stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאנופוס
היסטוריה

מקור שמו של הכוכב אינו ברור. בעבר היה קאנופוס הכוכב הבהיר בקבוצת הספינה ארגו וייתכן שנקרא על שם הנווט בספינתו של מנלאוס כשהפליג אל טרויה להחזיר את אשתו.
אפשרות אחרת היא שהשם נגזר מהמילה הערבית "ג'אנוב" (جنوب) שזהו שמה של הדופן הדרומית של הכעבה הפונה אל הכוכב. עם זאת, בערבית נקרא הכוכב "סוהייל" (سهيل), שם שכיום ניתן לכוכב λ במפרש.
במאה ה-19 קאנופוס איבד באופן זמני את מקומו ככוכב השני בבהירותו, כאשר הכוכב אטא קארינה, חברו של קאנופוס לקבוצה, התפוצץ, ועבר בבהירותו את זו של קאנופוס.
כוכב זה נזכר בתרבות פופולרית, שסביבו חג כוכב הלכת אראקיס, מקום התרחשות העיקרית של ספר "חולית" שנכתב על ידי פרנק הרברט.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: canopus
צמרת הבירה

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1972
 קואורדינטות:  31°48′14″N 35°14′32″E﻿ / ﻿31.8039361°N 35.2423139°E﻿ / 31.8039361; 35.2423139
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) צמרת הבירה(למפת ירושלים רגילה) צמרת הבירה(למפת הרי ירושלים רגילה) צמרת הבירה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) צמרת הבירה he
 
צמרת הבירה היא שכונה יהודית בצפון-מזרח ירושלים, שהוקמה בשנת 1972. מקור שמה הוא בגובהה הרב, גם ביחס לשכונות ירושלים. יחד עם שכונת הגבעה הצרפתית הסמוכה מתגוררים בשכונה כ-7,000 איש.
מיקום וטופוגרפיה

השכונה ממוקמת על הרכס הצפון מזרחי של הר הצופים ועל מורדותיו כלפי מזרח. הגובה המקסימלי בסביבת השכונה מגיע ל-835 מטר, ועל כן שמה. בצפון גובלת השכונה בכביש 1, במערב בגבעה הצרפתית, בדרום בעיסאוויה ובית החולים הדסה הר הצופים ובמזרח בנחל אוג וכביש 1. יחד עם הגבעה הצרפתית, משתרעת צמרת הבירה על פני 970 דונם.
היסטוריה > הקמת השכונה

השכונה הוקמה בשנת 1972, לאחר ששטחה נכבש מירדן במלחמת ששת הימים. מטרתה של השכונה, היה ליצור רצף יהודי, יחד עם השכונות הגבעה הצרפתית, גבעת המבתר ורמת אשכול, שיחבר בין מרכז ירושלים לבין הר הצופים, שהיה עד מלחמת ששת הימים מובלעת ישראלית בתוך השטח הירדני. השכונה נבנתה על פי סטנדרטים אמריקאיים. מתכנני השכונה ניצלו את המורדות לבנייה מדורגת ואפשרו תחושה של בתים בודדים, המשקיפים אל מדבר יהודה. השכונה אורגנה היטב על ידי ועד שנבחר על ידי התושבים ובכך מהווה דוגמה בולטת לארגון קהילתי.
היסטוריה > בשנות ה-2000

עקב היותה שכונת-קצה, צמרת הבירה היא שכונה פסטורלית ושקטה, ונחשבת לשכונת יוקרה. המצב הסוציו אקונומי של דיירי השכונה הוא בינוני-גבוה. בשל הקרבה לקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים, מתגורר בשכונה חלק ניכר מהסטודנטים וסגל האוניברסיטה.
בצמרת הבירה ישנה אוכלוסייה מגוונת, ברובה יהודית. בשכונה אף מתגוררות מספר משפחות ערביות.
מוסדות בשכונה

בית הספר היסודי ממלכתי ע"ש קורצ'אק
תיכון דתי ע"ש ג'ינוגלי
מרכז מסחרי
מכללת ליפשיץ – מכללה דתית למורות
תנועות הנוער – נוע"ם (נוער מסורתי), והנוער העובד והלומד
רחובות השכונה הם: החי"ל, מבוא פלי"ם, מבוא הררי, מבוא נהגי הפרדות ומבוא הנח"ל.
ראו גם

הגבעה הצרפתית
הערות שוליים

1 2  נדב שרגאי, 370 דונם, בסך הכל, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2007
↑  אלעזר לוין, ‏יד שניה - צמרת הבירה, ירושלים, באתר גלובס, 11 בינואר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007493927705171
קאנט 13

קאנט 13 (באיטלקית: CANT 13) היה מטוס ימי דו-כנפי מסוג "מטוס אמפיבי" וחד-מנועי שהוגדר כמפציץ קל מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (אנ') (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר אב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה ב-1925
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti" (אנ').
ממאפייני "קאנט 13"

יוצרו 2 יחידות עבור הצי המלכותי האיטלקי
"קאנט 13" היה מטוס ימי הבנוי מגוף מרכזי בולט. גוף המטוס התאפיין בתא טייס פתוח במצב קדמי שהסתיים מאחור בזנב צלב חד צדדי ובמישור אופקי מהודק.
תצורת הכנף הייתה דו-כנפית, עם כנפיים בגודל שווה המחוברות זו לזו על ידי סדרה של תמוכות ומוטות
ההנעה הופקדה על מנוע יחיד המותקן בתצורת דחיפה על הטירה הצינורית המרכזית ומחוברת למדחף עץ דו-להבי עם גובה קבוע.
ב-"קאנט 13" הורכב מנוע V12  צילינדרים מתוצרת "Lorraine-Dietrich" (אנ') מסוג "Lorraine 12D" (אנ'), מנוע קירור מים
ראו גם

קאנט 6
קאנט 10
קאנט 25
קאנט Z.511
הערות שוליים

↑  Libro commemorativo "Cantieri Riuniti dell'Adriatico – origini e sviluppo – 1857 – 1907 – 1957" edito nel 1957 dai Cantieri Riuniti dell'Adriatico nel centenario della fondazione dello Stabilimento Tecnico Triestino e nel cinquantenario del Cantiere Navale Triestino di Monfalcone.
↑  מטוס אמפיבי הוא מטוס שיכול להמריא ולנחות על קרקע ועל מים
↑  "קאנט 13" web.archive.org/web/20160305043509
↑  Giuseppe Ciampaglia: "La vita e gli aerei di Raffaele Conflenti" nel testo: "Il Cavallo di Ferro" I.B.N Editore, Roma 2016, ISBN (13) 9788875652715
קאנט (עיר)

קאנט (בקירגיזית: Кант) היא עיר במחוז צ'וי שבצפון קירגיזסטן הממוקמת כ-20 קילומטרים מהבירה בישקק. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של קירגיזסטן משנת 2022 התגוררו בעיר 23,249 בני אדם.
בקרבת מקום ממוקם בסיס חיל אוויר רוסי.
שם

משמעות שמה בשפה המקומית היא סוכר, שכן בשנות ה-30 של המאה הקודמת התקיימו מטעי סוכר באזור (קיים מיתוס שמקור שמה הוא על שם הפילוסוף הגרמני עמנואל קאנט).
היסטוריה

העיר היא מרכז תעשייתי שבמהלך העידן הסובייטי הייתה מיושבת במספר גדול של גרמנים שיושבו מחדש בכפייה שם ב-1941 כאשר הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של גרמנים וולגים (אנ') פורקה.
הערות שוליים

↑  Kyrgyzstan: Regions, Major Cities, Towns & Urban Settlements - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1187002682  VIAF: 7412155919325339730001   WorldCat (עם VIAF): 7412155919325339730001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קירגיזסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צלעות

| --- | --- |

 
 תמונה תלת־ממדית של צלעות. אפשר להקיש על התמונה ולסובב עם מקש שמאלי בעכבר לכל הכיוונים, כדי לראות את המבנה המדויק
 שיוך:  bones of thorax 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (124) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  costae [I - XII] 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A02.3.01.001 
 TA2 (2019):  1105 
 FMA:  7574 
 קוד MeSH:  A02.835.232.570.500 
 מזהה MeSH:  D012272 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0035561 
 
צלע אופיינית של אדם. מבט אחורי על צלע שמאלית.
באנטומיה של החולייתנים, צלעות (TA: Costae) הן עצמות ארוכות ומעוקלות, אשר זוגות שלהן מרכיבות את עיקר כלוב הצלעות. מספר זוגות הצלעות משתנה ממין טקסונומי אחד למשנהו.
באדם

באדם, יש 24 (שנים עשר זוגות) צלעות. בחלק קטן מהאוכלוסייה, אפשר למצוא זוג נוסף או חסר. הצלעות מכונות הראשונה, השנייה ועד השתים עשרה, לפי החוליה החזית המופרקת אליהן. לדוגמה, הצלע הראשונה מופרקת עם החוליה החזית הראשונה (T1), הצלע השנייה מופרקת עם החוליה השנייה (T2) וכן הלאה.
תפקיד הצלעות הוא להגן על הריאות, הלב וכלי הדם הגדולים.
באדם > סוגי צלעות

סך-הכל יש 12 זוגות של צלעות, שאותן מחלקים לשלוש קבוצות, על פי חיבורן למבנים הסמוכים להן:
צלעות אמיתיות (Costae verae) - זוג הצלעות הראשון ועד זוג הצלעות השביעי - מחוברות לעמוד השדרה בצד אחד (כמו כל הצלעות) ולעצם החזה בצידן השני.
צלעות מדומות (Costae spuriae) - זוג הצלעות השמיני ועד זוג הצלעות העשירי - במקום שיתחברו לעצם החזה, הצלעות המדומות מתחברות לסחוס הצלע (Cartilago costalis) שמעליהן.
צלעות מרחפות (Costae fluctantes) - זוג הצלעות האחד עשר והשנים עשר, אינן מחוברות כלל בצידן הקדמי.
באדם > מבנה אנטומי > צלעות אופייניות

לזוג השלישי של הצלעות ועד הזוג התשיעי מאפיינים מבניים דומים. לכל אחת מהן, ראש (Caput costae) עם שני פנים (Facies articularis capitis costae) המופרדים ברכס (Crista capitis costae). הפנים מופרקים עם החוליה המיוחסת לצלע ועם החוליה שמעליה. הראש מחובר דרך צוואר לקנה הצלע (Corpus costae). באזור חיבור הצוואר לקנה, נמצאת גבשושית הצלע (Tuberculum costae), שחלק ממנה מופרק עם הזיז הרוחבי של החוליה הסמוכה. לאורך חלקה הפנימי של הצלע, נמצא חריץ (Sulcus costae), המגן על העצב וכלי הדם הבין צלעיים.
באדם > מבנה אנטומי > צלעות לא אופייניות

צלע ראשונה (Costa prima [I]‎) - הרחבה ובעלת העיקול החד ביותר מכל הצלעות. בראש הצלע משטח פנים אחד ובהתאם, הצלע מופרקת עם החוליה החזית הראשונה בלבד. לצלע הראשונה שני חריצים המגנים על כלי הדם התת-בריחים.
צלע שנייה (Costa secunda [II]‎) - דומה בצורתה לצלע הראשונה, אך צרה יותר ומעוקלת פחות. מאופיינת בגבשושית נוספת אליה מתחברים שרירים.
צלעות עשר עד שתים עשרה - בעלות משטח פנים אחד. צלעות אחת עשרה ושתים עשרה הן קצרות במיוחד, חסרות גבשושית וצוואר ומסתיימות לפני כל חיבור לכלוב הצלעות.
באדם > תמונות נוספות

הצלע הראשונה
הצלע השנייה
הצלע האחת-עשרה
הצלע השתים-עשרה
כלוב הצלעות
צ'ארלס קונרד

צ'ארלס מגיל קונרד (באנגלית: Charles Magill Conrad;‏ 24 בדצמבר 1804 – 11 בפברואר 1878) היה פוליטיקאי אמריקאי מלואיזיאנה, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכחבר בקונגרס של הקונפדרציה. הוא כיהן גם בין השנים 1850 – 1853 כמזכיר המלחמה של ארצות הברית תחת נשיא ארצות הברית מילרד פילמור ולזמן קצר תחת הנשיא פרנקלין פירס.
ביוגרפיה

צ'ארלס מגיל קונרד נולד בווינצ'סטר שבווירג'יניה. בילדותו הוא עבר עם משפחתו למיסיסיפי ומאוחר יותר ללואיזיאנה. הוא התחנך אצל דר' הולד בניו אורלינס. באפריל 1842 הוא נבחר לסנאט, כדי למלא את מקומו של אלכסנדר מוטון שהתפטר. הוא כיהן בתפקיד עד מרץ 1843, כאשר לא עלה בידו להיבחר לתקופת כהונה נוספת. בין השנים 1849 – 1850 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים, והתפטר כדי לקבל את משרת מזכיר המלחמה בקבינט של הנשיא פילמור. קונרד שימש בתפקיד זה מה-15 באוגוסט 1850 ועד 7 במרץ 1853. בדצמבר 1860 הוא הוביל את התנועה לפרישתה של לואיזיאנה מהאיחוד. בין השנים 1862 – 1864, במהלך מלחמת האזרחים הוא כיהן כחבר הקונגרס של הקונפדרציה מטעם לואיזיאנה. לאחר המלחמה הוא שב לעיסוקו הקודם, עריכת דין. קונרד נפטר בניו אורלינס ב-1878.
קוסובו במשחקים הפאראלימפיים

| --- | --- |
קוסובו
 
 הוועד הפאראלימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  KOS
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2016 • 2020 • 2024
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2014 • 2018 • 2022
רפובליקת קוסובו תשתתף לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בפריז (2024). הוועד האולימפי של קוסובו התקבל כחבר בוועד הפאראלימפי הבין-לאומי ב-16 ביולי 2022.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
סה"כ: 0
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי החורף

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
סה"כ: 0
ראו גם

קוסובו במשחקים האולימפיים
קוסובו במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Kosovo becomes provisional member of International Paralympic Committee, www.insidethegames.biz, ‏2022-07-19
↑  Kosovo, International Paralympic Committee (באנגלית)
↑  National Paralympic Committees, International Paralympic Committee (באנגלית)
קולבוטן (כדורגל נשים)

קולבוטן פוטבול (שמו המלא בנורווגיה: Kolbotn Fotball Kvinner) הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר קולבוטן שבאקרסהוס, נורווגיה.
מאז 1995, משחקת הקבוצה בליגת העל הנורווגית, ולזכותה שלוש אליפויות וגביע מדינה אחד.
היסטוריה

קבוצת כדורגל הנשים של מועדון הספורט קולבוטן הוקמה ב-1985, ובמשך כעשר שנים שיחקה בליגות הנמוכות של נורווגיה. השינוי חל ב-1994, אז סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה השנייה, והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. בעונת הבכורה של קולבוטן בליגה הראשונה, חתמה בקבוצה החלוצה הישראלית, סילבי ז'אן, שמהר מאוד הפכה לכובשת הבכירה שלה. הישג השיא של ז'אן עם הקבוצה הייתה ההעפלה לגמר גביע המדינה ב-1998, שם הפסידה 4-0 לטרונדהיימס-ארן.
בשנת 2002 זכתה הקבוצה באליפות ראשונה בתולדותיה, לאחר שהפסידה רק משחק אחד במהלך העונה. שנה לאחר מכן היא השתתפה בפעם הראשונה בגביע אופ"א (ליגת האלופות כיום), והגיעה עד רבע הגמר. היא זכתה בשתי אליפויות רצופות בשנים 2005 ו-2006, ובגביע הנורווגי ב-2007. באותה שנה היא אף העפילה עד לחצי גמר גביע אופ"א, והפכה לקבוצה הנורווגית השנייה אי פעם שמגיעה להישג זה.
תארים

ליגת העל הנורווגית: 3
הגביע הנורווגי: 1
שחקניות מפורסמות

איסלנד קתרין יונסדוטיר
ישראל סילבי ז'אן
נורווגיה סולביי גולברנסן
נורווגיה איזבל הרלובסן
קהילת יהודי קולדזיאני

קולדזיאני הוא ישוב כפרי במערב אוקראינה של ימינו. ביישוב התקיימה קהילה יהודית קטנה עם מספר מועט של משפחות יהודיות.
גאוגרפיה

הכפר קולדזיאני (בפולנית: Kolędziany, באוקראינית: Kolyndyany) נמצא במערב אוקראינה של היום. לפני מלחמת העולם הראשונה הכפר שכן במזרחה של גליציה, שהיוותה נסיכות כתר אוטונומית באימפריה האוסטרו-הונגרית.
בין מלחמות העולם עבר אזור זה לשליטת פולין, ואילו אחרי מלחמת העולם השנייה עבר לשליטת אוקראינה.
בימינו חיים ביישוב פחות מ-2,000 תושבים.
הקהילה היהודית בקולדזיאני עד מלחמת העולם השנייה

נכון לשנת 1900, חיו ביישוב 13 יהודים מתוך אוכלוסייה כוללת של 1,461 איש (פחות מאחוז).
על פי רשומות ארכיון מהעיירה הסמוכה צ'ורטקוב, בעיירה היה מפעל שמרים בבעלות אציל מקומי, שנוהל על ידי יהודי בשם אהרון שכנר, שעזב את הכפר אחרי מלחמת העולם הראשונה.
בין מלחמות העולם התגוררו בכפר כ-4–5 משפחות יהודיות (ביניהן שכטר, הפטר וגולדברג - שהיה רופא). היהודים היו בעלי חנויות ואף היה פונדק/בית מרזח בבעלות יהודים. בכפר לא היה בית כנסת או בית קברות יהודי, ושרותי הדת היו מתקבלים בעיירה הסמוכה פרוביז'נה, בה הייתה קהילה יהודית גדולה, או בעיירה הגדולה יותר צ'ורטקוב שהייתה מרכז שלטוני וגם הייתה בה קהילה יהודית מבוססת וידועה. בשל המרחק לעיירות הסמוכות נראה שבשבתות היהודים בכפר היו מסתפקים בפעילות דתית מוגבלת בקהילתם הקטנה. ילדי התושבים הנוצרים נהגו לשמש כ"גויים של שבת" בבתי היהודים.
הקהילה היהודית בקולדזיאני בתקופת השואה

על פי סיפורי תושבים המתגוררים בכפר, בזמן המלחמה הגרמנים לקחו את היהודים, ישנם סיפורים על מקומיים שהחביאו יהודים וגם על כאלו שהסגירו יהודים. קיימת עדות ראייה על כך שבשנת 1944 בוצעה על ידי הגרמנים הוצאה להורג של יהודי בשם ישראל שכטר.
על פי עדות של יהודי בשם מאיר גולדברג, במהלך שנת 1943 הגרמנים לקחו משפחות בגטו צ'ורטקוב הסמוך לכפר קולדזיאני, לשם עבודות פרך.
כאשר שמעו שהיהודים עתידים להירצח, הצליחה המשפחה בסיוע של מקומי להתחבא במקום בו היו שובכי יונים, שם התחבאו בתנאים קשים למשך 9 חודשים עד לשחרור הכפר על ידי הצבא האדום בתאריך 23.3.1944.
הבתים שהיו בבעלות יהודים לא קיימים יותר, אך ניתן להצביע על מיקומם לפני המלחמה.
הערות שוליים

↑  homero del oro, ראיון של החוקר תאומש ינקובסקי, עם 3 תושבי הכפר בשם Josif Turek, Emilia Emerhush, Mariya Pshenychna, במהלך מרץ 2014 - חלק 1.
↑  homero del oro, ראיון של החוקר תאומש ינקובסקי, עם 3 תושבי הכפר בשם Josif Turek, Emilia Emerhush, Mariya Pshenychna, במהלך מרץ 2014 - חלק 2.
↑  homero del oro, ראיון של החוקר תאומש ינקובסקי, עם 3 תושבי הכפר בשם Josif Turek, Emilia Emerhush, Mariya Pshenychna, במהלך מרץ 2014 - חלק 3.
↑  homero del oro, ראיון של החוקר תאומש ינקובסקי, עם 3 תושבי הכפר בשם Josif Turek, Emilia Emerhush, Mariya Pshenychna, במהלך מרץ 2014 - חלק 4.
↑  סריקה של עדות בכתב יד שנכתבה על ידי מאיר גולדברג, שמורה בארכיון יד ושם.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קהילת יהודי קולדזיאני".
קולנוע פריז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1957 – ינואר 1992 (כ־35 שנים)
 קואורדינטות:  32°04′47″N 34°46′06″E﻿ / ﻿32.07975°N 34.76825°E﻿ / 32.07975; 34.76825
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) קולנוע פריז(למפת תל אביב רגילה) קולנוע פריז(למפת גוש דן רגילה) קולנוע פריז(למפת גוש דן מוגדלת) קולנוע פריז  he קולנוע פריזhe קולנוע פריזמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קולנוע פריז היה בית קולנוע ששכן ברחוב הירקון 106 בתל אביב, בפינת רחוב פרישמן, מול מלון דן תל אביב. בית הקולנוע, קטן בממדיו, הוקם ב-1957 והתפרסם, החל מאמצע שנות ה-60, כבית קולנוע המקרין סרטים שנחשבו כ"איכותיים". במשך השנים החל להקרין בהצגות מיוחדות הן סרטים שנחשבו כסרטי פולחן כגון "מופע הקולנוע של רוקי", והן סרטי עבר של במאים מפורסמים. הקולנוע יצר לעצמו מעמד מיוחד כמוסד המשמש אבן שואבת לצעירים חובבי קולנוע ואנטי ממסדיים.
הקולנוע נפתח באוקטובר 1957, בתחילה בשם "קולנוע כנרת" והציג בהצגת הבכורה את סרט המדע הבדיוני הבריטי, "אות משמיים" (אנ'). במרץ 1958 נרכש הקולנוע מבעליו על ידי אחד מהשותפים בקולנוע גן רינה תמורת 80,000 לירות ולאחר שעבר שיפוצים במאי 1958 במשך כחודש, נפתח בשם החדש "קולנוע פריז". הבעלים של הקולנוע ברוב שנותיו, ועד סגירתו, בינואר 1992, היו האחים משה ודן גרשט.
ב-1969 הוצג במרתף הקולנוע הערב הסאטירי, פרי עטו של חנוך לוין, "קטשופ".
באלבומה חיות מחמד מ-2003, פרסמה להקת מוניקה סקס את השיר "הקונפורמיסט", המבכה את סגירת הקולנוע ונפתח בשורות: ”סגרו את קולנוע פריז, ומילאו אותו מלט, שהבניין מעליו יהיה יותר יציב”.
ראו גם

בתי קולנוע בתל אביב
הערות שוליים

↑  עזריה רפפורט, צל ההווה על... העבר, מעריב, 23 בפברואר 1967
↑  בתי קולנוע תל אביב, מעריב, 16 באוקטובר 1957
↑  עובדי ענף הקולנוע ידרשו העלאת שכר אביב, דבר, 20 באפריל 1958
↑  הודעות רשמיות, מעריב, 4 במאי 1958
↑  נירית אנדרמן, עכבר העיר אונליין, הסרט הכי מדובר בהקשר של קולנוע פריז, באתר הארץ, 16 באפריל 2010
↑  יעל גוטרייך אורון, עכבר העיר אונליין, פורצי גבולות: אמנים ישראלים שהצליחו מעבר לים (פסקה אודות אורי גרשט), באתר הארץ, 21 בינואר 2011
↑  חוה נובק, כל העולם במה, דבר, 5 בפברואר 1969
↑  שם השיר הוא פרפרזה על הסרט "הקונפורמיסט" שהוקרן לעיתים קרובות בקולנוע בשנות השיא שלו.
קולנוע קרן

| --- | --- |

קולנוע קרן בשנת 1991
 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע 
 שימוש:  נהרס
 כתובת:  באר שבע
 מיקום:  באר שבע 
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1953
 תאריך פתיחה רשמי:  1953 
 אדריכל:  שולמית נדלר ומיכאל נדלר
 מידע טכני
 קיבולת:  1,200 מושבים
 קואורדינטות:  31°14′54″N 34°48′00″E﻿ / ﻿31.248361111111°N 34.799969444444°E﻿ / 31.248361111111; 34.799969444444
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) קולנוע קרן(למפת באר שבע רגילה) קולנוע קרן(למפת צפון הנגב רגילה) קולנוע קרן(למפת צפון הנגב מוגדלת) קולנוע קרן  he קולנוע קרןhe קולנוע קרןמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קולנוע קרן היה בית הקולנוע הראשון בנגב. הוא הוקם בשנות החמישים על ידי קרן פועלי הבניין של ההסתדרות באזור "המרכז האזרחי" בבאר שבע ונפתח באוקטובר 1953. בסוף שנות החמישים נבנה בסמוך לו בית העם ובראשית שנות השבעים נחנך לידו בניין עיריית באר שבע וביניהם השתרע לו גן משה.
היסטוריה

את הפרויקט תכננו בני הזוג האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר שתכננו במקביל גם את קולנוע רחל באשקלון. בעת בנייתו, נחשב האולם ליוצא דופן בארכיטקטורה שלו, בשל מבנה הבטון רחב הממדים, שהכיל כ-1,200 מקומות ישיבה. הוצגו בו הסרטים הבולטים של התקופה והוא זכה לפופולריות רבה. תחילה נקרא "בית תרבות ואולם להצגות קולנוע, תערוכות וכינוסים ציבוריים", אך אנשים כינוהו "התיאטרון שלנו" ומאוחר יותר נקרא קולנוע קרן, על שם קרן הביטוח והפנסיה של פועלי בניין ועבודות ציבוריות.
הקמת הבניין עלתה למעלה מחצי מיליון ל"י, והעירייה פטרה את הבניין ממיסים עירוניים ומסי מים והעניקה את הזיכיון לסרטי הקולנוע בחינם כדי לעודד את המבנה, שעתיד היה לשאת תועלת עבור התושבים.
בנוסף לסרטי קולנוע, בטרם נחנך המשכן לאמנויות הבמה באר שבע, הועלו בקולנוע קרן הצגות תיאטרון של "הבימה" והקאמרי" ומחזות זמר כדוגמת "קזבלן" ו"כנר על הגג". בנוסף שימש הבניין מקום לאירוח כנסים, חגיגות ועצרות.
האולם נסגר בראשית שנות התשעים כתוצאה מההשפעה של עידן הטלוויזיה הרב ערוצית על רווחי בתי הקולנוע. בשנת 1997 נהרס הבניין לאחר שוועדת התכנון והבנייה קבעה כי הגג, העשוי אזבסט, אינו ניתן לשיקום. מחאות של איגוד האדריכלים והמועצה לשימור אתרים לא הצליחו למנוע את הריסתו, ובמקום בו עמד האולם הוקם על ידי חברת י.ח. דמרי בניה ופיתוח מתחם בן שלושה מגדלי מגורים מעל חניון ושטח מסחרי בשם "מגדלי קרן".
ראו גם

בית העם
קולנוע אורן (באר שבע)
קולנוע קרן בשנת 1962
"מגדלי קרן" (2012), מגדלי דירות במקום שבו עמד בעבר קולנוע קרן
הכינוס התשיעי לידיעת הארץ של החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה בקולנוע קרן, מיד אחרי פתיחתו בספטמבר 1953
נאום נשיא המדינה, יצחק בן צבי, בפני הכינוס התשיעי לידיעת הארץ של החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה
קומוניזם דתי

קומוניזם דתי הוא סוג של קומוניזם המשלב עקרונות דתיים. חוקרים השתמשו במונח כדי לתאר מגוון תנועות חברתיות או דתיות לאורך ההיסטוריה שהעדיפו את הבעלות המשותפת על רכוש.
תורתו של ישו מתוארת לעיתים קרובות כקומוניסטית על ידי קומוניסטים נוצרים דתיים. כי בכנסייה המוקדמת בירושלים "[אחד] אחד טען שכל רכושם הוא שלהם", אם כי מאוחר יותר התבנית תיעלם מההיסטוריה של הכנסייה אלא בתוך המנזריות.
סקירה כללית

קומוניזם נוצרי הוא צורה מוקדמת של סוציאליזם וקומוניזם קדם-מרקסיסטי המבוסס על נצרות. זו תאוריה תאולוגית ופוליטית המבוססת על התפיסה שתורתו של ישו מאלצת את הנוצרים לתמוך בקומוניזם כמערכת החברתית האידיאלית. אף על פי שאין הסכמה מוחלטת על הזמן המדויק שבו הקומוניזם הנוצרי נוסד, קומוניסטים נוצרים רבים טוענים כי ראיות מן התנ"ך מעידות כי הנוצרים הראשונים, כולל השליחים, הקימו חברה קומוניסטית קטנה משלהם בשנים שלאחר מותו ותחייתו של ישו.
היסטוריה

המונח "קומוניזם דתי" שימש לתיאור מגוון תנועות חברתיות או דתיות לאורך ההיסטוריה. "קומונת הנוצרים הקדומים בירושלים" תוארה כקבוצה העוסקת בקומוניזם דתי. תורתו של מזדק, רפורמית פרסית פרוטו-סוציאליסטית דתית, נקראה גם "קומוניזם" מוקדם. לדברי בן פוקס ובולנט גוקאי, הבולשביק מיכאיל סקצ'קו הצהיר בקונגרס עמי המזרח כי "הדת המוסלמית נעוצה בעקרונות של קומוניזם דתי, לפיהם איש אינו יכול להיות עבד לאחר, ואף לא חתיכה אחת. אדמות עשויות להיות בבעלות פרטית".
ראו גם

קומוניזם נוצרי
קוראים לי אף אחד

| --- | --- |

 בימוי:  טונינו ואלרי 
 הופק בידי:  סרג'ו לאונה, Preben Philipsen, הורסט וודנדלט, Fulvio Morsella, Claudio Mancini, Jacques Leitienne 
 תסריט:  ארנסטו גסטלדי, סרג'ו לאונה 
 עריכה:  נינו ברגאלי 
 שחקנים ראשיים:  הנרי פונדה טרנס היל
 מוזיקה:  אניו מוריקונה 
 צילום:  ארמאנדו ננוזי, ג'וזאפה רוזוליני 
 מדינה:  איטליה, צרפת, גרמניה 
 חברה מפיצה:  מוקפ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1973
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פרודיה, סרט קומדיה, מערבון ספגטי 
 סרט הבא:  A Genius, Two Partners and a Dupe 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קוראים לי אף אחד (אנגלית: My Name is Nobody) הוא מערבון וקומדיה שבויים על ידי טונינו ואלרי ובכיכובם של הנרי פונדה וטרנס היל. 
הסרט שייך לסוגת סרטי המערבונים המבשרים את סיומה של תקופת המערבונים, בדומה לסרט בלתי נסלח.
עלילה

בסרט שני טיפוסים של אקדוחנים במערב. מצד אחד ג'ק בוגארד (פונדה) הוא אקדוחן קלאסי מזדקן. הוא ידוע כשולף המהיר ביותר, אך מעדיף לברוח מהתמודדות ומצרות, ומשתמש בכישרונו רק בלית ברירה. בוגארד עומד לפרוש ממקצועו ולעזוב את המערב. מצד שני "אף אחד" הוא אקדוחן מודרני, חסר פרוטה, שולף מהיר לא פחות, שמסכן את עצמו שוב ושוב, ובוטח בכישוריו. הוא מעריץ את בוגארד המפורסם בכך שהצליח פעם אחר פעם לגבור על מספר אקדוחנים. מטרתו היא להפוך את בוגארד לאגדה, על ידי שיגרום לו להתמודד כנגד 150 אקדוחנים בטרם יפרוש.
אף שהסרט ממשיך את המסורת של המערבונים להציג אקדוחנים המפגינים ביצועים על טבעיים בכלי הנשק שלהם, הסרט מלגלג על מיתוס האקדוחן מן המערב הפרוע שהפך ל"אגדה" - תפקיד שלוהק פעמים רבות על ידי פונדה בעצמו. כנגד זה, מציג הסרט אקדוחן שבמהלך חלקים גדולים מן הסרט נאבק באמצעים אחרים ללא אקדח. בסוף הסרט מדובר במפורש על פער הדורות שבין הגיבורים, על המערב הפרוע שהשתנה, ועל אופי הפשיעה שהשתנה גם הוא.
"קוראים לי אף אחד" הוא "מערבון" מסוג אחר המתרחק מן המערבון הקלאסי האמריקאי.
קולבושובה

קולבושובה (בפולנית: Kolbuszowa; ביידיש: קאלבאסאוו) היא עיירת מחוז בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

קולבושובה נזכרת לראשונה בשנת 1503, והיא השתייכה תחילה לנסיכות סנדומייז'. בסוף המאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1652 נפגעה העיירה קשות מהמגפה השחורה, וכעבור 4 שנים נפגעה מפלישת האימפריה השוודית. בהמשך, השתקמה העיירה, ונודעה בזכות תעשיית הנגרות הענפה בה.
בשנת 1867, תחת שלטון אוסטריה, הפכה העיירה לעיירת מחוז עצמאית. בשנת 1904 פגעה ביישוב דליקה גדולה.
יהודי קולבושובה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1700, ובתחילה הוגבלו האזורים שבהם הותר ליהודים להתגורר ביישוב. בתחילת המאה ה-18 נחנך בעיירה בית כנסת וקודש בה בית עלמין יהודי, ובמשך מספר שנים הייתה הקהילה המקומית כפופה לקהילת אפטא. מהמאה ה-19 נמנו רוב יהודי העיירה על חסידות רופשיץ, ומסוף אותה מאה החלה בעיירה גם פעילות ציונית.
רבה של העיר משנת ה'תקס"ד עד שנת ה'תקצ"ד היה רבי יעקב הורוביץ ממעליץ.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רבים מיהודיה, ובנותרים התעמרו החיילים הרוסים שנכנסו אליה. לאחר תום המלחמה נערך פוגרום ביהודי העיירה, בו רבים נפצעו ונשדדו. בסיוע הג'וינט השתקמה במעט הקהילה בעיירה, ובין מלחמות העולם התקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, וכן פעל בה קיבוץ הכשרה. בשנים אלה נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, כמחצית מתושביה.