stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרגיט בוקור
תפקידיה

בטהובן: פידליו – Leonora
ביזה: כרמן – Micaela; Frasquita; Mercedes
ד'אלבר: בתחתית ההרים – Antonia
גליק: אורפיאו ואאורידיצ'ה – Ámor
הלוי: היהודייה – Eudoxia hercegnő
האמפרדינק: הנזל וגרטל – Jancsi
Korngold: A holt város – Juliette
פרנץ להאר: Giuditta – Anita
ליאונקוואלו: הליצנים – Nedda/Colombina
מסקאני: אבירות כפרית – Lola
Millöcker: A koldusdiák – Laura
מוצרט: Bastien and Bastienne – Bastien; Bastienne
מוצרט: החטיפה מן ההרמון –Blondchen
מוצרט: דון ג'ובאני – Zerlina
מוצרט: נישואי פיגרו – Susanna; Cherubino
מוצרט: כך עושות כולן – Dorabella
Nicolai: A windsori víg nők – Fluthné
אופנבך: סיפורי הופמן– Giulietta
Pfitzner: Palestrina – Silla
פוצ'יני: לה בוהם – Musette
Ravel: Pásztoróra – Concepcion
Respighi: A láng – Monica
יוהאן שטראוס: העטלף – Rosalinda; Ida
Johann Strauss d. S.: A cigánybáró – Szaffi
Richard Strauss: Elektra – Szolgáló
ריכרד שטראוס: אביר הוורד – Sophie; Octavian
Richard Strauss: Ariadné Naxos szigetén – A komponista; Najád
Richard Strauss: Arabella – Zdenka
Richard Strauss: Az egyiptomi Heléna – Aithra
Suppé: Boccaccio – Beatrice
Thomas: Mignon – címszerep
ורדי: הטרובדור – Leonora
Verdi: La Traviata – Violetta Valery
Verdi: A végzet hatalma – Doña Leonora di Vargas
Verdi: Álarcosbál – Oscar
Verdi: Don Carlos – Valois Erzsébet; Mennyei hang
Wagner: Cola Rienzi, az utolsó tribunus – Irene
Wagner: Tannhäuser... – Vénusz
Wagner: A walkür – Ortlinde
Wagner: Siegfried – Az erdei madár hangja
Wagner: Parsifal – Második viráglány (I. csoport)
Weber: A bűvös vadász – Koszorúslány
Weber: Oberon, a tündérek királya – Oberon
Wolf-Ferrari: A Madonna ékszerei – Maliella
Wolf-Ferrari: A négy házsártos – Felice
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007631083905171  BnF: cb13988240h (data)  GND: 124295088  ISNI: 0000 0000 4084 3994  LCCN: no93030425  SUDOC: 243821484  VIAF: 35385643   WorldCat (עם VIAF): 35385643
מריה תרזה, נסיכת שתי הסיציליות (1867–1909)

מריה תרזה, נסיכת שתי הסיציליות (באיטלקית: Maria Teresa di Borbone-Due Sicilie‏; 15 בינואר 1867 – 1 במרץ 1909), הייתה בתו של הנסיך לואיג'י, רוזן טראני ואשתו של וילהלם, נסיך הוהנצולרן.
ביוגרפיה

מריה תרזה נולדה ב-15 בינואר 1867 בציריך, ללואיג'י, רוזן טראני ולמתילדה לודוביקה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה.
ב-27 ביוני 1889 התחתנה מריה תרזה עם הנסיך וילהלם מהוהנצולרן, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בשנת 1905 מת חמיה לאופולד, נסיך הוהנצולרן, ובעלה וילהלם ירש את תאריו. במשך שנים רבות סבלה מריה תרזה מבריאות חלשה, ומאחר שהאקלים בזיגמרינגן לא התאים לה, היא התגוררה בעיקר בבאד טלץ (בקיץ) ובקאן (בחורף), שם ביקרו אותה בקביעות בני משפחתה. ב-1 במרץ 1909 מתה מריה תרזה בקאן, ככל הנראה מטרשת נפוצה.
משפחתה

ב-27 ביוני 1889 התחתנה מריה תרזה עם וילהלם, נסיך הוהנצולרן, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
אוגוסטה ויקטוריה, נסיכת הוהנצולרן (1890–1966), התחתנה עם מנואל השני, מלך פורטוגל, ולאחריו עם הרוזן רוברט דגלאס
פרידריך, נסיך הוהנצולרן (1891–1965), התחתנה עם מרגרטה קרולה, נסיכת סקסוניה
פרנץ יוזף, נסיך הוהנצולרן-אמדן (1891–1964), התחתנה עם מריה אליקס, נסיכת סקסוניה
מריה תרזה, נסיכת פורטוגל

מריה תרזה, נסיכת פורטוגל (Maria Anna de Bragança; ‏24 באוגוסט 1855 – 12 בפברואר 1944) הייתה בתו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואשתו של קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה.
ביוגרפיה

מריה תרזה נולדה ב-24 באוגוסט 1855 בטירת לוונשטיין, קליינהויבאך, למיגל הראשון, מלך פורטוגל ולאדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קונסטנטין, נסיך הכתר של לוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג ואגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, ששהו בגלות לאחר שגורשו מפורטוגל במהלך המלחמות הליברליות.
מריה תרזה נחשבה לאחת הנשים היפות ביותר באירופה, וב-23 ביולי 1873 התחתנה מריה תרזה עם קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה שתי בנות. הנישואים היו אומללים מאוד עבר מריה תרזה, עקב ההצקות וההתעללות שחוותה מבעלה. בנוסף לבנותיה, שימשה מריה תרזה כאם חורגת עבור ילדיו הקודמים של בעלה.
לאחר התאבדותו של רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה, פרשה הקיסרית סיסי מהחיים הפוליטיים, ומריה תרזה מילאה את מקומה בחצר, עד לאחר מות בעלה קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה בשנת 1896. אף לאחר מות בעלה נשארה מריה תרזה בעלת השפעה גדולה בחצר, וכאשר יצאו שמועות שהיא עומדת להתחתן עם מנהל משק הבית שלה, הרוזן קאבריאני, אף אחד לא מחה בידה, וכעבור זמן התברר שהשמועות שגויות. מריה תרזה בילתה את ימי החורף בווינה, ואילו בימי הקיץ הייתה נופשת בטירת רייכסשטאדט בבוהמיה.
מריה תרזה סייעה להשיג פשרה לבנה החורג פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, שרצה להתחתן עם סופיה חוטק, ואף דאגה שהחתונה תהיה במעונה הפרטי. מריה תרזה נשארה קרובה לפרנץ פרדיננד ולסופי, עד להירצחם בסרייבו בשנת 1914. מריה תרזה הייתה זו שסירה את הידיעה לילדיהם, ואף דאגה להם לקצבה מאוצר הקיסרות.
בשנת 1916 מת פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה, וקרל הראשון, קיסר אוסטריה עלה לשלטון במקומו. לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה התפטר קרל בנובמבר 1918 מתפקידו, ויצא עם משפחתו לגלות בפורטוגל. בתחילה ליוותה אותם מריה תרזה בגלות, אולם עד מהרה חזרה לווינה.
בשנת 1929 בעקבות ירידה במצבה הפיננסי, שלחה מריה תרזה שני סוכנים כדי למכור בארצות הברית את שרשרת יהלום נפוליאון, שאותו ירשה מבעלה. לאחר סדרה של ניסיונות כושלים, נמכרה השרשרת עבור $60,000 בעזרת אחיינה, הארכידוכס לאופולד מאוסטריה, נסיך טוסקנה, אולם הוא לקח לעצמו 90% ממחיר המכירה בתור דמי תיווך והוצאות. מריה תרזה פנתה לבתי המשפט בארצות הברית, ובסופו של דבר הביאה להחזרת המחרוזת אליה, ולמאסרו של לאופולד.
ב-12 בפברואר 1944 מתה מריה תרזה בווינה, שהייתה חלק מגרמניה הנאצית, 48 שנים לאחר מות בעלה.
משפחתה

ב-23 ביולי 1873 התחתנה מריה תרזה עם קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה שתי בנות:
מריה אנונציאטה, ארכידוכסית אוסטריה (1876–1961)
אליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה (1878–1960)
מיקי כהן (כדורגלן)

מיקי כהן (נולד ב-19 במרץ 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר במכבי תל אביב בשנות ה-80 של המאה ה-20.
קריירה

כהן שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. הופעת הבכורה במדי הבוגרים הייתה ב-3 באוקטובר 1981 נגד הפועל פתח תקווה במסגרת הליגה הראשונה. אחרי שהסתפק בארבע הופעות בלבד בעונתו הראשונה, יצא כהן לעונת השאלה וחזר כשחקן בשל יותר בקיץ 1983. באותה עונה שותף כהן ב-22 משחקים, כבש שני שערי ליגה והפך לשחקן הרכב מן המניין. איתרע מזלו של כהן והוא היה חלק מעשור יבש למדי שנגדע עם הזכייה בגביע המדינה של עונת 1986/87 לאחר ניצחון על מכבי חיפה במשחק הגמר. בעונה שלאחר מכן, עונת 1987/88, זכה כהן שוב עם הקבוצה בגביע המדינה, כשהוא כובש את השער הראשון בניצחון 1-2 על הפועל תל אביב בגמר גביע המדינה. 33 שנה אחרי, שיחזר בנו, יונתן כהן, את הישגו של אביו, כאשר כבש אף הוא את השער הראשון בניצחון 1-2 על הפועל תל אביב בגמר גביע המדינה של עונת 2020/21.
בסה"כ, זכה כהן מדי הקבוצה זכה בשני גביעי מדינה, פעם אחת באלוף האלופים ופעמיים בגביע ליליאן.
חיים אישיים

כהן נשוי לרונית, ולהם ארבעה ילדים ושתי נכדות. שניים מבניו הם הכדורגלנים גיא כהן וכדורגלן נבחרת ישראל ומכבי תל אביב, יונתן כהן.
תארים

גביע המדינה (2):, 1987/1988, 1986/1987
אלוף האלופים (1): 1988
גביע ליליאן (2): 1987/1988, 1986/1987
הערות שוליים

↑  אבינעם פורת, היד של לנדאו, הפצצה של מיקי כהן: חזרה לדרבים ההיסטוריים בגמר הגביע, באתר ynet, 2 ביוני 2021
↑  רענן ברנובסקי‏, "הפוסט באינסטגרם היה קריאה לעזרה", באתר וואלה, 16 באוגוסט 2021
מקסימיליאן פון וייכס

| --- | --- |

מקסימיליאן פון וויכס
 לידה:  12 בנובמבר 1881 דסאו, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  27 בספטמבר 1954 (בגיל 72) בון, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה, דוכסות אנהלט 
 השכלה:  Wilhelmsgymnasium 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1900–1945 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-1   מפקד הקורפוס ה-13   מפקד הארמייה השנייה   מפקד קבוצת ארמיות B   מפקד קבוצת ארמיות F
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
מקסימיליאן מריה יוזף קארל גבריאל, הברון וייכס שעל הגלון (בגרמנית: Maximilian Maria Joseph Karl Gabriel Lamoral Reichsfreiherr von und zu Weichs an der Glon;‏ 12 בנובמבר 1881 – 27 בספטמבר 1954) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

וייכס נולד בדסאו, והיה בן למשפחת אצולה בווארית. ב-1900 הצטרף כצוער לחטיבת הפרשים הכבדים ה-2 בצבא בוואריה. מ-1905 שירת כשליש כללי. בין 1910 ל-1913 למד באקדמיה הצבאית במינכן, ואז הועבר למטה הכללי. את מלחמת העולם הראשונה העביר כשליש וכקצין מפקדה. ב-1920, עם הקמת הרייכסווהר, היה בין הקצינים שנותרו לשרת. ב-1923, בדרגת מיור, קיבל פיקוד על גונדת פרשים. ב-1928 נעשה למפקד חטיבה רכובה, וב-1930 קודם לראש מטה של דיוויזיה בחיל. ב-1 בנובמבר אותה שנה קודם לאוברסט. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 קיבל דרגת גנרל מיור והוצב כמפקד דיוויזיית הפרשים ה-3 בויימאר. ב-1935 הוחל בהסבה של היחידה לדיוויזיית הפאנצר ה-1 בוורמאכט. וייכס התקדם במהירות בשנתיים הבאות, וב-12 באוקטובר מונה למפקד הקורפוס ה-13 בנירנברג. בראשית 1939 השתתף בכיבוש יתרת צ'כיה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נטל הקורפוס ה-13 חלק במערכה בפולין במסגרת הארמייה השמינית ונכנס לוורשה. באוקטובר קודם וייכס למפקד הארמייה השנייה, ובתפקיד זה השתתף במערכה על צרפת במסגרת קבוצת ארמיות A, שהבקיעה בארדנים. כגמול על שירותיו קיבל וייכס ב-29 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, והועלה לדרגת גנרל-אוברסט ב-19 ביולי 1940. כמו כן השתתפה הארמייה השנייה במערכה בבלקנים.
עם תחילת מבצע ברברוסה הוביל וייכס את הארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, אך הועבר לקבוצת ארמיות דרום לצורך כיבוש קייב. לאחר מכן השתתפה הארמייה בפיקודו בקרב מוסקבה. ביולי 1942 החליף את פדור פון בוק כמפקד קבוצת ארמיות B. הוא נטל חלק בקרב סטלינגרד; קבוצת הארמיות רוסקה במבצע אורנוס. ב-1 בפברואר 1943 קודם לגנרלפלדמרשל והועבר לעתודה ביולי. שהותו שם נמשכה פחות מחודש ובאוגוסט נקרא לעמוד בראש קבוצת ארמיות F, שהוצבה בבלקנים בעיקר למטרות לוחמה בפרטיזנים. המבצע העיקרי שניהל היה פינוי הצבא הגרמני מיוון ויוגוסלביה בספטמבר-נובמבר 1944, לנוכח האיום שינותק בידי הצבא האדום. הוא שיקר לפיקוד העליון והציג את הנסיגה המחושבת כאילוץ תחת מתקפת אויב כבדה. ב-2 בפברואר 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-25 במרץ 1945 הועבר סופית לעתודה. ב-2 במאי נשבה בידי הצבא האמריקני. לאחר שנתיים בשבי היה בין הנאשמים במשפט בני הערובה על חלקו ברצח מאות אלפי אזרחים ביוגוסלביה, אך שוחרר מסיבות בריאותיות ב-1948 בטרם הורשע. הוא פרש לטירת משפחתו ליד בון ומת שם ממחלה ב-27 בספטמבר 1954.
מקלע מדסן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מקלע קל
 תכנון:  וילהלם הרמן אולוף מדסן
 מדינה מייצרת:  דנמרק דנמרק
 יצרן:  Dansk Rekyl Riffel Syndikat A/S
 מעצב:  Theodor Schouboe, Julius A. Rasmussen 
 תקופת השימוש:  1902–הווה (כ־122 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת רוסיה–יפן, מלחמת העולם הראשונה, מלחמת הצ'אקו, מלחמת העולם השנייה, עימותים שונים בעולם
 מדינות המשתמשות:  ראו משתמשים
 מידע טכני
 קליבר:  תלוי גרסה
 פעולה:  רתע ארוך
 הזנה:  מחסנית נתיקה של 25, 30 או 40 כדורים
 כוונות:  כוונת ברזל
 אורך כולל:  1,143 מ"מ
 אורך קנה:  584 מ"מ
 משקל ריק:  9.07 ק"ג
 קצב אש:  450 כדורים לדקה
 מהירות לוע:  870 מטר לשנייה
 
מקלע מדסן הוא מקלע קל שתוכנן ויוצר ב-1902 בדנמרק ולאחר מכן יוצר על ידי 34 מדינות ב-12 קליברים שונים. המדסן הוא אחד מראשוני המקלעים הקלים, נחשב לנשק אמין ושימש מגוון צבאות במספר מלחמות ועימותים.
שימוש מבצעי > לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה

צבא האימפריה הרוסית רכש 1,250 מקלעים במהלך מלחמת רוסיה–יפן שהתקיימה ב-1904–1905. המקלעים שימשו יחידות פרשים במלחמה בהצלחה, אולם מחירם הגבוה גרם לכך שהצבא הרוסי לא רכש עוד מקלעים. במלחמת העולם הראשונה השתמשו הרוסים במקלעים אלו, אולם הם היו שחוקים ומעטים. ב-1915 החלו הרוסים לתקן ולייצר העתקים של המקלע בעצמם והוא הפך לנשק יעיל ופופולרי בצבא הרוסי.
ב-1914, עם הגעתו למצב של מלחמת חפירות, הבין הצבא הגרמני את הצורך במקלעים ניידים ורכש את המקלע בגרסת 7.92 מ"מ.

בנוסף לכוחות לוחמים שונים, חומשו גם הלגיונות הצ'כוסלובקיים בסיביר במקלע מדסן.
שימוש מבצעי > בין שתי מלחמות העולם

בשנות העשרים ובתחילת שנות השלושים התכוננה פרגוואי למלחמה מול שכנתה בוליביה. במסגרת ההכנות רכשה פרגוואי 400 מקלעי מדסון בקליבר 7.65x53 מאוזר, ששימשו אותה במלחמת הצ'אקו ובמשך המלחמה רכשה מקלעים נוספים. במהלך המלחמה הגיעו מקלעי מדסון גם לידי הצבא הבוליביאני שעשה בהם גם הוא שימוש.

בסוף שנות השלושים רכשה ברזיל מאיטליה טנקים זעירים מסוג CV-35 שרובם חומשו במקלעי מדסון דו-קניים בקוטר 7 מ"מ.
שימוש מבצעי > מלחמת העולם השנייה

הצבא הנורווגי השתמש במדסן כמקלע סטנדרטי במלחמת העולם השנייה במסגרת המערכה בנורווגיה, וברשותו היו 3,500 מקלעים בחימוש של 6.5x5.5 מ"מ שבהם צוידה כל כיתת חי"ר. המקלע לא היה אהוד על החיילים הנורווגים כיוון שהוא היה מועד למעצורים תכופים ולכן זכה לכינוי "מדסן הבתולה". הצבא הגרמני שלקח מקלעים נורווגים כשלל, צייד בהם יחידות קו שני.

גם הצבא הדני וההולנדי השתמשו בו במלחמת העולם השנייה ואף לאחריה, כשההולנדים השתמשו בו בקרב איי הודו המזרחיים ולאחר מכן במרד באינדונזיה בשנים 1945–1949 ודנמרק הוציאה אותו משימוש רק ב-1955. לאחר שניצחה יפן בקרב איי הודו המזרחיים, נפלו לידיה נשק וציוד רב מאירופה, ובכללם גם המקלע שנכנס לשימוש בצבא היפני.
שימוש מבצעי > לאחר מלחמת העולם השנייה

בשנות ה-60 וה-70 השתמש הצבא הפורטוגלי במקלעי מדסן במהלך מלחמתו במרד הקולוניות ואף הרכיב אותו על רכבי סיור מסוג דיימלר דינגו. 

המשטרה הצבאית של ברזיל השתמשה במדסן בקליבר 7.62 נאט"ו. למרות שחלק מהמקלעים שבשירות המשטרה נלקחו מכנופיות סמים (שקנו אותם מעודפי צבא ארגנטינה או גנבו אותם ממוזיאונים), רובם הועברו למשטרה מהצבא הברזילאי שהפסיק להשתמש בהם ב-1996 ועברו המרה מקליבר .30-06 ספרינגפילד ל-7.62 נאט"ו.
משתמשים

ארגנטינה ארגנטינה
אסטוניה אסטוניה
אל סלוודור אל סלוודור
אירלנד אירלנד
בוליביה בוליביה
ברזיל ברזיל
האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
דנמרק דנמרק
הונגריה הונגריה
הולנד הולנד
הרפובליקה הסינית הרפובליקה הסינית
יפן יפן
נורווגיה נורווגיה
פרגוואי פרגוואי
פורטוגל פורטוגל
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
צ'ילה צ'ילה
האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
שוודיה שוודיה
תאילנד תאילנד
הערות שוליים

↑  First World War.com - Encyclopedia - Madsen Gun
↑  The Madsen Light Machine Gun on the Eastern and Western Front 1914-17
↑  Madsen machine gun
↑  http://histarmar.net/ArmadasExtranjeras/Paraguay/EjercitoParaguayo-breveHistoria.htm
↑  Brazil
↑  Weapons: Century Old LMGs Retire
חיילים נורווגים ב-1928, הימני נושא מקלע מדסן
מריה תרזה, נסיכת סבויה (1803–1879)

מריה תרזה, נסיכת סבויה (באיטלקית: Maria Teresa di Savoia;‏ 19 בספטמבר 1803 – 16 ביולי 1879), הייתה בתו של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה, ואשתו של קרלו השני, דוכס פארמה.
ביוגרפיה

מריה תרזה נולדה ברומא ב-19 בספטמבר 1803, לויטוריו אמנואלה, דוכס אאוסטה, ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו ומריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה. מריה תרזה הוטבלה יחד עם אחותה התאומה מריה אנה, נסיכת סבויה על ידי האפיפיור פיוס השביעי, והורי אמה היו הסנדקים.
בילדותה שהתה מריה תרזה עם שאר משפחתה בסרדיניה, לשם ברחו בני המשפחה מפני נפוליאון. לאחר מפלת נפוליאון בשנת 1814, חזרו בני המשפחה לטורינו. מריה תרזה קיוותה להינשא לדודנה קרלו אלברטו, נסיך קריניאנו, אולם הוא התחתן בשנת 1817 עם מריה תרזה מאוסטריה, בתו של פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה.
ב-5 בספטמבר 1820 התחתנה מריה תרזה עם קרלו, נסיך לוקה, ממנו נולדו לה שני ילדים. על אף היותם טיפוסים שונים לחלוטין, היחסים ביניהם היו מצוינים, ו"אם כי לא הייתה אהבה ביניהם, היה הרבה כבוד".
בשנת 1824 מתה חמותה מריה לואיסה, דוכסית לוקה, ובעלה עלה לשלטון במקומה כקרלו הראשון, דוכס לוקה. עד מהרה נזנחה מריה תרזה על ידי בעלה, שהיה עסוק בהרבה עניינים, והתקרבה יותר אל הדת. היחסים ביניהם שהיו קרירים מלכתחילה, התדרדרו במהירות עם הזמן, ולבסוף פרשה מריה תרזה מחצר האצולה, והפכה לנזירה בווילה שלה בפיאנור.
בשנת 1845 התחתן בנה פרדיננדו קרלו עם לואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה, ובשנת 1847 הוכתר בעלה כקרלו השני, דוכס פארמה. אולם עד מהרה פרצו מהומות בדוכסות כחלק ממהפכות אביב העמים, ובעלה ברח מהדוכסות. בשנת 1849 ויתר בעלה על כסאו, ובנם קרלו השלישי, דוכס פארמה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1854 נרצח בנה בהתנקשות, ונכדה רוברטו הראשון, דוכס פארמה עלה לשלטון במקומו. לאחר מכן התגוררה מריה תרזה בווילה בסן-מרטינו, ויגאלה מצפון ללוקה, ושם מתה ב-16 ביולי 1879.
משפחתה

ב-5 בספטמבר 1820 התחתנה מריה תרזה עם קרלו השני, דוכס פארמה, ממנו נולדו לה שני ילדים:
לואיזה, נסיכת לוקה (1821–1823)
קרלו השלישי, דוכס פארמה (1823 – 1854)
הערות שוליים

↑  Sainz de Medrano, Changing Thrones: Duke Carlo of Parma, p. 99
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4482159035168001380000   WorldCat (עם VIAF): 4482159035168001380000
מרסדס פינטו

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1883 סן קריסטובל דה לה לגונה, ספרד 
 פטירה:  21 באוקטובר 1976 (בגיל 93) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם לידה:  Mercedes Josefa Francisca del Pilar Pinto y Armas 
 מדינה:  מקסיקו, ספרד 
 מקום קבורה:  Panteón Jardín 
 שם עט:  Mercedes Pinto 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  שירה, narration, תיאטרון, פובליציסטיקה 
 בן או בת זוג:  Juan de Foronda y Cubillas (1908–?)  Rubén Rojo y Martín de Nicolás (1924–1942) 
 צאצאים:  Juan Francisco de Foronda y Pinto, Rubén Rojo, Pituka de Foronda, Ana María de Foronda, גוסטב רוחו 
 מספר צאצאים:  5 
 
מרסדס פינטו (בספרדית: Mercedes Pinto; סן קריסטובל דה לה לגונה, ספרד, 12 באוקטובר 1883 – מקסיקו סיטי, 21 באוקטובר 1976) הייתה סופרת, מחזאית, דוברת ועיתונאית ספרדייה.
היא הייתה ידועה בגיל צעיר מאוד כ"משוררת הקנארית", מכיוון שבגיל 14 כבר זכתה בפרסים בתחרויות אזוריות שונות.
בשנת 1909 התחתנה עם קפטן הצי חואן דה פורונדה קובילאס וילדה שלושה ילדים. העלמה פינטו נאלצה למלא את תפקיד ראש משק הבית כאשר בעלה פיתח הפרעה נפשית והיא נאלצה לאשפז אותו במוסד. בתחילת שנות העשרים עברה עם משפחתה למדריד מתוך כוונה למצוא מקום בקהילה הספרותית.
הספר הראשון של הפסוקים, הפעילויות הפוליטיות שלה, הרעיונות הפמיניסטיים שלה והרצאה שנויה במחלוקת באוניברסיטה המרכזית של מדריד (גירושין כאמצעי היגייני). עד מהרה הייתה מסוכסכת עם הרודן פרימו דה ריברה, ונאלצה לבקש מקלט באורוגוואי עם משפחתה, שם היה למרצדס מוניטין רב ככותבת ופעילה חברתית. היא קיבלה תמיכה מרובה מממשלת אורוגוואי כולל תפקיד בתור הנשיאה הראשונה של הקבינט. בשנת 1933 עברה לצ'ילה, שם כתבה ופרסמה את הרומן השני שלה "אלה" (היא) והמשיכה בפעילותה מטעם חינוך וקידום נשים. בשנת 1935 הוצע לה תפקיד ממשלתי בקובה כ"מחנכת דוברים ציבוריים "(Educadora de Oradores) אותו קיבלה מייד. היא עברה לאי ונשארה שם כמעט עשור. במהלך שהותה שם פתחה בקמפיין אינטנסיבי מטעם נשים, נוער ועקורים יהודים שברחו מהברבריות הנאצית באירופה. בשנת 1943 עברה מרצדס למקסיקו, שם היא ובניה רובן וגוסטבו רוג'ו התמחו בסינמטוגרפיה מקסיקנית.
הערות שוליים

↑  5 mujeres canarias que hicieron historia
↑  Mark Martin, [https://www.imdb.com/name/nm0684696/bio Mercedes Pinto
Biography], IMDb
↑  Constelación de escritoras canarias. Mercedes Pinto
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011196480805171  autores.uy: 5166  BIBSYS: 90922405  BNE: XX1145095  BnF: cb15574118g (data)  GND: 142528935  ISNI: 0000 0000 8154 6275  LCCN: n2002031107  RERO: 02-A005243400  SUDOC: 07607613X  VIAF: 221196529   WorldCat (עם VIAF): 221196529 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפעל הרכב של טאגאנרוג

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1997–2014 (כ־17 שנים) 
 מיקום המטה:  טאגאנרוג 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
  
 www.tagaz.ru
 
TagAZ הוא שמו של מפעל הרכבים של טאגאנרוג, מפעל הרכבה לרכב שהיה ממוקם בטאגאנרוג, רוסיה. מפעל מסונף היה מפעל המשאיות של רוסטוב.
ב-21 בינואר 2014 הוכרזה החברה כפושטת רגל.
היסטוריה

בנייתו של מפעל הרכב החלה באביב 1997, ברישיון ותוך שימוש בטכנולוגיה של דייהו-מוטורס הדרום קוריאנית, ומומנה במלואה על ידי קבוצת דונאינווסט פיננסים ותעשייה, כאשר היקפי ההשקעה הגיעו ל-260 מיליון דולר. בשנת 1998 השיק המפעל את ייצור דגמי דייהו לאנוס ודייהו נובירה.
משנת 1999 עד 2002 הרכיבה החברה את דגם Citroën Berlingo Mk I בשם אוריון M.
בשנת 2001 החלה לייצר את היונדאי אקסנט (LC), ואחריו בשנת 2004 את יונדאי סונטה (EF), בשנת 2008 את היונדאי אלנטרה (XD), ובשנת 2005 את היונדאי פורטר. (דור שלישי). בשנת 2008 החלה בייצור היונדאי סנטה פה (SM). באביב 2012 הסתיים ייצורם של דגמי יונדאי במפעל.
ב-2008 החל להרכיב מערכות מכופפות למחצה של הורטקס אסטינה (Chery A5 ששופצה מחדש).
בשנת 2010 הכריזה TagAZ על הקמת מפעל ייצור שלישי לרכב בבנגלדש, בהשקעה ראשונית של שני מיליארד דולר. לטענת גורמים ב-TagAZ, ההחלטה לבנות מכוניות בבנגלדש התקבלה בגלל עלויות העבודה הנמוכות שלה ויתרונות הייצוא שהיא נהנית עם מדינות שכנות ואירופה. TagAZ כבר רכשה אדמות במחוז קישורג'אנג' ותכננה למכור את המכונית הראשונה שהורכבה שם עד 2012.
באוקטובר 2010, TagAZ החלה להרכיב את דגמי ה-BYD F3, Vortex Corda ודגמי Vortex Tingo.
בחודש יוני 2011, החלה החברה בייצור רכב ה-Tagaz C10 (גרסה של Tojoy JAC). באוקטובר 2011 ייצרה את רכב ה-Tagaz C190 (שהיווה גרסה מחודשת של ה-JAC Rein).
בשלב מסוים הגיעה החברה ליכולת לייצר בו זמנית עד 20 דגמים שונים במתקניה.
בעלים ומנהלים

הבעלים של TagAZ היה היזם הרוסי מ.י. פראמונוב, מנכ"ל קבוצת Doninvest הפיננסית-תעשייתית. חמישית ממניות TagAZ הוחזקו על ידי Sapor Invest Inc., Ikaria International Technologies Aktiengesellschaft, Pemberton Establishment, Asha Holding וחברת Dl Technologies GmbH.
קיבולת ייצור

מפעל TagAZ בטאגאנרוג השתרע על שטח של 60,000 מטר רבוע.
קו המסוע הונח אנכית על ארבע קומות בבניין המפעל הראשי, עם רשת מעליות המחברות בין המפלסים השונים. כל מפלס צויד במונוליאל כמו גם בציוד הרמה והובלה קומפקטי.
כל הרכבים שהושלמו עברו מבחן דרכים במסלול המורכב משטחי דרך מגוונים.
ביצועים

משטר הייצור השנתי עמד על 180,000 יחידות של שישה דגמי רכב שונים.
TagAZ Aquila

| --- | --- |
 :  ראו גם – TagAZ Aquila
אחד הדגמים הידועים של החברה היה רכב הספורט TagAZ Aquila שיוצרו 200 יחידות שלו.
הערות שוליים

↑  "Taganrog Automobile Assembly Plant TAGAZ".
↑  "Taganrog-made Hyundai Cars Vanished from Car Dealers". אורכב מ-המקור ב-6 במרץ 2016. נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "About TagAZ". נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "taganrogcity.com - Doninvest starts production of Hyundai Elantra XD in Taganrog". נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia's TagAZ Launches Chery Assembly". נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tagaz team looks into technicalities before setting up car plant".
↑  "Tagaz Korea plans $2b investment in Bangladesh". אורכב מ-המקור ב-2011-06-11.
↑  "South Korean company to manufacture cars in Bangladesh". אורכב מ-המקור ב-2009-12-22.
↑  "Buffett-backed Chinese carmaker BYD starts production in Russia". Automotive News. נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia's TagAZ Vortex Corda Sedan Assembly". אורכב מ-המקור ב-14 במרץ 2016. נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AUTOSTAT - TagAZ will begin the production of Chery cars in June". נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia's TagAZ Adds Assembly of Another Chinese Car". אורכב מ-המקור ב-14 במרץ 2016. נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AUTOSTAT - Vortex Tingo occupied the one third of production of "TagAZ" in the first half of year". נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
מרסדס בנד (אלבום)

מרסדס בנד הוא אלבום הבכורה של הלהקה מרסדס בנד, האלבום יצא לאור באפריל 2004.
לאחר שש שנים של הופעות ברחבי ישראל וצבירת קהל מעריצים, יצא אלבום הבכורה של מרסדס בנד, להקת פאנק/רוק, הכולל את הסינגלים "בואי ונביא לך ת'פאנק", "משנכנס אדר", "המרסדס" ו"את ואני".
בכל השירים שר גל תורן חוץ מבשיר "היו לי תקופות", בו גיטריסט הלהקה רונן כוכבי הוא הסולן הראשי.
רשימת שירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | המרסדס  | 4:08 |
| 2. | מלאך  | 4:06 |
| 3. | היו לי תקופות  | 4:19 |
| 4. | את ואני  | 3:57 |
| 5. | זהר  | 3:18 |
| 6. | מלך הראפ של ירושלים  | 4:11 |
| 7. | בואי ונביא לך ת'פאנק  | 4:30 |
| 8. | משנכנס אדר  | 1:59 |
| 9. | אולי תלכי  | 7:28 |
| 10. | איתקס  | 3:09 |
| 11. | קקטוס  | 8:40 |
| 12. | מצאתי דרך  | 4:27 |
| משך כולל: | משך כולל: | 54:17 |
מקסימיליאן פון פריטוויץ

| --- | --- |

גנרל מקסימיליאן פון פריטוויץ
 לידה:  27 בנובמבר 1848 ברנשטאדט, ממלכת פרוסיה פרוסיה
 פטירה:  29 במרץ 1917 (בגיל 68) ברלין, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 מקום קבורה:  Invalids' Cemetery 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 השתייכות:  פרוסיה פרוסיה   הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1866–1914 (כ־48 שנים)
 דרגה:  גנרל-אוברסט
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-8   מפקד הקורפוס ה-16   מפקד הארמייה השמינית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת אוסטריה–פרוסיה   מלחמת צרפת–פרוסיה   מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 מסדר העיט השחור עם שרשרת   מסדר העיט האדום עם קשת וכתר   צלב הברזל
 
מקסימיליאן פון פריטוויץ (בגרמנית: Maximilian von Prittwitz;‏ 27 בנובמבר 1848 – 29 במרץ 1917) היה גנרל גרמני, שידוע בעיקר כמפקד הארמייה הגרמנית השמינית בזמן מלחמת העולם הראשונה.
משפחתו

מקסימיליאן פון פריטוויץ נולד ב-27 בנובמבר 1848 בעיר ברנשטאדט, למשפחה אריסטוקרטית ותיקה משלזיה. אביו, גוסטב פון פריטוויץ, היה קצין בצבא פרוסיה ואמו הייתה אליזבת פון קלאס. ב-19 במאי 1874 נישא פריטוויץ לאולגה פון דוויץ (30 באוגוסט 1848 - 9 בינואר 1938) שהייתה בתו של האציל קורט פון דוויץ.