stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף
דמותו ההיסטורית של יוסף

יש המזהים את יוסף עם אמחותפ, המשנה למלך ג'וסר שחי בימי השושלת השלישית. על פי אסטלת הרעב שהיא כתובת ארכאולוגית, הוא ייעץ למלך ג'וסר כאשר באו על הארץ שבע שנות רעב. אחרים מזהים את יוסף עם סגנו של המלך אמנמחת הראשון מהשושלת השתים עשרה, סובקנחת (אנ'), שפיתח את תעלת 'בחר יוסף' שממערב לנילוס. אולם יש מערערים על זיהויים אלו, שכן לפי התיארוך המקובל שני אלו קודמים ליוסף המקראי במעל לאלף שנה (אמחותפ, המשנה למלך ג'וסר, אף חי לפני אברהם אבינו).
ישנם המציעים כי ייתכן שהאירועים המתוארים בסוף ספר בראשית (פרקים מ"א–נ'), שבהם חלה עליית יוסף לשלטון במצרים העתיקה וירידת יעקב אבינו ובני משפחתו למצרים אירעו בתקופת שלטונם של השושלות החיקסוסיות (שושלות 15–16) במצרים, שהיו ממוצא שמי ועודדו זרים להשתקע במצרים ולתפוס עמדות שלטוניות, כדי לחזק את שלטונם בארץ זו, מה שיכול היה להקל על יוסף להשתלב בהיררכיה המצרית. הוצע שהכתוב "וַיָּקָם מֶלֶךְ חָדָשׁ עַל מִצְרָיִם אֲשֶׁר לֹא יָדַע אֶת יוֹסֵף" מתייחס לגירוש השליטים הזרים ממצרים, שבעקבותיו השלטונות החלו לראות את בני ישראל כאִיום: "פֶּן יִרְבֶּה וְהָיָה כִּי תִקְרֶאנָה מִלְחָמָה וְנוֹסַף גַּם הוּא עַל שֹׂנְאֵינוּ". משושלות אלו לא נותרו כמעט כל תעודות, כך שאין כרגע ממצא המאשש או סותר השערה זו.
ישנם חוקרים (כדוגמת ישראל פינקלשטיין וישראל קנוהל) הטוענים כי בניגוד לתיאור המקראי של מוצא עם ישראל ממסופוטמיה, מקורו הוא למעשה בקבוצות כנעניות מקומיות שהתגבשו בתקופת הברזל לעם אחד באזור ההר. לפי השערה זו, סיפורו של יוסף הוא ייצוג הזיכרון של שלטון החיקסוס במצרים, כפי שהשתמר אצל צאצאיהם של מגורשי החיקסוס. פרשנות זו טוענת שהחיקסוס היו חלק מהקבוצות הפרוטו-ישראליות שהתגבשו לעם ישראל.
בסרט "פענוח יציאת מצרים" שנעשה בשנת 2006 ועסק בחקר האמת ההיסטורית של יציאת מצרים, נטען כי יוסף הוא אחד משליטי החיקסוס שהשתמש בטבעת חותם שעליה מוטבע השם: "יעקבהר". לטענת הסרט, זהו השימוש היחידי בשם עברי מהתנ"ך ("יעקב") בהיסטוריה של מצרים העתיקה.
יוסף במדרש

סיפור יוסף זכה למדרשים רבים, בהם המציגים אותו כצדיק, שמתגבר על יצריו ומעביר על מידותיו ואינו נוקם ונוטר על עוולות שנעשו לו. להלן רק מקצת מהמדרשים.
יוסף במדרש > יחסי יוסף ואחיו

התורה מספרת ”וַיָּבֵא יוֹסֵף אֶת דִּבָּתָם רָעָה אֶל אֲבִיהֶם”, והמדרש מרחיב ומפרט מה הייתה הדיבה שבפי יוסף וכיצד נענש על כך:
רבי מאיר אומר: חשודים הן בניך על אבר מן החי;
רבי שמעון אומר: תולין הן עיניהן בבנות הארץ;
רבי יהודה אומר: מזלזלין בבני השפחות וקורין להם עבדים.
אתה אמרת חשודים בניך על אבר מן החי - חייך אפילו בשעת הקלקלה אינם אלא שוחטים ואוכלים "וישחטו שעיר עזים".
אתה אמרת מזלזלים הם בבני השפחות וקורין עבדים - "לעבד נמכר יוסף".
אתה אמרת תולין עיניהם בבנות הארץ - חייך שאני מגרה בך את הדוב, "וַתִּשָּׂא אֵשֶׁת אֲדֹנָיו וְגוֹ'".
לפי צוואת גד א' 6–7: "ויגד יוסף לאבינו כי שחטו בני זילפה ובלהה את כל הטוב בעדר ויאכלו, למרות דעת ראובן ודעת יהודה; כי ראה יוסף כי אנוכי הצלתי טלה מפי הדוב ואהרגהו ונאכלהו, ויגד כזאת לאבינו".
את הפסוק ”וַיִּקָּחֻהוּ וַיַּשְׁלִכוּ אֹתוֹ הַבֹּרָה, וְהַבּוֹר רֵק אֵין בּוֹ מָיִם”, המתאר את הבור אליו השליכו אחי יוסף את יוסף, דרשו חז"ל "ממשמע שנאמר 'והבור רק' איני יודע שאין בו מים? אלא מה תלמוד לומר 'אין בו מים' - מים אין בו, אבל נחשים ועקרבים יש בו"
דברי אחי יוסף ”אֲבָל אֲשֵׁמִים אֲנַחְנוּ עַל אָחִינוּ אֲשֶׁר רָאִינוּ צָרַת נַפְשׁוֹ בְּהִתְחַנְנוֹ אֵלֵינוּ וְלֹא שָׁמָעְנוּ” הובילו למדרש: "אפשר יוסף בן שבע עשרה שנה היה רואה את אחיו מוכרים אותו והוא שותק? אלא מלמד שהיה מתחבט לפני רגליו של כל אחד ואחד כדי שיתמלאו עליו רחמים - ולא נתמלאו."
לאחר שיוסף מאשים את בנימין בגנבה, פונה אליו יהודה ומתחיל את דבריו בדברים שעל פי הפשט הם דברי תחנונים: ”בִּי אֲדֹנִי, יְדַבֶּר נָא עַבְדְּךָ דָבָר בְּאָזְנֵי אֲדֹנִי וְאַל יִחַר אַפְּךָ בְּעַבְדֶּךָ, כִּי כָמוֹךָ כְּפַרְעֹה.” המדרש דורש את המילים ”כִּי כָמוֹךָ כְּפַרְעֹה” כפנייה תקיפה ואף מאיימת: "מה פרעה גוזר ואינו מקיים, אף את גוזר ואינך מקיים; מה פרעה להוט אחר הזכרים, אף אתה כן; מה פרעה מלך ואתה שני לו בארץ מצרים, כך אבא מלך בארץ כנען ואני שני לו, ואם שולף אני את חרבי, ממך אני מתחיל ובפרעה רבך אני מסיים".
יוסף במדרש > יופיו וכיבוש יצרו

בפסוק ”יוֹסֵף בֶּן שְׁבַע עֶשְׂרֵה שָׁנָה ... וְהוּא נַעַר” נדרשו חז"ל לכפילות, שהרי כשנאמר "בן שבע עשרה שנה" אין צורך להוסיף "והוא נער", ופירשו "אלא שהיה עושה מעשה נערוּת, ממשמש בעיניו מתלה בעקיבו מתקן בשערו", ורש"י מבהיר: "כדי שיהיה נראה יפה".
בתורה מתואר: ”וַיְהִי יוֹסֵף יְפֵה תֹאַר וִיפֵה מַרְאֶה.” מדרש תנחומא ממחיש את יופיו של יוסף: "פעם אחת נתקבצו המצריות ובאו לראות יופיו של יוסף, מה עשתה אשת פוטיפר? נטלה אתרוגים ונתנה לכל אחת ואחת מהן, ונתנה סכין לכל אחת ואחת, וקראה ליוסף והעמידתו לפניהן. כיוון שהיו מסתכלות ביופיו של יוסף היו חותכות את ידיהן. אמרה להן: ומה אתן בשעה אחת כך, אני שבכל שעה רואה אותו על אחת כמה וכמה."
את המילים ”בָּנוֹת צָעֲדָה עֲלֵי שׁוּר” דורש המדרש כמלמדות על צניעותו של יוסף: "בשעה שיצא יוסף למלוך על מצרים היו בנות מלכים מציצות עליו דרך החרכין, והיו משליכות עליו שירין וקטלין ונזמים וטבעות כדי שיתלה עיניו ויביט בהן. אעפ"כ לא היה מביט בהן. אמר לו הקדוש ברוך הוא: אתה לא תלית את עינך והבטת בהן, חייך שאתה נותן לבנותיך צעידה בתורה. מהו צעידה? פרשה." הפרשה שהובטחה ליוסף היא פרשת בנות צלפחד, שהיו מצאצאי יוסף.
מאמציה של אשת פוטיפר לפתות את יוסף מתוארים במדרש: "הייתה אדונתו עמו בבית והייתה משדלתו בכל יום ויום בדברים, והייתה מחלפת ג' חליפות בגדים בכל יום ויום - כלים שלבשה בשחרית לא לבשה אותם בחצי היום, ובחצי היום לא לבשה בין הערבים. כל כך למה? כדי ליתן עיניו בה. ... ובכל יום ויום משדלתו בדברים ועמד ביצרו."
דבריו של יעקב בברכתו ליוסף, ”וַתֵּשֶׁב בְּאֵיתָן קַשְׁתּוֹ וַיָּפֹזּוּ זְרֹעֵי יָדָיו, מִידֵי אֲבִיר יַעֲקֹב מִשָּׁם רֹעֶה אֶבֶן יִשְׂרָאֵל”, משמשים את המדרש כדי ללמוד שלא בקלות התגבר יוסף על יצרו: "ר' שמואל אמר: נמתחה הקשת וחזרה, הדא הוא דכתיב (בראשית מ"ט) 'ותשב באיתן קשתו' - קשיותו. ר' יצחק אמר: נתפזר זרעו ויצא דרך צפרניו, שנאמר 'ויפוזו זרועי ידיו'. רב הונא בשם רב מתנא אמר: איקונין של אביו ראה וצנן דמו, דכתיב 'משם רועה אבן ישראל'."
יוסף במדרש > יחסי יוסף ופרעה

על דברי התורה על חלומות פרעה ”וְאֵין פּוֹתֵר אוֹתָם לְפַרְעֹה” אומר המדרש: "פותרין היו אותו, אלא שלא היה קולן נכנס באזניו. 'שבע פרות הטובות' - שבע בנות אתה מוליד; 'שבע פרות הרעות' - שבע בנות אתה קובר. וכן אמרו 'שבע שבלים הטובות' - שבע מלכיות אתה מכבש; 'שבע שבלים הרעות' - שבע אפרכיות מורדות בך. ... וכל כך למה? כדי שיבוא יוסף באחרונה ויטול גדוּלה. אמר הקדוש ברוך הוא: אם יבוא יוסף תחילה ויפתור את החלום אין זה שבחו - יכולין החרטומים שיאמרו לו: אילו שאלת אותנו כבר פתרנו אותו לך. אלא המתין להם עד שנתייגעו והוציאו את רוחו ואחר כך בא יוסף והחזירה עליו."
על הפסוק ”וַיֹּאמֶר פַּרְעֹה אֶל יוֹסֵף אֲנִי פַרְעֹה וּבִלְעָדֶיךָ לֹא יָרִים אִישׁ אֶת יָדוֹ וְאֶת רַגְלוֹ בְּכָל אֶרֶץ מִצְרָיִם” מסופר שאמרו איצטגניני פרעה: "עבד שלקחו רבו בעשרים כסף תמשילהו עלינו?" אמר להן: "גינוני מלכות אני רואה בו". אמרו לו: "אם כן, יהא יודע בשבעים לשון". בא גבריאל ולימדו שבעים לשון. למחרת כל לשון שפרעה דיבר עמו השיב לו. לבסוף דיבר יוסף בלשון הקודש ופרעה לא הבין מה הוא סח. אמר לו פרעה: "למדני". לימד יוסף את פרעה, אך הוא לא למד. אמר לו פרעה: "הישבע לי שלא תגלה". נשבע לו. כשאמר יוסף לפרעה "אבי השביעני לאמור", אמר לו פרעה: "לך ושאל על שבועתך" (כלומר מצא מי שיתיר לך נדרך). אמר לו יוסף: "אם כן, אשאל גם על השבועה שנשבעתי לך". על כורחו אמר פרעה ליוסף: "עלה וקבור את אביך כאשר השביעך".
יוסף בחסידות

בספרי חסידות, דמותו של יוסף משמשת פעמים רבות כדי לסמל את הקדושה וההתגברות על החטא. מידת ה"יסוד" אשר מסמלת את הקדושה נקראת מידתו של יוסף, וכאשר נאמר "וצדיק יסוד עולם" – הצדיק הוא יוסף. כמו כן, בסדר האושפיזין נמצא יוסף ביום השישי של סוכות (או ביום הרביעי לפי מנהג הגר"א), והוא כנגד מדת היסוד. בחסידויות שונות (בעלזא ועוד) עורכים טיש מיוחד שנקרא "ויוסף הוא המשביר" ומתפללים שבזכותו תגיע הפרנסה לעם ישראל.
יוסף באסלאם

סורה (פרק) מספר 12 בקוראן היא סורת יוסֻף (בערבית: سورة يوسف) והיא מספרת על יוסף ואחיו. בדומה לסורות אחרות בקוראן, התיאור המופיע בקוראן דומה בפרטים מסוימים לסיפור המקראי, אך מוסיף ומשנה במספר מקומות.
לאחר הקדמה קצרה, מסופר שם:
3. יוסף אמר לאביו, אבי, ראיתי אחד עשר כוכבים ואת השמש והירח, ראיתים, והם סוגדים לי.

4. אמר, בני, אל תספר את חלומך לאחיך פן יחרשו עליך רעה. הן השטן אויב מושבע הוא לאדם.

5. כך יבחר בך ריבונך וילמדך את פשר סיפורי (החלומות) ויטה לך ולבית יעקב מלוא חסדו, כשם שלפנים נטה אותו במלואו לאבותיך, לאברהם וליצחק. הן ריבונך יודע וחכם.

6. ביוסף ואחיו צפונים אותות לשואלים

7. הם אמרו, הן יוסף ואחיו אהובים על אבותינו יותר מאיתנו, אף כי אנו הרבים והחזקים. אכן שרוי אבינו בתעייה גמורה.

8. הירגו את יוסף או השליכוהו אי-שם בארץ, למען יסב אביכם את פניו אליכם לבדכם. אחריו תצלח דרככם.

9. אז אמר אחד מהם, אל תהרגו את יוסף כי אם השליכוהו אל מחשכי הבור למען תאספהו אחת השיירות, אם יש בדעתכם לעשות כן.

10. אמרו, אבינו, מדוע לא תבטח בנו כי נשמור על יוסף? הן רק את טובתו נבקש

11. שלחהו עמנו מחר למען ישתובב וישחק, ואנו נשמרהו מכל משמר

12. אמר, אם תיקחוהו איעצב אל לבי, וחושש אני פן יאכלהו הזאב בעת שתסיחו את דעתכם ממנו

13. אמרו, אם יאכלהו הזאב בעוד אנו הרבים והחזקים, כי אז נלך לאבדון.
לפי אמונת האסלאם, גם התנ"ך, גם הברית החדשה וגם הקוראן נכתבו באותו זמן על ידי האל על ה"לוח השמור" (בערבית: اللوح المحفوظ) שבשמיים,[דרוש מקור] וירדו לארץ בזמנים שונים. על פי תפיסה זו, אין חשיבות לסדר הירידה של הכתובים, כיוון שכולם קדושים ונכונים. לפי תפיסה זו, סיפור יוסף בקוראן מוסיף על הסיפור המקראי, אך אינו שולל אותו.
מסיבה זו, כאשר פרשנים מוסלמים רוצים לפרש למשל מי מהאחים אמר לא להרוג את יוסף (פסוק 9), יהיו שיחזרו לסיפור המקראי ויפרשו שיהודה (בערבית يهوذا. תעתיק: יהוד'א) הוא זה שהגן עליו. זאת, בהתבסס על הפסוק במקרא לפיו יהודה לא רצה להרוג את יוסף: ”וַיֹּאמֶר יְהוּדָה, אֶל-אֶחָיו: מַה-בֶּצַע, כִּי נַהֲרֹג אֶת-אָחִינוּ, וְכִסִּינוּ, אֶת-דָּמוֹ” (בראשית, ל"ז, כ"ו).
יוסף בספרות ובקולנוע

יאיר הורביץ, השיר על הנער יוסף החולם
זלדה, הלומת געגועים
נורית זרחי, "היא יוסף" בספר אומן המסכות
איציק מאנגר, יוסף הצדיק מטייל בבולבר
רבקה מרים, הפסים בכותנתו של יוסף
תומאס מאן, "יוסף ואחיו", רומן בארבעה חלקים
מחמוד דרוויש, "אני יוסף, הו אבי" (أنا يوسف يا أبي)
אשת פוטיפר - En Potifars hustru שיר מאת המשורר השוודי מהמאה ה-18 קארל מיקאל בלמן
בעלת החלומות (1962) - סרט הנפשה ישראלי באורך מלא. סרט האנימציה באורך מלא הראשון שנעשה במזרח התיכון. הופק על ידי זוג הבמאים יורם ואלינה גרוס
יוסף וכתונת הפסים המשגעת - מחזמר על פי סיפור יוסף ואחיו, מיצירתם של אנדרו לויד ובר וטים רייס. המחזמר הפך עם השנים לאחד ממחזות הזמר המצליחים ביותר בכל הזמנים.
יוסף נסיך החלומות - סרט אנימציה של חברת "דרימוורקס" משנת 2000 על סיפורו של יוסף
המהגר - סרט על פי סיפור יוסף בבימוי הבמאי המצרי יוסף שאהין משנת 1994
יוסף ואחיו / Rappresentatione di Giuseppe e i suoi Fratelli - דרמה מוזיקלית בשלוש מערכות מאת עילם רותם; נכתבה עבור האנסמבל הקולי Profeti della Quinta (נביאי הקווינטה). הקלטה של היצירה יצאה לאור בהוצאת פאן קלאסיקס בשנת 2013.
ראו גם

אילן יוחסין של דמויות מקראיות – מתרח ועד שלמה
קבר יוסף
ג'וב יוסף
לקריאה נוספת

שולה אברמסקי. 2017. גיבורות הצללים ביצירה פסיכולוגיסטית מקראית – סיפורן של מילים בעלילות יוסף ואנשי ביתו. ירושלים: הוצאת כרמל.
שולה אברמסקי. 2019. נאומי מנהיגים באוזני מנהיגים – רטוריקה ומנהיגות במקרא. ירושלים: הוצאת כרמל, עמ' 336–471.
סיפור יוסף במקרא ובראי הדורות – אוסף מאמרים בעריכת לאה מזור, בית מקרא נ"ה א, תש"ע, הוצאת מוסד ביאליק. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
עדין שטיינזלץ, ‏דמויות מן המקרא, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1980, פרק ג' – "יוסף בעל החלומות"
אוריאל סימון, בקש שלום ורדפהו – שאלות השעה באור המקרא, המקרא באור שאלות השעה, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2002, עמ' 60–93
אברהם פלאג'י, ספר ויוסף אברהם אוסף של כל מדרשי חז"ל הראשונים והאחרונים בענייני יוסף
דורון לוריא, מלכים בשר ודם: התנ"ך באמנות המאות ה־16 עד ה־19, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2005, יוסף, עמ' 56–63
ליאורה רביד, התנ"ך היה באמת, תל אביב: ידיעות ספרים, 2009, עמ' 332–343
הרב שלמה לווינשטיין, ומתוק האור - יוסף הצדיק, 2017
יונתן גרוסמן, יוסף: סיפורם של חלומות, ידיעות ספרים, 2021
ביאורים

↑  כך ההבנה המקובלת, אך לדעת הרמב"ן (בראשית, מ"ג, כ"ו) מדובר על בני ביתו של יעקב – נשיו ותולדותיו. לדעת ר' יעקב צבי מעקלנבורג (הכתב והקבלה, שם) הירח מייצג גם הוא את יעקב, אם כי פן שונה באישיותו. הסבר נוסף אפשר למצוא במאמר בוויקיטקסט.
יהודה אלקלעי

| --- | --- |

 לידה:  1798 תקנ"ח האימפריה העות'מאנית (1453–1844) סרייבו, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1 באוקטובר 1878 (בגיל 80 בערך) ד' בתשרי תרל"ט האימפריה העות'מאנית החל מ-1844 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  ישראל בית הקברות בהר הזיתים, ירושלים
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום מגורים:  זמון, העיר העתיקה 
 מקום פעילות:  סרביה
 תקופת הפעילות:  ? – 1 באוקטובר 1878 
 תחומי עיסוק:  ארץ ישראל וגאולה.
 רבותיו:  רבי אליעזר פאפו, רבי יהודה ביבאס
 חיבוריו:  מנחת יהודה, גורל לה', קול מבשר
 
דיוקנו של הרב יהודה אלקלעי ורעייתו אסתר בווינה, 1874, לפני השתקעותם הסופית בארץ ישראל.
הרב יהודה בן שלמה חי אלקלעי (תקנ"ח, 1798 – ד' בתשרי תרל"ט, 1878) היה רב בסרביה, מבשר הציונות המעשית והמדינית הראשון, וחלוץ הציונות הפוליטית המודרנית. הקדיש את חייו להתיישבות בארץ ישראל, ולשם כך גיבש תוכנית מדינית להקמת בית לעם היהודי בארץ ישראל, כ-50 שנים לפני בנימין זאב הרצל.
הגותו

מבחינת חזונו התאולוגי, הרב אלקלעי התייחד בכך שהקדים את הגאולה הטבעית לגאולה הניסית. משיח בן יוסף, הוא הדגיש, יקדים את משיח בן דוד. מקורית הייתה פרשנותו לדברי חז"ל: "כלו כל הקיצים ואין הדבר תלוי אלא בתשובה". תשובה זו לא פירש במובנה הרגיל, אלא כשיבה לארץ ישראל.
בהקדמה לספרו 'לשון לימודים' כותב הרב אלקלעי שעל פי חישובים קבליים, מאה השנים שבין שנת ה'ת"ר עד שנת ה'ת"ש (1840–1940), מסוגלות לגאולה. אולם אם עם ישראל לא יממש את ההזדמנות, עלולה להיות צרה נוראה.
הגותו > הרב אלקלעי – ומשנת הגר"א

ד"ר חגי בן ארצי עמד בספרו מגילת התקומה והעצמאות, על כך שלאחר שהרב אלקלעי עלה לארץ ישראל ונפגש עם תלמידי הגר"א, ניתן למצוא בכתביו דברים דומים מאוד למה שכתבו תלמידי הגר"א.
לדוגמה: הרב אלקלעי התריע שאם לא יעלו לארץ ישראל מרצון, עד שנת ת"ש (1939–1940) יכריחו אותם לעלות, כך גם מופיע בספר קול התור (פ"ה, ח"ב סט"ז).
ייצוגיו בתרבות

על שמו קרויה אור יהודה. הסופר יהודה בורלא חיבר שני רומנים מתוך טרילוגיה על הרב אלקלעי: הרומן "כיסופים" עוסק בעלייתו של הרב אלקלעי ארצה, בשנותיו בירושלים ובקשריו עם הוזיר חיים פרחי; והרומן "מאבק" העוסק בפועלו למען יישוב א"י.
כתביו

יצחק רפאל, כתבי הרב אלקלעי, ירושלים, מוסד הרב קוק, ה'תשל"ה (1974)
לקריאה נוספת

יצחק ניסנבוים, רבי יהודה אלקלעי, בספרו הדת והתחיה הלאומית, ורשה תר"פ.
יצחק טריואקס ואליעזר שטיינמן, "הרב יהודה אלקלעי", בתוך ספר מאה שנה, תל אביב 1938.
מרדכי אלקיים, יפו נוה צדק – ראשיתה של תל אביב, הוצאת משרד הביטחון 1990
יהודה בורלא, "כסופים", תל אביב תש"ג; "מאבק", תל אביב תש"ה
הערות שוליים

↑  שמואל ליב ציטרון, רבי יהודה אלקלעי, בתוך פרויקט בן-יהודה
↑  את פגישתו עמו תיאר הרב אלקלעי בהתרגשות רבה, הוא כינה אותו "איש אלוקים קדוש" "הרב המופלא" "המקובל האלוקי" וסיפר כי דבריו "הרעידו את ליבי וברכי כשלו". (הקדמה לספר "דרכי נועם")
↑  רות וינקלר, מהרב יהודה אלקלעי ועד ד"ר תיאודור (בנימין זאב) הרצל- המקשר והמבדיל בחשיבתם
↑  כמו שהאריך להסביר זאת בקדושת ציון עמוד 283.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312103905171  PLWABN: 9814035094105606  BNE: XX5141590  BnF: cb16268392t (data)  GND: 139187715  ISNI: 0000 0001 1475 2981  LCCN: nr95019115  NKC: uk20191050036  NTA: 168383896  SUDOC: 125920458  VIAF: 76206041   WorldCat (עם VIAF): 76206041 
קבר הרב יהודה אלקלעי בהר הזיתים
ספר "גורל לה'", 1903 ורשה. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 5
שלט בית 9 ברחוב על שם הרב יהודה אלקלעי בירושלים
סולם יעקב (ויליאם בלייק)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ויליאם בלייק 
 תאריך יצירה:  1805 
 טכניקה וחומרים:  דיו, צבע מים, נייר 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  29.2 ס״מ 
 גובה:  37 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  1949,1112.2 (המוזיאון הבריטי) 
 מיקום:  המוזיאון הבריטי
 
סולם יעקב היא יצירה של הצייר האנגלי ויליאם בלייק, המתארת את הסיפור המקראי, מספר בראשית, פרק כ"ח, סולם יעקב. היצירה מתוארכת לשנת 1805 ונוצרה באמצעות עיפרון, דיו וצבעי מים. היא מוצגת במוזיאון הבריטי בלונדון.
תיאור היצירה > יעקב הישן

בתחתית מרכז היצירה שוכב יעקב, פניו פונות כלפי מעלה. הוא לובש גלימה דמוית טוגה ושערו קצר ומתולתל. עיניו עצומות, דבר המצביע על כך שהוא ישן. זרועותיו פרושות אופקית, רגלו הימנית מתוחה ימינה, בעוד רגלו השמאלית אינה נראית.
תיאור היצירה > רקע ושמיים

הרקע מציג את שמי הלילה, ובהם לפחות עשרים וארבעה כוכבים נראים. בחלק העליון של היצירה מופיע גוף שמימי זוהר עם קרניים המתפשטות ממנו, שעשוי לייצג את השמש.
תיאור היצירה > הסולם והדמויות

משמאל ליעקב מתנשא סולם ספירלי המגיע עד לחלק העליון של היצירה. על הסולם מופיעות דמויות רבות, המסודרות בקבוצות.
תיאור היצירה > הסולם והדמויות > הקבוצה הראשונה

ארבע דמויות ניצבות משמאל ליעקב:
הדמות השמאלית ביותר היא מלאכית הפונה שמאלה וקמעה קדימה. ראשה בפרופיל, היא לבושה בגלימה, בעלת כנפיים, ושיערה הארוך אסוף בגליל. רגלה השמאלית כפופה והיא עומדת על קצות האצבעות, דבר המרמז על כך שהיא הולכת—במיוחד, שהיא יורדת במורד הסולם. זרועותיה פרושות אופקית וכפופות כלפי מעלה, והיא מאזנת על ראשה סל. תוכן הסל אינו ברור, אך ייתכן שהוא מכיל כיכרות לחם או פירות.
הדמות האמצעית פונה שמאלה אך מסובבת את ראשה קדימה וימינה. היא לובשת גלימה ובעלת שיער מתולתל, אם כי לא ברור אם הוא קצר או פשוט אינו גלוי לעין. בידה השמאלית היא אוחזת בסל או תיק, וזרועה הימנית מורמת אנכית כדי לאזן כד על ראשה. גם היא יורדת במורד הסולם.
הדמות הימנית ביותר בקבוצה זו היא דמות נשית הנראית מאחור. היא לובשת גלימה ושיערה ארוך. רגלה הימנית מושטת מאחור, דבר המעיד על כך שהיא מטפסת במעלה הסולם. ייתכן שהיא מביטה לעבר הדמות שמשמאלה. זרועה הימנית מורמת בזווית של 135 מעלות, ובין ידיה היא מחזיקה ילד קטן או תינוק.
הדמות האחרונה בקבוצה זו היא תינוק או ילד קטן ממגדר לא ברור, הנראה מאחור ופונה שמאלה. יש לו שיער קצר והוא עירום. רגלו הימנית מושטת לאחור והוא עומד על קצות האצבעות, וזרועו הימנית פרושה אופקית כדי לאחוז בידה של האישה שעל כתפה הוא נשען. ייתכן שהוא מביט בדמות שמשמאלו.
תיאור היצירה > הסולם והדמויות > הקבוצה השנייה

שני מלאכים מכונפים בגלימות יורדים במורד הסולם:
הדמות השמאלית היא מלאך בעל שיער קצר ומתולתל. הוא פונה קדימה ושמאלה, אך מסובב את ראשו כדי להביט במלאך שלצידו. רגלו הימנית כפופה והוא עומד על קצות האצבעות. זרועותיו מורמות בזווית של 45 מעלות, ובידיו הוא מחזיק מגילה.
הדמות הימנית היא מלאכית בעלת שיער ארוך אסוף בגליל. היא פונה שמאלה וקדימה, ורגלה השמאלית כפופה ועומדת על קצות האצבעות. זרועותיה מונחות לצידה, כשכף ידה הימנית פתוחה ופונה החוצה, ובידה השמאלית היא מחזיקה ספר או דפים כרוכים.
תיאור היצירה > הסולם והדמויות > הקבוצה השלישית

שתי דמויות בגלימות:
הדמות השמאלית, ככל הנראה אישה בעלת שיער ארוך, נראית מאחור ומטפסת בסולם. רגלה השמאלית מתוחה לאחור ועומדת על קצות האצבעות. זרועה הימנית מורמת בזווית של 45 מעלות, והזרוע השמאלית מורמת בזווית של 135 מעלות. בין ידיה היא מחזיקה מגילה.
הדמות הימנית היא גבר בעל שיער קצר ואולי מתולתל. הוא פונה קדימה וימינה, אך מסובב את ראשו להביט בדמות שמשמאלו או במגילתה. זרועותיו כפופות מעט לצדדים. בידו השמאלית הוא מחזיק מחוגה או כלי מדידה דומה, ובידו הימנית הוא אוחז באובייקט שעשוי להיות כלי נוסף, כמו פלס עם חוט. הוא יורד במורד הסולם.
תיאור היצירה > הסולם והדמויות > הקבוצה הרביעית

שבע דמויות העולות בסולם:
הדמות השמאלית ביותר היא אישה בגלימה הנראית מאחור אך מסובבת את מבטה ימינה. זרועה השמאלית מתוחה אופקית, כף ידה פתוחה ואצבעותיה פרושות, ייתכן שהיא מצביעה שמאלה.
השנייה משמאל נראית כילד, אך מגדרו אינו ברור. הוא לובש גלימה, ידיו מורמות בזווית של 135 מעלות, ושערו קצר.
השלישית היא אישה בוגרת בעלת שיער ארוך אסוף בגליל, מביטה ימינה.
הרביעית נראית כילדה בגלימה, פונה שמאלה, רגל שמאל כפופה והיא עומדת על קצות האצבעות.
החמישית היא אישה בוגרת, עומדת בעמידת קונטרפוסטו, רגלה הימנית מתוחה לאחור על קצות האצבעות, זרועה הימנית כפופה והיא מחזיקה את ידה של הדמות שמימינה.
השישית היא מלאך עירום בעל כנפיים, מביט שמאלה ולאחור מעט, זרועו השמאלית מורמת בזווית של 135 מעלות כדי לאחוז בידו של הדמות שמשמאלו.
הימנית ביותר היא אישה בגלימה ושיערה אסוף בגליל, רגל שמאל מתוחה לאחור על קצות האצבעות, זרועה הימנית כפופה ומנגנת בנבל שהיא מחזיקה בידה השמאלית, והיא מביטה מעלה.
תיאור היצירה > הדמויות בקצה הסולם

בשלושת הלולאות העליונות של הסולם מופיעות לפחות שמונה-עשרה דמויות נוספות, כולן בגלימות ועולות במעלה הסולם. אלו שבלולאה השלישית מלמטה פונות ימינה.
משמעות היצירה

האיור מספק פרשנות חזותית לחלום יעקב, המדגיש את הקשר בין הארץ לשמיים ואת המסע הרוחני של הדמויות המטפסות בסולם. הציור משלב מוטיבים של אור, תנועה ודמויות סמליות, היוצרים קומפוזיציה דינמית המעבירה את תוכן החזון המקראי.
הערות שוליים

1 2 3 4  The William Blake Archive, www.blakearchive.org
השלושרים

| --- | --- |

השלושרים מבצעים את השיר "והאר עינינו" בפסטיבל הזמר החסידי הראשון (1969). מימין לשמאל: שלום חנוך, בני אמדורסקי, חנן יובל
 תקופת הפעילות:  1969–1970
 סוגה:  מוזיקת פופ
 חברים
 בני אמדורסקי שלום חנוך חנן יובל
השלושרים הייתה להקת רוק שפעלה בישראל בשנים 1969–1970. היא הוקמה ביוזמתו של המפיק והזמר בני אמדורסקי, שצירף אליו את שלום חנוך ואת חברו של חנוך מקיבוץ משמרות חנן יובל. שם הלהקה הוא שילוב של "שלושה ששרים" ו"קלושרים" (Clochards, "נוודים" או "בטלנים" בצרפתית).
המוזיקה של השלושרים נחשבה חדשנית לתקופתה, באופן שבו שילבה בשיריה השפעות מוזיקת רוק בעיקר מהביטלס עם מילים בעברית. אלבומה היחיד שיצא ב-31 באוגוסט 1969 זכה להצלחה מסחרית נאה. בין המשתתפים בנגינה באלבום היו המוזיקאי דני סנדרסון בגיטרות, שמוליק ארוך בבס (אלי מגן ניגן על בס בהופעות), אהרל'ה קמינסקי בתופים ומישה סגל, שעיבד את כל שירי האלבום, בקלידים.
שלום חנוך הלחין את רוב שירי הלהקה, בהם: "מי מפחד מגברת לוין" (מילים: יהונתן גפן), "לילי שלי" (מילים: יענקל'ה רוטבליט ושלום חנוך) ו"איפה נטשה ופייר" (מילים: יהונתן גפן). שירים אחרים הולחנו על ידי מלחינים אחרים: "ציף ציף מעל הרציף" (לחן: דני ליטני) ו"לו הייתי פיראט" (לחן: יאיר רוזנבלום) – שניהם נכתבו על ידי ירון לונדון.
את עטיפת האלבום הראשון ("השלושרים") צייר ועיצב הגרפיקאי והאמן דוד טרטקובר בצירוף תצלומים מאת הצלמת אלונה איינשטיין.
מיד עם צאת אלבומם הראשון והיחיד ב־1969, הפיקו אולפני רול תוכנית מיוחדת ששודרה בטלוויזיה הישראלית, אשר כללה את מיטב שירי הלהקה וקטעי קישור. לתוכנית קראו "סתם ככה עם השלושרים" והיא זכתה להצלחה רבה. את התוכנית ביים שמואל אימברמן שגם משתתף בתוכנית בתפקיד עצמו. באותה שנה זכה במקום השלישי בפסטיבל הזמר החסידי שירו של שלמה קרליבך "והאר עינינו" בביצועם.
ב-1970 הקליטה הלהקה ארבעה שירים (שכנראה נועדו לאלבום השני של הלהקה), שמתוכם הפכו שלושה ללהיטים והם "היושבת בשורה הראשונה" (שלום חנוך), "זה לא יכול להיות" (יהונתן גפן/אלונה טוראל) והביצוע המקורי ל"פגישה לאין קץ" (נתן אלתרמן/נעמי שמר). לאחר הקלטת השירים הללו עזב שלום חנוך ללונדון, בניסיון לבנות לעצמו קריירת רוק בינלאומית, ובעקבות זאת נגנזו התוכניות לאלבום שני והלהקה התפרקה.
בשנת 1993 התאחדו "השלושרים", בתוכנית טלוויזיה שהוקדשה לבני אמדורסקי, אשר נפטר ממחלת הסרטן מספר חודשים לאחר מכן.
דיסקוגרפיה

השלושרים (1969)
לקריאה נוספת

נעם רפפורט, רוק ישראלי 1973-1967, הוצאת מרום תרבות ישראלית, תל אביב 2018
הערות שוליים

↑  נחום ברנע, הגל הזה טעים, נפלא, הוא מרווה כל כך, דבר, 19 בספטמבר 1969
זראי על הזמרים החביבים עליו, הארץ, 12 ביוני 1969
↑  סוף עונת התפוזים, "נגד הרוח"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302705505171  MusicBrainz: 57a7782e-32ad-47b5-ab38-a79f5a3baf9c  VIAF: 158817910   WorldCat (עם VIAF): 158817910
יצחק מזרחי (מיקרוביולוג)

| --- | --- |

 לידה:  תל אביב, ישראל ישראל
 עיסוק:  מיקרוביולוגיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מנחה לדוקטורט:  אליאורה רון
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 פרסים והוקרה:  חבר בחברה האמריקאית למיקרוביולוגיה (2023)  מענק מחקר הוכחת היתכנות (ERC-POC) של מועצת המחקר האירופית (2022)  מין חיידקים נקרא לכבודו על תרומתו לתחום המיקרוביולוגיה של מעלי גירה (Prevotella mizrahii) (2020)  מענק מחקר מתקדם (ERC-CoG) של מועצת המחקר האירופית (2019)  מענק המחקר צעיר (ERC-st) של מועצת המחקר האירופית (2014)
 מספר צאצאים:  2
 https://lifewp.bgu.ac.il/wp/imizrahi/
 תרומות עיקריות
 חקר חברות מיקרוביאליות במערכת העיכול, הבנת השפעתן על בריאות וסביבה, ועיצוב ושיקום חברות מיקרוביאליות לשיפור והקניית תפקודים.
יצחק (איציק) מזרחי (נולד בשנת 1974) הוא פרופסור במחלקה למדעי החיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חוקר במכון הלאומי לביוטכנולוגיה בנגב (NIBN) וחבר בבית הספר לקיימות ושינויי אקלים ע"ש גולדמן זוננפלד. מחקרו מתמקד באקולוגיה מיקרוביאלית, ובפרט בהבנת הקשר בין חברות חיידקים במעיים לבין הפיזיולוגיה של המארח.