stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורולה

| --- | --- |
 שיוך:  היווצרות העובר, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (46) 
 מזהים
 טרמינולוגיה אמבריולוגיקה:  E2.0.1.2.0.0.11 
 קוד MeSH:  A16.615 
 מזהה MeSH:  D009028 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0026573 
 
שלביה הראשונים של התפתחות העובר – בלסטולציה: (1) מורולה; (2) בלסטולה
התפתחות העובר מזיגוטה (הביצית המופרית) ל מורולה, בחלוקות מיטוטיות, לפי האנטומיה של גריי, 1918, ציור מאת אלן תומסון (אנ')‏: (a) שלב שני התאים, (b) שלב ארבעת התאים, (c) שלב שמונת התאים, (d) שלב המורולה
מורולה (בלטינית: morula, מהמילה הלטינית לפרי תות (עץ), morum, בגלל הדמיון בצורה; בעברית: תּוּתִית) הוא שם הניתן לעובר בשלב מאוד מוקדם בהתפתחותו (אמבריוגנזיס).
בעקבות התחלקויות חוזרות (על ידי מיטוזה) של הזיגוטה, נוצרים תאים יותר ויותר קטנים היוצרים ביחד מבנה כדורי מוצק הדומה לפרי עץ התות המכונה בלטינית "מורולה". המורולה היא צבר או אשכול של בין 16 ל-64 תאים, הקרויים בלסטומרים (אנ'). בהמשך מתחיל תהליך התמיינות המציין את התחלת השלב הבא – בלסטולה או בלסטוציסט. כשבתוך תוכו של העובר נוצר חלל הנקרא בלסטוצל. מסביב למורולה נוצרים שני קרומים: אחד פנימי, הקרוי קרום פלוצידי, והשני חיצוני – הקרוי קורונה ראדיאטה.
אירוע מפתח בהיווצרות המורולה הוא ה-compaction, כאשר 8 תאים עוברים שינויים במורפולוגיה ונדבקים זה לזה כדי ליצור את הכדור המוצק של תאים.
אצל האדם שלב המורולה מתרחש אחרי היום השלישי או הרביעי שלאחר ההפריה. אז גודל העובר הוא בערך 150 µm (מיקרון). הוא מתחיל אז את מסעו מהחצוצרה אל דפנות הרחם.
עד לשלב המורולה, התאים העובריים נקראים "טוטיפוטנטים", כלומר הם מסוגלים ליצור יצור שלם כולל נספחיו העובריים בתנאי שיימצאו in vivo, בניגוד לתאי גזע הפלוריפוטנטים המסוגלים להתמיין לכל סוג של תאים מתמחים של האורגניזם (נוירונים, הפטוציטים (אנ'), לימפוציטים וכו')
הטוטיפוטנטיות גורמת לכך שאם מחלקים מורולה לשניים, כל חלק יתפתח לעובר שלם בעל גנים זהים לאלו של השני (תאומים אמיתיים או תאומים מונוזיגוטים).
הערות שוליים

↑  תּוּתִית במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מורולה, בפורטל האמבריולוגיה של אוניברסיטת ניו סאות' ויילס באוסטרליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TE: E2.0.1.2.0.0.11
מייקל ג'יימס אדמס

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1930 סקרמנטו, ארצות הברית 
 פטירה:  15 בנובמבר 1967 (בגיל 37) יוהנסבורג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  מכללת סקרמנטו  אוניברסיטת אוקלהומה  תיכון סקרמנטו צ'ארטר 
 פרסים והוקרה:  מדליית האוויר  מדליית ציון לשבח 
 
מייקל ג'יימס אדמס (5 במאי 1930 - 15 בנובמבר 1967) היה אסטרונאוט אמריקאי, למד בסקרמנטו בהצלחה והצטרף לחיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1950, וקיבל את "כנפי הטייס" בשנת 1952.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

אדמס נולד בסקרמנטו, קליפורניה ב-5 במאי 1930 למייקל לואיס אדמס וג'ורג'יה בייקר והוא אח של ג'ורג' רוברט אדמס. הוא סיים את לימודיו במכללת סקרמנטו ב-1950, התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית וזכה במדליית "כנפי הטייס" ב-Webb AFB, טקסס בשנת 1952.
ביוגרפיה > שירותו בחיל האוויר של ארצות הברית

בחיל האוויר של ארצות הברית השתתף כטייס קרב במלחמת הקוריאנים, החלק שהוא השתתף בו היה 30 חודשים, ובה ביצע 49 משימות. בתום השתתפותו במלחמה קיבל כאות הוקרה את מדליית האוויר שניתנה לו על ידי חיל האוויר של ארצות הברית. לאחר שירותו בחיל האוויר קיבל מדליית ארד שניתנה על השתתפותו בחיל האוויר של ארצות הברית. סיים בהצלחה את התואר הראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת אוקלהומה בשנת 1958. בשנת 1962 התקבל לבית ספר של אדוארדס AFB בקליפורניה. שם זכה בתואר הכבוד כי הוא היה התלמיד המצטיין, לאחר מכן הוא למד בבית ספר חקר התעופה והחלל (ARPS) הוא סיים בהצלחה את בית הספר לחקר התעופה והחלל (ARPS) וגם שם קיבל תעודת סיום בהצטיינות.
תחילת דרכו כאסטרונאוט

הוא היה אחד מארבעת טייסי המחקר והחלל של אדוארדס שהשתתפו בתוכנית בת חמישה חודשים של מבחני תרגול נחיתה של נאס"א בחברת מרטין בבולטימור, מרילנד. נבחר להיות אסטרונאוט של החללית שנקראת MOL אבל עזב אותו אחרי שהתקבל לתוכנית X-15. בזמן שהיה בתוכנית הוא למד אלקטרוניקה שקשורה לחלל וסיים אותה לאחר 18 חודשים, וקיבל את התואר השני שלו. ביולי 1966 מייקל התקבל לתוכנית X-15 בפרויקט משותף של נאס"א וחיל האוויר של ארצות הברית. הוא עשה את הטיסה הראשונה שלו ב X 15 ב 6 באוקטובר שנת 1966 במטוס מספר 1. טיסת ה-X-15 השביעית של אדמס התקיימה ב־15 בנובמבר 1967 במטוס מספר שלוש.
סיפור הטיסה הטרגית ופטירתו של מייקל ג'יימס אדמס > סיפור הטרגדיה

הטיסה השביעית של אדמס וגם האחרונה היא הייתה הטרגית ביותר של התוכנית. בשעה 10:30 בבוקר ב־15 בנובמבר 1967, המטוס X-15 מספר שלוש נשר מה- NB-52B בגובה 45,000 רגל מעל אגם דלמר היבש. בשליטת המטוס היה אדמס שביצע את טיסת ה-X-15 השביעית שלו. לאחר מכן הוא המריא במלוא העוצמה, ועבר 85,000 רגל. ואז קרתה הפרעה חשמלית שהסיחה את דעתו ולאדמס לא הייתה שליטה במטוס; לאחר שליטת בקרת גיבוי נאותה, המשיך אדמס. בשעה 10:33 הגיע לגובה שיא של 266,000 רגל.
בחדר הבקרה של NASA 1, פיקח בקר המשימה פיט נייט על המשימה יחד עם צוות מהנדסים. ה- X-15 החל בסחף איטי וכעבור 40 שניות, המטוס הגיע לגובהו המרבי, הוא יצא לכיוון 15 מעלות. כאשר אדמס התקרב למעלה, הסחף נעצר לזמן קצר, והמטוס פנה 15 מעלות ימינה. ואז החל הסחף שוב; תוך 30 שניות אדמס ירד בזווית ישרה לנתיב הטיסה. בגובה 230,000 רגל, כשהוא נתקל בלחצים דינמיים הגדלים במהירות, ה- X-15 נכנס לסיבוב של Mach 5. בחדר הבקרה של נאס"א 1 לא הייתה שום דרך לפקח על הכיוון, כך שאף אחד לא חשד במצב שעומד לקרות לאדמס. בקרי המשימה לא ידעו שהמטוס עומד להתפרק, ובסופו של דבר המטוס הסתובב לגמרי. נייט (בקר המשימה) יעץ לאדמס שהמטוס היה במצב טוב, אך רק לאחר 15 שניות אדמס הבחין שהמטוס לא במצב טוב; ובשעה 10:34 הגיע קריאה מאדמס לחדר הבקרה שהוא בסכנה. צוות חדרי הבקרה לא ידעו שקורא משהו לאדמס אך ראו תנועות גדולות ואיטיות של התנדנדות המטוס, הם עשו כמיטב יכולתם שה-X-15 ימשיך והם האריכו את המשימה. לאחר מכן, עשה שימוש במשטחי הבקרה אווירודינמית וגם בבקרות התגובה. באמצעות שילוב כלשהו של טכניקת טייס ויציבות אווירודינמית בסיסית המטוס התאושש מהסיבוב בגובה 118,000 רגל ונכנס לצלילת Mach 4.7 הפוכה בזווית שבין 40 ל-45 מעלות. אדמס היה בצלילת גובה גבוהה יחסית והיה לו סיכוי טוב להתגלגל זקוף, לשלוף ולהקים נחיתה. אך כעת נוצרה בעיה טכנית במטוס ובעיה זו מנעה ממחלף הרווח להפחית את הגובה ונוצר בעלייה לחץ דינמי. ה-X-15 החל בתנועה מהירה ובצלילה בגובה 160,000 רגל לדקה. הלחץ הדינמי עלה באופן בלתי נסבל והמטוס התחיל להתקרב לארץ והיה כבר ב-65,000 רגל מהארץ. המטוס החל להתפרק לעיירה יוהנסבורג 10 דקות ו-35 שניות לאחר השיגור. טייס של חיל האוויר שעמד במשימת מרדף מאוחרת הבחין בהריסות הראשיות של המטוס, וכך מייקל ג'יימס אדמס נפטר והמטוס X-15 השלישי נהרס.
סיפור הטיסה הטרגית ופטירתו של מייקל ג'יימס אדמס > פטירתו של מייקל ג'יימס אדמס

נפטר בגיל 37 בתאריך 15 בנובמבר 1967 ביוהנסבורג, קרן, קליפורניה, ארצות הברית בטיסת 191 X-X. גובהו שנפטר בX-15 היה כ-80 מיילים (80467 מ') בגובה, ובכך הקריב את עצמו כאסטרונאוט של ארצות הברית. הוענק לו לאחר שנפטר את כנפי אסטרונאוט.
פרסים ואותות הוקרה

כנפי הטייס
השתתפות במלחמת הקוריאנים
מדליית האוויר
מדליית הצטיינות של חיל האוויר של ארצות הברית
מדליית השירות של האו"ם לקוריאה
מדליית ארד על השתתפותו בחיל האוויר של ארצות הברית
כנפי האסטרונאוט, לאחר שנפטר
שנות שירות ארוכות בחיל האוויר של ארצות הברית
הערות שוליים

1 2 3  מייקל ג'יימס אדמס, באתר Find a grave
1 2 3 4  מייקל ג'יימס אדמס, באתר TEST & RESEARCH PILOTS, FLIGHT TEST ENGINEERS
1 2 3 4  קורות החיים של מייקל ג'יימס אדמס, באתר WikiTree
1 2 3 4  הביוגרפיה של מייקל ג'יימס אדמס, באתר NASA
↑  מידע על מייקל ג'יימס אדמס, באתר Astronautix
1 2  אלנה, לינדה ופאולו, מייקל ג'יימס אדמס, באתר MOON HOAX: DEBUNKED
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6k17wnc
חיים שאול קרליץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אוגוסט 1912 ה' באלול ה'תרע"ב
 פטירה:  11 ביולי 2001 (בגיל 88) כ' בתמוז תשס"א
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 11 ביולי 2001 
 השתייכות:  חרדים ליטאים, בד"ץ שארית ישראל 
 תחומי עיסוק:  חינוך, כשרות
 אב:  מאיר קרליץ 
 
הרב חיים שאול קרליץ (ה' באלול ה'תרע"ב, אוגוסט 1912 - כ' בתמוז תשס"א, 11 ביולי 2001) היה פוסק, דיין, פובליציסט ומנהיג ציבורי חרדי ליטאי. עמד בראשות בד"ץ שארית ישראל. כמו כן עסק בחינוך, היה מנהל רוחני בישיבת בית מאיר הקרויה על שם אביו, ונשיא תלמוד תורה תשב"ר.
ביוגרפיה

נולד בליטא לרב מאיר קרליץ, אחיו הבכור של החזון איש. אמו מרים הייתה בתו של הרב שלמה הכהן מווילנא בעל ה"חשק שלמה". למד אצל רבי מאיר באסין בישיבת רמיילס בווילנה, אצל רבי אלחנן ווסרמן בישיבת ברנוביץ', אצל רבי ברוך בער ליבוביץ בישיבת קמניץ ואצל דודו החזון איש. בשנות ה-30 עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת לומז'ה שבפתח תקווה. בין רבותיו בישיבת לומז'ה היה הרב אלעזר מנחם מן שך שנשאר רבו למשך כל חייו. נישא ללאה גיננדל, נכדת הרב שמואל הלל שינקר. לאחר נישואיו למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה שם למד בחברותא עם הרב אהרן לייב שטיינמן ובכולל חזון איש בבני ברק.
כבר בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 היה מעורב פוליטית. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נסע ליישובים וערי פריפריה על מנת להשפיע על הורים מבני עדות המזרח שישלחו את בניהם לישיבות חרדיות. לעיתים למד עם הבחור והכינו לבחינה ולאחר מכן נסע איתו לישיבה כדי לוודא שיתקבל.
עם הקמת העיתון יתד נאמן בשנת 1985 מונה על ידי הרב שך לעמוד בראשות הוועדה הרוחנית של העיתון. בשנת 1988, כשהוא בשנות השבעים לחייו, על רקע המאבק שניהל נגד הרב משה יהודה ליב לנדא על הניסיון למנותו כרב העיר בני ברק, מינהו הרב שך לעמוד בראש בד"ץ שארית ישראל - מערכת הכשרות הליטאית החדשה שהקים.
לאורך שנות פעילותו הציבורית הרבה להתייעץ עם הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב אהרן לייב שטיינמן.
פרסם מאמרים פובליציסטיים ב"דגלנו" - ביטאון צעירי אגודת ישראל ואחר כך ב"יתד נאמן" - ביטאונה של דגל התורה.
קובץ תורני "זיכרון חיים שאול" על מסכת שבת יצא לזכרו.
נטמן בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.
הערות שוליים

↑  ראו: תלמידי ישיבות פליטים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 10
↑  א. פדרמן, מדוע קצצה מפא"י את כנפיו של מר כהנא, חרות, 5 בספטמבר 1962.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511494405171  ISNI: 0000 0000 3669 3997  LCCN: n2006031762  VIAF: 68354401   WorldCat (עם VIAF): 68354401
ורנר פון בלומברג

| --- | --- |

ורנר פון בלומברג בשנת 1934
 לידה:  2 בספטמבר 1878 שטארגרד בפומרניה, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  14 במרץ 1946 (בגיל 67) נירנברג, גרמניה בשלטון בעלות הברית 
 מקום קבורה:  באד וייסי 
 מדינה:  גרמניה 
 כינוי:  "האריה מגומי"
 השכלה:  Royal Prussian Main Cadet Institute 
 בן או בת זוג:  Eva von Blomberg 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1897–1938 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-1   שר ההגנה של גרמניה הנאצית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
   פור לה מריט   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
פון בלומברג במרכז, היטלר מימין ופון הינדנבורג משמאל, 1933
ורנר פון בְּלוֹמברג (בגרמנית: Werner Eduard Fritz von Blomberg‏; 2 בספטמבר 1878 – 14 במרץ 1946), היה שר המלחמה של גרמניה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
קורות חייו > תחילת דרכו

נולד בפומרניה (כיום בפולין) לאֵמה ואמיל פון בלומברג, קצין בצבא הפרוסי. הוא למד בבית ספר צבאי בקרבת ברלין וב-1897 החל בקריירה צבאית כסגן ברגימנט הרובאים ה-73 (הנובר - הנסיך אלברכט, נסיך פרוסיה). בשנים 1907–1910 עבר הכשרה באקדמיה הצבאית בברלין והוצב בסיומה במטה הכללי. בשנת 1911 קודם לדרגת האופטמן. במלחמת העולם הראשונה שימש בתחילה כקצין מטה של דיוויזיית המילואים ה-19, והשתתף עמה בין היתר בקרב על המארן ובקרב ורדן. בשנת 1916 קודם לדרגת מיור ושימש כקצין המטה הבכיר בהארמייה השביעית. על תרומתו במלחמה בחזית המערבית זכה לעיטור פור לה מריט.
קורות חייו > קריירה פוליטית וצבאית

לאחר המלחמה טיפס בתפקידי הפיקוד הצבאיים ובשנת 1925 התמנה כראש המחלקה להכשרת חיילים במשרד ההגנה.
בשנים 1929–1933 שימש כמפקד הדיוויזיה ה-1, וכמפקד הצבאי העליון של פרוסיה המזרחית.
פון בלומברג סבר שעל מנת שגרמניה תשיג את מעמדה הראוי בקרב העמים נחוצה מלחמת עולם נוספת.
בשנת 1928 ביקר בברית המועצות לצורך הרחבת הסיוע הצבאי לסובייטים והתיאום הביטחוני עמם. ביקור זה חיזק את השקפותיו שהדרך הטובה ביותר לגייס את כל משאבי המדינה ולהכין את החברה למלחמה טוטלית היא הפיכת גרמניה לדיקטטורה. בביקורו בארצות הברית ב-1931 הביע עמדות פרו-נאציות ועשה כך גם כראש המשלחת הצבאית הגרמנית לוועדה הבינלאומית לפירוק החימוש בז'נבה.
בשנים 1932–1933. השקפותיו של פון בלומברג ייצגו גם חלק נרחב מצמרת הוורמאכט.
עוד בטרם עלה היטלר לשלטון בינואר 1933, מינה הנשיא פאול פון הינדנבורג את פון בלומברג לשר ההגנה (המינוי נעשה בניגוד לחוקי רפובליקת ויימאר). במקביל הועלה לדרגת גנרל.
למרות שבתחילה יחסיו של פון בלומברג עם ארנסט רהם והאס אה היו טובים, המצב השתנה כאשר רהם שאף למיזוג הוורמאכט לתוך האס אה דבר זה עמד בניגוד גמור להשקפותיו של פון בלומברג. המצב החמיר עם צירופו של רהם לממשלה. פון בלומברג רצה להוכיח את נאמנותו של הוורמאכט לעקרונות הנאצים ויזם בתחילת 1934 חוק שלפיו כל היהודים בצבא שוחררו לאלתר תוך שלילת דרגותיהם. בנוסף, שכנע את היטלר שעליו להיפטר מרהם ומהאס אה כדי לזכות בתמיכת הצבא. היטלר שוכנע וחיסל את צמרת האס אה ביולי 1934, באירוע שכונה ליל הסכינים הארוכות. פון בלומברג לא הגיב כלל, למרות רציחתם של שני קצינים בכירים באירוע, קורט פון שלייכר ופרדיננד פון ברדוב.
לאחר מותו של פון הינדנבורג באוגוסט אותה שנה, חייב בלומברג את כל חיילי הצבא להישבע אמונים להיטלר.
בשנת 1935, כאשר הפך משרד ההגנה למשרד המלחמה, נתמנה בלומברג לשר המלחמה וגם למפקד העליון של הכוחות המזוינים, מינוי שהיה לצנינים בעיני מתחריו ובפרט בעיני הימלר וגרינג. בשנת 1936 קודם לדרגת גנרלפלדמרשל. בסוף ינואר 1937 הצטרף למפלגה הנאצית וקיבל את "עיטור הזהב" מטעמה.
בנובמבר 1937 השתתף פון בלומברג בוועידת הוסבאך והביע את הסתייגותו מתוכניתו של היטלר ליציאה קרובה של גרמניה למלחמה.
בספטמבר 1937 פגש בלומברג בברלין אשה צעירה (בת 26) בשם ארנה גרון (Erna Gruhn), מזכירה בעיסוקה,
והתאהב בה. באותה עת, היה בלומברג אלמן בן 60 ואב לחמישה ילדים בוגרים. הוא החליט להתחתן איתה, ופנה בסוף 1937 לגרינג לקבל את ברכתו, כיוון שהנהלים לנישואי חיילים, אותם הקשיח פון בלומברג בעצמו, לא איפשרו לזוג להנשא. גרינג אישר את הנישואים ואף שלח חתן מיועד אחר לתפקיד מחוץ לגרמניה.
גרינג והיטלר נכחו בטקס החתונה הצנוע שנערך ב-12 בינואר 1938 במשרד המלחמה וגרינג שימש בה כשושבין.
זמן קצר לאחר מכן החלו להופיע שמועות על עברה המפוקפק של הכלה; הסתבר שהיה לה תיק במשטרת ברלין, היא הואשמה בזנות ואף הצטלמה בצילומים פורנוגרפיים.
מפקד משטרת ברלין, הרוזן פון הלדורף, העביר את התיק לגרינג והלה העבירו להיטלר בחפץ לב. היטלר היה המום וחשש שיוודע שפילדמרשל גרמני התחתן עם זונה. הוא ביקש מבלומברג להתגרש וכאשר סירב, איים עליו גרינג בפרסום עברה ברבים. פון בלומברג נאלץ להתפטר מתפקידו כשר בסוף ינואר 1938. כאקט אחרון של נאמנות הוא המליץ על היטלר כיורשו בתפקיד. ימים ספורים לאחר מכן אף שוחרר מן הוורמאכט.
פרשה זו, המכונה פרשת בלומברג-פריטש, על שמו של בלומברג, ומחליפו בתפקיד ורנר פון פריטש, שעד מהרה הסתבך אף הוא בשערורייה דומה ופוטר, מסמנת את השתלטותו האישית של היטלר על הוורמאכט. ב-4 בפברואר נכנס היטלר לתפקידו של פון בלומברג.
קורות חייו > אחרית ימיו

בלומברג יצא עם אשתו לירח דבש מורחב בקאפרי שבאיטליה וקיבל מענק פרישה של חמישים אלף מארקים ופנסיה של פלדמרשל, בעוד שבציבור פורסם שפרישתו נבעה מסיבות בריאות.
הוא ניסה לחזור פעם אחת לצבא אחרי פרישתו, הוא שלח להיטלר מכתב שבו הוא מבטיח להתגרש מאשתו אם היטלר יחזיר אותו לתפקידו, היטלר דחה את הצעתו.[דרוש מקור]
לאחר שובם מאיטליה התיישבו בלומברג ואשתו בעיר הקיט הבאווארית באד ויזה וחיו בה באלמוניות.
בשנת 1945 נתפס בלומברג על ידי בעלות הברית, בחשד לביצוע פשעי מלחמה הושם במעצר והעיד במסגרת משפטי נירנברג.
בפברואר 1946 אובחן כחולה בסרטן המעי הגס. בשבועות חייו האחרונים היה שרוי בדיכאון וסירב לאכול.
ורנר פון בלומברג מת בנירנברג ב-14 במרץ 1946 ונקבר בקבר לא מסומן ללא טקס.
מאוחר יותר, גופתו נשרפה, ואפרו נטמן בביתו שבבאד ויזה.
פון בלומברג היה נשוי פעמיים. מרעייתו הראשונה, שרלוט הלמיך (נישאו ב-1904, נפטרה ב-1932), נולדו לו חמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  טים בוברי, תרגום: כרמית גיא, לפייס את היטלר: צ'מברליין, צ'רצ'יל והדרך אל המלחמה, עם עובד, 2023, עמ' 178, מסת"ב 978-965-13-2964-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272382605171  PLWABN: 9810607718405606  BnF: cb113236160 (data)  GND: 11865909X  ISNI: 0000 0000 2056 9668  LCCN: n78035922  NKC: jx20120203003  NTA: 070319219  SNAC: w6bc7kw2  SUDOC: 120019957  VIAF: 19671486   WorldCat (עם VIAF): 19671486
מנאף טלאס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1964 (בן 60 בערך) אל-רסטן, סוריה
 מדינה:  סוריה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית בחומס  אוניברסיטת דמשק 
 השתייכות:  הצבא הסורי
 דרגה:   עמיד
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבה 104 במשמר הרפובליקה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים בסוריה
 
מנאף טלאס (בערבית: مناف طلاس; נולד 1964) היה מפקד בכיר במשמר הרפובליקה של סוריה ומקורב לנשיא בשאר אל-אסד, עד שערק משורות הצבא הסורי ב-3 ביולי 2012 וככל הנראה חבר לכוחות צבא סוריה החופשית. טלאס הוא בנו של מוסטפא טלאס, שר ההגנה, מבכירי המשטר הסורי והיה חבר קרוב של באסל אל-אסד בנו הבכור של הנשיא לשעבר חאפז אל-אסד, עד שבאסל נהרג בתאונת דרכים בשנת 1994, לאחר מכן התחבר גם עם בשאר אל-אסד שהיה חברו ללימודים במכללה הצבאית.
לאורך שירותו בצבא הסורי, נחשב טלאס לחבר נאמן ושירת בעמדות מפתח חשובות והוא אף היה חבר במועצה המרכזית של מפלגת הבעת'. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה והמהומות שהחלו בשנת 2011, שירת טלאס בתור מפקד חטיבה 104 של משמר הרפובליקה. ביולי 2012 ערק טלאס משורות הצבא וברח לטורקיה, ישנן עדויות לכך שהצטרף לכוחות המורדים.
ממלכת פגן

| --- | --- |
פסל בודהה מימי ממלכת פגן
פסל בודהה מימי ממלכת פגן
 ממשל
 משטר:  ממלכה
 שפה נפוצה:  בורמזית
 עיר בירה:  פגן
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  800
 תאריך:  23 בדצמבר 849   1057 איחוד שטחי מיאנמר אחרי הניצחון על ממלכת תאטון
 פירוק:  1297
 תאריך:  1277 - תבוסה על ידי המונגולים   1287 התפרקות הממלכה אחרי קרב פגן
 ישות קודמת:  ממלכת פיו   ממלכת סרי סטרה
 ישות יורשת:  ממלכת מינסאינג   ממלכת הנטאוואדי (פגו)
 דמוגרפיה
 דת:  בודהיזם טהרוואדה
 
ממלכת פגן בשנת 1044
ממלכת פגן או בגן (בבורמזית: ပုဂံခေတ် - כיום מבטאים בערך "בגן חי" - "תקופת פגן ", ידועה גם כשושלת פגן או אימפריית פגן או בגן) הייתה הממלכה הבורמזית הראשונה שאיחדה את האזורים שהיוו לימים את ארץ מיאנמר או בורמה של ימינו. ממלכת פגן שלטה למשך 250 שנה בעמק הנהר איראוואדי ועל סביבותיו. בתקופתה התפשט העם הבורמזי במיאנמר העליונה ויחד איתו השפה הבורמזית ותרבותה, כמו כן נפוצה והתחזקה הדת הובודהסיטית טהרוואדה בשטחי מינמר ובדרום-מזרח אסיה.
הממלכה צמחה מתוך התיישבות קטנה בשם פגן (כיום בגן) שהקימו הבורמזים או בני מרנמה בכניתסם לעמק הנהר איראוואדי מכיוון ממלכת ננג'או. לאורך מאתיים השנים הבאות גדלה הנסיכות הקטנה על ידי סיפוחם של אזורים בסביבה עד שבשנים 1050–1060 ייסד המלך אנוראטה את ממלכת פגן שכללה את עמק איראוואדי ועוד שטחים מסביבו. בשלהי המאה ה-12 יורשיו של אנוראטה הרחיבו את השפעתם דרומה אל
חצי האי המאלאי, מזרחה לפחות עד הנהר סלווין, צפונה עד קרוב לגבול סין של ימינו, ומערבה אל אראקן הצפונית וגבעות צ'ין. במאות ה-12 - ה-13, לצד האימפריה החמרית, הייתה ממלכת פגן אחת משתי האימפריות העיקריות בדרום מזרח אסיה היבשתית.
עד לשלהי המאה ה-12 השפה הבורמזית ותרבותה הפכו לדומיננטיות בעמק איראוואדי העילי ודחקו הצידה את השפות פיו, מון ופאלי. הבודהיזם טהרוואדה התשפט אט-אט בכפרים, אף על פי שפרקטיקות דתיות אנימיזם, טנטריות, הינדואיזם ושל הבודהיזם מהאיאנה נותרו טבועות עמוקות בכל המעמדות החברתיים. שליטי פגן בנו יותר מ-10,000 מקדשים בודהיסטים מתוכם שרדו מעל אלפיים ב"אזור הארכאולוגי בגן".
הממלכה התחילה לרדת בכוחה באמצע המאה ה-13 במקביל להתחזקות עושרו של מעמד אנשי הדת הפטורים ממסים שפגעה יכולת המלכות להבטיח לעצמה את נאמנותם של האצילים ושל אנשי הצבא.
התעורר מעגל קסמים של מהומות פנימיות ואתגרים חיצוניים מצד עמים שכנים - אראקנים, בני מון, מונגולים ובני שאן. פלישות חוזרות של המונגולים (1301-1277) דרדרו את הממלכה אחרי ארבע מאות שנות קיום. אחרי קריסת הממלכה למשך 250 שנה התחוללה התפצלות פוליטית שנמשכה עד למאה ה-16.
חיים שאולזון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באפריל 1952 (בן 72) ה' באייר תשי"ב
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 www.bshch120.com
 
הרב אלתר פרץ חיים שאולזון (נולד בה' באייר תשי"ב, 30 באפריל 1952) הוא עיתונאי ובלוגר חרדי ישראלי-אמריקאי.
קורות חיים

נולד בירושלים לרחל ולשמואל שאולזון. אביו היה סגן ראש עיריית ירושלים מטעם אגודת ישראל. גדל בשכונות מאה שערים וכרם אברהם שבירושלים. למד בישיבת באר יעקב ובישיבת הנגב בנתיבות. בטבת תשל"ג, 1972 נישא לרבקה לבית ליסטאקין, ילידת ארצות הברית. לאחר נישואיו שירת ברבנות הצבאית. בתום שירותו הצבאי החל לעבוד כעוזר פרלמנטרי של מנחם פרוש.
בשנות השבעים ייסד וערך את השבועון "צופר". בשנת 1979 פרסמו הרב שך, הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב יחיאל מיכל פיינשטיין, הרב שמואל הלוי ואזנר והרב נסים קרליץ, מכתב שבו נכתב כי "השבועון צופר אסור לבוא בקהל, הוא מלא רכילות, לשון הרע וליצנות גרועה וביזוי לתלמידי חכמים ולבני ישיבות". בעקבות זאת שינה שאולזון את שם העיתון ל"צוהר" בשנת 1982 נסגר העיתון.
בשנת 1983 היגר לארצות הברית. בשנת 1985 החל להוציא בניו יורק את העיתון "פנים חדשות", בעברית וביידיש. גם עיתון זה נתקל בהתנגדות הרבנים. בשנת 2008 שינה את שם העיתון ל"בעולמם של חרדים". בשנת 2011 חדל העיתון להופיע, במקביל לבלוג שפתח.
שאולזון מקורב לחסידות חב"ד ומזוהה עם סיעת שלומי אמונים.
הוא ניהל באמצעות עיתונו מערכה נגד חסידות סאטמר ואדמו"רה הרב משה טייטלבוים. בכמה מקרים הגיעו הדברים להכרעת בית משפט ובמקרה אחד הופעלה נגדו אלימות. פעמים רבות, בעקבות ידיעות שפרסם, הופצו נגדו פשקווילים בשכונות החרדיות.
ב-1989 ניסתה לדבריו קבוצה של חסידי סאטמר להתנקש בחייו, ובגלל זיהוי שגוי נדקר מכר שלו.
החל בחשון תשע"ב (נובמבר 2011) הוא מפעיל בלוג בשם "בעולמם של חרדים", באתר בלוגר, שבו סקופים חדשותיים ומאמרים התוקפים פוליטיקאים חרדים, רבנים וחצרות. יאיר אטינגר כתב על שאולזון: ”הוא לא מהסס להצמיד לבכירי הרבנים שמות תואר כמו "טיפש", "צבוע" או "רשע". אבל התחביב העיקרי שלו הוא לחשוף את קרבי הקהילות המסוגרות ביותר. לאחרונה התמקד בחסידות גור, החצר החסידית הגדולה בישראל, ששום גוף תקשורת חרדי אינו מעז לצאת נגדה. הוא נוגע בעצבים הרגישים ביותר של החסידות, ובפרט במחנאות המושתקת בתוכה [...] הוא עוסק במצב בריאותם של האדמו"ר ואשתו, מפרסם כתב תביעה הטוען לשחיתות באיחוד מוסדות גור, חופר בפרטיהן של הוראות שנויות במחלוקת שניתנות לחסידים...”. גורמים נוספים שעליהם כתב שאולזון רבות הם חסידויות ויז'ניץ וסאטמר והפילוג במחנה הליטאי.
במרץ 2014 פרסם ערוץ 2 צילומי וידאו שצילמו עסקנים מאחת החסידויות במפגש איתו ובמהלכו הועברו אליו, לפי הטענה, סכומי כסף כחלק מעסקה עם אותם עסקנים בעניין הפרסומים בבלוג. בתגובה הכחיש שאולזון שנטל אי-פעם כסף תמורת פרסום או אי-פרסום ידיעות.
ביוני 2018 הקים אתר הנושא אף הוא את השם "בעולמם של חרדים", שם הוא מעלה את דעותיו גם בווידאו.
שאולזון משמש כרב בית כנסת בפלטבוש, אב לשני בנים ושתי בנות.
הערות שוליים

↑  הזמנה לחתונתו באתר בידיספיריט
↑  מנחם קרן־קרץ, צופר/צוהר: העיתון החרדי העצמאי הראשון בישראל., קשר 60, 2023, עמ' 20–38‏, JSTOR 27230998
↑  פסק הלכה נגד השבועון החרדי "צופר", דבר, 9 בנובמבר 1979
↑  מכתב בכתי"ק בעל השבט הלוי נגד עיתון פנים חדשות, אתר בידספיריט
1 2 3  יאיר אטינגר, הבלוגר שהפך לאימת האדמו"רים, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012
↑  נדקר בטעות ● לדמותו של הרב אליעזר זילבר ע"ה, אתר שטורעם אייר תש"ע
↑  עופר חדד, ‏הכירו את הבלוגר שמטיל אימה על החרדים, באתר ‏מאקו‏, 27 במרץ 2014
↑  האתר
↑  יאיר אטינגר, הבלוגר שהפך לאימת האדמו"רים, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284463105171  VIAF: 297287566   WorldCat (עם VIAF): 297287566
מכבי אשדוד (בדמינטון)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |


מידע כללי
| שנת הקמה | 1967 |  |
| אולם ראשי | מקיף ה' |  |
| אולם משני | מקיף ב' |  |
| מאמן ראשי | אריאל שאינסקי |  |
תארים
| מספר אליפויות | 15 |  |
מכבי אשדוד בדמינטון הוא מועדון הבדמינטון של אגודת מכבי אשדוד, אחד ממועדוני הבדמינטון הגדולים והוותיקים בישראל. 
המועדון הוקם בשנת 1967 וכולל קבוצות ליגה מקצועיות, קבוצות חובבים וקבוצת ילדים ונוער.
היסטוריה

בזמן המנדט הבריטי, המשחק היה מקובל אצל חיילים מהצבא הבריטי. אחרי קום המדינה שחקו בדמינטון בחיפה וכן בבאר שבע בשנות ה-60 – יוזמת עולים מהודו.
ב-1967 הוקם מועדון באשדוד ביוזמת יוסף גפן שהתחיל את דרכו כמפגש שכנים על הדשא של בית משותף, ולאחר כמה חודשים מצא קורת גג בבית מכבי שרק נבנה.
באותם ימים הוקם מועדון בכפר שמריהו וכתוצאה ממכתב של מכבי אשדוד לעיתונות נקשר קשר בין שלושה מועדונים שהיו קיימים אז בישראל: באשדוד, חיפה וכפר שמריהו.
ב-3 בדצמבר 1968 התקיים המפגש הראשון בין מועדוני בדמינטון בישראל כאשר קבוצת מכבי אשדוד נסעה לכפר שמריהו. אז התחילה פעילות בין שלושת המועדונים והוחלט לארגן אליפות ליגה.
המועדונים בכפר שמריהו ובחיפה הפסיקו לפעול במשך השנה. וכך מכבי אשדוד נשארה בודדה בישראל. בשנת 1968 הוגשה בקשה לאיגוד הבינלאומי לקבל את מכבי אשדוד כחברת משנה (במקום גוף לאומי שאז לא קיים). הבקשה התקבלה ובין היתרונות היו קבלת מידע על ענף הבדמינטון בעולם ועדכונים לחוקה.
במשך חמש שנים מכבי אשדוד המשיכה לפעול כמועדון הבדמינטון היחידי בישראל עד להקמת מועדון הבדמינטון של הפועל פרדס חנה. באותה שנה (1975) מכבי אשדוד ארגנה אליפות פתוחה בהשתתפות 11 שחקנים כולל שניים מחו"ל (הודו ותאילנד) שהיו סטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים.