stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי אוסבורן
גרסאות אחרות > ספיידרמן: סיפור חיים

ספיידרמן: סיפור חיים כולל המשכיות חלופית שבה הדמויות מזדקנות באופן טבעי לאחר שפיטר פארקר הופך לספיידרמן בשנת 1962. בשנת 1966, פיטר עצר את נורמן כדי למנוע מהגובלין הירוק לפגוע במישהו, מה שמשאיר את הארי אחראי על אוסקורפ. בשנת 1977, הארי מאורס למרי ג'יין, אך מראה סימנים של התמכרות לסמים בעקבות הלחץ של מעמדו ומאסרו של אביו. נורמן משכנע את הארי לתקוף את מיילס וורן בתור הגובלין השחור כדי לאחזר את השיבוט שלו, אבל הארי מגלה שמיילס גם שיבט את פיטר וגוון סטייסי בתהליך. הארי מבין שנורמן שיבט את פיטר כי נורמן עדיין החשיב את פיטר ליורש הראוי יותר ותוקף אותו. לאחר שפיטר משכנע את הארי במניפולציות של אביו, הארי מפוצץ את המתקן, והורג את כל המשובטים מלבד זה של פיטר. עם זאת, מיילס מגלה ש"גוון" שפיטר היה איתה היה למעשה השיבוט שלה בזמן שגוון האמיתית מתה בפיצוץ, ומותירה את הארי מוכה אשמה. שנה לאחר מכן, הוא נפרד ממרי ג'יין והשאיר לה סכום כסף משמעותי לפני שנעלם. בשנת 1995, אוטו אוקטביוס פורץ לאוסקורפ ומאיים על הארי שיאפשר לו להשתמש בציוד כדי לחקור את פיטר והשיבוט שלו, בן, כדי למצוא דרך לשבט את עצמו. כאוס מתפרץ לאחר שהוא מגלה שפיטר הוא כביכול המשובט בעוד בן הוא המקור. כאשר אוטו מנסה להרוג את שניהם, הארי מקריב את עצמו כדי להציל את פיטר. כשהוא מת בזרועותיו של פיטר. מאוחר יותר מתגלה שאוטו הורשה להיכנס לאוסקורפ על ידי נורמן הקשיש, שחוטף התקף לב ומת לאחר שנודע לו על מותו של הארי.
גרסאות אחרות > ספיידר-גוון

בגרסה זו, הארי אוסבורן הוא מנודה חברתי בתיכון שסובל מבריונות מתמדת עקב שמועה שניסה לשרוף את המכינה הישנה שלו; פלאש תומפסון מציק לו במיוחד ומכנה אותו "הגובלין הירוק". גוון סטייסי ופיטר מתיידדים איתו מתוך רחמים, והארי מבקש מגוון לצאת לנשף, ומכעיס את פיטר. הוא רואה את פיטר הופך ללטאה, נלחם בספיידר-וומן ומת. בהלווייתו של פיטר, הוא מרגיש אשם על כך שלא עשה דבר כדי למנוע את מותו של פיטר, ונעלם מבית הספר לשנתיים. הוא חוזר לילה אחד ואומר לגוון שהוא הצטרף לצבא ולשילד לאחר מותו של פיטר ומתכנן לנקום בו על ידי הורדת ספיידר-וומן. במהלך המאבק שלו עם ספיידר-וומן, הוא לוקח את סרום הלטאה כדי לגבור על הגיבורה, אך בורח לאחר שגילה שספיידר-וומן היא גוון. לאחר מכן הוא יוצא למנוסה משילד והוא נרדף על ידי נינג'ות השייכים ליד, וולברין ושאדוקאט לפני שהשתנו לחלוטין ללטאה. כשהיא מבינה שיש קשר לכוחות שלהם ולחומר מסתורי שניתן לה על ידי מאט מורדוק, גוון מצליחה להוציא את סרום הלטאה מדמו של הארי ומשלבת אותו עם החומר, שיוצר את סימביוט הונום.
גרסאות אחרות > ספיידר-גדון

במהלך קו העלילה של "ספיידר-גדון", גרסת Earth-44145 של הארי אוסבורן מגיעה לאוסקורפ ועושה את דרכו בבניין. הקריינות היא בצורת מכתב להארי מפיטר פארקר על מה שקורה באוסקורפ. כאשר נורמן אוסבורן בעל שש זרועות מודיע על כך שהארי עובר דרך אוסקורפ ולאחר שהיה חמוש בסתר, נאמר לו שהארי נמצא בקומה ה-15 ליד המעבדה של מר וורן. כשהוא הופך לספיידרמן ומגיע למקום שבו ממוקמת קובייה קוסמית מעוותת, נורמן מתעמת עם הארי שעוטה את שריון הקובולד. במהלך הקרב נחשף שנורמן הרג את פיטר פארקר כשהארי הפצוע קשות יורה קרן לייזר לעבר הקובייה הקוסמית המעוותת.
במהלך חזרתם של היורשים, המכשיר של ספיידר-גוון לנסוע דרך המולטיוורס הושמד על ידי ורנה ואז גוון נתקעה ביקום חלופי. ביקום הזה פיטר פארקר וגוון סטייסי של היקום הזה קיבלו עבודה באוסקורפ ופיטר רצה ליצור תרופה לסרטן, לאחר שדודו בן מת מזה. פיטר התנסה בספיידר ונום כדי ליצור את התרופה אבל אחד העכבישים נשך את הארי אוסבורן והפך את הארי לספיידרמן של היקום הזה. הארי לצד גוון סטייסי כשהגובלין הירוק של היקום הזה התחיל להילחם בפשע יחד, עד שבמהלך קרב עם איש החול, גם הארי וגם אביו של גוון נהרגו.
הערות שוליים

↑  Spectacular Spider-Man #200, May 1993
↑  Amazing Spider-Man #581, December 2008
הקלויסטרס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות ימי הביניים
 כתובת:  פארק פורט טריון 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  George Grey Barnard 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 10 במאי 1938
 תאריך פתיחה רשמי:  10 במאי 1938 
 קואורדינטות:  40°51′53″N 73°55′55″W﻿ / ﻿40.8648°N 73.9319°W﻿ / 40.8648; -73.9319
 אתר רשמי
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיהקלויסטרס(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיהקלויסטרס
 
גן מוזיאון הקלויסטרס
הקלויסטרס - נוף של מנזר מימי הביניים באמצע ניו יורק - מבט מכיוון ההדסון על המוזיאון.
הקלויסטרס (על שם הקלויסטר, אלמנט אדריכלי המצוי במנזרים) הוא אחד מאגפי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. הקלויסטרס שוכן בפארק פורט טריון בקצהו הצפוני של מנהטן, על גדת הנהר הדסון בניו יורק.
ג'יימס רורימר שהיה אחד מאנשי המוניומנטים היה אחד ממקימי ויוזמי הקמתו.
המוזיאון מציג אוסף של אמנות ימי הביניים, אולם מרכיב חשוב בתצוגה הוא מבנה המוזיאון עצמו אשר מורכב מכנסייה קטנה ומחמישה מנזרים צרפתיים שהובאו מצרפת לארצות הברית.
המנזרים הם: סנט מישל דל קוקסה, סנט גילם לה דסר, בונפונט אן קומין, טרי אן ביגור ופרויל.
בין המוצגים המפורסמים של המוזיאון הם שבעה שטיחי קיר הולנדיים המציגים את "ציד החד-קרן". כמו כן מציג המוזיאון את "ספר השעות היפות", ספר שעות מן המאה ה-15.
המוזיאון והפארק סביבו הם תרומה של ג'ון ד. רוקפלר הבן, אשר רכש את הפארק סביב המוזיאון וכן את הגדה השנייה של הנהר הדסון (אזור הפליסיידס שבניו ג'רזי) על מנת להבטיח שהנוף מהמוזיאון ייראה תמיד נוף של יער בניימי.
הערות שוליים

↑  "James Rorimer of Metropolitan, Duncan Phillips, Collector, Die; Mr. Rorimer JAMES J. RORIMER OF MUSEUM IS DEAD". The New York Times. 12 במאי 1966. נבדק ב-28 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259984205171  BIBSYS: 6064532  BnF: cb12148407w (data)  CANTIC: a11635435  CiNii: DA01666078  GND: 5075778-7  ISNI: 0000 0001 0942 5505  LCCN: n80086693  LNB: 000178397  NKC: kn20070323005  NLA: 35382544  RERO: 02-A000185408  SUDOC: 02997139X  ULAN: 500125158  VcBA: 494/3502  VIAF: 128910628   WorldCat (עם VIAF): 128910628
הרעלת אספירין

| --- | --- |
 תחום:  רפואת חירום 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1009987 
 MedlinePlus:  002542
 סיווגים
 ICD-10:  T39.0
 
הרעלת אספירין יכולה להיות חריפה או כרונית. הרעלה חריפה נובעת ממנה גדולה של אספירין הנלקחת באופן חד פעמי. הרעלה כרונית נגרמת ממינון יתר של אספירין לטווח ארוך. להרעלה חריפה תמותה של 2% ולהרעלה כרונית תמותה של 25%. תסמיני ההרעלה נעים בין בחילה קלה, הקאות, כאב בטן, לתרגיה, טיניטוס (צילצולים באזניים) וסחרחורת עד להתקפים ובצקת מוחית, בהתאם למינון שנלקח. בשעות הראשונות להרעלה מדידת גזים בפלזמה תראה בססת נשימתית עקב גירוי יתר של מרכז הנשימה במוח, בשלבים יותר מתקדמים נראה חמצת מטבולית עם פער אניוני מוגבר.
הטיפול כולל שימוש בפחם פעיל, דקסטרוז תוך ורידי, עירוי נוזלים ודיאליזה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הסכם סחר חופשי

הסכם סחר חופשי (FTA) הוא הסכם על פי החוק הבינלאומי, שמטרתו להקים אזור סחר חופשי בין מדינות שחתמו על שיתוף פעולה בהסכם. החוזה בדרך כלל מצמצם מכסים והגבלות כלכליות על מנת לעודד סחר בינלאומי. הסכמים כאלה לרוב "כוללים סעיפים על הקלות בסחר וקביעת כללים בתחומים כמו השקעות, קניין רוחני, רכש ממשלתי, סטנדרטים טכניים ונושאים סניטריים ופיטוסניטריים".
ההסכם הכללי על מכסים וסחר משנת 1994 הגדיר במקור הסכמי סחר חופשי כאלו הכוללים בסחורות בלבד. הסכם שמטרתו דומה (כלומר לשחרר של סחר השירותים) נקרא על פי סעיף V כ"הסכם אינטגרציה כלכלי ". בפועל, המונח נמצא כיום בשימוש נרחב בתחומי מדע המדינה, הדיפלומטיה והכלכלה על מנת להתייחס להסכמים המכסים לא רק סחורות אלא גם שירותים ואפילו השקעות. הוראות סביבתיות הפכו נפוצות יותר ויותר בהסכמי השקעות בינלאומיים, כמו הסכמי הסחר החופשיים.
ה-OED מתעד את השימוש בביטוי "הסכם סחר חופשי" בהתייחס למושבות האוסטרליות כבר משנת 1877.
ישראל

לישראל ישנם הסכמי סחר חופשי עם מדינות האיחוד האירופי, ארצות הברית, איגוד הסחר החופשי האירופי, טורקיה, מקסיקו, ירדן, מצרים ומדינות מרקוסור.
במאי 2021 דווח כי ישראל וקוריאה הדרומית יחתמו על הסכם סחר חפשי.
ב-1 באפריל 2022, חתמו ישראל ואיחוד האמירויות הערביות על הסכם סחר חופשי.
ראו גם

סחר חופשי
הסכם סחר
הערות שוליים

↑  "3 Types of Free Trade Agreements and How They Work". The Balance. נבדק ב-2019-03-24.
↑  "Rules of origin under free-trade agreements". EC Trade Helpdesk.
↑  "The basic rules for goods". WTO.
↑  
"General Agreement on Trade in Services". WTO.
↑  Condon, Madison (2015-01-01). "The Integration of Environmental Law into International Investment Treaties and Trade Agreements: Negotiation Process and the Legalization of Commitments". Virginia Environmental Law Journal. 33 (1): 102.
↑  version 7.10.4, הסכמי אזור סחר חופשי של ישראל, באתר www.chamber.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4200389-1
הקלטה דיגיטלית

ייצוג של גל קול באפור, ושל קידודו לפורמט דיגיטלי באדום.
הקלטה דיגיטלית היא קידוד ושמירה של אודיו (נגינה, קולות וצלילים) בפורמט דיגיטלי.
ההקלטה הדיגיטלית הופיעה מכיוון שהיא הרחיבה והגמישה את יכולת השימוש בשמע. היא מאפשרת הקלטת שמע ונגינה, יכולת עיבוד קולות, מניפולציה (למשל סינון רעשים), הפצה נוחה וידידותית, שימוש נוח וקל, אחסון נפח מידע רב ללא סרבול וקושי, שימוש בשיחות טלפון (פורמטים שימושיים בסלולר) ועוד. מאז הופעת השימוש בשמע ספרתי, מוזערו המכשירים להקלטה ונגינה של שמע, מכיוון שלצורך עיבוד המידע ואחסונו אפשר לעשות שימוש בשבבים זעירים.
ישנן שיטות רבות לקידוד של שמע. בין הפרמטרים החשובים שיש להתייחס להם בדגימת צליל לדיגיטלי הם תדירות הצליל ורזולוציית הדגימה.
תדירות הדגימה (Sampling rate, נמדד לרוב ב-KHz) מציין את מספר הפעמים בשנייה שהצליל נדגם. ככל שהתדירות תהיה גבוהה יותר כך הצליל יהיה קרוב יותר למקור.
רזולוציית הדגימה (נמדד לרוב ב-Kbps) מציין את כמות המידע לשנייה. ככל שכמות המידע תהיה גדולה יותר, כך איכותו של הצליל תהיה גבוהה יותר.
בהקלטה דיגיטלית ישנו מתח בין הרצון להקליט באיכות הגבוהה ביותר, לבין גודלו של הקובץ שייווצר. באופן טבעי ככל שרוצים להיות נאמנים יותר למקור, כך נפחו של הקובץ אמור לעלות.
מכיוון שהאוזן האנושית יכולה לשמוע בטווח תדרים מסוים (בין 20Hz ל-20kHz) ובעוצמה מסוימת (בין 10 ל-150 דציבלים), פותחו שיטות שמסירות מידע שאיננו רלוונטי לאוזן האנושית, בצד שיטות נוספות שמסירות כפילויות וצלילים לא רלוונטיים, ואלו הם הפורמטים של דחיסה מאבדת מידע.
בין הפורמטים של דחיסה משמרת מידע ניתן לציין את WAV של מיקרוסופט, FLAC, APE,
ובין הפורמטים של דחיסה מאבדת מידע ניתן לציין את MP3, M4A, AAC, Ogg, AMR, WMA Lossy
ראו גם

צילום דיגיטלי
היסטוריה של רכבת ישראל

תחנת הרכבת יפו בשנת 1891, עוד בטרם נפתחה כתחנת הקצה המערבית של מסילת הרכבת יפו–ירושלים
תחנת ראש העין דרום
תוואי מסילות בשימוש הצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה
טייסים גרמניים יושבים על "קרון אווירון" (שנת 1916) - בתקופת מלחמת העולם הראשונה
חיילי הצבא הבריטי בתחנת הרכבת הטורקית (באר שבע) (שנת 1917)
מפת מסילת הרכבת כפי שהייתה ב-1924
המפה האחרונה שהודפסה בדפוס היהודי בווינה לפני שנסגר בידי הנאצים בשנת 1938. מדובר במפה של מרכז ארץ ישראל באותה שנה, וניתן לראות במיוחד את תוואי מסילות הברזל (קווים אדומים). היישובים היהודים מודגשים באדום
קטר קיטור מס' 10, אחרון הקטרים שקיימו את רכבת העמק, במוזיאון רכבת ישראל שבחיפה
תחנת הרכבת ההיסטורית חיפה מזרח
הכניסה למשרדי הנהלת רכבת ישראל בחיפה בשנת 1948
קטר קיטור מס' 60 P-Class, בשנת 1950, הכוח המניע העיקרי ברכבת ישראל עד בוא קטרי הדיזל
קרונוע מתוצרת אסלינגן בתחנת ירושלים, בשנת 1956
קטר 112 מסוג G12 מוביל רכבת נוסעים סמוך לנתניה בשנת 1988
ההיסטוריה של רכבת ישראל ראשיתה בתקופת השלטון העות'מאני, מהנחת מסילת הרכבת יפו–ירושלים בסוף המאה ה-19 עבור ברכבת העמק של תחילת המאה ה-20, דרך מסילות הברזל והרכבות הצבאיות של מלחמת העולם הראשונה, המשך ברכבת המנדטורית את תשתיותיה ירשה חברת רכבת ישראל באפריל 1948 בתיווך המוסדות הלאומיים, ועד תנופת הפיתוח של רשת מסילות הברזל ו-53 תחנות נוסעים מודרניות של השנים האחרונות שמטרתם לסייע בהשתלבות ישובי ההיקף ותושביהם במרקם החיים הכלכלי, התרבותי והחינוכי של מדינת ישראל.
בתקופת השלטון העות'מאני

בתקופה העות'מאנית הונחה מסילת הרכבת הראשונה בישראל מיפו לירושלים. המסילה נבנתה כמיזם פרטי של חברה צרפתית שרכשה את הזיכיון להקמת הקו והפעלתו מידי יוסף נבון שקיבל אותו מידי הממשלה העות'מאנית. המסילה נחנכה ב-1892 והקו כיום בין תל אביב לירושלים מתבסס על אותו התוואי (מדובר על הקו שמגיע למלחה ולא על הקו שמגיע לתחנה המרכזית).
בשנת 1905 הוקמה רכבת העמק - החיבור של מסילת הרכבת החיג'אזית מדרעא דרך תחנת הרכבת סמח', בית שאן ועפולה אל חיפה, מסעף ששימש להעברת הציוד וחומרי הגלם להמשך מיזם המסילה החידג'אזית עד למדינה וכן להעברת סחורות מנמל חיפה לדמשק. העות'מאנים תכננו לחבר את המסילה החיג'אזית לירושלים דרך מסילת העמק ומסילת השומרון אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הגיעה המסילה רק עד אזור הכפר סילת א-ד'אהר, כ-40 קילומטרים מדרום לעפולה. במהלך המלחמה (1915) הוארכה מסילת השומרון עד שכם.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נוצר צורך להעביר כוחות ואספקה אל עבר החזית עם הצבא הבריטי על גדות תעלת סואץ. לשם כך סללו העות'מאנים מסעף מתחנת הרכבת מסעודיה שעל מסילת השומרון אל תחנת הרכבת טול כרם ומשם סללו דרומה את המסילה המזרחית דרך ראש העין ללוד כציר לוגיסטי עיקרי. משם הם המשיכו את המסילה דרך באר שבע וניצנה אל חצי האי סיני עד לקוסיימה. כחלק מהמאמץ להשלים את המסילה במהירות, נעקר הקטע המערבי של מסילת הרכבת יפו–ירושלים בין לוד ובין יפו, לאחר שהמסילה (שהייתה בבעלות חברה צרפתית פרטית) הולאמה. כמו כן נבנו שלוחות מסילה אל אזור חדרה על מנת לספק עצים שנכרתו ביער האלונים של השרון להסקת דוודי הקטרים וייצור אדני הרכבות.
לאחר שהדף שני ניסיונות צליחה משולבים עות'מאנים גרמנים של תעלת סואץ פתח חיל המשלוח המצרי במתקפה מזרחה לכיבוש חצי האי סיני. אספקת הכוח התוקף התבססה על מסילת רכבת וצינור מים שהונחו לאורך חוף הים התיכון עם התקדמות הכוח. בראשית 1917 בעת שהכוחות התייצבו זה מול זה בגזרת עזה-באר שבע סללו הבריטים שלוחה מרפיח לכיוון באר שבע במקביל לוואדי עזה. בה בעת סללו העות'מאנים שלוחה למסילה המזרחית מתחנת הרכבת ואדי צראר דרום מערבה לבית חאנון שבצפון רצועת עזה. לאחר כיבוש עזה המשיכו הבריטים את המסילה אל באר שבע ומשם עם התקדמותם צפונה לתחנת הרכבת לוד ואת מסילת החוף דרך עזה למגד'ל, איסדוד רחובות ואף היא התחברה לתחנת לוד.
בתקופת המנדט הבריטי

בתקופת המנדט הבריטי פעלה חברת הרכבת המנדטורית לפיתוח רשת הרכבות בפלשתינה-א"י - המסילות הצרות שודרגו מרוחב צר של 105 ס"מ לרוחב התקני של 143.5 ס"מ (מלוד לירושלים, ליפו ולטול כרם) או נסגרו (המסילות לבאר שבע ומטול כרם לשכם ולעפולה) ונשארה רק מסילת העמק הצרה. כמו כן נוספו מסילת לוד - אשקלון, מסילת החוף בין חדרה לחיפה וכן מספר שלוחות קצרות, בהן שלוחת רכבת מתחנת הרכבת ראש העין דרום לפתח תקווה שנבנתה בשנת 1921 על ידי המשרד לעבודות ציבוריות לשם הובלת פרי הדר מפרדסי האזור לנמלי יפו (דרך לוד) וחיפה (דרך חדרה). הרכבת המנדטורית הגיעה לשיא התפתחותה בסוף שנות ה-20, עת יצאו רכבות מתחנת הרכבת חיפה מזרח לשלוש יבשות - למצרים שבאפריקה, לסוריה שבאסיה ולאיסטנבול שבאירופה. לאחר המשבר הכלכלי של 1929 והשפל הגדול שבא לאחריו, התקשתה הרכבת לחזור לימי הזוהר (בייחוד על רקע שיפור הכבישים והשתכללות המכוניות והאוטובוסים). המרד הערבי הגדול בשנות ה-30 כלל פגיעות חוזרות ונשנות ברכבות ובמסילות והביא לירידה נוספת במספר הנוסעים ולצמצום השירות. בשנת 1930 נחנכה תחנת הרכבת עכו, ובשנת 1937 נחנכה תחנת הרכבת חיפה מרכז ובשנת 1942 השלטונות הבריטים חונכים את כל מסילת הרכבת חיפה - ביירות - טריפולי. ביולי 1945 נחנכה תחנת הרכבת נהריה ובשנת 1946 נותקה רשת המסילות של פלשתינה-א"י מהמדינות השכנות - מצרים ולבנון הלאימו את המסילות שהיו בשטחן וגשר אל חמה שחיבר את רכבת העמק לסוריה וירדן פוצץ על ידי הפלמ"ח בליל הגשרים. במאי 1948 הוקמה חברת רכבת ישראל על מנת לרשת מהרכבת המנדטורית את האחריות על התחבורה המסילתית בארץ.
מקום המדינה > בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20

בחודש נובמבר 1961 נפתח קטע מסילה קצר של 7 ק"מ מצומת פלשת לנמל אשדוד. מסוף המטענים בנמל אשדוד משמש מאז כתחנת מוצא לרבות מרכבות המשא ברכבת ישראל. ב-26 בדצמבר 1963 אירעה התנגשות רכבות נוסעים הבולטת ביותר בשנותיה הראשונות של רכבת ישראל, כאשר שתי רכבות מחיפה ומתל אביב התנגשו חזיתית בבית יהושע. איש לא נהרג בתאונה ומתוך 55 הפצועים, 5 נזקקו לאשפוז בבתי חולים. בתאונה נהרסו שני קטרי דיזל (105 ו-118) ולאור המחסור הרב בקטרים, נאלצה רכבת ישראל להפסיק את השרות בין חיפה לירושלים עד לחודש מרץ 1964, כאשר הגיעו קטרי דיזל נוספים מארצות הברית.
בחודש ספטמבר 1965 נפתחה המסילה בין באר שבע ודימונה. תחילה נעו על מסילה זו רכבות משא בלבד ובשנת 1967 נפתח גם קו נוסעים בין שני היישובים, אך קו הנוסעים לא היה להצלחה ונסגר בשנת 1980 ולאחר 25 שנה שב לפעילות לאחר שדרוג המסילה.
בעקבות מלחמת ששת הימים נהנתה רכבת ישראל פעם נוספת מציוד מסילתי נייד שנפל שלל בידי ישראל. ב-20 ביוני 1967, לאחר שחוברה מחדש המסילה בין סיני לישראל, יצאה מאל עריש אל לוד רכבת משא שהורכבה מקטרים וקרונות שנפלו שלל בידי צה"ל במהלך המלחמה. בין השאר נפלו בידי ישראל 4 קטרי דיזל של הרכבת המצרית מדגם G12, דומים לאלה שהופעלו כבר ברכבת ישראל ואלה שולבו במהרה בשרות הרכבת (ומוספרו 127–130). עוד נפלו שלל שלושה קטרים חזקים יותר מדגם G16 (אשר זכו לכינוי "המצרים") וקטר קטן יותר מדגם G8, אף אלה שולבו ברכבת ישראל. בשנת 1968, זמן קצר לאחר מלחמת ששת הימים, הפסיקה רכבת ישראל את תנועת רכבות הנוסעים במסילה המזרחית בין חדרה לראש העין, אשר נעה לאורך תוואי הקו הירוק, אף שעתה חלפה סכנת החבלות בקו זה, עם כיבוש הגדה המערבית. החל מקיץ 1968 עברה כל תנועת רכבות הנוסעים מחיפה דרומה למסילת החוף.
בשנת 1970 נסגרה התחנה ששכנה בסמוך לבית הדר באזור שהיה בזמנו מרכזה של תל אביב. במקומה הוקמה תחנת הרכבת תל אביב דרום שמוקמה בקצה העיר ליד בית הספר הולץ. מהלך זה גרם לירדה משמעותית בכמות הנוסעים ברכבת וסימל את תחילת דעיכתה של הרכבת בארץ, תקופה שנמשכה כמעט דור שלם עד להתחדשות הרכבת בשנות התשעים.
בשנת 1972, הוצגה תוכנית להקמת "המטרו של תל אביב רבתי" שהגישה ועדת ממומחים שמינה שר התחבורה שמעון פרס. על פי התוכנית, תוכנן שמסילות רכבת קיימות ישלבו עם מנהור במרכזי הערים, ליצירת מערכת מטרו למטרופולין תל אביב. כוללה שלוחה לתחנת רכבת תת-קרקעית נוספת במרכז פתח תקווה (בסמוך לתחנת הרכבת ההיסטורית של פתח תקווה). אך התוכנית לא יצאה לפועל.
במלחמת יום כיפור נטלה רכבת ישראל חלק חשוב בהעברת ציוד וכוחות לחצי האי סיני וממנו[דרוש מקור]. המלחמה הדגישה את חשיבותה של הרכבת ככלי תחבורה. חיים הרצוג, לימים נשיא המדינה, עמד בספרו "מלחמת יום הדין" על המשגה שביצעה ישראל כאשר בעת מלחמת ההתשה פורקה מסילת הרכבת מאל עריש דרומה לצורך חיזוק ביצורי קו בר-לב.
בשנת 1975 נחנכה תחנת הנוסעים חיפה-בת גלים.
ב-17 בנובמבר 1982 נפתחה לתנועה מסילת חלץ המאפשרת תנועת רכבות מקריית גת לאשקלון, ומשם לנמל אשדוד. סלילת מסילה זו הייתה חיונית כדי לקצר את נסיעת רכבות המשא המעבירות פוספטים ממכרות הנגב לנמל אשדוד. זאת, לאחר שעוד בשנת 1970 הוארכה מסילת הרכבת בנגב עד לאורון ובשנת 1977 נסללה המסילה להר צין. סלילת המסילה להר צין, בליבו של הנגב, עוררה תוכניות ותקוות לסלילת מסילה שתגיע עד לעיר אילת. בשנת 1981 פורקה המסילה בין רפיח לאל עריש במצרים, כך שנותק הקשר המסילתי הבינלאומי האחרון שהיה פעיל בארץ ישראל.
בשנת 1988 הוחלט לאחד את רכבת ישראל עם רשות הנמלים לרשות אחת בשם "רשות הנמלים והרכבות".
מקום המדינה > פיתוח שירות רכבת פרוורית

במשך שנים סבלה הרכבת בישראל מהזנחה מתמשכת עקב העדפה לתחבורה ציבורית באמצעות אוטובוסים. כבר ב-1973, הוצגה תוכנית נתיבי איילון לכביש מהיר, רב־נתיבים שיחצה את האזור המטרופוליטני של תל אביב רבתי מצפון לדרום לאורך נחל איילון, ויחבר את רשתות הכבישים הבין־עירוניים לירושלים, לחיפה ולאשדוד. במסגרת הפרויקט הציגה החברה גם תוכנית לבניית מסילות במקביל לכביש. מסילות אשר מיועדות לקשר את רשת המסילות הצפונית בישראל עם רשת המסילות הדרומית (עד בניית מסילת איילון, תחנת הרכבת תל אביב מרכז הייתה זו תחנת קצה של מסילת החוף לכיוון חיפה, ותחנת הרכבת תל אביב דרום לרכבות מירושלים, רחובות ובאר שבע). כמו כן תכננו המסילות לשמש כרכבת פרוורית, מערכת תעבורה להסעת המונים לכל האזור המטרופוליטני של תל אביב עם שלוחות בין-עירוניות. העבודות על מסילת איילון החלו רק ב-1987 עם העתקת תחנת הרכבת תל אביב מרכז ממקומה המקורי אל ערוץ נחל איילון, הקו הראשון שתוכנן היה שירות רכבת פרוורית עד פתח תקווה, ושירות בין נתניה, הרצליה ותל אביב.
באוקטובר 1989 הסתיים פרויקט לשדרוג תחנת הרכבת הרצליה ותדירות הרכבת בקו נתניה-תל אביב עלתה ל-11 ביום, כולל עצירות בהרצליה. בשנת 1991 הוכרז על הכפלת המסילה במטרה להפעיל שירות רכבת פרוורית בין נתניה לתל אביב כל 15 דקות.
בשנת 1990 החל לפעול שירות רכבת פרוורית בין רחובות לתל אביב, ובשנת 1992 הופעל שירות רכבת פרוורית בין אשדוד, רחובות ותחנת הרכבת תל אביב דרום. אך השירות הופסק לאחר שנה, עקב מיעוט נוסעים (הקו שירת רק 2,700 נוסעים מדי חודש). בשנת 1995, לאחר השלמת מסילת איילון נפתח קו הרכבת מאשדוד עד תחנת הרכבת תל אביב מרכז לשירות נוסעים. במרץ 1999 החלו לפעול שמונה רכבת ביום בכל כיוון. עקב הפופולריות של הקו הוחלט לשדרגו. תחילה הוכפל קטע לוד-רחובות, במסגרתו שודרגה תחנת הרכבת רחובות, ולאחר מכן קטע צומת פלשת-אשדוד, שכלל את שדרוג תחנת אשדוד עד הלום. תחנת אשדוד עד הלום המשודרגת נפתחה ב-15 בספטמבר 2003.
בפברואר 1991 הזמנה הסדרה הראשונה של הקרונועים IC3, והם נכנסו לשירות החל משנת 1992 (מערכים 01-10). בשנת 1995 נרכשו עוד קרונועים הכוללים את המערכים 11–41.
בשנת 1996 נחנכה תחנת הנוסעים ת"א השלום והחלו לפעול רכבות בקו הפרברי חיפה – הקריות.
ב-10 ביולי 1999 נחנכה תחנת הרכבת חיפה חוף הכרמל ותחנת הרכבת יבנה – מזרח המחודשת, ובסוף 2000 נחנכו גם כן תחנות הנוסעים ת"א האוניברסיטה ובאר שבע מרכז.
מקום המדינה > בשנות ה-2000

ב־2001 נחנכה תחנת הרכבת קיסריה - פרדס חנה.
ב־16 בדצמבר 2002 אושרה בכנסת הפיכת רכבת ישראל לחברה ממשלתית במסגרת חוק ההסדרים, והפרדתה מרשות הנמלים והרכבות.
בשנת 2003 נחנכו תחנות הרכבת נתב"ג וראשון לציון – הראשונים, וחודש השירות לתחנת הרכבת בית שמש.
בשנת 2004 הוכרז על תוכנית חשמול מסילות רכבת ישראל. כמו כן בשנת 2004 שודרגה והוכפלה מסילת הרכבת צומת פלשת-אשדוד והחלו לעבור דרכו רכבות משא מבאר שבע לרמת חובב. עם זאת מכרז החשמול פורסם רק שנתיים אחר כך, הוקפא ב-2007, פורסם ב-2015 והביצוע בפועל החל רק ב-2017.
בשנת 2005 נחנכה תחנת הרכבת ירושלים מלחה כחלק פתיחתו המחודשת של קו תל אביב-ירושלים אחרי שהמסילה שודרגה. כמו כן נפתחה תחנת הרכבת אשקלון ושודרגה מסילת הרכבת באר שבע-דימונה (ונחנכה תחנת הרכבת דימונה) שעד פתיחתו, פעלו בו רכבות משא בלבד.
לאחר עומס רב במסילת איילון היא שודרגה בשנת 2006, ונוספה לה מסילה שלישית. כתוצאה מהשיפור בהשקעות, גדלה תנועת הנוסעים ביותר מפי שלושה, מ-6 מיליון נוסעים ב-1998 ל-26.8 מיליון נוסעים בשנת 2005, ולכ-40 מיליון ב-2012.
בשנת 2007 נפתחה תחנת הרכבת להבים - רהט, ובספטמבר נחנכה תחנת פאתי מודיעין כחלק מקו תל אביב–נתב"ג-מודיעין. כמו כן בשנת 2008 נחנכו תחנות הנוסעים פתח תקווה-קריית אריה, לוד-גני־אביב ומודיעין מרכז.
בשנת 2011 נפתח חלקה הצפוני של מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום ואיתו התחנות צומת חולון, חולון - וולפסון, בת ים - יוספטל, בת ים - קוממיות וראשון לציון משה דיין.
בשנת 2012, המסילה מאשקלון הורחבה דרומה לשדרות. כעבור שנתיים, היא המשיכה לנתיבות, וב-2015, היא חוברה למסילה שבין באר שבע ללהבים, והחל ממוצאי ראש השנה, החל לפעול קו חדש מבאר שבע לתל אביב דרך אופקים (התחנה תחל לפעול בסוף 2015), נתיבות, שדרות ואשקלון.
התפתחות תנועת הנוסעים ברכבת ישראל:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| נוסעים (מיליון) | 1.5 | 4.4 | 4.1 | 3.3 | 2.5 | 5.5 | 5.6 | 6.4 | 8.8 | 12.7 | 15.1 | 17.5 | 19.8 | 22.9 | 26.8 | 28.3 | 31.8 | 35.1 | 35.9 | 35.9 |
תחנות רכבת היסטוריות

במשך השנים נבנו תחנות רכבת לאורך המסילות השונות, חלקן לשירות האוכלוסייה שגרה לאורך המסילות וחלקן לצרכים תפעוליים כמו מפגשי רכבות או אספקת מים וחומרי בעירה לקטרי הקיטור. עם הזמן נסגרו חלק מהתחנות מכיוון שלא היה בהן עוד צורך וכן מסילות רבות נסגרו והתחנות שלאורכן ננטשו או שינו את יעודן. בין התחנות שהוקמו לפני קום המדינה ואינן בשימוש בולטות תחנת הרכבת יפו ותחנת הרכבת ירושלים, שנותקו מרשת המסילות עם קיצור מסילת הרכבת יפו–ירושלים לקטע תל אביב - ירושלים - מלחה, ותחנת הרכבת הטורקית בבאר שבע. מבין התחנות שהוקמו אחרי קום המדינה ונסגרו בולטת תחנת הרכבת תל אביב דרום שמשמשת כיום את בית הספר למקצועות הרכבת. ראויה לציון גם תחנת הרכבת סבסטיה, שנסגרה עם סגירת המסילה בין עפולה לטול כרם, ושבה נעשה הניסיון הראשון להתנחל ביהודה ושומרון לאחר מלחמת ששת הימים.
רוב תחנות הרכבת ההיסטוריות לא נחשבות לבעלות ערך היסטורי, אלו שבשימוש עברו שינויים ושיפוצים שפגעו לעיתים במבנה ובארכיטקטורה המקוריים (למשל תחנת הרכבת שאטה (בית השיטה) שהפכה לחלק ממתקני כלא שאטה), אלו שננטשו נמצאות בדרך כלל במצב מוזנח ובשלבי התפוררות (למשל תחנת הרכבת ירושלים) או שנהרסו לחלוטין במהלך עבודות בסביבתן (למשל תחנת הרכבת בתיר). תחנות בודדות כמו תחנת הרכבת יפו או תחנת כפר יהושע שופצו ושוחזרו תוך שמירה על ערכן ההיסטורי.