stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם בן-שושן
תחילת שירות בצה"ל > תקופת הצוללות

כשסיים את קורס חובלים בשנת 1962 הייתה הצוללת אליה יועד, אח"י תנין, בהספנה, לכן החליטו מפקדיו להציבו כסגן מפקד ספינת הטורפדו ט-206, כדי שימשיך לצבור ניסיון.
כשחזרה אח"י תנין לשירות פעיל, התייצב בה בן שושן והחל את שירותו בצוללות, תחילה כקצין סיפון ואחר כך כקצין טורפדו. כדי לרכוש ניסיון בהפעלת צוללות, נשלחו ארבעה קצינים צעירים ובהם בן שושן, לשהייה של חצי שנה בצוללות הבריטיות. בן שושן שירת כחלק מהצוות ורכש ניסיון הפעלה מעשי וידע באנגלית מקצועית.
במלחמת ששת הימים היה סגנו של אברהם דרור (איוואן) באח"י תנין. הצוללת ביצעה את פעולת אלכסנדריה, שבעקבותיה הוענק למפקדה עיטור העוז.
בתחילת שנת 1968 יועד בן שושן להיות סגן מפקד אח"י דקר אך בשל שינויי איוש ברגע האחרון נשאר בישראל. לאחר טביעת אח"י דקר התמנה לסגנו של מיכאל ברקאי (יומי) באח"י לווייתן. לאחר תקופה קצרה נשלח לפורטסמות', אנגליה לקורס מפקדי צוללות של הצי הבריטי. הקורס ידוע כקשה במיוחד וכינויו - "Perisher" המחסל - הבריטים מקפידים ביותר על מפקדי הצוללות שלהם ולא מעט קצינים טובים נכשלים ואינם נעשים מפקדי צוללות. בן שושן סיים את הקורס בהצטיינות, דבר שכמעט לא קורה לקצינים זרים.
כשחזר לישראל נאלץ להמתין מספר שבועות עד שמפקד הצוללת שיועדה לו יסיים את תפקידו.
באותם ימים עסק חיל הים בניסוי ובחינת מערכות התגוננות נגד טילים עבור הסטי"לים. אחת המערכות הייתה מורכבת על גבי מצוף גדול, בן שושן התבקש לצאת עם סירת מנוע קטנה מסוג ברטרם - שהייתה חדשה ולא מאובזרת - ולגרור את המצוף לצורך הניסוי. במהלך הניסוי פרצה סערה מערבית, הסירה והמצוף נסחפו במהירות אל שובר הגלים של נמל הקישון. תוך כדי היסחפות הודמם אחד ממנועי הברטרם ובן שושן נאלץ לנתק את המצוף מסירתו. תוך שהוא מתאמץ להשיט את הסירה עם מנוע אחד, הסירה המשיכה להיסחף ונכנסה לאזור בו התאמנו צוללים של חיל ההנדסה. בן שושן החליט שלא לסכנם והפסיק את פעולת המדחף ואכן איש לא נפגע אך הסירה הוטחה בכוח הים אל שובר הגלים וניזוקה. בהיעדרו של מפקד שייטת הצוללות, הדר קמחי, לא ניתנה תשומת לב למצב שהגיע אליו. לא ניתן גיבוי להחלטתו שנעשתה במודע לבחירה בפחות גרוע. בן שושן הוגדר כמפקד שספינתו עלתה על שרטון.
מפקד חיל הים אברהם בוצר החליט להשהות את קבלת הפיקוד על צוללת. זאת למרות לחץ כבד של קציני שייטת הצוללות, שנפגשו עם בוצר וביקשו לתת לבן שושן פיקוד על צוללת. בוצר וקמחי ראו את ההשהיה כזמנית, אך הדברים התגלגלו כך שבן שושן כבר לא חזר לצוללות.
תחילת שירות בצה"ל > ספינות הטילים

תפנית זו הביאה את בן שושן אל ספינות הטילים ואל שרשרת התפקידים שבראשם הפיקוד על חיל הים.
בן שושן קיבל את הפיקוד על אח"י חץ, ספינת טילים שהגיעה חודשים ספורים קודם משרבור. תחת פיקודו נכנסה הספינה לפעילות ובמבצע ברדס 20 (ינואר 1971) נבחרה להיות ספינת הפיקוד לכלל הכוחות.
עם סיום תפקידו התמנה לקצין אג"ם של שייטת ספינות הטילים.
הוא הועבר לזירת ים סוף כמיועד לתפקיד מפקד פלגת סטי"לים בזירת ים סוף. למעשה הסטי"לים לא נערכו בזירה עדיין, אך בן שושן נשלח לתפקיד שיכין אותו לקליטת הסטי"לים בזירה – קצין אג"ם זירת ים סוף.
הוא מילא תפקיד זה גם במהלך מלחמת יום הכיפורים. לרשות הזירה לא עמדו סטי"לים אלא ספינות דבור וכוחות שייטת 13 בלבד. אחרי המלחמה יצאו ספינות הטילים 'רשף' ו'קשת' בפיקודו של גדעון רז להפלגה ארוכה סביב אפריקה, מבצע מוניטין, והתייצבו במפרץ שלמה (שארם א-שייח). בן שושן הצטרף אליהן באמצע הדרך ובהגיען לשארם א-שייח' קיבל עליהן את הפיקוד. היו אלה שתי ספינות ראשונות מתוך השש שנערכו במפרץ שלמה תחת פיקודו של בן שושן.
תחילת שירות בצה"ל > הדרכה

בשנת 1975 סיים את תפקידו בזירת ים סוף וקיבל את הפיקוד על בית הספר לחובלים של חיל הים. תחת פיקודו הורחבה סמכותו ואחריותו של בית הספר להכשרת כלל הקצונה בחיל הים ושמו השתנה ל"בית הספר לקצינים".
בתפקידו הבא פיקד בן שושן על בסיס הדרכה של חיל הים וקודם לדרגת אל"ם.
עם סיום תפקידו נשלח ללימודים במכללת הצי האמריקאי בניופורט.
תחילת שירות בצה"ל > פיקוד בכיר

עם חזרתו בשנת 1979, התמנה למפקד שייטת ספינות הטילים. בשנת 1981 התמנה למפקד בסיס חיפה.
היו אלה שנים בהן הצליח חיל הים לסגור את הגבול הימי באופן מוחלט כנגד ניסיונות פיגוע רבים בדרך הים ולהעביר את הלחימה אל בסיסי המחבלים ומפקדותיהם בלבנון.
אחרי מבצע שלום הגליל התמנה לראש מספן הים, שהוא למעשה סגן מפקד חיל הים.
תחילת שירות בצה"ל > פיקוד על חיל הים

בינואר 1985 קיבל אברהם בן שושן את הפיקוד על חיל הים, במקומו של זאב אלמוג. ניסיונו הביא אותו לסגנון פיקוד המתאפיין בהקפדה וירידה לפרטים.
בתקופה זו לכד חיל הים אנייה ובה קבוצה גדולה של כוח 17 של הפת"ח, הטביע את אניית המחבלים "אטבירוס", שהייתה בדרכה לפיגוע בתל אביב, לכד כלי שיט של הפת"ח במרחבי הים התיכון, יירט ומסכל פיגועים בדרך הים, והצר מאוד את צעדיהם של ארגוני המחבלים בים. בנוסף ביצע החיל, באפריל 1985 את מבצע דרך נץ, אשר במהלכו טיבעו לוחמי שייטת 13 את הספינה "מון לייט" בנמל ענאבה שבאלג'יריה. באפריל 1988, במהלך כהונתו כמפקד חיל הים, התבצע מבצע "הצגת תכלית", חיסולו של אבו ג'יהאד בתוניס.
בן שושן השקיע מאמץ בתחום בניין הכוח: פעל להגברת מהירות הדבורים ולרכישת כלי שיט מהירים מדגם "דבורה" לביטחון השוטף. בעבודה מול המטה הכללי הצליח להוציא לפועל את הזמנת כלי השיט החדשים לחיל הים מדגם סער 5. במקביל שקד על מפרטי הדרישה לצוללות מסדרת דולפין.
בן שושן סיים את תפקיד מפקד חיל הים בפברואר 1989 והעביר את הפיקוד על חיל הים לסגנו, מיכה רם.
תחילת שירות בצה"ל > נספח מערכת הביטחון בוושינגטון

במהלך הפיקוד על החיל רכש בן שושן את אמון שר הביטחון, יצחק רבין, והתמנה כנספח מערכת הביטחון בשגרירות ישראל בוושינגטון. הייתה זו הפעם ראשונה שהתמנה קצין מחיל הים לתפקיד זה. באותה תקופה התחוללה מלחמת המפרץ הראשונה, בה לחמו האמריקאים בעיראק ודרשו מישראל לא להתערב, אף על פי שספגה טילים.
בשנת 1993 פרש בן-שושן מצה"ל אחרי 34 שנות שירות.
תחילת שירות בצה"ל > גלריה

בן שושן וקציני חיל הים חולקים כבוד בקבר החיל המצרי האלמוני, במסגרת ארוח שייטת ספינות הטילים על ידי הצי המצרי באלכסנדריה, מאי 1980.
בן שושן מארח את מפקד חיל הים המצרי אדמירל החותם בספרי האורחים של הספינות אח"י מולדת ואח"י קוממיות.
קריירה אזרחית

בשנים 1993–1996 שימש בן-שושן מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, תחת השרה אורה נמיר. בשנים 1996–1998 שימש מנכ"ל "חרושת חמרי נפץ" מקבוצת "תעבורה". ב-1998 יעץ בחברה לתכנון. בשנים 2000–2001 היה ראש מטה הרפורמה בשירות הציבורי במשרד ראש הממשלה. בשנים 2001–2002 – יו"ר חבר הנאמנים של הקריה האקדמית אונו. 2002–2011 היה מנהל 'קרן תל אביב לפיתוח'.
ב-22 בנובמבר 2020 מינה אותו שר הביטחון, בני גנץ, לחבר בוועדת הבדיקה הממשלתית לנושא רכש הצוללות וכלי השיט, אך כעבור חודש התפטרו כל חברי הוועדה מתפקידם. בפברואר 2022 מונה לחבר בוועדת החקירה הממלכתית לרכש כלי השיט, וביוני 2022 הודיע על פרישתו ממנה מטעמים אישיים.
אברהם בן-שושן נשוי ולו שתי בנות.
הערות שוליים

↑  מיכל יעקב יצחקי, כך סיכל חיל הים פיגוע גדול בלב הקריה, באתר ישראל היום, 12 באפריל 2013.
↑  אריאל שמידברג, אודיסיאה באלג'יריה, באתר ישראל היום, 28 באפריל 2009.
↑   אפרת נוימן, חברות הארנק בסכנה? הפסיקה התקדימית שמסעירה את המאיון העליון, באתר TheMarker‏, 3 בנובמבר 2014
↑  כתב מינוי לוועדת בדיקה להליכי הרכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות, 22 בנובמבר 2020
↑    גדעון דוקוב, ‏חקירת פרשת הצוללות: אלו שמות חברי הוועדה, בעיתון מקור ראשון, 20 בפברואר 2022
↑  תמיר מורג, מפקד חיל הים לשעבר פרש מוועדת החקירה לפרשת הצוללות, באתר ישראל היום, 12 ביוני 2022;
אמנון אברמוביץ', ‏הסיבה האמיתית לפרישה שמעכבת את ועדת החקירה לצוללות, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414844305171  VIAF: 31156218399304740485   WorldCat (עם VIAF): 31156218399304740485
חיים בנבנישתי

| --- | --- |
 לידה:  1603 ה'שס"ג איסטנבול, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  31 באוגוסט 1673 (בגיל 70 בערך) י"ט באלול ה'תל"ג איזמיר, האימפריה העות'מאנית
 כינוי:  מרן החבי"ב, הכנסת הגדולה
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום פעילות:  איזמיר
 תקופת הפעילות:  ?–1673 
 תחומי עיסוק:  רב, פוסק הלכה
 רבותיו:  הרב יוסף מטראני רבי יוסף סאמיגה, רבי צמח נרבוני
 חיבוריו:  כנסת הגדולה, בעי חיי, דינא דחיי, פסח מעובין, חמרא וחיי
 
רבי חיים בן ישראל בֶּנְבֶנִשְׂתִּי (החבי"ב) (איסטנבול, ה'שס"ג, 1603 – איזמיר, י"ט באלול ה'תל"ג, 31 באוגוסט 1673) היה רב ופוסק הלכה באיזמיר, מחבר ספר כנסת הגדולה על ארבעה טורים.
חייו

נולד בשנת ה'שס"ג (1603) באיסטנבול, בירת האימפריה העות'מאנית, לרבי ישראל, בנו של הרב משה בנבנשתי; אחיו הבכור היה הרב יהושע רפאל בנבנישתי. למד בצעירותו אצל רבי יוסף מטראני (המהרי"ט), שהיה החכם באשי של טורקיה. כמו כן, למד אצל מהר"י סאמיגה ורבי צמח נרבוני. וכן מזכיר פסיקות והנהגות של רבי שמואל בן וילייסיד. רבו המובהק, מהרי"ט, חיבבו מאוד והשיאו לבתו של עשיר גדול, ובירכו שיחבר חיבור על "ספר מצוות גדול" (סמ"ג) של רבי משה מקוצי. ואכן, בגיל 21 חיבר את ספרו הראשון דינא דחיי על הסמ"ג.
כיהן ברבנות בעיר טירה הסמוכה לאיזמיר, ולאחר מכן עבר לאיזמיר וכיהן בה כדיין וכראש ישיבה. לאחר מותו של רבה של איזמיר, רבי יוסף איסקפה, היה רבי חיים המועמד המוביל לתפקיד רבנות העיר, לאחר שהחל מתפרסם בעולם כפוסק הלכה בעל שיעור קומה. למרות זאת, החליטו פרנסי העיר, שלא הייתה דעתם נוחה ממנו, למנות במקביל שני רבנים ראשיים, האחד יפסוק בדיני איסור והיתר והשני בדיני ממונות. רבי חיים התמנה לרב הפוסק בדיני איסור והיתר, ואילו לתפקיד הרב השני התמנה רבי אהרן לפפה. אף על פי שרבי חיים בנבנישתי הסכים כביכול לפשרה זו, בליבו חש מרירות על נישולו מהתפקיד שהיה ראוי לו. המתיחות בין הרבנים לא ניכרה בחיי היום יום, והצדדים הקפידו להצניעה היטב. החיד"א מעיד ששמע שבספרו של רבי חיים, "כנסת הגדולה", האריך בדברי המחלוקת שבינו לבין רבי אהרן, והם הושמטו מספרו מפני כבודו.
חייו > פרשת שבתי צבי

בראשית שנת ה'תכ"ו (ספטמבר 1665) שב לאיזמיר משיח השקר שבתי צבי מגלותו, והעיר כולה נסחפה בהתלהבות המשיחית סביבו. רבי חיים בנבנישתי ורבי אהרן לפפה עמדו בראש מתנגדי שבתי צבי, יחד עם רוב רבני העיר. במהלך חנוכה ה'תכ"ו (תחילת דצמבר 1665) עלתה ההתלהבות המשיחית באיזמיר מספר מדרגות, ורבני העיר קיימו התייעצויות דחופות באשר לצעדים בהם עליהם לנקוט. מסופר כי רבי חיים היה התקיף שבין המתנגדים, וגרס כי יש להרוג את שבתי צבי. תוכן ההתייעצויות דלף, והגביר את המתיחות בין תומכי שבתי צבי לבין מתנגדיו. ביום שבת ד' בטבת (12 בדצמבר) פרץ שבתי צבי בראש מאות ממאמיניו לבית הכנסת הפורטוגזי בעיר, בו התפללו הרבנים וחולל במקום שערורייה ארוכה, שבמהלכה התעמת עם רבי חיים קשות וגידף אותו קבל עם ועדה. מיד לאחר השבת עבר רבי חיים למחנה תומכי שבתי צבי, בעוד הרבנים שהתמידו בהתנגדותם נאלצו להימלט מהעיר. שבתי צבי הדיח את רבי אהרן לפפה מהרבנות ומינה את רבי חיים לרב הראשי היחיד בעיר. תקופת תמיכתו של רבי חיים בשבתי צבי נמשכה כתשעה חודשים עד להתאסלמותו של שבתי צבי (אם כי לא ברור אם האמין באמת במשיחיותו), לאחר מכן עמד רבי חיים בראש הרבנים שלחמו במאמיניו. הפוסקים רואים את תשעת החודשים של תמיכתו כטועה בהילכתא למשיחא, וכיוון שחזר בו מטעותו ועשה תשובה, טעותו נסלחת, ולא נפגם מעמדו כרב ופוסק.
רבי חיים בנבנישתי נפטר באיזמיר בי"ט באלול ה'תל"ג (31 באוגוסט 1673).
ספריו

כנסת הגדולה ושיירי כנסת הגדולה – חיבורו המפורסם ביותר על הטור והבית יוסף, על שמו הוא נקרא "בעל כנסת הגדולה".
בעי חיי – ספר שאלות ותשובות בהלכה (כולל תשובות שהתקבלו מרב שמואל דניאל).
דינא דחיי – פירוש על "ספר מצוות גדול" (סמ"ג) של רבי משה מקוצי.
פסח מעובין – דיני בדיקת חמץ, סדר תפילת ערבית של יום טוב ראשון, קידוש והבדלה, הכנת המצות ואכילתם, וסדר הגדה של פסח.
חמרא וחיי – על מסכת סנהדרין.
ספרו "כנסת הגדולה" הפך לאחד מספרי היסוד בפסיקה, והחיד"א כותב עליו במליצתו: "הרב הנזכר מאיר עיני גולה הוא בספרי כנסת הגדולה אשר נדפסו בשמונה חלקים, ובלעדו לא ירים איש מורה הוראה הבקי בדרכי הוראה והוא מיראי הוראה את ידו בשום הוראה עד שילך מהרה לבית הכנס"ת ויראה מה בפיו ומה ירמזון עיני חכמתו, ואחר צאתו מבית הכנסת בנחת רוח יערה יורה יורה".
לקריאה נוספת

דוד תמר, רמיזות לתנועת שבתי צבי בשו"ת ר’ חיים בנבנשתי, סיני עב (ה'תשל"ג) 185–188.
דוד תמר, מחלוקת ר’ חיים בנבנישתי ור’ אהרן ליפא, תרביץ מא (ה'תשל"ג) 411–423; מב 211.
יעקב ברנאי, ר’ חיים בנבנשתי ורבנות איזמיר בתקופתו, ימי הסהר (ה'תשנ"ו) 151–191.
עמית קולא, שבתאיותו של ר"ח בנבנשתי – עיון מחודש, קבלה 17 (ה'תשס"ח) 311–329.
תולדותיו, בספרו בעי חיי, בהוצאת מכון בית מאיר, ירושלים ה'תש"ע (עמ' 7–56)
ג'ון האם

| --- | --- |
ג'ון האם, 2014
ג'ון האם, 2014
 לידה:  10 במרץ 1971 (בן 53) סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיזורי  אוניברסיטת טקסס באוסטין  בית הספר ג'ון בורוז 
 בן או בת זוג:  Anna Osceola (2023–?)   ג'ניפר ווסטפלדט (1997–2015) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי  פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ונתן "ג'ון" דניאל האם (באנגלית: Jonathan "Jon" Daniel Hamm; נולד ב-10 במרץ 1971) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה פרס אמי ושני פרסי גלובוס הזהב בשל גילום דמותו של דון דרייפר בסדרה "מד מן" של רשת AMC. האם צבר 16 מועמדויות סך הכל לפרס אמי, הן על משחק והן על הפקה; ושבע מועמדויות לפרס גלובוס הזהב.
שנותיו הראשונות

האם נולד בסנט לואיס שבמיזורי לדבורה, מזכירה, ולדניאל, מנהל חברת הובלות. כשהגיע לגיל שנתיים הוריו התגרשו והוא התגורר עם אימו. בגיל 10 אבחנו אצל אימו סרטן והוא עבר להתגורר עם אביו. כשהגיע לגיל 20 אביו חלה ונפטר.
תפקידו הראשון היה בגיל 16 במחזמר "Godspell". לאחר שסיים תיכון בשנת 1989 החל ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין אך פרש בשנתו השנייה, בעקבות מות אביו. האם חזר למיזורי והחל ללמוד באוניברסיטת מיזורי, הוא ענה למודעה שחיפשה שחקנים למחזמר "חלום ליל קיץ" ולוהק למחזה. לאחר סיום לימודיו בשנת 1993 עם תואר ראשון באנגלית חזר האם ללמד כיתות ח' משחק כהוקרה על תמיכת בית הספר במשך שנותיו הקשות.
קריירת משחק > תחילת הקריירה

האם הכיר את השחקן פול ראד במשך שנים ונסע לראותו בשנת 1992. לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס בשנת 1995 עם רכב ותקציב של 150 דולר. הוא שכר דירה עם 4 שותפים ובמקביל לגישתו לאודישנים החל לעבוד כמלצר. האם לא מצא עבודה אף על פי שקיבל המלצות מהסוכנות של "William Morris". בשנת 1998 הסוכנות הפסיקה לייצג אותו. האם המשיך לעבוד כמלצר ועסק תקופה קצרה כמעצב תפאורה לסרטי פורנוגרפיה.
בשנת 2000 הופיע בסדרה "Providence" של רשת NBC, האם היה אמור להופיע פרק אחד אך הרשת אהבה אותו והוא הופיע במשך 19 פרקים. לאחר מכן הופיע בסרט "Space Cowboys".בשנת 2001 הופיעה בסרט הקולנוע "לנשק את ג'סיקה שטיין".  בשנת 2002 השתתף בסרט "חיילים היינו". בשנים 2002–2004 שיחק את תפקידו של מפקח נייט באסו בסדרה "השלוחה". בחודשים שלאחר מכן קיבל האם תפקידים בסדרות "What About Brian", "מספ7ים", "התוכנית של שרה סילברמן". האם שיחק גם ב-"CSI: מיאמי" וב"קרובות".
קריירת משחק > הפריצה הגדולה

בשנת 2007 קיבל האם את תפקידו הגדול בתור הפרוטגוניסט של הסדרה של רשת AMC, "מד מן", בדמותו של מנהל בחברת פרסום בשנות השישים. הסדרה עלתה לאוויר ב-19 ביולי 2007 עם 1.4 מיליון צופים לפרק הראשון. הסדרה החלה לתפוס תאוצה ועיתונים כמו "USA Today" ו"הבוסטון גלוב" כתבו ביקורות מחמיאות על האם. בשנת 2008 החלה עונתה השנייה של הסדרה והאם קיבל את פרס גלובוס הזהב על תפקיד שחקן הדרמה הטוב ביותר. לאחר מכן היה האם מועמד לפרסים שונים בהם פרס אמי.
בשנת 2008 שיחק האם בסרט "כשהעולם עמד מלכת". הסרט קיבל ביקורות גרועות אך גרף רווח של 230 מיליון דולר בקופות. ב-25 באוקטובר 2008 הנחה האם פרק בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב". בשנת 2009 החלה עונתה השלישית של "מד מן" ובמקביל הופיע האם בסדרה "רוק 30" בתפקיד אורח עליו קיבל פרס אמי. באותה שנה שיחק האם את תפקידו הראשי הראשון בסרט מותחן בשם "Stolen" ואף דיבב דמות בסרט "שרק לנצח". בשנת 2010 השתתף האם בסרט "The Town".
בשנת 2011 שיחק בסרט הפנטזיה "סאקר פאנץ" בבימויו של זאק סניידר, ולצד ונסה הדג'נס ואמילי בראונינג, במקביל למשחקו בעונה הרביעית של "מד מן". האם אף השתתף בתפקיד קטן בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון".
עובד ב-2011 שיחק בקומדיה המצליחה "מסיבת רווקות" בתפקיד טד, בן זוגה הנצלני של ליליאן (קריסטן ויג).
בשנת 2011 בין העונות הרביעית והחמישית של מד מן, השתתף בסרט אותו ביימה בת זוגו ג'ניפר וסטפלדט "חברים עם ילדים".
בשנת 2013 שיחק במיני-סדרת המתח "מראה שחורה" בספיישל חג המולד. בשנת 2014 התארח למספר פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
בשנת 2015 החל לגלם את הכומר ריצ'רד גארי ויין בסדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט הבלתי שבירה" שנוצרה על ידי טינה פיי ומשודרת בנטפליקס למשך 3 עונות.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "השכנים של ג'ונס" לצד גל גדות, זאק גאליפנאקיס ואיילה פישר.
בשנת 2017 שיחק בסרט הפשע המוזיקלי "בייבי דרייבר" בבימויו של אדגר רייט.
בשנת 2018 שיחק בסרט הקומדיה "תופסת" בו גילם את בוב קלהאן, איש עסקים מצליח אשר משחק עם חבריו תופסת במשך 30 שנה, המשחק נערך בחודש מאי בלבד ומתחדש בכל שנה.
בשנת 2022 שיחק בעונתה השלישית של הסדרה "תוכנית הבוקר".
בשנת 2023 שיחק בעונתה החמישית של הסדרה "פארגו". על תפקידו בעונה זוכה קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה.
בשנת 2024 החל לשחק בסדרת הדרמה "Landman" של פרמאונט+ בתור מונטי מילר.
אקטיביזם

באוקטובר 2023, האם, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
חייו האישיים

משנת 1997 היה האם במערכת יחסים עם השחקנית ג'ניפר וסטפלדט. לשניים יש בתים בלוס אנג'לס ובניו יורק. השניים הופיעו יחד בקמפיין לחברת ההלבשה גאפ. באפריל 2009 השיקו האם ווסטפילד את חברת ההפקה שלהם, "Points West Pictures", האם הופיע בשני סרטים בביומיה של וסטפילד: לנשק את ג'סיקה שטיין ו"חברים עם ילדים". הם נפרדו בשנת 2015.
האם הפך לסמל מין ודורג על ידי האתר Salon.com כאחד הגברים הסקסיים שחיים בשנת 2007. על ידי מגזין "פיפל" דורג כאחד הגברים הסקסיים בשנת 2008. בספטמבר 2010 דורג כ'גבר בינלאומי' על ידי מגזין "GQ". בשנת 2008 דירג אותו המגזין "Entertainment Weekly" כאחד מאנשי הבידור של השנה. אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-25 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2008. שנה לאחר מכן עלה בדירוג למקום השמיני. בשנת 2010 דורג במקום השביעי ושנה לאחר מכן לא נכנס לרשימה.
אף על פי שתפקידו בתור דון דרייפר דורש ממנו לעשן, לא עישן האם מאז גיל 24. בסדרה הוא מעשן סיגריות ללא ניקוטין.
בפברואר 2023, האם התארס לשחקנית אנה אוסצ'ולה, הצעירה ממנו ב-17 שנה, אותה הכיר על הסט של מד מן, לאחר שיצאו יחד שנתיים. ביוני 2023 הזוג התחתן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | ספייס קאובויס | טייס צעיר |  |
| 2001 | לנשק את ג'סיקה שטיין | צ'ארלס |  |
| 2002 | חיילים היינו | קפטן מאט דילון |  |
| 2006 | Ira & Abby | רוני |  |
| 2007 | עשרת הדיברות | כריס |  |
| 2008 | כשהעולם עמד מלכת | ד"ר מייקל גראנייר |  |
| 2009 | סינגל מן | האנק אקרלי | דיבוב |
| 2010 | גנוב | טום אדקינס האב |  |
| 2010 | שרק לנצח | ברוגן | דיבוב |
| 2010 | צוות לעניין | הסוכן קול לינץ' |  |
| 2010 | גנב עירוני | אדם פרולי |  |
| 2010 | יללה | ג'ייק ארליך (אנ') |  |
| 2011 | סאקר פאנץ' | רולר |  |
| 2011 | מסיבת רווקות | טד |  |
| 2012 | חברים עם ילדים | בן | גם מפיק |
| 2013 | כנס העתידנים | דילן טרולינר | דיבוב |
| 2014 | יד בשווי מיליון דולר | ג'יי. בי. ברנסטיין (אנ') |  |
| 2015 | המיניונים | הרב קטלנוביץ' | דיבוב |
| 2016 | פשוט נהדרת: הסרט | עצמו |  |
| 2016 | השכנים של ג'ונס | טים ג'ונס |  |
| 2017 | מרג'ורי פריים | וולטר פריים | גם מפיק בפועל |
| 2017 | בייבי דרייבר | באדי |  |
| 2017 | Aardvark | קרייג נורמן |  |
| 2018 | נוסטלגיה | וויל בלים |  |
| 2018 | המגשר | מייסון סקילס |  |
| 2018 | תופסת | בוב קלהאן |  |
| 2018 | זמנים קשוחים באל רויאל (אנ') | לאראמי סימון הופמן |  |
| 2019 | הדו"ח | דניס מקדאנה |  |
| 2019 | לוסי בשמיים | מארק גודווין |  |
| 2019 | בין שני שרכים: הסרט | עצמו |  |
| 2019 | ריצ'רד ג'וול | טום שואו |  |
| 2020 | The Jesus Rolls | פול דומיניק |  |
| 2020 | סיפור אהבה | אדם קלי |  |
| 2021 | מהלך מתוכנן | הבלש ג'ו פיני |  |
| 2022 | אהבה בשחקים: מאווריק | סגן אדמירל ציקלון |  |
| 2022 | חשוד ושמו פלטש (אנ') | אירווי "פלטצ" פלטשר | גם מפיק |
| 2023 | Corner Office | אורסון |  |
| 2023 | מי הרג את מגי מור? | ג'ורדן סנדרס |  |
| 2024 | ילדות רעות: המחזמר | המאמן קאר |  |
| 2024 | רובוטריקים: ההתחלה | סנטינל פריים | דיבוב |
| 2024 | הקרב על הפופ-טארט | פרסומאי |  |
| TBA | Off Season |  |  |
מכרות המלח בווייליצ'קה

מכרות המלח בוְויֶילִיצְ'קַה (בפולנית: Kopalnia soli Wieliczka; בגרמנית Salzbergwerk Wieliczka), הנמצאים במטרופולין של קרקוב, הם מהעתיקים בעולם, ופעלו באופן רצוף מאז המאה ה-13 ועד שנות ה-90 של המאה ה-20. בשנות האלפיים, כריית המלח במכרות העיירה וייליצ'קה מתבצעת בהיקף קטן מבעבר. חלק מהמלח המופק בתהליך משמש לאריזות מזכרות, הנמכרות לתיירים המבקרים במקום. המכרה הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1978.
מבנה המכרות

במכרות מעברים וכמעט 3,000 אולמות וחדרים באורך כולל של 300 ק"מ הערוכים בתשעה מפלסים, ועומקם המרבי 327 מטר מתחת לפני הקרקע. את נתיב המבקרים באורך של 3.5 ק"מ, המשתרע בעומק של בין 64 מטר מתחת לפני הקרקע ועד 135 מטר מתחתיהם, פוקדים מדי שנה למעלה ממיליון מבקרים, דבר ההופך את המכרות לאתר התיירותי הפופולרי בפולין. נתיב זה מעוצב כמוזיאון, ובו פסלים, תחריטים, מיצגים ויצירות אמנות העשויים כולם מלח. גולת הכותרת של הנתיב התיירותי היא קפלת קינגה הקדושה (Święta Kinga), הקדושה המגנה של המכרות, שנחצבה בתחילת המאה ה-20. אורכה 54 מטר, רוחבה 15 מטר, וגובהה 10 מטר. היא מעוטרת בסצנות מהתנ"ך העשויות מלח ומוארת בנברשות מלח. במכרות מתקיימים נשפים, קונצרטים ואף אירועים פרטיים כגון חתונות.
היסטוריה

המסמך הכתוב הראשון המזכיר את עתודות המלח בווייליצ'קה הוא כתב זכויות של הדוכס קז'ימייז' הראשון מ-1044 המכנה אותן בשם הלטיני "Magnum Sal" ("המלח הגדול"). מסמך אחר מ-1105 מעיד כי מלח מסוגים שונים הופק במקום כבר בתקופתו של המלך בולסלאב הראשון (מלך מ-992 עד 1025). בתחילה הופק המלח ממעיינות מלוחים בדרך של חימום מימיהם ואיודם, ובשלב מאוחר יותר, ככל הנראה לאחר שהבארות המלוחות נחפרו לעומק והתגלו מחצבי המלח, החלה כרייתם.
למלח נודעה חשיבות ראשונה במעלה בימי הביניים, והוא היה שקול למטבע עובר לסוחר. במאה ה-14 היו מכרות מלח אחראים ליותר מ-30% מהכנסות המדינה. ההכנסות מכריית המלח ממכרות וייליצ'קה שימשו בין היתר למימון הקמתה של האוניברסיטה היגלונית בקרקוב, ובהמשך הבטיחו את המשך פעולתה.
בשנת 1368 קבע המלך קז'ימייז' השלישי ("הגדול") את עקרונות פעולתו של המכרה במסמך (Statut Kazimierzowski - "חוק קז'ימייז'") המפרט את זכויותיהם וחובותיהם של עובדיו, את ניהול היומנים וההתחשבנות עם אוצר המדינה לו היה המכרה שייך וכן את תמחור המלח. במאה ה-15 החלו סוסים להפעיל את מנגנון שינוע המלח אל פני הקרקע, שעד אז הופעל על ידי פועלי המכרה, דבר שהגדיל את הספק הכרייה והעלה את הרווחים. במחצית השנייה של המאה שימשו רווחים אלה גם לשיפוצה ולהרחבתה של טירת ואוול בקרקוב. במאה ה-16 היה המכרה למיזם המסחרי הגדול באירופה, ונוסף על צוות
העובדים שעסק בכרייה עצמה, הועסקו בו גם נגרים, יצרני חביות, חרשים, נהגי עגלות, סייסים, ואפילו רופא ועובדי מטבח.

עם חלוקתה הראשונה של פולין ב-1772, עבר האזור לשליטת האוסטרים, אשר שיפרו את שיטות הכרייה וההובלה. קו רכבת נסלל מווייליצ'קה לקרקוב, הוקמה תחנת כוח בסמוך למכרה, נבנתה מעלית קיטור, והכרייה הידנית הוחלפה בשיטות פנאומטיות. ב-1826 החלה תיירות מרפא להתפתח במרחצאות המלח בעיירה, אך זו נפסקה לאחר כשלושים שנה וחודשה שוב רק ב-1958.
במלחמת העולם השנייה הועברו כמה אלפי יהודים ממחנות הכפייה בפלאשוב ובמיילץ למכרה לעבוד במפעל תחמושת תת-קרקעי שהקימו הגרמנים. עם זאת, הייצור מעולם לא התחיל עקב התקרבות ההתקפה הסובייטית, היהודים הועברו למפעלים בצ'כיה ובאוסטריה וחלק מהמכונות והציוד פורק, ונשלח לליבנאו שבהרי הסודטים. חלק מהציוד הוחזר למכרות לאחר המלחמה, בסתיו 1945..
בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20 החלה כרייה מוגברת של מלח במכרות, דבר שגרם לפגיעה באיכויות התיירותיות שלו ולהרס חלק מהמוצגים לאורך הנתיב התיירותי. רק לקראת סוף שנות החמישים נבלמה מגמה זו כאשר הרשויות החליטו להילחם בתופעה ונקטו צעדים ראשונים להגנה על אוצרות המכרות.
עם זאת, ב-1992 הוצף חלק מהמכרות כתוצאה מכריית יתר, דבר שהבהיר שעל מנת למנוע פגיעה נוספת באתר,  על ההפקה המסחרית של מלח במקום להיפסק. הכרייה היזומה במכרות אכן הופסקה ברובה, וההפקה נמשכת בעיקר ממי מלח הזורמים אל חלל המכרות ונשאבים מהם במסגרת פעולות התחזוקה הרגילות.
ראו גם

מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס
הערות שוליים

↑  The Mine of the Past and of Today
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534859705171  PLWABN: 9810669465405606  GND: 1029491666  LCCN: sh97005850  ULAN: 500311713  VIAF: 161246704   WorldCat (עם VIAF): 161246704 
פסל מלח של קינגה הקדושה
קפלת קינגה הקדושה
מגן דוד באולם מערת היהודים שנחצב ידי עובדי כפייה יהודים בזמן השואה
תבליט מלח במכרות: העתק הסעודה האחרונה של לאונרדו דה וינצ'י
מלח שולחן הנמכר בווייליצ'קה
כנסיות השלום

פנים הכנסייה ביאבור
צידה הדרומי של הכנסייה ביאבור ומגדל הפעמונים
כנסיות השלום (פולנית Kościoły pokoju) ביאבור ובשווידניצה שבשלזיה תחתית הן מבני הדת הגדולים באירופה העשויים ממסגרות עץ. כנסייה שלישית שניצבה בגלוגוב עלתה באש ב-1758.
שלוש הכנסיות הלותרניות הוקמו במאה ה-17 לאחר שלום וסטפאליה ב-1648 ולכן זכו בשמן, "כנסיות השלום". אותה עת הורשו הפרוטסטנטים בשלזיה שנשלטה על ידי בית הבסבורג הקתולי לבנות את שלוש הכנסיות, אך נאלצו להקימן מחוץ למרכזי הערים. הכנסיות נבנו ממסגרות עץ ללא שימוש במסמרים. בעוד שכנסיית גלוגוב נשרפה, שתי האחרות שופצו על ידי ממשלות פולין וגרמניה, ובשנת 2001 הוכרזו כאתרי מורשת עולמית.