stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טריינטה אי טרס (מחוז)
גאוגרפיה > הידרוגפיה

מבחינת נתיבי מים, במחוז נמצאים נחלים רבים, נהרות ואגמים. הנהרות החשובים ביותר הם נהר סבוז'טי (río Cebollatí) ונהר טאקוארי (Río Tacuarí). לסבוז'טי נשפכים נהר אולימר (río Olimar) והנחלים אולימר צ'יקו (río Olimar Chico), ז'רבאל גרנדה (arroyo Yerbal Grande),  פאראדו (Parao o Parado),  אוטאסו (Otazo) ולאונצ'ו (Leoncho). לנהר סבוז'טי חשיבות רבה לאוכלוסייה המקומית כי ממנו מספקים מים ליישובים הסמוכים. אל נהר טאקורי נשפכים קנייאדה דל בואז' (cañada del Buey), בנייאדו דה סטירלינג (Bañado de Stirling), בנייאדו דה נבארו (Bañado de Navarro) ובנייאדו דה לאס נוטריאס (Bañado de las Nutrias).
כלכלה

הכלכלה של המחוז מתבססת בעיקר על גידול בעלי חיים וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, אורז ודגנים אחרים. גם התעשייה המקומית מתבססת על אלה והמידה פחותה על ייצור נייר.
דמוגרפיה

אוכלוסייתו של המחוז הייתה בשנת 2004 49,318 תושבים, מתוכם 24,282 גברים ו-25,036 נשים, 1.5% מכלל האוכלוסייה של המדינה.
בכ-33% מבתי אב מתגוררים 5 או יותר נפשות.
הילודה הצטמצמה ב-25% בין 1996 ו-2004, ונשארה יציבה ב-14.7 לידות על כל אלף בשנת 2004. בניגוד לכך, תמותת ילדים ירדה ב-10% באותה תקופה.
דמוגרפיה > בריאות

בשנת 1986 היו 970 לידות והגידול בין השנים 1974 ו-1985 היה 2.46%.
בשנת 1994, תמותת תינוקות הייתה 24.6 מכל 1,000.
בשנת 1991 נפטרו 434 אנשים, בגלל מחלות נשימה (32.5%), סרטן (3.5%) ותאונות דרכים (22.8%).
הבריאות הציבורית מתנהלת בשלושה מרכזים, אחד בבירה, השני בסרו צ'אטו (Cerro Chato) והשלישי בברגרה (Vergara). סך הכל קיימות 197 מיטות.
בשנת 1993, במרכזים האלה נרשמו 3,023 מטופלים ו-115 מיתות, כך ששיעור התמותה הוא 2.9%.
דמוגרפיה > אתלטיקה

במחוז טריינטה אי טרס פועל "איגוד אולימרניה באתלטיקה" (Federación Olimareña de Atletismo (FOA)) שנוסד בשנת 1991.
הערות שוליים

↑  Los cerritos de indios
↑  Censo de 2004 del INE de Uruguay
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 94349cbf-8dde-4187-9343-69f6851c78c2
ערוץ החדשות אל-קאהירה

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  מצרים מצרים
 תאריך השקה:  31 באוקטובר 2022
 בעלות:  United Media Services 
 שפה:  ערבית
 משרד ראשי:  שישה באוקטובר, אל-גיזה 
 
 https://alqaheranews.net
 
ערוץ החדשות אל-קאהירה (בערבית: قناة القاهرة الإخبارية, בתעתיק מדויק: קַנַ֫את אל-קַאהִרַה אל-אִחְ'בַּארִ֫יַּה) הוא ערוץ חדשות לווייני מצרי, ואחד מערוצי חברת United Media Services, המשודר דרך הלוויין המצרי ניילסאט. הערוץ מתמחה בסיקור חדשותי של אירועים בתחום הפוליטיקה, הכלכלה, הספורט, התרבות ואירועים נוספים. מטה הערוץ והחברה ממוקמים במתחם האולפנים בעיר השישה באוקטובר במחוז גיזה במצרים, והחל לשדר באופן רשמי במשך 24 שעות ביממה ב-31 באוקטובר 2022.
תוכניות הערוץ

הערב הזה (هذا المساء, האד'א אל-מסאא')
בוקר חדש (صباح جديد, סבאח גדיד)
מה קרה אז (ثم ماذا حدث, ת'ם מאד'א חדת')
התמודד עם האמת (واجه الحقيقة, ואגה אל-חקיקה)
הערות שוליים

↑  מניר, מאגד (2022-10-17). ""هنا القاهرة".. مصر تستعيد ريادتها الإعلامية ("כאן קהיר"... מצרים משיגה מחדש את עליונותה התקשורתית)" (בערבית). אל-אהראם. אורכב מ-המקור ב-2022-10-21. נבדק ב-2023-11-25.
↑  עאסם, מדחת (2022-10-16). "أحمد الطاهري يكشف تفاصيل إطلاق قناة «القاهرة الإخبارية» אחמד אל-טאהרי חושף את פרטי השקת ערוץ החדשות אל-קאהירה". ar. אל-אהראם. אורכב מ-המקור ב-2022-10-21. נבדק ב-2023-11-25.
↑  קדרי, מוחמד (2022-08-23). "أول صور لـ قناة «القاهرة الإخبارية» תמונות ראשונות מערוץ החדשות אל-קאהירה" (בערבית). א-דוסתור. אורכב מ-המקור ב-2022-10-21. נבדק ב-2023-11-25.
↑  אל-קסבי, מוסטפא (2022-10-14). "تنطلق قريبا.. تعرف على تردد قناة القاهرة الإخبارية השקה בקרוב... הכירו את התדר של". ar. אל-יום א-סאבע. אורכב מ-המקור ב-2022-10-21. נבדק ב-2023-11-25.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ערוץ החדשות אל-קאהירה".
טקוארמבו (מחוז)

| --- | --- |
סמל טקוארמבוסמל טקוארמבו

 מדינה:  אורוגוואי אורוגוואי
 בירת המחוז:  טקוארמבו
 תאריך ייסוד:  16 ביוני 1837 
 שטח:  15,438 קמ"ר
 גובה:  113 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  92,945 (2019)
  ‑ צפיפות:  6.02 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  32°06′53″S 55°45′20″W﻿ / ﻿32.114722222222°S 55.755555555556°W﻿ / -32.114722222222; -55.755555555556 
 אתר מחוז טקוארמבו
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז טקוארמבו (בספרדית: Departamento de Tacuarembó) הוא אחד מתשעה עשר המחוזות של אורוגוואי. בירת המחוז היא העיר טקוארמבו.
המחוז ממוקם בצפון מרכז המדינה, גובל במחוז ריברה מצפון מזרח, מדרום בנהר ריו נגרו, המפריד בינו לבין מחוזות סרו לארגו ודורסנו, וממערב גובל במחוזות ריו נגרו, פאיסנדו וסלטו. המחוז הוא הגדול ממחוזות אורוגוואי ושטחו 15,438 קמ"ר. צפיפות האוכלסייה היא 6.02 תושבים לקמ"ר, והוא המחוז הרביעי הכי פחות צפוף באורוגוואי.
היסטוריה

תחת ממשלתו של הגנרל מנואל אוריבה, הוקם מחוז טקוארמבו, ב-16 ביוני 1837. המחוז הופרד אז ממחוז פאיסנדו, אך כלל עדיין את החלק שמאוחר יותר הפך למחוז מחוז ריברה. גודלו הסופי נקבע ב-1 באוקטובר 1884, כאשר הוקם מחוז ריברה.
עיר הבירה, טקוארמבו, הוקמה בשנת 1832.
כלכלה

המחוז בולט בגידול בקר וכבשים, גידולי אורז, וייעור לצורך שיווק עצים. במחוז הוקמו מנסרות ותעשיות נוספות של עץ, בעיקר בעיר הבירה של המחוז.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2019 מתגוררים במחוז 92,945 תושבים (מתוכם גברים 45,821 ונשים 47,123).
מספר משקי הבית הפרטיים (נכון למפקד 2011) היה 30,845. גודל משק הבית הממוצע הוא כ-2.9 נפשות.
תוחלת החיים הממוצעת היא 74.35 שנים, מתוכם גברים: 70.33 שנים, ונשים: 78.52 שנים. מספר ילדים ממוצע לאישה: 2.75 ילדים.
דמוגרפיה > אוכלסיית הערים הגדולות

רשימת ערים עיקריות והאוכלסיה בהם (לפי מיפקד 2011):
באוכלסייה הכפרית ישנם נכון לשנת 2019: 8277 תושבים.
ממשל > מוניציפלית

ראש העיר נבחר בבחירה ישירה, לתקופה של חמש שנים. ויכול לאחר מכן יכול להיבחר מחדש.
ממשל > חוקתית

הרשות המחוקקת היא מועצה מחוזית המורכבת מ-31 חברי מועצה, הנבחרים באופן דמוקרטי. חברי המועצה מופקדים על הצעת רפורמות עירוניות, צווים ומיסים, כמו גם כל פרויקט אחר שהם מוצאים לנכון בתאום עם ראש העיר.
ממשל > עיריות במחוז (ניהול אזורי)

במחוז קיימים 3 עיריות אזורית.
בעיריות מתקיימים בחירות אחת ל-5 שנים, בהם נבחר ראש העירייה ו-4 חברי מועצה, האחראים על הנושאים המוניציפליים באזור בחירתם.
| מפה | שטח שיפוט (km²) | מספר תושבים (מפקד 2011) | שם העירייה | תאריך הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 792.2 | 3,289 | אנסינה | מרץ 2015 |
|  | 560.3 | 13,232 | פסו דה לוס תורוס | מרץ 2010 |
|  | 444.7 | 3,722 | סן גרחוריו דה פולנקו | מרץ 2010 |
אנרגיה

המפעל ההידרואלקטרי רינקון דה בונטה (ספ') הוא אחד מארבעת המפעלים ליצור חשמל החשובים ביותר במדינה, הוא ממוקם על נהר ריו נגרו, בגבול בין מחוז טקוארמבו ודורסנו.
הערות שוליים

↑  המקור ברשימות הלשכה הלאומית לסטטיסטיקה באורוגוואי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559593905171  GND: 7543240-7  LCCN: n81125397  MusicBrainz: 625fb7e9-ab9d-4b3d-a0de-bd9b51cb8962  VIAF: 126683104   WorldCat (עם VIAF): 126683104 
אגם מכונה "אגם הכובסות"(ספ') קרוב לעיר טקוארמבו
פסל בפסו דה לוס תורוס במחוז טקוארמבו סמוך לנהר ריו נגרו
מילטון שטיינברג

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1903 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  20 במרץ 1950 (בגיל 46) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  הסיטי קולג' של ניו יורק  אוניברסיטת קולומביה  תיכון דוויט קלינטון 
 מקום פעילות:  אינדיאנפוליס, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  1928 – 20 במרץ 1950 (כ־22 שנים) 
 השתייכות:  יהדות רקונסטרוקציוניסטית
 תחומי עיסוק:  תאולוגיה, פילוסופיה, היסטוריה.
 רבותיו:  מרדכי קפלן
 חיבוריו:  כעלה נידף ועוד
 צאצאים:  ג'ונתן שטיינברג  דייוויד ג'ואל שטיינברג 
 
הרב מילטון (מיכאל) שטיינברג (25 בנובמבר 1903 – 20 במרץ 1950) היה רב רקונסטרוקציוניסטי, פילוסוף, תאולוג וסופר יהודי אמריקאי.
ביוגרפיה

נולד ברוצ'סטר, ניו יורק לפאני (לבית שטרנברג) ולשמואל (בוגר ישיבת וולוז'ין), הוא גדל בשילוב של יהדות אותדוקסית של סבו וסבתו והסוציאליזם המודרני של אביו.
הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בתיכון דוויט קלינטון. בתקופה זו היה פעיל בבית הכנסת הקונסרבטיבי "אנשי חסד" ולמד אצל הרב יעקב קוהן.
ב-1911 התחיל ללמוד לימודים קלאסיים בסיטי קולג' של ניו יורק, שאותם סיים בהצטיינות ב-1924. בסיטי קולג' הכיר את פרופסור מוריס רפאל כהן שאיתו התווכח רבות על האמונה היהודית. שטיינברג החל בלימודי תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת קולומביה ב-1928 שם למד אצל ג'ון דיואי, במקביל הוא נכנס לבית המדרש לרבנים באמריקה, שם הוסמך לרבנות. בסמינר הוא הושפע מאוד מהרב מרדכי קפלן, מייסד היהדות הרקונסטרוקציוניסטית, אך ביקר חלקים מהגותו, לאחר מכן המשיך לדוקטורט באוניברסיטת קולומביה אך לא סיימו.
ב-1921 החל לשמש כרב בקהילת בית-אל צדק באינדיאנפוליס, ב-1933 הוא הוזמן לכהן כרב של בית הכנסת פארק אווניו במנהטן, אז קהילה קטנה עם נטייה רפורמית. בשש עשרה שנותיו בקהילה, הוא הגדיל אותה מ-120 ל-750 משפחות, והפך אותה לקונסרבטיבית.
היה חבר בוועד המנהל של ההסתדרות הציונית באמריקה.
בין יצירותיו של שטיינברג נכללו Basic Judaism ,The Making of the Modern Jew וכעלה נדף, רומן היסטורי על דמותו של אלישע בן אבויה. בשנותיו האחרונות החל לכתוב סדרה של חיבורים תאולוגיים. הפרויקט שקיווה שיסתיים בספר תאולוגיה, נקטע עם מותו. שטיינברג ניסח חלק מהתפילות בסידור "סדר תפילות לשבת" של רבו מרדכי קפלן.
רומן נוסף שלו (לא גמור) "The Prophet's Wife" על הדמויות התנ"כיות הושע וגומר בת דבליים יצא לאור במרץ 2010.
היה נשוי לאדית מ-1929. בניו הם ג'ונתן - היסטוריון ודייוויד אף הוא פרופסור להיסטוריה.
שטיינברג הלך לעולמו ב-20 במרץ 1950, ארכיונו שמור ב-JewishGen המרכז לגנאלוגיה יהודית.
כעלה נידף

הספר נדפס לראשונה בינואר 1940, והפך עם פרסומו לרב מכר, הספר תורגם לעברית לראשונה על ידי "יוסף לוז" ויצא לאור בהוצאת מ' ניומן בתש"י. ב-2015 הספר יצא לאור מחדש בהוצאת ידיעות אחרונות ומכון שכטר בתרגומה של יעל ענבר.
הספר הוא ספר לימוד חובה בכמעט כל הסמינריים התאולוגיים הלא-אורתודוקסים, והוא נלמד בבתי ספר יהודים רפורמים כחלק מתוכנית הלימודים הרגילה, והפך למעין מניפסט המטיף לסינתזה דתית-חברתית.
כותבים רבים מייחסים לספר השפעה רבה על הנוער היהודי בארצות הברית.
דוד גולינקין ואחרים הראו שמהלך חייו של המחבר השפיעו על עלילת הספר: בצעירותו למד באוניברסיטה וניהל דיון ארוך עם רב הקהילה ואחד המרצים באוניברסיטה, לדברי גולינקין דמויותיהם היוו בסיס לדמויותיהם של רבי עקיבא ולאלישע שבספר, כך גם שטיינברג עסק רבות בהשפעתה של ההלניזם על היהדות ובבואו לכתוב את הספר השתמש בתחום מחקרו כדי לכתבו את ה"ביוגרפיה" של אלישע - כך לדברי אשתו אדית.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | שום חברה, ולא משנה כמה גדולים הישגיהם של מלומדיה, אינה יכולה להיות אמצעי לגאולת המין האנושי, אם היא בזה לצדק ולרחמים | “ |

|  – מילטון שטיינברג, בפיו של אלישע בן אבויה, כעלה נידף, עמ' 446, יש שראו בדבריו אלו רמז לשלטון הנאצי בגרמניה דאז |  – מילטון שטיינברג, בפיו של אלישע בן אבויה, כעלה נידף, עמ' 446, יש שראו בדבריו אלו רמז לשלטון הנאצי בגרמניה דאז |  |
הניו יורק טיימס כתב כי "הספר מרשים באופן יוצא דופן", בשיקגו דיילי ניוז (אנ') נכתב כי זהו "רומן גועש על עידן סוער הדומה באופן מוזר לעידננו", בניו יורק הראלד טריביון נכתב כי זה "ספר נדיר ומרגש, יצירתי במחשבתו, רגיש ומלומד, מבלי להיקרא כמסמך".
הספר נחשב לקלאסיקה בספרות היהודית אמריקאית מודרנית, ופופולרי במיוחד בקרב סטודנטים יהודים בארצות הברית, לדברי פרופ' דוד גולינקין הדבר נובע מהזדהות עם תחושת הניגוד בין הדת למדע.
פרסומים > ספרי עיון

The Making of the Modern Jew (1934)
A Partisan Guide to the Jewish Problem (1945)
Basic Judaism (1947)
A Believing Jew (1951)
Anatomy of Faith (1960)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | המאמין באלוהים צריך לתת דיון וחשבון על קיומו של סבל בלתי מוצדק – האתאיסט צריך לתת דין וחשבון על כל השאר | “ |
|  |  המקור באנגלית The believer in God has to account for the existence of unjust suffering; the atheist has to account for everything else  |  |
|  – ציטוטים ממילטון שטיינברג, באתר az quotes |  – ציטוטים ממילטון שטיינברג, באתר az quotes |  |
פרסומים > רומנים

כעלה נידף (1939)
The Prophet's Wife (2010)
לקריאה נוספת

דוד גולינקין, על המחבר וספרו, מבוא לספר כעלה נידף, ידיעות ספרים ומכון שכטר, 2015, עמ' 15–20.
מרדכי צבי לוין, מילטון שטיינברג – דיוקנו של רב גדול, הדאר 60, ג (תשמ"א) 46-47
Noveck, Simon, "Milton Steinberg" in Kessner, Carole S., The "Other" New York Jewish Intellectuals, New York University Press, 1994
"RABBI STEINBERG DIES AT AGE OF 46". New York Times. p. 29 – via ProQuest. 21 March 1950
הערות שוליים

↑  Collection: Milton Steinberg (1903-1950) Papers | The Center for Jewish History ArchivesSpace, archives.cjh.org
↑  דניס סאסו, Milton Steinberg, indyencyclopedia.org, ‏2021-02-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rabbi Milton Steinberg Dies Suddenly; Was Outstanding Spiritual Leader of U.S. Jewry, Jewish Telegraphic Agency, ‏2015-03-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  משה פראנק, סידור התפילה החדש של ד"ר קפלן, הארץ, 22 באוקטובר 1945
↑  במאי 2021 פרסם את ספרו "A Ramble Through My Youth: A Candid Memoir" העוסק בילדותו לצד אביו ועוד.
↑  הרב מילטון שטיינברג, דבר, 27 במרץ 1950
↑  The AJHS Manuscript Catalog -- Steinberg, Milton, 1903-1950, data.jewishgen.org
↑  ש. שריה, אותיות וסופרים, הַבֹּקֶר, 31 בינואר 1947
↑  יעקב לואי פונקלשטיין, אלישע בן אבויה - ארכיטיפוס של מורד, עבודת מחקר לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ז, עמ' 324
↑  יעקב לואי פונקלשטיין, אלישע בן אבויה - ארכיטיפוס של מורד, עבודת מחקר לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ז, עמ' 324, ומקורות שם
↑  ראו מובאות בתוך: יעקב לואי פונקלשטיין, אלישע בן אבויה - ארכיטיפוס של מורד, עבודת מחקר לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ז, עמ' 315 - 326
↑  שטיינברג התחיל לכתוב דוקטורט באוניברסיטת קולומביה "על השפעות הלניסטיות על היהדות הרבנית"
↑   פרופ' גולינקין בראיון לשירי לב-ארי על הספר "כעלה נידף" 9.11.15, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 10:59)
↑  Milton Steinberg, Basic Judaism, New York : Harcourt, Brace, Jovanovich, 1975, ISBN 978-0-15-610698-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268383705171  PLWABN: 9811344120805606  BIBSYS: 90170332  CiNii: DA03865257  GND: 140122842  ISNI: 0000 0000 8192 1696  LCCN: n85022994  NDL: 00516389  NKC: kup19960000094941  NLA: 35522298  NTA: 242667511  RERO: 02-A003861280  SNAC: w6514v3x  SUDOC: 150507844  Trove: 983307  VIAF: 1430848   WorldCat (עם VIAF): 1430848
מרד

.
איור של המרד על הבאונטי.
מרד או מרי (התקוממות) הוא סירוב להכרה בסמכות. מונח כללי זה מקיף אוסף של התנהגויות, החל מאי ציות אזרחי ועד לניסיונות מאורגנים ואלימים להרוס סמכות מבוססת.
שימוש נפוץ במונח הוא כדי לתאר התנגדות חמושה כנגד ממשלה מבוססת, או שלטון כובש. אבל הוא יכול לתאר גם תנועת התנגדות לא אלימה. אלו המשתתפים במרידות מכונים "מורדים".
הסיבות הנפוצות ביותר לביצוע מרד הן תגובה לתנאי מחיה קשים או כחלק מהפיכה צבאית. מרד נחשב לעבירה חמורה על ידי השלטונות שכלפיהם הוא מופנה, וגורר עונש כבד מצדם, במיוחד בעת מלחמה.
מרד על כלי שיט

שימוש אחר במונח הוא כדי לתאר קשירת קשר (תכנון) לבצע סירוב לפקודה חוקית, ביחידה צבאית או בכלי שיט אזרחי.
בעידן מגלי הארצות, מראשית המאה ה-15 עד לראשית המאה ה-17, נערכו מרידות רבות במטרה להדיח קפטנים (מפקדים) של ספינות – למשל במסעותיהם של פרדיננד מגלן והנרי הדסון. המרידות הידועות ביותר, שאף הוסרטו לקולנוע, הן המרד על הבאונטי, שפרץ על ספינה בריטית בשנת 1789 במטרה להדיח את הקפטן ויליאם בליי, והמרד על אוניית הקרב פוטיומקין שפרץ על ספינה רוסית בשנת 1905 כחלק ממהפכת 1905.
כיום מרד בכלי שיט מוגדר כאשר לפחות שלושה אנשי צוות משתמשים בנשק חם על מנת ליטול את הפיקוד על כלי השיט. בתגובה על מעשה מרד, יש בסמכות רב החובל להשתמש בנשק חם רק לצורך דיכוי המרד, וזאת רק אם היה שימוש בפועל בנשק חם מצד המורדים (או איום ממשי על שימוש בנשק כזה).
ראו גם

סוגי מרד
מהפכה
הקרב בנהר הליטני

חיילים אוסטרלים חוצים את נהר הליטני
הקרב בנהר הליטני היה קרב במלחמת העולם השנייה, שהתרחש ב-9 ביוני 1941, במסגרת ההתקדמות לביירות במהלך המערכה בסוריה-לבנון. הדיוויזיה השביעית האוסטרלית, בפיקודו של לוטננט ג'נרל ג'ון לברק, חצתה את נהר הליטני ובהמשך לחמה בכוחות צרפת של וישי.
מבצע מקדים

חוליית פלמ"ח בפיקוד יגאל אלון הצליחה לתפוס את הגשרים על הליטאני באזור מרג' עיון, אך הסתבכותו של הכוח האוסטרלי מנעה חבירה ושימוש בגשרים, ולאחר שהחזיקו בגשרים כ-24 שעות, נסוגו, והצבא הצרפתי המגן פוצץ את הגשרים.
כוח של משה דיין נשלח לתפוס גשרים אסטרטגיים באזור הכפר איסקנדרון, כעשרה קילומטרים צפונית לראש הנקרה. הם נתקלו ביחידה צרפתית, וכבשו מבנה של תחנת משטרה. למקום הגיעו תגבורות רבות, ובחילופי האש נפצע דיין ואיבד את עינו. הכוח החזיק במקום עד שהגיעו אליו אנשי הצבא האוסטרלי בדרכם צפונה.
מהלך הקרב

במהלך השעה הראשונה של 8 ביוני 1941, במסגרת מבצע אקספורטר, חצו הכוחות האוסטרליים בצפון שטח המנדט הבריטי את הגבול לדרום לבנון. ההתנגדות הראשונית של כוחות וישי מדרום לנהר ליטני הייתה מפוזרת ובדרך כלל לא מאורגנת.
הבריגדה ה-21 האוסטרלית התקדמה לאורך כביש החוף לכיוון ביירות וניסתה לחצות את נהר ליטני. במקביל בוצעה נחיתת לילה מפתיעה על ידי הקומנדו מספר 11 (סקוטי), בפיקודו של אלוף-משנה ר.ל פדר, במטרה לתפוס את הגשר בסמוך לשפך הנהר, אך הנחיתה התעכבה בשל הים הסוער, והמגינים הצרפתים הספיקו להרוס את הגשר. בסופו של דבר נחת הקומנדו באור יום, בשלושה יעדים נפרדים. לנחיתה כמעט ולא הייתה התנגדות מכיוון שהכוח המגן עסק בלחימה מול האוסטרלים. בהמשך הייתה לחימה. הכוח הצליח לגבור על אנשי וישי, ולחבור אל האוסטרלים, במחיר של 231 הרוגים ופצועים, כחצי מהכוח שנחת, ביניהם פדר, שנהרג בתקיפה על הבסיס הצרפתי. הוא הוחלף על ידי ג'פרי קיז, שכוחותיו הצליחה בסופו של דבר לעבור את הליטני בסירות בעזרת האוסטרלים.
התקפה נגדית של הצרפתים באמצעות משוריינים נבלמה. גשר פונטונים הושלם במהירות. האוסטרלים התקדמו תחת אש לא מדויקת משתי משחתות צרפתיות, "גפאר" ו-וואלמי. ארטילריה אוסטרלית הרחיקה את המשחתות שהתקרבו לחוף כדי להפגיז את הכוחות המתקדמים.
אחרית דבר

לאחר הלחימה סביב הליטני נעה חטיבה 21 צפונה לעבר צור, כחלק מהתמרון הרחב לעבר ביירות. בצור השתתפה בכמה פעולות במסגרת המסע לכיבוש צידון, שנפלה ב־13 ביוני. במקביל, נעה באגף הימני של חטיבה 21 חטיבה 25, שהתקדמה לעבר מרג' ע'יון, שטוהרה זמנית ב־11 ביוני. בהמשך נשאר כוח קטן מה-25 להחזיק את מרג' עיון, ואילו שאר החטיבה נעה צפונה כדי לכבוש את ג'זין, שנפלה ב-13 ביוני. עם זאת, ב-15 ביוני הייתה התקפה צרפתית על מרג' עיון, ולחימה קשה התחוללה סביבה עד 27 ביוני.
כעלה נידף

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מילטון שטיינברג 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  ארץ ישראל אנטיוכיה
 תקופת התרחשות:  המאה ה-1, המאה ה-2
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  ינואר 1939 
 הוצאות בעברית
 הוצאה:  מ' ניומן
 תאריך:  ה'תש"י
 תרגום:  יונתן רטוש
 מספר עמודים:  391
  
 הוצאה:  ידיעות אחרונות ומכון שכטר
 תאריך:  2015
 תרגום:  יעל ענבר
 מספר עמודים:  493
 מהדורות נוספות
 מקורות לכתיבת הספר:  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ד, עמוד ב' - דף ט"ו, עמוד א'; תלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה,  פרק ב', הלכה א'
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990038235550205171
 
כעלה נידף (באנגלית: As a Driven Leaf) הוא רומן היסטורי מאת הרב הרקונסטרוקציוניסטי מילטון שטיינברג, הרומן עוסק בחייו של אלישע בן אבויה ובתהליך יציאתו בשאלה.
היסטוריה

הספר נדפס לראשונה בינואר 1940, והפך עם פרסומו לרב מכר, הספר תורגם לעברית לראשונה על ידי "יוסף לוז" ויצא לאור בהוצאת מ' ניומן בתש"י. ב-2015 הספר יצא לאור מחדש בהוצאת ידיעות אחרונות ומכון שכטר בתרגומה של יעל ענבר.
הספר הוא ספר לימוד חובה בכמעט כל הסמינריים התאולוגיים הלא-אורתודוקסים, והוא נלמד בבתי ספר יהודים רפורמים כחלק מתוכנית הלימודים הרגילה, והפך למעין מניפסט המטיף לסינתזה.
כותבים רבים מייחסים לספר השפעה רבה מאד על הנוער היהודי בארצות הברית.
דוד גולינקין ואחרים הראו שמהלך חייו של המחבר השפיעו על עלילת הספר: בצעירותו למד באוניברסיטה וניהל דיון ארוך עם רב הקהילה ואחד המרצים באוניברסיטה, לדברי גולינקין דמויותיהם היוו בסיס לדמויותיהם של רבי עקיבא ולאלישע שבספר, כך גם שטיינברג עסק רבות בהשפעתה של ההלניזם על היהדות ובבואו לכתוב את הספר השתמש בתחום מחקרו כדי לכתבו את ה"ביוגרפיה" של אלישע - כך לדברי אשתו אדית.
לפי דב אלבוים בשונה מפרשנויות שונות המופיעות בחז"ל להתפקרותו של אלישע, מילטון שטיינברג מצייר את דמותו של אלישע כ"קרבן של עצמו ותקופתו" אדם שמחפש ודאות רציונלית לקיומו של אלוהים מה שמביא אותו לעיסוק בפילוסופיה ולבסוף להתנכרות לעמו ולמוות בבדידות.
שם הספר הוא על פי הפסוק באיוב "למה פניך תסתיר ותחשבני לאויב לך: העלה נדף תערוץ ואת קש יבש תרדף".
ביקורת וקבלה

הניו יורק טיימס כתב כי "הספר מרשים באופן יוצא דופן", בשיקגו דיילי ניוז (אנ') נכתב כי זהו "רומן גועש על עידן סוער הדומה באופן מוזר לעידננו", בניו יורק הראלד טריביון נכתב כי זה "ספר נדיר ומרגש, יצירתי במחשבתו, רגיש ומלומד, מבלי להיקרא כמסמך".
הספר נחשב לקלאסיקה בספרות היהודית אמריקאית מודרנית, ופופולרי במיוחד בקרב סטודנטים יהודים בארצות הברית, לדברי פרופ' דוד גולינקין הדבר נובע מהזדהות עם תחושת הניגוד בין הדת למדע.
פרופסור אדמיאל קוסמן כתב במקור ראשון כי על אף שבעיקרון הספר משויך לסוגת "רומן היסטורי" לדעתו זהו רומן העוסק בלבטיו של היהודי המודרני ובמאבקיו לשמור על יהדות בעולם אתאיסטי, לדבריו הדמויות בספר הן בובות תפאורה המשמשות ככלים להעברת מסרים אלו.
לקראת הוצאת הספר בעברית הסופרת יוכי ברנדס כתבה כי "הספר הזה שינה את חיי כנערה והיווה לי מקור השראה כשכתבתי את "הפרדס של עקיבא" גם בספרה "הגר" גיבורת הספר נהנית לקרוא בספר.
פרופסור שלום רוזנברג כתב כי מבין הספרים על אלישע בן אבויה הוא ממליץ על ספר זה.
לקריאה נוספת

יעקב לואי פונקלשטיין, אלישע בן אבויה - ארכיטיפוס של מורד, עבודת מחקר לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ז, עמ' 315 - 326
דב אלבוים, על יש ועל אין ועל גם וגם – חטאו המסתורי של אלישע בן אבויה, מבוא לספר כעלה נידף, ידיעות ספרים ומכון שכטר, 2015, עמ' 7 – 14.
דוד גולינקין, על המחבר וספרו, מבוא לספר כעלה נידף, ידיעות ספרים ומכון שכטר, 2015, עמ' 15 – 20.
הערות שוליים

↑  ש. שריה, אותיות וסופרים, הַבֹּקֶר, 31 בינואר 1947
↑  יעקב לואי פונקלשטיין, אלישע בן אבויה - ארכיטיפוס של מורד, עבודת מחקר לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ז, עמ' 324
↑  יעקב לואי פונקלשטיין, אלישע בן אבויה - ארכיטיפוס של מורד, עבודת מחקר לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ז, עמ' 324, ומקורות שם
↑  ראו מובאות בתוך: יעקב לואי פונקלשטיין, אלישע בן אבויה - ארכיטיפוס של מורד, עבודת מחקר לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ז, עמ' 315 - 326
↑  שטיינברג התחיל לכתוב דוקטורט באוניברסיטת קולומביה "על השפעות הלניסטיות על היהדות הרבנית"
↑  כופר להכעיס, מסית ומדיח, גאוותן ורוצח, לעיון בחטאו ראו: יהודה ליבס, חטאו של אלישע, הוצאת מאגנס, ירושלים 1990
↑  ספר איוב, פרק י"ג, פסוקים כ"ד–כ"ה
↑  בספר מתוארת הברית מילה שלו כשכתוב למסופר בתלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה,  פרק ב', הלכה א'
↑  שכתוב של המעשה המסופר תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ד, עמוד ב'
↑  על בסיס המשנה (משנה, מסכת סוטה, פרק ט', משנה ט"ו) "משמת בן זומא בטלו הדרשנים"
↑  המחבר מתאר שלפני שיעור הוא מסכם ספר וכותב בפנקסו "אין קיום לאלים", בשיעור הפנקס נופל ואחד התלמידים רואה את השורה ונבהל, זהו שכתוב לדברי הגמרא "אמרו עליו בשעה שהיה עומד בבית מדרש ספרי מינים נושרים מחיקו, תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ט"ו, עמוד ב'
↑  מדרש משלי פרק לא
1 2  תלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה,  פרק ב', הלכה א'
↑  שכתוב אנכרוניסטי, בהמשך הספר מתואר המפגש בין רבי עקיבא לפפוס בן יהודה ותהליך התשובה שלו כמתואר בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"א, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ד, עמוד א'
↑  המחבר מודה שזהו שכתוב אנכרוניסטי
↑  מבוסס על תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ט"ו, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ט"ו, עמוד א'
↑  מילטון שטיינברג, בפיו של אלישע, כעלה נידף, מהדורת ידיעות אחרונות, עמ' 448
↑  מילטון שטיינברג, בפיו של אלישע, כעלה נידף, מהדורת ידיעות אחרונות, עמ' 452
↑   פרופ' גולינקין בראיון לשירי לב-ארי על הספר "כעלה נידף" 9.11.15, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 10:59)
↑  אדמיאל קוסמן, "אחר בינותינו" מקור ראשון, א' אב תשע"ו, עמ' 18, ניתן לקריאה גם פה
↑  ברנדס עודדה את הוצאת הספר
↑  מילה של סופר, ידיעות אחרונות, 21.6.2016
↑  מאמר לפרשת שבוע, פרשת ראה, על אגוז וקליפתו, כך כתב גם במאמר ב⁨⁨מקור ראשון⁩⁩
⁨ 8 יולי 2016⁩, עמ' 18
↑  לתוכן הראיון בקובץ לקריאה ראו פה באתר מכון שכטר
↑  לתוכן הראיון בקובץ לקריאה ראו פה באתר מכון שכטר
פריון נטוורק

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק: PERI
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  פריון
 מייסדים:  ירון אדלר עופר אדלר
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־26 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב
 ענפי תעשייה:  פרסום 
 מוצרים עיקריים:  Undertone, Paragone (MakeMeReach), CodeFuel, SmileBox, ContentIQ
 שווי שוק:  1.52 מיליארד ש"ח (30 בינואר 2025)
 הכנסות:  743 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  117 מיליון דולר (2023)
 רווח:  117 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  718 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  1.08 מיליארד דולר (2023)
 יו"ר:  אייל קפלן
 מנכ"ל:  טל יעקובסון
 עובדים:  500 (דצמבר 2021)
  
 www.perion.com
 
פֶּרִיּוֹן נֶטווֹרק (באנגלית: Perion Network) היא חברה טכנולוגית בינלאומית המספקת שירותי פרסום דיגיטלי למותגים ולאתרי תוכן. משרדיה הראשיים של החברה נמצאים בתל אביב וסניפים נוספים ממוקמים בסן פרנסיסקו, ניו יורק, בוסטון, שיקגו, וושינגטון, לוס אנג'לס, אטלנטה, מילאנו, המבורג, דיסלדורף, פריז וברצלונה.
פריון היא חברה ציבורית אשר ניירות הערך שלה נסחרים בדרך של רישום כפול בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסת נאסד"ק.