טוד בימר
ביוגרפיה > טיסה 93

עבודתו של בימר חייבה אותו לנסוע עד ארבע פעמים בחודש, לפעמים אפילו למשך שבוע. בשנת 2001, הוא זכה בטיול של חמישה ימים לאיטליה עם אשתו על הצטיינותו במכירות. הם חזרו הביתה ביום שני, 10 בספטמבר, בשעה 17:00 אחר הצהריים. אף על פי שבימר יכול היה לצאת באותו לילה לפגישה עסקית ביום שלישי בקליפורניה, הוא בחר במקום זאת לבלות עם אשתו ההרה, שהייתה אמורה ללדת את ילדם השלישי בינואר שלאחר מכן. הוא יצא מהבית ב-6:15 בבוקר למחרת, כדי לקחת טיסה מוקדמת מניוארק לסן פרנסיסקו כדי להיפגש עם נציגי תאגיד סוני בשעה 13:00 בצהריים, כשתכנן לחזור בטיסה כבר באותו הלילה.
טיסת יונייטד 93 הייתה אמורה לצאת בשעה 8:00 בבוקר, אך הבואינג 757 יצאה רק כעבור 42 דקות בשל עיכובים בתנועת המסלול. ארבע דקות לאחר מכן, טיסה 11 של אמריקן איירליינס התרסקה במגדל הצפוני של מרכז הסחר העולמי. 17 דקות מאוחר יותר, בשעה 9:03 בבוקר, כשטיסת יונייטד איירליינס 175 התרסקה במגדל הדרומי, יונייטד 93 טיפסה לגובה שיוט, בכיוון מערב מעל ניו ג'רזי ואל פנסילבניה. בשעה 9:25 בבוקר, טיסה 93 הייתה מעל מזרח אוהיו והטייס שלה פנה ברדיו לבקרי קליבלנד כדי לברר לגבי התראה שהבהבה על מסך המחשב שלו בתא הטייס לפיה יש "להיזהר מחדירה לתא הטייס". שלוש דקות לאחר מכן, בקרי קליבלנד יכלו לשמוע צרחות מעל המיקרופון הפתוח של תא הטייס. כמה רגעים לאחר מכן, החוטפים, בראשות זיאד סמיר ג'ראח הלבנוני, השתלטו על המטוס, ניתקו את הטייס האוטומטי ואמרו לנוסעים, "תמשיכו לשבת. יש לנו פצצה על הסיפון". בימר ושאר הנוסעים נדחקו לחלק האחורי של המטוס. תוך שש דקות, המטוס שינה מסלול ופנה לוושינגטון הבירה.
אחדים מהנוסעים ביצעו שיחות טלפון לקרובים, שהודיעו להם על שני המטוסים שהתרסקו במרכז הסחר העולמי בניו יורק והשלישי לתוך הפנטגון במחוז ארלינגטון, וירג'יניה. בימר ניסה לבצע שיחה דרך טלפון שנמצא בחלק האחורי של מושב מטוס, אך נותב לנציג שירות לקוחות, שהעביר אותו למפקחת טלפונים של חברת GTE, ליסה ג'פרסון. כשסוכני FBI האזינו לשיחתם, בימר הודיע לג'פרסון שחוטפים השתלטו על יונייטד 93 ושנוסע אחד נהרג. הוא גם הצהיר שלשניים מהחוטפים היו סכינים ונראה שלאחד היה פצצה קשורה סביב מותניו. כשהחוטפים גרמו למטוס לסטות בחדות דרומה, בימר קרא: "אנחנו יורדים! אנחנו יורדים!"
בעקבות כך החליטו הנוסעים וצוות הטיסה לפעול. על פי דיווחים של שיחות טלפון סלולרי, בימר, יחד עם מארק בינגהאם, טום ברנט וג'רמי גליק, יצרו תוכנית לקחת את המטוס מהחוטפים. אליהם הצטרפו הנוסעים האחרים, כולל לו נאק, ריץ גואדאגנו, אלן ביוון, אליזבת וייניו, לינדה גרונלנד וויליאם קשמן, יחד עם הדיילות סנדרה בראדשו וקיקי ליילס, לדון באפשרויות שלהם על דרך פעולה, בסופו של דבר הם מחליטים להסתער על תא הטייס ולהשתלט על המטוס. בימר אמר לג'פרסון שהחבורה מתכננת "לקפוץ" על החוטפים ולהטיס את המטוס לקרקע לפני שניתן יהיה לבצע את תוכנית החוטפים. בימר קרא את תפילת האדון ומזמור כ"ג עם ג'פרסון, מה שגרם לאחרים להצטרף. בימר ביקש מג'פרסון, "אם אני לא אצליח, אנא התקשרי למשפחה שלי ותודיעי להם כמה אני אוהב אותם." לאחר מכן, ג'פרסון שמעה קולות עמומים ובימר עונה בבירור, "האם אתם מוכנים? בסדר. בואו נזוז." אלו היו המילים האחרונות שאמר בימר ששמעה ליסה ג'פרסון.
על פי דו"ח ועדת 9/11, לאחר שאוחזר מקליט הנתונים הקוליים של המטוס, נחשפו קולות חבטות והתרסקות על דלת תא הטייס וצעקות וצרחות באנגלית. "בואו נשיג אותם!" נוסע בוכה. חוטף צועק, "אללהו אכבר". ג'ראח הזניק שוב ושוב את המטוס כדי להפיל את הנוסעים מרגליהם, אך הנוסעים המשיכו בהסתערותם ובשעה 10:02:17, גבר אמר, "תעלו אותו!" שנייה לאחר מכן, חוטף אמר, "תוריד את זה למטה! תוריד את זה למטה!" בשעה 10:02:33 נשמע ג'ראח מתחנן, "היי! היי! תן לי את זה. תן לי את זה. תן לי את זה. תן לי את זה. תן לי את זה. תן לי את זה. תן לי את זה. תן לי את זה." המטוס התרסק הפוך לתוך שדה ריק בשאנקסוויל, פנסילבניה, במהירות של 563 מייל לשעה והרג את כל מי שהיה עליו. המטוס היה במרחק של 20 דקות זמן טיסה מהמטרה החשודה שלו, הבית הלבן או בניין הקפיטול בוושינגטון הבירה. על פי סגן הנשיא דיק צ'ייני, הנשיא ג'ורג' וו. בוש הורה להפיל את המטוס לפני הגעתו לוושינגטון.
בימר הותיר אחריו את אשתו, ליסה, בניהם, דייוויד ואנדרו (המכונה "דרו"), שהיו בני שלוש ושנה בזמן מותו של בימר, ובתם מורגן שנולדה בינואר 2002, ארבעה חודשים לאחר מותו. הנשיא והגברת הראשונה לורה בוש היו בין אלה ששלחו מכתבים למורגן עם לידתה.). בנאום בפני מושב משותף של הקונגרס והעם האמריקני ב-20 בספטמבר 2001, בו השתתפה ליסה בימר, שיבח הנשיא בוש את אומץ ליבם של נוסעי יונייטד 93, כשהוא מציין במיוחד את בימר, שאותו כינה "אדם יוצא דופן". בנאום שנשא ב-8 בנובמבר ממרכז הקונגרסים העולמי באטלנטה, ג'ורג'יה, בוש הזכיר את דבריו האחרונים של בימר באומרו, "כמה מהרגעים הגדולים ביותר שלנו היו מעשי אומץ שאיש לא יכול היה להתכונן אליהם. אבל יש לנו את פקודות הצעידה שלנו. חבריי האמריקאים, בואו נזוז!" הוא ישתמש בהם שוב בנאום מצב האומה ב-2002: "יותר מדי זמן התרבות שלנו אמרה, 'אם זה מרגיש טוב, תעשה את זה'. כעת אמריקה מאמצת אתיקה חדשה ואמונה חדשה: 'בואו נזוז'."