stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחיאל בר וולקוביסקי
ביוגרפיה

נולד בוולקוביסק שעל שמה כונה למשפחה של סוחרים מהמעמד הבינוני. מסחרו בשוקי אוקראינה צלח והקנה לו הון רב. הוא זכה לאותות כבוד ממשלתיים רבים, התמנה כחבר מועצת העיר ביאליסטוק והחזיק במשרה זו במשך 32 שנים. כן היה חבר דירקטוריון ברבים מהבנקים המקומיים כולל בבנק הממשלתי.
וולקוביסקי ניהל שלטון יחיד בכל מוסדות הקהילה המקומית. הוא היה מתנגד לציונות והדבר גרם לחיכוכים בינו ובין רב העיר בתקופתו, הרב שמואל מוהליבר שהיה בעצמו ממייסדי "חובבי ציון".
הוא נפטר בצהרי יום שבת, י' בשבט תרס"ג, 20 בינואר 1903 ונקבר בביאליסטוק. על מצבת קברו נחרת:
פ"נ ר' יחיאל דוב ב"ר ישראל ז"ל וואלקאוויסקי. איש רב פעלים עושה ומעשה ראש וראשון למוסדי הצדקה כחמישים שנה, אב לכל קשי יום מגן ומליץ בעד עדתו ועמו לפני שרים ורוזנים, שמונים וארבע היו ימי שני חייו ונפטר בשם טוב ביום ש"ק י' שבט תרס"ג. תנצב"ה
לקריאה נוספת

א"ש הערשבערג, פנקס ביאליסטאק, תש"ט. פרק 11: די פופציק-יאריקע הערשאפט פון יחיאל-בער וואלקאוויסקי איבער ביאליסטאקער קהילה, עמ' 249–268 (בהערת שוליים מס.5 מפנה הכותב למאמר ארוך יותר בשם 'פופציק יאר ביאליסטאקער מושל' שפרסם בהמשכים מעל דפי העיתון היהודי 'דאס נייע לעבן', שנה ? גליונות 44, 50, 54, 62, 79. (ביידיש) ומאמר נוסף ב"הצפירה" משנת תרס"ג, גיליון 26, שנכתב תחת הפסבדונים רעבי"ה [היפוך אותיות של 'העברי']).
הערות שוליים

↑  רעבי"ה, בתפוצות ישראל (ביאליסטאק), הצפירה, 12 בפברואר 1903.
יחסי אוסטריה–שוודיה

| יחסי אוסטריה–שוודיה |
| --- | --- |
אוסטריה: שוודיה


אוסטריה: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 450,295
אוכלוסייה
9,118,988: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 55,866
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה חוקתית

שגרירות שוודיה בווינה
יחסי אוסטריה–שוודיה מתייחס היחסים הדיפלומטיים בין אוסטריה וממלכת שוודיה. שתי המדינות חברות במועצת אירופה, האיחוד האירופי וב-OECD.
היסטוריה

היחסים בין ממלכת הבסבורג וממלכת שוודיה כוננו בשנת 1682. שתי הממלכות לחמו זו בזו במהלך מלחמת שלושים השנים ובמלחמת הירושה האוסטרית, אולם לחמו זו לצד זו במהלך מלחמת שבע השנים ובמהלך המלחמות הנפוליאוניות. במהלך מלחמת העולם הראשונה נותרה שוודיה נייטרלית, אולם גוסטב החמישי, מלך שוודיה, הביע אהדה למעצמות המרכז, ובכלל זה האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשנת 1995 הצטרפו שתי המדינות לאיחוד האירופי.
יחסים כלכליים

אוסטריה ושוודיה, כמדינות תעשייתיות מפותחות מאוד, מקיימות באופן מסורתי יחסי סחר טובים, תוך דגש על החלפת מוצרים באיכות גבוהה ושירותים מוסמכים מאוד.
שוודיה היא כיום מדינת היצוא החשובה ביותר באוסטריה בתעבורת סחורות (כ-1.4 מיליארד אירו). מנגד, אוסטריה מייבאת סחורות משוודיה בשווי כולל של כ-1.2 מיליארד אירו (נכון לשנת 2016).
75 חברות אוסטריות מחזיקות כיום סניף אחד או יותר בשוודיה. בסך הכל ישנם 107 סניפים ונציגויות בשוודיה עם שורשים אוסטריים. 33 מהם אתרי ייצור. ההשקעה הישירה האוסטרית בשוודיה הגיעה לסכום של 1.282 מיליון אירו בסוף 2016. לעומת זאת, כמאה חברות שוודיות פעילות באוסטריה בהיקף כולל של השקעות ישירות של 732 מיליון אירו לשנת 2016.
קיימות הזדמנויות מיוחדות לחברות אוסטריות בשוודיה בתחום הנדסת מכונות ומפעלים, בענף הבנייה ובתחום המזון. במקרה של פרויקטים תשתיתיים בפרט, ייתכנו אפשרויות אספקה קונקרטיות לחברות אוסטריות.
המחלקה המסחרית של השגרירות האוסטרית מציעה מגוון רחב של שירותים עסקיים הן עבור חברות אוסטריות והן עבור השותפים העסקיים הבינלאומיים שלהם. הסוכנות העסקית השוודית באוסטריה היא נקודת הקשר הראשונה לחברות זרות המבקשות להקים חברה משלהן באוסטריה.
תיירות

בשנת 2016 היו 250,000 כניסות ו-930,000 לינות של נופשים שוודים באוסטריה. כ-60% מכלל הלינות התרחשו בעונת החורף. בחורף, אוסטריה היא אפילו הבחירה הראשונה עבור שוודים בחו"ל ביעדי ספורט בחורף. המדינות הפדרליות הפופולריות ביותר הן זלצבורג, ואחריה טירול וווינה.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטריה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם ו-2 קונסוליות בגטבורג ומאלמה. מאידך, שוודיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות בגראץ, אינסברוק, קלגנפורט וזלצבורג.
יחסי איראן–הוותיקן

| יחסי איראן – קריית הוותיקן |
| --- | --- |
איראן: קריית הוותיקן


איראן: קריית הוותיקן
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 0.49
אוכלוסייה
91,781,231: 498
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,375: 
משטר
רפובליקה אסלאמית: מונרכיה תאוקרטית אבסולוטית

יחסי איראן–הוותיקן הם היחסים הדיפלומטיים המתקיימים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין קריית הוותיקן.
סקירה כללית

המגעים הראשונים בין מדינת האפיפיור לבין ממלכת פרס החלו כבר בתקופת שלטונו של עבאס שאה הראשון אשר שלח שליחים אל האפיפיור. הוותיקן מקיים יחסים רשמיים עם איראן מאז 1954, ויחסים אלו נשמרו גם לאחר המהפכה האיראנית. ב-1979 שלח האפיפיור פיוס השנים עשר שליח כדי לסייע בפתרון משבר בני הערובה באיראן. כיום מחזיקה איראן שגרירות בוותיקן. היחסים בין שתי המדינות נחשבים לחמים למדי חרף העובדה שאיראן היא רפובליקה אסלאמית-שיעית, מאידך - כיוון שתי הישויות הן ישויות בהן לדת יש מעמד עליון, יש ביניהן שותפות ברמה האידאולוגית. יש אף המוצאים הקבלות בין הפילוג השיעי-סוני באסלאם לפילוג הקתולי-פרוטסטנטי בנצרות.
ב-2008 הצהיר מחמוד אחמדינז'אד שהוותיקן הוא "כוח חיובי לצדק ולשלום". באוקטובר 2010 פנה אחמדינז'אד לאפיפיור בנדיקטוס השישה עשר, והצהיר שהנוצרים והמוסלמים צריכים לפעול יחדיו כדי להיאבק בחילוניות והחומריות בעולם. באותה הזדמנות, שיבח אחמדינז'אד את האפיפיור על כך שביקר כומר אמריקאי שאיים לשרוף את הקוראן. בנובמבר של אותה שנה האפיפיור שלח מכתב תשובה בו המליץ על הקמתה של ועדה איראנית-אפוסטולית משותפת על מנת להסדיר את מעמדה של הכנסייה הקתולית באיראן.
יחסי אוסטריה–קזחסטן

| יחסי אוסטריה–קזחסטן |
| --- | --- |
אוסטריה: קזחסטן


אוסטריה: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 2,724,900
אוכלוסייה
9,118,988: 20,655,596
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 12,656
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי אוסטריה–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אוסטריה לבין רפובליקת קזחסטן.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים המתקיימים בין רפובליקת אוסטריה לרפובליקת קזחסטן הם יחסים דיפלומטיים מלאים. אוסטריה הכירה בעצמאותה של קזחסטן מברית המועצות ב-18 בינואר 1992, כשלושה חודשים לאחר שזכתה בה. החל מההכרה האוסטרית בעצמאות עד חודש לאחר מכן התקיימו מגעים בין נציגי שתי המדינות שבסופם, ב-19 בפברואר, כוננו היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות.
שתי המדינות הקימו ועדה קבועה אוסטרית-קזחית הממונה על היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ואחראית לשיתוף הפעולה שלהן בנושאים: כלכלה, חקלאות, אקולוגיה, תעשייה, טכנולוגיה וסחר. הוועדה נוהגת לקיים ועידות שונות בשתי המדינות ולקיים בהן דיונים רבים בנושאים שונים. בין שתי המדינות גם שיתוף פעולה תרבותי כאשר אוסטריה וקזחסטן מקיימות פרויקטים תרבותיים שונים במדינה השנייה.
ביקורים רמי דרג > מאוסטריה לקזחסטן

היינץ פישר, נשיא אוסטריה (2010)
ביקורים רמי דרג > מקזחסטן לאוסטריה

נורסולטן נזרבייב, נשיא קזחסטן (1993, 2000, 2004, 2012)
נציגויות דיפלומטיות

קזחסטן מיוצגת באוסטריה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בווינה, בירת המדינה. קזחסטן מיוצגת באוסטריה גם בדרג הקונסולרי באמצעות חמש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: אינסברוק, גראץ, לינץ, ברגנץ וזלצבורג.
אוסטריה מיוצגת בקזחסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בנור-סולטן, בירת המדינה. אוסטריה מיוצגת בקזחסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר אלמטי.
יחסי אורוגוואי–פרגוואי

| יחסי אורוגוואי–פרגוואי |
| --- | --- |
אורוגוואי: פרגוואי


אורוגוואי: פרגוואי
שטח (בקילומטר רבוע)
176,215: 406,752
אוכלוסייה
3,386,108: 6,950,211
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,241: 42,956
תמ"ג לנפש (בדולרים)
22,811: 6,181
משטר
רפובליקה

הרפובליקה של פרגוואי והרפובליקה המזרחית של אורוגוואי כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 באפריל 1845. פרגוואי מחזיקה באורוגוואי שגרירות וקונסוליה כללית במונטווידאו. מאידך, אורוגוואי מחזיקה בפרגוואי שגרירות וקונסוליה כללית באסונסיון. לפרגוואי יש גם קונסוליית כבוד בפונטה דל אסטה.
סקירה כללית

חוסה חרוואסיו ארטיגס, הדמות ההיסטורית המפורסמת ביותר באורוגוואי, בילה את 30 שנות חייו האחרונות בגלות בפרגוואי. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נפתח בית ספר בביתו של ארטיגאס בפרגוואי.
במהלך מלחמת הברית המשולשת, שבה אורוגוואי הייתה החברה הזוטרה של הקואליציה במלחמה עם פרגוואי, חיילים של שתי המדינות נלחמו זה בזה בקרבות הגדולים של ז'אטאי, Tuyutí ו-Curupaity.
שתי המדינות היו חברות מייסדות של מרקוסור, ושתיהן חברות מלאות בקבוצת ריו, האיחוד הלטיני, איגוד אקדמיות השפות הספרדיות, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקאיות, איחוד האומות הדרום אמריקאיות, URUPABOL, קבוצת Cairns וG77.
שתי המדינות מקובצות לעיתים לקבוצה אחת כי שמות שתיהן מסתיימות באותה סיומת "גואיי". הדמיון בשם אינו מייצר שום מכנה משותף בין שתי הארצות ואם קיימים קוי דמיון ביניהן, הם נובעים מסיבות אחרות שאינן שמן (למשל שכנותן הגאוגרפית, התרבות הספרדית וכו').
ישנם אזרחים פרגוואים הגרים ועובדים באורוגוואי, כמו גם כמה מהגרים מאורוגוואי בפרגוואי. שתי המדינות רואות זו בזו כיעדי תיירות מעניינים.
נכון לשנת 2014, הסחר הדו-צדדי משגשג ומשתפר.
יחסי אורוגוואי–פנמה

| יחסי אורוגוואי–פנמה |
| --- | --- |
אורוגוואי: פנמה


אורוגוואי: פנמה
שטח (בקילומטר רבוע)
176,215: 75,420
אוכלוסייה
3,386,108: 4,529,530
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,241: 83,382
תמ"ג לנפש (בדולרים)
22,811: 18,409
משטר
רפובליקה

יחסי אורוגוואי–פנמה הם יחסי החוץ בין פנמה לאורוגוואי. שתי המדינות חברות בארגון מדינות אמריקה.
היסטוריה

שבוע בלבד לאחר ההיפרדות מקולומביה, ב-10 בנובמבר 1903, שלחה הרפובליקה החדשה של פנמה אגרת (באמצעות שר החוץ שלה פרנסיסקו ויסנטה דה לה אספריאלה) לממשלת אורוגוואי, וביקשה הכרה דיפלומטית.  שתי המדינות כוננו קשרים דיפלומטיים ב-28 באוקטובר 1904.
ב-15 באוקטובר 1912 מינתה אורוגוואי את גילרמו איררזבאל סמית לקונסול שלה בפנמה. פנמה הגיבה במינויו של רודולפו קסטלה לקונסול שלה באורוגוואי. עם זאת, שני הקונסולים לא העבירו את מקום מגוריהם למדינה השנייה.  קסטלה הוסמך כקונסול של אורוגוואי בפנמה ב-10 בנובמבר 1914, אך מכיוון שלא תפס את תפקידו כקונסול ממשלת פנמה ביטלה את הסמכתו ביולי 1915.
בסוף 1918 ביקר בלטסאר ברום, שר החוץ ונשיא אורוגוואי הנבחר, בפנמה. מטרת הביקור אינה ידועה, אך אירוע רשמי נערך לכבודו בפנמה.
ב-13 במרץ 1924 החליטה ממשלת פנמה להקים צירות באורוגוואי. השליח הפנמי בבואנוס איירס, חואן ארמן לפבר, מונה כנציג פנמה גם עבור אורוגוואי. בינואר 1925 מינתה פנמה את מאגין פונס לקונסול הכבוד שלה במונטווידאו.
בינואר 1927 החליטה ממשלת אורוגוואי להקים קונסוליה כללית במקסיקו סיטי, שתכלול גם את תחום השיפוט של פנמה.
שתי המדינות חברות ב-G77.
יחיא יצחק הלוי

| --- | --- |

מארי יחיא יצחק הלוי
 לידה:  1867 צנעא, תימן 
 פטירה:  15 ביוני 1932 (בגיל 65 בערך) י"א בסיוון ה'תרצ"ב צנעא
 תקופת הפעילות:  ? – 15 ביוני 1932 
 
הרב יחיא יצחק הלוי (תמוז ה'תרכ"ז או ה'תרכ"ח – י"א בסיוון ה'תרצ"ב; יולי-אוגוסט 1867 או 1868 – 15 ביוני 1932) היה הרב הראשי וראב"ד ליהודי תימן במשך שלושים שנה עד פטירתו.
חייו

יחיא יצחק הלוי נולד בצנעא בירת תימן. אביו משה היה מראשי הקהילה וסבו מצד רומיה, אמו, הוא הרב שלום מנצורה.
תחילת לימודו היה אצל סבו (מצד אמו) עד שנפטר בשנת ה'תרמ"ד (1885). הוא הוסמך לשחיטה בגיל 11 כשסבו "עומד על גביו". לאחר מכן למד בישיבתו של הרב חיים קורח שם נודע בלמדנותו הרבה.
חייו > פעילותו

בשנת 1888 נטל חלק פעיל בפולמוס ההלכתי בין רבני תימן בדבר הספד תלמיד חכם ביום טוב שני. הרב יצחק הלוי כתב תשובה ארוכה עם ידידו ובן גילו מארי אברהם אלנדאף (לימים דיין וראש הקהילה התימנית בירושלים), בה קבעו כי מותר להספיד תלמיד חכם ביום טוב שני, ושכך הוא מנהג תימן הקדום.
בשנת 1902 נבחר לרב הראשי של צנעא, אך סירב ורק בשנת 1905 החל לשמש בתפקידו כשהוא למעשה הרב הראשי לכל קהילות יהודי תימן ומוכר כגדול בתורה ובעל חכמה דיפלומטית.
הרב שאף להקנות לבני דורו גם השכלה כללית והיה מתומכי הקמת בית ספר בשנת 1910 שנלמדו בו לימודים כלליים בנוסף ללימודי הקודש, בהנהלתו של הרב יחיא קאפח, אך לאחר כארבע שנים נסגר בית הספר בגלל חזרת האימאם יחיא לשלטון.
חייו > פעילותו > פעילותו הציבורית

פעילותו הציבורית הייתה ענפה ביותר. הוא מינה את הרב יחיא נחום כשליח בית דין צנעא לבדיקת הרבנים והשוחטים בכל מרחבי תימן. פעילות זו ביססה את מעמדו של הרב הראשי כסמכות הלכתית שאין לה עוררין. וכן פעל להצלת יתומים יהודים מהתאסלמות כפוייה (דבר הנקרא "גזירת היתומים"), דאג להשיג רישיונות עלייה לארץ ישראל אליה ייחל לעלות כל ימיו. עמד בקשר תמידי עם מנהיגי היישוב בארץ ישראל ועודד את העלייה לארץ ישראל מתוך מטרה להיאחז בה. תמך בתנועה הציונית ובמכתביו ניכרת חיבתו אליה. גאל את אדמות היהודים מהווקף המוסלמי. מלך תימן האימאם יחיא חמיד א-דין העריכו מאוד, והיה מתייעץ איתו בעניינים מדיניים ופוליטיים. בשנת 1908 בערך, נשלח לבית הסוהר על ש"הסיג את גבול סמכותו של הקאצ'י", אולם שוחרר, הודות למחאת הציבור ומחאתו הוא. עמד בקשר עם קהילות יהודיות בגולה ובארץ ישראל. הקים ישיבה ועמד בראשה. כל פעילותו הענפה של הרב יצחק הלוי נעשתה תמורת שכר מועט, כדרכם של חכמי תימן לדורותיהם.
חייו > פעילותו > בפולמוס הקבלה

בשנת ה'תרע"ד (1914) יצא הדיין הרב יחיא קאפח במלחמה נגד ספר הזוהר והמקובלים והקים את תנועת "דור דעה", ובכך פרצה מחלוקת גדולה בקרב יהודי תימן.
בראש המתנגדים לרב קאפח עמדו הרב יצחק הלוי (על אף שהיה מסויג מהקבלה) והרב סעיד עוזרי. הם כינו את תנועתו וחסידיו של הרב קאפח בלעג "דרדעים". עם זאת, הרב יצחק הלוי כיבד את הרב קאפח והם המשיכו לשתף פעולה בהנהגת הקהילה. מתנגדיו של הרב יצחק הלוי במחלוקת זו טענו שאינו מקובל על רוב העם, ובשנת 1920 (ביום שבת, בעת קריאת התורה), בוצע משאל עם בינו לבין הרב קאפח. במשאל עם זה ידו של הרב יצחק הלוי הייתה על העליונה והסתבר שהוא היה מקובל על רוב הציבור. הרב הצליח לאחד סביבו את רובה המוחלט של יהדות תימן ורבניה, למרות הפוליטיקה ששררה אז סביב מחלוקת זו.
לימודו

בית המדרש בו לימד הרב תורה והתפלל כל תפילותיו נקרא "אלמדרש". בבית מדרש זה למדו תלמוד בבלי וירושלמי משנה תורה לרמב"ם. בין כתליו התקבצו טובי תלמידי החכמים אשר ביקשו ללמוד תורה מפיו. בשעה שתים אחר חצות לילה הקדים הרב את כולם בפתיחת שערי בית המדרש. תוך שעה קלה התמלא המקום בתלמידים שהצטופפו ארבעה סביב גמרא אחת לאור עששית נפט, זאת לאור קביעת הרמב"ם כי "אין אדם למד רוב חכמתו אלא בלילה".
רבי יחיא שם לב לבעיות כל התלמידים, כשהוא עונה לשואלים ושואל אחרים כדי לבדוק מה מידת הבנתם. לימודו היה בעומק העיון מתוך מגמה לאסוקי שמעתתא אליבא דהלכתא. לסיום השיעור חזרו כולם יחד על מה שלמדו.
תלמידיו

מתלמידיו המובהקים נמנים בנו, הרב שלום יצחק הלוי (לימים, דיין והרב הראשי ליהודי תימן בישראל), הרב יוסף שמן (לימים, רב העיר הרצליה) והרב חיים חובארה (לימים, דיין בביה"ד בבאר שבע). מבין באי ישיבתו המפורסמים היו גם הרב ישראל עוזרי (ראב"ד העיירה בית עד'אקה) שהיה כבן בית אצלו, והרב יחיא נחום שליח בית דין צנעא.
הרב הראשי יחיא יצחק הלוי נפטר בצנעא בירת תימן בי"א בסיוון ה'תרצ"ב 1932. בנו חיים כיהן כרב הראשי להרצליה.
הרב יחיא יצחק הלוי הותיר אחריו מכתבים רבים בהם מאות תשובות בהלכה ובהשקפה. כל הכתבים עדיין ספונים בכתב יד ומצפים לגואלם אצל נכדו יהודה יצחק הלוי מירושלים. פרסום הכתבים ישפוך אור על פרשיות רבות בדורו ועל אישיותו.
לקריאה נוספת

אהרון גימאני, ‏תעודות חדשות למעמדו של הרב יחיא יצחק הלוי כמנהיג יהדות תימן, פעמים 76 (קיץ תשנ"ח) עמ' 115-126.
אבירן יצחק הלוי (עורך), איש ימיני, בני ברק: מכון החיים והשלום, תשע "ג
יהודה רצהבי, יצחק הלוי, ר' יחיא, האנציקלופדיה העברית (כרך כ' עמ' 182–183), חברה להוצאת אנציקלופדיות, ירושלים - תל אביב תשל"א
הרב אבירן יצחק הלוי, "אם אשכחך ירושלים תשכח ימינ"י", עת-מול 219, עמ' 16–19
הערות שוליים

↑  במקורות שונים נכתב תרכ"ח, אך עמרם קורח, סערת תימן (קורות היהודים בתימן), ירושלים: מוסד הרב קוק ומשרד החינוך והתרבות, תש"יד-1954, עמ' קעד, כותב שהלוי נפטר בגיל 65 בשנת תרצ"ב, כך שיוצא שנולד בשנת ה'תרכ"ז, וכך גם ב"לוח בית הלוי" של השנים ה'ש"נ-ה'תשע"א.
↑  יום טוב צמח, בתרגום אברהם אלמאליח, "מסע יום־טוב צמח לתימן", בתוך: שבות תימן, ישראל ישעיהו ואהרן צדוק, תל אביב: הוצאת "מתימן לציון", תש"ה, עמ' 285, כותב שהדבר אירע שנתיים לפני הגיעו לתימן; הוא שהה בה שנת 1910, ולפיכך אירע הדבר בשנת 1908 לערך
↑  במסכת אבות נאמר: "רַבִּי צָדוֹק אוֹמֵר, אַל תַּעֲשֵׂם עֲטָרָה לְהִתְגַּדֵּל בָּהֶם, וְלֹא קַרְדֹּם לַחְפּוֹר בָּהֶם." (משנה אבות ד ה). ר' עובדיה מברטנורא מפרש "ולא תלמוד תורה כדי לעשות ממנה מלאכה שתתפרנס בה, כמו קרדום לחפור בה, שהעושה כן מועל בקדושתה של תורה..." (ברטנורא על אבות ד).
↑  יום טוב צמח, בתרגום אברהם אלמאליח, "מסע יום־טוב צמח לתימן", בתוך: שבות תימן, ישראל ישעיהו ואהרן צדוק, תל אביב: הוצאת "מתימן לציון", תש"ה, עמ' 285, משכורתו הייתה כ-70 פרנק לחודש
↑  משה צדוק, יהודי תימן: תולדותיהם וארחות חייהם, תל אביב: עם עובד 1983, עמ' 129
↑  משנה תורה לרמב"ם ספר המדע · הלכות תלמוד תורה · פרק שלישי · הלכה יג
| חכמי בית דין צנעא |
| --- | --- | --- |
| הרכב 1 | הראב"ד מארי שלמה בן סעדיה מנזלי • מארי יחיא בן אברהם אלשייך הלוי • מארי זכריה בן יוסף הכהן |  |
| הרכב 2 | הראב"ד מארי זכריה בן יוסף הכהן • מארי משה בן סעדיה קטיעי • מארי שלום בן חיים צבטאני |  |
| הרכב 3 | הראב"ד מארי שלום בן עמרם חמדי הלוי • מארי יוסף בן סעדיה בשארי • מארי סעדיה בן שלום עמר הלוי |  |
| הרכב 4 | הראב"ד מארי דוד בן יחיא חותר • מארי צאלח בן יחיא צאלח • מארי יוסף בן סעדיה בשארי |  |
| הרכב 5 | הראב"ד מארי סעדיה בן משה קטיעי • מארי פנחס בן שלמה עראקי • מארי שלום בן יוסף בשארי |  |
| הרכב 6 | הראב"ד מארי  יחיא בן יוסף צאלח (מהרי"ץ) • מארי שלמה בן ישועה אלג'מאל • מארי שלום בן סעדיה הכהן |  |
| הרכב 7 | הראב"ד מארי אברהם בן יחיא צאלח • מארי יחיא בן יהודה צעדי • מארי יחיא בן דוד משרקי |  |
| הרכב זמני | הראב"ד מארי יוסף בן סאלם נקאש • מארי יוסף בן שלום קארה • מארי אברהם בן אהרן מנזלי |  |
| הרכב 8 | הראב"ד מארי יוסף בן שלום קארה • מארי יחיא בן שלמה אביץ' • מארי דוד בן אברהם צאלח |  |
| הרכב 9 | הראב"ד מארי סלימאן בן יוסף קארה • מארי יחיא בן שלום הכהן • מארי יחיא בן יעקב צאלח |  |
| הרכב 10 | הראב"ד מארי סלימאן בן סאלם צאלח • מארי אברהם בן צאלח צאלח • מארי יוסף בן דוד מנזלי |  |
| הרכב 11 | הראב"ד מארי יחיא יצחק הלוי • מארי יחיא קאפח • מארי אהרן הכהן • מארי יחיא אביץ' |  |
| הרכב 12 | הראב"ד מארי יחיא אביץ' • מארי עמרם קורח |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292503605171  ISNI: 0000 0003 6736 8937  LCCN: n2012017779  VIAF: 232960031   WorldCat (עם VIAF): 232960031
יחסי אוסטריה–רומניה

| יחסי אוסטריה–רומניה |
| --- | --- |
אוסטריה: רומניה


אוסטריה: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 238,391
אוכלוסייה
9,118,988: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 18,485
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

בין אוסטריה לבין רומניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי.
היסטוריה > האימפריה האוסטרו-הונגרית

בשנת 1883 הצטרפה רומניה לברית המשולשת, אולם במלחמת העולם הראשונה התנערה רומניה מהברית, ובשנת 1916 הצטרפה למלחמה לצד מדינות ההסכמה. בעקבות כך כבשו הגרמנים והאוסטרים את רומניה, אולם לאחר תבוסתם במלחמה, קיבלה רומניה את טרנסילבניה ובוקובינה שהיו תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית.
היסטוריה > בין המלחמות

ב-27 באוגוסט 1920 כוננו יחסים בין הרפובליקה האוסטרית הראשונה לממלכת רומניה, אולם הם בוטלו בעקבות האנשלוס בשנת 1938.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם ברומניה משטר קומוניסטי, ובשנת 1955 הועלתה המשלחת האוסטרית ברומניה למעמד צירות. בשנות ה-60 התחממו היחסים בין המדינות, בעקבות פעולתם של שרי החוץ יון גאורגה מאורר וברונו קרייסקי, ובשנת 1963 הועלתה הצירות האוסטרית למעמד שגרירות. בשנת 1969 ביקר נשיא אוסטריה פרנץ יונאס ברומניה, ובשנת 1970 ביקר ניקולאה צ'אושסקו באוסטריה.
בשנות ה-80 החמיר בידודה הדיפלומטי של רומניה בעולם, ובעקבות כך חל קיפאון ביחסיה עם אוסטריה. בשנת 1989 הופל משטרו של צ'אושסקו, ובעקבות כך התחממו מחדש היחסים עם אוסטריה, שהפכה להיות אחת המשקיעות הגדולות ברומניה, ואף תמכה בהצטרפותה של רומניה לאיחוד האירופי. בשנת 1999 ביקר נשיא אוסטריה תומאס קלסטיל ברומניה, ובשנת 2009 ביקר נשיא רומניה טראיאן בססקו בווינה, והתקבל בטקס ממלכתי על ידי נשיא אוסטריה היינץ פישר.
יחסים דיפלומטיים

אוסטריה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט, ו-2 קונסוליות בטימישוארה וסיביו. מאידך, רומניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-5 קונסוליות באייזנשטט, גראץ, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג
.
יגאל תיבון

| --- | --- |

 לידה:  1944 (בן 80 בערך) דליה, ישראל 
 סוגה מועדפת:  סרט תיעודי 
 מדינה:  ישראל 
 http://igaltibon.blogspot.co.il/
 
יגאל תיבון (נולד ב-1944 בקיבוץ דליה) הוא במאי קולנוע ישראלי, תסריטאי ומפיק עצמאי.
שורשים

סבו של תיבון, זאב-ווילמוש פפרמן, נולד בשנת 1873 בטרנסילבניה באימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1914, התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי ונלחם בחזית עד סיום מלחמת העולם הראשונה. המשפחה התגוררה אז בעיר הרמנשטאט, שרוב תושביה היו דוברי גרמנית. לימים, הוא עלה ארצה וחי בירושלים עם אשתו השנייה עד לפטירתו בגיל 95 שנה. הוא נמנה עם צאצאיו של רבי ישעיהו הלוי הורוביץ המכונה "השל"ה הקדוש".
אביו של תיבון, יעקב (פפי) פפרמן, נולד בשנת 1908 בהרמנשטאט במחוז סיביו בטרנסילבניה, שסופחה לרומניה ב־1919 וגדל ולמד בה בבית-ספר יהודי, שם נחשף לתנועת שיבת-ציון, לתחיית תרבות ישראל בארץ- ישראל ולדרכי הגשמתם של רעיונות אלו במסגרת התנועה החלוצית. הוא הצטרף לתנועת השומר הצעיר, בה הכיר את כרמלה (לבית מנדולה) מי שתהיה אשתו ושאתה עלה ארצה בשנת 1935 במסגרת גרעין "מעלה", שביחד עם גרעין "במפנה" ייסדו את קיבוץ דליה. פפי מילא תפקידים רבים, ציבוריים, תנועתיים וקיבוציים: שליחותו הראשונה מטעם התנועה הייתה התגייסותו לבריגדה היהודית (1942–1945); בסיום המלחמה נשאר באירופה לחפש במחנות הפליטים קרובי משפחה של חברים בקיבוץ; בשובו ארצה, הוא מתמנה לאחראי על הביטחון (מא"ז) בקיבוץ; בשנת 1947 הוא התגייס לצה"ל, שהיה אז בהתארגנות, ומשתחרר בשנת 1950 בתפקיד סגן ראש מטה חטיבה 9 בדרגת רב-סרן. בשובו לקיבוץ, הוא ממלא את תפקיד האחראי למחלקת הביטחון של הקיבוץ הארצי. בהמשך, הוא ממלא תפקידים נוספים, בהם גזבר הקיבוץ, מנהל מפעל ארד לייצור מודדי צריכת מים; מנהל מפעלי "תכן" בקיבוץ הארצי ; ראש המועצה האזורית מגידו (1959–1963 ); מנהל מטעם הקיבוץ הארצי של בית החרושת "נעמן" לייצור קרמיקה שימושית. פפי הקפיד לחזור בסיום מילוי תפקידים ציבוריים ותנועתיים שלו לתורנויות – שירותים בקיבוץ (לרבות במטבח).
ביוגרפיה

תיבון נולד בשנת 1944 בעפולה. הוא גדל בקיבוץ דליה בתקופת "הלינה המשותפת" בקיבוצים. את שנות התיכון עשה במוסד החינוכי של השומר הצעיר "הרי אפרים". לקראת השירות הצבאי עבר בהצלחה מבחנים ללהקה צבאית, אבל החליט לשרת כחייל קרבי. הוא שרת בחטיבת גולני בסיירת החטיבתית ולאחר מכן כמדריך בבית הספר למ"כים בג'וערה.
תיבון נשוי ואב לשניים וחי עם רעייתו מילכה (לבית דגאי) בקיבוץ עין שמר.
פעילות חינוכית בתחום המדיה הקולנועית

תיבון זכה במלגות להשתלמות בימוי בחול מטעם 'קרן שרת' לאמנים וקרן 'ג'ויס ווינר'. בשנות ה-70, הוא ייסד את 'ארגון יוצרי הסרטים בתנועה הקיבוצית'. ריכז מגמות קולנוע מעשי בתיכון 'חוף הכרמל' ובתיכון למדעים ואמנויות בחדרה. ניהל סדנאות לבימוי והפקה. ייסד וניהל צוותי הפקה של טלוויזיה קהילתית בפרדס חנה, בחוף הכרמל, בגליל המערבי, ובחיפה. הפיק וביים משדרים לערוצים האזוריים בכבלים, ביניהם 'צעיר באוויר', 'כרמל וחוף', 'חד-shot'. ב-1995 יזם, הפיק וניהל את הפסטיבל הראשון לקולנוע צעיר בישראל.
סרטי קולנוע

תיבון נמנה עם הבמאים הראשונים של שדות – חברת הפקות הסרטים של התנועה הקיבוצית. תיבון כתב, ביים והפיק למעלה מ-60 סרטים. סרטיו הופצו והוקרנו בישראל ובחוץ לארץ. בשנות ה-70, ביים במסגרת 'סרטי שדות' את הקומדיה הקצרה בעקבות התרנגולות, שהייתה ללהיט בקרב הילדים. באותה עת, ייסד בתנועה הקיבוצית והוביל צוות הפקות ייחודי בשם 'גליריס', שכלל מספר שחקנים של אנשי קיבוץ עין-שמר. בהשתתפותם כתב וביים למעלה מעשרה סרטי עלילה קצרים, בהם המבוקשים, נערת הצמרת, נפילה חופשית, דגים, ובעקבות התרנגולות.
תיבון פנה לבימוי והפקה של סרטים ארוכים, שנושאים חותם של סגנון אישי מובהק ועוסקים בנפש האדם, הזיכרון האנושי ואלמנט הזמן כגורם משמעותי בחיי האדם. סרטים בסגנון זה הם, למשל, הטרילוגיה הקולנועית שלו שהשלים בשנת 2012 בשם כאבים המקיפה את:
צועקת לגלים – סרט תעודי על המשוררת בוצי ארון ברות (2007)
שדה האפונים הירוקות – דרמה דוקומנטרית.
הולך על הידיים – סרט תעודי על האחיקם פולונסקי (2012)
הפקה עצמית

תיבון הקים חברה פרטית בבעלותו בשם "גליר סרטים" לבימוי והפקת סרטים, שבמסגרתה יצר את הסרטים הבאים:
לשיר בשביל לשיר – סרט מוזיקלי לטלוויזיה הישראלית על להקת הזמר הגבעטרון (1974).
וידאו ים התיכון – סרט תעודי על מסע שיט של תלמידי בית הספר לקציני ים עכו לקפריסין (2001).
מי משובה – קומדיית סלפסטיק קצרה בסגנון הסרט האילם על ארבעה חלוצים בשנות ה-30 העובדים בפרדס (1977).
אל הגבעה – דרמה עלילתית על הסכסוך הערבי-ישראלי (1977).
בנים ובני בנים – דרמה דוקומנטרית עם להקת שחקני בימת הקיבוץ, על משבר הקיבוצים בשנות ה-80 (1980).
מופעי במה

במקביל לעבודתו כבמאי סרטים, שימש תיבון כבמאי מופעי במה גדולים ליובלות של מועצות, שכונות, קיבוצים וישובים עירוניים, ביניהם: נווה חיים שבחדרה, אשרת, בני דרור, גבעת אלה, עין חרוד, כפר גלים, כפר הנוער מאיר שפיה, כפר הנוער מבואות ים.