stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליבלד הקדוש

| --- | --- |

פסל ויליבלד הקדוש בקתדרלה באייזנך
 לידה:  22 באוקטובר 700 לערך ווסקס, אנגליה
 פטירה:  יולי 787 או 781 אייכשטאט, בוואריה, גרמניה
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 מקום פולחן עיקרי:  אייזנך
 חג:  7 ביולי
ויליבלד הקדוש (באנגלית: Saint Willibald; בגרמנית: Willibald von Eichstätt; בלטינית: Willibaldus;‏ 22 באוקטובר 700 לערך בווסקס, אנגליה – יולי 787 או 781 באייכשטאט, בוואריה) הוא קדוש נוצרי ונוסע אנגלו-סקסי, ששימש רוב חייו כבישוף בעיר אייכשטאט בבוואריה. רוב המידע אודותיו השתמר בחיבור ההגיוגרפי שכתבה הנזירה הוגבורק (אנ') (Hugeburc, המכונה גם Huneberc), שהכירה אותו באופן אישי.
אביו של וויליבאלד היה ריצ'רד הצליין (אנ'), ואמו וונה מווסקס (אנ'). אחיו היה ויניבלד (אנ') ואחותו הייתה וולבורגה (אנ').
מחלה פקדה את ויליבלד בהיותו ילד, והוריו נדרו נדר כי אם יחלים, ימסרו אותו לחיי נזירות. ויליבלד אכן התאושש ובגיל חמש נמסר למנזר בנדיקטיני באנגליה. הוא למד אצל בוניפציוס הקדוש שהיה קרוב משפחתו מצד אימו. בשנת 722 החליט לצאת למסע מחקר ברחבי אירופה וארצות הים התיכון, וזה נמשך שבע שנים. בין היתר פקד את ארץ ישראל בשנת 725 וביקר במקומות הקדושים לנצרות, ובהם בקאנה, הר תבור, בית עברה, נצרת, כפר נחום וירושלים.
לאחר מכן שהה משך שנתיים בקונסטנטינופול ובניקאה, ומקץ שבע שנות מסע, הגיע לאיטליה והצטרף למנזר מונטה קאסינו, בו שהה עשר שנים נוספות.
בשנת 739 לערך הוא נפגש עם האפיפיור גרגוריוס השלישי אשר הורה לו לצאת לשליחות בגרמניה. הוא הגיע לאייכשטאט ומונה לכומר. מאוחר יותר נשלח לתורינגיה ושם היה לבישוף ב-741. הוא שב לאייכשטאט ובשנת 742 ייסד בה מנזר לגברים ולנשים. עד מותו בשנת 781 או 787 הוא שימש כבישוף של פרנקוניה (צפון בוואריה).
שרידיו ושרידים קדושים שהביא עמו ממסעותיו שמורים בקתדרלת אייכשטאט המוקדשת לו, ויום חגו חל ב-7 ביולי.
זיהום האוויר באזור מפרץ חיפה

אירוע זיהום אוויר מבתי הזיקוק במפרץ חיפה
זיהום האוויר באזור מפרץ חיפה הוא זיהום אוויר שעיקר מקורו הוא מהמפעלים המזהמים שבמפרץ חיפה, אך לא רק.
מחקרים שונים הצביעו על קשר אפשרי בין זיהום האוויר לרמות תחלואה של תושבים באזור במחלות שונות. עם זאת מרבית המחקרים נעשו בגישה אקולוגית ומכאן שלא יכלו להוכיח קשר סיבתי בין זיהום האוויר לרמת התחלואה.
רקע

הטמפלרים שהתיישבו בחיפה החל מסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 הביאו להתפתחות משמעותית של התעשייה והתחבורה באזור מפרץ חיפה. השלמת מסילת הרכבת החיג'אזית עד לעיר בשנת 1903 הפך את העיר למרכז תחבורתי אזורי. הכיבוש הבריטי בשנת 1918 שראה במפרץ כמסוף יצוא לנפט ומרכז תעשייה פטרוכימית, האיצו את המגמה הזו. מפעלי התעשייה שנבנו כהמשך לתוכנית זו במפרץ חיפה במשך השנים כללו בתי זיקוק לנפט, תחנת כוח, מפעלים פטרוכימיים שונים, מפעל בטון ומלט, מפעלי פלדה וציפוי מתכות, מפעל דשנים ותעשייה אגרוכימית, ומפעלים לייצור מזון, כימיקלים ומוצרים אחרים. נמל חיפה, שהחל לפעול בשנת 1933, הוא הנמל הגדול בישראל. בשנת 2021 החל לפעול לצידו נמל המפרץ.
מפרץ חיפה משפיע על ערים נוספות, הגובלות בו, או נמצאות בסמוך, ביניהן הקריות, קריית טבעון, יגור, כפר חסידים ורכסים. מפעלי הכימיקלים ומוצריהם, מפעלי זיקוק הנפט ומפעלי הפלסטיק והגומי, המרוכזים ברובם במפרץ חיפה, הם כ-4.4% מכלל מפעלי התעשייה בעיר חיפה. במחוז חיפה פועלים כ-31 מפעלים המוגדרים מפעלים גדולים בעלי השפעה אזורית. 20 מהמפעלים פועלים במפרץ חיפה
בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו מאבקים אזרחיים בנושא איכות הסביבה בישראל בכלל, ובאזור מפרץ חיפה בפרט, שלוו בהמשך בחקיקה ובאכיפה של הגבלות על פליטות תעשייתיות. בשנת 2011, בעקבות החלת חוק אוויר נקי (2008) והגבלת היתרי הפליטה למפעלים, החל תהליך מדורג של ירידה בפליטות באזור מפרץ חיפה. בשנת 2015 התקבלה בממשלה התוכנית הלאומית לצמצום זיהום אוויר ולהפחתת סיכונים סביבתיים באזור מפרץ חיפה.
נמל חיפה ותחבורה יבשתית כגורמים לזיהום אוויר

לנמל חיפה תרומה משמעותית לזיהום האוויר במפרץ חיפה. על פי מחקר אקדמי שבוצע על ידי ד"ר אליקים בן חקון מהפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון, נמל חיפה הוא גורם זיהום האוויר העיקרי במפרץ חיפה בתחום תחמוצות גופרית, חנקן וחלקיקים נשימתיים. עם זאת, המשרד להגנת הסביבה לא קיבל את מסקנות המחקר. מאידך גיסא, המחקר שימש בסיס לשינוי מדיניות בסוגיות שונות הקשורות לתפיסה ביטחונית ימית אל מול הצי הסוחר ואומץ על ידי משרד הביטחון, מל"ל וזרוע הים.
מדינת ישראל נכון לשנת 2022 (ינואר) לא אשרה את הנספח השישי לאמנת מרפול שעניינה מניעת זיהום מכלי שיט, בתואנה שטרם הוסדרו הליכי החקיקה המתאימים לצורך אכיפת הנספח.
מקור זיהום משמעותי נוסף של מפרץ חיפה הוא התחבורה היבשתית. במחקר משותף של מכללת תל חי, אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת חיפה שפורסם בשנת 2021, נקבע כי "התמותה שנגרמה כתוצאה מזיהום תחבורתי באזור מפרץ חיפה, שעמדה על פי הערכות החוקרים על כ-87 איש ב-2015, הייתה גבוהה משמעותית מזו שנגרמה בעקבות הזיהום התעשייתי, שעמד על כ-14 איש. בבחינת מיפוי השכונות הפגיעות ביותר לנזקיו של זיהום האוויר באזור מפרץ חיפה עלה, כי שכונות הדר, נווה שאנן, נשר וקריית ים היו שכונות פגיעות במיוחד".
זיהום קרקע מים ואוויר

אזור מפרץ חיפה נחשב לאחד ממוקדי זיהום הסביבה, קרקע, מים ואוויר במדינת ישראל על הסיכון הבריאותי הכרוך בזיהום לאדם, לחי ולצומח בשל ריכוז גדול של מפעלי תעשייה מזהמים, שגם מונעים באנרגיה מזהמת בהתעכב המעבר לשימוש בגז טבעי, לצד ריכוזי אוכלוסייה וזאת למרות ירידה שחלה בחלוף השנים בפליטת מזהמים עקב שינויים טכנולוגיים במפעלים ומעבר לשימוש בדלקים פחות מזהמים ובמנועים מתקדמים בתחבורה.
הגוף שאחראי על ניטור איכות האוויר במפרץ חיפה ובישראל בכלל הוא המשרד להגנת הסביבה. התאגדות של רשויות מקומיות מהאזור יצרה איגוד ערים, המקדם את איכות הסביבה באזור המפרץ.
באזור חיפה פועלות 25 תחנות לניטור איכות אוויר, מתוכן 23 תחנות כלליות/תחנות לניטור מקורות פליטה נייחים ו-3 תחנות תחבורתיות. תחנת אחוזה משמשת כתחנה כללית עבור ניטור המזהמים גופרית דו-חמצנית (SO2), תחמוצות חנקן (NOx), פחמן חד-חמצני CO וחלקיקים נשימים עדינים ותחנה תחבורתית עבור ניטור המזהמים: תחמוצות חנקן בנזן, טולואן, קסילן ואתיל בנזן. בחיפה יש את מספר תחנות לניטור אוויר הגדול ביותר בישראל. לשם השוואה, באזור גוש דן ישנן רק 15 תחנות ניטור אוויר ובירושלים 5 תחנות בלבד.
איכות האוויר בחיפה הייתה ירודה מאד במהלך שנים רבות. לדוגמה בשנת 1985 נמדדו בתחנת הניטור בנווה שאנן ריכוז שנתי ממוצע של 104 מיקרוגרם למ"ק של דו-תחמוצת הגופרית. כמעט פי שניים מהתקן. בעשר הראשון של המאה ה-21 ירד הריכוז השנתי ל-5 מיקרוגרם למ"ק. פחות מ-10% מהתקן.
החוק הרלוונטי לזיהום מתייחס לממוצע היומי, ומתעלם מחריגות.
קשר זיהום-תחלואה

בשנת 2015 שבו לדיון ציבורי ביתר שאת מצב התחלואה בחיפה, והקשר בין מחלות סרטן, מחלות לב, נזקים לעוברים ולילדים ואסתמה אצל ילדים ומבוגרים לנוכחות מזהמים במרחב העיר.
בספטמבר 2015 הכריזה ממשלת ישראל שבאזור חיפה יש זיהום אוויר חריג ונתוני תחלואה עודפת. לאור ממצאים אלו החליטה ממשלת ישראל לקדם תוכנית לאומית להפחתת הזיהום ממפעלים וכלי רכב בחיפה. התוכנית אימצה המלצות של המשרד להגנת הסביבה להשגת הפחתה משמעותית של מזהמי אוויר שונים, כולל תרכובות אורגניות נדיפות וחומר חלקיקי, עד שנת 2018. צעדי התוכנית כללו הקמת צוותים לקידום תוכניות לשינוי מתקני תעשייה, הסבת מתקנים שונים וכלי רכב לשימוש בגז טבעי, הגבלת תנועה, התקנת מסננים על רכבי דיזל מזהמים, קידום מוניות חשמליות, הקטנת הזיהום הנפלט מאוניות בנמל, הרחבת מערך הניטור, קידום תוכנית מחקר אפידמיולוגית, הפחתת הסכנה של אחסון חומרים מסוכנים, והגברת השקיפות.
בד בבד התחולל מאבק אזרחי למניעה של הרחבת בתי הזיקוק, הנמל ומפעלים מזהמים נוספים בחיפה.
ביולי 2017 בוטל המחקר האפידימיולוגי שהיה אמור לבדוק את הקשר בין הזיהום לתחלואה, וזאת על אף המאבק הציבור, ועל אף התנגדותם של ארגוני הסביבה ואנשי האקדמיה העוסקים בנושא. כשנתיים וחצי לאחר מכן, בינואר 2019, הכריז המשרד להגנת הסביבה על מספר מחקרים חדשים שיצאו לדרך באזור זה:
ארבעה מחקרים אפידמיולוגיים במפרץ חיפה, בתמיכה תקציבית של המשרד להגנת הסביבה, בהיקף של שלושה מיליון ש"ח: מחקר על חשיפה לזיהום אוויר במהלך היריון; מחקר על הקשר בין חשיפה כרונית לזיהום אוויר לבין אי-ספיקה לבבית; מחקר על ניטור ביולוגי אנושי; ומחקר על הקשר בין זיהום אוויר לבין סיכונים בריאותיים.
חמישה מחקרים שבוחנים היבטים סביבתיים של תחליפי נפט לתחבורה (כגון חשמל, גז או הנעה היברידית), בתמיכה תקציבית של המשרד להגנת הסביבה, בהיקף של שני מיליון ש"ח.
בפברואר 2023 החל דיון בתובענה ייצוגית שהגישה עמותת "אזרחים למען הסביבה" נגד 30 חברות המחזיקות מפעלים מזהמים במפרץ חיפה, בהן בז"ן, מפעלי נשר, חברת החשמל וחברת תשתיות אנרגיה. התביעה הוגשה בשם אנשים שחלו בסוגים מסוימים של סרטן, ושישנו קשר סביר בין מחלתם לבין הזיהום שהופץ על ידי המפעלים, לפי קריטריונים שונים שנקבעו.
סכנת אירוע פתע רב-נפגעים

דו"ח מיוחד של מבקר המדינה פורסם ביוני 2019 והתמקד בזיהום האוויר והסביבה במפרץ ובהיבטים של פעולות הממשלה בנושא. הדו"ח אישש את טענות ארגוני החברה האזרחית הסביבתיים בשנים שחלפו אל מול חולשת המאסדר - המשרד להגנת הסביבה, והרחיב את קשת הסיכונים באזור גם לאירוע פתע רב נפגעים (להלן: אפר"ן) שמקורו בריבוי חומרים מסוכנים (להלן: חומ"ס) המרוכזים בתא שטח קטן. הדו"ח מתריע בפני המועדות של חיפה, נמלה ובנותיה לאפר"ן בהינתן מעורר התחלי כתקלה, תאונה, אסון טבע (חיפה, הקריות ומתקני התעשייה והתשתית במפרץ נבנו על העתק הכרמל, ומשום כך תתרחש שם רעידת אדמה במועד בלתי ידוע בעתיד), או פגיעה מכוונת מחימוש או בפיגוע שיתניעו שרשרת מחוללי נזק שתחילתם באירוע חומ"ס נקודתי שיתפתח לאירוע חומ"ס מצרפי הרה אסון משום ריכוז החומרים בתא שטח קטן הנושק לריכוזי אוכלוסייה. סקר סיכונים לאירוע חומ"ס מצרפי של המשרד להגנת הסביבה יושלם רק ב-2020, באיחור של ארבע שנים מהתוכנית המקורית. על פי דו"ח המבקר רשות הכבאות וההצלה לא ערוכה להתמודד עם אירוע רב נפגעים ועליה להביא עובדה זאת ללא דיחוי לידיעת כל הגורמים הרלוונטיים, לרבות ממשלת ישראל והמשרד להגנת הסביבה.
הערות שוליים

↑  קיימים גורמים מזהמים נוספים באזור
1 2  שירי ספקטור בן-ארי, סוגיות סביבתיות ותכנוניות במפרץ חיפה תוכנית "מתחם בז"ן" ותוכנית "קרקעות הצפון", מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 28 ביולי 2014
1 2  י. וברודאי, ד. (2020) זיהום אוויר באזור מפרץ חיפה בעשרים השנים האחרונות, אקולוגיה וסביבה 11 (3), גיליון סתיו 2020
↑  ארי ליבסקר, "האוניות מזהמות את האוויר יותר מכל התעשייה", באתר כלכליסט, 8 באפריל 2021
↑   תא"ל דניאל הגרי, ראש מספן הים ומפקד שייטת 13 לשעבר, סא"ל (מיל.) אליקים בן חקון, הפקולטה למדעי הנתונים והחלטות, הטכניון –, אתגר המשילות בים: האתגרים הלאומים של מדינת ישראל במרחב הימי ומקומה של זרוע הים – תא"ל דניאל הגרי, ד"ר סא"ל (מיל.) אליקים בן חקון ואל"מ איתן פז, באתר צה"ל, 25 בינואר 2023
↑  מחקר: תוצאות זיהום האוויר במפרץ חיפה, באתר www.israelhayom.co.il
↑  דוח פליטות ואיכות אוויר במפרץ חיפה והסביבה תמונת מצב, דצמבר 2014, באתר המשרד להגנת הסביבה
↑  פרופ' יורם אבנימלך, זיהום אוויר במפרץ חיפה - תמונת מצב והמלצות לפעול, מוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית, 31 באוקטובר 2006
↑  יעל געתון, מפעלי בזן פולטים ריכוזים גבוהים של חומר מסרטן - לפי המשרד להגנת הסביבה "אין חריגה", באתר "שקוף", 4 בינואר 2022
↑  תוכנית לאומית לצמצום זיהום אוויר והפחתת סיכונים סביבתיים באזור מפרץ חיפה החלטת ממשלה מספר 259, באתר משרד הגנת הסביבה, 6 בספטמבר 2015
↑  שירי ספקטור בן-ארי, ‏סוגיות סביבתיות ותכנוניות במפרץ חיפה: תכנית "מתחם בז"ן" ותכנית "קרקעות הצפון", באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 28 ביולי 2014
↑  נייר עמדה - עוצרים את הרחבת בז"ן, באתר מגמה ירוקה
↑  צפריר רינת, נעה שפיגל, עידו אפרתי, המדינה תפסיק את המחקר השנוי במחלוקת על הקשר בין זיהום לסרטן במפרץ חיפה, באתר הארץ, 25 ביוני 2017
↑  יצאו לדרך ארבעה מחקרים אפידמיולוגיים במפרץ
↑  בדרך למשפט היסטורי? עמותה סביבתית דורשת מ-30 חברות מזהמות לשלם פיצויים לחולי סרטן, באתר שקוף, ‏2023-02-16
Systems Tool Kit

צילום מסך המדמה משימת מחקר באמצעות חללית
Systems Tool Kit (בעבר Satellite Tool Kit; מוכרת בדרך כלל בקיצור STK) היא חבילת תוכנות מפיתוח חברת Analytical Graphics Inc. מארצות הברית, המאפשרת תכנון וביצוע סימולציות דינמיות מורכבות של אירועים מהעולם האמיתי. במקור פותחה תוכנת STK לשם תכנון משימות לוויינים, הדמיית מסלולים ושיגורים לחלל, אולם ברבות השנים התווספו יישומים רבים מאוד, במיוחד בתחום הביטחוני. התוכנה מאפשרת הצגת תרחישים יבשתיים, ימיים, אוויריים וחלליים, כמו גם אינטראקציות מורכבות בין הסביבות הללו.
התוכנה הפכה להיות כלי מרכזי לתכנון וניהול משימות חלל, והיא נמצאת בשימוש סוכנויות חלל רבות, ובהן סוכנות החלל האמריקנית נאס"א, סוכנות החלל האירופית, הרוסית, הצרפתית ואחרות. התוכנה מהווה כלי עיקרי לתכנון משימות חלל בחברות רבות העוסקות בבניית לוויינים, חלליות ומשגרים חלליים.
יישומי התוכנה

התוכנה התפתחה מתוכנה ליישומי חלל בלבד למגוון פתרונות המחשה למשתמשים מגוונים. נכון ל-2010 מוצעות חבילות תוכנה העוסקות בתחומים הבאים:
תקשורת לוויינים
משימות מחקר במערכת השמש
לוחמה אלקטרונית
משימות של כלי טיס בלתי מאוישים
תכנון משימות חלל ושיגורים
הגנה מפני טילים
תפעול משימות חלל
ניהול משימות ימיות
ניווט לווייני
הגנה על לוויינים
ניהול כולל של מודיעין, פיקוד, שליטה ובקרה על כוחות משימה צבאיים
מגבלות ייצוא ומכירה

התוכנה הבסיסית ניתנת לשימוש ביכולות מופחתות לכל קונה. אולם, רכישה, התקנה ושימוש ביישומים הביטחוניים המתקדמים (דוגמת הגנה מפני טילים, לוחמת חלל ולוחמה אלקטרונית) דורשים אישור של מחלקת המדינה בארצות הברית, שכן על התוכנה הוחלו מגבלות הסחר בנשק ITAR. רכיבים מסוימים של התוכנה אינם נמכרים למדינות מחוץ לארצות הברית, ובמקרים בהם נמכרים חלקים שבפיקוח, על המדינה הרוכשת להתחייב בפני ארצות הברית על מטרות השימוש בתוכנה וכן על אי מכירתה לגורם אחר.
צילום מסך של התוכנה להגנה מפני טילים
אנטישמיות בימי המוות השחור

שריפת יהודים ב-1349. מתוך הכרוניקה של אגידיוס מואיסיס (צר'), אב המנזר בטורנה.
אנטישמיות בימי המגפה השחורה – מגפת הדבר המכונה המוות השחור, אשר התפשטה באירופה באמצע המאה ה-14, קטלה למעלה משליש מאוכלוסיית היבשת. במצוקתם ובאסונם הפנו לעיתים הנוצרים באירופה, בראש ובראשונה בגרמניה ובסביבתה, אצבע מאשימה לעבר היהודים ואלו נטבחו בהמוניהם, בעיקר בשנים ה'ק"ח–ה'ק"י (1348–1349).
הגירתם מאימת הרציחות יצרה את הבסיס לקהילות מזרח אירופה, בעיקר פולין, שבה היהודים קיבלו את הגנת שליטה קז'ימייז' השלישי, מלך פולין, ושבה היו מעט תושבים יהודים ללא רקע לאותה אנטישמיות, שכן מגפת המוות השחור הייתה קלה יותר בפולין.
העלילה ומקורה

עלילת הרעלת הבארות התפתחה במאה ה-12 בגרמניה ועלתה על פני השטח מפעם לפעם. לאחר התפרצות המגפה, ובעיקר לאחר התבררות ממדיה האדירים, הואשמו היהודים בכך שהרעילו את הבארות ובכך גרמו לפריצת המגפה. האשמה זו חוזקה בעדויות שנגבו מיהודים שהודו, לאחר עינויים קשים, בכך שזיהמו את מקורות המים משנאתם לנוצרים. כמה מהם סיפרו אף שההרעלה היא חלק מקנוניה שרוקם ארגון יהודי שמרכזו בעיר טולדו ומטרתו כינון שלטון יהודי כלל עולמי.
כך למשל, ב-1348 רופא יהודי בשיון "הודה" כי נשלח על ידי רב מטולדו להרעיל את הבארות.
היו שטענו כי הם מוענשים בידי האל, בשל כך שהם נותנים מחסה בקרבם ליהודים "שנואי האל".
אגדה אורבנית רווחת מספרת כי במגפה נספו פחות יהודים מנוצרים, וזאת בשל הרגלי ההיגיינה הטובים יותר של היהודים (ובהם נטילת ידיים וטבילה), ועל כן נפל עליהם החשד. כבר בזמן הפרעות, אחת הטענות שהועלו כדי להגן על היהודים הייתה, ששיעור התמותה בקרבם גדול גם כן.
יש הרואים באנטישמיות בעת "המוות השחור" גרסה מוקדמת של האנטישמיות הגזענית החדשה, שכן אופציית המרת הדת לא הודגשה, ונראה שגם טבילה לנצרות לא הייתה מועילה ליהודים בהרבה מקרים אם כי הועילה בחלקם. עושרם של היהודים ועיסוקם בהלוואה בריבית הגבירו את השנאה כלפיהם.
לגלי האנטישמיות תרמה הופעת כת הפלגלנטים, 'תנועת סופגי המלקות', הללו שעיקר פולחנם הדתי היה הלקאת עצמם, היו באים ויוצאים בערי גרמניה, ופעולתם חוללה תסיסה רצחנית.
הפרעות ותגובת השלטונות

עיקר הרדיפות היו בצרפת, שווייץ וגרמניה. לאחר שיהודים אולצו בעינויים להודות בהרעלת הבארות, ההמון האמין שהם אכן אשמים. בינואר 1349 נשרפו למוות כל חברי קהילת בזל המבוגרים, כשש מאות יהודים, בתוך בניין עץ שנבנה במיוחד לצורך זה.. בפברואר של אותה שנה, התקיים טבח שטרסבורג בו הוצאו להורג כ-2000 יהודים בשריפה פומבית בבית הקברות היהודי, והיתר גורשו מהעיר למשך מאה שנה. בכל הערים שעל נהר הריין נשרפו יהודים למוות. לעיתים, כמו במקרה של קהילת פרנקפורט דמיין, הקדימו היהודים והעלו את עצמם באש, כדי לא ליפול בידי הנוצרים. בח' באלול ה'ק"ט (24 באוגוסט 1349), התקיים טבח בקהילת יהודי מיינץ. היהודים במקום התאגדו כדי להגן על עצמם, אספו נשק והצליחו להרוג 200 אנשים מן האספסוף שבא להורגם. בסופו של דבר, הצליחו תושבי העיר הנוצרים להכניע את היהודים וטבחו בהם בהמונים. אלו ששרדו, העלו את עצמם באש בבתיהם או בבית הכנסת. ההערכה היא כי  במיינץ נרצחו כ-6000 יהודים.. קהילת ארפורט שמנתה כ-3000 יהודים, הושמדה כליל.
האפיפיור קלמנס השישי יצא באביניון להגנת היהודים בבולה אפיפיורית ששלח לראשי הכמורה ב-1.10.1348.
גם בספרד קם ההמון נגד היהודים בכמה מקומות, אך יחסו של המלך, פדרו הרביעי, היה אוהד, והוא ייסד מינסטריון להגנת היהודים.
כמו פורענויות רבות אחרות בימי הביניים, לעלילה בימי "המוות השחור" היה אחראי בעיקר ההמון (לעיתים קרובות משולהב על ידי מטיפים). האפיפיור יצא כנגדה בתוקף, והפלגלנטים, שיש האומרים כי הם היו מהאחראים העיקריים לה, נמנו על גדולי אויביו. באזורים שהיו נתונים להשפעתו של האפיפיור, כמו באיטליה, נשמרו חיי היהודים. באיגרת ששלח הדגיש האפיפיור כי "המוות השחור" אינו אלא גזירה מן השמים, ורציחות היהודים נובעות בעיקר מרצונם של חייבים למחוק את חובותיהם. "שוקדים אנו על כך שיש לקיים את היהודים בחיים משום שישעיהו הנביא העיד ששאריתם צריכה להיוותר".
באותו זמן מלך קרל הרביעי בגרמניה. נראה שמבחינת האינטרסים הכלכליים שלו מוטב היה לו להשאיר בחיים את היהודים, שמהם גבה תשלומים עצומים עבור הגנתם. התנהגותו בפרשה, על כל פנים, הייתה מוזרה. הוא הביע מחאה נגד הרג היהודים, אך באותה נשימה הודיע כי אם היהודים יירצחו הוא פוטר את הערים מאחריות. על התנהגותו כותב מרדכי ברויאר: "הסתירה הזאת אינה מעידה על אופיים הציני, כביכול, של מעשי קארל. מעשיו אינם ציניים יותר ממעשי סוחר המתאמץ להציל מסחורתו העומדת לרדת לטמיון. היהודים נחשבו לסחורה... סחורה אין אוהבים ואין שונאים. סחורה נועדה להפקת רווחים."
ב-6.4.1349 פקד קרל הרביעי מראש למסור לנוצרים את נכסי היהודים שעתידים להיות מגורשים או נידונים למוות. לאחר המגפה, ויתר קרל על זכויותיו כאדוניהם של היהודים, והעביר זכויות אלו לערים המוכנות לקבל יהודים.
מועצות הערים בגרמניה עשו מאמץ גדול לשמור על יהודיהן, אך לעיתים כאשר נעלו את שכונת היהודים, המטרה לא הייתה רק הגנה על תושביה, אלא חסימת בריחתם, שכן הם ורכושם היוו נושא למשא ומתן מסחרי.
חורבן הקהילות

תוצאת הרדיפות והגירושים הייתה שבסוף המאה ה-14 קהילות רבות נחרבו ומערב אירופה התרוקנה כמעט מיהודיה.
על הירידה הרוחנית והתורנית בעקבות הגזירות ניתן ללמוד מדברי מהרי"ל: "זה המחבר (בעל האגודה) היה קודם הגזירות שידוע שאז היו גאוני ארץ, ועתה הדור היתום הזה שאין בו יודע בין ימינו לשמאלו". סמוך יותר לאחר הגזירות מעיד רבי מנחם ממירזבורק: "מעט מזעיר יש לומדי תורה במדינה זו, וברוב מקומות אין שום למדן".
לקריאה נוספת

ברברה טוכמן, ראי רחוק: המאה הארבע-עשרה הרת הפורענויות; מאנגלית: כרמית גיא, תל אביב: דביר, תשנ"ה 1995, עמ' 119–126.
לאון צ'ארני, שאול מייזליש, קדיש: השפעתו על היהדות, בן שמן: מודן, 2008, עמ' 20–39.
ראו גם

טבח ארפורט
טבח בזל
טבח שטרסבורג
ציד מכשפות
הערות שוליים

↑  Mattis Kantor, The Jewish Time Line Encyclopedia: A Year-by-Year History From Creation to the Present, Jason Aronson, Incorporated, 1993-12-01, ISBN 978-1-4616-3149-1. (באנגלית)
↑  אפרים אלנקווה, שער כבוד ה׳, ישיבת תפארת אליהו, 1985. (בiw)
↑  די וועלט־געשיכטע פון יידישן פאלק: פון די אלטע צייטן ביז צו היינטיקר צייט, א. לאוב פארלאג, 1948, דף 261 (ביידיש)
1 2 3  חיים ביינארט, אטלס כרטא לתולדות עם ישראל בימי הביניים, עמ' 48.
↑  סברה זו הועלתה כהשערה על ידי החוקר היינריך גרץ שהסתמך על עדותם הרשומה של מעוני ז'נבה 1348 על פי ספרו של היסטוריון התקופה יעקב פון קניגסהופן, אשר הדגישו את עניין המים, אך דבריהם פורשו כהודאה בהרעלת מי השתייה. עם זאת, מקובל במחקר כי אחוז היהודים שמתו במגפה לא היה נמוך מאחוז הגויים (ביחס לגודל הקהילה) והטענות בדבר מיעוט המתים היהודים היו חלק מעלילת שווא אנטישמית שהאשימה את היהודים בהפצת המגפה.
↑  ברברה טוכמן, ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפרענויות, הוצאת דביר, תל אביב, תשנ"ה, 1995,  עמ' 123.
↑  ראי רחוק, עמוד 125.
↑  שו"ת מהרי"ל סימן סז
↑  התשובה בהגהות מרדכי קטן יבמות הגהה בגיליון כתב יד: אוקספורד 672.
דניז אונדף

דניז אוּנְדַף (בגרמנית: Deniz Undav; נולד ב-19 ביולי 1996 באחים שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שטוטגרט מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים

אונדף החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-TSV הבלסה, בקבוצת המילואים של איינטרכט בראונשווייג וב-SV מפן מהליגות הנמוכות בגרמניה. בחודש אפריל 2020 פורסם כי אונדף יעזוב את SV מפן בתום עונת 2019/2020.
לאחר סיום חוזהו ב-SV מפן, חתם אונדף על חוזה לשלוש עונות ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מהליגה הבלגית השנייה. ב-13 במרץ 2021, בעונתו הראשונה במועדון, סיימה רויאל אוניון סן-ז'ילואז במקום הראשון בליגה, והבטיחה את העפלתה לליגת העל הבלגית, כשאונדף מבקיע 17 שערים ב-26 הופעות ליגה.
ב-25 ביולי 2021 ערך אונדף את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבלגית, בניצחון 1–3 על אנדרלכט, במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-21 בנובמבר הבקיע לראשונה בקריירה רביעייה, בניצחון 1–7 על אוסטנדה במסגרת המחזור ה-15 בליגה. בחצי העונה הראשונה שלו במועדון ערך 25 הופעות ליגה, בהן הבקיע 18 שערים.
ב-31 בינואר 2022 חתם אונדף על חוזה לארבע עונות וחצי בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג. הוא הושאל בחזרה לרויאל אוניון סן-ז'ילואז עד לתום עונת 2021/2022.
לקראת עונת 2022/2023 חזר לברייטון אנד הוב אלביון, וערך הופעת בכורה ב-7 באוגוסט בניצחון 1–2 על מנצ'סטר יונייטד.
אונדף הושאל מברייטון לשטוטגרט בחלון ההעברות של קיץ 2023, וב-9 באוגוסט 2024, חתם אונדף בשטוטגרט באופן קבוע, תמורת כ-30 מיליון אירו.
הערות שוליים

↑  Meppen enttäuscht: Top-Torjäger Undav geht nach Belgien באתר Kicker, ‏ 7 באפריל 2020 (בגרמנית)
↑  Deniz Undav a réalisé l'un de ses plus gros matches avec l'Union: "Juste incroyable" באתר dhnet, ‏ 22 בנובמבר 2021 (בצרפתית)
↑  Deniz Undav devient le transfert le plus cher de l’histoire de l’Union באתר bx1, ‏ 1 בפברואר 2022 (בצרפתית)
↑  Albion complete deal for Deniz Undav באתר הרשמי של ברייטון אנד הוב אלביון, 31 בינואר 2022 (באנגלית)
| נבחרת גרמניה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 טאה •  5 גרוס •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 קרוס •  9 פילקרוג •  10 מוסיאלה •   11 פיריך •  12 באומן • 13 מילר •  14 באייר • 15 שלוטרבק • 16 אנטון • 17 וירץ • 18 מיטלשטאדט • 19 זאנה • 20 הנריכס • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 אנדריך • 24 קוך • 25 ג'אן • 26 אונדב • מאמן: נגלסמן |  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 טאה •  5 גרוס •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 קרוס •  9 פילקרוג •  10 מוסיאלה •   11 פיריך •  12 באומן • 13 מילר •  14 באייר • 15 שלוטרבק • 16 אנטון • 17 וירץ • 18 מיטלשטאדט • 19 זאנה • 20 הנריכס • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 אנדריך • 24 קוך • 25 ג'אן • 26 אונדב • מאמן: נגלסמן | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1330231562  VIAF: 6078171732630909080001   WorldCat (עם VIAF): 6078171732630909080001
היגיינת שינה

ההמלצות של המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) לכמות השינה הנחוצה לאנשים בטווחי גילאים שונים. כמות השינה הנדרשת לכל קבוצת גיל יורדת עם הגיל
המונח היגיינת שינה מתייחס לביצוע הנחיות פשוטות באופן עקבי במטרה לשפר את איכות השינה, על ידי טיפוח הרגלי שינה טובים יותר. ההנחיות הללו מתחשבות בגורמים ההתנהגותיים והסביבתיים שמשפיעים על איכות השינה של האדם. ההנחיות הנפוצות ביותר כוללות הקפדה על שינה באותה השעה מדי יום, שינה של לפחות 7 עד 8 שעות מדי לילה, הימנעות מביצוע פעילות גופניות לפני שעת השינה, הפחתת החשיפה לאור בחדר השינה, יצירת סביבה חשוכה ושקטה בחדר השינה והימנעות מחומרים ממריצים כמו אלכוהול, ניקוטין וקפאין בשעות שלפני השינה. הנחיה נפוצה נוספת היא הגבלת השימוש במיטה במכשירים אלקטרוניים, כמו טלוויזיות או טלפונים, ושימוש במיטה רק לשינה וליחסי מין. קושי להירדם בלילה וישנוניות ניכרת בשעות היום עלולים להיות סימנים להיגיינת שינה לקויה.
הרעיון של היגיינת שינה זכה לראשונה לפופולריות בסוף שנות ה-70 כשיטה לסייע לאנשים עם נדודי שינה קלים עד בינוניים. עם השנים, הרעיון צבר פופולריות, ובעקבות כך היגיינת שינה הפכה לאסטרטגיה נפוצה עליה נוהגים להמליץ רופאים רבים עבור מגוון רחב של בעיות הקשורות לשינה.[דרוש מקור]
עם זאת, בעוד שההקפדה על היגיינת שינה הפכה נפוצה עם השנים, יעילותה להתמודדות עם בעיות שינה כרוניות נותרה שנויה במחלוקת.[דרוש מקור]
ראו גם

שעון צירקדי
הערות שוליים

1 2  Irish, Leah A.; Kline, Christopher E; Gunn, Heather E; Buysse, Daniel J; Hall, Martica H (באוקטובר 2014). "The role of sleep hygiene in promoting public health: A review of empirical evidence". Sleep Medicine Reviews. 22: 23–36. doi:10.1016/j.smrv.2014.10.001. PMC 4400203. PMID 25454674. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Luyster, Faith S.; Strollo, Patrick J.; Zee, Phyllis C.; Walsh, James K. (1 ביוני 2012). "Sleep: A Health Imperative". Sleep. 35 (6): 727–734. doi:10.5665/sleep.1846. PMC 3353049. PMID 22654183. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Morin, CM; Bootzin, RR; Buysse, DJ; Edinger, JD; Espie, CA; Lichstein, KL (בנובמבר 2006). "Psychological and behavioral treatment of insomnia:update of the recent evidence (1998–2004)". Sleep. 29 (11): 1398–414. doi:10.1093/sleep/29.11.1398. PMID 17162986. {{cite journal}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרכז ברקאי

מרכז ברקאי להכשרת רבנים ופיתוח קהילות הוא ארגון הפועל להעצמת קהילות יהודיות ולהכשרת רבני קהילה ונשותיהם כמנהיגים משמעותיים ורלוונטיים לבני הקהילה. המרכז נוסד בשנת תשע"א ושוכן במודיעין. המרכז מקיים תוכנית הכשרה לרבנים מכהנים (יום בשבוע במשך שנתיים, כ-600 שעות), ותוכנית ליווי לרבני קהילות החברות במרכז קהילות ברקאי הכוללת לימודי המשך והעמקה. נכון לתשפ"ד, הוכשרו במרכז כ-200 רבנים עם נשותיהם.
מייסדי המרכז והעומדים בראשי, הם הרב דוד פיין והרב שלמה סובול, ונשיאו הוא הרב ישראל מאיר לאו. מנהלת המרכז היא עמית בראון. בשנת תשפ"ג זכה המרכז בפרס כץ.