סטנלי קובריק
עבודתו הקולנועית וחייו המאוחרים > שנות ה-70 > תפוז מכני

אחרי "2001", ניסה קובריק להתחיל הפקה של סרט על חייו של נפוליאון בונפרטה. אך לאחר שנכשל בהשגת מימון, הוא פנה לחיפוש אחר הפקה שאותה יוכל לסיים מהר בתקציב מוגבל. לבסוף התפשר קובריק על "תפוז מכני" (1971). הפרשנות שלו לרומן של אנתוני ברג'ס הוא התחקות אפלה ומזעזעת אחר אלימות בחברה האנושית. הסרט הופץ בתחילה בארצות הברית עם דירוג צפייה X, האוסר על צפייה מתחת לגיל 17, ועורר מהומה ניכרת.
הסיפור מתרחש בגרסה עתידנית של בריטניה, מדינה רודנית השרויה בכאוס. הדמות המרכזית הוא נער בריון בשם אלכס דה לארג' (מלקולם מקדואל), שיחד עם חבריו הוא מענה, מכה, גונב, ואונס, כל זאת בעליזות ובלי ייסורי מצפון וחרטות. הכאתה ורציחתה של אישה מבוגרת על ידו, שולחת אותו לכלא בסופו של דבר. אלכס עובר טיפול סלידה ניסיוני, בשם שיטת לודוביקו, שמרסן את נטיותיו האלימות, אף על פי שהוא מאבד את חופש הבחירה המוסרי שלו. בהדגמה פומבית של הצלחת השיטה, אלכס מטופל באכזריות אך אינו משיב מלחמה; הטיפול הפך אותו לתת-אנושי. הוא הותנה נגד מוזיקה קלאסית, אהבתו שהייתה תכונתו האנושית היחידה, וכנראה כל דחפו המיני נעלם. בהמשך אנו רואים רמזים שהקידום של הטיפול הונע בגלל סיבות פוליטיות. לאחר ששוחרר, הוא נמצא על ידי חבריו לשעבר שבגדו בו ועתה הם שוטרים והם מכים אותו ללא רחמים.
לאחר מכן הוא מגיע לביתו של הוגה דעות פוליטי שבז "לעידן המודרני" ושמבין בתחילה את מצוקתו של אלכס, עד אשר הוא מזהה את אלכס כאיש הצעיר אשר אנס באכזריות את אשתו ושיתק אותו מספר שנים לפני כן. משלב זה אלכס נעשה פיון במשחק פוליטי.
החברה בסרט נתפסת לעיתים כקומוניסטית (כפי שהוצג על ידי מייקל סימנט בריאיון עם קובריק, אף שהוא לא חש כך) בעקבות הקשרים לתרבות הרוסית. הנוער בסרט משלב באנגלית מילים ברוסית (שיכול להיות מיוחס לברג'ס, הסופר). יש מספר הוכחות שרומזות שהחברה היא סוציאליסטית, או אולי חברה העוברת מסוציאליזם שמאלני כושל, אל עבר חברה ימנית, או אף פשיסטית. ברומן של ברג'ס מתוארים רחובות שבהם יש ציורים של אנשים עובדים בדומה לסגנון האמנות הסוציאליסטי הרוסי, ובסרט, יש ציור קיר סוציאליסטי עם גסויות מקושקשות עליו. כמו כן, מגוריו של אלכס צולמו במבנה מקורי של מפלגת הלייבור הבריטית אשר יצא מכלל שימוש (כפי שמקדואל מעיר בפרשנויות בהוצאת ה-DVD), והכתובת "בניין דירות עירוני 18A, אגף צפון" מרמזת על שיכון בסגנון סוציאליסטי. מאוחר יותר בסרט, כאשר הממשלה הימנית החדשה עולה לשלטון, האווירה בהחלט יותר סמכותית מאשר הרוח האנרכיסטית של ההתחלה. תגובתו של קובריק לשאלתו של סימנט נשארה מעורפלת בנוגע לאיזה בדיוק סוג חברה זו. הוא האמין שהסרט מציג השוואות בין הקיצונים הימניים והשמאליים בספקטרום הפוליטי, ו"שתמיד יש הבדל מזערי בין שמאל קיצוני לימין קיצוני". קובריק הצהיר כי "השר, בגילומו של אנתוני שארפ, הוא בבירור דמות של הימין. הוגה הדעות, פטריק מגי, הוא משוגע של השמאל...הם שונים רק באמונתם. קשה להבחין בהבדלים בין כוונתם ומטרתם."
קובריק צילם את הסרט במהירות רבה וכמעט כל אתרי הצילום נמצאים בתוך לונדון או בקרבתה. למרות הטבע הפחות טכנולוגי של הסרט לעומת "2001: אודיסיאה בחלל", הפגין קובריק את כישרונו ביצירת חידושים והמצאות; בסצנה אחת זרק מצלמה ישנה מגג של בניין כדי להשיג את האפקט שרצה. ליצירת הפסקול, שכר קובריק את המוזיקאי האלקטרוני וולטר קרלוס, שאחרי הסרט שינה את מינו והפך לונדי קרלוס. הסרט כולל עיבודים של קרלוס ליצירות קלאסיות מפורסמות (כגון הסימפוניה התשיעית של בטהובן), עבור סינתיסייזר אנלוגי מסוג "Moog".
דמותו של אלכס דה לארג'מתאפיינת באהבה לאלימות לבטהובן ולמוזיקה קלאסית בכלל. טיפול ה"לודוביקו" - שמבוסס על שטיפת-מוח כוחנית - מפתח אצלו התניה כנגד מוזיקה קלאסית. לכן, היה זה אך טבעי לקובריק להמשיך את המסורת, שהתחילה ב"2001: אודיסיאה בחלל", ולתת גם בסרט זה מקום מרכזי בפסקול למוזיקה הקלאסית. אף על פי כן, בסרט זה, מוזיקה קלאסית מלווה סצנות של מהומות אלימות ומיניות כפייתית לעומת טיסות חלל חינניות ונוכחות חייזרים מסתורית. סצנת אלימות בהילוך-איטי בסרט, היא כוריאוגרפיה לפתיחה של האופרה "העורב הלקחן" מאת רוסיני. ברג'ס, בהקדמה לעיבוד הבימתי שלו לספרו, אמר שבסופו של דבר, מוזיקה קלאסית היא מה שגאלה את אלכס.
הסרט עורר ויכוחים ומחלוקות קיצוניות עקב התיאור הבוטה של אלימות ואונס המבוצעים על ידי כנופיית נערים. הוא יצא לאקרנים באותה שנה בה יצאו "כלבי הקש" של סם פקינפה ו"הארי המזוהם" של דון סיגל, ושלושת הסרטים הציתו ויכוח פראי בתקשורת לגבי ההשפעה החברתית של אלימות בקולנוע. המחלוקת החריפה כאשר בוצעו מספר פשעים בהשראת הסרטים, חלקם אף בוצעו כאשר העבריינים עטו על פניהם מסכות הזהות לאלה המוצגות ב"תפוז מכני". קוראים בריטיים של הרומן ציינו שקובריק השמיט את הפרק האחרון (אשר הושמט גם מהגרסה האמריקנית של הספר), שבו אלכס מוצא ישועה וחוזר לשפיות הדעת.
לאחר שקיבל מכתבים עם איומים על חייו בעקבות המחלוקת, ביצע קובריק צעד יוצא דופן והביא להסרת הסרט מהאקרנים בבריטניה. הסרט לא היה זמין בבריטניה עד אשר יצא לאור מחדש בשנת 2000, שנה לאחר מותו של קובריק, אף על פי שניתן היה לראותו ברחבי אירופה. קולנוע "סקאלה" בלונדון הציג את הסרט בשנות ה-90 המוקדמות, ולאחר התעקשותו של קובריק, הקולנוע נתבע ונסגר, תוך שהוא שולל מלונדון את אחד מבתי הקולנוע העצמאיים היחידים שלה. בשנת 1973, הוציא קובריק לאור מחדש את "תפוז מכני" לבתי הקולנוע בארצות הברית לאחר מספר עריכות, כדי שהוא יוכל לקבל דירוג צפייה R (מתחת לגיל 17 עם ליווי מבוגר). דבר זה אפשר לעיתונים רבים יותר לפרסם אותו, כיוון שבשנת 1972 עיתונים רבים הפסיקו לפרסם סרטים המדורגים X בגלל הקשר של דירוג זה עם סרטים פורנוגרפיים.
באמצע שנות ה-90, יצא לאור בבריטניה סרט דוקומנטרי, בשם "הפרי האסור", על אודות המחלוקות שנגעו בצנזורה במדינה. קובריק לא יכול למנוע ממפיקי הסרט לכלול קטעים מ"תפוז מכני" בסרטם.