stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עליית ישעיהו
חלקי הספר > חלק שלישי, חזון ישעיהו > תוכן

חזון ישעיהו נפתח בסיפור שבשנה ה-20 לחזקיהו, בהיותו בחצר המלך חזקיהו, עלה לשמים וקיבל חזון (פרק ו'). ישעיהו מתאר את מסעו דרך שבעת הרקיעים (פרקים ז'-ט') וברקיע השביעי הוא רואה את האל ורוח הקודש ומצטרף לעבודתם (פרק ט', כז - פרק י', ו). אז הוא שומע את האל ממנה את ישו לרדת אל העולם (פרק י', ז-טז) ורואה את הירידה של ישו דברי שבעת הרקיעים (פרק י', יז-לא). החזון ממשיך בתיאור לידת ישו (פרק י"א, א-טז), חייו, מותו ותחייתו (פרק י"א, יז-כא) ועלייתו חזרה לשמים (פרק י"א, כב-לג).
חלקי הספר > חלק שלישי, חזון ישעיהו > מחקר

החלק השלישי נכתב במקורו ביוונית.
תולדות הספר המאוחד

הספר נערך ככל הנראה ברומא, בתקופתו של הקיסר נירון, על ידי יהודי נוצרי, ביוונית. הוא תורגם לגעז, לטינית, סלאבית כנסייתית עתיקה וקופטית. התרגום לגעז נעשה ככל הנראה במסגרת תרגום התנ"ך והספרים החיצוניים, בזמן כלשהו בין קבלת הנצרות באתיופיה במאה הרביעית, לבין סוף המאה השישית. השוואה של הגרסה בגעז לגרסה היוונית מראה שהתרגום לגעז יחסית נאמן למקור, וכולל טעויות שהיו ביוונית.
הספר יצא לראשונה בדפוס בשנת 1819, על סמך כתב היד של הספרייה הבודליינית, שהיה כתב היד היחיד שהיה ידוע אז. בשנת 1877 הוציא א. דילמן מהדורה מדעית על סמך שלושת כתבי היד של הספרייה הבודליינית והספרייה הבריטית. בשנת 1900 יצאה הוצאה מדעית נוספת, על ידי ר. ה. צ'ארלס. בשנת 1983 יצאה מהדורה נוספת של הספר על סמך ארבעת כתבי היד וחלקי כתבי יד נוספים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  M. A. Knibb, martyrdom and Ascension of Isaiah, The Old Testament Pseudepigrapha, Volume 2, page 143
↑  M. A. Knibb, martyrdom and Ascension of Isaiah, The Old Testament Pseudepigrapha, Volume 2, page 145
↑  דוד פלוסר, הספר החיצוני "עליית ישעיהו" והכת של ים-המלח, ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, א-ב, תשי"ג, עמ' 29
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף מ"ט, עמוד ב'
1 2  M. A. Knibb, martyrdom and Ascension of Isaiah, The Old Testament Pseudepigrapha, Volume 2, page 149
↑  דוד פלוסר, הספר החיצוני "עליית ישעיהו" והכת של ים-המלח, ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, א-ב, תשי"ג, עמ' 40-46
↑  M. A. Knibb, martyrdom and Ascension of Isaiah, The Old Testament Pseudepigrapha, Volume 2, pages 152-153
1 2 3  M. A. Knibb, martyrdom and Ascension of Isaiah, The Old Testament Pseudepigrapha, Volume 2, page 144
| הספרים החיצוניים |
| --- | --- | --- |
| לתורה | מגילה חיצונית לבראשית • ספר אדם וחוה • צוואת קהת • חזון עמרם • ספר היובלים • ספר חנוך א' • ספר חנוך ב' • ספר חנוך ג' • צוואות השבטים • צוואת אברהם • חזון אחרית הימים של אברהם • עליית משה • יוסף ואסנת |  |
| לנביאים | צוואת יהושע • חכמת שלמה • מזמורי שלמה • איגרת ירמיהו • עליית ישעיהו • ספר ברוך • חזון ברוך א' • חזון ברוך ב' |  |
| לכתובים | דברי איוב • חזון עזרא • עזרא החיצוני • תהילים קנ"א • מזמורים קנ"ב–קנ"ה • תוספות למגילת אסתר • תוספות לספר דניאל • תפילת מנשה |  |
| שאר הספרים | ספר בן סירא • ספר יהודית • ספר טוביה • ספר מקבים א' • ספר מקבים ב' • ספר מקבים ג' • ספר מקבים ד' • איגרת אריסטיאס • חזיונות הסיבילות • קדמוניות המקרא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257949605171  VIAF: 177440631   WorldCat (עם VIAF): 177440631
עמק סקרמנטו

| --- | --- |

הנהר סקרמנטו בעיר סקרמנטו
 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  קליפורניה בארצות הברית
 נתיבי מים:  הנהר סקרמנטו
 קואורדינטות:  39°00′N 121°30′W﻿ / ﻿39.0°N 121.5°W﻿ / 39.0; -121.5
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה עמק סקרמנטו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה עמק סקרמנטו(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטעמק סקרמנטו(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטעמק סקרמנטו
 
עמק סקרמנטו (באנגלית: Sacramento Valley) הוא אזור בעמק המרכזי של מדינת קליפורניה בארצות הברית השוכן מצפון לדלתה של הנהרות סקרמנטו-סן חואקין (אנ') והמנוקז על ידי הנהר סקרמנטו. הוא מקיף את כל או חלקים של עשרה מחוזות בצפון קליפורניה. אף על פי שאזורים רבים של עמק סקרמנטו הם כפריים, הוא כולל כמה אזורים עירוניים, כולל בירת המדינה, סקרמנטו. מאז 2010, הבצורות ברחבי מדינת קליפורניה מקשות עוד יותר על אספקת המים של עמק סקרמנטו ושל אזור המטרופולין של סקרמנטו.
גאוגרפיה

הנהר סקרמנטו ויובליו הם חלק משמעותי מהגאוגרפיה של עמק סקרמנטו. מקורם ברכסי ההרים השונים (רכסי החוף הצפוני השונים ממערב, דרום הרי סיסקיו מצפון, וצפון סיירה נבדה ממזרח) המגדירים את צורת העמק, הם מספקים מים לחקלאות, לתעשייה, למגורים, ולפעילויות נופש. יש סכרים על רוב הנהרות ומימיהם מוטים. בעשור השני של המאה ה-21, הבצורות ברחבי המדינה בקליפורניה מקשות יותר ויותר על אספקת המים לעמק סקרמנטו.
פני השטח של עמק סקרמנטו הם בעיקר ערבות עשב שטוחות שהופכות ירוקות יותר ויותר כאשר נעים מזרחה מצל הגשם של רכסי החופים לכיוון הסיירה נבדה. בניגוד לעמק סן חואקין שמדרום לעמק סקרמנטו, שבמצבו שלפני ההשקיה היה מדבר עם צמחייה מועטה, בעמק סקרמנטו המעט פחות צחיח היו שטחים מיוערים משמעותיים לפני בואם של מתיישבים ממוצא אירופי. רוב היערות נכרתו במהלך הבהלה לזהב בקליפורניה ובגל ההתיישבות האמריקנית בעקבותיו, אם כי יש עדיין כמה אזורים שבהם נותרו עצים, כמו אזור סקרמנטו רבתי.
גבעות נפוצות יותר מדרום לקורנינג (אנ') ועד שסטה לייק סיטי (אנ'). אלו ידועות בשם גבעות העמק ומתחילות מדרום לקו הגבול בין המחוזות טהמה וגלן ליד קורנינג. יש גם כמה גבעות ברד בלאף (אנ') ובקורנינג. ישנו רכס מרכזי אחד של גבעות בין קוטונווד (Cottonwood) ורד בלאף הידוע בשם גבעות קוטונווד (Cottonwood Hills) או גם גבעת ניין מייל, ויש את רכס קוטונווד (Cottonwood Ridge) בין אנדרסון (Anderson) לקוטונווד. יש כמה גבעות ברדינג, כמה יותר מרד בלאף, ומצפון לרדינג זה בעיקר מרגלות הגבעות.
מאפיין גאוגרפי ייחודי אחד של עמק סקרמנטו הוא סאטר ביוטס (אנ'), המכונה "רכס ההרים הקטן" ביותר בעולם, הוא מורכב משרידים של הר געש כבוי ושוכן בצמוד ליובה סיטי (אנ'), 70 קילומטרים צפונית לסקרמנטו.
חקלאות

פרדסי הדרים, מטעי אגוזים וחוות בקר משותפים לשני חצאי העמק המרכזי. גם התעשייה החקלאית של עמק סקרמנטו דומה לזו של עמק סן חואקין מדרום. לאגוזים, כמו לשקדים ואגוזי המלך, חשיבות רבה יותר מצפון לדלתה, ואורז, שאינו בר-קיימא בעמק סן חואקין הצחיח יותר, הוא גידול מרכזי. באזור העיירה קורנינג מגדלים זיתים להפקת שמן זית ולצריכה כפירות. המטה של איגוד המגדלים Sunsweet Growers Incorporated נמצא בעיר יובה. העמק שולט ביותר משני שלישים משוק השזיפים המיובשים העולמי באמצעות למעלה מ-400 מגדלים בקליפורניה.
אקלים

דפוסי מזג האוויר בעמק סקרמנטו דומים מאוד לאלו שבעמק סן חואקין שמדרום, אם כי הלחות והמשקעים נוטים להיות מעט גבוהים יותר. הקיץ הוא העונה היבשה, עם טמפרטורות ממוצעות בשעות היום הנעות בין 32 ל-37 מעלות צלזיוס, אבל גם טמפרטורה מעל 40 מעלות היא תופעה שכיחה, במיוחד בצ'יקו, רדינג, רד בלאף וסקרמנטו. ה"בריזה", שמגיעה מאזור המפרץ, מביאה לטמפרטורות קרירות יותר ולחות גבוהה יותר. לפעמים רוח הדלתה סוערת עם מהירות רוח עד 50 קמ"ש בעמק ועד מעל ל-70 קמ"ש באזור הדלתה, שלעיתים קרובות הוא פרוץ לרוחות. רוח זו יכולה גם להביא עננים נמוכים בשעות הבוקר לאזור, אבל העננים בדרך כלל מתפוגגים במהירות והטמפרטורות נשארות קרירות. תנאים דמויי קיץ נמשכים עד מתחילת ועד אמצע ספטמבר, אך מזג האוויר מתחיל להשתנות למזג אוויר קריר, גשום וערפילי יותר במהלך אוקטובר, מה שגורם לעצים לייצר עלווה סתווית צבעונית. החורף, המכונה גם העונה הגשומה, הוא בדרך כלל מתון עד קריר, מעורפל וגשום. בצפון, הטמפרטורה הממוצעת היא סביב 7 מעלות צלזיוס והמינימום מגיע עד ל-12- מעלות צלזיוס, קר יותר בחלק הצפוני של העמק וקר יותר עדיין למרגלות הגבעות וקיפאון יכול להתרחש כמעט בכל מקום. דרומה יותר ליד סקרמנטו, הטמפרטורות נוטות להישאר בין 10 ל-20 מעלות צלזיוס, כשהטמפרטורות בלילה יורדות בין 2 ל-7 מעלות צלזיוס. העונה הגשומה נמשכת מנובמבר עד תחילת אפריל. במהלך העונה הגשומה, מתחוללות בעמק סקרמנטו מדי פעם סופות רעמים חזקות וסופות טורנדו, בעיקר בעוצמה EF0 או EF1, במיוחד במחוז קולוסה ובאזורים סביב קורנינג ואורלנד (Orland). שיטפונות מתרחשים לעיתים בתקופות גשומות יותר, בדרך כלל נובמבר עד מרץ. שלג בעמק נדיר, אם כי העיירות רדינג ורד בלאף שנמצאות בקצה הצפוני של העמק, חוות לעיתים קרובות שלג קל פעם או פעמיים בשנה. בצ'יקו יכול לרדת גשם מעורב בשלג כל כמה שנים, אבל בממוצע, שלג יורד רק פעם ב-5 שנים. דרומה יותר בסקרמנטו, שלג אינו יורד. במהלך חודשי הסתיו והחורף, יכול להיווצר בכל העמק המרכז ערפל סמיך המכונה "ערפל טולה" (tule fog) שהופך את הנהיגה למסוכנת, במיוחד בלילה, ובעיקר מדרום לקורנינג. הערפל יכול להימשך שבועות תלוי עד כמה הרוח חלשה. בשנים מאז 2010, הבצורות ברחבי מדינת קליפורניה מקשות עוד יותר על אספקת המים של עמק סקרמנטו ועמק סן חואקין.
תחבורה

כביש בין-מדינתי 5 הוא המסלול העיקרי דרך עמק סקרמנטו, שכיוונו מדרום לצפון לאורך הקצה המערבי של העמק. כביש בין-מדינתי 80 (אנ') עובר מצפון-מזרח לדרום-מערב דרך הקצה הדרומי של העמק, בעיקר דרך המחוזות סקרמנטו ויולו, ומסתיים בגשר המפרץ סן פרנסיסקו-אוקלנד. מספר מסלולים משניים מחברים בין שני הכבישים, כולל כביש בין-מדינתי 505 (אנ') וכביש מדינתי 113 (אנ'). באזור סקרמנטו יש רשת של כבישים מהירים עירוניים.
מסלולים עיקריים נוספים באזור כוללים את כביש מדינתי 99 (אנ'), העובר לאורך הקצה המזרחי של העמק, בערך במקביל לכביש בין-מדינתי 5, מסקרמנטו ועד לקצה הצפוני שלו ברד בלאף. כביש מדינתי 20 (אנ'), שחוצה את העמק ממערב למזרח במסלולו מדרך מדינת קליפורניה מספר 1 במחוז מנדוסינו למעבר דונר (אנ'). כביש מדינתי 49 (אנ'), הקרוי לכבוד הבהלה לזהב בקליפורניה ועובר דרך עיירות כרייה עתיקות רבות למרגלות העמק; וכביש מדינתי 45 (אנ'), העובר לאורך מסלול הנהר סקרמנטו כ-20 קילומטרים מזרחית לכביש בין-מדינתי 5.
קו הרכבת של יוניון פסיפיק משרת את העמק, עם הקו העיקרי שלה מצפון לדרום מאוקלנד בקליפורניה לפורטלנד באורגון, דרך סקרמנטו, מריסוויל (אנ'), צ'יקו (אנ') ורדינג. זהו גם המסלול של רכבת הנוסעים קואסט סטארלייט (אנ') של אמטרק. ליוניון פסיפיק יש גם שני קווים מזרח-מערב, דרך מעבר דונר (אנ') (מסילה של סנטרל פסיפיק (אנ') לשעבר), ודרך ערוץ הנהר פדר (אנ') (מסילה של וסטרן פסיפיק (אנ') לשעבר). קו הרכבת קליפורניה זפר של אמטרק משתמש במסלול מעבר דונר. לחברת הרכבת BNSF יש קו מקלאמת פולס באורגון, לצומת עם קו הנהר פדר של יוניון פסיפיק בקדי (אנ'). ל-BNSF יש זכויות שימוש בשני הקווים של יוניון פסיספיק ממזרח-למערב. בנוסף, חברת הרכבות של צפון קליפורניה (אנ') מפעילה את קו הרכבת לשעבר של סאות'רן פסיפיק בצד המערבי של העמק מדייוויס לטהמה (אנ') (ליד רד בלאף).
הערות שוליים

1 2 3  "Southern California gets drastic water cutbacks amid drought. What's next for Sacramento?". amp.sacbee.com.
| דגל קליפורניה מדינת קליפורניה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | סקרמנטו |  |
| אזורים גאוגרפיים | עמק אנטלופ • העמק המרכזי של קליפורניה • החוף המרכזי של קליפורניה • דרום קליפורניה • איי התעלה של קליפורניה • רכסי החוף של קליפורניה • עמק אימפריאל • עמק קואצ'לה • עמק קונחו • עמק המוות • מדבר מוהאבי • עמק אוונס • עמק פומונה • עמק סקרמנטו • חצי האי סן פרנסיסקו • עמק סן פרננדו • עמק סן גבריאל • עמק סנטה קלרה • עמק סנטה קלריטה • עמק סן חואקין • סיירה נבדה • עמק הסיליקון • ערי המעבר • אזור מפרץ סן פרנסיסקו • לוס אנג'לס רבתי • מטרופולין ריברסייד-סן ברנרדינו-אונטריו • רצועת החוף המרכזית של קליפורניה • מדבריות קליפורניה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | לוס אנג'לס • סן דייגו • סן חוזה • סן פרנסיסקו • פרזנו • סקרמנטו • לונג ביץ' • אוקלנד • בייקרספילד • אנהיים • סנטה אנה • ריברסייד • סטוקטון • צ'ולה ויסטה • אירוויין • פרימונט • סן ברנרדינו • מודסטו • אוקסנארד • פונטנה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קליפורניה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556311205171  GND: 4508521-3  LCCN: sh95006708  VIAF: 13144648149135336145   WorldCat (עם VIAF): 13144648149135336145 
תחריט מהמאה ה-19 המתאר את סאטר באטס בעמק סקרמנטו
ערפל סמיך הגולש לעמק סקרמנטו
אגן הנהר סקרמנטו, כולל העמק והגבעות הסמוכות.
פוואז אל-קרני

פוואז בלקאסם אל-קרני (בערבית: فواز بلقاسم القرني בתעתיק: פואז בלקאסם אלקרני; נולד ב-2 באפריל 1992 בג'דה שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת השוער בקבוצת א-שבאב מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

אל-קרני גדל במחלקת הנוער של אל-איתיחאד. הוא ערך 113 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסעודית.
ב-24 ביולי 2021 חתם אל-קרני על חוזה לשלוש עונות בא-שבאב מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-9 בספטמבר 2013 ערך אל-קרני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בהפסד 1–3 לנבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות.
תארים

גביע המלך הסעודי (2): 2013, 2018
גביע יורש העצר הסעודי (1): 2016/2017
הערות שוליים

↑  فواز القرني حارساً لمرمى الشباب באתר אל-ערביה, 24 ביולי 2021 (בערבית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פוואז אל-קרני".
פרידריך השלישי, מרקיז באדן

| --- | --- |

 לידה:  1327 
 פטירה:  2 בספטמבר 1353 (בגיל 26 בערך) 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  באדן-באדן 
 
פרידריך השלישי, מרקיז באדן (1327 – 2 בספטמבר 1353) היה מרקיז באדן מ-1348 עד 1353.
ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-1327 והיה בנם הבכור של רודולף הרביעי ומריה מאוטינגן. בשנת 1348 מת אביו ופרידריך ירש את מרקיזות באדן יחד עם אחיו רודולף החמישי. ב-2 בספטמבר 1353 מת פרידריך, ובנו רודולף השישי, מרקיז באדן ירש אותו.
משפחתו

הוא התחתן עם מרגרטה מבאדן, בתו של רודולף הסו, מרקיז באדן-באדן והביא לעולם את הילדים הבאים:
רודולף השישי, מרקיז באדן (נפטר ב-21 במרץ 1372).
מרגרט, דאם ד'הריקור, התחתנה עם הרוזן גוטפריד השני מליינינגן-ריקסינגן, ולאחריו התחתנה עם הרוזן היינריך מלוצ'לשטיין.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1017767254  VIAF: 220713051   WorldCat (עם VIAF): 220713051
פיליפ ריבלין

| --- | --- |

פיליפ ריבלין
 לידה:  29 ביולי 1893 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  16 ביולי 1984 (בגיל 90)
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  ממייסדי בית"ר
 
פיליפ ריבלין (ט"ז באב תרנ"ג, 29 ביולי 1893 – ט"ז בתמוז תשמ"ד, 16 ביולי 1984) היה ממייסדי תנועת הנוער בית"ר בארץ ישראל ומראשי ארגון עובדי הצה"ר ובית"ר בפתח תקווה. רופא ילדים במקצועו וממייסדי "קופת חולים עממית" (לימים "קופת חולים מאוחדת"). יקיר העיר פתח תקווה בשנת תשל"ח (1978).
קורות חיים

פיליפ ריבלין נולד באודיסה שבקיסרות הרוסית וגדל בבית הוריו בעיר באקו, שבאזרבייג'ן, שם סיים לימודיו בגימנסיה. היה מראשי הנוער הציוני בקווקז, וקיים קשרים עם מרכזים ציוניים ברוסיה, בין השאר היה חבר מערכת העיתון "ייברסקי סטודנט" (ברוסית: "הסטודנט היהודי"), שראה אור בפטרוגראד בשנת 1915.
בזיכרונותיו, שלושה פרקים מחיי יהדות רוסיה, כתב, כי בעקבות מהפכת "הטורקים הצעירים" ב-1908 בטורקיה, וההתעוררות הלאומית בקווקז, ראה את עצמו "כשליח הציונות בעולם המוסלמי". למד רפואה באוניברסיטאות היידלברג בגרמניה וברוסיה. השתתף במלחמת העולם הראשונה כרופא צבאי בצבא הצאר ניקולאי השני.
ריבלין עלה לארץ ישראל בשנת 1922. עבד כרופא בבית החולים "הדסה" בירושלים, ואחר כך עבד בשירותי הרפואה בצפת ובחברון.
ריבלין הקים את ביתו במושבה פתח תקווה, ובה פתח את סניף "טיפת חלב". בשנת 1926 היה בין חבורת היוזמים את הקמת "ועדת בריאות". כמו כן, נמנה עם יוזמי ומייסדי הקמת "קופת חולים עממית", לימים "קופת חולים מאוחדת". הוא טיפל במסירות רבה בפעוטות ובילדים מהשכונות "שעריה" ו"מחנה יהודה" שבפתח תקווה, שהתחלואה והתמותה הייתה גדולה אצלם; הוא הדריך את היולדות כיצד לגדל תינוקות, וכיצד לשמור על סביבה נקייה ותנאים הגייניים נאותים לגידול ילדים.
ד"ר פיליפ ריבלין היה ממייסדי תנועת הנוער בית"ר בארץ ישראל, ומפעילי הסניף הראשון שלה בתל אביב, ואחר כך היה ממייסדי סניף בית"ר במושבה פתח תקווה, אשר כונה "הגדוד הפתח-תקוואי ה-42", ונודע כמי שהטביע חותמו עליו. במקביל, היה מפעילי תנועת הצה"ר בארץ ישראל.
לדבריו של שלמה מנוס (מניסטרסקי), ריבלין הרצה לחניכי בית"ר על ערכים של התנועה הציונית, על החלום להקים מדינה יהודית בארץ ישראל, שתכלול צבא: צי וחיל אוויר, ותיאר להם את החזון הציוני, להקים מדינה בעלת כלכלה איתנה ולהיות אומה בעלת מדינה עצמאית ככל העמים. מנוס, שהיה חבר "הנוער העובד" ונציגה בלשכת העבודה של ההסתדרות הכללית, סיפר כי היה עד מקרוב לנישול עובדים חברי בית"ר והתנועה הרוויזיוניסטית מקבלת עבודה בלשכות העבודה, ותופעה זו קוממה והביאה אותו להצטרף אל בית"ר.
ד"ר ריבלין היה מראשוני "הפורשים", חברי תנועת ז'בוטינסקי, משורות "ההסתדרות הכללית".
הוא היה בין מקבלי ההחלטה על הקמת ארגון עובדים של "העובד הלאומי" בארץ ישראל בכינוס הארצי של "גוש העבודה הרביזיוניסטי" ב-31 במאי 1930.
בביתו התקיימו ישיבות המזכירות של סניף ארגון עובדי הצה"ר ובית"ר בפתח תקווה, והוא נבחר ליושב ראש ועד חברי הצה"ר. כמו כן, בשנת 1930, היה ד"ר ריבלין חבר המועצה המקומית של פתח תקווה מטעם הצה"ר.
חלק גדול מפעילותו בתקופת המנדט היה במחתרת ובחשאי, למשל, כאשר היה לעזר לחברי אצ"ל ולח"י בתקופת ה"סזון" שבה נרדפו על ידי "היישוב המאורגן" ואנשי "ההגנה" והפלמ"ח. בעתות מצוקה אלו מצאו רבים מקרב חברי המחתרות, "פליטים", כפי שכינו אותם, מחסה ופינה חמה בביתו.
לאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל ועם בואם של רבבות עולים חדשים לארץ ישראל, נשלח ד"ר ריבלין על ידי משרד הבריאות לטפל בתינוקות שהצטופפו ב"מעברת פתח תקווה" - "עמישב".
הוא לימד אימהות שלא ידעו עדיין עברית וטרם הסתגלו לתנאים החיים בישראל, כמו גם לנסיבות הקשות בחיי היומיום במעברה, וכיצד לשמור על סביבה נקייה בגידול ילדיהן.
ד"ר ריבלין יזם הקמת סניף של ההסתדרות הרפואית בישראל בפתח תקווה.
בשנת תשל"ח, 1978, זכה לתואר יקיר העיר פתח תקווה. בהענקת הפרס נאמר עליו, בין השאר, כי הוא איש ציבור רב פעלים ורופא מסור ופורץ דרך, וכי בעשרות שנות עבודתו כרופא, "זכה לטפל באלפי תינוקות, שגדלו, הפכו אבות וסבים, וזוכרים לרופא המסור את חסד טיפולו".
ד"ר פיליפ ריבלין ציווה את גופתו למדע. נפטר ביום ט"ז בתמוז תשמ"ד, 16 ביולי 1984.
מחיבוריו

פיליפ ריבלין, שלושה פרקים מחיי יהדות רוסיה, דפים מודפסים במכונת כתיבה, תיק ד"ר פיליפ ריבלין, ארכיון בית אב"א אחימאיר, רמת גן
פיליפ ריבלין, "הריאורגניזציה של הצה"ר בא"י", ידיעות ועד הסניף התל-אביבי של הצה"ר בא"י, רמת גן.
פיליפ ריבלין, "תעודות הרביזיוניות", ידיעות ועד הסניף התל-אביבי של הצה"ר בא"י, גיליון ג', 1 במאי 1930.
פיליפ ריבלין, "הדרך ארוכה – אבל בטוח", חזית העובד, גיליון 180, חול המועד פסח תרצ"ד – 1934.
פיליפ ריבלין, "ליגה או מפלגה?", החברה, ג, 40, ניסן תש"ג, תל-אביב.
לקריאה נוספת

תיק פיליפ ריבלין, ארכיון "בית אבא" אחימאיר, רמת-גן.
יהושע אופיר, ספר העובד הלאומי: תולדות תנועת העבודה הלאומית בארץ-ישראל, כרך א', תל אביב: הוצאת הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הלאומית, תשי"ט - 1959.
יהושע אופיר, הארגון הצבאי הלאומי, פתח-תקוה: הוצאת אינטרמדיה בע"מ, 1995.
הערות שוליים

↑  אריה צנציפר (רפאלי) ועבר הדני (עורכים), פעמי הגאולה: פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית : תמונות, תעודות, סקירות, תל אביב: הוצאת נ. טברסקי, 1951, עמ' 200, באתר גוגל ספרים
↑  פיליפ ריבלין, "שלושה פרקים מחיי יהדות רוסיה", דפים מודפסים במכונת כתיבה, תיק ד"ר פיליפ ריבלין, ארכיון בית אב"א אחימאיר, רמת-גן.
↑  כציר: קובץ לקורות התנועה הציונית ברוסיה, כרך 2, עמ' 215, באתר גוגל ספרים.
↑  אמנון מעבי, "שכונת שעריה (פתח־תקוה) אי־לגאליות זמנית (1949-1937)", תהודה, 26, עמ' 72, באתר גוגל ספרים.
↑  יהושע אופיר, הארגון הצבאי הלאומי, פתח-תקוה: הוצאת אינטרמדיה בע"מ, 1995, עמ' 21.
↑  יהושע אופיר, הארגון הצבאי הלאומי, פתח-תקוה: הוצאת אינטרמדיה בע"מ, 1995, עמ' 23.
↑  יהושע אופיר, הארגון הצבאי הלאומי, פתח-תקוה: הוצאת אינטרמדיה בע"מ, 1995, עמ' 22.
↑  ד"ר פיליפ ריבלין יקיר העיר, באתר ראשונים - פתח תקווה "אם המושבות".
תחנת "טיפת חלב" בפתח תקווה בשנות ה-30 של המאה ה-20
סמל פלוגות הגיוס של בית"ר
פרוסיאס הראשון, מלך ביתיניה

פרוסיאס הראשון (ביוונית: Προυσίας Α; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מלך ביתיניה בין השנים 228 לפנה"ס-182 לפנה"ס.
ביוגרפיה

פרוסיאס נולד בביתיניה. ביתיניה הייתה ממלכה יוונית למחצה, שזכתה לעצמאות במהלך מלחמות הדיאדוכים. ביתיניה מעולם לא עלתה למעמד גבוה בקרב הממלכות ההלניסטיות. ביתיניה אוימה על ידי אויבים חזקים ונהנתה משגשוג כלכלי. אולם למרות קרבתה ליוון ולממלכות הלניסטיות מובהקות, תרבותה נותרה ברובה ברברית וההשפעה היוונית בה הייתה קטנה יחסית. פרוסיאס, ירש את אביו זיאלאס, בשנת 228 לפנה"ס.
פרוסיאס, שאף להפוך את ארצו למעצמה הלניסטית, הוא כרת ברית עם מוקדון, ולחם לצידה במהלך המלחמה המוקדונית הראשונה. חלקו במלחמה התאפיין בכיבוש חלק מממלכת פרגמון, שהייתה גם היא אויבת של מוקדון. למרות שהמוקדונים הובסו במלחמה, הרי שביתיניה הרוויחה ממנה, פרוסיאס הורשה לשמור על חלק מהערים שכבש, ונזכר בין החותמים על שלום פויניקי שסיים את המלחמה. הוא המשיך להיות בעל ברית נאמן של מוקדון, אך נזהר גם לא להרגיז את המעצמה החדשה הרפובליקה הרומית. במהלך מלחמת אנטיוכוס, הציע לו מלך האימפריה הסלאוקית, אנטיוכוס השלישי, לחתום עמו על ברית נגד הרומאים. הרומאים ידעו היטב שצבא ביתיני מאומן היטב עשוי להוות מכשול רציני, ועל כן שלחו שליחים רבים אל פרוסיאס, ביניהם נמנו גאיוס ליוויוס סלינטור וסקיפיו אפריקנוס. פרוסיאס קיבל לבסוף את הצעת הרומאים להישאר נייטרלי.
לאחר המלחמה החל פרוסיאס לחשוש מפני אאמונס השני, מלך פרגמון, שצבר לדעתו השפעה רבה מדי באזור. פרוסיאס החל לתכנן מלחמה בפרגמון, לשמחתו הרבה הגיע אל חצרו המצביא המפורסם חניבעל ברקה וביקש מקלט. פרוסיאס קפץ על ההזדמנות לנצל את כישוריו של חניבעל והציע לו לפקד על הצי הביתיני במהלך המלחמה, וחניבעל קיבל את ההצעה. פרוסיאס כרת גם ברית עם הגלאטים, ותקף בהפתעה בשנת 184 לפנה"ס את פרגמון. הוא נחל הצלחה מסוימת, וכבש את הערים קיארוס וטיוס, הצי הביתיני בפיקודו של חניבעל נחל ניצחון מזהיר מול צי פרגמוני גדול בהרבה. אולם המלחמה התעכבה זמן רב מדי, מה שאפשר לאאומנס לפנות אל רומא ולגייס את צבאו. הצבא הביתיני הוכה בקרב באזור ההר ליפידרון, ובלית ברירה הסכים לתנאי השלום שהציעו הפרגמונים והרומאים, שכללו מסירת כמה אזורים שנויים במחלוקת לפרגמון, והסגרת חניבעל. בשנת 183 לפנה"ס הקונסול הרומאי פלמיניניוס הגיע אל ביתיניה והסדיר את תנאי השלום. חניבעל התאבד כדי לא ליפול בשבי הרומאים.
פרוסיאס מת שנה לאחר מכן. ירש אותו בנו, פרוסיאס השני.
לקריאה נוספת

דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).
הערות שוליים

↑  גולן, עמ' 400.
↑  גולן, עמ' 405.
↑  גולן, עמ' 511.
↑  פוליביוס, ספר עשרים ואחד, 11.
↑  קורנליוס נפוס, "חניבעל", 11.
↑  גולן, עמ' 651.
↑  סטראבון, ספר שנים עשר, 563.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1192995732  VIAF: 9609156619136428780000   WorldCat (עם VIAF): 9609156619136428780000
פיליפ ריף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בדצמבר 1922 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  1 ביולי 2006 (בגיל 83) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ברנדייס  אוניברסיטת פנסילבניה 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 בן או בת זוג:  סוזן סונטג (1950–1959) 
 צאצאים:  דייויד ריף 
 
פיליפ ריף (באנגלית: Philip Rieff, ה-15 בדצמבר 1922 – 1 ביולי 2006) היה סוציולוג ומבקר תרבות יהודי-אמריקאי.
קורות חיים

נולד בשיקגו ליוסף ואידה, שהיגרו שנה קודם לכן מליטא לארצות הברית. החל ללמוד באוניברסיטת שיקגו ב-1939. במלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר האמריקאי, והשלים את לימודי התואר הראשון ב-1946. ב-1947 קיבל את התואר השני והחל לעבוד כעוזר הוראה במחלקה לסוציולוגיה. ב-1954 השלים את לימודי הדוקטורט.
בשנת 1952 עבר לבוסטון והחל ללמד באוניברסיטת ברנדייס. ב-1959 קיבל משרת הוראה באוניברסיטת ברקלי, וב-1961 עבר לאוניברסיטת פנסילבניה שם שימש פרופסור בקתדרה על שם בנג'מין פרנקלין עד צאתו לפנסיה בשנת 1992.
בשנת 1950 התחתן עם סוזן סונטג, שהייתה בת 17, עשרה ימים אחרי שנפגשו לראשונה. בשנת 1952 נולד בנם, דוד ריף, סופר ועורך יומניה האישיים של אמו. בשנת 1955 אירחו בני הזוג במשך שנה את הפילוסוף הרברט מרקוזה בזמן שעבד על ספרו "ארוס וציוויליזציה". בשנת 1958 הזוג התגרש, ובשנת 1964 נישא בשנית לאליסון דאגלס נוקס, עורכת דין מפילדלפיה.
מספריו

Freud: The Mind of the Moralist‏, הוצאת ויקינג, ניו יורק, 1959.
Collected Papers of Sigmund Freud‏ (עורך), הוצאת ספרי קולייר, 1963.
The Triumph of the Therapeutic‏, הוצאת הארפר ורו, ניו יורק, 1966.
On Intellectuals; Theoretical Studies‏, הוצאת דאבלדיי, ניו יורק, 1969.
Fellow Teachers‏, הוצאת הארפר ורו, ניו יורק, 1973.
The Feeling Intellect‏, הוצאת אוניברסיטת שיקגו, 1990.
My Life Among the Deathworks‏, הוצאת אוניברסיטת וירג'יניה, 2006.
Charisma‏, הוצאת פנתיאון, 2007.
The Crisis of the Officer Class‏, הוצאת אוניברסיטת וירג'יניה, 2007.
The Jew of Culture‏, הוצאת אוניברסיטת וירג'יניה, 2008.
לקריאה נוספת

תומר פרסיקו, חמישה ספרים על העיסוק הגובר של האדם המערבי בעצמו וברגשותיו, באתר הארץ, 11 ביוני 2019 - על ספרו של ריף "ניצחון התרפויטי".
הערות שוליים

↑  Robert D. McFadden, ‏Philip Rieff, Sociologist and Author on Freud, Dies at 83, New York Times, 4 ביולי, 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267003905171  PLWABN: 9810620591805606  BIBSYS: 90055554  BnF: cb122915306 (data)  CANTIC: a11955910  GND: 130500798  ISNI: 0000 0001 1488 137X  LCCN: n79060109  LNB: 000034974  NDL: 00729228  NKC: nlk20050167907  NTA: 068812280  SNAC: w66h4k63  SUDOC: 031760031  VIAF: 14835223   WorldCat (עם VIAF): 14835223
פיליפ רנצר

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1956 (בן 67) פלוישט, הרפובליקה העממית הרומנית 
 מקום לימודים:  המדרשה לאמנות (1982)  המדרשה לאמנות (1993) 
 
פיליפ רנצר (נולד ב-8 בדצמבר 1956) הוא פסל וצייר ישראלי, יליד רומניה. זוכה בפרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית לשנת 2019 מטעם משרד התרבות והספורט