stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפלגה הפופוליסטית
לקראת מפלגה ארצית

בשנת 1877 התכנסה בטקסס קבוצה של חוואים לבנים שהקימו את "ברית החוואים" כאגודה לסיוע הדדי, להתאגדות בקואופרטיבים לרכש ולמכירה סיטונאית ולהורדת עלויות. מספר החברים בברית גדל במהירות. ב-1882 היו לה 120 סניפים ב-120 מחוזות, ב-1886 היו בה 100,000 חברים, ב-1887 200,000 ב-3,000 סניפים ו-1889 הגיע מספרם ל-400,000.
במקביל פעלה ב"מדינות החיטה" הצפון-מערביות תנועת ה"גריינג'" (Grange), שהוקמה ב-1867 כתנועה חברתית, שניסתה את כוחה בחקיקה מטיבה עם החקלאים ברמה המדינתית ובכינון קואופרטיבים. באיווה ודקוטה הצפונית הוקמו מחסני מכר קואופרטיביים ובאיווה הוקם אף בית חרושת קואופרטיבי לייצור מכונות חקלאיות. בדרום דקוטה וצפונה הופעלה חברת ביטוח שיתופית-הדדית לפיצוי נזקי טבע, שביטחה בשיאה למעלה מ-8,000 קמ"ר בתעריפים נמוכים. אולם תנועה זו איבדה עד מהרה את חבריה לטובת ה"ברית", הלוחמנית יותר.
בקיץ 1886 התכנסה הוועידה הארצית של הברית בעיירה קלייבורן ליד דאלאס וניסחה את המסמך שנודע כ"תביעות קלייבורן": "חקיקה להבטחת חירותו של עמנו מהסבל שגורמים בעלי הון יהירים ותאגידים כוחניים למעמדות היצרניים", פיקוח על מחירי הרכבות, פירוק התאגידים המונופוליסטיים, הגדלת מכסי המגן למוצרים חקלאיים והגדלה של מחזור הכסף. הם הציעו תחילה לקיים הילך מקומי "קל" ("ירוק"), שלא יהיה מגובה בזהב, שישמש למסחר מקומי ושיהיה מקובל על בנקים כפריים. משהבינו כי פתרון זה איננו מספק ברמה הלאומית גיבשו תפיסה לשינוי השיטה וחזרה למדיניות בימטאליסטית.
כיוון שמהות השינויים דרשה חקיקה פדרלית בתמיכת האוצר ניסו חברי הברית לעניין ברעיונותיהם את שתי המפלגות הגדולות, אך שתיהן היו בשליטת בעלי הון ולא נטו לאמץ מדיניות אינפלציונית, כפי שדרשו החקלאים. לפיכך לא היה מנוס מהקמתה של מפלגה שלישית.
ב-1890 התכנסה הוועידה הראשונה של המפלגה, שעדיין לא פעלה במתכונת ארצית אלא מדינתית בלבד, בטופיקה, קנזס. הוועידה התבלטו נושאי הדגל העיקריים; בן טילמן (Tillman) מדרום קרוליינה, טום ווטסון (Watson) מג'ורג'יה וק.ו. מקיון (McCune) מטקסס. בבחירות אמצע הקדנציה של אותה שנה נבחרו 38 מחבריה לבית הנבחרים, מהם שישה מבין עשרת הנציגים של ג'ורג'יה, בה תפסו חברי המפלגה 3/4 ממושבי בית הנבחרים המדינתי. בג'ורג'יה ובטקסס נבחרו מועמדי המפלגה שאך קמה (ווטסון ומקיון, בהתאמה) למשרת המושל.
במאי 1891, בסינסינטי, החליטו נציגי סניפי המפלגה המדינתיים על התארגנות ארצית. מצע המפלגה הוכן בסנט לואיס במהלך 1892 וב-4 ביולי אותה שנה התקיימה הוועידה הארצית הראשונה באומהה.
עיקרי מצע המפלגה

"מצע אומהה" היה, לאחר "תביעות קלייבורן" לניסוח הבהיר מהמדויק ביותר של מצע המפלגה הפופוליסטית.
סעיפי המצע היו:
תביעה לאינפלציה של המטבע על ידי "הטבעה חופשית ובלתי מוגבלת של מטבעות כסף ביחס של 16 ל-1"
תיקון מערכת המיסוי הלאומית, ובפרט מיסוי קרקעות המוחזקות לצורכי ספסרות ומס הכנסה פרוגסיבי
הלאמת מסילות הברזל, הטלפון והטלגרף
תביעה להקמת מערכת מחסני "משביר" ממשלתיים בהם יאוחסנו עודפי תוצרת חקלאית כערבות להלוואה ממשלתית לחקלאים
תמיכה בתביעות האיגודים המקצועיים ליום עבודה בן 8 שעות ורפורמות אחרות
יתר דמוקרטזציה על ידי הנהגת בחירה ישירה של סנטורים וקיום משאלי עם
בסיכומו של דבר הצטמצמה הדרישה לסעיף אחד בלבד: ביטול תקן הזהב וטביעת מטבעות כסף ביחס של 16 מטבעות כסף למטבע זהב אחד (16:1 הייתה לסיסמת המפלגה). סיסמה פשוטה זו נישאה בפי רבים שלא היו מסוגלים להסביר את המנגנון המקרו-כלכלי שעמד בבסיסה.
בעוד שרבים מהרעיונות שהוצעו היו מקובלים גם על הפועלים, בעלי העסקים הקטנים ומובטלים העירוניים, הדרישה הבלתי מתפשרת לאינפלציה הפחידה אותם. עליית מחירים, שהייתה משרתת גורם יצרני כחקלאים בעלי הקרקעות, הייתה גורמת לירידה משמעותית בכוח הקנייה של הפועלים והעניים העירוניים הנוספים. זאת ועוד, רבים מהפועלים והמובטלים וכמעט כל הפועלים שהועסקו על ידי החקלאים במדינות הדרום היו אפרו-אמריקאים, כך נתפסה המפלגה לפחות כ"לבנה" אם לא גזענית ממש.
המפלגה כסוכן תרבות וחינוך

בנוסף להיותה מפלגה פוליטית ראתה עצמה המפלגה גם כנושאת דגל שינוי חברתי. שינוי זה בא לידי ביטוי בסדרת הרצאות לציבור החקלאים. 35,000 מרצים סבבו בכל רחבי ארצות הברית החקלאית, בעיקר בדרום, והרצו בעיקר בנושאי כלכלה, חברה, חינוך והיסטוריה, תוך הדגשה ש"ההיסטוריה הנלמדת בבתי הספר" היא חסרת ערך משום שנכתבה על ידי אליטות. המרצים לימדו היסטוריה אחרת, מנקודת מבטו של החקלאי הפשוט, שהאירה באור אחר את מערכת המשפט והפוליטיקה.
החוקר גודווין מנה למעלה מאלף כתבי עת הקשורים למפלגה בשנות ה-90 של המאה ה-19. ספרים של מנהיגים פופוליסטיים כגון "ההון נגד הקהילה" מאת הנרי דמרסט לויד ו"בית ספר לכלכלה" מאת ויליאם הרוי קווין היו רבי מכר.
מערכת הבחירות לנשיאות של 1892

לקראת שנת הבחירות מינתה ועידת המפלגה באומהה את הסנטור ג'יימס ויבר (Weaver) מאיווה, גנרל לשעבר בצבא האיחוד, כמועמדה לנשיאות, ולצידו נבחר ג'יימס פילד (Field) מווירג'יניה, איש הקונפדרציה לשעבר, כמועמד לתפקיד סגן נשיא. בכך הובעה שאיפה לאחדות ורצון לקבל קולות הן מ"מדינות החיטה" במערב התיכון והן מ"מדינות הכותנה" בדרום.
המפלגה החדשה הצליחה להפוך להפתעת הבחירות. היא סחפה קצת למעלה ממיליון קולות (9% מהמצביעים) ו-22 אלקטורים. הייתה זו הפעם הראשונה, מאז ייסודה של המפלגה הרפובליקאית, שמפלגה שלישית זכתה באלקטורים. אולם הקרע בין המפלגה ובין האפרו-אמריקאים בדרום ובינה ובין הפועלים במדינות המרכז בצפון היו בעוכריה, כאשר אוכלוסיות אלה העניקו את קולן למפלגה הדמוקרטית בצפון ולמפלגה הרפובליקאית (שנהנתה עדיין מן ההילה של "מפלגתו של לינקולן") בדרום.
הנשיא הנבחר, הדמוקרט גרובר קליבלנד, תמך במדיניות לסה פר שקידמה קפיטליזם וסייעה לבעלי ההון. בתקופתו פרצה שבית הרכבות הגדולה בשיקגו וארצות הברית נכנסה לתקופת השפל הכלכלי החמור בתולדותיה מאז מלחמת האזרחים.
העוצמה והתנופה שהפגינה המפלה הפופוליסטית, יחד עם מה שתפסה כהוכחה לכישלון השיטה הקיימת בשל מדיניותו הכלכלית של קליבלנד והמשבר הכלכלי, עודדו אותה לקראת הבחירות של 1896. במדינות השונות החלו להיווצר קואליציות מקומיות בין נציגי הפופוליסטים לנציגים שמאליים של הדמוקרטים והקשר בין שתי המפלגות התחזק, בחסות האופוזיציה הפנימית ההולכת ומתחזקת לקליבלנד בתוך מפלגתו.
מערכת הבחירות לנשיאות של 1896

במפלגה הדמוקרטית הלך והתבלט נציג המדינה החקלאית נברסקה בקונגרס, ויליאם ג'נינגס ברייאן, בן ה-36, כדובר נלהב של רעיונות דומים מאוד לרעיונות הפופוליסטיים. במהלך הבחירות המקדימות לראשות המפלגה הדמוקרטית נשא בוועידת המפלגה הדמוקרטית את אחד הנאומים החשובים ביותר בהיסטוריה של הפוליטיקה בארצות הברית, "נאום צלב הזהב", בו אמר, תוך התייחסות לדרישת הפופוליסטים כנגד תקן הזהב וכהתרסה מול בעלי ההון: "לא נרשה לכם לצלוב את האנושות על צלב של זהב".
ברייאן זכה במועמדות מפלגתו לנשיאות ושילב במצעה את הדרישה לביטול תקן הזהב, את הסיסמה 16 ל-1 הפך לסיסמת הדמוקרטים. בתגובה נטשו הדמוקרטים תומכי מדיניות לסה פר בהנהגת גרובר קליבלנד (שכונו בלעג "דמוקרטי הבורבון") את המפלגה וצמצמו את בסיס התמיכה שלה.
בוועידת המפלגה הפופוליסטית בסנט לואיס, שהחליטה להורות לתומכי המפלגה לפעול לבחירתו של ברייאן, התריעו הרדיקלים שפירוש הדבר הפיכת המפלגה הדמוקרטית לפופוליסטית וקבורת המפלגה הפופוליסטית כגוף נפרד. מה מטעם לקיים מפלגה נפרדת, ישאל הבוחר, אם המפלגה הדמוקרטית פועלת לכאורה באותו הקו? זאת ועוד, הם התריעו על כך שהמפלגה הדמוקרטית אימצה רק מרכיב אחד במצע הפופוליסטי, חשוב ומרכזי ככל שיהיה, אין הוא חזות הכול.
מועמדותו של ברייאן, שנתפס כמועמד פופוליסטי עוררה את חששם של בעלי ההון והוא נכשל בבחירות. גם נבואת הרדיקלים התגשמה, בוחרים רבים שהצביעו בבחירות ארבע שנים קודם לכן להציגים פופוליסטים, הצביעו בבחירות 1896 לדמוקרטים.
שקיעה והתפוררות

הנשיא הנבחר, מקינלי, הציב בראש סולם העדיפויות שלו את איחוד כל האמריקאים סביב דגל הפטריוטיזם. בכך ראה דרך לעקוף ולפתור את הסכסוכים המעמדיים. ואכן, מלחמת ארצות הברית–ספרד שימשה הן כגורם פטריוטי מלכד והן כדרך ליצירת שוק לממכר עודפי התוצרת האמריקאית, דבר שסייע להעלאת מחירי התוצרת. עקב הישגיו הכלכליים, הרוח הפטריוטית והצוות הפופולרי לבחירות לנשיאות ארצות הברית 1900, שכלל את תאודור רוזוולט כסגן נשיא, זכתה המפלגה הרפובליקאית בניצחון סוחף מול ויליאם ג'נינגס ברייאן שייצג את המפלגה הדמוקרטית.
המפלגה הפופוליסטית סבלה מהצלחתה היחסית במישור המקומי. הקואליציות המקומיות עמן הגיעו הפופוליסטיים להסדרים בשלל מנגנונים מדינתיים עם דמוקרטים ורפובליקאים כאחד, פרטו את הלהט שאפיין את המפלגה לעשרות סוגיות פוליטיות יומיומיות ושחקו את הפוליטיקאים המקומיים בעיני הציבור.
עליית המפלגה הסוציאליסטית האמריקאית, בראשותו של מנהיג הפועלים יוג'ין דבס, סחפה קולות רבים שהביעו בעבר סימפתיה לרעיונות הפופוליסטיים ונהו אחר מנהיג כריזמטי יותר ובעל סדר יום עשיר יותר מסדר היום הפופוליסטי.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1904 ובבחירות לנשיאות ארצות הברית 1908 הריצה המפלגה את תומאס אי. ווטסון (Thomas E. Watson) כמועמדה לנשיאות. כישלונו הנחרץ סתם את הגולל על המפלגה.
לקריאה נוספת

Clanton, Gene. Populism: The Humane Preference in America, 1890-1900 (1991)
Goodwyn, Lawrence. The Populist Moment: A Short History of the Agrarian Revolt in America. (1978). ISBN 0-19-502417-6
הווארד זין, היסטוריה עממית של ארצות הברית, הוצאת בבל, 2007, עמודים 377 - 396
ארנון גוטפלד, ארצות הברית ממלחמת האזרחים למלחמה הקרה. תל אביב, משרד הביטחון, האוניברסיטה המשודרת, תשמ"ט 1989, עמודים 67 - 81
הערות שוליים

↑  ארצות הברית - ממלחמת האזרחים למלחמה הקרה, עמוד 77 - 78
↑  הנתונים מתוך הווארד זין, היסטוריה עממית של ארצות הברית, הוצאת בבל, 2007, עמוד 384
↑  היסטוריה עממית, עמוד 382
↑  היסטוריה עממית, עמוד 383; ארצות הברית - ממלחמת האזרחים למלחמה הקרה, עמוד 71
↑  היסטוריה עממית עמודים 391 - 393
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459228005171  BIBSYS: 8013496  GND: 6137827-6  ISNI: 0000 0001 1551 1792  LCCN: n50010783  VIAF: 156679796   WorldCat (עם VIAF): 156679796 
שדה במישורים הגדולים, 1897
כרזת בחירות מ-1896: ויליאם ג'נינגס ברייאן ומשפחתו מעל לטקסט המלא של נאום "צלב הזהב", משני צדדיו חקלאי ופועל והסיסמה 16:1
חלוקת הקולות במערכת הבחירות לנשיאות של 1892 - מדינות שבהן זכו מועמדים פופוליסטיים ברוב צבועות בירוק.
קריקטורה אנטי-פופוליסטית ממערכת הבחירות לנשיאות של 1896: המפלגה הפופוליסטית כנחש שראשו, המועמד ויליאם ג'נינגס ברייאן, בולע את החמור המסמל את המפלגה הדמוקרטית.
הכנסת כלה

ערך זה עוסק במצוות הכנסת כלה. אם התכוונתם לרומן מאת ש"י עגנון, ראו .
| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ט, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ט"ז, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף כ"ט, עמוד א'
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות אבל, פרק י"ד, הלכה ט'
 שולחן ערוך:  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ר"נ, סעיף א'  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רמ"ט, סעיף ט"ו שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רנ"א, סעיף ח'
 
הכנסת כלה היא מצווה ללוות את החתן והכלה לחופה ולשמחם כחלק ממצוות ואהבת לרעך כמוך. מצווה זו כוללת גם סיוע לחתן ולכלה כדי שיוכלו להינשא.
מקור המצוה

הכנסת כלה היא מצוות עשה מדרבנן. מצוות הכנסת כלה מצוינת בברייתא האומרת:
דאמר רבי אלעזר: מאי דכתיב "הגיד לך אדם מה טוב ומה ה' דורש ממך כי אם עשות משפט ואהבת חסד והצנע לכת עם אלהיך" (ספר מיכה, פרק ו', פסוק ח')? "עשות משפט" - זה הדין, "ואהבת חסד" - זו גמילות חסדים, "והצנע לכת עם אלהיך" - זו הוצאת המת והכנסת כלה לחופה.
במשנה מצווה זו מצוינת יחד עם הדברים ש"אוכלים פירותיהם בעולם הזה והקרן קיימת לעולם הבא".
פרטי המצווה

מצוות הכנסת כלה היא ללוות את הכלה כשמוליכים אותה לחופה, לשמחה ולספק את צורכי נישואיה.
שיעור המצווה הוא לפי כבודה, לחבבה על בעלה. ויש הסוברים שאין לה שיעור, ככל שיש יותר, מחבב יותר.
פרטי המצווה > צדקה להכנסת כלה

האדם מצווה לבזבז ממונו על הכנסת כלה.
השולחן ערוך מפליג בשבח מצות צדקה לספק צורכי הכנסת כלה ”ישיאו בהם בתולות עניות שאין צדקה גדולה מזו” (שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רמ"ט, סעיף ט"ו).
מפאת חשיבותה של המצווה, ונחיצותה הריאלית בחייהם של בני זוג צעירים שאין ידם משגת את הכסף הדרוש, שקדו קהילות ישראל במשך הדורות על מוסדות וקרנות צדקה המיועדים לצורך זה.
פרטי המצווה > ליווי הכלה

בזמן התלמוד הבבלי חלק ממצות הכנסת כלה היה ללות את הכלה מבית אביה למקום החופה או לבית החתן.
יש הסוברים וכך ההלכה שאם אין מספיק אנשים שמלווים את הכלה לחופה, יש לבטל לימוד תורה כדי ללוות את הכלה.
”מעשה ברבי טרפון שישב ושנה לתלמידים ועברה כלה לפניו, צוה עליה והכניסה בתוך ביתו ואמר לאמו ולאשתו רחצוה וסכוה וקשטוה ורקדו לפניה עד שתלך לבית בעלה.” (אבות דרבי נתן נוסחא א פרק מא) אולם יש חולקים וסוברים שאין מבטלין תלמוד תורה מפני הכלה. דעה שלישית סוברת שאין חובה לבטל תלמוד תורה, אך אם רצה הרשות בידו.
פרטי המצווה > ריקוד לפני הכלה

מקלסים לכלה, שרים ומרקדים לפניה ומשמחים אותה.
קיימת מחלוקת במשנה בעניין הריקוד שנהגו לרקוד לפני הכלה כשליוו אותה לחופה, מה אומרים בו:
”כיצד מרקדין לפני הכלה? בית שמאי אומרים כלה כמות שהיא, ובית הלל אומרים כלה נאה וחסודה. אמרו להן בית שמאי "לדבריכם, אפילו חגרת ואפילו סומא, יאמרו כלה נאה וחסודה? והתורה אמרה מדבר שקר תרחק!" אמרו להן בית הלל לבית שמאי "לדבריכם, הרי שלקח מקח רע מן השוק, יגננו בפניו או ישבחנו בפניו, הוי אומר ישבחנו בפניו". מכאן אמרו חכמים, שתהא דעתו של אדם מעורבת עם הבריות.” (תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ט"ז, עמוד ב')
ההלכה היא כבית הלל.
פרטי המצווה > האיסור לאכול מסעודת חתן ולא לשמחו

בתלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ו', עמוד ב' מובא ”כל הנהנה מסעודת חתן ואינו משמחו - עובר בחמשה קולות שנאמר: קול ששון וקול שמחה קול חתן וקול כלה קול אומרים הודו את ה' צבאות. ואם משמחו מה שכרו? - אמר רבי יהושע בן לוי: זוכה לתורה שנתנה בחמישה קולות.”.
בבאור הביטוי "'עובר בחמישה קולות"' נאמרו כמה פירושים: רש"י מבאר: "מזלזל בחמישה קולות שבירך בהן הקדוש ברוך הוא את ישראל". יש פוסקים שמבארים "לא יזכה לאלו הה' קולות בנחמת ירושלים".
בבאור הקשר בין מתן תורה לשמחת חתן, טען המהרש"א: כי מבואר במשנה "ביום חתונתו - זה מתן תורה" נתינת התורה הייתה חתונתו של ה' עם ישראל. לכן משמח חתן וכלה זוכה לאותם קולות שהיו במתן תורה.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה תלמודית כרך ט, אות ה', ערך הכנסת כלה.
שמואל גליק, "לגלגולה של מצוות הכנסת כלה", סיני, קכ"ח (תשס"א), עמ' קיב–קכג.
הערות שוליים

↑  רק בחלק מהגרסאות כתוב גם הכנסת כלה - למשל בתלמוד הירושלמי.
בגרסאות האחרות המהרש"ל מסביר שזה חלק מגמילות חסדים.
↑  שפתי כהן על שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ש"ס, סעיף א'.
↑  שיטה מקובצת, תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ז, עמוד א'.
↑  מאירי, תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ז, עמוד א'.
↑  רש"י, תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ט, עמוד ב' דיבור המתחיל "והוצאת".
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף כ"ט, עמוד א'
↑  תוספות, תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ז, עמוד א', דיבור המתחיל "תנו רבנן"
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות אבל, פרק י"ד, הלכה ט'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ג', עמוד ב'
↑  תנא קמא במסכת שמחות פרק י"א, הלכה ז
↑  רא"ש, פסקי הרא"ש, תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ט"ז, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ז, עמוד א'
↑  אבות דרבי נתן, פרק ד', הלכה א'.
↑  שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ס"ה, סעיף א'
↑  מסכת תענית, דף כ"ו, עמוד ב'.
↑  מהרש"א על תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ו', עמוד ב'
הפיגוע ברחוב בן-יהודה (1997)

ערך זה עוסק בפיגוע טרור שבוצע ברחוב בן-יהודה בירושלים ב-4 בספטמבר 1997. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| --- | --- |

לוח זיכרון לנרצחים בפיגוע ברחוב בן יהודה ב-1997
 תאריך:  4 בספטמבר 1997
 מקום:  רחוב בן-יהודה, ירושלים, ישראל
 קואורדינטות:  31°46′54″N 35°13′07″E﻿ / ﻿31.781722°N 35.218694°E﻿ / 31.781722; 35.218694
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  5 אזרחים
 מבצע:  חמאס חמאס
  (למפת ירושלים מוגדלת) הפיגוע ברחוב בן-יהודה(למפת ירושלים רגילה) הפיגוע ברחוב בן-יהודה(למפת הרי ירושלים רגילה) הפיגוע ברחוב בן-יהודה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הפיגוע ברחוב בן-יהודה
 
הפיגוע ברחוב בן-יהודה היה פיגוע התאבדות בישראל שהתרחש בירושלים בשעות אחר הצהריים, 4 בספטמבר 1997. במתקפה מתואמת פוצצו שלושה מחבלים מתאבדים פלסטינים את מטעני הנפץ שנשאו ברחוב כמעט בו זמנית. בפיגוע נרצחו 5 ישראלים.
הפיגוע

ב-4 בספטמבר 1997 שלושה מחבלים מתאבדים פלסטינים שהשתייכו לארגון החמאס פוצצו את מטעני הנפץ שנשאו במקביל במדרחוב, וגרמו בכך למותם של חמישה ישראלים, וגם שלושת המחבלים נהרגו. הפיגוע בוצע על ידי פלסטינים מהכפר עסירה א-שמאלייה. אחת הנערות הייתה בתה של פעילת השלום נורית פלד אלחנן ונכדתו של איש הצבא והפוליטיקאי הישראלי מתתיהו פלד.
אחרית דבר

לאחר הפיגוע משפחתה של אחת הנרצחות, יעל בטווין, אשר הייתה אזרחית אמריקאית, הגישה תביעה בארצות הברית נגד איראן על ביצוע הפיגוע.
ב-2 בדצמבר 2013 חמש מהמשפחות האמריקניות, אשר בני משפחתם היו קורבנות לפיגוע, זכו לפיצוי בסך 9 מיליון דולרים, שנפסקו לטובתם בבית המשפט הפדרלי.
הערות שוליים

↑  "Democracy Now! | "The Dominion of Death": An Israeli Mother Who Lost Her 13-Year Old Daughter in a Suicidebombing Speaks Out Against Israel". Web.archive.org. נבדק ב-2019-03-11.
↑  Icarus Films, icarusfilms.com
↑  "The Bombing". Web.archive.org. נבדק ב-2019-03-11.
↑  Botvin v. Islamic Republic of Iran
↑  "The NEFA Foundation - U.S. Legal Cases - Civil". Web.archive.org. נבדק ב-2019-03-11.
↑  Fagen, Cynthia (2 בדצמבר 2013). "Victims in Iran-backed Bombing Awarded Millions". Newsmax Media. נבדק ב-7 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| פיגועי טרור נגד ישראלים במחצית השנייה של המאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | 1948 עד 1959 • שנות ה-60 • שנות ה-70 • שנות ה-80 • שנות ה-90 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | שנות ה-70: מתקפת הטרור בשדה התעופה של מינכן (10 בפברואר 70) • הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר מציריך לנתב"ג (21 בפברואר 70) • חטיפת טיסת 571 של סבנה איירליינס מבריסל לנתב"ג (8 במאי 72) • טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (5–6 בספטמבר 72) • משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (28 בדצמבר 72) • הפיגוע בטיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס מנתב"ג לניו-יורק (8 בספטמבר 74) • חטיפת מטוס אייר פראנס 139 מנתב"ג לפריז (27 ביוני 76)  שנות ה-80: ניסיון ההתנקשות בשגריר הישראלי בלונדון (3 ביוני 82) • הפיגוע בראס בורקה (5 באוקטובר 85) • רצח הימאים הישראלים בברצלונה (5 באוקטובר 85) • הפיגועים בדלפקי אל על בנמלי התעופה של וינה ורומא (27 בדצמבר 85) • ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון (17 באפריל 86)  שנות ה-90: פיגוע האוטובוס במצרים (4 בפברואר 90) • הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה (17 במרץ 92) • הפיגוע בשגרירות ישראל בלונדון (26 ביולי 94) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
המתקפה האווירית הסורית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים

המתקפה האווירית הסורית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים היא מתקפה רחבת היקף של 132 מטוסי קרב סוריים על יעדים צבאיים ברמת הגולן ובגליל העליון. המתקפה החלה ב-6 באוקטובר 1973 בשעה 13:55 והייתה זו שפתחה את מלחמת יום כיפור בחזית הצפון. המתקפה הפתיעה את צה"ל שלא נערך מבעוד מועד לבלימתה וספג את תוצאותיה.
התכנון

המתקפה נועדה להוות מכה מקדימה שתפתח את המלחמה בין ישראל לסוריה. המתכננים הסוריים מסרו את תכנון המבצע ליועצים סובייטים. הסובייטים ייעצו לסורים להימנע מגיחות עמוקות לשטח ישראל מתוך הערכה שחלק גדול מהמטוסים יופלו עוד בטרם יגיעו אל המטרות.
בעקבות הערכות אלה באשר לאבדות צמצמו הסורים את יעדי התקיפה והסתפקו בתוכנית לפגיעה בבסיסי צה"ל ברמת הגולן ובגליל העליון ובחניוני טנקים של חטיבה 188 הסדירה שהיו פזורים לאורך חזית רמת הגולן. לא נכללו בתוכנית ההתקפה חניוני טנקים של חטיבה 7 שנפרשו עקב העלאת הכוננות זמן קצר לפני פרוץ המלחמה לאורך חזית רמת הגולן. המתקפה תוכננה כך שהמטוסים הסוריים יגיעו אל המטרות בשעה 13:55 בדיוק. חמש דקות לאחר מכן, בשעה 14:00, תוכננה הרעשה ארטילרית אינטנסיבית לאורך כל חזית רמת הגולן שתפתח את המתקפה הקרקעית. זמן המתקפה האווירית הסורית תואם עם  המתקפה האווירית של צבא מצרים בסיני. כשני שלישים מהמטוסים הסורים שהוקצו למתקפה היו מטוסי הפצצה שטסו במבנים למטרות ישראליות ברמת הגולן וכשליש מטוסי יירוט מדגם מיג 21 ששימשו לחיפוי מפני מטוסי יירוט ישראליים שעלולים היו לזנב במטוסי ההפצצה הסוריים ופיטרלו מעל שטח סוריה. במהלך ההתקפה הוכנסו כל 31 סוללות הטק"א הסוריות שהיו פרושות לאורך חזית רמת הכולן למצב נצור וזאת במטרה למנוע הפלה של מטוסים סוריים באש ידידותית.
המתקפה

החל מהשעה 13:45 המריאו מבנים של מטוסי קרב משדות התעופה בסוריה בדרכם למטרות איכות בצפון מדינת ישראל. ביחידת האזנה 848 של חיל המודיעין התקבלו אינדיקציות להמראות הרבות ללא מתן אישורי המראה בדרך הרגילה אלא בדממת אלחוט. המטוסים חדרו בגובה נמוך בנתיבים שבהם כיסוי המכ"ם הישראלי חלקי ובדממת אלחוט. בחלוף דקות אחדות נקלטה על צגי המכ"ם ביחידת הבקרה האווירית הצפונית התראה על תנועת עשרות מטוסים בדרכם לעבר ישראל בנתיבים רבים. במקביל להתראות יחידת הבקרה האווירית הישראלית ויחידה 848 נתקבלו במטה חיל האוויר הישראלי ידיעות על חדירת מבני מטוסים רבים לסיני.
בעת קבלת ההתרעה על המתקפה היה חלק גדול ממטוסי חיל האוויר הישראלי בשלבי החלפת חימוש ולא היה ערוך להזנקה, לאחר שמכה מקדימה על שדות התעופה הסוריים, שאליה נערך, לא אושרה על ידי הממשלה שלוש וחצי שעות קודם לכן. משנתרבו ההתראות בדבר המתקפה המתקרבת, פקד מפקד חיל האוויר הישראלי האלוף בני פלד על המראת כל מטוסי חיל האוויר להגנת שמי המדינה, כולל מטוסים שהיו עמוסים בפצצות ומטוסי סקייהוק שאינם מיועדים לקרבות אוויר. בכך נמנעה הפעלתם למשימות התקפיות חיוניות למשך מספר שעות.
מטוסי חיל האוויר הישראלי שהוזנקו ביקשו הנחיות מהבקרה האווירית אולם המתקפה הרחבה המצרית-סורית הקשתה על השליטה והטייסים הונחו לבצע מעגלי המתנה. חלק מהטייסים שמטוסיהם היו חמושים בפצצות הונחו לטוס אל הים התיכון ולהשליך אליו את הפצצות.
בשל העומס על הבקרה הישראלית וההפתעה, מטוסי חיל האוויר הסורי התקיפו בו זמנית את היעדים הישראלים ללא הפרעה של מטוסי חיל האוויר הישראלי. מלבד פגיעה של סוללת הוק במבנה שטס מעל לבנון בנתיב חודר והפלת מטוס יירוט מדגם מיג 21 על ידי מבנה מטוסי מיראז' 3 ישראלי, לא נפגע אף מטוס סורי מבין עשרות המטוסים שתקפו מטרות ישראליות ברמת הגולן.
בסיום ההפצצה הוכנסו 31 סוללות הטק"א הסוריות שהיו פרושות בחזית רמת הגולן לכוננות יירוט והצליחו להפיל 2 מטוסי סקייהוק ישראלים שהוזנקו למשימת סיוע לכוחות צה"ל הקרקעיים.
משנתבקש מפקד חיל האוויר הישראלי על ידי הרמטכ"ל דוד אלעזר לצאת לתקיפת שדות התעופה הסוריים באותו היום נענה כי חיל האוויר אינו ערוך למשימה. 
לימים נמתחה ביקורת על האופן שבו הופעל חיל האוויר ביומה הראשון של המלחמה באופן שאינו אפקטיבי.
תוצאות המתקפה

המתקפה האווירית הסורית הפתיעה את צה"ל שלא היה ערוך לבלימתה.
מטוסי ההפצצה הסוריים תקפו את המטרות מבלי שחיל האוויר או יחידות הנ"מ הספיקו להתנגד לה, פרט ליירוט של יחידת ההוק הצפונית בצפת שהביאה לנסיגת מבנה של מטוסי תקיפה שככל הנראה נועד לתקוף את יב"א 506.
פרט לפגיעה הקשה במחנה יצחק, שאר היעדים לא נפגעו או שהפגיעה בהם הייתה קלה.
ביעדי המתקפה לא נכללו חניוני הטנקים של חטיבה 7 שפרסה ברמת הגולן אלא כנגד חטיבה 188 שהייתה פרושה בשגרה ברמת הגולן. ככל הנראה, תוכנית המבצע הוכנה לפני פריסת חטיבה 7 ברמת הגולן.
שר ההגנה הסורי מוסטפא טלאס כתב בספר זכרונותיו כי במתקפה הופלו 4 מטוסים סוריים על ידי כוח ההגנה הקרקעית של ישראל.
ראו גם

המתקפה האווירית המצרית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים
לקריאה נוספת

שמואל גורדון, 30 שעות באוקטובר - החלטות הרות גורל על הפעלת חיל האוויר בתחילת מלחמת יום כיפור, ספריית מעריב, 2008.
יוסף ברגר, מחקר- התקיפה האווירית שפתחה את מלחמת יום הכיפורים - 1973, סרטונים באתר יוטיוב
הערות שוליים

↑  Воздушный удар 6-го октября 1973 года.
המלכים הארורים

| --- | --- |
 The Iron King  The She-Wolf of France  The Lily and the Lion  The Royal Succession  The Strangled Queen  The Poisoned Crown  The King Without a Kingdom 
 מידע כללי
 מאת:  מוריס דרואון
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  דרמה היסטורית
 תקופת התרחשות:  המאה ה־14 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  1955
 תאריך הוצאה:  שנות ה־50 של המאה ה־20 
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  1955
 מספר כרכים:  6
 סדרה
 סדרת ספרים:  המלכים הארורים
 
המלכים הארורים (בצרפתית: Les Rois maudits) היא סדרת רומנים היסטוריים מאת הסופר הצרפתי מוריס דרואון על המלוכה הצרפתית במאה ה-14. פורסם בין 1955 ו-1977, הסדרה עובדה פעמיים למיני סדרה עבור הטלוויזיה בצרפת.
הסופר האמריקאי ג'ורג' ר. ר. מרטין כינה את הספרים "משחקי הכס המקוריים", תוך שהוא מציין את הרומנים של דרואון כהשראה לסדרה שלו "שיר של אש ושל קרח".
עלילה

הסדרה מתרחשת בתקופת שלטונם של חמשת המלכים האחרונים של השושלת הקאפטינגית הישירה ושני המלכים הראשונים של בית ולואה, הסדרה מתחילה כאשר המלך הצרפתי פיליפ היפה, שכבר מוקף שערורייה ותככים, מביא קללה על משפחתו כאשר הוא רודף את האבירים הטמפלרים. רצף המלכים שבאו אחריו מוביל את צרפת ואנגליה למלחמת מאה השנים.
רומנים

ששת הרומנים הראשונים ראו אור בצרפת בהוצאת דל דוקה בשנים 1955–1960 ואת הכרך האחרון הוציאה לאור הוצאת פלון בשנת 1977.
ששת הספרים הראשונים יצאו לראשונה באנגלית (בתרגום המפרי הייר) בשנים 1956–1961, על ידי רופרט הארט דייוויס בבריטניה ועל ידי סקריבנר'ס בארצות הברית, עם מהדורות חוזרות עד שנות השמונים. בשנים 2013–2015 הוציאה הרפר קולינס מחדש את כל הסדרה בדפוס וכספרי שמע, כולל הספר האחרון "מלך ללא ממלכה" שמעולם לא פורסם באנגלית קודם לכן.
הסדרה טרם תורגמה לעברית.
רומנים > ספרי הסדרה

מלך הברזל (Le Roi de fer)
המלכה החנוקה (La Reine étranglée)
הכתר מורעל (Les Poisons de la couronne, מילולית – רעל הכתר)
ירושת המלכות (La Loi des mâles, מילולית – חוק הזכרים)
זאבת צרפת (La Louve de France)
הפרח והאריה (Le Lys et le lion)
מלך ללא ממלכה (Quand un Roi perd la France)
עיבודים לטלוויזיה

הרומנים עובדו פעמיים לטלוויזיה הצרפתית:
עיבודים לטלוויזיה > עיבוד משנת 1972

העיבוד הטלוויזיוני משנת 1972 שודר ברשת ORTF בתאריכים 21 בדצמבר 1972 עד 24 בינואר 1973 וכיכבו בה ז'אן פיאט כרוברט ד'ארטואה והלן דוק בתפקיד מהאוט ד'ארטואה. ששת הפרקים היו מבוססים ישירות על ששת הרומנים הראשונה. הסדרה הוכתרה כ"הצלחה רבה" והעלתה את הפופולריות של הספרים הסדרה שודרה בבריטניה על ידי BBC בצרפתית עם כתוביות באנגלית ביוני–יולי 1974 ושוב באוגוסט–ספטמבר 1975.