stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד טאייצ'או
ביוגרפיה > 2018

באליפות ישראל שנערכה ביולי טאייצ'או זכה בפעם השלישית ברציפות בריצת 800 מטר, בתוצאה 1:51.25. טאייצ'או זכה במדליית הזהב גם בריצת 1500 מטר בתוצאה 3:44.41, כשהקדים בקרב צמוד את חברו לאגודה ימר גטהון. באותו חודש התחרה בלייז', בלגיה, בריצת 1500 מטר וקבע תוצאה של 3:44.02 דקות, שיפור של שיאו האישי ב-39 מאיות השנייה.
ביוגרפיה > 2019: יורד לראשונה מ-1:50 דקות בריצת 800 מטר

באליפות ישראל טאייצ'או הגן על תוארו הן בריצת 1500 מטר והן בריצת 800 מטר, בה עשה זאת לאחר שקבע תוצאה של 1:49.96 דקות, וירד לראשונה מגבול 1:50 דקות בריצה זו. בריצת 1500 המטרים הוא קבע תוצאה של 3:45.78 דקות.
ביוגרפיה > 2020

באליפות ישראל טאייצ'או הגן על תוארו הן בריצת 1500 מטר (בה קבע תוצאה של 3:51.83) והן בריצת 800 מטר (בה קבע תוצאה של 1:54.17).
ביוגרפיה > 2021

באליפות ישראל טאייצ'או הגן על תוארו הן בריצת 1500 מטר (בה קבע תוצאה של 3:47.07) והן בריצת 800 מטר (בה קבע תוצאה של 1:52.83). כמו כן, באותה שנה שיפר את שיאו האישי בריצת 1500 מטר כאשר קבע תוצאה של 3:43.02.
ביוגרפיה > 2022: ניצחון במרתון טבריה

במרתון טבריה שנערך ב-9 בדצמבר טאייצ'או ניצח במרתון טבריה, בתוצאה 2:13:00 שעות המהווה שיא מסלול עבור רץ ישראלי במרתון טבריה, כאשר הוא מקדים ב-2:10 דקות את ג'מבר מלקאם שסיים במקום השני. טאייצ'או עבר את נקודת חצי המרתון במרוץ בזמן של 1:06:46 שעות, ואת חציו השני רץ אף מהר יותר (בזמן של 1:06:14 שעות).
חייו האישיים

טאייצ'או מתגורר בפתח תקווה.
דיאנה האג'ייבה

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1989 (בת 35) מריאופול, ברה"מ 
 שם במה:  Dihaj 
 מוקד פעילות:  אזרבייג'ן 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה של באקו 
 סוגה:  אינדי פופ, מוזיקה אלקטרונית, מוזיקת פופ, ג'אז 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 www.dihaj.com
 פרופיל ב-IMDb
 
האג'ייבה, קייב, 2017
דיאנה האג'ייבה (באזרית: Diana Hacıyeva; נולדה ב-13 ביוני 1989) היא זמרת ומפיקה מוזיקלית אזרית, הידועה גם בשם הבמה DiHaj, וכחברה בלהקה בשם זה. ייצגה את אזרבייג'ן באירוויזיון 2017 עם השיר "Skeletons" (באנגלית: "שלדים").
חייו

האג'ייבה נולדה בבאקו. בתום לימודיה לתואר ראשון באקדמיה למוזיקה בבאקו החלה לפעול בשם DiHaj, שהפך בהובלתה להרכב מוזיקה אלקטרונית בן שלושה חברים.
בשנת 2011 השתתפה האג'ייבה בתחרות לבחירת השיר שייצג את אזרבייג'ן בתחרות האירוויזיון של אותה שנה, אך הודחה בשלב הראשון.
בדצמבר 2016 הודיעה רשות השידור האזרית כי האג'ייבה תייצג את אזרבייג'ן בתחרות האירוויזיון לשנת 2017. ב-11 במרץ נחשף השיר "Skeletons". השיר הצליח להעפיל לגמר התחרות ושם סיים במקום ה-14.
האג'ייבה נישאה בשנת 2009 והיא אם לילד.
הערות שוליים

↑  היכנס/י לפייסבוק, באתר Facebook
↑  http://www.itv.az/index.php/az/eurovision-2017/azaerbaydzan-eurovision-2017-dae-diana-hadz-yeva-taemsil-edaedzaek
↑  "Eurovision Azerbaijan: Dihaj releases her Eurovision entry Skeletons". Eurovision News, Polls and Information by esctoday (באנגלית אמריקאית). 2017-03-11. נבדק ב-2017-03-12.
| אזרבייג'ן אזרבייג'ן באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
| השתתפויות | 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | אלנור חוסיינוב וסמיר ג'וואדזאדה • אייסל טיימורזאדה וארש • סאפורה אליזאדה • אל וניקי • סבינה באבאייבה • פאריד מאמאדוב • דילארה קזימובה • אלנור חוסיינוב • סמרה רחימלי • דיאנה האג'ייבה • אייסל • צ'ינגיז מוסטפייב • סמירה אפנדי • סמירה אפנדי • נדיר רוסטמלי • טוראלטוראןX • פאחרי ואילקין דובלטוב |  |
| שירי המדינה | "Day After Day" • "Always" • "Drip Drop" • "Running Scared" • "When the Music Dies" • "Hold Me" • "Start a Fire" • "Hour of the Wolf" • "Miracle" • "Skeletons" • "X My Heart" • "Truth" • "Cleopatra" • "Mata Hari" • "Fade To Black" • "Tell Me More" • "Özünlə apar" |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 2012 • יחסי אזרבייג'ן–ארמניה באירוויזיון • İctimai Television |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה אזרבייג'ן מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6321 1913  MusicBrainz: 3aaa3844-df49-4d60-aef7-04084bf4e110 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האיש שידע אינסוף

| --- | --- |

 מבוסס על:  האיש שידע אינסוף 
 בימוי:  מט בראון 
 הופק בידי:  אדוארד פרסמן 
 תסריט:  מט בראון 
 שחקנים ראשיים:  דב פאטל, ג'רמי איירונס
 מוזיקה:  קובי בראון
 צילום:  לארי סמית 
 מדינה:  אנגליה, הודו
 חברה מפיצה:  שירותי ADS, האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  הממלכה המאוחדת: 8 באפריל 2016
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   themanwhoknewinfinity
 דף הסרט ב־IMDb
 
האיש שידע אינסוף (באנגלית: The Man Who Knew Infinity) הוא סרט דרמה ביוגרפי משנת 2015 המבוסס על הספר בעל אותו שם מאת רוברט קניגל (אנ'), ומספר על חייו של המתמטיקאי ההודי סריניוואסה רמנוג'אן ובפרט על המפגש שלו עם המתמטיקאי הבריטי ג'. ה. הארדי. בסרט מככבים דב פאטל כרמנוג'אן וג'רמי איירונס כהארדי. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-17 בספטמבר 2015 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
בסרט מופיעות דמויותיהם של מתמטיקאים בולטים נוספים מקיימברידג' כמו ברטראנד ראסל (ג'רמי נורת'ם), ג'ון אדנזור ליטלווד (טובי ג'ונס), פרסי אלכסנדר מקמאהון (קווין מקנלי) וגם של המהנדס פרנסיס ספרינג (סטיבן פריי). בסרט מתייחסים לשתי תרומות מרכזיות של רמנוג'אן והארדי, האחת בנושא פונקציית החלוקה, בעיקר על הוכחת הנוסחה האסימפטוטית  p(n)\sim {\frac {1}{4n{\sqrt {3}}}}e^{\pi {\sqrt {2n/3}}}; והשנייה בנושא מספרים ראשוניים, בעיקר על תרומתם למחקר של משפט המספרים הראשוניים.
תקציר עלילת הסרט

סריניוואסה רמנוג'אן הוא מתמטיקאי הודי אוטודידקט, אשר גר בתחילת המאה העשרים במדרס שבדרום הודו. הוא כותב במחברותיו את רעיונותיו המתמטיים, ומתפרנס כמנהל חשבונות. הוא שואף להציג את רעיונותיו למומחים אך אינו מצליח בכך. מעסיקיו של רמנוג'אן, שעמדו על כישרונו, מציעים לו להציג את הישגיו לפרופסורים באנגליה, ורמנוג'אן שולח מכתבים לפרופסורים אחדים. אחד ממקבלי המכתבים הוא המתמטיקאי ג'. ה. הארדי מאוניברסיטת קיימברידג', שבתחילה חושד שהמכתב הוא מתיחה שיזם עמיתו ליטלווד, אך לאחר שהשתכנע שזהו מכתב אמיתי, הוא מזמין רמנוג'אן לאוניברסיטת קיימברידג'. רמנוג'אן נענה להזמנה, תוך שהוא משאיר בהודו את אשתו. הארדי וליטלווד מתפעלים מהתוצאות שהציג רמנוג'אן, אך יתר הפרופסורים אינם מרוצים מהקשר עם ההודי חסר ההשכלה הפורמלית. גם סטודנטים מפגינים גזענות כלפי רמנוג'אן. הארדי ממשיך לטפח את רמנוג'אן, ומביא לפרסום מאמר עם אחת התוצאות של רמנוג'אן.
כאשר פורצת מלחמת העולם הראשונה ליטלווד וסטודנטים רבים מגויסים. הארדי וברטרנד ראסל מפגינים גישה פציפיסטית, שאינה מקובלת על רוב עמיתיהם.
רמנוג'אן חולה בשחפת אך מנסה להסתיר את מחלתו מהארדי. השניים ממשיכים בעבודתם המתמטית, כשהארדי לוחץ על רמנוג'אן להשקיע במתן הוכחות לתוצאות אליהן הוא מגיע. הארדי מציע להעניק לרמנוג'אן מינוי של עמית בכיר בקיימברידג', אך עמיתיו דוחים את הצעתו. לאחר שרמנוג'אן מציג למייג'ור מקמאהון את התוצאה שאליה הגיע בעניין פונקציית החלוקה, מקמאהון מכיר בגדולתו.
הארדי, שחותר להעניק לרמנוג'אן מינוי בקיימברידג' מוצא דרך עוקפת: הוא משכנע את החברה המלכותית לקבל את רמנוג'אן כעמית, ובעקבות זאת מצליח לשכנע גם את עמיתיו בקיימברידג'. רמנוג'אן, שגעגועיו לאשתו גברו, חוזר להודו, וכעבור זמן לא רב הארדי מקבל מכתב המודיע על מותו של רמנוג'אן.
הפקה

צילומי הסרט החלו ב-2014 וכללו אתרי צילום כדוגמת טריניטי קולג'.
דרלינג הרבור

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ניו סאות' ויילס 
 על שם:  ראלף דרלינג 
 קואורדינטות:  33°52′20″S 151°11′57″E﻿ / ﻿33.872222222222°S 151.19916666667°E﻿ / -33.872222222222; 151.19916666667
  (למפת סידני מוגדלת) דרלינג הרבור(למפת סידני רגילה) דרלינג הרבור he
 
דרלינג הרבור, 2019
דרלינג הרבור (באנגלית: Darling Harbour) הוא אזור בעיר סידני שבאוסטרליה, הכולל מתחם נופש ומדרחוב גדול אשר הממוקם בפאתי אזור העסקים הראשי של סידני.
אטרקציות תיירות בולטות בדרלינג הרבור

בדרלינג הארבור נמצאים מספר מתקנים ואטרקציות ציבוריות מרכזיות בהן:
מרכז הקניות הרבורסייד
רציף קוקל ביי (אשר כולל מסעדות, ברים, ואת אחד ממועדוני הלילה הגדולים באוסטרליה)
תיאטרון IMAX
פארק טומבולונג
המוזיאון הימי הלאומי של אוסטרליה
האקווריום של סידני
מוזיאון מאדאם טוסו
עולם חיות הבר של סידני
מרכז האבוריג'ינים
מרכז הכנסים הבינלאומי של סידני
שוק הדגים
הטיילת של דרלינג הרבור
הערות שוליים

↑  "Darling Harbour". Sydney.com.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוסטרליה ובנושא תיירות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניאל גואדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ספטמבר 1989  (בן 35) אאוטגה, אתיופיה
 מידע כללי
 שם לידה:  אגז'ה גואדי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.75 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה קלה
 תת-ענף:  ריצת מרתון
 הישגים
 שיאים אישיים:  10000 מטר: 29:55.63 דקות (2018)  חצי מרתון: 1:05:26 שעות (2020)  מרתון: 2:12:06 שעות (2020)
 
דניאל (אגז'ה) גואדי (נולד בספטמבר 1989) הוא אתלט ישראלי. ייצג את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) בריצת מרתון.
ביוגרפיה

גואדי נולד בשם אגז'ה גואדי באאוטגה שבאזור גונדר באתיופיה, השביעי מבין תשעה אחים. כשהיה בן 9 עבר עם משפחתו לאדיס אבבה, וכשהיה בן 13 עלו לישראל. לאחר עלייתם התגוררה המשפחה במרכז קליטה בבאר שבע, וגואדי למד בפנימייה בחרב לאת. במהלך לימודיו התגלו כישוריו הספורטיביים, והוא החל להתאמן בריצות שדה בהפועל עמק חפר, ואף היה אלוף ישראל לנוער. בהמשך, עבר לפנימיית הדסה נעורים. ב-2007 התגייס לצה"ל ושירת כאפסנאי טכני.
ביוגרפיה > 2011

באליפות ישראל שנערכה בשנת 2011 זכה במדליית ארד בריצת 10000 מטר.
ביוגרפיה > 2012

ב-2012 החל ללמוד חינוך גופני במכללת וינגייט, ושקל לפרוש מהתחרויות, אך זוהר זימרו שכנע אותו להמשיך, והחל לאמנו.
ביוגרפיה > 2016

לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו החליט לנסות להתחרות גם במרתון. באפריל אותה שנה השתתף במרתון רוטרדם, ריצת המרתון הראשונה שלו, וקבע תוצאה של 2:18:51 שעות, המהירה ב-9 שניות מהקריטריון האולימפי. באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד בתחילת יולי סיים במקום 78 בריצת חצי מרתון בתוצאה של 1:10:45 שעות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום 122 בתוצאה של 2:30.45 שעות.
ביוגרפיה > 2020

במרתון סביליה שנערך בשנת 2020 קבע שיא אישי חדש של 2:12:06 שעות.
ביוגרפיה > 2022

במרתון תל אביב שנערך בשנת 2022 קבע שיא מסלול לישראלים בתוצאה של 2:24:14 דקות.
חיים אישיים

גואדי משמש מורה לחינוך גופני בבית ספר בכפר גלים ומאמן אתלטיקה וריצות ארוכות באגודת מכבי חיפה.
דיודורוס סיקולוס

| --- | --- |

 לידה:  90 לפנה״ס? אגיריון, סיקיליה, איטליה 
 פטירה:  30 לפנה״ס? (בגיל 60 בערך) 
 מדינה:  אגיריון 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה 
 יצירות בולטות:  ביבליותקה היסטוריקה 
 
Bibliotheca historica, 1746
דיודורוס סיקולוס (ביוונית: Διόδωρος Σικελιώτης, דיודורוס סיקליוטס; בלטינית: Diodorus Siculus; ‏90 – 21 לפנה"ס לערך) היה היסטוריון יווני מאגיריום (אגירה) (אנ') שבסיציליה.
דיודורוס וחיבורו

המקור העתיק היחידי שמספק מידע על דיודורוס, מחוץ לחיבורו של דיודורוס עצמו, הוא הכרוניקון של הירונימוס, שמציין שבשנת 49 לפנה"ס הפך דיודורוס לאישיות חשובה.
חיבורו של דיודורוס, "ביבליותקה היסטוריקה" ("הספרייה ההיסטורית"), שחלק גדול ממנו נשתמר, הוא היסטוריה אוניברסלית (אנ') מימי קדם ועד מלחמת גאליה (58–50 לפנה"ס) של יוליוס קיסר.
הספר מוזכר בספרו של פליניוס הזקן "תולדות הטבע", בו הוא משבח את דיודורוס על רוחב היריעה של "הספרייה", מסכם באופן אוהד את דבריו על תפישת עולמו של דיודורוס על פיה רומא מקבלת את האנושות כולה ויוצרת שלום עולמי, אך בה בעת הוא מבקר את דיודורוס על כך שדבריו ארכניים ולעיתים חוזרים על עצמם. פליניוס טען עוד כי קודמיו האשימו את דיודורוס בכך שאינו בודק את מקורותיו והוא מלקט לעיתים רשומות שגויות או כוזבות.
"הספרייה ההיסטורית" של דיודורוס כוללת 40 ספרים, מהם חלק נשתמרו בשלמותם, מחלקם נותרו מקטעים והשאר אבדו. בחיבורו הוא מביא מקטעים שלמים מחיבורים של היסטוריונים אחרים שכתביהם לא נשתמרו, כמו אפורוס והקטאיוס איש אבדרה.
חשיבותה העיקרית של "הספרייה ההיסטורית" היא בכך שהיא אוסף, שמעביר באופן נאמן למקור את תוכן חיבוריהם והשקפותיהם של הסופרים המוקדמים יותר, שאחרת לא היו שורדים.
דיודורוס על היהודים > ארץ ישראל

דיודורוס מזכיר בחיבורו מספר מקומות בארץ ישראל. הוא מזכיר את יפו, עכו, שומרון ועזה בתיאורו את מלחמות הדיאדוכים, ומתאר את ים המלח בשני מקומות: בתיאורו את ארץ ערב ובתיאורו את מלחמתו של דמטריוס פוליורקטס נגד הנבטים, במסגרת ההיסטוריה של תקופת הדיאדוכים, שמקורו בהירונימוס מקארדיה.
הקטע אצל הירונימוס מקארדיה הוא היחיד מלבד זה של דיודורוס, שמציין שהאגם נמצא בארץ הנבטים.
בקטע על מלחמת דמטריוס בנבטים, דיודורוס מספר שהאגם נמצא במחוז אדום ומספר גם על עצי התמר המגודלים בסביבה ועל כך שבעמק מסוים באזור הזה גדל הבלסם. הוא מציין שהבלסם מספק הכנסה גדולה, מאחר שבשום מקום אחר בעולם המיושב לא ניתן למצוא את הצמח הזה, שהשימוש בו כתרופה חשוב מאוד לרופאים.
דיודורוס על היהודים > מוצא היהודים ודתם

דיודורוס מציין את הקטאיוס איש אבדרה כמקור העיקרי שלו למוצא היהודים. על פי דיודורוס, המצרים מספרים שמושבות מצריות רבות הוקמו ברחבי העולם המיושב על ידי מהגרים מארצם ובהן גם "זו של היהודים, השוכנת בין ערב לסוריה", וזו הסיבה לכך שמנהג המילה של בניהם הזכרים משותף לשני העמים, מאחר שהוא הובא עמם בזמנו ממצרים.
דיודורוס מונה את משה (Moyses) כאחרון המחוקקים שטענו כי קבלו את חוקיהם מאלוהות, כאשר משה ייחס את חוקיו לאל הנקרא "יהו" (Iao).
זאת הפעם הראשונה בספרות היוונית שהשם "יהו" מציין את האל של היהודים (שני המקורות הפגאניים האחרים שמזכירים את "יהו" הם וארו וקורנליוס לבאו). זה לא קורה בתרגום השבעים, מאחר שהשם הפך לביטוי שאין לבטאו, אולם הוא נמצא בשימוש בקרב יהודי מצרים בתקופה הפרסית, כפי שמתועד בפפירוסים של יב.
דיודורוס על היהודים > אנטיוכוס בירושלים

קטעים מהספרים האבודים של הביבליותקה היסטוריקה הגיעו לידינו דרך הביבליותקה של פוטיוס (פטריארך קונסטנטינופול במאה ה-9).
פוטיוס טוען שדיודורוס הפיץ שקרים על העם היהודי וכדי להוכיח את האשמתו הוא מצטט שני קטעים מחיבורו.
בקטע הראשון דיודורוס מתאר את המצור של אנטיוכוס השביעי (סידטס) על ירושלים בשנת 134 לפנה"ס, שנת שלטונו הראשונה של יוחנן הורקנוס החשמונאי. לא ניתן לדעת בוודאות, אך ככל הנראה המקור לתיאור היה פוסידוניוס. דיודורוס משלב בתיאור המצור (דיווח מקביל על המצור נמצא גם אצל יוסף בן מתתיהו) סיפורים עוינים על ההיסטוריה של היהודים:
דיודורוס ממשיך לדווח על דברי ההסתה של חבריו של אנטיוכוס, שבחרו לעשות שימוש גם באירוע מההיסטוריה היהודית שהתרחש רק כמה עשורים לפני כן:
דיודורוס חוזר לזמנו של אנטיוכוס השביעי ומספר שבסקירתם את האירועים הללו, האיצו בו חבריו להשמיד את האומה היהודית לחלוטין, או לפחות לבטל את חוקי היהודים ולאלצם לשנות את אורח חייהם. אבל המלך, בהיותו אדם רחב לב, לקח שבויים אבל דחה את ההאשמות נגד היהודים, גבה את המס המתחייב ופירק את חומות ירושלים.
פוטיוס מצטט את דיודורוס במטרה לבקר אותו על גישתו כלפי היהודים כפי שמשתקפת בעצתם של ה"חברים" של המלך. הוא מציין שדיודורוס משקר בנוגע למוסדות והחוקים של משה, יציאת מצרים וייסוד ירושלים ושכדי לא להיתפס בחרפת השקר, תוך שהוא סותר את עצמו ייחס את השקרים לאנשים אחרים (כלומר ל"חברים").
טיעוניהם של האנטישמים בפמלייתו של אנטיוכוס סידטס משקפים את הגרסה המצרית-יוונית הידועה להיסטוריה היהודית. גרסה אלטרנטיבית זו כוללת את עלילת המצורעים וגם את עלילת פולחן החמור, שהופיעה בצורות שונות גם בכתביהם של מנסיאס, פוסידוניוס, אפולוניוס מולון, אפיון וטקיטוס.
דברי דיודורוס הם העדות הלא-יהודית הישירה והראשונה, שבה אושר מעשה החילול של בית המקדש בירושלים על ידי אנטיוכוס אפיפאנס.
ייתכן והמקור לדיווח של דיודורוס על המצור של סידטס (ובתוכו גם הסיפור על אפיפנס) היה טימוכארס, היסטוריון חצר של בית המלוכה הסלאוקי מהמחצית השנייה של המאה ה-2 לפנה"ס.
לאחר הקטע הזה מאת דיודורוס עצמו, מופיע קטע נוסף ובו תיאור מפורט של היהודים, שהגיע לידינו גם הוא דרך הביבליותקה של פוטיוס. בשל טעות מעתיק, הדברים מיוחסים שם להקטאיוס איש מילטוס (סביב 500 לפנה"ס), אבי הז'אנר האתנוגרפי, אולם יש הסכמה אחידה שצריך לתקן ל"הקטאיוס איש אבדרה".
כותב הקטע, המיוחס להקטאיוס, משבח את חוקי היהודים שניתנו בידי משה. אולם לאחר דברים אלה מופיע משפט הסתייגות, ככל הנראה תוספת של דיודורוס עצמו:
רק אחרי ההסתייגות מסכם דיודורוס שהדברים הם דברי הקטאיוס על היהודים, וכך נוצר הרושם השגוי שהקטאיוס הוא המסתייג, ולא דיודורוס.
פוטיוס מאשים את דיודורוס גם לגבי הקטע הזה וטוען שבכל הנוגע להיסטוריה היהודית הוא מספר שקרים על רוב הדברים, מעוות את האמת ובעזרת אמצעי ערמומי שמשמש לו מפלט, מייחס לסופר אחר (הקטאיוס) את הדברים הללו, המנוגדים להיסטוריה.
דיודורוס על היהודים > הורקנוס ואריסטובולוס

דיודורוס מספר על הכיבוש הראשון של ירושלים על ידי הרומאים בשנת 63 לפנה"ס:
דיודורוס מוסיף ומצטט כתובת שהציב פומפיוס, המפרטת את הישגיו הצבאיים באסיה. ברשימת הארצות שכבש והמלכים שהכניע נמצאים גם "יהודה" ו"אריסטובולוס מלך היהודים".
לקריאה נוספת

Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, XXXII. Diodorus, pp. 167-189
Bezalel Bar-Kochva, Pseudo Hecataeus, "On the Jews": Legitimizing the Jewish Diaspora. Berkeley:  University of California Press, c1996 1996; I. 2. The Jewish Excursus, pp. 18-43; VI. 3. The Structure of an Ethnographical Work, 191-219; Extended Notes, 1. Hecataeus as a Source of Diodorus's Egyptian Ethnography, p. 289-290; 5. The Beginning of the First Section in Hecataeus's Egyptian Ethnography, pp. 296-297
Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature: The Hellenistic Period, University of California Press 2010, Part I, 3. The Jewish Ethnographic Excursus by Hecataeus of Abdera, pp. 99-131; Part II, 12. B. Sources Used by Strabo, Diodorus, and Plutarch, pp. 409-417; 13. Posidonius of Apamea (D): The Anti-Jewish Libels and Accusations in Diodorus and Apion, pp. 440-457
פטר שפר, יוּדוֹפובּיה - גישות כלפי היהודים בעולם העתיק (מאנגלית: להד לזר); פרק 1 גירוש ממצרים, דיודורוס הסיקלי, עמ' 40-38; ספריית "הילל בן-חיים" הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: דיודורוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 1, פרק 4, סעיף 4
↑  הירונימוס, כרוניקון, האולימפיאדה ה-182, שנת 1968 להולדת אברהם (49 לפנה"ס)
↑  פליניוס הזקן, תולדות הטבע, ספר 1
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 1, פרק 31, סעיף 2; ספר 19, פרק 59, סעיף 2; פרק 93, סעיף 7
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 2, פרק 48, סעיפים 6–9
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 19, פרקים 99-98.
↑  M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, p. 174
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 1, פרק 28, סעיפים 1–3; פרק 55, סעיף 5
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 1, פרק 94, סעיף 2
↑  M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, p. 172
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 441
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 99
↑  Bezalel Bar-Kochva, Pseudo Hecataeus, "On the Jews", p. 19
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספרים 34–35, פרק 1, סעיפים 1–5
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 13, פרק ח, פסקאות ב-ג, סעיפים 236–248
↑  פטר שפר, יוּדוֹפובּיה, תרגום מאנגלית: להד לזר; פרק 1 גירוש ממצרים, דיודורוס הסיקלי, עמ' 39
↑  פטר שפר, יוּדוֹפובּיה, תרגום מאנגלית: להד לזר; פרק 2 האל היהודי, פולחן החמור, עמ' 90; פרק 3 התנזרות מבשר חזיר, הקרבת חזיר בבית המקדש היהודי, עמ' 101
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 455
↑  M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, p. 184
↑  אריה כשר, (יוספוס פלאוויוס) נגד אפיון, כרך שני, פירוש לספר שני, פרק ז, עמ' 384
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature: The Hellenistic Period, pp. 238–239
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 40, פרק 3
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, pp.105-106
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 102
↑  פטר שפר, יוּדוֹפובּיה, תרגום מאנגלית: להד לזר; פרק 1 גירוש ממצרים, עמ' 42–43
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, pp. 102–103
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 40, פרק 2
↑  דיודורוס, הספרייה ההיסטורית, מ,2, תרגם: אוריאל רפפורט, בתוך: יהודה ורומא, האוניברסיטה הפתוחה, כרך א, יחידה 1, עמ' 36
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספר 40, פרק 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260454405171  PLWABN: 9810655063005606  BIBSYS: 90321794  BNC: 000140990  BNE: XX1076951  BnF: cb11900233c (data)  CANTIC: a11185818  CiNii: DA01310863  GND: 118679627  ICCU: CFIV068396  ISNI: 0000 0004 0156 0974  LCCN: n50028820  LNB: 000012489  NDL: 00746934  NKC: jn19981000658  NLA: 35763969  NLG: 17958  NSK: 000084353  NTA: 06809499X  RERO: 02-A000051703  SELIBR: 49277  SUDOC: 026832682  Trove: 1076593  VcBA: 495/14135  VIAF: 56608763   WorldCat (עם VIAF): 56608763
דרמדרום סוכרתי

|  סיווגים |
| --- | --- |
 ICD-11:  EB90.0 
 
דרמדרום סוכרתי (באנגלית: Diabetic dermadrome) מהווה קבוצה של מצבים עוריים הנראים בדרך כלל אצל אנשים עם סוכרת עם מחלה ארוכת שנים.
התנאים והמחלות הכלולים בקבוצה זו הם:
גנגרנה יבשה אקרלי (נמק)
קרוטנוזיס (קרוטנוזיס הוא מצב רפואי שפיר והפיך שבו עודף של קרוטנואידים תזונתיים גורם לשינוי בצבע כתום של שכבת העור החיצונית ביותר)
דרמופתיה סוכרתית (דרמופתיה סוכרתית היא סוג של נגע עור המשפיע על אנשים הסובלים מסוכרת. זה מתחיל כאפולות קטנות, עגולות היפרפיגמנטיות אטרופיות על השוקיים ומתקדם לנגעי עור עם היפר-פיגמנטים אטרופיים, קטנים, עגולים, אטרופיים)
בולה סוכרתית (בולה סוכרתית היא מצב עורי המאופיין בשלפוחית לא דלקתית, ספונטנית וללא כאבים, לעיתים קרובות במיקומים אקריליים כלומר בחלקי גוף היקפיים, כגון רגליים, אצבעות, ידיים, אצבעות, אוזניים או אף, הנראית בחולי סוכרת)
כיירו-ארתרופתיה סוכרתית (כיירו-ארתרופתיה סוכרתית, הידועה גם בשם תסמונת יד נוקשה סוכרתית או תסמונת תנועתיות מוגבלת של המפרק, היא מצב עורי המאופיין בעור שעווה, מעובה וניידות מפרקים מוגבלת של הידיים והאצבעות, מה שמוביל להתכווצויות כפיפה)
מאלום פרפורנס (זהו כיב ממושך, בדרך כלל ללא כאבים, החודר לעומק או דרך העור, בדרך כלל בכף הרגל - במקרה זה ניתן לכנותו malum perforans pedis)
נקרוביוזיס ליפואידיקה
ניידות מפרקים מוגבלת נצפית בכ-30% מהאנשים עם סוכרת עם מחלה ארוכת שנים.
סקלרדמה (סקלרדמה היא מחלת עור נדירה המגבילה את עצמה המוגדרת על ידי עיבוי והתקשחות מתקדמים של העור, בדרך כלל באזורי הגב העליון, הצוואר, הכתפיים והפנים)
עור שעווה נצפה בערך ב-50%. (עור שעווה הוא מצב עורי הנצפה בכ-50% מחולי סוכרת עם מחלה ארוכת שנים)
ראו גם

רשימת מצבי עור
הערות שוליים

1 2 3 4  James, William D.; Berger, Timothy G.;  et al. (2006). Andrews' Diseases of the Skin: clinical Dermatology. Saunders Elsevier. ISBN 978-0-7216-2921-6.
↑  Rapini, Ronald P.; Bolognia, Jean L.; Jorizzo, Joseph L. (2007). Dermatology: 2-Volume Set. St. Louis: Mosby. ISBN 978-1-4160-2999-1.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
האיש שידע יותר מדי (סרט, 1934)

| --- | --- |

 בימוי:  אלפרד היצ'קוק 
 הופק בידי:  אייבור מונטגיו, מייקל בלקון 
 תסריט:  צ'ארלס בנט, אמלין ויליאמס 
 עריכה:  Hugh Stewart 
 שחקנים ראשיים:  לסלי בנקס אדנה בסט פיטר לורה פייר פרסנאי Frank Vosper Nova Pilbeam Frederick Piper ג'ואן הריסון 
 מוזיקה:  ארתור בנג'מין 
 צילום:  קורט קורנט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Gaumont-British Picture Corporation 
 חברה מפיצה:  Gaumont-British Picture Corporation, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 באפריל 1935 
 משך הקרנה:  75 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, גרמנית 
 סוגה:  סרט ריגול 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האיש שידע יותר מדי (באנגלית: The Man Who Knew Too Much) הוא סרט מתח בריטי משנת 1934 בבימויו של אלפרד היצ'קוק, בו מופיעים לסלי בנקס ופיטר לורה. זה היה אחד הסרטים המצליחים והמוערכים ביותר בתקופה הבריטית של היצ'קוק.
הסרט הוא סרטו הראשון של היצ'קוק עם שם זה, כשבשנת 1956 יצא סרט באותו שם אך עם עלילה ותסריט שונים באופן משמעותי. הסרט השני הציג את ג'יימס סטיוארט ואת דוריס דיי, והוא צולם באולפני סרטי פרמאונט. בראיון לפרנסואה טריפו בשנת 1967 היצ'קוק טען כי הוא מעדיף את הגרסה השנייה.
אין קשר בין הסרט משנת 1934 לספרו של ג. ק. צ'סטרטון עם אותו השם משנת 1922. היצ'קוק החליט להשתמש בשם כיוון שהוא החזיק בזכויות הסרט לכמה מהסיפורים בספר.
עלילה

בוב וג'יל לורנס (לסלי בנקס ועדנה בסט), זוג בריטי בטיול בשווייץ עם בתם בטי (נובה פילבה), מתיידדים עם הצרפתי לואי ברנרד (פייר פרזניי) השוהה במלונם. ג'יל משתתפת בתחרות בניית יונים מחימר. היא מגיעה לגמר אך מפסידה לאדם בשם רמון (פרנק ווספר), מכיוון שברגע המכריע היא מוסחת על ידי שעון פעמונים השייך לאבוט (פיטר לורה).
באותו ערב, לואי נורה כשג'יל רוקדת איתו. לפני מותו, הוא אומר לג'יל היכן למצוא פתק המיועד לקונסול הבריטי. היא אומרת לבוב, אשר קורא את הפתק המתריע מפני פשע בינלאומי מתוכנן.
הפושעים המעורבים בירי חוטפים את בטי, ומאיימים להרוג אותה אם הוריה יגידו למישהו על הפשע המתוכנן. בוב וג'יל חוזרים לאנגליה לאחר שלא הצליחו לבקש עזרה מהמשטרה. באנגליה הם מגלים שהקבוצה (בראשות אבוט) שכרו את רמון לירות בראש מדינה אירופי במהלך קונצרט באלברט הול. ג'יל משתתפת בקונצרט ומצליחה למנוע את הרצח.
הפושעים חוזרים למאורתם. בוב נכנס למאורה זו על מנת לחפש את בטי, מה שמוביל לנפילת שניהם בשבי הפושעים. המשטרה מקיפה את הבניינים ומתפתח קרב יריות. הפושעים מחזיקים מעמד עד שהתחמושת שלהם נגמרת ורובם נהרגים.
בטי מטפסת אל הגג, בורחת מרמון, שעוקב אחריה. קצין משטרה לא מעז לירות עליו כי בטי כל כך קרובה אליו. ג'יל חוטפת את הרובה ויורה ברמון שנופל מהגג. המשטרה מסתערת על הבניין. אבוט, המוח הפלילי, מסתתר בתוכו אך הוא מתגלה בשל צלצול שעונו. הוא יורה בעצמו (כפי שמראה עשן היריות) ומת. בטי מתאחדת עם הוריה.
ראו גם

האיש שידע יותר מדי (סרט, 1956) - גרסה שנייה לאותו סרט, שגם אותה ביים אלפרד היצ'קוק.