stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נינט טייב
קריירת משחק > טלוויזיה

במרץ 2004 החלה טייב להופיע בטלוויזיה, בתפקיד ראשי בדרמה היומית המוזיקלית של חברת הטלוויזיה "יס", "השיר שלנו". בסדרה גילמה דמות, המבוססת על עצמה, בשם נינט לוי, אשר נבחרת במפתיע ללמוד באקדמיה למוזיקה ונכנסת לעולם המוזיקה. בנוסף ביצעה טייב את שיר הנושא של הסדרה, "עוד מעט". בסדרה ביצעה מספר שירים מקוריים, בהם "בינתיים" ו-"האור בחיי". באוגוסט של אותה שנה יצאה טייב יחד עם משתתפי התוכנית לסיבוב הופעות ארצי. בתחילת 2005 נמשכו צילומי העונה השנייה של "השיר שלנו". עבור משחקה בעונה זו זכתה בפרס מסך הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרה יומית. באותו החודש יצא פסקול הסדרה "השיר שלנו". האלבום אף הגיע למעמד אלבום פלטינה. בסוף שנת 2005 יצא השיר "האור בחיי" כסינגל לתחנות הרדיו, וזכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים.
לצד כיכובה בסדרת הדרמה השיר שלנו לאורך 4 עונות, הופיעה טייב בפרויקטים נוספים בטלוויזיה. במהלך השנים שחלפו מאז זכייתה בכוכב נולד, טייב השתתפה בשלושה מערכונים שונים של תוכנית הבידור ארץ נהדרת, ובכך הפכה לאמן שהשתתף בתוכנית מספר הפעמים הגדול ביותר. טייב גילמה את עצמה במערכון "נינט-לי" (עונה 1) שבו מוצגת בובה בדמות נינט שניתנת לרכישה, במערכון "הרומנים" (עונה 3) בתפקיד חברתו של אחד מהרומנים, ובמערכון "המקפלות" (עונה 7) בתפקיד עצמה, כאשר במערכון מוצגת טייב כקלפטומנית.
בשנת 2007 השתתפה טייב בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "פעם בחיים". בעונה זו נשלחו ידוענים דוגמת יעל פוליאקוב, צופית גרנט, רון קופמן, דורית בר אור ואחרים, לחיות במשך חודש במקומות שונים בירושלים. יוצאי הדופן היו הזמר בן ארצי וטייב, שנשלחו על ידי ההפקה לחיות עם קהילה מקומית בג'מייקה.
בשנת 2011, התארחה טייב בפרק של סדרת הטלוויזיה המוזיקלית "רד בנד" בתפקיד עצמה, וביצעה עם להקת הבובות שני שירים שגם הופיעו באלבום שיצא בעקבות הסדרה. השירים הם גרסאות כיסוי לשירים "High and Dry" של להקת רדיוהד, ולשיר "Crazy" של נארלס בארקלי, כאשר האחרון הצליח מאוד וזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו השונות.
בשנת 2013 החלה לשחק בתפקיד קבוע בסדרת הדרמה "זגורי אימפריה", המשודרת בערוץ HOT3, בתור אליזבת "ליזי", בחורה צעירה המתגוררת בבאר שבע שלא מימשה את שאיפותיה בחיים. על פי התכנון המקורי נבחרה טייב לגלם את דמותה של אבישג, התפקיד הנשי הראשי בסדרה, אך בעקבות התנגשות לוחות הזמנים עם הקלטת אלבומה הרביעי, "כל החיות ידעו", ביקשה טייב לגלם דמות בתפקיד בעל נפח קטן יותר. בשנת 2024 הצטלמה טייב לעונה השלישית של הסדרה שתשודר בחודש מאי 2025.
ב-2014 הופיעה טייב בפרק סיום של הסדרה "רמזור" בתפקיד אורח.
ב-2018 החלה לשמש בחלק מהעונה כשופטת אורחת בתוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון.
במאי 2018, עלתה בקשת 12 סדרת דרמה חדשה, "בשבילה גיבורים עפים", בה שיחקה את "יעלי אשכנזי". שיר הנושא של הסדרה נקרא "תיל" באפריל 2018 זכתה הסדרה בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל Canneseries הראשון בקאן.
ביוני 2020, השתתפה בסדרת הסרטים הקצרים "במרחק 100 מטר" של הוט, המספרת על אירועים שהתרחשו לאנשים בזמן סגרי הקורונה.
ב-1 ביוני 2021, הצטרפה טייב לתוכנית המציאות "הכוכב הבא" כשופטת קבועה עד לעזיבתה בשנת 2022.
בשנת 2024 טייב לוהקה לסדרה גחליליות שם היא תככב בתפקיד הראשי לצד דאנה איבגי. טייב תגלם את מימי, חבלנית משטרה לשעבר, שנשלחת למשימת נטרול מוקשים באזור ים המלח. הסדרה תשודר במהלך שנת 2025 בהוט.
בשנת 2025 שיחקה טייב בתפקיד משני העונה הרביעית של הסדרה "כראמל". בה מגלמת את מאדאם פוטור, מגדת עתידות מסתורית.
קריירת משחק > קולנוע

בקיץ 2005 יצאה לאקרנים גרסה מדובבת של הסרט המוזיקלי הקלאסי "מרי פופינס". טייב השתתפה בדיבוב העברי של הסרט, ודיבבה את תפקידי השירה של מרי פופינס. בדצמבר 2007 נבחרה לשחק לצד השחקנית האוקראינית אולגה קורילנקו בסרט מתח של הבמאי דני לרנר, "קירות" (יצא לאקרנים ב-2009), שבו גילמה אישה מוכה. סרט זה היה סרט הקולנוע הראשון בכיכובה של טייב. הסרט התקבל לפסטיבל טורונטו וייצג את ישראל. טייב ביצעה את השיר "My Friend", שאותו כתבה והלחינה עבור פסקול הסרט. לאור הצלחתה בדיבוב בסרט "מרי פופינס", נבחרה טייב על ידי חברת דיסני לדבב את תפקיד הנסיכה טיאנה בסרט "הנסיכה והצפרדע", שיצא לאקרנים בפברואר 2010.
בשנת 2021, דיבבה טייב בסרט "טרולים מסביב לעולם", את הדמות של בארב.
בסוף 2018, לוהקה טייב לסרט האינדי האמריקאי "Tell Me Why I Don't Like Mondays" אודות טבח בבית ספר בסן דייגו שהתרחש בשנות השבעים.
קריירת משחק > תיאטרון

בדצמבר 2004 התארחה בפסטיגל השנתי, "לא יאומן כי פסטיגל". בדצמבר 2005 השתתפה במופע המוזיקלי "שיר נולד", וזכתה במקום הראשון בבחירת הקהל עם החידוש לשירה של שולה חן "אמא". בסוף 2008 השתתפה טייב ב"פסטיבל שירי הילדים" המחודש, בהפקתה המוזיקלית של יהודית רביץ. טייב ביקשה שלא להופיע בשבת ועל כן פסטיבל שירי הילדים 2008 התקיים רק בימי חול. באפריל 2010 עלה בתיאטרון בית ליסין המחזמר "אביב מתעורר", שבו שיחקה לצד קבוצת "צעירי בית ליסין". על תפקידה במחזמר טייב הייתה מועמדת לפרס "השחקנית המבטיחה" בטקס פרסי התיאטרון 2010.
קריירת משחק > פרויקטים שונים

בשנת 2006, במקביל ליציאת אלבום הבכורה של טייב, "יחפה", שיתפה הזמרת פעולה עם חברת הסלולר אורנג'. במסגרת שיתוף הפעולה הופקה סדרת דוקו-ריאליטי סלולרית שתיעדה את הקלטות האלבום. המהלך לווה בסרטון פרסומת בהשתתפות טייב, כאשר ברקע מושמע סינגל הבכורה מהאלבום, "כשאתה כאן".
בשנת 2007 שימשה טייב כפרזנטורית של חברת הסלולר פלאפון. החברה שכרה את שירותיה של טייב לארבעה סרטוני פרסומת, ועל פי הפרסומים טייב השתכרה בתמורה סכום של מעל מיליון וחצי שקל. סרטון הפרסומת הידוע והזכור ביותר מהקמפיין הוא הסרטון בו מגלחת השחקנית עופרי פרישקולניק את שיערה של טייב לאחר שזו הפסידה בהתערבות. הסרטון שבו גולח שערה עורר עניין רב באמצעי התקשורת, אך גם ביקורת ציבורית על העיסוק התקשורתי האינטנסיבי בשיער של טייב, באיפור ובבגדיה ועל הפיכת הזמרת, לטענת המבקרים, למותג פרסומי.
בשנת 2009 נרתמה טייב בהתנדבות לככב בקמפיין "ישראל מתייבשת", מטעם רשות המים. בשנת 2010 הופיעה טייב בקמפיין התרמה למען בית השנטי, במסגרתו הקליטה חידוש לשיר "מישהו גדול", וצילמה קליפ לשיר יחד עם ילדי בית השנטי.
החל מפברואר 2010 שודרה בתחנת הרדיו 88FM תוכנית רדיו אישית בשם "פנדו - נג'נה" בהגשתה ובעריכתה של טייב. התוכנית שודרה בימי ראשון בין השעות 23:00 – 01:00. בנובמבר 2011 הודיעה טייב בעמוד הפייסבוק שלה על ירידת התוכנית עקב העבודה על אלבום חדש. השתתפה בפינה קבועה בתוכנית הרדיו של גיא זוהר ברדיו ללא הפסקה בשם "שירה באמצע היום" שבה היא מקריאה קטעי שירה.
בינואר 2012 פורסם כי טייב נבחרה להיות הפרזנטורית של רשת ההלבשה התחתונה "דלתא", כאשר שכרה עומד על מיליון ש"ח לכל שנה בה תדגמן לחברה. במסגרת שיתוף הפעולה צולמו מספר סרטוני פרסומת בהשתתפות טייב וצולמו כמה קטלוגים, כאשר חלק מהתמונות של טייב אף שימשו כשלטי חוצות בנתיבי איילון. בקיץ 2016, יצא קמפיין הדוגמנות נוסף של טייב ו"דלתא".
בדצמבר 2013 טייב שימשה בתור עורכת אורחת במגזין "פנאי פלוס" בגיליון שהוקדש לאופנה. עבור גיליון זה הצטלמה טייב לשער ונתנה לקוראים הצצה לארון הבגדים שלה ולפריטים מיוחדים מהאוסף הפרטי. טייב ערכה את מדורי האופנה והמוזיקה ואף ערכה ריאיון עם הסטייליסט ומעצב האופנה גדי אלימלך, איתו עבדה במשך שנים.
חיים אישיים

משנת 2004 עד תחילת 2006 הייתה טייב במערכת יחסים עם הזמר והשחקן רן דנקר, אותו הכירה על סט הצילומים לסדרה השיר שלנו. טייב הייתה גם בת זוגו של השחקן יהודה לוי מ-2006. באוגוסט 2012 הזוג התארס, אך באוגוסט 2013 הודיעו בני הזוג על פרידתם.
מדצמבר 2013 טייב הייתה בזוגיות עם המוזיקאי יוסי מזרחי, חבר לשעבר בלהקת הקולקטיב. הם התארסו ביוני 2014 והתחתנו ב-9 בספטמבר 2014. להם שתי בנות. ב-26 ביולי 2016 טייב ומזרחי עברו ללוס אנג'לס שבארצות הברית.
לאחר מכן, במהלך שנת 2022, חזרה נינט להתגורר בארץ. במהלך מלחמת חרבות ברזל עסקה גם בהסברה מול עוקביה מחו"ל. באוקטובר 2024 טייב ומזרחי החליטו להתגרש.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2006: יחפה
2009: קומוניקטיבי
2012: Sympathetic Nervous System
2013: כל החיות ידעו
2017: Paper Parachute
2023: קמתי לרקוד
דיסקוגרפיה > אלבומי פסקול

2003: לא נפסיק לשיר - כוכב נולד
2004: פסקול סוף העולם שמאלה
2005: פסקול השיר שלנו
2005: מרי פופינס (בדיבוב לעברית)
2009: הנסיכה והצפרדע (בדיבוב לעברית)
הופעות > סיבובי הופעות

2006–2008: יחפה
2009–2012: קומוניקטיבי
2012: Sympathetic Nervous System
2013–2014: כל החיות ידעו
2014–2016: צוללות בשיתוף (בשיתוף מאיה בלזיצמן)
2015–2016: Hand Cannot Erase (בשיתוף סטיבן וילסון)
2015–2019: חשמלית Ninet Tayeb (טורים חשמליים בישראל ובארצות הברית)
2017–2019: ועכשיו לבד (אקוסטי בישראל ובארצות הברית)
2021–2025: סיבוב טורים חשמלית
2025: באתי (סבב אקוסטי)[דרוש מקור]
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | המלך הבא | עצמה | עונה שנייה / מקום שלישי |
| 2003 | כוכב נולד | עצמה | עונה ראשונה / זוכה |
| 2003–2010 | ארץ נהדרת | נטע, חברה של מישו/ עצמה | הופעת קמע |
| 2004 | לא יאומן כי פסטיגל | עצמה | קלטת ילדים |
| 2004 | הפיג'מות | עצמה | הופעת קמע |
| 2004–2007 | השיר שלנו | נינט טייב/ נינט לוי | בעונות 1–2 (תפקיד ראשי), עונה 3 (תפקיד אורח), ועונה 4 (תפקיד ראשי) |
| 2005 | דוקוסלב | עצמה | חומר ארכיון |
| 2005 | שיר נולד | עצמה | קלטת ילדים |
| 2006 | זומזום | עצמה | הופעת קמע |
| 2008 | פסטיבל שירי הילדים | עצמה | קלטת ילדים |
| 2009 | פעם בחיים | עצמה |  |
| 2009 | קירות | אלינור | בכורה קולנועית |
| 2009 | סלבס | עצמה | דיבוב |
| 2010 | מועדון לילה | עצמה | משתתפת אורחת |
| 2010 | TLV - עושים את תל אביב | עצמה | משתתפת אורחת |
| 2011 | טוקבק | עצמה |  |
| 2011 | Red Band | עצמה | שחקנית אורחת |
| 2011 | באולפן עם קרן פלס | עצמה | אורחת |
| 2012–2014 | מצב האומה | עצמה | משתתפת אורחת |
| 2014 | רמזור | נינה |  |
| 2014 | תוכנית קיציס | עצמה | משתתפת אורחת |
| 2014–2015 | זגורי אימפריה | ליזי |  |
| 2015 | גב האומה | עצמה | משתתפת אורחת |
| 2017 | ערוץ 2 - השידור האחרון בהחלט | עצמה | משתתפת אורחת |
| 2018 | הכוכב הבא לאירוויזיון | עצמה | שופטת אורחת |
| 2018 | בשבילה גיבורים עפים | יעלי אשכנזי |  |
| 2021–2022 | הכוכב הבא לאירוויזיון | עצמה | שופטת קבועה; עונות 8–9 |
| 2025 | כראמל | מאדאם פוטור | תפקיד חוזר; עונה 4 |
| 2025 | גחליליות | מימי |  |
| TBA | Tell Me Why I Don't Like Mondays | ג'ני | סרט אמריקאי עצמאי |
פרסים ותארים

כוכב נולד, תחרות מוזיקה טלוויזיונית של קשת, ערוץ 2 (2003): הזוכה במקום הראשון.
שיר נולד, מופע מוזיקלי (2005): הזוכה במקום הראשון.
פרס מסך הזהב, קשת ו"פנאי פלוס" (2005): השחקנית הטובה ביותר בסדרה יומית.
טקס פרסי נבחרי הילדים בערוץ הילדים (2007): זמרת השנה.
טקס פרסי "עמ"י", טקס פרסים של ערוץ מוסיקה 24 (2007): הזוכה בפרס זמרת השנה.
המצעד השנתי, רדיו ירושלים (2007): זמרת השנה.
טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה (2009): "Best Israeli Act".
מצעד העשור של ערוץ 24 (2010): קליפ העשור לשיר "היא יודעת".
טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה (2012): "Best Israeli Act".
ביל קלינטון

ויליאם ג'פרסון "ביל" קלינטון (באנגלית: William Jefferson "Bill" Clinton; נולד ב-19 באוגוסט 1946) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כנשיאה ה-42 של ארצות הברית.
קלינטון, שכיהן קודם לכן כמושל ארקנסו, כיהן כנשיא למשך שתי קדנציות בין השנים 1993–2001. כחבר המפלגה הדמוקרטית, נמנה אידאולוגית עם "הדמוקרטים החדשים" (אנ'), ותוכניות רבות שלו זוהו עם המרכז הפוליטי ועם דרך הממשל הפילוסופית הדרך השלישית. קלינטון נבחר ב-1992, בהביסו את הנשיא המכהן ג'ורג' בוש האב. בעת בחירתו בגיל 46, היה לנשיא השלישי הצעיר בהיסטוריה והראשון שנולד בדור הבייבי בום. ארבע שנים לאחר מכן היה קלינטון לדמוקרט הראשון שנבחר לשתי כהונות מאז פרנקלין דלאנו רוזוולט. קלינטון נודע, בין היתר, בסגנון הפופוליסטי בו ניהל את מערכות הבחירות.
תקופת נשיאותו של קלינטון עמדה בסימן של צמיחה כלכלית מואצת לצד היותה של ארצות הברית המעצמה העולמית היחידה עקב התמוטטות ברית המועצות וסיומה של המלחמה הקרה. בשונה מקודמו, קלינטון פעל לערב כוחות אמריקאים במלחמות יוגוסלביה, מאמץ שבא לידי ביטוי בתיווך האמריקאי בהסכם דייטון ובפעולה צבאית במסגרת מבצע כוח מאוחד. קלינטון נמנע ממדיניות רגולטורית ונתן יד חופשית לכלכלת לסה פר. במהלך כהונתו התפתחה בועת הדוט-קום אשר התפוצצה לקראת סיום כהונתו. לאורך נשיאותו מדד המניות עלה ב-15.2% בממוצע בכל שנה, שני רק לנשיאותו של קלווין קולידג'. בתחילת כהונתו שאף לקדם סדרת חקיקות שאפתניות, מתוכן הוא הצליח להעביר את חקיקת אכיפת החוק הגדולה ביותר בהיסטוריה, אך כשל בניסיונו לקדם רפורמת בריאות לאומית. לאחר שהרפובליקנים השיגו רוב בשני בתי הקונגרס בבחירות אמצע הקדנציה של 1994, התקרב קלינטון למרכז הפוליטי, ונמנע מקידום חקיקות מרחיקות לכת לכל אורך כהונתו.
שמו הטוב של קלינטון נפגע בעקבות פרשת מוניקה לווינסקי, שערוריית ניאוף של קלינטון שבמהלך פרסומה העיד עדות שקר בשבועה ובעקבותיה עמד בפני ניסיון הדחה כושל. קלינטון הוא אחד משלושה נשיאים אמריקאים שהועמדו להליך הדחה, לצד אנדרו ג'ונסון ודונלד טראמפ.
קלינטון סיים את תפקידו עם שיעורי התמיכה הגבוהים ביותר לנשיא בשלב זה בכהונתו מאז מלחמת העולם השנייה, ודורג גבוה בשיעורי תמיכה ציבוריים בין נשיאי ארצות הברית. קלינטון הרבה בניסיונות לתווך בסכסוך הישראלי-ערבי ובסכסוך הישראלי-פלסטיני, דבר שבא לידי ביטוי בהסכמי אוסלו, הסכם השלום בין ישראל לירדן, הסכם ואי, הסכם שארם, ועידת שפרדסטאון, ועידת קמפ דייוויד ומתווה קלינטון.
נעוריו ותחילת דרכו

קלינטון נולד בשם ויליאם ג'פרסון בליית' השלישי (William Jefferson Blythe III) בעיירה הקטנה הופ שבארקנסו, הנמצאת בדרום-מערב המדינה. שם זה ניתן לו להנצחת אביו הביולוגי, ויליאם ג'פרסון בליית' השני, שהיה סוכן נוסע ונהרג בתאונת דרכים שלושה חדשים לפני הולדת בנו. אמו, וירג'יניה קלינטון קלי (במקור קסידי; 1923–1994), נסעה לניו אורלינס כדי ללמוד סיעוד לאחר שנולד. היא הותירה את קלינטון בהופ עם הוריה אלדריג' ואדית קסידי, שהחזיקו בבעלותם חנות מכולת קטנה. כאשר היה בן 4 סיימה אמו את לימודיה, ונישאה לרוג'ר קלינטון. המשפחה התגוררה בהוט ספרינגס שבארקנסו, שם החזיק הבעל בסוכנות רכב. ביל הצעיר השתמש בשם משפחתו של אביו החורג, ושינה את שם משפחתו ל"קלינטון" באופן רשמי בעת שהיה נער. בשנת 1956 נולד לקלינטון אח מאמו ואביו החורג, שנקרא רוג'ר הבן. משפחתו של קלינטון הייתה למודת סערות; אביו החורג היה שתיין ומכור להימורים שנהג לעיתים קרובות באלימות כלפי אשתו וגם כלפי בנו רוג'ר, עד שביל נאלץ להתערב פעמים רבות כדי להגן עליהם.
בצעירותו היה קלינטון חבר בתנועת הצופים בעיירה בה הוא גר. בעת לימודיו התיכוניים שבעיר הוט ספרינגס, היה קלינטון תלמיד מצטיין, קורא נלהב וסקסופוניסט מבטיח. הוא היה חבר במקהלה, וזכה בתחרות מדינתו בנגינת סקסופון. בשלב מסוים אף חשב להקדיש את חייו למוזיקה, כפי שתיאר באוטוביוגרפיה שלו, "חיי" (My Life):
"מתישהו בגיל שש עשרה, החלטתי כי אני רוצה להיות בחיים הציבוריים כנבחר ציבור. אהבתי מוזיקה וחשבתי כי אוכל להיות טוב מאוד בזה, אך ידעתי כי לעולם לא אהיה ג'ון קולטריין או סטן גץ. התעניינתי ברפואה וחשבתי כי אוכל להיות רופא סביר, אך ידעתי כי לעולם לא אהיה מייקל דבייקי. אבל ידעתי כי אוכל להצליח בשירות ציבורי".
קלינטון ציין שני רגעים משפיעים בחייו שתרמו להחלטתו להפוך לדמות ציבורית, אשר אירעו שניהם ב-1963. רגע אחד היה במסגרת ביקור משלחת נוער בבית הלבן, שם התקבל אצל הנשיא ג'ון פ. קנדי. האירוע השני היה כשהאזין לנאומו של מרטין לותר קינג, "יש לי חלום", שהרשימו די על מנת שישנן את הנאום במלואו.
נשיאותו (1993–2001)

בעת נשיאותו, קידם קלינטון מגוון רחב של חקיקה ותוכניות, שרבים מהם נכנסו לתקוף או יושמו דרך הרשות המבצעת. מדיניותו, ובפרט הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה ורפורמת הרווחה שהוביל, נחשבו לגישת הממשל הפילוסופית של "הדרך השלישית" (Third Way) המאפיינת את המרכז הפוליטי, שמשלבת בין קפיטליזם ושוק חופשי לתוכניות רווחה. בנושאים תקציביים מדיניותו הפיסקלית השמרנית עזרה להפחתת הגירעון. לאורך שנות כהונתו, התאפיין ממשלו של קלינטון בצמיחה כלכלית יציבה, ירידה באבטלה והתעצמות ההון באמצעות התחזקות שוקי המניות. קלינטון עמד בראש התקופה הארוכה ביותר בעת שלום של התרחבות כלכלית בהיסטוריה האמריקאית. אגף התקציב בקונגרס דיווח על עודף תקציבי של 69 מיליארד דולר ב-1998, 126 מיליארד ב-1999, ו-236 מיליארד בשנת 2000, לאורך שלוש שנות הכהונה האחרונות של קלינטון. לקראת סיום נשיאותו, עבר קלינטון לניו יורק ועזר לרעייתו להיבחר לסנאט של ארצות הברית.
קלינטון זכה למנות שני שופטים לבית המשפט העליון של ארצות הברית. תחילה הוא מינה את רות ביידר גינסבורג ב-1993, ולאחר מכן את סטיבן ברייר ב-1994. שני מינויו הם ממוצא יהודי. לבתי המשפט הפדרליים לערעורים מינה 66 שופטים, ולבתי המשפט הפדרליים המחוזיים 305 שופטים.
נשיאותו (1993–2001) > מערכת הבחירות לנשיאות

כשיועציו האסטרטגיים הבכירים הם ג'יימס קארוויל ופול בגלה, זכה קלינטון בבחירות לנשיאות שנערכו בשנת 1992, כאשר התמודד מול הנשיא המכהן ג'ורג' הרברט ווקר בוש ומול המועמד העצמאי רוס פרו, תוך התבססות על מצע השם דגש על נושאי פנים, ובייחוד על ההאטה בכלכלה בתקופה שקדמה לבחירות.
במהלך תקופת הבחירות הדגישו יריביו של קלינטון ענייני אישיות ואופי, לרבות התחמקותו של קלינטון מגיוס בזמן מלחמת וייטנאם ותשובתו השנויה במחלוקת לגבי שימוש במריחואנה ("לא שאפתי לריאות"). הועלו מצד יריביו גם האשמות לגבי היותו רודף שמלות ולגבי מעורבותו בעסקים מפוקפקים.
בוש איבד תומכים שמרנים רבים עקב הפרת התחייבותו מנאומו המפורסם "קיראו את שפתיי: לא יהיו מיסים חדשים!", שהתקיים במסגרת קמפיין הנשיאות שלו בשנת 1988, שבו הבטיח שלא להעלות את המיסים בארצות הברית. הכלכלה הייתה במיתון, וכוחו הגדול של בוש, מדיניות החוץ, נעשה חשוב פחות לאחר פירוק ברית המועצות ותבוסת עיראק במלחמת המפרץ. במסע בחירות זה, ועל רקע הקשיים בו, נטבע הביטוי "זאת הכלכלה, טמבל" במטה הבחירות של קלינטון, שהיווה את תמצית הביקורת כלפי מדיניותו הכלכלית של בוש. הדמוקרטים יצרו זיקה בין המיתון שאליו נקלעה כלכלת ארצות הברית בשלהי כהונתו של בוש לבין טעויות במדיניותו.
קלינטון זכה בריבוי קולות המצביעים, ובניצחון גדול בחבר האלקטורים המסתכם בכ-370 קולות לעומת 168 ליריבו. בחירתו קטעה רצף של 12 שנים של שליטה רפובליקנית בבית הלבן, וכן הביאה את הדמוקרטים לשליטה מלאה בכל שלוחות השלטון הפדרלי (שני בתי הקונגרס) לראשונה מאז סיום נשיאותו של ג'ימי קרטר.
נשיאותו (1993–2001) > כהונתו כנשיא

מיד עם כניסתו לתפקיד, קיים קלינטון את הבטחתו מתקופת מסע הבחירות וחתם על "החוק לחופשה עקב אירועים משפחתיים ובריאותיים", חוק שחייב מעסיקים גדולים לאפשר לעובדים לקחת חופשה ללא תשלום בנסיבות של מקרה חירום משפחתי או רפואי. בניגוד לפופולריות שהביאה לו החלטה זו, גרר חוסר נכונותו לממש את הבטחתו לאפשר להומוסקסואלים מוצהרים לשרת בזרועות הצבא ביקורת, הן משמאל (על היותו הססן יתר על המידה בקידום זכויות ההומוסקסואלים) והן מימין (על חוסר רגישותו למסורת הצבאית). לאחר דיונים ממושכים הסכימו קלינטון והפנטגון על מדיניות של התעלמות ("Don't ask, don't tell") ביחס להעדפותיהם המיניות של מגויסים, מדיניות שקוימה הלכה למעשה עד שבוטלה בשנת 2010 על ידי ממשיכו בתפקיד, ברק אובמה.
מקץ שנתיים לכהונתו, הביאו בחירות אמצע הקדנציה לקונגרס לאיבוד הרוב הדמוקרטי בשני בתי הקונגרס גם יחד לראשונה מזה 40 שנה, הפסד שמיוחס לכישלון התוכנית ליצור מערכת ביטוח בריאות מקיפה, תוכנית שקודמה על ידי הגברת הראשונה, הילרי קלינטון.
לאחר הבחירות של 1994, הופנה אור הזרקורים אל "החוזה עם אמריקה", מסמך שהובל על ידי יו"ר בית הנבחרים החדש, הרפובליקני ניוט גינגריץ', מעין מצע בחירות שהבטיח העברה של "רפורמות שמרניות" לחיזוק מוסד הנשיאות בנושאי תקציב ומסים. הנשיא קלינטון והקונגרס הרפובליקאי התקוטטו בנושאי תקציב, שגרמו לשיתוק בפעולות הממשלה. שיתוק זה דווקא פגע ברפובליקנים והעלה את הפופולריות של קלינטון. שיפור דרמטי ביחס הציבור אל קלינטון חל בזכות תגובתו לפיצוץ בניין הממשל הפדרלי באוקלהומה סיטי ב-19 באפריל 1995.
בבחירות לנשיאות ב-1996 נבחר קלינטון מחדש בהפרש ניכר וגבר על יריבו הרפובליקני בוב דול, שכיהן כסנאטור מקנזס, אך הרפובליקנים שמרו על שליטתם בקונגרס (הגם שהפסידו מספר מושבים). קלינטון היה הנשיא הדמוקרט הראשון שזכה לכהן שתי קדנציות מלאות מאז הנשיא פרנקלין רוזוולט.
נשיאותו (1993–2001) > כהונה שנייה

קלינטון פיתח יחסי עבודה קרובים עם טוני בלייר, ראש ממשלת בריטניה שנבחר בשנת 1997, וגילה עניין אישי בסכסוך בצפון אירלנד. בתקופת כהונתו אף ביקר באירלנד שלוש פעמים לצורך קידום השלום. קלינטון היה שושבין בהנעת התהליך שהוביל לפירוק מחתרת ה-IRA מנשקה ב-23 באוקטובר 2001.
מלבד תהליכי השלום עמד קלינטון מאחורי שיגור כוחות אמריקאים להתערבות במשבר בקוסובו שבבלקן ובסומליה. ב-1998 הוא הורה לתקוף בטילי שיוט כוחות של אל-קאעידה באפגניסטן, בעקבות הפיגועים שלהם בשגרירויות האמריקאיות בקניה ובטנזניה.
בשנת 1999, לראשונה מאז שנת 1969, הציג תקציב מדינה מאוזן יחד עם הקונגרס הרפובליקני, שהביא לעודף תקציבי ולתקופת הצמיחה הארוכה ביותר בהיסטוריה האמריקאית בעת שלום.
נשיאותו (1993–2001) > כהונה שנייה > פרשות ווייטווטר, מוניקה לוינסקי וניסיון הדחתו

על כהונתו של קלינטון העיבו מספר פרשות בהן ווייטווטר ומוניקה לוינסקי.
לאורך רוב תקופת כהונתו פעל תובע מיוחד שמונה לחקור את פרשת ווייטווטר, שעסקה בפרויקט נדל"ן שכשל, שבה היו מעורבים קלינטון ורעייתו הילרי והחלה בימיו של קלינטון כמושל ארקנסו. קנת' סטאר מונה לתפקיד ולבסוף לא מצא ראיות כנגד בני הזוג. אולם בשלב מסוים הגיע לידיו מידע אודות קלינטון ומוניקה לוינסקי והוא החליט להרחיב את החקירה לפרשה זו. קלינטון קיים קשר מיני עם מתמחה צעירה בת 22 בשם מוניקה לווינסקי. בתביעה אזרחית שהגישה נגדו אישה אחרת, פולה ג'ונס, הוא התבקש להגיש תצהיר בו הוא נשאל אודות יחסיו עם לוינסקי. הוא הכחיש שקיים עימה יחסי מין ועל התצהיר הכוזב נחקר על ידי סטאר. לינדה טריפ, מי שהייתה מיודדת עם לוינסקי, העבירה לו הקלטות של שיחותיה עם לוינסקי בהן היא מתארת את יחסיהם ובנוסף הייתה ברשות לוינסקי שמלה מוכתמת שהיוותה ראיה לכך שהם קיימו מגע מיני אוראלי. הפרשה נחשפה לציבור לראשונה בינואר 1998, וקלינטון הכחיש בציבור כי קיימו יחסי מין "לא קיימתי יחסי מין עם האישה הזאת, העלמה לווינסקי". לאחר שהוכח כי אכן קיימו יחסי מין ולאחר שנחקר בפני חבר מושבעים גדול הוא הודה ברבים בכך באוגוסט 1998 וציין כי היחסים היו לא נאותים.
לאחר שסטאר הגיש את הדוח שלו לקונגרס, החליט בית הנבחרים לפתוח נגדו בהליך הדחה (Impeachement) באשמת עדות שקר ושיבוש הליכי משפט. בית הנבחרים החליט להאשימו ברוב של 228 כנגד 206. משפט ההדחה התנהל בסנאט שזיכה אותו ברוב של 55 כנגד 45. הייתה זאת הפעם השנייה בתולדות ארצות הברית שבית הנבחרים החליט להאשים נשיא ולפתוח במשפט הדחה כנגדו.
בעקבות המקרה רישיון עורך הדין שלו הושעה לחמש שנים בארקנסו וכמו כן הוא הושעה לחמש שנים מהופעות בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. השופטת בתביעה האזרחית של פולה ג'ונס קנסה אותו ב-90,000 דולר על ביזיון בית המשפט בכך שהגיש תצהיר כוזב במשפט.
אישיותו ודעותיו

בהיותו הנשיא הראשון לדור הבייבי בום, נתפס קלינטון כמסמן את פער הדורות לעומת הנשיאים שקדמו לו והוא נחשב לנשיא שמגלם בסגנונו אופי לא רשמי ועממי של נשיא. בסגנון הרטורי הקליט שלו והשימוש החלוצי שעשה בסמלי תרבות הפופ במהלך הקמפיין שלו, נודע קלינטון, לעיתים קרובות לשלילה, בתור "נשיא ה-MTV", כינוי שהודבק לו לאחר הופעתו ב-MTV במהלך מסע הבחירות שלו. על אף שהופעה זו סייעה לו לזכות בתמיכתם של בני דור ה-X, גררה ההופעה ביקורת נרחבת על הראוותנות וחוסר הענייניות שבה.
מעמדה החזק של הילרי קלינטון בממשל משך אל עבר הגברת הראשונה מידה של תשומת לב וביקורת שלא נרשמו מאז ימיה של אלינור רוזוולט בתפקיד. אנשים רבים זיהו בזוג שותפות פוליטית שטרם נודעה כמותה. המבקרים בחרו להשוות אותם לחואן ואויטה פרון בארגנטינה. הועלתה אף טענה שהילרי, ולא הנשיא, היא הדומיננטית מבין השניים בשותפות זו.
אנשים בעלי השקפה חברתית שמרנית נרתעו מהזדהותו של קלינטון עם נוער הפרחים בתקופת בחרותו, וחלקם ביקרו אותו על ששהה בלימודים באנגליה ולא התגייס למלחמת ווייטנאם. הסברו של קלינטון בנוגע לניסיונו עם מריחואנה ("לא שאפתי לריאות") החליש יותר את תדמיתו בקרב השמרנים. בנוסף לכל אלו עלו מדי פעם שמועות על היותו "רודף שמלות". מספר נשים כמו פאולה ג'ונס, ג'ניפר פלאוורס וקתרין וילי טענו כי קלינטון שכב איתן במהלך נישואיו להילרי קלינטון. עובדת שירותי בריאות בשם חואניטה ברודריק מסרה עדות כי נאנסה פעמיים על ידי קלינטון, בעת כהונתו כמושל. לארבע ההאשמות האלו (עם פולה ג'ונס קלינטון הגיע להסכם כספי) נוספה עוד שורה של נשים עם טענות דומות.
קלינטון היה שמרני יותר ממועמדים דמוקרטיים קודמים לנשיאות בנושאים רבים ותמך בעונש מוות, בעוצר לילה לקטינים, בתלבושת אחידה בבתי ספר ובנושאים אחרים למגינת לבם של תומכי זכויות הנוער, ואף הרחיב בצורה משמעותית את המלחמה בסמים בתקופת כהונתו. אף על פי שעבד יחד עם יריביו הרפובליקנים בקונגרס והגיע עמם לפשרות, לדעת רבים לא הצליח לשנות את המוניטין שיצא לתקופת כהונתו בתודעתם של יריביו.
אחוזי התמיכה בקלינטון נעו בין 40% ל-55% לאורך הקדנציה הראשונה שלו, אך עם תחילת כהונתו השנייה, ובפרט לאחר ניסיון הדחתו ב-1998, זינק שיעור התמיכה הציבורית בו והגיע לשיא. הוא נחשב לאחד הנשיאים הפופולריים ביותר שהיו. על פי סקר משותף של CBS והניו יורק טיימס, סיים קלינטון את נשיאותו עם שיעורי תמיכה של 68%, לצד נשיאים כגון פרנקלין דלאנו רוזוולט ורונלד רייגן בעת סיום תפקידם.
לאחר הנשיאות

קלינטון ממשיך לקחת חלק פעיל בחיים הציבוריים; על ידי מתן נאומים, בגיוס כספים, ובייסוד ארגוני צדקה – לרבות הקרן שהוא עומד בראשה – קרן קלינטון. במסגרת קרן זו הוא פועל למיגור משבר האקלים על ידי פיתוח פרויקטים ומציאת פתרונות בתחומי האנרגיה והקיימות. עם סיום נשיאותו פעל להקמת המרכז הנשיאותי על שמו הנמצא בליטל רוק, שנפתח לציבור בנובמבר 2004. הוא לקח חלק בכל ועידה דמוקרטית לאומית מאז 1988, בהן נאם בשעת שיא, וכן במערכות הבחירות עצמן.
הוא לקח גם חלק במסע הבחירות של רעייתו לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 בעת שהתמודדה בבחירות המקדימות מול ברק אובמה.
בשנת 2011 משך תשומת לב עולמית עקב השינוי שנקט בתזונתו, שהתרחש בין היתר עקב מספר ניתוחי לב שעבר. קלינטון, שהתפרסם בימי נשיאותו באהבתו לג'אנק פוד, התחיל לנהל אורח חיים טבעוני.
ב-2012, השתתף באופן פעיל במאמצי בחירתו המחודשת של הנשיא המכהן, ברק אובמה.
סייע לקמפיין של הילרי בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, שבסופו הפסידה לדונלד טראמפ.
בתו היחידה, צ'לסי קלינטון, נישאה ב-31 ביולי 2010 לבנקאי ההשקעות היהודי מארק מזווינסקי בריינבק שבניו יורק. בספטמבר 2014 הפך לסבא כשבתו צ'לסי ילדה בת.
לאחר הנשיאות > סרטים וספרים בעקבותיו

הסרט "צבעי השלטון" בו מגלמים ג'ון טרבולטה ואמה תומפסון את בני הזוג קלינטון, מנסה לשחזר את המירוץ לנשיאות של שנת 1992 של ביל קלינטון. בסרט מוצג קלינטון כאדם אנושי שבין היתר מתנגד למירוץ נגטיבי והכפשת יריבים, ועם זאת כאדם חלש אופי שנכנע ליצריו, שלעיתים מותיר לאחרים לנקות את מחדליו.