stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בריג'יד ליונס תורנטון

| --- | --- |

 לידה:  1896 Strokestown, אירלנד 
 פטירה:  1987 (בגיל 91 בערך) פוקספורד, אירלנד 
 
בריג'יד ליונס תורנטון (באנגלית: Brigid Lyons Thornton; ‏1896 - 15 בנובמבר 1987) הייתה חברה בארגון המהפכני האירי קומן נה מאן, קצינה בצבא מדינת אירלנד החופשית, ורופאה.
תחילת דרכה

בריג'יד ליונס נולדה במחוז רוסקומון בשנת 1896. היא הייתה בתו של החקלאי הפניאני פטריק ליונס בגיל צעיר עברה ליונס לחיות עם דודה פרנק מקגינס ואשתו קייט בלונגפורד, שם השלימה את לימודי התיכון. ממקגינס היא למדה להתעניין בפוליטיקה ובהיסטוריה האירית. הוא נפטר בנובמבר 1934, לאחר שהיה סנאטור במשך חמש שנים, ודמות מפורסמת בשל מעורבותו בהיסטוריה האירית. בעת מרידת חג הפסחא בשנת 1916, הייתה תורנטון סטודנטית לרפואה וחברה בארגון הנשים הפארה-צבאי קומן נה מאן. היא נעצרה במהלך ההתקוממות, ונכלאה בכלא קילמיינהאם יחד עם חברים אחרים של המתנדבים האירים.
מהפכנית

ב-1922 היא סיימה את בית הספר לרפואה בגאלוויי, שם הייתה הצעירה מבין הסטודנטים לרפואה. היא הייתה לאישה היחידה שהייתה לקצינה בצבא מדינת אירלנד החופשית. היא ואדוארד תורנטון נפגשו כאשר בריג'יד חלתה בשחפת ונשלחה לשווייץ עם קצינים אחרים שהיו במצב דומה. במהלך תקופה זו למדה ליונס כיצד לטפל בשחפת בזמן שהיא עצמה הייתה מטופלת. היה זה יתרון משמעותי בשנים מאוחרות יותר. היא קיבלה תעודה בבריאות הציבור בשנת 1927 ולאחר מכן נכנסה לשירות הבריאות הציבורית. היא התחילה לעבוד במחוז קילדייר, ואחר כך עברה למחוז קורק עד שהגיעה לבסוף לדבלין, שם עבדה עד לפרישה. במהלך הקריירה שלה, טיפלה תורנטון במחלות זיהומיות רבות.
נישואים

היא נישאה לקפטן אדוארד תורנטון ב-10 באוקטובר 1925, בדבלי, בטקס קטן של בני משפחה וחברים. בעלה חזר לשווייץ כדי להחלים משחפת ושוחרר לאחר שנרפא. הוא היה אחרי זה לעורך דין. תורנטון חזרה ללמוד באוניברסיטה הלאומית בשנת 1947 וסיימה תואר שני בבריאות הציבור. היא הייתה נלהבת מאוד מעבודתה במערכת הבריאות הציבורית באירלנד; בינתיים, בעלה התגורר בשווייץ במשך רוב חודשי החורף, שם עבד כעורך דין, והקשר ביניהם נשמר באמצעות מכתבים וביקורים שנתיים. הם קבורים זו ליד זה בבית הקברות טומור.
מרידת חג הפסחא

ליונס חזרה ללונגפורד כשהיא שמעה את החדשות על המרידה של 1916. דודה ג'ו מקגינס שירת במתחם בתי המשפט יחד עם פטריק פירס, ג'יימס קונולי ומייקל קולינס. ליונס הצטרפה לדודה פרנק ולמתנדבים האירים שהוא אסף בדבלין. הם הצליחו להיכנס לבתי המשפט, וליונס, יחד עם חברות קומאן נה מאן האחרות, סיפקו מזון וטיפלו במורדים הפצועים. היא פעלה כאחות לגדוד הראשון של המתנדבים שהשתלטו על בתי המשפט ועל הרחובות הסמוכים. לאחר הכניעה, היא הוכנסה לכלא קילמיינהאם עם חבריה ובמהלך המאסר שמעה כי 14 ממנהיגי התנועה שלה נורו. לאחר שחרורה מהכלא, היא חזרה ללמוד רפואה בגאלוויי.
פעילות מהפכנית

מעורבותה של ליונס בפעילויות המהפכניות של נשים בסוף המאה התשע-עשרה הייתה הישג בפני עצמו, משום שפוליטיקה, דת וחינוך היו מחוזם השמרני של הגברים. הפטריוטיזם שלה הביא אותה למעורבת שין פיין ובקומן נה מאן. ועדיין, עמיתיהן הרפובליקנים של הנשים להגביל את פועלן במסגרת המהפכנית. אך כמו רבות מחברותיה, ליונס לא נתנה להם לעצור בעדה. היא השתתפה במרידת 1916, ובשנת 1917 היא הקימה סניף של קומן נה מאן בגאלוויי. על אף פעילותה המהפכנית ומעצרה, ב-1922 הוכשרה תורנטון כקצינה בצבא מדינת אירלנד החופשית, שקמה כנגד רצונם של רבות מחברותיה בקומן נה מאן.
קריירה רפואית

במהלך הקריירה הרפואית שלה, פעלה תורנטון גם כמחנכת של נשים בשכונות העוני, במיוחד בנושא גורמי מחלות ילדים. מים נקיים היו אז מצרך נדיר, וילדים רבים מתו מדלקת גסטרואינטריטיס. לעבודה זו לא היו תקציבים בשירותי הבריאות, והיא הרבתה להתנדב.
בשנות החמישים, כאשר פותחו חיסונים והופצו לציבור הרחב, תורנטון סייעה להילחם במגפת השחפת באירלנד והייתה מעורבת בפיתוח תוכנית חיסוני BGG החלוצית. צוות של חמישה עשר רופאים נסעו ברחבי אירלנד כדי לבצע את מה שהפך להישג רפואי היסטורי. בקריירה שלה במגזר הציבורי; היא פעלה במספר תחומים, ביניהם שימשה בתור הקצינה הרפואית של קילדייר וקורק, והיא הייתה סגנית קצין הרפואה של רשות הבריאות של דבלין. בגילאים מאוחרים יותר, היא הייתה הספרנית הרפואית בבית החולים רוטונדה, שם גם פעלה כיועצת. היא הייתה מעורבת בקרן צדקה רפואית, ולאחר פרישתה, עבדה כחוקרת בטריניטי קולג', בדבלין.
מותה

היא סבלה מבריאות לקויה בשנות השבעים המאוחרות שלה, ונפטרה מהתקף לב ב-15 בנובמבר 1987, בגיל 91. בעלה של תורנטון נפטר ב-1946, ולשניים לא היו ילדים.
ביבליוגרפיה

Cowell, John, A Noontide Blazing: Brigid Lyons Thornton – Rebel, Soldier, Doctor (Dublin 2005)
McCarthy, Cal, Cumann na mBan and the Irish Revolution (Dublin 2007)
Mac Curtain, M and O'Corrain, D (eds.), Women in Irish Society (Dublin 1978)
McCoole, Sinead, No Ordinary Women: Irish Female Activists in the Revolutionary Years 1900–1923 (Dublin 2003)
McKillen, Beth, 'Irish Feminism and National Separatism, 1914–23', Eire-Ireland 17 (1982)
הערות שוליים

1 2  J St P C (29 באפריל 1987). "(Dr) brigid lyons thornton". Irish Times. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  Cowell, John (2005). A Noontide Blazing: Brigid Lyons Thornton – Rebel, Soldier, Doctor. Dublin: Currach Press. ISBN 9781856079181.
1 2 3  McCool, Brigid (2003). No ordinary Women (1st ed.). Dublin: O'Brien Press ltd. ISBN 0-86278-813-7.
1 2  Anonymous, Anonymous (10 בנובמבר 2008). "An irishwoman's diary". Irish times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sayers, Rachel. "Brigid Lyons Thornton: Rebel, Soldier and Doctor". Women's Museum of Ireland.
↑  John Cowell, A Nootide Blazing, Brigid Lyons Thornton, Rebel, soldier, Doctor
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8487 4946  LCCN: nr2005021917  VIAF: 278358378   WorldCat (עם VIAF): 278358378
בליינד צ'אנל

| --- | --- |

הלהקה בהופעה חיה, 2018
הלהקה בהופעה חיה, 2018
 מקום הקמה:  אואולו 
 מוקד פעילות:  פינלנד פינלנד
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 סוגה:  נו-מטאל • פוסט-הארדקור • רוק אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  סנצ'ורי מדיה רקורדס, Ranka Kustannus, Out of Line Music 
 פרסים והוקרה:  פרס Emma ללהקה הטובה ביותר 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 יואל הוקה ניקו וילהלם יונס פורקו טומי ללי אלקסי קאוניסווסי אולי מאטלה
 
בליינד צ'אנל (באנגלית: Blind Channel) היא להקת רוק פינית, המונה שישה חברים. הלהקה נוסדה בשנת 2013 כלהקת רוק אלטרנטיבי, ומשנת 2020 הלהקה מכנה את סגנון המוזיקה שלה כ"פופ אלים". הלהקה הוציאה לאור שלושה אלבומים. בשנת 2018, הלהקה זכתה בפרס "אמה-גאלה" ללהקת הרוק הטובה ביותר.
קריירה

בשנת 2014, הלהקה השתתפה בפסטיבל ואקן, אחד מפסטיבלי ההבי מטאל הגדולים בעולם. באותה השנה, הלהקה חתמה חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "ראנקה קוסטאנוס". באוקטובר 2015, הלהקה פרסמה כי הם החלו לעבוד על אלבום בכורתם, ובפברואר 2016, הודיעו על סיום הקלטות האלבום. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Unforgiven", יצא לאור ביוני 2015. האלבום יצא לאור ב-1 באוקטובר 2016, וזכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי מוזיקה פינים. ביוני 2016, בליינד צ'אנל והלהקה הקנדית סימפל פלאן יצאו לסיבוב ההופעות משותף בפינלנד ובמדינות הבלטיות.
בדצמבר 2017, הלהקה הודיעה כי אלבומה השני צפוי לצאת בשנת 2018. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Sharks Love Blood", יצא לאור באוקטובר 2017. האלבום יצא רשמית באפריל 2018. לאחר צאת האלבום, הלקה יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה (כלהקה המובילה) בפינלנד ובאירופה.
בנובמבר 2018, בליינד צ'אנל הוציאו את הסינגל הראשון שלהם מתוך אלבומם השלישי, "Over My Dead Body". האלבום, Violent Pop, יצא באפריל 2019. באוקטובר 2020, אלכס מטסון הצטרף ללהקה כנגן סינתיסייזר וכלי הקשה, וכהמפיק המוזיקלי שלה. בינואר 2021, רשות השידור הפינית פרסמה כי בליינד צ'אנל יתחרו בקדם הפיני לאירוויזיון 2021. ב-20 בפברואר 2021, הלהקה זכתה בקדם הפיני, עם השיר "Dark Side", ונבחרה לייצג את ארצם באירוויזיון. ב-20 במאי 2021, הם ביצעו את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעה למקום החמישי עם 234 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה הלהקה למקום השישי עם 301 נקודות.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2016:‏ Revolutions
2018:‏ Blood Brothers
2020:‏ Violent Pop
הערות שוליים

↑  ארתור פיינפה, Blind Channel siirtynyt studion uumeniin nauhoittamaan debyyttialbumiaan, ‏25 באוקטובר 2015 (בפינית)
↑  ארתור פיינפה, Blind Channel sai valmiiksi tulevan albuminsa nauhoitukset, ‏4 בפברואר 2016 (בפינית)
↑  ארתור פיינפה, Blind Channelin debyyttialbumin ensimmäinen single kuunneltavissa, ‏13 ביוני 2015 (בפינית)
↑  ארתור פיינפה, Blind Channel julkaisee debyyttialbuminsa lokakuussa, ‏22 באוקטובר 2016 (בפינית)
↑  Kauhistuttavan vastustamaton Blind Channel (בפינית)
↑  אלכסיי פרקנואן, Blind Channel – Revolutions (בפינית)
↑  Suomalaisbändi Blind Channel Simple Planin kiertuelämppäriksi (בפינית)
↑  ארתור פיינפה, Uutisia pohjoisesta: Blind Channel sai valmiiksi toisen albuminsa nauhoitukset, ‏6 בדצמבר 2017 (בפינית)
↑  Hait rakastavat verta: Blind Channelin uuden kappaleen lyriikkavideo Kaaoszinen ensinäytössä (בפינית)
↑  ארתור פיינפה, Oulusta kajahtaa: Blind Channel julkaisemassa uutta albumiaan huhtikuussa (בפינית)
↑  Semi-final 2: The 10 songs qualified for the Grand Final
↑  Eurovision 2021 Results: Voting & Points
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1226103561  ISNI: 0000 0004 7170 7839  MusicBrainz: 84cae50d-bdab-4597-89a3-0ebb06ca2247  VIAF: 9417161274839847650007   WorldCat (עם VIAF): 9417161274839847650007
בית החולים הירקון

| --- | --- |

 מאפייני הארגון
 מנכ"ל:  שמעון בטיש
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  ספטמבר 1940
 שירותים
 מספר מחלקות:  3
 מיטות:  90
 גאוגרפיה
 מיקום:  אחוזת בית, ישראל
 קואורדינטות:  32°05′35″N 34°47′15″E﻿ / ﻿32.093138888889°N 34.787472222222°E﻿ / 32.093138888889; 34.787472222222
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית החולים הירקון(למפת תל אביב רגילה) בית החולים הירקון(למפת גוש דן רגילה) בית החולים הירקון(למפת גוש דן מוגדלת) בית החולים הירקון  he בית החולים הירקוןhe בית החולים הירקוןמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית החולים הירקון היה בית חולים ממשלתי קטן, שפעל בצפון תל אביב. הוא הוקם כבית חולים לשעת חירום בסוף 1940, והפך לבית חולים כללי בתחילת 1944. ביוני 1953 אוחד עם בית החולים תל-השומר.
היסטוריה

בנייני בית החולים הוקמו ב-1937 על מגרש בשטח שבעה וחצי דונם, כיום במרובע הרחובות שטריקר, לואי מרשל, ברנדייס ויהודה המכבי, מכספי עזבונו של אריך סלומון מדרום אפריקה, כבית עולים חדש שנועד להחליף את בית העולים הקיים ברחוב העלייה.
היסטוריה > כבית חולים רזרבי

בעקבות הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב, בספטמבר 1940, נדרשה הקמת בית חולים רזרבי לשעת חירום. המתקן אורגן תחילה בבית הספר "הכרמל" שהלימודים בו הושבתו, ובדצמבר הועבר לבית העולים החדש. בתחילת 1941 כלל בית החולים 135 מיטות, מהן 30 מיטות פעילות. מנהל בית החולים הרזרבי היה ד"ר מטולסקי.
היסטוריה > כבית חולים קבוע

על רקע מצוקת אשפוז קשה, דרשה עיריית תל אביב מממשלת המנדט לפתוח במקום בית חולים קבוע. אישור ממשרד המושבות בלונדון התקבל רק באוגוסט 1943. בינואר 1944 נפתח בית החולים הירקון כבית חולים ממשלתי קבוע, ויועד לחולי המושבות. תחילה כלל 80 מיטות בשתי מחלקות, פנימית וכירורגית, ובהמשך נוספה מחלקת ילדים ובה 10 מיטות. מנהלו היה ד"ר שמעון בטיש, לימים מנכ"ל משרד הבריאות, והמנהל האדמיניסטרטיבי היה אליהו לרמן.
במהלך מלחמת העצמאות עבר בית החולים מידי מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט לרשות מחלקת הבריאות של הוועד הלאומי, והוגדל כדי לאפשר קליטת פצועים.
בבית החולים בוצעו מאות ניתוחי ברית מילה לעולים חדשים בוגרים. "לחדר כבר הגיעו שני המנתחים של ביה"ח, ד"ר טולצ'ינסקי וד"ר בן-טובים. זהו אחד ממאות הניתוחים הבלתי רגילים המבוצעים בבית חולים זה, מאז הקמת המדינה, כאשר נערים בני גילים שונים, ילדי פליטים ושרידי השואה, שנולדו בבונקרים, ביערות העד ברוסיה הצפונית, במקומות סתר בין נוצרים, מוכנסים עתה בבריתו של אברהם אבינו כדי להיות בישראל יהודים כדת וכדין".
ליד בית החולים פעל בית ספר לאחיות. בית הספר המשיך את פעילותו בתקופת מלחמת העצמאות, וב-1951 העניק תעודות לבוגרות של תשעה בתי ספר ממשלתיים לאחיות, שנסגרו בתקופת המעבר.
היסטוריה > סגירת בית החולים

ב-1953 הועבר בית החולים הצבאי בתל-השומר לרשות משרד הבריאות, והוחלט למזג לתוכו את בית החולים הירקון ואת בית החולים הממשלתי בפרדס כ"ץ (לשעבר, בית החולים למחלות מידבקות).
בנייני בית החולים הועברו לוועד למען החייל, שקיים בהם אכסניה לחיילים. חלקו הצפוני של השטח הופרד, והוקם בו בית הספר תיכון עירוני י"א. ב-1981 החל לפעול במקום הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. הבניין ששימש את הקונסרבטוריון נהרס ב-2008, ובמקומו נבנה בניין חדש.
ברווז הבית

ברווז הבית (שם מדעי: Anas platyrhynchos domesticus) הוא עוף מים ממשפחת הברווזיים. ברווז הבית בוית בסין מהמין ברכייה וכמה מהזנים גם מהברווז ברבר. באנגלית ובשפות נוספות מכונה ברווז הבית ברווז פקין משום מוצאו הסיני. ברווז פקין הוא גם שם למתכון הכנה סיני של בשר ברווז.
כענף חקלאי, מגדלים ברווזי בית לשם ביצים, בשר ופלומה. לעיתים מגדלים אותם כחיית מחמד או לנוי.
ברווזים גודלו על ידי האדם מזה אלפי שנים. ככל הנראה תהליך הביות החל בדרום-מזרח אסיה. הם אינם פופולריים לגידול כמו התרנגולים, מכיוון שלברווזים בשר יותר שומני והם זקוקים לשטח גידול גדול יותר מהתרנגולים, דבר שמייקר את העלות הכוללת של גידול ברווזים לצורכי בשר. נוצות הברווז ובייחוד הפלומה שבין הנוצות משמשים כבידוד (למשל בשמיכות פוך) ולכן גידלו ומגדלים ברווזים באזורים הקרים של סין.
ברווזים בשחייה
בריסטול 603

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Bristol
 שנות ייצור:  1976–2002
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  בריסטול 411
 מודל אחריו:  בריסטול בריטניה 
 חברת אם:  Bristol
 סיווג:  קופה יוקרה
 מרכב:  2 דלתות קופה
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  4,910 מ"מ
 רוחב:  1,770 מ"מ
 גובה:  1,440 מ"מ
 משקל:  1,690 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,900 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  8V צילינדרים, 5,900 סמ"ק, 5,200 סמ"ק  (מנועי קרייזלר)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית 3 מהירויות, תמסורת אוטומטית 4 מהירויות, בדגם בריסטול בלנהיים - תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות + אוברדרייב (משנת 1998)
 מהירות מרבית:  241 קמ"ש (מתייחס לדגם הבריסטול בלנהיים)
 קשר:  בריסטול 412
 
בריסטול 603
בריסטול 603 (באנגלית: 603 Bristol) היא מכונית ספורט-קופה יוקרתית, תצורת 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1976–2002. גוף הרכב, אשר היה עשוי מאלומיניום, תוכנן מחדש, ומארז הרכב היה כמעט זהה לדגם הבריסטול 412.
בשנת 1975, שנה לפני השקת הבריסטול 603, הושק דגם הבריסטול 412, שייצורה נמשך במקביל לדגם הבריסטול 603 עד שנת 1993.
היסטוריה

חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, החלה לבנות מכוניות יוקרה במהדורות מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה.
דגם הבריסטול 603 אופיין על ידי מנוע V8 של חברת קרייזלר. בדגמי הבריסטול 603 הוכנס מיזוג אוויר, והמושבים תוכננו חשמלית. בדגם הבריסטול בריטניה הותקנו גלגלי סגסוגת, אשר היוו חידוש לאותה תקופה.
סדרות

כל הסדרות : 2 דלתות, 4 מושבים
603 S & E סדרה ראשונה - (בשנים 1976–1978)
סדרה שנייה - (1978–1982)
סדרת בריסטול 603 דגמי "בריסטול בריטניה" ו- "בריסטול בלנהיים" - (1982-1994), (בדגם הבריסטול בריגאנד - מנוע טורבו, בליטה במכסה מנוע בגלל המבנה של מגדש הטורבו)
סדרת בלנהיים, (Blenheim), בשנים 1994–1997 (קרויה גם סדרת 603S4), מאופיינת על ידי מנוע הזרקת דלק
סדרת בלנהיים 2 - 1998-1999
סדרת בלנהיים 3 - שנת 2000
סדרת בלנהיים 3S - שנת 2001
סדרת בלנהיים 3G - שנת 2002
תמונות

בריסטול 603
בריסטול 603, שנת 1976
בריסטול 603, שנת 1976
בריסטול 603, שנת 1995
בריסטול 603
בריסטול 603
ראו גם

בריסטול 400
בריסטול 401
בריסטול 402
בריסטול 403
בריסטול 404
בריסטול 405
בריסטול 406
בריסטול 407
בריסטול 408
בריסטול 409
בריסטול 411
בריסטול 412
בריסטול פייטר
לקריאה נוספת

היסטורית מכוניות בריסטול  (באנגלית)
בריסטול 603(הקישור אינו פעיל) (אנגלית), UK Bristol Owners Club | Bristol Cars | Bristol Type 603
ג'ון אלקן

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1976 (בן 48) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Philip Jacob Elkann 
 מדינה:  ארצות הברית, איטליה 
 השכלה:  הפוליטיכניקו של טורינו  Lycée Victor Duruy 
 תפקיד:  מנהיג (16 בינואר 2021)  נשיא (ספטמבר 2018)  סגן נשיא (2004–21 באפריל 2010)  מנהל כללי (פברואר 2011)  נשיא (12 באוקטובר 2014–16 בינואר 2021)  נשיא (21 באפריל 2010–12 באוקטובר 2014) 
 בן או בת זוג:  Donna Lavinia Borromeo 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות למלאכה 
 
ג'ון פיליפ ג'ייקוב אלקן (באנגלית: John Philip Jacob Elkann; ‏נולד ב-1 באפריל 1976) הוא תעשיין איטלקי, יושב ראש תאגיד הרכב, סטלנטיס (שבבעלותה המותגים פיאט ופרארי) ומנכ"ל חברת ההשקעות המשפחית Exor. הוא יורשו וממשיך דרכו של סבו התעשיין ג'אני אניילי.
ביוגרפיה

ג'ון אלקן נולד בניו יורק. אמו, מרגריטה אניילי, הייתה בתו הבכורה של נשיא חברת "פיאט" ג'אני אניילי. אביו, אלאן אלקן, הואעיתונאי וסופר ממוצא איטלקי יהודי. הוריו התגרשו בשנת 1981. בשנת 2000 סיים אלקן תואר בהנדסה וניהול מהפוליטיכניקו של טורינו.
בשנת 1997 הוכרז ג'ון אלקן על ידי סבו כיורש של חברת ההשקעות המשפחתית. חברה זו מחזיקה את מניות השליטה בחברת הרכב "פיאט", בעיתון לה סטמפה ובקבוצת הכדורגל יובנטוס. מאז שהוכרז כיורש, הוא הוכשר לנהל את החברות השונות שבבעלות משפחתו. לאחר מותו שלג'אני אניילי ב-2003, ואחריו מותו של דוד-רבא שלו (אחי סבו) אומברטו אניילי ב-2004, מונה אלקן לסגן יו"ר פיאט, וזאת בהיותו בגיל 28.
אלקן היה מעורב בהתאוששות עסקי קבוצת פיאט תחת הנהגתו של המנכ"ל סרג'יו מרקיונה, לאחר שנים של הפסדים וירידה במכירות. בשנת 2010 מונה ליושב ראש פיאט, שנה לאחר שרכשה 25% מקרייזלר האמריקאית. בדצמבר 2014 הוביל את מיזוג פיאט וקרייזלר לייצירת קבוצת FCA ‏(Fiat Chrysler Automobiles). בינואר 2021 הוביל את המיזוג בין פיאט לפז', שיצר את סטלנטיס, יצרנית הרכב הרביעית בגודלה בעולם שהוא משמש מאז יושב הראש שלה.
ב-2009 יזם את הקמת Exor, כחברת החזקות אחת של כל עסקי המשפחה. בנוסף יזם כניסה של המשפחה להשקעות בעסקי המדיה והעיתונות. ב-2013 רכשה את השליטה בעיתון קוריירה דלה סרה, וב-2015 רכשה את השבועון הבריטי האקונומיסט.
חיים אישיים

אלקן נישא בשנת 2004 לרוזנת לבינה לבית בורומאו, אחת ממשפחות האצולה הוותיקות באיטליה. בחתונה השתתפו, בין היתר, הנרי קיסנג'ר, מישל פלאטיני וקרלה ברוני. לזוג שלושה ילדים.
אחיו הצעיר לאפו אלקן, היה בזוגיות עם הדוגמנית הישראלית מורן אטיאס, המגדיר את עצמו כיהודי למרות שגדל כקתולי. לאפו אלקן גם מעורב בעסקי המשפחה ושימש בתפקידים שונים בתאגיד פיאט.
הערות שוליים

↑  הניו יורק טיימס, האיש שהיה פיאט, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2003
↑  הארץ, מותו של יו"ר פיאט מותיר את החברה באי וודאות, באתר TheMarker‏, 30 במאי 2004
אליהו חסין ושירות רויטרס, ‏משבר נוסף בפיאט: המנכ"ל החזק שלה התפטר דקות בלבד אחרי מינוי יו"ר חדש, באתר גלובס, 31 במאי 2004
↑  הארץ, שובה של נסיכת איטליה, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2007
↑  סוכנויות הידיעות, פיאט תשקיע 27 מיליארד דולר בשיפוץ מפעלי החברה באיטליה, באתר TheMarker‏, 13 בפברואר 2011
↑  סוכנויות הידיעות, סוף עידן קרייזלר: החברה שינתה את שמה ל-FCA בעקבות המיזוג עם פיאט, באתר TheMarker‏, 16 בדצמבר 2014
↑  רויטרס, המיזוג בין פיאט לפז'ו הושלם - ויצר את סטלנטיס, יצרנית הרכב הרביעית בגודלה בעולם, באתר TheMarker‏, 17 בינואר 2021
↑  סוכנויות הידיעות, ‏פיאט הופכת להיות בעלת שליטה בעיתון איטלקי, באתר גלובס, 2 ביולי 2013
↑  Karl West, The Economist becomes a family affair, The Guardian, ‏15 באוגוסט 2015
↑  יריב פלג, ‏המאהב האיטלקי שלי, באתר ‏מאקו‏, 1 בינואר 2014
↑  דובי בן גדליהו, ‏עידן עופר נפגש עם בכיר בפיאט כדי לבדוק אפשרות לשיתוף פעולה עם בטר פלייס, באתר גלובס, 14 ביוני 2009
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810803897905606  GND: 1300681853  VIAF: 5315156133234358430000   WorldCat (עם VIAF): 5315156133234358430000
בן ורד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1978 (בן 46) אזור, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
בן ורד (נולד ב-21 ביולי 1978) הוא סופר ישראלי.
ביוגרפיה

בן ורד נולד וגדל באזור, למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, התמחה בבית משפט השלום בראשון לציון והוא חבר בלשכת עורכי הדין. בשנים 2001–2005 ערך את "פי האתון".
ורד זכה בתחרות השירה והפרוזה של צה"ל לשנת 1999, ובתחרות הסיפור הקצר של "מקור ראשון" לשנת 2005.
ספר הביכורים שלו, "כלבי קיץ", יצא לאור ב-2006. ספרו "איך הכנתי את עצמי למלחמה" היה מועמד לפרס ספיר (הרשימה הארוכה) לשנת 2011.
ורד הוא עורך ראשי של הוצאת מטר. נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר באזור.
מספריו

כלבי קיץ, רומן (עורכת הספר אילנה ברנשטיין), בבל, 2006.
איך הכנתי את עצמי למלחמה: רומן (עורכת הספר עמית רוטברד) בבל, 2011. (מועמד לפרס ספיר, 2011, הרשימה הארוכה)
דיבוק ירושלים - פרוזה ירושלמית חדשה (פרסום בקובץ הסיפורים) - עורך אריאל לוינסון, 2014.
בליינד למון ג'פרסון

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1893 קאוטצ'מאן, ארצות הברית 
 פטירה:  19 בדצמבר 1929 (בגיל 36) שיקגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lemon Henry Jefferson 
 שם במה:  Blind Lemon Jefferson 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1900 
 סוגה:  בלוז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Paramount 
 פרופיל ב-IMDb
 
התקליטון "Black Horse Blues"
למון ג'פרסון "העיוור" (באנגלית: Blind" Lemon Jefferson"; ‏24 בספטמבר 1893 - 19 בדצמבר 1929) היה מוזיקאי בלוז חלוצי ובעל השפעה, "אבי הטקסס בלוז". למרות שבני זמנו לא הושפעו ממנו בדרך כלל, פרט ליוצאי דופן כלדבלי ורוברט ג'ונסון, אמנים מהדור שלאחר מכן ובראשם טי-בון ווקר, בי בי קינג ולייטנינג הופקינס מצביעים עליו כעל משפיע מרכזי. הוא היה חבר בקבוצת האמנים הראשונה שנבחרה להיכל התהילה של הבלוז ב-1980.
קורות חייו

ג'פרסון נולד עיוור בחווה חקלאית טקסס, בה היו הוריו אריסים. בראשית שנות העשרה של המאה ה-20 החל נודד עם גיטרה באזור דאלאס, תוך שהוא מנגן בקרנות רחוב ולפני מספרות. קולו המיוחד, הגבוה מאוד, וסגנון הליווי העצמי הייחודי שלו בגיטרה (פינגר סטייל) בו אגודל יד ימין מפיק באס קצבי ומשתנה, בעוד יתר האצבעות פורטות אקורדים ומלודיה, משכו תשומת לב. בדאלאס פגש בזמרים לדבלי, לייטנינג הופקינס וטי-בון ווקר, שתמורת שיעורי גיטרה שימש לו כנער-נחייה. מרכזיותה של הגיטרה ושילוב הנגינה עם השירה יצרו את הסגנון שנקרא מאוחר יותר "טקסס בלוז". 
בינואר 1926 עבר לשיקגו ושם הקליט בחברת פרמאונט רקורדס. תקליטו הראשון כלל שני שירי גוספל ("I Want to be like Jesus in my Heart" ו-"All I Want is that Pure Religion") תחת השם דיקן אל. ג'יי. בייטס (Deacon L. J. Bates). התקליט הבא, ממרץ אותה שנה היה כבר תקליט בלוז שכלל את השירים "Booster Blues" ו-"Dry Southern Blues" והפך ללהיט. עד הקלטה זו הייתה מוזיקת הבלוז נחלתן של זמרות כמא רייני, שרה מרטין, ביג מאמא ת'ורנטון ובסי סמית וזמרים-גברים לא זכו להצלחה (גם קולו של ג'פרסון לא היה קול גברי).
עד מותו הקליט ג'פרסון עבור פרמאונט למעלה מ-100 שירים.
השיר "Match Box Blues"

שירו "Match Box Blues" הוא בלוז 12 תיבות שהוקלט ב-1927. בשנת 1955 ביסס קארל פרקינס על לחן זה שיר רוקבילי והקליט אותו מבלי לתת מזכה (קרדיט) לג'פרסון. ב-1961 החלה להקת הביטלס בראשות ג'ון לנון ופיט בסט לנגן גרסת כיסוי לשיר זה בהופעותיה בהמבורג. השיר נבחר על ידי היכל התהילה של הרוק אנד רול לאחד מ-500 השירים שהשפיעו על הרוק אנד רול.
לקריאה נוספת

Evans, David, "Musical Innovation in the Blues of Blind Lemon Jefferson", Black Music Research Journal, Vol. 20, No. 1, Blind Lemon Jefferson (Spring, 2000), pp. 83–116 Published by: Center for Black Music Research - Columbia College Chicago and University of Illinois Press
Monge, Luigi; Evansy, David, "New Songs of Blind Lemon Jefferson", Journal of Texas Music History, Volume 3, Issue 2, 2003 (Fall 2003)
Uzzel, Robert L., Blind Lemon Jefferson: his life, his death, and his legacy, Austin, Tex. : Eakin Press, 2002. ISBN 9781571686565
הערות שוליים

↑  תאריך לידתו לא ידוע בוודאות. הגרסה המקובלת היא 24 בספטמבר
↑  קבוצת הנבחרים הראשונה להיכל התהילה של הבלוז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007315105005171  PLWABN: 9810689942205606  BIBSYS: 3001748  BNE: XX980270  BnF: cb13895621n (data)  GND: 124523862  ICCU: FERV076104  ISNI: 0000 0000 2563 123X  LCCN: n84143184  MusicBrainz: 9481010a-db23-469d-87df-b04118850efb  SELIBR: 352141  SUDOC: 118322168  VIAF: 92145911072627061477   WorldCat (עם VIAF): 92145911072627061477
בריסטול 411

| --- | --- |

בריסטול 411
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Bristol
 שנות ייצור:  1969–1976
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  בריסטול 410
 מודל אחריו:  בריסטול 412
 חברת אם:  Bristol
 סיווג:  קופה יוקרה
 מרכב:  2 דלתות קופה
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  4,902 מ"מ
 רוחב:  1,727 מ"מ
 גובה:  1,473 מ"מ
 משקל:  1,676-1,712 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,895 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  8V צילינדרים, 6,286 סמ"ק, 6,556 סמ"ק (משנת 1974), 5,900 סמ"ק המפתח 300 - 400 כ"ס, (משנת 1975), (מנועי קרייזלר)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  230 קמ"ש
 
בריסטול 411 (Bristol 411) היא מכונית ספורט - קופה יוקרתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1969–1976. יוצרו 287 יחידות.