stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארסנופיריט
מקור ותפוצה

הארסנופיריט הוא בין המינרלים הראשונים הנוצרים מפעילות הידרותרמית. המינרל מצוי בעורקים של זהב-קוורץ ובדיל שנוצרו בפגמטיטים מפעילות הידרותרמית בטמפרטורה גבוהה, וכן כמשקעים סולפידיים מהתמרת מגע, פחות נפוץ הוא היווצרות המינרל מפעילות הידרותרמית בטמפרטורה נמוכה. כמו כן בסלעים מותמרים דוגמת צפחות או גנייסים.
הארסנופיריט הוא מינרל הארסן הנפוץ ביותר. אתר Mindat מפרט למעלה מ-5,500 מקומות בעולם בו ניתן למצוא את המינרל. גבישים גדולים ומושלמים של המינרל ניתן למצוא באלטנברג (Altenberg), אהרנפריידרסדורף (Ehrenfriedersdorf) ופרייברג בסקסוניה שבגרמניה; בפנאשקווירה (Panasqueira) שבפורטוגל; בסאלה (Sala), טונאברג (Tunaberg) וסטולברג (Stollberg) בשוודיה; בטוויסטוק (Tavistock) בדבונשייר שבאנגליה; באתר המינרלים של פרנקלין (Franklin) במחוז ססקס (Sussex) בניו ג'רזי שבארצות הברית; בהידאלגו דל פארל (Hidalgo del Parral) במדינת צ'יוואווה שבמקסיקו; ובמכרה אובירה במחוז אויטה באי קיושו שביפן.
לקריאה נוספת

Hurlbut, C. S.; Klein, C., 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., ISBN 0-471-80580-7.
הערות שוליים

↑  Satinder Ahuja, Handbook of Water Purity and Quality page 24
↑  פרויקט rruff
↑  אתר Webmineral
↑  מאמר המציע שיטה המבוססת על כלורינציה
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
ארסנופיריט מברזיל בחיתוך של אבני חן
ארסני יאצניוק

ארסני פטרוביץ' יאצניוק (באוקראינית: Арсеній Петрович Яценюк; נולד ב-22 במאי 1974) הוא מדינאי וכלכלן אוקראיני שכיהן כראש ממשלת אוקראינה מ-27 בפברואר 2014 ועד 14 באפריל 2016. יאצניוק כיהן בממשלות אוקראינה כשר האוצר (2005–2006) וכשר החוץ (2007). בשנים 2007–2008 אף כיהן כיושב ראש הראדה העליונה, הפרלמנט האוקראיני.
בשנים 2009–2012 עמד בראש מפלגת חזית השינוי, ומיוני עד דצמבר 2012 הנהיג את האופוזיציה האוקראינית. מדצמבר כיהן כיו"ר סיעת המולדת בפרלמנט האוקראיני, ומיוני 2013 היה ליו"ר המועצה הפוליטית של הסיעה. בפברואר 2014 מונה לעמוד בראש ממשלת האחדות של אוקראינה, שהוקמה לאחר אירועי יברומאידאן.
באפריל 2016 הגיש את התפטרותו מראשות הממשלה.
ביוגרפיה > ילדותו והשכלתו

ארסני יאצניוק נולד במאי 1974 בעיר צ'רנוביץ, למשפחה משכילה. הוריו היו מרצים. אביו, פיוטר איוואנוביץ' יאצניוק, היה מרצה לתולדות רוסיה, גרמניה ואמריקה הלטינית בעוד אמו, מריה גריגורייבנה, הייתה מרצה לשפה הצרפתית.
ב-1991 סיים בהצלחה את בית הספר מס' 9 על שם פנאס מירנו בעיר הולדתו והתקבל לפקולטה למשפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ. המשיך לימודיו במכון לכלכלה ומסחר בעיר ואחר כך באוניברסיטה הלאומית לכלכלה ומסחר בקייב.
בדצמבר 1992 שיתף פעולה עם בנו של מושל מחוז צ'רנוביץ, ולנטין גנאטישין והקים עמו את חברת "UrEk" בע"מ להענקת שירותים משפטיים. ב-1996 השלים לימודי משפט וניהל חברת עורכי דין משלו.
בינואר 1998 הגיע לקייב והיה ליועץ מחלקת האשראי בבנק "אוואל" בעיר. בדצמבר אותה שנה היה ליועצו של יו"ר מועצת המנהלים באותו הבנק ואחר כך מונה לסגן יו"ר דירקטוריון הבנק עד שזומן לכהן כשר האוצר בממשלת חצי האי קרים, תחת ראש הממשלה המקומי, ואלרי גורבאטוב. ב-2001 יאצניוק השלים את לימודיו במכון למסחר וכלכלה של צ'רנוביץ.
ביוגרפיה > הקריירה הפוליטית

בספטמבר 2001 מונה יאצניוק לשר האוצר של ממשלת חצי האי קרים, באפריל 2002 פוטרה הממשלה, אך יאצניוק שמר על תפקידו גם משהוחלפה הממשלה ובראשה הועמד סרגיי קוניצין.
בינואר 2003 הגיע יאצניוק לקייב ומונה לסגן נגיד הבנק הלאומי של אוקראינה על ידי הנגיד סרגיי טיגיפקו. ב-2004 השלים דוקטורט בכלכלה ובפברואר 2005 התפטר מעבודתו בבנק הלאומי.
במרץ 2005 יו"ר האדמיניסטרציה של מחוז אודסה וסילי צושקו מינה את יאצניוק לסגנו ובספטמבר 2005 יאצניוק מונה לשר האוצר האוקראיני, ממשלתו של יורי יחאנורוב. במאי 2006 הפרלמנט החליט על הדחת הממשלה והממשלה כיהנה כממשלת מעבר עד לאוגוסט אותה שנה. בעת כהונתו כשר האוצר ניהל יאצניוק מגעים עם ארגון הסחר העולמי על צירופה של אוקראינה כחברה מן המניין ועמד בראש הוועדה ליחסים עם האיחוד האירופי והיה לחבר המועצה המייעצת לענייני השקעות זרות והיה ליו"ר דירקטוריון בנק הים השחור למסחר ופיתוח (בין דצמבר 2005 למרץ 2007).
בספטמבר 2006 נשיא אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו מינה אותו לסגן ראש מזכירות הנשיא ונציג הנשיא בממשלה. באותה עת כיהן גם כחבר במועצת הבנק הלאומי וכחבר במועצת בנק אוקראינה לייבוא וייצוא ובנק החיסכון האוקראיני.
במרץ 2007 מונה יאצניוק לשר החוץ של אוקראינה. עם מינוייו, הפך לחבר במועצה לביטחון לאומי והגנה. בדצמבר אותה שנה מונה לעמוד בראש הפרלמנט, הראדה העליונה. בספטמבר 2008 התפטר מתפקידו של פירוקה של הקואליציה ובנובמבר התקבלה התפטרותו על ידי חברי הפרלמנט.
בדצמבר 2008 הקים את מפלגת "חזית השינוי" והתמודד לבחירות הנשיאותיות ב-2010 אך גרף 6.69% בלבד מהקולות וסיים במקום הרביעי. בפברואר 2010, הנשיא ויקטור ינוקוביץ' הציג שלושה מועמדים לתפקיד ראש ממשלת אוקראינה, יאצניוק, סרגיי טיגיפקו (נגיד בנק לשעבר) ומיקולה אזארוב, מועמדותו של יאצניוק הוסרה לאחר שהראדה העליונה החליטה כי סיעות האופוזיציה אינן יכולות להציג מועמד לראשות הממשלה.
באפריל 2012 הכריז יחד עם יוליה טימושנקו על איחוד מפלגות לקראת הבחירות הפרלמנטריות וביוני 2012 מונה ליו"ר מועצת האופוזיציה המאוחדת של אוקראינה. לאחר הבחירות שנערכו באוקטובר 2012 האופוזיציה המאוחדת זכתה בסך הכול ל-101 מושבים בפרלמנט (כ-25.54% מהקולות) ובדצמבר 2012 מונה יאצניוק למנהיג סיעת המולדת האוקראינית. ביוני 2013 נבחרה יוליה טימושנקו להחליפו בראשות המפלגה בעוד הוא מונה לעמוד בראש המועצה הפוליטית של המפלגה.
החל מנובמבר 2013 יחד עם מנהיגי אופוזיציה אחרים, כויטלי קליצ'קו, אולג טיאהניבוק ואחרים ארגנו מחאות והפגנות במרכז קייב כנגד שלטונו המושחת של ויקטור ינוקוביץ'. במהלך התדרדרות ההפגנות לכדי עימותים אלימים הנשיא ינוקוביץ' הציע לו להתמנות לראש ממשלת אוקראינה אך הוא סירב.
בפברואר 2014 נפגש עם נציגי מדינות זרות במהלך כנס מינכן לביטחון וב-27 בפברואר 2014 הראדה העליונה אישרה את מינוייו לתפקיד ראש ממשלת האחדות הלאומית. עוד באותו היום הציג את הרכב ממשלתו, כאשר פאבל פטרנקו מונה לשר המשפטים, אולכסנדר שלפאק מונה לשר האוצר, ארסן אבאקוב מונה לשר הפנים, אנדריי דשיצה מונה לשר החוץ, איהור טניוך מונה לשר ההגנה, ווולודימיר גרויסמן מונה לשר לענייני פיתוח אזורי ובינוי. ב-14 באפריל 2016 התפטר מתפקידו.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, ראש ממשלה חדש לאוקראינה: ארסני יאצניוק, באתר nana10‏, 27 בפברואר 2014
↑  ראש ממשלת אוקראינה התפטר: "הרצון להחלפתי עיוור פוליטיקאים", באתר וואלה, 10 באפריל 2016
| ראשי ממשלת אוקראינה |
| --- | --- | --- |
| ראשי ממשלה באוקראינה העצמאית | ליאוניד קוצ'מה • יפים זביאהלסקי • פבלו לאזרנקו • ויקטור יושצ'נקו • ויקטור ינוקוביץ' • יורי יחנורוב • יוליה טימושנקו • מיקולה אזארוב • סרגיי ארבוזוב • אולכסנדר טורצ'ינוב • ארסני יאצניוק • וולודימיר גרויסמן • אולכסיי גונצ'רוק • דניס שמיהל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810545576905606  GND: 138684367  ISNI: 0000 0000 7886 036X  LCCN: n2009001729  SUDOC: 140369422  VIAF: 21629324   WorldCat (עם VIAF): 21629324 
ארסני יאצניוק עם קונדוליזה רייס, 2007
בית הכנסת אגודת צעירי פרס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1921
 תאריך פתיחה רשמי:  1921 
 קואורדינטות:  31°47′05″N 35°12′38″E﻿ / ﻿31.78475°N 35.21061°E﻿ / 31.78475; 35.21061
 he
 
מראה בית הכנסת מבפנים
בית הכנסת אגודת צעירי פרס הוא בית כנסת בירושלים. הנמצא בפינת הרחובות אגריפס (127) ונסים בכר, בשכונת נווה שלום שהיא חלק משכונת נחלאות. בית הכנסת נוסד בחודש תשרי תרפ"ב (1921) והוא השישי מתוך כעשרה בתי כנסת בלבד שנבנו בתקופה העות'מאנית והמנדט הבריטי בשכונת נחלאות. בראש בית הכנסת עמדו פרופ' הרב עזרא ציון מלמד ואברהם (עזרא) ניסן.
הקמת המבנה

בית הכנסת הוקם על ידי יוצאי בושהר באיראן שעלו לירושלים החל משנת 1899 ואף הביאו עמם את ספרי התורה העתיקים בני מאות השנים. במהלך הבניה התגלה גוש סלע ענק שלא ניתן היה לפוצצו. הסתת, בן העדה, מאיר בן שמעון כהן, התנדב וסיתת את האבן בעבודה מפרכת וארוכה בעוד רעייתו מסייעת בידו, נושאת סלים מלאי עפר ומעמיסה אותם על חמורים. מממן הבניה היה יצחק בן יצחק בושהרי ששילם הכל מכיסו הפרטי ואף הקים את בית הכנסת "דגל ראובן" שמצפון לשוק מחנה יהודה. בתחילה התפללו יהודי בושהיר בנוסח של מנהג עירם וכעבור זמן שינו את הנוסח למנהג הספרדים בירושלים. לאחר שנתגלע סכסוך בין קהילת יוצאי בושהיר מבנה בית הכנסת ננטש.
תולדות בית הכנסת

בשנת 1920 הוקמה אגודה של צעירי פרס בירושלים, שיזמה פעילויות חברתיות ותרבותיות שונות בקהילה כגון: הרצאות, שיעורי ערב בעברית, הקמת ספרייה והעלאת מחזות. בשנת 1922 החליטו חברי האגודה להקים מרכז שישמש את הקהילה כמרכז תרבותי רוחני ובו יהיה גם בית כנסת. חברי האגודה רכשו מיצחק בן יצחק בושהרי את המבנה הנטוש שברחוב אגריפס והמגרש שלידו עבור 250 לירות. בכניסה לבית הכנסת קיים לוח שיש משנת 1922 ובו מקדיש יצחק בן יצחק את המקום לעילוי נשמת אשתו, לבית הכנסת, להכנסת אורחים ולאגודת צעירי פרס. הקניה והשיפוץ הצריכו כסף רב והאגודה נקלעה לא אחת לקשיים.
המקום שימש במשך שנים רבות כמרכז קהילתי רוחני לעדה ובו ייסדו את תנועת "בני עמי" שפעלה שנים רבות בירושלים מתוך כותלי בית הכנסת, ועסקה בין השאר, בלימוד תהילים בניגון ירושלמי לילדים ובני נוער. מקדם תנועת "בני עמי" היה משה כהן שאולי שלימים הפך לרבה הראשי של יהדות איראן בארץ ובתפוצות. חברי האגודה אף הציגו בשנת 1923 את המחזה "אחשוראש" בקולנוע ציון. רבים נרתמו למשחק אך אף נערה מבנות העדה לא הסכימה לגלם את דמותה של אסתר המלכה והישועה נמצאה בזכות פנינה ריבלין "האשכנזית" שעלתה לבמה וזכתה לתשואות רמות. המוניטין שיצא לבית הכנסת היה בשירת הבקשות והפיוטים הנאמרים בו באשמורת הבוקר.
בימי המנדט אסר השלטון הבריטי על יהודים לתקוע בשופר בכותל המערבי. תנועת בית"ר וארגון האצ"ל החליטו למרות הסיכון להפר את הגזרה, ושלחו את אפרים שטיינברג, שמואל בג'איו ומוישלה קרוואני, אל "בעל התקיעה" בבית הכנסת ללימוד מלאכת התקיעה. על אף הסיכון יצאו השלושה למשימה במוצאי יום הכיפורים של שנת 1945 ועמדו בה בהצלחה.
לאחר קום המדינה

לאחר קום המדינה היה בית הכנסת עמוס מתפללים שמחוסר מקום התקבצו במדרגות הכניסה למבנה. נשיאה השני של מדינת ישראל, יצחק בן צבי, הוזמן והשתתף באחת התפילות. בשנת 1958 עבר בית הכנסת הרחבה. נוסח התפילה בבית הכנסת כיום הוא ספרדי ירושלמי. בית הכנסת ממשיך גם היום לקיים אירועים לחסרי אמצעים וזאת כחלק מגמילות חסדים ומסוגל להכיל בחצרו כ-150 איש.
מבנה בית הכנסת

בית הכנסת וחצרו הרחבה מוקפים חומה ובה שער בולט ומרשים משנת 1922 הפונה לרחוב אגריפס. מבנה האבן הוא בין שלוש קומות, בחלונותיו סורגים בצורת המנורה ובחצר קיימת סככת עץ בצורת מגן דוד. בבית הכנסת קיימות שש פרוכות שאחת מהן עבור חתן וכלה. עזרת הנשים היא בקומה העליונה.
נכון ל-2015 המבנה לא נמצא ברשימת השימור של המועצה לשימור אתרים מכיוון שעד כה לא בוצע סקר במקום. עם זאת המועצה רואה חשיבות בשימורו כמבנה הממוקם בתחומי העיר ההיסטורית וכבית כנסת ייחודי שנבנה בשנת 1922.
לקריאה נוספת

אבנים בחומה, רפאל חיים הכהן, בהוצאת דפוס רפאל חיים הכהן
ירושלים היהודית החדשה בתקופת המנדט, יהושע בן אריה, כרך ב'
נחלאות בלב עיר, נירית שלו כליפא, סיור מס' 4
ציונים בנחלאות, משה שר שלום
הערות שוליים

1 2  ירושלים היהודית החדשה בתקופת המנדט, יהושע בן אריה, כרך ב'
↑  נחלאות בלב עיר, נירית שלו כליפא, עמ' 269-270
↑  אבנים בחומה, רפאל חיים הכהן.עמ' 112
1 2  ציונים בנחלאות, משה שר שלום
↑  שיחה עם איציק שוויקי, מנהל מחוז ירושלים במועצה לשימור אתרים, בתאריך 23.12.15
בית בוסל

| --- | --- |

בית בוסל 2022, כיום המבנה משמש את המכללה האקדמית צפת כחלק ממתחם אידה קבקוף להוראה והכשרה במקצועות הבריאות.
 מידע כללי
 סוג:  בית חולים 
 על שם:  יוסף בוסל 
 כתובת:  רחוב הפלמ"ח, צפת 
 מיקום:  צפת
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1904
 תאריך פתיחה רשמי:  1904 
 מידות
 קומות:  2
 קואורדינטות:  32°57′52″N 35°29′45″E﻿ / ﻿32.9644°N 35.4958°E﻿ / 32.9644; 35.4958
  (למפת צפת מוגדלת) בית בוסל(למפת צפת רגילה) בית בוסל he
 
בית בּוּסֶל הוא מבנה מצפון-מזרח לעיר העתיקה של צפת במורד גן המצודה, ברחוב ירושלים. המבנה הוקם ב-1904 כבית חולים של המיסיון האנגלי ובין השנים 1943 ל-1984 פעל כבית הבראה של קופת חולים כללית על שם יוסף בוסל.
היסטוריה

בשנת 1867 רכשה החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים קרקע בצפת (בה פעלה כבר מאז רעידת האדמה בצפת תחנת מיסיון באופן לא רציף בסיוע לנפגעים), על מנת להקים בית חולים. את הקמת בית החולים יזם רופא החברה הלונדונית, וולטר הנרי אנדרסון, שפעל בצפת יחד עם בן -ציון פרידמן. בית החולים, שתוכנן על ידי האדריכל גוטליב שומאכר, איש המושבה הגרמנית בחיפה, נחנך ב-1904 והציע טיפול רפואי חינם לבני כל הדתות. בית החולים של המיסיון האנגלי היה בית החולים היחיד בגליל (פרט לבית החולים הסקוטי בטבריה) עד להקמת בית החולים היהודי בצפת ביזמת הברון רוטשילד ובסיוע ההסתדרות הציונית הדסה ב-1912.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורשו המיסיונרים הבריטים והמבנה שימש כבסיס צבאי ובו מפקדה אזורית, ארוות סוסים וקסרקטין למגורי חיילים, כולל טייסת גרמנית. ב-1919, לאחר המלחמה, שב המבנה לידי המיסיון ושימש כאכסניה לפליטים נוצרים מסוריה ולבנון. ב-1921 נפתח במקום בית ספר תיכון שהופעל על ידי המיסיון הסקוטי ונקרא "הקולג' הסקוטי", הסקוטים הוסיפו גם כנסייה למתחם.
עם פרוץ המרד הערבי הגדול ב-1936 פונו האכסניה והקולג' לחיפה והמקום הפך למפקדת חיל הספר העבר-ירדני, עד 1942. באותה שנה רכשו זאב מתתיהו פרל ויהודה מייברג את המבנה מהמיסיון והעבירו אותו לקרן הקיימת ולקופת חולים של ההסתדרות שייסדה בו בית הבראה, בשל האוויר הצלול והנוף הנאה הנשקף ממנו וקראה אותו על שם איש דגניה יוסף בוסל. בית ההבראה נפתח ב-1943.
עם פרוץ מלחמת העצמאות הפך המבנה, ששכן בכניסה לרובע היהודי, לעמדה של החי"ש ולאחר כיבוש צפת למפקדת חטיבת יפתח. לאחר 1949 שב לתפקודו כבית הבראה. ב-1963 הורחב הבניין ונוסף לו מבנה מודרניסטי בתכנונו של האדריכל יעקב רכטר. בשנת 1984 נסגר בית ההבראה עקב מצבה הקשה של קופת חולים ולאחר מכן שימש תקופה מסוימת כמרכז קליטה לעולי אתיופיה.
בשנות ה-2000 נקנה מתחם בית בוסל על ידי המכללה האקדמית צפת בהשקעה של 30 מיליון שקלים. המכללה מתכננת שימור ושיפוץ של המבנים במתחם וצירופם לקמפוס המכללה.
בשנת 2015 נערכה תחרות אדריכלים לתכנון מחודש למתחם.
היסטוריה > שימור המתחם ההיסטורי בשנות ה-2000

עם קניית המתחם, בן 17 הדונמים, על ידי המכללה האקדמית בצפת בשנת 2013, היה צורך להכשירו לשימוש הקמפוס.
המבנה ההיסטורי הראשון שזכה לשיקום ושימור הוא "בית השער" שהיווה את הכניסה למתחם בית החולים של החברה הלונדונית.
מדובר במבנה אבן דו קומתי בסגנון נאו גותי, שתכנן ע" המהנדס גוטליב שומכר ונבנה בשנת 1908. למבנה חלונות מקומרים, המתנשא לגובה של 7 מ' הכולל שטח בנוי של כ-100 מ"ר ובו 5 חדרים.
שמואל הר נוי מנכ"ל המכללה עד שנת 2018 היה הרוח החיה מאחורי פרויקט השימור וראה "בשימור המבנים ההיסטוריים במכללה פרק חשוב בחזון המכללה. בטקס חנוכת בית השער באוקטובר 2017 אמר: "שיקום ושיחזור 'בית השער' הוא סיום השלב הראשון של פיתוח מתחם בית בוסל. חנוכת 'בית השער' וטקס הסרת הלוט מהווים פתיחת שער חדש ואבן דרך בהתפתחות המכללה וביסוסה, הן האקדמית והן התשתיתית"
בית השער שוקם ושומר בהתאם לתכנון של האדריכלית גלי גלעדי על ידי המועצה לשימור אתרים. בית בוסל צפת, תיק תיעוד דצמבר2013, המועצה לשימור אתרים, גלי גלעדי – אדריכלית שימור, פרק 10 בית השער. בשחזור ובחיזוק המבנה השתמשו בטכניקות הנדסיות מתקדמות, וכל פרטי המבנה, החלונות, השער, הרצפה ועיטורי הגג שוחזרו במדויק.
עלות הפרויקט הייתה כ-2 מיליון שקלים והשתתפו במימונו המכללה האקדמאית צפת, התוכנית להעצמת תשתיות לאומיות במשרד ראש הממשלה, והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
העבודה נמשכה כשנתיים והסתיימה בשנת 2017.
בשנת 2017 החלו עבודות שיקום ושימור המבנה ההיסטורי הראשי הישן של בית החולים של האגודה האנגליקנית. בד בבד עם עבודות שימור המבנה הישן מוקם במתחם מבנה חדש על פי תוכנית שזכתה בתחרות אדריכלים לתכנון מחודש של המתחם.
בשנת 2020 הותקנו מחדש על המבנה הראשי שעון ופעמון המשחזרים את השעון והפעמון שעמדו שם בעבר.
גלריה

בית בוסל כפי שצולם ב-1946
חזית אגף החדרים בתכנון האדריכל יעקב רכטר
המבנה בשיממונו, 2012
חזית בית בוסל הנטוש, 2012
לקריאה נוספת

צפת וכל נתיבותיה, יד יצחק בן-צבי, 2006 עמ' 177-179; 192-193
בועת ה-NBA

| --- | --- |

 ענף:  כדורסל 
 עיר מארחת:  מתחם עולם הספורט של ESPN 
 
בועת ה-NBA הייתה אזור בידוד בדיסניוורלד בביי לייק, פלורידה, שנוצר בשנת 2020 על ידי ה-NBA כדי להגן על שחקניו מפני נגיף הקורונה במהלך שמונת המשחקים האחרונים של העונה הסדירה בעונת 2019/2020 ובמהלך שלב הפלייאוף. 22 מתוך 30 קבוצות ה-NBA הוזמנו להשתתף (שמונה האחרות איבדו קודם לכן סיכוי להעפיל לשלב הפלייאוף).
היסטוריה

הבועה אורגנה על ידי ה-NBA בהשקעה של 190 מיליון דולר כדי להשלים את עונת 2019/2020, אשר הושעתה ב-11 במרץ 2020 עקב התפרצות נגיף הקורונה. הבועה הכניסה כ-1.5 מיליארד דולר. ביוני אישרה ליגת ה-NBA את התוכנית לחידוש העונה בדיסניוורלד, והזמינה את 22 הקבוצות שהיו בטווח של שישה משחקים ממקום בפלייאוף כשהעונה הושעתה. במקביל, נשקלה תוכנית ליצור בועה דומה בשיקגו עבור שמונת הקבוצות שנותרו בחוץ, אך זו לא יצאה לפועל.
ב-17 ביוני 2020 פרסמה הליגה את "פרוטוקול הקורונה". פרוטוקול זה כלל בדיקות קבועות לגילוי הנגיף לפני ובמהלך הבועה, לבישת כיסוי פנים או מסכה, וריחוק חברתי כדי למנוע את התפרצות הנגיף. כמו כן, שחקנים שכבר סבלו מפציעות סיום העונה לפני השעיית העונה, לא יורשו לשחק וגם לא יפסידו שכר. כל שחקן שקיבל אישור רפואי יכול לסרב להשתתף בבועה, אך יפסיד את המשכורת המגיעה לו. כל מי שעזב את הבועה ללא אישור מראש היה צריך להיכנס לבידוד של עשרה ימים. רק ארבעה שחקנים נרשמו כמפרי פרוטוקול הקורונה בבועה: ברונו קבוקלו, דניואל האוס, לו ויליאמס ורישון הולמס.
מכיוון שאוהדים לא הורשו להשתתף באופן אישי, ה-NBA התקינה מסכים בגודל 5.2 מטרים במגרשים כדי להציג תוכן מולטימדיה ופסיפס של צופים וירטואליים שהופעלו על ידי Microsoft Teams.
לאחר ששיחקו שלושה משחקי ידידות בתוך הבועה בסוף יולי, הקבוצות המוזמנות שיחקו שמונה משחקים נוספים בעונה הרגילה כדי לקבוע את שיבוץ הפלייאוף. נקבע כי אם הפער בין המדורגת שמינית למדורגת תשיעית באחד מהאזורים שווה או קטן מארבעה משחקים, יתחרו ביניהן שתי הקבוצות על המקום השמיני בפלייאוף ("פליי-אין"); הקבוצות ישחקו זו מול זו בשני משחקים, כאשר המדורגת תשיעית צריכה לנצח בשניהם על מנת להעפיל לפלייאוף. משחקי העונה הסדירה נערכו בין 30 ביולי ל-14 באוגוסט.
היסטוריה > השבתת הבועה

ב-26 באוגוסט החרימו שחקני מילווקי באקס ואורלנדו מג'יק את משחק הפלייאוף בין הקבוצות, כמחאה על פרשת הירי בג'ייקוב בלייק, ובעקבותם הוחרמו באותו הלילה גם המשחקים בין יוסטון רוקטס לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, ובין לוס אנג'לס לייקרס לפורטלנד טרייל בלייזרס. המשחקים ביום העוקב נדחו אף הם, אולם לאחר דיון בין שחקני קבוצות הפלייאוף, הוחלט להמשיך את משחקי הפלייאוף.
תגובות

חלק מהשחקנים התייחסו אל הבועה כעונש מאסר. שחקנים אחרים התלוננו על האוכל, כשג'ואל אמביד מפילדלפיה 76' הראה את הארוחה שלו ואמר שהוא "בהחלט איבד 50 קילוגרמים". לאחר שהגיע לבועה, שחקן אורלנדו מג'יק ארון גורדון אמר שזה מרגיש "מוזר", בעוד הגארד של יוטה ג'אז מייק קונלי ג'וניור תיאר את התחושה כ"סוריאליסטית". לקראת סוף העונה הסדירה, הצהיר נציב ה-NBA אדם סילבר כי הבועה "טובה יותר ממה שדמיינו".
שחקן מיאמי היט, ג'ימי באטלר, ניצל את ההזדמנות כדי להקים בית קפה בבועה, שם גבה 20 דולר לכל כוס. באטלר היה גם אחד השחקנים הבודדים שקיבלו את ההחלטה לא לאפשר למשפחתו לבקר בבועה, והצהיר שהשהות שלו בבועה הייתה "נסיעת עסקים".
כמה שחקנים, כולל שחקן לוס אנג'לס קליפרס פול ג'ורג', טענו כי הבועה השפיעה על בריאותם הנפשית.
אתל אוגדן

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1869 Sackville, קנדה 
 פטירה:  3 במרץ 1902 (בגיל 32) Sackville, קנדה 
 
אתל אוגדן (באנגלית: Ethel Ogden‏; 22 במרץ 1869 – 3 במרץ 1902) הייתה ציירת ומחנכת קנדית. היא הייתה דמות מרכזית בפיתוח ציור על חרסינה במחלקה לאמנויות יפות במכללת הנשים של מאונט אליסון.
חיים וקריירה

שרה אתל אוגדן נולדה בסאקוויל, ניו ברונזוויק, בשנת 1869 לבונה הספינות ויליאם אוגדן ואליס צ'ייס בארנס. אתל אוגדן, הבכורה מבין שלוש אחיות, גדלה בתוך משפחה אמנותית. אמה, אליס צ'ייס בארנס למדה אמנות במחזור הראשון של האקדמיה הנשית של אוניברסיטת מאונט אליסון, וקיבלה אות הצטיינות בשנת 1857. היא המשיכה ללמד במחלקה לאמנות מ-1859 עד 1863.
אתל אוגדן נרשמה למכללת הנשים מאונט אליסון בשנת 1883 בגיל ארבע עשרה. ב-1888, היא עזבה את קולג' הנשים למוסד לאמנות בסנט ג'ון, ניו ברונסוויק, שם למדה עם האמן של מונטריאול, ג'ון האמונד. בעקבות קשיים כלכליים, מוסד האמנות של אוונס נסגר ב-1892 ואוסף ההוראה המשמעותי שלו הועבר למונט אליסון שם נשכר ג'ון האמונד כראש מחלקת האמנות.ישנן עדויות המצביעות על כך שאוגדן היא שהביאה את הרעיון של העברת אוסף אוונס להר אליסון, מה שהביא להקמת גלריית אוונס לאמנות.
בשנת 1893 חזרה אוגדן למכללת הנשים כדי להשלים את שנת לימודיה האחרונה ובאותה שנה גם החלה ללמד. בשנה שלאחר מכן היא מונתה לתפקיד הוראה במשרה מלאה.
אוגדן ציירה בעיקר נופים וטבע דומם, כולל פרחים. סגנון הציור שלה מתואר על ידי האוצרת ג'מי קלי כ"מודרניסטי", תוך שהיא מציינת כיצד הטיפול של האמנית בצבע משמש "לשבור חלקית את הפונקציה של הצבע כייצוג גרידא, תוך הפניית תשומת לב למסה ולחומריות שלו."
בשנת 1897, אתל אוגדן הציגה ציור בתערוכה של איגוד האמנות לנשים של קנדה בגלריה רוברטס בטורונטו.
אוגדן מתה בשנת 1902 בגיל 32.
עבודותיה היו נושא לשתי תערוכות משמעותיות. הראשון, "אתל אוגדן" שאצרו ג'מי קלי ופרדט פריים הוצגה בגלריה לאמנות אוונס באוניברסיטת מאונט אליסון ב-1999. השנייה, על ציורי החרסינה שלה, שאצרו ג'מי קלי וג'יין טיסדייל והוצג בגלריה לאמנות אוונס ב-2018. החרסינה המצוירת ביד של אתל אוגדן הוצגה גם בתערוכות נוספות.
אחיותיה של אתל אוגדן, גרטה סובמיט אוגדן (1875–1939) ומרי הליברטון (בורטי) אוגדן (1878–1941) עסקו אף הן באמנויות. גרטה אוגדן למדה ולימדה אמנות במכללת הנשים ואילו מרי הליברטון אוגדן למדה מוזיקה.
פרס הזיכרון של אוגדן שהוקם לזכרה על ידי אמה ואחותה מוענק מדי שנה לסטודנטית לאמנויות באוניברסיטת מאונט אליסון.
אוגדן הייתה דמות מרכזית בפיתוח ציור חרסינה במחלקה לאמנויות יפות במכללת הנשים של מאונט אליסון. ציור חרסינה התווסף לתוכנית הלימודים של המכללה לנשים ב-1887 ואוגדן לימדה מקצוע זה ב-1895. ב-1897 נסעה אוגדן לניו יורק כדי ללמוד ציור חרסינה עם "אחד המאסטרים הטובים ביותר במטרופולין... במטרה להתעדכן מהרעיונות החדשים ביותר."
הערות שוליים

1 2  Kelly, Gemey; Tisdale (2018). The Matter at Hand: Paintings and Hand-painted China by Ethel Ogden. Sackville, NB: Owens Art Gallery, Mount Allison University
↑  Kelly, Gemey; Frame, Fredette (1999). Ethel Ogden. Sackville, NB: Owens Art Gallery, Mount Allison University.
↑  "Hidden treasure | Mount Allison". mta.ca. Archived from the original on 2022-04-22
↑  "The Matter at Hand: Paintings and Hand-painted China by Ethel Ogden – Owens Art Gallery". Archived from the original on 2022-04-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 13154257871024151941   WorldCat (עם VIAF): 13154257871024151941 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אתל אוגדן".
נוף, מאת אתל אוגדן
צלחת פירות, צויר על ידי אתל אוגדן
בעיית ברנסייד

בעיית ברנסייד היא אחת הבעיות המפורסמות בתורת החבורות. הבעיה, הקרויה על-שם ויליאם ברנסייד (אנ'), שואלת האם חבורה נוצרת סופית בעלת אקספוננט סופי היא בהכרח סופית. בניסוח כללי זה ידוע שהתשובה שלילית, ועם זאת גרסאות שונות של הבעיה עדיין מושכות תשומת לב רבה בין החוקרים בתחום. מדליית פילדס הוענקה ב-1994 ליפים זלמנוב, במידה רבה בזכות הפתרון החיובי של בעיית ברנסייד המצומצמת (ראו להלן).
מבוא

חבורה היא נוצרת סופית אם יש קבוצה סופית, S, כך שכל איבר בחבורה הוא מכפלה באורך כלשהו של איברים מתוך S. בדרך כלל חבורה נוצרת סופית עשויה להיות אינסופית, והסיבה הפשוטה ביותר לכך היא שהיוצרים ב-S עשויים להיות בעלי סדר אינסופי בעצמם. למשל, החבורה הציקלית האינסופית נוצרת על ידי איבר אחד, ויש בה כמובן אינסוף איברים. ברנסייד שאל האם חבורה נוצרת סופית שבה לכל איבר יש סדר סופי מוכרחה להיות סופית. זוהי גרסה ראשונה של הבעיה, שנודעה בשם 'בעיית ברנסייד הכללית':
האם חבורה נוצרת סופית מפותלת, היא בהכרח סופית?
אפשר להגביל את החבורה מעט יותר, ולדרוש שכל איבר שלה יקיים את החוק  \ x^{e}=1 (כלומר, אותו e עבור כל האיברים בחבורה). דרישה זו מובילה לגרסה שנייה:
האם חבורה בת d יוצרים, שבה מתקיים החוק  \ x^{e}=1, היא בהכרח סופית?
את החבורה הנוצרת על ידי d יוצרים, שבה מתקיים רק החוק  \ x^{e}=1 ומסקנותיו, מסמנים ב- \ B(d,e) - זוהי חבורת ברנסייד עם d יוצרים מאקספוננט e. הגרסה השנייה שקולה, אם כך, לשאלה האם  \ B(d,e)סופית.
תשובות חיוביות ושליליות

קל להראות שהחבורות  \ B(d,2) סופיות. במעט יותר מאמץ אפשר להוכיח ש- \ B(d,3) ו- \ B(d,4) סופיות (אכן, הסדר של חבורות אלו ידוע).
מאידך, Golod-Shafarevitc נתנו ב-1964 תשובה שלילית לבעיה בנוסחה הראשון (ראו גם בעיית קורוש). ב-1968 הראו Novikov ו-Adian שאם e גדול מספיק, החבורות  \ B(d,e)אינן סופיות. תוצאות אלו משאירות טווח רחב שבו התשובה אינה ידועה. למשל, לא ידוע האם החבורות  \ B(2,5) ו-  \ B(2,8) סופיות או אינסופיות.
חבורות הפועלות על עצים עם שורש מספקות משפחה של דוגמאות נגדיות לבעיית ברנסייד בנוסחה הראשון.
בעיית ברנסייד המצומצמת

גם אם החבורה  \ B(d,e)אינסופית, אפשר לשאול האם יש לה מנה סופית גדולה ביותר, או שמא יש לה מנות סופיות מסדר גדל והולך. זוהי בעיית ברנסייד המצומצמת:
האם יש ל- \ B(d,e) מנה סופית גדולה ביותר?
ניסוחים שקולים:
האם המנה ה-residually finite של  \ B(d,e) היא סופית?
האם מכפלה ישרה של חבורות סופיות בעלות אקספוננט חסום היא סופית מקומית?
ב-1990 הראה זלמנוב שהתשובה חיובית. אם כך, אפשר להגדיר את החבורה  \ RB(d,e) כמנה הסופית הגדולה ביותר של  \ B(d,e). ידוע שהסדר של  \ RB(2,5) הוא  \ 5^{48}; שהסדר של  \ RB(3,5) הוא  \ 5^{2282}; ושהסדר של  \ RB(2,7) הוא  \,7^{20416}.