stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רד בול ג'וניור
משתתפי התוכנית שהתחרו ברד בול

| נהג | רד בול ג'וניור> שנים | רד בול ג'וניור> אליפויות בהן התחרה | פעילות בקבוצת רד בול> טורו רוסו/אלפאטאורי | פעילות בקבוצת רד בול> רד בול | פעילות בקבוצות אחרות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטריה כרסטיאן קליין | 2001–2003 | פורמולה ב.מ.וו (2001) פורמולה רנו 2.0 גרמניה (2002) פורמולה רנו 2000 יורוקאפ (2002) פורמולה 3 האירופאית (2003) |  | 2005–2006 | יגואר (2004) HRT ‏(2010) |
| גרמניה סבסטיאן פטל | 2001–2007 | קארטינג (2001–2002) פורמולה ב.מ.וו (2003–2004) פורמולה 3 האירופאית (2005–2006) פורמולה רנו 3.5 (2006–2007) | 2007–2008 | 2009–2014 | ב.מ.וו סאובר (2007) פרארי (2015–2020) אסטון מרטין (2021–2022) |
| איטליה ויטנטוניו ליוצ'י | 2002–2004 | אליפות הפורמולה 3 הגרמנית (2002) פורמולה 3000 (2003 –2004) | 2006–2007 | 2005 | פורס אינדיה (2009–2010) HRT ‏(2011) |
| אוסטרליה דניאל ריקארדו | 2008–2011 | פורמולה רנו 2.0 יורוקאפ (2008) פורמולה רנו 2.0 - מערב גרמניה (2008) אליפות הפורמולה 3 הבריטית (2009) פורמולה רנו 3.5 (2009–2011) | 2012–2013 | 2014–2018 | HRT ‏(2011)  רנו (2019-2020) מקלארן (2021–2022) |
| רוסיה דניאיל קוויט | 2010–2013 | פורמולה ב.מ.וו אירופה (2010) פורמולה ב.מ.וו פסיפיק (2010) פורמולה רנו 2.0 יורקאפ (2010–2012) פורמולה רנו 2.0 צפון אירופה (2011) טויוטה רייסינג (2011) פורמולה רנו 2.0 שווייץ (2012) אליפות ה-GP3 (2013) אליפות הפורמולה 3 האירופאית (2013) | 2014 2016–2017 2019–2020 | 2015–2016 |  |
| תאילנד אלכסנדר אלבון | 2012 | פורמולה רנו 2.0 שווייץ (2012) פורמולה רנו 2.0 יורוקאפ (2012) | 2019 | 2019–2021 | ויליאמס (2022–) |
| הולנד מקס ורסטאפן | 2014 | פורמולה 3 האירופאית (2014) | 2015–2016 | 2016-הווה |  |
| צרפת פייר גאסלי | 2019–2023 | פורמולה רנו 3.5 (2014) אליפות ה-GP2‏ (2014–2016) סופר פורמולה (2017) | 2017–2018 2019–2022 | 2019 | אלפין (2023–) |
| ניו זילנד ליאם לוסון | 2014–2017 | אליפות הפורמולה 3 (2019–2020)   אליפות גרמניה למכוניות תיור (2021)   אליפות הפורמולה 2 2021–2022   אליפות הסופרפורמולה (2023) | 2023–2024 | 2025 |  |
שנים המופיעות בכתב מודגש מסמנות זכייה בתואר האליפות באותה שנה.
משתתפי התוכנית שהתחרו בטורו רוסו/אלפאטאורי/רייסינג בולס

ברשימה נכללים נהגים שהשתתפו בתוכנית והתחרו בקבוצת טורו רוסו/אלפאטאורי/רייסינג בולס, אך לא הגיעו לבסוף לרד בול.
| נהג | רד בול ג'וניור> שנים | רד בול ג'וניור> אליפויות בהן התחרה | טורו רוסו/אלפאטאורי | קבוצות פורמולה 1 נוספות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית סקוט ספיד | 2003–2005 | אליפות פורמולה 3 הבריטית (2003)  פורמולה רנו 2000 גרמניה (2004)   פורמולה רנו 2000 יורוקאפ (2004)  GP2 (2005) A1GP‏ (2005) | 2006–2007 |  |
| שווייץ סבסטיאן בואמי | 2005–2008 | פורמולה ב.מ.וו (2005) פורמולה רנו 2.0 צפון אירופה (2006) אליפות פורמולה 3 האירופאית (2006–2007) A1GP‏‏ (2006–2007) GP2‏ (2007–2008) GP2 אסיה (2008) | 2009–2011 |  |
| ספרד חיימה אלגרוסי | 2006–2009 | פורמולה רנו 2.0 יורוקאפ (2006–2007) פורמולה רנו איטליה (2006–2007) אליפות פורמולה 3 הבריטית (2008) אליפות פורמולה 3 הספרדית (2008) פורמולה רנו 3.5 (2009) | 2009–2011 |  |
| ניו זילנד ברנדון הארטלי | 2006–2010 | פורמולה רנו 2.0 צפון אירופה (2006) פורמולה רנו 2.0 יורוקאפ (2006–2007) פורמולה רנו 2.0 איטליה (2007) אליפות הפורמולה 3 הבריטית (2008) אליפות הפורמולה 3 האירופאית (2008–2009) פורמולה רנו 3.5 (2009–2010) | 2017–2018 |  |
| צרפת ז'אן-אריק ורן | 2008–2011 | פורמולה רנו 2.0 יורוקאפ (2008–2009) פורמולה רנו 2.0 מערב אירופה (2008–2009) אליפות הפורמולה 3 הבריטית (2010) GP3‏ (2010) פורמולה רנו 3.5 (2010–2011) | 2012–2014 |  |
| ספרד קרלוס סאינס | 2010–2014 | פורמולה ב.מ.וו אירופה (2010) פורמולה ב.מ.וו פסיפיק (2010) פורמולה 3 האירופאית (2010) פורמולה רנו 2.0 יורוקאפ (2010–2011) פורמולה רנו 2.0 צפון אירופה (2011) פורמולה 3 האירופאית (2011–2012) אליפות פורמולה 3 הבריטית (2012) GP3‏ (2013)  פורמולה רנו 3.5 (2013–2014) | 2015–2017 | רנו (2017–2018)  מקלארן (2019–2020)  פרארי (2021–2024   ויליאמס (2025–) |
| יפן יוקי צונודה | 2019–2020 | פורמולה 3 (2019) יורופורמולה אופן (2019) טויוטה רייסינג (2020) פורמולה 2 (2020) | 2021– |  |
| צרפת איזק הדג'אר | 2022–2024 | פורמולה 3 (2022)   פורמולה 2 (2023-2024) | 2025– |  |
שנים המופיעות בכתב מודגש מסמנות זכייה בתואר האליפות באותה שנה.
תוכנית הפיתוח האמריקאית

בין השנים 2002–2005 הפעילה רד בול, במקביל תוכנית הפיתוח הכללית, תוכנית שנקראה "Red Bull Driver Search". מטרתה של התוכנית הייתה "למצוא את אלוף הפורמולה 1 האמריקאי". סקוט ספיד היה אחד מארבעת הנהגים שזכו בתוכנית בשנת 2002. הוא התחרה באליפות הפורמולה 3 הבריטית ולאחר מכן ניצח באליפות פורמולה רנו האירופאית והגרמנית, במקביל. בשנת 2005 הרשים בביצועיו באליפות ה-GP2 ועבר להתחרות בטורו רוסו בעונות 2006 ו-2007.
באוקטובר 2005 הודיעה רד בול על סיום פעילותה של התוכנית, בין היתר בשל ההצלחה של ספיד להגיע לפורמולה 1.
הערות שוליים

↑  Honda-backed Ayumu Iwasa joins Red Bull Junior Academy, FormulaSpy.com, 15 January 2021
1 2 3 4  "Red Bull Junior Team announces 2023 line-up, F3 standouts move to F2". Autosport. נבדק ב-2023-01-18.
↑  Josep María Martí joins Red Bull Junior Team, FIAFormula3.com, 31 August 2024
↑  @feeder_series (13 בנובמבר 2023). "Oliver Goethe joins the Red Bull Junior Team!". twitter.com (באנגלית). נבדק ב-2023-11-13. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Red Bull signs karters Scott Lindblom and Fionn McLaughlin as juniors, Formula Scout, 7 August 2024
1 2 3 4  Red Bull picks four more junior signings after driver search shootout, Formula Scout, 11 September 2024
↑  "Red Bull Junior to Carlin for FIA F3". Carlin. 12 בפברואר 2015. נבדק ב-12 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hensby, Paul (12 בפברואר 2015). "Briton Stoneman joins Red Bull Stable". thecheckeredflag.co.uk. The Checkered Flag. נבדק ב-12 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Red Bull adds Ticktum, Verhagen to junior roster". Motorsport.com. נבדק ב-18 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Allen, Peter (27 במרץ 2013). "Beitske Visser joins Red Bull Junior Team". paddockscout.com. Paddock Scout. נבדק ב-27 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jack Doohan - Red Bull Junior Team Athlete Profile". www.redbull.com. נבדק ב-1 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Van Vliet, Pierre (24 בספטמבר 2017). "Red Bull selects its lucky juniors". F1i.com. נבדק ב-29 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chokhani, Darshan (2018-11-12). "Juri Vips joins Red Bull Junior Team for Macau GP alongside Ticktum". FormulaRapida.net (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-05-23.
↑  "The Red Bull Junior Team welcomes Jehan Daruvala". 20 בפברואר 2020. נבדק ב-21 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "RED BULL JUNIOR TEAM ANNOUNCEMENT 2020 - NO STOPPING THE JUNIORS RACING AND WINNING INTO A NEW SEASON". 28 בינואר 2019. נבדק ב-28 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Team Goh gets Red Bull backing for first Super Formula season". motorsport.com. נבדק ב-2022-02-26.
↑  Klein, Jamie. "Super Formula: Ren Sato not giving up on overseas dream". www.motorsport.com (באנגלית). נבדק ב-2023-01-10.
↑  "Enzo Fittipaldi joins Red Bull programme for Carlin F2 move". motorsport.com. נבדק ב-2022-11-13.
↑  Łukasz Kuczera (8 בנובמבר 2023). "Red Bull postawił na polski talent! Nadzieje na karierę w F1 wzrosły". wp.pl (בפולנית). נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  James Egozi gets FWinter Series win, Spanish F4 seat and RBJT spot, Formula Scout, 3 March 2024
↑  Red Bull Driver Search
↑  Red Bull Driver Search Achieves Success and Formally Concludes
אנתוני בלינקן

אנתוני (טוני) ג'ון בלינקן (באנגלית: Antony John Blinken; נולד ב-16 באפריל 1962) הוא פוליטיקאי ודיפלומט יהודי-אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית בין השנים 2021–2025. לפני כן, שימש כסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית (2015–2017), וכסגן היועץ לביטחון לאומי (2013–2015) תחת הנשיא ברק אובמה, חבר בכיר במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים, מנהל הסגל הדמוקרטי של ועדת הסנאט ליחסי חוץ של ארצות הברית (2002–2008) וחבר בצוות המעבר לנשיאות אובמה.
משנים 2009–2013 שימש בלינקן כסגן עוזר לנשיא ויועץ לביטחון לאומי לסגן הנשיא, ג'ו ביידן. בשנים 2001–2002 היה בלינקן עמית בכיר במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים. בתקופת ממשל קלינטון שירת בלינקן במחלקת המדינה ובתפקידים בכירים במועצה לביטחון לאומי.
ביוגרפיה

בלינקן נולד למשפחה יהודית לדונלד וליהודית בלינקן. אבי סבו, מאיר בלינקן (אנ'), היה סופר יידיש שנולד בעיירה פריאסלאב (מקום הולדתו של שלום עליכם) והיגר לארצות הברית, וספרו המפורסם ביותר הוא "ווייבער" (נשים ביידיש), שבו התייחס ביידיש לנושא המיניות בקרב נשים יהודיות. אביו, דונלד בלינקן, היה בנקאי ושגריר ארצות הברית בהונגריה בימי ממשל ביל קלינטון.
בלינקן למד בבית הספר דולטון (אנ') בניו יורק עד 1971 אז עבר לפריז, צרפת, עם אימו ובעלה החדש, עורך הדין שמואל פיזאר, ששרד את מחנה אושוויץ בשואה. הוא למד בבית הספר ז'נין מנואל.
בלינקן למד לתואר ראשון באוניברסיטת הרווארד, שם היה שותף לכתיבת עיתון הסטודנטים "הרווארד קרימזון" וערך את המוסף לאמנות השבועי שלו. לאחר סיום לימודיו עבד בכתב העת "ניו ריפבליק" ובהמשך למד משפטים באוניברסיטת קולומביה וקיבל תואר JD ב-1988. לאחר סיום לימודיו הוא עסק במשפטים בניו יורק ובפריז. במהלך מסע הבחירות לנשיאות ב-1988, עסק בלינקן יחד עם אביו בגיוס תרומות עבור מייקל דוקאקיס.
ביוגרפיה > בממשל קלינטון

הוא שירת בצוות המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית בבית הלבן בשנים 1994 עד 2001. בין 1994 ל-1998 היה בלינקן עוזר מיוחד לנשיא, מנהל בכיר לתכנון אסטרטגי, מנהל בכיר של המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSC) וכותב הנאומים של הנשיא ביל קלינטון כולל הנאום "שלום, חבר" שאמר קלינטון בליל הירצחו של יצחק רבין. בין השנים 1999–2001 היה עוזר מיוחד לנשיא ומנהל בכיר לענייני אירופה וקנדה.
ביוגרפיה > בסנאט ומחוץ לבית הלבן

בשנת 2002 מונה בלינקן למנהל סגל של ועדת החוץ של הסנאט, תפקיד בו החזיק עד 2008. הוא היה גם עמית בכיר במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים. בשנת 2008, עבד בלינקן עבור מסע הבחירות לנשיאות של הסנטור ג'ו ביידן, והיה חבר בצוות המעבר לנשיאות של ברק אובמה.
ביוגרפיה > ממשל אובמה

בשנים 2009 עד 2013 שימש כסגן עוזר לנשיא ויועץ לביטחון לאומי לסגן הנשיא ג'ו ביידן. בתפקיד זה הוא גם עזר לעצב את מדיניות ארצות הברית באפגניסטן, פקיסטן ובתוכנית הגרעין האיראנית.
ביוגרפיה > ממשל ביידן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע מהותי על המשא ומתן לשחרור החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2020, עם היבחרו של ג'ו ביידן לנשיאות, עלה שמו של בלינקן כמועמד לשמש כמזכיר המדינה בממשל. מספר חודשים לפני ניצחונו של ביידן בבחירות וההודעה על בחירתו של בלינקן כמזכיר המדינה, התייחס בלינקן לסוגיית השגרירות האמריקאית בישראל, ואמר: "הפיכת ההחלטה של טראמפ והחזרת השגרירות לתל אביב תהיה צעד לא הגיוני, לא מעשי וחסר כל תבונה מדינית ופוליטית".
ב-8 בינואר 2021 נפגש מזכיר המדינה מייק פומפאו עם המזכיר המיועד בלינקן בפעם ראשונה. ב-26 בינואר אושר מינויו בסנאט ברוב של 78 מול 22 מתנגדים.
ביולי 2022 התלווה אל נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בביקורו בארץ.
באוקטובר 2023, סמוך לתחילתה של מלחמת חרבות ברזל, ביקר פעמיים בישראל כדי להביע את תמיכת ארצות הברית בישראל. במסגרת הביקורים נועד בלינקן עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, עם נשיא המדינה יצחק הרצוג, עם שר הביטחון יואב גלנט, עם יו"ר המחנה הממלכתי בני גנץ ועם שרים נוספים. לבלינקן התלווה סטיבן גילן, שליח הממשל האמריקאי לנושא החטופים האמריקאים, והם נפגשו עם נציגי המשפחות במהלך הביקור. בלינקן הגיע לישראל עוד מספר פעמים סמוך לאחר חדש אוקטובר, בעיקר בעניין הרחבת הסיוע ההומניטרי לתושבי עזה וקידום שחרור החטופים מישראל ובהמשך גם בעניין התקדמות שלבי המהלך הצבאי בעזה, קידום הדיון ביחס למשילות בעזה במקום ביום שאחרי המלחמה וכן כחלק ממאמץ הקהילה הבינלאומית למנוע הסלמת החזית הלבנונית. באוקטובר 2024, סמוך לאחר הריגת יחיא סינוואר, הגיע לביקורו ה-11 בישראל מתחילת המלחמה, במטרה לדון בנושא התגובה הישראלית האפשרית להמתקפה האיראנית השנייה על ישראל.
בראיון לניו-יורק טיימס, לאחר תום כהונתו, מתאר בלינקן את הלחץ הכבד שהפעיל הוא עצמו על ישראל בביקורו הראשון כאן לאחר טבח שבעה באוקטובר, בדרישה כי תסכים להכניס משאיות ציוד לעזה. הוא אף איים אז לדבריו, כי אם ישראל לא תסכים, הנשיא ביידן לא יגיע לאותו ביקור הזדהות, שקיים זמן לא רב לאחר מכן. כמו כן, אמר כי בכל פעם בה הופעל לחץ אמריקני על ישראל, חמאס הקשיח עמדות ונסוג מהסכמה לעסקה לשחרור חטופים.
מיכאל הרצוג - שגריר ישראל בארצות הברית לשעבר כתב, שבלינקן רצה במהלך מלחמת חרבות ברזל, לנקוט בצעד דרמטי נגד ישראל, ולהטיל סנקציות על יחידה 504 של צה"ל, וברגע האחרון הצלחנו למנוע זאת.
חיים אישיים

בלינקן הוא יהודי, הנשוי לאוון ראיין (אנ'), עובדת ציבור אמריקאית שעבדה כעוזרת מזכירת המדינה לענייני חינוך ותרבות (ECA) בין 2013 ל-2017 ובין 2021 ל-2025 כיהנה כמזכירת הקבינט הנשיאותי של ג'ו ביידן. ראיין ובלינקן הכירו ב-1995 כשעבדו ביחד בבית הלבן, התחתנו ב-2002 בחתונה שנוהלה על ידי רב וכומר בו זמנית. יש להם בן שנולד במרץ 2019 ובת שנולדה בפברואר 2020.
בנוסף לאנגלית בלינקן דובר גם צרפתית.
גלריה

בלינקן במפגש עם שר החוץ של סין, וואנג יי (אנ') בבאלי, אינדונזיה, 9 ביולי 2022
בלינקן בפגישה עם נשיא אפגניסטן, אשרף ע'ני אחמדזאי, בנושא נסיגת כוחות ארצות הברית מהמדינה, 15 באפריל 2021
בלינקן לצד מזכיר ההגנה האמריקאי, לויד אוסטין, ונשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, לאחר הפלישה הרוסית למדינה, 24 באפריל 2022
בלינקן במפגש עם יורש העצר של ערב הסעודית, מוחמד בן סלמאן אאל סעוד בעיר ג'דה, 7 ביוני 2023
בלינקן מופיע במסגרת "יוזמת הדיפלומטיה המוזיקלית העולמית", 27 בספטמבר 2023
מלחמת חרבות ברזל
בלינקן במפגש עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו בתל אביב-יפו, 9 בינואר 2024
בלינקן בביקורו בנמל אשדוד ב-1 במאי 2024, שמטרתו הייתה הגברת כמות סחורת הסיוע ההומניטרי הנשלחת לרצועת עזה באמצעות הנמל
בלינקן יוצא אל הפגנה של משפחות חטופים בעת ביקורו בישראל במאי 2024
אימולה

ערך זה עוסק בעיר באיטליה. אם התכוונתם לכפר בהונגריה, ראו .
הקתדרלה של אימולה, מקום מושבה של הבישופות של אימולה.
אימולה (באיטלקית: Imola) היא עיר וקומונה באזור המטרופולין של העיר בולוניה. העיר ממוקמת על גדות הנהר סנטרנו במחוז אמיליה-רומאניה, שבצפון איטליה. העיר נחשבת באופן מסורתי כשער הכניסה המערבי ההיסטורי לאזור רומאניה.
העיר מפורסמת בזכות מסלול מרוצי המכוניות, האוטודרומו על שם אנזו ודינו פרארי. המסלול אירח בעבר את מרוץ גרנד פרי סן מרינו, כחלק מסבב הפורמולה 1 (המרוץ קרוי על שם הרפובליקה של סן מרינו, הסמוכה לאזור). המסלול התפרסם גם כמקום מותם של איירטון סנה הברזילאי ורולנד רצנברגר האוסטרי, שמצאו את מותם בשתי תאונות נפרדות שאירעו במהלך סוף השבוע של המרוץ בעונת 1994. מותו של סנה, שזכה שלוש פעמים באליפות העולם, היה אירוע שזעזע את הספורט העולמי והוביל להגברת תקני הבטיחות במרוצי מכוניות.
היסטוריה

העיר נקראה בעבר העתיק בשם "פורום קורנלי" על שמו של הקיסר הרומאי לוקיוס קורנליוס סולה, שהקים אותה ב-82 לפנה"ס. העיר הייתה מרכז חקלאות ומסחר שהתפרסמה בקרמיקה שלה.
השם אימולה נזכר לראשונה במאה ה-7 על ידי הלומברדים שהעניקו שם זה למבצר שבה שאותו הרחיבו (נקרא קסטלאצ'ו בהווה), משם השם עבר אל העיר עצמה. לדברי פול דיקון, בשנת 412 הייתה אימולה אתר החתונה של אטהאולף, מלך הויזיגותים, עם גאלא פלקידיה, בתו של הקיסר תיאודוסיוס הגדול. בזמן המלחמה הגותית (535-552), ואחרי פלישת הלומברדים, המקום נשלט לסירוגין על ידי הביזנטים והברברים.
במאות ה-12 וה-13 בתחרות בין האפיפיורים וקיסרי האימפריה הרומית הקדושה, נטתה אימולה בדרך כלל בצד הגיבלינים שתמכו בקיסרים.
בשנים מאוחרות יותר שלטו בעיר אצילים, כגון בית ויסקונטי, שמתקופתם שרדו מספר מצודות בעיר. במאה ה-15 נשלטה על ידי בית ספורצה, שהפכו לדוכסים של מילאנו (לומברדיה). בתחילת המאה ה-16 חזרה העיר לשליטת מדינת האפיפיור בראשות האפיפיור יוליוס השני.
בשנת 1797, במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית, הקימו הכוחות המהפכניים הצרפתיים ממשלה זמנית באימולה. בשנת 1799 היא נכבשה על ידי האימפריה האוסטרית; ב-1800 זה היא אוחדה עם הרפובליקה הצ'יזלפינית. לאחר מכן חלקה את גורלו של מחוז רומאניה.
במלחמת העולם השנייה, היוותה אימולה נקודה חשובה במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, כשהארמייה השמינית הבריטית תקפה באפריל 1945 את הקו הגותי הגרמני. הכוח שכבש את העיר השתייך לקורפוס הפולני ה-2.
האתרים המרכזיים

מצודת ספורצה (Sforzesca), נבנתה על ידי גירולמו ריאריו (Girolamo Riario) וקתרינה ספורצה (Caterina Sforza). משמשת כקולנוע וכאקדמיה לפסנתר.
פלאצו טוצוני (Palazzo Tozzoni), נבנה בין 1726 ו-1738 על ידי האדריכל דומניקו טריפולי (Domenico Trifogli), ומשמש כמוזיאון העירוני לאמנות מאז 1981.
הקתדרלה (דואומו), המוקדשת לסן קסיאנו (Cassiano di Imola). הוקמה משנת 1187 עד 1271, ושופצה שוב ושוב במאות הבאות, עד השיפוץ הגדול שנערך בשנים 1765–1781. חזית הקתדרלה היא מ-1850.
מנזר דל'אוסרונזה (Convento dell'Osservanza) לרבות כנסיית סן מיקלה, משנת 1472, ובו סרקופג מ-1496 של לוקרציה לנדריאני, אמה של קתרינה ספורצה.
המסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי, מסלול מרוצים לספורט מוטורי הנמצא מדרום לעיר. במסלול מתקיימות תחרויות, סיורים וקיים גם מוזיאון באתר.
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת קולצ'סטר, אנגליה, הממלכה המאוחדת (מ־1997)
צרפת ז'נוויליה (אנ'), איל-דה-פראנס, צרפת
פולין פילה, פולין
קרואטיה פולה, קרואטיה
גרמניה ויינהיים, באדן-וירטמברג, גרמניה
רומניה זלאו (אנ'), רומניה
הערות שוליים

↑  על פי מקורות אחרים הם נישאו בתאריכים אחרים ובאתרים אחרים
↑  סא"ל מ. גיחון, ‏החי"ל במתקפת האביב 1945 באיטליה, מערכות 166, מרץ 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564225405171  GND: 4235717-2  LCCN: n80038197  MusicBrainz: cb65b1f4-1aaf-4321-9f56-f79a90d5bffb  NKC: ge950895  VIAF: 154765157   WorldCat (עם VIAF): 154765157 
מפת אימולה שנוצרה על ידי לאונרדו דה וינצ'י עבור צ'זארה בורג'ה.
איתות סגולה

איתות סגולה (באנגלית: Virtue signalling) הוא פעולה מוסרית לכאורה, שמטרתה לקדם את תדמית הפועל ולפרסם בחברה את איכות מידותיו. פעולה זו עשויה להיות מעשה ללא תועלת המקרין מוסריות, הבעת דעה בפומבי, או התרגשות גלויה שייעודה קידום חברתי. המונח "איתות סגולה" עלה בפופולריות כמונח מזלזל, המוקיע מעשים ריקים של מחויבות ציבורית למטרות טובות וגנריות. איתותי סגולה עשויים לשלב את האלמנטים הנמצאים בצדקנות ובעליונות מוסרית.
היסטוריה

המונח העברי "איתות סגולה" הוא תחדיש, שנוצר כתרגום של "Virtue signalling" באנגלית. על פי "הגרדיאן", המונח נמצא בשימוש באנגלית מאז 2004 לפחות, והופיע בעבודות אקדמיות ודתיות בשנים 2011 ו-2010. עם זאת, שימוש קודם ועקיף, שבו המשמעות זהה וברורה, ניתן למצוא במאמר "הווה מתוח" של דייוויד פוסטר וולאס, שפורסם במגזין "הארפרז" בשנת 2001:
...PCE [Politically Correct English] functions primarily to signal and congratulate certain virtues in the speaker
על פי מאמר ב"הספקטייטור" בשנת 2015, העיתונאי הבריטי ג'יימס ברתולומיאו מוכר לעיתים קרובות כממציא המונח. אמילי ברוסטר, עורכת של Merriam-Webster, מתארת את איתות הסגולה כמקביל אקדמי למונח "Humblebrag", מונח שטבע האריס ויטלס בשנת 2010.
הפסיכולוגים ג'יליאן ג'ורדן ודייוויד רנד טוענים כי איתות סגולה נפרד מהזעם האמיתי כלפי אמונה מסוימת, אך ברוב המקרים אנשים שמאותתים סגולה למעשה חווים במקביל זעם אמיתי. הבלשן דייוויד שריאטמדרי טוען ב"הגרדיאן" כי עצם האשמת אדם באיתות סגולה הוא מעשה של איתות סגולה בפני עצמו, וכי שימוש היתר במונח כמתקפת אד הומינם במהלך דיון פוליטי הפך אותו למילת באז חסרת משמעות. זואי וויליאמס, שכתבה גם היא עבור "הגרדיאן", הציעה שהביטוי הוא "עלבון המשך לסוציאליסט שמפניה".
ראו גם

צדק חברתי
פסיכולוגיה חברתית
הערות שוליים

↑  ענבל חייט, בחירה מוסרית? מתברר שרובנו צמחונים בשביל לייקים, באתר ישראל היום, ‏23/5/2023
1 2  שריאטמדארי, דייוויד (20 בינואר 2016). "Virtue-signalling – the putdown that has passed its sell-by date". הגארדיאן. נבדק ב-2016-04-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bulbulia, Joseph (2012). "Spreading order: religion, cooperative niche construction, and risky coordination problems". Biology & Philosophy. 27 (1): 1–27. doi:10.1007/s10539-011-9295-x. PMC 3223343. PMID 22207773.
↑  Pyysiäinen, Ilkka (2010). Religion, Economy, and Cooperation. De Gruyter. p. 36. ISBN 978-3-11-024632-2.
↑  "The awful rise of 'virtue signalling'". The Spectator. 2015-04-18. נבדק ב-2019-11-24.
↑  "Virtue signaling and other inane platitudes - The Boston Globe". BostonGlobe.com. נבדק ב-2019-11-25.
↑  Jordan, Jillian; Rand, David (2019-03-30). "Opinion | Are You 'Virtue Signaling'?". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-11-25.
↑  זואי ויליאם, Forget about Labour’s heartland – it doesn’t exist, הגרדיאן, ‏2016-04-10 (באנגלית)
אלימות מילולית

שתי דמויות, בהן אחת גוערת מעל האחרת
אלימות מילולית או בריונות מילולית היא אמירה שלילית הנאמרת לקורבן (או על הקורבן), לעיתים תוך מניעת אפשרות של הקורבן לתגובה כלשהי.
מהות

אלימות מילולית יכולה להתבטא בקללות, אמירות מעליבות, קריאה בשמות מעליבים ועוד. גם כאשר האדם צועק על הקורבן, מתעמר בו, נותן לו פקודות, מאיים עליו, בז לו, משפיל אותו או מתעלם ממנו, הדבר מהווה אלימות מילולית; רבים מתקשים לזהות זאת כאשר מעשים אלו מגיעים מאדם קרוב שמהווה דמות סמכות או שמעמדו גבוה יחסית לקורבן, כגון בן משפחה בוגר יותר, מעסיק במקום עבודה וכדומה. אם האדם שמשתמש באלימות מילולית לא מתנצל מיד ונסוג מאמירתו השלילית, אלא ממשיך בכך, עלול להיווצר קשר אלים מילולית בינו לבין הקורבן.
אלימות מילולית עשויה להתרחש במגוון מצבים בחיי היומיום. למשל, בבתי ספר יש תלמידים המשתמשים לעיתים קרובות באלימות מילולית, למשל כבריונות (שלרוב כוללת גם מרכיב פיזי), כדי להשיג מעמד גבוה יותר מהקורבן ולחבור לאחרים כנגד הקורבן. במערכות יחסים זוגיות, לעיתים אחד מבני הזוג מגיב באלימות מילולית כאשר הוא מאוים ממצבי "נפרדות" בין בני הזוג, כלומר מחשבות, רצונות ורגשות שונים שלו ושל הקורבן.
ההשפעה של אלימות מילולית מתמשכת על הקורבן עלולה להיות רחבת היקף וחמורה. הקורבן עלול לחוש כאב רגשי, אכזבה, עוגמת נפש או תחושת אשמה, הוא עשוי לחוות דחק ומתח מתמיד, ואף לפתח דיכאון או הפרעה פוסט-טראומטית.
יחס החברה לאלימות מילולית

אלימות מילית היא די נפוצה ולרוב לא מתייחסים לאלימות מילולית, באותה חומרה שבה מתייחסים לאלימות פיזית, בין השאר כי אין הוכחה גלויה לקיומה, בשונה מאלימות פיזית חמורה, המותירה סימני חבלה על גוף הקורבן. שופט בית המשפט העליון, עוזי פוגלמן, כתב על עבירות של אלימות מילולית: ”להשקפתי, לא בנקל ייקבע כי בסוג מעין זה של עבירות נשקפת מסוכנות המצדיקה מעצרו של נאשם עד תום ההליכים וקביעה זו ראוי שתישמר לנסיבות חריגות וקיצוניות במיוחד”. לעומתו, השופט אורי שהם כתב: ”פרסומים מכפישים ובוטים כלפי עובדי ציבור ומתלוננים אחרים הם בגדר אלימות מילולית הניצבת ברף חומרה גבוה ביותר, ואין להמעיט בחומרת המעשים רק משום שאין מדובר באלימות פיזית”. השופט נעם סולברג כתב בעניין: ”לא למותר לזכור ולהזכיר כי פגיעה בשמו הטוב של אדם ובפרטיותו הריהי כואבת עד מאד – מרה כלענה, חדה כחרב – לא אחת יותר מאשר פגיעה פיזית, והיא מסוגלת לזעזע את עולמו של כל אדם.”.
הערות שוליים

↑  Patricia Evans, Verbal Abuse In Relationships
↑  בש"פ 9132/17 צביקה זר נ' מדינת ישראל, ניתן ב־29 בנובמבר 2017
↑  בש"פ 2525/18 מדינת ישראל נ' לורי שם טוב, ניתן ב־17 באפריל 2018
↑  בש"פ 1999/17 לורי שם טוב נ' מדינת ישראל, ניתן ב־3 במרץ 2017
ז'אן לאן

| --- | --- |

ז'או לאן, אז דוכס מונטבלו, במדי תת-לוטננט בבטליון השני של גרס, 1792
 לידה:  10 באפריל 1769 לקטור, ממלכת צרפת ממלכת צרפת
 פטירה:  31 במאי 1809 (בגיל 40) אברסדורף, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 מקום קבורה:  הפנתאון של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 כינוי:  רולאנד מהגרנד ארמה
 בן או בת זוג:  Louise Antoinette Lannes, Duchess of Montebello 
 צאצאים:  Jean Ernest Lannes de Montebello, Gustave Olivier Lannes de Montebello, Alfred Lannes de Montebello, Joséphine Louise Lannes de Montebello, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 השתייכות:  ממלכת צרפת ממלכת צרפת צרפת הרפובליקה הצרפתית הראשונה צרפת האימפריה הצרפתית הראשונה
 תקופת הפעילות:  1792–1809 (כ־17 שנים)
 דרגה:  גנרל דיוויזיה
 פעולות ומבצעים
 מלחמות המהפכה הצרפתית המלחמות הנפוליאוניות
 עיטורים
 מרשל האימפריה הצלב הגדול של לגיון הכבוד חקיקת שמו בשער הניצחון בפריז דוכס מונטבלו ונסיך סייוירץ
 
ז'אן לאן, הדוכס דה מונטבלו (בצרפתית: Jean Lannes; ‏11 באפריל 1769 – 31 במאי 1809) היה איש צבא צרפתי ומרשל של צרפת בתקופתו של נפוליאון בונפרטה.
אורי אפשטיין

ערך זה עוסק במוזיקולוג. אם התכוונתם לפוליטיקאי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1925 
 פטירה:  11 בפברואר 2025  (בגיל 100) 
 
פרדיננד-אורי אפשטיין (בגרמנית: Ferdinand-Uri (Ury) Eppstein; ‏3 בפברואר 1925, זארבריקן, גרמניה - 11 בפברואר 2025, ירושלים) היה מוזיקולוג, מבקר מוזיקה ופרופסור למוזיקה ולתרבות יפן, חבר מסדר השמש העולה.
קורות חייו > ילדות ועלייה לארץ ישראל

אפשטיין נולד לאירווין אפשטיין ולהרטה קאהן בזארבריקן. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1935 וגר עם הוריו בחיפה ולאחר מכן בתל אביב. הוא ניגן בפסנתר מנעוריו. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בשנת 1943 ושירת כנוטר במשטרת היישובים העבריים. ב-1945 התחיל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים.
קורות חייו > במלחמת העצמאות

במלחמת העצמאות גויס אפשטיין להגנה והתמחה בתפקיד קשר. הוא לחם בחזית ירושלים והשתתף בניסיון פריצה לעיר העתיקה במאי 1948. אחיו הצעיר נתן-הרברט סמואל אפשטיין (Herbert Samuel Eppstein) נפל במלחמת העצמאות.