stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר שור
קורות חיים

שור גדל בקליפורניה, ארצות הברית. בשנת 1977 זכה במקום השלישי ב"אולימפיאדת המתמטיקה לנוער" בארצות הברית, ולאחר מכן זכה במקום השני באולימפידיה הבינלאומית למתמטיקה שנערכה ביוגוסלביה.
את לימודי התואר הראשון שלו במתמטיקה השלים בשנת 1981 בקלטק, ואת תואר הדוקטור במתמטיקה שימושית בשנת 1985 ב-MIT.
הישגים

על הישגיו בפיתוח אלגוריתם שור, זכה שור במספר פרסים חשובים, בהם פרס נבנלינה היוקרתי ופרס גדל.
הערות שוליים

↑  Murray Klamkin (Editor). Mathematical Association of America (January 1989). USA Mathematical Olympiads 1972-1986 Problems and Solutions (Anneli Lax New Mathematical Library),
ISBN 978-0883856345
↑  Mill Valley Historical Society, 2004, 'History of Homestead Valley'
↑  פרס נבנלינה באתר MathWorld
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ACM DL: 81100562243  dblp: s/PeterWShor  LCCN: n90675725  MGP: 69573  ORCID: 0000-0003-4626-5648  VIAF: 16391602   WorldCat (עם VIAF): 16391602 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פורשה קאררה GT

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורשה
 שנות ייצור:  2004–2007 (1,270 יחידות)
 יחידות שיוצרו:  1,270 
 מודל קודם:  פורשה 959
 מודל אחריו:  פורשה 918
 סיווג:  מכונית על
 מרכב:  קופה 2 דלתות
 פלטפורמה:  MR
 אורך:  4,623 מ"מ
 רוחב:  1,930 מ"מ
 גובה:  1,168 מ"מ
 משקל:  1,380 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,730 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  5700 סמ"ק V10. מספק 612 כוח סוס
 הילוכים:  ידנית 6 הילוכים
 מהירות מרבית:  330 קמ"ש
 מעצב:  Harm Lagaay 
 
פורשה קאררה GT (בגרמנית: Porsche Carrera GT) היא מכונית על, בעלת מנוע מרכזי והנעה אחורית, אשר יוצרה בין השנים 2004–2007 על ידי חברת פורשה בעיר לייפציג אשר בגרמניה.
פיתוח והיסטוריה

הקאררה GT הוצגה לראשונה בשנת 2000 כמכונית קונספט בתערוכת הרכב של פריז, כאשר לאחר זמן קצר הודיעה פורשה כי המכונית תיכנס לייצור סדרתי, בשנת 2003, בתערוכת המכוניות ז'נבה, הוצגה לראשונה מכונית הייצור.
מנוע הקאררה GT הוא מנוע V10 אשר במקור פותח ותוכנן לשמש את פורשה במרוץ 24 השעות של לה מאן לשנת 2000. בשנת 1992 החלה פורשה לפתח בסתר את מנוע ה-V10 כמנוע מכונית פורמולה 1 אך בסופו של דבר רעיון זה נזנח. אולם תהליך פיתוחו של המנוע קם לתחייה מחדש כאשר פורשה החליטה לפתח מנוע אבטיפוס למכונית החברה אשר תתחרה במרוץ 24 השעות של לה מאן בעונת 2000, כאשר היא מגדילה את נפחו ל-5.7 ל'. בשנת 1999 לאחר בדיקות של יומיים על מכונית האבטיפוס הראשונה, החליטה פורשה על ביטולו של פרויקט הלה מאן שלה, בעיקר בעקבות רצונה לבנות את רכב הפורשה קאיין - רכב הפנאי שלה, במעורבות של פולקסווגן ואאודי, דבר אשר דרש את גיוסם של מומחי ההנדסה מן החטיבה הספורטיבית של החברה. בנוסף היו גם הערכות כי יו"ר קבוצת פולקסווגן פרדיננד פייך לא רצה תחרות במירוץ לה מאן מצד פורשה לאאודי R8 (מרוצים) החדשה שלהם.
אולם פורשה החזיקה עדיין את מנוע ה-V10 בחיים, כאשר הציגה אותו במכונית הקונספט של הקאררה GT אשר הוצגה בשנת 2000 בתערוכת המכוניות פריז בנפח של 5.5 ליטרים, בעיקר בניסיון למשוך תשומת לב למכונית התצוגה שלהם. התעניינות מפתיעה ברכב, וזרם של מזומנים לחברה מהכנסות מכירות הקאיין, עזרו לפורשה להחליט לייצר את המכונית. הפיתוח לגרסת כביש חוקית למכונית אשר תיוצר בכמות מוגבלת החל, כאשר ההרכבה התבצעה במפעל ההרכבה החדש של פורשה בלייפציג. תהליך ייצור הקאררה GT החל בשנת 2004, כאשר מחירה בארצות הברית היה 440,000 דולר.
במקור תכננה פורשה לייצר 1,500 יחידות, אך באוגוסט 2005 הודיעה החברה כי בשנת 2006 היא תפסיק את ייצור הקאררה GT, בעקבות שינויים בתקנות כריות האוויר בארצות הברית שהחלו בשנת 2006. בסך הכל ייצרה פורשה 1,270 יחידות מהקאררה GT, כאשר 604 מהן נמכרו בארצות הברית. הקאררה GT הוכרזה על-פי מגזין הרכב האמריקני 'ספורטס קאר אינטרנשיונל' כמכונית העשור של שנות האלפיים והגיעה אל המקום השמיני ברשימת המכוניות הטובות ביותר בכל הזמנים. בדומה לפורשה קאררה שמה של הקאררה GT נקרא על שמו של מרוץ ה'קאררה פאנאמריקנה', מרוץ סיבולת בעל חשיבות רבה אשר התקיים במקסיקו בשנות ה-50 של המאה ה-20 ופורשה ידעה בו הצלחות רבות.
נתונים > מנוע

לקאררה GT מנוע עשרה צילינדרים בנפח 5.7 ליטר אשר מספק 612 כוח סוס, כאשר למכונית הקונספט היה מנוע בנפח 5.5 ליטר אשר סיפק 558 כוח סוס. מהירותה המרבית היא 330 קמ"ש, על פי נתוני היצרן המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.8 שניות, אולם בדיקות שנעשו הוכיחו כי המכונית עושה זאת ב-3.5 שניות. מנוע הרכב הוא בעל תצורת סיפון סגור ( Closed-Deck), עיקרון אשר נשאב מן הספורט המוטורי. תצורה זו מאפשרת לצילינדרים להתקרר ישירות על ידי תאי מים פניימים המקיפים אותם. בנוסף שלושה רדיאטורים קדמיים וקוו זרימת נוזלי קירור מוצלב מסייעים לקירור אופטימלי של הרכב גם תחת עומסי מנוע גבוהים. משקל מנוע הרכב הוא 214 ק"ג כאשר בלוק המנוע, גל הארכובה וגל הזיזים עשויים כולם סגסוגת.
נתונים > תיבת הילוכים

תיבת ההילוכים היחידה הזמינה ברכב היא תיבת שישה הילוכים ידנית ומניעה את הגלגלים האחוריים. כמו כן הפורשה קאררה GT היא המכונית הראשונה בעולם אשר השתמשה במצמד קרמי מצמד ה-PCCC) Porsche Ceramic Composite Clutch). בנוסף, ראש ידית ההילוכים נעשה מעץ מלא כמחווה לכבוד מכונית המרוץ הפורשה 917, זוכת מרוץ לה מאן בשנים 1970–1971 לה ידית הילוכים זהה.
נתונים > שלדה ומרכב

בבניית מרכב המכונית נעשה שימוש רב בסיבי פחמן. כמו כן למכונית הקאררה GT פתחי כונסי אוויר גדולים בצידי הרכב המסייעים בקירור מנוע ה-V10 הגדול המכוסה על ידי מכסה מנוע אחורי עשוי סיבי פחמן. בדומה למכוניות אחרות של פורשה כגון הפורשה 911, לקאררה GT כנף אחורית (ספויילר) אוטומטית אשר מתרוממת במהירות של מעל 110 קמ"ש, ומשווה את זרימת האוויר בחלק האחורי של הרכב ומקטינה את מקדם הגרר. מערכת המתלים ושלדת המכונית נבנו על בסיס מכונית הפורשה 911 GT1, מנצחת מרוץ 24 השעות של לה מאן בשנת 1998. כמו כן הקאררה GT היא מכונית הייצור הראשונה בעולם אשר נבנתה משלדת מונוקוק (תצורה מצויה בשימוש מכוניות מרוץ) ומסגרת מודול עצמאית עשויות פלסטיק מחוזק בסיבי פחמן (CFP), על תצורה זו רשום פטנט של חברת פורשה. בניגוד לשלדת רכב קונבנציונלית העשויה מרכיבים נפרדים אשר מחוברים יחדיו, שלדת המונוקוק משלבת את כל מרכיביה וחלקיה מחוברים במבנה יחיד, חזק ונוקשה במיוחד הנעשה בתנור. שלדת הרכב פותחה ישירות על ידי חטיבת המרוצים של החברה. כמו כן, מערכת הפליטה נעשתה מפלדת אל-חלד והטלטלים נעשו מטיטניום.
נתונים > מערכת בלימה

מערכת הבלימה העמידה של הרכב נבנתה משילוב של בלמים קרמיים הגורמים לפיזור חום מהיר ולכן אינם מאבדים מכושר הבלימה ומסיבי פחמן מחוזקים על ידי סיליקון קרביד (C/SiC). כמו כן דיסקי הבלימה של המכונית נעשו מסיליקון-קרביד וגודלם 15 אינץ' (380 מ"מ), כאשר גודלם של חישוקי הגלגלים הוא 19 אינץ' בקדמיים ו-20 אינץ' באחוריים. הודות למערכת הבלימה החזקה מכונית הקאררה GT מסוגלת להאיץ מ-0 ל-160 קמ"ש ולעצור עצירה מוחלטת במהלך 300 מטרים בלבד.
נתונים > פנים המכונית

בבניית פנים המכונית נעשה שימוש רב בחומרים כגון סיבי פחמן, מגנזיום ועור. מספרה הסידורי של ייצור המכונית הוטבע על פני הקונסולה המרכזית, וידית בורר ההילוכים מוקמה חצי גובה מעלה, בסמוך אל ההגה. כדי לחסוך במשקל לא רצוי של מנועים חשמליים הותקנו ברכב מושבים מתכווננים ידנית. בסיס המושבים נבנה מסיבי פחמן וצופה בעור. משקלו של כל כיסא הוא 10.7 קילוגרם, זאת בהשוואה למשקל 20 הקילוגרם של כיסאות הפורשה 911. כמו כן במכונית הותקנו מערכת שמע ומערכת ניווט של חברת בוס. באופן טיפוסי למכוניות פורשה מקומו של מפתח הצתת הרכב מוקם משמאל להגה, כמחווה לשנים הראשונות של מרוץ לה מאן, בהן היו נדרשים הנהגים המתחרים לרוץ אל רכביהם עם הזינוק, להתניעם, ולהתחיל מיד במרוץ. מפתח ההתנעה מוקם על ידי פורשה במכוניות המרוץ של החברה בצד שמאל של הרכב, ואפשר לנהג בו זמנית להתניע את המכונית בידו השמאלית ולשלב להילוך ראשון בידו הימנית, דבר אשר חסך זמן יקר במרוץ. כמו כן, גג המכונית חשמלי וניתן להסרה.
ביצועים

0–100: 3.5 שניות
0–160: 6.9 שניות
0–200: 9.9 שניות
מהירות מרבית: 330 קמ"ש
הערות שוליים

↑  Porsche Carrera GT - Auto Shows - Car and Driver
↑  Sports Car International Top Sports Cars - Wikicars
↑  Porsche Carrera GT - Road Test - Car Reviews - Car and Driver
↑  2006 Porsche Carrera GT Price, Specs & More | RSportsCars.com
↑  2004 Porsche Carrera GT | car review @ Top Speed
↑  2004 - 2006 Porsche Carrera GT History | car review @ Top Speed
↑  Porsche Carrera GT
↑  Porsche Carrera GT History
↑  Fifth Gear | Channel 5
↑  The Ignition is on the Left - Porsche Drive USA | view and share articles, news, images, videos, events
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4748919-4 
פורשה קאררה GT חזית
פורשה קאררה GT מאחור
פורשה קאררה GT מנוע
פנים המכונית
פורום (רומא העתיקה)

הפורום של פומפיי
פוֹרוּם (בלטינית: Forum) היה האזור הציבורי המרכזי בערי מדינת רומא העתיקה. הפורומים עוצבו בצורה של כיכר או מספר כיכרות מחוברות ולפי קווי המתאר של הפורום רומאנום והפורומים הקיסריים בעיר רומא עצמה.
אזורי הפורום ריכזו בתוכם את מוסדות השלטון, הדת והמשפט של עירם וכן שימשו כמרכז מסחרי וחברתי שוקק. במובנים רבים הפורום דומה לאגורה, השטח ששימש כמרכז העירוני של הערים ההלניות בעת העתיקה.
בערים רומיות חדשות, או בקולוניות שהוקמו בתוך ערים איטלקיות ישנות הוקצו שטחים סמוך להצטלבויות שני הרחובות הראשיים (הקארדו מקסימוס מצפון לדרום והדקומנוס מקסימוס ממזרח למערב) לפורום ולמבנים ציבורים אחרים. מבנה נוסף שמילא חלק מתפקידי הפורום היה הבזיליקה, שהיה מעין פורום מקורה. הבזיליקה נבנתה לרוב בסמוך לפורום.
כיום קיימים מספר רב של פורומים שנשתמרו, רובם באיטליה.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 018257 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רומא העתיקה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרנק ספלמן

פרנק אייזק ספלמן (באנגלית: Frank Isaac Spellman; ‏ 17 בספטמבר 1922 – 12 בינואר 2017), היה מרים משקולות יהודי-אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1948), סגן אלוף עולם (1947) ואלוף המכביה השלישית במשקל חצי בינוני.
ביוגרפיה

פרנק ספלמן נולד בעיירה קטנה במלוורן, פנסילבניה למשפחת מהגרים בת חמישה ילדים. אביו, דוד, היגר מגרמניה לארצות הברית ועבד כמנהל עבודה במחצבת אבן. אמו, שרה היגרה מאוסטריה ועבדה כתופרת. בגיל 7 התייתם מאביו וגדל בבית יתומים עד גיל 17.
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1946, הראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה זכה ספלמן במדליית ארד במשקל בינוני (372.5 ק"ג), אחרי האלוף האולימפי מברלין 1936 חאדר אל טוני ממצרים (377.5 ק"ג) ובן ארצו ג'ון טרפק (375.0 ק"ג).
ביוגרפיה > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית בשנת 1947, זכה ספלמן במדליית כסף במשקל בינוני (375.0 ק"ג), אחרי בן ארצו סטנלי סטנצ'יק (405.0 ק"ג) ולפני קים סונג-ג'יפ מקוריאה הדרומית (352.5 ק"ג).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ספלמן במדליית זהב בהרמת משקולות במשקל בינוני (עד 75 ק"ג) בשיא אולימפי חדש של 390 ק"ג (120 ק"ג, 152.5 ק"ג, 117.5 ק"ג), לפני בן ארצו פיט ג'ורג' (382.5 ק"ג) וקים סונג-ג'יפ (380.0 ק"ג) וחאדר אל טוני.
במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכה ספלמן במדליית זהב בתוצאה של 357 ק"ג (115 ק"ג, 107 ק"ג, 135 ק"ג)
לאחר המכביה פרש מספורט תחרותי הוא עבד כצלם מקצועי.
תארים והישגים

בשנת 1983 זכה ספלמן להיכלל ביד לאיש הספורט היהודי.
הערות שוליים

↑  אהרוני, יורם, לידור רוני וכרמי אודי, ספורטאים יהודים בולטים במכביות ובמשחקים האולימפיים, המכללה האקדמית וינגייט, 2019, עמ' 31
פשפשיים

| פשפשיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פשפשאים
תת־סדרה:: פשפשים
אינפרא־סדרה:: Cimicomorpha
משפחה:: פשפשיים
שם מדעי
 Cimicidae ‏לטריי, 1802

פשפשיים (שם מדעי: Cimicidae) היא משפחת חרקים מסדרת פשפשאים. בני משפחה זו פעילים בלילות וניזונים מדמם של בעלי דם חם ובפרט גם בני האדם.
פשפשים אלו אינם ידועים כמעבירי מחלות, ועקיצתם איננה כואבת אך יוצרת אזור אדום ומגורה. הגירוי חולף לאחר כמה ימים.
תפוצה בישראל

בישראל ידועים כמה מינים ממשפחה זו כגון:
פשפש מיטה Cimex lectularius
פשפש העטלפון Cacodmus vicinus
Cacodmus aridus
פיליפו מריה ויסקונטי

פיליפו מריה ויסקונטי
פיליפו מריה ויסקונטי (באיטלקית: Filippo Maria Visconti;‏ 23 בספטמבר 1392 - 13 באוגוסט 1447) היה דוכס מילאנו, האחרון בשושלת בית ויסקונטי.
תולדות חייו

אביו היה דוכס מילאנו ג'אן גלאצו (Gian Galeazzo), שם אמו היה קתרינה. כבר מילדות סבל מרככת קשה שמנעה ממנו ללכת ואף לעמוד במשך זמן ממושך. עם מות אביו ב-1402 היה למושל פאביה וב-1412, לאחר רצח אחיו הבכור, ג'ובאני מריה, היה לדוכס מילאנו, נאמן לאימפריה הרומית הקדושה.
ויסקונטי ביסס את עמדתו כמדינאי על ידי כך שהעסיק יועצים טובים ומצביאים טובים, בהם פרנצ'סקו ספורצה. בשנת 1423, עם מות שליט העיר פורלי, נטל ויסקונטי אפוטרופוסות על בנו הצעיר של השליט ויצא למלחמת ירושה ברומאניה במסגרתה נלחם עם פירנצה וונציה, שתמכה בה. ב-1425 התפשטה המערכה ללומברדיה. לאחר שאיבד את ברשה ואת החוף המזרחי של אגם גארדה לוונציה, נאלץ ויסקונטי לקבל את תנאי השלום שהוצעו על ידי האפיפיור מרטינוס החמישי. למרות השלום, הסכסוכים מול ונציה לא חדלו. ב-1431 הוביל ספורצה בהצלחה את צבא מילאנו בקרב נגד ונציה, בתמורה הציע לו ויסקונטי לשאת לאשה את בתו, ביאנקה מריה, שהייתה בת שש באותה עת, במטרה לחזק את קשריו של המצביא עם מילאנו. בין השנים 1433 עד 1435 הוביל ספורצה את צבא מילאנו נגד צבאו של האפיפיור אך לאחר שכבש את אנקונה, החליף צדדים וקיבל על עצמו להיות מושל העיר מטעם הכס הקדוש עצמו. בשנים 1436 עד 1439 שירת גם את פירנצה וונציה. ב-1440 נכבשו אחוזותיו של ספורצה בממלכת נאפולי על ידי אלפונסו החמישי, מלך אראגון. כדי לקבל חזרה את אחוזותיו הסכים ספורצה להתפייס עם ויסקונטי וב-25 באוקטובר 1441 נשא לאשה את בת הדוכס ביאנקה מריה, בת ה-16. ספורצה היה בן 40 באותה עת.
ויסקונטי נפטר ב-1447, ללא יורש זכר. את מקומו ירשה, לאחר קרבות רחוב, הרפובליקה האמברוזית קצרת הימים. ב-1450 עלה לכס דוכס מילאנו פרנצ'סקו ספורצה.
הערות שוליים

↑  ביאנקה מריה באתר קליאו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280784405171  BnF: cb155205475 (data)  GND: 118805479  HDS: 029262  ISNI: 0000 0001 1683 5115  LCCN: n82095024  NKC: xx0317935  NTA: 070712603  SNAC: w6j715pm  SUDOC: 071058974  VcBA: 495/41234  VIAF: 89524548   WorldCat (עם VIAF): 89524548
פייר בוקל

| --- | --- |
פייר בוקל בשנת 1944
פייר בוקל בשנת 1944
 לידה:  3 באוקטובר 1914 סנט-אמרין, צרפת 
 פטירה:  13 באוגוסט 1995 (בגיל 80) שטרסבורג, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  כומר קתולי, סופר, לוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית, עיתונאי 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (5 בספטמבר 1988)  Prelate of His Holiness  מפקד בלגיון הכבוד  מדליית הרזיסטנס 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  פייר בוקל
 
פייר בוקל (בצרפתית: Pierre Bockel; ‏1914, סנט-אמרין (צר')‏ שבצפון-מזרח צרפת – 1995, שטרסבורג) היה כומר קתולי, סופר ועיתונאי, פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים

בוקל למד בבית ספר ביישובו ולאחר מכן הצטרף לקהילה דתית בפריבור. הוא עבר לפריז, החל ללמוד ספרות והתרועע עם אישי תרבות, בהם מקס ז'אקוב ושארל דולן. בשנת 1937 החל ללמוד במכון הקתולי של פריז (צר'). לאחר מכן התגייס לצבא צרפת וב-22 ביוני 1940, עם חתימת הסכם כניעת צרפת לגרמניה הנאצית, נפל בשבי אך שוחרר לאחר מספר שבועות.
קורות חיים > פעילותו בתקופת השואה

בקיץ 1940 החל בוקל לארגן רשת מחתרת בשם Réseau Martial, במטרה לשחרר את חבל אלזס-לורן. בדצמבר 1940 גורשה משפחתו לאלג'יריה ובוקל עצמו החל ללמוד תאולוגיה בליון. במקביל המשיך בפעילותו המחתרתית והיה אחראי על פעילות קבוצת המחתרת באזור קלרמון פראן בפרט ובאזור משטר וישי בכלל. באפריל 1942 סייעה הרשת לבריחתו של אנרי ז'ירו מהשבי הגרמני.
בוקל סייע להפצתו של עיתון מחתרתי שיצא לאור ביוזמתו של פייר שאייה בין השנים 1941–1943, עיתון בשם "מחברותיו של עד ראייה נוצרי" (Les Cahiers du Témoignage Chrétien) (צר'). הגיליון הראשון יצא ב-5,000 עותקים. באחת מכותרותיו הראשונות נכתב: "צרפת, היזהרי, פן תאבדי את נשמתך." הגליונות שיצאו ב-1942 יצאו ב-30,000 עותקים, ומהדורה חדשה של הגיליון הראשון יצאה שוב. העיתון דחה את האנטישמיות ואת מדיניותו האנטישמית של משטר וישי. כשלושים חוברות של עיתון זה יצאו במהלך מלחמת העולם השנייה.
בוקל הוסמך לכמורה ביוני 1943 בבזיליקה של גברתנו הקדושה מפורווייר (Basilique Notre-Dame de Fourvière) בליון. הוא היה לוחם בקבוצת מאקי, באזור בו לחם גם אנדרה מאלרו. ביוני 1944 הצטרף לקבוצת מחתרת שביצעה מספר פעולות אנטי-נאציות במחוזות גארון עילית וגר (צר'). בין הפעולות היו תקיפת משלוחים צבאיים, חבלה ומארבים. ביולי 1943 הכיר את מאלרו ומאז היו השניים בקשר למשך כל יתר חייהם והתכתבו בשאלות של דת, אמונה ורוחניות. כששני בניו של מאלרו נהרגו בתאונת דרכים ב-1961, ערך בוקל מיסה לזכרם. בוקל כתב כעשרה ספרים, שלושה מהם - על מאלרו ועל קשריהם.
בוקל השתתף בהצלת יהודים. החל בספטמבר 1942, מספר חודשים אחרי המצוד אחר יהודי פריז, ועד שחרור צרפת בסוף 1944, ארגן בוקל מסמכים מזויפים עבור מספר יהודים וכן מקומות מחבוא, ביניהם ביתו. כמו כן הביא לשחרורו של יהודי שנכלא, בעזרת קשריו עם פקידים במשטר וישי.
קורות חיים > אחרי המלחמה

בשנות החמישים והשישים היה בוקל כומר באוניברסיטת שטרסבורג. הוא ייסד את כתב העת "התנ"ך וארץ הקודש" (Bible et Terre sainte). עד שנות השמונים היה בישוף בקתדרלת שטרסבורג.
פייר בוקל נקבר בתן (צר') שבמזרח צרפת.
הנצחה

בשנת 1977 קיבל בוקל אות כבוד קתולי מהאפיפיור פאולוס השישי.
בשנת 1988 הוכר בוקל על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
פרשת הפיצה

פרשת הפיצה היא פרשה שהעיבה על סדרת גמר הפלייאוף בין מכבי תל אביב להפועל ירושלים בעונת 1998/1999 בליגה הלאומית בכדורסל. על פי הפרסומים, שלושה ימים לפני המשחק הראשון בסדרת הגמר, התארח סנטר הפועל ירושלים ראדיסאב צ'ורצ'יץ' בביתו של מנהל מכבי תל אביב מוני פנאן. בעקבות פרסום הפרשה התחוללה סערה, והועלה חשד כי מכבי תל אביב יזמה את הפגישה לפני סדרת הגמר, כדי לסכם עם צ'ורצ'יץ שישחק במכבי תל אביב בעונה הבאה, בידיעה שזה עשוי להשפיע לרעה על יכולתו בסדרה. ההפסד של הפועל ירושלים בסדרה, למרות שהיה לה יתרון הביתיות, יוחס על ידי רבים במידה מסוימת להשפעת הפרשה.
הפרשה

סדרת הגמר בפלייאוף של עונת 1998/1999 הפגישה את הפועל ירושלים ומכבי תל אביב. הפועל ירושלים הגיעה לסדרה בשיאה, כאשר סיימה לראשונה בתולדותיה במקום הראשון בליגה הסדירה, שמשמעותו יתרון ביתיות בפלייאוף. כן הציגה הקבוצה את ראדיסאב צ'ורצ'יץ', שחקן מכבי בעבר, שנבחר באותה עונה לשחקן העונה הסדירה. מנגד, מכבי תל אביב עברה עונה קשה - במהלכה החליפה שני זרים, פיטרה מאמן, והודחה בגביע אירופה כבר בשלב שמינית הגמר.
על פי הפרסומים, שלושה ימים לפני המשחק הראשון בסדרת הגמר, התארח צ'ורצ'יץ', בביתו של מנהל מכבי תל אביב, מוני פנאן. את הפרשה חשף עיתונאי הספורט רון קופמן בעיתון הארץ, ערב המשחק הראשון בסדרה, על סמך עדותו של שליח פיצה שהוזמן לדירתו של פנאן, ומכאן שם הפרשה.
בעקבות הפרסום, סערו הרוחות והועלה חשד כי צ'ורצ'יץ סגר את תנאיו במכבי תל אביב עוד לפני הסדרה בין הקבוצות. פנאן וצ'ורצ'יץ' הכחישו את הטענות.
כן הפנתה התקשורת דרישה כלפי הפועל ירושלים שצ'ורצ'יץ' לא יופיע במשחק. נשיא הקבוצה, אורי מנצור, הגיב כי "אם יש אלפית אחת סיכוי שהסיפור לא נכון", הוא לא רוצה "לפגוע בשחקן ולהרוס לו קריירה". לאחר התפוצצות הפרשה, יו"ר הפועל דני קליין והנשיא מנצור קיימו בחדר ההלבשה שיחה קשה עם צ'ורצ'יץ', דקות לפני המשחק השני בסדרה. במהלך אותו משחק, צ'ורצ'יץ' ירד לספסל וקילל את השניים.
תוצאות הפרשה

במהלך הסדרה רשם צ'ורצ'יץ' יכולת חלשה ביחס ליכולת שאפיינה אותו בעונה הסדירה. בסופו של דבר, בניגוד לציפיות המוקדמות, הפועל ירושלים שהגיעה כפייבוריטית לסדרה, הפסידה למכבי 1–3, ובכך הפסידה את האליפות. לימים תלה מאמן הפועל ירושלים אפי בירנבוים את ההפסד בגמר ל"מחול השדים שפרץ לפני הסדרה".
בסיום העונה עזב צ'ורצ'יץ' את הקבוצה לאחר שכתוצאה מהפרשה נוצר נתק בינו לבין ההנהלה. לאחר עונה אחת בפנרבחצ'ה, לקראת עונת 2000/2001 עבר צ'ורצ'יץ' למכבי תל אביב. באותה עונה, כשהגיע עם מכבי לאולם מלחה, קיבל אותו הקהל במגשי פיצה וקללות. בשנים הבאות הניפו מעת לעת אוהדי הפועל ירושלים מגשי פיצה במשחקים מול מכבי תל אביב. בשנת 2013, בתגובה, הזמינה הנהלת מכבי תל אביב שישה מגשי פיצה והכניסה אותם למסדרון השחקנים.
לקריאה נוספת

אוהד גרינוולד, המועדון: הסודות של מכבי תל אביב, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017
אלישע שוחט, ספר הכדורסל הישראלי, עמוד 390
פיטר שאלולילה

פיטר שאלולילה (באנגלית: Peter Shalulile; נולד ב-23 באוקטובר 1993 בווינדהוק שבנמיביה) הוא כדורגלן נמיבי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ממלודי סאנדאונס מליגת העל הדרום-אפריקאית ובנבחרת נמיביה.
קריירת מועדונים

שאלולילה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת טורה מג'יק מליגת העל הנמיבית.
ב-1 ביולי 2015 חתם שאלולילה בהיילנדס פארק מליגת המשנה הדרום-אפריקאית. הוא שיחק במועדון במשך חמש עונות בליגת העל הדרום-אפריקאית ובליגת המשנה הדרום-אפריקאית לסירוגין, ובסך הכל ערך 117 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 44 שערים.
ב-18 בספטמבר 2020 חתם בממלודי סאנדאונס מליגת העל הדרום-אפריקאית. בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון זכה בשלוש אליפויות דרום אפריקה ובגביע הדרום-אפריקאי, וכן פעמיים בתואר שחקן העונה של ליגת העל הדרום-אפריקאית, שלוש פעמים בתואר מלך השערים של ליגת העל הדרום-אפריקאית, ופעם אחת בתואר מלך השערים של ליגת האלופות האפריקאית.
קריירה בינלאומית

ב-10 בספטמבר 2014 ערך שאלולילה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נמיביה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת סווזילנד במשחק ידידות. ב-28 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת מדגסקר במסגרת חצי גמר גביע אפריקה הדרומית.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת נמיביה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023  באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת נמיביה – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 אמבאבה •  2 האוסב •  3 גבהרדט •  4 הנאמוב •  5 המבירה •  6 הוראב •  7 הוטו •  8 סטפנוס •  9 שילונגו •  10 שטארקה •   11 לימבונדי •  12 קטג'יג'רה • 13 שאלולילה •  14 קמאטוקה • 15 פפאמה • 16 אמבאבוזארה • 17 קיימוינה • 18 גורירב • 19 שיטמבי • 20 קמבריפה • 21 פרדריקס • 22 ניאמבה • 23 קזאפואה • מאמן: מאנטי |  1 אמבאבה •  2 האוסב •  3 גבהרדט •  4 הנאמוב •  5 המבירה •  6 הוראב •  7 הוטו •  8 סטפנוס •  9 שילונגו •  10 שטארקה •   11 לימבונדי •  12 קטג'יג'רה • 13 שאלולילה •  14 קמאטוקה • 15 פפאמה • 16 אמבאבוזארה • 17 קיימוינה • 18 גורירב • 19 שיטמבי • 20 קמבריפה • 21 פרדריקס • 22 ניאמבה • 23 קזאפואה • מאמן: מאנטי | נמיביה |
| נבחרת נמיביה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 קזאפואה •  2 האוסב •  3 גבהרדט •  4 הנאמוב •  5 המבירה •  6 קטואה •  7 הוטו •  8 קמבטו •  9 מוזאו •  10 טג'יואזה •   11 אימבונדי •  12 אמוטניה • 13 שאלולילה •  14 קמאטוקה • 15 פפאמה • 16 אנדיסירו • 17 ונדל • 18 פטרוס • 19 שיטמבי • 20 קמבריפה • 21 האוקונגו • 22 ניאמבה • 23 מאובה • מאמן: בנג'מין |  1 קזאפואה •  2 האוסב •  3 גבהרדט •  4 הנאמוב •  5 המבירה •  6 קטואה •  7 הוטו •  8 קמבטו •  9 מוזאו •  10 טג'יואזה •   11 אימבונדי •  12 אמוטניה • 13 שאלולילה •  14 קמאטוקה • 15 פפאמה • 16 אנדיסירו • 17 ונדל • 18 פטרוס • 19 שיטמבי • 20 קמבריפה • 21 האוקונגו • 22 ניאמבה • 23 מאובה • מאמן: בנג'מין | נמיביה |
פיטר רונו

פיטר קיפצ'ומבה רונו (באנגלית: Peter Kipchumba Rono ; נולד ב-31 ביולי 1967) הוא אתלט עבר קנייתי. הוא אלוף אולימפי בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה

רונו נולד בכפר קמובו ליד קפסאבט שבמחוז נאנדי שבקניה.
רונו זכה במדליית זהב באליפות אפריקה בריצת שדה שנערכה בניירובי, בשנת 1985.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער הראשונה, שנערכה באתונה, יוון בשנת 1986 זכה רונו במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:45.62 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:20.03 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה במרץ 1987 קבע רונו בריצת 1500 מטר תוצאה של 3:48.81 דקות ולא עלה לשלב הגמר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בספטמבר אותה שנה הוא סיים במקום 22 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:44.76 דקות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת סיאול (1988) זכה רונו במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.96 דקות, לפני פיטר אליוט מבריטניה (3:36.15 דקות) וינס-פיטר הרולד ממזרח גרמניה (3:36.21 דקות) ובכך היה לאתלט הצעיר ביותר שזכה במדליית זהב במשחקים האולימפיים בריצה זו (21 שנים ו-62 ימים).
בתחרות שנערכה בלוזאן, שווייץ ביולי 1991 קבע רונו בריצת מייל תוצאה של 3:51.41 דקות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 16 בתוצאה של 3:41.76 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים, רונו לא זכה בתואר חשוב כל שהוא. הוא התמקד בלימודיו וסיים תואר ראשון ותואר שני באוניברסיטת מאונט סנט מארי שבמרילנד שעבורה השתתף בתחרויות ובהמשך גם אימן את ספורטאיה.
כיום, מתגורר רונו בניו ג'רזי עם רעייתו, מרי קירוי, בעלת מדליית ארד בריצת 10000 מטר ממשחקי אפריקה שנערכו בניירובי בשנת 1987 ומועסק על ידי חברת ניו באלאנס. ילדיו, פטריק ואירן, אף הם אתלטים מצטיינים.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 1500 מטר: 3:34.54 דקות (1989)
ריצת מייל: 3:51.41 דקות (1991)
ריצת 5000 מטר: 14:20.03 דקות (1986)
פשעים שבלב

| --- | --- |
כרזת הסרט פשעים שבלב
כרזת הסרט פשעים שבלב
 מבוסס על:  פשעים שבלב 
 בימוי:  ברוס ברספורד 
 הופק בידי:  פרדי פילדס
 תסריט:  בת' הנלי 
 עריכה:  אנה גורסנד 
 שחקנים ראשיים:  סיסי ספייסק ג'סיקה לאנג  דיאן קיטון  סם שפרד טס הרפר
 מוזיקה:  ז'ורז' דלרו 
 צילום:  דנטה ספינוטי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  De Laurentiis Entertainment Group
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בדצמבר 1986
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  20,000,000‏$
 הכנסות:  22,905,522‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   crimesoftheheart
 פרסים:  פרס מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקנית הטובה ביותר (סיסי ספייסק)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (סיסי ספייסק) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פשעים שבלב (באנגלית: Crimes of the Heart) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה שחורה משנת 1986 בבימוי של ברוס ברספורד (הנהג של מיס דייזי) עם דיאן קיטון, סיסי ספייסק וג'סיקה לאנג בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי בת' הנלי, והוא מבוסס על מחזה שלה בשם זה משנת 1981 שזכה בפרס פוליצר לדרמה.
סיסי ספייסק זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. טס הרפר הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
העלילה מתארת מפגש של שלוש אחיות בבית המשפחה כשכל אחת מהן מתוודה על "פשעים שבלב" שביצעה.