stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגוד תעשיית ההקלטות הדני
הערות שוליים

1 2  Home | IFPI, ifpi.dk
1 2 3  Guld- og platinplader er devalueret [Gold and Platinum awards are lowered]. b.dk (בדנית). 2003-04-24. נבדק ב-2014-06-01.
↑  Hit Denmark. Billboard. 11 בספטמבר 1999. נבדק ב-2010-12-01. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  IFPI Denmark Revamps Certification Levels. Billboard. 7 בפברואר 2007. נבדק ב-2011-06-28. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  IFPI Denmark: Guld og platin. IFPI (Denmark). 2011. אורכב מהמקור ב-2011-04-11. נבדק ב-2014-06-01.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  IFPI Certification Award Levels 2011 (PDF). IFPI. 2011. אורכב מהמקור ב-2011-07-26. נבדק ב-2012-10-11.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  IFPI Certification Award Levels 2012 (PDF). IFPI. 2012. אורכב מהמקור ב-2012-08-10. נבדק ב-2014-05-30.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  "Nye regler for platinplader til downloads" [New rule for Gold and Platinum downloads]. gaffa.dk. 2009-04-20. נבדק ב-2014-05-31.
↑  "IFPI Certification Award Levels 2009" (PDF). IFPI. 2009. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-10-23. נבדק ב-2011-06-28.
1 2  "Guld og platin (Kriterierne for tildeling af guld- og platincertifikater er pr. 17. november 2014)" [Gold and platinum (Criteria for Gold and Platinum certifications since November 17, 2014)]. IFPI Denmark. 2014-11-17. אורכב מ-המקור ב-2015-06-29. נבדק ב-2017-04-07.
↑  "Guld og platin (Kriterierne for tildeling af guld- og platincertifikater er pr. 1. april 2016:)" [Gold and platinum (Criteria for Gold and Platinum certifications since April 1, 2017)]. IFPI Denmark. 2016-04-01. ארכיון מ-15 במאי 2016. נבדק ב-2017-09-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IFPI Denmark: Guld og platin (November 2011)". IFPI Denmark. 2011. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2011. נבדק ב-2014-12-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IFPI Denmark: Guld og platin (February 2012)". IFPI Denmark. 2012. אורכב מ-המקור ב-26 בפברואר 2012. נבדק ב-2014-05-31. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IFPI Denmark: Guld og platin (October 2013)". IFPI Denmark. 2013. אורכב מ-המקור ב-23 באוקטובר 2013. נבדק ב-2014-05-31. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IFPI Denmark: Guld og platin (2014)". IFPI Denmark. 2014. ארכיון מ-2014-09-26. נבדק ב-2014-05-31.
↑  IFPI Certification Award Levels 2007 (PDF). IFPI. 2009. נבדק ב-2011-06-28.
↑  IFPI Denmark: Guld og platin (April 2011). IFPI Denmark. 2011. אורכב מהמקור ב-2011-04-11. נבדק ב-2014-05-31.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  IFPI Denmark: Guld og platin (November 2011). IFPI Denmark. 2011. אורכב מהמקור ב-2011-11-05. נבדק ב-2014-05-31.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451973805171  BnF: cb14050763k (data)  LCCN: n84124212   WorldCat (עם LCCN): n84-124212
אלכסנדר הרביעי, מלך מוקדון

.
| --- | --- |

 לידה:  323 לפנה״ס בבל, מוקדון 
 נרצח:  309 לפנה״ס (בגיל 14 בערך) מוקדון 
 מדינה:  מוקדון 
 מקום קבורה:  אמפיפוליס 
 בן או בת זוג:  Deidamia I of Epirus 
 
אלכסנדר הרביעי (ביוונית: Ἀλέξανδρος Δ΄; ‏323 לפנה"ס - 309 לפנה"ס) היה בנו של אלכסנדר הגדול ורוקסנה. הוא נרצח בילדותו על ידי קסנדרוס במאבקי הכוח שהתנהלו בעת מלחמות הדיאדוכים על חלוקת האימפריה שייסד אביו.
ביוגרפיה

אלכסנדר הגדול נפטר לפני שהספיקה אשתו ההרה, רוקסנה, ללדת את בנם, וחלק ממפקדי הצבא המוקדוני קראו להכתיר את פיליפוס השלישי, אחיו החורג והלוקה בנפשו של אלכסנדר הגדול, למלך. פרדיקס, שהיה קצין בכיר בחיל הפרשים, שכנע את הצבא להמתין ולראות את תוצאות ההריון של רוקסנה ומינו של התינוק. כשנולד התינוק, התמנה פרדיקס לעוצר כדי להעביר את השלטון בצורה חלקה כשיגיע הילד לבגרות.
למרות כוונותיו, כשל פרדיקס בשמירה על אחדות האימפריה. במהלך העימותים שפרצו בין המושלים השונים של האימפריה נרצח פרדיקס על ידי מתנקש, והאימפריה נקרעה בין שלל יורשים, שפתחו בסדרת מלחמות עקובות מדם הידועות בשם מלחמת הדיאדוכים. אנטיפטרוס מונה לעוצר החדש והביא את רוקסנה יחד עם התינוק למוקדון.
כשהיה אלכסנדר בן חמש נודע שלאביו יש עוד בן נסתר מנסיכה יוונית בשם ארטמיסיה.
אלכסנדר נותר במוקדון יחד עם אמו, וצפה מהצד בהשתלטות הדיאדוכים על האימפריה של אביו. למרות האיום שהיה בכך שהוא עשוי לתבוע את ירושתו, הדיאדוכים לא נגעו בו לרעה בשל ההילה שהייתה לאביו. בסופו של דבר שלח אחד מהם, קסנדרוס שמו, מתנקשים לרצוח אותו.
ציור דמיוני של אלכסנדר הרביעי בזרועות אמו רוקסנה
אלכסנדר הראשון, מלך סקוטלנד

צידו האחורי של חותמו של אלכסנדר הראשון
אלכסנדר הראשון (באנגלית: Alexander I of Scotland, בגאלית סקוטית: אלכסנדייר מק מאל קולים - Alaxandair mac Maíl Coluim באיות עתיק, Alasdair mac Mhaol Chaluim באיות מודרני, כלומר "אלכסנדר בנו של מלקולם";‏ 1078 לערך - 23 באפריל 1124) היה מלך סקוטלנד.
אלכסנדר כונה "הנועז" (The Fierce) בשל אומץ לבו, אולם ככל הנראה תואר זה לא ניתן לו בימי חייו, ומקורו בכתבי ההיסטוריון אנדרו מווינטאון.
ביוגרפיה

אלכסנדר היה בנו הרביעי של מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד ושל מרגרט מווסקס (לימים הפכה לקדושה נוצרייה בשם "מרגרט הקדושה"), אחייניתו של אדוארד המודה.
אלכסנדר נקרא על שמו של האפיפיור אלכסנדר השני.
אלכסנדר היה יורשו של אחיו הבכור אדגר, שלא נישא ולא היו לו צאצאים.
בעת מותו של אדגר בשנת 1107 הוכתר כמלך סקוטלנד, כאשר אחיו דייוויד (לימים מלך סקוטלנד) קיבל אדמות בדרום סקוטלנד - שטחי אדמה שהורחבו בשנת 1113 בלחצו של הנרי הראשון, מלך אנגליה שהיה נשוי לאחותם של דייוויד ושל אדגר.
אלכסנדר היה ביחסים טובים עם אחיינו, מלך אנגליה, ובשנת 1114 הצטרף אליו על מנת לסייע להנרי במסע מלחמה בוויילס נגד גרופיד אפ קינאן. ככל הנראה אלכסנדר נשא לאישה את בתו מחוץ לנישואים של הנרי - סיבילה דה נורמנדי בשנת 1107 אולם ייתכן שהנישואים נערכו בשנת 1114 בראשית מסע המלחמה לוויילס (בו בזמן בו, ככל הנראה, נערכו נישואי דייוויד למוד מהאנטיגנדון).
לאלכסנדר ולסיבילה לא נולדו ילדים, וסיבילה נפטרה בקנמור שבלוך טיי ביולי 1122 ונקברה במנזר דנפרמליין - מקום קבורתם המסורתי של מלכי סקוטלנד ורעיותיהם. אלכסנדר לא נישא לאחר מותה, ובצערו הקים מנזר לזכרה ואף פעל על מנת שהאפיפיור יכריז עליה כקדושה בשל צדיקותה.
לאלכסנדר נולד בן אחד מחוץ לנישואים - מלקולם מק אלכסנדר, שלימים מרד נגד דייוויד הראשון, ונכלא ברוקסבורג עד מותו בשנת 1157.
אלכסנדר היה ידוע בצדיקותו, והקים מנזרים בסקון ובאינכקולם, וביחסו הטוב לכמרים ולנזירים (שלמנזריהם נתן אדמות רבות), אולם ג'ון מפורדון ציין שהיה ידוע כמלך נוקשה ליתר נתיניו.
כינויו "האמיץ" ניתן לו בעקבות תגובתו להתקפה של אנשיי איי הצפון של סקוטלנד בהיותו באינברגווירי. אלכסנדר הדף את התוקפים ורדף אחריהם עד שהביסם.
אלכסנדר נפטר באפריל 1124 בהיותו בחצר המלוכה בטירת סטירלינג, ודייוויד, אחיו, ירש את כס המלוכה.
אלכסנדר השביעי

אלכסנדר השביעי (בלטינית: Alexander VII‏; 13 בפברואר 1599 – 22 במאי 1667; נולד בשם פאביו קיגי), אפיפיור מ-7 באפריל 1655 ועד מותו.
אלכסנדר השביעי בפרוטומה מאת דומניקו גווידי במוזיאון בודה
ביוגרפיה

אלכסנדר השביעי נולד ב-13 בפברואר 1599 בשם פאביו קייגי בעיר סיינה שבאיטליה למשפחת בנקאים. הוא היה בן אחיינו של האפיפיור פאולוס החמישי. קיגי קיבל את חינוכו על ידי מורה פרטי והוסמך על ידי האוניברסיטה של סיינה כדוקטור לפילוסופיה, משפטים ותאולוגיה. ב-1627 החל בקריירה שלו כסגנו של שליח האפיפיור בעיר פרארה שבצפון איטליה. אחר כך נתמנה בהמלצת הקרדינלים לאינקוויזיטור של מלטה ולשגרירו של האפיפיור בעיר קלן שבגרמניה. האפיפיור אינוקנטיוס העשירי קרא לו לשוב לרומא ומינה אותו למזכיר מדינת האפיפיור. ב-1655, משנפטר אינוקנטיוס העשירי, פאביו קיגי היה המועמד המועדף לרשתו ונבחר לאפיפיור בשם אלכסנדר השביעי.
בתפקידו כאפיפיור פרסם בולה (מכתב פומבי בעל תוקף של צו) שבו חזר על התנגדותה הנחרצת של הכנסייה למודל ההליוצנטרי, שלפיו מרכז היקום אינו כדור הארץ אלא השמש. כמו רבים מקודמיו עשה שימוש בנפוטיזם (מינוי קרובי משפחה לתפקידים חשובים). על אף שבשנתו הראשונה כאפיפיור אסר על קרוביו לבקר ברומא, ב-1656, בכינוס מועצת הקרדינלים הודיע כי אחיו ואחייניו יבואו לעזור לו במילוי תפקידיו. ניהול ענייני הכנסייה נמסר בעיקר לקרוביו, והוא העניק להם משרות שהיו כרוכות בהכנסות גדולות מרכוש הכנסייה. אלכסנדר השביעי עסק גם בכתיבת שירה בשפה הלטינית, וקובץ שיריו הופיע בפריז ב-1656. בתחום האדריכלות הוא עודד את הרחבת רחובותיה של רומא, והיה פטרונו של האמן הנודע ג'ובאני לורנצו ברניני, שאותו העסיק בעבודות אמנות ובעיקר בהקמת אכסדרת העמודים בכיכר פטרוס הקדוש.
אלכסנדר השביעי היה גם פטרונה של כריסטינה מלכת שוודיה לשעבר, שהגיעה לרומא ב-19 בדצמבר 1655 ונתקבלה בכבוד מלכים על ידי האפיפיור, שבטקס רשמי שהתקיים בחג המולד של אותה שנה אישר את קבלתה לחיק הכנסייה הקתולית. יחסיו עם צרפת לא היו במיטבם בשל יריבות אישית עם הקרדינל מזראן, יועצו הראשי של המלך לואי הארבעה עשר, שהגן על מעמדה הבלתי תלוי של הכנסייה הקתולית בצרפת נגד סמכותו של האפיפיור ברומא. אלכסנדר השביעי תמך בספרד במאבקה נגד צרפת על ההגמוניה באירופה, והכיר בתביעותיה של ספרד נגד פורטוגל, שנפרדה מספרד ב-1640 והכריזה על עצמאותה.
אלכסנדר השביעי תמך בישועים בכל מפעליהם. כאשר ונציה ביקשה את עזרתו נגד הטורקים באי כרתים, הוא התנה זאת בכך שהישועים יורשו לשוב לוונציה, שממנה גורשו חמישים שנה לפני כן. הוא צידד בישועים במאבקם נגד תורתו של התאולוג הקתולי קורנליוס יאנסן ההולנדי, שהיו לו מצדדים רבים בצרפת ובהם הפילוסוף בלז פסקל. ב-16 באוקטובר 1656 הוא פרסם בולה שלפיה חמישה העיקרים של יאנסן כרוכים בכפירה, ודרש מן הכמרים הצרפתים לחתום על מסמך שבו הם מבטיחים לעקור מן השורש את היאנסניזם.
אלכסנדר השביעי נפטר ברומא ב-1667, וברניני הקים לזכרו מצבת קבר מפוארת. אחרי מותו נבחר לאפיפיור קלמנס התשיעי.
אלכסנדר מסליאקוב

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1941 יקטרינבורג, ברה"מ 
 פטירה:  8 בספטמבר 2024 (בגיל 82) מוסקבה, רוסיה 
 שם לידה:  Александр Васильевич Масляков 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום מגורים:  יקטרינבורג, צ'ליאבינסק, מוסקבה, כותאיסי, באקו 
 השכלה:  האוניברסיטה הממלכתית לתחבורה  במוסקבה (1966) 
 מעסיק:  אוניברסיטת המדינה של מוסקבה לתרבות, Minuta slavy, שיר השנה, מה? היכן? מתי?, Hello, we are looking for talent!, ק.ו.ן, בפסקה זו 6 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 בן או בת זוג:  Svetlana Maslyakova 
 פרסים והוקרה:  פרס TEFI (2002)  Orders, decorations, and medals of Kyrgyzstan  Order "For Merit to Kaliningrad Oblast"  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית  מדליית ההצטיינות של הרפובליקה הצ'צ'נית  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית  אובציה  עיטור מסדר המולדת דרגה ראשונה  מסדר ההצטיינות האוקראיני  Order of Friendship of Kyrgyzstan  עיטור מסדר המולדת  מסדר הידידות  People's Artist of the Chechen Republic  עיטור אלכסנדר נבסקי  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3  מדליה לחיזוק אחוות הנשק  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה  מסדר דוסטיק, דרגה 2  מסדר ההצטיינות של רפובליקת דאגסטן  בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
אלכסנדר ואסילייביץ' מסליאקוב (ברוסית: Александр Васильевич Масляков;‏ 24 בנובמבר 1941 – 8 בספטמבר 2024) היה מנחה טלוויזיה סובייטי ורוסי.
היה דמות אייקונית ידועה במיוחד ברחבי ברית המועצות לשעבר, לאחר שהופיע על המסך במשך למעלה מ-50 שנה, בכך הושווה לאישים כמו בוב ברקר או אפילו דיק קלארק בטלוויזיה האמריקאית. ידוע בתור המנחה האגדי של תוכנית הבידור KVN.
שעשועונים

מסליאקוב עבד בטלוויזיה משנת 1964 ועד למותו ב־2024. הוא אירח תוכניות משחק רבים בתקופה זו, כולל "שלום, אנו מחפשים כישרונות", "כתובות הצעירים", "חבר'ה שמחים" והמשחק "הלאה, בנות", בהן נשים צעירות התמודדו זו בזו במיומנויות כמו בישול, ריקוד או חליבת פרות, והוא הנחה גם את המקבילה לזמן קצר לגברים צעירים, "הלאה, בנים". הוא גם היה המנחה הראשון (1974) של מה שהפך לאחר מכן לאחת מתוכניות המשחק הארוכות ביותר ברוסיה, "מה? היכן? מתי?".
מסליאקוב היה המנחה הקבוע של הסיקור הסובייטי בפסטיבלים עולמיים לנוער וסטודנטים, שהתקיימו בבירות עולמיות מרכזיות כמו סופיה, הוואנה, (מזרח) ברלין, פיונגיאנג ומוסקבה וכן אירח מספר תחרויות שירים סובייטיים בסגנון האירוויזיון.
KVN

עם זאת, מסליאקוב מפורסם ביותר בזכות מעורבותו בתוכנית המשחקים KVN (מועדון המצחיקים ובעלי התושייה), תוכנית משחק ותיקה, שבה קבוצות של צעירים נלהבים וחכמים (בדרך כלל סטודנטים באוניברסיטה) מתחרות זו בזו בסדרה של מערכונים קומים ומוזיקליים מאולתרים וחזרות ומופעים שנונים (ומדי פעם עולים עם סאטירה ארסית פוליטית וחסכנית) מול קהל חי וחבר מושבעים של כוכבי במה ומסך.
KVN עלה לשידור בשנת 1961 ומסליאקוב הפך למנחה שלה בשנת 1964, כשהיה עדיין סטודנט בעצמו. עד מותו בשנת 2024 הוא היה בראש ההגה ושימש כמנהל את חברת ההפקה שבבעלותה המופע עצמו והזיכיון, אף שבשנים האחרונות שלו העביר מקצת מהסמכויות לבנו, אלכסנדר מסליאקוב הבן. מסליאקוב שימש עד מותו כנשיא האיחוד הבינלאומי של KVN שאירח את משחקי הליגה הבכירה של KVN וכן של פסטיבלי KVN השנתיים בסוצ'י ויורמאלה.
חינוך ופרסים

מסליאקוב סיים את לימודיו בשנת 1966 במכון למהנדסי תעבורה במוסקבה ובשנת 1968 סיים קורסים גבוהים לעובדי טלוויזיה. הוא קיבל פרס ממלכתי לאמנויות של הפדרציה הרוסית, היה חתן לרב Ovation ב-1994 וחבר באקדמיה הרוסית לטלוויזיה.
בשנת 2002 הוענק לו הכבוד הגבוה ביותר של האקדמיה לטלוויזיה רוסית, פרס TEFI עבור תרומה פרטנית להתפתחות הטלוויזיה המקומית.
בשנת 2006, לציון יום השנה ה-45 ל-KVN, נשיא הפדרציה הרוסית העניק לו עיטור ממלכתי כתרומה משמעותית להתפתחות הטלוויזיה הביתית ושנים רבות של פעילות יוצרת.
הוא זכה בשלל פרסים ועיטורים ביניהם:
אמן כבוד של הפדרציה הרוסית
עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית
עיטור מסדר המולדת דרגה רביעית
עיטור אלכסנדר נבסקי
מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3
עיטור מסדר המולדת דרגה שנייה
מדליה לחיזוק אחוות הנשק
מסדר ההצטיינות של רפובליקת דאגסטן
מסדר הידידות
פרס TEFI‏ (2002)
תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית
מסליאקוב בפתיחת מרכז הנוער Planeta KVN במוסקבה ב-1 באפריל 2013.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1948
 ארגון מפעיל:  אופ"א
 מספר מתמודדים:  8
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  אנגליה אנגליה (11 זכיות)
 הכי הרבה זכיות:  אנגליה אנגליה (11 זכיות) ספרד ספרד (11 זכיות)
 UEFA U-19 Championship
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 היא אליפות כדורגל שנערכת כל שנה על ידי התאחדות הכדורגל האירופית, אופ"א. הטורניר החל כאליפות הנוער הבינלאומית של פיפ"א ב-1948, עד שעבר לידי אופ"א ב-1956 והשם שונה לאליפות הנוער הבינלאומית של אופ"א. ב-1980 שונה שם הטורניר לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 18, וב-2002 שונה שוב הפעם לשם הנוכחי.
מבנה הטורניר השתנה רבות בין השנים עד שהתקבע במבנה הנוכחי בו משתתפות שמונה קבוצות בשני בתים. הגבלת הגיל באליפות החלה כבר באליפות הראשונה והיא נותרה על כנה מאז. לשחקן מותר להשתתף באליפות גם כאשר הוא בן 19, אך זאת בתנאי שאת המוקדמות הוא שיחק כשהוא טרם הגיע לגיל 18.
באליפות אירופה במתכונתה עד גיל 18 שנערכה ב-1997, השתתפה לראשונה נבחרת ישראל עד גיל 18. נבחרת ישראל עד גיל 19 העפילה לטורניר הסופי של היורו במתכונתו החדשה גם ב-2014 (אנ') וב-2022 (בו העפילה למשחק הגמר). ישראל עתידה לארח את האליפות עד גיל 19 בקיץ 2027.
טבלת אליפויות לפי מדינה

| מקום | מדינה | זכיות | סגנויות | עונות זכייה | עונות סגנויות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אנגליה אנגליה | 11 | 5 | 1948, 1963, 1964, 1971, 1972, 1973, 1975, 1980, 1993, 2017, 2022 | 1958, 1965, 1967, 2005, 2009 |
| 2 | ספרד ספרד | 11 | 4 | 1952, 1954, 1995, 2002, 2004, 2006, 2007, 2011, 2012, 2015, 2019 | 1957, 1964, 1996, 2010 |
| 3 | צרפת צרפת | 8 | 3 | 1949, 1983, 1996, 1997, 2000, 2005, 2010, 2016 | 1950, 1968, 2013 |
| 4 | גרמניה גרמניה | 6 | 7 | 1965, 1970, 1981, 1986, 2008, 2014 | 1954, 1969, 1972, 1973, 1994, 1998, 2002 |
| 5 | רוסיה רוסיה | 6 | 2 | 1966*, 1967, 1976, 1978, 1988, 1990 | 1984, 2015 |
| 6 | פורטוגל פורטוגל | 4 | 10 | 1961, 1994, 1999, 2018 | 1971, 1988, 1990, 1992, 1997, 2003, 2014, 2017, 2019, 2023 |
| 7 | איטליה איטליה | 4 | 7 | 1958, 1966, 2003, 2023 | 1959, 1986, 1995, 1999, 2008, 2016, 2018 |
| 8 | סרביה סרביה | 3 | 4 | 1951, 1979, 2013 | 1953, 1962, 1974, 1978 |
| 9 | בולגריה בולגריה | 3 | 2 | 1959, 1969, 1974 | 1977, 1979 |
| 10 | הונגריה הונגריה | 3 | 1 | 1953, 1960, 1984 | 1976 |
| 11 | אוסטריה אוסטריה | 2 | 1 | 1950, 1957 | 1951 |
| 12 | צ'כיה צ'כיה | 1 | 4 | 1968 | 1982, 1983, 2001, 2011 |
| 13 | פולין פולין | 1 | 3 | 2001 | 1961, 1980, 1981 |
| 14 | טורקיה טורקיה | 1 | 2 | 1992 | 1993, 2004 |
| 15 | סקוטלנד סקוטלנד | 1 | 1 | 1982 | 2006 |
| 15 | בלגיה בלגיה | 1 | 1 | 1977 | 1952 |
| 15 | רומניה רומניה | 1 | 1 | 1962 | 1960 |
| 15 | אוקראינה אוקראינה | 1 | 1 | 2009 | 2000 |
| 19 | אירלנד אירלנד | 1 | 0 | 1998 | - |
תואר משותף של איטליה וברית המועצות
הזכיות של רוסיה כוללות את הזכיות של ברית המועצות ברית המועצות
הזכיות של סרביה כוללות את הזכיות של יוגוסלביה יוגוסלביה
הערות שוליים

↑  הוכרז על 2 זוכות
איליה רודרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בינואר 2005 (בן 19) רוסיה
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  טאקוונדו
 משקל:  עד 74 ק"ג
 
איליה רודרמן (נולד ב-20 בינואר 2005 ברוסיה) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי. אלוף ישראל (2023) בקטגוריית משקל עד 80 ק"ג.
ביוגרפיה

רודרמן נולד ברוסיה, ועלה לישראל בשנת 2021 במסגרת תוכנית נעל"ה של משרד החינוך.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם לנוער שנערכה באוגוסט בסופיה שבבולגריה סיים במקום חמישי, לאחר שהפסיד בשלב רבע הגמר למוזפר סדרידינוב מאוזבקיסטן.
באליפות העולם שנערכה בנובמבר בגוודלחרה שבמקסיקו הפסיד בסיבוב השני למוחמד שחאדה משוודיה, לאחר שבסיבוב הראשון ניצח טכנית את מירהאשם חוסייני מאיראן שלא הופיע לקרב.
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף ישראל

באליפות ישראל זכה במדליית כסף בקטגוריית המשקל של עד 80 ק"ג.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה ביוני בבאקו שבאזרבייג'ן הפסיד בסיבוב הראשון לדייב סיאה הפיליפיני.
ביוגרפיה > 2023 > אלוף ישראל

באליפות ישראל זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל של עד 80 ק"ג.
הערות שוליים

1 2  מבזקי ספורט: מקום חמישי לאיליה רודרמן באליפות העולם בטקוואנדו, באתר וואלה, 7 באוגוסט 2022
↑  תקרית באליפות העולם בטאקוונדו: האיראני החרים את הקרב מול הישראלי באתר ישראל היום, 18 בנובמבר 2022 (בעברית)
↑  Taekwondo Israel, נקבעו אלופי ישראל לשנת 2022, באתר Taekwondo Israel, ‏2022-02-26
↑  עוד אכזבה באליפות העולם בטאקוונדו באתר ישראל היום, 3 ביוני 2023 (בעברית)
↑  ‏הכוכבים והכוכבות לא איכזבו: הוכתרו אלופות ואלופי ישראל בטאקוונדו, באתר ספורט1, 27 בינואר 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איליה רודרמן".
אינטגרל דיריכלה

במתמטיקה, ישנם מספר אינטגרלים הנקראים אינטגרל דיריכלה, על שם המתמטיקאי הגרמני יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה, ואחד מהם הוא האינטגרל הלא אמיתי של פונקציית sinc על הישר הממשי החיובי:
האינטגרל הזה אינו מתכנס בהחלט, מה שאומר ש- {\Biggl |}{\frac {\sin x}{x}}{\Biggl |} אינה אינטגרבילית לפי לבג, כך שאינטגרל דיריכלה אינו מוגדר במובן של אינטגרציית לבג. עם זאת, הוא יכול להיות מוגדר כאינטגרל רימן לא אמיתי. אף על פי שהפונקציה הקדומה של פונקציית ה-sinc אינה פונקציה אלמנטרית, ערך האינטגרל (במובן של רימן) יכול להיות מחושב במגוון דרכים, ביניהן שימוש בהתמרת לפלס, גזירה תחת סימן האינטגרל, ואנליזה מרוכבת.
אינטגרל דיריכלה חושב לראשונה לראשונה על ידי לאונרד אוילר במאמר שעסק בחישוב ערכים של אינטגרלים לא אמיתיים מסוימים. הוא מופיע במגוון תחומים, במיוחד בתורה של טורי פורייה, במסגרתה הוא הופיע בהוכחה של דיריכלה (1829) להתכנסות נקודתית של טורי פורייה. מאוחר יותר דיריכלה עשה בו שימוש גם בהצדקה למשפט הגבול המרכזי שתיאר בהרצאותיו מ-1846.
חישוב האינטגרל > גזירה תחת סימן האינטגרל (טריק פיינמן)

תחילה נרשום את האינטגרל כפונקציה של משתנה נוסף  s, פונקציה שהיא למעשה התמרת לפלס של  {\frac {\sin t}{t}}. הפונקציה המתקבלת היא
כדי לחשב את אינטגרל דיריכלה, יש בעצם לקבוע את הערך של  f(0). הרציפות של  f ניתנת להצדקה בעזרת משפט ההתכנסות הנשלטת לאחר אינטגרציה בחלקים. גזירה לפי המשתנה הנוסף  s>0 והפעלת כלל לייבניץ לגזירה תחת סימן האינטגרל (שיטת פיינמן) מניבה:
{\begin{aligned}{\frac {df}{ds}}&={\frac {d}{ds}}\int _{0}^{\infty }e^{-st}{\frac {\sin t}{t}}\,dt=\int _{0}^{\infty }{\frac {\partial }{\partial s}}e^{-st}{\frac {\sin t}{t}}\,dt\\[6pt]&=-\int _{0}^{\infty }e^{-st}\sin t\,dt.\end{aligned}}
כעת, בעזרת נוסחת אוילר  e^{it}=\cos t+i\sin t, ניתן לרשום את פונקציית הסינוס כסכום של שני אקספוננטים מרוכבים,
 \sin t={\frac {1}{2i}}\left(e^{it}-e^{-it}\right).
לפיכך,
 {\begin{aligned}{\frac {df}{ds}}&=-\int _{0}^{\infty }e^{-st}\sin t\,dt=-\int _{0}^{\infty }e^{-st}{\frac {e^{it}-e^{-it}}{2i}}dt\\[6pt]&=-{\frac {1}{2i}}\int _{0}^{\infty }\left[e^{-t(s-i)}-e^{-t(s+i)}\right]dt\\[6pt]&=-{\frac {1}{2i}}\left[{\frac {-1}{s-i}}e^{-t(s-i)}-{\frac {-1}{s+i}}e^{-t(s+i)}\right]_{0}^{\infty }\\[6pt]&=-{\frac {1}{2i}}\left[0-\left({\frac {-1}{s-i}}+{\frac {1}{s+i}}\right)\right]=-{\frac {1}{2i}}\left({\frac {1}{s-i}}-{\frac {1}{s+i}}\right)\\[6pt]&=-{\frac {1}{2i}}\left({\frac {s+i-(s-i)}{s^{2}+1}}\right)=-{\frac {1}{s^{2}+1}}.\end{aligned}}
האינטגרל המקורי (אינטגרל דיריכלה) ניתן לחישוב כעת בעזרת אינטגרציה של הביטוי האחרון ביחס למשתנה  s בתוספת קבוע אינטגרציה שיש לקבוע אותו. לפיכך, אינטגרציה לפי  s נותנת:
f(s)=\int {\frac {-ds}{s^{2}+1}}=A-\arctan s,
כאשר  A הוא קבוע האינטגרציה שיש לקבוע. מכיוון ש- \lim _{s\to \infty }f(s)=0 מקבלים שערך הקבוע הוא  A=\lim _{s\to \infty }\arctan s={\frac {\pi }{2}}. זה אומר שבעבור  s>0 מתקיים  f(s)={\frac {\pi }{2}}-\arctan s.
ולבסוף, מרציפות  f(s) ב- s=0, נקבל:
f(0)={\frac {\pi }{2}}-\arctan(0)={\frac {\pi }{2}}
ראו גם

sinc
אינטגרל פרנל
הערות שוליים

↑  L.Euler, De valoribus integralium a termino variabilis x=0
 usque ad x=∞
 extensorum (1781)
אלכסנדר בלובשטיין

| --- | --- |
לוח זיכרון המוקדש לאלכסנדר בלובשטיין בשדרת הגיבורים בקייב
לוח זיכרון המוקדש לאלכסנדר בלובשטיין בשדרת הגיבורים בקייב
 לידה:  15 במאי 1910 קרמנצ'וג, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  20 באוקטובר 1984 (בגיל 74) קייב ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית-פוליטית של ברית המועצות על שם ולדימיר איליץ' לנין 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1932–1958 (כ־26 שנים)
 דרגה:   פודפולקובניק (סגן אלוף)
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד צנחנים, סגן מפקד רגימנט
 פעולות ומבצעים
 פלישת ברית המועצות לפולין  החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות   עיטור לנין   2 עיטורי הדגל האדום   עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה   עיטור הכוכב האדום   מדליות שונות
 
אלכסנדר אברמוביץ' בלובשטיין (ברוסית Александр Абрамович Блувштейн; ‏15 במאי 1910 – 20 באוקטובר 1984) היה קצין יהודי סובייטי אשר השתתף במלחמת העולם השנייה וזכה לאות גיבור ברית המועצות על חלקו בקרב דנייפר.
קורות חיים

נולד בעיר קרמנצ'וג, עבד כפועל במפעל לייצור מכונות לחקלאות. התגייס לצבא האדום ב-1932. בשנת 1937 סיים בית ספר לקצינים. מהימים הראשונים של פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות - לחם בחזית.
במהלך קרב דנייפר תכנן הפיקוד של הצבא האדום לבצע מבצע הצנחת הכוחות בעורף הגרמני, במטרה להחליש את היכולת הגרמנית להגן על הגדה המערבית של נהר הדנייפר. גדוד צנחנים, בפיקודו של אלכסנדר בלובשטיין נטל חלק במבצע. הגדוד הוצנח בקרבת העיר קניב. הגדוד הוצנח באזור, בו היו ריכוזים גדולים של הכוחות הגרמנים. כתוצאה מכך מיד עם הנחיתה ניהלו החיילים קרבות קשים. כמו כן, היות שהצניחה בוצעה מגובה רב התפזרו הצנחנים בשטח גדול ונאלצו להילחם בקבוצות קטנות וללא קשר עם מטה המבצע. במצב זה הצליח אלכסנדר בלובשטיין לאסוף ולרכז תחת פיקודו חיילים מיחידות שונות, לארגנם לכוח מסודר בן של כ-150 לוחמים ולהתחיל בביצוע סדרה של תקיפות קווי הספקה ובסיסים עורפיים של הגרמנים. במשך כחודשיים הכוח בפיקודו של בלובשטיין פעל בעורף הגרמני, השמיד כלי רכב גרמנים וגע בכמה מאות חיילי אויב. בסוף נובמבר 1943 חבר הכוח בפיקודו של בלובשטיין אל כוחות הצבא האדום שהצליחו לצלוח את נהר הדנייפר באזור העיר צ'רקאסי. בלובשטיין נטל פיקוד על ראש הגשר בגדה המערבית והגן עליו עד שחטיבת טנקים הצליחה לצלוח את הנהר ולחבור אליו. על תפקודו במהלך המבצע, ב-אפריל 1944 הוענק לו אות גיבור ברית המועצות.
בהמשך מונה אלכסנדר בלובשטיין לסגן מפקד רגימנט חיל רגלים בדיוויזיה מס' 300. הוא נטל חלק בקרבות בחזית קרליה. בתחילת 1945 הועברה יחידתו אל החזית האוקראינית השלישית. בלובשטיין נטל חלק בקרבות לכיבוש הונגריה ואוסטריה, ולשחרור צ'כוסלובקיה.
לאחר המלחמה המשיך בשירות קבע עד לשנת 1958, אז השתחרר מן הצבא בדרגת פודפולקובניק. התיישב בעיר קייב, שם נפטר בשנת 1984.
אמיל סקריה

| --- | --- |

 לידה:  1836? גראץ, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  23 ביולי 1886 (בגיל 50 בערך) Blesewitz, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 סוג קול:  בס-בריטון 
 
אמיל סקריה (בגרמנית: Emil Scaria; 18 בספטמבר 1838 – 23 ביולי 1886) היה זמר בס-בריטון אוסטרי. סקריה נולד בעיר גראץ, ולמד בקונסרבטוריון בווינה. בשנת 1860, הופיע לראשונה בעיר ההונגרית פשט, שם שיחק את דמותו של סנט בריס באופרה "ההוגנוטים". על פי מבקרי המוזיקה, הופעתו הייתה כישלון. בעקבות הביקורות, נטש את קריירת המוזיקה והחל ללמוד אצל מנואל גארסיה השני. על אף שחזר לשיר בדסאו, הוא לא התפרסם עד שהופיע בארמון הבדולח בשנת 1862. בשנת 1863, ביצע את האופרה "לייפציג", ובשנת 1864, עבר לעבוד בדרזדן. בשנת 1882, ניהל אומנותית את האופרה "פרסיפל", משל ריכרד וגנר. סקריה נפטר בגרמניה בשנת 1886.
לקריאה נוספת

דייוויד אוון, Encyclopedia of the Opera: New Enlarged Edition, ניו יורק: Hill and Wang‏, 1963
סי.אם גרובר וה. רייטרר, Scaria, Emil (1840-1886), Sänger‏, Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950‏