stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עטרה (צרטופסיים)
מבנה וחלקי העטרה

באיור 1 מוצגים חלקי הגולגולת של טריצרטופס. העטרה מורכבת מחלקים 3,4,5. החלק העליון והמרכזי של העטרה (3) נקרא parietal ומשני צידיו נמצאו עצמות ה-squamosal (באיור 1 מסומנים ב-5). את העטרה הקיפו לרוב בליטות עצם משוננות קטנות הנקראות epoccipitals (באיור 1 מסומנים ב-4), שאופיין, צורתן וגודלן השתנה בין הסוגים השונים של הצרטופסיים ולעיתים אף נעדרו כליל. צורת העטרה השתנתה באופן ניכר בין הסוגים השונים של הצרטופסיים והיא אחד המאפיינים הבולטים של כל סוג.
ברוב מיני הצרטופסיים בין ה-parietal לעצמות ה-squamosal היו חללים גדולים, המכונים "חלונות" או parietal fenestrae (ראו למשל איור 2). מטרת החלונות הייתה להקל את המשקל העצום של הגולגולת ולהקל את תנועת הראש. חללים אלו בגולגולת היו מכוסים בעור ועל כן נראו כשקעים צבעוניים על הדינוזאור החי.
כיום סבורים המדענים שהעור של העטרות עוטר בדוגמאות צבעוניות שונות (ראו איור 3).
תפקיד העטרה

החוקרים מאמינים שהקרניים והעטרה שימשו למספר מטרות:
אמצעי הגנה כנגד טורפים כמו הטירנוזאוריים.
אמצעי תקשורת בין חברי העדר.
אמצעי להתגושש עם זכרים אחרים על נקבות או על טריטוריה (בדומה לאיילים בימינו).
אמצעי חיזור.
סמל מעמד ששיקף (או קבע) את מעמדו של הפרט בעדר.
עוגן לשרירי הלסת.
אמצעי לוויסות הטמפרטורה.
רוב הצרטופסיים חיו בעדרים. אישושים לכך נמצאו במצבורי מאובנים בהם נתגלו מספר רב של פרטים באותו אזור ושכבת סלע. הקרניים והעטרה שימשו כנראה גם לצרכים חברתיים בתוך ומחוץ לעדר (כגון חיזור או מאבק על שליטה בין זכרים) ולא רק להגנה מפני טורפים. הצרטופסיים נופפו בעטרה ובקרניהם כדי לאותת לזכרים יריבים וכאשר זה לא עזר ייתכן שגם נלחמו בהם בדו-קרב נגיחות, דחיפות ושילוב קרניים, כפי שנעשה בקרב תאו בימינו. בעוד העטרות של הטריצרטופסים מוצקות עבות וחזקות, עטרות של צרטופסיים אחרים הן דקות ומקושטות בזיזים ודוגמאות שונות ובעלות "חלונות" גדולים, דבר שמפחית את ערכן כמגן לצוואר. עובדה זו, והמגוון הרחב של קישוטי העטרה מרמז שעיקר תפקידה של העטרה (בנוסף לעיגון שרירי הלסת) היה לצרכים חברתיים בעדר וחיזור. ככל הנראה, העטרה עוטרה בצבעים ו"ציורים" צבעוניים שונים והיוותה מפגן ראווה מרשים.
לקריאה נוספת

פרופסור פיטר דודסון, The Horned Dinosaurs, הוצאת פרינסטון
סלאש (צבי הנינג'ה)

| --- | --- |

סלאש (בצד ימין, מסתער על מיכלאנג'לו), כפי שהופיע על עטיפת החוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #35 בהוצאת IDW Publishing מיוני 2014. אמנות מאת מתאוס סאנטולוקו
 סוג:  אנטי-גיבור
 הוצאה לאור:  IDW Publishing
 הופעה ראשונה:  Teenage Mutant Ninja Turtles #15 (אוקטובר 2012)
 הופעה אחרונה:  Teenage Mutant Ninja Turtles #70 (יוני 2017)
 יוצרים:  קווין איסטמן
 מידע
 כינויים:  הצב החמישי
 סטטוס:  לא פעיל
 כוחות:  ללא כוחות על
 חבר לשעבר בקבוצה:  מוטאנטים חיות בעל ברית של צבי הנינג'ה
סלאש (באנגלית: Slash) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור צב-מוטאנטי המופיע בחוברות הקומיקס צבי הנינג'ה. דמותו של סלאש הופיעה לראשונה בסדרת הטלוויזיה "צבי הנינג'ה" מ-1987, ואת הופעת הבכורה שלה בקומיקס היא ביצעה בחוברת Teenage Mutant Ninja Turtles #15 בהוצאת IDW Publishing באוקטובר 2012.
סלאש, יחד עם הוב הזקן, הוא מייסד ומנהיג קבוצת "מוטאנטים חיות". בעת הופעתו המקורית, בסדרת הטלוויזיה מ-1987, היה סלאש ללא בנדנה, אך בחוברות הקומיקס הוא עוטה על עיניו בנדנה שחורה, אותה קיבל מלאונרדו.
ביוגרפיה בדיונית > סדרת הטלוויזיה מ-1987

את הופעתו הראשונה ביצע סלאש בסדרת הטלוויזיה מ-1987, בדיבובו של פט פריילי.
בינקי היה צב המחמד של ביבופ ורוקסטדי. כאשר שרדר הטיל על ביבופ ורוקסטדי משימה שנראתה בפניהם קשה לביצוע, הם הפכו את בינקי למוטאנט, וציוו עליו לעשות את המשימה עבורם, אך הוא סרב, תקף אותם, וברח. לאחר בריחתו, סלאש התקיף ברחבי העיר אתרים מרכזיים רבים, ובתקשורת יחסו את התקיפות לצבי הנינג'ה, מה שאילץ אותם לתקוף את בינקי, שאימץ לעצמו שם חדש - סלאש. במהלך הקרב ביניהם לבין סלאש, הצבים גילו כי הוא חזק מהם, ונאלצו לשתף פעולה עם שרדר בהבסתו. יחד עם שרדר, הצבים שיגרו את סלאש לחלל על רקטה.
מתוסכל מהפסדו, סלאש חזר לכדור הארץ מלא זעם וחזק יותר ובעל רמת משכל רבה יותר, כשברשותו ציוד לחימה חייזרי מתקדם ובעל רמת משכל גבוהה. סלאש תקף את צבי הנינג'ה פעם נוספת, והפך את ברן וורנון לצבים. בסופו של דבר, הצבים הצליחו להכניע את סלאש ולהשיב אליו את רמת משכלו הרגילה, ושלחו אותו לחלל פעם נוספת.
כאשר שרדר חיפש אחר דרך חדשה להביס את הצבים, הוא גייס לשורותיו את מיטב המוטאנטים שמצא, ובניהם את סלאש. המוטאנטים תקפו יחדיו את צבי הנינג'ה, אך הפסידו, ובפיצוץ שהתרחש במהלך הקרב, הוא נס ולא נראה יותר.
ביוגרפיה בדיונית > IDW Publishing

סלאש היה צב רגיל ששימש כחיית ניסויים במעבדתו של בקסטר סטוקמן. במהלך אחד מהניסויים, לגופו של סלאש הוזרק מוטגן חזק, שגרם לו לגדול לממדי ענק ולהפוך לדמוי-אדם. בצורתו החדשה, סלאש ברח מהאדמה, והשאיר אחריו נזק רב. אחר בריחתו, סטוקמן שכר אנשים רבים על מנת שיצודו אותו, אך כולם מצאו את מותם. סלאש עבד כשכיר חרב, עבור הנאתו, וביצע שורה של פעולות מזיקות. מתוך חשש מכוחו, צבי הנינג'ה החלו לפעול במהירות, ובעזרת מודיעין מאפריל או'ניל, הם יצאו בעקבותיו, ומצאו אותו. הצבים נאבקו בסלאש, ובסוף הקרב לאונרדו דקר את סלאש בצווארו שלא במכוון, והוא נפל לתוך פתח ביוב ונעלם. סלאש שרד, ונסחף לחוף, בו הוא פגש את הוב הזקן, שהציע לו להצטרף אליו בתוכנית הנקמה כנגד סטוקמן, כנקמה על אשר עשה בגופו.
במהלך אירועי "נפילת העיר", סלאש והוב סייעו לספלינטר, רפאל, דונטלו ומיכלאנג'לו לשחרר את לאונרדו משבי ארגון "שבט הרגל" ובמיטוט הארגון. יחד עם לאונרדו המשוחרר, הצבים החליטו לברוח לנורת'המפטון על מנת לנוח מפצעיהם. לפני בריחתם, לאונרדו ביקש את סליחתו של סלאש על שדקר אותו, והעניק לו בנדנה שחורה.
לינדזי בייקר, עובדת לשעבר במעבדתו של בקסטר סטוקמן, נשארה מחוסרת עבודה לאחר התפוצצות המעבדה, והתקשתה למצוא עבודה. כאשר התלוננה בדבר המחסור בעבודה בפני אימה בשיחת טלפון, הוב וסלאש הופיעו, ואמרו לה כי חיפושיה אחר עבודה תמו.
הוב וסלאש לקחו את לינדזי למחבואם, והציעו לה סכום כסף נכבד עבור עזרה. רפאל ומיכלאנג'לו הגיעו במקרה למחבוא באותו הרגע, ולא הבינו את אשר הם רואים. הוב הסביר לרפאל ומיכלאנג'לו כי הוא מעוניין בהקמת צבא מוטאנטים, וכי לשם קח הוא ניסה ליצור מוטאנט בעצמו, יונה, אם כי זה כשל, ולכן הוא זקוק לעזרתה של לינדזי. מיכלאנג'לו הדגיש כי צבאות נועדו להרג, והוב ענה כי זה שלו מיועד להגנה. לינדזי עצרה את השיחה, והציגה בקבוקון ובו מעט מדמו של ספלינטר, מה שגרם ללחץ מצידם של רפאל ומיכלאנג'לו. לפתע, סלאש חטף את הבקבוקון ושתה אותו, ובכך זכה לחוכמתו של ספלינטר.
כעבור כמה ימים, הוב, סלאש ולינדזי קיימו פגישה עם צבי הנינג'ה וספלינטר, והציגו שני מוטאנטים חדשים, מוטאנט לטאה בשם מונדו, ומוטאנט סרטן בשם הרמן, שנוספו למוטאנט היונה פיט. עם הצגת המוטאנטים, הוב הכריז על הצבא, וביקש לכרות עם צבי הנינג'ה ברית, דבר שנענה בחיוב מצידו של ספלינטר. עוד במהלך הפגישה, מיכלאנג'לו העניק לצבא את השם "מוטאנטים חיות" (Mutanimals), והוב החליט לאמצו.
כעבור ימים לאחר הפגישה, ספלינטר ביקש מהוב להפעיל את צבאו עבור תקיפת ביבופ ורוקסטדי, וזה הסכים. הצבא התאסף להרכב מלא, שכלל מלבד הוב את סלאש, פיט, מונדו והרמן. הקרב עבר במהירות, הצבא ניצח והשאיר פחד בעיניהם של ביבופ ורוקסטדי.
בהמשך, הצבא שיתף פעולה עם צבי הנינג'ה וספלינטר בתקיפת שבט הרגל ושותפם החייזרי גנרל קראנג. בקרב שהיה אמור להיות המכריע, הצבים וספלינטר שינו את תוכנית התקיפה מבלי להודיע להוב ולצבאו, מה שהתפרש כבגידה, ובכך לעזיבת הצבא והשארת ספלינטר וצבי הנינג'ה להילחם לבדם.
באפילוג המציג את האירועים לאחר ניצחון צבי הנינג'ה והחזרת השקט לניו יורק, נראה דונטלו יוצר קשר עם הוב, ומספר לו על חייזר בשם נול המאיים להשמיד את גזע המוטאנטים, ומבקש ממנו לטפל בדבר. הוב נענה לכך ואוסף את צבאו, ואף מגייס כמה מוטאנטים חדשים לצבא. בסופו של דבר, מתנהל קרב גדול, שבסופו נול מובס, וצבא המוטאנטים מנצח.
אזכורים במדיות אחרות > ארצ'י קומיקס

בין מרץ 1989 לאוקטובר 1995, פרסמה חברת ארצ'י קומיקס קומיקס שמתבססת על סדרת הטלוויזיה "צבי הנינג'ה" משנת 1987. כחלק מהרצה זו פורסמו 72 חוברות, מתוכן סלאש לקח חלק בשבעה מהן.
בהרצה זו, היה סלאש חייזר מכוכב לכת בשם פאלמאדייס. כוכבו של סלאש היה מלא בעצים רבים, והיווה מעין גן עדן עבורו. יום אחד, התרחשה פלישה לכוכבו של סלאש, והוא הוגלה למימד X. במימד, פגש סלאש בשני חייזרים נוספים, קראנג ובליבומב, ויחד, השלושה הצליחו לצאת מהמימד, והגיעו לכדור הארץ. בכדור הארץ, ניסו השלושה להשתלט עליו, אך נבלמו בידי צבי הנינג'ה. בהמשך, הצבים הבינו כי סלאש בסך הכל חיפש אחר מקום שיזכיר לו את ביתו, ועל מנת לעזור לו הם לקחו אותו לאי מבודד בדרום אמריקה, שבו הפך סלאש לרגוע יותר וחסר כל זעם. כעבור כמה ימים, אסטרואיד התנגש באי של סלאש וגורם למותו, והצבים ערכו לכבודו הלוויה גדולה, בה הם כינו אותו "הצב החמישי".
אזכורים במדיות אחרות > משחקי וידאו

נכון ל-2015, הופיע סלאש בשלושה משחקי וידאו של צבי הנינג'ה: "צבי הנינג'ה 3: פרויקט מנהטן" (1991), "צבי הנינג'ה 4: צבים בזמן" (1992) ו"צבי הנינג'ה" (2014).
במשחק משנת 1991, היה סלאש לאחד מן הבוסים במשחק. דמותו של סלאש הייתה קופצת סביב המסך ומעת לעת הופכת לכדור מתגלגל קשיח, מה שהפך את הדמות לקשה במיוחד לניצחון. במשחק משנת 1992, בגרסת הקונסולה "Super Nintendo Entertainment System", היה סלאש הבוס של השלב הפרה-היסטורי, ונחשב לאחד מן הבוסים החזקים ביותר במשחק. כוחותיו במשחק זה היו דומים לכוחותיו במשחק "צבי הנינג'ה 3: פרויקט מנהטן", אך משופרים וחזקים יותר. במשחק משנת 2014, הופיע סלאש בתור דמות משנית ולא חזקה במיוחד.
אזכורים במדיות אחרות > סדרות טלוויזיה > צבי הנינג'ה (2012 - הווה)

דמותו של סלאש הופיעה בסדרת הטלוויזיה מ-2012, כאשר דובבה בגרסה האנגלית על ידי קורי פלדמן ובגרסה העברית על ידי גדי לוי.
ספייק היה צב המחמד של רפאל, וזכה ממנו לטיפול מסור ואוהב כבנו, דבר שהתקבל בלעג על ידי מיכלאנג'לו. כאשר איש לא התעניין לשמוע את סיפורו של ספלינטר אודות עברו, הוא חושף אותו בפני ספייק, וגילה כי ספייק מבין מה הוא אמר ואף הקשיב לו.
בעקבות תקלה, אחד מניסויי המוטגן של דונטלו התפוצץ, ופיזר ברחבי מאורת הצבים רכיבי מוטגן רבים, דבר שגרם לרפאל לנזוף בדונטלו, בטענה כי הוא מסכן את ספייק. בעקבות התפזרות רכיבי המוטגן, ספייק פיתח תודעה מתקדמת, למד לדבר, גדל לממדים עצומים והחל לשתף פעולה עם הצבים בטיהור ניו יורק ממוטגן, אף שבסתר תכנן להרוג את לאונרדו, דונטלו ומיכלאנג'לו, כך שיישארו רק הוא ורפאל. כאשר קיבל הזדמנות, ספייק תקף את לאונרדו, דונטלו ומיכלאנג'לו, והעניק לעצמו את השם "סלאש". רפאל צפה בתקיפה מהצד בחוסר אונים, וכששאל את סלאש מדוע הוא עושה זאת, הוא הותקף, אם כי לאחר מכן תקף בחזרה. בין רפאל לסלאש התפתח קרב, שבסופו רפאל שיתק את סלאש והפיל אותו מגורד שחקים, דבר שגרם לסלאש להיחשב כמת, אם כי הוא נמצא חי, כשהוא מעוניין לנקום ברפאל.
לאחר חודשים רבים בהם רפאל התאבל על "מותו" של סלאש, הוא צפה בו בחיים בכלא של חייזרי הקראנג. כאשר רפאל שחרר אותו מהכלא, סלאש לא נאבק בו, אלא עזר לו ולצבים להיאבק בחייזרי הקראנג. לאחר שחייזרי הקראנג הובסו, סלאש אמר לרפאל כי הוא סולח לו, ונעלם. אחר בריחתו מכלא הקראנג, סלאש התחבר עם מוטאנט שהיה יחד איתו בכלא, ניוטרלייזר, ויחד השניים נשבעו להרוס את הקראנג מהיסוד עד שלא יישאר לו זכר.
סלאש ראה בניוטרלייזר אח, והשלים עבורו את החור אותו השאיר רפאל. יחדיו, סלאש וניוטרלייזר תקפו שיירות קראנג, והעבירו את המוטגן של השיירות אותן תקפו למחסנים מבודדים. במהלך תקיפה אחת, סלאש שם לב כי עבור ניוטרלייזר כל ההמצאים מקדשים את המטרה, גם כשהם כוללים פגיעה בחפים מפשע, דבר שסלאש התנגד לו. סלאש התעמת עם ניוטרלייזר, שבתגובה ירה בסלאש, שניצל בשניות האחרונות על ידי רפאל. רפאל וסלאש תקפו את ניוטרלייזר, והכניעו אותו. בתום הקרב, חייזרי הקראנג ששרדו את התקיפה ברחו, ניוטרלייזר נעלם, ורפאל הציע לסלאש לחזור איתו למאורה שלו, אך סלאש העדיף להישאר לבד, ונעלם.
סיפורו של אדי דוצ'ין

| --- | --- |
עטיפת התקליטור של סיפורו של אדי דוצ'ין
עטיפת התקליטור של סיפורו של אדי דוצ'ין
 בימוי:  ג'ורג' סידני 
 הופק בידי:  ג'רי וואלד 
 תסריט:  סמואל טיילור 
 עריכה:  ויולה לורנס
 שחקנים ראשיים:  טיירון פאואר קים נובאק  ג'יימס ויטמור
 מוזיקה:  ג'ורג' דאנינג
 צילום:  הארי סטרדלינג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 ביוני 1956
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה 
 הכנסות:  5,300,000$
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפורו של אדי דוצ'ין (באנגלית: The Eddy Duchin Story) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1956 בסוגה של מלודרמה מוזיקלית עם טיירון פאואר וקים נובק בתפקידים הראשיים. צולם בצבעי טכניקולור ובשיטת סינמסקופ.
התסריט נכתב על ידי סמואל טיילור והוא מבוסס על סיפור של ליאו קאצ'ר (אנ') ומתאר באופן חופשי את סיפור חייו של פסנתרן הג'אז אדי דוצ'ין (אנ') (1909–1951).
דוצ'ין היה פסנתרן ג'אז ומנצח ביג באנד יהודי מפורסם בשנות ה-30 וה-40. הוא היה ללא השכלה מוזיקלית פורמלית אבל בעל יכולת טכנית מעולה בנגינת פסנתר. הוא ניגן מוזיקה לריקודים וקטעים קלסיים בלוויית תזמורת ג'אז גדולה. נגינתו השפיעה על רבים ובעיקר על ליברצ'ה שהעריץ אותו.
את קטעי הנגינה בפסנתר מבצע הפסנתרן כרמן קבלרו (אנ') שגם הוא הושפע מנגינתו של דוצ'ין.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: על הצילום, פסקול מוזיקה מקורית, סאונד וסיפור מקורי (אנ').
תקציר העלילה

אדי דוצ'ין (טיירון פאואר) מגיע מבוסטון לניו יורק בסוף שנות ה-20 כדי למצא משרה כפסנתרן בביג בנד של ליאו רייסמן (אנ') המופיע בסנטרל פארק קזינו. שם הוא מכיר את מרג'ורי אולריק (קים נובק), אשת חברה יפה ואמידה. נגינתו מוצאת חן בעיניה והיא עוזרת לו להתקבל למשרה קבועה בתזמורת.
אדי מתחיל לחזר אחריה והיא נענית לו למרות הבדלי המעמדות. לבסוף היא נפגשת עם הוריו ובברכת מזל טוב הם מודיעים על נישואיהם.
חתונתם נערכת במלון מפואר ואדי מאושר. הקריירה שלו נוסקת בעזרת ידידו ואמרגנו לו שרווד (ג'יימס ויטמור). הוא מופיע גם ברדיו, מתמנה למנצח תזמורת ומופיע בנשפי ריקודים של החברה הגבוהה במלון וולדורף אסטוריה ומתפרסם בכל ארצות הברית ומרג'ורי יולדת את בנם פיטר.
מרג'ורי מתה לאחר הלידה ואדי נשבר. הוא יוצא להופעות באמריקה הדרומית ומנתק את עצמו מבנו פיטר הגדל אצל דודה ודודתה של מרג'ורי.
במלחמת העולם השנייה הוא מתגייס לצי ארצות הברית ומשרת כקצין על משחתת באוקיינוס השקט.
לאחר השחרור הוא משתכנע לחדש את קשריו עם בנו פיטר (רקס תומפסון) שהוא כעת ילד המנגן יפה בפסנתר. אדי נפגש עם האומנת של פיטר, צ'יקיטה, (ויקטוריה שו) (אנ') ומתאהב בה והם מתחתנים. הוא ופיטר מנגנים ביחד על שני פסנתרים.
אדי מתחיל שוב להופיע אך חש בחולשה באצבעותיו ונאלץ להפסיק את ההופעה. הרופאים קובעים שהוא סובל מלויקמיה ואין לכך ריפוי.
אדי משתדל ליידע את פיטר על מחלתו ולבסוף פיטר מבין את האמת והם מנגנים ביחד.
הערות שוליים

↑  בישראל הוא נקרא בזמנו "חיי אדי דאצ'ין"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 909b1a91-9949-4042-9a5a-89d9e8ed19ed
סטפן יוהנסן

סטפן מריוס יוהנסן (בנורווגית: Stefan Marius Johansen; נולד ב-8 בינואר 1991 בווארדה שבנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

יוהנסן גדל במחלקות הנוער של וארדה ובודה/גלימט. הוא ערך 30 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של בודה/גלימט במסגרת ליגת העל הנורווגית וליגת המשנה הנורווגית.
ב-7 בדצמבר 2010 חתם יוהנסן בסטרומסגודסט מליגת העל הנורווגית החל מ-1 בינואר 2011. הוא ערך 67 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים, ואף זכה פעם אחת באליפות נורווגיה.
ב-15 בינואר 2014 חתם יוהנסן על חוזה לשלוש שנים וחצי בסלטיק מליגת העל הסקוטית. ב-26 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על היברניאן במסגרת המחזור ה-24 בליגה לעונת 2013/2014. ב-22 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על סנט מירן במסגרת המחזור ה-30 בליגה. בסך הכל ערך 73 הופעות ליגה והבקיע 12 שערים במהלך שתי עונות וחצי במועדון. הוא זכה שלוש פעמים באליפות סקוטלנד, ופעם אחת בגביע הליגה הסקוטית.
ב-26 באוגוסט 2016 חתם יוהנסן על חוזה לשלוש שנים בפולהאם מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. בסך הכל ערך 126 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת הפרמייר ליג והפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בהן הבקיע 19 שערים.
ב-31 בינואר 2019 הושאל יוהנסן לווסט ברומיץ' אלביון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת 2018/2019. ב-9 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על סטוק סיטי במסגרת המחזור ה-31 בליגה. ב-9 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד איפסוויץ' טאון במסגרת המחזור ה-36 בליגה. בסך הכל ערך 14 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-26 בינואר 2021 הושאל יוהנסן לקווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת 2020/2021. ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על ווטפורד במסגרת המחזור ה-27 בליגה. ב-20 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על בורנמות' במסגרת המחזור ה-31 בליגה. בסך הכל ערך 21 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים. ב-24 ביולי 2021 חתם יוהנסן על חוזה קבוע לשלוש שנים במועדון.
קריירה בינלאומית

ב-14 באוגוסט 2013 ערך יוהנסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, בהפסד 2–4 לנבחרת שוודיה במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
בסך הכל ערך יוהנסן 55 הופעות בנבחרת נורווגיה, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-10 במרץ 2021 הודיע יוהנסן על פרישה מהנבחרת.
תארים

אליפות נורווגיה (1): 2013
אליפות סקוטלנד (3): 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016
גביע הליגה הסקוטית (1): 2014/2015
הערות שוליים

↑  Stefan Johansen klar for Godset באתר Drammens Tidende, ‏ 7 בדצמבר 2010 (בנורווגית)
↑  Stefan Johansen signs for Celtic באתר The Scotsman, ‏ 15 בינואר 2014 (באנגלית)
↑  ohansen Arrives – Fulham Football Club באתר הרשמי של פולהאם, 26 באוגוסט 2016 (באנגלית)
↑  West Brom: Jefferson Montero, Jacob Murphy and Stefan Johansen join on loan באתר BBC, ‏ 31 בינואר 2019 (באנגלית)
↑  Stefan Johansen joins QPR on loan באתר הרשמי של קווינס פארק ריינג'רס, 26 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  Stefan Johansen completes QPR switch באתר הרשמי של קווינס פארק ריינג'רס, 24 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  Stefan Johansen gir seg på landslaget באתר TV2, ‏ 10 במרץ 2021 (בנורווגית)
פארק ווטרלו

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  סר סידני ווטרלו 
 תאריך הקמה:  1889 
 נתונים ומידות
 שטח:  105,000 מטר רבוע, 10.00 הקטאר
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  קמדן 
 קואורדינטות:  51°34′08″N 0°08′42″W﻿ / ﻿51.569°N 0.145°W﻿ / 51.569; -0.145
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקספארק ווטרלו(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקספארק ווטרלו(למפת קמדן רגילה) המוזיאון הבריטי בארנט הארינגיי איזלינגטון הסיטי של וסטמינסטר פארק ווטרלו(למפת קמדן מוגדלת) המוזיאון הבריטי בארנט הארינגיי איזלינגטון הסיטי של וסטמינסטר פארק ווטרלו
 
פארק ווטרלו (באנגלית: Waterlow Park) הוא פארק ציבורי המצוי בדרום מזרח כפר הייגייט שבלונדון. שטח הפארק 105,000 מ"ר. הפארק מנוהל על ידי עיריית רובע קמדן.
שטח הפארק נתרם לציבור הרחב על ידי סר סידני ווטרלו בשנת 1889 על מנת שישמש "גן עבור חסרי הגן" ("a garden for the gardenless").
בשנת 2005 שופץ הגן שסבל שנים רבות מוונדליזם והזנחה.
מתקנים ומבנים בפארק

בפארק מצוי בית לודרדייל (Lauderdale House) אשר משמש לתערוכות. בית זה נבנה במאה ה-16 והורחב במהלך השנים.
סיפורו של דולפין

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  צ'ארלס מרטין סמית' 
 הופק בידי:  ריצ'רד אינגבר   ברודריק ג'ונסון   אנדרו קוסוב
 תסריט:  קארן ג'אנסן נועם דרומי
 שחקנים ראשיים:  הארי קוניק ג'וניור אשלי ג'אד ניית'ן גמבל קוזי צוהלסדורף קריס קריסטופרסון מורגן פרימן
 מוזיקה:  מרק הישאם (אנ')
 צילום:  קרל ולטר לינדנלאוב 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Alcon Entertainment Arc Productions
 חברה מפיצה:  האחים וורנר Summit Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 23 בספטמבר 2011
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ילדים 
 תקציב:  37 מיליון דולר
 הכנסות:  95.4 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   dolphintale
 סרט הבא:  סיפורו של דולפין 2 
 www.dolphintalemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפורו של דולפין (באנגלית: Dolphin Tale) הוא סרט דרמה לכל המשפחה בבימויו של צ'ארלס מרטין סמית' (אנ') שיצא לאקרנים בשנת 2011, ועוסק בסיפור הצלתה האמיתי של דולפינה בעלת הכינוי "ווינטר", שנפלטה לחוף בפלורידה בדצמבר 2005, ואיבדה את זנבה. הסרט עוסק במאבק להצלת חייה בשל השלכות משנה של הכריתה, והמרוץ להתקנת זנב תותב. סרט המשך, "סיפורו של דולפין 2", יצא לאקרנים ב-12 בספטמבר 2014.
עלילה

הסרט צולם במקור בתלת-מימד, הוא נוצר לפי תסריט שכתבו קארן ג'אנסן ונועם דרומי, שכתבו גם ספר בשם דומה, ומבוסס על סיפורה האמיתי של ווינטר (אנ'), דולפינן ממין נקבה, שנמצאה על החוף בפלורידה, נאלצה לעבור טיפול לכריתת זנבה באקווריום הימי קלירווטר (אנ'), מוסד ללא כוונת רווח הפעיל בתחום שיקום בעלי-חיים ימיים, שעמד לפני סגירה מחוסר תקציב.
הסרט מגולל במקביל את סיפורו של סוויר נלסון (ניית'ן גמבל), ילד שאביו נעדר והוא סובל מקשיי תקשורת בקרב החברה הרגילה בה הוא חי ולומד, ומתמודד גם עם עזיבתו של בן דודו האהוב, קייל קונלן (אוסטין סטוול) שהתגייס לצבא האמריקאי. סוויר משוטט על החוף במקום ללכת לבית הספר, ביחד עם דייג שהיה על החוף הוא מגלה את הדולפינן שנפלטה אליו, ומנסה לשחרר אותה מכבליה. הדולפינן מפונה למרכז השיקומי של קלירווטר וסוויר עוקב אחרי התקדמות הטיפול בה ומתוודע להייזל (קוזי צוהלסדורף) בתו של ד"ר קליי האסקט (הארי קוניק ג'וניור) האחראי על הטיפול בבעלי החיים במכון. הפעילות במכון משפיעה עליו לטובה מבחינה התנהגותית ואמו, לוריין נלסון (אשלי ג'אד), מסייעת לו מול המורה, מיסטר דויל (ריי מק'קינון) ובית הספר כדי לאפשר לו להמשיך לבקר את ווינטר ולסייע בשיקומה.
בן הדוד שהתגייס לצבא ארצות הברית נפצע קשה, ומועבר למרכז שיקומי של הצבא, הילד בא לבקרו ופוגש שם את המומחה לתותבים ד"ר קמרון מק'קארתי (מורגן פרימן, שמתנדב למצוא זנב תותב שיאפשר לווינטר להמשיך לחיות.
קמפיין ואתר אינטרנט שפותח הילד במיוחד כדי לאפשר לקהל הרחב לצפות באמצעות מצלמת רשת בווינטר בזמן אמת, מצליח לגייס קהל עוקבים רחב שתורם להצלת המרכז השיקומי של קליר ווטר, ובסוף הסרט, מחליט היזם המליונר שקנה את מתחם האקווריום הימי כדי להפוך אותו למרכז תיירות, להשאיר בשטח שבבעלותו את המכון השיקומי ולממן אותו מכספו.
אתרי צילום הסרט

הסרט צולם בעיקר באזור בו ממוקם האקווריום הימי קלירווטר, במחוז פינאלאס (אנ') שבאזור מפרץ טמפה בפלורידה. וגם באקדמיה הצבאית "Admiral Farragut Academy", באולפני ערוץ הטלוויזיה "Bay News 9", בפארק הלאומי הונימון איילנד (אנ'), ובעיר  טרפון ספרינגס (אנ').
הערות שוליים

↑  שם הסרט באנגלית, "Dolphin Tale", שמשמעותו המילולית "סיפור דולפין", מהווה משחק מילים ונשמע גם כמו "Dolphin Tail", שמשמעותו "זנב דולפין".
פארק התעשייה שחורת

|  מידע |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  29°35′54″N 34°58′19″E﻿ / ﻿29.598358046982°N 34.971916871815°E﻿ / 29.598358046982; 34.971916871815
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןפארק התעשייה שחורת(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןפארק התעשייה שחורת  he פארק התעשייה שחורתhe פארק התעשייה שחורתמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פארק התעשייה שחורת הוא פארק תעשייה, הממוקם כ-3 קילומטרים צפונית לעיר אילת, השייך חברה הכלכלית של העיר. שטח הפארק עומד בסך הכל על כ-620 דונם. פארק עובדים מאות עובדים במפעלים של מספר חברות ובהן חברת החשמל, תעשיות מזון שונות, בית דפוס ועוד. הפארק נחשב לאזור סחר חופשי ולאזור עדיפות לאומית.
הפארק חווה גדילה משמעותית בשנים 2017–2020 באמצעות ביצוע מספר מכרזים והקמת מפעלים חדשים.
הערות שוליים

↑  פארק תעשייה שחורת, באתר החברה הכלכלית אילת
1 2  פארק תעשייה אילת נ. שחורת, באתר מידע על אזורי תעשייה
↑  עוד 5 מכרזים באזוה"ת נחל שחורת באילת נסגרו בהצלחה, באתר www.nadlancenter.co.il
↑  13 מפעלים יוקמו באזורי התעשייה באילת ויספקו כ-227 מקורות תעסוקה חדשים, באתר יום יום אילת
|  אזורי תעשייה בישראל |
| --- | --- | --- |
| אזורי תעשייה | מעלות (מעלות-תרשיחא) • מגדל תפן (חבל תפן) • צ.ח.ר (ראש פינה) • צ'ק פוסט (חיפה) • אלון תבור (עמק יזרעאל) • קריית ספיר (נתניה) • הרצליה פיתוח (הרצליה) • כפר סבא • נווה נאמן ׁ(הוד השרון) • פארק שרונים (הוד השרון) • עבר הירקון (תל אביב-יפו) • BBC בני ברק • סגולה (פתח תקווה) • קריית אריה (פתח תקווה) • קריית מטלון (פתח תקווה) • חולון • מתחם האלף (ראשון לציון) • מרכז עינב (מודיעין-מכבים-רעות) • עטרות (ירושלים) • הר חוצבים (ירושלים) • תלפיות (ירושלים) • הר טוב • (מטה יהודה) • עד הלום (אשדוד) • שער הנגב וספירים (מועצה אזורית שער הנגב) • תימורים (קריית מלאכי) • עידן הנגב (רהט) • אופקים • באר שבע • עמק שרה (באר שבע) • קריית יהודית (באר שבע) • אבשלום (חבל שלום) • נאות חובב • דימונה • מישור רותם (מישור ימין) • מצפה רמון |  |
| פארקי תעשייה | רמת דלתון (דלתון) • בר לב (אחיהוד) • משגב • קדמת גליל (טבריה) • ציפורת (נוף הגליל) • שגיא 2000 (מגדל העמק) • מת"ם (חיפה) • צבאים (בית שאן) • יקנעם • מבוא כרמל (רמות מנשה) • קיסריה • עמק חפר • יורופארק (יקום) • לב הארץ (כפר קאסם) • אפק (ראש העין) • עתידים (תל אביב-יפו) • אזורים (פתח תקווה) • חמן (חבל מודיעין) • (נתב"ג) • שורק (ראשון לציון) • פלמחים • קריית ויצמן (נס ציונה) • מודיעין • מלחה (ירושלים) • כנות (גדרה) • ראם (בני עי"ש) • קריית גת • נעם (נתיבות) • גב ים נגב (באר שבע) • עומר  • שחורת (אילת) |  |
| אזורי תעשייה ביהודה ושומרון | שח"ק (גוש שקד) • ניצני שלום (שומרון) • בראון (קדומים) • ברקן • אריאל מערב (אריאל) • שער בנימין (מטה בנימין) • מישור אדומים (מעלה אדומים) |  |
| אזורי ופארקי תעשייה עתידיים | רמת בקע • צומת שוקת • מעבר תרקומיא • עירון • גבעת ברנר • רג"מ • בוסתני חפץ • שער הירדן • שער שומרון |  |
| אזורי תעשייה לשעבר | קריית המלאכה (תל אביב-יפו) • ארז (מעבר ארז) • קרני (מעבר קרני) • נווה דקלים • קטיף • ימית • אופירה |  |
| מרחב עורפי | חוף שמן • איירפורט סיטי |  |