stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוורלסט
היסטוריה

החברה הוקמה ברובע הברונקס שבארצות הברית, בשנת 1910 כחברה ליצור בגדי ים על ידי ג'ייקוב גולומב. באותה תקופה היה גולומב בן ה-17 שחיין חובב שהתאכזב מאיכותם של המוצרים הקיימים לענף השחייה שהחזיקו מעמד עונה אחת בלבד. בעזרת אביו החייט החל בפיתוח בגד שחייה שיחזיק למשך שנה שלמה. זהו גם מקור שמה של החברה ׁׁ("מחזיק מעמד לנצח").
בשנים הבאות פתח גולומב חנות למכירת ציוד ספורט לענפים שונים נוספים.

בשנת 1917 התוודע גולומב למתאגרף ג'ק דמפסי אשר ביקש ממנו לייצר עבורו מגן ראש שיוכל להחזיק מעמד יותר מ-15 סיבובי אימון לקרב אגרוף. בשנת 1919 זכה דמפסי בתואר אלוף העולם באגרוף במשקל כבד, כאשר הוא עטוי כפפות שיוצרו עבורו במיוחד על ידי חברת אוורלסט. הפרסום הפך את החברה הקטנה למותג עולמי של יצור ציוד אגרוף.
בשנת 1958 מכר המייסד גולומב 50% מהחברה לבן ניידורף ( Ben Nadorf). בשנת 1995 השלים ניידורף את הרכישה והפך לבעלים היחיד של החברה. בשנת 2000 נרכש המותג על ידי חברת "הלבשה אקטיבית" (AAGP).
בשנת 2007 נרכשו החברה והמותג על ידי חברת ההחזקות הבריטית Frasers Group.
כיום יושב מטה החברה במנהטן, ניו יורק.
מוצרים

אוורלסט מייצרת מגוון רחב של ציוד לענפי האגרוף והלחימה המשולבת. בין היתר סוגים שונים של כפפות, מגיני ראש, חזה, רגליים וזרועות, שקי אגרוף כבדים תלויים ועומדים, שקי אגס, כריות הגנה לגוף, וכן נעליים מיוחדות לענף האגרוף.
חברת אוורלסט מעצבת ומייצרת פריטי הלבשה מעוצבים כגון, חולצות, גופיות, ומכנסיים לגברים ונשים. בנוסף לכך מיוצרים על ידי החברה תוספי מזון לספורטאים ומוצרים קוסמטיים כגון תכשירי קירור ויבוש מהיר מזיעה ותכשירי היגיינה.
הערות שוליים

↑  http://www.everlast.com/about
קרולה נהר

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1900 מינכן, ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  26 ביוני 1942 (בגיל 41) Sol-Iletsk, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר, הרייך הגרמני 
 תקופת הפעילות:  1920–1931 (כ־11 שנים)
 בן או בת זוג:  אלפרד הנשקה  Anatol Becker 
 צאצאים:  Georg Becker 
 פרופיל ב-IMDb
 
קָרוֹלָה נֶהֶר (בגרמנית: Carola Neher; ‏2 בנובמבר 1900 – 26 ביוני 1942) הייתה שחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה

נהר נולדה במינכן למורה למוזיקה בשנת 1900. היא החלה לעבוד כפקידה בבנק ב-1917. בקיץ שנת 1920, ביצעה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון באדן-באדן ללא לימוד משחק קודם, ואחר כך המשיכה לעבוד בתיאטרוני דרמשטאדט, נירנברג וב-Munich Kammerspiele. ב-1924, נהר החלה לעבוד בתיאטרון בורוצלב, שם פגשה את תרזה גיזה ואת פיטר לורה. ב-7 במאי 1925 נישאה לאלפרד הנשקה (המשורר קלאבונד), שעבר עבורה ממינכן לוורוצלב והיה באותה תקופה אמן ומשורר מוכר ומצליח למדי.
ב-1926 עברה נהר לברלין כדי לעבוד עם ברטולט ברכט. ברכט כתב את המחזה אופרה בגרוש, בו הייתה נהר אמורה לשחק בתפקיד פולי פיצ'ם אך לאור פטירתו של בעלה באוגוסט 1928 נעדרה מהצגת הבכורה. נהר גילמה את פולי בהופעות מאוחרות יותר. ברכט כתב תפקידים נוספים עבור נהר, אותם שיחקה בהצלחה. כמו כן, נחלה נהר הצלחה בגילום דמותה של מריאנה בהצגה אגדות מיערות וינה של אדן פון הורבאט. היא גילמה והנציחה את דמותה של פולי בסרט אופרה בגרוש, שבוסס על המחזה.
בעודה בברלין, נהר תרגלה אגרוף עם המאמן הטורקי סאברי מאהיר בסטודיו שלו, שנפתח לנשים בשנות ה-20 (כולל ויקי באום ומרלן דיטריך). היא הצטלמה לתמונה בעמדה נגדית למאהיר, בעודה מצוידת בכפפות אגרוף וגרביונים, והגדירה עצמה כ"אישה חדשה", המאתגרת קטגוריות מגדריות מסורתיות.
ב-1932 נישאה לאנטול בקר ועזבה את גרמניה לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון באביב 1933. היא היגרה לפראג, שם עבדה בתיאטרון הגרמני החדש, אך המשיכה לברית המועצות ב-1934, שם פגשה בגוסטב וון ונגנהיים ועבדה עמו בקברט דובר הגרמנית שלו, Kolonne Links.
ב-1936, במהלך הטיהורים הגדולים של משטר הסטליניזם, ונגהיים האשים את נהר ובעלה אנטול בקר בטרוצקיזם. נהר נאסרה ב-25 ביולי 1936. בקר הוצא להורג ב-1937 ונהר נשפטה לעשר שנות מאסר ונשלחה לגולאג ליד אורנבורג. היא נפטרה בעודה בכלא מטיפוס ב-26 ביולי 1942.
גורלה גרר מחאות בקרב מהגרים אחרים מחוץ לברית המועצות, במיוחד לאור העובדה שברכט שתק ולא סייע לנהר.
בנה של נהר, גאורג בקר, נמסר לבית יתומים. הוא חי בברית המועצות עד שנת 1975, אז הורשה להגר למערב גרמניה.
הנצחה

רחוב קרולה נהר בשכונת הלרסדורף שבמזרח ברלין קרוי על שמה של נהר.
בספרות

Matthias Wegner: Klabund und Carola Neher – eine Geschichte von Liebe und Tod. Rowohlt, Reinbek bei Hamburg 1996. ISBN 3-87134-266-1
Tita Gaehme: Dem Traum folgen. Das Leben der Schauspielerin Carola Neher und ihre Liebe zu Klabund.. Dittrich, Köln 1996. ISBN 3-920862-11-2.
Guido von Kaulla: Und verbrenn in seinem Herzen: Die Schauspielerin Carola Neher und Klabund. Herder, Freiburg/Br. 1984
Michaela Karl: Carola Neher: Die Silberfüchsin. In: Bayerische Amazonen – 12 Porträts. Pustet, Regensburg 2004. ISBN 3-7917-1868-1. S. 168-189
הערות שוליים

↑  האישה שלמדה מברכט איך להתרחץ, "משהו מתרחש במחסן הפסנתרים", דצמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442818105171  BIBSYS: 90133818  BNE: XX4886528  BnF: cb161012855 (data)  GND: 118738348  ISNI: 0000 0000 8389 3502  LCCN: n86083019  LNB: 000231401  MusicBrainz: 79d60b1c-0395-4ee8-bd64-e629f2c91f07  NKC: xx0176762  SUDOC: 142590835  VIAF: 64802669   WorldCat (עם VIAF): 64802669
עריכה קולנועית

צילום של אברהם פיסרק משנת 1946; עורכת קולנוע בפעולה
בתחום הקולנוע, עריכה (או מונטאז' מצרפתית, מלאכת הרכבה) היא אמנות הרכבת צילומים לרצפי צילומים ("סיקוונסים"), שמלווה בהרכבת הרצפים לשם יצירתו של סרט קולנוע שלם.
משמעויות המונח

בקולנוע הצרפתי המונח "מונטאז'" כאשר הוא מופיע בכותרות הסרט, נועד לזהות את עורך הסרט. בקולנוע הסובייטי בשנות ה-20, השתמשו במושג לתאוריה שנועדה לתפוס את מהותו של הסרט הקולנועי. יוצרים שונים היו בעלי רעיונות שונים באשר לשאלה מהי מהות זו. בקולנוע ההוליוודי הקלאסי, שימש המונטאז' במשמעות של קטע בסרט שנועד להוסיף אינפורמציה באופן מהיר. הקטע נוצר מרצף של צילומים מהירים המתמזגים ונמוגים אחד לתוך השני על מנת להביא מידע רב בצורה דחוסה, ולהמחיש את מעבר הזמן.
המונטאז' בקולנוע הסובייטי

לב קולשוב היה בין הראשונים לפתח תאוריות קולנועיות בשנות ה-20. עבורו המהות החיונית של הקולנוע, זו שלא ניתן היה ליצור בכל אומנות אחרת, היא העריכה. הצילום התסריטאות כשלעצמה, או הבימוי והמשחק כשלעצמם הם אומנות, אך מיזוגם לכלל סרט, הנעשה באמצעות העריכה, היא המונטאז', הוא הבסיס המהותי של הקולנוע.
קולשוב טען כי עריכתו של סרט היא כבנייתו של בניין. לבנה אחר לבנה (תמונה אחר תמונה) נבנה הבניין (הסרט). בניסוי מפורסם ערך קולשוב סרט בו צירף תמונות של פניו של שחקן הסרט האילם איוון מוז'וחין לתמונות שונות אחרות, פניה של נערה, קערית מרק, ארון מתים של ילד קטן. הסרט הוצג בפני קהל, אשר טען כי הבעת פניו של מוז'וחין שונה מסצנה לסצנה, ומשקפות יגון, רעב, או אבהות, בעוד שהתמונות היו זהות, ולמעשה חסרות הבעה. קולשוב הסיק כי בכוחה של העריכה (המונטאז') להוביל את הצופה להסקת מסקנות על המופיע בפניו על המסך. המונטאז' פועל על תודעתם של הצופים המפנימה את המשמעות של הנצפה על בסיס ההקשר בו הוא מוצג.
דייוויד וורק גריפית' לא היה באופן מובהק חלק מאסכולת המונטאז' הסובייטית, אך במקביל להתפתחותה בברית המועצות הביא גריפית' את אומנות העריכה לשיאה, כאשר בסרטיו הראה סצנות שונות המתרחשות במיקומים שונים, ויצר את התחביר הקולנועי המשמש עד היום. עבודתו של גריפית' בעשור השני של המאה ה-20 הייתה בין הגורמים המשפיעים על קולשוב ועל יצרני הסרטים הסובייטיים, ועל הבנתם את המונטאז' ואת העריכה.
סרגיי אייזנשטיין היה מתלמידי קולשוב, אך השניים נחלקו במספר נקודות. אייזנשטיין הגדיר את המונטאז' כדרך דיאלקטית ליצירת משמעות. באמצעות ניגוד שני תצלומים שאינם קשורים זה לזה, ליצירתו של דימוי שלישי בתודעת הצופה, העצמאי כמעט משני הדימויים שהרכיבו אותו. הוא ניסה ליצור אסוציאציות בתודעת הצופה, ולרוב על ידי גרימת הלם.
כקולשוב היה אייזנשטיין תאורטיקן בנוסף להיותו יוצר קולנועי. הוא הגה "חמש שיטות למונטאז'".
מונטאז' מטרי: שיטת עריכה המבוססת על אורך הצילום.
מונטאז' ריתמי: שיטת עריכה המבוססת על אורך הצילום ועל ההרכב הוויזואלי של התמונה.
מונטאז' טונאלי: שיטת עריכה המבוססת על הסגנון הוויזואלי הדומיננטי של התמונה.
מונטאז' על-טונאלי: שיטת עריכה המבוססת על אינטראקציה של סגנונות ויזואליים דומיננטיים שונים. נקרא גם מונטאז' אסוציאטיבי.
מונטאז' אינטלקטואלי: שיטת עריכה המבוססת על התוכן הסמלי הנוצר על ידי שני דימויים מנוגדים או יותר – מטפורה קולנועית.
המונטאז' ההוליוודי הקלאסי

הסוג השני של מונטאז' מורכב מסדרה של תמונות קצרות שאותן עורכים לסדרה בעלת משמעות על מנת ליצור סיפר (נאראטיב) דחוס. שיטה זו שימשה על מנת לקדם את הסיפור, ולהמחיש את מעבר הזמן, ולא, כבקולנוע הסובייטי, על מנת ליצור משמעות סימבולית.
רצף כזה של תמונות, למשל, הוא סצנות האימונים בסרטו של סילבסטר סטאלון "רוקי". המונטאז' בסצנות אלו נועד להמחיש את מעבר הזמן ואת התהליך העובר על הגיבור, המשפר את כישורי האגרוף שלו על מנת להשיג את מטרותיו.
עריכה אנליטית (המשכית)

סגנון העריכה שנודע כעריכה ההוליוודית הקלאסית פותח על ידי במאים אירופיים ואמריקאיים מוקדמים. דוגמאות בולטות לפיתוחים ראשונים שלה ניתן לראות בסרטיו של ד. וו. גריפית' - "הולדתה של אומה" ו"אי-סובלנות".
העריכה האנליטית הקלאסית מבטיחה התאמת זמן ומרחב כדרך לקידום העלילה. היא עושה זאת על ידי שימוש בטכניקות שונות, כגון: חוק 180 המעלות, כלל 30 המעלות שוט מכונן ושוט-ריברס שוט.
ראו גם

עריכה צולבת
לקריאה נוספת

לואיס ג'אנטי, להבין סרטים, האוניברסיטה הפתוחה, 2000, עמ' 137–204.
ה"מוביולה", מכונת העריכה הראשונה
ונום (מותג)

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  פרנק דופואי
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 חברת אם:  Dragon Bleu
 משרד ראשי:  צרפת רנג'יס, צרפת
 ענפי תעשייה:  ספורט לחימה
 מוצרים עיקריים:  ביגוד וציוד אמנויות לחימה
  
 www.venumfight.com
 
ונום (Venum) הוא מותג מסחרי של ביגוד וציוד אמנויות לחימה, ספורט וכושר. בין השאר עבור: לחימה משולבת (MMA), אגרוף, אגרוף תאילנדי, ג'ו ג'יטסו ברזילאי, קראטה וקרב מגע. המותג Venum משווק בלמעלה מ-55 מדינות ברחבי העולם, ביבשות אמריקה, אירופה ואסיה.
היסטוריה

קבוצת Dragon Bleu נוסדה על ידי פרנק דופואי בפריז שבצרפת והחלה את פעילותה בשנת 2004 כמפיצה מקוונת של בגדים וציוד אמנויות לחימה באמצעות אתר האינטרנט שלה לפני שעברה לפיתוח מרכזי בשנת 2006 לאחר השקת מותג משלה "VENUM" בשנת 2005, על מנת שתוכל להציע מוצרים באיכות גבוהה ובמחיר תחרותי וכאלו שיעמדו בסטנדרטים בינלאומיים ובציפיות של ספורטאים מקצועיים. מהר מאוד עלתה קרנו של המותג בקרב מאמנים ומתאמנים ברחבי העולם ונפרשה חסות היסטורית של ספורטאים מקרב הUFC, מאז התרחב המותג לענפי ספורט נוספים כמו כושר כללי ואגרוף.
עם הצטרפות קבוצת המשקיעים Trocadero Capital Partners לשותפות עם קבוצת דרגון בלו גדלה השאיפה של הקבוצה להאיץ את הפיתוח הבינלאומי שלה ולעסוק בענפי ספורט אחרים כגון אגרוף, קראטה וקרוספיט.
היסטוריה > לוחמים מפורסמים, מדריכים ומאמנים

רשימת פרזנטורים של המותג ונום כוללת את הספורטאים הבאים:
ליוטו מצ'ידה
קרלוס קונדיט
ז'וזה אלדו
מישה טייט
מאוריציו רואה
וונדרליי סילבה
פבריציו ורדום
מרטין קמפמן
ג'ים מילר
בראד פיקט
ראו גם

Mixed martial arts
קרב מגע
ג'ו ג'יטסו ברזילאי
הערות שוליים

↑  , חברת דרגון בלו בשליטת מייסדה, 2 בנובמבר 2016
↑  , פרנק דופואי מייסד דרגון בלו, יולי 2010
רוגם

רוגם קברי לוחמי קרב מרתון באתונה, יוון
המבנה הפנימי של תל פריגי בגורדיון שבטורקיה
גלגל רפאים ברמת הגולן
רוֹגֶם (או רוג'ום; בערבית: رُجْم, תעתיק מדויק: רֻגְ'ם, רבים: رُجُوم, רֻג'וּם) הוא תל עפר ואבנים המורמים מעל קבר או קברים. הוא ידוע גם בשמות: תל קבורה, טומולוס או קורגאן. ניתן למצאו ברחבי העולם. התלים מורכבים בעיקר מאבנים ולעיתים נקראים גלעד. רוגם ארוך הוא תל קבורה פרהיסטורי מהתקופה הנאוליתית המוקדמת, הבנוי בצורת מלבן או טרפז ולרוב משמש עבור מספר קברים.
שיטת ההטמנה בקרקע עשויה להיות משולבת עם דולמן, סיסט (cist), מתחם קבורה או חדר קבורה. דוגמאות לרוגם ארוך ניתן למצוא במיס האו.
אזכורים לתילי קבורה

הלווייתו של פאטרוקלוס מתוארת בספר ה-23 באיליאדה של הומרוס. לפי התיאור, הוא נשרף במדורת הלוויה יוונית העשויה ממבנה מוגבה מעץ. לאחר השרפה, עצמותיו נאספו לתוך כד זהב בין שתי שכבות שומן, ונבנָה לזכרו תל במקום בו התבצעה השרפה על המוקד. לאחר מכן אכילס, חברו הטוב ובן דודו שנקם את מותו, קִיים משחקים לזכרו ובהם מרוץ מרכבות, אגרוף, היאבקות, ריצה, דו-קרב בין שני האלופים על המקום הראשון, זריקת דיסקוס, חץ וקשת והטלת כידון.
ביאוולף הגיבור רב העוצמה שהביס, הודות לכוחו, אומץ ליבו ונאמנותו, מפלצות מרושעות – נשרף גם הוא במדורת קבורה, המזכירה את התיאור המופיע באליאדה. במהלך שריפת גופתו, הגיטים (Geats) – שבט שהתגורר בצפון גרמניה של היום – קוננו על מות אדונם. התל לזכרו נבנה על ראש גבעה המשקיפה לים, ובתוכו נקברו אוצרות שנועדו ללוות אותו בדרכו האחרונה. 12 הלוחמים הטובים ביותר של השבט רכבו מסביב למדורת הקבורה, תוך שהם שרים שירי תהילה לאדונם המת.
קיימת הקבלה בין תיאור זה לדרך קבורתו של אטילה, מלכם האחרון של ההונים, בספר הגטיקה (Getica), המקור ההיסטורי המוקדם ביותר המתעד את תולדות הגותים, של יורדנס. לפי התיאור המופיע בספר, הפרשים ההונים הטובים ביותר דהרו מסביב לגופתו השרועה של אטילה, כמחוות כבוד.
אתרים ברחבי העולם

קורגאן היא מילה שמוצאה טורקי והיא הושאלה מהשפה הרוסית. באוקראינה ורוסיה ישנם קורגאנים מלכותיים עבור המושלים הורנגים, כדוגמת הקבר השחור הממוקם בצ'רניהיב שבאוקראינה (נחפר במאה ה-19. קברו של אולג נסיך קייב. והגבעה רחבת הממדים עבור רוריק בנובגורוד שברוסיה.
קורגאנים חשובים נוספים נמצאו באוקראינה ודרום רוסיה ומשויכים לעמי הערבה העתיקים יותר. בעיקר הסקיתים ומאוחר יותר קומנים. רצף של תרבויות ערבה דומות היו קיימות עד מרכז אסיה ובפרט באזור קזחסטן.
ישנם אתרי רוגם רבים ברחבי העולם. באלבניה נמצא אחד המונומנטים הפרהיסטוריים הבולטים. בבולגריה נמצאים הקבר התראקי בקאזאנלק והקבר התראקי בסוושטארי שהוכרזו כאתרי מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. בקרואטיה ישנם אלפי רגמים בסמוך לים האדריאטי שנבנו מתקופת הברונזה התיכונה ועד סוף תקופת הברזל. בבריטניה, מגוון רחב של סוגי רגמים היו בשימוש נרחב עבור קבורת המתים מתקופת האבן החדשה המאוחרת ועד סוף תקופת הברונזה (2900-800 לפנה"ס). בצ'כיה של ימי הביניים הסלאבים נהגו לקבור את המתים באזור שמסביב לפראג תחת רגמים. בגרמניה תילי הקבורה נקראים האגל-גראב (Hügel-Grab) ונמצאים באזורים רבים כדוגמת מרבורג.
באיטליה נמצאו רגמים אטרוסקים ששימשו עבור האצולה האטרוסקית החל מהמאה ה-7 לפנה"ס ולרוב היו קברי משפחות ושימשו במשך דורות עבור אותה משפחת אצילים. הם קברו את המתים עם חפצי ערך רבים, רהיטים, ציורים המייצגים את ההלוויה או חיי המתים. ונמצאו בערים אטרוסקיות כגון, ויי שהייתה נקרופוליס חשוב.
בפורטוגל נתגלו אחד הביטויים הצפופים ביותר של השימוש במגליתים. בצפון פורטוגל יש יותר מ-1,000 רגמים פרהיסטוריים מאוחרים. הם בדרך כלל קיימים בקבוצות. שיטת הטמנתם בקרקע בדרך כלל משולבת בדולמן. הם מתוארכים מ-1900–4450 לפנה"ס. גובהם מגיע עד ל עד 3 מטרים, בקוטר של 6–30 מטרים. רובם עשויים מערמות עפר ואבנים, אך המאוחרים יותר מורכבים ברובם מאבנים. בפורטוגל הם נקראים מאמוס (mamoas) מן המילה ממולס (בלטינית:mammulas), שניתנו להם על ידי הרומאים בשל צורתם המזכירה חזה של אישה.
ביוון נמצאים כמה מתילי הקבורה הבולטים בעולם. קברי המקדונים בוורגינה כוללים את קברם של פיליפוס השני (359–336 לפנה"ס), אביו של אלכסנדר הגדול (336–323 לפנה"ס). כמו גם את קברו של אלכסנדר הרביעי (323–309 לפנה"ס), בנו של אלכסנדר הגדול. כמו כן מספר רב של קברים מתקופת יוון המיקנית נמצאים באתר של אגממנון במיקנה, ובאתרים אחרים ליד אולימפיה ופילוס, ובעיקר בחצי האי פלופונסוס ליד אתרי התקופה המיקנית ויישובים מתקופת הברונזה. במרכז יוון ישנם רגמים רבים, חלקם נחפרו, ואחרים לא. הבולט שבהם משמש לקבורה עבור הלוחמים שנפלו במהלך קרב מרתון באתונה.
באסיה הקטנה ישנם מספר אתרים בהם ניתן למצוא את הדוגמאות הגדולות ביותר של תלים מלאכותיים ברחבי העולם. וכוללים תילי קבורה של הממלכות: לידיה, פריגיה וקומגנה.
בארצות הברית תילי הקבורה קשורים בעיקר לתרבות והאדריכלות האינדיאנים. אף על פי שרבים מהתלים נהרסו כתוצאה מחקלאות, ביזה, בניית כבישים, ובנייה בכלל. חלקם שרדו, בעיקר לאורך נהרות מיסיסיפי, טנסי ואוהיו ותילי ספירו (Spiro Mounds) באוקלהומה.
רגמים בישראל

בישראל דגמי שדות קבורה קיימים ברמת עבר הירדן המזרחי, במישורי הבזלת בגולן, ובבקעת הירדן והר הנגב. כאשר הריכוזים הגדולים של רגמים נתגלו בראשי רכסים ובגבעות הסמוכות ליישובים בהר הנגב כדוגמת חורבת הר ירוחם. הרגמים בחורבה עשויים מתיבות אבן מאבנים גדולות שהונחו על הסלע הטבעי. רצפת התיבות רוצפה באבנים קטנות ושטוחות עליהן הונח הנפטר או חלק מעצמותיו. כן נוספו לקבורה כלי מנחה עשויים חרס, נחושת וחרוזים. התיבה כוסתה, גם כן, באבנים שטוחות ומסביבה נבנה מעגל מאבנים אנכיות שכל שטחו מולא באבנים כך נוצר גל אבנים ועפר שגובהו בין 0.5–1.5 מ'.
רגמים בישראל > רגמים בירושלים

בסמוך לגבולותיה המערביים של ירושלים (בבית זית, עיר גנים, קריית מנחם וגבעת משואה) תועדו 19 רגמים. אף על פי שמדידה מוקדמת נעשתה בשנת 1870, התיעוד הרשמי הראשון נעשה ברוגם מס' 2 (כיום בלב שכונת גבעת משואה) ב-1923 על ידי ויליאם פוקסוול אולברייט והרוגם האחרון (מס' 4) נחפר על ידי גבריאל ברקאי בשנת 1983. חלק מהרגמים נפגעו או נהרסו בשל הבנייה המודרנית. בחפירת הצלה שנעשתה ברוגם 4 התגלה ממצא של חותם למלך.
רגמים בישראל > גלגל רפאים

דוגמה נוספת לרוגם בישראל הוא גלגל רפאים המוכר גם כגילגל רפאים (בערבית: رُجْم الهِرّي, בתעתיק לעברית: רֻגְ'ם אל-הִרִּי, שמשמעותו גל האבנים של חתולי הבר) – מעגל אבנים ומונומנט מגליתי עתיק הנמצא ברמת הגולן, בקרבת מושב יונתן וכ-16 קילומטרים מזרחית לחופה הצפוני של הכנרת.
ראו גם

קברים וקבורות בתקופת הברונזה הביניימית
לקריאה נוספת

Barkay, Gabriel (2003). "Mounds of mystery: where the kings of Judah were lamented". Biblical Archaeology Review. 29 (3): 32–9, 66, 68.
הערות שוליים

↑  מנשה הראל, ‏הנוף, הטבע והאדם במקרא, עמ' 181, באתר גוגל ספרים
↑  Goran Majetić (9 ביולי 2008). "Tumulusi u Hrvatskoj - veličanstvene prapovijesne "piramide"". אורכב מ-המקור ב-2010-05-13. נבדק ב-8 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה) (בקרואטית)
↑  Spiro and the Arkansas Basin, באתר אוניברסיטת טקסס באוסטין (באנגלית)
↑  ‏מבוא לארכאולוגיה של ארץ-ישראל, יחידות 4–5 , עמ' 102, באתר גוגל ספרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4160740-5  NKC: ph166542 
דולמן מס' 3 בגבעת היוונים בפורטוגל
רוגם במאונדזוויל, וירג'יניה המערבית בארצות הברית
רוגם ברין קל'י ד'י, אנגלסי, ויילס
הרוגם בפסגת הר נמרוט בטורקיה שבו טמון קברו של אנטיוכוס הראשון תאוס, מלך קומגנה
רוגם שנחפר על ידי ויליאם פוקסוול אולברייט בגבעת משואה שבדרום-מערב ירושלים
המשחקים האירופיים

| --- | --- |


 ענף:  אירוע ספורט רב ענפי 
 תאריך ייסוד:  2015 
 ארגון מפעיל:  הוועדים האולימפיים האירופיים 
 www.european-games.org
 
המשחקים האירופיים הם תחרות ספורט רב-ענפית בהשתתפות ספורטאים ממדינות אירופה. ההחלטה על קיום המשחקים התקבלה בכינוס הוועדים האולימפיים האירופיים ברומא ב-8 בדצמבר 2012. המשחקים הראשונים נערכו בבאקו ב-2015, ולאחר מכן ימשיכו להיערך בתדירות של אחת לארבע שנים. משחקים דומים נערכים גם ביתר היבשות: משחקי אסיה והמשחקים הפאן-אמריקאיים נערכים מאז 1951, המשחקים הפאסיפיים נערכים מאז 1963, ומשחקי אפריקה נערכים מאז 1965. אירופה היא היבשת האחרונה המקיימת אירוע במתכונת זו.
הולנד נבחרה לארח את המשחקים האירופיים בשנת 2019, בתשע ערים שונות, אך שבועות ספורים לאחר בחירתה, ושלושה ימים לפני פתיחת המשחקים האירופיים בבאקו, הודיעה כי היא מוותרת על האירוח, בשל העלויות הגבוהות. בסופו של דבר, בשנת 2016 בחרו הוועדים האולימפיים האירופיים בבירת בלארוס, מינסק, לארח את המשחקים לאחר שירדו מהפרק הצעות אפשריות אחרות. מינסק הייתה העיר היחידה שהגישה את מועמדותה לאירוח.
ענפים

התחרויות במשחקים האירופיים הראשונים בבאקו ב-2015 נערכו ב-20 ענפים שונים. חלק מהענפים (כדורגל חופים, סמבו וקראטה) אינם ענפים אולימפיים. גם בענפים אולימפיים נערכו תחרויות במקצועות שאינם אולימפיים, כגון התעמלות אירובית והתעמלות אקרובטית, ואילו בכדורסל, למשל, נערכו תחרויות במתכונת של 3x3. ענפים אולימפיים שבהם אין תחרויות במשחקים האירופיים הם הוקי שדה, הרמת משקולות, טניס, כדורגל, כדוריד, קרב חמש מודרני, רוגבי שביעיות, רכיבה על סוסים ושיט.
20 הענפים בהם התקיימו תחרויות הם:
אופניים:
מרוץ אופני BMX
מרוץ אופני הרים
מרוץ אופני כביש
אגרוף
אתלטיקה
בדמינטון
ג'ודו
היאבקות
התעמלות:
התעמלות
התעמלות אירובית
התעמלות אמנותית
התעמלות אקרובטית
טרמפולינה
טאקוונדו
טניס שולחן
טריאתלון
כדורגל חופים
כדורסל
כדורעף:
כדורעף
כדורעף חופים
סיף
סמבו
ספורט מים:
כדורמים
קפיצה למים
שחייה
שחייה צורנית
קאנו/קיאק
קליעה
קראטה
קשתות
טבלת מדליות

הטבלה מסודרת לפי שיטת זהב תחילה, הטבלה נכונה עד למשחקים האירופאיים 2019
| מיקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רוסיה רוסיה | 123 | 64 | 86 | 273 |
| 2 | בלארוס בלארוס | 33 | 27 | 51 | 111 |
| 3 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 26 | 25 | 33 | 84 |
| 4 | אוקראינה אוקראינה | 24 | 31 | 43 | 98 |
| 5 | בריטניה בריטניה | 24 | 20 | 26 | 70 |
| 6 | איטליה איטליה | 23 | 41 | 24 | 88 |
| 7 | גרמניה גרמניה | 23 | 23 | 46 | 92 |
| 8 | צרפת צרפת | 18 | 22 | 31 | 71 |
| 9 | הולנד הולנד | 17 | 25 | 16 | 58 |
| 10 | ספרד ספרד | 13 | 13 | 17 | 43 |
| 44–11 | כל השאר | 129 | 162 | 249 | 540 |
השתתפות ואירוח

50 מדינות השתתפו במשחקים אלו
אוסטריה אוסטריה
אוקראינה אוקראינה
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
איטליה איטליה
איסלנד איסלנד
אירלנד אירלנד
אלבניה אלבניה
אנדורה אנדורה
אסטוניה אסטוניה
ארמניה ארמניה
בולגריה בולגריה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
בלארוס בלארוס
בלגיה בלגיה
בריטניה בריטניה
גאורגיה גאורגיה
גרמניה גרמניה
דנמרק דנמרק
הולנד הולנד
הונגריה הונגריה
טורקיה טורקיה
יוון יוון
ישראל ישראל
לוקסמבורג לוקסמבורג
לטביה לטביה
ליטא ליטא
ליכטנשטיין ליכטנשטיין
מולדובה מולדובה
מונטנגרו מונטנגרו
מונקו מונקו
מלטה מלטה
מקדוניה מקדוניה
נורווגיה נורווגיה
סלובניה סלובניה
סלובקיה סלובקיה
סן מרינו סן מרינו
ספרד ספרד
סרביה סרביה
פולין פולין
פורטוגל פורטוגל
פינלנד פינלנד
צ'כיה צ'כיה
צרפת צרפת
קוסובו קוסובו
קפריסין קפריסין
קרואטיה קרואטיה
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
המדינות המארחות

אזרבייג'ן אזרבייג'ן – באקו 2015
בלארוס בלארוס – מינסק 2019
פולין פולין – קרקוב 2023
טורקיה טורקיה – איסטנבול 2027
הערות שוליים

↑   אנשיל פפר, משחקי הטיוח האזריים יוצאים לדרך, באתר הארץ, 12 ביוני 2015
אל מייקלס

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1944 (בן 80) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה  תיכון אלכסנדר המילטון 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 פרסים והוקרה:  פרס וולטר קרונקייט להצטיינות בעיתונות (2002)  Sports Lifetime Achievement Award  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  StateDRL
 
אלן ריצ'רד "אל" מייקלס (אנגלית: Alan Richard "Al" Michaels; נולד ב-12 בנובמבר 1944) הוא שדרן ספורט יהודי-אמריקני.
קריירה

מייקלס נולד בברוקלין, ניו יורק ועבר בצעירותו ללוס אנג'לס. הוא החל את קריירת השדרן במשחקי קולג' ולאחר מכן שידר את משחקי הסינסינטי רדס וסן פרנסיסקו ג'איינטס.
מייקלס עבד במשך שלושה עשורים (1977 - 2006) עבור רשת ABC ומאז 2006 עבור רשת NBC. זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס אמי. זכה גם להטביע כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. מייקלס הוא אחד מן השדרים האמריקאים הבודדים ששידר משחקי אליפות בארבעה ענפי ספורט שונים: וורלד סיריס (בייסבול), סופרבול (פוטבול), גביע סטנלי (הוקי קרח) וגמר אליפות ה-NBA (כדורסל). מייקלס שידר גם קרבות אגרוף.
התפרסם במיוחד כאשר שידר את נס על הקרח - ניצחונה המדהים של נבחרת ארצות הברית בהוקי קרח על נבחרת ברית המועצות 3-4 בדרך לזכייה במדליית הזהב באולימפיאדת החורף של 1980, שבו טבע את המשפט האלמותי "האם אתם מאמינים בניסים? כן!" ואת רעידת האדמה שהתרחשה דקות אחדות לפני פתיחת המשחק השלישי של הוורלד סיריס של שנת 1989 בסן פרנסיסקו (מייקלס אף היה מועמד לזכייה נוספת בפרס אמי על דיווחי החדשות שהעביר על תוצאות רעידת האדמה).
כאשר החלה רעידת האדמה, שותפו לשידור השתתק, אך מייקלס הספיק לומר "אני אומר לך, יש לנו רעידת---" לפני שהשידור נקטע. כאשר השידור התחדש לאחר כ-15 דקות, פתח מייקלס את השידור בהומור ואמר "זו הייתה פתיחת המשחק הדרמטית ביותר בתולדות הטלוויזיה".
בשנת 2020 נבחר להיכל התהילה של הבייסבול.
מייקלס נשוי ואב לשתי בנות. מתגורר בלוס אנג'לס. הופיע במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, בחלקם בתפקיד עצמו.
שירלי הנדרסון

| --- | --- |

שירלי הנדרסון
 לידה:  24 בנובמבר 1965 (בת 59) פורס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  Dunfermline High School, Dunfermline  Adam Smith College 
 http://www.shirleyhenderson.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שירלי הנדרסון (באנגלית: Shirley Henderson; נולדה ב-24 בנובמבר 1965) היא שחקנית סקוטית.
ביוגרפיה

הנדרסון נולדה באזור ההיילנדס שבסקוטלנד, בריטניה, בעיר פורס (Forres) שבמחוז מוריי. גדלה בכפר קינקארדין (Kincardine) בפייף (Fife). מילדותה החלה לעסוק בשירה במועדונים מקומיים, באירועי צדקה, במחנות נופש ובתחרויות אגרוף. התקבלה בגיל 16 לפייף קולג', וסיימה לאחר שנה עם תעודה באמנות התיאטרון. בגיל 17 עברה ללונדון, שם למדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, אותו סיימה בשנת 1986.