stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טל שלו
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בירושלים. אביה, חמי שלו, הוא עיתונאי ותיק. אמה, כרמל שלו, היא משפטנית, מומחית לאתיקה, זכויות אדם וזכויות זקנים. למדה בתיכון בויאר בירושלים. את שירותה הצבאי עשתה כמדריכת שריון בביסל"ש במחנה סיירים.
בעלת תואר ראשון במדע המדינה ופילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב.
את הקריירה התקשורתית שלה החלה במאי 2006, כעורכת בדסק החדשות והעמוד הראשון של עיתון הארץ, בהמשך שימשה בנוסף כרכזת הכתבים של העיתון.
בדצמבר 2009 עזבה את עיתון "הארץ", ועברה לערוך את התוכנית "עושים צהריים" של יעל דן בגלי צה"ל. לאחר כחצי שנה פרשה מהתפקיד.
באוקטובר 2010 הצטרפה לאתר וואלה, שם מונתה לסגנית ראש מערכת החדשות, במקומה של דוריה למפל שעברה לערוך את עמוד הבית החדש של האתר. לאחר כשנה, באוגוסט 2011 מונתה לתפקיד הכתבת המדינית של האתר. בינואר 2013, כשבוע לאחר הבחירות לכנסת, התפטרה מאתר "וואלה".
במאי 2013 הצטרפה לצוות מערכת החדשות של הערוץ הבינלאומי "i24NEWS", שהקים המיליארדר הישראלי–צרפתי פטריק דרהי. שם שימשה ככתבת המדינית באנגלית. בנוסף, כתבה טורים קבועים ל"מגזין ליברל".
באפריל 2016 חזרה שלו לאתר "וואלה", והחלה לשמש ככתבת והפרשנית הפוליטית של האתר, תפקיד אותו היא ממלאת עד היום.
בשנת 2018 נבחרה לרשימת 40 הצעירים המבטיחים מתחת לגיל 40, בתחום המדיה הפרסום והדיגיטל, של אתר אייס.
בנובמבר 2019 פרסם רביב דרוקר בחדשות 13, חומרי חקירה מתיק 4000, בהן שיחה בין מנכ"ל "וואלה" אילן ישועה, לאיריס אלוביץ אשתו של שאול אלוביץ בעל השליטה, בה היא אומרת: ”עכשיו את טל צריך להרגיע (הכוונה היא לטל שלו, הכתבת הפוליטית של האתר). היא באה כשמאלנית, אבל אמרנו שהיא שמאלנית מחמד. היא נהייתה דוברמן. אנחנו צריכים לעשות תיקון מהיר”.
בעבר כתבה מאמרים לפורום מדיניות ישראל (אנ').
שלו מנחה כנסים ופאנלים פוליטיים ומשמשת מגישה-מחליפה מעת לעת בתוכנית "פרלמנט צהריים" בערוץ הכנסת. היא משמשת עמיתה ב"מכון גשר למנהיגות" ומרצה על ענייני פוליטיקה וממשל, בפני קבוצות דוברות אנגלית המבקרות בארץ.
ביוגרפיה > פרסומים בולטים

במרץ 2017 פרסמה שארי הרו היה מעורב בהיותו ראש הסגל במשרד ראש הממשלה, בפיתוח היחסים בין ישראל לפרגוואי, שכלל פתיחה מחודשת של השגרירות באסונסיון, בניגוד לעמדת משרד החוץ.
באוגוסט 2018 חשפה שברקע המאמצים ל"הסדרה" ברצועת עזה, נפגש שר הביטחון אביגדור ליברמן, עם שר החוץ הקטרי מוחמד בן עבד א-רחמן א-ת'אני, בקפריסין.
בפברואר 2019 חשפה שאנשי לשכתה של מירי רגב היו מעורבים בפרסום הטענות של נאוה רון ג'ייקובס, על שבני גנץ הטריד אותה מינית בנערותם, בכפר הירוק.
באוגוסט 2019 פרסמה שנתניהו התבטא בשיחות סגורות, שהוא רואה בראש המוסד יוסי כהן, ושגריר ישראל בוושינגטון רון דרמר כמי שראויים להחליפו בתפקיד.
בשנת 2020 חשפה שמינוי פולי ברונשטיין למנכ"לית קרן היסוד בוטל בעקבות זעם בלשכת רה"מ, על שעמדה בראש תנועת דרכנו ו-V15 המזוהות עם השמאל. מאוחר יותר פרסמה שנתניהו פועל להדחת יו"ר "קרן היסוד" סם גרונדוורג, אך בעקבות לחץ התורמים הוארכה כהונתו בחצי שנה נוספת.
הערות שוליים

↑  צהרים שלוים: טל שלו מעיתון הארץ תחליף אותה, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2009
↑  אלכסנדר כץ, חדש, חדיש וחדשות: וואלה ישנה את דף הבית - עם חשיפה רבה יותר לאקטואליה, באתר ביזפורטל, 20 באוקטובר 2010
↑  טל שלו מונתה לכתבת המדינית של וואלה!, באתר וואלה, 29 באוגוסט 2011
↑  הכתבת המדינית טל שלו והכתב הפוליטי פנחס וולף עזבו את וואלה, באתר הבלוג של דבורה שרגל, 30 בינואר 2013
↑  אלכסנדר כץ, אחרי שעזבה את וואלה: טל שלו מצטרפת לערוץ i24news הבינ"ל של פטריק דרהי, באתר אייס, 5 במאי 2013
↑  אלכסנדר כץ, 3 שנים אחרי שפרשה מוואלה: טל שלו חוזרת לאבן גבירול, באתר אייס, 21 באפריל 2016
↑  אז הנה הם 40 הנבחרים לשנת 2018, אתר אייס, 2018
↑  רביב דרוקר, שיחות מנכ"ל וואלה עם הזוג אלוביץ': כך פעלו עבור משפחת נתניהו, באתר חדשות 13, 7 בנובמבר 2019
↑  טל שלו, באתר מכון גשר למנהיגות
↑  טל שלו‏, בסיוע איש סודו של נתניהו: כך התפתח הקשר החם בין ישראל לפרגוואי, באתר וואלה, 13 במרץ 2017
↑  טל שלו‏, פרסום ראשון: הפגישה החשאית של ליברמן ושר החוץ הקטארי בקפריסין, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2018
↑  טל שלו‏, לשכת מירי רגב הייתה מעורבת בפרסום טענות ההטרדה המינית נגד גנץ, באתר וואלה, 28 בפברואר 2019
↑  טל שלו‏, נתניהו מסמן יורשים בשיחות סגורות: "השגריר דרמר וראש המוסד כהן - הם המתאימים", באתר וואלה, 15 באוגוסט 2019
↑  טל שלו‏, סערה בקרן היסוד: מינוי המנכ"לית החדשה בוטל יום לפני כניסתה לתפקיד, באתר וואלה, 1 ביוני 2020
↑  טל שלו‏, "המינוי השמאלני" לא נסלח: כך מקדם רה"מ מקורבת לשרה נתניהו ליו"ר קרן היסוד, באתר וואלה, 22 באוקטובר 2020
↑  טל שלו‏, ניסיון ההדחה של יו"ר קרן היסוד מסתבך: התורמים משיבים לנתניהו מלחמה, באתר וואלה, 25 באוקטובר 2020
טל שניידר

| --- | --- |

טל שניידר (2024)
 לידה:  12 באוגוסט 1971 (בת 53) רמת השרון, ישראל 
 שם לידה:  טל בית אור 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  tal.schneider
 טוויטר:  talschneider
 www.talschneider.com
 
טל שניידר משדרת באופן עצמאי באמצעות טוויטר מסיבת עיתונאים של השר נפתלי בנט
טל שניידר מראיינת את מנסור עבאס, "שבתרבות" רמת השרון, 30 ביולי 2022
טל שניידר (נולדה ב-12 באוגוסט 1971) היא עורכת דין, עיתונאית ובעבר בלוגרית ישראלית, בעלת הבלוג האישי "הפלוג" וכתבת פוליטית-מדינית בעיתון זמן ישראל. בין השנים 2004–2009 שימשה כשליחת "מעריב" בוושינגטון.
ביוגרפיה

שניידר נולדה כטל בית־אור ברמת השרון, שם גם גדלה. היא בתם של השופטת דרורה בית־אור ושל אלוף-משנה בני בית־אור, ולה שני אחים מנישואי הוריה ושלושה אחים למחצה מנישואיו השניים של אביה.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון.
שירתה כמדריכה ומפקדת פלוגה ביחידת מורן שאותה הקים אביה. למדה משפטים במסלול האקדמי המכללה למנהל שבראשון לציון, והוסמכה כעורכת דין ב-1998. עם סיום לימודיה החלה לעבוד כעורכת דין במשרד ליבליך-מוזר ושות' ולאחר מכן במשרדו של עו"ד דורון כהן ובמשרד יורם מושקט ושות', ועסקה בתחום התקשורת. ב-2001 סיימה לימודי תואר שני במדע המדינה ומשפטים באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן עברה לארצות הברית, שם עברה את מבחן לשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק, ולמדה עיתונאות באוניברסיטת ג'ורג'טאון וצילום עיתונאי בקורקורן קולג' שבוושינגטון.
בין השנים 2004–2009 הייתה כתבת "מעריב" בוושינגטון. היא סיקרה את מערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית, את יחסי החוץ של ארצות הברית, ואת מערכת היחסים בין הבית הלבן, הקונגרס ומחלקת המדינה למדינת ישראל וארגונים יהודיים.
לאחר שפוטרה מ"מעריב" בעקבות קיצוצים בשנת 2010, הקימה שניידר את הבלוג הפוליטי והעצמאי "הפלוג", בו היא עידכנה וכתבה פרשנויות אודות ההתפתחויות הפוליטיות והמפלגתיות, ועסקה בצדדים הטכנולוגיים של קמפיינים פוליטיים - תחום שנחשפה אליו כשסיקרה את הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008. שניידר גם הקימה קבוצת וואטסאפ בשם "החלוצות של הפלוג", בה היו חברים כ-100 איש, שעדכנו בנושאים פוליטיים וגם ראיינו פוליטיקאים. שניידר שידרה לעיתים באופן עצמאי מסיבות עיתונאים ואירועים פוליטיים באמצעות פייסבוק ויישומון "פריסקופ" של טוויטר.
בשנת 2012 זכתה בפרס אגודת העיתונאים בתל אביב למצוינות בעיתונות הדיגיטלית.
בשנים 2012 עד 2013 עבדה בשיתוף פעולה עם "הארץ", וידיעות שפורסמו ב"פלוג" התפרסמו גם באתר העיתון. בשנת 2014 הצטרף לפלוג העיתונאי אבישי עברי, שפרש באותה השנה.
באוגוסט 2017 הצטרפה שניידר לעיתון "גלובס" ככתבת לעניינים מדיניים-פוליטיים. במסגרת תפקידה היא סיקרה את המשבר הפוליטי בישראל ואת שלוש מערכות הבחירות לכנסת שנערכו בזו אחר זו. באותה שנה החלה להגיש, בשיתוף עם נילי אושרוב, את הפודקאסט הפוליטי "הראשונות לזהות" ברשת הפוד-קאסטים "גיקונומי".
בספטמבר 2020 עברה מסיקור התחום הפוליטי לסיקור התחום הביטחוני, ומאז היא שימשה ככתבת מדינית-ביטחונית. בדצמבר אותה השנה הודיעה על החלטתה לעזוב את עבודתה ב"גלובס", ולעבור לשמש ככתבת פוליטית-מדינית באתר החדשות "זמן ישראל". בנוסף היא משדרת בערוץ דמוקרטTV. במאי 2022 החלה להנחות מפגשי "שבתרבות" ברמת השרון.
בנובמבר 2022 החליפה את דפנה ליאל בהגשת הפודקאסט "עושים פוליטיקה" מבית רשת עושים היסטוריה, והוחלפה על ידי העיתונאי שלמה רז ביולי 2024.
חיים אישיים

שניידר מתגוררת ברמת השרון, נשואה לאייל (בנה של אנה שניידר) ואם לשלושה.
הערות שוליים

↑  טל שניידר, כך פיטר אותי אחד מעורכי הדין החזקים בחופשת הלידה - בניגוד לחוק, באתר הארץ, 13 במרץ 2014
↑  טל שניידר, הפלוג: "עם כל הכבוד לדיגיטל, אין תחליף לשטח", באתר אנשים ומחשבים
↑  קבוצת הווטסאפ החלוצות מראיינת את יואב קיש
↑  שירות הידען, ‏טל שניידר ואבי בליזובסקי – זוכי פרס למצוינות בעיתונות הדיגיטלית מטעם אגודת העיתונאים ו-Google, באתר "הידען", 4 בנובמבר 2012
↑  דוד אברהם‏, טל שניידר ואתר הארץ כבר לא, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2013
↑  העיתונאית טל שניידר עוזבת את גלובס, באתר ערוץ 7, 2 בדצמבר 2020
↑  "שבתרבות" חוזרת לרמת השרון, באתר "שרון אונליין", 19 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373383105171  VIAF: 77151963674100310983   WorldCat (עם VIAF): 77151963674100310983
יוסף מרימוביץ'

יוסף מרימוביץ' (ראשון משמאל) במדי נבחרת ישראל לפני המשחק נגד נבחרת ברית המועצות (1956)
יוסף (יוסל'ה) מרימוביץ' (24 ביולי 1924 – 5 במאי 2011) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
קורות חיים

מרימוביץ' יליד מרגו, קפריסין עלה עם משפחתו ב-1927. אחיו מנחם (מנדל'ה) מרימוביץ' היה גם כן כדורגלן מכבי תל אביב.
בכל הקריירה שלו כשחקן שיחק מרימוביץ' בקבוצת מכבי תל אביב. בגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת והיה שותף פעיל לשש אליפויות ושישה גביעי מדינה בתפקיד קיצוני-שמאלי.
בשנת 1942, לאות הזדהות עם יהודי אירופה שנרדפו בידי הנאצים ואולצו לענוד את הטלאי הצהוב, הציע מרימוביץ' שמכבי תשחק בחולצות צהובות, בנוסף לכחול המסורתי עד לאותם ימים. באותה שנה זכה עם מכבי תל אביב באליפות השלישית בתולדותיה.
בינואר 1950 הוביל מרימוביץ' את מכבי תל אביב לניצחון הליגה הגבוה בתולדותיה, כאשר כבש ארבעה שערים בניצחון 0:13 על מכבי ראשון לציון. בעונה שלאחר מכן כבש חמישה שערים נגד הקבוצה בניצחון מכבי 1:12.
במשחק האליפות של עונת 1949/1950 (העונה הראשונה מקום המדינה), פגשה מכבי תל אביב את הפועל תל אביב למשחק לעיני 8,000 צופים באצטדיון המכביה. מכבי נזקקה לניצחון כדי לזכות בתואר, ובדקה ה-24 כבש מרימוביץ' את שער הניצחון (0-1), והעניק למכבי את האליפות. בסיום העונה זכה מרימוביץ' בתואר מלך השערים לאחר שכבש 25 שערי ליגה.
בנבחרת ישראל הופיע 14 פעמים, הבולטת שבהן כנגד ברית המועצות, בשנת 1956 באצטדיון רמת גן.
בשנת 1958, כשהוא בן 34, פרש מרימוביץ' ממשחק פעיל והמשיך את דרכו במכבי תל אביב, הפעם כמאמן, ועמה זכה בגביע המדינה.
בשנת 1964 מונה מרימוביץ' לתפקיד מאמן נבחרת ישראל, ובאותה שנה הוביל את הנבחרת לזכייה בגביע אסיה, לאחר ניצחון 1:2 בגמר מול דרום-קוריאה.
לאחר שסיים את הקדנציה הראשונה בנבחרת עבר לאמן את הפועל תל אביב וזכה עמה באליפות אסיה לקבוצות. לאחר מכן שב לאמן את מכבי תל אביב לעונה נוספת, ובשנת 1977 חזר להפועל תל אביב לקדנציה שנייה.
ב-1982 חזר מרימוביץ' לאמן את נבחרת ישראל. לאחר קמפיין מוקדמות הגביע העולמי ב-1986 סיים את תפקידו, וב-1988-1989 חזר לאמן בפעם השלישית והאחרונה את מכבי תל אביב.
במהלך הקריירה אימן מרימוביץ' גם את בני יהודה, בית"ר תל אביב ומכבי פתח תקווה.
משנת 1992, שימש מרימוביץ' כנשיא איגוד מאמני הכדורגל בהתאחדות לכדורגל בישראל.
נפטר ב-5 במאי 2011, בגיל 86. הלווייתו נערכה יום לאחר מכן בבית העלמין בקיבוץ חורשים.
תארים

כשחקן
אליפויות: 7
1941/1942, 1946/1947, 1949/1950, 1951/1952, 1953/1954, 1955/1956, 1957/1958
גביעי מדינה: 6
1940/1941, 1945/1946, 1946/1947, 1953/1954, 1954/1955, 1957/1958
מלך שערי הליגה הבכירה (הליגה הישראלית): 1
1949/1950 (25 שערים)
כמאמן
גביעי מדינה: 1
1958/1959
גביע אסיה: 1
1964
אליפות אסיה לקבוצות: 2
1966/1967
1968/1969
טיסה 703 של סראטוב איירליינס

| --- | --- |

דגם האנטונוב An-148 שהתרסק
 תאריך:  11 בפברואר 2018
 מיקום:  מוסקבה
 קואורדינטות:  55°17′59″N 38°23′25″E﻿ / ﻿55.2997887°N 38.3903017°E﻿ / 55.2997887; 38.3903017
 הרוגים:  71
 פצועים:  0 
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  אנטונוב An-148
 מספר זנב:  RA-61704
 מוצא:  נמל התעופה הבינלאומי דומודדובו
 יעד:  נמל התעופה אורסק (אנ')
 מפעיל:  סראטוב איירליינס
 נוסעים:  65
 אנשי צוות:  6
 הרוגים:  71
  (למפת מחוז מוסקבה מוגדלת) בלאשיחה חימקי פודולסק קורוליוב קולומנה סרפוחוב אורחובו זויבו  סרגייב פוסאד קלין דובנה ולדימיר ריאזאן טולה קלוגה ס. טבר ירוסלבל איוואנובו מוסקבהטיסה 703 של סראטוב איירליינס(למפת מחוז מוסקבה רגילה) בלאשיחה חימקי פודולסק קורוליוב קולומנה סרפוחוב אורחובו זויבו  סרגייב פוסאד קלין דובנה ולדימיר ריאזאן טולה קלוגה ס. טבר ירוסלבל איוואנובו מוסקבהטיסה 703 של סראטוב איירליינס
 
התרסקות טיסה 703 של סראטוב איירליינס אירעה ב-11 בפברואר 2018. דקות ספורות לאחר המראת המטוס של חברת סראטוב איירליינס מדגם אנטונוב An-148 מנמל התעופה הבינלאומי דומודדובו במוסקבה, אבד הקשר עמו, והתברר כי המטוס התרסק כשעל סיפונו 65 נוסעים ו-6 אנשי צוות.
המטוס

מטוס האנטונוב An-148 שהתרסק היה רשום במשרד התחבורה של רוסיה תחת מספר הזנב RA-61704 וסדרת 27015040004. המטוס טס מאז שנת 2010 בשירות חברת התעופה רוסיה, והועבר לחברת התעופה הרוסית סראטוב איירליינס ב-8 בפברואר 2017.
המטוס היה מעורב בשתי תקריות לפני ההתרסקות: ב-28 ביולי 2013 אחד ממנועיו כבה בגלל קצר חשמלי, וב-23 באוגוסט 2013 הגלגל הקדמי כשל בזמן המראה.
הטיסה

המטוס התרסק ליד הכפרים ארגונובו וסטפנובסקויה במחוז ראמנסקויה, מוסקבה. התקרית אירעה כשש דקות לאחר ההמראה מנמל התעופה הבינלאומי דומודדובו, בדרך לנמל התעופה אורסק. יותר מ-60 מהנוסעים היו תושבי מחוז אורנבורג. אחת הקופסאות השחורות של המטוס נמצאה. לפי מקור בחקירה, כמה דקות לפני שהמטוס התרסק הקפטן דיווח למגדל הפיקוח על תקלה שבעקבותיה הוא נאלץ לבצע נחיתת חירום בז'וקובסקי. עדי ראייה דיווחו כי ראו את המטוס עולה בלהבות בעת ההתרסקות.
זוהי התאונה הראשונה של מטוס מסחרי שנהרגו בה אנשים לאחר יותר משנה ללא הרוגים.
חקירת ההתרסקות

על חקירת ההתרסקות אחראית ועדת התעופה הבין-מדינתית וגוף החקירות הפדרלי, ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית.
לפי דיווחים מוקדמים שהוכחשו בידי גורמי החקירה, התנגש המטוס באוויר במסוק של דואר רוסיה שהתקרב לנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי ז'וקובסקי.
הערות שוליים

↑  V Rusku se zřítilo letadlo se 71 lidmi, nehodu nikdo nepřežil, iDNES.cz, ‏2018-02-11
↑  "«Теракт исключать нельзя»: Ан-148 потерпел крушение. LIVE". Газета.Ru. נבדק ב-2018-02-11.
↑  "No survivors after Russian plane carrying 71 people crashes near Moscow". Sky News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-02-11.
↑  "2017 safest year on record for commercial passenger air travel: groups". Reuters. 2018-01-01. נבדק ב-2018-02-11.
טיסה 714 לסידני

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  הרז'ה
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 הוצאה
 הוצאה:  Casterman
 תאריך הוצאה:  1968
 מספר עמודים:  62
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מ. מזרחי
 תרגום:  אורי פינק
 סדרה
 סדרת ספרים:  הרפתקאותיו של טינטין
 ספר קודם:  תעלומת תכשיטי הזמרת
 הספר הבא:  טינטין והפיקורוס
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002714886
טיסה 714 לסידני (בצרפתית:Vol 714 pour Sydney) הוא הספר ה-22 בסדרת הספרים הרפתקאותיו של טינטין מאת הקומיקסאי הבלגי הרז'ה. הספר הוצג לראשונה בשנת 1968 ותורגם לעברית על ידי אורי פינק.
עלילה

טינטין, קפטן האדוק, שלגי ופרופסור קלקולוס מוזמנים לכנס אסטרונאוטיקה שיתקיים בסידני שבאוסטרליה. הם מתכוננים לטוס לשם בטיסה שמספרה 714.
בשדה התעופה מגלה האדוק את פיוטר סקוט, טייס אסטוני וידיד של טינטין, שעובד כטייס פרטי של המיליונר לזלו קריידס. סקוט מציג בפניהם את קריידס ועוזרו, ספולדינג. מאחר שגם קריידס מוזמן לכנס בסידני, הוא מזמין אותם להצטרף אליו.
באמצע הטיסה חוטפים ספולדינג יחד עם שאר צוות המטוס את המטוס ומנחיתים אותו על אי געשי נידח. טינטין, האדוק, שלגי, קלקולוס, סקוט, קריידס ודייל המטוס, שלא שיתף פעולה עם החוטפים, יורדים מהמטוס ופוגשים את האחראים לחטיפה, רוברטו רסטאפופולוס ועוזרו אלן, יריביו של טינטין משכבר הימים. רסטאפופולוס מסביר לטינטין שהוא תכנן הכל כדי לגנוב מקריידס את רוב כספו באמצעות סם אמת שהכין עבורו הפסיכיאטר ד"ר קרולספל, והחטופים, להוציא את קריידס, מועברים לבונקר עתיק.
ד"ר קרולספל ורסטאפופולוס מנסים להוציא מקריידס את הסיסמה, ללא הצלחה. באותו זמן שאר החטופים בורחים מהבונקר ומתקדמים באי כדי לחלץ גם את קריידס.
טינטין משחרר את קריידס וכובל את רסטאפופולוס וקרולספל. רסטאפולוס מצליח לברוח, ומצטרף לאלן. הם רודפים אחרי טינטין וחבריו.
טינטין שומע כאילו מישהו מדבר בתוך ראשו, ומורה לו לאן ללכת. הוא מבצע את ההוראות, ומגלה פתח לתוך הקרקע. הוא נכנס אליו, ומגלה כי זהו מקדש עתיק. הם פוגשים בו את קלקולוס, וכן את פרופסור מייק קנרוקיטוף, המסביר להם כי הוא ועוד כמה אנשים יצרו קשר עם חייזרים, וכי המקדש הוא מקום המפגש שלהם.
בינתיים, סרן אלן וצוותו יורדים לתוך המקדש, אך נחסמים על ידי פסל עתיק ומפוצצים אותו כדי לעבור. הפיצוץ גורם לרעידת אדמה, הר הגעש מתפרץ וקנרוקיטוף מוביל את החטופים החוצה מהמקדש, כדי שעב"מ יאסוף אותם. הוא מסביר להם שהם יעברו היפנוזה כדי להשכיח מהם את מה שיראו בתוך העב"מ, והם עולים לחללית ומהופנטים. קרונקיטוף מחדיר למוחם את הידיעה שבעקבות תקלה טכנית במטוס הם נאלצו לנחות בלב ים.
רסטאפופולוס ואנשיו נמלטים לעבר סירת ההצלה של המטוס ומנסים להימלט מהאי הבוער, אך החללית אוספת אותם. החייזרים מורידים את החטופים לסירת ההצלה, ומטוס אחר מחלץ אותם.
לאחר כמה ימים, טינטין, האדוק, קלקולוס, קריידס וסקוט מתראיינים לטלוויזיה. הם מסבירים שאינם זוכרים דבר. שלגי, שלא הופנט, זוכר הכול אך לא יכול לספר על כך. הם עולים על טיסה 714 לסידני ומספיקים להגיע לכנס האסטרונאוטיקה.
השראה ופיתוח

הרז'ה החל לעבוד על טיסה 714 לסידני ארבע שנים לאחר שסיים את הספר הקודם בסדרה, תעלומת תכשיטי הזמרת. בתקופה זו החל לפתח עניין בתופעות על טבעיות ובאמנות מופשטת, והאמין שספר על הנושא ימשוך התעניינות רבה.
איל התעופה מרסל דאסו שימש כהשראה לדמותו של לזלו קריידס. דמותו של מגיש הטלוויזיה בסוף הסיפור מבוססת על מעריץ של טינטין, שביקש מהרז'ה לצייר אותו בסדרה לוחץ את ידו של קפטן האדוק. על ספולדינג אמר הרז'ה שהוא ”ללא ספק הכבשה השחורה במשפחתו”, ועל ד"ר קרולספל אמר הרז'ה שהוא ”כנראה עבד במחנה נאצי”.
מטוסו של קריידס תוכנן וצויר על ידי העוזר רוז'ה ללו (אנ'). כדי לתאר את התפרצות הר הגעש השתמש הרז'ה בתמונות של התפרצויות בהרי הגעש אטנה וקילוואה. הרז'ה צייר את הבסיס לספר, אך רוב ציורי הרקע, בחירת הצבעים והגימור הסופי נערכו על ידי עוזריו, ובמיוחד על ידי בוב דה מור. זאת הן בגלל אקזמה שפגעה ביכולת הציור של הרז'ה, והן בשל אי רצונו להשקיע ביצירת הקומיקס; הוא התלונן בפני מתרגם הסדרה לאנגלית שנמאס לו מטינטין, ואמר לו ש"למעשה, אני לא יכול לסבול את המראה שלו". בפני עוזרו ז'אק מרטן הוא הודה, "אתה לא יכול לדמיין באיזו מידה אני שונא את טינטין".
ניתוח

ספר זה הוא המיסטי והפנטסטי ביותר בסדרה. זהו גם הספר בעל זמן ההתרחשות הקצר ביותר - 24 שעות בערך. פרשנים ציינו במיוחד את הפסיביות של טינטין בעלילה; בעוד שבשאר הספרים עומד טינטין במרכז העלילה ושולט על ההתפתחויות, בספר זה טינטין נכנס להרפתקה ללא כוונה, כאשר רסטאפופולוס כלל לא התכוון לחטוף אותו, ואף על פי שהוביל את הבריחה על האי בסופו של דבר נשלט חיצונית על ידי הפרופסור קרונקיטוף ולא ברח או הביס את אויביו בעצמו.
היבט יוצא דופן נוסף בספר הוא הפיכת האנטגוניסטים של הסיפור מדמויות מפחידות לדמויות נלעגות ומגוחכות. הרז'ה אמר על כך בראיון ש”במהלך הסיפור, הבנתי ש... רסטאפופולוס ואלן היו דמויות פתטיות. כן, גיליתי זאת לאחר שנתתי לרסטאפופולוס בגדים של קאובוי; הוא נראה לי כל כך גרוטסקי בתלבושת הזו עד שהוא הפסיק להרשים אותי. הנבלים נחשפו; בסופו של דבר הם נראים, יותר מכל, מגוחכים ועלובים... כך דברים מתפתחים.”
הערות שוליים

↑  פייר אסולין (2009), "Hergé: the Man Who Created Tintin" (באנגלית). ניו יורק: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, עמ' 201. ISBN 978-0-19-539759-8
| הרפתקאותיו של טינטין |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | ארז'ה • בוב דה מור • אדגר פ. ז'אקובס |  |
| דמויות | טינטין • קפטן האדוק • פרופסור קלקולוס • תומסון ותומפסון • ביאנקה קסטאפיורה • דמויות נוספות |  |
| אוגדנים | טינטין בארץ הסובייטים • טינטין בקונגו • טינטין באמריקה • הסיגרים של פרעה • הלוטוס הכחול • האוזן השבורה • האי השחור • שרביטו של אוטוקר • הסרטן בעל צבתות הזהב • הכוכב המסתורי • תעלומת ה"חד-קרן" • אוצרו של רקהם האדום • שבעת כדורי הבדולח • אסירי השמש • ארץ הזהב השחור • הטיסה לירח • החוקרים על הירח • פרשת קלקולוס • כרישי הים האדום • טינטין בטיבט • תעלומת תכשיטי הזמרת • טיסה 714 לסידני • טינטין והפיקורוס • טינטין ואלף ארט |  |
| סרטים | הסרטן בעל צבתות הזהב (1947) • טינטין וגיזת הזהב (1961) • טינטין והתפוזים הכחולים (1964) • טינטין ומקדש השמש (1969) • טינטין ואגם הכרישים (1972) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) |  |
| סדרות טלוויזיה | הרפתקאותיו של טינטין מאת ארז'ה (1958–1962) • הרפתקאותיו של טינטין (1991–1992) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: ac359dbe-c0bb-40c2-8073-dfec2833a152
חידוש

ערך זה עוסק במונח הלכתי למצווה שיש בה חידוש. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חידוש הוא מצווה או הלכה בתורה, שחלק מכלליהן ויסודותיהן אינו לפי הכללים ההלכתיים הרגילים, ולכן לא ניתן לקבוע את כלליהן האחרים לפי הכללים הסטנדרטיים הרגילים, ואף לא ניתן להסיק מכלליהן והלכותיהן למצוות אחרות.
דוגמאות בולטות > דיני אישות

בתלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"א, עמוד ב' מובאת דעתו של רב, לפיה מצוות אשת יפת תואר הנלמדת בפרשת כי תצא, היא חידוש. בפרשה זו קובעת התורה כי כאשר יהודי יוצא למלחמת מצווה ורואה אישה גויה שחושק בה, הוא רשאי לשאת אותה לאחר חודש ימים ולאחר שלבי הכנה מסוימים. מצווה זו היא חידוש, שכן הלכה למשה מסיני שאסור להתחתן עם אשה שאיננה מהעם היהודי. דין דומה מופיע לגבי עבד עברי שמותר לו לשאת שפחה כנענית, ולכן לפי דעתו של רב אין לחלק בו בין כהן, לישראל שאינו כהן.
דוגמאות בולטות > עדים זוממים

דוגמה נוספת היא עדים זוממים; התורה קובעת כי כאשר עדים העידו עדות מסוימת, ובאו עדים אחרים והעידו כי באותה שעה היו עמם במקום אחר וממילא לא היה באפשרותם להיות במקום בו ראו את העדות, פוסקת התורה כי יש להאמין לעדים האחרונים המזימים את העדים הראשונים, וכעונש יש לבצע בעדים הראשונים את העונש ביקשו לחייב. לפי דברי האמורא אביי, העדים נפסלים לעדות כבר מהשעה שהעידו את העדות, שהרי עכשיו התברר כי באותה שעה כבר העידו עדות שקר, ואם כן כל העדויות שהעידו מאז והלאה אין להן תוקף הלכתי. לעומת זאת, רבא סבור כי העדים נפסלים רק מאותה שעה שהתברר כי עדותם הייתה עדות שקר, על ידי העדים הזוממים. אחת מהפרשנויות לדעתו של רבא היא בכך שדין עדים זוממים הוא חידוש, שהרי כשם שאנו מאמינים לעדים האחרונים שהעדים הראשונים היו במקום אחר ולא כפי שאמרו הם עצמם, כך היה עלינו להאמין במידה שווה לעדים עצמם הטוענים כי הם כן היו במקום, ומכיוון שהלכה זו היא בגדר חידוש ואינו בגדר סברה, גם הכללים האחרים של דין זה שונים מהרגיל, ואין לנו לומר את סברותינו בנושא יותר מאשר שנכתב בתורה בפירוש, שהם נפסלים כאשר באו העדים הזוממים לבית הדין להזימם.
דוגמאות בולטות > איסורי אכילה

גם איסור בישול בשר בחלב מוגדר על ידי התלמוד כחידוש, מכיוון שהאיסור הוא רק על בישול ולא על שרייה, ובעוד שבשר שנתבשל זמן קצר ביותר בחלב אסור, בשר שהיה שרוי יום שלם בחלב הוא מותר, ומכאן שגדר האיסור הוא לא על פי הכללים הרגילים. אף ההיתר של שתיית חלב מבהמה טהורה מוגדר על ידי התלמוד כחידוש, מכיוון שהתהוותו של החלב הוא לפי דעה אחת - מדם האסור באכילה, ולפי דעה שנייה החולקת על כך - מכיוון שהחלב הוא כאבר מן החי, מכיוון שהוא חומר הנוצר מגופה של בהמה טהורה ונאכל בעודה חיה, ולכן לאחר שאנו יודעים כי אחד מכינויי ארץ ישראל הוא "ארץ זבת חלב ודבש" מכך שהחלב מותר, שהרי אין שבחה של ארץ ישראל בדבר טמא, ייתכן שגם חלב של בהמה טמאה הוא מותר, ולכן ישנו פסוק מיוחד האוסר חלב בהמה טמאה.
איסור גיעולי עכו"ם, כלומר כלי שבושלו בו מאכלי טריפה על ידי גויים, גם הוא בגדר חידוש, שכן כלל הוא בכל התורה שנותן טעם לפגם מותר, כלומר איסור הבלוע בכלי וכבר עברו עשרים וארבע שעות מאז שנבלע בו, מותר מן התורה לבשל בכלי ואין צורך להכשירו, שכן הטעם הבלוע בו הוא פגום ואינו ראוי יותר לאכילה, ועם זאת אסרה התורה כלים שגוי בישל בהם מאכלי טריפה וחייבה אותם להכשירם, ולכן לא ניתן ללמוד משם לאיסורים אחרים ולומר כי כל טעם הבלוע בכלי נחשב כמו המאכל עצמו והוא אסור.
דוגמאות בולטות > דיני מזיק

בתלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ל"ד, עמוד ב' מובאת דעתו של רבי מאיר כי קנס הוא בגדר חידוש, מכיוון שבשונה מהכלל "קם ליה בדרבה מיניה" האומר כי האדם שמחויב בשני עונשים אין להענישו בשניהם אלא רק בעונש החמור מביניהם, בקנס חידשה התורה שעל אף שמושת על אדם עונש מוות, הוא עדיין יכול להתחייב גם בתשלום קנס.
לפי דעתם של הרשב"א, והרמב"ן גם בור הוא חידוש, מכיוון שאין דרכו לילך ולהזיק, וכן, בשונה משאר אבות הנזיקין, בור שהזיק אינו ממונו של האדם שכרה אותו, אלא שהתורה החילה עליו סטטוס אד הוק כאילו היא הבעלים של הבור לצורך חיובו, ועוד שהניזק הוא שבא לרשותו של המזיק.
דוגמאות בולטות > מוציא שם רע

ההלכה קובעת כי אדם המוציא שם רע על אשתו שזינתה לאחר אירוסיה, והתברר שאכן אמת דיבר שזינתה בין ארוסיה לנישואיה, דינה בסקילה על פתח בית אביה. גם אם התברר שזינתה לאחר הנישואין, גם אז דינה בסקילה, למרות שבאופן רגיל העונש על זנות לאחר הנישואין הוא חנק, ולכן דין זה מוגדר כחידוש.