stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד בושנל
שירותו בצבא הקונטיננטלי

בשנת 1778 הציע הגנרל וושינגטון להקים יחידה צבאית חדשה (קורפוס) שתקרא "חיל החבלנים והכורים". בושנל קיבל את הפיקוד על הקורפוס בדרגת קפטן-סגן ב-2 באוגוסט 1779. ב-6 במאי 1779, הוא נלקח בשבי בפאריש מידלסקס, כיום דאריין, קונטיקט, ולאחר מכן הוחלף בתפקידו.
ב-8 ביוני 1781, בושנל מונה לקפטן בצבא הקונטיננטלי ולחם במצור על יורקטאון בספטמבר ובאוקטובר של אותה שנה.
בושנל שירת בצבא עד ששוחרר ב-3 ביוני 1783. לאחר מכן הוא הפך לחבר באגודת קונטיקט של סינסינטי, ארגון שהוקם על ידי קצינים שהיו ותיקי הצבא.
בשלב מסוים לאחר המהפכה, הוענק לבושנל מדליה על ידי ג'ורג' וושינגטון.
לאחר סיום המלחמה הוא חזר לקונטיקט שם התגורר עד 1787 עד שעבר בפתאומיות לצרפת. על פעילותו בצרפת לא ידוע הרבה, אם כי עלו השערות כי ייתכן שהוא שיתף פעולה עם הממציא רוברט פולטון בפיתוח עיצוב לצוללת.
בשנת 1803 התיישב בושנל בוורנטון, ג'ורג'יה תחת השם הבדוי, דייוויד בוש. הוא לימד באקדמיית וורנטון ועסק ברפואה. הוא מת בוורנטון ב-1824 או 1826 ונקבר בבית הקברות של העיר בקבר לא מסומן.
מורשת

דגם בגודל מלא של צוללת הצב של דייוויד בושנל מוצג בספרייה ובמוזיאון של חיל הצוללות של הצי האמריקאי בגרוטון, קונטיקט.
בשנת 1915, הצי האמריקני כינה את מכרז הצוללות USS, בושנל (AS-2) והוא הושק בברמרטון, וושינגטון. בושנל שירת במהלך מלחמת העולם הראשונה ושמה שונה ל-USS Sumner ב-1940 והיה נוכח במהלך המתקפה היפנית על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941. היא הועסקה כספינת סקר (אנ') במהלך מלחמת העולם השנייה והוצאה משימוש ב-1946.
ב-14 בספטמבר 1942, הושק מכרז נוסף לצוללות באותו השם USS בושנל (AS-15). בושנל שירתה במהלך מלחמת העולם השנייה ומאוחר יותר הייתה ספינת הדגל של שייטת הצוללות 12 בקי וסט, פלורידה משנת 1952 ועד שהוצאה משירותה ב-1970.
בשנת 2004 העביר בית הנבחרים של ג'ורג'יה החלטה שהכריזה על 30 באוגוסט 2004 כיום דייוויד בושנל בג'ורג'יה.
הערות שוליים

↑  "Founders Online: To Benjamin Franklin from Benjamin Gale, 7 August 1775". founders.archives.gov (באנגלית). נבדק ב-2019-05-07.
↑  "David Bushnell (Bush) (1742–1824)". www.findagrave.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n90617066  VIAF: 55766773   WorldCat (עם VIAF): 55766773 
תרשים צוללת הצב של בושנל
דב מאייר רובינסון

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1901 שפילד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 באוגוסט 1989 (בגיל 88) אוקלנד, ניו זילנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ניו זילנד 
 מפלגה:  Independent
 פרסים והוקרה
 Knight Bachelor 
 
סר דב-מאייר רובינסון (15 ביוני 1901 - 14 באוגוסט 1989) היה ראש עיריית אוקלנד סיטי בין השנים 1959 ל-1965 ובין 1968 ל-1980, הכהונה הארוכה ביותר של כל בעל תפקיד. הוא היה דמות צבעונית ונודע בחיבה ברחבי ניו זילנד בשם "רובי". הוא היה אחד מכמה ראשי ערים יהודים של אוקלנד, למרות שכנער דחה את האמונות היהודיות והפך לאתאיסט. הוא תואר כ"אדם קל, ממושקף, שקומתו הזעיר התקזזה על ידי קול רועם ואגו מסיבי".
ביוגרפיה > חיים מוקדמים וקריירה

דב מאייר נולד כמאיר דב רובינסון בשפילד, אנגליה, הוא היה השישי מבין שבעה ילדים של אידה בראון ומוס רובינסון. אביו עסק במכירת תכשיטים ורהיטים יד שנייה, והמשפחה הייתה ענייה ולעיתים קרובות בתנועה.
אמו של רובינסון השפיעה על חינוכו על ידי העברת הערכים המחמירים שאביה שהיה רב, לימד אותה. בהיותו יהודי, היה רובינסון מטרה לאלימות אנטישמית בבתי הספר שבהם למד. בשנת 1914 עברה המשפחה לניו זילנד, שם עבד אביו כמשכונאי. דב-מאייר, כפי שכינה את עצמו מאוחר יותר (בעודו מתעלם משם משפחתו רובינסון), אהב את ניו זילנד שם לא רדפו אותו כיהודי.
הוא החל לעבוד כמוכר נודד, מוכר אופנועים. ובמסגרת נדודיו פגש את אדלייד (אדל) אליזבת' מתיוס, הראשונה מבין ארבע נשותיו וב-12 בספטמבר 1924 נישאו השניים, ונולדו להם שתי בנות. הם התגרשו ב-1932.
בשנת 1930 הקים את מגרש האופניים של רובינסון, אך העסק לא צלח כתוצאה מהשפל הגדול, ולכן נאלץ למכור גם מכוניות. ב-7 בדצמבר 1937 הוא התחתן עם וודה אליס דייוויס, בת ה-17. הנישואים נמשכו בפועל רק חודש, ובשנת 1940 הם התגרשו באופן רשמי. רובינסון החל לחיות עם בטין (בטי) וויליאמס, תופרת, וב-15 במרץ 1941 הם נישאו ונולדו להם שתי בנות ובן אחד.
הוא השתתף במירוץ אופנועים ומכר אותם ובמשך תקופה הוא היה אלוף מרוצי קרונות צד. הוא החזיק בתואר אלוף 500 סמ"ק העולמי בשנת 1936. פציעות המרוצים שלו (ופגיעה בראייה) פטרו אותו משירות צבאי במלחמת העולם השנייה. במהלך ואחרי המלחמה הוא ובטי התמקדו ביצירת חברה משלהם, Childswear Ltd, לעסק משגשג לייצור בגדים.
ביוגרפיה > אקטיביזם פוליטי

רובינסון נכנס לפוליטיקה בסוף שנות ה-40 כשהוביל את ההתנגדות לתוכנית השלכת שפכים אותה קידם ראש עיריית אוקלנד, סר ג'ון אלום (תוכנית ברונס איילנד), שהייתה מזרימה שפכים לא מטופלים לנמל ווייטמטה.
רובינסון הצטרף לליגת הניקוז של אוקלנד והפרברים, קבוצה שמתנגדת לרעיון פינוי הביוב ופסולת בית המטבחיים של אוקלנד לנמל ומתכוונת למצוא חלופה. הניסיון הראשון של רובינסון הוא בעצומה שהכילה 43,000 חתימות לפרלמנט כדי לנסות לשכנע את הממשלה לחסום את התוכנית, אך לא הצליח.
אלום דחה את רובינסון שתייג אותו כ"ארכובה רועשת" ולא אהב את האתגר לסמכותו. גרהם בוש, היסטוריון מאוקלנד, כינה מאוחר יותר את ההתנגשות בין אלום ורובינסון כאחד "בין שני אנשים בעלי אופי פלדה ש... ראויים להיות מדורגים בין חצי תריסר האנשים הגדולים ביותר בהיסטוריה העירונית של אוקלנד".
כאשר התפנה מקום במועצת העיר אוקלנד בשנת 1952 רובינסון עמד כמועמד עצמאי בבחירות-המשנה שלאחר מכן. הוא השתמש בפרסום שזכה במאבקו נגד בראון איילנד כדי לבלוט מהקהל וניצח בבחירות. זה היה הניצחון הראשון של מועמד עצמאי בבחירות בעיר אוקלנד מאז 1935 . כעת כחבר מועצה הוא מונה כנציג מועצה במועצת הניקוז של אוקלנד, הגוף שהציע את תוכנית האי בראון, והתנגד לה מבפנים.
כדי לנסות להתגבר על המבוי הסתום, רובינסון הקים מפלגה פוליטית חדשה, "העצמאים המאוחדים", ובבחירות של 1953 הקבוצה החדשה זכתה בחמישה מושבים (כולל רובינסון) והעניקו להם את מאזן הכוחות בין האזרחים והמשלמי ריבית וכרטיסי מפלגת הלייבור. הם גם אישרו את המועמדות לראשות העיר של ג'ון לוקספורד, שניצח את אלום. לאחר שאלום הודח מהמועצה, רובינסון קיבל על עצמו את ראשות מועצת הניקוז. שם, הוא הציע ובסופו של דבר מימש תוכנית לפירוק הביוב בבריכות חמצון ('בריכות רובי') ליד נמל מנוקאו. האי בראון במקום זאת הפך לשמורה ציבורית. הצלחתו בתוכנית זיכתה את רובינסון במוניטין של איש חזון מאוחר יותר, סייעה לו להשיג את הפופולריות להיבחר לראש עיריית אוקלנד סיטי.
רובינסון החל לתחזק פרופיל ציבורי במהלך המאבק הפוליטי הממושך שלו נגד תוכנית האי בראון, אבל זה גבה מחיר מחייו הפרטיים. נישואיו השלישיים הסתיימו גם הם והוא התגרש מבטי ב-1959. ב-15 ביוני באותה שנה הוא התחתן עם תלמה תומפסון, מנהלת ב-Childswear Ltd, איתה נולדה לו בת אחת.
ביוגרפיה > ראש עיריית אוקלנד סיטי > קדנציה ראשונה כראש עיר

בשנת 1959, בקמפיין פופוליסטי בשם "רובי", הוא ניצח את ראש העיר המכהן קית' באטל ומפלגתו "אזרחים ומשלמים", מה שגרם לטינה רבה. סימן ההיכר של שתי הקדנציות הראשונות של רובינסון כראש עיר היה האיבה התמידית בינו לבין חברי "אזרחים ומשלמים", אשר בזו לפופולריות של רובינסון, למוצאו ממעמד הפועלים ולהתנהלותו החברתית. רובינסון היה ידוע לשמצה גם בכך שהלך מביתו ברמוירה לעבודה בבית העירייה ללא חולצה, ולעיתים קרובות מצלמות תקשורת צילמו אותו כך.
המניע העיקרי של רובינסון בתקופתו הראשונה כראש עיר היה הצעת מיזוג של 32 מועצות העיר, הרובע והמחוז הנפרדות באוקלנד רבתי לרשות אזורית שיכולה להחליט באופן קולקטיבי בנושאים בעלי חשיבות אזורית. הוא זכה במועצות קטנות יותר (שבדרך כלל התנגדו לרפורמות שהציע) וניצל המלצות פרלמנטריות לאיחוד מועצות חובה כדי לקדם את נושאים רבים. לאחר שנבחר מחדש בשנת 1962, הוקמה הרשות האזורית של אוקלנד (ARA) ב-1963 ורובינסון נבחר כיו"ר המייסד שלה.
ביוגרפיה > ראש עיריית אוקלנד סיטי > קדנציה שנייה כראש עיר

בשנת 1968 הוא הביס את ראש העיר המכהן מקאלרוי ב-5,972 קולות ובכך הפך לראש עיריית אוקלנד הראשון שכיהן כהונות לא רצופות. אחייניתו, ברברה גודמן, הפכה לראש העיר בפועל למשך שארית תקופתו כראש העיר. הוא טיפח מערכת יחסים בונה יותר עם חברי המועצה החדשים יותר "אזרחים ומשלמים", שרובם לא היו מעורבים בהתנצחויות של קדנציות מועצה קודמות והעריכו יותר את תפקידו של רובינסון בפרשת בראון איילנד.
ההתמקדות העיקרית של רובינסון בתקופתו השנייה כראש העיר הייתה התמיכה שלו למערכת תחבורה מהירה לאוקלנד. ההצעה של רובינסון לתוכנית מעבר מהיר של אוטובוס-רכבת הייתה "לספק מסילות ברזל מחושמלות מהירות ומודרניות דרך מסדרונות התנועה הראשיים של האזור". בדיעבד, הרעיון של רובינסון ליישם רכבת מהירה נתפס כפתרון אפשרי לטווח ארוך לקשיי התחבורה של אוקלנד. הביטוי; "לו רק היינו מקשיבים לרובי..." הפך לנאום נפוץ באוקלנד בכל פעם שמתווכחים על מערכת התחבורה של העיר.
במהלך הקריירה שלו, רובינסון גם הפך מעורב בתנועה המתחילה של הפוליטיקה הירוקה, במיוחד התנועה האנטי-גרעינית, ותמך בהתנגדות ממשלת הלייבור השלישית לניסויים גרעיניים צרפתיים באוקיינוס השקט. הוא מונה לתואר אביר בטקס יום הולדת המלכה לשנת 1970, על שירותים יוצאי דופן כראש עיריית אוקלנד. השפעתו של רובינסון ירדה בשנות ה-70 ולאחר ניצחונו בבחירות בשנת 1977 הוא הבטיח לא להתמודד שוב. עם זאת, הוא חזר בו והתמודד שוב בבחירות 1980, אבל כנראה מפאת גילו הוא הפסיד לקולין קיי .
ביוגרפיה > סוף חייו

רובינסון נאלץ לפרוש ופעמיים ניסה להיכנס שוב לפוליטיקה. הוא ניסה להתמודד שוב לראשות העיר ב-1983 אך סיים מקום רביעי. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1986 היה מועמד למושב מועצה במחוז רמוארה אך גם זה לא צלח.
היחסים המתוחים עם רוב ילדיו גרמו לו להיות בודד בהיותו מחוסר עבודה. אחייניתו, דיים ברברה גודמן אמרה לעיתונים על מותו "אני חושבת שהוא הצליח הרבה יותר ביחסיו עם הציבור מאשר ביחסים הפרטיים שלו".
רובינסון חי את שנותיו שנותרו בכפר גמלאים באוקלנד עד מותו ב-14 באוגוסט 1989, הוא הותיר אחריו שישה ילדים. הלוויה אזרחית נערכה עבורו בבית העירייה של אוקלנד בטקס חילוני בראשות הכומר סלווין דוסון (חבר מועצה לשעבר).
מורשת

רובינסון תואר כאחד הפוליטיקאים הפופולריים והססגוניים בניו זילנד, עצמאי פוליטי, רציונליסט, שומר סביבה ותומך ברפואה אלטרנטיבית. ב-1983 ג'ון רוברטס, פרופסור למחקרים פוליטיים, התייחס לכריזמה של רובינסון:
דאם ברברה גודמן, ראשת עיריית אוקלנד לשעבר וחבר מועצה, שהייתה אחייניתו, הובילה קמפיין של מועצת העיר אוקלנד לבנות פסל שלו בכיכר אוטה; הפסל הושלם בשנת 2002. פארק דאב מאייר רובינסון, לשעבר גני הוורדים פרנל, נקרא על שמו. הפארק היה המקום שבו גר פעם ראש העיר הקודם ג'ון לוגאן קמפבל.
הערות שוליים

1 2  Robbie's Ponds (from Te Ara: The Encyclopedia of New Zealand. Accessed 6 June 2008.)
↑  The man who saved the harbour, NZ Herald, ‏1 במאי 2015
↑  The 'crank' who saved our beaches
↑  "Mr Robinson Wins City Council Seat". The New Zealand Herald. 7 באפריל 1952. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Council Seats Spread Among Three Groups". The New Zealand Herald. 2 בנובמבר 1953. p. 1. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The 'crank' who saved our beaches". Western Leader. 3 ביוני 2013. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012065864  TePapa: 65281  VIAF: 250576677   WorldCat (עם VIAF): 250576677 
בראון איילנד, מיקומה של תוכנית הביוב שרובינסון התנגד לו
רובינסון (משמאל) ובאטל בעקבות הבחירות ב-1959
פסל של סר דאב-מאייר רובינסון בכיכר אוטה, אוקלנד .
דיולה פיקלר

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1864 טימישוארה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  28 בנובמבר 1937 (בגיל 73) אצ'ד, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 
דיולה פּיקלר (בהונגרית: Pikler Gyula; טימישוארה, 21 במאי 1864 – אצ'ד, 28 בנובמבר 1937) היה עורך דין הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטה, חבר "האגודה למדעי החברה", פסיכולוג, סוציולוג, אחד הנציגים המקומיים הבולטים והמשפיעים ביותר בהונגריה על הפילוסופיה הממלכתית והמשפטית הפוזיטיביסטית ומן הידועים ביותר מחוץ להונגריה. תחת השפעתו וסביב אישיותו הוקם חוג גלילאו בבודפשט בשנת 1908 ואליו הצטרפו בעיקר אנשי רוח צעירים.
קורות חיים

דיולה פיקלר היה בנם של ליפוט פיקלר ויוזפין זינגר. הוא סיים תיכון באוז'הורוד ומשפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) בין השנים 1884 לבין 1891 היה ספרן ובינתיים בשנת 1886 השיג הסמכה כמרצה באוניברסיטת בודפשט. משנת 1903 עד 1920 הוא היה מרצה מן המנין וחבר סגל האוניברסיטה בפקולטה למשפטים ולמדע המדינה.
הוא שיתף פעולה עם אנשי מקצוע מעולים בתחומו כמו אוסקר יאסי, אגושט פולסקי, רוסטם ואמברי, בודוג שומלו והזניק את כתב העת הבורגני רדיקלי "המאה העשרים" (Huszadik Század) בתחום מדעי החברה. שנה לאחר מכן הוא היה ממקימי האגודה למדעי החברה. (("המאה העשרים" היה כתב עת בורגני מתקדם למדעי החברה, שפורסם בין השנים 1900–1919 ומשנת 1901 ואילך בהוצאת האגודה למדעי החברה. עורכי כתב העת היו גוסטב גראץ (1900-1903), בודוג שומלו (1903-1906) ואוסקר יאסי משנת 1906 עד לפירוק כתב העת)).
לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא הוצא לגמלאות. אשתו הייתה אנה שפיצר. פיקלר נפטר בשנת 1937 בגיל 73 מהסתיידות העורקים הכליליים. ביתו בעיירה אצ'ד משמש כיום כגן ילדים.
עבודותיו העיקריות

Ricardo. Jelentősége a közgazdaságtan történetében. Elméleti tételeinek bírálatos magyarázata és továbbfejlesztésök áttekintése; MTA, Bp., 1885
על מוצאו והתפתחותו של החוק A jog keletkezéséről és fejlődéséről – 18 A jótékonyság központosítása – 1900
Az emberi egyesületek és különösen az állam keletkezése és fejlődése : 1. folytatás "A jog keletkezéséről és fejlődéséről" c. könyvhöz, [1] – 1905
הפילוסופיה של המשפט הפלילי A büntetőjog bölcselete – 1908
יסודות הפסיכולוגיה A lélektan alapelvei – 1909
חוקי היסוד של החיים הרוחניים A lelki élet alaptörvényei – 1910
ראו גם

הפסיכולוגיה של דיולה פיקלר Dienes Valéria: Pikler Gyula pszichológiája, Nyugat, 1911/7. sz
דיולה פיקלר Pikler Gyula, MÉL
הקטלוג של ספריית ארווין סבו Fővárosi Szabó Ervin Könyvtár Katalógusa
Jehlicska Ferenc. "Pikler belátásos elmélete".
Pikler Endre: Pikler Gyula életműve 1864 – 1937 (Bp., 1938)
Szabó Imre: A burzsoá állam- és jogbölcselet Magyarországon (Bp., 1955)
Horváth Zoltán: Magyar századforduló (Bp., 1961)
לקריאה נוספת

אנדרה נג':תולדות הסוציולוגיה ההונגרית. Nagy Endre: Magyar szociológiatörténet. Egyetemi jegyzet
לקסיקון יהודי הונגרי. דיולה פיקלר
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve az ecsédi polgári anyakönyv 65/1937. folyószáma alatt.
↑  Csunderlik Péter: „Figyeljetek és jól átkozzatok" - A Galilei Kör „antimilitarista" tevékenysége az első világháború alatt (1914-1918), academia.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592553405171  BnF: cb10285265h (data)  GND: 117687405  ISNI: 0000 0001 2022 6494  LCCN: n2011042807  NKC: xx0067375  NTA: 128841559  SUDOC: 114488371  VIAF: 25386255   WorldCat (עם VIAF): 25386255
גסטלוגאצ'ה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  43°26′49″N 2°47′06″W﻿ / ﻿43.447°N 2.785°W﻿ / 43.447; -2.785
 אורך:  0.270 קילומטר
 רוחב:  80 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ספרד 
 אוכלוסייה:  0
  (למפת ספרד מוגדלת) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהגסטלוגאצ'ה(למפת ספרד רגילה) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהגסטלוגאצ'ה
 
המדרגות ממבט מהמנזר מלמעלה
גַסְטֵלוּגָאצֶ'ה (בבסקית: Gaztelugatxe) הוא איון על חוף ביסקאיה השייך לעיריית ברמאו (Bermeo), בחבל הבסקים (ספרד). הוא מחובר ליבשת על ידי גשר מעשה ידי אדם. על גבי האי עומדת כנסייה (בשם גסטלוגאצ'קו דוניין (בסקית); סן חואן דה גסטלוגאצ'ה (ספרדית)), המוקדשת ליוחנן המטביל, והיא מתוארכת למאה העשירית, אף שתגליות מעידות שייתכן שהמנזר הוא מהמאה התשיעית. ביחד עם האי השכן, אקץ, הם יוצרים ביוטיפ מוגן המשתרע מהעיר באקיו עד קייפ מציצאקו, על מפרץ ביסקאיה.
אטימולוגיה

המילה "גסטלוגאצ'ה" נובעת מהמילה הבסקית gaztelu = "טירה", "מבצר" ו-gaitz = "קשה", "עצום", ויצרו את השילוב גסטלו גצה (המבצר הקשוח).
היסטוריה

מיקומו האסטרטגי של האתר הקנה לו תפקיד חשוב באירועים היסטוריים. היה זה אחד המקומות שבהם מושל ביסקאיה, סאן חואן דה לארה, התעמת עם אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, בשנת 1334.
ב-1594 המקום הותקף על ידי הוגנוטים של לה רושל, אשר בזזו אותו. במאה ה-18 המקום הותקף על ידי חיילים אנגלים, ובמלחמת האזרחים הספרדית התקיים קרב "קייפ מצ'יצ'אקו" בקרבת מקום.
גאוגרפיה

החוף הבסקי סוער באזור זה. הים שוחק את סלעי החוף ללא הרף ויוצר מנהרות, קשתות ומערות. האי גסטלוגאצ'ה נמצא במרכז חלק זה של החוף ליד אי קטן, אקץ, המשמש מפלט לציפורים.
מבנים באי > המנזר

למנזר יש גישה בשביל צר החוצה גשר עשוי אבן מוצקה, ולאחר מכן ישנה עלייה של 231 מדרגות (מקורות אחרים מצטטים את המספר 229 או 237). על פי האגדה, לאחר העלייה המאומצת אל ראש הצוק, על המטפס לצלצל בפעמון שלוש פעמים ולהביע משאלה.
המנזר מכיל גם מנחות מן המלחים ששרדו ספינות טרופות.
מבנים באי > הכנסייה

הכנסייה הקטנה, 80 מטר מעל פני הים, מתוארכת למאה העשירית. בשנת 1053 היא נתרמה על ידי דון איניגו לופז, מושל ביסקאיה, למנזר סן חואן דה לה פנייה ליד חאקה בהואסקה. קברים מימי הביניים מהמאה התשיעית והשתים-עשרה נמצאו על הטיילת ובתוך הכנסייה.
ב-1593 המקום הותקף ונבזז על ידי פרנסיס דרייק. בין שאר האירועים, המקום עלה באש מספר פעמים. ב-10 בנובמבר 1978, המקום נהרס בשריפה. שנתיים מאוחר יותר, ב-24 ביוני 1980, המקום נחנך מחדש. הכנסייה שייכת לקהילה של סאן פלאיו בעיירה באקיו.
אתר צילום

HBO צילם סצנות בעונה השביעית של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" באי הזעיר. גסטלוגאצ'ה שימש כאתר הצילום לדרגונסטון. את הטירה הוסיפו באופן דיגיטלי.
גלריה

גסטלוגאצ'ה, עם דגל של ארץ הבסקים
- נוף פנורמי של גסטלוגאצ'ה
הערות שוליים

↑  San Juan de Gaztelugatxe, guggenheim-bilbao.eus,
↑  "'Juego de Tronos' elige el entorno de San Juan de Gaztelugatxe" ['Game of Thrones' chooses the environs of San Juan de Gaztelugatxe]. EITB. 19 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה) serving as the castle Dragonstone
המדרגות והנתיב אל הצוק
דיוויזיית המשמר (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 1915 – 29 באפריל 1919   12 ביוני 1945 – ינואר 1947
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
דיוויזיית המשמר של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא הבריטי שהוקמה במלחמה הגדולה בצרפת ב-1915 מגדודים של גדודי המשמר מהצבא הסדיר. הדיוויזיה שירתה בחזית המערבית במשך מלחמת העולם הראשונה. סמל החטיבה היה "עין הכל רואה".
במלחמת העולם השנייה הייתה גם דיוויזיית משמר שהוקמה ב-12 ביוני 1945 מתוך דיוויזיית המשמר המשוריינת שעברה ארגון מחדש.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה > הקמת הדיוויזיה

ביולי 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914 – 1918), אישר המלך ג'ורג' החמישי את הקמתה של דיוויזיית משמר ובאוגוסט 1915 הוקמה הדיוויזיה בלומברה, ליד סן-אומר, צרפת.
החטיבה ה-4 (המשמר) הועברה בשלמותה מהדיוויזיה השנייה וסומנה מחדש כחטיבת המשמר ה-1; חטיבת המשמר ה-2 הוקמה עם שני גדודים מאנגליה ושניים נוספים הועברו מחטיבת המשמר ה-1, הדיוויזיה ה-1; וכן חטיבת המשמר ה-3 עם שני גדודים נוספים מאנגליה ושניים שהועברו מהחטיבה ה-20, הדיוויזיה ה-7. זמן קצר לאחר ההקמה, כל חטיבה הקימה פלוגת מקלעים (MG) של 16 מקלעים, ובין מרץ למאי 1916 כל חטיבה סופקה גם עם סוללת מרגמת חפירות (TM) של שמונה מרגמות סטוקס 3 אינץ'.
הדיוויזיה הוקמה עם שלוש חטיבות ארטילריה – חטיבות LXXIV‏, LXXV ו-LXXVI‏, RFA כל אחת מארבע סוללות של ארבעה תותחי 18 פאונד – מהדיוויזיה ה-16 (אירית) וחטיבת הוביצר – LXI (Howitzer) Brigade‏, RFA של ארבע סוללות של ארבעה הוביצרים 4.5 אינץ' – מהדיוויזיה ה-11 (הצפונית) שנשארה באנגליה כשהדיוויזיה נשלחה לגליפולי. הדיוויזיה ה-16 (אירית) סיפקה גם את טור התחמושת של החטיבה, שתי פלוגות שדה של חיל ההנדסה המלכותי ופלוגת קשר (Royal Engineer Signals Service). פלוגת השטח השלישית הצטרפה מהדיוויזיה ה-7. הפלסים היו הגדוד ה-4, משמר קולדסטרים שהצטרפו מאנגליה ב-18 באוגוסט.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה > שירות מלחמה

בשנת 1915, דיוויזיית המשמר השתתפה בקרב לוס (26 בספטמבר – 8 באוקטובר), ובשנת 1916, היא נלחמה בשלבים המאוחרים יותר של קרב הסום, בפרט בקרב פלרס-קורסלט (15 – 16 ו-20 – 22 בספטמבר), קרב מורבל (25 – 28 בספטמבר), ולכידת לסבוף (25 בספטמבר). בשנת 1917, היא השתתפה בקרב פשנדל (או קרב איפר השלישי) כולל קרב רכס פילקם (31 באוגוסט – 2 ביולי), קרב פולקפל (9 באוקטובר), והקרב הראשון של פשנדל (12 באוקטובר). לאחר מכן היא השתתפה בקרב קמברה (24 בנובמבר – 3 בדצמבר).
בפברואר 1918 צומצמו הדיוויזיות הבריטיות בחזית המערבית מ-12 גדודים לבסיס של 9 גדודים (חטיבות מארבעה לשלושה גדודים). כתוצאה מכך, הוקמה חטיבת המשמר ה-4 ב-8 בפברואר 1918 על ידי נטילת גדוד מכל אחת מהחטיבות.
חטיבת המשמר ה-4 הועברה לדיוויזיה ה-31 בצהריים באותו יום. ב-25 בפברואר גדוד הפלסים – גדוד 4, משמר קולדסטרים – התארגן מחדש מארבע פלוגות לשלוש פלוגות.
ב-1918 חזרה מלחמת התנועה. הדיוויזיה עמדה נגד מתקפת האביב של הצבא הגרמני בקרבות הראשונים של הסום (1 – 25 במרץ) לאחר מכן עברה להתקפת נגד בקרב השני על הסום (21 – 23 באוגוסט), הקרב השני על אראס (26 באוגוסט – 3 בספטמבר), קרבות קו הינדנבורג (12 בספטמבר – 12 באוקטובר), ובהתקדמות האחרונה בפיקרדי, כולל קרבות הסל והסמבר. הפעולה האחרונה שלה הייתה לכידת מובז' ב-9 בנובמבר. היא סיימה את המלחמה עם הקורפוס השישי בארמייה הבריטית השלישית.
היסטוריה > לאחר המלחמה

בהפסקת שביתת הנשק ב-11 בנובמבר 1918, הדיוויזיה הייתה במובז' ובסביבתה, וב-17 בנובמבר היא קיבלה חזרה את חטיבת המשמר ה-4 שפורקה והגדודים חזרו לחטיבות המקוריות שלהם. למחרת היא החלה בצעדה לעבר גרמניה וחצתה את הגבול ב-11 בדצמבר. עד 19 בדצמבר היא הגיעה לאזור קלן. יחידות החלו לחזור לאנגליה ב-20 בפברואר 1919 והאחרונות השלימו את המהלך עד ה-29 באפריל.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

דיוויזיית המשמר הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה ב-12 ביוני 1945 על ידי ארגון מחדש וייעודה מחדש של דיוויזיית המשמר המשוריינת. הדיוויזיה שמרה על כל היחידות המקוריות שלה, אך עם כמה שינויים.
מייג'ור גנרל סר אלן אדייר נשאר בפיקוד על הדיוויזיה המאורגנת מחדש. בינואר 1947 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

בריגדיר פרדריק ג'יימס הייוורת' (15 באוגוסט 1915 – 18 באוגוסט 1915)
מייג'ור-גנרל רודולף למברט (18 באוגוסט 1915 – 3 בינואר 1916)
מייג'ור-גנרל ג'פרי פיילדינג (3 בינואר 1916 – 11 בספטמבר 1918)
מייג'ור-גנרל טורקוהיל מתיסון (11 בספטמבר 1918 – 29 באפריל 1919)
מייג'ור-גנרל אלן אדייר (12 בספטמבר 1942 – דצמבר 1945)
מייג'ור-גנרל ג'ון צ'ארלס אוקס מריוט (דצמבר 1945 – ינואר 1947)
ארבעה אנשי הגדוד ה-4 (פלסים), משמר קולדסטרים יושבים על תותח הרוס מחוץ לבית תבצור גרמני בפאתי יער Houthulst, בלגיה, 9 באוקטובר 1917.
ראש עיריית מובז' מעניק לדיוויזיית המשמר דגל כהוקרה מהעיר שנכבשה על ידי הדיוויזיה ב-9 בנובמבר 1918. מייג'ור-גנרל טורקוהיל מתיסון נראה מקבל את הדגל, 14 בנובמבר 1918.
האי גליאנו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מצר ג'ורג'יה 
 קואורדינטות:  48°55′00″N 123°25′01″W﻿ / ﻿48.9167°N 123.417°W﻿ / 48.9167; -123.417
 אורך:  27.5 קילומטר
 רוחב:  6 קילומטר
 גובה מרבי:  הר גליאנו
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קנדה 
 אוכלוסייה:  1,138
 על שם:  דיוניסיו אלקלה גליאנו 
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי האי גליאנו(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי האי גליאנו
 
האי גליאנו (באנגלית: Galiano Island) הוא אחד מאיי המפרץ הדרומיים בין האי ונקובר לבין קולומביה הבריטית. הוא ממוקם ממערב למצר ג'ורג'יה, הוא באורך 27.5 קילומטרים, 6 קילומטרים בנקודה הרחבה שלו ובאורך 1.6 קילומטרים לאורך הנקודה הצרה שלו, והוא מופרד מהאי סאלטספרינג על ידי ערוץ טרינקומאלי. בצד המערבי של האי יש סדרה של מערות של אבני חול. האי נמצא מצפון מערב מהאי מיין, מצפון מזרח לאי סולט ספרינגס ומדרום מזרח לאי ולדס. יש באי פאונה של כ-1,044 בעלי חיים.
האי נקרא על שם החוקר הספרדי דיוניסיו אלקלה גליאנו (אנ'), שגילה את האזור ב-1792.
האי גליאנו היה מאוכלס בעמים ילידיים משבט הפנלקוט (אנ') ושבטים נוספים. לאחר מכן השתלטו מתיישבים אירופאים על האי, ובהמשך הגיעו גם אסייתים, בעיקר יפנים. בימינו מתגורר רק שבט אינדיאני אחד קטן מאוד בקצה הצפוני של האי. בעבר היו אנשי המקום דייגים.
הערות שוליים

↑  BC Geographical Names, apps.gov.bc.ca
↑  Galiano Club, Japanese Pit Kiln, The Galiano Club (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555546905171  LCCN: sh85052789  VIAF: 315526264   WorldCat (עם VIAF): 315526264 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דמוגרפיה של איטליה

| --- | --- |

 מדינה:  איטליה איטליה
 נתונים לתאריך:  הערכה 1 בפברואר 2025
 נתונים
 אוכלוסייה:  59,226,978
 צפיפות:  196.55
 תוחלת חיים בלידה:  84.1
 דירוג תוחלת חיים:  6
 HDI:  0.906
 דירוג HDI:  30
 שיעור ילודה ל-1,000:  8.74
 שיעור תמותה ל-1,000:  10.19
 שיעור פריון:  1.43
 תמותת תינוקות ל-1,000:  3.29
 שיעור הגירה נטו ל-1,000:  4.10
 התפלגות גילאים
 0-14 שנים:  11.89
 15-24 שנים:  9.99
 25-54 שנים:  37.92
 55-64 שנים:  15.57
 65+ שנים:  24.62
 יחס גברים/נשים
 יחס כללי:  0.93
 יחס בלידה:  1.04
 יחס 0-14 שנים:  1.04
 יחס 15-24 שנים:  1.00
 יחס 25-54 שנים:  0.98
 יחס 55-64 שנים:  0.94
 יחס +65 שנים:  0.75
 שפות
 שפות רשמיות:  איטלקית 
 שפות מדוברות:  סלובנית, פרנקו-פרובנסאלית, פיימונטית, אוקסיטנית, לדינית, Cimbrian, איטלקית, גרמנית, ונטית, נפוליטנית, צרפתית, סרדו, קורסיקאית, פורלן, סיציליאנית, ליגורית, Campidanese Sardinian, Romagnol, Gallurese, Slavomolisano, Emilian, Arbëresh, שפת הסימנים הבינלאומית, Walser German, סאסארזה, איטלקית יהודית, Mòcheno, Italian Sign Language, Logudorese, לומברד 
 
אוכלוסיית איטליה עומדת על כ-59,226,978 (הערכה 1 בפברואר 2025), נתון זה, מציב את איטליה במקום ה-25 בגודל האוכלוסייה בקרב מדינות העולם.
צפיפות האוכלוסין עומדת על 196.55 אנשים לקילומטר, נתון גבוה מהממוצע באיחוד האירופי.
התפתחות אוכלוסייתה של איטליה מאז האיחוד