stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השבר והזמן

"השבר והזמן" מס' 1
"השבר והזמן" או "די קרי'עֶה" (ביידיש: "הקריעה") היא סדרת של שמונה ציורים מאת הצייר הישראלי משה קופפרמן. הציורים נוצרו בשנת 1999 בעקבות הזמנה של "יד לילד" בבית לוחמי הגטאות, והיא ידועה בכך שהייתה אחת ההתייחסויות הראשונות והישירות ביצירתו של קופפרמן אל השואה.
קופפרמן יצר את סדרת הציורים העשויים בטכניקה של שמן על בד. עבודות אלו הן בעלות פורמט ריבועי אחיד של 200x200 ס"מ והן מציגות אלמנטים מופשטים הכוללים קווים ומשטחי צבע שנוצרו בעזרת טכניקות שונות של ציור ומחיקה ובשימוש בגוונים של ירוק, סגול ושחור, האופייניים לציוריו של קופפרמן. סדרת העבודות הוצגה לראשונה בשנת 2000 בתערוכה "השבר והזמן" בגלריה גבעון בתל אביב-יפו. שלושה מציורי הסדרה מוצגים כיום בתצוגת קבע ב-"יד לילד".
שם הסדרה ביידיש, שפת ילדותו של קופפרמן, מתייחס אל מנהג האבלות היהודי "קריעה". בנוסף לכך השמות - בעברית וביידיש כאחד - מהווים ביטוי מטפורי של אירוע היסטורי ונפשי.
במשך שנים רבות סירב קופפרמן, ניצול שואה בעצמו, לקשר את ציוריו המופשטים באופן ישיר אל אירועים ספציפיים בכלל ואל זיכרון השואה בפרט. בשנות השמונים חרג לראשונה קופפרמן ממנהגו וקישר שתי סדרות של ציורים אל אירועים ממשים - בשנת 1983 יצר את קבוצת העבודות "בעתות קריסה", שהוקדשה לאמיל גרינצוויג וב-1984, בעקבות טבח סברה ושתילה, יצא אלבום הרישומים "עם בירות אחרי בירות עם בירות".
במאמר "זימון החצי מול השלם, על נוכחות השואה בציוריו של משה קופפרמן" (2000), שפורסם בכתב העת "סטודיו" בעקבות הצגת התערוכה, כתבה טלי תמיר כי על ידי הימנעות מייצוגים של שכול או העדר ברורים, מהוות עבודותיו של קופפרמן "טריז בין החוויה הציורית לבין החיים".
ב-26 ביולי 2005 הוציא השירות הבולאי הישראלי בול, בעיצוב אד ואן אוויין, ועליו הציור "השבר והזמן מס' 7". הבול נדפס כחלק מסדרה של שלושה בולים שנושאם "ההיסטוריה כזיכרון אישי וכזיכרון קולקטיבי". האוצר יונה פישר בחר, בנוסף לציור זה, גם את הציורים "לוחות הברית" (1958) מאת משה קסטל ו"רחוב אגריפס" (1964) מאת אריה ארוך.
ב-28 בינואר 2012 נמכר הציור "השבר והזמן מס' 6", שהיה חלק מאוסף גבי ועמי בראון, במכירה פומבית של בית המכירות תירוש. הציור, שהוערך בשווי של 10,000 עד 15,000 דולר, נמכר לבסוף בסכום של 65 אלף דולר, סכום שהיווה מחיר שיא ליצירותיו של קופפרמן עד לאותה עת. הציור "השבר והזמן מס' 8", אף הוא מאוסף בראון, נמכר ב-30 ביולי 2012 בעבור 62,000 דולרים במכירה פומבית נוספת.
ציורי הסדרה

השבר והזמן 1
השבר והזמן 2
 אוסף יד לילד, בית לוחמי הגטאות
השבר והזמן 3
 אוסף שמואל ותמרה גבעון
השבר והזמן 4
 אוסף יד לילד, בית לוחמי הגטאות
השבר והזמן 5
 אוסף פרטי
השבר והזמן 6
אוסף פרטי
(לשעבר באוסף גבי ועמי בראון)
השבר והזמן 7
 אוסף יד לילד, בית לוחמי הגטאות
השבר והזמן 8
אוסף פרטי
(לשעבר באוסף גבי ועמי בראון)
הערות שוליים

↑  ראו: סמדר שפי, "משה קופפרמן 2003-1926", אתר וואלה!, 23 ביוני 2003.
↑  טלי תמיר, "זימון החצי מול השלם, על נוכחות השואה בציוריו של משה קופפרמן", בתוך סטודיו, מס' 122, מרץ-אפריל 2000, עמ' 29-41.
↑  יונה פישר, עלון אמנות הציור, באתר התאחדות בולאי ישראל
↑  דניאל ראוכוורגר, "התנועה האמנותית", באתר הארץ, 1 בפברואר 2012
↑  קמיע סמית, מחזור מכירות של 3 מיליון דולר בתירוש, באתר הארץ, 2 ביולי 2012
השבעה לתפקיד

לינדון ב. ג'ונסון מושבע לתפקיד נשיא ארצות הברית ב-1963, בעקבות רצח ג'ון קנדי
שבועת המשרה (באנגלית: Oath of office) או הצהרת אמונים היא שבועה או אישור המעידה על התחייבותו ונאמנותו של אדם לתפקיד שאליו מונה, בדרך כלל תפקיד בממשלה או בתוך גוף דתי, אם כי לפעמים נדרשות שבועות כאלה גם מראשים של ארגונים אחרים. שבועות אלה נדרשות לעיתים קרובות על ידי חוקי המדינה, הגוף הדתי, או ארגון אחר לפני שהאדם יפעיל בפועל את סמכויות המשרד. זה יכול להיות מנוהל כטקס חנוכה, הכתרה, כס, או פולחן אחר הקשור לתפיסת המשרד עצמו, או לחלופין עשוי להיות מנוהל באופן פרטי. במקרים מסוימים זה יכול להיות מנוהל באופן פרטי ולאחריו בטקס ציבורי.
שבועות מסוימות כוללות הצהרת נאמנות לחוקה או לטקסט משפטי אחר או לאדם או למשרה אחרת (כגון שבועה לתמוך בחוקת המדינה או בנאמנות למלך). במדינות מסוימות, עבירה על השבועה עשויה להיחשב בחוק המקומי, כבגידה או כפשע פלילי חמור.
המילה 'שבועה' והביטוי 'אני נשבע' מתייחסים לשבועות חגיגיות. עבור אלה שבוחרים שלא לעשות זאת, לעיתים משתמשים במונחים חלופיים "הבטחה חגיגית", "הבטחה" או "הצהרה".
השבעה בקרב בני נוער

השבעה נהוגה גם בקרב תנועות נוער ומוסדות כמו תיכונים, ישיבות תיכוניות ואולפנות, בהם ההשבעה משמשת מבחן בגרות לכניסה לחברת הבוגרים. לרוב השבועות ממין זה הן מאתגרות, נערכות בלילה ומושתתות על רודנות הבוגרים על הצעירים, כך שלעיתים אפילו הופכות  לאלימות.
במוסדות חינוכיים רבים מתחבטים בנוגע לתופעה, שמצד אחד היא מסורת בית ספרית או תנועתית, ומצד שני עשויה להיות פוגעת ומפחידה. מתוך כך נולדו השבעות מזן חדש שמטרתן לגבש באופן חווייתי את בני שכבות הגיל הבוגרות עם הצעירות.
ראו גם

השבעת נשיא ארצות הברית
השבעת נשיא רוסיה
הרפובליקה של אי הוורדים

הרפובליקה של אי הוורדים (באספרנטו: Respubliko de la Insulo de la Rozoj; באיטלקית: Repubblica dell'Isola delle Rose) הייתה מדינה לכאורה קצרת מועד על פלטפורמה מעשה ידי אדם בים האדריאטי, 11 ק"מ מחוף נפת רימיני שבאיטליה, בין רימיני לפזארו כ-500 מטר מחוץ למים הטריטוריאליים של איטליה.
שם הרפובליקה

גם באיטלקית וגם באספרנטו משמעות שם המשפחה Rosa היא "ורד" ולכן בעיתונות הכתובה באנגלית התייחסו למקום כאל "הרפובליקה של אי הוורדים".
היסטוריה

המהנדס האיטלקי ג'ורג'יו רוזה (Giorgio Rosa) התחיל לחלום על הקמת אי מלאכותי כבר בשנת 1958, במהלך מספר שנים הוא חיפש מיקום מתאים, תכנן את המבנה, ופתר בעיות טכניות. עד שנת 1967 הוא הצליח להניח בים יסודות של תשעה עמודי פלדה, עליהם הוא בנה רציף (מזח) בגודל 400 מ"ר בגובה של כשלושה מטרים מעל פני הים. הוא הקים על הרציף מספר מוסדות מסחריים, כולל מסעדה, בר, מועדון לילה, חנות מזכרות וסניף דואר. בחלק מהדיווחים מוזכרת גם נוכחות של תחנת רדיו, אך הדבר נותר ללא אישור. רוזה ושותפיו ביצעו קידוח בעומק של 280 מטר, מרצפת האי עד למציאת אקוויפר מים מתוקים מתחת לקרקעית הים, ובכך הייתה לאי אספקת מי שתייה עצמאית.
האי נפתח למבקרים ביולי 1967 והפך לאטרקציה תיירותית.
בהשפעת חברו של רוזה, האספרנטיסט, הכומר הפרנציסקני אלבינו צ'יקנטי (Albino Ciccanti), איזולה דלה רוז אימצה את אספרנטו כשפתה הרשמית, וזאת כדי לאושש בבירור את ריבונותה ועצמאותה מהרפובליקה האיטלקית, וכן להדגיש את אופייה הבינלאומי של הרפובליקה החדשה, בכך הפכה הרפובליקה למדינה היחידה בעולם שאמצה את האספרנטו כשפתה הרשמית. שם האי נקבע באספרנטו כ-"אינסולו דה לה רוזוי".
האי המלאכותי הכריז על עצמאות ב-1 במאי 1968. דגל הרפובליקה היה כתום, ובמרכזו מגן לבן עם שלושה ורדים אדומים עם גבעולים ועלים ירוקים. המנון הרפובליקה נלקח מתוך המערכה השלישית של ההולנדי המעופף של ריכרד וגנר. רוזה הכריז על עצמו כנשיא הרפובליקה החדשה, וקבע את מריה אלוורניה (Maria Alvergna) כשרת האוצר, השר לענייני פנים קרלו קייריצ'י (Carlo Chierici) שהיה מהנדס בפרויקט והמנהל הטכני, השרה לענייני חוץ צ'זרינה מציני (Cesarina Mezzini) ושר התעשייה והמסחר לוצ'אנו מרקטי (Luciano Marchetti). אף מדינה בעולם לא הכירה רשמית באי כמדינה עצמאית.
זמן קצר לאחר מכן הוציא אי הוורדים מספר בולים, כולל בול המציג את מיקומו המשוער של אי הוורדים בים האדריאטי. המטבע לכאורה של הרפובליקה היה "מיל" שהיה בשער של מיל אחד ללירה איטלקית. המטבע היה העריך בהנפקות הבולים של האי: חמש סדרות בולים בערך נקוב של 30 מיל, מסדרה 2 הופיעו בולים בערך נקוב של 60 מיל, בסדרה החמישית היה בול בערך נקוב של 120 מיל. הייתה כוונה להטבעת מטבעות מתכת להנצחה, אולם לא ידוע על הטבעת מטבעות או הדפסת שטרות.
על האי נבנה מבנה בן שתי קומות עם עלייה לגג, והתכנון היה לבנות בסך הכול חמש קומות. נבנה מעגן סירות (פורטו ורדה) על ידי הנחת צינורות הממולאים במים מתוקים, כך שהם צפו מעל פני הים ואפשרו עגינה בטוחה.
פעולותיו של רוזה נתפסו על ידי ממשלת איטליה כתחבולה לגבות כסף מתיירים תוך הימנעות מתשלום מיסים. קבוצה של ארבעה קציני קרביניירי ומשטרת האוצר האיטלקי (אנ') (פקחי מס) נחתה על "אי הוורדים" והשתלטה עליו. מועצת הממשלה של הרציף אמרה כי שלחה מברק, ככל הנראה לממשלת איטליה, כדי למחות על "הפרת ריבונותה והפגיעה שנגרמה לתיירות המקומית על ידי הכיבוש הצבאי", אך לא קיבלה תגובה.
בין 11 בפברואר עד 13 בפברואר 1969, השתמש הצי האיטלקי בחומרי נפץ להשמדת המתקן, מעשה שהוצג מאוחר יותר על בולי דואר שהונפקו על ידי ממשלתה הגולה של האי. ככל הנראה הכלב של רוזה היה על הרציף בזמן התפוצצות המתקן ונהרג כתוצאה מכך. פרט לאירוע זה לא היו קורבנות בפיצוץ. אולם המבנה לא התמוטט כליל ורק סערה שהתחוללה בים האדריאטי ב־26 בפברואר 1969 מוטטה את המבנה.
מורשת

רוזה נפטר בשנת 2017, לאחר שנתן את ברכתו לסרט של נטפליקס שיוצר על סיפור אי הוורדים. הסרט הופץ בשנת 2020 בישראל בשם "הסיפור המדהים של אי הוורדים"(אנ').
פיטר ת'יל ששמע על הרפובליקה, השיק בשנת 2011 מיזם של איים מלאכותיים על פלטפורמות ימיות במים בינלאומיים, שיהיו התיישבות-ים ומדינה ריבונית עם עשרה מיליון תושבים מחולקים על ידי מקסימום של 270 תושבים לאי.
הערות שוליים

↑  מורסנט תכננה להפוך את אספרנטו לשפת המדינה, אלם היוזמה לא יצאה לפועל
↑  When Italy went to war with the esperanto micro-nation Insulo de la Rozoj
↑  Netflix To Tell ‘The Incredible Story Of Rose Island’; Feature Comedy Directed By Sydney Sibilia
↑  Libertarian Island: A billionaire's utopia
הקהילה הביסקסואלית

הקהילה הביסקסואלית כוללת בתוכה חברים מהקהילה הגאה אשר מזדהים כביסקסואלים, פאנסקסואלים, או נזילים מינית.
הגדרה

הקהילה הביסקסואלית כוללת בתוכה אנשים המזדהים כביסקסואלים, פאנסקסואלים/אומניסקסואלים, בירומנטיים, פוליסקסואלים, או נזילים מינית. אנשים ביסקסואלים, בשונה מחבריהם הלסביות וההומוסקסואלים, נוטים פחות להיות מחוץ לארון. כתוצאה מכך, יש שונות רבה בקרב הקהילה הביסקסואלית לגבי רמת החשיבות של הביסקסואליות או הזהות הלהט"בית עבור תחושת העצמי שלהם. לאנשים ביסקסואלים עשויות להיות רשתות חברתית המרוכזות בעיקר בתוך קהילת הלהט"ב הרחבה; בין אם הם לוקחים חלק בתרבות הלהט"ב הרחבה יותר או לא, ביסקסואלים עשויים לקחת חלק בקהילות ביסקסואליות ספציפיות.
קיימים אירועים וכנסים מיוחדים עבור הקהילה הביסקסואלית; כמו כן גם כתבי עת כדוגמת Bi Women Quarterly (אנ'); אתרים וארגונים כדוגמת BiNet USA (אנ') והמרכז למשאבים ביסקסואלים; מגזינים כדוגמת Bi Community News (אנ'); קבוצות כתיבה; אתרי חדשות; מנהיגים ופוליטיקאים כדוגמת רובין אוקס וקייטי היל; ועמותות לבריאות הנפש. קבוצות של ביסקסואלים החלו להיווצר בשנות ה-80 במספר ערים.
קהילות אלו התאחדו עם הקהילות ההומוסקסואליות, הלסביות והטרנסג'נדריות לכדי קהילה גדולה יותר, וכך הגדילו את הנוכחות באירועי להט"ב שונים כגון מצעדי גאווה, צעדות ואספות לתמיכה בזכויות אזרחיות, כנסים, ואירועים כלל-ארציים אחרים שבהם האינטרסים של כלל הקהילות מצטלבים, כמו הצעדה לשוויון לאומי. לעיתים קרובות, בכנסים יש סמינרים נפרדים בנושאים ביסקוסאליים וטרנסג'נדריים, ובחלק ממצעדי הגאווה מוקדש חלק מיוחד גם לביסקסואלים.
23 בספטמבר הוא יום הנראות הביסקסואלי. השבוע בו חל יום זה הוא שבוע המודעות הביסקסואלית (אנ').
אפליה

אנשים המגדירים עצמם כביסקסואלים יכולים לחוות בשל כך שנאה וחוסר אמון (ביפוביה), שיוך סטריאוטיפים והכחשה (מחיקה ביסקסואלית) מצד אנשים בעלי כל נטייה מינית שהיא. חלק מהאנשים אומרים שביסקסואלים פשוט אינם בטוחים ברגשותיהם או עוברים "שלב" והם עתידים או צריכים "להחליט" או "לגלות" לאיזה מין הם נמשכים. מצד שני, התמיכה, השייכות והנראות של הקהילה הביסקסואלית בתוך קהילת הלהט"ב גדלה.
שורה של קבוצות עובדות ביחד ומתמקדות בסוגיות החשובות לקהילה הביסקסואלית כדוגמת ביפוביה, היכרויות, יציאה מהארון, ייצוג ביסקסואלי בחדשות ובבידור, ומחיקה ביסקסואלית. קבוצות אלו מזוהות כקוויריות ונמצאות בקשר הדוק גם עם הקהילות ההומוסקסואליות, הלסביות והטרנסג'נדריות, אך המוקד הראשי שלהם הוא הקהילה הביסקסואלית. ישנה גם תנועה הנלחמת בביפוביה ומיתוסים על ביסקסואלים.(הקישור אינו פעיל)
קמפיינים לשוויון וחגיגות גאווה

הצעדה לשוויון לאומי (National Equality March) הייתה עצרת פוליטית ארצית שנערכה ב-11 באוקטובר 2009 מול הבית הלבן בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית. ההפגנה קראה לעגן בחוק הפדרלי שוויון אזרחי והגנה מאפליה עבור הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) בכל מדינות ארצות הברית ומחוזותיה. את הצעדה יזמו האקטיביסטים דייוויד מיקסנר וקליב ג'ונס, והיא אורגנה על ידי הארגונים Equality Across America ו-Courage Campaign (אנ'). קיפ ויליאמס ורובין מק'גי היו שותפים בארגון הצעדה. היא הייתה ההפגנה הראשונה בנושא זכויות להט"ב בארצות הברית שנערכה בוושינגטון די. סי. מאז צעדת המילניום (אנ') שנערכה בשנת 2000.
בהפגנה השתתפה נציגות ביסקסואלית, פאנסקסואלית וקווירית. מספר קבוצות ביסקסואליות, פאנסקסואליות וקוויריות, ביניהן BiNet USA,‏ New York Area Bisexual Network, ‏DC Bi Women ו-BiMA DC, התכנסו וצעדו יחד כדי להפגין סולידריות ביסקסואלית, פאנסקסואלית וקווירית. ארבעה נואמים בצעדה לשוויון לאומי היו ביסקסואלים: מייקל הפינגטון, ליידי גאגא, קלואי מישל נובל ופנלופה ויליאמס.
באוקטובר 2009, האקטיביסטית הלהט"בית אמי אנדרה(הקישור אינו פעיל) מונתה למנכ"לית ועדת מצעד הגאווה של סן פרנסיסקו (אנ'), ובכך הייתה לאישה השחורה הביסקסואלית הראשונה בתפקיד זה.
כנסים וועידות

קיימים כמה כנסים וועידות של ביסקסואלים, ביניהם הוועידה הביסקסואלית הבינלאומית, BiCon (אנ') בבריטניה ו-BECAUSE (אנ') בארצות הברית. כמה מהם ערכו ועידות מחקר על ביסקסואליות, ביניהם BiReCon בבריטניה, ו-EuroBiReCon ו-BiReConUSA בארצות הברית.
ראו גם

מחיקה ביסקסואלית
לקריאה נוספת > כללי

Bi Any Other Name: Bisexual People Speak Out מאת לוריין האצ'ינס ולני קאאהומנו, מסת"ב 1-55583-174-5
Getting Bi: Voices of Bisexuals Around the World מאת רובין אוקס ושרה ראולי, מסת"ב 0-9653881-4-X
האופציה הביסקסואלית מאת פריץ קליין, מסת"ב 1-56023-033-9
Bi America: Myths, Truths And Struggles Of An Invisible Community מאת ויליאם א. בורלסון, מסת"ב 978-1-56023-478-4
Bisexuality in the United States: A Social Science Reader מאת פאולה ק. רודריגז רוסט, מסת"ב 0-231-10226-7
Bisexuality: The Psychology and Politics of an Invisible Minority מאת בת' א. פיירשטיין, מסת"ב 0-8039-7274-1
Current Research on Bisexuality מאת רונלד ק. פוקס, מסת"ב 978-1-56023-288-9
לקריאה נוספת > מגזינים

Bi Magazine (ארצות הברית)
Bi Community News (בריטניה)
Bi Social Network (ארצות הברית)
Bi News Magazine (הולנד)
The Fence (קנדה)
Bi Women Boston (ארצות הברית)
Raspberry Mousse (ארצות הברית)
וא"ב גריפין

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1929 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בפברואר 2019 (בגיל 89) אלבמה, ארצות הברית 
 שם לידה:  ויליאם אדמונד באטרוורת'
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  W. E. B. Griffin 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרבורג 
 שפות היצירה:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  ספרי ריגול ומלחמה
 צאצאים:  William E. Butterworth IV 
 webgriffin.com
 
וא"ב גריפין (באנגלית: W. E. B. Griffin, William Edmund Butterworth III ‏ 10 בנובמבר 1929 – 12 בפברואר 2019) היה שם העט של הסופר האמריקאי ויליאם אדמונד באטרוורת' שכתב מעל ל-250 ספרי ריגול ומלחמה. הספרים פורסמו תחת 11 שמות עט. הם נמכרו ביותר מ-50 מיליון העתקים ותורגמו ל-10 שפות.
ויליאם אדמונד באטרוורת' נולד בניוארק וגדל בניו יורק ובפילדלפיה. בשנת 1946 הוא הצטרף לצבא ארצות הברית והוצב בשטח גרמניה. הוא עסק בריגול נגדי. על פעילות בתקופה זו הוענקה לו "מדליית הכיבוש". לאחר סיום השרות הוא התחיל ללמוד באוניברסיטה בעיר מרבורג.
בשנת 1951 באטרוורת' נקרא לשרות ונשלח לחזית של מלחמת קוריאה. תחילה הוא היה כתב צבאי ואחר כך קצין דוברות של הקורפוס העשירי (ארצות הברית).
הניסיון של באטרוורת' בגרמניה ובקוריאה נתן לו השראה לכתיבת ספרים. הוא התחיל בכתיבת ספרים בסוף שנות ה-50 וכאשר הם זכו להצלחה עזב את העיסוקים האחרים. חלק מהספרים נכתבו תוך שיתוף פעולה עם בנו, ויליאם באטרוורת' הרביעי.
ביחד עם ויליאם קולבי גריפין היה מייסד סמינר למודיעין, צבא ודיפלומטיה באוניברסיטת נורוויץ'.
באטרוורת' התחתן בשנת 1950 לאמה מסאליק, רקדנית בלט. לזוג נולדו שלושה ילדים, והם התגרשו בשנות ה-90.
מספר ספרים לרבות "בנתיב הסכנה"  ו"סוכני הביון הלוחמים" תורגמו לעברית.
ספרים שכתב (רשימה חלקית)

סדרה The Brotherhood of War Series על צבא ארצות הברית 1982–2001
סדרה The Corps Series על חיל הנחתים 1986–2004
סדרה Men at War Series על המשרד לשירותים אסטרטגיים 1984–2012
סדרה Badge of Honor Series על משטרת פילדלפיה 1988–2019
סדרה The Presidential Agent Series על פעילות נגד טרור 2005–2018
סדרה M*A*S*H ‏ 1974–1977, סיקוול לספר מקורי שאליו צולם סרט וסדרת טלוויזיה
הערות שוליים

↑  https://mysterytribune.com/w-e-b-griffin-bestselling-author-over-250-thriller-books-dies-at-89/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308960205171  PLWABN: 9810669301505606  BNE: XX1775600  GND: 131647768  ISNI: 0000 0001 1469 2085  LCCN: n2006016314  NKC: jn20001005254  NTA: 362928886  SUDOC: 193655470  VIAF: 23613502   WorldCat (עם VIAF): 23613502
השוטה (קלף טארוט)

קלף השוטה מחפיסת Rider–Waite
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
השוטה אשר קרוי גם בשמות: הטיפש, מומוס, הלמך, המשוגע והליצן, הוא אחד מ-78 קלפי הטארוט, אחד מ-22 הקלפים של הארקנה הגדולה. לקלף זה במקור לא היה מספר, אך בחבילות החדשות משייכים לו את המספר 0 או 22.
קלף השוטה
הקלף מתאר בדרך כלל נווד צעיר בלבוש צבעוני או ליצן מזוקן האוחז בצרור ומחזיק מקל הליכה או שושנה וננשך על ידי כלב או חתול. לעיתים מעליו מרחף פרפר, ולעיתים מולו ישנה תהום עמוקה או תנין.
בחבילת "השחר המוזהב" מתאר פעוט ליד שיח שושנים מלווה בזאב קשור ברצועה.
משמעות הקלף

קלף השוטה מייצג תמימות, נאיביות, לב טהור, וכניסה אל הלא נודע.
ניתן לחלק את משמעותו של קלף השוטה לשני היבטים עיקריים. ההיבט הראשון הוא יציאה למסע חדש, היציאה היא אל ה"לא נודע". ההיבט השני הוא אמון, השוטה יוצא למסעו מתוך אמון ואופטימיות שהדברים יהיו טובים. כמו כן, השוטה מסמל את הנשמה הזכה המתחילה את מסעה כשהיא "לוח חלק".
כאשר הקלף יוצא במהופך בקריאת טארוט, ניתן לייחס את המשמעות לצד השלילי של השוטה - התעלמות מההשלכות, בורות, וממש כפי שנראה בציור, הוא אינו שם לב עד כמה הנקודה בה הוא עומד מסוכנת.
לפי הנומרולוגיה, קלף זה מיוצג על ידי הספרה 0 - שמשמעותה אפשרויות בלתי מוגבלות.
תפיסת השחר המוזהב, מזוהה קלף השוטה עם האות א' ויסוד האוויר, ואילו אליפז לוי קישר בינו לבין האות ש'.
לפי ארתור אדוארד וייט, קלף השוטה מסמל מצד אחד את הנשמה יוצאת למסע בעולם החומר כדי לצבור חוויות וניסיון ותפיסת עולם הרוח מצד אחד, ואיוולת, טירוף, שיכרון חושים, חוסר זהירות, בטלנוות, והבל מצד שני.
בתרבות

קלף השוטה של חבילת הריידר הוא סמלה המסחרי של חברת המשחקים "U. S. Games" שבין חבילות הטארוט שהם משווקים ישנן מספר גרסאות של חבילת הריידר.
הערות שוליים

↑  Amazon.com: Fool Tarot, Zero Arcana Marcel Tarot, Tarot de Marseille, Version Oswald Wirth, Man Silver Signet Ring (15) : Handmade Products, www.amazon.com
↑  הילה טארוט, פשוטארוט
↑  השוטה, באתר מודרן טארוט - מיסטיקה במאה ה-21
↑  אורי רז, טארוט - קלף השוטה, באתר הטארוט של אורי רז
↑  Arthur Edward Waite, The pictorial key to the tarot, Mineola, NY: Dover Publications, 2005, ISBN 0-486-44255-1
| קלפי טארוט |
| --- | --- | --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |  |
השתלת איברים בבעלי חיים

השתלת איברים בבעלי חיים כוללת מספר התמחויות ווטרינריות. השתלת גפיים (פרותזה) בבעלי חיים הוא תחום מדעי מפותח היטב, ההופך ליותר ויותר שכיח. השתלת איברים פנימיים נדירה ומורכבת יותר. הניתוח הראשון להשתלת קוצב לב בגופו של כלב בוצע בשנת 1968. כ-300 קוצבי לב מושתלים בכלבים מדי שנה. ניתוחי השתלת כליות מוצלחים בחתולים מבוצעים כבר מאז אמצע שנות ה-80. ניתוחים דומים על כלבים היו פחות מוצלחים עקב קשיים בדיכוי מערכת החיסון. אופן הטיפול בבעלי החיים אשר "תורמים" את האיברים נותר מקור לדאגה.
השתלת כליות

ניתוחי השתלת כליות, בעלי מידת הצלחה כלשהי, בוצעו עד כה רק על כלבים וחתולים, כאשר רובם של אלו בוצעו על חתולים – שכן הם מועדים במיוחד למחלות כליות. בית הספר לרפואה וטרינרית באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס יזמה את תוכנית השתלת הכליות ב-1987. חתולים יכולים לשרוד השתלה מחתולים שאינם מקורבים אליהם, אך חייבים להישאר נתמכים בתרופות המדכאות את המערכת החיסונית לכל יתר חייהם. לאחר השתלת הכליה החלופית בבעל החיים המקבל, הכליות המקוריות לרוב מושארות במקומן.
ישנם כיום עשרה מרכזים בעולם אשר מציעים שירותי השתלת כליות לחתולים, רובם בארצות הברית. אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס הפסיקה את התוכנית מאז. השתלת כליות היא טיפול השנוי במחלוקת עקב, בין היתר, שיקולים אתיים, וכל שיקולים הנוגעים לאורך חיים ואיכות חיים. הממלכה המאוחדת אישרה טיפול זה ב-2003, אך הופסק ב-2013 לאחר סקירה מחודשת שלו. הטענה הרווחת היא שהטיפול גורם לסבל מיותר בקרב בעלי החיים "התורמים".
השתלה מלאה של מפרק הירך

כדי שכלב יהיה מועמד טוב להשתלה מלאה של מפרק הירך, הוא חייב להיות לפחות בגיל של 9 עד 12 חודשים, שכן בגיל זה, הוא סיים להתפתח ושוקל לפחות 30 פאונד (כ-14 קילוגרם). שתל הירך עבור כלבים דומה למקביל שלו המיועד לבני אדם, אם כי הוא הרבה יותר קטן. על-מנת לקבוע את גודל השתל המתאים, נעשה שימוש בצילומי רנטגן.
גזע הירך לרוב נעשה מכרום קובלט או פלדת אל-חלד, בעוד שהמפרק עצמו עשוי מפוליאתילן בעל משקל מולקולרי גבוה במיוחד. זכוכית אקרילית היא החומר המשמש לקיבוע שתלים המקובעים בהדבקה, בעוד שחרוזי טיטניום בקוטר של 250 מיקרומטר משמשים לרוב לכיסוי משטח הגזע של שתלים המקובעים בלחיצה.
שתל המפרק מצופה להחזיק בין 10 ל-15 שנים, ולרוב הם מחזיקים מעמד יותר זמן מאשר תוחלת החיים של הכלב. בפחות מ-5% מהמקרים, קורות תקלות בשתלים דרך התרופפות שקע השקל או דרך סדק או שבר בעצם הירך. סיבוכים כאלו דורשים טיפול באמצעות ניתוח תיקון.
השתלת קוצבי לב

קוצב הלב הראשון הושתל בגופו של כלב בשנת 1968. כ-300 קוצבי לב מושתלים בכלבי מדי שנה, אם כי ישנם כ-4,000 כלבים אשר זקוקים לקוצב לב. לא קיים ייצור של קובצי לב במיוחד עבור כלבים, אך קוצבי לב עבור בני אדם לרוב שורדים זמן רב יותר מאשר בני האדם אשר נושאים אותם, מה שמותיר קוצב לב שמיש בעל חיי סוללה מעט קצרים יותר מאשר אלו של קוצב לב חדש, מה שמאפשר להשתיל קובצי לב אלו בכלבים. אחד הקשיים בהשתלת קובצי לב "משומשים" הוא הסרתם מבני האדם שהלכו לעולמם – זה נפוץ שסביב כבלי קוצב הלב מצטברות רקמות שריר לב המקיפות אותם, ואלו נעשים קשים להסרה לאחר המוות. במידה והכבלים נחתכים לטובת הסרת הקוצב, התרומה נעשית בלתי-אפשרית. קוצב לב שלא נעשה בו שימוש בבן אדם, אך הגיע תאריך פקיעת תוקפו, אינו ראוי לשימוש בבן אדם, אך ניתן לשימוש בכלב.
עירוי דם

על-מנת שיהיה ניתן לבצע עירוי דם, על התורם והמקבל להיות בעלי סוגי דם תואמים. אצל כלבים, ישנם 11 סוגי דם, אך הם נולדים ללא נוגדנים בגופם. מסיבה זו, לא תהיה תגובה לאחר עירוי דם ראשוני, אך עירויים נוספים ייגרמו לתגובות חריפות במידה ואין התאמה בסוג הדם DEA1.1. מכיוון שלכלבים ישנה לרוב מערכת חיסונית תוקפנית מאוד, ישנו צורך לעשות מבדקי התאמה צולבים לפני כל עירוי דם בכלבים. רק אחד בכ-15 כלבים יהיה שלילי עבור כל האנטיגנים, וכתוצאה יכול לשמש כתורם אוניברסלי. לחתולים ישנו דם מסוגי A, B, ו-AB, כל אחד בעל פקטורים ספציפיים, אך לא קיים סוג דם אשר יכול לשמש כתורם אוניברסלי, ולכן יש צורך לבצע מבדקי תאימות צולבים קפדניים. תאי דם אדומים של התורם מעורבבים עם נוזל הסרום של המקבל על מנת לבצע בדיקת התאמה צולבות גדולות. בדיקות קטנות יותר כוללות השוואה של תאי הדם האדומים של התורם עם הסרום של המקבל. תורמי דם צריכים לעמוד בדרישות מאוד ספציפיות על-מנת להיות מתאימים. הם חייבים לעמוד במשקל של לפחות 50 פאונד (22 ק"ג) עבור כלבים, ו-10 פאונד (4.5 ק"ג) עבור חתולים, להיות בעלי רכיבי דם גבוהים מספיק, ולא להיות נגועים במחלות מידבקות. תרומה אחת יכולה להספיק לשני בעלי חיים.
נוהל הטיפול בחיות ה"תורמות" משתנה. באפריל 2014 הואשם משרד וטרינרי בפורט וורת' שבטקסס בהחזקת כלבים שהורדמו לצורכי שאיבת דם מהם.
שסתומי לב

ניתוח לב פתוח בכלבים דורש את השתתפותו של צוות המונה בין שישה לשמונה אנשים על-מנת לעקוב בקפידה אחר מצב המטופל לפני ובמהלך ההליך הפולשני. הניתוח כולו נמשך כחמש שעות, אשר במהלכו הכלב מחובר למחמצן דם והלב נעקף. שסתום הלב הבעייתי מוסר, והשסתום החלופי, שלרוב מגיע מקרום לב בקר, נתפר בקפידה במקומו. לאחר מכן, ליבו של הכלב מאותחל מחדש, ומנוטר במשך לפחות שעתיים לאחר גמר הניתוח. עקב העלות הגבוהה הכרוכה בהליך, הוא איננו נפוץ.
גפיים תותבות

בעוד שכלבים וחתולים קטנים יותר לרוב יכולים לשרוד בנוחות יחסית עם שלוש רגליים בלבד, לכלבים גדולים יותר, סוסים, וחיות חווה נחוצה תותבת על-מנת לתמוך במשקלם. הניתוח נעשה כמו כן על ציפורים המשמשות לצורכי רבייה. כל תותבת נעשית על-פי הזמנה על-מנת להתאים לצרכים הספציפיים של בעל חיים מסוים.
שתלים אורתופדיים

במהלך תוכנית הכירורגיה האורתופדית לסוסים של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס פותח שתל אשר היה בשימוש מוצלח זמן רב עד כה בבני אדם. מסמרים תוך-לשדיים משמשים לטיפול בסוסים בעלי שברים ארוכים בעצמות הרגליים. המסמרים מוכנסים לחלל העצם, וניתנים לקיבוע למקטע השבר הקרוב והמרוחק באמצעות ברגים טראנסקורטיביים אשר חודרים הן דרך קליפת העצם והן דרך החורים שבמסמר. המסמר ממוקם במרכז הציר של העצם, על-מנת להעניק לעצם תמיכה מלאה – בשונה מפלטות עצם חיצוניות, אשר מספקות רק תמיכה מבחוץ. בניסיון לעזור לסוסים בעלי גידים כפופים, נעשה מחקר באמצעות שתלי סיבי פחמן, אשר מורכבים מכ-40,000 סיבים בסך הכול, כאשר קוטרו של כל סיב הוא 8 מיקרומטרים. סיבים אלו מזרזים צמיחת רקמות, ומניבים מבנה פחמן-רקמה בעל קוטר של כ-8 מילימטר.
השתלות איברים בבעלי חיים בישראל

בשנת 2016 בוצעו לראשונה בישראל שתי השתלות כליה בחתולים.
השתלות אלו בוצעו ביוזמת יזם ההייטק פבל פליט, בית החולים הוטרינרי בבית-דגן, ומנתח בכיר מאוניברסיטת ג'ורג'יה שבארצות הברית.
הצוות האחראי על השתלת הכליות בחתולים בישראל