stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריית מלאכי
רבני העיר

הרב האשכנזי הקודם של העיר היה הרב ישראל אריה גרשטנקורן, שכיהן כרב במשך 37 שנים. הרב הספרדי הראשון היה הרב יוסף עזרן שלאחר מכן עבר לכהן כרב בראשון לציון. כיום, רב העיר הוא הרב חיים פינטו המשמש כיום בעיקר כרבה של העיר אשדוד.
במאי 2012 החליטה מועצת העיר למנות את הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי לרב, אך ההחלטה לא בוצעה בפועל.
באוגוסט 2010 הוקם בעיר על ידי הרב פינטו, בית דין רבני לדיני ממונות. לאב בית הדין מונה הרב יצחק יהודה ירוסלבסקי ויחד עמו מונו לדיינים הרב יעקב שוויכה וחתנו של רב העיר הרב שמואל אוחנה.
שכונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ישנן 12 שכונות בקריית מלאכי: המחנה, כרמי הנדיב, גני שמואל [על שם שמואל פומברובסקי], ויצמן, הרצל, הנרקיסים, קיבוץ גלויות, המייסדים, יגר, גבעת הסביונים ונאות הכפר.
נחלת הר חב"ד: ב-1969, הקימו חסידי חב"ד שכונה עבור חסידים שעלו מרוסיה באותה העת, בדרומה של קריית מלאכי, בכיוון כפר ורבורג. השכונה אכלסה גם עולים מגאורגיה ובוכרה. התפתחה עם השנים לשכונה המונה כ-2,800 תושבים.
רב השכונה: הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי שהוא גם מזכיר ומנהל בית דין רבני חב"ד.
בשכונה קיימים מוסדות רבים הכוללים בתי ספר לבנים ולבנות, ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש 'בית הר"מ' ישיבה לצעירים, ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש (ישיבה גדולה) – לעולי רוסיה ולחוזרים בתשובה. כולל אברכים, בית ספר למלאכה לצעירים מוגבלים וצרכים מיוחדים מרחבי הארץ, ומועדוני נוער המנוהלים על ידי הרב אלימלך הרצל. בשנת 2009 יצא מכרז המכונה "פס חב"ד" להרחבת השכונה, מיקומו של "פס חב"ד" הוא בין שכונת נחלת הר חב"ד לכרמי הנדיב, בשלהי שנת 2014 החל האכלוס בדירות במוקם.
נחלת מנחם/ כרמי הנדיב: בשנת 2000 קם על ידי ועד נחלת הר חב"ד שיכון חדש על קרקע פרטית שהייתה בבעלותה של משפחת גיבשטיין וצורפה לקריית מלאכי. השיכון החדש נקרא המכונה בשם "נחלת מנחם, כרמי הנדיב", בשיכון גרים כיום כ-100 משפחות ולהם מקווה טהרה ובית כנסת.
אזורי תעשייה

בעיר שני אזורי תעשייה – אזור התעשייה קריית מלאכי הצמוד לעיר ואזור תעשייה מלאכי טק הנמצא מעבר לכביש 40, בנוסף בצד אחר של העיר נמצא אזור תעשייה באר טוביה שנמצא שנים רבות בדיונים על הכנסתו לשטחה המוניצפלי של העיר.
תכנון עירוני

רובע האלה – קריית מלאכי מיצתה את עתודות הקרקע שלה, ולכן מקודמת תוכנית ממזרח לעיר, בין כביש 40 לכביש 6 הכוללת בתוכה שטחים למגורים תעסוקה, תעשייה ומסחר. אישור תוכנית בסדר גודל שכזה עשוי לקחת זמן, ומימושה אף יותר ויתרחש בהדרגתיות. במימון וליווי משרד הבינוי והשיכון.
שטח גבול כלל התוכנית 13,500 דונם.
שטח למגורים 2,280 דונם, כ-19,600 יח"ד.
שטח לתעסוקה 2,250 דונם.
הקמת תחנת רכבת בצמוד לשטחי העיר.
תוכנית אב לתחבורה נפת אשקלון – מטרת התכנית ליצור קישוריות וחיבור בין הרשויות במרחב אשדוד-אשקלון, כאשר קריית מלאכי נמצאת בטבורה של התכנית. כמו כן, שילוב של תוכנית זו יחד עם פיתוח העיר פנימה והחוצה מהווה בסיס איתן לחיזוקה וגדילתה של העיר. תוכנית זו מקדומת בהובלת משרד הבינוי והשיכון ובתכנון נתיבי איילון.
פיתוח שכונות חדשות – בצמוד לשכונות הוותיקות בעיר באמצעות הגדלת השטח המוניציפלי, מצפון מערב ליישוב, קידום תוכניות אלו מתבצע בהובלת רשות מקרקעי ישראל.
קידום תוכנית בסמוך לשכונת גבעת הסביונים בצפון העיר [שם התוכנית: מע"ר].
קידום תוכנית בסמוך לשכנות הרצל [שם התוכנית: נאות הכפר].
תוכנית אב להתחדשות עירונית – מימון וליווי רשות מקרקעי ישראל, אשר מטרתה לבחון בראייה כלל עירונית את הפוטנציאל וההיתכנות של ההתחדשות העירונית בעיר.
התחדשות עירונית – בדיקה ותכנון לאזור התעשייה הישן + שכונת חב"ד, במימון וליווי משרד הבינוי והשיכון. השלב הבא של התכנון יתמקד בשכונת קיבוץ גלויות ושכונת הרצל.
מחנה בר-לב [מחנה מז"י]

מחנה בר-לב (ע"ש רב-אלוף חיים בר-לב) הידוע גם בשם מחנה קסטינה או מז"י, היא מפקדת זרוע היבשה של צבא הגנה לישראל וממוקמת בשטח של קריית מלאכי.
במחנה שוכנות מפקדותיהן של ארבעה מחילות זרוע היבשה: קצין חי"ר וצנחנים ראשי (מקחצ"ר), קצין שריון ראשי (מקשנ"ר), קצין הנדסה ראשי (מקהנ"ר) וקצין תותחנים ראשי (מקתמ"ר).
כמו כן, במחנה שוכן רמת"ג (רשימה מקובצת תגבורת) האחראי על שיבוץ החיילים ליחידות זרוע היבשה ואט"ל.
בבסיס שכנה מפקדת גייסות השריון מאז 1954. ב-1983 הוקמה בבסיס מפקדת חילות השדה וכחלק מכך הועברו אליו השלישויות של שאר החילות שהוכפפו לה (תותחנים, הנדסה וחי"ר). בבסיס שוכנת גם יחידת מצ"ח יואב.
בעבר שכן במחנה גם מטה הפרקליטות הצבאית במחוז הדרום.
ערים תאומות

צרפת רואי מלמזון - פריז, צרפת
רומניה פיאטרה ניאמץ, רומניה
הרפובליקה העממית של סין גולמוד, הרפובליקה העממית של סין
גלריה

הכניסה לקריית מלאכי
מרכז העיר קריית מלאכי ובניין העירייה
אנדרטת השואה בקריית מלאכי
אנדרטה לנופלים במערכות ישראל בקריית מלאכי
בניין בשכונת חב"ד בקריית מלאכי, בו נהרגו שלושה אזרחים לאחר שנפגעו מרקטת גראד במבצע עמוד ענן
"בית אברהם" מרכז מקצועי לטיפוח והעצמה של ילדים.
מרכז יום טיפולי לילדים עם צרכים מיוחדים.
בית הראשונים (בית פומברובסקי) בקריית מלאכי
שלט על בית הראשונים (בית פומברובסקי) בקריית מלאכי
שכונת נחלת הר חב"ד במבט מן האוויר
בית הספר למלאכה בקריית מלאכי
סמל העיר לרגל חגיגות ה-70, שנשאר כסמל המרכזי
השולמית

שׁ֤וּבִי שׁ֙וּבִי֙ הַשּׁ֣וּלַמִּ֔ית שׁ֥וּבִי שׁ֖וּבִי וְנֶחֱזֶה־בָּ֑ךְ מַֽה־תֶּחֱזוּ֙ בַּשּׁ֣וּלַמִּ֔ית כִּמְחֹלַ֖ת הַֽמַּחֲנָֽיִם.

— מגילת שיר השירים, פרק ז', פסוק א'
 השולמית. ציור בצבעי מים מעשה ידי גוסטב מורו משנת 1898
הַשּׁוּלַמִּית היא דמות מקראית, שמה או כינויה של הנערה בשיר השירים. שמה מופיע פעמיים בפרק ז', פסוק א' ולפני השם מופיעה ה"א הידיעה: הַשּׁוּלַמִּית, בַּשּׁוּלַמִּית.
זיהוי שמה ומוצאה

בתרגום השבעים מופיע שמה של השולמית: השונמית. נראה כי זו מסורת המזהה את הדמות באבישג השונמית וזאת מתיאורה בספר מלכים א', פרק ד', פסוק ד': ”וְהַנַּעֲרָה, יָפָה עַד-מְאֹד”. פרשנות זו מתיישבת עם זיהוי העיר שונם. כיום נשתמר השם "סולם", כשם הכפר הערבי המזוהה עם העיר המקראית. באונומסטיקון של אוסביוס מקיסריה מציין אב הכנסייה, כי שמה של העיר שונם הוא גם שולם. ראב"ע בפירושו לשיר השירים, טוען כי מוצאה הוא מהעיר שָׁלֵם (ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק י"ח): ”שהיא מן שלם היא ירושלים.”
פירוש זה תואם להופעתן של דמויות נוספות במגילה כ'בנות ירושלים'. לדעת אליהו עסיס ואחרים, היות שבראש המילה מופיעה ה"א הידיעה אין זה אלא כינויה. ניתן גם לזהות בשמה דמיון צלילי לשם שלמה.
תיאור דמותה

השולמית היא דמות ראשית במגילה. היא הדוברת ברוב המגילה. השולמית מדברת אל אחיה, אל בנות ירושלים ואל הנער ואילו הנער האוהב מדבר רק אליה. כמו כן רוב השירים במגילה מתארים את גופה של הנערה. דו-שיח בין בני זוג אוהבים ותיאורי גוף מופיעים גם בספרות השירית הקדומה.
בפרק א', פסוק ה', השולמית מתארת את עצמה בקצרה בנימה המתנצלת על המראה שלה: ”שְׁחוֹרָה אֲנִי וְנָאוָה, בְּנוֹת יְרוּשָׁלִָם; כְּאָהֳלֵי קֵדָר, כִּירִיעוֹת שְׁלֹמֹה. אַל-תִּרְאוּנִי שֶׁאֲנִי שְׁחַרְחֹרֶת, שֶׁשְּׁזָפַתְנִי הַשָּׁמֶשׁ”. בתיאור צבע גופה התמודדו רבים מהפרשנים. צבע עורה השחור הוא כתוצאה של שיזוף ולא צבע עורה הטבעי. על כך כתב רשב"ם: ”ומן שחרות מועט כזה אוכל להתלבן במהרה.”
תיאור הנערה מופיע במגילת שיר השירים גם מפי הנער האוהב:
א הִנָּךְ יָפָה רַעְיָתִי, הִנָּךְ יָפָה--עֵינַיִךְ יוֹנִים, מִבַּעַד לְצַמָּתֵךְ; שַׂעְרֵךְ כְּעֵדֶר הָעִזִּים, שֶׁגָּלְשׁוּ מֵהַר גִּלְעָד. ב שִׁנַּיִךְ כְּעֵדֶר הַקְּצוּבוֹת, שֶׁעָלוּ מִן-הָרַחְצָה: שֶׁכֻּלָּם, מַתְאִימוֹת, וְשַׁכֻּלָה, אֵין בָּהֶם. ג כְּחוּט הַשָּׁנִי שִׂפְתוֹתַיִךְ, וּמִדְבָּרֵךְ נָאוֶה; כְּפֶלַח הָרִמּוֹן רַקָּתֵךְ, מִבַּעַד לְצַמָּתֵךְ. ד כְּמִגְדַּל דָּוִיד צַוָּארֵךְ, בָּנוּי לְתַלְפִּיּוֹת; אֶלֶף הַמָּגֵן תָּלוּי עָלָיו, כֹּל שִׁלְטֵי הַגִּבֹּרִים. ה שְׁנֵי שָׁדַיִךְ כִּשְׁנֵי עֳפָרִים, תְּאוֹמֵי צְבִיָּה, הָרוֹעִים, בַּשּׁוֹשַׁנִּים. ו עַד שֶׁיָּפוּחַ הַיּוֹם, וְנָסוּ הַצְּלָלִים--אֵלֶךְ לִי אֶל-הַר הַמּוֹר, וְאֶל-גִּבְעַת הַלְּבוֹנָה. ז כֻּלָּךְ יָפָה רַעְיָתִי, וּמוּם אֵין בָּךְ.
תיאור הנערה בשיר השירים המופיע בפרק ד' מושר בפי הנער האוהב. התיאור לדעת עסיס וחוקרים אחרים הוא המשכו של פרק ג', פסוק ו': מִי זֹאת, עֹלָה מִן-הַמִּדְבָּר, כְּתִימְרוֹת, עָשָׁן; מְקֻטֶּרֶת מֹר וּלְבוֹנָה, מִכֹּל אַבְקַת רוֹכֵל.
בפסוקים אלו מתאר הנער את הנערה כיפה ומושלמת. הנער מתאר את גופה מלמעלה למטה מהעיניים, ועד לחזה. מטרת התיאור לעורר את תשוקתה של השולמית. התיאור המופיע בשיר השירים הוא תיאור של אישה זקופה ועל כך כתב רש"י בפירושו לשיר השירים: ”קומה זקופה נוי באישה.”
במגילה מתוארת הנערה כנועזת והיא זו שיוזמת את הדו-שיח בינה לבין הנער האוהב. היא אף לועגת לנער ולאחיה מספר פעמים (מגילת שיר השירים, פרק ז', פסוק י'). דברי הנערה מעידים על חוכמתה. בדבריה מראה הנערה כי היא שווה לנער במעמדה ואולי אף עולה עליו.
במגילה מתוארים חלומות רבים וכולם הם חלומות הנערה.
מנקודת מבט ספרותית נראה כי דמותה של השולמית שלמה בהרבה מדמותו של הדוד. במרכז המגילה עומדת השולמית, ובכך מצטרפת המגילה לספרים אחרים במקרא, שהדמות הראשית בהם היא אישה, כדוגמת רות ואסתר.
פרשנות > במחקר

לדעת ברנר, השיר על השולמית הוא פארודיה גברית על שיר ואצף (ז'אנר המתאר את יפי הגוף). לדבריה, ההומור הופך את הארוטיקה למשהו משפיל, למעשה לפורנוגרפיה.
פרשנות > בפרשנות חז"ל

לפי פשוטו של מקרא, באהבת הנער לנערה, אין כל מסר דתי. לדעת פרשנים רבים המגילה מתארת את היחסים שבין ה' - הדוד במגילה, ל"כנסת ישראל" שהיא הנערה. בין יהודים לנוצרים בפרשנות המקרא על גישת חז"ל מתבססת אמרתו המפורסמת של רבי עקיבא: "כל הכתובים קודש, ושיר השירים קודש קודשים" (משנה, ידיים ג, ה). מפרשים רבים ראו במשמעות המילולית של הספר אלגוריה, שלפי השקפתם, היא יחסי האהבה של ה' לעמו ישראל. גם תיאור גופה של הנערה זוכה לפירוש אלגורי בידי חז"ל, שְׁנֵי שָׁדַיִךְ רומזים לשיטתם למשיח בן דוד.
לפי גישת המדרש יש שיויון בין המינים. כך גם שיר השירים רבה: "בכל השירים או הוא מקלסן או הם מקלסין אותו...ברם הכא הן מקלסים אותו והוא מקלסן. הוא מקלסן 'הנך יפה רעייתי".
פרשנות > בפרשנות נוצרית

לפי הפרשנות הנוצרית סיפור מגילת שיר השירים מתאר את היחסים בין ישו והכנסייה.
ייצוגה של השולמית בתרבות

באמנות הישראלית בולט השימוש בדמותה של השולמית בשנות ה-20–30 של המאה ה-20. בעבודות של אמנים כאבל פן ואחרים, מופיעה הדמות כאשה מזרחית. באיורי "שיר השירים" (1923) של זאב רבן היא מתוארת לעיתים כדמות בהרמון המלך.
בשירה העברית הפכה השולמית להיות נושא רב השראה. משוררים ויוצרים כדוגמת מתי כספי אשר ללחנו כתבה נעמי שמר את השיר 'שובי השולמית' אודות הנערה האוהבת. השיר הופיע באלבומו של כספי, 'אחד לאחד' משנת 1988. נתן אלתרמן כתב את השיר 'שולמית', שזכה לביצוע לראשונה מפי שושנה דמארי, בהצגה בתיאטרון לי-לה-לו, "כך כתוב בלכסיקון". שיר נוסף בשם "שולמית" אותו ביצעה דאמרי הוא ללחן של אברהם גולדפדן למילים של יחיאל מר. ביצוע ידוע נוסף לשיר הוא של אריק לביא. השיר זכה גם ללחן מאוחר של שם-טוב לוי, באלבום "תוצרת הארץ" של אריק איינשטיין משנת 1984. בפסטיבל הזמר המזרחי בשנת 1981 ביצע הזמר אורי שבח את השיר 'שובי השולמית' למילות מגילת שיר השירים, פרק ז', פסוק א'. מאיר אריאל הלחין את שירו 'שיר גנוב', המופיע באלבום ירוקות. מילות השיר מהוות ציטוט של מגילת שיר השירים, פרק ז', פסוקים א'–י', פרט להוספת משפט אחד, אשר מופיע בשיר כפזמון החוזר. למילים על פי המקורות הלחין מאיר נחום את השיר "שחורה אני ונאווה", שזכה לביצוע של שימי תבורי. נתן יונתן כתב שיר בשם "קהלת מביט בשולמית" ובו מפגש מדומיין בין קהלת המקראי לשולמית. במפגש "נפשו יוצאת אליה ונבהלת" ובעקבות כך הוא מוחק אט אט את פרקו האחרון.
בספרה של קריסטין דה פיזאן, ספר החיזיון, דמותה של דה פיזאן מזכירה את דמותה של השולמית. גם הסופר אלכסנדר קופרין בספרו 'Sulamite', קיבל את השראתו מדמותה של גיבורת שיר השירים.
רבים מהציירים כדוגמת גוסטב מורו, אלברט ג'וזף מור, רמברנדט, אבל פן והצייר הגרמני אנסלם קיפר. ידועה גם יצירתו של דנטה גבריאל רוזטי, "האהובה". כל אלה קיבלו השראה מדמותה של השולמית
"שחורה אני ונאוה" יצירה קולנועית על פי שיר השירים מאת אלה מילך-שריף הועלתה בבכורה במסגרת פסטיבל ישראל.
לפרק בסויטה השמית, יצירתו של אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' חיברה הרקדנית, כלת פרס ישראל ירדנה כהן כוריאוגרפיה, שהיא מקבלת השראה מדמותה של השולמית.
לקריאה נוספת

אברהם מלמד, היהפוך כושי עורו? האדם השחור כ'אחר' בתולדות התרבות היהודית, בתוך: סוציולוגיה ישראלית ישי רוזן-צבי עורך, כרך ה, חוברת 1 ,2003, עמ' 273–278.
אילנה פרדס, הבריאה לפי חוה: גישה ספרותית פמיניסטית למקרא, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1996, עמ' 93–110.
מרדכי עמר, 'שובי שובי השולמית' : אפר שערה בשירתו של פאול צלאן ובעבודות של אנסלם קיפר ושל אדם ברג, אמנות ישראלית בת-זמננו. (תשס"ו) עמ' 380–391.
הערות שוליים

↑  יאיר זקוביץ, מקרא לישראל שיר השירים, ירושלים, מאגנס, 1992, עמ' 119.
↑  אליהו עסיס, אהבת עולם אהבתיך: קריאה חדשה בשיר השירים, ידיעות אחרונות, 2009, עמ' 159.
↑  ראו :מחזור שירי דומוזי:תמוז, איננה-אישתר ש. שפרה, יעקב קליין, בימים הרחוקים ההם-אנתולוגיה משירת המזרח הקדום, תל אביב, עם עובד, 1996, עמ' 402-333.
↑  תיאורי הגוף ודימויי היופי בפרשנות הפשט, דור דור ופרשניו : אסופת מחקרים בפרשנות המקרא, שרה יפת עורכת, ירושלים, מוסד ביאליק, 2008, עמ' 75-72.
↑  אליהו עסיס, אהבת עולם אהבתיך-קריאה חדשה בשיר השירים, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2009, עמ' 95-94.
↑  ראו גם: יאיר זקוביץ, אביעה חידות מני קדם: חידות וחלומות-חידה בסיפורת המקראית, תל אביב, עם עובד, 2005, עמ' 232-212.
↑  Brenner, A. Come Back, Come Back, The Shulamite (Song of Songs 7, 1-10), A Parody of the Wasf Genner, A Feminist Companion of The Song of Songs, A Brenner (ed.), Sheffield, 1993, pages 234-257
↑  שרה קמין, ירושלים, מאגנס, 2009, עמ' 37.
↑  קריסטין דה  פיזאן, ספר החיזיון, תרגמה מצרפתית, הוסיפה הערות, הקדמה ואחרית דבר: שולמית שחר, ירושלים, כרמל, 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285902705171  GND: 119346745  LCCN: n2003032098  VIAF: 37724627   WorldCat (עם VIAF): 37724627 
הנערה בשיר השירים. ציור מעשה ידי גוסטב מורו משנת 1853
השולמית. ציור מעשה ידי אלברט ג'וזף מור
סשה אובראדוביץ'

סשה אובראדוביץ' (בסרבית: Саша Обрадовић; נולד ב-29 בינואר 1969) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל סרבי.
קריירת משחק

ככדורסלן מקצועני שיחק אובראדוביץ' בעמדות הרכז והקלע בכוכב האדום בלגרד, לימוז', אלבה ברלין, וירטוס רומא, בודוצ'נוסט פודגוריצה וריין אנרגי קלן, עד לפרישתו ב-2005.
באפריל 2001, בזמן ששיחק בבודוצ'נוסט, נקלע אובראדוביץ' לקרב אגרופים עם חברו לקבוצה מילנקו טופיץ' במהלך אימון, והושעה על ידי המועדון. עד מהרה נפרדו דרכיהם.
במהלך קריירת המשחק שלו הוא זכה בגביע קוראץ' בעונת 1994/95, שלוש אליפויות סרביה ומונטנגרו, גביע יוגוסלבי, אליפות הבונדסליגה ושלושה גביע גרמניה.
קריירה בנבחרת הלאומית

לאחר הסרת העיצומים נגד הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, ניתנה לנבחרתה הלאומית הזדמנות להעפיל לאליפות אירופה בכדורסל ביוון ב-1995 דרך סיבוב המוקדמות הנוסף בסופיה, בולגריה. לאובראדוביץ' היה תפקיד מפתח בניצחון 93–87 בהארכה על בולגריה כאשר הוביל את קלעי הנבחרת עם 16 נקודות ועזר לה להעפיל ליורובאסקט. לאחר מכן, הוא היה חבר בנבחרת בראשות המאמן דושאן איבקוביץ' שזכתה באליפות אירופה 1995. הקבוצה סיימה את הטורניר ללא הפסד עם 9 ניצחונות. במשך תשעת משחקי הטורניר, אובראדוביץ' העמיד ממוצעים של 6.3 נקודות, ריבאונד אחד ו-1.9 אסיסטים למשחק.
אובראדוביץ' היה חבר בנבחרת הלאומית בראשות המאמן ז'ליקו אובראדוביץ' שזכתה במדליית הכסף באולימפיאדת 1996 באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית. יוגוסלביה הפסידה לארצות הברית במשחק הגמר. הוא רשם את שיא הטורניר שלו עם 18 נקודות בניצחון 91–68 על אוסטרליה במשחק השני בשלב הבתים. במשך שמונת משחקי הטורניר, אובראדוביץ' העמיד ממוצעים של 6.2 נקודות, ריבאונד אחד ו-1.9 אסיסטים למשחק.
אובראדוביץ' זכה במדליית הזהב השנייה שלו באליפות אירופה 1997 בספרד. במשך תשעת משחקי הטורניר, הוא העמיד ממוצעים של 5.1 נקודות ו-2.3 אסיסטים למשחק. הנבחרת המשיכה וזכתה במדליית זהב שנייה ברציפות, כשהיא מנצחת את איטליה בגמר. בשנה שלאחר מכן, אובראדוביץ' היה חבר בנבחרת יוגוסלביה שזכתה באליפות העולם 1998 ביוון. הוא קלע את שיא הטורניר שלו של 18 נקודות, וקלע 4 שלשות מתוך 4 ב-19 דקות בניצחון 99–54 על יפן. בתשעת משחקי הטורניר הוא העמיד ממוצעים של 9 נקודות, 1.1 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
אובראדוביץ' זכה עם יוגוסלביה במדליית הארד באליפות אירופה 1999 בצרפת עם ממוצעים של 9.2 נקודות, 1.2 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק, במשך חמישה משחקים בטורניר. הוא החמיץ את שלושת המשחקים בשלב הנוקאאוט בגלל פציעה. בשנה הבאה שיחק אובראדוביץ' באולימפיאדה השנייה שלו. במהלך שבעת משחקי הטורניר האולימפי בסידני, אוסטרליה, הוא העמיד ממוצעים של 6.6 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק.
אובראדוביץ' היה חבר בנבחרת יוגוסלביה בראשות המאמן סבטיסלב פשיץ' שזכתה במדליית הזהב באליפות אירופה 2001 בטורקיה. זו הייתה מדליית הזהב השלישית שלו באליפות אירופה. הנבחרת סיימה את הטורניר ללא הפסד במאזן 6–0, וניצחה את טורקיה במשחק הגמר. במשך ששת משחקי הטורניר, הוא העמיד ממוצעים של 4.3 נקודות, 1.7 אסיסטים ו-1.7 חטיפות למשחק. לאחר הטורניר הודיע על פרישה מהנבחרת בגיל 32.
קריירת אימון

מיד לאחר פרישתו מכדורסל ב-2005 החל אובראדוביץ' את קריירת האימון שלו ומונה למאמן הראשי של ריין אנרגי קלן, וזכה איתה באליפות הליגה הגרמנית ובגביע הגרמני. הוא גם אימן בקייב האוקראינית, טורוב זגוז'לץ מליגת העל הפולנית ודונצק, איתה זכה באליפות הסופרליגה האוקראינית הראשונה בתולדותיה. לאחר מכן הצטרף אובראדוביץ' לאלבה ברלין הגרמנית ב-2012.
ב-23 במאי 2016 הוכרז כי אובראדוביץ' יעזוב את אלבה, לאחר שזכה איתה בשלושה גביעי גרמניה.
בנובמבר 2016 חתם אובראדוביץ' בלוקומוטיב קובאן הרוסית מהליגה המאוחדת של VTB. הוא עזב את קובאן ב-4 בנובמבר 2018, לאחר שזכה איתה בגביע הרוסי והגיע איתה לגמר עונת 2017/2018, שם הפסידה לדרושפאקה. כמו כן, הוא זכה כמאמן קובאן בפרס מאמן השנה ביורוקאפ.
בפברואר 2019, מונה אובראדוביץ' למאמן הראשי של מונקו מהליגה הצרפתית. ביוני 2020 הוא נפרד מהקבוצה.
אובראדוביץ' אימן לראשונה קבוצת NBA בליגת הקיץ, עם ברוקלין נטס, אטלנטה הוקס וסן אנטוניו ספרס.
ב-10 ביוני 2020, הכוכב האדום בלגרד מינתה את אובראדוביץ' למאמנה החדש. עם זאת, לאחר 5 ניצחונות בלבד ב-16 משחקי יורוליג, הוא נפרד מהכוכב האדום ב-24 בדצמבר 2020.
ב-13 בדצמבר 2021, חתם אובראדוביץ' במונקו מליגת העל הצרפתית והיורוליג. הוא העפיל עם הקבוצה לרבע גמר עונת 2021/2022 ביורוליג (שם הודחה על ידי אולימפיאקוס) ולגמר הליגה הצרפתית, שם הפסידה לאסוול ליון-וילרבאן. ב-18 בנובמבר 2024 פוטר אובראדוביץ' ממונקו.
הערות שוליים

↑  SASA OBRADOVIC SUSPENDED;BeoBasket, 16 April 2001.
↑  "YUGOSLAVIA vs BULGARIA (Group X)". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1995 Yugoslavia #6 - Sasa Obradovic". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Game: YUGOSLAVIA vs AUSTRALIA (Group B) - 1996 Olympics". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1996 Yugoslavia #6 - Sasa Obradovic". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1997 Yugoslavia #6 - Sasa Obradovic". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Game: JAPAN vs YUGOSLAVIA (Group B) Date: 31 July 1998". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1998 Yugoslavia #6 - Sasa Obradovic". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1999 Yugoslavia #6 - Sasa Obradovic". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2000 Yugoslavia #6 - Sasa Obradovic". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2011 Yugoslavia #6 - Sasa Obradovic". archive.fiba.com. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Basketball: Alba Berlin trennt sich von Trainer Obradovic (בגרמנית)
↑  Lokomotiv appoints Obradovic as head coach.
↑  "Obradović napustio Lokose, Vlada Jovanović preuzeo vođstvo". b92.net. נבדק ב-4 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Obradović i zvanično preuzeo Monako". b92.net. נבדק ב-25 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Obradović sam platio obeštećenje Monaku da bi preuzeo Zvezdu". novosti.rs. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Obradović sam platio obeštećenje da dođe u Zvezdu". mozzartsport.com. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jeep Élite : Sasa Obradovic quitte Monaco pour l'Étoile Rouge de Belgrade". lequipe.fr. נבדק ב-8 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NAŠI TRENERI CENJENI U NBA Velika čast za Milojevića i Obradovića". sport.blic.rs. נבדק ב-24 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SAŠA OBRADOVIĆ JE TRENER CRVENE ZVEZDE!". kkcrvenazvezda.rs. נבדק ב-10 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Crvena zvezda mts appoint club legend Saša Obradović as new head coach". aba-liga.com. נבדק ב-10 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zvanično: Zvezda predstavila Obradovića". b92.net. נבדק ב-10 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Crvena zvezda mts and head coach Saša Obradović part ways". www.aba-liga.com. נבדק ב-25 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sasa Obradovic Revient Sur Le Rocher". asmonaco.basketball (בצרפתית). 13 בדצמבר 2021. נבדק ב-13 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
עדי יקותיאלי

עדי יקותיאלי (נולד בשנת 1958) הוא אמן, יוצר ויזם חברתי ישראלי. פיתח מתודות ומודלים בתחום החינוך וההכשרה באמנות ובתחום המוביליות החברתית, במטרה ליצור דיאלוג בין ובתוך קהילות שונות.
| --- | --- |

 לידה:  1958 (בן 67 בערך) חיפה, ישראל
 תחום יצירה:  ציור פיסול, טקסטיל, מיצב
 צאצאים:  אדם יקותיאלי 
 חתימה:  עדי פו
ביוגרפיה

עדי נולד בחיפה וגדל בירושלים. אביו, ברוך יקותיאלי היה בן למשפחות דנין וילין. ברוך היה מנכ"ל משותף של בנק לאומי ושותף בהקמת "קרן ירושלים", "קרן תל אביב" והאוניברסיטה-הפתוחה. אמו, לאה קלמן לבית משפחת וינטר, הייתה אמנית ויוצרת. לאה וברוך הולידו שלושה ילדים; אריאל, ארנן ועדי. אמו התחתנה בשנית עם צבי קלמן ולהם בן נוסף, הפרופסור יורם קלמן. ברוך יקותיאלי נישא בשנית לנעמי יקותיאלי לבית טרק. כשהיה ארנן בן שמונה שנים ונזקק לניתוח לב, עברה המשפחה לגור בארצות הברית. לאחר שלוש שנים שבה ועדי הצטרף לחוגי אגף הנוער של מוזיאון ישראל בהנחיית האמן-אוצר איזיקה גאון.
בהיותו בן 18, עדי וחבריו הקימו את "גרעין עומרי", הגרעין הראשון של תנועת הצופים במסלול עיירות פיתוח. הגרעין פעל במעלות, כשמטרתו החלוצית-אידאולוגית הייתה ליצור סדר-יום חברתי אחר ולסחוף גרעינים נוספים. מרכז אומנויות וגלריה ע"ש אפטר-ברר, הפועל עד היום במעלות, הוקם על בסיס פרויקט של הגרעין.
לאחר שחרורו מצה"ל התגורר בקליפורניה ועסק באמנות ובהוראתה במרכז הטקסטיל שבברקלי. בעל תואר שני מורחב באמנות באוניברסיטת 'קלרמונט" קליפורניה (אנ'). ארג, יצר אמנות פלסטית ופיתח פורמטים חדשניים בהוראת מקצועות שונים דרך אמנות, שאופיינו באינטראקציה עם הקהילות השונות באזור. עדי הנחה תוכניות אמנות לאסירים בכלא צ'ינו (אנ') במסגרת פרויקט "Arts in Corrections" של המחלקה לשיקום במדינת קליפורניה, העביר שיעורי ציור לנוער מקומי בבית-מחסה של מחוסרי בית.
בעיצומם של הסכמי אוסלו, שב ארצה, הקים והעביר סדנאות אמנות לנוער במחנה הפליטים בלאטה שבשכם, במזרח ירושלים ובערי המשולש – טירה, טייבה, באקה אל גרבייה, מייסר וכפר ברא. חלק מן הסדנאות התקיימו בשיתוף בני נוער יהודים.
לעדי שני ילדים: אדם יקותיאלי, אמן בינלאומי הידוע בשמו know Hope, ונועה יקותיאלי, אמנית בינלאומית שאמנותה מתאפיינת בחיתוכי נייר. עדי מתגורר בתל אביב.
פעילות במוסדות חינוך

בשנת 1996 עדי ניהל את מגמות האמנות בבית הספר "גורדון" בהרצליה. הוא בנה תוכנית בה מקצועות ליבה הועברו באמצעות מגמות האומנות השונות שנלמדו בבית הספר.
בשנת 2002 ניהל עדי את המגמה לאמנות חזותית בבית הספר תלמה ילין. הוא יזם פרויקט שנתי שיצר שיתוף פעולה בין התלמידים לבין אמנים צעירים, שבשיאו הוצבה תערוכה ברידינג, תל אביב.
בין השנים 1986–2007 פיתח והעביר קורסים בתחום אוריינות חזותית, יצירה ויצירתיות, וטיפול בתסמינים פוסט-טראומתיים באמצעות אמנות: בישראל, במכללת תל-חי, במדרשה לאמנות שבבית-ברל, ב"מכללה להוראה טכנולוגית בתל אביב" ובשלוחה הישראלית של אוניברסיטת לידס. בארצות הברית, באוניברסיטת סן-פרנסיסקו.
בשנת 1999 עדי ייסד את "העמותה לאמנות בקהילה" ובשנת 2011 הצטרפה אליה גלית אילוז. העמותה מוקדשת ליצירת דיאלוג בין ובתוך קהילות באמצעות עשייה אמנותית משותפת.
בשנים 2013–2022, שימש כראש התכנית לאמנות בקהילה במכללת "שנקר" (בתמיכת "קרן אדמונד דה רוטשילד") ובשנים 2019–2021 ניהל את החממה לאמנות בקהילה ב"שנקר" בה הוכשרו הסטודנטים לניהול עצמאי של פרויקטים שהיו פרי יוזמתם ולוו על ידי עדי וגלית.
פרויקטים אמנותיים לקידום מוביליות חברתית

הערך החשוב של חיבור בין ובתוך אוכלוסיות, מוביל את עדי לפתח פרויקטים ארוכי-טווח, שבכולם האמנות משמשת ככלי מרכזי בהנעת התהליך. אצר תערוכות וקידם פעילויות בתחום החברתי-ציבורי, לרוב במסגרת "העמותה לאמנות בקהילה", אשר מטרתם הייתה להניע תהליכים חברתיים:
בשנים 2000–2005 יצר וניהל את פרויקט "פנים אל פנים", במסגרת תוכנית נעל"ה של הסוכנות היהודית, בה הפגיש בין נערים עולים שעלו בגפם לבין בני נוער ישראלים, על מנת להכיר את מושגי היסוד בתרבויות השונות באמצעות דימויים חזותיים.
בשנת 2005 בפרויקט "עפיפונים מדברים", נפגשו כ-45,000 איש ברחבי הארץ וברחבי הרשות הפלסטינית והפריחו עפיפונים, עליהם יצרו המשתתפים דימויי אמנות בעלי מסר.
בשנת 2006, במסגרת פרויקט "אסורות – השמלה הגדולה ביותר בעולם", יצר שמלה בגובה 22 מטרים, בשיתוף נשים עגונות שרקמו עליה דימויים אשר שיקפו את מצבן הנפשי, במטרה ליצור מודעות ציבורית לדחיפות האתגר. 24 ארגונים ו-7 בתי-עסק נרתמו לביצוע המיזם. במקביל ייצרו דגם מוקטן של השמלה שלקח חלק בתצוגת אופנה שעסקה בנושא. בשנת 2017 הוצבה השמלה בערבות ים-המלח, במסגרת מסע השלום של ארגון "נשים עושות שלום".
בשנת 2006 יזם והשתתף בכתיבת ספר לימוד בשם "היום שאחרי המלחמה" – ערכת יצירה ותקשורת שהופקה בשיתוף עמותת מיטב, עבור תלמידים ומורים בשלהי מלחמת לבנון השנייה, שמטרתה הייתה להציע כלים להתמודדות רגשית עם השלכות המלחמה.
בשנת 2011, בפרויקט "רוח-ים", נבנה כפר אמנים על חוף ריביירה בבת-ים. מאות אמנים מהארץ ומחו"ל השתכנו בחללים שהוקמו בחוף מחומרים ממוחזרים ויצרו, בשיתוף תושבי העיר, עבודות אשר הוצגו בגלריה, שהייתה אז ראשונה מסוגה ככזו שהוקמה על חוף ים.
בשנת 2016 ובשנת 2019, בעיר שנגחאי שבסין, במסגרת פרויקט לפיתוח יצירתיות, עדי וחברי ה"עמותה לאמנות בקהילה" עבדו עם כ-200 תלמידים מצטיינים שהציגו את תוצריהם במקומות מרכזיים בעיר.
בשנים 2008–2010, במסגרת חגיגות "שנת המאה" לתל אביב – יפו, עדי שימש כמנהל תחום קהילה ושיתוף ציבור. בין עשרות הפרויקטים, ב"כיכר רבין" שבתל אביב, בהשתתפות מגוון תושבי העיר נוצר שטיח פרחים, בדוגמת רצפה מצוירת עתיקה, במטרה לחבר בין וותיקים וצעירים. במסגרת הפרויקט "העיר הנגלית אל העין", אסף צילומים של 3,300 משפחות תל אביביות ותיקות, אשר נוספו לארכיון עיריית תל אביב.