עליית תלמידי הגר"א
תולדותיהם ומפעלם > פעולות ויוזמות

הקהילה בצפת הונהגה על ידי הרב ישראל משקלוב. בשנים אלו סבל היישוב בצפת מצרות רבות שדלדלו אותו מאוד. לאחר מרד הפלחים (1834), ורעידת אדמה (1837) בה נהרגו למעלה מאלפיים איש הגיעו שרידי הפרושים מהגליל בראשות רבי ישראל משקלוב לירושלים. באותה שנה נחנך בית הכנסת הפרושי "מנחם ציון" בחצר חורבת רבי יהודה החסיד, ולאחר שנתים הוקם גם בית הכנסת "סוכת שלום" של רבי ישעיה ברדקי חתנו של רבי ישראל משקלוב.
ב-ה'תקצ"ו, (1836) השיג הרב אברהם שלמה זלמן צורף בעזרת הקונסולים של רוסיה ואוסטריה, פירמאן (צו מלכותי) ממוחמד עלי באשא, שליט מצרים (ששלט באותה עת בארץ ישראל), אישור לאשכנזים להתיישב בירושלים ואסר לתבוע מהם את חובות אבותיהם.
ב-ה'תקצ"ט (1839), רכש מרדכי סלומון יחד עם שותף מהעדה הספרדית 6 שוורים והציבם בכפר חכור על ידי נוצרי, כדי לעשות רווחים מתשומת ההון (לפי שיטת החומש המתוארת במכתבו למונטיפיורי). על סמך התנסות זאת חיבר תזכיר בצירוף תוכנית מפורטת בדבר ייסוד כפר חקלאי בארץ ישראל בשטח הכפר הערבי כזאזה (בקרבת צומת ראם). את התזכיר העביר לשר משה מונטיפיורי בעת שהשר ביקר בירושלים. למעשה ביקש סלומון ממונטיפיורי עזרה לביצוע תוכנית התיישבותית במיוחד על ידי קבלת רישיון מאת אבראהים פאשא ממצרים, השליט בארץ ישראל באותן שנים, ובהעמדת שומרים חמושים להגן מפני שודדים. תוכנית זו לא התממשה בין היתר גם מפני שאבראהים פאשא איבד את שלטונו שחזר לידי העות'מאנים.
| הרכב העדות באוכלוסייה היהודית בירושלים, בין השנים 1913-1876   (לפי הערתו של המחבר, אלו אומדנים, שאינם מלאים או מופרזים)>  | הרכב העדות באוכלוסייה היהודית בירושלים, בין השנים 1913-1876   (לפי הערתו של המחבר, אלו אומדנים, שאינם מלאים או מופרזים)> 1800 | הרכב העדות באוכלוסייה היהודית בירושלים, בין השנים 1913-1876   (לפי הערתו של המחבר, אלו אומדנים, שאינם מלאים או מופרזים)> 1876 | הרכב העדות באוכלוסייה היהודית בירושלים, בין השנים 1913-1876   (לפי הערתו של המחבר, אלו אומדנים, שאינם מלאים או מופרזים)> 1891 | הרכב העדות באוכלוסייה היהודית בירושלים, בין השנים 1913-1876   (לפי הערתו של המחבר, אלו אומדנים, שאינם מלאים או מופרזים)> 1901 | הרכב העדות באוכלוסייה היהודית בירושלים, בין השנים 1913-1876   (לפי הערתו של המחבר, אלו אומדנים, שאינם מלאים או מופרזים)> 1909 | הרכב העדות באוכלוסייה היהודית בירושלים, בין השנים 1913-1876   (לפי הערתו של המחבר, אלו אומדנים, שאינם מלאים או מופרזים)> 1913 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרדים | 2,250 | 7,200 | 7,300 | 7,900 | 6,000 | 19,000 |
| אשכנזים | בתוך הספרדים | 6,600 | 13,574 | 15,180 | 27,170 | 32,918 |
| מערבים | - | - | 2,280 | 2,420 | 1,500 | 1,987 |
| גורג'ים | - | - | 600 | 670 | 1,000 | 476 |
| בוכרים | - | - | 500 | 530 | 500 | 917 |
| תימנים | - | - | 1,068 | 1,288 | 3,000 | 2,874 |
| פרסים | - | - | - | 230 | 1,200 | בתוך הספרדים |
| ס"ה | 2,250 | 13,920 | 25,302 | 28,218 | 40,370 | 58,390 |
בשנת ה'ת"ר, (1840) הזמינה קהילת הפרושים בירושלים את רבי משה ריבלין משקלוב לכהן כרבה, לצד רבי ישעיה ברדקי שהיה ממונה על העדה. לאחר פטירתו ב-1846 התמנה רבי יוסף זונדל מסלנט לרב הקהילה, וחתנו רבי שמואל סלנט לאב בית הדין שלה. לאחר פטירת רבי יוסף זונדל ב-1864 התמנה רבי שמואל סלנט באופן לא רשמי לרב הקהילה ולרב העיר ירושלים כולה, תפקיד בו כיהן כ-45 שנים, עד לפטירתו ב-1909. בתקופתו התבססה העדה הפרושית בעיר, ומשקלה עלה על הקבוצות האשכנזיות החסידיות שסרו גם הם למרותו.
דמות רבת משקל נוספת בעדה הפרושית בירושלים בתקופת כהונתו של הרב סלנט היה הרב יהושע לייב דיסקין, שכונה: "הרב מבריסק". אף שלא נשא בתפקיד רשמי, הרי ששימש כדמות מפתח מרכזית בעיר וחצרו הייתה הסמן הקיצוני בין הפרושים. הרב מבריסק וממשיכיו הובילו את הקו התקיף והשמרני נגד חדירת רוחות המערב לירושלים, נגד שינויים כלשהם בצביון החיים המסורתי ובעיקר בצביון מוסדות החינוך לבנים, נגד הציונות ונגד "היישוב החדש", מאבקים שנכרכו בפולמוסים סוערים, חרמות ונידויים.