stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריו (סרט)
מדבבים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. להוסיף את המידע על הדיבוב החדש של אולפני דאבי דאב מדיסני+; נוסף לאתר "אישים" כשהוא חזר לפעילות.
ג'סי אייזנברג / דן קיזלר / יהונתן מגון (דיבוב חדש בדיסני+) - בלו, תוכי מסוג מקאו ספיקס
אן האת'וויי / לורן סביר / נעמה שטרית (דיבוב חדש בדיסני+) - ג'ול, נקבת מקאו ספיקס
ג'ורג' לופז / דני שטג / גלעד קלטר (דיבוב חדש בדיסני+) - רפאל, טוקן הטוקו
ג'מיין קלמנט / יואב יפת - נייג'ל, תוכי מסוג קקדו שרוצה לתפוס את בלו וג'ול, ולהביאם למרסל. הנבל הראשי של הסרט
ג'ייק ט. אוסטין / עידו דנקנר / גיא גולדברג (דיבוב חדש בדיסני+) - פרננדו, נער ברזילאי
לזלי מאן / ליאת הר לב / אלונה אלכסנדר (דיבוב חדש בדיסני+) - לינדה, הבעלים של בלו.
טרייסי מורגן / רון קופמן / ניר רון (דיבוב חדש בדיסני+) - לואיז הבולדוג
וויל. אי .אם / סאבלימינל / יובל בינדר (דיבוב חדש בדיסני+) - פדרו, תוכי מסוג קרדינל אדום
ג'יימי פוקס / תומר שרון / חננאל אדרי (דיבוב חדש בדיסני+) - ניקו, ציפור מסוג קנרית
רודריגו סנטורו / זיו מאיר / גילן שחף (דיבוב חדש בדיסני+) - טוליו, דוקטור לציפורים
קרלוס פאנס/ניר פרידמן / תמיר גינזבורג (דיבוב חדש בדיסני+) - מרסל, מנהיג חוטפי הציפורים
סרט המשך

בלו, ג'ול ושלושת גוזליהם עוזבים את ריו דה ז'ניירו למסע לעבר יער האמזונאס שם הם מנסים להתמודד עם החיות ששוכנות שם ופוגשת את אביה האבוד של ג'ול ועוד תוכים נוספים ממינם שלכאורה נכחד (מקאו ספיקס). אבל הצרות ממתינות להם כאשר נייג'ל הקקדו רוצה לנקום בהם וכשחוטבי העצים התחילו להרוס את היער, וחייהם של החיות והציפורים באמזונאס נמצאים בסכנה. הסרט הוקרן לבכורה בישראל ב-5 באפריל 2014.
הפקה

לסלדנה עלה לראשונה הרעיון לסרט בשנת 1995, שכלל פינגווין שנשטף בחופי איפנמה; הוא השתנה לסיפור הנוכחי לאחר שנודע לו שהופקו תזיזו ת'רגליים ותפוס ת'גלים (שני סרטים נוספים שבהם משתתפים פינגווינים). הוא העלה את הרעיון בפני כריס וודג' ב-Blue Sky בשנת 2006. סלדנה הציג לאנימטורים מפות וספרים עם ציוני דרך ומדידות גאוגרפיים, מהם בנו גרסה דיגיטלית של ריו. מאוחר יותר ביקרה קבוצת אמנים מהחברה את ריו כדי לראות את מיקומי הסיפור השונים. האנימטורים נפגשו גם עם מומחה למקאו בגן החיות בברונקס כדי לקבל תובנה לגבי תנועתם ואישיותם. סלדנה עצמו הוא ברזילאי מריו דה ז'ניירו; אלמנטים כאלה של התרבות והציוני הדרך הברזילאים הושפעו גם מגדילתה של סלדנה בברזיל.
המדבבים המובילים קבלו פנייה בשנת 2009. ג'מיין קלמנט ניגש לעשות את הסרט אחרי שראה צילומי מבחן של הדמות שלו נייג'ל עושה נאום מן טיסת הקונקורד, אשר נעשה לפני תסריט מתגבש. ניל פטריק האריס היה אמור לדבב את בלו, אך היו לו התחייבויות אחרות מחוץ להפקה; מאוחר יותר החליף אותו ג'סי אייזנברג . אייזנברג נשאל במהלך הצילומים של הרשת החברתית אם יבצע את הקלטת הקול שלו בסופי שבוע, והוא הסכים לאחר שקרא את התסריט ואמר: "זו הייתה התרופה המושלמת לצאת מהלך הרוח של הדמות שלי ברשת החברתית. שהיה כל כך חמור, ובמובנים מסוימים כל כך שמח. "
מבחינת מוזיקה, הם הביאו את סרז'יו מנדז לשמש גורו מוזיקה וספריית חיים מקוונת. הוא מצידו הצליח לפנות לאמנים כמו will.i.am וקרלינהוס בראון כדי לספק מוזיקה לסרט.
אייזנברג ואן האת'וויי, שהשמיעו את ג'וול, פעלו יחד בעבר כששניהם עוד היו בני נוער, כששיחקו אחים בתוכנית הטלוויזיה Get Real . האת'וויי ציינה בראיון כי היא לא ראתה את אייזנברג במהלך הפקת ריו למעט "מבחינה חברתית לאורך כל התהליך", אלא שהיא "שמחה מאוד על כל הצלחתו".
ראיין היגה

| --- | --- |

היגה בVidCon ביוני 2012
 לידה:  6 ביוני 1990 (בן 34) הילו, הוואי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  לאס וגאס, נבדה, ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת נבדה, לאס וגאס  Waiakea High School 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 פרסים והוקרה:  לחצן הפעלה מיהלום  לחצן הפעלה מזהב  לחצן הפעלה מכסף 
 Higatv.com
 
ראיין היגה (נולד ב-6 ביוני 1990), המוכר גם בשם המשתמש שלו ביוטיוב nigahiga, הוא יוטיובר, מוזיקאי, קומיקאי ושחקן אמריקאי. הוא ידוע בעקבות סרטוני הקומדיה שלו ביוטיוב, אשר נצפו מעל 4.3 מיליארד פעמים. נכון ליוני 2021, חשבון היוטיוב של היגה מונה יותר מ-21 מיליון מנויים.
רקע

היגה הוא ממוצא יפני, ממחוז אוקינאווה. הוא נולד בהילו, הוואי ב-6 ביוני 1990. הוא התחרה בג'ודו ומחזיק בחגורה שחורה. בנוסף, היגה סיים בהצלחה את שנות לימודיו בבית הספר התיכון וואיאקי ב-2008.
קטעי וידאו ביוטיוב

היגה ושון פוג'יושי החלו לפרסם קטעי וידאו של עצמם מבצעים ליפ סינק לשירים באמצע שנת 2006, במהלך לימודיהם בבית הספר התיכון וואיאקי. הם התקדמו במהרה ומעבר לשירים, הציגו גם מגוון רחב של תוכן קומי. מדי פעם סרטוניהם כללו הופעות אורח של טים אינוס, ראיין וילארול, קייל צ'אן וטארין נאגו.
בערב חג המולד של 2008, שני הסרטונים הפופולריים ביותר של היגה ופוג'יושי, "איך להיות גנגסטר" ו"איך להיות אימו", הוסרו מיוטיוב בשל הפרת זכויות יוצרים. ב-21 בינואר 2009, חשבון היוטיוב nigahiga הושעה באופן זמני והיגה נדרש להסיר עוד סרטונים המוגנים בזכויות יוצרים. עקב כך, הוסרו כל סרטוני הליפ סינק של היגה (מלבד "את יפה"), יחד עם רוב קטעי הווידאו האחרים שלו שכללו מוזיקה המוגנת בזכויות יוצרים. מאז, היגה התחיל להלחין את המוזיקה שהושמעה בערוץ בעצמו. "איך להיות גנגסטר" ו"איך להיות אימו" הועלו חזרה לערוץ nigahiga בשלהי אוגוסט 2009, אך הוסרו כמה ימים לאחר מכן, יחד עם "איך להיות נינג'ה" ו"איך להיות חנון". באביב 2010, "איך להיות נינג'ה", "איך להיות גנגסטר" ו"איך להיות אימו" פורסמו פעם נוספת.
לאחר שעבר היגה ללאס וגאס על מנת ללמוד רפואה גרעינית באוניברסיטת נבדה, רוב סרטוניו הוכנו על ידו בלבד, לפעמים תוך שיתוף פעולה עם משתמשי יוטיוב נוספים. מאז 2012, היגה הקים חברת הפקות, "Ryan Higa Production Company "(RHPC), הכוללת את שון פוג'יושי, העובדת על מנת לספק תוכן לערוץ nigahiga. ב-2016 היגה, ועוד יוטיוברים וחברים, יצרו פרודיה על להקת בנים מז'אנר הקיי-פופ הנקראת "Boys Generally Asian".
קטעי וידאו ביוטיוב > ערוצים

ערוץ היוטיוב nigahiga נוצר ב-20 ביולי 2006 על ידי היגה, פוג'יושי, אינוס ונאגו (שנודעו כ "צוות Yabo"). עד ל-21 בדצמבר 2010, נרשמו לערוץ 3 מיליון מנויים, והערוץ היה הראשון להשיג כמות כזו של מנויים. על פי היגה, שם הערוץ שלו הוא שילוב של "Niga", שפירושו "טרוף" ביפנית, ושל שם המשפחה שלו, "היגה".
בשנת 2011 הוא יצר ערוץ שני בשם HigaTV, שם הוא מפרסם וידאו בלוגים וסרטוני מאחורי הקלעים. נכון ליולי 2016, לערוץ HigaTV רשומים מעל 4.2 מיליון מנויים.
בשנת 2018 פוג'יושי הודיע על פרישתו מהערוץ.
קטעי וידאו ביוטיוב > קולנוע וטלוויזיה

בשנת 2014 שיחק בסרט האימה העל-טבעי "טיסה 7500" בתור דסטין.
בשנת 2016 שיחק היגה בסרט המותחן הפסיכולוגי "Tell Me How I Die" לצד שחקנים כמו אית'ן פק ונייתן קרס.
בשנת 2021 שיחק בסרט מקורי של נטפליקס "אוהנה: לחפש את האוצר".
הערות שוליים

↑  "nigahiga". YouTube. נבדק ב-2 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Considine, Austin (29 ביולי 2011). "For Asian-American Stars, Many Web Fans". The New York Times. נבדק ב-30 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Higa, Ryan (14 באוגוסט 2010). "Tweet 21137901638". Twitter. נבדק ב-8 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "HIGAtv.com: About". HigaTv Productions. אורכב מ-המקור ב-2011-12-26. נבדק ב-29 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ko, Nalea J. (16 בספטמבר 2009). "Ryan Higa Snatches No.1 Spot on YouTube". New America Media. אורכב מ-המקור ב-2014-11-03. נבדק ב-1 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "HHSAA JUDO: 2007 HHSAA Judo State Championships". The Hawaii High School Athletic Association. 19 במאי 2007. נבדק ב-1 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ryan Higa". NNDB. נבדק ב-18 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "State Wrestling Results". Honolulu Advertiser. 2 במרץ 2008. נבדק ב-1 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hilo teens become a Web video sensation. Higa and Fujiyoshi have made numerous amounts of videos like rants, lip singing, and short films". The Honolulu Advertiser. 27 ביולי 2008. נבדק ב-21 באוגוסט 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "starbulletin.com | Features | /2008/01/11/". Archives.starbulletin.com. 11 בינואר 2008. נבדק ב-13 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Higa, Ryan (23 בפברואר 2009). "Copyrighted". YouTube. נבדק ב-11 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Higa, Ryan (27 ביוני 2008). "You're Beautiful". YouTube. נבדק ב-29 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Higa, Ryan. "Uploads". YouTube. נבדק ב-21 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Interview: Ryan Higa on his YouTube celebrity status". South China Morning Post. נבדק ב-7 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "from archives > hi1,500". West Hawaii Today. 25 במאי 2008. נבדק ב-13 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "HigaTV". YouTube. נבדק ב-2 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ryan Higa Hits 3 Million YouTube Subscribers
↑  Tko, Tonya (30 בנובמבר 2008). "NigaHiga Explains Name, Happy Slip, Kev Jumba & TonyaTko -Amazing Asians vol 1". YouTube. נבדק ב-27 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lunn, Emma (1 בדצמבר 2014). "Jenna Marbles, Holasoygerman, Smosh and Nigahiga: The YouTube comedians earning millions". Yahoo! UK & Ireland Finance. נבדק ב-30 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017066803  VIAF: 6656149619460204010004   WorldCat (עם VIAF): 6656149619460204010004
שיטת מולר

שיטת מולר היא אלגוריתם למציאת שורשים של פונקציה, כלומר שיטה נומרית לפתרון משוואות מהצורה f(x) = 0. השיטה הוצגה לראשונה על ידי דייוויד א. מולר (אנ') בשנת 1956.
שיטתו של מולר מבוססת על שיטת המיתר, הבונה בכל איטרציה קו ישר דרך שתי נקודות בגרף של  f. במקום זאת, שיטת מולר משתמשת בשלוש נקודות, בונה פרבולה דרך אותן שלוש הנקודות, ולוקחת את נקודת המפגש של ציר ה-x עם הפרבולה להיות הנקודה הבאה.
נוסחת נסיגה

שיטת מולר היא שיטה רקורסיבית המייצרת קירוב לשורש  \xi  של  f בכל איטרציה. מתחילים משלושת הערכים הראשוניים  x_{1},x_{0} ו- x_{2}, האיטרציה הראשונה מחשבת את הקירוב הראשון  x_{1}, האיטרציה השנייה מחשבת את הקירוב השני  x_{2}, האיטרציה השלישית מחשבת את הקירוב השלישי  x_{3} וכן הלאה. כל איטרציה לוקחת כקלט את שלושת הקירובים האחרונים שנוצרו ואת הערך של  f בקירובים אלה. מכאן שאיתור הנקודה ה- k לוקח כקלט את הערכים x k-1, x k-2 ו-x k-3 ואת ערכי הפונקציה f(xk-1), f(xk-2) ו-f(xk-3)). הקירוב x k מחושב כדלקמן:
נבנית פרבולה y k (x) העוברת בין שלוש הנקודות (xk-1, f(xk-1)), (x k-2, f ( x k-2)) ו- (x k-3, f ( x k-3)). נכתבים בפולינום של ניוטון, y k (x) הוא
או
כאשר
האיטרציה הבאה,  x_{k} היא איטרציה קרובה יותר מ- x_{k-1} של המשוואה הריבועית y k (x) = 0. זה מניב את נוסחת הנסיגה
בנוסחה זו, יש לבחור בסימן (+\-) כך שהמכנה יהיה גדול ככל האפשר. במקרה של שיטת מולר, לא משתמשים בנוסחה הסטנדרטית לפתרון משוואות ריבועיות כיוון שזה עשוי לגרום לתוצאה להיות חסרת משמעות.
שימו לב ש- x_{k} יכול להיות מספר מרוכב, גם אם האיטרציות הקודמות היו מספרים ממשיים. זאת בניגוד לאלגוריתמים אחרים של מציאת שורשים כמו שיטת המיתר או שיטת ניוטון-רפסון, שהאיטרציות שלהם יישארו מספרים ממשיים אם נתחיל במספרים ממשיים. קיום איטרציות מרוכבות יכול להיות יתרון (אם מחפשים שורשים מרוכבים) או חסרון (אם ידוע שכל השורשים הם ממשיים), תלוי במשוואה.
מהירות ההתכנסות

סדר ההתכנסות של שיטת מולר הוא בערך 1.84, מול 1.62 לשיטת המיתר ו-2 עבור שיטת ניוטון-רפסון. לכן, שיטת המיתר מתכנסת פחות מהר בכל איטרציה יחסית לשיטת מולר ושיטת ניוטון-רפסון מתכנסת יותר מהר, ביחס לשיטת מולר.
הערות שוליים

↑  מקור
תסביך פרנקנשטיין

בסיפורי הרובוטים של אייזיק אסימוב, תסביך פרנקנשטיין (באנגלית: Frankenstein complex) הוא מונח המבטא פחד מרובוטים דמויי אדם. ההתנהגות מתוארת בימנו על ידי המונח אוטומטונופוביה. המונח מופיע בסיפורי הרובוטים הרבים של אסימוב.
השם, "תסביך פרנקנשטיין", הגיע משמו של ויקטור פרנקנשטיין ברומן "פרנקנשטיין" מאת מרי שלי. בסיפור פרנקנשטיין יוצר ישות תבונית, אך מוצא שהיא מחרידה ונוטש אותה, והיצור הדחוי פותח במסע נקמה אכזרי. בתרבות הכללית השם 'פרנקנשטיין' נקשר אל המפלצת ולא אל יוצרה, וכך גם המונח 'תסביך פרנקנשטיין' מתייחס לפחד מן הרובוטים ולא מיוצריהם, הרובוטיקאים.
ברבים מסיפורי הרובוטים של אסימוב הגישה הכללית של הציבור לרובוטים היא פחד וחשד: אנשים רגילים חוששים שרובוטים יחליפו אותם או ישלטו בהם, למרות ששליטה זו אינה אפשרית תחת שלושת חוקי הרובוטיקה, שהראשון בהם הוא: "לא יפגע רובוט לרעה בבן אדם, ולא יניח, במחדל, שאדם יפגע."
אמנם, הציבור אינו מקשיב בדרך כלל להיגיון זה, ומקשיב לפחדיו. הסיפור הקצר "הרובוט שנעלם" המופיע בספר אני, רובוט הוא דוגמה של "פחד מרובוטים" שאסימוב תיאר.
בספריו של אסימוב, תסביך פרנקנשטיין הוא בעיה רצינית עבור רובוטיקאים ויצרני רובוטים. העושים ככל יכולתם כדי להרגיע את הציבור ולהראות לו שרובוטים אינם מזיקים. לפעמים הם אפילו מסתירים מהציבור את האמת אודות רובוטים מסוכנים כדי לא לעורר תבהלה ציבורית.
ראו גם

שלושת חוקי הרובוטיקה
עמק המוזרות - השערה שטוענת שישנה תגובה רגשית שלילית לרובוטים דמויי אדם רק במקרה שהם נופלים במעט מחיקוי מושלם.
טכנופוביה
רוברטו פונטנרוסה

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1944 רוסאריו, ארגנטינה 
 פטירה:  19 ביולי 2007 (בגיל 62) רוסאריו, ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 תחום יצירה:  קומיקס, איור 
 
רוברטו אלפרדו "אל נגרו" פונטנרוסה (בספרדית: Roberto Alfredo el Negro Fontanarrosa; ‏ 26 בנובמבר 1944 – 19 ביולי 2007) היה מאייר ארגנטינאי, אמן קומיקס וסופר. בזכות הקריירה הפורייה שלו היה פונטנרוסה לאחד מאמני הקומיקס המוערכים ביותר בארצו ולסופר נחשב. דמויות קומיקס מפורסמות שיצר הן אינודורו פריירה הגאוצ'ו ובוגי השמנוני - רוצח שכיר.
ביוגרפיה > נעוריו

פונטנרוסה נולד בעיר רוסאריו, בפרובינציה סנטה פה, בה חי ועבד כל חייו. היה ידוע בכינוי החיבה "הכושי".
ביוגרפיה > הקריירה

"אנשים אומרים שאני לכל היותר סופר קומי, וזה נכון. לא אכפת לי יותר מדי איך אנשים מגדירים אותי ככותב. אני לא רוצה להיות חתן פרס נובל. אסתפק בכך שיאמרו לי 'התפקעתי מצחוק מהספר שלך.'"
פונטנרוסה החל את הקריירה שלו בכתיבת ואיור רצועות קומיקס, ומאוחר יותר החל לכתוב סיפורים קצרים, במיוחד על כדורגל. הרצועות המוכרות ביותר שלו הן "אינודורו פריירה", שגיבורן הוא גאוצ'ו וכלבו המדבר "מנדיאטה", והרוצח בוגי השמנוני אשר נוצר כפרודיה על הארי המזוהם. רצועות הקומיקס שלו פורסמו בכתבי עת שונים באמריקה הלטינית, בין השאר ב"קלרין" הארגנטינאי, "אל טיאמפו" הקולומביאני, "לה רפובליקה" האורוגוואי, "פרוססו" המקסיקני. רצועות הקומיקס יצאו לאור גם בכמה ספרי אסופות.
תוך כדי קריירת הקומיקס שלו, פונטנרוסה פרסם גם שלושה רומנים ושבעה ספרי סיפורים קצרים, עתירים הן בהומור מעודן והן בהומור בוטה.
ב-1977 יצרה איתו קשר הלהקה הארגנטינאית המפורסמת " Les Luthiers" (להקת מוזיקה והומור), אשר רצו לשתף איתו פעולה בכתיבת תסריט לסרט בכיכובם של ששת חברי הקבוצה. הסרט אמנם לא יצא לפועל, אך בזכות יוזמה זו פונטנרוסה הפך ליוצר שותף של הלהקה, כתב בדיחות ומצבים קומיים עבורם, ותרם לרוב המופעים שלהם מ-1979 ואילך.
פונטנרוסה היה תסריטאי-שותף בסרט האנימציה "פיירו", ועיצב את כל דמויותיו. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 2007, זמן קצר אחרי מותו של פונטנרוסה.
ב-26 באפריל 2006 הסנאט הארגנטינאי העניק לו את תואר הכבוד על שם דומינגו פאוסטינו סרמיינטו לכבוד הקריירה שלו ועבור תרומתו לתרבות הארגנטינאית.
ביוגרפיה > מחלתו

ב-2003 הוא אובחן כחולה בטרשת אמיוטרופית צידית (הידועה גם כמחלת לו גריג) והוגבל לכיסא גלגלים. הוא המשיך לעבוד, ואף השתתף בישיבות הקונגרס הבינלאומי השלישי לשפה הספרדית בשנת 2004, שם נשא הרצאה הומוריסטית הרצאה על מילות טאבו ואת נאום הסיכום.
ב-18 בינואר 2007 הודיע פונטנרוסה כי לא ימשיך לאייר את רצועות הקומיקס שלו כיוון שאיבד שליטה מלאה על ידו, אך אמר כי ימשיך לכתוב את התסריטים עבור הדמויות שלו.
ביוגרפיה > מותו

ב-19 ביולי 2007 סבל פונטנרוסה מכשל נשימתי ונלקח לבית חולים. הוא נפטר שם שעה לאחר הגעתו. במסע ההלוויה שלו ובטקס ההלוויה למחרת היום השתתפו אלפי אזרחים, מפשוטי העם ועד סופרים, שחקנים ונציגי הרשויות הפוליטיות. מסע ההלוויה עצר ליד אצטדיון חיגנטה דה ארוז'יטו (ביתה של רוסאריו סנטרל, קבוצה אשר פונטנרוסה היה המעריץ המוכר ביותר שלה) ולאחר מכן המשיך צפונה לבית הקברות "פארקה דה לה אתרנידד" בו נקבר פונטנרוסה.
סוכנויות החדשות ועיתוני המדינה הקדישו טורים מיוחדים למורשתו של פונטנרוסה ולטקס ההלוויה. הממשלה הלאומית הכריזה יום אבל לאומי היום על התרבות הלאומית, ורשויות העיר רוסאריו הורו על הורדת הדגלים לחצי התורן.
הערות שוליים

↑  La web de Fontanarrosa - Roberto Fontanarrosa - Biografía
↑  Roberto Fontanarrosa, Audiovideoteca, Government of the City of Buenos Aires.
↑  Terra, Actualidad, 18 January 2007. Problemas de salud obligan a Fontanarrosa a dejar de dibujar.
↑  La Capital, 19 July 2007. Falleció el Negro Fontanarrosa.
↑  Rosario3, 19 July 2007. Rosario de luto: murió Fontanarrosa.
↑  La Capital, 20 July 2007. Emotivo adiós al Negro Fontanarrosa (אורכב 21.08.2007 בארכיון Wayback Machine).
↑  Clarín, 20 July 2007. Un artista genial, que es un sello del mejor humor argentino.
↑  La Nación, 20 July 2007. Aplausos y lágrimas en la despedida a Fontanarrosa.
↑  Página/12, 20 July 2007. El imposible adiós a un verdadero grande.
↑  Duelo de la Cultura Nacional. Secretaría de Cultura, Presidencia de la Nación Cultura.gov.ar (בספרדית)
↑  La Cultura Nacional de duelo y banderas a media asta por el Negro Rosario3.com, 20 July 2007 (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261233505171  BNE: XX951765  BnF: cb12222213k (data)  GND: 141523654  ICCU: UBOV058074  ISNI: 0000 0001 1691 1616  LCCN: n83022007  NTA: 13385213X  SUDOC: 03089851X  VIAF: 97818975   WorldCat (עם VIAF): 97818975 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוברטו פונטנרוסה".
קארי בראונשטיין

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1974 (בת 50) ארצות הברית סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  קולג' המדינה אוורגרין, The Overlake School, אוניברסיטת ושינגטון המערבית, תיכון לייק וושינגטון 
 סוגה:  פאנק רוק, אינדי רוק, ריוט גירל
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 שיתופי פעולה בולטים:  Excuse 17 · Sleater-Kinney · Wild Flag · The Spells
 www.carriebrownstein.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קארי רייצ'ל בראונשטיין (באנגלית: Carrie Rachel Brownstein; נולדה ב-27 בספטמבר 1974) היא שחקנית, קומיקאית, מוזיקאית, תסריטאית ובמאית אמריקאית-יהודייה. היא התפרסמה לראשונה כחברה בלהקה Excuse 17 לפני שהרכיבה את שלישיית הפאנק-אינדי סלייטר-קיני. במהלך הפסקה מסלייטר-קיני, היא הקימה את הלהקה Wild Flag. במהלך תקופה זו, בראונשטיין כתבה והופיעה במערכונים עם פרד ארמיסן, אשר פותחו אחר כך לסדרת הטלוויזיה הסטירית זוכת פרסי האמי "פורטלנדיה". להקת סלייטר-קיני התאחדה בשנת 2014, וב-2015 בראונשטיין יצאה לסיבוב הופעות עם הלהקה, בשילוב עם מסע פרסום לספר זכרונותיה שיצא באותה שנה.
קורות חיים

בראונשטיין נולדה למשפחה יהודית בסיאטל, וושינגטון שבארצות הברית. היא גדלה בעיר רדמונד. אמה הייתה עקרת בית ומורה, ואביה היה עורך דין; הוריה התגרשו כשהיא הייתה בת 14, והיא עברה לחיות עם אביה. לה אחות צעירה.
בראונשטיין התחילה לנגן בגיטרה בגיל 15, ולמדה אצל ג'רמי אניק, מוזיקאי אינדי מקומי. כשסיימה תיכון, התחילה ללמוד לתואר ראשון באוורגרין סטייט קולג' באולימפיה, שם פגשה את קורין טאקר, קתלין האנה, טובי וייל, ובקה אלבי. היא הקימה עם אלבי וסי.ג'יי. פיליפס את הלהקה Excuse 17, שהייתה מופיעה יחד עם להקתה של טאקר, Heavens to Betsy. לאחר שהוציאו אלבום משותף, בראונשטיין וטאקר יסדו את סלייטר-קיני כפרויקט צדדי, והוציאו את הסינגל Free to Fight. לאחר שסיימה את התואר, נשארה באולימפיה עוד שלוש שנים, ואז עברה לגור בפורטלנד.
קריירת מוזיקה > Excuse 17

בשנת 1993, בעודה סטודנטית, הקימה בראונשטיין יחד עם בקה אלבי וסי.ג'יי. פיליפס את Excuse 17, להקה חלוצה בתנועת riot grrrl שקמה בסצנת המוזיקה באולימפיה, ואשר שיחקה תפקיד חשוב בגל השלישי של הפמיניזם. הלהקה התפרקה בשנת 1995.
קריירת מוזיקה > סלייטר-קיני

לאחר שהתפרקה להקת Excuse 17 הפכה להקת סלייטר-קיני למוקד הפעילות העיקרי של בראונשטיין וטאקר. השתיים - שהיו אז במערכת יחסים - הקליטו את האלבום הראשון שלהן "סלייטר-קיני" בתחילת 1994 במהלך טיול לאוסטרליה. האלבום יצא באביב 1995. הן הקליטו והופיעו עם מגוון מתופפות, עד שג'נט וייס הצטרפה ללהקה בשנת 1996. הן הוציאו עוד שישה אלבומי אולפן לפני שיצאו להפסקה לתקופה לא מוגדרת ב-2006. ב-20 באוקטובר 2014, בראונשטיין הודיעה בטוויטר כי סלייטר-קיני יוצאת באלבום חדש, No Cities to Love, וכן למסע הופעות בינואר 2015. בעת ההכרזה, יצא הקליפ של הסינגל הראשון מתוך האלבום. הסינגל, "Bury Our Friends", היה זמין להורדה בחינם.
מבקרי המוזיקה גרייל מרקוס ורוברט כריסטגה החשיבו את הלהקה לאחת מלהקות הרוק החשובות של שנות ה-2000; ב-2015, כינה טום בריהן את סלייטר-קיני להקת הרוק הגדולה של שני העשורים האחרונים.
קריירת מוזיקה > הכרה

ב-2006, בראונשטיין הייתה האישה היחידה שנכללה ברשימת "25 הגיטריסטים הלא-מספיק מוערכים מכל הזמנים" של רולינג סטון.
קריירת כתיבה ובימוי

בראונשטיין החלה לכתוב עוד לפני שסלייטר-קיני התפרקה. היא ראיינה את אדי ודר, מרי לין רייסקוב, קארן או ושריל היינס עבור המגזין The Believer. היא גם כתבה ביקורות על משחקי וידאו בהקשרים מוזיקליים עבור Slate.
מנובמבר 2007 עד מאי 2010, בראונשטיין כתבה בלוג עבור NPR Music בשם "מוניטור מיקס".
במרץ 2009, בראונשטיין חתמה על חוזה לכתוב ספר ש"מתאר את הדינמיקה המשתנה באופן דרמטי בין המוזיקאי לאוהד, מאז הולדת ה-iPod ומותה של חנות התקליטים ועד הופעתה של תרבות "הייה אתה הכוכב" בסגנון "אמריקן איידול", ודילול המיסטיק של הרוק שזה גרר"; The book, called The Sound of Where You Are, הספר, שנקרא The Sound of Where You Are, יצא בשנת 2011.
ב-2015 פרסמה בראונשטיין את ספר זכרונותיה, Hunger Makes Me A Modern Girl.
בתור תסריטאית, בראונשטיין כותבת לסדרה "פורטלנדיה", שפותחה מסדרת סקיצות שיצרה עם שותפה לעשייה פרד ארמיסן, בין השנים 2011–2016, וכן מככבת בתוכנית.
בשנת 2019 ביימה שני פרקים מתוך סדרת הטלוויזיה "גברת פלטשר" של HBO.
קריירת משחק

בראונשטיין הופיעה במגוון סרטי אינדי וסרטים קצרים, וכן בסקיצות קומיות בווידאו יחד עם פרד ארמיסן, בתור הצמד "ThunderAnt". מתוך סקיצות אלו נולדה התוכנית הקומית פורטלנדיה, בה מככבת בראונשטיין בנוסף לכתיבת התסריטים יחד עם אליסון סילברמן (מהתוכנית הקולבר ריפור) וג'ונתן קיסל (מסאטרדיי נייט לייב). התוכנית שובחה על ידי קהלים ומבקרים, וחודשה ב-2016 לעונה שביעית.
בספטמבר 2014, בראונשטיין התחילה לגלם את דמותה של סיד בסדרה טרנספרנט.
חיים אישיים

כשהייתה בת 21, בראונשטיין עברה אאוטינג כביסקסואלית בידי מגזין המוזיקה Spin. המאמר שפורסם דן ביחסיה עם חברתה ללהקה קורין טאקר בתחילת דרכה של סלייטר-קיני (השיר "עוד שעה" הוא על הפרידה שלהן). היא מספרת: "לא ראיתי את המאמר, וקיבלתי שיחת טלפון. אבא שלי התקשר אליי והיה כזה, 'המאמר של "ספין" יצא. אממ, את רוצה לספר לי מה קורה?' הקרקע נשמטה תחת רגליי... אבא שלי לא ידע שאני וקורין היינו יחד, או אפילו שיצאתי אי פעם עם בנות."
ב-2006, בניו יורק טיימס תוארה בראונשטיין כ"גיי-ית גלויה". בנובמבר 2010 בראיון ב-Willamette Week, היא סגרה את התהיות בנושא הזהות המינית שלה, וקבעה כי היא בהחלט מזדהה בתור ביסקסואלית. היא אומרת, "זה מוזר, כי למעשה, אף אחד מעולם לא שאל אותי. אנשים תמיד מניחים הנחות, שאתה כזה או אחרת, וזה כאילו, 'אוקיי. אני ביסקסואלית. פשוט תשאלו.'"
מאז שהתחילו לעבוד יחד על פרויקט ThunderAnt, בראונשטיין ופרד ארמיסן פיתחו מה שבראונשטיין מכנה "אחת ממערכות היחסים הכי אינטימיות, פונקציונליות, רומנטיות, אבל לא מיניות שהיו לנו אי פעם."
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Group | גרייס |  |
| 2010 | Some Days Are Better Than Others | קתרינה |  |
| 2011-הווה | פורטלנדיה | דמויות שונות | Also co-creator, co-executive producer and writer  Peabody Award (2012)   Writers Guild of America Award for Comedy/Variety (including talk) series (2013)   Nominated—Primetime Emmy Award for Outstanding Writing for a Variety Series (2012–14)   Nominated—Writers Guild of America Award for Comedy/Variety (including talk) series (2014)   Nominated—Critics' Choice Award for Best Supporting Actress in a Comedy Series (2015) |
| 2012 | Vancouvria | Photo extra | Episode: "Big City Survival Class" |
| 2012 | משפחת סימפסון | אמילי (דיבוב) | Episode: "The Day the Earth Stood Cool" |
| 2014–present | Transparent | Syd Feldman | Recurring character  Pending—Screen Actors Guild Award for Outstanding Performance by an Ensemble in a Comedy Series (2015) |
| 2015 | קרול | Genevieve Cantrell |  |
| 2015 | כשגבר פוגש אישה | ד"ר | Episode: "Branzino" |
| 2015 | ארצ'ר | Doctor Sklodowska (voice) | Episodes: "Drastic Voyage: Part 1" and "Drastic Voyage: Part 2" |
| 2018 | אל דאגה, הוא לא יגיע רחוק ברגל | סוזאן |  |
| 2018 | השבועה | אליס |  |
| 2021 | The Nowhere Inn | עצמה | גם תסריטאית |
| 2022 | אירמה ופ | זלדה | מיני-סדרה |