stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנות ה-50 של המאה ה-12
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

1150 – נוסדה העיר קורץ שבאוקראינה
1150 – נוסדה העיר תישית שבמאוריטניה
1150 – נוסדה העיירה רקנאטי שבאיטליה
4 במרץ 1152 – פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נבחר כמלך
18 במאי 1152 – הנרי השני מלך אנגליה ואלינור מאקוויטניה נישאים
26 בפברואר 1154 – רוג'רו השני, מלך סיציליה מת ומותיר את הממלכה לבנו, גוליילמו
18 ביוני 1155 – פרידריך הראשון "ברברוסה" מוכתר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה
23 באוגוסט 1155 – גו-שירקאווה מוכתר לקיסר יפן
1159 – אלכסנדר השלישי מתמנה לאפיפיור
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
12 באוגוסט 1157 – רעידת האדמה בחמה (1157): רעידת אדמה שהתרחשה באזור העיר חמה שבסוריה בעוצמה של יותר מ-7 בסולם מגניטודה לפי מומנט. ברעידת האדמה נהרגו ונפצעו כ-8,000 איש, רובם היו מהעיר חמה.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שיטת ההעדפות הכללית

שיטת ההעדפות הכללית (באנגלית: The Generalized System of Preferences;‏ GSP) מעניקה הקלות ופטור ממס על מוצרים מיובאים ממדינות מתפתחות. מטרתה העיקרית של תוכנית זו, שאומצה על ידי ארצות הברית והמדינות המתועשות, והוחלה בשנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה לקדם צמיחה כלכלית ופיתוח במדינות אלה על ידי המרצת הייצוא שלהן.
למרות זאת, עדיין ישנם גורמים רבים אשר מגבילים את מימוש הפוטנציאל של תוכנית זו.
כל מדינה אשר בחרה ליישם את שיטת ה-GSP ביססה דרכים שונות לקבוע את המדינות שיזכו ל"יחס מועדף" ואת המוצרים שיזכו להטבות מכסיות על פי שיטת ה-GSP.
ישנן 13 יחידות מדיניות אשר מאמצות את שיטת ה-GSP: מדינות האיחוד האירופי (אוסטריה, איטליה, אירלנד, בלגיה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, יוון, לוקסמבורג, הממלכה המאוחדת, סלובקיה, ספרד, פולין, פורטוגל, פינלנד, צ'כיה, צרפת ושוודיה), ארצות הברית, אוסטרליה, אסטוניה, בלארוס, בולגריה, טורקיה, יפן, נורווגיה, ניו זילנד, קנדה, רוסיה ושווייץ.
רקע היסטורי

כבר משנת 1940 זעקו מדינות מתפתחות לשינוי במערכת הכלכלית הבינלאומית, כדי לקדם את האינטרסים שלהן, למצוא אלטרנטיבה יעילה לעוני ששרר בהן ולקדם תהליך סוציו-אקונומי רחב.
בשנות השבעים הוקם המנגנון ליצירת סדר כלכלי עולמי חדש (New International Economic Order,‏ NIEO) באותה התקופה, אשר נועד להחליף את שיטת ברטון-וודס (Bretton Woods), שעוצבה על ידי ארצות הברית, שזכתה לתואר "מערכת כלכלית גלובלית עצמאית".
אף על פי שאין עדויות לפרסום מסמכים רשמיים מצד ה-NIEO עד לשנת 1974, ידוע כי הקהילה הבינלאומית עשתה מאמצים לסייע בפיתוח של המדינות שלא זכו להיות עשירות במשאבי טבע או בידע. אחת המטרות הייתה לבצע שיפורים בתנאי הסחר של מדינות לא מפותחות.
מסחר בינלאומית היה ונותר רכיב חיוני בפיתוח אסטרטגי של מדינות בלתי-מפותחות (Less Developed Countries,‏ LDCs).
הרעיון בהענקת הטבות מכסיות על ידי המדינות המתועשות למדינות הלא מפותחות הוצג לראשונה בשנת 1964 על ידי ראול פרבריש (Raúl Prebisch), המזכיר הראשון של ועידת האו"ם לסחר ופיתוח (United Nations Conference on Trade and Development,‏ UNCTAD), בשם "Generalized System of Prefersnces"‏ (GSP). השיטה אומצה בשנת 1968 ב-UNCTAD II.
תחת שיטה זו, המטרה הייתה להביא ל"אפס מכסי" (Zero Tariff) במוצרים מסוימים למדינות המתפתחות. הטבה זו נועדה לבוא במקום הרעיון ה-Most Favored Nation‏ (MFN), אשר אומץ באותה תקופה על ידי ארגון הסחר העולמי.
רעיון ה-MFN, הוא אחד המרכיבים ליצירת חוסר אפליה על פי עקרונות ארגון הסחר העולמי. לכן, אם כך, ה-GSP סותר את ה-MFN, בהציעו "יחס מועדף" ל-LDCs ולא דירוג המדינות על פי רעיון ה-MFN.
לדוגמה: מדינה חברה א' יכולה לקבוע מכס של 2% על ייבוא תה למדינה חברה ב' על פי שיטת ה-GSP, במקום 5% שנקבעו על פי דירוג המדינות וזכאותן על פי רעיון ה-MFN; ה-GSP למעשה "קורא" למדינות להפר את התחייבויותיהן לארגון הסחר העולמי בנוגע לחוסר האפליה.
בשנת 1971, החתימה על הסכם ה-General Agreement on Tariffs and Trade‏ (GATT) אישרה בעצם את הוויתור על שיטת ה-MFN, כדי לאשר את שיטת ה-GSP.
כשמונה שנים לאחר מכן, אושר ההסדר המשפטי, שהוא בעצם אישור קבוע המאפשר למדינות לתת "יחס מועדף" למדינות שהוגדרו כ-LDCs.
כל מדינה אשר בחרה ליישם את שיטת ה-GSP ביססה דרכים שונות לקבוע את המדינות שיזכו ל"יחס מועדף" ואת המוצרים שיזכו להטבות מכסיות על פי שיטת ה-GSP.
הרציונל מאחורי ה-GSP

ארצות הברית ומדינות מפותחות אחרות (מדינות האיחוד האירופי ו-13 מדינות נוספות (אוסטרליה, אסטוניה, בלארוס, בולגריה, טורקיה, יפן, נורווגיה, ניו זילנד, קנדה, ברית המועצות–רוסיה ושווייץ – לכולן תוכנית GSP) ייסדו את ה-GSP כבר בשנות ה-70 המוקדמות, במטרה לקדם פיתוח כלכלי במדינות מתפתחות באמצעות הגדלת הסחר.
תוכנית זו מעניקה יחס מכסים מועדף – מכס נמוך ואף אפסי לייצוא מוצרים למדינות המתפתחות (או שמא ה"הנהנות"), עניין הגורם לתחרות בשוקי המדינות המתועשות.
עניין זה הוא חד צדדי באופן כזה, שמדינות מתפתחות אינן מחויבות להוריד את מכסיהן בתמורה. אף על פי כן, מדינות אלה חייבות בתנאים מחייבים.
התוכנית מתעתדת להעניק מכס מועדף למדינות מתפתחות עד שרמת הייצוא שלהן תוכל להתמודד ואף להתחרות עם השוק העולמי ללא מכסים מופחתים וללא הקלה במכסים.
טבע ההעדפה והחד צדדיות בשיטת ה-GSP נובע בעצם מנטישת העקרונות אשר התוו את המערכת הכלכלית העולמית לאחר מלחמת העולם השנייה בעקבות הסכם ה-GATT.
הסכם ה-GATT תבע שהמסחר יודרך על ידי חוסר אפליה או על ידי עקרון המדינה המועדפת ביותר (ה-MFN).
ארגון הסחר העולמי, שהחליף את הסכמי ה-GATT, ובעצם מכתיב את כללי הסחר החל משנת 1995 ועד לימינו אנו, חייב "למתוח" את רעיון ההטבה המכסית לכל השותפים המסחריים.
הורדת מכסים על פי הסכם ה-GATT מבוססת גם על הדדיות, שלה משקל רב ביותר. ה"ויתור" על מכסים מצד כל מדינה חברה משתמע בעצם כ"גמול טובה" למדינה האחרת, וכך נוצרת ההדדיות.
יישום שיטת ההעדפות הכללית בארצות הברית

התוכנית הוסמכה ויושמה מחדש החל מ-31 בדצמבר 2006 על ידי הקונגרס האמריקני ה-107, בסעיף 4101 בנוגע לפעילות מסחרית משנת 2002 (P.L, 107-210); המושב השני של הקונגרס ה-109 עתיד לשקול לאשר מחדש תוכנית זו לפני שמועד פעילותה יתפוגג.
החוק האמריקני מתיר לנשיא המדינה המכהן להעניק הקלות מס ומכסים למדינות מתפתחות על מוצרים מוגדרים. המדינות שלהן מגיעות הטבות אלה, מוגדרים בחוק.
כיום ישנם יותר מ-4,600 מוצרים שנהנים מהטבות מס ומהקלות מכסיות בהתאם ל-GSP האמריקני, למוצרים שיובאו על ידי ארצות הברית ממדינות העונות לקריטריונים האמריקניים. סך הייבוא האמריקני ממדינות אלה בשנת 2005 עמד על 24.5 מיליארד דולר, בהתאם לשיטה. מוצרי נפט, תכשיטים, ריהוט וחלקי רכב היו בין המוצרים המוטבים.
חברות אמריקניות וצרכנים אשר נהנים מפירות השיטה ומהטבותיה הם תומכים נלהבים של החקיקה מחדש של ה-GSP.
במדינות הנהנות מהטבות אלה, הנשיא האמריקאי לוקח בחשבון את רמת ההתפתחות הכלכלית של אותה המדינה ומחויבותו היא למדיניות סחר ליברלית בהיקף, תוך כדי שמירה מרבית על הקניין הרוחני של אופי הסחורות והעובדים הנוגעים בדבר.
החוק האמריקני אוסר בכל תוקף כל סוג של התפשטות או הארכה של שיטת ה–GSP אל מול מדינות קומוניסטיות או מדינות שמפקיעות או מחרימות סחורה אמריקנית. בנוסף, קיים איסור על יישום השיטה מול מדינות אשר עלולות לעשות שימוש לרעה במוצרים.
החוק האמריקני אף מערים קשיים על הנשיא לגבי שיקול דעת בעניין ההטבות על פי ה-GSP האמריקאי.
החוק אף קובע כי ישנם מוצרים ייחודיים כגון טקסטיל מיוחד, מוצרי ביגוד, שעונים ומוצרי אלקטרוניקה, אשר לא יזכו להטבה מכסית.
בנוסף, מתיר החוק השהיה של יבוא מוצרים על פי ה-GSP כאשר מדינה כלשהי מייצאת לארצות הברית מוצר ומגיעה לסף מסוים שנקבע או לערך של 50% מהייבוא האמריקני של אותו מוצר ממדינה אחת.
יישום שיטת ההעדפות הכללית באיחוד האירופי

שיטת ההעדפות הכללית של האיחוד האירופי היא הסדר סחר שעל פיו מעניק האיחוד האירופי לכ-176 מדינות מתפתחות עדיפות לגישה לשווקים האירופיים. עניין העדיפות מתבטא בעיקר בהורדת מכסי מגן (Tariffs) בחדירת מדינות מתפתחות אלה לשוק האירופי.
עניין מרכזי וברור מאוד מצד האירופים הוא, שאין ציפייה או דרישה שהסדר זה "יגמול להם טובה".
היישום של הסדר זה מתבצע על ידי מועצה מפקחת (Regulation Council), אשר מתחלפת בכל 3 שנים.
ה-GSP מכסה שלושה תחומים עיקריים:
ה-GSP הסטנדרטי – נותן עדיפות ל-176 מדינות ולטריטוריות מתפתחות על ידי מתן של יותר מ-6,200 סוגי הקלות מכס;
ה-GSP+ – הסדר העידוד המיוחד, שנועד לצורך פיתוח "בר קיימא" ולקיום שלטון תקין. הסדר זה מעניק הורדת מכסים נוספת למדינות מתפתחות חלשות ופגיעות יותר, על ידי אשרור ויישום בתוך אמנות בינלאומיות באזורים אלה;
ה-Everything But Arms‏ (EBA) – הסדר המאפשר פטור ממכס (לכמות מוגבלת) לכלל המוצרים ל-49 המדינות הפחות מפותחות Least Developed Countries‏ (LDCs).
השפעתה של תוכנית ה-GSP

השפעותיה של תוכנית ה-GSP נוגעות הן למדינות המתועשות והן למדינות המתפתחות. האפקט על שתי קבוצות מדינות אלה, למרות זאת, אינו גדול.
התומכים בתוכנית ה-GSP ממשיכים להאמין ששיטה זו היא אכן אפקטיבית; עלות נמוכה משמעה עזרה כלכלית למדינות המתפתחות. מנגד, יש הטוענים כי אימוץ הסחר על ידי חברות פרטיות ממריץ את הפיתוח הכלכלי בצורה אפקטיבית הרבה יותר מאשר עזרה של ממשלה לממשלה או צורות עזרה אחרות.
השפעתה של שיטת ה-GSP מוגבלת מבחינת כמה מרכיבים בשיטה. בשנת 2005, למשל, רק כ-9.6% מהייבוא האמריקני ממדינות מתפתחות הנהנות מן השיטה, היה תחת היישום של תוכנית ה-GSP; מוצרים רבים שהוגדרו ב"מוטבים" על פי שיטת ה-GSP, למעשה נמנעה כניסתם, או לא קיבלו את ההטבה אותה היו אמורים לקבל על המוצרים – לרוב בגלל הגבלים משפטיים.
נספח: סידור המוצרים הנסחרים

להלן טבלה המדגימה את סידור המוצרים הנסחרים על פי קטגוריות והקידוד על פי כל משפחה של מוצרים מיובאים ממדינות שנהנות מה-GSP לאיחוד האירופי (Most valuable ACP group exports to the EU) משנת 1995:
| קוד | מוצרים |
| --- | --- |
03061390: frozen shrimps and prawns (excl. ‘pandalidae’ and ‘crangon’)
08030019: bananas, fresh (excl. plantains)
09011100: coffee (excl. roasted and decaffeinated)
09024000: black fermented tea and partly fermented tea in immediate packings of > 3 kg
15111090: crude palm oil (excl. for industrial uses)
16041418: tunas and skipjack, prepared or preserved
17011110: raw cane sugar, for refining
18010000: cocoa beans, whole or broken, raw or roasted
18040000: cocoa butter, fat and oil
24012010: partly or wholly stemmed or stripped flue-cured Virginia type tobacco
ביבליוגרפיה

"About GSP." 2002. United Nations Conference on Trade and Development, 30 Nov 2008.
Jane Kennan and Christopher Stevens, From Lomé to the GSP: Implications for the ACP of Losing Lomé Trade Preferences, p. 22.
Josephine Nguyen, The Generelaized System of Preferences, G.W Univesity, December 2008.
Looney, Robert. "New International Economic Order", 30 Nov 2008.
William. H. Cooper, CRS Report For Congress, March 2006.
הערות שוליים

↑  William. H. Cooper, CRS Report For Congress, March 2006.
↑  שם.
↑  Josephine Nguyen, The Generelaized System of Preferences, G.W Univesity. December 2008. p. 3.
↑  שם, עמ' 2.
↑  בסה"כ ישנן 29 מדינות שמיישמות שיטה זו; מדינות האיחוד האירופי יחשבו ליחידה אחת.
↑  "About GSP." 2002. United Nations Conference on Trade and Development, 30 Nov 2008.
↑  Looney, Robert. "New International Economic Order", 30 Nov 2008: "At a 1974 special session, the United Nations General Assembly adopted the “Declaration and Program of Action of the New International Order.”
↑  A distinction must be placed between “less developed countries” and “least developed countries.” The latter is a specific group of state formally recognized by the UN and is a subset of the more general term “less developed countries,” while the former is used to describe the materially poor countries of the world.
↑  "About GSP", 2002. United Nations Conference on Trade and Development. 30 Nov 2008.
↑  שם.
↑  William. H. Cooper, CRS Report For Congress, March 2006, p. 1.
↑  שם.
↑  William. H. Cooper, CRS Report For Congress, March 2006, p. 2.
↑  שם, עמ' 5.
↑  שם.
↑  שם.
↑  שם.
↑  שם.
↑  שם.
↑  generalised-system-of-preferences.
↑  שם.
↑  William. H. Cooper, CRS Report For Congress, March 2006, In 2002, of $33.6 billion in imports that were eligible for GSP, $17.7 billion actually entered duty free. Some other U.S. imports from developing countries entered duty free under other preferential tariff programs, such as the Caribbean Basin Initiative, the Andean Trade Preference Act, and the African Growth and Opportunity Act, or because the MFN tariff rate is zero.
תבורכי

"תבורכי" (מוכר גם כ-"תבורכי ארצי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1977 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה העשירית והאחרונה באלבום האולפן ה-14 של הזמרת, רגשות מעורבים.
על השיר

"תבורכי" נכתב והולחן על ידי שייקה פייקוב, שגם הפיק אותו. זהו שיר אהבה למדינת ישראל, בו הדוברת מברכת אותה לריבוי נחליה ועוד. ב-26 בספטמבר 1977 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-19. ב-5 בדצמבר עלה למקום השני, שיאו בדירוג, שם שהה שבועיים רצופים. ב-23 בינואר 1978 יצא מהדירוג לאחר שישה-עשר שבועות צעידה רצופה. כמו כן, הוא הגיע בשיאו מצעד השבועי של גלי צה"ל למקום החמישי. במצעדי סוף השנה של רשת ג' ושל גלי צה"ל דורג "תבורכי" במקומות ה-28 וה-24 בהתאמה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 5 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 28 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 24 |  |
הערות שוליים

↑  רגשות מעורבים באתר סטריאו ומונו
↑  מילות השיר, באתר שירונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 26 בספטמבר 1977. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 5 בדצמבר 1977. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 12 בדצמבר 1977. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 23 בינואר 1978. פזמונט
↑  מצעד השנתי תשל"ח (1978), פזמונט
↑  המצעד השנתי של גלי צה"ל לשנת תשל"ח. פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
שיטת סילבה

שיטת סילבה היא תוכנית סיוע עצמי ומדיטציה שנקראת על שם מפתחה, חוסה סילבה. השיטה מתיימרת להגביר את היכולות של הפרט באמצעות הרפיה, ומנסה להגיע למה שהיא מכנה ״פיתוח תפקודים מוחיים גבוהים יותר״ דוגמת ״ראייה מרחוק״. השיטה תוארה כדת עצמית, תנועה דתית ואף כת.
ביוגרפיה

חוסה סילבדורוס, בהכשרתו מתקן מוצרי אלקטרוניקה, גדל בלארדו, טקסס. סילבדורוס התעניין בפסיכולוגיה וניסה לבחון אם שיטות פסיכולוגיות תוכלנה לעזור לו להעלות את מנת המשכל של ילדיו. הוא מספר שתוך כדי הניסיונות שלו לפתח ולהעלות את מנת המשכל של ילדיו, הוא הגיע למסקנה שביתו זכתה באופן פתאומי ביכולות פאראפסיכולוגית של ראייה מרחוק. בעקבות כך, סילבה החליט ללמוד עוד על התפתחות היכולות הנפשיות.
בשנת 1944 החל סילבה לפתח את השיטה שלו, שנודעה בעבר בשם Silva Mind Control. הוא התנסה בשיטתו על בני משפחתו וחבריו לפני שהשיק אותה באופן מסחרי בשנות ה-60.
ביוגרפיה של סילבה פורסמה בשנת 1990.
טכניקה

הטכניקה של שיטת סילבה, שואפת להגיע ולקיים מצב של תפקוד מנטלי, המכונה "מצב אלפא", שבו תדירות גלי המוח היא שבעה עד ארבעה עשר הרץ. לדוגמה, חלימה בהקיץ והמעבר לשינה הם מצבי אלפא.
סילבה טען שפיתח תוכנית שאימנה אנשים להיכנס למצבי מוח מסוימים של מודעות מוגברת. הוא גם טען שפיתח כמה תהליכים נפשיים שיטתיים לשימוש בעודם נמצאים במצבים אלה המאפשרים לאדם "להקרין את עצמו למרחוק" באופן מתוכנן. ברגע שהמוח מקרין את עצמו למרחוק, אדם יכול, לשיטתו של סילבה, לראות אובייקטים או מיקומים מרוחקים ולהתחבר לאינטליגנציה גבוהה יותר לצורך הדרכה. המידע המתקבל על ידי המוח המקרין, אמור להתבטא על ידי המוח, כמחשבות, תמונות, רגשות, ריחות, טעם וקול. ניתן לפעול לפי המידע המתקבל בדרך זו כדי לפתור בעיות.
ספקנות

ג'יימס רנדי כתב ששיטת סילבה
טוענת לפיתוח זיכרון משופר, יכולת למידה וכוחות פאראפסיכולוגיים כמו טלפתיה. למעשה, חלק גדול מהקורס מורכב מ"ביקור" של נעדרים שתלמידי הקורס דמיינו, וביצוע אבחונים עליהם. לא נעשו בדיקות לתקפות של נוהג זה; בדיקות מסוג זה לתקפות הניסויים, נמנעות על ידי מורי המערכת.
ראו גם

אוטוסוגסטיה
תפיסה על-חושית
ראיה מרחוק
הערות שוליים

↑  Carroll, Robert Todd (2003). "Silva Method". The skeptic's dictionary. Hoboken, NJ: Wiley. ISBN 0471480886. OCLC 55751218.
↑  Peter Clarke (במרץ 2004). Encyclopedia of New Religious Movements. Routledge. pp. 591–592. ISBN 978-1-134-49970-0. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Powers, A. M. (1984). Silva mind control international: An anthropological inquiry (Parapsychology, cults, psychic, religion). Wayne State University.
↑  Swain, P. (2020). The Silva Method. BDJ Team, 7(7), 36-37.
↑  Stone, Robert B. (1990). José Silva: The Man Who Tapped the Secrets of the Human Mind and the Method He Used. H.J. Kramer, Inc. ISBN 0-915811-29-4.
1 2 3  Silva, José (1977). the Silva Mind Control Method. New York, New York: Pocket Books. ISBN 978-0-671-73989-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543868705171  LCCN: sh85122586  NKC: ph118079
שער סן-דני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער העיר, שער ניצחון 
 על שם:  ניצחונות לואי ה-14
 כתובת:  פריז 
 מיקום:  פריז
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1672
 תאריך פתיחה רשמי:  1672 
 אדריכל:  פרנסואה בלונדל 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות קלאסית 
 מידות
 גובה:  24.65 מ' 
 קואורדינטות:  48°52′11″N 2°21′09″E﻿ / ﻿48.869722°N 2.3525°E﻿ / 48.869722; 2.3525
  (למפת פריז מוגדלת) שער סן-דני(למפת פריז רגילה) שער סן-דני
 
שער סן-דני בגלויה משנת 1908
שער סן-דני (בצרפתית: porte Saint-Denis) הוא מונומנט פריזאי, שנמצא על המסלול העתיק של חומת שארל החמישי (במקום בו עברה לפני כן חומת פיליפ אוגוסט), שנהרסה על ידי לואי ה-14.
השער נמצא כיום בהצטלבות רחובות סן-דני (רחוב סן-דני ורחוב פובורג סן-דני) ובין השדרות הגדולות (שדרות בון-נובל ושדרות סן-דני).
היסטוריה

שער סן-דני הוקם בשנת 1672 בידי האדריכל פרנסואה בלונדל, מנהל האקדמיה המלכותית לאדריכלות, והפסל מישל אנגייה בפקודתו של לואי ה-14. המלך לואי ה-14 עצמו הורה על בנייתו ששולמה על ידי עיריית פריז. לכבוד ניצחונותיו באזור הריין ופראנש-קונטה. הוא נבנה כחלק ממצודה שהוקמה כמאה שנה לפני כן, ונהרסה זמן מה לאחר הקמת השער, במקומו של שער מימי הביניים שנקבע בחומת שארל החמישי. הריבון האחרון שעבר בקשת הניצחון היה המלכה ויקטוריה מבריטניה, בביקורה בתערוכה האוניברסלית של 1855 בפריס. רוחבה 24.65 מטר, גובהה 25 מטרים, ועובייה 6 מטרים.
השער עבר רסטורציה בשנת 1988.
תיאור

שער סן-דני הוא שער ניצחון שנבנה בהשראת שער טיטוס שברומא.
פעורים בו קשת מרכזית גדולה ושני שערים קטנים.
ראו גם

שער פיירו
שיזוף

משתזפות בחוף הים
משתזפים בחוף הים בפורטוגל
שיזוף הוא מנגנון ההגנה של העור מפני עודף קרינה אולטרה סגולה. כאשר קרני השמש האולטרה סגולות פוגעות בעור, העור מייצר בתגובה כדורי מלנין, שהם הפיגמנט החום המהווה את השיזוף. עור כהה עמיד יותר בפני נזקי השמש, לעומת עור בהיר הסופג יותר מקרינתה. בפעם הבאה שבה ייחשף העור, שכעת שזוף, לקרינה אולטרה סגולה, ייפגע העור פחות ובכך יתמזער נזק הקרינה.
"פס שיזוף" (Tan line) על אצבע עקב ענידת טבעת
לא כל סוגי העור מגיבים לקרינת השמש באותו אופן. אצל אנשים שעורם כהה מטבעו יהיה השיזוף בלתי מורגש. בעלי עור כהה פחות ישתזפו במהירות, בעלי עור בהיר ייצרבו מקרני השמש וישתזפו מעט, ולבקנים (אלבינו), אנשים חסרי פיגמנט לחלוטין, לא ישתזפו לעולם.
החשיפה לשמש נחוצה לאדם, ובייחוד לילדים, לצורך בנייה של ויטמין D, אך אין צורך להשתזף שיזוף יתר לשם כך. אצל אנשים בעלי עור בהיר ובריא, די בחשיפה לא מוגנת של 5–10 דקות ביום של פנים, זרועות ורגליים בקיץ בשעות הצהריים. לעומת זאת, בחודשי החורף בזוויות נמוכות של השמש, אין אפשרות מעשית לקבל ויטמין D באופן טבעי על ידי חשיפה לשמש.
שיזוף מבוקר הוא המרגוע היחיד לחולי מחלת העור פסוריאזיס. קופות החולים מכירות בכך, ומממנות חופשות שיזוף לחולים במחלה זו[דרוש מקור].
תרבות השיזוף > יחס לצבע העור עד לעת החדשה

טרום המהפכה התעשייתית נחשבה צחות צבע העור, בייחוד זה של האישה, למעלה חשובה בקרב תרבויות רבות. ביטויים כגון "צוואר צחור כחבצלת" או "כתפי שיש" נחשבו למחמאות. השולמית משיר השירים, למשל, חשה צורך להתנצל על שיזפונה ולהטיל את האשמה על אחיה שמינוה לשמור על כרמם ולהשתזף תוך-כדי: ”אַל-תִּרְאוּנִי שֶׁאֲנִי שְׁחַרְחֹרֶת, שֶׁשְּׁזָפַתְנִי הַשָּׁמֶשׁ; בְּנֵי אִמִּי נִחֲרוּ-בִי, שָׂמֻנִי נֹטֵרָה אֶת-הַכְּרָמִים” (שיר השירים א' ו'). מפסוק זה בשיר השירים התגלגלה המילה שיזוף בעברית במשמעות של צבע כהה (שזיף ועוד), על אף ששיזוף האמור בפסוק פירושו "ראייה": השמש ראתה אותי זמן רב, בדומה לביטוי "לשזוף את העיניים".
העור החיוור היה סמל סטטוס, אות לכך שבעליו יכול להרשות לעצמו את מותרות הצל. תפיסת העור הלבן כיפה נבעה ככל הנראה מן העיסוק הרווח של פשוטי העם בחקלאות, תחת כיפת השמים. אישה מפשוטי העם לא יכלה להרשות לעצמה לשמור על גון עור בהיר, אך אשה עשירה דאגה להדגיש את מעמדה באמצעי זה. בדרום-מזרח אסיה, בחברה חקלאית ברובה, עדיין נוהגות נשים לצאת עם שמשיות על מנת להגן על עורן מן השיזוף.
בעת העתיקה השתמשו נשים בגיר או במינרלים אחרים כדי לצבוע עצמן בלבן, בימי הביניים תפס ארסן (רעיל) את מקום הגיר כחומר מלבין. בימי מלכותה של המלכה אליזבת הראשונה (המאה ה-16) ציירו נשים "ורידים" כחולים דקים על מצחן לשוות לעורן מראה שקוף. נשים אריסטוקרטיות לא היו יוצאות החוצה ביום שמש ללא שמשייה שתגן על עורן.
כאשר מבקש מיגל דה סרוואנטס (בספרו דון קיחוטה) להמחיש את יופייה של עלמה שפוגשים גיבוריו, הוא נמנע מתיאור של איברי גוף ופנים ומסתפק בתיאור שיער סמיך המכסה עור לבן. "ידיה בתוך שערותיה נראו כגושי שלג חלק..." די היה במשפט זה כדי להעמיד בפני הקורא בן המאה ה-17 דמות של "אשת חמודות ואפילו היפה בנשים שחזו בה עד אז..."
שריד מוכר אחד של הערצת המראה החיוור הוא אגדת שלגיה: הסיפור ה-53 ברשימת המעשיות העממיות שליקטו האחים גרים בכפרי גרמניה בתחילת המאה ה-19.
פעם אחת באמצע החורף, כשפתיתי השלג נשרו כנוצות מן השמיים, ישבה מלכה ליד חלון שמסגרת עץ הבנה שחור לו ותפרה. בתפרה כך ובהביטה בשלג, נדקרה אצבעה במחט ושלוש טיפות של דם נפלו לשלג. מאחר שהדם נראה יפה כל כך בשלג הלבן, חשבה: הלוואי שהיה לי תינוק לבן כשלג, אדום כדם ושחור כמו העץ שבמסגרת, זמן מה לאחר מכן נולדה לה בת שהייתה לבנה כשלג, אדומה כדם ושערותיה שחורות כעץ הבנה
אידיאל היופי האירופי לא השתנה מצידו המערבי של האוקיינוס האטלנטי: הדגשת לובן העור הייתה חשובה לנשים לבנות באמריקה שרצו להיבדל עד כמה שאפשר בהופעתן מהשפחות (ואחר כך המשרתות) השחורות. עדויות לתפיסה זו ניתן למצוא, למשל, בספר "חלף עם הרוח", כאשר מאמי גוערת בסקרלט (בשנת 1861 בחברה חקלאית) שלא תשב בחוץ ללא כיסוי, כי הכתפיים שלה יתכסו בנמשים. בספר "נשים קטנות" ג'ו חשה במצב חירום, משום שהייתה בחוץ בלי כובע, ואפה התכסה נמשים, אותם היא שוקלת להסיר באמצעות מיץ לימון.