stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוני רכטר
ביוגרפיה > העשור הראשון של המאה ה-21

בשנת 2000 סיים רכטר לעבד את שירי שנות ה-40 לכדי פסקול תצוגת מוזיאון הפלמ"ח.
בדצמבר 2002 הוציא רכטר את האלבום "עוד סיפור", אלבום האולפן הראשון שלו מזה שמונה שנים. שני הכותבים המרכזיים של האלבום היו עלי מוהר ושלום ויינשטיין, וגם רכטר עצמו כתב את המילים למספר שירים. השיר האחרון באלבום, "ולמות", נכתב על ידי אברהם חלפי.
בשנת 2005 יצא אלבום אוסף כפול של רכטר בשם "בכל פעם שאני מנגן", על שם השורה המוכרת משירו של נתן זך "עד מחר", שהלחין לנורית גלרון. בדיסק הראשון שירי סולן/דואטים של רכטר ובדיסק השני בעיקר שירים שיצר רכטר לאחרים.
בשנת 2008 הלחין לאיה כורם את השיר "זהב שחור", שאת מילותיו כתבה כורם כגרסה נשית (בלשון נקבה) לשיר "עטור מצחך". השיר נכלל באלבומה "שפה זרה".
רכטר עסק גם בעיבודים והלחנה להצגות תיאטרון והופעות מחול, בהן מופע המחול "אגדה בחולות", "נפש יהודי", "גטו", "החולה המדומה", "מקבת", "מלאכת החיים", "אותלו", "מלחמה על הבית", "החיים הם חלום", "המצליחים", "נישואים", "חוקר פרטי" ועיבודים לשירי המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר".
בשנת 2009 העלתה התזמורת הפילהרמונית הישראלית את היצירה "איתמר פוגש ארנב" שהלחין רכטר בהזמנת התזמורת לפי ספרו של דויד גרוסמן. היצירה הועלתה מאז על ידי התזמורת מספר פעמים ואף הוצאה לאור כאלבום.
ביוגרפיה > העשור השני של המאה ה-21

לאלבומו של אלי גורנשטיין "ונחיה", שיצא בשנת 2011, הלחין רכטר שני שירים: "עוד פעם" למילים של יהודה עמיחי ו"אורחת זרים" למילים של דויד גרוסמן, שאותו ביצע גורנשטיין עם נורית גלרון. באותה שנה השתתף כשחקן אורח באחד מפרקי הסיום של הסיטקום "החיים זה לא הכל".
בשנת 2012 הוציא אלבום הופעה כפול בשם "העיקר זה המוזיקה", שבו אירח מספר זמרים ומוזיקאים וביניהם יהודית רביץ, נתנאלה, רונה קינן, שלומי שבן אלי דג'יברי ומקהלת עדי. בין השירים באלבום מספר שירים חדשים ובעיקר עיבודים חדשים לשירים מוכרים.
בשנת 2013 השתתף בפרויקט "עבודה עברית" באלבום "היספיקו החיים?" משירי חנוך לוין. רכטר הלחין, ניגן וביצע שירים באלבום כחלק מאנסמבל שכלל גם את שלומי שבן, אלי מגן ומוזיקאים נוספים. בשנה זו הופיע יחד עם להקת כוורת בסבב הופעות האיחוד לרגל ארבעים שנה לצאת אלבומם הראשון.
בשנת 2014 השתתף יוני רכטר בתוכנית הטלוויזיה אינטרמצו עם אריק. בה הוא סיפר, כי הוא מקפיד לקבל שיעור פסנתר שבועי, שמאפשר לו לקבל משוב ולהתקדם. אריה ורדי העיר, כי עוד קודם לכן הוא הציע ליוני רכטר לכהן כשופט בתחרות רובינשטיין.
בשנת 2015 העלתה האופרה הישראלית את האופרה "שיץ" בהלחנתו, על פי המחזה מאת חנוך לוין, וליברית בעריכת מולי מלצר, בבימוי עידו ריקלין. באותה שנה הגיש את התוכנית "ציפורי לילה" בגלי צה"ל.
ב-2016 הלחין את הפסקול לסרט "חדרי הבית" של איתן גרין.
בפברואר 2017 העלתה התזמורת הפילהרמונית הישראלית את האופרה "מעשה בשלושה אגוזים", המבוססת על עלילת הסיפור מאת לאה גולדברג עם אותו השם. רכטר הלחין, וגם ביסס את הליברית על פי הסיפור ובתוספת חמישה שירים אחרים של גולדברג.
ביולי 2017, 14 שנים לאחר צאת האלבום האחרון שלו הוציא רכטר סינגל מתוך אלבום חדש בדרך "ואת ברשות עצמך" למילותיו של יענקל'ה רוטבליט.
באוגוסט 2017 עלה מחזמר לילדים "שבת בבוקר" המבוסס על שיריו של רכטר בהפקתו של שי להב.
בספטמבר 2017 יצא אלבומו של רכטר "סביבנו", שכלל שירים שהולחנו על ידי רכטר במהלך למעלה מעשור. השיר הפותח את האלבום וזה המסיימו הולחנו למילותיו של עלי מוהר.
במאי 2018 רכטר נעל את פסטיבל מג'סטה עם מופע "התכוונות ועוד", בו ביצע בשלמותו את אלבום הבכורה שלו שיחגוג בשנה הבאה 40 שנים לצאתו. במופע התארח שלומי שבן.
בשנת 2019 הועלתה בתיאטרון הקאמרי הקומדיה "אניהו" (על פי אתגר קרת) עם מוזיקה מקורית של רכטר.
בתחילת שנת 2020 הוציא רכטר אלבום חדש בשם "יוני ג'ירף", שהוא למעשה אלבום שירי ילדים עם לחנים מחודשים לשירים ישנים, וגם שירים חדשים כמו "פנינה" בו השתתפו חברי ההרכב המקורי (מ-40 שנה לפני כן) של "הכבש השישה עשר" שהתאחדו ליצירת השיר החדש.
בסוף 2020 יצא האלבום "שרים תפילילה", שהוא גרסה מולחנת ומושרת לספר הילדים המצליח "תפילילה". רכטר הלחין לאלבום את השיר "מנגינה מתחילה", בביצוע אסתר רדא ואלון עדר.
ב-1 ביולי 2024, רכטר הוציא לאור בהפתעה שיר בשם "במקום אחר", אותו כתב והלחין.
בתחילת 2025, רכטר חבר ליהודית רביץ, גידי גוב ודייוויד ברוזה בסיבוב הופעות מחודש לאלבום הכבש השישה עשר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

יוני רכטר נשוי לדפנה, מורה לאמנות, ולהם שני בנים ונכד. מתגורר בתל אביב.
יצירתו

המוזיקה של רכטר מתאפיינת במורכבותה ההרמונית וניכרת בה השפעתן של המוזיקה הקלאסית ומוזיקת הג'אז, כמו גם של שירים רוסיים ומלחינים ישראלים שקדמו לו, בעיקר סשה ארגוב. למרות ההרמוניה המורכבת, לעיתים קרובות המנגינות פשוטות וקליטות, כדוגמת לחן השיר "הילדה הכי יפה בגן". רכטר עושה שימוש ברבים משיריו במשקלים ומקצבים ייחודיים ומשחקיים, לדוגמה בשיר "לא מכירים". העיבודים של רכטר עשירים ומשלבים לעיתים קרובות כלים לא-שגרתיים וכלי נגינה קלאסיים, וכוללים מודולציות פעמים רבות; ברבים מעיבודיו תופס הפסנתר מקום מרכזי. בין השאר, הלחין רכטר משיריהם של המשוררים לאה גולדברג (למשל השיר "מה עושות האיילות"), אברהם חלפי ("עטור מצחך" הוא המוכר שבהם), ורבים אחרים.
פרסים

בשנת 1990 זכה בפרס אקו"ם למלחין השנה.
בשנת 1992 זכה בפרס אקו"ם למפעל חיים.
בשנת 2008 זכה בפרס א.מ.ת למוזיקה.
בשנת 2009 קיבל את התואר "דוקטור לשם כבוד" מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2012 זכה בפרס התיאטרון הישראלי על המוזיקה המקורית שהלחין להצגה "חוקר פרטי" שהועלתה בתיאטרון החאן.
בשנת 2014 זכה, יחד עם יהונתן גפן, בפרס אקו"ם על תרומה מיוחדת ליצירה הישראלית לילדים על יצירתם המשותפת "הכבש השישה עשר". מנימוקי השופטים: ”מעטות הן היצירות שבכל גלגול שומרות על איכותן ומצליחות להגיע לקהל רחב ילדים ומבוגרים כאחד. במקרה של "הכבש השישה עשר" זה קרה בזכות השילוב הנדיר שבין שירים נפלאים רוויי הומור ורגישות לבין לחנים נהדרים, הפקה מוזיקלית מושלמת וביצועים חד-פעמיים.”
בשנת 2017 קיבל את התואר "דוקטור לשם כבוד" ממכון ויצמן למדע.
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

התכוונות - 1979
בגובה העיניים (עם עלי מוהר) - 1985
מחשבות ואפשרויות (עם עלי מוהר) - 1995
עוד סיפור - 2002
סביבנו - 2017
יוני ג'ירף - 2020
כל זמן שיהיה - 2024
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > בתור חבר כוורת

סיפורי פוגי - 1973
פוגי בפיתה - 1974
צפוף באוזן - 1975
כוורת - הופעה חיה, קיץ 1984 - 1984
כוורת בפארק - 1998
כוורת בקופסה - 2013
כוורת - המופע האחרון - 2013
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם אריק איינשטיין

האהבה פנים רבות לה - 1976
משירי אברהם חלפי - 1988
הייתי פעם ילד - 1989
האריה, היונה ותרנגולת כחולה - 1992
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > שיתופי פעולה נוספים

ארבע-עשרה אוקטבות (עם אבנר קנר וזהר לוי) - 1975
הכבש השישה עשר - 1978
באופן קבוע וחד פעמי (עם יהודית רביץ) - 1979
דיסקוגרפיה > הפקות ולחנים

תקליט ראשון (גידי גוב) - 1978
אגדה בחולות (נכתב למופע של להקת "ענבל") - 1979
קווים - 1981
שירים באמצע הלילה (נורית גלרון) - 1981
40:06 (גידי גוב) - 1983
נגיעה אחת רכה (נורית גלרון) - 1984
יוסי בנאי (יוסי בנאי) - 1987
ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר - 1991 (אלבום אינסטרומנטלי)
ונחיה (אלי גורנשטיין) - 2011 (לחן לשירים: "עוד פעם" ו"אורחת זרים")
איתמר פוגש ארנב - 2012
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

העיקר זה הרומנטיקה - 1991
העיקר זה המוזיקה - 2012
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

משירי יוני רכטר - 2004 (אמנים שונים שרים יוני רכטר)
בכל פעם שאני מנגן - 2005 (אוסף המיטב של יוני רכטר)
האלבומים המקוריים - 2013 (מארז תקליטורים של ארבעת האלבומים: "אגדה בחולות", "ממש עכשיו מנגנים יוני רכטר", "מחשבות ואפשרויות" ו"עוד סיפור")
דיסקוגרפיה > אלבומים נוספים בהם השתתף

אנשים אוהבים לשיר - אריק איינשטיין - 1977
לילה של כוכבים - משירי שלום חנוך - 2010 (ביצוע לשיר "מאיה")
היספיקו החיים? - משירי חנוך לוין - 2013
הערות שוליים

↑  ראיון פרוגרסיבי עם יוני רכטר, ‏13 באוגוסט 2004
1 2 3  האהבה פנים רבות לה, אתרו של רכטר
↑  באופן קבוע וחד פעמי, אתרו של רכטר
↑  התכוונות, אתרו של רכטר
↑  שיר זה נכתב במקור בלשון זכר, בביצוע גידי גוב. גלרון ביצעה את השיר בלשון נקבה, ולעיתים ביצעו השניים את השיר בלשון זכר (גוב) ונקבה (גלרון).
↑  שרון מולדבי,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'תקליט - בינם לבין עצמם, חדשות, 9 באפריל 1986
↑  בגובה העיניים, אתרו של רכטר
↑  פרופ' אריה ורדי, חתן פרס ישראל למוזיקה תשע"ז (2017)
↑  לאחר האלבום יצא רכטר במסע הופעות, בין היתר במועדון ברלה. ראו טל אורן,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'חשיפה לצפון: אלה מועדוני ההופעות הכי שווים באזור חיוג 04, באתר הארץ, 23 בינואר 2020
↑  עמית סלונים‏, החיבוק שהבן של שלומי שבן נתן לו הוכיח: מגיע ליוני רכטר את פרס ישראל, באתר וואלה, 20 במאי 2018
↑  יובל אראל‏, יוני רכטר -במקום אחר, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 1 ביולי 2024
↑  נרי ליבנה,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'יוני רכטר מא' ועד ת', באתר הארץ, 29 באוקטובר 2008
↑  ביוגרפיה באתר פרס א.מ.ת.
↑  פרס אקו"ם בתחום הזמר העברי לשנת 2014, באתר אקו"ם
| יוני רכטר |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | התכוונות (1979) • בגובה העיניים (1985) • מחשבות ואפשרויות (1995) • עוד סיפור (2003) • סביבנו (2017) • יוני ג'ירף (2020) |  |
| אלבומים בהשתתפותו | האהבה פנים רבות לה (1976) • באופן קבוע וחד פעמי (1979) • קווים (1981) • משירי אברהם חלפי (1988) • האריה, היונה ותרנגולת כחולה (1992) |  |
| הופעות, אוספים ומארזים | העיקר זה הרומנטיקה (1991) • ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר (1991) • משירי יוני רכטר (2004) • בכל פעם שאני מנגן (2005) • העיקר זה המוזיקה (2012) • האלבומים המקוריים (2013) |  |
| הרכבים | ארבע-עשרה אוקטבות • כוורת • הכבש השישה עשר |  |
| שירים | דמעות של מלאכים (1975) • עטור מצחך (1977) • הילדה הכי יפה בגן (1978) • ערב עירוני (1987) • קילפתי תפוז (1989) • ואלה שמות (1990) |  |
| הצגות ומופעים | אגדה בחולות (1979) • איתמר פוגש ארנב (2012) |  |
| שיתופי פעולה | שיתופי פעולה |  |
| מוזיקה | דני סנדרסון • גידי גוב • אריק איינשטיין • אבנר קנר • עלי מוהר • יוסי בנאי • נורית גלרון • יהודית רביץ • רונה קינן • אסתר עופרים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267042905171  BnF: cb16055468z (data)  GND: 1061852512  ISNI: 0000 0000 6271 5707  LCCN: n93115454  MusicBrainz: 48580a29-41f2-49e2-b602-90dc12899549  VIAF: 89839354   WorldCat (עם VIAF): 89839354 
יוני רכטר בהופעה במוזיאון ראלי בקיסריה
יוני רכטר על הפסנתר בהופעה של ׳הכבש השישה עשר׳, 12 פברואר 2025
מדרשית נעם

.
| --- | --- |

בית המדרש של המדרשיה, 1998
 מוסד חינוכי
 השתייכות:  ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  1945–הווה (כ־80 שנה) 
 מייסדים:  ישראל סדן, מיכאל צור, יהושע יגל 
 התמחות:  לימוד בחברותא
 שכבות לימוד:  חטיבת ביניים ותיכון
 קמפוס:  קמפוס בפרדס חנה (1945 - 2005), ובכפר סבא (1975 - היום)
 בעלי תפקידים
 מנהל:  אליקים שיוביץ
 ראש הישיבה התיכונית:  הרב צבי אזרחי
 משגיח:  יעקב דב זברובסקי
 באחריות:  רשת אורט
 שונות
 ספרים:  פרקים במחשבת ישראל, בעריכת הרב שאול ישראלי- חלוץ ספרי הלימוד במחשבת ישראל לבחינת הבגרות
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 midrashiatnoam.co.il
 
ארון הקודש בבית המדרש בעיצוב האמן דב פייגין
מדרשית נעם (בקיצור גם המדרשיה או מנפ"ח - ראשי תיבות של מדרשית נעם פרדס חנה) היא ישיבה תיכונית שפעלה בפרדס חנה. ב-2007 התאחדה עם חטיבת קריית יעקב הרצוג בכפר סבא.
כיום המונח מנפ"ח מתייחס אך ורק למקומה העכשווי של המדרשייה - בכפר סבא, אך באשר למספר המחזור שכונה "המנפ"ח האחרון", הכוונה היא למספר המחזור 77 הלא הוא מחזור ע"ז.
היסטוריה > בפרדס חנה

המדרשיה הוקמה באלול ה'תש"ה (1944) על ידי ישראל סדן (אז קוז'ניצקי) ומיכאל צור (אז ליברמן), שעמדו בראש תנועת הנוער "נוער מזרחי" (נע"ם), והרב יהושע יגל. הרב יגל היה מקורב לחזון איש והוא קיבל את ברכתו לפתיחת המדרשיה. המחזור הראשון מנה 17 תלמידים, רובם חניכי תנועת נע"ם.
המדרשיה קיבלה את שמה על ידי מייסדיה - ישראל סדן והרב יהושע יגל שביקשו לפתוח 'ישיבה תיכונית ראשונה מסוגה' והגו את שם המקום 'מדרשית נעם'.
מטרת המוסד החדש הייתה לשנות את המצב בו הייתה נתונה החברה הדתית באותם ימים, במיוחד בשכבת הגיל הצעירה. הרב יגל נהג להדגיש שבאותם ימים הצעירים התביישו ללכת כשכיפה לראשם, ו"דתי" היה לכינוי גנאי. מטרת הקמת המוסד הייתה לתת גאווה לנוער הדתי באמצעות חינוך ערכי ומעמיק ברמה גבוהה במקביל להשכלה כללית. המוסד לימד לימודים כלליים ביחד עם לימודי קודש.
ייחודה של המדרשיה היה בשילוב בין לימודי הקודש לבין לימודי החול. המטרה הייתה להכשיר את הנוער של הציונות הדתית לחיי המעשה בחברה ובמדינה.
במשך שנים הוציאה המדרשיה את כתב העת "ניב המדרשיה", שהכיל מאמרים תורניים, הגותיים וחינוכיים.
בחגיגות השלושים למדרשית נעם - הקים ישראל סדן את ה"מכינה למדרשיה" בכפר סבא - "קריית יעקב הרצוג". ה"מכינה"  שימשה כחטיבת הביניים הדתית הראשונה בארץ והיוותה דגם להקמת חטיבות רבות בהמשך. ראש הישיבה הראשון היה הרב אהרן לפידות. מרבית תלמידי המכינה למדרשיה המשיכו למדרשית נעם בפרדס חנה.
מטה הנהלת המוסדות (מדרשית נעם והמכינה למדרשיה - קריית יעקב הרצוג) שכן בתל אביב ושימש כהנהלה למוסדות ששכנו בפרדס חנה ובכפר סבא.
בין הרבנים שלימדו בישיבה בעבר: שאול ישראלי שחינך ופיתח יחד עם ישראל סדן את מקצוע 'מחשבת ישראל' הנלמד בבתי ספר רבים ברחבי הארץ, מנחם אלון, שמחה קפלן, עוזי קלכהיים, מאיר צבי גרוזמן ועקיבא הכרמי. לאחר שהרב יגל סיים את תפקידו כראש הישיבה החליפו אותו מספר רבנים, בהם הרב דוד בלוך, אך הרב יגל המשיך להעביר שיעורים לתלמידים עד פטירתו בדצמבר 2006. בשנותיה האחרונות של המדרשייה בפרדס חנה הועצמו בקרב התלמידים מגמות של חוסר משמעת שהיו קיימות בה גם קודם לכן במידה מסוימת. במחזורים האחרונים גברו תופעות של מרדנות וונדליזם, עד שראשי המוסד נוכחו לראות שבאווירה שנוצרה אין יכולת לשלוט בתלמידים.
בסרט "המדרשיה" של הבמאי בוגר המדרשה, חגי בכר, שהוקרן בפסטיבל דוקאביב 2023, מתועדת תרבות ארגונית אלימה ששררה במוסד במשך שנים, וכללה ונדליזם, והתעללות נפשית, מילולית, פיזית ומינית, זובורים אכזריים, פגיעות מיניות ומסורת שכונתה "ליל הבדולח".
בתשס"ה, 2005, הוחלט, בניגוד לדעתו של הרב יגל, להפוך את קריית יעקב הרצוג ("המכינה") לישיבה שש שנתית. המחזור האחרון של המדרשיה, מחזור נ"ט, אשר מנה 85 תלמידים בשלוש כיתות, סיים את לימודיו בתשס"ז. בשנים האחרונות לקיומו הועם זוהרו של המוסד הוותיק ופעילותו פסקה. בישיבת ועדת החינוך דרש הרב יגל שהמדרשיה לא תיסגר.
היסטוריה > בכפר סבא

החל משנת 2007 חטיבת הביניים קריית יעקב הרצוג בכפר סבא הפכה למדרשית נעם החדשה. לתפקיד ראש הישיבה מונה הרב צבי אזרחי אשר מאז מוביל את מוסדות המדרשיה, איתו עברו אל המדרשיה החדשה עוד מספר רבנים, בהם הרב קופמן והרב זליקוביץ'.[דרוש מקור] בשנת 2014 מונה אליקים שיוביץ למנהל התיכון במדרשיה. שמואל בר לבב - שימש כעשור כמנכ"ל של מוסדות המדרשיה.
בשנת 2015 עברה מדרשית נעם לבעלות חלקית של רשת אורט. רשת אורט הכניסה למדרשיה תוכניות ופרויקטים חברתיים כגון פרויקט שומרי מסך שבו תלמידים משכבות התיכון מעבירים סדנאות ופעילויות בנושא מניעת בריונות ברשת.
בסוף תשע"ח (2017–2018) פרש המנכ"ל, שמואל בר לבב, ובמקומו מונה אבי הירש. בשנת הלימודים תשפ"א מונה אלעד שובל למנכ"ל.
בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] נוספו מגמות העל - מדעי הבריאות ומערכות רפואיות וכן מגמת הנדסת תוכנה שכל אחת מהן בהיקף 10 יחידות לימוד. המדרשיה משתפת פעולה יחד עם בית חולים מאיר בכפר סבא הסמוך למוסד בנושא מגמת מערכות רפואיות ומדעי הבריאות וכן משמשת כמלונית למשפחות החולים הנמצאים בבית חולים מאיר.
בית המדרש ההיסטורי של הישיבה בפרדס חנה אותו תכננה האדריכלית ג'ניה אוורבוך, נחנך ב-1965. כיום שוכן בו בית המדרש "ליבא-בעי" בראשות המוזיקאי יצחק מאיר.
מבוגרי המדרשיה

בוגרי המדרשיה הרבים משמשים בתפקידים מגוונים בחברה הישראלית.
בין בוגריה נמנים: שר המשפטים יעקב נאמן, הח"כים איתן כבל ויהודה גליק, ש"י באב"ד, תא"ל שי קלפר, אל"ם דרור וינברג, אל"ם אופק בוכריס, אל"ם משה פסל, השופט ד"ר מנחם רניאל נתן אשל, והרב יהודה עמית ראש ישיבת קריית מלאכי.
בתרבות

בשנת 2023 הופק סרט תיעודי בשם המדרשיה על המקום, אשר יצרו טל בכר, נתנאל ימין ויאיר אגמון. הסרט הוקרן בפסטיבל דוקאביב 2023.
הערות שוליים

↑  מדרשיית נע"ם, הצופה, 16 בנובמבר 1943
1 2 3  גבי בר חיים,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'מה שקורה במדרשיה, באתר ynet, 22 ביוני 2023
↑  סיבוב בבית המדרש הנטוש במדרשית נעם בפרדס חנה, באתר חלון אחורי -ארכיטקטורה ואידאולוגיה בדיסנילנד מקומי מאת מיכאל יעקובסון.
↑  השופט מנחם רניאל באתר הרשות השופטת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309231605171  LCCN: n97045519  VIAF: 126839065   WorldCat (עם VIAF): 126839065 
מדרשיית נעם בכפר סבא
1528

שנת 1528 היא השנה ה-28 במאה ה-16. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

הקקאו מובא לראשונה לספרד.
12 בינואר- גוסטב הראשון משוודיה מוכתר למלך שוודיה, לאחר שכבר שלט מאז בחירתו ביוני 1523.
נולדו

29 בפברואר – אלברכט החמישי, דוכס בוואריה (נפטר ב-1579)
7 ביולי – אנה, ארכידוכסית אוסטריה (נפטרה ב-1590)
12 בנובמבר – צ'י ג'י-גואנג, מצביא וסופר סיני (נפטר ב-1588)
נפטרו

1 באפריל – פרנסיסקו דה פניילוסה, מלחין ספרדי (נולד ב-1470)
6 באפריל – אלברכט דירר, צייר, אמן הדפס עץ, תחריט ורישום, ואיש אשכולות גרמני (נולד ב-1471)
31 באוגוסט – מתיאס גרינוואלד, צייר גרמני (נולד ב-1470)
ראו גם

ילידי 1528‎
נפטרים ב-1528‎
אסגארד

ערך זה עוסק בתרבות הנורדית. אם התכוונתם לגזע חייזרים בסטארגייט, ראו .
במיתולוגיה הנורדית, אסגארד (בנורדית עתיקה: Ásgarðr) הוא מקום מושבה של קבוצת האלים הידועה כאסיר, ומנובא שהוא יושמד במהלך הראגנארוק. אסגארד הוא כנראה אחד מתשעת העולמות ונמצא במקום הגבוה ביותר ביקום הנורדי. במקור היה אסגארד שמה של הטירה החשובה ביותר בעולם זה, ואילו העולם עצמו נקרא גודהיים (Godheim), אולם בעקבות בלבול בקרב החוקרים הראשונים, המונח "גודהיים" הוחלף ב"אסגארד" במרבית המקורות.
המקום נשמר על ידי האל היימדאל ועל ידי טירה מרכזית מוקפת בחומות אימתניות. במרכז העולם נמצא מישור אידוול (נקרא גם מישור אידה), שבו נפגשים האלים במטרה לדון בענייניהם. האלים נאספים באולם גלאדסהיים ואילו האלות באולם וינגולף. פגישות נערכות גם ליד הבאר של אורד. בטירה המרכזית נמצא בין היתר גם אולם ולהאלה אליו זכאים להיכנס רק גיבורי מלחמה מתים, שם ישבו עם אודין וימתינו לראגנארוק בו יילחמו לצד האלים. כדי להגיע לאסגארד מעולם בני האדם ( מידגארד) חייב הלוחם לחצות את ביפרוסט, גשר הקשת בענן המחבר את שני העולמות.
בניית החומה של אסגארד

בעקבות מלחמה בין שתי קבוצות האלים, האסיר והוואניר, נהרסה חומת הטירה והיה צריך לבנות חומה חדשה. האלים, למרות מיומנותם בבנית היכלות מפוארים, לא ששו לבצע מלאכה זו. זר, שהגיע דרך גשר ביפרוסט, הציע לבנות מחדש את החומה תוך שנה וחצי ודרש בתמורה את ידה של פריה, אלת הפריון, את השמש והירח. אודין לא הסכים לתנאים אלה ולוקי הציע פשרה לפיה המלאכה תסתיים תוך שישה חודשים. הזר הסכים בתנאי שסוסו הקסום הקרוי סוודילפרי יוכל לעזור לו והאלים נעתרו לדרישתו. העבודה התקדמה בקצב מהיר, שכן הסוס היה מסוגל להעביר מעמסות גדולים וכבדים מאוד. האלים חששו כי המלאכה תסתיים בזמן והם יהיו חייבים בתשלום שהבטיחו. כדי להיחלץ ממצב זה, שינה לוקי את צורתו לצורת סוסה ופיתה את הסוס הרחק ממקום העבודה. במשך הלילה, רדף הסוס אחר לוקי ובעליו רדף אחריו. הזר, אשר לא עמד בלוח הזמנים, זעם והתגלה כענק כפור והאל ת'ור הרגו. סוסו של הענק סוודילפרי הצליח לבסוף להשיג את לוקי וכך נולד סלייפניר, סוסו בעל שמונה הרגלים של אודין.
ישנו חוסר ודאות לגבי שמו של הענק. יש הטוענים כי שמו היה הרימתורס (Hrimthurs). אולם אחרים מציינים כי השם הרימתורס מציין רק את השתייכותו השבטית לענקי הכפור (זאת משמעות השם - שילוב של h]rim] כפור ו-thurs ענק) ואילו שמו האמיתי לא ידוע.
אסגארד בתרבות

בתרבות הפופולרית מוכרת אסגארד בעיקר דרך חברת מארוול קומיקס. מארוול הוציאה ספרי קומיקס המבוססים על המיתולוגיה הנורדית עוד בשנות ה-50, ה-60 וה-70, עם דמויותיהם של ת'ור (אל הרעם), לוקי (האל הערמומי), אביהם אודין (האל הבכיר במיתולוגיה) וכן דמויות משניות כמו היימדאל (אחד מאלי האייסיר) המתגוררות באסגארד. עלילותיהם זכו לפרסום נרחב ומחודש החל מהעשור השני של המאה ה-21, במסגרת סרטי היקום הקולנועי של מארוול. אסגארד והדמויות הפועלות בה הוצגו לראשונה בסרט "ת'ור" משנת 2011, ואחר כך הוצגה אסגארד או הוזכרה גם בסרטים האחרים בהם השתתף ת'ור: "הנוקמים" (2012), "ת'ור: העולם האפל" (2013), "הנוקמים: עידן אולטרון" (2015), "ת'ור: ראגנארוק" (2017), המספר את סיפור ראגנארוק מהמיתולוגיה הנורדית ומסתיים בהשמדת אסגארד, "הנוקמים: מלחמת האינסוף" (2018), "הנוקמים: סוף המשחק" (2019), ו"ת'ור: אהבה ורעם" (2022). בעלילות היקום הקולנועי, ת'ור התגורר באסגארד כל חייו עד שנהרסה באירועי ראגנרוק, ואחריהן עבר להתגורר ב"אסגארד החדשה" על "מידגארד" (כדור הארץ, שבו "אסגארד החדשה" אינה אלא הכפר טונסברג שבנורווגיה).
בנוסף למאורול ב-2015 הוציא ריק ריירדן את טרילוגית הפנטזיה מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד שמבוססת על המיתולוגיה הנורדית, בסדרה שלושה ספרים להב הקיץ פטיש הרעם וספינת המתים.
חזקיהו

ערך זה עוסק במלך יהודה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
כתובת השילוח שנחצבה בימי חזקיהו.
מוצגת במוזיאון לארכאולוגיה של איסטנבול
לוחמי חזקיהו המלך על חומות ירושלים. פרט מתצוגה במוזיאון מגדל דוד
חִזְקִיָּהוּ (או חִזְקִיָּה או יְחִזְקִיָּהוּ) היה מלך יהודה החל משנת 727 או 715 לפנה"ס עד 698 או 686 לפנה"ס. בתקופת מלכותו החריבה האימפריה האשורית החדשה את הממלכה השכנה, ממלכת ישראל, ואף כבשה חלקים מממלכתו. חזקיהו מתואר במקרא כמלך שלחם בפלשתים, מרד באשור, ביטל את פולחן האלילים ואת הפולחן מחוץ למקדש שבירושלים.
חזקיהו הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.
אטימולוגיה

פירוש שמו של חזקיהו הוא ה' חזק, או ה' הוא חוזקי. שמו של חזקיהו חוזר על עצמו 44 פעמים בספר מלכים, בשלוש צורות שונות: חזקיהו (35 פעמים), חזקיה (8 פעמים) ויחזקיהו (פעם אחת).
מקורות לדמותו

דמותו של חזקיהו וקורות מלכותו מתוארים בהרחבה במקרא. בספרות ההיסטוריוגרפית של המקרא הוא מתואר בספר מלכים (בפרקים יח-יט-כ שבמלכים ב') ובספר דברי הימים, שם הוא מכונה "יחזקיהו" (בפרקים כט-ל-לא-לב בדברי הימים ב'), ובספרות הנבואה שבמקרא הוא מתואר בספר ישעיהו (הנביא ישעיהו מתואר במקרא כבן תקופת חזקיהו). חזקיהו מוזכר גם באילן היוחסין של ישו בבשורה על-פי מתי בברית החדשה.
בנוסף, מוזכרת דמותו של חזקיהו במקורות אשוריים שונים, כמו הכתבים האשוריים של סרגון השני ושל סנחריב שמלכו באותה תקופה. מקורות אלה מתייחסים גם לכיבושים האשוריים המוזכרים במקרא, למשל כיבוש רוב ממלכת יהודה הנזכר במנסרת סנחריב. ב-2015 נמצאה גם בולה עם טביעת חותמו באזור העופל. הייתה זו הפעם הראשונה שטביעת חותם של מלך ממלכי יהודה וישראל התגלתה באתרה בחפירה ארכאולוגית מדעית, ומשום כך היא נחשבת לממצא אמין.
תקופת מלכותו

על קיומו של חזקיהו בסופה של המאה השמינית לפני הספירה יש בידינו עדויות חוץ מקראיות, במנסרות סנחריב מוזכר קיומו של "חזקיהו היהודי", מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ידוע על טביעות חותם של חזקיהו המצויות בשוקי העתיקות. בדצמבר 2015 פורסמה לראשונה טביעת חותם כזו שמקורה בחפירה מסודרת שנערכה בסוף שנת 2009 במתחם העופל שלמרגלות הכותל הדרומי של הר הבית, עליה כתוב: "לחזקיהו [בן] אחז מלך יהדה".
מנגד, על תקופת מלכותו המדויקת אין בידינו עדויות חוץ מקראיות, ואילו במקרא עצמו ישנם נתונים סותרים.
על פי ספר מלכים התרחש כיבוש שומרון בשנה ה-6 למלכות חזקיהו ”וַיִּלְכְּדֻהָ מִקְצֵה שָׁלֹשׁ שָׁנִים בִּשְׁנַת שֵׁשׁ לְחִזְקִיָּה הִיא שְׁנַת תֵּשַׁע לְהוֹשֵׁעַ מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל נִלְכְּדָה שֹׁמְרוֹן”, כיבוש שומרון מתוארך לשנת 722 לפנה"ס ומכאן שחזקיהו החל למלוך בשנת 728 לפנה"ס, אולם מנגד בהמשכו של אותו פרק בספר מלכים (חלק מספר נבואי) נאמר כי מסעו של סנחריב התרחש בשנה ה-14 למלכות חזקיהו, ”וּבְאַרְבַּע עֶשְׂרֵה שָׁנָה לַמֶּלֶךְ חִזְקִיָּה עָלָה סַנְחֵרִיב מֶלֶךְ אַשּׁוּר עַל כָּל עָרֵי יְהוּדָה הַבְּצֻרוֹת וַיִּתְפְּשֵׂם”, מסעו של סנחריב מתוארך על פי המקורות האשוריים לשנת 701 לפנה"ס, ומכאן שחזקיהו החל למלוך בשנת 715 לפנה"ס.
מסע סנחריב

ב-701 לפנה"ס יצא סנחריב במסע צבאי במטרה לדכא מרד רחב היקף בו השתתפו ממלכות רבות באזור סוריה וארץ ישראל. במהלך ההכנות למרד חזקיהו כבש והכניע את ערי הפלשתים שהתנגדו לו. כדי להכין את ירושלים למצור הצפוי חזקיהו חצב את נקבת השילוח ועיבה את חומת ירושלים באבנים מבתי העיר. המרד נכשל וסנחריב הכניע את הממלכות המורדות זו אחר זו, כבש את הערים המבוצרות ביהודה – כולל העיר לכיש, וצר על ירושלים.
בספר מלכים מסופר כי חזקיהו שלח אל סנחריב, בעודו בלכיש, ממון רב מאוצרות המקדש כדי שלא יכבוש את ירושלים, אך כנראה שוחד זה לא הועיל. בישעיהו ובדברי הימים לא מוזכרת שליחת הזהב. במנסרת שיקגו, כתובת הניצחון של סנחריב בעקבות המסע, מוזכרת כמות דומה מאוד של זהב וכסף שנשלחת על ידי חזקיהו כמס (קנס שמשלם המפסיד במלחמה). בתואם לכתוב במקרא המנסרת מתארת את כיבושיו בערי יהודה, לעומת זאת כלפי ירושלים נכתב, "וספרתי כשלל. (חזקיהו) עצמו, כציפור בכלוב". ומהיעדר תיאור כיבוש, משתמע שהוא כשל בכיבוש ירושלים ככתוב במקרא.
מסע סנחריב > נאום רבשקה

בזמן המצור על ירושלים נשלחו אל ירושלים שלושה שרים אשורים – תרתן, רב-סריס ורבשקה במטרה לשכנע את יושבי ירושלים להיכנע לאשור, ואם חזקיהו יתנגד – אף למרוד בו. הדובר העיקרי במשלחת היה רבשקה, שם שמשמעותו כנראה היא שר המשקים, והוא נשא נאום ארוך בו קרא אל העם שלא לשעות לעידודיו של חזקיהו ולהיכנע למלך אשור. רבשקה הכיר היטב את השפה בה דיברו אנשי ירושלים, "יהודית" (העברית המקראית), והתעקש לדבר בה במקום בשפה הבינלאומית דאז, הארמית. רבשקה הכיר גם את הרפורמה הדתית שביצע חזקיהו, שבמרכזה עמדה הסרת הבמות, ואת הדעות שכנראה רווחו בעם שהתייחסו למעשה זה כפגיעה בעבודת ה' וחילול הקודש. כאשר חזקיהו שמע את הנאום משריו, הוא עלה והתפלל במקדש ושלח שליחים אל ישעיהו בן אמוץ הנביא שיתפלל גם הוא לישועה. ישעיהו הרגיע אותו וניבא לו שסנחריב ישוב לארצו וימות שם. רבשקה שלח שוב שליחים אל חזקיהו, עם מכתבים החוזרים על הטענה שהשמיע בנאומו, וחזקיהו חזר והתפלל במקדש. בעקבות תפילתו שלח אליו ישעיהו מכתב, בו ניבא כי צבאו של סנחריב יובס באופן ניסי ולא יפגע בירושלים. מסופר כי באותו לילה יצא מלאך והרג 185,000 חיילים ממחנה אשור. סנחריב חזר לארצו לאחר תבוסתו למלך יהודה חזקיהו, וב-680 לפנה"ס נרצח על ידי בניו.
הצלתה של ירושלים ממלך אשור, בזמן שכל שאר ערי הארץ נחרבו, חיזקה את התחושה העממית שעודד ישעיהו כי האל מגן על ירושלים ועל מקדשו ולא ייתן להם להיפגע. האידאה הזו טופחה במשך שנים עד אשר בתקופת החורבן, כ-150 שנים מאוחר יותר, ירמיהו הנביא נאבק נגד האומרים "היכל ה'" שטענו שהאל לא יפגע במקדשו. לאנשים האלו הוא קרא להיזכר בחורבן משכן שילה.