stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בג'ורג'יה
הכרה בזוגיות חד־מינית > נישואים חד-מיניים

בנובמבר 2004 אזרחי ג'ורג'יה אישרו במשאל עם תיקון לחוקת המדינה, שאסר להכיר בנישואים חד־מיניים או באיחוד אזרחי עבור זוגות חד־מיניים. משאל העם עבר ברוב של 76%, מה שגרם להחלת איסור חוקתי על נישואים חד־מיניים בג'ורג'יה.
ב־26 ביוני 2015 בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע בפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס שנישואים הם זכות חוקתית תחת התיקון ה־14 לחוקת ארצות הברית, ושזכות זו חייבת להינתן גם לזוגות חד־מיניים. כתוצאה מכך, בוטל האיסור על נישואים חד־מיניים בג'ורג'יה וביתר המדינות בארצות הברית שבהן היה איסור כזה. כל המחוזות בג'ורג'יה החלו להעניק רישיונות נישואים לזוגות חד־מיניים (או הסכימו לעשות זאת).
הכרה בזוגיות חד־מינית > שותפות מקומית

לפני שנישואים חד־מיניים הפכו לחוקיים בכל המדינה, מספר ערים ומחוזות בג'ורג'יה הכירו בזוגיות חד־מינית במסגרת שותפות מקומית, שהעניקה חלק מזכויות הנישואים. להלן המחוזות והערים שהכירו בשותפות מקומית עבור זוגות חד־מיניים:
מחוזות: מחוז דהקאלב ומחוז פולטון;
ערים: אבונדייל אסטייטס, אטלנטה, איסט פוינט, את'נס, דוראוויל, דקייטר, סוואנה, פיין לייק וקלארקסטון.
אימוץ והורות

בפברואר 2018 הסנאט של מדינת ג'ורג'יה אישר הצעת חוק שנועדה לאפשר לסוכנויות אימוץ המקבלות מימון מהמדינה לסרב למקם ילדים בבתים מסוימים אם הדבר מפר את אמונתן הדתית. המתנגדים להצעת החוק טענו שהיא מתירה אפליה בלתי מוצדקת נגד זוגות חד־מיניים ולהט"בים יחידים. בסופו של דבר, בית הנבחרים של ג'ורג'יה לא הצביע על הצעת החוק, ולכן היא למעשה נדחתה.
במרץ 2018 חתם מושל ג'ורג'יה, נייתן דיל, על חוק שמעניק זכויות אימוץ שוות לזוגות חד־מיניים.
מדינת ג'ורג'יה מאפשרת לזוגות לסביות להיעזר בטיפולי הפריה חוץ־גופית על מנת להיכנס להיריון. כמו כן, זוגות הומוסקסואלים מורשים להיעזר בפונדקאות.
פשעי שנאה

במדינת ג'ורג'יה לא קיים חוק פשעי שנאה. אף על פי כן, חוק פשעי השנאה הפדרלי של ארצות הברית כולל פשעים שנעשו על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית החל משנת 2009.
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר

טרנסג'נדרים בג'ורג'יה מורשים לשנות את סעיף המגדר בתעודת הלידה ובתעודת הזהות שלהם. לשם כך יש לעבור ניתוח לשינוי מין.
הגנה מפני אפליה

חוקי ג'ורג'יה אינם אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית. עם זאת, מספר ערים ומחוזות במדינה חוקקו תקנות מקומיות האוסרות אפליה כזו במידות שונות.
בערים אטלנטה, דוראוויל וקלארקסטון החוק אוסר אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בכל מקומות העבודה. גם בעיר איסט פוינט וכן במחוזות דהקאלב ופולטון ישנן תקנות האוסרות אפליה כזו, אך על רקע נטייה מינית בלבד.
מספר ערים נוספות בג'ורג'יה חוקקו תקנות מצומצמות יותר, שאוסרות אפליה במקומות עבודה ציבוריים של הרשות המקומית בלבד. בערים אבונדייל אסטייטס, אוגוסטה, את'נס, דקייטר, מייקון, סוואנה, פיין לייק וקולומבוס החוק אוסר אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית במקומות עבודה ציבוריים, ואילו בערים טיבי איילנד וסנדי ספרינגס החוק אוסר אפליה כזו על רקע נטייה מינית בלבד.
הגנה מפני אפליה > הגנה מפני אפליה על רקע זהות מגדרית

חוקי מדינת ג'ורג'יה אינם אוסרים במפורש אפליה על רקע זהות מגדרית. עם זאת, ב־6 בדצמבר 2011 אישר בית המשפט הפדרלי האחד עשר לערעורים של ארצות הברית החלטה של בית משפט נמוך יותר, שקבע שפיטורי עובד על רקע זהותו המגדרית מפרים את הסעיף בחוקה שאוסר אפליה על רקע מגדר. בית המשפט פסק לטובת ונדי בת' גלן, אישה טרנסג'נדרית שפוטרה מעבודתה לאחר שסיפרה למפקח שלה על כוונתה לשנות את מינה מזכר לנקבה.
בעקבות החלטת בית המשפט, אפליה על רקע זהות מגדרית במקומות עבודה אסורה בג'ורג'יה, אף על פי שחוקי המדינה עצמם אינם אוסרים אותה.
הגנה מפני אפליה > הגנה מפני בריונות בבתי ספר

חוקי ג'ורג'יה אוסרים בריונות בבתי ספר, אך אינם כוללים רשימה של קבוצות ייחודיות המוגנות מפני בריונות.
עם זאת, במחוז דהקאלב ובמחוז פולטון ישנן תקנות המנחות את המורים בבתי הספר לפעול נגד בריונות על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
דעת קהל

סקר שנערך בשנת 2017 על ידי המכון הציבורי לחקר דת (PRRI) מצא ש־52% מתושבי ג'ורג'יה תומכים בנישואים חד־מיניים, בעוד ש־39% מתנגדים ו־10% לא בטוחים או מחזיקים בעמדה נייטרלית.
אותו הסקר מצא ש־65% מתושבי ג'ורג'יה תומכים בחוקים האוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, בעוד ש־29% מתנגדים לחוקים כאלה. זאת ועוד, הסקר מצא ש־56% מהתושבים סבורים שאין לאפשר לעסקים לסרב להעניק שירותים להומוסקסואלים וללסביות מטעם אמונה דתית, בעוד ש־34% סבורים שיש לאפשר לעסקים לעשות זאת.
טבלת סיכום

| קריטריון> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | כן / לא> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | כן / לא> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | הערות> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק |
| --- | --- | --- | --- |
| הומוסקסואליות ולסביוּת חוקיות |  |  | משנת 1998 |
גיל ההסכמה שווה: 
הכרה בזוגיות חד־מינית
| הכרה בנישואים חד־מיניים |  |  | משנת 2015 |
אימוץ והורות
התרת אימוץ ללהט"בים יחידים: 
התרת אימוץ ילד של בן או בת הזוג: 
התרת אימוץ לזוגות חד־מיניים: 
גישה להפריה חוץ־גופית עבור זוגות לסביות: 
התרת פונדקאות לזוגות הומוסקסואלים: 
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר
| מתן אפשרות לשינוי המגדר במסמכים ממשלתיים | / | / | רק לאחר ניתוח לשינוי מין |
הגנה מפני אפליה
|  | על רקע נטייה מינית | על רקע זהות מגדרית |  |
| חוקים נגד אפליה במקומות עבודה | / |  | אפליה על רקע נטייה מינית אסורה בערים ובמחוזות מסוימים בלבד;  אפליה על רקע זהות מגדרית אסורה משנת 2011 |
| חוקים נגד אפליה באספקת מוצרים ושירותים | / | / | בערים ובמחוזות מסוימים בלבד |
הגנה מפני אלימות
|  | על רקע נטייה מינית | על רקע זהות מגדרית |  |
| הגנה מפני פשעי שנאה |  |  | משנת 2009 (בחוק פשעי השנאה הפדרלי של ארצות הברית) |
| חוקים נגד בריונות | / | / | ראו לעיל |
שונות
להט"בים מורשים לשרת בצבא: 
טיפולי המרה אסורים עבור קטינים: 
| גברים המקיימים יחסי מין עם גברים מורשים לתרום דם | / | / | חוקי משנת 2015, אך רק עבור גברים שלא קיימו יחסי מין עם גברים במהלך השנה שקדמה לתרומת הדם (בהתאם למדיניות הפדרלית של ארצות הברית) |
חתולה (אתר ארכאולוגי)

|  היסטוריה |
| --- | --- |
 תרבויות:  התרבות הנאטופית, התקופה הנאוליתית 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  אברהם רונן 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°49′32″N 34°59′15″E﻿ / ﻿31.825556°N 34.9875°E﻿ / 31.825556; 34.9875
  (למפת השפלה מוגדלת) חתולה(למפת השפלה רגילה) חתולה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חתולה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חתולה
 
חתולה הוא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי השוכן על הגדה הדרומית של נחל נחשון, ליד עמק איילון. שם האתר נגזר משמה של חורבה הנמצאת כ-2.5 קילומטר ממזרח לאתר הארכאולוגי (ח'רבת חתולה). האתר משתרע על רצועה שנמתחת במדרון קדום של הנחל. אורכה 100 מטר ורוחבה 25 מטר. את האתר גילה האב קלוד ממנזר השתקנים שבלטרון ונערכו בו מספר חפירות מאז 1980 על ידי אברהם רונן ומוניק לשבליה מטעם אוניברסיטת חיפה והמרכז הצרפתי למחקר פרהיסטורי בירושלים. באתר שתי שכבות עיקריות, הראשונה מהתרבות הנאטופית המאוחרת והשנייה מהתקופה הנאוליתית הקדם קראמית א'.
התרבות הנאטופית

עובי השכבה הנאטופית כמטר אך רוב הממצאים נמצאו סמוך לסלע האם. המכלול הנאטופי כולל בתוכו כלי צור מסותתים ועצמות בעלי חיים רבות. לדעת החוקרים כל הממצאים בשכבה הם מתקופה אחת והם התפזרו לשכבה בעובי של מטר עם הזמן, ולכן בין השכבה הנאטופית לשכבה הנאוליתית קיים פער גדול. רוב כלי הצור הם מיקרוליתיים. חלק מכלי הצור שימשו כמרצעים ובאתר קיים המכלול הגדול ביותר של מרצעי צור מכל השכבות הנאטופיות בארץ ישראל. בנוסף לכלי הצור נמצאו גם חרוזים, צדפים מחוררים וקונכיות. באתר לא נמצאי מבנים אך כן נמצאה קבורה של ילדה בת 12–14 שייתכן שהיא מן התקופה. על פי סוגי המיקרוליתים שייכת השכבה לשלב המאוחר של התרבות הנאטופית, המתוארך באתרים אחרים לכ-13,700–11,500 שנים לפני זמננו בקירוב.
התקופה הנאוליתית

בשכבה זו, בניגוד לשכבה הקודמת, נמצאו אבנים רבות, רובן חלוקי נחל שבורים שחופרי האתר סבורים שהובאו לאתר על ידי בני האדם שישבו אותו. באתר התקיימה פעילות אנושית ענפה. באתר נמצאו שני מבנים ועל יד אחד מהם נמצא לוח כתישה. נמצאו במבנים ובקרבתם מכתשים ועליים רבים. רובם עשויים גיר וחלקם בזלת. נמצאו כלי צור הכוללים מרצעים וגרזנים השייכים לתרבות החיאמית והתרבות הסולטנית. ממצאים נוספים כללו חרוזים, תליונים מאבן ירוקה וכמה צדפים וקונכיות. נמצאו ארבע קבורות בהם חלק מן השלדים נמצאו ללא גולגולת. ליד חזהו של אחד השלדים מצאו החופרים חרוז עגול עשוי גיר.
לקריאה נוספת

אברהם רונן ומוניק לשבליה, "חתולה", מתוך; אפרים שטרן, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, כרך 2, עמ. 558-559
| אתרי התרבות הנאטופית בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים בכרמל | מערת הנחל • מערת כבארה • מערת רקפת • נחל אורן |  |
| אתרים בגליל | מערת היונים • מערת חילזון תחתית • עינן |  |
| אתרים בבקע הירדן | נחל עין גב II • חוף שחף |  |
| אתרים ביהודה | מערת שוקבא • חתולה |  |
| אתרים בנגב | ראש חורשה • ראש צין |  |
| אתרים פלאוליתיים ואפיפלאוליתיים בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית התחתונה | ביצת רוחמה • בריכת רם • ג'לג'וליה • גשר בנות יעקב • מחצבת עברון • מחצבת רבדים • מערת גמל • מערת היונים • מערת זוטייה • מערת מיסליה • מערת קסם • מערת תנור • עובדייה |  |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה | האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים • הר כרכום • מערת הגדי • מערת היונים • מערת זוטייה • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת מנות • מערת עמוד • מערת רקפת • מערת שוקבא • מערת תנור • נשר רמלה |  |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית העליונה | אוהלו II • הר כרכום • מערת היונים • מערת הנחל • מערת כבארה • מערת מנות • מערת ספונים • מערת קפזה • מערת רקפת • נחל אורן • נחל עין גב I • ערק אל-אחמר • תל רקית |  |
| אתרים מהתקופה האפיפלאוליתית | מדרגות הירדן • מערת היונים • מערת הנחל • מערת חילזון תחתית • מערת כבארה • מערת ספונים • מערת רקפת • מערת שוקבא • נווה דוד • נחל אורן • חתולה • נחל עין גב II • עין גב I • עינן • תל יריחו • תל רקית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541879105171  LCCN: sh89006924
חסן אל-עסכרי

חַסַן אִבְּן עַלי אַל-עַסְכַּרי (בערבית: حسن بن علي بن محمد العسكري; 846–874), האימאם השיעי האחד-עשר. על פי אמונת השיעים, חסן הוא אביו של מוחמד אל-מהדי, גואל העולם בראייה המוסלמית.
לידתו ומשפחתו

חסן אל-עסכרי נולד בסאמרא או במדינה, לאימאם השיעי העשירי עלי אל-האדי, וסאליל. את שנותיו הראשונות העביר בבית משפחתו בסאמרא עם אביו, שהיה במעצר בית בהוראת הח'ליפים העבאסים, שחששו ממרידת השיעים נגד השלטונות הסוניים.
קיימות מסורות שיעיות שונות לגבי מקור כינויו של חסן אבן עלי, "אל-עסכרי", שנגזר מן המילה הערבית "עסכר" - צבא. מסורת אחת טוענת כי מקור הכינוי בעיר מגוריו של חסן, העיר סאמרא, שבאותה העת חנו בה צבאות רבים של הח'ליפים. מסורת שיעית אחרת טוענת כי הח'ליף העבאסי קרא לחסן לבקרו בארמונו בבגדאד; הוא הורה לצבאו לצעוד מולו, כדי לשכנע את חסן בחוסר התוחלת של כל מרידה אפשרית (מאחר שהקהילה השיעית, שחסן שימש כמנהיגה, הייתה עוינת לשלטון העבאסי). כאשר הסתיים המסדר, ביקש חסן מהח'ליף להציץ בין שתי אצבעות ידו; הח'ליף ראה צבא גדול מזה שלו עצמו, הכולל פרשים וחמוש בחרבות וברומחים. הח'ליף, שנדהם מהנס, כינה אותו "אל-עסכרי".
לטענת מספר מקורות שיעיים, חסן נישא לשפחה ביזנטית, שהייתה נכדתו של קיסר רומאי, בשם נרג'ס. במקורות שיעיים אחרים לא מוזכרים נישואיו של חסן.
מאסר ושחרור

לטענת מקורות שיעיים, הוצא חסן ממעצר הבית שלו, והושם בבית הכלא בבגדאד. בתקופה זו של בצורת ורעב, הופיע מטיף נוצרי מול קהל מוסלמים, הרים את ידיו לעבר השמים, התפלל וגשם החל לרדת. הח'ליף דאג כי המוסלמים ימירו את דתם לנצרות בעקבות אירוע זה. חסן הבטיח כי ילך למקום הכינוס, ובעת שהנוצרי יבצע את הנס, הוא ישכנע את המאמינים להישאר מוסלמים. חסן הותר מכלאו והגיע למקום ההתקהלות, בעת שהנוצרי הרים את ידיו, התפלל וירד גשם, אל-עסכרי אמר לאחד מבני לווייתו להביא את העצם שמוחבאת בידו של המטיף. כשהעצם הובאה אליו, הוא אמר כי זוהי אחת מעצמותיו של הנביא מוחמד, שגרמה לתפילות הנוצרי להתקבל בשמים, והמאמינים הבינו את התרמית. האימאם חסן התפלל וגשם רב ירד לאדמה, והפך אותה לפורייה שוב. בתמורה, שוחרר חסן מכלאו, והושם חזרה בסאמרא תחת מעצר בית, הוא לא הורשה לבקר באל-מדינה.
למדנות

לטענת מקורות שיעיים, עסק חסן אל-עסכרי במהלך מרבית חייו בלימוד הקוראן והאסלאם. הוא חיבר מספר ספרים בנושא, ואף כתב ספר פירוש לקוראן בן 1,920 עמודים, שחוקרים בעתיד עשו בו שימוש. כמו כן, הוא הוסיף מספר רב של חדית'ים (שיעיים) על דבריו של מוחמד. הוא נחשב לאדם אמין, ומאמין אדוק.
מותו

חסן אל-עסכרי מת ב-1 בינואר 874 בסאמרא, כשהיה בן 27 או 28. לטענת השיעים, בדומה לאימאמים אחרים, הוא הורעל בהוראת ח'ליף מבית עבאס, על ידי ערבוב רעל על פירות שאכל. הוא הותיר אחריו ילד בשם מוחמד, שהיה אז בן חמש. השיעים מאמינים כי הילד הוא המהדי. מקורות סוניים רבים אינם מכירים בקיומו של מוחמד, וטוענים כי חסן לא היה נשוי ולא היו לו צאצאים.
מותו > הלווייתו

על פי מקורות שיעיים, במהלך ההלוויה, כשאחיו של חסן, ג'עפר אבן עלי, התכוון להוביל את התפילה, ניגש אליו בנו של חסן, מוחמד, ואמר לג'עפר כי הוא אינו יכול להוביל את התפילה בהלווייתו של אימאם, מאחר שאינו אימאם. מוחמד בן החמש ניהל את התפילה, ולאחר מכן נעלם בשל בואם של חיילי הח'ליף.
מותו > קבורתו

חסן נקבר במאוזוליאום שבו נמצא גם קברו של אביו, עלי אל-האדי, במסגד אל-עסכריה בסאמרא שבעיראק. באתר, שנחשב לקדוש עבור השיעים, ביצעו סונים קיצונים (בעלי קשר מסוים לאל-קאעידה) פיגוע תופת ב-22 בפברואר 2006, והרסו חלק גדול מהמבנה המפואר.
את חשיבותם הרבה של האימאמים עבור השיעים ניתן לראות בתגובתם לפיגוע זה, שהוביל להחרפת הסכסוך הבין-עדתי בעיראק, והתעצמותן של פעולות המיליציות השיעיות במדינה נגד המיעוט הסוני.
הערות שוליים

↑  מהאתר השיעי אל-אסלאם
↑  ראו שוב באתר אל-אסלאם
↑  ראו למשל את דברי מוחמד שקירי, אחד ממלוויו, המספר כי במהלך תפילתם יחדיו חסן השתטח במהלך התפילה. מוחמד נרדם, וכאשר התעורר, חסן עדיין היה משוטח. ראו ב אתר השיעי הזה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257084605171  GND: 118947265  ISNI: 0000 0000 7861 779X  LCCN: nr92014932  NTA: 148014062  SUDOC: 22759178X  TDVİA: hasan-el-askeri-hasan-b-ali  VIAF: 96972070   WorldCat (עם VIAF): 96972070
חורבת שחאדה

| --- | --- |

מקווה טהרה בחורבת שחאדה
 היסטוריה
 תקופות:  הממלכה החשמונאית
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  הרוס
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מיקום:  ליד חוות יאיר
 קואורדינטות:  32°09′06″N 35°05′23″E﻿ / ﻿32.151686356248°N 35.089841647406°E﻿ / 32.151686356248; 35.089841647406
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) חורבת שחאדה(למפת צפון השומרון רגילה) חורבת שחאדה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת שחאדה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת שחאדה
 
חורבת שחאדה היא חורבה במערב השומרון, ליד היישוב חוות יאיר, של יישוב יהודי קדום המתוארך לתקופת בית המקדש השני. היישוב נחשב לאחד היישובים הצפוניים ביותר של ממלכת החשמונאים.
גאוגרפיה

חורבת שחאדה נמצאת בראש גבעה הסמוכה ליישובים חוות יאיר ונופים. מהחורבה נשקף נוף ממנו ניתן לראות ביום עם ראות טובה את כל השטח שבין גדרה לחדרה במערב, את רכס חומש בצפון, את הר חורשה בדרום, ואת רכסי יצהר ואריאל במזרח.
היסטוריה

בחורבת שחאדה נמצאו שרידים לחווה חקלאית מימי בית שני, כמו מקווה טהרה. באתר נמצאו גם שרידים רבים של בתי בד, בורות מים ומתקנים חקלאיים שמתוארכים לתקופות הרומית והביזנטית, אז, על פי ההערכה, היה שם מרכז אזורי לייצור שמן זית.
במרכז הגבעה נמצא בית בד גדול ושרידי מקווה המתוארכים לתקופה הביזנטית, ועל פי ההשערה שימשו את השומרונים לאחר שהקהילה היהודית ביישוב חרבה סביב מרד בר כוכבא.
מעת לעת שודדי עתיקות פלסטינים פוגעים בממצאים הארכאולוגיים באתר.
בראשית שנות האלפיים ערכו נפתלי אייזיק ועוזי גרינפלד מטעם קמ"ט ארכאולוגיה איו"ש, חפירה בה נחשפו בין השאר משקוף שלם ושבר משקוף נוסף מעוטרים בזרים ובוורדות, המתוארכים לשלהי ימי הבית השני. בסיור באתר שנערך ב־2008 זוהו המשקופים סמוך למבנה גזית ולבית הבד שנחשפו בראש האתר.
הערות שוליים

1 2  חורבת שחאדה - המלצה למסלול טיול בשמורת טבע נחל קנה - רשות הטבע והגנים, באתר רשות הטבע והגנים, ‏28 במרץ 2019
↑  רעות הדר, ערבים שדדו עתיקות מימי בית שני, באתר ערוץ 7, 17 בפברואר 2017
↑  במעבה ההר קובץ תשיעי, תשע"ט
חיבוק חינם

שתי נערות "מחבקות" בתל אביב
חיבוק חינם הוא שמה של יוזמה, שבמסגרתה אנשים מציעים חיבוקים לאנשים זרים בשטח ציבורי.
מקור הרעיון הוא בסידני שבאוסטרליה, שם קמה תנועת "חיבוק חינם" (אנגלית: Free hugs), ביוני 2004. הקמפיין התפרסם רבות בשנת 2006 באמצעות קליפ ביוטיוב, שצילם וערך חבר בלהקה האוסטרלית Sick Puppies, שאחד משיריה גם מלווה את הסרטון. הסרטון זכה לתפוצה עצומה של למעלה מ-77 מיליון צפיות נכון לתחילת שנת 2012.
מאז התפשט הרעיון למדינות רבות ובהן
יפן,
הרפובליקה הסינית,
איטליה,
סין,
גרמניה
צרפת, פולין[דרוש מקור],
בריטניה,
הודו,
אוגנדה,
ירדן,
הרפובליקה הדומיניקנית,
קנדה וישראל, בעיקר הודות לחשיפה התקשורתית הרבה שהוא קיבל. הקמפיין הוא דוגמה ל"פעולה אקראית של טוב לב" כלומר, פעולה שמטרתה היא אך ורק על מנת לגרום להרגשה טובה לאחרים.
ראו גם

מסיבת כרבולים
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי של חיבוק חינם ביפן
↑  Free Hugs campaign arrives in Taiwan, חיבוק חינם ברפובליקה הסינית, אוקטובר 2006
↑  Abbracci gratis a ruba anche in Italia, חיבוק חינם במספר ערים ברחבי איטליה, נובמבר 2006
↑  Huggers end up in police custody, חיבוק חינם במעצר המשטרה בסין, נובמבר 2006
↑  Gratis knuffels op de Meir חיבוק חם בגרמניה, דצמבר 2006
↑  Goedaardig virus verovert wereld  חיבוק חם בגרמניה, ינואר 2007
↑  מעט רכות בעולם נוקשה, חיבוק חינם בצרפת, נובמבר 2006
↑  Youtube sparks waitress to offer free hugs חיבוק חינם בבריטניה, אפריל 2007
↑  Say it with a hug חיבוק חינם בהודו
↑  סרטון המתעד יוזמה של חיבוק חינם באוגנדה
↑  סרטון המתעד יוזמה של חיבוק חינם בירדן
↑  סרטון המתעד יוזמה של חיבוק חינם ברפובליקה הדומיניקנית
↑  Free hug offer startles downtown shoppers חיבוק חינם בקנדה, פברואר 2009
טופיק (יישוב)

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קראי:  מחוז עבר הבאיקל מחוז עבר הבאיקל
 תאריך ייסוד:  1911
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  919 (2017)
 קואורדינטות:  54°25′33″N 119°56′14″E﻿ / ﻿54.425833333333°N 119.93722222222°E﻿ / 54.425833333333; 119.93722222222 
 אזור זמן:  UTC +9
 http://тупикское.рф/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניטופיק(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניטופיק(למפת מחוז עבר הבאיקל רגילה) צ'יטה קרסנוקמנסק בורזיה פטרובסק זבאיקלסקי  אגינסקויה נרצ'ינסק מוגוצ'ה שילקה בליי סאחה יקוטיה  אמור סין מונגוליה בוריאטיה אירקוטסקטופיק(למפת מחוז עבר הבאיקל מוגדלת) צ'יטה קרסנוקמנסק בורזיה פטרובסק זבאיקלסקי  אגינסקויה נרצ'ינסק מוגוצ'ה שילקה בליי סאחה יקוטיה  אמור סין מונגוליה בוריאטיה אירקוטסקטופיק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טופיק (ברוסית: Тупик) הוא יישוב במחוז זבאייקלסקי ומרכז אדמיניסטרטיבי של הנפה. היישוב הוקם בשנת 1911 כתחנת רכבת אך זו לא נבנתה לבסוף בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה. האוכלוסייה מונה מעט יותר מ-900 נפש.
טבח כיוס

| חלק ממלחמת העצמאות היוונית |
| --- | --- |
"מראות הטבח בכיוס" (צר'), ציור מאת הצייר הצרפתי אז'ן דלקרואה - הקצין העות'מאני הרכוב על הסוס טובח באזרחים יוונים
"מראות הטבח בכיוס" (צר'), ציור מאת הצייר הצרפתי אז'ן דלקרואה - הקצין העות'מאני הרכוב על הסוס טובח באזרחים יוונים
 תאריך:  אפריל 1822 – אוגוסט 1822 (כ־123 ימים) 
 מקום:  כיוס 
 קואורדינטות:  38°21′50″N 26°03′47″E﻿ / ﻿38.364°N 26.063°E﻿ / 38.364; 26.063
 סוג:  טבח 
 הרוגים:  20,000 
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןטבח כיוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןטבח כיוס
 
טבח כיוס (ביוונית: Η σφαγή της Χίου, תעתיק: אִי ספאגִי טיס חִיוּ; בטורקית: Sakız Adası Katliamı) הוא אירוע בשנת 1822 בו נטבחו עשרות אלפים מתושבי האי היווני כיוס על ידי חיילים עות'מאנים.
לאחר פרוץ מלחמת העצמאות היוונית ב-1821 החלו חיילים עות'מאנים לטבוח אלפי יוונים ברחבי האימפריה העות'מאנית. הטבח בכיוס הפך לאחד המאורעות הזכורים ביותר משפיכות דמים זו. במהלך הטבח כ-42,000 מיושבי האי נתלו, הורעבו או עונו למוות, 50,000 שועבדו לעבדים, ו-23,000 הוגלו. פחות מ-2,000 הצליחו לשרוד באי. ביוונית, הביטוי "קטסטרופי טו ניסיו" (Καταστροφή του νησιού), שפירושו "חורבן האי", משמש לציון אירועים אלה.
האי עצמו נבזז, ומקצת הניצולים התפזרו ברחבי אירופה במה שידוע כיום בשם "גולת כיוס".
תושבי האי, אשר במשך 2,000 שנים שלטו במסחר הימי ובדיפלומטיה ברחבי הים השחור, הים האגאי והים התיכון וכן היו בעלי השפעה בקונסטנטינופול, לא הצליחו לשקם את מעמדם הרם כבעבר.
הטבח תועד ודווח היטב, והצית רגשות זעם באירופה, בין השאר בציורו של הצייר הצרפתי אז'ן דלקרואה "מראות טבח כיוס", המנציח את הזוועות שהתחוללו.
בזמן הטבח ניצלו תושבי אזור מסטיקוחוריה בדרום-מערב האי הודות לגידולי עצי אלת המסטיק. מן הגידולים האלה הפיקו את שרף המסטיקא שהיה שווה במשקלו לזהב ואשר שימש את הסולטאן העות'מאני ואת נשותיו בהרמון ושימש אף בתור חומר יקר ליצוא של האימפריה העות'מאנית.
חצר החבצלת

| --- | --- |

חצר החבצלת. הצילום מוצג במוזיאון התקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה
 מידע כללי
 סוג:  מיקום 
 מיקום:  הרובע המוסלמי, ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 
מסדרון היציאה מחצר החבצלת. הצילום מוצג במוזיאון התקשורת במרכז
מפת הרובע המוסלמי
אליעזר בן-יהודה, בחדר עבודתו בחצר החבצלת.
חצר החבצלת הייתה אזור מגורים יהודי ברחוב הדגל ברובע המוסלמי בעיר העתיקה. החצר שכנה בין רחוב הויה דולורוזה למעלות המדרשה, סמוך לארמון הגבירה טונשוק. בחצר היה בית הדפוס שבו הודפס עיתון החבצלת ומכאן שם החצר.
הפעילות בחצר

החצר הייתה שייכת לישראל ב"ק שהתגורר בה עם משפחתו. מלבדו התגוררו במתחם משפחות יהודיות נוספות, בהם עורך החבצלת ישראל דב פרומקין, רבי משה אהרון הדיין מבריסק, ושלום מימון - ספרדי בעל חנות לגיהוץ תרבושים בשוק הבשמים. אליעזר בן-יהודה שהתגורר במקום, החזיק גם חדר עבודה, בו ערך את "מפעל העברית" שלו.
ישראל דב פרומקין הקים בחצר בית דפוס, בכספיו של משה מונטיפיורי כחלק מתוכנית ה"פרודוקטיביזציה" שלו. עיתון החבצלת שהודפס בו, פעל גם כפרסומת חשובה לבית הדפוס. הדפוס שכן במספר חדרים שבקצה הקומה האמצעית. ר' יהודה גרובר - המכונה 'יודא', תושב 'בית שערי הכותל' - ניהל בפועל את הדפוס. בנו, אליעזר גרובר עבד בדפוס, ובסופו של דבר רכש את בית הדפוס. הבן איש חי שלח לדפוס זה את כתב-היד של ספרו, והוא הודפס במקום.
בצידה הדרומי של הקומה האמצעית פעל בית כנסת. בבית הכנסת התפללו "כמנהג חסידי חב"ד". בית הכנסת שימש גם כמקום חלוקת פתקאות ה'קמחא דפסחא' שהעניק ישראל דב פרומקין לנזקקים, אשר קיבלו תמורתן מצות במאפייה, ויין לארבע כוסות אצל שלמה שיינקר המוזג ברחוב חברון.
בעיתון 'המוריה' משנת 1912 נכתב כי הבית בחצר החבצלת היה בן 3 קומות, אך היה בנוי בצורת מדרגות כך שגגה של קומה אחת שימש חצר לקומה שמעליה. בקומה התחתונה גר משרת ערבי וכן דיירים יהודים ונוצרים. כשהורחב בית הדפוס היו שם מחסני נייר, ספרים וכריכיה. מהחצר התחתונה הובילו מדרגות לגינה, שבה היו עופות, עז וחמור. החצר התיכונה הייתה החצר של בית הדפוס. החצר העילית לא הייתה מרוצפת ולא נטועה. ליד הקיר השמאלי שלה נמצאה ערימת אבנים גדולה, שממנה אפשר היה לעבור, דרך פרצה בקיר, לבית הגדול של החוסיינים. ליד הכניסה היה מרתף ששימש יקב ואסם, מחסן למצרכים שונים, כמו עצי הסקה, שמן וכדומה. ממול למדרגות נמצאו חלונות בית הכנסת, שהיה החדר האמצעי של החצר האמצעית.
השופט גד פרומקין שגדל כילד בחצר, מתאר:”במרתף היתה תנועה רבה בימי אלול, כשהיו דורכים בו את הענבים ליין. אבא היה מזמין כמה קנטרין של ענבים, ממיטב ענבי חברון, ודורכים מומחים היו מוזמנים ובאים על גיגיותיהם וכליהם, חולצים את נעליהם ופושטים את גרביהם, רוחצים את רגליהם לנקיון, ומוציאים בדריכת רגלים את העסיס, ולשד הענבים מזגיהם, ותירוש זה נכנס לחביות המוכנות לכך. משך כמה וכמה שבועות היו יוצאים ונכנסים למרתף בשביל לפקח על מהלך התסיסה עד שהגיעה השעה לחתום את החביות בגמר התסיסה.”
לקריאה נוספת

יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים החדשה בראשיתה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר" הפרק על העיר העתיקה.
גד פרומקין, דרך שופט בירושלים, תל אביב: הוצאת דביר, 1956.
שבתי זכריה, סוחרים ובעלי מלאכה יהודים בירושלים העתיקה בעבר: אישים, דמויות ואתרים / ירושלים: צור-אות, תשס"ב/ 2002.