stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפחת זועבי
בני משפחה בולטים

אחמד זועבי - ראש המועצה האזורית בוסתאן אל מרג' בין השנים 2002–2008 בין השנים 2014–2018 ומשנת 2024
עבד אל-כרים זועבי - ראש המועצה האזורית בוסתאן אל מרג' בשנים 2018–2024
ג'אדה זועבי - מנכ"לית אתר בוקרא תקשורת
חאתם א-זועבי - שר הכלכלה בממלכת ירדן
חוסני א-זועבי - קאדי של נצרת והגליל המזרחי. היה לקאדי הראשון שהושבע לתפקיד מכוח חוק מדינת ישראל ונשבע לה אמונים.
חנין זועבי - חברת כנסת לשעבר מטעם מפלגת בל"ד והרשימה המשותפת
שרה זועבי - השתתפה בתוכנית "מאסטר שף", שם דיברה על היותה פטריוטית ישראלית וכתומכת בציונות,. בנה, מוחמד זועבי - נודע בזכות כך שב-2014 כתלמיד תיכון התנגד באופן פומבי לחטיפת שלושת הנערים והתעמת עם חברת הכנסת לשעבר, חנין זועבי. הוא נאלץ לעזוב את ישראל עקב המתיחות שאפיינה את תקופת מבצע צוק איתן, ועקב איומים על חייו מקרב המגזר. בהמשך, מוחמד יצא מהארון וב-2017, התגייס לצה"ל.
עבד אל-עזיז א-זועבי - סגן שר בממשלת ישראל, חבר כנסת וראש עיריית נצרת. חבר מפ"ם. נישא בנישואים אזרחיים ליהודייה.
סיף א-דין א-זועבי - חבר הכנסת וראש עיריית נצרת. בעל עיטור ארגון ההגנה. בן דודם של חאתם א-זועבי ועבד אל-עזיז א-זועבי.
עבד אל-רחמן זועבי - שופט מחוזי בישראל ושופט בפועל בבית המשפט העליון.
עבד אלחלים זועבי - יועץ שר החינוך לשעבר
רג'ד זועבי - שופטת בבית משפט השלום בנצרת
ח'אלד חוסני זועבי - עורך דין, מילא מספר תפקידים בכירים בלשכת עורכי הדין בישראל.
נאיל זועבי - מנהל בית הספר היסודי בטמרה שבעמק יזרעאל, שוריין במקום ה-39 של רשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-24. אביו, הוא עבד אל-כרים זועבי.
ריידא רינאווי זועבי - חברת כנסת לשעבר מטעם מפלגת מרצ
הישאם זועבי - כדורגלן עבר ומאמן
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 2054
↑  דוד גרוסמן, ההתיישבות הערבית והמאחז היהודי, ירושלים: מאגנס, תשס"ד, עמ' 65
↑  דוד גרוסמן, הכפר הערבי ובנותיו, יד בן צבי, 1994, עמ' 111.
↑  מירב ארלוזורוב, בכפר טייבה מתנערים מהתדמית שיצרה חנין זועבי: "רוצים להיות ישראלים במלוא מובן המילה", באתר TheMarker‏, 10 בינואר 2011
↑  אריה ביתן, תמורות יישוביות בגליל התחתון המזרחי 1800 - 1978, יד בן צבי, 1982, עמ' 50.
↑  ראו: השתתפות בצער כפר ערבי, דבר, 24 בנובמבר 1947
↑  למעלה ממאה יריות, דבר, 13 במאי 1938; שוב התנקשות בסרג'נט בחיפה, דבר, 22 במאי 1938
↑  הלל כהן, צבא הצללים, 2004, עמ' 254-253; דני הדרי, חומת מגן, העמותה לחקר כוח המגן על שם ישראל גלילי, 2002, עמ' 326; בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים  1947–1949, הוצאת עם עובד, 1991, עמ' 99.
↑  אילנה שטוטלנד, ‏"זה מוציא אותי מדעתי שמכפישים את העם היהודי", באתר מעריב אונליין, 20 בנובמבר 2018
1 2  אלעד נחשון, ‏"הציבור הערבי במדינת ישראל: חזון לעתיד", השילוח, 15, יוני 2019
↑  דפנה הוכמן, לילך לובל, "ערבים צעירים צריכים להתנדב לשירות לאומי", באתר mynet‏ עפולה ועמק, 9 ביוני 2011
מצודת טונג צ'ונג

מצודת טונג צ'ונג
מצודת טונג צ'ונג (בסינית: 東涌古城 או 東涌堡 ולעיתים 東涌炮台, באנגלית: Tung Chung Fort) היא מצודה הממוקמת בטונג צ'ונג שבאי לנטאו, בטריטוריות החדשות של הונג קונג.
המצודה ממוקמת בסמוך לדרך טונג צ'ונג, בין הכפרים שאונג לינג פיי (上嶺皮) והא לינג פיי (下嶺皮).
המצודה הוקמה בין השנים 1174–1189 בתקופת שושלת סונג הדרומית. באותה תקופה נהגו מבריחים שפעלו באזור להבריח מלח מהאי לאזור גואנגג'ואו (קנטון). החלטת הממשלה להפסיק את פעולות ההברחה והתקיפות כנגד כוחות השיטור באזור הביא לשליחת צבא בראשות המלך לאוק צ'ין (經略錢) במטרה להילחם במבריחים. על מנת למנוע את המשך ההברחות הוקמה המצודה והוצבו בה 300 חיילים. לאחר מספר שנות רגיעה הוחזרו החיילים מהמצודה.
בתקופת שושלת צ'ינג הפך האי לנטאו למרכז של שודדי ים. שודד הים צ'אונג פו צאי השתלט על מפרץ טונג צ'ונג והשתמש במצודה כבסיסו. כוחות הצבא הסיני נשלחו לכבוש את המצודה, ובשנת 1832 הוצב כוח צבאי במצודה על מנת לשלוט באזור ולעצור את שודדי הים. בשנת 1898 עם החכרת הטריטוריות החדשות לבריטניה כחלק ממושבת הונג קונג, פונתה המצודה.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה המצודה כבסיס עבור הצבא היפני. לאחר המלחמה שימשה המצודה כתחנת משטרה ולאחר מכן כמכללה. כיום משמשת המצודה כבית ספר.
בשנת 1979 הוכרזה המצודה כאתר היסטורי, ושופצה בשנת 1988.
ראו גם

מצודת פאן לאו
משה גיל (מחנך ומבקר)

ערך זה עוסק במחנך ומבקר. אם התכוונתם להיסטוריון, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בינואר 1911 פינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  16 באוגוסט 1967 (בגיל 56) ירושלים, ישראל 
 שם לידה:  משה גילר 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שפות היצירה:  עברית 
 
משה גיל (גילֶר) (כ"ה בטבת תרע"א, 25 בינואר 1911 – י' באב תשכ"ז, 16 באוגוסט 1967) היה איש חינוך ומבקר ספרות ישראלי, מפקח ומנהלם של בתי מדרש למורים עבריים.
ביוגרפיה

גיל נולד בשם משה גילר בראשית שנת 1911 בעיר פינסק שברוסיה הלבנה (כעבור כמה שנים, בעקבות המלחמה הפולנית-סובייטית, בתחומי המדינה הפולנית החדשה). למד בגימנסיה העברית של "תרבות" בעירו, והשתלם בה בפולנית. לאחר מכן למד במכון לחכמת ישראל בבירה ורשה.
בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. המשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1941 קיבל תואר מוסמך.
את דרכו בעבודה החינוכית החל כמורה בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, ומשנת 1945 היה למנהל בית המדרש למורים ע"ש אשכולי (מיסודו של ד"ר יצחק אפשטיין) בירושלים. בנוסף ניהל את בית המדרש למורי הגולה ע"ש חיים גרינברג (של המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של הסוכנות היהודית) בירושלים.
באביב 1954 התמנה על ידי הסוכנות היהודית כמנהל "המכון לתרבות ישראל" (ובו המדרשה העברית למורים) שנוסד אז בבואנוס איירס, וכיהן בתפקיד זה עד 1957. בתקופה זו ערך את הירחון "דרום" בארגנטינה. במהלך שהותו בדרום אמריקה למד את השפה הספרדית.
מ-1964 עד 1966 כיהן כמפקח במחלקה להכשרת מורים של משרד החינוך.
בראשית שנת 1966 התמנה כמנהל בית המדרש למורים ע"ש דוד ילין בבית הכרם, בהחליפו את אברהם אבן-שושן, שניהל את בית המדרש במשך יותר מ-12 שנים. הוא הספיק לנהל את בית המדרש במשך שנה אחת בלבד, עד מותו (סגנו משה אילן, מבוגרי בית המדרש בעצמו, נכנס תחתיו כממלא מקום המנהל).
את דרכו הספרותית החל בסוף שנת 1930, כשהיה כבן עשרים, בפרסום מסות ומאמרים של ביקורת הספרות העברית בעיתונים העבריים, תחילה באירופה ("הצפירה", "העולם", "זרמים") ואחר-כך בארץ ישראל (היה משתתף קבוע בירחון הספרותי "גליונות", פרסם מאמרים בכתב העת הספרותי "מאזנים" וכתב גם בעיתון "דבר"). ב-1957, עם סיום תפקידו בארגנטינה, ערך באוניברסיטת מונטווידאו הרצאות על הספרות העברית, שזכו להצלחה מרובה.
כמחנך נהג בכבוד ובעדינות, וכמבקר ספרות פרסם ביקורות ממצות, בהירות, חריפות וענייניות.
משה גיל נפטר בקיץ 1967 בביתו בירושלים, בן 56 במותו, ונקבר בהר המנוחות. הותיר אישה ושלושה בנים.
בשנת תש"ל (1969) כינס וערך גדליה אלקושי כתבים נבחרים משל משה גיל, הוציאם כספר והוסיף מבוא וביבליוגרפיה מוערת של כתביו.
ספריו

כתבים נבחרים; עריכה, מבוא וביבליוגרפיה מוערה על ידי גדליה אלקושי, ירושלים: אגודת "שלם" על ידי ר. מס, תש"ל 1969.
בהשתתפותו:
דוד שמעוני, ילקוט שירים; ליקט, הקדים מבוא והוסיף הסברים משה גיל, תל אביב: יחדיו ('מבחר ספרותנו לעם') בשיתוף עם אגודת הסופרים העברים בישראל, תשכ"ה. (כולל ביבליוגרפיה של כתבי שמעוני ושל דברים עליו.)
לקריאה נוספת

גדליה אלקושי, 'ראשיתו של משה גיל ז"ל', מאזנים כה (תשכ"ז), 322–324.
גדליה אלקושי, 'משה גיל', בתוך: כתבים נבחרים (תש"ל), עמ' 9–26.
ביבליוגרפיה:
גדליה אלקושי, 'ביבליוגראפיה מוערה של משה גיל, בתוך: כתבים נבחרים (תש"ל), עמ' 329–394.
הערות שוליים

↑  ל. אביאב, מוסד עברי יחיד במינו, דבר, 6 ביוני 1954; שליחות תרבותית חשובה, דבר, 28 ביולי 1957.
↑  חילופי גברי בסמינר, דבר, 28 ביולי 1957.
↑  ניסן שיינין, בשיתוף עם הלל אגרנט, התהליך האקדמי של הכשרת מורים בישראל: פרקים בתולדות המכללה לחינוך על שם דוד ילין, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס; המכללה לחינוך על שם דוד ילין, תשנ"ו 1996, עמ' 205.
↑  משה גיל באתר GRAVEZ
↑  כך על פי גדליה אלקושי, 'ראשיתו של משה גיל ז"ל', מאזנים כה (תשכ"ז), 324.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300957405171  GND: 1177099233  ISNI: 0000 0000 7238 9271  LCCN: no2013051132  VIAF: 101618533   WorldCat (עם VIAF): 101618533
מנהל קבצים

ערך זה עוסק בתוכנה במחשבים. אם התכוונתם לתוכנה בעלת שם דומה שהייתה בשימוש בעבר במערכת ההפעלה "חלונות", ראו .
.
מנהל הקבצים נאוטילוס
מנהל קבצים היא תוכנה המציגה בפני המשתמשים ממשק משתמש לעבודה עם מערכת קבצים. יתרונות תוכנה מעין זו היא האצת העבודה עם הקבצים ומתן אפשרות לביצוע כל או רוב הפעולות הבאות הן על קובץ בודד והן על טווח קבצים:
יצירת קובץ חדש
צפייה בקובץ קיים (לרוב בעזרת תוכנה ייעודית)
עדכון/ עריכת קובץ קיים
מחיקת קובץ
העתקת קובץ
העברת קובץ ממקום למקום
שינוי שמו של קובץ
הדפסת קובץ
צפייה ושינוי מאפייני קובץ
חיפוש קובץ בתוך מערכת הקבצים
הפצת קובץ
לחלק מתוכנות אלו יש יכולת עבודה ברשת מחשבים ואף ברשת האינטרנט כולל יכולות ftp ,nfs, smb הן על ידי מתן גישה לשרתים והן על ידי מתן גישת רשת.
דוגמאות

נאוטילוס
נורטון קומנדר
מידנייט קומנדר
Macintosh Finder
סייר הקבצים (ולפניו מנהל הקבצים של חלונות 3.0/3.1x)
total commander
Volkov Commander
XTree
DOS Shell
Lotus Magellan
Konqueror
דולפין
ראו גם

מונחים בתוכנה
נבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21

נבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21 (בצרפתית: Equipe de France Espoirs) היא נבחרת הכדורגל הצעירה של צרפת, המייצגת אותה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות צעירות. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית. לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 היא העפילה שמונה פעמים ויש לה זכייה אחת ב-1988.
מק וילקינס

מוריס "מק" וילקינס (בגרמנית: Maurice "Mac" Wilkins; נולד ב-15 בנובמבר 1950) הוא אתלט עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) ושיאן עולם בזריקת דיסקוס. היה לזורק הדיסקוס הראשון בעולם שזרק למרחק של יותר מ-70 מטר.
ביוגרפיה

וילקינס נולד ביוג'ין שבאורגון. בשנת 1973 זכה במדליית זהב באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בוולנאט, קליפורניה ב-24 באפריל 1976 קבע וילקינס בזריקת דיסקוס שיא עולם חדש של 69.18 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה של בן ארצו ג'ון פאוול (69.08 מטר). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסן חוזה קליפורניה ב-1 במאי הוא שיפר שלוש פעמים את שיאו העולמי, 69.80 מטר, 70.24 מטר ו-70.86 מטר ובכך היה לזורק הדיסקוס הראשון בעולם שזרק למרחק של יותר מ-70 מטר. שיאו זה החזיק מעמד כשנתיים לאחר שנשבר על ידי וולפגנג שמידט ממזרח גרמניה (71.16 מטר).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

אל אולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע וילקינס כשיאן עולם ובמשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 67.50 מטר, לפני וולפגנג שמידט (66.22 מטר) וג'ון פאוול (65.70 מטר).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסן חוזה, פוארטו ריקו בשנת 1979 זכה וילקינס במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.30 מטר.
בגלל החרם האמריקאי על אולימפיאדת מוסקבה (1980) נמנע מווילקינס להגן על תוארו. שבועיים לפני פתיחת המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בהלסינקי, פינלנד ב-9 ביולי הוא קבע בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש ואת תוצאת השנה בעולם של 70.98 מטר, 18 ס"מ משיא העולם והוכיח שיכול היה לזכות במדליית הזהב ולהגן על תוארו, מאחר שזוכה מדליית הזהב ויקטור רשופקין מברית המועצות קבע תוצאה של 66.64 מטר.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי בשנת 1983 סיים וילקינס רק במקום עשירי בתוצאה חלשה עבורו של 61.46 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 62.58 מטר.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה וילקינס במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.30 מטר, אחרי רולף דנברג ממערב גרמניה (66.60 מטר) ולפני ג'ון פאוול (65.46 מטר).
תארים והישגים

בסך הכל קבע וילקינס 4 שיא עולם בזריקת דיסקוס
בסך הכל זכה וילקינס ב-6 תוארי אליפות ארצות הברית בזריקת דיסקוס.
שיאים אישיים

הדיפת כדור ברזל: 21.06 מטר (1977)
זריקת דיסקוס: 70.98 מטר (1980)
יידוי פטיש: 63.65 מטר (1977)
הטלת כידון: 78.43 מטר (1970)
מנהל רשת

מנהל רשת או מִנְהֲלַן רֶשֶׁת הוא מקצוע ששייך לתחום טכנולוגיית המידע ובפרט לתחום רשתות מחשבים.
תפקיד מנהל רשת הוא לנהל את הרכיבים המרכיבים את רשת המחשבים של ארגון, בכלל זה הוא אחראי על ציוד החומרה הרלוונטי, כדוגמת כרטיסי הרשת, מודמים, רכזות, מתגים, נתבים. מתוקף תפקידו מנהל הרשת מבצע הגדרות והתקנות של ציוד רשת, תחזוקה של הציוד, ניטור פעולתו התקינה, והתקנה ותחזוקה של תוכנות המשמשות לניהול וניטור רשתות מחשבים. לרוב מנהל הרשת יתמקד בשמירה וניטור של תקינות תשתיות ה-LAN ה-WAN של הארגון, ובפריסת שרתים. עם זאת לעיתים הגדרת התפקיד בארגון מסוים יכולה להכיל גם תכנון רשתות מחשבים חדשות ואבטחת הרשתות (נדרשת הכשרה ייעודית).
הפעולות שמבצע כל מנהל רשת יכולות להשתנות מארגון לארגון, ובין תקופות שונות, אך כוללות בעיקר:
הקצאת כתובות רשת לאמצעים השונים.
הגדרת אופן הפעולה של פרוטוקולי תקשורת, פרוטוקולי ניתוב וטבלאות ניתוב בארגון.
ניהול ה-Directory service ואמצעי אימות המשתמשים.
בנוסף לכך, נפוץ אך לא מחייב שמנהלי רשת יבצעו גם ניהול והגדרה של מנהלי התקנים בציוד המחובר לרשת (כגון מחשבים, מדפסות רשת וכו'), ותחזוקה של שרתים שונים, כגון שרתי קבצים, שערים (Gateway), ‏ VPN, מערכות לגילוי פריצות אבטחה, ועוד.
למנהל הרשת חשוב להכיר את מבנה הרשת עליה הוא אחראי, כולל חלוקת הכתובות והחלוקה הלוגית של הרשת (Subnet mask). בנוסף, חשוב שיכיר את שלל המערכות העושות שימוש בתשתית הרשת שעליה הוא אחראי, ובאופן השימוש שלהן ברשת (עומסים, קצבים וכו'). מעבר לכך, חשוב שיכיר את קווי התקשורת של הארגון אל מחוץ לארגון.
מנהל רשתות בארגון

בארגון גדול שבו מספר רב של משתמשים ואנשי מחשבים, קיימים מספר בעלי תפקידים מגוונים ומשלימים זה את זה: טכנאי, מנהל מערכת, מנהל תקשורת חיצונית (WAN), מנהל רשתות (LAN), תומך טכני.
בארגון קטן, משולבים כל המקצועות של עולם התשתיות או חלקם בתפקיד אחד, אשר בישראל נהוג לכנותו "מנהל רשת" או "מנהל רשתות". בחו"ל, נהוג יותר המונח "System Administrator" למי שעוסק יותר במערכות ההפעלה, ו-"Network Administrator" למי שעוסק יותר בצד התקשורת.
מנהל רשתות בארגון בינוני או קטן, נאלץ להתמודד גם עם משימות שבארגון גדול יותר מאפיינות את תפקיד "טכנאי אבטחת מידע". המדובר בסט של משימות הנוגעות להתקנה, להגדרה, לתפעול ולתחזוקה של כלי אבטחת מידע: חומת אש, מערכת לגילוי חדירות, מערכת למניעת חדירות, אנטי וירוס, VPN, אמצעים ביומטריים ועוד.
הכשרה מקצועית

גופים שונים מעניקים הסמכות לתפקיד מנהל רשת. הקורסים מבוססים בעיקר על הסמכת MCSA של מיקרוסופט (בעבר נקראה MCITP), לינוקס (LPIC), קורס CCSA של חברת CheckPoint וקורס CCNA של חברת Cisco. בנוסף לידע הבסיסי בניהול רשתות ישנן התמחויות משנה, כגון התמחות בתקשורת או באבטחת מידע או במסדי נתונים. חברות אחרות מעניקות הסמכות בתחומי משנה, כדוגמת אבטחת מידע.
מרכז הפצה

מרכז הפצה בהרטפורדשייר, הממלכה המאוחדת
מרכז הפצה (מכונה גם מרכז לוגיסטי או מרלו"ג) הוא מתחם המשמש יצרנים, סיטונאים וקמעונאים לקליטה, לאחסון קצר מועד, להכנה להפצה ולשילוח של סחורות. הרעיון המרכזי של מרכז הפצה הוא לאפשר מענה מהיר לדרישת הלקוחות על ידי ריכוז כמות גדולה של מוצרים במיקום קרוב ונגיש.
שיטת פעולה

למרכז הפצה מגיעים מוצרים מוגמרים בכמויות גדולות. מרכז ההפצה הפשוט ביותר הוא של יצרן ולו מפעל אחד: במקרה זה, מגיעים כל המוצרים המיוצרים במפעל אל מרכז ההפצה בשינוע מרוכז - למשל במכולות בהובלה ימית או רכבת או במשאיות.
במרכז ההפצה הסחורה נפרקת, ממויינת, ומאוחסנת בתנאים נאותים עד לשילוחה ללקוח.
כאשר מתקבלת הזמנה מלקוח, המוצרים הכלולים בהזמנה מלוקטים מרחבי מרכז ההפצה, נארזים על משטחים המסומנים בנתונים על היעד ועל תכולתם, ומועמסים על אמצעי השינוע שמעביר אותם ללקוח.
מרכזי הפצה שמשמשים תאגידי ייצור (הכוללים מפעלים רבים), סיטונאים וקמעונאים, יקבלו בדרך כלל סחורות ממספר מקורות.
סוגים ומתקנים

מרכזי הפצה צריכים להתאים לסוג הסחורות בהם הם מטפלים. קיימים מרכזי הפצה בשטח פתוח, במבנה סגור, מרכזים הכוללים מתקני קירור שונים - חדרי הקפאה וקירור בטמפרטורות שונות, בקרת לחות, אמצעי אחסון לחומרים מסוכנים, ועוד.
מרכזי הפצה כוללים אמצעי אחסון כמדפים, משטחים, ארגזים וחומרי עזר וכלים כעגורנים, מלגזות, ניילון נצמד ועוד.
מרכזי הפצה מתקדמים מפעילים מערכת אחסון אוטומטית (אנ').
ישנן חברות רבות שבבעלותן מרכז הפצה אחד או רבים. מנגד, ישנן חברות המשתמשות במרכזי הפצה במיקור חוץ. כעיקרון, הכדאיות הכלכלית של הפעלת מרכז הפצה "פרטי" עולה ככל שהיקף הפעילות גדל. לעיתים, מעניקות חברות המפעילות מרכזי הפצה משל עצמן שירותי מיקור חוץ לגופים אחרים על מנת להגדיל את ניצול היכולות של המרכז, וכך גם להגדיל את רווחיהן.
מרכזי הפצה מופעלים גם על ידי גופים שאינם מסחריים - למשל צבא, מערכות בריאות, חברות תשתית וכדומה.
סוגים ומתקנים > 3PL

שירותי 3PL (אנ') (ר"ת 3rd Party Logistics, לוגיסטיקת צד שלישי) הם שירותי מרלוג הניתנים במיקור חוץ. בניגוד למיקור חוץ הניתן כתוצאה מרצון לנצל עודף משאבים, חברות 3PL מתמחות בעצם הפעלת מרכזי הפצה: הן לא מחזיקות בבעלות כלשהי על המוצרים שהן מפיצות, אך מבצעות את כלל הפעילויות הלוגיסטיות המתבקשות על ידי הלקוח השוכר את שירותיהן. על פי נתוני חברת הייעוץ Armstrong & Associates, היקף השימוש של 500 החברות הכלולות בדירוג החברות של כתב העת פורצ'ן בשירותי 3PL עלה מ-46% בשנת 2001 ל-90% ב-2017.
שירותי 3PL קיימים מאז שנות ה-70 של המאה ה-20. בתחילת המאה ה-21, היה לשירותי 3PL חלק מכריע בהתפתחות המסחר האלקטרוני.
סוגים ומתקנים > גודל והיקף פעילות

מרכזי הפצה משתרעים על שטחים העולים בדרך כלל על 5,000 מ"ר. בשנת 2015 נפתח מרכז ההפצה של נייקי בטנסי, ארצות הברית, על שטח של 300 דונם.
גודל מרכז ההפצה תלוי מאוד בכמות ובמרחק מהלקוחות אותם הוא משרת. מרכז הפצה גדול עשוי לקבל ולשלוח מעל עשרת אלפים מטענים מדי שנה. במרכזי הפצה של רשתות נהוג שיש ימי הפצה קבועים לכל סניף וכל סניף מקבל משלוח באופן קבוע ביום המיועד, לעיתים גם יותר מיום אחד בשבוע ועד לחלוקה מדי יום. כשהמרכז משרת לקוחות חיצוניים, ימי ההפצה יהיו קבועים אך משלוח יועבר רק כנגד הזמנת סחורה.
ראו גם

מחסן
תחנת סחר
הערות שוליים

↑  https://www.symbia.com/resources/third-party-logistics/
↑  https://www.techtarget.com/searcherp/definition/3PL-third-party-logistics
↑  Fox, T.S. (2015). "Nike Opens Its Largest Distribution Center Worldwide in Tennessee". Hypebeast.
נבחרת הונגריה בכדוריד נשים

נבחרת הונגריה בכדוריד נשים היא הנבחרת לאומית של הונגריה. הנבחרת השתתפה ב-21 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה בשנת 1965. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הפדרציה מדורגת במקום הרביעי.
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם | אליפות אירופה |
| 1957 |  | 2 |  |
| 1962 |  | 5 |  |
| 1965 |  | 1 |  |
| 1971 |  | 3 |  |
| 1973 |  | 4 |  |
| 1975 |  | 3 |  |
| 1976 | 3 |  |  |
| 1978 |  | 3 |  |
| 1980 | 4 |  |  |
| 1982 |  | 2 |  |
| 1984 | לא השתתפה |  |  |
| 1986 |  | 8 |  |
| 1988 | לא העפילה |  |  |
| 1990 |  | לא העפילה |  |
| 1992 | לא העפילה |  |  |
| 1993 |  | 7 |  |
| 1994 |  |  | 4 |
| 1995 |  | 2 |  |
| 1996 | 3 |  | 10 |
| 1997 |  | 9 |  |
| 1998 |  |  | 3 |
| 1999 |  | 5 |  |
| 2000 | 2 |  | 1 |
| 2001 |  | 6 |  |
| 2002 |  |  | 5 |
| 2003 |  | 2 |  |
| 2004 | 5 |  | 3 |
| 2005 |  | 3 |  |
| 2006 |  |  | 5 |
| 2007 |  | 8 |  |
| 2008 | 4 |  | 8 |
| 2009 |  | 9 |  |
| 2010 |  |  | 10 |
| 2011 |  | לא העפילה |  |
| 2012 | לא העפילה |  | 3 |
| 2013 |  | 8 |  |
| 2014 |  |  | 6 |
| 2015 |  | 11 |  |
| 2016 | לא העפילה |  | 12 |
| 2017 |  | 15 |  |

| 2018 |  |  | 10 |
| 2019 |  | 7 |  |
| 2020 |  |  | 10 |
| 2021 | 7 | 6 |  |
| 2022 |  |  | 11 |
הערות שוליים

↑  http://www.ihf.info/en-https://www.ihf.info/member-federations/hungary/132 דירוג של האיגוד העולמי
משפחת זגורסקיס

אנטונז זגורסקיס (בלטבית: Antons Zagorskis‏ 1902–1966), אלאונורה זגורסקיס (בלטבית: Eleonora Zagorskis ‏ 1905–1944) ובנם פרנציס זגורסקיס (בלטבית:Fracis Zagorskis ‏ 1926–1986), אזרחים לטבים שהוכרו כחסידי אומות עולם על פעילותם להצלת יהודי במלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

אנטונז ואלאונורה זגורסקיז היו חקלאים שחיו ועבדו בשטח החקלאי שמחוץ לכפר ריביני (Riebiņi) שבלטביה יחד עם ששת ילדיהם, כולל בנם בן השתים עשרה, פרנסיס.
ב-2 ביולי 1941, כחלק ממבצע ברברוסה, הנאצים כבשו את העיר וילאני שנמצאת במזרח לטביה. ב-4 ביולי 1941 הנאצים הורו לכל יהודי העיר להתייצב ליד בית הספר הרוסי שנמצא בעיר. בין יהודי העיר שהתייצבו שם היו לב לובן, אשתו רחל, ושלושת ילדיהם, בן ציון בן החמש, בר בת התשע ובת שבע בת האחת עשרה. באותו יום נרצחו יהודי העיר, ביניהם אשתו וילדיו של לב לובן אך הוא נשאר בחיים כאשר נפל לבור ההריגה. לובן חיכה בבור תחת גופות היהודים שנרצחו עד הערב ואז זחל החוצה. לאחר שהסתובב זמן מה הוא פגש את אנטונז ואלאונורה זגורסקיז וביקש מהם שיעזרו לו להתחבא. הזוג יצרו מקום מחבוא במרתף ביתם ושם הסתתר לובן רוב תקופת המלחמה.
בערבים, לובן היה יכול לצאת החוצה על מנת לנשום אוויר נקי. ערב אחד, באביב 1944, כשלובן היה בחצר, ראה שוטר אחד איש עם זקן שחור מחוץ לבית והוא הגיע לערוך חיפוש בבית משפחת זגורסקיז ביום למחרת. השוטר שערך את החיפוש לא מצא הוכחות לכך שמשפחת זגורסקיז מחביאה יהודי בביתם ועזב אך בעקבות הלחץ והפחד, אלאונורה לקתה בהתקף לב ומתה בעודה בת 39. לאחר מותה נשארו אנטונז, וששת ילדיו בשטח החקלאי בו חיו והמשיכו להסתיר את לובן עד שחרור האזור.
לאחר המלחמה

לאחר שחרור האזור ביולי 1944, לובן העיד על רצח יהודי וילאני מול ועדה מיוחדת שהקימו הכוחות הסובייטיים. לובן הצטרף לאותה ועדה ועזר לה למצוא את האשמים ברצח יהודי וילאני. זמן מה אחר כך, לובן עבר לרזקנה, התחתן מחדש והוליד בן. לאחר מכן הוא עבר לריגה ושמר על קשר עם משפחת זגורסקיז עד מותו בשנת 1962. משפחת זגורסקיז המשיכה לחיות מחוץ לריבני. בהמשך, הבן פרנסיס נהיה ארכאולוג.
הכרה והנצחה

ב-16 באוגוסט 2011, יד ושם הכירה באנטונז, אלאונורה ובנם פרנסיס כחסידי אומות העולם. הטקס התקיים בלטביה ואת האות עצמו קיבל בנו של פרנסיס. שמם של אנטון, אלאונורה ופרנסיס חקוק בקיר הכבוד ביד ושם בגן חסידי אומות העולם.
הערות שוליים

1 2 3  אנטונז, אלאונרה, ופרנסיס זגורסקיז, באתר יד ושם (באנגלית)
1 2  תיק 12208, ארכיון יד ושם
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משפחת זגורסקיס".
מרדכי זקהיים

אין תמונה חופשית
רבי מרדכי זקהיים (ליל הושענא רבה, כ"א בתשרי ה'תרי"ט, 29 בספטמבר 1858) היה רב ומקובל ליטאי רבן של צ'חנוביץ ופינסק.
ביוגרפיה

נולד בקריניק לרב אהרן, גדל ברוז'אני ולמד אצל הרב יעקב מאיר מילובקה מבחירי תלמידיו של רבי חיים מוולוז'ין שנפטר בצעירותו.
בראשית דרכו ברבנות כיהן כרבה של צ'חנוביץ ובשנת 1843 הוזמן לשבת על כס רבנות העיר פינסק, שעמד פנוי מאז פטירתו של רבי אהרן מקרטינגה, רבה הקודם של העיר ומחבר "תוספות אהרן". הוא הקים בפינסק יחד עם רבי שמואל אביגדור תוספאה, ישיבה גדולה. בין תלמידיו בישיבה זו היה המקובל הרב מרדכי רוזנבלט מאושמינה.
התפרסם בסגנון לימודו החריף, ולפי הרב ברוך אפשטיין כונה בשעתו "גאון החריפים".
לפני פטירתו המליץ לקהילתו לקחת במקומו את הרב אלעזר משה הורוויץ.
בנו הרב משה זקהיים (1842–1903) כיהן כרבה של קובל.
לקריאה נוספת

זאב רבינוביץ, מכתבי בקשה מאת גאוני ליטא אל אדמו"ר חסידי ליטא באמצע המאה ה־י"ט, נספח א: ר' מרדכי זקהיים. ציון, לג, תשכ"ח, עמ' 187
מרדכי נדב, תולדות קהילת פינסק 1506–1880, בתוך ספר פינסק, תל אביב תשל"ג, ח"א, עמ' 284
הגאון רבי מרדכי זקהיים זצ"ל גאב"ד פינסק: חידושים על מסכת מעילה (עם מבוא לתולדותיו), מוריה, רנ-רנב, סיוון תשנ"ח, עמ' מט-סג
הערות שוליים

↑  עליו ראו: לוי אובצינסקי, נחלת אבות, וילנה תרנ"ד, בערכו, באתר היברובוקס.
↑  ברוך אפשטיין, מקור ברוך, ח"ג, וילנה תרפ"ח, עמ' תקצ"ג.
נבחרת הונגריה בכדוריד

נבחרת הונגריה בכדוריד היא הנבחרת לאומית של הונגריה. הנבחרת השתתפה ב-21 אליפויות העולם בכדוריד ובשנת 1986 הגיע למקום השני. במשחקים האולימפיים היא הצליחה להגיע למקום הרביעי 5 פעמים. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הנבחרת מדורגת במקום הרביעי
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם | אליפות אירופה |
| 1936 | 4 |  |  |
| 1938 |  | לא העפילה |  |
| 1954 |  | לא העפילה |  |
| 1958 |  | 7 |  |
| 1961 |  | לא העפילה |  |
| 1964 |  | 8 |  |
| 1967 |  | 8 |  |
| 1970 |  | 8 |  |
| 1972 | 8 |  |  |
| 1974 |  | 7 |  |
| 1976 | 6 |  |  |
| 1978 |  | 9 |  |
| 1980 | 4 |  |  |
| 1982 |  | 9 |  |
| 1984 | לא השתתפה |  |  |
| 1986 |  | 2 |  |
| 1988 | 4 |  |  |
| 1990 |  | 6 |  |
| 1992 | 7 |  |  |
| 1993 |  | 11 |  |
| 1994 |  |  | 7 |
| 1995 |  | 17 |  |
| 1996 | לא העפילה |  | 10 |
| 1997 |  | 4 |  |
| 1998 |  |  | 6 |
| 1999 |  | 11 |  |
| 2000 | לא העפילה |  | לא העפילה |
| 2001 |  | לא העפילה |  |
| 2002 |  |  | לא העפילה |
| 2003 |  | 6 |  |
| 2004 | 4 |  | 9 |
| 2005 |  | 5 |  |
| 2006 |  |  | 13 |
| 2007 |  | 9 |  |
| 2008 | לא העפילה |  | 8 |
| 2009 |  | 6 |  |
| 2010 |  |  | 14 |
| 2011 |  | 7 |  |
| 2012 | 4 |  | 8 |
| 2013 |  | 7 |  |
| 2014 |  |  | 8 |
| 2015 |  | לא העפילה |  |
| 2016 | לא העפילה |  | 12 |
| 2017 |  | 7 |  |
| 2018 |  |  | 14 |
| 2019 |  | 10 |  |
| 2020 |  |  | 19 |
| 2021 | לא העפילה | 5 |  |
| 2022 |  |  | 15 |
הערות שוליים

↑  https://www.ihf.info/member-federations/hungary/132 דירוג של האיגוד העולמי
משפחת טולידאנו

משפחת טולידאנו ידועה במרוקו ובייחוד במקנס, כשושלת של רבנים ודיינים פוסקי הלכה, החל מהמאה ה-15.
היסטוריה

מקור השם מצביע על עיר המוצא של מייסדי המשפחה טולדו (בירת קסטיליה) שבאנדלוסיה שבספרד. השם היה נפוץ בעיר מכנאס ומשם בהגירה גם בטנג'יר וראבאט.
כזכר לגירוש קיימת אגדה לפיה ביום עוזבם את עירם המגורשים נשבעו לעולם לא לחזור אליה – טולדו נו ! וכך נוצר השם.
כבר הוכח שאגדה זו בטעות יסודה, ועוד קודם הגירוש היו חכמים ספרדיים שנכנו בשם "טולידאנו", כדוגמת התוכן רבי יצחק טולידאנו, שחיבר ספר "רקיע עגול" וספר "רקיע ישר" בחכמת התכונה.
למעשה אין זכר לשבועה זו ולהפך גם לאחר עזיבת ספרד לא איבדו במשך תקופה ארוכה התקווה לשיבה. יתירה מזו, שם המשפחה טולידאנו (TOLEDANO), מופיע לראשונה במסמך משנת 1283 (הרבה לפני גירוש ספרד), בקשר לאברהם טולידאנו מהעיר טרואל שבספרד.
לפי ההיסטריון יוסף (ג'ו) טולדנו, משמעות השם היא מ-"טולדנו אנו".
ראשי המשפחה באותם הימים היה רבי יוסף – שכונה בפי בני דורו 'המקובל האלוקי' ובנו רבי דניאל – הידוע כ'ראש רבני קסטיליה'.
רבי יוסף, היה תלמיד רבי יצחק אבוהב (גאון קסטיליה), והוא רבי יוסף פאסי מטולידו (מוזכר בספר בית יוסף).
לאחר גירוש ספרד הגיעו רבי דניאל ורבי יוסף לעיר סלוניקי. מאוחר יותר השתקעו השניים בעיר פאס. בניו של רבי דניאל עברו מהעיר פאס לעיר מקנס בשנת ה'שכ"ה (1565).