stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סורת אל-אחזאב
הערות שוליים

↑  Surah Al Ahzab Summary | The Last Dialogue, www.thelastdialogue.org (באנגלית)
↑  Sura al-Ahzab, WikiShia (באנגלית)
↑  Surah Al-’Ahzab, Chapter 33, Al-Islam.org, ‏24 בינואר 2014 (באנגלית)
↑  יוסף ויצטום, הקוראן ומחקרו, בתוך מאיר בר-אשר ומאיר חטינה (עורכים), האסלאם: היסטוריה, דת, תרבות, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2017, עמ' 138
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת א-סג'דה | הקוראן | הסורה הבאה: סורת סבא |
| הסורה הקודמת: סורת א-סג'דה | סורה 33 | הסורה הבאה: סורת סבא |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008877330605171  GND: 4588618-0  LCCN: n93060667  NKC: unn2008437301  SUDOC: 241144965  TDVİA: ahzab-suresi  VIAF: 176283935   WorldCat (עם VIAF): 176283935
סוסו

לוגו מנוע החיפוש Soso
סוֹסוֹ (בסינית: 搜搜, פין-יין: Sōusōu, באנגלית: Soso) הוא מנוע חיפוש סיני פופולרי, שהושק בשנת 2006. Soso בבעלות התאגיד הסיני Tencent. מנוע החיפוש Soso.com הוא אחד מאתרי הדגל של החברה, יחד עם Pegyou ו-QQ המצליחים.
בנובמבר 2014 היה האתר במקום ה-45 בעולם וה-11 בסין, על פי מדד Alexa. בשנת 2013 טנסנט השקיעה בחברת סוהו 448 מיליון $ לפיתוח מנוע חיפש שלה והפסיקה פיתוח של סוסו.
סוכנות דירוג אשראי

סוכנות דירוג אשראי (באנגלית: credit rating agency (CRA)) היא חברה שמעניקה דירוגי אשראי, אשר מעריכים את יכולתו של החייב להחזיר את חובו על ידי ביצוע תשלומי קרן וריבית בזמן, ואת הסבירות להיכשלות בתשלומים. סוכנות עשויה לדרג את כושר האשראי של מנפיקי חובות, של מכשירי חוב, ובמקרים מסוימים, של נותני שירותי החוב, אך לא של צרכנים פרטיים.
סוגים אחרים של סוכנויות דירוג כוללים סוכנויות דירוג סביבתיות, חברתיות וממשל תאגידי (ESG) ומערכת האשראי החברתי הסיני.
מכשירי החוב המדורגים על ידי סוכנויות דירוג אשראי כוללים איגרות חוב ממשלתיות, איגרות חוב תאגידיות, תעודות פיקדון, איגרות חוב עירוניות, מניות בכורה וניירות ערך מובטחים כמו ניירות ערך מגובי משכנתאות וחובות מובנים.
מנפיקי ההתחייבויות או ניירות הערך עשויים להיות חברות, ישויות ייעודיות מיוחדות, ממשלות מדינה או מקומית, ארגונים ללא מטרות רווח או מדינות ריבוניות. דירוג אשראי מקל על המסחר בניירות ערך בשוק המשני. הוא משפיע על שיעור הריבית שנייר ערך משלם, עם דירוגים גבוהים יותר המובילים לריביות נמוכות יותר. צרכנים פרטיים מדורגים לכושר אשראי לא על ידי סוכנויות דירוג אשראי אלא על ידי לשכות אשראי (המכונות גם סוכנויות דיווח צרכנים או סוכנויות ייחוס אשראי), שמנפיקות ציוני אשראי.
הערך של דירוגי אשראי לניירות ערך הוטל בספק נרחב. מאות מיליארדי ניירות ערך שקיבלו את דירוגי השיא של הסוכנויות הורדו לדירוג זבל במשבר הכלכלי העולמי של 2008. פקידי האיחוד האירופי האשימו את הורדת דירוג האשראי במהלך משבר החוב האירופי בהאצת המשבר.
דירוג האשראי הוא ענף מרוכז ביותר, כאשר שלוש סוכנויות דירוג האשראי הגדולות, שולטות בכ־95% מהענף. מודי'ס וS&P שולטות יחד ב-80% מהשוק העולמי, לצידם נמצאת סוכנות הדירוג פיץ' ששולטת ב-15% נוספים.
הערות שוליים

↑  A debt instrument is any type of documented financial obligation. A debt instrument makes it possible to transfer the ownership of debt so it can be traded. (source: wisegeek.com)
↑  For example, in the US, a state government which shares the credit responsibility for a Municipal bond issued by a municipal government entities but under the control of that state government entity. (source: Campbell R. Harvey's Hypertextual Finance Glossary)
1 2 3 4  Alessi, Christopher. "The Credit Rating Controversy. Campaign 2012". Council on Foreign Relations. אורכב מ-המקור ב-27 ביולי 2013. נבדק ב-29 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McLean, Bethany and Joe Nocera. All the Devils Are Here: The Hidden History of the Financial Crisis, Portfolio, Penguin, 2010 (p.111)
↑  Barnett-Hart, Anna Katherine. "The Story of the CDO Market Meltdown: An Empirical Analysis" (PDF). March 19, 2009. Harvard Kennedy School. נבדק ב-28 במאי 2013. Overall, my findings suggest that the problems in the CDO market were caused by a combination of poorly constructed CDOs, irresponsible underwriting practices, and flawed credit rating procedures. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544461305171  BnF: cb124725295 (data)  GND: 4276573-0  LCCN: sh95003472
נמל התעופה מדריד-בראחס

טרמינל 2
נמל התעופה מדריד-בראחס (בספרדית: Aeropuerto de Madrid-Barajas) הוא נמל תעופה בינלאומי המשרת את מדריד, בירת ספרד. מקור שמו של הנמל בעיירה בראחס הסמוכה אליו.
מדריד-בראחס הוא נמל התעופה הגדול והעמוס בספרד, והעשירי העמוס ביותר בעולם. מאז פתיחתו, צמח הנמל והפך לאחד ממרכזי התעופה החשובים של אירופה. בשנת 2007, היה קו מדריד - ברצלונה היוצא מהנמל הקו התדיר בעולם, עם 971 טיסות בשבוע, אך מאז ירדה תדירותו בשל פתיחת קו רכבת מהירה בין הערים. כיום הנמל הוא השער האווירי המרכזי לחצי האי האיברי ומהווה מוקד משיכה לטיסות רבות, בעיקר מאמריקה הלטינית. בשנת 2008 עברו בנמל יותר מ-50.8 מיליון נוסעים.
הנמל כולל ארבעה מסלולי המראה וארבעה בתי נתיבות. טרמינל 4, החדש מביניהם, משמש את טיסות חברת איבריה וחברות נוספות בברית חברות התעופה Oneworld, בהן בריטיש איירוייז ואמריקן איירליינס. שלושת הטרמינלים האחרים משמשים את טיסות שאר החברות, בהן החברות הספרדיות אייר אירופה. הנמל משמש כנמל הבית של חברת התעופה הספרדית איבריה, שאחראית לכ-60% מתנועת הנוסעים בנמל וחברות ספרדיות קטנות כמו פריבילג' סטייל.
הנמל מקושר כיום למדריד באמצעות קו 8 של הרכבת התחתית, הכולל תחנה בטרמינל 2 (מעבר לטרמינלים 1 ו-3) ותחנה בטרמינל 4 החדש, וכן קו רכבת פרברית שמקשר בין נמל התעופה לבין תחנות הרכבת אטוצ'ה וצ'מרטין בעיר.
סטטיסטיקת נוסעים ומטען

|  | נוסעים | תנועת מטוסים | מטען (טון) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | 34,050,215 | 375,558 | 295,944 |
| 2002 | 33,915,302 | 368,029 | 295,711 |
| 2003 | 35,855,861 | 383,804 | 307,026 |
| 2004 | 38,718,614 | 401,503 | 341,177 |
| 2005 | 42,146,784 | 415,704 | 333,138 |
| 2006 | 45,799,983 | 434,959 | 325,702 |
| 2007 | 52,110,787 | 483,292 | 325,201 |
| 2008 | 50,846,494 | 469,746 | 329,187 |
| 2009 | 48,437,147 | 435,187 | 302,863 |
| 2010 | 49,863,504 | 433,683 | 373,380 |
| 2011 | 49,671,270 | 429,390 | 394,154 |
| 2012 | 45,195,014 | 373,185 | 359,362 |
| 2013 | 39,735,618 | 333,056 | 346,602 |
| 2014 | 41,833,374 | 342,601 | 366,645 |
| 2015 | 46,828,279 | 366,605 | 381,069 |
| 2016 | 50,420,583 | 378,150 | 415,774 |
| 2017 | 53,402,506 | 387,566 | 470,795 |
| 2018 | 57,891,340 | 409,832 | 518,858 |
| 2019 | 61,734,037 | 426,376 | 558,567 |
היסטוריה

בנייתו של הנמל החלה ב-1927 והוא נפתח לטיסות פנימיות ובינלאומיות ב-22 באפריל 1931, אם כי טיסות סדירות לנמל החלו לפעול רק כשנתיים מאוחר יותר. הטרמינל הראשון התאים לכשלושים אלף נוסעים בשנה, ובנוסף אליו נבנו מספר האנגרים ומבנה למועדון התעופה. קו הטיסה הסדיר הראשון היה הקו לברצלונה, ואחריו החלו להתווסף קווי טיסה בינלאומיים.
בתחילת דרכו כלל הנמל מסלול המראה על דשא, ורק בשנות הארבעים, כחלק מתכנון מחודש של הנמל, נסללו מסלולים חדשים. אורכו של המסלול הראשון שהחל לפעול בשנת 1944 היה 1,400 מטרים ורוחבו היה 45 מטרים. עד סוף העשור פעלו בנמל שלושה מסלולים, שאינם קיימים עוד כיום.
בשנות החמישים עברו בנמל יותר מחצי מיליון נוסעים בשנה והופעלו במקביל חמישה מסלולי המראה. בין היתר נפתח קו הטיסה לניו יורק, ובשנת 1955 נפתח הטרמינל השני, שיועד לטיסות פנים. בשנות השישים החל הנמל לקלוט מטוסים גדולים, והצמיחה בתנועת הנוסעים גדלה מעל למצופה, בעיקר בשל התפתחות התיירות בספרד. בתחילת העשור שירת הנמל כ-1.2 מיליון נוסעים בשנה, כפול מהתחזיות שהוצגו ב-1957.
בשנות השבעים, עם תנופת התיירות האדירה ועם הצגתו של מטוס הבואינג 747, עברו בנמל כ-4 מיליון נוסעים בשנה, והחלה בנייתו של טרמינל בינלאומי (כיום טרמינל 1). ב-1974 הוצג לראשונה קו השאטל לברצלונה, והחל לפעול במספר טיסות יומיות וללא צורך בהזמנה מוקדמת של כרטיס. לקראת מונדיאל 1982 עבר הנמל שיפוצים נרחבים, שכללו הרחבה ושדרוג של שני הטרמינלים הקיימים.
בשנות התשעים המשיכה צמיחתו של הנמל. ב-1994 נפתח מסוף המטען הראשון ושופץ מגדל הפיקוח. ב-1997 נפתח אגף צפוני חדש בטרמינל הבינלאומי. ב-1998 נחנך מגדל פיקוח חדש בגובה 71 מטרים, וב-1999 נפתח אגף דרומי חדש בטרמינל הבינלאומי. בעקבות פתיחת האגפים החדשים בטרמינל הבינלאומי, הוחלט על שינוי סיווג הטרמינלים: האגף הדרומי ומרבית הטרמינל הבינלאומי הישן הפכו לטרמינל 1, שאר הטרמינל הבינלאומי הישן יחד עם הטרמינל המקומי הפכו לטרמינל 2 והאגף הצפוני הפך לטרמינל 3.
בחודש נובמבר 1998 נפתח מסלול המראה חדש באורך 4,400 מטרים, בין הארוכים באירופה. בשנת 2004 הסתיימה בנייתו של טרמינל 4 וסלילתם של שני מסלולים נוספים, מקבילים למסלולים הקיימים, והטרמינל החדש נפתח רשמית ב-5 בפברואר 2006. עם הרחבה זו, הפך מדריד-בראחס לנמל התעופה בעל שטח הטרמינלים הגדול בעולם.
היסטוריה > תאונות ואירועים בולטים

ב-27 בנובמבר 1983, טיסה 011 של אוויאנקה התרסקה בעת גישתה לנחיתה בנמל. המטוס פגע ברכס גבעות, וכתוצאה מהפגיעה כנפו הימנית נשברה והתנתקה. המטוס התהפך והתרסק על גבו. בתאונה נספו 158 מ-169 הנוסעים וכל 23 אנשי הצוות.
ב-7 בדצמבר 1983, מטוס בואינג 727 בטיסה 350 של איבריה איירליינס התנגש במהלך ההמראה במטוס מקדונל דאגלס DC-10 בטיסה 134 של אוויאקו, שנכנס בשוגג למסלול ההמראה של טיסת איבריה. בתאונה נספו 135 אנשים, 93 מטיסת איבריה ו-42 מטיסת אוויאקו.
ב-30 בדצמבר 2006, התקבלה אזהרה טלפונית על פצצה שהוטמנה בשטח הנמל. המשטרה הספיקה לפנות חלקים מהנמל לפני שהפצצה התפוצצה במבנה חניון D של טרמינל 4. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו 2 אזרחי אקוודור שישנו במכוניותיהם ומבנה החניון קרס כליל. מאוחר יותר התקבלה שיחת טלפון אנונימית בה נטען כי מחתרת ה-ETA לוקחת אחריות על הפיצוץ.
ב-20 באוגוסט 2008, טיסה 5022 של ספנאייר ללאס פאלמאס דה גראן קנריה באיים הקנריים התרסקה מיד לאחר המראתה מהנמל. בהתרסקות נספו לפחות 154 נוסעים מבין 172 האנשים שהיו על המטוס, שני נוסעים נוספים נפצעו באורח קשה והשאר באורח קל.
טיסות לישראל וממנה

אל על מפעילה שתי טיסות יומיות בין נמל התעופה לתל אביב.
איבריה מפעילה שתי טיסות יומיות בין נמל התעופה לתל אביב.
אייר אירופה מפעילה 6 טיסות שבועיות בין נמל התעופה לתל אביב.
ביולי 2018 הודיעה אייר אירופה על פתיחת קו חדש מנמל התעופה לאילת, הקו החל לפעול ב-30 באוקטובר עד 26 במרץ 2019.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות נוסעים לשנת 2007 באתר ACI
↑  סטטיסטיקה באתר Aena - מפעילת השדה
↑  הנמל משמש כבסיס גם לחברות אייר אירופה, אייר קומט, וולינג איירליינס, ריינאייר ואיזיג'ט.
↑  הודעה לעיתונות באתר חברת התעופה Spanair
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏חברת התעופה אייר אירופה חונכת קו ממדריד לאילת, באתר גלובס, 5 ביולי 2018
| מדריד  |
| --- | --- | --- |
| כיכרות מרכזיות | פוארטה דל סול • פלאסה מאיור • פלאסה דה סיבלס • פלאסה דה קולון • פלאסה דה אספניה • פלאסה דה קסטייה • פלאסה דה לה ויה • פלאסה דה סנטה אנה |  |
| רחובות חשובים | גראן ויה • שדרת פראדו • שדרת רקולטוס • שדרת קסטיאנה |  |
| אנדרטות ומונומנטים | שער אלקלה • שער הניצחון • שער טולדו • שער סן ויסנטה • אובליסק קאחה |  |
| מבנים ואתרים בעלי חשיבות | הארמון המלכותי • ארמון סיבלס • התיאטרון המלכותי • קתדרלת אלמודנה • פארק בואן רטירו • מקדש דבוד • שער אירופה • AZCA • CTBA • אל רסטרו • נואבוס מיניסטריוס |  |
| מוזיאונים | מוזיאון הפראדו • מוזיאון תיסן בורנמיסה • מוזיאון ריינה סופיה |  |
| תחבורה | נמל התעופה מדריד-בראחס • הרכבת התחתית • הרכבת הפרברית • הרכבת הקלה • תחנת אטוצ'ה • תחנת צ'מרטין • תחנת פרינסיפה פיו |  |
| ספורט | ריאל מדריד • אתלטיקו מדריד • אצטדיון סנטיאגו ברנבאו • פלאסיו ויסטלגרה • קאחה מחיקה • אצטדיון ויסנטה קלדרון • אצטדיון מטרופוליטנו • ארמון הספורט • לס ונטאס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13330773v (data)  LCCN: no2005093145  VIAF: 261358728   WorldCat (עם VIAF): 261358728
סוכנות האנרגיה הבין-לאומית

| --- | --- |

 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  פריז, Carré Suffren 
 מנכ"ל:  פאתיח בירול 
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־50 שנה) 
 www.iea.org
 
סוכנות האנרגיה הבין-לאומית (באנגלית: International Energy Agency) היא ארגון בינלאומי אשר נוסד במסגרת הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי בשנת 1974 לאחר משבר האנרגיה העולמי. בעת היווסדו נועד הארגון להתמודד עם המחסור העולמי באספקת נפט, וכן לשמש כמקור מידע לנתונים סטטיסטיים על שוק הנפט העולמי ומגזרי אנרגיה אחרים כולל אספקת האנרגיה העולמית.
סוכנות האנרגיה הבינלאומית פועלת כגוף מייעץ בנושאי מדיניות אנרגיה למדינות החברות בו, ואף משתף פעולה עם מדינות שאינן חברות בארגון, במיוחד סין, הודו ורוסיה. מאז היווסדו הורחבו יעדיו של הארגון כדי להתמקד בשלושת העקרונות של מדיניות אנרגיה נכונה: בטיחות אנרגיה, פיתוח כלכלי והגנת הסביבה. בנושאי הגנת הסביבה מתמקד הארגון בהשפעות האקלימיות של השימוש במקורות אנרגיה שונים. לארגון תפקיד מרכזי בקידום השימוש במקורות אנרגיה חלופיים (כולל אנרגיה מתחדשת), מדיניות אנרגיה הגיונית, ושיתוף פעולה בינלאומי בפיתוח טכנולוגי בתחום הפקת אנרגיה.
המדינות החברות בארגון חייבות להחזיק ברזרבות נפט השוות לפחות לרבע מסך יבוא הנפט למדינה במהלך השנה הקודמת.
ב-10 בדצמבר 2020 החלה ישראל בתהליכי הצטרפות לסוכנות.
חברות הארגון

אך ורק מדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי יכולות להצטרף לסוכנות האנרגיה הבינלאומית. בארגון 30 מדינות חברות, עם 4 מדינות בהליכי הצטרפות (ישראל, ליטא, צילה וקולומביה).
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
רשימת מדינות חברות בארגון:
|  אוסטריה אוסטריה אוסטרליה אוסטרליה איטליה איטליה אירלנד אירלנד אסטוניה ארצות הברית ארצות הברית בלגיה בלגיה בריטניה בריטניה  |  גרמניה גרמניה דנמרק דנמרק הולנד הולנד הונגריה הונגריה טורקיה טורקיה יוון יוון יפן יפן |  לוקסמבורג לוקסמבורג מקסיקו נורווגיה נורווגיה ניו זילנד ניו זילנד סלובקיה סלובקיה ספרד ספרד פולין פולין פורטוגל פורטוגל |  פינלנד פינלנד צ'כיה צ'כיה צרפת צרפת קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית קנדה קנדה שוודיה שוודיה שווייץ שווייץ |
משחק רשת

משחק רשת הוא משחק מחשב בו משחקים דרך רשת מחשבים. המשחק יכול להתקיים על גבי הרשת המקומית, רשת האינטרנט או טכנולוגיה מקבילה. קיימים סוגים שונים של משחקי רשת, אך בסיס המשחק הוא ביכולת של שחקנים אנושיים לשחק זה מול זה דרך הרשת אליה הם מחוברים (פנימית או חיצונית). זאת בניגוד למשחקים בהם המשחק הוא מול דמויות וירטואליות הנשלטות על ידי תוכנה כגון משחק מחשב.
משחקי האינטרנט כוללים מגוון רחב של משחקים עם רמות שונות של מורכבות, החל ממשחקי דפדפן המבוססים על טקסט וטכנולוגית אדובי פלאש ועד משחקי אסטרטגיה המשלבים גרפיקת תלת-ממד ועולמות וירטואליים המאפשרים למספר רב של שחקנים לקחת בהם חלק באופן סימולטני ולאורך זמן (ניתן להתחבר פעמים רבות באמצעות שם משתמש וסיסמה).
לרבים ממשחקי הרשת קיימות קהילות מקוונות המוסיפות למשחקים פן של פעילות חברתית ולא רק פעילות יחידנית של שחקנים בודדים.
ההיסטוריה של משחקי רשת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
משחקי דפדפן

משחקי דפדפן הם משחקים המאוחסנים על שרת אינטרנט ומתבססים על הדפדפן כפלטפורמה להרצה. משחקים לשחקן בודד נוצרו כך שניתן לשחק בכל דפדפן עם התפתחות הטכנולוגית בתחום הגרפיקה האינטראקטיבית באינטרנט (כמו Java ו-Flash) משחקי הדפדפן נעשו מתוחכמים עוד יותר והפופולריות שלהם עלתה[דרוש מקור]. לאחרונה, משחקי דפדפן רבים מתבססים על טכנולוגיית AJAX המאפשרת אינטראקציה מיידית (ראו: יישום אינטרנט עשיר).
משחקים מרובי משתתפים

משחקים מרובי משתתפים מאפשרים לשחקן להתחבר דרך רשת התקשורתאו האינטראנט לשרת משחק. המשחקים הנפוצים ביותר הם משחקי תפקידים, משחקי אסטרטגיה ומשחקי יריות. המוצלחים שבמשחקים מרובי המשתתפים יכולים להגיע לעשרות אלפי משתתפים מכל רחבי העולם. נעשים טורנירים בהם צופים מאות אלפי משתתפים שבסופם נבחר אלוף עולם. בעוד שמשחקים ברשת יכולים להתייחס לכל משחק שמאוחסן באינטרנט, לרוב כשמתייחסים למשחקי רשת מתכוונים למשחקים מרובי משתתפים. [דרוש מקור]. תוכנת TeamSpeak מכריזה על עצמה כתוכנה עם קהל יעד של גיימרים במשחקי רשת.
משחקים מרובי משתתפים > משחק יריות גוף-ראשון

בשנות ה-90 השנים שה-ps נולד, משחקי רשת החלו לעבור מרשתות מקומיות לרשת האינטרנט. אחד מהמשחקים הראשונים שעבר לרשת האינטרנט היה דום. במקור, דום היה משחק יריות בגוף ראשון בו השחקן שגילם לוחם, נלחם ביצורים וירטואליים. בשנות ה-90, יצאה גרסה למשחק שאפשרה למספר שחקנים לשחק דרך רשת, אחד נגד השני. מאז דום, פותחו הרבה משחקי יריות בגוף ראשון המאפשרים קרבות רשת בין שחקנים בודדים, או קבוצה כנגד קבוצה.
משחקים מרובי משתתפים > משחק אסטרטגיה בזמן אמת

משחקי אסטרטגיה בזמן אמת פותחו תחילה כמשחק לשחקן יחיד, במסגרתם מפתח השחקן אובייקט כלשהו (החל מדמות אחת ועד לעיר שלמה) ועליו לעמוד במטרות כלשהן. משחקים אלו עברו שינויים כך שיתאימו למשחק מרובה משתתפים כאשר הרעיון הוא שנדרש ליצור קואליציות של שחקנים כדי להקדים ולהשיג את המטרות בצורה מהירה יותר. קיימים שני סגנונות של משחקי אסטרטגיה בזמן אמת. בראשון, גם כאשר השחקן אינו מחובר, האובייקט שלו עדיין ברשת כך שניתן לקנות ממנו, לתקוף אותו וכדומה, בהתאם למשחק. בסגנון השני, רק כאשר השחקן מחובר ניתן לבצע אינטראקציה עם האובייקט שלו. משחק הרשת הפופולרי כיום נכון ל-2019 הוא פורטנייט ולו כ-200 מיליון משתמשים.
משחקים מרובי משתתפים > משחק תפקידים

משחקי תפקידים הם חלק בלתי נפרד מעולם משחקי הרשת. משחקים אלו מספקים לגולש את האפשרות ליצור דמות וירטואלית המקבילה לעולם האמיתי עד לפרטי פרטים: גובה, מבנה גוף, גוון עור, צבעי עיניים ושיער, סגנון לבוש, תכשיטים וכו'. ניתן לחלק את משחקי התפקידים ההמוניים לשני סוגים עיקריים:
עולמות וירטואליים - משחקים המנסים ליצור עולם שיהיה דומה ככל האפשר לעולם המציאותי או לחיים בעולם המציאותי. זאת אומרת שהם יכללו אפשרויות וירטואליות לעבודה (אשר בחלק מן המקרים עשויה גם להיות רווחית בעולם האמיתי), לשכירת או קניית דירה ואפילו לקיום. המשחק הבולט ביותר בז'אנר זה של משחקים המוניים הוא Second life שהושק ב-23 ביוני 2003 ומחוברים אליו יותר מכ-50 אלף גולשים בו זמנית.
הז'אנר הפופולרי ביותר של משחקי התפקידים ההמוניים נקרא MMORPG או מ4 בעברית. במשחקים מהסוג הזה דמותו של השחקן היא אחת מן התושבים המאכלסים עולם וירטואלי (לרוב פנטסטי) הנתון במלחמה מתמדת עם כוחות האופל, האור או שניהם ביחד. המטרה במשחקים האלו היא להגיע לרמה הגבוה ביותר (על ידי לחימה במפלצות ובשחקנים אחרים) על מנת להיות השחקן החזק ביותר. המשחקים הידועים ביותר בז'אנר הם וורלד אוף וורקראפט ומייפל סטורי.
הטכנולוגיה

משחקי דפדפן אינם דורשים הורדת קבצים למחשב. רוב משחקי הרשת בנויים בטכנולוגית פלאש (Flash) ו-Actionscript[דרוש מקור]. שפות אלה מאפשרות לאחסן את המשחק על שרת אינטרנט שאינו תומך בשפות צד שרת. לעומת זאת, משחק רשת מבוסס דפדפן שאינו בפלאש, לרוב בנוי בשפות צד שרת כגון: ASP או PHP. שפות אלה למעשה מאפשרות לצד הלקוח (הגולש) להוסיף או לערוך תוכן משלו. שכן זהו חלק בלתי נפרד ממשחק רשת. מכיוון שברוב המקרים, במשחק רשת קיים יותר ממשתתף אחד, נדרשת תשתית מתאימה עם היכולת לשמור נתונים בבסיס נתונים. בסיס הנתונים מאפשר לגולשים לשמור את תוצאותיהם ולצפות על מיקומם ביחס למתמודדים נוספים.
תחרויות מקצועיות

עם עליית הפופולריות במשחקי המחשב, נוצר גם התחום של תחרות מקצועית בדומה לענפי ספורט אחרים.
האירועים היוקרתיים ביותר בתחום הם ה-World Cyber Games ‏(WCG) והCyberathlete Professional League ‏(CPL).
משתתפי תחרויות אלו מרוויחים סכומים לא מבוטלים אשר לעיתים מאפשרים לשחקן להתפרנס מעיסוק זה.
העיסוק התקשורתי בתחום משתנה ממקום למקום בעולם, ובדרך כלל החשיפה לתחום בקרב הציבור הרחב היא די נמוכה. עם זאת, במדינות כגון קוריאה הדרומית, משחקים כגון סטארקראפט ווורקראפט 3 פופולריים ביותר בקרב הציבור ולעיתים שחקנים מועלים עד למעמד סלבריטאות בקרב הציבור הרחב.
דוגמאות למשחקי רשת

מייפל סטורי
איקרים
פארמוויל
טנקי אונליין
פורטנייט
ראו גם

מסיבת רשת
הערות שוליים

↑  כיום מתבצעת התקשורת בעיקר על גבי רשת האינטרנט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530224105171  LCCN: sh95000402  NKC: ph402601
נפש יהודי

"נפש יהודי" או בשמו השני "הלילה האחרון של אוטו ויינינגר", הוא מחזה ביוגרפי, המבוסס על סיפור אמיתי מאת יהושע סובול, העוסק באוטואנטישמי הפילוסוף  היהודי, אוטו ויינינגר החווה זכרונות והזיות מחייו, כשהוא מוטל גוסס בחדר ששכר, לאחר שירה כדור ליד ליבו.
במחזה "נפש יהודי" נזכר אוטו  וחווה מחדש את רגעיו עם חבריו ברגר וקלרה באחוזה של טיץ מורו, את אימו חולת השחפת ואביו השאפתן שציפה שבנו ילך בדרך שסלל לו.
כמו כן מפתח ויינינגר את תורתו לגבי היהדות והציונות. היהדות והנשיות, שתיהן מייצגות את היסוד ההרסני בחברה, כפי שכתב בספרו  "מין ואופי". הספר  נכתב תחילה כעבודה לשם קבלת התואר דוקטור, אשר הוענק לו ב-1 ביולי 1902. באותו יום המיר את דתו ועבר לכנסייה הפרוטסטנטית, מתוך ייאוש ושנאה לעיקרון היהודי המקנן בתוכו (עליו כתב בספרו) ומתוך נאמנות לתפיסתו, אך התנצרותו לא נתנה לו מנוח, והוא התאבד.
הגולה לטענתו היא צורת החיים הטבעית ליהודי. ויינינגר מתלבט האם להצטרף לתנועה הציונית שראה בה את "השריד האחרון של אצילות שעוד נותר ביהדות". אך משום הנחתו שהיהדות תגבר על הציונות וזו "תטבע בה כמו אבן בביצה", הוא מחליט בסופו של דבר להשתחרר מקללת היהדות, ומתנצר.
ב"נפש יהודי", מדובר על מחלתו של אוטו, שהיא פיזית ובעיקר נפשית. מחלתו מובילה אותו בסופו של דבר להתאבד. החברה שהוא חי בה חולה, ערכיה, נרקבים וקורסים והמוצא היחיד מבחינתו, כאדם שנוטל אחריות לאשמתו ומשום שלא יכול היה לשאת את היסודות הנשיים והיהודיים בו עצמו, הוא המוות.
אני מין בית שהתריסים בו מוגפים לנצח . השמש זורחת מעל הבית, מחממת מבחוץ, אבל שום חלק לא נפתח, שום קרן אור אינה חודרת. מר ועגום, הוא מסרב להיפתח לאור. מה מתרחש בתוך הבית? פעילות קדחתנית, נואשת, פראית, ריקון, פינוי, סילוק הכל הצידה, לפניות. התודעות מחרידה, איטית, לאפילה המשתררת.
המחזה על הבמה

המחזה הוצג לראשונה בשנת 1982 בתיאטרון חיפה בבימויו של גדליה בסר, בליהוק הבא:
אוטו: דורון תבורי, לאופולד: אנאטול קונסטנטין, אדלאיד: לאורה ריבלין, ברגר: גורי סגל, טיץ: יוסוף אבו ורדה, קלרה: דליה שימקו, אדלה: לאורה ריבלין, כפיל: תחיה דנון, תפאורה: אדריאן ווקס, תלבושות: עדנה סובול.
לקריאה נוספת

נפש יהודי - הלילה האחרון של אוטו ויינינגר, תל אביב: הוצאת אור-עם, 1982
מונולוג מהמחזה באתר בית צבי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4581104-0  VIAF: 211743016   WorldCat (עם VIAF): 211743016
נמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס

מראה באזור הכניסה לטרמינל 2
אזור B בטרמינל 1
נמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס (בגרמנית: Flughafen München-Franz Josef Strauß) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם כ-28.5 ק"מ צפונית-מזרחית למינכן שבגרמניה. הנמל נקרא על שם פרנץ יוזף שטראוס (פוליטיקאי שהיה ראש ממשלת מדינת בוואריה, בה שוכן שדה התעופה), והוא משמש כבסיס לחברת התעופה הגרמנית הלאומית לופטהנזה וכן לחברות קונדור איירליינס ו-TUI איירליינס. בנמל שני מסלולי טיסה מקבילים ושני טרמינלים.
על פי סקר שנערך ב-2020, נבחר נמל התעופה, לחמישי הכי טוב בעולם, ולנמל הטוב ביותר באירופה על פי הדירוג של SKYTRAX
היסטוריה

נמל התעופה נפתח לתנועה בחצות בין 16 ל-17 במאי 1992, בצמוד לסגירת נמל התעופה הקודם בעיר, נמל התעופה מינכן רים, ששכן ברובע רים במזרחה של העיר. בניית הנמל החלה בשנת 1980 בשטחו של הכפר פרנץ, ש-500 מבתיו נהרסו על מנת לפנות לו מקום. בשנת 2003 יוחד טרמינל 2 לשימושם של הנוסעים בטיסות סטאר אלייאנס בלבד. בשל גידול התנועה בנמל, מתוכננת כיום סלילת מסלול שלישי.
בין השנים 1995–2006 הוכפל מספר הנוסעים בנמל, מפחות מ-15 מיליון לכ-30 מיליון נוסעים בשנה. הנמל הוא השני בגרמניה בהיקף התנועה העוברת בו, לאחר נמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט, והוא מדורג במקום ה-14 בעולם בהיקף התנועה הבינלאומית החולפת דרכו. מדי שנה עוברים בנמל כ-35 מיליון נוסעים. בשנת 2009 דורג הנמל במקום השני באירופה מבחינת איכות שירותיו.
טרמינלים ומתקנים בנמל

מרבית המתקנים בנמל ממוקמים בין שני מסלולי הטיסה. כבישי הגישה ומסילות הרכבת אל הנמל מחלקים את חלקו המערבי לאזור מטען תחזוקה מדרום, ולמשרדים, חניון לטווח ארוך ומרכז המבקרים מצפון.
טרמינלים ומתקנים בנמל > טרמינל 1

טרמינל 1, שנבנה בשנת 1992, הוא הטרמינל הוותיק יותר. לטרמינל קיבולת של 25 מיליון נוסעים בשנה והוא מחולק לחמישה אזורים עצמאיים (A עד E). אזור F הוא אזור מבודד בין שני הטרמינלים, והוא משמש טיסות המצריכות אבטחה מוגברת, בהן כל הטיסות לישראל. טרמינל 1 מטפל כיום בטיסות של כל חברות התעופה חוץ מהחברות שחברות בסטאר אלייאנס. עם זאת, בשל היקף הפעילות של החברות בברית, משתמשות לופטהנזה, ג'רמנווינגס וקונדור איירליינס באזור D.
טרמינלים ומתקנים בנמל > טרמינל 2

טרמינל 2 החל לפעול ב-29 ביוני 2003, וגם לו קיבולת של 25 מיליון נוסעים בשנה. מכיוון שבטרמינל זה פועלות רק החברות החברות בסטאר אלייאנס, למעט טורקיש איירלינס הוא אינו מחולק לאזורים וכל המתקנים מרוכזים סביב הכיכר המרכזית. בעקבות חקיקת כללי הביטחון החדשים על ידי האיחוד האירופי, צויד הטרמינל באמצעי בטיחות חדשים וניתנו הוראות ליישמם לנוסעים שבאו ממדינות המוגדרות כלא-בטוחות. בטרמינל אין אזורים נפרדים לנוסעים נכנסים ויוצאים.
טרמינלים ומתקנים בנמל > Munich Airport Centre

Munich Airport Centre הוא אזור קניות ובילוי חדש שמחבר בין שני הטרמינלים. הוא בנוי כאוהל שקוף למחצה, ולידו בית מלון של רשת הילטון (המלון נוהל על ידי רשת קמפינסקי עד סוף שנת 2014).
הערות שוליים

↑  זכרונות מהעבר: אלו שדות התעופה הטובים בעולם, באתר כלכליסט, 13 במאי 2020
↑  תוצאות המחקר של חברת Skytrax בו דורג הנמל כשני בטיבו באירופה
↑  Hilton Continues European Expansion With Munich Airport Opening, TravelPulse (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4303198-5  LCCN: n93035334  VIAF: 149072428   WorldCat (עם VIAF): 149072428 
צילום מטרמינל 2 דרך החלון באזור שער H48  אזור סגור לטיסות לישראל
ניתוח קוד סטטי

במדעי המחשב, ניתוח קוד סטטי (באנגלית: Static program analysis) הוא תהליך אוטומטי לבחינת התנהגות תוכנה ללא הרצתה, וזאת בניגוד לניתוח קוד דינמי, אשר מחייב את הרצת התוכנה לצורך בחינת התנהגותה.
ניתוח קוד סטטי מוצא ומעדכן את המנתח אודות שגיאות ודאיות ושגיאות אפשריות אשר עלולות להתרחש בזמן הרצת התוכנה.