stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
999 (כתב עת)
נושאי הגליונות

999 היה רחוק מהתפיסה השמרנית שניתן היה לייחס לכתב עת משטרתי בשנותיה הראשונות של המדינה. הוא כלל מידע על הפשיעה בישראל בשנים אלה, כמו מועדוני קלפים, שימוש בסמים, זנות, רצח הילדה רחל לוין, אשר הסעיר את הציבור באותה תקופה, דיווחים מהנעשה בבתי הסוהר ועוד, אלה הוצגו מנקודת המבט של המשטרה.
תורגמו מאמרים מכתבי עת זרים ונערכו כך שיתאימו לקורא הישראלי, חידושים טכנולוגיים כגון הפוליגרף וטביעת אצבע.
פורסמו ראיונות עם קציני משטרה ועצות לשירות הציבור כגון “היזהרו מתעלולי הרמאים” או “הכירו את הכייסים ואת תכסיסיהם”.
לצד המידע היו פינת תשבץ שמושגיו מתחום המשטרה, וכן בדיחות וקריקטורות בנושאי שוטרים ופשיעה.
ביקורת על הסרט "בצהרי היום" שמה את הדגש על הנתק בין גורמי האכיפה לבין הקהילה, ועל הנזק מסירוב הקהילה להשתתף במאבק בפשיעה.
בפינת מכתבים למערכת פורסמו שאלות ותלונות כגון שוטרת שסיפרה על תהליך הגיוס למשטרה, ואזרחים שהתלוננו על מטרדים כמו הקמת רעש בלילה.
המערכת

חברי המערכת היו קצינים בכירים במשטרה, כגון עמוס בן-גוריון, שאול רוזוליו, קצין העיתונות של המשטרה, יגאל מוסנזון ונוספים, עובדה שלימדה על החשיבות שייחסה המשטרה לכתב העת.
חלק מהכתבות נכתבו בידי שוטרים וקצינים, בעוד אחרות נכתבו בידי עיתונאים כמו נתן דונביץ' מ“הארץ” או שאול הון מ“דבר” ולאחר מכן מ“מעריב”.
פרסום כתב העת מומן באמצעות מכירת הגיליונות במחיר 300 פרוטות לאזרח, ו-250 פרוטות לשוטר, וכן באמצעות מכירת שטחי פרסום. הפרסומות נגעו הן לנושאים קשורים, לדוגמה אבטחה, נשק ומנעולים, והן למוצרים כמו שמן ושוקולד.
קבלת כתב העת בציבור

הגיליונות הראשונים של 999 זכו לתפוצה גבוהה. יהושע בר יוסף סיפר שהיה בין הראשונים ”שנחפזו לקיוסקים לחטוף את העיתון ולבלעו כבכורה בטרם קיץ”.
מוכר בקיוסק שרואיין על ידי כתב מעריב סיפר שכתב העת ”אזל. נמכר עד האחרון עוד בשעות הצהריים… הם לא העריכו כראוי את הביקוש. והרי הבוקר בלבד הובאו לכאן לראשונה גליונות רבים – אך הללו ‘נחטפו’ ע”י קהל קוראים רעב שלא כרגיל. כל השבועונים הקבועים הוכו מכה ניצחת על ידי הרך הנולד”.
קבלת כתב העת בציבור > ביקורת

למרות הקבלה, נמתחה ביקורת הן על התוכן, שכלל בין היתר “תמונות מגרות” לטענת המבקרים, כגון תמונות מכלא הנשים, או מאזורי זנות בשטח הגדול, והן על עלות ההוצאה הגבוהה שכללה הדפסה על נייר משובח, אשר היה נדיר אותן שנים.
קבלת כתב העת בציבור > ביקורת > דיון בכנסת

999 עלה לסדר היום במליאת הכנסת ביום 11 בפברואר 1953 על ידי חברת הכנסת אסתר רזיאל-נאור שטענה: ”לצערנו הרב אנו עדים לירידה חמורה ולהדרדרות גדולה במוסר החברתי והאישי במדינה; המשפחה הולכת ומתפוררת, ומקרים מזעזעים של רצח ומעשי פשע הולכים ורבים… כיצד לוחמת המשטרה בכל התופעה המכאיבה והמבישה הזאת? המשטרה מוציאה עתון 999”. היא טענה כי מטרתה של המשטרה לשלוט על הפצת המידע וכך למנוע את הפצתו בצורה שתהיה נוחה לה פחות; כי נגרם בזבוז כח אדם העוסק בעריכה עיתונאית במקום בעבודת משטרה; כי מתבזבזים כספים על ההדפסה וכי קיימת בעיתיות בנושא הפרסומות: ”מי יסרב לתת מודעה לעתון המשטרה?.. ושמא תשלח המשטרה שוטרים לאסוף את המודעות הללו ולגבות את שכרן?”
המליאה העבירה את הטענות לוועדת הפנים. מכיוון שהדיונים בוועדות אלה היו סגורים, הם התנהלו באופן חופשי יותר מדיוני המליאה. בוועדה עלה אופיו הדואלי של כתב העת, היוצא לאור על ידי רשות מנהלית, אך נמכר לציבור, ממומן מפרסומות ומדמי מכירה, ומודפס על ידי המדפיס הממשלתי בתשלום. התברר שכתב העת אינו נושא במלוא העלויות, כפי שטען קודם לכן שר המשטרה, וכי גירעונותיו ממומנים לעיתים מקרנות שוטרים, לרבות קרנות פנסיה. נמתחה ביקורת על כותרת המשנה של 999 - “עיתון משטרת ישראל”, היוצרת זיקה פורמלית למשרד ממשלתי.
הוועדה הקדישה חמש ישיבות לדיונים שהלכו, התרחבו, וכללו את כלל פרסומי משרדי הממשלה ונבחנה השאלה אם ראוי לפרסם כתבי עת על ידם. שר המשטרה מסר בוועדה שמונו לכתב העת מפקחים ממשרד החינוך ומשרד התרבות לפקח על טענות ה“תמונות המגרות” ותכנים בעייתיים, ושכותרת המשנה שונתה מ”עיתון משטרת ישראל” ל”עיתון שוטרי ישראל”. נטען שאין זה כתב העת היחיד שמפרסם משרד ממשלתי ונמכר לציבור אלא כמותו גם “במחנה” המפורסם על ידי צה”ל, או “לעולה” של משרד החינוך והתרבות, ושגם במדינות אחרות מופיעות פרסומות בכתבי עת משטרתיים.
ועדת הפנים סברה שישנה בעייתיות בעירוב שבין הפרטי לציבורי בכתב העת. הוועדה קבעה שאמנם מטרתו ליצור קשר עם הציבור, והשינויים שחלו בו, הם חיוביים, אך לא מספיקים, ונקבע כי קיימת בעייתיות במקורות המימון, שכן מטרות "קרנות השוטרים" הן אחרות.
חברי כנסת הזהירו מפני התפתחות “החתמות חובה” על כתב העת, או השגת פרסומות בדרך לא ראויה, ולכן המליצה ועדת הפנים לערוך שינויים ”מרחיקי לכת במסגרתו האדמיניסטרטיבית, בביסוסו הכלכלי ובאחריות לעריכתו של כתב העת, בכיוון של ניתוקו מהזיקה למשרד המשטרה או לשוטרים בתפקידם כשוטרים”.
המשך פרסום מחוץ למשטרה

בעקבות המלצת הכנסת עבר 999 להתנהל ככתב עת פרטי המנוהל בידי חברה מסחרית, ושינה שוב את כותרת המשנה ל”עתון לבעיות משטרה ופלילים”.
השינוי חל במאי 1954, שעד אז תמך האוצר בסכום של 200 ל"י לחודש בפרסום. בדיון האחרון באותה שנה בכנסת כינה ראש הממשלה משה שרת, את 999: אחד מאותם ”יצורים הנמצאים על הגבול שבין שני עולמות”.
כתב העת שרד עד שנת 1957, ובגיליונותיו האחרונים ניכר תהליך דעיכה: מיעוט כתבות, ריבוי פרסומות, החלפת עמוד השער המעוצב בעמוד פשוט ועוד.
סופו של כתב העת

לדעת נעמי לבנקרון נראה כי שני אירועים מרכזיים הביאו לסופו של כתב העת ב-1957:
תחילת פרשת שורת המתנדבים, אשר הובילה לחשיפת מעשי שחיתות במשטרה, והגבירה את הנתק בינה לבין הציבור.
המעבר מתקופת האופוריה, התקוות והציפיות שנתלו בתקומת המדינה, לתקופת השגרה. גברה האכיפה הפורמלית, הנשענת על המשפט הפלילי, תוך דעיכת ההבטים החברתיים והחינוכיים ש-999 היה אחד מסממניו המובהקים.
עם זאת, עצם קיומו, והתכנים שפורסמו בו, מספקים מידע על שורה של סוגיות העוסקות בחברה הישראלית הצעירה, ועל ניסיון ליצור קשרים מסוג אחר בין המשטרה לבין הציבור במדינה החדשה.
לקריאה נוספת

נעמי לבנקרון, "העיתון של המשטרה”: 999, באתר בית מורשת משטרת ישראל
הערות שוליים

↑   "9-9-9" - סרטון הסברה משטרתי, 1950, סרטון  באתר יוטיוב מתוך  סרטונים בערוץ של בית מורשת משטרת ישראל, באתר יוטיוב
1 2  נעמי לבנקרון, “העיתון של המשטרה”: 999, באתר בית מורשת משטרת ישראל
↑  כתב העת בקטלוג המאוחד לכתבי-עת ULC
↑  הישיבה המאה­ ושמונים ­ושמונה של הכנסת השנייה, מיום רביעי, כ"ו שבט תשי"ג, 11 בפברואר 1953,  עמודים 712-714
↑  נכתב כבסיס להרצאה  "חסרה עדיין תחושת אזרחות": כתב העת 999 כגשר בין המשטרה לציבור – נעמי לבנקרון, אוניברסיטת תל אביב, בכנס: המשטרה והמדינה: 70 השנים הראשונות - הכנס השנתי השני לתולדות המשטרה בישראל, בית שמש, 25 במרץ 2018
יס (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1968–1981 1983–2004 2008
 סוגה:  רוק מתקדם רוק סימפוני ארט רוק רוק פסיכדלי פופ רוק רוק אקספרימנטלי
 חברת תקליטים:  אטלנטיק, אטכו, אריסטה רקורדס,  ויקטורי, סנקטוארי, איגל
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2017) 
 www.yesworld.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ון אנדרסון ביל ברופורד ריק וייקמן סטיב האו כריס סקווייר 
 
יס (באנגלית: Yes) היא להקת רוק מתקדם פופולרית שנוסדה בלונדון ב-1968. הלהקה עברה שינויים רבים בהרכבה, והתפרקה באופן זמני מספר פעמים. הלהקה פועלת לסירוגין במשך יותר מ-50 שנה ולה מעריצים רבים. להקת יס נחשבת לאחת מחלוצות ז'אנר הרוק מתקדם והשפיעה על להקות רבות שהלכו בעקבותיה.
היסטוריה > השנים הראשונות (1969–1970)

יס נוסדה ב-1968 על ידי הסולן ג'ון אנדרסון והבסיסט כריס סקווייר. ההרכב המייסד כלל גם את הגיטריסט פטר בנקס, הקלידן טוני קיי והמתופף ביל ברופורד. המופע הראשון שלהם היה במחנה קיץ באנגליה ב-2 באוגוסט 1968. בתקופה זו יצא ללהקה מוניטין על 'גנבת' שירים של אמנים מפורסמים אחרים (כמו דיפ פרפל, הביטלס ועוד) וביצועם מחדש, תוך כדי הרחבות ושינויים מודרניים. עם פרסום אלבום הבכורה שיצא ב-1969 (שנקרא גם הוא "Yes") הפך פטר בנקס לכוכב עולה בקרב מעריצים וכותבי ביקורות, והקולות ההרמוניים של אנדרסון וסקווייר הפכו עד מהרה לסמל של הלהקה.
ב-1970 יצא אלבומם השני – Time and a Word שכלל 30 קטעי תזמורת סימפונית. האלבום זכה אמנם להצלחה, אך נשמעו טענות, בעיקר של הגיטריסט – פטר בנקס, על השימוש המוגזם בתזמורת שלא אפשר ביטוי הולם לכישרון של שאר חברי הלהקה. בנקס פוטר עוד לפני פרסום האלבום.
היסטוריה > מעברה של הלהקה מרוק מתקדם לפופ (1983–1987)

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: תרגמת.
בשנת 1983 הלהקה הוציאה את אלבומה האחד-עשר, 90125 (שנקרא על שם המספר הקטלוגי שלו ברשימה הפנימית של אטלנטיק). האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה ונמכר ב-8 מיליון עותקים. האלבום כלל להיטים ממוסחרים ביניהם המצליח ביותר באלבום ובתולדות הלהקה, Owner of a Lonely Heart. בתקופה הזאת, "יס" שינו את סגנונם מרוק מתקדם לכיוון "פופי" יותר (מה שהזכיר גם את להקת ג'נסיס ולהקות ואמני רוק מתקדם רבים ששינו את סגנונם המוזיקלי בשנות השמונים). באלבום זה רוג'ר דין לא עיצב את עטיפת האלבום. אלבום זה הופק על ידי טרוור הורן, הסולן לשעבר של הלהקה. תוך 15 חודשים, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות מוצלח והקליפ שלה לשיר Owner of a Lonely Heart שודר ב-MTV.
בשנת 1987, הלהקה הקליטה חומרים לאלבום חדש באיטליה כדי לברוח מתשלום מס בממלכה המאוחדת. הלהקה הוציאה את האלבום החדש, Big Generator אשר נמכר בשני מיליון עותקים אך לא זכה להצלחה גדולה אף על פי שכלל את הלהיט Rhytm of Love. באותה שנה, אנדרסון וסקוויר התגרשו מנשותיהם. סקוויר עבר לגור בהוליווד. ב-1988, התגבשו והתאחדו ההרכב כלל את סולן ג'ון אנדרסון, המתופף המקורי ביל ברופורד, סטיב האו וריק וייקמן. ההרכב הוציא אלבום תחת שם הלהקה וזכה להצלחה גדולה בכך שאפיין את הלהקה בסגנונה המקורי, רוק מתקדם.
היסטוריה > הלהקה חוזרת לרוק מתקדם (1989–1991)

בשנת 1989, התאחדה הלהקה עם הרכבה הקלאסי והרכבה הנוכחי אשר כלל את ג'ון אנדרסון, כריס סקוויר, טרוור רבין, טוני קיי, אלן וייט, ביל ברופורד, ריק וייקמן וסטיב האו. הלהקה הוציאה את אלבומה החדש, Union באפריל, 1991. ריק וייקמן כינה אותו Onion (בצל) כיוון שהגיב: "כל פעם ששמעתי אותו התחלתי לבכות". האלבום מכר רק 750,000 עותקים ולא זכה להצלחה גדולה כלל הוא לא כלל שום להיט מצליח והלהקה התחילה לסבול ממשבר כלכלי.
בשנת 1994, הלהקה הוציאה את האלבום, Talk אשר בו עזבו ברופורד, וייקמן והאו את ההרכב. באלבום, הלהקה הורכבה מאנדרסון, רבין, קיי, סקוויר ווייט. זהו היה האלבום האחרון שבו רבין וקיי השתתפו. גם אלבום זה לא זכה להצלחה גדולה, ולא כלל אף להיט. לאחר מכן טרוור רבין וטוני קיי עזבו את הלהקה. אך לבסוף, חזרו האו ווייקמן ללהקה. בשנת 1996 הוציאה הלהקה אלבום בשם Keys to Ascension. זהו אלבום כפול שמורכב מהקלטות של הופעות חיות של הלהקה, ושתי הקלטות חדשות שהוקלטו באולפן, האלבום הכליל יצירות של הלהקה מהתקופה הקלאסית והביא את האלבום להצלחה.
בשנת 1997, הוציאה הלהקה את החלק השני (Keys to Ascension 2) של האלבום הקודם וגם הרכב האלבום אותו הדבר. באותה שנה, הלהקה הוציאה אלבום אולפן חדש בשם, Open Your Eyes. אלבום זה לא זכה להצלחה גדולה ובו הקלידן, וייקמן עזב שוב את הלהקה. הקלידן החדש היה בילי שרווד.
בשנת 1999, הוציאה הלהקה אלבום חדש בשם The Ladder (הסולם), אשר כלל את הקלידן הרוסי כחבר להקה, איגור קורושב אשר ניגן באלבום הקודם אך לא כחבר להקה. האלבום כלל שירים אשר התייחסו לשירים מתקופות שונות של הלהקה. לאחר מכן, עזבו שרווד וקורושב והלהקה לקחה הפסקה של שנה מהוצאת אלבומים.
היסטוריה > שנות האלפיים (2000 – היום)

בשנת 2001, מצאה הלהקה שותף חדש להופעות הקלידן טום בריזלין. באותה שנה, הלהקה הוציאה אלבום חדש בשם Magnification זהו האלבום האחרון שהשתתף בו ג'ון אנדרסון מאז Drama. באלבום הלהקה חזרה לצליל סימפוני מאז האלבום Time amd a Word ב-1970.
בשנת 2002, חזר וייקמן להרכב ועזב.
בשנת 2003, הלהקה הוזמנה לפסטיבל הג'אז במונטרו שבשווייץ. אחת ההופעות תועדו ב-DVD (Songs from Tsongas).
בשנת 2008, מציינת הלהקה סיבוב הופעות בו הקלידן יהיה בנו של וייקמן, אוליבר וייקמן (אנ'). סיבוב ההופעות נקרא, "Close to the Edge and Back". באותה שנה, חודש אחד בלבד לפני תחילת סיבוב ההופעות, אושפז אנדרסון בבית חולים בעקבות התקף אסתמה וגילו שיש אצלו קשיי נשימה חמורים. בתקופה הזו אף אחד לא התקשר לאנדרסון (למעט אלן וייט שהתקשר רק פעם אחת). ב-2009, אנדרסון החלים. סטיב האו אמר שסיבוב ההופעות יתקיים ללא אנדרסון אלא יחליפו זמר קנדי בשם בנואה דייוויד (אנ'). לאחר מכן, בנואה הפך לסולן החדש של "יס" ואנדרסון לא חזר.
בשנת 2011, הוציאה הלהקה אלבום חדש בשם, Fly from Here אשר הסולן היה בנואה דייוויד. האלבום לא זכה להצלחה גדולה, ולבסוף דייוויד עזב.
בשנת 2012, צורף ללהקה סולן חדש בשם ג'ון דוויזיון אשר היה סולן בלהקת מחווה ליס, נכון להיום הלהקה ממשיכה בפעילותה וסטיב האו הודיע שאפילו הלהקה תוציא אלבום חדש ב-2013.
בשנת 2013, הגיטריסט המקורי של הלהקה, פיטר בנקס (אנ'), הלך לעולמו בגיל 65 כתוצאה מבעיה בלבו. בנקס הוא החבר הראשון בלהקה שהלך לעולמו.
בשנת 2015, סקווייר הודיע כי הוא ייאלץ לפרוש מסיבוב ההופעות בשל מחלת הלוקמיה שהתגלתה בו. ב-27 ביוני של אותה שנה, נפטר סקווייר, שהיה החבר היחיד שנשאר ביס לאורך כל תקופתה והותיר את להקתו כשמחליף אותו בילי שרווד.
ב-7 במרץ 2017 הופיעה הלהקה בישראל בהיכל מנורה בתל אביב.
שיתופי פעולה של חברי הלהקה

ברבות השנים חברי "יס" שיתפו פעולה במגוון הרכבים שכללו אחדים מחברי הלהקה, כמו אנדרסון, ברופורד, וייקמן והאוף שפעלו בשנים 1988–1990.
ב-2010 הקימו הסולן ג'ון אנדרסון והקלידן ריק וייקמן מההרכב הקלאסי של הלהקה בשנות השבעים את Anderson, Rabin and Wakeman יחד עם גיטריסט הלהקה בשנות השמונים טרבור רבין. ARW מרבים להופיע עם חומריה של להקת יס.
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | שם האלבום | משתתפים באלבום |  |
| 1969 | Yes | אנדרסון, סקווייר, ברופורד, קיי, בנקס |  |
| 1970 | Time and a Word | אנדרסון, סקווייר, ברופורד, קיי, בנקס |  |
| 1971 | The Yes Album | אנדרסון, סקווייר, ברופורד, קיי, האו |  |
| 1971 | Fragile | אנדרסון, סקווייר, ברופורד, וייקמן, האו |  |
| 1972 | Close to the Edge | אנדרסון, סקווייר, ברופורד, וייקמן, האו |  |
| 1973 | Yessongs | אנדרסון, סקווייר, וייט, וייקמן, האו, ברופורד (שני שירים) |  |
| 1973 | Tales from Topographic Oceans | אנדרסון, סקווייר, וייט, וייקמן, האו |  |
| 1974 | Relayer | אנדרסון, סקווייר, וייט, מורז, האו |  |
| 1975 | Yesterdays | אוסף משני התקליטים הראשונים |  |
| 1977 | Going for the One | אנדרסון, סקווייר, וייט, וייקמן, האו |  |
| 1978 | Tormato | אנדרסון, סקווייר, וייט, וייקמן, האו |  |
| 1980 | Drama | הורן, סקווייר, וייט, דאונס, האו |  |
| 1980 | Yesshows | אנדרסון, סקווייר, וייט, וייקמן, האו, מורז (שני שירים) |  |
| 1981 | Classic Yes | אוסף |  |
| 1983 | 90125 | אנדרסון, סקווייר, וייט, קיי, רבין |  |
| 1985 | 9012Live: The Solos | אנדרסון, סקווייר, וייט, קיי, רבין |  |
| 1987 | Big Generator | אנדרסון, סקווייר, וייט, קיי, רבין |  |
| 1991 | Union | אנדרסון, סקווייר, ברופורד, וייט, קיי, וייקמן, האו, רבין |  |
| 1991 | Yesyears | אוסף |  |
| 1992 | Yesstory | אוסף Yesyears מקוצר |  |
| 1993 | The Very Best of Yes | אוסף |  |
| 1994 | Talk | אנדרסון, סקווייר, וייט, קיי, רבין |  |
| 1996 | Keys to Ascension | אנדרסון, סקווייר, וייט, וייקמן, האו |  |
| 1997 | Keys to Ascension 2 | אנדרסון, סקווייר, וייט, וייקמן, האו |  |
| 1997 | Open Your Eyes | אנדרסון, סקווייר, וייט, קיי, רבין |  |
| 1997 | Something's Coming / Beyond and Before | אוסף מהשנים 1968–1970 |  |
| 1999 | The Ladder | אנדרסון, סקווייר, וייט, שרווד, קורושוב, האו |  |
| 2000 | House Of Yes - Live from the House of Blues | אלבום מהופעה - אנדרסון, סקווייר, וייט, שרווד, קורושוב, האו |  |
| 2000 | The Best of Yes | אוסף |  |
| 2001 | Keystudio | אוסף מההקלטות של Keys to Ascension |  |
| 2001 | Magnification | אנדרסון, סקווייר, וייט, האו |  |
| 2002 | Yestoday | אוסף |  |
| 2002 | In a Word — Yes | אוסף |  |
| 2003 | Yes Remixes | אוסף בעיבוד ווירגיל האו, הבן של סטיב האו |  |
| 2004 | The Ultimate Yes: 35th Anniversary Collection | אוסף |  |
| 2011 | Fly from Here | בנואה דייוויד, ג'ף דאונס, וייט, האו, סקווייר |  |
הרכב הלהקה

חברי הלהקה המייסדים ג'ון אנדרסון וכריס סקווייר נחשבים לגרעין הלהקה. סקווייר היה שותף בהפקת כל אלבומי "יס" הרשמיים וגם אנדרסון תרם את תרומתו לכל האלבומים פרט לשלושה. ריק וייקמן, לעומת זאת, היה חבר בלהקה בחמש תקופות שונות לסירוגין. כיום לא נותר חבר מן ההרכב המקורי של הלהקה, עם עזיבתו של אנדרסון, ומותו של סקווייר.
הרכב הלהקה > חברי הלהקה כיום

סטיב האו – גיטרה, שירה (1970–1981, 1990–1992, 1995–2004, 2008–הווה)
אלן וייט – תופים, כלי הקשה, שירה (1972–1981, 1982–2004, 2008–הווה)
ג'פרי דאונס – קלידים (1980–1981, 2011–הווה)
ג'ון דוויזיון – סולן (2012–הווה)
בילי שרווד - גיטרת בס (1989–1990, 1993–1994, 1997, 2015)
הרכב הלהקה > מייסדי הלהקה

ג'ון אנדרסון – סולן, כלי הקשה, גיטרה, נבל (1968–1979, 1983–2012)
כריס סקווייר – גיטרה בס, שירה (1968–1981, 1982–2004, 2008–2015, נפטר ב-2015)
טוני קיי – קלידים (1968–1971, 1982–1994)
פיטר בנקס – גיטרה, שירה (1968–1970, נפטר ב-2013)
ביל ברופורד – תופים, כלי הקשה (1968–1972, 1990–1992)
טוני או'ריילי - תופים (1968)
הרכב הלהקה > חברי להקה אחרים

ריק וייקמן - קלידים, פסנתר, אורגן האמונד, מלוטרון (1971–1974, 1976–1980, 1990–1992, 1995–1997, 2002–2004)
פטריק מורז – קלידים (1974–1976)
טרבור הורן – סולן (1980–1981), מפיק, שירה (1983–1987, 2010–2011)
טרבור רבין – גיטרה, שירה, קלידים (1982–1994)
איגור קורושוב – קלידים, שירה (1997–2000)
בנואה דייוויד - סולן (2008–2012)
אוליבר וייקמן - קלידים (2008–2011)
הרכב הלהקה > נגנים עוזרים

טוני לוין - גיטרת בס באולפן (1989–1991)
ג'ימי האן - גיטרה באולפן (1989–1990)
טום בריסלין - קלידים בהופעות (2001–2002)
שינוי הרכבים בלהקה

| --- | --- |
1968:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  טוני קיי – קלידן  פיטר בנקס – גיטריסט  טוני א'וריילי – מתופף
1968-1971:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  טוני קיי – קלידן  פיטר בנקס – גיטריסט  ביל ברופורד – מתופף
1971-1972:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  ריק וייקמן – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  ביל ברופורד – מתופף
1972-1973:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  ריק וייקמן – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
1974-1975:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  פטריק מוראז – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
1975-1980:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  ריק וייקמן – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
1980-1981:  טרבור הורן – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  ג'ף דאונס – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
1981-1982:  פירוק
1982-1989:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  טוני קיי – קלידן  טרבור רבין – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
1989-1992:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  טוני קיי – קלידן  טרבור רבין – גיטריסט  אלן וייט – מתופף  ריק וייקמן – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  ביל ברופורד – מתופף
1992-1994:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  טוני קיי – קלידן  טרבור רבין – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
1994-1997:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  ריק וייקמן – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
1997-1999:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  בילי שרווד – קלידן, גיטריסט  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
1999-2000:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  בילי שרווד – גיטריסט  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף  איגור קורושב - קלידן
2000-2004:  ג'ון אנדרסון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
2004-2008:  הפסקה זמנית
2008-2010:  בנואה דייוויד – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  אוליבר וייקמן – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
2010-2012:  בנואה דייוויד – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  ג'ף דאונס – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
2012-2015:  ג'ון דוויזיון – זמר  כריס סקווייר – בסיסט  ג'ף דאונס – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
2015-הווה:  ג'ון דוויזיון – זמר  בילי שרווד – בסיסט  ג'ף דאונס – קלידן  סטיב האו – גיטריסט  אלן וייט – מתופף
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏סולן להקת יס המיתולוגית: "תמיד תהינו איך זה להופיע בישראל", באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403343505171  BIBSYS: 1046781  BNE: XX97692  BnF: cb13907589s (data)  GND: 1214990-1  ISNI: 0000 0001 1939 0123  LCCN: n82134593  MusicBrainz: c1d4f2ba-cf39-460c-9528-6b827d3417a1  NKC: kn20030215144  NLA: 35321498  NSK: 000691462  RERO: 02-A017762456  SUDOC: 080667295  Trove: 910950  VIAF: 1671145856999622920854   WorldCat (עם VIAF): 1671145856999622920854 
ג'ון אנדרסון בהופעה של להקת יס בשנת 1977
מודל ראש עירייה–מועצה

מודל ראש עירייה–מועצה (באנגלית: Mayor–council government) הוא אחד מחמשת מודלי הרשות המקומית בארצות הברית, המאופיין בראש עירייה הנבחר בבחירות דמוקרטיות מלאות, בין אם על ידי הציבור או על ידי מועצת העיר מקרב חבריה, וממלא את תפקיד הרשות המבצעת בעירייה. מועצת העיר מחזיקה בסמכויות החקיקה ומורכבת, לעיתים קרובות, מנציגים הנבחרים ברובעי הבחירה השונים בעיר (Wards). מודל ראש עירייה–מועצה הוא מודל הרשות המקומית השני הנפוץ ביותר בארצות הברית, אחרי מודל מנהל עירייה–מועצה. מודל זה משמש בכל הרשויות המקומיות בישראל.
מודל זה נוהג לרוב בערים הגדולות והראשיות וכן בעיירות שאוכלוסייתן קטנה מ-5,000 נפש בארצות הברית, ואילו מודל מנהל עירייה–מועצה נפוץ יותר בערים הקטנות והבינוניות. מודל ראש עירייה–מועצה נפוץ בעיקר במערב התיכון ובמדינות המרכז האטלנטי בארצות הברית, ו-34% מהערים בארצות הברית משתמשות בו, בהן ניו יורק, שיקגו, יוסטון ופילדלפיה.
יחסי הכוחות

הסמכות הביצועית של ראש העירייה במודל ראש עירייה–מועצה יכולה להיות מסווגת כ"חזקה" או "חלשה". סיווגים אלו מייצגים את מידת הכוח הפוליטי והסמכות האדמיניסטרטיבית הניתנת לראש העירייה על פי החוקים הקובעים את מודל השלטון המקומי בערים השונות.
יחסי הכוחות > ראש עירייה חזק-מועצה

במודל ראש עירייה חזק-מועצה (Strong-mayor form), לראש העירייה הנבחר ניתנת סמכות אדמיניסטרטיבית כמעט מוחלטת ועצמאות פוליטית רחבה, וכן ניתנת לו זכות הווטו בהצבעות המועצה בחלק מהערים והסמכות למנות או להדיח ראשי אגפים וועדות. ראש העירייה מכין ומנהל את תקציב העיר, אם כי על התקציב להיות מאושר בידי מועצת העיר. בחלק מהערים ממנה ראש העירייה מנהל אדמיניסטרטיבי ראשי שתפקידו לפקח על ראשי האגפים השונים בעירייה, להכין את התקציב ולתאם בין האגפים השונים.
ישנם מספר יתרונות במודל ראש עירייה חזק-מועצה; ראשית, מבנה זה של אחריות מרוכזת מאפשר את קיומם של מנהיגים חזקים ומעניק לראש העירייה את מלוא הסמכויות איתן יוכל לנהל את העיר באופן שוטף. שנית, מבנהו של המודל קובע נטילת אחריות מרוכזת על ידי ראש העירייה (שלא כמו במודל ראש עירייה חלש-מועצה). בנוסף, מבנהו של המודל מאפשר הזדמנות לראשי ערים איכותיים להגיע לידי הישגים מקצועיים רבים.
אך החסרונות שבמודל ראש עירייה חזק-מועצה הם: סמכויות רבות מדי המרוכזות בידי אדם בודד; אין ודאות שראש העירייה הנבחר יהיה בעל כישורי ניהול, דבר שעלול לפגוע בניהול השוטף של העיר; החלטות שייעשו כתוצאה ממניעים פוליטיים, וכן עידוד ליצירת פטרונים פוליטיים ומינויים/הדחות פוליטיות. המצדדים במודל מנהל עירייה–מועצה טוענים שתחת המודל של ראש עירייה חזק-מועצה, יכולות קבוצות אינטרסים שונות להשיג את מטרותיהן דרך ראש העירייה בקלות יחסית, ולעומת זאת במודל מנהל עירייה–מועצה עליהן לשכנע לשם כך את רוב חברי המועצה.
תפקיד ראש העירייה במודל ראש עירייה חזק-מועצה הפך לתפקיד נחשק מאוד עבור פוליטיקאים רבים; לדוגמה, רם עמנואל, שכיהן כראש סגל הבית הלבן תחת הנשיא ברק אובמה, עזב את תפקידו ורץ בבחירות לראשות העיר שיקגו, אותן הוא ניצח במאי 2011.
יחסי הכוחות > ראש עירייה חלש-מועצה

במודל ראש עירייה חלש-מועצה (Weak-mayor form) מתפקד ראש העירייה כיושב ראש מועצת העיר בלבד; אין לו סמכות רשמית מחוץ למועצת העיר, הוא אינו יכול למנות או להדיח פקידים ואין לו זכות וטו בהצבעות המועצה. לפיכך, מידת השפעתו של ראש העירייה ויכולתו להביא לביצוע המטרות בהן הוא חפץ, תלויה אך ורק באישיותו וביכולת השכנוע שלו את המועצה.
היתרון העיקרי של מודל זה הוא מניעה של שימוש לרעה פוטנציאלי של ראש העירייה בסמכויותיו, וכן מניעת פטרונות פוליטית. משום כך, מודל זה נפוץ בעיקר בעיירות קטנות בארצות הברית, בהן הניהול השוטף איננו מורכב מדי אך הסיכון בשימוש לרעה בסמכויות הוא רב.
החסרונות במודל זה רבים הם: לראש העירייה אין סמכות ממשית איתה יוכל לנהל את העיר; ישנם ראשי אגפים וועדות רבים לתחומי אחריות שונים, ונוצרות בעיות בתיאום ביניהם; פקידים וחברי ועדות, שרבים מהם מתנדבים, חסרים לעיתים קרובות את הכישורים המתאימים לניהול רשות מקומית. ולבסוף, אמנם ראש העירייה חסר סמכות ממשית, אך המצביעים עדיין מאשימים אותו בבעיות ובמחדלים שלמעשה אינם תחת שליטתו.
הערות שוליים

1 2  "Mayor and Council System", britannica.com
1 2 3 4 5  ‏"Models of City Government", Center for Government Research
↑  "Forms of Municipal Government", National League of Cities.
1 2  ‏"City Mayor-Council Government Law & Legal Definition", USLegal.com
1 2  Michael Roberts, "Strong Mayor Form of Government", about.com
ולדימיר קוקובצוב

ולדימיר ניקולביץ' קוקובצוב (ברוסית: Владимир Николаевич Коковцов‏; 30 באפריל 1853 – 29 בינואר 1943) היה מדינאי רוסי, ראש הממשלה של האימפריה הרוסית בשנים 1911–1914.