stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משבר החוב של יוון
משבר כלכלי ופוליטי, תוכנית סיוע שלישית (2015) > בחירות נוספות והמשך הרפורמות ומדיניות הצנע

ראש הממשלה, ציפראס, הצליח להעביר החלטות מעוררות מחלוקת בפרלמנט לאחר החתימה על ההסכם עם מדינות אירופה, אולם ה"מרד" של הגורמים השמאליים יותר במפלגתו הביא לכך שהוא נאלץ להסתמך על תמיכת האופוזיציה, והקואליציה שבראשה הוא עמד לא הייתה יציבה. בנוסף, ההחלטה להסכים לתנאי תוכנית החילוץ השלישית נתפסה על ידי חלק מאזרחי יוון ככניעה לתכתיבים של גרמניה וכביטול רצון העם שהובע במשאל העם. בהקשר זה, הכריז אלכסיס ציפראס ב-20 באוגוסט 2015 שהוא מתפטר מראשות הממשלה וכי בחירות כלליות ייערכו ב-20 בספטמבר 2015. סיריזה בראשות ציפראס זכו גם בבחירות אלה - ניצחון שנתפס כאישור של העם להמשך תוכנית החילוץ וצעדי הצנע.
הבחירות הביאו לעיכוב קל ביישום הרפורמות ותוכנית הצנע שיוון נדרשה ליישם על מנת שתוכל ללוות 2 מיליארד אירו מתוך 86 מיליארד האירו שעליהם הוסכם בתוכנית החילוץ השלישית. ב-12 באוקטובר פרסמה הממשלה שורה של צעדי צנע שבכוונתה לאמץ כחלק מתוכנית החילוץ. החלק הראשון של צעדי הצנע האלה, המהווים את חבילת הצנע ה-12, אושר בפרלמנט היווני ב-16 באוקטובר. החלק השני אושר ב-19 בנובמבר 2015. החוק שעבר בנובמבר קבע, בין השאר, שמי שאינו מסוגל להחזיר את ההלוואות על ביתו יאבד את ביתו. החוק קבע גם מספר הגנות על בעלי בתים, אך הגנות אלה היו רלוונטיות רק לכ-35% מבעלי הבתים המושפעים מהחוק. לפי הערכות, כ-260,000 בעלי נכסים עם איחורים על תשלום המשכנתה, היו בסכנה של איבוד נכסיהם. בנוסף הותקנו מיסים חדשים על הימורים ועל יין תוצרת יוון.
המשך צעדי הצנע הביא למחאה של חלק מחברי הפרלמנט. שני חברי פרלמנט שהתנגדו סולקו מהקואליציה, וכתוצאה מכך הקואליציה נותרה צרה, עם 153 מתוך 300 חברי הפרלמנט. הבעיות הקואליציוניות שיקפו את המצב הבעייתי שבו היו נתונים ציפראס ומפלגתו סיריזה. ב-11 בנובמבר 2015, שביתה כללית והפגנות ענק של ארגוני העובדים כוונו לראשונה כנגד סיריזה, שהחברים בארגוני העובדים היו בעבר בסיס התמיכה היציב ביותר שלה.
בנוסף לצורך בסיוע כספי שיאפשר ליוון לשלם את חובותיה ולהמשיך לתפקד, גם מערכת הבנקאות ביוון נזקקה לסיוע, שכן הבנקים איבדו חלק גדול מהונם. הבנק האירופי המרכזי קבע שההון של ארבעת הבנקים הגדולים ביוון נמוך ב-14.4 מיליארד אירו מההון שנדרש להם על מנת להיות יציבים. ייצוב ההון של הבנקים נדרש על מנת שיוסרו המגבלות על תנועות ההון במדינה. בפועל, הלחץ לייצב את הבנקים לפני תום השנה הביא למכירה של מניות הבנקים שיש מי שביקר כמכירת חיסול.
תהליך כלכלי נוסף שהואץ לאחר אישור תוכנית הסיוע השלישית הוא תהליך ההפרטה. כך למשל, הממשלה החליטה על הפרטה של 14 נמלי תעופה ברחבי יוון, בעסקה ששוויה 1.2 מיליארד אירו.
2016–2018

בשנת 2016 המשיכה ממשלת יוון, בראשות מפלגת סיריזה, ביישום הרפורמות עליהן הוסכם במסגרת חבילת החילוץ השלישית. הנציבות האירופית פרסמה בנובמבר 2016 תחזית לפיה יוון נמצאת בנקודת מפנה כלכלית וכלכלתה צפויה לצמוח ביתר שאת ב-2017. לעומת זאת, התחזיות של קרן המטבע הבינלאומית היו פסימיות יותר וביטאו חשש מהסיכון שטמון בהשקעות ביוון ומחוסר היציבות של כלכלתה.
ב-2016 הצליחה יוון לעמוד ביעדים הפיסקליים המרכזיים, ובראשם היעד של שמירה על עודף תקציבי; אולם, כלכלת יוון לא הצליחה לצמוח וסיימה את שנת 2016 עם צמיחה שלילית.
חבילת הצנע ה-13 אושרה בפרלמנט היווני ב-8 וב-22 במאי 2016, זאת חרף השביתות וההפגנות הסוערות שליוו את הדיונים לגביה. במסגרת רפורמה זו הועלה המע"מ על רוב מוצרי צריכה וחלק משירותי התקשורת ל-24%. העלאת המס אמורה הייתה להביא לתוספת של 1.8 מיליארד אירו בשנה מגביית מיסים. בנוסף לייקור המס, אישר הפרלמנט היווני חיסכון של 3.6 מיליארד אירו שיושג על ידי קיצוץ בהוצאות הממשלה והעלאה של המס על הכנסה. החקיקה הביאה גם לרפורמה בתחום הפנסיה. בעקבות צעדים אלה הסכימו מדינות גוש האירו וקרן המטבע הבינלאומית שיוון עומדת בתנאי הסכם החילוץ והעבירו ליוון 10.3 מיליארד אירו שנועדו לכיסוי חובותיה במשך השנה.
בשנת 2017 הצליחה כלכלת יוון להשיג צמיחה חיובית בשיעור קרוב ל-1.4%. זו הייתה השנה הראשונה מאז 2007 בה הציגה יוון שיעור צמיחה חיובי משמעותי ובכך היא יצאה באופן רשמי מהמיתון. דו"חות של קרן המטבע הבינלאומי ושל ארגון ה-OECD ציינו נתון זה לחיוב וקבעו שעל אף האתגרים הרבים שנותרו, נראה כי יוון נמצאת במסלול לחידוש צמיחה גם בשנים הבאות וליציאה מהמשבר. מעבר לנתוני הצמיחה החיוביים, נתונים אחרים הראו שחלק מהרפורמות שהונהגו במהלך המשבר נושאות פרי. כך למשל, אחוז התוצר שמקורו ביצוא למדינות אחרות עלה (מ-24% אחוז ב-2008 ל-34% ב-2017), סימן לשיפור התחרותיות של הכלכלה היוונית. שיעור האבטלה המשיך לרדת והמאזן התקציבי היה חיובי.
למרות נתונים חיוביים אלה, נותרו בפני יוון אתגרים כלכליים רבים. שיעור היצוא מהתוצר עלה משמעותית, אך נותר הרבה מאחורי השיעור הממוצע במדינות ה-OECD. שיעור האבטלה ירד אל מתחת ל-20%, אך נותר הגבוה ביותר באירופה. הממשלה הצליחה להשיג עודף תקציבי, אך החוב נותר עצום ביחס לתוצר. למרות הרפורמות והשינויים המבניים, הפריון של העובדים ביוון נותר נמוך, המערכת הבנקאית נותרה פגיעה. ויחס החוב-תוצר של עלה לכ-180% (הגרעון הגבוה ביותר באירופה).
ב-20 באוגוסט 2018, יצאה יוון, כמתוכנן, מחבילת החילוץ השלישית. משמעות היציאה היא שלראשונה מאז 2010 עברה המדינה לגיוס הון בשווקים ולא נזקקה לסיוע ממדינות אירופה ומקרן המטבע. כדי לאפשר את היציאה מתוכנית החילוץ הסכימו מדינות אירופה לפריסה מחודשת של החובות, הארכה של מועדי הפירעון ומתן חבילת סיוע של 15 מיליארד אירו המיועדת למקרה חירום. מדינות האירו התנו צעדים מקלים אלה בהמשך הרפורמות עליהן הוסכם במסגרת תוכנית החילוץ ובהמשך הפיקוח האירופאי על יישום הרפורמות, בהתאם לחוק משנת 2013 המאפשר פיקוח על מדינות בגוש האירו שמתמודדות עם בעיות פיננסיות חמורות. הסדר הפיתוח ההדוק (Enhanced Surveillance Framework) הסתיים ב-20 באוגוסט 2022.
הפרטה

מאז אמצע שנות ה-90 יוון החלה בתהליך של רפורמה במבנה של החברות והנכסים הציבוריים. עיקר הרפורמה לפני המשבר הייתה ביצירה של תאגידים ציבוריים מתוך מטרה לייעל את הפעילות שלהם וליישם בהם עקרונות כלכליים של ניהול ולהפחית את מעורבות המדינה בפעילותם. התהליך קיבל תאוצה משמעותית בעקבות המשבר הכלכלי. תוכניות של הפרטה היו חלק מהנסיון לייצב את המשק היווני החל מתוכנית החילוץ הראשונה, והם היו חלק מהדרישות של המוסדות האירופאיים כתנאי למימוש תוכניות החילוץ. קובעי המדיניות היווניים והאירופאיים שקידמו תהליכים אלה טענו שמעבר לרווחים של הממשלה ממכירה של הנכסים לגופים פרטיים, ההפרטה תביא לעלייה של רווחים ממיסים בטווח הארוך, ייעול של הפעילות הכלכלית, פיתוח תשתיות, עלייה בהשקעות זרות, ולעלייה בתעסוקה. מנגד, מבקרים של התוכנית טענו שהתהליך יפגע בציבור ובעובדים ויחזק משקיעים פרטיים על חשבון האזרחים. התנגדות מצד חלק מקובעי המדיניות, ארגוני העובדים, וחלק מהפוליטיקאים, בנוסף למורכבות התהליך ולדעת הקהל העוינת כלפי תהליכי ההפרטה, הובילו לכך שהתקדמות התהליך הייתה איטית מהצפוי לכל אורך המשבר. ב-2011 כלכלנים של הנציבות האירופית העריכו שהכנסות מהפרטה יגיעו עד 2015 לכ-50 מיליארד אירו. במציאות, בשנים 2010–2019 המדינה קיבלה הכנסות ישירות מהפרטה בערך של כ-5.5 מיליארד אירו.
ב-2011 הוקמה קרן פיתוח הנכסים של הרפובליקה ההלנית (HRADF) (אנ'), שמטרתה המרכזית היא למנוע התערבות של הממשלה בתהליך ההפרטה ולהאיץ אותו. הקרן הפכה בהדרגה למחזיקה בעשרות נכסים ציבוריים, כולל חברות אנרגיה, הספקת חשמל, גז ומים, נמלים ימיים, נמלי תעופה, מסילות רכבת ותאגידים של תחבורה ציבורית, חברות טלקומוניקציה, שירותי דואר, תאגיד השידור היווני, נדל"ן, אצטדיונים ומתקני ספורט ופרויקטים של פיתוח קרקעות. כחלק מהתנאים לתוכנית החילוץ השלישית, יוון הסכימה להקים גוף חדש שינהל את תהליכי ההפרטה ויפקח על הנכסים והחברות שבבעלות ציבורית. HRDAF, קרן היציבות הפיננסית (HFSF), קרן נוספת המחזיקה בנכסי נדל"ן ציבוריים (ETAD) וקרן המחזיקה במניות של הממשלה בחברות שונות (EDIS) הפכו לחלק מגוף על הנקרא HCAP במאי 2016. מטרת ההקמה של HCAP הייתה למנוע התערבות ממשלתית בניהול נכסים ציבוריים, להאיץ את תהליך ההפרטה, וליצור מנגנון פיקוח בהשתתפות המוסדות האירופאיים. בנוסף לדירקטוריון של HCAP הוקמה ועדה מפקחת ששניים מתוך חמשת החברים בה ממונים על ידי המוסדות האירופאיים.
חברות ונכסים משמעותיים שהופרטו:
66% מחברת הספקת הגז הטבעי DESFA נמכרו למשקיעים איטלקים, ספרדים ובלגים בתמורה ל-535 מיליון אירו ב-2017.
67% מההחזקות בנמל סלוניקי, הנמל הימי השני בגודלו ביוון, נמכרו ב-2018 לקבוצה גרמנית-צרפתית-קפריסאית בתמורה ל-231.9 מיליון אירו והבטחות להשקעה עתידית. שווי העסקה האמיתי לפי HRDAF הוא 1.1 מיליארד אירו.
45% מספקית התקשורת הגדולה ביותר ביוון (OTE) נמכרו בהדרגה לדויטשה טלקום הגרמנית החל מ-2008.
51% מרשות נמל פיראוס, הנמל הגדול במדינה, נמכרו לקוסקו (COSCO) שבבעלות ממשלת סין בתמורה ל-280 מיליון אירו ב-2016. קוסקו צפויה להגדיל את החזקותיה בנמל ל-67%.
פראפורט הגרמנית רכשה 14 נמלי תעופה אזוריים ביוון לתקופה של 40 שנה בתמורה ל-1.2 מיליארד אירו והבטחה להשקעה בשדות התעופה.
נתונים כלכליים בתקופת המשבר

|  | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תל"ג (מיליארד אירו)  | 250.7 | 249.9 | 239.1 | 226.0 | 205.4 | 190.4 | 184.2 | 185.6 | 185.0 | 184.6 | 187.1 |
| שינוי בתל"ג (אחוז)  | 3.3 | 0.3- | 4.3- | 5.5- | 9.1- | 7.3- | 3.2- | 0.7 | 0.3- | 0.2- | 1.4 |
| תל"ג לנפש (אירו)  | 22,718.2 | 22,591.0 | 21,553.6 | 20,327.8 | 18,464.6 | 17,173.7 | 16,742.0 | 16,984.5 | 17,042.5 | 17,117.9 | 17,374.3 |
| שינוי בגודל האוכלוסייה | 28,111+ | 29,368+ | 29,176+ | 14,324+ | 16,442- | 59,888- | 79,800- | 72,798- | 71,530- | 44,912- | 15,550- |
| אינפלציה (אחוז)  | 3.0 | 4.2 | 1.3 | 4.7 | 3.1 | 1.0 | 0.9- | 1.4- | 1.1- | 0.0 | 1.1 |
| יחס חוב לתוצר (אחוז)  | 103.1 | 109.4 | 126.7 | 146.3 | 172.1 | 159.6 | 177.9 | 180.2 | 178.8 | 183.5 | 181.9 |
| יצוא כאחוז מהתוצר  | 22.5 | 23.4 | 19.0 | 22.1 | 25.5 | 28.7 | 30.4 | 32.4 | 31.7 | 30.5 | 33.2 |
| חשבון שוטף (אחוז מהתוצר)  | 15.2- | 15.1- | 12.3- | 11.4- | 10.0- | 3.8- | 2.0- | 1.6- | 0.2- | 1.1- | 0.8- |
| מאזן תקציבי ראשוני (אחוז מהתוצר)  |  | 5.6- | 10.3- | 5.7- | 3.4- | 4.4- | 9.6- | 0.0 | 2.4- | 3.6 | 3.7 |
| פריון (תוצר לעובד; 2010=100)  | 108.9 | 107.1 | 103.1 | 100.0 | 97.6 | 96.6 | 95.9 | 96.6 | 95.8 | 94.4 | 93.8 |
|  | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שיעור האבטלה  | 8.4 | 7.8 | 9.6 | 12.7 | 17.9 | 24.4 | 27.5 | 26.5 | 24.9 | 23.5 | 21.5 |
| שיעור האבטלה - גברים  | 5.2 | 5.1 | 7.0 | 10.0 | 15.1 | 21.5 | 24.5 | 23.6 | 21.7 | 19.9 | 17.8 |
| שיעור האבטלה - נשים  | 12.9 | 11.5 | 13.3 | 16.3 | 21.5 | 28.2 | 31.3 | 30.2 | 28.9 | 28.1 | 26.1 |
| שיעור האבטלה - גילאים 15–24  | 22.7 | 21.9 | 25.7 | 33.0 | 44.7 | 55.3 | 58.3 | 52.4 | 49.8 | 47.3 | 43.6 |
| אנשים בסיכון לעוני  |  | 28.1 | 27.6 | 27.7 | 31.0 | 34.6 | 35.7 | 36.0 | 35.7 | 35.6 | 34.8 |
| שכר שנתי ממוצע (אירו)  | 20,364 | 20,917 | 22,113 | 21,382 | 20,440 | 19,600 | 18,002 | 17,873 | 17,485 | 17,320 | 17,336 |
1 2 3 4 5  נתונים: קרן המטבע הבינלאומית
1 2  נתונים: הבנק העולמי
1 2 3  נתונים: (OECD (2018), OECD Economic Outlook: Greece 2018
1 2 3 4  נתונים: OECD
↑  נתונים: Hellenic Statistical Authority: Risk of Poverty
ראו גם

משבר החוב האירופי
כלכלת יוון
פיקנודונטאים

| פיקנודונטאים |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון-אאוקן 216.5–37.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: פיקנודונטאים
שם מדעי
 Pycnodontiformes ‏ברג, 1937

פיקנודונטאים (שם מדעי: Pycnodontiformes) היא סדרה של דגים מקריני סנפיר כליל-גרמיים פרהיסטוריים שהתקיימו במשך המזוזואיקון שמסוף הטריאס עד לתקופת האאוקן לפני 216.5 עד 37.2 מיליון שנה מזמננו, כשהם שרדו את הכחדת הקרטיקון. מיני הסדרה ידועים ממאובנים שהתגלו במספר תצורות באפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה הצפונית והדרומית.
מאפיינים

דגים אלה היו מקריני סנפיר קטנים עד בינוניים בגודלם, כשהגדול מביניהם היה הגירודוס באורך של 1.2 עד 2 מטרים. כנראה הם חיו לאורך ימים רדודים ואולי אף לאורך נהרות ומים מתוקים. מבנה גופם היה דחוס ומעוגל עם גב מעוגל כלפי מעלה, באופן דומה לצניניתיים או לקיסריים והסנפירים היו חדים אך מעוגלים בקצוות.
הם היו בעלי לסתות עגגלות בולטות, מתוכם השתרבבו שיניים חרוטיות קטנות שכנראה עזרו להם ללקט טרף קטן כמו רכיכות וסרטנים מהקרקעית. עם זאת לחלקם היו שיניים חדות משוננות כמו ניבים אשר התאימו לציד טרף וקריעת בשר.
מיון

סוג ללא מקור Acrorhinichthys?
סוג ללא מקור Archaeopycnodon?
סוג ללא מקור Athrodon?
סוג ללא מקור Callodus?
סוג ללא מקור Cosmodus
סוג ללא מקור Ellipsodus
סוג ללא מקור Grypodon
סוג ללא מקור Mercediella
סוג ללא מקור Piranhamesodon
סוג ללא מקור Pseudopycnodus
סוג ללא מקור Tergestinia
סוג ללא מקור Thurmondella
סוג ללא מקור Uranoplosus
סוג ללא מקור Woodthropea
משפחה Hadrodontidae?
משפחה Gebrayelichthyidae
משפחה Gladiopycnodontidae
משפחה Mesturidae
משפחה Gyrodontidae
משפחה Brembodontidae
משפחה Coccodontidae
משפחה Pycnodontidae
פארק באגשוט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית אחוזה אנגלי 
 כתובת:  Bagshot Park 
 מיקום:  ווינדלשם 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  Malo 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  Tudor Revival architecture 
 קואורדינטות:  51°22′14″N 0°41′46″W﻿ / ﻿51.37066467°N 0.696009983°W﻿ / 51.37066467; -0.696009983
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי פארק באגשוט(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי פארק באגשוט
 
פארק באגשוט (באנגלית: Bagshot Park) הוא ארמון מלכותי המצוי בבאגשוט בסארי שבאנגליה. הארמון משמש ביתו של הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו ורעייתו הדוכסית סופי.
הארמון מצוי כ-17 ק"מ דרומית לוינדזור שבברקשייר, במרחק של 75 ק"מ מפארק סאנינגהיל, שעד שנת 2004 היה מקום מגוריו של הנסיך אנדרו, דוכס יורק.
היסטוריה

מבנה האחוזה הראשון באתר זה נבנה בין השנים 1631–1633 כאחד מסדרה של בתים קטנים עבור המלך צ'ארלס הראשון בתכנונו ובפיקחו של האדריכל איניגו ג'ונס. המבנה שופץ על ידי סר האנס סלואון עבור המלך ויליאם הרביעי בשנת 1796 (עוד קודם להכתרתו של ויליאם, בהיותו דוכס קלארנס, אשר התגורר בבית האחוזה עד שנת 1816).
הנסיך ויליאם פרדריק, דוכס גלאוסטרשייר, אחיינו של המלך ג'ורג' השלישי התגורר במבנה, ולאחר מותו המשיכה לגור בו הנסיכה מרי, דוכסית גלאוסטרשייר עד שנת 1847.
בשנת 1860 נהרס המבנה, ובשנות ה-60 של המאה ה-19 נבנה במקום בית אחוזה חדש, בו 120 חדרים, אשר הושלם בשנת 1879. המבנה נבנה תוך רמיזות ארכיטקטוניות לסגנון בנייה הודי, ונחשב בעת הקמתו לבניין מכוער ביותר. במבנה חדש זה, אשר שימש את הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה של המלכה ויקטוריה עד מותו בשנת 1942 (הדוכס לא התגורר ברציפות במבנה).
בשנות מלחמת העולם השנייה שימש המבנה כבסיס צבאי, ולאחר המלחמה עבר המבנה לידי הדוכס מאסקס.
פאנצר סימן 1

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  משפחת כלי רכב קרביים 
 מדינה מייצרת:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 יצרן:  הנשל, משפחת קרופ, ריינמטאל, דיימלר בנץ 
 שנת ייצור:  1934
 תקופת השימוש:  1934–1945 (כ־11 שנים) 
 דגם קודם:  אין
 דגם עוקב:  פאנצר סימן 2
 מערכה מרכזית:  מלחמת האזרחים בספרד
 יחידות שיוצרו:  1,493 
 מידע טכני
 אורך:  4.45 מטרים
 רוחב:  2.1 מטרים
 גובה:  1.72 מטרים
 משקל:  6 טון
 מהירות:  40 קמ"ש על כביש
 טווח פעולה:  155 ק"מ על כבישים.
 מנוע:  בנזין, 100 כ"ס.
 שריון:  13-7 מילימטר.
 צוות:  2
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  שני מקלעים 7.92 מ"מ מסוג MG34
 חימוש משני:  תלוי בדגם, בדרך כלל אין
 
פאנצר סימן 1, או בשמו המלא פאנצרקאמפוואגן 1, היה הטנק הראשון שיוצר בייצור המוני בגרמניה הנאצית. אף שתוכנן כטנק אימונים, אי יכולתה של התעשייה הגרמנית לספק דגמים מתקדמים יותר הובילה להשתתפותו במערכות בין השנים 1939 ל-1941. בין היתר לקחו טנקי פאנצר 1 חלק במלחמת האזרחים בספרד, בפלישה לפולין, במערכה על צרפת, במערכה על נורווגיה ובפלישה לברית המועצות.
רקע

לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, חיפשו קצינים גרמניים בכירים את הסיבות למחדל. המסקנה העיקרית הייתה שגרמניה לא מסוגלת לעמוד במלחמה ממושכת נגד אויבותיה המערביות. גרמניה הייתה זקוקה לשיטת לחימה חדשה, שתאפשר לה להכניע את אויבותיה במהירות. לתמונה נכנסו מספר קצינים גרמניים, שבראשם היינץ גודריאן, שהתבססו על תאוריות מלחמה ממוכנת שהגו תאורטיקנים צרפתיים ובריטים. הגרמנים בנו תורת לחימה שנקראה בפיהם בליצקריג (מלחמת בזק). השיטה הייתה מבוססת על שימוש מסיבי ומרוכז בטנקים וחי"ר ממוכן, חדירה מהירה ועמוקה אל מעבר לקווי האויב, השתלטות על נקודות מפתח והכרעת המערכה במהירות. כשבידיה תורת לחימה זו, החלה גרמניה לבנות את כוחותיה.
הנסיבות שנכפו על גרמניה בשנות ה-20, כתוצאה מחוזה ורסאי שנחתם בתום מלחמת העולם הראשונה ואסר עליה להחזיק ולייצר טנקים, הוליכו לשיתוף פעולה חשאי בין ממשלות גרמניה וברית המועצות בתחום הצבאי. ב-1928, הוקם ליד קאזאן על גדות הוולגה מרכז אימון סודי משותף, אשר יועד לאמן קצינים משני הצבאות במבצעי טנקים ולנסות דגמי טנקים שונים. מספר דגמי אב-טיפוס של טנקים גרמנים הובאו לשם מפורקים והורכבו מחדש. אמנם, אף אחד מהטנקים שנוסו בקאזאן לא היו מוצלחים דיים ולא עברו לשלב הייצור, אך הם סייעו רבות לתכנון הטכני והטקטי לשנים הבאות.
עם עליית היטלר לשלטון וההתנערות מחוזה ורסאי החל ייצור טנקים חשאי בגרמניה. ב-1933 החל פיתוחו של הפאנצר סימן 1. הטנק נועד לאמן את הכוחות הגרמניים עד לבניית כח של טנקים ראויים יותר.
פאנצר סימן 1

הטנק, שנכנס לשירות באפריל 1934, התבסס בחלקו על טנקים בריטיים קלים (שנרכשו על ידי הרוסים, ולכן היו נגישים לגרמנים, ששיתפו פעולה עם האחרונים), והיה באופן ברור לא מתאים ללחימה נגד טנקים אחרים. בין 1934 ל-1936 נבנתה גרסה A, ואותה החליפה אחר כך גרסה B, שיוצרה עד 1937. שני אנשי צוות תפעלו את הטנק הקל (6 טון משקלו), והוגנו על ידי 14 מילימטר שריון בלבד. השריון הדק ושני המקלעים שהיוו את החימוש העיקרי הפכו אותו לבלתי ראוי לחלוטין ללחימה נגד טנקים. הטנק גם סבל מכך שמנועיו לא היו חזקים מספיק. ואכן, הטנק הוחלף בפאנצר סימן 2. 106 טנקי פאנצר 1 שצוותו על ידי "מתנדבים" גרמנים שירתו בצבא הלאומני של פרנקו במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. בנוסף הטנק נמכר/ניתן לבעלות ברית של גרמניה.
גרסאות ותתי-דגמים

כצפוי, הפאנצר 1 אכזב את מפעיליו בספרד. השריון היה דק מדי, החימוש העיקרי היה עלוב. הטנקים ספגו אבדות מכוחות השריון של הרפובליקנים, שחומשו בטנקים רוסיים עדיפים. בניסיון להגביר את היכולת של הטנק להתמודד עם כלי רכב משוריינים חומשו חלק מהטנקים בתותח 20 מילימטר איטלקי, אך זהו רק אחד מהשינויים הרבים שנעשו בטנק. הגרסאות המאוחרות שירתו בקרב, אך לא כטנקים אלא בתפקידים שונים ומשונים (מרוב הגרסאות יוצרו רק כמה עשרות):
פאנצר 1 גרסאות C ו-D: רכבי סיור משוריינים מהירים.
פאנצר 1 גרסה F: נועד להיות רכב סיוע אש לחי"ר, והיה משוריין בהרבה מהמקור.
לאנדונסלגר: מניח מטעני נפץ. שימש את הפלסים הגרמנים בפריצת ביצורי אויב.
פלאקפאנצר 1: תותח נגד-מטוסים מתנייע. רכב פתוח עם תותח 20 מילימטר נ"מ.
פאנצר 1 בפלסוואגן: רכב פיקוד חסר צריח, חמוש במקלע אחד, על תובת פאנצר 1גרסה ב'.
פנצרייגר 1: משחית טנקים, פתוח למחצה, עם תותח 47 מילימטר.
שטורמפאנצר 1 ביסון: מרגמת סער בקוטר 150 מילימטר, שנועדה לפיצוח ביצורים וסיוע קרוב לחי"ר.
ראו גם

פאנצר
פאנצר סימן 3
סוגי טנקים
תרשים פאנצר סימן 1 דגם A
טנקי פאנצר 1 ו-2 בצרפת, 1940.
פאנצר 1 במהלך המערכה על נורווגיה, 1940.
פארק ארץ ישראל

| --- | --- |

תמונה מפארק ארץ ישראל, בהסתכלות "דרומה" לכנרת ולנהר הירדן
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  שאוטאוקה 
 קואורדינטות:  42°12′36″N 79°27′47″W﻿ / ﻿42.2101°N 79.463°W﻿ / 42.2101; -79.463
  (למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהפארק ארץ ישראל(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהפארק ארץ ישראל
 
סימון של ירושלים ושל הר הזיתים
פארק ארץ ישראל (באנגלית: Palestine Park) הוא פארק מיניאטורות המציג דגמים בגודל קנה מידה של ארץ ישראל, כולל ערים, גבעות, נהרות וים, ביחס גאוגרפי. הפארק ממוקם במכון שאוטאוקה, בעיירה שאוטאוקה, ניו יורק (מדינה). פארק ארץ ישראל מונח לאורך צידו הדרומי-מערבי של אגם שאוטאוקה לצידו של דגם הים התיכון כאשר בצידו המזרחי מוקם הפארק. בין הדגמים העיקריים ניתן לראות את הר חרמון, עם נחל מלאכותי המייצג את נהר הירדן כשהוא זורם דרומה מהכנרת אל ים המלח. גבעות קטנות מייצגות ציוני דרך תנ"כיים כמו הר תבור והר הזיתים עם סמנים המייצגים אתרים בעלי חשיבות תנ"כית, כולל "באר יעקב (ציון הבאר בתנ"ך)", יריחו, ירושלים בתקופת ישו עם העתק קטן של בית המקדש היהודי העתיק.
הפארק היה אחד מציוני הדרך הראשונים של שאוטאוקה בשנת 1874, המייסד היה הכומר "ג'ון הייל וינסנט" אשר העניק את הסמכות למנהל המכון את המשימה להקים את הפארק ככלי עזר ויזואלי להוראת היסטוריה מקראית וגאוגרפית למורי בית הספר של יום ראשון שהיו המבקרים הראשונים של המכון. הפארק שוחזר במשך כמה פעמים רבות לאורך השנים. אורכו  של הפארק כיום  הוא 350 מטר בקנה מידה של 530 מ"מ עד 1.6 ק"מ וכיום הוא נכס לשימור היסטורי בתוך הרובע ההיסטורי של המכון כאשר בכל יום ראשון נערכים במקום סיורים לימודיים להצגת הדגמים כולל הצגות והדרכות לימודיות. הפארק מוכרז בתור "פארק לאומי" של מדינת ניו יורק.
ראו גם

מיני ישראל
סם בנט

| --- | --- |

סם בנט ב-2018
 לידה:  16 באוקטובר 1990 (בן 33) וורוויק, אירלנד
 גובה:  177 ס״מ 
 משקל:  70 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  ספרינט
 קבוצה נוכחית:  דקטלון AG2R לה מונדיאל
 קבוצות עבר:  בורה–הנסגרוהה (2014 - 2019)   דקונינק קוויק-סטפ (2020 - 2021)   בורה–הנסגרוהה (2022 - 2023)
 הישגי שיא:  גרנד טורס טור דה פראנס  קטגוריית הנקודות (2020) 2 קטעים (2020) ג'ירו ד'איטליה 3 קטעים (2018) וואלטה אספניה 5 קטעים (2019, 2020, 2022) מרוצים חד-יומיים  אליפות אירלנד (2019) שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה (2021) קלאסיקה די אלמריה (2014) מינסטרלנד ג'ירו (2017) פריז-בורז' (2015, 2016) רונד אום קלן (2014, 2018)
 
סם בנט (באנגלית: Sam Bennett; נולד ב-16 באוקטובר 1990) הוא רוכב אופני כביש אירי בקבוצת דקטלון AG2R לה מונדיאל. מנצח קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס בשנת 2020, כשבמרוץ עצמו גם ניצח בשני קטעים. בנוסף לכך לבנט ניצח בשלושה קטעים בג'ירו ד'איטליה 2018 ושני קטעים בוואלטה אספנייה (2019).
קריירה > השנים הראשונות (2010–2013) > 2010

בנט רכב כסטאז'ר בקבוצת פרנסיס דה ז'ה (כיום FDJ), הוא ניצח בקטע הרביעי של טור רונה אלפס, אך לא הצליח לקבל חוזה קבוע בקבוצה בכל זאת.
קריירה > השנים הראשונות (2010–2013) > 2011

בנט עבר לקבוצתו של שון קלי מדרג הקונטיננטל, וניצח את מרוץ ג'יפי ון דה סטד גל.
קריירה > השנים הראשונות (2010–2013) > 2012

בנט סיים שלישי במרוץ הרונדה ון נורד הולנד. הוא התחרה בטור של פוסט ראס, וסיים שני בקטע השמיני ושלישי בקטע השביעי.
קריירה > השנים הראשונות (2010–2013) > 2013

בנט ניצח את הקטע השלישי והשמיני הטור של פוסט ראס, ואת הקטע החמישי בטור של בריטניה.
קריירה > בורה–הנסגרוהה (2014–2019) > 2014

בנט הצטרף לקבוצת נט אפ אנדורה, מדרג הפרו קונטיננטל. הוא ניצח את המרוץ החד יומי, קלאסיקה די אלמריה. הוא ניצח גם את מרוץ רונד אום קלן, ואת הקטע החמישי בטור של באיירן - רונדפארט.
קריירה > בורה–הנסגרוהה (2014–2019) > 2015

בנט ניצח את הקטע השישי והאחרון של טור קטר. הוא הוסיף עוד שני ניצחונות בטור של באיירן - רונדפארט, כאשר ניצח את הקטע הראשון והשלישי. הוא סיים שני במרוץ של גראמין ולוטון ברלין.
בנט נבחר לראשונה לגראנד טור, כאשר קבוצתו בחרה אותו לטור דה פראנס, אך לא הצליח להתבלט ופרש במהלך הקטע ה-17. הוא ניצח את הקטע השני של המרוץ הארקטי של נורווגיה, וסיים שני בקטגוריית המאיצים. הוא ניצח את מרוץ פריז - בורגס.
קריירה > בורה–הנסגרוהה (2014–2019) > 2016

בנט סיים שני במרוץ הטרופאו פלינקס, וניצח את הקטע הראשון של קריטריום אינטרנשיונל. הוא נבחר לדופינה ליברה, וסיים שלישי בקטע הראשון ובסופו של דבר גם שלישי בקטגוריית המאיצים. הוא נבחר שנית לטור דה פראנס, והפעם הצליח לסיים את המרוץ כשהתוצאה הטובה ביותר שלו היא מקום 9 בקטע ה-21 והאחרון. הוא ניצח את הקטע השני של הג'ירו דל טוסקנה, ופעם שנייה ברציפות את מרוץ פריז - בורגס.
קריירה > בורה–הנסגרוהה (2014–2019) > 2017

בנט ניצח את הקטע השלישי בפריז - ניס. הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה לראשונה, וסיים פעם אחת שני (קטע 13) ושלוש פעמים במקום השלישי (קטעים 5, 7, 12). הוא ניצח את הקטע הראשון והאחרון של טור סלובניה ואת קטגוריית המאצים במרוץ זה. הוא השתתף גם בטור של צ'כיה, וניצח את הקטע השני והרביעי ואת קטגוריית המאיצים. הוא ניצח את מרוץ הספארקאסן מינסטרלנד ג'ירו וארבעה קטעים בטור של טורקיה, מתוכם שלושה (1–3) רצופים.
קריירה > בורה–הנסגרוהה (2014–2019) > 2018

בנט השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה, וניצח את הקטע ה-12, ה-7, וה-21. בסופו של דבר, הפסיד לאליה ויוויאני בתחרות על קטגוריית המאיצים וסיים שני. הוא ניצח את מרוץ הרונד אום קלן, והוסיף שלושה ניצחונות בקטעים בטור של טורקיה, וניצח גם את קטגוריית המאיצים.
קריירה > בורה–הנסגרוהה (2014–2019) > 2019

בנט את פתח את העונה בוואלטה של סאן חואן, וניצח את הקטע השביעי. הוא ניצח את הקטע השביעי גם בטור של האמירויות, וניצח עוד שני קטעים בטור של פריז - ניס. הוא ניצח את שני הקטעים הראשונים בטור של טורקיה, ואת הקטע השלישי בדופינה ליברה. הוא ניצח את אליפות אירלנד. בנט סיים שישי באליפות אירופה, ובבינקבנק טור ניצח את שלושת הקטעים הראשונים.
בנט התחרה לראשונה בוואלטה אספנייה, וניצח את הקטע ה-3 וה-14.