stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוסה אמדור דה לוס ריוס
יצירתו

אמדור ידוע כאחד מאנשי הרוח הבולטים בספרד של המאה התשע-עשרה ויצירתו הקיפה למעשה חלק גדול מתחומי הידע האנושי וכוללים יותר מ-46 כרכים של כתבים. הוא היה הספרדי הראשון שכתב חיבור היסטורי מקיף של הספרות הספרדית מראשיתה ועד תקופת המלכים הקתוליים וכתב חיבורים רבים בארכאולוגיה ובאמנות של הערים הראשיות בספרד כגון טולדו, סגוביה, סביליה ועוד. אמדור היה בין הראשון שחקר את סגנון הבנייה המוסלמי בספרד של ימי הביניים ואף העניק לו בשנת 1857 את השם "אמנות מודחאר". שם שמקובל עד היום במחקר לתיאור סגנון זה. כמו כן כתב היסטוריה מקיפה של העיר מדריד.
תולדות יהודי ספרד - חיבורים

אחד התחומים שבהן הצטיין חוסה אמדור דה לוס ריוס היה בחקר תולדות היהודים בספרד של ימי הביניים. לנושא חקירתם הקדיש אמדור שני ספרים. הראשון פורסם בשנת 1848, ונקרא בשם: מחקרים היסטוריים, פוליטיים וספרותיים על תולדות היהודים בספרד. הספר כלל מחקר היסטורי על יהודי ספרד מראשית ימיהם בחצי האי ועד גירושם בשנת 1492, ושני מחקרים ספרותיים. הראשון עסק ביצירתם של יהודי ספרד עד הגירוש, והשני עסק ביצירתם של צאצאיהם של יהודי ספרד והאנוסים שברחו מחצי האי האיברי וחזרו ליהדות בצפון אירופה. מחקרו ההיסטורי אף שהתיימר להתייחס לכלל יהודי ספרד התייחס בעצם בצורה שיטתית רק להיסטוריה של יהדות ממלכת קסטיליה. להיסטוריה של שאר יהודי חצי האי התייחס אמדור רק באופן רנדומלי ומההיסטוריה של היהודים בספרד המוסלמית התעלם לגמרי.
בשנת 1875/6 הרחיב אמדור את חיבורו הראשון ההיסטורי על יהודי ספרד, ופרסם שלושה כרכים בשם היסטוריה, חברתית, פוליטית ודתית של היהודים בספרד ובפורטוגל. בניגוד לחיבורו הראשון לא עסק אמדור בחיבורו החדש בעניינים ספרותיים כלל, וכן התייחס לא רק ליהדות קסטיליה בלבד אלא אף ליהודים בשאר המלכויות בחצי האי האיברי כולל בספרד המוסלמית. על פי הערות שונות לחיבורו האחרון, נראה שתכנן להוציא גם היסטוריה ספרותית של יהודי חצי האיברי כמעין משלים לחלק ההיסטורי, אולם תוכנית זו לא יצאה מעולם לפועל.
בשנת 1855 בתגובה לבקשתו של הרב הגרמני לודוויג פיליפסון מהפרלמנט הספרדי לבטל את צו הגירוש של 1492 ולהתיר ליהודים לחזור לספרד, כתב אמדור תגובה, שפורסמה בעיתונות המקומית, ובה שלל את בקשתו משום הפגיעה באחדות הקתולית שהודות לה לדעתו יכלה ספרד להתחזק ולהפוך לאימפריה עולמית.
גירוש יהודי ספרד

ניתן לראות הבדל משמעותי בדרך שבא שפט אמדור את הגירוש בין ספרו הראשון לשני. בעוד שבספר הראשון נטה להצדיק אותו בספרו השני נטה לדחות אותו. בספרו הראשון הצדיק אמדור את הגירוש בשל בעיית ביטחון הציבור. לדעתו, בשל כיבוש ממלכת גרנדה המוסלמית, הגיעו הרגשות הדתיים של ההמונים הנוצריים לנקודת רתיחה. המלכים הקתולים חששו כי רגשות אלו יביאו לפרעות ביהודים כפי שקרה ב- 1391, ועל כן, על מנת למנוע את הפורענות מראש החליטו על גירוש היהודים כמעין צעד מקדים. לדעתו גירוש היהודים גם הוביל לאחדות דתית, דבר שבזכותו הפכה ספרד למעצמה החזקה ביותר באירופה של המאה השש-עשרה. לעומת זאת בספרו השני, אף שהצדיק את חששם של המלכים הקתוליים מפני הפרת הסדר הציבורי שיסכן את קיום היהודים בממלכה גינה הפעם את הגירוש משום אי חוקיותו. לדעתו המלכים הקתולים היו צריכים להגיש את הצו לאישורם של הפרלמנטים (מוסדות הקורטס) של מלכות קסטיליה ומלכות אראגון, ומשלא עשו כן יש לראות בכך אקט שרירותי ודיקטטורי. ראוי לציין שגם בספרו הראשון שבו תמך אמדור בגירוש, הוא הודה בכך שהיה בו משום כפיות טובה כלפי היהודים כיוון שהם גורשו מספרד בדיוק לאחר שסייעו לנוצרים לכבוש את הממלכה המוסלמית של גרנדה.
לגבי שאלת נזקי הגירוש הכיר אמדור בנזק כלכלי משמעותי בשל עזיבתם של יהודים רבים בעלי כישורים פיננסיים ומסחריים את ספרד, אולם, הנזק התרבותי לא היה לדעתו גדול בשל המרתם של מלומדים יהודים רבים לנצרות במהלך המאה החמש עשרה ובשל השפעת הרנסאנס האיטלקי שאיפשרה לנוצרים להגיע לעצמאות תרבותית ללא צורך במלומדים היהודים. עם זאת טען בספרו האחרון כי מן הראוי היה להכיר תודה ליהודים על שירותיהם בעבר ולא לגרש אותם.
לקריאה נוספת

נ' שנאן, קרבנות או אשמים: תולדות היהודים בראי ההיסטוריוגרפיה הספרדית בשנים 1759–1898, ירושלים תשע"ב.
נ' שנאן, "על קנאות דתית ומחירה: גישה היסטוריוגרפית יברלית בספרד לגירוש היהודים", היספניה יודאיקה 6, תשס"ט 2008, עמ' צא-קטו.
חנה בבלי

| --- | --- |

חנה ויצחק בבלי, דרום אפריקה, 1957
 לידה:  29 באוגוסט 1901 י"ד באלול תרס"א סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  17 במאי 1993 (בגיל 91) כ"ו באייר תשנ"ג ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 ידועה בשל:  בעלת טור בנושא נימוסים והליכות
 
לוחית זיכרון לחנה בבלי ברחוב פרוג 27 בתל אביב
חנה בבלי (29 באוגוסט 1901 – 17 במאי 1993) הייתה כנרת ישראלית אשר נודעה בעיקר כבעלת טור בנושא נימוסים והליכות החל משנות ה-60. בשל כך כונתה "כוהנת הנימוסים וההליכות" של החברה הישראלית.
חייה

בבלי נולדה ב-1901 בסנקט פטרבורג בירת רוסיה, בתם של מרים ושמואל רוזנבלט. אביה היה בעל מפעל אמיד, אך בתקופת המהפכה הקומוניסטית הולאם מרבית רכושו. בגיל 16 חלתה בטיפוס, ולאחר החלמתה עלתה לארץ ישראל לבדה בגיל 17, כשהיא מצוידת במעיל פרווה, שני כינורות וזוג פמוטי כסף עתיקים.
בארץ ישראל התגוררה בתחילה ביבנאל, ועבדה בין היתר בסלילת כבישים ובעבודות חקלאות שונות. בבלי נישאה ליעקב אֶפְטֶר[דרוש מקור] (1894–1968), איש העלייה השנייה, חבר הפועל הצעיר ומפא"י, מראשי המשק של ההסתדרות הכללית וממייסדי "המשביר המרכזי". לאחר מספר שנים התגרשו. בבלי נסעה לצרפת, שם המשיכה בלימודי הכינור  בפריז, והופיעה בקונצרטים עם המורה שלה, הכנר הנודע זינו פרנצסקאטי.
בשנת 1935 נישאה למהנדס יצחק בבלי (1898–1968), שעלה מהולנד בשנת 1920. הם חיו בתל אביב. בשנת 1936 נולד לזוג בן, מיכאל (מיקי) בבלי. יצחק וחנה בבלי היו חברי ארגון "ההגנה", ופעלו ברחבי אירופה ב-1947 באיסוף כספים לרכישת נשק עבור היישוב העברי בארץ ישראל. בנוסף עסקו בבחירת מהנדסי נשק ומומחים אחרים בתחום הביטחון, לצורך  העדפתם בעלייה באוניות המעפילים.
בסמוך להכרזת העצמאות של מדינת ישראל שימשה חנה בבלי מזכירת כבוד של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית, ושכנעה את דוד בן-גוריון שעל התזמורת לנגן את ההמנון בטקס הכרזת המדינה. לאחר הקמת המדינה, יצחק בבלי, שהיה מפקח על המלאי במנהלת העם, התמנה לתפקיד זה בממשלת ישראל הראשונה. הוא תרם להקמת מדיניות הקיצוב (ה"צנע").
בשנת 1955 התמנה יצחק בבלי לציר ישראל בדרום אפריקה, ושהה שם ארבע שנים יחד עם ואשתו. באותה תקופה החלה חנה בבלי להתעניין בנושא נימוסים והליכות, לאחר שנאלצה פעמים רבות להתמודד עם כללי הפרוטוקול והטקסים המיוחדים לדיפלומטים. בבלי, שדיברה תשע שפות, רכשה בהדרגה ספרים רבים ממדינות שונות בנושא זה, והרחיבה את הידע  במנהגי הנימוס והטקס בתרבויות שונות.
לאחר ששבו לישראל, התמנה יצחק בבלי לתפקיד יועץ מיוחד למזכ"ל האו"ם לענייני תיעוש מדינות מתפתחות באפריקה ובאסיה. במקביל, חנה בבלי החלה בקריירה שלה בתחום הנימוסים וההליכות בישראל, והדריכה בעלי תפקידים רבים לאורך שנים, כגון עובדי משרד החוץ, נהגי אוטובוסים, דיילי אוויר בחברות אל על ובארקיע, מרכזניות במשרד הדואר (לימים "בזק"), ספורטאים, דיפלומטים, חברי קיבוצים, משלחות רשמיות שיצאו לחו"ל, אנשי צה"ל וטייסי חיל האוויר.
בבלי כתבה טורים רבים על נימוסים והליכות (ובפרט "שאלות ותשובות") בעיתונים היומיים "הארץ" ו"מעריב", והגישה פינה קבועה ברדיו בנושאים הללו במשך שנים רבות. בנוסף, הרצתה בפני פורומים רבים. היא כתבה מספר ספרים בנושא, בהם "המדריך לנימוסי שולחן", ויעצה למספר תוכניות טלוויזיה.
חנה בבלי נפטרה ב-1993, בגיל 91. נקברה בבית הקברות טרומפלדור.
בשנת 1999 נקרא על שמה של בבלי רחוב בשכונת פסגת זאב בצפון ירושלים.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתה ברחוב פרוג 27.
בנה מיקי בבלי (נפטר ב-2018) היה דיפלומט כאביו, וכך גם בנו שלו, עפר בבלי.
פרסומיה

חנה בבלי, עוגניה שמחוני, איך אוכלים את זה?; ציירה ועיטרה: פרידל, ירושלים ותל אביב: שוקן, 1970. (הדפסה נוספת: בשם "המדריך לנימוסי שולחן", רמת גן: רות סירקיס, 1992)
תמי לנצוט ליבוביץ, שאלה של נימוס: נימוסים והליכות על פי חנה בבלי; עריכה: שולמית בר; איורים: אורית ליבוביץ נוביץ, תל אביב: ליתם מנרס, 1995. (הספר נערך על פי רשימות שהותירה בבלי בכתב יד)
הערות שוליים

1 2  הקבר של חנה בבלי בבית הקברות טרומפלדור, באתר BillionGraves.
↑  יצחק בבלי, באתר ההנצחה של משרד החוץ; יצחק בבלי, דבר, 7 בינואר 1968; 
יצחק בבלי, דבר, מודעת אבל, 7 בינואר 1968.
↑  מיכאל (מיקי) בבלי: מודעת אבל באתר "אבלים".
↑  על הספר: תמר אבידר, איך אוכלים את זה, מעריב, 23 בפברואר 1970; ב. יוסי, איך "אוכלים" את הנימוסים, דבר, 6 באפריל 1970.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311560305171  ISNI: 0000 0000 6692 6528  LCCN: no95042124  VIAF: 34043214   WorldCat (עם VIAF): 34043214
חלומות פרעה

יוסף פותר את חלום פרעה, ציור מאת הצייר ההולנדי, בן המאה ה-16, אנטוני ון מונטפורט
חלומות פרעה הוא סיפור מקראי המופיע בספר בראשית, פרק מ"א, ומשולב בסיפור הגדול על יוסף ואחיו, בסוף סיפורי האבות בספר בראשית.
הסיפור מתאר את שני החלומות שחלם פרעה, את הכישלון לפתור אותם בידי החרטומים וחכמי מצרים, ואת הבאת יוסף מבית האסורים כדי שיפתור את החלומות. יוסף פותר את החלומות כמנבאים שבע שנים טובות שאחריהן תבאנה שבע שני רעב. ובעקבות פתרונו, הוא עולה לגדולה ומתמנה כמשנה למלך מצרים האחראי להיערכות לשנות הרעב.
רקע

סיפור יוסף ואחיו הוא חטיבה ספרותית רחבה המשתרעת על פני ארבעת הפרשות האחרונות בספר בראשית (וישב - ויחי), והוא מורכב ממספר רב של תתי-סיפורים עצמאיים. סיפור חלומות פרעה, הממוקם בתחילת פרשת מקץ, משולב ברצף סיפורים אלה. לפניו, בפרשת וישב, מתואר כיצד השנאה בין יוסף לאחיו, בין השאר בגלל חלומותיו היומרניים לטעמם, גרמה לכך שהם השליכו אותו לבור. בהמשך הוא נמכר לישמעאלים, והתגלגל כעבד לביתו של פוטיפר, משרי פרעה מלך מצרים. בעקבות עלילתה של אשת פוטיפר, יוסף נאסר בבית הסוהר, וקיבל תפקיד מרכזי בניהולו.
בהמשך, מונה יוסף לשרת את שר המשקים ושר האופים של פרעה, בעת שנאסרו בבית הסוהר בעוון רשלנות במלאכתם. שר המשקים ושר האופים חלמו חלומות שגרמו להם להיות 'זועפים', ויוסף פתר את חלומותיהם. פתרון חלומו של שר המשקים היה, שתוך שלושה ימים פרעה ישיב אותו לתפקידו הראשון, ולכן יוסף ביקש ממנו שכשהוא ישוב לתפקידו, הוא יזכיר לפני פרעה את העוול שנעשה לו, ויוציא גם אותו מבית הסוהר. לאחר שלושה ימים שר המשקים אכן שב לתפקידו הרם, אך הוא לא זכר את דברי יוסף, ויוסף נשאר בבית הסוהר. בשלב זה מסתיימת פרשת וישב, ובפרשה הבאה (פרשת מקץ) מתחיל סיפור חלומות פרעה, שמבחינה כרונולוגית זמנו מאוחר בשנתיים מן הסיפור הקודם. בתחילת הסיפור יוסף בן 30 שנה, כלומר, שסיפור זה התרחש 13 שנה לאחר תחילת סיפור יוסף ואחיו, בו יוסף היה בן 17.
הסיפור המקראי

הסיפור פותח בתיאור חלומותיו של פרעה. בחלום הראשון, בו פרעה עמד על שפת היאור, הוא ראה שבע פרות "יְפוֹת מַרְאֶה וּבְרִיאֹת בָּשָׂר" עולות מן היאור, ורועות באחו. אחריהן עלו שבע פרות אחרות, "רָעוֹת מַרְאֶה וְדַקּוֹת בָּשָׂר", ונעמדו לצידן על שפת היאור. שבע הפרות הדקות אכלו את שבע הפרות הבריאות, ופרעה הקיץ משנתו. הוא שב לישון, וחלם חלום נוסף, בו ראה שבע שיבולים "בְּרִיאוֹת וְטֹבוֹת" עולות "בְּקָנֶה אֶחָד", ולאחריהן צמחו שבע שיבולים "דַּקּוֹת וּשְׁדוּפֹת קָדִים". השיבולים הדקות בלעו את השיבולים הבריאות והמלאות, ופרעה התעורר וגילה שהיה זה חלום.
בבוקר, פרעה קם נסער מהחלומות, וקרא לכל חרטומי מצרים, וסיפר להם את חלומו. כשהם לא הצליחו לפותרו כראוי, שר המשקים סיפר לפרעה כיצד יוסף פתר לו ולשר האופים את חלומותיהם, ובעקבות זאת, פרעה זימן אליו את יוסף. יוסף התגלח והחליף את בגדיו, ובא לפני פרעה. פרעה סיפר ליוסף את חלומו, והתיאור המקראי נשנה פעם נוספת, בשינויים קלים, בעיקר כאלה המפריזים בתיאור רעתם של הפרות הרזות. כך למשל, פרעה הוסיף התרשמות אישית מרעתן של הפרות: ”לֹא רָאִיתִי כָהֵנָּה בְּכָל אֶרֶץ מִצְרַיִם לָרֹעַ” (מ"א, י"ט), וכן ציין שלאחר שהפרות הרקות אכלו את הפרות הבריאות, דבר זה לא ניכר על גופן, ומראיהן נשאר רע כבתחילה.
לאחר שפרעה סיפר ליוסף את חלומו, יוסף הסביר לפרעה ששני החלומות הם בעצם חלום אחד, בהם אלוהים הראה לפרעה את אשר הוא עתיד לעשות. לדבריו, הן שבע הפרות, והן שבע השיבולים, מסמלות שבע שנים. הפרות והשיבולים השמנות מסמלות את ביאתן של שבע שני שבע גדול בכל ארץ מצרים, והרזות מסמלות שבע שני רעב, שיכלו את הארץ, וישכיחו את שני השבע, מרוב תוקפו של הרעב. הישנותו של החלום פעמיים, מלמדת שאלוהים ימהר להגשים את החלום, שכן ”נָכוֹן הַדָּבָר מֵעִם הָאֱלֹהִים” (מ"א, ל"ב). כהמשך לדבריו, יוסף הציע לפרעה למנות על ארץ מצרים אישר נבון וחכם, ולהפקיד פקידים בכל ערי מצרים, שיאגרו מזון לאורך שנות השבע. מזון זה יכלכל את ארץ מצרים בשנות הרעב, ”וְלֹא תִכָּרֵת הָאָרֶץ בָּרָעָב” (מ"א, ל"ו).
פרעה התפעל מאוד מחכמתו של יוסף, ואף אמר לעבדיו: ”הֲנִמְצָא כָזֶה אִישׁ אֲשֶׁר רוּחַ אֱלֹהִים בּוֹ?” (מ"א, ל"ח). בעקבות הצעתו של יוסף, וקביעתו של פרעה שאין נבון וחכם כיוסף, הוא מינה את יוסף למושל על ביתו ועל כל ארץ מצרים, העביר לו את טבעתו, הלביש אותו בבגדים מכובדים, והרכיב אותו ב'מרכבת המשנה' שלו. הוא שינה את שמו ל"צָפְנַת פַּעְנֵחַ", ונתן לו לאישה את אסנת בת פּוֹטִי פֶרַע כהן און.
יוסף ביצע את תוכניתו, ובמהלך שבע שנות השבע, הוא קיבץ וצבר מזון רב. במהלך שנים אלה, נולדו לו מאסנת אשתו שני בנים, להם הוא קרא מנשה ואפרים. לאחר שכלו שבע שנות השבע, החלו שנות הרעב, כפי שאמר יוסף, ובכל הארצות היה רעב, מלבד ארץ מצרים בה היה לחם. העם המצרי צעק אל פרעה ללחם, ששלח אותם ליוסף והורה להם לעשות כדבריו. יוסף פתח את מאגרי המזון, ומכרו למצרים ולכל אנשי הארץ שבאו לקנות ממנו מזון. הרעב הכה גם בארץ כנען, וכשיעקב ראה שבמצרים ניתן לקנות מזון, הוא שלח את בניו למצרים, וכאן מתחיל סיפור ירידת אחי יוסף למצרים.
פרשנות

פרשנים רבים עסקו בשאלה הכפולה העולה מההקבלה בין החרטומים ליוסף: מדוע החרטומים, שמסתבר שהיו מומחים בפתרון חלומות, לא הצליחו לפתור את חלומותיו של פרעה? ומצד שני, כיצד יוסף הצליח במשימה בה החרטומים נכשלו, ופיצח את משמעותם של החלומות? בנוגע לפרעה, רוב הפרשנים לא התעסקו בשאלה מדוע לא הצליח להבין את משמעות חלומותיו, שכן ייתכן שהוא לא היה מומחה בפתרון חלומות, ובנוסף, ייתכן שהוא היה נתון בסערת רגשות שמנעה ממנו להתעמק בפרטי החלומות, ולכן הוא פנה בחוסר אונים לחרטומיו.
פרשנים רבים סבורים שמשמעותם של החלומות פשוטה, ולא נצרכה חכמה רבה על מנת לפותרם: פרות משמשות לחרישת הקרקע, והשיבולים הם הגידולים עצמם, ולכן ברור שמצבן של הפרות והשיבולים מסמל את מצבו של המשק החקלאי, באופן שהשמנות מסמלות שבע, והרזות מסמלות רעב. גם מי היאור משמשים למקור החיים של המצרים, ובהם תלוי השבע והרעב במצרים. פרשנים אלה התקשו בעיקר בשאלה מדוע החרטומים לא הצליחו להגיע לפתרון פשוט זה?
הקריאה הפשוטה בפסוקים היא שהחרטומים כלל לא הציעו פתרונות לחלום פרעה, אך כיוון שמסתבר שהחרטומים היו מומחים בפתרון חלומות, פרשנים רבים הניחו שהחרטומים הציעו לפרעה פתרונות לחלומו, אך אף אחד לא מצא חן באוזני פרעה. פרשנות זו, שמקורה במדרש, התקבלה על פרשנים רבים. המדרש אף הציע אפשרויות לפתרונות שאמרו החרטומים:
רבי יהושע דסכנין בשם רבי לוי: פותרין היו אותו, אלא שלא היה קולן נכנס באזניו. שבע פרות הטובות - שבע בנות אתה מוליד. שבע פרות הרעות - שבע בנות אתה קובר. וכן אמרו: שבע שבלים הטובות - שבע מלכויות אתה מכבש. שבע שבלים הרעות - שבע אפרכיות (=מלכויות) מורדות בך.
כישלונם של החרטומים בפתרון החלום, מוסבר במדרש, כהשגחה אלוהית שמטרתה ”שיבא יוסף באחרונה ויטול גדולה”, שכן חכמתו בפתרון החלום בלטה בעקבות כישלונם של החרטומים לפתור אותו.
לאור הפרשנות שהחרטומים הציעו אף הם פתרונות שונים, עלתה השאלה כיצד ידע פרעה שפתרונו של יוסף הוא הפתרון הנכון, ולכן הוא הוטב בעיניו יותר מפתרונותיהם של החרטומים? לכן יש שפירשו שפרעה ראה בחלומו גם את הפתרון, ואף על פי ששכחו, עדיין ידע לקבוע שפתרונם של החרטומים אינו הפתרון שחלם, וכשיוסף אמר את פתרונו, פרעה נזכר שכך הוא אכן חלם.
הערות שוליים

↑  פירוש רבינו בחיי בן אשר
1 2  פירוש אברבנאל
↑  בראשית רבה, פרשה פ"ט, פסקה ו'
↑  רש"י, רשב"ם, מלבי"ם, כלי יקר
↑  מדרש אגדה (בובר), בראשית מ"א
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
חלון קייזר

חלון קייזר (באנגלית: Kaiser Window), ידוע גם כחלון קייזר-בסל, פותח על ידי ג'יימס קייזר במעבדות בל. חלון קייזר הוא משפחה חד-פרמטרית של פונקציות חלון(אנ') המשמשות לעיבוד דיגיטלי של אותות ומוגדר על ידי הנוסחה:
כאשר:
N הוא אורך הרצף.
I0 הוא סדר 0 של פונקציית בסל מהסוג הראשון.
α מספר ממשי חיובי שרירותי אשר קובע את צורת החלון. במרחב התדירויות, הוא קובע את האיזון בין רוחב האונה הראשית ורמת האונה הצדדית. זו היא החלטה מרכזית בתכנון החלון.
כאשר N הוא מספר אי-זוגי ערך הקצה של החלון הוא   \scriptstyle w[(N-1)/2]=1,  וכאשר N זוגי ערכי הקצה הם   \scriptstyle w[N/2-1]\ =\ w[N/2]\ <\ 1.
טרנספורם פורייה

מאחורי הרצף הדיסקרטי עומדת הפונקציה הבאה וטרנספורם פורייה שלה:
הערך המקסימלי של (‏w0(t הוא w0(0) = 1.
רצף ה-w[n] המוגדר למעלה נגזר מתוך:
וכאשר ()‏rect היא פונקציית המלבן האיפוס הראשון אחרי האונה של (‏W0(f קורה ב:
אשר ביחידות "DFT bins" הוא פשוט  \scriptstyle {\sqrt {1+\alpha ^{2}}}.
α שולטת באיזון בין רוחב האונה הראשית ושטח האונה הצדדית. ככל ש α עולה, האונה הראשית W0(f) גדלה ברוחב, והאונה הצדדית קטנה במשרעת.
α = 0 מגיב לחלון מלבני.
עבור α גבוה, צורת חלון קייזר (הן בזמן והן בתדירות) נוטה לעקומת גאוס. חלון קייזר הוא כמעט אופטימלי במונחים של ריכוז  מקסימום סביב התדירות 0 (Oppenheim et al., 1999).
הערות שוליים

↑  Kaiser, James F.; Schafer, Ronald W. (1980). "On the use of the I0-sinh window for spectrum analysis". IEEE Transactions on Acoustics, Speech, and Signal Processing. 28: 105–107. doi:10.1109/TASSP.1980.1163349.
טרנספורם פורייה של חלונות קייזר עבור ערכים אופייניים של α
חרארד ואן דר ול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בינואר 1885 האג, הולנד
 נרצח:  31 במאי 1945 (בגיל 60) ברגן בלזן, גרמניה הנאצית
 מידע כללי
 מדינה:  הולנד הולנד
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה 
 
חרארדוס יוהאנס "חרארד" ואן דר ול (בהולנדית: Gerardus Johannes "Gerard" van der Wel;‏ 5 בינואר 1895 – 31 במאי 1945) היה אתלט אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת אנטוורפן (1920), פעמיים אלוף הולנד בריצת 1500 מטר (1981 ו-1921), 3 פעמים ברציפות אלוף הולנד בריצת 5000 מטר (1919–1921) ושיאן הולנד בריצת 3000 מטר (1920–1926), שנספה בשואה.
ביוגרפיה

ואן דר ול נולד וגדל בהאג.
באליפות הולנד שנערכה בשנת 1918 זכה ואן דר ול במדליית זהב בריצת 1500 מטר. באליפות הולנד שנערכה בשנת 1919 הוא זכה בשתי מדליות זהב בריצת 1500 מטר ובריצת 5000 מטר. באליפויות הולנד שנערכו בשנים 1920 ו-1921 הוא סיים בשתיהן במקום ראשון בריצת 5000 מטר אבל לא זכה במדליית זהב מאחר שהתוצאות שקבע בהן, לא עמדו בקריטריון הנדרש.
בתחרות שנערכה באיינדהובן ב-8 באוגוסט 1920 הוא קבע בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:17.6 דקות, שיפור לשיא בן ה-11 שנים של יוב בוסר (9:45.8 דקות). שיא זה החזיק מעמד כ-6 שנים ונשבר על ידי ארי קלסה (9:17.2 דקות). שבוע לאחר מכן, באולימפיאדת אנטוורפן (1920) הוא השתתף בריצת 5000 מטר וסיים תשיעי ואחרון במקצה שלו בשלב חצי הגמר.
חיים אישיים

ואן דר ול ניספה בברגן בלזן ב-31 במאי 1945. עבור רבים מהנפטרים, תאריך זה נקבע כמועד הפטירה ולא בטוח אם זה אכן התאריך הנכון.
הערות שוליים

↑  historie van de Nederlandse BAAN-records van 16-10-1886 tot 31-10-2013 (בהולנדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חרארד ואן דר ול".
חוק החירום במצרים

חוק החירום במצרים הוא חוק המופעל בהחלטת הנשיא על מצב חירום אשר מעניק לו סמכויות נרחבות להתמודדות עם משברים. החוק חוקק לראשונה ב-1958 ונקרא חוק 162 לשנת 1958.
היסטוריה

החוק שחוקק על יד הנשיא גמאל עבד אל נאצר היה בשימוש לראשונה רק ב-1967 עם פרוץ מלחמת ששת הימים כאשר מצב החירום הסתיים החליט נאצר להאריך את תוקף החוק, מהלך זה נמשך עד מותו של נאצר ב-1970. מיד לאחר מותו המשיך מחליפו אנואר סאדאת את מימוש החוק, ושמר עליו בתוקף עד שנת 1980, אז ביטל אותו.
החוק שנמשך 22 שנים רצופות השפיע עמוקות על מצרים ועל מצב זכויות האדם במדינה. ביטול החוק החזיק כ-18 חודשים בלבד עד רצח אנואר סאדאת ולאחריו כונן יורשו הנשיא חוסני מובארכ את החוק מחדש לתקופה של כשלוש שנים, שהוארכו שוב ושוב עד שנת 2003, אז הבטיח מובארכ כי זו הארכה האחרונה במסגרת רפורמות בניהול המדינה, וכי החוק יבוטל במאי 2006. באפריל 2006 כחודש לפני תום תוקפו של החוק התרחשו הפיגועים בדהב (אנ'). מובארכ ניצל זאת כדי להאריך את החוק בשנתיים נוספות. ב-2008, על אף ההבטחות לסיום החוק, האריך הנשיא את החוק בשנתיים נוספות, בשנת 2010 האריך הנשיא את החוק פעם נוספת, אם כי הבטיח שהחוק ישמש רק למלחמה בטרור הסמים, ב-2011 החלו קריאות לביטול החוק לראשונה לאחר כ-30 שנה עקב המהפכה האזרחית.
ב-24 בינואר הודיע ראש המועצה העליונה של הכוחות המזוינים, מוחמד חוסיין טנטאווי, שעמד זמנית בראש המדינה, כי יבטל את החוק באופן מידי. ב-31 במאי, לאחר כ-4 חודשים, תם תוקפו של החוק ולראשונה מזה 31 שנים מצרים לא הייתה תחת מצב חירום. ב-14 באוגוסט 2013 לאחר ההפיכה הצבאית הודיע הנשיא הזמני עדלי מנסור על כניסה מחדש לתוקף של החוק לתקופה של חודש. ההחלטה באה לאחר הפגנות אלימות של אנשי האחים המוסלמים. החוק היה בשימוש בשנים 2017-2021 בעקבות פיגועי טרור על רקע המלחמה בטרור בסיני.
סמכויות החוק והשפעתו

עיקרי החוק:
הגדלת סמכויות המשטרה
הגבלת פעילות פוליטית לא-ממשלתית כולל הפגנות ברחוב, תרומות לארגונים פוליטיים לא מוכרים.
הגדלת כוחה של הצנזורה
מעצר בלתי מוגבל ללא משפט ודיונים של אזרחים על ידי בתי משפט צבאיים.
הגבלת הזכויות החוקתיות על פי החוקה העדכנית
איסור על התכנסויות של יותר מחמישה אנשים והגבלת חופש ההתאגדות.
סמכויות החוק והשפעתו > שימוש בחוק

לרוב החוק שימש לרדיפת קבוצות אופוזיציה שונות וככלי למנוע ביקורות על המשטר. 
בתקופת מובארכ שימש החוק למעצרים המונים של "חשודים" בטענה שאם הממשלה לא תשתמש בחוק החירום יוכלו אנשי האחים המוסלמים להשיג את השלטון במצרים, הדבר הוביל גם להקמת מתקני מעצר בלתי חוקיים, בלתי מתועדים ומוסתרים ומניעה מאנשי אקדמיה, אנשי דת ועיתונאים בעלי השתייכות אופוזיציונית מקבלת עבודה.
במסגרת הבחירות בשנת 2010 נעצרו אלפים והוחזקו תקופות ארוכות ללא משפט, מספר האסירים הפוליטיים שנעצרו במסגרת חוק החירום מוערך בכ-30,000 בני אדם.
ראו גם

הביאס קורפוס
מצב חירום (ישראל)
פוליטיקה של מצרים
חלומות של אחרים

חלומות של אחרים הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שהוקלט על ידי המוזיקאי הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור באוקטובר 2008, כסינגל השני מתוך האלבום בין קירות ביתי, על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע

השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בין השירים היחידים שמבצע רייכל באלבום "בין קירות ביתי", לצד "בין קירות ביתי" ו"הכל עובר".
הצלחה

ב-5 בפברואר 2009 השיר נכנס לראש המצעד השבועי של רשת ג' למשך שבועיים, וגם למקום הראשון במצעד ההשמעות השבועי של מדיה פורסט. במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג', דורג השיר במקום הרביעי, במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ דורג השיר במקום השישי, ובמצעד ההשמעות השנתי של חברת "מדיה פורסט", הגיע השיר למקום השני. השיר זכה גם בפרס אקו"ם לשיר השנה.
ב-2020, עלה לאוויר המחזמר "חלומות של אחרים" הקרוי על שם שיר זה ומבוסס על שירי עידן רייכל.
נכון לאוגוסט 2024 מונה הצפיות של הקליפ של השיר באתר יוטיוב עומד על כ־16 מיליון צפיות. כמו כן, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כמיליון.
גרסאות כיסוי

בדצמבר 2017 פרסמה הזמרת רינת בר גרסת כיסוי לשיר, שצברה למעלה מ-4.8 מיליון צפיות ביוטיוב.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2008-09)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2008-09)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2008-09)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2008-09)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 6 |  |