stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס הופמן
קריירה

בשנת 2009 התארח הופמן בדרמה הקומית המשפטית "דני לובינסקי" ובסדרות הטלוויזיה "Der verlorene Vater". הוא הופיע גם בסרט הטלוויזיה "טוד באיסטנבול".
תפקידו הראשון בקולנוע היה כטום סוייר בעיבוד קולנועי הגרמני של הבמאית הרמינה האנטגבורת' בשנת 2011 לרומן הקלאסי של מארק טוויין "הרפתקאותיו של תום סויר". הוא שיחק בסרט לצד ליאון זיידל, שגילם את תפקיד האק פין. הוא שר בפסקול הסרט את השיר "Barfuß Gehen" ("הולכים יחפים"). סרט ההמשך "לטום סוייר", The Adventures of Huck Finn (2012 film) (גר') (בגרמנית: "Die Abenteuer des Huck Finn", הוקרן ב-20 בדצמבר 2012 בבתי הקולנוע הגרמניים.
בשנת 2013 שיחק הופמן בתפקיד אורח בפרק של סדרת הטלוויזיה הגרמנית "שטולברג". החל מ־24 באוקטובר 2013 הופיע בקומדיה "האיש המושלם" (בגרמנית: "Der perfekte Mann").
תפקידו כוולפגנג בסרט "Sanctuary" (בגרמנית: "Freistatt") משנת 2015 בבימויו של מארק ברומונד זיכה אותו בפרס הקולנוע הבווארי לשנת 2015 כשחקן העולה הטוב ביותר ובפרס השחקנים הגרמנים לשנת 2016 (Deutscher Schauspielerpreis) בקטגוריית הפנים החדשות בקולנוע.
תפקידו הבינלאומי הראשון כשבוי מלחמה גרמני בהפקה הדנית-גרמנית "ארץ המוקשים" זיכה אותו בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בפרסי בודיל בדנמרק בשנת 2016 בטקס פרסי הקולנוע הגרמני לשנת 2016 הוא קיבל את הפרס המיוחד יגר-לקולטר הומאז' לקולנוע הגרמני, שהוענק לכבוד עבודתם של שחקנים גרמנים בסרטים בינלאומיים.
בשנת 2016 הופמן שיחק בסרט "מרכז העולם", סרט דרמה רומנטית המבוסס על הרומן רב-המכר משנת 1998 "המרכז של העולם", שנכתב ידי אנדריאס שטיינהופל. על תפקידו הוענק לו פרס אירופאי Shooting Stars ב-Berlinale 2017 על ידי הארגון האירופי לקידום הקולנוע.
בשנת 2016 לוהק הופמן בתפקיד הראשי כג'ונאס קאהנוולד בסדרת הטלוויזיה הגרמנית "אפל", מותחן מדע בדיוני שיצא בנטפליקס ב-1 בדצמבר 2017. העונה שנייה שוחררה ב-21 ביוני 2019. העונה שלישית ואחרונה פורסמה ב-27 ביוני 2020.
בפברואר 2022 פורסם כי הופמן לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה העתידית "כל האור שאיננו רואים", המבוססת על הרומן זוכה פרס פוליצר מאת אנתוני דואר.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Der verlorene Vater | דייוויד זלצברנר | סרט טלוויזיה |
| 2010 | Tod in Istanbul | ששה קליינרט | סרט טלוויזיה |
| 2010 | Danni Lowinski | פביאן לודטקה | פרק: "Hundeleben" |
| 2012 | Wilsberg | מקס רנסינג | פרק: "Aus Mangel an Beweisen" |
| 2013 | Stolberg | דניס קסלר | פרק: "Der verlorene Sohn" |
| 2016 | Shades of Guilt | ליאונהרד טאקלר | פרק: "Das Cello" |
| 2017 | You Are Wanted | דלתון | תפקיד חוזר; 5 פרקים |
| 2020–2017 | אפל | ג'ונאס קאנוולד | תפקיד ראשי (3 עונות); 26 פרקים |
| 2022 | חיים ועוד חיים | יורגן | 2 פרקים |
| 2023 | כל האור שאיננו רואים | ורנר פפניג | מיני-סדרה של נטפליקס |
| 2024 | אדוני האוויר | אולריך האוסמן | פרק: "#1.5" |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | תום סויר | תום סויר |  |
| 2012 | Die Abenteuer des Huck Finne | תום סויר |  |
| 2013 | The Almost Perfect Man | אהרון |  |
| 2015 | Sanctuary | וולפגנג |  |
| 2015 | ארץ המוקשים | סבסטיאן שומאן |  |
| 2016 | מרכז העולם | פיל |  |
| 2016 | לבד בברלין | הנס קוואנגל |  |
| 2017 | לומבוק | ג'ונתן |  |
| 2017 | Different Kinds of Rain | אוליבר |  |
| 2018 | העורב הלבן | טג'ה קרמקה |  |
| 2018 | דרור אדום | מנהל בנק |  |
| 2018 | Down The River | בן |  |
| 2018 | The New End | גמד | דיבוב |
| 2019 | Prélude | דייוויד |  |
| 2019 | השיעור בגרמנית | קלאס ג'פסן |  |
| 2019 | A Piece of Cake | קיפ | דיבוב |
| 2022 | The Forger | קיומה |  |
| TBA | Seneca - On the Creation of Earthquakes |  |  |
| TBA | Monstrous Beauty |  |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פרס פנים חדשות | פרס מיוחד | תום סויר |
| 2014 | פיליפרייס באיירישר | השחקן הצעיר הטוב ביותר | Sanctuary |
| 2015 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטוקיו | השחקן הטוב ביותר | ארץ המוקשים |
| 2016 | דויטשר שוספילרפרייס | פרס הכישרון הצעיר | Sanctuary |
| 2016 | פרסי בודיל | שחקן המשנה הטוב ביותר | ארץ המוקשים |
| 2016 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בבייג'ינג | השחקן הטוב ביותר | ארץ המוקשים |
| 2016 | דויטשר פילמפרייס | פרס מיוחד למשחק | ארץ המוקשים |
| 2017 | פרס אסקניה | כוכב השנה היורה | מרכז העולם |
| 2017 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין | פרס Shooting Star | עצמו |
| 2018 | גולדן קאמרא | פרס השחקן הזוטר | אפל |
הערות שוליים

1 2  "Louis Hofmann". Agentur Schwarz. אורכב מ-המקור ב-30 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Belousova, Katja (30 בנובמבר 2017). "Meine Rollen haben immer etwas Sensibles. Wie ich selbst". DIE WELT. obwohl Hofmann 1997 eigentlich in Bensberg geboren wurde {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Taylor, Trey (3 בינואר 2018). "Meet the star of Dark, Germany's answer to Stranger Things". Interview Magazine (באנגלית אמריקאית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pohlers, Angie (13 בפברואר 2017). "Süß war gestern". Der Tagesspiegel. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wilkens, Sally (12 בנובמבר 2016). "Er ist der neue deutsche Superstar". bild.de (בגרמנית). נבדק ב-2018-01-19. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sturm, Susanne. "Tom Sawyer (Louis Hofmann): Zweimal Heimweh beim Dreh" [Homesick Twice While Filming]. TV Spielfilm Online (בגרמנית).
↑  Heidmann, Patrick. "A Portrait of Actor Louis Hofmann". German Films Quarterly (באנגלית).
1 2  "Louis Hofmann is German Shooting Star 2017". German Films (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-30 בדצמבר 2017. נבדק ב-29 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "deutscher-schauspielerpreis-nachwuchs" [German Actors Award, Newcomer]. Ustinov Stiftung. אורכב מ-המקור ב-20 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Louis Hofmann • Actor - Interview". Cineuropa. נבדק ב-30 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Land of Mine wins 3 Bodil Awards". Danish Film Institute. 7 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sawetz, Copyright. "Louis Hofmann received the 'Jaeger-LeCoultre Homage to German Movies' prize at the German Film Award". www.fashion.at. נבדק ב-29 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Centre of My World' ('Die Mitte der Welt'): Munich Review". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-30 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Dark renewed for season 2 by Netflix". The Independent (באנגלית בריטית). 21 בדצמבר 2017. נבדק ב-29 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "When is Dark season two released on Netflix?". Radio Times (באנגלית). נבדק ב-2019-05-20.
↑  Gelman, Vlada (30 במאי 2019). "TVLine Items: Monica Potter's New Series, Netflix's Dark to End and More". TVLine. נבדק ב-2 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Grater, Tom (26 במאי 2020). "'Dark' Season 3: Netflix Dates Final Entry In Time-Twisting German Original; Watch Debut Trailer". Deadline. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (3 בפברואר 2022). "'All The Light We Cannot See': Louis Hofmann To Star, Two More Cast In Netflix Series Adaptation". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Louis Hofmann". IMDb. נבדק ב-2018-01-05.
↑  Grater, Tom (3 במאי 2017). "Ralph Fiennes joins cast of his Nureyev drama 'The White Crow'". Screen International (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5577309  GND: 1022649841  ISNI: 0000 0001 3331 9446  LCCN: no2017082173  NKC: pna2017952122  SUDOC: 20051525X  VIAF: 267347475   WorldCat (עם VIAF): 267347475
המופיליה

| --- | --- |

 תחום:  המטולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/779322  article/779434  article/955690 
 DiseasesDB:  5555
 MeSH:  D025861
 MedlinePlus:  000537
 OMIM:  306900 264900
 סיווגים
 ICD-10:  D66-D68
 
הֵמוֹפִילְיָה (בעברית: דַּמֶּמֶת) היא מחלה תורשתית המתבטאת בתפקוד לקוי של מנגנון הקרישה של הדם. עקב תפקוד לקוי של הקרישה, כל פגיעה בכלי דם עלולה לגרום לדימום רב, חיצוני או פנימי. בנוסף לעצם איבוד הדם, דימום פנימי יכול לגרום לפגיעה ברקמות פנימיות. שריטות חיצוניות ופצעים קלים מגילוח, למשל, בעייתיים וגורמים לדימום מעבר לרגיל.
גורמי המחלה

המופיליה נגרמת עקב מחסור בגורם מגורמי הקרישה של הדם או תפקוד לקוי של אחד מגורמים אלה - עקב שיבוש במבנהו. ישנם שלושה סוגים של המופיליה, אשר ההבחנה ביניהם נעשית במעבדה:
המופיליה A (המופיליה קלאסית) - חוסר בפקטור 8.
המופיליה B ("מחלת כריסמס") - חוסר בפקטור 9.
המופיליה C - חוסר בפקטור 11.
למעט מקרים נדירים ביותר של מחלות אוטואימוניות הגורמות להמופיליה, המופיליה היא מחלה תורשתית הנובעת מלקות בגן האחראי לייצור אחד ממרכיבי הקרישה בדם.
הגנים האחראים לייצור פקטור 8 ופקטור 9 נמצאים בתאחיזה לכרומוזום X. מכיוון שהגנים מצויים ביחסי דומיננטיות-רצסיביות מספיק כרומוזום אחד תקין על מנת שלא ללקות במחלה. לנקבות (XX) יש שני כרומוזומי X, ונדיר מאוד ששניהם יהיו פגומים - בייחוד לאור העובדה שעל מנת ללקות במחלה על האב של האישה להיות חולה המופיליה. לזכרים (XY) יש רק כרומוזום X יחיד, ועל כן הסיכויים שלהם ללקות בהמופיליה A, B גבוהים בהרבה מזה של נקבות והמחלה נחשבת כמחלה של כמעט אך ורק זכרים.
גבר חולה המופיליה לא יוריש את המחלה לבניו, אך כל בנותיו תהיינה נשאיות של המחלה, ואם האם גם היא נשאית, לבנותיו יש 50% סיכוי להיות חולות. אם נשאית - לכל אחד מבניה סיכוי של 50% לקבל את הגן הפגום ולהיות חולה, ולכל אחת מבנותיה סיכוי של 50% לקבל את הגן הפגום ולהיות נשאית. המופיליה A מופיעה בערך אחת ל-5,000 לידות זכר, והמופיליה B - אחת ל-30 אלף לידות זכר.
הגן האחראי לייצור פקטור 11 נמצא על כרומוזום 4, ועל כן כדי ללקות בהמופיליה C יש לקבל שני גנים פגומים ושני ההורים צריכים להיות נשאים או חולים. המחלה נפוצה יחסית אצל יהודים אשכנזים אך אינה חמורה כמו המופיליה A ו-B.
תסמינים וטיפול

החולים סובלים בעיקר משטפי דם לתוך חללי המפרקים הגדולים - כתפיים, מרפקים, ירכיים, ברכיים, קרסוליים, אך עלולים לדמם גם בכל מקום אחר - שרירים, מערכת העיכול, המוח, דימומים תת-עוריים ועוד. הדימומים מטופלים באמצעות עירוי של גורם הקרישה החסר. דימומים חוזרים באותו מפרק גורמים להרס הסחוס והעצם - ולכן סובלים חלק מהחולים מנזקים אורתופדיים משמעותיים.
אפשר למנוע נזק כזה על ידי מתן טיפול מונע - הזרקה של הגורם החסר באופן סדיר, ולא רק אחרי היווצרות דימום. בשל מחירו הגבוה של גורם הקרישה, בעבר הוענק טיפול זה בישראל לחולים מעטים. כיום ניתן טיפול זה לכל חולי ההמופיליה הקשה (A ו-B).
בעבר לא היה טיפול יעיל למחלה והחולים נפטרו לרוב בגיל צעיר. עם התפתחות הטכנולוגיה של עירויי דם ומיצוי גורמי הקרישה מתוך הדם, הפכה המחלה לכזו המאפשרת תוחלת חיים נורמלית או קרובה לנורמלית. על התפתחות מבורכת זו העיבו דיווחים על חולי המופיליה שנדבקו באיידס (עד סוף שנות השמונים של המאה ה-20) ובצהבת נגיפית מסוגים B ,A ו-C (עד תחילת שנות התשעים של המאה ה-20), עקב היחשפות למוצרי דם מזוהמים. בעקבות הקפדה על תהליכים של סינון תורמים, בדיקת מנות הדם ועיקורן ושימוש בגורמי קרישה סינתטיים, לא דווח על מקרים כאלה בשנים שלאחר מכן.
כיום מושקע מאמץ בפיתוח טכנולוגיה של ריפוי גנטי להמופיליה - כלומר החדרת הגן התקין לגורם 8 או 9 לתאים בגופו של ההמופילי - אך דומה כי יעברו עוד שנים מספר בטרם יאושר הליך כזה לשימוש.
ניתן לבצע אבחון טרום לידתי לעוברים זכרים שאימותיהן "חשודות" כנשאיות המופיליה.
היסטוריה

יצחק פרויס בספרו הרפואה במקרא ובתלמוד טוען שקרוב לוודאי שחז"ל בתלמוד אבחנו מחלה זו, כאשר דנו בשאלה האם יש למול תינוק ששני אחיו דיממו למוות בברית המילה, ופסקו שלא למול את התינוק. כדברי פרויס, כתב גם כצנלסון בספרו התלמוד וחכמת הרפואה. במקרה זה, התינוק אמנם פטור ממצוות מילה בגלל פיקוח נפש, אולם הוא מוגדר כערל לעניין אכילת קרבן פסח, מצווה המוגבלת אך ורק לנימולים (שמות י"ב, מח). עם זאת, אדם הנודר שלא יהנה מהערלים רשאי ליהנות מערל זה, מכיוון שכוונתו הייתה לגויים הערלים ולא ליהודי הפטור ממצוות מילה. גוי חולה המופיליה אשר אינו יכול לעבור ברית מילה אינו יכול להתגייר, מכיוון שאינו יכול להימול.
הרופא הערבי אבו אל-קאסם תיאר במאה ה-11 משפחה בה הזכרים היו מתים מדימום בעקבות פציעות קלות. גם הרדב"ז במאה ה-15 סיפר שראה אדם שאיבד דם משריטות קלות באוזנו עד שמת.
בשנת 1803 תיאר הרופא ג'ון קונרד אוטו מפילדלפיה את המחלה וזיהה שהיא תורשתית ותוקפת בעיקר זכרים. ד"ר אוטו זיהה את האם הקדמונית של חולי ההמופיליה שהכיר, כאישה אשר התיישבה בפלימות', מסצ'וסטס, בשנת 1720. המושג "המופיליה" שימש לראשונה בתיאוריו של הופפ מאוניברסיטת ציריך בשנת 1828. בשנת 1911, תיאר תומאס אדדיס את הסימפטומים של המופיליה והציע את האפשרות שיש בחולי המופיליה לקות אנטומית במבנה של מולקולת פרו-ת'רומבין. באותה שנה תארו ויליאם בולוץ' ופאול פילדס את דרכי ההורשה של המופיליה ונתנו רשימה של 949 משפחות שנשאו את המחלה.
המחלה נודעה בעבר בכינוי "מחלת המלכים", מאחר שוויקטוריה מלכת בריטניה, הייתה נשאית המופיליה, וצאצאיה, שנישאו לבני משפחות מלוכה שונות באירופה, העבירו את המחלה למשפחות אלה. כך הופיעה המחלה במשפחות המלוכה בבריטניה, ברוסיה, בפרוסיה ובספרד. אלכסיי, בנו יורש העצר של הצאר ניקולאי השני ואשתו אלכסנדרה, שהייתה נכדתה של ויקטוריה, היה חולה בהמופיליה. מחלת ההמופיליה נחשבה באותו זמן כחסרת טיפול, ועובדת היות יורש העצר חולה המופיליה הוסתרה על ידי הצאר (דבר שהוביל לתרעומות בקרב הציבור הרוסי).

יש האומרים שהדאגה לבן, והסתרתו השיטתית הייתה מהגורמים לערעור שלטונו ולכשלונו במלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

↑  יריב קרסו ואחרים, המופיליה A נרכשת והתזמון במתן הטיפול המווסת את מערכת החיסון, הרפואה 158, 2019, עמ' 165-167
↑  ד"ר יונת אשחר, טיפול גני נגד המופיליה, באתר מכון דוידסון, ‏2017
↑  ד"ר גילי קנת, המופיליה מחלה עם תקווה, MEDICAL 21, 2008, עמ' 48-54
↑  שו"ת הרדב"ז ג' אלף נ"ב
↑  לוטם אליהו, התיק נסגר – משפחות המלוכה האירופאיות סבלו מהמופיליה מסוג B, הידען, 6 בנובמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555525305171  BnF: cb119597062 (data)  GND: 4072214-4  LCCN: sh85060214  NDL: 00565684  NKC: ph200879 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תרשים המדגים תהליך הורשת גן X רצסיבי
מבצע ארי-הים

תוכנית המבצע
מבצע ארי-הים (בגרמנית: Unternehmen Seelöwe) היה תוכניתה של גרמניה הנאצית לפלוש לבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. המבצע מעולם לא יצא אל הפועל (וחוץ מהכיבוש הגרמני באיי התעלה גרמניה לא כבשה שום שטח בריטי באירופה במשך מלחמה זו).
ההכנות למבצע

ההכנות למבצע החלו לאחר המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, כשהגרמנים חשו שהם כבר ניצחו במלחמה במערב. הואיל ובריטניה לא הייתה מוכנה לפתוח בשיחות שלום עם גרמניה, הגרמנים חיפשו דרכים להפחית את ההתנגדות הבריטית לשלום בין המדינות.
האדמירל אריך רדר, מפקד הצי הגרמני, הקריגסמרין, היה אחראי לביצוע מספר רב של מחקרים אשר בדקו את הסבירות למתקפה גרמנית ימית לאורך תעלת למאנש. המחקרים הראשונים אשר נערכו בסביבות נובמבר 1939 קבעו מספר תנאים מוקדמים להצלחת התקיפה:
יש להשמיד את הכוח הימי של האויב או למנוע ממנו להתערב.
יש להשמיד את חיל האוויר המלכותי.
הכרחי להרוס את ההגנות (ביצורים) בחוף.
יש למנוע מהבריטים לתקוף את הכח הפולש.
מטה פיקוד כוחות היבשה תכנן פלישה של תשע דיוויזיות מהים ועוד שתיים דרך האוויר. אתר הפלישה הנבחר היה החוף בין דובר לפורטסמות'. הפלישה נדחתה למועד מאוחר יותר ב־17 בספטמבר 1940, ולבסוף בוטלה. אדולף היטלר היה משוכנע שבריטניה תיכנע לאחר המפלה של ברית המועצות עקב תחילתו של מבצע ברברוסה ביוני 1941. בריטניה הייתה אמורה להישאר מבודדת באירופה ללא בעלות ברית ולהיכנע במהירות. כניסתה של ארצות הברית למלחמה, והמהפך בסטלינגרד גרמו לסגירת חלון ההזדמנויות שבו מבצע ארי-הים היה יכול להצליח. הכישלון לסיים את המלחמה במערב יגרום להתממשות האזהרות בדבר מלחמה גרמנית בשתי החזיתות.
הקרב על בריטניה היה חלק מ"מבצע נשר" שנועד במקור לאפשר ללופטוואפה להשיג עליונות אווירית (על פני חיל האוויר המלכותי) וכך לאפשר לצי לחצות את התעלה. יותר מאוחר התרכז הלופטוואפה בעיקר בהפצצה אסטרטגית של בריטניה שנודעה בשם הבליץ על בריטניה. הסירות שיועדו למבצע הפכו לסירות על הריין.
אחרית דבר

רובם של האנליסטים הצבאיים בימינו אינם מאמינים כי למבצע ארי-הים היה סיכוי להצליח אם אכן היה מתבצע. הקושי העיקרי היה חולשת הצי הגרמני ביחס לצי המלכותי. יתר על כן, האבדות בכח אדם ובחומרי גלם שספגו הצנחנים הגרמנים בארצות השפלה במאי היו רבות, ולא ניתן היה להשלים את מצבת כוח האדם בעת שהמבצע היה אמור לצאת לפועל.
עם זאת יש לזכור שהעליונות הבריטית בים לא הייתה כה גדולה. רוב הצי המלכותי הגן על שיירות האספקה באוקיינוס האטלנטי, וכמו כן היו לבריטים כוחות בים התיכון. למרות כל זאת לבריטים הייתה עדיין עליונות מספרית על פני הגרמנים בימים שליד בריטניה.
כדי להקטין את הסיכוי להצלחת ניסיון פלישה מצד הגרמנים, יצאו כוחות בריטניה להשמיד את הצי הצרפתי של צרפת הכבושה, במה שנודע כ"קרב מרס אל כביר". הפעולה הצליחה למנוע את נפילת הצי לידי הגרמנים ובכך שמרה על האיזון בין הצי המלכותי הבריטי לכוחות הגרמנים באזור.
במשחקי מלחמה (אנ') שנערכו ב-1974 באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, תוך הנחה שהלופטוואפה עדיין לא השיג עליונות אווירית מוחלטת, הגרמנים היו מסוגלים להקים ראש חוף באנגליה, אך לאחר מספר ימים חיל הים המלכותי היה מסוגל לנתק את האספקה של הגרמנים לחיילים בחוף, דבר אשר היה מוביל לבידודם ובסופו של דבר לכניעתם.
ראו גם

מבצע הרקולס - הפלישה הגרמנית המתוכננת למלטה.
מבצע גרין - הפלישה הגרמנית המתוכננת לאירלנד
מבצע טננבאום - הפלישה הגרמנית המתוכננת לשווייץ וליכטנשטיין.
מבצע פליקס - הפלישה הגרמנית המתוכננת לגיברלטר.
קרב מרס אל כביר - המערכה על הצי הצרפתי
אנטוניה אלבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1897 
 פטירה:  28 ביולי 1958 (בגיל 61 בערך) 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  נזירה 
 
אנטוניה אלבי (בצרפתית: Antonia Alby;‏ 1897 – 28 ביולי 1958) הייתה נזירה קתולית, מנהלת בית ספר, חסידת אומות העולם שהצילה יהודים בצרפת בזמן מלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

ב-2 בספטמבר 1939, משפחת גרומבך, ז'ול ולואיז וילדיהם, ז'קלין ופייר, היו בחופשה בנורמנדי. כאשר התפרסמה הידיעה על הפלישה הגרמנית לפולין ההורים החליטו לא לחזור לביתם בפריז, אלא לברוח דרומה לגראולה במחוז טארן, שם היה לג'ול סניף של חנות העורות שבבעלותו. הם שכרו דירה באזור ורשמו את ילדיהם לבית ספר. במהלך תקופה זו הם התיידדו עם משפחת שונדר, שהתגוררה בכפר סן-הילייר. אדואר וז'אן שוונדר היו הבעלים של מפעל באזור, והיו להם חמישה ילדים. כשהגרמנים כבשו את האזור, עברה משפחת גרומבך להתגורר אצל משפחת שוונדר. ג'קלין גרומבך נשלחה ללמוד בבית ספר של הנזירות, בניהולה של אנטוניה אלבי. אנטוניה עודדה את משפחת גרומבך לאפשר לג'קלין להתגורר בפנימיית בית הספר, כדי שתוכל להמשיך בלימודיה. היא הבטיחה שלעולם לא תאפשר לאיש לקחת את ג'קלין, אלא אם יוצג כרטיס הביקור של ג'ול. בנוסף לג'קלין החביאה אנטוניה כמה בנות יהודיות נוספות בפנימיית בית הספר.
לאחר המלחמה

אנטוניה נפטרה ב-28 ביולי 1958.
הכרה והנצחה

ב-12 באוגוסט 2012 הודיעה מחלקת חסידי אומות העולם ביד ושם לג'קלין פישר גרומבך, הניצולה, שהוחלט להכיר באנטוניה כחסידת אומות העולם. ב-8 במאי 2012 הוכרה אנטוניה אלבי באופן רשמי והתקיים טקס לכבודה בפריז, צרפת.
הערות שוליים

1 2 3 4  Alby Antonia, יד ושם, באתר The Righteous Among The Nations
↑  מקור מסמך מספר 48 מתוך תיק ארכיון יד ושם, M.31.2/12359/1
אולגה אנישנקו

| --- | --- |
 לידה:  1892 
 פטירה:  ?
 מדינה:  בלארוס 
 מקצוע:  מורה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (4 באוגוסט 1997) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אולגה אנישנקו
 
אולגה אנישנקו (באנגלית: Olga Anischenko‏; 1 בינואר 1892 – לא ידוע) הייתה מורה לשפה הרוסית מבלארוס, חסידת אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה יהודיה ממוות בידי הנאצים.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

אולגה אנישנקו התגוררה ברצ'יצה, מחוז משנה של מחוז הומל, בבלארוס, עם בעלה ובנה, אולג ז'לזינסקי. בשנת 1933 נשלח בעלה לגולאג הסובייטי, שם נספה.
באוקטובר 1941, כמה חודשים לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות, דפקה על דלת ביתה של אולגה, תלמידתה לשעבר מריה רייכלינה, שהייתה יתומה יהודיה בת 19. אולגה הזמינה את מריה לשהות בביתה, ובמשך שבעת החודשים שלאחר מכן טיפלה בה והעניקה לה מחסה.
בעקבות מצבה הכלכלי הקשה של אולגה, היא נאלצה למכור את כל רכושה. על המצב הכלכלי הקשה התווסף הפחד מהלשנה של אחד משכניה, שחשד כי היא מחביאה מישהו בביתה. סיבות אלו הובילו להחלטתה של מריה רייכלינה לעזוב ולהצטרף לקבוצת פרטיזנים סובייטים, שהייתה קרויה על שמו של מיכאיל פרונזה והייתה חלק מיחידת פרטיזנים גדולה בשם חטיבת וורושילוב.
לאחר המלחמה

עם סיום המלחמה, מריה רייכלינה חזרה אל רצ'יצה על מנת להביע את תודתה לאולגה, שהייתה עבורה כאמא שנייה. כעבור זמן עברה מריה לגור במוסקבה, אך שמרה על קשר מכתבים עם מצילתה במשך שנים רבות.
הכרה והנצחה

ב-8 בספטמבר 1997, הוכרה אולגה אנישנקו כחסידת אומות עולם על ידי יד ושם. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
הערות שוליים

↑  דף חסיד אומות עולם של אולגה אנישנקו באתר יד ושם, באתר The Righteous Among The Nations
↑  תיק חסידי אומות עולם, מספר M.31.2/7719, ארכיון יד ושם
אגנס וולש

| --- | --- |
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  נזירה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (1 במרץ 1990) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אגנס וולש
 
האחות אגנס וולש (באנגלית: Agnes Walsh), נולדה בשם קלרה וולש (1896 – 1993, באנגלית: Clara Walsh), נזירה בריטית, חסידת אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה משפחה יהודית ממוות בידי הנאצים.
קורות חיים

האחות אגנס וולש נולדה בשם קלרה וולש בשנת 1896. וולש נולדה בהאל או בשמה המלא קינגסטון אפון האל (באנגלית: Kingston upon Hull), עיר היסטורית באנגליה הנמצאת על שפך נהר האמבר שבמחוז מזרח יורקשייר.
בשנת 1916, הצטרפה אגנס לארגון הכנסייתי בנות הצדקה (Daughters of Charity) . ארגון זה הוקם בשנת 1633 בצרפת על ידי סנט וינסנט דה פול (St Vincent de Paul) וסנט לואיז דה מריאק (St Louise de Marillac), במטרה לעזור לעניים ולחלשים בחברה באמצעות פתיחת בתי ספר חדשים להשכלתם ומפעלים להעסקתם. במהלך עבודתה במסגרת הארגון, הוצבה אגנס לעבודה בפלשתינה ובאירלנד.
במהלך שליחותה, נפלה אגנס ונחבלה ובעקבות כך נשלחה למנזר סנט וינסנט דה-פול בקדואן (Cadouin) שבדורדון (Dordogne) שבצרפת כדי להתאושש. מלחמת העולם השנייה פרצה באותה עת ולכן אגנס מצאה את עצמה בשטח כבוש.
הפעילות להצלת יהודים בתקופת השואה

במהלך מלחמת העולם השנייה, בצרפת הכבושה, האחות אגנס מונתה כעוזרת של הממונה העליונה, האחות גרנייר (Sister Granier) במנזר בו התאשפזה קודם לכן.
בדצמבר 1943, במהלך חיפוש שביצעו הנאצים אחר היהודים באזור המנזר, ביקש יהודי צרפתי בשם פייר קרמייה (Pierre Cremieux) מהנזירות להסתיר את אשתו, יחד עם בנם אליין (Alain) בן השבע וילדיהם התאומים בני הארבעה חודשים.
אליין סיפר כי הוא זכה לקבלת פנים חמה במנזר. אמו הוצגה כקרובת משפחה רחוקה של האחות אגנס, שהגיעה למנוחה אחרי לידת התאומים. רבות מן האחיות לא ידעו את הסיבה האמיתית בגינה האם וילדיה הגיעו למנזר ושהו בו.
האחות אגנס העמידה פנים שהיא ממוצא אירי, ולא אנגלי באמצעות דרכון אירי שהיה ברשותה מתקופת שהותה באירלנד. בתקופת המלחמה, כאנגליה, היא נחשבת לנתינה של מדינת אויב ולפיכך נוכחותה עלולה הייתה לסכן את קהילת הנזירות.
הכרה והנצחה

משפחת קרמייה שרדה בזכות האחות אגנס ושמרה עמה על קשר באמצעות מכתבים, עד מותה.
ב-1 במרץ 1990 הכיר יד ושם באחות אגנס כחסידת אומות העולם. היא אחת מ-21 הבריטים בלבד שזכו להוקרה זו, ושמה רשום על האנדרטה ביד ושם. בשנת 2009, הקרן לחינוך השואה (Holocaust Education Trust) השמיטה את שמה בטעות מרשימת חסידי אומות העולם הבריטים. שמה הוסף לרשימה לאחר שנודע לקרן על טעותה. בשנה שלאחר מכן, היא הוכרזה כ"גיבורה בריטית של השואה", פרס אשר נוצר על ידי גורדון בראון, ראש ממשלת בריטניה דאז.
במכתב התודה שכתבה האחות אגנס ליד ושם כתבה:
קיבלתי את מכתבכם בהפתעה גדולה ושמחה רבה. היה לי ולאחיות במנזר מזל גדול שזכינו לארח את המשפחה היהודית ולהציל אותם מידיהם של הנאצים. בזמנים כאלו שמחנו שיכולנו להושיט יד אל עבר העם היהודי בזמן צרתם וצערם הלא מוצדק, שזוועותיו לעולם לא יישכחו. אני לעולם לא אשכח את המשפחה הנהדרת, תודה לאל שהם בסדר כעת. עד היום אנו בקשר ואני שמחה לקבל עדכונים וחדשות טובות מהם, מילדיהם ואפילו מנכדיהם. כפי שאתם יודעים זוהי משפחה נפלאה אשר נאמנה לעקרונותיה.
הערות שוליים

↑  מתוך תיק חסיד אומות העולם, יד ושם.
↑  Simon Caldwell, Ten Catholic heroes of the Holocaust, CATHOLIC HERALD, ‏19.1.2011(הקישור אינו פעיל)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אגנס וולש".
אולי אלכסנדר

| --- | --- |
אלכסנדר, 2024
אלכסנדר, 2024
 לידה:  15 ביולי 1990 (גיל: 34) הרוגייט, צפון יורקשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  אוליבר אלכסנדר תורנטון
 שם במה:  Olly Alexander 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  מכללת הרפורד לאמנויות
 סוגה:  סינת'פופ • אינדי פופ • אלקטרוניקה • דאנס-פופ
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  אנגלית
 כלי נגינה:  קול • קלידים • סינתיסייזר • פסנתר
 חברת תקליטים:  פולידור • קיטסונה
 שיתופי פעולה בולטים:  יירס אנד יירס, פט שופ בויז, קיילי מינוג
 www.ollyalexander.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
אוליבר אלכסנדר תורנטון (באנגלית: Oliver Alexander Thornton; נולד ב-15 ביולי 1990) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר ושחקן אנגלי. פרץ לתודעה כסולן להקת הסינת'פופ יירס אנד יירס. בין השנים 2021–2023 המשיך להוציא שירים תחת השם יירס אנד יירס, עד לפירוקה הסופי של הלהקה. במסגרת קריירת המשחק שלו במקביל, בלט אלכסנדר בתפקידו כריצ'י טוזר בסדרת הדרמה "החטא" של ערוץ 4, אשר עליו זכה לשבחים רבים וכן היה מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר ולפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר.