stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחבואים (סרט, 2005)
עלילה

חייהם השלווים של בני משפחה צרפתית בורגנית מופרים כאשר מתחילות להישלח אליהם קלטות וידאו בו מצולם ביתם מן הרחוב, ומאוחר יותר גם ציורים ילדותיים ומטרידים. המשטרה מסרבת לנקוט בפעולה מאחר שלא מדובר באיום ישיר על המשפחה. אבי המשפחה, ז'ורז', מחליט לפתוח בחקירה עצמאית. חקירתו מובילה אותו אל ביתו הצנוע של מז'יד, בנם של מהגרים אלג'יראים שעבדו בעבר הרחוק עבור הוריו של ז'ורז', שהחליטו לאמץ את מז'יד לאחר הירצחם של הוריו באירוע הטבח בפריז ב-1961. מז'יד מכחיש כל קשר לקלטות. ז'ורז' מתחיל לסבול מפלאשבקים ומסיוטים על חוויות ילדותו המשותפות עם מז'יד. אשתו של ז'ורז', אן, מתחילה לחשוד שישנן עובדות על הקשר בין ז'ורז' למז'יד שהיא אינה מודעת להן.
יום אחד בנם היחיד של ז'ורז' ואן, פיירו, לא חוזר מבית הספר, דבר שגורם לז'ורז' להגיע מלווה בשוטרים לביתו של מז'יד. מז'יד ובנו ששהה בביתו נעצרים בחשד לחטיפה אך משוחררים בבוקר שלמחרת. באותו הבוקר פיירו חוזר הביתה לאחר שבילה את הלילה אצל חברים מבלי לדווח על כך להוריו. בתגובה לנזיפתה של אימו, פיירו מאשים אותה בבגידה לאחר שהבחין בה מפלרטטת עם אחד מידידי המשפחה. ז'ורז' מגיע לביתו של מז'יד לבקשתו של מז'יד. עם הגעתו של ז'ורז', מז'יד טוען שוב בפני ז'ורז' שאין לו שום קשר למעקב הסמוי עליו, ואז מתאבד אל מול עיניו של ז'ורז' תוך שיסוף גרונו בסכין. כאשר ז'ורז' חוזר הביתה, אן דורשת ממנו שיגלה לה מה הוא עשה למז'יד כשהשניים היו ילדים. ז'ורז' מספר לה כיצד הוא גרם להוריו, בדרך רמיה, לשלוח את מז'יד לבית יתומים.
בנו של מז'יד מתעמת עם ז'ורז', מכחיש כל קשר למעקב הסמוי על ז'ורז' ומאשים את ז'ורז' בגרימת מותו של אביו. ז'ורז' מתנער מכל קשר למותו או למצבו הנפשי של מז'יד. עם חזרתו לביתו, ז'ורז' נוטל שני כדורי שינה ונרדם. בסצנה הבאה נראה ילד מוצא כנגד רצונו מבית ילדותו של ז'ורז' ומוכנס לתוך מכונית. הסרט מסתיים בצילום של בית הספר של פיירו, הדומה לצילומים בקלטות שנשלחו אל ביתו של ז'ורז'. מחוץ לבית הספר מתנהלת שיחה בין פיירו לבין בנו של מז'יד, אם כי דבריהם אינם נשמעים.
הפקה ונושאים

הסרט נבנה במתכונת של מותחן פסיכולוגי טיפוסי, כאשר תא מסוים (במקרה זה תא משפחתי) מתחיל להיות מוטרד בידי גורם חיצוני, ובעוד הסרט מתקדם הצופה לומד פרטים על העולם הפנימי ועל התשתית החברתית של התא עצמו. מקורה של דמותו של המהגר מז'יד היא תוכנית תעודה בה צפה הנקה, שעסקה באירוע הטבח בפריז ב-1961 בו הוכו כ-200 מפגינים אלג'יריים למוות בידי שוטרים צרפתיים. הנקה טען כי לא הבין מעולם את העובדה שהטבח כלל לא סוקר בעיתונות הצרפתית, שנחשבת לליברלית.

בסרט חוזר הנקה לעסוק בביקורת על "הטרוריזם בתקשורת ההמונים כיום", כלשונו, נושא בו הוא עוסק רבות בסרטיו. כך למשל כולל הסרט סצנה בה תוכנית הטלוויזיה אותה מנחה ז'ורז', העוסקת בביקורת ספרות, עוברת עריכה ו"מעצבת את המציאות" כך שתהיה אטרקטיבית יותר לצפייה.
זהו סרטו הראשון של הנקה בו נעשה שימוש במצלמות הבחנה גבוהה. הסרט צולם בפריז ובווינה, ומהווה הפקה משותפת בין צרפת, אוסטריה, גרמניה ואיטליה.
תגובות

"מחבואים" זכה בעיקר לביקורות משבחות, עם 88 אחוזי טריות באתר הביקורות "העגבניות הרקובות". הסרט זכה להצלחה בפסטיבל קאן, שם היה מועמד לפרס דקל הזהב וזכה בשלושה פרסים נוספים, ביניהם פרס הבמאי הטוב ביותר. הסרט זכה גם ב-4 פרסי האקדמיה האירופאית, ביניהם פרס הסרט הטוב ביותר, וזכה בפרסים רבים נוספים.
הערות שוליים

↑  בפחדנות ובנוחיות, באתר "Sign and Sight" (באנגלית)
↑  משפחה היא גיהנום וכך גם העולם, באתר "Bright Lights Film" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 12037306  BnF: cb166519928 (data)  GND: 7573478-3  LNB: 000319722  SUDOC: 17926432X  VIAF: 231320564   WorldCat (עם VIAF): 231320564
מיכאל לאמק

מיכאל "אטה" לאמק (בגרמנית: Michael "Ata" Lameck, נולד ב-15 בספטמבר 1949 באסן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבוכום בעמדות המגן השמאלי והקשר השמאלי.
לאמק נחשב לאחד מגדולי שחקני בוכום בכל הזמנים, וממוקם במקום התשיעי בדירוג שיאני ההופעות בבונדסליגה, עם 518 הופעות, כולן במדי בוכום, והשלישי בדירוג שיאני ההופעות במועדון אחד.
קריירת מועדונים

לאמק החל את הקריירה במועדונים בעירו אסן, תחילה ב-TUS אסן-ווסט ואחר כך בשוורץ-וייס אסן, שם שיחק שלוש עונות, בין השנים 1969 ו-1972. בשנה זו עבר לאמק לבוכום, ושיחק בה במשך 16 עונות רצופות, כולן בליגת הבונדסליגה. לאמק נחשב לאחד השחקנים היציבים ביותר בקבוצה, ולמעט עונתו האחרונה בבוכום, הוא שיחק בכל עונה בשלושים משחקי ליגה לכל הפחות. לאמק מעולם לא שיחק עם הקבוצה במסגרות בינלאומיות, והישג השיא שלו עם המועדון היה הגעה לגמר הגביע הגרמני בעונתו האחרונה בקבוצה, שם הפסידה בוכום 0–1 לאיינטרכט פרנקפורט, כשלאמק מחמיץ את הגמר עקב פציעה.
בשנת 1988 עזב לאמק את בוכום לאחר שצבר 518 הופעות, בהן הבקיע 37 שערים, וחזר לשחק בליגות האזוריות, תחילה בפאדרבורן-נויהאוס ואחר כך בפ.צ. פרייבורגר, עד לפרישתו בשנת 1990.
קריירת אימון

לאמק שימש מאמן-שחקן בשתי הקבוצות האחרונות בהן שיחק, פאדרבורן-נויהאוס ופ.צ. פרייבורגר.
קריירה בינלאומית

לאמק שיחק בנבחרות גרמניה המערבית הצעירות, ובנבחרת גרמניה המערבית ב', שמטרתה היא להכשיר שחקנים לנבחרת הבכירה, אך מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה המערבית.
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני ההופעות בבונדסליגה באתר worldfootball.net
מימייה

רועה מקיבוץ אפיקים, מצויד בכובע, מקל ומימייה.
מימיית עץ מהמאה השביעית, גרמניה
מימייה מחרס אדום (אנ') מהמאה ה-14
מימייה היא מכל או בקבוק המיועד למי שתייה ומעוצב באופן המאפשר את נשיאתו ושימושו על ידי מטיילים, חיילים או עובדים בשטח. לרוב מחוברת למימייה רצועת כתף או רצועה המאפשרת את נשיאתה על החגורה. לעיתים קרובות המימייה מכוסה בבד או תרמיל נשיאה קטן מותאם, שנועד להגן עליה ולבודד את המשקה שהיא מכילה מפני חום או קור.
מימיות עתיקות היו עשויות לרוב מעור או מסוג של דלעת שתוכנה רוקן. בהמשך יוצרו המימיות מבקבוקי זכוכית שנישאו בתוך סל ארוג מותאם. מכסה המימיות היה לרוב פקק שעם. עד אמצע המאה ה-20 הוכנו המימיות מפח, פלדת אל-חלד או אלומיניום, עם פקק מוברג שלרוב אובטח לגוף המימייה באמצעות שרשרת או רצועה קצרה כדי שלא יאבד. מימיות אלו היוו שיפור לעומת מימיות הזכוכית, אך הן היו פגיעות ליצירת חורים ודליפות במקרה של נפילה. כיום המימיות המודרניות עשויות כמעט תמיד מסוג כלשהו של פלסטיק, במיוחד פוליאתילן או פוליקרבונט. הן לרוב קלות משקל כמו מימיות המתכת ואף יותר מהן, והן עמידות יותר בפני דליפות.
שימוש צבאי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בצה"ל, מסדר מימייה הוא מסדר שבו החיילים נדרשים לשתות ממימיותיהם במהלך פעילות, לבל יתייבשו.
חיילות צה"ל שותות ממימיות ב"מסדר מימייה"
מימיית מתכת צבאית, אוקראינה
מימיית מתכת צבאית מכוסה בבד קנבס, ארצות הברית
ראו גם

נאד
תרמוס
מואישה ג'ונסון

מואישה ג'ונסון (באנגלית: Moesha Johnson; נולדה ב-19 בספטמבר 1997) היא שחיינית אוסטרלית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ חופשי. אלופת עולם (דוחה 2024) וזוכת מדליית ארד מאליפות עולם (פוקואוקה 2023) במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 סיימה במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:55.75 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 58:02.5 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:02:42.0 שעות ובמקום שישי במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) בתוצאה של 1:05:30.8 שעות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכתה במדליית ארד במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם צ'לסי גובקה, ניקולס סלומן וקייל לי בתוצאה של 1:11:26.7 שעות, אחרי איטליה (1:10:31.2 שעות) והונגריה (1:10:35.3 שעות) ובמקום עשירי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 59:46.3 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:05.01 דקות.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 זכתה במדליית זהב במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם צ'לסי גובקה, ניקולס סלומן וקייל לי בתוצאה של 1:03:28.0 שעות, לפני איטליה (1:03:28.2 שעות) והונגריה (1:04:06.8 שעות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:57:30.8 דקות, ביחד עם אנה מרסלה קוניה מברזיל, 2.6 שניות איטי ממדליית ארד.
ביוגרפיה > 2024 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז זכתה במדליית כסף בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:03:39.7 שעות, אחרי חברתה לאימונים בקבוצה הגרמנית "SC Magdeburg", שרון ון רוונדאל מהולנד (2:03:34.2 שעות) ולפני ג'ינברה טדאוצ'י מאיטליה (2:03:42.8 שעות).
לנה זידל

| --- | --- |

לנה זידל
 לידה:  3 בנובמבר 1962 (בת 61) סנקט פטרבורג, רוסיה
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  ציור, פיסול
לֶנָה זַיְדֶל (ברוסית: Лена Зайдель; נולדה ב-3 בנובמבר 1962) היא אמנית ישראלית ילידת ברית המועצות. רוב עבודותיה עוסקות בדימוי הזאב שהפך בציוריה לסמל השחרור והחופש בתוך המרחב האורבני של ירושלים. זידל חברה בגלריה השיתופית "אגריפס 12 – גלריה לאמנים" (גלריה אגריפס 12).
ביוגרפיה

לנה זידל נולדה בשנת 1962 בסנקט פטרבורג שברוסיה הסובייטית, בת יחידה להוריה אולגה ופליקס רבינוביץ, שעסקו בצילום וקולנוע. בשנת 1976 עלתה לישראל יחד עם הוריה.
זידל היא אמנית רב-תחומית שעוסקת ברישום, ציור ופיסול. בוגרת בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים. בשנת 2016 זכתה בפרס ליצירה אמנותית ע"ש שושנה איש שלום. כמו כן זכתה בפרס האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בשנת 1987 ובפרס קרן התרבות אמריקה-ישראל (קרן שרת) בשנת 1983. עבודותיה נמצאות באוספים ציבוריים ופרטיים, ביניהם אוסף מוזיאון ישראל בירושלים, אוסף הגלריה לאמנות אום אל-פחם ואוסף ד"ר גדעון עפרת (אוסף קרן עופר לוין לאומנות ישראלית).
נשואה לאמן עודד זידל. אם לבת נטע זידל שגם היא אמנית שעוסקת בהוראת אמנות ואנימציה.
דימוי הזאב
הזאבים מעירים את ירושלים מתרדמתה, מנערים את הרחובות ואת המקומות הקדושים. במקומות בהם דרכו הזאבים – דבר לא יישאר כפי שהיה. הזאבים נושאים את האיום על תפיסות העולם המיושנות: איום על פנאטיות ודוגמטיות – בין אם אישית, חברתית או פוליטית. הם מאיימים גם על שגרת החיים האפרורית, שמקהה את החושים, את הראיה ואת החשיבה. הסצנות מתרחשות על קו התפר בין הציוויליזציה לפראי ומתארות מפגש בין החייתי לתרבותי. הזאבים מופעים כגדודי צבא-ישע, כשמאנים-מרפאים, המביאים לעיר את הטוהר ואת עתידה החדש. הזאבים מהווים תזכורת לוויטליות פראית, למאגיה של הטבע, לאינסטינקט ערני, לאינטואיציה. הם קוראים תיגר על רציונליות יתרה ועל חשיבה ליניארית. תוך כדי ריצה ברחובות העיר הם הופכים לסימן, לסמל, ללחש מאגי הנאמר שוב ושוב.
(לנה זידל)
״נפשה היצירתית של לנה זידל נעה בין שני קטבים: באחד, המופשט, היא שואפת לשלווה רוחנית נשגבה, מהסוג המדיטטיבי והקדוש. ואילו בקוטב האחר, הריאליסטי, היא נמשכת לארצי, לגופני, לחייתי, לאנרגטי, שהזאב הוא שמייצגם ביצירתה. והרי זהו אותו ה"איום" שעלה בדבריה המצוטטים לעיל על אודות הזאבים ככוח מעורר מתרדמת השגרה והַקפיאה על השמרים. ציורה של לנה זידל נמשך אל שני הקצוות, שמַפרים האחד את משנהו: המדיטטיבי צומח מתוך הזאבי, הזאבי מתוך המדיטטיבי. שניות השלווה והדריכות, הטוב והאימה, הקדושה והחולין, הרוחני והארצי, הישועה והקץ. ירושלים, הכלה השמימית, לעומת זאב השאול. השניות הזאת היא פיצול בורא."
גלריה

זאב הענפים, 2015, שלד ברזל, ענפים, 72X140X44, עבודה שזכתה בפרס שושנה איש שלום, 2016
סימני אהבה, 2006, פסטל יבש על נייר, 108X230
רחבת הכותל 2, 2006, פסטל יבש על נייר, 108X230, אוסף מוזיאון ישראל
כיסא, 2006, פסטל יבש על נייר, 108X230
כיפת הסלע 1, 2006, פסטל יבש על נייר, 108X230
רחבת הכותל 1, 2006, פסטל יבש על נייר, 108X230
אומנות המיזוג, 2006, פסטל יבש וצבע זהב תעשייתי על נייר, 108X230
פז תלפיות, 2006, פסטל יבש וצבע זהב תעשייתי על נייר, 108X230
דחפור, 2007, פחם, פסטל יבש וצבע זהב תעשייתי על נייר, 43X110
מוסך 2, 2008, פחם וצבע זהב תעשייתי על נייר, 150X495
כיפת הסלע 4, 2010, אקריליק על בד, 50X100, אוסף גדעון עפרת (קרן לוין לאומנות ישראלית)
כיפת הסלע 7, 2014, אקריליק על בד, 240X210
רח´ קינג ג´ור´ג, 2009, פחם וזהב תעשייתי על נייר, 108X276
כיפת הסלע 3, 2010, עפרון על נייר, 33X90
גדר 2, 2009, עפרון על נייר, 33X90
חלום על מרסל ינקו 2, 2018, פסטל יבש על נייר,95X240
פרסים

2016 – פרס ליצירה אמנותית ע”ש שושנה איש-שלום
1987 – פרס האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, ירושלים
1983 – מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל (קרן שרת)
אוספים נבחרים

מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, 2019
מוזיאון ישראל, המחלקת לרישומים והדפסים, ירושלים, 2015
אוסף ד"ר גדעון עפרת (אוסף קרן עופר לוין לאומנות ישראלית), ירושלים, 2013
הגלריה לאמנות אום אל-פחם, אום אל-פחם, 2007
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2022 – אלבום ילדותי, גורדון – המכללה האקדמית לחינוך, חיפה, אוצרת: רינה גנוסוב
2022 – "מעשה מרחב" – גלריה אגריפס 12 וגלריה מרי (במסגרת "מנופים"), אוצרת: ד"ר נאוה ט' ברזני.
2022 – לנה, עודד ונטע זידל: משפחתי וחיות אחרות, הגלריה לאמנות ישראלית במרכז ההנצחה טבעון, אוצרת: מיכל שכנאי יעקובי
2021 – נאופוסטיזם? נאוסנט?, גלריה אגריפס 12, ירושלים. אוצרים: לנה זידל, סשה אוקון
2021 – בית על הגשר, מוזיאון קייזרסוורת, דיסלדורף, גרמניה
2021 – אמני הגלריה אגריפס 12 במחווה למשה קסטל, מוזיאון משה קסטל, מעלה אדומים, אוצרות: אסנת שפירא, לנה זידל
2020 – בית בעין הוד, גלריה עין הוד, אוצר יוסי וקסמן
2020 – וינה 1900, גלריה אגריפס 12, ירושלים, אוצרים: רינה פלד, מקס אפשיין
2019 – שעשועי דושאן, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, אוצרות: רעיה זומר-טל, רחל תורן
2019 – ובחלומי...ינקו, מוזיאון ינקו דאדא (תערוכה זוגית עם עודד זידל), עין הוד, אוצרת: רינה גנוסוב.
2019 – יריד צבע טרי 11, תערוכות לווין: גלריה אגריפס 12, תל אביב
2019 – "...חיי מין או מלכות השמים?", מתוך אוסף האמנות של מיכאל גרובמן, גלריה הלובי – מקום לאמנות, תל אביב, אוצרות: חנה קופלר, אורית מור
2019 – שמלה, סימלה, שיבה לאנטיאה, גלריה אגריפס 12, גלריה מרי, ירושלים, אוצרות: נעמי טנהאוזר, ריטה מנדס-פלור
2018 – משפחת האמן, גלריה אגריפס 12, ירושלים. משתתפים: בן סיימון, יוסי וקסמן, לנה זידל, עודד זידל
2018 – ספר אמני אגריפס 12, פרק א´, מקום לאמנות בקרית המלאכה, תל אביב. אוצרת: שושנה אברבוך
2018 – פנטזיה, גלריית הסדנה לאמנות יבנה. אוצרים: לילך אברמסקי-ארזי, אסף רולף בן-שחר
2017 – הפלגת לילה, TLV מקום לאמנות בקריית המלאכה, תל אביב
2016 – לנה וחיות אחרות, פנורמות, גלריה טובה אוסמן, תל אביב (תערוכה זוגית עם עודד זידל), אוצרת: ל. זידל
2015 – בויס, בויס, בויס – גלריה משונע, תל אביב, אוצר: ליאב מיזרחי.
2015 – שדים ורוחות, הגלריה החדשה, ירושלים, אוצר: מקס אפשטיין
2012 – צבע טרי-5, היריד לאמנות עכשוית, תל אביב
2012 – ירושלים – מקודש לחול, גלריה שטרן, תל אביב, אוצרת: דבי לוזיה
2011 – צבע טרי-4, היריד לאמנות עכשוית, תל אביב
2010 – רשמים IV, הביאנלה הארצית הרביעית לרישום, ירושלים, אוצרת: תמר מנור-פרידמן
2010 – ארבעה קירות, גלריה אגריפס 12, ירושלים, אוצרת: לנה זידל
2010 – צבע טרי-3, היריד לאמנות עכשוית, נמל יפו, תל אביב
2010 – זאב, זאב! גלריה של בית קנר, ראשון לציון, אוצרת: אפי גן (קטלוג)
2008 – ירושלים: שברי פנים, בית האמנים, ירושלים, אוצרים: ישראל הדני, צבי טולקובסקי, חדוה שמש (קטלוג)
דנה גילרמן, המדריך המלא לאירועי אמנות בחודש הקרוב, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008
דנה גילרמן, המדריך המלא לאירועי אמנות בחודש הקרוב, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008
2008 – אנטיאה דרום, המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, באר-שבע, אוצרות: ריטה מנדס-פלור, נעמי טנהאוזר
2007 – האלכימאיות, הגלריה החדשה, אצטדיון טדי, ירושלים, אוצרת: שושנה אברבוך (קטלוג)
2007 – רשמים III, הביאנלה הארצית השלישית לרישום, בית האמנים, ירושלים, אוצרת: דליה מנור (קטלוג)
2007 – דור המדבר, בית האמנים, ירושלים, גלריית הקיבוץ, תל אביב, מארגנים: לארי אברמסון, דוד טרטקובר, סולימאן מנסור, דוד ריב
2005 – רשמים II הביאנלה הארצית השנייה לרישום, בית האמנים, ירושלים, אוצר: דרור בורשטיין (קטלוג)
2004 – מקום לאמנות עכשווית, גלריה היי טאצ', הרצליה, אוצרת: דפנה נאור
2004 – הביאנלה הבינלאומית הרביעית לרישום, פלזן, צ´כיה (קטלוג)
1995 – מראות שירה, בית האמנים, ירושלים (קטלוג)
1982 – מסמל לטכנולוגיה, קבוצת לוויתן, תיאטרון ירושלים, אוצר: מיכאיל גרובמן (קטלוג)
פרויקטים מיוחדים

תרגום: ספר שירה של מיכאל גנדלב "בגני אללה", 2016, הוצאת "קשב לשירה", תרגום מרוסית: לנה זידל, עריכה: עודד זידל, עורך ראשי: רפי וייכרט.
פיסול חוצות: "זאבי הענפים", 2015, חצר גלריית אגריפס 12, ירושלים
אמנות חוצות: "כיפת הסלע 6 ו-7", 2014, פרויקט אמנות חוצות "Art Comes Out", כיכר ציון, ירושלים, מדבר יהודה, יזם ואוצר ליאוניד זיגר.
תרגום: ספר שירה של מיכאיל גרובמן "החירות מגיעה עירומה", 2013, הוצאת "קשב לשירה", תרגום מרוסית: לנה זידל, עריכה: עודד זידל.
סרט אנימציה לשיר מאת מיכאל גנדלב "אין בביתי אף אחד", 2012, קונספט עיצוב והפקה: לנה זידל, אנימציה תלת־ממדית: אלכסנדר פופוב.
הערות שוליים

↑  לנה זידל, באתר בית האמנים בירושלים
↑  דניאל עוז, למה הפכת לנלעג?: על "החירות מגיעה עירומה" של מיכאיל גרובמן, באתר יקום תרבות, 27 במאי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498971205171  ISNI: 0000 0004 2786 2073  LCCN: no2014016506  ULAN: 500479903  VIAF: 306386199   WorldCat (עם VIAF): 306386199
מהימנות (שיטות מחקר)

מהימנות היא מונח בשיטות מחקר, המסמל את היכולת של כלי המדידה לאמוד משתנה באופן עקבי ובעל הדירות. מדד נחשב למהימן, ככל שהוא משקף את הערכים האמיתיים שאותם הוא מיועד למדוד. כלומר, ככל שהוא מדויק יותר ושיש בו פחות טעויות מדידה.
טעות מדידה היא הפער ההיפותטי בין הציון הנצפה לבין הציון האמיתי בהערכה מסוימת. 
טעויות מדידה פוגמות בשימושיות של המדידה, משום שהן מגבילות את מידת ההכללה של התוצאות מעבר למדידה הספציפית.
המהימנות נמדדת לצד התוקף של המחקר או המבחן. 
במקרים רבים מתייחסים למהימנות כמאפיין עצמאי של הנתונים המופקים מכלי המדידה. למעשה המהימנות היא אחד מההיבטים של התוקף, משום שרמת המהימנות מצביעה בסופו של דבר על מידת השימושיות והאמינות של הפרשנות המתבצעת על נתונים אלו.
שימוש במחקר

מדידה בעלת מהימנות מלאה היא מדידה מדויקת אשר תפיק תוצאות זהות בבדיקות חוזרות של אותם נבדקים.
הצורך בבדיקת המהימנות נובע מההנחה שבכל מדידה של מדעי ההתנהגות יש טעות כלשהי, היכולה להיגרם מסיבות הקשורות למטרת המדידה או מצב הנבדק. זאת אומרת שכלי המדידה יכולים להפיק נתונים שונים, גם כאשר המדידות החוזרות נערכות בתנאים מבוקרים מאוד. זאת משום שהמערכת האנושית היא מורכבת ומסובכת, כך שאינה מאפשרת בידוד מושלם של המרכיבים שמבקשים למדוד. בנוסף, על פי רוב המדידה נעשית באופן עקיף שיכול ליצור משתנים מתערבים המשפיעים על הביצוע של הנבדק ואינם בשליטת הבוחן.
מאחר שלמהימנות יש השלכות לגבי השימושיות של תוצאות המדידה, הצורך בדיוק גדל ככל שחשיבות ההחלטות המבוססות עליהן גדלה.
הערכה סטטיסטית של המהימנות

בניגוד לתוקף, מהימנות ניתנת להערכה סטטיסטית.
לגבי מחקר או מבחן מהימן, ניתן להסיק בעזרת כלים סטטיסטיים שהתוצאות בו אינן מקריות, ויחסית אינן מושפעות מגורמים חיצוניים לבחינה (כגון מזג האוויר, היום בשבוע, שעה, עייפות וכו'). מידת המהימנות נמדדת בעזרת "מקדם המהימנות", הנע בין 0 (חוסר מהימנות) ל-1 (מהימנות מושלמת) ומשקף את המידה בה הערך הנצפה מושפע מהמשתנה הלטנטי (חבוי) שאותו אנו מודדים, לעומת השפעות אחרות, המכונות "רעש". מקדם המהימנות מוגדר כיחס שבין שונות המשתנה האמיתי לבין שונות המשתנה הנצפה (הנמדד באמצעות המכשיר שמהימנותו עומדת לבחינה):
כאשר: σt סטיית תקן משתנה אמיתי; σo סטיית תקן משתנה נצפה; σe סטיית תקן משתנה הטעות. כאשר אין שום טעות מדידה, שונות משתנה הטעות היא 0 ומקדם המהימנות שווה 1. כאשר אין שונות במשתנה האמיתי וכל השונות של המשתנה הנצפה נובעת מטעויות מדידה, שונות משתנה הטעות שווה לשונות המשתנה הנצפה ולכן מקדם המהימנות שווה 0. לרוב השאיפה היא למקדם מהימנות של 0.8 ומעלה. הבעיה העיקרית היא שאין דרך לדעת את גודל השונות של המשתנה האמיתי. הערכים העומדים לרשותו של החוקר הם מטבע הדברים רק ערכי המשתנה הנצפה. לכן ההגדרה התאורטית כשהיא לעצמה אינה ישימה, ובפועל נעשה שימוש בשיטות מקורבות כמפורט להלן.
שיטות מעשיות לבדיקת מהימנות

ישנן מספר שיטות לבדיקת מהימנות:
מהימנות מדידה: קריטריון המעריך את אמיתות הערכים שהתקבלו במדידה. אם המדידה מהימנה, הרי שחזרה עליה באותם תנאים תניב תוצאות זהות.
מהימנות מבחן חוזר: (Test-Retest) העקביות של התוצאות בין מועדים שונים.
מהימנות טפסים מקבילים: מהימנות השוואת ההישגים של אותם נבדקים בשני מבחנים מקבילים.
מהימנות בין שופטים: עקביות תוצאות כלי מדידה פורמלי עבור מודדים שונים.
מהימנות פנימית: מידת ההומוגניות של המבחן. אחת הדרכים למדוד מהימנות זו היא בעזרת מדד אלפא של קרונבך, הבודקת את המהימנות הפנימית של המבחן על ידי בחינת המתאם הפנימי של הפריטים שבו. לרוב, השאיפה היא לקבל "אלפא" של 0.7 לפחות. בהנחה שהפריטים הנבדקים מתואמים זה עם זה חיובית, מהימנות האלפא של קרונבך אמורה לגדול ככל שמספר הפריטים בשאלון גדל.
מבחן יכול להימצא מהימן בסוג מהימנות אחד ולא מהימן בסוג אחר – כל סוגי המהימנות חשובים, לא מספיק לקבל מהימנות גבוהה בסוג אחד ונמוכה באחר. לא ניתן לקבל החלטות על סמך נתונים מכלי-מדידה לא יציב (לא מהימן).
הגברת מהימנות בעת מבחן

כדי להגביר מהימנות של מבחנים, מומלץ לבצע את הדברים הבאים:
לבנות מבחן עם מספר רב יחסית של שאלות.
לבחון כל נושא באמצעות מספר פריטים.
לצמצם את הסיכוי להצליח באמצעות ניחוש או העתקה.
לבדוק שאלות פתוחות (וגם עבודות) לפי קריטריון קבוע.
אם נערך מבחן חוזר (מועד ב', מבחן נוסף למי שנכשל וכיוצא בזה) יש להקפיד על:
מבנה בחינה זהה (מספר השאלות וסוגן, יש/אין בחירה של שאלות).
צורת בחינה זהה (שימוש/אי שימוש בחומר עזר, משך הזמן).
ראו גם

מונחים בהערכה פורמלית
מונחים בשיטות מחקר
תורת המבחנים הקלאסית
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מנוחה בירנבוים (1997). חלופות בהערכת הישגים. רעננה: רמות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529500405171  GND: 4213628-3
מואיז עאדילהו

מואיז וילפריד מאוסה עאדילהו (בצרפתית: Moïse Wilfrid Maoussé Adiléhou; נולד ב-1 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן בניני-צרפתי המשחק בעמדת הבלם במכבי פתח תקווה מליגת העל ובנבחרת בנין.
קריירת מועדונים

עאדילהו נולד בבקולומב שבצרפת, למשפחת מהגרים, אביו מבנין ואמו מטוגו. דל במחלקות הנוער של ES נאנטר, ואלנסיין ופורטו. בשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של ואלנסיין, ובהמשך שיחק בפו ובויטרה במסגרת הליגות הנמוכות בצרפת. בהמשך שיחק בסלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית, בקרקירה ובלבדיאקוס מליגת העל היוונית, ובבולוספור מליגת המשנה הטורקית.
ב-1 בספטמבר 2020 חתם בנאק ברדה מליגת המשנה ההולנדית. הוא ערך 43 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-4 באוגוסט 2022 חתם על חוזה לשנה אחת בזירה מליגת העל האזרית. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-1 ביוני 2023 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל הישראלית.
נבחרת בנין

ב-24 במרץ 2017 ערך עאדילהו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנין הבוגרת, בהפסד 0–1 לנבחרת מאוריטניה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר, ואף הבקיע שער בניצחון על נבחרת מרוקו בשלב שמינית הגמר של הטורניר, שהיה גם שער הבכורה שלו במדי נבחרת בנין.
תארים

גביע המדינה: 2023/2024
הערות שוליים

↑  Transfert : Moise Adilehou va rejoindre NAC Breda (Hollande) באתר Football au Bénin - Actualité des écureuils, ‏ 1 בספטמבר 2020 (בצרפתית)
↑  "Zirə"də beninli futbolçu באתר Qafqazinfo, ‏ 4 באוגוסט 2022 (באזרית)
↑  מוטי פשכצקי, ‏מכבי פתח תקווה הגישה הצעה לרובי לבקוביץ', באתר ערוץ הספורט, 1 ביוני 2023
| נבחרת בנין – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 פארנולה •  2 בראזה •  3 אדנון •  4 אנאנה •  5 סלומון •  6 ורדון •  7 ג'יגלה •  8 אדאוטי •  9 מונייה •  10 פוטה •   11 אימורו •  12 קיקי • 13 עאדילהו •  14 סוקו • 15 ד'אלמיידה • 16 אלאגבה • 17 ססנון • 18 סייבו • 19 סגבה-אזנקפו • 20 דוסו • 21 קוסי • 22 פאסינו • 23 קאקפו • מאמן: דוסייר |  1 פארנולה •  2 בראזה •  3 אדנון •  4 אנאנה •  5 סלומון •  6 ורדון •  7 ג'יגלה •  8 אדאוטי •  9 מונייה •  10 פוטה •   11 אימורו •  12 קיקי • 13 עאדילהו •  14 סוקו • 15 ד'אלמיידה • 16 אלאגבה • 17 ססנון • 18 סייבו • 19 סגבה-אזנקפו • 20 דוסו • 21 קוסי • 22 פאסינו • 23 קאקפו • מאמן: דוסייר | בנין |
מיכאיל לברנטייב

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1900 קאזאן, מחוז קאזאן, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 באוקטובר 1980 (בגיל 79) מוסקבה, ברית המועצות 
 שם לידה:  Михаил Алексеевич Лаврентьев 
 ענף מדעי:  חשבון וריאציות, פיזיקה מתמטית, מכניקה, מתמטיקה 
 מקום קבורה:  Yuzhnoye Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קאזאן (1921)  אוניברסיטת מוסקבה (1926)  סורבון (1927)  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה 
 מנחה לדוקטורט:  ניקולאי לוזין 
 מוסדות:  האקדמיה הסובייטית למדעים (1939–1949)  האוניברסיטה הטכנית ע"ש באומן במוסקבה (1921–1929)  אוניברסיטת מוסקבה (1949–1957)  אוניברסיטת נובוסיבירסק (1957–1975)  האוניברסיטה לטכנולוגיה כימית על שם דמיטרי מנדלייב (1929–1935)  המכון האווירוהידרודינמי המרכזי (רוסיה) (1929–1935)  Siberian Branch of the Russian Academy of Sciences (1957–1975) 
 תלמידי דוקטורט:  לאוניד י. סדוב, Boris Shabat, David Aleksandrovich Kveselava, לב ווקוביסקי, Naum Landkof, Ivan Evgenievich Bazilevich, Anisim Bermant, מסטיסלב קלדיש, Aleksei Ivanovich Markushevich, Georgiy Migirenko, Anatolii M. Fedotov, Andrei Bitsadze 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין (1946, 1949)  פרס לנין (1958)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1977)  מסדר קירילוס ומתודיוס (1969)  עיטור מלחמת המולדת (1944)  עיטור הדגל האדום של העמל (1945, 1948, 1954, 1956)  מפקד בלגיון הכבוד (1971)  עיטור לנין (1953, 1956, 1960, 1967, 1975)  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית (1944)  עיטור מהפכת אוקטובר (1970)  גיבור העמל הסוציאליסטי (1967)  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941-1945  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליית ותיק העמל  מדליה לציון 50 שנה למהפכה המונגולית 
 צאצאים:  Mikhail Lavrentyev 
 
מיכאיל לברנטייב
מיכאיל אלכסייביץ' לברנטייב (ברוסית: Михаи́л Алексе́евич Лавре́нтьев;‏ 19 בנובמבר 1900 – 15 באוקטובר 1980) היה מתמטיקאי סובייטי ונמנה עם המתמטיקאים הסובייטים הבולטים. לברנטייב היה בין היזמים של הקמת סניף של האקדמיה למדעים של ברית המועצות בנובוסיבירסק לרבות הקמת מכוני מחקר ואוניברסיטה. על תרומתו המדעית והציבורית לברנטייב קיבל פעמיים פרס סטלין, פרס לנין, 5 פעמים עיטור לנין, תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים. מחקריו העיקריים היו בתחום אנליזה מרוכבת, חשבון וריאציות ומכניקה.