stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרלוס פואנטס
רשימת עבודות > תסריטים

1974- ¿No oyes ladrar los perros?
1967- Pedro Páramo
Los caifanes -1966
Un alma pura -1965 (episode from Los bienamados)
Tiempo de morir -1965 (נכתב בשיתוף עם גבריאל גרסיה מרקס)
1964- Las dos Elenas
1964- El gallo de oro (נכתב בשיתוף עם גבריאל גרסיה מארקס ורוברטו גאלדון, על פי סיפור קצר מאת חואן רולפו)
פרסים והוקרה

1967 פרס הספרייה בגין הספר שינוי עור
1972 חבר הקולגיום הלאומי של מקסיקו
1972 פרס מאזאטלן לספרות בגין הספר Tiempo mexicano פואנטס סירב לקבל את הפרס במחאה על מדיניות ממשלת מדינת סינלואה כנגד תנועת הסטודנטים באוניברסיטה הציבורית של סינלואה
1976 פרס חאבייר וילהורוטיה בגין הספר טרה נוסטרה
1977 פרס רומולו גייגלוס בגין הספר טרה נוסטרה
1979 פרס אלפונסו רייס הבינלאומי
1983 דוקטורט לשם כבוד מטעם אוניברסיטת הרווארד
1984 הפרס המקסיקני הלאומי לאמנויות ומדעים
1984 סדרת הרצאות מאסיי
1987 פרס מיגל דה סרוונטס
1987 תואר דוקטור לשם כבוד (דוקטור לספרות) שהוענק מטעם אוניברסיטת קיימברידג '
1989 פרס Istituto Italo-Latino Americano בגין הגרינגו הזקן
מסדר הכשרון הלאומי של צרפת 1992
1992 פרס מננדז פלאיו הבינלאומי
מפקד מסדר הכבוד של צ'ילה 1993
1993 תואר דוקטור לשם כבוד (דוקטור למכתבים) שהוענק מטעם אוניברסיטת טאפטס
1994 - פרס גרינזנה קאבור
1994 - פרס נסיך אסטוריאס
1994- מדליית פבלו פיקאסו של אונסק"ו משנת
1999 - מדליית הכבוד של בליסאריו דומינגז
2001 - חברות כבוד באקדמיה למקסיקו לשפות
2004 - פרס האקדמיה המלכותית הספרדית עבור היצירה - בזה אני מאמין
Premio Galileo פרס גלילאו
2006 - פרס ארבע החירויות בגין חופש הדיבור וההבעה
2006- הרצאת הויזינגה
2006 - פרס האקדמיה האמריקאית להשגים - לוחית זהב
2008 - הפרס הבינלאומי דון קישוט איש למאנשה
2009- פרס הצלב הגדול של מסדר איזבלה הקתולית
2011 - פרס פורמנטור
2012 - ייסוד הפרס הבינלאומי על שם קרלוס פואנטס ליצירה ספרותית בספרדית מטעם ממשלת מקסיקו.
הפיצוץ הקמבריוני

מאובן של Opabinia (אנ')
הפיצוץ הקַמבּריוֹני או המפץ הקמבריוני הוא מושג הלקוח מתחום הגאולוגיה והפלאונטולוגיה, המתאר שינוי דרמטי בקצב היווצרות המינים של אורגניזמים בילטרליים על פני כדור הארץ. לפני כ-580 מיליון שנה, היו רוב היצורים החיים פשוטים, מורכבים מתאים בודדים ולעיתים מסודרים במושבות. במהלך 70–80 מיליוני השנים הבאות הואץ מאוד קצב האבולוציה (במושגים של היכחדות והיווצרות של מינים חדשים), ומגוון החיים החל להידמות לזה הקיים כיום. מדובר על קצב התפתחות מהיר מאוד, יחסית להתפתחות החיים על כדור הארץ אשר החלה לפני 3.5 מיליארד שנה בקירוב.
הפיצוץ הקמבריוני הוליד ויכוח מדעי נרחב. ההופעה הנרחבת לכאורה של מאובנים ב"שכבות בראשית" צוינה עוד במאה ה-19, וצ'ארלס דרווין ראה בה את אחת ההתנגדויות העיקריות כנגד תאוריית האבולוציה על ידי ברירה טבעית. חוסר הוודאות ארוך הטווח לגבי הופעת המינים בתקופת הקמבריון, לכאורה באופן מפתיע, מתרכז סביב שלוש נקודות: האם באמת היה פיזור המוני של אורגניזמים מורכבים על פני תקופה קצרה יחסית במהלך הקמבריון המוקדם, מה עלול היה לגרום שינוי כזה מהיר, ומה זה יכול לרמז על מקור האבולוציה של בעלי החיים. הפרשנות במקרה זה קשה בשל ההיצע המוגבל של ראיות, המבוססות בעיקרן על תיעוד מאובנים וחתימות כימיות חלקיים בלבד שנותרו בסלעי הקמבריון.
היסטוריה ומשמעות

עוד במחצית הראשונה של המאה ה-19 הבין הגאולוג ויליאם באקלנד (אנ') כי שינוי דרמטי בתיעוד המאובנים התרחש סביב תחילת פרק הזמן שנקרא היום הקמבריון. צ'ארלס דרווין החשיב את הופעתן הפתאומית של קבוצות בעלי חיים רבות עם אבות קדומים בודדים (אם בכלל) כהתנגדות הגדולה ביותר לתורת האבולוציה. הוא אפילו הקדיש פרק נכבד, בספרו מוצא המינים, לפתרון בעיה זו.
הפלאונטולוג האמריקאי צ'ארלס וולקוט (אנ') העלה השערה כי מרווח הזמן, אותו כינה בשם ה"ליפַּליאן" (Lipalian), לא מיוצג בתיעוד המאובנים או שמאובנים מתקופה זו לא נשמרו, וכי האבות הקדמונים של החיות הקמבריוניות התפתחו בתקופה זו.
לאחרונה התגלה כי ההיסטוריה של החיים על כדור הארץ התחילה לפחות לפני 3.45 מיליארד (3,450 מיליון) שנה: סלעים בגיל הזה שנמצאו באוסטרליה מכילים מאובנים של סטרומטוליטים שנוצרו על ידי מושבות של מיקרואורגניזמים. מיקרו-מאובנים של תאים איקריוטיים מורכבים יותר, מהם בנויים כל בעלי החיים, הצמחים והפטריות, נמצאו בסלעים שתוארכו לתקופה לפני 1.4 מיליארד שנים, בסין ובמונטנה (ארצות הברית). סלעים מלפני 543–565 מיליון שנה מכילים מאובנים של אורגניזמים גדולים כל כך שבוודאי היו רב-תאיים, אבל מאוד שונים מכל אורגניזם מודרני. פרסטון קלאוד (אנ') טען בשנת 1948 כי הייתה תקופה של "אבולוציה מתפרצת" בקמבריון הקדום, אבל עד שנות ה-70 של המאה ה-20 לא היה שום סימן לאופן התפתחותם של האורגניזמים המודרניים למראה במהלך הקמבריון.
הפיצוץ הקמבריוני החל לעורר הדים בעקבות עבודתו של הארי ויטינגטון ועמיתיו, אשר ניתחו מחדש מאובנים רבים במהלך שנות ה-70, והסיקו כי חלקם היו מורכבים אך שונים מכל בעל חיים שקיים היום. האורגניזם הנפוץ ביותר, Marrella, היה בבירור פרוק רגליים, אבל לא שייך לאף קבוצת פרוקי רגליים ידועה. אורגניזמים כגון ה-Opabinia בעלת 5 העיניים ו-Wiwaxia דמוי השבלול הקוצני, היו כל כך שונים מכל יצור ידוע, עד שצוותו של ויטינגטון הניח כי הם שייכים למערכה נפרדת, אשר מזכירה רק במעט את בעלי החיים המוכרים כיום. סטיבן ג'יי גוּלד, בספרו מ-1989 "חיים מופלאים", העלה את הנושא למודעות הציבור והעלה שאלות לגבי מה מייצג הפיצוץ. ויטינגטון וגולד, למרות השוני הרב בין התאוריות שלהם, הסכימו כי כל בעלי החיים המודרניים הופיעו לפתע. תפיסה זו הושפעה מתיאורית שיווי המשקל המקוטע, אשר פותחה על ידי אֶלדרידג' וגולד בשנות ה-70 המוקדמות, אשר מציגה את האבולוציה כמרווחי זמן ארוכים של כמעט קיפאון אשר "מקוטע" על ידי תקופות קצרות של שינוי מהיר.
ניתוחים אחרים, חלקם מראשית שנות ה-70 וחלקם חדשים יותר, טוענים כי בעלי חיים מורכבים אשר דומים לסוגים המודרניים התפתחו הרבה לפני תחילת הקמבריון. יש גם ויכוח סוער אם אכן היה "פיצוץ" אמיתי של צורות חיים מודרניות במהלך הקמבריון, ואם אכן היה – כיצד זה קרה, ומדוע דווקא אז.
הפיצוץ הקמבריוני משמש עד היום בריאתנים כדי לנסות להכחיש את האבולוציה. אחת השיטות שבהן משתמשים בנושא זה לרעה הוא ביצוע קטיף דובדבנים על ידי ציטוטים חלקיים שהוצאו מההקשרם. ריצ'רד דוקינס מתאר לדוגמה כיצד משפט שלו מהספר "השען העיוור" שאומר על מאובני בעלי החיים מתקופה זו כי "דומה הדבר כאילו הן פשוט הושתלו שם, בלי שום היסטוריה אבולוציונית." מצוטט בהרחבה על ידי אתרים בראיתניים בלי שהם מביאים את ההסבר שמתלווה לכך מיד בהמשך, כראיה לכאורה לזכותם.
סוגי ראיות

הבנת האירועים שהתרחשו לפני כחצי מיליארד שנה היא קשה, מכיוון שהראיות מגיעות רק מחתימות ביולוגיות וכימיות בסלעים, ומעט מאוד ממאובנים.
סוגי ראיות > תיארוך הקמבריון

תיארוך רדיומטרי של רוב הקמבריון, אשר מתקבל על ידי ניתוח מפורט של יסודות רדיואקטיביים בתוך סלעים, נעשה זמין לאחרונה בלבד, וגם לאזורים ספציפיים בלבד.
תיארוך יחסי (אירוע א' קרה לפני אירוע ב') הוא לעיתים קרובות מספיק לצורך לימוד תהליכי האבולוציה, אך גם השיטה הזו קשה לשימוש, בשל הבעיות הכרוכות בהתאמת סלעים בני אותו גיל על פני יבשות שונות. על כן יש להתייחס בזהירות מסוימת לתאריכים ולתיאור רצף האירועים בקמבריון, עד שנתונים טובים יותר יהיו זמינים.
סוגי ראיות > מאובני גוף

מאובני גוף של יצורים הם בדרך כלל ראיות אינפורמטיביות ביותר. התאבנות הוא אירוע נדיר, ורוב המאובנים נהרסים על ידי סחיפה או שינוי צורה לפני שניתן לצפות בהם. לפיכך תיעוד המאובנים הוא חלקי, ונהיה חלקי עוד יותר ככל שהולכים אחורה בזמן. למרות זאת, לעיתים קרובות הם מספיקים כדי לצייר באופן רחב את מהלך ההיסטוריה של החיים. יש גם חוסר אחידות בתיעוד המאובנים: סביבות מסוימות מאפשרות שימור סוגי אורגניזמים שונים או חלקי אורגניזמים באופן מוצלח יותר או פחות. יתר על כן, רק חלקים של אורגניזמים אשר כבר עברו מינרליזציה נשמרים בדרך כלל, כגון קונכיות של רכיכות. מכיוון שרוב מיני בעלי חיים הם בעלי גוף רך, הם נרקבים לפני שהם מספיקים להתאבן. כתוצאה מכך, אף על פי שיש מעל ל-30 מערכות של בעלי חיים, שני שלישים מהם לא נמצאו מעולם כמאובנים. כך לדוגמה תולעים שטוחות הן סוג נפוץ של תולעים אולם עד היום לא נמצא מאובן חד משמעי שלהן.
מאובנים מתקופת הקמבריון כוללים מספר גבוה במיוחד של שכבות אשר שימרו את הרקמות הרכות. מאובנים מסוג זה מאפשרים לפלאונטולוגים לבחון את האנטומיה הפנימית של בעלי החיים, אשר מיוצגים במשקעים אחרים על ידי קונכיות ועצמות בלבד – אם בכלל.
הממצאים המשמעותיים ביותר מתחילת הקמבריון מגיעים מאתר המאובנים בצ'נגג'יאנג וממקומות נוספים במחוז יונאן בסין ומגרינלנד. ממצאי הקמבריון התיכון מגיעים בעיקר מפצלי ברג'ס שבקולומביה הבריטית, קנדה, וממצאי הקמבריון המאוחר מגיעים בעיקר משוודיה.
על אף שימור הרקמות הרכות במאובנים מתקופת הקמבריון, הם רחוקים מלהיות שלמים. מאחר שמאובנים כאלו מוגבלים לטווח צר של סביבות (בהן אורגניזמים בעלי רקמות רכות נשמרים במהירות, למשל על ידי מפולות בוץ), רוב בעלי החיים כנראה לא מיוצגים על ידי מאובנים. יתרה מזאת, התנאים יוצאי דופן שיוצרים מאובנים מסוג זה כנראה אינם מייצגים מצב של חיים נורמליים. בנוסף, האתרים המכילים מאובנים כאלו מתקופת הקמבריון הם נדירים וקשה לתארך אותם, בעוד אתרי מאובנים מתקופות פרה-קמבריוניות טרם נלמדו לפרטי פרטים.
דלילות של מאובנים, משמעותה בדרך כלל שהאורגניזמים היו קיימים הרבה לפני תיארוכם לפי המאובנים – אפקט זה נקרא אפקט סיניור-ליפס.
סוגי ראיות > עקבות מאובנות

עקבות מאובנות מורכבות בעיקר ממסלולי הליכה ומשאריות עור, אבל גם מצואה מאובנת ומסימנים שנותרו כתוצאה מאכילה. מאובני עקבות מהווים ראיות משמעותיות במיוחד, שכן הם מייצגים מקור נתונים שאינו מוגבל לבעלי חיים בעלי חלקים קשים שמתאבנים בקלות, וכן הם משקפים את התנהגותם של האורגניזמים. בנוסף, מאובני עקבות מתוארכים לתקופות מוקדמות בהרבה ממאובני הגוף של בעלי החיים, אשר יכלו ליצור את העקבות הללו. בעוד שיוך של עקבות לבעל חיים ספציפי באופן מדויק הוא בדרך כלל בלתי אפשרי, עקבות יכולות למשל לספק את הראיות הפיזיות המוקדמות ביותר לבעלי חיים מורכבים (בדומה לשלשולים).
סוגי ראיות > תצפיות גיאוכימיות

מספר סמנים כימיים מצביעים על שינוי דרסטי בסביבה באזור תחילת הקמבריון. הסמנים עולים בקנה אחד עם הכחדה המונית, או עם התחממות מסיבית כתוצאה משחרורו של מתאן קפוא. שינויים כאלה עשויים להעיד על סיבת הפיצוץ הקמבריוני, אף על פי שהם עשויים היו לקרות גם כתוצאה מהגברת הפעילות הביולוגית – תוצאה אפשרית של פיצוץ. על אף אי הוודאות, ראיות גאוכימיות מסייעות למדענים להתמקד בתאוריות אשר מתאימות לפחות לאחד מהשינויים הסביבתיים הללו.
סוגי ראיות > טכניקות פילוגנטיות

קלדיסטיקה היא טכניקה ליצירת "עץ המשפחה" של קבוצת אורגניזמים. הרעיון הוא שאם לקבוצות B ו-C יש קווי דמיון רבים יותר בינם לבין עצמם מאשר יש לכל אחד מהם עם קבוצה A, אז B ו-C יותר קרובים זה לזה מאשר כל אחד מהם ל-A. המאפיינים המושווים עשויים להיות אנטומיים, כגון נוכחות של מיתר גב, או מולקולריים, על ידי השוואת רצפים של דנ"א או של חלבונים. ניתוח מוצלח מניב היררכיה של ענפים – קבוצות שלחבריהן היה, ככל הנראה, אב קדמון משותף. הטכניקה הקלדיסטית היא בעייתית לפעמים, מאחר שתכונות מסוימות, כגון כנפיים או עיני מצלמה, התפתחו יותר מפעם אחת (ראו אבולוציה מתכנסת), ויש לקחת זאת בחשבון בעת ניתוח הראיות.
ממערכות היחסים, ייתכן שניתן יהיה להגביל את מועד היווצרות השושלת. למשל, אם המאובנים של B או C מתוארכים ללפני X מיליון שנה, ו"עץ המשפחה" המחושב מצביע כי A הוא אב קדמון משותף של B ו-C, אז בהכרח ש-A התפתח לפני יותר מ-X מיליון שנה.
כמו כן ניתן להעריך לפני כמה זמן התפצלו שני ענפים – כלומר לפני כמה זמן חי האב הקדמון המשותף האחרון שלהם – על ידי ההנחה כי מוטציות בדנ"א נוצרות בקצב קבוע. "שעונים מולקולריים" אלו עלולים לטעות, ומספקים תיארוך משוער בלבד: הם אינם מדויקים מספיק או אמינים להערכת התיארוך של הופעתן לראשונה של קבוצות בפיצוץ הקמבריוני. עם זאת, השעונים יכולים לתת אינדיקציה לשיעור ההסתעפות. בשילוב עם האילוצים מרשומות המאובנים, שעונים שנמדדו לאחרונה מצביעים על תקופה מתמשכת של גיוון בין האדיקר והקמבריון.
הסבר על מספר מונחים מדעיים

מערכה היא הרמה הגבוהה ביותר בטקסונומיה לסיווג אורגניזמים על פי קארולוס ליניאוס. ניתן לחשוב על מערכות כעל קבוצות של בעלי חיים המחולקות לפי תוכנית גוף כללית. למרות השוני הרב לכאורה בחזות החיצונית של אורגניזמים שונים, הם מסווגים למערכות על בסיס הארגון פנימי וההתפתחותי שלהם. לדוגמה, על אף ההבדלים הברורים ביניהם, עכבישים וזיפרגליים שייכים לאותה מערכה פרוקי-רגליים, אבל שלשולים ושרשורים, על אף הדמיון בצורתם החיצונית, שייכים למערכות שונות.
מערכה איננה חלוקה בסיסית של הטבע, כמו ההבדל בין אלקטרונים לפרוטונים. אלא היא חלוקה לקבוצות ברמה גבוהה מאוד, באמצעות מערכת סיווג שנוצרה כדי לתאר את כל היצורים החיים כיום. שיטת חלוקה זו איננה מושלמת, אף לא לבעלי החיים המודרניים: ספרים שונים מציינים מספר מערכות שונה, בעיקר מהסיבה שהם אינם מסכימים על סיווגם של מספר עצום של מינים דמויי תולעת. מאחר שהשיטה מבוססת על היצורים החיים כיום, היא מתאימה באופן חלקי בלבד ליצורים שנכחדו, אם בכלל.
הרעיון של שושלת אבולוציונית הוצג כדי להגדיר את הקונספט של "דודים" ו"בני דודים" אבולוציוניים של קבוצות בעלי החיים החיות כיום. קבוצת מינים היא קבוצה של בעלי חיים קרובים אבולוציונית, הכוללת גם את האב הקדמון המשותף האחרון שלהם וכן את כל צאצאיהם. שושלת אבולוציונית היא אוסף כל שלוחות האבות הקדמונים, אשר מתוארכים מוקדם יותר מאשר האב הקדמון המשותף האחרון של קבוצת המינים. זהו מושג יחסי, למשל: דובוני מים הם קבוצת בעלי חיים המהווים קבוצת מינים בפני עצמם, אבל באד (1996) התייחסו אליהם גם כאל שושלת אבולוציונית יחסית של פרוקי הרגליים.
טריפלובלסט הוא שלב מוקדם מאוד בהתפתחות העובר, אשר במהלכו העובר מורכב ממעין פלטה תלת-שכבתית. השכבה הפנימית ביותר מהווה את מערכת העיכול (המעיים), השכבה החיצונית ביותר מהווה את העור, ומהאמצעית ייווצרו השרירים וכל האיברים הפנימיים, למעט מערכת העיכול. רוב סוגי בעלי החיים הקיימים כיום עוברים את השלב הזה במהלך ההתפתחות העוברית – יוצאי הדופן הידועים ביותר הם הספוגיים והצורבים (מדוזות, שושנות ים וכו').
דו-צדדיים (או בילטרליים) הם בעלי חיים בעלי אשר בשלב מסוים במהלך חייהם, יש להם שני צדדים – ימין ושמאל. משמעות הדבר היא כי יש להם קצה עליון וקצה תחתון, וחשוב מכך, יש להם חזית וצד אחורי. כל בעלי החיים הדו-צדדיים הידועים הם טריפלובלסטים, וכל בעלי החיים הטריפלובלסטים הידועים הם דו-צדדיים. קווצי עור (כוכבי ים, קיפודי ים, מלפפוני ים, וכו') הם בעלי סימטריה רדיאלית (כמו גלגלים) ולא דו-צדדיים, אבל הזחלים שלהם הם בעלי סימטריה דו צדדית, ויכול להיות שמספר קווצי עור מוקדמים היו בילטרליים. צורבים וספוגיים הם בעלי סימטריה רדיאלית, לא דו-צדדיים ולא טריפלובלסטים.
צלום הוא חלל המכיל את האיברים הפנימיים בגוף. רוב המערכות המוצגות בדיון על מפץ הקמבריוני הן בעלות צלום: פרוקי רגליים, תולעים טבעתיות, רכיכות, קווצי עור ומיתרניים, תולעי הפריאפולידה חסרות הצלום הן יוצא מן הכלל חשוב במקרה זה. כל בעלי החיים בעלי הצלום הידועים הם טריפלובלסטים דו-צדדיים, אולם מספר בעלי חיים טריפלובלסטיים דו-צדדיים הם חסרי צלום, תולעים שטוחות למשל, שאיבריהן מוקפים ברקמות שאינן ייעודיות לכך.
החיים לפני הקמבריון

הבנתנו את הפיצוץ הקמבריוני מסתמכת על הידע שלנו לגבי החיים שהיו קיימים לפני כן, כלומר, האם האירוע מבשר על הופעתו הפתאומית של מגוון רחב של בעלי חיים והתנהגויות, או האם הם היו קיימים גם לפני כן.
החיים לפני הקמבריון > עדויות על בעלי חיים לפני כמיליארד שנה

שינויים בשפע ובמגוון של כמה סוגי מאובנים פורשו כעדות ל"התקפות" על ידי בעלי חיים או אורגניזמים אחרים. סטרומטוליטים, עמודים קצרים שנבנו על ידי מושבות של מיקרואורגניזמים, מהווים מרכיב עיקרי מן המאובנים מלפני 2.7 מיליארד שנה לערך, אבל השפע והמגוון שלהם ירד בשיעור חד לפני כ-1.25 מיליארד שנה. ירידה זו יוחסה להפרעה שנוצרה ככל הנראה כתוצאה מפעילות בעלי חיים.
הים הפרה-קמבריוני נשלט על ידי מאובנים קטנים המכונים אקריטרקים. מונח זה מתאר כמעט כל מאובן של חומר אורגני המוקף "חומה", מביצים של בעלי חיים קטנים ועד לציסטות מסוגים שונים של ירוקיות. לאחר הופעתם, לפני כ-2 מיליארד שנה, חל מפנה חד בשפע, מגוון, גודל ומורכבותם (צורה, גודל ומספר הקוצים) של האקריטרקים לפני כמיליארד שנה. הגיוון הגדל בצורתם הקוצנית במיליארד השנים האחרונות, עשוי להצביע על צורך מוגבר בהגנה מפני טורפים. מאובנים של קבוצות אחרות של אורגניזמים קטנים מעידן הנאופרוטרוזואיקון מראים גם הם סימנים של הגנות נגד טורפים. התייחסות לאורך חייהם של בעלי החיים תומכת גם כן בעליה בשיעור הטורפים באותה תקופה. עם זאת, באופן כללי, שיעור האבולוציה בפרה-קמבריון היה איטי מאוד, כך שמינים רבים של כחוליות נותרו ללא שינוי במשך מיליארדי שנים.
אם יצורים טורפים אלו אכן היו בעלי חיים, משמעות הדבר היא שבעלי החיים בקמבריון לא הופיע יש מאין בתחילת הקמבריון, אבותיהם הקדמונים היו קיימים במשך מאות מיליוני שנים לפניהם.
החיים לפני הקמבריון > עדויות מאובנים

במאובנים מלפני 580 מיליון שנה נמצאו עדויות למיקרואורגניזמים העשויים לייצג דו-צדדיים קדמונים. חלקם תוארו כעוברי בעלי חיים וביצים, אם כי חלקם עשויים לייצג שאריות של חיידק גדול מאוד. מאובן נוסף תואר כדו-צדדי בעל צלום, אך ייתכן כי מדובר פשוט בבועה.
מאובנים אלו הם העדות המוקדמת ביותר לבעלי חיים.
החיים לפני הקמבריון > מאובני עקבות

עקבות של אורגניזמים עוברים ישירות מתחת למחצלות חיידקים שכיסו את קרקעית הים נשמרו עוד מתקופת האדיקר, לפני כ-565 מיליון שנה. עקבות אלו נוצרו ככל הנראה על ידי אורגניזמים הדומים לשלשולים בצורתם, בגודלם, ובאופן תנועתם. האורגניזמים עצמם לא נשמרו, אך משום שהיו זקוקים לראש ולזנב, כנראה היו בעלי סימטריה דו-צדדית. אשר ככל הנראה מעיד על היותם בעלי חיים דו-צדדיים. הם ניזונו מעל לפני השטח, אבל נאלצו להתחפר ככל הנראה על מנת להימנע מטורפים.
בסביבות תחילת הקמבריון (לפני בערך 542 מיליון שנה), סוגים חדשים רבים של עקבות מופיעים לראשונה, כולל מחילות אנכיות וסימנים המיוחסים בדרך כלל לפרוקי רגליים. המחילות האנכיות מעידות על כך שחיות דמויות תולעת רכשו התנהגויות חדשות, ואולי אף יכולות גופניות חדשות. מספר מאובני עקבות מעידים על כך שיוצריהם היו בעלי שלד חיצוני קשיח, אף על פי ששלדים אלו לא בהכרח נשמרו כמאובנים בעצמם.
מחילות מספקות ראיה מוצקת לקיומם של אורגניזמים מורכבים. בנוסף, מאובנים אלו נשמרים בקלות רבה יותר מאשר מאובני גוף, עד כדי כך, שבהיעדרם אנו מניחים כי האורגניזמים עצמם לא היו קיימים כלל. מאובנים אלו מספקים שורה נוספת של עדויות המראות כי הפיצוץ הקמבריוני אכן התרחש.
למעשה, עם השגת היכולת לחפור, ניתן להבין כיצד הדבר קידם את הפיצוץ עצמו. עצם פעולת החפירה והחיים מתחת לפני הקרקע אפשרו כניסת חמצן אל קרקעית הים ולתוך הבוץ הרעיל. כתוצאה מכך הפכה קרקעית הים הקדמון לידידותית יותר כלפי בעלי חיים, ואפשרה למגוון אורגניזמים רחב יותר לאכלס אותה על ידי יצירת נישות חדשות ומרחב מגוון יותר.
החיים לפני הקמבריון > אורגניזמים באדיקר

בתחילת תקופת האדיקר, רוב בעלי החיים האקריטרקים, אשר נותרו כמעט ללא שינוי במשך מאות מיליוני שנים, נכחדו, והוחלפו במגוון חדש של מינים גדולים יותר, אשר נכחדו אף מהר יותר. גדילה זו היא הראשונה בתיעוד המאובנים, וזמן קצר לאחריה מופיע מערך של מאובנים לא מוכרים, גדולים, המכונה "הביוטה האדיקרית", אשר פרחה במשך 40 מיליון שנים עד לתחילת הקמבריון. רוב בעלי החיים בתקופה זו היו באורך של כמה סנטימטרים לפחות, גדולים באופן משמעותי מכל המאובנים שקדמו להם. האורגניזמים הללו יוצרים שלושה מכלולים שונים, אשר מתפתחים בגודלם ומורכבותם ככל שהזמן מתקדם.
רבים מן היצורים הללו שונים מאוד מכל מה שנראה עד אז ומאז, ומזכירים דיסקים, שקים מלאי בוץ, או מזרנים מרופדים. פלאונטולוג אחד הציע לסווג את האורגניזמים המוזרים הללו כממלכה נפרדת, ונדוזואה.
לפחות חלק היו אולי האבות הקדמונים הראשונים של בעלי החיים בפיצוץ הקמבריוני, ותוארו כרכיכות מוקדמות, קווצי עור ופרוקי רגליים. יש עדיין ויכוח לגבי סיווגן של דגימות אלו, בעיקר משום שיכולות האבחון אשר מאפשרות לטקסונומים לסווג אורגניזמים מאוחרים יותר, כגון דמיון לאורגניזמים חיים, נעדרות בדרך כלל בממצאי האדיקר. עם זאת, אין כל ספק כי חלקם היו לפחות טריפלובלסטים דו-צדדיים. אורגניזמים אלו ממלאים תפקיד מרכזי בדיון על עד כמה היה הפיצוץ הקמבריוני פתאומי. אם כמה מהם היו החברים הראשונים במערכה של בעלי החיים כיום, ה"פיצוץ" נראה פתאומי הרבה פחות מאשר אם כל היצורים האלו מייצגים "ניסוי" שאיננו קשור, והוחלפו על ידי ממלכת החי זמן קצר לאחר מכן (40 מיליון שנה הן זמן קצר במונחים אבולוציוניים וגאולוגיים).
האדיקר – עדויות שלדיות מתחילת הקמבריון

מאובנים שלדיים מהאדיקר הראשון ומתחילת הקמבריון, המייצגים גלילים (צינורות שככל הנראה היו חלקי קונכיות ושלדים חיצוניים) וספוגים דמויי מחטים, הם בעייתיים. הספוגים דמויי מחטים העתיקים ביותר הם גבישי צורן, בני 580 מיליון שנים לערך, אשר נמצאו בסין ובמונגוליה ובעלי אותו גיל, אם כי האפשרות כי מאובנים אלו הם אכן מחטים הוטלה בספק. באדיקר המאוחר ובתחילת הקמבריון, מופיעים צינורות רבים אשר שימשו ככל הנראה כבתי גידול ליצורים בלתי ידועים. עם תחילת הקמבריון ניתן למצוא יותר ויותר עדויות לצינורות אורגניים (למשל Saarina) ולכיטין (חומר קרני בשלד החיצוני של פרוקי רגליים) (ראו Sokoloviina, Sabellidites, Paleolina). צינורות מאובנים רבים (כגון Cloudina, Namacalathus, Sinotubulites וכן Anabarites, Cambrotubulus) שנמצאו בסלעי קרבונטיים (תרכובות של פחמן) נוצרו לקראת סוף תקופת האדיקר לפני 542–549 מיליון שנה. צינורות מאובנים מתקופת האדיקר נמצאים לעיתים קרובות בקרבונטים שבשוניות אשר אכלסו סטרומטוליטים וטרומבוליטים. כלומר, הם יכלו לחיות בסביבה עוינת עבור רוב בעלי חיים.
אף על פי שקשה לסווג אותם כמו את רוב האורגניזמים מהאדיקר, הם חשובים משני היבטים אחרים. ראשית, הם האורגניזמים הידועים הראשונים שהיו בעלי קונכיות אשר בנויות מסידן פחמתי. שנית, צינורות אלה הם אמצעי המאפשר לאורגניזם להתעלות גבוה מעל לקרקעית ובכך להתחרות באופן יעיל על מזון, ובנוסף הם משמשים כשריון להגנה מפני טורפים ותנאי סביבה עוינים. למספר מאובני Cloudina יש חורים קטנים בקונכיות. ייתכן כי חורים אלו נוצרו כתוצאה מתקיפות של טורפים אשר היו מתקדמים מספיק על מנת לחדור את הקונכיות. "מרוץ חימוש אבולוציוני" בין טורפים ונטרפים היא אחת התאוריות הרווחות להסבר הפיצוץ הקמבריוני.
הסטרומטוליטים נכחדו מיד עם תחילת הקמבריון. פתח זה אפשר התיישבות של בעלי חיים חדשים בבריכות מים חמים עם משקעי קרבונט (בתי הגידול של הסטרומטוליטים שנכחדו). שלדים מינרלים כגון קונכיות, סקלריטים (חלקי גוף קשים), קוצים ולוחות מתחילים להופיע עם תחילת הקמבריון. בתחילת הקמבריון יש גידול עצום במספר ומגוון המאובנים של רכיכות, היוליטים וספוגים, כמו גם מגוון עשיר של חלקי שלד של בעלי חיים לא ידועים.
ייתכן שחיות מסוימות שחיו במהלך האדיקר כבר היו בעלות סקלריטים, קוצים ולוחות (למשל Kimberella היה בעל סקלריט קשיח, ככל הנראה עשוי קרבונט), אך שלדי קרבונט דקים לא ניתנים לשימור בסלעים סיליסיקלאסטיים (שהם סלעים קלאסטיים שאינם עשויים קרבונט). מאובנים עתיקים יותר (לפני כ-750 מיליון שנים) מצביעים על כך שמינרליזציה הקדימה את הקמבריון, ככל הנראה לצורכי הגנה של אצות פוטוסינתזה קטנות מפני חד תאיים איקריוטיים טורפים.
החיים בקמבריון > מאובני עקבות

מאובני עקבות (כגון מחילות) הם אינדיקטור אמין על החיים מסביב, ומצביעים על המגוון הרב של עולם החי בתחילת הקמבריון, כאשר אזורי מים מתוקים יושבו על ידי בעלי החיים כמעט באותה מהירות כמו האוקיינוסים.
החיים בקמבריון > ממלכת בעלי השריון הקטנים

המאובנים הידועים בשם "ממלכת בעלי השריון הקטנים" (Small Shelley Fauna) נמצאו במקומות רבים ברחבי העולם, ומתוארכים מסוף האדיקר ועד כ-10 מיליון שנה לאחר תחילת הקמבריון. מדובר באוסף מעורב מאוד של מאובנים: עמודי שדרה, סקלריטים (לוחות שריון), צינורות, דמויי ספוגים וקונכיות קטנות, אשר דומות לאלו של ברכיופודים ורכיכות דמויות חלזונות. מדובר במאובנים קטנים מאוד, עיקרם באורך מילימטר או שניים. למרות היותם קטנים מאוד, מאובנים אלו נפוצים ושלמים בהרבה מהמאובנים של היצורים שיצרו אותם.
החיים בקמבריון > טרילוביטים מוקדמים וקווצי עור בקמבריון

המאובנים העתיקים ביותר של טרילוביטים מתוארכים לפני כ-530 מיליון שנים, אולם בתקופת זמן זו ניתן למצוא כבר מגוון רב של טרילוביטים, דבר אשר מעיד על כך שהם היו קיימים עוד לפני כן. תיעוד המאובנים של טרילוביטים מתחיל מהופעתם של טרילוביטים עם שלדים חיצוניים מינרליים, ולא מתקופת הזמן בה הם נוצרו.
המאובנים הקדומים ביותר של קווצי עור מופיעים מעט מאוחר יותר. בניגוד לקווצי העור המודרניים, אבותיהם הקמבריונים לא היו בעלי סימטריה רדיאלית.
מאובנים אלו מספקים נתונים מוצקים לגבי נקודות "סיום" הפיצוץ, או לפחות מסמנים כי קבוצות המינים של ממלכת החי המודרנית כבר היו קיימות.
החיים בקמבריון > מאובנים מהקמבריון התיכון

מספר אתרי שימור (כגון פצלי ברג'ס) מהקמבריון התיכון הצליחו לשמר את החלקים הרכים של אורגניזמים, מאובנים אלו מספקים שפע של נתונים אשר מאפשרים סיווג מאובנים שאינם מוכרים. מאובנים אלו כוללים דגימות של אורגניזמים שלמים, אשר לרוב נמצאו רק חלקים מהם, כגון קשקשים או חלקי לסתות. יתר על כן, רוב האורגניזמים וקטגוריות מיון באתרים אלו הם בעלי גוף רך וחסרי שלד – ולכן נעדרים משאר רשומות המאובנים. מאחר שחלק גדול מן המערכת האקולוגית נשמרה, ניתן גם לשחזר את האקולוגיה מאותה תקופה באופן שיהיה ככל הנראה יחסית נאמן למקור. עם זאת, אוסף המאובנים עשוי לייצג מערכת אקולוגית פרימיטיבית מבחינה אבולוציונית במים העמוקים, ביחס לחיים המפותחים ומגוונים יחסית אשר התקיימו במים הרדודים.
מאחר שאוסף המאובנים מהקמבריון מספק מצב ואיכות שימור יוצאי דופן, אשר אינם קיימים מתקופות אחרות, יצורים רבים נראים שונה לחלוטין מכל דבר אשר ידוע לנו מרשומות המאובנים הקונבנציונליות. שוני זה הוביל את העובדים הראשונים בתחום להכניס את האורגניזמים הללו למערכה הקיימת היום. חסרונות הגישה הזו הובילו אותם להקים מספר רב של מערכות חדשות על מנת להכיל את כל האורגניזמים המוזרים הללו. מאוחר יותר הבינו כי רוב האורגניזמים המוזרים התפצלו לשושלות נפרדות לפני שנוצרה המערכה שאנו מכירים כיום – אנטומיות שונות במקצת, אשר נגזר עליהן להיכחד, בעוד השושלות של בני דודם המוצלחים יותר אבולוציונית שרדו.
מצב שימור טוב שכזה נדיר מאוד בתקופה האדיקר שקדמה לקמבריון, אבל אלו שכן קיימים לא מכילים שום סימן לבעלי חיים – דבר אשר עשוי לרמז על היעדרם של בעלי חיים מאקרוסקופיים בתקופה זו.