stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספנוקואלוס

| ספנוקואלוס |
| --- | --- |
 איור אפשרי
תקופה
אמצע אאוקן 46.2–40.4 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: ברונתותריומים
סוג:: ספנוקואלוס
מינים
 Sphenocoelus blairi  Sphenocoelus bridgeri  Sphenocoelus harundivoras  Sphenocoelus hyognathus  Sphenocoelus intermedius  Sphenocoelus uintensis
שם מדעי
 Sphenocoelus ‏אוסבורן, 1895

ספנוקואלוס (שם מדעי: Sphenocoelus; במקור נקרא בשם Dolichorhinus) הוא סוג נכחד של יונק בן למשפחת הברונתותריומים, אשר חי במהלך תקופת האאוקן של אמריקה הצפונית שלפני 46.2 עד 40.4 מיליון שנים מהיום. מאובניו התגלו בוויומינג ובמזרח יוטה, והם הוגדרו ב-1929 בידי החוקר הנרי פיירפילד אוסבורן (אנ').
מאפיינים

במראהו ברונתותריום זה היה קטן יחסית, באורך של 2 מטרים וגובה של 1.2 מטר בכתפיים והוא דמה מעט לקרנף חסר קרניים עם גולגולת מוארכת. השיניים שלו היו חלשות ובעלות שיניים טוחנות בעלות כותרים גבוהים וחדים והיו לו גם ניבים בולטים בלסת הקדמית, אשר שימשה כנראה להתגוננות מטורפים. הוא היה בעל ארבע אצבעות ברגליו הקדמיות ו-3 אצבעות באחוריות וכנראה הוא היה איטי מאוד. המבנה המוארך של הגולגולת מרמז על קיום חוש ריח חד מאוד של היונק הקדום.
ככל הנראה הוא חי ביערות ואזורי ביצות בהם רעה. הוא התפתח לאורך הזמן למינים גדולים ומרשימים יותר כמו המגצרופס.
חוזרר

| חוזרר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו־פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: חוזרר
שם מדעי
 Eriolobus ‏רומר, 1847
חוזרר (שם מדעי: Eriolobus) נקרא גם חזרר, שזיף חוזרר, שזיף אדום, שזיף קטן, שזיף שורץ הוא סוג עצי פרי קטנים, עשבוניים ובלתי קוצניים ממשפחת הורדיים.
תיאור

גודלם המרבי של עצים מהסוג חוזרר הוא ארבעה מטרים, אך הם גדלים בדרך כלל לגובה של כ-1.5 מטר. העצים פורחים באביב, פריחתם לבנה והפרחים בעלי חמישה עלי כותרת. העלים מנוצים או שסועים לאונות בעלות עלי לוואי.
פרי החוזרר קטן ועגול, וצבעו אדום, ארגמן או כתום.
עץ החוזרר נזכר במשנה פעם אחת, בסמיכות לתפוח.
הרמב"ם בספרו "משנה תורה מזכיר את החוזרר בהלכות כלאיים לגבי כלאי הרכבה:
"וכן באילן שיש שני מינין שדומין זה לזה בעלין או בפירות הואיל והן שני מינין הרי אלו כלאים כיצד התפוח עם החזרד והפרסקין עם השקדים והשזפין עם הרימין אף על פי שדומין זה לזה הרי הן כלאים זה בזה"
גידול

עצי החוזרר קלים לגידול, וגדלים היטב בשמש מלאה. הם גדלים באזורים הרריים ונפוצים באירופה.
בישראל תועדו בשנים האחרונות עשרים חוזררים בלבד.
עץ החוזרר זקוק להשקיה קבועה בשנה הראשונה לגידולו. לאחר מכן, העץ יכול לעמוד ביובש יחסית.
שימושים

פירות החוזרר מתוקים וחומציים, וניתן לאכול אותם טריים או להפיק מהם ריבה, ליקר או יין.
מינים

ישנם כ-10 מינים של חוזרר, בהם:
חוזרר החורש (Eriolobus trilobus) – מין נדיר בישראל, גדל בגליל העליון ובחרמון.
חוזרר קטן (Eriolobus minor) – מין נפוץ באירופה, גדל גם בישראל בגליל ובכרמל.
חוזרר יפן (Eriolobus japonicus) – מין נפוץ ביפן, גדל גם בישראל בגינון.
חוזרר טורקי (Eriolobus laxiflorus) – מין נפוץ בטורקיה, גדל גם בישראל בגינון.
המיונים של מיני החוזרר משתנים מעט בין מקורות שונים. לדוגמה, ישנם מקורות שמגדירים את חוזרר החורש כמין הנפרד Eriolobus petraeus.
הערות שוליים

↑  רמב"ם הלכות כלאים ג ד – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
↑  ריבה מפירות חוזרר החורש באתר blue-ecosystems.com, בעברית
נובום אורגנום והתחיה הגדולה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרנסיס בייקון
 שפת המקור:  לטינית
 סוגה:  נובלה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1620 
 
הנובום אורגנום (בלטינית: Novum Organum, Instauratio Magna; מילולית: המכשיר החדש) הוא יצירה פילוסופית מאת פרנסיס בייקון (1561–1626) – אחד האישים הבולטים בתקופתו בתחומי הפילוסופיה והמדעים, ומדינאי בכיר בחצר המלכה אליזבת' ובממשלו של המלך ג'יימס הראשון, מלך אנגליה. היצירה, שפורסמה בשנת 1620, הכילה את התוכנית ליצירה שאפתנית שתקרא "התחייה הגדולה", במסגרתה יאורגן מחדש הידע האנושי ותעודכן השיטה המדעית האריסטוטלית שהושתתה על השקפה רציונליסטית. שמו של הספר מעיד על הפולמוס עם השיטה האריסטוטלית ומהדהד את שמו של חיבור ה"אורגנון" לאריסטו.
היצירה טבעה חותם מכריע על התפתחות המחשבה האמפיריציסטית והשפיעה, כדבריו של ג'יימס אופי יורמסון, "לא רק על התפתחות המדע אלא גם על ההשקפה הבריטית הטיפוסית אודות ההכרה והמתודה המדעית, כפי שזו התגלמה בהגויותיהם של ג'ון לוק, ג'ורג' ברקלי, דייוויד יום, ג'ון סטיוארט מיל וברטראנד ראסל."
ה"נובום אורגנום" מכיל הקדמה, הקדשה למלך ג'יימס הראשון, מבוא ל"תחיה הגדולה" אותה הוא מתעתד לכתוב שכוללת גם את תוכן העניינים שלה, ושני ספרים שהם גוף ה"נובום אורגנום". היצירה כולה כתובה בלטינית והטקסט של ה"נובום אורגנום" מנוסח באפוריזמים. ההדפס על עמוד השער של המהדורה הראשונה של היצירה מציג ספינות המפליגות בין עמודי הרקולס בגיברלטר שיצגו, באופן מסורתי, את קצה העולם הידוע. ציור השער מעיד על כוונתו המפורשת של החיבור "לעקוף את הסמכויות העתיקות".
בנובום אורגנום מציע בייקון שיטה מדעית אינדוקטיבית שמבוססת על איסוף ידע מתצפיות ומניסיון וקובע שעל הידע האנושי להתקדם מ"אקסיומות" פרטיות שמבוססות על נתוני החושים לעבר "אקסיומות" כלליות יותר, עד שלבסוף יחשפו חוקיו האחדותיים של היקום. בנוסף, בייקון מסביר את הסיבות לכשלונם של בני האדם בהבנת הטבע ובמציאת מדע ודאי והכרחי, באמצעות דוקטרינת ה"אלילים" שלו.
רקע ליצירה

אריסטו יצר מסורת מדעית שהטביעה את חותמה על המחשבה הפילוסופית עד שלהי העת החדשה. אף על פי שקביעתו של אריסטו, שבראש המדעים ניצבים משפטים אמיתיים שנובעים מהניסיון החושי מתיישבת עם המדע האמפריציסטי של בייקון, הפרשנויות ההומניסטיות המסורתיות של אריסטו הדגישו במידה רבה את הסילוגיזם והדיאלקטיקה. אלו פנו להסברים מטאפיזיים של מדעי הטבע, שנשענים על אקסיומות. ה"נובום אורגנום" אמור להוות חלופה למסורת האריסטוטלית שמניחה אקסיומות במקום לגלות אותן.
רעיון החדשנות ב"מכשיר החדש" של בייקון ניתן לזיהוי עם מגמה כללית בתרבות האירופאית של התקופה. לפי פאולו רוסי, מאות פרסומים מדעיים הכריזו על עצמם כ"חדשים" והצביעו על הלך רוח אירופאי לפיו המין האנושי עומד על סיפה של תקופה של קידמה.
זאב בכלר מזהה ב"נובום אורגנום" גם השפעה של "תנועת כישוף, מאגיה ואלכימיה אשר התעוררה במאה ה-16." שכן הן האלכימיה והכישוף והן האמפריציזם הבייקוניאני טוענים שאל לו לאדם להישאר פסיבי בטבע, ועליו להשתמש בכח חקירתו כדי להתערב בתהליכים טבעיים. ואמנם, פולטון אנדרסון מציין שאף על פי שבייקון ראה באלכימאים שרלטנים, הוא זיהה בניסויים דוגמת אלו של האלכימאי וההוגה רוג'ר בייקון דוגמה לחקירה מדעית מבטיחה.
חיבור הטקסט

בייקון כתב את חיבוריו הפילוסופיים והמדעיים, שבחלקם אמורים היו להניח את היסודות ל"תחייה הגדולה", בחופשות מעיסוקיו הציבוריים ובמהלך למעלה משלושה עשורים. ב-1621 הוא נמצא אשם בקבלת שוחד ונשללה ממנו משרתו הציבורית. במהלך חמש השנים האחרונות לחייו הוא עבד בקדחתנות על "התחיה הגדולה", אולם ברור מכתביו שהוא הבין שהשלמתה לא תתבצע על ידיו. האמרה "Vita Brevis, Ars Longa" (לטינית: "החיים קצרים והמלאכה מרובה") נפוצה מאוד בכתביו.
הקדמה

בהקדמה ל"נובום אורגנום" טוען בייקון שהידע האנושי נשען על יסודות רעועים, "כמו מבנה נפלא ללא בסיס." בייקון מציע לארגן את הידע האנושי מחדש, באמצעות תוכנית טובה יותר, ולהתחיל ב"שחזור כולל של המדעים, האמנויות וכל הידע האנושי, שיוקם על הבסיס הראוי."
התחייה הגדולה

החלק הראשון בחיבור, לאחר ההקדמה וההקדשה למלך ג'יימס הראשון, מוקדש לסיכום מסקנותיו בדבר בוסריותו של הידע המסורתי וגסותו של ההיגיון האנושי בהתמודדות עם מורכבותו של הטבע. הטבע, טוען בייקון, דומה למבוך בעיני בני-האדם, ואמיתותיו אינן ניתנות לחשיפה באמצעות התבונה בלבד. במסגרת ה"תחייה הגדולה" יציע בייקון את "המכשיר החדש" – ה"נובום אורגנום" שלו, שיסייע לתבונה האנושית בחשיפת האקסיומות שבטבע.
"תוכנית העבודה" של "התחייה הגדולה", שמיוצגת על ידי הספרים שעתידים להיכלל בה, לפי בייקון, היא כדלקמן:
חלוקת המדעים – יתאר בצורה כללית את הידע האנושי בתקופה הנוכחית, ויסדר את המדעים לפי קטגוריות.
המכשיר החדש; או כיוונים בנוגע לפרשנות הטבע – אמור לפתח את המתודה הניסויית החדשה של בייקון, שתסייע לתבונה האנושית לחצות את גבולות הידע הנוכחיים.
תופעות היקום; או היסטוריה טבעית וניסויית לביסוס הפילוסופיה – בחלק הזה יימצאו תיאוריהם ותוצאותיהם של ניסויים שנערכו לפי שיטתו של בייקון. המסקנות שתתוארנה בחלק הזה תשמשנה להסדרת הבסיס החדש של המדעים.
סולם התבונה – יעסוק בחקירות והמצאות שנבעו מתוך יישום השיטה החדשה, להדגמת יעילותה.
המבשרים; או הקדמות לפילוסופיה החדשה – אמור להיות חלק זמני בלבד, ובו מתוארות המצאות ותגליות שלא נבעו מיישום שיטתו החדשה של בייקון, כדי לאפשר מעין שלב ביניים במעבר לפילוסופיה החדשה.
הפילוסופיה החדשה; או מדע פעיל – יוקדש לתיאור הפילוסופיה ומערכות החוקים שתתגלנה בעקבות השיטה של בייקון.
ספר ראשון

בספר הראשון של ה"נובום אורגנום" בייקון מתמקד בתקיפת הסילוגיזם כשיטת החקירה המועדפת, ומציע במקומו את האינדוקציה. בייקון מסביר שהאינדוקציה לא מניחה דבר, ומסיקה כללים ועקרונות "מהפרטים והחושים" ובהדרגה חושפת אקסיומות כלליות יותר ויותר. הסילוגיזם, לעומתה, "מתעופף מהחושים והפרטים, אל עבר האקסיומות הכלליות ביותר." לדעתו של בייקון, הסילוגיזם מצביע על נטייתה הטבעית של הרוח האנושית להיחפז לכדי הכללות, ועל כן הוא לא מהווה בסיס ראוי למדעים.
לפי בייקון, אם כן, המעבר בין המציאות לתפיסה השכלית אינו נטול מכשולים. תפיסתנו מושפעת מנטיות טבעיות, משגיאות טיפוסיות שלנו, או מפגמים אחרים. את אלו מכנה בייקון "אלילים" (Idola), שהמכשיר שבכוונתו להציע אמור לסייע לבני-האדם להתגבר על השפעתם המתעתעת. ארבעת סוגי האלילים הם:
אלילי השבט – חולשות ונטיות טבעיות שאופייניות לכל בני האדם, דוגמת נטייתנו לקפוץ למסקנות, או החושים, שניתן בקלות לתעתע בהם.
אלילי המערה – בניגוד לאלילי השבט, אלילי המערה משתנים מאדם לאדם. אלו הן הדוקטרינות, הדוגמות והדעות שכל אדם מחזיק בהן מבלי לערער על נכונותן, והן מתגבשות אצל כל אדם בהתאם לנסיבות חייו, חינוכו וניסיונו.
אלילי השוק – תפיסות מוטעות שנוצרות באמצעות שימוש לוקה בשפה, על ידי דיבור אודות דברים שלא קיימים במציאות (הקוסמולוגיה האריסטוטלית, למשל) או באמצעות מתן הגדרות שגויות או חסרות (תכונות מעורפלות כמו לח, למשל, מסתירות מנעד רחב של תכונות אחרות, חלקן סותרות). הן נקראות "אלילי השוק", היות שהן נוצרות דרך משא ומתן של אנשים אלו עם אלו – במילים.
אלילי התיאטרון – דעות מוקדמות שנובעות משיטות פילוסופיות שמעולם לא הועמדו במבחן הניסיון. הדעות והשיטות הללו נקראות אלילי התיאטרון שכן הן מציגות חיקוי מלאכותי, גם אם מתוחכם, של המציאות.
ספר שני

בספר השני של הנובום אורגנום, לאחר שעמד על הסיבות לטעויות ולאי-דיוקים שפושים בידע האנושי, והבהיר מדוע לדעתו יש לדחות את השיטות המדעיות המסורתיות ואת המסקנות הפילוסופיות שנובעות מהן, פונה בייקון להציע את "המכשיר החדש", ה"נובום אורגנום", שיעזור לתבונה האנושית בהשגת ידע אמיתי. זוהי ה"אינדוקציה האמיתית והמושלמת."
האינדוקציה של בייקון

בייקון מציע שיטת אינדוקציה כנגד השיטה הדדוקטיבית, שמגיעה לאקסיומות כלליות בכח השכל ולאחר מכן מסבירה את עולם התופעות לפיהן, ושנבדלת גם משיטת האינדוקציה של אריסטו. לפי בייקון, האינדוקציה האריסטוטלית שואפת להתקדם מיד, לאחר תצפית דלה, מהפרטים והניסיון, אל עבר האקסיומות הכלליות ביותר, ולאחר שנאחזה באלו לעשות את דרכה מטה, לאקסיומות כלליות פחות, באמצעות דדוקציה.
הבעיה באינדוקציה האריסטוטלית, היא שהיות והיא מניחה חוקים כלליים, דוגמה נגדית אחת עלולה למוטט את כל מהלך החקירה. למשל, לא די בכמה תצפיות כדי להסיק ש"כל הדינוזאורים נחמדים". יש לבחון קטגוריות שונות של דינוזאורים – אוכלי-צמחים מול קרניבורים, הולכים-על-ארבע לעומת הולכים-על-שתיים, מינים שונים שלהם וכן הלאה.
האינדוקציה הבייקוניאנית, אם כן, מקבלת בברכה דוגמאות נגדיות, שכן אלו מבהירות שכלל מסוים אינו נכון. לפי זאב בכלר "הפרכה ניסויית מספקת לנו ידע ודאי אף שזהו ידע שלילי."
הדוגמה שבייקון מביא לשיטתו היא מערך הניסוי שנועד לאפיין את הסיבות לחום. ראשית, בייקון ערך בטבלה דוגמאות ל-27 מצבים של הימצאות חום אותם הוא מכיר מניסיונו, כמו "קרני השמש ביום קיץ חם". כנגדן, הוא מנה דוגמאות לאירועים דומים, שמהם נעדר חום, כמו קרני האור מהירח או מהכוכבים. לאחר מכן, בייקון ניסה לאתר את מידת החום שנובעת מהגופים אותם הוא בחן בזמנים שונים, ובהשוואה לגופים אחרים. לאחר שאסף את כל הנתונים הללו, הוא החל לפסול סיבות אפשריות לתופעת החום. למשל, היות שהשמש חמה, ניתן לפסול הסבר לפיו חום נובע מיסוד האדמה. רק הסבר שלא ניתן להפריך ("חום נובע מתנועה" ), הוא הסבר קביל.
ניתן להבין, אם כן, כיצד מהות הפרויקט המדעי הבייקוניאני הופכת להיות "הערמה של דוגמאות זו על-גבי זו" אגב הימנעות ממעבר לניסוח חוקיות. ואמנם, ניתן לשאול: "באיזו נקודה החוקר הבייקוניאני ניאות לבצע את הקפיצה מהפרטים הנצפים להכללות מופשטות? תריסר? אלף?" שיטתו של בייקון לא מספקת תשובה חד-משמעית לשאלה.
השפעה

למעט השפעתו על התפתחות המחשבה המדעית בכלל ועל התפתחות האמפריציזם הבריטי בפרט, הוא היה "מהראשונים שהדגישו, כי הידע מעניק לאדם שלטון על הטבע; מבחינה זו נחשב למבשר התועלתנות והמרקסיזם גם יחד." נוסף על כך, ב"נובום אורגנום" הוא קורא להקמת מוסד שיוקדש לאיסוף ידע טבעי רב ככל שניתן, בו ניתן יהיה לעשות שימוש בניסוח כללים מאוחר יותר. החברה המלכותית שנוסדה בשנת 1662 על ידי מדענים ואינטלקטואלים דוגמת רוברט בויל, הושפעה באופן ישיר מקריאתו זו של בייקון.
ראו גם

המהפכה המדעית
פרנסיס בייקון
שכל ישר
(קבוצת חוקרים) Invisible College
המהפכה הקופרניקאית
הערות שוליים

↑  Klein, Jürgen. "Francis Bacon". The Stanford Encyclopedia of Philosophy (Summer 2015 Edition). Edward N. Zalta (ed.). Retrieved: May 7, 2016.
↑  יורמסון, ג'.או. "בייקון פרנסיס". הספרייה הווירטואלית של מטח. אוחזר: 7.5.2016
↑  Simpson, David. "Francis Bacon". אנציקלופדיית הפילוסופיה באינטרנט (Internet Encyclopedia of Philosophy). Fieser, James and Dowden, Bradley (eds.). i.The New Organon. אוחזר ב-May 7, 2016.
↑  בכלר, זאב. פילוסופיה של המדע. תל אביב: משרד הביטחון, 1979. עמ' 25.
↑  יורמסון
↑  Simpson. i.The New Organon
↑  Ibid.
↑  Anderson, Fulton H. "Editor's Introduction". In Bacon, Francis. The New Organon and Related Writings. Indianapolis: Liberal Arts Press, 1960. p. xi.
↑  Ibid. p. xii.
↑  Simpson. j.The Idols
↑  בכלר. עמ' 23.
↑  שם.
↑  Klein. 2. Natural Philosophy: Struggle with Tradition.
↑  Rossi, Paolo. The Birth of Modern Science. Oxford: Blackwell, 2000. p. 44.
↑  בכלר. עמ' 25.
↑  Anderson. p. xiii.
↑  Ibid.
1 2  יורמסון.
↑  Klein. 5. Scientific Method: Novum Organum and the Theory of Induction.
↑  Ibid. 1. Biography.
↑  Bacon, Francis. The New Organon and Related Writings. Indianapolis: Liberal Arts Press, 1960 [1620]. p. 3.
↑  Ibid. p. 4.
↑  Ibid. Book I. Aphorism XIX. p. 43.
↑  Simpson. j. The Idols.
↑  Bacon. Book I. Aphorism LX. p. 57.
↑  Ibid. Book II. Aphorism XXI. p. 162.
↑  בכלר. עמ' 27.
↑  Bacon. Book II. Aphorism XX. p. 157.
↑  Simpson. k. Induction.
↑  Ibid.
↑  שם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585869105171  BnF: cb12199249j (data)  GND: 4364770-4  LCCN: n84019331  SUDOC: 030612179  VIAF: 314849267   WorldCat (עם VIAF): 314849267
קרברוס (סוג)

| קרברוס |
| --- | --- |
 גולגולת של קרברוס
תקופה
אאוקן 40.4–37.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: האינודונטה
משפחה:: האיניילוריים
סוג:: קרברוס (סוג)
מין:: Kerberos langebadreae
שם מדעי
 Kerberos ‏Solé & אמסון & Borths & Vidalenc & Morlo & Bastl, 2015

קרברוס (שם מדעי: Kerberos) הוא סוג של יונק טורף ממשפחת ההאיניילוריים אשר חי באירופה בתקופת האאוקן שלפני 40.4 עד 37.6 מיליון שנה. הוא התגלה במחוז טארן בדרום צרפת ממצאים שכללו גולגולת חלקית, לסת תחתונה ושרידים של רגליים אחוריות. הוא תואר למדע בשנת 2015 בידי החוקר "פלוריאל סול" (Floréal Solé) והוא כלל מין יחיד - Kerberos langebadreae. הוא נקרא על שם כלב השאול המיתולוגי - קרברוס.
היונק הקדום דמה במראהו להאינדון המאוחר יותר, והוא התפתח מטורפים קטנים זריזים שוכני יערות שכנראה הגיעו מאפריקה לאירופה. ככל הנראה הוא היה היונק הטורף הגדול ביותר שחי באאוקן עם מסת גוף משוערת של 140 קילוגרם ואורך של 2 מטרים. בקדמת הלסת בלטו ניבים פעורים החוצה וכמה חותכות מצידיהם. מבנה הלסת הגדולה עוצב לנשוך בעוצמה גבוהה. הוא היה טורף חלש יחסית עקב מבנה רגליים קצר מדי וגוף גדול, כך שהוא כנראה ניזון מפגרים והשתמש בלסתותיו החזקות לפצח את העצמות שלהם.
הוא נכחד עם היעלמות היערות והיצורים שחיו בהם בסוף האאוקן. האינודונים מאוחרים יותר, למשל ההאינדון פיתחו רגליים ארוכות יותר והם נעו במהירות גבוהה עקב כך.
קמפילודוניסקוס

| קמפילודוניסקוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 95 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
סוג:: קמפילודוניסקוס
מינים
 Campylodoniscus ameghinoi
שם מדעי
 Campylodoniscus ‏הינה, 1929

קמפילודוניסקוס (שם מדעי: Campylodoniscus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מקבוצת הטיטאנוזאורים (ולפי מספר דעות היה קרוב לקמרזאוריים) שהתקיים במשך הקרטיקון עליון של הקנומן לפני 95 מיליון שנה מזמננו בארגנטינה. כיום רוב החוקרים רואים בו טקסון מוטל בספק עקב מיעוט חומר מזהה במאובניו.
הסוג תואר בידי החוקר פרידריך פון הינה (אנ') ב-1929 תחת השם: "Campylodon", כשמשמעות שמו היא: "שן כפופה" מיוונית ("καμπυλος" - כפוף או מעוקל, "ὀδών" - שן). עם זאת השם הועבר ב-1961 לשם של דג קדום והסוג הוחלף בשם: "Campylodoniscus", כשהסיומת: "iscus" מייצגת צורת הקטנה. הסוג הכיל מין יחיד - Campylodoniscus ameghinoi, כהוקרה לחוקר הארגנטינאי פלורנטינו אמחינו (אנ').
המאובנים של הזאורופוד התגלו בתצורות באחה בארל (אנ') שבצ'ובוט והוא ידוע רק משרידים בודדים מהלסת העליונה ובהם 7 שיניים קמורות מעלה. שיעור של ממדיו בהתאם לגודל הלסת מביא לאורך של 20 מטרים ומשקל של 15 טונות לדינוזאור בוגר כשצווארו הארוך עזר לו לרעות מצמרות העצים הגבוהים.
פסק דין קיובל נגד רויאל דאץ'

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון של ארצות הברית
 תאריך טענות:  28 בפברואר 2012; טענות חוזרות ב-1 באוקטובר 2012
 תאריך החלטה:  17 באפריל 2013
 מראה מקום:  133‎ S.Ct. 1659 (2013)‎
 ערכאות נמוכות:  Kiobel v. Royal Dutch Petroleum Co., 456 F. Supp. 2d 457 (S.D.N.Y. 2006)
 החלטה
 התביעה נדחתה על ידי כלל השופטים, ובית המשפט קבע שאין לו סמכות שיפוט במקרה זה.
 חברי המותב
 נשיא בית המשפט:  ג'ון רוברטס
 חברי המותב:  אנטונין סקאליה • אנתוני קנדי • קלרנס תומאס • רות ביידר גינסבורג • סטיבן ברייר • סמואל אליטו • סוניה סוטומיור • אלנה קגן
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  הנשיא רוברטס קבע כי ה-ATS אינו מקים סמכות שיפוט חוץ-טריטוריאלית. הוא קבע כי חרף כל העובדות המוכחות בפסק הדין הרי שכל ההתנהגות המתוארת התרחשה מחוץ לגבולותיה של ארצות הברית ועל הנזק היה להיגרם בגבולות שטחה של ארצות הברית. הנשיא מוסיף וקובע כי לתאגידים רב לאומיים נוכחות במדינות רבות וזה יהיה מרחיק לכת לקבוע כי די בנוכחות של התאגידים כדי להקנות סמכות. ככל שהקונגרס רוצה לקבוע אחרת עליו לעשות זאת בחקיקה מפורשת וספציפית יותר מאשר ה-ATS.
 
פסק דין קיובל נגד רויאל דאץ' פטרוליום (Kiobel v. Royal Dutch Petroleum) הוא פסק דין שניתן בבית המשפט העליון של ארצות הברית ובו נדונה תחולת חוק נזקי זרים (ATS - Alien Tort Statute) ונקבע כי אין החוק מקים סמכות שיפוט אקסטריטוריאלית.
רקע היסטורי לפסק הדין

בשנת 1956 נתגלו מרבצי נפט עשירים באזור דלתת נהר הניז'ר אשר בניגריה במה שמכונה היום שדה הנפט אולויבירי. האזור היה מיושב על ידי מספר שבטים אשר באופן קולקטיבי כונו "אוגוני" והמהווים מיעוט אתני בניגריה, מדינה המורכבת מערב רב של מיעוטים אתניים שביניהם פערים גדולים. על פי כתב התביעה, החברות הנתבעות, Royal Dutch Petroleum ועוד מספר חברות השייכות לקונגלומרט של, החלו לשאוב את הנפט באזור תוך גרימת נזק סביבתי ונישולם של בני האוגוני מהרווחים שנבעו מאדמתם לאחר שהאחרונים הפסידו במלחמת ביאפרה.
לפי טענת התובעים, בשנים 1993–1994, כאשר ניסו בני האוגוני להתארגן ולהתנגד לניצול אדמתם ולנזק הכבד שנגרם לסביבה, העבירו החברות הנתבעות לכוחות הצבא בניגריה כסף, מזון, ואמצעי תחבורה על מנת שאלה ימנעו בכוח הזרוע את ההתארגנות נגד זיהום מקורות המים שנגרם מבארות הנפט שבבעלותן. עוד נטען, כי הצבא הניגרי דיכא באכזריות את המחאה, רצח, אנס, וכלא את תושבי הכפרים באזור וכמו כן בזז את רכושם, והכל, כך נטען בכתב התביעה, בשירות ענקית הנפט של.
רקע משפטי לפסק הדין

אחדים מבני האוגוני ביקשו לזכות בסעד נזיקי בבית משפט אמריקני פדרלי בגין פעולות הנתבעות. על מנת להיכנס בדלתותיו של בית המשפט תבעו האוגוני את הנתבעות על פי חוק נזקי זרים או "חוק הזרים" (ATS - Alien Tort Statute).
ה-ATS נחקק ב-1789 וקובע כדלקמן:
”לבתי משפט מחוזיים תהיה סמכות שיפוט מקורית בכל תביעה אזרחית על ידי זרים, בנזיקין בלבד, שבוצעה תוך הפרת המשפט המנהגי או אמנה שארצות הברית צד לה.”
במהלך 167 [דרושה הבהרה] לאחר חקיקת ה-ATS היה החוק ללא שימוש. אלא שבשנת 1980 נוער האבק מעל ה-ATS כאשר בני משפחה מפרגוואי תבעו בארצות הברית את מפכ"ל משטרת פרגוואי לשעבר (שחי בארצות הברית באותה התקופה) בגין עינויים ורצח של בנם בפרגוואי. בהליך זה, פסק דין פילרטיגה נ' פנה-איראלה, קבע בית המשפט לערעורים שה-ATS מעניק לבתי משפט פדרליים סמכות שיפוט על תביעות נזיקין שיוגשו על ידי אזרחים זרים, אפילו אם הנזק נגרם מחוץ לשטחה של ארצות הברית. על פי פסק הדין, המגבלה היחידה המוטלת על הפעלת הסמכות מכוח ה-ATS היא הדרישה שהנזק נגרם עקב הפרה של המשפט הבין לאומי המחייב את ארצות הברית.
פסק הדין - ערכאה הראשונה

קיובל הגישו במהלך שנת 2002 תובענה ייצוגית נגד החברות (אשר תוקנה במהלך שנת 2004) בטענה שהחברות סייעו באופן פעיל לממשלת ניגריה להפר את המשפט הבינלאומי. הם הדגישו את ההפרות הבאות: 1. הוצאות להורג ללא משפט של התושבים המתנגדים. 2. פשעים נגד האנושות. 3. עינויים ויחס אכזרי. 4. מעצר שרירותי וכליאת שווא. 5. הפרה של הזכות לחיים, חופש, ביטחון והתאגדות. 6. הגליה בכפייה. 7. הרס רכוש ופגיעה בקניין.
בשנת 2006 דחה בית המשפט בהתאם לבקשת הנתבעים את מרבית עילות התביעה מאחר שסבר שהן אינן מוגדרות באופן מספיק ספציפי במשפט הבינלאומי. עם זאת סירב בית המשפט לדחות את התביעה על סמך יתר העילות ובהן: סיוע למעצרים שרירותיים, פשעים כנגד האנושות, עינויים ויחס לא אנושי אכזרי ומשפיל. בשלב זה הוגשו ערעורי ביניים מטעם שני הצדדים לבית המשפט לערעורים.
פסק הדין - בית המשפט לערעורים

בית המשפט לערעורים דן בעיקר בשאלה אם על פי ה-ATS יש לבית המשפט סמכות בתביעות נזיקיות נגד תאגידים. להבנתם, תביעה לפי חוק ה-ATS לא יכולה להיעשות על פי הדין האמריקאי, אלא על פי המשפט הבינלאומי בלבד. לעניין זה חשיבות רבה שכן לפי הפסיקה הנהוגה בארצות הברית, לתאגיד יש אישיות משפטית ואפשר להגיש נגדו תביעה, בעוד שבמדינות אחרות בעולם אין הדבר כך. משכך, השופטים בדקו אם ניתן להחיל את המשפט הבינלאומי על יחידים או נציגים רשמיים של מדינה זרה, ומצאו שכן. בהתאם לפסיקה במשפטי נירנברג, הם בדקו אם ניתן להחיל את הדין על מי שמסייע לפשע, ומצאו שכן. נוכח זאת הם החליטו לבדוק אם ניתן להחיל אחריות שכזו גם על תאגידים. בניגוד לקביעות הקודמות, מצאו השופטים בדעת הרוב (שניים כנגד אחד) כי החלת אחריות נזיקית תאגידית במשפט הבינלאומי אינה נורמה מקובלת. בהגיעם למסקנה זו נשענו השופטים על העובדה שלא היו מקרים כאלו בבית הדין הבינלאומי (ICJ) ובעיקר על כך שבמשפטי נירנברג, שם ניתנה האפשרות לתבוע ארגונים ואכן היו ארגונים שכאלה, לא הוטלה עליהם כל חבות. מקרה הבוחן הבולט ביותר אליו גם התייחסו השופטים הוא של חברת אי גה פארבן (I.G. Farben), התאגיד הגרמני שייצר עבור המשטר הנאצי את גז הציקלון בי, שסייע בבזיזת רכוש של מדינות כבושות וששיתף פעולה עם המשטר הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה. על התאגיד לא הוטלה כל חבות ואילו 24 ממנהליו נשפטו על פשעים כנגד האנושות במשפטי נירנברג. התאגיד עצמו לא הואשם בדבר מאחר שהטריבונל קבע שתאגיד נשלט ומונע על ידי בני אדם, אינדיבידואלים, ועל כן אינו מהווה ישות אשר ניתן להעמידה לדין פלילי. בנוסף, נשענו השופטים על אמנת רומא המקימה את בית הדין הפלילי הקבוע, הקובעת כי אישיות טבעית בלבד יכולה לעמוד לדין, וכן על ניסיונה של צרפת להעניק לבית הדין סמכויות שיפוט כלפי תאגידים, שכשל כיוון שבמדינות רבות בעולם אין זה מקובל עדיין. בדעת יחיד ניצב השופט לוואל. הוא חלק על דעת הרוב בציינו שיש להבחין בין בתי דין העוסקים בענישה פלילית לבין תביעה נזיקית. הוא גם סבר שאין זה נכון שהמשפט הבינלאומי לא מתיר ענישה כנגד תאגידים. לדבריו, המשפט הבינלאומי מנוסח כפי שהוא על מנת שכל מדינה תוכל לקבל החלטה הנראית בעיניה ראויה. עם זאת, לדעת השופט לוואל קיובל לא הצליחו להוכיח את טיעוניהם עד לרף ההוכחה הנדרש ומשכך הוא פסק נגדם קיובל ולטובת של. משכך, קיבל בית המשפט לערעורים את ערעור חברת הנפט ודחה את הערעור של קיובל פה אחד, אך כאמור, עם הנמקות שונות בתכלית.
פסק הדין - בית המשפט העליון של ארצות הברית

קיובל ערערו לבית המשפט העליון הפדרלי על החלטה של ערכאת הערעור (ה-Second Circuit) ביום 17 באוקטובר 2011. הטיעונים בעל פה נשמעו ביום 28 בפברואר 2012. באופן לא צפוי שינה בית המשפט את מוקד הדיון והודיע ביום 5 במרץ 2012 שהוא ייחד יום דיונים במהלך חודש אוקטובר 2012 לשמיעת טיעונים בשאלה אם ה-ATS יוצר סמכות שיפוט ביחס לעוולות שבוצעו מחוץ לארצות הברית. כלומר, הצדדים נדרשו להגיש טיעונים בדבר הנסיבות שבהן יכירו בתי משפט פדרליים בעילת תביעה המבוססת על חוק אמריקני לגבי עניין המתרחש מחוץ לשטחה של ארצות הברית. בכך השתנה המוקד של המחלוקת מהשאלה בדבר אחריות תאגידים בנזיקין על פי המשפט הבינלאומי, לסמכות השיפוט האקסטריטוריאלית של בית המשפט.