stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאני
הערות שוליים

↑  מתרגומו של שאול טשרניחובסקי
↑  התרגום לעברית מבוסס על תרגום לאנגלית אותו ניתן לראות כאן
"הזאבים רודפים אחרי סול ומאני" מאת ג'יי סי דולמאן (1909)
"הרחק מכאן ולפני זמן רב" (1920) מאת וילי פוגאני
ציור מהמאה ה-19 של דמות האדם בירח המצוייה במסורות סיפורי העם באירופה הגרמאנית
מוח'תאר

ערך זה עוסק בתפקיד מנהלתי באימפריה העות'מאנית. אם התכוונתם למהפכן שיעי בראשית ימי האסלאם, ראו .
מֻח'תאר (בערבית: مختار) או מוכתר הכפר הוא מוסד מתקופת האימפריה העות'מאנית. המוח'תאר הוא פקיד ממשלתי הממונה על ידי השלטונות ונאמן להם. הוא מקבל משכורת מהרשות השלטונית. בין תפקידיו לשפוט בסכסוכים קלים בין איש לרעהו, ולייצג את הכפר בפני השלטונות. בתקופה העות'מאנית הוא היה אחראי על רישום הלידות, הנישואין והפטירות, ועל הגיוס לצבא. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים, צומצמו מאוד זכויות המוח'תאר.
לעיתים, התפקיד עובר במשפחה. עם חילופי שלטון, קורה שהמשרה עוברת מחמולה אחת לשנייה, אפילו יריבה לה.
ביישובים העבריים בארץ ישראל לא היה קיים מוסד כזה, אך במקרים מסוימים נאלצו למנות אדם שישא בתואר על מנת ליצור קשרים עם היישובים הערבים השכנים. מוח'תאר הכפר הערבי ביקש לבוא במגע עם מי שנושא בתואר מוח'תאר, ולא עם מזכיר פנים או בעל תפקיד דומה. כך, למשל, בכור-שלום שטרית מונה להיות המוח'תאר של המושבה כנרת בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
בימי השלטון הבריטי נתמנה בכל כפר ערבי ובכל יישוב יהודי מוח'תאר שתפקידו היה לדאוג ליחסים התקינים עם ממשלת המנדט ועם היישובים השכנים. ביישובים היהודים, לקראת המינוי נדרש המוח'תאר הנבחר להשתתף בקורס שהתקיים מטעם הסוכנות היהודית (בדרך כלל בחווה הפרסית סמוך למוצא). במהלך הקורס למדו ערבית מדוברת, חוקים הקשורים לסכסוכי קרקעות וכדומה. לדוגמה, משה (דרוויש) צורי נבחר בתחילת המאה ה-20 להיות "מוח'תאר" היהודים בעכו. במסגרת תפקידו טיפל בענייני הכספיים של הקהילה, בבית הכנסת, בכרם זיתים שהיה בבעלות הקהילה, בבית הקברות שלה, ובקשר השוטף עם הרשויות.
לקריאה נוספת

דוד בן דוד, איש כפר עציון וניר עציון, גשר על פני התהומות, 1996, הוצאה עצמית.
נחמה מרקוס, לעבדה ולשמרה סיפורו של קיבוץ חפץ חיים, עמ' 150.
מאנטואו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מוצר יסוד, מזון מבוסס־קמח 
 מוצא:  סין 
 מרכיבים עיקריים:  קמח חיטה 
 
מַאנְטוֹאוּ (בסינית: 馒头; מסורתית: 饅頭, פין-יין: Mántou) הוא סוג של לחמנייה לבנה מאודה הנפוץ בצפון סין. אטימולוגיה עממית מקשרת את שמו של המאכל לסיפור על ג'וּגֶה לִיַאנג.
מאנטואו בטיגון עמוק, או "מאנטואו זהב וכסף", הוא קינוח סיני פופולרי, המוגש עם חלב מרוכז ממותק
ראו גם

באוזי
שיאולונגבאו
הערות שוליים

↑  Graves, Helen (2 באוקטובר 2013). "Chinese food and drink: Pork belly mantou – recipe". TheGuardian.com. Guardian News & Media LLC. נבדק ב-28 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליבריה במלחמת העולם הראשונה

מעורבותה של ליבריה במלחמת העולם הראשונה החלה ב-4 באוגוסט 1917, אז הכריזה מלחמה על הקיסרות הגרמנית והצטרפה למדינות ההסכמה.
היסטוריה

ליבריה הייתה מדינה ענייה ולא יציבה, ולפני פתיחת מלחמת העולם הראשונה - הקיסרות הגרמנית הייתה אחראית על כ-75% מסחר החוץ שלה. המלחמה גרמה לפגיעה קשה בכלכלת הקיסרות הגרמנית, וכתוצאה ישירה מכך - לפגיעה אנושה בכלכלת ליבריה.
על אף שפתיחת המלחמה מנעה מליבריה את היכולת הכלכלית לרכוש נשק, ארצות הברית הסכימה למכור לליבריה כלי נשק בחצי מחיר כדי שהצבא הליברי יוכל להגן על המדינה מהתקוממויות פנימיות.
עם פריצת המלחמה הסתלקו כל הנציגים הגרמניים הרשמיים מליבריה, אך מספר קטן של נציגים נותרו במדינה על מנת להפעיל תחנת טלגרף אחת ששכנה במונרוביה.
ב-6 באפריל 1917 הכריזה ארצות הברית מלחמה על הקיסרות הגרמנית, וב-4 באוגוסט עשתה זאת ליבריה בעקבותיה, תוך שהיא מסלקת את הנציגים הגרמניים מתחנת הטלגרף. ביוני 1918 השמידה צוללת גרמנית את שאריות תחנת הטלגרף.
ליבריה שלחה חיילים לסייע במערכה בצרפת, אך הם לא לקחו חלק פעיל בקרבות.
באפריל 1918 הלאימה ליבריה נכסים גרמניים במדינה, מה שגרם לחברות הגרמניות שעדיין נותרו במדינה להסתלק, דבר שהחמיר את מצבה הכלכלי של ליבריה. מצבה החמיר אף יותר לאחר שצוללות גרמניות מנעו יציאה של ספינות מליבריה.
בשל היותה חלק ממדינות ההסכמה - קיבלה ליבריה איגרות מלחמה מארצות הברית, אם כי תמיכה זו באה לקיצה בתום המלחמה. נשיא ארצות הברית וודרו וילסון ניסה להוביל הצעה לתמיכה פיננסית בליבריה בשל תמיכתה בפעילות מדינות ההסכמה וסיועה בסילוק הקיסרות הגרמנית מאפריקה, אך ההצעה נבלמה על ידי הסנאט של ארצות הברית.
ראו גם

ליבריה במלחמת העולם השנייה
הערות שוליים

↑  Spencer C. Tucker; Priscilla Mary Roberts (בספטמבר 2005). Encyclopedia Of World War I: A Political, Social, And Military History. ABC-CLIO. pp. 689–. ISBN 978-1-85109-420-2. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Robert Kappel; Werner Korte; R. Friedegund Mascher (1986). Liberia: Underdevelopment and Political Rule in a Peripheral Society. Institut für Afrika-Kunde. p. 134. ISBN 978-3-923519-65-1.
↑  Pope, Stephen; Wheal, Elizabeth-Anne (2007). Dictionary of the First World War (באנגלית). Pen and Sword. ISBN 9780850529791. נבדק ב-27 באוגוסט 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Thomas Duval Roberts (1972). Area Handbook for Liberia. U.S. Government Printing Office.
↑  Trudy Ring; Noelle Watson; Paul Schellinger (5 במרץ 2014). Middle East and Africa: International Dictionary of Historic Places. Routledge. pp. 520–. ISBN 978-1-134-25986-1. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Liberia. Intercontinental Books. 1952. pp. 64–. GGKEY:48KHQXGN8WR.
↑  The Crisis Publishing Company, Inc. (בנובמבר–בדצמבר 2003). "The Crisis". The New Crisis. The Crisis Publishing Company, Inc.: 22–. ISSN 0011-1422. {{cite journal}}:  (עזרה)
| מדינות במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ההסכמה | איטליה • ארצות הברית • בלגיה • האימפריה הבריטית (אוסטרליה • אירלנד • דרום אפריקה • ניו זילנד • קנדה) • יוון • האימפריה היפנית • ליבריה • מונטנגרו • סין • סרביה • פורטוגל • צרפת • רומניה • האימפריה הרוסית • לוקסמבורג |  |
| מעצמות המרכז | האימפריה האוסטרו-הונגרית (הונגריה) • בולגריה • הקיסרות הגרמנית • האימפריה העות'מאנית |  |
מאנור גראונד

| --- | --- |

ארסנל נגד אברטון במאנור גראונד
 מיקום:  פלאמסטד, לונדון, אנגליה
 קואורדינטות:  51°29′29″N 0°05′14″E﻿ / ﻿51.491389°N 0.087222°E﻿ / 51.491389; 0.087222
 תקופת הפעילות:  1888–1913 (כ־25 שנים)
 נהרס:  1913
 בעלים:  ארסנל
 קבוצות:  ארסנל (1888–1890, 1893–1913)
 מושבים:  33,000 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמאנור גראונד(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמאנור גראונד(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) מאנור גראונד(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) מאנור גראונד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מאנור גראונד (אנגלית: Manor Ground) היה אצטדיון כדורגל בפלאמסטד שבלונדון, ששימש את ארסנל בין 1888 ל-1890 ובין 1893 ל-1913, לפני שהמועדון עבר לאצטדיון הייבורי.
היסטוריה

המשחק הראשון של דיאל סקוור (השם הראשון של ארסנל) נערך בדצמבר 1886 על מגרש באייל אוף דוגס. בשאר המשחקים של עונת 1886/1887 המועדון שיחק בפלאמסטיד קומון. בספטמבר 1897 הוא עבר לספורטסמן גראונד, ושיחק שם במשך שישה חודשים.
לאחר הצפתו של ספורטסמן גראונד ב-1888 המועדון עבר למאנור פילד הסמוך, כאשר זמן קצר לאחר מכן השתנה שם המקום למאנור גראונד. המגרש היה ידוע לשמצה בגלל הבוץ שהיה בו ובגלל הביוב שזרם בצדו המערבי. במאנור גראונד לא היו יציעי עמידה, והמועדון השתמש במושבים מכלי תחבורה צבאיים שהושאלו מבסיסי צבא סמוכים. המשחק הראשון של ארסנל במאנור גראונד היה נגד מילוול רוברס ב-30 במרץ 1888; המשחק הסתיים בניצחון 3 - 0 לטובת ארסנל.
ב-1890 החליטה הנהלת ארסנל להעביר את המועדון לאינוויקטה גראונד שהיה יותר מתאים לארח משחקי כדורגל, והיה קרוב מאוד למאנור גראונד. השהות באינוויקטה גראונד נמשכה שלוש שנים שבמהלכן המועדון הפך למקצועני ושינה את שמו לוולוויץ' ארסנל, והיא הסתיימה לאחר שדמי השכירות הועלו על ידי הבעלים של האצטדיון. הנהלת ארסנל רכשה את מאנור גראונד בכסף שהתקבל ממכירת מניות, והקימה יציע ראשי אחד ומספר טראסות עמידה. המועדון חזר לשחק במאנור גראונד לפני תחילת עונת 1893/1894, בדיוק בזמן לעריכת הבכורה בפוטבול ליג. ממוצע הצופים באותה עונה היה כ-6,000.
למעט שתי תקופות, מאנור גראונד שימש את ארסנל במשך עשרים שנים. הנהלת הפוטבול ליג החליטה לסגור את האצטדיון למשך חמישה שבועות בעקבות בעיות בהכלת הקהל במשחק נגד ברטון וונדררס שנערך בינואר 1894.
ב-1904 נבנה היציע השני של האצטדיון שקודם לכן היה טראסת עמידה. בנוסף, בסיום העונה המועדון העפיל לליגה הראשונה, ומספר הצופים הגיע לעיתים עד ל-20,000. אולם, מספר הצופים פחת במהירות כיוון שמאנור גראונד היה ממוקם באזור תעשייה מבודד יחסית שלא היו בו תושבים מקומיים רבים.
הנהלת ארסנל עמדה בפני פשיטת רגל ב-1910, כאשר ממוצע הצופים היה רק 11,000. לצורך השוואה, הממוצע במשחקים של צ'לסי היה 28,000. איש העסקים הנרי נוריס רכש את ארסנל, הציל את המועדון מסגירה, וכעבור שלוש שנים העביר אותו לאצטדיון הייבורי, לאחר ניסיון כושל למזג את ארסנל עם פולהאם.
המשחק האחרון של ארסנל במאנור גראונד היה התיקו 1–1 מול מידלסברו ב-26 באפריל 1913. במשחק נכחו רק 3,000 צופים. האצטדיון הוזנח לאחר עזיבת ארסנל, ולבסוף נהרס. שטחו של האצטדיון מכוסה כיום באזור תעשייה. עזיבת ארסנל הייתה אחת מהסיבות שצ'רלטון אתלטיק, מועדון מקומי נוסף, הפך למקצועני ב-1920 והיה למועדון הראשי של אזור פלאמסטיד.
לקריאה נוספת

אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog (עמודים 9 ו-19), Wherry‏ (ISBN 0-9546259-1-9)
פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal (עמוד 25), המלין, 2005 (ISBN 0-600-61344-5)
דין הייז, Arsenal: The Football Facts (עמוד 268), John Blake‏ (ISBN 1844544338)
מאתיי היידוקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במאי 1948 בוקרשט, הרפובליקה העממית הרומנית 
 פטירה:  5 באוגוסט 1998 (בגיל 50) 
 מדינה:  רומניה 
 תקופת הפעילות:  ? – 5 באוגוסט 1998 
 
מאתיי פאוול היידוקו (ברומנית: Matei Pavel Haiducu‏; 18 במאי 1948 - 5 באוגוסט 1998) היה מרגל רומני בצרפת, שפעל כסוכן כפול, דמות מרכזית ב"פרשת טנאסה".
ביוגרפיה

מאתיי היידוקו נולד בבוקרשט, רומניה, כבנו של היהודי לודוביק הירש, ששינה את שם משפחתו ל"היידוקו" ושל פלוריקה היידוקו מבית מולדובאנו.
משנת 1975 שהה בצרפת כסוכן חשאי, בכיסוי של פליט פוליטי, כשתפקידו לעסוק בריגול תעשייתי, בעיקר בתחום הגרעיני. כמרגל פעל היידוקו בשליחות Direcția Informații Externe של הסקוריטטה. הממונה על היידוקו, הגנרל הרומני ניקולאה פלשיצה, הורה לו ב-13 בינואר 1981 לרצוח שני רומנים, שקיבלו מקלט בצרפת, וירג'יל טנאסה ופאול גומה. היידוקו, שלא היה מוכן לעסוק ברצח, הסגיר עצמו לשירותים החשאיים של צרפת ובהדרכתם הפך לסוכן כפול שביים ניסיון לרצח כושל נגד גומה וחטיפה מדומה של טנאסה.
ב-18 במאי 1982 התפרסם בפריז ניסיון הרעלה של פאול גומה וב-20 במאי, באחד מרחובות פריז, נעלם וירג'יל טנאסה. התקשורת הצרפתית עסקה בכך באינטנסיביות והנשיא הצרפתי, פרנסואה מיטרן הצביע לכיוון רומניה. ב-19 ביוני שב היידוקו לרומניה וצ'אושסקו העניק לו עיטור צבאי. הוא קיבל רשות להעביר את משפחתו לצרפת ונחפז לעשות זאת.
התקשורת הצרפתית המשיכה לעסוק באינטנסיביות בפרשה וב-31 באוגוסט, העיתונאי הצרפתי ברנאר פולה (Bernard Poulet) פרסם חשיפה של הפרשה ובה גילה לציבור שטנאסה חי, לא נחטף ונמצא תחת שמירת הגנה. השלטונות הצרפתיים נאלצו לספר את האמת ושלושת גיבורי הפרשה, טנאסה, גומה והיידוקו הופיעו במסיבת עיתונאים וסיפרו את גרסתם.
ברומניה הועמד היידוקו למשפט בהיעדרו ונידון לעונש מוות והחרמת כל רכושו. היידוקו אימץ לעצמו את השם Mathieu Forestier, הוא התחתן עם צרפתייה ולשניים נולדו שני ילדים.
ב-1984 פרסם בצרפת ספר בשם J'ai Refusé De Tuer (סירבתי לרצוח). ב-2012 התפרסם ברומניה הספר A patra ipoteză מאת ליביו טופאן (Liviu Tofan), שמנסה לעשות סדר בהנחות ובהסברים בפרשה.
היידוקו מת ב-1998 משחמת הכבד.
מזכיר המדינה (מדינות ארצות הברית)

מדינות בהן מזכיר המדינה הוא דמוקרטי   מדינות בהן מזכיר המדינה הוא רפובליקני   מדינות בהן מזכיר המדינה הוא עצמאי   פוארטו ריקו, בעלת מזכיר מדינה פרוגרסיבי   מדינות בהן התפקיד אינו קיים
מזכיר המדינה (באנגלית: Secretary of State, כשבמסצ'וסטס, פנסילבניה ווירג'יניה נקרא: Secretary of the Commonwealth) הוא תפקיד בכיר בממשל של רוב מדינות ארצות הברית. על פי רוב, מזכיר המדינה הוא השני בסדר החלפת המושל אחרי סגנו. בשלוש מהמדינות בהן לא קיים סגן מושל (אריזונה, ויומינג ואורגון), מזכיר המדינה הוא הראשון להחליף את המושל במקרה שהוא מסיים את תפקידו באמצע הכהונה. משרת מזכיר המדינה אינה קיימת במדינות אלסקה, הוואי ויוטה.
ב-35 מדינות מזכיר המדינה נבחר על ידי האזרחים, בדרך כלל לכהונה בת ארבע שנים. במקרים אחרים מזכיר המדינה ממונה על ידי המושל, או נבחר על ידי בית המחוקקים המדינתי.
ברוב המדינות, הסמכות החשובה ביותר של מזכיר המדינה היא האחריות על ניהול הבחירות במדינה. סמכויות אחרות שלו משתנות ממדינה למדינה, והן כוללות, בין השאר, ניהול מרשמים מדינתיים שונים.
ראו גם

בראד רפנספרגר
מזכיר המדינה של ארצות הברית
ליאונל מרטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1878 פנטוואן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 באוקטובר 1945 (בגיל 67) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  איטון קולג'  קולג' ברייזנוז 
 מעסיק:  אסטון מרטין 
 
ליונל מרטין, (באנגלית: Lionel Martin ;15 במרץ 1878 –  14 באוקטובר 1945) היה איש עסקים בריטי, סוחר וייצרן מכוניות. בשנת 1913 ייסד ביחד עם רוברט במפורד(אנ') את חברת ייצור מכוניות היוקרה הבריטית אסטון מרטין.
תחילת דרכו

מרטין נולד בעיירה פנטוואן אשר בדרום-מערב אנגליה, כבן יחיד לאליזבט ואדוארד מרטין.
בשנת 1891 נרשם לאיטון קולג' ובשנת 1897 נרשם לאוניברסיטת אוקספורד, שם סיים תואר ראשון בשנת 1902. מרטין היה חבר במועדון האופניים של אוניברסיטת אוקספורד ובהמשך הצטרף למועדון רוכבי האופניים באת' רוד קלאב (Bath Road Club). במועדון הרכיבה החדש פגש את מונטגיו נפייר, אשר פיתח מכוניות יוקרה. בשנת 1903 נכנסו השניים לשותפות בעסק שמכר מכוניות יוקרה. במועדון זה התיידד מרטין עם רוכב אופניים נוסף - רוברט במפורד.
בשנת 1909 נאסר עליו לנהוג למשך שנתיים, לאחר שלא שילם קנס בגילדפורד. בעקבות זאת, בשנת 1911 זכה לשיא ברכיבה מאדינבורו ליורק.
ייסוד חברת אסטון מרטין

אסטון מרטין נוסדה בשנת 1913 בידי ליאונל מרטין ורוברט במפורד. מרטין שהיה מומחה למרוצים באסטון היל החליט ביחד עם במפורד להקים חברת מכוניות עצמאית. הרכב הראשון שנקרא "אסטון מרטין" היה שהכניסו מנוע ארבעה צילינדרים ברכב מסוג "איסוטא-פראשיני". מרטין ושותפו במפורד הבטיחו לייצר את הרכב הראשון ביצור מסחרי אך מלחמת העולם הראשונה מנעה בעדם כאשר מרטין ובמפורד התגייסו לשירות הממלכה.
אחרי המלחמה החברה הוקמה שוב ואף הצליחה לייצר רכב שקבע בזמנו שיא עולמי חדש במהירות במרוץ הגראנד פרי הצרפתי, אך למרות ההצלחה החברה כשלה ופשטה רגל. בשנת 1925 החברה הגיעה למצב של - "כונס נכסים". בשנת 1926 קבוצת משקיעים פרטית קנו את החברה ושינו את שמה ל-"אסטון מרטין מוטור" והעבירו את היצור למפעל סיטרואן.
עד מלחמת העולם השנייה החברה העבירה מספר בעלויות ויצרה כ-700 מכוניות.
חייו הפרטיים

בשנת 1909 התחתן מרטין עם כריסטין מוריי, אשר נפטרה בשנת 1913 עם הולדת בנם. בשנת 1917 מרטין נישא בשנית לקתרין קינג.
בגלל קיצוב דלק בתקופת מלחמת העולם השנייה חזר מרטין לרכוב על אופניים. בעת רכיבה באוקטובר 1945 הוא התנגש ברמזור ונפצע קשה. לאחר מספר ימים מת מרטין מפצעיו.
ראו גם

אסטון מרטין
לקריאה נוספת

הביוגרפיה של ליאונל מרטין (Lionel Martin Biography: A Great History of Aston Martin Cars)
אסטון מרטין 1.5 ליטר, שנת 1922
לורה קומס הילס

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1859 ניובריפורט, ארצות הברית 
 פטירה:  20 בפברואר 1952 (בגיל 92) 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית, איור, איור 
 
לורה קומס הילס (באנגלית: Laura Coombs Hills‏: 1859 –1 952) הייתה אמנית ומאיירת אמריקאית שהתמחתה בציורי טבע דומם בצבעי מים ופסטל, במיוחד של פרחים וציורי דיוקן מיניאטוריים על שנהב. היא הפכה לציירת המיניאטורות הראשונה שנבחרה לחברת האמנים האמריקאים, והיא הייתה מייסדת האגודה האמריקאית לציירים מיניאטורים. היא עבדה גם כמעצבת ואיירה ספרי ילדים.
ביוגרפיה

לורה קומס הילס נולדה ב-7 בספטמבר 1859 בניובריפורט שבמסצ'וסטס, השלישית מתוך חמישה ילדים של מרי גריש הילס ופיליפ נאפ הילס. אביה היה בנקאי, והמשפחה הייתה במעמד טוב. אף שגילתה עניין מוקדם באמנות, ההכשרה הפורמלית שלה הייתה מוגבלת: בעיקר שלושה חורפים בבוסטון עם הלן נולטון. היא גם נרשמה לחודשיים בבית הספר לאמנות קואלס. בתחילת 1882 עזבה את בוסטון כדי ללמוד ציור מהחיים במשך שלושה חודשים בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק; אחד ממוריה שם היה ויליאם מריט צ'ייס.
בתחילת המאה ה-20, הילס הקימה את הסטודיו שלה בבוסטון, אך היא המשיכה לבלות את הקיץ בבית שבנתה בניובריפורט ובשותפות עם אחת מאחיותיה. בין השנים 1890 ו-1929 ערכה חמש נסיעות לאירופה כדי להכיר את האמנות והתרבות של יבשת זו.
קריירה > אקוורל ופסטל

בשנות ה-80 של המאה ה-19 ציירה הילס קבוצת נופים בצבעי שמן שהושפעו בבירור מאסכולת ברביזון. הם גם מראים השפעה מעבודתה של נולטון. באופן כללי, ציוריה הבוגרים שואבים מהאימפרסיוניזם הרומנטי של ציירי אסכולת בוסטון כמו אדמונד צ'ארלס טרבל, בעוד עבודות העיצוב שלה מראות קרבה חזקה לאר נובו. היא הייתה חברה ותיקה באגודת אמני בוסטון, ועבודתה נכללה בתערוכה רטרוספקטיבית בשנת 2001 "פרספקטיבה של אישה: חברות מייסדות ונשים באגודת אמני בוסטון, 1914–1945."
הילס העדיפה צבעי מים ופסטל על פני שמנים למרות שאמצעי ציור אלה נחשבו בזמנו מתאימים רק לעבודה ראשונית ולא הוצגו לעיתים קרובות. מצב זה החל להשתנות בתחילת הקריירה של הילס, שנבע בחלקו מהקמתן של אגודות לציירי צבעי מים ופסטל לאומיים ומקומיים בסוף המאה ה-19.
הילס הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בשנת 1889 בגלריית ג'יי. איסטמן צ'ייס בבוסטון, שהציגה קבוצה של נופי פסטל ודומם. בשנה שלאחר מכן היא הציגה עבודות בתערוכה השנתית הרביעית של מועדון צבעי המים בבוסטון, שנערכה גם בגלריית צ'ייס. היא הציגה צבעי מים ופסטל לאורך הקריירה שלה, והתמקדה בפסטלים בשנותיה המאוחרות יותר כאשר ראייתה החלה להיחלש.
קריירה > מיניאטורות

בשנות ה-90 של המאה ה-19, בביקור באנגליה, הילס הוקסמה מציורי המיניאטורות על שנהב. היא לימדה את עצמה את הטכניקה ובשנת 1893 השלימה סדרה של דיוקנאות מיניאטוריות של נערות מעיר הולדתה. שבע הבנות היפות האלה מניובריפורט, פתחו את הקריירה בת עשרות שנים כציירת פורטרטים מיניאטוריים, נמצאות כעת באוסף מוזיאון בוסטון לאמנויות יפות יחד עם ציורים אחרים שלה. היא נחשבה לאחת הציירות המיניאטוריות הטובות ביותר באמריקה.
אחת העבודות היוצאות דופן שלה הגיעה בשנת 1896, כאשר אחותה של אמילי דיקנסון, לביניה, סידרה להילס לרטש את אחד התצלומים הקיימים של המשוררת המנוחה, דיוקן רשמי שצולם כאשר דיקינסון הייתה בסביבות גיל 16. הילס השתמשה בתצלום כבסיס ליצירת הדיוקן; התוצאה, הכוללת קו שיער מתרכך ומפותל יותר ושמלה בעלת צווארון מסולסל, שימחו את לביניה. בין השנים 1913 - 1937, דיוקן זה הופיע בחצי תריסר כרכי יצירה של המשוררת ואודותיה שהופקו על ידי אחייניתה של דיקנסון מרתה דיקנסון ביאנצ'י.
בשנת 1897, הילס הפכה לציירת המיניאטורות הראשונה שנבחרה לחברת האמנים האמריקאים ולאחת הנשים הבודדות בה. שנה לאחר מכן, היא הפכה לאחד ממייסדי האגודה האמריקאית לציירים מיניאטורים וכיהנה כסגן נשיא שלה. עבודתה עם מיניאטורות שקעה לאחר 1920, עקב בעיות בראייתה.
קריירה > עיצוב ואיור

הילס פרנסה את עצמה בחלקה ביצירות אמנות מסחריות, בציור צבעי מים לכרטיסי ברכה ולוחות שנה, ציור לעיבוד תפירה במחט ובקישוט כלי חרס. לוח השנה שלה משנת 1897 - הציג תמונות בהשראת אר נובו של נשים צעירות מוקפות בזרי פרחים - התקבל יפה. היא מכרה גם איורים למגזין הילדים סנט ניקולס ואיירה ספרי ילדים כגון מהדורה מ־1889 של קייט דאגלס ויג'ין "חג המולד של הציפורים". היא המשיכה בעבודה זו גם לאחר שמכרה באופן שגרתי את ציורי הפסטל וצבעי מים וזכתה בעמלות על המיניאטורות שלה.
פרסים והמשך החיים

כשהציגה את ציוריה והמיניאטורות שלה באופן נרחב, זכתה הילס במספר מדליות בתערוכות לאומיות ובינלאומיות, כולל בין היתר התערוכה העולמית של פריז ב-1900, התערוכה הפאן-אמריקאית משנת 1901, תערוכת סנט לואיס 1904 והתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק משנת 1915. בין השנים 1917–1919 הציגה עם קבוצה לא רשמית של נשים אמניות בבוסטון בראשות לוסי סקארבורו קונאנט הידועה בשם "הקבוצה".
הילס עבדה כאמנית כמעט עד מותה ב־21 בפברואר 1952.
מסמכיה נמצאים בארכיון האמנות האמריקאית במוסד הסמית'סוניאן ובחברה ההיסטורית בניובריפורט.
הערות שוליים

↑  Laura Coombs Hills: A Retrospective by Sandra Lepore, www.tfaoi.com
↑  Duncan, Frances. "The Miniatures of Miss Laura Hills". The International Studio, vol. 41, no. 161 (July 1910), pp. xlvi–xlviii.
↑  Barratt, Carrie Rebora, and Lori Zabar. American Portrait Miniatures in the Metropolitan Museum of Art. New York: Metropolitan Museum of Art.
↑  Newman, Joseph F. "Laura Coombs Hills and the Cosmopolitan Moment". In Laura Coombs Hills: Portraits from My Garden. The Cooley Gallery, Newburyport, MA. (Exhibition catalog)
1 2  Jackman, Bob. "Early Women Artists at the Guild of Boston Artists". Antiques and the Arts Weekly, Oct. 5, 2001; reprinted on the Guild of Boston Artists website.
↑  Danly, Susan. Language as Object: Emily Dickinson and Contemporary Art. University of Massachusetts Press, 1997, pp. 37–38.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6708 4764  LCCN: nr97008566  NKC: xx0211714  RKD: 86971  ULAN: 500019684  VIAF: 71294873   WorldCat (עם VIAF): 71294873 
לורה קומס הילס, חלומות, 1897
לורה קומס הילס, חלומות, 1897
מזכיר המדינה ליציאה מן האיחוד האירופי

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  אין (התפקיד בוטל)
 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת 
 ייסוד המשרה:  13 ביולי 2016 
 איוש ראשון:  דייוויד דייוויס
 
מזכיר המדינה ליציאה מן האיחוד האירופי (כונה באופן לא רשמי "שר הברקזיט") הייתה משרתו של השר בממשלת בריטניה הממונה על יישום ההחלטה כי בריטניה תפרוש מהאיחוד האירופי כפי שנקבע במשאל העם בעניין זה ב-2016. שר זה היה מופקד על ניהול המגעים והמשא ומתן הנדרשים לשם יישום ההחלטה והיה חבר בקבינט הבריטי.
המשרה נוצרה על ידי ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי עם ראשית כהונתה ב-13 ביולי 2016, לאחר שהחליפה את דייוויד קמרון, שהתפטר עקב תוצאות משאל העם. הועלתה הטענה כי יצירת משרה חדשה זו, ביחד עם יצירתה במקביל של משרת מזכיר המדינה למסחר בינלאומי, מחלישות את כוחו של שר החוץ וענייני חבר העמים.
הראשון שכיהן במשרה זו היה חבר הפרלמנט דייוויד דייוויס מן המפלגה השמרנית. דייוויס תמך לקראת משאל העם ביציאת בריטניה מן האיחוד האירופי. הוא שימש כתת-שר לענייני אירופה בממשלתו של ג'ון מייג'ור וכשר הפנים בממשלת הצללים של דייוויד קמרון. בעקבות התפטרותו של דייוויס, ביולי 2018, מונה לתפקיד זה דומיניק ראב ובנובמבר 2018 סטיבן ברקליי.
בינואר 2020 בוטלה המשרה בעקבות יישום החלטת היציאה מהאיחוד.
הערות שוליים

↑  נקרא באנגלית: Her Majesty's Principal Secretary of State for Exiting the European Union
↑  http://www.newstatesman.com/politics/staggers/2016/07/sending-boris-johnson-foreign-office-bad-britain-good-theresa-may.
מוח בולצמן

לודוויג בולצמן, הוגה הרעיון
מוח בולצמן הוא ניסוי מחשבתי שהועלה על ידי הפיזיקאי האוסטרי לודוויג בולצמן. לדברי בולצמן, קיים סיכוי רב יותר שבו ייווצר באמצע ריק, מוח הכולל את כל זכרונותיו של אדם מסוים וגם את נקודת המבט שלו, מאשר שייווצר באמצע ריק יקום שלם כך שזכרונותיו של אותו אדם וכן נקודת מבטו על העולם יוכלו להתקיים. משך הזמן עד להופעתו של מוח בולצמן בתנאי ריק מוערך ב 10^{10^{50}} יחידות זמן.
בסרט שומרי הגלקסיה: חלק 2 כוכב הלכת הנבון, אגו, התחיל את קיומו כ"מוח בולצמן".
הפרכת התיאוריה

בעוד תאורית מוח בולצמן היא יציבה סטטיסטית, היא איננה יציבה לוגית. במאמר מ-2017 הפיזיקאי שון קארול (Sean Carroll) תקף את הבסיס הלוגי של מוח בולצמן, באופן הבא:
ההסתברות להופעת מוח בולצמן היא קטנה באופן שלא ניתן לחישוב, אך בפרק זמן אינסופי, היא בהכרח תתרחש אינסוף פעמים.
לכן, בעוד היו בכדור הארץ כ-100 מיליארד בני אדם (כל האנשים שאי פעם חיו), ולכל אחד מהם יש מוח אבולציוני, עדיין יש אינסוף מוחות בולצמן, ולכן סביר הרבה יותר (למעשה בהכרח) שאתה לא מוח אבולציוני, אלא מוח בולצמן.
אם אתה מוח בולצמן, הרי שהמציאות כפי שאתה תופס אותה היא מציאות אקראית (המוח נוצר על ידי הצטברות אקראית של מאות מילארדי חלקיקים שבמקרה יצרו מוח), ולכן בהכרח המציאות שאתה תופס היא אינה מציאות טיפוסית.
לכן, אתה לא יכול לסמוך על היכולת שלך להסיק מסקנות לוגיות, בין היתר את היכולת לקבל את זה שסטטיסטית, אתה בוודאות מוח בולצמן.
לכן, אתה לא מוח בולצמן (סתירה).
כלומר, קארול הראה שמוח בולצמן פשוט לא יכול להתקיים ביקום שבו הוא כן יכול להתקיים, כל עוד אנחנו לא מוותרים על היכולת שלנו לבחון את היקום. זוהי אמנם לא הוכחה אמפירית, אבל כשל לוגי (פרדוקס) היא דרך מעולה להוכיח שדבר מה פשוט לא יכול להתקיים במציאות.
הערות שוליים

↑   The Boltzmann brain paradox - Fabio Pacucci, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Sean M. Carroll, Why Boltzmann Brains Are Bad, 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה ובנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוח'תאר אולד דאדה

מוח'תאר אולד דאדה (בצרפתית: Mokhtar Ould Daddah, בערבית: مختار ولد داداه; 25 בדצמבר 1924 – 14 באוקטובר 2003) היה נשיאה הראשון של מאוריטניה מקבלת עצמאותה ב-1960 ועד הדחתו בהפיכה צבאית ב-1978.