יוסף יאשונסקי
פעילותו הפוליטית והחינוכית

יאשונסקי לקח חלק פעיל בכל ההיבטים הציבוריים בחיי הקהילה היהודית בפולין בין שתי מלחמות העולם. היה ידוע כמי שיודע להציע פתרונות מקצועיים ומעשיים ומעולם לא נטש תחומים אחרים בחיי היהודים. בצעירותו היה פעיל ציוני ואפילו נשלח כנציג לקונגרס הציוני ב-1905. יאשונסקי חיפש דרך להחדיר ביהודים הצעירים את רוח החלוצים שהתכוננו לעבוד את אדמת פלשתינה (א"י).
יאשונסקי היה חבר פעיל במפלגת הבונד בפולין. למרות זאת, יזם לקדם את האינטרסים של היהודים מבלי להגביל את עצמו לעקרונות המפלגה. הוא שאב מהמפלגה כל מה שהיה פרקטי וחיובי והחדיר ביהודים הצעירים אידיאליזם בתקווה לעזור להם לרכוש מיומנויות לצורך חיים פרודוקטיביים. יאשונסקי כתב טור שבועי בשם "talks on natural science and technology" בעיתון היומי "naye folks tsaytung".
בדצמבר 1939 יאשונסקי ניהיה ראש אורט בפולין ערך בשעתו את כתב העת "דאס קאאפעראטיווע לעבן" (חיי הקואופרציה) והיה פעיל בייווא וחבר נשיאותו. במסגרת פעילותו באורט, פעל יאשונסקי רבות על מנת למשוך מספר רב של יהודים צעירים לבתי הספר המקצועיים והמגוונים ולקורסים שהוא עצמו יזם ולימד. הוא דאג לחבר בין חניכים לאמנים בעלי מלאכה ואימץ את רעיונותיהם של המשכילים היהודיים, ביניהם, יצחק בן לווינזון, מנשה מאלייה ואחרים, שטענו כי המסורת היהודית בעלת הנטיות הלא-יצרניות היא שהביאה להידרדרות המצב החברתי-כלכלי של היהודים, וכך הפך את רעיונות המשכילים היהודיים למודרניים. זו למעשה הייתה האג'נדה של אורט, שיאשונסקי הקדיש לה את שני העשורים של חייו שבין שתי המלחמות. יאשונסקי פעל עם ד"ר משה סילברפארב, לאון בראמסון, ד"ר אהרון סינגאלווסקי ואחרים שהיו כולם מסורים לבניית יסודות חברתיים-כלכליים יעילים ויצרניים בקרב חיי היהודים.זה היה הרעיון של יאשונסקי לחבר את כל הסוכנויות להכשרה מקצועית, כמו ה JCA והWUZET [דרושה הבהרה], או לפחות לתאם את הפעולות שלהם, כך שלא יהיו כפולות בשום מקום. והצליח בכך. בפברואר 1922, היה כנס של נציגים מכל בתי הספר היהודיים המקצועיים בביאלסטוק. "קאהן-ווירגילי", יאשונסקי ארגן את הכנס, בחר את הדוברים ופיתח בשבילם את החזון שלהם. בזמן הזה, היכולת של יאשונסקי להבין הייתה כל כך טובה, שכאשר הגיע מצב שהיה לו מידע מוגבל, רק אדם היה צריך להזכיר עובדה או נושא יאשונסקי היה מבין את הנושא כאילו עסק בו שנים. בתחילת עבודתו באורט, יאשונסקי עשה מחקר מעמיק על בעיות רלוונטיות. ופיתח תוכניות לימודים לעסקים והנחיות שונות לארגון בתי הספר המקצועיים. יותר ממאה נציגים מאזורים שונים של פולין באו לכנס. הנוכחים חונכו על ידי תרבויות שונות-- רוסית, פולנית, גרמנית. היו גם נציגים של הJCA, שהיו בעיקר ביורוקרטיים מטבעם, והיו גם מורים מודרניים ומדריכים מקצועיים עם נטיות פוליטיות ראדיקליות. ואילו יאשונסקי הצליח לחבר את הכנס ביחד עם מנהלים ענייניים שנתמכו בכללי יאשונסקי וניהל את מרבית האסיפות הכלליות ועם זאת יאשונסקי ארגן ישיבות נפרדות לוועדות. בזכותו, הכנס היה פרודוקטיבי וסיים את השלב הראשון בהקמת הכשרה מקצועית יהודית בפולין על בסיס יציב. הוועידה המשותפת השנייה והאחרונה של אורט ו- JCA נערכה בשנות השלושים. יאשונסקי התגאה בכמה עשרות בתי ספר מקצועיים ותוכניות, שהציעו הדרכה מאורגנת בכישורים לכמה אלפי צעירים ומבוגרים. יאשונסקי היה גם התפקיד הראשי באספה השנייה, בהיותו נשיא האספה הכללית והקצה את המצגות שיועברו במפגשים השונים. והתבקש לדבר על "בעיות חינוכיות בבתי ספר מקצועיים יהודיים" ועל "תפקיד ההיסטוריה והספרות היהודית בבתי ספר לסחר יהודי". כל ההרצאות שניתנו בחסות אורט הועברו ביידיש. עם זאת, מנהלי בתי הספר של ה- JCA נשאו את שיחותיהם בפולנית. אף על פי כן, העובדה שה- JCA המתבולל הצטרף עם אורט היידיש היה הישג. בשנים שבין שתי המוסכמות התקיימו התייעצויות קטנות יותר בין ועדות אורט ו- JCA, שהובלו על ידי סינגלובסקי ברמסון. היו"ר הבינלאומי של אורט. הליכי הוועידה השנייה היו אמורים להתפרסם, אך על ידי המגפה המתקדמת של היטלר נמנעה הפרסום. היה צריך להעביר את מטה ברלין של אורט לפריז. יאשונסקי ארגן מחדש את בית הספר כדי למזער את תפקידה של הפוליטיקה ולעודד הוראה שציידה את התלמידים בסוג הידע שבית הספר העל-יסודי האירופי צריך לספק. יאשונסקי עצמו לימד קורסים במתמטיקה, פיזיקה ומדעים, ולכן ידע מה קורה בשיעורים אחרים. יאשונסקי פיקח על המורים ועל תוכניות הלימוד שלהם. אף על פי שלא היה מומחה לפדגוגיה, והבין באופן אינטואיטיבי את כל תחומי החינוך, בזכות השחיקה רבת פנים. יאשונסקי הקיים כנסים רבים עם ההורים, והצביע על הדרך לשיתוף פעולה בין בית ספר לבית. והספיק להכיר את ההתנהגות של כל תלמיד בכיתות הגבוהות. ועד ההורים, מועצת הפקולטה ועדת החינוך המרכזית שמחו שיש אדם כה מעוגל וחכם, כמנהל הגימנסיה. לאחר שיאשונסקי ניהל את בית הספר רק כמה שנים.
לאחר מכן יאשונסקי ספג בעיית עיניים חמורה מאוד להתמודד עם איום העיוורון. כדי להימנע מכך נאלץ לעבור ניתוח, לאחר שנאלץ לשכב כמעט ללא תנועה על גבו במשך שישה חודשים. יאשונסקי נאלץ להצהיר בייאוש שהוא כמעט מעדיף להיות מת מאשר לסבול את הסבל של לשכב חסר תנועה במיטה. נאסר עליו לקרוא. בת זוגו הנאמנה כמעט ולא עזבה את מיטתו ושימשה כעיניו.