גיל תורן
קורות חיים

גיל תורן נולד וגדל בחיפה ולמד בתיכון חוגים שבעיר. אביו אליעזר עלה מפולין ב-1936, אמו אסתר נולדה בארץ. בשנות נעוריו התרחשו מספר אירועים שהשפיעו על חייו: הוא היה מכור לסרטים והיה אורח קבוע בסינמטק חיפה, בשנת 1975 הגיעה אופרת הרוק "Tommy" לקולנוע בחיפה, והצפייה בה הייתה חוויה מטלטלת עבורו והוא צפה בסרט פעמים רבות. באותה עת גם יצא "The Dark Side of the Moon", של להקת פינק פלויד. כשיצא האלבום הייתה כתבה בכתב העת הבריטי "Melody Maker" על אלן פרסונס, איש הקול של פינק פלויד, שבה סיפר על עבודתו עם הלהקה ועל הטכניקות המיוחדות בהן השתמשו באולפן ההקלטות. כל האירועים הללו יחדיו גרמו לתורן לרצות להפוך לאיש קול. בשנת 1981 צפה בהופעה "חתונה לבנה" של שלום חנוך ובסיומה החליט שזה מה שעליו לעשות.
בתום שירותו הצבאי התחיל לעבוד בחברת הגברה והחל לתור את הארץ בסיבובי הופעות עם אמנים שונים. הוא רצה להתמקצע בתחום ומכיוון שבארץ לא היה מוסד שהציע לימודים רציניים בנושא, נסע ללמוד באנגליה. הוא למד הנדסת קול ב-SAE (אנ') ‏(School of Audio Engineering) בלונדון אנגליה בשנים 1984–1985 והתמחה בהקלטת מוזיקה ובמוזיקה לסרטים.
מששב לישראל הצטרף כטכנאי הקלטות לאולפני הקלטה די.בי. בתל אביב. בין השנים 1986–1994 עבד עם מוזיקאים רבים, הקליט, בישל ולעיתים גם הפיק תקליטים, דיסקים ומוזיקה לסרטים. עם האמנים איתם עבד נמנים החברים של נטשה, תיסלם, נוער שוליים, מופע הארנבות של ד"ר קספר, חוה אלברשטיין, עופרה חזה (ובכלל זה "אם ננעלו", שהפך להצלחה מסחררת מחוץ לישראל), יזהר אשדות, מאיר בנאי, אהוד בנאי, סיון שביט ורבים אחרים. בשנות התשעים החל להקליט גם מוזיקה שמבוצעת על ידי תזמורות לסרטים וסדרות אמריקאיות.
כחלק מהרצון להפוך את סביבת העבודה שלו למקצועית כנהוג באולפנים המובילים מחוץ לישראל, תורן התמחה בתחזוקה וכיול מכונות הקלטה וציוד אנלוגי, ועבר התמחויות מיוחדות לשם כך בחברת STUDER (אנ') ובחברת Solid State Logic (אנ') בשנות ה-90. הוא שהה חודשים באולפני Power Station (אנ') בניו יורק כאורחו של טוני בון ג'ובי (אנ') (הדוד של ג'ון בון ג'ובי) ומפיק מוטאון ידוע, שם עבד עם הטכנאים הטובים בניו יורק באותן שנים ובישל חלקים מהאלבום הראשון של "מופע הארנבות של ד"ר קספר". לדברי תורן, שם למד ישירות מהטובים ביותר.
המעבר לקולנוע החל בשנת 1995. במשך שנים שאף מייסד אולפני די.בי., רונן בן טל, מוזיקאי וקולנוען לחבר את תעשיית הקולנוע לאולפני די.בי. ההתפתחות הטכנולוגית של שנות התשעים הביאה איתה את ההזדמנות להפעיל מערכות הקלטה דיגיטליות מרובות ערוצים על מנת ליצור פסקולים לסרטים. ההזדמנות הגיעה ב-1995 בדמות הסרט "קלרה הקדושה". יוצרי הסרט חיפשו פתרון משום שחדר המיקס לסרטים באולפני הרצליה נסגר באותה שנה. תורן נפגש באולפני די.בי עם דב שטויר העורך של הסרט "קלרה הקדושה", שנשלח על ידי ההפקה לאתר מישהו שיכול לקחת אחריות על הפסקול. השניים שוחחו ארוכות ושטויר יצא מהפגישה ופנה לחנות הדיסקים שם רכש כמה מהדיסקים שתורן הקליט ובישל, שהביאו אותו להחלטה שתורן הוא האיש הנכון למשימה. "קלרה הקדושה" שיצא ב-1996, היה סרט הקולנוע הראשון לו עיצב תורן את הפסקול. מכאן והלאה שקע תורן בעריכה ועיצוב פסקולים לסרטי קולנוע וכך קמה לה מחלקת הפוסט פרודקשן לקולנוע וטלוויזיה באולפני די.בי. במסגרת זו היה אחראי כמעצב פסקול וכסופרוויזר להפקות קולנוע וטלוויזיה רבות, סרטים תיעודיים, סדרות טלוויזיה ופרויקטים בינלאומיים רבים. במרוצת השנים הפכו אולפני די.בי. בית ליוצרי קולנוע וטלוויזיה, וכיום חלק גדול מסרטי הקולנוע והטלוויזיה הנעשים בישראל נערכים ונחתמים על ידי צוות מעצבי הפסקולים של אולפני די.בי.
במשך שנים רבות לא היה ניתן ללמוד הנדסת קול במסגרת אקדמית מסודרת בישראל. תורן הקים, יחד עם אנשים נוספים, את מסלול הכשרת הנדסאי קול שיושם בשתי מכללות: במכללת כנרת בעמק הירדן ובמכללת ספיר, בהן ניתן ללמוד לתואר בשני מסלולים: מהנדס קול להקלטות מוזיקה ומהנדס קול לקולנוע וטלוויזיה. תורן שימש כמנהל פדגוגי למסלול זה.
תורן היה הבעלים של אולפני די בי.
היה גרוש ואב לשתי בנות והתגורר בתל אביב.
נפטר ב-18 במרץ 2020 ממחלת הסרטן. נטמן בבית הקברות האלטרנטיבי "מנוחת עולם" בנתניה.