stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק אילן
ביוגרפיה > שירותו בשב"כ

בינואר 1982 התגייס לשירות הביטחון הכללי והחל לעבוד במחלקה לסיכול ריגול רוסי.
באוגוסט 1985 עבר למגזר הערבי ולאחר סיום לימודי השפה הערבית באולפן והכשרתו כחוקר מודיעין, הוצב במחלקת חקירות של מרחב יהודה ושומרון בצוות רמאללה והתקדם לתפקיד ראש צוות חוקרים ברמאללה וסגן ראש מחלקת חוקרים ביהודה.
בין השנים 1995–1997 שירת אילן כראש דסק עזה, קצין המודיעין והמבצעים של המרחב. במסגרת תפקידו מילא תפקיד מכריע בפרויקט לחיסולו של "המהנדס", יחיא עייש.
אילן שירת 31 שנים בשב"כ בהן התקדם בסולם הדרגות וביצע מספר רב של תפקידים. מתוכם ניתן לציין את התפקידים הבולטים הבאים:
מפקד שב"כ בשומרון בשנות האינתיפאדה השנייה בשנים 2000–2003. בשנים אלו נערך מבצע חומת מגן והונחתו מכות קשות על תשתיות הטרור ביהודה ושומרון. בראיון שערך עמו אלכס פישמן בידיעות אחרונות בשנת 2013 ציין אילן ארבעה גורמים לדיכוי הטרור:
הגורם הראשון הוא הכניסה הפיזית למרכזי הערים ומחנות הפליטים. הגורם השני הוא הנחישות בסיכול: הצבא והשב"כ הבינו שחייבים למגר את החוליות שעסקו בפיגועי התאבדות. אני במרחב הבנתי מאוד שאם נרוץ אחרי המתאבד הבודד לא נצליח להגיע לשום מקום, לכן ריכזנו מאמץ נגד מרכיבי המטענים והמפקדים של חוליות המתאבדים. תוך שנתיים או שהם נאסרו, או שנורו. אז החלה הירידה בפיגועי ההתאבדות. המרכיב השלישי היה הקמת גדר, מכשול פיזי. והדבר הרביעי שהביא לניצחון היה סילוקו של ערפאת. במקומו קם מנהיג, אבו־מאזן, שמאמין וחושב שהטרור הזיק לעם הפלסטיני, הרס אותו והחזיר אותו עשר שנים לאחור.
בהמשך מונה לראש אגף החקירות בשנים 2004–2006. כראש אגף החקירות עמד בין היתר בראש צוות החקירה המיוחד של השב"כ, משטרת ישראל וצה"ל שחקר את אלחנן טננבוים כשחזר משבי החזבאללה. בהיותו ראש אגף החקירות הוטל עליו, באופן חריג, לשמש משך שנה גם כראש האגף הערבי, שם ביצע רה־ארגון מקיף.
לאחר מכן מונה לראש האגף לסיכול טרור וריגול ערבי-איראני (האגף הערבי) בשנים 2006–2008.
תפקידו האחרון כראש אגף היה בראשות האגף לענייני ישראל וזרים בשנים 2008–2010. האגף מופקד על סיכול טרור באוכלוסייה יהודית, על סיכול הריגול הלא ערבי, על שמירת סודות המדינה ועל ההתאמה הביטחונית. בהיותו ראש האגף, היה אחראי בין היתר על תפיסתו של יעקב טייטל.
בתחילת 2010 מונה לסגן ראש השב"כ וכיהן בתפקיד זה עד לספטמבר 2011.
אילן התמודד מול יורם כהן על ראשות השב"כ במרץ 2011, ובניגוד להערכות לא נבחר לראשות הארגון, למרות המלצתו של יובל דיסקין.
אילן שלט בחמש שפות והיה בעל תואר ראשון בהצטיינות בחוג המשולב למדעי החברה - לימודי כלכלה, מדעי המדינה וסוציולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בלימודי דיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו

בעקבות צפייה בסדרת הטלוויזיה התיעודית "צל של אמת" (2016), חקר באופן עצמאי את תיק רצח תאיר ראדה, והגיע למסקנה כי רומן זדורוב איננו הרוצח. ב-2018 נפגש עם צמרת הפרקליטות על מנת להציג את ממצאיו. לטענתו את הרצח ביצעה נחקרת אחרת בפרשה, א"ק.
ב-2017 התמודד במכרז לראשות לשכת הקשר נתיב, אך הפסיד לנטע בריסקין. בראיון ששודר לאחר מותו, הביע אילן טענות לאי סדרים בבחירת ועדת המכרזים ואמר כי בעקבות המקרה הוא נוכח לדעת שהוא נמצא במדינה מושחתת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הצטרף למפלגת תל"ם והתמודד מטעמה ברשימת כחול לבן. הוא הוצב במקום 39 ולא נבחר לכנסת. גם בבחירות לכנסת ה-22 הוצב במקום ה-39 ברשימת "כחול לבן" ולא נבחר לכנסת.
לקראת הגשת רשימות לבחירות לכנסת ה-23 הועבר אילן למקום ה-45 ברשימת כחול לבן. בעקבות צעד זה הוא פרש מהרשימה. אילן טען כי הסיבה לסילוקו הייתה "מחווה וקריצה לרשימה המשותפת".
בנובמבר 2019 עבר בהצלחה ניתוח השתלת ריאה לאחר שחלה בפיברוזיס ריאתי אידיופתי. בחודש ספטמבר 2020 נדבק בנגיף הקורונה ואושפז במצב קשה. בהמשך, חלה הרעה במצבו והוא הורדם והונשם וב־16 באוקטובר נפטר כתוצאה מסיבוכי הנגיף. נטמן בבית העלמין באשדוד.
באוקטובר 2021 הוציאו בני משפחתו לזכרו את הספרון "פילוסופיה של חקירה פלילית - חקר האמת", שהיא צירוף של שני מאמרים שפרסם אילן בכתב העת "משפט מפתח", בהוצאת פרקליטות המדינה. הספרון כולל פתח דבר מפי בנו, תוספות וכריכה אחורית.
באוקטובר 2022 יצאה החוברת "חידות והגיגים" שהיא אוסף של חידות, ציורים ורישומים שכתב אילן.
במרץ 2023, לאחר זיכויו של רומן זדורוב במשפט החוזר, פורסם הפרק האחרון בסדרה "צל של אמת" ובו מופיע אילן. הראיון לסדרה היה האחרון שנתן בחייו, לפני שהלך לעולמו והפרק הוקדש לזכרו.
בנובמבר 2023 יצא לאור הספר "החוקר - מאחורי הסודות של השב״כ, סיפורו של יצחק אילן" שכתב יואב לימור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר העוסק בחייו של אילן.
חיים אישיים

יצחק אילן היה נשוי ללאה, ואב לשלושה. התגורר באשדוד.
אילן הוא נצר למשפחת רבנים ידועה מגאורגיה: סבו, הרב גבריאל דבראשוילי למד הלכות שחיטה בבריסק בפיקוחו של הרב חיים הלוי סולובייצ'יק שאף העניק לו כתב סמיכה.אחיו של סבו, הרב משה דברשווילי, היה תלמידו של הרב ישראל מאיר הכהן המכונה "החפץ חיים" בעיר ראדין וממנהיגי חידוש העלייה מברית המועצות בשנות ה-70. אח נוסף, הרב יעקב דבראשווילי היה הרב הראשי של יהדות גאורגיה בשנות ה-60. אח נוסף של סבו, מיכאל, עלה לארץ ישראל בשנות ה-20 של המאה ה-20.
לקריאה נוספת

יואב לימור, החוקר - מאחורי הסודות של השב״כ, סיפורו של יצחק אילן, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2023.
הערות שוליים

↑  אמיר אורן, לקראת מינוי ראש השב"כ, קווים לדמותו של הסגן-המועמד, באתר הארץ, 24 בפברואר 2011
↑  יואב לימור, "מסתמן: סגנו של יובל דיסקין ימונה לראש השב"כ", באתר ynet, 22 באוקטובר 2010
↑  עמוס הראל, סבב מינויים בשב"כ: האחראי על חקירת טייטל ימונה לסגן ראש השב"כ, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2009
↑  רון בן ישי, ראש שב"כ חדש: כישורים, ואולי גם שיקול פוליטי, באתר ynet, 28 במרץ 2011
↑  אלון בן דוד, ‏הסיכול הממוקד של יובל דיסקין, באתר גלובס, 29 באפריל 2012
↑  אלי ברדנשטיין ואמיר בוחבוט, תוך שבועיים נתניהו ימנה ראש שב"כ חדש, באתר nrg‏, 11 במרץ 2011
↑   רויטל חובל, סגן ראש השב"כ לשעבר: "שם את הקריירה שלי על זה שזדורוב לא רצח", באתר הארץ, 5 באפריל 2019
↑  סגן ראש השב"כ לשעבר: "א.ק. רצחה את תאיר ראדה, חד משמעית", באתר מעריב אונליין, 4 בספטמבר 2020
↑  המקור, עונה 19, פרק 5: אזרחות או הפקרות, באתר חדשות 13, 25 באוקטובר 2020
↑  לילך שובל, סגן ראש השב"כ לשעבר הצטרף לרשימה של גנץ, באתר ישראל היום, 18 בפברואר 2019
↑  יצחק אילן פורש מכחול לבן ותוקף: גנץ מתנהל בביריונות, כאן דרום, 15 בינואר 2020
↑  בני גנץ הדיח את סגן ראש השב"כ יצחק אילן מרשימת כחול לבן, באתר ערוץ 7, 16 בינואר 2020
↑  דניאל רוט-אבנרי, "סולקתי מכחול לבן כמחווה לרשימה המשותפת", באתר ישראל היום, 10 בפברואר 2020
↑  בן כספית, ‏זרים לנשק, באתר מעריב אונליין, 24 בינואר 2020
↑  אמיר בוחבוט ויניר יגנה‏, סגן ראש השב"כ לשעבר, יצחק אילן שנדבק בקורונה מת בגיל 64, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2020
↑  פילוסופיה של חקירה פלילית - חקר האמת - יצחק אילן, באתר Google Drive
↑  חלק א', חלק ב'
↑  חידות והגיגים - יצחק אילן, באתר www.studio-appel.com
↑  "איבדתי את הילד שלי": כשרומן זדורוב פרץ בבכי במהלך הריאיון, באתר וואלה, 3 בינואר 2023
↑  רועי אבן, ‏למען האמת, באתר ‏מאקו‏, 30 במרץ 2023
↑  מאיר מיכאלי, " הנער מציחנוואלי שהפך לגדול בישראל ",עיתון "האור", ‏8 בינואר 2015, גיליון 37, עמוד 14. כפי שפורסם במקור בהמודיע בשנת 1976 על ידי ג. אחיהוד.
↑  רבי חיים הלוי סולובייצ'יק, הרב אליעזר רבינוביץ', הרב דוד פראגער, תעודות הסמיכה לשחיטה של הרב גבריאל דבראשוילי, באתר ויקיפדיה
↑  ד"ר מיכאל בן נון, כחה של צעקה, הוצאת ספריית בית אל, 1996, עמ' 34-37
↑  "החכם ר' גבריאל דברהשווילי תלמיד ר' חיים מבריסק – עלה לישראל", מאת ד. טל, עיתון הצופה, 18 בינואר 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012616147805171
גלית גיאת

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1971 (בת 53) גבעת שמואל, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 עיסוק:  שחקנית, זמרת
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 בן זוג:  מרסלו זובר
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס מסך הזהב לשחקנית קומית ודרמטית
 פרופיל ב-IMDb
 
גלית גיאת-זובר (נולדה ב-3 באוקטובר 1971 בגבעת שמואל) היא שחקנית, קומיקאית וזמרת ישראלית. זוכת פרס מסך הזהב חמש פעמים ברציפות.
ביוגרפיה

גלית גיאת נולדה וגדלה בגבעת שמואל ליחיאל גיאת, ממוצא תימני וכרמלה, ממוצא אלג'יראי. למדה בתיכון תלמה ילין.
בצה"ל שירתה בלהקת פיקוד המרכז, בבימויו של איקה זהר אשר הקים את להקת פיקוד המרכז מחדש עם יאיר רוזנבלום - שגם היה אחראי על הניהול המוזיקלי של הלהקה. לצדה שירתו בלהקה גם עידן אלתרמן ודדי זהר.
ב-1993 היא הייתה בין המלווים של הזמר אדם בקדם האירוויזיון.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

בשנים 1993-1996 גילמה את שרית אוחיון לצד איילת זורר ואורי בנאי בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" שיצרה יפה אורנשטיין וביימה יעל גרף, וב-1998 גילמה את שרית גם  בפרק הראשון של העונה הראשונה בספין אוף "עשרים פלוס".
בשנת 1994 השתתפה בסרטו של מנחם גולן "גיבורים קטנים" לצד אלון אבוטבול ואורי גבריאל.
ב-1995 גילמה את נועה בסדרת הטלוויזיה "הלו פנינה" שהייתה סדרה ללימוד עברית ומנטאליות ישראלית לעולים חדשים ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
ב-1996 גילמה את מקרנה בקלטת הווידאו לילדים "מועדון גן הרקדנים" שביימה רחל שיין ארגמן.
בשנים 1996-1999 גילמה את תמר רוטנברג לצד נתן רביץ בסדרה "כסף קטלני" שכתב איציק גלעד וביים ערן ריקליס. על משחקה בסדרה זו זכתה בפרס מסך הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה דרמטית ב-1999.
ב-1997 הגישה את התוכנית "החופש הגדול" בטלוויזיה החינוכית.
בשנים 1997-2004 גילמה את אתי הלל בסדרת הטלוויזיה "שמש" לצד צביקה הדר. על משחקה בסדרה זו זכתה גיאת ארבע שנים ברציפות (בשנים 1999-2002) בפרס מסך הזהב לשחקנית קומית.
בשנת 1998 הופיעה גיאת במופע "פעמוני היובל".
בשנת 2001 הנחתה גיאת את הפסטיגל לצד צביקה הדר והתחרתה בו עם השיר "עוד געגוע" שזכה במקום השני.
ב-2003 דיבבה את מרינה בסרט הקולנוע "סינבד: אגדת שבעת הימים". באותה שנה הייתה חלק מהפקת העונה הראשונה של התוכנית "כוכב נולד", ובשנת 2005 הנחתה את התוכנית "לא נפסיק לשיר".
בשנים 2005-2008 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "אפצ'י וסיפור" ששודרה בערוץ 1.
ב-2006 גילמה את תמי בסדרת הטלוויזיה "אגדת דשא" שכתב גל פרידמן וביים עופר ויצמן. באותה השנה גילמה את אגתה דה לה בטטה בתוכנית הילדים פטטה מכוכב בטטה - בסוכה של הופ.
בשנים 2007-2008 גילמה את סמדר עוזרי שפיגלמן במשך 2 עונות בסדרת הטלוויזיה "הנפילים" שביים רובי דואניאס.
ב-2008 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "שולץ". באותה שנה השתתפה בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" לצד הרקדן קיריל סיבולפוב, וזכתה עמו במקום הראשון. באותה השנה השתתפה בפרסומת של ״דוקטור בייבי״.
ב-2010 הגישה את פרס ״סדרת הילדים של השנה״ לצידו של גדי רבינוביץ' בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים. בנוסף באותה השנה השתתפה בפרסומת של ״עדן טבע מרקט״.
ב-2012 גילמה את סימה בסרטו של בני תורתי "בלדה לאביב הבוכה". באותה השנה התארחה בתוכנית הבישול של השף משה שגב שנקראת "שגב במטבח".
ב-2013 גילמה את מזל בסרטו של דן תורג'מן "רימון הזהב".
ב-2014 השתתפה בסדרת הדוקו-ריאליטי "בוליווד", ובמסגרתה אף זכתה בחוזה בוליוודי לשלוש שנים. באותה השנה התארחה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית של ערוץ הילדים "Me אני" הופיעה בספיישל בוליווד. כמו כן באותה השנה הגישה את פרס ״מצחיקן השנה״ לצידן של מעיין רפאלי, ובת אל מוסאי בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים.
בשנים 2017-2022 שיחקה בקומדיית מצבים "סברי מרנן" בדמותה של לירי גבריאל, בת זוגו של איתמר (אותו מגלם יניב פולישוק).
בשנת 2020 השתתפה בתוכנית המציאות "הזמר במסכה" של ערוץ 12 בתור היעל, והגיעה למקום החמישי. באותה שנה השתתפה בסדרה "זיגי" בתפקיד נועה צפריר.
ב-2021 השתתפה בסרט ״רסיסים״ של דינה פרלשטיין. באותה השנה השתתפה במופע ״80 לצדי צרפתי״ מופע הצדעה לצדי צרפתי שחוגג 80, המופע שודר בקשת 12. כמו כן באותה השנה גם השתתפה ״מופע מחווה ליורם גאון״ מופע חגיגי לרגל יום הולדתו ה-80 של יהורם גאון בהפקת עיריית ירושלים וביוזמת כאן גימל, ושודרה בכאן 11.
ב-2023 התארחה בתוכנית הרדיו ״קול האוניברסיטה״ שהנחה צח שמעון.
קריירה > בתיאטרון

בתיאטרון העממי השתתפה ב-1994 במחזמר "חנות קטנה ומטריפה" שביימה שירלי דשא בהפקת אברהם דשא פשנל.
ב-1999 גילמה את הנסיכה אאודה במחזמר "סביב העולם בשמונים יום" שכתב וביים ירון כפכפי (על פי "מסביב לעולם בשמונים יום" מאת ז'ול ורן).
ב-2001 השתתפה ב"פלאנובלה של פסטיגל" שביים חנוך רוזן.
ב-2002 גילמה את מריקה, התפקיד הראשי במחזמר "רמבטיקו" מאת קוסטאס פריס שביים מיכה לבינסון בתיאטרון חיפה.
ב-2010 שיחקה בהצגת הילדים "הענק וגנו הקסום" שעיבד וביים ליאור כלפון על פי אוסקר ויילד.
ב-2014 גילמה את אום כולתום במחזמר "אום כולת'ום" שביים יגאל עזרתי בתיאטרון יפו.
ב-2015 גילמה את אנה, התפקיד הראשי במחזמר "המלך ואני" מאת רוג'רס והמרשטיין שביים צדי צרפתי.
קריירה > בתיאטרון > בתיאטרון הבימה

בין השנים 1998-2021 גילמה את ויקטוריה בהצגה "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון שביים צדי צרפתי.
ב-2000 גילמה את גילג'אן בהצגה "נאסר א-דין" מאת דן אלמגור שביים צדי צרפתי.
ב-2005 גילמה את נעמה, אשתו של שלמי (אבי קושניר) בהצגה "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" מאת סמי גרונמן שביים אילן רונן.
ב-2008 החלה להשתתף במופע שביים אלון אופיר "בראבו - שרים 90 להבימה" לצד לירז צ'רכי, ניקי גולדשטיין ועידו רוזנברג.
החל מ-2024 החלה להשתתף בהצגה "האמיני יום יבוא" שמספרת על תולדות חייה של יפה ירקוני.
קריירה > מוזיקה

גיאת מופיעה עם האנסמבל לפולקלור לטינו-אמריקאי במופע "רוח האנדים", הכולל מוזיקה מארצות דרום אמריקה. המופע כולל שירים של מרסדס סוסה ואריאל רמירס וקטעים אינסטרומנטליים מהמוזיקה העממית והכפרית-ילידית של ארצות האנדים.
ב-2011 העלתה את המופע "שושנה, יפה ואסתר גם" - מופע מחווה לשירים של שושנה דמארי, יפה ירקוני ואסתר עופרים.
ב-2018 הוציאה גיאת את אלבומה הראשון, "שירת לבבי" ופתחה בסיבוב הופעות שמלא בכל שירי האלבום ושירים שמלווים אותה לאורך שנות הקריירה שלה.
חיים אישיים

גיאת ניהלה מערכת יחסים של שמונה שנים עם השחקן דדי זהר שאיתו שירתה בצה״ל והשתתפה איתו בקלטת הילדים "מועדון גן הרקדנים".
גיאת נשואה למרסלו זובר ולהם שלושה ילדים.
מתגוררת בגבעת שמואל.
הערות שוליים

↑  אודליה ברקין, מסך הזהב - כל הזוכים, באתר nana10‏, 26 באוקטובר 1999
↑
ב-1999 זכתה גם בפרס השחקנית הקומית וגם בפרס השחקנית הדרמטית: אודליה ברקין, מסך הזהב - כל הזוכים, באתר nana10‏, 26 באוקטובר 1999, נועה רום, רגעים קטנים של חסד, באתר ynet, 17 בנובמבר 2004
ב-2000: נועם שגב, חלומות טלוויזיה, באתר ynet, 25 באוקטובר 2000
ב-2001: ynet, המנצחת של "מסך הזהב": "לגעת באושר", באתר ynet, 30 באוקטובר 2001
ב-2002: ynet, מסך הזהב, הזוכים, באתר ynet, 18 בנובמבר 2002
↑    פרסומת קורעת דוקטור בייבי עם גלית גיאת, סרטון בערוץ "uzitapuzi", באתר יוטיוב (אורך: 01:33)
↑    סדרת השנה 2010, סרטון בערוץ "kidstv", באתר יוטיוב (אורך: 04:18)
↑    גלית גיאת, סרטון בערוץ "Tomer Ovadya", באתר יוטיוב (אורך: 00:09)
↑    שגב - שגב במטבח - פרק 41 - גלית גיאת, סרטון בערוץ "רשת 13", באתר יוטיוב (אורך: 03:01)
↑   הזוכה בקטגוריית מצחיקן השנה- טקס נבחרי הילדים 2014, סרטון בערוץ "kidstv", באתר יוטיוב (אורך: 02:53)
↑   28.3.2021 מופע מחווה ליהורם גאון, סרטון בערוץ "yossico2", באתר יוטיוב (אורך: 01:23:09)
↑   פלאשבק עם גלית גיאת, סרטון בערוץ "קול האוניברסיטה - AudioVersity", באתר יוטיוב (אורך: 52:28)
↑  האמיני יום יבוא - תיאטרון הבימה - כרטיסים להופעות חיות | לוח הופעות 2024 | להופעות היום ולכל האירועים וההצגות החמות בישראל לחצו כאן | מעריב, באתר מעריב אונליין
↑  אמירה מורג, ימי הזוהר, באתר ynet, 24 באפריל 2002
↑  הזמר במסכה, ‏צדי, שומע? גלית גיאת היא המפורסמת בתחפושת היעל, באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2020
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: | פרס מסך הזהב לשחקנית דרמטית - גלית גיאת (כסף קטלני)  1999 | הבאה: 2000 - אורלי פרל (זינזאנה) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: | פרס מסך הזהב לשחקנית קומית - גלית גיאת (שמש)  1999 | הבאה: 2000 - גלית גיאת (שמש) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: גלית גיאת (שמש) | פרס מסך הזהב לשחקנית קומית - גלית גיאת (שמש)  2000 | הבאה: 2001 - גלית גיאת (שמש) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: גלית גיאת (שמש) | פרס מסך הזהב לשחקנית קומית - גלית גיאת (שמש)  2001 | הבאה: 2002 - גלית גיאת (שמש) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: גלית גיאת | פרס מסך הזהב לשחקנית קומית - גלית גיאת (שמש)  2002 | הבאה: 2003 - אין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592415505171  VIAF: 89148035719487971011   WorldCat (עם VIAF): 89148035719487971011
אוניברסיטת אריסטוטלס של סלוניקי

| --- | --- |


הפקולטה לפילוסופיה, הבניין העתיק ביותר בקמפוס האוניברסיטה (1888) שתוכנן על ידי ויטליאנו פוסלי
 אוניברסיטה
 על שם:  אריסטו 
 מוטו:  Μούσαις Χάρισι Θῦε 
 תקופת הפעילות:  1925–הווה (כ־100 שנה) 
 תלמידים
 :  95,000 
 מיקום
 מדינה:  יוון יוון
 קואורדינטות:  40°37′48″N 22°57′29″E﻿ / ﻿40.63°N 22.958055555556°E﻿ / 40.63; 22.958055555556
 www.auth.gr
 he
 
אוניברסיטת אריסטוטלס של סלוניקי (ביוונית:Αριστοτέλειο Πανεπιστήμιο Θεσσαλονίκης) היא אוניברסיטה ציבורית בסלוניקי, ואחת מן האוניברסיטאות הוותיקות ובעלות הדירוג הגבוה ביותר ביוון. שטח האוניברסיטה הוא כ-230,000 מטרים רבועים, מה שהופך אותה לאוניברסיטה הגדולה ביותר במדינה. האוניברסיטה נקראת על שם הפילוסוף אריסטו.
נכון לשנת 2014, לומדים באוניברסיטת אריסטוטלס כ-40,000 סטודנטים: 31,000 לתואר הראשון ו-9,000 בתוכניות לתארים מתקדמים (מתוכם 3,952 לדוקטורט). בנוסף על כך, עובדים באוניברסיטה כ-2,366 חברי סגל, והצוות האדמיניסטרטיבי מורכב מ-400 עובדים קבועים ו-528 עובדי קבלני משנה המועסקים באוניברסיטה.
שפת ההוראה היא יוונית, אם כי ישנן תוכניות בשפות זרות וקורסים לסטודנטים בינלאומיים, המתבצעות באנגלית, צרפתית, גרמנית ואיטלקית. האוניברסיטה חברה בארגונים אקדמאיים רבים ובהם ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם ורשת אוטרכט.
מחלקות ופקולטות

| פקולטה | מחלקות |
| --- | --- |
הפקולטה למדעים:  בית הספר למתמטיקה  בית הספר לפיזיקה  בית הספר לביולוגיה  בית הספר לכימיה  בית הספר לגאולוגיה  בית הספר למידענות
הפקולטה להנדסה:  בית הספר להנדסת חשמל ומחשבים  בית הספר להנדסת מכונות  בית הספר לאדריכלות  בית הספר להנדסה אזרחית  בית הספר להנדסה כימית  בית הספר להנדסת כפר ומדידות  בית הספר להנדסת תכנון ופיתוח מרחבי
הפקולטה למדעי הבריאות:  בית הספר לרפואה  בית הספר לרוקחות  בית הספר לרפואת שיניים  בית הספר לרפואה וטרינרית
הפקולטה לפילוסופיה:  בית הספר לפילולוגיה  בית הספר להיסטוריה וארכאולוגיה  בית הספר לפילוסופיה ופדגוגיה  בית הספר לשפה וספרות אנגלית  בית הספר לשפה וספרות צרפתית  בית הספר לשפה וספרות גרמנית  בית הספר לשפה וספרות איטלקית  בית הספר לפסיכולוגיה
הפקולטה למשפטים:  בית הספר למשפטים
הפקולטה לחקלאות, ייעור וסביבה טבעית:  בית ספר לחקלאות  בית הספר ליערנות
בית ספר לחינוך:  בית הספר לחינוך לגיל הרך  בית ספר לחינוך יסודי
הפקולטה לחינוך גופני ומדעי הספורט:  בית הספר לחינוך גופני ומדעי הספורט  בית הספר לחינוך גופני ומדעי הספורט בסרס
הפקולטה לאמנויות יפות:  בית הספר לתיאטרון  בית הספר ללימודי קולנוע  בית הספר ללימודי מוזיקה  בית הספר לאמנויות חזותיות ואמנויות שימושיות
הפקולטה למדעי החברה והכלכלה:  בית הספר לכלכלה  בית הספר למדעי המדינה  בית הספר לעיתונאות, מדיה ותקשורת
הפקולטה לתאולוגיה:  בית הספר לתאולוגיה  בית הספר לתאולוגיה פסטורלית וחברתית
מחקר

אוניברסיטת אריסטוטלס בסלוניקי משקיעה רבות במחקר, והיא מפעילה כ-250 מעבדות. בעשור השני והעשור ה-3 של המאה ה-21 בוצעו כ-4,500 תוכניות מחקר בהשתתפות יותר מ-10,000 חוקרים.
בשנות ה-20 של המאה ה-21 כ-985 חוקרים שיתפו פעולה עם 7,263 חוקרים חיצוניים ב-3,151 פרויקטים בינלאומיים, אירופאים ולאומיים של מחקר ופיתוח טכנולוגי (RTD). 1,436 מהשותפים הללו היו אוניברסיטאות, מרכזי מחקר וארגונים, לעומת 405 עסקים.
במשנים 2019–2022 נרשמו לאוניברסיטה ואנשיה כ-32 פטנטים.
דירוגים והערכה אקדמית

אוניברסיטת אריסטוטלס היא בין האוניברסיטאות היוקרתיות ביותר ביוון.
דירוג QS – מיקום 650–700 (2023)
דירוג Times Higher Education – מיקום 801–1000 (2023)
טלפון סלולרי טיפש

המהדורה המקורית של טלפון נוקיה 3310 אשר יצא במקור לשווקים בספטמבר 2000
טלפון סלולרי טיפש (ידוע גם בשם טלפון טיפש, או טלפון בסיסי), הוא טלפון סלולרי פשוט המאופיין בעיצוב קלאסי עם לחצנים פיזיים ומסך תצוגה קטן, בדרך כלל ללא מסך מגע. הטלפונים הללו פועלים על מערכות הפעלה משובצות מחשב עם ממשקי משתמש פשוטים אשר מבדילים אותם ממערכות ההפעלה המתקדמות שקיימות בטלפונים החכמים.
הטלפונים הסלולריים הטיפשים מועדפים לרוב על ידי לקוחות שמעוניינים בפשטות, חיי סוללה ארוכים יותר, ובמחיר סביר יותר על פני הטלפונים החכמים המודרניים היקרים יותר אשר מכילים מגוון רחב במיוחד של פיצ'רים. הטלפונים הסלולריים הטיפשים פופולריים כיום במיוחד במדינות מתפתחות בהן יש ביקוש גדול יותר לטלפונים סלולריים במחירים נמוכים יחסית, שיהיו בעלי עמידות גבוהה יותר, ועם חיי סוללה ארוכים יותר. בנוסף לכך טלפונים מהסוג הזה גם פופולריים במיוחד בקרב אנשים שאינם מעוניינים בהסחות הדעת הפוטנציאליות הרבות של הטלפונים החכמים, ובקרב אנשים אשר זקוקים למכשיר סלולרי נוסף במקום העבודה, בנסיעות, או במקרי חירום. כמו כן, טלפונים מהסוג הזה פופולריים במיוחד כיום גם בקרב קשישים וילדים צעירים בשל הפשטות שלהם וקלות השימוש בהם. טלפונים מסוג זה עונים על דרישת "סלולרי כשר" של הציבור החרדי.
פיצ'רים נפוצים

הטלפונים הסלולריים ה"טיפשים" מכילים לרוב את הפיצ'רים הבסיסיים ביותר שעונים על הצרכים של המשתמשים שמעוניינים בטלפון סלולרי פשוט. פיצ'רים נפוצים במיוחד במכשירים מהסוג הזה:
מאפשרים תקשורת בסיסית - ניתן לבצע בהם שיחות קוליות,  ובחלקם ניתן גם לשלוח ולקבל הודעות MMS.
עמידות גבוהה יותר - חלק גדול מאותם הטלפונים קשיחים ועמידים יותר בהשוואה לרוב הטלפונים החכמים המודרניים - יתרון בסביבות בהן הקשיחות והעמידות של הטלפון הסלולרי חשובה במיוחד.
חיי סוללה ארוכים יותר - בשל כוח העיבוד המוגבל, השימוש במסכים קטנים יותר, והפונקציונלית הבסיסית שלהן, הטלפונים הללו מסוגלים לפעול במשך מספר ימים לאחר כל הטענה, בניגוד לטלפונים החכמים אותם צריכים לרוב להטעין מדי יום.
לחצנים פיזיים - טלפונים מהסוג הזה מכילים לרוב לוח לחצנים פיזי, בניגוד למקלדות הווירטואליות שמוצגות על גבי המסכים בטלפונים החכמים.
רוב הטלפונים מהסוג הזה פועלים רק ברשתות 2G ו/או 3G, ללא אפשרויות האינטרנט המתקדמות, ובמיוחד האפליקציות המתקדמות, אשר זמינות בטלפונים החכמים.
תכונות בולטות נוספות - חלק מהמכשירים הללו מכילים מצלמות בסיסיות, רדיו FM מובנה, היכולת לנגן קובצי MP3, ולעיתים רבות ניתן להוריד אליהם אפליקציות פשוטות, כמו אפליקציות המציגות את תחזית מזג האוויר, אפליקציות מדיה חברתית, ומשחקים בסיסיים.
היסטוריה

טלפונים סלולריים "טיפשים" החלו להימכר במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 כאשר ההתקדמות הטכנולוגיה הובילה לכך שהמכשירים הסלולריים הפכו קטנים בהרבה והחלו להימכר במחירים סבירים יותר. לפני כן הטלפונים הסלולריים היו גדולים יחסית, יקרים יותר, ושימשו בעיקר אנשי עסקים. דגמים מוקדמים של טלפונים סלולריים "טיפשים", כמו דגם הנוקיה 1011 (אנ') אשר החל להימכר ב-1992, כללו מסכי מונוכרום ופונקציות בסיסיות בלבד כמו ביצוע שיחות קוליות ומשלוח של הודעות SMS.
במהלך שיא הדומיננטיות של הטלפונים הסלולריים ה"טיפשים" - בסוף שנות ה-90 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 - חברות כמו נוקיה, מוטורולה ואריקסון היו מהחברות הדומיננטיות ביותר בקרב יצרני הטלפונים הסלולריים. בשלב מסוים חלק מהיצרנים של הטלפונים הללו החלו לייצר טלפונים מעט יותר מתקדמים עם מסכים צבעוניים, אפשרות לנגן רינגטונים באיכות גבוהה יותר, ברבים מהם שולבה האפשרות להשתמש באינטרנט באמצעות טכנולוגיית Wireless Application Protocol‏ (WAP). יתר יך כן, ברבים מהטלפונים הללו שולבו מצלמות פשוטות, והייתה להן את היכולת לנגן קובצי MP3. עם זאת, בעקבות השקת האייפון ב-2007 והשקת מכשירי האנדרואיד בהמשך, הדבר הוביל לבסוף לכך שבמהלך העשור הבא הטלפון החכם יהפוך למכשיר הטלפון הסלולרי הסטנדרטי ברחבי העולם.
אף על פי שהטלפונים החכמים הפכו לטלפונים הסלולריים הדומיננטיים בעולם, הטלפונים הסלולריים ה"טיפשים" נותרו פופולריים לאורך השנים בשוקי נישה מסוימים, ובמיוחד במדינות מתפתחות, בסביבות עבודה תעשייתיות או במקומות עבודה בהם אסור להסתובב עם טלפון בעל מצלמה מובנת בהן העמידות והפשטות של מכשירי הטלפון הם חיוניים. כמו כן, הם פופולריים במיוחד בקרב לקוחות שמעוניינים במכשירים בעלויות נמוכות יותר או שמעוניינים להימנע מהסחות הדעת של הטלפונים החכמים המודרניים. ישנם אף מודלים מסוימים שמתוכננים במיוחד לקהלי נישה מסוימים, כמו קשישים, או קהילות דתיות מסוימות, או אנשים אחרים שזקוקים במיוחד למכשירי טלפון סלולריים עם גישה מינימלית לאינטרנט.
בסוף העשור השני של המאה ה-21 ותחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 חברות רבות באמריקה הצפונית החלו לייצר ולמכור טלפונים סלולריים "טיפשים" עבור כמות הולכת וגדלה של צרכנים אשר סבורים שהטלפונים החכמים ממכרים מדיי. מגמה זו חוותה צמיחה ניכרת בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21. בנוסף לכך, טלפונים סלולריים "טיפשים" עם מכשירי רדיו FM מובנים, פנסים ופיצ'רים פרקטיים נוספים הוכחו גם כחיוניים במהלך אסונות או השבתות של רשתות 2G. בשל כך הטלפונים הסלולריים ה"טיפשים" ממשיכים להיות רלונטיים גם כיום כאשר הטלפונים החכמים הם הטלפונים הדומיננטיים בשווקים.
גלריית תמונות

טלפון טיפש של סמסונג מודל SGH-T209, אשר יצא לראשונה לשווקים בשנת 2006
נוקיה משנת 1994
מוטורולה RAZR V3i
שימוש בנוקיה C1-01 (אנ') לצורך קריאת ערך בוויקיפדיה האנגלית
מהדורה מחודשת של טלפון הנוקיה 3310 משנת 2017
הערות שוליים

↑  צחי הופמן, 200 אלף טלפונים "לא חכמים" נמכרים בארץ בשנה, באתר ynet, 20 בנובמבר 2016
↑  Almroth-Wright, Indy (4 במרץ 2024). "School phone ban: Blandford pupils to be offered 'brick phones'". BBC News. נבדק ב-18 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hirshfeld, Rachel (26 במרץ 2012). "Introducing: a 'kosher phone' permitted on shabbat – the Zomet Institute has released a kosher telephone that can be used on Shabbat without breaking the Jewish laws of the day of rest". www.IsraelNationalNews.com. Israel National News – Arutz Sheva. נבדק ב-13 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chayka, Kyle (2024-04-10). "The Dumbphone Boom Is Real". The New Yorker (באנגלית אמריקאית). ISSN 0028-792X. נבדק ב-2025-01-10.