stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רדיו פיראטי
רדיו פיראטי בישראל > הקמת הרדיו האזורי

עם השנים הלכה וגדלה תופעת השידורים הפיראטיים בישראל ובמקביל ניסיונותיו של משרד התקשורת להעמיד מערכת שידורים חוקית שתנצח בתחרות זו.
ב־1990 אושר בקריאה שלישית חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שהסדיר את התנאים להקמתן והפעלתן של תחנות רדיו אזוריות על ידי גופים פרטיים. במסגרת מכרזי הרשות השנייה הועלו לאוויר 14 תחנות רדיו מסחריות-אזוריות אשר הציעו אלטרנטיבה חוקית לרשתות "קול ישראל" ו"גלי צה"ל". מצידו השני של המתרס, הלכו והתרבו התחנות הפיראטיות, ובספטמבר 1995 איתר יחיאל לימור במסגרת מחקר בנושא הרדיו הפיראטי, 35 תחנות רדיו פיראטיות פעילות ומספר דומה של תחנות אשר הפסיקו את פעילותן בין השנים 1990-1995.
ב־2001 הגיש אהוד אולמרט הצעת חוק, המבקשת לאשר לתחנה ששידרה באופן רציף במשך חמש שנים להשתתף במכרזי הרשות השנייה, הצעה שהכתה הדים רבים במערכת הפוליטית כפוגעת בעיקרון שלטון החוק ומכשירה פעילות עבריינית.
הצעת החוק בוטלה על ידי בג"ץ, אך אושרה שנית על ידי הממשלה בשנת 2003 במתכונת שונה במעט.
בעקבות פעולות אכיפה נמרצות וחוק שהחמיר את הענישה, ירד מספר התחנות הפיראטיות בהדרגה, עד שבשנת 2009 פחתה מאוד התופעה, אך התקיימה גם בשנים שלאחר מכן.
ראו גם

שמואל בן עטר
חוק התקשורת (בזק ושידורים)
טלוויזיה פיראטית
הערות שוליים

↑  בן הוברד, Pirate Radio Gives Voice to Syrian Opposition, באתר הניו יורק טיימס, 10 בפברואר 2014(באנגלית)
↑  פקודת הטלגרף האלחוטי (נוסח חדש תשל"ב-1972)
↑  באר, יזהר. 1998. הרדיו הפיראטי בישראל: תקשורת אלטרנטיבית או סכנה לדמוקרטיה? ירושלים: קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל. עמ' 4–5, 14
↑  לימור, י. 1995. הרדיו הפיראטי בישראל, תמונת מצב: 1995. ירושלים: המכון לקומוניקציה ע"ש משפחת סמארט. עמ' 6-4
↑  באר, יזהר. 1998. עמ' 14.
↑  צימוקי, ט. 2006. חנינה פיראטית. ידיעות אחרונות, 30 במאי, עמ' 5-4.
↑  יחיאל לימור. 1995.
↑  דיאנה בחור-ניר ואפרת וייס, הממשלה: ערוץ 7 כשר, באתר ynet, 28 בדצמבר 2003
↑  טובה צימוקי, תמו שידורינו, "ידיעות אחרונות", 13 באוגוסט 2009
↑  בשל הפרעות רדיו פיראטי: ייתכנו שיבושים בנתב"ג - וואלה חדשות, באתר וואלה, 28 ביולי 2013
תנור מיקרוגל

תנור מיקרוגל
תנורי מיקרוגל שונים
פופקורן שחומם זמן רב מדי במיקרוגל
קולות של תנור מיקרוגל
תנור מיקְרוֹגַל (ובשפה המדוברת: מיקרוגל, תנור מיקרו או מיקרו) הוא מכשיר חשמל למטבח המייצר קרינה אלקטרומגנטית בתדר מיקרוגל לצורך חימום או בישול מזון. ברוב תנורי המיקרוגל אורך הגל של הקרינה הוא 12.24 ס"מ.
היסטוריה

את הרעיון להשתמש בגלי מיקרו לבישול מזון הגה פרסי ספנסר (אנ') במהלך עבודתו בחברת ריית'יאון בבניית מכשירי מכ"ם. באחד הימים, במהלך העבודה על שפופרת מגנטרון במכשיר מכ"ם פעיל, חש לפתע כי חטיף שוקולד שהיה מונח בכיסו ניתך. פרסי, שהיו באמתחתו כ־120 פטנטים, היה מנוסה בתחום ההמצאות והבין מיד מה אירע. פריט המזון הראשון שהוכן בכוונה תחילה באמצעות תנור מיקרוגל היה פופקורן, והשני היה ביצה, שהתפוצצה בפניו של אחד הנסיינים.
בשנת 1945 רשמה חברת ריית'יאון פטנט על תהליך הבישול בגלי מיקרו, ובשנת 1947 נבנה תנור המיקרוגל המסחרי הראשון. גובהו היה כ־1.8 מטרים, ומשקלו 340 קילוגרם. הוא קורר באמצעות מים והספקו היה 3,000 ואט, פי שלושה בערך מההספק המקובל של תנורי מיקרו. ההשקעה בתנורי מיקרוגל התגלתה כמוצלחת כל כך, עד שחברת ריית'יאון קנתה לבסוף את חברת אמנה על מנת לייצר סדרת מוצרי מטבח מקיפה. מספר חברות נוספות הצטרפו לשוק תנורי המיקרוגל, ובמשך תקופה מסוימת השחקניות הבולטות בשוק היו חברות מהסקטור הביטחוני, שהיו בעלות הניסיון הרב ביותר עם מגנטרונים.
בשנות ה-60 נעשו ניסיונות לשלב מכשירי מיקרוגל עם מקררים לייצור מכונות אוטומטיות לאספקת מזון, כמו מכונת נקניקיות אוטומטית.
בשנת 1969 תואר מצב שוק תנורי המיקרוגל במעריב:
זה זמן מה משתמשים בתנורים מיקרו־גליים במידה גדלה והולכת במסעדות ובבתי מלון. עכשיו קיימים סימנים כי עוד מעט יופיעו באלפיהם גם במטבחים ביתיים. המהפכה בשטח זה כבר החלה, ובבתים רבים באמריקה וביפאן מצויים התנורים האלה, קרוב לוודאי שמספרם היה כבר רב יותר אלמלא מחירם הגבוה. כרגע מגיע מחירם לאלף דולר בערך, אך עד שנת 1980 יירד ודאי המחיר עד 350 דולר, הודות לביקוש הרב.
בתחילת שנות השבעים הטכנולוגיה הבשילה, ומחירי התנורים ירדו מאוד. תנורי המיקרו, שנמצאו קודם לכן רק במטבחים תעשייתיים גדולים, הפכו לנפוצים ברוב המטבחים הביתיים בעולם המערבי. הירידה במחירם של מיקרו-מעבדים סייעה להתקין בתנורי המיקרו לוחות בקרה אלקטרוניים.
לפי דיווח הניו יורק טיימס בשנת 2020 חברת מידאה היא היצרנית הגדולה ביותר של תנורי מיקרוגל ומוכרת אותם עבור מספר מותגים גדולים, כולל טושיבה, ווירפול ועוד רבים.
היסטוריה > ישראל

תנורי המיקרוגל נכנסו לישראל בסוף שנות ה-70 ובעיתונות עלה לדיון מידת הבטיחות שלהם. בתחילת 1983 עדיין נחשב המיקרוגל למוצר מותרות לבתים "שכבר יש בהם וידאו". בסקירה מספטמבר 1986 תואר תנור המיקרוגל כלהיט שמחירו נע בין 720 ל-2,200 ש"ח.
תיאור

תנור מיקרוגל עשוי מהרכיבים הבאים:
שנאי מתח גבוה וזרם ישר למגנטרון (בחלק מתנורי המיקרוגל, יש ממיר מתח חשמלי אלקטרוני [או מה שנקרא לעיתים קרובות "Inverter"])
מגנטרון (שפופרת ריק המחוללת קרינה אלקטרומגנטית בתדר מיקרוגל)
מעגל בקרה למגנטרון (לרוב בצירוף מיקרובקר)
גלבו המוליך את הגלים מהמגנטרון לתא הבישול
מפזר קרינה
תא בישול
תנור המיקרוגל מעביר דרך המזון קרינה אלקטרומגנטית, לרוב בתדר של 2450 מגה-הרץ (אורך גל של 12.24 סנטימטר). מים, שומן ומולקולות סוכר במזון בולעות אנרגיה מאלומת גלי המיקרו בתהליך של חימום דיאלקטרי. לרוב המולקולות דיפול חשמלי, כלומר יש להן קוטב אחד בעל מטען חשמלי חיובי וקוטב אחד בעל מטען שלילי. כתוצאה מכך, מתרחשת רוטציה של מולקולות תחת השפעת רכיב השדה החשמלי בקרינה האלקטרומגנטית, תנועה המתבטאת כחום. חימום בעזרת גלי מיקרו הוא יעיל בעיקר על מים נוזלים, ובעל יעילות פחותה בהרבה על שומנים, סוכרים וקרח. הסבר נפוץ אך שגוי של חימום באמצעות גלי מיקרו הוא כתוצאה של תהודה של מולקולות המים. תהליך זה מתרחש רק בתדרים גבוהים בהרבה, בתחום עשרות הג'יגה-הרץ ולא בתדרי המיקרו.
תא החימום עצמו הוא כלוב פאראדיי המונע את בריחת הקרינה אל מחוץ לתנור. דלת התא עשויה לרוב זכוכית בה משולבת שבכה מוליכה המבטיחה את המיסוך. מכיוון שגודל החורים בשבכה קטן ביחס לאורך הגל של 12 סנטימטר, לא עוברת קרינת המיקרו דרך דלת התנור, בעוד שאור נראה יכול לעבור דרכה מאחר שאורך הגל שלו קצר בהרבה.
יעילות

תנור מיקרוגל לא מעביר את כל האנרגיה החשמלית לקרינת מיקרו. תנור ממוצע צורך כ־1,100 ואט, אבל מספק רק כ־700 ואט של הספק בצורת גלי מיקרו. שאר ההספק אובד בצורת חום בשפופרת המגנטרון, ומשם לחלל המטבח.
רוב ההספק בצורת גלי מיקרו ישמש לחימום המזון שבתנור. אם אין בתנור מספיק מזון לקליטת האנרגיה, רכיב המגנטרון יקלוט את הקרינה החוזרת, והדבר עלול להביא להתחממות יתר של התנור.
יתרונות השימוש במיקרוגל

מהירות - זמן הבישול במיקרוגל הוא הקצר ביותר מבין שיטות הבישול, למהירות זו יתרונות נלווים רבים כגון: חיסכון באנרגיה ושמירה על הטעם.
קלות התפעול - הבישול המהיר מונע גלישה והתייבשות של שאריות והכלים המיועדים לשימוש במיקרוגל קלים לניקוי.
בטיחות וסכנות

רובה של פסקה זו אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
קרינת המיקרוגל היא קרינה בלתי מייננת ולכן איננה מסוגלת ליינן את מולקולות ה-DNA ולגרום לסרטן.
בטיחות וסכנות > מתכת במיקרוגל

הגל האלקטרומגנטי שבמיקרוגל יכול לגרום להפרשי פוטנציאלים גבוהים בין אזורים שונים במתכת. עקב כך מתכות עלולות להתחמם במידה מסוכנת ואף לפלוט גיצים.
בטיחות וסכנות > מיקרוגל ריק

כשמפעילים מיקרוגל ריק האנרגיה של הגל האלקטרומגנטי לא מתורגמת לחימום מזון, ולכן פוגעת במכשיר עצמו.
בטיחות וסכנות > חימום המזון

המזון מחומם במשך פרק זמן קצר, ולכן החימום לא תמיד אחיד בכל חלקי המזון. לכך שני גורמים: פיזור לא אחיד של גלי המיקרו בתוך התנור, וקליטה שונה של האנרגיה בחלקי המזון השונים. בגורם הראשון מטפלים באמצעות רכיב מסתובב דמוי מאוורר המפנה את הקרינה לחלקי התנור השונים ובאמצעות מגש מסתובב עליו מונח המזון. בגורם השני יש לטפל באמצעות הנחה נכונה של המזון, בחישתו וכיסויו כך שיתקבל חימום אחיד יותר. כלים סגורים וביצים עלולים להתנפץ בתוך תנור מיקרוגל בשל לחץ קיטור הנבנה בתוכם. פריטי מזון המחוממים משך זמן ארוך מדי עלולים אף להתלקח.
בטיחות וסכנות > סכנת זיהום

שימוש לקוי במזון עלול להיות מסוכן. המתנגדים לטכנולוגיית תנור המיקרוגל טוענים שהוא מעודד שימוש לקוי במזון, כיוון שהוא מעודד שימוש במזון שבושל, הוכנס לזמן רב מידי להקפאה או קירור לא מספיק וחומם שוב בתנור המיקרוגל.
בטיחות וסכנות > סכנה נדירה

במקרים נדירים, מים המחוממים בתנור מיקרוגל ונתונים בתוך מכל בעל פני שטח חלקים וללא חספוס, עלולים לעבור חימום יתר ולהגיע לטמפרטורה הגבוהה בכמה מעלות מנקודת הרתיחה הרגילה, מבלי שירתחו. זאת בשל היעדר נקודות תחילת רתיחה בפני השטח של המכל או תנודות והפרעות אחרות שיכולות ליצור רתיחה. תהליך הרתיחה יתרחש בצורה פתאומית בכל נפח הנוזל כאשר מפעיל התנור יוציא את המכל מהתנור, ועלול לגרום לכוויות חמורות.
הערות שוליים

↑  The History Of The Microwave Oven
↑  US patent 2495429
↑  Microwave Oven (smecc.org)
↑  http://heatingandairwholesale.com/a-brief-history-of-amana-corporation/
↑  אוטומט לנקניקיות חמות, הצופה, 5 ביולי 1965
↑  בתים אוטומטיים בערי ענק, דבר, 12 באפריל 1968
↑  McCabe, Liam; Sullivan, Michael (20 May 2020). "The Best Microwave". Wirecutter. The New York Times.
↑  מעבד המזון שכבש את המטבח הישראלי, מעריב, 19 באוגוסט 1980
↑  זהירות קרינה, מעריב, 16 במאי 1980
↑  יצחק טישלר, יד לכיס, דבר, 21 בינואר 1983
↑  מיכל הולצמן, עוד להיט: מיקרוגל, מעריב, 26 בספטמבר 1986; המשך
תגובות על מיקרו גל, מעריב, 10 באוקטובר 1986
↑  אתר Snopes.com, ‏1999
| טכניקות בישול |
| --- | --- | --- |
| יבש | אפייה • צלייה • קלייה • עישון |  |
| מבוסס מים | בישול לבן • הרתחה • חליטה • שליקה • אידוי • נזיד |  |
| מבוסס שמן | טיגון עמוק • הקפצה |  |
| מבוסס אלכוהול | פלמבה (שילהוב) |  |
| מבוסס חומץ או מלח | כבישה • החמצה |  |
| בעזרת כלים | אמבט מרים • סיר לבישול איטי • בישול במיקרוגל • סיר לחץ • מנגל • הקצפה |  |
| גסטרונומיה מולקולרית | ספריפיקציה • סו-וויד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533697205171  BnF: cb11969492v (data)  LCCN: sh85084969  NDL: 01181197  NKC: ph115315
יוסף בן דוד אבן יחיא

יוסף בן דוד אבן יַחְיָא, (1494–1539) היה רב ומפרש המקרא.
תולדות חייו

רבי יוסף נולד בפירנצה בשנת 1494 להוריו שגלו מפורטוגל וספרד לאיטליה. אביו היה רב, דיין, מדקדק, ופילוסוף, והשתייך למשפחת יחיא המיוחסת. רבי יוסף גדל והתחנך בבית הוריו בעיר אימולה. למד בנערותו בישיבת רבי יהודה מינץ בפאדובה, והיה לתלמיד מבין בדינים והלכות. בהגיעו לפרקו נשא לאשה את אביגיל בת דודתו. מאז עסק בפירוש המקרא, ובמקביל במדינאות ובמסחר. נחשב לאחד מגדולי החכמים של תקופתו.
נפטר בשנת 1539, ובמצוותו, כעשר שנים לאחר מותו שלחו בניו את עצמותיו לא"י, ורבי יוסף קארו התעסק בקבורתו בצפת.
לרבי יוסף ואשתו נולדו שלשה בנים וארבע בנות, מהם התפרסם רבי גדליה אבן יחיא, מחבר ספר "שלשלת הקבלה".
פירוש חמש מגילות
פירוש תהלים
פירוש משלי
פירוש איוב
פירוש דניאל
פירוש עזרא
פירוש דברי הימים
תורה אור - ספר אמונה
דרך חיים - על המדרש (נותר מקצתו בכתב יד)
נר מצווה - על המצוות (לא נשתמר)
פירושיו למקרא הודפסו לראשונה בבולוניה בשנת 1538, ובשנת 1724 צורפו לספר מקראות גדולות "קהלות משה" שיצא לאור באמסטרדם.
הערות שוליים

↑  פרטים ביוגרפים על חיי רבי יוסף בן דוד אבן יחיא מפוזרים בפירושיו למקרא.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310294905171  GND: 129777803  ISNI: 0000 0000 5051 6217  LCCN: nr93020328  NTA: 074830481  SUDOC: 111314313  VIAF: 8474325   WorldCat (עם VIAF): 8474325
קשר ארבע ביד

קשר ארבע-ביד הוא שיטה לקשירת עניבה. הקשר המיוצר בשיטה זו הוא בצד הצר, בעיקר א-סימטרי. עבור מדי צבא ארצות הברית, ומדי חיל הים של ארצות הברית הכוללים עניבה, קשר ארבע-ביד הוא אחת משלוש האפשרויות שנקבעו לקשירת העניבה. השתיים האחרות הן קשר חצי וינדזור וקשר וינדזור.
מקור השם

חלק מהדיווחים קובעים כי נהגי כרכרות קשרו את המושכות שלהם עם קשר של ארבע-ביד, בעוד שאחרים טוענים שנהגי הכרכרות לבשו את הצעיפים שלהם בצורה של ארבע-ביד, אך האטימולוגיה הסבירה ביותר היא שחברי מועדון הרכיבה Four-in-Hand בלונדון החלו ללבוש את הצווארון, מה שהפך אותו לאופנתי.
קשירה

קשר ארבע-ביד נקשר על ידי הנחת העניבה סביב הצוואר והצלבה של קצה העניבה הרחב על קצה העניבה הצר. הקצה הרחב מקופל מאחורי הקצה הצר ומובא קדימה בצד הנגדי, מועבר לרוחב החזית אופקית, מקופל שוב מאחורי הקצה הצר, מובא מעל החלק העליון של הקשר מאחור, תחוב מאחורי המעבר האופקי, והקשר נמשך צמוד. הקשר מוחלף במעלה הקצה הצר של העניבה עד שהוא צמוד לצווארון.
באמצעות הסימון של 85 הדרכים לקשור עניבה, מאת תומאס פינק ויונג מאו, קשר ארבע-ביד (קשר 2) נקשר
Li Ro Li Co T.
שימושים אחרים

כאשר משתמשים בו לחיבור חבל לחפץ, קשר ארבע-ביד ידוע כלולאת בנטליין. הוא שומש בידי מלחים לאורך כל עידן ההפלגה לחבלול ספינות ונותר קשר עבודה שימושי גם היום.
קשר אונאסיס

גרסה של קשר ארבע-ביד, כשהקצה הארוך של העניבה עבר לאחור מסביב ומעל לקשר שנקשר זה עתה, בוצעה על ידי אריסטו אונאסיס, שגרם לו להיות אופנתי לזמן קצר בחוגים מסוימים. פינק ומאו מתעדים את הגרסה הזו כקשר 2on; בתווים קצרים, כתוב Li Ro Li Co T Ri Co.
ראו גם

קשר קטן - קשר עניבה פחות מוכר אך מעט יותר פשוט
קשר חצי וינדזור – קשר סימטרי יותר ומעט רחב יותר
קשר וינדזור - קשר סימטרי יותר ורחב יותר באופן משמעותי
רשימת קשרים
הערות שוליים

↑  "Guide to the Wear and Appearance of Army Uniforms and Insignia pamphlet 670-1" (PDF). p. 136 (20-18). אורכב מ-המקור (PDF) ב-6 במאי 2014. נבדק ב-15 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U. S. Navy Uniform Regulations §3501.37". Navy Personnel Command. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Goodfellas: 30 Significant Style Moments".
יעקב אגמון

| --- | --- |

יעקב (יענקל'ה) אגמון בתחילת שנות התשעים
 לידה:  6 במרץ 1929 כ"ד באדר א' ה'תרפ"ט פולין סוקולוב פודלסקי, פולין
 פטירה:  16 בדצמבר 2020  (בגיל 91) א' בטבת ה'תשפ"א ישראל רמת גן, ישראל
 תאריך עלייה:  1933
 סוגה מועדפת:  תיאטרון בידור
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1953–2020 (כ־67 שנים)
 עיסוק:  מנהל, מפיק ובמאי תיאטרון
 בן או בת זוג:  גילה אלמגור (1963–2020) 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי 
 פרופיל ב-IMDb
 
יעקב (יענקל'ה) אגמון (6 במרץ 1929 – 16 בדצמבר 2020) היה שדרן רדיו, אמרגן, מנהל, מפיק ובמאי תיאטרון ישראלי, מהדמויות המשפיעות ביותר על חיי התיאטרון, התרבות והבידור בישראל במשך כשישים שנה. בשנות עבודתו ניהל את התיאטראות "הקאמרי" ו"הבימה" וייסד את התיאטראות "בית ליסין" ו"בימות" וכן את פסטיבל הצגות היחיד "תיאטרונטו".
חיים אישיים

בשנת 1963 נישא בשנית לשחקנית גילה אלמגור, שאותה הכיר כאשר ניהל את תיאטרון הקאמרי. השניים היו נשואים עד מותו של אגמון ב-2020. לזוג בן מנישואיו הראשונים של אגמון ובת מאומצת משותפת לשניים, וכן נכדים ונינים. כלתו לשעבר היא המחזאית גורן אגמון.
אגמון נפטר ב-16 בדצמבר 2020 בגיל 91 בבית החולים שיבא כתוצאה מדלקת ריאות. נקבר בבית העלמין בקיבוץ שפיים.
רדיו וטלוויזיה

תוכנית הרדיו המזוהה ביותר עם יעקב אגמון היא שאלות אישיות, המשודרת בגלי צה"ל מאז 1968 ללא הפסקה, באותה המתכונת של שיחה אישית עם מרואיין אחד לכל תוכנית. במסגרת התוכנית התראיינו יותר מ-1,300 אנשים מתחומים שונים בחברה הישראלית. אגמון ליקט את מיטב הראיונות בספר שהוציא ב-1994.
תכניות אחרות שהגיש וערך:
קול ישראל – בירה ומצב רוח, במשך חמש שנים;
גלי צה"ל – השעה ה-25, רב-שיח אל תוך הלילה; כל האולם במה (שנתיים). אי פה אי שם בארץ ישראל, (שנה); הלילה ב (משך כשנה וחצי).
קול השלום – תוכנית בשידור חי.
תוכניות טלוויזיה שבהן השתתף:
הערוץ הראשון – מנחה התוכנית "עלי כותרת" (במשך כשנה וחצי).
ערוץ 2 – הנחיית התוכנית "בירה ומצב רוח".
אירועים והפקות שונות

ניהול מועדון 77, מועדון סאטירי ואת מועדון התיאטרון. (1964–1972)
הסרט "מצור" – עם גילה אלמגור ויהורם גאון – הפקה (1968) מועמד לפרס דקל הזהב.
"לילות עכו" – תוכנית ראיונות עם דן בן אמוץ. (1968–1969)
תחרות רובינשטיין הראשונה, כנס נעמת הבינלאומי, סיור האומנים בהולנד ובקמפוסים בארצות הברית, אסתא ואפתא (1970–1974)
ניהול פסטיבל הצגות היחיד "תאטרונטו", שאותו הגה ויזם והפיק מיום הקמתו ב-1990
הקמת תשתית תרבותית בקריית שמונה – על כך קיבל אות יקיר קריית שמונה.
הפיק בתיאטרון בימות את המופעים הבאים, שגם יצאו בתקליטים:
אח, פגישה שכזאת – שירי פלמ"ח
המגילה – שירי איציק מאנגר (1965)
"איש חסיד היה" (הצגת בכורה: אוקטובר 1968)
"בוסתן ספרדי" (1969)
"תל אביב הקטנה" (הגרסה הרביעית) (1969)
יוסי בנאי בשירי ז'ורז' ברסנס (הצגת בכורה: מרץ 1969)
שירי ז'אק ברל (עם ישראל גוריון, ריקי גל, אביבה שוורץ, דני ליטני) (1970)
חוה אלברשטיין בתוכנית יחיד (1971)
שירי נעמי שמר (הצגת בכורה: ספטמבר 1972)
ספריו

שאלות אישיות: מבחר ראיונות מתוך התכנית בגלי צה"ל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד 1994.
במרץ 2020 יצא לאור הספר "רציניקן" (הוצאת רימונים) מאת ירון פריד, המבוסס על סדרת שיחות שערך המחבר עם אגמון, ומסכם למעשה כמסמך ביוגרפי את סיפור חייו ועבודתו.
הערות שוליים

↑  אוריאל לוי, ‏הפרק הנשכח בחייו של יעקב אגמון: ימיו כמנהיג צעיר ורדיקלי בקיבוץ הראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 בינואר 2021
↑  איציק יושע, מספר אחד באירועים, חדשות, 24 באוגוסט 1986
↑  ציפי שוחט, יעקב אגמון יקבל את פרס התיאטרון על מפעל חיים, הארץ (וואלה), 21 בינואר 2007.(הקישור אינו פעיל, 6.3.2020)
↑  דליה בן ארי, גילה אלמגור בת 85: "אומרים שאישה יפה מתה פעמיים, אבל לא אני", באתר "את", 22 ביולי 2024
רן בוקר, יעקב אגמון הלך לעולמו בגיל 91, באתר ynet, 16 בדצמבר 2020
↑  יעקב אגמון, מבכירי עולם התיאטרון הישראלי, הלך לעולמו בגיל 91, באתר וואלה, 16 בדצמבר 2020
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2005 – גרי בילו | פרס התיאטרון הישראלי – פרס מפעל חיים 2006 – יעקב אגמון | הבא: 2007 – עודד קוטלר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308129605171  GND: 1179730070  ISNI: 0000 0000 6696 4022  LCCN: nr94028759  MusicBrainz: a26127d2-078c-40b6-9246-c99a60bedc1b  VIAF: 44182347   WorldCat (עם VIAF): 44182347 
שלום אסייג ודודו דותן אורחים בתכניתו של יעקב (יענקלה) אגמון "בירה ומצב רוח". שנות ה-90 המוקדמות
אגמון ורעייתו השחקנית גילה אלמגור
דן שילון במסיבה לרגל תוכניתו של אגמון "בירה ומצב רוח" בשילוב עם מסיבת הפתעה ליום הולדתה של גילה אלמגור, בפאנץ' ליין
פרובינקיה בריטניה

בריטניה (בלטינית: Britannia) הייתה פרובינקיה רומאית שהוקמה בשנת 43 והתקיימה עד לשנת 410.
היסטוריה

ניסיון הפלישה הרומאי הראשון לאיים הבריטיים התרחש בשנת 55 לפנה"ס בפיקודו של יוליוס קיסר. לאחר שנה של לחימה באי, הוא נכשל בניסיונו לכבשו ונסוג בשנת 54 לפנה"ס. הקשרים עם בריטניה התרחבו תחת שלטונו של אוגוסטוס הודות לרומאניזציה של גאליה אולם הוא לא הראה עניין לחזור על ניסיונו של קיסר לכיבוש האי.
בשנת 43 שלח הקיסר קלאודיוס את אולוס פלאוטיוס, בראש ארבעה לגיונות על מנת לכבוש את בריטניה לאחר שקיבל פניה מאחד מראשי השבטים היריבים באי. בריטניה הייתה מטרה אטרקטיבית לרומאים בשל עושרה במחצבים ובעבדים. האי שימש גם כמקלט למורדים מפרובינקיות אחרות, ולא ניתן היה להניחו לנפשו עוד זמן רב. קלאודיוס עצמו ביקר באי לאחר השלמת השלב הראשון של הלחימה, והביא עמו תגבורת המלווה בפילים.
הפרובינקיה החלה לעבור תהליכי רומאניזציה כאשר המרכזים העירונים העיקריים התקיימו בקאמולודונום (קולצ'סטר של ימינו), וורולאמיום (סנט אולבנס של ימינו) ולונדיניום. בשנת 60 פרץ מרד בראשות המלכה בודיקיאה כתוצאה מהיחס הרע של התושבים הרומאים אליה, אף על פי שהמרד דוכא בהצלחה ובמהירות מספר יישובים רומאים נחרבו במהלכו ותהליך הטמעתה של בריטניה בקיסרות התעכב.
בימי שלטון השושלת הפלאבית משלו בבריטניה סדרה של מושלים פעלתניים שהחלו בתהליך הרחבת גבולותיה, תהליך זה הגיע לשיאו בימיו של גנאיוס יוליוס אגריקולה שהשלים את כיבוש ויילס והצליח לחדור לשטחה של סקוטלנד תוך שהוא מנחיל תבוסות לשבטים המקומיים. אולם בסופו של דבר שטחה של סקוטלנד ננטש והוא לא נכלל בתחום הפרובינקיה.
קו הגבול התייצב בזמנו של הקיסר טראיאנוס, הקיסר אדריאנוס חיזק את האחיזה הרומאית בפרובינקיה על ידי ביצור הגבול עם סקוטלנד. יורשו אנטונינוס פיוס יצא למסע כיבושים וייצב את הגבול בחומת אנטונינוס אולם גבול זה לא החזיק מעמד והרומאים בסופו של דבר הסיגו את כוחותיהם לגבול שקבע אדריאנוס.
באופן יחסי בריטניה הייתה פרובינקיה שלווה אולם כמו בשאר העולם הרומאי גם היא סבלה מאותן בעיות של מרידות מושלים ופשיטות של שבטים ברברים. עם הידרדרות מצבה של האימפריה הרומית בתחילת המאה החמישית לא היה חיל המצב הרומאי מסוגל להתמודד עם השבטים הגרמאניים ובסופו של דבר הובס על ידם. ידוע שבשנת 410 ביקשו אזרחיה הרומיים של הפרובינקיה את עזרתו של הקיסר הונוריוס כנגד הפולשים הברברים. באותו זמן הייתה האימפריה המערבית בשלבי התפוררות מתקדמים ובאותה שנה ממש נבזזה רומא עצמה על ידי הוויזיגותים. ידו של הקיסר הונוריוס הייתה קצרה מלהושיע פרובינקיה מרוחקת כבריטניה, בזמן שהצבא הרומי לא היה מסוגל להתמודד עם האיומים ביבשת עצמה, ועל כן ענה הונוריוס לאזרחי הפרובינקיה שיאלצו להסתדר בעצמם. בריטניה הייתה ריקה למעשה מכוחות צבאיים רומיים (שהועברו קודם לכן ליבשת כדי להתמודד עם האיום הברברי) וכך הגיעה הפרובינקיה הרומית בבריטניה לסופה.
מנהל

בריטניה הייתה פרובינקיה קיסרית (כלומר, המושל מונה ישירות על ידי הקיסר ולא על ידי הסנאט). בדומה לגאליה, גם בריטניה הייתה מחולקת למחוזות, שמספרם הגיע ל-16 לפחות, ובירת הפרובינקיה הייתה לונדיניום. בתחילה הייתה הפרובינקיה יחידה אחת אולם בראשית המאה השלישית חולקה לשתי יחידות: בריטניה עלית, שבירתה לונדיניום, ובריטניה תחתית, שבירתה יורק. במהלך הרפורמות המקיפות של הקיסר דיוקלטיאנוס התרחשה חלוקה נוספת, הפעם לארבעה חלקים.
חיל המצב הרומאי בפרובינקיה היה מורכב משלושה לגיונות: הלגיון השני אוגוסטה, הלגיון העשרים ולריה ויקטריקס והלגיון השישי ויקטריקס.
ראו גם

תרבות רומנו-בריטית
מכתבי וינדולנדה
חומת אדריאנוס בבריטניה
צלחת לוויין

צלחת לוויין
שיטות פעולה שונות של צלחות לוויין
צלחת לוויין היא אנטנה מסוג מחזיר (reflector) שמיועדת לתקשורת לווינית לרוב בתדרי המיקרוגל הגבוהים. האנטנה קעורה, בעלת משטח פרבולי, והיקפה לרוב עגול (קיימות גם גרסאות אליפטיות). בשל צורתה הפרבולית, כל קרן שתפגע בצלחת תוחזר ישירות למרכזה, שם נמצא LNB, רכיב אלקטרוני המסנן רעשים, מגביר את האות הנקלט וממיר אותו לתדר נמוך אותו ניתן להעביר בקלות למקלט.
באמצעות צלחות לוויין ניתן לבצע שידור וקליטה של אותות מול לוויינים. רוב הצלחות בשימוש מיועדות לקליטה בלבד על ידי צרכני תקשורת. ארגוני תקשורת וחובבי רדיו מפעילים צלחות גם לשידור. לרוב הצלחות מותקנות באופן קבוע הפונה לכיוון מסוים, וקולטות מידע מלוויין שנמצא במסלול גאוסטציונרי. עם זאת, ישנן צלחות שאינן קבועות, והן נעות באמצעות מנועים בשני צירים. תנועה זו מאפשרת תקשורת מול לוויינים שונים, או תקשורת עם לוויינים שאינם גאוסטציונריים לאורך כל הזמן בו הם גלויים (מעל האופק).
קוטרן הנפוץ של צלחות לשימוש ביתי נע בין 40 ס"מ ל-7 מטרים, אך קיימות אנטנות גם בגדלים אחרים. במדינות שונות ישנן הגבלות בנייה שמונעות הצבת צלחות לוויין מעל גודל מסוים, או דורשות סדרת אישורים. גודל הצלחת משפיע על הקליטה באופן ישיר, צלחת גדולה תקלוט טוב יותר מקטנה מכיוון שהיא תצליח לרכז יותר קרניים אל ה-LNB. עובדה זו משפיעה בעיקר על צלחות שנמצאות בקצה גבול אזור הכיסוי.
סמגמה

הצטברות סמגמה על פין

class=notpageimage|הצגה
סמגמה (מלועזית: Smegma; בעברית: חֵלֶב העורלה, חֵלֶב הדגדגן) היא הפרשה סמיכה ולחה המצטברת מתחת לעורלת הפין וסביב הדגדגן. סמגמה קיימת בכל היונקים, בזכרים ובנקבות כאחד. הסמגמה מכונה בעברית חֵלֶב העורלה והדגדגן. נפוץ יותר לראות סמגמה בגברים שלא נימולו לעומת נימולים.
מרכיבים ומאפיינים

סמגמה כוללת על פי רוב הפרשות מבלוטות חֵלֶב, הפרשות שומניות, תאי אפיתל שנשרו מן העור וחיידקים. לפיכך מאופיינת הסמגמה לעיתים בריח לא נעים ובטעם עז ועלולה להיות מצע עשיר להתרבות חיידקים נוספים. החיידק העיקרי התורם ליצירת הסמגמה הוא מיקובקטריום סמגמטיס. מניעת ריחות לא נעימים והתרבות חיידקים מתאפשרת באמצעות היגיינה אישית. את הסמגמה ניתן לסלק בניגוב או ברחיצה.
בפעוטות שלא נימולו תיתכן הצטברות סמגמה בצורת פניני סמגמה שגודלן נע ממילימטרים בודדים ועד גודל אפונה. פניני הסמגמה נראות כבליטה חלקה ולבנבה מעל העטרה ומתחת לעורלה. בשל מצב של פימוזיס פיזיולוגי פתח העורלה צר ואין לפניני הסמגמה מוצא. פניני סמגמה אינן מחייבות התייחסות רפואית ולאחר היפרדות טבעית של העורלה מהעטרה בשנים הראשונות לחיים הן ייפלו החוצה מעצמן.
תפקידים

אומנם תפקיד הסמגמה אינו ברור לחלוטין, אך יש לגביו כמה השערות:
סיכוך איברי המין.
שמירה על ניקיון איברי המין (בין היתר על ידי סילוק שכבת התאים המתה והפרשותיה).
הגנה על האזור הסמוך לשופכת השתן.
יצירת לחות תחת העורלה – למעשה זוהי אליה וקוץ בה, שכן הלחות יכולה להיות מצע להתרבות פתוגנים, אך היא מונעת יובש וסדקים בעור הפין שגם הם יכולים להוות מצע להתרבות גורמים מזיקים.
סכנות

חוסר שמירה על היגיינה אישית יכול להביא להצטברות כמות רבה של סמגמה שנרקבת ומתרבים בה גורמים מזיקים בכלל וחיידקים בפרט. לפי ארגון הסרטן האמריקאי (American Cancer Society), הצטברות סמגמה מגדילה את הסיכון לסרטן באזור העורלה ובפין, מאחר שהגירוי שהיא גורמת עלול להתפתח לדלקת, וכן מאחר שהיא מקשה על גילוי מוקדם של המחלה.
במקרים של הזנחה חמורה תיתכן דלקת המביאה לפימוזיס פתולוגי – הידבקות העורלה לפין עם הצרת פתח העורלה.
הערות שוליים

↑  "What Are the Risk Factors for Penile Cancer?", באתר ACS