stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל באירוויזיון 2020
לפני האירוויזיון > בחירת השיר > שלב הניקוד

ניקוד השירים בוצע על ידי:
2 נקודות שיפוט, שהיוו יחד 10% מהניקוד הסופי.
נקודת שיפוט 1 - המפיק המוזיקלי ג'ורדי זוכה פרס שיר השנה של אקום 2019, הזמר עדן חסון והזמר-יוצר הראל סקעת שהשתתף באירוויזיון 2010.
נקודת שיפוט 2 - שדרניות הרדיו דלית רצ'שטר מגלגלצ, מיכל אסולין ומאיה אלקולומברה מכאן 88.
הוועדה המקצועית, שהוותה 50% מהניקוד הסופי, בין החברים בוועדה היה יואב צפיר.
קהל הצופים, שהיווה 40% מהניקוד הסופי.
הצבעת הצופים המוקדמת, שהחלה עם עליית השירים לפלטפורמות הדיגיטל השונות של כאן ב-27 בפברואר ועד לפני פתיחת המשדר לבחירת השיר, שהיוו 10% מהניקוד הסופי.
הצבעות הצופים בזמן הקצוב במשדר, שהיוו 30% מהניקוד הסופי.
| סדר | שיר | נקודת שיפוט 1 | נקודת שיפוט 2 | הוועדה | הצופים | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Savior in the Sound" | 8 | 6 | 68 | 12 | 94 |
| 2 | "Roots" | 10 | 10 | 116 | 69 | 205 |
| 3 | "Rakata" | 6 | 12 | 68 | 53 | 139 |
| 4 | "Feker Libi" | 12 | 8 | 108 | 154 | 282 |
באירוויזיון

ישראל הייתה אמרה להשתתף בחצי-הגמר הראשון של התחרות, אך עקב מגפת הקורונה, בוטלה התחרות ב-18 במרץ 2020. לאחר הודעת איגוד השידור האירופי על ביטול התחרות, הביעה עדן אלנה את אכזבתה בתוכנית "סוכן תרבות" של "כאן 11" עם קובי מידן ולוסי אהריש. אחרי ביטול התחרות, נבחרה אלנה לייצג את ישראל באירוויזיון 2021 עם השיר Set Me Free.
טרם בוטלה התחרות, נחשפו פרשני האירוויזיון של כאן 11, גאולה אבן-סער ואסף ליברמן.
ראו גם

הכוכב הבא
אירוויזיון 2020
ישראל באירוויזיון
הערות שוליים

↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏ביום שאחרי האירוויזיון: בתאגיד "כאן" יחזרו למציאות מורכבת, באתר גלובס, 19 במאי 2019
↑  מהפך: כך יבחר השיר לאירוויזיון 2020, באתר "סרוגים", 28 במאי 2019
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏רשת רוצה לבחור את הנציג לאירוויזיון: לבטל שת"פ "כאן" וקשת, באתר גלובס, 3 ביולי 2019
1 2 3  הכוכב הבא לאירוויזיון, ‏אתם קובעים: כך תצביעו באירוע הגמר של הכוכב הבא לאירוויזיון 2020, באתר ‏מאקו‏, 30 בינואר 2020
↑  הכוכב הבא לאירוויזיון, ‏אלה השירים שהמתמודדים יבצעו בגמר הכוכב הבא לאירוויזיון 2020, באתר ‏מאקו‏, 3 בפברואר 2020
↑  הכוכב הבא לאירוויזיון, ‏מורן אהרוני זכתה בסינגל וקליפ מתנה, באתר ‏מאקו‏, 3 בפברואר 2020
↑  הכוכב הבא לאירוויזיון, ‏לוהט: זה מה שמצפה לנו הערב בגמר הכוכב הבא לאירוויזיון 2020, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2020
1 2 3 4  ערן סויסה, האם קובי מרימי ישוב לאירוויזיון?, באתר ישראל היום, 12 בפברואר 2020
1 2  ערן סויסה, כך ייבחר השיר לאירוויזיון 2020, באתר ישראל היום, ‏12 בינואר 2020
↑  אבי זייקנר, טובי היוצרים בישראל הגישו שירים לאירוויזיון 2020, באתר EuroMix, ‏11 בפברואר 2020
1 2  שגיא בן נון‏, גם דורון מדלי בפנים: נבחרו ארבעת השירים שמתוכם ייבחר שיר האירוויזיון, באתר וואלה, 13 בפברואר 2020
↑  אבי זייקנר, נבחרה הוועדה שתבחר את השיר הישראלי לאירוויזיון, באתר EuroMix, ‏27 בינואר 2020
1 2  לוסי איוב, ב-3.3 בוחרים את השיר הישראלי לאירוויזיון ביישומון כאן, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 21 בפברואר 2020
↑  איזה שיר תבצע עדן אלנה על הבמה הגדולה באירופה? אתם תקבעו!, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי
1 2 3 4  מערכת כאן, השיר הבא לאירוויזיון | בוחרים את השיר של ישראל ביישומון כאן. הצטרפו למשדר חשיפת השירים בכאן גימל >>, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 בפברואר 2020
↑  אבי זייקנר, עדן אלנה תייצג את ישראל באירוויזיון 2020, באתר EuroMix, ‏4 בפברואר 2020
↑  מעריב אונליין, ‏השיר אותו תבצע עדן אלנה באירוויזיון 2020: Feker Libi, באתר מעריב אונליין, 3 במרץ 2020
↑  ליאון קיכלר, ‏סופית: אירוויזיון 2020 בהולנד בוטל עקב התפרצות נגיף הקורונה, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2020
↑  עדן! אנחנו כאן איתך, בעמוד הפייסבוק של כאן, 18 במרץ 2020 (אורך: 1:13 דקות)
↑  נחשפו פרשני האירוויזיון של 'כאן', באתר כיפה, ‏22 בינואר 2020
↑  לינוי משעלי, ‏מפתיע: הג'וב החדש של גאולה אבן באירוויזיון 2020, באתר "סרוגים", 22 בינואר 2020
לוגו השיר הבא לאירוויזיון 2020
דליה רביקוביץ

| --- | --- |

דליה רביקוביץ, 1997
 לידה:  17 בנובמבר 1936 תל אביב, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  21 באוגוסט 2005 (בגיל 68) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודי
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 עיסוק:  משוררת, סופרת, מתרגמת
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, תיכון חוגים 
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  שירה, ספרות, תרגום
 תקופת הפעילות:  1957–2005 (כ־48 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1998)  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת חיפה (2000)  פרס ברנר (1976)  פרס היצירה לסופרים עבריים (2005)  פרס ביאליק (1987)  פרס שלונסקי 
 
דָּלִיָּה רָבִיקוֹבִיץ (קרי: רביקוביץ'; 17 בנובמבר 1936 – 21 באוגוסט 2005) הייתה משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית, כלת פרס ישראל לשירה לשנת תשנ"ח (1998).
ביוגרפיה

רביקוביץ' נולדה בתל אביב בשנת 1936, ללוי, מהנדס חשמל שעלה לארץ ישראל מחרבין שבסין, ולמיכל, מורה במקצועה. אימה הייתה נכדתו של הרב שמואל הומינר, הנמנה עם הבונים הראשונים של שכונות ירושלים. בשנות חייה הראשונות עברה המשפחה לבית משפחת אימהּ ביישוב נחלת גנים שהסתפח בשנת 1943 לרמת גן. דליה הייתה בת בכורה במשפחה ואחריה נולדו שני בנים תאומים.
שלושה שבועות לפני יום הולדתה השישי נהרג אביה לנגד עיניה בתאונת דרכים. לאחר התאונה עברה המשפחה לקיבוץ גבע, שם סבלה רביקוביץ' מנידוי והשפלה. בגיל 13 עברה לגור אצל משפחות אומנות בחיפה ולמדה בתיכון "חוגים". היא התגייסה לצה"ל, אך כעבור שמונה חודשים השתחררה בשל בעיות בריאות.
רביקוביץ למדה באוניברסיטה העברית בחוגים ללשון, אנגלית וספרות עברית ובמקביל להם עסקה בהוראה בבית ספר תיכון. היא לא סיימה את לימודיה. ב-1972 קיבלה מלגה ללימוד ספרות באוניברסיטת אוקספורד.
רביקוביץ' הייתה בקשר זוגי עם הסופר יוסף בר-יוסף במשך חמש שנים. הייתה ביניהם אהבה גדולה ועם זאת הקשר אופיין בעליות ומורדות ולווה בתסכול וגעגוע מצד רביקוביץ'. היא הרתה לו ועברה הפלה שהייתה עבורה במהלך חייה כפצע לא מטופל. הם נישאו כשהייתה בת 24 כדרך להציל את מערכת היחסים וניפרדו כעבור שלושה חודשים. במהלך הקשר כתבה לו מכתבים המקובצים בסיפרה "שלך דליה". כעבור שנתיים נישאה ליצחק לבני, וכעבור שלוש שנים התגרשה ממנו, אך נשארה בחברות אמיצה איתו עד אחרית ימיה. בשנת 1978 ילדה רביקוביץ את עידו קליר, בנה המשותף עם עו"ד חיים קליר, שאיתו חייתה כ-13 שנה.
בשנת 1982 הגישה רביקוביץ' תביעה כספית נגד קבוצת גבע על הפרת זכויות יוצרים, שכללו בחיזיון שערכו במסגרת שישים שנה לקבוצת גבע פרק מספרה "הטריבונל של החופש הגדול" תוך עריכת שינויים ללא רשותה. בינואר 1983 הגיעו להסכם פשרה שבו תקבל 155,000 שקלים פיצוי, והתנצלות בעמודים הראשונים בעיתונים מעריב, הארץ ודבר.
שירתה של רביקוביץ זכתה להערכה רבה, והיא זכתה בפרסים ספרותיים רבים: פרס ביאליק (1987), פרס שלונסקי, פרס ברנר, ופרס ראש הממשלה לסופרים עבריים (2005). בשנת 1998 הוענק לה פרס ישראל, ובשנת 2000 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה.
חייה של רביקוביץ אופיינו במסכת של דיכאונות ויציאה מהם. דבר זה השתקף בשיריה שחשפו את סערות נפשה, שנעה בין חיות אדירה והרצון להיות מעורבת בכל עניין פוליטי ומוסרי, לבין דיכאונות ומספר ניסיונות התאבדות. על הדיכאון כתבה: "הדיכאון שלי הוא שפל יציב. אין לי מאניה-דפרסיה. כשאני בדיכאון אני כל כך שונאת את עצמי, שאני לא שונאת אף אחד אחר".[דרוש מקור]
ב-21 באוגוסט 2005 נמצאה דליה רביקוביץ בדירתה ללא רוח חיים. ההשערה הראשונה, אשר דווחה בהרחבה בעיתונות, הייתה שככל הנראה שמה קץ לחייה. הניתוח שלאחר המוות, שנעשה ביוזמת משפחתה, שלל השערה זאת, מאחר שלא נמצאה בגופה כמות חריגה של תרופות. הפתולוג הביע את דעתו ש"מותה נגרם קרוב לוודאי מכישלון חריף של הלב". רופאה הפרטי, שראה את דו"ח הפתולוג, הוסיף ש"מצאו שם הגדלה של הלב, שאולי יכולה לרמז על מוות כתוצאה מהפרעת קצב".
הנצחתה

עיריית תל אביב הנציחה זכרה בשלט שהציבה בחזית ביתה ברחוב יהואש 6.
ב-22 בנובמבר 2013 הוסר הלוט מעל הפסל "עמוד התיכון" של יגאל תומרקין, בגן מאיר בתל אביב, המוקדש לדליה רביקוביץ. בעקבות שיפוצים בגן מאיר, העתיקה עיריית תל אביב-יפו את הפסל וב-14 בנובמבר 2019 הציבה אותו בגן פינצ'וק ברחוב רופין 5, חמישים מטרים מדירתה של רביקוביץ.
רחובות על שמה נמצאים במספר ערים בישראל (בהן תל אביב, ראש העין, רמלה, הרצליה, מזכרת בתיה, עפולה ויבנה).
עמדות פוליטיות

דליה רביקוביץ הזדהתה עם השמאל הישראלי. עם זאת, לאחר מלחמת ששת הימים, בעקבות כיבוש עמק דותן מידי הלגיון הירדני, כתבה את השיר "עמק דותן".
בעקבות מבצע שלום הגליל, בשנת 1982, החלה לכתוב שירה פוליטית תוך הבעה של ערכים הומניסטיים, ולאו דווקא ערכים כלכליים, מפלגתיים או מדיניים. היא הייתה פעילה במסגרת תנועות שלום שונות, אך ללא השתייכות פורמלית לארגון כלשהו.
רביקוביץ הביעה הזדהות עם סבלו של העם הפלסטיני ברבים משיריה, ובין השאר כתבה מונולוג מנקודת מבטו של מחבל מתאבד בדרך לפיגוע. המונולוג התפרש כהזדהות עם פיגועי ההתאבדות ולכן זכה לתגובות נזעמות רבות.[דרוש מקור]
בבחירות לכנסת ה-11 ב-1984, רביקוביץ קיבלה דירוג כבוד כמספר 117 ברשימת המועמדים של מפלגת שינוי.
בינואר 2000 הופיעה רביקוביץ ב־CNN, והביעה את התנגדותה למדיניות ממשלת ברק שכללה הפקעת קרקעות פלסטיניות בסביבת הר חברון. הפקעת הקרקעות גרמה לפינוי תושבים שגרו במערות באזור ורביקוביץ הצטרפה לקבוצת סופרים ומשוררים שהגיעו להזדהות עם המפונים.
שירים שהולחנו

| שם השיר | מלחין | הערות |
| --- | --- | --- |
| אהבה (שני דגים) | מתי כספי | ‏ |
| אהבה (שני דגים) | שלמה ארצי |  |
| אהבה (שני דגים) | מוני אמריליו |  |
| אהבה (שני דגים) | עמית פוזננסקי |  |
| אהבה (שני דגים) | מיכל גולן |  |
| אהבה (שני דגים) | טל נאה |  |
| איך חלפו השנים | נורית הירש | ‏ |
| אילת | משה וילנסקי | ‏ |
| איתן | מוני אמריליו | לחן של הגרסה מהספר "מסיבה משפחתית" |
| איתן | גילה חסיד | לחן של הגרסה מהספר "אמא מבולבלת" |
| אל תעזבי אותו | קובי אושרת   וקובי רכט | ‏ |
| אצטרובלים (יום ליום יביע אומר) | ערן כרמלי | ‏ |
| ארץ מבוא השמש | נתן כהן | ‏ |
| ארץ מבוא השמש | עשור אלקיים | ‏לחן אחר של השיר, שלא זכה להצלחה |
| ארץ רחוקה | אבי בללי | ‏ |
| בובה ממוכנת | שוש רייזמן | ‏ |
| בובה ממוכנת | אלון נדל, גיל לדין, ועמוס עבר-הדני |  |
| בובה ממוכנת | עמית פוזננסקי |  |
| בובה ממוכנת | עידו מימון |  |
| ביתן הזכוכית | אבי בללי | ‏ |
| בלה הלכה | אבי בללי | ‏ |
| בסיירת שקד | רפי בן משה | ‏ |
| בצ'אד ובקאמרון | אבי בללי | ‏ |
| בקצב שלה | איתי בלטר | ‏ |
| ג'בל רוס | אריה לבנון | ‏ |
| גורע וזורח | בועז בריסקר | יצא ב-2020, שיר הנושא של פרויקט "גורע וזורח" |
| גמדים עליזים | אילן גלבוע | ‏ |
| החלון | אבי בללי | ‏ |
| הזמן הניצוד ברשת (מרוב אהבה) | אבי בללי | ‏ |
| היונה | אברהם זיגמן |  |
| הנסיכה | זוהר לוי | ‏ |
| התרוששות | אבי בללי | ‏ |
| זיכרונות חמים | דודו טסה | בביצוע של יהודית רביץ עם השם "תאר לך" (שתי המלים הראשונות של השיר אשר מופיעות בשיר חמש פעמים) |
| זיכרונות חמים | יוני רכטר |  |
| חלומות של חושך ואור | עלי עדשי | ‏ |
| חמדה | מוני אמריליו | ‏ |
| חמצן | עומר קורן |  |
| יוקי האפרוח | שלמה ארצי |  |
| כגלגל לפני סופה | אבי בללי | ‏ |
| כישופים | מלכה שפיגל   וקולין ניומן | ‏ |
| כישופים | מוני אמריליו |  |
| כתמי אור | גיא וינגרטן | ‏ |
| לא היה לי אח ורע | איה כורם | הולחן על ידי כורם בעקבות גל של רציחות נשים בידי בני זוגן |
| לאחת אשר בגן עדן | יזהר אשדות | רביקוביץ תרגמה את השיר של אדגר אלן פו |
| לזו אשר אינה | עממי + רן אלירן | ‏ |
| לזכרו של אנטואן דה סנט אקזופרי | אבי בללי | ‏ |
| לילה | ערן כרמלי | ‏ |
| לעילוי נשמתו | ערן כרמלי | ‏ |
| מיקי היקר | אבי בללי | ‏ |
| מגורשים | ערן כרמלי |  |
| מה חשב תפוח הזהב | אילן וירצברג | ‏ |
| מחבואים | אבי בללי | ‏ |
| מיום ללילה | ערן כרמלי | ‏ |
| מלונדון עד דובר | ערן כרמלי | ‏ |
| מרוב אהבה | יוסי פרץ | ‏ |
| סביב לירושלים | נחמה הנדל | ‏ |
| סוזי דולצינאה | מתי כספי | ‏ |
| סוף הנפילה | יאיר רוזנבלום | מוכר יותר על פי שורת הפתיחה שלו "אם אדם נופל ממטוס באמצע הלילה..." |
| עומד על הכביש | עמוס עבר-הדני | ‏ |
| על דרך הטבע | אפרת בן צור | ‏ |
| עם פקיחת עיניים | עומר קורן | ‏ |
| עמק דותן | שמעון ישראלי | ‏ |
| צער הלילה | שם טוב לוי | ‏ |
| רבי עקיבא | מוני אמריליו | ‏ |
| רחוק ממך | ברי סחרוף   ורע מוכיח | רע מוכיח ערך ושינה במקצת את מילות השיר "השתדלות". |
| רינה סלווין | ערן כרמלי | ‏ |
| "שאלונו שובינו דברי שיר" (שירי ציון) | ערן כרמלי | ‏ |
| שאון המים | אבי בללי | ‏ |
| שובי לביתך | שם טוב לוי | ‏ |
| שוכבת על המים | ערן כרמלי | ‏ |
| שירלי טמפל | מוני אמריליו | ‏ |

| תמונה | יהודית רביץ | ‏ |
| תקופות השנה | יאיר רוזנבלום | ‏ |
לקריאה נוספת

יעקב אגמון, שאלות אישיות - מבחר ראיונות - ריאיון עם דליה רביקוביץ בתאריך 8 בנובמבר 1969, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, עמ' 338–348
ז'ולייט חסין, שירה ומיתוס ביצירתה של דליה רביקוביץ, עקד, 1989
חמוטל צמיר ותמר ס. הס (עורכות), כתמי אור: חמישים שנות ביקורת ומחקר על יצירתה של דליה רביקוביץ', בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010.
ענבר רווה, "'מים שאין להם סוף': עיון משווה בשירתה של דליה רביקוביץ", מחקרי ירושלים בספרות עברית יח, תשס"א, עמ' 379–389 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
שירה סתיו, אבא אני כובשת: אבות ובנות בשירה העברית החדשה, הוצאת דביר ומכון הקשרים, 2014
גדעון טיקוצקי, דליה רביקוביץ - בחיים ובספרות, סדרת ספרי פרס בהט, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה וידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2016
יוחאי אופנהיימר, כּשִׁירוּת פוליטית - על ליריקה ופוליטיקה בשירת דליה רביקוביץ, סימן קריאה, 1 בינואר 1991
ביאורים

↑  על פי הכתוב על מצבתה.
↑  ביום 16 בנובמבר 2023 שלמחרתו צוין יום הולדתה של רביקוביץ, פרסם מכון גנזים שיר שכתבה "רקמה מדויקת", שלא מן הנמנע מתייחס לבנה שזה עתה נולד. לעיון בכתב היד שפרסם "גנזים" בבלוג שלו, ראו כאן.
הערות שוליים

1 2  גדעון טיקוצקי, דליה רביקוביץ - בחיים ובספרות, ראשון לציון: ידיעות ספרים, 2016, עמ' 39-40
↑  Podcast Addict, על החתום - שלךּ, דליה | דליה רביקוביץ, באתר Podcast Addict (באנגלית)
↑  Podcast Addict, על החתום - שלךּ, דליה | דליה רביקוביץ, באתר Podcast Addict (באנגלית)
↑  המשוררת דליה רביקוביץ' תקבל 155 אלף שקל על הפרת זכויות היוצרים שלה, מעריב, 7 בינואר 1983
↑  מקבלי התואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה
↑  מנתיחת הגופה עולה שדליה רביקוביץ' לא התאבדה, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2005
↑  ידיעות אחרונות, 16 באוקטובר 2005
↑  טקס הסרת הלוט מהפסל "עמוד התיכון"(הקישור אינו פעיל, 24.3.2019)
↑  דליה רביקוביץ' - Dahlia Ravikovitch, באתר www.facebook.com
↑  מחווה ליוצרים שהופקו על ידי התיאטרון הקאמרי, תחקר, עריכה וקטעי קישור רחל ואריה אהרוני, "מחווה לדליה רביקוביץ, 2006
↑  מילות השיר "עמק דותן", באתר שירונט
↑  Jerrold Kessel, Palestinian cave dwellers' plight becomes Israeli human rights cause, January 26, 2000, on CNN
↑   איתן בלס, במכתבי האהבה של דליה רביקוביץ עולה שירה מתוך היום־יום, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2019
1 2 3 4 5 6 7 8 9  לחן אחר של השיר
↑  לזכר 16 הנרצחות: שיר קטן ועצוב מאיה כורם, באתר nrg‏, 29 ביוני 2017
↑  גרסה שונה של שירה של רביקוביץ' "לצאת מביירות". מלחין השיר פרסם אותו ב-1993 בביצועו. השיר צונזר בטענה שהמצב רגיש מדי לאחר גירוש 415 פעילי חמאס ללבנון. יצא לבסוף באלבום ההופעה של כרמלי "ביתן הזכוכית" (1998), שכולו הורכב משיריה של רביקוביץ'.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יצחק אוורבוך-אורפז, עמוס עוז | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם משה דור  1987 | הבא: נתן שחם |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266968105171  PLWABN: 9810656128005606  BnF: cb13486981p (data)  GND: 129596817  ISNI: 0000 0001 1452 2350  LCCN: n85327033  MusicBrainz: e6c700cb-5124-415a-82f9-3bd6f5dbd2df  NKC: zmp2018986915  NLA: 36005707  NSK: 000420670  NTA: 071129189  SUDOC: 089012860  Trove: 1181930  VIAF: 94075561   WorldCat (עם VIAF): 94075561 
דליה רביקוביץ בילדותה בקיבוץ גבע, עם אימה מיכל גור אריה ואחיה, התאומים אחיק ורמי בר לוי. צלם: זולטן קלוגר
דליה רביקוביץ, בסביבות שנות העשרים לחייה
דליה רביקוביץ, 1963. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
לוחית זיכרון על ביתה של דליה רביקוביץ ברח' יהואש 6 בתל אביב
לוחית זיכרון לדליה רביקוביץ בגן מאיר
קברה של דליה רביקוביץ בקריית שאול. על המצבה קטע מהשיר "אין יראת אלוהים במקום זה"
הפסל "עמוד התיכון" של יגאל תומרקין לזכרה של דליה רביקוביץ בגן מאיר
ערבה (גאוגרפיה)

הערבה הגדולה במונגוליה.
ערבת עשב בנבדה.
ערבת עשב בברזיל
ערבה היא מונח גאוגרפי-אקלימי המתאר אזור מישורי או גבעתי המכוסה בצמחייה עשבונית. ערבות מצויות באזורים המשתרעים לאורך קווי הרוחב הבינוניים של כדור הארץ, וכן בשטחים שבשולי המדבריות הסובטרופים, כגון האזור הגובל במדבר סהרה שבאפריקה. סוגים מיוחדים של ערבה הם הסוואנה, ערבה מנוקדת בעצים המשתרעת באזורי קו המשווה, והטונדרה שבקטבים ובאזורים הרריים ("טונדרה הררית").
עונות הגשמים בערבה מתרחשות בקיץ ושיאן בחודש יולי. הערבה מאופיינת בצמחייה עשבונית רבה (לעשב כושר רבייה והתחדשות גבוה מאוד) ולכן מהווה כר מרעה מצוין לבעלי חיים ובעיקר לפרסתנים כגון פריים וסוסים. השטח הרחב שלה, הנקי ממכשולים, תומך בקיום עדרים גדולים של בעלי חיים. בשל ריבוי בעלי החיים הרועים בערבות, הן מושכות גם טורפים כגון זאבים וחתולים גדולים.
לערבות מסוימות הוענקו שמות שונים: הערבה האירואסייתית מכונה סְטֶפָּה (אנ') (מרוסית: степь), ואילו זו שבהונגריה מכונה הפוסטהּ. ערבות אמריקה הצפונית מכונות פרריות, הערבות הפוריות של מרכז ארגנטינה מכונות פמפס ואילו הערבות הטרופיות שבצפונה של אמריקה הדרומית, בשטחי ונצואלה וקולומביה, מכונות יאנוס (llano).
גלריה

ביזון אמריקאי
זאב אפור
סוסי פרז'וואלסקי
קנגורו אדום
גואנקו
ננדו מצוי
מרמיטה צפון אמריקאית
ראו גם

הערבה האירואסייתית
סוואנה
טונדרה
טייגה
מאיר אביטל

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1946 (בן 78) כפר סבא, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס קפלן (1994) 
 
מאיר אביטל (נולד ב-31 באוקטובר 1946) הוא מנכ"ל קבוצת "הארגז" לשעבר, זוכה פרס קפלן.
ביוגרפיה

נולד בכפר סבא, לאביגדור, מנהל סולל בונה באזור הדרום וליונה, מזכירה רפואית בבית החולים סורוקה. כשהיה בן 8, ירדה המשפחה לבאר שבע בשליחות לאומית של אביו.
מאיר סיים את בית הספר התיכון בבאר שבע, התגייס לצבא ליחידה קרבית, סיים את שירותו כקצין בדרגת סגן ובמהלך שירות מילואים פעיל הגיע לדרגת סגן אלוף בתפקיד ראש מטה הכוחות ברצועה.
מאיר סיים לימודי הנדסת תעשייה וניהול בטכניון בחיפה ותואר שני בהצטיינות באוניברסיטת בן-גוריון.
את חייו המקצועיים, בין השנים 1971–1984 החל מאיר במפעל רמת"א של התעשייה האווירית בתפקיד בכיר.[דרוש מקור] בין השנים 1984–1989 היה מנכ"ל של מפעל "חרסה" שהיה שייך לקונצרן של "כור תעשיות". בשנת 1989 כיהן כיועץ כלכלי למזכ"ל ההסתדרות ועסק בשיקום מפעלים תעשייתיים של חברת העובדים שנקלעו לקשיים.
בשנים 1990–1998 היה מנכ"ל קבוצת "הארגז", שכללה מספר מפעלים: אוטובוסים, רכבות, ריהוט, מבנים תעשייתיים ומערכות אחסון.
ב-1994 זכה ב"פרס קפלן" על ההישג בהבראתה של קבוצת "הארגז".
ב-2001 עמד בראש קבוצת משקיעים במפעל שוקולד בסרביה.
ב־2002 יזם פרויקט נדל"ן של הקמת קניון ומלון בבלגרד, סרביה.
כיום מכהן כיו"ר של קבוצת "אביטל" מזה 17 שנים באזור הבלקן בתחומי נדל"ן וחקלאות.
גר בגבעתיים, נשוי לשוש, אבא לשני ילדים ושישה נכדים.
חברות בדירקטוריונים

חבר בהנהלת "חברת העובדים" שהחזיקה 25% מכלכלת ישראל.
דירקטור בהנהלת "קבוצת "אמקור"
חבר במועצת המנהלים של קרן הון סיכון "תעוזה"
יו"ר של חברת "רוטלקס"
פעילות ציבורית

1978-1983 חבר במועצת עיריית באר שבע והנהלתה, היה פעיל בעיקר בתחום איכות הסביבה
1992-1993 חבר במשלחת הישראלית לוועידת העסקים וקידום השלום במזרח התיכון (במצרים, ירדן ומרוקו)
1995-2005 חבר במועדון המאה בטכניון חיפה
1992 ועד היום חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון
הערות שוליים

↑  מאיר אביטל הקים מפעל לייצור שוקולד ביוגוסלביה בשיתוף עם משקיעים ישראלים נוספים בהשקעה של כ-10 מ' ש', באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2001
↑  עופר פטרסבורג, משקיעים ישראלים יקימו קניון ביוגוסלביה ב-40 מיליון דולר, באתר ynet, 8 בינואר 2002
↑  "אתר קבוצת אביטל".
מאיר אביטל בנאומו במעמד קבלת "פרס קפלן" בכנסת ישראל
ראש ממשלת ישראל יצחק רבין מעניק את "פרס קפלן" למאיר אביטל
סודרא

יהודי מתימן חובש סודר
סוּדָר (בארמית: סוּדָרא) הוא כיסוי ראש יהודי מסורתי, המלופף סביב הראש בדומה לכאפייה או לטורבן. הסודר היה נפוץ בעבר אצל יהודי ארצות האסלאם. הוא נלבש על ידי יהודים במשך אלפי שנים עד שנאסר ללבישה בגלות, וקיימים מספר אזכורים אליו במקורות, במיוחד בתלמוד הבבלי.
עקב הדמיון הרב לכאפייה הערבית לעיתים הסודרא נקראת כיום "כאפייה יהודית". זאת למרות העובדה כי סודר הוא לבוש מדברי נפוץ ויעיל שאינו בעל ערך פוליטי או לאומני.
אטימולוגיה

השם "סודרא" מגיע מארמית, ומהווה גיזרון של המילה הלטינית "sudarium", שמשמעותה מטפחת, או פיסת בד. לעומת זאת, התלמוד הבבלי פירש את המילה כראשי תיבות לפסוק "סוֹד ה׳ לִירֵאָיו" (ספר תהלים, פרק כ"ה, פסוק י"ד).
היסטוריה

הסודר היה בשימוש במשך חלק ניכר מההיסטוריה היהודית. יהודים בארץ ישראל בתקופת המקרא ובתקופה ההלניסטית נהגו לחבוש על ראשם בד, שלופף בהתאם לצורך לצורה המזכירה כובע גרב, כאפייה, או טורבן. הסודר הוזכר במקורות רבים, ישירות או בעקיפין. תרגום רות מתרגם את הביטוי "מטפחת", המופיעה במגילת רות כ "סודרא". בגמרא מוזכר הסודר כמשמש גם כצעיף הלבוש סביב לצוואר וגם ככובע המלופף ישירות סביב הראש. בזמנים המודרניים מרבית היהודים הפסיקו ללבוש את הסודר, כאשר הדבר קשור לתהליכים רבים, ובפרט לאיסורים על לבישת כיסוי ראש שהוטלו על מיעוטים דתיים שחיו תחת שלטון אסלאמי על מנת להשפילם, כפי שהתבטא בחוק התימני משנת 1666, האוסר על יהודים לחבוש טורבן או כאפייה.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑   איל שגיא ביזאוי, מירי רגב, בואי תִלמדי כמה דברים על הכאפייה, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2014
↑  סודר - ויקימילון, באתר he.wiktionary.org
↑  שבת עז ב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  J. R. Bartlett, John Bartlett, The First and Second Books of the Maccabees, CUP Archive, 1973-07-19, עמ' 246, ISBN 978-0-521-09749-9. (באנגלית)
↑  מ"ג רות ג טו – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  עבודה זרה ד א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  ברכות ס ב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  B. Z. Eraqi Klorman, The Jews of Yemen in the Nineteenth Century: A Portrait of a Messianic Community, BRILL, 1993, עמ' 37-38, ISBN 978-90-04-09684-4. (באנגלית)
המתמודדים

| --- | --- |
 סוגה:  דוקומנטרי
 בימוי:  טל מיכאל
 מנחים:  ענת גורן
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 מפיק:  רוני מנור
 מפיקים בפועל:  איליה פולונסקי
 חברת הפקה:  מעגלות הפקות בע"מ
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  23 בדצמבר 2018 – 13 בינואר 2019
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
המתמודדים היא תוכנית טלוויזיה תיעודית ישראלית שעלתה לשידור ב-23 בדצמבר 2018 בערוץ כאן 11. התוכנית עוקבת אחר מתמודדים לראשות העיר במהלך קמפיין הבחירות בשנת 2018 בערים ערד, הוד השרון, מעלות-תרשיחא ותל אביב-יפו. בתוכנית מתלווה ענת גורן אל מאחורי הקלעים של הקמפיינים, ומנסה לבחון כיצד מנסים המתמודדים למשוך קולות בתקווה לנצח בבחירות.
דמויות

אסף הראל  התמודד על ראשות העיר תל אביב-יפו.
ארקדי פומרנץ – התמודד וזכה בסיבוב השני בבחירות לראשות העיר מעלות-תרשיחא. איש "ישראל ביתנו", שבזכות העולים הוותיקים ובחבירה לתושבים הערבים שמתגוררים בעיר הצליח להביס את שלמה בוחבוט, ראש העיר למשך 42 שנה.
משה חנוכה – עורך דין שהתמודד על ראשות העיר הוד השרון. חנוכה, אחד המתמודדים הצעירים בבחירות, נבחר להיות המועמד המקומי מטעם "המחנה הציוני". במהלך מסע הבחירות הסניף המקומי של המפלגה נמנע מלתמוך בו.
ניסן בן חמו ומשה אדרי - המתמודדים על ראשות העיר ערד. אדרי מנסה בפעם החמישית להיבחר לתפקיד ראש העיר, ומולו, ניסן בן חמו איש "יש עתיד", שנבחר לכהן שוב בתפקיד ראש העיר.
| מספר פרק | שם הפרק | תאריך שידור | משתתפים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | לא תנצחו אותי | 23 בדצמבר 2018 | ניסן בן חמו, משה אדרי, ח"כ דוד ביטן (ערד); חי אדיב, משה חנוכה, יפעת קריב (הוד השרון); מוטי בן-דוד (מעלות-תרשיחא); אסף הראל (תל אביב-יפו). |
| 2 | שיקולי דעת | 30 בדצמבר 2018 | ניסן בן חמו, משה אדרי, דוד ביטן, השרה מירי רגב, אורן חזן (ערד), משה חנוכה, יפעת קריב, עמיר פרץ, איתן כבל (הוד השרון), מוטי בן דוד, יוסי ברדא (מעלות תרשיחא), אסף הראל (תל אביב-יפו). |
| 3 | השד בבקבוק | 6 בינואר 2019 |  |
| 4 | הו אה מי זה בא? | 13 בינואר 2019 | תיעוד יום הבחירות בתל אביב, הוד השרון, ערד ומעלות-תרשיחא |
אנטילופות
המינים שבקבוצה

תת-משפחת פרים (Bovinae)
שבט: סלילני קרניים (Strepsicerotini)
שבט: קצרי קרניים (Boselaphini)
תת-משפחת ראמים (Hippotraginae)
תת-משפחת בובאלים (Alcelaphinae)
תת-משפחת אימפלים (Aepycerotinae)
תת-משפחת צביונים (Cephalophinae)
תת-משפחת צבאיים (Antilopinae)
תת-משפחת צבאי סוף (Reduncinae)
תת-משפחת פלינים (Peleinae)
תת-משפחת פאנטולופים (Pantholopinae)
תמונות

אילנד ענק - הגדולה באנטילופות
אנטילופה הודית
דלגן
אימפלה
דישון מקראי
ראם הצבי
אנטילופה סוסית קצרת קרן
גנו כחול
קודו גמלוני ואימפלה
קובוס שחור-רגל
פרידייש פלנר

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1871 פשט 
 פטירה:  17 בפברואר 1945 (בגיל 73) מאוטהאוזן, אוסטריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 
פרידייש פלנר נמטוולג'י (בהונגרית: Fellner Frigyes;‏ פשט, 11 ביולי 1871 – מחנה הריכוז מאוטהאוזן, 17 בפברואר 1945) היה כלכלן, סטטיסטיקאי יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר הבית העליון של הונגריה, חבר קבוע של האקדמיה ההונגרית למדעים.