stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלפי אוסטרלי

| --- | --- |

קלפי אדום
 ארץ מוצא:  אוסטרליה
 שימושים:  רעייה, מחמד
 קבוצה:  כלבי הבקר והצאן
 תכונות
 משקל:  14–20 ק"ג.
 גובה כתפיים:  41–51 ס"מ.
 גובה:  46 ס״מ 
 תוחלת חיים:  12–15 שנים.
 אופי:  ממושמע מאוד, חכם, מלא מרץ (ולכן משתעמם בקלות וזקוק לפעילות רבה), כלב עבודה מצוין, נאמן, בעל כושר מנהיגות גבוה במיוחד, אמיץ.
 אילוף:  הסתגלות גבוהה
 
קלפי אוסטרלי, המכונה בקיצור קלפי, הוא גזע של כלב הבית הנכלל בקבוצת כלבי הבקר והצאן. זהו גזע שמוצאו באוסטרליה, משם יוצא לרחבי העולם ככלב רועים מוצלח. הוא מתאים במיוחד לייעודו כרועה הודות לכושר המנהיגות הגבוה שלו, כך שכמעט ואינו זקוק להוראות. תכונותיו השונות המפורטות מטה הפכוהו לאחד הכלבים האהובים והמועדפים על רועים ברחבי העולם, במיוחד באוסטרליה.
מאפיינים גופניים

זהו כלב בגודל בינוני בעל מראה ספורטיבי, כתפיים ואחוריים שריריים וגפיים מפותחים היטב. הראש מעט מעוגל, ורחב בין העיניים. והאוזניים זקופות. פרוותו חלקה וכפולה, ומופיעה בשלל צבעים ומרקמים שהעיקריים מביניהם: חום כהה, חום-אדמדם, צבע זהוב, אפור-כחלחל, שחור ושילוב גוני שחור עם חום-צהבהב. משקלו נע לרוב בין 14–20 קילוגרמים, וגובהו בין 41–51 (עד השכם).
מאפיינים גופניים > הזנים: קלפי העבודה וקלפי התערוכה

מאז ראשית התפתחותו של הגזע, הקלפי טופח לשם עבודה. הגזע המקורי עבר ברירה מלאכותית בה פותח זן העבודה תוך שימת דגש על יכולת עבודה וסיבולת גבוהות. לזן זה יש מבנה גוף רזה ושרירי, חסר "תוספות" מיותרות. השחור עם הכתמים החומים-זהובים נחשב המופע המקורי שלו, שכאמור זה לא פותח למטרות מראה, אך הוא מופיע גם בצבעים האחרים הנמנים מעלה. עם הזמן, טופח הזן שנקרא "קלפי התערוכה" המודרני בדגש על מבנהו ועל מראהו. קלפי התערוכה לרוב גדול יותר מזן העבודה, יש לו פרווה עדינה יותר והוא משמש גם כחיית מחמד.
אופי, טיפול ואחזקה

זהו כלב עבודה חרוץ ובלתי נלאה, שהאינטליגנציה שלו ניכרת לכל מי שרואה אותם בפעולה. תשוקתו של הכלב לעבוד בין כבשים היא אינסטינקטיבית: כלבים צעירים ולא מאומנים יכולים לחקות באופן טבעי תנועות ופעולות הדומות לאלו של מנוסים מהם, ללא למידה מכלב אחר. הקלפי תמיד דרוך ועומד על המשמר, וניחן בחשיבה עצמאית ובכושר מנהיגות גבוה במיוחד, כך שכמעט ואינו זקוק להוראות מבעליו (אף על פי שכלבים אלו מאומנים להגיב לפקודות, כמו שריקות שונות). תכונות אלו הופכות אותו לכלב עבודה מצוין, ממושמע מאוד וקל לאילוף. הוא מלא מרץ, זריז וקל רגליים, ומסוגל לפרוץ בריצה פתאומית ולעצור באותו האופן, ולכן הוא משתעמם בקלות וזקוק לפעילות רבה. זהו כלב אמיץ ונאמן מאוד, ונחשב כ"כלב של אדם אחד" (לכן, כאשר חוואי מגיע לבחור כלב חדש, הוא לרוב עושה זאת מבין קבוצת גורים, ולוקח עמו את זה שבאופן טבעי נמשך ומתחבר אליו). אצל הקלפי קיימת הבחנה ברורה בין עבודה ומנוחה: בעת מנוחה בבית הוא רגוע ושקט, בעוד שבזמן העבודה הוא רץ כאחוז תזזית בשדה.
שני הזנים של הקלפי צריכים מרחב, והרבה ממנו. הוא אינו כלב בית: ריצה יומית של 50–60 קילומטרים היא פעולה שבשגרה הנעשית ללא בעיה על ידי גזע נמרץ זה. לכן, גידולו חייב להיעשות בבתים בעלי שטחים פתוחים, מהם יפיק הכלב הנאה מרובה. כאמור לעיל, מעצם טיפוחו המסורתי כ"מכור לעבודה", הוא משתעמם בקלות ולכן זקוק לפעילות רבה ולעבודה קבועה (אי הפעלת הקלפי תוביל לבעיות התנהגותיות). כמו כן, הודות לטיפוח זה הוא גזע בריא וחסון מאוד, שבשונה מכלבי תערוכה, כמו הרועה הגרמני, שטיפוחם לשם מראה היה לעיתים קרובות על חשבון בריאותו הכללית של הגזע, אין לו בעיות בריאות תורשתיות נפוצות אשר עשויות לדרוש טיפול קבוע (אם כי, כמו אצל כל גזעי הכלבים, יכולות להופיע פרכת, טמירות אשכים, מחלת אגן תורשתית וניוון רשתית פרוגרסיבי – PRA). זן העבודה אינו זקוק לטיפוח רב, הודות לפרוותו הקשה והקצרה שאינה מצריכה סירוק או תספורת תכופים. טיפוח יעשה על ידי סירוק קל ועיסוי באמצעות מגבת. רחיצה צריכה להיעשות רק בעת צורך. הקלפי מתאים לגידול ילדים כאשר גדל הוא יחד עמם. כמו כן ובאותו אופן, הוא מתאים לחיים משותפים עם חיות אחרות, אותם אף ינסה לרעות. הקלפי משמש גם ככלב שמירה מצוין, מעצם היותו כל הזמן בתנועה.
ההמלטה כוללת בדרך כלל בין 4 ל-7 גורים. אלו רגועים, צייתנים ומהירי למידה.
שימושים

הגזע שימש במקור ועודו משמש ככלב רועים היכול לעבוד תחת מאמצים רבים, אף בתנאי טמפרטורה קיצוניים. נאמר כי קלפי טוב אחד שווה לגברים רבים, במיוחד באזורים הרריים ועל פני שטחים נרחבים. למרות גודלו, זהו כלב המסוגל לעבוד עם בקר, צאן, עופות, איילים ועוד.
שימושים > מונחים ופקודות נפוצים הקשורים לקלפי העבודה

"אסוף/קבץ!" ("Cast"): הכלב נשלח לקבץ ולאסוף עדר צאן כאשר הבעלים רוצה להביאם למקום מסוים, כמו דיר. הקלפי מצוין בקיבוץ הצאן אל תוך הדיר והמכלאה, האצתם להיכנס אל סככות וכלובי נשיאה (כמו במשאית) וכו'. תכונה טבעית זו של הגזע נתפסת על ידי החוואי כערך שלא יסולא בפז.
"החזק!" ("Hold"): הכלב נשלח "להחזיק" את העדר במיוחד, כלומר לשמור עליהם כקבוצה. הכבשה באופן אינסטינקטיבי תשאף להישאר עם העדר, אך אם זאת תלחץ או תיבהל, היא עלולה להיפרד מחברותיה ולברוח. לכן, כבשים אשר פורצות בריצה צריכות להיאסף במהירות בחזרה על ידי הכלב.
"לשמור מרחק" ("Keeping Distance"): העדר לא חייב להיות מואץ באופן מתמשך על ידי הכלב, במיוחד בעת נדידה למרחקים ארוכים בימים חמים. לקלפי העבודה צריכה להיות יכולת לשמור מרחק מהעדר כדי שיוכלו ללכת באחידות ובחופשיות, מבלי לאבד אנרגיה רבה מדי. כמו כן, הוא צריך לדעת באופן אינסטינקטיבי מתי להפעיל לחץ ולהאיץ, ומתי להוריד ממנו ולשמור מרחק מסוים מהעדר.
"באקינג" ("Backing"): פעולה בה הכלב מטפס ומהלך על גבי העדר, אותה הוא נצרך לעשות כאשר העדר יוצר פקק במכלאה ונתקע במעברים.
"עין" ("Eye"): נאמר על קלפי שיש לו "עין טובה" או "עין גמישה" כאשר הוא מסוגל לעקוב אחרי תנועת העדר ולקרוא את השינויים תוך כדי תנועה. לרוב הכלב "יגזים" וינוע חרש בתנועת התגנבות (ראו תמונות בקישורים החיצוניים בתחתית הדף)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

מופעי פרווה שונים אצל הקלפי
ראו גם

הכלב האדום
הערות שוליים

1 2 3  "Kelpie". Funk & Wagnalls New World Encyclopedia. World Almanac Education Group. 2002.
↑  אצל כלבים בעלי פרווה כפולה, מכל זקיק שערה יוצאים שני סוגי שערות, הפרווה עליונה והפרווה התחתונה. הפרווה התחתונה היא קצרה, עבה ומחממת, וברוב המקרים צפופה מספיק כדי למנוע חדירת מים (שכבת בידוד). הפרווה העליונה חזקה וקשה יותר, ומשמשת כ"מעיל-רוח" המגן מפני מזג האוויר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541059205171  GND: 1022347195 
קלפי הולך על גבי כבשים
אשלי צוקרמן

| --- | --- |

צוקרמן, 2011
 לידה:  30 בדצמבר 1983 (בן 41) סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  אוסטרליה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  קולג' וסלי 
 פרסים והוקרה:  פרס AACTA
 פרופיל ב-IMDb
 
אשלי צוקרמן (באנגלית: Ashley Zukerman; נולד ב-31 בדצמבר 1983) הוא שחקן אוסטרלי-אמריקאי-יהודי.
קורות חיים

צוקרמן נולד למשפחה יהודית בסנטה מוניקה, קליפורניה שבארצות הברית, ועבר עמה למלבורן שבאוסטרליה כשהיה בן שנתיים. עם סיום לימודיו בתיכון החל ללמוד הנדסה באוניברסיטת מונש, אך עזב כשהתקבל ללימודי תיאטרון באוניברסיטת מלבורן.
עם סיום לימודיו בשנת 2006 השתתף צוקרמן במחזה נערי ההיסטוריה שהוצג בתיאטרון מלבורן. בשנים הבאות שיחק במספר מחזות נוספים, בהם "כטוב בעיניכם", בו גילם את דמותו של אורלנדו, ו"מלאכים באמריקה", בו גילם את דמותו של ג'ו פיט.
בשנת 2008 לוהק לתפקידו הטלוויזיוני הראשון, בדרמת המשטרה "Rush" של ערוץ 10 האוסטרלי, בה גילם את דמותו של קצין המשטרה מייקל סנדרלי, במשך ארבע עונות הסדרה. על תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס לוגי בקטגוריית הכישרון החדש הטוב ביותר, בשנת 2009. בשנת 2010 השתתף בשלושה מפרקי המיני-סדרה "הפסיפיק" של רשת HBO. ב-2011 השתתף בסדרה אמריקאית נוספת, "טרה נובה", של רשת פוקס, וב-2013 השתתף בעונה השישית של סדרת הטלוויזיה "הבטן הרכה" של ערוץ 9 האוסטרלי.
בשנת 2014 לוהק צוקרמן לאחד התפקידים הראשיים בדרמת המתח "הקוד" בהפקת תאגיד השידור האוסטרלי. הוא השתתף בשתי עונותיה של הסדרה, וגילם את דמותו של ג'סי בנקס, גאון מחשבים הסובל מבעיות נפשיות. על תפקידו בסדרה זכה בפרס AACTA בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, והיה מועמד לפרס לוגי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. בהמשך השנה השתתף גם בסדרת הטלוויזיה "מנהטן" של רשת WGN אמריקה, וב-2015 השתתף במיני-סדרה "קץ הילדות", המבוססת על ספר בשם זה מאת ארתור סי. קלארק, ששודרה ברשת האמריקנית Syfy. ב-2018 שיחק בסדרה האמריקאית "יורשים" ב-HBO.
בשנת 2020 גילם את מאט במיני-סדרה "המורה" של רשת הולו, בכיכובם של קייט מארה, קמרון מולן וניק רובינסון.
בשנת 2021 כיכב בשני סרטים מתוך טרילוגיית הסרטים המבוססים על סדרת הספרים "רחוב פחד", שנכתבה על ידי הסופר ר. ל. סטיין – רחוב הפחד – חלק 1: 1994 ורחוב הפחד – חלק 3: 1666, שעלו לשירות הזרמת המדיה של נטפליקס ביולי 2021. עוד בשנת 2021 גילם את דמותו של רוברט לנגדון בסדרת הטלוויזיה של שירות הזרמת המדיה Peacock "הסמל האבוד", על פי ספר המתח של דן בראון "הסמל האבוד".
בשנת 2022 לוהק צוקרמן לדמותו של קיית' בסדרת הטלוויזיה "עיר בלהבות" המבוססת על הרומן באותו שם מאת גארת ריסק הולברג משנת 2015. הסדרה עלתה ב-2023 בשירות אפל TV פלוס.
בשנת 2025 גילם את דניאל בעונה השנייה של הסדרה "סילו" בשירות הזרמת המדיה "אפל TV פלוס". באותה שנה גילם את קלייב במיני-סדרה "חומץ תפוחים" של נטפליקס.
הערות שוליים

↑  Denise Petski, Deadline, Deadline, ‏5 באוגוסט 2019
↑  בשנת 2020 שיחקה בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה מורה לצד קמרון מולן ואשלי צוקרמן.
↑  Andreeva, Nellie (2 במרץ 2020). "'Langdon': Ashley Zukerman To Play Famed Symbologist In NBC Pilot Based On Dan Brown's 'Lost Symbol'". Deadline Hollywood (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 5258 8133  LCCN: no2020112508  NTA: 390697281  SUDOC: 22173564X  VIAF: 317171784   WorldCat (עם VIAF): 317171784
חיים זליגמן

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1912 קרלסרוהה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  25 בספטמבר 2009 (בגיל 96) גבעת ברנר, ישראל 
 שם לידה:  Heinz Alfred Seeligmann 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  גבעת ברנר 
 
חיים זליגמן (בגרמנית: Chaim Seeligmann; ‏16 בנובמבר 1912, ה'תרע"ג - 25 בספטמבר 2009, ה'תשס"ט) היה מחנך וחוקר יהודי ממוצא גרמני, שהתמקד במחקרו בשורשי התנועה הקיבוצית. במחקריו הראה כי שורשיה של התנועה הקיבוצית, על ערכיה ההתיישבותיים והשיתופיים, אינם מצויים רק בתורה המרקסיסטית, אלא גם ברעיונות האנרכיסטיים מבית מדרשם של הוגים כגון גוסטב לנדאואר, פרידריך ניטשה, אריך מיהזם וברנאר לזר.
חייו

נולד בשם היינץ אלפרד זליגמן בעיר קרלסרוהה שבמחוז באדן בגרמניה, בן לאוסקר זליגמן ותיאה (תרזה) לבית דוקס, שניהם צאצאים למשפחות שעסקו בבנקאות. חיים היה האח השני מתוך חמישה אחים ואחיות. הוא למד בגימנסיה ההומניסטית ע"ש ביסמרק בקרלסרוהה, ואביו ראה אותו כממשיך דרכו בעסקי הבנקאות המשפחתיים.
חיים הצעיר לקח חלק בפעילות התנועות הציונית קדימה והחלוץ, ולאחר תקופת הכשרה חקלאית בשווייץ, עלה לארץ ישראל על גבי ספינת המעפילים "גליל", ב-1935.
לאחר העלייה, הצטרף זליגמן לקיבוץ גבעת ברנר, והיה מחברי קבוצת חירות, וממייסדי הקיבוץ. בתקופה זו עסק הקיבוץ בעיקר בחקלאות.
ב-1939 נישא זליגמן לשפרה גורביץ', חברת הקיבוץ שעלתה מליטא. מנישואים אלו נולדו להם שלושה ילדים: משה, מימי ויגאל. 

זליגמן התגייס לשורות הפלמ"ח בשנים 1941-1945.

בתקופה מאוחרת יותר, נודע לחיים, כי במקביל, המשפחה שנשארה בגרמניה סבלה מן המשטר הנאצי. ב-22 באוקטובר 1940, גורשה המשפחה במשלוח שכלל כ-7,500 יהודים מן המדינות באדן, פפאלץ ווירטמברג. המשלוח שהיה במסגרת תוכנית מדגסקר של אייכמן, היה למחנה המעצר גירס בצרפת של וישי. אביו נספה ב-1941, ואימו תיאה נפטרה בבית החולים בקורזה שבצרפת, ב-1947, לאחר שחרור המחנה. אחיו, ורנר והרברט הובלו לאושוויץ ושם נרצחו.
אחיו ארנסט ואחותו סופי, הצליחו להימלט ועלו לארץ בתום מלחמת העולם השנייה.
חיים שירת כשליח מטעם תנועת הנוער הבונים בצרפת, וסייע ליהודים צעירים, חלקם יוצאי מדינות צפון אפריקה לעלות לארץ ישראל. ב-1957 החל את לימודיו. תחילה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן באוניברסיטת תל אביב. בקיבוץ עבד כמחנך, מזכיר הקיבוץ ומנהל בית הספר היסודי.
שינוי דפוסי הקיבוץ מחברה אינטימית ושיתופית לחברה גדולה,[דרושה הבהרה] הביא אותו לנתח את השורשים שעמדו בבסיס החברה הקיבוצית, מחקרו כלל הן את הרעיונות והן את ההישגים של החברה הקיבוצית בארץ ישראל.
הוא היה חוקר ושותף ביד טבנקין של התנועה הקיבוצית, ובשולחן הקומונות הבינלאומי. את הדוקטורט שלו כתב באוניברסיטת בילפלד הגרמנית. והיה ממייסדי חוג אורפלד.
זליגמן נפטר ב-25 בספטמבר 2009 כשהוא בן 96. הוא נטמן לצד אשתו, בבית העלמין בגבעת ברנר בערב יום הכיפורים התש"ע.
ספריו ומחקריו (רשימה חלקית)

לבנות ולהיבנות ספר הבונים, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1990.
חברות הנוער בגבעת ברנר 1935–1972, הוצאת ארכיון גבעת ברנר, 2003.
גבעת ברנר, פרשיות ביטחון, 1928–1947 (עורך: חיים זליגמן), ארכיון גבעת ברנר. 2002.
חיים זליגמן ויעקב גורן, זרמים במחשבה האירופית בראשית המאה העשרים בהשפעתם על היהדות והתנועה הציונית, אפעל: יד טבנקין, 2007.
חיים זליגמן ויעקב גורן, גוסטב לנדאואר - עליו ומשלו, אפעל: יד טבנקין וירושלים: מוסד ביאליק, 2009.
Chaim Seeligmann, Es war nicht nur ein Traum: Autobiographische und kibbuzgeschichtliche Skizzen (Übersetzung der Kapitel III-VII aus dem Hebräischen von Gabi Madar), Bad Tölz: Verlag Urfeld, 2002. (בגרמנית)
ראו גם

ברנאר לזר
אנרכיזם
יד טבנקין
הנעה לעבודה בקיבוץ
לקריאה נוספת

דברי ההערכה מאת פרופ' תאודור שולצה עם הענקת תואר דוקטור לשם כבוד לחיים זליגמן, שורשים (קבצים לחקר הקיבוץ ותנועת העבודה בישראל) ז (תשנ"ב), 333–342.
הערות שוליים

↑  עדותו של חיים על השירות בפלמ"ח באתר עמותת דור הפלמ"ח
↑  על אוסקר, הרברט וורנר זליגמן מתוך פרויקט ספרי החיים של עיריית קרלסרוהה.(גרמנית)
↑  על חיים זליגמן באתר "שולחן הקומונות."
↑  על חוג אורפלד באתר "שולחן הקומונות".
↑  תיאור הספר באתר עמותת דור הפלמ"ח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267714805171  PLWABN: 9810599543005606  BnF: cb12274692b (data)  CiNii: DA06041204  GND: 118096214  ISNI: 0000 0001 0801 7606  LCCN: n91092524  NTA: 093238037  VIAF: 73764315   WorldCat (עם VIAF): 73764315 
עטיפת הספר
ספרד באירוויזיון

| --- | --- |

 מדינה:  ספרד ספרד
 רשת שידור:  RTVE
 השתתפות ראשונה:  צרפת קאן, 1961
 זכיות:  בריטניה לונדון, 1968 ספרד מדריד, 1969 
 השתתפויות:  65
 היעדרויות:  0
 אירוח האירוויזיון:  ספרד מדריד, 1969
 השתתפות אחרונה:  שוודיה מאלמה, 2024
ויקטור באלאגר בלוקסמבורג (1962)
חוליו איגלסיאס באמסטרדם (1970)
בראוליו בהאג (1976)
רמון באיסטנבול (2004)
ד'נאש בהלסינקי (2007)
רודולפו צ'יקיליקואטרה בבלגרד (2008)
דניאל דיחס באוסלו (2010)
פסטורה סולר בבאקו (2012)
להקת חלום מורפיאוס במאלמה (2013)
רות לורנזו בקופנהגן (2014)
אדורנה בווינה (2015)
בארי בסטוקהולם (2016)
מאנל נבארו בקייב (2017)
אלפרד גרסיה ואמאיה רומרו בליסבון (2018)
מיקי בתל אביב (2019)
ספרד נטלה חלק באירוויזיון כ-62 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1961 ונכחה ברציפות בכל התחרויות מאותה שנה והיא בין המדינות היחידות שמעולם לא רשמה אף היעדרות משורות התחרות. המדינה היחידה עם טווח ארוך יותר של נוכחות בתחרות בלי לרשום אף היעדרות היא גרמניה אשר נוכחת ברציפות בכל התחרויות מ-1956. ספרד ניצחה פעמיים ברציפות, ב-1968 ולאחר מכן כאשר אירחה את התחרות ב-1969, יחד עם עוד שלוש מדינות. היא אחת המדינות היחידות, יחד עם אירלנד, לוקסמבורג וישראל, שניצחה בתחרות פעמיים ברציפות. התחרות היא אחד מהאירועים שאינם-ספורטיביים הנצפים ביותר בספרד שנה אחרי שנה, כאשר ב-24 השנים האחרונות צברה התחרות קהל של יותר מחמישה מיליון צופים בספרד בשנה. מהדורת התחרות הנצפית ביותר בספרד בכל השנים היא התחרות שהתקיימה ב-2002, עם נתוני צפייה של יותר משנים עשר מיליון צופים ורייטינג העומד על 80.4% ומאותה תחרות יש נתוני צפייה גבוהים וקהל אדוק ואמין.
נכון ל-2025, חלפו כ-53 שנים מהניצחון האחרון של ספרד ועל כן היא המדינה שרשמה בתחרות את התקופה הארוכה ביותר שחלפה מהניצחון האחרון שלה. אוסטריה היא שיאנית התקופה הארוכה ביותר שחלפה בין שני ניצחונות בתחרות, ורק אם ספרד, שניצחה לאחרונה ב-1969, תנצח שוב, היא תשבור את שיאה.
היסטוריה

ספרד הצטרפה לשורות התחרות בשם המדינה הספרדית לראשונה ב-1961 תחת ניצוחו של הרודן הספרדי פרנסיסקו פרנקו, אף על פי שהושמעו ביקורות שונות שטענו כי לא ראוי שהמדינה הספרדית תיטול חלק בתחרות עקב קיומו של המשטר הרודני במדינה. המשטר הרודני הוסיף בעיות ב-1968: באותה שנה, מסיאל ניצחה בתחרות עם השיר "La, la, la...", כאשר בתכנון המקורי, היא לא הייתה אמורה ליטול חלק בתחרות. במקור, ז'ואן מנואל סראט הקטלוני היה הבחירה המקורית של המדינה כנציגה, אולם מספר שבועות טרם קיומה של התחרות סראט הודה בכוונותיו לשיר את השיר בקטלאנית במקום בספרדית, דבר הנאסר באותה תקופה על ידי המשטר של המדינה הספרדית. לאחר פרסום כוונותיו, הוא הוחלף במהירות בכוכבת עולה במדינה ושמה מסיאל אשר ניצחה בתחרות על חודה של נקודה אחת מעל בריטניה. שנה לאחר מכן, כאשר התחרות התקיימה בשטחה של המדינה הספרדית ב-1969, אוסטריה בחרה להחרים את התחרות מאחר כי באותם ימים המדינה הספרדית נשלטה על ידי הרודן פרנקו. אולם, היסטוריון התחרות, ג'ון קנדי אוקונר, אמר כי אוסטריה העניקה למדינה הספרדית שתי נקודות בשנה הקודמת, ומאחר והמדינה הספרדית ניצחה בהפרש של נקודה אחת בלבד, המחאה הפוליטית מצד אוסטריה הייתה לא כנה.
נכון ל-2025, מהצטרפותה לתחרות ועד היום, ספרד מעולם לא רשמה היעדרות מהתחרות והיא בין המדינות היחידות אשר לא נעדרו משורות התחרות.
היסטוריה > הישגים

ספרד נטלה חלק בתחרות כ-62 פעמים: פעמיים מתוכן ספרד ניצחה בתחרות, ועל כן, נכון ל-2025, היא נמצאת בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם גרמניה ואוסטריה, כאשר לפניהן נמצאות אירלנד שיאנית הניצחונות עם שבעה ניצחונות, שוודיה עם שישה ניצחונות, לוקסמבורג, צרפת, בריטניה והולנד עם חמישה ניצחונות, ישראל עם ארבעה ניצחונות ונורווגיה, דנמרק, איטליה, שווייץ ואוקראינה עם שלושה ניצחונות. כ-10 פעמים הצליחה ספרד להתברג בין חמשת המקומות הראשונים בגמר התחרות וכ-28 פעמים היא התברגה באחד מעשרת המקומות הראשונים בתחרות. ספרד ניצחה בתחרות פעמיים בתולדותיה: בפעם הראשונה ב-1968 עם השיר "La, la, la..." של מסיאל ובפעם השנייה בתחרות שנערכה בשטחה ב-1969 עם השיר "Vivo cantando" של סלומה בצוותא עם שלוש מדינות מנצחות נוספות שהן בריטניה, הולנד וצרפת, ועל כן היא אחת המדינות היחידות בתחרות, יחד עם ישראל, לוקסמבורג ואירלנד, שניצחה בתחרות פעמיים ברציפות. בעקבות הניצחון המשותף של ארבע המדינות ב-1969, מארגני התחרות הכריעו בהגרלה מי מביניהן תהיה המארחת, בהגרלה נקבע כי הולנד היא המארחת ובכך ספרד, כמו צרפת ובריטניה, הפסידה את אירוח התחרות. נכון ל-2025, חלפו כ-53 שנים מהניצחון האחרון של ספרד ועל כן היא המדינה שרשמה בתחרות את התקופה הארוכה ביותר שחלפה מהניצחון האחרון שלה. ספרד הגיעה למקום השני כארבע פעמים בתולדותיה ב-1971, 1973, 1979 ו-1995 והיא חולקת את התואר בצוותא עם אירלנד, צרפת, גרמניה ורוסיה שהגיעו למקום השני גם כן ארבע פעמים כל אחת, והגיעה פעמיים למקום השלישי ב-1984 ו-2022.
ספרד הגיעה כחמש פעמים בתולדותיה למקום האחרון בתחרות ושלוש פעמים מתוכן היא לא קיבלה ולו נקודה אחת בתחרות והיא חולקת את התואר יחד עם גרמניה ופינלנד שלא קיבלו גם כן במשך שלוש פעמים ולו נקודה אחת בתחרות. השיגה הגרוע ביותר של ספרד בגמר תחרות אירוויזיון הוא המקום ה-26 והאחרון עם 5 נקודות אליו היא הגיעה פעם אחת בתולדותיה בתחרות ב-2017 עם השיר "Do It For Your Lover" של מאנל נבארו.
ב-2005 נערכה בקופנהגן, דנמרק, תחרות שיר היובל באירוויזיון, במסגרת חגיגות חמישים שנים לקיום התחרות. אולם, השיר הספרדי שנטל חלק בתחרות היובל, "Eres tú" אותו ביצעו מוסדאדס, הגיע רק למקום האחד עשר עם תשעים נקודות בסיבוב חצי-הגמר בהצבעה של השיר האהוב ביותר בתולדות התחרות.
מראשית ימיה באירוויזיון ועד תחילת שנות ה-2000 כמעט תמיד הצליחה ספרד להתברג למקומות מכובדים בתחרות ומצאה עצמה לא מעט פעמים בחלק העליון של הטבלה. המצב השתנה לאחר אמצע שנות ה-2000 שבו לא הצליחה ספרד להתברג למקומות גבוהים בתחרות. מתוקף היותה חלק מחמש הגדולות, כלומר, חמש המדינות המעפילות אוטומטית לגמר התחרות מבלי לעבור את שלב חצאי-הגמר יחד עם איטליה, בריטניה, צרפת וגרמניה; ספרד לא נוטלת חלק בחצאי-הגמר.
היסטוריה > שפה

מתוך 62 פעמים בהן ספרד נטלה חלק בתחרות, כ-51 פעמים היא שלחה לתחרות שיר בספרדית, פעם אחת היא שלחה שיר באנגלית, ב-1978 היא שלחה שיר בחלקו בספרדית ובחלקו בצרפתית וב-2002, 2007, 2008, 2009, 2014 ו-2015 היא שלחה שיר שמקצתו באנגלית ומקצתו בספרדית. בשנים הראשונות של התחרות, לא היו חוקים מסודרים לגבי שימוש בשפות, אך ב-1966, החליט איגוד השידור האירופי להכניס לתחרות את "חוק השפה", כלומר, שכל מדינה מחויבת לשיר בשפה הרשמית במדינה כאשר חוק השפה בוטל לתקופה קצרה, בין 1973-1976, הוחזר, ובוטל סופית ב-1999. שני ניצחונותיה של ספרד בתחרות היו עם שיר בספרדית.
היסטוריה > תהליך בחירת הנציג לתחרות

בין השנים 1977-1999, הנציגים הספרדים נבחרו בוועדות פנימיות של רשות השידור הספרדית. בטרם נבחרו הנציגים בוועדות פנימיות של רשות השידור הספרדית, הם נבחרו בתחרויות לאומיות: "Pasaporte a Dublín", כאשר ספרד צריכה הייתה לשלוח נציג לתחרות שנערכה בדבלין. החל מהתחרות ב-2000, ספרד השתמשה בפורמטים שונים עם תוצאות בחירה שונות. ב-2000 ו-2001, רשות השידור הספרדית ארגנה תחרות לאומית בשם "Eurocanción", בה נבחר הנציג הספרדי לתחרות. ב-2002-2004, תוכנית המציאות הספרדית, "Operación Triunfo", שימשה כאמצעי לבחירת הנציג הספרדי לתחרות, והפורמט המחודש הגביר את התעניינותו של הקהל הספרדי בתחרות. על אף שהתוכנית החדשה נחלה הצלחה ובחרה שירים ונציגים שמיקמו את ספרד בעשרת המקומות הראשונים בתחרות שלוש שנים ברציפות, רשות השידור הספרדית החליטה לא להפיק יותר מהדורות נוספות של התוכנית.
ב-2005, רשות השידור הספרדית ארגנה תחרות בשם "Eurovision 2005: Choose Our Song", בה הקהל בחר את השיר האהוב עליו ביותר מתוך רשימת שירים של אמנים ידועים שנבחרה לאחר מיון מוקדם על ידי רשות השיר הספרדית. התוצאה לא הניבה פרי, ולאחר ארבע שנים בהן ספרד התמקמה בעשרת המקומות הראשונים בתחרות, היא מצאה עצמה שוב בתחתית הטבלה בגמרי התחרות. ב-2006, הנציג הספרדי נבחר בוועדה פנימית של רשות השידור הספרדית, והתוצאה הייתה מאכזבת כמו בשנה הקודמת. ב-2007, הנציג הספרדי נבחר במסגרת בתוכנית בשם "Misión Eurovisión 2007", אך התוצאה הייתה מאכזבת כמו בשנתיים הקודמות.
ב-2008-2010, האינטרנט היה האמצעי העיקרי בשימוש על ידי רשות השידור הספרדית על מנת לבחור את השיר והנציג הספרדי לתחרות. ב-2008, הרשת החברתית המקוונת מייספייס הייתה מעורבת בתחרות הלאומית "Salvemos Eurovisión". האתר נוצר כדי לאפשר לכל אדם שיחפץ להעלות שיר וליטול חלק בתחרות הלאומית אם יבחר על ידי קהל המצביעים או על ידי חבר השופטים. התוצאה הסופית בתחרויות השתפרה, אך לא באופן ניכר. עם זאת, גם הפעם, הפורמט הגביר את התעניינותו של הקהל הספרדי בתחרות האירוויזיון. ב-2009, הרשת החברתית מייספייס גם הייתה מעורבת בתהליך בחירת הנציג הספרדי לתחרות, ואף על פי שחלו שינויים בפורמט, התקבלה התוצאה הגרועה ביותר של ספרד בתחרות בשנות ה-2000; המקום ה-24 עם 23 נקודות. ב-2010, פורמט דומה בשם "Eurovisión: Destino Oslo" בחר את הנציג הספרדי לתחרות והתקבלה אחת התוצאות הסופיות הטובות ביותר של ספרד בתחרות החל מ-2004, המקום ה-15 עם 68 נקודות.
ספרד וחמש הגדולות

מהתחרות ב-1998, ישנן ארבע מדינות מסוימות שמעפילות אוטומטית לגמר התחרות בלי קשר למיקומן בתחרות בשנה הקודמת. הן הרוויחו מעמדן עקב היותן התורם הכלכלי הגדול ביותר של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. מדינות אלה הן ספרד, גרמניה, בריטניה, צרפת והחל מהתחרות ב-2011, כאשר איטליה שבה לתחרות לאחר כ-13 שנות היעדרות, גם איטליה. בשל מעמדן הבלתי פגיע בתחרות, הן היו ידועות בשם "ארבע הגדולות", וכשאיטליה הצטרפה אליהן הן ידועות בשם "חמש הגדולות". המפקח של התחרות, סוונטה סטוקסליוס, אמר לכתבים בפגישה עם "OGAE" סרביה, כי אם איטליה תשוב לתחרות בעתיד היא תעפיל ישירות לגמר ותהווה חלק מ"חמש הגדולות", וכך היה כאשר היא שבה לתחרות. ב-2009, דווח כי "ארבע הגדולות" עלולות לאבד את מעמדן הבלתי פגיע בתחרות וכי הן יצטרכו להתחרות בחצאי-הגמר של התחרות כמו כל שאר המדינות. עם זאת, הדבר לא התרחש, ו"ארבע הגדולות" שמרו על מעמדן הבלתי פגיע בתחרות.
הופעות שנקטעו

ארבע פעמים בלבד בהיסטוריית התחרות הרשו מארגני התחרות למבצעים בתחרות לבצע שוב את הופעתם, כאשר בשני מקרים מתוך הארבעה מדובר היה בהופעותיהם של הנציגים הספרדים. המקרה הראשון התרחש בתחרות ב-1958 כאשר הרשו לנציג האיטלקי, דומניקו מודוניו, לבצע שוב את שירו "Nel blu dipinto di blu". ב-1958 שופטי התחרות נשארו במדינתם כאשר הם שומעים את התחרות. לאחר שכל המדינות ביצעו את הופעתן השופטים מסרו את הצבעותיהם, אולם השיר האיטלקי לא נשמע היטב במספר מדינות, ולאחר ביצוע כל השירים, מודוניו הופיע בשנית. המקרה הרביעי התרחש ב-2018 כאשר פולש התפרץ להופעתה של הנציגה הבריטית סורי ושירה "Storm", חטף מידיה את המיקרופון וצעק: "הנאצים של התקשורת הבריטית, אנו דורשים חירות!", כאשר סורי היא המקרה היחיד מבין הארבעה שלא הייתה מוכנה לבצע בשנית את הופעתה.
הפעם הראשונה התרחשה בתחרות ב-1990, כאשר הנציגות הספרדיות, אסוקר מורנו, פתחו את ערב התחרות עם השיר "Bandido". התזמורת והפלייבק החלו להשמיע את השיר כאשר הם לא היו מסונכרנים, מה שגרם לנציגות הספרדיות להביע את חמתן ואילץ אותן לעזוב את הבמה לאחר מספר שניות. לאחר מספר רגעים מביכים התזמורת והפלייבק החלו להשמיע את השיר כאשר הם מסונכרנים והופעת הספרדיות בוצעה במלואה. הנציגות הספרדיות אסוקר מורנו והשיר "Bandido" התמקמו, בתום הצבעת השופטים הסופית, במקום החמישי בגמר התחרות עם 96 נקודות, אם כי חבר השופטים למעשה העניק את נקודותיהם לאחר שצפה בהן בחזרה הגנרלית, ולכן הביצוע החוזר של הנציגות הספרדיות לא השפיע, לחיוב או לשלילה, על התוצאה הסופית שקיבלה ספרד בתחרות. ניתן לומר כי צמד הספרדיות הן אחד הצמדים הזכורים והמוכרים ביותר בתחרות, בין היתר בשל התקלה המביכה שהתרחשה בהופעתן.
הפעם השנייה התרחשה עשרים שנים מאוחר יותר, בתחרות ב-2010. ספרד הורשתה לבצע שוב את הופעתה משום שהביצוע של הנציג הספרדי, דניאל דיחס, עם שירו "Algo pequeñito", הופרע על ידי פולש ספרדי ידוע לשמצה הידוע בכינויו "ג'ימי ג'אמפ". עם זאת, הנציג הספרדי דניאל דיחס המשיך לבצע את השיר במלואו, גם כאשר הפולש היה על הבמה וגם כאשר פונה מהבמה על ידי אנשי הביטחון. כמו כן, הנציג הספרדי קיבל מחיאות כפיים חמות מהצופים להמשיך בהופעתו על אף הפרעת הפולש. לאחר הופעתה של סרביה, מנחת התחרות, נדיה הסאנאוי, הודיעה כי על פי חוקי התחרות לנציג הספרדי, דניאל דיחס, תינתן הזדמנות שנייה לבצע את הופעתו. עם זאת, חבר השופטים דירג את דניאל דיחס ושירו "Algo pequeñito" במקום ה-20 מתוך 25 שירים עם 46 נקודות, ואילו תוצאות הצבעת הצופים דירגו את ספרד במקום ה-12 עם 106 נקודות, מה שמיקם את ספרד, באופן סופי, במקום ה-15 עם 68 נקודות בגמר התחרות.
אירוח האירוויזיון

| שנה | העיר המארחת | מקום התחרות | מנחים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 | ספרד (1945-1977) מדריד | התיאטרון המלכותי | גמר: לאוריטה ולנסואלה |
ראו גם

ספרד באירוויזיון לרוקדים צעירים