stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח מאדום לשחור

| --- | --- |

מתוך הכרזה של סרט הטלוויזיה
 סוגה:  דרמה משטרתית / דרמת פשע
 יוצרים:  פול אטנסיו
 שחקנים:  ראו טבלה
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  7
 מספר פרקים:  122   סרט טלוויזיה
 הפקה
 מוזיקה:  ג'ף רונה 
 אורך פרק:  43 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון   ערוץ 2   +yes   AXN
 תקופת שידור מקורית:  31 בינואר 1993 – 21 במאי 1999
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רצח מאדום לשחור (באנגלית: "Homicide: Life on the Street"; פירוש מילולי: "רצח: חיים ברחוב") היא סדרת דרמה משטרתית העוקבת אחרי מחלקת הרצח במשטרת בולטימור, מרילנד, ארצות הברית.
הסדרה שודרה בין השנים 1993–1999 ברשת NBC, ובעקבותיה גם הופק סרט טלוויזיה, ששודר מספר חודשים לאחר ירידת הסדרה מהאוויר. בישראל היא שודרה בערוץ הראשון, ערוץ 2, +yes ו-AXN.
רקע ומידע כללי

הסדרה פותחה על ידי פול אטנסיו, יחד עם המפיקים בארי לווינסון וטום פונטנה. הסדרה מבוססת על ספרו של דייוויד סיימון, Homicide: A Year on the Killing Streets אשר יצא לאור בשנת 1991.
אחד המאפיינים הבולטים של "רצח מאדום לשחור" היא העומק של הדמויות והדיאלוגים ביניהן. הסדרה מציגה מבט ריאליסטי ומפוכח על חייהם של בלשי מחלק הרצח בתחנת משטרה הממוקמת בבולטימור. היא מראה תמונה חשופה וקרה של המציאות, ועל הקשיים השונים המתעוררים בפני החוקרים בעת פיענוח מקרי הרצח השונים. בניגוד למרבית סדרות וסרטי המשטרה, המציגים את האלמנטים הטכניים בפיענוח הרצח, סדרה זו עוסקת רבות בהגות ורוחניות. הבלשים דנים במקרה העומד לפניהם לא רק מהפן המקצועי, אלא גם מהפן האישי - הם חושפים את דעתם על המצבים אליהם נקלעו הנרצחים או הקרובים להם, ודנים בהשפעה של המראות אליהם נחשפו בעבודתם על חייהם האישיים.
חלק מהמאפיינים הייחודיים של הסדרה נבעו מהבימוי והעריכה: הסדרה צולמה בבולטימור, וכך חלק מאווירת העיר הפכה לחוויה שמועברת לצופה. במרבית הפרקים שולבה מוזיקת רקע המתאימה למצב העלילה, ולעיתים חיתוכי-תמונה תזזיתיים עזרו להבהיר את הלחץ בו נתונים הבלשים בעת החקירה. חלקים גדולים מהסדרה צולמו במצלמה נישאת תוך כדי תנועה, דבר שהפך את הצילום לריאליסטי יותר, ועזר להעביר את התחושות של הדמויות בעת היציאה מהמשרד לחקירה בשטח. עוד אלמנט ייחודי לסדרה הוא חזרה מהירה על סצנה קצרה 3 פעמים ברציפות, לצורך הדגשה של משפטי המפתח בעלילה. להבדיל מסדרות משטרה אחרות, ברצח מאדום לשחור, תיק הרצח הנחקר בפרק לא תמיד מהווה את מרכז העלילה. כך לדוגמה אחד הפרקים הבלתי נשכחים בסדרה מתאר משמרת לילה שבה לא קורה אף אירוע רצח.
למרות (וייתכן שבשל כך) שנחשבה לסדרה איכותית, הרייטינג בתחילת דרכה של הסדרה היה מאכזב, והיא עמדה בסכנת ביטול. לאחר שזכתה בשני פרסי אמי (פונטנה ככותב, לווינסון כבמאי), ולאור הצלחת סדרה משטרתית נוספת שפרחה באותה תקופה, NYPD Blue, השתכנעו ב-NBC לתת לסדרה הזדמנות נוספת. העונה הראשונה כללה 9 פרקים, בעוד העונה השנייה כללה 4 פרקים בלבד (שיא שלילי עבור NBC, אותו היא חולקת עם סדרה מוערכת נוספת, סיינפלד). במטרה להעלות את הרייטינג, החלה הסדרה לבצע מספר שינויים, הן קוסמטיים והן עלילתיים. מספר שחקנים הוחלפו, ביניהם ג'ון פוליטו (הבלש סטיב קרוסטי), שנחשב לא פוטוגני. בנוסף, הוספו לעלילה מספר אירועים שנמשכו לאורך מרבית העונה. לעיתים, השינויים יצרו אי בהירות בעלילה, כגון הסיבות שהובילו לגורלו הטראגי של קרוסטי. למרות זאת, הסדרה זכתה להערכה עצומה בקרב המבקרים, שזיכו אותה במספר פרסים חשובים שנה אחר שנה.
קודים

חלק מהקסם של הסדרה הם קודים עלילתיים שנקבעו על ידי היוצרים והדמויות בסדרה:
מאדום לשחור - במרכז חדר החקירות עומד לוח ובו רשומים כל הבלשים, ומתחת לשם של כל אחד מהם ישנם המקרים בהם הוא טיפל. המקרים שפתוחים מסומנים באדום, המקרים המפוענחים מסומנים בשחור. בהמשך הסדרה התווסף צבע נוסף, כחול, המציין פיענוח של רצח היסטורי.
צלצול הטלפון והבלש הראשי - ברוב החקירות הבלשים עובדים בזוגות, אך לכל תיק רצח אחד מהזוג נקבע כאחראי (primary detective). הבלש האחראי נקבע לפי מי קיבל את הקריאה של הרצח: כלומר מי הרים את שפופרת הטלפון כאשר התקבל הצלצול המודיע על הרצח. כך לדוגמה בפרק השני הבלש הטרי ביותר במחלקה באותה עת (בייליס), הופך לבלש האחראי על תיק רצח מרכזי, וצריך למעשה לפקד על שאר הבלשים הוותיקים במחלקה שמתגייסים לעזור לו.
הקופסה - כך נקרא חדר החקירות של המחלקה. נושא מרכזי שבו מתעסקת הסדרה היא האופן שבו הבלשים מצליחים לסחוט הודאות ברצח מנאשמים, במיוחד כאשר אין מספיק עדויות להעמיד אותם לדין ללא הודאה בפשע.
דמויות > ציר זמן לדמויות

| שחקן | שחקן | דמות | דמות | עונה> 1 | עונה> 2 | עונה> 3 | עונה> 4 | עונה> 5 | עונה> 6 | עונה> 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ריצ'רד בלזר | ריצ'רד בלזר | ג'ון מאנץ' | ג'ון מאנץ' |  |  |  |  |  |  |  |
| קלארק ג'ונסון | קלארק ג'ונסון | מלדריק לואיס | מלדריק לואיס |  |  |  |  |  |  |  |
| יפת קוטו | יפת קוטו | אל ג'יארדלו | אל ג'יארדלו |  |  |  |  |  |  |  |
| קייל סקור | קייל סקור | טים בייליס | טים בייליס |  |  |  |  |  |  |  |
| אנדרה בראואר | אנדרה בראואר | פרנק פמבלטון | פרנק פמבלטון |  |  |  |  |  |  |  |
| מליסה לאו | מליסה לאו | קיי האוורד | קיי האוורד |  |  |  |  |  |  |  |
| דניאל בולדווין | דניאל בולדווין | בו פלטון | בו פלטון |  |  |  |  |  |  |  |
| נד ביטי | נד ביטי | סטן בולנדר | סטן בולנדר |  |  |  |  |  |  |  |
| ג'ון פוליטו | ג'ון פוליטו | סטיב קורסטי | סטיב קורסטי |  |  |  |  |  |  |  |
| איזבלה הופמן | איזבלה הופמן | מייגן ראסרט | מייגן ראסרט |  |  |  |  |  |  |  |
| ריד דיימונד | ריד דיימונד | מייק קלרמן | מייק קלרמן |  |  |  |  |  |  |  |
| מקס פלריץ | מקס פלריץ | ג. ה. ברודי | ג. ה. ברודי |  |  |  |  |  |  |  |
| פיטר גרטי | פיטר גרטי | סטיוארט גרטי | סטיוארט גרטי |  |  |  |  |  |  |  |
| מישל פורבס | מישל פורבס | ג'וליאנה קוקס | ג'וליאנה קוקס |  |  |  |  |  |  |  |
| ג'ון סדה | ג'ון סדה | פול פלסון | פול פלסון |  |  |  |  |  |  |  |
| טוני לואיס | טוני לואיס | טרי סטייברס | טרי סטייברס |  |  |  |  |  |  |  |
| קיילי תורן | קיילי תורן | לורה באלרד | לורה באלרד |  |  |  |  |  |  |  |
| ג'יאנקרלו אספוזיטו | ג'יאנקרלו אספוזיטו | מייקל ג'יארדלו | מייקל ג'יארדלו |  |  |  |  |  |  |  |
| מייקל מישל | מייקל מישל | רנה שפרד | רנה שפרד |  |  |  |  |  |  |  |
|  | דמות קבועה |  | דמות חוזרת/אורח |  |  |  |  |  |  |  |
הופעות אורח

בסדרה הופיעו מספר גדול של שחקנים אורחים, לרוב בתור קרובי משפחה של קורבנות או חשודים. מספר הופעות הראויות לציון של מפורסמים בסדרה:
וינסנט ד'אונופריו (בהופעה בלתי נשכחת כבחור שמופל מרציף הרכבת התחתית ונלכד תחת קרון הרכבת)
ג'יימס ארל ג'ונס
רובין ויליאמס
סטיב בושמי (אשר מאוחר יותר גם ביים פרק בסדרה)
מרשה גיי הארדן
לילי טומלין
כריס רוק
ג'רי סטילר
דייוויד מורס
טרי או'קווין
פול ג'יאמטי
אידי פאלקו
ג'ייק ג'ילנהול
אלייז'ה ווד (שאף היה מועמד לזכייה בפרס לשחקן האורח המצטיין)
ג'יי לנו
האווי מנדל
פרסים

פרס מבקרי הטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה בשנים 1996, 1997, 1998
פרס פיבודי לסדרת הדרמה הטובה בשנים 1993, 1995, 1997
הערות שוליים

1 2  עכשיו זה רשמי: סדרת המופת האמריקאית חוזרת למסך בישראל - והפעם באיכות משופרת, באתר וואלה, 30 בדצמבר 2024
ג'אג

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה משפטית, מותחן
 יוצרים:  דונלד בליסריו 
 שחקנים:  דייוויד ג'יימס אליוט קתרין בל פטריק לביורטו זואי מקלילאן סקוט לורנס ג'ון מ. ג'קסון
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  וושינגטון די. סי., וירג'יניה 
 מספר עונות:  10 
 מספר פרקים:  227 
 תוכנית המשך:  NCIS 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  אד צוקרמן, Stephen Zito, Larry Moskowitz 
 הפצה:  CBS מדיה ונצ'רס 
 מוזיקה:  ברוס ברוטן
 אורך פרק:  42-44 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC‏ (עונה 1)  CBS‏ (עונות 2–10)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 3   HOT Family/Yes stars Base
 תקופת שידור מקורית:  23 בספטמבר 1995 – 29 באפריל 2005
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ג'אג (באנגלית: JAG, ראשי תיבות של Judge Advocate General) היא סדרת דרמה משפטית אמריקאית זוכת פרס אמי, שהופקה בשנת 1995 ושודרה למשך עשר עונות, ראשית ברשת NBC (בעונתה הראשונה) ולאחר מכן ברשת CBS, כאשר הפרק החותם את הסדרה שודר ב-29 באפריל 2005. יוצר ומפיק הסדרה הוא דונלד בליסריו.
הסדרה נמכרה לשידור בארצות רבות, ביניהן צרפת, גרמניה, איטליה, ברזיל, בלגיה, דנמרק, פינלנד, הולנד, נורווגיה, פולין, שוודיה וישראל (שודרה בערוץ 3 וב-HOT Family/Yes stars Base).
סקירה

בדומה לסדרת הספין אוף NCIS, ג'אג עוקבת אחר חברי הפרקליטות הצבאית האוכפים את חוקי הצי האמריקני וחיל הנחתים האמריקני, כאשר בין היתר הם חוקרים, תובעים ומגנים על אלה אשר מואשמים בפשעים צבאיים כדוגמת רצח, בגידה ופעולות טרור. בראש הצוות עומדים קפטן הארמון ראב מהצי האמריקני ושותפתו לויטננט קולונל שרה מקנזי מחיל הנחתים האמריקני, אשר לעיתים קרובות מוצאים עצמם משני צידי המתרס מתוך שאיפה להגיע לאמת. במשך כל עונות הסדרה, שאר הצוות כלל את לוטננט קומנדר באד רוברטס, קומנדר סטורג'יס טרנר, נגד ראשון ג'ייסון טיינר, נגד שני ג'ניפר קואטס, לוטננט לורן סינגר, לוטננט קומנדר מיק ברמבי, לוטננט הארייט סימס וסמל תותחנים ויקטור גלינדז. המפקחים על הצוות הם מייג'ור גנרל גורדון קרסוול ואדמירל משנה איי ג'יי צ'גווידן.
הפקה

הסדרה מתוארת לרוב כשילוב בין סרטי הקולנוע "אהבה בשחקים" ו"בחורים טובים" - הראשון סרט פעולה המכיל סצנות קרב רבות והשני דרמה משפטית צבאית המתנהלת בין כותלי בית משפט. כמעט כל הפרקים המרכזיים בסדרה מכילים סצנות המצולמות על נושאות מטוסים אמיתיות.
הפרקים צולמו באתרים חובקי עולם, כאשר ביניהם נמנים הים האדריאטי, הים הקריבי, ים יפן, הים הנורווגי, האיטי, סרייבו, יוגוסלביה, אפגניסטן, פרגוואי, נאפולי, רומא (איטליה), קובה, מיאמי, לימה (פרו), כווית, בצרה, בוסניה, פוארטו ריקו, קוסובו, אוקינאווה (יפן), קוריאה הצפונית, אירלנד, ניו זילנד, סיביר, איראן ומשולש ברמודה נוסף למקומות בארצות הברית כבית הקברות הלאומי ארלינגטון, וושינגטון הבירה, דרום קרוליינה, קליפורניה, לוס אנג'לס, הפנטגון, נורפוק (וירג'יניה), פלורידה ואריזונה.
שחקנים ודמויות ראשיות

דייוויד ג'יימס אליוט - לויטננט קומנדר/קומנדר/קפטן הארמון ראב, פרקליט בכיר בפרקליטות הצבאית. טייס קרב לשעבר של הצי האמריקני שקורקע לאחר שאובחן בעיוורון לילה. אביו הטייס נעדר ממלחמת וייטנאם. לאורך הסדרה השתתף ראב באימונים ומבצעים רבים והפך למומחה בשימוש בנשק קל ולחימה בשטחים פתוחים ובנויים. בין השאר צנח ראב עם לוחמי הקומנדו הימי למשימה והתאמן עם סיירת חיל הנחתים. תקופה מסוימת בסדרה היה ראב אזרח, לאחר שהתפטר מתפקידו בצי האמריקני, והועסק על ידי סוכנות הביון המרכזית במבצעים מיוחדים.
קתרין בל - מייג'ור/לויטננט קולונל שרה "מאק" מקנזי, פרקליטה של חיל הנחתים האמריקני. שותפתו של ראב (עונות 2–10).
פטריק לביורטו - אנסיין/לוטננט/לוטננט קומנדר באד רוברטס, פרקליט. אחראי ליחסי ציבור לשעבר על סיפון הסיהוק.
קרי טרנר - אנסיין/לוטננט הארייט סימס, קצינת מנהלה. החליפה את באד כאחראית יחסי הציבור על סיפון הסיהוק. אשתו של באד רוברטס (עונות 2–10).
סקוט לורנס - קומנדר סטורג'יס טורנר, פרקליט. שירת בעבר בצוללות הצי האמריקני. חבר לאקדמיה של ראב ויריב שקול ומחושב (עונות 7–10).
זואי מק'לאלן - נגד ראשון/נגד שני ג'ניפר קואטס. בעלת עבר משפחתי אלים. כמעט ונשפטה לאחר שנטשה את עמדתה. מזכירתם האישית של צ'גווידן וקרסוול (עונות 7–10).
ג'ון מ. ג'קסון - אדמירל משנה איי ג'יי צ'גווידן, הפרקליט הצבאי הראשי. קצין הקומנדו הימי לשעבר, חמור סבר אך נאמן לאנשים שתחת פיקודו (עונות 1–9).
דייוויד אנדרוס - מייג'ור גנרל גורדון קרסוול, הפרקליט הצבאי הראשי. קצין חיל הנחתים האמריקני לשעבר, קשוח וחסר הומור (עונה 10).
שחקנים ודמויות ראשיות > שחקנים ודמויות משנה

צ'אק קרינגטון - נגד ראשון ג'ייסון טיינר, המזכיר האישי של אדמירל משנה צ'גווידן. עזב את הפרקליטות הצבאית לאחר שסיים בית ספר למשפטים (עונות 2–9).
סטיבן קאלפ - קלייטון ווב, סוכן CIA. ממחלקת המדינה לשעבר. בעל ברית ולעיתים אף יריב לחברי הפרקליטות הצבאית (עונות 2–9).
אן-מארי ג'ונסון - רוברטה ליית'ם, חברת בית הנבחרים של ארצות הברית (עונות 3–7).
רנדי ולסקז - סמל תותחנים ויקטור "גאני" גלינדז. עוזר שריף לשעבר שהתמכר לטיפה המרה אך החלים. התגייס לחיל הנחתים האמריקני וצורף על ידי מקנזי לשורות הפרקליטות הצבאית אחרי ששירת באפגניסטן (עונות 5–9).
טרוור גודארד - לוטננט קומנדר מיק ברמבי, פרקליט הצי המלכותי האוסטרלי שהגיע לפרקליטות הצבאית במסגרת תוכנית חילופי קצינים (עונות 4–6).
ננסי צ'יימברס - לוטננט לורן סינגר, פרקליטה זוטרה. מונעת בידי הדחף לקדם את הקריירה שלה על חשבון אחרים, משום כך לא הייתה אהודה בקרב חברי הפרקליטות הצבאית (עונות 5–8).
אנדריאה פרקר - לוטננט קייטלין "קייט" פייק, שותפתו של ראב. בוגרת האקדמיה הימית של ארצות הברית ומכללת הרווארד למשפטים (4 פרקים בעונה 1 והופעת אורח בעונה 6).
טרייסי נידהם - לוטננט מדרג זוטר מייגן "מג" אוסטין, שותפתו השנייה של ראב (עונה 1).
אנדריאה תומפסון - קפטן אליסון קרניק, שנייה בפיקוד אחרי אדמירל משנה צ'גווידן. במקור תובעת הצי האמריקני במשפט כנגד תומאס בון (הופעות אורח בעונות 1 ו-9)
מייקל בליסריו - פרח קצונה מייקי רוברטס, אחיו הצעיר של באד. משרת באקדמיה הימית (עונות 3–10).
היילי הירש - מתיסון "מאתי" ג'ונסון, נערה שהועברה לאפוטרופסותו של ראב לאחר שאביה נכנס לגמילה מאלכוהול בעקבות תאונת דרכים בה נהרגה אמה (עונות 9–10).
טרי אוקווין - אדמירל משנה תומאס בון, קאג נושאת המטוסים סיהוק. חבר קרוב של אביו של ראב, ניצל כמה פעמים על ידי ראב ממשפט צבאי (הופעות אורח למשך עונות 1–9).
סדרת הבת - NCIS

בספטמבר 2003 החלה סדרת ספין אוף לג'אג בשם NCIS בפרק כפול, שבו ראב מואשם ברצח לוטננט סינגר, וצוות NCIS מתמנה לחקירה כאשר צוות הסדרה JAG תופס מקום משנה. בעוד סדרת האם עוסקת בדרמה משפטית, NCIS היא סדרת פעולה העוסקת ביחידת חקירות שטח לפשעים של הצי האמריקני וחיל הנחתים. מפיק הסדרה הוא דונלד בליסריו. בתפקיד הראשי משחק מארק הארמון.
בשני פרקי סיום העונה העשירית ופרק הראשון של העונה האחת עשרה של הסדרה "NCIS: לוס אנג'לס", הופיעו ראב ומקנזי, והתברר כי השניים התארסו אך ביטלו את האירוסים. בעוד שמקנזי עברה לעבוד במחלקת המדינה נותר ראב בצי, קודם לדרגת קפטן ומונה לסגן מפקד נושאת מטוסים. בסיום הפרק הראשון של העונה האחת עשרה של "NCIS: לוס אנג'לס" השניים דנו באפשרות שיחזרו להיות יחד.
שחקני העונה השמינית. מימין לשמאל: ג'ון מ. ג'קסון, קרי טרנר, סקוט לורנס, קתרין בל, דייוויד ג'יימס אליוט, פטריק לביורטו, צ'אק קרינגטון וזואי מק'לאלן
בפברואר 2001 התארח בסדרה אדמירל משנה דונלד ג'. גאטר, פרקליט הצי האמריקני במציאות
בקר (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

פתיח הסדרה
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  דייוויד האקל 
 שחקנים:  טד דנסון   האטי וינסטון   שוני סמית   אלכס דסרט   טרי פארל   סאבריו גוארה   ננסי טרוויס   חורחה גרסיה
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  6 
 מספר פרקים:  129 
 הפקה
 חברת הפקה:  CBS 
 הפצה:  הטלויזיה הביתית של פרמאונט 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 (טלעד)   סטאר וורלד   yes stars Base   Hot Family
 תקופת שידור מקורית:  2 בנובמבר 1998 – 28 בינואר 2004
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בקר (באנגלית: Becker) הייתה קומדיית מצבים אמריקנית ששודרה ברשת CBS מ-1998 עד 2004. מיקום עלילת הסדרה הוא ברובע הברונקס בניו יורק. טד דנסון כיכב כדמות המרכזית בסדרה בתור ד"ר ג'ון בקר המנהל מרפאה קטנה בעיר, ואשר באופן תדיר רוטן וזועף על מטופליו, עמיתיו לעבודה, חבריו ולמעשה על כל דבר או כל אדם אחר בעולם. כתוצאה מאופיו הבוטה בקר הוא למעשה בלתי נגיש לרוב האנשים אשר אינם מכירים אותו. יחד עם זאת חבריו ומטופליו של בקר נשארים נאמנים היות שבקר מציג גם צד אחר באופיו צד של טוב-לב והתחשבות בזולת אשר מראה שלמרות אופיו הנרגן של בקר הוא עדיין אכפתי ודואג להם. בישראל היא שודרה לראשונה בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית טלעד ובסטאר וורלד, לאחר מכן בערוצים yes stars Base ו-Hot Family.
רייטינג

הסדרה הצליחה היטב במהלך 4 העונות הראשונות כאשר היא מצליחה לשאוב רייטינג מהתוכנית הפותחת לפניה כולם אוהבים את ריימונד. למרות זאת, CBS העבירה את התוכנית לימי ראשון ב 2002, והרייטינג פחת במהירות, דבר שאילץ את הרשת בסופו של דבר להשהות את הסדרה. CBS תכננה לבטל את התוכנית לאחר העונה החמישית אולם ביצעה דחייה של הרגע האחרון היות שהיה מחסור בפיילוטים מבטיחים של קומדיות. העונה השישית של בקר תוכננה להיות מחליפת אמצע של עונת השידורים 2004-2003 ולפיכך הוזמנו רק 13 פרקים. למרות זאת, מערך הקומדיות של CBS אילץ אותם להעביר את פתיחת העונה השישית של בקר לסתיו, התוכנית הועברה לשידור בימי רביעי והוצמדה יחד עם הסדרה מלך השכונה. הרייטינג נשאר נמוך, והתוכנית הסתיימה בינואר 2004, לאחר 129 פרקים.
קטנגה (מדינה)

קטנגה הייתה מדינה בלתי מוכרת אשר הכריזה על עצמאותה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-11 ביולי 1960 בהנהגת מואיז צ'ומבה, אשר עמד בראש מפלגת CONAKAT. ממשלת קטנגה לא נהנתה מתמיכה מלאה בכל רחבי המדינה. עם התפרקות המדינה הפך שטחה למחוז קטנגה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. קטנגה שרדה כשנתיים וחצי בלבד ובחודש ינואר 1963 הכריזה על כניעתה ואוחדה מחדש עם קונגו.
הכרזת העצמאות נעשתה בתמיכת בלגיה מתוך אינטרסים עסקיים ובעזרת מעל 6,000 חיילים בלגים. צ'ומבה היה ידוע כמקורב לחברות תעשייתיות בלגיות אשר כרו מרבצים עשירים של נחושת, זהב ואורניום באזור זה. קטנגה הייתה אחד האזורים העשירים והמפותחים ביותר בקונגו. ללא קטנגה, קונגו הייתה מאבדת חלק גדול מאוצרות הטבע שלה ומהכנסותיה. ממשלת קונגו וחלק גדול ממדינות העולם ראו בהכרזת עצמאותה של קטנגה ניסיון בלגי להקים מדינת חסות לצורך ניצול המכרות שבאזור. אולם אפילו בלגיה לא הכירה באופן רשמי במדינה החדשה, אף על פי שהעניקה לה סיוע צבאי. כוח צבאי אשר כונה בשם הז'נדרמריה של קטנגה, הוקם על ידי ממשלת צ'ומבה, בתחילתו הוא אורגן ואומן על ידי קצינים בלגים ולאחר מכן על ידי שכירי חרב ממדינות שונות באירופה.
משבר קונגו > מקורותיה של מדינת קטנגה

זמן קצר לאחר פירוקה של קונגו הבלגית בתוהו ובוהו שנוצר, הכריז הנשיא מואיז צ'ומבה על עצמאותה של קטנגה, אחד המחוזות העשירים בקונגו אשר תרם כמעט חמישים אחוז מהכנסות המדינה של קונגו. לגרסת צ'ומבה ועוזריו, צעד זה נועד להרחיק את האזור מהכאוס ששרר בקונגו ומכיוון שראש ממשלת קונגו פטריס לומומבה פנה לעזרת משטרים קומוניסטים. ממשלת קטנגה פנתה לסיוע צבאי בלגי כדי לתמוך בהצהרת העצמאות החד-צדדית. צ'ומבה אף פנה לעזרת ארצות הברית, כיוון שחש כי קיימת דאגה אמריקאית מכך שברית המועצות תנצל את המשבר בקונגו לצורך הרחבת השפעתה באפריקה.
הדעה הנפוצה בשנת 1961 בין מדינות האו"ם הייתה כי פרישת קטנגה נתנה ביטוי לזהות הלאומית של תושבי האזור. אולם הנחה זו הייתה נכונה בחלקה בלבד. המנהיגים הפוליטיים של צפון קטנגה התנגדו באופן פעיל לעצמאות ובשום שלב לא נעשתה פנייה לאוכלוסייה לבחינת דעת הציבור. במציאות, הכרזת העצמאות באה כדי לשמר את עושרו של אזור זה ואת היציבות באזור. צ'ומבה אף פעל לגיוס תמיכה של המתיישבים האירופים באזור, כיוון שביניהם היו אנשי המקצוע שאיפשרו את המשך קיום תעשיית המחצבים.
בתוך שבוע מעת הכרזתה החד-צדדית של קטנגה על עצמאותה, שלח ראש ממשלת קונגו לומומבה מברק למזכיר הכללי של האו"ם, והתעקש כי ינקטו צעדים בעניין "תוקפנותה הצבאית של בלגיה" בארצו והגיבוי שבלגיה מעניקה לפרישתה של קטנגה. לומומבה ביקש סיוע צבאי דחוף עקב חוסר יכולתה של הממשלה בלאופולדוויל לשמור על הסדר בשטחיה הגדולים של המדינה. הוא האשים את תככיה של בלגיה בקונגו לאחר שזו קיבלה עצמאות. היחס לקטנגה באו"ם היה מעורב. בריטניה ואיתה צרפת נשארו נייטרליות. הבריטים סיפק בתחילה סיוע לכוח שמירת השלום של האו"ם בקונגו אולם סירבו לשתף פעולה עם יוזמות להתמודד עם משטרו של צ'ומבה. פורטוגל ודרום אפריקה התנגדו מלכתחילה לפעילות האו"ם בקונגו ולכל התערבות נגד קטנגה.
ההיסטוריון ג'רלד-ליבואה כתב: "... במשך חודש אוגוסט נערך מרוץ נגד הזמן במטרה לבנות ז'נדרמריה קטנגית יעילה פחות או יותר בטרם יסוגו הכוחות הבלגים. מפקד הז'נדרמריה החדשה, מיור קרבסור, קרא לקצינים לשעבר אשר שרתו במשמר העם ואשר עזבו את קונגו לאחר המהומות בחודש יולי." גודל הכוח החדש היה בתחילה כ-1,500 מתנדבים אשר גויסו מבין בני השבטים שתמכו בקטנגה וכן מטוסים שהיו חלק ממשמר העם.
משבר קונגו > משלוח כוחות האו"ם

ב-14 ביולי 1960, בתגובה לפניית ראש הממשלה לומומבה, מועצת הביטחון של האו"ם אימצה את החלטה 143. בהחלטה נקראה בלגיה להוציא את כוחותיה הצבאיים מקונגו וכן נקבע כי האו"ם יושיט "עזרה צבאית" לכוחות קונגו כדי שיוכלו למלא את משימותיהם. לומומבה דרש כי בלגיה תפנה את כוחותיה באופן מיידי ואיים כי אם לא יתפנו בתוך יומיים, יפנה לעזרת ברית המועצות. האו"ם הגיב במהירות והקים את כוח שמירת השלום של האו"ם בקונגו (ONUC). כוחות האו"ם הראשונים הגיעו למדינה למחרת היום וכמעט באופן מיידי פרצה מחלוקת בין לומומבה ובין האו"ם באשר למנדט של הכוח שנשלח לסיוע. כיוון שצבא קונגו היה במצב של תוהו ובוהו, לומומבה ביקש לעשות שימוש בכוחות האו"ם כדי לחסל את פרישת קטנגה ובזאת ברוח החלטת האו"ם. לומומבה כתב למזכיר האו"ם דאג האמרשלד: "מן המסמך עולה בבירור, בניגוד לפרשנותך האישית, כי ניתן להשתמש בכוח האו"ם כדי לדכא את הממשלה המורדת של קטנגה." אולם האמרשלד המשיך להתנגד ומבחינתו פרישתה של קטנגה היה בגדר עניין פנימי קונגולזי ונאסר על האו"ם להתערב במצב כזה בהתאם לסעיף 2 של מגילת האומות המאוחדות.
חילוקי הדעות באשר למשימות כוח האו"ם לקונגו המשיכו במהלך כל שהותו במדינה, על אף שמועצת הביטחון קיבלה שתי החלטות נוספות בעניין זה. ב-22 ביולי 1960 קיבלה מועצת הביטחון את החלטה 145 אשר אישרה כי קונגו צריכה להיות מדינה מאוחדת וחזרה על הקריאה לבלגיה לסגת מן המדינה. ב-9 באוגוסט קיבלה מועצת הביטחון את החלטה 146, בה הוזכרה קטנגה לראשונה בשמה, ואשר התירה לכוח האו"ם להיכנס לתחום קטנגה אולם אסרו על הכוח להתערב או להשפיע על תוצאות סכסוך פנימי.
מעורבותה של בלגיה בקטנגה עוררה מחלוקת רבה. ממשלת בלגיה לא תכננה או עודדה את מואיז צ'ומבה להוביל את פרישת קטנגה ממדינת קונגו, אולם סיפקה סיוע טכני, כלכלי וצבאי כדי לאפשר יציבות בקטנגה. הבלגים אף הודיעו על התנגדותם להתערבות כוח האו"ם נגד קטנגה. באותה עת הודיע שר החוץ הבלגי, פייר ויניי, לארצות הברית, צרפת ובריטניה כי ממשלתו מתנגדת לתככיו של צ'ומבה ומביעה דאגה באשר להשפעות הכלכליות ארוכות הטווח של פרישתה של קטנגה מקונגו. בספטמבר 1960 הוצאו רוב כוחותיה הצבאיים של בלגיה מקטנגה כשהם מותירים אחריהם כמאתיים חיילים אשר פרשו מצבא בלגיה והפכו שכירי חרב בז'נדרמריה המקומית. נכון לסוף שנת 1963 עדיין נערכו חיפושים אחר חלק מן החיילים הללו. בקטנגה נותרו אף אזרחים בלגים ויועצים פוליטיים.
חוסר הנכונות של כוח האו"ם להתערב בפרישת קטנגה הניעו את ממשלת קונגו לנסות ולהשתלט על השטח באמצעות כוחותיה. ב-27 באוגוסט נכנסו כוחות צבא של קונגו לקטנגה, כשהם נוסעים בכלי רכב שונים מתוצרת סובייטית. הכוחות, אשר פתחו במסע אונס ורצח של כפרים בהם עברו, נסוגו עד מהירה לנוכח כוחות צבא קטנגה בפיקוד קצינים אירופים. מבצע צבאי זה הוביל להידרדרות נוספת ביחסים שבין קונגו לקטנגה.
משבר קונגו > המשך העימותים

בחודש נובמבר 1960 השתלט מובוטו ססה סקו על קונגו בהפיכה צבאית. ב-17 בינואר 1961 הוא שלח את לומומבה לאליזבתוויל בקטנגה, שם עונה ונירצח זמן קצר לאחר הגיעו. על רקע הרצחו של לומומבה התכנסה מועצת הביטחון של האו"ם ב-21 בפברואר 1961 ואימצה את החלטה 161, אשר קראה לנקיטה בכל הצעדים המתאימים למניעת מלחמת אזרחים בקונגו, כולל שימוש בכוח אם יש בכך הכרח. ההחלטה דרשה את פינוי כל כוחותיה של בלגיה מקונגו וכן את כל שכירי החרב, אך לא הטילה על כוחות האו"ם לבצע פעולות התקפיות. אולם כוח האו"ם בקונגו פירש את ההחלטה כמצדיקה פעולה צבאית לסיום פרישתה של קטנגה. במשך ששת החודשים הראשונים לאחר ההחלטה לא נקטו כוחות האו"ם בפעולות צבאיות גדולות והתרכזו בעידוד משא ומתן מדיני.
החל משלהי 1960 הייתה סדרת עימותים בין כוחות הנאמנים לצ'ומבה לבין בני שבט בלבואה, אשר מנהיגיו היו נאמנים למשטר המרכזי בלאופולדוויל והתנגדו לפרישת קטנגה. לכוחות האו"ם שהיו בנחיתות מספרית לא הייתה אפשרות מעשית למנוע פריצת מלחמת אזרחים. לאור זאת מועצת הביטחון הורתה על תגבור כוחות האו"ם באליזבתוויל. עד למחצית שנת 1961 הרגו כוחות קטנגה כמעט 7.000 מבני בלבואה. תגבור כוחות האו"ם רק העלה את ההתנגדות בקרב בני בלבואה אשר החלו להתקיף אף את כוחות האו"ם.
משבר קונגו > מלחמת שכירי החרב

בחודש פברואר 1961, בניסיון לחזק את שלטונו, גייס צ'ומבה יותר ויותר שכירי חרב ממדינות שכנות כדי לתגבר את הז'נדרמריה. "בעיית שכירי החרב", כפי שכונתה בקהילה הבינלאומית, הפכה למקור דאגה מרכזי לכוחות האו"ם בקונגו. בצבא קטנגה היו כבר קצינים בלגים וכוח של למעלה ממאה מתנדבים ממוצא בלגי היוו כוח מיוחד בשליטתו הישירה של צ'ומבה. כוחות אלה קיבלו חיזוק של כחמש מאות שכירי חרב מבריטניה, רודזיה, צרפת ודרום אפריקה. רבים מהם התמנו למפקדים בז'נדרמריה ואחרים הצטרפו לכוח שכונה "הפלוגה הבינלאומית", שבה לוחמים לבנים דרום אפריקאים היוו רוב. בין שכירי החרב הצרפתים היו חיילים מקצועיים שלחמו במלחמת אלג'יריה. עד מהירה פרצו קרבות בין אזרחים קטנגים וכוחות שכירי החרב לבין כוחות האו"ם, לאחר שהאו"ם שלח כוח של כ-5,000 חיילים מבריגדה 99 של צבא הודו לעיר הבירה. ב-5 באפריל 1961 גינה מזכיר האו"ם את שכירי החרב הבלגים על מעשיהם בקטנגה ואת צ'ומבה על שהסית את הציבור בקטנגה נגד כוחות האו"ם. שלושה ימים אחר כך פרצו עימותים נוספים כאשר כוחות שכירי חרב בלגים ודרום אפריקאים תקפו את העיירה קבלו, בצפון קטנגה, השייכת לשבט בלבואה ואף את כוחות האו"ם מצבא אתיופיה שהוצבו בעיירה. במהלך הקרבות נתפסו כשלושים שכירי חרב ופורקו מנשקם. רק ב-30 באפריל הסכים הממשל בקטנגה להפסיק את הפעולות הצבאיות נגד כוח האו"ם.
משבר קונגו > ימים אחרונים

לקראת סוף שנת 1962 גברה נוכחות כוחות האו"ם בקטנגה, תוך שאו תאנט שוקל שימוש בכוח כדי לסיים שלטונו של צ'ומבה. כוחות הז'נדרמיה המשיכו להתעמת עם כוח האו"ם והמתח גבר. כך, בעת שאזרחי קטנגה ציינו את יום עצמאותם, חסמו כוחות האו"ם את כבישי הגישה לעיר הבירה מחשש שמשמר כבוד של 2,000 חיילים יצעד במצעד העצמאות שתוכנן. צעד זה הביא להפגנת אלפי אזרחים נגד כוח האו"ם. חודשיים אחר כך החרימו שלטונות קטנגה מספר קרונות רכבת שבהם היה ציוד המיועד לכוח האו"ם ומספר חיילי גורקה של כוח האו"ם נפצעו לאחר שעלו על מוקשים בגבול קטנגה. בדו"ח שפרסם מכון ברוקינגס מיד לאחר האירועים נקבע כי המשטר בקטנגה רכש מטוסי קרב חדשים ותכנן להגדיל את כוחו של הצבא וכי לרשות הצבא עמדו 40,000 חיילים ואנשי ז'נדרמריה, לפחות 400 שכירי חרב ו-20 מטוסים. מספרים אלה היו מוגזמים. משרד המזכיר הכללי של האו"ם הגיב בהגברת הגבלות המסחר, אולם מספר חברות במועצת הביטחון, בראשון בריטניה, המשיכו להתנגד לשימוש בכלי האמברגו כדי לכפות פתרון מדיני.
ב-20 בדצמבר הודיעה מחלקת המדינה של ארצות הברית כי תשלח משלחת צבאית לקטנגה, הודעה שזכתה לגינוי צד לבנים ושחורים בקטנגה והביאה להפגנה של כמאה סטודנטים מול הקונסוליה האמריקאית באליזבתוויל. ממשלת קונגו והגוש המזרחי הביעו אף הם הסתייגות מן הצעד האמריקאי. עד מהירה התברר כי ניסיונה של קטנגה לזכות בהכרה בינלאומית נידונה לכישלון. נוצר לחץ אדיר לפעולה ישירה מצד בעלי אינטרסים כלכליים אמריקאיים, זאת לצד הגישה המיליטנטית של מפקדי כוח האו"ם בקונגו והתחייבותה של בלגיה להפסיק את הסיוע שהושיטה לממשלת קטנגה. כל אלה הביאו לפעולה צבאית של האו"ם נגד מואיז צ'ומבה.