stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרניזם

קַרניזם (carnism, מהמילה הלטינית carno = בשר) פירושו מערכת אמונות סמויה שיוצרת התניה חברתית-תרבותית לאכילת בשר ומוצרים אחרים מהחי. מערכת אמונות זו מגשרת על הפער בין רגשי חמלה לבעלי חיים כיצורים מודעים ומרגישים, לבין אכילתם על ידי בני אדם. המונח "קרניזם" נטבע על ידי הפסיכולוגית החברתית האמריקאית מלאני ג'וי ב-2001.
על פי התאוריה, ברוב העולם אוכלים מזון מהחי שלא לצורך הישרדות, אלא מתוך בחירה, והבחירה נובעת ממערכת אמונות טבועה ושלטת – קרניזם. בשונה מטבעונות או צמחונות, הקרניזם לרוב אינו מורגש, ונתפס כדרך העולם ולא כמערכת אמונות ביחס לעולם.
קרניזם מתואר כמערכת אמונות משותפת ופרקטיקות שמשקפות אמונות אלה; במובן זה הוא אידאולוגיה, והמונחים 'מערכת אמונות' ו'אידאולוגיה' משמשים לחלופין לתיאורו.
בעלי חיים אכילים ולא-אכילים

בתרבויות המערב רק חלק קטן מבין אלפי מיני בעלי החיים הניתנים לאכילה מסווג כאכיל. יש יותר טאבואים על אכילת בשר מאשר על כל המזונות האחרים יחד. קבוצת החיות האכילות משתנה מתרבות לתרבות. כך למשל, בסין ובתאילנד יש האוכלים חתולים וכלבים, ואילו ברוב מדינות המערב אכילת חתולים וכלבים נחשבת מקוממת. מצד שני, במדינות המערב אוכלים פרות ותרנגולים, שהם יצורים סֶנטִיֶינטִיים (יצורים שביכולתם להרגיש מצוקה או רווחה נפשית או פיזית) בדומה לחתולים, ואוכלים חזירים, שהם אינטליגנטיים לפחות כמו כלבים.
החלוקה התרבותית לחיות אכילות ולא-אכילות נחשבת שרירותית ביסודה, משום שלא אחת קשה לייחס אותה לתכונות אובייקטיביות כמו ערך תזונתי או זמינות. לפי ג'וי, חלוקה זו נובעת מאמונות ומסורות חברתיות, שהן חלק ממערכת האמונות הקרניסטית באותה תרבות. הסיווג כבעל חיים אכיל קובע את הייצוג המנטלי של אותו בעל חיים אצל בני האדם, ובעלי החיים הנאכלים מתוארים באותה תרבות כנטולי אינדיבידואליות – לא "מישהו" אלא "משהו", יצורים טיפשים ולא מודעים, ובעלי יכולת נמוכה לחוש סבל, ותיאור זה מקל על אכילתם. לדוגמה, ברוב מדינות המערב אווזים הם חיות מאכל, ולעומתם ברבורים, ששייכים גם הם למשפחת הברווזיים ולאותה תת-משפחה, לרוב אינם נחשבים אכילים. בהתאם לכך היחס לאווזים שונה מהיחס לברבורים: אווזים נחשבים חסרי אינטליגנציה ומופיעים בביטויים כסמל לטיפשות, ובהתאם לכך התעשיות שמשתמשות באווזים הן אכזריות במיוחד, כדוגמת ייצור פוך מנוצות אווז וייצור כבד אווז שומני על ידי פיטום. ברבורים לעומתם, נחשבים יצורים אציליים וזוכים לאמפתיה מצד בני האדם.
חמלה על בעלי חיים ופרדוקס הבשר

ברוב התרבויות קיימים ערכים נגד אכזריות כלפי בעלי חיים. הורים מחנכים את ילדיהם לא לפגוע בחיות, ורוב האנשים מתקשים לראות אכזריות כלפי בעל חיים וזועמים כשמתפרסם אירוע של התעללות בחיה. ערכים אלה מתבטאים בנורמות הכתובות, וברוב מדינות המערב קיימים חוקים נגד התאכזרות לבעלי חיים. מנגד, אכילת בעלי חיים כרוכה בגרימת סבל והרג, ועומדת בסתירה לערכים אלה. סתירה זו מכונה גם "פרדוקס הבשר" – הדיסוננס הקוגניטיבי בין אכילת בשר לבין חמלה על בעלי חיים. על פי ג'וי, מנגנוני ההגנה שבאידאולוגיה הקרניסטית נועדו לעמעם דיסוננס זה.
גם אנשים שאינם אוהבי חיות מגיבים רגשית למראה סבל של בעלי חיים. מחקרים בדקו את התגובה הפיזיולוגית לתמונות כאלה על ידי מדידת מוליכות העור, תנועות שרירי הפנים (בפרט שריר הקוֹרוּגָטוֹר – שריר קטן שמכווץ את הגבות ונמצא כי יש לו מתאם גבוה עם ביטוי של רגשות חיוביים ושליליים כלפי דבר מה) ופעילות באזורי המוח הקשורים לאמפתיה. כל הנבדקים הגיבו למראה בעל חיים סובל, בעוצמה זו או אחרת. נראה שיכולת ההזדהות האנושית עם בעלי חיים היא מולדת, אך משתנה בהתאם להתניות תרבותיות, רמת האמפתיה הבסיסית של האדם, וגם אינטרסים תועלתניים. אחד המחקרים בדק אמפתיה של מספר קבוצות בני אדם לבעלי חיים במצוקה, וביניהם אנשים שמתפרנסים מגידול בעלי חיים; מגדלי בעלי החיים הגיבו לסבל של תרנגולים וכבשים בצורה חלשה יותר מהקבוצות האחרות, ובצורה חזקה כמו בקבוצות האחרות למראה קרנף ניצוד.

מצד שני, נמצא שאינטראקציה (אנ') חיובית קרובה עם בעל חיים מעלה את רמת "הורמון האהבה" אוקסיטוצין, שמעורב בהרגשת ביטחון וקשר חם עם הזולת, ומורידה את רמת הורמון המתח קורטיזול בדם.
האמפתיה לבעלי חיים, המשותפת לאנשים רבים, עומדת בבסיס "פרדוקס הבשר".
המנגנונים בקרניזם

על פי התאוריה, קיימים בקרניזם מנגנוני הגנה אישיים ופרקטיקות חברתיות שמגשרים על הפער בין חמלה על בעלי חיים לבין אכילתם.
המנגנונים בקרניזם > משולש ההצדקה – נורמלי, טבעי ונחוץ

אחד הנדבכים בתאוריה של ג'וי הוא יישום "שלושת ה-Nים" שהצדיקו את העבדות ואידאולוגיות אחרות – Normal, Natural and Necessary, כלומר נורמלי, טבעי ונחוץ – לאידאולוגיה הקרניסטית. בדומה לאידאולוגיות שהצדיקו לאורך ההיסטוריה את העבדות, מכיוון שלפיהן היא נורמלית, טבעית ונחוצה, כך גם לפי האידאולוגיה הקרניסטית – אכילה מהחי היא נורמלית, טבעית ונחוצה.
"נורמלי" הוא מה שמקובל בנורמות של האידאולוגיה השלטת. דרך החיים של המיינסטרים נתפסת לרוב כהשתקפות של ערכים אוניברסליים, אך למעשה מה שנחשב נורמלי הוא האמונות וההתנהגות של הרוב, ורוב בני האדם אוכלים מהחי.
"טבעי" הוא הפרשנות של אידאולוגיות שליטות לטבע ולהיסטוריה – אידאולוגיות שליטות מביטות על קטע ההיסטוריה שמאשר את תפיסתן ופיסת הטבע המתאימה להן, ומגדירות אותם כטבעיים. כך למשל האידאולוגיה הקרניסטית שואבת הצדקה מהתזונה של טורפים.
"נחוץ" הוא מה שנחוץ על פי המוסכמות של האידאולוגיה, כדוגמת המוסכמות שחייבים לאכול מהחי כדי להיות בריאים, או שמזון מהחי הוא יותר אקולוגי.
ברוב החברות, המוסכמות של האידאולוגיה השלטת מתקבלות כמעט ללא עוררין וללא בדיקת עובדות.
המנגנונים בקרניזם > פער תודעתי

תופעה נוספת שג'וי כוללת במסגרת הקרניזם היא הפער התודעתי. אצל רוב בני האדם קיימת דיסוציאציה - פער תודעתי - בין הבשר שעל הצלחת לבין היצור החי שהיה פעם. ברמה מסוימת, אנשים יודעים במה כרוך ייצור בשר, אבל בוחרים לא לחשוב על כך עד הסוף. פער תודעתי זה הוא בחלקו תוצאה של התניה תרבותית; מוצרים מהחי נמצאים מכל עבר, אך חיות משק כמעט אינן נראות ואינן נוכחות בתודעה. חיות התעשייה זוכות להתייחסות פחותה יותר של התקשורת בהשוואה לחיות אחרות, ומרבית תוכניות הטלוויזיה והמגזינים מתמקדים בחיות בר או חיות מחמד ולא בחיות הנאכלות.
לפי ג'וי ואחרים, השפה שואפת להרחיק את המוצר מבעל החיים - כך למשל אומרים "בשר" ולא "גווייה", "אכילה מהחי" ולא "אכילת בעלי חיים". קרול אדמס כינתה זאת "הרפרנט הנעדר" - מדברים על חיה, נוגעים בחיה, אך היא עצמה לכאורה נעדרת. המראה החיצוני של המוצרים על המדפים לא מזכיר את בעל החיים. אנשים רבים מתקשים לאכול מוצרים מהחי שמזכירים את החיה, לכן חלקי גוף שקשורים בחיים ובאישיות כמו עיניים, פנים או מוח, לרוב לא נמכרים, ורוב בעלי החיים משווקים ללא ראש. פער זה מוכר לתעשיות בעלי החיים. למשל, מאמר במגזין של תעשיות הבשר מזהיר את היצרנים: "לספר ללקוחה שצלעות הטלה שהיא קנתה היו חלק מהגוף של אחד מהיצורים הנחמדים שמשתובבים באביב בשדות, זאת דרך די בטוחה להפוך אותה לצמחונית".
על פי ג'וי, הפער התודעתי חוסם את המודעות למציאות, ובכך חוסם גם את המחשבות והרגשות האמיתיים על מציאות זו. לעיתים, כשאנשים מקבלים תזכורת על בעל החיים, הפער התודעתי מתאחה, כפי שהוצג במתיחה בסופרמרקט בברזיל: בחנות הוצבה מכונה מדומה לייצור נקניקיות, ושלט עם כתובת "נקניקיות חזיר טריות"; אנשים טעמו את הנקניקיות וביקשו לקנות, אבל אז נגמר כביכול הבשר במכונה, המוכר הלך להביא בשר וחזר עם חזרזיר בידיו. הוא הכניס את החזיר למכונה וצרחות בקעו מתוכה; הקונים התחלחלו וירקו את מה שרגע לפני כן ערב לחיכם. טעמן של הנקניקיות לא השתנה, אך הפער הקוגניטיבי בין האוכל לבין בעל החיים התאחה.
המנגנונים בקרניזם > תפיסת בעלי החיים למאכל

קרניזם ברוב התרבויות מחלק את בעלי החיים לקטגוריות, ועל פי ג'וי בעלי החיים האכילים נתפסים כאובייקטים מופשטים, פרטים בקבוצה שלגביה יש הנחות מכלילות; למשל, פרה היא פרה וכל הפרות אותו דבר. בני אדם לא נולדים עם ייצוגים מוחיים אלה, הם נבנים כתוצאה מהתניה תרבותית והם משתנים מתרבות לתרבות.
על פי חוקרי התנהגות בעלי חיים כגון ג'פרי מסון וג'ונתן בֶּלְקוֹם, לחיות המאכל מיוחסות ללא הצדקה אובייקטיבית תכונות של טיפשות, אדישות ונלעגות.
הכחשה של יכולת שכלית ורגשית אצל בעלי חיים היא אחת הדרכים שמפחיתות את הדיסוננס הקוגניטיבי ומקלות על אכילת בשר ללא תחושת אי נוחות. מחקר שבדק זאת הציג לנבדקים תמונות של כבשה או פרה באחו, עם תיאור אחד משניים: תיאור אחד היה שהחיה תבלה את רוב זמנה באחו עם שאר העדר, והתיאור השני שהחיה תישלח לבית מטבחיים, תישחט ותיחתך, וחלקיה יישלחו לסופרמרקטים. התוצאות היו שכאשר ניתנה לנבדקים תזכורת על גורלה הרע של החיה, הם נטו לייחס לה פחות מודעות ורגשות. הכחשת מודעות אצל החיה גברה כשצלחת הבשר הייתה מונחת בפועל לפני הנבדקים והם ציפו לאכול.
דרך אחרת שמפחיתה את הדיסוננס היא ייחוסה של יכולת סבל מופחתת לבעלי החיים האכילים. מחקר שבדק זאת הציג לנבדקים חיות לא מוכרות, שהוצגו כחיות לבשר. הנבדקים ייחסו לחיות אלה יכולת נמוכה לחוש סבל לעומת חיות אחרות, והירידה הנתפסת ביכולת לחוש סבל החלישה את המעמד המוסרי של אותן חיות בעיני הנבדקים.
ישנם זרמים דתיים שבהם מתבטאת תפיסה זו בפרשנות שלפיה החיה שמחה להיאכל.
המנגנונים בקרניזם > הסתרת תעשיית בעלי החיים

האידאולוגיה הקרניסטית מציגה תמונה אידילית של התעשייה. 
למעלה: לול מטילות במרכז הארץ. מאות אלפי תרנגולות צפופות בתוך כלובים, ללא אור יום.
 למטה איור טיפוסי לאריזות ביצים וספרי ילדים.
על פי ג'וי, אין די באי-נראות מחשבתית; אידאולוגיות שליטות זקוקות לאי-נראות פיזית ומחזיקות את קורבנותיהן מוסתרים, ובכך מחוץ למודעות הציבורית. למשל, מאות מיליארדי חיות נשחטות בתעשיות בעלי החיים בעולם מדי שנה (מתוכן מאות מיליונים בישראל). התוצרים שלהן וחלקי גופן מצויים על המדפים בחנויות ובמקררים הביתיים, אך בעודן חיות כמעט אין רואים אותן. לדברי ג'וי, "יש חוזה בלתי כתוב בין היצרן לצרכן, לא לראות, לא לשמוע ולא לדבר. היצרן מורה לצרכן לא להביט, והצרכן מסיט עיניים".
למשל, בתגובה לתביעה הייצוגית בעקבות תחקיר אדום אדום ששודר ב"כלבוטק" ב-2012, השיבה חברת "תנובה", בעלת בית המטבחיים: "מידע מסוג זה הוא בדיוק המידע שצרכנים מעוניינים שיוסתר ויורחק מהם. זאת, על מנת לאפשר להם ליהנות מהמוצר ולענג את חיכם תוך הדחקת המחשבה, כי תענוג זה כרוך בגרימת סבל ליצור חי".
בחוזה לא-כתוב זה נִבְעים סדקים, ותזכורות מתעשיית בעלי החיים מגיעות לעיתים מתחקירים סמויים. לפי התאוריה, הממסד האידאולוגי חותר לאטום סדקים אלה על ידי ניסיון לערער על אמינות התחקירים הסמויים, ובעזרת חוקים נגד תחקירים סמויים. בארצות הברית פעולות שנועדו לפגוע בתעשיית בעלי החיים או ברווחיה, כדוגמת צילומים בלתי מורשים בתוך לולים או רפתות, מוגדרות בחוק פעולות טרור.
במספר מדינות בארצות הברית נחקקו חוקים המכונים אג-גאג (קיצור של agriculture gag - חוקי השתקה של חושפי עוולות בתעשיית בעלי החיים), שמאפשרים להטיל עונשי מאסר על צילום בלתי מורשה בתעשיות המזון מהחי.
קבלה בציבור ובאקדמיה

תרומתה של מלאני ג'וי לחקר יחסי האדם ובעלי החיים היא מתן מסגרת לתופעות ידועות. האמפתיה לבעלי חיים, קטלוג בעלי החיים, הדיסוננס הקוגניטיבי ושאר התופעות, כבר נידונו ונחקרו; חדשנותה של ג'וי היא בהבחנה שהתופעות הללו הן היבטים שונים של מערכת אמונות אחת.
גיברט ודֶזולנייה תיארו קרניזם כ"מושג תיאורי עם השתמעות ערכית", שכן קרניזם הוא רק תיאור מאוחד של תופעות ידועות, אך עצם התיאור מציף סוגיות ערכיות.
מושג הקרניזם כאידאולוגיה כוללת התקבל בשיח האקדמי על יחסי אדם ובעלי חיים, ואין ביקורת אקדמית על קיומה של האידאולוגיה. הקרניזם נידון במאמרים אקדמיים ובמחקרים ומופיע במספר אנציקלופדיות.
בשיח החוץ-אקדמי על יחסי אדם ובעלי חיים, המונחים "קרניזם" ו"קרניסט" נטמעו במהירות, משום שהמונחים "קרניבור", "אומניבור" או "אוכל בשר" לא משקפים, לטענת ג'וי, את העמדות שנלוות לתזונה זו.

בציבור הרחב המונח לא מוכר; נראה שהוא משמש בעיקר בקרב טבעונים לתיאור אנשים שאוכלים בשר, ומתפרש לעיתים בטעות כשם נרדף לתזונה מהחי או ככינוי גנאי. רוב אוכלי הבשר לא מגדירים עצמם כ"קרניסטים" ולא רואים באכילת בשר אידאולוגיה אלא תופעה טבעית או מוסכמה חברתית פשוטה.
קבלה בציבור ובאקדמיה > ביקורת

הלנה פדרסן (Pedersen) מאוניברסיטת מלמו תהתה האם נכון להתייחס לכל אוכלי הבשר כקבוצה הומוגנית, מאחר שעשויים להיות סוגים רבים של אוכלי בשר, שלכל אחד מהם סיבות אחרות לאכילת בשר.
תומכי גישת האבולישניזם, ובראשם גארי פרנציון, קוראים לחיסול תעשיית בעלי החיים ואינם מקבלים את מושג הקרניזם. לדעתם, המושג תומך בעקיפין בגישת שיפור התנאים, בכך שאינו קורא לחיסול תעשיית בעלי החיים ואינו תומך במפורש בטבעונות.
הרולד הרצוג גורס שקטלוג בעלי החיים לקבוצות תועלתניות, ובהתאם לכך האמפתיה השונה לכל קבוצה, אינו שרירותי, אלא נובע מאינטואיציה אנושית.
ראו גם

סוגנות
אפקט במבי
לקריאה נוספת

מלאני ג'וי, הפרה שבחדר: הפסיכולוגיה של אכילת בשר, תרגום: דבי אילון, עורכות: נגה אלבלך ודבי אילון, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2017.
שיבולת (יישוב)

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מחוז הצפון
 עיר אם:  בית רימון
 שטח:  0.55 קמ"ר
 גובה:  374 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,400 בערך, בסיום ההקמה
 קואורדינטות:  32°47′21″N 35°20′48″E﻿ / ﻿32.789111111111°N 35.346555555556°E﻿ / 32.789111111111; 35.346555555556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) שיבולת(למפת הגליל המערבי רגילה) שיבולת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שיבולת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שיבולת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שיבולת הוא יישוב קהילתי ישראלי המתוכנן להיבנות באזור הגליל התחתון, בסמוך לבית רימון. ייחודו הוא בשילוב אנשים בעלי צרכים מיוחדים החיים בתוך קהילה נורמטיבית וכחלק בלתי נפרד ממנה.
היסטוריה

בשנת 2003, יזם ראש הממשלה אריאל שרון, תוכנית חדשה להקמת כעשרה יישובים קהילתיים בצפון, כולל את שיבולת (שנקרא תחילה "בית רימון ב'"), יישוב ובו 500 יחידות דיור צמודות קרקע לאורך רכס הר תורען. היישובים בסביבה התנגדו להקמת היישוב מאחר שחששו שימשוך אוכלוסייה חזקה ויפגע בהם, המשרד לאיכות הסביבה והחברה להגנת הטבע התנגדו עקב הפגיעה הצפויה בטבע ובנוף. בסופו של דבר לא אישרו ועדות התכנון את הקמת היישוב.
בקיץ 2011 החלו להקים באזור מבנים זמניים, בגיבוי המועצה האזורית, ללא אישור מוסדות התכנון. קיומם של קרוואנים במקום עורר את זעמה של החברה להגנת הטבע שדרשה את פינוי המתיישבים במקום. במקביל הוצע להעביר את המבנים הארעיים למקום הסמוך לטורעאן, אך לרעיון זה הייתה התנגדות חריפה מתושבי טורעאן בטענה כי מדובר בעתודות הקרקע של הכפר.
ביולי 2015, המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אישרה את התוכנית להקים במקום יישוב חדש המשלב אוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים. ביישוב בו יתגוררו זה לצד זה תושבים בבתים צמודי קרקע לצד דיירים עם צרכים מיוחדים. הכפר יכלול בתחומו מרכז טיפולי, משק בעלי חיים, חווה ובריכה טיפולית. כמו כן היקף השטח של היישוב יעמוד על בערך 550–650 דונם עבור אוכלוסייה של כ-1,400 נפש, מתוכם כ-20% אוטיסטים ובעלי מוגבלות שכלית.
ב-13 באוגוסט 2018 הוחלט בקבינט הדיור על הקמת היישוב כיישוב צמוד-דופן לבית רימון, על פי ההצעה המקורית והוא יוקם על ידי החטיבה להתיישבות ומשרד השיכון. היישוב צפוי לכלול כ-350 בתי אב ולהיות היישוב ה-19 של מועצה אזורית הגליל התחתון.
הערות שוליים

↑  אמיתי גזית, יישוב חדש יוקם למען שילוב אוטיסטים, על חשבון תושבי טורעאן, באתר כלכליסט, 7 ביולי 2015
↑  הילה ציאון, למרות ההתנגדויות: אור ירוק להקמת היישוב שיבולת בגליל התחתון, באתר ynet, 18 באפריל 2023
↑  אורי אס, אווירה כפרית לעשירים, דירת שיכון לעניים, באתר הארץ, 30 ביולי 2003
צפריר רינת, שרון מקדם הקמת 30 יישובים בנגב ובגליל, באתר הארץ, 20 ביולי 2003
↑  דליה טל, ‏הוועדה המחוזית צפון סרבה לאשר את התוכנית להקים את היישוב קידמת כינרת ליד קיבוץ האון, באתר גלובס, 27 בינואר 2004
צפריר רינת, ועדות התכנון לא מאשרות יישובים חדשים שמקדם שרון, באתר הארץ, 5 בפברואר 2004
↑  יעל דראל, מחר: יישוב פיראטי בשם "שיבולת" ייחנך בגליל, באתר ynet, 23 באוגוסט 2018
↑  צפריר רינת, המועצה האזורית גליל תחתון פועלת להקמת יישוב - ללא אישור, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2011
↑  14. "שיבולת" - ישוב חדש. איום חדש!, באתר של החברה להגנת הטבע
↑   יעל דראל, מי רוצה וילה עם בריכה בנווה תמרים?, באתר TheMarker‏, 14 באוקטובר 2019
↑  הילה ציאון, יישוב חדש ישלב אוכלוסייה עם צרכים מיוחדים, באתר ynet, 7 ביולי 2015
↑  יוסי וקנין, יישוב חדש שישלב בתוכו אוכלוסיות עם מוגבלויות יוקם בגליל תחתון - מיינט העמק - חדשות עפולה והעמק, באתר "mynet העמק", 13 באוגוסט 2018
↑  מירב כהן, ‏ישוב חדש לבעלי צרכים מיוחדים,  באתר כיפה, 14 באוגוסט, 2018 19:23
↑   יעל דראל, להפריח את הצפיפות: חמישה יישובים חדשים יוצאים לדרך - שניים לבעלי צרכים מיוחדים, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2018
שיבולת (פסל)

היצירה "שיבולת" מוצגת באולם הטורבינה במוזיאון טייט מודרן שבלונדון.
שיבולת (באנגלית: Shibboleth) היא שמה של יצירה פיסולית מעשה ידי הפסלת הקולומביאנית דוריס סלסדו שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כחלק מ"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.
תיאור היצירה

היצירה הוקמה בעלות של 300,000 ליש"ט באולם הטורבינה של המוזיאון, והייתה השמינית מבין היצירות שהוצגו באולם במסגרת "סדרת יוניליבר".
היצירה היא סדק שאורכו 167 מטרים ברצפת האולם. בראשיתו הסדק דק כשערה, אולם בהמשך הוא מתרחב ומגיע לעומק של כ-60 ס"מ.
לדברי האמנית:
היצירה מייצגת גבולות, וחוויות של מהגרים, חוויות של הפרדה על רקע גזעי, וחוויות של גזענות. זה ההרגשה של אדם מהעולם השלישי המגיע ללב אירופה. לדוגמה, השטח בו נמצאים מהגרים בלתי חוקיים הוא חלל שלילי, וגם יצירה זו יוצרת חלל שלילי.
כמו כן היצירה מייצגת שבר - בחברה, בתרבות או במשפחה.
אוצר המוזיאון, סר ניקולס סרוטה מציין כי לאחר שהיצירה תוסר תישאר צלקת ברצפת המבנה אשר תזכיר את היצירה.
היצירה הוצגה בין ה-9 באוקטובר 2007 ל-6 באפריל 2008.
צוות המוזיאון חשש לשלום המבקרים במוזיאון העלולים למעוד על היצירה. לאור כוונת האמנית שהמבקרים יתקרבו אל היצירה, לא ניתן היה לגדור אותה, ועל אף אזהרות שחולקו למבקרים, מספר מבקרים מעדו ונפלו בשל היצירה.
ראו גם

שיבולת (אמצעי זיהוי)
הערות שוליים

↑    Nigel Reynolds, Arts Correspondent, ‏Tate Modern reveals giant crack in civilisation, The Telegraph, 8 October 2007
↑  דליה אלברז', "ברוכים הבאים למוצג הרצפה של הטייט מודרן - אורכו 167 מטרים והוא נקרא שיבולת", הטיימס אונליין, 9 באוקטובר 2007.
↑  אליס אוקיף, "Information Overload", בעיתון the new statesman, 18 באוקטובר 2007.
↑  בן קווין, "ההמונים סובלים עבור האמנות בטייט מודרן", הטיימס, 26 בנובמבר 2007.
| גלריית טייט |
| --- | --- | --- |
| מוזיאונים | טייט בריטניה • טייט ליברפול • טייט סנט אייווס • טייט מודרן • מוזיאון ברברה הפוורת' |  |
| סדרת יוניליוור | אני עושה, אני מבטל, אני עושה מחדש • קשר כפול • מארסיאס • פרויקט מזג האוויר • חומרים גולמיים • רציף • אתר ניסוי • שיבולת • TH.2058 • איך זה? • זרעי חמניות |  |
שוהיי אוקא

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1909 Ushigome-ku, יפן 
 פטירה:  25 בדצמבר 1988 (בגיל 79) טוקיו, יפן 
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 מקום קבורה:  בית הקברות טאמה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיוטו 
 שפות היצירה:  יפנית, צרפתית 
 יצירות בולטות:  אש בעמקים, Leyte Senki 
 צאצאים:  Tomoe Osada 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס יומיורי (1952, 1989)  Noma Literary Prize (1974)  פרס אשאסי (1976)  Mainichi art award (1972)  Mainichi Publication Culture Award (1961)  פרס שינצ'ושה לספרות (1961)  Mystery Writers of Japan Award (1978) 
 
שוהיי אוקא (ביפנית: 大岡 昇平‏; 3 במרץ 1909 – 25 בדצמבר 1988) היה סופר יפני, מבקר ספרות ומתרגם ליפנית של ספרות צרפתית.
בשנת 1944 התגייס לצבא הקיסרי היפני. ב-1945 נשבה על ידי הכוחות האמריקאיים בפיליפינים. הוא החל לכתוב לאחר חזרתו ליפן. ספריו הראשונים מדברים על חוויותיו מהמלחמה ומתקופת שביו.
ספרו "אש בעמקים" מספר את סיפורו של חייל יפני בצבא המובס והנסוג בחזית הפיליפינית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ספריו שתורגמו לעברית

שוהיי אוקא, אש בעמקים; תורגם מאנגלית בידי ג. אריוך, תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תשי"ט 1959. (ראה אור במקור ב-1951)
ספרים שתורגמו לאנגלית

Taken Captive: A Japanese POW's Story, פורסם ב-1948, סיפור קצר אוטוביוגרפי על חייו כאסיר מלחמה
A Wife in Musashino, פורסם ב-1950
The Shade of Blossoms, פורסם ב-1958
רענן זילברמן

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1960 (בן 63) חרות 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ז'נבה, שווייץ
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
רענן זילברמן (נולד ב-23 בנובמבר 1960 במושב חרות שבשרון) שימש כנשיא וכמנכ"ל של מספר חברות רב-לאומיות.
בסוף שנת 2016 סיים תקופת כהונה של 12 שנים כמנכ"ל קבוצת "עדן ספרינגס" (Eden Springs) הממוקמת בשווייץ והכוללת שורה של חברות מים וקפה באירופה, ביניהן החברות מי עדן ופאוזה קפה מישראל. תחת ניהולו של זילברמן ביצעה קבוצת עדן ספרינגס שלושה אקזיטים בשנים 2007, 2014 ושנת 2016 מהשותפות: קבוצת דנונה, קרן הגידור אוך זיף וקרן רוהן קפיטל.
בפברואר 2017 מונה לחבר מועצת המנהלים של חברת וישיי אינטרטכנולוג'י (Vishay Intertechnology), חברה לייצור רכיבי אלקטרוניקה הנסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק והמדורגת כאחת מ-1,000 החברות הגדולות בארצות הברית, על פי המגזין Fortune.
ביוגרפיה

זילברמן שירת בצה"ל כקצין בחיל השריון בחטיבה 7, במסגרתה לחם במלחמת לבנון הראשונה.
לאחר השירות הצבאי, כמפקד פלוגה בלבנון, ביצע בשירות המילואים תפקידי מפקד גדוד וסגן מפקד חטיבה בעוצבות געש ואתגר והשתחרר בדרגת סגן-אלוף.
הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > פעילות עסקית

ב-1987 החל לעבוד בחברת "אשד מהנדסים" וב-1998 הצטרף לצוות ההקמה של חברת "אביב ניהול והנדסה".
ב-1990 הצטרף לחברת "תדיראן מוצרי צריכה" שעסקה בייצור ושיווק של מזגנים, מקררים ומיניברים. במהלך 9 השנים בהן עבד בחברה ביצע שורה של תפקידי ניהול ובהם מנהל תכנון ופיקוח הייצור, מנהל הייצור ומנהל התפעול. עם רכישת הקבוצה על ידי החברה האמריקאית קארייר (CARRIER) נשלח להשתלמות בחברת האם יונייטד טכנולוג'יס (United Technology) ומונה למנהל תפעול וסנמכ"ל תעשייה של הקבוצה.
בשנת 2000 מונה לנשיא ומנכ"ל של חברת "תדאה הנטלי" (Tedea-Huntleigh) - חברה ציבורית רב-לאומית ואחת ממובילות השוק בתחומה, שעסקה בתחום הייצור והשיווק של מתמרים אלקטרו מכניים.
תדאה, באמצעות קבוצה של חברות בנות, הפעילה מערכי ייצור בסין, אנגליה, צרפת, ארצות הברית וישראל.
בשנת 2002 נרכשה החברה על ידי "אינטרטכנולוג'י" האמריקאית וזילברמן מונה לנשיא וישיי טרנסדוסר (Vishay Transducer).
בשנת 2005 מונה זילברמן למנכ"ל המיזם המשותף להפצת מים באירופה, "דנונה ספרינגס אוף עדן" (Danone Springs of Eden) - בין חברת "דנונה" הצרפתית (כ-60 אחוזים) לחברת "מי עדן" הישראלית (כ-40 אחוזים). מטה הקבוצה מוקם בין לוזאן לז'נבה שבשווייץ. התקופה אופיינה במיזוגן של עשרות חברות שנרכשו מיזמים ברחבי היבשת לכדי מותג יחיד עם מערכת ניהול מאוחדת.
בשנת 2007 נרכש המיזם על ידי חברת "מי עדן" בישראל בהשתתפות קרן ההשקעות הפרטיות "טי פי ג'י" (TPG) וחברת ההשקעות האמריקאית אוך-זיף (Och-Ziff). זילברמן מונה למנכ"ל של קבוצת "עדן ספרינגס" באירופה ובישראל. תקופה זו התאפיינה בשינויי אסטרטגיית השירותים והמוצרים של החברה ובאמצעות שילוב של צמיחה טבעית וסדרת מיזוגים ורכישות, ביססה החברה את מעמדה בתחום שירותי הקפה והמים למשרדים באירופה. באותה תקופה עמדה עלות השכר השנתית של זילברמן על 15.7 מיליון ש"ח. בתשקיף שהוציאה מי עדן פורסם כי עלות שכרו של זילברמן עמדה בראשית שנת 2010 על כ-82 אלף אירו בחודש.
בשנת 2014 נרכשה הקבוצה על ידי שותפות בין קרן ההשקעות האמריקאית "רוהן גרופ" (Rhône Group) והנהלת החברה, וזילברמן מונה למנכ"ל הקבוצה. לאחר שינויי הבעלות רכשה הקבוצה בהנהלתו את המתחרה העיקרית בתחום פעילותה באירופה "נסטלה ווטרס דירקט" (Nestle Waters Direct).
בשנת 2016 תחת ניהולו של זילברמן נמכרה הקבוצה לחברה האמריקאית קוט (Cott), קונגלומרט רב לאומי לייצור משקאות קלים אשר נסחר בנאסדק ופועל ביותר מ-50 מדינות ובהיקף מכירות של כ-3.5 מיליארדי דולר. חברת Eden springs נמכרה לפי שווי של 2 מיליארד ש"ח, כלומר הכפילה את שוויה בתוך כ-3 שנים.
במהלך שנות ניהולו בקבוצה בוצעו למעלה מ-60 מיזוגים ורכישות של חברות מתחרות. החברה ביססה את פעילותה ב-18 מדינות והפכה להיות ממובילות השוק בשירותי המים והקפה לעסקים ומשרדים ברחבי אירופה ובישראל.
בסוף פברואר 2017 החל לכהן כמנכ"ל חברת אבן קיסר שדות ים, העוסקת בייצור ובשיווק של משטחי קוורץ לשימוש בעיצוב פנים, במטבחים, בחיפוי קירות ובריצוף. במרץ 2018 פרש מתפקידו זה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

רענן זילברמן נשוי לסיניה ולהם שני ילדים, ומתגורר כיום בז'נבה שבשווייץ.