stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניאוף
בדתות השונות > נצרות

הניאוף בנצרות מוגדר כקיום יחסי מין של אדם נשוי עם אדם אחר שאינו בן זוגו החוקי. בנצרות הוסרה ההבחנה בין גבר לאישה הקיימת ביהדות, וקיים דגש בסקרמנט הנוצרי של הנישואים, על נאמנות הדדית. האיסור על ניאוף בא לידי ביטוי בחקיקה של המדינות שמסורתן נוצרית, אולם במקרים רבים היה האיסור על נשים חמור יותר מאשר על גברים. כך לדוגמה בקוד הנפוליאוני נחשב ניאוף של אישה כעילה לגירושים, בעוד ניאוף של הבעל היה עילה לגירושים רק אם שיכן את פילגשו בדירת האישה.
בדתות השונות > אסלאם

באסלאם נחשב הניאוף לחטא חמור, והוא כולל יחסי מין מחוץ לנישואים, כמו גם קיום יחסי מין לפני הנישואים. העונש על ניאוף באסלאם הוא 100 (מאת) מלקות[דרוש מקור], ומדינות אסלאמיות רבות, כגון פקיסטן וערב הסעודית, מגדירות ניאוף כעבירה פלילית. ב-1979 לאחר המהפכה האיראנית חוקק באיראן חוק הקובע עונש של הצלפות או סקילה למוות במקרה של ניאוף.
בחברה המודרנית

באחדות ממדינות מזרח אסיה, ובהן הפיליפינים והודו, ניאוף הוא עבירה פלילית. גם במדינות מוסלמיות, כערב הסעודית ופקיסטן ניאוף הוא עבירה פלילית, שעונשה מגיע עד עונש מוות. באחדות ממדינות ארצות הברית ניאוף הוא עבירה המופיעה בספר החוקים אך אינה נאכפת.
במדינות רבות, ניאוף הוא מעשה המצדיק דרישה לגירושים.
בישראל ניאוף של האישה מובא בפני בית דין רבני, ומחייב את גירושיה של האישה ללא קבלת תשלום כתובה ומזונות.
היחס החברתי כיום לנואפים שנחשפו משתנה ממדינה למדינה ומחברה לחברה, ונע מחוסר עניין ציבורי ועד להתייחסות כאל מעשה בלתי מוסרי בעליל הראוי לגינוי ובחלק מהמקרים אף ענישה.
בחברה המודרנית > פרסומם של מעשי ניאוף

מעשי ניאוף נעשים ברשות היחיד, ובדרך כלל אינם זוכים לפרסום, גם כאשר הם נעשים על ידי דמות ציבורית. לעיתים זוכים מעשי ניאוף לפרסום רב.
בישראל נודעה בשנת 1993 פרשת הקלטת הלוהטת, שבה טען בנימין נתניהו, במהלך מסע בחירות לראשות הליכוד, שקיבל איומים לפיהם תיחשף פרשת ניאוף שבה היה מעורב.
בארצות הברית זכתה לפרסום רב פרשת מוניקה לווינסקי, שבה נודע שנשיא ארצות הברית, ביל קלינטון קיים קשר מיני עם מתמחה בבית הלבן בשם מוניקה לווינסקי. פרשה זו זיעזעה את הגורמים השמרנים בארצות הברית ונעשה ניסיון להדיח את קלינטון מתפקידו כנשיא, בטענה שהכחשתו את הפרשה היא עדות שקר.
ראש ממשלת איטליה, סילביו ברלוסקוני, נודע בהוללות המינית שלו, גם בתקופה שבה היה נשוי.
ראו גם

קאקולד
בגידה (זוגיות)
יחסי מין מחוץ לנישואים
פרשת דוד ובת שבע
לקריאה נוספת

דניאל פרידמן, הרצחת וגם ירשת - משפט, מוסר וחברה בסיפורי המקרא, הוצאת דביר, 2000, הפרק "איסורי אשת איש", עמ' 282-273.
הערות שוליים

↑  האנציקלופדיה העברית, נאוף (כרך כ"ד, עמ' 786).
↑  משנה סוטה ה א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  יהדות, שיעורים, זמנים, באתר ישיבה
↑  האם תשובה מועילה על ניאוף עם אשת איש?, באתר www.hidabroot.org, ‏2014-02-25
↑  שער הגלגולים/הקדמה כב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  הרב מאיר אליהו (2017-10-25), הרב מאיר אליהו | גלגולי נשמות פרק י״ב - הבא על אשת איש | יזדים, נבדק ב-2024-09-12
↑  אם כי שם לא מדובר בניאוף מפני שמוניקה הייתה רווקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292941305171  BnF: cb119780007 (data)  GND: 4013632-2  HDS: 016108  LCCN: sh85001045 
תבליט ברונזה מכנסיית מדלן שבפריז המתאר את נתן הנביא מוכיח את דוד על מעשה הניאוף שביצע עם בת שבע, 1837
פועלות מינית

פּוֹעָלוּת מינית (באנגלית: sexual agency, לעיתים משתמשים במונח המתועתק לעברית "אייג'נסי") היא היכולת של אדם לפעול ולבחור במרחב המיני. הפועלות המינית מתעצבת אל מול השפעות חברתיות, אשר מגדירות את התפקיד של גברים ונשים בחברה בכלל ובפרט בתחום המיניות. המושג משמש לרוב בשיח על מיניות של נשים ונערות, בדגש על שיח של העצמה נשית ותשוקה נשית. בהקשר זה, פועלות מינית היא האופן בו אשה חווה את עצמה כיצור מיני בעלת זהות מינית, ומבצעת בחירות ופעולות בהתאם לתשוקותיה ולמען רווחתה. פועלות מינית מבוצעת באופן שונה על ידי נשים וגברים מקבוצות שונות של גיל, אתניות, דת ועוד.
התפתחות המושג

פועלות מינית היא מושג שהתפתח סביב מלחמות המין הפמיניסטיות, בשנות ה-80 של המאה העשרים, כאשר פמיניסטיות רדיקליות פעלו נגד פורנוגרפיה ופרקטיקות מיניות כגון BDSM. הפעילות טענו כי סקס הוא פרקטיקה שמשרתת גברים ונעשית על נשים. לפיהן, סקס נלמד מפורנוגרפיה בה יחסי הכוחות ברורים, נשים נחותות וכפופות לגברים, ונעשים עליהן אקטים לא הומניים. לטענתן, פורנוגרפיה היא כלי פוליטי שמשמש לשימור אי שוויון מגדרי בחברה. הן תייגו את עולם התוכן המיני כמונע מאינטרסים גבריים וטומן בחובו אך ורק הגבלות, דיכוי וסכנה עבור נשים. מנגד, פמיניסטיות מזרם סקס פוזטיב צאו כנגד תפיסות אלו ושמו דגש על הנאה מינית וסיפוק, למרות מגבלות העולם הפטריארכלי והשפעותיו על נשים. לטענתן, שיח המתמקד באלימות ודיכוי בלבד מתעלם מחוויות ובחירות מיניות של נשים, שהן חלק מפועלותן המינית. השימוש במושג פועלות מינית מקנה לנשים כוח, בחירה והנאה במרחב המיני ומפקיע את הבלעדיות של שיח הסכנה והטרור המיני שהיה לפני כן.
המונח פועלות מינית משמש לרוב בשיח על מיניות של נשים ונערות, בדגש על שיח של העצמה נשית ותשוקה נשית. בהקשרים אלו פועלות מינית היא האופן בו אשה חווה את עצמה כיצור מיני בעלת זהות מינית, המרגישה זכאות להנאה מינית וביטחון, כבעלת יכולת לעשות בחירות ביחס לפעילות מיניות. אישה בעלת פועלות מינית מחוברת לתשוקות שלה, ומבצעת בחירות ופעולות בהתאם אליהן למען רווחתה.
מרכיבים של פועלות מינית

שני מרכיבים מרכזיים של פועלות מינית הם מסוגלות עצמית מינית ואסרטיביות מינית. מסוגלות עצמית מינית הוא מושג המכיל את האמונה של נשים ביכולת שלהן לבחור ולפעול בתוך מפגשים מיניים, בין היתר למניעת היריון ומחלות מין. אסרטיביות מינית היא היכולת לתקשר רצונות מיניים עם פרטנרים ולסרב ליחסי מין לא רצויים על מנת לייצר מפגש מיני חיובי ומהנה.
ישנן תפיסות הרואות בפועלות מינית תכונה אישית, שבאה לידי ביטוי בזמן אינטראקציה מינית ומשמשת לשמירה על הפרט ותשוקותיה. על פי תפיסות אלו, הפרט יכולה להשפיע על סיטואציות ולעצב את חייה כרצונה. תפיסה זו עומדת בבסיס תוכניות העצמה לנערות שמטרתן לפתח פועלות מינית.
תפיסות שמנגד טוענות כי פועלות מינית היא מגוון של אסטרטגיות, פעולות ומשא ומתן המשמשות את הפרט בהתנהלות היומיומית מול מערכות יחסים, ציפיות ומוסכמות חברתיות בתחום המיני. תפיסה זו, לעומת תפיסת התכונה האישית, מכירה בכך שהפרט מוגבלת ביכולתה להשפיע על המרחב המיני בו היא משתתפת בגלל תפיסות חברתיות, אמונות, וסטיגמות. לכן, בכדי לשפר את מצבה עליה לנהל משא ומתן עם החברה ופרטים אחרים בה.
קיימות מספר תיאוריות על פועלות מינית ומרכיביה. על פי המודל התאורטי של סנס יש מספר סוגים של פועלות מינית, כאשר כל אחד מהם הוא בעל הקשר חברתי רחב וקשר לשאר הסוגים. המודל מתייחס לצעירים וצעירות, אך היא טוענת שניתן להשתמש בו גם לגבי קבוצות נוספות:
פועלות המגולמת בגוף - צעירים וצעירות מפתחים פועלות מינית על ידי פעילות מינית, השוואה של עצמם לאחרים והערכה של ההתנסויות שעברו ביחס למשמעות החברתית הניתנת להן. לאחר התנסות מינית, צעירות בוחרות האם לאמץ את הנורמות החברתיות או להתנגד אליהן על בסיס החוויה האישית שלהן. למעשה פועלות המגולמת בגוף היא למידה דרך הגוף עצמו במהלך חוויות אישיות.
פועלות מלוכדת – צעירים וצעירות משתמשים באסטרטגיות יצירתיות על מנת לזכות בתמיכה חברתית ומשפחתית. הן מודעות להשלכות העתידיות של מעשיהן ובוחרות איך, מה ואת מי לשתף על מנת להשיג את התוצאה החברתית או המשפחתית הרצויה. למשל, הן יכולות לבחור לשתף באירועים משמחים כגון נישואים ולהסתיר מידע על הפסקת הריון לא רצוי.
פועלות מוסרית – בחירות שמבצעים צעירים וצעירות בהתאם למסגרת הדתית/חברתית/מסורתית בה הם נמצאים על מנת לא לפגוע או לבייש את סביבתן הקרובה. הבחירות מבוססות על אחריות כמו אי הבאת בושה על בני המשפחה.
פועלות נרטיבית – הבחירה המודעת של צעירים וצעירות איך לספר את סיפורן לאחרים. במקרים בהם הסיפור הוא של חוויה לא נורמטיבית (התנהגות לא מקובלת), הצעירות נדרשות ליצירתיות ויכולת לספר את סיפורן באופן שייתן לגיטימציה לבחירות שהן עשו.
פועלות מינית אצל נערות

ההתייחסות למיניות של נערות בגיל ההתבגרות מתמקדת פעמים רבות אך ורק בסכנות המלוות מיניות, בהן הריון, מחלות מין, שימוש באמצעי מניעה ועוד. מנערים מצופות התנהגויות מיניות ותשוקה בריאה, בעוד עבור נערות התנהגויות מיניות נתפסות כמסוכנות, חשודות ושיש לשלוט בהן. ההבדלים בין היחס לנערים ולנערות מושתת על מוסר כפול, המציב דרישות שונות לשני המגדרים באותן סיטואציות בדיוק.
חינוך מיני בבתי ספר המתבסס על רטוריקת הסכנה המינית, מתייחס לפועלות מינית כיכולת של נערות להשפיע רק אל מול הסכנות של יחסי מין ולא מעודד התבוננות ופעולות המביעות תשוקה מינית. היעדר שיח על תשוקה מאפיין את החינוך למיניות בבתי ספר, אך נוכח גם במרחבים נוספים, משפיע על נשים ונערות במהלך חייהן ונקרא "השיח הנעדר של תשוקה" (The missing discourse of desire).
קיימת חשיבות רבה לפיתוח פועלות מינית חיובית אצל נערות הכוללת יוזמה, מודעות לתשוקה, ביטחון וחופש להביע התנהגויות מיניות. חינוך למיניות בגיל הנעורים שכולל פיתוח פועלות מינית יכול להיטיב עם נערות המתמודדות עם מסרים חברתיים סותרים ומורכבים. נמצא כי פועלות מאפשרת רווחה פיזית ונפשית ועל כן משמעותית בחייהן של נערות ונשים. פועלות מינית מאפשרת לנשים ונערות לחפש ולהשיג הנאה מינית.
נערות מתמודדות עם חוסר בהירות בין התנהגויות המפגינות כוח מיני לבין פועלות מינית. התנהגויות המפגינות כוח מיני הן התנהגויות בהן נערות מחצינות מיניות ונהנות מתחושה שהן נחשקות ולעיתים אף עושות שימוש במיניותן. פועלות מינית, שונה מכוח מיני, בכך שהיא כוללת כוונה מודעת ו/או תובנה ו/או רפלקציה ו/או רצון. פועלות מינית באה לידי ביטוי כאשר נערה מבצעת רפלקציה על סיטואציה ספציפית ומקבלת החלטה שמבוססת על טובתה האישית.
נורמות מיניות מגדריות יוצרות מצב בלתי אפשרי עבור נערות, הנדרשות להיות נחשקות אבל לא חושקות, להיות פרטנרית מגיבה מינית ובמקביל להיות שומרת סף אחראית. מודלים אפשריים למיניות נשית נעים על הרצף שבין דמות "הזונה" לדמות "הבתולה" ("קדשה-קדושה"). הרצף מאפשר הדרגתיות בקבלה של התנהגות מינית, בעיקר נורמטיבית – הטרוסקסואלית, מונוגמית, בתוך מערכת יחסים ארוכה עם תפקידים מגדריים קונבנציונליים. להימצא באזורים ה"מאושרים" חברתית של התנהגויות מינית הוא דבר מורכב וחמקמק לנשים ולנערות. מיניות של נשים ממוסגרת במונחים של תגובה לדחף מיני גברי שהוא כביכול, תמידי, דחוף ובלתי ניתן לשליטה. כך המיניות הנשית נתפסת כחסרת כוונה, בעוצמה נמוכה והפועלות המינית הנשית מתבטאת רק בהסכמה או סירוב להצעה למין מגברים.
להיות בעלות פועלות מינית מאפשרת לנערות לצאת מרצף "הזונה"-"הבתולה" אך בתמורה הן נדרשות לשתף פעולה עם התפיסה הניאוליברלית - להיות כל הזמן בשליטה ולקחת אחריות מלאה על הבחירות שלהן ומה שקורה להן. השיח הניאוליברלי, כביכול נותן לגיטימציה לאוטונומיה מינית נשית שמאפשרת לנערות להיות בעלות פועלות מינית. אך בפועל, מטיל עליהן אשמה, בושה, מפריד אותן מנשים אחרות, והערך העצמי שלהן מבוסס על הערכה חברתית של המיניות שלהן. בעולם של פועלות מינית ניאוליברלית חוויות מיניות שליליות של נערות מוצגות כאשמת הנערה ובאחריותה האישית. למשל: במקרה של אונס, נערה מואשמת שנאנסה בשל החלטות לא אחראיות שלקחה, בעוד בעבר היא הייתה מואשמת שנאנסה כי נראתה כ"זונה".
פועלות מינית אצל נשים בגיל המעבר ולאחריו

נשים בגיל המעבר ולאחריו מתמודדות עם תפיסות תרבותיות המכתיבות באופן ממוגדר את ה"הזדקנות". תפיסות אלו מכתיבות כיצד עליהן להתלבש, להראות, מה עליהן לעשות וכו'. בעוד אצל גברים הערך המיני מושפע מסמכותיות, ערך כלכלי וכוח המגיעים לשיאם בגילאים אלו, נשים בגיל זה מאבדות את הערך המיני שלהן והופכות להיות "שקופות" עבור גברים. תפיסות תרבותיות על "הזדקנות" מעצבות את המיניות של נשים הטרוסקסואליות כלפי עצמן, כלפי הפרטנרים והחברה – הן נחשבות פחות מיניות, הן לא מושא תשוקה, ואם הן מפגינות מיניות הן מושא ללעג בחברה.
פועלות מינית בגיל המעבר מתפתחת בתוך ההקשר התרבותי. במשך שנים רבות המיניות הנשית והחשק המיני בגיל המעבר ולאחריו קיבלו התייחסות רפואית בלבד. הממסד הרפואי נותן מענה לתסמיני גיל מעבר שונים כגון יובש נרתיקי וכאב נרתיקי אך מתייחס להיעדר חשק מיני כמחלה נטולת מרפא. מכיוון שהיעדר חשק מיני נתפס כבעיה רפואית, הטיפול בה עובר להיות בחסותו הבלעדית של הממסד הרפואי, ובכך גוזל מנשים את הפועלות המינית שלהן והשפעתן על המיניות שלהן.
תקשורת היא מרכיב מרכזי בפועלות מינית, נשים מבוגרות אשר מצליחות לתקשר את הצרכים המשתנים עם בני זוגן חוות יותר חשק מיני. גורמים היכולים לסייע לנשים בכלל, ובגיל המעבר בפרט, לבסס פועלות מינית הם תמיכה חברתית ושיח עם קבוצת שוות, נשים באותו סטטוס. שיח עם קבוצת שוות מתקף את חוויותיהן, בהן: שינוי בחשק המיני, הצורך לספק מיניות לבן הזוג והמפגש עם הממסד הרפואי. פועלות מינית נשית בגיל המעבר ובכלל, יכולה להתבטא גם בבחירה לא לקיים יחסי מין כאשר אלו אינם מהנים או מספקים עבורה.
פועלות מינית אצל נערים

נערים וגברים צעירים מפתחים זהות מינית, תשוקה מינית ופועלות מינית תחת הבניות חברתיות ותפיסות חברתיות פטריארכליות – הם נדרשים להדמות לדמות ה"גבר האמיתי". החשק המיני הגברי מובנה כתמידי, דחוף, ובלתי ניתן לשליטה. נערים וגברים נדרשים להפגין יוזמה וחשק מיני. גברים יוזמים יותר אינטראקציות מיניות אף על פי שגם גברים וגם נשים מדווחים שהיו רוצים דפוס יוזמה שוויוני. באופן זה, הפועלות המינית הגברית מבטאת בעיקר יוזמה ודחף מיני, ומצמצמת את המרחב של נערים לבחור, להקשיב ולהתבונן על תשוקותיהם. עובדה זו מקשה על נערים לסרב לכניסה לסיטואציה מינית לא רצויה, לבצע רפלקציה על סיטואציה מינית ולקבל החלטה שמבוססת על טובתם האישית.
ה"שיח הנעדר של התשוקה" והחלוקה הממוגדרת של המרחב המיני בו קיימת תפיסה שסקס היא פרקטיקה שמשרתת גברים ונעשית על נשים, מקשה על נערים ללמוד לתקשר את רצונותיהם ובמקביל להיות קשובים לתשוקה ולרצונות של הפרטנריות.
באופן דומה לחינוך נערות, קיימת חשיבות רבה לפיתוח פועלות מינית לנערים הכוללת יכולת התבוננות פנימית, קשב לאחרת ומשא ומתן אל מול תפקידים מיניים מגדריים הדורשים מהם כל הזמן להיות חושקים, יוזמים ואף אגרסיביים.
ביקורת

ישנן חוקרות פמיניסטיות היוצאות כנגד מושג הפועלות המינית. אלו מתנגדות להעברת האחריות המלאה על התנהגויות מיניות אל הנערה תוך התעלמות עקבית מהסביבה וההקשרים בה היא חיה. שיח הפועלות המינית מציג את "הנערה הסוכנת" כצעירה שאינה מוטרדת מהציפיות החברתיות ושולטת באופן מלא בעצמה ובחייה. תפיסה זו מוצגת כיכולת אישית של "הנערה הסוכנת" ומתעלמת מהלחצים החברתיים המשפיעים עליה. דוגמה לדרישות חברתיות: להיות שומרת סף מינית אך במקביל נחשקת מינית, מיניות נשית כמסוכנת ועוד.
ביקורת נוספת היא ששיח הפועלות המינית מסמן רק סוג אחד של נערות כפועלות מיניות, אלו בעלות היכולת האישית להתנהל מול החברה. על כן, המושג מתעלם מכך שכל נערה מושפעת ממיקומים שונים בחייה, בהם מעמד, דת ואתניות שמשפיעים על היכולת שלה להפגין פועלות - לנהל משא ומתן אל מול אחרים והחברה. לדוגמה: יש חברות בהן אין מחויבות אתית לכבד את רצונות הנערה או חברות בהן לגבר יש עוצמה כלכלית אל מול האישה, במקרים אלו פועלות מינית תראה שונה, מכיוון שפועלות יכולה להיראות ולהתנהל במגוון דרכים בהתאם לנערה, לחברה, לתרבות ולמקום בו היא נמצאת. נערות עשויות להשתמש בפועלות שלהן גם במסגרת של ציות ופשרה עם גורמי הסמכות על מנת לשפר את מצבן וגם במאמצים של הנערה להשפיע על החוויות המיידיות או על מסלול חייה שלה באמצעות מיניות.
הערות שוליים

1 2  Vance, C. S, Pleasure and danger: Toward a politics of sexuality, Pleasure and danger: Exploring female sexuality
1 2 3  Deborah L. Tolman, Female Adolescents, Sexual Empowerment and Desire: A Missing Discourse of Gender Inequity, Sex Roles 66, 2012-02-08, עמ' 746–757 doi: 10.1007/s11199-012-0122-x
1 2  Nicola Curtin, L. Monique Ward, Ann Merriwether, Allison Caruthers, Femininity Ideology and Sexual Health in Young Women: A focus on Sexual Knowledge, Embodiment, and Agency, International Journal of Sexual Health 23, 2011-01, עמ' 48–62 doi: 10.1080/19317611.2010.524694
↑  Sharon Lamb, Zoë D. Peterson, Adolescent Girls’ Sexual Empowerment: Two Feminists Explore the Concept, Sex Roles 66, 2011-05-11, עמ' 703–712 doi: 10.1007/s11199-011-9995-3
↑  Stephen A. Bell, Young people and sexual agency in rural Uganda, Culture, Health & Sexuality 14, 2012-03, עמ' 283–296 doi: 10.1080/13691058.2011.635808
↑  Marianne Cense, Rethinking sexual agency: proposing a multicomponent model based on young people’s life stories, Sex Education 19, 2018-10-22, עמ' 247–262 doi: 10.1080/14681811.2018.1535968
1 2 3  Paige Averett, Mark Benson, Kourtney Vaillancourt, Young women's struggle for sexual agency: the role of parental messages, Journal of Gender Studies 17, 2008-12, עמ' 331–344 doi: 10.1080/09589230802420003
1 2  Michelle Fine, Sexuality, Schooling, and Adolescent Females: The Missing Discourse of Desire, Harvard Educational Review 58, 1988-04-01, עמ' 29–54 doi: 10.17763/haer.58.1.u0468k1v2n2n8242
↑  Catherine E. Mosher, Sharon Danoff-Burg, Agentic and Communal Personality Traits: Relations to Attitudes Toward Sex and Sexual Experiences, Sex Roles 52, 2005-01, עמ' 121–129 doi: 10.1007/s11199-005-1199-2
1 2  Laina Y. Bay-Cheng, The Agency Line: A Neoliberal Metric for Appraising Young Women’s Sexuality, Sex Roles 73, 2015-10, עמ' 279–291 doi: 10.1007/s11199-015-0452-6
↑  Susan Pickard, Last love: The ‘double standard of ageing’ and women's experience of gender and sexuality at mid-life, Journal of Aging Studies 60, 2022-03, עמ' 100989 doi: 10.1016/j.jaging.2021.100989
1 2 3  Jill M. Wood, Phyllis Kernoff Mansfield, Patricia Barthalow Koch, Negotiating Sexual Agency: Postmenopausal Women's Meaning and Experience of Sexual Desire, Qualitative Health Research 17, 2007-02, עמ' 189–200 doi: 10.1177/1049732306297415
↑  Antonio García-Gómez, Sexting and Hegemonic Masculinity: Interrogating Male Sexual Agency, Empowerment and Dominant Gendered Norms, Cham: Springer International Publishing, 2018-09-30, עמ' 313–339, ISBN 978-3-319-92662-9
↑  Janell C. Fetterolf, Diana T. Sanchez, The Costs and Benefits of Perceived Sexual Agency for Men and Women, Archives of Sexual Behavior 44, 2014-10-07, עמ' 961–970 doi: 10.1007/s10508-014-0408-x
1 2  Laina Y. Bay-Cheng, Agency Is Everywhere, but Agency Is Not Enough: A Conceptual Analysis of Young Women’s Sexual Agency, The Journal of Sex Research 56, 2019-02-27, עמ' 462–474 doi: 10.1080/00224499.2019.1578330
מיכאל כהנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 בוקרשט
 פטירה:  15 באוקטובר 1992 (בגיל 44 בערך)
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
מיכאל כהנא (1948 – 15 באוקטובר 1992) היה זמר אופרה במנעד טנור ומחזאי ישראלי.
ביוגרפיה

נולד ליוסף ואיטה בבוקרשט שברומניה. אביו היה זמר (טנור) בולט באופרה של וינה ונמלט משם עם רעייתו ב-1939 לרומניה.
אביו שימש כחזן בבית הכנסת הגדול של בוקרשט. מיכאל למד נגינה בפסנתר כבר לפני גיל חמש. הוריו ארגנו ערבים מוזיקליים בביתם.
עלה לישראל ב-1958, בגיל 11, עם הוריו. מגיל 16 הופיע במקהלת האופרה הישראלית.
לאחר השירות הצבאי התקבל כסולן באופרה הישראלית.
במקביל שיחק בהצגות "כנר על הגג" (1965) ו"המלך ואני" (1966) בתיאטרון גיורא גודיק.
ב-1974 יצא מישראל והופיע במשך שנה באופרה של בוקרשט. הופיע גם בגרמניה ובווינה.
בשנת 1977 שב לישראל ולאופרה הישראלית ונמנה בין סולניה הבולטים. הופיע, בין היתר, באופרות
"הספר מסביליה", "לה טרוויאטה", "מאדאם בטרפליי", "העטלף", "סיפורי הופמן".
בוגר האקדמיה למוזיקה בתל אביב והחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
ב-1979 תרגם את ספרו של רומן גארי, "ריקודו של ג'ינגיס כהן" ועיבד את הספר למחזה. לאחר שניסה במשך חמש שנים בלא הצלחה לעניין תיאטרונים בישראל להציג את המחזה, הצליח להעלות אותו בבימויו במסגרת פסטיבל עכו וזכה על עבודתו בפרס הראשון בפסטיבל.
בעקבות הזכייה, העלה תיאטרון בית ליסין את ההצגה בתל אביב.
בשנת 1982 השתתף במחזמר "סוויני טוד" בקאמרי בתפקיד השליח במבפורד.
כהנא כתב וביים גם לרדיו ולטלוויזיה.
הצטרף כסולן לצוות זמרי האופרה הישראלית החדשה לאחר הקמתה ב-1985.
ב-1988 ארגן הופעות אופראיות כגון האופרטה "העטלף" עם סולני האופרה לשעבר כגון סמי בכר, מרדכי בן שחר, פרדי פאר וטרי גאבור.
כתב וביים את המחזה "בניטו" (מוסוליני) שהועלה בתמיכת מת"ן ב-1988 באולם הבימרתף של תיאטרון הבימה. בהצגה הופיע שמעון כהן.
השתלם בבישול בחו"ל. באוגוסט 1988 החל לעבוד כשף במסעדת הדגים "ארומה" בתל אביב. פעם בשבוע שר לקהל הסועדים יחד עם הקולגות לשעבר מהאופרה הישראלית - טרי גאבור (סופרן), אלה לרסקי, והמנצח אלכסנדר טרסקי.
בהמשך שימש כשף מסעדת "ריבס" בנאות אפקה. 
כהנא היה גם צייר חובב והספיק להציג שתי תערוכות של ציוריו.
היה נשוי לחנה. לשניים נולדו שני ילדים. התגורר ברמת אביב ג'.
מיכאל כהנא נפטר ב-1992 (י"ח בתשרי תשנ"ג). נטמן בבית העלמין ירקון.
ביוגרפיה > ריקודו של ג'ינגיס כהן

תפאורה: מיקי בן כנען
מוזיקה: דוד אור
תאורה: דורית מלין
כוריאוגרפיה: מירי בן ברוך
שחקנים: רמי ברוך, איציק סיידוף, איתן פריבר, ענת מסנר, אילון קינדלר, פיני מיטלמן
הערות שוליים

↑  טיפ, חדשות, 3 בדצמבר 1990
קלינה

| --- | --- |
 תפקיד:  אהבה
 תרבות:  אירית
 מקום מגורים:  Tir Tairngire, מפרץ גלנדור, קורק/מנסטר
 
קלינה (באירית: Clíodhna, וכן Clídna, Clionadh, Clíodna, Clíona) היא מלכת הבנשיס של שבט האלים (Tuatha Dé Danann) במיתולוגיה האירית. קלינה היא הבאנשי העצמתית השולטת כמלכת פיות הגבעות (sidheog) בדרום מנסטר, או דזמונד.
בחלק מהמיתוסים האירים, קלינה היא אלת האהבה והיופי, הפטרונית של מחוז קורק, בעיקר אזור מפרץ גלנדור. יש לה שלוש ציפורים צבעוניות שאוכלות תפוחים מעץ שלא מעולם זה, ושרות מנגינות מתוקות אשר מרפאות כל חולי. כל השומע אותן נרדם, וכשהוא מתעורר הוא בריא. מסופר עליה שהיא היפה בנשים. סיפורים אחרים אודותיה אפלים יותר, ומסופר שהייתה מושכת מלחים לחוף, שם היו טובעים, מכיוון שלא הייתה מעוניינת בגורלם של בתי תמותה. היא עוזבת את ביתה בעולם "האחר", Tir Tairngire ("ארץ ההבטחה") כדי להיות עם אהובה בן האנוש, קיבן (Ciabhán). אך יום אחד כשקיבן יוצא לצוד, היא מורדמת על חוף הים ממנגינתו של נגן של אל הים, מננן מק ליר, ונסחפת למים על ידי גם ענק. הגאות במפרץ גלנדור במחוז קורק ידועה בתור "Tonn Chlíodhna", הגל של קלינה, במיוחד כאשר הגלים מתפרצים בקולות רועמים ע הסלעים. בגרסה אחרת, גלים נחשבים כמגיעים בסדרות של תשע, והתשיעי החזק מכולם, וגם זה הוא "טון קלינה". אם טבעה או לא, משתנה מגרסה אחת של הסיפור למשנתה, וכך גם פרטים אחרים.
היה לה ארמון בלב ערמת סלעים, מרחק קטן ממאלו, אשר עדיין ידוע בשם קריג-קלינה (Carrigcleena), או צוק קלינה, ומספר רב של אגדות מסופרות עליה בפי בני העם במנסטר.
משפחות מקושרות

באופן כללי, בשל קשרה למנסטר, אלו המשפחות הנושנות של ממלכה היסטורית זו שמקושרים אליה, ביניהן בני האי-פיינטי (Ui-Fidgheinte), מולכי ממלכה מוקדמת בצפון מנסטר, בעיקר משפחות אודונובן ואוקולינס, בתקופת השפעתן (משנת 373 עד 977), ומשפחות שנהיו מקושרות לאזור אחרי תקופת האי-פיינטי (משפחות מקארתי ופיצג'רלד).
קלינה מצוירת כמחזרת בלתי רצויה בשירו האפי מהמאה ה-19 של אדוארד וולש, "הבת ש אודונובן". בשיר הלל לכבוד הכתרתו של דונל אודונובן כראש השבט קלנקייהיל, אודונובן מכונה "הדרקון של קלינה".
קלינה גם מקושרת עם שושלת מקארתי של דזמונד, אשר אימצה אותה כפיית השבט, ולשושלות אוקיף ופיצג'רלד, כאשר מסופר על סיפורי אהבה ורומנים שניהלה עם בני השושלת.
יריבות עם איביל

מסופר על יריבותן של קלינה והאלה איביל, או אייביל (Aobhill או Aibell). בסיפור אחד מסופר שהטילה על איביל כישוף והפכה אותה לחתולה לבנה.
בגרסה אחרת, השתיים הן אחיות, בנותיו של הדרואיד האדום, אחרון הדרואידים, והתחרות ביניהם קשורה לאהבת בן משפחת אוקיף, וכיבוש האי אירלנד בידי הדנים.
אבן הבלארני

הסיפור המסורתי ביותר על אבן הבלארני המפורסם הוא על קלינה. קורמק ליידיר מקארתי, שבנה את טירת בלארני, היה מעורב בתביעה משפטית, ופנה לקלינה לסיוע. היא אמרה לו לנשק את האבן הראשונה שימצא בבוקר בדרך לבית המשפט, וזה מה שהוא עשה, וכתוצאה מכך הוא הציג את טיעוניו ברהיטות גדולה ובכוח שכנוע מרשים. מאז, נאמר על אבן הבלארני שהיא מקנה "את היכולת לרמות בלי להעליב". מקארתי אז שילב את האבן לתוך החומה של הטירה. מאז, מבקרים מנשקים את האבן עבור מזל והגשמת חלומותיהם.
לקריאה נוספת

Franklin, D., Cliodhna, the Queen of the Fairies in South Munster, in the Journal of the Cork Historical and Archaeological Society, Volume III, Second Series. 1897. pp. 81 ff
Joyce, R.D., "Earl Gerald and His Bride", in Ballads of Irish Chivalry. Boston. 1872. (pgs. 28–36)
הערות שוליים

↑  Wood-Martin, William Gregory, Pagan Ireland: An Archaeological Sketch: A Handbook of Irish Pre-Christian Antiquities. London: Longmans, Green, and Co. 1895. pp. 132–3
↑  Matson, Gienna: Celtic Mythology A to Z, page 31. Chelsea House, 2004. ISBN 978-1-60413-413-1
↑  Gregory, Augusta (1905). Gods and Fighting Men: The Story of the Tuatha de Danaan and of the Fianna of Ireland. J. Murray. p. 121. ISBN 978-0901072375.
↑  Monaghan, Patricia (2004). The Encyclopedia of Celtic Mythology and Folklore. Facts on File. p. 90. ISBN 0-8160-4524-0.
↑  Annals of the Kingdom of Ireland by the Four Masters, Volume 5, p. 1548
↑  Matson, Gienna: Celtic Mythology A to Z, page 2. Chelsea House, 2004. ISBN 978-1-60413-413-1
↑  Cliodhna Queen of the Faries of South Munster and her sister Aobhill, Cork Weekly Examiner, 10.8.1929. Maurice R. Cusssen
↑  James MacKillop, A Dictionary of Celtic Mythology. Oxford. pp. 43–44, 91
↑  Irish Pedigrees: MacCarthy, Lords of Muskry #119
↑  Richard Marsh, Elan Penn, Frank McCourt, The Legends & Lands of Ireland. Penn Publishing. pp. 107–110
↑  Francis, Charles (2009). Wisdom Well Said: Anecdotes, Fables, Legends, Myths, Humor, and Wise Sayings that Capture the Human Condition. Levine Mesa Press. p. 263. ISBN 9780982388709.
קנדידה רויאל

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1950 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בספטמבר 2015 (בגיל 64) Mattituck, ארצות הברית 
 שם במה:  Candida Royalle 
 שם לידה:  Candice Marion Vadala 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  בית הספר החדש לעיצוב ע"ש פרסונס  אוניברסיטת העיר ניו יורק  התיכון לאומנויות ועיצוב במנהטן 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה AVN 
 http://candidaroyalle.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קנדידה רויאל (באנגלית: Candida Royalle; ‏15 באוקטובר 1950 – 7 בספטמבר 2015) הייתה מפיקה ובמאית של פורנוגרפיה באוריינטציה זוגית, מחנכת מינית, פמיניסטית סקס-פוזיטיב, ושחקנית פורנו. היא הייתה חברה ב-XRCO (ארגון מבקרי הקולנוע X-רייטד), וחברה בהיכל התהילה AVN למקצוענים בבידור למבוגרים.
תחילת דרכה

רויאל נולדה ב-15 באוקטובר 1950, בניו יורק, בשם קנדיס מריון ודאלה. היא קיבלה הכשרה במוזיקה, ריקוד, ואמנות, ולמדה בבית ספר תיכון לאמנות ועיצוב, ולאחר מכן בבית ספר פרסונס לעיצוב, ובאוניברסיטת העיר ניו יורק.