stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקת הרפובליקה העממית של סין
פרק המבנה השלטוני > "הקונגרס העממי הלאומי" – הרשות המחוקקת > הוועד הקבוע של הקונגרס העממי הלאומי

גוף משנה של הקונגרס העממי הכולל מספר מצומצם של נבחרים, המתפקד בזמן שהקונגרס העממי לא מכונס, ומאשר חוקים ופעולות רגישות בממשל.
פרק המבנה השלטוני > מועצת המדינה – הרשות המבצעת

הגוף המבצע העליון במדינה, בראשות ראש הממשלה.
אחראי על הניהול השוטף של המדינה, כולל הכלכלה, הצבא, החינוך, הבריאות ועוד.
מועצת המדינה פועלת על פי הכוונת המפלגה הקומוניסטית.
פרק המבנה השלטוני > נשיא סין

הנשיא הוא ראש המדינה. תפקידו סמלי יותר, אך יש לו סמכויות ניהוליות רבות בשיתוף פעולה עם ראש הממשלה.
הנשיא נבחר באופן פורמלי על ידי הקונגרס העממי הלאומי, ובפועל, נשיא סין נבחר תמיד ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית.
פרק המבנה השלטוני > הרשות השופטת

החוקה הסינית לא מפרטת בצורה מעמיקה את סמכויות הרשות השופטת כמו שמצוי בחוקות דמוקרטיות אחרות, אך היא מדגישה את תפקידה של הרשות השופטת בשמירה על החוק. המערכת המשפטית בסין נתונה להשפעתה הישירה של המפלגה הקומוניסטית של סין, והמערכת לא מבוססת על עקרון הפרדת הרשויות כפי שמקובל בדמוקרטיות ליברליות. למעשה, המפלגה הקומוניסטית שולטת לא רק במערכת השלטונית אלא גם במערכת המשפטית. ישנה הבחנה בין סוגי המוסדות המשפטיים – שלושת הגורמים המרכזיים בתפקוד המערכת המשפטית בסין הם:
הוועדה הפוליטית-חוקית: גוף מרכזי במפלגה הקומוניסטית הסינית, המפקח על המערכת המשפטית כולה. הוועדה אחראית גם על המשטרה, התביעה, והשירותים המשפטיים במדינה. הוועדה הפוליטית-חוקית קובעת את הכיוונים העקרוניים לפסיקות שיפוטיות ומספקת הנחיות לפסקי-דין. היא גם פועלת כגוף שמוודא שפסיקות שיפוטיות יהיו מתואמות עם מדיניות המפלגה.
בית המשפט העליון של העם (SPC): החוקה מתארת את בית המשפט העליון כגוף שמפקח על כל המערכת המשפטית של סין. תפקידו להבטיח את האחידות בפרשנות החוקים והתקנות ולהשפיע על פעולתה של מערכת המשפט במדינה. ככלל, בית המשפט העליון עוסק גם בתיקי עקרון ומשפט עקרוני.
בתי המשפט של העם: החוקה מתארת את הרשות השופטת כ"ברשות העם" ומציינת כי בתי המשפט במדינה נחשבים לבית משפט של העם. בתי המשפט במדינה מחולקים לפי דרגות שונות (בתי משפט מקומיים, מחוזיים וערכאות עליונות). סמכויות בתי המשפט הן לטפל במקרים של תיקי פלילים, אזרחיים ועניינים שונים.
פרק צבא השחרור העממי

החוקה הסינית מפרטת את המעמד של צבא השחרור העממי ככפוף למפלגה הקומוניסטית של סין, ולא לרשויות האזרחיות במדינה. החוקה לא עוסקת באופן פרטני בכל היבטי הצבא, אך היא קובעת את העקרונות והמבנה הכללי שמנחים את פעולתו.
פרק צבא השחרור העממי > סעיף 1 – הוועדה הצבאית המרכזית

צבא השחרור העממי כפוף לוועדה הצבאית המרכזית (CMC, Central Military Commission), שהיא הגוף המפקח והמפקד העליון. הוועדה פועלת תחת הפיקוד הכללי של המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית, שהוא גם הנשיא של הרפובליקה. כל ההחלטות הצבאיות והאסטרטגיות עוברות דרך גוף זה. הוועדה הצבאית המרכזית היא לא גוף אזרחי אלא גוף פוליטי מובהק של המפלגה הקומוניסטית, ויש לה סמכויות בלעדיות על כוחות הצבא. הוועדה הצבאית המרכזית מופיעה בצורה ברורה בחוקה ומוגדרת כגוף שמפקח על כלל פעולתו של הצבא, הן במובן של קביעת מדיניות והן בהכוונה המעשית של פעילות הצבא. הוועדה הצבאית המרכזית היא למעשה נמצאת תחת פיקודו של המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית.
פועלת תחת הפיקוד הכללי של המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית, שהוא גם הנשיא של הרפובליקה. כל ההחלטות הצבאיות והאסטרטגיות עוברות דרך גוף זה.
הוועדה הצבאית המרכזית אחראית לגיבוש מדיניות צבאית לאומית, קביעת תקציבים לצבא, מינוי קצינים בכירים ועוד.
ראש הוועדה הצבאית המרכזית הוא למעשה המנהיג של המדינה – הנשיא, וזה תפקיד מרכזי בהשגת שליטה פוליטית וצבאית.
פרק צבא השחרור העממי > סעיף 2 – צבא העם

החוקה מגדירה את הצבא הסיני כ"צבא העם" – כלומר, הצבא לא נמצא תחת שליטת הממשלה האזרחית, אלא הוא נתון לפיקוד של המפלגה הקומוניסטית. המפלגה קובעת את סדרי היום של הצבא ומנחה אותו בשאלות פוליטיות וצבאיות, בהתאם לאינטרסים של השלטון הפוליטי. הכפיפות של הצבא למפלגה הקומוניסטית נועדה לשמור על עקרונות הסוציאליזם במאבק הפנימי והחיצוני של המדינה, תוך שמירה על יציבות השלטון.
פרק המערכת הכלכלית

החוקה של הרפובליקה העממית של סין קובעת את עקרונות הבסיס של המערכת הכלכלית במדינה, אשר מבוססת על מודל סוציאליסטי, אך עם מרכיבים של כלכלה פתוחה יותר מאז הרפורמות הכלכליות שהחלו בשנות ה-80. המערכת הכלכלית הסינית שילבה את העקרונות הקומוניסטיים עם מרכיבים של קפיטליזם במטרה לקדם את הצמיחה הכלכלית, תוך שמירה על שליטת המפלגה הקומוניסטית בסין.
פרק המערכת הכלכלית > סעיף 1 – עקרון הסוציאליזם

החוקה הסינית מציינת באופן מפורש כי הכלכלה הסינית נשענת על סוציאליזם עם מאפיינים סיניים. סעיף 1 של החוקה קובע כי:
הסוציאליזם הוא המבנה הכלכלי המרכזי של סין, והחברה הסינית פועלת על פי עקרונות הסוציאליזם, כאשר המשמעות העיקרית היא שליטת המדינה, תחת המפלגה הקומוניסטית, על המשאבים המרכזיים במדינה.
יש מקום ליוזמה פרטית בתוך המערכת הסוציאליסטית, כלומר, המדינה לא שוללת לחלוטין את הפעילות הכלכלית הפרטית או את השוק החופשי, אלא מווסתת אותה ומפנה אותה לכיוונים שמשרתים את טובת הכלל.
פרק המערכת הכלכלית > סעיף 2 – השליטה על אמצעי הייצור

סעיף 2 בחוקה הסינית מציין כי:
המדינה שומרת על שליטה על אמצעי הייצור העיקריים, כלומר המשאבים הגדולים, כמו קרקעות, תעשיות מפתח (כגון אנרגיה, תשתיות ותחבורה) והון.
המדינה אחראית לפיתוח הכלכלה ומבקרת את כל הענפים החשובים שבהם יש לה השפעה ישירה על המגזר הציבורי, בעוד שהיא מאפשרת יזמות פרטית במגוון תחומים לא אסטרטגיים.
תיקונים

החוקה של הרפובליקה העממית של סין עברה מספר תיקונים מאז שנוסחה לראשונה בשנת 1954. כל תיקון לחוקה מתבצע באמצעות האספה הלאומית של העם (NPC), הגוף המחוקק העליון של סין, שהוא גם הגוף המפקח על החוקה. תיקונים אלו משקפים את ההתפתחויות הפוליטיות, הכלכליות והחוקיות במדינה, תוך שמירה על עקרונות הסוציאליזם עם מאפיינים סיניים.
תיקונים > החוקה המקורית (1954)

החוקה הראשונה של הרפובליקה העממית של סין התקבלה ב-1954, אחרי הקמת הרפובליקה ב-1949, כשהמפלגה הקומוניסטית השתלטה על המדינה והחלה לבסס את השלטון הסוציאליסטי. החוקה הראשונה הייתה מבוססת על עקרונות הסוציאליזם הקומוניסטי והשתלבה בתהליך הקמת מוסדות המדינה החדשים.
החוקה המקורית כללה עקרונות בסיסיים כמו:
עקרון הסוציאליזם: החוקה ייחסה את כל אמצעי הייצור והמשאבים הגדולים לשלטון המדינה.
התחייבות ליציבות פוליטית: החוקה הדגישה את שמירת השלטון של המפלגה הקומוניסטית ואת מאבק בכוחות מתנגדים, במיוחד במלחמה נגד כוחות "אנטי-מהפכניים".
החוקה לא כללה כל פרט על הרפורמות הכלכליות שהחלו בשנות ה-80, או את המעבר למדינה עם כלכלה מעורבת. עם הזמן, נעשו תיקונים שיעדכנו את העקרונות והמערכות המשפטיות, כלכליות וצבאיות במדינה.
תיקונים > תיקונים עיקריים בחוקה הסינית > תיקון 1 (1982) – עידן דנג שיאופינג והתחלת הרפורמות

התיקון המרכזי ביותר נעשה ב-1982 תחת נשיאותו של דנג שיאופינג, שהוביל את הרפורמות הכלכליות הגדולות בסין. תיקון זה שינה את החוקה בצורה מהותית, תוך יצירת בסיס משפטי לרפורמות הכלכליות ולהתפתחות השוק הסיני:
הכנסת מושג הסוציאליזם עם מאפיינים סיניים: תיקון זה הוסיף את עקרון "הסוציאליזם עם מאפיינים סיניים", שמאפשר לכלכלה להיות פתוחה יותר תוך שמירה על שליטת המפלגה הקומוניסטית.
הגברת הפרטת הכלכלה: החוקה הוסיפה כללים שציינו את הצמיחה הכלכלית על ידי שימוש בכוחות השוק (הכנסת עקרונות כלכלה מעורבת).
הגברת הכיבוד של זכויות פרטניות: החוקה קבעה גם את הזכויות המשפטיות והחוקיות של האזרחים הסינים, אם כי יש להן מגבלות בהתאם למדיניות המפלגה הקומוניסטית.
תיקונים > תיקונים עיקריים בחוקה הסינית > תיקון 2 (1988) – הדגשת שוק הסחורות

תיקון זה התמקד בהמשך השינויים הכלכליים, כשההדגשה הייתה על עידוד כלכלה חופשית יותר:
הכנסת שוק הסחורות: ההכרה ב"כלכלה המבוססת על השוק" כתפיסת יסוד לפיתוח המדינה. הכניסה של המגזר הפרטי וההשפעה הגדולה של סחר חופשי.
הוזלה של מעורבות הממשלה: החוקה הדגישה את המגבלות של המדינה על כלכלה פרטית, אך נתנה לעסקים פרטיים אפשרות להתפתח.
תיקונים > תיקונים עיקריים בחוקה הסינית > תיקון 3 (1993) – חוקי פרטיות ותחום הכלכלה

תיקון נוסף ב-1993 הציב את יסודות השוק יותר באופן ישיר בהקשר החוקתי:
הכרה במגזר הפרטי: החוקה עדכנה את עקרונות הפעולה הכלכלית של סין, והחלה להכיר בתעשיות פרטיות וביזנס עצמאי בשוק הסיני.
יציבות כלכלית: החוקה הכירה בשוק הסיני ובפיתוחו כמרכיב מרכזי בשמירה על יציבותה הכלכלית.
תיקונים > תיקונים עיקריים בחוקה הסינית > תיקון 4 (1999) – ייצוב המגזר הפרטי והעקרונות הקומוניסטיים

תיקון זה חיזק את המעמד של המגזר הפרטי אך עם הדגשה על שמירה על העקרונות הקומוניסטיים של המפלגה:
הגברת המעמד של המגזר הפרטי: החוקה הוסיפה סעיפים המגנים על פעילות פרטית תוך שמירה על העקרונות הסוציאליסטיים.
הגברת מעורבות המפלגה: החוקה חיזקה את הצהרות המפלגה הקומוניסטית כי כלכלת סין תהיה תחת שליטה מרכזית, עם מתן תמריצים למגזר הפרטי.
תיקונים > תיקונים עיקריים בחוקה הסינית > תיקון 5 (2004) – זכויות פרט

תיקון זה כלל הרחבה של זכויות הפרט וההגנה על פרטיות האזרחים הסינים:
הגנה על זכויות האזרחים: החוקה כללה את הזכות של אזרחים להגיש תביעות משפטיות נגד עוולות מסוימות (בהגבלות מסוימות), כגון פגיעות ברכוש ובזכויות האזרח.
הגברת ההגנה על קניין פרטי: תיקון זה הוסיף הסדרה משפטית להגן על קניין פרטי, תוך שמירה על תחום הכלכלה המרכזית.
תיקונים > תיקונים עיקריים בחוקה הסינית > תיקון 6 (2018) – ביטול הגבלת קדנציות הנשיא

תיקון זה היה מהלך פוליטי משמעותי שמשך תשומת לב עולמית. החוקה שונתה כך שנשקל ביטול מגבלת הקדנציות לנשיא ולסגן הנשיא:
הסרת הגבלת הקדנציות לנשיא: החוקה הסינית עדכנה את הסעיף הקובע שנשיא המדינה יכול לשמש רק שתי קדנציות. בעקבות תיקון זה, לא קיימת יותר מגבלה חוקתית על הקדנציות של הנשיא.
הגברת ריכוז הכוח בידי הנשיא: תיקון זה שדרג את מעמדו של הנשיא כשליט העליון במדינה, כשהוא מצוי לא רק בראש המדינה אלא גם בראש המפלגה הקומוניסטית ובוועדה הצבאית המרכזית, מה שמאחד את כוחות השלטון תחת ידו.
תיקונים > תיקונים עיקריים בחוקה הסינית > תיקון 7 (2023) – חיזוק עקרונות המפלגה והצבא

במהלך 2023, חוקים חדשים גם בתחום הצבא והמדיניות הכלכלית הוספו, תוך שמירה על שליטה צמודה מצד המפלגה:
חיזוק שליטת המפלגה: התיקון מדגיש את החשיבות של שליטת המפלגה הקומוניסטית לא רק בכלכלה אלא גם בתחום הצבא והתרבות.
הגברת השקיפות בהליכי חקיקה: לצד זאת, החוקה הוסיפה הוראות הקשורות להתקדמות טכנולוגית והחוק החדש בתחום האינטרנט והנתונים האישיים.
הערות שוליים

↑  יואב קרני, ‏השינוי בחוק הסיני שיבטיח את הנצחת השלטון של שי ג'ינפינג, באתר גלובס, 1 במרץ 2018
↑  עמית ולדמן, ‏חידת שי: השליט ש"טיהר" מיליונים הפך ליחיד שיכול לעצור את פוטין, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2022
| חוקות מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
ג'ארוויס קוקר

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1963 (בן 61) שפילד
 שם לידה:  Jarvis Branson Cocker
 מוקד פעילות:  שפילד, אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  סט. מרטינ'ס סקול אוף ארט, Outwood Academy City 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, אינדי רוק, פופ רוק, בריטפופ
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  פאלפ
 www.jarviscocker.net
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'רוויס ברנסון קוקר (באנגלית: Jarvis Branson Cocker; נולד ב-19 בספטמבר 1963 בשפילד) הוא מוזיקאי בריטי הידוע בעיקר בתור סולן להקת פאלפ.
קריירה

קוקר גודל על ידי אמו בשפילד, יחד עם אחותו סאסקיה. האב ניגן לזמן קצר בלהקתו של ג'ו קוקר, שגם הוא משפילד ועזב את המשפחה כדי לנסוע לאוסטרליה, שם התחזה לאחיו של ג'ו קוקר.
בסוף שנות ה-70 הקים קוקר את להקת פאלפ יחד עם כמה מחבריו. בהתחלה, ההרכב התחלף תדיר, והלהקה מיעטה לנגן פעמיים ברציפות בדיוק באותו מערך. לאחר כמה הופעות, כולל בשנת 1981 בתוכנית של מנחה הרדיו הבריטי ג'ון פיל, הוציאה פאלא את אלבומה הראשון "It", שנכשל מסחרית.
בשנים שלאחר מכן, עבד קוקר במספר משרות חלקיות והלהקה ניגנה בכמה קונצרטים במרווחים לא קבועים ועם נגנים שונים. באלבום השני של הלהקה, Freaks שיצא ב-1986, ג'רוויס היה החבר המייסד היחיד שנותר בלהקה. הלהקה החלה להצליח רק בשנת 1994 עם האלבום His and hers ולהצלחה בינלאומית עם אלבום Different class מ-1996 שכלל את שני הלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה, Disco2000 וCommon people.
במהלך פרסי BRIT 1996, מחה קוקר על הופעתו של מייקל ג'קסון על הבמה. בזמן שג'קסון שר את השיר Earth Song, קוקר עלה לבמה, כמה אנשי צוות האבטחה ניסו להוריד אותו מהבמה, אך ללא הצלחה. לאחר ההופעה, נעצר קוקר באשמת תקיפה אף על פי שלא נגע באיש. חברת התקליטים של מייקל ג'קסון Epic גינתה את קוקר בפומבי למחרת.
ב-2001 יצא האלבום האחרון של פאלפ, מאז גר קוקר במשרה חלקית בפריז כדי לבלות עם בנו מנישואיו לקמיל בידו-ודינגטון. בשנת 2003 הוציא קוקר אלבום עם להקתו Relaxed Muscle תחת השם הבדוי דארן ספונר. בשנים הבאות עבד ככותב שירים עבור מריאן פיית'פול, שרלוט גינסבורג וננסי סינטרה.
בסרט הארי פוטר וגביע האש, קוקר מגלם את סולן להקה המופיעה בנשף הריקודים. הכותרים שבוצעו הם שלו ונכללים באלבום הפסקול.
בשנת 2006 הוציא ג'רוויס קוקר את אלבום הסולו הראשון שלו, שנקרא בפשטות "Jarvis". הסינגל הראשון היה "Running the World". האלבום הופק על ידי סם לוקווד וג'ון ווטסון. האחרון עזר לקוקר לכתוב את המילים.
אלבומו השני של ג'רוויס קוקר, Further Complications, יצא ב-2009 והופק על ידי סטיב אלביני.
קוקר מופיע כמנחה של תוכנית ה-BBC 6, שירות יום ראשון של ג'רוויס קוקר.
בשנת 2017 הוציאו קוקר והפסנתרן הקנדי צ'ילי גונזלס את התקליטור Room 29, מחזור שירים העוסק בסיפורים על מלון שאטו מרמונט ועל ראשיתו של מפעל החלומות ההוליוודי. קוקר תרם את המילים, גונזלס את המוזיקה.
באותה שנה חתם קוקר על עסקה של 100,000 פאונד עם ספרי פינגווין. נושא החוזה הוא ספר עם טקסטים ביוגרפיים, חיבורים, איורים ותמונות, שיראה אור בסוף שנת 2020.
בשנת 2019, קוקר הוציא את הסינגל Must I Evolve? עם להקה חדשה בשם Jarv Is.
בשנת 2023 שיחק בתפקיד קטן ובו גילם קאובוי בסרטו של וס אנדרסון "אסטרואיד סיטי".
אלבומים

2003: לילה כבד עם...שריר רגוע (Sanctuary Records)
2006: ג'רוויס
2009: סיבוכים נוספים
2017: חדר 29
הערות שוליים

↑  עינב שיף‏, פאלפ מתאחדת?, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2009
↑  סופי היווד: ג'רוויס קוקר: 'חייתי בראש רוב חיי'. ב: theguardian.com. 19 במאי 2019, נגיש ב-24 בדצמבר 2019 (אנגלית).
↑  Christoph Dallach: Gut getarnt. : דר שפיגל,.2000
↑  ג'ארוויס קוקר ילחין את פסקול "הארי פוטר". מעריב nrg

24 באוקטובר 2004
↑  Nick Reilly: Listen to ‘Must I Evolve?’, the new single from Jarvis Cocker. In: nme.com. 2019 (אנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007392083305171  PLWABN: 9810693545305606  BnF: cb151003732 (data)  GND: 134995937  ISNI: 0000 0000 7848 3779  LCCN: nb98038327  MusicBrainz: 38550441-d437-4aff-867e-e79bf0c04142  NKC: xx0097148  NTA: 146374150  SUDOC: 157474135  VIAF: 79901907   WorldCat (עם VIAF): 79901907
רפאל לוי (משרד הפנים)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במרץ 1924 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  13 בינואר 2025  (בגיל 100) 
 מדינה:  ישראל 
 
רפאל (רפי) לוי (6 במרץ 1924 – 13 בינואר 2025) היה איש ציבור ישראלי. כיהן כממונה על מחוז ירושלים במשרד הפנים ומילא תפקידים שונים בממשל הצבאי ביהודה ושומרון.
ביוגרפיה

לוי נולד בשכונת מחנה יהודה בירושלים, למשפחה חילונית. הוריו רצו שיקבל השכלה כללית והוא נשלח ללמוד בבית הספר של המיסיון הצרפתי קולג' דה פרר, בה למד יחד עם בנים למשפחות מבוססות במזרח ירושלים וטווה קשרים ראשונים עימם. בשנת 1948 התחתן עם רינה (אלגרה), בתו של אליהו ששון, דבר שפתח לו קשרים עם ראשי השלטון הישראלי.
לוי היה קצין המיעוטים במחוז ירושלים בשנות ה-50 ובמסגרת זו היה אחראי על הקשרים עם ערביי ישראל באזור ירושלים וניהל קשרים אזרחיים עם הירדנים ומעבר אזרחים במעבר מנדלבאום. בין השאר ניהל את המעבר של נוצרים לחגיגות בבית לחם, את מעבר השומרונים להר גריזים ואת תיאום עליית השיירות הישראליות להר הצופים.
במהלך מלחמת ששת הימים מונה לקצין קשר עם העדות הנוצריות והמוסלמיות וסייע לאלוף חיים הרצוג בגיבוש הצוות של הממשל הצבאי על יהודה ושומרון.
לאחר מלחמת ששת הימים מונה לסגן מנהל המחוז וממלא מקום מנהל המחוז. בהמשך מונה למנהל המחוז והיה יו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה. במסגרת זו ניהל ישיבות על תוכניות פיתוח גדולות בירושלים כמו פיתוח ממילא. במסגרת תפקידו במשרד הפנים היה אחראי על מתן רישיונות לעיתוני מזרח ירושלים.
בתפקידיו במשרד הפנים יצר קשרים עם ראשי העדות הנוצריות בירושלים במסגרתם נכרתו עסקות נדל"ן גדולות על קרקעות במערב ירושלים, בין השאר מכירת מלון פאסט (שעליו הוקם אחר כך מלון פנינת ירושלים) ובניין קולנוע רקס מהפטריארכיה הארמנית בירושלים ליזמים ישראלים.
בנובמבר 1986 נעצר בחשד לקבלת שוחד מראשי עדות נוצריות בירושלים. בעיתונות היו חלוקים האם המעצר היה מפתיע או שכבר זמן רב היו שמועות על שחיתות מצד לוי. לוי הועמד לדין בפני השופטת דליה דורנר כשהתובע היה ערן שנדר. הוא הורשע ב-9 מתוך 11 סעיפי אישום ביוני 1988. נדון ל-3.5 שנות מאסר וערעורו לבית המשפט העליון נדחה. עם שחרורו מהכלא מונה למנהל מנהלת אזור התעשייה עטרות.
אחד מילדיו היה הצייר רענן לוי.
נפטר ב-13 בינואר 2025.
הערות שוליים

↑  תאריך הלידה נמסר לי מבני המשפחה.
1 2  נחום ברנע, פצצת הזמן של  רפי לוי, כותרת ראשית, 12 בנובמבר 1986
↑  נרשמו לנישואין בירושלים, הצופה, 15 בספטמבר 1948
↑  מבקשים לעבור ממקומם, דבר, 2 במאי 1950
↑  88 ערבים הוחזרו לישראל, קול העם, 22 באוגוסט 1950
↑  יוסף בן שאול, המשפחות הערביות הראשונות נכנסו לכפר שהוקם בשבילן, מעריב, 1 באוגוסט 1962
↑  ועדה ישראלית ירדנית שתפקידה עסקי שלום, מעריב, 2 ביוני 1953
↑  הורשה לחצות את הקווים ולבוא להלווית אחיו, על המשמר, 15 ביולי 1954
↑  אין מקום לשניים, מעריב, 24 בדצמבר 1959
↑  חזרו מבית לחם, חרות, 26 בדצמבר 1952
↑  נקבעו סדרי מעבר לבית לחם, על המשמר, 21 בדצמבר 1953
↑  החל הדיון בעניין מעבר, חרות, 23 במרץ 1955
↑  השומרונים עברו להר גריזים, דבר, 21 באפריל 1959
↑  שיירה עלתה להר הצופים, מעריב, 7 בנובמבר 1956
↑  הלוחמים התחרו ביניהם, מעריב, 8 ביוני 1967
↑  הכפריים הירדניים החלו לחזור לכפריהם, מעריב, 16 ביוני 1967
↑  נפתחה תערוכת אוצרות הכנסיה הארמנית בבירה, מעריב, 22 ביולי 1969
↑  יוסף צוריאל, שביתת מסחר כללית, מעריב, 31 במאי 1970
↑  יחיאל לימור, בענייני הבנייה בבירה יטפל, מעריב, 13 באוגוסט 1973
↑  חצי התורן בירושלים השלמה, מעריב, 9 באוקטובר 1970
↑  נדחתה ההחלטה בעניין מלון הייאט, דבר, 6 באוגוסט 1972
↑  טוביה מנדלסון, עיכוב נוסף באישור תוכנית הבניה למיתחם ממילא בירושלים, דבר, 14 ביולי 1977
↑  יוסף צוריאל, עורך אל פג'ר יבקש רשיון לפי פקודת העיתונות, מעריב, 15 בדצמבר 1974
↑  איה אורנשטיין, החשדות נגד רפי לוי מפרשיות השחיתות הגדולות ביותר שנחשפו, מעריב, 9 בנובמבר 1986
↑  גבריאל שטרסמן, המופתעים, מעריב, 10 בנובמבר 1986
↑  ברוך מאירי, "רפי לוי מעל באמונה של המדינה בהתנהגות מושהתת שנמשכה חודשים, מעריב, 30 ביוני 1988
↑  רפי לוי, הממונה לשעבר על מחוז ירושלים, הורשע בהברחת זהב לירדן ובקבלת שוחד, מעריב, 10 ביוני 1988
↑  ברוך מאירי, רפי לוי מעל באמונה של המדינה בהתנהגות מושחתת שנמשכה חודשים, מעריב, 30 ביוני 1988
↑  ברוך מאירי, רפי לוי יישאר בכלא, מעריב, 5 בספטמבר 1989
↑  סטלה קורין-ליבר ודליה טל, ‏קדנציה שלמה בפנים, באתר גלובס, 18 באפריל 1999
↑  בתום 42 חודשי מאסר, הארץ, מרץ 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012789370805171
ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל

| --- | --- |

סמליל העמותה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  2003–2020 (כ־17 שנים)
 
מתחם פעילות העמותה בעבר, בשכונת קריית ביאליסטוק ביהוד.
ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל (בטורקית: Arkadaş Derneği, בתרגום חופשי: חברים) הייתה עמותה שנוסדה בשנת 2003, במטרה לחקור, לשמר לטפח ולקדם את מורשת יהדות טורקיה ושפת הלאדינו. לצד מטרה זו פעלה העמותה לקדם ולטפח את היחסים בין ישראל לטורקיה ולהוות גשר לידידות בין המדינות.
כ-4,000 איש הצטרפו לעמותה מיום הקמתה[דרוש מקור]. כ-40 מתנדבים הפעילו את הפעילות שלה ואת שנים עשר הסניפים בישראל[דרוש מקור].
לצד פעילות מחקר ושימור פעלה העמותה ליצירת פעילות תרבותית חברתית למען יוצאי טורקיה עצמם.
בשנת 2005 הקימה העמותה את המרכז למורשת יהדות טורקיה. מייסד העמותה ויושב ראש שלה מיום הקמתה הוא אייל פרץ, נשיא הכבוד של העמותה הוא הזמר יהורם גאון. ב-2007 נחנכה במתחם המרכז שבעיר יהוד מצבת זיכרון עם פסל בדמותו של "אבי האומה הטורקית" מוסטפא כמאל אטאטורק.
מצבת זיכרון למוסטפא כמאל אטאטורק
במרץ 2020 העמותה פורקה.
ראו גם

המרכז למורשת יהדות טורקיה
התאחדות יוצאי תורכיה בישראל
הערות שוליים

↑  ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499210305171  VIAF: 232816124   WorldCat (עם VIAF): 232816124
לילה טוב (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע סטלה מאריס
 מתוך האלבום סטלה מאריס
 יצא לאור:  יולי 1992
 סוגה:  הארד רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  4:03
 חברת תקליטים:  הליקון
 כתיבה:  ראובן שפירא
 לחן:  פימה שוסטר, ניק מילר, ראובן שפירא
 הפקה:  ראובן שפירא
 עיבוד:  ראובן שפירא
"לילה טוב" הוא שיר בביצוע הלהקה הישראלית "סטלה מאריס". ראובן שפירא כתב את השיר, ופימה שוסטר, ניק מילר ושפירא הלחינו אותו. השיר התפרסם כסינגל מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, "סטלה מאריס", שיצא לאור בספטמבר 1992.
מצעדי מוזיקה

"לילה טוב" הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של "מקום בצמרת", מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־2 באוגוסט 1992, זכה להצלחה גדולה ועמד ארבעה שבועות בראש המצעד, החל מ־6 בספטמבר 1992. בסך הכל צעד השיר 13 שבועות, עד 29 בנובמבר 1992, אז יצא מהמצעד. במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשנ"ג) של התחנה השיר דורג במקום ה־16.
מצעדי מוזיקה > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1992)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1992)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1992)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1992)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשנ"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשנ"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשנ"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשנ"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 16 |  |
הערות שוליים

↑  סטלה מאריס – לילה טוב (הערות הסרטון), באתר יוטיוב
1 2  לילה טוב (סינגל), באתר Discogs
1 2  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
↑  השיר מוצג ל"מקום בצמרת", באתר פזמונט
1 2  מיקום שיא במצעד הפזמונים העברי השבועי של רשת ג' (1), באתר פזמונט
↑  השיר יוצא מ"מקום בצמרת", באתר פזמונט
1 2  מצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לסיכום תשנ"ג (דירוג השיר: 16), באתר פזמונט
ג'ונתן קלץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בינואר 1988 (בן 37) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jonathan Lippert Keltz
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  Poughkeepsie Day School 
 בן או בת זוג:  לייסלה דה אוליברה (2013–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ונתן ליפרט קלץ (באנגלית: Jonathan Lippert Keltz; נולד ב-17 בינואר 1988) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי, הידוע בתפקידו בתור ג'ייק שטיינברג בסדרה של HBO, "הפמליה" (2009–2011) ועל עבודתו בסרטים "נשף סיום" (2011) ו-"21+" (אנ') (2013). הוא כיכב בתור לית' בייארד בסדרה "ממלכה" (2013–2017) של רשת The CW.
ראשית חייו

קלץ נולד בעיר ניו יורק, בנם של קארין ליפרט, שעבדה ביחסי ציבור, ומרטין קלץ, שהוא מייסד שותף של Scholastic Productions.
לאחר שמשפחתו היגרה עמו לקנדה, הוא התחנך שם בבית הספר התיכון נורת'רן (אנ') שבטורונטו, אונטריו. אביו ממוצא יהודי-פולני ואילו אמו גרמנייה-נוצרייה (ילידת העיר המבורג). קלץ גדל בדת היהודית של אביו.
קלץ החל ללמוד שיעורי משחק כשהיה בן 10 והחל לעבוד כשחקן כשהיה בן 16. בטורונטו, הוא התגורר בדירה שפעם התגורר בה קיאנו ריבס. קלץ מתגורר כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה, בעוד הוריו מתגוררים בטורונטו.