stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה מקל

| --- | --- |

 לידה:  1946 דגנדורף, גרמניה
 פטירה:  20 ביוני 2021 (בגיל 75 בערך) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קולומביה 
 תקופת הפעילות:  1968–2021 (כ־53 שנים)
 
פגש סיכום בין רשות השידור וגלי צה"ל בתום מלחמת המפרץ והאולפן המשותף של "קול ישראל" וגלי צה"ל, מרץ 1991.
אריה מקל (1946 – 20 ביוני 2021) היה דיפלומט ועיתונאי ישראלי. כיהן כמנכ"ל רשות השידור, כקונסול הכללי בניו יורק וכשגריר ישראל ביוון.
טריוויה

מקל מוזכר במערכון של "העולם הערב" מהתקופה שהיה מנכ"ל רשות השידור. בקליפ "משה המבודד" מילות הפזמון הן "לא מכיר את ריטה, לא רוצה את אריה מקל, מכיר רק את דוד ורוצה רק מאה שקל".
ביאורים

↑  מימין לשמאל: אמנון נדב - מנהל הרדיו, אריה מקל - יו"ר רשות השידור, אפרים לפיד - מפקד גלי צה"ל, סא"ל שלמה כסיף - רמ"ח טכנית גלי צה"ל
הערות שוליים

↑   אריה מקל, מותו של אדם לא ידוע, באתר הארץ, 8 ביולי 2015
1 2 3 4  Jewish virtual library
↑  רפי מן, כשבטחון שדה פשט על גלי-צה"ל, באתר העין השביעית, 8 באפריל 2010
1 2  אריה מקל יהיה קונסול ישראל בניו יורק
↑  אריה מקל נבחר לתפקיד הממונה על תיאום המאבק באנטישמיות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 באוקטובר 2001
↑  Israel Appoints Arye Mekel Acting Foreign Ministry Spokesman
↑  אייל דץ‏, "האמצעים שמשרד החוץ מעמיד לייצוא תרבות הם דלים", באתר וואלה, 13 במאי 2010
↑   הילד היווני האבוד של חיל הים, באתר "ידיעות אחרונות" (הקישור אינו פעיל)
↑  Samaras to meet Israeli counterpart Netanyahu
↑   אריה מקל, פרשנות || הבחירות ביוון: רעידת אדמה באירופה או יד רועדת, באתר הארץ, 23 בינואר 2015
↑  מנכ"ל רשות השידור לשעבר אריה מקל הלך לעולמו בגיל 75, באתר וואלה, 20 ביוני 2021
↑  מנכ"ל רשות השידור לשעבר הלך לעולמו, באתר אייס, 21 ביוני 2021
| מנהלי רשות השידור |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | חיים יחיל • ולטר איתן • ראובן ירון • מיכה ינון • אהרן הראל • מיכה ינון • רינה שפירא • גיל סמסונוב • נחמן שי • אברהם נתן •  גבריאלה שלו • משה גביש • אמיר גילת |  |
| מנהלים כלליים | חנוך גבתון • שמואל אלמוג • יצחק לבני • יוסף לפיד • אורי פורת • אריה מקל • מוטי קירשנבאום • אורי פורת • רן גלינקא • יוסף בראל • יאיר אלוני • מרדכי שקלאר • יוני בן-מנחם • יונה ויזנטל • ברי בר-ציון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574915305171  LCCN: no2007144979  VIAF: 19495244   WorldCat (עם VIAF): 19495244
אריה אלחנני

| --- | --- |

אריה אל-חנני ביריד המזרח, שנות ה-30 של המאה ה-20
 לידה:  1898 פולטאבה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  2 בדצמבר 1985  (בגיל 87 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  לייב ספוז'ניקוב
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  אדריכלות, עיצוב
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1973) 
 
לוחית זיכרון על ביתו של אריה אל-חנני ברח' לסל 10 בתל אביב
אריה אל-חנני (לעיתים אלחנני; 1898 – 2 בדצמבר 1985) היה אדריכל, מעצב תפאורות וגרפיקאי ישראלי, חתן פרס ישראל לאדריכלות לשנת תשל"ג.
ביוגרפיה

אל-חנני נולד בשם לייב ספוז'ניקוב, בן לאלחנן וחווה, בשנת 1898 בפולטאבה שברוסיה (כיום באוקראינה). למד אדריכלות וציור באקדמיה בקייב.
בשנת 1922 עלה לארץ ישראל ועיברת את שמו לאריה אל-חנני.
אל-חנני היה פעיל רבות בתחום התכנון והעיצוב בארץ ישראל, לפני הקמת המדינה ואחריה. אחד מהעיצובים הבולטים שלו הוא סמל הפלמ"ח. בשנות חייו האחרונות היה שותף במשרד אדריכלים יחד עם האדריכלים ניסן כנען ובנו יגאל אלחנני.
בשנת 1973 זכה בפרס ישראל לאדריכלות לשנת תשל"ג.
על הפרויקטים הבולטים שתכנן נמנים יריד המזרח בנמל תל אביב וגני התערוכה בשדרות רוקח בתל אביב. על שמו קרויה "רחבת אריה אל-חנני" ביריד המזרח.
נפטר בסוף שנת 1985, בגיל 87. נקבר בבית הקברות טרומפלדור.
גלריה

הפועל העברי, שנות ה-30
יריד המזרח, תל אביב
אוהל יזכור, 1957-1961
יד ושם, ירושלים
ספרית ויקס, 1957
מכון ויצמן למדע, רחובות
בית הכנסת הגדול (תל אביב), 1929
רחוב אלנבי, תל אביב-יפו
בניין הספרייה המרכזית
אוניברסיטת בר-אילן
גן העיר, תל אביב
עבודות נבחרות

ארמון "תוצרת חוץ" - "יריד המזרח" בגני התערוכה הישנים שבנמל תל אביב (אל-חנני היה האדריכל הראשי של היריד). מכלול מבנים זה הורכב למעשה משלושה מבנים: "הביתן האיטלקי", "הביתן הזר" ו"הביתן הצרפתי", שלושת המבנים אופיינו בסגנון מודרני מובהק.
"ביתן האישה" - "יריד המזרח" בגני התערוכה הישנים (בתערוכה של שנת 1936 שימש כ"ביתן נורווגיה").
פסל "הגמל המעופף" - סמל "יריד המזרח" בגני התערוכה הישנים (נהרס).
מלון ירדן (בשיתוף עם האדריכל יעקב ירוסט) בפינת הרחובות בן יהודה 130 /שדרות קק"ל (לימים בן-גוריון 27)
פסל "הפועל העברי" - "יריד המזרח" בגני התערוכה הישנים (שוקם בשנת 1989).
ביתן תל אביב (הביתן העגול) - "גני התערוכה החדשים" (נפתח בשנת 1959 לכבוד "תערוכת 50 שנה לעיר תל אביב" בהם נפתחו גני התערוכה החדשים מעבר לנחל הירקון בשדרות רוקח. נהרס בשנת 2010)
עיצוב סמל הפלמ"ח.
ספריית ויקס (היום: מרכז דוד לופאטי), מכון ויצמן למדע, רחובות, 1957.
ביתן "האטום לצורכי שלום", תערוכת החקלאות, בית דגן, 1954.
"אוהל יזכור" (בשיתוף האדריכלים אריה שרון ובנימין אידלסון) במתחם יד ושם, ירושלים (1957–1961).
בית מעיא (מגדל משרדים, סמוך ל"צומת מעריב") - תל אביב.
בית אליהו (מגדל משרדים ברחוב אבן גבירול) - תל אביב.
מגדל "גן העיר" (מגדל מגורים) - תל אביב.
חידוש בית הכנסת הגדול (תל אביב) (1969).
היכל התרבות בכפר סבא.
בניין הספרייה המרכזית, אוניברסיטת בר-אילן.
הגדה של פסח מאוירת על ידו, יצאה בהוצאת נ. ליפשיץ בשנת 1930, ומאז יצאה במהדורות נוספות.
ראו גם

ערכים על מבנים ואתרים שתכנן אריה אלחנני
הצגת הבכורה של האדריכל אריה אל-חנני, עבודות לתיאטרון משנות ה-1920 / המוזיאון לאמנות רוסית ע"ש מריה ומיכאל צטלין, רמת גן, 2013
הערות שוליים

↑  פרסי ישראל חולקו בירושלים, דבר, 8 במאי 1973.
↑  אריה אלחנני באתר חברה קדישא ת"א–יפו והמחוז.
↑  מפת תל אביב בהוצאת מחלקת המדידות, 1949 עם ציון מיקום המלון (מס' 22 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  חגי להב, מלון ירדן, באתר לוטוס הזהב
↑  הצגת הבכורה של האדריכל אריה אל-חנני: עבודות לתיאטרון משנות ה-1920 אוצרת תערוכה ועורכת קטלוג: לסיה וויסקון
| זוכי פרס ישראל בתחומי האמנות החזותית |
| --- | --- | --- |
| פיסול | זאב בן-צבי (1953) • יצחק דנציגר (1968) • אריה ארוך (1971) • ראובן רובין (1973) • דני קרוון (1977) • בתיה לישנסקי, יחיאל שמי (1986) • מנשה קדישמן (1995) • יגאל תומרקין (2004) • מיכה אולמן (2008) |  |
| ציור | יוסף זריצקי (1959) • מרדכי ארדון (1963) • מרסל ינקו (1967) • יוסל ברגנר, אנה טיכו, פנחס ליטבינובסקי (1980) • יחזקאל שטרייכמן (1990) • לאה ניקל (1995) • משה קופפרמן (2000) • פנחס כהן גן (2008) |  |
| ציור ופיסול | זהרה שץ • (1955) בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1958) • מיכאל גרוס (2000) |  |
| אדריכלות | דב כרמי (1957) • אריה שרון (1962) • דורה גד, אלפרד מנספלד (1966) • בנימין אידלסון (1968) • יעקב רכטר (1972) • אריה אלחנני (1973) • אברהם יסקי (1982) • דוד רזניק (1995) • ליפא יהלום, דן צור (1998) • רם כרמי (2002) • יעקב יער, עדה כרמי-מלמד (2007) • אדם מזור (אדריכלות ועיצוב; 2013) |  |
| עיצוב | יונה פישר, אלישבע כהן (1977) • דן ריזינגר (1998) • דוד טרטקובר (2001) • ירום ורדימון (2007) |  |
| תולדות האמנות | בצלאל נרקיס (1999) • זיוה עמישי-מייזלש (2004) |  |
| צילום | דוד רובינגר (תקשורת; 1997) • מיכה בר-עם (2000) • אלכס ליבק (2005) • פטר מירום (2010) |  |
| אמנות פלסטית | יעקב דורצ'ין (2011) • מיכל נאמן (2014) • שרה ברייטברג-סמל (2020) • מיכל רובנר (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 270659  NLI: 987007288536205171  ISNI: 0000 0000 6692 7432  LCCN: nr2002014067  ULAN: 500129439  VIAF: 39231729   WorldCat (עם VIAF): 39231729
אלרגיה

| --- | --- |

 תחום:  אימונולוגיה 
 גורם:  אלרגן 
 טיפול:  chloropyramine  astemizole  פרדניזון  triamcinolone  מתילפרדניזולון  דקסמתזון  acrivastine  לוראטדין  פרדניסולון  omalizumab 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  136217 
 סיווגים
 ICD-10:  T78.4 
 
תגובה אלרגית מקומית
צמיד להודעה על אלרגיה לחומר מסוים
אָלֶרְגְּיָה (בעברית: רַגֶּשֶׁת) היא תגובה חיסונית לא רצויה של הגוף בחשיפה לחומרים שבדרך כלל אינם מעוררי מחלות. דוגמאות נפוצות לאלרגיה הן עיטוש או דמע בנוכחות אבק או בתקופת פריחת צמחים מסוימים.
בשעה שתגובה חיסונית כנגד פתוגנים (גורמים מעוררי מחלות) נחשבת לדבר חיובי השומר על גוף האדם ממחלות, הרי שאלרגיה היא "תקלה" במערכת החיסון, ומהווה תופעה שלילית. כ-12%-25% מאוכלוסיית העולם סובלים מאלרגיה מסוימת. לנטייה לאלרגיה קיים מרכיב תורשתי מובהק. אלרגיה ואי סבילויות למזון נובעות לרוב ממזון פגום או מזיק לגוף, או מזיהום בגוף כתוצאה מנטילת תרופה, זיהום אוויר או מזון פגום אחר.
מלבד אלרגיה, קיימות תופעות אחרות של רגישות או אי סבילות, כגון רגישות לפול עקב חוסר באנזים G6PD (הנפוצה בעיקר בקרב יוצאי כורדיסטן וצפון עיראק) או אי-סבילות ללקטוז - סוכר החלב ולגלוטן. תופעות אלו אינן קשורות במערכת החיסון ולכן אינן אלרגיות.
גורמים

אחת הסיבות לתופעת האלרגיה היא רגישות יתר של המערכת החיסונית כלפי חומרים מסוימים הנמצאים בסביבה (אלרגנים). רגישות יתר זו עשויה לגרום לתסמינים שונים בהתאם לסוג האלרגיה, חומרתה ודרך החשיפה לגורם האלרגיה. החומרים עלולים להוביל לתגובות אלרגיות שונות מאדם לאדם.
גורמים > תהליך התפתחות האלרגיה

יש מספר סוגי אלרגיה, הנפוצה בהם היא האלרגיה המיידית הקשורה בנוגדני האלרגיה מסוג IgE. כאשר האדם נחשף לראשונה לאלרגן, התוצאה היא יצירת נוגדנים מסוג IgE המופיעים בדם. נוגדנים אלו נצמדים לדופן תאי פיטום (Mast cells) הנמצאים בכל הרקמות בגוף, בעיקר ברקמות החשופות לסביבה (דרכי נשימה, מערכת העיכול ועור). כאשר האדם נחשף בפעם השנייה לאותו אלרגן, הדבר גורם לקישור של שני נוגדנים מסוג IgE על פני תאי הפיטום ולהפעלת מערכת תאית הגורמת להפרשה של חומרים המעוררים תגובה אלרגית ודלקתית שבראשן הוא החומר הקרוי היסטמינים. ההיסטמין גורם לתגובות האלרגיות כגון פריחה, גרד, אודם, בצקת ונזלת אלרגית.
סיווג

בקרב בני האדם קיימות אלרגיות למגוון רחב של חומרים. בנוסף, בני האדם נבדלים בתסמינים הנובעים מחשיפה לאלרגן לו הם רגישים.
סיווג > אלרגנים נפוצים

קשקשים, ריר ושתן של חתולים (ולאו דווקא שערות החתול) - בחדירת אלרגנים לאף בנשימה או במגע עם העור.
לטקס שהוא חלבון הגומי הצמחי (לדוגמה בכפפות) - במגע עם העור.
עקיצת דבורים או צרעות.
מזונות כגון חלב, ביצים, אגוזים, תותים או בוטנים - באכילה. (יש גם תופעות אי סבילות או רגישות לא אלרגית למזונות, כמו אי סבילות לחלב, לאלכוהול או לפול).
הפרשותיה וביציה של קרדית אבק הבית וחרקים אחרים - בחדירת אלרגנים לאף בנשימה (הציבור מכנה בטעות תגובה אלרגית זו כ"אלרגיה לאבק" או "אלרגיה לפוך" משום שהאלרגנים האלו מתרכזים בגרגרי האבק ובפוך. אולם, לא האבק ולא הפוך הם האלרגנים עצמם).
אבקה מאבקני פרחים עונתיים - בחדירת אלרגנים לאף בנשימה.
מתכות כמו ניקל, קובלט וכרום - במגע עם העור. המנגנון הגורם לאלרגיה במקרים אלו אינו מובן, אך נראה שחיידקי העור מתווכים בין האדם לבין הניקל באלרגיה זו ולא בטוח שהמתכות הן האלרגנים עצמן.
תרופות מסוימות - בבליעה. חלק מהאנשים, שרגישים לפניצילין, מפתחים תגובה אלרגית (עודף נוגדני IgE) וחלק מפתחים רגישות, שאינה אלרגית. זאת להבדיל מרגישות לתרופות, המכילות סולפה, כמו אופטלגין ואספירין, שהיא רגישות, שלעולם אינה אלרגית והיא תופעה זהה לרגישות לפול.
עובש - בחדירת אלרגנים לאף בנשימה.
סיווג > תסמינים

חשיפה לאלרגן יכולה לגרום לתסמינים במערכות ואברי גוף שונים:
קושי בנשימה ואף חנק כתוצאה מכיווץ שרירים והפרשות בדרכי הנשימה - למעשה זהו התקף של אסתמה (גנחת).
הרחבת כלי הדם וירידת לחץ הדם עד כדי הלם אנפילקטי, אובדן הכרה, ובמקרים קיצונים גם מוות.
נזלות, עיטושים ודלקות עיניים.
כאב בטן, שלשול והקאות.
פריחות מסוגים שונים (כמו אקזמה וסרפדת).
דלקת עור אטופית ("אסתמה של העור").
אבחון

אבחנת האלרגיה לא תמיד ברורה ולעיתים דרושה רמת חשד גבוהה מצד הרופא כדי להבין שמחלתו של החולה נגרמת למעשה מגורם אלרגני כלשהו. כאשר עולה החשד לאלרגיה, יופנה החולה לבדיקת אלרגיה. הבדיקות מתחלקות לשלושה סוגים: בדיקות עוריות, בדיקות שאיפה ובדיקות דם (בדיקת RAST).
בדיקות עוריות - קיימות שלוש שיטות:
אלרגולוג (רופא מומחה לאלרגיות) יטפטף טיפות קטנות של תמציות מצמחים, בעלי חיים או גורמים סביבתיים אחרים הידועים כאלרגנים נפוצים (זו לצד זו בסדר ידוע), אחר כך ישרוט בעדינות את העור שמתחת לכל טיפה עם מחט כדי להחדיר את החומר אל העור עצמו. לאחר כ-15 דקות, יבדוק אם נוצרה תגובה דלקתית (נפיחות ואדמומיות) ואם כן, בדיוק באיזה אלרגן (איזו טיפה) השתמש כדי ליצור את הגירוי.
הזרקה תת-עורית של אלרגנים ובדיקת התגובה אליהם.
מדבקות המוצמדות לעור החולה למשך יום או יומיים ובדיקת התגובה אליהן.
אם נוצרת תגובה דלקתית, פירושו שהאדם רגיש (אלרגי) לאלרגן שהוזרק, הוחדר בשריטה או הוצמד לעור.
בדיקות דם - בודקים את הימצאותם של נוגדנים גורמי אלרגיה (מטיפוס IgE) בדם ולאיזה חומרים הם נקשרים. אם נמצא נוגדן מטיפוס IgE שנקשר לחומר ידוע, יצביע הדבר על האפשרות שהנבדק אלרגי לחומר זה.
בדיקות שאיפה - מתאימות לאלרגיות לאבקת פרחים, אבק או עובש.
האבחון הסופי הוא שילוב של האינפורמציה הרפואית בתוצאות הבדיקות.
התמודדות

ההתמודדות מתחילה בזיהוי האלרגן שהאדם רגיש לו והימנעות ממנו. עם זאת, כאשר מדובר על אלרגיה לחומר המצוי בשימוש נרחב בקרב כלל הציבור, המשימה של הימנעות מהאלרגן היא קשה. במיוחד קיים קושי להימנע מחשיפה לאלרגנים העוברים באויר, כמו בוטנים, או שהתגובה האלרגית מופיעה גם מחמת מגע ולא רק מאכילה. במקרים כאלו ישנם מוסדות, דוגמת בתי ספר וגני ילדים המגדירים חלק משטחם או את כלל המוסד כמקום האסור להכנסת האלרגן. במדינת ישראל נקבע שבתי ספר וגני ילדים בהם לומד ילד עם אלרגיה מסכנת חיים יוגדרו כשטח הנקי מהאלרגן.
בעיה נוספת היא כאשר הסובל מאלרגיה הוא קטן מכדי לקחת אחריות על הימנעות מאלרגן. במדינת ישראל ניתנת להורים של ילדים מגיל 9 חודשים עד גיל 10 שנים הסובלים מאלרגיה מסכנת חיים גמלה המיועדת למימון סיוע בהשגחה על הילד מפני חשיפה לאלרגן המסכן אותו.
התמודדות > הערכות רפואית לטיפול בהתקף

במקרים בהם האלרגיה מוגדרת כמסכנת חיים, מומלץ לבעלי האלרגיה לשאת איתם מזרק אפינפרין, הנותן טיפול רפואי ראשוני להתקף אלרגיה פתאומי. המלצה נוספת הניתנת לבעלי אלרגיה מסכנת חיים היא להימצא תמיד בקרבה לבעל ידע רפואי היכול לטפל בהתקף או בסמיכות לבית חולים המסוגל לתת טיפול רפואי להתקף אלרגי. כך למשל, צה"ל מתנה השתתפותם של בעלי אלרגיה מסכנת חיים בפעילות בבסיסי צה"ל בהתקיימם של שני תנאים מצטברים: היות הבסיס הצבאי מרוחק 30 דקות נסיעה או פחות מבית חולים וכן הימצאותו הרציפה של מטפל רפואי בכיר בבסיס, במשך כל שעות היממה.
התמודדות > טיפול

כאשר ההימנעות קשה לביצוע, עוברים לטיפול תרופתי. בין הטיפולים לאלרגיות ניתן למצוא תרופות אנטי-היסטמיניות המנטרלות את פעילות ההיסטמין, סטרואידים המעכבים את הדלקת הנגרמת עקב האלרגיה, נוגדי גודש, נוגדי לויקוטריאנים ואמצעים רפואיים רבים אחרים. בחירת הטיפול המתאים נעשית על פי סוג האלרגיה, חומרתה ותדירותה.
אחת השיטות היעילות לריפוי של ממש מהאלרגיה ולא רק טיפול בתסמינים, הוא חיסון. בשיטה זו (המכונה אימונותרפיה) מקבל החולה, במינונים הולכים ועולים, תמציות מגורם האלרגיה, באופן כזה שבסופו של דבר הוא מתחסן מפני השפעותיו המזיקות. התהליך הוא איטי וקיים בו סיכון לתגובה אלרגית קשה במהלכו ולכן מבוצע רק על ידי רופאים מומחים לאלרגיה.
התמודדות > הטיפול באלרגיה ברפואה אלטרנטיבית

ברפואה אלטרנטיבית מקובל לטפל במקרי אלרגיה על ידי נטורופתיה, צמחי מרפא, הומיאופתיה, רפואה סינית מסורתית, טאט וקינסיולוגיה. מאמר מדעי שפורסם בשנת 2006 על ידי "מאיו קליניק" (Mayo Clinic)‏, בדק מאות מקרי אלרגיה, כולל אסתמה וזיהומים בדרכי הנשימה, שטופלו על ידי מרפאים אלטרנטיביים שונים. ברוב המקרים הטיפולים האלטרנטיביים לא היו יעילים ולא ניכר שינוי לעומת טיפול בפלסבו. בפרט נבדקו טיפולים הומיאופתיים במקרי אלרגיה אצל ילדים ומתבגרים; מחברי המאמר הגיעו למסקנה שהגישה האלטרנטיבית לא מספקת פתרון מוכח לבעיות אלו.
ראו גם

אלרגיה למזון
מחלה אוטואימונית
תבחין מטלית
הערות שוליים

↑  לפחות בביה"ח שיבא
↑  רַגֶּשֶׁת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  J Appl Microbiol. 2014 Nov 1. Probiotic supplementation in Systemic Nickel Allergy Syndrome patients: study of its effects on lactic acid bacteria population and on clinical symptoms. Randazzo CL1, Pino A, Ricciardi L, Romano C, Comito D, Arena E, Saitta S, Caggia C.
↑  אלרגיה לפניצילין ותגובת הצילוב בשימוש בצפלוספורינים - דילמה טיפולית, קידספדיה
↑  התאמות במוסדות חינוך ובצהרונים לתלמידים הסובלים מאלרגיה למוצרי מזון, באתר כל זכות
↑  סייעת רפואית לילדים הלומדים בחינוך הרגיל, באתר כל זכות
↑  מירי בן-דוד ליוי, אלרגיה: מהן הסכנות ואיך תשמרו על הילדים?, באתר ynet, 29 ביוני 2009
↑  ד"ר איתי גל, כשאגוזים הורגים: מה קורה כשהאלרגיה תוקפת, באתר ynet, 21 ביולי 2011
↑  בג"ץ 3224/22 פלונית נ' שרת החינוך ואח', ניתן ב־25 במאי 2022
↑  לויקוטריאן הוא אחד מקבוצת החומרים הגורמים סימפטומים של אסתמה וקדחת השחת. לויקוטריאנים משתחררים על ידי תאי פיטום במהלך התקף ואחראים להתכווצות הסימפונות. לויקוטריאנים מיוצרים ברקמות שונות מחומצה ארכידונית.
↑  טיפולים משלימים לילדים, ד"ר גלעד כהן, אתר קופת חולים מאוחדת
↑  Altunç U, Pittler MH, Ernst E (2007). "Homeopathy for childhood and adolescence ailments: systematic review of randomized clinical trials". Mayo Clin. Proc. 82 (1): 69–75. PMID 17285788.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293920805171  BNE: XX524903  BnF: cb119308689 (data)  GND: 4001257-8  LCCN: sh85003662  NDL: 00560318  NKC: ph118341  NSK: 000180797  SUDOC: 027218864 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
המחשת המנגנון הפתולוגי של האלרגיה
בדיקה עורית
שלט בכניסה לגן ילדים בסביון הקורא להתחשב בילדים אלרגיים
מטילדה אוונס

שגיאות פרמטריות בתבנית:רופא 
פרמטרים [ הערות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית
| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1872 אייקן, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בנובמבר 1935 (בגיל 63) קולומביה, ארצות הברית 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה לנשים של פנסילבניה, אוברלין קולג', סמינר למורים ובית ספר מקצועי שופילד 
 תפקידים:  רופאה, רופאה מיילדת 
 הערות:  הקימה את בתי החולים הראשונים לטיפול בחולים אפרו-אמריקאים בקולומביה, דרום קרוליינה. קידמה אורח חיים בריא וטיפול מונע לקהילה האפרו-אמריקאית בעשורים הראשונים של המאה ה-20.
 
מטילדה ארבלה אוונס (באנגלית: Matilda Arabella Evans;‏ 13 במאי 1866 – 17 בנובמבר 1935) הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה בעלת רישיון פעיל לעסוק ברפואה בקרוליינה הדרומית ותמכה בשיפור שירותי הבריאות לאפרו-אמריקאים, במיוחד לילדים.
ראשית חייה

אוונס נולדה לאנדרסון והרייט אוונס באייקן, קרוליינה הדרומית. היא הייתה הבכורה מבין שלושה ילדים ובילתה חלק ניכר מתחילת חייה בעבודה בשדות לצד משפחתה. אוונס למדה בבית הספר לתעשייה שופילד, שהוקם על ידי מרתה שופילד, קוויקרית מפילדלפיה. שופילד סייעה לאוונס להגיש מועמדות לקולג' והפכה למנטורית שלה, מאוחר יותר נתנה השראה לאוונס לכתוב את הביוגרפיה שלה. שופילד עזרה לאוונס לגייס את הכספים הדרושים כדי ללמוד בקולג' אוברלין באוברלין, אוהיו. אוונס עזבה ב-1892 לאחר שסיימה את לימודיה ב-1891 בקולג' אוברלין כדי לקבל משרת הוראה במכון היינס באוגוסטה, ג'ורג'יה. לאחר שנה של הוראה נכנסה אוונס לקולג' האישה לרפואה בפילדלפיה, שוב בעזרת המנטורית רבת התושייה שלה, שופילד, ששכנעה נדיבה עשירה, שרה קורליס, לממן את השכלתה.
ב-1897 קיבלה אוונס תואר רפואי ונטשה את מטרתה להיות מיסיונרית רפואית באפריקה כדי לעבור לקולומביה, דרום קרוליינה ולהקים מרפאה.
הסברה לטיפול בילדים ובקהילה

אוונס הייתה פעילה מאוד בקהילה שלה. בנוסף להקמת בית החולים טיילור ליין (שהפך לבית החולים סנט לוק ולבית הספר להכשרת אחיות, לאחר שריפה שהרסה את בית החולים הראשון), היא הקימה ארגון בריאות קהילתי, מרכז קהילתי ובריכת בנים (ד"ר אוונס פארק ובריכת שחייה) בין אינספור יתרונות אחרים לקהילה השחורה של קולומביה. במהלך חייה אוונס גם אימצה שבעה ילדים ובסופו של דבר טיפחה יותר משני תריסר ילדים נוספים. היא גם הייתה אחראית במידה רבה לקנייה ולציוד של פארק ד"ר אוונס ובריכת השחייה לציבור. אוונס גם ערכה סקר של ילדים שחורים בגיל בית ספר בקולומביה, דרום קרוליינה ומצאה בעיות חמורות בטיפול הבריאותי שלהם; היא השתמשה בתוצאות כדי ליישם בדיקות בריאות שגרתיות בבתי ספר.
לאוונס הייתה דאגה מיוחדת לילדים שחורים. היא האמינה ששירותי בריאות צריכים להיות זכות אזרחית ואחריות שלטונית, בדומה לחינוך. היא דגלה מאוד בשירותי בריאות ציבוריים ועתרה למועצת הבריאות של דרום קרוליינה בבקשה לספק חיסונים חינם לילדים שחורים. בשנת 1916 אוונס הקימה את איגוד הבריאות השחור של דרום קרוליינה ושנתיים לאחר מכן בשנת 1918 היא התנדבה בחיל השירות הרפואי של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה. עבודתה עם קהילות עניות עודדה אותה לייסד את איגוד מרפאות קולומביה בשנת 1930, שסיפק שירותי בריאות (כגון חיסונים ובדיקות) וחינוך לבריאות למשפחות עניות. למרות אגודת בריאות השחורים של דרום קרוליינה אוונס המשיכה במשימתה לחינוך לבריאות. אוונס גם הקימה את איגוד הבריאות הטוב של דרום קרוליינה כדי לעזור לשכנע ולהעניק השראה לאנשים שהם יכולים לשפר את בריאותם על ידי הקפדה על נוהלי בריאות תקינים והרגלים סניטריים בטוחים.
תפקידים בארגונים

בשנת 1922 הפכה ד"ר אוונס לאישה השחורה היחידה בארצות הברית שכיהנה כנשיאת איגוד רפואי ממלכתי, כאשר הפכה לנשיאת Palmetto MA של דרום קרוליינה. אוונס שימשה גם כסגנית נשיא אזורית של האיגוד הרפואי הלאומי וכן הקימה כתב העת Negro Health של דרום קרוליינה. במלחמת העולם הראשונה אוונס מונתה לחיל השירות הרפואי המתנדב. חיל השירות הרפואי המתנדב הוקם על ידי מועצת ההגנה הלאומית של ארצות הברית בשנים הראשונות של מלחמת העולם הראשונה כדי לענות על הביקוש הגובר לשירותים רפואיים בבית. כל רופא מוסמך, זכר או אישה בכל גיל, היה מסוגל להגיש בקשה להתקבל לחיל. הצעת חוק 1424 של הסנאט, שהתקבלה באפריל 1908, העניקה לצבא האמריקאי סמכות להקים גוף מילואים של צוות רפואי. זה הפך לחיל המילואים הרפואי (MRC) והיחידה נשארה פעילה עד 1917 אז אוחדה לתוך חיל המילואים של הקצינים. כדי להיות זכאים להתקבל ל-MRC המועמדים היו צריכים לעמוד בקריטריונים מסוימים, ומכיוון שרבים לא עשו זאת, הם לא היו מסוגלים לשרת את ארצם. פרנקלין ה. מרטין, יו"ר המועצה הרפואית הכללית של מועצת ההגנה הלאומית, ראה הזדמנות להקל על העומס על המערכת הרפואית בארצות הברית על ידי ניצול מקור המומחיות הרפואי הבלתי מנוצל הזה, והוביל את הקמת ה-VMSC. חללי מלחמת העולם הראשונה הלחיצו את מקצוע הרפואה בארצות הברית. על פי כתב העת הבינלאומי לכירורגיה (כרך 31, ספטמבר 1912), עד יולי 1912, רופאים היו נרשמים לשירות צבאי בקצב של 540 איש לשבוע, והערכה של צבא ארצות הברית הייתה שלפחות 50,000 רופאים נחוצים למאמץ המלחמתי. הביקוש הרב הזה הותיר קהילות רבות ללא רופאים ולכן הוקם חיל שירותי הרפואה המתנדבים (VMSC) כדי להבטיח שאזרחים לא יישארו ללא טיפול הולם. היא הייתה דתיה, וכיהנה כיושבת ראש מועצת הכנסייה האפיסקופלית העליונה.
חיים אישיים

צדקה, חמלה ואהבת ילדים אפיינו את הקריירה של ד"ר אוונס; היא גבתה רק סכומים סמליים ורכבה על אופניים, סוסים וכרכרות כדי לבקר את החולים שלא יכלו להגיע למרפאה שלה מכל סיבה שהיא. היא סיפקה בדיקות גופניות וחיסונים בבית הספר, שבתורם הצילו את חייהם של אינספור ילדים צעירים, ובשנת 1930 הפעילה מרפאה שהייתה בחינם לילדים אפרו-אמריקאים שנזקקו לטיפול רפואי וחיסונים. באופן לא ייאמן, אוונס גם מצאה את הזמן לגדל ילדים שהיו זקוקים לבית. רבים מהילדים שגידלה היו ילדים שנותרו במרפאתה, אך היא גם גידלה חמישה ילדים מקרובי משפחה שנפטרו. היא לימדה את הילדים כבוד, ניקיון ונימוסים, וסיפקה לכולם את ההזדמנות ללימודים בקולג' שהייתה גם לה. אנשים, צעירים ומבוגרים, נהנו מהמתקנים שחלקה במרכז פנאי שבנתה בחווה ששטחה 20 דונם. אוונס אהבה לשחות, לרקוד, לסרוג ולנגן בפסנתר. בית החולים ריצ'לנד ממוריאל בקולומביה קבע פרס לכבודה המציין את השם והמורשת שהשאירה אחריה. אוונס ניהלה חווה משלה, כמו זו שהיא גדלה בה והוציאה לאור עיתון שבועי, "כתב העת הבריאות השחור של דרום קרוליינה" (The Negro Health Journal of South Carolina), והציעה תוכנית של פעילויות פנאי לנערים מוחלשים. אוונס מעולם לא התחתנה.
אוונס הלכה לעולמה בגיל 69, בקולומביה, קרוליינה הדרומית.