stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סבר, מלך נורווגיה
מלכותו

כעת, כאשר הכומר המתוסכל וחבורת הנוודים וחסרי הבית שלו הפכו להיות מלך ושליטי נורווגיה, פעל סבר כדי לייצב את שלטונו. הוא הציב את נאמניו בעמדות בכירות בכל רחבי הממלכה וניהל משא ומתן לבריתות נישואים בין האצולה הוותיקה לבין האצולה החדשה. סבר עצמו נשא לאישה את מרגרטה, בתו של אריק התשיעי, מלך שוודיה ואחותו של קנוט הראשון, מלך שוודיה.
למרות שנורווגיה חוותה כמה עימותים בעשורים שלפני כן, הניצחון גרם לפיוס עם מתנגדיו של סבר. פיוס במקרה של סבר היה קשה. הייתה זו מלחמה ארוכה בה נפלו חללים רבים יותר בהשוואה לעימותים שקדמו לה. רוב שושלות האצולה הוותיקות איבדו את אנשיהם והם היו צמאי נקם. יותר מכך, אותם אנשים רבים שלא היו ממוצא אריסטוקרטי עלו כעת בדרגה והציבו קשיים רבים לאלו שהתקשו לקבל את מעמדם החדש של אלו. תקופת השלום לא האריכה ימים.
מלכותו > הקובלונגים והאויסקיגן

בסתיו 1185 עלה כוחה של סיעת הקובלונגים בוויקן. מנהיגם, יון קובלונג, היה נזיר לשעבר וטען להיותו בנו של אינגה הראשון. במובנים רבים הייתה קבוצה זו היורשת הישירה של ההוקלונג, כשרבים מחבריה היו בנים למשפחות לשעבר של ההוקלונג. עד מהרה השיגו הקובלונוגים שליטה במזרח ובמערב נורווגיה, מעוזם הוותיק של ההוקלונג.
בסתיו 1186 תקפו הקובלונגים את נידארוס. מתקפה זו באה על סבר בהפתעה. הוא התבצר בטירת סיון (ציון) שנבנתה לאחרונה. הקובלונגים, שלא הצליחו לכבוש את הטירה, נאלצו לסגת. ב-1188 הפליג סבר בראש צי גדול. הם נתקלו ביריביהם לראשונה בטונסברג, אך אף אחד מהצדדים לא העז להתייצב לקרב של ממש. הקובלונגים חמקו לברגן. סבר תקף את ברגן זמן קצר לפני חג המולד. יון קובלונג נהרג, וכך הסתיימה ההתקוממות של הקובלונגים. לאחר מכן התרחשו כמה מרידות קטנות, אך אלה מעולם לא היו יותר מאשר מעשי שוד והן דוכאו ברמה המקומית.
האיום הבא לשלטונו של סבר הגיע ב-1193 מצדה של סיעת האויסקיגן. קבוצה זו העמידה בראשה כטוען לכתר את זיגרוד מגנוססון, ילד שנטען שהוא בנו הבלתי חוקי של מגנוס החמישי. המנהיג בפועל של קבוצה זו היה הלקייל יונסון שהיה אחיו החורג של מגנוס. כשהוא קושר קשר עם האראלד מדדסון, רוזן אורקני, קיבץ הלקייל את רוב אנשיו באורקני ובאיי שטלנד, מכאן שם הקבוצה. לאחר שהתבססו בוויקן, הפליגו האויסקיגן לברגן. למרות שהם כבשו את העיר ואת סביבתה, החזיק כוח של אנשי הבירקביינר את טירת סיון. באביב 1194 הפליג סבר דרומה כדי להתעמת אם האויסקיגן. ב-3 באפריל נפגשו שני הציים בקרב פלורואג. כאן הוכיח את עצמו הניסיון הקרבי של אנשי הבריקביינר. הלקייל ורוב אנשיו נהרגו בקרב.
סמל הסן

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  הסן 
 תאריך אימוץ:  1949 
 
סמל הסן (בגרמנית: Landeswappen Hessens) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית הסן. הסמל נכנס לשימוש ב-1949, עם הקמת המדינה לאחר מלחמת העולם השנייה.

הסמל מעוצב ממגן כחול שבו מוטען אריה זקוף, צבוע בעשרה פסים אדומים ולבנים לסירוגין שטפריו זהובים. מעל המגן מוצג כתר זהב מעוטר בפירות כחולים.
בדומה לסמל תורינגיה, יורש הסמל את מקורו מסמלו של דוכס תורינגיה מהמאה ה-13, ששלט גם על מחוזות שנמצאים כיום בתחומה של הסן. כמו כן, היו בעברה של המדינה תקופות בהן השתמשו בסמלים בעיצוב זהה או דומה כגון בשנים 1918–1945.
על פי חוקת המדינה, מותר רק למוסדותיה הרשמיים להשתמש בסמל, ועל כן עוצב גם סמל לשימוש אזרחי שכולל רק את האריה בצבע אדום או לבן בלבד.
הסמל האזרחי באדום
סמל דוכס תורינגיה מ-1265
ראו גם

דגל הסן
הערות שוליים

↑  בעיתון Frankfurter Rundschau (בגרמנית)
↑  באתר המדינה
| סמלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | הסמל הלאומי |  |
| סמלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| סמלים היסטוריים | סמל באדן • סמל פרוסיה • סמל גרמניה המזרחית |  |
סיוה (חברה טכנולוגית)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נסחרת בנאסד"ק: Ceva
 בורסה:  נאסד"ק 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 מיקום המטה:  מאונטיין ויו
 משרד ראשי:  הרצליה
 ענפי תעשייה:  מוליכים למחצה
 מוצרים עיקריים:  מעבדי אות ספרתיים 
 שווי שוק:  580.31 מיליון דולר (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  87 מיליון דולר (2019)
 רווח תפעולי:  1,9 מיליון - דולר (2019)
 רווח:  6 מיליון דולר (2019)
 הון עצמי:  251 מיליון דולר (2019)
 סך המאזן:  297 מיליון דולר (2019)
 עובדים:  382 (2019)
  
 https://www.ceva-ip.com/
 
Ceva היא חברה לתכנון רכיבי מוליכים למחצה, שבסיסה נמצא במאונטיין ויו שבקליפורניה ומתמחה במעבדי אות ספרתיים (DSP), טכנולוגיות קישוריות אלחוטיות וחישה חכמה. מרכז הפיתוח העיקרי של החברה ממוקם בהרצליה, ישראל ובסופיה אנטיפוליס, צרפת. Ceva נכללה ברשימת 100 הטכנולוגיות הישראליות ששינו את העולם.
היסטוריה

Ceva נוסדה בנובמבר 2002, באמצעות השילוב של חטיבת הרישוי די.אס.פי. גרופ ו-Parthus Technologies plc (חברה אירית שהוקמה בשנת 1993). החברה מפתחת רכיבי מוליכים למחצה למולטימדיה וטכנולוגיית תקשורת אלחוטית. Ceva תכננה את המספר הגדול ביותר של מעבדי פס בסיס בשנת 2010, ונתח שוק של DSP IP של 90% בשנת 2011.
בשנת 2007, שבבים המבוססים על הידע של החברה נבחרו לשימוש בטלפונים חכמים מסדרת אייפון של חברת אפל. והחברה החלה לקבל תמלוגים של מספר סנטים עבור כל מכירה של טלפון.
ביולי 2014 רכשה את החברה הצרפתית RivieraWaves SAS, תמורת כ-19 מיליון. חברה שמספקת רישיונות לתכנון שבבי קישוריות בטכנולוגיות WiFi ובלוטות'. ביולי 2019 רכשה את החברה האמריקאית הילקרסט, המספקת תוכנה ורכיבי עיבוד שמשולבים בחיישנים למוצרי אלקטרוניקה והאינטרנט של הדברים.
בשנת 2020 החלה החברה לספק את מעבד האותות שלה עבור טלפונים חכמים מהדור החמישי (5G).
מוצרים

Ceva מתכננת מעבדי אותות דיגיטליים, מעבדי בינה מלאכותית, פלטפורמות אלחוטיות ותוכנות משלימות לאיחוי חיישנים, שיפור תמונה, ראייה ממוחשבת ועיבוד קול. כל אלה הן טכנולוגיות מפתח המאפשרות עולם חכם ומחובר יותר.
Ceva משתפת פעולה עם חברות מוליכים למחצה ויצרני OEM ברחבי העולם כדי ליצור מכשירים חסכוניים, חכמים ומחוברים למגוון שוקי קצה, כולל ניידים, צרכנים, רכב, רובוטיקה, תעשייה ו-IoT.
הערות שוליים

↑  "Israel Innovation Authority" (PDF).
↑  "DSP Group, Parthus to merge IP licensing businesses in new company", Electronic Engineering Times, 5 באפריל 2002 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Peter Clarke (31 בינואר 2011). "CEVA claims top spot for cell phone DSP". Electronic Engineering Times. נבדק ב-23 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "CEVA Continues to Dominate DSP IP Market with 90% Market Share". Press release. 14 במאי 2012. נבדק ב-23 במרץ 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  שלומי כהן, ‏סיוה למסיבה, באתר גלובס, 28 ביוני 2007
↑  שמוליק שלח, ‏סיוה מצפה לצמיחה של עד 14% השנה, באתר גלובס, 28 בינואר 2010
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏סיוה רוכשת את חברת RivieraWaves תמורת כ-19 מיליון ד', באתר גלובס, 9 ביולי 2014
↑   דרור רייך, סיוה רוכשת את RivieraWaves הצרפתית ב-19 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2014
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏רכישה משמעותית לסיוה: "הילקרסט מרחיבה ומגדירה מחדש את גבולות הפתרונות הטכנולוגיים שאנו מציעים, בעולם שבו המידע הוא הכוח המניע", באתר גלובס, 23 ביולי 2019
↑  מודם 5G העתידי של אפל יתבסס על סיוה, באתר TechTime‏, 18 בפברואר 2020
↑  המודם של סיוה נכנס לטלפון ה-5G של הייסנס, באתר TechTime‏, 23 בדצמבר 2020
סמל העיר אלעד

| --- | --- |

סמל העיר הרשמי
 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית אלעד
 התקנים
 מוטו:  עיר התורה הקרובה אליך (לצד הסמל)
סמל העיר אלעד הוא סמלה הרשמי של העיר אלעד והעירייה.
תיאור הסמל

הסמל מורכב ממגן בצורת טרפז שבחלקו העליון מגרעת בצורת חצי עיגול. צורה זו משווה לסמל צורה של לוחות הברית. המגן בעל מסגרת כחולה ושדה לבן ובו צורת קרניים בצבע תכלת בהיר המשווה מראה שבו המטען המרכזי בסמל, שם העיר, מפיץ את הקרניים. מתחת לשם העיר עץ אלה שצומח מתוך דפי ספר פתוח. הבחירה בעץ האלה הארצישראלי הייתה במטרה לסמל יציבות, חוזק וחוסן בעוד שסמל העץ עצמו מסמל צמיחה והתחדשות. הספר הפתוח נועד לסמל את ספר התורה ובכך מייצג את העיר כעיר חרדית.
הצבעים המרכזיים בסמל הם כחול וירוק. כחול, שהוא צבע המזוהה עם מדינת ישראל, מסמל ממלכתיות בעוד הצבע הירוק מסמל צמיחה.
מוטו

המוטו הרשמי של העיר שמופיע מתחת לסמל הוא "עיר התורה (או: הישיבות) שקרובה אליך". המוטו נועד לסמל ולחזק את היותה של העיר עיר חרדית שבסיסה "בא מתוך עולמה של תורה". בפרסומים מסוימים מופיע כ"העיר שקרובה אליך" או "משהו טוב קורה פה!".
הערות שוליים

1 2 3 4  סמל העיר, אתר עיריית אלעד
| דגל ישראל סמלי מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| ערים | אלעד • גבעת שמואל • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה | מפת מחוז המרכז |
| מנהלות מקומיות | נוה מונוסון • מכבים-רעות | מפת מחוז המרכז |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • באר יעקב • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • גני תקווה • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם | מפת מחוז המרכז |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן | מפת מחוז המרכז |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
נמיאה אמורו

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1977 (בת 47) נהה, יפן 
 שם במה:  Namie Amuro 
 מוקד פעילות:  יפן 
 תקופת הפעילות:  1992 – 16 בספטמבר 2018 (כ־26 שנים) 
 מקום לימודים:  Okinawa Actors School 
 סוגה:  מוזיקת פופ, ג'יי-פופ, דאנס-פופ, מוזיקת היפ הופ, רית'ם אנד בלוז, מוזיקת דאנס אלקטרונית 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  יפנית 
 חברת תקליטים:  EMI מיוזיק יפן, אווקס טרקס 
 בן או בת זוג:  Sam (22 באוקטובר 1997–יולי 2002) 
 פרסים והוקרה:  Japan Record Awards 
 namieamuro.jp
 פרופיל ב-IMDb
 
נמיאה אמורו (ביפנית: 安室 奈 美 恵 אמורו נמיאה / nɑːmiˈeɪ / NAH-mee-AY, נולדה ב-20 בספטמבר 1977 בנהה, אוקינאווה, יפן) היא אמנית הקלטות יפנית לשעבר, מפיקה, כותבת שירים, רקדנית, דוגמנית, שחקנית ויזמית שהייתה פעילה בין השנים 1992 ל-2018.
אמורו ידועה בשבירת הסטריאוטיפ בדמותה של תעשיית הבידור היפנית מאז תחילת שנות ה-90 הכוללת בתוכה את תרבות האיידול של הג'יי-פופ, בשינוי מגמות האופנה וסגנון החיים של נשים ביפן, הניסויים שלה בסגנונות מוזיקה ובדימוי החזותי שלה בסרטוני מוזיקה, וההופעות החיות. בשל אריכות החיים בקריירה שלה, העמידות, המקצועיות, המאמצים מאחורי הקלעים בתעשיית המוזיקה ואורח חייה, היא אייקון של תרבות הפופ ביפן ובאסיה. היא נקראה "מלכת הפופ האסיאתית" ו"הדיווה היפנית", והוכרה כבעלת השפעה בקריירה, כזו המקבילה לאומנים כמו ג'נט ג'קסון ומדונה במוזיקה ובתרבות הפופ המערבית.
קריירה

אמורו החלה את דרכה המוזיקלית בגיל 14 כזמרת הראשית בלהקת Super Monkey's שהקימה עם חברותיה. בשנת 1995 הלהקה התפרקה ואמורו החלה את קריירת הסולו שלה.
היא משכה תשומת לב עם הסינגל הנמכר ביותר של הלהקה "נסה אותי (Watashi o Shinjite)". היא חתמה ב-Avex Trax בשנת 1995 והתחילה לראשונה כאמנית סולו עם הסינגל "Body Feels Exit" אלבום האולפנים שלה משנת 1996, Sweet 19" Blues", מכר למעלה משלושה מיליון עותקים, וקבע את השיא באותה תקופה לאלבום הנמכר ביותר של אמנית ביפן והופעת הבכורה הנמכרת ביותר בעולם (כיום מדורגת במקום ה-15 בעולם לפי מכירות אלבומים בשבוע הראשון). אחד הסינגלים מאלבומה ‎"Concentration 20" (1997),‏ "Can You Celebrate?‎", הוא הסינגל הנמכר ביותר של אמנית סולו בתולדות המוזיקה היפנית.
משנת 1999, אמורו שיתפה פעולה עם מוזיקאים ומפיקים בינלאומיים ברשומותיה, החל מ-"‎Genius 2000".
בתחילת שנות האלפיים המוזיקה של אמורו התפתחה מפופ ל-R&B, ואמורו ראתה ירידה במכירות. (Play" (2007", אלבום האולפן השמיני שלה, בישר על תקופת תחייה מסחרית. היא המשיכה להתנסות מוזיקלית, ועברה למוזיקת ריקוד אלקטרונית ושירים בשפה האנגלית עם תקליטי המשך (2012)"Uncontrolled" ו-(Feel" (2013". לאחר מכן היא הוציאה את אלבום האולפן ה-11 שלה, ‎"Genic" (2015), ואלבום קומפילציה, ‎"finally" (2017).
אמורו מצטיירת בתעשיית הבידור היפנית, ותעשיית המוזיקה המערבית הרחבה יותר, כאמנית אשר "הפיקה" וניהלה את הקריירה שלה. מלבד המוזיקה, היא הופיעה בקמפיינים פרסומיים שונים ביפן והקימה חברת ניהול משלה, "Stella88", ואת חברת התקליטים שלה, "Dimension Point".
לאחר שמכרה יותר מ-36 מיליון תקליטים ביפן, אמורו מוכרת כאחד האמנים הנמכרים ביותר ביפן על ידי אוריקון. מאז הופעת הבכורה לסולו, יש לה 10 סינגלים מובילים במשך 23 שנים ברציפות (מספר 1 לאמן סולו). כל אלבומיה הם במעמד של לפחות פלטינה, ואלבום הסולו הבכורה שלה, Sweet 19 Blues, היה האלבום הנמכר ביותר ביפן. היא האמנית היחידה ביפן שמכרה מיליון אלבומים בשנות העשרה, 20, 30 ו-40. יתרה מזאת, אלבומה האחרון, "finally", עלה לראשונה במצעדי האלבומים של סוף השנה של אוריקון וגם של Billboard Japan במשך שנתיים ברציפות (האמנית הראשונה והיחידה בתעשיית המוזיקה היפנית שעשתה זאת). אמורו זכתה לעיתים קרובות בזכות הופעותיה החיות בטקסי פרסי המוזיקה כמו כן היא גם זכתה בפרסי המוזיקה העולמית, פרסי התקליטים של יפן, פרסי דיסק זהב של יפן, ופרסי MTV Video Music Japan ביפן, ורבים אחרים.
ב-16 בספטמבר 2018, פרשה אמורו רשמית מעסקי המוזיקה והבידור.
הישגים והשפעה

מאז הופעת הבכורה שלה, אמורו סווגה כאחת הזמרות הבולטות והמצליחות ביפן. במאמר פותח שפרסם The Japan Times, הקיף הסופר איאן מרטין את הזמרת לצד סופרלטיבים יומי מאטסוטויה, אוטדה היקארו, סאיקו מאטסודה והיבארי מיסורה כדמויות הנשיות המובילות בתולדות המוזיקה היפנית. אף על פי שמרטין זיהה את אוטאדה כאחד מ"הזמרים היחידים" לשבור את החברה המערבית, הוא הרגיש שאמורו הוא "קודמתה המיידית ביותר", בהתבסס אך ורק על כך שהיא ייצגה תקופה בה הפופ היפני למד לראות את עצמו כדבר שיכול היה לעמוד לצד המוזיקה המערבית ממנה צבר השפעה רבה. "בנוסף, הקריירה של אמורו הושוותה ללא הרף לדומה למוזיקה של "מאטסודה", ששניהם גדלו בשגרת ה"איידולים" והשיגו מאז חוסן מסחרי; סופר המוזיקה "מוטי רגב" ראה במוזיקאים חלק מ"תור הזהב של הג'יי-פופ", לפני שההקלטות ירדו בגלל עליית השוק הדיגיטלי באמצע שנות האלפיים. בגלל אריכות החיים שלה והרבה ההמצאות המחודשות המוזיקליות והדימויים, פרסומים רבים התייחסו אליה כ"מלכת הפופ היפני" והמקבילה היפנית לזמרים האמריקנים ג'נט ג'קסון ומדונה.
לאורך כל שנות פעילותה כזמרת, אמורו מכרה יותר מ-36 מיליון תקליטים ביפן על פי אוריקון. על פי דיווח של Entertainment Weekly שהודיע על פרישתה, היא מכרה יותר אלבומים ביפן מאשר ליידי גאגא, קייטי פרי או קאשה בארצות הברית ביחד. נכון לשנת 2017 זה הופך אותה לאקט הנשי הנמכר ביותר, ולמעשה הסולנית הנמכרת ביותר בסך הכל, ממש מאחורי יומי מאטסוטויה, איומי האמאסאקי, אוטאדה היקארו, ולהקת הבנות היפנית AKB48 (ראו הרשימה הכוללת כאן). בנוסף, אמורו דורגה כאמנית הדיגיטל הנמכרת ביותר במקום ה-12 על פי האתר הדיגיטלי היפני Recochoku. הזמרת השיגה תשעה אלבומי אולפן מספר אחד עם חמישה תכלילים נוספים של קומפילציה / שיתוף פעולה, ועשרה סינגלים מספר אחד. היא אחת מיוצרות הסולו היחידות שהשיגו הכי הרבה הצטברות של מיליון סינגלים פיזיים מוסמכים, עם סה"כ חמישה "Can You Celebrate?‎", עדיין נותרה המהדורה הפיזית הנמכרת ביותר של זמרת - עם הערכות מכירות של 2.750 מיליון עותקים שנמכרו ביפן לבד. תקופה קצרה בשנת 1996, אלבום האולפנים השני שלה Sweet 19 Blues היה האלבום הנמכר ביותר בתולדות המוזיקה היפנית. בנוסף, היא החזיקה בשיא האלבום הנפתח ביותר. הכי מכירות של אמנית או סולנית עד שנקרא לתיגר על ידי אלבום האולפנים First Love של Utada Hikaru משנת 1999, אשר עד היום מהווה את האלבום הנמכר ביותר ביפן.
עם עלייתה הפתאומית של הכוכבת, אמורו צוינה על ידי עיתונאים ופרשנים כמושא לחיקוי ביפן וברחבי אסיה. בסופו של דבר היא הפכה לדמות הבולטת ביותר במגזיני האופנה ובעיתונות הכללית בשינוי דימוי הסגולה היפני הטיפוסי וסגנונות הנשים ביפן, לטובת "צביעה של שערות חומות, מריטת גבות ... מגפיים עם סוליה עבה/ארוכה, חצאית מיני, עור שזוף וקעקועים". זה הפך אותה לאייקון אופנה, ויצר בסיס מעריצי תופעות המכונה "אמורה" בשנות התשעים, כאשר נערות ונשים צעירות רבות ברחבי אסיה הסתכלו על האופנה, התסרוקת והאיפור שלה. בנוסף, האופנות שלה סללו את הדרכים לתרבות אופנה יפנית, קוגלית ומגמות אופנה המכונות gyaru, תעתיק יפני לבחורה. עם זאת, דייוויד וו אדג'טטון- סופר הרומן יפן במילניום: הצטרף לעבר ועתיד - אמר כי אמורו שינתה את תרבות ה"איידול" הסטריאוטיפית, ואילו הסופר מרואן קראדי האמין שהיא חלק מ-"השפעתה התרבותית של יפן" כלפי העולם. יתרה מזאת, סופרת ממרכז הנשים בארצות הברית האמינה כי הצלחתה של Sweet 19 Blues הייתה הסיבה שרבים אנשים חיקו אותה כמודל לחיקוי בין השנים 1996 ל-1997. ככל הנראה, חלק מהפרשנים קישרו את עלייתה והצלחתה הפתאומית לחוויותיהם של ג'נט ג'קסון ומדונה.
פרסים

הסינגל הכי נמכר שלה, "Can You Celebrate?‎", עם מכירות של יותר מ-2 מיליון עותקים מדורג במקום ה-14 במספר הרב ביותר של מכירות בהיסטוריה של יפן.
היא האמנית הראשונה שזכתה בפרסי המוזיקה של MTV יפן במשך 4 שנים ברצף.
זכתה בפרס "ההשראה של יפן" בשנת 2002, בשנת 2003 בפרס וידאו ה-R&B הטוב ביותר, ולשנת 2004 ו-2005 בפרס האומן היפני המרשים ביותר.
בשנת 2007 השיר "Can You Celebrate?‎" דורג במקום הראשון בשירים שבוצעו על ידי נשים על פי אתר Oricon Style.
בשנת 2008, הכריז אתר Oricon על האלבום של נאמיה BEST FICTION כאלבום השני שמכר הכי הרבה עותקים לשנה זו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1995 - Dance Tracks Vol.1
1996 - Sweet 19 Blues
1996 - Original Tracks Vol.1
1997 - Concentration 20
2000 - GENIUS 2000
2000 - Break the Rules
2003 - STYLE
2005 - Queen of Hip-Pop
2007 - Play
2009 - Past<Future
2012 - Uncontrolled
2013 - FEEL
2015 - _Genic
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

1998 - I HAVE NEVER SEEN
1999 - RESPECT the POWER OF LOVE
2008 - BEST FICTION
2011 - CHECKMATE
2018 - Finally
דיסקוגרפיה > סינגלים

1995 Body Feels EXIT
1995 Chase the Chance
1996 Don't wanna cry
1996 You're my sunshine
1996 SWEET 19 BLUES
1996 a walk in the park
1997 Can You Celebrate?‎
1997 How to be a Girl
1997 Dreaming I was dreaming
1997 (CAN YOU CELEBRATE? (Re-release
1998 I HAVE NEVER SEEN
1999 RESPECT the POWER OF LOVE
1999 toi et moi
1999 SOMETHING 'BOUT THE KISS
2000 LOVE 2000
2000 NEVER END
2000 PLEASE SMILE AGAIN
2001 think of me / no more tears
2001 say the word
2002 I WILL
2002 Wishing On The Same Star
2003 shine more
2003 Put 'Em Up
2003 SO CRAZY / Come
2004 ALARM
2004 ALL FOR YOU
2004 GIRL TALK / the SPEED STAR
2005 WANT ME, WANT ME
2005 White Light / Violet Sauce
2006 CAN'T SLEEP, CAN'T EAT, I'M SICK / Ningyo
2007 Baby Don't Cry
2007 FUNKY TOWN
2008 60s 70s 80s
2009 WILD/Dr.
דיסקוגרפיה > DVD הופעות

1996 - AMURO NAMIE FIRST ANNIVERSARY LIVE in MARINE STADIUM
1997 - Namie Amuro Concentration 20 Live in Tokyo Dome
2000 - "NAMIE AMURO TOUR "GENIUS 2000
2003 - "namie amuro tour 2001 "break the rules
2004 - namie amuro SO CRAZY tour featuring BEST singles 2003-2004
2005 - -Space of Hip-Pop -namie amuro tour 2005
2007 - "namie amuro BEST tour "Live Style 2006
2008 - namie amuro PLAY tour 2007
ראו גם

אלילי נעורים ביפן
סיודד ויקטוריה

| --- | --- |
סמל סיודד ויקטוריהסמל סיודד ויקטוריה

 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  טמאוליפס טמאוליפס
 תאריך ייסוד:  6 באוקטובר 1750
 שטח:  188 קמ"ר
 גובה:  318 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  305,155 (1974)
  ‑ במטרופולין:  321,953 (2010)
 קואורדינטות:  23°44′10″N 99°08′46″W﻿ / ﻿23.736111111111°N 99.146111111111°W﻿ / 23.736111111111; -99.146111111111 
 אזור זמן:  UTC -6
 http://www.ciudadvictoria.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו סיודד ויקטוריה(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו סיודד ויקטוריה(למפת טמאוליפס רגילה) ריינוסה מטמורוס נואבו לארדו טמפיקו מפרץ מקסיקו  ס. ארצות הברית נואבו לאון קואווילה קוא. ורא. סן לואיס פוטוסיסיודד ויקטוריה(למפת טמאוליפס מוגדלת) ריינוסה מטמורוס נואבו לארדו טמפיקו מפרץ מקסיקו  סקט. ארצות הברית נואבו לאון קואווילה קואווילה וראקרוס סן לואיס פוטוסיסיודד ויקטוריה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סיודד ויקטוריה (בספרדית: Ciudad Victoria ‏האזנהקובץ:CiudadVictoria.ogg‏Ⓘ‏) היא בירת מדינת טמאוליפס במקסיקו.
היסטוריה

סיודד ויקטוריה נוסדה ב-6 באוקטובר 1750 על ידי חוסה דה אסקנדון בשם "וייה דה סנטה מריה דה אגואיו", אשר קוצר לעיתים לאגואיו.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה מדינת טמאוליפס ואגואיו נבחרה להיות בירתה. כעבור שנה אגואיו קיבלה מעמד רשמי של עיר ושמה שונה ל"סיודד ויקטוריה" (מילולית "עירו של ויקטוריה") כהוקרה לנשיא מקסיקו גואדלופה ויקטוריה.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של טמאוליפס.
תחבורה

את סיודד ויקטוריה משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל פדרו חוסה מנדס, הנמצא במרחק של 18 קילומטרים ממרכז העיר.
סלמון מעושן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  דג מעושן, cured salmon, מנה על בסיס סלמון 
 מרכיבים עיקריים:  אלתית 
 
סלמון מעושן הוא שיטה להכנת דג סלמון למאכל. בשיטה זו פרוסות הדג נכבשות ולאחר מכן עוברות עישון קר או עישון חם. המאכל נחשב למעדן ולרוב מחירו יקר למדי.
לעיתים מתייחסים ללקס כאל סלמון מעושן, אולם מדובר בשיטות שונות להכנת דג הסלמון.
שימושים

הסלמון המעושן מוגש כמתאבן, לרוב לצד גבינת שמנת. בצפון אמריקה הדג מוגש לרוב על לחם, לצד פרוסות של בצל אדום, לימון וצלפים. באירופה מקובל לשלב את הסלמון המעושן בפשטידות, להגישו בצורת פאטה או לשלבו ברוטב לפסטה.
השימוש בסלמון מעושן כמרכיב בסושי מקובל בצפון אמריקה, אולם אינו מקובל ביפן.
ייצור

הסלמון המשמש בייצור סלמון מעושן הוא לרוב סלמון אטלנטי, המגודל בחוות בנורווגיה, סקוטלנד, אירלנד ומפרץ פונדי שבקנדה.
הסלמון מעושן בעישון קר, לרוב בטמפרטורה של 37 מעלות צלזיוס. עישון קר זה אינו מבשל את הדג, ושומר על מרקמו של הדג.
פרוסות הדג נתלות על מתלים ומדורות נסורת לחה מובערות מתחת הפרוסות. הלחות של הנסורת מבטיחה עשן רב, והמרחק בין המדורה לדגים מבטיח שהדג לא יתבשל. העישון נמשך לילה שלם.
היסטוריה

שיטת העישון הקר של סלמון התפתחה במזרח אירופה. מהגרים יהודים שהגיעו לאנגליה מפולין ורוסיה והתיישבו באזור האיסט אנד של לונדון בשלהי המאה ה-19 הביאו עימם את שיטת העישון. לימים הביאה הגירה יהודית לצפון אמריקה את שיטת הבישול גם ליבשת זו. שיטת עישון זו נועדה לשמר את הדג בתקופה בה לא היו אמצעי קירור. מהגרים יהודים אלה נהגו לייבא את הסלמון מהים הבלטי, ולא השתמשו בדג סלמון מקומי שנדוג באנגליה ובסקוטלנד. הדג שהגיע מהים הבלטי – שומר בזמן העברה בחביות מי מלח. כאשר החלו לייצר את הדג מדגים מקומיים, נהגו, על מנת להגיע לאותו טעם, לכבוש את הדגים קודם לעישונם במי מלח, וכך התפתחה שיטת הייצור המקובלת כיום.
עישון חם של הדג יוצר מרקם וטעם שונה למאכל. בשיטת הכנה זו יש לכבוש את הדג בחומץ קודם לעישונו.
ראו גם

לקס
הערות שוליים

↑  אריקה קינץ, כל כך ורוד, כל כך ניו יורקי, הניו יורק טיימס, 22 בספטמבר 2002
סמל העיר אריאל

| --- | --- |

סמל העיר הרשמי
 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית אריאל
 התקנים
 מוטו:  עיר שטוב ובריא לחיות בה
סמל העיר אריאל הוא סמלה הרשמי של העיר אריאל והעירייה.
תיאור הסמל

הסמל מורכב ממגן שתחתיתו מעוגלת. הסמל משקף את מיקומה של העיר אריאל. בסמל ניתן לראות:
הרי שומרון בצבע כחול בתחתית
זריחת השמש מעל ההרים בצבעי תכלת ולבן בחלק העליון
היסטוריה

הסמל עוצב על ידי תושבת העיר דליה לוי בשנת 1978 בעקבות תחרות שערכה המועצה המקומית אריאל. במקור הסמל עוצב בצבעי חום ההרים וכתום לזריחה.
בשנת 2009, עיצבה קרן נוטלס עבור החברה הישראלית למדליות ולמטבעות מטבע בזהב, כסף ובארד לסדרת מטבעות שנקראת "ערים בישראל" הנושא את סמל העיר מצידו השמאלי ועץ תפוח מצידו הימני שמייצג את עץ הדעת. גם שורשי העץ מיוצגים ומסמלים עיר עם צמיחה חזקה.
הערות שוליים

1 2  סמל העיר, אתר עיריית אריאל
↑  סדרת ערים - אריאל, באתר החברה הישראלית למדליות ולמטבעות, ‏2009
| דגל ישראל סמלי מחוז יהודה ושומרון |
| --- | --- | --- |
| ערים | אריאל | מפת מחוז יהודה ושומרון |
| מועצות מקומיות | אורנית • אלפי מנשה • אלקנה • אפרת • בית אל • בית אריה • גבעת זאב • הר אדר • מעלה אפרים • עמנואל • קרני שומרון • קדומים • קריית ארבע | מפת מחוז יהודה ושומרון |
| מועצות אזוריות | שומרון • מגילות • מטה בנימין • גוש עציון • הר חברון • בקעת הירדן | מפת מחוז יהודה ושומרון |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
סיפורה של אסתר קוסטלו

| --- | --- |
כרזת הספר "סיפורה של אסתר קוסטלו"
כרזת הספר "סיפורה של אסתר קוסטלו"
 מבוסס על:  הרומן של ניקולס מונסארט
 בימוי:  דייוויד מילר 
 הופק בידי:  ג'ק קלייטון, דייוויד מילר 
 תסריט:  צ'ארלס קאופמן 
 עריכה:  ראלף קמפלן 
 שחקנים ראשיים:  ג'ואן קרופורד הת'ר סירס רוסאנו בראצי
 מוזיקה:  ז'ורז' אוריק 
 צילום:  מילטון קרסנר
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ג'ון וג'יימס וולף 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בנובמבר 1957
 משך הקרנה:  127 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפורה של אסתר קוסטלו (באנגלית: The Story of Esther Costello) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1957 המבוסס על רומן בשם זה מאת הסופר הבריטי ניקולס מונסארט (מחבר "הים האכזר") משנת 1952.
העלילה היא על נערה חרשת-אילמת-עיוורת וניצול נכותה כדי לגרוף רווחים. הסיפור מזכיר את סיפורה של הלן קלר. בעלה של המחנכת אן סאליבן איים אף לתבוע את ההפקה. בתחילת הקדימון מופיעה כתובית שאין בדעת המפיקים לפגוע במישהו.
הסרט הזניק את הקריירה של הת'ר סירס ששיחקה בתפקיד אסתר קוסטלו. היא אינה מדברת במשך רוב הזמן ורוב המשחק מרוכז בהבעות פניה. היא זכתה בפרס בפט"א לשחקנית הבריטית הטובה ביותר בתפקיד ראשי והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.