stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרלו סיג'יסמונדו קאפצ'ה
ביוגרפיה

קאפצ'ה למד פילוסופיה ומשפטים בספרד. בשנות ה-90' של המאה ה-17 מונה למושל טרני ובהמשך למושל קאשה ואסיזי.
בין 1703 ל-1714 שימש "מזכיר למכתבים באיטלקית ובלטינית" אצל מריה קז'ימייז'ה, אלמנת מלך פולין יאן סובייסקי, שחיה בגלות ברומא. בשנות עבודתו בארמון המלכה הגולה כתב לבריות לשבע אופרות של דומניקו סקרלטי, שאת נושאיהן לקח מכתבי אאוריפידס, אובידיוס, אריסטו פייר קורניי וראסין, כדי לשוות לדמויותיו הכפריות והמלכותיות את האופי הרצוי לפי דרישות האקדמיה של ארקדיה ואקדמיות אחרות, שנטו לאופרה סריה של המאה ה-18. קאפצ'ה, שהיה חבר באקדמיה של ארקדיה, בשם "מטיסטו אולביאנו" שאימץ לו כמקובל בארקדיה, התאים עצמו לדרישות אלה.
הלברית האחרונה שחיבר, בשנת 1718, הייתה לאופרה "טלמכוס" של אלסנדרו סקרלטי. נוסף ל-13 לבריות אופרה כתב גם 28 קומדיות בפרוזה, שארבע מהן כללו קטעים מושרים, וכן טקסטים לקנטטות, סרנדות ואורטוריות, בהן "התחייה" (La Resurrezione) של הנדל.
מקור

לוול לינדגרן, "קאפצ'ה, קרלו סיג'יסמונדו", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319894105171  PLWABN: 9810588428205606  BNE: XX4806421  BnF: cb120193448 (data)  CANTIC: a11364531  CiNii: DA10443970  GND: 118204718  ICCU: BVEV057092  ISNI: 0000 0001 0889 4094  LCCN: nr89001853  MusicBrainz: 33ea03f6-dd5c-435e-8601-250f2983e05b  NKC: xx0049832  SUDOC: 028337344  Trove: 1168271  VcBA: 495/13084  VIAF: 39389594   WorldCat (עם VIAF): 39389594
קרחון מארס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  מאדים 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°54′00″S 68°23′00″W﻿ / ﻿71.9°S 68.3833°W﻿ / -71.9; -68.3833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מארס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מארס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מארס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מארס
 
קרחון מאדים או קרחון מארס (באנגלית: Mars Glacier) הוא קרחון בקצה הדרום-מזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 11 קילומטרים; רוחבו 4 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון מערב, בין רכס פובוס, ומצוקי טו סטפ, ונשפך אל מדף הקרח ג'ורג' השישי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
הקרחון נסקר לראשונה בשנת 1949 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הקרחון מופה על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי אלזוורת'.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של כוכב הלכת מאדים (באנגלית: מארס).
קרחון מאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°43′00″S 162°43′59″E﻿ / ﻿77.7167°S 162.733°E﻿ / -77.7167; 162.733
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאר
 
קרחון מאר (באנגלית: Marr Glacier) הוא קרחון בגבעות קוקרי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם 4 קילומטרים ממערב לקרחון גולדמן.
הקרחון זורם לכיוון צפון מגבעות קוקרי, לעבר שפכו של קרחון טיילור.
הקרחון ממוקם בגובה 1,288 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

אזור גבעות קוקרי (ובכללן הקרחון) התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי סקוט.
הקרחון נקרא על שמו של ג'יימס וו. ד. מאר (James W S Marr), שהיה זואולוג במשלחת דיסקברי.
קוורנר רייקה

ההיכל הביתי "מלאדוסט" מבחוץ
קוורנר רייקה (בקרואטית: KK Kvarner Rijeke) היא קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר רייקה על מפרץ קוורנר, המתמודדת בליגת העל הקרואטית.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1946 והשתתפה בליגה היוגוסלבית לשעבר בסך הכל 6 עונות.
בעונות 1976/77, 1980/81, הגיעה הקבוצה לגמר הגביע היוגוסלבי, אך הפסידה לקבוצות יוגופלסטיקה ספליט וציבונה זאגרב בהתאמה.
הקבוצה משחקת בליגה הקרואטית הבכירה מאז הקמתה. מספר עונות התנדנדה בין הליגה הראשונה לשנייה. בעונת 2000/01 סיימה במקום השלישי. בעונת 2010/11 הגיעה עד לרבע גמר הגביע והפסידה לצ'דביטה זאגרב.
במסגרת אירופאית

הקבוצה השתתפה בעונת 1977/78 בגביע ספורטה והגיעה עד לשלב בית רבע הגמר, בו סיימה במקום הרביעי והאחרון. כמו כן השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ' בעונות 1994/95 (הודחה בסיבוב השני על ידי סקאליג'רה ורונה), 2000/01 (הודחה בסיבוב השני על ידי טורק טלקום), 2001/02 (הודחה בסיבוב הראשון על ידי ק.ק. קאפושוואר). בעונת 2001/02 הקבוצה הייתה בין הקבוצות הראשונות שהקימו את הליגה האדריאטית, בה השתתפה במשך עונה אחת בלבד.
שמות ואולם הבית

בעבר אומצה הקבוצה על ידי חברת הביטוח "טריגלאב" ושמה שונה בהתאם למשך מספר עונות. כמו כך נקראה הקבוצה בעבר "טורפדו". כיום יש לקבוצה הסכם חסות עם הברת התיירות "נובי רסורט".
מאז שנת 2009 מארחת הקבוצה בהיכל מלאדוסט שהוקם בשנת 1973 ומכיל  3,960 מקומות ישיבה. ההיכל משמש גם את קבוצת הכדוריד המקומית. בשנת 2000 היה אחד משני האולמות שאירחו את אליפות אירופה בכדוריד.
תארים והישגים

הליגה הקרואטית :
חצי גמר: 2001
הגביע היוגוסלבי :
גמר: 1977, 1981
גביע ספורטה:
רבע גמר: 1978
שחקנים בולטים בעבר

קרואטיה מריו סטואיץ'
קרואטיה דאבור קוס
קרואטיה קוטיס בוסטיץ'
קרואטיה גוראן סוצ'ורוביץ'
ארצות הברית דורון קלרק
קפיצות סקי

קופץ סקי בקלגרי, קנדה
קפיצת סקי
קפיצות סקי הוא ענף ספורט חורף, שבו הקופץ צובר מהירות בגלישה במורד מקפצה ומקצה המקפצה הוא מנתר במורד גבעה מושלגת. תוצאות הקפיצה הן שקלול של המרחק אליו הגיע הקופץ וציוני שופטים שמדרגים את סגנון הקפיצה שלו בטווח שבין 1 ל-20. מגלשי הסקי בשימוש בקפיצות הם רחבים וארוכים, בעלי צדדים מקבילים.
ענף הספורט הזה פופולרי במיוחד בסקנדינביה (בייחוד בפינלנד ובנורווגיה), בגרמניה, באוסטריה, בפולין, בסלובניה, בצ'כיה ועוד. בשנים האחרונות יש עליה בפופולריות של הספורט גם במדינות ברית המועצות לשעבר כגון רוסיה, אוקראינה ובלארוס. מחוץ לאירופה הספורט פופולרי ביפן ובשנים האחרונות ניתן לראות גם קופצים מארצות הברית ומקנדה.
אירועי הגביע העולמי בקפיצות סקי מאורגנים על ידי פדרציית הסקי הבינלאומית. בנוסף לגביע העולמי הפדרציה מארגנת גם את אירועי הגביע הקונטיננטלי לגברים, ובשנים האחרונות החלו לארגן גם תחרויות גביע קונטיננטלי לנשים. ישנם שלושה סוגים של גבעות מהן קופצים: "גבעה נורמלית", "גבעה גדולה" ו"תעופת סקי". שני האחרונים משמשים בגביע העולם בעוד שבגביע הקונטיננטלי משתמשים ב"גבעה נורמלית" וב"גבעה גדולה".
היסטוריה של קפיצות הסקי

סונדרה נורהיים מנורווגיה נחשב כמייסד הענף. ב-1860 הוא קפץ עם המגלשיים שלו למרחק 30 מטרים. שנתיים מאוחר יותר כבר נערכה תחרות קפיצות הסקי הראשונה בנורווגיה. לאחר מלחמת העולם הראשונה החל הענף להתפתח כאשר קופצים נורווגים הציגו סגנון קפיצה בו הגוף מוטה קדימה כדי לשפר את האווירודינמיות. בזכות הסגנון החדש היה הקופץ האוסטרי סיפ בראדל לראשון שחצה את קו 100 המטרים בשנת 1936. הספורט הוסיף להתפתח ולצבור תאוצה אבל רק בשנת 1985 הוצגה לראשונה הקפיצה בסגנון ה-V (על ידי השוודי יאן בוקלב) בו הקופץ יוצר את האות V בעזרת המגלשיים שלו. הסגנון החדש הוכר כאווירודינמי יותר מהסגנון בו המגלשיים היו צמודים ומאז זהו הסגנון המקובל בקרב הקופצים.
עד לשנים האחרונות הורשו רק גברים להתחרות בענף. תחרויות לנשים החלו מסוף שנות התשעים, ובשנת 2009 הוכנס לראשונה ענף קפיצות-הסקי לנשים לתוכנית אליפות העולם. עם זאת, החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לא לכלל מקצים לנשים בענף זה באולימפיאדת ונקובר ב-2010, החלטה שספגה ביקורת רבה ועתירה נגדה אף הוגשה לבית המשפט העליון של קנדה. לבסוף מקצי קפיצה לנשים נכנסו לתוכנית האולימפית ב-2014 באולימפיאדת סוצ'י.
ציוד ותקנות

הקפיצות מתבצעות עם מגלשיים ייחודיים, ארוכים מאוד ורחבים. הקופצים לובשים חליפות מיוחדות שעוזרות להקטין את הגרר ועל ידי כך להאריך את משך השהיה באוויר. בנוסף מחויבים הקופצים לחבוש קסדה ומשקפי רוח.
על מנת להקטין את התלות בציוד, קבעה פדרציית הסקי תקנות שמגבילות את רוחב החליפה המותר, וכן הגבילה את אורך מגלשי הסקי לעד -146% מגובהו של הקופץ. קופץ שציודו חורג מהתקנות נפסל מיידית לאותה תחרות.
אחת הבעיות העיקריות בספורט זה היא הנטייה לאנורקסיה בקרב חלק מהקופצים. בשל קיומו של יחס ישיר בין משקל הגוף לבין מרחק הקפיצה הגיעו ספורטאים רבים למצב של תת-משקל על מנת לשפר את ביצועיהם. לקראת עונת 2005 פרסמה פדרציית הסקי תקנות חדשות על פיהן קופצים בתת-משקל לא יוכלו להשתמש במגלשי סקי באורך המתאים להם ויאלצו להשתמש במגלשיים קצרים יותר, מה שיפגע בביצועיהם ויעודד אותם לעלות למשקל תקין. הקופץ הנורווגי סיגורד פטרסן הוא דוגמה טובה. פטרסן סיים במקום הרביעי בגביע העולם ב-2004 ואף זכה בטורניר "ארבע הגבעות", אולם בעונת 2005 נאלץ לקצר את מגלשי הסקי שלו בעקבות התקנות החדשות וסיים את העונה במקום ה-20 בלבד בגביע העולם.
שיטת הניקוד

לכל גבעה ישנו "קו החישוב" או נקודת ה-K שייחודיים לה; קו החישוב של גבעות נורמליות נע באזור ה-90 או 95 מטרים, בגבעות גדולות מדובר באזור 120 או 125 המטרים ובתעופת סקי קו החישוב יהיה בדרך כלל באזור 185 המטרים. קופץ שנחת בדיוק על קו החישוב זכאי ל-60 נקודות (בגבעות-ענק נחיתה על קו החישוב מזכה ב-120 נקודות). נחיתה מעבר לקו החישוב מזכה בנקודות בונוס בהתאם לגודל הגבעה. בגבעה הבינונית הבונוס הוא 2 נקודות למטר, ובגבעה גדולה הבונוס הוא 1.8 נקודות למטר (בקפיצות מגבעה גדולה במסגרת סקי נורדי משולב הבונוס הוא 1.2 נקודות למטר). בגבעות-ענק הבונוס הוא 1.2 נקודות למטר. אם הקופץ נחת לפני קו החישוב מחסירים מניקוד הבסיס (60 או 120 נקודות) את מספר הנקודות בהתאם למרחק ובכפוף לשיטת החישוב שהוצגה. לדוגמה, בגבעה שנקודת ה-K שלה היא 120 מטר, קופץ שהשיג 125 מטרים יזכה ל-60 הנקודות ובנוסף ל-1.8*5 נקודות בונוס - סך הכול 69 נקודות. קופץ שהגיע רק ל-110 מטרים יזכה ל-60 הנקודות פחות 10*1.8 - 42 נקודות.
יתרה מכך, סגנון הקפיצה מדורג על ידי חמישה שופטים כשהציון הגבוה ביותר והציון הנמוך ביותר אינם נחשבים. השופטים בוחנים את היציבות של הקופץ באוויר, את צורת המגלשיים שלו בעת התעופה כשהדגש הוא על תצורת ה-V, ועל הנחיתה שחייבת להתבצע בסגנון ה"טלמרק", כאשר רגל אחת מכופפת מעט בעוד שהשנייה ישרה. כמו כן קופץ שמעד לאחר הנחיתה או נפל יאבד מספר נקודות רב. סך כל הנקודות מהשופטים מתווסף לניקוד שהושג בזכות המרחק והשקלול מהווה את תוצאת הקופץ. כך לדוגמה קופץ שהשיג 125 מטר וציוני השופטים הם 17.5, 18.0, 18.5, 18.5, 19.0 יקבל בנוסף ל-69 נקודות על מרחק (לפי מה שהוסבר קודם) גם 55 נקודות על השיפוט (18 + 18.5 + 18.5) וסה"כ 55+69=124 נקודות.
מרכיב הרוח הוא בעל משמעות גדולה בקביעת מרחק הקפיצה. כך, רוח נגדית מסייעת לקופץ להשיג מרחק גדול יותר בזכות ההתנגדות בזמן האחיזה באוויר, בעוד שרוח גבית מקצרת את מרחק הקפיצה ורוח צידית מסיטה את הקופץ הצידה, לעיתים בצורה מסוכנת. על מנת להגדיל את מרכיב ההוגנות בתחרויות הוכנסו כיוון הרוח ועוצמתה כמשתנה נוסף בחישוב הציון, כשרוח גבית מוסיפה נקודות לציון בהתאם לעוצמת הרוח (ככל שהרוח מפריעה יותר כך יהיה הציון גבוה יותר) בעוד שרוח נגדית מורידה ניקוד באופן דומה.
מרכיב משמעותי נוסף הוא שער הזינוק - כלומר מרחק ההרצה לפני הזינוק מהגבעה. מרחק זה הוא בעל משמעות קריטית בקביעת התוצאה הסופית. לעיתים במהלך התחרות נראה כי מרחק הזינוק קצר מדי (מה שפוגע ברמת התוצאות) או ארוך מדי (מה שיכול לסכן את הנחיתה של הקופצים). בשיטה החדשה ניתן להזיז את השערים באמצע התחרות ועל מנת לשמור על איזון בתוצאות נהוג להוריד ניקוד מסוים אם מרחק ההרצה מתארך ולעומת זאת לפצות בתוספת ניקוד אם מרחק ההרצה מתקצר. פתרון זה מונע את הצורך לקפוץ מחדש עבור הקופצים שכבר ביצעו את הקפיצה, מה שהיה נפוץ לפי השיטה הישנה. בעונת 2009/2010 השיטה פעלה כניסוי. על אף המחלוקת והביקורת על השיטה מצד גורמים שונים, הוחלט להחיל את השיטה על כל התחרויות במסגרת הגביע העולמי בקפיצות סקי וסקי נורדי משולב החל מעונת 2010–2011.
מהלך התחרות

כל מדינה רשאית לשתף בתחרות קפיצות סקי מספר מוגבל של ספורטאים על פי קריטריונים של פדרציית הסקי (באליפויות העולם ואולימפיאדות - 4 קופצים למדינה). מספר הספורטאים המגיעים לכל תחרות גביע עולם נע בין 60 ל-80 ספורטאים. הספורטאים זוכים למספר קפיצות אימון ולאחריהם ניגשים למוקדמות, בהן נקבע אילו ספורטאים יזכו להשתתף בתחרות עצמה. את התחרות מתחילים 50 ספורטאים, מתוכם 10 המדורגים הראשונים בעולם פטורים ממוקדמות בעוד ששאר הקופצים מתחרים במוקדמות על 40 המקומות הנותרים. לאחר שנקבעו 50 הקופצים (בתחרויות תעופת סקי מתחרים 40 קופצים בסיבוב הראשון) שיתחילו את התחרות ניגשים לסיבוב התחרות הראשון. בסיבוב זה סדר הקפיצה נקבע באופן הפוך לדירוג בגביע העולמי (מוביל הגביע העולמי קופץ אחרון). בתום סיבוב זה עולים לסיבוב השני רק 30 קופצים עם התוצאות הטובות ביותר. בסיבוב זה סדר הקפיצות נקבע בסדר הפוך לפי מיקום אחרי הקפיצה הראשונה (המוביל אחרי הסיבוב הראשון קופץ אחרון). בתום הסיבוב השני והאחרון הקופצים מדורגים על פי שקלול תוצאותיהם משני הסיבובים.
בתחרות הקבוצתית לכל קבוצה יש 4 קופצים. בסיבוב הראשון יש ארבעה סבבים כשבכל סבב יש קופץ אחד מכל קבוצה. סדר הקפיצה הוא על פי דירוג הנבחרות בסדר הפוך כשהנבחרת שמדורגת במקום הראשון בעולם תקפוץ אחרונה. בקפיצה השנייה יש גם ארבעה סבבים אך רק 8 הנבחרות הטובות ביותר על פי תוצאות הקפיצה הראשונה ישתתפו בקפיצות. סדר הקפיצות זהה לקפיצה הראשונה למעט בסבב האחרון ששם סדר הקפיצות הוא על פי המיקום אחרי 7 סיבובים. הקבוצה שמנצחת היא הקבוצה שצוברת הכי הרבה נקודות בתום 8 קפיצות.
טורניר "ארבע הגבעות"

טורניר ארבע הגבעות הוא טורניר יוקרתי המתקיים מדי שנה מאז שנת 1953 בימים שסביב ראש השנה האזרחית. במהלך הטורניר נערכות ארבע תחרויות בהפרש של יומיים או שלושה בין תחרות אחת לשנייה, על ארבע גבעות שונות: שתי גבעות בגרמניה, אוברסטדורף וגארמיש-פארטנקירכן, ושתי גבעות באוסטריה, אינסברוק ובישופסהופן. התחרויות הללו מקנות גם ניקוד לגביע העולמי וגם ניקוד פנימי לטורניר והטורניר הזה נחשב כשיאה של עונת קפיצות הסקי. כללי התחרויות בטורניר שונים מעט: האימונים והמוקדמות מתקיימים כסידרם אולם סיבוב הקפיצות הראשון של כל תחרות נקרא "שלב הנוק אאוט" ובו מתחרים 50 הקופצים שעלו מהמוקדמות בזוגות, כאשר הקופץ שניצח במוקדמות מתמודד מול הקופץ שהגיע במקום ה-50, הקופץ שסיים שני מתמודד מול זה שסיים-49 וכן הלאה. המנצח מכול זוג עולה אוטומטית לסיבוב הקפיצות השני, ול-25 המנצחים מתווספים חמשת המפסידים בעלי התוצאות הטובות ביותר. סיבוב הקפיצות השני נערך במתכונת הרגילה של תחרויות גביע העולם והמנצח הוא זה ששקלול הניקוד שלו משני הסיבובים הוא הגבוה ביותר.
בעונת 2002, היה סוון האנאוולד הגרמני לקופץ הראשון אי פעם שזכה בטורניר לאחר ניצחון בכל ארבע הגבעות, ובטורניר 2017–2018 הגיע להישג זה גם קמיל סטוך הפולני, ובכך הפך לקופץ השני שניצח בכל ארבע הגבעות בטורניר יחיד. הטורניר בעונת 2006 היה דרמטי ובסופו הגיעו יאנה אהונן הפיני ויעקוב יאנדה הצ'כי למספר נקודות זהה והוכתרו ביחד כזוכים משותפים, בפעם הראשונה בהיסטוריה של הטורניר. אהונן זכה בטורניר של 2008 והשלים זכייה חמישית. בכך מחזיק אהונן בשיא הזכיות בטורניר.
אנדרס יאקובסן הנורווגי זכה בטורניר של 2007 בשנתו הראשונה בסבב הגביע העולמי. בשנים האחרונות הפכו האוסטרים לדומיננטיים בתחרות. בשנת 2009 זכה וולפגנג לויצל הוותיק בטורניר, בשנת 2010 זכה בתואר אנדריאס קופלר, בשנת 2011 זכה בתואר תומאס מורגנשטרן ובשנים 2012 ו- 2013 זכה בתואר אוסטרי נוסף, גרגור שלירנצאואר. שיאן הזכיות בטורניר היוקרתי הוא הפיני יאנה אהונן שזכה חמש פעמים בין השנים 1999 ל-2008.
רשימת זוכי טורניר ארבע הגבעות מאז שנת 2000
1999-2000 - אנדריאס וידהוצל (אוסטריה)
2000-2001 - אדם מאליש (פולין)
2001-2002 - סוון האנאוולד (גרמניה)
2002-2003 - יאנה אהונן (פינלנד)
2003-2004 - סיגורד פטרסן (נורווגיה)
2004-2005 - יאנה אהונן
2005-2006 - יאקוב יאנדה (צ'כיה) ויאנה אהונן
2006-2007 - אנדרס יאקובסן (נורווגיה)
2007-2008 - יאנה אהונן
2008-2009 - וולפגנג לויצל (אוסטריה)
2009-2010 - אנדריאס קופלר (אוסטריה)
2010-2011 - תומאס מורגנשטרן (אוסטריה)
2011-2012 - גרגור שלירנצאואר (אוסטריה)
2012-2013 - גרגור שלירנצאואר
2013-2014 - תומאס דיטהרט (אוסטריה)
2014-2015 - פטר פרווץ' (סלובניה)
2015-2016 - שטפן קראפט (אוסטריה)
2016-2017 - קמיל סטוך (פולין)
2017-2018 - קמיל סטוך (פולין)
2018-2019 - ריויו קובאישי (יפן)
2019-2020 - דויד קובאצקי (פולין)
2020-2021 - קמיל סטוך (פולין)
הגביע העולמי

הגביע העולמי בקפיצות סקי הוא סבב עונתי של תחרויות בהשתתפות הדרג הבכיר של הקופצים. התחרות הראשונה מתקיימת לרוב בסוף השבוע האחרון של נובמבר בעיירה קוּסָמוֹ שבצפון פינלנד והתחרות האחרונה מתקיימת על פי רוב בסוף השבוע השלישי של מרץ בגבעה הגדולה ביותר בעולם, בפלניצה שבסלובניה. המדינות שמארחות את תחרויות הגביע העולמי הן בעיקר גרמניה, אוסטריה, שווייץ, צ'כיה, איטליה, נורווגיה, פינלנד ויפן. בכל מפגש מתקיימת תחרות אישית אחת או שתיים ובחלק מהמפגשים גם תחרות קבוצתית. הקופצים שסיימו בשלושים המקומות הראשונים מקבלים ניקוד בהתאם למיקום כאשר המנצח מקבל 100 נקודות, המקום השני - 80 נקודות, המקום השלישי - 60 נקודות וכן הלאה עד המקום ה-30 שמקבל נקודה אחת. מנצח הגביע העולמי הוא זה שצבר את מירב הנקודות בסיכום כל תחרויות הסבב. במסגרת הסבב מתקיימות שתי תחרויות משנה שנחשבות כחלק מהגביע העולמי. הראשונה, טורניר ארבע הגבעות (ראו לעיל), מתקיימת בסוף דצמבר ותחילת ינואר בגרמניה ובאוסטריה והזכייה בה נחשבת יוקרתית אף יותר מזכייה בגביע העולמי. התחרות השנייה, הטורניר הנורדי, מתקיימת בחודש מרץ (לקראת סוף הסבב) בפינלנד ובנורווגיה ונחשבת יוקרתית פחות. תחרויות במסגרת האולימפיאדה ובמסגרת אליפויות עולם אינן נחשבות כתחרויות גביע העולם.
רשימת זוכי הגביע העולמי מאז 1990
1990 - ארי-פקה ניקולה (פינלנד)
1991 - אנדראס פלדר (אוסטריה)
1992 - טוני נימינן (פינלנד)
1993 - אנדראס גולדברגר (אוסטריה)
1994 - אספן ברדסן (נורווגיה)
1995 - אנדראס גולדברגר (אוסטריה)
1996 - אנדראס גולדברגר
1997 - פרימוז' פטרקה (סלובניה)
1998 - פרימוז' פטרקה
1999 - מרטין שמיט (גרמניה)
2000 - מרטין שמיט
2001 - אדם מאליש (פולין)
2002 - אדם מאליש
2003 - אדם מאליש
2004 - יאנה אהונן (פינלנד)
2005 - יאנה אהונן
2006 - יקוב יאנדה (צ'כיה)
2007 - אדם מאליש
2008 - תומאס מורגנשטרן (אוסטריה)
2009 - גרגור שלירנזאואר (אוסטריה)
2010 - סימון אמאן (שווייץ)
2011 - תומאס מורגנשטרן
2012 - אנדרס ברדל (נורווגיה)
2013 - גרגור שלירנזאואר (אוסטריה)
2014 - קמיל סטוך (פולין)
2015 - סברין פרוינד (גרמניה)
2016 - פטר פרבץ (סלובניה)
2017 - שטפן קראפט (אוסטריה)
2018 - קמיל סטוך (פולין)
2019 - ריויו קובאישי (יפן)
2020 - שטפן קראפט (אוסטריה)
2021 - האלוור אגנר גראנרוד (נורווגיה)
2022 - ריויו קובאישי (יפן)
2023 - האלוור אגנר גראנרוד (נורווגיה)
2024 - שטפן קראפט (אוסטריה)
שיא העולם

שיא העולם נכון ל-2021 עומד על 253.5 מטרים והוא נקבע על ידי שטפן קראפט (Stefan Kraft) מאוסטריה בגבעת תעופת הסקי בויקרסונד, נורווגיה ב-18 במרץ 2017.
מבט ממרומי הגבעה הענקית בפלניצה, סלובניה. זוהי גבעה של תעופת סקי, שבה קו החישוב הוא K-185, והיא הגבעה הגדולה ביותר בסבב הגביע העולמי.
יאנה אהונן מפינלנד. אהונן זכה באליפות העולם בעונות 2004 ו-2005, והיה אלוף טורניר ארבע הגבעות חמש פעמים.
קוונטין ברייס

קוונטין אליס לואיז ברייס (באנגלית: Quentin Alice Louise Bryce; נולדה ב-23 בדצמבר 1942) כיהנה כמושלת הכללית של אוסטרליה, וכמושלת קווינסלנד.
קוונטין סטרשן נולדה בבריזביין, קווינסלנד, והחלה את השכלתה באוניברסיטת קווינסלנד בלימודים לתואר ראשון באמנות ותואר ראשון בעריכת דין. היא הייתה מהנשים הראשונות שעברו את מבחן לשכת עורכי הדין במדינה.
נעורים

קוונטין סטרשן נולדה לנורמן סטרשן ונאידה וטזל בשנת 1942. היא הייתה השנייה מ-4 בנות, וחונכה כמו אחיותיה בבית המשפחה על ידי אמה, שהייתה בעברה מורה, ולא בבית ספר ממשלתי. אביה עבד באותה תקופה כמנהל מפעל עיבוד צמר. במהלך שנה בילדותה המשפחה חיה בטזמניה, ולאחר מכן הם חזרו לבלמונט, קווינסלנד, אז החלה סטרשן בלימודים בבית ספר תיכון במקום. במהלך לימודיה הכירה את מייקל ברייס, לימים בעלה. אביה באותה תקופה פתח בחוות כבשים באתר אחר בקווינסלנד, ועד שנת 1956, בה החלה סטרשן בלימודיה האקדמיים, אביה החזיק במספר חוות ומפעלים. לאחר סיום בית הספר המכין, נרשמה סטרשן לאוניברסיטת קווינסלנד, ראשית לתואר בעבודה סוציאלית ואמנות, ובשנה השלישית החליטה להוסיף מסלול לעריכת דין. היא סיימה עם תואר ראשון באמנות בשנת 1962, והוסיפה תואר ראשון בעריכת דין בשנת 1965. בין התארים, היא נישאה למייקל ברייס, חברה מבית הספר התיכון, בשנת 1964. היא הייתה מהנשים הראשונות שעמדו בבחינת לשכת עורכי הדין של קווינסלנד (The Queensland Bar), אך מעולם לא עסקה בתחום.
קריירה

לאחר תקופה קצרה בלונדון, ברייס חזרה למולדתה והתקבלה בשנת 1968 למשרת הוראה חלקית בפקולטה למשפטים באוניברסיטת קווינסלנד, והייתה האישה הראשונה שהתקבלה לסגל ההוראה של הפקולטה. היא החלה בתפקיד מרצה בשנת 1969, ולימדה בפקולטה במשרה מלאה עד 1983.
הקריירה הפוליטית של ברייס החלה בשנת 1978, אז ממשלת פרייזר הקימה את מועצת הנשים הלאומית של קווינסלנד ומינתה את ברייס להיות בין חברות הוועדה. בשנת 1982 קודמה ברייס לתפקיד יושבת ראש הוועדה, ובשנת 1984 כבר הייתה הדירקטורית של ענף המידע לנשים במשרד ענייני הנשים במדינה. ב-1987 התמנתה ברייס לתפקיד דירקטורית הוועדה האוסטרלית לזכויות אדם ושוויון הזדמנויות.
בין השנים 1988 ו-1993 שימשה ברייס בתפקיד הנציבה הפדרלית לאכיפת שוויון בין המינים במסגרת ממשלת הוק. מדי שנה טיפלה ברייס בכ-2,000 תלונות הנוגעות לאפליית נשים. תקופה זו הסתמנה גם בשינוי חוקים רבים לטובת נשים, שינוי שעליו חתומה ברייס באופן כמעט בלעדי. במהלך שירותה כנציבה הואשמה ברייס באפליית גבר במקום העבודה, תלונה שנבדקה בוועדה האוסטרלית לזכויות אדם ושוויון הזדמנויות אותה ניהלה ברייס בעבר. היא נמצאה זכאית.
בין השנים 1994 ו-1997 כיהנה ברייס כיושבת ראש המועצה הלאומית לרווחת הילד, ובין 1997 ל-2003 כיהנה כ-COO של מכללת הנשים באוניברסיטת סידני. זאת בנוסף למספר עמותות וועדות שברייס הייתה חברה בהן, כגון מועצת קריקט הנשים האוסטרלית והמועצה הלאומית לחקר סרטן השד.
מושלת קווינסלנד

בשנת 2003 בחר ראש ממשלת קווינסלנד דאז, פיטר ביטי, להמליץ על ברייס למשרת מושלת קווינסלנד בפני המלכה אליזבת השנייה. לאחר הסכמת המלכה, ביצע ביטי מהלך פוליטי לא צפוי ופתח את מועמדותה של ברייס לדיון בבית הנבחרים של קווינסלנד. הוא עשה זאת אף על פי שהמסורת הכתיבה כי ההמלצה בפני המלכה היא השלב האחרון בדיוני המועמדים. עם זאת, ידע ביטי בעת הדיונים כי יש לו רוב בטוח משני אגפי הבית.
במהלך חמש שנות כהונתה של ברייס בבית המושל, היא צוינה בעיתונות כדמות ממלכתית ומכובדת. עם זאת, בעת כהונתה שמונה חברים מסגל בית המושל בחרו לפרוש, בין השאר מנהל הבית. מקורות בעילום שם דיווחו בעיתונות כי אף על פי שתדמיתה של המושלת חיובית ופתוחה בקהל הרחב, בין חדרים היא שתלטנית וקפדנית מאוד.
ביקורת נוספת ציינה את השימוש שעשתה המושלת ברייס מעת לעת באחוזת המושל לאירוח מסיבות פרטיות. בנושא זה עמד להגנתה ראש הממשלה ביטי וטען כי אין בכך כל פסול, כל עוד ההוצאות לאירוח יוצאות מכיסה הפרטי של המושלת ולא מתקציב המושל.
בשנת 2008 הסתיימה רשמית כהונתה של ברייס כמושלת קווינסלנד. הועלתה הצעה להאריך את כהונתה של ברייס בשנה כדי שתוכל להשתתף בחגיגות ה-150 לקווינסלנד ב-2009. לאחר שעלתה מועמדותה של ברייס לתפקיד המושלת הכללית של אוסטרליה, הוחלט לסיים את הכהונה במועדה, וברייס פרשה מתפקיד מושלת קווינסלנד ב-29 ביולי 2008 ופינתה את התפקיד ליורשתה, פנלופי ונסלי.
המושלת הכללית של אוסטרליה

בשנת 2008 החליט ראש ממשלת אוסטרליה קווין ראד להמליץ על ברייס למשרת המושל הכללי של אוסטרליה בפני מלכת אוסטרליה, אליזבת השנייה. בחירה זו אושרה על ידי המלכה ללא כל התנגדות, בהתאם למסורת. היא אושרה ללא כל התנגדות בבית הנבחרים האוסטרלי, תופעה נדירה יחסית, בה האופוזיציה והקואליציה אישרו את הבחירה ושיבחו אותה.
העיתונאי ובעל הטור דן היוטון היא ממבקריה הבודדים של ברייס, וטען שהיא מביאה לתפקיד "מטען חורג מיותר", בהתייחסו לביקורת על ברייס בתקופת כהונתה כמושלת קווינסלנד, וקבל על כך שקולה לא נשמע בנושאים החשובים לה בכהונתה הקודמת.
אחת מפעולותיה הראשונות של המושלת הכללית הנכנסת הייתה להחליף את מזכיר המושל הכללי של אוסטרליה - לפטר את מלקולם הייזל, ששירת שני מושלים כלליים לפניה, ולהחליפו בסטיבן בריידי. החלטה זו ספגה ביקורת ציבורית, אך ראש הממשלה ראד הגן עליה וטען כי זכות המושל הכללי לבחור את המועסקים תחתיו, וזכותה של ברייס למנות מזכיר כללי כאוות נפשה.
במהלך כהונתה בתפקיד המושלת הכללית, נרשמה ביקורת בעיתונות על דרכי פעולתה, במיוחדת בעיתון האוסטרליאן, שם צוין כי ברייס מביאה גישה פוליטית ולא ייצוגית כנדרש. בין השאר פורסמה ביקורת על ביקורה המתוכנן של ברייס באפריקה כממלאת מקומו של ראד, ונרשם כי "העניין המזויף שמגלה ברייס באפריקה ייראה בציניות על ידי האפריקאים", וכי על המושל הכללי של אוסטרליה לצאת מגבולות היבשת לעיתים רחוקות בלבד לתפקידים יצוגיים, ואל לו לעסוק במדיניות חוץ. פרופסור דייוויד פלינט, יו"ר העמותה "אוסטרלים למען מלוכה חוקתית", הסכים עם מאמר זה וטען כי כל פעולה של המושל הכללי שלא על פי ייעוץ מפורש של הרשות המבצעת, עלול לגרום לשחיקת אמון הציבור האוסטרלי במושל.
ב-28 במרץ 2014 סיימה ברייס את כהונתה כמושלת.
תארים

קוונטין ברייס כיהנה בשני תפקידי מושלים (קווינסלנד ואוסטרליה), ועל פי כללי הטקס יש לה הזכות להיקרא בשם הכבוד הוד רוממותה המשותף לשניים במהלך כהונתה באחד התפקידים. בנוסף, כובדה ברייס בשלושה מינויים: ראשית ב-1998 כחברה במסדר אוסטרליה (AO), על שירותיה לקהילה, במיוחד בתחום ילדים ונשים; פעם שנייה קידומה לחברה מן המניין במסדר אוסטרליה (AC) בשנת 2003, עם בחירתה למושלת קווינסלנד; ופעם שלישית עם קבלתה למסדר חבר העמים הבריטי על שם יוחנן הקדוש בנובמבר 2003.
ברייס זכתה בשתי מדליות: בשנת 2000 היא זכתה במדליית הספורט האוסטרלית על תרומתה בתחום קריקט נשים; ובשנת 2001 היא זכתה במדליית סנטנרי על פעילותה החברתית בקידום עסקים.
לברייס חמישה דוקטורטי כבוד מאוניברסיטאות שונות באוסטרליה.
חיים אישיים

קוונטין ברייס נישאה לאדריכל מייקל ברייס בשנת 1964. כיום מייקל ברייס הוא פרופסור בשלוש פקולטות: החוג לעיצוב במכללת האמנות של קווינסלנד, בית הספר לעיצוב וארכיטקטורה באוניברסיטת קנברה, ובמכללת האמנות של אוניברסיטת ניו סאות' ויילס. הוא פרש מניהול חברת העיצוב המשגשגת שלו בשנת 2008, כדי להימנע מניגוד עניינים עם תחילת כהונת אשתו כמושלת הכללית של אוסטרליה. לזוג שתי בנות, שלושה בנים ושישה נכדים.