יצחק רבין
קריירה פוליטית > ראש הממשלה: קדנציה שנייה (1992–1995) > אירועי חוץ וביטחון נוספים

חודשים ספורים לאחר שהתמנה רבין לראש ממשלה, התרחש אסון צאלים ב': ב-5 בנובמבר 1992, בבסיס צאלים שבנגב, בעת שחיילי סיירת מטכ"ל התאמנו על מודל לביצוע התנקשות בחיי נשיא עיראק, סדאם חוסיין, קרתה תאונת אימונים, וירי דו-צדדי הביא למותם הטראגי של חמישה חיילי סיירת מטכ"ל.
עקב הקיפאון במגעים להסדר מול סוריה באמצע 1993, החל אסד לפעול בניסיון ללחוץ על ישראל להתפשר בעמדותיה דרך לחץ צבאי של ארגונים פרו-סוריים בלבנון על רצועת הביטחון. ב-25 ביולי 1993, לאחר הסלמה בגבול הצפון שבה נהרגו שישה חיילים ויישובי הצפון הותקפו ברקטות על ידי ארגון חזבאללה והחזית העממית לשחרור פלסטין, הנתונה להשפעתה של סוריה, הורה רבין לרמטכ"ל ברק לצאת למבצע דין וחשבון. במהלך המבצע הותקפו כפרי חזבאללה רבים בידי תותחים, טנקים ומטוסי חיל האוויר, שזרעו בהם הרס רב. המבצע הופסק כעבור שבעה ימים, לאחר שהושגו הבנות בין ישראל לחזבאללה. לקראת החתימה על הסכם אוסלו א', הייתה עלייה בכמות הפיגועים שהתרחשו בתוך שטחי הקו הירוק.
ב-15 באוקטובר 1993 ביקר רבין באינדונזיה ופגש את נשיאה סוהארטו. ביקור הקצר התקיים בנוכחות מתורגמנית, בזמן תפילת יום שישי. בישראל פורסם שסוהארטו חשש שמא יראה הציבור היוצא מן המסגדים את רבין. תוצאת הביקור הייתה, בתחילה, תיירות ישראלית אל אינדונזיה החל משנת 1994. במקביל, כוננה ישראל יחסים דיפלומטיים עם תוניסיה ומרוקו (מיד לאחר חתימת הסכם אוסלו א' במדשאת הבית הלבן בוושינגטון, נסע רבין למרוקו ונפגש עם המלך חסן השני, צעד שסימל את התמיכה של העולם הערבי בהסכם). באוקטובר 1994, השתתפה ישראל בוועידת הפסגה הכלכלית בקזבלנקה, אשר עסקה בשיתופי פעולה כלכליים בין ישראל לשכנותיה. מרוקו, בהנהגתו של המלך חסן השני, ניסתה גם היא, ללא הצלחה, לקדם את המגעים בין ישראל לסוריה, ולהביא לפגישה בין רבין לאסד. בעקבות החתימה על הסכם אוסלו א', ביקר בישראל שר החוץ של טורקיה, חכמת צ'טין, בנובמבר 1993, וחתם על מזכר שיתוף פעולה עם ישראל. בין 1992 ל-1997 נחתמו חמישה הסכמים צבאיים בין צה"ל לצבא טורקיה, וישראל בהנהגת רבין תרמה לכניסת טורקיה לשורות קבוצת עבודה שעסקה בבקרת נשק וביטחון אזורי. רבין ניסה גם לקדם מגעים והתקרבות זהירה ביחסי ישראל–ערב הסעודית, במקביל לתהליך השלום.
בשל מעורבותו של מוסטפא דיראני בשביית רון ארד, אישר רבין, בהמלצתם של ראש אמ"ן, האלוף אורי שגיא, והרמטכ"ל אהוד ברק, את מבצע עוקץ ארסי, שנערך בליל 21 במאי 1994, ובו חטפה סיירת מטכ"ל את דיראני מביתו שבכפר קסר נבא, שבעמק הבקאע בדרום לבנון. ב-14 באוקטובר 1994, לאחר שהתקבל מידע על מקום הימצאו של החייל החטוף נחשון וקסמן, אישר רבין את פעולת ההשתלטות של סיירת מטכ"ל, בפיקוד שחר ארגמן, על הבית בכפר ביר נבאלא בו הוחזק החטוף. כוח הסיירת נכשל בניסיון החילוץ של וקסמן והוא נהרג בפעולה. מלבד וקסמן, נהרג קצין היחידה ניר פורז ונפצעו מספר לוחמים בהם ארגמן עצמו, שנפגע מרסיסים בידו. לאחר כישלון הפעולה, התייצב רבין אל מול התקשורת ולקח אחריות מלאה על האירוע ותוצאותיו. באותו השבוע של הפעולה, בוצע הפיגוע בקו 5 ברחוב דיזנגוף בתל אביב, שהיה פיגוע ההתאבדות הגדול ביותר עד לאותה העת. בעקבות הפיגוע, הוטל סגר על השטחים ובית משפחתו של המחבל נהרס בידי צה"ל באישורו של בג"ץ.
ב-27 בדצמבר 1994 נפגש רבין בחשאי עם קאבוס בן סעיד אאל סעיד, סולטאן עומאן, שהיה בעל קשרים חשאיים עם ישראל זה שנים רבות. בפגישתם, הדגיש קאבוס כי ארצו, כמו גם חלק נרחב מן העולם הערבי, רואים בישראל גורם המסוגל לבלום את ההשפעה המהפכנית של איראן השיעית. לפי רבין, חשיבות המפגש היא שהוא העניק לישראל "רגל על הקרקע" במפרץ הפרסי.
במחצית הראשונה של 1995, ביצע רבין סדרת מינויים פרסונליים. לצד שינוי מינויי שרים בתוך הממשלה, הוא מינה את צבי אלדרוטי כמנכ"ל משרדו במקום שמעון שבס. במסגרת כהונתו כשר ביטחון, התיר רבין את עיקר הטיפול בביטחון שוטף ובתפקוד של צה"ל בידי סגנו, מרדכי גור, והרמטכ"ל ברק. עוד באותה העת, פרש ברק מתפקידו והוחלף כרמטכ"ל בידי אמנון ליפקין-שחק. חודשיים לאחר מכן, פרש ראש השב"כ יעקב פרי, ובמקומו, מינה רבין את כרמי גילון. ביולי 1995, עקב מחלתו בסרטן סופני, התאבד סגן השר גור. רבין היה ידידו של גור והוא התאבל על מותו ואמר על ביצועיו בתפקידו האחרון: "הוא ידע להופיע בשם מערכת-הביטחון לפני כל חלקי העם גם במציאות של מחלוקת בעם". לאחר תקופת צינון בת שלושה חודשים של אהוד ברק, מינה אותו רבין ביולי לשר הפנים בממשלתו.
ב-26 באוקטובר 1995, אנשי המוסד מיחידת 'כידון' התנקשו במנהיג הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, פתחי שקאקי, במקום שהייתו במלטה.