stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1836 בשכונת אקסרכיה שבאתונה, כמוסד חינוך חצי-מקצועי בשם "בית הספר המלכותי של האומנויות", שהפך למוסד היחידי שמספק תארים בהנדסה עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, אז החלו להווסד מוסדות לימוד טכניים גם מחוץ לאתונה. הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה ממוקם במרכז אתונה, בשדרות פאטיסיון, כאשר בשנות ה-80 של המאה ה-20 נוסד קמפוס פרברי בשם "קמפוס זוגרפו".
פקולטות

האוניברסיטה מחלוקת לתשע פקולטות אקדמיות, המחולקות ל-33 מחלקות.
הפקולטות הן:
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים
הפקולטה להנדסה אזרחית
הפקולטה להנדסה מכנית
הפקולטה לארכיטקטורה
הפקולטה להנדסת כימיה
הפקולטה להנדסה חקלאית
הפקולטה להנדסת הכרייה והמתכות
הפקולטה לארכיטקטורה ימית והנדסה ימית
הפקולטה למתמטיקה יישומית ופיזיקה
משמעות פוליטית

באוניברסיטה תמיד הייתה פעילות פוליטית עירנית ותוססת, ויש בה כוח חזק של תנועות סטודנטים וקבוצות הנאבקות למען שלום ודמוקרטיה ביוון. הדוגמה המובהקת ביותר לכך היא ההתקוממות בפוליטכני של אתונה, שהתרחשה ב-17 בנובמבר 1973, והייתה הצעד הראשון לקראת הפלת המשטר הדיקטטורי הצבאי של יוון.
בשלושת הימים שלפני ההתקוממות, סטודנטים התבצרו בתוך האוניברסיטה, והחלו לשדר שידורי רדיו פיראטי, הקוראים לתושבי יוון להתמרד כנגד השלטון. בערב ב-17 בנובמבר, התפרץ טנק צבאי לאוניברסיטה והחל לירות בתוכה, בהוראת הממשלה הדיקטטורית. כ-28 סטודנטים נהרגו באירוע, וההתקוממות הסתיימה, אך החונטה הצבאית נפגעה מאוד מהאירועים. החונטה נפלה ב-1974, לאחר הפלישה הטורקית לקפריסין, ומאז ה-17 בנובמבר נחגג כיום של חופש ודמוקרטיה ביוון. כל בתי הספר והאוניברסיטאות נסגרים באותו יום.
ארגון הטרור, ה-17 בנובמבר, נקרא על שם אירוע זה.
האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול

| --- | --- |

 מכון טכנולוגי
 תקופת הפעילות:  1773–הווה (כ־251 שנים)
 בעלי תפקידים
 סגל:  2,134
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  35,789
 סטודנטים לתואר ראשון:  22,281
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  13,508
 מיקום
 מיקום:  איסטנבול, טורקיה
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 www.itu.edu.tr
  (למפת איסטנבול מוגדלת) האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול(למפת איסטנבול רגילה) האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול
 
האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול (בטורקית: İstanbul Teknik Üniversitesi) היא אוניברסיטה טכנית ציבורית ובינלאומית, שממוקמת באיסטנבול בטורקיה. האוניברסיטה אשר נוסדה בשנת 1773, היא האוניברסיטה הטכנית השלישית בוויתקותה בעולם. בנוסף על כך, המוסד נחשב לאחד מן המוסדות האקדמיים הבולטים בטורקיה. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ-36,000 סטודנטים. המוניטין של האוניברסיטה יוקרתי מאוד, היא נוטה לקבל בכל שנה רק כ-1% מתוך כמעט שני מיליון מועמדים.
האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול מעורבת בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם.
היסטוריה

האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול הוקמה בשנת 1773 על ידי מוסטפא השלישי כבית ספר להנדסה ימית. בשנת 1795 החלו לימודי הנדסה צבאית במוסד למען מודרניזציה של הצבא העות'מאני. בשנת 1845 החלו לימודי אדריכלות. בשנת 1909 המוסד התרחב עוד יותר והחלו לימודי הנדסה אזרחית וציבורית.
המוסד הוכר כאוניברסיטה טכנית מודרנית בשנת 1928.
מבנה

באוניברסיטה 99 תוכניות לתואר ראשון, 192 תוכניות לתארים מתקדמים, 14 פקולטות, מעבדה של 154.000 מ"ר ו -12 מרכזי מחקר.
דירוגים בינלאומיים

דירוג שאנגחאי – 601–700 (2020)
Times Higher Education – מקום 601–800 (2020)
דירוג QS לאוניברסיטאות – 651–700 (2020)
דמויי דינוזאורים

| דמויי דינוזאורים |
| --- | --- |

תקופה
טריאס תיכון-קרטיקון עליון 245–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: ארכוזאוריה
קבוצה:: דמויי דינוזאורים
שם מדעי
 Dinosauromorpha ‏Benton, 1984

Lagerpeton משוחזר
דמויי דינוזאורים (שם מדעי: Dinosauromorpha) היא קבוצה גדולה של זוחלים נכחדים ארכוזאורים שחיו בעידן המזוזואיקון מתור הטריאס לפני עד לסוף תור הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה (עם זאת העופות שהתפתחו מקבוצה זו שרדו עד היום).
הידועים ביותר מבני קבוצה זו הם הקבוצה הענקית דינוזאורים, אשר הכילו את היצורים הגדולים ביותר שחיו על פני האדמה. הדינוזאורים התחלקו לשתי קבוצות גדולות: בעלי אגן דמוי עוף ובעלי אגן דמוי לטאה. כמה מהדינוזאורים השתנו והפכו לעופות.
התפתחות

לפני הדינוזאורים מספר זוחלים, אשר חלקו אבות משותפים עם הדמויי התנינים ועם הפטרוזאורים המעופפים החלו לפתח מאפיינים הכוללים הליכה על 2 עם רגליים זקופות, עצמות ירך רחבות יותר הפונות קדימה ועוד הבדלים קטנים. המינים הראשונים של דמויי הדינוזאורים הופיעו ברחבי העולם מפולין וטנזניה עד אריזונה וארגנטינה והם היו זוחלים קטנים בעלי יציבה חלקית שככל הנראה נעו רוב הזמן על ארבע. בהמשך הם התפתחו למינים בעלי יציבה זקופה וכך יכלו לרוץ מהר יותר כדי לתפוס טרף ולהתחמק מאויבים.
כל בני הקבוצה למעט הדינוזאורים נכחדו בסוף הטריאס, אולי עקב התחרות עם הדינוזאורים החדשים.
מיון

משפחה לגרפטיים (Lagerpetidae)
קבוצה Dinosauriformes
סוג מרסוכוס (Marasuchus)
סוג Nyasasaurus
סוג לגוסוכוס (Lagosuchus)
סוג טיוווסו (Teyuwasu)
קבוצה Dracohors
סוג סלטופוס (Saltopus)
משפחה סילאזאוריים (Silesauridae)
קבוצה דינוזאוריה (Dinosauria)
דמויי אדם

ערך זה עוסק בישות בעלת מאפיינים אנושיים. אם התכוונתם לסוג של רובוטים, ראו .
דמויי אדם (באנגלית: Humanoid, הלחם של Human ו-Oid "דומה") היא ישות לא-אנושית בעלת צורה או מאפיינים אנושיים. הדבר בא לתאר יצורי דמויי אדם המופיעים בתחומים שונים כמו מיתולוגיה, פנטזיה, מדע בדיוני, תאוריות קונספריציה וכן ברובוטיקה.
איור של שני גמדים מאדה פואטית נורדית. גמדים הם דוגמה לדמויי אדם במיתולוגיות ובפנטזיה.
עד המאה ה-20, המונח בא לתאר מאובנים שהיו דומים מבחינה מורפולוגית, אך לא זהים, לאלו של השלד האנושי. אף על פי ששימוש זה היה נפוץ במדעים במשך רוב המאה ה-20, הוא נחשב כיום נדיר. באופן כללי יותר, המונח יכול להתייחס לכל דבר בעל מאפיינים או הסתגלות אנושית מובהקת, כגון 2 גפיים דמויות רגליים ו2 גפיים דמוית ידיים, הליכה זקופה על 2 גפיים אחוריות, מבנים דמויי אגודלים (ובאופן כללי- תוספי גפיים קדמיים מנוגדים), שתי עיניים בקדמת הראש. הומנואידים עשויים לכלול גם תאורי "הכלאה" של אדם-חיה (כאשר לכל תא יש בחלקו תוכן גנטי אנושי ובחלקו של בעלי חיים) או סייבורגים.
דוגמאות לדמוי אדם במיתולוגיה ובפנטזיה כוללות גמדים, ענקים, אלפים, גנומים, אורקים, סאטיר, טרולים ועוד. דמויות אינטליגטניות שאינן דומות לאדם בפנטזיה כוללות דרקונים או חד-קרן או "הוינהנהונים" (סוסים רגישים ובעלי תבונה גדולה יותר מבני אדם במסעות גוליבר). בסדרת ספרי נרניה בעלי החיים (קרובים יחסית לאדם מבחינה גנטית) כמו עופות ויונקים מתוארים כיצורים אינטליגנטים, בעלי יכולת דיבור וחשיבה.
יצירות מדע בדיוני, וכן תאוריות קונספריציה מציגה תכופות צורות חיים חוצניות כדמויי אדם. הדבר יכול לנבוע כתוצר לוואי של אבולוציה מתכנסת, או עקב ידע נמוך של היוצרים או הקוראים באפשרויות הרבות למגוון של צורות של בעלי חיים בעקבות נתיבי אבולוציה נפרדים. . ביצירות אחרות קיימים יצורים אינטליגנטים שאינם דומים כלל לאדם (לדוגמה דמוי חרק או אפילו בדמות צמח או פטריות). גם תאורים של סייבורג - שילוב של אדם, חלקי מחשב ומכונה הם לעיתים קרובות דמויי אדם.
דמויות אנושיות מוגדרות על ידי המאפיינים והצורות הפיזיים דמויי האדם שלהם, שיכולים להשתנות. דמויות אלו עשויות להיראות אנושיות לחלוטין, בעיקר דמויות אנושיות (למשל, סייאנים מדרגון בול Z, אנשי מאדים וקריפטונים מ-DC Comics), או שהן עשויות להיות בעלות תכונות כלליות לא אנושיות בעודן בעלות מאפיינים פיזיים דמויי אדם (למשל, אנושיים- כמו פוקימון דמוי אדם). במקרה האחרון, לעיתים קרובות הם חופפים לדמויות מאנושות, כאשר דמויות אנושיות הן תת-סוג של האנשה, במיוחד במונחים של מאפיינים פיזיים.
ראו גם

הומינינים
הומינואידים
אבולוציה של האדם
אבולוציה מתכנסת
הערות שוליים

↑  ראו הביקורת על דלות הדמיון של תאוריות קונסרפציה על חייזרים וסדרות מדע בדיוני בשל הדמיון הרב לבני אדם, פרופ' אבשלום אליצור ריקוד מושחת - תפקיד האנטרופיה בהתפתחות החיים, הרצאה במסגרת האגודה הישראלית לאסטרונומיה במצפה הכוכבים בגבעתיים, 2017, 5:30 דקות מתחילת ההרצאה
↑  לדוגמה בסדרה בון מופיעים דבורות גדולות ואנטילגנטיות כדמויות משנה
↑  אנטים בספרי שר הטבעות
האוניברסיטה הטכנית של דרמשטאדט

| --- | --- |

בניין המנהלה של האוניברסיטה
 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1877–הווה (כ־147 שנים)
 בעלי תפקידים
 רקטור:  Tanja Brühl 
 צוות:  1,909
 סגל:  2,593
 סטודנטים
 :  25,889
 שונות
 הון עצמי:  454.3 מיליון אירו
 מיקום
 מיקום:  דרמשטאדט, הסן, גרמניה
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  49°52′30″N 8°39′23″E﻿ / ﻿49.875°N 8.6563888888889°E﻿ / 49.875; 8.6563888888889
 www.tu-darmstadt.de
 he
 
האוניברסיטה הטכנית של דרמשטאדט (בגרמנית:  Technische Universität Darmstadt; ידועה בכינוי: TU Darmstadt) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בדרמשטאדט שבגרמניה שהוקמה בשנת 1877. האוניברסיטה נחשבת לחלוצית וליוקרתית במדינה בכל הקשור להנדסת חשמל, מדעי המחשב, בינה מלאכותית, מדעי המדינה ועוד תחומים רבים.
האוניברסיטה חברה בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם ובארגון TU9. מבין בוגרי המוסד, ישנם כארבעה זוכי פרס נובל (ובהם הרמן שטאודינגר, פטר גרינברג וגרהרד הרצברג). כמה מבין הדמויות הבולטות הנוספות הקשורות בדרך כלשהי לאוניברסיטה הן חיים ויצמן, קארל בוש, ריכרד וילשטאטר וכו'.
נכון ל-2020, חלק משמעותי מן הסטודנטים (18%) מגיע מחוץ לגרמניה. נתון זה גבוה בהשוואה לממוצע של 13% בשאר המוסדות האקדמיים במדינה.
היסטוריה

במהלך המאה ה-19 פעלו כמספר בתי ספר טכניים קטנים באזור. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19 התקיימו דיונים סוערים האם אזור כה עני כמו הסן יכול להרשות לעצמו מוסד אקדמי פוליטכני גדול, אך מי שהכריע את הסוגיה היה לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן שהחליט לאחד את בתי הספר המקומיים לכדי אוניברסיטה טכנית אחת. בשנים הראשונות מספר הסטודנטים היה עדיין נמוך, מה שכמעט גרם לסגירתה של האוניברסיטה החדשה. בשנת 1882 הייתה האוניברסיטה הטכנית לראשונה בעולם לעסוק בהנדסת חשמל. היותה של האוניברסיטה חלוצה בתחום זה הפך אותה למבוקשת יותר ולמעשה מנע את סגירתה. בשנת 1899 החלו להינתן תארים שלישיים במוסד. בשנת 1913 החלו לימודי אווירונאוטיקה.
בספטמבר 1944 רבים ממבני האוניברסיטה (כמו כן כ-80 אחוז משטח העיר) נהרסו בהפצצותיהן של בעלות הברית. האוניברסיטה הטכנית נסגרה לזמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה אך חזרה שוב לפעול בשנת 1946. האוניברסיטה חוותה עלייה משמעותית במספר התלמידים במהלך שנות ה-60 וה-70.
מחלקות

באוניברסיטה יש חמישה תחומי לימוד המציעים קורסים בין-תחומיים לתואר בו הסטודנטים לומדים במספר מחלקות: הנדסה חישובית (אנ'); מדע והנדסת אנרגיה (אנ'); הנדסת מערכות מידע; מכניקה; מכטרוניקה; המחולקים לשלוש עשרה מחלקות:
המחלקה למשפטים וכלכלה
המחלקה להיסטוריה ומדעי החברה
המחלקה למדעי האדם
המחלקה למתמטיקה
המחלקה לפיזיקה
המחלקה לכימיה
המחלקה לביולוגיה
המחלקה לחומרים ומדעי כדור הארץ
המחלקה להנדסה אזרחית וסביבתית
המחלקה לאדריכלות
המחלקה להנדסת מכונות
המחלקה להנדסת חשמל וטכנולוגיית מידע (אנ')
המחלקה למדעי המחשב (אנ')
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי: מקום 401–500 (2023)
Times Higher Education: מקום 251–300 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 246 (2024)
גביע אסיה בכדורגל 1968

| --- | --- |
 מארחת:  איראן
 תקופת התחרות:  10 במאי 1968 – 19 במאי 1968 (10 ימים) 
 מספר משתתפות:  5
 הזוכה:   איראן
 מספר משחקים:  10 
 → 19641972 ←
 
גביע אסיה בכדורגל 1968 נערך באיראן בין 10 במאי ל-19 במאי 1968. זו הייתה הפעם הרביעית שבה נערך גביע אסיה בכדורגל. הטורניר התנהל במתכונת ליגה חד-סיבובית, כלומר שכל נבחרת שיחקה פעם אחת נגד כל אחת מיריבותיה.
לפני טורניר הגמר נערכו משחקי מוקדמות לפי בסיס גאוגרפי. המשחקים בכל אחד מבתי המוקדמות נערכו במדינה אחת בפרק זמן של עד עשרה ימים, והנבחרת שסיימה במקום הראשון בכל בית העפילה לטורניר הגמר בטהראן. גם שלב המוקדמות התנהל במתכונת חד-סיבובית. נבחרת ישראל, שזכתה בגביע אסיה בכדורגל 1964, העפילה לטורניר בגלל היותה האלופה המכהנת, וכך גם איראן שאירחה את הטורניר, ואף זכתה בו לאחר שניצחה בכל המשחקים.
שלב המוקדמות > בית 1

כל המשחקים בבית זה נערכו בבורמה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  בורמה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 5 | 0 | 5 |
|  קמבודיה | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 2 | 2 |
|  פקיסטן | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 4 | -3 |
|  הודו | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 6 | -4 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בנובמבר 1967 |  בורמה | 2–0 |  הודו | רנגון |
| 12 בנובמבר 1967 |  |  |  | רנגון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בנובמבר 1967 |  קמבודיה | 1–0 |  פקיסטן | רנגון |
| 13 בנובמבר 1967 |  |  |  | רנגון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בנובמבר 1967 |  פקיסטן | 1–1 |  הודו | רנגון |
| 15 בנובמבר 1967 |  |  |  | רנגון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בנובמבר 1967 |  בורמה | 1–0 |  קמבודיה | רנגון |
| 16 בנובמבר 1967 |  |  |  | רנגון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 בנובמבר 1967 |  קמבודיה | 3–1 |  הודו | רנגון |
| 18 בנובמבר 1967 |  |  |  | רנגון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 בנובמבר 1967 |  בורמה | 2–0 |  פקיסטן | רנגון |
| 19 בנובמבר 1967 |  |  |  | רנגון |
בורמה העפילה לטורניר הגמר.
שלב המוקדמות > בית 2

כל המשחקים בבית זה נערכו בהונג קונג.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הונג קונג | 8 | 4 | 4 | 0 | 0 | 9 | 1 | 8 |
|  תאילנד | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 5 | 4 | 1 |
|  דרום וייטנאם | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 4 | 4 | 0 |
|  מלזיה | 3 | 4 | 1 | 1 | 2 | 4 | 5 | -1 |
|  סינגפור | 1 | 4 | 0 | 1 | 3 | 2 | 10 | -8 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 במרץ 1967 | הונג קונג (1959–1997) הונג קונג | 2–0 |  דרום וייטנאם | הונג קונג |
| 22 במרץ 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 במרץ 1967 |  מלזיה | 1–1 |  סינגפור | הונג קונג |
| 24 במרץ 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 במרץ 1967 |  תאילנד | 0–1 |  דרום וייטנאם | הונג קונג |
| 24 במרץ 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 במרץ 1967 |  תאילנד | 4–1 |  סינגפור | הונג קונג |
| 26 במרץ 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 במרץ 1967 | הונג קונג (1959–1997) הונג קונג | 3–1 |  מלזיה | הונג קונג |
| 26 במרץ 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 במרץ 1967 |  דרום וייטנאם | 0–2 |  מלזיה | הונג קונג |
| 29 במרץ 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 במרץ 1967 | הונג קונג (1959–1997) הונג קונג | 2–0 |  סינגפור | הונג קונג |
| 29 במרץ 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 במרץ 1967 |  תאילנד | 1–0 |  מלזיה | הונג קונג |
| 31 במרץ 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 באפריל 1967 | הונג קונג (1959–1997) הונג קונג | 2–0 |  תאילנד | הונג קונג |
| 2 באפריל 1967 |  |  |  | הונג קונג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 באפריל 1967 |  דרום וייטנאם | 3–0 |  סינגפור | הונג קונג |
| 2 באפריל 1967 |  |  |  | הונג קונג |
הונג קונג העפילה לטורניר הגמר.
שלב המוקדמות > בית 3

כל המשחקים בבית זה נערכו בטאיוואן.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  טאיוואן | 7 | 4 | 3 | 1 | 0 | 15 | 4 | 11 |
|  יפן | 7 | 4 | 3 | 1 | 0 | 8 | 4 | 4 |
|  קוריאה הדרומית | 3 | 4 | 1 | 1 | 2 | 9 | 4 | 5 |
|  אינדונזיה | 3 | 4 | 1 | 1 | 2 | 10 | 6 | 4 |
|  הפיליפינים | 0 | 4 | 0 | 0 | 4 | 0 | 24 | -24 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 ביולי 1967 |  טאיוואן | 2–2 |  יפן | טאיפיי |
| 29 ביולי 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 ביולי 1967 |  קוריאה הדרומית | 1–1 |  אינדונזיה | טאיפיי |
| 29 ביולי 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 באוגוסט 1967 |  טאיוואן | 9–0 |  הפיליפינים | טאיפיי |
| 1 באוגוסט 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 באוגוסט 1967 |  יפן | 2–1 |  קוריאה הדרומית | טאיפיי |
| 1 באוגוסט 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 באוגוסט 1967 |  טאיוואן | 3–2 |  אינדונזיה | טאיפיי |
| 3 באוגוסט 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 באוגוסט 1967 |  יפן | 2–0 |  הפיליפינים | טאיפיי |
| 3 באוגוסט 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 באוגוסט 1967 |  יפן | 2–1 |  אינדונזיה | טאיפיי |
| 5 באוגוסט 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 באוגוסט 1967 |  קוריאה הדרומית | 7–0 |  הפיליפינים | טאיפיי |
| 5 באוגוסט 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 באוגוסט 1967 |  טאיוואן | 1–0 |  קוריאה הדרומית | טאיפיי |
| 7 באוגוסט 1967 |  |  |  | טאיפיי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 באוגוסט 1967 |  אינדונזיה | 6–0 |  הפיליפינים | טאיפיי |
| 7 באוגוסט 1967 |  |  |  | טאיפיי |
טאיוואן העפילה לטורניר הגמר.
טורניר הגמר

ישראל, בהדרכת מילובן צ'יריץ', זכתה לאבטחה כבדה לקראת המשחק המכריע על הגביע מול איראן באצטדיון אמג'דייה בטהראן ב-19 במאי, בו ניצחה הנבחרת המארחת בתוצאה 2–1 לעיני 40,000 צופים אנטי-ישראלים ו-3,000 אנשי אבטחה. בעקבות ההפסד דורגה ישראל במקום השלישי בטורניר. הייתה זו הפעם האחרונה שבה השתתפה ישראל בטורניר זה, בין השאר בגלל האווירה הכללית העוינת במדינות רבות באסיה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איראן | 8 | 4 | 4 | 0 | 0 | 11 | 2 | 9 |
|  בורמה | 5 | 4 | 2 | 1 | 1 | 5 | 4 | 1 |
|  ישראל | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 11 | 5 | 6 |
|  טאיוואן | 2 | 4 | 0 | 2 | 2 | 3 | 10 | -7 |
|  הונג קונג | 1 | 4 | 0 | 1 | 3 | 2 | 11 | -9 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 במאי 1968 |  איראן | 4–0 |  טאיוואן | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 10 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 במאי 1968 | הונג קונג (1959–1997) הונג קונג | 1–6 |  ישראל | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 12 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במאי 1968 |  איראן | 2–0 | הונג קונג (1959–1997) הונג קונג | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 14 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במאי 1968 |  בורמה | 1–0 |  ישראל | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 14 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 במאי 1968 |  איראן | 3–1 |  בורמה | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 16 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 במאי 1968 |  ישראל | 4–1 |  טאיוואן | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 17 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 במאי 1968 | הונג קונג (1959–1997) הונג קונג | 1–1 |  טאיוואן | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 19 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 במאי 1968 |  טאיוואן | 1–1 |  בורמה | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 19 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 במאי 1968 |  בורמה | 2–0 | הונג קונג (1959–1997) הונג קונג | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 19 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 במאי 1968 |  איראן | 2–1 |  ישראל | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
| 19 במאי 1968 |  |  |  | אצטדיון אמג'דייה, טהראן |
דיר אבאן

| --- | --- |

חורבות הכפר דיר אבאן
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז ירושלים
 נפה:  נפת ירושלים
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  22,734 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע ההר
 תאריך נטישה:  20 באוקטובר 1948
 יישובים יורשים:  בית שמש, מחסיה, ישעי וצרעה
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  2,100 (1945)
 קואורדינטות:  31°44′35″N 35°00′37″E﻿ / ﻿31.74294444°N 35.01040278°E﻿ / 31.74294444; 35.01040278 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת השפלה מוגדלת) דיר אבאן(למפת השפלה רגילה) דיר אבאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר אבאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר אבאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דיר אבאן (בערבית: دير ابان) היה כפר ערבי ששכן במורדותיהם המערביים של הרי יהודה, כ-21 ק"מ מערבית לירושלים. הכפר שכן מעל אפיקו של נחל דולב, יובלו של נחל שורק, והיה שייך לנפת ירושלים. שרידיו נמצאים מזרחית לבית שמש ודרומית למושב מחסיה.
הכפר מזוהה לעיתים עם האתר המקראי אבן העזר, אולם היום נהוג לזהותו בעזבת צרטה, ליד ראש העין. במקום נמצא חותם עברי קדום. המילה "דיר" בשם הכפר מרמזת על מנזר שאולי שכן בעבר במקום. במפקדי אוכלוסין מראשית התקופה העות'מאנית תועדה במקום אוכלוסייה מוסלמית-נוצרית מעורבת. תעודות מן המאה ה-17 מעידות כי תושבי הכפר הנוצריים קיבלו על עצמם את האסלאם, אם כי מסורות נוצריות השתמרו בכפר גם בראשית המאה ה-20.
במאורעות תרפ"ט יצאו מהכפר פורעים אשר תקפו את המושבה הר-טוב, שרפו אותה, בזזו את רכושה והביאו לנטישתה.הכפר שימש בסיס ללוחמים ערבים במלחמת העצמאות, עד שנתפס על ידי צה"ל באוקטובר 1948 במסגרת מבצע ההר, ורוב תושביו נמלטו לכיוון בית לחם והרי חברון.
היסטוריה

לדעת פרופ' יהודה אליצור, זיהויו של אוסביוס מקיסריה ברשימת היישובים שכתב (האונומסטיקון) את אבן העזר המופיעה בספר שמואל בהקשר למלחמה שהתרחשה במקום בין ישראל לפלשתים באזור בית שמש מכוון לכפר דיר אבאן ששימר בשמו את המילה אבן, אולם הוא עצמו חולק על זיהוי זה.
לפי שמו, דיר ("מנזר" בערבית) אמור להימצא במקום שרידי מנזר ביזנטי, אולם מטיילים שביקרו במקום לא מצאו דבר. בתוך תחומי הכפר נמצא חותם עברי עתיק מהמאה השמינית לפני הספירה שעליו נכתב: "למעשיה (בן) משלם".
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

במפקד האוכלוסין העות'מאני שנערך בשנת 1596 מנה הכפר 127 תושבים.
במאה ה-17, תושבי הכפר המירו את דתם לאסלאם באופן קבוצתי, מעשה חריג למדי במזרח התיכון העות'מאני. בבית הדין האסלאמי בירושלים נמצאו ארבע מסמכים המתעדים המרות דת בדיר אבאן. הראשון, משנת 1635, מתעד את התאסלמותו של אדם בשם גימעא בין דפיר. שני מסמכים משנת 1649 מתעדים את התאסלמותם של שניים נוספים מתושבי הכפר. מסמך רביעי ואחרון, ממרץ 1650, מספר על התאסלמותם של כל יתר תושבי הכפר באופן קולקטיבי, ומציג את שמותיהם המקוריים והחדשים לאחר המרת הדת.
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר ב-14 במאי 1883 וציין אודותיו כי:
"הכפר ניצב על צלע גבעה, ששיפוליה מקצתם טרשיים, ומקצתם נטועים עצי זית ותאנה".
לדבריו בתי הכפר היו בנויים בנייה גסה מחומרי בנייה מעורבים שכללו אבני גזית עתיקות. לפחות שליש מבתי הכפר היו הרוסים, ועם זאת מנה הכפר באותה עת כאלף תושבים. לדברי גרן, הכפרים האחרים בסביבה מנו מעט מאוד תושבים ביחס לדיר אבאן.
בשנת 1893, בלדנספרגר כתב כי תושבי דיר אבאן היו בעבר יוונים אורתודוקסים עד שהמירו דתם לאסלאם, "אולי בתחילת המאה הנוכחית". הוא הוסיף כי תושבי בית ג'אלא הנוצרים ותושבי דיר אבאן ממשיכים לחלוק את אותם השמות, וכי עותק של הברית החדשה בשפה היוונית, שהשתייך בעבר לדיר אבאן, נשמר בכנסייה בבית ג'אלא. במאמר אחר, הוא ציין כי קעקועים בצורת צלב מעטרים את מצחיהן של חלק מנשות הכפר. יצחק בן-צבי ציין מסורת לפיה נשים קשישות בכפר משמרות צלבים קטנים ישנים. לפי ה' סטפן, נוצרים מדיר אבאן נמלטו לבית ג'אלה ולרמאללה עקב רדיפות אך עם זאת המשיכו לשמור על קשר עם קרובי משפחתם שהתאסלמו ונותרו בכפר.
במסגרת הקמת מסילת הרכבת יפו–ירושלים בסוף המאה ה-19, בנו העות'מאנים בכפר תחנת רכבת.
היסטוריה > המנדט הבריטי

לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1931 מנו תושבי הכפר 1,531 נפש והיו בו 321 בתים. על-פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 מספר תושבי הכפר הוערך ב-2,100, ושטחו הוערך ב-22,734 דונם עות'מאני, מהם 376 דונם בבעלות יהודית ו-789 דונם בבעלות ציבורית
הכפר היה בנוי בצורת מעגל, סביב נקודת מפגש של חמישה כבישים, ביניהם הכביש הראשי לבית ג'וברין. הבתים היו בנויים מאבן ובוץ ומכוסים בגגות מעץ ותבן. חלק מהבתים היו מחופים בגגות בצורת כיפה הבנויה מאבני גיר. במרכז הכפר עמד מסגד אל-עומארי, והיה בו גם בית ספר יסודי. עד לשנת 1940 השתמשו תושבי הכפר במי בארות ובורות. בשנה זאת, הונח צינור שהוביל לכפר מים מעֵין מרג'לין הנמצא כ-5 ק"מ ממזרח לכפר. התושבים התפרנסו בעיקר מחקלאות, כאשר החלקים ההרריים של הקרקע מנוצלים למטעים בעוד החלקים המישוריים מנוצלים לגידול דגנים.
במאורעות תרפ"ט יצאו מהכפר פורעים אשר תקפו את המושבה הר-טוב, שרפו אותה, בזזו את רכושה והביאו לנטישתה.
היסטוריה > מלחמת העצמאות

בוואדי שממערב לדיר אבאן עבר מסלולם של לוחמי מחלקת הל"ה כשהיו בדרכם לגוש עציון, ובקרבת הכפר נקע אחד הלוחמים את רגלו והושב להר-טוב ביחד עם שניים מחבריו. במלחמת השחרור היו הכפר וסביבתו נתונים לשליטת הצבא המצרי. במהלך ההפוגה השנייה התבצרו בדיר אבאן ובכפרים הסמוכים לוחמים בפיקודו של שייח' יאסין אל בכרי. הכפר נכבש על ידי כוחות חטיבת הראל ב-19 - 20 באוקטובר 1948 במסגרת מבצע ההר, ורוב תושביו נמלטו לכיוון בית לחם והרי חברון.