stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקבר
הערות שוליים

↑  ג'ושי ושולץ, האות טי, הקבר, עמוד 270, "הקבר, סיפור קצר (4,190 מילים); נכתב ביוני 1917. פורסם לראשונה במגזין המשוטט (מרץ 1922)".
↑  "דף מידע עבור הקבר", אתר הארכיון של ה.פ. לאבקרפט, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2022.
↑  ג'ושי ושולץ, האות טי, הקבר, עמוד 271, "ה.פ. לאבקרפט ציין כי בריאתו של הסיפור התרחשה ביוני 1917, בזמן שטייל יחד עם דודתו ליליאן קלארק דרך בית הקברות סוואן פוינט ונתקל במצבה המתוארכת ל-1711. ”מדוע איני יכול לשוחח עמו, ולהיכנס בצורה אינטימית יותר לתוך העידן בו חי? מה עזב את גופתו, שהוא אינו מסוגל לדבר איתי יותר? הבטתי במשך זמן רב בקבר, ובאותו הלילה לאחר שחזרתי לביתי פתחתי במלאכת הכתיבה של הסיפור הראשון של הסדרה החדשה – הקבר” (ה.פ. לאבקרפט לגלומו, ינואר 1920); המצבה שייכת לחלקת משפחת קלארק – מנוח העונה לשם סיימון סמית' (נפטר ב-4 במרץ 1711), ככל הנראה אחד מאבותיה של גברת קלארק".
↑  פולווילר, הקבר ודגון, עמוד 8; "השימוש בשם ”הייד” עבור האלטר-אגו של המספר הוא רמיזה למקרה המוזר של דוקטור ג'קיל ומר. הייד של סטיבנסון".
↑  ג'ושי ושולץ, האות טי, הקבר, עמוד 271, "ויליאם פולווילר הצביע על כך שהשימוש בשם הייד הוא רמיזה למקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר. הייד של סטיבנסון, דבר המציע כי שתי היצירות שילבו בתוכן כפיל כלשהו. כמו כן עשויה להיות השפעה מסוימת על הסיפור מליג'יה של פו".
↑  "ה.פ. לאבקרפט 4: הקבר", דרייבת'רו, אורכב מהמקור ב-11 בנובמבר 2022.
↑  "הקבר מאת ה.פ. לאבקרפט", תאגיד השידור הבריטי, אורכב מהמקור ב-11 בנובמבר 2022.
↑  "הקבר", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-11 בנובמבר 2022.
↑  "אל תספרו לספורטאים: גיקדאד מראיין את טורן אטיקנסון", ויירד, 18 בספטמבר 2008, אורכב מהמקור ב-11 בנובמבר 2022.
↑  "הקבר", אי הארט רדיו, ג'וש קלארק, צ'אק בריאנט, 28 באוקטובר 2010, אורכב מהמקור ב-11 בנובמבר 2022.
↑  "המסדר של מקדש השמש", דיסקוגס, אורכב מהמקור ב-11 בנובמבר 2022.
↑  "הקבר", מרכז המידע האינטרנטי עבור ספרות ספקולטיבית, אורכב מהמקור ב-11 בנובמבר 2022.
1 2  לאבקרפט, פרנסוורת', סיפורים מוזרים, ינואר 1926.
1 2  פרייס, פולווילר, הכוך של קת'ולהו, אפריל 1986.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 08a1ab61-4183-435b-a533-4b7e3b14a7e6
וושינגטון אלסטון

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1779 צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  9 ביולי 1843 (בגיל 63) קיימברידג', ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  הרווארד קולג' 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Ann Channing Allston (1809–?)  Martha Remington Dana 
 
וושינגטון אלסטון (באנגלית: Washington Allston‏; 5 בנובמבר 1779 – 9 ביולי 1843) היה צייר ומשורר אמריקאי, יליד דרום קרוליינה. אלסטון היה חלוץ בתנועה הרומנטית של אמריקה בציורי נוף. הוא היה ידוע במהלך חייו בניסויים שלו בנושאים דרמטיים ושימוש נועז בצבעים קלילים. יצירות האמנות המוקדמות שלו התרכזו בהיבטים מרהיבים של הטבע, יצירותיו המאוחרות מייצגות גישה סובייקטיבית יותר.
ביוגרפיה

אלסטון נולד ב-5 בנובמבר 1779, במטע אורז בנהר וואקמאו ליד ג'ורג'טאון, קרוליינה הדרומית. אמו רחל מור התחתנה עם קפטן ויליאם אלסטון בשנת 1775, שנפטר בשנת 1781, זמן קצר לאחר קרב קאוונס. מור נישאה שנית לד"ר הנרי סי פלאג, בנו של סוחר ספנות עשיר מניופורט, רוד איילנד.
אלסטון סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד בשנת 1800 ועבר לצ'ארלסטון, דרום קרוליינה לזמן קצר לפני ששט לאנגליה במאי 1801. הוא התקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות בלונדון בספטמבר.
בשנים 1803 – 1808 הוא ביקר במוזיאונים הגדולים של פריז ואיטליה, שם פגש את וושינגטון אירווינג ברומא ואת סמואל טיילור קולרידג', חברו לכל החיים. בשנת 1809 התחתן אלסטון עם אן צ'נינג, אחותו של ויליאם אלרי צ'אנינג. לאחר שנסע באירופה, חזר אלסטון ללונדון, שם זכה בתהילה ובפרסים על תמונותיו.
אלסטון היה גם סופר שכתב בלונדון בשנת 1813 הוא פרסם את "Sylphs of the Seasons", עם שירים אחרים, שפורסמו מחדש בבוסטון, מסצ'וסטס, מאוחר יותר באותה שנה. אשתו נפטרה בפברואר 1815 והותירה אותו עם געגוע לאמריקה.
בשנת 1818 חזר לארצות הברית והתגורר בקיימברידג', מסצ'וסטס, במשך עשרים וחמש שנים. בשנת 1826 נבחר עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. הוא היה דודם של האמנים ג'ורג' וייטינג פלאג וג'ארד בראדלי פלאג, שלמדו ציור אצלו.
התערוכה האמריקאית הראשונה שהציגה את עבודתו של אלסטון הייתה בשנת 1827. בשנת 1830 נישא אלסטון למרתה רמינגטון דנה אחותו של הסופר ריצ'רד הנרי דנה. דנה הייתה בת דודתה של אשתו הראשונה של אלסטון.
אלסטון נפטר ב-9 ביולי 1843, בגיל 63.
אלסטון נקבר בכיכר הרווארד, ב"שטח הקבורה הישן" בין כנסיית הקהילה הראשונה וכנסיית כריסטוס.
הכרה

אלסטון כונה לעיתים "הטיציאן האמריקאי" מכיוון שסגנונו דמה לגדול אמני הרנסאנס הוונציאני בתצוגת ניגודי הצבעים הדרמטיים שלו. עבודותיו השפיעו רבות על התפתחות ציור הנוף האמריקאי. נושאים רבים של ציוריו נלקחו מתוך ספרות, במיוחד סיפורי המקרא.
גאונותו האמנותית הוערכה על ידי סמואל טיילור קולרידג'. המבקר והעורך בעל ההשפעה רופוס וילמוט גריסוולד הקדיש את האנתולוגיה המפורסמת "המשוררים והשירה של אמריקה" לאולסטון בשנת 1842. המשורר הנרי וודסוורת' לונגפלו, 17 שנה לאחר מותו של אלסטון, כתב כי: "אדם אחד עשוי להמתיק זמן שלם. אני אף פעם לא עובר בנמל קיימברידג' בלי לחשוב על אלסטון. הזיכרון שלו מבשם את האווירה."
צייר בוסטוני אחר, ויליאם מוריס האנט, העריץ את עבודתו של אלסטון, ובשנת 1866 הקים את "מועדון אולסטון" בבוסטון. בשיעורי האומנות שלו העבירו לתלמידיו את הידע שלו בטכניקות שבהן צייר אלסטון.
וושינגטון אלסטון היה הראשון שהשתמש במונח Objective Correlative (אנ') בשנת 1840, אשר לאחר מכן הפך מפורסם על ידי ת"ס אליוט במאמר על המלט (1919). המונח מציין מערכת של אובייקטים, סיטואציות, שרשרת אירועים וכיוצא בזה, שיצרו אצל הקורא או הצופה רגש.
בעיר בוסטון, מסצ'וסטס מונצח אלסטון ברחוב על שמו, וכן גם דרך אלסטון בברקלי, קליפורניה.
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Allston, Washington" . Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
1 2  Jay B. (Jay Broadus) Hubbell, The South in American literature, 1607-1900, [Durham, N.C.] : Duke University Press, 1954
↑  Jay B. (Jay Broadus) Hubbell, The South in American literature, 1607-1900, [Durham, N.C.] : Duke University Press, 1954
↑  Jared Bradley Flagg, The Life and letters of Washington Allston, Charles Schribner's Sons, 1892. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279129305171  PLWABN: 9810570580705606  BIBSYS: 4063332  BNE: XX5538044  BnF: cb11952520c (data)  GND: 118644831  ISNI: 0000 0000 8385 3930  LCCN: n80010033  NLA: 35003796  NTA: 195260503  RKD: 1264  SNAC: w6xw4j09  SUDOC: 027498875  Trove: 785951  ULAN: 500016005  VIAF: 57408203   WorldCat (עם VIAF): 57408203 
וושינגטון אליסטון, נוף איטלקי
וושינגטון אליסטון, אליהו במדבר
הרולד יוז

הרולד אוורט יוז (באנגלית: Harold Everett Hughes;‏ 10 בפברואר 1922 – 23 באוקטובר 1996) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, שכיהן כמושל איווה ה-36 בשנים 1963–1969, ולאחר מכן ועד 1975 כסנאטור מטעמה. בתחילת דרכו הפוליטית היה יוז רפובליקני, אך ב-1962 הוא היה לדמוקרט.
ביוגרפיה > ראשית חייו

הרולד יוז נולד באידה גרוב שבאיווה. ב-1941 הוא נשא לאישה את אווה מרסר. ב-1942 נהרג אחיו ג'סי בתאונת דרכים בגיל 23. ליוז ולרעייתו נולדה באותה שנה בת, וזמן קצר לאחר מכן הוא גויס. הוא שירת בצבא ארצות הברית, לחם במערכה בצפון אפריקה. הוא נשפט בבית דין צבאי על תקיפת קצין, ותוצאת המשפט הייתה שהוא נשלח ב-1943 להילחם בסיציליה. הוא חלה אז וחייל אחר החליף את מקומו בנחתת שהתפוצצה. בפיצוץ נהרגו מחליפו של יוז ורבים אחרים.
העניין של יוז בפוליטיקה נקשר למעורבותו בענף המשאיות. הוא היה למנהל של חברת משאיות מקומית והחל לארגן נהגי משאיות עצמאיים. יוז ייסד את המשרד לשיפור ענף המשאיות של איווה ובסופו של דבר נבחר למועצת המסחר המדינתית, שבה הוא שירת בשנים 1958–1962, כולל תקופה כיושב הראש שלה.
ב-1952, לאחר שנים בהם הוא היה מכור לאלכוהול, ניסה יוז להתאבד. בספר שהוא כתב שנים לאחר מכן הוא תיאר כיצד הוא נכנס לאמבטיה (מתוך כוונה להקל על ניקוי הדם) כשבידו רובה, והיה מוכן כבר ללחוץ על ההדק, כאשר הוא החל לבכות ולבקש את עזרת האל. הוא חווה חוויה רוחנית ששינתה את מהלך חייו. הוא החל להשתתף בתפילות וללמוד את התנ"ך בשקידה, ואף שקל קריירה ככומר. הוא גם תמך באלכוהוליסטים אנונימיים, וב-1955 פתח קבוצה של הארגון באידה גרוב.
ביוגרפיה > מושל איווה > בחירתו

הזיקה הפוליטית של יוז מנעוריו הייתה למפלגה הרפובליקנית, אך הוא שוכנע לשנות את זיקתו הפוליטית. שירותו במועצת המסחר המדינתית הוביל אותו לקשרים עם מועצות סחר בין-מדינתיות ולקשרים בפוליטיקה הלאומית. ב-1962 הוא התמודד בבחירות על משרת מושל איווה כמועמד המפלגה הדמוקרטית והביס את המושל המכהן, הרפובליקני נורמן ארבי.
סוגיה מרכזית במסע הבחירות שלו הייתה הלגליזציה של המשקאות החריפים. עד אז אפשרו חוקי איווה צריכה של בירה רק בתוך הברים. משקאות אלכוהוליים מזוקקים ויינות ניתן היה לרכוש בחנויות לממכר משקאות בבעלות המדינה ובמועדונים פרטיים. יוז היה לתומך של שתייה ללא הגבלה. זמן קצר לאחר בחירתו, אימצה איווה מערכת חדשה של פיקוח על המשקאות החריפים.
ביוגרפיה > מושל איווה > כהונתו

יוז כיהן כמושל בשנים 1963–1969. במהלך תקופה זו הוא המשיך המשיך להושיט יד לעזרה, כנוצרי וכאלכוהוליסט בתהליך גמילה, לאנשים שעדיין סבלו מנגע זה. הוא הקים תוכנית טיפולית במדינה והיה דובר משפיע של השקפות נאורות יותר על מקומם של המשקאות החריפים בחברה. התוכנית החדשה נראתה כחלופה לבתי החולים לחולי נפש של המדינה. יוז כתב שהמטרה הייתה להגיע לאלכוהוליסטים "לפני שאלו יגיעו לתחתית".
כמתנגד לעונש המוות, פנה יוז לנשיא קנדי, כדי שזה ימתיק את עונש המוות שהוטל על ויקטור פגר (אנ'), שהורשע ברצח על ידי בית משפט פדרלי. הנשיא קנדי היה היחיד שבסמכותו היה להמתיק את העונש, אך הוא סבר שהפשע שביצע פגר היה כה אכזרי ודחה את הבקשה.
בינתיים, המשיכה הקריירה הפוליטית של יוז לצבור כוח. בוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית של 1964 הוא נשא נאום תמיכה במועמדותו לנשיאות של לינדון ג'ונסון, צעד שבסופו של דבר הוא התחרט עליו, וזכה להכרה ארצית כמושל ליברלי וכן כדמות לאומית מבטיחה במפלגה הדמוקרטית. השתתפות במשלחות סחר מעבר לים, ומסע לווייטנאם עם מושלים נוספים, גרמו לו לרכוש ניסיון בתחום מדיניות החוץ.
במסע הבחירות שלו לכהונה שנייה ב-1964, העיר יריבו איוון הלטמן את תשומת לב הציבור לעובדה שב-1954 שב יוז לזמן קצר לאלכוהוליזם. בעימות שנערך בין השניים, האשים הלטמן את יוז בכך שאי ההכרה של יוז בחזרתו לסורו הייתה חוסר יושרה מצידו. יוז השיב, "אני אלכוהוליסט, ואהיה כזה עד יומי האחרון... אך בעזרת האל לא אגע בטיפה של אלכוהול לעולם. כעת, האם נוכל לדבר על סוגיות שקשורות למערכת בחירות זו?". כפי שדיווח העיתון "דה מוין רגיסטר", " תגובת הקהל הייתה מידית וכמעט פה אחד". בהמשך נכתב במאמר מערכת בעיתון, "לדעתנו, כל איש או אישה שניצחו במאבק זה וליקטו בהצלחה את חיו או חייה מחדש, ראויים לשבח, לא לגנאי". במערכת בחירות זו נחל יוז ניצחון סוחף.
ב-1966 חוו הדמוקרטים באיווה, כמו במדינות אחרות, הפסדים, אך יוז שרד. הייתה זו התקופה בה החלה ידידותו עם רוברט קנדי, והיה זה קנדי שעודד אותו להתמודד בבחירות על מושב בסנאט של ארצות הברית. השנים הבאות היו קשות, על רקע רצח רוברט קנדי, רצח מרטין לותר קינג, המתיחות על רקע גזעי באיווה, והאכזבה שהלכה וגברה מהמדיניות האמריקאית בווייטנאם וממנהיגותו של הנשיא ג'ונסון.
ביוגרפיה > סנאטור

בוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית ב-1968 נשא יוז נאום בעד מתנגד המלחמה יוג'ין מקארתי כאשר מפגינים אלימים פרצו לרחובות שיקגו. בבחירות הכלליות שהתקיימו באותה שנה, הביס יוז את מועמד הרפובליקנים, חבר הסנאט המדינתי של איווה, דייוויד סטנלי, בבחירות על מושב המדינה בסנאט של ארצות הברית שהתפנה לאחר פרישתו של הסנאטור ומושל איווה לשעבר בורק היקנלופר. בבחירות ניצח יוז בהפרש של 4,200 קולות בלבד.
ביוגרפיה > מוביל במאבק באלכוהוליזם וההתמכרות לסמים

כסנאטור, שיכנע יוז את יושב ראש הוועדה לעבודה ורווחת הציבור של הסנאט להקים תת-ועדה לאלכוהוליזם ולסמים, שבראשה עמד יוז עצמו. תת-ועדה זו, שהעניקה תשומת לב חסרת תקדים לנושא, קיימה שימועים פומביים ב-23 - 25 ביולי 1969. בפניה העידו מספר אנשים שהשתקמו, כולל השחקנית זוכת פרס האוסקר מרסדס מקיימברידג', מייסד המועצה הלאומית לאלכוהוליזם מרטי מאן, ומייסד אלכוהוליסטים אנונימיים ביל W. באוטוביוגרפיה שלו "האיש מאידה גרוב: סיפורו האישי של סנאטור" (The Man from Ida Grove: A Senator's Personal Story), כתב יוז שהוא ביקש מתריסר אישים ידועים נוספים שהשתקמו להעיד בפומבי, אך כולם דחו את בקשתו. השימועים נחשבו על ידי גורמים מסוימים באלכוהוליסטים אנונימיים כאיום על האנונימיות ועל הפיכחון.
יוז גם דיבר על הצורך בטיפול בהתמכרות לסמים. הוא ציין ש"הטיפול כמעט ולא קיים כי ההתמכרות לא מוכרת כמחלה". השימועים והאירועים שהתרחשו אחריהם שהיו קשורים לאלכוהוליזם ולהתמכרות, לא משכו את תשומת לב התקשורת יתר על המידה, שכן העיתונות התעניינה יותר במלחמת וייטנאם, בעוני, ובסוגיות קריטיות אחרות. החקיקה שיצרה את "המכון הלאומי לשימוש בסמים" (National Institute on Drug Abuse) עברה רק ב-1974.
החוק המקיף למניעת שימש בסמים והבקרה עליהם (אנ') של 1970, שנחשב לאבן דרך משמעותית במאמציה של ארצות הברית להתמודד עם האלכוהוליזם, נועד "לסייע למיליוני אלכוהוליסטים להשתקם ולחסוך אלפי קורבנות בכבישים, לצמצם את רמת הפשיעה, לצמצם את הצורך במערכות הרווחה, ולהפחית את הבזבוז הכספי שנובע מהם".
ביוגרפיה > מוביל במאבק באלכוהוליזם וההתמכרות לסמים > מועמדותו לנשיאות כ"סוס שחור"

בראשית 1970 החל יוז לזכות להכרה בעיתונות כ"מועמד סוס שחור" לקראת הבחירות לנשיאות של 1972. בעל הטור דייוויד ברודר תיאר אותו כ"סוס כהה מאוד, אך הדמוקרט היחידי בסביבה שמעורר את הסוג של התלהבות אישית כפי שעשו בני משפחת קנדי". ב-1971 גינה יוז את האזנות הסתר של הנשיא ריצ'רד ניקסון.
למשקיפים הוא נראה כמי שיסרב למועמדות, אם כי הוא נראה "מיסטי" מדי עבור העיתונות הוושינגטונית. בעלת הטור מרי מקגורי כתבה עליו: "הוא שונא שיחות חולין, הוא אוהב שיחה רצינית. הוא מדבר על דת, ועל הסמים והאלכוהול. הוא שונא שגוררים אותו כדי שבעלי הון יביטו בו לפני שיפתחו את פנקס ההמחאות. אנשי צוותו צריכים לדרבן אותו כדי להתקשר למנהיגי המפלגה. יוז העדיף פגישה עם ילדים במרכזי הטיפול המקומיים". הממסד הוושינגטוני לא היה מופתע יתר על המידה כאשר יוז פרש מהמרוץ.
לדברי העיתונאי והסופר האנטר ס. תומפסון, טען הסנאטור גארי הארט לאחר הבחירות של 1972 שיוז עשוי היה להיות המועמד הדמוקרטי היחיד שיכול היה להביס את ניקסון.
ביוגרפיה > מוביל במאבק באלכוהוליזם וההתמכרות לסמים > החלטתו לפרוש

ב-5 בספטמבר 1973 הודיע יוז שלאחר תקופה ארוכה של חשבון נפש, הוא יפרוש מהסנאט כאשר תסתיים תקופת כהונתו. הוא אמר ש"מסיבות דתיות אישיות עמוקות" הוא יחפש "סוג חדש של אתגר והזדמנויות רוחניות", והוא "ימשיך במאמצים בטיפול באלכוהוליזם ובסמים, יפעל למען מטרות חברתיות ולמען שלום עולמי". הוא אמר: "בצדק או שלא בצדק, אני מאמין שבאפשרותי לטלטל יותר אנשים באמצעות גישה רוחנית בצורה יעילה יותר מאשר באמצעות גישה פוליטית".
ב-1974, שנתו המלאה האחרונה בסנאט, הצליח יוז להעביר חקיקה שהרחיבה את החוק המקורי של 1970. הוא הוזמן לטקס החתימה על החוק על ידי הנשיא ניקסון, אך "לא הייתי מסוגל להיות שם, שכן הממשל שלו נאבק בו בכל אחד מקטעי הדרך של החוק". חבר בית הנבחרים הדמוקרטי ג'ון קולבר היה זה שהחליף את יוז במושבו בסנאט.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו

לאחר תום כהונתו בסנאט, הקדיש יוז את עצמו לפעילות דתית עבור שני מוסדות שמרכזם היה בוושינגטון וגם ייסד אכסניה דתית במרילנד. בעת כהונתו בסנאט הוא היה פעיל בקבוצות תפילה, והפרקים האחרונים של האוטוביוגרפיה שלו הדגישו את ההיבט הזה בחייו. יוז היה שותף עם עוזרו לשעבר של הנשיא ניקסון, צ'ארלס קולסון, בפעילותו הדתית, ואף גילם את עצמו בסרט הביוגרפי על חייו של קולסון "נולד מחדש" (Born Again) מ-1978 בו כיכב דין ג'ונס בדמותו של קולסון. הוא גם נותר תומך נלהב בטיפול במכורים לסמים.
לאחר פרישתו, שימש יוז כיועץ לסנאט ולוועדת המשפט שלו במשך שנה. לאחר מכן הוא הקים את מוסד הרולד יוז ופתח את מרכז הרולד יוז למאבק באלכוהוליזם. לאחר זמן מה שקל יוז להתמודד שוב על משרת המושל ב-1982, אך בסופו של דבר הוא לא עשה כן. הוא עבר לקהילת פורשים בגלנדייל, אריזונה.
חיים אישיים

יוז ואשתו הראשונה, אווה מרסר, שאותה הוא נשא לאישה ב-1941, התגרשו ב-1987. שישה שבועות לאחר הגירושים, הוא נשא לאישה את מזכירתו לשעבר, ג'ולי הולם, שאיתה הוא ניהל רומן כבר קודם לכן. הוא עבר לאריזונה, וחי שם עם אשתו השנייה בבית קרקע, בעוד שאשתו הראשונה חיה בדירת חדר באיווה. השניים נקלעו למאבק על מזונות בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90. אשתו לשעבר טענה שהוא פגע לחלוטין בקצבאותיה ובביטוח הרפואי שלה, בעוד שיוז עצמו טען שהוא היה מרושש. בסופו של דבר נפסק שיוז הצטרך לשלם 10,000 דולר לאשתו לשעבר, סכום שהיא קיבלה בקלות מתוך עזבונו. בשל הקשיים הפיננסיים שנקלע אליו מרכז הרולד יוז, הוא נותר חייב כ-80,000 דולר לנושים בשנות ה-90. כתוצאה משילוב של ההוצאות הרפואיות ההולכות וגדלות ותשלומי המזונות שהוא הצטווה לשלם, גדלו חובותיו של יוז בשנותיו האחרונות וכשהוא נפטר הוא למעשה היה פושט רגל. אשתו הראשונה, שחיה ברווחה באיווה, הלכה לעולמה ב-2017.
הרולד יוז נפטר בגלנדייל ב-23 באוקטובר 1996. הוא נטמן בבית הקברות של אידה גרוב.
הערות שוליים

1 2 3  Remembering Harold E. Hughes - The Well
↑  Frum, David (2000). How We Got Here: The '70s. New York, New York: Basic Books. pp. 40–41.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118554573  ISNI: 0000 0001 1471 2939  LCCN: n88027687  NARA: 10571554  NKC: jo2014840465  SNAC: w6903gcg  US Congress: H000922  VIAF: 42629607   WorldCat (עם VIAF): 42629607
השחקן המצטיין בגמר ליגת העל בכדורסל

| ישראל   תארים אישיים בליגת העל בכדורסל |
| --- | --- |
 שחקן העונה  מאמן העונה  חמישיית העונה  תגלית העונה  מובילי הסטטיסטיקות:  מצטיין הגמר  שחקן ההגנה  השחקן השישי  השחקן המשתפר
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  מנהלת ליגת העל בכדורסל 
 תקופת הפרס:  2006–הווה (כ־18 שנים) 
 
ברייסי רייט, השחקן המצטיין בגמר ליגת העל לשנת 2015
השחקן המצטיין בגמר ליגת העל בכדורסל (ידוע גם כ-MVP של גמר ליגת העל בכדורסל) הוא פרס שנתי מטעם מנהלת ליגת העל בכדורסל המחולק מאז עונת 2005/2006 לשחקן הטוב ביותר במשחק או סדרת הגמר.
הזוכה בפרס נבחר על ידי ועדה מיוחדת של מנהלת ליגת העל ובעונות מסוימות בשיתוף הקהל.
הזוכים בפרס

| עונה | שחקן | עמדה | קבוצה | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005/2006 | קרואטיה ניקולה וויצ'יץ' | סנטר | מכבי תל אביב |  |
| 2006/2007 | ארצות הברית ויל ביינום | רכז | מכבי תל אביב |  |
| 2007/2008 | ארצות הברית פי ג'יי טאקר | סמול פורוורד | הפועל חולון |  |
| 2008/2009 | פוארטו ריקו קרלוס ארויו | רכז | מכבי תל אביב |  |
| 2009/2010 | ארצות הברית בריאן רנדל | פאוור פורוורד | הפועל גלבוע גליל |  |
| 2010/2011 | ארצות הבריתישראל דייוויד בלו | סמול פורוורד | מכבי תל אביב |  |
| 2011/2012 | ישראל יוגב אוחיון | רכז | מכבי תל אביב |  |
| 2012/2013 | יווןארצות הברית פט קלאת'ס (אנ') | פאוור פורוורד | מכבי חיפה |  |
| 2013/2014 | ישראל דגן יבזורי | גארד | מכבי חיפה |  |
| 2014/2015 | ארצות הברית ברייסי רייט | גארד | הפועל ירושלים |  |
| 2015/2016 | ארצות הברית דריל מונרו | סנטר | מכבי ראשון לציון |  |
| 2016/2017 | ארצות הברית ג'רום דייסון | גארד | הפועל ירושלים |  |
| 2017/2018 | ארצות הבריתישראל אלכס טיוס | סנטר | מכבי תל אביב |  |
| 2018/2019 | ארצות הבריתישראל ג'ון דיברתולומיאו | רכז | מכבי תל אביב |  |
| 2019/2020 | ארצות הבריתישראל אמארה סטודמאייר | סנטר | מכבי תל אביב |  |
| 2020/2021 | ארצות הברית סקוטי וילבקין | רכז | מכבי תל אביב |  |
| 2021/2022 | ארצות הברית ג'ו רגלנד | רכז | הפועל חולון |  |
| 2022/2023 | ארצות הברית וייד בולדווין | גארד | מכבי תל אביב |  |
| 2023/2024 | ישראל רומן סורקין | סנטר | מכבי תל אביב |  |
הערות שוליים

↑  מצטייני העונה לעונת 2005/2006, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2006/2007, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2007/2008, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2008/2009, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2009/2010, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2010/2011, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2011/2012, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2012/2013, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2013/2014, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2014/2015, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2015/2016, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2016/2017, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2017/2018, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2018/2019, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2019/2020, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2020/2021, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2021/2022, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2022/2023, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2023/2024, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
השחקן המשתפר בליגת העל בכדורסל

| ישראל   תארים אישיים בליגת העל בכדורסל |
| --- | --- |
 שחקן העונה  מאמן העונה  חמישיית העונה  תגלית העונה  מובילי הסטטיסטיקות:  מצטיין הגמר  שחקן ההגנה  השחקן השישי  השחקן המשתפר
ניצן חנוכי, השחקן המשתפר לשנת 2011
השחקן המשתפר בליגת העל בכדורסל הוא פרס שנתי מטעם מנהלת ליגת העל בכדורסל המחולק מאז עונת 2008/2009 לשחקן בליגה ששיפר את יכולת המשחק שלו מעונתו הקודמת.
הזוכה בפרס נבחר על ידי ועדה מיוחדת של מנהלת ליגת העל ובעונות מסוימות בשיתוף הקהל.
הזוכים בפרס

| עונה | שחקן | עמדה | קבוצה | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/2009 | ישראל אורי קוקיה | סנטר | הפועל חולון |  |
2009/2010: לא נבחר
| 2010/2011 | ישראל ניצן חנוכי | גארד | מכבי ראשון לציון |  |
| 2011/2012 | ישראל שון דניאל | סמול פורוורד | הפועל חולון |  |
| 2012/2013 | ישראל אייל שולמן | רכז | ברק נתניה |  |
| 2013/2014 | ישראל שון דאוסון | גארד | מכבי ראשון לציון |  |
| 2014/2015 | בוסניה והרצגובינהישראלארצות הברית רוברט רות'בארט | סנטר | עירוני נהריה |  |
| 2015/2016 | ישראל איתי שגב | סנטר | מכבי תל אביב |  |
| 2016/2017 | ישראל עידן זלמנסון | סנטר | מכבי ראשון לציון |  |
| 2016/2017 | ישראל רפי מנקו | סמול פורוורד | הפועל אילת |  |
| 2017/2018 | ישראל נמרוד לוי | פאוור פורוורד | מכבי אשדוד |  |
| 2018/2019 | ישראל נתנאל ארצי | סמול פורוורד | הפועל גלבוע גליל |  |
| 2019/2020 | ישראל ים מדר | רכז | הפועל תל אביב |  |
| 2020/2021 | ישראל נועם דוברת | רכז | מכבי ראשון לציון |  |
| 2021/2022 | ישראל מייקל בריסקר | גארד | הפועל גלבוע גליל |  |
| 2022/2023 | ישראל איתי מושקוביץ | רכז | הפועל גליל עליון |  |
| 2023/2024 | ישראל שחר עמיר | גארד | הפועל חולון |  |
הערות שוליים

↑  מצטייני העונה לעונת 2008/2009, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2010/2011, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2011/2012, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2012/2013, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2013/2014, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2014/2015, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2015/2016, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2016/2017, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2017/2018, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2018/2019, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2019/2020, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2020/2021, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2021/2022, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2022/2023, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
↑  מצטייני העונה לעונת 2023/2024, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, אגף מצטיינים
וושינגטון הייטס (מנהטן)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  מנהטן 
 על שם:  מצודת וושינגטון 
 שטח:  1.732 מייל רבוע 
 אוכלוסייה:  201,590 (2016)
 קואורדינטות:  40°50′30″N 73°56′15″W﻿ / ﻿40.841666666667°N 73.9375°W﻿ / 40.841666666667; -73.9375
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיוושינגטון הייטס(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיוושינגטון הייטס
 
וושינגטון הייטס (באנגלית: Washington Heights) היא שכונה בחלקו הצפוני של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבארצות הברית. האזור נקרא על שם פורט וושינגטון, ביצור שנבנה בנקודה הטבעית הגבוהה ביותר באי מנהטן על ידי כוחות הצבא הקונטיננטלי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, כדי להגן על האזור מפני הכוחות הבריטיים. וושינגטון הייטס גובלת בהארלם מדרום, לאורך רחוב 155; אינווד מצפון לאורך רחוב דיקמן או הילסייד אבניו; נהר ההדסון ממערב, ובהארלם ריבר והבלוף של קוגן ממזרח. נכון ל-2016, היו בה 200,000 תושבים.
וושינגטון הייטס היא חלק ממחוז קהילתי מנהטן 12 והמיקודים העיקריים שלה הם 10032, 10033 ו-10040. היא מסויירת על ידי המחוזות ה-34 וה-33 של מחלקת העיר ניו יורק.