stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנס-וולפגנג ריינהרד
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ריינהרד נולד ב-11 בדצמבר 1888 בהוהנשטיין-ארנסטהאל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-107 (הסקסוני ה-8 - הנסיך יוהאן גאורג). בשנת 1914 הועבר ריינהרד לרגימנט הרגלים ה-182 (הסקסוני ה-16), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-27 בינואר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף ריינהרד לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה ריינהרד לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-11 (הסקסוני). ב-1 באפריל 1934 מונה ריינהרד למפקד רגימנט הרגלים ה-11 (הסקסוני), וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. בסתיו 1938 מונה ריינהרד למפקד רגימנט הרגלים ה-26, ובנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-35 בקרלסרוהה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה ריינהרד מפקד הדיוויזיה ה-35, ופיקד עליה כחלק מהארמייה השביעית בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת לחם ריינהרד עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-25 בנובמבר 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-51, ופיקד עליו במהלך המערכה בבלקן. במהלך מבצע ברברוסה לחם ריינהרד עם הקורפוס שבפיקודו בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-22 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-8 ביוני 1942 מונה ריינהרד למפקד הקורפוס ה-88, שהיה מוצב בהולנד, וב-31 בינואר 1945 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-4. ב-10 באפריל 1945 פרש ריינהרד מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בשנת 1947 שוחרר ריינהרד מהשבי. לאחר שחרורו התגורר ריינהרד בעיר קרלסרוהה, עד למותו ב-6 באוקטובר 1950, והוא בן 61 שנים.
הסכם פריז (1920)

הסכם פריז, שנחתם ב-20 באוקטובר 1920, על ידי המדינות העיקריות החברות בברית שניצחה במלחמת העולם הראשונה, הכיר באיחוד של בסרביה עם רומניה.
לאחר מהפכת אוקטובר התנהלה בשטחי האימפריה הרוסית לשעבר מלחמת אזרחים בין השלטון הסובייטי ובין כוחות מזוינים שהתנגדו לו, כוחות דיסידנטיים וצבאות זרים שפלשו למדינה המתפרקת. לאחר שהצבא הרומני פלש לבסרביה והשתלט עליה, ב-9 באפריל 1918 הכריזה מועצת הארץ של בסרביה על איחוד עם רומניה.
מדינות ההסכמה, שהתכנסו בפריז באוקטובר 1920, הכירו באיחוד. נציגי ברית המועצות, היורשת של האימפריה הרוסית, לא השתתפו בכינוס ואף פעם לא הכירו באיחוד. יפן הכירה באיחוד, אך לא אשררה אותו אף פעם לאחר שקיבלה הטבות דיג בהסכם עם ברית המועצות. ארצות הברית התנגדה להכרה באיחוד, מאותה סיבה. בגלל מיעוט המאשררים ההסכם לא נכנס לתוקף אף פעם. בריטניה, צרפת ואיטליה אשררו את ההסכם.
בשנת 1940 הגישה ברית המועצות אולטימטום לרומניה על בסיס הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, והביאה ליציאת הצבא והממשל הרומני מבסרביה שסופחה לברית המועצות ובכך בוטל האיחוד.
הנס-יירגן פון ארנים

| --- | --- |

גנרל הנס-יירגן פון ארנים
 לידה:  4 באפריל 1889 ארנסדורף, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  1 בספטמבר 1962 (בגיל 73) באד וילדונגן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1907–1943 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל-אוברסט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-52   מפקד הדיוויזיה ה-27   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-17   מפקד קורפוס הפאנצר ה-39   מפקד ארמיית הפאנצר החמישית   מפקד קבוצת ארמיות אפריקה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
הנס-יירגן פון ארנים (בגרמנית: Hans-Jürgen Theodor von Arnim;‏ 4 באפריל 1889 – 1 בספטמבר 1962) היה קצין בדרגת גנרל-אוברסט בוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון ארנים נולד ב-4 באפריל 1889 בארנסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, למשפחת אצולה ותיקה מברנדנבורג. אביו הנס פון ארנים, היה גנרל מיור בצבא הפרוסי. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים של המשמר ה-4. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר פון ארנים לרגימנט המילואים ה-93 בחזית המערבית, וכבר בסוף באוגוסט 1914 נפצע בקרבות. לאחר החלמתו חזר לרגימנט, ועד סוף השנה כבר זכה בעיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. ב-27 בינואר 1915 קודם לדרגת אובר לוטננט, ובקיץ 1916 נפצע שוב, אך לאחר החלמתו חזר לחזית, ושירת בדיוויזיית המשמר ה-4, וב-27 בינואר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון ארנים ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1926 מונה לתפקיד מטה בדיוויזיה ה-7 של הרייכסווהר (הבווארית), ובשנת 1928 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1932 הועלה פון ארנים לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-2 (הפרוסי). בשנת 1934 מונה למפקד אגד התותחנים ה-6, וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-68, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-8 בספטמבר 1939 מונה פון ארנים למפקד הדיוויזיה ה-52, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה. ב-1 בדצמבר 1939 הועלה פון ארנים לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12. ב-5 באוקטובר 1940 מונה פון ארנים למפקד הדיוויזיה ה-27, שהפכה תחת פיקודו ב-1 בנובמבר 1940 לדיוויזיית הפאנצר ה-17. במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הדיוויזיה שבפיקודו שהייתה חלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת קבוצת הפאנצר השנייה, אך ב-28 ביוני 1941 נפצע בקרבות. לאחר החלמתו קיבל פון ארנים ב-4 בספטמבר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בספטמבר 1941 חזר לפקד על דיוויזיית הפאנצר ה-17, ולחם עימה בקרב על מוסקבה, כחלק מהקורפוס הממונע ה-41, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-35 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-11 בנובמבר 1941 מונה פון ארנים למפקד הקורפוס הממונע ה-39, שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-17 בדצמבר 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-9 ביולי 1942 הוסב הקורפוס ה-39 לקורפוס פאנצר, והועבר תחת פיקוד הארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-3 בדצמבר 1942 הועלה פון ארנים לדרגת גנרל-אוברסט, ומונה למפקד ארמיית הפאנצר החמישית בתוניסיה. ב-28 בפברואר 1943 מונה למפקד קבוצת ארמיות אפריקה, ופיקד עליה עד לכניעת כוחות הציר בצפון אפריקה, ב-13 במאי 1943.
לאחר נפילתו בשבי רצה פון ארנים להיפגש עם אייזנהאואר, אך הלה סירב, ושלח במקומו את גנרל קנת' אנדרסון הבריטי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

פון ארנים שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר פון ארנים בבאד וילדונגן עד למותו ב-1 בספטמבר 1962.
החלטה 339 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  23 באוקטובר 1973
 ישיבה מספר:  1,748
 קוד:  S/RES/339 (מסמך)
 נושא:  הפסקת אש בין ישראל ומצרים
 סיכום הצבעה:  14 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 1 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין סין צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות (1955–1980) ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  אוסטרליה אוסטרליה אוסטריה אוסטריה גינאה גינאה הודו הודו אינדונזיה אינדונזיה קניה קניה פנמה פנמה פרו פרו סודאן סודאן יוגוסלביה יוגוסלביה
החלטה 339 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה במהלך מלחמת יום הכיפורים, ב־23 באוקטובר 1973, ונועדה לעזור לשים קץ למלחמה.
החלטה זו הסתמכה בעיקרה על החלטה 338 יום לפני כן (אשר היא בעצמה התבססה על החלטה 242). עיקרי ההחלטה היו אישור ההחלטה הקודמת, החזרת כוחות שני הצדדים לעמדות שהיו ברגע שנכנסה הפסקת האש לתוקף ובקשה ממזכ"ל האו"ם לנקוט אמצעים למען הצבה של משקיפי או"ם על מנת לפקח על הפסקת האש.
הצורך בהחלטה זו נבע מהתחדשות הלחימה אחרי הפסקת האש שבאה בעקבות החלטה 338. החלטה 338 הופרה על ידי מצרים. ישראל ניצלה הפרות אלה כצידוק לשורה של הפרות בולטות וזאת בהוראת הממשלה ובאישור שבשתיקה שניתן על ידי ארצות הברית: צה"ל תקף את מוצב בוצר, ניסה לכבוש את העיר סואץ ולכתר את אסמאעיליה, ובעיקר ריכז כוחות על מנת לסיים את כיתור הארמייה השלישית המצרית, ניסיון שנכשל עד אז.
הארמייה השלישית כותרה בסופו של דבר לאחר יומיים נוספים של לחימה, דבר שהוביל את מצרים להסכים להפסקת אש. הפסקת האש בשתי החזיתות נכנסה סופית לתוקפה ב-24 באוקטובר, בצל איום סובייטי להתערבות קונבנציונלית של ברית ורשה, וגרעינית באמצעות שתי חטיבות טילי סקאד גרעיניים באזור הדלתא של הנילוס, דבר שגרם לכוננות גרעינית בישראל, ולהעמדת הצבא האמריקני בכוננות שכללה כוננות גרעינית, שהביאה להסרת האיום הסובייטי.
הערות שוליים

↑  רונן ברגמן וגיל מלצר, הסוד הגרעיני של מלחמת יום כיפור, באתר ynet, 2 בספטמבר 2004
↑  זמן אמת, עמ' 354
↑  יובל נאמן, ‏קישור אופרטיבי בין ישראל לבין ארצות הברית במלחמת יום הכיפורים, נתיב 104, יוני 2005, עמ' 53
הסכם שנברון

פרובינציות האימפריה הצרפתית בדרום אירופה לאחר הסכם שנברון (1810)
הסכם שנברון (בצרפתית Traité de Schönbrunn; בגרמנית Friede von Schönbrunn) היה הסכם שלום בין אוסטריה וצרפת שנחתם ב-14 באוקטובר 1809 בארמון שנברון בווינה. ההסכם סיים את מלחמת צרפת נגד הקואליציה החמישית שאיחדה את אוסטריה ובריטניה, ושהייתה חלק מהמלחמות הנפוליאוניות.
ההסכם נחתם בעקבות קרב וגראם ב-5 ביולי וב-6 ביולי 1809, ואף שהקרב היה שקול למדי, האבדות הכבדות של האוסטרים גרמו להם להיקשר בהסכם שכפה עליהם תנאים קשים. במסגרת ההסכם ויתרה אוסטריה על טירול וזלצבורג שעברו לשליטת בוואריה, על חלקים מפולין של ימינו (מערב גליציה) שנמסרו לדוכסות ורשה, על טרנופול שנמסרה לרוסיה, ועל טריאסטה ודלמטיה אשר נמסרו לצרפת עצמה. בשטחים אלה הוקמו הפרובינציות הצרפתיות של איליריה. בנוסף הכירה אוסטריה בז'וזף בונפרטה, אחיו של נפוליאון, כמלך ספרד, צבאה הוקטן ל-150,000 חיילים והיא נאלצה לשלם פיצויי מלחמה לצרפת.
לאחר חתימתו של הסכם שנברון הגיעה האימפריה הצרפתית לשיא גודלה, ונפוליאון שלט דרך גנרלים וקרובי משפחתו ברוב מערב אירופה.
הסתברות מותנית

הסתברות מותנית היא ההסתברות של מאורע כלשהו  \ A תחת ההנחה שמאורע אחר  \ B קרה. הסתברות מותנית נכתבת בתור  \ P(A\,|\,B) ומתוארת כהסתברות של  A בהינתן  B. התיאור המתמטי של הסתברות מותנית נתון באמצעות הנוסחה
 \ P(A\,|\,B)={\frac {P(A\cap B)}{P(B)}}
ההסתברות המותנית אינה מעידה על קשר סיבתי או כרונולוגי בין המאורעות, אלא רק על תלות של המידע לגבי התרחשות המאורע  A בהתרחשות המאורע  B. כך למשל ייתכן כי הסתברותו של המאורע "ראובן הצליח במבחן" גדלה בהינתן המאורע "ראובן ישן היטב בלילה", אך אין זה אומר ששינה טובה גורמת להצלחה; ייתכן למשל כי במקרה של ראובן, שינה טובה מעידה על ביטחון עצמי גבוה מכיוון שראובן למד היטב, וזהו הגורם להצלחה במבחן.
ההסתברות המותנית אינה סימטרית, כלומר ההסתברות של  A בהינתן  B לא בהכרח שווה להסתברות  B בהינתן  A. עם זאת, התלות בין מאורעות היא כן סימטרית. במילים אחרות: אם ההסתברות של  A בהינתן  B שונה מההסתברות של  A, אז גם ההסתברות של  B בהינתן  A שונה מההסתברות של  B. כך למשל ההסתברות למאורע "קלרה דוברת אנגלית" גדלה משמעותית בהינתן כי "קלרה היא תושבת אנגליה", אולם ההסתברות למאורע "קלרה היא תושבת אנגליה" גדלה במידה מסוימת אך לא באופן משמעותי בהינתן כי "קלרה דוברת אנגלית". זאת כיוון שרוב דוברי האנגלית בעולם אינם תושבי אנגליה.
קיים קשר בין ההסתברות המותנית  P(A\,|\,B) לבין ההסתברות המותנית  P(B\,|\,A). קשר זה מתואר באופן מתמטי באמצעות חוק בייס.
משתנה מקרי מותנה

אם X הוא משתנה מקרי המוגדר על מרחב  \ \Omega , ו- \ A\subset \Omega  הוא מאורע בעל הסתברות חיובית, אפשר להגדיר את המשתנה המותנה  \ X|A, שההסתברויות שלו הן  \ P(X=x\,|\,A)={\frac {P(\{X=x\}\cap A)}{P(A)}}. המשתנה הזה מתקבל מצמצום ההתפלגות של המשתנה X אל המאורע A, כלומר, משינוי מרחב ההתפלגות על ידי הוספת הנחה ש-A אירע.
דוגמה

מכונית תקועה בצד הדרך. מחצית מהאנשים העוברים בדרך יבחינו במכונית; מחצית מהאנשים אכפתיים מספיק כדי לעצור ליד המכונית; ולמחצית מהאנשים יש ידע טכני מספיק כדי לסייע. ידוע שאין קשר בין ידע טכני, מידת אכפתיות או הבחנה. אדם שעבר בדרך לא חילץ את המכונית. מה ההסתברות לכך שזהו אדם אכפתי?
נגדיר את  A בתור המאורע "עבר אדם אכפתי", ואת  B בתור המאורע "המכונית לא חולצה". המאורע  A\cap B הוא "עבר אדם אכפתי, והמכונית לא חולצה". מאורע זה ניתן לפירוק לשני מאורעות משנה: עבר אדם אכפתי שלא מבחין במכונית (ההסתברות היא 1/4, שכן חצי מהאנשים אכפתיים וחצי מהם אינם מבחינים); או שעבר אדם אכפתי שהבחין במכונית אך איננו בעל כישורים טכניים (ההסתברות היא 1/8, שכן חצי מהאנשים אכפתיים, ורק רבע מהם גם מבחינים במכוניות וגם אינם בעלי כישורים טכניים). שני מאורעות המשנה לא יכולים להתרחש יחד, ולכן ההסתברות של המאורע הכולל (עבר אדם אכפתי והמכונית לא חולצה) היא סכום ההסתברויות:
 \ P(A\cap B)={\frac {1}{4}}+{\frac {1}{8}}={\frac {3}{8}}
כדי לחשב את הסתברות המאורע  B, נחשב ראשית את ההסתברות של המאורע המשלים – אדם שעובר יחלץ את המכונית (כלומר יבחין, יהיה אכפתי ויהיה בעל כישורים טכניים) – שהיא  1/2\cdot 1/2\cdot 1/2=1/8. מכאן, ההסתברות שאדם שעובר לא יחלץ את המכונית היא
 \ P(B)=1-{\frac {1}{8}}={\frac {7}{8}}
ולכן:
\ P(A\,|\,B)={\frac {P(A\cap B)}{P(B)}}={\frac {\frac {3}{8}}{\frac {7}{8}}}={\frac {3}{7}}
החלטה 340 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  25 באוקטובר 1973
 ישיבה מספר:  1,750
 קוד:  S/RES/340 (מסמך)
 נושא:  כוח החירום של האומות המאוחדות למזרח התיכון
 סיכום הצבעה:  14 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין סין צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות (1955–1980) ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  אוסטרליה אוסטרליה אוסטריה אוסטריה גינאה גינאה הודו הודו אינדונזיה אינדונזיה קניה קניה פנמה פנמה פרו פרו סודאן סודאן יוגוסלביה יוגוסלביה
 
החלטה 340 של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה ב-25 באוקטובר 1973, 19 ימים לאחר פרוץ מלחמת יום הכיפורים.
ההחלטה הועברה לאחר שמועצת הביטחון התבשרה על הכישלון של החלטות 338 ו-339 שלה לסיום הלחימה.
במסגרת ההחלטה, מועצת הביטחון דרשה מהצדדים הלוחמים להכריז על הפסקת אש באופן מיידי ולחזור לעמדות שנשלטו על ידם ב-22 באוקטובר 1973. המועצה גם:
ביקשה ממזכ"ל האו"ם דאז, קורט ולדהיים להגדיל את מספר המשקיפים מטעם האו"ם בשני צידי קו הפסקת האש.
הקימה כוח חירום של האו"ם המורכב מחיילים שהתנדבו ממדינות חברות באו"ם, שאינן החברות הקבועות במועצת הביטחון.
ביקשה ממזכ"ל האו"ם לדווח חזרה תוך 24 שעות לגבי שני הסעיפים הללו.
ביקשה ממזכ"ל האו"ם דיווח חוזר על בסיס מתמשך ביישום החלטה זו, כמו גם על החלטות 338 ו־339.
ביקשה מכל המדינות החברות באו"ם לשתף פעולה באופן מלא ביישום החלטות אלו.
ההחלטה התקבלה ברוב של 14 קולות בעד, באין מתנגדים. סין לא הצביעה או נמנעה באופן רשמי.
ראו גם

ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האומות המאוחדות
הסכסוך הישראלי-ערבי
הסכם פישר-שובל

הסכם פישר-שובל (Fischer-Chauvel Agreement) הוא הסכם דיפלומטי, שהושג בשנת 1948, בין צרפת לישראל, המאשר את עצמאותם של מוסדות צרפתים בישראל.
ההסכם הושג בחילופי מכתבים בין מוריס פישר, נציג הממשלה הזמנית של ישראל בצרפת, לבין מזכ"ל משרד החוץ הצרפתי ז'אן שובל. הוא מבוסס על הסכמי מיטילנה (1901; Mytilene) והסכמי קונסטנטינופול (1913), אשר הסדירו את הקפיטולציה הצרפתית בארץ-ישראל. אלו אושררו בשנת 1920 על ידי המנדט הבריטי.
ההסכם מעניק פטור מתשלום מיסים, ומעניק חופש פעולה לארבעה מוסדות קתוליים - כנסיית אבינו שבשמים, המנזר הבנדיקטיני באבו גוש, קברי המלכים וכנסיית סנטה אנה.
לקריאה נוספת

גדי היימן, "ישראל, צרפת ושאלת ירושלים", בתוך: פרספקטיבות חדשות על ההיסטוריה של היחסים הבינלאומיים, המכון ליחסים בינלאומיים ע"ש לאונרד דייוויס, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנס-יורגן דורנר

הנס-יורגן "דיקסי" דורנר (בגרמנית: Hans-Jürgen "Dixie" Dörner;‏ 25 בינואר 1951 – 19 בינואר 2022) היה כדורגלן ומאמן כדורגל גרמני, ששיחק לאורך כל הקריירה בעמדת הבלם בדינמו דרזדן. לדורנר 96 הופעות במדי נבחרת גרמניה המזרחית, עמה זכה במדליית זהב באולימפיאדת מונטריאול. דורנר נבחר שלוש פעמים ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית, שימש כקפטן של דינמו דרזדן החל משנת 1977 עד לפרישתו, ונחשב כגדול שחקני דינמו דרזדן בכל הזמנים, לפי משאל שנערך בין אוהדי הקבוצה בשנת 1999.
קריירת מועדונים

דורנר נולד בגרליץ שבגרמניה המזרחית. הוא החל את הקריירה כילד במועדון מוטור גרליץ, ובגיל 16 החל קריירה ארוכה בדינמו דרזדן, מתוכה 17 עונות בקבוצה הבוגרת. במשך תקופתו בקבוצה, זכה דורנר בחמש אליפויות, כולן במהלך שנות ה-70, בהן דינמו דרזדן שלטה ביחד עם פ.צ. מגדבורג בליגת העל המזרח גרמנית. בעונת 1976/77 זכה דורנר בדאבל עם דינמו דרזדן, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית בפעם הראשונה. האליפות האחרונה של דורנר עם דינמו דרזדן הייתה בעונת 1977/78. לאחר מכן, דורנר ודינמו דרזדן לא הצליחו לזכות באליפויות נוספות, אך סיימו חמש פעמים במקום השני, תמיד כסגנים של דינמו ברלין, ששלטה בצורה בלעדית בליגת העל המזרח גרמנית בשנות ה-80 ונתמכה על ידי השטאזי. בנוסף, דורנר זכה עם דינמו דרזדן בחמישה גביעים, הראשון בשנת 1971, והשניים האחרונים בעונות 1983/84 ו-1984/85, שלאחריהם נבחר דורנר שוב ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית, בפעם השנייה והשלישית. לאורך כל תקופתו של דורנר בדינמו דרזדן, הקבוצה סיימה את העונות לפחות במקום השלישי, למעט עונת 1982/83 אז סיימה הקבוצה שביעית. לדורנר היו הצלחות עם דינמו דרזדן גם בזירה האירופית, כאשר הגיע עם הקבוצה לרבעי הגמר בגביע אירופה לאלופות בשנים 1977 ו-1979, גביע אופ"א ב-1976, וגביע אירופה למחזיקות גביע בשנים 1985 ו-1986. על אף תפקידו ההגנתי, דורנר הבקיע 70 שערי ליגה בדינמו דרזדן ב-400 הופעות, ונחשב לשחקן ההגנה הפורה ביותר בתולדות ליגת העל המזרח גרמנית. דורנר פרש ממשחק פעיל בתום עונת 1985/86.
קריירה בינלאומית

לדורנר 96 הופעות במדי נבחרת גרמניה המזרחית, הראשונה נערכה בשנת 1969, אז הפסידה גרמניה המזרחית 1-0 לנבחרת צ'ילה. דורנר לא השתתף עם גרמניה המזרחית באולימפיאדת מינכן ובמונדיאל 1974 על אף שנבחרת גרמניה המזרחית השתתפה בהם בהצלחה, אך היה חלק חשוב בזכייה של גרמניה המזרחית במדליית זהב באולימפיאדת מונטריאול, כאשר סיים כסגן מלך השערים של הטורניר עם ארבע הבקעות. במאי 1985 ערך דורנר את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים, בניצחון 3-1 על נבחרת לוקסמבורג במוקדמות מונדיאל 1986.
קריירת אימון

דורנר אימן לאחר פרישתו בנוער של דינמו דרזדן ואחר כך את נבחרת גרמניה המזרחית הצעירה. בינואר 1996 מונה דורנר כמאמן ורדר ברמן, שם אימן עונה וחצי, אך לא הצליח להביא את הקבוצה לצמרת הטבלה ותקופתו נחשבה כאכזבה יחסית. בהמשך אימן את צוויקאו, אל-אהלי המצרית, לוקומוטיב לייפציג וקבוצת החובבים הגרמנית ראדבוילר 08, שם אימן דורנר במשך ארבע עונות בין השנים 2006 ו-2010.
נפטר ב-19 בינואר 2022.
תארים

עם דינמו דרזדן:
אליפות ליגת העל המזרח גרמנית (5): 1970/71, 1972/73, 1975/76, 1976/77, 1977/78
הגביע המזרח-גרמני (5): 1970/71, 1976/77, 1981/82, 1983/84, 1984/85
עם נבחרת גרמניה המזרחית האולימפית:
אולימפיאדת מונטריאול (1976): מדליית זהב
תארים אישיים:
כדורגלן השנה בגרמניה המזרחית (3): 1977, 1984, 1985
ההמנון ההומרי לארס

ההמנון ההומרי לארס הוא המנון (שיר שבח) בן 17 שורות מתוך אוסף של שלושים ושלושה המנונות הומריים (המנון מספר 8), הכוללים הלל ושבח לאלים בתקופת יוון העתיקה.
מחבר ההמנונות אינו ידוע, והם נקראים "הומריים" משום שנחשבו לפרי עטו של הומרוס (החל מההתייחסות הקדומה ביותר אל מכלול ההמנונות ההומריים, אצל תוקידידס).
תוכן ההמנון

שורותיו הראשונות (1–8) של ההמנון מהללות את ארס עז הלבב כמציל ערים וכחומת האולימפוס. ארס מתואר כאבי ניקי וכבן ברית של תמיס. בהמשך ההמנון מוזכר כוכב הלכת הקרוי על שמו של האל (המוכר לנו ככוכב מארס, בעקבות שמו הרומאי של ארס) וסוסי האש שמרכיבים את ארס בשמי האתר.
בהמשך ההמנון (9–17) מתוארת תפילה של הכותב לארס: הוא מבקש חסד מאת האל, אומץ לב עד כדי מיגור הפחד מליבו וסילוק מחשבת הבריחה מהמלחמה, ביטול יצר המעל והשקר, כיבוש החמה והכעס. התפילה מסתיימת בבקשת כוח ואומץ להתמיד בחוקי השלום.
אישיותו של ארס ותארוך ההמנון

מבין כל אלי הפנתאון היווני, ארס - אל המלחמה והמדון, בדרך כלל זוכה לתשומת לב מועטת ביותר. הוא נחשב לאל צמא דם, התגלמות הריב והטבח, ושונה במידת מה מהאל המקביל בפנתאון הרומי - מארס. ההמנון שופך אור חדש על דימוי זה של ארס.
בניגוד לדימויו המלחמתי, מתואר ארס בהמנון כמציל ערים (בדומה לאלה אתנה) ולא כמחריבן. הוא מתואר כמגן האולימפוס ואף יותר מכך - כבן ברית של תמיס, אלת הצדק והסדר.
ביטוי נוסף לניגודיות בדמותו ניתן לראות בבקשת המחבר מארס לעזרה בריסון עצמי ונקיטה באמצעי שלום וסדר.
תכונות אלו של ארס, המתאימות יותר לדמותו של מארס, גרמה לחוקרים - הסבורים שריבוי התארים הוא תכונה של ההמנונות המאוחרים - לתארך את ההמנון לתקופה מאוחרת משאר ההמנונות: החל מהמאה ה-3 לפני הספירה ועד המאה ה-5 לספירה .
תרגומים לעברית

המנון אל ארס, שלמה שפאן, ירושלים תשט"ז. תרגום זה התפרסם בפרויקט בן-יהודה (ראו קישורים חיצוניים להלן).
ראו גם

ארס (מיתולוגיה)
תמיס (מיתולוגיה)
המנונים הומריים
ההמנון ההומרי לאפרודיטה
ההמנון ההומרי לדמטר
ההמנון ההומרי לאפולו
ההמנון ההומרי להרמס
הערות שוליים

↑  Diane Rayor, The Homeric Hymns: A Translation, With Introduction and Notes (2004), p. 139.
↑  M.L. West, “The eighth Homeric Hymn and Proclus”, The Classical Quarterly 20.2 (1970), pp. 300-304.
הסכם פורטסמות' (1948)

הסכם פורטסמות' של 1948, או ההסכם האנגלו-עיראקי (1948), היה הסכם בין עיראק לבריטניה שנחתם בפורטסמות' ב-15 בינואר 1948. היה זה תיקון של ההסכם האנגלו-עיראקי (1930).
ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, כבשו הבריטים מחדש את עיראק כדי לבטל הפיכה פרו-נאצית שהתרחשה ב-1941 בראשות רשיד עאלי אל-כילאני. מעט לפני החתימה על הסכם פורטסמות', ניהל ראש ממשלת עיראק, סאלח ג'בר, שהיה איש אמונו של שליט עיראק בפועל, נורי א-סעיד, משא ומתן על נסיגה בריטית מעיראק. עם זאת, ההסכם כלל מועצת הגנה בריטית ועיראקית משותפת לפיקוח על התכנון הצבאי של עיראק. בנוסף, הבריטים המשיכו לשלוט בענייני החוץ העיראקים.
בנוסף לסאלח ג'בר ולנורי א-סעיד, ייצגו את עיראק בשיחות שקדמו לחתימה גם שר החוץ פאדל אל-ג'מאלי ושר ההגנה שאקר אל-ואדי. בעת החתימה, המטרה האסטרטגית של בריטניה הייתה ליצור גוש ערבי שיהיה אנטי-סובייטי ופרו-בריטי. לאחר ששכנעה את סוריה, ירדן ומצרים להצטרף לגוש, ויתרה בריטניה על ארץ ישראל המנדטורית, שהאו"ם אישר את חלוקתה למדינה ערבית ולמדינה יהודית והועיד אותה לעיראק. הוסכם על תוכנית צבאית שבאמצעותה שתי דיוויזיות עיראקיות, שיחומשו בנשק בריטי מודרני, יעברו דרך סוריה וירדן ויצטרפו ללגיון הערבי של ירדן כדי לכבוש את המדינות היהודיות והערביות המתוכננות.
בהסכם נקבע כי עיראק עדיין תהיה קשורה לבריטים לצורך אספקה ואימונים צבאיים עד 1973, דבר שלא יכול היה להתקבל על ידי הלאומנים הערבים בעיראק. כתגובה נחרצת להסכם, הובילו לאומנים עיראקיים את מרד בגדאד (1948) נגד המשך הנוכחות הבריטית בעיראק. א-סעיד הישעה את מימוש ההסכם כוויתור שהוצע ללאומנים העיראקים והערבים.
ההסכם בוטל באופן רשמי לאחר שמהפכת 14 ביולי 1958 הדיחה את פייסל השני מהשלטון, והמדיניות העיראקית הפרו-מערבית התהפכה לכיוון הגוש הסובייטי.
לקריאה נוספת

מיכאל אפל, המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005
עזרא נשרי, הסוס הטרויאני הבריטי במלחמת השחרור הישראלית,, הוצאת סטימצקי, 2019
הערות שוליים

↑  מיכאל אפל, "המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 86
ההמנון הקיסרי האוסטרי

| --- | --- |

גרסה מ-1816, לרגל נישואי הקיסר עם קרולינה אוגוסטה, נסיכת בוואריה.
 מדינה:   קיסרות אוסטריה/ציסלייטניה
 שפה:  גרמנית
 מילים:  לורנץ לאופולד השקה (גרסה מקורית, 1797)/יוהאן גבריאל זיידל (סופית, 1854)
 לחן:  יוזף היידן
 תאריך מעמד רשמי:  1826
 שמות נוספים:  Volkshymne
 ‏האזנהקובץ:HaydnGottErhalteFranzDenKaiserQuartetVersionPianoReduction.ogg‏Ⓘ‏
"אלוהים נצור את הקיסר פרנץ" (בגרמנית: Gott erhalte Franz den Kaiser) הקרוי גם המנון הקיסר או ההמנון העממי (בגרמנית: Kaiserhymne או Volkshymne) היה ההמנון של בית הבסבורג מ-1797 ועד נפילתו ב-1918.
היסטוריה

מ-1826 הוא שימש כהמנון הרשמי של קיסרות אוסטריה, ולאחר הפשרה עם הונגריה ב-1867, נעשה להמנון של המחצית ה"אוסטרית" באימפריה המשולבת. המנגינה של השיר הייתה קבועה, והולחנה על ידי יוזף היידן ב-1796 ו-1797, בשירות הקיסר פרנץ השני. המילים השתנו מספר פעמים, משום הצורך להקדיש את השיר לקיסר המכהן. הנוסח המקורי שימש עד מות פרנץ ב-1835, ואז נכתבו מספר גרסאות, שאחת מהן נבחרה לבסוף לשמש בתקופת מלכותו של פרדיננד הראשון. עם עלייתו לכס של פרנץ יוזף, שרר שוב בלבול לגבי הנוסח הרצוי, עד שנקבעה גרסה אחידה וסופית ב-1854. המילים המקוריות והמושרות ביותר הן בגרמנית, אך ההמנון תורגם לרוב שפות האימפריה מרובת-העממים.