stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום שביתת הנשק

חגיגות יום שביתת הנשק, טורונטו קנדה 1918
יום שביתת הנשק (באנגלית: Armistice Day) הוא היום בו נכנסה לתוקפה הפסקת האש במלחמת העולם הראשונה, ב-11 בנובמבר 1918, בשעה 11:00. היום נחגג כחג לאומי בצרפת, בלגיה, סרביה וניו זילנד. במדינות חבר העמים הבריטי הוא נקרא יום הזיכרון (Remembrance Sunday), המוקדש לזכר הנופלים במלחמות, ונערכים בו טקסים ושתי דקות דומיה לאומיות בשעה 11:00. בארצות הברית הוא נקרא יום הווטרנים ונקבע כיום חג לכבוד כל ותיקי המלחמות שבהן השתתפה המדינה.
שביתת הנשק הכוזבת ב-7 בנובמבר

ב-7 בנובמבר 1918 נפוצה ברחבי העולם שמועה לפיה הגרמנים חתמו על הסכם שביתת הנשק וכי המלחמה הסתיימה בשעה 2 בצוהריים באותו היום. הידיעה הכוזבת הגיעה גם לכותרות העיתונים שהכריזו על סיום המלחמה. ברחבי העולם יצאו רבים לרחובות לחגוג את סיום המלחמה.
מקור השמועה בהפסקת אש מקומית שאישרו הצרפתים כדי שהמשלחת הגרמנית תוכל לעבור את קו החזית ולהגיע ליער קומפיין סמוך לקומפיין, מצפון-מזרח לפריז, שם התנהלו השיחות על הפסקת האש. הידיעה על הפסקת האש המקומית נקלטה בשגרירות האמריקאית בפריז, ושם פורש השדר כאילו הגרמנים חתמו על הפסקת האש הכוללת. הידיעה שודרה לארצות הברית ונפוצה ברחבי העולם. תוך מספר שעות הובנה הטעות, אולם בשלב זה כבר החלו החגיגות הספונטניות במקומות רבים.
נפגעים ביום שביתת הנשק

הסכם שביתת הנשק שסיים את מלחמת העולם הראשונה נחתם ב-11 בנובמבר 1918 בשעה 5 בבוקר, אך קבע את השעה 11:00 כשעת סיום הלחימה בשל הקושי להודיע לכוחות המפוזרים על הפסקת הלחימה. במשך השעות בין חתימת הפסקת האש לכניסתה לתוקף נהרגו 863 חיילים מבריטניה וחבר העמים, וכ-3,000 לוחמים אמריקאים נהרגו או נפצעו בקרבות האחרונים בהם השתתפו. החייל הבריטי האחרון, טוראי ג'ורג' אדווין אליסון נהרג בשעה 9:30, כ-90 דקות לפני כניסת הפסקת האש לתוקף. הוא לחם ברציפות במלחמה מאז 1914. אוגוסטין טרבושן הוא החייל הצרפתי האחרון שנהרג. הוא נורה בשעה 10:45 כשנשלח להודיע לחבריו שיצאו להתקפה מעבר לנהר מז כי המרק יוגש לאחר הפסקת האש.
טוראי הנרי גנטר מצבא ארצות הברית נהרג בשעה 10:58 בעת התקפה על עמדת מכונת ירייה גרמנית, והוא באופן רשמי ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה. דקה לאחר מכן, בעת כניסת הפסקת האש לתוקף, נכנעו החיילים באותה עמדה לחבריו ליחידה.
באופן רשמי ביום זה מעל 10,000 חיילים נהרגו (כולל פצועים שנפצעו קודם לכן ומתו מפצעיהם ביום זה), נפצעו או הוכרזו נעדרים.
75 חיילים צרפתיים נהרגו באותו היום, אולם תאריך המוות שלהם שונה ל-10 בנובמבר כדי למנוע ממשפחותיהם את התסכול מכך שיקיריהם נהרגו ביום האחרון למלחמה, וכדי למנוע מחלוקת לגבי זכאותם של יורשי הנופלים לתגמול מוגדל בגין מוות בעת מלחמה.
הערות שוליים

↑  The False Armistice in Britain
↑  The False WWI Armistice Report That Fooled America
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544335805171  LCCN: sh94004914
ים וולצ'ק

ים וולצ'ק (נולד ב-7 במאי 2003) הוא ג'ודוקא ישראלי המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
קריירת ג'ודו > 2022

באליפות אירופה שנערכה באפריל-מאי בסופיה שבבולגריה הפסיד בסיבוב הראשון ליאניסלב גרצ'ב מבולגריה.
קריירת ג'ודו > 2022 > מדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 21

באליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בספטמבר בפראג שבצ'כיה זכה במדליית ארד.
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בטשקנט שבאוזבקיסטן ניצח בסיבוב הראשון את אדוניס דיאז מארצות הברית, בסיבוב השני את לוחום צ'חווימיאני מגאורגיה ובשלב שמינית הגמר את סימון זולו מזמביה. בשלב רבע הגמר הפסיד לדילשודבק בראטוב מאוזבקיסטן, ונשר לקרב בית הניחומים, בו ניצח את אנג'לו פנטאנו מאיטליה. בקרב על מדליית הארד הפסיד ליאנג יונג-וויי מטאיוואן.
קריירת ג'ודו > 2023

באליפות העולם שנערכה במאי בדוחה שבקטר הפסיד בסיבוב השני ללי הא-רים מקוריאה הדרומית, לאחר שבסיבוב הראשון ניצח את דויד פולקרבק מצ'כיה.
באליפות אירופה שנערכה בנובמבר במונפלייה שבצרפת הפסיד בסיבוב הראשון לארטם לסיוק מאוקראינה.
קריירת ג'ודו > 2024

בגראנד סלאם טביליסי שנערך ב-22 במרץ זכה במדליית כסף.
באולימפיאדת פריז, וולצ'ק התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח באיפון את ארנולד קיסוקה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בזכות תרגיל חניקה, אך הפסיד לאלוף העולם המכהן גיורגי סרדלשווילי מגיאורגיה בשלב שמינית הגמר לאחר שקיבל פסילה בעקבות תנועה לא חוקית שביצע כאשר נגע באופן מסוכן עם ראשו במזרן.
פרסים

תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי) :
גראנד סלאם טביליסי 2024
הערות שוליים

↑  יניב טוכמן‏, תמנע נלסון לוי אלופת אירופה בג'ודו, מדליית ארד לשירה ראשוני, באתר וואלה, 29 באפריל 2022
↑  אסי ממן, ‏ים וולצ'ק זכה במדליית ארד באליפות אירופה, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2022
↑  נדב צנציפר, רק כמעט: ים וולצ'ק הפסיד בקרב על מדליית הארד באליפות העולם בג'ודו, באתר ynet, 6 באוקטובר 2022
↑  ראשוני, מלכה ו-וולצ'ק הפסידו בסיבוב השני באליפות העולם בג'ודו, באתר וואלה, 7 במאי 2023
↑  אסי ממן, ‏מלכה גברה על יריבה מטורקיה שלא לחצה את ידה, באתר ONE‏, 3 בנובמבר 2023
↑  סתיו איפרגן, מדליה ראשונה בקריירה: ים וולצ'ק זכה בכסף בגראנד סלאם טביליסי, באתר ynet, 22 במרץ 2024
↑  רז שכניק, ג'ודו: ים וולצ'ק הפסיד לאלוף העולם - והודח בשמינית הגמר, באתר ynet, 27 ביולי 2024
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עיליי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
ישראל קומט

| --- | --- |
אדריכל ישראל קומט, שנות ה-50
אדריכל ישראל קומט, שנות ה-50
 לידה:  1912 וינה, אוסטריה 
 פטירה:  12 בפברואר 1987 (בגיל 75 בערך) חיפה, ישראל 
 תקופת הפעילות:  1933–1985 (כ־52 שנים)
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  בית הכנסת המרכזי הר הכרמל
 
ישראל קומט (1912 - 12 בפברואר 1987) היה אדריכל ישראלי.
קומט נולד בשנת 1912 בווינה, בנו של יזם בענף הבניה ואיש ציבור. את השכלתו כאדריכל קיבל במכון הטכני של וינה ובתום לימודיו בשנת 1933 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. שנתיים לאחר עלייתו פתח משרד תכנון בחיפה בשותפות עם המהנדס מנחם ראט. ב-1958 הצטרף לשותפות האדריכל אבנר קנר ושם המשרד היה "ראט, קומט, קנר אדריכלים". המשרד פעל עד לפרישתו של קומט בשנת 1985.
קומט, שהיה אדם דתי, עבד בעיקר עם המגזר הדתי. במסגרת זו תכנן מבני מגורים, תעשייה, חינוך ודת.
בנו, האדריכל יחיאל קומט, ממשיך את דרכו של אביו ומתמחה בתכנון בתי כנסת.
פרויקטים נבחרים

בית הכנסת המרכזי קריית שמואל
בית הכנסת המרכזי בשדה יעקב, 1952
בנייני ממשל בגאבון שבאפריקה, שנות ה-60
בית הכנסת בישיבת כנסת חזקיהו ברכסים, 1964
בית הכנסת המרכזי הר הכרמל, דרך הים 12, חיפה, 1964
בית הכנסת המרכזי בעכו, 1967
בית הכנסת בכפר הנוער כפר חסידים, 1974
בית הכנסת המרכזי, חדר אוכל, מבני מגורים וחינוך במוסד עליית הנוער "נוה עמיאל" (סמוך לשדה יעקב)
שני בתי כנסת ברכסים
בית כנסת, רחוב צפת, הרצליה
בית הכנסת "מקור ברוך" בשכונת ויז'ניץ, רחוב השילוח, חיפה
בית כנסת בקרית פרוסטיג, קריית אתא
ישיבת "יחל ישראל", רמת ויז'ניץ, חיפה
מוסד אשל לפליטים, כפר אתא
מוסך פורד, חיפה
בית ספר תיכון, רחוב ירושלים, עפולה
שכונת מגורי צמודי קרקע בקרית שמואל
בית התאחדות בעלי התעשייה, רחוב הנאמנים 8, חיפה
בית חברה למחסנאות והובלה בע"מ, רחוב הנמל 40, חיפה
בית המועצה הדתית, רחוב העצמאות 98, חיפה
בית ההנהגה היוונית-קתולית, רחוב יפו 21–23, חיפה
בית חרושת ארטיק, אזור תעשייה בת ים
מפעלי בורסקאות "כהנא", כפר חסידים
בית ההסתדרות הכללית, תל חנן
בית אבות "סיני", רחוב סיני 12, חיפה
בית נכים "תקוה", שכונת אחוזה, חיפה
גלריית תמונות

בית הכנסת המרכזי בשדה יעקב (חזית מזרחית)
חזית הכניסה הראשית לבית הכנסת בשדה יעקב (חזית מערבית)
פנים בית הכנסת בשדה יעקב (כיום נטוש)
אולם בית המדרש של ישיבת כנסת חזקיהו
ארון הקודש בישיבת כנסת חזקיהו
חזית בית הכנסת המרכזי בכרמל בחיפה
פנים בית הכנסת המרכזי בכרמל בחיפה
רישום פרספקטיבי לבנייני ממשל בגאבון שבאפריקה, שנות ה-60
יום השישי

| --- | --- |
 תדירות:  שבועון
 סוגה:  חדשות ומוספי תוכן
 מייסד:  יצחק נחשוני וישראל קצובר
 עורך ראשי:  יצחק נחשוני וישראל קצובר
 תאריכי הופעה:  1985–2004 (כ־19 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 
יום השישי היה שבועון חרדי שיצא לאור במשך כ-20 שנה.
היסטוריה

העיתון הוקם על ידי יצחק נחשוני וישראל קצובר בשנת 1985 תחת השם 'ערב שבת' בשותפות עם בעלי חברת דלתא שהקימה רשת עיתונים מקומיים ששמם היה ‘רחוב ראשי’, מתוך כוונה להתחרות עם המקומונים של הארץ. לאחר שלושה שבועות העיתון נמכר לג'רוזלם פוסט, כתוצאה מכך פרשו נחשוני וקצובר ופתחו את יום השישי בשיתוף עם הארץ, שנתן להם גב כלכלי, בלי להתערב בתוכן.
בשנת 1998 נמכר חלקו של הארץ לקבוצת משקיעים לא־ישראליים, שהקימו את חברת שבועון עיתון יום השישי (1998) בע"מ שהוציאה את העיתון עד 2004.
אופי העיתון

בשונה מהעיתונות החרדית שיצאה באותן שנים, יום השישי היה עיתון בלתי מפלגתי, ובשל כך יכל לכתוב על נושאים שונים שלא יכלו לעלות בעיתונים החרדיים דאז.
העיתון הוביל קו פתוח יחסית, סיקר את הנעשה מאחורי הקלעים של המפלגות החרדיות וערך תחקירים בנושאים פנים-חרדיים.
התנגדות

כחלק מהמאבק בשבועונים החרדיים בישראל יצאו הרבנים נגד הופעת העיתון.
לקריאה נוספת

דוד רוטנברג, פרק ב': הצעיר מ'גלי צה”ל' ששחרר את התקשורת החרדית מהקופסא, באתר חרדים10, 6 באוקטובר 2017
הערות שוליים

↑  שבועון עיתון יום השישי (1998) בע"מ
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
ינס קאז'יסט

ינס-ליס מישל קאז'יסט (בצרפתית ובשוודית: Jens-Lys Michel Cajuste; נולד ב-10 באוגוסט 1999 בגטבורג שבשוודיה) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת איפסוויץ' טאון מהפרמייר ליג ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים

קאז'יסט החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אורגריטה מליגת המשנה השוודית. הוא ערך 14 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביוני 2018 חתם קאז'יסט על חוזה לחמש שנים במיטיולן מליגת העל הדנית. הוא ערך 58 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-10 בינואר 2022 חתם קאז'יסט בסטאד ריימס מליגת העל הצרפתית. ב-16 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 למץ במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2021/2022. ב-6 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד שטרסבורג במסגרת המחזור ה-27 בליגה.
קריירה בינלאומית

ב-11 בנובמבר 2020 ערך קאז'יסט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה, בהפסד 2-0 לנבחרת דנמרק במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך הופעה אחת בטורניר.
תארים

אליפות דנמרק (1): 2019/2020
הערות שוליים

↑  Officiellt: Jens Cajuste klar för FC Midtjylland באתר Fotboll Transfers, ‏ 27 ביוני 2018 (בשוודית)
↑  Jens-Lys Cajuste solgt til Stade de Reims באתר הרשמי של מיטיולן, 10 בינואר 2022 (בדנית)
| נבחרת שוודיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 אולסן •  2 לוסטיג •  3 לינדלף •  4 גרנקוויסט •  5 בנגטסון •  6 אוגוסטינסון •  7 ס. לארסון •  8 אקדל •  9 ברג •  10 פורסברג •   11 איסק •  12 יוהנסון • 13 סוונסון •  14 הלנדר • 15 סמה • 16 קראפט • 17 קלאסון • 18 יאנסון • 19 סוונברג • 20 כ. אולסון • 21 קולוסבסקי • 22 קוואיסון • 23 נורדפלט • 24 דניאלסון • 25 ג'. לארסון • 26 קאז'יסט • מאמן: אנדרסון |  1 אולסן •  2 לוסטיג •  3 לינדלף •  4 גרנקוויסט •  5 בנגטסון •  6 אוגוסטינסון •  7 ס. לארסון •  8 אקדל •  9 ברג •  10 פורסברג •   11 איסק •  12 יוהנסון • 13 סוונסון •  14 הלנדר • 15 סמה • 16 קראפט • 17 קלאסון • 18 יאנסון • 19 סוונברג • 20 כ. אולסון • 21 קולוסבסקי • 22 קוואיסון • 23 נורדפלט • 24 דניאלסון • 25 ג'. לארסון • 26 קאז'יסט • מאמן: אנדרסון | שוודיה |
יונתן וולצ'וק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1983 (בן 41) 
 מוקד פעילות:  ישראל
 מקום לימודים:  ניו סקול, תלמה ילין 
 סוגה:  ג'אז
 כלי נגינה:  טרומבון
 
יונתן וולצ'וק (נולד ב-21 ביולי 1983) הוא מוזיקאי ג'אז, נגן טרומבון, מלחין, מעבד ומורה למוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה

וולצ'וק נולד בקיבוץ עין זיוון ברמת הגולן, וכשהיה בן 4 נסע עם הוריו לניו זילנד כחלק משליחות מטעם הסוכנות היהודית. כעבור שנתיים חזרה המשפחה לישראל, והתיישבה בקיבוץ נען. מנהלת מרכז המוזיקה הפנתה אותו לכלי נשיפה, בתחילה בריטון ובהמשך טרומבון. יוסי רגב, המורה הראשון שלו, לימד בקיבוץ וגם במגמת הג'אז ב"תלמה ילין" והוא זה שחשף אותו לסגנון ה"דיקסילנד ג'אז" ולג'אז. כבר בכיתה ג' היה וולצ'וק חבר קבוע בתזמורת הצעירה של רחובות וב"תזמורת בני הקיבוצים". בגיל 16 החל ללמוד בתיכון "תלמה ילין", אותו סיים בהצטיינות. את שירותו הצבאי עשה בתזמורת צה"ל כמוזיקאי מצטיין. לאחר הצבא טס לארצות הברית וסיים לימודי תואר ראשון ב"ניו סקול", בית הספר החדש לג'אז ומוזיקה עכשווית בניו יורק.
ב-2004 הכיר את נגן הטרומבון סלייד המפטון (אנ') כשזה ביקר בישראל וניגן בערב לזכרו של יצחק רבין. וולצ'וק פנה אליו וביקש ממנו להופיע באירוע, והקשר ביניהם הלך והעמיק בשנים שוולצ'וק התגורר בניו-יורק. המפטון אף שילב אותו בהרכב הג'אז "דיזי גילספי אול-סטארס בנד".
בשנת 2008 יצא אלבום הבכורה שלו "More To Come", בו לקחו חלק Slide Hampton (trombone), Ali Jackson (drums), Aaron Goldberg (piano), Barak Mori (bass) & Antonio Hart (alto sax). האלבום זכה לביקורות טובות, ואף זכה בתואר 'אלבום הבכורה של השנה' של מגזין "The Village Voice". יוסי חרסונסקי שיבח את האלבום וכתב עליו: "דיסק ג'אז של נגן ישראלי שמצטרף לדיסקי הג'אז של נגנים ישראלים שנמצאים בליגת העל הבינלאומית".
כשחזר לישראל החל ללמד במחלקת הג'אז בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה ובתוכנית האקדמית בשיתוף עם אוניברסיטת New School בניו יורק, ובמוסדות נוספים כגון בתי הספר תלמה ילין ורימון.
דיסקוגרפיה

More To Come (2008)
Two Spirits Dancing in the Dark (Outside In Music, 2018)
דיסקוגרפיה > As Sideman

עם Anat Cohen
Noir (Anzic, 2007)
עם Fat Cat Big Band
Angels Praying for Freedom (Smalls Records, 2008)
Face (Smalls Records, 2009)
Meditations on the War for Whose Great God is the Most High / You are God (Smalls Records, 2009)
עם Dan Aran
Breathing (Smalls Records, 2009)
עם Assaf Hakimi
Some Other Day (2009)
עם Eddie Henderson (musician)
Eddie Henderson & Friends Play The Music of Amit Golan (Minton's, 2012)
עם Yuval Cohen
Hakol Zehavi, מלחניו של דוד זהבי‏ (2014)
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', נגן הטרומבון סלייד האמפטון ישתתף בקונצרט לזכר רבין, באתר ynet, 14 באוקטובר 2004
↑  גלעד רייך, ‏שיר הרעות בחמש שביעיות, באתר גלובס, 26 באוקטובר 2004
↑  עומר שומרוני, ‏רגעי קסם, על אלבומו של יונתן ווולצ'וק, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2008
↑  V, L (2014). "Jazz Time". Bla. I: 55–57.
↑  יוסי חרסונסקי ביקורת, באתר יוסמיוסיק
↑  הדף של יונתן וולצ'וק, באתר בית הספר רימון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 81ebe134-4baa-425f-aa85-4975a5351c13  VIAF: 297157804   WorldCat (עם VIAF): 297157804 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישנן הצפרדע

ישנן הצפרדע (שם מדעי: Somniosus longus) הוא מין של כריש גדול מהסוג ישנן המצוי במימי האוקיינוס השקט סמוך לחופי יפן, ניו זילנד, סאלס אי גומס ורכס נסקה. מספר הפעמים בהן הישנן נצפה ותועד הוא נמוך מאוד, ואין מידע על מצב השימור הנוכחי שלו.
אורכם המרבי של הזכרים הוא 110 סנטימטרים, ואורכן של הנקבות הוא 130 סנטימטרים.
בעבר הוא סווג כישנן חדקני, אך סנפיר הגב השני של ישנן הצפרדע ארוך יותר, עינו גדולה יותר ויש לו מספר גבוה יותר של שורות שיניים.
הערות שוליים

↑  ישנן הצפרדע באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Duffy, Clinton A. J.; Francis, Malcolm; Dunn, M. R.; Finucci, Brit; Ford, Richard; Hitchmough, Rod; Rolfe, Jeremy (2018). Conservation status of New Zealand chondrichthyans (chimaeras, sharks and rays), 2016 (PDF). Wellington, New Zealand: Department of Conservation. p. 11. ISBN 9781988514628. OCLC 1042901090.
↑  Yano, Kazunari; Stevens, John D.; Compagno, Leonard J. V. (2004). "A review of the systematics of the sleeper shark genus Somniosus with redescriptions of Somniosus (Somniosus) antarcticus and Somniosus (Rhinoscymnus) longus (Squaliformes: Somniosidae)". Ichthyological Research. 51 (4): 360–373. doi:10.1007/s10228-004-0244-4.
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כדורגלן השנה בגרמניה המזרחית

| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה המזרחית 
 הגוף המעניק:  גרמניה המזרחית 
 תקופת הפרס:  1963–הווה (כ־61 שנים) 
 
כדורגלן השנה בגרמניה בגרמניה המזרחית הוא פרס שנתי שחולק בשנים 1963–1991 על ידי עיתון הספורט Die Neue Fußballwoche לכדורגלן המצטיין במהלך העונה בליגת העל המזרח-גרמנית.
| שנה | זוכה | מועדון |
| --- | --- | --- |
| 1963 | מנפרד קייזר | ויסמוט קרל מארקס שטט |
| 1964 | קלאוס אורבנצ'יק | האלה |
| 1965 | הורסט וייגאנג | לוקומוטיב לייפציג |
| 1966 | יורגן נולדנר | פורוורטס ברלין |
| 1967 | דיטר ארלר | קרל מרקס שטט |
| 1968 | ברנד בראנש | האלה |
| 1969 | אברהארד פוגל | קרל מרקס שטטן |
| 1970 | רולנד דוקה | קרל צייס ינה |
| 1971 | פטר דוקה | קרל צייס ינה |
| 1972 | יורגן קרוי | צוויקאו |
| 1973 | הנס-יורגן קריישה | דינמו דרזדן |
| 1974 | ברנד בראנש | קרל צייס ינה |
| 1975 | יורגן פומרנקה | פ.צ. מגדבורג |
| 1976 | יורגן קרוי | צוויקאו |
| 1977 | הנס-יורגן דורנר | דינמו דרזדן |
| 1978 | יורגן קרוי | צוויקאו |
| 1979 | יואכים שטרייך | פ.צ. מגדבורג |
| 1980 | הנס-אולריך גרפנטין | קרל צייס ינה |
| 1981 | הנס-אולריך גרפנטין | קרל צייס ינה |
| 1982 | רודיגר שנופהאזה | קרל צייס ינה |
| 1983 | יואכים שטרייך | פ.צ. מגדבורג |
| 1984 | הנס-יורגן דורנר | דינמו דרזדן |
| 1985 | הנס-יורגן דורנר | דינמו דרזדן |
| 1986 | רנה מילר | לוקומוטיב לייפציג |
| 1987 | רנה מילר | לוקומוטיב לייפציג |
| 1988 | אנדראס תום | דינמו ברלין |
| 1989 | אנדראס טראוטמן | דינמו דרזדן |
| 1990 | אולף קירסטן | דינמו דרזדן |
| 1991 | טורסטן גוטשואו | דינמו דרזדן |
ינקו ז'יאנו

| --- | --- |

 לידה:  1788 קרקאל, רומניה 
 פטירה:  14 בדצמבר 1843 (בגיל 55 בערך) קרקאל, רומניה 
 מדינה:  ולאכיה 
 
ינקו ז'יאנו (ברומנית: Iancu Jianu;‏ 1787 - 14 בדצמבר 1842, היה היידוק ולאכי נודע בחבל אולטניה.
ינקו ז'יאנו נולד בקרקאל, בחבל אולטניה, בנסיכות ולאכיה, למשפחת בויארים. אביו, קוסטקה ז'יאנו, היה פחרניק ואיספרבניק וינקו היה הצעיר מבין ארבעת בניו.
יון גיקה תיאר את ינקו ז'יאנו כגבר קצר קומה, מוצק, סמוק לחיים, מגולח פרט לשפם קטן וצפוף. הוא נהג לשאת באזורו שני אקדחים וסכין בעלת ידית עשויה מעצם ובידו הימנית החזיק רובה מאוזן. סיפרו שהיה רוכב מצטיין, מיומן מאוד בשימוש בכלי נשק וצלף הקולע את כדורו בחור של טבעת. הוא היה עולה על סוסו בזינוק, ללא שימוש באמצעי עזר כלשהם וגם מבלי להניח את ידו על הסוס.
ינקו ואחיו ירשו נחלות מאביהם ומצבם הכלכלי היה טוב.
המאבק נגד אוסמאן פאזוואנטואולו

ינקו ז'יאנו מוזכר בין ההיידוקים והפנדורים מחבל אולטניה שלחמו נגד פשיטות חיילי אוסמאן פאזוואנטואולו ואף יותר מזה, מסופר שבאחד הקרבות הוא פצע את אוסמאן פאזוואנטואולו בעינו ומאז כונה "פאזוואנטה שתום העין". בפשיטות נגדיות שערכו ההיידוקים והפנדורים אל הגדה הדרומית של הדנובה הצליחו אלה, בהנהגת ינקו ז'יאנו, לעלות באש את בירת פאזוואנטואולו, וידין ואף להרוג את אוסמאן פאזוואנטואולו. על פי מקורות אחרים פאזוואנטואולו הורעל על ידי רופאו היהודי בהוראת הסולטאן.
ההיידוק ינקו ז'יאנו

ב-1810, מסיבה לא ברורה, הרג ז'יאנו את חוכר האחוזה של ברנקובן (Brâncoveni) ומאז ועד 1817 התנהל, יחד עם חבורתו, כהיידוק. ב-1812 נלכדו ינקו ז'יאנו וחבורתו על ידי השלטונות ונכלאו בקרקאל. מקרקאל הועברו לקראיובה ומשם למשפט בבוקרשט. במשפט נידונו לשישה חודשי מאסר ונשלחו לעבודות כפייה במכרה המלח בטלגה (Telega). הימלטותו משם בחברת כנופייתו הביאה לפרסום הראשוני שלו.
בשנים 1813 - 1814 ז'יאנו שדד במחוז גורז' כמרים, בויארים ופקידי ממשל, רומנים ויוונים, ללא אפליה. ב-1814 שוב נתפס על ידי השלטונות והובא לבוקרשט, למשפט בפני השליט. השליט חנן אותו לאחר שהתחייב לפצות את הנשדדים ורכושו נתפס כערבון. לאחר שאחיו של ינקו, אמזה, שילם סכום גדול לכיסוי נזקי מעשי השוד, הושבו לינקו אחוזותיו.
לפרסום רב נוסף זכה ז'יאנו ב-1815 בעקבות שוד מרכבת הדואר של השליט, שוד בו זכה בסכומים גדולים מאוד. השלטונות הקצו כוח קבוע של 120 שכירים שנשלחו בעקבותיו, אך ינקו ז'יאנו חמק מהם בהצלחה. בנובמבר 1816, לקראת החורף, פיזר ז'יאנו את חבורתו ובעצמו מצא לו מקום מקלט. ב-17 באפריל 1817 השלטונות גילו את מקלטו, עצרו אותו והביאו אותו לבוקרשט למשפט. ז'יאנו נידון לעונש מוות, אך לפני הוצאתו להורג נמצאה צעירה, סולטאנה גלציאנו (Sultana Gălăţeanu), מהמלוות של בת השליט, שהביעה את רצונה להינשא לנידון למוות ולפי המנהג העתיק נישואים כאלה זיכו את הנידון בחנינה.
ז'יאנו התחייב להפסיק את פעילותו כהיידוק וכך עשה. הוא נשא את סולטאנה וחי חיים שקטים באחוזותיו. תשלום הנזקים לנשדדים לא יצא לפועל, כי השליט ברח ובכך נפסקו המשפטים שנערכו נגדו אצל השליט.
המהפכה של טודור ולדימירסקו

עם פרוץ המהפכה של טודור ולדימירסקו השאיר ז'יאנו את רעייתו ואת ילדיו באחת מאחוזותיו והתייצב בפני ולדימירסקו כלוחם מתנדב. ולדימירסקו מינה אותו קפטן של פנדורים ושלח אותו לנהל משא ומתן עם הפאשה של סיליסטרה. באוגוסט 1821, לאחר דיכוי המהפכה, נעצר על ידי הפאשה. לאחר שחרורו מהכלא הטורקי עבר לגור בבית קטן שהיה לו בבוסתן בכפר קילי (Chilii), כי על אחוזותיו הייתה השגחה.
הוא נעצר שוב ב-1823, בחשד שניסה להוליך מהפכה חדשה, אך החשדות הופרכו והוא שוחרר וחי חיים שקטים עד מותו ב-1842.
ינקו ז'יאנו בתרבות הפופולרית

ז'יאנו נתפס בעיני העם הוולאכי כגיבור שלחם במדכאים וסייע לחלשים. על עלילותיו נכתבו בלדות ומאוחר יותר נכתבו ספרים ואף הוסרט סרט קולנוע.
ברומניה, במחוז אולט, יש מועצה אזורית הנושאת את השם ינקו ז'יאנו, אך אין שום קשר בין ההיידוק ובינה, פרט לכך שפעם שדד את המנזר המקומי.
הערות שוליים

↑  איספרבניק היה תוארו של מי שהוטל עליו מטעם הוויווד לבצע מטלה מסוימת. מאוחר יותר האיספרבניק היה מושל מחוז מטעם הוויווד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118976354  LCCN: n98110251  VIAF: 26387032   WorldCat (עם VIAF): 26387032
ישנן חדקני

| ישנן חדקני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: קוצנאים
משפחה:: ישנוניים
סוג:: ישנן
מין:: ישנן חדקני
שם מדעי
 Somniosus rostratus ‏ריסו, 1827
תחום תפוצה


ישנן חדקני (שם מדעי: Somniosus rostratus) הוא מין של כריש גדול מהמין ישנן המצוי בצפון האוקיינוס האטלנטי, במערב הים התיכון ובמערב האוקיינוס השקט, סמוך לניו זילנד.
אורכו מגיע ל-140 סנטימטרים. המין נצפה ותועד לעיתים נדירות מאוד, והוא חי בעומקים של בין 180 ל-2,200 מטרים. הנקבות יולדות בין 8 ל-17 ולדות בכל לידה.
הערות שוליים

↑  ישנן חדקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Somniosus rostratus, Little sleeper shark : fisheries, www.fishbase.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ינקה קופלה

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1882 Viazynka, בלארוס 
 פטירה:  28 ביוני 1942 (בגיל 59) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Іван (Ян) Дамінікавіч Луцэвіч 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, הרפובליקה העממית של בלארוס, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי של מינסק 
 שם עט:  Янка Купала 
 מקום לימודים:  Moscow City People’s University, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפות היצירה:  רוסית, בלארוסית, פולנית 
 תקופת הפעילות:  1903–1942 (כ־39 שנים) 
 בן או בת זוג:  Uladzislava Lutsevich 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין (1941)  עיטור לנין (ינואר 1939)  The People’s Poet of Belarus (1925) 
 חתימה:   
 
ינקה קופלה (בבלארוסית: Я́нка Купа́ла,‏ 7 ביולי 1882 (25 ביוני לפי הלוח היוליאני) - 28 ביוני 1942) היה שם העט של איוואן דימיניאקביץ' לוטצ'ביץ (Іва́н Даміні́кавіч Луцэ́віч), סופר ומשורר בלארוסי. קופלה נחשב לגדול הסופרים הבלארוסים במאה ה-20.