stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסטרלופיתקוס אנמנסיס
גילוי והגדרת המין

אנמנסיס הוגדר על פי אוסף שברי מאובנים שנמצאו על ידי מספר פליאונתרופולוגים לאורך כמה עשרות שנים. משותף לכולם דמיון חזק למאובני אוסטרלופיתקוס אפרנסיס אבל גיל מוקדם יותר של כארבעה מיליוני שנים. כמה מן החשובים מתוך מאובנים אלו הם:
חלק תחתון של עצם הזרוע, מסומנת בסימון קטלוגי KP 271, התגלתה על ידי בראיין פטרסון ב-1965 בקנפואי שליד אגם טורקאנה שבקניה, מתוארכת לגיל של כארבעה מיליון שנה.
לסת תחתונה עם כל השיניים, מסומנת KP 29281, התגלתה על ידי פיטר נצובה מהצוות של מייב ליקי ואלן ווקר ב-1994 בקנפואי, מתוארכת לגיל של כארבעה מיליון שנה.
עצם שוק מסומנת KP 29285, התגלתה על ידי קמויה קימאו, גם הוא מאותו הצוות, ב-1994 בקנפואי, מתוארכת לגיל של 4.1 מיליון שנה. צורתה מהווה עדות להליכה על שתיים אצל אנמנסיס. שאר הממצאים מקנפואי הם בעיקר שברי גולגולת ולסת, כעשרים במספרם.
מספר שיניים, כולל הניב ההומינידי הגדול ביותר שנמצא אי פעם, ועצם ירך, התגלו ב-2006 על ידי צוותו של טים וייט בארמיס שבאתיופיה (לא רחוק מהאתר שבו התגלו ממצאי ארדיפיתקוס רמידוס) מתוארכים לגיל של 4.2 עד 4.1 מיליון שנה.
על בסיס הממצאים מקנפואי הגדירו מיב ליקי ואלן ווקר את המין אנמנסיס ב-1995. התגליות מצוותו של וייט סייעו לבסס את קיומו וגילו של המין.
באוגוסט 2019 פרסם צוות בינלאומי בראשות הפלאואנתרופולוג האתיופי יוהאנס היילה סלאסי לראשונה גולגולת כמעט שלמה של אוסטרלופיתקוס אנמנסיס, אותה גילו באתר הפלאונטולוגי וורסנו-מילה שבמשולש עפר באתיופיה, עוד בשנת 2016, ותוארכה על-ידם לתקופה של 3.78 עד 3.80 מיליון שנה לפני זמננו. הגולגולת מסומנת בסימון הקטלוגי MRD-VP-1/1 ובפי מגליה כונתה בקיצור MRD. זוהי הגולגולת ההומינינית השלמה השלישית בעתיקותה שהתגלתה (אחרי גולגולת טומיי, בת כ-6.5 מיליון שנה, גולגולת ארדי, בת 4.4 מיליון שנה). הצוות מצא שאנמנסיס נבדל מן המין אפרנסיס יותר מכפי ששוער לפני-כן. בהתבסס על צורת הגולגולת שהתגלתה, הצוות סיווג שבר מעצם מצח הומינינית שהתגלה באתיופיה עוד בשנת 1980 למין אפרנסיס. מכיוון שתיארכו את שבר המצח לתקופה של 3.9 מיליון לפני זמננו, החוקרים הסיקו שהמינים אנמנסיס ואפרנסיס חיו יחד באותם אזורים באתיופיה במשך כ-100 אלף שנה לפחות. לכן הם סבורים שאפרנסיס התפתח מאנמנסיס לא באבולוציה הדרגתית מאוד, אלא במאורע התמיינות מקומי, כאשר במקומות אחרים אוכלוסיות אנמנסיס המשיכו להתקיים במקביל.
מורפולוגיה ואבולוציה

בגלל נדירותם של מאובני אנמנסיס מרבית המסקנות על אודותם מבוססות על השוואה בין מאובנים אלה לבין מאובני אוסטרלופיתקוס אפרנסיס המוכר היטב למדע. על פי דמיון זה ובעיקר על פי צורת עצם השוק הסיקו מיב ליקי ועמיתים שאנמנסיס אף הוא הלך זקוף על שתיים. ואולם ב-2009 פורסם כי אוסטרלופיתקוס רמידוס קדם לו בכך. עצם זרוע ארוכה יותר, יחסית לעצמות האמה, עושה את אנמסיס דומה יותר לרמידוס ולקופי אדם מאפרנסיס, ומרמזת שלמרות הליכתו הזקופה הוא עדיין בילה זמן רב בטיפוס על עצים. עוד מאפיין פרימיטיבי (כלומר, דומה לקופי אדם) המבדיל אנמנסיס מאוסטרלופיתקנים אחרים היא מורפולוגית הלסת העליונה שלו, עם ניבים גדולים יותר ושורות שיניים מקבילות זו לזו מאחורי הניבים. צרוף זה של תכונות פרימיטיביות עם הליכה על שתיים הופך את אנמנסיס למועמד טבעי להמנות על השושלת המובילה בסופו של דבר לסוג האדם, אך מכיוון שמאובני סוג האדם העתיקים ביותר צעירים מאנמנסיס בכמעט שני מיליון שנה יהיה צורך במספר חוליות מקשרות ביניהם, למשל אוסטרלופיתקוס אפרנסיס ואוסטרלופיתקוס גרהי.
הערות שוליים

1 2  Leakey, M.G., C.S. Feibel, I. McDougall and A.C. Walker. 1995. New four-million-year-old hominid species from Kanapoi and Allia Bay, Kenya. Nature, 376, 565-571.
↑  White, Tim D. (2006-04-13). "Asa Issie, Aramis and the origin of Australopithecus". Nature. 440 (7086): 883–889. doi:10.1038/nature04629.
↑  Yohannes Haile-Selassie et al (2019). A 3.8-million-year-old hominin cranium from Woranso-Mille, Ethiopia. Nature.
↑  Beverly Z. Saylor et al (2019). Age and context of mid-Pliocene hominin cranium from Woranso-Mille, Ethiopia. Nature.
↑  Colin Barras, Rare 3.8-million-year-old skull recasts origins of iconic ‘Lucy’ fossil, Nature News, 28 August 2019
לוח זמנים של שושלת האדם על פי מיני הומינידים מאובנים (פסים כהים). המינים מסודרים אנכית על פי דמיון כללי ביניהם, אך קשה לקבוע במדויק איזה מין התפצל מאיזה מין אחר. מינים שמהם נמצאו מאובנים רבים יותר מסומנים בפסים יותר רחבים אנכית. העץ הפילוגנטי (ירוק) משחזר את יחסי הקרבה ותאריכי הפיצול על פי רצפי הגנום של אדם מודרני, שימפנזה מצוי, שימפנזה ננסי, גורילה ואדם ניאנדרטלי (מיצוי דנ"א מעצמות מאובנות). אוסטרלופיתקוס אנמנסיס (במרכז) החליף באתיופיה את ארדיפיתקוס רמידוס והוחלף בעצמו על ידי אוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
איכה ישבה חבצלת השרון

אֵיכָה יָשְׁבָה חֲבַצֶּלֶת הַשָּׁרוֹן היא קינה לתשעה באב מאת רבי אלעזר הקליר העוסקת בעשרים וארבע משמרות הכהונה. היא נהוגה במנהגי אשכנז.
הקינה בנויה מעשרים וארבעה בתים כאשר כל בית מזכיר את המקום בגליל אליו גלתה אחת מעשרים וארבע משמרות הכהונה. כינויי המשמרות ושמות המקומות מבוססים על ברייתא בתלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה ה' ומקורות נוספים. כל בית בקינה מתחיל באחת מאותיות הא"ב לפי הסדר, ובאותה מילה שמתחיל בה הפסוק של אותה אות בפרק א' של מגילת איכה. כדי להתאים את 24 משמרות הכהונה ל-22 אותיות הא"ב הוכפלו בסוף הקינה הבתים המתחילים באותיות שי"ן ותי"ו.
המקורות זוהו על ידי חוקרים שונים והאחרונים שבהם שמואל קליין ומיכאל אבי-יונה. ה"ברייתא", המופיעה בירושלמי רק בחלקה, שוחזרה על ידי שמואל קליין בהתבסס (בין השאר) על קינה זו.
רשימת כינויי המשמרות בקינה ופירושיהם

| שם משפחת המשמר | שם נוסף | משמעות השמות על פי פירוש ב"קינות לתשעה באב" לקינתו של הקליר "איכה ישבה חבצלת השרון" כאלגוריה לחטאיהם של הכהנים וישראל>  | המיקום המשוער בימינו של מגורי המשמר   |
| --- | --- | --- | --- |
| יְהוֹיָרִיב | מסרבי מרון | מסרבים ומורדים ביושב מרום. | מירון |
| יְדַעְיָה | ציפורים | ידע הקב"ה מחשבה רעה שבלבבם, והגלם. | ציפורי |
| חָרִם | מפשטה | שמעלו בחרם, והנחית הקב"ה מכתו עליהם והופשטו מכל טוב. | פסוטה |
| שְׂעֹרִים | עיתה לו | שעורים לשון - שערורייה, עיתה לו לשון - עיוות. | אולי הכפר הלבנוני עייתא א-שעב הנמצא צפונית לבירנית, ויש המזהים אותו עם עילוט שבגליל התחתון. |
| מַלְכִּיָּה | בית לחם | על שם המלך מנשה שהעביר בנו למולך, והיה מבית לחם. | בית לחם הגלילית |
| מִיָּמִן | יודפת | על שם שנתפתו אחר יצר הרע, השיב הקב"ה ימינו אחור. | יודפת |
| הַקּוֹץ | עיילבו | הוקצו, הוכרתו. ובגללם הושמה הארץ לקוץ ודרדר. | עיילבון |
| אֲבִיָּה | עִידּו | שלא אבו (רצו) לשמוע לתורת השם. | כפר עוזיאל מזוהה עם שדה עמודים |
| יֵשׁוּעַ | נשדף | שבעטיו נשרף ארון בית אלוקינו. | ארבל |
| שְׁכַנְיָהוּ | כבול | שכנים רעים לקב"ה. | כאבול |
| אֶלְיָשִׁיב | קנה | ששבו מאחורי האל. | כפר כנא |
| יָקִים | פַּשְׁחוּר | שלא נשאה עיניה וצפתה למרום. | צפת/ביריה |
| חֻפָּה | בית מעון | שהיו מחופים בשקר, מראים עצמם כשרים מבחוץ, ומבפנים מרמה. | בית מעון (בצלע ההר מעל טבריה, שם קבר רבי עקיבא) |
| יֶשֶׁבְאָב | חוצפית - שוחין | שעמדה בחוצפה לפני הקב"ה, ולכן נשחתה. | שיחין |
| בִּלְגָּה | מִעַדְיָה | ככתוב בספר ירמיהו: "מַבְלִיגִיתִי, עֲלֵי יָגוֹן; עָלַי, לִבִּי דַוָּי" - לשון יגון. | מע'אר |
| אִמֵּר | יבנית | כיוון שהתגאו לפני הקב"ה, מסרם בידי יוונים. | חרבת יבנית בין ביריה לעמוקה, ויש מזהים אותו עם יבנאל |
| חֵזִיר | ממלח | משום שהפרו ברית מלח - ברית הכהונה. | כפר ממלח |
| הַפִּצֵּץ | נצרת | נפוץ - לשון פיזור. | נצרת יש האומרים כי דבורייה |
| פְּתַחְיָה | אכלה ערב | כיוון שלא שקדו על פתחי בית המדרש, אכלום בני קידר (ערב). | עראבה |
| יְחֶזְקֵאל | מגדל נוניה | כי החזיקו בעבודת אל נכר, לכן הגדיל עליהם את חרב היונה. | מגדל אשר על שפת ים כנרת ועסקו בה בדיג. דג בארמית = נון |
| גָמוּל | בית חוביה | עשו מעשיהם בהיחבא, וגמלו רעה לנפשם. | כוכב הירדן - כאוכב אל הווא |
| יָכִין | כפר יוכנה | שהכינו את עצמם לעבירה. | דיר חנא שבצפון, ויש המזהים אותו עם כפר ענאן |
| דְּלָיָהוּ | גנתון | לא דלו עיניהם למרום, וגינו כלפי שמיא. | תל צלמון |
| מַעַזְיָהוּ | אריח | כיוון שלא החזיקו בתורה ובעבודה שהם מעוזם של ישראל, נעשו כאורחים בין האומות. | חמי טבריה (חמת אריח) |
הערות שוליים

↑  המילה "איכה" ככל בתי הקינה היא המילה הראשונה בפסוק הראשון במגילת איכה, פרק א', פסוק א', הפסוק הפותח באות אלף. הביטוי "חבצלת השרון" רומז לעם ישראל, על פי הפסוק "אֲנִי חֲבַצֶּלֶת הַשָּׁרוֹן שׁוֹשַׁנַּת הָעֲמָקִים" במגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק א'. ובשיר השירים רבה, פרשה ב': "אני חבצלת השרון, אמרה כנסת ישראל: אני היא וחביבה אני, אני שחבבני הקדוש ברוך הוא משבעים אומות...". הביטוי "חבצלת השרון" הוא גם שמו של פרח, ככל הנראה זה הנקרא כיום חבצלת החוף. אהוד קלפון מציין שפרח זה רגיל לפרוח (בשונה ממרבית הפרחים בארץ ישראל) דווקא בתקופה זו של חודש אב, והוא מסמל דווקא את התקווה והנחמה. הפרח מוזכר גם בספר ישעיהו, פרק ל"ה, פסוק א' :"יְשֻׂשׂוּם מִדְבָּר וְצִיָּה וְתָגֵל עֲרָבָה וְתִפְרַח כַּחֲבַצָּלֶת".
↑  "וְדָמַם רוֹן" פירושו: פסקה השירה בבית המקדש. "מִפִּי נוֹשְׂאֵי אָרוֹן" הכוונה היא לבני קהת (כחלק משבט לוי) שהיו נושאים את ארון הברית.
↑  ראו גם בפירוש עלי תמר לירושלמי תענית פרק ד הלכה ה דיבור המתחיל "אמר ר"ל יהויריב גברא וכו'".
↑  קינות לתשעה באב זולצבאך, ה'תקצ"ד. על פי פירוש זה, שמו של כל משמר ניתן לו על שם העבירות שעבר ובגללן נענש.
↑  נערך בעזרת (סיור בעקבות משמרות הכהונה) מאמרו של גיל ברנר מדריך טיולים, תושב הגליל, בעל חברת טיולים "גיל גליל". ואנציקלופדיה "ארץ ישראל ושכנותיה".
↑  עדנה סופר, חדשות ארכאולוגיות, רשות העתיקות
↑  חירבת עמודים, באתר SYT
↑  ספר ירמיהו, פרק ח', פסוק י"ח.
↑  ספר ויקרא, פרק ב', פסוק י"ג: "וְכָל-קָרְבַּן מִנְחָתְךָ, בַּמֶּלַח תִּמְלָח, וְלֹא תַשְׁבִּית מֶלַח בְּרִית אֱלֹהֶיךָ, מֵעַל מִנְחָתֶךָ; עַל כָּל-קָרְבָּנְךָ, תַּקְרִיב מֶלַח".
אוסטרלופיתקוס גרהי

| אוסטרלופיתקוס גרהי |
| --- | --- |

תקופה
פליוקן, 2.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: הומינידיים
סוג:: אוסטרלופיתקוס
מין:: אוסטרלופיתקוס גרהי
שם מדעי
 Australopithecus garhi

אוסטרלופיתקוס גַרְהִי (שם מדעי: Australopithecus garhi; "פיתקוס" מיוונית: πίθηκος, קוף-אדם, "אוסטרלו" מלטינית: australis, דרומי, garhi פירושו "הפתעה" בעפרית) הוא מין נכחד של הומינין מן הסוג אוסטרלופיתקוס. נמצאו ממנו רק מעט מאובנים במחוז עפר שבאתיופיה, שגילם על פי תיארוך רדיומטרי כ- 2.5 מיליון שנה. המין גרהי הוא בין המועמדים להיות אב קדמון ישיר של סוג האדם, וייתכן שהוא ההומיניד הראשון באבולוציה של האדם שסיתת כלי אבן. מאובני גרהי סווגו לראשונה כמין נפרד בשנת 1996 על ידי שני פלאואנתרופולוגים, האתיופי ברהנה אספאו והאמריקני טים וייט ועמיתים נוספים, וקיבלו את השם גרהי ב-1997 על ידי הפלאואנתרופולוג האתיופי יוהנס היילה-סילסי.
מורפולוגיה

מין זה הוגדר רק לאחרונה ומעט מאוד ידוע עליו עקב ממצאים חלקיים: מספר פרטים הכוללים שברי גולגולת, שיניים, עצמות זרוע ועצמות ירך. עצמות אלו דומות מאוד לעצמות אוסטרלופיתקוס אפרנסיס שהתגלו באותו אזור, אבל התיארוך שלהם מאוחר יותר - 2.5 מיליון שנה לפני זמננו, בהשוואה ל 3.6 עד 2.9 מיליון שנה אצל אפרנסיס. בנוסף נמצאו הבדלים בצורת השיניים: הטוחנות והקדם-טוחנות אצל גרהי גדולות משל אפרנסיס, ודומות בגודלן לאלו של אוסטרלופיתקוס אפריקנוס ומיני פרנתרופוס. ואולם הניבים והחותכות של גרהי אינן מוקטנות כמו במינים אלו. הבדל זה רומז על שינוי בתזונה של גרהי יחסית לאפרנסיס הקדום יותר. על בסיס ההבדל בשיניים סווג גרהי כמין נפרד, אשר ככל הנראה התפצל מאפרנסיס והחליף אותו באתיופיה. מידות גופו ונפח המוח של גרהי אינם ידועים, אך סביר לשער שבדומה לאפרנסיס, גם הוא הלך בקומה זקופה וגודל מוחו היה כשל קוף-אדם.
אבולוציה

בין אם גרהי השתלשל מאפרנסיס ובין אם לא, הוא אחד המועמדים הטבעיים להיות אב קדמון של סוג האדם, המופיע ברשומות המאובנים לכל המוקדם 2.3 מיליון שנה לפני זמננו. ייתכן שגרהי היה ההומיניד הראשון שלמד לסתת כלי אבן, שכן בשנים 1992–1994 התגלו באתיופיה כלים מן התרבות האולדובאית המתוארכים ל-2.6 מיליון שנה לפני זמננו, היינו קדומות מכל מין אדם שהתגלה עד כה ומתאימות לתקופתו של גרהי, בסמיכות לעצמות מאובנות המסווגות כעצמות גרהי, ובסמיכות לעצמות אנטילופות שעליהן סימני חתכים שנעשו בכלי אבן חדים.
הערות שוליים

↑  Asfaw B, White T, Lovejoy O, Latimer B, Simpson S, Suwa G. (1999). "Australopithecus garhi: a new species of early hominid from Ethiopia". Science. 284(5414):629-35. PMID 10213683
↑  de Heinzelin J, Clark JD, White T, Hart W, Renne P, WoldeGabriel G, Beyene Y, Vrba E. (1999). Environment and behavior of 2.5-million-year-old Bouri hominids. Science. 284(5414):625-9. PMID 10213682
↑  Semaw, Sileshi (בדצמבר 2000). "The World's Oldest Stone Artefacts from Gona, Ethiopia: Their Implications for Understanding Stone Technology and Patterns of Human Evolution Between 2·6–1·5 Million Years Ago". Journal of Archaeological Science. 27 (12): 1197–1214. doi:10.1006/jasc.1999.0592. {{cite journal}}:  (עזרה)
לוח זמנים של שושלת האדם על פי מיני הומינידים מאובנים (פסים כהים). המינים מסודרים אנכית על פי דמיון כללי ביניהם, אך קשה לקבוע במדויק איזה מין התפצל מאיזה מין אחר. מינים שמהם נמצאו מאובנים רבים יותר מסומנים בפסים יותר רחבים אנכית. העץ הפילוגנטי (ירוק) משחזר את יחסי הקרבה ותאריכי הפיצול על פי רצפי הגנום של אדם מודרני, שימפנזה מצוי, שימפנזה ננסי, גורילה ואדם ניאנדרטלי (מיצוי דנ"א מעצמות מאובנות).
אייל מושק שחור

| אייל מושק שחור |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: איילי מושק
סוג:: אייל מושק
מין:: אייל מושק שחור
שם מדעי
 Moschus fuscus ‏1981
תחום תפוצה


אייל מושק שחור (שם מדעי: Moschus fuscus) הוא מין בסוג אייל מושק. המושק השחור נפוץ בדרום מזרח אסיה ובמזרח הימלאיה: בסין, במיאנמר, בנפאל, בהודו ובבהוטן.
מאפיינים

משקלו של המושק השחור הוא בין 10 ל-15 ק"ג ואורך גופו בין 70 ל-100 ס"מ. רגליהם האחוריות גדולות יותר מרגליהם הקדמיות והם בעלי יכולת ניתור. להם עיניים ואוזניים גדולות ומפותחות. גודלם של הזכרים ושל הנקבות דומה. להם שיער עבה שמקנה להם הגנה מהאקלים הקשה בהרים. לרוב צבע פרוותם הוא חום-שוקולד עד שחרחר והם כהים יותר משאר מיני איילי המושק. צבע פרוותם בהיר יותר באזור הבטן ועל הרגליים. מדי שנה הם משירים את שיערותיהם. הזכרים בעלי ניבים ארוכים המשמשים ללחימה.
ההיריון של נקבת המושק נמשך 185–195 ימים ובסופו מומלטים לרוב 1 או 2 ולדות במשקל של כחצי ק"ג. העופרים יונקים עד גיל 3 או 4 חודשים והם מגיעים לגודל של מושק בוגר בסביבות גיל חצי שנה. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 18 חודשים.
הם פעילים בעיקר בשחר, בין הערביים ובלילה. הריח ממלא תפקיד חשוב בתקשורת בין פרטים שמשתמשים בבלוטות ריח ובהפרשות להעברת מסרים.
המושק השחור הוא אוכל עשב ומעלה גירה.
הערות שוליים

↑  אייל מושק שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדוארד פרסקוט

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1940 גלנס פולס (אנ'), ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  6 בנובמבר 2022 (בגיל 81) עמק גן עדן, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה
 עיסוק:  מקרו-כלכלה
 מקום לימודים:  מכללת סווארת'מור
 מנחה לדוקטורט:  מייקל לובל, מוריס ה. דגרוט 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת שיקגו,  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, אוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת מינסוטה, אוניברסיטת נורת'ווסטרן, אוניברסיטת קרנגי מלון, אוניברסיטת המדינה של אריזונה
 תלמידי דוקטורט:  José-Víctor Ríos-Rull, Ricardo de O. Cavalcanti, Costas Azariadis, Ronald A. Edwards, Alexander Ueberfeldt, Pedro Amaral, Sami Alpanda, Andres Erosa, Scott Hakala, Elizabeth Caucutt, Dirk Krueger, טרי ג'. פיצג'רלד, ברוס הורנינג, Igor Livshits, Evridiki Tsounta, Shinichi Watanbe, Yuo-Jin (Eugene) Yun, Joseph Y. C. Lin, Jessica Tjornhom Donohue, Maria E. Muniagurria, Arilton Teixeira, George Lo, Michael J. Meurer, Daria Zakharova, פרננדו אלברז, אלן הד, V. V. Chari, ריצ'ארד דונלד רוג'רסון, גארי הנסן, Rodolfo E. Manuelli, Rajnish Mehra, Jean-Pierre Danthine, אדוארד ג. גרין, פין קידלנד, תומאס פ. קולי, Ricardo Raineri, ג'יימס שמיץ, Ayşe İmrohoroğlu, Stephen L. Parente, אנדראס הורנסטיין, Mark Huggett, Gerhard Glomm, Beverly Lapham, Hugo Andrés Hopenhayn, Javier Díaz-Giménez, אן שרמן, John C. Proctor 
 פרסים והוקרה:  פרס נמרס לכלכלה (2002)  פרס נובל לכלכלה (2004)  עמית החברה האקונומטרית (1980)  מלגת גוגנהיים  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 צאצאים:  אדוארד סימפסון פרסקוט 
 
אדוארד כריסטיאן פרסקוט (באנגלית: Edward Christian Prescott,‏ 26 בדצמבר 1940 – 6 בנובמבר 2022) היה כלכלן אמריקאי. זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2004 עם פין קידלנד.
ביוגרפיה

פרסקוט נולד גלנס פולס (אנ') שבמדינת ניו יורק. בשנת 1962 סיים את לימודי התואר הראשון במתמטיקה במכללת סווארת'מור בפנסילבניה. את התואר השני למד פרסקוט באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב באוהיו. את הדוקטורט סיים בשנת 1967 באוניברסיטת קרנגי מלון בפנסילבניה. בשנים 1966–1971 לימד פרסקוט באוניברסיטת פנסילבניה. לאחר מכן חזר פרסקוט ללמד באוניברסיטת קרנגי מלון עד 1980. בשנת 1978 כיהן פרסקוט כפרופסור אורח באוניברסיטת שיקגו ולאחר מכן בתפקיד דומה באוניברסיטת נורת'ווסטרן. בשנים 1980–2003 לימד פרסקוט באוניברסיטת מינסוטה. מאז 2003 ועד למותו הוא לימד באוניברסיטת אריזונה.
משנת 1992 ועד למותו פרסקוט היה חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 2002 זכה בפרס נמרס לכלכלה. בשנת 2004 פרסקוט זכה בפרס נובל לכלכלה עם פין קידלנד. החל משנת 2008 ועד למותו היה חבר גם באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
מאז שנת 2014 ועד למותו פרסקוט לימד באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.
איכה אצת באפך

אֵיכָה אַצְתָּ בְּאַפֶּךָ היא קינה לתשעה באב שחיבר רבי אלעזר הקליר, שנאמרת במנהגי אשכנז ובנוסח איטליה. הקינה משווה בין הארת הפנים של הקב"ה לישראל בימי יציאת מצרים לבין הצרות בימי חורבן בית המקדש. מרכז הקינה הוא בפזמון המבוסס על הפסוק: ”זכור ה' מה מה היה לנו” (מגילת איכה, פרק ה', פסוק א'), הפונה אל הבורא ואומר לו: השווה נא בין מצבנו המפואר למצבנו העגום.
הקינה בנויה מאחד עשר בתים, שפותחים במילה "איכה", המקשרת גם היא למגילת איכה. בכל בית שורה שלילית, המתארת את המצב בזמן החורבן, ושורה חיובית, מנוגדת לו, המשווה לימי יציאת מצרים ולזמן בו בית המקדש היה בתפארתו. השורה החיובית פותחת במילים "ולא זכרת", ומשמעותה שבזמן הרעה כאילו נשכחה מאת הבורא השעה הטובה של עם ישראל. הביטוי האחרון בכל בית הוא ביטוי של דיבור או תלונה (בטינו, קוננו, חיווינו) ולאחריו הפזמון.
הקינה בנויה באקרוסטיכון של אלף בית. כל אות אי-זוגית מופיעה חמש פעמים (כמו: אַצְתָּ בְּאַפֶּךָ לְאַבֵּד בְּיַד אֲדוֹמִים אֱמוּנֶיךָ.), וכל אות זוגית מופיעה שש פעמים בְּרִית בֵּין בְּתָרִים אֲשֶׁר בֵּרַרְתָּ לִבְחוּנֶיךָ. וּבְכֵן בִּטִּינוּ).
מילות הקינה

אֵיכָה אַצְתָּ בְּאַפֶּךָ לְאַבֵּד בְּיַד אֲדוֹמִים אֱמוּנֶיךָ
אֵיכָה גָּעַרְתָּ בְּגַעֲרָתֶךָ לַגְלוֹת בְּיַד גֵּאִים גְּאוּלֶיךָ.
אֵיכָה הַגְתָּ בְּהֶגְיוֹנֶךָ לַהֲדוֹף בְּיַד הוֹלְלִים הֲמוֹנֶיךָ.
אֵיכָה זָנַחְתָּ בְּזַעֲמֶךָ לְזַלְזֵל בְּיַד זָרִים זְבוּלֶךָ.
אֵיכָה טָרַחְתָּ בְּטָרְחֶךָ לִטְרוֹף בְּיַד טְמֵאִים טְלָאֶיךָ.
אֵיכָה כִּוַּנְתָּ בְּכַעֲסֶךָ לְכַלּוֹת בְּיַד כְּפִירִים כַּרְמֶךָ.
אֵיכָה מִלַּלְתָּ בְּמָאֳסֶךָ לִמְחוֹת בְּיַד מוֹנִים מְנַשְּׂאֶיךָ.
אֵיכָה שַׂחְתָּ בְּסַעֲרֶךָ לְסַגֵּר בְּיַד סֵעֲפִים סַהֲדֶיךָ.
אֵיכָה פַּצְתָּ בְּפַחְדֶּךָ לְפַגֵּר בְּיַד פָּרִיצִים פְּלָאֶיךָ.
אֵיכָה קָרָאתָ בִּקְרִיאָתֶךָ לִקְנוֹת בְּיַד קָמִים קְרוּאֶיךָ.
אֵיכָה שָׁאַפְתָּ בְּשַׁאֲפֶךָ לִשְׁלוֹת בְּיַד שׁוֹדְדִים שְׁלֵמֶיךָ.
מעבר לקינה הבאה

כמו רבות מקינות תשעה באב, ישנה בסוף הקינה מחרוזת שנועדה לקשר ולשרשר בין הקינות. במקרה זה, הקינה הבאה היא אאדה עד חוג שמים. אולם, מחרוזת מעבר זו אינה זהה בין המנהגים. בנוסח אשכנז מחרוזת המעבר היא:
המילה הראשונה משתרשרת לסוף הקינה, ואחריה חתום שם המחבר 'לעזר' (קיצור מקובל בארץ ישראל לאלעזר), ועל כן סביר שהיא מקורית.
בנוסח איטליה הוחלפה מחרוזת מעבר זו במחרוזת מעבר אחרת החתומה 'שמואל':
הערות שוליים

↑  הכוונה היא לרומי שמזוהה בספרות היהודית כהמשך לאדום.
↑  כינוי לעם ישראל. המשורר פונה אל הקב"ה בתמיהה, כיצד מיהר בכעסו לאבד את ישראל המאמינים בו, בידי הרומאים עובדי עבודה זרה.
אדריכלות איראנית

| --- | --- |

נקש-י רוסתם, פרובינציית פארס, איראן
 מידע כללי
 אזור גאוגרפי:  איראן
 טווח תאריכים:  מ-5000 לפנה"ס ואילך
 סגנון האדריכלות הבא:  אדריכלות אסלאמית
אדריכלות איראנית או אדריכלות פרסית היא האדריכלות שנוצרה באיראן (פרס). ביטוייה של האדריכלות האיראנית הטיפוסית ממוקמים באזור הרחב, המשתרע מטורקיה לצפון הודו ולגבולות סין ומהקווקז לזנזיבר. בניינים בעלי מאפיינים פרסיים מאופיינים בדרכים רבות, החל מסוכות איכרים, לבתי תה, לגנים פרסיים, לפביליונים ועד ל"חלק מהמבנים הכי מלכותיים שראה העולם". ההיסטוריה של סוג אדריכלות זה מתחילה בסביבות שנת 5000 לפנה"ס.
האדריכלות האסלאמית אף היא העתיקה הרבה ממאפייניה הייחודיים של האדריכלות הפרסית שהייתה אחת מהתרבויות הראשונות שהאסלאם פגשה בזמן ולאחר לידתה. הבירה הפרסית הייתה על הגדות המזרחיות של הפרת והחידקל במאה ה-7. קרבה זו הביאה אדריכלים של האסלאם הקדום לשאול, ולמעשה לרשת את המסורות והדרכים של האימפריה הפרסית-סאסאנית שנפלה. בגדאד, לדוגמה, התבססה על תקדימים פרסיים כמו העיר ע'ור (פירוזבאד של ימינו) בפרס. למעשה, כיום ידוע ששני המעצבים שאל-מנסור שכר על מנת לתכנן את העיר היו נאובח'ת, זוראסטרי לשעבר פרסי, ומשאללה אבן את'רי, יהודי לשעבר מח'וראסאן שבאיראן.
המסגד הגדול של סאמרא הוא דוגמה נוספת, שם המגדל הספירלי התבסס על אדריכלות פרסית, כמו המגדל הספירלי באמצע פירוזאבאד, בירה סאסאנית לשעבר.
תצלום פנורמי של מיידאן-י אמאם באספהאן (לצפייה הזיזו עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
הערות שוליים

↑  Arthur Upham Pope. Introducing Persian Architecture. Oxford University Press. London. 1971. p.1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph433027
איאן אנדרסון

| --- | --- |

איאן אנדרסון בהופעה של ג'טרו טאל בלונדון, מרץ 1978
 לידה:  10 באוגוסט 1947 (בן 77) דנפרמליין, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Ian Scott Anderson 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1962 
 מקום לימודים:  בית הספר בלקפול, מכללת ג'ורג' ווטסון 
 סוגה:  רוק 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, חלילית, חליל קונצרט מערבי 
 חברת תקליטים:  קריסליס רקורדס, איילנד רקורדס 
 פרסים והוקרה:  honorary doctor of Heriot-Watt University (2006)  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 jethrotull.com
 פרופיל ב-IMDb
 
איאן סקוט אנדרסון (באנגלית: Ian Scott Anderson, נולד ב-10 באוגוסט 1947) הוא זמר, משורר ורב נגן סקוטי, מנהיג להקת ג'ת'רו טאל.
שנותיו המוקדמות

אנדרסון נולד בעיר אדינבורו ושם למד בבית הספר היסודי. בשנת 1959 עבר עם משפחתו לעיר בלקפול שבצפון-מערב אנגליה.
קריירה מוזיקלית

בשנת 1963 ייסד להקת בלוז שנקראה " The Blades" עם חבריו לבית הספר ברימור ברלו (תופים), ג'ון אוונס (קלידים), ג'פרי האמונד (גיטרה בס) ומייקל סטפנס (גיטרה). איאן אנדרסון היה הזמר ונגן המפוחית.
בשנת 1965 שם הלהקה שונה ל " John Evan Smash" והלהקה כללה מספר נגנים רב יותר. כעבור כשנתיים הלהקה התפרקה ואנדרסון עבר לעיר לוטון, שם פגש את המתופף קליב באנקר ואת הגיטריסט מיק אברהמס. יחד עם גלן כרוניק, בסיסט שהכיר דרך ג'ון אוונס, הקימו את להקת "ג'ת'רו טאל".
בשלב זה, נטש אנדרסון את רצונו לנגן גיטרה חשמלית, בעיקר כי חשב שלעולם לא יהיה "מוצלח כמו אריק קלפטון", כפי שאמר בעצמו. הוא החליף את הגיטרה החשמלית בחליל צד, ואחרי מספר שבועות החל לנגן בו רוק ובלוז. כשהוקלט האלבום "This Was" אנדרסון ניגן בחליל רק מספר חודשים. בהמשך הקריירה הוא המשיך לנגן בגיטרה אקוסטית, סקסופון, מנדולינה, בוזוקי, קלידים ועוד כלים רבים.
למרות שהקליט מספר פרויקטים תחת שמו והופיע כאורח עם אמנים אחרים, אנדרסון נודע בעיקר כמנהיג ג'טרו טאל כ-40 שנה.
כחלילן אנדרסון הוא אוטודידקט, וסגנונו הושפע רבות מחלילן וסקסופוניסט הג'אז רולנד קירק. בשנת 2003 הקליט אנדרסון יצירה בשם "Griminelli's Lament" כמחווה לידידו החלילן האיטלקי אנדריאה גרימינלי. אנדרסון ידוע כמנגן בחליל כאשר הוא עומד על רגל אחת.
הוא הקליט מספר שירים בהם הוא מנגן את כל הכלים, המוקדם שבהם הוא "Locomotive Breath", כאשר לא הצליח להעביר רעיונותיו מילולית לשאר הלהקה. (הוא עשה זאת גם בשיר "Another Christmas Song" מ-88' ועוד)
אנדרסון משלב במוזיקה שלו סגנונות רבים כגון פולק, בלוז, ג'אז ורוק. מילות השירים שלו לרוב מורכבות, מתובלות בהומור וביקורת על חוקי החברה והדת ("Thick as a Brick", "Hymn 43"). בשנות התשעים והאלפיים הוא משלב בשיריו תמונות מחיי היום יום ("Old Black Cat", "Rocks on the Road").
חייו האישיים

אנדרסון נישא לצלמת ג'ני פרנקס ב-1970 והם התגרשו ב-1974. הוא נישא לשונה לירויד ב-1976. לזוג שני ילדים. ג'יימס, מוזיקאי בעצמו, וגייל, העובדת בתעשיית הסרטים ונשואה לשחקן אנדרו לינקולן. אנדרסון חלה בפקקת ורידים עמוקה והיה פעיל למען הגברת המודעות למחלה. אנדרסון מתאר עצמו מבחינה דתית כ"היכן שהוא בין דאיסט ופאנתאיסט".
פעילות עסקית

מעבר לעיסוקיו המוזיקליים אנדרסון הוא איש עסקים מצליח, ובעל חוות דגי סלמון, וחברה לשיווקם הנמצאת באחוזתו שבאי סקאי. שווים הוערך בכ-10.7 מיליון ליש"ט כאשר נמכרו חלקים ממנה לגורמים חיצוניים בסוף שנות התשעים. כרגע הוא מחזיק מספר חברות שדווחו כבעלות רווח של כ-1.8 מיליון ליש"ט.
אלבומי סולו

1983 - Walk into Light
1995 - Divinities: Twelve Dances with God
2000 - The Secret Language of Birds
2003 - Rupi's Dance
2005 - Ian Anderson Plays the Orchestral Jethro Tull
2012 - Thick as a Brick 2
2014 - Homo Erraticus
בהופעה באיטליה
אדוארד פרנסיס בלוויט

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1859 ניו אורלינס, ארצות הברית 
 פטירה:  26 במאי 1926 (בגיל 67) סקרנטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Saint Catherine's Cemetery 
 השכלה:  קולג' לפאייט 
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 דת:  נצרות קתולית
 בן זוג:  מרי אלון סטנטון, מרי אן בלקוול
 
אדוארד פרנסיס בלוויט (באנגלית: Edward Francis Blewitt;‏ 2 בינואר 1859 – 26 במאי 1926) היה מהנדס ערים, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, בלוויט היה חבר בסנאט של מדינת פנסילבניה בין השנים 1907–1910.