stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלגיון הראשון ארמניקה
הערות שוליים

↑  בצבא הרומי המאוחר היו שני סוגי לגיונות. הלימיטאני, שהיו מרותקים בדרך כלל לפרובינקיה מסוימת, והלגיונות העצמאיים (Comitatenses) אשר היו בדרך כלל בפיקוד בכיר ונועדו להגיב על מקרי חירום ביטחוניים. הלגיונות העצמאיים נחשבו ליוקרתיים יותר.
החלון הפתוח

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סאקי (הקטור יו מונרו)
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  סיפור קצר 
 מקום התרחשות:  אנגליה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1914
 מספר עמודים:  3
 
החלון הפתוח (באנגלית: The Open Window) הוא סיפור קצר בן שלושה עמודים שכתב בשנת 1914 הסופר הבריטי סאקי, שם העט של הקטור יו מונרו. הסיפור הוא סאטירה על החברה הבריטית בתחילת המאה ה-20, ועוסק באדם חרדתי המבקר בבית זר ונקלע למפגש בלתי צפוי.
עלילה

פרמטון נטל, ג'נטלמן אנגלי, נשלח לאזור הכפרי באנגליה כדי להרגיע את עצביו. אחותו, שלפי הסיפור חושבת שכדאי לו להתרועע בזמן שהוא שם, על מנת שלא ישקע במרה שחורה, מסרה לו מכתבי היכרות לבתים שכנים, שאותם הכירה במהלך שהותה שם לפני ארבע שנים.
פרמטון הולך לבקר את גברת ספלטון. בזמן שהוא ממתין שהיא תרד, מארחת אותו אחייניתה השנונה, ורה בת החמש עשרה. ורה אומרת לו שהחלון הצרפתי בסלון נשאר פתוח, אף על פי שהחודש הוא אוקטובר, משום שגברת ספלטון מאמינה שבעלה ושני אחיה, שטבעו בביצה לפני שלוש שנים כשיצאו לציד, יחזרו יום אחד.
כשגברת ספלטון יורדת, היא מדברת על בעלה ואחיה, ואיך הם עומדים לחזור מהציד בקרוב. פרמטון, מתוך אמונה שהיא מטורללת, מנסה להסיח את דעתה בהסבר על מצבו הבריאותי. גברת ספלטון מציינת שבעלה ואחיה מגיעים, והוא מעיף אוהד מבט לעבר ורה, אבל היא לוטשת מבט בחלון, מבועתת. הוא פונה המום ורואה את שלושתם מתקדמים באיטיות לכיוון החלון עם כלב ספנייל מאחוריהם. בהיותו בטוח שהוא רואה רוחות, הוא קם ונס בבהלה מהבית.
גברת ספלטון לא יכולה להבין מדוע הוא ברח. בבואם של בעלה ואחיה, היא מספרת להם על האיש המוזר שזה עתה עזב. האחיינית מסבירה שפרמטון ברח בגלל הספנייל: הוא מפחד מכלבים מאז שנלכד על ידי להקת כלבים משוטטים בהודו ונאלץ לבלות לילה בקבר שזה עתה נכרה, עם יצורים נוהמים ומזים קצף מפיהם ממש מעליו.
הסיפור מסיים במשפט על ורה: "סיפורי בדים מניה וביה היו המומחיות שלה".
ניתוח

לפי מישל פ' אוסה, פרמטון שרוי בחרדה, אינו מסוגל להתנהל בנורמה החברתית המצופה מהמבקש חסד מאדם זר, ומבולבל מספיק כדי להשתגע בכל רגע. המילים frenzied (משתולל), frazzled (מבולבל) ו-frumpy (מטורף) הן תפאורה למילה "פרמטון" (Framton). על מצבו ניתן ללמוד כשהוא מהרהר, לפי הסיפור, איך להחמיא לאחיינית בלי לזלזל בדודתה, אחרי שאמרה לו שייאלץ לשהות במחיצתה עד שדודתה תגיע. סאקי עשה שימוש גם במילה אגוז (nut) כשם תואר המתאר את פרמטון כאדם העומד להשתגע. השימוש המוקדם ביותר במילה nutt נעשה ב-1785 בביטוי "to be nutts upon" (להיות מטורף) ומ-1846 נעשה שימוש בביטוי "off one's nut" (לצאת מהדעת). שתי המילים מסתכמות במילה nutcase (משוגע).
לפי בן וג'סטין ב-LitCharts (אנ'), שמה של ורה הוא "אמת" (veritas) בלטינית, והתנהגותה התמימה הופכת את סיפוריה למשכנעים עוד יותר. גברת ספלטון, דודתה של ורה ואדונית הבית, מודעת במידת מה לנטיית ורה לספר סיפורים, אך איננה מצליחה לזהות את המתיחה שביצעה אחייניתה במר נטל התמים. גברת ספלטון כמעט הגיעה לאמת, כשהעירה בסיפור לאחר יציאתו החפוזה של מר נטל, שהאורח שלה נראה כאילו ראה רוח רפאים.
לפי ד"ר אוליבר טירל מאוניברסיטת לאפבורו, ניתן לנתח את הסיפור כפרשנות למשהו נוסף מלבד נערות מתבגרות שקרניות. הסיפור מעלה שאלות המעידות על התחושות של הסופרים המודרניסטים שהיו פעילים כמה שנים אחרי סאקי, בתקופה המיידית שלאחר מלחמת העולם הראשונה. לפי ג'יימס ג'ויס (1922, יוליסס) ווירג'יניה וולף (1922, חדרו של יעקב) אין אמת מוחלטת או מציאות מוחלטת, כי הכל עובר דרך חוויה אנושית אישית. לפרמטון יש רק את המילה של ורה כדי לדעת איך להתנהל מול בעלה ואחיה של גברת ספלטון. לגברת ספלטון, שלא מודעת לכך שאחייניתה טוותה לאורח שלהם רשת של שקרים, יש תפיסה אחרת לגביו. היא מאמינה שהוא גבר מוזר שהגיב בהגזמה למראה קרוביה הגברים. ורה, המאסטר הבדיוני, היא היחידה שמכירה את שני הצדדים, ויכולה לשחק בשתי הדמויות.
השקר של ורה ב"חלון הפתוח" על שלושה בני משפחה אחת, כולם גברים, היוצאים יחד למסע ירי, לא חוזרים, ומשאירים את הדמויות הנשיות בבית להתאבל עליהן, מתאר את מה שאירע מאוחר יותר, כשמאות אלפי אנגלים יצאו להילחם במלחמת העולם הראשונה ולא חזרו לעולם. בסיפור הבדוי של ורה, מצאו שלושת הגברים את סופם בבוץ טובעני, וגופותיהם לא נמצאו, כפי שקרה בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. סאקי עצמו היה אחד הקורבנות, ונהרג בצרפת כשנורה על ידי צלף גרמני בקרב על אנקר בנובמבר 1916.
עיבודים

ב-1960 וב-1962 עובד "החלון הפתוח" על ידי ג'ון אלן בתקליט אריך נגן "סיפורי רפאים לצעירים" מאת אלפרד היצ'קוק.
עיבוד קולנועי של "החלון הפתוח" היה פרק בסדרת הטלוויזיה הבריטית סיפורי הבלתי צפוי (אנ') בשנת 1984. אותו סיפור עובד גם בהודו כפרק בשם "דלת פתוחה" (בהינדית "אק חולה הואה דרוואזה"), שבויים על ידי שיאם בנגל בסדרת הטלוויזיה האנתולוגית ההודית ים של סיפורים (אנ') בשנת 1986.
באתר "ספרות אמריקאית" נבחר "החלון הפתוח" כסיפור הקצר באתר ב-8 במאי 2016.
הערות שוליים

1 2  The Open Window, Commonlit.org
1 2  The Open Window, Americanliterature.com
↑  Michelle P. Ossa, M.A., Enotes.com
↑  What is the meaning of Mr. Framton Nuttel's name in "The Open Window"? Enotes.com
↑  Vera Sappleton, Character Analysis, Litcharts.com
↑  Mrs. Sappleton, Character Analysis, Litcharts.com
1 2  Dr. Oliver Tearle, A Summary and Analysis of Saki's 'The Open Window', Interestingliterature.com
↑  Ghost Stories for Young People (Golden, LP89, 1960), The.hitchcock.zone
Alfred Hitchcock Presents Ghost Stories for Young People (1962), Openculture.com
↑  "Katha Sagar EP 19". Cinevistaas. 2012-04-26. ארכיון מ-2021-12-11.
המאה ה-4 לפנה"ס

המאה ה-4 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 400 לפני הספירה והסתיימה בשנת 301 לפני הספירה. זוהי המאה הרביעית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
במחצית הראשונה של המאה הייתה פריחה אומנותית ותרבותית במקומות שונים, כשבין הבולטים בהם יוון הקלאסית ואזורים במזרח הרחוק שהושפעו מתפיסת העולם של בודהה.
לקראת סוף המאה, מרכז התרבות היוונית עבר אל אלכסנדריה.
אירועים בולטים בעולם

387 לפנה"ס: התחולל קרב אלייה בין רומא לממלכה הגאלית.
341 לפנה"ס: פיליפ השני מלך מקדוניה כבש את תרקיה ומדאיג את דמוסטנס התובע פעולה נגדם במאמרו הפיליפי השלישי, ממונה למפקד הצי היווני, וכורת ברית עם אויבי המקדונים: ביזנטיון ותבץ. אתונה מבטלת את הסכמי השלום עם מקדוניה. ניצחון רומא במלחמת הסמניטים הראשונה, והשתלטות על אדמות קמפניה הפוריות ובירתה קפואה.
338 לפנה"ס: קרב כירוניאה – פיליפוס השני, מלך מוקדון משלים את השתלטות מוקדון על יוון, ובכך באה לקיצה התקופה המכונה יוון הקלאסית ומתחילה תקופת יוון ההלניסטית.
334–330 לפנה"ס: כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול.
322 לפנה"ס: ראשיתה של האימפריה המאורית, האימפריה הגדולה הראשונה של דרום אסיה.
310 לפנה"ס: התיעוד הכי מוקדם להשלכת פתק בבקבוק לים למטרות מחקר.
301 לפנה"ס: שליט מצרים תלמי הראשון כובש את ארץ ישראל מידי יורשי אלכסנדר מוקדון.
ערים חדשות

אלכסנדריה 334 לפנה"ס
אלכסנדריה אסחטה 329 לפנה"ס
צ'ונגצ'ינג 316 לפנה"ס
צ'נגדו 316 לפנה"ס
סלוניקי 316 לפנה"ס
דורה אירופוס
אישים משמעותיים

אלכסנדר מוקדון – 356 לפנה"ס – 323 לפנה"ס
אפיקורוס – 341 לפנה"ס – 270 לפנה"ס
אפלטון – 427 לפנה"ס – 347 לפנה"ס
אריסטו – 384 לפנה"ס – 322 לפנה"ס
אפמינונדס – 418 לפנה"ס – 362 לפנה"ס
תגליות והמצאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות ואמנות

נכתבו שירים רבים שעתידים להתפרסם באנתולוגיית השירה הסינית, שירי צ'ו (אנ'). אנתולוגיה זו, שהיא האנתולוגיה הקלאסית השנייה שנשמרה מסין, הכילה שירים יותר ליריים ורומנטיים מאלו של האנתולוגיה המוקדמת יותר.
מדינת צ'ו הייתה בתקופה זו למרכז תרבות ואמנות במזרח הרחוק. ממצאים ארכאולוגיים מתקופה זו מצביעים על כך שהאמנות בתקופה זו כללה פסלי עץ מצוירים, קישוטי ירקן, חרוזי זכוכית, כלי נגינה וכלי לכה. בתקופה זו נוצר ציור המשי העתיק ביותר שנמצא, נכון לשנת 2008. פריטי האמנות בתקופה זו מתאפיינים בצבעים שחור ואדום, ובסימבולים מיתולוגיים דוגמת עוף החול ודרקון.
הערות שוליים

↑  Buddhism and Buddhist Art, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
↑  היסטוריה של הרפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  היסטוריה של ההינדואיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
1 2  היסטוריה של אמנות סין, באתר New World Encyclopedia
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
שנים במאה ה-4 לפני הספירה
| 400 לפנה"ס | 399 לפנה"ס | 398 לפנה"ס | 397 לפנה"ס | 396 לפנה"ס | 395 לפנה"ס | 394 לפנה"ס | 393 לפנה"ס | 392 לפנה"ס | 391 לפנה"ס |
| 390 לפנה"ס | 389 לפנה"ס | 388 לפנה"ס | 387 לפנה"ס | 386 לפנה"ס | 385 לפנה"ס | 384 לפנה"ס | 383 לפנה"ס | 382 לפנה"ס | 381 לפנה"ס |
| 380 לפנה"ס | 379 לפנה"ס | 378 לפנה"ס | 377 לפנה"ס | 376 לפנה"ס | 375 לפנה"ס | 374 לפנה"ס | 373 לפנה"ס | 372 לפנה"ס | 371 לפנה"ס |
| 370 לפנה"ס | 369 לפנה"ס | 368 לפנה"ס | 367 לפנה"ס | 366 לפנה"ס | 365 לפנה"ס | 364 לפנה"ס | 363 לפנה"ס | 362 לפנה"ס | 361 לפנה"ס |
| 360 לפנה"ס | 359 לפנה"ס | 358 לפנה"ס | 357 לפנה"ס | 356 לפנה"ס | 355 לפנה"ס | 354 לפנה"ס | 353 לפנה"ס | 352 לפנה"ס | 351 לפנה"ס |
| 350 לפנה"ס | 349 לפנה"ס | 348 לפנה"ס | 347 לפנה"ס | 346 לפנה"ס | 345 לפנה"ס | 344 לפנה"ס | 343 לפנה"ס | 342 לפנה"ס | 341 לפנה"ס |
| 340 לפנה"ס | 339 לפנה"ס | 338 לפנה"ס | 337 לפנה"ס | 336 לפנה"ס | 335 לפנה"ס | 334 לפנה"ס | 333 לפנה"ס | 332 לפנה"ס | 331 לפנה"ס |
| 330 לפנה"ס | 329 לפנה"ס | 328 לפנה"ס | 327 לפנה"ס | 326 לפנה"ס | 325 לפנה"ס | 324 לפנה"ס | 323 לפנה"ס | 322 לפנה"ס | 321 לפנה"ס |
| 320 לפנה"ס | 319 לפנה"ס | 318 לפנה"ס | 317 לפנה"ס | 316 לפנה"ס | 315 לפנה"ס | 314 לפנה"ס | 313 לפנה"ס | 312 לפנה"ס | 311 לפנה"ס |
| 310 לפנה"ס | 309 לפנה"ס | 308 לפנה"ס | 307 לפנה"ס | 306 לפנה"ס | 305 לפנה"ס | 304 לפנה"ס | 303 לפנה"ס | 302 לפנה"ס | 301 לפנה"ס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ch460502 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היא רוקדת לבדה

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אדם
 מתוך האלבום מרחוק לרחוק
 יצא לאור:  1988
 סוגה:  פופ רוק 
 שפה:  עברית
 אורך:  4:20
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  רחל שפירא
 לחן:  קורין אלאל
 הפקה:  יזהר אשדות
 
"היא רוקדת לבדה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אדם. הוא יצא לאור בשנת 1988, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום מרחוק לרחוק.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי רחל שפירא, הולחן על ידי קורין אלאל, והופק על ידי יזהר אשדות. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-28 ביוני 1988, ובשבוע לאחר מכן נכנס לדירוג במקום ה-22. ב-16 באוגוסט 1988 עלה השיר למקום השני – המיקום הגבוה ביותר שהגיע אליו. לבסוף, ב-14 בספטמבר, לאחר עשרה שבועות רצופים, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים העברי השנתי ב-1988 דורג במקום ה-13.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1988)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1988)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1988)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1988)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1988)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1988)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1988)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1988)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 13 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 28 ביוני 1988, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 5 ביולי 1987, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 16 באוגוסט 1988, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 14 בספטמבר 1988, פזמונט
↑  תשמ"ח, פזמונט
| אדם |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | סוד • מרחוק לרחוק • חופשי • הימים שאנחנו ביחד • סוד האחד • רגעים קטנים • גאולה |  |
| אלבומי אוסף | פעמיים ביום • אדם – האוסף |  |
| אלבומי הופעה | LIVE זאפה – הלהיטים הגדולים • לייב בגריי 2023 |  |
| סינגלים | "לא לוקח בקלות" • "הכרזת מלחמה" • "ימים ברקיע" • "אין מוצא" • "בלדה בין כוכבים" • "סוד" • "תמונות" • "נוסע רחוק" • "מצטער" • "היא רוקדת לבדה" • "שקיעה אחת" • "איש עוד לא הכיר אותי" • "מרחוק לרחוק" • "מכור לאהבה" • "איש עוד לא הכיר אותי" • "תפקיד חיי" • "פעמיים ביום" • "עד" • "ברוש" • "לילות אהבה" • "נגד הגורל" • "סוס מעץ" • "מחר יהיה שקט" • "הדברים הכי פשוטים" |  |
הלגיון הראשון איסאורה סאגיטריה

| --- | --- |
חותמת הלגיון על פי נוטיטיה דיגניטטום
חותמת הלגיון על פי נוטיטיה דיגניטטום
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הרומית
 שיוך:  הצבא הרומי
 סוג:  לגיון
 בסיס האם:  איסאוריה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  במהלך המחצית השנייה של המאה השלישית – לא ידוע
 מלחמות:  מערכות כנגד האיסאורים
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קר, בעיקר פילום, גלדיוס, סקוטום, לוריקה לוריקה סקוומטה (שריון שרשראות)
הלגיון הראשון איסאורה סאגיטריה (בלטינית: Legio I Isaura Sagittaria) היה לגיון רומאי, אשר הוקם במהלך המחצית השנייה של המאה השלישית והוצב במחוז איסאוריה.
היסטוריה

המידע על הלגיון מועט. ישנה מחלוקת בשאלה מי הקים אותו. יש הסוברים כי היה זה הקיסר פרובוס, אשר השתמש בלגיון בין היתר כדי להילחם בשבטים ההרריים באזור קיליקיה, אולם יש המאחרים אותה עד תקופת הקיסר דיוקלטיאנוס. כך או כך, בסיס הקבע של הלגיון היה במחוז איסאוריה (אנטוליה) לצד הלגיון השני איסאורה והלגיון השלישי איסאורה, ומכאן שמו. השם "סאגיטריה" משמעו "קשת", והוא מצביע על כך שחיילי הלגיון הוכשרו גם בשימוש בחץ וקשת. יכולת לא אופיינית עבור חיילים סדירים בצבא הרומי. ככל הנראה הדבר נבע מכורח נסיבות מיוחדות הקשורות ללחימה בשבטים האיסאורים.
ההערכה המקובלת היא שבתחילה היה הלגיון חלק מלימיטאני, אולם על פי הנוטיטיה דיגניטטום, בשלב מאוחר יותר הוא שודרג לדרגת לגיון עצמאי, בפיקודו של המגיסטר מיליטום בעצמו.
הערות שוליים

↑  הלגיון הראשון איסאוריה סאגיטריה, באתר livius.org (באנגלית)
↑  הלגיון הראשון איסאורה סאגיטריה, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)
↑  בצבא הרומי המאוחר היו שני סוגי לגיונות. הלימיטאני, שהיו מרותקים בדרך כלל לפרובינקיה מסוימת, והלגיונות העצמאיים (Comitatenses) אשר היו בדרך כלל בפיקוד בכיר ונועדו להגיב על מקרי חירום ביטחוניים. הלגיונות העצמאיים נחשבו ליוקרתיים יותר.
הילדים של ארנה

| --- | --- |
 בימוי:  ג'וליאנו מר, דניאל דניאל
 הופק בידי:  אסנת טרבלסי, פיטר ואן-הייסטה
 תסריט:  ג'וליאנו מר, דניאל דניאל
 עריכה:  אובה וור
 צילום:  ג'וליאנו מר, חנה אבו סעדה, אורי שטינמץ
 מדינה:  מדינה פלסטינית, ישראל, הולנד 
 חברת הפקה:  Trabelsi Producion, Pieter Van Huystee Film and Television 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 ביוני 2004 
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  עברית, ערבית, אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הילדים של ארנה הוא סרט תיעודי שיצר ג'וליאנו מר בשנת 2003. הסרט עוסק בתיאטרון לילדים פלסטינים בג'נין, שהפעילה בשנות ה-90 אמו, ארנה מר ח'מיס, ובגורלם של הילדים שהשתתפו בתיאטרון.
לאחר מותה של ארנה, חזר מר לג'נין בשנת 2002 וחיפש אחר הילדים שהשתתפו בקבוצת התיאטרון. הסרט מתאר את סיפור התבגרותם של חברי הקבוצה והפיכת רבים מהם מילדים חייכניים לנערים זועמים ולבסוף לטרוריסטים שכמה מהם מתו.
רקע

בשנת 1987 הקימה פעילת זכויות האדם ארנה מר תיאטרון ילדים בג'נין, "תיאטרון האבן", או "הבית של ארנה". התיאטרון הוקם כדי לקדם הבנה בין פלסטינים וישראלים ופעל במהלך שנות האינתיפאדה הראשונה עד אמצע שנות ה-90. עשרות מתנדבים ישראלים ופלסטינים ארגנו את האירועים בו. בתחילה חשדו התושבים והילדים בארנה ובבנה שהם סוכנים של השב"כ, אולם לאט לאט הם השתכנעו בכנותם, ושיתפו פעולה עם היוזמה.
מגמת התיאטרון הייתה ללמד את הילדים לבטא את עצמם באמצעות המשחק, ולנסות להקנות להם השכלה וחינוך במקום מערכת החינוך הפורמלית שכשלה. בנה של ארנה, ג'וליאנו מר, היה שחקן בתיאטרון ומאוחר יותר במאי הלהקה. תוך כדי כך הוא צילם את ארנה ואת הילדים במשך 6 שנים, עד למותה ולסגירת התיאטרון.
דמויות מרכזיות

יוסף, אשרף ועלא היו שלושה נערים מרכזיים בתיאטרון, ומלבדם שיחקו בו נערים נוספים כמו נידאל, זכריה זביידי (אז בן 12) ואחיו הגדול דאוד. סמירה זביידי, אמם האלמנה של זכריה ודאוד, נידבה את הקומה העליונה בבית המשפחה כמקום לחזרות. הסרט נע קדימה ואחורה בזמן במהלכן של 10 שנות צילום, ומציג היבטים שונים של הנערים-הגברים בזמנים שונים.
דמויות מרכזיות > יוסף

בזמן האינתיפדה השנייה עבר יוסף הלם עמוק. פגז של טנק ישראלי עבר דרך קיר של בית ספר ונחת בלב כיתת ילדים. יוסף ניסה לסייע לילדים ויצא מהכיתה כשבזרועותיו ילדה קטנה שמתה תוך דקות אחדות. מאז אירוע זה השתנה לחלוטין, הפסיק לחייך ולצחוק ונראה שאיבד עניין בחיים. נסיונותיה של אמו לעניין אותו בבחורות ובחתונה עלו בתוהו.
ללא שגילה דבר להוריו, יוסף תכנן בשנת 2001 פיגוע ירי יחד עם חברו נידאל. הוא שילם לחייל רוסי עני ורכש ממנו רובה מסוג M-16. את התחמושת קיבלו מארגון הג'יהאד האסלאמי, שסיפק להם גם תיעוד לפני יציאתם לפיגוע. בתמורה הם הופיעו כחברי הארגון ונשאו מסרים איסלמיים, אף על פי שיוסף היה חילוני. לאחר מכן גנבו רכב שטח ישראלי, ונסעו איתו לחדרה. בהגיעם לעיר פתחו בירי ממנו מתו 4 אנשים ונפצעו כ-30 איש. שוטרים שהגיעו למקום ירו וחיסלו את שניהם.
מר מעיד כי מטרה מרכזית של הסרט הייתה התמקדות בדמותו ומניעיו של יוסף, לנסות לקרוע את מסכת המפלצת של המחבל המתאבד כפי שהוא מיוצג בתקשורת, ולהראות את הילד והאדם שהיה קודם לכן.
דמויות מרכזיות > אשרף

בהיותו ילד היה אשרף שחקן מרכזי בקבוצת התיאטרון, הוא הרבה לחייך והעיד על עצמו שהוא רוצה להיות "רומיאו". כוחות צה"ל הרסו את ביתו של עלא, שכנו, ואשרף הילד מוצג כשהוא מנסה לדלות מבין ההריסות חפצים עבור חברו. חברו עלא מתאר בסרט את מותו כאשר לחם נגד כוחות צה"ל בקרב על ג'נין בשנת 2002 ונהרג. המבנה אשר שימש את חברי הקבוצה כתיאטרון שימש את החמושים בג'נין כעמדת ירי שבה נהרג אשרף.
דמויות מרכזיות > עלא

עלא הפך למנהיג גדודי חללי אל אקצה בג'נין. הוא לחם עם חבריו נגד חיילי צה"ל בקרב על ג'נין, עד לשלב הריסת הבתים בידי דחפורי די-9 משוריינים. בשלב זה נכנע עלא, אולם לאחר מכן עלה בידו לברוח חזרה לג'נין. החלק האחרון של הסרט מתמקד בו ומתאר את חייו ומלחמתו שלו ושל חבריו בכוחות צה"ל הפועלים בג'נין בחודשים שלאחר הקרב על העיר, באמצעות ירי והטמנת מטענים.
בהיותו ילד הרסו כוחות צה"ל את ביתו של עלא. בזמן היותו מפקד על גדודי חללי אל אקצה מאיים צה"ל להרוס את בית הוריו בשנית. עלא והוריו מצהירים כי הם אינם מפחדים וכי דם הפלסטינים שמתו במאבק האלים מול צה"ל יקר להם יותר מכל בית או רכוש. עלא מעיד על עצמו כי הוא לא ייתפס בשנית וכי הוא יהיה "חופשי או בקבר". בסצנה הבאה רואים את גופתו החרוכה של עלא בבית החולים, מוקפת בחברים ובבני משפחה אבלים, לאחר שנורה בידי כוחות צה"ל בנובמבר 2002, שבועיים לאחר הולדת בנו הבכור.
דמויות מרכזיות > זכרייה זביידי

זכריה זביידי צולם בסרט בשנת 2002, לאחר שנפצע מפגז ונכווה בפניו, אך לפני שהפך למבוקש בכיר והתפרסם בעקבות פרשת טלי פחימה. באותה תקופה הוא לחם לצידו של עלא, וציין שבניגוד לו הוא שהה מתחת להריסות בזמן הלחימה בג'נין ולא נכנע. זביידי מתנגד בתוקף להצגת הקרב על ג'נין כטבח שעשה צה"ל בתושבים, ומדגיש את הלחימה העיקשת של הפלסטינים.
דאוד אחיו נשפט ל-16 שנים בכלא הישראלי על פעילות טרור.
הפקת הסרט

הסרט הוא פרי יוזמתה של המפיקה אסנת טרבלסי. ג'וליאנו התלבט עקב התנגדותה של אימו לעשות סרט על עצמה, עד שבשלב מסוים אובחנה ארנה כחולה במחלת הסרטן, ונודע לה ולבנה כי נותרה לה כשנה לחיות. גילוי זה וגיוס מוצלח של תקציב לסרט הכריעו את הכף. עם התקדמות המחלה החל ג'וליאנו להתמקד פחות בתיאטרון ובילדים ויותר באימו החולה. ארנה התנגדה לכך משום שרצתה שהסרט יעסוק בנושאים שהיו ברקע - הכיבוש, מצב זכויות האדם בשטחים והקשר בין פעילי השלום הישראלים והפלסטינים. הפעם האחרונה בה ג'וליאנו צילם את אימו הייתה בנסיעתה האחרונה לג'נין שמופיעה בסרט. לאחר מכן הפסיק ג'וליאנו את צילום הסרט ומספר ימים לאחר מכן, בפברואר 1995, מתה ארנה ממחלתה. לאחר מותה של הפסיק ג'וליאנו את העבודה על הסרט לגמרי, ונראה היה שהוא נגנז.
בשנת 2001, בעודו צופה בטלוויזיה, זיהה ג'וליאנו את יוסף כמחבל שביצע את הפיגוע בחדרה, וסקרנותו התעוררה לגבי גורלם של שאר ילדי התיאטרון. במרץ 2002, מספר ימים לאחר תום הקרבות בג'נין ו-7 שנים לאחר מות אימו, חזר ג'וליאנו לעיר כדי להפגש עם הנערים שבגרו. הוא תיעד את המפגשים עימם עד למותו של עלא. בשלב הצטרף להפקה הבמאי והעורך ההולנדי הישראלי לשעבר דניאל דניאל. העריכה נמשכה חמישה חודשים, והסרט יצא לאקרנים בסינמטקים ובפסטיבלים במרץ 2004, כהפקה הולנדית-ישראלית.
פרסים

הסרט זכה בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק בשנת 2004, בפרס "דסק המבקרים" בפסטיבל הקולנוע התיעודי בטורונטו, קנדה, בפרס "חביב הקהל" בפסטיבל בפינלנד, במקום הראשון בפסטיבל זכויות האדם בפראג, ובפרס "השופטים הצעירים" בפסטיבל בשווייץ.
בשנת 2006, בעקבות גל תמיכה בינלאומי שעורר הסרט, פתח מר תיאטרון קהילתי לילדים ולמבוגרים בג'נין בשם "תיאטרון החופש".
הערות שוליים

↑  הילדים של ארנה והילדים של פלסטין סמי שלום שטרית, אתר "רשימות"
↑  ריאיון עם אמו של יוסף בסרט
1 2  הילדים של ארנה באתר "ביקורת לא בונה כלום".
1 2 3  הילד של ארנה
↑  אביב לביא, אביב הדוקו, באתר הארץ, 4 ביוני 2004
↑  ורד לי, מר מרים מסך. זביידה מתרגש, באתר הארץ, 13 בפברואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012449970305171
היא רק רוצה לרקוד

"היא רק רוצה לרקוד" הוא שיר שכתב והלחין דורון מדלי וביצעו בדואט עומר אדם ומשה פרץ.
רקע

השיר יצא לאור ביולי 2015 ונכלל במופע המשותף "מהפכה" של עומר אדם ומשה פרץ, בשיתוף רקדני "SPIRIT OF THE DANCE".
השיר במקצב אירי בליווי כינורות, עוסק בבחורה שדבר לא מעניין אותה מלבד לרקוד.
בתחילת השיר פונה קול נשי (של הדוגמנית ההולנדית קים פינסטרה שהתארחה באותה העת אצל המפיק הנרי, שעיבד את השיר) לשניים ואומרת: "משה, עומר, אני רוצה לרקוד", כמו כן בסוף השיר היא פונה אליהם "רגע, פיניטו"?
השיר הושמע באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית כאשר מתעמלות נבחרת ישראל ביצעו תרגיל לצליליו, וכן באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ובתחרויות נוספות מחוץ לישראל.
אדם מבצע את השיר בהופעותיו במחרוזת שראשיתה פנייתה לקהל: "תוציאו טלפונים, פתחו ת'סטורי רגע" ולאחריה מזמזם את נעימת השיכורים שהלחין יוני רועה.
הצלחה

במצעד העברי השנתי לשנת התשע"ו (2016) של גלגלצ הגיע השיר למקום השלישי.
בשנת 2018 זכה השיר במקום הראשון במצעד שארגן רדיו ללא הפסקה לרגל 70 שנה למדינת ישראל.
נכון לדצמבר 2021 השיר השיג 47 מיליון צפיות ביוטיוב (23 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של פרץ, ו-24 מיליון בערוץ היוטיוב של עומר אדם).
הערות שוליים

↑  משה פרץ ועומר אדם שרים "היא רק רוצה לרקוד". האזינו, באתר וואלה, 27 ביולי 2015
↑  דודי פטימר, ‏מיוחד לראש השנה: הסיפורים מאחורי 25 הדואטים הגדולים במוזיקה הישראלית, באתר מעריב אונליין, 26 בספטמבר 2022
↑  התקווה לריו: מדליות זהב וכסף לנבחרת באל' אירופה, באתר ערוץ הספורט, 19 ביוני 2016
↑  ובמקום הראשון: 'היא רק רוצה לרקוד' הדואט של משה פרץ ועומר אדם! באתר מעריב, 18 באפריל 2018
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
הכפרים האבודים

מוזיאון הכפרים האבודים
אבני מצבה באנדרטת החלוצים באתר Upper Canada Village
אנדרטת קרב חוות קרייזלר באתר Upper Canada Village
הכפרים האבודים הוא כינוים של עשרה יישובים על גדת נהר סנט לורנס שבקנדה, אשר פונו והוצפו במים בשנת 1958 במסגרת הקמת נתיב המים סנט לורנס.
הפינוי וההצפה

עשרת היישובים שכנו על גדת הנהר בקרבת העיר קורנוול שבפרובינציית אונטריו. תושביהם הועברו ויושבו מחדש בעיירות שתוכננו לשם כך במרחק של מספר קילומטרים מבתיהם הקודמים. יישוב נוסף, אירוקיז (Iroquois), נועד להצפה, אך הועתק בשלמותו לאתר אחר במרחק של קילומטר וחצי ממקומו המקורי. חלק מיישוב נוסף, מוריסברג (Morrisburg), הוצף גם הוא, אך המבנים בחלק זה הועתקו לשטח גבוה יותר בשטח אותו יישוב.
בסך הכל נאלצו כ-6,500 אנשים לעקור ממקומות מגוריהם. פני השטח של היישובים פונו כליל. 530 מבנים הועברו ממקומם ונהרס מספר רב של מבנים - בתי מגורים, בתי ספר, בתי עסק ומתקנים חקלאיים. במסגרת התוכנית היה צורך לשנות ולסלול מחדש גם חלק מנתיבו של הכביש המהיר מס' 2 של אונטריו.
הפיצויים שניתנו למפונים היו שנויים במחלוקת ביניהם לבין הממשלה, שכן רבים מהתושבים סברו שהם היו נמוכים ולא ראויים לאור זאת ששווי השוק של רכושם כבר צנח משעה שהוכרז על התוכנית לבנות את נתיב המים סנט לורנס.
בבוקר ה-1 ביולי 1958 פוצץ סכר גדול בקרבת עשרת היישובים והצפתם החלה. ארבעה ימים אחר כך היו כולם שקועים תחת פני המים. המים הציפו גם חלקים מקו החוף של נהר סנט לורנס בעברו האמריקאי, אך שם לא היה צורך לפנות אף יישוב. השטח הכולל שהוצף הגיע ל-80 קילומטרים רבועים.