stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היידראבאד
היסטוריה > הקמת העיר

השאה מוחמד קולי קוטאב, סולטאן גולקונדה הקים את היידראבד על גדות נהר מוסי ב-1591 על מנת להקל על משבר המים שעברה הסולטנות.
כמו כן הוא הורה להקים את הצ'ארמינאר, כאות תודה לאל על עצירת המגפה בטרם זו הגיעה לעיר החדשה.
הקיסר המוגולי אורנגזב כבש את העיר ב-1687. המושלים שמונו על ידי המוגולים קיבלו אוטונומיה יחסית.
היסטוריה > שלטון הניזאמים

ב-1724 אסף ג'ה הראשון, שמונה כניזאם אל-מולק (מושל המחוז) מטעם הקיסר המוגולי, הקים את שושלת אסף ג'אהי ששלטה בהיידראבד עד שנה לאחר קבלת עצמאותה של הודו מבריטניה. יורשיו של אסף שלטו כניזאמים של היידראבד. תחת שבעת הניזאמים גדלה העיר, מבחינה תרבותית וכלכלית. היידראבד הפכה לבירה הרשמית של הממלכה (אנ') וגולקונדה איבדה את מעמדה לחלוטין. 
מאגרי מים ענקיים נבנו וביניהם ניזאם סאגאר, טונגבהאדרה, אוסמאן סאגאר ועוד.
עושרם ופארם של הניזאמים בא לידי ביטוי בתכשיטי הניזאמים. המחוז היה העשיר מבין הנסיכויות של הודו.
לאחר עצמאותה של הודו ב-1947, הניזאם אוסמאן עלי ח'אן ביקש לשמור על עצמאותו. בעקבות זאת הטילה הודו חרם כלכלי על היידראבד והכריחה את שליטיה לחתום הסכם הצטרפות לאיחוד ההודי. ב-17 בספטמבר 1948, חתם ח'אן על מסמך ההצטרפות לאיחוד בעקבות מבצע פולו.
היסטוריה > פירוק מחוז היידראבאד

ב-1 בנובמבר 1956, המחוזות של הודו חולקו בהתאם לחלוקת השפות. מחוז שטחי היידראבד חולקו בין אנדרה פרדש, מהאראשטרה וקרנאטקה. היידראבד והשטחים הקרובים לה צורפו לאנדרה פרדש כיוון שאוכלוסייתה דוברת טלוגו והעיר הפכה לבירת המחוז.
גאוגרפיה ואקלים

היידראבאד ניצבת על רמת דקאן בגובה של 500 מטרים מעל פני הים. רוב האזור מתאפיין באדמה סלעית. הגידול המקומי העיקרי הוא אורז.
העיר העתיקה הוקמה על הגדה הדרומית של נהר מוסי. מרכז העיר שוכן כיום בעברו הצפוני של הנהר וכולל ריכוז גבוה של מבנים ממשלתיים.
להיידראבאד אקלים טרופי. העונה היבשה ביותר היא בין נובמבר למאי. הטמפרטורות בלילה מגיעות ל-10 מעלות צלזיוס וביום יכולה להגיע הטמפרטורה ל-40 מעלות צלזיוס בחודשים מרץ עד יוני. 
העונה הרטובה מתקיימת בחודשים יולי עד אוקטובר ומתאפיינת בגשמים שנמשכים ימים. ממוצע המשקעים השנתי לעיר עומד על 79 סנטימטרים של גשם.
אתרים בעיר > מבצר גולקונדה (Golconda Fort)

המבצר ממוקם עשרה ק"מ ממערב לעיר המודרנית, והמבנה המרכזי שלו מתנשא בראש גבעת גרניט בת 120 מ' ומוקף בחומות מגן משוננות. חודי ברזל שבשערי המבצע נועדו למנוע מפילים להסתער עליהם. המבצר כולל גם מנהרה תת-קרקעית סודית. 
קבריהם של מלכי קוטאב-שאהי ממוקמים סמוך לחומות.
אתרים בעיר > מכה מאסג'יד (Mecca Masjid)

אחד המסגדים המוסלמיים הגדולים בעולם. הכניסה אליו אסורה למי שאינו מוסלמי, אבל ניתן להתרשם ממנו מבחוץ. המסגד זכה לשמו בזכות אדמה שהובאה ממכה ושובצה בחלק מהלבנים שמעל השער. העמודים והמשקופים עשויים סלעי גרניט ענקיים וחרוטים עליהם פסוקים מהקוראן.
אתרים בעיר > צ'אר מינאר (Char Minar)

שער הניצחון נבנה על ידי מוחמד קולי קוטב בשנת 1591, כזכר לסיומה של מגפה קשה. יש בו ארבעה (צ'אר) מגדלים גבוהים ובראשם צריחים (מינאר) וארבע קשתות.
אתרים בעיר > בירלה מאנדיר (Birla Mandir)

פסל הבודהה בן 17 המטרים ו-350 הטון בנוי שיש לבן, וניצב על אי במרכז אגם חוסיין. הפסל, שהיה אמור להיות מוצב על הסכר, טבע באגם ב-1990 בעת העברתו והטביע עמו שמונה אנשים. לאחר שנתיים נמשה הפסל מהאגם ללא פגע והוצב על אי מלאכותי במרכז האגם.
אתרים בעיר > מוזיאון סאלאר ג'ונג (Salar Jung Museum)

התשובה ההודית למוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, שבאולמותיו 350,000 מוצגים שונים.
ערים תאומות

איטליה מנטובה, לומברדיה, איטליה
הערות שוליים

↑  Rao, Madhava (1966). Urban Government and Administration in Andhra Pradesh. p. 423.
↑  "Telugu Vāṇi". International Telugu Institute: 12.
↑  "Hyderabad's history could date back to 500 BC". Economic Times. נבדק ב-2008-09-10.
↑  Olson, JS and R Shadle (1996). Historical Dictionary of the British Empire. Greenwood. p. 544. ISBN 0-31329-366-X.
↑  Aleem, S (1984). Developments in Administration Under H.E.H. the Nizam VII. Osmania University Press. p. 243.
↑  Bansal, SP (2007). Encyclopedia of India. Smriti. p. 61. ISBN 8-18796-771-4.
| הערים הגדולות בעולם: ערים המונות לפחות חמישה מיליון תושבים |
| --- | --- | --- |
| 20,000,000+ | שאנגחאי • בייג'ינג • סאו פאולו • דלהי |  |
| 10,000,000+ | קראצ'י • לאגוס • איסטנבול • טוקיו • מומבאי • מוסקבה • גואנגג'ואו • פריז • שנג'ן • צ'נגדו • קינשאסה • קהיר • ג'קרטה • לאהור • סוג'ואו |  |
| 5,000,000+ | סיאול • מקסיקו סיטי • לונדון • לימה • דאקה • ניו יורק • בנגלור • בנגקוק • דונגגוואן • צ'ונגצ'ינג • נאנג'ינג • טהראן • שניאנג • בוגוטה • הו צ'י מין סיטי • הונג קונג • בגדאד • צ'נאי • צ'אנגשה • ווהאן • טיינג'ין • היידראבאד • האנוי • ריו דה ז'ניירו • פושאן • סנטיאגו דה צ'ילה • ריאד • אחמדאבאד • שאנטואו • סנקט פטרבורג • ח'רטום  • אנקרה • ג'ינאן • האנגג'ואו • סינגפור • יאנגון • לואנדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561925005171  BNE: XX6314797  BnF: cb119436769 (data)  CiNii: DA12059849  GND: 4095856-5  LCCN: n80025804  MusicBrainz: 44072d06-96c2-4e90-a73c-c780a92452ed  NKC: xx0033006  SELIBR: 148244  SUDOC: 027382893  VIAF: 134861972   WorldCat (עם VIAF): 134861972
הלן שפירו

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1946 (בת 78) בת'נל גרין, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1961 
 סוגה:  מוזיקת פופ, ג'אז 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
הלן קייט שפירו (באנגלית: Helen Kate Shapiro; נולדה ב-28 בספטמבר 1946) היא זמרת יהודיה בריטית ושחקנית. שיא הצלחתה של שפירו הייתה בשנות ה-60, כאשר שרה מספר להיטים אשר צעדו במצעד הפזמונים הבריטי.
ילדותה

שפירו נולדה בבת'נל גרין (Bethnal Green) בלונדון, ובילדותה גרה ברובע האקני בעיר. היא נכדתו של מהגר יהודי מרוסיה. הוריה עודדו אותה לפתח את כשרונה המוזיקלי, אף שהיו עניים מכדי לקנות פטיפון. לצורך האזנה לסינגל הראשון שלה היא שאלה פטיפון מהשכנים. כילדה, שפירו ניגנה על בנג'ו ושרה מדי פעם, יחד עם אחיה רון, בלהקת ג'אז של האח במועדון נוער מקומי. קולה היה בעל איכות מהדהדת, יוצאת דופן לילדה, ובזכות תכונה זו העניקו לה חבריה את הכינוי "צופר ערפל" (באנגלית: foghorn).
קריירה מוזיקלית

בשנת 1961, בגיל 14, היו לשפירו שני להיטים שהגיעו למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי: You Don't Know, ו- Walkin' Back to Happiness. כל ארבעת הסינגלים הראשונים שהקליטה הגיעו לשלושת המקומות הראשונים במצעד הבריטי. את רוב הקלטותיה עשתה באולפני EMI הידועים כאולפני אבי רוד. קולה הבוגר הביא לה הצלחה בִן-לילה וכך הייתה לזמרת הצעירה ביותר שהגיעה לראש המצעד הבריטי עד לאותה העת, רק הזמר פרנקי לימן היה צעיר ממנה כאשר הגיע להישג דומה בבריטניה, בשנת 1956, עם שירו Why Do Fools Fall in Love.
עוד בטרם מלאו לה 16 נבחרה שפירו לזמרת הבריטית המובילה. מסע ההופעות הראשון של הביטלס בבריטניה, בחורף ובתחילת אביב 1963, היה כלהקת ליווי לשפירו, ובהופעה בתוכנית טלוויזיה מאותה תקופה נראים שלושה מחברי הלהקה כניצבים בעת ששפירו שרה. במהלך מסע הופעות זה כתבו ג'ון לנון ופול מקרטני את להיטם הראשון Misery, אשר היה מיועד לשפירו, אולם היא לא הקליטה את השיר. בשנת 1995, בעת תוכנית טלוויזיה "אלה הם חייך" שנעשתה עליה, סיפרה שפירו כי הסירוב להקליט את השיר נעשה על ידי אנשים מטעמה, מבלי שכלל זכתה לשמוע את השיר, ועל כך הצטערה לאחר מעשה.
שפירו הופיעה מספר פעמים בישראל, במהלך החודשים דצמבר 1962 וינואר 1963 ערכה מסע הופעות, התארחה בגלי צה"ל שם ראיין אותה חיים קינן, ושרה בפני חיילי גדוד צנחנים כשבקהל נכח גם אריאל שרון. ב-1968 היא הגיעה שוב והופיעה ביום העצמאות.
בסוף שנות העשרה של שפירו החלה הקריירה שלה לדעוך. זמרות פופ חדשות, בהן סילה בלק, סנדי שו ולולו, תפסו את קדמת הבמה, ושפירו נתפסה כמייצגת את הפופ המיושן יותר. היא החלה להופיע במחזות זמר וכזמרת ג'אז, ובשלב מאוחר יותר אף כזמרת שירי גוספל. בטלוויזיה הבריטית היא שיחקה במספר אופרות סבון במהלך שנות ה-80.
בשנת 2002 הודיעה על פרישתה מהופעות ועל כוונתה להתרכז בחיי דת.
אמונתה הדתית

בחודש אוגוסט 1987 פרסמה שפירו כי הפכה למאמינה אדוקה בישו. מאז הוציאה ארבעה אלבומי מוזיקה משיחיים, והופיעה במספר מופעי גוספל, בהם שרה וספרה על אמונתה.
הערות שוליים

↑  הלן שפירו מופיעה לצד הביטלס בשנת 1963
↑  הגיעה הלן שפירו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273134705171  PLWABN: 9810542313505606  BnF: cb140058829 (data)  GND: 134520602  ISNI: 0000 0001 1496 6154  LCCN: n92103027  MusicBrainz: 267f7395-1854-4eda-9d07-49368181fc14  SUDOC: 08046193X  VIAF: 105261329   WorldCat (עם VIAF): 105261329
הסכם מוסקבה (1921)

| --- | --- |

 חותמים:  האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, סובנארקום 
 מקום יצירה:  מוסקבה 
 תאריך יצירה:  1921 
 שפות:  רוסית, טורקית 
 
הסכם מוסקבה או הסכם האחווה (ברוסית: Московский договор, בטורקית: Moskova Antlaşması) היה הסכם ידידות בין האספה הלאומית הגדולה של טורקיה בהנהגתו של אטאטורק לבין רוסיה הסובייטית בהנהגתו של לנין. ההסכם נחתם ב-16 במארס 1921 והתבסס על חוזה ברסט-ליטובסק שנחתם עם האימפריה העות'מאנית במרץ 1918. בהקדמה להסכם נקבע העיקרון של "אחוות אומות בין החותמים" וכי לכל מדינה יש את הזכות לקבוע בחופשיות את עתידה שלה. במסגרת ההסכם נקבע קו הגבול בין רוסיה לבין טורקיה, וכן מוסדו יחסי הידידות בין המדינות. בעת החתימה על הסכם מוסקבה, טרם הוקמו הרפובליקה הטורקית והוא נחתם על ידי נציגי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה. הגבול הטורקי באזור לא השתנה עד היום.
ב-23 באוקטובר 1921 ההסכם אוחד עם הסכם אלכסנדרופול ואף הורחב במסגרת הסכם קארס.
הערות שוליים

↑  antlasmalar.com, Moskova Antlaşması
| מלחמת העצמאות של טורקיה |
| --- | --- | --- |
| התגבשות התנועה הלאומית הטורקית | חוזר אמסיה • ועידת ארזורום • ועידת סיוואס • האספה הלאומית הגדולה של טורקיה |  |
| הסכמים בינלאומיים | הפסקת האש של מודרוס • ועידת סן רמו • הסכם סוור • הסכם אלכסנדרופול • הסכם קארס • הסכם מוסקבה • הסכם אנקרה • שביתת הנשק של מודניה • הסכם לוזאן |  |
| מאבקים מזוינים | מלחמת יוון–טורקיה • מלחמת טורקיה–צרפת • מלחמת טורקיה–ארמניה |  |
| אמנות והסכמים עם סיום מלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| בזמן המלחמה | הסכם סייקס–פיקו • פרוטוקול דמשק • ברית לונדון • חוזה ברסט-ליטובסק |  |
| ועידת השלום בפריז (1919) | חוזה ורסאי • חוזה סן-ז'רמן • חוזה ניי • חוזה טריאנון • הסכם סוור • חבר הלאומים |  |
| אמנות והסכמים בתום המלחמה | הסכם בתומי • הסכם בוקרשט (1918) •  שביתת הנשק של סלוניקי • הפסקת האש של מודרוס • שביתת הנשק של וילה ג'יוסטי (אנ') • הסכם שביתת הנשק בין הקיסרות הגרמנית למדינות ההסכמה • הסכם רפאלו (1920) • הסכם אלכסנדרופול • הסכם מוסקבה (1921) • הסכם השלום בין ארצות הברית לגרמניה (1921) • הסכם השלום בין אוסטריה לארצות הברית (1921) • הסכם אנקרה • הסכם קארס • הסכם לוזאן • הסכם רפאלו (1922) |  |
| חלוקת השטחים | חלוקת האימפריה העות'מאנית • חלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה (אנ') • חלוקת האימפריה האוסטרו-הונגרית • מנדט חבר הלאומים |  |
| ערכים נוספים | ארבע עשרה הנקודות • פיצויי מלחמת העולם הראשונה • תוכנית דוז • תוכנית יאנג |  |
תוצאות מלחמת העולם הראשונה
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפיגוע בקו 38

| --- | --- |

 תאריך:  14 בפברואר 1978
 תאריך עברי:  ז' באדר א' ה'תשל"ח
 מקום:  שכונת הבוכרים, ירושלים, ישראל
 סוג:  פיגוע תופת
 הרוגים:  2
 פצועים:  41
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור אסלאמי, שנאת יהודים
הפיגוע בקו 38 היה פיגוע תופת שבוצע ביום שלישי, ז' באדר א' ה'תשל"ח 14 בפברואר 1978 באוטובוס קו 38 בירושלים בו נרצחו 2 יהודים תושבי ירושלים ונפצעו 41 אנשים.
הפיגוע

בערב יום שלישי, ז' באדר א' ה'תשל"ח 14 בפברואר 1978 יצא אוטובוס אגד קו 38 משכונת רמות אלון שבצפון ירושלים לעבר מרכז העיר. מעט אחרי השעה 21:00 כאשר עבר ברחוב צפניה בשכונת הבוכרים התפוצץ מטען חבלה שהוטמן באוטובוס מתחת למושב האחרון. כתוצאה מהפיצוץ נפצעו 41 מהנוסעים ושניים נרצחו, כתריאל בלומנפלד ויוסף דב ויסמן.
משטרת ירושלים עצרה מספר אנשים בתגובה לפיגוע.
ראו גם

הפיגוע בקו 12 (1978)
הערות שוליים

↑  חיים גורי, כתריאל, כתריאל, דבר, 16 בפברואר 1978
↑  כתריאל בלומנפלד בדף לחללי פעולות האיבה של אתר יד לבנים, סניף ירושלים
↑  יוסף דב ויסמן בדף לחללי פעולות האיבה של המוסד לביטוח לאומי
↑  דבר, 2 הרוגי הפיצוץ – למנוחות, דבר, 16 בפברואר 1978
הקודקס השחור

הקודקס השחור (בצרפתית: Code Noir) היה אוסף חוקים מפלים שפורסם כצו על ידי המלך הצרפתי לואי הארבעה עשר ב-1685. הקודקס אסר על קיומה של כל דת למעט הדת הקתולית, וציווה על גירוש כל היהודים מן המושבות של צרפת. בנוסף, החוק הסדיר את מצב העבדות של אפריקאים שהגיעו למושבות הצרפתיות במסגרת הסחר המשולש והגביל את חירויותיהם של השחורים שאינם עבדים.
ברקע לחוקים אלה, המציאות במושבות הקריביות של צרפת במאה ה-17. השחורים היוו רוב במושבות הקריביות של הצרפתים, ובעלי העבדים נתקלו במרידות עבדים. לואי הארבעה עשר חיפש דרכים להגדיל את כוחו באמצעות הסדרת מעמדם הנחות של העבדים. היהודים הופלו לרעה בין היתר בגלל הנחה כי הם מקורבים להולנד.
החוקים המצווים על גירושם של יהודים היו בתוקף רק עד 1688, אבל החוקים המגבילים שחורים ומתירים עבדות היו בתוקף עד 1848. הקודקס השחור מהווה חלק ממצבור חוקים שהעביר ז'אן-בטיסט קולבר. על פי החוקר לואי סאלה-מולין מן הסורבון, אלה הם "הטקסטים המשפטיים המפלצתיים ביותר של המודרניזם".
תוכן

לקודקס 60 סעיפים. בין היתר:
ליהודים אסור להתגורר במושבות הצרפתיות.
עבדים חייבים להיות מוטבלים לדת הקתולית.
כל דת למעט הדת הקתולית אסורה על פי דין.
בעלי העבדים חייבים להיות קתולים.
נתינים לא-קתוליים לא יכולים להתערב בפולחן הדתי של הקתולים.
כל הנתינים וכל העבדים חייבים לחגוג את החגים הקתוליים.
בימי חג קתוליים לא יתקיימו שוקי עבדים.
המדינה תכיר רק בנישואין קתוליים.
גברים נשואים המביאים ילד לעולם עם שפחה, צריכים לשלם קנס וכך גם בעליה של השפחה. במידה והאב הוא האדון, יילקחו ממנו השפחה והילד. במידה והגבר אינו נשוי, הוא צריך לשאת את השפחה והיא והילד ישוחררו.
עבדים יישאו רק בהסכמת אדוניהם ובהסכמתם עצמם.
ילדי שפחות הם עבדים בבעלות אדוני האם.
ילדיהם של עבד ואישה חופשייה נחשבים לאדם חופשי.
עבדים לא יכולים להחזיק בנשק, למעט בזמן ציד במידה ובעליהם מעוניין בכך.
עבדים שמשתייכים לאדונים שונים לא יכולים להתכנס ביחד בכל זמן.
עבדים לא יכולים למכור קנה סוכר, גם עם אישור של אדוניהם.
עבדים רשאים למכור חפצים אחרים רק באישור אדוניהם.
בעלי עבדים צריכים לטפל בעבדים חולים או לשלם קנס.
עבדים לא יכולים להופיע כצד בפני בית המשפט.
עבד שמכה את אדוניו, את אשתו או את ילדיו יוצא להורג.
עבד שברח לתקופה שארוכה מחודש, תירצע אוזנו והוא יסומן עם ברזל מלובן; בפעם השנייה, יחתך גיד ברגל שלו והוא יסומן שנית ובפעם השלישית - יוצא להורג.
עבדים ששוחררו ושמסתירים עבדים נמלטים יפצו את אדוניהם של העבדים הנמלטים.
אדון שמאשים את העבד שלו בעבירה על לא עוול בכפו, ייקנס.
אדונים רשאים לקשור את עבדיהם בשלשלאות ולהכותם, אבל לא לענותם.
אדון שהורג עבד, יענש.
לא ניתן למכור עבדים למשכון; ובמקרה של מות האדון, יחולקו העבדים לפי הצוואה.
לא ניתן למכור זוגות נשואים ואת ילדיהם הקטינים בנפרד.
אדוני עבדים בני 20 לפחות (בני 25 לפחות בלי רשות הוריהם) רשאים לשחרר את העבדים שלהם.
עבדים משוחררים הם נתינים צרפתיים, ללא קשר למקום בו נולדו.
לעבדים משוחררים אותן זכויות כמו לנתינים צרפתיים במושבות.
ראו גם

עבדות בקנדה
הקווקז הגדול

| --- | --- |
אזור הר קזבק בקווקז הגדול
אזור הר קזבק בקווקז הגדול
 מידע כללי
 סוג הר:  רכס הרים
 גובה:  הר אלברוס 5,642 מטר
 מדינה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן גאורגיה גאורגיה רוסיה רוסיה
 מיקום:  בין אסיה לאירופה
 רכס הרים:  הרי הקווקז
 אורך הרכס:  1,200 ק"מ
 קואורדינטות:  43°21′18″N 42°26′31″E﻿ / ﻿43.355°N 42.441944°E﻿ / 43.355; 42.441944
 
רכס הרי הקווקז הגדול או רכס הרי הקווקז הראשי הוא רכס ההרים העיקרי של הרי הקווקז. הרכס משתרע על 1,200 ק"מ מצפון-מערב מערב לדרום-מזרח מזרח, בין חצי האי טאמאן שלחוף הים השחור ועד לחצי האי אבשרון שלחוף הים הכספי; מאתר המורשת העולמית, הקווקז המערבי, שבסביבת סוצ'י שבחוף המזרחי של הים השחור ועד ליד העיר באקו שלחוף הים הכספי.
הרכס מחולק באופן מסורתי לשלושה חלקים:
הקווקז המערבי – מהים השחור עד להר אלברוס
הקווקז המרכזי – מהר אלברוס עד להר קזבק
הקווקז המזרחי – מהר קזבק עד לים הכספי
הגבול בין רוסיה לגאורגיה ואזרבייג'ן נמתח לאורך רוב אורכו של הרכס. הדרך הצבאית הגאורגית (מעבר דריאל), הדרך הצבאית האוסטית והדרך הטרנס-קווקזית חוצות את רכס ההרים בגובה של כ-3,000 מטר מעל פני הים.
הרים

אלברוס – 5,642 מטר (ההר הגבוה ביותר באירופה)
דיח-טאו – 5,205 מטר
קושטאן-טאו – 5,151 מטר
שותא רוסתוולי – 4,859
שחארה – 5,201
קזבק – 5,047
טבולי – 4,493
דיקלו – 4,285
בזרדודו – 4,466
בבדג – 3,629
תתנולד
מעברי הרים

מעבר דריאל
מעבר ממיסיוני
הרי הקווקז הגדול בגאורגיה, מכוסים שלג-עד
הנול של ז'אקאר

הנול של ז'אקאר במפעל מסון
דיוקן של ז'אקאר עשוי משי; להכנתו נדרשו 24,000 כרטיסי ניקוב, 1839
הנול של ז'אקאר (בעברית נקרא גם: הנול של ג'אקארד או נול ג'אקארד) הוא נול מכני שהומצא על ידי ז'וזף מארי ז'אקאר, טווה משי צרפתי, בשנת 1801. המכונה נשלטה על ידי רצף כרטיסים מנוקבים, המשורשרים בשרשרת סגורה. הנול התבסס על המצאותיהם של בזיל בושון משנת 1725 ושל ז'אק דה ווקאנסון מ-1745.
הכרטיסים המנוקבים שולטים על אחת משתי פעולות של הנול: הפעולה הראשונה קובעת עבור כל חוט ערב אילו מסגרות יהיו במצב מעלה, ואילו במצב מטה. באופן כזה נקבע אילו מחוטי השתי יהיו מעל, ואילו מתחת לחוט הערב. הפעולה השנייה, בנול מרובה בוכיירים, קובעת איזה בוכייר יפרוס את חוט הערב. חוטי השתי הם מצבעים שונים, ובדומה לכך, כל בוכייר פורס חוט ערב מצבע אחר, ובאופן זה נוצרת בבד הארוג דוגמה צבעונית. בנולים המשוכללים ביותר, הכרטיסים המנוקבים שולטים על שתי הפעולות, ובכך מאפשרים דוגמאות מורכבות אף יותר.
נול ז'אקאר אורג בד עם דוגמה צבעונית, באופן אוטומטי, באותה מהירות שבה נול פשוט אורג בד אחיד. לפני ההמצאה, אריגת בדים עם דוגמה צבעונית דרשה נול המופעל ידנית, על ידי בעל מלאכה מיומן, במהירות אטית בהרבה ממהירותו של נול מכני.
סוג הבד ג'קארד שיוצר על ידי המכונה נקרא על שמו. למעשה, עקרונותיו של הנול משמשים גם כיום בתעשייה, כשהמכונה מתוכנתת על ידי מחשב.
נול ז'אקארד שימש השראה לחלוצי המחשבים, ותרם רבות למחשוב. הרעיון כי ניתן לארגן את פעולתה של מכונה על ידי סדרת הוראות שמגיעות "מבחוץ", ובאופן כזה לגרום לה לבצע פעולות שונות ללא שינוי מכני במכונה עצמה, אלא על ידי שינוי סדרת ההוראות, פתחה את הדרך למה שהוביל בהמשך הדרך לתכנות מחשבים. במנוע האנליטי שתכנן צ'ארלס בבג' באמצע המאה ה-19, סדרת ההוראות שהורו לו מה לעשות, הגיעה מסדרת כרטיסים מנוקבים, לפי המודל שיצר ז'אקאר. לקראת סוף אותה מאה, בשנת 1889, הגשים הרמן הולרית' חלק מהחזון, כשבנה מכונה בה כרטיסים מנוקבים שימשו לקידוד מידע. מכונה זו ששימשה בהצלחה במפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-1890, וקיצרה את הזמן שהיה נחוץ לסיכום תוצאות המפקד מכ-9 שנים (הזמן שסיכום התוצאות ארך עבור המפקד של 1880), לשנה אחת. חברתו של הולרית', התמזגה עם שתי חברות נוספות, ויחדיו היוו את הגרעין לחברת IBM, הגדולה בחברות טכנולוגיית המידע גם כיום. המחשב המכני של קונראד צוזה, Z1 מ-1937, אולי המחשב המוצלח הראשון, השתמש במערכת דומה להזנת התכנית, ומערכת שנייה, מבוססת גם היא על אותם עקרונות, להזנת המידע. המחשבים הבאים של צוזה, Z3 (מ-1941) ואחריו Z4, והמחשב הרווארד סימן 1 של הווארד אייקן מ-1943, השתמשו גם הם בשיטה זו.
הנול של ג'אקארד, 1849
חשיבותה של ההמצאה הוכרה מיד עם פרסומה. הקיסר נפוליאון בונפרטה והקיסרית ז'וזפין דה בוארנה, בעת ביקורם בליון בשנת 1805, ביקרו בבית המלאכה של ז'אקאר, והוענקה לו פנסיה בסך 3,000 פרנקים ומענקים על כל מכונה שייצר.
ראו גם

אריגה
נול
אדמונד קרטרייט
הערות שוליים

↑  Martin Hardingham, Mary Anne Sanders , Fiona Roxburgh (ע), Textile Terms, The Fabric Catalog, 1978, New York: Wallaby, 1978, עמ' 138, ISBN 0-671-79061-7. (באנגלית)
הלן קרופורד

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1877 גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  18 באפריל 1954 (בגיל 76) דונון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Helen Jack
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 ידועה בשל:  סופרג'יסטית, פעילת שלום, פעילה חברתית
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של בריטניה, מפלגת הלייבור העצמאית 
 פרסים והוקרה:  Hunger Strike Medal 
 
הלן קרופורד (באנגלית: Helen Crawfurd;‏ 9 בנובמבר 1877 – 18 באפריל 1954) הייתה סופרג'יסטית ופעילה חברתית סקוטית.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1877 בגלאזגו, אחת מבין ארבע אחיות ושלושה אחים. אביה ויליאם היה אופה וחבר בכנסייה הפרסבטריאנית, וכן פעיל באיגודי עובדים.
בילדותה עברה משפחתה לאיפסוויץ'. בנעוריה שבה לגלאזגו, לשכונה שרוב תושביה היו בני מעמד הפועלים. הזעזוע שחשה קרופורד למראה התנאים הקשים שבהם חיו בני מעמד הפועלים בשכונה היה בין הגורמים שהביאו אותה לפעילות פוליטית בהמשך דרכה.
בית המשפחה התאפיין בשיח פוליטי ער ומודעות חברתית, שני הוריה של קרופורד היו פעילים פוליטית במפלגה השמרנית. בדומה לאביה, הייתה בצעירותה נוצרייה אדוקה והוכשרה כמורה בבית ספר של יום ראשון.
בשנת 1898 נישאה לכומר אלכסנדר קרופורד, שהוביל קהילה באזור מוכה עוני בגלאזגו. תנאי חייהם של בני הקהילה תרמו לתחושותיה כי עליה לפעול למען הנזקקים. חוסר השוויון והעוני בעיר היו גם בין הגורמים שהביאו את קרופורד לאמץ דעות פוליטיות וחברתיות שונות משל הוריה, והיא הגדירה עצמה כסוציאליסטית.
בשנת 1914 נפטרו בעלה ואימה של קרופורד.
בשנת 1944 נישאה קרופורד בשנית לג'ורג' אנדרסון, נפח במקצועו, שהיה חבר במפלגה הקומוניסטית של בריטניה.
נפטרה בשנת 1954.
פעילות פמיניסטית

בצעירותה גילתה קרופורד עניין רב בכתביה של ג'וזפין באטלר, ואלה סייעו לחשוף אותה לפעילות תנועות הנשים ולמאבק הפמיניסטי. הידע שצברה יחד עם היכרותה עם התנאים הקשים שבהן חיו הנשים בנות מעמד הפועלים, הגבירו את העניין שגילתה בפמיניזם והיא הצטרפה לתנועה הסופרג'יסטית בסביבות שנת 1900.
בשנת 1910 הצטרפה לאיגוד הנשים החברתי והפוליטי. קרופורד אירחה מפגשים של פעילות התנועה בביתה ולקחה חלק פעיל בהפגנות רבות. היא אף נעצרה מספר פעמים ונשלחה למאסר בשל פעילות המחאה שבה השתתפה. בזמן מאסרה פתחה שלוש פעמים בשביתת רעב.
בשנת 1914 עזבה את איגוד הנשים החברתי והפוליטי בעקבות השקפות האיגוד לגבי מלחמת העולם הראשונה והחלטת הארגון להפסיק זמנית את פעילותו כדי לתרום למאמץ המלחמתי הלאומי. כפעילת שלום, חשה שהפסקת הפעילות הפמיניסטית שלה תורמת להתנהלות המלחמה והדבר היה בין הגורמים שהביאו לפרישתה מן האיגוד.
העמדות השונות של הפעילות הפמיניסטיות כלפי המלחמה תרמו לפילוג בתנועה והביאו גם לסכסוך בין קרופורד לבין אמלין פנקהרסט, קרופורד נזפה בפנקהרסט על כך שאינה יוצאת נגד המלחמה בגלוי ואינה פועלת למנוע את הפגיעות שהמלחמה גורמת בחברה.
באותה שנה הצטרפה למפלגת הלייבור העצמאית.
בשנת 1915 הצטרפה לליגת נשים בינלאומית לשלום וחירות ולקחה חלק בקונגרס הנשים הבינלאומי בהאג באותה שנה.
פעילות פמיניסטית > מחאת דיור

קרופורד מונתה למזכירת ארגון הדיור לנשים של גלאזגו, יחד עם נשים נוספות ובהן מרי בארבור ואגנס דולן הייתה בין יוזמות שביתת חרם השכירות של שנת 1915 בעיר. בפעילות זו מחו הנשים על גובה שכר הדירה ותנאי הדיור וקראו לממשלה לעגן את גובה השכירות בבריטניה בתקופת מלחמת העולם.
הפעילות הצביעו על קשר בין התעצמות תעשיית הנשק בתקופת המלחמה והיותה של גלאזגו מוקד מרכזי בתעשייה הכבדה, לבין פגיעה בשוק הדיור ומחסור במגורים ראויים. באזורים רבים בסקוטלנד באותה עת תנאי המחיה היו קשים ובתים רבים היו רעועים ובלתי ראויים למגורים. למרות המצב הכלכלי הקשה בתקופת המלחמה, בעלי הדירות ניצלו חקיקה שאפשרה להם לפנות דיירים שהתקשו בתשלום השכירות. בעלי הדירות גם ניצלו את היעדרם של הגברים שלחמו בחזית כדי לפנות נשים וילדים מדירותיהם. הנשים בארגון הדיור פעלו להגן על השוכרים וארגנו הפגנות גדולות שבהן התנגדו להעלאת השכירות וקראו לשיפור תנאי הדיור. במסגרת השביתה, מעל 20,000 דיירים סירבו לשלם את דמי השכירות.
בתגובה למחאה זו, הממשל הסכים להעביר חוק להגבלת גובה השכירות ולהקפאת שכר הדירה לאורך תקופת המלחמה. המחאה תרמה גם להנהגת דיור ציבורי בבריטניה בהמשך הדרך.
פעילות פמיניסטית > מסע הנשים לשלום

בשנת 1916 החלה את פעילותה קבוצת נשים, שקרופורד הייתה בין מובילותיהן, שנודעה בשם מסע הנשים לשלום (The Women’s Peace Crusade), ארגון שקרא לפעול באופן מידי לקידום משא ומתן לסיום מלחמת העולם. פעילות הארגון התעצמה בשנת 1917, הארגון צמח ופעילותו התפשטה ברחבי בריטניה, דרך קיום צעדות והפגנות בערים ובמרכזי המסחר.
עיקרון חשוב בפעילות התנועה היה פעילות מקומית שיזמו הנשים בעצמן באזורי מגוריהן, וכך נערכו מפגשים רבים בשכונות שבהן שוחחו על דרכי פעולה לסיום המלחמה. שיא הפעילות היה בהפגנת ענק ב-8 ביוני שבה לקחו חלק כ-12,000 נשים, גברים וילדים צעדו ברחובות גלאזגו מצוידים בכרזות ודגלים. דגש נוסף במחאה היה על השפעת המלחמה על התא המשפחתי, כאשר נשים רבות ממובילות התנועה שכלו בעלים או בנים. הנשים נתקלו בהתנגדות מצד גורמים שונים, לרבות אלימות מצד מפגינים בעל המלחמה, התנגדויות בכלי התקשורת והתנגדויות בחסות הכנסייה.
פעילות הארגון התפשטה לאזורים נוספים בבריטניה לרבות בצפון אנגליה, ויילס, בלפסט ועוד. יוזמות דומות צמחו גם במדינות נוספות כגון קנדה, ניו זילנד ואוסטרליה.
הערות שוליים

1 2 3  Helen Crawfurd, Saltire Society Scotland
1 2  Hannah Awcock, Turbulent Scots: Helen Crawfurd, 1877-1954, Turbulent London, ‏2021
1 2  Helen Crawfurd, Spartacus Educational
↑  Helen Crawfurd, National Records of Scotland
1 2  Women and Peace: Helen Crawfurd, On History - Institute of Historical Research
1 2  Independent Labour Party Rebels, Arming All Sides
↑  Neil Gray (ע), Rent and its Discontents: A Century of Housing Struggle, Rowman & Littlefield International, 2018
↑  Lesley Orr, 'Shall We Not Speak For Ourselves?' Helen Crawfurd, War Resistance and The Women's Peace Crusade
1 2  Glasgow's Peace Movement, First World War Glasgow
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1176680331  VIAF: 1738154923735263780005   WorldCat (עם VIAF): 1738154923735263780005 
הלן קרופורד, ג'נט בארומן, מרגרט מקפאן, א.א.וילסון, פרנסס מקפאן, ננסי ג'ון ואנני סוואן
הנוסח המקובל (הברית החדשה)

מהדורת ארסמוס הראשונה משנת 1516
הנוסח המקובל (בלטינית: Textus Receptus, בעברית על דרך הלועזית: טקסטוס רצפטוס) הוא נוסח הברית החדשה בשפה היוונית (בה נכתבו הגרסאות הקדומות ביותר של הברית החדשה ששרדו לימינו), כפי שנערך והוגה על ידי סדרת מלומדים באירופה הנוצרית בין 1516 ל-1633, מתוך מספר כתבי-יד ביזנטיים מאוחרים יחסית. הרצפטוס שימש בסיס לתרגומים הפרוטסטנטיים הקלאסיים של הברית החדשה ללשונות אירופה, ועד סוף ה-19 נחשב למוסמך ולקאנוני במערב. ביקורת המקרא הורידה את קרנו, אם כי חוגים אוונגליקלים שמרניים עדיין דבקים ברצפטוס ובתרגומיו. המונח "טקסטוס רצפטוס" או "נוסח מקובל" עשוי להתייחס גם לכל גרסה מסורתית-קאנונית של חיבור עתיק.