשי תיבות ISA) – לחץ תקני בשימוש בתעופה. משמש בניווט ברום טיסה. הלחץ התקני הוא 1,013.25 מיליבר (hPa או הקטופסקל) או 29.92 אינץ' כספית (Hg).
גובה לחץ (Pressure altitude (אנ')) – גובה לפי לחץ האוויר התקני.
גובה צפיפות (Density altitude (אנ')) – גובה מתוקן לתנאים לא רגילים של לחץ, טמפרטורה ולחות המשפיעים על ביצועי כלי הטיס. עם עליית הטמפרטורה והלחות, ביצועי כלי הטיס יורדים משמעותית, לעיתים עד לאי יכולת להמריא (בעיקר במסוקים).
קודי Q תעופתיים או קודים אווירונאוטיים (Aeronautical Q codes (אנ') ) – קודים שפותחו במקור לשימוש בטלגרפים אלחוטיים ועל כן משתמש בקוד מורס בשביל העברת מסרים. קודי Q היוו קודי שאילתא מרובים. בתעופה מספר קודים נשארו ומשמשים כשמות לנתונים מסוימים.
QNH – לחץ ברומטרי מקומי יחסית למפלס המים. בקביעת לחץ זה מד הגובה יראה את גובה המטוס מעל פני הים.
QFE – לחץ ברומטרי מקומי יחסית לפני הקרקע. בקביעת לחץ זה מד הגובה יראה את גובה המטוס מעל פני השטח בנקודה בה בוצעה המדידה.
ניווט > מערכות, מכשירים ועזרי ניווט > מערכות מקור חיצון

ADF/NDB (אנ') – מערכת ניווט מיושנת המשתמשת במכשיר Automatic Direction Finder למציאת כיוון למשׂוּאת Non Directional Becon (אנ'). המערכת מייצרת כיוון יחסית למטוס ולא יחסית למשואה מה שמסבך ניווט, במיוחד עם רוחות צד.
VOR (אנ') – משואת תג"ם כל־כיוונית (VHF Omnidirectional Range) הנותנת למטוס רדיאל של מיקום כלי הטיס יחסית למשואה ולכן מאוד שימושית לניווט.
DME (אנ') – מכשירי מדידת מרחק (Distance Measuring Equipment), בדרך כלל עובדים במשולב עם מערכות ניווט נוספות כמו VOR או ILS ונותנים קריאת מרחק מנקודת הציון.
מערכת נחיתת מכשירים (ILS – Instrument Landing System) – משואות הממוקמות בשדה התעופה ומשדרות אותות המכוונים את המטוס ל"משפך הגישה". עושות שימוש לרוב גם ב־DME.
GPS – מערכת איכון לוויינים, משתמש בשעונים מדויקים, דורש לפחות 4 לוויינים לקביעת מיקום במרחב תלת־ממדי.
ניווט > מערכות, מכשירים ועזרי ניווט > מערכות מקור פנימי

מצפן מגנטי – מכשיר הניווט הבסיסי והפשוט ביותר בכלי טיס, המכשיר כולל שגיאות אופייניות שיש להתחשב בהם בקביעת כיוון.
ג'ירו כיוון או מצפן ג'ירו (Gyro Compass) – המכשיר מכוון על פי המצפן המגנטי אבל נותן קריאת כיוון מדויקת יותר, אם כי כולל סחיפה אופיינית ולכן משמש כמכשיר ניווט משני במטוסים קלים.
אופק מלאכותי או ג'ירו אופק או מחוון מצב אופק או בעגה בּוֹל (Attitude Indicator (אנ') או Horizon Gyro או Artificial Horizon) – המכשיר משתמש בג'ירו המודד מצב עלרוד וגלגול ומציג מצב אופק של כלי הטיס.
ניווט אינרציאלי (Inertial Navigation) – מערכות ניווט אינרציאלי משתמשות בשילוב של גירוסקופים ומדי תאוצה בשביל לקבוע את המיקום הגאוגרפי של כלי הטיס. המערכת כוללת סחיפה אופיינית, במערכות מודרניות יותר מבוצע תיקון מתמיד על ידי מערכות עזר כגון GPS, מכ"ם גובה וכדומה.
מד נטייה והחלקה (Turn and Slip Indicator, בראשי תיבות: T/S או Turn and Bank Indicator או Turn Coordinator (אנ'), בראשי תיבות: TC) – ג'יירוסקופ חשמלי לרוב המודד את ההחלקה וקצב הפנייה של כלי הטיס.
מדידת נתוני אוויר – מגוון גששים ומכשירים המציגים את נתוני האוויר הקריטיים לטיסה.
צינור פיטו – גשש חיצוני המיועד למדוד את הלחץ הפנים של זרימת האוויר שבעצם מייצגת את מהירות האוויר המכשירית של כלי הטיס.
מחוון מהירות אוויר – המחוון מציג את מהירות האוויר המכשירית של כלי הטיס. מחוונים מתקדמים מסוג זה מסוגלים גם להציג מספר מאך בתלות בקיום קריאה של טמפרטורה חיצונית.
חרירי לחץ סטטי – חרירים בצידי המטוס או בצידי גשש צינור הפיטו המודדים את הלחץ הסטטי של האוויר סביב לכלי הטיס המייצגת את הלחץ הברומטרי של האוויר שניתן להמיר לגובה על ידי מחוון הגובה.
מחוון גובה ברומטרי – מציג את הגובה של המטוס יחסית ללחץ שהוגדר לו. בדרך כלל מגדירים את הלחץ ללחץ ברומטרי בגובה פני הים, אבל כאשר עוברים לטיסה ברומים גבוהים עוברים ללחץ תקני.
מחוון קצב אנכי או מחוון שיעור נסיקה/הנמכה (Vertical Speed Indicator (אנ'), בראשי תיבות: VSI) – מציג את קצב שינוי הגובה הברומטרי של כלי הטיס.
משדר זווית התקפה – מכשיר המודד את זווית התקפה של האוויר. לרוב הגשש הוא מכני ומסתובב לכיוון זרימת האוויר בעזרת גרר. מספר צינורות פיטו מסוגלים לספק קריאת זווית התקפה "מחושבת".
מחוון זווית התקפה – מחוון המציג את זווית ההתקפה כפי שהיא נמדדת במשדר זווית ההתקפה. לעיתים נתון זה עובר תיקון מסוים בתלות במיקום המשדר יחסית לכנף. שימושי במהלך טיסה איטית או במטוסים המתמרנים בחריפות, כגון מטוסי קרב.
מד גובה אלקטרוני (מג"א) – (Radar Altimeter) – מד גובה בעל מכ"ם עם אלומה צרה המכוון היישר למטה ומודד את המרחק המעשי של כלי הטיס מהקרקע. לרוב המכ"ם כולל שתי אנטנות, משדרת וקולטת, המותקנות זו אחר זו, בדרך כלל באזור האחורי של גוף המטוס. מרבית מכשירי מג"א מודדים גובה עד 10,000 רגל מהקרקע.
ניווט > מערכות, מכשירים ועזרי ניווט > מערכות מקור פנימי > מערכות עזר

מערכת ניהול טיסה (FMS – Flight Management System) – המערכת מקנה לטייס יכולת של תכנות הטיסה על כל שלביה, נקודות הציון והנהלים הרלוונטיים, תכנות של מערכות טיסה שונות דוגמת מנחה הטיסה והמצערת האוטומטית ומחשבת זמנים ונצילות דלק לטובת ניהול הטיסה.
טייס אוטומטי (AP – Auto Pilot) – מערכת המנהגת בהגאי המטוס במקום הטייס בשביל להקל עליו, לרוב בעל מספר אופני פעולה בסיסיים אבל לא מסוגל לנווט עצמאית.
מנחה טיסה (FD – Flight Director (אנ')) – מציג לטייס את המצב הרצוי של המטוס (על גבי האופק המלאכותי לרוב) שיש לכוון אותו בשביל לבצע את התמרון הרצוי. ה־FD מסוגל לנווט לאורך מסלול טיסה מסוים. לעיתים ניתן להצמיד את הטייס האוטומטי למנחה טיסה בשביל לאפשר למטוס לבצע ניווט באופן עצמאי. לעיתים הטייס האוטומטי והמנחה טיסה כלולות כפונקציות אינטגרליות במערכת אחת הנקראת AP/FD.
מצערת אוטומטית (אנ') (Autothrottle או Autothrust, בראשי תיבות: A/T) – מערכת המשתלטת על תפעול המצערת במקום הטייס בשביל להקל עליו. בעל מספר אופני פעולה בסיסיים. ניתן לתכנת את עבודת המערכת על ידי ה־FMS.
חלקי כלי טיס

בגלל גודל המטוס וריבוי הרכיבים ניתן בקלות להתבלבל בין הכיוונים והרכיבים במטוס ולכן לגבי תיאור חלקי מטוסים מתייחסים למטוס כאילו הוא בטיסה, כלומר הוא עומד בצורה ישרה ואופקית ופניו לכיוון טיסה. לדוגמה אם מדברים על כנף ימין הכוונה היא לכנף ימין יחסית לכיוון טיסה.
חלקי כלי טיס > מבנה כלי טיס > מרכיבי מבנה

קורה (Strut (אנ') או Beam) – מרכיב מבני המחזיק בעומס, הקורות באזור המבנה הקדמי לרוב מותקנות לאורך המטוס, בכנפיים הן מותקנות הן לאורך ולרוחב.
אורכן (Longeron (אנ')) – קורה בדרך כלל בגוף המטוס המורכבת לאורך המטוס המותקנת על החלק הפנימי של המעטה.
קורת כנף רוחבית (Wing Spar) – קורה המותקנת מגוף המטוס ונמשכת לאורך הכנף. לעיתים נקראת גם היא Longeron.
צלע כנף (Wing Rib) – קורה המותקנת לאורך חתך הכנף ומותקנת על גבי הקורות הרוחביות.
חציץ (Bulkhead (אנ') ) – קורה החוצצת בין חלקי המבנה השונים, באזורי המבנה אף, קדמי, מרכזי וזנב הכוונה לרוב הן לקורות רוחביות. ישנו סוג חציצים המפריד תאים אטומים לטובת דיחוס.
חציץ אטום אש (Firewall (אנ')) – משמש כחציץ לתאי מדוחסים ואטומים שאמורים לבודד אותם מתנאי הסביבה וסכנות כגון שרפה.
פנל (Panel) – הכוונה לחלק מהמעטה החיצוני של המטוס שמיועד לפירוק לטובת גישה לרכיבים פנימיים יותר. המושג משמש גם לתיאור רכיבי ממשק בתוך תא הטייס שכוללים מפסקים, בוררים, תצוגות וכדומה.
פנל גישה מהירה או דלת גישה מהירה (Quick Access Panel) – חלק מהמעטה החיצוני של המטוס המיועד לפתיחה בשגרה או ברוב פעולות האחזקה וכוללת מנגנון לנעילה ופתיחה מהירה כגון ידית.
חלקי כלי טיס > היגוי ובקרת טיסה > ממשק היגוי

סטיק או מוט היגוי (Control Stick או Yoke) – מוט היגוי המשמש לניהוג בצירי גלגול (תנועה ימינה ושמאלה) ועלרוד (משיכה ודחיפה של המוט). לעיתים בא בצורת מוט וידית אחיזה בסופה המותקן בצורה אנכית, ופועל על ידי הטיית המוט. לעיתים המוט מותקן בצורה אופקית וכולל מעין גלגל הגה הפועל על ידי סיבוב ותנועה קדימה אחורה.
מוט סייקליק (Cyclic Stick (אנ')) – במסוקים מוט סייקליק שולט על זווית ההטייה של הדיסקה הסטטית, שמשפיעה על זווית הפסיעה של להבי הרוטור בצורה מחזורית בתלות במיקום הלהב בסיבוב.
מוט קולקטיב (Collective Stick) – במסוקים מוט קולקטיב שולט על גובה המיקום של הדיסקה הסטטית שמשפיעה על זווית הפסיעה של להבי הרוטור בצורה כוללת בלי תלות מיקום הלהב במהלך הסיבוב.
דוושות (Rudder Pedals (אנ')) – אמצעי ניהוג בסבסוב המשתמש בדוושות לרגליים שעל ידי דחיפת אחת מהן ניתן לנהג בהגה כיוון או ברוטור זנב, משמש בדרך כלל לתיאום פניות ותיקון החלקות ומשמש כאמצעי ניהוג עיקרי על הקרקע.
חלקי כלי טיס > היגוי ובקרת טיסה > משטחי היגוי

בשל השימוש בתגובה והתנגדות אווירודינמיים לניהוג המטוס אמצעי הניהוג הם בעצם גופים עם שטח פנים שניתן להטות לצד מסוים, ועל כן הם נקראים משטחי היגוי.
משטחי היגוי ראשיים (Primary Control Surfaces) – הגאים המנוהגים ישירות על ידי פקודת הטייס מהסטיק או היוק והדוושות ושולטים על המטוס בצירי התנועה הראשיים.
מאזנת (Aileron) – משטח היגוי המותקן בקצות הכנפיים. המאזנות פועלות אחת נגד השנייה (כאשר משטח אחד יוטה למעלה השני יוטה מטה) ויוצרות מומנט סיבובי בציר האורכי של המטוס, מה שמגלגל אותו.
הגה גובה (Elevator או Longitudinal Surface) – משטח אופקי היגוי המותקן באזור הזנב על גבי מייצב הגובה, בחלק מהמטוסים, בעיקר העל־קוליים, הגאי הגובה ומייצב הגובה הם אחידים, כלומר משטח גדול אחד הזז בשלמותו. לעיתים מתייחסים להגאי גובה המשמשים גם לניהוג בלגול (בעיקר במטוסי קרב) במושג האנגלי Taileron.
אלוון (Elevon) – סוג משטח היגוי האופייני למטוסים בעלי כנף דלתא ללא זנב המשמשים לניהוג בעלרוד וגלגול.
פלפרון (Flaperon (אנ')) – סוג של משטח היגוי המאגד פעולה של מאזנת ומדף שפת זרימה.
הגה כיוון (Rudder) – משטח אנכי המותקן על גבי מייצב הכיוון, בחלק מהמטוסים, הגאי הכיוון ומייצבי הכיוון הם אחידים, כלומר משטח גדול אחד הזז בשלמותו.
משטחי היגוי משניים (Secondary Control Surfaces) – משטחי עזר המאפשרים שליטה מסוימת במעטפת הטיסה של המטוס. לדוגמה מדפים מגדילים את העילוי במהירויות נמוכות, מעצור אוויר מאפשר האטת המטוס על ידי הגדלת הגרר של המטוס.
מדפי שפת התקפה (Leading Edge Flaps בראשי תיבות LEF) – משטחים המותקנים בקדמת הכנף, בשפת ההתקפה שלו, העוזרים בשיפור פרופיל האווירודינמי של הכנף. מאפשר היצמדות זרימת האוויר לכנף בזוויות התקפה גבוהות.
מדף כנפון (Leading Edge Slats (אנ')) – מדפים בשפת ההתקפה שבמקום לרדת או לעלות כמשטח אחיד בעצם מהווים כמעין הארכה לשפת ההתקפה בזמן פעולה. המושג כנפון מתייחס גם להארכה של קצה כנף המעוצבת להקטין מערבולות קצה כנף הידועות השמן Winglet.
מדפי שפת זרימה (Trailing Edge Flaps בראשי תיבות TEF) – משטחים המותקנים בחלק האחורי של הכנף, בשפת הזרימה העוזרים בשיפור העילוי במהירויות נמוכות, משמש בעיקר בהמראה ונחיתה.
מחבלי זרימה או משבשי זרימה או ספוילרים (Spoilers) – משטחים בחלק העליון של הכנף המועדים להקטין את העילוי של הכנפיים ברגע הנגיעה על ידי הקטנת את שטח הכנף אליו צמודה זרימת האוויר, לעיתים מסייע בניהוג בציר הגלגול.
מעצור אוויר או מעצור צלילה (Air Brake או Dive Brakes) – משטח גדול המשמש להגדלת הגרר במטוס בשביל לאפשר שליטה על התאוצה של המטוס.
לשונית קיזוז או לוחון קיזוז (Trim Paddle או Trim Tab (אנ')) – לשוניות המותקנות בקצוות משטחי היגוי ראשיים המשמשים את מערכת הקיזוז. הלשוניות משנות את הפרופיל של המשטח ועל ידי כך את מצב האמצע (מה שמכונה "מצב אפס") של המשטח. הלשונית לא מתוקנת בכלל המטוסים.
קנארד (Canard) – משטח המשמש להצמדת זרימת האוויר על גבי הכנף מותקן מעט לפני ומעל הכנף הראשית לרוב בצורת משולש או טרפז, לעיתים משתמשים במשטח קבוע ולעיתים במשטח נע.
חלקי כלי טיס > מדחפים ורוטורים

להב (Propeller Blade או Rotor Blade) – רכיב צר וארוך בצורת כנף שמטרתו ליצור דחף על ידי סיבוב הלהב סביב ציר מסוים.
הנצה (Feathering (אנ')) – מצב להבים במדחפים בהם הם פונים לכיוון הטיסה, משמש להקטנת הגרר של המדחף כאשר המנוע לא עובד או לא מייצר כוח.
מדחף או פרופלר (Propeller או Airscrew (אנ') ) – מכלול הכולל מספר להבים המותקנות בהיקף של התקן המורכב על ציר הנעה ועל ידי סיבובן דוחפות אוויר בשביל יצירת דחף.
מדחף מהירות קבועה (Constant Speed Propeller (אנ')) – מכלול הידראולי במדחף המתאים את כמות הסיבובים לדקה הרצויה לזווית פסיעה מסוימת של להב.
רוטור (Rotor (אנ') ) – מכלול הכולל מספר להבים המותקנות בהיקף של התקן המורכב על ציר הנעה ועל ידי סיבובן דוחפות אוויר בשביל יצירת עילוי.
מכלול דיסקה (Swashplate (אנ') ) – מכלול הכולל את הדיסקה הסטטית והסובבת אשר יחדיו מכוונות את זווית הפסיעה של להבי הרוטור הן בפעולה קולקטיבית ומחזורית (סייקליק).
דיסקה סטטית – חלק ממכלול הדיסקה שלא סובב אך בנוי בשביל לנטות או או לעלות ולרדת לאורך ציר מסוים.
דיסקה סובבת – חלק ממכלול הדיסקה הסובב מתכוונן על פי ההטיה של הדיסקה הסטטית ומשנה את זווית הפסיעה של הלהבים בעזרת מוט שינוי זווית פסיעה.
מוט שינוי זווית פסיעה או מוט שז"פ – מוט המחבר בין שורשי להבי הרוטור לדיסקה הסובבת. המוטות הללו משנים את זווית הפסיעה של הלהבים בהתאם לזווית של הדיסקה הסובבת.
חלקי כלי טיס > הנעה

מצערת (Throttle) – מכלול השולט בזרימת הדלק למנוע על ידי שליטה בגודל פתיחה של ברז ישירות, או על יחידת בקרה מכנית, הידראולית או אלקטרונית.
מנוע בוכנה (Piston Engine) – כל מנוע המשתמש בבוכנות להנעת ציר ראשי, בין אם זה שתי פעימות או ארבע פעימות.
מנוע רדיאלי (כוכבי) (Radial Engine) – מנוע בו כל הבוכנות מסודרות סביב לציר הראשי.
מנוע טורי (Inline Engine (אנ')) – מנוע בו כל הבוכנות מסודרות זו אחר זו ומפעילות ציר ראשי.
מושגים במנועי בוכנה:
לחץ סעפת (Manifold Pressure (אנ')) – לחץ האוויר בסעפת המחלקת את האוויר לבוכנות, משמש במטוסים בעלי מדחפי מהירות קבועה, נעשה שימוש בנתון הזה מכיוון שהסיבובים לדקה נמדדים במדחף ולא בציר של המנוע ועל כן נתון הסל"ד לא שימושי בסוג מדחף זה.
מנוע סילון (Jet Engine) – מנוע המייצא סילון אוויר בתוכו בשביל ליצור דחף אותו הוא משמש לעבודה.
מנוע טורבו־סילון (Turbojet (אנ')) – מנוע סילון המשתמש במרבית הדחף שהוא יוצר בשביל להניע את המטוס ישירות. מצטיין בביצועים במהירות גבוהה.
מנוע טורבו־מניפה (Turbofan (אנ')) – מנוע סילון המשתמש במניפה בדרגת הכניסה למנוע בשביל לשפר את הדחף של המנוע במהירויות נמוכות ובינוניות.
מנוע טורבו־פרופ (Turboprop (אנ')) – מנוע סילון המשתמש במרבית הדחף שהוא יוצר בשביל להניע תמסורת מנחיתה שבתורה מניעה מדחף סטנדרטי. מצטיין בביצועים ונצילות דלק במהירויות נמוכות יחסית.
מנוע טורבו־ציר (Turboshaft (אנ')) – מנוע סילון המשתמש במרבית הדחף שהוא יוצר בשביל להניע ציר. סוג מנוע זה משמש כמנוע עיקרי של מסוקים, מספר דגמי טנקים רחפות וספינות. כמו כן הוא משמש כמשאבה של קווי גז ודלק ארוכי טווח.
רכיבי מנוע סילון:
מדחס (Compressor (אנ') ) – אזור היניקה והדחיסה של האוויר במנוע סילון לקראת שלב הבערה. ישנם שני סוגי מדחסים: מדחס זרימה צירית ומדחס זרימה צנטריפוגלית.
מדחס זרימה צנטריפוגלית (Centrifugal Flow Compressor) – מדחס המשתמש בטורבינה צנטירופוגלית לדחיסה.
מדחס זרימה צירית (Axial Flow Compressor) – מדחס המשתמש במספר שורות של להבים סובבות הדוחפות את האוויר מאזור נפח גדול לאזור של נפח קטן.
תא בערה (Combustion Chamber) – התא בו האוויר הדחוס מהמדחס מועשר בדלק וניצת.
שלב הטורבינה (Turbine Stage) – תא בו האוויר מתא הבערה מסובב טורבינות (בדרך כלל לפחות שתי טורבינות). ובו הוא מתחיל לעבור המרה מאוויר איטי בלחץ גבוה, לאוויר מהיר בלחץ נמוך.
טורבינה לחץ גבוה בראשי תיבות טל"ג (High Pressure Turbine או HPT) – טורבינה מהראשונות הפוגשות את האוויר החם בעלת קוטר קטן.
טורבינה לחץ נמוך בראשי תיבות טל"נ (Low Pressure Turbine או LPT) – טורבינה מהאחרונות הפוגשות את האוויר מתא הבערה, בעלת קוטר גדול יחסית.
מפלט או צינור פליטה בראשי תיבות צנ"פ – השלב של המנוע שבו האוויר עוזב אותו.
מבער אחורי – מאין הארכה של המפלט של המנוע בו מוזרק דלק וניצת. מייצר הרבה דחף נוסף תמורת כמות נכבדת של דלק.
נחיר פליטה – החלק האחורי של מנועים בעלי מבער אחורי. תפקידו הוא לשלוט על לחץ האוויר בתוך המבער האחורי בין כל מצבי העבודה – במנוע במצב יבש (ללא מבער), במהלך הצתה ובמצב רטוב (עם מבער). לעיתים המושג מפלט, צינור פליטה או צנ"פ משמש לתיאור הנחיר.
ציר הנעה ראשי (Drive Shaft) – ציר המסובב על ידי שלב הטורבינה ואשר מעביר את התנועה למדחס לטובת המשך העבוד
חטיבת אביזרים (Utility Gearbox) – תמסורת מכנית המנתבת כוח מהציר הראשי של המנוע לטובת צרכנים אחרים, דוגמת גנרטורים, משאבות דלק וכדומה.
אחזקה ותפעול > מושגים כלליים

שמישות (Serviceability) – מצב תקינות טכנית לטיסה. יעילות השירות הטכני בכלי טיס נמדד בדרך כלל בשיעור שמישות – כלומר אחוז מכלי הטיס של יחידה מסוימת התקינים וזמינים לטיסה.
משך זמן בין תקלות (Mean Time Between Faults בראשי תיבות MTBF) – כלי סטטיסטי לבחינת שמישות כלי טיס ומערכות שונות בו שעות הטיסה בתקופה מסוימת מחלקים במספר התקלות. ישנו גם כלי נוסף הנקרא משך זמן בין תקלות טייס (Mean Time Between Pilot Complaints בראשי תיבות MTBPC) הבוחן את שמישות המערכות בטיסה ובו את כמות שעות הטיסה מחלקים בתקלות עליהן התלוננו אנשי צוות אוויר (תקלות טייס). הכלים הללו מאפשרים בחינה ובידוד של גורמים שמשפיעים על שיעורי השמישות לטובת בחינת גורמי שורש.
אחזקה ותפעול > דרגי אחזקה

דרג א' (O-Level או Organizational Level) – דרג האחזקה התפעולי של המטוס במקום העבודה שלו, ברמת הטייסת או בשדה הטיסה שלו. דרג זה מתוכנן לאחזקה מינימלית וזמני סבב קצרים. ניתן לראות את הדרג כאחזקה עד לרכיב במטוס.
דרג ב' (I-Level או Intermediate Level) – דרג אחזקה שני בסדר מתאפיין באחזקה עמוקה יותר אך כזאת שלא מצריכה סדנאות משניות מחוץ ליחידה לתיקון כגון תקלות מורכבות או ביקורות תקופתיות המתאימות לדרג זה. ניתן לראות את הדרג כאחזקה עד רמת התת־רכיב ברכיבי הקצה של המטוס, דוגמת כרטיס במכשיר אלקטרוני.
דרג ד' (D-Level או Depot level) – דרג המוסך או הסדנה, הדרג המורכב ביותר של האחזקה בו כלי הטיס או המכשירים שלו מפורקים לגורמים הקטנים ביותר לטיפול מעמיק ושיפוץ מקיף. ניתן להקביל זאת לאחזקה של המרכיבים של התת־רכיב ברכיב הקצה של המטוס, לדוגמה עד לשבב בכרטיס של מכשיר אלקטרוני.