stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סדר כוחות צבא הקונפדרציה בקרב פייב פורקס
כוח המשימה של צבא הקונפדרציה

מפקד: מג ג'ורג' פיקט
| דיוויזיה | חטיבה | רגימנטים ויחידות אחרות |
| --- | --- | --- |
|  הדיוויזיה של פיקט | החטיבה של סטיוארט     בג ג'ורג' ה. סטיוארט |  רגימנט הרגלים ה-9 מווירג'יניה: קול ג'יימס ג'יי. פיליפס  רגימנט הרגלים ה-14 מווירג'יניה: קול ויליאם וייט  רגימנט הרגלים ה-38 מווירג'יניה: קול ג'ורג' ק. גריגס  רגימנט הרגלים ה-53 מווירג'יניה: קול ויליאם ר. איילת  רגימנט הרגלים ה-57 מווירג'יניה: קול קלמנט ר. פונטיין |
|  הדיוויזיה של פיקט | החטיבה של קורס      בג מונטגומרי דנט קורס |  רגימנט הרגלים ה-15 מווירג'יניה: לוקול אמט מ. מוריסון  רגימנט הרגלים ה-17 מווירג'יניה: קול ארתור הרברט  רגימנט הרגלים ה-29 מווירג'יניה: קול ג'יימס גיילס  רגימנט הרגלים ה-30 מווירג'יניה: קול רוברט ס. צ'ו  רגימנט הרגלים ה-32 מווירג'יניה: לוקול ויליאם ר. ויליס |
|  הדיוויזיה של פיקט | החטיבה של האנטון      בג אפה האנטון |  רגימנט הרגלים ה-8 מווירג'יניה: לוקול אדמונד ברקלי  רגימנט הרגלים ה-18 מווירג'יניה: קול הנרי א. קארינגטון  רגימנט הרגלים ה-19 מווירג'יניה: מ וולר מ. בויד  רגימנט הרגלים ה-28 מווירג'יניה: לוקול ויליאם מ. וינגפילד  רגימנט הרגלים ה-56 מווירג'יניה: קול ויליאם א. גרין |
|  הדיוויזיה של פיקט | החטיבה של טרי      קול רוברט מאיו |  רגימנט הרגלים ה-1 מווירג'יניה: לוקול פרנק ה. לנגלי  רגימנט הרגלים ה-3 מווירג'יניה: לוקול ג'וזף וי. סקוט  רגימנט הרגלים ה-7 מווירג'יניה: קול צ'ארלס ק. פלוורה  רגימנט הרגלים ה-11 מווירג'יניה: קפ רוברט מ. מיטשל, הבן  רגימנט הרגלים ה-24 מווירג'יניה: מ ויליאם בנטלי |
|  הדיוויזיה של פיקט | גדוד הארטילריה של פגרם      קול ויליאם פגרם (נפא)  לוקול ג'וזף מק'גרו |  הסוללה של בראגסטון  הסוללה של קרפנטר  סוללת קרנשו (וירג'יניה): קפ תומאס אלט |

| דיוויזיה | חטיבה | רגימנטים ויחידות אחרות |
| --- | --- | --- |
|  הדיוויזיה של ג'ונסון | החטיבה של ואלאס      בג ויליאם הנרי ואלאס |  רגימנט הרגלים ה-17 מדרום קרוליינה: קול פיץ ויליאם מק'מאסטר  רגימנט הרגלים ה-18 מדרום קרוליינה: לוקול וו. ב. אליסון  רגימנט הרגלים ה-22 מדרום קרוליינה: קול ויליאם ג. בורט  רגימנט הרגלים ה-23 מדרום קרוליינה: קול הנרי ל. בנבואו  רגימנט הרגלים ה-26 מדרום קרוליינה: קול אלכסנדר ד. סמית'  לגיון הולקומב (דרום קרולינה): קול ויליאם ג'יי. קרולי |
|  הדיוויזיה של ג'ונסון | החטיבה של רנסום      בג מאט ויטאקר רנסום |  רגימנט הרגלים ה-24 מצפון קרולינה:  רגימנט הרגלים ה-25 מצפון קרולינה: קול הנרי מ. ראטלדג'  רגימנט הרגלים ה-35 מצפון קרולינה: קול ג'יימס ט. ג'ונסון  רגימנט הרגלים ה-49 מצפון קרולינה: קול לי מ. מק'פי  רגימנט הרגלים ה-56 מצפון קרולינה: לוקול ג. גראטיוט לוק |
כוח המשימה של צבא הקונפדרציה > קורפוס הפרשים

מג פיציו לי
| דיוויזיה | חטיבה | רגימנטים ויחידות אחרות |
| --- | --- | --- |
|  דיוויזיית הפרשים של פיציו לי       קול תומאס ט. מנפורד   | החטיבה של פיין      בג ויליאם ה. פ. פיין (נפ)  קול רובן ב. בוסטון |  רגימנט הפרשים ה-5 מווירג'יניה: לוקול ג'יימס ה. אלן  רגימנט הפרשים ה-6 מווירג'יניה: קול רובן ב. בוסטון, לוקול דניאל ט. ריצ'רדס  רגימנט הפרשים ה-8 מווירג'יניה: מ תומאס פ. בואן  גדוד הפרשים ה-36 מווירג'יניה: מ ג'יימס וו. סוויני |
|  דיוויזיית הפרשים של פיציו לי       קול תומאס ט. מנפורד   | החטיבה של מנפורד      קול תומאס ט. מנפורד |  רגימנט הפרשים ה-1 מווירג'יניה: קול ויליאם א. מורגן  רגימנט הפרשים ה-2 מווירג'יניה: לוקול קארי ברקינרידג'  רגימנט הפרשים ה-3 מווירג'יניה:קול תומאס ה. אוון  רגימנט הפרשים ה-4 מווירג'יניה: מ צ'ארלס אולד |

| דיוויזיה | חטיבה | רגימנטים ויחידות אחרות |
| --- | --- | --- |
|  דיוויזיית הפרשים של ויליאם ה. פ. לי       מג ויליאם הנרי פיציו לי   | החטיבה של בארינגטון      בג רופוס בארינגר |  רגימנט הפרשים ה-1 מצפון קרולינה:  רגימנט הפרשים ה-2 מצפון קרולינה:  רגימנט הפרשים ה-3 מצפון קרולינה:  רגימנט הפרשים ה-5 מצפון קרולינה: קול ג'יימס ה. מק'ניל |
|  דיוויזיית הפרשים של ויליאם ה. פ. לי       מג ויליאם הנרי פיציו לי   | החטיבה של ביל      בג ריצ'רד ל. ט. ביל |  רגימנט הפרשים ה-9 מווירג'יניה: מ דמיואל א. סוואן  רגימנט הפרשים ה-10 מווירג'יניה: לוקול זכריא ס. מק'גרודר  רגימנט הפרשים ה-13 מווירג'יניה: מ בנג'מין פ. וינפילד  רגימנט הפרשים ה-14 מווירג'יניה: לוקול ג'ורג' ג'קסון |
|  דיוויזיית הפרשים של ויליאם ה. פ. לי       מג ויליאם הנרי פיציו לי   | החטיבה של רוברטס      בג ויליאם פול רוברטס |  רגימנט הפרשים ה-4 מצפון קרולינה: קול דניס ג. פרבי  גדוד הפרשים ה-16 מצפון קרולינה: |
|  דיוויזיית הפרשים של רוסר       מג תומאס ל. רוסר | החטיבה של דירינג      בג ג'יימס דירינג |  רגימנט הפרשים ה-7 מווירג'יניה: קול ריצ'רד ה. דולייני  רגימנט הפרשים ה11 מווירג'יניה: מ אדוארד ה. מק'דונלד  רגימנט הפרשים ה-12 מווירג'יניה: קול אשר וו. הארמן  גדוד הפרשים ה-35 מווירג'יניה: לוקול אלייז'ה וי. וייט |
|  דיוויזיית הפרשים של רוסר       מג תומאס ל. רוסר | החטיבה של מק'קאסלנד      בג ג'ון מק'קאסלנד |  רגימנט הפרשים ה-16 מווירג'יניה: קול מילטון פרגוסון  רגימנט הפרשים ה-17 מווירג'יניה: מ פרדריק פ. סמית'  רגימנט הפרשים ה-21 מווירג'יניה: מ סטפן פ. האלסי  רגימנט הפרשים ה-22 מווירג'יניה: מ הרי פ. קנדריק  סוללה התותחים של מק'גרגור (4 תותחים): מ ויליאם מ. מק'גרגור |
לקריאה נוספת

Eicher, John. Eicher, David. Civil War High Commands. Stanford University Press, 2002. ISBN 0804780358
הערות שוליים

↑  מסופחת זמנית מהדיוויזיה של ג'ונסון, הקורפוס של אנדרסון
סטרשינטי

| --- | --- |

סטרשינטי לוקני עם ראגו נוסח פוטנטינה
 
 מאכלים
 סוג:  פסטה 
 מוצא:  איטליה 
 
סְטרַשִינַטִי (באיטלקית: Strascinati) לפעמים סטרשינטֶה, הוא השם שניתן לסוגים ספציפיים של פסטה טרייה האופיינית לכמה אזורים של מרכז ודרום איטליה.
מאפיינים

השם נובע מהשיטה שבה מעצבים את הבצק, הנגרר על משטח עץ גדול באצבעות היד. הטכניקה הידנית המסוימת הזו מאפשרת לפסטה צד חלק (זה שהיה במגע עם לוח העץ, שמאובק בקמח) וצד לא סדיר עמוק (זה שהיה במגע עם האצבעות, שממש מתנתק מהבצק הטרי במהלך הגרירה. כך האמבעות משאירים את פני השטח מקומט ולא סדיר, אשר יאסוף אליו טוב יותר את הרוטב.
פוליה ובזיליקטה

בדרום איטליה סוג הפסטה בשיטה זו הם מעין סוג של אוריקייטה, (אוזניים קטנות), התמחות טיפוסית של פוליה ובזיליקטה, אך הרבה יותר גדולים ופתוחים. זוהי שיטה של הכנת פסטה טרייה, ללא ביצה, כפי שנהוג בכל דרום איטליה.
בדרך כלל מכינים את הסטרשינטי באמצעות שלוש אצבעות, אך בבזיליקטה ישנם מנהגים מקומיים המחייבים וריאציות בארבע ואף שמונה אצבעות, אשר מצריכים כתוצאה מכך סטרשינטים גדולים מאוד (עד למעלה מ-12 סנטימטרים בקוטר).
אומבריה

באומבריה, סטרשינטי הם סוג של פסטה ביצים האופיינית לעיירות קשיה ולמונטליאונה די ספולטו. מכינים אותם על ידי 'גרירת' שאריות קטנות של בצק פסטה ביצים על לוח המאפה בעזרת האצבעות, וכך הפסטה מקבלת עקב פעולה זו צורה מסולסלת. הם מתובלים ברוטב על בסיס ביצים, סאלסיצ'ה ופנצ'טה. עלתה ההשערה שרוטב זה הוא המקדים והמבשר את הקרבונרה.
ראו גם

אוריקייטה
הערות שוליים

↑  "GLI "STRASCINATI" LUCANI" (באיטלקית).
1 2  "Come Fare gli Strascinati" (באיטלקית).
1 2  "Strascinati di Cascia".
↑  "Carbonara day: altro che americana, la ricetta è nata in Umbria".
נשוי בהפתעה

| --- | --- |

 מבוסס על:  Overboard 
 בימוי:  רוב גרינברג, בוב פישר 
 הופק בידי:  יוג'ניו דרבז 
 תסריט:  בוב פישר, רוב גרינברג 
 עריכה:  לי האקסול 
 שחקנים ראשיים:  אנה פריס אליביה אלין לינד גרי צ'לק מל רודריגז סווזי קורץ ג'ון האנה יוג'ניו דרבז אווה לונגוריה Omar Chaparro 
 מוזיקה:  לייל וורקמן 
 צילום:  אנדרו דאן, מייקל ברנט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר, Pantelion Films 
 חברה מפיצה:  ליונסגייט פילמס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 במאי 2018 
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, ספרדית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט רומנטי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   overboard2018
 www.overboard.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
נשוי בהפתעה (באנגלית: Overboard) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2018. הסרט בוים על ידי רוב גרינברג, נכתב על ידי גרינברג, בוב פישר, ולזלי דיקסון בכיכובו של יוג'יניו דרבז, אנה פאריס, אווה לונגוריה, ג'ון האנה, וסווזי קורץ. הוא גרסה מחודשת של הסרט "נשואה לשניים" משנת 1987. העלילה עוקבת אחרי מאבקיה של אם חד-הורית ממעמד הפועלים, המשכנעת נער פלייבוי עשיר הלוקה במחלת השכחה שהם זוג נשוי.
הסרט יצא בארצות הברית ב-4 במאי 2018 וגרף 83 מיליון דולר ברחבי העולם. הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, אשר שיבחו את הביצועים של פאריס אך מתחו ביקורת על העלילה התפלה שלא הוסיפה דבר חדש לסרט המקור.
עלילה

קייט (אנה פאריס) היא אלמנה ממעמד הפועלים ואמא לשלושה, אשר נשכרה על מנת לנקות יאכטת יוקרה השייכת ללאונרדו (יוג'יניו דרבז) נער פלייבוי מקסיקני, אנוכי ומפונק. לאחר שפיטר את קייט בצורה לא הוגנת, לאונרדו נופל מהיאכטה ומתעורר בלי לזכור מי הוא. כדי לנקום בו, קייט מופיעה בבית החולים, ומשכנעת את לאונרדו המבולבל הלוקה במחלת השכחה כי הם נשואים.
שחקנים ודמויות

| שם שחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
יוג'יניו דרבז: לאונרדו מונטנגרו
אנה פריס: קייט סאליבן
אווה לונגוריה: תרזה
ג'ון האנה: קולין
סווזי קורץ: גרייס סאליבן
Mariana Treviño: סופיה מונטנגרו
ססיליה סוארז: מגדלנה מונטנגרו
Omar Chaparro: בורו
Jesús Ochoa: ויטו
ג'וש סגארה: ג'ייסון
הפקה

במרץ 2017, הוכרז כי אנה פאריס ויוג'יניו דרבז יככבו בגרסה מחודשת לסרט "נשואה לשניים" משנת 1987, בבימוי רוב גרינברג ובוב פישר. התפקידים הראשיים בסרט הפוכים מהגרסה המקורית. דרבז יגלם אדם עשיר אשר נופל מהיאכטה שלו, ונמצא על ידי דמותה של פאריס, אם חד-הורית המשכנעת אותו שהוא בעלה. הצילומים החלו בוונקובר במאי 2017. אווה לונגוריה הצטרפה לצוות השחקנים באותו חודש.
יציאה לאקרנים

התאריך המקורי ליציאת הסרט היה ב-20 באפריל 2018, על ידי חברת Lionsgate. בינואר 2018, התאריך נדחה ל-13 באפריל 2018. במרץ 2018, הסרט נדחה ל-4 במאי 2018, כדי להימנע מתחרות מול הסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף".
ביקורת והכנסות > הכנסות

בתאריך 24 ביוני 2018, הסרט גרף 49.4 מיליון דולר בארצות הברית וקנדה, ו-33.6 מיליון דולר במדינות אחרות, בסך הכל, הסרט הכניס כ-83 מיליון דולר, כנגד הפקה בתקציב של 12 מיליון דולר.
ביקורת והכנסות > ביקורות

אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" העניק לסרט ציון של כ-26%  על סמך 72 ביקורות, ודירוג ממוצע של 4.2/10: "הסרט נשוי בהפתעה משתמש בצורה עלובה באנה פאריס המקסימה, ובוחר בסרט מקור מפוקפק  לגרסה מחודשת, שלא מתעלה על הרף הנמוך שהציב המקור".
הערות שוליים

↑  McNary, Dave (20 ביולי 2017). "Anna Faris-Eugenio Derbez Comedy 'Overboard' Lands April Release". Variety. Penske Business Media. נבדק ב-13 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Flint, Hanna (21 ביולי 2017). "Overboard Remake Gets a Spring 2018 Release Date". Screen Rant. נבדק ב-13 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gonzales, Umberto (6 במרץ 2017). "'Overboard' Remake: Anna Faris and Eugenio Derbez Set to Star". TheWrap. נבדק ב-6 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (25 במאי 2017). "Eva Longoria Joins Anna Faris in 'Overboard' Remake". Variety. Penske Business Media. נבדק ב-7 בספטמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McNary, Dave (20 ביולי 2017). "Anna Faris-Eugenio Derbez Comedy 'Overboard' Lands April Release". Variety. Penske Business Media. נבדק ב-29 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Busch, Jenna (19 בינואר 2018). "Weinstein Company Pulls Three Films from Schedule, Lionsgate Moves Overboard Up". ComingSoon.net. CraveOnline Media. נבדק ב-22 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Busch, Jenna (7 במרץ 2018). "Lionsgate Gives Overboard and Traffik New Release Dates". ComingSoon.net. CraveOnline Media. נבדק ב-1 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mendelson, Scott (8 במרץ 2018). "'Avengers: Infinity War' Could Leave A Marvel-Sized Hole In May Box Office Totals". Forbes. נבדק ב-1 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Overboard (2018)". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-27 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5864919
ניז'ני נובגורוד

ערך זה עוסק בעיר ברוסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הקרמלין של ניז'ני נובגורוד
רחוב בולשאיה פוקרובסקאיה - הרחוב הראשי בעיר
כיכר מינין ופוז'ארסקי - הכיכר הראשית בעיר
סטרלקה (אנ'), אחת האטרקציות המרכזיות במרכז ההיסטורי של ניז'ני נובגורוד, ואחד הסמלים של העיר.
ניז'ני נובגורוד (רוסית: Нижний Новгород, צ'ובשית: Чулхула) היא עיר ברוסיה על נהר הוולגה במפגשה עם אוקה, מרכז מחוז ניז'ני נובגורוד והאזור הפדרלי של הוולגה. אוכלוסיית העיר מונה כ-1,310,00 תושבים (2002), והיא העיר השישית מבחינת גודל האוכלוסייה ברוסיה, אחרי מוסקבה, סנקט פטרבורג, נובוסיבירסק, יקטרינבורג וקאזאן.
ניז'ני נובגורוד היא מרכז כלכלי, תעשייתי, מדעי, חינוכי ותרבותי חשוב ברוסיה, מרכז התחבורה הגדול ביותר והמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז הפדרלי של וולגה. זהו אחד הכיוונים העיקריים של תיירות הנהר ברוסיה. החלק ההיסטורי של העיר עשיר באטרקציות תיירותיות ומהווה מרכז תיירות פופולרי. בשנת 2018 נערכו בעיר משחקי המונדיאל.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-1221 על ידי יורי וסוולודוביץ', נסיך ולדימיר. ב-1311 נסיך מוסקבה יורי דנילוביץ' כבש את העיר והמליך עליה את אחיו בוריס. ב-1377 העיר נכבשה על ידי אורדת הזהב, שהחריבה ושרפה את העיר. ב-1392 צירף ואסילי הראשון את נסיכות ניז'ני נובגורוד לנסיכות מוסקבה. ב-1408 העיר נכבשה שוב על ידי אורדת הזהב בהנהגת אדיגיי ושוב הוחרבה. בתקופת איוואן השלישי וואסילי השלישי הפכה העיר לעיר גבול עם חאנות קאזאן, אך לאחר כיבוש קאזאן בידי איוואן האיום ב-1552 היא איבדה מחשיבותה זו.
ב"תקופת הצרות" תמכו אנשי ניז'ני נובגורוד במוסקבה, ואף שלחו פלוגות כדי להילחם בפולשים הפולנים. לאחר הפילוג בכנסייה הרוסית האורתודוקסית במאה ה-17 התיישבו בעיר רבים ממתנגדי הרפורמה הדתית ברוסיה ("רפורמת ניקון"), המתקראים "אדוקי האמונה הישנה".
למלחמה בפילוג השלטון המרכזי הכנסייתי נשלח האב פילרט שהתמנה למטרופוליט של ניז'ני נובגורוד. ב-1695 הגיע לעיר פטר הגדול בדרכו לאזוב. פטר שינה את היחס לתומכי המנהגים הישנים וב-1721 מינה לתפקיד הפטריארך של ניז'ני נובגורוד את פיטרים, איש דת שזוהה עמם. ב-1719 ניז'ני נובגורוד הופרדה מגוברניית קאזאן והפכה למרכז גוברניה עצמאית. ב-1722 ביקר בעיר שוב פטר הגדול בדרכו לפרס וחגג בה את יום הולדתה ה-500. ב-1767 ביקרה בעיר יקתרינה הגדולה.
בתקופת המסע לרוסיה של נפוליאון ב-1812, נמלטו לניז'ני נובגורוד רבים מהאצילים המוסקבאים ומהסופרים, בהם ניקולאי קרמזין, וסילי פושקין (דודו של אלכסנדר פושקין), סרגיי גלינקה ואחרים שהקימו בעיר חוג לספרות. ב-1817 עבר היריד האזורי לכפר קונבינו, פרברו של העיר, אירוע שהביא להתפתחות החשיבות הכלכלית של העיר והיריד הפך לבין החשובים באימפריה הרוסית. ב-1834 ביקר בעיר הצאר ניקולאי הראשון. לכבוד ביקורו בעיר נבנתה מזרקה והותקנה אספקת מים זורמים לכל התושבים. ב-1862 נבנתה מסילת ברזל למוסקבה. ב-1896 העיר אירחה את התערוכה הכלל רוסית לתעשייה ומסחר ובה הוצגו לראשונה הרדיו של אלכסנדר פופוב ומגדל המים ההיפרבולי של ולדימיר שוחוב. הקומוניסטים השתלטו על העיר כבר ב-1917.
ב-1919 הפרברים קונבינו וסורמובו קיבלו מעמד של עיר. ב-1929 קונבינו וסורמובו צורפו לעיר כשכונות וניז'ני נובגורוד הוכרזה כבירת הקראי של ניז'ני נובגורוד, שכולל חוץ ממחוז ניז'ני נובגורוד המודרני גם את שטחי רפובליקות צ'ובשיה, אודמורטיה, מארי אל ומחוז ויאטקה. בין 1932 ל-1991 העיר נקראה גורקי על שם הסופר מקסים גורקי, ושמו של המחוז השתנה בהתאם. ב-1932 נוסד בעיר בית חרושת גדול לרכב, מפעל גא"ז שהפך את העיר למרכז תעשייה זו ברוסיה. ב-1933 נבנה הגשר מעל לנהר אוקה, ומעליו מסילת הברזל ממוסקבה לסיביר. ב-1947 נחנך בעיר קו הטרוליבוס הראשון. ב-1985, כשאוכלוסיית העיר הגיעה למיליון נפש, נחנכה בעיר הרכבת התחתית.
חינוך

בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם האוניברסיטה הממלכתית של ניז'ני נובגורוד.
תחבורה

נמל התעופה ניז'ני נובגורוד סטריגינו ממוקם בקרבת העיר.
בעיר עצמה פועלות מספר מערכות תחבורה ציבורית, בהן מערכת חשמליות והרכבת התחתית של ניז'ני נובגורוד הכוללת שני קווים.
ספורט

ניז'ני נובגורוד היא אחת הערים המארחות את מונדיאל 2018, לשם כך נבנה בעיר אצטדיון ניז'ני נובגורוד.
ספורט > מועדוני ספורט

בעיר פועלות כמה קבוצות ספורט גדולות שמשחקות בליגות הבכירות ברוסיה:
| מועדון | ליגה | ענף |
| --- | --- | --- |
| ניז'ני נובגורוד | הפרמייר ליג הרוסי | כדורגל |
| טורפדו ניז'ני נובגורוד | ליגת ההוקי הקונטיננטלית | הוקי קרח |
| ניז'ני נובגורוד | הסופרליגה הרוסית בכדורסל | כדורסל |
הקהילה היהודית

| --- | --- |
 :  ראו גם – הקהילה היהודית בניז'ני נובגורוד
בתקופת הצאר ליהודים לא ניתנה האפשרות להתיישב במרכז רוסיה מכיוון שזה היה מעבר ל"תחום המושב" ולכן התיישבות היהודים בניז'ני התחילה לפני קצת יותר ממאה חמישים שנה כאשר בסוף המאה ה-18 צורפו לרוסיה מחוזות גדולים כמו בלארוס, אוקראינה, ליטא ופולין המזרחית עם אוכלוסייה יהודית גדולה, החלו יהודים לסחור ולבקר בניז'ני, אבל התיישבות יהודית קבועה עדיין לא הייתה.
בשנת 1840 לאחר גיוס יהודים לשירות צבאי על פי צו המלך ניקולאי הראשון במסגרת מה שידוע בתור גזרת הקנטוניסטים החלה ההתיישבות היהודית בניז'ני, זאת מכיוון שהחיילים נשארו לגור במקום שירותם הצבאי והפכו לתושבי העיר או לסוחרים. הם אלו שהקימו את הקהילה היהודית בניז'ני אשר מנתה 300 איש בשנת 1850 ו-3,000 איש בשנת 1913. לקהילה היה בית כנסת, תלמוד תורה, חברה קדישא, קופת גמ"ח, ובראשה עמדו רב וגבאי.
במלחמת העולם הראשונה והשנייה החלו להגיע גלי פליטים לניז'ני ובכך גרמו לעליית מספר היהודים בעיר אך בכל התקופה שאחרי המלחמה המגמה הכללית הייתה של ירידת מספר היהודים במחוז ניז'ני.
ניצחון מדינת ישראל במלחמת ששת הימים גרם להתעניינות יהודית הולכת וגוברת לנעשה בה ומספר היהודים במחוז הלך ופחת. באותה תקופה אף החלו אפשרויות בלתי רשמיות לחיי יהדות, התקיימו בין היתר מניינים (בתי תפילה) בבתי יהודים בעיר.
בשנת 1989 החל ניסיון לייצב את הקהילה מחדש, כאשר נאספו מספר יהודים בעלי מעמד בעיר והקימו מועדון תרבות יהודית, וכעבור זמן מה הוקמה קהילת יהודית דתית רשמית. הקהילה החלה לפעול למען החזרת בית הכנסת (שקיים כבר למעלה מ-120 שנה) לידי היהודים, לאחר מאמצים מרובים הוא הוחזר ב-18 במאי 1991 לידי הקהילה. בספטמבר 1991 נפתח לראשונה בית ספר יום ראשון וב-17 באפריל 2000 התקיים טקס חגיגי של פתיחת בית הכנסת לאחר שיפוצו.
בשנת 1998 מונה לראש הקהילה אדוארד מיכאלוביץ-צ'ופרק. בשנת 1999 הגיע לעיר מירושלים הרב שמעון ברגמן מטעם חב"ד והתמנה לרב ראשי על פי הזמנת הקהילה היהודית והרב הראשי של רוסיה ברל לזר. מיד עם הגיעו לעיר חודש המניין היומי בבית הכנסת ונפתחו מוסדות יהודים רבים בעיר. בעיר ישנם גם סניפים של ארגונים יהודיים אחרים כמו הסוכנות היהודית והג'וינט - המפעיל את "חסד".
בעיר ניז'ני עצמה ובמחוז מתרחשות מדי פעם פעולות אנטישמיות. בשנת 1993 נופצו 143 מצבות בבית העלמין היהודי "קרסניא אתנא", בליל 20 באפריל (יום הולדתו של היטלר) נהרסו באותו בית עלמין עוד 120 מצבות, וב-5 ביוני 2000 נהרסו שוב באותו מקום עוד 37 מצבות.
ע"פ נתונים רשמיים רשומים במחוז ניז'ני למעלה מ-12,000 יהודים אם כי בקהילה היהודית מעריכים שהמספר יותר גדול.
גלריה

מדרגות צ'קלוב
גשר מטרו בניז'ני נובגורוד
יריד ניז'ני נובגורוד
נמל התעופה סטריגינו
טרמינל הנהר
הרכבל של ניז'ני נובגורוד (אנ')
מפעל כלי הרכב של גורקי
אצטדיון ניז'ני נובגורוד
סויוז TMA-19

סויוז TMA-19 (ברוסית: Союз ТМА-19) היא חללית סויוז ששוגרה מקוסמודרום בייקונור ב-16 ביוני 2010 בשעה 3:35 בבוקר שעון מקומי, אל תחנת החלל הבינלאומית. היא עגנה בתחנה ב-17 ביוני בשעה 22:25 UTC (באותו זמן בביקונור כבר יהיה יום המחרת, 19 ביוני).
החללית שוגרה ביום השנה לשיגורה של ולנטינה טרשקובה, האישה הראשונה בחלל, ששוגרה מאותו כן שיגור, 47 שנים קודם לכן, ויום לפני יום השנה ה-27 לשיגור של סאלי רייד, האמריקאית הראשונה בחלל. זהו גם השיגור ה-100 אל תחנת החלל הבינלאומית והטיסה ה-106 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967.
זוהי הטיסה הראשונה של האסטרונאוטית שאנון ווקר, שהיא האסטרונאוטית הראשונה מן העיר יוסטון, מקום מושבו של מרכז החלל ג'ונסון של נאס"א, המנהל את הטיסות המאוישות. ווקר לקחה איתה לטיסה שעון יד שהיה שייך לאמיליה ארהארט, האישה הראשונה שהטיסה מטוס בטיסה טרנס-אטלנטית. החללית עגנה בתחנת החלל, עם השעון, ביום השנה ה-82 לטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה של ארהרט (בה הייתה נוסעת). דאגלס ווילוק יהיה הקצין הראשון מצבא ארצות הברית שיפקד על התחנה, בעודו בשירות פעיל.
עם הגעת האסטרונאוטים אל התחנה, הם יחזירו את גודל הצוות שלה לשישה אנשי צוות, לאחר ששלושה אנשי צוות עזבו את התחנה מוקדם יותר השנה.
הצוות

רוסיה פיודור יורצ'יחין - מפקד
ארצות הברית שאנון ווקר - מהנדסת טיסה
ארצות הברית דאגלס וילוק - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה דמיטרי קונדרטייב - מפקד
איטליה פאולו נספולי - מהנדס טיסה
ארצות הברית קתרין קולמן - מהנדסת טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-19" שוגרה ב-16 ביוני 2010 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-18 ביוני והתחברה למודול "זבזדה". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 24 בפיקוד אלכסנדר סקבורצוב.
צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 25.
ב-29 ביוני החללית התנתקה ממודול "זבזדה" ולאחר כחצי שעה התחברה למודול "ראסווט". זו הייתה העגינה הראשונה למודול זה.
"סויוז TMA-19" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. ב-18 בנובמבר התקבלה החלטה להקדים מועד הנחיתה מ-30 בנובמבר ל-26 בנובמבר, זאת בעקבות סגירת המרחב האוויר הצפויה של קזחסטן בעקבות כנס בין-לאומי.
ב-26 בנובמבר החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן.
נתיב נוסף

נתיב נוסף, גיליון 3, 1991, שער המגזין
נתיב נוסף, גיליון 3, מרץ 1991. "דבר העורך" מזכיר את מלחמת המפרץ שהסתיימה באותו זמן
נתיב נוסף היה ספק מידעון (ניוזלטר), ספק כתב עת דו-חודשי מטעם האגודה לשמירת זכויות הפרט (מאוחר יותר נוסף לשם "למען לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים; כיום אגודת הלהט"ב), שיצא לאור בשתי תקופות במרווחי זמן לא קבועים: בשנים 1981-1986 (26 גיליונות) ובשנים 1990 עד 1994.(12 גיליונות) בסך הכל יצאו לאור כ-38 גיליונות.
היסטוריה

הניוזלטר הראשון של האגודה לשמירת זכויות הפרט, "ריש גלי", הפסיק להופיע כנראה בינואר 1978 (גיליון 15). לאחר הפסקת הופעתו האגודה שלחה לחברים דפי מידע בהם היה מידע חיוני על פעילות האגודה וקצת חדשות רלוונטיות מהארץ ומהעולם, אבל הורגש צורך בביטאון נרחב יותר בו ניתן יהיה לפרסם רשימות, סיפורים קצרים ושירים. מושיקו (היום סתיו) רוזנבאום ודני ריטר לקחו על עצמם להוציא ניוזלטר/כתב-עת חדש, ורוזנבאום היה העורך הראשון שגם בחר בשם. חברי המערכת כללו את אושרי לעד נטע-אב (עורך משנה), דני ריטר, מיכאל קונסטנטין, אבי בן-צבי וא. בן-מנחם. הגיליון הראשון יצא ביולי 1981. בשנים 1982 ו-1983 העורך  היה שלומי פטיה, וחברי המערכת (בתקופות שונות) כללו את שלומי חורש, דני לחמן, יונתן דנילוביץ, אמציה כ"ץ, דני בר-דוד, שמואל עינב, שלמה מנע, הדר גרד, רמי כהן, שי בית הלחמי, עמית קמה, ורדה רזיאל ויזלטיר, חזי לסקלי, יעקב ערבה, יונה קרנץ ומוטי מזרחי. שמעון רישר היה האחראי לגרפיקה הקבוע לפחות מגיליון 5 ועד לגיליון 18, ואחר-כך לא היה כנראה מאייר קבוע. הגיליון האחרון בתקופה הראשונה (גיליון 26) יצא באפריל 1986. בעיות ארגוניות באגודה לשמירת זכויות הפרט ומשבר האיידס הביאו ככל הנראה להפסקת הוצאת הביטאון עד 1990.
ב-1990 התחדשה הוצאת הביטאון בעקבות הרוח החדשה שנשבה במפרשי האגודה לשמירת זכויות הפרט. את הגיליונות הראשונים ערכו במשותף ליאורה שדה, רון בן עזרה, שרון נאמן והדר נמיר. מגיליון 4 (קיץ 1991) העורכת הייתה ליאורה מוריאל, שנמנתה עם יושבי ראש האגודה. בין חברי צוות הכותבים נמנו גם דן לחמן, ליאורה שדה, רון בן עזרה, שרון נאמן, הדר נמיר, גילן מרקוס, דוד ארליך ורפי ניב (שם עט של רפי אפלר-ח'טאב).
הוצאתו לאור של כתב העת "נתיב נוסף" הסתיימה לאחר ארבע שנות פעילות. כשנה וחצי לאחר סיום הפצתו החל לצאת לאור הירחון "הזמן הוורוד".
היסטוריה > פעילות

בניגוד לעיתון "מגעים", שיצא באותה תקופה ופנה במובהק לגברים; ולעיתון "קל"ף חזק", שפנה לנשים, התאפיין "נתיב נוסף" בעיסוק בתכנים שנחשבו למיינסטרים, כגון אקטואליה, פוליטיקה, איידס, וההימצאות בתוך "הארון". העיתון פנה באופן מוצהר לאנשי התרבות והרוח, ולא דווקא לאדם הפשוט, וייתכן שזו הסיבה לאי הצלחתו לאורך זמן.
עם זאת היה "נתיב נוסף" ראשון מסוגו, ורשם הישגים למען הקהילה במעורבותו. דוגמה למאבק ציבורי שבו נחל העיתון הצלחה היה המאבק הציבורי בקק"ל על אפלייתם בהסתרת תורמים מקרב קהילות הלהט"ב בעולם. בשנת 1979 נשתלה ביער להב חלקת יער על ידי פעילי להט"ב מרחבי העולם, שתרמו לקק"ל. השלט שהוצב בשנת 1979 הוסר לאחר זמן קצר, וקק"ל התנגדה להצבתו מחדש, עד לחשיפת העניין על ידי המגזין "נתיב נוסף".
הגיליון הראשון יצא לאור בשנת 1990, כשנתיים לאחר שבוטל, בתיקון מס' 22 לחוק העונשין, הסעיף האוסר על משכב זכר. האווירה במדינת ישראל כלפי הומוסקסואליות הייתה חשדנית ועוינת במקרים רבים, ודי היה באזכור נטייתו המינית השונה של אדם על מנת שיופלה בקבלה לעבודה ובשירות בצה"ל. לאור זאת בולט ייחודו של "נתיב נוסף" בראשוניותו, ככתב העת הראשון מסוגו בעברית שדן בגלוי בנושאים להט"ביים.
סדרת T (ספינת סיור)

| --- | --- |
ספינה מסדרת T בגרסה הישראלית נחשול (ספינה)
ספינה מסדרת T בגרסה הישראלית נחשול (ספינה)
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת סיור
 צי:  הצי הדרום-אפריקאי
 דגל הצי:  דרום אפריקה
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  סטינגריי, דרום אפריקה
 הוזמנה:  1991
 הושקה:  1992-1996
 מידות
 הֶדְחֶק:  36 טון
 אורך:  22 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  32 קשר
 גודל הצוות:  16
 הנעה:  מנועי דיזל קטרפילר
 צורת הנעה:  ADE 444 Tl 12V שני מנועי דיזל
 אמצעי לחימה
 חימוש:  מקלע כבד 12.7 מ"מ
ספינות הסיור מסדרת T הן ספינות סיור המיוצרות בדרום אפריקה ומשרתות בצי המקומי. נגזרת של הספינה הנקראת נחשול המשרתת בחיל הים הישראלי.
היסטוריה

שלושה כלים הוזמנו על ידי הצי הדרום אפריקאי באמצע 1991, והם נבנו על ידי חברת T Craft.
שלוש הספינות נכנסו לשירות בין השנים 1992-1996.
עוד שלושה כלים המבוססים על הספינות מסוג זה (על פי מפרט שונה שאופיין על ידי חיל הים הישראלי) נבנו עבור ישראל בשנת 1997, וכונו נחשול.
עיצוב

סירות אלה בעלות גוף קטמרוני מזכוכית מחוזקת פלסטיק (GRP). מסוגל לשאת עד 16 אנשי הצוות (כולל קצין אחד). כל כלי מחזיק מכ"ם Racal-Decca ומקלע כבד 12.7 מ"מ. הסירות מונעות על ידי שני מנועי דיזל (2,000 כ"ס) ADE 444 Tl 12V.
ראו גם

נחשול
שלדג
דבורה