stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציפי הורוביץ-קראוס
ביוגרפיה

הורוביץ-קראוס נולדה וגדלה בנתניה. בצבא שירתה בחיל האוויר. היא בעלת תואר ראשון בביולוגיה (2002) ותואר שני בנוירוביולגיה (2004) מטעם אוניברסיטת תל אביב. היא בעלת תואר שני נוסף בתוכנית הקלינית לאבחון לקויות למידה (2007, בהצטיינות) מטעם אוניברסיטת חיפה. את הדוקטורט שלה (2009) עשתה במרכז אדמונד ספרא לחקר המוח באוניברסיטת חיפה תחת הנחייתה של פרופ' צביה ברזניץ והתמקדה בחיפוש אחר סמנים אלקטרופיזיולוגיים לניטור טעויות במהלך קריאה בקרב קוראים עם דיסלקסיה. לאחר לימודי הדוקטורט, המשיכה בלימודי פוסט-דוקטורט (2011) בחיפוש אחר סמנים אלקטרו-פיזיולוגיים להשפעת תוכנית התערבות בילדים עם לקויות למידה באוניברסיטת חיפה.
לאחר זכייתה במלגת פולברייט בשנת 2011, החלה הורוביץ-קראוס בלימודי פוסט-דוקטורט נוסף (2013) במחלקה לרדיולוגיה בבית החולים לילדים בסינסינטי בארצות הברית תחת הנחייתו של פרופ' סקוט הולנד, שם התמקדה בהבנת תהליכי התפתחות מוחית בילדים בדגש על המעורבות של יכולות ניהוליות בתהליכי שפה וקריאה על ידי שימוש בכלי דימות מוחי מתקדמים כגון דימות תהודה מגנטית תפקודית (fMRI) ואלקטרואנצפלוגרם (EEG).
לאחר סיום פוסט-דוקטורט בארצות הברית, מונתה הורוביץ-קראוס כחברת סגל בפקולטה לרפואה באוניברסיטת סינסינטי ומחלקה לרפואת ילדים בבית החולים לילדים בסינסינטי, ארצות הברית ולאחר מכן, חזרה לארץ והקימה את המעבדה לדימות מוחי בילדים בטכניון כזוכת מלגת אלון לחוקרים צעירים.
הורוביץ-קראוס משמשת כיועצת במספר ועדות ומועצות מדעיות, בין היתר היא יועצת במרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל. בנוסף, היא עורכת אקדמית בכתבי-העת PLOS One, Frontiers in Human Neuroscience והשלוחה האמריקאית והישראלית של Frontiers for Young Minds- Israel. היא חברת מערכת בעיתון המוביל לחקר הדיסלקסיה Annals of Dyslexia וחברה בוועד המנהל של החברה להתפתחות המוח Society for Developmental Cognitive Neuroscience (Flux).
במאי 2024 זכתה הורוביץ-קראוס בפרס ח'ליפה לחינוך מטעם איחוד האמירויות, בקטגוריית מחקרים מצטיינים בתחום "למידה בגיל הצעיר".
הורוביץ-קראוס נשואה לד"ר דרור קראוס ולהם שלושה ילדים- הילה, יאיר ונגה.
מחקר

מחקרה של הורוביץ-קראוס מתמקד באפיון רשתות מוחיות המשויכות ליכולות ניהוליות, העומדות בבסיס תהליכי התפתחות שפה ורכישת קריאה בקרב מגוון אוכלוסיות ילדים בעלות קשיי שפה וקריאה על רקע נוירוביולוגי, בין היתר דיסלקסיה, הפרעות קשב וריכוז, אפילפסיה והפרעות פסיכיאטריות, בנוסף לאוכלוסיות ילדים עם השפעות סביבתיות מזיקות כמו ילדים עם חשיפת יתר למסכים או ילדים עם חסך בחשיפה לאוריינות. מחקריה תורמים להבנת החשיבות של רכיב היכולות הניהוליות ב"מודל הפשוט בקריאה" (Simple View of Reading). מודל זה טוען כי יכולות עיבוד שפה ויכולת קריאת מילים תורמים יחד להבנת הנקרא והמחקרים מקבוצת המחקר של הורוביץ-קראוס מדגישים את החשיבות של יכולות ניהוליות בקריאת מילים ושטף הקריאה, במודל זה. קבוצת המחקר שלה מתמקדת בבדיקת תפקידן של יכולות ניהוליות בתהליכי שפה באמצעות מגוון רחב של כלי דימות מוחי.
פרסומים

הורוביץ-קראוס פרסמה מעל 80 מאמרים בכתבי-עת בינלאומיים מובילים ומספר פרקים בספרים.
הערות שוליים

↑  פרס יוקרתי מהאמירויות הוענק לפרופ' ציפי הורוביץ-קראוס מהטכניון, באתר ynet, 20 במאי 2024
↑  פרופ' ציפי הורוביץ-קראוס, "חוקרים פרטיים": המוח שלי הוא במאי קולנוע!, באתר ynet, 4 בדצמבר 2019
↑   נועה לימונה, "אין ספק שקיים קשר בין צריכת מסכים גבוהה לפגיעה בהתפתחות השפה", באתר הארץ, 1 ביולי 2021
↑  Wesley A. Hoover, Philip B. Gough, The simple view of reading, Reading and Writing 2, 1990-06-01, עמ' 127–160 doi: 10.1007/BF00401799
↑  ראו קישור לעמוד של הורוביץ-קראוס בגוגל סקולר: Tzipi Horowitz-Kraus, PhD - Google Scholar
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306151805171  ORCID: 0000-0003-0340-4708  VIAF: 299470875   WorldCat (עם VIAF): 299470875 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ציפי הורוביץ-קראוס".
פרטיק ת'יסל

מועדון הכדורגל פרטיק ת'יסל (באנגלית: .Partick Thistle F.C) הוא מועדון כדורגל מקצועני המייצג את העיר גלאזגו שבסקוטלנד. למרות שמו של המועדון, הוא לא שיחק בפרטיק מאז 1908. הקבוצה משחקת כיום בצ'מפיונשיפ הסקוטי לאחר שירדה מהליגה הבכירה בעונת 2017/2018.
היסטוריה

פרטיק ת'יסל נוסדה בשנת 1876 באזור פרטיק, אשר הפך ב-1912 לחלק רשמי מהעיר גלאזגו. הקבוצה שיחקה בתחילת דרכה בשטח בו נמצאת כיום תחנת הרכבת פרטיק. מאז עברה הקבוצה מספר מגרשים בפרטיק לפני שהתמקמה לבסוף באצטדיון פירהיל באזור מאריהיל בגלאזגו בשנת 1909.
המועדון זכה בגביע הסקוטי בשנת 1921 אחרי ניצחון בגמר על גלאזגו ריינג'רס בתוצאה 0-1. בשנת 1971 זכתה פרטיק ת'יסל בגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון 1-4 על סלטיק בגמר. הקבוצה לא זכתה מעולם באליפות סקוטלנד, אך סיימה מספר פעמים במקום השלישי בטבלה. הקבוצה נחשבה באופן מסורתי לאחת מקבוצות הצמרת בסקוטלנד, אך הידרדרה החל ממחצית שנות ה-80.
ב-1998 היה קרוב המועדון לפירוק בשל קשיים כלכליים ונראה היה כי פשיטת רגל היא בלתי נמנעת. אוהדי הקבוצה פתחו אז בקמפיין להצלתה והצליחו "להשאירה בחיים", על אף שהיא ירדה באותה עונה לליגה הסקוטית השנייה.
ב-2001 עשתה הקבוצה את דרכה בחזרה לליגה הראשונה ובעונה לאחר מכן הצליחה לעלות לליגת העל הסקוטית. עם זאת, בשנים 2004 ו-2005 ירדה הקבוצה פעמיים ליגה, והייתה בכך לקבוצה הסקוטית הראשונה שיורדת מליגת העל לליגה השנייה בשתי עונות רצופות.
שחקנים חשובים

סקוטלנד אלן האנסן
סקוטלנד מו ג'ונסטון
סקוטלנד ביל שאנקלי
תארים והישגים

אליפות הליגה הסקוטית הראשונה (2): 1975-76, 2001-02
אליפות הליגה הסקוטית הראשונה (4): 1896-97, 1899-00, 1970-71, 2000-01
הגביע הסקוטי (1): 1920-21
גביע הליגה הסקוטית (1): 1971-72
גביע גלאזגו (6): 1934-35, 1950-51, 1952-53, 1954-55, 1960-61, 1980-81
שישיות טננט (1): 1993
פיליפין איירליינס

איירבוס A320 של החברה
איירבוס A330-300 של החברה
איירבוס A350 של החברה
איירבוס A321-neo של החברה
פיליפין איירליינס (באנגלית: Philippine Airlines; מכונה גם PAL) היא חברת התעופה הלאומית של הפיליפינים. החברה מפעילה טיסות ליותר מ-60 יעדים בדרום-מזרח אסיה, מזרח אסיה, צפון אמריקה, אוקיאניה, והמזרח התיכון.
חברת התעופה נפגעה קשות מהמשבר הפיננסי באסיה בשנת 1997, דבר שגרם לפיטורי אלפי עובדים, למכירת חלק גדול מצי המטוסים שלה, ולביטול יעדיה לאירופה ולמזרח התיכון. בשנת 1998 נכנסה להליך כינוס נכסים, אך יצאה ממנו לחלוטין ב-2007.
בשנת 2010 טסו בחברה יותר מ-9 מיליון נוסעים, באותה השנה דירגה חברת הייעוץ הבריטית Skytrax את פיליפין איירליינס בשלושה כוכבים.
תולדות החברה

החברה נוסדה ב-26 בפברואר 1941 על ידי מספר אנשי עסקים מקומיים, והחלה את פעילותה במרץ אותה השנה. בתחילת דרכה הפעילה טיסות בין מנילה לבאגיו סיטי, באמצעות מטוס ביצ'קראפט מודל 18.
בפברואר 1946 רכשה החברה חמישה מטוסי דאגלס DC-3, והפעילה באמצעותם טיסות ל-15 יעדים. באותה השנה חכרה מטוס דאגלס DC-4 והפעילה באמצעותו טיסות לקליפורניה, ובכך הפכה לחברת התעופה האסייתית הראשונה שהפעילה טיסות מעבר לאוקיינוס השקט.
במאי 1966 רכשה PAL מטוסי BAC 1-11, ובשנת 1969 רכשה מטוסי דאגלס DC-8 באמצעותם הפעילה טיסות לרומא פרנקפורט ואמסטרדם.
בשנת 1972 הכריז הנשיא פרדיננד מרקוס על משטר צבאי במדינה, כחלק ממדיניותו החליט על הקמת חברת תעופה אחת במדינה. בשנת 1974 השתלטה PAL על חברות התעופה "אייר מנילה" ו"פיליפינס אוריינט איירוויז", ובשנת 1977 הלאימה ממשלת הפיליפינים את החברה.
בשנת 1979 הוסיפה החברה לצי המטוסים שלה מטוסי בואינג 727, בואינג 747-200, ואיירבוס A300.
לאחר שנבחרה קורסון אקינו בבחירות של שנת 1986, החליטה על שדרוג מסיבי של צי החברה. בין השנים 1987–1989 נרכשו מטוסי שורט 360 (Short 360), פוקר 50, ובואינג 737-300.
במאי 1996 נרכשו מטוסי איירבוס A340, ותוכנן ארגון הצי מחדש. אולם המשבר הפיננסי באסיה פגע בחברה קשות, סכסוכים בין הנהלת החברה לוועד העובדים, גרמו לשביתה מוחלטת של החברה, ועד סוף מרץ 1999 סגרה את בסיסה בסבו סיטי.
לאחר שש שנים של הפסדים, בשנת 2000 דיווחה החברה לראשונה על רווח של כ-44,200,000 ₱. באותה השנה מכרה ללופטהנזה את תחזוקת כלי הטיס שלה. בשנת 2001 חידשה את טיסות בעסקים שלה לאוסטרליה וקנדה, כמו כן השיקה את מועדון הנוסע המתמיד שלה "Mabuhay Miles".
בשנת 2003 רכשה מטוס בואינג 747-400, החמישי בצי מדגם זה, בהמשך רכשה שני מטוסי איירבוס A320.
במרץ 2008 הזמינה PAL מיצרנית המטוסים בומברדייה שמונה מטוסי דאש 8, לקראת הקמת חברת הבת שלה; PAL אקספרס, החברה הפעילה טיסות פנימיות במדינה עד שנת 2010 אז העבירה את פעילותה לחברת בת אחרת של פיליפין איירליינס; איירפיל אקספרס.
שותפות קוד

לפיליפין איירליינס הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  איירפיל אקספרס (חברת בת)  קת'אי פסיפיק (Oneworld) |  אמירטס  איתיחאד איירווייז |  גארודה אינדונזיה  גאלף אייר |  מלזיה איירליינס  קטאר איירווייז |  וייטנאם איירליינס (סקאיי טים) |
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> J | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 7 | – | 12 | – | 144 | 156 |  |  |
| איירבוס A321-200 | 18 | – | 12 | 18 | 169 | 199 |  |  |
| איירבוס A321neo | 6 | 13 | 12 | – | 156 | 168 |  |  |
| איירבוס A321neo | 2 | 13 | 12 | – | 183 | 195 |  |  |
| איירבוס A330-300 | 14 | – | 18 | 33 | 312 | 363 |  |  |
| איירבוס A330-300 | 8 | – | 18 | 24 | 267 | 309 |  |  |
| איירבוס A350-900 | 6 | – | 30 | 24 | 241 | 295 |  |  |
| בואינג 777-300ER | 10 | – | 42 | – | 328 | 370 |  |  |
| סה"כ | 71 | 13 |  |  |  |  |  |  |
פעילות החברה בישראל

בינואר 2019 פורסם כי החברה פנתה לשלטונות ערב הסעודית בבקשה להפעלת טיסה לנמל התעופה בן-גוריון מעל לשטחה האווירי.
במאי 2021, דווח כי החל מאוקטובר צפויה החברה להפעיל שתי טיסות שבועיות מנמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה הבינלאומי נינוי אקינו. בהמשך נדחתה השקת הקו לאפריל 2022.
ראו גם

טיסה 434 של פיליפין איירליינס
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של פיליפין איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
↑  "Mabuhay Magazine January 2018". נבדק ב-16 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  INQUIRER.net. "Philippine Airlines receives its first A321neo aircraft" (באנגלית). נבדק ב-2018-06-01.
↑  דוד אדלר, בדרך לישראל: פיליפין איירליינס הגישה בקשה רשמית לטוס מעל סעודיה, באתר Passportnews, ‏2 בינואר 2019
↑  דניאל סלאמה, החל מאוקטובר: קו ישיר לפיליפינים - "מחכים לתיירים הישראלים", באתר ynet, 5 במאי 2021
↑  החל מאפריל: חברת פיליפין איירליינס תחל להפעיל שתי טיסות שבועיות ישירות מנתב"ג למנילה, באתר פספורטניוז, ‏24 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400491105171  ISNI: 0000 0001 0106 4127  LCCN: no99061785  VIAF: 150422270   WorldCat (עם VIAF): 150422270
פיליפס

ערך זה עוסק בחברת מוצרי חשמל ואלקטרוניקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  בורסת אמסטרדם (PHIA)  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (2 בינואר 1990–PHG) 
 מייסדים:  חרארד פיליפס
 תקופת הפעילות:  1891–הווה (כ־133 שנים)
 חברות בנות:  Valvo  N.V. Philips Phonografische Industrie  Mullard  Radiotechnique (Compelec)  פוליגראם  פיליפס (פינלנד)  Philips Interactive Media, Inc.  Magnavox  פיליפס (ארצות הברית)  פיליפס (קנדה)  פיליפס (צרפת)  C.H.F. Müller  פיליפס (בלגיה)  פיליפס (גרמניה)  פיליפס (ישראל)  Philips Consumer Lifestyle International B.V. 
 מיקום המטה:  אמסטרדם 
 משרד ראשי:  הולנד אמסטרדם, הולנד
 ענפי תעשייה:  אלקטרוניקה
 מוצרים עיקריים:  מכשירים ביתיים, תאורה, ציוד רפואי
 שווי שוק:  27.58 מיליארד אירו (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  21.39 מיליארד אירו (2014)
 רווח תפעולי:  486 מיליון אירו (2014)
 רווח:  415 מיליון אירו (2014)
 הון עצמי:  14,438,000,000 אירו (נכון ל־31 בדצמבר 2021) 
 מנכ"ל:  פרנס ואן האוטן
 עובדים:  105,365 (2014)
  
 www.philips.com/global
 
רויאל פיליפס אלקטרוניקס (Royal Philips Electorincs, בהולנדית: .Koninklijke Philips N.V), או בקיצור פיליפס (Philips), היא חברה הולנדית רב-לאומית, המתמחה בייצור מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, מכשור רפואי ותאורה. נוסדה על ידי האחים ההולנדים ממוצא יהודי, אנטון וחרארד פיליפס. החברה מעסיקה כיום כ-105,000 עובדים ב-60 מדינות, בכללן ישראל. מניות החברה נסחרות במקביל בבורסות באמסטרדם, פרנקפורט ובבורסה בניו-יורק (NYSE).
מערך המחקר והפיתוח של החברה גדול ומפותח ולפיליפס מעל 115,000 פטנטים על שמה, מהם נורת הליבון, הטרנזיסטור, קלטת האודיו, תקליטורי ה-CD, ה-DVD, שפופרת הרנטגן ועוד.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1891 בעיר איינדהובן, הולנד, שם שוכן מטה החברה גם היום.
שמה הרשמי של החברה הוא  Koninklijke Philips Electronics N.V (פיליפס אלקטרוניקה המלכותית בע"מ). החברה נוסדה על ידי האחים ההולנדים ממוצא יהודי, אנטון וג'רארד פיליפס, כחברה ליצור נורות חשמל.
עד 1920 התרכזה החברה רק ביצור נורות חשמל ומשנה זו החלה לייצר מוצרים ביתיים נוספים. פריצת דרך
בפעילותה הייתה מכונת הגילוח Philishave שהוצגה ב-1939. המכונה זכתה להצלחה רבה בעקבות שיווקה בארצות הברית תחת השם המסחרי Norelco.
בזמן מלחמת העולם השנייה נמלטו מייסדי החברה היהודים אל בריטניה ואת המפעל נותר לנהל בן המשפחה פריץ פיליפס. פיליפס נתן מחסה בבית המלאכה שלו באיינדהובן לעובדים היהודים ולמשפחותיהם. העובדים עבדו בבית המלאכה וקיבלו מנות חמות שנקראו "פיליפס רוק". כתוצאה מפועלו זה קיבל פריץ פליפס, (המכונה "מר פיליפס"), תואר חסיד אומות העולם.
פיליפס יצרה גרסאות מצליחות של טייפ קלטות האודיו וקלטות לשימוש במכשיר זה, ומאוחר יותר גרסה למכשיר הווידאו שהצליחה פחות והוחלפה על ידי טכנולוגיית ה-VHS. גם הפטנטים ליצור CD-ROM (קומפקט) דיסק ולאחריו ה-DVD רשומים על שמה של פיליפס.
ב-2021 הודיעה החברה על פגמים במכונות נשימה מתוצרתה, ופליטת חומרים רעילים ועל ריקול למכשיריה. ב-2022 דיווח מנהל המזון והתרופות האמריקאי ה-FDA על מקרים רבים של פגמים במכונות נשימה, שהביאו אף למותם של למעלה מ-124 איש. באוגוסט 2022 הודיע פרנץ ון הוטן מנכ"ל החברה שיעזוב אותה באוקטובר, ברקע הריקול שהביא לירידה משמעותית בערך החברה.
היסטוריה > פיליפס ישראל

פיליפס פועלת מישראל עוד משנת 1948. כיום לפיליפס כ-1700 עובדים בישראל, מתוכן כ-800 ב-2 מרכזי הפיתוח בחיפה המתמקדים בהדמיה רפואית, במרכז פיתוח של חברת בת אי פי די בקיסריה, ברעננה, נתניה ובפתח תקווה. מאז 2021, מנכ”לית מרכז הייצור והפיתוח של פיליפס היא שרי שנהב.
הדמיה רפואית

פיליפס פועלת בתחום הדיאגנוסטיקה הרפואית וההדמיה הרפואית ושולטת באחוז נכבד משוק מערכות הרנטגן בעולם. מערכת ה-CT להדמיה רפואית של פיליפס מאפשרת לבצע צנתורים לא פולשניים. פיליפס מחזיקה מרכז פיתוח ויצור למערכות ה-CT באזור התעשייה מת"מ שבחיפה. המרכז החיפאי של פיליפס השתייך במקור לחברת אלסינט, חברת בת של אלרון. חטיבת ה-CT של אלסינט נמכרה לחברה אחרת ולאחר מספר שנים נרכשה על ידי פיליפס.
פיליפס מייצרת גם מכשירי הדמיה MRI ו-PET למיפוי גידולים סרטניים, ומכשירי SPECT בתחום הרפואה גרעינית. כמו כן, מפתחת ומייצרת פיליפס מכשירי בדיקת אולטרה סאונד מדור שני המספקים תמונה תלת־ממדית.
בתחום הקרדיולוגיה מייצרת פיליפס מוניטורים להדמית הלב בזמן ניתוח ומכשיר דפיברילטור בו יכול הרופא לעקוב אחר פעולת הלב של המטופל מביתו.
תמיכה בפעילויות ספורט

פיליפס מרבה לתת חסות לתחרויות ספורט, והיא גם הבעלים של קבוצת הכדורגל ההולנדית פ.ס.וו. איינדהובן. החל משנת 1986 פיליפס עובדת בשיתוף פעולה צמוד לפיפ"א (התאחדות הכדורגל העולמית), והייתה במעמד של "שותף רשמי" במשחקי גביע העולם 2006 שנערכו בגרמניה. שמונה מתוך 12 האצטדיונים בהם נערכו משחקי הטורניר, הוארו במערכות תאורה של פיליפס והוצבו בהם מסכי ענק ולוחות תצוגה של החברה ההולנדית.
כמו כן, שני השחיינים ההולנדים המפורסמים ביותר כיום, פיטר ואן דן הוחנבאנד ואינגה דה ברוין, אשר זכו יחדיו באולימפיאדת סידני (2000) בשמונה מדליות (ומתוכן, חמש מדליות זהב), שוחים במועדון השחייה של איינדהובן הנתמך על ידי פיליפס.
ראו גם

פיליפס רקורדס
ביתן פיליפס
הערות שוליים

↑  ריקי כרמי פיאסצקי, בקשה לתביעה ייצוגית: "מכשירי הנשימה הוסרו מהמדפים בארה"ב - אך בארץ לא דיווחו", באתר ynet, 17 בנובמבר 2021
↑  Meijer, Bart H. (2022-08-16). "Philips parts ways with CEO in midst of massive recall". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2023-10-07.
↑  שרי שנהב מונתה למנכ"לית מרכז הייצור והפיתוח של פיליפס ישראל, באתר TechTime‏, 6 ביוני 2021
↑   אורה קורן, "הטבות מס לא יעזרו למשוך קניין רוחני לישראל אם לא יהיו מספיק מהנדסים", באתר TheMarker‏, 10 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 20044-X  ISNI: 0000 0004 0398 9387  LCCN: n2015046106  MusicBrainz: 98009f86-2783-4173-9a0d-dc1655dd3229  MusicBrainz: fe8c319b-6a57-45be-b655-a05a9dd49ec2  NKC: osa2014836056  RKD: 335019  SELIBR: 271651  VIAF: 156603850   WorldCat (עם VIAF): 156603850 
סורק CT בעל 64 פרוסות "Brilliance" אשר פותח ויוצר בחיפה
פרטיזן טירנה

פרטיזן טירנה הוא מועדון כדורגל מהעיר טירנה, בירת אלבניה. המועדון הוקם בשנת 1946. הקבוצה השתתפה לראשונה בליגה האלבנית הבכירה בשנת 1947.
הקבוצה נחשבת לאחד המועדונים המובילים באלבניה וזכתה ב-16 אליפויות הליגה האלבנית הבכירה, פעם אחת באליפות הליגה האלבנית השנייה, 15 גביעים אלבנים ופעמיים זכתה בסופרקאפ האלבני.
היסטוריה

תחת השלטון הקומוניסטי נשלטו כל מועדוני הספורט והכדורגל בכללם על ידי הממשל ופרטיזן טירנה נשלטה על ידי הצבא האלבני ומשרד הביטחון האלבני מאז הקמת המועדון ועד לשנות ה-90. הקבוצות המתחרות לקבוצה זו היו דינמו טירנה שנשלטה על ידי המשטרה האלבנית וננדורי טירנה 17 (כיום אס קיי טירנה) שנשלטה על ידי עיריית טירנה. באותה התקופה ניסו משרדי הממשלה שבבעלותם היו הקבוצות לעזור ככל האפשר לקבוצותיהם. משרד הביטחון גייס בכוח שחקני כדורגל מקבוצות שונות בליגה לצבא כחיילים על מנת להכניסם לפרטיזן טירנה. מעשים דומים נעשו על ידי שירותי הביטחון והמשטרה לטובת דינמו טירנה. מצב שיצר חלוקה כמעט גמורה של אליפויות לקבוצות מעיר הבירה, טירנה.
פרטיזן טירנה הוא המועדון הראשון באלבניה שהוון.
הניסיון לא צלח שכן הקבוצה הידרדרה באותה העונה וקשה היה למצוא בעלים מוסמך להחזקת הקבוצה ובתום עונת 1999/2000 הקבוצה סיימה במקום ה-14 בליגה וירדה לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיה. בסופו של דבר מינה בית המשפט את אלברט קסאני כמנהל המועדון והקבוצה זכתה באליפות הליגה השנייה באותה העונה ועלתה בחזרה לליגה הראשונה. פרטיזן טירנה הוא המועדון היחיד באלבניה הנמצא כולו בידיים פרטיות. שאר המועדונים נמצאים תחת שליטת העירייה המקומית כאשר לכל קבוצה ישנם מספר ספונסרים ותורמים שברוב המקרים משמשים כנשיאי המועדון.
פרטיזן טירנה משחקת בשני אצטדיונים: אצטדיון סלמן סטרמאזי שהוא אצטדיון הבית של אס קיי טירנה והאצטדיון הלאומי, אצטדיון אייר אלבניה.
המועדון השתתף במפעלים אירופיים מאז עונת 1962/1963. בעונה הראשונה באירופה הקבוצה שיחקה בגביע אירופה לאלופות והפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת נורשפין משוודיה. בעונת 1970/1971 שיחקה הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב המוקדמות ניצחה הקבוצה את קבוצת אוטבידברג משוודיה. בסיבוב הראשון הפסידה הקבוצה לקבוצת טירול אינסברוק מאוסטריה והודחה מהטורניר. הקבוצה פגשה לראשונה בתולדותיה קבוצה ישראלית בגביע אופ"א בעונת 2002/2003, אז פגשה בקבוצת הפועל תל אביב בשלב המוקדמות, אז הפסידה בישראל 1-0 ובאלבניה 4-1 והודחה מהמפעל. בשנת 2003 שיחקה הקבוצה באינטרטוטו אז נפגשה עם קבוצת מכבי נתניה בסיבוב הראשון וניצחה במשחק הביתי 0-2 ובמשחק השני הפסידה בתוצאה 3-1 אך עלתה לשלב השני בגלל עדיפות שערי חוץ. בשלב השני הפסידה הקבוצה בשני משחקיה נגד קבוצת דאצ'יה קישינב ממולדובה. בעונת 2003/2004 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה האלבנית ולכן העפילה לגביע אופ"א. במשחק הראשון בגביע אופ"א בוענת 2004/2005 שיחקה הקבוצה נגד קבוצת בירקירקארה ממלטה וניצחה במשחק הראשון בתוצאה 2-4 ובמשחק השני הפסידה בתוצאה 2-1 אך עלתה בגלל הפרש שערים עדיף. בשלב השני נפגשה הקבוצה עם קבוצת איחוד בני סכנין והפסידה בשני המשחקים בתוצאות 3-0 ו-3-1. הקבוצה שיחקה לאורך השנים באירופה מול חלק מהקבוצות הגדולות בכדורגל האירופי כגון סלטיק הסקוטית, פנרבחצ'ה הטורקית, בנפיקה ליסבון הפורטוגלית ופיינורד ההולנדית.
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אלבניה טפיק אוסמאני  אלבניה ארדיט בקירי  אלבניה ג'רארד פרוגרי  אלבניה ג'רג' מוזאקה  אלבניה אנקו מלינדי  אלבניה אליס באקאג'  אלבניה אדריאן אלייא  אלבניה פאנאיוט פאנו  אלבניה איגלי טארה |  |  אלבניה אריון בוגדאני  אלבניה אדמונד קפלני  אלבניה קלודיאן דורו  אלבניה אריאן בקיי  אלבניה רדי יופי  פולין פרזמיסלאב נורקו  אלבניה רודי וואטה  אלבניה דייוויס מוקאיי  אלבניה בלנדי נלבאני |
תארים

אלופת אלבניה: 17 (1947, 1948, 1949, 1954, 1957, 1958, 1959, 1961, 1962/1963, 1963/1964, 1970/1971, 1978/1979, 1980/1981,1986/1987, 1992/1993, 2018/2019, 2022/2023)
הגביע האלבני: 15 (1948, 1949, 1957, 1958, 1961, 1964, 1966, 1968, 1970, 1973, 1980, 1991, 1993, 1997, 2004)
הסופר-קאפ האלבני: 2 (1993, 2004)
ציפי טרופה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר (1988)  פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר (1988) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ציפי טרופה היא במאית קולנוע, תסריטאית ומפיקה ישראלית ופרופסור לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בתל אביב. למדה לתואר ראשון באקדמיה למוזיקה ובחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
טרופה בעלת תואר שני ודוקטורט בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת מישיגן. היא פרופסור מן המניין במחלקה לקולנוע באוניברסיטת NYU, לימדה קולנוע באוניברסיטת קולומביה.
לאורך השנים כותבת, מביימת ומפיקה תוכניות וסרטים. נשואה ליעקב טרופה ואם לשלושה ילדים.
ביוגרפיה > קריירה

בשנות השבעים, במהלך שהותה בארצות הברית עם בן זוגה, ביימה והפיקה במסגרת הדוקטורט שני סרטים קצרים, "איש היער" ו"החדר". עם שובה לישראל, לאחר סיום הדוקטורט, הפיקה וביימה שני סרטים קצרים בתמיכת הוועדה לסרט קצר של משרד המסחר והתעשייה: "יום חופש" (1978), ו"שיעור פסנתר".
טרופה התחילה באותה עת לעבוד בטלוויזיה הישראלית, שם ביימה עד אמצע שנות השמונים כתבות וסדרות בנושאים חברתיים, בנוסף לכתיבת תסריטים לסרטים באורך מלא.
טרופה הייתה לקטורית בקרן הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לעידוד יוצרים צעירים, ו"קרן מקור" - הקרן לעידוד הפקות מקור בכבלים.
ב-1981 כתבה וביימה בקופרודוקציה ישראלית וקנדית, את הסרט "מירי" אשר הוקרן ב-HBO. במהלך השנים הייתה חברת מערכת וכתבה מאמרים לכתב העת "קולנוע".
כתבה וביימה את הסרטים "תל אביב - ברלין" (1987), "כרוניקה של אהבה" (1998), "שישה מיליון רסיסים" (2001), "אויבת יקרה שלי" (2019) וכעשרה סרטי תעודה.
טרופה ממשיכה לביים סרטים, כותבת ומפיקה ללא צוות ועורך.
פילמוגרפיה

סרטים עלילתיים
1987 - "תל אביב - ברלין" - בימוי ותסריט, זוכה פרס "מנורת הכסף" (שקדם לפרס אופיר) לסרט הטוב ביותר ולתסריט.
1998 - "כרוניקה של אהבה" - בימוי, הפקה ותסריט, מועמד לפרס אופיר.
2001 - "שישה מיליון רסיסים" - בימוי ותסריט, מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר.
2019 - "אויבת יקרה שלי" - בימוי, הפקה ותסריט.
סרטי תעודה (רשימה חלקית)
2000- "קרוב רחוק", בימוי, מועמד לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בחיפה.
2004 "בעקבות הקול האבוד", בימוי, מועמד לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בחיפה.
2010 - "אשת ראש הממשלה" - בימוי, סרט תיעוד על עליזה אולמרט ששודר בערוץ 2.
2012 - "קפה אירופה" - בימוי, סרט תיעוד ששודר בערוץ 10.
הערות שוליים

1 2 3  זאב רב-נוף, סיפור קטן ש נכתב בגרזן, דבר, 1 בנובמבר 1978
↑  טלילה בן זכאי, כן ולא ב"השבוע", מעריב, 25 בדצמבר 1977
↑  אביבה קרול, ‏הרשות השנייה תומכת ב-1 מיליון שקל ביוצרים צעירים, באתר גלובס, 14 בינואר 1997
↑  מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר: 6 מיליון רסיסים, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2001
↑  אמיר פלג, "מנורת הכסף" למצטייני הקולנוע הישראלי, חדשות, 19 בספטמבר 1988
↑  מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר: 6 מיליון רסיסים, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2001
↑  ציפי טרופה באתר ספר הקולנוע הישראלי
↑  נסים דיין, ‏העולם, כפי שלא נראה מעולם, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2000
↑  דפנה לוצקי, 15 סרטי תעודה ישראליים יתחרו בפסטיבל חיפה, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2004
↑  מורן שריר | האשה שלא הייתה שם, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2010
↑  גילי איזיקוביץ, מי צד את הצייד?, באתר הארץ, 19 באפריל 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011016968805171  VIAF: 6159233813703370314   WorldCat (עם VIAF): 6159233813703370314
צבי אדום

צבי אדום (שם מדעי: Eudorcas rufina; קרוי גם צבי סמוק) הוא מין בסוג צבי אמיתי, אשר היה קיים לכאורה בצפון אפריקה ונעלם מן העולם. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1894 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, ובתחילה סווג כמין בסוג צבי, לפני שהסוג Eudorcas קיבל מעמד נפרד. זהותו של המין נקבעה רק על סמך שלוש דגימות ממוזיאון של עורות וגולגולות של זכרים, אשר נרכשו בנמלי אלג'יר ואוראן שבאלג'יריה בין 1877 ל-1894. הצבי האדום לא נצפה מעולם באופן מהימן בטבע. אף על פי שיש הסוברים שהוא תת-מין של צבי אדום חזית, חוקר שבחן את הגולגולת של המין ב-1964 קבע שעל בסיס המורפולוגיה שלה מדובר במין נפרד. עם זאת, מאז 2008 קיים ספק לגבי המעמד הטקסונומי שלו שכן ייתכן שהדגימות הללו הן פרטים יוצאי דופן של צבי אדום-חזית אשר ניצודו מעבר לסהרה במערב אפריקה והובלו לשווקים בצפון היבשת, מה שהוביל את IUCN לסווג אותו כמין חסר נתונים ולא כמין נכחד.
תיאור

על פי התיאור המקורי של המין, הצבי האדום דומה למדי לצבי אדום חזית, אך גדול ממנו. הצבע הכללי של גופו הוא חום-אדמדם בהיר עם פס שחור צר באורך של 4-2.5 סנטימטרים המשתרע לאורך הצלעות. פס דהוי וחיוור היה מעל הפס השחור, ומראהו היה דהוי יחסית לצבע הלבן שבעכוז. הגחון והמותניים היו לבנים, ועל פני האחוריים הלבנים בלטו זוג פסים כהים על הירכיים. הזנב היה בצבע אדמדם עם קצה שחור. הפרסות היו כבדים באופן ניכר מפרסותיו של צבי אדום-חזית. מרכז הפנים היה בצבע אדמוני עשיר ותחום בכל צד על ידי פסים חיוורים שנמתחו מהעין לחוטם. החלק העליון של הראש, הלחיים, וצידי הצוואר היו חיוורים. הקרניים של הדגימות (זכרים), היו באורך של 29 סנטימטרים וסטו מעט לצד בטרם התעקמו לאחור; הקצוות שלהן התעקלו מעט כלפי מעלה. לאורך הצד החזיתי של הקרן היו טבעות רוחביות חזקות. דגימות של נקבה לא תועדו. אורך הראש והגוף היה 14 סנטימטרים, ואורך הזנב היה 16 סנטימטרים (22 סנטימטרים יחד עם ציצת השיער בקצה).
ביולוגיה

לא ידוע מאומה על האקולוגיה, התפוצה או בית הגידול של המין. שלוש הדגימות הידועות של המין נאספו כולם משווקים באלג'יריה, ועל פי זה הונח שהמין היה מוגבל בתפוצתו לצפון אפריקה. הצבע העשיר של הפרווה, הוביל את הזואולוגים למסקנה שהמין לא אכלס את מדבר סהרה אלא אזורים עשירים במשקעים וצמחייה, שכן לצבי הנגב וצבי רים החיים במדבר יש פרווה חיוורת מאוד. חוקרי הטבע משערים שהצבי האדום אכלס אזורי יער-אורנים עם סבך שיחים בצפון-מערב אלג'יריה עם דמיון חלקי לצבי קיווייה, וחלקם ציינו אזורים ספציפיים יותר כמו המרחב שבין הערים פרנדה וטלאג או את עמק נהר חליף. ההצעות הללו מעולם לא אומתו.