stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חאבייר פסטורה
הערות שוליים

↑  כתבה באתר הרשמי של פאלרמו
↑  פריס סן ז'רמן: סוכמה העברתו של חאבייר פסטורה לקבוצה, באתר וואלה, 30 ביולי 2011
↑  וידאו של המשחק בין ארגנטינה לקטלוניה באתר ballhype.com
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 פוסו •  2 דמיצ'ליס •  3 ק. רודריגס •  4 בורדיסו •  5 בולאטי •  6 היינצה •  7 די מריה •  8 ורון •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 טבס •  12 גארסה • 13 סמואל •  14 מסצ'ראנו • 15 אוטמנדי • 16 אגוארו • 17 גוטיירס • 18 פלרמו • 19 מיליטו • 20 מ. רודריגס • 21 אנדוחר • 22 רומרו • 23 פסטורה • מאמן: מראדונה |  1 פוסו •  2 דמיצ'ליס •  3 ק. רודריגס •  4 בורדיסו •  5 בולאטי •  6 היינצה •  7 די מריה •  8 ורון •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 טבס •  12 גארסה • 13 סמואל •  14 מסצ'ראנו • 15 אוטמנדי • 16 אגוארו • 17 גוטיירס • 18 פלרמו • 19 מיליטו • 20 מ. רודריגס • 21 אנדוחר • 22 רומרו • 23 פסטורה • מאמן: מראדונה | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 2011 |
| --- | --- | --- |
|  1 קאריסו •  2 גאראי •  3 סבאלטה •  4 בורדיסו •  5 קמביאסו •  6 ג. מיליטו •  7 די מריה •  8 זאנטי •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 טבס •  12 אנדוחר • 13 פארחה •  14 מסצ'ראנו • 15 ביגליה • 16 אגוארו • 17 רוחו • 18 פסטורה • 19 באנגה • 20 גאגו • 21 לאבסי • 22 ד. מיליטו • 23 רומרו • מאמן: בטיסטה |  1 קאריסו •  2 גאראי •  3 סבאלטה •  4 בורדיסו •  5 קמביאסו •  6 ג. מיליטו •  7 די מריה •  8 זאנטי •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 טבס •  12 אנדוחר • 13 פארחה •  14 מסצ'ראנו • 15 ביגליה • 16 אגוארו • 17 רוחו • 18 פסטורה • 19 באנגה • 20 גאגו • 21 לאבסי • 22 ד. מיליטו • 23 רומרו • מאמן: בטיסטה | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 2015 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 רומרו •  2 גאראי •  3 רונקגליה •  4 סבאלטה •  5 גאגו •  6 ביגליה •  7 די מריה •  8 פריירה •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 אגוארו •  12 גוסמאן • 13 קאסקו •  14 מסצ'ראנו • 15 דמיצ'ליס • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 טבס • 19 באנגה • 20 לאמלה • 21 פסטורה • 22 לאבסי • 23 אנדוחר • מאמן: מרטינו |  1 רומרו •  2 גאראי •  3 רונקגליה •  4 סבאלטה •  5 גאגו •  6 ביגליה •  7 די מריה •  8 פריירה •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 אגוארו •  12 גוסמאן • 13 קאסקו •  14 מסצ'ראנו • 15 דמיצ'ליס • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 טבס • 19 באנגה • 20 לאמלה • 21 פסטורה • 22 לאבסי • 23 אנדוחר • מאמן: מרטינו | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 2016 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 רומרו •  2 מאידנה •  3 רונקגליה •  4 מרקאדו •  5 קראנביטר •  6 ביגליה •  7 די מריה •  8 פרננדס •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 אגוארו •  12 גוסמאן • 13 פונס מורי •  14 מסצ'ראנו • 15 קואסטה • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 לאמלה • 19 באנגה • 20 גייטן • 21 פסטורה • 22 לאבסי • 23 אנדוחר • מאמן: מרטינו |  1 רומרו •  2 מאידנה •  3 רונקגליה •  4 מרקאדו •  5 קראנביטר •  6 ביגליה •  7 די מריה •  8 פרננדס •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 אגוארו •  12 גוסמאן • 13 פונס מורי •  14 מסצ'ראנו • 15 קואסטה • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 לאמלה • 19 באנגה • 20 גייטן • 21 פסטורה • 22 לאבסי • 23 אנדוחר • מאמן: מרטינו | ארגנטינה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16607643n (data)  ISNI: 0000 0004 5098 1978  VIAF: 316737821   WorldCat (עם VIAF): 316737821
טום רני

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1900 פוג'ואו, שושלת צ'ינג שושלת צ'ינג 
 נהרג:  24 במרץ 1945 (בגיל 45) ריין, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  בית הספר לורטו 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1919–1944 (כ־25 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-3   מפקד הדיוויזיה ה-51
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 אות השירות המצוין  חבר במסדר האמבט  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 
תומאס גורדון רני CB DSO MBE (באנגלית: Thomas Gordon Rennie;‏ 3 בינואר 1900 – 24 במרץ 1945) היה קצין בצבא הבריטי שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה ונהרג בפעולה לקראת סוף המלחמה במרץ 1945.
ביוגרפיה

רני נולד בעיר פוג'ואו שבסין ב-3 בינואר 1900, והתחנך בבית הספר לורטו ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. הוא הוסמך כקצין ברגימנט המשמר השחור (חטיבת ההיילנדים המלכותית) ב-16 ביולי 1919, ובשנים 1933–1934 הוא למד במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי. במלחמת העולם השנייה הוא נטל חלק במהלך המערכה על צרפת, נלקח בשבי בסן-ולרי-אן-קאס במהלך השלבים האחרונים של המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ביוני 1940, אך נמלט תשעה ימים מאוחר יותר. הוא התמנה למפקד הגדוד ה-5, רגימנט המשמר השחור (חטיבת ההיילנדים המלכותית) בשנת 1942, והוביל את הגדוד בקרב אל-עלמיין השני באוקטובר 1942, ולאחר מכן מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-154 והוביל אותה במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה ביולי 1943.
בדצמבר 1943 התמנה למפקד הדיוויזיה ה-3, עמה נטל חלק בפלישה לנורמנדי ביוני 1944. לאחר מכן התמנה למפקד הדיוויזיה ה-51 (היילנד), אולם במרץ 1945, לאחר שחצה את הריין, נהרג מירי מרגמה.
הוא קבור בבית העלמין של יער רייכסוולד.
הערות שוליים

↑  "Casualty Details: Rennie, Tom Gordon". www.cwgc.org: Commonwealth War Graves Commission. נבדק ב-11 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17796022z (data)  CWGC: 2041395  ISNI: 0000 0004 7474 2218  VIAF: 15155707091422412073   WorldCat (עם VIAF): 15155707091422412073 
תומאס רני בודק מפה עם קצינים אחרים במפקדת הדיוויזיה במהלך תרגיל, 1 במאי 1944.
טונוז'אן

| --- | --- |

 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  מנדוסה (פרובינציה) מנדוסה
 חבל ארץ:  קוז'ו
 תאריך ייסוד:  25 בנובמבר 1880
 גובה:  875 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  49,132 (2010)
 קואורדינטות:  33°34′S 69°1′W﻿ / ﻿33.567°S 69.017°W﻿ / -33.567; -69.017
 אזור זמן:  UTC -3:00
 http://www.tunuyan.gov.ar/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט טונוז'אן(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט טונוז'אן(למפת מנדוסה רגילה) מנדוסה סן רפאל סן מרטין גודוי קרוס חנרל אלבאר מלרגואה סן חואן סן לואיס לה פמפה ריו נאוקן צ'ילהטונוז'אן(למפת מנדוסה מוגדלת) מנדוסה סן רפאל סן מרטין גודוי קרוס חנרל אלבאר מלרגואה סן חואן סן לואיס לה פמפה ריו נאוקן צ'ילהטונוז'אן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טוּנוּזָ'אן (בספרדית: Tunuyán) היא עיר בפרובינציית מנדוסה בארגנטינה. העיר שוכנת מדרום לבירת הפרובינציה מנדוסה ומזרחה לגבול צ'ילה. יש בה 49,132 תושבים, והיא העיר הראשית של מחלקת טונוז'אן. השקעות מאז תחילת האלף השלישי, שנמשכו על ידי שילוב האקלים, האדמה והגובה, שינו את האזור, והפכו אותו לאחד מהאזורים החשובים ביותר של ארגנטינה בכל הנוגע לייצור יין באיכות גבוהה.
חואן סבסטיאן ורון

חואן סבסטיאן ורון (בספרדית: Juan Sebastián Verón; נולד ב-9 במרץ 1975 בלה פלאטה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו 73 הופעות בנבחרת ארגנטינה.
אביו של ורון, חואן רמון ורון, היה אף הוא כדורגלן, שכונה "לה בְּרוּחָה" (בספרדית: "המכשפה"). בשל כך, זכה ורון הצעיר לכינוי "לה בְּרוּחִיטָה" - המכשפה הקטנה. ורון נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
קריירה

ורון החל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של אסטודיאנטס לה פלאטה, ובשנת 1994 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, בה שיחק עד 1996. במדי אסטודיאנטס התבלט ורון בזכות ראיית המשחק, יכולת המסירה והבעיטות החזקות ממרחק.
ב-1996 עבר ורון לשחק בקבוצה בכירה יותר - בוקה ג'וניורס, בה שיתף פעולה עם דייגו מראדונה. הצטרפותו לבוקה ג'וניורס הביאה לו חשיפה תקשורתית גדולה יותר וקבוצות אירופאיות החלו לעקוב אחריו. בסיום העונה רכשה אותו קבוצת סמפדוריה האיטלקית תמורת 7 מיליון דולר, והוא שיחק בה במשך שתי עונות.
לאחר הופעתו המוצלחת במדי נבחרת ארגנטינה במונדיאל 1998, רכשה אותו קבוצת פארמה, תמורת סכום של כ-23 מיליון דולר. על אף שכבש במדיה שער אחד בלבד ב-26 משחקי ליגה, ביסס ורון את מעמדו כאחד הקשרים הטובים בליגה האיטלקית. בשנת 1999 רכשה את ורון קבוצת לאציו, תמורת סכום של 27 מיליון דולר. ורון הוביל את הקבוצה לזכייה בדאבל בשנת 2000.
ב-2001 עזב ורון את איטליה, לטובת מנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג האנגלית, ששילמה עבורו 44 מיליון דולר, באחת העסקאות הגדולות בתולדות הכדורגל העולמי דאז. ורון לא הצליח לשחזר את יכולתו במנצ'סטר, בין היתר משום שלא הסתגל לשיטת המשחק האנגלית. הדבר בא לידי ביטוי בכך שיכולתו בליגת האלופות הייתה טובה מיכולתו בפרמייר ליג. ב-2003 עבר ורון לצ'לסי, אך גם בה לא הצליח להשתלב.
ב-2004 הושאל ורון לאינטר מילאנו שבהמשך אף רכשה את כרטיס השחקן שלו. ורון חזר להציג את יכולתו הטובה, והיה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות. אחרי שנתיים בקבוצה זו, הביע ורון את רצונו לחזור לארגנטינה כדי לסיים בה את הקריירה. אינטר נענתה לבקשתו והשאילה אותו לקבוצה בה גדל, אסטודיאנטס. ורון הוביל את הקבוצה לאליפות ארגנטינה, הראשונה בה זכתה הקבוצה מאז 1982.
ורון פרש ממשחק פעיל ב־17 ביוני 2012, אך ב-19 ביולי 2013 החליט לחזור לשחק וחתם שוב באסטודיאנטס. בשנת 2014 פרש סופית ממשחק.
ב-28 בדצמבר 2016 החליט ורון לחזור לשחק וחתם לשנה וחצי באסטודיאנטס, מועדון נעוריו.
קריירה > בנבחרת ארגנטינה

ורון זומן לראשונה לנבחרת ארגנטינה בשנת 1996. הוא היה חלק מסגל הנבחרת עד שנת 2003, ובתקופה זו רשם 58 הופעות וכבש תשעה שערים שערים. ורון נתפס כאחד האחראים לכישלונה של נבחרת ארגנטינה במונדיאל 2002, ולאחריו נופה מסגל הנבחרת.
היכולת הטובה שגילה במדי אסטודיאנטס הביאה להשבתו לנבחרת ב-2007, והוא שיחק במדיה בטורניר קופה אמריקה שנערך בוונצואלה באותה שנה. בסך הכל ערך 73 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש תשעה שערים.
תארים

גביע ארגנטינה - 1995
אליפות ליגת העל הארגנטינאית - 2006, 2010
גביע ליברטדורס - 2009
קופה איטליה - 1999
גביע אופ"א - 1999
אליפות הסרייה א' - 2000
קופה איטליה - 2000
הסופר קאפ האיטלקי - 2000
הסופר קאפ האירופאי - 1999
אליפות הפרמייר ליג - 2003
אליפות הסרייה א' - 2006
קופה איטליה - 2005, 2006
הסופר קאפ האיטלקי - 2005
פיפ"א 100
כדורגלן השנה באמריקה הדרומית - 2008, 2009
מלך הבישולים במונדיאל 1998
כדורגלן השנה בארגנטינה - 2006, 2008
ה-MVP של גביע הליברטדורס - 2009
איש המשחק בגמר הסופר קאפ האירופאי - 1999
איש המשחק בגמר הליברטדורס - 2009
טונגזי מאוהב

| --- | --- |

 בימוי:  רובי יאנג 
 הופק בידי:  תומאס לנון 
 מוזיקה:  ביל פריזל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  2008 
 סוגה:  סרט תיעודי, סרט להט"בי 
 www.tongzhiinlove.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
טונגזי מאוהב (באנגלית: Tongzhi in Love) הוא סרט תיעודי באורך 30 דקות בבימויו של רובי יאנג, המתאר את חיי ההומואים בסין. הסרט הופק על ידי תומאס לנון והוא כולל בתוכו מוזיקה מאת ביל פריזל ובריאן קין. בסינית, "טונגזי" פירושו "חבר"; מילה זו הפכה לכינוי סלנג למילה "הומו" במספר מדינות אסיאתיות.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה ב-18 ביוני 2008 ב-Silverdocs, פסטיבל קולנוע לסרטים תיעודיים בוושינגטון די. סי.; הקרנת הבכורה של הסרט בחוף המערבי של ארצות הברית הייתה ב-28 ביוני 2008, בפסטיבל הסרטים Frameline שבסן פרנסיסקו, שם הוקרן תחת הסרט "A Double Life". הסרט הוצג בפסטיבלי קולנוע רבים נוספים, וזכה במספר פרסים יוקרתיים, בהם "פרס גשר הזהב" לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-52 בסן פרנסיסקו, וכן בפרס הכסף ב-Mix Brasil Festival of Diversity.
חמורבי

ערך זה עוסק בחמורבי מלך בבל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חַמּוּרַַבִּי או עַמּוּרַפִּי (באכדית: 𒄩𒄠𒈬𒊏𒁉, ‏ḫa-am-mu-ra-pi₂) היה מלך בבל בשנים 1792 לפנה"ס – 1750 לפנה"ס, השישי במספר לפי "הכרונולוגיה התיכונה" בשושלת הראשונה של בבל, ממוצא אמורי. הוא זכור בעיקר בזכות חוקי חמורבי - קובץ חוקים שחוקק, ושרד עד ימינו. לאחר מותו ירש אותו בנו שמשו-אילונה.
שמו של המלך היה נפוץ גם בשושלות אחרות בתחום השמי-מערבי ממערב לבבל, כמו באוגרית, בענת, בקטרה/כרנה, בימחד, באללח' ובכורדה (אנ').
המצב הגאופוליטי בעת עלייתו לשלטון

חמורבי היה מלך בשושלת הראשונה של עיר המדינה בבל. הוא היה בנו של סין-מובליט וירש אותו בשנת 1792 לפנה"ס. בעת עלייתו לשלטון הייתה בבל אחת מערי המדינה הרבות ששכנו במישור הדרומי של מסופוטמיה. ערי מדינה אלו ניהלו מאבקים ומלחמות על השליטה בקרקע החקלאית הפורה. התרבות הבבלית צברה בולטות מסוימת בקרב מעמדות המשכילים על פני תרבויות אחרות באזור. המלכים שקדמו לחמורבי כבר החלו לבסס שלטון מרכזי באזור תחת הגמוניה בבלית. בעת עלייתו לשלטון היו כבר ערי המדינה בורסיפה, כיש, דילבת וסיפר תחת הגמוניה בבלית, כך שמתחילת שלטונו, כבר עמד בראש ממלכה קטנה בעיצומם של שינויים גאופוליטיים מורכבים.
ממלכת אשנונה החזקה שלטה באזור נהר החידקל העליון. העיר לרסה שלטה באזור הדלתא של הנהרות הגדולים. ממזרח שכנה ממלכת עילם, בצפון שלט שמשי-אדד הראשון, מלך אשור. כדי לעמוד כנגד שמשי-אדד הראשון, כרת ברית עם אובל-פי-אל השני מלך אשנונה, וירים-לים הראשון מלך ימחד. שותף נוסף לברית היה זמרי-לים מלך מארי, שהיה מלך ואסל של ימחד.
תקופת שלטונו

על פועלו של חמורבי נכתב בהקדמה לחוקי חמורבי, כתובות בנייה ותיקוני בנייה (תיקון מקדשים ומגדליהם בבבל), אולם המידע העיקרי למאורעות הן נוסחות תאריכים שלו שלפיהן המשיך, כאביו סין-מובליט, להרחיב בהדרגה את גבולות בבל. בשנים 7–11 למלכותו כבש את ארך, איסין, ימות בל ומלגיום (בדרום ובמזרח) ורפיק בצפון.
כבר בשנתו הראשונה הכריז על שמיטת חובות. העיר בבל הפכה בימיו לא רק לחשובה שבערי בבל מבחינה פוליטית, אלא גם למרכז הדתי והתרבותי של ארץ בבל. החל בשנתו השלושים חידש את מסעות הכיבושים שלו נגד אויביו, בשנת 1762 לפנה"ס כבש בדרום מסופוטמיה את ממלכת לרסה ושבה את מלכה רים-סין הראשון. לאחר מכן פנה צפונה לאזור הפרת התיכון וכבש את ממלכת מארי וכמו כן לכיבושים בצפון מזרח (מערב רמת-איראן ואשור). חמורבי נכנס למלחמה ממושכת עם אשמי-דגן הראשון על השליטה על מסופוטמיה, תוך שהוא כורת בריתות עם מדינות קטנות. בסופו של דבר הצליח חמורבי במהלך שלו. הוא הדיח את אשמי-דגן הראשון, ויורשו מות-אשחור קיבל את מרות חמורבי, אם כי השליטה על אשור לא נעשתה בשלטון ישיר. אשור שרדה אך שילמה מס לבבל. תוך מספר שנים הצליח חמורבי לאחד את כל מסופוטמיה ושלט על מרבית ממלכות האזור, למעט ימחד וקטנה במערב סוריה, ששמרו על עצמאותן. במצבה שהציב חמורבי בדיארבקיר (היום טורקיה) הוא טען לתואר "מלך האמורים".
חמורבי החזיק גדודי צבא סדיר כדי להבטיח את השקט בגבולות, הוא ריכז בידיו את כל סמכויות השלטון, חילק את הארץ לנפות ומינה נציבים ופקידים כדי שיפקחו ויעבירו אליו מידע לגבי מה שמתרחש. הוא נתן זכויות יתר לכוהנים, לסוחרים העשירים ולאנשי הצבא ובמקביל דרש מהם תשלום מסים סדיר כדי לממן את הצבא. במקביל קבע מחירים מקסימליים למצרכים חיוניים כדי לשמור על זכויות המעמדות הנמוכים. בתקופתו היה שגשוג כלכלי והמסחר התפשט לארצות רבות. הייתה גם פריחה בתעשייה, במיוחד תעשיית הצמר והבורסקאות.
בתקופתו ניתן לראות תכנון של עיר הבירה, עד ימיו הערים לא נבנו לפי תכנון מראש. הרחובות הראשיים היו מקבילים ורחובות צדדיים חצו אותם בזווית ישרה.
שושלת חמורבי האריכה ימים אחריו והתקיימה למשך יותר מ-150 שנה.
הנצחה

כוכב הלכת המינורי 7207 Hammurabi נקרא על שמו.
ראו גם

חוקי חמורבי
לקריאה נוספת

פייר וידאל-נאקה (עורך), אלי בר-נביא (עורך המהדורה העברית), האטלס ההיסטורי תולדות העולם, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1993, עמ' 16
הערות שוליים

↑  עמורפאִ (אנ') מלך אוגרית. ראו צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, פילדלפיה: ענבל, 1996, עמ' 676–677
1 2 3  Douglas R. Frayne, The Royal Inscriptions Of Mesopotamia Early Periods, Volume 4: Old Babylonian Period (2003-1595 BC), University of Toronto Press, 1990, עמ' ix-x
↑  כמו חמורבי הראשון וחמורבי השני, ראו Douglas R. Frayne, The Royal Inscriptions Of Mesopotamia Early Periods, Volume 4: Old Babylonian Period (2003-1595 BC), University of Toronto Press, 1990, עמ' ix-x
↑  Georges Dossin, Nqmd et Niqme-Ḫad, Syria. Archéologie, Art et histoire 20, 1939, עמ' 176 doi: 10.3406/syria.1939.4136
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סין-מובליט  1812–1793 לפנה"ס | מלך ממלכי בבל   1750-1792 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה | הבא: שמשו-אילונה 1750–1712 לפנה"ס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303366505171  PLWABN: 9810655987905606  BIBSYS: 90607802  BNC: 000165577  BNE: XX1006536  BnF: cb12611886p (data)  CANTIC: a12266255  CiNii: DA01438404  GND: 118545485  ISNI: 0000 0003 8779 161X  LCCN: n50019979  NDL: 00620784  NKC: jn19981228079  NLA: 35167133  NLG: 288761  NLK: KAC199634252  NTA: 073641685  RERO: 02-A000078224  SELIBR: 255802  SNAC: w6dj68w9  SUDOC: 027764796  Trove: 849176  VcBA: 495/13636  VIAF: 280799209   WorldCat (עם VIAF): 280799209 
מצבת חמורבי, שעליה נחקקו חוקי חמורבי; (בימינו נמצאת המצבה במוזיאון הלובר)
דמותו של חמורבי על אבן מהמאה ה-18 לפנה"ס.
טונוס

טונוס שרירים (באנגלית: Muscle Tone) או מתח שרירים הוא המתח הרגיל הקיים בשריר, או ההתנגדות בשריר לתנועה פסיבית.  טונוס שרירי קיים במנוחה ובתנועה ומשתנה בהתאם לגירויים או התנגדות המופעלים על השרירים כתגובת רפלקס או תגובה רצונית בגוף הבריא. הטונוס מופחת בשלב החלימה בעת השינה REM. טונוס תקין מסייע ליציבה.
הטונוס נוצר על ידי ירי ספונטני של העצבים המוטוריים בחוט השידרה, ואלה מושפעים ממסרים חשמליים היורדים מהמרכזים המוטוריים השונים במוח ומסתיימים על תאים בחומר האפור של חוט השידרה. הרפיה של הטונוס השרירי ניתנת להפעלה רצונית, ותיגרם על ידי אינהיביציה של העצבים המוטוריים על ידי תאים אינהיביטוריים בחוט השידרה, והאטה של קצב הירי שלהם. הטונוס בשריר נרשם באלקטרומיוגרם (EMG) כרעש רקע חשמלי קבוע.
במצבי מחלה שונים יכול לחול שינוי  בטונוס השרירי. למשל, הטונוס יורד במצבים של פגיעה בעצבים המוטוריים, מצב הנקרא גם "היפוטוניה" (hypotonia), ובפגיעה קשה כזו נקבל שיתוק רפה. לעומת זאת, במצבים של פגיעה במסילות המוטוריות הגבוהות יכול להתפתח שיתוק בטונוס מוגבר - עוויתי הנקרא גם ספסטיות.  (עווית), בהתאמה. מחלת פרקינסון גם היא מאופיינת בעליה בטונוס השרירי בעלת מאפיינים שונים, ומכונה ריגידיות. הערכה של הטונוס השרירי מהווה חלק בלתי נפרד מהבדיקה הנוירולוגית.
אלקטרומיוגפי (EMG) - רישום של פעילות חשמלית בשריר במצבים שונים. עליון: פעילות חשמלית בשריר של אדם בריא. אמצעי: פעילות חשמלית בשריר של חולה עם פגיעה בעצבים מוטוריים.  תחתון: פעילות חשמלית בשריר של חולה בניוון שרירים.
הערות שוליים

↑  Allan H. Ropper, Martin A. Samuels, Joshua P. Klein, Sashank Prasad, Adams and Victor's Principles of Neurology, 11e, McGraw-Hill Education, 2019, ISBN 978-0-07-184261-7
↑  Mark F. Bear, Barry W Connors, Michael A. Paradiso, Neuroscience: Exploring the Brain, 4th ed, Wolters Kluwer, 2016, עמ' 458-468
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph221307 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טונגלון סיסוליט

טונגלון סיסוליט (בלאית: ທອງລຸນ ສີສຸລິດ; נולד ב-10 בנובמבר 1945) הוא פוליטיקאי, המכהן מאז אפריל 2016 כראש ממשלת לאוס. בשנים 2001–2016 כיהן כסגן ראש הממשלה וכשר החוץ בשנים 2006–2016. בנוסף על כך, הוא חבר הלשכה הפוליטית של המפלגה המהפכנית העממית.
בצעירותו התחנך בברית המועצות ובווייטנאם. בעבר כיהן בתפקידים פוליטיים רבים, ובהם: סגן שר החוץ בשנים 1987–1992, שר העבודה והרווחה החברתית בשנים 1993–1997, וחבר האספה הלאומית בין השנים 1998– 2000.
ב-23 בינואר 2016 נבחר על ידי קונגרס הוועידה לכהן כראש הממשלה. בנוסף ללאית, הוא דובר וייטנאמית, רוסית ואנגלית.
טונו קליוסטה

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1953 (בן 71) טאלין, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, אסטוניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה האסטונית למוזיקה ותאטרון, הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג, Tallinn Music High School 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית, פינית, רוסית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  ECM 
 בן או בת זוג:  Ülle Kaljuste 
 פרסים והוקרה:  מסדר הכוכב הלבן, דרגה 4 
 www.tonukaljuste.com
 
טונו קליוסטה (באסטונית: Tõnu Kaljuste, נולד ב-28 באוגוסט 1953) הוא מנצח אסטוני.
חייו

קליוסטה נולד בטאלין, בן להיינו (1925-1989), מנצח מקהלה וליה קליוסטה, כתבת רדיו. טונו שר בילדותו במקהלה של אביו וסיים את בית הספר התיכון למוזיקה של טאלין ב-1971. בשנת 1976 קיבל תואר ראשון מן הקונסרבטוריון של טאלין, שם למד אצל יורי וריסטה ורומן מאסטוב, והמשיך לתואר שני בקונסרבטוריון של לנינגרד, שם למד עד 1978.
קליוסטה תפס בשנת 1974 את מקום אביו בראש המקהלה הקאמרית אלרהיים, הרכב שביצע יצירות כוראליות מתקופת הרנסאנס ועד מוזיקה עכשווית. הוא היה פרופסור לניצוח מקהלה בקונסרבטוריון של טאלין בשנים 1978 - 1980 וזכה בפרס הניצוח המצוין בתחרות המקהלות הבינלאומית על שם בלה בארטוק לשנת 1980. בתמיכה כספית של ממשלת אסטוניה הפל קליוסטה את מקהלת אלרהיים להרכב מקצועי מלא וב-1981 שינה את שמו למקהלה הקאמרית הפילהרמונית של אסטוניה. כמו כן ניצח קליוסטה על האופרה הלאומית של אסטוניה בין 1978 ל-1995.
אחרי שאסטוניה זכתה בעצמאות בשנת 1991, הוסרו רבים מן המחסומים בפני הופעות והקלטות בינלאומיות וקליוסטה עשה לו שם בהקלטות לחברת ECM ליצירות של מלחינים אסטוניים כמו וליו טורמיס, ארקי-סוון טיור, ריינו אלר וארוו פרט. בשנת 1993 הקים את התזמורת הקאמרית של טאלין; כן היה מנצח ראשי של מקהלת רדיו שוודיה בשנים 1994 - 2000 ושל המקהלה הקאמרית של הולנד בשנים 1998 - 2000.
מלבד יצירות של מלחינים אסטוניים, קליוסטה מקליט גם יצירות של בטהובן, פנדרצקי, שניטקה, רחמנינוב, מוצרט, טאנייב, ויוואלדי ועוד.
טונה עיננית

| טונה עיננית |
| --- | --- |
 טונה עיננית
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
משפחה:: קולייסיים
סוג:: טונה
מין:: טונה עיננית
שם מדעי
 Thunnus obesus ‏לואו, 1839

טונה עיננית (שם מדעי: Thunnus obesus) הוא מין של דג גרם ימי ממשפחת הקולייסיים. טונה זו חיה באוקיינוסים הטרופיים והממוזגים בכל האוקיינוסים, אך לא בים התיכון.
אורכה המרבי של הטונה 250 ס"מ ומשקלה הממוצע עד 178 ק"ג אך כי משערים שישנם פרטים שמשקלם מעל 200 ק"ג. היא דומה למין טונה כחולת סנפיר אטלנטית אך קטנה בהרבה. צבעה אפור-כסוף עם גב כחול כהה וסנפירים זהובים. הטונה בעלת זנב גדול וחזק שנותן לה תנופה במים. כמו מינים נוספים מסוגה גם טונה זו בעלת דם חם יותר מטמפרטורת המים והיא יכולה לשחות באזורים ממוזגים וקרירים.
הטונה היא ציידת מהירה, שניזונה מנחילי דגים קטנים, סרטנים ורכיכות. היא חיה ומתרבה בכל האוקיינוסים אך עקב דיג יתר היא מצויה בסכנה.
הערות שוליים

↑  טונה עיננית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284756405171
טום ריפלי

| --- | --- |

אלן דלון כטום ריפלי
 יוצרים:  פטרישה הייסמית'
 גילום הדמות:  אלן דלון דניס הופר ג'ונתן קנת' מאט דיימון ג'ון מלקוביץ' ברי פפר איאן הארט
 מידע
 מקום לידה:  בוסטון 
 מין:  זכר
 מקצוע:  אמן הונאה
 אזרחות:  אמריקאי
 דמויות קשורות
 משפחה:  אלואיז פילסון (אישה)
 
תומאס "טום" ריפלי (באנגלית: Thomas "Tom" Ripley) הוא דמות בדיונית, גיבורם של סדרת רומני מתח ופשע מאת הסופרת פטרישיה הייסמית' והסרטים שנעשו על בסיס רומנים אלה.
סדרת ספרים זו מכונה, על שמו של גיבור הספרים, ה"ריפליאדה".
הדמות בספרות

ריפלי הוא אדם חלקלק, השואף למצוא חן בעיני אנשים מחד, וחסר כל מצפון או רגשות כלפי הסובבים אותו מאידך, המצליח להתחמק מפשעיו מבלי להיתפס על ידי שלטונות החוק.
ריפלי מוצג לראשונה בספר "הכישרון של מר ריפלי" משנת 1955. ברומן זה ריפלי הוא אדם צעיר המוצא את מחייתו באמצעות "כישוריו" - זיוף, גנבת זהות ושקרים. מעט מאוד ידוע על ילדותו, למעט העובדה שהוא גדל בבית דודתו בבוסטון ודודתו התעללה בו. הוא עבר לעיר ניו יורק בגיל 18.
בתחילת הספר "הכישרון של מר ריפלי" פונה לטום איש העסקים העשיר הרברט גרינליף ומציע לו לנסוע לאיטליה ולשכנע את בנו השחצן דיקי לשוב לארצות הברית במטרה שיעבוד בעסק המשפחתי, טום מסכים. לאחר הגיעו לאיטליה פוגש ריפלי את דיקי גרינליף ואת חברתו מארג' שרווד והופך לחבר של הזוג. מארג' חושדת בטום שהוא אינו מי שהוא אמר שהוא, ואילו לאחר זמן קצר לדיקי נמאס מטום ומהתלות של טום בו. ריפלי מעריץ את אורח החיים העשיר והבזבזני של דיקי ורוצה להיות כמותו. דיקי מסכים לנסוע עם טום לחופשה קצרה בסן רמו שם הם שוכרים סירה וריפלי רוצח את דיקי וזורק את גופתו אל הים, ואז מטביע את הסירה.
טום לוקח את זהותו של דיקי, שולח מכתבים בשמו של דיקי למארג' ונפרד ממנה. פרדי מיילס, אחד מחבריו של דיקי מגיע לביתו של דיקי, פוגש את טום וחושד במעשיו בדירה, ולכן טום רוצח את פרדי, ונמלט מהמשטרה האיטלקית לוונציה.
בוונציה פוגשים אותו מארג', הרברט גרינליף ובלש פרטי שנשכר על ידי גרינליף. טום שוקל לרצוח את מארג' אולם לבסוף חוזר בו לאחר שהוא מבין שכולם מאמינים בהסבר שרקח להיעלמותו של דיקי (הסבר לפיו דיקי התאבד בטביעה, לאחר שכתב צוואה בה הוא מוריש לטום את רכושו).
טום מפליג ליוון שם הוא מגלה שמשפחת גרינליף מאמינה שהצוואה שזייף אמיתית וכי הוא יורשו של דיקי, אולם על אף היותו אדם עשיר הוא מפחד כי כל רגע תגיע המשטרה על מנת לאוסרו.
עלילת ספר ההמשך "ריפלי מתחבא" שיצא לאור ב-1970, מתרחשת שש שנים לאחר "הכישרון של מר ריפלי". בספר זה מתגורר ריפלי באחוזה בצרפת בשם בל אומברה (Belle Ombre) סמוך לכפר הדמיוני וילפרס שעל הסן (Villeperce-sur-Seine), דרומית לאורלי, וסמוך לפונטנבלו.
ריפלי נישא לאלואיז פליסון, אשת חברה עשירה החושדת בפעולותיו הפליליות ומעדיפה לעצום עיניים. ריפלי, בסיוע של ריבס מינוט ממשיך בפעילות של זיוף חפצי אמנות, רצח חברי מאפיה אולם על אף מעשיו רשויות החוק אינן מצליחות לתופסו.
ריפלי אינו אוהב לרצוח אנשים, אולם בהיעדר מצפון הוא עושה זאת במידת הצורך, אף שאינו נהנה ממעשים אלה, ומעדיף לחיות חיי שלווה בחוותו.
הספרים אינם מתארים את מאפייניו הפיזיים של ריפלי למעט היותו רזה, חיוור, בעל שער חום בהיר, והיותו מעשן.
מגזין "בוק" (Book) דירג את ריפלי כמספר 60 מבין 100 הדמויות הטובות ביותר בספרות מאז שנת 1900.
הדמות בקולנוע ובטלוויזיה

השחקנים אלן דלון, דניס הופר, מאט דיימון, ג'ון מלקוביץ' ובארי פפר שחקו את דמותו של ריפלי בסרטים שונים. בכל הסרטים הוא מתואר כדמות קרת מזג וחסרת מצפון, אולם בסרט משנת 1999 "הכישרון של מר ריפלי" מציג אותו מאט דיימון על פי תסריטו של אנתוני מינגלה כדמות טראגית המונעת על ידי שנאה עצמית והדחקת הזהות המינית שלו ולא בשל רצון להתעשר.
רוג'ר איברט מתאר את הדמות בסרט "לעין השמש" כ"מקסים, משכיל ומפלצת".
בשנת 2024 יצאה לטלוויזיה סדרה חדשה תחת השם "ריפלי" המצולמת בשחור לבן.
הערות שוליים

↑  דירוג מגזין בוק
↑  ביקורתו של רוג'ר איברט
↑  יעל שוב, אל תשוו את "ריפלי" לסרט ההוא, כי אז תפספסו סדרה יוצאת דופן, באתר Time Out תל אביב, 7 באפריל 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 202327637   WorldCat (עם VIAF): 202327637