stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rattle and Hum
רשימת השירים

מילות השירים נכתבו על ידי בונו (למעט היכן שמצוין אחרת), המוזיקה לשירים הולחנה על ידי U2 (למעט היכן שמצוין אחרת).
| מס' | שם | כותב(ים) | אומן מבצע | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Helter Skelter (בהופעה חיה בדנוור, קולורדו)  | לנון-מקרטני | U2 | 3:07 |
| 2. | Van Diemen's Land  | דה אדג' (מילים) | U2 | 3:06 |
| 3. | Desire  |   | U2 | 2:58 |
| 4. | Hawkmoon 269  |   | U2 | 6:22 |
| 5. | All Along the Watchtower (בוהפעה חיה בסן פרנסיסקו, קליפורניה)  | בוב דילן | U2 | 4:24 |
| 6. | I Still Haven't Found What I'm Looking For (בהופעה חיה ממדיסון סקוור גארדן, ניו יורק)  |   | U2, The New Voices of Freedom | 5:53 |
| 7. | Freedom for My People  | סטרלינג מאגי (מילים ולחן), אדם גאסו (לחן) | סטרלינג מאגי, אדם גאסו | 0:38 |
| 8. | Silver and Gold (בהופעה חיה מדנוור, קולורדו)  |   | U2 | 5:50 |
| 9. | Pride (In the Name of Love) (בהופעה חיה מדנוור, קולורדו)  |   | U2 | 4:27 |
| 10. | Angel of Harlem  |   | U2 | 3:49 |
| 11. | Love Rescue Me  | בונו, בוב דילן (מילים) | U2, בוב דילן | 6:24 |
| 12. | When Love Comes to Town  |   | U2, בי. בי. קינג | 4:14 |
| 13. | Heartland  |   | U2 | 5:02 |
| 14. | God Part II  |   | U2 | 3:15 |
| 15. | The Star Spangled Banner (בהופעה חיה)  | ג'ון סטפורד סמית' (לחן) | ג'ימי הנדריקס | 0:43 |
| 16. | Bullet the Blue Sky (בהופעה חיה מטמפה, אריזונה  |   | U2 | 5:37 |
| 17. | All I Want Is You  |   | U2 | 6:30 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 72:27 |
משתתפי האלבום > U2

בונו - שירה, גיטרה, מפוחית
דה אדג' - גיטרה, קלידים, קולות רקע, שירה (2)
אדם קלייטון - גיטרה בס
לארי מולן ג'וניור - תופים, כלי הקשה
משתתפי האלבום > מוזיקאים אורחים

בוב דילן - אורגן האמונד (4), קולות רקע (11)
The New Voices of Freedom - מקהלת גוספל (6)
The Memphis Horns - קרנות (10, 11)
בי. בי. קינג - שירה, גיטרה (12)
רבקה אווונס ראסל - קולות רקע (12)
פיליס דאנקן - קולות רקע (12)
הלן דאנקן - קולות רקע (12)
בריאן אינו - קלידים (13)
בנמונט טנץ' - אורגן האמונד (17)
ואן דייק פארקס - עיבוד מיתרים (17)
משתתפי האלבום > מוזיקאים נוספים

סטרלין מגי - (7)
אדם גאסו - (7)
ג'ימי הנדריקס - גיטרה (15)
לקריאה נוספת

מאט מקגי, U2: A Diary, לונדון: Omnibus Press, 2008, ISBN 978-1-84772-108-2. (באנגלית)
דיאנה סקרימג'ר, U2 Show, לונדון: Orion Books, 2004, ISBN 0-7528-5607-3. (באנגלית)
U2, ניל מקורמיק (ע), U2 by U2, לונדון: הרפר קולינס, 2006, ISBN 0-00-719668-7. (באנגלית)
ביל גרהאם, קרוליין אוסטן דה בור, U2: The Complete Guide to Their Music, לונדון: Omnibus Press, 2004, ISBN 0-7119-9886-8. (באנגלית)
ניל סטוקס, U2: Into the Heart – The Stories Behind Every Song, ניו יורק: Thunder's Mouth Press, 2005, ISBN 1-56025-765-2. (באנגלית)
הערות שוליים

↑  מקגי (2008), עמ' 105, 109
1 2 3  מקגי (2008), עמ' 112
↑  U2: Rattle and Hum (1988) - IMDb, נבדק ב-2023-02-20
↑  סקרימג'ר (2004), עמ' 273
↑  מקורמיק (2006), עמ' 203
↑  מקגי (2008), עמ' 114
↑  מקגי (2008), עמ' 93
↑  מקגי (2008), עמ' 113
↑  גרהאם (2004), עמ' 36
↑  מקגי (2008), עמ' 104
↑  מקגי (2008), עמ' 109
↑  מקגי (2008), עמ' 110-111
↑  Robert Hilburn, The First Temptation of U2 : Will the Biting Criticism of "Rattle and Hum" Cause the Band to Weaken Its Vision?, Los Angeles Times, ‏1988-11-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Robert Christgau: Pazz & Jop 1988: Critics Poll, www.robertchristgau.com
↑  Acclaimed Music, www.acclaimedmusic.net
↑  The Movie Poll, USA Today,‏ 11 בנובמבר 1988
↑  U2 Rattle and Hum (באנגלית), נבדק ב-2023-02-20
↑  מקגי (2008), עמ' 120
↑  10. U2: Rattle And Hum - The top 20 fastest-selling albums - Music - Virgin Media, web.archive.org, ‏2016-03-04
↑  Charts Analysis: Sam Smith surges to albums summit | Analysis | Music Week, www.musicweek.com
↑  סטוקס (2005), עמ' 78
↑  מקורמיק (2006), עמ' 213
↑  סטיבן דלטון, Achtung Stations, Uncut 90, נובמבר 2004, עמ' 52
| U2 |
| --- | --- | --- |
בונו • דה אדג' • אדם קלייטון • לארי מולן ג'וניור • דיק אוונס • איבן מקורמיק
| אלבומי אולפן | Boy •  October • War • The Unforgettable Fire • The Joshua Tree • Rattle and Hum • Achtung Baby • Zooropa • Pop • All That You Can't Leave Behind • How To Dismantle An Atomic Bomb • No Line on the Horizon • Songs of Innocence • Songs of Experience • Songs of Surrender |  |
| אוספים ומיני-אלבומים | Three • Wide Awake in America • Please: PopHeart Live PE • The Best of 1980-1990 • 7 • The Best of 1990-2000 • Exclusive • The Complete U2 • Live from Under the Brooklyn Bridge • U218 Singles • Wide Awake in Europe |  |
| אלבומי הופעות ואלבומים אחרים | Under a Blood Red Sky  • Original Soundtrack 1 |  |
| סינגלים | "New Year's Day" • "Sunday Bloody Sunday" • "Pride (In the Name of Love)" • "With or Without You • "One" • "Beautiful Day" |  |
| אוספי וידאו קליפים וסרטים | U2 Live at Red Rocks: Under a Blood Red Sky • Rattle and Hum • From the Sky Down |  |
| סיבובי הופעות והופעות | October Tour • War Tour • The Unforgettable Fire Tour • לייב אייד • A Conspiracy of Hope • The Joshua Tree Tour • Lovetown Tour • Zoo TV Tour • PopMart Tour • Elevation Tour • Super Bowl XXXVI halftime show • Vertigo Tour • 360° • Innocence + Experience Tour • The Joshua Tree Tour 2017 • Experience + Innocence Tour • The Joshua Tree Tour 2019 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: bf965ead-7c91-3a9b-93c8-cf941242ee65
בית העלמין הדרום

תבנית:בית קברות
מפת בית העלמין דרום
בית העלמין הדרום, הידוע גם בשמות בית העלמין חולון ובית העלמין בת ים, הוא בית עלמין בדרום-מזרח העיר בת ים, בגבול עם חולון וראשון לציון.
מיקום

בית העלמין הדרום שוכן סמוך למחלף קוממיות בנתיבי איילון בדרום העיר בת ים ובגבול עם חולון וצפונית-מזרחית לשכונת נווה חוף בראשון לציון. ליד בית העלמין שוכן האצטדיון העירוני של בת ים ומסוף אוטובוסים.
תחילה השתרע בית העלמין על שטח של 500 דונם, ומאוחר יותר הורחב בעוד 300 דונם. בבית העלמין פועל גם בית קברות צבאי.
היסטוריה

בית העלמין הוקם בשנת תשכ"ד (1964), לאחר שהשטח בבית הקברות נחלת יצחק ובית עלמין טרומפלדור החל לאזול. ראש עיריית בת ים, דוד בן ארי, התנגד להקמתו, משום שהעדיף שימושים אחרים לשטח שנלקח למטרה זו. בית העלמין יועד להיות בית עלמין האזורי הראשי של תל אביב, וכך היה במשך 15 שנים, עד לפתיחתו של בית העלמין ירקון. הוא תוכנן על ידי האדריכל ר"מ מאיר. את טקס הפתיחה ערך הרב הראשי של תל אביב איסר יהודה אונטרמן, בז' באדר תשכ"ד. בחודש אייר של אותה שנה נטמן בבית העלמין הנפטר הראשון.
למרות היותו בתחום שיפוטה של בת ים, רבים מכנים אותו "בית העלמין חולון", וזאת מפני שעם פתיחתו הכניסה היחידה אליו הייתה מהשער המזרחי, מכיווּן חולון. רק לאחר מספר שנים נבנה השער הצפוני מכיווּן בת ים, שעם בנייתם של נתיבי איילון הפך לשער המרכזי.
כמו ברוב בתי העלמין הגדולים בישראל, גם בבית העלמין הדרום ישנן מצבות רבות לזכרן של קהילות שנספו בשואה, ומתחת לחלקן אפר של הנספים.
בבית העלמין קבורים כ-200,000 נפטרים, והוא מוגדר על ידי המוסד לביטוח לאומי כ"בית עלמין סגור".
בבית העלמין מצויה חלקה להורים שכולים, חלקה לילדים וחלקות לקבוצות אוכלוסייה ייחודיות נוספות.
הערות שוליים

↑  א. צבי, בת-ים אינה רוצה להפריש שטח בשביל בית קברות, מעריב, 19 בדצמבר 1961.
אנדרטאות לזכר קהילות יהודיות שחרבו בשואה
משפט הקטגוריה של בר

משפט הקטגוריה של בר (Baire) הוא משפט מרכזי באנליזה פונקציונלית ובטופולוגיה קבוצתית. המשפט קובע כי כל מרחב מטרי שלם וכל מרחב רגולרי קומפקטי מקומית הם מרחבי בר.
המשפט מהווה בסיס מרכזי להוכחת משפטים חשובים אחרים, ביניהם משפט ההעתקה הפתוחה, משפט הגרף הסגור ומשפט בנך-שטיינהאוס. המשפט מוכיח כי המרחבים  \mathbb {R} ^{n} הם מרחבי בר עם הטופולוגיה הסטנדרטית.
המשפט הוכח לראשונה בשנת 1899 על-ידי המתמטיקאי הצרפתי רנה-לואי בר.
מונחים בסיסיים

בהינתן מרחב טופולוגי  X וטופולוגיה  {\mathcal {T}}:
קבוצה  N\subseteq X תקרא קבוצה דלילה אם ורק אם לכל קבוצה פתוחה לא ריקה  U\in {\mathcal {T}} קיימת תת-קבוצה פתוחה לא ריקה  {\mathcal {T}}\ni V\subseteq U כך ש- N\cap V=\emptyset . לחלופין, הפנים של הסגור של  N ריק.
קבוצה  A\subseteq X תקרא קבוצה מקטגוריה ראשונה אם ורק אם היא יכולה להכתב כאיחוד בן מניה של קבוצות דלילות.
המרחב  X כולו ייקרא מרחב בר אם ורק אם לכל תת-קבוצה  A\subseteq X מקטגוריה ראשונה יש פנים ריק.
באופן כללי קבוצה מקטגוריה ראשונה אינה בהכרח דלילה. כך לדוגמה, המספרים הרציונליים הם קבוצה מקטגוריה ראשונה (כאיחוד בן מנייה של יחידונים, שהם דלילים), והפנים של הסגור שלהם הוא כל הישר הממשי.
ניסוח המשפט

למשפט שני ניסוחים:
משפט בר הראשון: יהי  X מרחב מטרי שלם. אזי,  X הוא מרחב בר.
משפט בר השני: יהי  X מרחב רגולרי קומפקטי מקומית. אזי  X הוא מרחב בר. הדבר נכון בפרט כאשר  X הוא מרחב האוסדורף קומפקטי מקומית.
תקציר הוכחת המשפט

נתון מרחב טופולוגי  X וטופולוגיה  {\mathcal {T}} העונה לתנאים של אחד המשפטים לעיל. כמו כן, נתונה קבוצה מקטגוריה ראשונה  A\subseteq X. כדי להוכיח ש- X הוא מרחב בר, יש להוכיח כי הפנים של  A ריק. מספיק להוכיח כי לכל קבוצה פתוחה  U\in {\mathcal {T}} קיימת נקודה שאינה ב- A, כלומר  U\cap A^{\complement }\neq \emptyset .
כיוון ש- A קבוצה מקטגוריה ראשונה, ניתן להגדיר  A=\bigcup A_{n} כאשר  A_{n} קבוצות דלילות. בונים סדרה של קבוצות קומפקטיות  \{B_{n}\}_{n=1}^{\infty } כך שלכל  n\in \mathbb {N} :
\operatorname {Int} (B_{n}) (הפנים של  B_{n}) לא ריק, ולכן גם  B_{n} לא ריק.
B_{n}\subseteq U\cap A_{n}^{\complement }
B_{n+1}\subset \operatorname {Int} (B_{n}).
יש לשים לב כי בשתי גרסאות המשפט מובטח כי כל קבוצה קומפקטית היא סגורה, לכן  B_{n} קבוצות סגורות. כאשר מדובר במרחב מטרי,  B_{n} נבנים בעזרת כדורים סגורים. במקרה של מרחב טופולוגי קומפקטי מקומית, בונים את  B_{n} על-ידי לקיחת סביבה קומפקטית לאיבר כלשהו מ- B_{n-1} העומדת בתנאים.
כעת מגדירים  B:=\bigcap _{n=1}^{\infty }{B_{n}}. יש להוכיח כי  B אינו ריק. מניחים בשלילה כי  B קבוצה ריקה. לכן משפחת המשלימים  \{B_{n}^{\complement }\}_{n=2}^{\infty } היא כיסוי פתוח של  B_{1}. בגלל הקומפקטיות של  B_{1} קיים תת-כיסוי סופי. ניתן להסיק מכך כי קיים  n\geq 2 כך ש- B_{1}\subseteq B_{n}^{\complement }. מצד שני  \emptyset \neq B_{n}\subset B_{1}, וזו סתירה.
מכיוון ש- B אינו ריק, קיים  x\in B. לכל  n\in \mathbb {N}  מתקיים  x\in B\subseteq B_{n}\subseteq U\cap A_{n}^{\complement }. לכן:
x\in U\cap \bigcap _{n=1}^{\infty }{A_{n}^{\complement }}=U\cap \left(\bigcup _{n=1}^{\infty }{A_{n}}\right)^{\complement }=U\cap A^{\complement }
משמע  U\cap A^{c}\neq \emptyset , ובכך מוכיחים את המשפט. מ.ש.ל.
מסקנות מן המשפט

במרחב הפונקציות הרציפות עם מטריקת המקסימום, אוסף הפונקציות הגזירות בנקודה אחת לפחות הוא קבוצה מקטגוריה ראשונה. מכאן, כמעט כל הפונקציות הרציפות אינן גזירות אפילו בנקודה אחת. יש לשים לב שהמשפט אינו קונסטרוקטיבי, דהיינו, הוא אינו מראה כיצד בונים פונקציה כזו. דוגמה ראשונה לפונקציה רציפה שאינה גזירה באף נקודה ניתנה על ידי ויירשטראס בשנת 1872.
כאמור, ניתן להסיק ממשפט הקטגוריה של בר מספר משפטים חשובים באנליזה פונקציולית, ביניהם משפט ההעתקה הפתוחה, משפט הגרף הסגור ומשפט בנך-שטיינהאוס.
קבוצת הנקודות הרציונליות על הישר הממשי אינה קבוצת  G_{\delta } (קבוצה הניתנת להצגה כחיתוך בן מנייה של קבוצות פתוחות).
אין פונקציה שרציפה בכל נקודה רציונלית ואינה רציפה באף נקודה אי-רציונליות (פונקציית רימן מקיימת את המקרה ההפוך).
סדרת פונקציות רציפות שמתכנסת נקודתית מתכנסת לפונקציה רציפה כמעט בכל מקום (אינה רציפה בקבוצה מקטגוריה ראשונה).
הערות שוליים

↑  Eric W. Weisstein, Baire Category Theorem, mathworld.wolfram.com (באנגלית)
↑  René Baire, Sur les fonctions de variables réelles, Bernardoni de C. Rebeschini, 1899. (בצרפתית)
↑  Alan Sokal, THE BAIRE CATEGORY THEOREM AND ITS CONSEQUENCES, University College London, ‏2013 (באנגלית)
דב פרידקין

דב (דבלֶה) פרידקין (נולד ב-1 בינואר 1926) היה חבר הפלמ"ח, ממייסדי קיבוץ משגב עם וראש הוועדה הממונה הראשונה באופקים.
ביוגרפיה

דב פרידקין נולד ב-1 בינואר 1926 בתל אביב.
בגיל 17, במסגרת מאתיים ימי חרדה נקרא לשירות בפלמ"ח בפלוגה ה' מחלקה ה' (שבסיסה היה בקיבוץ נגבה) כדי להגן על ארץ ישראל מפני פלישת הנאצים הצפויה. במסגרת אימוניו שהה כשנה בקיבוץ נגבה, היישוב הדרומי ביותר ביישוב היהודי בארץ ישראל דאז.
בשנת 1944 המשיך שירות של שנתיים נוספות בקיבוץ גבעת השלושה, ובשנת 1945 עלה עם קבוצת ההכשרה כדי להקים את קיבוץ משגב עם כנקודת היאחזות. שם היה מזכיר חוץ וגזבר הקיבוץ.
בינואר 1945 השתתף במסע ה-14 לאום רשרש, המסע הראשון שחצה את הנגב ברגל.
בשנת 1948 עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס לצה"ל ולאחר שחרורו עבד בתעשייה הצבאית.
נישא למרים (לבית פישר). נולדו להם 2 בנות, צפורה וענת.
ביוגרפיה > באופקים

בשנת 1957 הוא נקרא על ידי נציגי מפלגת מפא"י לעזור בניהול עיירות פיתוח בדרום הארץ. הערים אשר הוצעו לו היו אשדוד ודימונה. אך בהמלצתה של סנטה יוספטל בחר פרידקין להגיע לאופקים.
כך מספר פרידקין על התקופה:[דרוש מקור]
באוגוסט 1957 קרא משרד הביטחון לעובדיו לצאת להתנדבות לעבודה וארגון בעיירות הפיתוח, עולים שזה מקרוב באו ושאינם דוברי עברית ומוכי אבטלה. נעניתי לאתגר. הופנתי למרכז מפא"י שם רואיינתי. הציגו בפני חומרת המצב בעיירות הפיתוח ובעיקר באופקים, אשר נציגיה פנו למפלגה, לאחר מריבה פנימית חמורה.
בשנת 1958 הגיע פרידקין לעיירה. הוא מצא את תושביה במצב כלכלי קשה. בין המועסקים נפוצה עבודת דחק עונתית בקטיף כותנה. מוסדות הציבור היחידים בעיירה היו מרפאה קטנה וצרכניה. האוטובוס של אש"ד לבאר שבע היה מגיע פעם בשעתיים. חוקי עזר רבים היו חסרים. בתקופתו של פרידקין, החלה בנייה של שכונות במקום מעברות הפחונים והאזבסט, החלה הקמת מפעלי הטקסטיל: "אופ-אר" ו"אופק", כבישים נסללו, גנים ציבוריים נטעו והוקמו בתי ספר ממלכתיים ודתיים. עם זאת, יוזמות שונות של פרידקין נתקעו בגלל סחבת ממשלתית.
רבים בעיירה ראו בפרידקין נטע זר שהוצנח בידי השלטון המרכזי של מפא"י מבחוץ, תוך עקיפת ההנהגה המקומית. מבחינה מוניציפלית, העיירה בחרה בוועד מקומי וכל שירותי התברואה בוצעו באמצעות מועצה אזורית מרחבים. בגין ריב בין יהודה מרציאנו ששימש כיו"ר הוועד המקומי לבין משה ביתן, שהתחרה בו, החליט סניף מפא"י באופקים לבקש ממרכז המפלגה לשלוח אדם שלישי, והפעם אשכנזי ("ווז-ווז"), מרכז מפא"י הציע לפרידקין להיענות לדרישת הסניף המקומי.בבחירות בשנת 1959 זכתה סיעת מפא"י בראשותו ברוב של 5 מתוך 9 מושבים, והוסכם על הקמת קואליציה בראשותו. אך ברגע האחרון פרש משה ביתן ממפלגתו והקים קואליציה בראשותו עם נציגי תנועת החרות והמפד"ל. פרידקין נשאר באופקים גם לאחר מכן ופעל לחזור לראשות המועצה. ב־1959 קיבל את סוכנויות "פז-גז" ו"אמפא", בשנת 1966 הורשע ונדון לקנס על עיכוב באספקת מקררים לצרכנים. לאחר מספר חודשים בוטלה ההרשעה בערעור על ידי בית המשפט העליון.
בשנת 1960 דרש משרד הפנים מפרידקין להשיב למועצה 12,000 ל"י שנטען שהוצאו למשכורות ללא אישור. המשכורות יועדו לעובדי הניקיון והאחזקה באופקים, מכיוון שעובדי הדחק גויסו לקטיף הכותנה, וממילא התקציב שהיה מיועד לאחזקת עובדי התחזוקה באופקים נמנע מהרשות. לא היה ניתן לשלם להם דרך שירות התעסוקה ולכן השתמש פרידקין בסעיף הרזרבה לשלם להם. הממונה על המחוז מר ורדימון הכריז פומבית ופרסם בעיתונות כי יגיש תביעה כספית נגד פרידקין בגין חריגה מהתקציב.פרידקין הוזמן לשימוע בפני שר הפנים משה חיים שפירא אשר קיבל את הסבריו וביטל את התביעה.
הערות שוליים

↑  משגב עם, דבר, 10 במרץ 1946
↑  מפ"ם מסיתה תושבי אפקים, דבר, 10 ביוני 1959
↑  משולם עד, אופקיה של אופקים, דבר, 17 בספטמבר 1959
↑  עזרא ינוב, המאפיה שלא קמה באפקים, מעריב, 20 באוקטובר 1960
צבי אלגת, והילדים עודם יחפים, מעריב, 7 באוגוסט 1960
ש. גבעון, אופקים סוערת בגלל פרשת נעליים, מעריב, 8 בפברואר 1961
↑  מפא"י ממנה עסקנים זרים, חרות, 16 בנובמבר 1958
1 2  נערך על ידי דב פרידקין
↑  באפקים קואליציה של מפא"י ומפ"ם, דבר, 8 בדצמבר 1959
↑  באופקים הונחה אבן פינה לבית ההסתדרות, מעריב, 7 בינואר 1960
↑  באופקים רוצים בהדחת ביטון, מעריב, 25 במאי 1960
שלמה גבעון, אופקים שחורים בעיירה אופקים, מעריב, 27 באוקטובר 1960
↑  שלמה גבעון, קנס הוטל על דמות ציבורית באופקים, מעריב, 15 בפברואר 1966
↑  דב פרידקין, מעריב, 11 ביולי 1966
↑  משולם עד, ראש מועצת אופקים לשעבר, דבר, 2 בפברואר 1961
מועצת אופקים העסיקה 75 עובדים במקום 23, דבר, 5 בפברואר 1961
↑  פרידקין מבקש לבטל הצו, מעריב, 22 בפברואר 1961
↑  שלמה גבעון, ובכל זאת מה על 13 אלף לירות?, מעריב, 25 בנובמבר 1962
דיר-לה-דה

דיר-לה-דה הוא שיר עם, שמקורו באי היווני קלימנוס.
מקור

השיר דיר-לה-דה היה פופולרי בקרב הימאים ושולי הספוגים באי קלימנוס. מילות השיר הכילו דברי עידוד לצוללנים שעלו מן הים, והוא נועד להשאיר אותם ערים כדי שלא ייפגעו ממחלת הצוללנים.
אחת הגרסאות המוקדמות של השיר הוקלטה בשנת 1965 על ידי פאנדליס גיניס, אחד משולי הספוגים (אנ') באי קלימנוס.
בשנת 1969 הקליט זמר המחאה דיוניסיס סבופולוס, יליד סלוניקי, גרסה לשיר. הוא נתבע על ידי גיניס על הפרת זכויות יוצרים, אך בית המשפט פסק כי זהו שיר עממי לאחר שהובאו בפניו עדויות של אמנים שהכירו את השיר שנים רבות לפני כן.
בעקבות המשפט זכה השיר לפרסום רב, והוקלט על ידי אמנים יווניים רבים. ביצועים אלה נחשבו לאקט של מחאה פוליטית נגד המשטר הצבאי ביוון, ששימש דוגמה גם לאמנים אחרים בפנייתו אל הפולקלור לשם כך.
גרסאות נוספות

באפריל 1970 הקליטה דלידה גרסה לשיר זה באיטלקית, צרפתית, גרמנית ואנגלית. גרסתה של דלידה נקראה "darla dirladada" והתפרסמה בעולם כולו. באותה שנה הקליט טריפונס גרסה לשיר זה בשם "דיר-לה-דה" שהפכה ללהיט ענק בישראל ומושמעת עד היום. טריפונס שר את השיר גם בסרטו של ג'ורג' עובדיה, "אריאנה".
במהלך השנים הוקלטו גרסאות רבות לשיר על ידי זמרים וזמרות במדינות רבות, בהן צ'ילה, הולנד, מקדוניה הצפונית, פינלנד ורומניה. אחת הגרסאות שהצליחה במיוחד במצעדי הפזמונים היא גרסת טכנו שהוקלטה בצרפת בשנת 1993.
בשנת 2002 הקליטה דנה אינטרנשיונל גרסה הומוריסטית בעברית בשם "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" שנכללה באלבום, החלום האפשרי (2002). חלקים מהשיר "דיר-לה-דה" מופיעים גם בסוף השיר "אש" של ליאור נרקיס.
הערות שוליים

↑  בתקליטון של טריפונס השיר נקרא "דיר-לה-דה". ניתן לראות את עטיפת התקליטון בריאיון עם טריפונס, בקישור הבא: דיר לה דה דה, באתר דודיפדיה – פרוייקט שימור המוסיקה הישראלית של דודי פטימר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 4e60bbdd-c0e7-4a29-b92b-872f433e4a73
גרט פרובה

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1913 Oberplanitz, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  5 בספטמבר 1988 (בגיל 75) מינכן, גרמניה המערבית 
 שם לידה:  Karl Gerhart Fröbe 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1948 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות הבווארי (1982)  מסדר קרל ולנטין (1976)  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1973)  צדפת הכסף לשחקן הטוב ביותר (1961) 
 חתימה:   
 
קרל גרהארט "גרט" פרובה (25 בפברואר 1913 – 5 בספטמבר 1988) היה שחקן תיאטרון וסרטים גרמני. הוא נודע במדינות דוברות האנגלית בזכות משחקו בדמות הרשע בסרט ג'יימס בונד גולדפינגר, בתור פיצ'ום באופרה בגרוש, בתור הברון בומברסט בצ'יטי צ'יטי בנג בנג, בתור הוצנפלוט ב"השודד הוצנפלוץ", בתור הגנרל דיטריך פון קולטיץ בהאם פריז בוערת? ובתור הקולונל מנפרד פון הולשטיין באותם אנשים מופלאים במכונות מעופפות.
חיים מוקדמים וחינוך

פרובה נולד באוברפלניץ, היום חלק מצוויקאו. בתחילת דרכו הוא היה כנר, אבל בהמשך הפסיק לנגן והשקיע את זמנו בקברט ובהופעות בתיאטרון.
הוא הצטרף למפלגה הנאצית ב-1934 בגיל 21 כצעירים אחרים בני גילו, אך לא היה חבר פעיל, ועזב את המפלגה ב-1937, לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר יציאת הסרט גולדפינגר נודע על חברותו בעבר במפלגה הנאצית, ובישראל נאסרה בתחילה הקרנת הסרט, עד שמריו בלומנאו, ניצול יהודי, חשף שמונה שבועות בלבד לאחר מכן שחייו וחייה של אמו סטלה בלומנאו ניצלו ככל הנראה כאשר פרובה פגש בהם בווינה החביא אותם מהנאצים במרתפו.
בספטמבר 1944 נסגרו התיאטראות בגרמניה ופרובה גויס לצבא הגרמני, שם שירת כחובש עד סוף המלחמה.
קריירה

פרובה זכה לתהילה באחד הסרטים הגרמניים הראשונים שנעשו לאחר המלחמה, שנקרא ברלינר בלדה (הבלדה על ברלין, 1948).
הוא לוהק לתפקיד הנבל בסרט השווייצרי-מערב גרמני-ספרדי Es geschah am hellichten Tag (זה קרה לאור יום, 1958), עם התסריט המקורי שנכתב על ידי פרידריך דירנמאט. תפקידו כרוצח סדרתי של ילדים משך את תשומת לבם של מפיקי הסרט ג'יימס בונד גולדפינגר (1964) והוא נבחר לגלם את אחד הנבלים הזכורים ביותר של הסדרה, איל הזהב אוריק גולדפינגר. (המועמד הראשון לתפקיד הייה אורסון וולס, אך השכר שדרש וולס הייה גבוה מדי עבור המפיקים).
פרובה הופיע במספר סרטים בשנות ה-60, וביניהם "היום הארוך ביותר" (1962), "אנשים מופלאים במכונות מעופפות" (1965), האם פריז בוערת? (1966), וצ'יטי צ'יטי בנג בנג (1968).
מותו

פרובה מת במינכן בספטמבר 1988 בגיל 75 מהתקף לב.
לקריאה נוספת

"פרובה - לפחות 5 מידידי הם יהודים" "מעריב 1965"
פרובה ב-1965
אנדריאס תורקילדסן

אנדריאס תורקילדסן (בנורווגית: Andreas Thorkildsen; נולד ב-1 באפריל 1982) הוא אתלט נורווגי, הוא פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008), אלוף עולם (ברלין 2009), 3 פעמים סגן אלוף עולם (הלסינקי 2005, אוסקה 2007 וטגו 2011) ופעמיים אלוף אירופה (גטבורג 2006 וברצלונה 2010) בהטלת כידון.
ביוגרפיה

תורקילדסן נולד וגדל בקריסטיאנסנד, נורווגיה לשני הורים אתלטים: אביו, תום תורקילדסן היה מטיל כידון בעל תוצאת שיא של 71.64 מטר. אמו, בנטה תורקילדסן, הייתה לאלופת המדינה בריצת 100 מטר משוכות. בגיל 11 החל להטיל כידון, כשאביו משמש כמאמנו. בשנת 2001 עזב תורקילדסן את קריסטיאנסנד לטובת הבירה אוסלו, והחליף מאמן .
קריירה מקצועית

כנער קבע תוצאות מצוינות לגילו והשיג שיאים ארציים .  ב- 1999 נכנס לזירה הבינלאומית כשהשתתף באליפות אירופה לנוער באתלטיקה, שם סיים במקום השביעי. שנה אחר כך סומן כהבטחה גדולה לאחר שזכה במדליית הכסף באליפות נורווגיה, וכמו כן במדליית הכסף באליפות העולם לנוער, שם סיים בתוצאה של 76.34 מטר.
ב- 7 ביוני 2001 קבע את שיא העולם לנוער, כשהטיל את הכידון למרחק של 83.87 מטר, בברגן, נורווגיה . אולם בזירה הבינלאומית לא הצליח לשחזר את הישגו זה. באותה שנה השתתף פעם נוספת באליפות אירופה לנוער, שם סיים פעם נוספת במקום השני, בתוצאה של 76.98 מטר , וכמו כן השתתף באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה באדמונטון, קנדה, שם הציג יכולת רעה, כשכלל לא עלה לגמר. תורקילדסן סיים שם במקום ה-13, בתוצאה של 68.41 מטר. היה זה מקום אחד בלבד רחוק מעלייה לגמר. עוד באותה שנה זכה במדליית הזהב הראשונה שלו באליפות נורווגיה כשקבע תוצאה של 79.98 מטר, עשרה מטרים רחוק יותר מהמקום השני .
ב- 2002 השתתף באליפות אירופה באתלטיקה, אשר התקיימה במינכן, גרמניה. חודשיים קודם לכן קבע את שיאו האישי – 83.43 מטר (שיא לאומי ), ואף על פי כן הציג יכולת בינונית באליפות אירופה, שם סיים במקום השישי בלבד, בתוצאה של 78.36 מטר. באליפות נורווגיה אותה שנה סיים במקום השני בלבד, בתוצאה של 80.97 מטר, 28 סנטימטר פחות מהמקום הראשון.
באליפות העולם באתלטיקה, שהתקיימה בפריז שנה אחר כך, המשיך בתוצאותיו המאכזבות, כשסיים במקום ה-11, בתוצאה של 77.75 מטר. באליפות נורווגיה קיבל מאבק מצד רוני נילסן, אף על פי שהתוצאות בה היו בינוניות: תורקילדסן ניצח בתוצאה של 76.04 מטר, בעוד שנילסן סיים שני עם 74.71 מטר.
במסגרת ההכנות לאולימפיאדה תורקילדסן קבע שיא אישי חדש – 84.12 מטר, במסגרת מפגש הגולדן ליג שהתקיים באוסלו (כשאף על פי כן לא זכה בתחרות). ב-27 ביולי זכה תורקילדסן לראשונה במפגש בינלאומי, שהתקיים בסטוקהולם, שוודיה. שלושה ימים אחר כך קבע שיא אישי חדש – 84.45 מטר במפגש בלונדון.