stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התבססות ארגוני טרור פלסטיניים בדרום לבנון
היסטוריה > התחלת התבססות והסכם קהיר 1968-1975

התבססות ראשונית של ארגוני הטרור הפלסטיניים בדרום לבנון החלה כבר בשנות ה-60, אז הוציאו מלבנון מספר פיגועים לרבות חטיפת מטוס אל על לאלג'יריה ותקיפת מטוס אל על באתונה, שהביאו לביצוע מבצע תשורה בדצמבר 1968. מרכז הפעילות של ארגון אש"ף עבר בעקבות אירועי ספטמבר השחור ללבנון, כאשר הסכם חשאי אשר נחתם בקהיר בשנת 1969 בין אש"ף לממשלת לבנון העניק תוקף חוקי לאוטונומיה הפלסטינית בחלקה הדרום-מזרחי של לבנון ולחופש הפעולה המדיני והצבאי של ארגון אש"ף בלבנון. תמיכה זו איפשרה לאש"ף להתבסס במקום ולהקים תשתית ללחימה נגד ישראל. במהלך תחילת שנות השבעים קיבע יאסר ערפאת את מעמדו כשליט הבלעדי של חלקים נרחבים באזור דרום לבנון - אזורים שכונו בישראל פתחלנד.
בתחילת שנות השבעים החלו ארגוני הטרור הפלסטינים, בראשות אש"ף והחזית העממית לשחרור פלסטין בהפעלת גל טרור כנגד ישראל וכנגד מטרות יהודיות בחו"ל, בעיקר באירופה. בפברואר 1970 מחבלים תקפו את מטוס אל-על בטיסה 435 במינכן ובמאי הותקף אוטובוס ילדי אביבים ונהרגו 12 אנשים. ב-1970 פשט צה"ל במסגרת מבצע קלחת 2 על בסיסי מחבלים בשישה כפרים בפתחלנד. לקרב הצטרפה סוריה וכן צבא לבנון. שיא גל הטרור הפלסטיני נגד ישראל היה בשנת 1972, שבמהלכה התבצעו מספר פעולות טרור שהבולטות שבהן הן חטיפת מטוס סבנה, הטבח בנמל התעופה לוד וטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. ארגון אש"ף ניצל את שליטתו בדרום לבנון על מנת לבצע ירי של רקטות קטיושה אל עבר יישובי צפון ישראל ועל מנת לשלוח חוליות טרור לבצע פיגועי טרור על אדמת ישראל, ביניהם טבח מעלות (1974) והפיגוע במלון סבוי (1975).
היסטוריה > פרוץ מלחמת האזרחים 1975-76

פעילות ארגוני הטרור הפלסטיניים כוונה בהמשך בעיקר נגד אוכלוסיות וקבוצות נוצריות בלבנון, מה שהיה מבין הגורמים העיקריים לפרוץ מלחמת האזרחים בלבנון. במקביל להתחזקות הארגונים הפלסטינים בלבנון, חלה התקרבות בין ישראל ובין הנוצרים בלבנון. בזמן מלחמת האזרחים בלבנון שפרצה בשנים 1975–1976 הפעילה ישראל את מדיניות הגדר הטובה והחלה לספק נשק ולאמן כוחות של נוצרים לבנונים, אם כי במידה מוגבלת. ב-1976 נכנס צבא סוריה ללבנון במסגרת מלחמת האזרחים במדינה, אך לאור הקו האדום שהציבה ישראל, לא נכנסו כוחות הצבא הסורי לאזור. כניסת סוריה ללבנון לוותה בהסכמה סורית-ישראלית על שהכוחות הסוריים לא יעברו את נהר הליטני.
היסטוריה > מבצע ליטני 1978

ממשלת ישראל השמונה עשרה בראשות הליכוד שעלתה לשלטון במאי 1977 הידקה את שיתוף הפעולה עם הנוצרים שבדרום לבנון והפכהו לגלוי, במטרה ליצור בלם להתקרבות הארגונים הפלסטינים לגדר הגבול עם ישראל. ב-2 במרץ 1978 פשט כוח של אש"ף על הכפר מרון א-ראס הסמוך לגבול עם ישראל והצליח להשתלט על כלי נשק וכלי רכב שסופקו לנוצרים על ידי צה"ל. ישראל הייתה מעוניינת להוכיח לבני בריתה הנוצרים כי היא מחויבת להגנתם ולא תשלים עם פעולות מסוג זה.
ב-1978 כבש צה"ל במסגרת "מבצע ליטני" את השטח מקו הגבול הבינלאומי עד נהר הליטני, ושיתף פעולה עם צבא דרום לבנון בפיקודו של סעד חדאד. אש"ף, שנדחק מהשטח, התמקם מצפון לליטני ובאזור הר דב, משם המשיך לבצע ירי קטיושות ולשלוח חוליות טרור.
היסטוריה > מלחמת לבנון 1982

ב-1982, בזמן מלחמת לבנון הראשונה, היה בפתחלנד ריכוז של כ-1500 לוחמים פלסטינים, רובם מחטיבת "כראמה", שהיה משולב במערך הסורי ונהנה מהגנת הטילים הסוריים. צה"ל נכנס בזמן המלחמה לכל אזור דרום לבנון ודחק את כוחותיו של ערפאת וארגוני הטרור מהשטח לעבר ביירות, ומשם גורשו ערפאת ואנשיו לתוניסיה.
בסופו של דבר, ב-12 באוגוסט 1982, על רקע המשך ההפגזות הישראליות את מערב ביירות, הושגה הסכמה בין הצדדים, שהביאה לקיצו את המצור בן 70 הימים על ביירות. במסגרת ההסכמה, כוחות צה"ל ואש"ף יסגו מלבנון. כוח רב-לאומי, שיורכב מכוחות מארינס אמריקנים ויחידות צרפתיות ואיטלקיות, יוודא את עזיבתם של לוחמי אש"ף, ויספק הגנה לאזרחים. הכוח הרב-לאומי הגיע לביירות ב-20 באוגוסט, כדי לפקח על עזיבת אש"ף את לבנון, ותיווך אמריקני במגעים הוביל לנסיגת כוחות אש"ף וסוריה מביירות.
לאחר סילוק אש"ף

ב-17 במאי 1983 חתמו נשיא לבנון אמין ג'ומאייל, ישראל וארצות הברית על הסכם שקבע כי עם נסיגת הכוחות הישראליים, סוריה גם כן תסיג את כוחותיה; נטען כי ישראל וארצות הברית הפעילו מכבש לחצים על ג'ומאייל כדי שישלים עם ההסדר. ההסכם קבע כי "מצב המלחמה בין ישראל ללבנון הסתיים, ואינו קיים עוד", וכך כביכול היווה הסכם שלום בין המדינות. מוסלמים לבנוניים רבים, ראו בהסכם ניסיון של ישראל לזכות בשליטה קבועה על דרום לבנון, וההסכם הצטייר בעולם הערבי כהסכם כניעה כפוי. אמין ג'ומאייל הואשם בבגידה בעמו, המתחים בלבנון התעצמו עוד יותר. סוריה התנגדה בחריפות להסכם, וסירבה לדון בסוגיית הנסיגה, וכך מנעה התקדמות ביישום ההסכם. ב-5 במרץ 1984 הודיעה ממשלת לבנון כי ההסכם מבוטל.
בשנים אלו, החל להתהוות ארגון החזבאללה כקואליציה רופפת של קבוצות שיעיות שהתנגדו לכיבוש הישראלי, ופרשו מארגון אמל של נביה ברי. הקבוצה שאבה את השראתה מהאסלאם המהפכני השיעי של המהפכה האיראנית ב-1979, וזכתה לסיועם של כ-1,000 חברי משמרות המהפכה האיראניים שהגיעו מאיראן דרך סוריה ללבנון ביולי 1982. בסיוע איראני, מספר גדול של שיעים מנוכרים, עניים ולעיתים חסרי בית החלו לתמוך בתנועה, שהזרוע הצבאית שלה, הפכה לאחד מהארגונים הלוחמים החזקים ביותר בשלהי המלחמה, ובשנים לאחר מכן.
ראו גם

הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
לקריאה נוספת

ע' אורטל, ‏שובו של הפתחלנד, מערכות 445, 2012
Yogev Elbaz, "An unknown crossroads: Israel, the Palestinians and the Christians in Lebanon (1968–1970)", Middle Eastern Studies (2025).
הערות שוליים

↑  ראובן אבי-רן (ארליך), הייתכן הסדר סורי-ישראלי בלבנון, מערכות
↑  אהוד יערי, זאב שיף, מלחמת שולל, עמ' 167.
↑  ראו את הטקסט המלא באנגלית
↑  ראו בדיווח אמריקני זה מה-8.3.1985
איבוד שליטת אש"ף על השטחים, על חשבון ישראל
מלאכי הכהן

| --- | --- |
 לידה:  10 ביולי 1700 כ"ב בתמוז ה'ת"ס ליוורנו 
 פטירה:  29 באוקטובר 1771 (בגיל 71) כ"א בחשון ה'תקל"ב 
 מקום קבורה:  ליוורנו
 תקופת הפעילות:  ? – 29 באוקטובר 1771 
 תחומי עיסוק:  כללי התלמוד
 רבותיו:  רבי יוסף אירגאס
 חיבוריו:  יד מלאכי
 
רבי מלאכי הכהן (כ"ב בתמוז ה'ת"ס, 10 ביולי 1700 - כ"א בחשון ה'תקל"ב, 29 באוקטובר 1771) היה רב איטלקי, מגדולי רבני ליוורנו במאה ה-18. נודע בספרו האנציקלופדי לכללי התלמוד "יד מלאכי".
ביוגרפיה

נולד לרב יעקב הכהן בליוורנו, הוא למד אצל רבני ליוורנו ובהם הפוסק והמקובל רבי אברהם חיים רודריגס מחבר "ארח לצדיק". רבו המובהק היה המקובל רבי יוסף אירגס מחבר "שומר אמונים", ממנו למד תלמוד, הלכה וקבלה. עם פטירת רבו זה, הפקיד את כל כתביו בידי תלמידו רבי מלאכי, והוא שהדפיס את ספריו הקבליים "שומר אמונים", "מבוא פתחים" ו"שאלות ותשובות"; ואת ספר השו"ת ההלכתי שלו "דברי יוסף".
הוא ידע את מלאכת כתיבת הסת"ם, וספר תורה שכתב בכתב ידו, מתואר בידי רבי חיים פלאג'י.
בהיותו מרבני ליוורנו הוא חתום על הסכמות ספרים רבים שנדפסו בעיר. הוא חתום גם על מכתב התמיכה ברבי יהונתן אייבשיץ בעת המחלוקת שהתגלעה בינו לבין רבי יעקב עמדין. איגרת ממנו בלועזית, חתומה לטינית הנוגעת לתיבת ספריו של רמח"ל בעת הפולמוס בעניינו, התפרסמה בטעות בעילום שמו בידי שמעון גינצבורג, "ר' משה חיים לוצאטו ובני דורו, אוסף אגרות ותעודות".
הוא נפטר בכ"א בחשון ה'תקל"ב, 29 באוקטובר 1771. נחום סלושץ משער שנפטר בטריפולי, לוב, אך מכל מקום, קברו נמצא בליוורנו. רבי אברהם כלפון מחכמי טריפולי כתב עליו קינה בשם "על מצבת הרב יד מלאכי".
על מצבת קברו נחרתו השורות:
העוברים קרבו חזו אבן, תסתיר יסוד עולם ומבצרו 

הרב אשר דמה למלא"ך אל, כה"ן גדול הדור והדרו 

שפט בצדק דל ושם שלום, הרביץ בישראל חק דת צורו

מיום היותו עד אשר בא פה, את בוראו הכיר ואת יוצרו 

לכן זבול עלה לחיי עד, לפני ה' יהיה שחרו



תחת אבן זו נטמן איש תם ישר ונאמן 

הרב הכולל הדיין המצוין 

המקובל האלהי החסיד והעניו 

מרביץ תורה בישראל כמוהר"ר מלאכי הכהן 

נל"ע ביום שלישי כ"א לחדש חשון שנת ---

והייתה מנוחתו כבוד תהי נפשו צרורה בצרור החיים
הרב דוד שלוש מסר בשם יהודה לייב ביאלר שהשתתף במשלחת הישראלית להעברת קברו של החיד"א מליוורנו להר המנוחות בירושלים, כי בעת חפירת הקבר, פגעו החופרים בקבר הסמוך, קברו של רבי מלאכי הכהן, וגילו את רגלו עטופת התכריכים.
ספריו

הוא סידר רבים מחידושיו ככללים המקיפים סוגיות רבות בתלמוד ובדברי הראשונים והאחרונים. הגהותיו לספר הליכות עולם נדפסו במהדורות מאוחרות של הספר, בחתימה הרמ"ך. ספרו "יד מלאכי" נדפס לראשונה בחייו בשנת ה'תקכ"ז ובפעם השנייה בברלין בשנת ה'תרי"ז. הספר נחשב לאחד מספרי הכללים היסודיים ביותר ומצוטט תדיר בכל ספרות הכללים שלאחריו. הוא זכה למהדורות רבות, לאחרונה גם הודפס בסדר חדש בשנת ה'תשס"א על ידי מישור ובשנת ה'תשע"ו על ידי מכון ירושלים בשלושה כרכים. בשני כרכים הראשונים הודפס הספר יד מלאכי ובכרך השלישי הודפסו כתבים נוספים: ביאורו על התורה וכמה משניות, שו"ת ופסקים, "השיר והשבח" - פיוטים, כל אלו בתוספת מפתחות והערות רחבות.
מלבד ספרו זה חיבר גם ספרון תפילה בשם "שבחי תודה" לאחר רעידת אדמה שפקדה את ליוורנו.
הוא ניהל חליפות מכתבים בעיקר בנושאים הלכתיים עם רבים מרבני דורו, ידוע במיוחד דין ודברים שהיו לו, בהוראת רבו רבי אברהם חיים רודריגס, עם רבי יצחק למפרונטי מחבר האנציקלופדיה ההלכתית "פחד יצחק" בעניין ברכת ה"קוקולאט"א" (שוקולד). לדעת הרבנים רודריגס והכהן, יש לברך על השוקולד בורא פרי העץ, ואילו הרב למפרונטי צידד כי יש לברך שהכל נהיה בדברו. מסקנתם המשותפת למעשה הייתה לברך "שהכל"
חיבר קינות מחורזות ושנונות, ביניהן על רבו, רבי יוסף אירגאס ועל רבי חיים בן עטר.
לקריאה נוספת

שמעון ברנשטיין, שירים וקינות חדשים לר' מלאכי הכהן מליוורנו, מזרח ומערב ג', ירושלים, תרפ"ט. עמ' 258 ואילך (השירים נדפסו גם בספרו "משירי ישראל באיטליה", ירושלים: דרום, תרצ"ט. שיר קג-קז)
הרב בצלאל דבליצקי (מהדיר), 'ספר הזכרונות' - פסקים הסכמות ומנהגים דק"ק ליוורנו שכתב רבי מלאכי הכהן אב"ד ליוורנו, בתוך: מקבציאל - לד, ירושלים תשס"ח, עמ' יז-כח (זכרונות המכסים את אירועי הקהילה מנקודת מבטו של הרב בין השנים ה'ת"ץ-ה'תק"ג).
בנימין בראון, '"יש אומרים": פרגמטיקה וסמני שיח בכללי ההכרעה ההלכתית של ספר יד מלאכי'.
הערות שוליים

↑  תאריכי הלידה והפטירה, כמו גם נוסח המצבה דלהלן, מתוך קונטרס לתולדות הרב מלאכי הכהן, ליוורנו תרס"ט, מצוטט אצל יהושע מונדשיין (מהדיר), פירושים לפירושו של רש"י על התורה מרבי מלאכי הכהן, בתוך: קובץ אור עולם ח"א, כפר חב"ד: מכון ליובאוויטש, תשנ"ה. במקורות אחרים שיערו את תאריך הפטירה לשנה או שנתיים מוקדם יותר.
↑  פלאג'י, חיים ביד, סי' פג.
↑  לחות עדות, אלטונא תקט"ז, דף כב.
↑  גינצבורג, רמח"ל ובני דורו ח"ב, תל אביב: מוסד ביאליק ו"דביר", תל אביב, תרצ"ז. נספח ו' עמ' תטז-תיח, באתר היברובוקס (האיגרת מתורגמת). ראו: מאיר בניהו, כתבי הקבלה שלרמח"ל, ירושלים תשל"ט, עמ' 205, הכותב שבניגוד לדברי גינצבורג, חתימת האיגרת אינה מטושטשת, וניתן לקרוא את הכיתוב: "Malachi di Jacob Coen".
↑  סלושץ, כתבים נבחרים -א, ת"א תרצ"ח. ספר המסעות ח"א: מסעי בארץ לוב, "חכמי טריפולי בדורות האחרונים. עמ' 246. וראו שם שנקב בתאריך פטירה שגוי.
↑  לפי שלוש, חמדה גנוזה, תל אביב תשי"ח עמ' 11, המובא להלן.
↑  שלוש, חמדה גנוזה, ה'תשי"ח. דברי פתיחה עמ' 11, באתר היברובוקס.
↑  שבחי תודה, ליוורנו: דפוס אברהם מילדולה, תק"ג, באתר היברובוקס.
↑  פחד יצחק, אות ק', ערך קיקולאטה. במהדורת מקיצי נרדמים, פריז, עמ' ה'. עוד בעניין זה ראו תשובת רבו השני של רמ"ך, רבי יוסף אירגס, שו"ת "דברי יוסף", ונציה תק"ב, סי' י"ד.
↑  וראו בהערות שם, עמ' קסב ואילך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264944205171  GND: 142371343  ISNI: 0000 0000 8417 2467  LCCN: nr95011139  VIAF: 2356738   WorldCat (עם VIAF): 2356738
דני רובס

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1957 (בן 67) ישראל קיבוץ שובל, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 סוגה:  פופ, רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 בן או בת זוג:  אילאיל תמיר 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
דני רובס (נולד ב-24 בדצמבר 1957) הוא זמר-יוצר, פזמונאי, מלחין, מוזיקאי ומעבד מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

רובס נולד בקיבוץ שובל, גדל והתחנך ברחובות. בן לאב שעלה ארצה ממרוקו ולאם שעלתה ממצרים. לדבריו, אבות אבותיו לבית אביו היו ״גובי מיסים באחד מאיי ספרד״. בילדותו למד בבית הספר היסודי "סמילנסקי" ולימים התחנך בבית הספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט ברחובות. בשנת 1973 הצטרף ל"בימת הנוער העירונית רחובות", שם היה סולן.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל התותחנים, סיים את מסלול ההכשרה ללוחמים ושובץ בגדוד תותחנים. הוא יצא לקורס קצינים בסיסי ועם סיומו שובץ כשליש בגדוד ההנדסה 601. בהמשך שימש מפקד סוללה והשתחרר בדרגת סגן. בתחילת שירותו במילואים המשיך לשרת כקצין שלישות, אך לאחר מספר שנים הפך לזמר במילואים ולבוחן עבור הלהקות הצבאיות.
אחיו הצעיר יואב נפטר מסרטן בהיותו חייל, במהלך מלחמת לבנון. רובס כתב עליו את השירים "מחר הוא יחזור" ו"מכתב קטן". את שני השירים הוא התקשה לבצע בעצמו ולכן בוצעו תחילה על ידי להקה צבאית.
קריירה מוזיקלית

את דרכו המוזיקלית החל רובס כגיטריסט ליווי לזמרים מצליחים ביניהם יעל לוי, אריק סיני, מתי כספי (כנגן באלבומו "שירים במיץ עגבניות") ושלמה ארצי (השתתף כנגן באלבומיו "מקום", "תרקוד", "לילה לא שקט" ו"חום יולי אוגוסט"). חשיפתו הטלוויזיונית הראשונה של רובס הייתה ב-1980, בתוכנית "עוד להיט", כזמר הליווי של עדנה לב בקליפ לשירה "אחרת".
קריירה מוזיקלית > כתיבה, הלחנה והוראה

פרט לשירים שביצע בעצמו, רובס כתב, הלחין ועיבד שירים לאמנים רבים, ביניהם אריק סיני ("אחת מהבוהמה", ו"עכשיו" שרק כתב את המילים), אילנית ("סרט בשחור לבן" לאלבומה "סרט בשחור לבן"), נורית גלרון ("מה אתה חושב?" לאלבום "נגיעה אחת רכה"), סקסטה ("חנות צעצועים", לפסטיבל שירי הילדים מספר 13), ורדינה כהן (כל השירים באלבומה הראשון "נוסעת בעקבות האהבה"), הראלה בֵר ("יושבת על מזוודה" ו"דרך הים", שהולחן למילותיה של רוני ערן) ואופירה יוספי.
הוא כתב או הלחין מספר שירים, שרובם לא הצליחו, לדוגמנית ואשת העסקים פנינה רוזנבלום. הידוע מהם הוא "תמיד אישה", איתו התמודדה רוזנבלום בקדם אירוויזיון 1983 והגיעה למקום האחרון. למרות שרובס כתב והלחין את השיר, הקרדיט היה של רוזנבלום בלבד.
רובס מרצה בבית הספר למוסיקה ע"ש ג'ונתן ווהל בקריה האקדמית אונו.
קריירה מוזיקלית > הביטלס

רובס ידוע באהבתו ללהקת הביטלס והוא נוהג לבצע כמה משיריהם בהופעותיו. בשנים 1994-1993 העלה מופע בשם "שיהיה", שהוקדש כולו לשירי הלהקה בתוספת שיר מקורי שכתב לזכר ג'ון לנון, "רכבות 68-80-88". במופע ליוו אותו הקלידן דובי אנגלר והגיטריסט עמית יורגנסון.
ב-1999 השתתף רובס בקונצרט שנערך על ידי סר ג'ורג' מרטין והתזמורת הפילהרמונית הישראלית שעסק בשירי הביטלס.
בשנות האלפיים חזר להופיע מדי פעם במופע משירי הביטלס בשם "דני רובס שר ומספר ביטלס", לעיתים עם יורגנסון, ועם אשתו הנוכחית אילאיל תמיר ובתו רוני רובס כזמרות ליווי.
רדיו וטלוויזיה

בשנות ה-80 השתתף רובס בתוכנית הרדיו "מה יש" שהגישו אברי גלעד וארז טל בגלי צה"ל, בתפקיד ג'ימי אוחנה - זמר השר בגרסה פרודית שירים בתרגום לא נכון ושירי שטות, ולתיאורו "שר נכסי בקר נחושת (נכסי צאן ברזל) של הזמר העברי". בתחילת שנות ה-90 הגיח לכמה הופעות אורח בתוכנית הטלוויזיה של השניים "העולם הערב" (בתפקידים אחרים). רובס נוהג להפגין הומור גם בהופעותיו.
ב-1992 הופיע רובס בתוכנית "פרפר נחמד" בפרק מה אתם חושבים יחד עם דודו זר.
ב-1993 הופיע רובס בתוכנית ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, עם השיר "אחי אחי", שהלחין רובס למילים של אהוד מנור (הראשון להלחין ולבצע את השיר היה רוני ידידיה בשנת 1986).
ב-1994 השתתף רובס בתוכנית "הופה היי" עם שתי בנותיו גל ורוני וביצע בה את השיר "בכפר קטן ליד ההר".
רובס השתתף למשך תקופה קצרה בתוכנית הטלוויזיה "רואים 6/6" וכמו כן החליף את גידי אורשר והגיש את פינת הקולנוע בתוכנית "זהו זה" בטלוויזיה החינוכית.
ב-1997 הגיש רובס בערוץ 2 תחת הזכיינית טלעד תוכנית לילדים בת 7 פרקים בשם "שמח עד הגג". התכנית עסקה בחגי ישראל וכל פרק שודר בזמן החג שבו הוא עוסק. בתוכנית שיחק רובס לצידן של הבובות ששון ושמחה, סיפר סיפור על כל חג, שוחח עם ילדים על החג ושר שירים מוכרים ובעיקר מקוריים (שאת רובם כתב חנוך רעים לצד לחנים של רובס), על החג שבו עוסק הפרק.
בשנת 2007 חזר להגיש את התכנית "ציפורי לילה" בגלי צה"ל מדי מוצאי שבת, תוכנית אותה הגיש בעבר בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. התכנית חולקה לשניים: בשעה הראשונה השמיע רובס שירים אהובים עליו ולחלקם סיפר את הסיפור העומד מאחוריהם; השעה השנייה הוקדשה לאלבום שלם של אמן אהוב ורובס סקר את שירי האלבום והשמיע אותם במלואם. התכנית ירדה באפריל 2010. רובס התארח בתוכנית שהחליפה אותה, "ציפורי לילה מתגעגעות", עם שחר סגל ורועי בר נתן, באוגוסט של אותה שנה.
בשנת 2009 הגישו רובס והזמרת איה כורם בקביעות את תוכנית הטלוויזיה "דואט ישראלי" בחינוכית 23. בכל תוכנית התארחו מוזיקאים ישראלים לפגישה אינטימית עם כורם ורובס. הם שוחחו עם האורחים על מקורות ההשראה ועל תהליך היצירה ולעיתים ניגנו ושרו משיריהם של האורחים יחד אתם.
חיים אישיים

רובס היה נשוי לדינה במשך 30 שנה ולזוג שלוש בנות. הוא נפרד מאשתו למען שירלי יובל־יאיר, שאיתה ניהל מערכת יחסים בזמן שהייתה זמרת הליווי שלו. לימים חזר לאשתו, ואז בני הזוג נפרדו סופית.
בתו השנייה, רוני רובס, הופיעה כזמרת ליווי בחלק מהופעותיו. לאחר מכן נישא בשנית אך התגרש כעבור חודשיים.
ב-4 ביוני 2009 נישא רובס בשלישית, לזמרת אילאיל תמיר, בתו של יהודה תמיר מלהקת "חלב ודבש", ולשניים בת ובן.
רובס הוא אח שכול. אחיו, יואב, נפטר מסרטן במהלך שירותו הצבאי במלחמת לבנון הראשונה.
רובס מתגורר בכפר קיש.
דיסקוגרפיה

1983 - מסגרות
1987 - פנים ושמות
1989 - בדרך אל האושר
1991 - בגוף ראשון
1993 - ברושים וחמניות
1996 - ככה אני אוהב
2008 - משהו חדש מתחיל
2014 - האיש עם הגיטרה
2016 - עכשיו זה שנינו (עם שלמה גרוניך) - הופעה
2018 - לקראת
2022 - מקומות
דיסקוגרפיה > אוספים

1994 - עשור! או שאני יורה...
2013 - נוסע על כביש מהיר (הופעה)
דיסקוגרפיה > הרכבים נוספים

1999 - ארבע על ארבע (עם דני ליטני, אורי הרפז, יואל לרנר)
הערות שוליים

↑  יגאל גואטה ושרון עידן, "גואטה בשישי" (דקה 34:40), באתר כאן ב, ‏6 באוקטובר 2023
↑  ניב שטנדל, ‏קרב האיתנים: שריון נגד תותחנים, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2011
↑  "מכתב קטן" באתר הבנדקמפ של רובס. המידע מופיע גם בחוברת אלבום ההופעה שלו "נוסע על כביש מהיר" (2013).
1 2 3 4 5  דני רובס, MOOMA באתר ארכיון האינטרנט
↑  יוסי חרסונסקי, יודעים שהשירים שלו מתבשלים לאט לאט, באתר מעריב, ‏21 באוגוסט 1987
1 2  רונן טל, איך הוא מאושר: דני רובס מספר על השנים הקשות שמאחוריו, באתר nrg‏, 11 במאי 2012
↑  עוגת דבש לנצח, מעריב, 26 בנובמבר 1989
↑  יובל ניב, "איר הוא שר"- השיר המושמע ביותר, מעריב, 11 בפברואר 1990
↑  דני רובס - משהו חדש מתחיל, נבדק ב-2022-04-27
↑   מחר הוא יחזור (2023), בביצוע דני רובס, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
↑  מאיה כהן, "זה מה שנשאר לי אחרי המלחמה", באתר ישראל היום, 26 במרץ 2024
↑  רינת קרמר יבלינוביץ, ‏"כל אדם זקוק לבית": דני רובס בשיר שכתב לוחם שנפל בעזה, באתר "סרוגים", 8 במאי 2024
1 2  אורן דגן, ‏לזכר הנופלים: דני רובס שר עם תזמורת צה"ל את 'פנים ושמות' בקמפיין משרד הביטחון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 במאי 2024
↑  אורלי אגסי, מוזיקאים מהשורה הראשונה – המרצים החדשים בקריה האקדמית אונו, ניוז חיפה והקריות, 08/10/20
מצטרפים חדשים, גל גפן, אוקטובר 28, 2020
↑  מערכונים ישראלים, מערכונים ישראלים: מה יש? ג'ימי אוחנה, באתר מערכונים ישראלים, ‏יום שבת, 20 ביולי 2013
↑  , גימי אוחנה, באתר www.2all.co.il
↑  יובל אברמוביץ', מסתער מחדש על אהבת הקהל, באתר ישראל היום, 14 במרץ 2014
↑    יואב בירנברג, "אז הייתי מופיעה בקיסריה, זה היה הופך אותי ליותר מאושרת?", באתר "ידיעות אחרונות", 20 באפריל 2019
↑  דני רובס התחתן בפראג, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 4 ביוני 2009
↑  דני רובס מוקיר תודה למרכז רפואי העמק, 13 ביוני 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299662005171  ISNI: 0000 0000 6926 5438  LCCN: n99047346  MusicBrainz: 81fe0058-851e-4ee9-a444-e41bf45f4b96  VIAF: 97443778   WorldCat (עם VIAF): 97443778 
דני רובס בהופעה, יוני 2023
משה ר' מנדלש

ערך זה עוסק ברבן של פראג ופוזנא. אם התכוונתם לר' משה ר' מנדלש שהיה פרנס וראש ישיבה בפרנקפורט, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1574 
 פטירה:  1641 (בגיל 67 בערך) ה'ת"א 
 תקופת הפעילות:  ?–1641 
 
רבי משה בן ישעיה מנחם, הידוע בכינויו ר' משה ר' מֶנדֶל'שׂ (="בן מנדל"; בקיצור: ר' משה ר"מ; 1574 – ה'ת"א, 1641), היה רב אשכנזי במאות ה-16 וה-17.
ביוגרפיה

נולד לרב ישעיה מנחם ב"ר יצחק (שנקרא ר' מנדל ר' אביגדור'שׂ). אביו תיקן נוסח לשטר היתר עסקה שהתקבל בוועד ארבע ארצות ומוכר בתור "הנוסח של הגאון ר' מנדל" ונפטר בכ"ה באב ה'שנ"ט, 16 באוגוסט 1599. ספרו "באורים כבדו ה'" נדפס בידי בנו.
לאחר נישואיו כיהן כר"מ בקראקא ואחר כך התמנה כרב בשידלוב ובלודמיר. רח"נ דמביצר וחוקרים נוספים סבורים שמאוחר יותר כיהן כרב בפרנקפורט. רב פרנקפורטאי בשם זה נזכר כמי שהקפיד על מנהג פרנקפורט הישן לאכול סעודה שלישית לפני תפילת מנחה של שבת, בניגוד למקובל בכל קהילות ישראל לאכול סעודה זו לאחר התפילה, וגזר בחרם על שמש בית הכנסת בעיר לדאוג לביצוע המנהג. בעקבות פעילותו התקבל המנהג בקהילת פרנקפורט. אך אחרים הראו שמדובר באדם אחר ששמו ושם אביו זהה: ר' משה ר' מנדלש בכרך (נפטר ה'ש"ף, 1620).
אחרי פטירת רבי אפרים לונטשיץ התמנה תחתיו כאב"ד פראג. בתקופת שהותו בפראג הייתה בעיר מגפת אבעבועות שפגעה במיוחד בילדים, הוא חיבר סליחה שפותחת במילים "מושל בעליונים אתה ידעת" שהתקבלה בכמה קהילות מאז.
בשנת ה'שפ"ג-1623 נפטרה בפראג אשתו הראשונה שרה בת ר' משה ר' זלקינד'ס. הוא נישא בשנית לדֶבֶּרִיל בת ר' יעקב קופל הלוי מפראג, אחותם של רבי אהרן מירלש (חתנו של ר' יום טוב ליפמן הלר) ו"הקצין" ר' משה מירלש מווינה (חמיו של רבי יצחק מאיר תאומים-פרנקל).
ראש הקהל של קהילת יהודי פראג, יעקב ב"ש, הביא לפיטוריו מרבנות העיר פראג בשנת ה'שפ"ז (1627), ובקהילה היהודית בעיר רווחו שמועות באשר לקפידה וקללה שהטיל ר' משה על ב"ש ושותפיו להליך ההדחה. הם תלו בקללתו את הסיבה השמימית לפרשת הסתבכותו המשפטית וכליאתו של ה"תוספות יום טוב", ואת מאסרו של ב"ש והסתלקות משפחתו מפראג.
עם פיטוריו מרבנות פראג התקבל בשנת ה'שצ"ו כרבה של פוזנה. הוא חתום על היתר עגונה יחד עם רבי יום טוב ליפמן הלר, מחליפו ברבנות פראג. כהונתו בפוזנה נמשכה עד פטירתו בשנת ה'ת"א, 1641.
משפחתו

בנו ר' ישראל היה עשיר גדול ומפורסם, מחבר "מראת הצדק", בעלה בנישואיה השניים של שרל תאומים בתו של רבי יונה תאומים, מחבר "קיקיון דיונה". (בעלה הראשון היה ר' שמואל מרדכי בנו של הרבי ר' העשיל מקראקא, ובעלה השלישי היה הרב אהרן תאומים מוורמס).
בתו אידל כתבה והדפיסה את הספר "קיצור יוסיפון" ביודנדויטש (קראקא ה'ת"ל, 1670)
חתנו ר' ליב היה למדן והש"ך מצטט מדבריו.
הערות שוליים

↑  נחלת שבעה, תחילת סימן מ"ה.
↑  על כך שהיה רק ר"מ בקראקא ולא רב העיר, האריך חיים דוב פרידברג, לוחות זיכרון, פרנקפורט תרס"ד, עמ' 7 הערה 7, באתר היברובוקס.
↑  אליעזר לנדסהוט, עמודי העבודה, ברלין תרי"ז, בערכו, עמ' 227. ואחרים שעסקו בדברי דמביצר ולא העירו על כך שמדובר בשני אישים.
↑  דמביצר, מכתבי בקֹרת, בענייני ועד ארבע ארצות, קראקא, תרנ"ב. עמ' 38–39, באתר היברובוקס.
↑  יוסף אומץ, פרנקפורט תפ"ג, סי' תרע"א.
↑  מרדכי וייץ, עטרת פז: תולדות הגה"ק רבנו עקיבא איגר אבד"ק מרקיש-פרידלנד ופוזנא, קאליש תרצ"ח. עמ' 52, באתר היברובוקס. וראו: ישראל טוביה אייזנשטאדט, דעת קדושים, סט. פטרסבורג תרנ"ז-תרנ"ח. עמ' 215, באתר היברובוקס.
↑  ראו מגן אברהם על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקע"ו, ס"ק ג. הסליחה נדפסה במחזורים שונים, למשל סדור ומחזור כל בו, האלמנה והאחים ראם, חלק שלישי, עמ' 336, באתר היברובוקס.
↑  ראו שבות יעקב ח"ב סי' פח: ”מצאתי און לי מתשובת הגאון מה' משה ר' מענדל זצ"ל שהיה גדול בתורה ומפורסם כאשר שמעתי שהיה אב"ד בפראג לפני הגאון התוספות יום טוב, ואחר כך ע"י סיבה יצא משם ונתקבל בק"ק פוזנא”.
↑  או מעט לפניה. לנדסהוט, עמודי העבודה, להלן "קישורים חיצוניים".
↑  הרב פנחס קצנלנבוגן, יש מנחילין, ירושלים תשמ"ו. ענפי עץ האבות, עמ' סה-סו, באתר היברובוקס.
↑  ראו: שו"ת פני יהושע, ח"ב אבן העזר סי' ס"ג. תשובות נוספות ממנו: משאת בנימין, סימן ק"ט וסימן קט"ו.
↑  מוזכר אצל: חיד"א, פליטת סופרים (בסוף שם הגדולים), מערכת גדולים אות סח.
↑  ראו: ספר הארוך מש"ך, הלכות טריפות, סוף סימן ל"ו.
ג'ון ראת'בון רמזי

ג'ון ראת'בון רמזי (באנגלית: John Rathbone Ramsey; ‏25 באפריל 1862 – 10 באפריל 1933) היה פוליטיקאי במפלגה הרפובליקנית האמריקאית, שייצג את מחוז הקונגרס השישי (אנ') של ניו ג'רזי בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1917–1921.
ביוגרפיה

רמזי נולד בוויקוף (אנ'), ניו ג'רזי. הוא למד בבתי הספר הציבוריים ובבית ספר הפרטי בפארקרסבורג (אנ') שבמערב וירג'יניה, שם התגורר בין השנים 1872–1879. הוא למד משפטים בהאקנסק (אנ') שבניו ג'רזי, סיים את הלימודים בשנת 1883 והחל לעבוד בהאקנסק. רמזי שימש כפקיד המחוז של מחוז ברגן (אנ') בשנים 1895–1910 והיה נציג לוועידה הלאומית הרפובליקנית ב־1908. הוא כיהן כנשיא חברת .Hackensack Brick Co בין השנים 1909–1933, והיה מנהל בכמה בנקים.[דרוש מקור][מפני ש...]
רמזי נבחר לקונגרסים השישים וחמש והשישים ושש. כיהן בתפקידו מה־4 במרץ 1917 עד ה־10 באפריל 1921. הוא ניסה להיבחר שוב, אך הדבר לא עלה בידו. לאחר שעזב את הקונגרס, חזר רמזי לעסוק בייצור לבנים. רמזי נפטר בהאקנסק ב־10 באפריל 1933 ונקבר בבית העלמין האקנסאק.
הערות שוליים

↑  The Story of Our Valley, Chapter Four – A Ton of Bricks (Part VI, 1909-1911), מתוך אתר patch.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: R000027 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ון ראת'בון רמזי".
בת עמי לא תחשה

בַּת עַמִּי לֹא תֶחֱשֶׁה הוא פיוט מסוג סליחה (מהתת-סוג "פזמון") שחובר לתפילת מנחה של יום הכיפורים על ידי הפייטן רבי בנימין בן אברהם ממשפחת הענווים. הסליחה חוברה במקור לתפילת מנחה של יום הכיפורים, ובמקום זה היא נאמרת גם כיום לפי המנהג האיטליאני.
במנהגי אשכנז לא התקבלה הסליחה למנחה של יום הכיפורים, אולם לאחר התפתחותו של מנהג אמירת סדר יום כיפור קטן, הנאמר אף הוא בתפילת המנחה, הוכנס הפזמון לסדר זה ונאמר כיום בקהילות רבות מדי חודש בתפילת מנחה של יום כיפור קטן.