קינג קרימזון
היסטוריה > שנות ה-70

בהרכב הלהקה חלו שינויים רבים בשנים אלו. פריפ, סינפילד ולייק, חברי הלהקה שנשארו לאחר פרישתם של ג'יילז ומקדונלד, המשיכו לעבוד והוציאו את הסינגל Cat Food/Groon במרץ 1970. במשך הזמן הם עבדו על חומר לאלבום השני של קינג קרימזון, In the Wake of Poseidon. באלבום זה השתתפו גם נגן כלי הנשיפה מל קולינס והבסיסט פיטר ג'יילז. באפריל עזב גרג לייק והקים את להקת אמרסון, לייק ופאלמר (ELP), ובכך השאיר את קינג קרימזון ללא זמר, עד שהבסיסט גורדון האסקל, שהצטרף ללהקה לקראת העבודה על האלבום השלישי Lizard, לקח על עצמו את תפקיד הסולן. אנדי מקאלו השתתף באלבום החדש כמתופף, ובשיר אחד מהאלבום השתתף גם ג'ון אנדרסון מלהקת יס. רגע לפני הוצאת האלבום Lizard עזבו האסקל ומקאלו, וקינג קרימזון נותרה במצב האבסורדי של להקת רוק ללא זמר, בסיסט ומתופף.
פריפ החל לבחון מוזיקאים על מנת להרחיב את הלהקה. המתופף איאן וולאס והזמר בוז בארל נבחרו, ומאחר שלא נמצא בסיסט שעמד בדרישות של פריפ, החליט פריפ ללמד את בארל לנגן בבס. באמצע סיבוב ההופעות הארוך שאליו יצאה קינג קרימזון, יצא האלבום Islands ב-1971. בסוף השנה עזב את קינג קרימזון אחד מחבריה הראשונים, פיטר סינפילד. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשנה הבאה, מתוך כוונה לפרק את קינג קרימזון אחריו. הקלטות מתוך סיבוב ההופעות הזה נערכו יותר מאוחר לאלבום Earthbound.
מעט אחרי סיבוב ההופעות החל פריפ לחפש שוב נגנים חדשים. הראשון שהצטרף היה נגן כלי ההקשה ג'יימי מור. אחריו הצטרף הזמר והבסיסט ג'ון וטון, מכר של פריפ מהקולג' שבו למד. וטון היה מועמד גם להרכב הקודם של הלהקה, אך לבסוף לא התקבל. כעת, כאשר קינג קרימזון התחילה מההתחלה, ניתנה לווטון ההזדמנות. אחרי וטון הצטרף לקינג קרימזון המתופף של להקת יס, ביל ברופורד, מה שנראה כשגיאה בקריירה של ברופורד בעיני אחדים. ברופורד עזב את יס, שהייתה אז להקה בעלת פוטנציאל גדול להצלחה מסחרית, לטובת קינג קרימזון, שהייתה ידועה כלהקה לא צפויה ובעלת היסטוריה של חוסר יציבות. ברופורד עצמו היה מעוניין בקריירה יותר אמנותית, וקינג קרימזון נראתה לו יותר מתאימה. לבסוף הצטרף גם הקלידן ונגן כלי המיתר דייוויד קרוס. החזרות של ההרכב החדש התחילו בסוף 1972, ובשנה שלאחר מכן יצא לאור האלבום Larks' Tongues in Aspic. לאחר הוצאת האלבום הלהקה יצאה לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה, אירופה וארצות הברית.
התקופה הזאת של קינג קרימזון הראתה התקרבות לסגנון ההבי מטאל שהחל להתפתח באותו זמן. נגינת הגיטרה של פריפ הייתה חזקה ואגרסיבית, וחטיבת הקצב של הלהקה (התופים והבס) הית עוצמתית במיוחד.
ג'יימי מור עזב את הלהקה בתחילת 1973, ובמשך סיבוב ההופעות החלו חברי הלהקה שנותרים להכין חומר לאלבום הבא, Starless and Bible Black. בתחילת 1974, העבודה על האלבום הסתיימה. רוב האלבום הוקלט בהופעות חיות מ-1973, ורק שני שירים מלאים (The Great Deceiver ו-Lament) הופקו באולפן הקלטות, עובדה שהדגישה את הצורך של הלהקה לנגן בצורה חיה. פריפ הרגיש שהקלטות באולפן לא מסוגלות להמחיש של האווירה והאנרגיה של הופעות חיות. אלבום הופעות נוסף, 'USA', הוקלט לאחר זמן קצר אך לא יצא לאור עד לשנה הבאה.
בינתיים, דייוויד קרוס הרגיש שמקומו בלהקה מיותר מעט. תפקיד כלי המיתר היה חשוב יותר בתקופה הקודמת של קינג קרימזון, אך משהשתנתה המוזיקה של הלהקה והפכה ליותר אגרסיבית ורועשת, הוא לא מצא את מקומו בה. הוא עזב את קינג קרימזון, והלהקה נותרה עם שלושה נגנים. שנים אחר כך סיפר קרוס שפריפ לא נהג לבלות עם שאר חברי הלהקה, ואילו וטון וברופורד היו חברים טובים ומאוחדים במיוחד, כך שהוא נשאר בודד.
בקיץ 1974 הקליטה הלהקה את אלבומה הבא, 'Red', שנחשב גם הוא לאחד האלבומים החשובים ביותר של קינג קרימזון בפרט וברוק המתקדם בכלל. השתתפו בו, בנוסף לחברי הלהקה, גם רובין מילר (באבוב), מארק צ'ריג וחברי הלהקה לשעבר מל קולינס ואיאן מקדונלד, שניהם בכלי נשיפה. האלבום לא לווה בסיבוב הופעות, מכיוון שמעט אחרי יציאתו הודיע פריפ במפתיע ש-"קינג קרימזון הפסיקה להתקיים". נראה היה שהאלבום Red היה סופה של הלהקה. למעשה, הוא היה רק סופה של תקופה מסוימת של קינג קרימזון.