stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודי טוב
פרשנות > הקשרים תנ"כיים

לארי גופניק כאיוב: מבקרי קולנוע אחדים התייחסו לדמיון שבין לארי לבין איוב. המבקר רוג'ר איברט רואה את גורלו של לארי כמשקף את הפסוק מספר איוב: ”אָדָם, יְלוּד אִשָּׁה - קְצַר יָמִים וּשְׂבַע-רֹגֶז”. ברוח זו, שלושת הרבנים, שאליהם פונה לארי בניסיון לברר מדוע עולה כך בגורלו ואינו זוכה לתשובה של ממש, הם מקביליהם המודרניים של שלושת רעי איוב. בניגוד לאיוב, שבשלב מסוים מקלל את היום בו נולד ומייחל למות, לארי נאחז בחיים ואין בפיו טענות - הוא רק רוצה להבין. טענות ישירות יותר כנגד אלוהי ישראל הגורם לאדם סבל ולא אושר, נשמעות בסרט מפיו של ארתור גופניק, אחיו של לארי, הסובל צרות בחייו לא פחות מאחיו.
לארי גופניק כדוד המלך: כאשר לארי שהה על גג ביתו, ראה את שכנתו, גברת סמסקי, עושה אמבטיית שמש בעירום בחצר ביתה, וחשק בה. בכך יש שחזור של תחילת מעשה דוד ובת שבע, שבו התהלך דוד המלך על גג ביתו, ראה את בת שבע, אשת אוריה החתי, מתרחצת, וחשק בה. הקישור המקראי רומז גם לרקע של ניאוף או בגידה עם אשת איש, העומד בתשתית המתח בין לארי ואשתו המעוניינת להחליפו בסיי.
העימות בין לארי לסיי, שבשיאו מת סיי ולארי תוהה אם זה בגללו ואם "השם" מנסה לומר לו משהו, מקבל משנה תוקף באמצעות ההרמז לקין והבל בשמות המשפחה של הגיבורים, אבלמן (הבל) וגופניק (קין).
פרשנות > Abraxas

בשלב מסוים בסרט לארי חוזר וצועק שהוא אינו רוצה Abraxas (שם תקליט של להקת סנטנה), אינו מעוניין ב-Abraxas ומעולם לא ביקש Abraxas. השם Abraxas או Abrasax משמש בתאולוגיה הגנוסטית לציון כוח עליון. הגנוסיס מדבר על חלוקת העולם לכוחות אבסולוטיים של טוב ורע, ובכך מעניק משמעות עמוקה לצעקתו של לארי.
ככל הנראה בכוונה, הכניסו האחים את התקליט Abraxas לסרט המתרחש ב-1967 (לפי לוח השנה המופיע בסרט) אף על פי שהתקליט יצא 3 שנים לאחר מכן.
ביקורת ופרסים

אורי קליין, מבקר הקולנוע של "הארץ", הסתייג מהסרט, ואמר:
"יהודי טוב" מבקש להעלות מגוון שאלות אתיות וקיומיות הנובעות ממכלול המשברים שלארי נתון בהם; אך כפי שללארי אין הכלים להתמודד עמם, כך נדמה שגם לאחים כהן אין הפעם כלים כאלה. סרטם, במקום להתעמק בהשלכות של סיפורו של לארי - גם אם ללארי עצמו אין יכולת לעשות זאת - מתאים את עצמו יתר על המידה למגבלותיו של לארי, והתוצאה נהפכת בהדרגה לאוסף סצינות בעלות אופי קומי שהוא לעתים קרובות מדי צפוי, לעתים תמוה ולעתים קרובות עוד יותר טרחני (ולכמה מסרטיהם של האחים כהן בעבר כבר הייתה הנטייה לטרחנות). הצרה המרכזית של הסרט היא שנדמה שלאחים כהן לא אכפת מלארי וגם לא מאף אחת מהדמויות הנוספות בסרט.
מבקר הקולנוע יאיר רוה התרשם לטובה מהסרט, וציין:
הסרט הזה מלא פרדוקסים והלצות, שאולי אומרים הכל, ואולי אינם אומרים דבר, אבל האחים כהן – מאמינים או לא, תלמידים חכמים בגמרא או לא – מגלים לנו שוב שהם המקוריים, השנונים והערמומים שביוצרי הקולנוע כיום.
אליה ליבוביץ הביע התלהבות רבה מהסרט, בציינו:
אם לרוב נהוג לקטלג סרטי קולנוע לפי דפוסים מקובלים כגון דרמה, מתח, פעולה, קומדיה, מחזמר, פארסה או טרגדיה, הרי שסרט זה הוא קטגוריה מיוחדת, שכן מדובר למעשה במאמר. ולא סתם מאמר, אלא המאמר העמוק והחשוב ביותר שחובר בשנים האחרונות בנושא המרכזי שבו הוא עוסק: מהי יהדות. מן הראוי שצפייה בו תהיה מטלת חובה על כל פוליטיקאי ישראלי, ובעצם על כל אזרח יהודי בוגר במדינה - אף שהמאמר קשה להבנה, הן בשל מקוריותו והן בשל המדיום האמנותי המיוחד שבו הוא מעוצב.
השחקן מייקל סטולברג היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מוזיקלי. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר: עבור הסרט הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר.
לקריאה נוספת

דייוויד טולרטון, "איוב מהפרברים? יהודי טוב ותפיסת התנ"כי אצל הצופה", המדרשה 17, סתיו 2014, 91 - 99
הערות שוליים

↑  אמירה זו מופיעה בפירוש רש"י לציווי ”תמים תהיה עם ה' אלהיך” (ספר דברים, פרק י"ח, פסוק י"ג), שבו מפרש רש"י: "התהלך עמו בתמימות ותצפה לו ולא תחקור אחר העתידות אלא כל מה שיבוא עליך קבל בתמימות ואז תהיה עמו ולחלקו". (רש"י על דברים יח יג)
↑  רגע זה מופיע בכרזת הסרט.
↑  אך לסְפרוֹת שהוא כותב אין כל קשר לגימטריה...
↑  ניתן לצפות בסצנה כאן:  A Serious Man - Goy's Teeth, סרטון בערוץ "Reid", באתר יוטיוב (אורך: 06:01)
↑  סופת הטורנדו היא בהשראת סופה שפקדה את דרום מינסוטה ב-30 באפריל 1967 וגרמה ל-13 הרוגים ו-80 פצועים.
1 2 3  yanayak, A Serious Man Production Notes, October 02, 2009
↑  Coens cast about to fill three roles in 'A Serious Man' | Star Tribune
1 2  yanayak, A Serious Man Production Notes, Focus Features, October 2, 2009
↑  Production Begins on the Coens' A Serious Man, ComingSoon.net, September 8, 2008
↑  David Gonnerman, St. Olaf gets 'Serious', October 9, 2008
↑  C.J., Meshbesher's star turn, Star Tribune, October 6, 2009
↑  Colin Covert, It's a wrap! Coen brothers' latest film is in the can, Star Tribune, November 6, 2008
↑  מילון למושגים בעברית וביידיש הנכללים בסרט
1 2  Roger Ebert, A Serious Man, October 7, 2009
1 2  יאיר רוה, "יהודי טוב", הביקורת, בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 11 בדצמבר 2009
↑  למשל: Steve Persall, Coen brothers' 'A Serious Man' has troubles of Job without uplift, St. Petersburg Times, 1.11.2009
↑  אורי קליין, עכבר העיר אונליין, יהודי טוב: האם העם היהודי לא סבל מספיק?, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2009
↑  אליה ליבוביץ, קריאה נוספת בסרטם של האחים כהן "יהודי טוב", באתר הארץ, 5 במרץ 2010
| סרטי האחים כהן |
| --- | --- | --- |
| סרטים | רציחות פשוטות (1984) • בייבי אריזונה (1987) • צומת מילר (1990) • ברטון פינק (1991) • הקפיצה הגדולה (1994) • פארגו (1996) • ביג לבובסקי (1998) • אחי, איפה אתה? (2000) • האיש שלא היה שם (2001) • אכזריות בלתי נסבלת (2003) • לחסל את הליידי (2004) • ארץ קשוחה (2007) • לקרוא ולשרוף (2008) • יהודי טוב (2009) • אומץ אמיתי (2010) • בתוך לואין דיוויס (2013) • יחי הקיסר! (2016) • הבלדה על באסטר סקראגס (2018) |  |
| שחקנים בולטים | ג'ון גודמן • סטיב בושמי • פרנסס מקדורמנד • ג'ון טורטורו |  |
| שותפים נוספים | פסקולים: קרטר בורוול • צילום: רוג'ר דיקינס • בארי זוננפלד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009956982805171  BNE: XX4989118  GND: 7689833-7  VIAF: 194585800   WorldCat (עם VIAF): 194585800 
מתוך הסרט: סיום הצגתו של עקרון האי-ודאות
לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה (1944–1977)

לואי פרדיננד אוסקר כריסטיאן, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Louis Ferdinand Oskar Christian Prinz von Preußen ‏25 באוגוסט 1944 - 11 ביולי 1977) היה בנו של לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה, ואביו של גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה - ראש בית הוהנצולרן כיום.
ביוגרפיה

לואי פרדיננד נולד ב-25 באוגוסט 1944 בגולצו, ללואי פרדיננד, נסיך פרוסיה וקירה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה.
בשנת 1967 התגייס לואי פרדיננד לבונדסוור, ובשנת 1972 החל לעבוד כפקיד בבנק, תוך שהוא ממשיך בשירות מילואים בצבא. בשנת 1977 במהלך תמרונים צבאיים, נקלע לואי פרדיננד לתאונה חמורה בין שני כלי רכב, ושתי רגליו נקטעו. לואי פרדיננד לא התאושש מהתאונה, וכעבור כמה שבועות ב-11 ביולי 1977 מת בעיר ברמן.
בנו גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה הפך לראש בית הוהנצולרן לאחר מיתת אביו - לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה בשנת 1994, והוא ראש בית הוהנצולרן הנוכחי.
משפחתו

ב-24 במאי 1975 התחתן לואי פרדיננד עם דונאטה, רוזנת קסטל-רידנהאוזן, בתם של זיגפריד, נסיך קסטל-רידנהאוזן הרביעי ואירנה, רוזנת זולמס-לאובך, ממנה נולדו לו שני ילדים:
גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה (נולד ב-1976)
קורנליה צציליה, נסיכת פרוסיה (נולדה ב-1978)
ישראל רגארדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בנובמבר 1907 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  10 במרץ 1985 (בגיל 77) סדונה, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
ישראל רגארדי (באנגלית: Israel Regardie;‏ 17 בנובמבר 1907 – 10 במרץ 1985) היה סופר ומיסטיקן אנגלי. אשר הוציא לאור חמישה עשר ספרים בנושאים של תורת הנסתר, אלכימיה, מאגיה וקבלה.
ביוגרפיה

ישראל רגארדי נולד ב-17 בנובמבר 1907, בלונדון. הוריו היו יהודים שהגרו מאוקראינה. ב-1921, רגארדי והוריו עברו לארצות הברית, שם השתקעו בוושינגטון די. סי. רגארדי החל להביע עניין במשנתה של הלנה בלוואצקי, ולאחר מכן התחיל להתעמק בכתבים הינדואיסטים כמו האופנישדות והבהגווד גיטא, ובטקסטים בודהיסטים כגון המילינדה פנהא והדהמפאדה. הוא רצה להיות צייר, ולכן הלך ללמוד בבית ספר לאומנות בפילדלפיה. בתקופתו בוושינגטון, קרא רגארדי את אחד הספרים של אליסטר קראולי, ומאוד התרשם. הוא שלח מכתב לקראולי, וקיבל מענה כשמונה חודשים לאחר מכן. בסביבות 1927, קרא רגארדי את "ספר החוק" שכתב קראולי.
באוקטובר 1928, הפליג רגארדי לפריז, בתקווה ללמוד באופן אישי וישיר מאליסטר קראולי. ב-1929, שב רגארדי לאנגליה, שוב על מנת להיות בחברתו של קראולי. ב-1932, הוציא רגארדי לאור את ספרו A Garden of Pomegranates, ספר שעוסק בקבלה. ב-1934, הוא הצטרף למסדר כוכב הבוקר.
ב-1937, החליט רגארדי לשוב לארצות הברית, תשע שנים לאחר שהוא עזב. ב-1938, רגארדי הוציא לאור את ספרו The Philosopher's Stone, ספר שעסק באלכימיה.
לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, התגייס רגארדי לצבא האמריקאי, בו הוא שירת בין השנים 1942–1945.
רגארדי האמין שישו מעולם לא באמת היה קיים, ושכל המיתוס הקשור אליו נלקח מסיפורו של האל המצרי אוזיריס. עם זאת, הוא התעניין מאוד במיסטיקה הנוצרית, וב-1946, הוציא רגארדי לאור את הספר The Romance of Metaphysics שדן בהרחבה באסכולות של המיסטיקה הנוצרית.
ב-1947 עבר רגארדי ללוס אנג'לס, שם החל לעסוק בכירופרקטיקה.
בשנות ה-50 החל רגארדי להתנסות בסמים פסיכואקטיביים, בעיקר בקנאביס ו-LSD.
ב-1970, רגארדי הוציא לאור ספר ביוגרפי שעוסק בחייו של אליסטר קראולי.
ב-1980, יצא לאור ספרו של רגארדי, "Ceremonial Magic: A Guide to the Mechanisms of Ritual", הן בבריטניה והן בארצות הברית. ספר זה עוסק במאגיה.
ב-1983, טייל רגארדי בפיג'י, אוסטרליה וניו זילנד. ב-1984, ביקר רגארדי בהוואי, ואף שקל לעבור לגור שם.
ב-10 במרץ 1985, נפטר ישראל רגארדי מהתקף לב.
לקריאה נוספת

Cicero, Chic and Sandra Tabatha Cicero (1995). Secrets of a Golden Dawn Temple. Llewellyn Publications. ISBN 0-87542-150-4
הערות שוליים

1 2  PeoplePill, About Israel Regardie: Author and Occultist (1907 - 1985) | Biography, Bibliography, Facts, Career, Wiki, Life, PeoplePill (באנגלית)
↑  Francis Israel Regardie, Forever and a Day (באנגלית)
↑  Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 13-14
↑  1907: 'Master of Darkness': The esoteric life of a Jewish occultist called Israel, הארץ (באנגלית)
↑  Israel Regardie | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 108
↑  Israel Regardie, The Complete Golden Dawn System of Magic, New Falcon Publications, 2009-08, ISBN 978-1-56184-166-0. (באנגלית)
↑  Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 98
↑  The Romance Of Metaphysics: An Introduction To The History, Theory And Psychology Of Modern Metaphysics, 1946, ISBN 978-1169830202. (באנגלית)
↑  Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 143
↑  The Eye in the Triangle: An Interpretation of Aleister Crowley, www.amazon.com
↑  Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 175
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303431505171  BNE: XX848695  BnF: cb12251103c (data)  CiNii: DA01222700  GND: 118938835  ISNI: 0000 0000 8083 1920  LCCN: n50047391  NDL: 00473617  NKC: mzk2012734962  NLG: 74421  NTA: 073922412  SUDOC: 075008408  Trove: 1243678  VIAF: 3270089   WorldCat (עם VIAF): 3270089
חוף שביתת הנשק

| --- | --- |
דגל

 ממשל
 משטר:  קונפדרציות שבטיות מאוחדות
 שפה נפוצה:  אנגלית, ערבית
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 העיר הגדולה ביותר:  דובאי
 אחוז שטח המים:  זניח
 אזור זמן:  UTC +4
 היסטוריה
 הקמה:  חוזה ימי בריטי
 תאריך:  8 בינואר 1820
 פירוק:  הקמת איחוד האמירויות הערביות
 תאריך:  2 בדצמבר 1971
 ישות קודמת:  אבו דאבי אבו דאבי עג'מאן עג'מאן דובאי דובאי שארג'ה ראס אל-ח'ימה שארג'ה שארג'ה אום אל-קיוין אום אל-קיוין פוג'יירה (1972–1952) פוג'יירה
 ישות יורשת:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
 שטח בעבר:  83,600 קמ"ר (נכון ל־1971)
 דמוגרפיה
 דת:  אסלאם
 כלכלה
 מטבע:  רופי הודי (1820-1959) רופי המפרץ הפרסי (1959-1966, 1966-1971 רק באבו דאבי) ריאל של קטר ודובאי (1966-1971)
 שונות
 
 
בולי ארצות החוף
חוף שביתת הנשק (באנגלית: Trucial Coast וכן Trucial States, Trucial States of the Coast of Oman ו-Trucial Sheikhdoms; בערבית: إمارات الساحل المتصالح) היה הכינוי של שטח חסות בריטי שהקיף שבע אמירויות בחוף הדרום-מזרחי של המפרץ הפרסי, אזור שזכה גם לכינוי "חוף שודדי הים". ב-1820 כפתה בריטניה על שליטי החוף הסכמים להפסקת השוד הימי, הסכם שהורחב בשנת 1853 לכדי חוזה שלום ימי קבוע, ומאז קיבל האזור את השם "חוף שביתת הנשק". במסגרת הסכם זה הפך החוף למדינת חסות (פרוטקטורט) בפועל עד 2 בדצמבר 1971, אז קיבלו האמירויות עצמאות וכוננו את איחוד האמירויות הערביות.
היסטוריה

בראשית המאה ה-16 החלה ההתערבות האירופית באזור המפרץ. הראשונים שהגיעו לשם היו הפורטוגלים. הבריטים וההולנדים הצטרפו למירוץ האימפריאלי במהלך המאה ה-17, מרוץ שהוכרע לטובת בריטניה בסוף המאה ה-18. במהלך אותה מאה הרבו השייח'ים ראשי השבטים לעסוק בשוד ימי אינטנסיבי, שהוציא לאזור את כינויו "חוף שודדי הים". מבחינת בריטניה היה ביטחון הים באזור בעל חשיבות אסטרטגית כיוון שהוא נמצא על הנתיב הימי החיוני להודו הבריטית. בראשית המאה ה-19 החלה בריטניה לנקוט צעדים צבאיים כדי להבטיח את ביטחון השיט במקום. ב-1820 כפתה על השייח'ים מאבו דאבי, עג'מאן, שארג'ה, ראס אל-ח'ימה ואום אל-קיוין חתימת הסכמים נפרדים להפסקת השוד הימי, תוך שהיא מבטיחה את חוסר מעורבותה בנושאי פנים. הסכם שהורחב בשנת 1853 לכדי חוזה שלום ימי קבוע הן בין השיחים לבריטניה והן בינם לבין עצמם, שכלל גם את דובאי ומאז קיבל האזור את השם "חוף שביתת הנשק" (Trucial Coast). במסגרת ההסכם הגנה בריטניה על מדינות החוף והתחייבה לעזור בכספים לשליטיהן, אך גבולות המחויבויות ההדדיות לא הוגדרו באופן רשמי. פרק נוסף בהסכם היה מניעת סחר עבדים מהחוף.
בסוף המאה ה-19, לאור התערערות האימפריה העות'מאנית, החלו מדינות כקיסרות הגרמנית והאימפריה הרוסית לערער על ההגמוניה הבריטית באזור המפרץ, דבר שהוביל את בריטניה להידוק ההסכמים ולחתימת הסכמי הגנה ב-1892 עם אמירויות החוף כמו גם עם בחריין, קטר וכווית.
ב-1936 זיהתה חברת התעופה אימפיריאל איירווייז את העיר כַּלבַּאא' (كلباء) כאתר גיבוי חיוני למסלול נחיתה והיא זכתה במעמד אוטונומי נפרד משארג'ה, ב-1951 עם מות השייח' השליט בעיר, היא אוחדה מחדש עם שארג'ה. ב-1952, עקב פניית חברת הנפט Petroleum Concessions Limited לממשלת בריטניה, נכללה גם אמירות פוג'יירה בהסכם ההגנה והחסות.
ב-1952, בהשראת בריטניה, החל שיתוף פעולה פדרלי למחצה בין שבע האמירויות, בצורת מועצה קבועה בראשות נציג בריטי והשייח' זאיד בן סולטאן אאל נהיאן. אולם ב-1968 החליטה בריטניה לפנות את כוחותיה שממזרח לעדן. כחלק מהחלטה אסטרטגית זו הסירה בריטניה את חסותה מעל אמירויות "חוף שביתת הנשק", וב-1971 הן נעשו עצמאיות.
הפרוטקטורט הוגדר כפרובינציה של הראג' הבריטי ולפיכך היה כפוף למשרד לענייני הודו של הממשלה הבריטית והמטבע דה פקטו של האזור היה רופי הודי, כמו גם בקטר, בחריין ועומאן.
לקריאה נוספת

חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות־העולם, האוניברסיטה הפתוחה כרך 1, חלק 3, עמ' 338
יחסי מקסיקו–קובה

| יחסי מקסיקו–קובה |
| --- | --- |
מקסיקו: קובה


מקסיקו: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 110,860
אוכלוסייה
131,133,866: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 9,787
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה סוציאליסטית

יחסי מקסיקו–קובה הם יחסי החוץ בין מקסיקו וקובה. שתי המדינות חברות באיגוד מדינות הקריביים, איגוד האינטגרציה של אמריקה הלטינית, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, האו"ם וארגון מדינות אמריקה.
היסטוריה > המאות ה-16 עד ה-19

ספרד ההבסבורגית כבשה את קובה בשנת 1511 ורוב המשלחות של חקר וכיבושי מקסיקו החלו מהאי הזה משנת 1517 ואילך. במהלך מלכות המשנה של ספרד החדשה, קובה הייתה נקודת עצירת חובה עבור כל קשרי הספנות בין ספרד לבין מושבותיה במקסיקו. באופן דומה, פרנסיסקו חאווייר מינה יצא למקסיקו מקובה כדי להשתתף במלחמת העצמאות של מקסיקו לצד המורדים, בעוד איזידרו באראדה יצא מקובה למקסיקו בניסיון לספח מחדש את מקסיקו לאימפריה הספרדית. בעוד מקסיקו קיבלה פליטים קובנים שנמלטו מהכוח הספרדי בקובה, מקסיקו לא סיפקה שום תמיכה מעשית כדי לסייע לשחרור האי במהלך המאה ה-19. קובה מצידה קיבלה פליטים ממקסיקו שנמלטו משינויי השלטון הרבים שסבלה אותה מדינה במהלך המאה ה-19. עם זאת, מלכתחילה הכירה מקסיקו בעצמאותה של קובה לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד, והעצמאות התממשה בשנת 1902.
היסטוריה > המאה ה-20

מקסיקו וקובה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 במאי 1903. מאז הם שמרו על יחסים רצופים.
בשנת 1955, באמצעות חנינה כללית שנקבעה על ידי הקונגרס הקובני, שוחרר האסיר הפוליטי פידל קסטרו מהכלא, שיחד עם כמה בני ארצו יצאו לגלות במקסיקו זמן קצר לאחר מכן. בשנה שלאחר מכן, היאכטה גרנמה יצאה מנמל טוקספן יחד עם קסטרו וחסידיו, שבשנת 1959 הצליחו להפיל את המשטר של פולחנסיו בטיסטה. מקסיקו הייתה המדינה היחידה באמריקה שלא ניתקה את היחסים עם קובה לאחר ניצחון ההפיכה של קסטרו, עם זאת שתי המדינות ניצבו משני צידי המתרס במהלך המלחמה הקרה. לאחר תום המלחמה הקרה ונפילת הגוש הסובייטי הגדילה מקסיקו את השקעותיה בקובה, וחתמה על כמה הסכמים כלכליים ומסחריים בין שתי המדינות.
היסטוריה > המאה ה-21

בפברואר 2002, נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס, במהלך ביקור בקובה, נפגש עם קבוצות של קובנים מתנגדים למשטר פידל קסטרו. היחסים בין מקסיקו לקובה הגיעו לנקודה קריטית כאשר התרחש עימות בין ויסנטה פוקס ופידל קסטרו, כאשר האחרון פרסם בפומבי הקלטה שבה פוקס ביקש מקסטרו לעזוב ועידה בנושא מימון ופיתוח (שבה נכח דה קסטרו) כדי להימנע מפגישה עם נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש. 4 כמו כן, קובה השעתה את התשלומים בגין חוב בסך 400 מיליון דולר שנחתם עם מקסיקו.
במאי 2004 גירשה ממשלת מקסיקו את הנציג הדיפלומטי של קובה והחזירה את שגרירה מהוואנה.
בשנת 2006, עם עלייתו של פליפה קלדרון לנשיאות במקסיקו וראול קסטרו לנשיאות קובה, החלו היחסים להתקדם לאט לאט, שלב שהואץ עם עלייתו של אנריקה פניה נייטו לנשיאות במקסיקו.
בדצמבר 2018 הגיע נשיא קובה, מיגל דיאס-קאנל, למקסיקו כדי להשתתף בהשבעתו של נשיא מקסיקו אנדרס מנואל לופס אוברדור.
ביקורים רמי דרג > ביקורים רמי דרג מקובה במקסיקו

הנשיא אוסבלדו דורטיקוס (1960)
הנשיא פידל קסטרו (1979, 1981, 1988, 1991, 1994, 2000, 2002)
הנשיא ראול קסטרו (2010, 2015)
הנשיא מיגל דיאס-קאנל (2018, 2019)
ביקורים רמי דרג > ביקורים רמי דרג ממקסיקו בקובה

הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס (1975)
הנשיא חוסה לופס פורטייו (1980)
הנשיא מיגל דה לה מדריד (1986)
הנשיא קרלוס סלינס (1994)
הנשיא ארנסטו סדייו (1999)
הנשיא ויסנטה פוקס (2002)
הנשיא פליפה קלדרון (2012)
הנשיא אנריקה פניה נייטו (2014, יוני ונובמבר 2016)
תחבורה

קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם אארומקסיקו, אארומקסיקו קונקט, קובאנה דה אוויאסיון, אינטרג'ט וויוה אארובוס.
יחסים כלכליים

בשנת 2018 הסתכם הסחר בין קובה למקסיקו ב-442 מיליון דולר. היצוא מקובה למקסיקו כולל: רום; סיגרים; צלחות, סדינים; כלי בית; בירה מאלט; ציפורי שיר; יצירות של ספרות אוניברסלית; ומנועי מטוסים. הייצוא ממקסיקו לקובה כולל: אבקת חלב או כדורים; שומנים ושמנים; כובעי אלומיניום; מים; דשן ממוצא מן החי או מן הצומח; שמפו; בירה מאלט. החברות המקסיקניות הפועלות בקובה הן: CEMEX, Grupo Altex, Aeroméxico ו-Interjet. ישנם ייצוגים של חברות מקסיקניות בקובה שיש להן עסקים קבועים ומייצאות סוגים שונים של מוצרים לאותה מדינה.
שתי המדינות חתמו על הסכמי סחר וכלכלה שונים, כולל הסכם סחר חופשי. בשנת 2013 ביטלה מקסיקו 70% מהחוב של 340 מיליון דולר שהיה לקובה. מאזן הסחר בין שתי המדינות מראה, עד כה, עודף לטובת מקסיקו. קובה היא שותפת הסחר השלישית של מקסיקו באיים הקריביים ו-36 בעולם לפי נפח סחר, המהווה 0.36% מכלל היצוא של קובה. מקסיקו היא שותפת הסחר השנייה של קובה בצפון אמריקה והחמישית בעולם, המהווה 6.1% מהיבוא של קובה.
נציגויות דיפלומטיות

קובה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי, קונסוליות כלליות במרידה, מונטריי ווראקרוס ומשרד קונסולרי בקנקון.
מקסיקו מחזיקה בקובה שגרירות בהוואנה.
נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו בביקור ממלכתי בקובה יחד עם נשיא קובה ראול קסטרו, ינואר 2014.
שגרירות קובה במקסיקו סיטי
יריחו (נפה)

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 מושל:  Hussein Hamayel
 בירת הנפה:  יריחו 
 שטח:  593 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  42,320 (2007)
 קואורדינטות:  32°01′30″N 35°26′44″E﻿ / ﻿32.024922°N 35.445481°E﻿ / 32.024922; 35.445481 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפת יריחו (בערבית: محافظة أريحا) היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת במזרח יהודה ושומרון. בירת הנפה היא העיר יריחו.
שטח הנפה הוא כ-593 קמ"ר. על פי מרשם האוכלסין של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2007, בנפה התגוררו כ-42,320 נפשות, שחיו ב-7,615 משקי בית. מתוכם, 16,658 תושבים (או כ-39%) היו מתחת לגיל 15 וכ-19,137 (או 45%) היו פליטים רשומים. על פי מרשם האוכלסין לשנת 1997, בנפה התגוררו כ-32,713 נפשות.
חלוקת משנה

רשימת יישובים בנפת יריחו:
חלוקת משנה > ערים

יריחו
חלוקת משנה > מועצות מקומיות

עוג'ה א-תחתא
פארעה אל-ג'יפתליק
חלוקת משנה > כפרים

פסאיל
נועימה
עין א-דיוכ א-תחתה
עין א-דיוכ אל-פוקא
זובידאת
מרג' נעג'ה
חלוקת משנה > מחנות פליטים

עקבת ג'בר
עין א-סולטאן
הערות שוליים

↑  GeoHive - Palestine population statistics, www.geohive.com (ארכיון)
1 2  2007 Locality Population Statistics הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  palestine refugees in the west bank
↑  מפקד אוכלסין 2007
↑  המכון למחקר יישומי בירושלים, دليل التجمعات الفلسطيني - أريج, vprofile.arij.org
| נפות הרשות הפלסטינית |
| --- | --- | --- |
| נפות הגדה המערבית | ג'נין • טובאס • טולכרם • שכם • קלקיליה • סלפית • רמאללה ואל-בירה • יריחו • אל קודס • בית לחם • חברון |  |
| נפות רצועת עזה (בשליטת חמאס) | צפון עזה • עזה • דיר אל-בלח • ח'אן יונס • רפיח |  |
| Flag of Senegalיישובי נפת יריחו |
| --- | --- | --- |
| ערים | יריחו |  |
| מועצות מקומיות | עוג'ה א-תחתא • פארעה אל-ג'יפתליק |  |
| כפרים | פסאיל • נועימה • עין א-דיוכ א-תחתא • עין א-דיוכ אל-פוקא • זובידאת • מרג' נעג'ה |  |
| מחנות פליטים | עקבת ג'בר • עין א-סולטאן |  |
נפות הרשות הפלסטינית
יירי ולש

| --- | --- |

ולש במדי אוניקאחה מאלגה, 2009
 לידה:  27 בינואר 1980 (בן 44) פרדוביצה, צ'כוסלובקיה
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.97 מטרים
 מספר:  11 
 דראפט:  בחירה מספר 16, 2002 פילדלפיה 76'
 קבוצות כשחקן
 1997–1998 1998–2000 2000–2002 2002–2003 2003–2005 2005 2005–2006 2006–2010 2010–2011 2011–2012 2012–2017 2017–2018:  JIP פרדוביצה ספרטה פראג אולימפיה ליובליאנה גולדן סטייט ווריורס בוסטון סלטיקס קליבלנד קאבלירס מילווקי באקס אוניקאחה מאלגה אסטודיאנטס מדריד ספירו שרלרואה נימבורק JIP פרדוביצה
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות הליגה האדריאטית (2002) 2 זכיות באליפות ליגת העל הסלובנית (2001, 2002) 2 זכיות בגביע הסלובני (2001, 2002) 5 זכיות באליפות ליגת העל הצ'כית (2013–2017) 3 זכיות בגביע הצ'כי (2013, 2014, 2017)
 
יירי ולש (בצ'כית: Jiří Welsch; נולד ב־27 בינואר 1980) הוא כדורסלן עבר צ'כי, אשר שיחק בין השנים 1997–2018.
קריירה מקצועית > תחילת הקריירה באירופה

ולש החל את קריירת הכדורסל שלו בקבוצת עיר הולדתו, JIP פרדוביצה, בשנת 1997. לאחר עונה אחת עבר לשחק בספרטה פראג, ובשנת 2000 חתם על חוזה באולימפיה ליובליאנה מליגת העל הסלובנית. בשתי עונותיו בליובליאנה זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הסלובנית ובגביע הסלובני. בעונת 2001/2002 הוביל את קלעי קבוצתו ביורוליג עם ממוצע של 15.9 נקודות למשחק.
קריירה מקצועית > המעבר ל־NBA

בדראפט ה-NBA‏ 2002 נבחר ולש על ידי פילדלפיה 76' בבחירה ה־16, ומיד נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות. בעונתו היחידה בגולדן סטייט שותף ב־37 משחקים וקלע 1.6 נקודות בממוצע למשחק בלבד. בקיץ 2003 הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס, ומיד לאחר מכן בטרייד נוסף לבוסטון סלטיקס, במדיה שיחק במשך כעונה וחצי. בעונתו הראשונה בבוסטון פתח כשחקן החמישייה הפותחת החל מהמשחק ה-12 ועד לסיום העונה, ורשם שיאי קריירה ב־NBA של 9.2 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו־2.3 אסיסטים בממוצע למשחק.
במהלך עונת 2003/2004 שלחו הסלטיקס את ולש לקליבלנד קאבלירס, במדיה שיחק עד לסיום העונה, ובעונת 2004/2005 שיחק עבור מילווקי באקס. ב־4 עונותיו ב־NBA השתתף ב־247 משחקים בסך הכול, ורשם ממוצעים כוללים של 6.1 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו־1.5 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > החזרה לאירופה

באוגוסט 2006 חזר ולש לשחק באירופה, כאשר חתם על חוזה באוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית. בעונתו הראשונה במאלגה סייע לקבוצתו להעפיל לשלב פיינל פור היורוליג, לראשונה בתולדות המועדון. במשחק חצי הגמר הפסידה מאלגה מול צסק"א מוסקבה (50–62), ובמשחק על המקום השלישי גברה על טאו ויטוריה (76–74). לאורך העונה היה ולש הקלעי הרביעי של קבוצתו ביורוליג, עם ממוצע של 8.5 נקודות למשחק. בשלוש העונות הבאות קלע כ־8.1 נקודות למשחק, ובכולן הודחה מאלגה בשלב שמינית גמר היורוליג ("Top 16").
בעונת 2010/2011 עבר ולש לשחק באסטודיאנטס מדריד, ובעונתו היחידה בקבוצה הודחה אסטודיאנטס בשלב רבע גמר היורוקאפ. בעונת 2011/2012 שיחק עבור ספירו שרלרואה מליגת העל הבלגית, אשר השתתפה גם ביורוליג.
בשנת 2012 חזר לשחק בצ'כיה, כאשר הצטרף לקבוצת נימבורק. בכל 5 עונותיו בקבוצה זכה עמה באליפות ליגת העל הצ'כית, וב־3 מתוכן זכה גם בגביע הצ'כי (2013, 2014 ו־2017). בעונתו האחרונה בקריירה, 2017/2018, חזר ל־JIP פרדוביצה – הקבוצה בה החל את הקריירה.
נבחרת צ'כיה

לאורך תקופתו כשחקן מקצועי השתתף במשחקי נבחרת צ'כיה בכל טורנירי אליפות אירופה שבהם הנבחרת השתתפה – בשנים 1999, 2007, 2013, 2015 ו־2017. הישג השיא של הנבחרת בתקופה זו היה באליפות אירופה 1999, בה סיימה צ'כיה במקום ה־12.
הערות שוליים

1 2  סטטיסטיקות הקריירה של ולש ביורוליג, באתר הרשמי
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2002, באתר basketball-reference.com
↑  ולש נשלח בטרייד לגולדן סטייט, באתר mcall.com,‏ 27 ביוני 2002
↑  סטטיסטיקות הקריירה של ולש ב־NBA, באתר basketball-reference.com
↑  פרופיל ביורובאסקט 2017, באתר פיב"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: js20060714010  VIAF: 84251916   WorldCat (עם VIAF): 84251916