stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Artpop
המשך מתוכנן

באוקטובר 2012, גאגא ראתה את האלבום כ-"קצת יותר מודרני" והזכירה את האפשרות לפצל אותו לתקליט של שני חלקים. הראשון יכיל את "השירים המסחריים", ואילו השני יכלול את "החומר הניסיוני". באוקטובר 2013, גאגא חשפה שיש לה "הרבה שירים למערכה השנייה". בחודש שלאחר מכן, היא הזכירה שוב את ה-"חלק 2", והעירה כי הוא עשוי לצאת לפני סיבוב ההופעות שלה בטענה כי "יהיה נחמד להשמיע את שני החלקים בסיבוב ההופעות", לאחר מכן דחתה את רעיונותיה הקודמים לפצל את האלבום לשני חלקים באומרה, "זה היה במהלך הקמת האלבום ואני אפילו לא הייתי בטוחה לגמרי למה Artpop התכוון עדיין". בראיון המרכזי שלה ל-"SXSW" אישרה גאגא כי Artpop עשוי לכלול יותר משני חלקים, וקבעה עוד כי המערכה השנייה של האלבום הושלמה אך לא מוכנה לשחרור. באפריל 2014, גאגא הצהירה כי "יש אפשרות חזקה" שהיא תוציא חלק נוסף של Artpop, אך תוכנית זו מעולם לא התממשה.
באפריל 2021, לאחר שדי ג'יי וייט שאדו פרסם בדיחה באפריל על שחרורו של החלק השני של האלבום, מעריציה של גאגא עשו עצומה בבקשה להוצאתו. בעקבות הצלחת היוזמה הוא הציע להביא את העצומה ל-10,000 חתימות ואז ישלח לה אותה. לאחר שקיבל למעלה מ-20,000 חתימות תוך פחות מ-24 שעות, וייט שאדו פרסם בחשבון האינסטגרם שלו וסיפר על החוויה שלו בתקופת ההפקה שלו וכיצד הוא באמת שיתף אותה עם גאגא וטען כי "יש לה רגשות (כמו כל אדם נורמלי אחר) וזה היה עידן של תקופה קשה גם עבורה. אני בטוח שהיא תהיה בסדר לבחון אותו יום אחד ולבנות עליו כשהזמן יתאים". הוא הוסיף כי, "המשיכו להעביר את המסר שלכם לאחראים. יש לכם את הכוח, אל תוותרו". גאגא הגיבה לקמפיין המעריצים בטוויטר ואמרה:
להכין את האלבום הזה היה כמו ניתוח לב, הייתי מיואשת, סבלתי מכאבים ושפכתי את ליבי למוזיקה אלקטרונית שנטרקה יותר מכל תרופה שיכולתי למצוא. התפרקתי אחרי שהוצאתי את האלבום הזה. תודה שחגגתם משהו שפעם הרגיש עבורי כמו הרס. תמיד האמנו שזה הקדים את זמנו. שנים אחר כך מתברר, לפעמים, אמנים יודעים. וכך גם אתם מפלצות קטנות. טפרים באוויר!"
לאחר ההכרה של גאגא בקמפיין "BuyARTPOPoniTunes#", הגיעה העצומה ל-53,500 חתימות באתר "Change.org" (נכון ל-10 באוגוסט 2021). והאלבום, Artpop החל לטפס במעלות מצעדי אייטונס ברחבי העולם והגיע למקום הראשון ב-18 מדינות, כולל צרפת ואיטליה, במקום השני בארצות הברית, ובמקום השלישי בממלכה המאוחדת.
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | פרסי המוזיקה של בילבורד | אלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי דיסק הזהב של יפן | האלבום הבין לאומי הטוב ביותר | זכייה |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 2 |
|  אוסטרליה | מצעד אלבומי הדאנס | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 2 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 2 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הדאנס של בילבורד | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 3 |
|  דנמרק | היטליסטן | 5 |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 19 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 4 |
|  הונגריה | Mahasz | 17 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 2 |
|  יוון | IFPI Greece | 4 |
|  יפן | אוריקון | 1 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 4 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 3 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 1 |
|  פולין | ZPAV | 8 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 4 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 3 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 2 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 3 |
|  צרפת | SNEP | 3 |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 3 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 3 |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 6 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 2 |
|   ‏‏‏  מצעדים חודשיים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים חודשיים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים חודשיים (2013)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 8 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 9 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 72 |
|  אוסטרליה | מצעד אלבומי הדאנס | 9 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 50 |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 66 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 103 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הדאנס של בילבורד | 2 |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 16 |
|  הונגריה | Mahasz | 57 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 52 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 88 |
|  יפן | אוריקון | 45 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 23 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 110 |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 20 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 54 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 74 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2014)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | - |
|  אוסטרליה | מצעד אלבומי הדאנס | 31 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 34 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הדאנס של בילבורד | 1 |
|  יפן | אוריקון | 33 |
|  סין | בילבורד סין | 19 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 23 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 65 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף העשור (2010-19)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף העשור (2010-19)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף העשור (2010-19)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | - |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הדאנס של בילבורד | 31 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מספר עותקים |
| --- | --- | --- |
| ארגנטינה (CAPIF) | זהב | 20,000 |
| אוסטריה (IFPI Austria) | זהב | 7,500 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | פלטינה | 40,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 80,000 |
| קולומביה (ASINCOL) | זהב | 5,000 |
| צרפת (SNEP) | פלטינה | 60,000 |
| הונגריה (MAHASZ) | זהב | 3,000 |
| איטליה (FIMI) | זהב | 30,000 |
| יפן (RIAJ) | פלטינה | 200,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | פלטינה | 60,000 |
| פולין (ZPAV) | זהב | 10,000 |
| דרום קוריאה (KMCIA) | N/A | 3,856 |
| ספרד (PROMUSICAE) | זהב | 20,000 |
| שוודיה (GLF) | זהב | 20,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | פלטינה | 20,000 |
| בריטניה (BPI) | זהב | 256,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 3,953,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך | פורמט | חברה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה | 8 בנובמבר 2013 | הורדה דיגיטלית, תקליטור, די וי די + תקליטור | יוניברסל |  |
| צרפת | 8 בנובמבר 2013 | הורדה דיגיטלית | יוניברסל |  |
| גרמניה | 8 בנובמבר 2013 | הורדה דיגיטלית, תקליטור, די וי די + תקליטור | יוניברסל |  |
| איטליה | 8 בנובמבר 2013 | הורדה דיגיטלית | יוניברסל |  |
| הממלכה המאוחדת | 8 בנובמבר 2013 | הורדה דיגיטלית | פולידור |  |
| הממלכה המאוחדת | 11 בנובמבר 2013 | תקליטור, די וי די + תקליטור | פולידור |  |
| הממלכה המאוחדת | 11 בנובמבר 2013 | תקליטור, הורדה דיגיטלית | פולידור |  |
| ארצות הברית | 11 בנובמבר 2013 | תקליטור, הורדה דיגיטלית | סטרמליין, אינטרסקופ |  |
| איטליה | 12 בנובמבר 2013 | תקליטור, די וי די + תקליטור | יוניברסל |  |
| סין | 21 בינואר 2014 | תקליט | יוניברסל |  |
| גרמניה | 21 בפברואר 2014 | אריך-נגן | יוניברסל |  |
| אוסטרליה | 28 בפברואר 2014 | אריך-נגן | יוניברסל |  |
| הממלכה המאוחדת | 3 במרץ 2014 | אריך-נגן | פולידור |  |
ריקרדו ג'אקוני

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1931 ג'נובה, ממלכת איטליה 
 פטירה:  9 בדצמבר 2018 (בגיל 87) סן דייגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה, אסטרונומיה, פיזיקה, קרינה קוסמית 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מילאנו (1954) 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  אוניברסיטת הרווארד  ארגון המצפה האירופי הדרומי 
 תלמידי דוקטורט:  Eric D. Feigelson 
 פרסים והוקרה:  פרס המהגרים הגדול (2008)  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  מדליית קרל שוורצשילד (2004)  תוכנית פולברייט  המדליה הלאומית למדעים (2003)  פרס נובל לפיזיקה (2002)  פרס מרסל גרוסמן (2000)  פרס וולף לפיזיקה (1987)  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1982)  מדליית ברוס (1981)  פרס דני היינמן לאסטרופיזיקה (1981)  הרצאת הנרי נוריס ראסל (1981)  מדליית אליוט קרסון (1980)  מדליית נאס"א להישג מדעי יוצא דופן (1980)  פרס לזכר ריצ'טמייר (1975)  פרס הלן ב וורנר לאסטרונומיה (1966) 
 בן או בת זוג:  Mirella Giacconi 
 
ריקרדו אנתוניו ג'אקוני (באיטלקית: Riccardo Giacconi;‏ 6 באוקטובר 1931 - 9 בדצמבר 2018) היה פיזיקאי איטלקי. הוביל את המחקרים של קרינת X לתקופה ארוכה. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2002 יחד עם ריימונד דייוויס ג'וניור ומסטושי קושיבה.
קורות חיים > ילדותו

ג'אקוני נולד בג'נובה שאיטליה ואת ילדותו עבר במילאנו. אמו של ג'אקוני הייתה מורה למתמטיקה ולפיזיקה בבית ספר תיכון וכן מחברת ספרי לימוד בגאומטריה, ואביו היה בעלים של עסק קטן. הוריו נפרדו כשהיה בן שמונה.
חינוכו המוקדם לא היה שגרתי. תחילה היה בגן-ילדים גרמני. כיתה א' בבית ספר צבאי. לאחר מכן למד בג'נובה ובמילאנו לסירוגין כשהוא גם נשאר כיתה וגרם לבעיות משמעת. בזמן מלחמת העולם השנייה היה נער צעיר. לאחר הפצצת מילאנו ב-1942 הוא עבר לגור עם דודתו בקרמונה, שם הייתה לו גישה לספריה גדולה שכללה גם ספרות קלאסית וג'אקוני בילה בה זמן רב והרבה לקרוא. שם עשה את התקדמותו הגדולה בלימודים, ב-1944 שב למילאנו ובשנתו האחרונה בתיכון קפץ כיתה, היישר לאוניברסיטת מילאנו, בה סיים תואר דוקטור בפיזיקה בתוך 4 שנים.
קורות חיים > לימודים ומחקרים

ג'אקוני התחיל את עבודתו בקרניים הקוסמיות של קרינת X כעבור עשור מגלוי קרינת X מהשמש. הוא הדריך מספר תצפיות והשגחה של המידע שהוביל לגלוי קרניים קוסמיות של קרינת X מחוץ למערכת השמש, כולל כוכב Scorpius X-1 ו-Crab Nebula סופרנובה.
ההישגים שלו עוררו עניין אצל מדענים אחרים שבתחילת דרכם באסטרונומית קרינת X. לתקופה ארוכה מחקריו של ג'אקוני עודדו משמעות של לוויין Uhuru שקולט קרינת X ונע סביב כדור הארץ כדי להגן על השמיים, הלוויין ההוא שוגר בשנת 1970. באותה שנה (1970) הוא בנה הטלסקופ הראשון בעל ההגדרה הגבוה של קרינת X, בשם טלסקופ החלל איינשטיין ושוגר ב-1978. הטלסקופ בדק את אטמוספירת הכוכבים, שאריות של סופרנובות וגילה מקורות של קרינת X בגלקסיות אחרות.
בשנת 1981 ריקרדו ג'אקוני קבל את מדליית ברוס, וב-1999 שוגר טלסקופ החלל צ'נדרה שהיה ועד עכשיו הוא המכשיר החזק והיעיל ביותר, וג'אקוני הוא המדען שהציע אותו ב-1976.
זכייה בפרס נובל

ג'אקוני זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2002. הפרס הוענק לו "על תרומתו החשובה לאסטרופיזיקה, שהביאה לגילוי מקורות קרני הרנטגן הקוסמיים". הוא קיבל מחצית מהפרס, וריימונד דייוויס ומסטושי קושיבה קיבלו רבע מהפרס הכספי כל אחד, על תגליותיהם בתחום אסטרונומיית ניוטרינו.
נפטר בסן דייגו, קליפורניה שבארצות הברית ב-9 בדצמבר 2018.
פרסים אחרים

1966 - Helen B. Warner Prize for Astronomy
1981 - Heineman Prize
1981 - מדליית ברוס
1981 - Henry Norris Russell Lectureship
1982 - Gold Medal of the Royal Astronomical Society
1987 - פרס וולף בפיזיקה
2002 - פרס נובל בפיזיקה
2003 - המדליה הלאומית למדעים
איתן איזמן

| --- | --- |

הרב איתן איזמן נואם בטקס יום ירושלים בישיבת מרכז הרב, מאחור נראה הרב מנחם בורשטין
 לידה:  יולי 1943 (בן 81) תמוז ה'תש"ג פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תחומי עיסוק:  תלמוד, תנ"ך, אמונה
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק, הרב אברהם שפירא
 
הרב איתן דב איזמן (נולד בתמוז ה'תש"ג, יולי 1943) הוא רב ואיש חינוך דתי-לאומי, מרבני מרכז הרב, ממייסדי רשת החינוך נועם - צביה ומי שעמד בראשה במשך עשרות שנים, מראשי בית ההוראה בית אברהם. רב פוסק בענייני טהרה ורב בית הכנסת ישראל הצעיר בשכונת גבעת שאול בירושלים.
הרב איתן איזמן (משמאל) בטקס יום ירושלים בישיבת מרכז הרב יחד עם הרב יוסף גליקסברג
הרב איתן איזמן (משמאל) ביום ירושלים בישיבת מרכז הרב לצידו הרב מיכה הלוי והרב שמואל אליהו 2015
ביוגרפיה

נולד בארץ ישראל בתמוז ה'תש"ג (יולי 1943). התייתם מאביו בצעירותו, וכשהיה בן 16 נישאה אמו עדה בשנית ליוסף ולק, שאצלו גדל כבן. למד בישיבת בני עקיבא נחלים ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב. שם למד אצל הרבנים צבי יהודה הכהן קוק, יצחק אריאלי, אברהם שפירא, ושלמה גורן. הרב איזמן קיבל סמיכה לרבנות עיר מהרב שלמה גורן וכן סמיכת חכמים מרבני הישיבה הרב יצחק אריאלי והרב אברהם שפירא.
את שירותו הצבאי עשה הרב איזמן במסגרת הסדר מרכז. בשירות המילואים שימש כחובש בחטיבת ירושלים. השתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת שלום הגליל.
יחד עם הרבנים יעקב פילבר, עוזי קלכהיים וצפניה דרורי, יסד הרב איתן איזמן את ישיבת ירושלים לצעירים, ושימש בה כר"מ ואף לשנה אחת כראש ישיבה. לאחר מכן ביחד עם הרבנים יעקב הלוי פילבר ונפתלי בר-אילן ייסד את בתי הספר "נעם בנים" ו"נעם בנות" בירושלים, ומאז במשך שנים רבות עומד מאחורי הקמתם של בתי ספר "נעם" ומוסדות "צביה" רבים ברחבי הארץ וייסוד רשת "מרחביה".
הרב איזמן שימש גם כרב המושב שדמות מחולה שבבקעת הירדן. כשנבחר הרב אברהם שפירא לרב הראשי לישראל, בשנת ה'תשמ"ג, התמנה למנהל לשכתו. בשנת ה'תשמ"ו התמנה לשמש כמנכ"ל הרבנות הראשית לישראל ומשנה למנכ"ל משרד הדתות. כן שימש מנהל מועצת הרבנות הראשית.
בתקופת תוכנית ההתנתקות הצטרף לקריאת הרב שפירא שלא להשתתף בעקירת יהודים ממקומם. חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל.
הרב איזמן נחשב לאחד מרבני ישיבת מרכז הרב, הוא מעביר לעיתים קורס בהלכות טהרה לאברכים מהישיבה, משמש במשך חמישה עשורים כבעל תוקע בישיבה בימי ראש השנה, ובמשך שנים הנחה את העצרת המרכזית לציון יום ירושלים בהיכל הישיבה.
בחודש אוגוסט 2013 הודיע הרב איזמן על פרישה מראשות רשת נועם-צביה לאחר שהגיע לגיל 70.
בבחירות לכנסת ה-24 תמך ברשימת ימינה, לדבריו, לאחר שהובטח לו שלא תסתמך על קולות רשימת רע"מ. לאחר שפורסם שפניה של המפלגה לממשלה הנשענת על קולות רע"מ, פרסם לצד רבנים נוספים מחאה כנגד הקמת ממשלה.
הרב איזמן נמנה עם חברי פורום תקנה. בנוסף משמש כרב תנועת הנוער אריאל. בעבר שימש כחבר לשכת המפד"ל.
בשנת ה'תשע"ו (2015–2016) זכה בתואר יקיר ירושלים.
משמש כאחד מרבני איחוד רבני תורת הארץ הטובה.
משפחתו

אשתו הראשונה ואם ילדיו הייתה לאה לבית פיין, מורה לאנגלית באולפנת חורב ובבית ספר לבנים נועם, נפטרה ביולי 2024. אשתו השנייה היא הרבנית רותי ולד, אלמנתו של הרב יוסי ולד מרבני מכון הלכה ברורה, ואמו של יהודה ולד מנכ"ל מפלגת הציונות הדתית, שעמה התחתן כחצי שנה לאחר פטירת אשתו הראשונה.
מתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים ואב ל-7 ילדים.
בנו צבי יהודה (ציקי) נהרג בתאונת דרכים בעת מילוי תפקידו ביחידת אגוז בי' בתמוז ה'תשס"ב.
בנו הרב אליעזר איזמן היה ראש ישיבת בני עקיבא באלקנה.
חתנו הרב שמואל סלוטקי רב קהילת ישראל הצעיר ברמות ולשעבר רב קיבוץ עין הנצי"ב.
שניים מנכדיו, האחים נעם וישי סלוטקי, נהרגו ביום הראשון של קרבות טבח שבעה באוקטובר, לאחר שנסעו מביתם לאזור קיבוץ עלומים לסייע בחיסול מחבלי חמאס שפשטו על האזור וביצעו את הטבח בעלומים.
אחותו החורגת היא שולמית מלמד.
לקריאה נוספת

הרב איתן איזמן, 'הרבנות הראשית לישראל', שנה בשנה, ירושלים תשנ"א, עמ' 163–166
הערות שוליים

↑  לדמותו של מחנך - רביבים, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 1987
↑  אהרן דולב, "מחולות" הקפאון בבקעת הירדן, מעריב, 5 בדצמבר 1980, עמ' 25
↑  הרבנות קבעה בטעות בחינה לדיינים לשבת, מעריב, 12 בינואר 1990, עמ' 11
↑  רבנים נוספים הצטרפו לקריאת הרב שפירא, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2004
↑  יונתן אוריך, ‏פרסום ראשון: הרב איתן אייזמן פורש מהובלת רשת "נעם-צביה",  באתר כיפה, 27 באוגוסט 2013
↑  חזקי ברוך, פרסום ראשון: הרב איתן אייזמן תומך במפלגת ימינה, באתר ערוץ 7, 11 בפברואר 2021
↑  הרב שתמך בבנט: "הובטח לי שלא ילך לממשלה עם השמאל", באתר בחדרי חרדים, 1 באפריל 2021
↑  אמיר אטינגר, ‏הרב שתמך בימינה, מתנגד לממשלה בתמיכת עבאס, באתר "סרוגים", 28 באפריל 2021
↑  מנחם רהט, לשכת המפד"ל החדשה: יותר צעירה וימנית, מעריב, 21 בספטמבר 1986, עמ' 2; הנ"ל, בעקבות החוק החדש: התפטרויות במערך ובליכוד ממרכזי המפלגה, שם, 2 באוגוסט 1990, עמ' 9
↑  תורת הארץ הטובה, באתר torat-haaretz.co.il
↑  הלכה לעולמה הרבנית לאה מלכה איזמן, באתר www.inn.co.il
↑  תמונה | מזל טוב: הרב איתן איזמן התארס עם הרבנית רותי ולד, באתר ערוץ 7
↑  7 ברנז'ה: הגשמת חלום בכנסת והקשר של עשו לג'באליה, באתר ערוץ 7, ‏יב בכסלו התשפה
↑  קורות החיים של צבי איזמן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  שני נכדיו של הרב איתן איזמן נפלו בקרב על ישובי הדרום, באתר www.inn.co.il
↑  ענבר טויזר, ‏בחייהם ובמותם לא נפרדו: סיפור הגבורה של האחים נועם וישי סלוטקי ז"ל, באתר ‏מאקו‏, 14 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385833305171  VIAF: 25152199202514280811   WorldCat (עם VIAF): 25152199202514280811
יהודה גרדוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במאי 1942 כרכור, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  8 במאי 2021  (בגיל 78) באר שבע, ישראל ישראל
 ענף מדעי:  גאוגרפיה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 הערות:  ממקימי המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב   דקאן הפקולטה למדעי הרוח והחברה באוניברסיטת בן-גוריון (1989-1985)   נשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית (1986-1984)
 תרומות עיקריות
 גאוגרפיה פוליטית, גאוגרפיה עירונית ופיתוח עיר ואזור
 
יהודה גְּרָדוּס (29 במאי 1942 – 8 במאי 2021) היה גאוגרף ישראלי, פרופסור במחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. גרדוס היה חבר סגל המחלקה מאז 1971, נמנה עם מקימיה ועמד בראשה בין השנים 1973–1981. כיהן כדקאן הפקולטה למדעי הרוח והחברה באוניברסיטת בן-גוריון בשנים 1985–1989, וכנשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית בשנים 1984–1986.
ביוגרפיה

יהודה גרדוס נולד במושבה כרכור לנחמה ודוד גרדוס, שעלו לארץ ישראל מפולין. הוא למד בבית הספר היסודי של כרכור, בתיכון "חדרה" ובפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה. בצה"ל שימש כקצין בחטיבת גולני והשתחרר בדרגת סרן.
קריירה אקדמית

את לימודי התואר הראשון למד גרדוס באוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה לגאוגרפיה ובמחלקה למדעי המדינה, וסיימם בשנת 1966. הוא השלים את לימודי התואר השני ואת לימודי הדוקטורט באוניברסיטת פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית בשנת 1971. עם תום לימודיו בארצות הברית שב לארץ והצטרף ל"אוניברסיטת הנגב" (לימים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב) כחבר סגל של המחלקה לגאוגרפיה המתהווה והיה בין מקימיה. הוא היה פרופ' אורח ב-UCLA, קליפורניה, ארצות הברית (1981), באוניברסיטת מקגיל, קנדה (1989), באוניברסיטת קיושו, יפן (1995), באוניברסיטת RMIT, אוסטרליה (2006) ובאוניברסיטאות נוספות.
פרופ' יהודה גרדוס ייסד את מרכז הנגב לפיתוח אזורי בשנת 1993 ועמד בראשו בשנים 1993–2014. הוא עמד בראש מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בין השנים 2005–2008. נוסף לכך, על תפקידיו האקדמיים, כיהן כחבר מועצת עיריית באר שבע בין השנים 1998–2002 ושימש יו"ר ועדת השופטים להענקת פרס ישראל בתחום הגאוגרפיה בשנת 1998.
תחומי מחקר

מחקריו של גרדוס עסקו בגאוגרפיה פוליטית, בגאוגרפיה עירונית ובפיתוח עיר ואזור מהיבטים שונים, ביניהם:
אקולוגיה עירונית
גאוגרפיה של התנהגות בוחרים
גאוגרפיה של תעשיות
מוקדי גידול וצמיחה עירוניים
מרכז ופריפריה
גרדוס התמקד במחקרו בנגב בכלל ובעיר באר שבע בפרט.
פרסומים

יהודה גרדוס פרסם 19 ספרים באנגלית ובעברית, וכמאה מאמרים, 70 מהם בכתבי עת שפיטים בישראל ובעולם.
נפטר ב-8 במאי 2021  בבאר שבע, והובא למנוחות בבית העלמין החדש בעיר .
פרסומים > מספריו

ארץ הנגב: אדם ומדבר (עורך שותף עם אבשלום שמואלי), שני כרכים, הוצאת משרד הביטחון, 1979
ספר באר שבע (עורך שותף עם אליהו שטרן), הוצאת כתר, 1980
The Industrial Geography of Israel (עורך שותף עם שאול קרקובר), הוצאת Routledge, 1993
Frontiers in Regional Development (עורך שותף עם הרווי ליטוויק), הוצאת Rowman & Littelfield, 1996
Tourism in Frontier Regions (בשיתוף עם שאול קרקובר), הוצאת Lexington Books, 2002
באר שבע: מטרופולין בהתהוות (עורך שותף עם אסתר מאיר-גליצשטיין), הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון, 2008
פרסים ואותות

פרס שיבא על ספרו "ארץ הנגב", 1979
פרס הכנסת על מאמרו " הפער התעשייתי בין מרכז לפריפריה בישראל", (רבעון לכלכלה, 106), 1980
פרס משרד הפנים על ספרו "ספר באר שבע", 1980
פרס Japan Foundation, 1994
פרס Tokyo Foundation, 2000
אות כבוד מנשיאת אוניברסיטת בן-גוריון להוקרה ולציון תרומתו לנגב ולאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2014
הערות שוליים

↑  יהודה גרדוס, באתר "בהשקט ובבטחה"
↑  ספר באר שבע - יהודה גרדוס ואליהו שטרן, באתר סימניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262079405171  BnF: cb12715225z (data)  GND: 103299823  ISNI: 0000 0001 1080 2865  LCCN: n80003223  NTA: 071303375  SUDOC: 150684738  VIAF: 104549545   WorldCat (עם VIAF): 104549545
רחל שדה חן

רחל שדה חן. יולי 1996
רחל שדה-חן (7 בספטמבר 1927 - 5 בפברואר 2019) הייתה משוררת, עיתונאית וצלמת ישראלית.
קורות חיים

רחל שדה-חן נולדה וגדלה במושב כפר יחזקאל שבעמק יזרעאל. היא בתם הבכורה של משה שדה חן (פלדשטיין) וחנה אדלר, ונכדתו של ישראל יהודה אדלר ממייסדי תל אביב. היא בוגרת בי"ס מקוה ישראל ובוגרת בי"ס לאחיות תל השומר. שדה-חן קיבלה דיפלומה בבריאות הציבור בלונדון, בגרונטולוגיה בארץ ומאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בארצות הברית.
עם פרישתה המוקדמת מעבודתה כאחות וכמפקחת ארצית במשרד הבריאות והרווחה, פנתה לאהבתה הגדולה - שירה וצילום.
אגודת הסופרים העברים העניקה לה את "אות קסת הזהב" לשנת 2012.
שדה-חן עסקה בפעילות ציבורית והייתה בין האחיות הראשונות בארץ שהקימו את הטיפול בזקנים. זאת לצד חוגים שהיא ארגנה לעולים חדשים כדי לסייע להם להכיר את צורת החיים בארץ.
נפטרה ב-5 בפברואר 2019, והובאה למנוחות בבית העלמין בכפר יחזקאל לצד בני משפחתה.
ספריה

שדה-חן כתבה מאות שירים ועד היום יצאו לאור 9 ספרי שירה והגיגים המעוטרים בצילומיה:
"פרחי שלכת" - הוצאה פרטית, 1995
"עצים זקופים לעד : פתגמים ושירים על זקנה - משלנו ומשל אחרים" (בשיתוף עם חיים מוטליס) - הוצאה פרטית, 1996
"עבים בשמינו - הגיגים" - הוצאה פרטית, 2000
"הזעקה"
"במשעולי הזמן"
"חולמת אהבים"
"אנחנו לא שומעים ואנחנו לא מקשיבים"
"בסערת החושים - שירים ועצים"
"חיי כסיפור", 2015
שיריה

חלק משיריה של רחל הולחנו והוצאו בתקליטורים: "נגנו לי שירי 1" ," נגנו לי שירי 2", "משירי רחל שדה-חן", "כגרגירי חול" ו-"כפרי הקטן".
הערות שוליים

↑  אות קסת הזהב 2012: הצגת הזוכים באתר "אימגו מגזין"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306791705171  LCCN: no96019536  VIAF: 299445426   WorldCat (עם VIAF): 299445426
די ג'יי שארפ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בדצמבר 1996 (בן 28) הרצליה, ישראל
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.88 מטר
 מספר:  6
 קבוצות כשחקן
 2015–2016   2016–2019   2019–2020   2020   2020–2021 2021–2022 2022  2022–2024   2025-:  מכבי עירוני רמת גן   בני הרצליה   הפועל גליל עליון-קריית שמונה   הפועל באר שבע   בני הרצליה   הפועל גליל עליון  אליצור "איתו" אשקלון מכבי חיפה   מ.ס. צפת
 
דריק "ג'וניור" (די ג'יי) לאנוריס נתנאל שארפ (נולד ב-19 בדצמבר 1996) הוא כדורסלן ישראלי-אמריקאי המשחק בעמדת הקלע במ.ס. צפת.
קריירה

נולד וגדל בהרצליה. די ג'יי שארפ הוא בנם של כדורסלן העבר האפרו-אמריקאי דריק שארפ ומרים לוי.
בגיל 16, ירד מהארץ אל אביו לארצות הברית שם למד גם בתיכון אמריקאי בפלורידה. בגיל 19 הוא חזר לארץ לנסות את מזלו בכדורסל הישראלי ובקרב קבוצות מקומיות.
עונת 2015/16 חזר לישראל והצטרף לעירוני רמת גן מהליגה הלאומית. במשך אותה שנה הוא זכה לדקות בודדות בלבד שלא הותירו חותם כלשהו.
ב-2016 חתם על חוזה לארבע שנים בבני הרצליה. בעונת 2017/18 שיחק בבני הרצליה מליגת העל ובהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית במסגרת הכרטיס הכפול. בעונת 2018/19 שיחק בהפועל גליל עליון תחת המאמן אבישי גורדון.
שארפ השתתף באליפות אירופה עד גיל 20 לשנת 2016 שנערכה בהלסינקי בירת פינלנד, בה סיימה נבחרת העתודה של ישראל למקום ה-12.
ב-2020 חתם בהפועל באר שבע עד לסיום העונה. ב-2 באוגוסט 2021 חתם באליצור "איתו" אשקלון.
ב-10 ביולי 2022 חתם במכבי חיפה מהליגה הלאומית.
ב-21 ביולי 2024 נכנס כדייר לבית "האח הגדול" ברשת 13, במסגרת סבב הכניסה השני בעונתה ה-14 של תוכנית המציאות. שארפ הודח ביום ה-105 ובכך נהיה לדייר ה-22 שעזב את הבית.
ב-20 בינואר 2025 חתם במ.ס. צפת מהליגה הלאומית.
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, אמו של דיג'יי מבטיחה: "לא אתן לזה לקרות" | ForReal, באתר ישראל היום, 7 באוקטובר 2024
1 2 3  ליאור ליבוביץ׳ אמיר, בנו של דריק שארפ נכנס לאח הגדול, באתר ONE, ‏2024-07-22
↑  יוסי וקנין, שארפ, הדור הבא: "אני רוצה שיכירו בי בזכות עצמי", באתר mynet‏ העמק, 1 בפברואר 2019
↑  אור שקדי‏, בני הרצליה: די ג'יי שארפ חתם לארבע שנים, גם יריב עמירם הצטרף, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2016
↑  די ג'יי שארפ ימשיך בבני הרצליה, ישחק גם בכפ"ס, באתר ONE‏, 17 בספטמבר 2017
↑  Derrick SHARP, באתר פיב"א
↑  טיימליין "האח הגדול" – היום ה-105: הדיירים מתכוננים להדחה גורלית, באתר חדשות 13, 14 בספטמבר 2024
↑  אורי בבליקי, ‏חוזר לפרקט: הקבוצה החדשה של די ג`יי שארפ, באתר ערוץ הספורט, 20 בינואר 2025
מפגש קסנדרה

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 בימוי:  ג'ורג' קוסמטוס 
 הופק בידי:  קרלו פונטי
 תסריט:  טום מאנקיוויקז, רוברט כץ, ג'ורג' קוסמטוס 
 עריכה:  פרנסואז בונו רוברטו סילבי
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד האריס סופיה לורן ברט לנקסטר מרטין שין או. ג'יי. סימפסון
 מוזיקה:  ג'רי גולדסמית' 
 צילום:  אניו גוארניארי 
 מדינה:  בריטניה איטליה מערב גרמניה
 חברת הפקה:  ITC Entertainment
 חברה מפיצה:  AVCO Embassy Pictures
 הקרנת בכורה:  איטליה 18 בדצמבר 1976 יפן 18 בדצמבר 1976
 משך הקרנה:  129 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט אסונות, סרט מתח 
 מקום התרחשות:  Genève-Cornavin railway station, פולין, שווייץ 
 הכנסות באתר מוג'ו:   cassandracrossing
 דף הסרט ב־IMDb
 
מפגש קסנדרה (באנגלית: The Cassandra Crossing) הוא סרט קולנוע מסוגת סרטי מתח וסרט אסונות בריטי-איטלקי משנת 1976, בבימויו של ג'ורג' קוסטמוס (אנ') ובכיכובם של ריצ'רד האריס, סופיה לורן, מרטין שין, ברט לנקסטר, לי סטרסברג, אווה גרדנר, או. ג'יי. סימפסון וליונל סטנדר. הסרט מתאר במקביל את ההתמודדות של נוסעי הרכבת עם מחלה מידבקת שהופצה בין הנוסעים, ואת ניסיונות הממשל וארגון הבריאות העולמי לנתבם אל תחנת הסגר מבודדת. בסופו של דבר, רק שלושה אנשים מתים מהמחלה, אך מאות אנשים נהרגו בגלל ניסיונות אלימים של הרשויות למגר אותה, בכל מחיר.
שחקנים

סופיה לורן – ג'ניפר ריספולי-צ'מברלין
ריצ'רד האריס – ד"ר ג'ונתן צ'מברלין
ברט לנקסטר – קולונל סטפן מק'קנזי
מרטין שין – רובי נווארו
לי סטרסברג – הרמן קפלן
אווה גרדנר – ניקול דרסלר
אינגריד טולין – ד"ר אלנה סטרדנר
או. ג'יי. סימפסון – הסוכן האלי
ליונל סטנדר – מקס הכרטיסן ברכבת
אלידה ואלי – האומנת
אן טורקל (אנ') – סוזאן
לו קסטל (אנ') – המחבל על הרכבת