stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בעלי ניבי חרב
תפקיד הניבים העליונים > כלי ציד > נשיכת גזירה זהירה

גרסה שונה קמעה של נשיכת הגזירה ראתה בבעלי ניבי החרב מומחים מששוער לפני כן. היא הציעה שמבנה צווארם הייחודי הותאם לשיטת קטילה מסוימת מאוד, בה הניבים מנקבים את כלי הדם העיקריים של הצוואר, ובכך גורמים לשפיכת דמים רבה אך גם למוות מהיר.
במחקריהם, מת'יו וסימפסון הצביעו על מספר הבדלים בין מבנה הצוואר של הסמילודון לזה של החתוליים המודרניים. במהלך השנים שחלפו מאז, התגלו הבדלים נוספים, אשר הצביעו על צוואר ארוך, חזק וגמיש יותר. בשונה מסברותיהם, נראה כי חוזקה של פעולת כיווץ הצוואר, הנדרשת בהשערת הדקירה, אינה בעיקר בתחתית הצוואר אלא יותר בחלקו האחורי. בשל כך, הוצע כי אורך הצוואר סייע לראש למקם עצמו בנקודת מתאימה לקטל, וחוזקו סייע לייצב את הטרף הנאבק.
ההומוטריום הוא בעל ניבי חרב שתיעוד המאובנים שלו רחב למדי. תיעוד זה, שחלק גדול ממנו הגיע מאתר Incarcal שבעיר הספרדית ז'ירונה, הצביע על שוני ניכר מהערותיהם של מת'יו וסימפסון לגבי מאפייניו של הסמילודון.
אקולוגיה

לכל מין גומחה אקולוגית משלו, שהיא בעצם מקומו בסביבה בה הוא מתקיים: תפקידו, מערכת יחסיו עם מינים אחרים, השפעתו וכו'. באופן תאורטי, כל גומחה יכולה לאכלס מין אחד באותו הזמן והמקום. לפיכך, שני מינים בעלי הסתגלויות אבולוציוניות דומות המתקיימים זה לצד זה, בעצם מתחרים באופן ישיר על אותם המשאבים, ועל כן כל חיסרון קטן של מין מסוים יוביל לדחיקתו מהגומחה, ובכך להתאמתו לגומחות אחרות או להכחדתו – עיקרון זה ידוע כ-דחיקה תחרותית (competitive exclusion).
בשל כך, טורפים הדרים בכפיפה אחת מפגינים התאמות שונות לסביבתם, המפחיתות ככל האפשר את מידת התחרותיות ביניהם. כדוגמה אפשר לבחון את הסביבה באפריקה: הטורפים הגדולים ביותר שלה – הנמר, האריה, הברדלס, הצבוע הנקוד והזאב הטלוא – מתחרים כולם בעיקר על מיני הפרסתנים המקומיים. כדי להימנע מיריבות עזה, הנמר ניזון מטרף קטן יותר בהשוואה לאריה ומנצל את העצים כמקום מפלט מיריביו. הברדלס דומה בגודלו לנמר או קטן ממנו, וכן חסון פחות, ועל כן מותאם לציד בעלי חיים מהירים להם בדרך כלל לא יכולים החתולים האחרים. הוא נמנע מיריבות על ידי פעילות בשטחים פתוחים ובשעות היום, בעוד שיריביו נחים בצל, ובכך גם מסוגל להבחין בהם מרחוק ולברוח לפני שיפגע. הצבוע הנקוד, הדומה לזאב הטלוא בכך ששניהם טורפים קבוצתיים המעייפים את טרפם במרדף ארוך, נמנע מיריבות על ידי תזונה המבוססת בין היתר על פגרים ועצמות. הזאב הטלוא נמנע מיריבות עם הצבוע הנקוד החזק ממנו על ידי ציד בסביבה בעלת צמחייה צפופה יותר, כך שיוכל להסתתר מעינו של האחרון.
בדומה למערכות אקולוגיות המודרניות, גם אלו של בעלי ניבי החרב התאפיינו בקבוצות שונות של טורפים. אם נחזור לדוגמה של אפריקה, בתחילת תקופת הפליסטוקן שלה, התקיימו לצד טורפיה הגדולים בין היתר גם שלושה מיני בעלי ניבי חרב ממשפחת החתוליים: הדינופליס (Dinofelis), מין המגנתריאון Megantereon whitei ומין ההומוטריום Homotherium hadarensis. נראה כי הצטמצמות המשאבים הובילה להיעלמותם של מינים רבים, בעוד שאחרים שרדו בשל יכולתם להסתגל.
אקולוגיה > גומחת בעלי ניבי החרב

לקראת סוף המאה ה-19 הסיק המחקר כי בפליוקן ופליסטוקן של אירופה התקיימו שני סוגי שנחרבים שונים, אותם כינה הפלאונטולוג הפיני ביורן קורטן (Björn Kurtén) מאוחר יותר כ"בעלי ניבי סימיטר" (Scimitar-toothed; ההומוטרים) וכ"בעלי ניבי פגיון" (Dirk-toothed; הסמילודונטים). מכיוון ששיניים הם מבין המאובנים הנפוצים ביותר, בתחילה זוג קטגוריות אלו שיקפו בעיקר את ההבדלים בצורת הניבים העליונים של הקבוצות: להומוטרים ניבים קצרים, צרים ומעוקלים יותר בעלי שוליים משוננים למדי, ולעומתם הסמילודונטים ניחנים בניבים ארוכים, ישרים ורחבים יותר, בעלי שוליים משוננים קלות או בכלל לא. עם התקדמות המחקר והתגלות שלדים שלמים, התעצם השוני בין הקטגוריות: ההומוטורים, בעלי ניבי הסימיטר, היו בעלי גזרה קלה יותר, גפיים ארוכות יותר בדומה לאריה המודרני ונעו על אצבעותיהם (digitigrade); לעומתם, הסמילודונטים בעלי ניבי הפגיון היו חסונים יותר ובעלי גפיים קצרות יחסית, ונעו באמצעות כף רגל ישרה ומקבילה לקרקע (plantigrade).
הפלאונטולוג האמריקני לארי מרטין (Larry Martin) ראה בכל אחת משתי קטגוריות אלו כאקומורף., ובשל כך קבע כי כל בעל ניבי חרב המפגין מאפיינים אלו משתייך לאחת מההגדרות הללו, בין אם הוא קראודונט, יונק כיס וכו'. על פי היפותזה זו, השונות בין המאפיינים של מיני שתי הקטגוריות משקפת את הגומחות הנבדלות אותן אכלסו. אורך ניביהם של בעלי ניבי הפגיון וחוסן גופם אפשרו להם להתמחות בחיי בדד, וציד יחיד על ידי מארב סבלני והסתערות קצרה על טרף כבד גוף, עבה עור ואיטי. בעלי ניבי הסימיטר התמחו ברדיפה אחר טרף מהיר, ולעיתים עשו זאת כקבוצה. כמו כן, בעלי ניבי הפגיון הצטרכו לשהות באזורים בעלי צמחייה מרובה יותר כדי לארוב לטרפם, בעוד שבעלי ניבי הסימיטר יכלו להתקיים בשטחים פתוחים.
במשך רוב הפלאוגן והנאוגן (לשעבר השלישון. מ-65 ועד 1.75 מיליוני שנים לפני זמננו) התקיימו בעלי ניבי הסימיטר והפגיון לצד החתוליים בעלי ניבי החרוט (conical-toothed).
היסטוריית המחקר ובתרבות

כשנתקלו בשברי מאובנים של בעלי ניבי חרב, הפלאונטולוגים הראשונים שייכו אותם לקבוצות בעלי חיים שהיו מוכרות אז, שכן חלקים בודדים אלו לא העידו על מוצאם האמיתי של בעליהם. לדוגמה, אלו של המגנתריאון היו מאובני בעלי ניבי החרב הראשונים להתגלות, אך שויכו בשגגה למשפחת הדוביים על ידי חוקר הטבע הצרפתי ז'ורז' קיווייה.
אחד מהאנשים הראשונים שנגעו בנושא היה חוקר הטבע הדני Peter Wilhelm Lund. בשנות ה-30 של המאה ה-19, Lund היגר מדנמרק אל ברזיל והתמסר לחקר המערות באזור לגואה סנטה (Lagoa Santa) שבמינאס ז'ראיס, ברזיל. הוא התיישב בכפר קטן באזור, אשר היה מוקף מערות שחלקן היו עשירות במאובנים. רבים מהמאובנים נהרסו בשל חציבת משאבים טבעיים, מה שהמריץ את Lund להשקיע מאמצים רבים בהצלת מאובנים רבים ככל האפשר. במסע מפרך שהתחיל בשנת 1834 ונמשך עד שנת 1846, הוא ועמיתיו חשפו כ-12,000 מאובנים שונים. אחד מגילוייו היו שברי מאובנים של מין הסמילודון Smilodon populator, אותם תיאר בתחילה כמין צבוע חדש בשם  Hyaena neogaea. אולם, עם הזמן התווספו גילויים חדשים, בהם שיניים וחלקי כפות רגליים, וגרמו ל-Lund להבין שהמין שייך בעצם למשפחת החתוליים.
הסמילודון העסיק רבות את Lund ואחרים, שכן גודלו, משקלו וגודל ניביו התחרו עם אלו של גדולי טורפי היבשה. עד מהרה התגלו מאובנים נוספים שהשלימו את הפאזל, בהם למעשה שלדים וגולוגלות שלמים, כגון מאובני הסמילודון שהתגלו בבורות הזפת בלה בריאה.
היסטוריית המחקר ובתרבות > בתרבות

הסמילודון, שהוא המאובן הלאומי של מדינת קליפורניה, ארצות הברית, עורר התעניינות רבה עם גילויו, ולכן הפכה דמותו שכיחה בספרי ילדים ומדע פופולרי, בסרטי קולנוע וכו'. בשל הפופולריות שלו, בעת המודרנית הפכה דמותו של החתול השן חרבי החי לצד הממותה והאדם הקדמון למעין מאפיין עיקרי של החיים הפרהיסטוריים.
סימוכין עיקריים

Antón, Mauricio, "Sabertooth", Indiana University Press, 2013. ISBN 9780253010421.
לקריאה נוספת

ראו גם סימוכין והצעות קריאה נוספים המוזכרים בתוך המקורות המצוינים בסעיף סימוכין עיקריים.
הערות שוליים

↑  Antón, p. 67.
↑  Hunt Jr, Robert M. (1987), "Evolution of the aeluroid Carnivora. Significance of auditory structure in the nimravid cat Dinictis.", .American Museum novitates 2886: 1–74
↑  Bryant, Harold N. (1991), "Phylogenetic relationships and systematics of the Nimravidae (Carnivora).", Journal of Mammalogy 72: 56-78.
↑  Catuneanu, O., et al (2005), "The Karoo basins of south-central Africa.", Journal of African Earth Sciences 43(1): 211-253.
↑  Holliday, Jill A., and Scott J. Steppan (2004), "Evolution of Hypercarnivory: The Effect of Specialization on Morphological and Taxonomic Diversity.", Paleobiology 30(1): 108–128.
↑  Schultz, Charles Bertrand, Marian R. Schultz, and Larry D. Martin (1970), "A New Tribe of Saber-toothed Cats:(Barbourofelini) from the Pliocene of North America.", Bulletin of the University of Nebraska State Museum 9: 1–31.
↑  Morlo, Michael, Stephane Peigne, and Doris Nagel (2004), "A new species of Prosansanosmilus: implications for the systematic relationships of the family Barbourofelidae new rank (Carnivora, Mammalia).", Zoological Journal of the Linnean Society 140(1): 43-61.
↑  Riggs, Elmer S. (1934), "A new marsupial saber-tooth from the Pliocene of Argentina and its relationships to other South American predacious marsupials.", Transactions of the American Philosophical Society: 1-32.
↑  Goin, F. J., and R. Pascual (1987), "News on the biology and taxonomy of the marsupials Thylacosmilidae (late Tertiary of Argentina).", Anales de la Academia Nacional de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales 39: 219–246.
↑  Goin, F. J. (1997), "'New clues for understanding Neogene marsupial radiations.", In: Kay, R. F., R. H. Madden, R. L. Cifelli, and J. J. Flynn (eds.), Vertebrate paleontology in the Neotropics, p. 185–206, Smithsonian Institution Press, Washington, DC.
↑  Forasiepi, A. M., and A. A. Carlini (2010), "A new thylacosmilid (Mammalia, Metatheria, Sparassodonta) from the Miocene of Patagonia, Argentina.", Zootaxa 2552: 55-68.
↑  Cope, Edward Drinker (1880), "On the extinct cats of America.", The American Naturalist 14(12): 833-858.
↑  Kurtén, Björn, "Pleistocene Mammals of Europe", p.73, Transaction Publishers, 1968. ISBN 9781412845144
↑  State Fossil In: "State Symbols", History and Culture, California State Library. Accessed 20 Oct. 2014.
הערות שוליים > ביאורים

↑  חיץ (septum): בביולוגיה, החיץ הוא דופן המפריד חלל או מבנה לחלקים קטנים יותר.
↑  בועת השמיעה (auditory bulla): בליטה גרמית עגולה וחלולה הסוגרת חלקית על מבני ההאוזן התיכונה והאוזן הפנימית.
1 2  הזיז הווי (coronoid process): הבליטה בעצם הלסת התחתונה בין השיניים לנקודת החיבור עם שאר הגולגולת.
1 2  שְׁרִיר הַצֵּדָע (temporalis muscle): שריר רחב בכל אחד מצדי הראש המעורב בלעיסה.
↑  Sagittal crest: רכס של עצם העובר לאורך קו האמצע של הגולגולת (תפר החץ; sagittal suture) של בעלי חיים רבים.
1 2  הזיז הפטמתי (Mastoid process): זיז דמוי-פטמה שנמצא על עצם הרקה מאחורי תעלת האוזן.
↑  מאחה הלסת התחתונה (mandibular symphysis): האזור בו מתחברות שתי עצמות הלסת התחתונה, שהוא קו אנכי הממוקם מתחת לשיניים החותכות המחלק את הלסת התחתונה לשני חצאים.
↑  תלולית פנימית/לשונית (Lingual/Internal cusp): תלולית השן היא אזור מוגבה של השן. תלולית פנימית או תלולית לשונית היא אחת הקרובה לפנים הפה (ללשון).
↑  אקומורף (Ecomorph): מושג המתייחס לכלל המאפיינים, בעיקר המורפולוגיים, של טקסון מסוים המשקפים את התאמותיו לגומחה אקולוגית מסוימת. המונח משמש הן לתיאור המין עצמו והן לתיאור מאפייניו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563560205171  LCCN: sh93004244 
שחזור של התיילקוסמילוס (Thylacosmilus).
ליגת המלכים

| --- | --- |

 תחום:  seven-a-side football 
 ארגון:  Kosmos Holding 
 מדינות:  ספרד 
 קבוצות:  12 
 תקופת הפעילות:  10 בנובמבר 2022 – הווה (שנתיים) 
 kingsleague.pro
 
ליגת המלכים (באנגלית: Kings League Infojobs) היא ליגת כדורגל בידורית בסגנון 7×7.
הליגה הוקמה בדצמבר 2022 על ידי כדורגלן העבר ג'רארד פיקה בשיתוף עם אנשי כדורגל וסטרימרים ברשת. הליגה כוללת חוקים שונים מהכדורגל המסורתי, כדי להוסיף למשחקים אלמנט של דינמיות ובידור.
כללים

לליגת המלכים יש סט חוקים משלה, שנוצר באמצעות הצבעה שנערכה ברשתות החברתיות, שבה ניתנה לאוהדים ההזדמנות להצביע על הכללים.
כללים אלו כוללים דו-קרב פנדלים להכרעה ממרכז המגרש, ביטול חוק הנבדל, חילופים ללא הגבלה, כרטיס צהוב מביא להרחקה של 2 דקות וכרטיס אדום מביא להרחקה של 5 דקות עד שמחליף יכול להיכנס.
כמו כן, המשחק מתחיל כמו במחניים, כאשר הכדור מונח במרכז המגרש ועל השחקנים לרוץ כדי להגיע אליו. המשחקים מחולקים לשתי מחציות של 20 דקות, ולכל קבוצה יש "נשק סודי" מיוחד, בו היא יכולה להשתמש פעם אחת בכל משחק. כלי הנשק הסודיים כוללים בעיטת עונשין לטובתם, הרחקה של שחקן יריב למשך 2 דקות, זכות למשך שתי דקות שכל שער שלהם שייכבש יהיה שער כפול, ויכולת לגנוב את כרטיס הנשק הסודי של הקבוצה היריבה.
פורמט

ליגת המלכים בנויה בסגנון אפרטורה וקלאוסורה, שבו כל שנה מחולקת לעונת חורף ועונת קיץ. במהלך הליגה הסדירה שתים עשרה הקבוצות משחקות בכל יום נגד קבוצה אחרת, בליגה המתפרסת על אחד עשר ימי משחק. שמונה הקבוצות המובילות על פי דירוגיהן בסוף הליגה הסדירה עולות לפלייאוף. כל יום משחקים כולל שישה משחקים בני ארבעים דקות, המחולקים לשתי מחציות של עשרים דקות, והם משוחקים ברציפות על אותו מגרש.
שידור

כל המשחקים של ליגת המלכים זמינים לצפייה בחינם באמצעות סטרימינג בשידור חי בערוצי הליגה הרשמיים ב-Twitch, ב-YouTube וב-TikTok.
בסיבוב הראשון צפו בממוצע 450,000 צופים, והמשחק הנצפה ביותר הגיע לשיא של 780,000 צופים. בסיבוב השני גדל הקהל הממוצע ל-558,200 צופים, עם שיא של 945,000 צופים. בסיבוב השלישי, אחד המשחקים נצפה על ידי יותר מ-1.3 מיליון איש.
ביקורת

חבייר טבאס, נשיא ה-LFP, מתח ביקורת על ליגת המלכים וכינה אותה "קרקס". נשיא ליגת המלכים, ג'רארד פיקה הגיב ואמר שכדי למשוך קהל צעיר יותר, על הליגה ליצור תוכן קצר ומבדר יותר. הוא גם טען שאם המשחקים יהיו באורך 90 דקות, הליגה "צריכה לפחות להציג חוקים מעניינים יותר".
חשבון הX של הליגה הצרפתית לעג לג'רארד פיקה, כאשר העלה תמונה שלו נכשל בשמירה על קיליאן אמבפה, עם הכיתוב "וכך נולדה ליגת המלכים".
בתגובה, העלה החשבון הרשמי של ליגת המלכים תמונה של פיקה, עם תמונה של גביע ליגת האלופות והכיתוב "x4" ומתחתיו סמל של הליגה הצרפתית עם תמונת הגביע והכיתוב "x1".
הערות שוליים

↑  Cynthia Reina, InfoJobs es el principal patrocinador de Kings League, Marketing Directo, ‏2022-12-28 (בספרדית)
↑  CCMA, TV3 farà una nit temàtica dedicada a la final de la Kings League, CCMA, ‏2023-03-13 (בקטלאנית)
↑  Kings League: Capitanes, equipos, formato y como participar en la liga de fútbol 7 de Ibai y Piqué, Millenium ES (בספרדית)
↑  Nace Kings League: el torneo de fútbol dirigido por Gerard Piqué, Ibai Llanos, Casillas y muchos otros, MARCA, ‏2022-11-10 (בספרדית)
↑  Así será la Kings League, el proyecto de Piqué que "quiere cambiar el fútbol", con Casillas y Agüero, La Vanguardia, ‏2022-11-10 (בספרדית)
↑  ¿Qué es la Kings League y cómo funciona el negocio de Piqué que está triunfando?, Vozpópuli, ‏2023-01-16 (בספרדית)
↑  Gerard Piqué's New Football League is Being Labelled "A Circus", Hypebeast, ‏2023-01-16
↑  The Kings League is a circus... a fun circus in which more than a million people see Ibai, Piqué, Casillas or Kun - Crast.net, ‏2023-01-16 (באנגלית אמריקאית)
גד פרומקין

| --- | --- |

גד פרומקין
 לידה:  2 באוגוסט 1887 ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  10 במרץ 1960 (בגיל 72)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת כהונה:  ? – 10 במרץ 1960 
 תקופת הפעילות:  ? – 10 במרץ 1960 
 תפקידים בולטים:  שופט בבית המשפט העליון בתקופת המנדט הבריטי
 
גד פְרוּמְקִין (2 באוגוסט 1887 – 10 במרץ 1960) היה משפטן יהודי ישראלי ושופט בבית המשפט העליון בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל.
חייו

גד פרומקין גדל בעיר העתיקה בירושלים. בצעירותו לא למד בבית ספר, אלא התחנך על ידי מורים פרטיים. ערך וכתב בעיתון "החבצלת" שניהל אביו, ישראל דב פרומקין. משפחתו הייתה מוכרת ביישוב העברי. סבו ניהל בית דפוס בירושלים.
חייו > כעורך דין

פרומקין נשא לאישה את חנה אייזנברג, בתו של סוחר הקרקעות אהרן אייזנברג. בעידודו של אייזנברג, ולמורת רוחו של אביו, נסע ב-1908 לקושטא על מנת ללמוד משפטים. הוא תלה תקוות במהפכת הטורקים הצעירים, ושאף להיבחר לפרלמנט הטורקי כנציג ארץ ישראל לאחר סיום לימודיו. במהלך שהייתו בעיר ייצג את חברת "נטעים" שהקים חותנו. ב-1910 הצליח לרשום אותה כאגודה עות'מאנית, והיא הייתה לחברת ההתיישבות היהודית הראשונה שזכתה למעמד זה. הקים יחד עם דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי, משה שרת, דוד רמז, ישראל שוחט ומניה שוחט, שאף הם שהו בעיר, ארגון סטודנטים יהודיים בשם אגודת המתלמדים העברים העות'מאנים בקושטא. פרומקין כיהן כיו"ר הארגון, ובן-גוריון שימש כמזכיר. בשנת 1913 הוסמך לעורך דין.[דרוש מקור] ב-1914 החל פרומקין לעבוד כיועץ באדמיניסטריון הימי של האימפריה העות'מאנית, אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר לארץ ישראל.
בעת שחזר לארץ ישראל, היו בה רק שני עורכי דין יהודיים, אליהו פרג'י ויום טוב המון. בניגוד לשניים אלה, שעסקו בעיקר בשדלנות ובסחר בקרקעות, עסק פרומקין בתחומי משפט מגוונים. במהרה צבר מוניטין רב, והוא החל לייצג גופים כוועד נציגי המושבות היהודיות בארץ ישראל, דויטשה פלשתינה בנק ובנק אפ"ק. כן ייצג נאשמים שהואשמו בציונות ובבגידה, בהם ארתור רופין. גם השלטון העות'מאני הסתייע בשירותיו כעורך דין, ומינה אותו כ"עורך דין האוצר בממשלת מחוז ירושלים", לשם ייצוג השלטונות בבתי המשפט. על מעמדו של פרומקין מעידים דבריו של נורמן בנטוויץ', היועץ המשפטי של המנדט הבריטי, עם הגיעו לארץ ישראל: "The only qualified Jewish advocate in the city".
חייו > כשופט

עם הגעת הבריטים לארץ ישראל ב-1918, דרש ועד הצירים לשלב יהודים במערכת המשפט, והשלטונות נענו לדרישה זו. אהרן אייזנברג הציע לידידו, חיים ויצמן, שעמד בראש ועד הצירים, למנות את פרומקין. פרומקין עצמו סירב בתחילה להצעה, בשל הירידה הצפויה בשכרו, אך התרצה לאחר שוויצמן הבטיח כי התנועה הציונית תממן את הפרשי השכר. הסדר מעין זה היה מקובל גם עבור שוטרים ופקידי ממשל אחרים. ב-24 ביוני אותה שנה מונה לשופט בבית משפט השלום בירושלים, ובספטמבר 1920 הצטרף למלכיאל מני כשופט היהודי השני בבית המשפט העליון בתקופת המנדט הבריטי. תחילה בדרגה ב' וב-1927 הועלה לדרגה א'. כחלק מהתמורה למימון הפרשי השכר, המשיך פרומקין לייעץ לוועד הצירים בעניינים שונים גם כשהיה שופט, אך לאחר מינויו לשופט בבית המשפט העליון הופסק גם הסדר השכר המיוחד, לפי דרישתו של הרברט סמואל.
כשופט דן פרומקין בערעורים בפרשות שונות של ימי המנדט הבריטי, ובין השאר היה בהרכב שאישר את הרשעתו של ראובן שיינצויט בפרשת הרצח בחולות תל נוף ואת גזר דינם של אנשי הלח"י שבצעו את השוד ברחוב הרצל.
פרומקין המשיך בפעילות ציבורית גם בעת שכיהן כשופט. הוא תרגם לעברית את המג'לה ב-1928 (מהדורות נוספות יצאו גם ב-1942 וב-1952) ולימד משפט אזרחי בבית הספר המנדטורי למשפטים שארגנה ממשלת המנדט. הוא החזיק במשרות ציבוריות שונות ובהן הנשיא הגדול של בני ברית, יו"ר החברה קדישא "קהילת ירושלים" (חלק מהוועד הלאומי) ויו"ר הוועד האולימפי הארץ ישראלי.
לאחר הקמת האוניברסיטה העברית, כיהן פרומקין כיו"ר אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית וכחבר בחבר הנאמנים ובוועד הפועל שלה. ב-1935 התמנה שלמה זלמן שוקן לראש הוועד הפועל. שוקן התנגד להצעתו של פרומקין להקים פקולטה למשפטים, ובין השניים נוצרה יריבות על רקע זה. היריבות התחדדה עוד יותר ב-1939, כאשר פרומקין מתח ביקורת פומבית על כך ששוקן נסע לארצות הברית, וניהל את ענייני האוניברסיטה באמצעות עורכי דינו, שלום הורביץ ומשה זמורה, שאותם מינה לוועד הפועל.
גם הבריטים הכירו כבוד לפרומקין, וב-1941 העניק לו המלך ג'ורג' השישי תואר מפקד כבוד (Honorary Commander) במסדר האימפריה הבריטית (OBE). ב-1946 אישר שר המושבות הבריטי את המלצתו של הנציב העליון אלן גורדון קנינגהם למנות את פרומקין לשופט בבית המשפט העליון, Puisne Judge.
דמותו שימשה כבסיס לבניית דמותו הספרותית של השופט דן גוטקין בסדרת ספרי ה"לוריאן" ("היכל הכלים השבורים") של הסופר דוד שחר.
חייו > בשנות ה-50

כחצי שנה לאחר שהממשלה אימצה את מסקנות ועדת הבירור של כבוד, מונה פרומקין בינואר 1950 לעמוד בראש ועדת חקירה בענייני החינוך במחנות העולים (ועדת פרומקין). הוועדה הוקמה נוכח טענות על העברה על דת וכפייה אנטי-דתית במחנות העולים, והיו חברים בה גם חברי הכנסת אברהם אלמליח, יצחק בן-צבי, קלמן כהנא ואברהם-חיים שאג. הוועדה מצאה כי יש ממש בטענות שנשמעו, ולאחר שמסרה את מסקנותיה, במאי 1950, התעוררה סערה, שהובילה להתפטרותו של שר החינוך זלמן שזר, ולהקדמת הבחירות לכנסת השנייה.
לאחר הגשת מסקנותיה של הוועדה לא עסק עוד פרומקין בפעילות ציבורית. ב-1955 הוציא לאור את הספר האוטוביוגרפי "דרך שופט בירושלים". ב-10 במרץ 1960 נפטר ונקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים.
משפחתו וביתו

בתו סעדה הייתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה ונישאה לקולין גילון, לימים פרקליט המדינה. בנו ידין שימש מפקד מחנה הקריה (מחנה יהושע) הראשון. נכדיו הם אלון גילון, לימים רשם בית המשפט העליון וסגן מנהל מערכת בתי המשפט, וכרמי גילון, לימים ראש השב"כ. ביתו של פרומקין בפינת הרחובות אבן עזרא ורמב"ן בשכונת רחביה בירושלים, המכונה "בית חבצלת", נחשב לפאר האדריכלות הארצישראלית ולאחד מבתיה היפים של ירושלים.
פרסומים

דרך שופט בירושלים, תל אביב: הוצאת דביר, 1956 - ספר אוטוביוגרפי.
תרגום המג'לה.
דיני חברות בארץ-ישראל להלכה ולמעשה - ספר שימושי ביסוד חברות מניות, הנהלתן ופירוקן, יחד עם אברהם פלמן, תל אביב: הוצאת המחבר (אברהם פלמן), שנת תרצ"ז-1937.
הערות שוליים

↑  Norman Bentwich, My Seventy Seven Years, London 1962, p. 50.
↑  ירושלם יום יום; בבתי המשפט, דואר היום, 21 בספטמבר 1920
↑  עד היכן שנאת היהודים מגיעה, דואר היום, 12 באוגוסט 1927
↑  Reuben Sheinzwit v. Attorney General, פלסטיין פוסט, 12 באוקטובר 1937
↑  אושר פסק דינם של בקר וראובן, דבר, 24 במרץ 1942
↑  קשה עתה לעמוד במחיצתם, דבר, 22 ביולי 1942
↑  אותות הצטיינות לשנה החדשה, דבר, 1 בינואר 1941; ההודעה הרשמית על האות.
↑   ניר חסון, הון ושלטון גרסת 48': נחשף המניע לסיכול המינוי הראשון לעליון, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2013.
↑  גד פרומקין באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302569005171  PLWABN: 9811260771405606  BnF: cb11107584d (data)  GND: 143113259  ISNI: 0000 0001 0800 1807  LCCN: nr98024457  VIAF: 51604546   WorldCat (עם VIAF): 51604546 
מודעה מ-1914 בעיתון האור
גלימת השופט גד פרומקין
פיאת השופט גד פרומקין, ניתן לקרוא את הכיתוב בתחתית התיבה


בית חבצלת
הפארק הלאומי ארצ'ס

| --- | --- |
קשת דליקייט, מהקשתות המפורסמות בפארק
קשת דליקייט, מהקשתות המפורסמות בפארק
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  12 באפריל 1929 (כמונומנט לאומי)
 מבקרים בשנה:  1,539,028 (נכון ל־2017)
 גוף מנהל:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
 נתונים ומידות
 שטח:  310.31 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  יוטה, ארצות הברית
 מיקום:  Grand County 
 קואורדינטות:  38°41′00″N 109°34′00″W﻿ / ﻿38.68333°N 109.56667°W﻿ / 38.68333; -109.56667
 www.nps.gov/arch
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ארצ'ס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ארצ'ס(למפת יוטה רגילה) סולט לייק סיטי פרובו וסט ג'ורדן סנט ג'ורג' סידר סיטי עמק מוניומנט ברייס קניון מואב ויומינג ק ו ל ו ר ד ו  נ.מ. אריזונה נ ב ד ה  איידהו ימת המלח ארצ'ס(למפת יוטה מוגדלת) סולט לייק סיטי פרובו וסט ג'ורדן סנט ג'ורג' סידר סיטי עמק מוניומנט ברייס קניון מואב ויומינג ק ו ל ו ר ד ו  נ.מ. אריזונה נ ב ד ה  איידהו ימת המלח ארצ'ס
 
מפת הפארק הלאומי ארצ'ס
הפארק הלאומי ארצ'ס (באנגלית: Arches National Park, מילולית "הפארק הלאומי קשתות") הוא פארק לאומי במזרח מדינת יוטה שבארצות הברית. הפארק גובל בנהר הקולורדו, כ-6 קילומטרים צפונית לעיר מואב. הפארק כולל בתוכו תצורות סלע מגוונות וייחודיות, והוא ידוע בעיקר בגלל הריכוז הגדול ביותר של קשתות טבעיות בעולם, הפארק מכיל יותר מ-2,000 קשתות טבעיות שמפתח הקשת שלהן גדול מ-90 סנטימטרים, ובהן קשת דליקייט (Delicate Arch), תוואי הנוף המפורסם ביותר בפארק. יצירת הקשתות היא תהליך מתמשך, לאורך השנים עוברות קשתות קיימות סחיפה וקשתות חדשות נוצרות.
הפארק משתרע על שטח של 310 קילומטרים רבועים של אזור המדבר הגבוה השוכן ברמת קולורדו. הנקודה הגבוהה ביותר היא אלפנט ביוט (Elephant Butte) בגובה 1,723 מטרים והמקום הנמוך ביותר הוא בגובה 1,225 מטרים על נהר הקולורדו. כמות המשקעים השנתית הממוצעת בפארק היא פחות מ-200 מילימטרים.
הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. הוא הוכרז כמונומנט לאומי ב-12 באפריל 1929, וכפארק לאומי ב-12 בנובמבר 1971.
גאוגרפיה ואקלים

רמת קולורדו היא התרוממות טקטונית, בליטה בפני השטח שנוצרה על ידי כוחות טקטוניים שכיוונם אופקי. הגובה הממוצע של הפארק הוא 1,500 מטרים מעל פני הים, כשהנקודה הגבוהה ביותר היא אלפנט ביוט (Elephant Butte) במזרח בגובה 1,723 מטרים, והמקום הנמוך ביותר הוא בגובה 1,225 מטרים על נהר הקולורדו, קרוב לכניסה לפארק ולמרכז המבקרים. החלק הדרומי של הפארק מאופיין על ידי ערוצים עמוקים של נחלי אכזב, כשיתרת שטח הפארק היא רמה גבוהה, הנחצית על ידי כמה עמקים רדודים ורחבים.
אקלים הפארק הוא מדברי. בקיץ יכולות הטמפרטורות להגיע ל-40°C, בעוד שבחורף הן יכולות לצנוח עד 10°C-. הפרשי טמפרטורה של יותר מ-25°C ביממה אינם נדירים. כמות המשקעים השנתית היא בממוצע מתחת ל-200 מילימטרים. כמות הגשמים הנמוכה היא תוצאה של קרבה לחוג הסרטן, הגובה הרם שגורם לגשם לרדת בשולי רמת קולורדו, והמיקום בלב היבשת שתוצאו, אקלים יבשתי קיצוני.
הטמפרטורות הממוצעות וממוצע המשקעים במשך 15 שנים:
| אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> ינואר.5.-8.9 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> פברואר.11.-3.12 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> מרץ.16.1.12 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> אפריל.21.6.19 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> מאי.28.11.14 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> יוני.30.13.11 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> יולי.37.18.14 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> אוגוסט.36.18.23 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> ספטמבר.30.14.22 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> אוקטובר.23.6.29 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> נובמבר.12.-2.17 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> דצמבר.7.-6.17 | אקלים בפארק הלאומי ארצ'ס> שנה.21.6.196 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Weather
גאולוגיה

קשתות האבן שהשטח מתחתיהן מוגן, ושהן האטרקציה העיקרית של הפארק הלאומי, הן פתחים בסלעים של הרכסים שנוצרו על ידי סחיפה ללא מעורבות של מים זורמים. הגדרה זו מבדלת בינם לגשרי אבן טבעיים.