stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומדיה של טעויות
מהדורות "קומדיה של טעויות" בשפה האנגלית

Bate, Jonathan and Rasmussen, Eric (eds.), The Comedy of Errors (The RSC Shakespeare; London: Macmillan, 2011)
Cunningham, Henry (ed.) The Comedy of Errors (The Arden Shakespeare, 1st Series; London: Arden, 1907)
Dolan, Francis E. (ed.) The Comedy of Errors (The Pelican Shakespeare, 2nd edition; London, Penguin, 1999)
Dorsch, T.S. (ed.) The Comedy of Errors (The New Cambridge Shakespeare; Cambridge: Cambridge University Press, 1988; 2nd edition 2004)
Dover Wilson, John (ed.) The Comedy of Errors (The New Shakespeare; Cambridge: Cambridge University Press, 1922; 2nd edition 1962)
Evans, G. Blakemore (ed.) The Riverside Shakespeare (Boston: Houghton Mifflin, 1974; 2nd edn., 1997)
Foakes, R.A. (ed.) The Comedy of Errors (The Arden Shakespeare, 2nd Series; London: Arden, 1962)
Greenblatt, Stephen; Cohen, Walter; Howard, Jean E. and Maus, Katharine Eisaman (eds.) The Norton Shakespeare: Based on the Oxford Shakespeare (London: Norton, 1997)
Jorgensen, Paul A. (ed.) The Comedy of Errors (The Pelican Shakespeare; London, Penguin, 1969; revised edition 1972)
Levin, Harry (ed.) The Comedy of Errors (Signet Classic Shakespeare; New York: Signet, 1965; revised edition, 1989; 2nd revised edition 2002)
Martin, Randall (ed.) The Comedy of Errors (The New Penguin Shakespeare, 2nd edition; London: Penguin, 2005)
Wells, Stanley (ed.) The Comedy of Errors (The New Penguin Shakespeare; London: Penguin, 1972)
Wells, Stanley; Taylor, Gary; Jowett, John and Montgomery, William (eds.) The Oxford Shakespeare: The Complete Works (Oxford: Oxford University Press, 1986; 2nd edn., 2005)
Werstine, Paul and Mowat, Barbara A. (eds.) The Comedy of Errors (Folger Shakespeare Library; Washington: Simon & Schuster, 1996)
Whitworth, Charles (ed.) The Comedy of Errors (The Oxford Shakespeare: Oxford: Oxford University Press, 2002)
תרגומים לעברית

קומדיה של טעויות / ויליאם שיקספיר ; נוסח עברי - דן אלמגור ; (הביא לדפוס עמיקם גורביץ'). – [תל אביב] : עמיקם, 1964. 83 עמ'.
קומדיה של טעויות / שקספיר ; תרגם מאנגלית והוסיף מבוא והערות אפרים ברוידא. ירושלים : מוסד ביאליק, תשכ"ה 1965. 104 עמ'. – (ספרי מופת מספרות העולם).
קומדיה של טעויות / ויליאם שקספיר ; נוסח עברי - דן אלמגור, עם מבוא, הערות וביבליוגרפיה מאת המתרגם ; ערכה ניצה בן-ארי. – [תל אביב] : הוצאת דביר : המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות - המפעל לתרגום ספרי מופת, תשנ"ו 1996. 268 עמ'. – (כתבי שקספיר). התרגום זכה בפרס ראשון ע"ש עדה בן-נחום לתרגומי-מופת לבמה העברית.
קומדיה של טעויות / ויליאם שקספיר ; [נוסח עברי - אהרן בר על-פי צ'ארלס ומרי לם ; עריכה - יעל שכנאי]. סדרת סיפורי שקספיר, 38 ע', תל אביב : תמוז, 2003.
קומדיה של טעויות / ויליאם שקספיר; תרגם מאנגלית דורי פרנס, בשנת 2012 זכה בפרס התיאטרון הישראלי לתרגום הטוב ביותר של המחזה "קומדיה של טעויות", שהועלה בתיאטרון הקאמרי.
לקריאה נוספת

אברהם עוז, ‏היצירה השקספירית, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2006, פרק א - קומדיה של טעויות: הזהות האנושית, עמ' 43-35.
הערות שוליים

↑  Charles Walters Whitworth, ed., The Comedy of Errors, Oxford, Oxford University press, 2003; pp. 1–10.
↑  Bloom, Harold (2010). In Marson, Janyce. The Comedy of Errors. Bloom's Literary Criticism. New York: Infobase. p. 57. ISBN 978-1-60413-720-0. "יש לציין ש"קומדיה של טעויות" ו"הסערה", מחזהו האחרון של שייקספיר, הם היחידים מבין מחזותיו ששומרים באדיקות על חוקי התיאטרון הקלאסי
↑  Eric Heinze, '"Were it not against our laws": Oppression and Resistance in Shakespeare's Comedy of Errors, 29 Legal Studies (2009), pp. 230 – 63
↑  ייתכן שהתאריכים הזהים אינם מעידים על מקריות, ו"קומדיה של טעויות", מחזה חילוני על פניו, המתייחס לאיגרות פאולוס ולאפזוס קשור לעונת החגים, כפי ש"הלילה השנים עשר", מחזה חילוני אחר קשור לחג המולד
↑  Holden, Amanda; (editor), with Kenyon, Nicholas and Walsh, Stephen (1993). The Viking Opera Guide. London: Viking. p. 1016. ISBN 0-670-81292-7.
↑  F. E. Halliday, A Shakespeare Companion 1564–1964, Baltimore, Penguin, 1964; p.112.
↑  ציפי שוחט, המחזה השייקספירי הראשון שהוצג בארץ, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2008
↑  שבח פרידלר, תיאטרון - בלי התחייבויות ’קומדיה של טעויות־׳, תרגום ועיבוד: דן אלמגור, בימוי: מיכה לוינסון, הפקת תיאטרון באר־שבע, כל העיר, 14 באפריל 1989
↑  מיכאל הנדלזלץ, קומדיה של טעויות היא הצגה דימיקולו, באתר הארץ, 15 בינואר 2009
↑  מיכאל הנדלזלץ, "קומדיה של טעויות" בקאמרי: חסרת עידון וטעם טוב, באתר הארץ, 21 בפברואר 2012
| מחזותיו של ויליאם שייקספיר |
| --- | --- | --- |
| טרגדיות | טיטוס אנדרוניקוס • רומיאו ויוליה • יוליוס קיסר • המלט • מקבת' • אותלו • המלך ליר • אנטוניוס וקלאופטרה • קוריולנוס • טימון איש אתונה |  |
| קומדיות | קומדיה של טעויות • אילוף הסוררת • עמל אהבה לשווא • חלום ליל קיץ • הסוחר מוונציה • מהומה רבה על לא דבר • כטוב בעיניכם • הלילה השנים עשר • נשות וינדזור העליזות • טרוילוס וקרסידה • סוף טוב הכול טוב • מידה כנגד מידה |  |
| רומנסות | פריקלס • סימבלין • אגדת חורף • הסערה |  |
| מחזות היסטוריים | • המלך ג'ון • ריצ'רד השני • הנרי הרביעי, חלק ראשון • הנרי הרביעי, חלק שני • הנרי החמישי • הנרי השישי, חלק ראשון • הנרי השישי, חלק שני • הנרי השישי, חלק שלישי • ריצ'רד השלישי • הנרי השמיני |  |
| בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) | בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520685105171  BnF: cb122494613 (data)  GND: 4099347-4  LCCN: no99044646  MusicBrainz work: f17a32db-6ab0-4215-b8ae-357c3c2f9c8b  SUDOC: 03124064X  VIAF: 174770715   WorldCat (עם VIAF): 174770715
המעבר הצפון-מזרחי

המסלול הצפוני (בכחול), והמסלול האלטרנטיבי הדרומי דרך תעלת סואץ (באדום)
מפת האזור הארקטי שמראה את "הנתיב הימי הצפוני" (Се́верный морско́й путь) בקונטקסט של "המעבר הצפון-מזרחי" ו"המעבר הצפון-מערבי". "הנתיב הימי הצפוני", על-פי הגדרה מצומצמת יותר, הוא למעשה חלק מהמעבר הצפון-מזרחי.
המעבר הצפון-מזרחי הוא מסלול ימי המקשר בין האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט בנתיב צפוני, ועובר במרבית דרכו במימי אוקיינוס הקרח הצפוני. המסלול עובר לאורך החופים הארקטיים שבצפון רוסיה - מהים הלבן וים ברנץ במערב, דרך חופי צפון סיביר ולאורך החוף הרוסי של ים קארה, עד מצר ברינג והמזרח הרחוק. הנתיב בחלקו פנוי מקרח רק חודשיים בשנה. החלק הרוסי (או האסיאתי) של המסלול, מזרחית לנוביה זמליה, בין ים ברנץ לאוקיינוס השקט, נמצא כולו בתחומי מי האזור הכלכלי הבלעדי של רוסיה, ונקרא הנתיב הימי הצפוני (ברוסית: Се́верный морско́й путь - "סברניי מורסקוי פוט").
היסטוריה

השימוש במסלול החל במאה ה-11, כשעברו באזור פומורים, שהיו מתיישבים רוסים באזור הים הלבן. ב-1525 הציע דיפלומט רוסי, גרסימוב, לבחון את האפשרות לפתח מסלול ימי מסוג זה על מנת לפתח את קשרי המסחר של רוסיה. במאה ה-17 היה כבר מסלול מארכנגלסק לאורך נהר היניסיי ועד למנגזיה.
הראשון שעבר במעבר לכל אורכו בדרך הים היה הברון אדולף אריק נורדנשלד. בין השנים 1878–1879 פיקד על משלחת וגה, כשהפליג על גבי ספינת הקיטור וגה וגילה את המעבר הצפון-מזרחי. הספינה יצאה לדרכה ב-21 ביולי 1878 מנמל טרומסה שבנורווגיה מזרחה דרך המעבר הצפוני באוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לסיביר, לכיוון אלסקה. ב-19 באוגוסט 1878 הגיע לכף צ'ליוסקין בסיביר, שם הוא נתקע בשל הים הקפוא עד יולי 1879. ביולי 1879 הוא חידש את המסע, חצה את מצר ברינג, והמשיך דרך יוקוהמה ביפן, סינגפור, ציילון (סרי לנקה), תעלת סואץ, איטליה, מצר גיברלטר וחזרה לשוודיה. את המסע הוא סיים בקיץ 1879 בנמל סטוקהולם. בסיום המסע העניק לו המלך אוסקר השני תואר אצולה, ברון.
בשנת 1932 ספינה של משלחת רוסית הצליחה לעבור את המעבר במהלך רציף ללא חניית חורף. בשנת 1935 שימש המעבר לראשונה להפלגת ספינת מסחר ולהעברת סחורות. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש נתיב שיט זה על ידי ברית המועצות למעבר סחורות וספינות מלחמה ממזרח למערב. הגרמנים ניסו לשבש את פעולת הנתיב על ידי שליחת כוח ימי, אך ללא הצלחה.
הערות שוליים

↑  כֵּף בקצהו הצפוני של חצי האי טיימיר המהווה את הנקודה היבשתית הצפונית ביותר של אירואסיה (ברוסית: Мыс Челюскина).
| גופי מים באוקיינוס הקרח הצפוני |
| --- | --- | --- |
| ימים | ים בופור • ים ברנץ • ים גוסטב אדולף • ים גרינלנד • ים וואנדל • ים לאפטב • הים הלבן • ים לינקולן • הים הנורווגי • ים סיביר המזרחי • ים פצ'ורה • ים צ'וקצ'י • ים קארה |  |
| מפרצים | מפרץ אוב • מפרץ אונגבה • מפרץ אונגה • מפרץ אמונדסן • מפרץ בות'יה • מפרץ ג'יימס • מפרץ דווינה • מפרץ הדסון • מפרץ מזן • מפרץ מלוויל • המפרץ הנורווגי • מפרץ קורוניישן • מפרץ קנדלאקשה |  |
| מצרי ים | מצר אוסטרי • מצר בארו • מצר ברינג • גרון הים הלבן • מצר ג'יימס רוס • מצר דה לונג • מצר דולפין ויוניון • מצר דיז • מצר דייוויס • מצר דמיטרי לאפטב • מצר דנמרק • מצר הדסון • מצר הינלופן • מצר וילקינס • מצר וילקיצקי • ויקונט מלוויל סאונד • מצר ויקטוריה • מצר טיימיר • מצר יבגנוב • מצר יוגורסקי • לארסן סאונד • לנקסטר סאונד • מצר מאליגין • מצר מטוצ'קין • מצר מקקלור • תעלת מקקלינטוק • מצר נארס • מצר הנסיך מוויילס • מצר סאניקוב • סטורפיורד • מצר סימפסון • מצר סמית' • תעלת פארי • תעלת פוקס • פיל סאונד • מצר פראם • פרינס ריג'נט אינלט • מצר פרנקלין • מצר קארה • אגן קיין • מצר קילדין • תעלת קנדי • תעלת רובסון |  |
| מעברים | המעבר הצפון-מזרחי • המעבר הצפון-מערבי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4042565-4  NDL: 00563386  NKC: ge346727  VIAF: 238350193   WorldCat (עם VIAF): 238350193 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמיר חדד

ערך זה עוסק בטניסאי ישראלי. אם התכוונתם לזמר ישראלי-צרפתי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בפברואר 1978 (בן 46) לוד, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  לוד, ישראל
 גובה:  1.82 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1995–2010–הווה (כ־15 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  269,231 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  6–8 
 דירוג שיא:  180 (14 באפריל 2003)
 זכיות בטורנירים:  לא זכה בטורניר
 זוגות
 מאזן קריירה:  8–12 
 דירוג שיא:  87 (19 במאי 2003)
 זכיות בטורנירים:  לא זכה בטורניר
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות זכיות : 0
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב מוקדמות שלישי (2002, 2003)
 אליפות צרפת הפתוחה:  סיבוב שני (2002)
 וימבלדון:  סיבוב מוקדמות שלישי (2002)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב מוקדמות שלישי (2002, 2003)
 
אמיר חדד (נולד ב-17 בפברואר 1978 ברמלה) הוא טניסאי ישראלי ואלוף ישראל לגברים בשנים 2000, 2001 ו-2004.
קריירה

בשנת 2003 התפרסם חדד כאשר נרשם לטורניר הזוגות באליפות וימבלדון כבן זוגו של הפקיסטני עיסאם אל-חאק קוריישי. שיתוף הפעולה יוצא הדופן זכה לברכת המארגנים שהעניקו לשניים כרטיס חופשי לטורניר. חדד וקוריישי רשמו הצלחה בלתי צפויה כשעלו עד הסיבוב השלישי.
בשנת 2009 שיחק חדד עם נבחרת ישראל בבית העליון של גביע דייוויס, כאשר החליף את יוני ארליך הפצוע במשחק הזוגות של המפגש מול נבחרת שוודיה. לאחר אותו מפגש התפרסם חדד בהיותו שחקן כבד יחסית, ואף דורג במקום החמישי במצעד הספורטאים השמנים של העיתון "מארקה". חדד העיד כי הוא מודע לבעיות המשקל שלו ומתייחס אליהם בעליצות.
בשנת 2010 הודיע חדד על פרישה מטניס, משחק הפרישה שלו היה באליפות ישראל הפתוחה במשחק זוגות בו הוא שיחק ביחד עם סטפן קיובק ובו הגיע עד לשלב חצי הגמר שבו הפסיד על חודה של נקודה 6:7, 7:6 ו-9:11 בסופר טיי ברייק, בסיום המשחק נערך לאמיר טקס בהשתתפות כל שחקני נבחרת גביע דייוויס של ישראל.
התקדמות בטורנירי גראנד סלאם

| טורניר | 1999 | 2002 | 2003 |
| --- | --- | --- | --- |
| אליפות צרפת הפתוחה |  | סיבוב 2 (יחידים) |  |
| אליפות וימבלדון | סיבוב 2 (זוגות) | סיבוב 4 (זוגות) | סיבוב 2 (זוגות) |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה |  | סיבוב 3 (זוגות מעורבים) |  |
הופעות בגביע דייוויס

חדד ייצג את ישראל בגביע דייוויס 5 פעמים ביחידים:
1998, 1999, 2001, 2002, 2009. 

מאזנו של חדד בגביע דייוויס הוא 5-7 ( 3-5 ביחידים, 2-2 בזוגות).
Bouquet (אלבום של גוון סטפאני)

Bouquet  הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית גוון סטפאני. האלבום יצא לאור ב-15 בנובמבר 2024, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
רשימת רצועות

| Bouquet> מס' | Bouquet> שם | Bouquet> משך | Bouquet>  | Bouquet>  | Bouquet>  | Bouquet>  | Bouquet>  | Bouquet>  | Bouquet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Somebody Else's  | 3:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Bouquet  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Pretty  | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Empty Vase  | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Marigolds  | 2:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Late to Bloom  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Swallow My Tears  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Reminders  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | All Your Fault  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Purple Irises (ביחד עם בלייק שלטון)   | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:05 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 95 |
הערות שוליים

↑  Rosalie Cabison, Billboard 200™, Billboard, ‏2013-01-02 (באנגלית אמריקאית)
↑ References regarding the release of Bouquet by Gwen Stefani on Apple Music:
"Bouquet – Gwen Stefani". Apple Music (AU). נבדק ב-19 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
"Bouquet – Gwen Stefani". Apple Music (CA). נבדק ב-19 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
"Bouquet – Gwen Stefani". Apple Music (US). נבדק ב-19 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Holiday". shopus.gwenstefani.com. נבדק ב-19 בספטמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| גוון סטפאני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| אלבומי אולפן | Love. Angel. Music. Baby. • The Sweet Escape • This Is What the Truth Feels Like • You Make It Feel Like Christmas • Bouquet |  |
| אלבומי וידאו | Harajuku Lovers Live |  |
| סיבובי הופעות | Harajuku Lovers Tour • The Sweet Escape Tour • MasterCard Priceless Surprises Presents Gwen Stefani • This Is What the Truth Feels Like Tour • Gwen Stefani – Just a Girl |  |
| טלוויזיה | Kuu Kuu Harajuku • The Voice • Gwen Stefani's You Make It Feel Like Christmas |  |
| ערכים קשורים | No Doubt • Harajuku Girls • L.A.M.B. • Blake Shelton |  |
| גוון סטפאני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Love. Angel. Music. Baby. | "What You Waiting For?" • "Rich Girl" • "Hollaback Girl" • "Cool" • "Luxurious" • "Crash" • "The Real Thing" |  |
| The Sweet Escape | "Wind It Up" • "The Sweet Escape" • "4 in the Morning" • "Now That You Got It" • "Early Winter" • "Yummy" |  |
| This Is What the Truth Feels Like | "Used to Love You" • "Make Me Like You" • "Misery" |  |
| You Make It Feel Like Christmas | "You Make It Feel Like Christmas" • "Santa Baby" • "Secret Santa" • "Christmas Eve" |  |
| סינגלים אחרים | "Baby Don't Lie" • "Spark the Fire" • "Shine" • "Go Ahead and Break My Heart" • "Nobody but You" |  |
| השתתפות בסינגלים | "South Side" • "Let Me Blow Ya Mind" • "What's Going On" • "Can I Have It Like That" • "Glycerine" • "Kings Never Die" • "Hands" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c57427e3-215b-4c46-a2d0-f8d4a3be2a32
פטר סאגאן

סאגאן (מימין בירוק), על מעלה הקמלברג, בדרכו לניצחון במרוץ גנט - וולגם 2013 (במרכז: אדוואלד בואסון האגן)
פטר סאגאן, לובש החולצה הירוקה, מוצג לקהל לפני הזינוק לקטע 20 בטור דה פראנס ב-2016
פטר סאגאן (בסלובקית: Peter Sagan; נולד ב-26 בינואר 1990) הוא רוכב אופני כביש סלובקי, ואלוף העולם במרוץ הכביש לשנים 2015, 2016 ו-2017. נכון ל-2024 הוא רוכב בקבוצה הסלובקית RRK Group - Pierre Baguette - Benzinol, המצויה בדרג הקונטינטלי. סאגאן החל את הקריירה שלו כרוכב אופני הרים וניצח ב-2008 באליפות העולם באופני הרים (קרוס קאונטרי) עד גיל 18. לאחר מכן עבר לרכיבת כביש וכבר בגיל צעיר צבר ניצחונות רבים ומשמעותיים. אחד מהישגיו הבולטים הוא ניצחון בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס (החולצה הירוקה) ב-2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 וב-2019, תוך שהפגין עליונות בולטת על יריביו בקטגוריה זו. הוא מחזיק בשיא הזכיות בחולצה הירוקה - שבע פעמים. במהלך שנים אלו הוא גם ניצח ב-12 קטעים בטור דה פראנס. הישג בולט נוסף הוא ניצחונו במרוץ המונומנט רונדה ון פלנדרן ב-2016 ובמונומנט פריז -רובא ב-2018. סאגאן נחשב לרוכב רב-גוני ובעל יכולת גבוהה גם במרוצים המסתיימים בספרינט רב משתתפים וגם בקטעים גבעיים או הרריים נמוכים.
סאגאן נולד בז'לינה שבצפון סלובקיה. בגיל 9 החל לרכוב על אופני הרים וכבר בצעירותו החל לחפש מסלולים אתגריים. הוא החל להתחרות במרוצי אופני הרים וסייקלו–קרוס. ב-2007 זכה במדליות הארד באליפות אירופה באופני הרים בקטגוריית ג'וניורס (עד גיל 18) ובאליפות המקבילה בסייקלוקרוס. ב-2008, ניצח באליפות העולם באופני הרים שנערכה בוואל די סול שבאיטליה בקטגוריית ג'וניורס ובאותה שנה זכה גם בתואר האירופי המקביל. סאגאן אף זכה ב-2008 במדליית הכסף באליפות העולם בסיילוקרוס.
ב-1 באוקטובר 2023 רכב סאגאן במרוץ הכביש האחרון בקריירה שלו כרוכב מקצועי. הוא סיים במקום התשיעי בטור דה ונדי (אנ') שנערך במערב צרפת, באזור שבו ממוקמת קבוצתו טוטאל אנרז'י (אנ').
קריירה מקצוענית > 2010

סאגאן, שרכב במקביל לאופני ההרים גם באופני כביש וסיים במקום השני במרוץ פריז–רובה לג'וניורס ב-2008, חתם ב-2010 על חוזה מקצועני כשהצטרף בגיל 20 לקבוצה האיטלקית הבכירה, ליקוויגאז. כבר במחנה האימון שקדם לעונת 2010 הדהימו תוצאות הבדיקות הרפואיות שלו את מנהלי ורופאי הקבוצה שטענו כי מעולם לא ראו נתונים כאלו אצל רוכב בן 19. הוא החל מיד לבלוט ובמרוץ פריז–ניס ב-2010 ניצח בשני קטעים ובקטגוריית הנקודות (החולצה הירוקה). הוא המשיך וזכה בשני ניצחונות נוספים בקטעים של הטור של קליפורניה ובספטמבר 2010 סיים במקום השני במרוץ החד-יומי הקשה, גרנד פרי מונטריאול, אחרי המנצח רוברט חסינק ולפני ריידר הסג'דל. בסך הכל, צבר סאגאן 5 ניצחונות במהלך 2010.
קריירה מקצוענית > 2011

ב-2011 ניצח סאגאן בטור של סרדיניה. לאחר שניצח ב-3 קטעים מתוך חמשת קטעי המרוץ ובקטגוריית הנקודות. במקומות 2–5 בדרוג הכללי במרוץ סיימו רוכבים הידועים כמצטיינים בטיפוס. ניצחון זה הוכיח את יכולתו הגבוהה של סאגאן הן בסיומי קטעים שהסתיימו בספרינט רב משתתפים והן בקטעים בהם נדרשו יכולות טיפוס. הוא המשיך וניצח קטע בטור של קליפורניה וניצח בפעם השנייה ברציפות בקטגוריית הנקודות שבמרוץ זה. בטור דה סוויס שנערך ביוני הוא ניצח בקטגוריית הנקודות במרוץ ואף ניצח בקטע הררי לאחר שרדף אחרי דמיאנו קונגו במורד וניצח אותו בספרינט. בכך הדגים סאגאן את רב-גוניותו ואת יכולתו הגבוהה ברכיבה במורדות הרריים.
בתחילת אוגוסט ניצח סאגאן בטור של פולין לאחר שניצח בשני קטעים במרוץ ובקטגוריית הנקודות. בוואלטה אספניה באותה שנה הוא ניצח בשלושה קטעים, אחד מהם, הקטע המסיים במדריד. בסך הכל, צבר סאגאן 14 ניצחונות במהלך 2011.
קריירה מקצוענית > 2012

בסוף 2011 האריך סאגאן את חוזהו עם ליקוויגאז בשנתיים. הוא ויתר על חלק מתנאיו הכספיים כדי שאחיו, יוראי, המבוגר ממנו בשנה, יוכל להצטרף גם הוא כרוכב לליקוויגז.
בעונה זו בלט סאגאן גם במרוצים החד-יומיים הקלאסיים. אמנם הוא לא הצליח לנצח באף מרוץ אך השיג מקבץ של תוצאות נאות: מקום רביעי במילאנו – סן רמו, מקום שני בגנט–וייפלחם, מקום חמישי ברונדה ון פלנדרן ומקום שלישי במרוץ אמסטל גולד.
גם במרוצי הקטעים של תחילת העונה הוא זכה להצלחה כשניצח בקטע אחד במרוצים הטור של עומן (ובקטגוריית הנקודות), טירנו–אדריאטיקו ושלושת הימים של ברוז'-דה פאנה. לשיאו הגיע בטור של קליפורניה כשניצח בחמישה קטעים מתוך שמונת קטעי המרוץ ובקטגוריית הנקודות. בשניים מהקטעים בהם ניצח הוא עשה זאת למרות תקלות ונפילות בהן היה מעורב בקילומטרים האחרונים של הקטע. לאחר הקטע השני במרוץ אמר עליו הרוכב האמריקאי הוותיק, כריס הורנר:
פטר סאגאן תמיד טוב. תמיד... לא יפתיע אותי אם ינצח חמישה קטעים בטור של קליפורניה. אני אפילו לא ידעתי שהיה לו נקר ב-10 הקילומטרים האחרונים. אבל ראיתי אותו בטירנו - אדריאטיקו כשנפלה לו השרשרת קילומטר אחד לסיום והוא הצליח להגיע קדימה. ראיתי אותו עושה דברים עוד יותר מרשימים מלקבל נקר ב-10 הקילומטרים האחרונים ולהגיע קדימה שוב. יש לילד הזה כישרון בכל התחומים ויש לו את זה לאורך כל השנה.
לפני הטור דה פראנס ערך סאגאן התערבות עם פאולו זאני, נשיא ליקוויגאז, ובה הבטיח זאני לקנות לסאגאן מכונית פורשה אם זה ינצח בקטגוריית הנקודות (החולצה הירוקה) ובשני קטעים במרוץ. סאגאן ניצח בקטע הראשון במרוץ לאחר שהיה הרוכב היחיד שהצליח להצמד לניסיון בריחת יחיד של פביאן קנצ'לארה לקראת הסיום וגבר עליו בספרינט הסיום. בהמשך ניצח סאגאן בשני קטעים נוספים: קטע 3 וקטע 6. כשחצה את קו הסיום בקטע 3 חיקה סאגאן את תנועת ידי פורסט גאמפ בעת ריצה ועורר בכך ביקורת על חוסר כבוד למתחריו. מצד שני היה מי שטען שהדבר מוסיף נופך בידורי למרוץ ואין בכך רע. סאגאן נטל את החולצה הירוקה כבר בקטע השני והיא נשארה על כתפיו לאורך כל המרוץ עד הסיום בפריז. הוא רכב במשך כל המרוץ בצורה אגרסיבית, הצטרף לבריחות בקטעים הרריים וכך הצליח לצבור נקודות רבות בתחרות הנקודות. הוא סיים את התחרות עם 421 נקודות והקדים את אנדרה גרייפל שסיים שני עם 280 נקודות. בסך הכל, צבר סאגאן 15 ניצחונות במהלך 2012.
קריירה מקצוענית > 2013

ב-2013 החליפה קבוצתו של סאגאן את שמה לקנונדייל בעקבות כניסת מממן חדש לקבוצה. את ניצחונותיו הראשונים בעונה השיג סאגאן בטור של עומאן כשניצח בשני קטעים. ניצחונו הבא היה במירוץ החד-יומי האיטלקי Gran Premio Città di Camaiore. במרוץ היוקרתי סטראדה ביאנקה הוא סיים שני לאחר בן קבוצתו מורנו מוזר, שתקף מתוך קבוצת בריחה של שלושה רוכבים בה נכלל גם סאגאן. למילאנו-סן רמו הגיע כאחד מהמועמדים המובילים לניצחון אך נכנע במאוץ לקו הסיום למנצח ג'רלד צ'יולק. במרוץ גנט - וולגם תקף סאגאן את החבורה המובילה כשנותרו 4 ק"מ לסיום והצליח לפתוח פער של 23 שניות עד לניצחון בסיום. שבוע לאחר ניצחו זה, הגיע סאגאן לרונדה ון פלנדרן כאחד מהמועמדים לניצחון. הוא סיים שני לאחר שנכנע לפביאן קנצ'לארה שהפגין יכולת גבוהה ביותר. בטקס חלוקת הפרסים למנצחים עורר סאגאן שערורייה כשאחז במופגן בישבנה של אחת מנערות הפודיום בעת שזו נשקה למנצח. לאחר גינויים מקיר אל קיר למעשהו, התנצל סאגאן והגיש לנפגעת פרחים לאחר שלושה ימים, לפני הזינוק למרוץ חץ ברבנט. הוא ניצח במרוץ זה לאחר שהקדים את פיליפ ז'ילבר.
בשבוע הראשון בטור דה פראנס סיים סאגאן במספר קטעים במקום השני. אולם, אכזבה זו לא מנעה ממנו לקחת את החולצה הירוקה כבר בקטע השלישי. בקטע השביעי, שהסתיים באלבי לאחר תווי גבעי של המסלול, הצליח סאגאן לנצח לאחר שקבוצתו הצליחה בעבודה מאומצת להביא את הדבוקה המצומצמת שנותרה בראש למאוץ רב משתתפים. הוא המשיך להחזיק בחולצה הירוקה לאורך כל המרוץ עד פריז כשצבר בסיום 409 נקודות בקטגוריה זו והקדים את מרק קוונדיש שסיים שני עם 312 נקודות. לקראת אליפות העולם במרוץ הכביש השתתף סאגאן בשני מרוצים יוקרתיים בקנדה. בגרנד פרי קוויבק היה פעיל ודומיננטי אך נכנע בסיום. במרוץ השני, גרנד פרי מונטריאול, תקף את חבריו לחבורת החוד כ-5 ק"מ לסיום והצליח להחזיק בפער גדול עד הניצחון בסיום. לאליפות העולם בפירנצה הגיע סאגאן כמועמד המוביל. אולם, במרוץ המפרך שארך 272 ק"מ, הוא כשל וסיים רק במקום השישי. בסך הכל, צבר סאגאן 21 ניצחונות במהלך 2013.
קריירה מקצוענית > 2014

בתחילת עונת 2014 סיים סאגאן שני במרוץ סטראדה ביאנקה (אחרי מיכל קוויאטקובסקי) ואחרי שניצח גם בשני קטעים ובחולצת הנקודות בטירנו - אדריאטיקו חיזק את היותו מועמד מוביל במרוץ מילאנו-סן רמו, אולם הוא סיים את המרוץ במקום השישי בלבד. לאחר שבוע, ניצח סאגאן במרוץ החד-יומי הקלאסי, E3 הארלבקה ואחרי שלושה ימים נוספים סיים במקום השלישי במרוץ גנט - וולגם, לאחר שנוצח במאוץ אל קו הסיום על ידי ג'ון דגנקולב וארנו דמאר. הוא נטל חלק במרוץ פריז - רובה וסיים במקום השישי. בטור דה פראנס השיג סאגאן מקבץ מרשים של מיקומים במיאוצים אל קו הסיום אך לא הצליח להשיג ניצחון באף קטע. עובדה זו לא מנעה ממנו להחזיק בחולצה הירוקה מהקטע ה-2 ועד הסיום בפריז. בכך השלים זכייה שלישית ברציפות בחולצה הירוקה בכל שלושת מרוצי הטור דה פראנס בהם נטל חלק והיה לרוכב השני בהיסטוריה (הראשון הוא פרדי מרטנס, הרוכב הבלגי שהיה פעיל בשנות ה-70) שהשיג הישג דומה.

לקראת סוף 2014, עם ההודעה על שילובה העתידי של קבוצת קנונדייל בקבוצת גרמין-שארפ, חתם סאגאן (יחד עם אחיו יוראי) בקבוצת טינקוף-סקסו בנק לשלוש שנים בהן הוא צפוי לקבל שכר שנתי של כ-3.5 מיליון אירו.

בסוף נובמבר 2014 נתן סאגאן את חסותו לקבוצת אופניים ישראלית חדשה בדרג הקונטיננטל - Cycling Academy. אירוע ההשקה של הקבוצה, הכוללת רוכבים ישראלים, סלובקים, צ'כים ופולנים, נערך בירושלים במעמד ראש העיר, ניר ברקת.
קריירה מקצוענית > 2015

בחלקה הראשון של שנת 2015 בקבוצתו החדשה, "טינקוף-סקסובנק", היו הישגיו של סאגאן מתחת למצופה ממנו. הוא אמנם סיים שני בסטראדה ביאנקה, אך במרוצי האביב הקלאסיים הוא לא הגיע לפודיום וסיים במקום הרביעי במרוץ מילאנו - סן רמו וברונדה ון פלנדרן.
הוא המשיך את מקבצי ההישגים שלו משהשנים הקודמות בטור של קליפורניה וב-2015 ניצח גם בשני קטעים וגם בדרוג הכללי של המרוץ.
בטור דה פראנס, נכשל סאגאן בהשגת ניצחונות בקטעים בודדים, וזאת, למרות הפגנת כושר מצוין ורכיבה התקפית במספר קטעים, שבחמישה מהם סיים במקום השני. בסיום המרוץ הוא זכה בחולצה הירוקה בפעם הרביעית ברציפות.
הוא זכה לניצחון בקטע מספר 3 בוואלטה אספניה, אך נאלץ לפרוש מהמרוץ לאחר שבקטע מספר 8 פגע בו אופנוע ליווי מטעם מארגני המרוץ.

סאגאן ניצח במרוץ הכביש באליפות העולם שנערכה בריצ'מונד שבארצות הברית. למרות נחיתות נבחרת סלובקיה, שכלל שלושה רוכבים בלבד (כולל פטר סאגאן), הצליח סאגאן להישאר במהלך רוב המרוץ האגרסיבי, סמוך לקדמת הדבוקה. הוא תקף בעלייה קצרה המרוחקת 3 קילומטרים מקו הסיום וניצל את הטכניקה המצוינת שלו ברכיבה במורד ובעקומות כביש חדות כדי ליצור פער, עליו הצליח לשמור עד לקו הסיום.