stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבי אלעזר המודעי
מאמריו

במשנה מופיע מאמר אחד בלבד שלו: "המחלל את הקודשים, המבזה את המועדות, המפר בריתו של אברהם אבינו, המגלה פנים בתורה, והמלבין פני חברו ברבים, אף על פי שיש בידו תורה ומעשים טובים אין לו חלק לעולם הבא". מאמר דומה בעניין קדשים מופיע בשמו בספרי: "המחלל את הקדשים, אף על פי שיש בידו מצוות הרבה כדאי הוא לדחותו מן העולם".
במדרשים ובתלמוד מובאות בעיקר דברי אגדה שאמר, במספר ברייתות, וכן מספר אגדתות. בתלמוד מובא סיפור אודות מעמד בו ישב עם רבי טרפון רבי ישמעאל ושאר החכמים, ובו נענה רבי אלעזר המודעי ואמר כי "מָן שירד להם לישראל היה גבוה שישים אמה". רבי טרפון נענה בתרעומת ואמר "מודעי! עד מתי אתה מגבב דברים ומביא עלינו", אך רבי אלעזר המודעי נענה כי "רבי, מקרא אני דורש!" והסביר באריכות את ראיותיו, המתבססים על כך שמי המבול, שבהם כתוב "וארובות השמים נפתחו" היו גבוהים 15 אמה (מההרים הגבוהים), ואודות ירידת המן כתוב "ודלתי שמים פתח", ובדלת יש ארבע ארובות.
ממדרשים אחרים לומדים כי רבן גמליאל חיבב את דבריו, ואמר "עדיין צריכין אנו למודעי דמוקים ליה כוליה בחד מקום".
מותו

על פי המסופר בתלמוד הירושלמי, מנע רבי אלעזר המודעי בתפילתו את נפילת ביתר בימי מרד בר כוכבא. רבי אלעזר המודעי שהיה מנהיגם הרוחני של הנצורים בביתר היה שרוי בצום ובתענית, והיה ידוע כי כל עוד עומדת לנצורים זכותו של רבי אלעזר, הרי שהעיר לא תיפול. כותי (שומרוני) אחד חדר לעיר, ודיבר עם רבי אלעזר המודעי, דודו של בר כוכבא דברים של מה בכך. משתפס בר כוכבא את הכותי, החשיד הכותי את אלעזר המודעי בכך שהוא מתכוון למסור את העיר לאויב. בר כוכבא חקר את רבי אלעזר בדבר חשד זה, ורבי אלעזר הכחיש את הדברים (ככל הנראה לא שמע כי היה עסוק בלימוד התורה[דרוש מקור]). בר כוכבא לא האמין להכחשות, בעט ברבי אלעזר, והלה מת. לאחר מות רבי אלעזר נפסקה ההגנה האלוהית על העיר, והתאפשר לאדריאנוס לכבשה. בעקבות המדרש, יש חוקרים המזהים אותו עם רבי אלעזר הכוהן המופיע על מטבעות בר כוכבא.
קברו על פי המסורת

על פי האמור בתלמוד רבי אלעזר נהרג בביתר הקדומה שבהרי יהודה. הרי שמסורת על מקום קבורתו עולה לראשונה בתיאור מאוחר מזמנו של רבי אלעזר.
בחיבור "ציוני קברים בארץ ישראל" (כתב יד מוסקבה, שנת 1440 לערך) נטען כי נקבר במערה ביישוב נבוריה שבגליל העליון יחד עם יעקב איש כפר נבוריא.
”נברתין, מחוץ לכפר קבר ר' יעקב איש כפר נבוריא ור' אלעזר המודעי ז"ל”
עד שנת 2011, היה מקובל כי זיהוי קברו בנבוריה החל במאה ה-15. אך עם גילויה של מגילת פירנצה, תיארוך קברו הוקדם לתחילת המאה ה-14. היות שקברו של יעקב איש כפר נבוריא הוזכר לראשונה בחיבור האלמוני מסוף המאה ה-13 "תוצאות ארץ ישראל", סברו כי ייחוס קברו של רבי אלעזר משמעותית מאוחר מקבר יעקב איש כפר נבוריא.
לקריאה נוספת

"האנציקלופדיה לבית ישראל" בהוצאת הרב רפאל הלפרין - בערך אלעזר המודעי.
קברי צדיקים בארץ ישראל - קבר אלעזר המודעי.
בנימין לאו, "רבי אלעזר המודעי: אמונה וביטחון", בספרו: חכמים, כרך שני: ימי יבנה עד מרד בר כוכבא, ידיעות ספרים, 2007, עמ' 218-208.
רנו דנאו

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1936 (בן 88) מוסקרון, בלגיה
 שם לידה:  Renaud Denauw
 מדינה:  בלגיה 
 לאום:  בלגיה בלגי
 מקום מגורים:  Gozée 
 שם עט:  Sylvain 
 עיסוק:  עפרונאי, צלם עיתונות
 מקום לימודים:  École supérieure des arts Saint-Luc
 שפות היצירה:  צרפתית 
 תחום כתיבה:  קומיקס איור
 סוגה:  הומור ספרות ילדים
 יצירות בולטות:  Jessica Blandy, בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
רנו דנאו (בצרפתית: Renaud Denauw, נולד ב-28 בנובמבר 1936 במוסקרון, בלגיה), הידוע גם בכינויו "רנו", הוא אמן קומיקס בלגי. הוא ידוע בעיקר בזכות שיתוף הפעולה שלו עם הסופר ז'אן דופו בספר הקומיקס "ג'סיקה בלנדי".
קריירה

רנו נשכר למגזין Spirou בשנת 1975 כמאייר. הוא פיתח במהירות מוניטין של צייר נשים חושניות, והשתמש גם בשם העט "סילבן" כדי לצייר את הקומיקס המבוגר "מרליין". לאחר תקופת ציור של סיפורים מצחיקים המיועדים לילדים ("מירטל, וידפוצ'ה וקבוצ'ארד", 1978), הוא עבר למגזין "קומיקס" המתחרה "טינטין" בשנת 1981 ואייר את "פלטון, טורלוק ואקוקינט", סדרת ילדים נוספת.
לאחר שצייר דמויות קריקטוריסטיות לתקופה ארוכה יותר, עידן רנו את תיאור האישיות הריאליסטיות שלו, ולבסוף נבחר לשתף פעולה עם הקולגה הבלגי ז'אן דופו על ספר הקומיקס החדש של ג'סיקה בלנדי בשנת 1987. הסדרה, שבמרכזה הפאם פאטאל המנוגדת, סקסית-אך-שבורה-פנימית, הצליחה, ודופו ורנו עדיין משתפים פעולה לאחר 24 גליונות. עבודות אחרות של רנו כוללות את "Les Enfants de la Salamandre" מ-1988 עד 1990, "Santiag" ב-1991, ואת "Venus H" בשנת 2005, כולם נוצרו יחד עם דופו.
הערות שוליים

↑  "Renaud". Editions Dupuis. נבדק ב-10 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Renaud (Renaud Denauw)". Lambiek.net/Comiclopedia. נבדק ב-10 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90545002  BNE: XX1099402  BnF: cb11921511j (data)  CANTIC: a11289879  GND: 131759566  ISNI: 0000 0001 2279 8285  LCCN: no2007037448  NTA: 072647302  SUDOC: 027094529  VIAF: 51694982   WorldCat (עם VIAF): 51694982
המינהל השמיני של המטה הכללי הרוסי

| --- | --- |

 «Скрытно для пользы» בדיסקרטיות לטובה
 פרטים
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  7 באוקטובר 1941 – הווה (83 שנים) 
המינהל השמיני של המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (ברוסית: 8ףВосьмо́е управле́ние Генера́льного шта́ба Вооружённых Сил Росси́йской Федера́ции) הוא גוף פיקוד ובקרה של המטה הכללי הרוסי, המנהל את השירות להגנה על סודות מדינה. המנהל דואג לספק את המידע הדרוש למילוי משימות הפיקוד והשליטה של כוחות הצבא של הפדרציה הרוסית.
היסטוריה

המינהל השמיני של המטה הכללי הוקם מתוך גופי ההצפנה של הצבא האדום בשנת 1941. לקראת פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות, המחלקה הייתה מאוישת בכוח אדם ומהנדסים.
ב-7 באוקטובר 1941 המנהל לשירותי הצפנה של המטה הכללי החליף רשמית את שמו למנהל השמיני של המטכ"ל. במקביל, הוקמה יחידה מיוחדת כחלק ממטה השדה של הצבא ונוצרו גופים מיוחדים במנהל התותחנים הראשי, במנהל התקשורת הצבאי המרכזי, במנהל התקשורת, במנהל האספקה ובמספר אגפים אחרים. עד שנת 1920 המערכת להגנת סודות צבאיים פעלה באגפים.
בשנת 1926 הוסב המנהל למחלקה השנייה של משרד הוועדה העממית לענייני צבא וצי. בשנת 1930 הוסבה למחלקה השביעית של מטה הצבא האדום, ולאחר מכן למחלקה השמינית. חיילי היחידה גויסו מתוך האקדמיה הצבאית על שם פרונזה. בשנת 1939 שונה שם המחלקה למחלקת השירות המיוחד ונכללה במנהל המבצעים של המטה הכללי של הצבא האדום. עם תחילת המלחמה הוקמה לשכת השירות המיוחד של המטה הכללי של הצבא האדום עם סך של 197 אנשי שירות ו-50 עובדים.
מאז התפרקות ברית המועצות זהו גוף של משרד ההגנה והמטה הכללי המורכב מיחידות המאוישות במומחים להגנה על סודות המדינה. קציני המינהל אחראים גם לאבטחת המידע בתקשורת (צנזורה צבאית). המידע הנתון לפיקוח המינהל הוא כזה נובע מפרסום חומרים על פעילויות הכוחות המזוינים - על חיי הצבא, הצי, חיל האוויר וכן על שיתוף פעולה צבאי-טכני.
הערות שוליים

↑  Mil.Ru: Военный энциклопедический словарь: «Государственная тайна»
↑  БРЭ: «Государственная тайна»
↑  Mil.Ru: «Структура ВС РФ»
1 2  «Особая служба генерального штаба» (Сергей Богданов, «Красная звезда»)
↑  Восьмое управление Генерального штаба Вооруженных Сил Российской Федерации : Министерство обороны Российской Федерации
↑  БРЭ: «Военная цензура»
כוח המשימה לאבטחת סייבר (קנדה)

כוח המשימה לאבטחת סייבר (באנגלית: Cyber Security Task Force, בראשי תיבות: CSTF) הוא ארגון במסגרת המשרד לביטחון הציבור של קנדה. הארגון אחראי על אבטחת מחשבים ואינטרנט בקנדה. פועל בשיתוף פעולה עם המוסד לביטחון תקשורת.
ראו גם

אבטחת מחשב
המרכז הקנדי לאבטחת סייבר
שביעי

| --- | --- |

 תדירות:  7 
 מו"ל:  קבוצת רודניק בע"מ
 מייסד:  רובי לוזון 
 עורך ראשי:  אהרל'ה ויסברג
 תאריכי הופעה:  2011–הווה (כ־14 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 www.dmag.co.il/pub/shvii
 
שביעי הוא עיתון לציבור הדתי לאומי המחולק חינם בעשרות אלפי עותקים בבתי כנסת בישראל. השבועון החל לצאת לאור בשנת 2011.
בתחילה יצא השבועון כמקומון בצפון ישראל. בדצמבר 2012 החל לצאת בתפוצה ארצית במסגרת תפוצת עלוני השבת של "מקור ראשון". העיתון ממתג עצמו כעיתון בתחום החדשות המגזריות בציונות הדתית, ומפיץ כשישים אלף עותקים בשבוע ברחבי הארץ. העיתון כולל כתבות חדשותיות ומגזיניות וכן מדורים.
ידיעות בולטות

נחשף לראשונה כי הרב יעקב אריאל ניתק עצמו מארגון רבני צהר לאחר כישלון חוק עמאר-אריאל בבחירות לרבנות הראשית.
פורסם ציטוט של הרב יעקב מדן שהתבטא בחריפות נגד המגמות בצה"ל.
פורסם מכתב של הרב יצחק יוסף נגד הרב אליעזר מלמד על מפגשו עם רבה רפורמית.
אביעד גליקמן, אחרי הסערה: השבועון "שביעי" יודפס ללא הקריקטורה של חיות, באתר חדשות 13, 4 בינואר 2024
עידו דוד כהן, השבועון "שביעי" פרסם קריקטורה שבה אסתר חיות דורכת על גב לוחם צה"ל בעזה, באתר הארץ, 4 בינואר 2024
איתי פת-יה, הילה ניסן פרידמן, עורכת העלון "שביעי", מונתה לדוברת של נפתלי בנט, באתר אייס, 17 ביוני 2020
בעקבות בג"ץ עילת הסבירות, שבו נפסל תיקון לחוק יסוד: השפיטה במהלך מלחמת חרבות ברזל, פורסמה קריקטורה של אסתר חיות דורכת על גופת חייל כשבידה דגל עם סמל מערכת המשפט. בעקבות דרישה של היועץ המשפטי למערכת בתי המשפט, עו"ד ברק לייזר, שטען שהקריקטורה היא פרסום חמור העולה כדי חשד להסתה לאלימות וחשד לזילות בתי המשפט, הגיליון הודפס בלעדיה, אך מאמר המערכת בו, מאת רובי לוזון, מתח ביקורת חריפה על חיות. לימים, נמסר שהפרקליטות קבעה שאין בקריקטורה עילה לפתוח בחקירה.
הערות שוליים

1 2  עלוני השבת חוזרים לשגרה: 'שביעי' חוזר לבתי הכנסת,  באתר כיפה, 10 ביוני 2020
↑  אברהם בלוך, ‏הקריקטורה של חיות הוסרה; ובעיתון לא נשארו חייבים | פרסום ראשון, באתר מעריב אונליין, 4 בינואר 2024;
 אחרי הסערה: השבועון "שביעי" יודפס ללא הקריקטורה של חיות, באתר חדשות 13, 4 בינואר 2024
↑  שביעי, גיליון 569, 5 בינואר 2024
↑  אריה יואלי, ‏הסתיים בלא כלום: הנהלת בתי המשפט צינזרה עיתון בלי שום סיבה, באתר "סרוגים", 24 בדצמבר 2024
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
נתן חפשי

| --- | --- |

 לידה:  1889 וולברום, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1980 (בגיל 91 בערך) חולון, ישראל 
 שם לידה:  נתן פרנקל 
 מדינה:  פולין, ישראל 
 מקום קבורה:  רחובות 
 מספר צאצאים:  3 
 
נתן חֹפְשי (פרנקל) (לעיתים בכתיב מלא: חופשי;‏ 1889, וולברום, פלך קיילצה, האימפריה הרוסית (פולין) – 1980, תש"ם ישראל) היה איש העלייה השנייה (1909), ממייסדי נהלל, מראשוני הפציפיסטים הציוניים בארץ ישראל, צמחוני וטבעוני, דובר שמונה שפות, ומהמנהיגים הרוחניים של תנועת "ברית שלום" ו"איחוד". מייסד ויושב-ראש אגודת סרבני מלחמה מטעמי מצפון בארץ-ישראל. בעל השפעה רבה על עקיבא ארנסט סימון, ואחד ממשתפי הפעולה העיקריים עם מרטין בובר. השפיע גם על משה דיין בנהלל, והיה חבר נפש של בנימין מונטר שנהרג בתל חי. בהשקפותיו הושפע מכתבי טולסטוי, א.ד. גורדון וגנדי.
קורות חיים

נתן פרנקל נולד בעיירה וולברום שבפולין, בן למשפחת חסידי גור. התחנך ב"חדר" ובבית מדרש, וקנה לעצמו השכלה עברית וכללית. בהמשך עבר לעיר ורשה, ובשנת תרס"ט-1909 עלה לארץ ישראל כחלוץ ועבד ברחובות, שם הכיר את אשתו לעתיד, טובה חרל"פ (1888–1968), בתו של אפרים צבי חרל"פ (ממיסדי רחובות) מאשתו השנייה, לאה לבית לוצקי (שנפטרה כשנתיים לאחר הולדתה).
בשנת 1910 יצא מטעם "הפועל הצעיר" לסיבוב במושבות יהודה להכין את הוועידה הראשונה של הפועלים החקלאים ביהודה. בני הזוג חפשי נישאו בשנת 1911. לאחר מכן נתן עבד בבן שמן ובגן שמואל בשנת 1912, ומשם עברו בשנת 1915 לחולדה, שם נולדו שלושת ילדיהם: אבשלום (נולד בזמן מלחמת העולם הראשונה ושמו מבטא תקווה לשלום); גאולה (נולדה ביום כניסת אלנבי לירושלים, ושמה מבטא תקווה לגאולת העם); ולאה (הקרויה על שם סבתהּ).
בשנת 1920 עברו עם קבוצה קטנה למטולה, אך נותרו שם רק כארבעה חודשים. בזמן התקפות הערבים על הגליל שהתה הקבוצה כשבוע תחת אש כבדה. כשהחמיר המצב, והצבא הצרפתי נסוג, נמלטו החברים וחפשי עם אשתו ההרה ושני ילדיהם חזרו לחולדה. ביום 4 ינואר 1920: "[...] עזבנו את המושבה רק בגדנו לעורנו, והילדים אתנו בתוך זמזום הכדורים של הצבא הערבי הרודף את הצרפתים לתוך המושבה. [...] לפני ביתנו ארבעה הרוגים צרפתים [...] וטובה יורדת ממיטתה, בקדחת [...] שמונה שעות טיפסנו על ההרים הזקופים הילדה על הידיים, אבשלום החביב רגלי, טובה באין כח ובקדחת, ורחל ויהודית עוזרות לשאת את גאולה [...]"
חפשי היה נואם כריזמטי, וחיבר מאמרים רבים בנושא פציפיזם ודו-קיום. ספרו "בלב ונפש - על עם ואדם" יצא בשנת 1965. ספג ביקורות קשות על דעותיו האנטי-מלחמתיות עוד בתקופות הדמים שלפני הקמת המדינה, וכן על דרך חייו הטבעונית (היה נועל נעלי בד כדי לא להשתמש בעור חיה, ולא השתמש ברתמות לסוסים מפני שהיו עשויות מעור). למרות הביקורות הרבות, אפילו מהסביבה הקרובה לו, הצליח חפשי לשמור על יחסי-כבוד והערכה הדדית. חפשי הטיף לקדושת הצמחונות והטבעונות, ופולחן עבודת האדמה – 'המעדר והעגבנייה'.
בנהלל עיבד משק ב'עיגול החיצוני' ב'שכונת הצימחונים' שמנתה כמה משפחות. מאוחר יותר עבר למרכז נהלל, שם עיבד משק קטן יותר. לאחר שנים רבות בנהלל עבר להרצליה, ומשם לרחובות. בסוף חייו התגורר בדיור מוגן בחולון, ואצל בנו, אבשלום, בקרית-שמונה. חפשי נקבר ברחובות.
פרסומיו

קול המצפון: חוברת לביטוי יוצאת על ידי קבוצת חברים; האחראי: נתן חפשי, תל אביב: (דפוס אחדות), 1934. (הוצאה חד-פעמית)
בדרך אל האמת: א. חליפת מכתבים בין נתן חפשי לבין קבוצת ’שלהבת יה’ בירושלים. ב. הפתרון היחידי (לבעיות שלום ומלחמה בארצנו), מאת נתן חפשי; (המוציא לאור: א. ליסוד), רשפון: חוג נוער דתי שלהבת-יה, 1957.
בלב ונפש: במאבק על עם ואדם, תל אביב: דפוס א’ סטרוד ("יצא לאור על ידי קבוצת ידידי המחבר במלאת לו 75 שנה ו-55 שנים לעלייתו לארץ"), תשכ"ה. (מאמרים ומכתבים)
בתרגום:
זאמלונג פון עסייען און ארטיקלען; איבערזעצונג פון העברעיש: מנחם מארגענשטערן, ניו יורק – מקסיקו: די אנדערע שטים פון ארץ ישראל, 1952.
מאמרים:
'רשמים וזכרונות על א.ד. גורדון', שדמות לז (תש"ל), 75–78.
היה מהכותבים המרכזיים בעיתון הדו-שבועי, 'נר' שיצא על ידי 'איחוד'. שהיה חבר בה הנערך על ידי ר' בנימין שגם כתב בו
פרסומיו > עריכה

נתן חפשי (עורך), אגרת לידידים, תל אביב: אגודת סרבני המלחמה בישראל (דפוס אחדות), תש"ח-1947.
מן המאור שביהדות: מדברי חז"ל על ערכי היהדות ואורחות חייה; ליקט מתלמוד בבלי וממדרשי חז"ל והקדים מבוא נתן חפשי, רשפון: הוצאת ידידים, תשכ"ד.
פרסומיו > תרגום

הלל צייטלין, התיבה; תורגם מהחוברת "די תיבה" ביידיש שיצאה לאור על ידי החוג הדתי-מוסרי "יבנה" ליד חברת "אהבת רעים" בורשה, ניסן תרפ"ד ...; תרגם והקדים מבוא נתן חפשי, תל אביב: הוצאת ידידים, תשכ"ב.
מדינת השלום, הצדק והאמת: (הוקמה על ידי הקוייקרים האנגלים באמריקה הצפונית במאה ה-17); תרגם מהמקור הגרמני הקוייקרי והקדים מבוא נתן חפשי, תל אביב: הוצאת ידידים (דפוס א’ סטרוד), תשכ"ח. (קטעים מתורגמים מתוך 3 ספרים בגרמנית)
לקריאה נוספת

ג' קרסל, 'נתן חפשי: אבטוביוגראפיה', בשער (במה לבעיות חברה ותרבות) כג, ב, 150 (מארס-אפריל 1980), 118–122. (מובאת כאן האוטוביוגרפיה של חפשי, שנשלחה אל קרסל בשנת תשכ"ט.)
נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ב', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 113-117
רוטמן, חיים. No Masters But God: Portraits of Anarcho-Judaism. מנצ'סטר, 2021, עמודים 182-200.
הערות שוליים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .
↑  בלועזית קיימים מספר איותים: Nusyn Frenkiel Frankel, Natan Hofshi, Nathan Chofshi.
↑  E. Feldman, David. (2004). ‘Pilgrimage from Darkness: Nuremberg to Jerusalem.’ Univ. Press of Mississippi: USA. Page 306.
1 2  דקל, גיל. (2012). נפש הציונות: דרכו של נתן חופשי. נדלה 30 יולי 2012.
↑  ריאיון עם נינו של נתן (2013). נדלה 23 פברואר 2013.
↑  Zukerman, William. (1964). Voice of Dissent: Jewish Problems, 1948-1961. Brookman Associates. Page 244.
↑  Hermann, Tamar. (2012 [2010]). ‘‘Natan Hofshi’ (‘Pacifism and Anti-Militarism in the Period Surrounding the Birth of the State of Israel’)’. Retrieved 30 July 2012.
↑  'אוריאל סימון בשיחה קצרה על נתן חפשי'. 2012. נדלה 30 יולי 2012.
↑  סימון, עקיבא ארנסט. (2012 [1969]). גבורות שלום, לנתן חפשי בן-שמונים. נדלה 30 יולי 2012.
↑  אגמון, תמר. (2007). 'שדות אדומים'. הוצאת כרמל: ירושלים. עמוד 219.
↑  Consistent Pacifism: Natan Hofshi’s Uniqueness. Retrieved 10 Oct 2013.
↑  עיתון מעריב. (1965). 'ספרים חדשים – בהצצה חטופה.' 14 מאי 1965.
↑  מ. ב., לזכר נעדרים: טובה חופשי, דבר, 26 באוגוסט 1968.
↑  דוד תדהר (עורך), "אפרים צבי חרל"פ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 96; משפחת חרל"פ, באתר הארכיון לתולדות רחובות; אפרים חרל"פ, באתר הארכיון לתולדות רחובות.
↑  דוד תדהר (עורך), "מאיר רוטברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1748
↑  שפרו, גוסף. (1967). 'הפועל הצעיר: רעיון ומעשה'. מוציא לאור: עיינות. עמוד 212.
↑  בן דרור, לאה, ודקל, גיל. (2012). ריאיון עם לאה בן-דרור, ביתו של נתן חפשי. נדלה 2 אוגוסט 2012.
↑  בגדים לגופם ואידאולוגיה חזקה: על נתן חפשי ובנימין מונטר. נדלה 31 אוגוסט 2013.
↑  אגמון, תמר. (2007). 'שדות אדומים'. הוצאת כרמל: ירושלים. עמוד 300.
↑  'משה יהודאי בראיון' (2012). נדלה 30 יולי 2012.
↑  Holmes, John Haynes. (1977 [1929]). ‘Palestine To-Day and To-Morrow: A Gentile's Survey of Zionism’. Arno Press: USA. Page 182.
↑  חזן, מפלגת הפועל הצעיר לנוכח גילויי אקטיביזם ומתינות אצל ברנר וגורדון. עמוד 257. נדלה 7 ספטמבר 2013.
↑  גרשוני, שמואל. (2012). 'על נתן וטובה: קטעים מהספר כך היינו'. נדלה 4 אוגוסט 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313353905171  PLWABN: 9810570857005606  GND: 1266809481  ISNI: 0000 0000 6926 8858  LCCN: nr2006006217  VIAF: 97553911   WorldCat (עם VIAF): 97553911
השירות הפדרלי לבקרה טכנית וייצוא

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 סוכנות אם:  משרד ההגנה של רוסיה 
 תאריך הקמה:  9 במרץ 2004 
 מטה מרכזי:  Staraya Basmannaya Street 
 fstec.ru/en
 קואורדינטות:  55°45′59″N 37°39′42″E﻿ / ﻿55.766478°N 37.661778°E﻿ / 55.766478; 37.661778
 he
 
השירות הפדרלי לבקרה טכנית וייצוא (ברוסית: Федеральная служба по техническому и экспортному контролю, בראשי תיבות: ФСТЭК России) הוא סוכנות צבאית של הפדרציה הרוסית, תחת משרד ההגנה של רוסיה, האחראית לרישוי ייצוא של כלי נשק ופריטים טכנולוגיים דו-שימושיים ואחראי גם על אבטחת המידע הצבאי הרוסי.
השירות מטפל באבטחת מידע צבאי ובהגנה על סודות מדינה, תוך מניעת זליגתו בערוצים טכניים, הוא גם מנהל את מאגר איומי אבטחת הנתונים, מאגר הפגיעות הלאומי של רוסיה ומחייב חברות טכנולוגיה מערביות להגיש קוד מקור וסודות מסחריים אחרים לפני שיאושר להן לייבא את מוצריהן לרוסיה. השירות משתף פעולה עם שירות הביטחון הפדרלי, המנהל את תחום הקריפטוגרפיה ברוסיה.
בשנת 2019, השירות העניקה לאסטרה לינוקס מעמד מיוחד לגבי השימוש בה בעיבוד מידע מסווג רוסי.
קורנליוס לבאו

קוֹרנליוּס לבֵּאוֹ (Cornelius Labeo) היה תאולוג רומי ואנטיקוואר, שכתב על נושאים כמו לוח השנה הרומי ותורתה של הדת האטרוסקית. חיבוריו שרדו רק בקטעים ועדויות אצל סופרים אחרים. זמנו תוארך למאה ה-3 לספירה, אולם תארוך זה אינו ודאי. התארוך שלו שנוי במחלוקת ונע בין תחילת המאה ה-2 למאה ה-3. לבאו כונה "התאולוג הרומי החשוב ביותר" לאחר מרקוס טרנטיוס וארו, שנראה שעבודתו השפיעה עליו באופן ניכר. הוא בדרך כלל נחשב נאופלאטוניסט.
לבאו וקנסורינוס הם הסופרים היחידים בעלי עניין ברור בכתיבה על הדת הרומית העתיקה בתקופה של "אנרכיה צבאית" בין מותו של קרקלה ועלייתו של דיוקלטיאנוס, אז נראה שהלמדנות לרוב פסקה. מאחר שלעיתים הייתה חפיפה בין הדת והחוק האזרחי ברומא העתיקה, הקטעים מאת קורנליוס לבאו לעיתים מבולבלים עם אלה של המשפטנים פקוויוס לבאו (אנ') ומרקוס אנטיסטיוס לבאו (אנ').
השפעה

לבאו היה בין המקורות בהם השתמשו מקרוביוס, לידוס וסרוויוס. לפעמים הניחו שהבתים על אורפאוס, שניתנו על ידי מקרוביוס בספר הראשון של ה"סאטורנליה" שלו, נלקחו מלבאו. חיבוריו היו משפיעים דיו, עד שהוא שימש כמושא לביקורת על ידי אבות הכנסייה, כמו ארנוביוס (אנ') ואוגוסטינוס. ייתכן והוא היה מקור הביניים של ארנוביוס לציטוטים של פורפיריוס, ואולי גם של מרטיאנוס קפלה לציטוטים של יאמבליכוס.
לבאו התעניין בבעיות כמו קיומה של נומינה (אנ') טובה או רעה, והאם יצורים בשלב ביניים צריכים להיקרא "שדים" או "מלאכים". לבאו הוא בין הסופרים היוונים והרומים שאיתם אוגוסטינוס מתווכח על טבעם של "שדים" בספר 8 בחיבורו "עיר האלוהים". במיוחד הוא דוחה את אבחנתו של לבאו בין שדים טובים לרמאים, ואומר שכולם נשמות לא טהורות ומשום כך רעות. בהגדרתו דמויות שמימיות כאלים, חצאי-אלים וגיבורים, לבאו מיקם את אפלטון בין חצאי-אלים כמו הרקולס ורומולוס.
בחיבורו "על החודשים" (De mensibus), לידוס מצטט את לבאו כמקור שלו לרשימה ובה 30 שמות לאפרודיטה (ונוס) ולהסברים על מנהגים הקשורים ללוח השנה כמו למשל האטימולוגיה של שמות החודשים. לבאו תמך בהשקפה שהאלה הרומית מאיה הייתה הארץ (טרה), ונקראה כך בשל גודלה (magnitudine) והאלה הטובה (בונא דאה (אנ')), לה הוקדש מקדש בראש חודש (אנ') מאי הרומי.
אפולו ויאו

לבאו כתב ספר בשם "De oraculo Apollinis Clarii", שסיפק פסקת מפתח להבנת נטיות מונוטואיסטיות במחשבה הדתית היוונית והרומית העתיקה. פסקה זו כוללת את מילותיו של האורקל מקלארוס, שהשתמרו בציטוט של מקרוביוס מתוך לבאו:
כאשר נשאל "מיהו האל העליון?", השיב אפולו: "ברצונך לדעת מיהו מלך השמיים, שאת זהותו אפילו אני לא יודע, אולם אני ירא אותו בהתאם למסורת".
אפולו אומר שהאל העליון נעלה עליו, אין לתארו ואין להכירו. לבאו גם מדווח שנעשה חיפוש לפירוש הפסוק האורפי המפורסם: "אחד הוא זאוס, אחד הוא האדס אחד הוא הליוס, אחד הוא דיוניסוס". על פי מקרוביוס: "הסמכות של השורה האחרונה הזאת נתמכת על ידי אורקל של אפולו מקלארוס (Clarian Apollo), שבו ניתן עוד שם לשמש, הנקראת באותם פסוקים מקודשים, בין שאר הכינויים, בשם 'יאו' (Iao, Ἰαώ). שכן כאשר נשאל אפולו מקלארוס מי מבין מהאלים צריך שיהא מזוהה עם האל הקרוי יאו, הוא הכריז כך:...'שוו לעצמכם שיאו הוא ראש וראשון לכל האלים, בחורף הוא האדס, בתחילת האביב הוא זאוס, בקיץ הוא הליוס, ואילו בסתיו הוא דיוניסוס רב־החן'. את פירוש האורקל הזה, ואת ההסבר לישות האלוהית ולשם, לפיו מזוהה יאו עם האב ליבר והשמש, מביא קורנליוס לבאו בהרחבה בספר הקרוי 'על האורקל של אפולו מקלארוס'".
"יאו" אינו מזוהה כאן במפורש כאל של היהודים, אולם השם כבר היה מושרש בשימוש הלטיני ככזה (למשל אצל דיודורוס סיקולוס ומרקוס טרנטיוס וארו) ואין כמעט ספק שמקרוביוס או קורנליוס לבאו ידעו כי זהו שמו של אלוהי היהודים. לבאו ניסה למצוא דרך למקם את האל היהודי במערכת האלים האולימפיים.
לקריאה נוספת

Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism. Jerusalem, Israel Academy of Sciences, 1980, Vol II: CXXIV. Cornelius Labeo, pp. 410-412
הערות שוליים

1 2 3  פטר שפר, יודופוביה, עמ' 80–82 (מאנגלית: להד לזר).
↑  אוגוסטינוס, עיר האלוהים, ספר 2, פרקים 11, 14; ספר 9, פרק 19.
↑  אוגוסטינוס, עיר האלוהים, ספר 2, פרק 11; ספר 8, פרק 22; ספר 3, פרק 25.
↑  מקרוביוס, סאטורנליה, ספר 1, פרק 18, סעיפים 21-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273652205171  BNE: XX991405  GND: 128559942  ISNI: 0000 0003 8594 7940  LCCN: n79095564  NSK: 000118101  NTA: 068610963  RERO: 02-A000101593  SUDOC: 139179445  VcBA: 495/18372  VIAF: 146506422   WorldCat (עם VIAF): 146506422
המרכז לביטחון מידע של שירות הביטחון הפדרלי

| --- | --- |


בניין המרכז בכיכר לוביאנקה
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 משרד אחראי:  שירות הביטחון הפדרלי
 תאריך הקמה:  יולי 2003
 סוכנות קודמת:  הסוכנות הפדרלית למידע ותקשורת ממשלתית
 מטה מרכזי:  מטה שירות הביטחון הפדרלי, ככר לוביאנקה, מוסקבה
 http://www.fsb.ru
 
המרכז לביטחון מידע של שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה (ברוסית: Центр информационной безопасности ФСБ России),‏ הוא גוף של שירות הביטחון הפדרלי העוסק באבטחת טכנולוגיות מידע, הצפנה, פיצוח צפני מחשב ואיסוף מודיעין טכנולוגי.
המרכז נוצר על בסיס המינהל לאבטחת מידע ומחשבים (Управления компьютерной и информационной безопасности) של מחלקת המודיעין הנגדי בשירות בעקבות רפורמה ארגונית שנערכה בשנים 2004—2005 והוא חלק משירות המודיעין הנגדי של שירות הביטחון הפדרלי. סמכויותיו עוגנו בתיקונים לחוק שירות הביטחון הפדרלי.
המרכז חוקר פשעים בתחום המסחר האלקטרוני והפצה בלתי חוקית של נתונים אישיים ומשתף פעולה עם שירות האבטחה הפדרלי (השירות לתקשורת מיוחדת שלו) ומינהל המודיעין של המטה הכללי.
לרוב מכונה המרכז בטעות מינהל К של שירות הביטחון, מה שיוצר בלבול עם יחידה בשם זה של משרד הפנים הרוסי.
בשנת 2017 בכירי הארגון היו מעורבים בעבירות בגידה במולדת, לאחר שב-31 בינואר אותה שנה נעצרו ראש מינהל 2 במרכז לביטחון מידע, סרגיי מיכאילוב וסגנו דמיטרי דוקוצ'אייב. הם הואשמו בשיתוף פעולה עם סוכנות הביון המרכזית האמריקאית ובמתן מידע על שיטות חקירה של הארגון. בפברואר 2019 בית הדין הצבאי המחוזי במוסקבה דן אותם ל-22 שנות מאסר. אדם נוסף, עובד במעבדת קספרסקי, רוסלן סטויאנוב נידון ל-14 שנות מאסר.
ראו גם

הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית
היחידה למבצעי מידע של רוסיה
מערך הסייבר הלאומי
מצו"ב
אגף התקשוב וההגנה בסב"ר
הלשכה לביטחון התקשורת הממשלתית
המוסד לביטחון תקשורת
הערות שוליים

↑  Грязные руки. Roem.ru
↑  במבנה הארגון פועל "מינהל K", אך מינהל זה פועל במסגרת שירות הביטחון הכלכלי ואינו עוסק בענייני מחשוב. ראו פירוט כאן (ברוסית)
↑  בכיר מחלקת הסייבר של סוכנות הביון הרוסית נעצר באשמת בגידה
↑  רוסיה: יזם אינטרנט נשלח לכלא באשמת בגידה במדינה בשירות ארצות הברית
↑   עודד ירון, רוסיה עצרה בכיר בחברת קספרסקי בחשד לבגידה, באתר הארץ, 25 בינואר 2017
↑  רוסיה: כתב אישום נגד קצינים בגין בגידה לטובת ארצות הברית