stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיג'י אלמנדי
ביוגרפיה

אלמנדי נולד בסן דמיאנו מקרה שבאיטליה. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצה לגנאנו, ובהמשך שיחק ביובנטוס עימה זכה בליגה האיטלקית של עונת 1925/26. עם זאת, זכור אלמנדי בעיקר בגלל שערוריית השחיתות שהייתה במשחק בין טורינו ליובנטוס שקבע את זהות האלופה לעונת 1926/27. מנהל טורינו הציע לאלמנדי 50,000 לירות כדי שימנע מקבוצתו יובנטוס לנצח, כשחצי מהסכום יקבל בתחילת העסקה והחצי השני לאחר המשחק. טורינו ניצחה בסיום המשחק 1–2 וזכתה באליפות, אך אלמנדי סירב לקבל את הכסף שלאחר המשחק. בסופו של דבר זכייתה של טורינו בוטלה עקב הפרשה ואלמנדי עזב את יובנטוס בסוף אותה שנה לאמברוסיאנה. עם אמברוסיאנה זכה בליגה של עונת עונת 1929/30, ופרש מכדורגל בשנת 1939 לאחר שגם שיחק בקבוצות רומא, ונציה ולאציו.
אלמנדי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה בשנת 1925. במוקדמות מונדיאל 1934 זכה להחליף בתפקיד המגן השמאלי את אמברטו קליגריס שפרש באותה שנה מהנבחרת. תחת המאמן ויטוריו פוצו אלמנדי זכה עימה במונדיאל 1934 שנערך על אדמת איטליה, כששיחק בכל משחקי הטורניר. היה קפטן הנבחרת בין השנים 1935–1936. הוא ערך בסך הכל 24 הופעות.
לאחר מלחמת העולם השנייה עבד אלמנדי כנציג מכירות בעיירת החוף הקטנה פייטרה ליגורה, שם נפטר ב-25 בספטמבר 1978 בגיל 74.
תארים

אליפות איטליה: 1925/26
אליפות איטליה: 1929/30
מונדיאל: 1934
לנרד סקינרד

| --- | --- |
לנרד סקינרד בהרכב המקורי, 1973
לנרד סקינרד בהרכב המקורי, 1973
 מקום הקמה:  ג'קסונוויל 
 מוקד פעילות:  ג'קסונוויל, פלורידה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1964–1977, 1979, 1987–הווה
 סוגה:  רוק דרומי בלוז רוק רוק כבד
 חברת תקליטים:  MCA, Atlantic Capricorn, SPV CMC International, Sanctuary Universal
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2006) 
 lynyrdskynyrd.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 חברי הלהקה המייסדים: רוני ואן זאנט  גארי רוסינגטון  אלן קולינס  אד קינג  לאון ווילקינסון  בוב בורנס  בילי פאוול
 חברים לשעבר
 Rickey Medlocke אלן קולינס Owen Hale Cassie Gaines Steve Gaines רוני ואן זאנט Billy Powell 
 
לנרד סקינרד, עטיפת אלבום הבכורה
לנרד סקינרד, 1977. ההרכב שהיה פעיל עד התרסקות המטוס, עם סטיב גיינס וארטימוס פייל.
לנרד סקינרד בהופעה, 2008
הופעה של הלהקה בשנת 2008
לנרד סקינרד (באנגלית: Lynyrd Skynyrd) היא להקת רוק אמריקאית אשר החלה לפעול באופן רשמי בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, וזכתה להצלחה רבה בתחילת דרכה. הלהקה ניגנה בסגנון הרוק הדרומי, שהוא שילוב בין סגנונות הבלוז רוק והקאנטרי, אותו מנגנות בעיקר להקות שמקורן בדרום ארצות הברית.
לנרד סקינרד דורגה במקום ה-95 בקטגוריית "האמנים הגדולים בכל הזמנים" במגזין הרולינג סטון.
בשנת 2006 הונצחה הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.
תולדות הלהקה

הלהקה הוקמה באמצע שנות ה-60 על ידי מספר חברי ילדות, אשר למדו יחד באותו בית ספר תיכון. שם הלהקה נגזר משמו של המורה לספורט השנוא עליהם, ליאונרד סקינר, שהיה רודה בתלמידים בנים בעלי שיער ארוך.
הלהקה שאבה השראה רבה מלהקת האחים אולמן, שהיו האבות המייסדים של סגנון הרוק הדרומי. לאחר שניגנו מספר שנים יחד, הוציאו לאור את אלבומם הראשון ב-1973 בשם Pronounced 'lĕh-'nérd 'skin-'nérd (בתרגום לעברית: "מבטאים את זה לֶ-נֶרד סְקִי-נֶרד"), אשר זכה להצלחה רבה במולדתם, והכיל מספר שירים שנחשבים עד היום לקלאסיקות של הרוק הדרומי - כגון Tuesday's Gone, Simple Man ו-Free Bird, אשר הפך לאחד מהמנוני הרוק הדרומי.
חברי הלהקה המייסדים היו:
רוני ואן זאנט – סולן ומנהיג הלהקה, האיש שכתב את מרבית השירים, ואחד הסמלים המוכרים של הרוק הדרומי.
גארי רוסינגטון - גיטריסט
אלן קולינס - גיטריסט
אד קינג - גיטריסט (ניגן בס באלבום הראשון ועבר לנגן גיטרה לאחר חזרתו ללהקה של הבסיסט לאון ווילקינסון)
לאון ווילקינסון - בסיסט הלהקה, שהתאפיין בחבישת כובעים מוזרים במיוחד.
בוב בורנס - מתופף
בילי פאוול - קלידן
הלהקה זכתה לפרסום רב ולמעריצים רבים כבר בתחילת דרכה.
בשנת 1974 יצא לאור אלבומה השני של לנרד סקינרד - Second Helping. האלבום זכה להצלחה דומה לזו של קודמו, בעיקר בזכות השיר הראשון באלבום - Sweet Home Alabama, שהפך גם הוא לאחד מהמנוני הרוק הדרומי.
Sweet Home Alabama נכתב כתגובה לשירו של ניל יאנג, Southern Man, שבו הוא תוקף את אנשי הדרום בארצות הברית על יחסם הגזעני כלפי האפרו אמריקאים. חברי הלהקה היו מזוהים עם חלקה הדרומי של ארצות הברית, וסולן הלהקה, רוני ואן זאנט, נהג להתעטף בהופעות עם דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה, מנהג אשר אימצו לאחר מכן גם מעריצי הלהקה. למרות אלה חברי הלהקה הכחישו כל האשמה בגזענות שהדביקו לה וטענו כי הלהקה היא להקה דרומית-מסורתית ואין בכוונתם שום מניע גזעני.
הגיטריסטים של הלהקה, התאפיינו בנגינת גיטרה טכנית במיוחד, הבולטת בשיר Free Bird. ואן זאנט הדביק להם את הכינוי "Three Guitar Army״ ולסגנון הנגינה התייחס כ ״Triple Guitar Attack".
במהלך סיבובי ההופעות פרש בוב בורנס שהתקשה לעמוד בעומס הנפשי הכרוך בסיבוב הופעות חובק עולם והלהקה גייסה את המתופף ארטימוס פייל שתפס את מקומו.
בשנת 1975 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן Nuthin’ Fancy. הלהקה המשיכה להופיע ולהצליח, תוך כדי שהיא מושכת אחריה עשרות אלפי מעריצים נלהבים להופעות.
הגיטריסט אד קינג שלא התחבר לסגנון החיים הפרוע של הלהקה עזב את הלהקה בעיצומו של סיבוב הופעות לאחר ליל פורענות שבמהלכו נעצרו ואן זאנט וטכנאי הגיטרות של קינג. השניים שוחררו מהמעצר זמן קצר לפני העלייה לבמה וכתוצאה מכך קינג נאלץ לנגן על גיטרה תקולה - מה שהעלה את חמתו וגרם לעזיבתו עוד באותו לילה.
הלהקה המשיכה להופיע וליצור עם שני גיטריסטים בלבד והוציאה את האלבום Gimme Back My Bullets.
במקביל הלהקה המשיכה לחפש גיטריסט נוסף שימלא את מקומו של אד קינג ולבסוף גייסה את הגיטריסט סטיב גיינס, אחיה הצעיר של זמרת הליווי קייסי גיינס. את אחת מהופעותיה הוציאה הלהקה על גבי תקליט כפול ב-1976, שנקרא One More From The Road.
תאונת המטוס והמשך דרכה של הלהקה

בשנת 1977 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן החמישי שלה, Street Survivors, אך שלושה ימים לאחר יציאת האלבום פקדה את הלהקה טרגדיה. מטוס הלהקה מדגם Convair CV-240 התרסק במדינת מיסיסיפי בארצות הברית. בהתרסקות נספו הסולן רוני ואן זאנט, הגיטריסט סטיב גיינס, זמרת הליווי קייסי גיינס, וכן עוזר אמרגן הלהקה דין קילפטריק. יתר חברי הלהקה נפצעו. בעקבות הטרגדיה, הופסקה פעילות הלהקה.
לאחר כעשור, התאחדה הלהקה, וצורפו ג'וני ואן זאנט, אחיו של מנהיג הלהקה המקורי, והגיטריסט אד קינג.
הלהקה בגרסתה המחודשת חזרה להופיע ולהוציא לאור אלבומים. הלהקה ספגה טרגדיות נוספות שנים מאוחר יותר: בשנת 1986 נפצע קשה גיטריסט הלהקה, אלן קולינס, בתאונת דרכים לאחר שנהג תחת השפעת אלכוהול. חברתו של קולינס נהרגה בתאונה, והוא הפך למשותק. קולינס המשיך פעילותו בלהקה כמפיק מוזיקלי אך בשנת 1990 נפטר מדלקת ריאות. בשנת 2001 נפטר בסיסט הלהקה לאון ווילקינסון בשנתו. ב-28 בינואר 2009, הלך לעולמו קלידן הלהקה, בילי פאוול, והוא בן 59. ב-6 במאי 2009, נפטר בסיסט הלהקה איאן אבנס, בגיל 48, מסרטן. בשנת 1996 פרש הגיטריסט אד קינג מהלהקה בשל סיבוך רפואי. לאחר החלמתו לא צורף חזרה ללהקה והלך לעולמו בשנת 2018. בשנת 2023 הלך לעולמו, גארי רוסינגטון, החבר המייסד האחרון שנותר בחיים.
בשנת 2006 בטקס רב רושם הונצחה הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול. את הטקס הנחה הזמר קיד רוק ובו הונצחו חברי הלהקה המשמעותיים. חברי הלהקה המונצחים שזכו להשתתף בטקס ההנצחה בעודם בחיים היו אד קינג, גארי רוסינגטון, בילי פאוול, בוב בורנס וארטימוס פייל. חברי הלהקה שהונצחו לאחר מותם היו רוני ואן זאנט, אלן קולינס וסטיב גיינס. גיטרת הפנדר סטראטוקסטר שאיתה הקליט אד קינג את השיר Sweet Home Alabama נתרמה להיכל התהילה עד למותו של קינג. הלהקה הופיעה בטקס ובו ביצעה את השירים Sweet Home Alabama ו-Free Bird.
בשנת 2020 יצא לאקרנים סרט המתאר את ההתרחשויות על ציר הזמן של ההתרסקות, כפי שמתאר אותן המתופף ארטימוס פייל. הסרט נקרא ״ Street Survivors: The True Story of the Lynyrd Skynyrd Plane Crash״ וצולם למעשה בשנת 2017 אך יציאתו לאקרנים הושהתה בשל תביעה משפטית שהוגשה על ידי חברי הלהקה השורדים ומשפחותיהם.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| --- | --- |
שנה: שם האלבום
1973: (Pronounced 'Lĕh-'nérd 'Skin-'nérd)
1974: Second Helping
1975: Nuthin' Fancy
1976: Gimme Back My Bullets
1977: Street Survivors

1991: Lynyrd Skynyrd 1991
1993: The Last Rebel
1994: Endangered Species
1997: Twenty
1999: Edge Of Forever
2000: Christmas Time Again
2003: Vicious Cycle
2009: God & Guns
הערות שוליים

↑  100 Greatest Artists: Lynyrd Skynyrd, ברולינג סטון
↑  Lynyrd Skynyrd | Rock & Roll Hall of Fame, www.rockhall.com
↑  CoolJ_Casts, Is Lynyrd Skynyrd racist?, r/settlethisforme, ‏2021-09-10
↑  מת קלידן לינרד סקינרד, באתר ynet, 28 בינואר 2009
↑  Street Survivors: The True Story of the Lynyrd Skynyrd Plane Crash - Production & Contact Info | IMDbPro, pro.imdb.com
↑  Ryan Reed, Ryan Reed, Lynyrd Skynyrd: Court Rules That 'Plane Crash' Film Can Be Released, Rolling Stone, ‏2018-10-10 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398390905171  BnF: cb13904729r (data)  GND: 5289068-5  ISNI: 0000 0001 2364 9759  LCCN: n88661685  MusicBrainz: c544ed4d-2390-4442-a83e-1ea2883b09c8  NKC: xx0017963  SUDOC: 15851548X  VIAF: 159384088   WorldCat (עם VIAF): 159384088
למי קראת פשיסט?

| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית של הספר
 מידע כללי
 מאת:  ג'ונה גולדברג 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  עיון 
 נושא:  פוליטיקה 
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי 
 תאריך הוצאה:  8 בינואר 2008 
 מספר עמודים:  496
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  סלע מאיר
 תאריך:  2019
 תרגום:  אורי רדלר
 
למי קראת פשיסט? ההיסטוריה המוכחשת של השמאל ממוסוליני ועד פוליטיקת הזהויות (באנגלית: Liberal Fascism: The Secret History of the American Left, from Mussolini to the Politics of Meaning, בתרגום מילולי "פשיזם ליברלי: ההיסטוריה הסודית של השמאל האמריקאי, ממוסוליני ועד לפוליטיקה של המשמעות") הוא ספר מאת ג'ונה גולדברג, הטוען כי תנועות פשיסטיות היו ועדיין שייכות לשמאל הפוליטי. הספר יצא לאור בינואר 2008 והגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס (לספרי כריכה קשה לא בדיוניים) בשבוע השביעי אחרי פרסומו. גולדברג הוא כותב טור ועורך ה־National Review Online.
תוכן הספר

בעוד מקובל להגדיר את הפשיזם בעיקר בהדגשת הצדדים הלאומניים והמיליטריסטיים שלו, הספר מגדיר את הפשיזם בהדגשת הנקודה שהוא דוגל במדינה ריכוזית שבעזרתם של מומחים תצליח ליצור "עולם טוב יותר":
צורות שונות של פשיזם נבדלות זו מזו משום שהן צומחות בקרקע שונה. מה שמשותף להן הוא הדחף הרגשי או האינסטינקטיבי, כמו החתירה לקהילתיות, הדחף "להתעלות" מעל לפוליטיקה, האמונה ביכולתו של האדם להפוך מושלם ובסמכותם של המומחים, וקיבעון לאסתטיקה של הנעורים, לפולחן הפעולה ולצורך במדינה כול-יכולה שתתאם את החברה ברמה הלאומית או הגלובלית. מעל לכול, לכל זני הפשיזם משותפת האמונה — מה שאני מכנה "הפיתוי הטוטליטרי" — שעם מספיק כוונון נוכל לממש את החלום האוטופי "ליצור עולם טוב יותר".
הגדרה זו מביאה את הספר להגדיר את הניו דיל של רוזוולט ואת תוכניות החברה הגדולה של לינדון ג'ונסון כפשיסטיות.
הפרקים הראשונים בספר עוסקים בהוכחת הטענה שהתנועות הפשיסטיות ה"קלאסיות": הפשיזם באיטליה והנאציזם בגרמניה היו תנועות שמאל, בעיקר בכך שהוא מראה כיצד הושפעו מהגות קומוניסטית. בפרקים האחרים הספר עובר על מספר נשיאים דמוקרטיים ומסביר כיצד מדיניותם הייתה למעשה פשיסטית.
ביקורות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הובאו ביקורות חד צדדיות בלבד.
הספר זכה לביקורות שליליות מצד היסטוריונים רבים. מת'יו פלדמן (אנ') טען שמדובר ב"מחקר דל ובמסקנות שגויות". רוג'ר גריפן (אנ') טען כי הספר אינו עומד בסטנדרט אקדמי. רוברט פקסטון (אנ') הצביע על כשלים רבים וסיכם ”אם אתם מחפשים להשליך ביקורת מעליבות [brickbats] על דמוקרטים, רפורמים, שוחרי איכות הסביבה ועושי-טוב אחרים, תיהנו מהספר הזה. אם אתם מחפשים כמה טיעונים מנומקים על הפוליטיקה של זמננו, תמצאו במסה הזו ליברליזם ופאשיזם מעוותים בגסות.”
ראו גם

הפשיזם הנצחי
הערות שוליים

↑  "Hardcover Nonfiction". The New York Times. 9 במרץ 2008. אורכב מ-המקור ב-13 בנובמבר 2013. נבדק ב-5 במרץ 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  מתוך הקדמת הספר.
↑  פרק רביעי בספר.
↑  פרק שישי בספר.
↑  https://archive.today/20130719003021/http://www.hnn.us/articles/122247.html
↑  https://archive.today/20130419034354/http://www.hnn.us/articles/122473.html#selection-1516.0-1516.1
↑  https://archive.today/20130506171901/http://www.hnn.us/articles/122231.html
מודל wireframe

שלושה מודלי wireframe פשוטים של קובייה, איקוסהדרון, וכדור
מודל wireframe מורכב של מבנה
מודל wireframe הוא סוג של ייצוג גרפי ממוחשב לגוף תלת־ממדי המשמש לצורך יצירת הדמיות בגרפיקה ממוחשבת תלת-ממדית. בטכניקה זו מוצגים רק המצולעים המרכיבים את האובייקט, אשר למעשה מורכבים מקווים המחברים נקודות וקטור שונות, בעוד שהאובייקט עצמו הוא שקוף כמעט לחלוטין.
מכיוון שההדמיה של מודל wireframe בתוכנות מחשב היא מהירה ופשוטה יחסית לחישוב, לעיתים רבות נעשה שימוש במודלי wireframe פשוטים יחסית במקרים בהם יש צורך לבצע הדמיה בזמן אמת כאשר קצב רענון הפריימים גבוה יחסית - לדוגמה, במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20 נעשה שימוש נרחב במודלי wireframe במשחקי וידאו על מנת לשלב במשחקים אובייקטים תלת־ממדיים אשר נעים בזמן אמת.
ראו גם

גרפיקת תלת-ממד
לה אינדיה

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1969 (בת 55) ריו פיידראס, ארצות הברית 
 שם לידה:  לינדה ויירה קביירו
 שם במה:  La India 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 סוגה:  מוזיקת פריסטייל, מוזיקת האוס, סלסה, פופ לטיני 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 חברת תקליטים:  רפרייז רקורדס, Strictly Rhythm, סוני לטין, MCA רקורדס, האחים וורנר רקורדס, RMM Records, Top Stop Music 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי הלטיני לאלבום הסלסה הטוב ביותר (2016) 
 elmundodeindia.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לינדה ויירה קביירו (באנגלית: Linda Viera Caballero; נולדה ב-9 במרץ 1969), הידועה יותר בשם לה אינדיה, היא זמרת פוארטו ריקנית ופזמונאית מסוגת הסלסה, האוס ופופ לטיני. לה אינדיה הייתה מועמדת הן לפרס גראמי והן לפרסי גראמי הלטיני, וזכתה בפרס גראמי הלטיני בקטגוריית "אלבום הסלסה הטוב ביותר עבור" האלבום Intensamente La India Con Canciones De Juan Gabriel.
נעוריה

קביירו נולדה בריו פידראס, פוארטו ריקו. שני הוריה עברו לניו יורק זמן קצר לאחר לידתה, והתיישבו באזור דרום ברונקס של העיר. בתחילה הם גרו עם סבתה של קביירו, אישה ששימשה השפעה חשובה על חייה של קביירו. היא החלה לשיר כנערה צעירה, ואף עברה הכשרה באופרה לזמן קצר. שם הבמה שלה, לה אינדיה, ניתן לה על ידי סבתה בגלל תווי פניה הכהים ושיערה הארוך, החלק והשחור. לה אינדיה מתוארת כפמיניסטית, לאחר שראתה את אביה מתעלל באמה בזמן שהתחבאה מתחת למיטה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1990: Breaking Night
1992: Llego La India, Via Eddie Palmieri
1994: Dicen Que Soy
1997: Sobre el Fuego
1999: Sola
2002: Latin Songbird: Mi Alma y Corazón
2006: Soy Diferente
2010: Unica
2015: Intensamente Con Canciones de Juan Gabriel
הערות שוליים

↑  Billboard Staff, Billboard Staff, Latin Grammy Winners 2016: Complete List, Billboard, ‏2016-11-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  India Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית)
↑  Retired Site | PBS, Retired Site (באנגלית)
↑  Gale - Free Resources - Hispanic Heritage - Biographies - La India, web.archive.org, ‏2008-07-24
↑  Commanding Respect - Los Angeles Times, web.archive.org, ‏2022-06-09
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1012313  BnF: cb13981455d (data)  GND: 134687760  ISNI: 0000 0000 5919 4971  LCCN: n92018091  MusicBrainz: fb842eee-c5c8-4748-8da8-e33e17e5041d  SNAC: w6cg8hjg  VIAF: 7582757   WorldCat (עם VIAF): 7582757
לרינצי

לרינצי (בהונגרית: Lőrinci) היא עיר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בלרינצי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בעיר 6,125 תושבים ובשנת 2021 רק 5,554 תושבים.
האזור מיושב לסירוגין מתקופת הברונזה עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1267.
יהודי לרינצי

יהודים החלו להתיישב בלרינצי בתחילת המאה ה-19. יהודי הקים במקום בית חרושת לסוכר מהגדולים בהונגריה וכן בית חרושת למלט וטחנת קמח. כמו כן התפרנסו יהודי המקום כסוחרים ופקידים. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי ובמקום היו בית כנסת, בית קברות יהודי, "חדר" ומקווה.
היחסים בין הקהילה היהודית לשאר התושבים היו תקינים ויהודי המקום השתלבו בחברה ההונגרית. במלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות שמונה יהודים מלרינצי ובתקופה שבין שתי מלחמות העולם כיהן יהודי כשופט העיירה.
בשנת 1941 גויסו כעשרים צעירים יהודים מלרינצי לעבודות כפייה, ובאפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי העיירה לשלגוטריאן. ב-15 ביוני 1944 שולחו עם יהודי המקום למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה כ-20 יהודים שניצלו. הם מצאו את בית הכנסת ושאר בנייני הקהילה הרוסים. רוב היהודים עזבו את המקום תוך זמן קצר ובשנת 1963 נותרה שם רק משפחה יהודית אחת.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 2 |  |
| 1880 | 57 | 1,659 |
| 1910 | 178 |  |
| 1920 | 220 |  |
| 1930 | 254 |  |
| 1941 | 161 | 4,929 |
לקריאה נוספת

תולדות יהדות לרינצי (A Lőrinci zsidóság története) 2004
לורינצי בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 338
לורינצי, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 196. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מיקום בית הקברות היהודי בלרינצי
↑  תיעוד יהודי לרינצי שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת הטוון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | הטוון • אפץ • אצ'ד • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • לרינצי • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 248757399   WorldCat (עם VIAF): 248757399
למבורגיני אסנצה SCV12

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  2020–הווה
 יחידות שיוצרו:  הייצור מוגבל ל-40 יחידות
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  למבורגיני ססטו אלמנטו
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן תחת מותג אאודי
 סיווג:  מכונית ספורט-מרוץ
 מרכב:  קופה בעלת שי דלתות
 משקל:  1,376 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,700 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V12 בנפח 6.5 ליטר המספק 830 כ"ס
 הילוכים:  תיבת הילוכים ידנית רציפה בעלת שישה הילוכים
 מהירות מרבית:  305 קמ"ש
 קיבולת מכל דלק:  92 ליטר
 קשר:  למבורגיני אוונטאדור, למבורגיני הורקאן STO
למבורגיני אסנצה SCV12 (באיטלקית: Lamborghini Essenza SCV12) היא מכונית ספורט במרכב קופה, שמיועדת למרוצים בלבד, שמיוצרת על ידי למבורגיני בייצור מוגבל (40 יחידות) משנת 2020. היא נחשפה ב-29 ביולי 2020.
היא מופיעה כמכונית שאפשר לשחק בה באספלט 9.
עיצוב

העיצוב החיצוני שואב השראה מדגמים חד פעמיים שיועדו למרוץ של למבורגיני, העיצוב החיצוני מעוצב בבעיצוב מיוחד המשפר את האווירודינמיות, בחלק האחורי של המכונית היא ארוכת יותר ומשופעת עם כנף אחורית גדולה, בחלק הקדמי, האחורי והצדדי ישנו ספויילר אחורי.
מפרט טכני

מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר המספק 830 כ"ס ב-8,500 סל"ד. המנוע בגרסת הנעה אחורית. תיבת הילוכים ידנית רציפה בעלת שישה הילוכים. המהירות המרבית עומדת על 305 קמ"ש.
הפקה

המכונית אינה מותרת לנסיעה בכבישים ומיועדת לימי מסלול בלבד, למבורגיני לא מאפשרת לקונים להחזיק את המכונית בביתם אלא בהאנגר מיוחד באחד ממתקני למבורגיני. למבורגיני מאפשרת שליטה על מצלמות האבטחה של האנגר לכל בעל מכונית, בנוסף למבורגיני אחראית לכל תקלה שתהיה למכונית ולא הבעלים. בזמנים של מרוצים שבו אחד הבעלים מעוניין להשתתף במרוץ למבורגיני תביא את המכונית לאתר המרוץ. הקונים יקבלו גם אימון בחינם מנהגי המרוץ של היצרן.
מסירות הרכב לקונים החלו בדצמבר 2020.
גלריה

מבט אחורי-צדדי
מבט לצד
הערות שוליים

↑  Lamborghini Essenza SCV12: Hypercar für die Rennstrecke, Motor1.com (בגרמנית)
↑  Lamborghini Essenza SCV12, la belva da 2,5 milioni vista dal vivo, Motor1.com (באיטלקית)
↑  Lamborghini Essenza SCV12, 830 CV di supercar senza compromessi, Motor1.com (באיטלקית)
↑  La Lamborghini Essenza SCV12 sbarca su Asphalt 9, Motor1.com (באיטלקית)
↑  Track-Only Lamborghini Essenza SCV12 Officially Revealed With 830 HP, Motor1.com (באנגלית)
↑  Woah, this is the 820bhp+ Lamborghini Essenza SCV12, Top Gear, ‏29 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  Tushar Kelshikar, First Lamborghini Essenza SCV12 delivered in Switzerland, The Supercar Blog, ‏2021-01-11 (באנגלית)
מאיר פייבל גץ

אין תמונה חופשית
מאיר פַייבֶל גֶץ (בצורה הרוסית: מאיר בֶּנצילוביץ' גץ; בכתיב היידי, שנהג בזמנו: געטץ; בכתב לטיני: Goetz (נכתב גם Getz,‏ Gettz,‏ Gotz); בליטאית: Gec;‏ 1853, ה'תרי"ג – 1 בינואר 1932, כ"ב בטבת ה'תרצ"ב) היה מחנך, פקיד ממשלתי, פובליציסט וסופר עברי ליטאי, עסקן ושתדלן יהודי באימפריה הרוסית ובסוף ימיו בריגה בירת לטביה. מלבד ספריו, פרסם גץ מאמרים בכתבי העת העבריים שנדפסו בתקופתו באירופה.
גץ נולד בשנת 1853 במשפחה יהודית בעיירה זאמוט שבאזור ליטא, האימפריה הרוסית.
גץ היה יהודי דתי ומשכיל. הוא שימש בתפקיד "היהודי המלומד" שעל יד המפקח על החינוך של מחוז וילנה. ניהל גימנסיה עברית במוסקבה ובריגה וניהל קורסים פדגוגיים של "צעירי ישראל" ולמען מורים של "יבנה" בקובנה.
הוא הפעיל קרן עזרה לצעירים הרוצים להכשיר את עצמם להיות מורים במוסדות חינוך יהודיים.
כתביו

הדת והחִנוך (וילנה: דפוס ראם, תרנ"ו)
עד מתי תחרישו: קול קורא לשלומי אמוני ישראל (וילנה: דפוס גארבער, תרס"ח) (תחת הפסבדונים פ' מ-ר)
משטר החברתי והכלכלי ביהודה העתיקה על פי התורה והעתיד שלו (פרנקפורט: מוריה, תרפ"ו)
מהות היהדות (ריגה, תרפ"ו)
החנוך העברי בסכנה! (ריגה, תרצ"א)
זיכרונותיו:
זכרונות פון אן אלטן שתדלן (ריגה תרצ"ב)
לקריאה נוספת

מיכאל קיטייניק, "וולדימיר סערגייעוויטש סאָלאָוויאָוו און פייוול בענצעלאָוויטש געץ", סאָוועטיש היימלאנד 10 (1991), 79–92. (על הקשרים בין גץ וסולוביוב, ומלחמתם נגד האנטישמיות הנוצרית) (ביידיש)
הערות שוליים

1 2  בן-ציון דינור, בעולם ששקע: זכרונות ורשומות מדרך חיים, (תרמ"ד-תרע"ד), ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ח 1958, עמ' 140.
↑  פנקס הקהילות, כרך 8: ליטא; עורך דב לוין, ירושלים: יד ושם, תשנ"ו, עמ' 645.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502408805171  BnF: cb10802643z (data)  CiNii: DA16848228  GND: 119459884  ISNI: 0000 0000 6794 7320  LCCN: nr97020945  LNB: 000251716  NKC: js20191024507  NTA: 303185783  VIAF: 30529288   WorldCat (עם VIAF): 30529288 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
למבורגיני הורקאן STO

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  2020 - הווה
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן תחת המותג אאודי
 סיווג:  מכונית ספורט-מרוץ
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,547 מ"מ
 רוחב:  1,945 מ"מ
 גובה:  1,220 מ"מ
 משקל:  1,339 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,620 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V10 בנפח 5.2 ליטר המספק 640 כ"ס ב-8,000 סל"ד ומומנט מרבי של 57.6 קג"מ
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  310 קמ"ש
 תאוצה:  3.0 שניות (0 עד 100 קמ"ש)  9.0 שניות (0 עד 200 קמ"ש)
 צריכת דלק:  13.9 ליטר לכל 100 ק"מ
 קשר:  למבורגיני אסנצה SCV12, למבורגיני הורקאן טקניקה
למבורגיני הורקאן STO (באיטלקית: Lamborghini Huracán STO; ראשי תיבות של "Super Trofeo Omologato") היא מכונית ספורט המיועדת למסלול במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי למבורגיני משנת 2020. היא נחשפה ב-18 בנובמבר 2020, השיווק ללקוחות החל בין הרבעון הראשון לשני של 2021. היא גרסה המיועדת למסלול של הלמבורגיני הורקאן.
עיצוב והתאמה למרוצים

העיצוב הפנימי כמעט ולא שונה מהורקאן הרגילה אך תא הנוסעים עבר התאמה למרוצים, הכולל: מושבי מרוץ, הורדת כל הפריטים המיותרים והחלפתם בסיבי פחמן להורדת המשקל והוספת מערכת מרוצים. העיצוב החיצוני נותר זהה להורקאן אך עם שינויים אווירודינמיים הכוללת: הנמכת המרכב בכמה סנטימטרים, כונסי אוויר גדולים יותר בצידי המכונית והוספת כונס אוויר בגג, כנף אחורית גדולה וקימורים המשפרים את כוח ההצמדה.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V10 צילינדרים בנפח 5.2 ליטר אטמוספירי המספק 640 כ"ס ב-8,000 סל"ד ומומנט מרבי של 57.6 קג"מ. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.0 שניות ומ-0 ל-200 קמ"ש 9.0 שניות, המהירות המרבית עומדת על 310 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 13.9 ליטר לכל 100 ק"מ.
בשנת 2024 פורסם שלמבורגיני נפרדת ממנה עם גרסת קצה המכונה STJ (ר"ת Super Trofeo Jota). המנוע הוא אותו V10 בנזין אטמוספירי המפיק 640 כ"ס כמו בגרסת הקצה הנוכחית (STO), בחיבור לתיבת 7 הילוכים כפולת מצמד והנעה אחורית. נתוני ביצועים לא פורסמו, אבל הם צפויים להיות זהים – 3 שניות ל-100 קמ"ש ו-310 קמ"ש מרביים.
הכנף הגדולה: השינוי המשמעותי ביותר של אותה הגרסה ביחס ל-STO הוא כנף אחורית גדולה עוד יותר עם זווית התקפה גדולה ב-3 מעלות המשפרת את כוח ההצמדה ב-10%, בעוד המכסה הקדמי (מכונה cofango) עשוי קרבון ומשלב בתוכו כונסי ומסיטי אוויר נותר ללא שינוי.
לדברי למבורגיני ה-STJ מהירה מגרסת ה-STO בשנייה להקפה סביב מסלול הניסויים בנארדו.
גלריה

מבט קדמי
מבט אחורי