stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בהוואי
דעת קהל

סקר שנערך בשנת 2017 על ידי המכון הציבורי לחקר דת (PRRI) מצא ש־68% מתושבי הוואי תומכים בנישואים חד־מיניים, בעוד ש־20% מתנגדים ו־12% לא בטוחים או מחזיקים בעמדה נייטרלית.
אותו הסקר מצא ש־74% מתושבי הוואי תומכים בחוקים האוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, בעוד ש־13% מתנגדים לחוקים כאלה. זאת ועוד, הסקר מצא ש־54% מהתושבים סבורים שאין לאפשר לעסקים לסרב להעניק שירותים להומוסקסואלים וללסביות מטעם אמונה דתית, בעוד ש־35% סבורים שיש לאפשר לעסקים לעשות זאת.
טבלת סיכום

| קריטריון> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | כן / לא> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | כן / לא> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | הערות> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק |
| --- | --- | --- | --- |
| הומוסקסואליות ולסביוּת חוקיות |  |  | משנת 1973 |
גיל ההסכמה שווה: 
| הומוסקסואליות אינה מסווגת כהפרעה נפשית |  |  | משנת 1973 |
הכרה בזוגיות חד־מינית
| הכרה ביחסי טובה הדדיים |  |  | משנת 1997 |
| הכרה באיחוד אזרחי |  |  | משנת 2012 |
| הכרה בנישואים חד־מיניים |  |  | משנת 2013 |
אימוץ והורות
התרת אימוץ ללהט"בים יחידים: 
| התרת אימוץ ילד של בן או בת הזוג |  |  | משנת 2012 |
| התרת אימוץ לזוגות חד־מיניים |  |  | משנת 2012 |
גישה להפריה חוץ־גופית עבור זוגות לסביות: 
התרת פונדקאות לזוגות הומוסקסואלים: 
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר
| מתן אפשרות לשינוי המגדר במסמכים ממשלתיים |  |  | אין דרישה לניתוח להתאמה מגדרית החל משנת 2015 |
הכרה במגדר שלישי במסמכים ממשלתיים: 
מניעת התערבויות רפואיות במינם הביולוגי של ילדים המוגדרים כאינטרסקס: 
טרנסג'נדריות אינה מסווגת כהפרעה נפשית: 
הגנה מפני אפליה
|  | על רקע נטייה מינית | על רקע זהות מגדרית |  |
| חוקים נגד אפליה במקומות עבודה |  |  | על רקע נטייה מינית משנת 1991;  על רקע זהות מגדרית משנת 2011 |
| חוקים נגד אפליה באספקת מוצרים ושירותים |  |  | הגנה מפני אפליה בשירותי דיור משנת 2005;  הגנה מפני אפליה באספקת מוצרים ושירותים משנת 2006 |
הגנה מפני אלימות
|  | על רקע נטייה מינית | על רקע זהות מגדרית |  |
הגנה מפני פשעי שנאה: 
| חוקים נגד בריונות |  |  | משנת 2011 |
שונות
להט"בים מורשים לשרת בצבא: 
| טיפולי המרה אסורים עבור קטינים |  |  | משנת 2018 |
| גברים המקיימים יחסי מין עם גברים מורשים לתרום דם | / | / | חוקי משנת 2015, אך רק עבור גברים שלא קיימו יחסי מין עם גברים במהלך השנה שקדמה לתרומת הדם (בהתאם למדיניות הפדרלית של ארצות הברית) |
טענת נכונות

בתכנות מחשבים, טענת נכוֹנוּת (באנגלית: Assertion) היא פסוק המוצב בתוכנית כדי לציין שהטענה צריכה להיות נכונה באותו המקום. טענת נכונות נגזרת לרוב ממפרט התוכנה ונכתבת כהערה בקוד המקור של התוכנית, או, בשפות תכנות התומכות בכך, כחלק מהתוכנית עצמה. השימוש בטענות נכונות מסייע להגברת אמינות, קריאוּת ותחזוקתיות התוכנה.
טענות נכונות משמשות גם ככלי לאיתור באגים, בכך שהן מאפשרות לתוכנית לעצור ולהצביע על מיקום הבעיה כאשר הטענה אינה מתקיימת. בשפות תכנות מסוימות, ניתן להפעיל או לבטל את בדיקת הטענות בזמן ריצה, מה שמאפשר שימוש יעיל בבדיקות בזמן הפיתוח והסרתן בגרסאות ייצור לשיפור הביצועים. טענות נכונות משולבות לרוב בכלי פיתוח ובסביבות בדיקה אוטומטיות, כדי לוודא שהתוכנה עומדת בדרישות המפרט לאורך כל שלבי הפיתוח.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טירת דווין

ערך זה עוסק בטירה בסלובקיה. אם התכוונתם לעיירה במחוז סמוליאן בבולגריה, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה 
 מיקום:  דווין 
 מדינה:  סלובקיה 
 מפעיל:  מורביה הגדולה 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 קואורדינטות:  48°10′26″N 16°58′41″E﻿ / ﻿48.173888888889°N 16.978055555556°E﻿ / 48.173888888889; 16.978055555556
 אתר רשמי
  (למפת סלובקיה מוגדלת) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה טירת דווין(למפת סלובקיה רגילה) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה טירת דווין
 
טירת דווין (בסלובקית: Devínsky hrad, בהונגרית: Dévényi vár, בגרמנית: Burg Theben) היא טירה הרוסה כמעט כליל, הנמצאת במרחק של כ-10 ק"מ ממרכז ברטיסלאבה, בדווין (אנ') הנחשבת לחלק מבירת סלובקיה. הטירה השוכנת מעל שפך נהר מוראבה אל הדנובה, שימשה נקודה אסטרטגית על צומת דרכים ומסחר, כולל דרך הענבר, ומאוחר יותר על הגבול בין סלובקיה לאוסטריה. הטירה היא אחד מהיעדים הפופולריים ביותר לטיולי יום מברטיסלבה, ומי ששט על הדנובה בנתיב וינה-ברטיסלאבה-בודפשט, מבחין בה.
במקום הוקם מבצר כבר בימי הקלטים שנהרס ונבנה מחדש מספר פעמים בידי הרומאים, הסלאבים, בימי ממלכת הונגריה ומאוחר יותר בתקופת שלטון אוסטרו-הונגריה. הבעלים האחרונים של הטירה היו בני משפחת פאלפי (Pálffy), והיא נהרסה בשנת 1809, בידי צבאות נפוליאון שנסוגו מהאזור. כשהנאצים השתלטו על צ'כוסלובקיה בשנת 1938 הם כבשו גם את טירת דווין, למרות שסלובקיה נכבשה רק בשנת 1944, והמיקום האסטרטגי שימש לתצפית ושמירה על הגבול. מאוחר יותר, בימי השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה, עד שנת 1989, שימשה הטירה לשמירה על הגבול בין הגוש המזרחי (הקומוניסטי) למערב אירופה. אזרחים שניסו לחצות את הגבול (מסך הברזל), נורו בידי חיילי הצבא.[דרוש מקור]
גלריה

צילום אוויר של טירת דווין והדנובה
מבט מטירת דווין על הכפר דווין
מבט על טירת דווין ממגרש החנייה
טייסת 617 (חיל האוויר המלכותי)

| --- | --- |

 אחרי המבול" "Après moi le déluge
 פרטים
 כינוי:  "פורצי הסכרים"
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  חיל האוויר המלכותי חיל האוויר המלכותי
 סוג:  טייסת תקיפה קרקעית
 בסיס האם:  מרהאם, נורפוק   אה"מ המלכה אליזבת (R08)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  21 במרץ 1943 – הווה (81 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה מלחמת המפרץ מלחמת עיראק
 נתוני היחידה
 כלי טיס:  F-35 לייטנינג II
 כלי טיס בעבר:  אוורו לנקסטר אוורו וולקן טורנדו
 פיקוד
 יחידת אם:  להק 1
 מפקדים:  גאי גיבסון
טייסת 617 המוכרת בכינוי פורצי הסכרים (The Dambusters), היא טייסת תקיפה של חיל האוויר המלכותי המפעילה מטוסי F-35 לייטנינג II.
היסטוריה

הטייסת הוקמה ב-21 במרץ 1943 כטייסת הפצצה מיוחדת על בסיס מטוסי אוורו לנקסטר, במטרה לעשות שימוש ב-"פצצה קופצת" בתקיפת סכרים ומטרות ימיות, זאת היא ביצעה בהצלחה במהלך מבצע נזיפה. בהמשך השתמשה הטייסת בפיתוחים וסוגי חימוש ייחודיים ומדויקים כמו פצצת "טולבוי" ו-"גרנד סלאם".
לאחר המלחמה עברה הטייסת מספר גלגולים; היא נסגרה בשנת 1955 ונפתחה מחדש ב-1958 עם קליטת מפציץ האוורו וולקן, נסגרה שוב בשנת 1981 עם הוצאת הוולקן משירות והוקמה מחדש ב-1983 עם קליטת הטורנדו. בינואר 2014 נסגרה הטייסת בפעם השלישית כחלק מההוצאה ההדרגתית של הטורנדו משירות חיל האוויר המלכותי, באפריל 2018 הוקמה הטייסת מחדש בגלגולה הרביעי עם קליטת מטוסי ה-F-35 לייטנינג II. לאורך ההיסטוריה המוקדמת של הטייסת היא הוצבה בבסיס חיל האוויר המלכותי לוסימות' שבמזרח סקוטלנד, בשנת 2018 עם הקמתה מחדש היא הועברה לבסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם בנורפוק.
כיום עם כניסתה של אה"מ המלכה אליזבת' טייסת 617 היא טייסת תקיפה המפעילה מטוסי F-35 לייטנינג II ומשמשת ככוח התקיפה העיקרי של נושאת המטוסים.
מטוסי הטייסת לאורך השנים

מפציץ אוורו לנקסטר סימן B-1 של הטייסת, 1944.
מפציץ קנברה עם סימולי הטייסת.
מפציץ אוורו וולקן סימן B-2 של הטייסת, 1962.
מטוס תקיפה טורנדו סימן GR-4 של הטייסת, 2004.
מטוס תקיפה F-35 לייטנינג II של הטייסת, 2018.
מטוסי F-35B של טייסת 617 על סיפונה של אה"מ המלכה אליזבת'
מטוס F-35B של טייסת 617 ממריא מסיפונה של נושאת המטוסים אה"מ המלכה אליזבת'
ראו גם

גאי גיבסון
מבצע נזיפה
טירפיץ
לקריאה נוספת

פול בריקהיל, פורצי הסכרים, תרגם מאנגלית: אריה חשביה. הוצאת דשא, 1960; בהוצאת זמורה ביתן, 1983.
הרונדל של טייסת 617
חיים קונביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1928 קובנה, ליטא 
 פטירה:  5 במאי 2012 (בגיל 84 בערך) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  אות הנשיא להתנדבות (2005) 
 
פארק קונביץ ברמת גן
חיים קונביץ (1928 - 5 במאי 2012) היה גזבר עיריית רמת גן. נודע בכינויו "האבא של הצנחנים".
ביוגרפיה > בקובנה ובדכאו

קונביץ נולד בקובנה, בירת ליטא. בשנת 1941, בהיותו בן 13, פלשו הגרמנים לליטא ובמהלך מלחמת העולם השנייה נרצחו הוריו ואחותו. הוא שרד את גטו קובנה ומחנה הריכוז דכאו.
חברו אורי חנוך, העיד על מקרה שבו כמעט קיפח קונביץ את חייו במחנה קאופרינג (מחנה משנה של דכאו):
לאחר המלחמה פעל קונביץ במסגרת בית"ר והאצ"ל בגולה.
ביוגרפיה > דרכו בעיריית רמת גן

קונביץ עלה לישראל, השלים את לימודיו באוניברסיטת תל אביב והקים משפחה ברמת גן (נולדו לו שלושה ילדים כאשר שניים מהם תאומים, בן ובת).
הוא עבד משנת 1950 בעיריית רמת גן. הוא שימש כיו"ר איגוד הגזברים של ישראל והיה הגזבר הוותיק ביותר בארץ – שימש כגזבר העירייה במשך 40 שנה. עבד תחת כל ארבעת ראשי העיר מאז היווסדה. סך הכול עבד קונביץ בעירייה במשך כ-60 שנה.
ביוגרפיה > ספורט

קונביץ היה ממנהלי קבוצת הכח רמת גן אשר זכתה באליפות ישראל ובגביע המדינה בשנות ה-60.
ביוגרפיה > הוועדה לאימוץ הצנחן

בראשית שנות השישים, הקים ראש העירייה הראשון של רמת גן, אברהם קריניצי, את ועדת האימוץ של חטיבת הצנחנים וגייס לשם כך את קונביץ, אשר שימש למעלה מ-30 שנה כיו"ר הוועדה.
במסגרת פעילותו נפגש קונביץ עם כל חייל וחיילת בצנחנים לפחות פעמיים או שלוש במהלך שרותם: תחילה ביום הגיוס, לאחר מכן בקורסים, באימונים ולעיתים אף בשובם מפעולות מבצעיות. ביוזמתו, אנשי הוועדה נהגו לבקר את הפצועים והחולים של החטיבה בבתי החולים, וכן להשתתף בהלוויות ההרוגים ולתמוך במשפחותיהם, נוהג אשר נמשך עד היום. בשנים האחרונות עם ריבוי החיילים הבודדים בחטיבה, משקיעה ועדת האימוץ מאמץ ספציפי למענם.
במלחמת יום הכיפורים הגיעו אנשי הוועדה לכוחות הצנחנים שהיו ממערב לתעלת סואץ בדרום ולחרמון הסורי בצפון כדי לחזק את רוחם של החיילים.
בקרב דורות של צנחנים ידוע קונביץ כאדם שכל מעשיו נעשו בצניעות, והם נתנו לו את הכינוי "האבא הגדול של הצנחנים".
אות הנשיא למתנדב הוענק לקונביץ ולוועדת האימוץ בראשותו, כביטוי של הוקרה והערכה, ב-2005..
הוכר כיקיר הצנחנים. זכה בתואר איש מופת ליונס רמת גן.
קונביץ הלך לעולמו בשנת 2012 ברמת גן.
ביוגרפיה > הנצחתו

ביוזמת ראש עיריית רמת גן, צבי בר, הונחה אבן פינה לפארק שיישא את שמו של קונביץ. הפארק ממוקם בין כפר אז"ר ממערב ושכונת קריית קריניצי ממזרח ומדרום (קריניצי החדשה). סמוך ליום העצמאות 2012 הגיעו הרמטכ"ל בני גנץ וכל אלופי צה"ל מהצנחנים להצדיע לקונביץ על פועלו רב השנים למען הצנחנים ודורותיהם. קונביץ נפטר זמן קצר לאחר מכן.
הפארק נחנך ב-2018.
הערות שוליים

↑  גזבר עיריית רמת גן חיים קונביץ הלך לעולמו, באתר Local
↑  אורי חנוך, יהודית חנוך, סיפור שלא סיפרתי, הוצאת יד ושם, 2018, עמ' 81, 84.
↑  חיים קונביץ, באתר "התנדבות בישראל"
↑  הפארק במשולש הגדול ייקרא ע"ש חיים קונביץ באתר עיריית רמת גן
טירת האגם

טירת האגם היא מערכת השו"ב המרכזית של המטה הכללי בצה"ל. המערכת פותחה על ידי חברת TSG IT, חברה פרטית בבעלות התעשייה האווירית לישראל ופורמולה מערכות, בשיתוף אגף התקשוב בצה"ל, כדי לקשר בין גורמי המידע[דרושה הבהרה] לגורמי האש.
המערכת יוצרת חיבור תהליכים מבצעיים בין זרועי שמאפשר גם חיבור של פלטפורמות לרשת. כך לדוגמה ניתן לצפות באמצעותה בנתונים אודות התקדמות הלחימה: מיקומי הכוחות הישראליים ומרכזי הפעילות של האויב - ממחסני אמצעי לחימה, רקטות ומשגרים ועד למפקדות הארגונים עצמם. מעבר לכך היא מאפשרת לראות את תמונת המצב של שיגורי רקטות לעורף הישראלי בזמן אמת. היא מציגה על גבי מפת ישראל לא רק את מיקומי נפילות הטילים, אלא גם את סוג החימוש שנורה, את הנזק שנגרם בעקבותיו ואת טווחי הזמן בו היה העורף הישראלי תחת מתקפה.
פיתוח המערכת

אפיון המערכת החל בסוף שנות ה-90 במסגרת חיל הקשר והאלקטרוניקה, ופיתוחה בפועל החל בחיל הקשר בשיתוף פעולה עם TSG ב-2001. היא נוסתה מבצעית לראשונה בתרגיל ב-2004 אשר לא עמד בציפיות. הניסיון המשמעותי הבא היה בשנת 2005 במהלך תוכנית ההתנתקות עם גרסה מעודכנת שזכתה להצלחה חלקית. משנת 2006 עבר מוקד הפיתוח ל-TSG וב-2014 הפיתוח חזר לצה"ל לצורך הפחתת עלויות. פיתוח המערכת הועבר ליחידת לוט"ם של אגף התקשוב. בשונה מחברות אזרחיות, הפצת הגרסאות נעשתה על בסיס תהליכים מבצעיים בצה"ל ולא על פי בשלות המערכת.
בשנת 2013 הושקה גרסה מבצעית ניידת לטאבלטים. בגרסה זו בוצעה התאמת היישומים והמערכות לגרסה הניידת, שמירת ההגנה בהיבטי אבטחת מידע ושמירה על קשר רציף בהיבט המידע.
הערות שוליים

1 2  עמי רוחקס דומבה, צה"ל רוצה לפתח שו"ב לבד, באתר Israel Defense, ‏28 באוקטובר 2016
↑  חנן גרינברג, "רמזור" צה"לי: תוקפים - ועוקבים בזמן אמת, באתר ynet, 23 במאי 2011
↑  גילי כהן, צה"ל הצטייד במערכת חדשה למיפוי נפילות טילים, באתר הארץ, 9 במרץ 2012
↑  עמי רוחקס דומבה, ‏מערכת השו"ב של ה"בור", באתר "IsraelDefense‏", 17 ביולי 2014
↑   אור הירשאוגה, צה"ל יצמצם שיתופי פעולה עם חברות מחשוב: "נחסוך יותר מ-200 מיליון ש'", באתר TheMarker‏, 29 באוקטובר 2013
↑  יוסי הטוני, צה"ל פיתח גרסה ניידת מבצעית של "טירת האגם" בפרויקט בהיקף מיליוני שקלים, באתר אנשים ומחשבים, ‏09 באפריל 2013
טייסת 341 (חיל האוויר המלכותי)

מטוס ספיטפייר מדגם IX, שכמוהו שימשו את טייסת 341.
טייסת 341 (באנגלית: No. 341 Squadron, בצרפתית: Groupe de Chasse n° 3/2), או טייסת אלזס, הייתה טייסת מטוסי קרב של חיל האוויר המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה, אשר אוישה על ידי טייסים צרפתים.
תולדות הטייסת

הטייסת הוקמה ב-15 בינואר 1943 בבסיס חיל האוויר המלכותי טרנהאוס (Turnhouse) שבבריטניה (כיום זהו שדה התעופה של העיר אדינבורו). היא אוישה באנשי צוות אוויר מכוחות האוויר של צרפת החופשית, ובמיוחד בטייסים צרפתים ששירתו לפני כן בזירת צפון אפריקה בצדן של טייסות קרב בריטיות. פייר קלוסטרמן, לימים אחד מאלופי הטיס של צרפת במלחמת העולם השנייה, היה אחד הטייסים הראשונים שהוצבו לטייסת, בתחילת שירותו בחיל האוויר המלכותי.
הטייסת צוידה ב-12 מטוסי ספיטפייר מדגם V-B, אשר אורגנו בשני גפים – גף "מילוז" (Mulhouse) וגף "שטרסבורג" (Strasbourg) - על שמן של שתי ערים בחבל אלזס (Alsace) שבצרפת. אותיות הטייסת שצוירו על גבי מטוסיה היו NL. המוטו של הטייסת היה "רעות" (Friendship).
ב-21 במרץ 1943 הועברה הטייסת לבסיס חיל האוויר ביגין היל (Biggin Hill) שבדרום לונדון, אשר קצר תהילה בימי הקרב על בריטניה. לרגל המעבר הוחלפו מטוסיה למטוסי ספיטפייר חדישים יותר מדגם IX. מבסיס זה החלה הטייסת להשתתף בפשיטות חיל האוויר המלכותי מעל צרפת הכבושה. ב-11 באוקטובר 1943 עברה הטייסת לבסיס בקורנוול על מנת להשתתף בפעולות אוויריות מעל חבל ברטאן בצרפת. ב-14 באפריל 1944, לקראת פלישת בעלות הברית לצרפת, עברה לבסיס חיל האוויר מרסטון (Merston) שבדרום מזרח אנגליה, כחלק מחיל האוויר הטקטי השני (2nd Tactical Air Force) הבריטי. בהמשך פעלה מבסיס חיל האוויר הסמוך טנגמר (Tangmere).
לאחר שהשתתפה בחיפוי על פעולות הפלישה לצרפת עברה הטייסת ב-19 באוגוסט 1944 לאחד משדות התעופה הקדמיים שהוקמו בצרפת – שדה התעופה B8 שהיה סמוך לעיר באייה (Bayeux) שבנורמנדי. בספטמבר עברה הטייסת לבלגיה והשתתפה מאז ועד סוף המלחמה (למעט חודש מנוחה בסקוטלנד בפברואר 1945) בסיורים בשמי גרמניה, שבהם הושם דגש על תקיפת מתקני תקשורת.
ב-27 בנובמבר 1945 מסרה הטייסת את מטוסיה ולמחרת חדלה להשתייך לחיל האוויר המלכותי הבריטי ועברה לפיקודו של חיל האוויר הצרפתי.
הטייסת צברה יותר מ-9,000 שעות טיסה וביצעה למעלה מ-4,500 גיחות, כולל 655 גיחות של הפצצת-צלילה. היא הפילה 51 מטוסי אויב (ועוד 16 הפלות-בספק), הטביעה 27 כלי שיט והשמידה על הקרקע למעלה מ-550 כלי רכב. עשרים ואחד מטייסי הטייסת נהרגו.
עיטור מסדר השחרור (Ordre de la Libération) הצרפתי הוענק לטייסת ב-28 במאי 1945.
מפקדי הטייסת

מפקדי הטייסת, כולם בדרגת קומנדאנט (Commandant) המקבילה לדרגת רב-סרן, היו:
רנה מושוט (René Mouchotte)‏ – 9 בינואר 1943–27 באוגוסט 1943 (נהרג בקרב כמפקד הטייסת)
ברנאר דופרייה (Bernard Dupérier)‏ – 30 באוגוסט 1943–1 בדצמבר 1943
כריסטיאן מרטל (Christian Martell)‏ – 1 בדצמבר 1943–24 באוגוסט 1944
ז'אק-אנרי שלוסינג (Jacques-Henri Schloesing)‏ – 24–26 באוגוסט 1944 (נהרג בקרב לאחר ששימש יומיים כמפקד הטייסת)
ז'אק אנדרייה (Jacques Andrieux) – מ-26 באוגוסט 1944.
ראו גם

ההצגה הגדולה
נורמנדי-ניימן - יחידה אווירית צרפתית שלחמה במסגרת הצבא האדום
טייסת 303 (חיל האוויר המלכותי)
לקריאה נוספת

פייר קלוסטרמן (1982), ההצגה הגדולה, תל אביב: משרד הביטחון.
הערות שוליים

↑  Halley 1988, p.377.
↑  Rawlings 1978, p. 414.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 244305991   WorldCat (עם VIAF): 244305991 
צלב לורן הצרפתי צויר על גבי מטוסי הטייסת, בצד אותיות הזיהוי שלה - NL.
חיים קורח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1824 ה'תקפ"ד צנעא, תימן
 פטירה:  11 בספטמבר 1914  (בגיל 90 בערך) כ' באלול ה'תרע"ד צנעא, תימן
 תקופת הפעילות:  ?–1914 
 רבותיו:  אביו מארי יוסף קורח, מארי יוסף קארה, מארי אברהם ערשי
 תלמידיו:  מארי יחיא קאפח, מארי יחיא יצחק הלוי, מארי אהרן הכהן
 בני דורו:  מארי סלימאן קארה, מארי אברהם צאלח
 חיבוריו:  ליקוטים לתורה, החיים והשלום
 צאצאים:  מארי שלום קורח, מארי יוסף קורח
 
מארי חיים בן יוסף קורח (ה'תקפ"ד, 1824 – כ' באלול ה'תרע"ד, 11 בספטמבר 1914) היה מרבני תימן, מחכמי הישיבה הכללית, ורבם של רוב רבני תימן בתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה

נולד ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן למארי יוסף בן סאלם. למד אצל אביו מארי יוסף, אצל ראש אב בית דין מארי יוסף קארה, ואצל מארי אברהם ערשי. לאחר נישואיו עסק בלימוד תורה, בלימוד תינוקות של בית רבן, ובטוויית חוטי ציצית. התפלל ולימד בבית הכנסת ובית המדרש בית אלשייך, שם למדו לפניו התלמידים שלימים יהיו הרבנים הראשיים: הרב אהרן הכהן, הרב יחיא קאפח והרב יחיא יצחק הלוי.
בצעירותו מצבו הכלכלי היה קשה, אך עם הזמן השתפר. מתו לו 6 ילדים בצעירותם, חמישה בנים ובת, מאשתו הראשונה.
היה דואג בעצמו לצורכי השבת למשפחתו, וביום שישי היה נוטל את מקלו והולך לשוק לקנות ענפי ריחאן לכבוד השבת.
בשנים ה'תרס"ג-ה'תרס"ה (1904-1905) גלה לעיירה קריית אלקאבל בעקבות מרד האימאם יחיא בשלטון הטורקי, והמצור המכונה חוזת אלנפר. אחרי שובו לצנעא נחלש מהרעב, ועל כן עבר להתפלל בבית הכנסת בית אלכסאר, הקרובה לביתו.
נפטר בצנעא בתאריך כ' באלול ה'תרע"ד (1914).
תורתו ומידותיו

את תורתו למד אצל אביו מארי יוסף קורח, אצל ראש אב בית דין מארי יוסף קארה, ואצל מארי אברהם ערשי. מקום לימודו היה בבית הכנסת ובית המדרש בית אלשייך, שם למדו לפניו תלמידים רבים, וביניהם תלמידיו שלימים יהיו הרבנים הראשיים: מארי אהרן הכהן, מארי יחיא קאפח ומארי יחיא יצחק הלוי.
על הלימוד בבית מדרשו כתב נכדו מארי שלום קורח:
היה משכים לבית הכנסת כשעתיים לפני עלות השחר בכל יום, ונקבצים אליו הרבה תלמידים וחברים. גם אחר תפילת ערבית היה חוזר לבית מדרשו ומלמד לציבור. והיה בית המדרש מתמלא פה לפה, ולפעמים מתרבים עד חצי חצר בית המדרש, לפי שהיו הכול מתאווים לשמוע תורה מפיו, מפני שהיה קורא בקול רם במיתון, בנחת ובחיתוך אותיות ובנעימה. ומסביר להם יפה יפה, מפרש תחלה את המילים ואח"כ מסביר את העניין, ואחר כך נושאים ונותנים ומסכמים את המסקנה, ונמצאו הכול נהנים, התלמידים המתחילים והמתקדמים והחברים, כי כל חפצו מאוייו וכוונתו, ללמד לאחרים יותר ממה שהם רוצים, כמאמר רבי עקיבא לרשב"י: "יותר ממה שהעגל רוצה לינק פרה רוצה להניק".
מארי חיים היה דמות חשובה ומוערכת בקהילה, אך לא נשא בתפקיד רשמי. היה נוח לבריות, ואהוב על ידי הציבור. הרבה בגמילות חסדים, בהכנסת כלה, בשמחת חתנים, בביקור חולים ובניחום אבלים. בדרשותיו היה מדבר בשבח מצוות הצדקה.
כך כתב עליו נכדו מארי שלום קורח:
כה"ר אמו"ז מהר"ח [=כבוד הרב, אדוני מורי זקני, מורנו הרב חיים] היה אהוב וחביב מאוד לבני דורו, ושמועתו גדולה בכל נפות תימן, והיו מריצים אליו שאלות מכל הנפות [...] היה אוהב שלום ורודף שלום, ומסביר פנים לקטנים כגדולים, ומקדים שלום לכל אדם, ואפילו לגוי בשוק מסביר לו פנים ומסיח עמו. והיה בקי מאוד בדרש ומשתדל לדרוש אחר מיטתן של מתים. הוא היה ראש המדברים בבתי משתאות, ומעולם לא מנע עצמו מן התוכחות, היה מוכיח לכל אנשים ונשים וקטנים, ולא חת ולא זע מאלמים ותקיפים ולא נפל לבו עליו, ועל אף שהיה מוכיחם קשות היה אהוב לכל ודבריו ערבים עליהם. היו מקרים שהוכיח בצנעה ובכבוד אף להרה"ג הפרנס מ"ו סלימאן אלקארה. הוא היה עומד בכל קיבוץ לתפלה ואומר לפני הקהל דברי תוכחות מוסר ודברי כיבושין, ואח"כ עומד בתפלה [...] דבריו לעולם היו כדברי מלך [...] הוא נתעטר במידת "מודה על האמת", שאם היה טועה באיזה פירוש או באיזה ענין לא בוש מלומר טעיתי, ומה שאמר פלוני הוא האמת, וחוזר על הדבר שתים ושלוש פעמים כדי לאמתו, ומחזיק טובה גדולה לזה שהעירו על כך. הוא היה זריז וזהיר בגמילות חסדים, בביקור חולים, בקבורת מתים והספדם, בניחום אבלים, בהכנסת כלה לחופה ולשמח חתנים. עשה צדקה כמסת ידו וגם עישה אחרים עליה. ביותר בעת הדרשה בכל קיבוץ ובבתי משתאות, היה מאריך בעניין הצדקה ובדבר החובה להחזיק בידי תלמידי חכמים, וממשיך לבם בדברים טובים ממדרשי חכמים ז"ל.
מארי חיים לא נקט עמדה במחלוקת הגדולה בין הדרדעים לעיקשים. הוא לא האמין באגדה לפיה עזרא הסופר קילל את יהודי תימן. מסופר עליו שבכוח תפילותיו היה מרפא חולים שהרופאים לא הצליחו לרפא.
חיבוריו

חיבר חיבורים רבים, רובם ללא שם:
ליקוטים לתורה – נכתב בשנת ה'תר"ו (1846)
ספר החיים והשלום – פירוש לתורה, שלוש מגילות והגדה של פסח
ספר שו"ת וקובץ פסקים על השולחן ערוך
ספר ליקוטים מספר אור תורה
קיצור הלכות נשים ממשנה תורה להרמב"ם עם פירוש קצר
קובצי תפילות ובקשות
הגהות לספר זבח תודה למהר"יץ
ראו גם

יהדות צנעא
בית אלשייך
מארי שלום קורח
מארי יוסף קורח
לקריאה נוספת

ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 558–559
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 558–559
1 2  שלום גמליאל, חכמי היהודים בתימן, ירושלים, ה'תשנ"ב, עמ' קסו.
1 2  יוסף חבארה, בתלאות תימן וירושלים, ירושלים, ה'תש"ל (1970), עמ' 56
↑  הרב עמרם קורח, סערת תימן, ירושלים, ה'תשי"ד (1954), פרק שלישי: הזמן האחרון – מחתימת בתי הדין הקבועים בצנעא ועד גאולת יהודי תימן, עמ' סב-פג
1 2 3  תולדות רבינו חיים ב"ר יוסף קרח זלה"ה, אתר נוסח תימן
↑  החולה והרב חיים קורח זצ"ל, אתר נוסח תימן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300315705171  ISNI: 0000 0000 8458 2167  LCCN: no2009172249  VIAF: 97370727   WorldCat (עם VIAF): 97370727
טירת דוויסיב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוצב 
 שימוש:  מוזיאון
 כתובת:  נמיביה 
 מיקום:  מדבר נמיב 
 מדינה:  נמיביה נמיביה
 בעלים:  נמיביה ויילדלייף ריזורטס
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1908–1909 (כשנה)
 אדריכל:  וילהלם זאנדר
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  25°15′25″S 16°32′29″E﻿ / ﻿25.257°S 16.5413°E﻿ / -25.257; 16.5413
  (למפת נמיביה מוגדלת) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי טירת דוויסיב(למפת נמיביה רגילה) וינדהוק ואלוויס ביי סווקופמונד צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי טירת דוויסיב
 
טירת דוויסיב (Duwisib) היא טירה בדרום מדבר נמיב, בדרום-מערב נמיביה.
היסטוריה

הטירה הוקמה על ידי האנס היינריך פון וולף ורעייתו ג'ייטה האמפרי. פון וולף היה קצין גרמני, שב-1904 נשלח לדרום-מערב אפריקה הגרמנית כחלק מכוחות השוצטרופה. ב-1906 שב לגרמניה, וב-1907 נישא לג'ייטה האמפרי, בתו החורגת של הקונסול האמריקאי בדרזדן. האמפרי ירשה ממון רב מסבה, ובעת שנישאו כבר הייתה מיליונרית. זמן קצר לאחר נישואיהם, נסעו לדרום-מערב אפריקה הגרמנית, ורכשו קרקע בשטח של 5,500 דונם, אותם ייעדו להקמת חווה. בשטח זה, הקימו השניים את ביתם, שנראה כטירה, ובנייתו הושלמה ב-1909.
פון וולף הביא לחווה סוסי הרבעה מאוסטרליה ומבריטניה ופרי הרבעה מסוג הרפורד, בהם השתמשו להרבעה בחוות ברחבי המושבה. בנוסף, הביא פון וולף לחווה עדר כבשים ממושבת הכף, אותו ייעד להפקת צמר. פרט לעובדי החווה, העסיקו בני הזוג גם שבעה עובדים מינהל ומשק שהתגוררו באגף המערבי של הטירה, ובהם רואה חשבון, שף, תופר ומשרתים אישיים. בעת שבני הזוג התגוררו במקום, כינו אותם תושבי האזור "הברון" ו"הברונית", אף שלא היו להם תוארי אצולה, בשל אורח חייהם.
ב-1914 יצאו בני הזוג פון וולף מנמל לידריץ לכיוון אנגליה, במטרה להביא סוס הרבעה נוסף. במהלך שהותם בים, פרצה מלחמת העולם הראשונה, וכנתינים גרמנים לא יכלו להגיע לאנגליה. הם שינו את נתיב הפלגתם, והגיעו לריו דה ז'ניירו. שלטונות ברזיל החזיקו בהם במעצר במשך מספר חודשים, ולאחר מכן עלו על ספינה נייטרלית והפליגו לאירופה. פון וולף שב לצבא הגרמני, ונהרג ב-1916 בקרב על הסום. ג'ייטה המשיכה להתגורר במינכן עד מלחמת העולם השנייה, אז עקרה לשווייץ, ולאחר סיום המלחמה נסעה לארצות הברית. היא נפטרה בסאמיט שבניו ג'רזי ב-1946.
ג'ייטה פון וולף מעולם לא שבה לטירה, ואף לא תבעה את זכויותיה בקרקע שבבעלותה. עם עזיבתם ב-1914, הפקידו את החווה בני הזוג בידי חברים, ואלה מכרו אותה ב-1920 למשפחת מורמן השוודית. לאחר מותו של אב המשפחה, ירש בנו את החווה, והוא החזיק בה עד שנהרג במלחמת העולם השנייה, בעת ששירת בחיל האוויר הדרום-אפריקאי. לאחר מכן, רכש את הקרקע תאגיד תורר גרופ. ב-1979 בעת שדרום-מערב אפריקה הייתה תחת שליטת דרום אפריקה, רכשו שלטונותיה את הטירה, והכריזו עליה כאתר לאומי. גם לאחר עצמאות נמיביה ב-1990 נשמר מעמדה של הטירה, והיא מנוהלת בידי החברה הממשלתית נמיביה ויילדלייף ריזורטס, שמפעילה בה מוזיאון, מסעדה וכן חדרי אירוח ואתר קמפינג.
אדריכלות

הטירה נבנתה בתכנונו של האדריכל הגרמני וילהלם זאנדר. היא נבנתה בסגנון נאו-רומנטי, וכוללת גם מאפיינים גותיים. היא נבנתה מאבן חול אדומה, שנכרתה מגבעה מאחוריה. רוב הבנייה נעשה על ידי פועלים בני הררו, אך על גימור הלבנה פיקחו אומנים מאיטליה. יתר חומרי הבנייה הובאו מאירופה, והועברו מנמל לידריץ על גבי עגלות רתומות לשוורים. את עבודות העץ בטירה ביצעו נגרים מבלגיה, גרמניה ושוודיה. הטירה כוללת 22 חדרים, ושטחה 900 מ"ר.
טייסת 303 (חיל האוויר המלכותי)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  חיל האוויר המלכותי חיל האוויר המלכותי
 סוג:  טייסת קרב
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1940 – 11 בספטמבר 1946 (6 שנים)
 נתוני היחידה
 כלי טיס:  סופרמרין ספיטפייר הוקר הוריקן P-51 מוסטנג
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד מטוסי הקרב של חיל האוויר המלכותי
טייסת 303 הייתה טייסת מטוסי קרב בחיל האוויר המלכותי שפעלה מבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה ואוישה על ידי טייסים פולנים.