stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדוקס איסטרלין
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  יצחק מור, ‏"המספרים, פברואר 2017", השילוח, 3, פברואר 2017
↑  Does Economic Growth Improve the Human Lot? Some Empirical Evidence
↑  Easterlin, R. A.; McVey, L. A.; Switek, M.; Sawangfa, O.; Zweig, J. S. (2010). "The happiness-income paradox revisited". Proceedings of the National Academy of Sciences. 107 (52): 22463–22468. doi:10.1073/pnas.1015962107.
↑  Alok Jha (13 בדצמבר 2010). "Happiness doesn't increase with growing wealth of nations, finds study". The Guardian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Justin Wolfers (13 בדצמבר 2010). "Debunking the Easterlin Paradox, Again". Freakonomics.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richard Layard; Andrew Clark; Claudia Senik (2 באפריל 2012). "First World Happiness Report Launched at the United Nations" (Report). Earth Institute, Columbia University New York. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thomas Gilovich; Amit Kumar (2015). "We'll Always Have Paris: The Hedonic Payoff from Experiential and Material Investments". Chapter Four – Advances in Experimental Social Psychology (PDF). Vol. 51. Elsevier Inc. pp. 147–187. doi:10.1016/bs.aesp.2014.10.002. ISSN 0065-2601.
↑  "When Economic Growth Doesn't Make Countries Happier". Harvard Business Review. נבדק ב-2016-12-09.
Poison Cake

"Poison Cake" (בעברית: "עוגת רעל") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הבוסני-קרואטי מרקו בושניאק. הוא יצא לאור ב-10 בינואר 2025 דרך חברת התקליטים אקוואריוס רקורדס, ונכתב על ידי בושניאק, בן פיין, אמה גייל, פיליפ מיידאק ובאס ויסינק. לאחר זכייתו ב-Dora 2025 נבחר לייצג את קרואטיה באירוויזיון 2025, שיתקיים בבזל שבשווייץ.
רקע

"Poison Cake" הוא נכתב והולחן על ידי בושניאק, בן פיין, אמה גייל, פיליפ מיידאק ובאס ויסינק, שגם הפיק אותו מוזיקלי. הוא נוצר בהשראת אגדות ופולקלורים שונים, דוגמת שלגיה ועמי ותמי, וכן גם בהשראת הסרט "העזרה". הוא מאופיין ברגשות נקמניים, כעס ורצון לעשיית צדק.
בושניאק ציין כי "Poison Cake" הוא יצירה חדשנית עבורו ואמר: ”השיר אנרגטי ועוסק במשהו בלתי צפוי לחלוטין מבחינתי, כמוזיקאי. אני חושב שלשיר יש משמעויות רב-ממדיות, וכל אחד יכול לזהות בו את עצמו ולחוות אותו בדרכו”.
ביקורות

הזמרת הסרבית מיליצה פבלוביץ' ציינה בראיון לאתר החדשות הקרואטי "Index.hr" כי אהבה את השיר, את ההופעה הבימתית בקדם הארצי, ואת הרב-גוניות של בושניאק. לעומתה, הכותב יוסיפ בושניאק, מאותה פלטפורמה, מטען כי השיר "שואף ליותר מדי, אך תוצאתו בינונית". הוא השווה זאת להעתקה מ-"Bohemian Rhapsody" של קווין.
תחרות הזמר של האירוויזיון > Dora 2025

Dora 2025' הייתה תחרות הקדם הקרואטית, שאורגנה על ידי תאגיד השידור הקרואטי HRT לבחירת נציג קרואטיה לאירוויזיון 2025. התחרות כללה 24 שירים שהתמודדו בשני חצאי גמר, שנערכו ב-27 וב-28 בפברואר 2025, ובגמר שהתקיים ב-2 במרץ. העולים לגמר מכל שלב נקבעו בהצבעה ציבורית בלבד, כאשר שמונה השירים המובילים מכל חצי גמר העפילו לשלב הסופי. בגמר, הזוכה נקבע על ידי שילוב של 50% הצבעת חבר שופטים ו-50% הצבעת הקהל באמצעות הצבעה טלפונית.
ב-5 בדצמבר 2024 הוכרז בושניאק רשמית האחד המועמדים בתחרות.‏ "Poison Cake" שובץ להופיע בחצי הגמר השני, והעפיל לגמר לאחר שנבחר כאחד משמונת השירים המובילים. בגמר הופיע כשיר ה-13 בסדר ההופעות, ודורג במקום הראשון לאחר שקיבל 83 נקודות מהשופטים ו-47 נקודות מהצבעת הקהל.
תחרות הזמר של האירוויזיון > באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) עתיד לפצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2025 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. קרואטיה שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר הראשון, שיתקיים ב-13 במאי.
הערות שוליים

↑  "Songwriter celebrates Croatia Eurovision victory". BBC. 3 במרץ 2025. נבדק ב-4 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Adams, William Lee (11 בינואר 2025). "What does "Poison Cake" even mean? Marko Bosnjak explains his Dora 2025 song in Croatia". Wiwibloggs. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gannon, Rory (27 בפברואר 2025). "Marko Bošnjak: "We were inspired by some of the greatest fairytales"". That Eurovision Site. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rožman, Klara (10 בינואר 2025). "Marko Bošnjak jedan je od favorita ovogodišnje Dore: 'Poison Cake' već je pri vrhu YouTube trendinga" [Marko Bošnjak is one of this year's Dora favorites: 'Poison Cake' is already at the top of YouTube trends]. Jutarnji list (בקרואטית). נבדק ב-4 במרץ 2025. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Milica Pavlović o hrvatskoj pjesmi za Eurosong: Super će to proći u Baselu" [Milica Pavlović on the Croatian song for Eurovision: It will go well in Basel]. Index.hr (בקרואטית). 3 במרץ 2025. נבדק ב-4 במרץ 2025. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bošnjak, Josip (3 במרץ 2025). "Jutro poslije Dore: Grubo buđenje" [The Morning After Dora: A Rude Awakening]. Index.hr (בקרואטית). נבדק ב-4 במרץ 2025. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Croatia 2025: Your 'Dora' final preview". Eurovision.tv. European Broadcasting Union. 2 במרץ 2025. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Farren, Neil (19 בפברואר 2025). "Croatia: Dora 2025 Details Revealed". Eurovoix News. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pravila glasanja na natjecanju "Dora 2025."" [Voting rules for the "Dora 2025" competition.]. Hrvatska radiotelevizija. 31 בינואר 2025. נבדק ב-4 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Farren, Neil (5 בדצמבר 2024). "Croatia: Dora 2025 Artists Revealed". Eurovoix News. ארכיון מ-5 בדצמבר 2024. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gannon, Rory (28 בפברואר 2025). "Results of second semi-final of Dora 2025 revealed". That Eurovision Site. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  De-re, Julien (1 במרץ 2025). "Croatia: Dora 2025 Final Running Order Revealed". Eurovoix News. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Marko Bošnjak will represent Croatia at Eurovision 2025 after winning 'Dora'". Eurovision.tv. European Broadcasting Union. 2 במרץ 2025. נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How to watch the Semi-Final Draw for the Eurovision Song Contest 2025". Eurovision.tv (באנגלית). EBU. 2025-01-27. נבדק ב-2025-01-27.
↑  Farren, Neil (2025-01-28). "Eurovision 2025: Semi-Final Allocation Draw Held in Basel". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2025-01-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e635918e-ec98-4c03-81de-e4fbd8c47302
עומר פדידה

עומר פדידה (נולד ב-17 ביולי 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בכפר סבא 1928 מליגה ב'.
קריירה

פדידה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, וב-25 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 2-2 נגד הפועל בני לוד במסגרת הליגה הלאומית. בעונת 2010/2011 ערך 27 הופעות בליגה הלאומית, כאשר ב-19 מהן פתח בהרכב. בעונת 2012/2013 הבקיע תשעה שערים ב-33 משחקים, אך בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה א'.
בקיץ 2013 חתם בהפועל תל אביב. ב-21 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ובליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי. ב-29 במרץ 2014 כבש את שערו היחיד בעונת 2013/2014, בניצחון 4–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד. בהפועל תל אביב התקשה פדידה למצוא את מקומו ובסך הכול ערך במדיה בעונה זו 14 הופעות, רובן כמחליף.
ב-14 בספטמבר 2014 הושאל בחזרה למועדון נעוריו הפועל כפר סבא, ובעונה זו כבש שלושה שערים וסייע לקבוצה לחזור לליגת העל. לקראת עונת 2015/2016 חתם על חוזה חדש בהפועל כפר סבא, ובעונה זו כבש שני שערים ב-27 הופעות בליגת העל. בעונת 2016/2017 ערך 25 הופעות ליגה ולא כבש, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 כבש 12 שערים בליגה הלאומית, ובסופה חתם לשנתיים נוספות במועדון. בעונת 2018/2019 הבקיע 13 שערים, כולל שער הניצחון בדקה ה-98 במחזור האחרון נגד הפועל עפולה, שהבטיח את העפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל.
ב-23 ביוני 2021 חתם בהפועל חדרה. ב-26 בינואר 2022 חתם בהפועל נוף הגליל.
ב-15 ביוני 2022 חתם במכבי פתח תקווה. ב-31 בינואר 2023 חזר לקבוצת נעוריו הפועל כפר סבא. ב-21 בספטמבר 2023 חתם במועדון אוהדים הפועל כפר סבא 1928 מליגה ג'.
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין ואופיר סער‏, הפועל תל אביב פנתה לקובי מויאל, באתר וואלה, 1 ביולי 2013
↑  סיון גולדנברג, ‏רוצה לעלות: רן יצחק ועומר פדידה חתמו בהפ' כפ"ס, באתר ONE‏, 14 בספטמבר 2014
↑  ירדן בלחסן, ‏חדרה הפעילה את הסעיף, פדידה חתם במועדון, באתר ONE‏, 23 ביוני 2021
↑  תומר חבז, ‏איוניר חתם בנוף גליל, פדידה חוזר לכפ"ס, באתר ONE‏, 31 בינואר 2023
↑  רז זהבי, עומר פדידה מטיל פצצה ומצטרף לקבוצת האוהדים בליגה ג', באתר דאבל פס, ‏21/9/2023
הספה הגדולה

| --- | --- |

 סוגה:  ילדים, קומדיה
 יוצרים:  צ'ריל וגנר
 מנחים:  אליסון קורט 
 שחקנים:  בוב סטאט  תבוראה ג'ונסון 
 מדבבים בעברית:  אור אזולאי אלן אזגי ארז שפריר
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  7
 מספר פרקים:  100
 הפקה
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 מוזיקה:  JP Houston 
 שידור
 רשת שידור:  YTV
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  2 במרץ 1992 – 29 בדצמבר 2006
 תקופת שידור בישראל:  2000 – 2006
 קישורים חיצוניים
 www.bigcomfycouch.net
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הספה הגדולה (באנגלית: The Big Comfy Couch, מילולית: "הספה הנוחה הגדולה") היא תוכנית טלוויזיה קנדית לילדים ששודרה בישראל בשנת 2000 בדיבוב לעברית בערוץ הופ!.
עלילה

הסדרה עוסקת בלולי הליצנית והבובה שלה מולי. בכל פרק מבצעת לולי את "ריקוד השעון" ומקריאה למולי סיפור וכן ישנם אלמנטים בסדרה החוזרים על עצמם שוב ושוב כמו שירים המדגישים את הנושאים הנלמדים בכל פרק.
שידור

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (קנדה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (קנדה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 13 | 13 | 2 במרץ 1992 | 29 במאי 1992 |
|  | 2 | 13 | 13 | 1 במרץ 1993 | 11 באוקטובר 1993 |
|  | 3 | 13 | 13 | 3 בינואר 1994 | 28 במרץ 1994 |
|  | 4 | 13 | 13 | 5 ביוני 1995 | 24 בנובמבר 1995 |
|  | 5 | 13 | 13 | 8 ביולי 1996 | 27 באוקטובר 1996 |
|  | 6 | 13 | 13 | 4 במרץ 2002 | 23 באוגוסט 2002 |
|  | 7 | 22 | 22 | 16 באוקטובר 2006 | 29 בדצמבר 2006 |
מדבבים בעברית

אור אזולאי - לולי
אלן אזגי - סבתא זלדה/דמויות שונות
ארז שפריר - קפטן פרץ
אולפני נ.ל.ס

אולפני נ.ל.ס היה אולפן דיבוב ששכן ברחוב סוקולוב ברמת השרון. האולפן הוקם ב-1990 על ידי עוזי פוקס.
פוקס ניהל את הפקת הדיבובים באולפן, ואף תרם את קולו לסדרות רבות שדובבו בו, בהן "פוקימון", בה שר את שיר הפתיחה העברי, "אוטובוס הקסמים" (שיר פתיחה), "סאקורה לוכדת הקלפים", "קיד וקאט", "שאמן קינג", "בובספוג מכנסמרובע", "טוקיו מיו מיו", "נאדי" ועוד.
בסוף שנת 2012 נמכרו האולפנים לבעלים חדשים, ונפתחו מחדש בשם "אולמן מדיה". האולפן החדש הוקם בשנת 2013 על ידי משפחת אולמן, כחלק מקבוצת "אולמן תקשורת". מאז 2018, האולפן משתף פעולה עם חברת VSI Group (אנ') הבריטית, שרכשה אותו בסוף מאי 2024; בנוסף לאולפן הדיבוב, ל-VSI קיים אולפן אחר בתל אביב המתעסק בתרגום בלבד מאז שנת 2001.
הסדרה "בובספוג מכנסמרובע", שדובבה באולפני נ.ל.ס מראשית שידורה בארץ ועד לסגירתם, דובבה בעבר באולפני "אולמן מדיה", "וידאופילם אינטרנשיונל" ובהמשך באולפני "דאבי דאב".
אולפני נ.ל.ס תרגמו בשנים 2003-2005 בערך תוכניות רבות לערוץ בייבי (כגון: "בובה", "ברייני בייבי", "אובי", "יוצרים קטנים" ועוד).
אולפני דאבי דאב

ענבר שטגר עזרא, שעבדה בעבר באולפני נ.ל.ס, עזבה את האולפן ב-2000 והקימה עם טמירה ירדני באותה שנה את "אולפני דאבי דאב", אולפני דיבוב ועריכת סאונד הפועלים עד היום ברמת החייל בתל אביב. כיום האולפן אחראי על דיבוב הסדרות בערוצי ילדים כמו "הופ!", "ערוץ הילדים" ו"ניקלודיאון", כמו כן האולפן אחראי על עריכת הסאונד והפסקול בסדרות ישראליות מקוריות שמופקות עבור אותם הערוצים. בין במאי הדיבוב שעבדו ועובדים ב"דאבי דאב" נמנים ענת ניב, אפי בן ישראל, אלי לולאי, ליאור סול, שרון בורגאוקר, אורלי קטן ותומר שביט.
הסדרות הראשונות בדאבי דאב היו "סימסאלה גרים", "בחווה של דוד משה" ו"בייבלייד" שדובבו בשנת 2002 בביומה של אפי בן ישראל.
קובי מויאל

קובי מויאל (נולד ב־12 ביוני 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. מויאל מזוהה עם קבוצת נעוריו, בית"ר ירושלים, ולזכותו הופעה אחת במדי נבחרת ישראל.
קריירה

מויאל שיחק במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים, ובעונת 2005/2006 זכה עם קבוצת הנוער בגביע המדינה. בעונת 2006/2007 היה שותף לזכייתה של הקבוצה הבוגרת באליפות המדינה, כשבמקביל זכה עם קבוצת הנוער בדאבל.
בעונת 2007/2008 הושאל מויאל להפועל כפר סבא, ועמה ירד בתום העונה לליגה הלאומית, ובעונת 2008/2009 הושאל לבני יהודה תל אביב. לקראת עונת 2009/2010 חזר לבית"ר ירושלים והפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה.
ב-12 באוגוסט 2013 חתם מויאל בקבוצת שריף טירספול, אלופת ליגת העל המולדובית, במדיה שיחק עונה אחת וזכה עמה באליפות ובסופר-קאפ המקומי והשתתף עמה בשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-2 ביוני 2014 ערך מויאל את הופעתו היחידה בנבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול נבחרת הונדורס.
ב-28 ביולי 2014 חזר מויאל לישראל וחתם על חוזה לשנתיים במכבי חיפה. בדצמבר 2014 נפצע במהלך משחק גמר גביע הטוטו מול מכבי תל אביב, ולא חזר לשחק עד תום העונה. מויאל עבר תהליך שיקום ארוך ושב במהלך עונת 2015/2016 לכשירות ואף שותף בהרכב מכבי חיפה. בסוף אותה עונה זכה עמה בגביע המדינה, ועם תום חוזהו שוחרר מהמועדון.
ב-16 ביוני 2016 חזר מויאל לקדנציה שנייה בבית"ר ירושלים כשחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. בעונת 2016/2017 לא זכה מויאל לדקות משחק רבות מדי הקבוצה, והוא תופקד בעיקר כשחקן ספסל. ב-12 ביוני 2017 שוחרר מויאל מהמועדון, וב-21 ביוני חתם בניו יורק קוסמוס מה-NASL האמריקנית לחצי עונה. ב-28 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בה כבש את שערו הראשון בקבוצה ובישל שער נוסף בניצחון 3–1 על מיאמי. מויאל ערך 10 הופעת ליגה במדי הקבוצה, אך בתחילת 2018 בוטלה העונה הבאה של הליגה והוא עזב את המועדון.
ב-11 באוקטובר 2018 חתם מויאל בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. במשחק הבכורה שלו, נגד הפועל מרמורק, הבקיע מויאל את שערו היחיד במדי הקבוצה, ובסך הכל ערך 19 הופעות בעונת 2018/2019, ובסופה עזב את המועדון.
ב-12 בפברואר 2020 חתם מויאל במ.כ. חולון ירמיהו מליגה א'.
ב-21 ביוני 2021 הודיע מויאל על פרישה ממשחק פעיל בגיל 34.
תארים

אליפות: 2006/2007
גביע הטוטו: 2009/2010
אליפות מולדובה: 2013/2014
סופר-קאפ: 2013/2014
גביע המדינה: 2015/2016
הערות שוליים

↑  דוד בן-שימול, ירידה לצורך עלייה? קובי מויאל חתם בקטמון, באתר ynet, 11 באוקטובר 2018
↑  רז זהבי, ‏קאמבק: קובי מויאל חתם בירמיהו חולון, באתר ערוץ הספורט, 12 בפברואר 2020
↑  קובי מויאל פרש מכדורגל: זכיתי לקחת חלק, באתר ONE‏, 21 ביוני 2021
יחסי יפן–ישראל

| יחסי יפן–ישראל |
| --- | --- |
יפן: ישראל
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

יפן: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 22,072
אוכלוסייה
123,320,213: 10,045,600
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,163: 50,759
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה פרלמנטרית

שגרירות ישראל בטוקיו
היחסים הדיפלומטיים בין יפן לישראל (ביפנית: 日本とイスラエルの関係) הם יחסים דו-צדדיים מדרג של שגרירות, הכוללים קשרי מסחר ותרבות ושיתוף פעולה בתחום המדע והטכנולוגיה. ראשיתם של קשרים אלה ב-15 במאי 1952, עת יפן הכירה במדינת ישראל ומנגד ישראל פתחה צירות בטוקיו. יחסים אלה מאופיינים, במיוחד מאז משבר האנרגיה העולמי, בתלות של יפן בנפט הערבי. לשגרירות יפן בישראל גם משרד לענייני הרשות הפלסטינית. נכון ל-2021, שגריר ישראל ביפן הוא גלעד כהן ושגריר יפן בישראל הוא מיזושימה קואיצ'י.
היסטוריה > יפן והתנועה הציונית

תמיכתה של האימפריה היפנית בהצהרת בלפור ובהקמת בית לאומי לעם היהודי הובעה לראשונה בשנת 1919 במכתב ששלח שגריר יפן בבריטניה, סוטמי צ'ינדה, לחיים ויצמן. בשנה שלאחר מכן באה לידי ביטוי המעורבות הראשונה של יפן בנעשה במזרח התיכון, אף שהייתה שולית, בהשתתפותה בוועידת סן רמו שדנה בחלוקת שטחי האימפריה העות'מאנית, לרבות מסירת ארץ ישראל לשלטון המנדט הבריטי. את הקשרים של התנועה הציונית עם הנציגויות היפניות ניהלה ההתאחדות הציונית בשאנגחאי, כאשר הביקור הראשון של דובר ההתאחדות, ישראל כהן, ביפן התקיים בדצמבר 1920. קשרים אלה הובילו להצהרות יפניות בדבר תמיכה בהקמת בית לאומי לעם היהודי אם יעלה הדבר לדיון בחבר הלאומים.
אולם, התמיכה היפנית בשאיפות הציוניות לוותה בחוסר ידע של הממשלה היפנית על היהודים והציונות. באותה העת התפתחה האנטישמיות ביפן והחלו להתפרסם מאמרים אנטישמיים רבים, אשר יובאו ליפן מרוסיה בעקבות הסיוע היפני לצבא הלבן בסיביר ונכתבו בתגובה לפרסומם של הפרוטוקולים של זקני ציון.
היסטוריה > כינון היחסים הדיפלומטיים

עם סיום הכיבוש האמריקאי ביפן והחזרת הריבונות היפנית התאפיינה מדיניות החוץ של יפן בתלות שלה בארצות הברית ובנטייה מערבית. ב-15 במאי 1952, שבועיים לאחר תום הכיבוש האמריקאי, הכירה יפן במדינת ישראל, המדינה הראשונה במזרח אסיה להכיר בישראל, וישראל הייתה למדינה הראשונה מן המזרח התיכון לפתוח נציגות דיפלומטית ביפן, עם פתיחת הצירות הישראלית בטוקיו. בדצמבר 1954 הורחב תחום אחריותו של שגריר יפן בטורקיה גם לישראל, ובשנה שלאחר מכן פתחה יפן צירות בתל אביב. בשנת 1962 ביקרה שרת החוץ דאז, גולדה מאיר, בטוקיו, וביולי 1963 שודרג דרג היחסים בין המדינות לדרג של שגרירות.
במהלך תקופה זו הפרידה ממשלת יפן בין הפוליטיקה לבין קשרי המסחר שהיו לה עם ארצות ערב, למרות התלות ההולכת וגוברת בנפט הערבי, עקב המעבר מפחם כמקור אנרגיה לנפט. 90% ממקורות האנרגיה של יפן יובאו ממדינות זרות, כאשר שיעור הנפט המיובא ליפן מהמזרח התיכון עמד על כ-70% מן הנפט המיובא למדינה. במקביל, צעירים יפנים שחיפשו מסגרות שוויוניות שאינן מגלמות בתוכן קפיטליזם או קומוניזם, הגיעו להתנדב בקיבוצים בישראל. מדיניותה של יפן בנוגע לסכסוך הישראלי-ערבי בשנים אלה הייתה דומה למדיניות של מדינות מערביות אחרות. לאחר מלחמת סיני קראה יפן לצדדים להגיע להסדר במשא ומתן, ולאחר מלחמת ששת הימים ביקרה יפן את הכיבוש הישראלי. מלחמת ששת הימים הביאה את השמאל היפני להזדהות עם הפלסטינים, אשר נדמו בעיניהם לקורבנות האסייתיים של האימפריאליזם האמריקאי, שעמו זוהתה ישראל.
בשנת 1972, בתגובה לטבח בנמל התעופה לוד, אשר בוצע על ידי מחבלים מארגון הצבא האדום היפני בשליחות החזית העממית לשחרור פלסטין, שלח ראש ממשלת יפן משלחת יפנית שהביעה צער על הטבח והציעה פיצויים לנפגעים.
היסטוריה > משבר האנרגיה העולמי

בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים השתמש ארגון אועפ"ק בנשק הנפט וצמצם את אספקת הנפט, תוך העלאת מחירו בעולם, במטרה ליצור מנוף לחץ נגד ישראל. עלייה זו במחירי הנפט גרמה למשבר האנרגיה העולמי, אשר גרר הצהרה יפנית כי על ישראל לסגת מן השטחים הכבושים ובה הובעה תמיכה בזכויותיו הלגיטימיות של העם הפלסטיני. אל מול הלחץ הערבי שהתגבר פעל לחץ אמריקאי על יפן שלא להיכנע לדרישות הערביות, אולם מזכיר המדינה של ארצות הברית, הנרי קיסינג'ר, סירב להבטיח אספקת נפט ממאגרי החירום של ארצות הברית במקרה של ניתוק הנפט הערבי, דבר שהוביל למחלוקת בממשלה ובקרב אנשי העסקים ביפן באשר למדיניות של יפן במזרח התיכון ולקשרים עם ישראל. בין השאר, דרש ארגון התעשיינים הראשי, קיידנרן, מראש הממשלה טנאקה קקואיי לנתק את הקשרים עם ישראל. בסופה של המחלוקת החליטה יפן לנקוט צעדים הצהרתיים פרו-ערביים, בהם פרסום הצהרה כי יפן מזהירה את ישראל שאם לא תיסוג לגבולות 1967, תעיין יפן מחדש ביחסים עמה, ולקבל במידה רבה את החרם הכלכלי על ישראל, וזאת במקביל לשימור היחסים הדיפלומטיים עם ישראל ברמה נמוכה. מדיניות זו נמשכה מעל עשור. החרם הכלכלי לווה ביפן גם ברוחות אנטישמיות בשולי החברה היפנית שהושפעו מן האנטישמיות והאנטי-ישראליות שנפוצה בארצות ערב.
היסטוריה > הידוק היחסים

החל מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 עברה יפן בהדרגה למדיניות של הידוק היחסים עם ישראל, בין היתר בשל התלות המופחתת בנפט הערבי, הירידה בכוח הקנייה הערבי והיעדר תגובה ערבית להידוק יחסים שכזה. אבן הדרך הראשונה בתהליך זה הייתה ביקורו של שר החוץ יצחק שמיר ביפן בספטמבר 1985. אולם, היחסים בין ישראל ליפן ספגו מהלומה בעת מלחמת המפרץ, כאשר הבנקים היפניים החליטו שלא לקבל אשראי מבנקים ישראליים או לתת אשראי ללקוחות ישראלים, מתוך חשש לא מוצדק להיעדר פירעון. לכך הצטרפו שירות הדואר היפני, שסירב לשלוח דואר לישראל או לקבל דואר ממנה, והעיתונות היפנית שהמליצה שלא לייבא יהלומים מישראל.
אולם, האיפוק הישראלי לנוכח ירי הטילים עליה במלחמת המפרץ יצר לה תדמית חיובית ביפן והפיג חשש מפני משבר אנרגיה נוסף. בנוסף, לאחר המלחמה הסירו מדינות ערב את החרם השניוני נגד מדינות וחברות הסוחרות עם ישראל והחרם צומצם רק לסחר ישיר עם ישראל. צעד זה הביא לפריחה ביחסים בין ישראל ליפן. ביקורים הדדיים של ראשי הממשלות ושרי החוץ נערכו, הסכמי שיתוף פעולה ואמנות נחתמו בין הצדדים והיקף המסחר בין המדינות התרחב, לרבות ייבוא של כלי רכב יפניים לישראל. במקביל, התפקיד שיפן ביקשה לעצמה בתהליך השלום הלך וגדל, עם שליחת חיילים יפנים לאונדו"ף ובמעורבותה בניסיון ליצור "מסדרון לשלום ולשגשוג" – אזור שיתוף פעולה בבקעת הירדן.
תופעת המטיילים הישראלים שמוצאים ביפן עבודה בלתי חוקית במכירת תכשיטים ותמונות בדוכני רחוב ואשר הסתבכו בשל כך עם רשויות החוק ביפן ועם היאקוזה פוגעת בשמה של ישראל ביפן. תופעה זו החלה בשנות ה-80 של המאה ה-20 והתרחבה בעשורים שלאחר מכן.
בשנת 2005 אירעה תקרית דיפלומטית בין ישראל ליפן, עת אוניית המכולות צים אסיה השייכת לחברת צים הישראלית התנגשה בסירת דייגים יפנית, התנגשות שגרמה למותם של שבעה דייגים, וזאת תוך שהיא חומקת מן הזירה ללא הגשת עזרה. בתחילה הכחישה צים כל קשר להתנגשות אך לבסוף הודתה בתאונה ואף שילמה פיצויים למשפחות ההרוגים. לחברה ולמדינת ישראל נגרם נזק תדמיתי קשה עקב ההכחשה, והיה צורך במגעים דיפלומטיים רבים על מנת לשקם את הנזק התדמיתי לישראל.
בשנת 2017 לשכת המסחר ישראל יפן חשפה שיא חדש של השקעות יפניות בישראל.
במרץ 2023 צוינו בטקס חגיגי ובנטיעת עץ זית מישראל בטוקיו 70 שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, כאשר ישראל היא המדינה הראשונה שזכתה לנטוע עץ סביב ארמון הקיסר, בפארק מתויר וכאות לחשיבות היחסים בין המדינות.
נכון ל-2023 ישנן כ-100 חברות יפניות המפעילות משרדים או מרכזי חדשנות בישראל, וסך כל ההשקעות היפניות הגיע לכ-13% מסך ההשקעות הזרות בישראל. בנוסף, אמורים להיחתם הסכמים בין המדינות, בנושא סחר חופשי ואשרות עבודה-טיול שיאפשרו לתקופה של עד שנה שילוב טיול ועבודה לאזרחי שתי המדינות.
היסטוריה > חרבות ברזל

בפברואר 2024 סגן שרת החוץ של יפן, קיוֹטוֹ טסוּגִ'י, ביקר בקיבוץ כפר עזה בליווי יו"ר הכנסת, אמיר אוחנה. במהלך הביקור, טסוּגִ'י התייחס למראות הקשים שאותם ראה, כינה אותם "אימה וטרור" והדגיש כי יפן עומדת לצד ישראל במלחמתה בטרור.
ביוני 2024 מנהל בקיוטו סירב לארח תייר ישראלי בשל פשעי מלחמה לכאורה שביצע צה"ל בעזה. שגריר ישראל ביפן גלעד כהן שלח מכתב תלונה למנכ"ל החברה שבבעלות המלון, וביקש בירור מקיף, התנצלות ופיטוריו של המנהל. השגרירות גם פנתה לרשויות היפניות לבדוק את המקרה. שרת החוץ היפנית, יוקו קמיקאווה גינתה את סירוב המלון הבטיחה לנקוט צעדים נחרצים בנושא.
ביולי 2024 יפן הטילה סנקציות על ארבעה מתנחלים ישראלים בשל אלימותם נגד פלסטינים ביהודה ושומרון.
באוגוסט 2024, נגסאקי ציינה את יום השנה ה-79 להפצצת האטום שלה והודיעה ששגריר ישראל ביפן לא יוזמן מחשש להפרעות אפשרויות בטקס. בעקבות כך, שגרירים מארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה, איטליה והאיחוד האירופי החרימו את הטקס.
לאור חילופי הממשל בארה"ב, פרסם צבי האוזר, יו"ר ועדת החוץ והבטחון לשעבר מאמר בניקיי היפני בו קרא ליפן לשנות את מדיניותה כלפי המזרח התיכון ולהגדיל, את מעורבותה באזור כחלק משת"פ אמריקאי-יפני. זהו אחד המאמרים הבודדים שפורסמו על ידי גורם ישראלי באחד העיתונים החשובים ביפן .
נציגויות דיפלומטיות

יפן מחזיקה בשגרירות בתל אביב.
ישראל מחזיקה בשגרירות בטוקיו.
הסכמים דו-צדדיים

ישראל ויפן חתומות על מספר אמנות והסכמים דו-צדדיים. בשנת 1971 בוטל הצורך באשרת תיירות בין שתי המדינות. ב-1993 חתמו המדינות על אמנה להימנעות מכפל מס ולמניעת השתמטות ממס. בשנתיים שלאחר מכן נקבעו קשרי חינוך ותרבות וכן נחתם הסכם שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי. בשנת 2000 נחתם הסכם תעבורה אווירית.
קשרי מסחר

נכון לשנת 2010, עמד היקף הסחר הבינלאומי בין יפן לישראל על 2.46 מיליארד דולר אמריקני, עלייה של 19% לעומת השנה הקודמת. עבור ישראל הייתה יפן יעד היצוא ה-21 ומקור היבוא ה-11. היצוא הישראלי ליפן היווה אז 1.2% מהיצוא הישראלי הכולל ו-0.1% מהיבוא היפני. היקף היצוא מיפן לישראל עמד באותה שנה על 1.78 מיליארד דולר, ועיקרו כלי רכב והובלה, מכונות, מכשירי חשמל וכימיקלים. מנגד, היקף היצוא מישראל ליפן עמד על 683 מיליון דולר, ועיקרו מתכת גולמית ומוצרי מתכת, כימיקלים ותזקיקי נפט, מכשירי מדידה, ציוד רפואי, יהלומים מלוטשים וציוד תקשורת. 540 חברות ישראליות (המייצאות בהיקף של למעלה מ-10,000 דולר) עבדו באותה שנה ביפן.
מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית ביפן לקידום שיתוף הפעולה המסחרי בין המדינות. הנספחות תומכת באירועים שונים, הכוללים תערוכות וירידים, בהם מוצגות חברות ישראליות לתעשייה היפנית. הנספחת הכלכלית בטוקיו היא נועה אשר.
קשרי תרבות ושיתוף פעולה מדעי טכנולוגי

בשנת 1959 נוסד בחיפה מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית, המוקדש באופן בלעדי לאמנות יפנית, ומטרתו לאפשר לישראלים היכרות עם התרבות היפנית ולקדם הבנה הדדית בין ישראל יפן. התזמורת הפילהרמונית הישראלית הופיעה מספר פעמים ביפן, הראשונה שבהן הייתה בשנת 2000.
בשנת 1985 העניקה יפן את פרס יפן לנשיא מדינת ישראל לשעבר, אפרים קציר, על מחקרו בתחום קיבוע אנזימים. זו הייתה השנה הראשונה שבה הוענק פרס זה. נכון לשנת 2012, ישראל העניקה את פרס וולף לעשרה יפנים: קוניהיקו קודאירה, אוסאמו האיאישי, קיושי איטו, פומיהיקו מאקי, יואיצ'ירו נמבו, יאסוטומי נישיזוקה, מסטושי קושיבה, ריוג'י נויורי, מיקיו סאטו ושיניה יאמאנקה.
ראו גם

שגרירות ישראל בטוקיו
מקויה
יהדות יפן
לקריאה נוספת

משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 169–170.