stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דנטון (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Danton Case 
 בימוי:  אנדז'יי ויידה 
 הופק בידי:  מרגרט מנגוז 
 תסריט:  ז'אן-קלוד קרייר, בולסלאב מיכלק, אניישקה הולנד, אנדז'יי ויידה, סטניסלבה פז'יבישבסקה 
 עריכה:  האלינה פרוגר-קטלינג 
 שחקנים ראשיים:  ז'ראר דפארדיה (ז'ורז' דנטון) Tadeusz Huk (Georges Couthon) Leonard Pietraszak (לזאר קרנו) Bernard Maître (Louis Legendre) Gérard Hardy (ז'אן-למבר טאליין) Jean-Loup Wolff (Marie-Jean Hérault de Séchelles) Erwin Nowiaszek (Jean-Marie Collot d'Herbois) Lucien Melki (Fabre d'Églantine) Tadeusz Huk (Georges Couthon) עמנואל דבוור אנדריי סוורין (François Louis Bourdon) Jerzy Trela (Jacques-Nicolas Billaud-Varenne) Jacques Villeret (François Joseph Westermann) אנגלה וינקלר (לוסיל דמולן) Serge Merlin (Pierre Philippeaux) Roland Blanche (Jean-François Delacroix) פטריס שרו (קאמי דמולן) ווייצ'ך פשוניאק (מקסימיליאן רובספייר) רונלד גוטמן (Martial Joseph Amant Herman) Alain Macé (François Héron) Stéphane Jobert (Étienne-Jean Panis) Krzysztof Globisz (Jean-Pierre-André Amar) Szymon Zaleski (Philippe-François-Joseph Le Bas) Artus de Penguern מלגורזאטה זייאג'קובסקה בפסקה זו 8 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 צילום:  איגור לצ'ר 
 מדינה:  פולין, צרפת, גרמניה 
 חברת הפקה:  Les Films du Losange 
 חברה מפיצה:  גומון, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בינואר 1983 
 משך הקרנה:  136 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט היסטורי, סרט דרמה 
 פרסים:  פרס לואי דלוק (אנדז'יי ויידה)  פרס חוג מבקרי הסרטים של לונדון לבמאי השנה (אנדז'יי ויידה)  פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר (ז'ראר דפארדיה)  פרס סזאר לבמאי הטוב ביותר (אנדז'יי ויידה)  פרס באפט"א לסרט הזר הטוב ביותר (אנדז'יי ויידה, Barbara Pec-Ślesicka, מרגרט מנגוז) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דנטון (צרפתית: Danton) הוא סרט קולנוע שבוים על ידי במאי הקולנוע הפולני אנדז'יי ויידה, ועוסק בחייו של ז'ורז' דנטון. תסריטאי ז'אן-קלוד קרייר.
הפקה

הסרט "דנטון" הופק ב-1983 בעלות של 24 מיליון פרנק צרפתי. הסרט תוכנן תחילה כשיתוף פעולה צרפתי-פולני, אך הפולנים הסירו ממנו את חסותם והסרט צולם כולו בצרפת והושלם הודות לתמיכה כספית של ממשלת צרפת. שיתוף הפעולה נותר בתחום צוות ההפקה המעורב והשחקנים שהיו בחלקם פולנים ובחלקם צרפתיים. את תפקיד דנטון מגלם השחקן הצרפתי ז'ראר דפרדייה, והשחקן הפולני וויצק פז'ניאק מגלם את רובספייר, תפקיד אותו אף מילא בהצגת התיאטרון "המקרה של דנטון".
על התסריט עבד הבמאי ויידה (שב-1975 העלה בוורשה את המחזה "המקרה של דנטון"), עם התסריטאי ז'אן-קלוד קארייר. קארייר וויידה בחרו להציג את דנטון כדמות אנושית וחיובית, בשונה מהמחזה שקדם לו. הסרט צולם ונערך במהירות והושלם תוך שנה.
עלילה

בסרט, הקו המקורי של המחזאית נשאר והוא סיפור המסגרת המתאר את רובספייר החולה המקיץ מחלום בלהות. הסרט מתמקד בדמויותיהם של רובספייר ודנטון ובתוצאות האנושיות של החלטות אידאולוגיות.
דנטון מתואר כמנהיג מלידה, כריזמטי במיוחד היונק את כוחו מהעם. רובספייר, לעומתו, מוצג כקנאי סגפן השואב את כוחו מהמנגנון המפלצתי ומבחינתו דנטון מהווה איום בשל היותו פופולרי בזכות העם ולא בזכות המנגנון. בעיני רובספייר קיימת זהות בין האומה למפלגתו. קנאתו של רובספייר בדנטון על יכולתו ליצור קשרים כל כך חזקים עם אנשים ברורה לעין. לרובספייר אין חברים ולדעת ויידה "בשביל רובספייר, הטרור הוא מעין הקלה רגשית ואולי אפילו מינית". העימות בין שני הגברים הוא גם מאבק בין האינטלקט לבין הרגשות. בעוד שלגבי רובספייר, הדילמה של הטרור היא דילמה אינטלקטואלית, רואה בה דנטון דו-קרב אישי.
במקביל לעימות ברמה האישית פסיכולוגית, מטפל ויידה גם בעימות האידאולוגי. לצד הקנאה והפחד מדנטון, אפיינו את רובספייר גם משמעת ועקשנות אידאולוגית. רובספייר האשים את דנטון בבורגנות ובטעם טוב.
ויידה לא נוקט עמדה לגבי המאבק בין רדיקליזם למתינות. הדבר שמשך אותו לעסוק בדנטון וברובספייר היה "הקונפליקט בין האיש שרצה להמשיך את התהליך לבין זה שרצה להפסיקו". כפי שחווה רובספייר על בשרו, הפוליטיקאים אינם יכולים להפסיק את האלימות אחרי שפרצה, וכשדנטון מוצא להורג הופך ניצחונו של רובספייר לכישלונו.
ויידה כותב בהסברו לסרט:
אני מעוניין לחקור את התת-מודע של 'הדיקטטורה של הפרולטריון', המשתמשים בסיסמה "אני המהפכה, אני המדינה, אני העם", לחשוף את הגיבורים שהסתתרו מאחורי סיסמה זו.
במשפטו, מסרב דנטון להכיר בסמכותו של הטריבונל המהפכני. הוא רוצה להישפט על ידי העם שכן "העם הוא בעל הסמכות המהפכנית היחידה". דנטון טוען שההנהגה בוגדת בעם בשעה שהיא מעמידה אותו לדין. זהו בדיוק הטיעון שהביא להרשעתו של דנטון במשפט, אלא שהפעם הוא מוצג על ידי התובעים, אנשי רובספייר, שאמרו "האם אתם רוצים להיפטר מרובספייר? אם לא, הדבר היחיד לעשותו הוא להיפטר מדנטון, אין דרך לשני האנשים להמשיך יחד". דנטון בטוח שהוא מייצג את ההמונים, כפי שהוא בטוח בתמיכתם. באותה מידה בטוח רובספייר שהוא מייצג את העם כמו לואי ה-14 המונרך האבסולוטי שטען "המדינה זה אני".
כמו מהפכנים טוטאליטריים מאוחר יותר, טענו דנטון ורובספייר שהם מייצגים את העם, ולכן אין מקום לשניהם ביחד. דנטון לא מכיר בסמכות המשפט המבוים, אך רובספייר טוען שתפקידם היחיד של השופטים הוא לחסל את אויבי המהפכה ולכן מארגן משפטים מבוימים.
מוטיבים

למרות שה"עם" ממלא תפקיד נכבד בעיסוקו של ויידה, בסרט הוא כמעט שאינו מופיע. אין כמעט סצנות המוניות, התפאורות אינן גרנדיוזיות ואווירת הסרט אינטימית בייחוד בשל ריבוי הקלוז-אפים.
ויידה ממחיש לצופה שבעוד כל מנהיג מתיימר לייצג את העם, העם עצמו מבולבל, חסר זהות ונוטה לעבור ממנהיג למשנהו במהירות ובחוסר מודעות לאינטרסים שלו. העם למעשה אינו שותף להחלטות המהפכניות המתקבלות. העם לא שולט בטרור. העם צופה בהיסטוריה ולא יוצר אותה. העם עייף ומפוחד מהטרור, אך תומך בו. העם מעריץ את דנטון, אך מאפשר את הוצאתו להורג למרות שהוא משוכנע בחפותו.
אחד מהמוטיבים בסרט הוא שאלת האשמה. ידידיו של דנטון מייעצים לו למרוד, ואמנם בכוחו של דנטון לקחת את השלטון. דמולן אומר לדנטון "אתה חייב להגן על עצמך, העם מאחוריך" אך דנטון מסרב ללא הסבר נראה לעין. ייתכן כי הייתה זו כניעה ועייפות לטרור, ייתכן והייתה זו התנגדות לאלימות נוספת, או אמונה כנה בהתערבות ספונטנית של העם. מכל מקום, דנטון, בסרבו לקחת את השלטון, אשם לא פחות מרובספייר שהפעיל טרור בשם המהפכה ביודעו ש"המהפכה סטתה ממסלולה".
הסרט עוסק גם בצעדים מדיניים מוטעים, ובהשפעתם על מהלך ההיסטוריה. ויידה טען ש"תפקיד הקולנוע לחשוף את אותם דברים מהם התעלמה ההיסטוריה ולקרוא תיגר על ידי הצגת הדעות שבשוליים".
רמיזות היסטוריות

רבים ניסו למצוא הקבלה בין המהפכה הצרפתית לבין מהפכת אוקטובר, תנועת "סולידריות" והמצב בפולין - משטר מאוים המשתמש בטרור, ההשוואה בין דנטון ללך ולנסה וההשוואה בין רובספייר לגנרל ירוזלסקי (השניים גם דומים באופן פיזי). ויידה עצמו שהזדהה עם "סולידריות" התנגד להשוואה וגם הרעיון המקורי לצלם בפולין פוסל אפשרות לסרט ביקורתי ישיר. למרות זאת, מזכירים התורים ללחם וריצתם המתישה של דנטון ורובספייר מוועדה לישיבה, ומשם לאספה, את פעילותם האינטנסיבית של אנשי סולידריות ב-1981, והוועדות של רובספייר מזכירות את הוועדות של ירוזלסקי.
אם ההשוואה לפולין אינה חד משמעית, הרי שההשוואה למהפכת אוקטובר ברורה יותר.
ראשי המהפכה שהתנגדו למנהיג וסטו מהקו המרכזי הוצאו מההיסטוריה או "טוהרו". התעניינות מנהיגי מהפכת אוקטובר בדנטון ורובספייר אף מוסברת בסרט. עד 1918 ציטט לנין את דנטון, שכן כפי שדנטון רצה להפיל את המונרכיה, רצה לנין להפיל את המשטר הצארי. עם זאת, לאחר 1918, ציטט לנין ובחר בדרכו של רובספייר שרצה לשמר את המצב המהפכני, כפי שלנין ברוסיה שאף לשמור על כוחו.
את הסרט צילם איגור לותר, והצילומים מזכירים במתכוון את ציוריו של הצייר הצרפתי ז'אק-לואי דויד שדמותו אף מופיעה בסרט. דויד המצייר את דנטון בדרכו לגיליוטינה אינו מרוצה מהתוצאה, שכן הוא חש כי עליו להאדיר את המהפכה בציוריו וליצור בעזרתם מיתוס.
ביקורת

על הסרט נמתחו ביקורות רבות. חלקן אמרו שהסרט חסר דינאמיות וקצב, בעיקר בגלל שהוא עיבוד של מחזה העוסק ברעיונות. האחרים אמרו שיש גודש בדיאלוגים ההופכים לא פעם לנאומים חסרי אמינות. יש אנשים הרואים בסרט משחק מוגזם, בייחוד של השחקנים הפולנים. לעומתם, דנטון ואנשיו מגולמים על ידי שחקנים צרפתיים הדוברים במקור צרפתית, דבר המעניק להם ריאליזם ואמינות.
התפאורה והאמצעים הקולנועיים בסרט, בניגוד למשחק, מאופיינים באיפוק רב. אם המשחק מוגזם ודרמטי, הרי שהתפאורה מפתיעה בצניעותה ובאמינותה. אין עדשות מעוותות, אין זוויות מיוחדות ותאורות דרמטיות. לדעת ויידה "זו הדרך היחידה לצלם סצנות שהן עצמן כל כך טעונות, כל התערבות נוספת של המצלמה תוריד מעומק הנושא".
הערות שוליים

1 2 3  דנטון בפולנית קולנועית, "העולם הזה", גיליון 2408 מ-26 באוקטובר 1983, עמוד 46
תחשיב הפסוקים

בלוגיקה ובלוגיקה מתמטית, תחשיב פסוקים (באנגלית: Propositional calculus‏, Propositional logic או Sentential calculus) הוא מערכת מובנית (פורמליסטית), המאפשרת לייצג את הקַשָּרים הלוגיים בין ערכי האמת של פסוקים לוגיים שונים, ולהסיק את תקפותן ההגיונית (לוגית) של טענות.
התחשיב וגבולותיו

בדוגמה להלן כל שורה היא נוסחה "בנויה כהלכה", והמסקנה לפי כללי תחשיב הפסוקים היא חד משמעית:
תחשיב הפסוקים אינו מתחשב בתוכן הפסוקים אלא אך ורק בתוקף הפסוק (ערך האמת שבו, היותו תקף או כוזב) וּתְּקֵיפוּת חלקיו. תחשיב הפסוקים אינו עוסק, לפיכך, בשאלה כיצד נקבעת אמיתות הפסוקים האטומיים, אלא בשאלה כיצד נקבע ערך האמת של פסוקים מורכבים יותר, המורכבים ממספר פסוקים אטומיים באמצעות קַשַּרים לוגיים. ערך האמת של הפסוקים האטומיים יכול להיקבע על ידי המשמעות (הפירוש הסמנטי) שאנו נותנים לאותיות הפסוקיות. לדוגמה, אם נרשום:
במקרה הראשון, נוכל להחליף את המשתנה בערך בעל משמעות, אשר יהיה תקף בתנאֵי הבדיקה. לדוגמה, למשתנה א' ניתן את הערך "עכשיו צהריים" ותנאי הבדיקה יהיו שאכן מדובר בבדיקה הנעשית בשעת הצהריים. למשתנה ב' נבחר משמעות המקיימת את המשפט באופן שהפסוק כולו תקף, לדוגמה: "השמש מופיעה בשיא הגובה". יודגש שתהליך תחשיב הפסוקים אינו עוסק בנכונות הטענות, אלא רק במסקנה המתקבלת אם נכונים כל חלקיה.
אולם ניתן גם לדון בטענות כנוסחאות עם משתנים, בלי לפרט דוגמאות למשמעותם של המשתנים. ניתן לבחון כך את כלל היחסים האפשריים בין הטענות המורכבות, עבור כל הצבה של ערכי אמת לאותיות הפסוקיות המשמשים כ"משתנים".
במקרה של הדוגמה שלנו:
באמצעות הכללה כזו ניתן לקבוע כי טיעונים הם תקפים, כאשר עבור כל הצבה של ערכי אמת לפסוקים האטומיים המרכיבים את ההנחות, אם בעקבות הצבה כזו ההנחות של הטיעון תְקֵיפות, הרי שגם המסקנה תְקֵיפה.
דוגמה לבדיקת תקפות טיעונים על פי הכללה:
במקרה זה, באמצעות תחשיב הפסוקים, ניתן להסיק באופן חד משמעי וכוללני שטענה ט' תהיה תקיפה לגבי כל קבוצת משתנים (א' ב' ו-ר') שלגביהם הנחה א' והנחה ב' תקפים.
תהליך התחשיב > הצרנה (פורמליזציה)

הצרנה (מלשון צורה) או תיבנות של תחשיב פסוקים, היא תהליך העברת ההנחות והטענות הלוגיות לכיתוב תבניתי, במבנה מוסכם (פורמליסטי), דמוי סימני החשבון.
הסמנטיקה (מבנה המשמעות) של תחשיב הפסוקים מורה לנו כיצד עלינו להבין את היחס בין הסמלים המייצגים פסוקים שונים, ובין הטענות שהם מייצגים. כאשר מעוניינים לנתח טיעון או הוכחה כלשהי באמצעות תחשיב הפסוקים, ראשית יש לערוך הצרנה להנחות ולטענות. בתהליך זה מסמנים כל משפט בסיסי (למשל "השמש תזרח מחר" או "יוסי גר בלונדון") בסימן קבוע (בדרך כלל אות אנגלית גדולה כמו  P או  Q, או הסימן  P_{i} עם האינדקס  i, המייצג מספר מסוים). סימן זה מייצג את הטענה בכל מקום שתופיע בטיעון, והוא מכונה "פסוק יסודי", או "פסוק אטומי". גם הקָשַרים הלוגיים אינם נכתבים בתחשיב הפסוקים במילים אלא באמצעות סימונים מוסכמים, כפי שיוסבר להלן:
תהליך התחשיב > תחביר

תחשיב פסוקים מסוים כולל קבוצה של פסוקים יסודיים או "פסוקים אטומיים", ומספר קָשַרים לוגיים סטנדרטיים. לדוגמה, נגדיר כי  P מייצג את הטענה "הגביע הוא שלנו", וכי  Q מייצג את הטענה "אנחנו במפה". או אז ניתן להדגים את התחביר של חמשת הקשרים הלוגיים כך:
תהליך התחשיב > נוסחה בנויה כהלכה (נוסחה בנויה היטב)

באמצעות הֶקשֵרים, התחביר מאפשר יצירת רצפים סופיים של פסוקים יסודיים, קָשַרים וסימני סוגריים, אשר קריאתם היא חד-משמעית. רצף כזה נקרא נוסחה בנויה היטב (נקראת גם נוסחה בנויה כהלכה ובראשי תיבות נב"כ, (Well Formed Formula או WFF).
נוסחה בנויה היטב מוגדרת בצורה הרקורסיבית הבאה:
אם  P הוא פסוק אטומי, אז  P הוא נוסחה בנויה היטב.
אם  P היא נוסחה בנויה היטב, אז גם  (\neg P) היא נוסחה בנויה היטב.
אם  P,Q נוסחאות בנויות היטב, אז לכל קשר  \Omega  כאשר  \Omega \in \{\land ,\lor ,\to ,\leftrightarrow \}, הרי  (P\,\Omega \,Q) היא נוסחה בנויה היטב (כלומר עבור כל שתי נוסחאות בנויות היטב, הצבתו של אחד מן הקשרים הבינריים ביניהן יוצרת נוסחה בנויה היטב).
כל דבר אחר איננו נוסחה בנויה היטב.
רצפים חסרי מובן כמו  (\to P\neg Q) אינם פסוקים, ואינם עונים על ההגדרה הרקורסיבית.
בניסוח הפורמלי של תחשיב הפסוקים, קיים אלגוריתם מסודר וסופי המזהה אם רצף סימנים מסוים הוא פסוק או לא.
הסוגריים חיוניים בדרך כלל, אם כי ניתן ומקובל להשמיט את זוג הסוגריים החיצוניים ביותר.
אפשר לבנות סוגים שונים של תחשיבי פסוקים, באמצעות בחירה שונה של הקשרים המשתתפים. לדוגמה, אפשר להחליף את הקשר "אם  P אז  Q" בביטוי " Q או (לא  P)", וכך להגדיר את הקשר "אם-אז" באמצעות הקשרים "או" ו"לא". כללי דה מורגן מאפשרים לוותר על אחד משני הקשרים "או" או "וגם".
תהליך התחשיב > תחשיב פסוקים שלם (קבוצת קשרים שלמה)

תחשיב פסוקים שלם (או קבוצת קשרים שלמה) הוא קבוצת קשרים, שכפסוק אפשר להציג באמצעותה כל פעולה בוליאנית, או כל טבלת אמת (ראו להלן).
ישנם שני קשרים, שכל אחד מהם מהווה בעצמו "תחשיב פסוקים שלם", והם מכונים "הקשרים של שפר". קשרים אלו הם הקשרים "לא-וגם" (NAND) ו"לא-או" (NOR). התחביר הפורמלי של תחשיב הפסוקים המתמטי מתבסס על שני קשרים בלבד, "אם-אז" ו"לא" – כל שאר הקשרים מוגדרים כקיצורים של ביטויים הבנויים מקשרים בסיסיים אלו.
תהליך התחשיב > הנחות יסוד (אקסיומות) וכללי היסק

הוגה הדעות והלוגיקאי פרופסור יאן לוּקאסייביץ' מאוניברסיטת לבוב, גילה מערכת אקסיומטית (מערכת הנחות יסוד) פשוטה בעלת שני קשרים בלבד: קשר גרירה וקשר שלילה, המהווה תחשיב פסוקים שלם:
שלוש הנחות יסוד – אקסיומות מן הצורה הבאה:
P\to (Q\to P)
{\bigl (}P\to (Q\to R){\bigr )}\to {\bigl (}(P\to Q)\to (P\to R){\bigr )}
(\neg P\to \neg Q)\to (Q\to P)
כלל היסק אחד, מודוס פוננס (קיומו של תנאי ונביעת טענה מקיומו של התנאי), המוגדר כך:
במערכת זו הקשרים הקלאסיים האחרים, מלבד תנאי ושלילה, מוגדרים כך:
דוגמה להוכחה. ניתן להוכיח מהמערכת הזו בקלות כי  a\to a, כך:
(1)  {\bigl (}a\to ((a\to a)\to a){\bigr )}\to {\bigl (}(a\to (a\to a))\to (a\to a){\bigr )}
(2)  a\to {\bigl (}(a\to a)\to a{\bigr )}
(3)  {\bigl (}a\to (a\to a){\bigr )}\to (a\to a)
(4)  a\to (a\to a)
(5)  a\to a
תהליך התחשיב > טבלת האמת וסמנטיקה – משמעות המסקנות של תחשיבי פסוקים

במסגרת הסמנטיקה (ניתוח המשמעות) המקובלת של תחשיב הפסוקים, כל פסוק יסודי יכול לקבל אחד משני ערכי אמת: "אמת" או "שקר", ובלבד שהוא מקבל את אותו ערך בכל הופעה שלו באותו טיעון. כל קשר לוגי מובן כפונקציית-אמת, אשר עבור כל צירוף של ערכי אמת, מחזיר הקשר ערך אמת אחד ויחיד.
לדוגמה, השלילה מחזירה פסוק שקרי עבור כל פסוק אמיתי אליו היא מקושרת, ומחזירה פסוק אמיתי עבור כל פסוק שקרי אליו היא מקושרת. נוח לייצג פונקציות אמת באמצעות טבלת אמת, בהן T ו-F מייצגים את הערכים אמת ושקר (באלגברה בוליאנית יוחלפו אלו בערכים 1 עבור אמת ו-0 עבור שקר). בטורים הימניים של הטבלה אנו ממצים את כלל הצירופים האפשריים של ערכי האמת הניתנים לפסוקים היסודיים, ובטורים השמאליים אנו מציגים את ערך האמת המתקבל עבור הפסוק המורכב:
כל שיוך של ערכי אמת לפסוקים יסודיים נקרא פירוש ("אינטרפרטציה") או הצבה. בטבלאות האמת, כל שורה היא פירוש.
פסוק מורכב המקבל את הערך "אמת" בכל פירוש של הפסוקים היסודיים (כלומר כזה שבטבלת האמת שלו הוא מקבל T בכל השורות), נקרא טאוטולוגיה (אמת לאמיתה). משמעות הדבר היא שפסוק זה הוא אמיתי בזכות הקשרים הלוגיים שבין רכיביו, ללא תלות באמיתותם של הפסוקים האטומיים עצמם. פסוק המקבל את הערך "שקר" בכל פירוש נקרא סתירה.
פסוק הוא קונטינגנטי (תלוי, בעל תלות) אם ורק אם אינו סתירה ואינו טאוטולוגיה. קבוצה של פסוקים נקראת עקבית (קונסיסטנטית) אם קיים פירוש עבורו כל הפסוקים בקבוצה מקבלים ערך "אמת".
תהליך התחשיב > טבלאות אמת ככלי לבדיקת תקפות טיעונים

טבלאות אמת הן כלי נוח לשם בדיקת תקפותם של טיעונים (היסקים) בתחשיב הפסוקים. הטכניקה של טבלאות אמת מאפשרת לבטא את ערכי האמת של כל פסוק מורכב במונחי ערכי האמת של הפסוקים המרכיבים אותו, וכאשר הטבלה מלאה, ניתן לבדוק אם ישנם מצבים בהם הנחות הטיעון אמיתיות אבל המסקנה שקרית. אם יש שורה כזו בטבלה, הרי שהטיעון אינו תקף, שהרי זו מהווה דוגמה נגדית. אולם אם אין שורה כזו, הראנו שהטיעון תקף.
לדוגמה, לבדיקת תקפות הטיעון:
השמש זורחת, וגם אם האגם קפוא הברווזים עפים
אם השמש זורחת האגם אינו קפוא
מסקנה: הברווזים לא עפים
יוצרנו הפסוקים האטומים על פי הלקסיקון (מילון תמציתי) הבא:
הטיעון המוצרן נכתב כך:
P\land (Q\to R)
P\to \neg Q
מסקנה:  \neg R
וטבלת האמת שלו היא:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  \neg R |  P\to \neg Q |  P\land (Q\to R) |  R |  Q |  P |  |
| F | F | T | T | T | T | 1 |
| T | F | F | F | T | T | 2 |
| F | T | T | T | F | T | 3 |
| T | T | T | F | F | T | 4 |
| F | T | F | T | T | F | 5 |
| T | T | F | F | T | F | 6 |
| F | T | F | T | F | F | 7 |
| T | T | F | F | F | F | 8 |
על פי ההצבה של שורה 3 בטבלה, ברור ששתי ההנחות אמיתיות אבל המסקנה שקרית. זו מהווה דוגמה נגדית, ועל כן הטיעון אינו תקף.
מערכות הוכחה

לתחשיב הפסוקים אפשר "לבנות" מערכות הוכחה המוכיחות טענות נוספות הנובעות מקבוצת טענות ראשונית. מערכות היסק כאלה בנויות מכללים תחביריים (סינטקטיים) טכניים בלבד.
מערכת ההוכחות הפשוטה ביותר לתחשיב פסוקים היא מערכת דדוקציה טבעית, המכילה עשרה כללי היסק. עבור כל אחד מחמשת הקשרים היא מכילה כלל הבאה (נקרא גם כלל הכנסה או אינטרודוקציה) וכלל סילוק (נקרא גם כלל הוצאה או אלימינציה).
מערכת זו היא נאותה – כלומר, כל נוסחה שניתנת להוכחה, היא אמיתית, ושלמה – כלומר, כל נוסחה אמיתית גם ניתנת להוכחה מקבוצה זו במערכת.
מערכות הוכחה > דוגמאות למערכות הוכחה

דוגמה לכלל הבאה (כלל הכנסה – אינטרודוקציה) להקשר של פסוק התנאי:
דוגמה לכלל סילוק (כלל הוצאה – אלימינציה) להקשר של פסוק ההלחם (הקוניונקציה):
מערכות הוכחה > מערכת הילברט לתחשיב הפסוקים (HPC)

מערכת הוכחה נפוצה בתחשיב הפסוקים היא מערכת הילברט, אשר פותחה על ידי המתמטיקאים דויד הילברט וגוטלוב פרגה.
מערכת ההוכחה היא נאותה ושלמה, ומכילה שלוש אקסיומות וכלל היסק אחד.
האלפבית של המערכת הוא:  \{p_{i}|i\in \mathbb {N} \} והפעולות הן  \{(,),\neg ,\rightarrow \}.
האקסיומות הן:
{\bigl (}A1{\bigr )}:{\Bigl (}\alpha \rightarrow {\bigl (}\beta \rightarrow \alpha {\bigr )}{\Bigr )}
{\bigl (}A2{\bigr )}:{\Bigl (}\alpha \rightarrow {\bigl (}\beta \rightarrow \gamma {\bigr )}{\Bigr )}\rightarrow {\Bigl (}{\bigl (}\alpha \rightarrow \beta {\bigr )}\rightarrow {\bigl (}\alpha \rightarrow \gamma {\bigr )}{\Bigr )}
{\bigl (}A3{\bigr )}:{\Bigl (}{\bigl (}\neg \alpha \rightarrow \neg \beta {\bigr )}\rightarrow {\bigl (}\beta \rightarrow \alpha {\bigr )}{\Bigr )}
וכלל ההיסק הוא מודוס פוננס:  (MP):{\alpha \rightarrow \beta \quad \alpha  \over \beta }
הנוסחאות במערכת הן  WFF_{\{\ \neg ,\rightarrow \}} (אנ') ביחס למערכת השלמה לעיל, וקבוצת המשפטים היא  X_{\{axioms,MP\}}.
ראו גם

תחשיב הפרדיקטים
שפה מסדר ראשון
מערכת דדוקציה טבעית
מערכת הילברט לתחשיב הפסוקים
פורמליזם (מתמטיקה)
טבלת אמת
אלגברה בוליאנית
לוגיקה בוליאנית
הערות שוליים

↑  הביטוי העברי 'תנאי כפול' הוא מונח תלמודי משפטי, הנלמד מהחוזה התנ"כי בין משה לבין בני גד ובני ראובן, טרם הכניסה לארץ ישראל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541095305171  GND: 4136098-9  NKC: ph127455
בתיה גרוסברד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1910 רפובליקת פולין 
 פטירה:  11 באוגוסט 1995 (בגיל 85) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  Warsaw Academy  האקדמיה לאמנויות היפות, ורשה 
 מעסיק:  קריית חיים 
 פרסים והוקרה:  פרס הרמן שטרוק, עיריית חיפה (1971)  פרס הרמן שטרוק, עיריית חיפה (1997)
 
בתיה פרידקס גרוסברד (14 באפריל 1910 – 11 באוגוסט 1995) הייתה ציירת ישראלית, בעלת סגנון ייחודי שהושפע מהאקספרסיוניזם המופשט האמריקאי.היא יצרה עם צבעי מים, צבעי שמן וליטוגרפיה.
קורות חיים

גרוסברד נולדה בעיר אוסטרוב מזוביצקה בפולין למדה וסיימה את לימודיה באקדמיה לאמניות יפות בוורשה (אנ') בפולין.
ב-1938 עלתה בתיה לארץ ישראל, התגייסה לצבא הבריטי ושירתה 3 שנים במצרים (1945-1942). לאחר שחרורה התיישבה בחיפה ושם נישאה לצייר יהושע גרוסברד.
קריירה

בשנת 1954 למדה בסטודיו של אנדרה לוט בפריז וכשחזרה לישראל התיישבה בכפר האמנים עין הוד והייתה חברה באגודת האמנים והפסלים בישראל.
ב-1966 יצא לאור ספר עם אוסף מעבודותיה, בשם "קווים ועצים". עד שנות ה-70 עבודתה התמקדה בנופי הרים ומאוחר יותר, עברה לצייר בסגנון מופשט.
במקביל, לעבודתה האמנותית, גרוסברד לימדה אמנויות, בבתי ספר יסודי בחיפה:
פרסים והוקרה

פרס הרמן שטרוק, עיריית חיפה (1971)
פרס הרמן שטרוק, עיריית חיפה (1997)
תערוכות יחיד

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1963, 1972 הגלריה לאמנות, עין הוד. 1971, גלריה 220, תל אביב. 1970, המוזיאון לאמנות חדשה, חיפה. 1972, "בתיה גרוסברד, יהושע גרוסברד", בית יד לבנים, פתח תקווה. 1973, "בתיה גרוסברד, רישומים ויהושע גרוסברד, ציורים", בית אגודת הציירים, ירושלים. 1974, "ההרים רקדו: רישומי נוף - הרי הכרמל, הרי יהודה", אוניברסיטת בר-אילן. 1975, "רישומים", מועצת זיכרון יעקב. | 1978, גלריה דניה, חיפה. 1978, משכן לאמנות, עין חרוד. 1980, 1985, 1986, בית אגודת הציירים, חיפה. 1983, 1991, 1993, גלריה, קיבוץ לוחמי הגטאות. 1984, גלריה דבל, ירושלים. 1985, גלריית דובאי, אוניברסיטת ליהיי, בית לחם, פנסילבניה. 1985, גלריה דביר, תל אביב. | 1987, גלריה, קבוץ כברי. 1990, בית אגודת הציירים, תל אביב. 1990, מוזיאון וילפריד ישראל, קיבוץ הזורע. 1992, גלריית מרכז ההנצחה, קריית טבעון. 1994, "אל הכתום", הגלריה העירונית לאמנות, רחובות. 1996 "הציורים הגדולים: 1979-1989", הגלריה לאמנות, אוניברסיטת חיפה. |
תערוכות קבוצתיות (מובחרות)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תערוכות שנתיות של אגודת הציירים והפסלים תערוכות שנתיות של אמני כפר האמנים עין הוד 1945 תערוכה שנתית התאחדות הציירים והפסלים בארץ ישראל. בשם בתיה פרידקס (שמחוני) 1988 'חיפה, דיוקן של עיר בציור וצילום', המוזיאון לאמנות חדישה, חיפה 1990 'מחווה לגבריאל תדמור', מוזיאון חיפה לאמנות 1991 'סוד הצמצום הצבעוני' אמנות לעם | 1996 'דיאלוג', הגלריה לאמנות, עין-הוד 1998 'אמניות באמנות ישראל: 1948-1998', אגף תרבות עירית חיפה בשיתוף מוזיאון חיפה החדש, המוזיאון לאמנות 1998 'טובל במים טובל באור: מאה שנות צבעי מים בישראל', מוזיאון ישראל, ירושלים. 2006 'דרכי ארץ', מוזיאון לאמנות אשדוד, מרכז מונארט 2017 'אני לדודי ודודי לי', שבעה זוגות ציירים ישראליים, הגלריה העירונית כפר-סבא 2018 '[מ]ציירות נוף', בית זריצקי, תל אביב | 2019 'והרי החדשות', חדש באוסף הרישום, מוזיאון תל אביב 2021 'דרך חיפה' מוזיאון חיפה לאמנות 2022 'תערוכת מחווה למייסדות עין-הוד. חלק א'-מוזות ומדוזות', גלריית כפר האמנים עין-הוד 2022 'חיפאיות – אמנות נשים בין הר לים', כניסה לגן האם, חיפה 2022 'תערוכת מחווה למייסדות עין הוד. חלק ב'-מבט וחלון וראי. גלריית כפר האמנים עין-הוד |
הערות שוליים

↑  "Artists: Israeli, 1970 to the Present | Jewish Women's Archive". jwa.org. נבדק ב-2019-03-25.
1 2  Dan Cohn Sherbok, Grossbard, Batía, Dictionary of Jewish Biography
↑  דף הבית - בתיה ויהושע גרוסברד, ‏2022-02-16
1 2 3 4  Batia Grossbard (nee Freidkes), museum.imj.org.il
↑  Cohn-Sherbok, Dan (2005). Dictionary of Jewish Biography (PDF). Bloomsbury Academic. pp. 106–107. ISBN 0826462502.
↑  בתיה גרוסברד - קורות חיים - בתיה ויהושע גרוסברד, ‏2022-04-26
1 2  "Information Center for Israeli Art | The Israel Museum, Jerusalem". museum.imj.org.il. נבדק ב-2019-03-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272870  NLI: 987007287724105171  ISNI: 0000 0003 7798 0089  RKD: 432127  ULAN: 500484399  VIAF: 255647526   WorldCat (עם VIAF): 255647526
מוות ל-2020

| --- | --- |

כותרת הפתיחה של הסרט
 בימוי:  צ'ארלי ברוקר
 הופק בידי:  צ'ארלי ברוקר
 תסריט:  צ'ארלי ברוקר
 שחקנים ראשיים:  סמואל ל. ג'קסון יו גרנט ליסה קודרו לזלי ג'ונס ג'ו קירי קומייל ננג'יאני טרייסי אולמן כריסטין מיליאוטי דיאן מורגן שמשון קאיו
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברת הפקה:  Broke and Bones
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  27 בדצמבר 2020
 משך הקרנה:  70 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מוקומנטריה קומדיה שחורה
 סרט הבא:  מוות ל-2021
 דף הסרט ב־IMDb
 
מוות ל-2020 (באנגלית: Death to 2020) הוא סרט מוקומנטרי-קומי שחור בריטי, שנוצר על ידי יוצרי האנתולוגיה "מראה שחורה", צ'ארלי ברוקר ואנבל ג'ונס עבור נטפליקס. סרט הספיישל נועד ללעוג לשנת 2020, ולאירועים שהתרחשו בה והובלטו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, בין היתר.
עלילה

כשהן מתראיינות לכאורה לסרט תיעודי, דמויות הסרט דנות על אירועי שנת 2020, זאת כשבין הראיונות נעשה שימוש בשילוב בין מידע אמיתי למידע סאטירי. הנושא הכללי בו הסרט עוסק הוא התפרצות מגפת הקורונה, ובמיוחד בארצות הברית ובבריטניה. בנוסף, חלק מהסרט עוסק גם בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
האירועים בחלקה המוקדם של השנה כוללים את החלק האחרון של מכת השריפות באוסטרליה, נאומי הסביבה של גרטה תונברג בפורום הכלכלי העולמי, עזיבתם של הנסיך הארי ורעייתו מייגן את בית המלוכה הבריטי, טקס פרסי אוסקר ה-92, רצח ג'ורג' פלויד במאי 2020 והמחאות שבאו לאחר מכן, לרבות פרשנות לתצלומו של דונלד טראמפ בכנסיית סנט ג'ון וההפגנות בבריטניה, במהלכן הוסר פסלו של אדוארד קולסטון בבריסטול.
בנושא מגפת הקורונה, הדמויות מגיבות על הנאום המלכותי של המלכה אליזבת' השנייה, שני הסגרים הלאומיים באנגליה, התפוצה המקוונת של מידע כוזב, הניסויים הקליניים בחיסונים והשימושים הראשונים בחיסון של פייזר ושל Tozinameran. בכל הנוגע לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, בין הנושאים הנידונים נכללים זיכוייו של דונלד טראמפ מניסיון ההדחה, הבחירות המקדימות למפלגה הדמוקרטית בהן התמודדו ברני סנדרס וג'ו ביידן שהפך למועמד הדמוקרטי, העימותים הנשיאותיים בין ביידן לטראמפ, דיווחי הניו יורק טיימס על החזרי המס של טראמפ ובחירתו של ביידן את קמלה האריס כסגניתו; וכמו כן, לאחר ניצחונו של ביידן בבחירות, את ניסיונותיו של טראמפ לבטל את התוצאות בסדרת טענות כוזבות והגשת תביעות משפטיות לא מוצלחות.
הסרט מסתיים כשהדמויות השונות מנבאות בהלצה את אירועי שנת 2021.
צוות השחקנים

ב-7 בדצמבר 2020, נחשף כי השחקנים הבאים יופיעו בסרט הספיישל:
סמואל ל. ג'קסון
יו גרנט
ליסה קודרו
לזלי ג'ונס
ג'ו קירי
קומייל ננג'יאני
טרייסי אולמן
כריסטין מיליאוטי
דיאן מורגן
שמשון קאיו