stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלון אולמן
הערות שוליים

↑  פריצת גבולות/אלון אולמן, באתר הוצאת כתר
↑  לי סיביליה‏, פיצח את הקוד: אקזיט לאלון אולמן לפי שווי של 47 מיליון שקל, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2022
↑  ורד רמון ריבלין, ‏אלון אולמן היה על סף מוות, ניצל - ויצא למסע מתיחת גבולות, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372735105171  VIAF: 26150939950726600524   WorldCat (עם VIAF): 26150939950726600524
אור גלגל המזלות

שחר כוזב, אור נגדי ושאר רצועת האור של גלגל המזלות, אשר נחצה חזותית על ידי שביל החלב.
אור גלגל המזלות (נקרא גם שחר כוזב כשהוא נראה לפני הזריחה) הוא זוהר קלוש של אור שמש מפוזר המפוזר על ידי אבק בין-פלנטרי. בהיר יותר סביב השמש, הוא נראה בשמי לילה כהים במיוחד כמשתרע מכיוון השמש בצורה משולשת בערך לאורך גלגל המזלות, ומופיע עם פחות עוצמה ונראות לאורך כל מישור המילקה כרצועת גלגל המזלות. אור גלגל המזלות משתרע על פני כל השמים ותורם לאור הטבעי של שמי לילה בהירים וללא ירח. תופעה קשורה היא אור נגדי, אור שמש מפוזר לאחור מהאבק הבין-פלנטרי, המופיע ישירות מול השמש כזוהר סגלגל חלש אך מעט בהיר יותר.
אור גלגל המזלות הוא קלוש מאוד, לעיתים קרובות ממוסך הופך בלתי נראה בשל אור ירח או זיהום אור.
האבק הבין-כוכבי במערכת השמש יוצר ענן עבה בצורת פנקייק הנקרא ענן גלגל המזלות העובר על המישור האקליפטי. גודלי החלקיקים נעים בין 10 ל-300 מיקרומטר, מה שמרמז על מסות בין ננוגרם אחד לעשרות מיקרוגרם.
תצפיות החלליות Pioneer 10 והליוס בשנות ה-70 חשפו אור גלגל המזלות שהתפזר על ידי ענן האבק הבין-פלנטרי במערכת השמש. ניתוח תמונות של פסולת פגיעה מחללית ג'ונו מראה כי התפלגות האבק משתרעת ממסלול כדור הארץ ועד לתהודה המסלולית 4:1 עם צדק ב-2.06 AU, ומציע שהאבק הוא ממאדים. עם זאת, אף מכשור אבק ייעודי אחר על פיוניר 10, פיוניר 11, גלילאו, יוליסס וקאסיני לא מצא אינדיקציה לכך שמאדים הוא מקור משמעותי לאבק בנוסף לשביטים ואסטרואידים.
צפייה

בקווי הרוחב האמצעיים, אור גלגל המזלות נצפה בצורה הטובה ביותר בשמי המערב באביב לאחר שדמדומי הערב נעלמו לחלוטין, או בשמי המזרח בסתיו רגע לפני הופעת דמדומי הבוקר. אור גלגל המזלות מופיע כעמוד, בהיר יותר באופק ונוטה בזווית מישור המלקה. האור המפוזר מחלקיקי אבק קטנים במיוחד הוא פיזור חזק קדימה, אף על פי שאור גלגל המזלות מתפשט למעשה כל הדרך מסביב לשמיים, ולכן הוא הבהיר ביותר כאשר צופים בזווית קטנה עם השמש. זו הסיבה שהוא נראה הכי ברור ליד נקודת הזריחה או השקיעה כשהשמש מתחת לאופק, אבל חלקיקי האבק הקרובים לקו הראייה לשמש הם מעל האופק. רצועת האבק שגורמת לאור גלגל המזלות היא אחידה על פני כל מישור המלקה.
האבק הרחוק יותר ממישור המלקה כמעט ואינו ניתן לזיהוי, למעט במבט בזווית קטנה עם השמש. כך אפשר לראות יותר מהרוחב בזוויות קטנות כלפי השמש, והוא נראה רחב יותר ליד האופק, קרוב יותר לשמש מתחת לאופק, ובשל כך צורת אור גלגל המזלות קרובה למשולשת.
מקוֹר

מקור האבק נדון זמן רב. עד לאחרונה חשבו שהאבק מקורו בזנבות של שביטים פעילים ומהתנגשויות בין אסטרואידים בחגורת האסטרואידים. לרבים מממטרי המטאורים שלנו אין גופי אב פעילים של שביט ידועים. למעלה מ-85 אחוז מהאבק מיוחס לקיטועים מזדמנים של שביטים ממשפחת צדק שכמעט רדומים. לשביטים ממשפחת צדק יש תקופות מסלול של פחות מ-20 שנה והם נחשבים רדומים כאשר אינם פולטים גזים באופן פעיל, אך עשויים לעשות זאת בעתיד. המודל הדינמי המלא הראשון של ענן גלגל המזלות הוכיח שרק אם האבק שוחרר במסלולים שמתקרבים לצדק, הוא מתפזר מספיק כדי להסביר את עובי ענן האבק בגלגל המזלות. האבק בזרמים מטאורואידים גדול בהרבה, בקוטר של 300 עד 10,000 מיקרומטר, ומתפרק לגרגרי אבק גלגל המזלות קטנים יותר עם הזמן.
אפקט פוינטינג-רוברטסון מאלץ את האבק למסלולים מעגליים יותר (אך עדיין מוארכים), תוך כדי תנועת ספירלה איטית אל השמש. מכאן שדרוש מקור מתמשך של חלקיקים חדשים כדי לשמור על ענן גלגל המזלות. מאמינים כי אבק שביט ואבק הנוצרים מהתנגשויות בין האסטרואידים אחראים בעיקר לתחזוקה של ענן האבק המייצר את אור גלגל המזלות.
גודלם של חלקיקים קטן על ידי התנגשויות או על ידי בליה בחלל. כאשר הם יורדים לגדלים של פחות מ-10 מיקרומטר, הגרגרים נפלטים ממערכת השמש הפנימית על ידי לחץ קרינת השמש. האבק מתחדש לאחר מכן על ידי נפילה משביטים.
בשנת 2015, תוצאות חדשות של ספקטרומטר אבק יונים על החללית רוזטה אישרו שגופי האב של האבק הבין-פלנטרי הם ככל הנראה שביטים ממשפחת צדק כמו השביט צ'וריומוב-גרסימנקו. נתונים ממשימת ג'ונו מצביעים על כך שלאבק הקרוב לכדור הארץ יש מקור מקומי במערכת השמש הפנימית, המתאים ביותר לכוכב מאדים כמקור.
מראה חיצוני

אור גלגל המזלות מופק על ידי אור השמש המוחזר מחלקיקי אבק במערכת השמש הידוע בשם אבק קוסמי. כתוצאה מכך, הספקטרום שלו זהה לספקטרום השמש. החומר המייצר את אור גלגל המזלות ממוקם בנפח בצורת עדשה של חלל שבמרכזו השמש ומשתרע הרבה מעבר למסלול כדור הארץ. חומר זה ידוע בתור ענן האבק הבין-פלנטרי. מכיוון שרוב החומר ממוקם ליד המישור של מערכת השמש, אור גלגל המזלות נראה לאורך מישור המילקה. כמות החומר הדרושה להפקת אור גלגל המזלות הנצפה קטנה למדי. אם זה היה בצורה של 1 חלקיקי מ"מ, שלכל אחד מהם אותו אלבדו כמו הירח, כל חלקיק יהיה 8 ק"מ משכניו. אור נגדי נגרם על ידי חלקיקים הנמצאים ישירות מול השמש כפי שנראה מכדור הארץ, כך שהם במופע מלא, ולכן בהירים במיוחד.
משמעות תרבותית

התופעה דווחה כנראה לראשונה בדפוס על ידי ג'ושוע צ'ידרי ב-1661. התופעה נחקרה על ידי האסטרונום ג'ובאני דומניקו קאסיני ב-1683. על פי כמה מקורות, הוא הסביר זאת על ידי חלקיקי אבק מסביב לשמש. מקורות אחרים מציינים שזה הוסבר כך לראשונה על ידי ניקולא פאטיו דה דוילייר, בשנת 1684, אשר קאסיני המליץ לו ללמוד את אור גלגל המזלות.
משמעות תרבותית > ביהדות ובאסלאם

ישנה דעה לפי הביטוי "איילת השחר" במקורות עשוי להיות מכוון במקרים מסוימים לאור גלגל המזלות לפני עלות השחר. ייתכן גם שתופעה זו עומדת מאחרי התיאור במשנה מסכת יומא פרק ג' משניות א'-ב' על החשש מפני זיהוי מוקדם ושגוי של תחילת השחר ביום הכיפורים שחל באמת בתקופה בשנה שבה אור גלגל המזלות חזק במיוחד לפנות בוקר.
המסורת המוסלמית בעל פה משמרת אמירות רבות, או חדית', שבהן מוחמד מתאר את ההבדל בין אור "השחר הכוזב" (الفجر الكاذب), המופיע בשמים הרבה לפני הזריחה, לבין האור של רצועת האור האופקית הראשונה בזריחה, "השחר האמיתי" (الفجر الصادق). לפי הרוב המכריע של החוקרים המוסלמים, השחר האסטרונומי הוא השחר האמיתי, ו"השחר הכוזב" זהו אור גלגל המזלות.
משמעות תרבותית > בריאן מאי

בשנת 2007, בריאן מיי, גיטריסט ראשי בלהקת קווין, השלים את התזה שלו, A Survey of Radial Velocities in the Zodiacal Dust Cloud, שלושים ושש שנים לאחר שנטש אותה כדי להמשיך בקריירה במוזיקה. הוא היה מסוגל להגיש אותה רק בגלל כמות המחקר המינימלית על הנושא שנעשתה במהלך השנים שחלפו. מיי תיארה את הנושא ככזה שהפך שוב ל"אופנתי" בשנות ה-2000.
מחוץ לאזור כדור הארץ

גם בכוכבי לכת אחרים במערכת השמש שלנו, כמו נוגה או מרקורי, נצפו טבעות של אבק בחלל המסלול שלהם.
מאחר שעננת האבק של גלגל המזלות נמצאת בכל מערכת השמש הפנימית הרי שגם כל טלסקופי החלל הגדולים ששוגרו עד עתה, שנמצאים כולם במערכת השמש הפנימית (כולל וב והאבל), סובלים מזיהום האור של אור גלגל המזלות. כדי להיפטר מזיהום אור זה יש צורך לשגר טלסקופים גדולים אל קצות מערכת השמש, דבר שלא נעשה עד כה. עם זאת החללית ניו הורייזונס, בהיותה בקצה מערכת השמש במרחק 4 מילארד קילומטר מכדור הארץ, ביצעה מדידות של מידת החשיכה של החלל כפי שהוא נצפה מאותו אזור, וגילתה שהוא חשוך פי 10 מאשר באזור כדור הארץ. לנתון זה עשויה להיות השפעה על הערכת מספר הגלקסיות ביקום שנעשתה עד היום על סמך תצפיות מאזור החלל הסמוך לכדור הארץ בלבד, אך נדרש מחקר נוסף בנושא.
אבק גלגל המזלות סביב כוכבי שבת סמוכים נקרא אבק אקסוזודיאקלי; זהו מקור פוטנציאלי חשוב לרעש בניסיונות לצלם ישירות כוכבי לכת חוץ-שמשיים. צוין כי אבק אקסוזודיאקלי זה יכול להוות אינדיקציה לכוכבי לכת, שכן כוכבי לכת נוטים לפזר את השביטים למערכת השמש הפנימית.
אלינער ברקת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בדצמבר 1939 (בת 84) 
 מוסדות:  המכללה האקדמית אחוה  המכללה האקדמית ספיר 
 elinoarbareket.com
 
אלינער ברקת (נולדה ב-17 בדצמבר 1939) היא פרופסור בדימוס להיסטוריה של עם ישראל במכללת אחוה ובמכללת ספיר. במכללת אחוה היא גם ראש המחלקה לב.א. כללי במדעי הרוח והחברה.
מוקד מחקרה של ברקת הוא גניזת קהיר. דרך כתבי הגניזה היא חוקרת את הקהילה היהודית במצרים של ימי הביניים, כהמשך ישיר לעבודת הדוקטורט שלה, שעסקה בהנהגת הקהילה היהודית בפוסטאט במחצית הראשונה של המאה ה-11.
ספרים שכתבה

'יהודי מצרים 1007–1055'; על פי ארכיון התעודות של אפרים בן שמריה, ירושלים: מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, 1995, 'אוריינס יודאיקוס'
שפריר מצרים; ההנהגה היהודית בפסטאט במחצית הראשונה של המאה האחת-עשרה, מכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב, 1995
תקופת הגאונים; עם ישראל תחת שלטון האסלם במאות ז–יב, האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון, תל אביב, 2007
מסע משם לכאן; סטימצקי, תל אביב, 2018.
Fustat on the Nile; The Jewish Elite in Medieval Egypt, Brill, Leiden 1999
Eli Ben Amram and his Companions: Jewish Leadership in the Eleventh-Century Mediterranean Basin, Sussex Academic Press, 2017
אוריאל פון גמינגן

אוריאל פון גמינגן (בגרמנית: Uriel von Gemmingen;‏ 27 ביולי 1468 - 9 בפברואר 1514) היה הקורפירסט והארכיבישוף של מיינץ שבגרמניה, החל מ-1508 ועד ליום מותו. הוא היה הומניסט.
חייו

פון גמינגן היה מתלמידיו של יוהנס רויכלין. עם היבחרו למשרת הקורפירסט נתמנה גם לקנצלר על ידי הקיסר מקסימיליאן הראשון. היה משפטן, ונודע בגרמניה ביושרו.
כבר בראשית שלטונו הסכים פון גמינגן לחזרת היהודים לתחומי הנסיכות, לאחר גירושם משם בשלהי המאה ה-14 על ידי הנסיך אדולף מנסאו, אך לא הרשה להם לשוב לעיר מיינץ עצמה. ב-1509 התערב פון גמינגן לטובת היהודים כנגד המומר יוהנס פפרקורן שרצה לשרוף את התלמוד. פון גמינגן היה מהיר חימה, ועובדה זו נוצלה על ידי הדומיניקנים, ששנאו אותו לאחר שהתערב לטובת היהודים והגן על רויכלין, כדי לסלקו. הם הלשינו על נושא הגביע שלו, כי הוא גונב מן היין. אוריאל תפס את משרתו בשעת מעשה, ומרוב כעס הרגו. לאחר מכן, מרב רגשות צער וחרטה, חלה ומת.
לאחר מותו (9 במרץ 1514) נתמנה לתפקיד אלברט מברנדנבורג, ממשפחת הוהנצולרן.
אלברכט הראשון, דוכס בוואריה

אלברכט הראשון, דוכס בוואריה (בגרמנית: Albrecht I. von Bayern; ‏25 ביולי 1336 - 13 בדצמבר 1404), היה דוכס בוואריה-שטראובינג, ורוזן אנו, הולנד וזילנד.
ביוגרפיה

אלברכט נולד ב-25 ביולי 1336 במינכן, ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמרגרט השנייה, רוזנת אנו, בתם של וילם הראשון, רוזן אנו וז'אן מוולואה, רוזנת אנו.
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו אלברכט ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
ב-19 ביולי אותה שנה התחתן אלברכט עם מרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן, ממנה היו לו 7 ילדים.
אלברכט ווילהלם לא חילקו ביניהם את הנחלות, אלא וילהלם התמקד בנחלות אמם בארצות השפלה, בעוד אלברכט טיפח את השטחים בבוואריה התחתונה. בשנת 1356 מתה אמם מרגרט השנייה, רוזנת אנו, ובשנת 1357 חלה וילהלם במחלת נפש, ואלברכט השתלט גם על השטחים בארצות השפלה. בתקופת שלטונו פרח המסחר בארצות השפלה, אולם הייתה מחלוקת עזה בין תומכי מפלגת הניצים לתומכי מפלגת הקודים. בשנת 1389 הצטרף בנו אלברכט השני, דוכס בוואריה לשלטון, ובעוד אלברכט משקיע את עיקר זמנו בארצות השפלה, אלברכט השני התעסק בעניינים בבוואריה. ב-22 בספטמבר 1392 נרצחה פילגשו אליד ואן פואלגסט על ידי מפלגת הניצים, ובתגובה כבש אלברכט את טירותיהם ושרף אותם באש.
בשנת 1394 התחתן אלברכט עם מרגרטה מקלווה, דוכסית בוואריה-שטראובינג, בתם של אדולף השלישי, רוזן מארק ומרגרטה מיוליך ואחותו של אדולף הראשון, דוכס קלווה, אולם לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1397 מת בנו אלברכט השני, דוכס בוואריה, ואלברכט חזר לשלוט לבדו על כל הנחלות.
ב-13 בדצמבר 1404 מת אלברכט הראשון בהאג, ובנו וילהלם השני, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-19 ביולי 1353 התחתן אלברכט עם מרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן, ממנה היו לו 7 ילדים:
קתרינה מבוואריה (1361–1400), התחתנה עם וילהלם הראשון, דוכס חלרה ויוליך
יוהנה מבוואריה, מלכת בוהמיה (1362–1386), התחתנה עם ונצל, מלך גרמניה
מרגרטה מבוואריה (1363–1423), התחתנה עם ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה
וילהלם השני, דוכס בוואריה (1365–1417)
אלברכט השני, דוכס בוואריה (1369–1397)
יוהנה סופיה מבוואריה (1373–1410), התחתנה עם אלברכט הרביעי, דוכס אוסטריה
יוהאן השלישי, דוכס בוואריה (1374–1425)
אלברכט החמישי, דוכס בוואריה

אלברכט החמישי, דוכס בוואריה (בגרמנית: Albrecht V. von Bayern‏; 29 בפברואר 1528 - 24 באוקטובר 1579) היה דוכס בוואריה בין השנים 1550–1579.
ביוגרפיה

אלברכט החמישי נולד ב-29 בפברואר 1528 לוילהלם הרביעי, דוכס בוואריה ומריה מבאדן-שפונהיים, בתם של פיליפ הראשון, מרקיז באדן-שפונהיים ואליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן. בשנת 1546 התחתן אלברכט עם אנה, ארכידוכסית אוסטריה, על מנת לסיים את היריבות בין שני הבתים.
בשנת 1550 מת אביו וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה, ואלברכט עלה לשלטון במקומו. אלברכט היה קתולי אדוק, ועמד בראש הרפורמציה הנגדית, ולקח חלק חשוב בשלום פזאו ובשלום אאוגסבורג.
אלברכט עשה מאמצים כבירים על מנת להשיג לבנו ארנסט מבוואריה את נסיכות הבוחר מקלן, אולם נכשל במשימה, ורק לאחר מותו עלו צאצאיו על כס הנסיכות, שהייתה מאז בשליטת בית ויטלסבאך למשך כ-200 שנה. בשנת 1560 מת דודו ארנסט, ארכיבישוף זלצבורג, ואלברכט ירש ממנו את אזור גלאץ, שהייתה ברשותו עד לשנת 1567, שאז עברה לשליטת מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-24 באוקטובר 1579 מת אלברכט, ובנו וילהלם החמישי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-4 ביולי 1546 התחתן אלברכט עם אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואנה, נסיכת בוהמיה והונגריה, ממנה היו לו 7 ילדים:
קרל (1547)
וילהלם החמישי, דוכס בוואריה (1548–1626)
פרדיננד מבוואריה (1550–1608)
מריה אנה מבוואריה (1551–1608)
מקסימיליאנה מריה (1552–1614)
פרידריך (1553–1554)
ארנסט מבוואריה (1554–1612)
אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Albrecht I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ 1236 – 15 באוגוסט 1279) היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1252–1279.
ביוגרפיה

אלברכט נולד בשנת 1236, לאוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמתילדה מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג ומתילדה מגרוייטש.
בשנת 1252 מת אביו אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט ואחיו יוהאן, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירשו את נחלותיו.
שלטונו של אלברכט הוטרד בתחילה מכמה עימותים מזוינים, שכן הדוכסים של בית ולף עדיין נאלצו להתמודד עם בית הוהנשטאופן שנכחדה בזמן שלטונו. בשנים 1260-1261 נלחמו כוחותיו של אלברכט נגד אריק הראשון, דוכס שלזוויג, שבא בשם המלכה מרגרטה סמביריה ובנה הקטין, אריק החמישי, מלך דנמרק. בשנת 1263 השתתף אלברכט במלחמת הירושה הטורינגית, כדי לתמוך בטענות חמותו, סופיה מתורינגיה, דוכסית בראבנט.
ב-31 במאי 1267 הסכימו אלברכט ויוהאן לחלק את הנחלות, ואכן בשנת 1269 אירעה החלוקה. אלברכט חילק את השטח, בזמן שיוהאן קיבל את הזכות לבחור את חלקו. יוהאן לקח את החצי הצפוני כולל את האזור של לינבורג, צלה והנובר, ואילו אלברכט קיבל את החלק הדרומי סביב הערים בראונשווייג ווולפנביטל, ולאחר מכן התרכז בטיפוח נחלותיו, נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל.
במהלך האינטרגנום הקיסרי, צידד אלברכט באוטוקאר השני, מלך בוהמיה, עד לתבוסתו הסופית שלו בקרב מרספלד בשנת 1278. כאשר מת אחיו יוהאן בשנת 1277, שימש אלברכט כעוצר לאחיינו אוטו השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג.
ב-15 באוגוסט 1279 מת אלברכט, ובניו ירשו את נחלותיו בשותפות.
משפחתו

ב-13 ביולי 1254 התחתן אלברכט עם אליזבת מבראבנט, בתם של היינריך השני, דוכס בראבנט וסופיה מתורינגיה, דוכסית בראבנט, אך לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1263 התחתן אלברכט עם אדליידה ממונטפראט, בתם של בוניפאצ'ו השני, מרקיז מונטפראט ומרגריטה מסבויה, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן (1267–1322)
אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1268–1318)
וילהלם הראשון, הדוכס בראונשווייג-לינבורג (1270–1292)
אוטו מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1346)
מטילדה מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1310, התחתנה עם הנריק השלישי, דוכס גלוגוב
לותר פון בראונשווייג (לא ידוע–1335)
קונרד מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1303)
אי. סי. קולמן

| --- | --- |
 לידה:  25 בספטמבר 1950 (בן 74) פלורה, מיסיסיפי, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  12, 44
 מכללה:  אוניברסיטת יוסטון בפטיסט
 דראפט:  בחירה מספר 51, 1973 יוסטון רוקטס
 קבוצות כשחקן
 1973–1974 1974–1977 1977–1978 1978:  יוסטון רוקטס ניו אורלינס ג'אז גולדן סטייט ווריורס יוסטון רוקטס
 הישגים כשחקן
 חמישיית ההגנה הראשונה של העונה (1977) חמישיית ההגנה השנייה של העונה (1978)
אי. סי. קולמן הבן (באנגלית: .E. C. Coleman Jr; נולד ב-25 בספטמבר 1950) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1973–1978. לאורך הקריירה נבחר פעמיים לאחת מחמישיות ההגנה של העונה, ורשם ממוצעים כוללים של 7.2 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
ביוגרפיה

קולמן נולד וגדל בעיר פלורה שבמיסיסיפי, ובין השנים 1969–1973 למד באוניברסיטת יוסטון בפטיסט. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 18.8 נקודות ו-13.1 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1973 נלקח קולמן בבחירה ה-51 (סיבוב שלישי), על ידי יוסטון רוקטס. בעונת הרוקי שלו ביוסטון קלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל.
בדראפט ההרחבה של שנת 1974 נבחר על ידי ניו אורלינס ג'אז, לקראת עונת הבכורה של המועדון. ב-3 עונותיו בקבוצה היה שחקן רוטציה בכיר, הודות להצטיינותו כשחקן הגנה, ותרם 8.0 נקודות ו-6.9 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 1976/1977 נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה.
לקראת עונת 1977/1978 חתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס, ובעונתו היחידה במדיה נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בנובמבר 1978 חתם על חוזה ביוסטון רוקטס, אך כבר לאחר 6 משחקים שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 28.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירת המשחק של קולמן, באתר basketball-reference.com
↑  מדריך קבוצת יוסטון בפטיסט לעונת 2019/2020, באתר הקבוצה
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1973, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת נבחרי דראפט ההרחבה 1974, באתר basketball-reference.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איירין סטיר

ארבע השחייניות הבריטיות באולימפיאדת סטוקהולם. מימין לשמאל: איירין סטיר, אנני ספירס (אנ'), ג'ני פלטשר ובל מור (אנ').
איירין סטיר (באנגלית: Irene Steer‏; 10 באוגוסט 1889, קארדיף, ויילס – 18 באפריל 1977, קארדיף, ויילס) הייתה שחיינית ולשית. אלופה אולימפית (סטוקהולם 1912). סטיר היא האישה הוולשית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית.
ביוגרפיה

סטיר נולדה וגדלה בקארדיף, ויילס לאם עקרת בית ולאב סוחר בדים. אחיה, מורטימור, מת בשנת 1883 ממחלת השעלת, אחותה גלאדיס נחנקה למוות בגיל שנה וחצי מכפתור שבלעה ואחותה לינדה לקתה בשחפת ונזקקה לטיפול צמוד. סטיר החלה לשחות בגיל שמונה, והתאמנה בצעירותה באגם פארק רות' (אנ'). תחילה שחתה בסגנון חזה, אולם כשהחלה להתחרות בתחרויות, אימצה את הסגנון החופשי. בין השנים 1907–1913, הייתה אלופת ויילס במשחה ל-100 יארד חופשי.
תחרות אולימפית

באולימפיאדת סטוקהולם (1912), נשים הורשו לראשונה להשתתף בתחרויות השחייה באולימפיאדה. סטיר נכללה במשלחת הבריטית ביחד עם חמש ספורטאיות נוספות (באולימפיאדה זו השתתפו 50 נשים ו-2500 גברים) והשתתפה בשני המשחים היחידים שנערכו לנשים: משחה ל-100 מטר חופשי ומשחה שליחות 4x100 מטר חופשי. תחילה השתתפה במשחה ל-100 מטר חופשי. בשלב חצי הגמר של המשחה התנגשה סטיר ביריבתה הגרמנייה. היא סיימה ראשונה בשלב חצי הגמר, אולם עקב מחאתה של המשלחת הגרמנית, סטיר נפסלה ולא עלתה למשחה הגמר. לאחר מכן, השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי. בתחרות זו, זכתה במדליית זהב ביחד עם ג'ני פלטשר, בל מור (אנ') ואנני ספירס (אנ') בשיא עולם חדש של 5:52.8 דקות, לפני גרמניה (6:04.6 דקות) ואוסטריה (6:17.0 דקות). סטיר היא האישה הוולשית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית (96 שנה לאחר מכן, רוכבת האופניים, ניקול קוק (אנ'), הייתה לספורטאית הוולשית השנייה שזכתה במדליית זהב אולימפית). לאחר הזכייה, מלך שוודיה הניח זרי דפנה (אנ') על ראשיהן של ארבע השחייניות הבריטיות.
חיים אישיים

סטיר פרשה משחייה תחרותית בשנת 1913. בשנת 1915 התחתנה עם ויליאם ניקולסון, יו"ר מועדון הכדורגל קארדיף סיטי, ונולדו לה שלוש בנות.
תארים והישגים

בשנת 1992, נבחרה להיכלל בהיכל התהילה הוולשי לספורט (אנ').
הערות שוליים

1 2 3  London 2012: How swimmer Irene Steer won Wales' first female Olympic gold, bbc.com, 12 July 201212 July 2012
1 2 3 4 5  Irene Steer, SWIMMER, FIRST WELSH WOMAN OLYMPIC GOLD MEDALLIST, 100 Welsh Women list
1 2 3 4  Irene Steer (far right) and the rest of the GB female squad, with chaperone, peoplescollection.wales
1 2 3 4 5  Irene Steer, Swimming - 1992, Welsh Sports Hall of Fame
↑  תחריות השחייה נערכו בנמל, בבריכה של 100 מטר וללא מסלולי הפרדה.
אילנה אפרתי

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1957 (בת 67) תל אביב-יפו, ישראל 
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה 
 www.ilanaefrati.com
 
רונית אלקבץ בשמלת פליסה מחויטת בעיצוב אילנה אפרתי, 1988.
אילנה אפרתי (נולדה ב-26 ביוני 1957) היא מעצבת אופנה ישראלית ובעלת בית אופנה הנושא את שמה.
ביוגרפיה

אפרתי נולדה וגדלה בתל אביב. למדה אמנות וציור בתיכון ויצו-צרפת. ב-1987 פתחה את חנות המותג ברחוב דיזנגוף בתל אביב. משנת 2004 פועלת החנות במתכונת של פגישה אישית עם הלקוחה, לאחר שאפרתי ובן זוגה, שלומי רוזנבוים, עברו להתגורר באופן חלקי באומבריה שבאיטליה.
ב-1990 הוזמנה אפרתי על ידי מנכ"ל המשביר לצרכן, מנחם עינן, לסייע בשינוי הדימוי המיושן של הרשת. היא יזמה עבור הרשת את פרויקט "שדרת המעצבים", שכלל הכנסת מעצבי אופנה צעירים לסניפי הרשת, והמשיכה לשמש כמנהלת הפרויקט עד 1999. ב-2011 רשת המשביר שבה ויצאה ביוזמה דומה.
אפרתי מעצבת בגדי נשים מחויטים הנתפרים בהתאמה אישית. סגנונה תואר כ"קלאסי, מוקפד והמאתגר ביותר בנוף המקומי". בכתבת פרופיל שנעשתה עליה בעיתון "מעריב" לרגל יום האישה 2006, תוארה אפרתי כ"אחת מהנשים המשפיעות ביותר בסצנת האופנה המקומית...הנה ההוכחה שניתן לשמור על יציבות של יותר משני עשורים בתעשייה, גם עם שמירה על אמירה אישית שלא בהכרח מתחנפת לדעת הקהל."
בשנת 1995 השיקה אפרתי קו אופנה נוסף, "אא אילנה אפרתי 100% כותנה", שכלל בגדי כותנה פשוטים ומינימליסטיים, בהשראת בגדי פועלים וחלוצים, כמחווה למפעל האופנה הישראלי אתא.
בשנת 2016, אפרתי קיבלה תואר כבוד ׳אבירת מסדר הכוכב של איטליה׳ מטעם נשיא איטליה סרג׳ו מטרלה, כהוקרה על פעילותה לקידום יחסי ישראל-איטליה בתחום האופנה והתרבות.
תצוגות אופנה וקטלוגים מיוחדים

אפרתי מציגה את אוספי האופנה בתצוגות אופנה שנתיות, בהן שבוע האופנה בתל אביב. בין השנים 1988 - 2005 פרסמה קטלוגי אופנה שנתיים הדנים בסוגיות חברתיות, עירוניות ואסתטיות.
בשנת 1996, זכה הקטלוג של אפרתי לפרסום, כאשר היה הראשון בישראל שהנשים המצולמות בו לא היו דוגמניות. הצעד הוגדר אז כפמיניסטי ובעקבותיו הוציאו בתי אופנה אחרים קטלוגים דומים.
אפרתי מושפעת בעבודתה מהחיים העירוניים בתל אביב; בשנת 2001 הוקדש קטלוג האופנה השנתי שלה לרחוב דיזנגוף.
אמנות וחינוך

לאורך השנים הציגה אפרתי במגוון תערוכות עיצוב ואמנות, בהן סדרת צילומים שיצרה עם הצלם רן גולני והוצגו בגלריה "העיר" בתל אביב ועל שער ירחון האמנות 'ארבע על חמש' (1996); מצג וידאו משותף עם האמנית מרים כבסה בתערוכה "T Shirt" במוזיאון העיצוב ברמת גן (1999); מוצג משותף עם צלם העיתונות אלכס ליבק בתערוכה על סובלנות במכון הטכנולוגי חולון (1999); ותערוכת יחיד של טקסטיל ווידאו-ארט בגלריה פריסקופ בתל אביב (2012).
אפרתי הוזמנה להרצות במכללת האמנות בצלאל, באוניברסיטה העברית ובשנים 1998-1995 לימדה בשנקר.
לקריאה נוספת

שלי גרוס, "אל תקנו הרבה בגדים, ריאיון עם אילנה אפרתי", ידיעות אחרונות, 27 בינואר 2014.
נעה ארבר, "בטעם של בית אמא, על קטלוג החורף של אילנה אפרתי", נשים, מעריב, 5 בנובמבר 2001.
שירה ברויאר, "קוקו וסראפן, על קו א"א 100% כותנה של אילנה אפרתי", הארץ, 4 ביוני 1998.
שירה ברויאר, "הקו ממשיך בשלו, על קטלוג החורף של אילנה אפרתי", הארץ, 30 באוקטובר 1997.
שירה ברויאר, "סנובית, חאקי כבר לבשת? ריאיון עם אילנה אפרתי", מוסף הארץ, 8 בנובמבר 1996.
ורדה צימרמן, "המשך, התפתחות ושינוי, על תצוגת האופנה של אילנה אפרתי", דבר, 20 במרץ 1995.
נורית בת יער, "הפשתן חוזר, על תצוגת האופנה של אילנה אפרתי", זמנים מודרניים, 6 במרץ 1995.
יעל טבת, "מדויק וענייני, כמו באירופה. ביקורת תצוגת האופנה של שדרת המעצבים", הארץ, 30 בנובמבר 1994.
נורית בת יער, "סקסי קלאסי, על מעצבת האופנה אילנה אפרתי", זמנים מודרניים, ידיעות אחרונות, 1 באוגוסט 1990.
שירה ברויאר, "קפה אספרסו וגברי-נשי, על תצוגת האופנה של אילנה אפרתי בבית השגריר הבריטי", חדשות, 2 ביולי 1989.
הערות שוליים

1 2  אביבה לורי, מעצבת האופנה אילנה אפרתי הגשימה פנטזיה: גידול ירקות אורגניים בחווה באיטליה, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2008
↑  שירה ברויאר‏, חפש את האשה, ריאיון עם אילנה אפרתי, באתר וואלה, 20 בדצמבר 2004
↑  יעל טבת,"מדויק וענייני, כמו באירופה. ביקורת תצוגת האופנה של שדרת המעצבים", הארץ, 30 בנובמבר 1993
↑  שחר אטואן, מעצבי האופנה המקומיים מחפשים קצה חוט, באתר הארץ, 11 בפברואר 2011
↑  איתי יעקב, מבחן בד עם אילנה אפרתי, באתר nrg‏, 14 בדצמבר 2004
↑  איתי יעקב, הולכת נגד הרוח - ריאיון עם אילנה אפרתי לרגל יום האישה הבינלאומי, באתר nrg‏, 8 במרץ 2006
↑  שירה ברויאר, "סנובית, חאקי כבר לבשת?" מוסף הארץ, 8 בנובמבר 1996
↑  [http://www6.ansa.it/ansamed/it/notizie/stati/israele/2016/11/08/italia-israele-onorificenza-a-stilista-elana-efrati_4cbf20c0-6221-4971-9778-c76602e2cdaf.html Italia-Israele: onorificenza a stilista Elana Efrati - Israele
	- ANSAMed.it], www6.ansa.it (ארכיון)
↑  הילה אוחיון, מאחורי הקלעים אצל אילנה אפרתי, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2012
↑  שירה ברויאר, המקום הבא לשעבר, באתר הארץ, 25 בפברואר 2002
↑  ארבע על חמש, הירחון לאמנות בישראל, גיליון מספר 74, פברואר 1996.
↑  טל אמית, אני אף פעם לא הפסקתי לראות עננים, המגזין, 23 באוקטובר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011045764105171  VIAF: 4793164913195718980007   WorldCat (עם VIAF): 4793164913195718980007