אלכסנדרו דימיטריה קסנופול
ביוגרפיה

קסנופול נולד ביאשי ב-1847, אז בנסיכות מולדובה, כבן הבכור בין ששת ילדי הוריו.
אביו, דימיטריה קסנופול, היה מהגר זר, שלדברי בנו ההיסטוריון, מוצאו לכאורה היה מאנגליה. שם המשפחה האמיתי שלו היה ברונסוויק, השם האנגלי לאזור בגרמניה (בראונשווייג) ואמו הייתה בת למשפחה בשם סמית'.לפי קסנופול אביו סבל בצעירותו ממשבר נפשי (ככל הנראה, עקב פרשה רומנטית, ברח עם אהובה והיא טבעה), נדד עד לשוודיה ואחר כך הגיע לאיסטנבול. היה נתין בריטי ויווני ונוצרי פרוטסטנטי והגיע בסופו של דבר לעיר הרומנית גאלאץ, אז חלק מנסיכות מולדובה. שם הוטבל לנצרות האורתודוקסית על ידי הקולונל סקלטי. ייתכן כי האב שינה את שמו לקסנופולוס עוד לפני הגעתו לארצות הרומניות, או אולי עשה זאת בעצת הקולונל סקלטי. שם משפחה זה משמעותו - "בן של נוכרי". לדעתם של יאקוב נגרוצי וההיסטוריון ניאגו ג'ובארה, ייתכן כי האב היה ממוצא יהודי (אולי יהודי יווני). דימיטריה קסנופול עבד כדרגומן (מתורגמן) בשירות הקונסוליה הפרוסית במולדובה, עבד כמורה פרטי של ילדי הבאן יורדאקה רוסטי בעיר בקאו, כאב בית של פנימייה וכמנהל בית סוהר ביאשי.
לדימיטריה קסנופול הייתה בת זוג ממוצא יווני-רומני, שנולדה למשפחה בשם וסיליו.
אלכסנדרו קסנופול למד בפנסיון צרפתי, אחר כך החל משנת 1856 בבית ספר Trei Ierarhi ("שלושת בכירי הכנסייה") ביאשי ואחר כך, המשיך באקדמיה מיכאיליאנה וב"מכון האקדמי" בעיר. בשנת 1867 סיים את בחינות הבגרות. בשנים 1867–1871 למד באוניברסיטת וינה ואחר כך באוניברסיטת ברלין - משפטים, פילוסופיה והיסטוריה. בשנת 1871 סיים תואר דוקטור למשפטים באוניברסיטלת ברלין ותואר דוקטור בפילוסופיה באוניברסיטת גיסן.
בגיל 21,בשנת 1868 פרסם בכתב העת של החוג ז'ונימיה, Convorbiri literare, סדרת מאמרים על מסורות הרומנים ועל המוסדות הרומניים. חברת "ז'ונימיה" הייתה זו שהעניקה לו מלגה להשלמת לימודיו בברלין.
בשנת 1871 זכה קסנופול בתחרות לכתיבת נאום חגיגי לרגל מלאת 400 שנה מהקמת מנזר פוטנה על ידי שליט מולדובה, שטפן הגדול. קסנופול כיהן לכמה חדשים כמזכיר חברת "ז'ונימיה" במקום יאקוב נגרוצי ובשנים 1871–1874 ערך את הפרוטוקולים של ישיבות החברה. החל משנת התרחק מ"ז'ונימיה" כדי להצטרף יחד עם וסילה קונטה לקבוצה פוליטית "ליברלית מתונה", ואחר כך למפלגה הליברלית הרומנית.
בשובו למולדתו עבד כתובע ביאשי, אולם בשנת 1883 עזב סופית את הקריירה המשפטית כדי לעסוק רק בהיסטוריה.
כבר ב-1878 התקבל דרך מכרז בראש הקתדרה להיסטוריית הרומנים באוניברסיטת יאשי
ובשנת 1891 התמנה שם גם לפרופסור להיסטוריה עולמית. בשנים 1898–1901 כיהן כרקטור אוניברסיטת יאשי.
ב-1893 נבחר לאקדמיה הרומנית. בחבר השופטים שבחר בו ישבו וסילה אלכסנדרי, וחברי החוג ז'ונימיה, טיטו מאיורסקו, יאקוב נגרוצי ווסילה פוגור.
בשנים 1894–1903 ושוב 1906–1908 היה קסנופול העורך הראשי של כתב העת "ארכיבה" שהופיע ביאשי.
בשנת 1899 פרסם בצרפתית Les Principes fondamentaux de l'histoire (עקרונות היסוד של ההיסטוריה), על היסודות התאורטיים של ההיסטוריה, ספרו הידוע ביותר מחוץ לגבולות רומניה.
החל משנת 1915 התגורר בבוקרשט.
בימי הכיבוש הגרמני בבוקרשט, קסנופול שהיה כבר נכה קשה ערק עם אשתו ליאשי ושהה שם בשנים 1917–1918.
בשנותיו האחרונות בריאותו הידרדרה מאוד וחי בתנאי עוני. היה משותק וסבל מאפאזיה. הוא ואשתו פנו פניות חוזרות לעזרה מהשלטונות, כולל בקשות למזון. אחרי המלחמה ושובו לבוקרשט, אישר לו הפרלמנט הרומני גמלה מיוחדת בדיוק ביום מותו, 23 בפברואר 1920.
קסנופול הובא לקבורה בבית הקברות בלו בבוקרשט. בהלווייה הספיד לו תלמידו, יורגה.
אחיו הצעיר, ניקולאיה קסנופול (1917-1858), היה פוליטקאי ודיפלומט, כיהן כשר התעשייה והמסחר (1913-1912) וכשגריר הראשון של רומניה בטוקיו.