stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היפריון (ירח)
הערות שוליים

1 2  . "Gazetteer of Planetary Nomenclature". IAU Working Group for Planetary System Nomenclature
↑  דף היפריון באתר החללית קאסיני בJPL
↑  Lassell, W. (14 January 1848). "Observations of satellites of Saturn". Monthly Notices of the Royal Astronomical Society 8 (3): 42–43
↑  Jacobson, R. A. et al, (December 2006). "The Gravity Field of the Saturnian System from Satellite Observations and Spacecraft Tracking Data". The Astronomical Journal 132 (6): 2520–2526.
1 2  P.C.Thomas, "Hyperion's Sponge-like Appearance"Nature 448, 50-56 (5 July 2007) doi:10.1038/nature05779
↑  Hyperion features on the Gazetteer of Planetary Nomenclature
1 2  נאס"א, Cassini Prepares for Last Up-close Look at Hyperion, אתר JPL מתאריך 28/5/15
↑  space.com 31/8/2011 hyperion-cassini-flyby-photos.html Saturn's Odd Pockmarked Moon Revealed in New Photos
| 146 ירחי שבתאי |
| --- | --- | --- |
| ירחים רועי הטבעת | S/2009 S 1 • הירחים הקטנים • פאן • דפניס • אטלס • פרומתאוס • (S/2004 S 6 • S/2004 S 4 • S/2004 S 3) • פנדורה |  |
| שותפי מסלול | אפימתאוס • יאנוס |  |
| טבעת G | אגיאון |  |
| אלקיאונידס | מתונה • אנתה • פאליני |  |
| הירחים הפנימיים הגדולים (עם הטרויאנים) | מימס • אנקלדוס • טתיס • (טלסטו • קליפסו) • דיוני • (הלנה • פולידפקיס) |  |
| ירחים גדולים אחרים | ריאה • טיטאן • היפריון • יאפטוס |  |
| הירחים האינואיטיים | S/2019 S 1 ‏ • קיוויאוק • S/2005 S 4 ‏ • S/2020 S 1 ‏ • איג'ירק • פאליאק • S/2004 S 31 ‏ • טרקק • סיארנק • S/2019 S 14 ‏ • S/2020 S 3 ‏ • S/2020 S 5 ‏ |  |
| הירחים הגליקיים | אלביוריקס • בווין • S/2007 S 8 ‏ •Saturn LX ‏ • אריאפוס • טארבוס • S/2020 S 4 ‏ |  |
| הירחים הנורדיים | פיבי • S/2006 S 20 ‏ • S/2006 S 9 ‏ • סקאד'י • S/2007 S 5 ‏• S/2007 S 7 ‏ • S/2007 S 2 ‏ • S/2004 S 37 ‏ • S/2004 S 47 ‏ • S/2004 S 40 ‏ • S/2019 S 2 ‏ • S/2019 S 3 ‏ • S/2020 S 7 ‏ • סקול • S/2020 S 2 ‏ • S/2019 S 4 ‏ • S/2004 S 41 ‏ • S/2004 S 42 ‏ • הירוקין • גרייפ • S/2004 S 13 ‏ • S/2007 S 6 ‏ • מונדילפארי • S/2006 S 1 ‏ • S/2004 S 43 ‏ • S/2006 S 10 ‏ • S/2019 S 5 ‏ • גרידר • ברגלמיר • ג'רנסאקה • נארווי • סוטונגר • S/2007 S 3 ‏ • S/2004 S 44 ‏ • S/2004 S 45 ‏ • האטי • S/2004 S 17 ‏ • S/2006 S 11 ‏ • S/2004 S 12 ‏ • אגת'ר • S/2006 S 13 ‏ • S/2007 S 9 ‏ • S/2019 S 7 ‏ • S/2019 S 8 ‏ • פרבאוטי • ת'רימר • בסטלה • S/2019 S 9 ‏ • S/2004 S 46 ‏ • אנגרבודה • S/2019 S 11 ‏ • אגיר • בלי • S/2019 S 10 ‏ • S/2019 S 12 ‏ • גרד • S/2019 S 13 ‏ • S/2006 S 14 ‏ • גונלוד • S/2019 S 15 ‏ • S/2020 S 6 ‏ • S/2004 S 7 ‏ • S/2006 S 3 ‏ • S/2005 S 5 ‏ • סקריימיר • S/2006 S 16 ‏ • S/2006 S 15 ‏ • S/2004 S 28 ‏ • S/2020 S 8 ‏ • אלוולדי • קארי • S/2004 S 48 ‏ • גיירוד • פנריר • S/2004 S 50 ‏ • S/2006 S 17 ‏ • S/2004 S 49 ‏ • S/2019 S 17 ‏ • סורטור • S/2006 S 18 ‏ • לוגי • יימיר • S/2019 S 19 ‏ • S/2004 S 21 ‏ • S/2019 S 18 ‏ • S/2004 S 39 ‏ • S/2019 S 16 ‏ • S/2004 S 53 ‏ • S/2004 S 36 • ת'יאזי • S/2019 S 20 ‏ • S/2006 S 19 ‏ • Saturn LXIV • פורנג'וט • S/2004 S 51 ‏ • S/2020 S 10 ‏ • S/2020 S 9 ‏ • Saturn LVIII • S/2019 S 21 ‏ • S/2004 S 52 ‏ |  |
| מסלול חיצוני | S/2006 S 12 ‏ • S/2019 S 6 ‏ • S/2004 S 24 |  |
ורחויאנסק

ורחויאנסק (ברוסית: Верхоянск) היא עיירה ברפובליקת סאחה ברוסיה, מזרחית לנהר הגדול לנה.
גאוגרפיה

ורחויאנסק נמצאת כ-110 ק"מ מצפון לחוג הקוטב הצפוני ו-610 ק"מ צפונית לעיר יקוטסק ובערך באותו מרחק צפונית-מערבית מהכפר אוימיאקון. היא נמצאת בין רכס ורחויאנסק לרכס צ'רסקי ועל גבול הנהר יאנה.
גאוגרפיה > אקלים

| אקלים בורחויאנסק> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בורחויאנסק> ינואר.-9.5.-42.1.-48.1.-63.0.5.7 | אקלים בורחויאנסק> פברואר.-7.9.-36.8.-46.3.-61.1.5.5 | אקלים בורחויאנסק> מרץ.5.6.-19.2.-37.7.-56.1.4.5 | אקלים בורחויאנסק> אפריל.13.3.-2.7.-21.4.-44.2.4.5 | אקלים בורחויאנסק> מאי.28.1.10.0.-2.3.-24.1.14.6 | אקלים בורחויאנסק> יוני.34.0.20.0.6.8.-7.9.27.8 | אקלים בורחויאנסק> יולי.37.3.23.1.9.6.-1.7.34.4 | אקלים בורחויאנסק> אוגוסט.33.4.18.9.5.4.-8.3.31.7 | אקלים בורחויאנסק> ספטמבר.24.4.8.5.-2.4.-18.9.18.9 | אקלים בורחויאנסק> אוקטובר.10.4.-9.1.-18.9.-43.6.12.1 | אקלים בורחויאנסק> נובמבר.0.0.-31.0.-38.2.-54.6.10.8 | אקלים בורחויאנסק> דצמבר.-11.5.-39.9.-46.2.-59.9.7.5 | אקלים בורחויאנסק> שנה.37.3.-8.4.-20.0.-63.0.178.0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: https://meteolabs.ru/климат/верхоянск/
היסטוריה

בשנת 1638 נוסדה במקום מושבת קוזאקים, 90 ק"מ דרומית מזרחית לעיירה. ב-1775 הם עברו לגדה השמאלית של נהר היאנה, כדי להקל על גביית המיסים. ורחויאנסק קיבלה מעמד של עיר ב-1817 ובין 1860 ו-1917 היא הייתה מקום אליו הוגלו אסירים פוליטיים.
בשנת 2018 התגוררו בעיירה 1,122 איש.
אקלים

ורחויאנסק היא אחד ממקומות היישוב הקרים ביותר בחצי הכדור הצפוני. רק אוימיאקון קרה ממנה. הקיץ הוא קצר וחם והחורף הוא ארוך מאוד וקפוא. כמות המשקעים נמוכה, פחות מ-180 מ"מ לשנה, שיורדים בעיקר בחודשי הקיץ.
הטמפרטורה הקרה ביותר: 75 מעלות צלזיוס מתחת לאפס (ללא אישור רשמי)
הטמפרטורה הקרה ביותר שנמדדה: 67.8 מעלות צלזיוס מתחת לאפס (7 בפברואר 1892)
הטמפרטורה הממוצעת בינואר: 50 מעלות צלזיוס מתחת לאפס
הטמפרטורה השנתית הממוצעת: 17 מעלות צלזיוס מתחת לאפס
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה: 38 מעלות צלזיוס (יוני 2020)
הערות שוליים

↑  אטילה שומפלבי ואלכסנדרה לוקש, 38 מעלות בסיביר: "אפקט החממה יחריף", באתר ynet, 23 ביוני 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567667305171  LCCN: n91028854  NKC: ge398843  VIAF: 246210761   WorldCat (עם VIAF): 246210761 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערפילית הטרנטולה

| --- | --- |

ערפילית הטרנטולה באור נראה ממצפה הכוכבים לה סילה בצ'ילה
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  דג זהב
 שמות נוספים:  30 בדג זהב
 מגלה:  ניקולא לואי דה לאקאי 
 תאריך גילוי:  1751
 סוג:  אזור H II בתוך ענן מגלן הגדול
 בהירות נראית:  8.0+
 עלייה ישרה:  05ʰ 38ᵐ 38ˢ
 נטייה:  ‏‏05.7′ ‏69°‏-
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  11.7-
 מרחק:  10,000 ± 160,000  שנות אור 3,065.98±49,055.68  פארסק
 קוטר:  600 שנות אור
 
הערפילית
ערפילית הטרנטולה היא אזור H II בענן המגלני הגדול. במקור הערפילית נחשבה לכוכב אבל בשנת 1751 האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי גילה שמדובר בערפילית. ערפילית הטרנטולה נמצאת במרחק של כ-160,000 שנות אור (49,000 פארסק) מכדור הארץ, קוטרה כ-600 שנות אור (180 פארסק) ויש לה בהירות נראית מדרגה 8. זהו אחד מגרמי השמים הבהירים ביותר בשמים אשר אינו כוכב. גודלה ובהירותה של ערפילית הטרנטולה כה גדולים, כך שאם מרחקה מכדור הארץ היה כמו זה של ערפילית אוריון (1,300 שנות אור) היה גודלה הזוויתי כ-4 מעלות (פי 8 מהירח המלא) ואורה היה חזק מספיק כדי להטיל צללים על כדור הארץ. זהו האזור הפעיל ביותר מבחינת היווצרות כוכבים בקבוצה המקומית וזהו גם אחד האזורים הגדולים ביותר מסוגו בקבוצה המקומית.
ערפילית הטרנטולה מכילה בתוכה את צביר הכוכבים NGC 2070 אשר כולל כוכבים רבים דחוסים מאוד וביניהם ריכוז הכוכבים הידוע בתור R136 (המסיבי שבהם הוא R136a1), שקרינתם מעוררת את אטומי הגז שבערפילית והופכת אותה לנראית. המסה המוערכת של הצביר היא 450,000 מסות שמש דבר שמצביע על כך שהצביר יהפוך בעתיד לצביר כדורי. בנוסף ל-NGC 2070, ערפילית הטרנטולה מכילה מספר צבירים נוספים וביניהם הצביר המבוגר Hodge 301 אשר רוב הכוכבים המסיביים בו כבר התפוצצו בסופרנובה.
הסופרנובה הקרובה ביותר שנצפתה מאז המצאת הטלסקופ היא סופרנובה 1987A אשר התרחשה בפאתי ערפילית הטרנטולה. צביר הכוכבים NGC 2060, אשר נמצא גם כן בתוך ערפילית הטרנטולה, מכיל שארית סופרנובה בולטת, אבל שאריות סופרנובה רבות אחרות קשות לזיהוי בגלל המבנה הערפילי המורכב של הערפילית.
הערות שוליים

↑  National Optical Astronomy Observatory News: NEIGHBOR GALAXY CAUGHT STEALING STARS
מכתש שקלטון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה 
 על שם:  ארנסט שקלטון (1994) 
 נתונים ומידות
 קוטר:  20.9 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  LQ30 
 גוף שמיימי:  הירח
 קואורדינטות:  89°40′S 129°47′E﻿ / ﻿89.67°S 129.78°E﻿ / -89.67; 129.78
 
  (למפת הירח מוגדלת) מכתש שקלטון(למפת הירח רגילה) מכתש שקלטון
 
מכתש שקלטון הוא מכתש פגיעה, הנמצא בקוטב הדרומי של הירח. קוטר המכתש 21 ק"מ ועומקו 4.2 ק"מ. המכתש נקרא על שם ארנסט שקלטון שהיה ראש כמה משלחות מחקר בריטיות לאנטארקטיקה.
חלקו העליון של המכתש נמצא באזור המואר תמידית על ידי השמש. חלקו התחתון נמצא בצל תמידי, שמאפשר לחומרים נדיפים להיות במצב צבירה מוצק. הקוטב הדרומי של הירח נמצא בתוך מכתש שקלטון. מכדור הארץ ניתן לראות רק את הצד המואר של המכתש, הפונה לכדור הארץ.
פרטי המכתש

הקוטב הדרומי של הירח נמצא מספר ק"מ ממרכז המכתש. שפת המכתש אינה ישרה אלא נוטה בזווית 1.5°. פנים המכתש נמצא בחשיכה תמידית. חלק מהגבעות בשפת המכתש נמצאות 80% - 90% מהזמן באור השמש. לפנים המכתש יש מדרון, בזווית של 30° היורד לבסיסו בקוטר 6.6 ק"מ. לתחתית המכתש צורת כיפה לא אחידה בגובה 400–300 מטר. הפסגה המרכזית של הכיפה נמצאת בגובה של 200 מטרים. בתוך המכתש יש מספר קטן של מכתשים בגודל כמה מאות מטרים. בשל הצל התמידי הטמפרטורה הממוצעת במכתש היא 183- מעלות צלזיוס.
חקר המכתש

פנים המכתש צולם על ידי החללית היפנית SELENE בעזרת אור שהוחזר משפת המכתש. במדידות ספקטרומטר נייטרונים שהיה בגשושית "לונר פרוספקטור" נמצאו ריכוזים גבוהים יחסית של מימן קרוב לקטבים הצפונים והדרומים.
ביולי 1999 רוסקה הגשושית "לונר פרוספקטור" במכוון על יד מכתש שומכר הקרוב למכתש שקלטון. לא נמצאו סימני מים בחומר שנפלט בהתנגשות כנראה משום שלא היה קרח במקום או שהתנגשות לא הייתה עמוקה מספיק לפלוט סימני מים.
ב-15 בנובמבר 2008 גשושית בשם "MOON IMPACT PROBE" נחתה נחיתה קשה ליד המכתש. על הגשושית היה מד גובה, מכ"ם וספקטרומטר אופטי שגילו סימני מים. זו הייתה הגשושית הראשונה שמצאה סימני מים במכתש.
בנובמבר 2009, בעקבות ממצאים שסיפק לוויין המחקר LCROSS, יצאה נאס"א בהודעה רשמית שיש מאגר של מים באזור הקוטב הדרומי של הירח.
ב-26 במרץ 2019 בישיבה של ועדת החלל בארצות הברית הודיע סגן הנשיא מייק פנס שבנחיתה הבאה על הירח, ינחתו בקוטב הדרומי, מכיוון שניתן להפיק דלק לחלליות מהמים שנמצאו שם.
יפה לוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במרץ 1956 (בת 68)
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
יפה לוי-אוחנה (נולדה ב-18 במרץ 1956) היא שחקנית טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע ישראלית, אשר משחקת בקביעות באנסמבל התיאטרון המרוקאי.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

"הקלמרים" בתפקיד סבתא חרירה
"שנות ה-80" בתפקיד ראשל עובדיה
"להיות איתה" בתפקיד שוש
"רמזור" בתפקיד ציונה
"חברות" בתפקיד שרה
"לה פמיליה"
"האחיות המוצלחות שלי"
"רון" בתפקיד פקידה
"אטלנטיקה"
"ילדי בית העץ" בתפקיד ג'ולייט
"מתים לרגע" בתפקיד מלכה
"שנות ה-90" בתפקיד ראשל עובדיה
"בני אור" בתפקיד פיבי
פילמוגרפיה > קולנוע

"הקפות" בתפקיד מלי
"תל אביב על האש" בתפקיד דודתו של אסי
"ההילולה" בתפקיד ראשל עובדיה
"המנצחים" בתפקיד ג'ורג'ט
ים המוות (פול נאש)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פול נאש 
 תאריך יצירה:  שנות ה־40 של המאה ה־20 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  152.4 ס״מ 
 גובה:  102 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  N05717 (גלריית טייט) 
 מיקום:  מוזיאון טייט בריטניה
 
ים המוות (בגרמנית: Totes Meer, בעברית: "ים המוות") הוא ציור שמן על בד משנת 1941 מאת הצייר הבריטי פול נאש. הציור מתאר נוף לאור ירח המאוכלס בבית קברות של מטוסים שהתרסקו, כולם ממטוסי הלופטוואפה הגרמני. שברי המתכת השבורים של הכנפיים וגופי המטוסים מזכירים נוף ימי קפוא ומשונן, וייתכן כי הושפעו מציורו של קספר דויד פרידריך, ים הקרח. מידות היצירה הן 102 × 152 ס"מ (40 × 60 אינץ'), והיא נמצאת באוסף גלריית טייט מאז 1946.
רקע

נאש שימש אמן מלחמה רשמי הן במלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה. בשנת 1940 התבקש לעבוד עבור משרד האווירייה הבריטי, והחל לעבוד על "טוטס מיר" באותה שנה. עם זאת, נציגים מסוימים של משרד האווירייה הסתייגו מסגנונו האמנותי, ומשרתו המלאה הופסקה עוד לפני תום השנה. הציור הושלם בשנת 1941 והוצע לוועדת האמנים המלחמתיים, אשר שילמה לנאש 150 ליש"ט עבור היצירה.
תיאור התמונה

הציור התבסס על רישומים ותצלומים שיצר נאש באוגוסט 1940 ביחידת שחזור המתכת והמוצרים (Metal and Produce Recovery Unit) בקאולי, סמוך לאוקספורד. למקום זה הובאו שרידי מטוסים גרמניים ובריטיים שהופלו, כדי למחזרם במפעל הרכב מוריס מוטורס הסמוך, ששימש אז לבניית מטוסים ותיקונם. נאש כתב כי לאור ירח נראה כאילו ים ההריסות נע ומסתחרר, אך למעשה היה מת – התנועה היחידה בו הייתה מעופה של תנשמת לבנה, המתוארת באופק בצדו הימני של הציור.
הנוף הקודר מחזיר אל יצירותיו של נאש כאמן מלחמה במלחמת העולם הראשונה, כמו "אנו יוצרים עולם חדש" (We Are Making a New World) ו"דרך מנין" (The Menin Road). ייתכן כי הטון המלנכולי של היצירה הושפע גם ממצבו האישי של האמן – באותה תקופה הסתיים רומן שניהל עם הציירת איילין פורסטר אגאר, והוא סבל ממחלת ריאות שבסופו של דבר הביאה למותו.
נאש העניק לציור בתחילה את השם Iron Sea ("ים הברזל"), אך מאחר שקיווה כי התמונה תודפס על גבי גלויות שתישלחנה לגרמניה כחלק ממאמץ התעמולה הבריטית, החליט לבחור שם בגרמנית במקום. נאש תיאר את היצירה במילים הבאות:
"הדבר (ערימת ההריסות) נראה לי לפתע כמו ים גואה. ניתן היה להרגיש – בתנאים מסוימים, למשל בלילה לאור ירח – שזהו גל עצום השוטף את השדות, גלים נישאים הנשברים על פני המישור. ואז, לא, שום דבר לא נע; אין זה מים או קרח, אלא משהו קפוא ומת. זהו מצבור של מתכת, הרס. אלה מאות רבות של יצורים מעופפים שפשטו על חופים אלה (כמה מטוסים נאציים הופלו או התרסקו בארץ הזו מאז פלישתם הראשונה?). ובכן, הנה הם כאן, או לפחות חלקם. באור הירח הדועך, ניתן להישבע כי הם מתחילים לנוע, להסתחרר ולהתהפך כפי שעשו באוויר. סוג של קשיון מוות? לא, הם מתים ודוממים לחלוטין. היצור היחיד בתנועה הוא התנשמת הלבנה, החגה נמוך מעל גופותיהם של שאר היצורים הטורפים, סורקת את הצללים בחיפוש אחר חולדות ונברנים. היא אינה שם כסמל, אלא כצורה וצבע החיוניים בדיוק במקום ההוא כדי להתחבר לשולי העננים שמעל."
קבלה וביקורת

יו"ר ועדת האמנים המלחמתיים, קנת' קלארק, תיאר את "טוטס מיר" כ"ציור המלחמה הטוב ביותר עד כה". הציור זכה להצלחה מיידית כאשר הוצג בתערוכת "תמונות המלחמה הלאומיות" הגלריה הלאומית בלונדון במאי 1941. בשנת 1946 הועבר לגלריית טייט, והוא נחשב לאחת מהיצירות הבריטיות החשובות ביותר של מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

1 2 3  Totes Meer – by Paul Nash – David at the HALL of EINAR, www.thehallofeinar.com
↑  eileen agar, cakeordeathsite, ‏2016-11-03 (באנגלית)
עצם מיאל

| --- | --- |

תמונה של עצם מיאל שצולמה על ידי טלסקופ החלל האבל
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  הדובה הגדולה
 שמות נוספים:  ARP 148
 מגלה:  ניקולאס מיאל 
 תאריך גילוי:  13 במרץ 1940
 סוג:  גלקסיות מתנגשות, גלקסיית טבעת
 בהירות נראית:  14.56
 סיווג מורפולוגי:  RING
 עלייה ישרה:  11ʰ 03ᵐ 53.95ˢ
 נטייה:  ‏59.9″ ‏50′ ‏40°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  21-
 מרחק:  450,000,000  שנות אור 137,969,094.92  פארסק
 קוטר:  61,000x30,000 שנות אור
 הסחה לאדום:  10,171 ק"מ/שנייה 0.0345  z
 
עצם מיאל או גרם השמים של מיאל (Mayall's Object) היא גלקסיה אשר נוצרה מהתנגשות של שתי גלקסיות ונמצאת במרחק של 450 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה. הגלקסיה התגלתה על ידי ניקולאס מיאל שעל שמו נקראת הגלקסיה) ב-13 במרץ 1940. כאשר התגלתה הגלקסיה היא תוארה בתור ערפילית מוזרה בצורה המזכירה סימן שאלה. בתחילה נחשבה הגלקסיה לגלקסיה רגילה המקיימת אינטראקציה עם תווך בין כוכבי, אך מאוחר יותר התברר שהיא איחוד שנוצר על ידי התנגשות של שתי גלקסיות ותוצאתו גלקסיית טבעת עם מעין זנב היוצא ממנה. גודלו הזוויתי של העצם הוא 0.467 על 0.224 דקות קשת ששקול לאורך של כ-61,000 שנות אור ורוחב של כ-30,000 שנות אור.
הערות שוליים

1 2  NED: ARP 148
1 2  SIMBAD: ARP 148
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עצם מיאל".
הלנה (ירח)

| --- | --- |

הירח הלנה על רקע העננים של שבתאי. צולם על ידי הגשושית קאסיני
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  שבתאי
 תאריך גילוי:  1 במרץ 1980, מצפה הכוכבים פיק די מידי
 מגלה:  פייר לאק, ז'אן לקאשה
 על שם:  הלנה 
 מקום גילוי:  מצפה הכוכבים פיק די מידי 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  377,396 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.0022
 זמן הקפה:  2.736915 ימים
 נטיית מסלול:  0.0199°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  17.6 ק"מ   ממדים של 36X30X32 ק"מ
 מסה:  11 אקסאגרם
 אלבדו:  1.67 
 
הלנה  (נקרא גם Saturn XII, S/1980 S 6.) הוא אחד מהירחים של כוכב הלכת שבתאי. התגלה ב-1980 על ידי פייר לאק, ז'אן לקאשה. חולק מסלול עם דיוני.
שמו

הלנה נקרא על שם הלנה מטרויה, מי הייתה נכדתו של כרונוס (שבתאי) במיתולוגיה היוונית ואחותם של קסטור ופולוקס.
עם גילויו ב-1980 הוא נקרא באופן זמני S/1980 S 6. הלנה ידוע גם בשם Saturn XII וגם בשם Dione B, כיוון שהוא במסלול משותף עם הירח דיוני.
מסלול ומאפיינים

הירח הלנה חולק מסלול עם דיוני בנקודת לגראנז' המתאימה למסלול, יחד עם פולידפקיס. הוא אחד מהירחים הטרויאנים של שבתאי. חצי הציר הגדול שלו הוא 377,400 ק"מ משבתאי ומשלים סיבוב סביב שבתאי כל 2.7 ימים (במדידה לפי משך יממה של כדור הארץ).
הירח בקוטר ממוצע של 17.6 ק"מ. בממדי אופייניים של 36x32x30 ק"מ.
תצפיות מראות כי הצד הפונה לשבתאי מלא במכתשים קטנים (עד גודל של מספר ק"מ בודדים) ואילו הצד הנגדי לשבתאי בעל מכתשים בודדים, שמגיעים לגודל של 10 ק"מ. (גודלו של הלנה עד 30 ק"מ).
תצפיות וחקר על ידי גשושיות

הלנה נצפה לראשונה מכדור הארץ ב-1980, על ידי פייר לאק, ז'אן לקאשה ממצפה הכוכבים פיק די מידי.
נראה לראשונה מהחלל בזמן חליפה של הגשושית וויאג'ר 2 ליד שבתאי באוגוסט 1981.
תצפיות נוספות התבצעו עם הגעתה של הגשושית קאסיני למסלול סביב שבתאי ב-2004. קאסיני התקרבה לחליפה ליד הירח הלנה בתאריך 3 במרץ 2010, וכן ביצוע יעף קרוב ביוני 2011.
תצפיות נבחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונת וויאג'ר 2 (אוגוסט 1981) | מבט על הלנה מקרוב על ידי קאסיני יוני 2011) | תקריב של הלנה עם שבתאי ברקע (קאסיני, מרץ 2010) | הלנה, מבט לחלק הפונה לשבתאי (קאסיני, ינואר 2011) |
ראו גם

האסטרואיד 101 Helena (אנ') שהתגלה ב-1868, גם נקרא הלנה.
קאלה (ירח)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  2001
 מגלה:  סקוט שפרד, דייוויד ג'וויט, ג'אן קליינה 
 על שם:  Kale 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  22,409,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.2011
 זמן הקפה:  685.324 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.31 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  165°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  2 ק"מ
 מסה:  ‎1.5×1013‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  23.0
 
קאלה (נקרא גם Jupiter XXXVI) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק. קאלה התגלה בשנת 2001 על ידי קבוצת אסטרונומים שהודרכה על ידי סקוט שפרד וקוטלג בשם S/2001 J 8. קאלה קיבל את שמו בשנת 2003 על שם אחת מהחאריטות שהיו בנותיו של זאוס.
קוטרו של קאלה הוא 2 קילומטרים ומהירות סיבובו סביב כוכב הלכת צדק היא 2.31 קילומטר לשנייה. רדיוס מסלולו של קאלה סביב צדק הוא 22,409,000 ק"מ וזמן הקפתו סביב צדק הוא 685.324 ימים. קאלה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.2011.
קאלה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטרים ובנטייה של כ-165°.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
אוגוסטה (תואר)

מטבע רומי המציג את דיוקנה של אאליה פלקילה עם הכתובת "אוּגוּסְטָה"
אַוּגוּסְטָה היה תואר כבוד רומי שהוענק מספר פעמים לנשים ממשפחת הקיסר הרומי בתקופת האימפריה הרומית. התואר נשאב מהתואר אוגוסטוס, התואר הידוע ביותר של הקיסר הרומאי הראשון, אוגוסטוס קיסר, שנהפך במהלך הזמן לאחד מתארים הרשמיים של הקיסרים הרומים.
נראה שלפחות עד לתקופת הטטררכיה התואר עצמו, כמו התואר אוגוסטוס, היה חסר סמכויות ממשית והיה תואר כבוד בלבד.
האישה הראשונה שקיבלה את תואר ה"אוגוסטה "הייתה ליויה, אשתו של אוגוסטוס קיסר. בצוואתו ציווה אוגוסטוס קיסר שליויה תהפוך לחלק ממשפחת היוליים והיא קיבלה את השם "יוּלִיָה אַוּגוּסְטָה". נשים נוספות שקיבלו את התואר היו אגריפינה הצעירה, אשתו ואחייניתו של הקיסר קלאודיוס, ואאליה פלקילה, אשתו הראשונה של הקיסר תאודוסיוס הראשון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1081688920
פאנדיה (ירח)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  2018
 מגלה:  סקוט שפרד וקבוצתו
 על שם:  פנדיה 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  11,525,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.18
 זמן הקפה:  251.77 ימים
 נטיית מסלול:  28.15°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  3 ק"מ
 
פאנדיה (לשעבר S/2017 J 4) הוא ירח של כוכב הלכת צדק. פאנדיה התגלה בשנת 2017 על ידי האסטרונום האמריקאי סקוט שפרד וצוותו, אך גילויו פורסם רק ב-18 ביולי 2018. פאנדיה קיבל את שמו בשנת 2019 והוא קרוי על שם פאנדיה, בתם של זאוס וסלנה.
פאנדיה נמצא במרחק ממוצע של 11,525,000 ק"מ מצדק, באינקלינציה של 28.15 מעלות. הוא מסתובב בכיוון התנועה של צדק, ונחשב חלק מקבוצת הירחים הימליה. זמן ההקפה שלו הוא 251.77 ימים. קוטרו של S/2017 J 4 הוא בערך 3 קילומטרים.
הערות שוליים

1 2  ירחי צדק סקוט שפרד תיעוד הירחים ופרמטרי המסלול כפי שידועים מתצפיות, יולי 2018
1 2  אודות הירח S/2017 J 4 באתר הMinor Planet Center
↑  גרש, לורן. "Astronomers have found a new crop of moons around Jupiter, and one of them is a weirdo". The Verge. נבדק ב-17 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
צביר 1806-20

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קשת
 סוג:  צביר פתוח
 עלייה ישרה:  18ʰ 08ᵐ 39.33ˢ
 נטייה:  ‏40″ ‏24′ ‏20°‏-
 מאפיינים פיזיים
 מרחק:  50,000  שנות אור 15,329.9  פארסק
 קוטר:  15 שנות אור
 מסה:  6,600  ☉M
 
צביר 1806-20 הוא צביר פתוח המוסתר על ידי ענני אבק צפופים בצד המרוחק של גלקסיית שביל החלב, בערך במרחק של כ-50,000 שנות אור מכדור הארץ ומכיל עשרות כוכבים מסיביים ביותר. בין השאר, הצביר מכיל את המגנטר SGR 1806-20 שהוא ככל הנראה כוכב נייטרונים צעיר ואת הכוכב מסוג משתנה כחול ובהיר LBV 1806-20 אשר מועמד להיות הכוכב בעל עוצמת ההארה הגדולה ביותר בגלקסיה. LBV 1806-20 וכוכבים מסיביים רבים נוספים בצביר יסיימו את חייהם כסופרנובות במיליוני השנים הקרובות, וישאירו אחריהם כוכבי ניטרונים או חורים שחורים. קוטר הצביר כדקת קשת שבמרחק של 50,000 שנות אור שקולה לקוטר של כ-15 שנות אור, ליבתו קטנה בקוטר של כ-0.65 שנות אור (0.2 פארסק) והוא מכיל מלבד LBV 1806-20 גם לפחות שלושה כוכבי וולף-ראיה (מסוגים: WC8, WN6 ו-WN7) ועל ענק מסוג OB, בנוסף לכוכבים מסיביים צעירים יותר. גילו של הצביר מוערך בכ-4 מיליוני שנים ומסתו לפחות 6,600 מסות שמש.
הצביר מוסתר מאיתנו על ידי עננים צפופים של אבק וניתן לראיה בעיקר באמצעות קרינה תת אדומה או בגלי רדיו. הוא חלק מ-W31 (אזור H II) וענן מולקולרי ענק.
הערות שוליים

↑  D. F. Figer, F. Najarro, T. R. Geballe, R. D. Blum, R. P. Kudritzki: MASSIVE STARS IN THE SGR 1806 − 20 CLUSTER