stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גברת דאלוויי (סרט)
צוות השחקנים

ונסה רדגרייב – גברת קלריסה דאלוויי
נטשה מקאלהון – קלריסה הצעירה
מייקל קיצ'ן – פיטר וולש
אלן קוקס – פיטר הצעיר
שרה באדל – ליידי רוסיטר
לנה הידי – סאלי הצעירה
ג'ון סטנדינג – ריצ'רד דאלוויי
רוברט פורטל – ריצ'רד הצעיר
אוליבר פורד דייוויס – יו ויטברד
האל קרוטנדן – יו הצעיר
רופרט גרייבס – ספטימוס וורן סמית'
אמליה בלמור – רזיה וורן סמית
מרגרט טייזאק – ליידי ברוטון
רוברט הארדי – סר ויליאם ברדשו
ריצ'נדה קארי – ליידי ברדשו
קייטי קאר – אליזבת דאלוויי
סלינה קאדל – מיס קילמן
אמנדה דרו – לוסי
פיליס קלוורט – הדודה הלנה
דניס ליל – ד"ר הולמס
ג'ון פרנקלין-רובינס – ליונל, אביה של קלריסה
הערות שוליים

↑  Mrs Dalloway (1998)
דורון קדמיאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1949 (בן 75 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1967–1993 (כ־26 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 402  מפקד אגד 209  קצין התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום  ראש מחלקת ארגון באגף התכנון  קצין תותחנים ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל עיריית קריית גת  מנכ"ל המועצה לישראל יפה  מנכ"ל תאגיד המיחזור אל"ה
 
דורון קדמיאל (נולד ב-1949) הוא קצין צה"ל במילואים, בתפקידו האחרון שירת כקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה

קדמיאל התגייס לצה"ל בנובמבר 1967 ועשה את מרבית שירותו בחיל התותחנים. לאחר קורס משנים טכניים הוצב בגדוד איכון, שירת כתותחן בגדוד 402 וסיים קורס קצינים ב-1969. שירת בגדוד 334 כקצין סיור, קצין עמדה, מפקד סוללה וקצין מבצעים. במלחמת יום הכיפורים שירת כסגן מפקד גדוד מרגמות 120 מ"מ בחזית המצרית. בשנים 1974–1975 שירת כסגן מפקד גדוד 402, ואחר כך שירת כקצין אג"ם באגד ארטילרי 215. לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה מונה ב-1977 למפקד גדוד 402 ובהמשך שירת כקצין אג"ם במפקדת חיל התותחנים.
ב-1982 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד 209, עמו נלחם במבצע שלום הגליל כחלק מאוגדה 252. ב-1983 מונה למפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום. יצא ללימודים במכללה לפיקוד של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת', ב-1986 מונה לראש מחלקת ארגון באגף התכנון וב-1989 מונה לקצין תותחנים ראשי, תפקיד בו שירת עד 1993.
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל עיריית קריית גת, וכמנכ"ל המועצה לישראל יפה. ב-2004 מונה למנכ"ל תאגיד המיחזור אל"ה.
היה חבר בתנועת שח"ר בראשות יוסי ביילין ובמרצ והוא מראשי יוזמת ז'נבה. דובר מועדון האופנועים הישראלי.
באפריל 2012 יצא מישראל למסע סביב העולם על אופנוע והשלים את המסע לאחר 13 חודשים לאורך 75,000 ק"מ בנתיב שחצה את יבשות אסיה, צפון, מרכז ודרום אמריקה ואירופה. בכך הפך לישראלי הראשון שיצא על אופנוע אישי הרשום בישראל והשלים הקפה מלאה סביב העולם.
בבחירות המקומיות שנערכו ב-2018 שובץ במקום השני ברשימה מקומית למועצת פרדס חנה-כרכור.
מאז 2018, מכהן דורון קדמיאל כיו"ר עמותת 'עיניים בדרכים'/'נשק וסע'/'سلم وتوكلص' עמותה שמטרתה לקדם את הבטיחות בדרכים בככל אך בדגש על סביבת מוסדות חינוך.
הערות שוליים

↑  אהרל'ה ויסברג, כך חילצו התותחנים את סיירת מטכ"ל בלבנון, באתר ישראל היום, 27 באפריל 2012.
↑  ראשי היוזמה אתר יוזמת ז'נבה
↑  רון איתן, דורון קדמיאל הצטרף לרשימתו של יואב קעטבי, באתר פלאשנט, 16 ביולי 2018
דבר אחר

ערך זה עוסק במוסף סאטירי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הלוגו של דבר אחר
"דבר אחר" היה מוסף סאטירי של עיתון "דבר", שהופיע מיולי 1983 עד אוגוסט 2004 (החל מ־1994 במוסף השבת של ידיעות אחרונות). "דבר אחר" הופיע אחת לשבוע, תחילה ביום רביעי ואחר כך ביום שישי. עד שעבר ל"ידיעות אחרונות" היה המוסף בשחור לבן; אחרי המעבר הופיע בצבע.
הקטעים הסאטיריים ב"דבר אחר" היו בדרך כלל בדמות פרודיה על מדורים אחרים בעיתונות, כגון מדורי החדשות, מאמר המערכת, פינת החידות והתשבצים, מכתבים למערכת ומודעות. לעיתים נכללה פרודיה נוספת, כגון פרודיה על הספר "הילד הזה הוא אני", שבו נכתבים השירים מפיו של ילד פלסטיני.
הכותבים הראשיים במדור היו: יאיר גרבוז, שלמה ניצן, דני קרמן, תומר קרמן, אביב אלחסיד ותרזה איזנברג. בשנים הראשונות כתבו בו גם יצחק בן נר ואהרן שמי. בנוסף, כתבו בו במשך השנים: אלי שרייבר, חיים באר, חנה רוט, דודו גבע, יוני להב ועוד.
רוב הכותבים היו בעלי השקפות שמאלניות, אולם הוא לגלג על שלל המפלגות והאישים הפוליטיים. המטרות הקבועות שלו היו פוליטיקאים, בעיקר מהימין והחרדים, שחיתות, לאומנות ועוד.
שם המוסף, "דבר אחר" הוא משחק מילים, הרומז מחד על האכסניה שבה התפרסם ("דבר"), ומאידך רומז בהתרסה לכינוי של בשר חזיר. החזיר נרמז גם בנזם המופיע בלוגו באות האחרונה, ורומז לביטוי "נזם זהב באף חזיר". במרכז הלוגו מופיעה דמותה של מדוזה מהמיתולוגיה היוונית.
מעל ללוגו נכתבה תמיד תחילת הסיסמה המרקסיסטית "פועלי כל העולם - התאחדו!" (שנלקחה מהמניפסט הקומוניסטי) עם תוספת שונה מזו המקורית (כמו: פועלי כל העולם – אם לא ב־אחד במאי אז בעשירי בו; פועלי כל העולם – שובו הביתה, אבא ואמא סולחים לכם).
התאריך שהופיע מתחת ללוגו היה התאריך העברי (מאוחר יותר נכתב הלועזי).
בשנת 1990, בעת שהתחולל התרגיל המסריח, צוירה במוסף קריקטורה שתקפה בצורה חריפה את כניעתה של מפלגת העבודה והליכוד לדרישות המפלגות החרדיות - נראתה שם לשון שמלקקת ישבן. בעקבות מחאות חריפות, פרסמה עורכת דבר חנה זמר תגובה שבוע לאחר מכן שבה הביעה התנצלות; עורכי '"דבר אחר" סירבו להתנצל, וכתבו באופן יוצא דופן מאמר רציני בזכות חופש הביטוי.
ב-1993 זכו שלמה ניצן, יאיר גרבוז, דני קרמן ותרזה אייזנברג בפרס סוקולוב לעיתונות כתובה, על "דבר אחר".
קטע מ"דבר אחר" בשנותיו הראשונות, הלועג לשהיית צה"ל בלבנון ולהעלאת המיסים על יציאה לחו"ל
"דבר אחר" היה העיתון הסאטירי שהופיע במשך הזמן הארוך ביותר (מעל 20 שנה) מבין העיתונים הסאטיריים בישראל.
עיתונים סאטיריים שקדמו לו היו: "ציפור הנפש" (שכתבו בו דן בן אמוץ, חיים חפר, שמעון צבר ועמוס קינן מ־1964 עד 1965) ו־"ZOO הארץ" (של אפרים סידון, קובי ניב, ב. מיכאל וחנוך מרמרי) שיצא בתוך "העולם הזה" באמצע שנות ה־70 ולקט ממנו יצא בספר "ZOOארץ ZOO?".
לאחר שנפסקה הוצאת המוסף, החל "דבר אחר" להופיע באתר אינטרנט בעריכת תומר קרמן, בנו של דני קרמן, אך גם אתר זה פסק להופיע.
מהמוסף יצאו לאור ארבעה קבצים:
"דבר אחר", 1986 (הוצאת זמורה ביתן)
"דבר אחר לגמרי", 1988 (הוצאת עם עובד)
"אחיתופל בגבעה", 1990 (הוצאת עם עובד)
"דבר אחר - הספר הרביעי", 1994 (ספרית מעריב)
גברת הנדרסון גאה להציג

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סטיבן פרירס
 הופק בידי:  נורמה הימן
 תסריט:  מרטין שרמן
 עריכה:  לוסיה זוקטי
 שחקנים ראשיים:  ג'ודי דנץ'   בוב הוסקינס   ויל יאנג
 מוזיקה:  ג'ורג' פנטון
 צילום:  אנדרו דאן
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  BBC Films, פאתה, Future Film 
 חברה מפיצה:  פאתה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בנובמבר 2005
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, דרמה קומית, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   mrshendersonpresents
 פרסים:  מועמד לשני פרסי אוסקר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
גברת הנדרסון גאה להציג (באנגלית: Mrs Henderson Presents) הוא סרט קולנוע משנת 2005 בבימויו של סטיבן פרירס ובכיכובם של בוב הוסקינס, ג'ודי דנץ' וויל יאנג. השחקן בוב הוסקינס ביקר בישראל לרגל הקרנה של הסרט בפסטיבל קולנוע בריטי.
תקציר העלילה

הסרט מתרחש על רקע הבליץ במלחמת העולם השנייה. הסרט מציג את הסיפור האמיתי של תיאטרון וינדמיל שבלונדון. הגברת לורה הנדרסון (מגולמת על ידי ג'ודי דנץ'), לאחר שהתאלמנה מבעלה (בהיותה בת 70), רכשה לעצמה תיאטרון ומינתה את ויוויאן ואן דאם (בגילום בוב הוסקינס) כמנהל התיאטרון. הם פותחים במופע הנקרא "ריויודויל" ('Revudeville') שזוכה להצלחה, אולם מאחר שתיאטראות נוספים משתמשים בגימיקים שלהם, המופע נכשל אחרי זמן קצר. לורה הנדרסון מציעה הצעה מהפכנית - הצגת עירום נשי בתיאטרון, בדומה לזה המוצג במולן רוז' שבפריז. לורה מצליחה לקבל אישור מהלורד צ'מברלין (הצנזור הראשי) המתיר הצגת עירום בתנאי שהדוגמניות תעמודנה ללא תזוזה, כמו בציורי עירום המופיעים במוזיאון.
לאחר קבלת אישור זה, זוכה התיאטרון להצלחה רבה, בעיקר בקרב החיילים הבריטיים. בשל העובדה שהתיאטרון ממוקם מתחת למפלס הרחוב מותרת העלאת הופעות במהלך הבליץ. בעקבות הפופולריות של התיאטרון וקיומם של תורים בכניסתו דרשו השלטונות את סגירת התיאטרון, אולם אז משכנעת לורה הנדרסון את שר הפנים בחשיבות התיאטרון למען החיילים, תוך הסבר למניעים שלה להקמת התיאטרון שמקורם באהבתה לבנה שמת במלחמת העולם הראשונה ורק לאחר מותו גילתה אימו שמעולם לא ראה אישה עירומה בחייו.
שחקנים

| דמות | שחקן |
| --- | --- |
לורה הנדרסון: ג'ודי דנץ'
ויויאן ואן דאם: בוב הוסקינס
ברטי: ויל יאנג
ליידי קונאווי: תלמה ברלו
רולנד בארינג - הלורד קרומר: כריסטופר גסט
אמברוז: ריצ'רד סימס
פרנסס: רוזלין הלסטיד
מורין: קלי ריילי
ורה: שרה סולמני
דוריס: אנה ברוסטר
פגי: נטליה טנה
ג'יין: קמיל או'סאליבן
מגי: דורלי רוזן
פול: סמואל ברנט
הערות שוליים

↑  גואל פינטו, הוסקינס בישראל, באתר הארץ, 24 בינואר 2006
ג'. א. טיילור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1886 סט. ג'ון ווד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 ביוני 1975 (בגיל 89) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פיזיקה, הידרודינמיקה, applied mechanics, Wave theory of light 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג'  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  ג'יי ג'יי תומסון 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  Frederick Gerard Friedlander, אוון מרטין פיליפס, אלברט אלן טאונסנד, פיליפ דראדין, Albert E. Green, Francis Bretherton, ג'ורג' בצ'לור, Michael Barker Glauert, ס. נ. ברונה, Bruce Rutherfurd Morton, רוזה מ. מוריס, סטוארט טרנר, Walter F. Freiberger, ב. ג. קוקס, Robert W. Stewart 
 פרסים והוקרה:  המדליה הבינלאומית ע״ש ג'יימס ואט (1965)  פרס אדמס (1915)  הרצאת גאטרי (1954)  Panetti Ferrari Award (1958)  מדליית זהב ע"ש סיימונס (1951)  הרצאת בייקר (1923)  מדליית פרנקלין (1962)  פרס תיאודור פון קרמן (1972)  מדליית טימושנקו (1958)  מדליית קופלי (1944)  המדליה המלכותית (1933)  מדליית וילהלם אקסנר (1954)  מדליית דה מורגן (1956)  Knight Bachelor  עמית החברה המלכותית 
 
סר ג'פרי אינגרם טיילור (באנגלית: Geoffrey Ingram Taylor, ‏7 במרץ 1886 – 27 ביוני 1975) היה פיזיקאי ומתמטיקאי בריטי, אשר בלט במיוחד בתחומי מכניקת הזורמים ותורת הגלים.
הערות שוליים

↑  Taylor, G. I., The Holding Power of Anchors April 1934
↑  G. K. Batchelor, The Life and Legacy of G. I. Taylor (1994), p. 1. ISBN 0-521-46121-9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12297966r (data)  BPN: 20440767  GND: 119373092  ISNI: 0000 0001 1072 3964  LCCN: n83828425  MGP: 18588  NTA: 15776284X  SNAC: w6qz5mzw  SUDOC: 083181474  VIAF: 79088084   WorldCat (עם VIAF): 79088084
דגל תושבי האיים של מצר טורס

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי
 יחס אורך/גובה:  1:2 / 23:31
 הונף לראשונה:  1992
 קבלת מעמד רשמי:  14 ביולי 1995
 מוטיבים עיצוביים:  שני פסים אופקיים ירוקים בתחתית   ובתקרה, פס כחול אופקי תחום בשני פסים  שחורים דקים. כובע לבן וכוכב לבן במרכז הדגל
 שם המעצב:  ברנארד נמוק
דגל תושבי האיים של מצר טורס הוא דגל אוסטרלי רשמי המשמש לייצוגם של הילידים תושבי האיים השוכנים במצר טורס. הדגל עוצב על ידי ברנארד נמוק בשנת 1992 וזכה בתחרות עיצוב מקומית אשר נערכה על ידי מועצת איי מצר טורס והוכר בידי ועדת התיאום של האבוריג'ינים ותושבי האיים של מצר טורס בחודש יוני באותה השנה. ממשלת אוסטרליה העניקה לדגל מעמד של דגל אוסטרליה רשמי על פי חוק הדגלים 1953 ב-14 ביולי 1995.
התקנים וייצוגים

הפסים הירוקים בתחתית ובתקרת הדגל מייצגים את האדמה
הפס הכחול במרכז מייצג את מימי מצר טורס
הגבולות השחורים המפרידים בין הפסים מייצגים את תושבי איי המייצר
הכוכב המחומש במרכז מייצג את חמש קבוצות האיים הגדולות של המצר
הכובע הלבן מסמל את תושבי האיים
דגל תורינגיה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5 או 1:2
 הונף לראשונה:  1921
 קבלת מעמד רשמי:  11 באפריל 1991
 מוטיבים עיצוביים:  ביקולור לבן-אדום
 גרסאות נוספות:        דגל מדיני
דגל תורינגיה הוא דגלה של המדינה הגרמנית תורינגיה. עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור לבן-אדום.
דגל לבן-אדום שימש כדגלה של תורינגיה משנת 1921. בין השנים 1921 ועד 1933 הושחת הדגל המדיני במגן אדום ובתוכו שבעה כוכבי כסף משושים אשר הוטען בקנטון. בשנת 1933 שונה הדגל המדיני והוחלף המגן במגן כחול ובתוכו אריה עומד ומחזיק בצלב קרס בצבע זהב. שני הדגלים, האזרחי והמדיני נזנחו כאשר בוצעה רפורמה ברייך השלישי והמדינות הגרמניות פורקו בשנת 1935.
הדגל אומץ בשנית בשנת 1946 כאשר הוקמה תורינגיה מחדש כמדינה גרמנית, אך נזנח שוב בשנת 1952 עם הקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית וביטולן של המדינות אשר הרכיבו אותה. עם איחוד גרמניה אומץ הדגל בשלישית כדגל המדינה הגרמנית החדשה, ובמקביל אומץ הדגל המדיני אשר הושחת בסמל תורינגיה במרכזו.
ראו גם

סמל תורינגיה
תורינגיה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
שלטי ודגלי המדינה החופשית של תורינגיה, מחוזותיה והערים העצמאיות שבה,  המשרד לענייני חינוך פוליטי של תורינגיה, 2002 (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  הודעה לעיתונות של משרד הפנים של תורינגיה המנחה את אגפי הממשלה להציג את הדגל המושחת בסמל המדינה
| דגלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |  |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |  |
דגל תוניסיה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי ודגל ימי לאומי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  שנות ה-30 של המאה ה-19
 קבלת מעמד רשמי:  1 ביוני 1959
 מוטיבים עיצוביים:  דגל אדום, במרכז דיסקה לבנה ובתוכה סהר וכוכב אדום
דגל תוניסיה אומץ בשנות ה-30 של המאה ה-19, וקיבל מעמד רשמי בחוקה ב-1 ביוני 1959. הדגל הוא אדום ובמרכזו דיסקה לבנה, ובתוכה סהר אדום שכמעט מקיף כוכב אדום בעל חמישה קודקודים. בדגלים מוקדמים יותר, הופיע סהר עבה וגדול יותר. הסהר והכוכב המחומש הם סמלים מוסלמיים מסורתיים. הדיסקה הלבנה מסמלת את השמש. הצבע האדום ייצג במקור את ריבונות האימפריה העות'מאנית.
הדגל הפך לדגל תוניסיה באופן רשמי אחרי שקיבלה עצמאות מצרפת.
הדגל נוצר בהנחיית הביי (מושל תוניסיה מטעם האימפריה העות'מאנית), חוסיין השני, אחרי קרב נאווארינו ב-20 באוקטובר 1827. הדגל אומץ בשנת 1831 או 1835. הוא היה הדגל הרשמי של תוניסיה גם תחת שלטון צרפת, עד קבלת העצמאות ב-1959. ב-30 ביוני 1999 נקבעו היחס ועיצוב הדגל באופן רשמי בחוק.
ראו גם

סמל תוניסיה
המנון תוניסיה
דגל תימן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי ומדיני, דגל הצי המדיני והאזרחי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 קבלת מעמד רשמי:  22 במאי 1990
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור אדום-לבן-שחור
 גרסאות נוספות

 
  דגל צבאי

 
  דגל הצי הצבאי
 נס הנשיא
 
 גרסאות היסטוריות
 דגל צפון תימן
 
   דגל לאומי ודגל ימי לאומי  היסטורי
 1962 - 1990
 דגל דרום תימן
 
   דגל לאומי ודגל ימי לאומי  היסטורי
 1967 - 1990
 דגל ממלכת תימן המותוואכילית
 
דגל תימן הוא דגלה הלאומי של תימן. אומץ ב-22 במאי 1990 ביום איחוד צפון ודרום תימן. הדגל הוא טריקולור בצבעים ערבים מסורתיים: אדום, לבן ושחור, שהיו גם בצבעי דגלי שתי המדינות לפני האיחוד. על פי ההסבר הרשמי האדום מסמל את דם הקדושים ואת האחדות, הלבן את העתיד המזהיר והשחור את העבר האפל.
ראו גם

סמל תימן
המנון תימן
דגל דרום תימן
דוב ברגמן

| דוב ברגמן> מצב שימור |
| --- | --- |
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: דוב
מין:: דוב חום
תת־מין:: דוב ברגמן
שם מדעי
 Ursus arctos piscator ‏פושרן, 1855

דוב ברגמן (שם מדעי: Ursus arctos piscator) ככל הנראה תת-מין נכחד של המין דוב חום שהתקיים באזור קמצ'טקה. הדוב התגלה על ידי הזואולוג השוודי סטן ברגמן (Sten Bergman) בשנת 1920. ברגמאן הבדיל בין תת-מין של דוב זה לשאר הדובים החומים המקומיים שחיו בקמצ'טקה לאחר שגילה שפרוותו של דוב ברגמן וטביעת רגלו שונה מן פרוותם של דובים אלו. דוב זה היה דוב גדול ממדים ביחס לשאר הדובים המקומיים.
הדיווח האחרון על הימצאותו של דוב זה היה בשנת 1936 על ידי סטן ברגמן. חרף מיעוט הדיווחים אודות התקיימותו של תת-מין זה, תרים במהלך השנים קריפטוזאולוגים רבים אחר דוב זה במטרה לגלותו מחדש. הקריפטוזואולוג אנדרו גייבל הציע כי היעדר התצפיות אחר הדוב במחצית השנייה של המאה העשרים נבע בין היתר מסגירת אזורים בקמצ'טקה לציבור במסגרת המלחמה הקרה, מהלך שעשוי היה לשפר את סיכויי ההישרדות של הדוב.
הערות שוליים

↑  http://www.cryptozoology.com/cryptids/godbear.php
ג'ורג' קרא

ג'ורג' קרא (בערבית: جورج القرا; נולד ב-29 במאי 1952) הוא שופט ערבי-ישראלי, שכיהן כשופט בית המשפט העליון.
ביוגרפיה

קרא, יליד יפו, הוא בן למשפחה ערבית-נוצרית, אחת הבולטות בקהילה הנוצרית בעיר. הוא סיים את בית הספר היסודי טרה סנטה ובית ספר התיכון "אשכולות" שבעיר הולדתו.
בשנת 1973 סיים לימודי משפטים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1974, לאחר קבלת רישיון לעריכת דין, עבד כעורך דין עצמאי במשרד משותף עם בן-דודו. בתקופה זו היה פעיל באגודה למען ערביי יפו ובאגודה האורתודוקסית-נוצרית, פעילויות שאותן הפסיק עם מינויו לשופט.
ביוגרפיה > כשופט

בשנת 1989 מונה לשופט בית משפט השלום בתל אביב. בחודש מאי 2000 מונה לכהונת שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב. הוא מומחה במשפט הפלילי וישב בראש הרכב שופטים שדן בפשעים חמורים בבית המשפט המחוזי. כיהן כאב בית הדין בהרכב שהרשיע את נשיא מדינת ישראל לשעבר, משה קצב, בעבירות אינוס.
בפברואר 2017 נבחר לשופט בבית המשפט העליון, והושבע לתפקיד ב-13 ביוני 2017. ב-29 במאי 2022 סיים את כהונתו ופרש לגמלאות.
ביוגרפיה > פסיקותיו

בדעת מיעוט, ביקש קרא לפסול תוכנית לבנייה בעיר דוד שבירושלים, לאחר שבהיעדר מתורגמן לערבית נטשו המתנגדים לתוכנית את ישיבת המועצה הארצית לתכנון ולבנייה ולא השמיעו את טענותיהם בפני המועצה. לדבריו, טענותיהם של המערערים לא נשמעו והדיון התקיים לאחר שאלו עזבו/הועזבו בהוראתו של יושב ראש המועצה. הדיון עצמו, כדבריו, התמצה בהקראת 'ראשי הטיעונים' של המערערים כפי שהופיעו בערר, ובכך אין כדי לקיים את זכות הטיעון, ולמעשה יש בו "קיום דיון למראית עין בלבד שנעשה כדי לצאת ידי חובת המועצה בקיום דיון בטענות המערערים" (פסקה 2 לפסק דינו). בעמדתו, הביע השופט קרא את התפיסה שכדי לקיים את זכות הטיעון יש להביא את התושבים לשותפות פעילה בדיון, ואילו האשם התורם שלהם אינו רלוונטי דיו באשר העירייה ידעה כי אלה אינם יודעים עברית ולא סיפקה מתורגמן.
עוד כתב בפסק דינו:
קרא מתנגד באופן עקרוני להריסת בתי מחבלים בהיותו לדבריו כלי "הטומן בחובו פגיעה קשה בחפים מפשע מהווה ענישה קולקטיבית המופעלת בניגוד לעקרון היסוד לפיו [...] איש בעוונו יישא ואיש בחטאו יומת". עם זאת, במקרה אחד הוא הצטרף למני מזוז המתנגד גם הוא להריסת בתי מחבלים - כשהם תומכים בהמרת צו ההחרמה וההריסה - בצו לאטימת החדר בבית בו התגורר המפגע.
ביוגרפיה > חייו  הפרטיים

קרא נשוי, ואב לשלוש בנות.
הערות שוליים

↑  עע"מ 694/18 אבו נאב אוסאמה ואח' נ' המועצה הארצית לתכנון ובניה, משרד הפנים, ניתן ב־2 ביוני 2019
↑  בג"ץ 144/22 סועאד אבו שחידם נ' מפקד פיקוד העורף, ניתן ב־19 בינואר 2022
↑  בג"ץ 4853/20 סוהילה אבו בכר נ' המפקד הצבאי לאיזור  הגדה המערבית, ניתן ב־10 באוגוסט 2020
| שופטים לשעבר בבית המשפט העליון |
| --- | --- | --- |
| נשיאים | זמורה • אולשן • אגרנט • זוסמן • לנדוי • כַהן • שמגר • ברק • ביניש • גרוניס • נאור • חיות |  |
| שופטים | דונקלבלום • חשין • אסף • זילברג • ברנזון • גויטיין • ויתקון • כהן • מני • הלוי • קיסטר • עציוני • שרשבסקי • בן-פורת • אשר • אלון • בכור • בייסקי • לוין • כהן • כהן • לוין • בך • נתניהו • חלימה • גולדברג • מלץ • אור • מצא • חשין • זמיר • דורנר • טל • שטרסברג-כהן • קדמי • טירקל • אנגלרד • ריבלין • פרוקצ'יה • לוי • ארבל • זילברטל • רובינשטיין • ג'ובראן • דנציגר • שהם • מלצר • מזוז • הנדל • קרא • ברון • פוגלמן |  |
| שופטים במינוי זמני | בקר • זהר • לוין • צלטנר • כהן • בן-עתו • שילה • שינבוים • אבנור • וייס • בן דרור • וינוגרד • ולנשטיין • אריאל • אלוני • בן יאיר • גולדברג • אלון • אילן • זועבי • ברלינר • עדיאל • חשין • שוחט |  |
ראו גם: שופטים מכהנים
דוב אטרוסכוס

| דוב אטרוסכוס |
| --- | --- |
 שרידי לסת של דוב אטרוסכוס
תקופה
פליוקן-פליסטוקן, כ-5,300,000–100,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: דוב
מין:: דוב אטרוסכוס
שם מדעי
 Ursus etruscus ‏קיווייה, 1823

דוב אטרוסכוס (שם מדעי: Ursus etruscus) הוא מין נכחד של דוב פרהיסטורי, שחי בתקופת הפליוקן והפליסטוקן באירופה, אסיה וצפון אפריקה שלפני 5.3-0.1 מיליון שנה מזמננו. ממצאיו התגלו במספר אזורים ביניהם בצרפת, ספרד, יוון, מרוקו, קרואטיה, טוסקנה שבאיטליה, ישראל, טג'יקיסטן, גאורגיה ולאורך רוסיה. הממצאים הוגדרו לראשונה בידי החוקר הצרפתי ז'ורז' קיוויה ב-1823.
דוב זה התפתח מדוב המינימוס האירופי שאולי היה גם מאבות הדוב החום ודוב המערות. הוא נמצא לאורך אירופה, בייחוד סביב הערבה האירואסייתית הגדולה ואולי היה מותאם לחיים במישורים הגדולים, בהם מזון מועט יחסית. בניגוד לדובים המודרניים הוא היה בעל לסת מלאה במלתעות מעוצבות, תכונה שקיבל מדובים פרימיטיביים יותר כמו האורסאווס.
כמה מהחוקרים רואים במין זה את אביו הקדמון של הדוב השחור האסייתי החי כיום.
הערות שוליים

↑  Torres Pérez-Hidalgo, Trinidad José. "The European descendants of Ursus etruscus C. Cuvier (Mammalia, Carnivora, Ursidae)." Boletín del Instituto Geológico y minero de España 103.4 (1992): 632-642
↑  Aspects of Evolution and Adaptation in American Black Bears (Ursus americanus Pallas) and Brown and Grizzly Bears (U. arctos Linne.) of North America
דורון רבינזון

דורון רבינזון (נולד ב-2 באפריל 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ והקיצוני שמאלי. רבינזון מזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי פתח תקווה, בה שיחק רוב הקריירה שלו, ונחשב לאחד השחקנים הבולטים בתולדות המועדון מבחינת הבקעת שערים וכמות הופעות.
קריירה

בגיל 16 ערך רבינזון את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי פתח תקווה בליגה הלאומית. רבינזון החל להופיע פעמים רבות בהרכב הקבוצה אחרי שנתיים במועדון. בעונת 1985/1986 זכה במשותף עם אורי מלמיליאן בתואר מלך שערי הליגה כשכבש 14 שערים לזכות פתח תקווה בעונה אחת. שתי עונות לאחר מכן ב-1987 עזב רבינזון את מכבי פתח תקווה ועבר ליריבה העירונית הפועל פתח תקווה שם שיחק עונה אחת וכבש 11 שערים (9 בליגה ו-2 בגביע). עונה אחת לאחר מכן חזר לקבוצתו המקורית. את הקריירה סיים רבינזון בהפועל ראשון לציון. רבינזון נחשב לחלוץ עם משחק ראש קטלני במיוחד ושימש אף כקיצוני באגף השמאלי.
במקביל להיותו כדורגלן עבד רבינזון כנהג אוטובוס בקאופורטיב "דן". לאחר פרישתו ממשחק כתב שני ספרים על המועדון ועל הקריירה שלו. כיום משמש רבינזון בין היתר כפרשן במשחקי כדורגל בליגת העל.
דורון הוא נצר למשפחת כדורגלנים במכבי פתח תקווה כאשר גם אביו - דרור רבינזון, וסבו - שמואל רבינזון שיחקו במכבי פתח תקווה.
תארים אישיים

מלך השערים של הליגה הלאומית (1): 1985/1986 (14 שערים)
הערות שוליים

↑  פרופיל השחקן באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה
↑  פרופיל שמואל רבינזון באתר מוזיאון ראשונים לפתח תקווה למייסדי העיר
דורון ציילברגר

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1950 (בן 74) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  מכון ויצמן למדע 
 מנחה לדוקטורט:  הארי דים 
 מוסדות:  אוניברסיטת ראטגרס 
 תלמידי דוקטורט:  Yonah Biers-Ariel, Paul Raff, Andrew Michael Baxter, Eric Samuel Rowland, Thotsaporn Aek Thanatipanonda, Arvind Ayyer, Lara Pudwell, Emilie Hogan, Kellen Myers, Anthony Zaleski, Brian Koichi Nakamura, Nathan Fox, Nathaniel Shar, Matthew C. Russell, Andrew Lohr, Moa Apagodu, Xinyu Sun, Ethan Lewis, Sheldon Parnes, John E. Majewicz, Vincent Russell Vatter, Yukun Yao, Xiangdong Wen, Craig Orr, Tewodros Amdeberhan, Melkamu Zeleke, John Noonan, Akalu Tefara, Anne Elizabeth Edlin, Aaron Robertson, Bryan Ek 
 פרסים והוקרה:  מדליית אוילר (2004)  פרס דיוויד רובינס (2016)  פרס סטיל (1998)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013)  פרסי פאול ר. האלמוס - לסטר ר. פורד 
 
דורון ציילברגר (נולד ב-2 ביולי 1950) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטת ראטגרס בארצות הברית. מחקריו עוסקים בקומבינטוריקה ובפונקציות מיוחדות.
ביוגרפיה

בשנת 1976 קיבל ציילברגר תואר דוקטור במתמטיקה ממכון ויצמן למדע, על עבודה שכותרתה "New Approaches and Results in the Theory of Discrete Analytic Functions", שנעשתה בהנחיית הרי דים. מחקריו הבולטים עוסקים בחישוב סכומים של טורים היפרגאומטריים ושל סדרות q (אנ').
ציילברגר הוא אולטרפיניטיסט (אנ').
ציילברגר נתן קרדיט למחשבו AT&T 3B1 (אנ') במאמריו תחת שם העט Shalosh B. Ekhad ("שלוש באחד" באותיות לטיניות).
הוקרה

בשנת 1990 הוענק לו פרס לסטר פורד (אנ').
בשנת 1998 הוענק לו פרס לירוי סטיל (Leroy P. Steele Prize) של האגודה האמריקאית למתמטיקה.
בשנת 2004 הוענקה לו מדליית אוילר - פרס בתחום הקומבינטוריקה, על "היותו מוביל דרך בשימוש במחשוב ואלגוריתמים לעשייה מתמטית מהירה ויעילה".
במאי 2010 נערך לכבוד יום הולדתו ה-60 כנס בן יומיים בהשתתפות מתמטיקאים רבים מישראל ומארצות הברית.
בשנת 2016 הוענק לו פרס רובינס.
הערות שוליים

↑  Zeilberger, Doron. "Doron Zeilberger's PhD".
↑  Shalosh B. Ekhad's Articles, Rutgers University
↑  Zeilberger, Doron (1989). "Kathy O'Hara's constructive proof of the unimodality of the Gaussian polynomials". Amer. Math. Monthly. 96 (7): 590–602. doi:10.2307/2325177. JSTOR 2325177.
↑  "Institute of Combinatorics and its Applications' 2004 Euler Medal Citation for Doron Zeilberger". math.rutgers.edu.
↑  Conference in Honor of Doron Zeilberger's 60th Birthday
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421763505171  BnF: cb167451831 (data)  CiNii: DA10197863  dblp: z/DZeilberger  GND: 1122240260  ISNI: 0000 0001 1787 6920  LCCN: n95116326  MGP: 19205  NDL: 00658624  SUDOC: 059880759  VIAF: 165414460   WorldCat (עם VIAF): 165414460 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גברת

גיברת הוא תואר כבוד נפוץ שמקורו בשפה האנגלית (Mrs) עבור נשים, בדרך כלל לנשים נשואות אשר אינן משתמשות בתואר או בדרגה אחרת כמו דוקטור, פרופסור, נשיאה, וכדומה. ברוב מדינות חבר העמים הבריטי, נהוג לא להשתמש בנקודה אחרי התואר, בעוד שבארצות הברית וקנדה נהוג להשתמש בנקודה (למשל Mrs.).