stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לונה מקסימוף

| --- | --- |

לונה מקסימוף, כפי שהופיעה בחוברת All-New Inhumans #11 מספטמבר 2016, אמנות מאת רואלד מרסליוס.
 סוג:  דמות
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Fantastic Four #240 (מרץ 1982)
 יוצרים:  ג'ון ביירן
 מידע
 כינויים:  לונה אמקוולין
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  היבריד אנושי ובלתי אנושי
 כוחות:  ראיית רגשות, אמפתיה, חיזוי, שליטה מוחית, חסינות טלפתית
 חברה בקבוצה:  משפחת המלוכה של הבלתי אנושיים, קרן העתיד, אקדמיית בראדוק
 דמויות קשורות
 משפחה:  נטליה מקסימוף (סבתא מצד האב, מתה) קוולין ואמבור (סבים מצד האם) מריה וג'אנגו מקסימוף (סבים מאמצים מצד האב, מתים) מקס אייזנהרדט (סב מאמץ מצד האב) קריסטליה אמקוולין ופייטרו מקסימוף (הורים) רונאן (אב חורג) מדוזלית' אמקוולין ו-ונדה מקסימוף ו-פולאריס (דודות) בלאקאגאר בולטאגון (דוד ובן-דוד) ויז'ן (דוד לשעבר) גורגון, קארנאק, טריטון, מקסימוס, פסיינייפס, אהורה בולטאגון, תומאס שפרד, ו-ויליאם קפלן (בני דודים)
לונה מקסימוף (באנגלית: Luna Maximoff) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #240 ממרץ 1982, ונוצרה על ידי הכותב והמאייר ג'ון ביירן.
לונה מקסימוף היא בתם של חברת משפחת המלוכה של הבלתי אנושיים קריסטליה אמקוולין ושל חבר האקס-מן פייטרו מקסימוף / קוויקסילבר, שקרויה על שם הירח בו נולדה. במקור הייתה חסרת כוחות-על. בשכתוב משנת 2015 נקבע כי אביה אינו מוטאנט, אלא קיבל את כוחותיו כתוצאה מניסויים שעבר בידי הוד התפתחותו. הוריה השאירו אותה להשגחתם של הוד התפתחותו והאנשים החדשים, הרואים בה קרובת משפחה. כאשר אביה איבד את כוחותיו בשל מעשיה של אחותו, הוא חשף את עצמו לערפילי טריגן, ולאחר מכן שכנע את לונה לחזור לכדור הארץ וחשף אותה לערפילים. הודות לחשיפה לערפילים, לונה קיבלה את היכולות לראות רגשות באופן ויזואלי, וכן לשנות, לתמרן ולהסיר אותם כרצונה.
היות שהיא לא שלטה בכוחותיה, לונה נאלצה בתחילה להרכיב משקפי שמש בכל עת. היא התלוותה לאביה לזמן מה במסעו לחידוש כוחותיהם של המוטאנטים שכוחותיהם הוסרו מהם באירועי בית אם, אך לאחר שנקלעה לקרב בין אביה לסבה לכאורה מקס אייזנהרדט/מגנטו, אביה השאיר אותה להשגחת אמה והבלתי אנושיים. דודה מקסימוס תמרן אותה לשחררו, והשתלט על אטילאן וממלכת הבלתי אנושיים. לונה הייתה נוכחת כאשר אומת הבלתי אנושיים השתלטה על אימפריית הקרי והשתקעה בעיר האלה. כאשר אביה הגיעה עם גבישי טריגן הגנובים בטענה שמתחזה מגזע הסקרול גנב אותם, לונה זיהתה כי הוא משקר ושמרה זאת בסוד מתוך אהבה. כאשר אביה התוודה בפני העולם על מעשיו, היא הייתה גאה בו, ואמרה לו שהרוויח את כבודה בחזרה. היא נראתה לאחרונה כתלמידה באקדמיית בראדוק.
לוסיוס קווייטוס

לוסיוס קווייטוס (לטינית: Lusius Quietus‏; ? - 118) היה מצביא רומאי שהצטיין במלחמות הפרתיות של טראיאנוס, מדכא מרד התפוצות, ונציב יהודה לצורך דיכוי המרד היהודי הידוע בשם "פולמוס קיטוס". בעקבות חשד לניסיון מרידה, הוא הוצא להורג, כנראה, בהסכמתו שבשתיקה של אדריאנוס שפחד מפופולריותו הרבה בעקבות הדיכוי.
תולדות חייו

קווייטוס היה נסיך או ראש שבט מאורי ובן לחבל ארץ שטרם הוכנע על ידי הרומאים. המלחמות השבטיות הכשירו אותו לתפקידים צבאיים, והוא הציע את שירותיו לרומאים כבר בימי דומיטיאנוס, קיבל אזרחות רומית, והצטרף למעמד הפרשים. קווייטוס התגייס לצבא הרומאי ועמד בראש יחידת חיל עזר של חיל פרשים מאורית, שבניגוד לחיילות העזר של האימפריה הייתה יחידה אתנית שפעלה מחוץ למסגרת הצבאית הטיפוסית של חילות העזר.
קווייטוס הודח ממשרתו באשמת התנהגות לא נאותה, איבד את מעמדו כפרש והושב לבני שבטו, ככל הנראה בימי הקיסר דומיטיאנוס. הוא ויחידתו הוחזרו לשירות בימי הקיסר טראיאנוס, שנזקק לשירות חיל הפרשים המאורי שלו. הוא שירת בהצטיינות במלחמות הדאקיות בין השנים 101–106 (אנ'), ועושרו בא לו מחלקו בשלל המלחמה.
לא ברור אם היה לו חלק במלחמה הדאקית השנייה. שיא תהילתו היה על חלקו במלחמות הפרתיות של טראיאנוס נגד האימפריה הפרתית. כהכנה לפלישה למסופוטמיה הוא לקח חלק בכיבוש ארמניה בשנת 114 ושם הכניע את המרדיסטים. לאחר מכן עבר לפעול בצפון מסופוטמיה, שם כבש את סינגרה ללא קרב, וכן ערים אחרות. במלחמה הוא פיקד על הפרשים המאורים שלו ועל יחידות נוספות. בשנת 116 פרץ מרד בצפון מסופוטמיה (שסופחה לא מכבר כפרובינקיה "מסופוטמיה"). הוא הצליחה להכניע את סינגרה, כבש מחדש את נציבין והחריב את אורפה. הצלחתו בלטה מול הכישלון של אפיוס מקסימוס סנטרה, שעמד בראש חיל משלוח רומי וניסה ללא הצלחה לדכא את המרד.
בשנת 115 פרץ מרד התפוצות במצרים, קירנה וקפריסין. בין אם המרד של יהודי מסופוטמיה בא בעקבות מרד התפוצות ובין אם טראיאנוס ניסה למנוע מרד מקביל במסופוטמיה באמצעות מכה מקדימה, הוטל על קווייטוס התפקיד של דיכוי יהודי מסופוטמיה. הוא ביצע תפקיד זה ללא רחמים תוך הריגת יהודים רבים.
טראיאנוס גמל לו על הצלחתו, והוא קודם במהירות. תחילה הוכלל בין הפראיטורים, ובשנת 117 מונה לקונסול ממשיך. באותה שנה מונה גם למושל יהודה. רונלד סיים העלה השערה כי קווייטוס מונה כנציב בשנת 116 ורק לאחר מכן מונה לקונסול בהיעדרו. אוסביוס יוצר את הרושם כי נציבות יהודה ניתנה ללוסיוס קווייטוס כפרס על הטבח שערך ביהודי מסופוטמיה. במהלך שלטונו הוא דיכא באכזריות מרד יהודי.
קווייטוס היה המושל הקונסולרי הראשון ביהודה. יהודה הפכה מפרובינקייה פרטוריאנית שבראשה מושל בדרגת פראיטור, לפרובינקייה קונסולרית שבראשה מושל בדרגת קונסול, שלרשותו שני לגיונות. אז גם נכנס לגיון שני ליהודה – צעד שמינוי מסוג זה כרוך בו. עם הגיעו ליהודה הביא איתו קווייטוס לגיון נוסף, הלגיון השני טראיאנה, ובכך העלה את חיל המצב ביהודה מלגיון בודד לשנים, והכפיל את כוחות העזר בפרובינקיה.
מותו של טראיאנוס, ועלייתו של אדריאנוס לשלטון בשנת 117, הביאו לסיום הקריירה של קווייטוס. אדריאנוס חשש כי לקווייטוס יש שאיפות לשלטון. בשלב הראשון הוא סולק מהפיקוד על חייליו המאורים, שכנראה שירתו עם קווייטוס ביהודה. באותו הזמן פרצו מהומות במאוריטניה, וייתכן כי לוסיוס קווייטוס עורר אותן. הן דוכאו על ידי קווינטוס מרקיוס טורבו, ולאחר מכן הוא הודח מתפקידו כמושל יהודה. שנה לאחר מכן הוצא להורג עם שלושה קונסולארים נוספים באשמת קשירת קשר נגד הקיסר. בפקודת הסנט, הוא נרצח בדרכו למאוריטניה. אף שאדריאנוס טען שהרצח בוצע בניגוד לרצונו, ייתכן שאדריאנוס חשש ממנו כמתחרה מסוכן על השלטון.
ראו גם

לוקיוס קוסוניוס גאלוס
לקריאה נוספת

E. M Smallwood, "Palestine c. AD 115-118", Historia II (1962), pp. 500–510
Ronald Syme, "Consulates in Absence", The Journal of Roman Studies, Vol. 48, No. 1/2 (1958), p. 9
הערות שוליים

↑  קסיוס דיו סח, 32, 5
↑  קסיוס דיו סט, 2, 5
↑  אוסביוס מקיסריה, תולדות הכנסייה, ד, 2, 5
↑  קסיוס דיו סח, 32, 5
↑  Ronald Syme, "Consulates in Absence", The Journal of Roman Studies, Vol. 48, No. 1/2 (1958), pp. 9, no. 108
↑  אוסביוס, תולדות הכנסייה, ד, 2, 5
↑  E. M Smallwood, "Palestine c. AD 115-118", Historia ii (1962), pp. 500-510
↑  ג. אלון, תולדות היהודים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, חלק א', עמ' 257–258
↑  היסטוריה אוגוסטה, חיי אדריאנוס ה, 2, 8, ו, 7
↑  היסטוריה אוגוסטה, חיי אדריאנוס ז,1
↑  קסיוס דיו סט, 2, 5
| מושלים בפרובינקיית יהודה / סוריה פלשתינה |
| --- | --- | --- |
| מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) | מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) |  |
| פראיפקטים | קופוניוס (9-6) • מרקוס אמביבולוס (12-9) • אניוס רופוס (15-12) • ואלריוס גראטוס (26-15) • פונטיוס פילאטוס (36-26) • מארקלוס (37-36) • מארולוס (41-37) |  |
| ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) | ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) |  |
| פרוקוראטורים | קספיוס פאדוס (46-44) • טיבריוס יוליוס אלכסנדר (48-46) • ונטידיוס קומאנוס (52-48) • אנטוניוס פליקס (60-52) • פורקיוס פסטוס (62-60) • לוקיוס אלבינוס (64-62) • גסיוס פלורוס (66-64) |  |
| בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) | בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) |  |
| מושלים זמניים | אספסיאנוס • טיטוס • מרקוס אנטוניוס יוליאנוס (תאריכים לא ידועים) |  |
| מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) | מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-פראייטורים | סקסטוס וטולנוס קריאליס (71-70) • סקסטוס לוקיליוס באסוס (73-71) • לוקיוס פלביוס סילבה (81-73) • סלווידנוס (אנ') (86-81) • פומפיוס לונגינוס (90-86) • טיטוס פומפוניוס באסוס (93-90) • סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס (96-93) • סקסטוס אטיוס סוברנוס (?) • טיבריוס קלודיוס אטיקוס הרודס (אנ') (102-99) • גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס (105-102) • פומפיוס פלקו (108-105) • טיבריאנוס (117-114 לספירה) |  |
| מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) | מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | לוסיוס קווייטוס (118-117) • מרקוס טיטיוס לוסטריקוס ברוטיאנוס (120-118) • לוקיוס קוסוניוס גאלוס (122-120) • פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (125-122) • קווינטוס טיניאוס רופוס (133-130) • יוליוס סוורוס (136-133) |  |
| סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) | סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | קאלפורניוס אטיליאנוס (סביב 139) • דומיטיוס סנקה (סביב 142) • ד. ואליוס פידוס (סביב 150) • קוינטיאנוס (סביב 152) • דומיטיוס קורבולו (151-154) • דקימוס סיוס סנקה (157-155) • מקסימוס לוקיליאנוס (סביב 160) • יוליוס קומודוס (165-162) • פלויוס בואתוס (עד 170/169) • ארוקיוס קלרוס (שנות ה-70) • יוליוס לפידיאנוס (סביב 186) • מרקוס אולפיוס ערביאנוס (אמצע שנות ה-90) • מרקוס יוניוס מקסימוס (199-198) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 164376089  VIAF: 290677952   WorldCat (עם VIAF): 290677952
מאיר אביטבול

| --- | --- |

מאיר אביטבול
 לידה:  1944 תש"ה קזבלנקה, מרוקו
 פטירה:  19 בספטמבר 2023 (בגיל 79 בערך)
 עיסוק:  הוצאה לאור
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב מאיר מישל אביטבול (1944, תש"ה - 19 בספטמבר 2023, ד' תשרי ה'תשפ"ד) היה מנהל מכון אור המערב - הוצאה לאור של ספרי חכמי ספרד ומרוקו, וספרייה המאגדת ומשווקת ספרים של חכמי ספרד.
ביוגרפיה

נולד בקזבלנקה לעמרם ולשרה (לבית אלבז). בשנת 1960 עבר ללמוד בטנג'יר. בשנת 1963 עבר לאנגליה ולמד בישיבת גייטסהד בראשות רבי אריה זאב גורביץ. בשנת 1967 השתתף בהקמת ישיבת מרכז התורה שבפרברי פריז בראשות רבי יעקב טולידאנו.
בשנת 1968 נישא ליוכבד (לבית לרדו) ממזאגאן ועבר בעקבות הוריו למונטריאול שבקנדה.
לקח חלק פעיל[דרושה הבהרה] בביסוסה של קהילת "מרכז ספרד" החרדית-ספרדית והמרוקאית, וניהל את הישיבה המקומית.
בשנת 1981 עלה לישראל, והתיישב בשכונת גילה בירושלים. הקים בשכונה בית מדרש ומימן כולל ערב בשכונה. נקרא לנהל את ישיבת ומוסדות "אוהל משה" של הרב משה מלכה בבני ברק, שמנו אז כ-700 תלמידים.
לאחר שנחשף בספריות ישראל לכתבי חכמי ספרד והמגרב ולצילומי כתבי היד שלהם שבספריה הלאומית, הקים ב-1983 את מכון "בני יששכר" (על שם סבו, רבי יששכר סימוני) לחקר והוצאה לאור של ספרי חכמי ספרד. ב-1985 הקים את הספרייה הספרדית, המאגדת ספרים של חכמי ספרד שראו אור. ב-1990 הקים את אור המערב. עד לשנת 2019, הוציא המכון לאור קרוב ל-400 ספרים.
בשנת 2008 זכה בפרס נסים גאון, על 25 שנות פעילות והפצת ספרי חכמי הספרדים.
ב-19 בספטמבר 2023 נפטר בגיל 79.
ראו גם

אור המערב
לוקוט

לוקוט (בהונגרית: Lókút) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בלוקוט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 619 ובשנת 2020 רק 434 תושבים.
הכפר הוא אחד היישובים הגבוהים ביותר בטרנסדנוביה ולכן האקלים שלו קריר יותר ורטוב יותר משאר יישובי מחוז וספרם. בחורף יורד בכפר יותר שלג משאר יישובי האזור וגם נשאר הרבה יותר זמן על האדמה.
בשנת 1984 אוחד הכפר עם העיר זירץ ובשנת 1993 קיבל בחזרה את עצמאותו ככפר נפרד.
יהודי לוקוט

בלוקוט חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 8 |  |
| 1880 | 14 | 1,727 |
| 1910 | 4 |  |
| 1920 | 13 |  |
| 1930 | 5 |  |
| 1941 | 9 | 2,217 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודים מלוקוט שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת זירץ |
| --- | --- | --- |
| יישובים | זירץ • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 238772441   WorldCat (עם VIAF): 238772441
לה שמבון-סור-ליניון

| --- | --- |
סמל לה שמבון-סור-ליניוןסמל לה שמבון-סור-ליניון

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  אוברן-רון-אלפ אוברן-רון-אלפ
 מחוז:  לואר עילי
 מושל:  Éliane Wauquiez-Motte
 שפה רשמית:  צרפתית 
 על שם:  Lignon du Velay 
 שטח:  41.71 קמ"ר
 גובה:  874 - 1,139 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,400 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  63 נפש לקמ"ר (1999)
 קואורדינטות:  45°03′N 4°18′E﻿ / ﻿45.050°N 4.300°E﻿ / 45.050; 4.300
 אזור זמן:  UTC+1
 http://ville-lechambonsurlignon.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי לה שמבון סור-ליניון (למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי לה שמבון סור-ליניון (למפת אוברן-רון-אלפ רגילה) ליון גרנובל בור-אן-ברס ואלנס סנט אטיין שאמברי קלרמון-פראן לה פוי-אן-ולה מולן אוריאק סאנטר עמק הלואר  אקיטן החדשה  אוקסיטניה פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור איטליה שווייץ בורגון-פראנש-קונטהלה שמבון סור-ליניון (למפת אוברן-רון-אלפ מוגדלת) ליון גרנובל בור-אן-ברס ואלנס סנט אטיין שאמברי קלרמון-פראן לה פוי-אן-ולה מולן אוריאק סאנטר עמק הלואר  אקיטן החדשה  אוקסיטניה פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור איטליה שווייץ בורגון-פראנש-קונטהלה שמבון סור-ליניון   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לה שמבון-סור-ליניון (בצרפתית: Le Chambon-sur-Lignon) היא עיירה במחוז לואר עילי (Haute-Loire) בחבל אוברן-רון-אלפ שבדרום-מזרח צרפת. תושביה סייעו בדרכים שונות ליהודים להימלט מאימת הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. 
אוכלוסיית העיירה בשנת 2018 מנתה 2,457 תושבים.
היסטוריה

היישוב הוקם במאה ה-16 על ידי הוגנוטים (נוצרים פרוטסטנטים שנרדפו על ידי הכנסייה הקתולית). בשנת 1923 שינה היישוב את שמו מ"לה שמבון-דה-טנס" לשמו הנוכחי. בשנת 1938 הקימו הכמרים אנדרה טרוקמה ואדוארד תייס פנימייה פרטית בעיירה.
ערים תאומות

הערים התאומות של לה שמבון-סיר-ליניון הן:
שווייץ פישלישבך, שווייץ
ישראל מיתר, ישראל (מ־9 בנובמבר 2006)
לקריאה נוספת

Hallie, Philip P (1979). Lest Innocent Blood Be Shed: The Story of Le Chambon and How Goodness Happened There. New York: Harper & Row.
Matas, Carol (1998 April 1). Greater Than Angels. New York: Simon & Schuster.
הערות שוליים

↑  Populations légales 2018 − Ces données sont disponibles sur toutes les communes de France hors Mayotte | Insee, www.insee.fr
↑  רות חפץ, ראיון עם יהונתן גלי (שפיגל), קול חיפה, 20.11.87
↑  השני הוא ניולנדה שבהולנד
↑  Eoin McSweeney and Arnaud Siad CNN, Man leaves fortune to French village that saved his family from Nazis, CNN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555081805171  BnF: cb15259956h (data)  GND: 4099421-1  LCCN: n79139291  NKC: ge1183105  SUDOC: 033989737  VIAF: 167439389   WorldCat (עם VIAF): 167439389 
אנדרטת לה שמבון ביד ושם בירושלים
לותר ואנדרוס

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1951 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  1 ביולי 2005 (בגיל 54) אדיסון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מערב מישיגן, תיכון ויליאם הווארד טאפט 
 סוגה:  מוזיקת נשמה, פאנק 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אפיק רקורדס, קוטיליון רקורדס 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.luthervandross.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לותר רונזוני ואנדרוס ג'וניור (באנגלית: Luther Ronzoni Vandross Jr.‎;‏ 20 באפריל 1951 – 1 ביולי 2005) היה זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי. במהלך הקריירה שלו מכר ואנדרוס מעל 35 מיליון תקליטים ברחבי העולם, וקיבל שמונה פרסי גראמי, כולל ביצוע הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר בארבע פעמים שונות. הוא זכה בסך הכל בארבעה פרסי גראמי בשנת 2004 כולל פרס הגראמי לשיר השנה על שיר שהוקלט זמן לא רב לפני מותו, "Dance with My Father".
ביוגרפיה

ואנדרוס נולד בבית החולים בלוויו, בשכונת מפרץ קיפס במנהטן, ניו יורק. הוא היה הילד הרביעי ובנם השני של מרי אידה ואנדרוס ולותר ואנדרוס, האב. אביו היה רפד וזמר, ואמו הייתה אחות. ואנדרוס גדל בלואר איסט סייד במנהטן בניו יורק, בשיכון של דיור ציבורי. בגיל שלוש, קיבל מכשיר פונוגרף, ולימד את עצמו לנגן בפסנתר משמיעה. אביו של ואנדרוס נפטר מסוכרת כשהיה בן שמונה. משפחתו עברה לברונקס כשהיה בן תשע.
ואנדרוס סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ויליאם הווארד טאפט בברונקס בשנת 1969, ולמד באוניברסיטת מערב מישיגן במשך שנה לפני שנשר כדי להתמקד בקריירה במוזיקה.
ביוגרפיה > מותו

ונדרוס סבל מסוכרת ויתר לחץ דם. ב-16 באפריל 2003 לקה ונדרוס בשבץ מוחי קשה בביתו בניו יורק, והיה בתרדמת כמעט חודשיים. השבץ השפיע על יכולתו לדבר ולשיר, וחייב אותו להשתמש בכיסא גלגלים.
בטקס פרסי הגראמי לשנת 2004 הופיע ואנדרוס בקטע וידאו מוקלט מראש, כדי לקבל את פרס שיר השנה על "Dance with My Father", באומרו: "כשאני נפרד זה לעולם לא הרבה זמן, כי אני מאמין בכוח של אהבה" (ואנדרוס שר את שש המילים האחרונות). אמו, מרי, קיבלה את הפרס באופן אישי מטעמו. הופעתו האחרונה בפומבי הייתה ב-6 במאי 2004 בתוכנית של אופרה וינפרי. ואנדרוס נפטר ב-1 ביולי 2005, במרכז הרפואי JFK באדיסון, ניו ג'רזי, בגיל 54 מהתקף לב.
דיסקוגרפיה

This Close to You (1977)
Never Too Much (1981)
Forever, for Always, for Love (1982)
Busy Body (1983)[71]
The Night I Fell in Love (1985)
Give Me the Reason (1986)
Any Love (1988)
Power of Love (1991)
Never Let Me Go (1993)
Songs (1994)
This Is Christmas (1995)
Your Secret Love (1996)
I Know (1998)
Luther Vandross (2001)
Dance with My Father (2003)
פרסים

| רשימת פרסים ומועמדויות> שנה | רשימת פרסים ומועמדויות> פרס | רשימת פרסים ומועמדויות> קטגוריה | רשימת פרסים ומועמדויות> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
|  1988 | פרס המוזיקה האמריקאית | זמר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר | זכייה    |
|  1990 | פרס המוזיקה האמריקאית | זמר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר | זכייה    |
|  1991 | פרס גראמי | ביצוע הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר — "Here and Now" | זכייה    |
|  1992 | פרס גראמי | ביצוע הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר — "Power of Love/Love Power" | זכייה    |
|  1992 | פרס גראמי | שיר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר — "Power of Love/Love Power" | זכייה    |
|  1992 | פרס המוזיקה האמריקאית | אלבום הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר — "Power of Love" | זכייה    |
|  1994 | פרס המוזיקה האמריקאית | זמר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר | זכייה    |
|  1996 | פרס המוזיקה האמריקאית | זמר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר | זכייה    |
|  1997 | פרס גראמי | ביצוע הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר — "Your Secret Love" | זכייה    |
|  2002 | פרס המוזיקה האמריקאית | זמר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר | זכייה    |
|  2003 | פרס המוזיקה האמריקאית | זמר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר | זכייה    |
|  2003 | פרס המוזיקה האמריקאית | אלבום הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר — "Dance with My Father" | זכייה    |
|  2004 | פרס גראמי | ביצוע הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר — "Dance with My Father" | זכייה    |
|  2004 | פרס גראמי | שיר השנה — "Dance with My Father" | זכייה    |
|  2004 | פרס גראמי | אלבום השנה — "Dance with My Father" | זכייה    |
|  2004 | פרס גראמי | דואט השנה — "The Closer I Get to You" (with Beyoncé) | זכייה     |
הערות שוליים

↑  יוסי חרסונסקי, ללכת שבי אחריה, מעריב, 7 בדצמבר 1990
↑  יוסי בבליקי, ‏אף פעם לא הג'וקר שבחפיסה, באתר גלובס, 31 ביולי 2003
↑  פטרישה כהן, לכל אחד יש כוכב, באתר הארץ, 17 ביוני 2004
↑  סוכנויות הידיעות, הזמרת ביונסה זכתה בחמישה פרסי גראמי, באתר הארץ, 9 בפברואר 2004
↑  הגרדיאן, מת זמר הנשמה לותר ונדרוס, באתר הארץ, 4 ביולי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413642705171  BNE: XX1146839  BnF: cb139007153 (data)  GND: 129621714  ISNI: 0000 0000 7357 3388  LCCN: n91019417  MusicBrainz: 816d9b5d-eaf9-4a97-b5f7-6e82cd01aafe  NKC: jo2005273894  NLK: KAC2019E1352  NTA: 074165747  SNAC: w62b9pgv  SUDOC: 088317358  VIAF: 22329077   WorldCat (עם VIAF): 22329077
לחץ חלקי

לחץ חלקי הוא גודל וירטואלי המוגדר עבור כל גז בתערובת גזים. זהו גודל פיקטיבי, כיוון שלחץ חלקי של גז בתערובת לא ניתן למדידה.
לחץ חלקי של גז הוא לחץ אשר היה מפעיל הגז, אילו היה הגז היחיד בכלי והתנהגותו כשל גז אידיאלי. הגדרה זו תקפה רק במקרה של גזים אידיאליים וניתן להרחיבה לגזים לא אידיאליים על ידי הגדרת שבר מולי (ראו שבר מולי ולחצים חלקיים)
.
עבור מערכת תרמודינמית ניתן להגדיר גודל מדיד יחיד, הנקרא לחץ. 
על פי חוק דלטון וההגדרה המוכללת של לחץ חלקי, סכומם הוא הלחץ של המערכת.


לחץ חלקי מגדיר את מידת פעילותם התרמודינמית של מולקולות הגז. גזים מומסים, עוברים דיפוזיה ומגיבים בהתאם ללחצם החלקי ולא בהתאם לריכוזם בתערובת גזים או בתמיסה.
חוק דלטון

חוק דלטון, הידוע גם כ"מודל דלטון" קובע כי לחץ של תערובת גזים אידיאליים שווה לסכום הלחצים החלקיים של כל רכיבי התערובת בנפרד. החוק מניח התנהגות אידיאלית של גזים בתערובת, כלומר אף גז אינו מושפע מנוכחותם של גזים אחרים במערכת.
באופן כללי, ניתן לנסח את חוק דלטון:
 p=p_{A}+p_{B}+...=\sum _{i}p_{i}
כאשר  p הוא הלחץ של המערכת,  p_{i} הם הלחצים החלקיים של הגזים ונתונים על ידי משוואת מצב של גזים אידיאליים:
 p_{i}={\frac {n_{i}RT}{V}}
כאשר  n_{i} הוא מספר המולים של הגז  i,
 R קבוע הגזים,
 T טמפרטורה בקלוין.
שבר מולי ולחצים חלקיים

ניתן להכליל את המושג לחץ חלקי לתערובות של גזים לא אידיאליים באמצעות הגדרת שבר מולי.
שבר מולי של הגז  i בתערובת גזים מוגדר באופן הבא:

 x_{i}={\frac {n_{i}}{n}}
כאשר  n_{i} הוא מספר המולים של הגז,  n הוא סכום מספרי המולים של כל הגזים בתערובת, בסימנים  n=n_{A}+n_{B}+.... יש לציין כי בספרות מקובל סימון נוסף לשבר מולי  \chi _{i}.
מתוך ההגדרה מיד נובע, כי סכום שברים המוליים מקיים את שוויון הבא:
כעת, נגדיר את הלחץ החלקי של גז  i (יש לשים לב שכאן אין הגבלה לגזים אידיאליים):
כאשר  p הוא לחץ המערכת.
ההגדרה המוכללת של לחץ חלקי מאפשרת גם במקרה של גזים לא אידיאלי לרשום את הלחץ של המערכת כסכום של לחצים חלקיים של כל הגזים בתערובת. על מנת להשתכנע בכך נרשום במפורש את סכום הלחצים החלקיים:
ראו גם

ג'ון דלטון, על שמו החוק דלטון (מודל דלטון)
התאוריה הקינטית של הגזים מספקת הסבר מולקולרי לתופעות מאקרוסקופיות, כגון לחץ