stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדירה
פרסים > פרסים וביטויי הערכה אחרים

הסרט בנוסף זכה גם בפרס באפט"א, ולמון ומקליין שניהם זכו בבאפט"א ובגלובוס הזהב על הופעותיהם בסרט. הסרט הופיע במקום ה-93 של רשימת מאה הסרטים הטובים ביותר של מכון הסרטים האמריקאי, ובשנת 2007 העפיל אל המקום ה-80. ב-1994 נבחר הסרט לשימור בארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית, לאחר שהוגדר על ידי ספריית הקונגרס כ"בעל חשיבות תרבותית, היסטורית או אסתטית".
עד זכייתו של הסרט "הארטיסט" בפרס ב-2012 היה "הדירה" הסרט האחרון שצולם כולו בטכניקת שחור-לבן אשר זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. (הסרט "רשימת שינדלר" משנת 1993 הכיל כמה סיקוונסים בצבע).
פצעים ונשיקות

פצעים ונשיקות הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית "מוניקה סקס". האלבום יצא ב-24 בפברואר 1995 על ידי חברת התקליטים הד ארצי ובהפקתו של חיים שמש ובעיבודים והפקה מוזיקלית של ירמי קפלן. באלבום השתתפו חברי ההרכב המקורי: הסולן יהלי סובול שכתב והלחין את מרבית השירים, פיטר רוט על גיטרות וקולות, שחר אבן צור בתופים, שירה, כלי הקשה וקולות ויוסי חממי על הבס וקולות.
האלבום, אשר יצא 3 שנים אחרי הקמת הלהקה, זכה להצלחה אדירה, הרבה בזכות השיר "מכה אפורה" שהיה שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "פלורנטין". גם השיר "כל החבר'ה", שנכתב בעקבות פרשת אונס קבוצתי מתוקשרת, זכה להצלחה. האלבום מכר כ-35 אלף עותקים.
עוד שירים מהדיסק שהתפרסמו במיוחד הם "על הרצפה", "180", "פצעים ונשיקות", "סאן חוזה" ו"עוד פעם".
השיר "רקוויאם לבלונדינית" מכיל אקרוסטיכון כפול חסר. האותיות הראשונות של שורות השיר מסודרות לפי סדר הא"ב פעמיים: בפעם הראשונה החל מהאות ב', ללא האות ת' ובפעם השנייה מ-א', ללא ל' וללא ת'.
רשימת השירים

כל מילות השירים נכתבו על ידי יהלי סובול, למעט מילות השיר "180" שנכתב על ידי שחר אבן צור.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מכה אפורה  | 3:43 |
| 2. | סאן חוזה  | 2:56 |
| 3. | עוד פעם  | 4:38 |
| 4. | אחר כך  | 1:19 |
| 5. | כל החבר'ה  | 4:08 |
| 6. | 180  | 3:56 |
| 7. | פצעים ונשיקות  | 2:56 |
| 8. | עיניים טובות  | 4:02 |
| 9. | אני יודע  | 4:12 |
| 10. | הר של בייגלך  | 3:57 |
| 11. | פרפר  | 2:59 |
| 12. | על הרצפה  | 3:17 |
| 13. | רקוויאם לבלונדינית  | 7:04 |
השתתפו בהקלטות

יהלי סובול - גיטרות, שירה.
שחר אבן צור - תופים וכלי הקשה, שירה.
פיטר רוט - גיטרות, קולות.
יוסי חממי - גיטרה בס, קולות.
ירמי קפלן - הפקה מוזיקלית, עיבודים.
טל שגב - עיבודים לכלי קשת.
הערות שוליים

↑  יהלי סובול בראיון ליורם מוקדי ברדיוס 100FM דקה 02:47, אומר שהתאריך הוא 24 בפברואר, ושהיה טעות בויקיפדיה. 21 בפברואר, 2025
↑  פיטר רוט בפייסבוק, 17 בפברואר 2025
↑  שלומציון קינן, מוניקה סקס שוב ביחד, באתר ynet, 7 ביוני 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 36802863-6835-3adc-b2d6-311c253a8768
מרכז היהודים (סלובקיה)

מרכז היהודים (בסלובקית: אוסטרדנה ז'ידוב ÚŽ, בגרמנית: יודנצנטרלה) הוא שמו של היודנראט ליהודי סלובקיה, שפעל בסלובקיה בתקופת השואה, בהתאם להוראה שנתן ריינהרד היידריך ב-21 בספטמבר 1939.
גוף בעל שם דומה, "המרכז היהודי", פעל ברומניה באותה תקופה ובנסיבות דומות.
במהלך מלחמת העולם השנייה סופחה צ'כיה לרייך השלישי ובסלובקיה הוקם ממשל חסות פרו-נאצי. מרכז היהודים הוקם בברטיסלאבה ב-1940, ומשם ייצג את כל יהודי סלובקיה בפני הממשלה של "מדינת סלובקיה העצמאית" שנשלטה על ידי מפלגת העם הסלובקית של הלינקה (Hlinkova Slovensko Ludoa Strana - HSLS. כונתה על ידי היהודים "מפלגת הלודקים") והעביר הוראות והודעות של השלטון לקהילה היהודית.
המרכז החליף את "המשרד היהודי המרכזי", שהוקם ב-1938 במטרה לתאם את פעולותיהם של כל הארגונים היהודים שפעלו בסלובקיה.
הגופים העיקריים שהשתתפו בהקמת המרכז היו הקהילה האורתודוקסית (הלשכה המרכזית החרדית), ההסתדרות הציונית והלשכה הנאולוגית (שיצגה את היהודים הקונסרבטיביים והרפורמים). בראש המרכז היהודי עמד זקן-היהודים ("סטרוסטה"). תפקיד זה מילאו היינריך שוורץ שנעצר על ידי השלטונות, ארפד שבשצ'ן ואחריו ד"ר אוסקר נוימן.
המרכז דאג בתחילה למקומות עבודה, להכשרה ולהסבה מקצועית (בעיקר לעבודה גופנית), ניהל בתי-ספר ומוסדות צדקה יהודים וסייע במזון, אך היה כבמקומות אחרים שותף לשליחת יהודים בעלי נתינות זרה או חסרי נתינות, בהתחלה להונגריה ומאוחר יותר למחנות שבפולין ולאספקת כוח עבודה למחנות עבודה. בשלב מאוחר יותר היה המרכז שותף למשלוחים למחנות העבודה ומחנות ההשמדה מתוך מחשבה שכך יוכלו להציל את שאר הקהילה. נציג של הזרם שתמך בשיתוף פעולה למטרות הצלה חלקית היה קארול הוכברג (קרל הוכברג). המרכז אמנם היה שונה מהיודנרטים בפולין ותפקידיו היו מורחבים יותר, אך הדילמה של שיתוף הפעולה עם הנאצים השתקפה גם כאן.
האופוזיציה למרכז כינתה עצמה "קבוצת העבודה", אותה הנהיגה נציגת ויצו גיזי פליישמן בתמיכת הרב מיכאל דב בר ויסמנדל. קבוצה זו, פרט לפעולות עזרה והצלה, יזמה את תוכנית אירופה להצלת שרידי יהדות אירופה.
המרכז היה כפוף הן למחלקה ה-14 (המחלקה לענייני יהודים) במשרד הפנים הסלובקי, והן למשרד המרכזי לענייני כלכלה ("אוסטריני הוספודרסקי אורד"), שנודע בראשי התיבות של שמו - או.או. (.U.U) שהיה כפוף להאופטשטורמפירר דיטר ויסליצני.
לקריאה נוספת

פטרן, גילה. האם מאבק על הישרדות: הנהגת יהודי סלובקיה בשואה 1944-1938 . תל אביב: מורשת, 1992.
ראו גם

דו"ח ורבה-וצלר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519137905171  NKC: kn20100723001  VIAF: 173386289   WorldCat (עם VIAF): 173386289
גאוגרפיה ישובית

גאוגרפיה ישובית הוא ענף של גאוגרפיה אנושית החוקר את צורת היישוב האנושית. על פי הצהרת האומות המאוחדות שנעה בוונקובר בנושא "התנחלויות אנושיות" (1976) - "יישובים אנושיים פירושם מכלול הקהילה האנושית - בין עיר, עיירה או כפר - עם כל המרכיבים החברתיים, החומריים, הארגוניים, הרוחניים והתרבותיים המקיימים אותה ".
באופן מסורתי היא שייכת לתת-תחום של "גאוגרפיה תרבותית" ומחולקת לגאוגרפיה של יישובים עירוניים (ערים ועיירות) וישובים כפריים. בכך רואים יישובים בעיקר כאלמנטים מהנוף התרבותי שהתפתח עם הזמן. מלבד אוסטרליה, אירופה ו-הודו, המונח משמש לעיתים רחוקות בשפה האנגלית ודי נפוץ בשפות אחרות. אחד הספרים האחרונים באנגלית על גאוגרפיה של ההתיישבות ראה אור על ידי הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנות ה-90.
בגלל השינויים הנעשים בעולם והפיתוח המהיר של הערים והתרחבותן על חשבון יישובים קטנים יותר, נוצר טשטוש בין גאוגרפיה עירונית לבין גאוגרפיה ישובי, במיוחד במדינות מתועשות ובמדינות שיש בהן פיתוח מואץ בשנים האחרונות. נקודת מבט זו נמצאת גם באסטרטגיות תכנון רבות כמו תכנון "היישוב המאוחד" מכאן שתחום זה של גאוגרפיה הרואה ביישובים העירוניים והיישובים הכפריים רצף אחיד מקבל מחדש את החשיבות שאבדה במהלך המאה ה-20.
הגדרה

ישנן שפות בהם נקרא תחום זה בשם: גאוגרפיה כפרית כדי להבדיל בינו לבין: גאוגרפיה עירונית.
פינוי חבל ימית

פעילי תנועת גוש אמונים בעת ניסיון לבלום את הפינוי על גג אחד הבתים בעיר ימית
.
פינוי חבל ימית בוצע על ידי ישראל מינואר 1980 ועד אפריל 1982 במסגרת שינוי הגבול של מדינת ישראל ומסירת השליטה של החבל כולו למצרים, כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים, שנחתם שלוש שנים קודם לכן ב-26 במרץ 1979.
רקע

הגבול שנקבע בהסכם הוא הגבול שנקבע וסומן בהסכם בין האימפריה העות'מאנית לאימפריה הבריטית בשנת 1906 (ידוע גם כקו עקבה–רפיח). גבול זה שימש כקו הפסקת האש בין ישראל למצרים בין השנים 1949–1967, למעט רצועת עזה שנשלטה אז בידי מצרים. משנת 1967 ועד 1982 שלטה ישראל ברוב חלקי חצי האי סיני. פינוי סיני היה החלק הקשה ביותר בהסכם עבור ישראל: בסיני הוקמו יישובים ישראליים – הגדול שבהם, ימית, בצפון–מזרח סיני – וכן בסיסי צבא גדולים. המרחב האווירי של סיני שימש לאימוני חיל האוויר, ומשדות הנפט בסיני הופק נפט שהקל על משק האנרגיה הישראלי. בתקופה מסוימת מדינת ישראל אף מכרה נפט מסיני.
ההחלטה על הפינוי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע על הליך החקיקה.
בהסכם השלום בין ישראל למצרים הסכימה מדינת ישראל להחזיר את השליטה בחצי האי סיני לידי מצרים. כחלק מההסכם, החליטה הממשלה לפנות מבתיהם את כל תושבי חבל ימית, ולהרוס את כל המבנים הקיימים באזור, ובמקביל, לשלם פיצויים לתושבים.
לקראת החתימה על ההסכם ב-1978 החלו נציגי התושבים לקרוא לכנסת שלא לוותר על ימית כחלק מההסכמים. מנגד קמו קולות שטענו שלמרות המחיר האישי היקר, הם לא יהוו מכשול בדרך לשלום.
לאחר הפינוי

לאחר פינוי חבל ימית נהרסו כמעט כל היישובים שקמו בחצי האי סיני, יישובים מעטים דוגמת אופירה, יושבו על ידי המצרים.
הריסות העיר נותרו באזור שעליו עמדה פעם העיר. ההגעה לאזור הריסות ימית מלווה בקשיים רבים שמערימים השלטונות במצרים. למרות זאת, בשנת 2005 ביקר באזור ההריסות חבר הכנסת, צחי הנגבי. בתקופת הפינוי התבצר הנגבי, שהיה אז סטודנט ואחד ממובילי המאבק בנסיגה מסיני, באנדרטת ימית עם מתבצרים נוספים לאחר הפינוי נחתכו קירות ורצפות הבתים בשלמותם והועברו למושב דקל, שבו הם נמצאים עד היום.
ישיבת ההסדר ימית שפונתה מהעיר הוקמה מחדש ביישוב נווה דקלים בגוש קטיף תחת שם חדש: ישיבת ההסדר נווה דקלים. עם ביצוע תוכנית ההתנתקות בשנת 2005 פונתה הישיבה בפעם השנייה והוקמה מחדש בעיר אשדוד. במבנה הישיבה החדש שנבנה ב-2018 הוקמו אנדרטאות לציון הישיבות בחבל ימית וגוש קטיף.
במושב דקל שבנגב המערבי, שבו התיישבו רבים מתושבי העיר, הוקם מוזיאון לעיר וליישובי חבל ימית.
הערות שוליים

↑  דוד אפל (עיתונאי), רפידים הפכה לביר־גפגפה, דבר, 27 בינואר 1980
↑  דני צדקוני, מתנגדי הנסיגה יפונו מחבל ימית אחר הפסח, באתר בעיתון דבר, ‏5 באפריל 1982
↑  דני צדקוני, פינוי ימית נדחה ביום בגלל יום השואה, באתר בעיתון דבר, ‏20 באפריל 1982
↑  דובר משרד הבטחון: הסיקור בימית יותר, באתר בעיתון דבר, ‏20 באפריל 1982
↑  דני צדקוני, בגין ימליץ להשלים הנסיגה, באתר בעיתון דבר, ‏21 באפריל 1982
↑  דני צדקוני, הלילה שירד הסתיר חורבן, באתר בעיתון דבר, ‏22 באפריל 1982
↑  רון בן ישי,  היום האחרון לפינוי ימית, באתר כאן ארכיון, 23 באפריל 1982 (הפינוי האלים מתחיל בדקה 18:04)
↑  Youtube, סרטון ממשכן הכנסת
↑  מרכז מבקרים – הגדת חבל ימית, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
חבורת הפראים

| --- | --- |

 בימוי:  סם פקינפה 
 הופק בידי:  פיל פלדמן 
 תסריט:  סם פקינפה, ולון גרין 
 עריכה:  לאו לומברדו 
 שחקנים ראשיים:  ויליאם הולדן Chano Urueta Aurora Clavel ג'יים סאנשז אלסה קרדנס דאב טיילור Rayford Barnes Jorge Russek סטרות'ר מרטין Enrique Lucero בו הופקינס אלברט דקר אדמונד או'בראיין רוברט ראיין ארנסט בורגניין ל. קיו. ג'ונס וורן אוטס אמיליו פרננדז בן ג'ונסון אלפונסו אראו ביל הארט 
 מוזיקה:  ג'רי פילדינג 
 צילום:  לוסיאן באלאר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Warner Bros.-Seven Arts 
 חברה מפיצה:  Warner Bros.-Seven Arts, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 ביוני 1969 
 משך הקרנה:  145 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט שוד, מערבון, סרט ויגילנטה 
 מקום התרחשות:  מקסיקו, טקסס 
 תקציב:  6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   wildbunch
 דף הסרט ב־IMDb
 
חבורת הפראים (באנגלית: The Wild Bunch) הוא מערבון אמריקאי משנת 1969, בבימויו של סם פקינפה. מככבים בו ויליאם הולדן, רוברט ראיין, בן ג'ונסון, אדמונד אובראיין וארנסט בורגניין. הסרט נחשב לשנוי במחלוקת בשל האלימות הגרפית הרבה המוצגת בו.
עלילת הסרט

חבורת פורעי חוק מגיעה לעיירה קטנה בטקסס. הם חולפים על פני קבוצת ילדים בעיצומו של משחק, הילדים מענים עקרבים ומשליכים אותם לתוך קן נמלים אדומות. חבורת הגברים המזדקנים, ובראשם המנהיג פייק בישופ, מתכננים לבצע שוד במשרד תחנת הרכבת. זה אמור להיות השוד האחרון של החבורה טרם יפרשו סופית. כאשר הם מגיעים אל התחנה, ממתינה להם חבורת ציידי ראשים יריבה שבראשה ת'ורנטון, שותפו לשעבר של פייק. מתרחש קרב יריות גדול ובו נהרגים כמה מחברי חבורתו של פייק וכן מספר אזרחים שלקחו חלק בתהלוכה בסמוך.
אנשי החבורה ששרדו את הקרב נמלטים ומגיעים לעיירה קטנה במקסיקו. הם מבינים כי הוטעו וכי השלל שבזזו בתחנת הרכבת למעשה חסר כל ערך. העיירה הקטנה נשלטת על ידי מאפאצ'ה, מפקד אכזר של הצבא המקסיקני, אשר עושק את התושבים ומטיל אימים עליהם. החבורה נפגשת עם המפקד. אחד מהחברים, אנג'ל, רואה כי אהובתו לשעבר נמצאת כעת בזרועות המפקד המקסיקני ויורה בה למוות. כדי לפייס את המפקד הנסער, מציע פייק כי החבורה תעבוד בשבילו. המקסיקנים מורים לחבורה לגנוב משלוח נשק מרכבת של הצבא האמריקני, בתמורה לזהב. בעיצומו של שוד הרכבת מגיעה למקום חבורתו של ת'ורנטון. הם רודפים אחרי חבורתו של פייק עד לנהר, שם נפגעים אנשיו של ת'ורנטון ממטען דינמיט שהוצמד לגשר. לאחר שהם מתאוששים מהפגיעה, ת'ורנטון ואנשיו ממשיכים לרדוף אחרי חבורתו של פייק למקסיקו. אחד מבני החבורה, אנג'ל, מוותר על חלקו בשלל ושולח רובים ותחמושת ליריביו המורדים של המפקד מאפאצ'ה. כאשר מאפאצ'ה מגלה על מעשיו, מנסה אנג'ל להימלט אולם נתפס ועובר עינויים.
לאחר לילה של הוללות ושתייה, פייק ואנשיו מחליטים לשוב אל העיירה ולחלץ את חברם השבוי. המפקד מאפאצ'ה רוצח את אנג'ל ולאחר מכן נורה למוות על ידי פייק. פייק, שכבר גמר אומר למות, יורה גם ביועצו של מאפאצ'ה והורג אותו. כתוצאה מכך מתחיל קרב יריות רווי דם בין אנשיו של מאפאצ'ה והחבורה. אנשיו של פייק נופלים בקרב. פייק עצמו מוצא בקרב את מותו במטר כדורים.
לאחר סיום הקרב, ת'ורנטון ואנשיו מגיעים למקום ובוזזים את גופות המקסיקנים. הוא מורה לאנשיו להחזיר את גופותיהם של אנשיו של פייק לטקסס לקבלת הפרס על ראשיהם, אולם בוחר להישאר במקסיקו. אנשיו של ת'ורנטון נהרגים בדרכם למקסיקו במארב. בסיומו של הסרט מגיע לעיירה סייקס, אחד מבני החבורה שנפצע, יחד עם המורדים המקסיקנים שהרגו את אנשיו של ת'ורנטון. סייקס מציע לת'ורנטון להצטרף אליו. ת'ורנטון מחייך ומסכים, ורוכב עם סייקס מהמקום.
הפקה

על אף הבעייתיות שבה נודע פקינפה בעבודתו על סטים, ואף על פי שפוטר מעבודתו על הסרט "סינסינטי קיד", מפיקי אולפן האחים וורנר היו מעוניינים כי יביים סרט עבורם לאחר הצלחתו בסדרת הטלוויזיה Noon Wine.
פקינפה הגיש למפיקים תסריט, שכתב יחד עם וולאן גרין, בהתבסס על סיפור קצר מאת גרין ורוי סיקנר. המפיקים התלהבו מהתסריט הלא שגרתי והחליטו לאשר את ההפקה. שאיפתם של המפיקים הייתה להתחרות ביציאתו לאקרנים של הסרט "קיד וקסידי" של אולפן פוקס המאה ה-20 המתחרה.
הפקת הסרט יצאה לדרכה באביב שנת 1968. הסרט צולם ברובו במקסיקו. את הדמויות המקסיקניות בסרט מגלמים שחקנים שרובם הגדול מקסיקנים, חלקם לא היו שחקנים מקצועיים.
צילומי סיקוונס קרב היריות הסופי ארכו כ-12 ימים. במהלך הצילומים מחלקת ההלבשה הייתה צריכה להתמודד עם מחסור במדי צבא עבור הניצבים ונאלצה לאלתר בדרכים יצירתיות ולהשתמש מספר פעמים בכל תלבושת, לאחר שנוקו ממנה כתמי הדם המלאכותי.
צילומי הסרט התעכבו בשבועיים מעבר לתאריך המצופה, לאחר שאחד מגלגלי הפילם אבדו ונדרשו צילומי השלמות. בעקבות כך אנשי הצוות וחלק מן השחקנים נדרשו לשוב למקסיקו לצילומים נוספים, מה שהאריך את משך ההפקה.
עריכה

אחד ההיבטים החדשניים בסרט הוא העריכה שבו. הסצנות האלימות מוצגות לעיתים בתנועה איטית ולעיתים בתנועה מואצת, כשהעורך לו לומברדו עבר לסירוגין בין שתי הטכניקות. בסיקוונס הקרב הסופי בין החבורה לחיילים המקסיקנים יש מעל 300 קאטים ואורך כל שוט הוא פחות משנייה אחת, מה שיוצר עריכה מהירה ותזזיתית במיוחד.
פקינפה שאף לצבור כמה שיותר חומר גלם מצולם לפני ההגעה לחדר העריכה. כדי לעשות זאת השתמשו הצלמים במצלמות רבות במקביל וחלק מן הסצנות צולמו בשש מצלמות יחד, שכל אחת מהן פעלה במהירות אחרת בין 24 ל – 125 פריימים לשנייה לצורך השגת שלל אפקטים אפשריים לכל שוט. בסך הכל צולמו מעל 101,000 מטרים של פילם במהלך ההפקה. בחדר העריכה, ניתן היה לעבור ממהירות מואטת למואצת באותה סצנה וכך ליצור אפקט מיוחד ולהדגיש את האלימות.
האלימות המתוארת בתנועה איטית הפכה עם השנים לסימן היכר של פקינפה ויוצרי קולנוע רבים אחריו השתמשו בה בסרטיהם, עד שהפכה לקלישאה קולנועית.
גרסת הבמאי

בשנת 1995 יצאה גרסת הבמאי של הסרט, כעשור אחרי מותו של פקינפה וכ-35 שנים אחרי צאת הגרסה המקורית. אורך הגרסה 145 דקות ונכללו בה עשר דקות נוספות של חומרים שלא נכללו בגרסאותיו הקודמות.
החומרים החדשים שנוספו בגרסה זו מתמקדים בעיקר בסיפור הרקע של הדמויות ובנסיבות שהביאו אותן למקסיקו. בין היתר מתואר כיצד פייק, גיבור הסרט, בגד בעבר בשותפו ת'ורנטון (בגילומו של רוברט ראיין) וכן את האשמה שהוא חש לאחר מעשה זה. בעיני הבמאי היו סיפורי רקע אלה חשובים להבנת הסרט, הוא שאף שדרך התוודעות לעברן של הדמויות הצופים יחושו סלידה מהן והתנהגותן האלימה.
עיבוד מחדש

בספטמבר 2018, הוכרז כי מל גיבסון יעמוד בראש עיבוד מחדש לסרט "חבורת הפראים", אותו הוא צפוי לביים ולכתוב. גיבסון צפוי לשמש גם מפיק בפועל בפרויקט. הסרט יצולם תחת אולפני האחים וורנר.
בשנת 2019 נודע כי צוות השחקנים בעיבוד צפוי לכלול את מייקל פסבנדר, ג'יימי פוקס ופיטר דינקלג'. נכון לשנת 2020, טרם ידוע מתי יחלו צילומי הסרט ומתי ייצא לאקרנים.
תגובות ופרסים

בצאתו לאקרנים מבקרים רבים הביעו הסתייגות מן האלימות הגרפית שבסרט. היו שחשבו כי פקינפה הפריז בתצוגת האלימות, או שהשתמש בה באופן חסר טעם ושטחי, לצורך יצירת פרובוקציה. כך למשל, בעיתון "Los Angeles Times" נכתב ביולי 1969 כי "זהו המערבון האלים ביותר שנוצר וכנראה אחד הסרטים האלימים ביותר מכל סוג שהוא".
בהקרנות הראשונות של הסרט, מבקרים רבים התרעמו בגלוי על האלימות המוצגת ואחדים אף יצאו מן האולם בשאט נפש לאחר סצנות גרפיות במיוחד. סצנות מסוימות נחתכו על ידי אולפני האחים וורנר מן הסרט לצורך המשך הצגתו בבתי הקולנוע, במטרה למתן את האלימות בסרט לאור התגובות שקיבל. לצד הסתייגויות אלה, מבקרים אחרים שיבחו את הסרט והכתירו אותו כיצירה מהפכנית.
הסרט זכה לפרסים וכן היה מועמד למספר פרסי האקדמיה לקולנוע. בשנת 1970 היה מועמד לפרס האקדמיה לקולנוע בקטגוריות התסריט המעובד הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר. באותה שנה היה מועמד גם לפרס גילדת הבמאים האמריקאים על הבימוי הטוב ביותר. כמו כן, זכה בפרס איגוד עורכי הסאונד (Motion Picture Sound Editors) על עריכת הסאונד ובפרס איגוד המבקרים האמריקאי על הצילום.
ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר לכלול בשנת 1999 את הסרט לשימור בספריית הקונגרס על חשיבותו האמנותית, האסתטית והתרבותית. בשנת 2008 בחר מכון הסרטים האמריקני (AFI) בסרט זה כאחד מעשרת המערבונים הטובים ביותר, כחלק מרשימת עשרת הסרטים הטובים בעשר קטגוריות וז'אנרים.
כמו כן, הוא הגיע למקום ה-80 בדירוג 100 הסרטים האמריקאים הטובים ביותר של מכון הסרטים האמריקאים.
כיום נחשב הסרט לאבן דרך בתולדות הקולנוע האמריקני ועם השנים זכה לשבחים רבים מקולנוענים אחרים שהושפעו ממנו וקיבלו ממנו השראה. בין הבמאים שהושפעו מן הסרט נכללים מרטין סקורסזה, ג'ורג' לוקאס וקת'רין ביגלו. קוונטין טרנטינו אף ציין כי סיקוונס הקרב האחרון הוא בעיניו יצירת מופת.
לקריאה נוספת

דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "חבורת הפראים", עמ' 198–200
הערות שוליים

1 2  The Wild Bunch Turns 50, Warner Brothers, ‏June 21, 2019
1 2 3  The Wild Bunch (1969), AFI Catalog
↑  Keith Hennessey Brown, Editing in Leone’s The Good, The Bad and The Ugly(1966) and Peckinpah’s The Wild Bunch(1969, FORUM: University of Edinburgh Postgraduate Journal of Culture and the Arts Special Issue 03, The University of Edinburgh, 2014
1 2 3  Kenneth Turan, Bloody Marvelous Peckinpah : Its landmark violence isn’t the only reason why ‘The Wild Bunch’ is considered a classic Western today, Los Angeles Times, ‏February 26, 1995
↑  לואיס ג'אנטי, תרגום: דן דאור, להבין סרטים, האוניברסיטה הפתוחה, 2000, עמ' 134-135
↑  Peter Travers, The Wild Bunch, Rolling Stone
↑  The Wild Bunch - The Original Director's Cut: Special Edition DVD (1969), BBC
↑  Justin Kroll, Mel Gibson to Write and Direct ‘Wild Bunch’ Remake at Warner Bros., Variety, ‏September 24, 2018
↑  Mike Fleming Jr, Mel Gibson Courting Michael Fassbender, Jamie Foxx & ‘GOT’s Peter Dinklage For ‘The Wild Bunch’ Remake At Warner Bros, Deadline, ‏May 17, 2019
↑  Michael Wilmington, The Wild Bunch, 2002
↑  The Wild Bunch - Awards, IMDb
↑  Complete National Film Registry Listing, Library of Congress
↑  The 10 Greatest Movies In 10 Categories, American Film Institute
↑  AFI's 100 years The Complete List, American Film Institute
↑  Mary Kay Schilling, The Revolutionary Violence of 'The Wild Bunch': W.K. Stratton on Sam Peckinpah's Masterpiece, 50 Years Later, Newsweek, ‏December 2, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362517205171
אפקטים מיוחדים

צילום לצד מסך כחול, על מנת להחליף את הרקע בסצנה או תמונה אחרת
אפקטים מיוחדים הם מראות שמטרתם היא להוסיף לעלילת הסרט, ולא ניתן להשיגם בצילום שגרתי.
ישנם שני סוגים עיקריים של אפקטים מיוחדים:
אפקטים חזותיים (ממוחשבים) בהם משתמשים בסרטים, בטלוויזיה וכן בתעשיית הבידור על מנת ליצור אפקטים שלא מעשי להשיגם בדרכים רגילות (כמו תיאור מסע לכוכב אחר, יריות, פיצוצים וכדומה), או שעלות יצירת האפקט בדרכים טבעיות גבוהה. בנוסף, משתמשים באפקטים ממוחשבים כדי לחזק דברים שכבר צולמו על ידי מחיקה, הוספה או ליטוש חפצים אשר נמצאים בסצנה.
אפקטים פיזיים הם אפקטים מיוחדים הנוצרים ברמה הפיזית ולא על ידי מחשב, האמורים לדמות סיטואציות שונות, כגון פיצוצים, מפולות, פציעות, פגיעות ירי, שרפות, קריסת בניינים וכו', באמצעות שיטות נשלטות ובטוחות (לרוב בעזרת חומרי נפץ פירוטכניים).
שיטות רבות להשגת אפקטים מיוחדים קיימות שנים רבות, החל בתיאטרון המסורתי, דרך הטכניקות הקלאסיות של תחילת המאה ה־20 עד לגרפיקה הממוחשבת של ימינו (CGI).
עם ההתקדמות המשמעותית בתחום המחשוב, נוצרה העדפה להשתמש באפקטים ממוחשבים על פני אפקטים פיזיים כשהדבר אפשרי ונראה אמין. לכן, הרבה הפקות של סרטים וסדרות טלוויזיה פונות לחברות אפקטים מיוחדים המחזיקות בתכנות מתקדמות ליצירת אפקטים.
סרטים ידועים בעלי אפקטים מיוחדים: "הציפורים" של היצ'קוק מתחילת שנות ה־60, סרטי "מלחמת הכוכבים", סרטי "שליחות קטלנית", "פארק היורה" וסרטי ההמשך שלו, טרילוגיית סרטי "שר הטבעות", טרילוגיית סרטי "מטריקס", הסרט "ארמגדון", "היום השלישי", סרטי "רובוטריקים" וסרטי היקום הקולנועי של מארוול.
אפקטים ויזואליים לפי סדר ההמצאה:
אפקטים פיזיים
אפקטי מצלמה
מיניאטורות
סטופ מושן
תהליך שופטאן
matte paintings
רוטוסקופ
אפקטים אופטיים
travelling matte
בלוסקרין
prosthetic makeup effects
מערכת בקרת תנועה בצילום
אנימטרוניקה
digital compositing
wire removal
מורפינג
Computer-generated Imagery
match moving
Virtual cinematography
היסטוריה > פיתוח מוקדם

בשנת 1857, אוסקר ריילנדר יצר את התמונת בעלת ה"אפקטים המיוחדים" הראשונה, על ידי שילוב חלקים שונים של 32 נגטיבים לתוך תמונה אחת, ויצר את ההדפסה המשולבת. ב־1895, אלפרד קלארק יצר את מה שמקובל רבות כאפקטים המיוחדים הראשונים בקולנוע. תוך כדי צילומי שחזור של עריפת הראש של מרי, מלכת הסקוטים, קלארק הורה לשחקן לעלות לבלוק בתלבושת של מרי. כשהתליין הביא את הגרזן מעל לראשו, קלארק עצר את המצלמה, אמר לכל השחקנים לא לזוז, ואמר לאדם שמשחק את מרי לרדת מהסט. הוא הציב בובה של מרי במקומו של השחקן, התחיל מחדש את הצילום, ואפשר לתליין להוריד את הגרזן, כך שיפגע בראשה של הבובה. טכניקות כאלה היו דומיננטיות בהפקה של אפקטים מיוחדים לאורך יותר ממאה.
זה לא היה רק השימוש הראשון בתחבולות בקולנוע, זה היה גם סוג תחבולות הצילום הראשון שהיה אפשרי רק בסרט קולנוע, וכונה "סטופ טריק". ז'ורז' מלייס, מחלוצי הקולנוע, בטעות גילה את אותו "סטופ טריק". לפי מלייס, המצלמה שלו נתקעה במהלך צילום של סצנת רחוב בפריז. כשהוא הקרין את הסרט, הוא גילה שה"סטופ טריק" גרם למשאית להפוך לקרון מתים, להולכי רגל לשנות כיוון, ולגברים להפוך לנשים. מלייס, מנהל הבמה בתיאטרון רובר־אודן (אנ'), קיבל השראה לפתח סדרה של 531 סרטים קצרים, בין 1896 ל־1914, ובמהלכם פיתח או המציא טכניקות כדוגמת חשיפה מרובה, טיים־לאפס ודיזולב. בגלל יכולתו לתמרן ולשנות לכאורה את המציאות באמצעות הסינמטוגרף, מכונה מלייז לפעמים "קוסם הסינמטוגרף" ("Cinemagician"). הסרט המפורסם ביותר שלו, מסע אל הירח (1902), פרודיה גחמנית לספר מהארץ לירח של ז'ול ורן, הציג שילוב של לייב אקשן והנפשה, ושילב גם מיניאטורות וציורי מט נרחבים.
מ־1910 עד 1920, החידושים העיקריים באפקטים מיוחדים היו השיפורים בצילומי המט של נורמן דון. בצילומי המט המקוריים הונחו פיסות קרטון כדי לחסום את חשיפת הפילם, שייחשף מאוחר יותר. דון שילב את הטכניקה עם ה"גלאס שוט". במקום להשתמש בקרטון לחסימת אזורים מסוימים מחשיפה לפילם, דון פשוט צבע אזורים מסוימים בשחור כדי למנוע מאור לחשוף את הפילם. מהפילם החשוף בחלקו, מוקרנת מסגרת אחת על חצובה, שם המט מצויר. על ידי יצירת המט מתוך תמונה ישירות מהפילם, נהיה קל בהרבה לצייר תמונה עם התייחסות מתאימה לקנה מידה ולפרספקטיבה (הפגם העיקרי של הגלאס שוט). הטכניקה של דון הפכה לספר הלימוד לצילומי מט בגלל התמונות הטבעיות שיצר.
במהלך שנות ה־20 ושנות ה־30, טכניקות אפקטים מיוחדים שופרו ושוכללו על ידי תעשיית הסרטים. טכניקות רבות – כדוגמת תהליך שופטן – היו שינויים של תעתועים מהתיאטרון (כגון הרוח של פפר) וצילום סטילס (כדוגמת חשיפה כפולה ומט קומפוזיטינג). הקרנה אחורית הייתה חידוד השימוש ברקעים צבועים בתיאטרון, והחליפו תמונות נעות ליצירת רקעים נעים. חותם גופני הועבר מיצירת מסכות מסורתית. יחד עם התקדמות האיפור, ניתן היה ליצור מסכות שמתאימות לשחקן בדיוק. עם התקדמות מדע החומר, יצירת מסכות של סרטי אימה עקבה מקרוב.
היסטוריה > תקופת הצבע

| --- | --- |
 :  ראו גם – צילום בצבע
הפיתוח של צילום בצבע דרשה עידון רב יותר של טכניקות האפקטים. צבעים אפשרו את הפיתוח של טכניקות "מט זז", כדוגמת מסך כחול ותהליך אידוי הנתרן (הידוע גם בשם מסך צהוב). סרטים רבים הפכו לנקודות ציון בהישגים של אפקטים מיוחדים: הטיסה לחלל השתמש בציורי מט, אנימציות ועבודות מיניאטוריות במטרה ליצור סביבות חייזרים מרהיבות. בעשרת הדיברות, ג'ון פולטון, A.S.C, הכפיל את הקהל של הניצבים בסצנת יציאת מצרים עם קומפוזיטינג זהיר, תיאר את המבנים האדירים של רעמסס בעזרת מודלים, ופיצל את הים האדום בקומבינציה של מט זז ומכליות של מים. ריי האריהאוסן הרחיב את האמנות של אנימציית סטופ־מושן בעזרת הטכניקות המיוחדות שלו של קומפוזיטינג במטרה ליצור הרפתקאות פנטזיה מרהיבות כדוגמת יאסון והארגונאוטים (שהשיא שלו, קרב חרבות עם 7 שלדים מונפשים, נחשב לנקודת ציון באפקטים מיוחדים).