stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוח השנה ההיג'רי השמשי

זמני היום בלוח שנה היג'רי שמשי בשפה הערבית.
לוח השנה ההיג'רי השמשי הוא לוח השנה הרשמי של איראן. לוח זה הוא לוח שנה שמשי, והוא הלוח האיראני הדומה ביותר ללוח הגרגוריאני, המתבסס על מסלול כדור הארץ סביב השמש. לוח השנה ההיג'רי הנפוץ יותר הוא לוח השנה ההיג'רי הירחי.
אופיו של לוח השנה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הלוח מתחיל ביום השוויון במרץ, כפי שנקבע על ידי החישוב האסטרונומי עבור מרידיאן הזמן הסטנדרטי של איראן (שהוא 52.5°E, UTC+03:30 ) ויש בו שנים של 365 או 366 ימים. לוח השנה ההיג'רי השמשי נפוץ באסלאם השיעי, ואילו לוח השנה ההיג'רי הירחי נפוץ באסלאם הסוני .
היום הראשון של לוח השנה ההיג'רי השמשי היה יום השוויון האביבי, 18 במרץ 622 לספירה. לוח השנה נקרא "לוח ההיג'רי" מכיוון שזו הייתה השנה שבה המוסלמים מאמינים שמוחמד יצא ממכה למדינה. אירוע זה מכונה ההיג'רה (מלשון הגירה בעברית). שנה זו נחשבת בדרך כלל על ידי המוסלמים כשנה הראשונה לאסלאם .
לוח השנה השמשי האיראני העתיק הוא מבין לוחות השנה העתיקים בעולם, כמו גם לוח השנה השמשי המדויק ביותר בשימוש כיום. מכיוון שהלוח משתמש בחישוב אסטרונומי לקביעת השוויון האביבי, אין לו שגיאה מהותית הוא קדום יותר מלוח השנה ההיג'רי הירחי המשמש את רוב המוסלמים (המכונה במערב הלוח האסלאמי); למרות ששניהם סופרים מההיג'רה. הלוח ההיג'רי השמשי משתמש בשנות שמש ומחושב על פי "שנת ההיג'רה", ולוח ההיג'רי הירחי מבוסס על חודשי ירח, ומתוארכים ל"יום ההיג'רה" המשוער.
כל אחד משנים עשר החודשים של לוח השנה ההיג'רי מתכתב עם גלגל המזלות, ובאפגניסטן השתמשו בשמות המזלות לחודשים. במקומות אחרים שמות החודשים זהים ללוח השנה הזורואסטרי. בששת החודשים הראשונים יש 31 ימים, בחמישה הבאים יש 30 ימים, ובחודש האחרון יש 29 ימים בשנים חסרות, אך 30 ימים בשנים מעוברות.
ראש השנה האיראני הקדום, הנקרא נורוז, חל תמיד ביום השוויון במרץ. נורוז נחגג על ידי קהילות במגוון רחב של מדינות מהבלקן ועד מונגוליה. נכון להיום לוח השנה ההיג'רי השמשי משמש רשמית רק באיראן.
הערות שוליים

↑  "پيمانه کردن سال و ماه از ديرباز تا کنون در گفتگو با دکتر ايرج ملک پور" [Measuring the year and month for a long time until now in a conversation with Dr. Iraj Malekpour] (בפרסית). BBC Persian. נבדק ב-2013-07-06.
↑  "دقیق ترین تقویم جهان، هدیه خیام به ایرانیان" [The most accurate calendar in the world, Khayyam's gift to Iranians] (בפרסית). BBC Persian. נבדק ב-2013-07-06.
↑  "پژوهش‌های ایرانی | گاهشماری تقویم جلالی" [Iranian Studies & # 124; Glory Calendar Timeline]. Ghiasabadi.com. 25 בספטמבר 2007. נבדק ב-2013-07-06. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shaikh, Fazlur Rehman (2001). Chronology of Prophetic Events. London: Ta-Ha Publishers Ltd. pp. 51–52.
↑  Marom, Roy (Fall 2017). "Approaches to the Research of Early Islam: The Hijrah in Western Historiography". Jamma'a. 23: vii.
| לוחות שנה |
| --- | --- | --- |
| מערכות | ירחי • שמשי • ירחי-שמשי |  |
| לוחות בשימוש | עברי • גרגוריאני • מוסלמי • איראני • הינדי • קופטי • אתיופי • סיני • פרסי • בהאי • צפון קוריאני • שומרוני • קראי • הולוקני |  |
| לוחות היסטוריים | בבלי • אטי • ביזנטי • יוליאני • מאיה • מהפכני סובייטי • מהפכני צרפתי • רומי • שוודי • אצטקי • קומראני • ערבי טרום-אסלאמי • מצרי |  |
עבדות מינית (BDSM)

ערך זה עוסק בפרקטיקה מינית בהסכמה של אדם כנוע ואדם דומיננטי. אם התכוונתם לאנשים המנוצלים בכפייה למטרות מין, ראו .
עבדות מינית ביחסי מין עם בן זוג (BDSM) מתייחסת לאדם כנוע ביחסים של BDSM עם אדם דומיננטי (המכונה גם בעלים או האדון או המאהב) המטפלים בכנוע כעבד שלהם, דהיינו רכושם. העבדות המינית בהקשר של BDSM היא גם פנטזיה מינית או תפקידים מיניים. אדון העבד או המאהבת יכולים להיות כל אדם או קבוצה, אם כי רוב היחסים האלה הם בדרך כלל אחד דומיננטי, או זוג דומיננטי ומחויבת, בעלות על אחד או יותר עבדים. עבד מין ובעל, ואחרים המעורבים במערכת היחסים, יכולים להיות מכל מין, וזהות מינית.
מהות היחסים

עבדות מינית היא מוסכמות בין הכנוע לדומיננטי, אם כי היקף הכניעה אינו יכול להיות מוגבל ולא ניתן למשוך אותו בכל עת.
סוגי הפעילויות של שעבוד המין עשויים בדרך כלל להיות מוגדרים מראש ולפעמים מפורטים בחוזה עבדות, מסמך ללא ערך ממשי המפרט את הרצונות, הגבולות והציפיות של הצדדים. העבד מינית צפוי לעיתים קרובות לבצע מין, אם כי בדרך כלל הדינמיקה ביחסים היא גם במשא ומתן ברור, כולל בגדים, דיאטה, הגבלות דיבור, ענייני הבית לוחות זמנים, אם כי הפרטים עשויים להישאר לאדון או פילגשו. בדרך כלל מתוארים ציפיות ברורות אם הזוג יהיה מונוגמי או פוליאורי, ואם תהיה הרשאה או ציפייה לאינטראקציה מינית עם אנשים אחרים. אחרת, ניתן לצפות כי עבד מין יבצע תפקידים רבים המצופים לעבד / כנוע, כולל ללבוש בגדים חשופים מאוד, להיות משותפים, לענוד קולר או רצועה, פעילויות S&M או שעבוד.
מערכת יחסים של הורים ועבדים היא בדרך כלל מערכת יחסים ארוכת טווח, השווה בין משך הזמן לבין יחסים נורמליים, בעוד ש"יחסים "דומיננטיים וכנועים יכולים להיות דומים או קצרים יותר מכמה דקות, כמו בסצנה. בהתאם לחוזה שלהם, עבדי מין יכול להיות נסחרים על ידי המאסטר, בהנחיית אירועים במועדון המין, אישיות במגזינים עניין BDSM או ברשתות חברתיות מבוססות אינטרנט. בדרך כלל, עבד הוא גם אמור להיות עם קולר, אם כי לא כל עבדים לובש קולר עבדים פיזית.
עבד אשר ימלא את משך זמן המשא ומתן של השירות צפוי להשתחרר, אלא אם כן ירצה משך זמן חדש של שירות על ידי משא ומתן. העבד רשאי בכל עת לבטל את ההסכמה ליחסים, ובכך לבטל את יחסי העבדים.
הערות שוליים

↑  Snitow, Ann Barr; Stansell, Christine; Thompson, Sharon (1983), Powers of desire : the politics of sexuality, New feminist library, Monthly Review Press, ISBN 978-0-85345-610-0
סיבוב שערי הר הבית

סיבוב השערים ליד שער הכותנה
סיבוב השערים הוא טקס תפילה ייחודי שנזכר במקורות יהודיים קדומים כבר לפני אלף שנים. משתתפי הטקס נהגו לסבב את שערי הר הבית או את שערי חומת העיר, תוך אמירת פרקי תהלים, קיום מנהגי אבלות החורבן, החלים על מי שרואה את המקדש בחורבנו, ותפילות מיוחדות לבניין בית המקדש.
היסטוריה

במכתב מסוף המאה העשירית של ראשי היהודים בירושלים הם מספרים כי כאשר עומר בן אל-ח'טאב הרשה ליהודים להתיישב בירושלים התנו עמו היהודים שיורשה להם להתפלל על שעריו "ולא יהיה ממחה בידם". כן מסופר שבקשו לשבת בדרום העיר כדי שיהיו קרובים לשערי הר הבית, כי ברוב הצרות "אין לנו נחמה כי אם בסובבנו על השערים, להשתחוות ולבקש רחמים" וכי הם משלמים לערבים כסף "ולולי כן לא היינו יכולים לסובב על השערים". הנוהג להתפלל על שערי הר הבית נמשך לכל אורך שלטון הערבים בירושלים.
באגרות מתקופת הגאונים רואים שמנהג סיבוב השערים נהג בעיקר בחג הסוכות, ובמיוחד ביום הושענה רבה כנראה כזכר להקפות שהיו עושים למזבח בזמן המקדש בימים אלו.
יהודי בן המאה ה-19 תיאר מעמד זה: "מנהגנו בעיר הקודש ירושלים תיבנה ותכונן לסבב את החומה מבחוץ לכל חול המועד של יום טוב, אנשים נשים וטף, לקיים את הפסוק בתהלים: סֹבּוּ צִיּוֹן וְהַקִּיפוּהָ סִפְרוּ מִגְדָּלֶיהָ, שִׁיתוּ לִבְּכֶם לְחֵילָה, פַּסְּגוּ אַרְמְנוֹתֶיהָ (פרק מ"ח), והוא מנהג ישראל קדושים משנים קודמות".
וברבינו בחיי (שמות פרק לח פסוק ט) נכתב:  "סבו ציון והקיפוה ספרו מגדליה, שיתו לבכם לחילה פסגו ארמנותיה למען תספרו לדור אחרון"(תהלים מח, יג - יד), ובזכות הסבוב וההקף בנגלה ובנסתר ישיב שכינתו לתוכו. יש שלמדו מכאן שסיבוב השערים הוא סגולה להחזרת השכינה.
בעת החדשה

בתקופת המנדט הבריטי חידש פרופ' זאב וילנאי את המנהג, בהקפת שערי העיר העתיקה בערב תשעה באב. על פי עדותו, הגיע מספר המשתתפים לעיתים עד לשלושת אלפי איש. המנהג חודש על ידו שוב לאחר מלחמת ששת הימים. כיום מקיימת תנועת נשים בירוק צעדה סביב החומות בליל תשעה באב
סיבוב השערים בימינו

פעילים של תנועות המקדש ארגנו פעמים רבות סיבובי שערים סביב הר הבית מאז נכבש במלחמת ששת הימים. החל משנת תשמ"ח למשך כעשרים שנה, ארגן מכון המקדש בראשות הרב ישראל אריאל סיבוב על חלק משערי ההר בכל תשעה באב. בשנת תש"ס (2000) התקיימו סיבובי שערים רבים על ידי ארגון "משמר המקדש" שארגן שמירה מסודרת בפתח הר הבית ונתן הדרכה הלכתית לעולים. החל מחודש ניסן תשס"א למשך כארבע שנים, ארגן משמר המקדש בכל חודש בשבת שלפני ראש חודש ("שבת מברכין") שבתות אירוח בעיר העתיקה במסגרתם היו עולים להר הבית ולומדים על המקדש - "שבתות הר הבית".
באותן שבתות, היו המשתתפים מתפללים ליד שערים של ההר, ועורכים סיבוב שערי ההר בשבת בצהריים. באותן התפילות השתתפו פעמים רבות חניכי בני עקיבא סניף בין החומות, אשר אמצו את תפילת קבלת השבת שם ומקיימים אותה מדי שבת מאז ועד היום בסמוך לשערי הכותנה והברזל.
החל מראש חודש כסלו תשס"ב (2001) אנשי עמותת אל הר המור ארגנו את סיבוב השערים מדי ערב ראש חודש. שאיפת המארגנים הייתה לבטא באמצעות סיבוב שערי הר הבית את הרצון לבניית בית המקדש ולהעלות את הנושא לסדר היום הציבורי. לדבריהם, "זו דרכנו לחיזוק הקשר התודעתי והנפשי של הציבור היהודי להר הבית, מקום המקדש". בדרך כלל כולל סיבוב השערים אמירת פרקי תהילים ותפילת ערבית של ראש חודש.
את האירוע מאבטחים, בדרך כלל, עשרות שוטרים בגלל הרגישות הביטחונית במעבר ברובע המוסלמי. לעיתים נדירות, המשטרה מבטלת את האירוע עקב התראות או התנגשות של חודש הרמדאן עם תאריך סיבוב השערים.
בשנים האחרונות מתקיים סיבוב שערים מדי ליל שישי, שמשתתפיו הם בעיקר בחורי ישיבות ואברכים חרדים. מטרת הסיבוב היא ליצור השפעה ציבורית בנושא הרב הבית ובית המקדש בחברה החרדית, אף לאלו שאינם נוהגים להיכנס להר הבית. גם סיבובים אלה כוללים אמירת פרקי תהילים ותפילת ערבית, לצד אמירת דברי תורה. אותה קבוצה מקיימת גם תפילת שחרית בימי שישי עם הנץ החמה בשער הכותנה, ולאחריה סיבוב שערים נוסף. בסבב הזה יש סדר תפילות מיוחד עם פיוטים מיוחדים לאמירה בשערי הר הבית.
לעיתים תכופות נתקלים מסובבי השערים העצמאיים ביחס מפלה מצד המשטרה שמונעת באופן קבוע כניסה לרחבת שער השלשלת ושער המשגיח (המג'לס), וכן חסימות לפרקים של שער הכותנה, הצאן (ע'וואנמה), החשוך, הסליחה (באב א'ל חוטה) והשבטים. למרות פסיקתו של השופט שמואל הרברסט האוסרת פגיעה בחופש הדת של יהודים הבאים להתפלל בשערי הר הבית.
ראו גם

ריקודגלים
שמירת המקדש
לקריאה נוספת

סדר תפילת שערים, יהודה בית הלחמי, מזמורים תפילות ופיוטים לשערי הר הבית.
עזרא פליישר, לעניין תפילתם של עולי רגל על שערי ירושלים, משאת משה, תשנ"ח.
הערות שוליים

↑  אברהם יערי, אגרות ארץ ישראל, תל אביב, תש"ג, עמ' 47-53, באתר היברובוקס
↑  יוסף ברסלבי (ברסלבסקי), "מדריך ירושלים מן הגניזה הקאהירית", בתוך: ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, ספר ל.א. מאיר (תשכ"ד), עמ' 72
↑  אברהם יערי, האם הייתה קיימת שכונה יהודית סמוך להר ציון בתקופת שלטון הערבים?, ידיעות החברה לחקר ארץ ישראל ועתיקותיה, א-ב, תשט"ו, עמ' 108
↑  הרב שמואל רבינוביץ, הכותל המערבי, עמ' רסט
↑  וילנאי, ירושלים בירת ישראל, עמ' 186
1 2  ברושי עזריאל, ירושלים - אתרים קדומים, באתר אוצר החכמה
↑  אתר פורום לתורה מתוך עלון קדושת ציון.
↑  הערב: צעדה מסביב לחומות ירושלים, באתר ערוץ 7
↑  מנהג "סיבוב השערים" חוגג יומולדת, באתר ערוץ 7, 1 בנובמבר 2002
↑  נדב שרגאי, במהרה בימינו, באתר הארץ, 4 באפריל 2008
בחורים טובים

ערך זה עוסק בסרט אמריקאי. אם התכוונתם לסרט ישראלי, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה באותו שם מאת אהרן סורקין
 בימוי:  רוב ריינר 
 הופק בידי:  רוב ריינר
 תסריט:  אהרן סורקין 
 עריכה:  רוברט לייטון 
 שחקנים ראשיים:  טום קרוז ג'ק ניקולסון דמי מור קווין בייקון קיפר סאת'רלנד קווין פולאק
 מוזיקה:  מרק שיימן 
 צילום:  רוברט ריצ'רדסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בדצמבר 1992
 משך הקרנה:  138 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט בית משפט, דרמה משפטית, סרט דרמה, סרט מתח 
 תקציב:  $33,000,000
 הכנסות:  $243.2M
 הכנסות באתר מוג'ו:   fewgoodmen
 פרסים:  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של שיקאגו לשחקן המשנה הטוב ביותר (ג'ק ניקולסון)  פרס אגודת מבקרי הסרטים הדרום מזרחית לשחקן הטוב ביותר (ג'ק ניקולסון)  פרס הקולנוע של MTV לסרט הטוב ביותר  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בחורים טובים (באנגלית: A Few Good Men) הוא סרט קולנוע שביים רוב ריינר ב-1992, בכיכובם של טום קרוז, ג'ק ניקולסון ודמי מור.
הסרט הוא דרמה משפטית על פרשת מותו של חייל חיל הנחתים של ארצות הברית בבסיס מפרץ גואנטנמו בקובה. את התסריט כתב אהרן סורקין על פי מחזה שכתב ושהועלה על במות ברודוויי קודם לכן. הכנסותיו של הסרט הגיעו ל-243.2 מיליון דולרים ברחבי העולם, והוא נחשב לשובר קופות. בעיקר זכור מהסרט המשפט שאמר קולונל נתן ג'אספ (ג'ק ניקולסון) לעורך הדין של ההגנה לוטננט דניאל קאפי (טום קרוז), בסיום הסרט: "!You can't handle the truth" ("אתה לא יכול להתמודד עם האמת!").
עלילה

עלילת הסרט נסובה סביב מוות טראגי בבסיס חיל הנחתים האמריקני במפרץ גואנטנמו שבקובה. החייל ויליאם סנטיאגו מת בשנתו לאחר שחבריו לצוות, רב"ט הרולד דוסון (ג'יימס מרשל) וטר"ש לאודן דאוני, דחפו לו סמרטוט לפה. זאת בתור צעד ענישה על שאיים להלשין על רב"ט דוסון שירה מעבר לגדר המפרידה בין הבסיס לקובה. צעד ענישה זה מכונה בז'רגון הנחתים "קוד אדום", והוא דומה לזובור או "שמיכה" בז'רגון הצה"לי. בחיל הנחתים מקובל לראות צעד זה כצעד משמעת שנועד לחנך את הנחת שהתנהג באופן לא ראוי, אם כי צעד זה אינו מעוגן בפקודות הצבא.
רב-סרן ג'ואן גאלווי (דמי מור), פרקליטה מיוחדת לענייני פנים במחלקת החקירות של הצי, קיבלה לידיה את התיק ומבקשת מפרקליטות הצי לאפשר לה להיות הסנגורית של דוסון ודאוני במשפט הרצח. הפרקליטות לעומת זאת, מעדיפה על פניה את לוטננט דניאל קאפי, עורך דין צעיר ובן לשופט רב פעלים, שהצליח לסגור עשרות עסקאות טיעון, אך מעולם לא התייצב בין כותלי בית המשפט. לוטננט קאפי, שחשוב לו לזכות בכל תיק, ושאוהב יותר לשחק בייסבול מאשר לכלות את זמנו בדיונים בבית המשפט, טוען כי אינו מתאים למשימה וכי אין סיכוי לנצח במשפט. בלית ברירה הוא מקבל ממפקדו את המשימה וסם וויינברג (קווין פולאק) ממונה לעוזרו. תוך כדי ההכנות למשפט קאפי מקבל תיאבון למקרה ויחד עם ווינברג וגאלווי הם מחליטים להשקיע את כל מרצם, כדי להצליח ולהוכיח שדוסון ודאוני לא רצחו את סנטיאגו.
הצוות טס לבסיס הצי במפרץ גוונטנאמו כדי לראיין את מפקד הבסיס קולונל ג'אסופ, סגנו לוטננט קולונל מת'יו מרקינסון ומפקד הפלוגה לוטננט ג'ונתן קנדריק (קיפר סאת'רלנד). צוות הקצינים רק חוזר על הפרטים הידועים והצוות, אף שחש כי הם מסתירים דבר מה, חוזר כלעומת שבא.
גאלווי משכנעת את קאפי לא להסכים לעסקת טיעון ולהפתעת התובע במשפט קאפי מודיע לשופט בדיון הטרומי כי השניים טוענים שהם לא אשמים. ככל שהמשפט מתקדם מתגלים עוד פרטים על המקרה. מתברר כי סנטיאגו סבל מבריאות לקויה, ומת כנראה עקב ריאקציה כימית מסוימת שארעה כתוצאה מחוסר אספקת חמצן בזמן שהסמרטוט התחוב בפיו הפריע לנשימתו הסדירה. עם זאת נראה כי אין דרך להוכיח שהשניים אינם הרוצחים. הקצינים מכחישים שנתנו את ההוראה ל"קוד אדום" והחיילים האחרים בצוות מעידים כי קנדריק נתן הוראה מפורשת לא לגעת בסנטיאגו. בשלב מסוים, עורק מרקינסון מהבסיס ומתנדב להעיד במשפט כי ג'אסופ נתן את ההוראה לבצע "קוד אדום" בסנטיאגו. ואולם יום לפני העדות מרקינסון מתאבד, וכל טיעוני ההגנה נופלים. קאפי מתייאש ומחליט לוותר על התיק, אך שני חבריו לצוות משכנעים אותו לחזור בו.
בהתייעצות משותפת של צוות ההגנה הם מחליטים לנסות ולהפליל את ג'אספ במתן ההוראה ל"קוד אדום". ג'אסופ מזומן להעיד במשפט וקאפי מנסה לחלץ ממנו תשובה לשאלה "האם נתת פקודה לבצע "קוד אדום" בסנטיאגו?". אם יקבל תשובה חיובית הוא יוכל להוכיח שהאשם העיקרי במותו של סנטיאגו הוא ג'אסופ. לאחר שקאפי לוחץ על ג'אספ באגרסיביות, על גבול משפט צבאי לקאפי עצמו, ג'אסופ לבסוף מודה שנתן את הפקודה ל"קוד אדום" לאחר שסנטיאגו הפר את קוד ההתנהגות של היחידה. בכך ג'אסופ בעצם מפליל את עצמו ונעצר.
בסיום המשפט נקבע כי דוסון ודאוני יצאו זכאים מרצח בכוונה תחילה, כמו גם בקשירת קשר לביצוע רצח, אך יצאו אשמים בסעיף התנהגות שאינה הולמת נחתים בארצות הברית, ולכן נאלצו לסיים את שירותם בחיל הנחתים. מבחינתם זו אכזבה גדולה מתוצאות המשפט, כיוון שהם רק ביצעו את המוטל עליהם ופעלו לפי הקוד האתי של הנחתים.
מועמדויות וזכיות

4 מועמדויות לפרס אוסקר:
הסרט הטוב ביותר - דייוויד בראון, רוב ריינר ואנדרו שיימן.
שחקן המשנה הטוב ביותר - ג'ק ניקולסון.
העריכה הטובה ביותר.
הסאונד הטוב ביותר.
5 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב:
סרט הדרמה הטוב ביותר.
הבמאי הטוב ביותר - רוב ריינר.
שחקן ראשי בסרט דרמה הטוב ביותר - טום קרוז.
שחקן המשנה הטוב ביותר - ג'ק ניקולסון.
התסריט הטוב ביותר - ארון סורקין. (לימים, יוצר סדרת הטלוויזיה "הבית הלבן")
מועמדות לפרס איגוד הבמאים האמריקני 1993.
הערות שוליים

1 2  חגי לוי, סרט / "בחורים טובים" - רוב ריינר שוב הוכיח שהוא יודע לעבור עם שחקנים, והעונג ממשחקו של ג'ק ניקולסון הוא חושני ממש, חדשות, 27 בדצמבר 1992
רמיש

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  בינת ג'בייל
 גובה:  560 עד 650 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  7,000
 קואורדינטות:  33°05′N 35°24′E﻿ / ﻿33.09°N 35.4°E﻿ / 33.09; 35.4 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןרמיש(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןרמיש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רְמֵישׁ (בערבית: رميش, הגייה: רְמֵישׁ וגם רְמַיְשׁ) הוא כפר בדרום לבנון, בנפת בינת ג'בייל שבמחוז א-נבטיה, כשני קילומטרים מהגבול עם ישראל, ליד היישובים הישראליים מתת ונטועה. בכפר מתגוררים כ-7,000 תושבים – נוצרים מרונים.
הכפר משתרע על גבעות שגובהן נע בין 560 ל-650 מטר מעל פני הים. אקלים הכפר ים תיכוני ובמקום מטעי טבק. בכפר מרפאת עזרה ראשונה של הצלב האדום.
היסטוריה

בסוף המאה ה-19 ביקר בכפר המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב: ”ברמיש חיים חמש מאות מארונים, כולם עניים מרודים, כמוהם כשלושת הכמרים המשרתים בכנסיית הכפר. כמו פלחים רגילים מעבדים אף הכמרים האלה את האדמה במו ידיהם כדי לספק את צורכיהם ואת צורכי משפחותיהם, שהרי הם נשואים כמקובל אצל הכמרים המארונים. הכפר הזה חדש יחסית, אכן לפי דברי זקניו טרם מלאו לו מאה וחמש שנים. [...] ברם הכפר הזה תופס אל נכון את מקומו של אחר שקדם לו בהרבה [...]”.
היסטוריה > מלחמת לבנון השנייה

במלחמת לבנון השנייה רוב תושבי הכפר עזבו את בתיהם. מחבלי חזבאללה ניצלו את העבודה כי אוכלוסיית הכפר נוצרית וצה"ל נמנע מלתקוף כפרים נוצריים וירו מהכפר רקטות קטיושה לעבר צפת ויישובי הסביבה. מספר פעמים הצליחו צעירים מקומיים למנוע את הירי, בין המחבלים לתושבים התפתחה תגרה שבסופה סולקו המחבלים מהכפר.
כמו כן, במהלך הלחימה נפצעו ארבעה חיילי האו"ם כשפגז של טנק ישראלי פגע בעמדתם סמוך לכפר. הארבעה, אזרחי גאנה פונו לבית החולים של יוניפי"ל בנקורה.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

במהלך מלחמת חרבות ברזל התנגד הכפר לניסיונות של חזבאללה לפעול מתוך הכפר עם תחילת התמרון הקרקעי בלבנון לא הותקף הכפר על ידי צה״ל, אך ב-21 באוקטובר 2024 טנקים של צה"ל נכנסו לפאתי הכפר רמיש מכיוון עייתא א-שעב.
הערות שוליים

↑  ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 46-47
↑  חגי הוברמן, מלחמת לבנון – גרסת חזבאללה, באתר הצופה
↑  יובל אזולאי, אלוף בן, עמוס הראל, הסוכנויות, צה"ל: הושלם כיתור בינת ג'בייל; ארבעה חיילים נפצעו קל בקרבות הבוקר, באתר הארץ, 23 ביולי 2006
↑  ספיר ליפקין, ‏הכפר הנוצרי בדרום לבנון שמתנגד למלחמה - ותוקף את חיזבאללה, באתר ‏מאקו‏, 2 באפריל 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בלבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אספהאן

| --- | --- |

אתרים מרכזיים בעיר
 מדינה:  איראן איראן
 פרובינציה:  אספהאן
 ראש העיר:  Ali Qasemzadeh
 רשות מחוקקת:  Islamic City Council of Isfahan 
 שפה רשמית:  פרסית 
 שטח:  493.82 קמ"ר
 גובה:  1,574 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,961,260 (2016)
  ‑ במטרופולין:  3,989,070 (2016)
 קואורדינטות:  32°39′09″N 51°40′29″E﻿ / ﻿32.6525°N 51.674722222222°E﻿ / 32.6525; 51.674722222222 
 אזור זמן:  UTC +3:30
 http://www.Isfahan.ir
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאספהאן(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןאספהאן   (למפת אספהאן מוגדלת) אספהאן(למפת אספהאן רגילה) אספהאן tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אֶסְפָהָאן (בפרסית: ‏اصفهانקובץ:Esfahan.ogg‏Ⓘ‏; תעתיק מדויק: אצפהאן; נכתב גם איספהאן) היא עיר באיראן ובירת הפרובינציה הקרויה על שמה. העיר שוכנת במרכז המדינה ומרוחקת כ-340 קילומטרים דרומית לבירה טהראן. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016, התגוררו בעיר כ-1.9 מיליון בני אדם והיא העיר השלישית בגודלה במדינה אחרי טהראן ומשהד. העיר משמשת כמרכז תיירותי חשוב במדינה.
היסטוריה

עבאס שאה הראשון החליט בשנת 1598 לקבוע את אספהאן לבירת האימפריה הפרסית. תחת הנהגתו אספהאן הפכה לאחת הערים היפות בעולם. נבנו בה מסגדים מפוארים, מדרסות ובתי מרחץ. אספהאן הפכה למופת לאדריכלות הספווית, עם בניינים כמו מסגד האימאם, והכיכר המפוארת מיידאן-י אמאם.
גאוגרפיה

העיר, המשתרעת על פני מרחבים גדולים, נמצאת במרחבי זאינדה רוד, לא הרחק מהרי זגרוס. את העיר חוצה נהר הזיינדה רוד. ממוצע המשקעים באזור הוא 355 מ"מ בשנה. הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 2 מעלות צלזיוס בחורף ל-29–30 מעלות בקיץ. מזג האוויר הוא גשום לפרקים ובהיר, בהתאם לעונה.
אתרים מרכזיים

אספהאן כוללת מגוון של אתרים בעלי אדריכלות אסלאמית מתקופות שונות של האסלאם, בעיקר מימי הביניים המוקדמים, וכן מהעת החדשה המוקדמת: בעיקר המאה ה-17. כמו כן מצויים בעיר גם מספר כנסיות ובתי כנסת.
מיידאן-י אמאם – כיכר ענקית, השישית בגודלה בעולם. הוכרה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
מסגד האמאם – נקרא בעבר מסגד השאה. נחשב לאחת מיצירות המופת של אדריכלות פרסית. נבחר לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
עאלי קאפו – ארמון מראשית המאה ה-17. גובהו 48 מטרים. מעוטר בציורי קיר מרהיבים.
מסגד שייח' לוטפאללה – נבנה בשנת 1602 על ידי שאה עבאס, ותוכנן על ידי האדריכל הראשי שלו, שייח' הבהאי. המסגד נועד להיות מסגד פרטי עבור משפחת המלוכה, ולכן אין לו שום צריחים. יש מנהרה מהמסגד אל הארמון המלכותי שמעבר לכיכר.
גשר סי-או-סה פול – הגשר של 33 קשתות. נבנה בראשית המאה ה-17 בסגנון התקופה הספווית.
קתדרלת ונק – קתדרלה ארמנית-נוצרית. הכיפה המרכזית הצבועה בכחול וזהב מתארת את הסיפור המקראי של בריאת העולם וגירושו של אדם מגן העדן.
כנסיית בית לחם הארמנית – משלבת מוטיבים של אדריכלות פרסית וארמנית. הושלמה בשנת 1627. מכילה מגוון של ציורי קיר.
האשת בהשת – ארמון "שמונת גני העדן". אחד מארמונות השאה. נבנה בשנת 1669. מוקף בגנים.
מסג'ד-י ג'אמע – אחד המסגדים הגדולים באספהאן.
אספהאן סיטי סנטר – מרכז הקניות הגדול במדינה, בשטח של כ-465 אלף מטר מרובע.
רובע ג'וברה - רובע עתיק של העיר שכולל בין היתר בית הכנסת מולה דוויד ובית הכנסת מלארבי.
תמונות מהעיר

(לצפייה הזיזו עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
ערים תאומות

רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה
איטליה פירנצה, איטליה
טורקיה איסטנבול, טורקיה
פקיסטן לאהור, פקיסטן
גרמניה פרייבורג, גרמניה
הרפובליקה העממית של סין שיאן, הרפובליקה העממית של סין
קובה הוואנה, קובה
מצרים קהיר, מצרים
רומניה יאשי, רומניה
ארמניה ירוואן, ארמניה
מלזיה קואלה לומפור, מלזיה
לבנון ביירות, לבנון
רחוב בעיר אספהאן
מסגד האמאם, מבט מלמעלה
גשר סי-או-סה פול
ארמון עאלי קאפו
קתדרלת ונק הארמנית
מסג'ד-י ג'אמע (אספהאן)
בית מולכו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1929
 תאריך פתיחה רשמי:  1929 
 קואורדינטות:  31°46′29″N 35°12′54″E﻿ / ﻿31.774722222222°N 35.215111111111°E﻿ / 31.774722222222; 35.215111111111
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית מולכו(למפת ירושלים רגילה) בית מולכו(למפת הרי ירושלים רגילה) בית מולכו(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית מולכו
 
בית מולכו הידוע גם כ"קפה רחביה" הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים השוכן ברחוב רמב"ן 20, בפינת רחוב אבן גבירול 22.
היסטוריה

בית מולכו נבנה במגרש שנחשב לאחד הטובים במגרשי השכונה, וזאת בשל מיקומו ברחוב ראשי ובסמוך למגרש הטניס השכונתי (כיום גן ציבורי, גן אליעזר ילין), וסומן כ"מגרש מס' 1" במפות חברת הכשרת היישוב אשר הקימה את השכונה. השכונה כולה נרכשה בשלושה-ארבעה שלבים שונים, החל מראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, על ידי הסוחר ואיש העסקים יצחק יהודה כהן עבור המוסדות הלאומיים, ביחד עם שלושה מחבריו האמידים: חכמישווילי, שלוש וקארסו כאנשי-קש. לאחר פרסלציה הוגרלו החלקות בין הנרשמים לשכונה.
אבן הפינה של בית מולכו הונחה בשנת 1929, במקום צריף עץ מבודד שהקים יצחק רפאל מולכו בתחילת העשור לאחסון סרטי ראינוע וקולנוע דליקים, בהם סחר, כולל סרטי MGM, GAUMONT. עם הקמת המבנה בן הקומה האחת, התגוררו בו שמחה ויצחק רפאל מולכו ומשפחתם, בקומה הכוללת גם את משרדי החברה להפצת סרטים וגם את הנהלת שכונת רחביה, בהיות יצחק רפאל מולכו מוכתר השכונה לאורך תקופת המנדט הבריטי. כן שכנה בקומה זו ספרייתו הענפה, המצויה כיום בסמוך לבית, ביד בן-צבי. ב-1935 נבנתה קומה שנייה ששימשה מאז כמגורי משפחת מולכו, ספרייתה ומשרדיה. במשך השנים היה תלוי שלט מסחרי גדול, במרפסת הקומה השנייה מעל הכניסה לבית.
בחדרי הכביסה הקטנים מעל לקומה ב', התגורר הקונדיטור של "קפה רחביה", "העובד הזר" ההונגרי, פטר, שלימים היה בעליו של קפה פטר ברחוב כרמייה 4, במושבה הגרמנית, ליד קולנוע סמדר.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 פעל בקומה הראשונה של המבנה "קפה רחביה", שהיה אחד מראשוני בתי הקפה המודרניים של ירושלים ואתר מפגש חברתי עבור תושבי שכונות ירושלים שמחוץ לחומות - ותיקים ועולים. בבית הקפה, שנודע באיכות עוגותיו הווינאיות, נהגו להיפגש אנשי רוח ירושלמים, אנשי תרבות וכן קציני צבא בריטים ופקידי המנדט הבריטי, כמו גם פקידי הסוכנות היהודית. המקום נודע באירועי המוזיקה, נשפי הריקודים ובתזמורתו של יעקב (ג'ק) שמיר שניגנה בו. אלה עוררו לעיתים את חמתם של שכנים אדוקים מתנועת עזרא הסמוכה, משנערכו גם ביום השבת. מול הקפה נערכו הפגנות נגד חילול השבת. בית הקפה נסגר בשנות ה-50, וכן נבנתה קומה נוספת, במקום חדרי הכביסה, למגורי משפחת מולכו המתרחבת.
הבניין אכלס סופרמרקט בקומת הקרקע, ושתי דירות, אחת בכל קומה.
במאה ה-21: בנייה מחדש, הרחבה, והקמת מלון רמב"ן

בשנת 2024 הורחב בית מולכו הוותיק (שהיה מבנה לשימור) והוקם בו מלון בוטיק חדש בן 5 קומות ו-22 חדרים. בהרחבה שומרו חזיתות המבנה הקיים, לאורך רחובות רמב"ן ואבן גבירול, והוספו קומות חדשות. קומת הקרקע וקומת המרתף תוכננו כקפה-מסעדה המשרת את השכונה, ומנסה להוות מחווה ל'קפה רחביה', ששכן במקום כמה עשרות שנים קודם לכן.
בעלי מסעדת מחניודה, אסף גרניט ואורי נבון, הם היזמים של המלון החדש, והם שנתנו לו את השם 'מלון רמב"ן'. המלון כולל בית קפה ומסעדה חלבית (קפה רמב"ן), מסעדה בשרית ובר על הגג.