stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובין הוד
סרטים וסדרות טלוויזיה

1908: רובין הוד ואנשיו (Robin Hood and his Merry Men) – הסרט הראשון שנעשה על רובין הוד
1922: רובין הוד – (Robin Hood) בבימויו של אלאן דוואן וכיכובו של דאגלס פיירבנקס
1938: הרפתקאות רובין הוד (The Adventures of Robin Hood) בכיכובו של ארול פלין
1941: סדרת קומיקס המבוססת על סיפור רובין הוד
1946: השודד מיער שרווד (Bandit of Sherwood Forest)
1948: נסיך הגנבים (The Prince of Thieves)
1949: הוד הארנב (Rabbit Hood) סרט ההנפשה של צ'אק ג'ונס בהשתתפות באגס באני
1951: עלילות רובין הוד (Tales of Robin Hood)
1952: סיפורו של רובין הוד ואנשיו העליזים (Story of Robin Hood and His Merrie Men) וכן הגברת רובין הוד (Miss Robin Hood)
1955-1960: הרפתקאות רובין הוד (The Adventures of Robin Hood) סדרת טלוויזיה בריטית בכיכובו של ריצ'רד גרין
1958: רובין הוד דאפי (Robin Hood Daffy) סרט הנפשה של צ'אק ג'ונס בכיכובו של דאפי דאק בתפקיד רובין, ופורקי פיג בתפקיד הנזיר טאק
1967: רוקט רובין הוד (Rocket Robin Hood) גרסה מודרנית של סיפור רובין הוד – המתרחשת בשנת 3000 לספירה על אסטרואיד בשם שרווד
1973: רובין הוד – סרט ההנפשה של אולפני וולט דיסני, בו מונפשים רובין הוד ומריאן בדמויות של שועלים
1975: כאשר דברים היו רקובים (When things were Rotten) – סדרת טלוויזיה קומית בכיכובם של ריצ'רד גוטייה, ברני קופל ומיסטי רווה
1976: רובין ומריאן (Robin and Marian) בכיכובם של שון קונרי ואודרי הפבורן
1981: גנבי הזמן (Time Bandits) בכיכובם של ג'ון קליז, שון קונרי ושלי דובל ובבימויו של טרי גיליאם
1984: הרפתקאותיו הטיפשיות של רובין הוד (The Zany Adventures of Robin Hood) – סרט טלוויזיה קומי, עם ג'ורג' סיגל בתפקיד רובין, מורגן פרצ'יילד בתפקיד מריאן ורודי מקדוול בתפקיד הנסיך ג'ון
1984–1986: רובין משרווד (Robin of Sherwood) סדרת טלוויזיה בריטית בסגנון פנטזיה של העידן החדש. ג'ייסון קונרי (בנו של שון קונרי) שיחק בתפקיד רוברט
1989–1994: העלמה מריאן ואנשיה העליזים (Maid Marian and her Merry Men) – סדרת טלוויזיה בריטית
1991: רובין הוד: נסיך הגנבים (Robin Hood: Prince of Thieves) בכיכובו של קווין קוסטנר כרובין, ושון קונרי כמלך ריצ'רד
1991: רובין הוד בכיכובו של פטריק ברגין ואומה תורמן
1993: רובין הוד: גברים בגטקעס (Robin Hood: Men in Tights) – סרטו הקומי של מל ברוקס בכיכובו של קרי אלווס. בסופו מופיע פטריק סטיוארט בחיקוי של שון קונרי
1998-1997: הרפתקאותיו החדשות של רובין הוד (The New Adventures of Robin Hood) - סדרת טלוויזיה אמריקאית שודרה במשך ארבע עונות ברשת TNT.
2001: דמותו של רובין הוד ואנשיו מופיעה בסרט שרק
2001: נסיכת הגנבים (Princess of Thieves) – סרט טלוויזיה על בתו של רובין הוד גוון (בכיכובה של קירה נייטלי)
2006-2009: "רובין הוד" (Robin Hood) סדרת טלוויזיה בריטית המספרת את עלילותיו של רובין הוד וחבורתו
2010: רובין הוד (Robin Hood) סרט בכיכובם של ראסל קרואו, קייט בלאנשט וויליאם הרט.
2013: רובין הוד מופיע בסדרה עד עצם היום הזה בכיכובו של שון מגווייר (sean maguire).
2019: רובין הוד, סרט בכיכובו של טארון אגרטון.
דמויות גיבורי-העל רובין והחץ הירוק המופיעים בסדרות הקומיקס באטמן והחץ הירוק, בהתאמה, מבוססים על דמותו של רובין הוד.
עיבודים לבמה בישראל

רובין הוד (1997),משתתפים: נתן דטנר, ליאור מילר, רות גונזלס,ישראל פוליאקוב וסיגל שחמון.
רובין (2004), משתתפים: רודריגו גונזלס, עדי הימלבלוי/דנה דבורין וניקי גולדשטיין.
רובין הוד (2019), תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, מחזה ובימוי: צביה הוברמן, משתתפים: גל אמיתי, נעה בירון, חיים זנאתי/אלון פרידמן, ניר שטראוס, יוסי טולדו, גיא גרמן, טליה בן מזי"א, דוריס נמני, ויקיר פורטל
הערות שוליים

↑  גילה דקל, רובין הוד - לא נסיך הגנבים, נסיך המלווים בריבית, באתר הארץ, 8 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007316690905171  PLWABN: 9810614447605606  BnF: cb119573112 (data)  GND: 118745557  LCCN: nb2015015087  NKC: jo2016908789  NLA: 58472945  SELIBR: 168060  SUDOC: 02755838X  VIAF: 317106244   WorldCat (עם VIAF): 317106244 
שער טירת נוטינגהאם.
האלון הגדול ביער שרווד, אשר על פי מסורות מקומיות, למרגלותיו התגורר רובין הוד.
פסלו של רובין הוד בנוטינגהאם, אנגליה
תהליך מקרי ארגודי

בהסתברות וסטטיסטיקה, תהליך מקרי אֶרגוֹדי (באנגלית: Ergodic process) הוא תהליך מקרי אשר בו כל פונקציה זמנית, הפועלת על מדגם (סימולטני) ארוך מספיק, דומה לפונקציה (לאורך זמן) המתאימה על הסטטיסטיקה של התהליך, והשוויון מתקיים בגבול עבור מדגם אינסופי. באופן זה ניתן להסיק על תכונות סטטיסטיות כגון התוחלת לפי ממוצע המדגם (הנוכחי) בלבד וללא ידע סטטיסטי קודם על התהליך.
משמעות הארגודיות היא דגימה רחבה באותו זמן מתנהגת כמו תהליך לאורך-זמן.
תמצית הרעיון

פעמים רבות יש לבצע עיבוד כלשהו על תהליכים מקריים, ועיבוד זה מתבצע על ידי שימוש בסטטיסטיקה של התהליך, כגון התוחלת או האוטוקורלציה. עיבוד זה יכול להיות למשל שערוך ערך עתידי של התהליך על סמך דגימות העבר. עם זאת, במקרים מעשיים רבים הסטטיסטיקה של התהליך המקרי כלל אינה נתונה, ובמקום זאת נתון רק מדגם יחיד של התהליך. במקרה זה, יש צורך לשערך את הסטטיסטיקות הדרושות מהמדגם הנתון בלבד. תכונת הארגודיות מאפשרת שערוך של לפחות חלק מסטטיסטיקות אלו, ודבר זה אינו נכון באופן כללי עבור תהליך אקראי כלשהו.
משמעות הארגודיות היא, אפוא, היכולת לשערך תכונות סטטיסטיות של תהליך על סמך פונקציה שפועלת על מדגם יחיד שלו, בזמן ארוך מספיק. תהליך מקרי יכול להיות ארגודי במומנטים שונים כפי שמתואר בהמשך.
הגדרה

יהי  X_{\omega }[n] תהליך מקרי סטציונרי בזמן בדיד המוגדר בזמנים  n\in \mathbb {N} . אזי תהליך זה יקרא ארגודי אם לכל פונקציה חסומה  f(\alpha _{1},...\,\alpha _{k}), לכל מספר פרמטרים  k, ולכל  \omega  מתקיים:
כלומר, עבור תהליך ארגודי, הממוצע הזמני (time domain average) על פני  k דגימות של הפונקציה  f הוא התוחלת של אותה הפונקציה – תהליך המתייחס לסטטיסטיקה של התהליך.
במקרה זה יש לציין גם את אופי ההתכנסות של השוויון הנ"ל.
ההגדרה הובאה לתהליך מקרי בדיד, אך ניתן להכלילה גם למקרה של תהליך מקרי רציף.
ארגודיות במומנטים > ארגודיות במומנט ראשון

תהליך יכול להיות ארגודי באופן חלקי; ייתכן כי עבור תהליך מסוים, ניתן יהיה לשערך את תוחלתו ואת פונקציית האוטוקורלציה על ידי דגימותיו, אך לא ניתן יהיה לשערך מומנטים מסדר גבוה יותר. במקרה זה, אומרים שהתהליך האקראי הוא ארגודי במומנט ראשון, במומנט שני, בשניהם, וכן הלאה.
יהי  X_{\omega }[n] תהליך אקראי סטציונרי כפי שמוגדר לעיל, ויהי  {\bar {X}}[n] הממוצע הזמני של התהליך על פרק זמן  2N+1:
אזי אם הממוצע הזמני הנ"ל מתכנס במובן ממוצע ריבועי (mean square convergence) לתוחלת התהליך,  E[X[n]]=\mu  (שאינה תלויה בזמן מכיוון שהתהליך סטציונרי), כאשר  N\rightarrow \infty , אומרים שהתהליך הוא ארגודי בממוצע ריבועי במומנט ראשון.
תהליך סטוכסטי סטציונרי הוא ארגודי בממוצע ריבועי במומנט ראשון אם ורק אם מתקיים:
כאשר  K_{XX}(k) היא פונקציית השונות המשותפת העצמית (אוטו קווריאנס) של התהליך  X.
ארגודיות במומנטים > ארגודיות במומנט שני

באופן דומה ועבור אותו התהליך, תהי  {\bar {R}}_{X}[k] פונקציית האוטוקורלציה האמפירית:
אזי אם פונקציה זו מתכנסת במובן ממוצע ריבועי (כאשר  N\rightarrow \infty ) לאוטוקורלציה האמיתית, המוגדרת על ידי הסטטיסטיקה של התהליך:  R_{X}[k]=E[X[n]X[n+k]] (שהיא פונקציה של הפרש הזמנים  k בלבד מכיוון שהתהליך סטציונרי), לכל  k, אומרים שהתהליך הוא ארגודי בממוצע ריבועי במומנט שני.
תהליך סטוכסטי סטציונרי בעל תוחלת 0 הוא ארגודי בממוצע ריבועי במומנט שני אם ורק אם מתקיים:
כאשר  R_{XX}(k) היא פונקציית המתאם העצמי (אוטוקורלציה) של התהליך  X.
דוגמאות

אינטואיטיבית, משמעות היות התהליך ארגודי היא שדגימותיו בעלות קורלציה נמוכה אחת למשנתה. כך למשל, כדוגמה לתהליך ארגודי במומנט ראשון ניתן לציין תהליך בעל תוחלת 0 שדגימותיו בלתי תלויות ושוות התפלגות. נניח שמדובר בתהליך בו כל דגימה מפולגת ברנולי עם פרמטר  p. אזי נצפה שלאחר זמן רב  N, כ־ pN דגימות תהיינה בעלות הערך 1 בעוד שהשאר תהיינה בעלות הערך 0. לכן, המיצוע הזמני יהיה דומה לתוחלת.
תהליך אשר דגימותיו נקבעות לפי ערך יחיד, לדוגמה, הוא תהליך לא ארגודי. יהיה  X[n] תהליך אקראי השווה למשתנה  M המפולג ברנולי בעל פרמטר  p. כלומר  X[n]=M וכל ערכי התהליך זהים. אזי במקרה זה, בעוד שתוחלת התהליך תהיה  E[X[n]]=E[M]=p, מיצוע זמני יניב את אחד משני ערכים – 0 או 1, שכן ערך זה קבוע לכל זמן. במקרה זה, אין שוויון בין הממוצע הזמני לתוחלת והתהליך אינו ארגודי. בנוסף, ניתן לראות כי במקרה זה יש קורלציה גבוהה מאוד בין דגימות התהליך, שכן הן שוות זו לזו.
ראו גם

תהליך סטוכסטי (תהליך אקראי)
סטציונריות
האצילות מחייבת (ביטוי צרפתי)

האצילות מחייבת (בצרפתית: La noblesse oblige ) הוא ביטוי צרפתי שמשמעותו - השתייכות למעמד האצולה מחייבת את האצילים לגלות אחריות חברתית.
לפי המילון האנגלי של אוקספורד, משמעות הביטוי היא "מוצא אצילי מגביל להתנהגות מכובדת; פריבילגיה כרוכה באחריות".
מילון האקדמיה הצרפתית מציע שני פירושים: "מי שמתיימר להיות אציל, חייב להתנהל באצילות", וגם "על האדם לפעול באופן התואם את מעמדו החברתי ואת הפריבילגיות שהוענקו לו בלידתו או במהלך חייו"
ביטוי זה מבטא קוד אתי עתיק יומין שהתפתח בימיה הראשונים של האריסטוקרטיה – הרעיון כי עם הפריבילגיות והכוח מגיעה גם האחריות.
הפילוסופיה העומדת בלב עיקרון זה היא שעל בני האצולה, הנהנים מביטחון כלכלי, תנאיי מגורים נוחים, גישה למשאבים מגוונים והשפעה חברתית רבה, מוטלת החובה לנהוג באצילות בכל עסקיהם. הדבר כולל מסירות עמוקה ועקבית כלפי כל בני האדם ולא רק כלפי בני משפחתם ולחבריהם.
הביטוי "האצילות מחייבת" הופיע לראשונה בספרו של אונורה דה בלזק "חבצלת העמקים" (בצרפתית: Le Lys dans la vallée) שפורסם בשנת 1835. בלזק ממליץ לאדם צעיר כיצד ראוי לנהוג בחברה ומסכם: "אפשר לסכם את כל מה שאמרתי לך עד כה בביטוי הישן: האצילות מחייבת!" (בצרפתית: !Tout ce que je viens de vous dire peut se terminer par un vieux mot : Noblesse oblige)
על אותו משקל, מצפים בתקופה המודרנית מחברות גדולות ומאנשים בעלי ממון לגלות אחריות חברתית, לתרום מכספם ולנצל את כישוריהם ואת קשריהם לקידום מטרות חברתיות.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  Chancellor von Moritz, What Is The Meaning Of Noblesse Oblige?, Royal Titles - Genuine Titles of Nobility, ‏2022-12-23 (באנגלית בריטית)
↑  Noblesse Oblige | Learning to Give, www.learningtogive.org
↑  Honoré de Balzac, Le lys dans la vallée, Paris : Sociét d'éditions littéraires et artistiques, P. Ollendorff, 1900
גרונדרצייט

גרונדרצייט (בגרמנית: Gründerzeit) היא התייחסות לתקופה כלכלית בגרמניה ובאוסטריה של המאה ה-19 לפני ההתרסקות הגדולה של שוק המניות של 1873, ולסגנון אדריכלי מרכז אירופאי, לעיתים קרובות היסטוריסטי באופיו, שנמשך מאמצע ועד סוף המאה ה-19.
כלכלה

תקופת "עידן המייסדים" - Gründerzeit - נמשכה רק שש שנים, מ-1867 עד 1873. המונח מתייחס לפריחה כלכלית קצרת מועד ולעלייה הכלכלית של האימפריה הגרמנית, כאשר מאות עסקים חדשים, בנקים ומסילות רכבת נוסדו. סופרים גרמנים של סוף המאה ה-19 השתמשו במונח Gründerzeit כמזלזל, מכיוון שהתפוקה התרבותית של אותה תנועה קשורה לחומרנות ולניצחון הלאומנות. היסטוריון התרבות אגון פרידל התלונן כי הונאת הבורסה לא הייתה ההונאה היחידה בגרונדרצייט .
עיצוב ואדריכלות

הצורך בדיור עלה כתוצאה מהתיעוש. שכונות דיור שלמות קמו בשדות ירוקים עד לא מכבר. הבניינים בני ארבע עד שש קומות נבנו לרוב על ידי יזמים פרטיים. לעיתים קרובות הם התהדרו בחזיתות מעוטרות בצורה עשירה בצורת היסטוריזם כגון תחיית הגותית, תחיית הרנסאנס, הרנסאנס הגרמני ותחיית הבארוק. מבנים מפוארים נבנו לאזרחים נובורישים - המתעשרים החדשים - וגם דיור להשכרה נודע לשמצה עבור המעמדות הנמוכים העירוניים המתרחבים.
התקופה הייתה חשובה גם לשילוב טכנולוגיות חדשות באדריכלות ובעיצוב. גורם מכריע היה התפתחות תהליך בסמר בייצור פלדה, שאיפשר בניית חזיתות פלדה. דוגמה קלאסית לצורה החדשה היא מבנה הפלדה והזכוכית של ארמון הקריסטל, שהושלם ב-1851, שהיה אז מהפכני ונתן השראה לעשורים הבאים.
שכונות ה־Gründerzeit, נבנו בכל רחבי גרמניה, אוסטריה ואפילו בהונגריה.
דוגמאות לשכונות Gründerzeit
לייפציג
דרזדן
המבורג
ברלין
באוסטריה

באוסטריה, ה-Gründerzeit החל לאחר 1840 עם תיעושה של וינה, כמו גם אזורי בוהמיה ומורביה .
וינה, הבירה האימפריאלית ומקום מגוריו של הקיסר פרנץ יוזף, לאחר המרד הכושל של 1848 הפכה לעיר הרביעית בגודלה בעולם עם הכללת הפרברים וזרם של תושבים חדשים מאזורים אחרים של אוסטריה. במקום שבו עמדה חומת העיר, נבנה כביש טבעת, ונבנו גם מבנים אזרחיים שאפתניים, כולל בית האופרה, בית העירייה והפרלמנט. בניגוד לפועלים חקלאיים ולפועלים עירוניים, המעמד הבינוני-גבוה שהלך והתעשר הקים אנדרטאות ואחוזות. תופעה זו התרחשה בקנה מידה קטן יותר גם בערים אחרות כמו גראץ.
בגרמניה

בהלך הרוח של גרמנים רבים, התקופה קשורה באופן מהותי לקייזר וילהלם הראשון ולקנצלר ביסמרק, אך היא לא הסתיימה איתם (ב-1888 וב-1890, בהתאמה), אלא נמשכה גם בתקופת שלטונו של הקייזר וילהלם השני. היה זה תור זהב עבור גרמניה ובמהלכו התגברה על אסונות מלחמת שלושים השנים ומלחמות נפוליאון, וחזרה לחזית בתחומי המדע, הטכנולוגיה, התעשייה והמסחר. רמת החיים של מעמד הביניים הגרמני עלתה במהירות והא החל לרכוש רהיטים מודרניים, אביזרי מטבח ומכונות ביתיות.
ההשפעות החברתיות של התיעוש היו זהות לאלו שבמדינות אחרות באירופה. יעילות חקלאית מוגברת והכנסת מכונות חקלאיות חדשות הביאו לחלוקה מקוטבת של ההכנסה באזורים הכפריים. בעלי הקרקע התחזקו על חשבון כוח העבודה החקלאי חסר הנכסים. השלכות לכך התבטעו בהגירה, רובה ככולה לאמריקה, ולערים הגדולות.
בערים התעשייתיות הצומחות במהירות, הוקמו בתי פועלים חדשים, חסרי נוחות בסטנדרטים של היום, "ללא אור, אוויר ושמש" לדברי ביקורת התקופה ובניגוד לרעיונות הרווחים בתקופה בנושא בתכנון ערים. הדירות החשוכות והצפופות גרמו לעלייה ניכרת בשחפת, שהתפשטה גם לשכונות עשירות יותר.
עם זאת, מעמד הפועלים ראה גם שיפורים ברמת החיים ובתנאים אחרים, כגון הנהגת ביטוח סוציאלי, ביטוח בריאות וביטוח תאונות שהנהיג ביסמרק בשנים 1883–1884, ובטווח הארוך גם באמצעות ביסוסה של סוציאל-דמוקרטיה שתישאר המודל למפלגות האחיות האירופיות עד למכתברנהמה של היטלר ב-1933. גם כיום, מודל הטיפול הסוציאלי שפיתח ביסמרק ב-1873 (Reichsversicherungsordnung) נותר הבסיס החוזי לביטוח בריאות בגרמניה.
הערות שוליים

↑  Judson, Pieter (2016). The Habsburg Empire: A New History. Cambridge, Mass.: Belknap Press of Harvard University Press. p. 275. ISBN 978-0674047761.
↑  Matthew Jefferies (2020). Imperial Culture in Germany, 1871–1918. Bloomsbury Publishing. p. 89. ISBN 9781137085306.
קריאה נוספת

Baltzer, Markus (2007). Der Berliner Kapitalmarkt nach der Reichsgründung 1871: Gründerzeit, internationale Finanzmarktintegration und der Einfluss der Makroökonomie (בגרמנית). Münster: LIT. ISBN 9783825899134.
Hermand, Jost (1977). "Grandeur, High Life und innerer Adel: 'Gründerzeit' im europäischen Kontext". Monatshefte (בגרמנית). 69 (2): 189–206. JSTOR 30156817.
Gründerzeit מתייחס בעיקר לפריחה היזמית של סוף המאה ה-19 בגרמניה; מפעל ברזל של Borsig AG בפיירלנד של ברלין, ציור 1847 מאת קרל אדוארד ביירמן
אדריכלות היסטורית בנורדשטאדט בהאנובר
מבני ציבור גדולים רבים בגרמניה נבנו במהלך התקופה, כמו בית העירייה של המבורג .
שעת הקומדיה של קולגייט

| --- | --- |

מסך הפתיחה של התוכנית, 1950
 סוגה:  סדרת טלוויזיה קומית 
 בימוי:  ויליאם אשר, James V. Kern, בד יורקין 
 שחקנים:  אדי קנטור 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  6 
 מספר פרקים:  221 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  סמואל פולר פיט ברנום
 חברת הפקה:  קולגייט-פלמוליב-פיט
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC 
 פורמט (תמונה):  שחור-לבן, צבע
 פורמט (קול):  מונו
 תקופת שידור מקורית:  10 בספטמבר 1950 – 25 בדצמבר 1955
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שעת הקומדיה של קולגייט (באנגלית: The Colgate Comedy Hour) הייתה תוכנית בידור חלוצית ששודרה בשידור חי ברשת NBC בטלוויזיה האמריקאית בין השנים 1950–1955 במימון חברת קולגייט-פלמוליב. ב-1951 הייתה זו תוכנית הטלוויזיה הראשונה ששודרה מחוף לחוף וב-1953 הייתה התוכנית הראשונה שצולמה ושודרה בשידור חי בצבע. בין מנחי התוכנית נמנו טובי הקומיקאים של התקופה, בהם דין מרטין וג'רי לואיס, אבוט וקוסטלו, אדי קנטור, דונלד או'קונור, בוב הופ, טוני קרטיס, ריי בולג'ר ואחרים. התוכנית שודרה מדי יום א' בין השעות שמונה עד תשע בערב.
אחד המאפיינים הזכורים של התוכנית הוא ה"פספוסים". כיוון שהתוכנית שודרה בשידור חי אמיתי ללא השהיה, נחשפו הצופים לשחקנים ששכחו את תפקידם, התבלבלו במילות השירים, נכנסו באופן שגוי או פרצו בצחוק והתגברו על השגיאה באמצעות אלתור, להנאת הצופים.
רוקסטאר: סופרנובה

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית מציאות 
 מנחים:  דייב נבארו 
 שחקנים:  טומי לי 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר פרקים:  33 
 שידור
 רשת שידור:  CBS 
 תקופת שידור מקורית:  5 ביולי 2006 – 13 בספטמבר 2006 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רוקסטאר היא תוכנית מציאות אמריקאית בסגנון "אמריקן איידול" שמטרתה למצוא סולן חדש ללהקות רוק פופולריות. בעונה האחרונה, הגיטריסט הקודם של להקת Guns N' Roses, גילבי קלארק, המתופף הקודם של להקת מוטלי קרו, טומי לי והבאסיסט הקודם של להקת מטאליקה, ג'ייסון ניוסטד, הגו תוכנית זו על מנת למצוא סולן ללהקתם סופרנובה.
לתוכנית זו נערכו מבחני בד שבסופם נבחרו 15 מתמודדים:
כריס פירסון, דנה אנדרוס, ג'ני גאלט, ג'יל ג'ויה, דילנה, ג'וש לוגן, מאגני ארגריסון, מאט הופר, פאטריס פייק, פיל ריצ'י, ראין סטאר, סטורם לארג', טובי רנד, זאידה אלברז ולוקאס רוסי (המנצח).
לאחר ניצחונו של רוסי וקבלת התואר "סולנה של להקת סופרנובה", אמורה הלהקה לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית.
האמפרי דייווי

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1778 ממלכת בריטניה הגדולה פנזנס, ממלכת בריטניה
 פטירה:  29 במאי 1829 (בגיל 50) שווייץ 1814 ז'נבה, הקונפדרציה השווייצרית (אנ')
 ענף מדעי:  כימיה, פיזיקה, גאולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות דה רואה 
 מקום לימודים:  Truro Cathedral School 
 מוסדות:  החברה המלכותית 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  עמית האגודה הזואולוגית  הרצאת בייקר (1826, 1811, 1810, 1809, 1808, 1807, 1806)  מדליית רמפורד (1816)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס הגלווניזם (1807)  מדליית קופלי (1805)  המדליה המלכותית  מדליית בייקר של החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  ג'יין דייווי (11 באפריל 1812–?) 
 הערות:  נשיא החברה המלכותית בשנים 1820-1827. מאז שנת 1877 מעניקה החברה המלכותית מדי שנה מדליה על שמו, מדליית דייווי, לכימאים בולטים.
 תרומות עיקריות
 חקר תכונות תחמוצת החנקן. גילוי אשלגן, נתרן, סידן, סטרונציום ובריום. קיבל גושים של המתכות והוכיח כי הם יסודות.
 חתימה:   
 
סר האמפרי דייווי (באנגלית: Humphry Davy‏; 17 בדצמבר 1778 – 29 במאי 1829) היה כימאי אנגלי ונשיא החברה המלכותית בשנים 1820-1827. מאז שנת 1877 מעניקה החברה המלכותית מדליה על שמו מדי שנה, מדליית דייווי, לכימאים בולטים. ב-1816 זכה במדליית רמפורד.
ביוגרפיה

נולד ב-17 בדצמבר 1778 בפנזנס שבקורנוול, אנגליה. לאחר שאביו נפטר ב-1794 הוא החל לעבוד בבית מרקחת כדי לפרנס את המשפחה. לאחר שקרא מאמר של אנטואן לבואזיה, החל להתעניין בכימיה. בשנת 1802, בהרצאה מקדימה לקורס מדע הכימיה במכון המלכותי בלונדון, אמר "החלוקה הלא שוויונית של רכוש ועמל, הבדלי המעמדות והפער בתנאי המחיה באנושות הם מקורות העוצמה בחיי העמים, הסיבה לפעילות החברה, והיא אפילו מהווה את החלק העיקרי של פעילות זו". דייווי היה איש המדע הנערץ ביותר באותה תקופה, והפיזיקאי והמתמטיקאי תומאס יאנג השווה אותו לניוטון.
תגליותיו בכימיה היו רבות, ובהן:
חקר תכונות תחמוצת החנקן (גז הצחוק) והשפעתה על גוף האדם. 45 שנה מאוחר יותר החלו להשתמש בו רופאי שיניים כסם הרדמה.
חקר תופעת האלקטרוליזה. עבודתו הביאה אותו להציע כי יסודות בתרכובת כימית מוחזקים יחד על ידי כוחות חשמליים.
הגה את הרעיון כי ניתן להפריד תחמוצות של מתכות אלקליות רק בצורתן הנוזלית. כך הצליח ב-1807 לקבל גושים של המתכות ולהוכיח כי הן יסודות.
גילה את האשלגן ואת הנתרן ותיאר את תכונותיהם. ב-1808 גילה את הסידן, הסטרונציום והבריום. גדולתו בכך שהצליח לבודד את המתכות הטהורות מתרכובותיהן.
כלור התגלה על ידי וילהלם שיל ב-1774, אך דייווי היה זה שהוכיח כי גז זה הוא יסוד כימי.
דייווי עבד בניסוייו עם גזים רעילים לאורך שנים, ולא היה מודע לסכנות הטמונות בהם. ב-1827 חלה, וב-1829 נפטר בז'נבה שבשווייץ.
מבין תלמידיו של דייווי ידוע במיוחד מייקל פאראדיי. דייווי קיבל את פאראדיי לעבודה כעוזר מעבדה, למרות שלפאראדיי לא הייתה השכלה פורמלית והשכלתו התבססה על ספרים שקרא במסגרת עבודתו כשוליה של כורך ספרים. במעבדתו של דייווי החל פאראדיי בתגליותיו הגדולות על הקשר שבין חשמל למגנטיות.
הערות שוליים

↑  איתי נבו, החוקר שחישמל את הכימיה, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏17 בדצמבר 2018
↑  פליקס דותן, "המעלית של איינשטיין – מדענים ששינו את העולם", הוצאת תמר, 2003
↑   היסטוריה גדולה, בקטנה, המדענים חיפשו סם הרדמה וגילו את החומר הממסטל הכי כיפי של המאה ה-19, באתר הארץ, 3 במאי 2017
1 2 3 4  איתי נבו, יסודות השירה, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏13 בינואר 2024
1 2  מרי בליס, ביוגרפיה של האמפרי דייווי, באתר EFerrit
↑  היסטוריה של אלומיניום, באתר גלובל אל.סי.אס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260255905171  PLWABN: 9810588024405606  BIBSYS: 90333226  BNC: 000491154  BNE: XX1247047  BnF: cb12459774t (data)  CANTIC: a11122158  CiNii: DA01620306  GND: 118524089  ICCU: CUBV052940  ISNI: 0000 0001 0883 629X  LCCN: n79142750  LNB: 000314909  MGP: 321682  NDL: 00549765  NKC: nlk20000082224  NLA: 35034028  NLG: 157156  NSK: 000683632  NTA: 068809042  PIC: 186516  RERO: 02-A000047247  SNAC: w690257k  SUDOC: 032075197  Trove: 806556  VcBA: 495/97817  VIAF: 29630108   WorldCat (עם VIAF): 29630108
המצודות

ערך זה עוסק בפירושים לספרי הנביאים. אם התכוונתם למצודה, ראו .
|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  דוד אלטשולר 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  פרשנות יהודית למקרא 
 
ה"מצודות" הוא ביאור על כל ספרי הנביאים והכתובים (מלבד המגילות רות, איכה ואסתר). הפירוש נכתב על ידי רבי דוד אלטשולר (ה'תמ"ז, 1687 – ה'תק"ל, 1769) והושלם על ידי בנו רבי יחיאל הילל אלטשולר (נפטר אחרי תקנ"ג, 1793).
סגנון הפירוש והיקפו

הפירוש הוא ליקוט אדיר בהיקפו של ביאורי הפשט מפירושי הראשונים, עם עריכה, סִיגְנוּן והוספות רבות, והוא נחשב כפירוש הנפוץ והמקובל ביותר לנ"ך בכל הזמנים, בנוסף לפירושי הראשונים. פירוש ה"מצודות" הפך לאבן יסוד לכל הלומדים, ומאז כתיבתו במאה השמונה עשרה נדפס כמעט בכל דפוסי "מקראות גדולות".
החיבור חולק על ידי רבי יחיאל הילל לשני חלקים מקבילים:
מצודת דוד - ביאור ענייני הפסוקים ופשטם
מצודת ציון - ביאור מילים וביטויים שונים
מאפייני הפירוש

ה"מצודות" נכתב כדי לקדם ולעודד את לימוד התנ"ך, להנגיש את התנ"ך אף למלמדי תינוקות ולילדים ולחסוך זמן לתלמידי החכמים החפצים להגות בו. מסיבה זו, הקפיד המחבר על סגנון פשוט וקל להבנה.
הפירוש מבוסס בעיקרו על פירושו של הרד"ק, אך כולל את רוב ככל ספרות פרשני המקרא. החיד"א כתב עליו ב"שם הגדולים": ”ה'מצודות דוד' כלול בו תוכן הפירושים בלשון צח וקל, מאוסף ומלוקט מרבותינו מפרשי הנביאים: רש"י ואבן עזרא, רלב"ג ורד"ק ומהורי"א, ומוהר"ם אלשיך ומכלל יופי, ומלבד מהפירושים אשר פירשו נביא לבד, כמו רס"ג והרמב"ן, וכלי פז ומאיר איוב ודומיהם.”
בידי המחברים היו גם כתבי-יד של פירושים קדמונים לתנ"ך (כמו פירוש רבי יוסף בן אברהם חיון).
רקע

ר' דוד אלטשולר, מחכמי יהדות אשכנז ופולין ומראשי קהילת יברוב, ראה שלימוד התנ"ך נחלש מאוד בקרב יהודי אירופה אף בקרב תלמידי החכמים, וסבר שהסיבה לכך היא העדר פירוש קל ובהיר מספיק שיהיה מובן לכול. למטרה זו כתב פירוש לו קרא "מצודות דוד" (ולא מצודת דוד) על שמו, ו”על שם שצדתי פירושים מכמה ספרי אמרי בינה” - מלשון ציד, כנראה כפרפרזה על הפסוק "וַיִּלְכֹּד דָּוִד אֵת מְצֻדַת צִיּוֹן הִיא עִיר דָּוִד", שם המילה באה כביטוי למבצר.
הפירוש חובר בעברית ולא ביידיש, כדי שיהיה בשימוש הן אצל תלמידי החכמים, מהם יחסוך זמן יקר של עיון בפירושי הראשונים, והן ליהודים הפשוטים, שרק באמצעותו יוכלו להבין את המקרא לאשורו בדרך פשוטה ובשפה צחה וברורה.
הדפסת והפצת ה"מצודות" > זאלקווא

רבי דוד אלטשולר ובנו רבי יחיאל הילל הדפיסו את שני כרכי הפירוש הראשונים – על ספרי איוב, משלי ותהילים, לגביהם חש רבי דוד ככל הנראה שהם הקשים ביותר ללימוד – בזולקווה שבפולין, בשנים תקי"ג-תקי"ד (1753-1754), כשר' דוד היה כבר ישיש ובא בימים. הפירוש זכה להצלחה מיידית, ועד מהרה אזלו כל העותקים מן השוק; ועל כן, זמן מה לאחר ששב ר' יחיאל ליברוב, נסע שוב לזאלקווא והדפיס שם מהדורה שנייה של הספר בשנת תקכ"א.
בספר הובאה בין השאר הסכמתו של רבה של דובנא, רבי שאול לווינשטאם, לימים אב בית דין אמסטרדם ובעל ה"בנין אריאל". תשע שנים לאחר מכן נפטר רבי דוד אלטשולר בשיבה טובה, ורבי יחיאל הילל (שהיה חריף ובקי גדול בספרות הרבנית) נטל על עצמו את המשימה הכבדה של הדפסת פירוש אביו על כעשרים ספרי התנ"ך האחרים, מתוך כתבי ידו של האב.
הדפסת והפצת ה"מצודות" > ברלין ואמסטרדם

עוד בשנים שקדמו לפטירת אביו, שקד רבי יחיאל על ההדרת פירוש המצודות על הנביאים האחרונים (ישעיהו, ירמיהו, יחזקאל ותרי עשר), וכבר בשנת תקכ"ט החל להדפיסם בשני כרכים, כשהפעם הוא יוצא מפולין מולדתו ובוחר במרכז ספרותי חשוב יותר – ברלין. רבי יחיאל קיבל את הסכמת דייני ברלין בתחילת שנת תק"ל, אז סיים את ההדפסה ככל הנראה; רב העיר לא נתן הסכמה לספר מהסיבה הפשוטה שבאותה העת לא כיהן בברלין אף רב – היו אלו שנות המעבר שקדמו לבואו של ר' צבי הירש לוין לכהן שם.
בהמשך שנת תק"ל נפטר רבי דוד, ולאחר תקופה קצרה המשיך רבי יחיאל בעבודתו והדפיס שנית את הפירוש בברלין בשנת תקל"ב, בצורה מוגמרת יותר הפעם, כשעליו הסכמות רבני אשכנז. משם נדד הרב אלטשולר אל הולנד, והדפיס גם שם את הפירוש באותה השנה, עם הסכמות נוספות של רבני הולנד: ר' שאול הלוי סג"ל רבה של האג; גיסו רבי שאול מאמסטרדם בעל ה"בנין אריאל" ואב בית דין יהודי אשכנז בעיר, אשר כאמור הכיר את הרב אלטשולר עוד מפולין; ורבי שלמה שלם, רב קהילות הספרדים באמסטרדם. גם המשכיל רבי שלמה דובנא, ששהה אז באמסטרדם, כתב עבורו שיר תהילה על ספרו, וחתם את שמו באקרוסטיכון השיר.
רבי יחיאל הילל שב לעירו, והשלים שם את גימורי פירושו לנ"ך בשנים הבאות. בקיץ תקל"ח יצא שוב לנסיעה אל הולנד לבקש הסכמות נוספות לפירושו, שכן חפצו היה לראות את פירושו מודפס במהדורה מהודרת ומוקפדת, כאשר הפירוש מעומד לשני חלקים, כדלהלן, והמקראות מנוקדות, מדוקדקות ומוטעמות, וכיוון שידע כי הדבר יעלה לו הרבה, ניסה לכסות מקצת מהוצאותיו העתידיות באמצעות גיוס הסכמות רבנים נודעים לפירושי אביו.
בחודש סיון נפגש עם רבני הולנד, ומשם פנה לגרמניה, בה קיבל את הסכמות גדולי רבני גרמניה: רבי נפתלי הירש קצינלנבויגן רבה של פפאלץ נתן לו את הסכמתו במאנהיים, ובעל "שאגת אריה" ורבי דוד דישבק בעל "פרדס דוד" נתנו לו את הסכמותיהם כשביקר במץ.
לאחר שהות של כחצי שנה בגרמניה יצא משם בשנת תקל"ט ופנה דרומה – אל ליוורנו, לקראת סיומו של מפעל חייו, כשבידו סכום גדול אותו אסף באמצעות ההסכמות, גם אם עדיין לא הספיק לכל צורכי ההדפסה.