מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר
הצדדים הלוחמים > אופטימאטים > פיקודו של צבא האופטימאטים

| פרטי הקצינים האופטימאטים (לפי סדר אלפביתי) ובעלי בריתם> שם ותעתיק ללטינית | פרטי הקצינים האופטימאטים (לפי סדר אלפביתי) ובעלי בריתם> השתתפות בקרבות | פרטי הקצינים האופטימאטים (לפי סדר אלפביתי) ובעלי בריתם> פרטים ביוגרפיים |
| --- | --- | --- |
| לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס (Lucius Domitius Ahenobarbus) |  המצור על מאסיליה  קרב פרסלוס | פוליטיקאי רומאי חשוב, מראשי הסיעה האופטימאטית. היה בין מחוללי הקרע בין פומפיוס וקיסר. פעל באופן נמהר בתחילת מלחמת האזרחים וצבא שהיה תחת פיקודו ספג מפלה מידיו של יוליוס קיסר. התבלט בקרב פרסלוס שבמהלו פיקד על האגף השמאלי של הצבא האופטימאטי. נהרג זמן קצר לאחר ההפסד בקרב. |
| לוקיוס אפרניוס (Lucius Afranius) |  קרב אילרדה  קרב תאפסוס | פוליטיקאי רומי חשוב, מתומכיו הנאמנים של פומפיוס. התחיל את הקריירה תחת פיקודו של פומפיוס בעת מלחמת סרטוריוס (שנות ה-70 של המאה ה-1 לפנה"ס). לאחר ניצחונו של פומפיוס במלחמה זו, הצטרף לפומפיוס במלחמת מיתרידטס השלישית. בתמיכתו של פומפיוס נבחר לקונסול בשנת 60 לפנה"ס. במלחמת האזרחים. היה מושל היספניה קיטריור. הובס על ידי קיסר בקרב אילרדה יחד עם מרקוס פטריוס. לאחר מכן השתתף בקרב תאפסוס שגם בו הפסיד הצד האופטימאטי. נפל בשבי זמן קצר לאחר התבוסה בקרב תאפסוס והוצא להורג על ידי חייליו של יוליוס קיסר. |
| מרקוס טרנטיוס וארו (Marcus Terentius Varro) |  קרב אילרדה |  |
| פובליוס אטיוס וארוס (Publius Attius Varus) |  קרב אוטיקה  קרב בגרדס  קרב מונדה |  |
| יובה הראשון, מלך נומידיה |  קרב תאפסוס |  |
| טיטוס לאביינוס (Titus Labienus) |  קרב פרסלוס  קרב רוספינה | טיטוס לאביינוס (בערך 100 לפנה"ס - 17 במרץ 45) היה אריסטוקרט רומי ממעמד הפרשים, אם כי משפחתו לא הייתה ממוצא מיוחס במיוחד. התחיל את הקריירה הפוליטית בשנת 63 והצטרף לקיסר בתחילת המערכה בגאליה. היה גנרל מוצלח מאוד תחת הנהגתו של קיסר ואף מונה לנציב גאליה קיסאלפינה על ידי קיסר. בסופו של דבר בגד בקיסר, ערק ליריבו פומפיוס בזמן מלחמת האזרחים ומונה למפקד הפרשים של פומפיוס. בניגוד לקריירה המוצלחת תחת קיסר, תחת הנהגתו של פומפיוס לא נחל הצלחה מיוחדת. סופו היה בקרב מונדה בשנת 45 כשנלחם לצד בניו של פומפיוס נגד קיסר. |
| מטלוס סקיפיו |  קרב פרסלוס  קרב תאפסוס | פיקד על מרכז המערך בקרב פרסלוס |
| גנאיוס פומפיוס מגנוס |  קרב דיראכיום (Dyrrhachium)  קרב פרסלוס | פוליטיקאי רומי חשוב ובמצביא מהולל. בהתחלה היה בעל ברית של יוליוס קיסר, אך ערק למחנה מתנגדיו. הנהיג את הצבא של הסיעה האופטימאטית עד ההפסד בקרב פרסלוס (אוגוסט 48 לפנה"ס). לאחר התבוסה בקרב ברח למצרים, שם נרצח בפקודת השלטונות וראשו הוצג לקיסר. |
| גנאיוס פומפיוס (Gnaeus Pompeius) |  קרב מונדה | בנו הבכור של גנאיוס פומפיוס מגנוס |
| מרקוס פטריוס (Marcus Petreius) |  קרב אילרדה  קרב תאפסוס |  |

בתחילת המערכה המפקד העליון של האופטימאטים היה גנאיוס פומפיוס מגנוס. פומפיוס היה מצביא מפורסם ומוערך מאוד. כישרונו בלט במיוחד ביכולת הארגון הטובה שלו וההבנה העמוקה בלוגיסטיקה. פעילותו הצבאית העיקרית הייתה בשנות ה-70 וה-60 לפנה"ס כשנלחם בראש צבאותיו בכל המערכות החשובות. זכה לשלושה טריומפים על ניצחונותיו (אירוע נדיר ביותר היות שאפילו טריומף אחד היה כבוד יוצא דופן למצביא מוצלח במיוחד).
מצביא חשוב נוסף ששירת תחת הדגל האופטימאטי היה טיטוס לאביינוס שהיה סגנו של יוליוס קיסר במלחמת גאליה. לאביינוס החליט לערוק משורות צבאו של קיסר והיה הקצין הבכיר ביותר של קיסר שערק לצד השני. הסיבות לעריקתו אינן ברורות די הצורך. ייתכן שעריקתו התבססה על נאמנות קודמת לפומפיוס, היות שלאביינוס גדל באזור פיקנאום, מעוז משפחתו של פומפיוס וייתכן שנטר טינה לקיסר על כך שלא העריך מספיק את כישרונו.
למרות קבלת הפיקוד, פומפיוס לא נהנה משליטה בלעדית על צבאו. אופטימאטים רבים הרגישו חופשיים להתערב ולייעץ לו בענייני צבא. האופטימאטים הקיצוניים לא בחלו אפילו באיומים כדי להשיג את מבוקשם. לשיטת פיקוד כזאת והעדר אחדות בפיקוד היו תוצאות הרות גורל מבחינת האופטימאטים. כל אחד משך את הצבא לכיוון אחר, בלי שתהיה דרך אחת מוסכת לנהל את המערכה. בתוך כך נאלץ פומפיוס לצאת לקרב גדול נגד יוליוס קיסר בניגוד לדעתו ובמצב שבו המתנה הייתה עשויה להביא לניצחון ללא צורך בעימות מזוין. בסופו של דבר הובס פומפיוס בקרב ונהרג זמן קצר לאחר מכן במצרים.
לאחר תבוסתו של פומפיוס ומותו במצרים איבדו האופטיאמטים לא רק את המצביא המוכשר ביותר שהיה להם, אלא גם את אחדות הפיקוד שעוד הייתה להם. לאחר מותו התחלק הפיקוד בצורה אקראית בין האופטימאטים הבולטים בלי שלאיש מהם תהיה סמכות מלאה על הצבא או על ניהול המערכה. כתוצאה מכך, המאמץ המבוזר היה בעוכרי המאמץ האופטימאטי. עם זאת, ריבוי הטוענים לפיקוד העליון אפשר לאופטימאטים להקים שני צבאות נוספים לאחר התבוסה של הצבא הראשון בקרב פרסלוס ובכך להאריך את המלחמה.