stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משמר המורשת הבנויה
תוכנית ההכשרה והכרה במשמרי המורשת הבנויה בישראל

בישראל קיימים מסלולי לימוד אקדמיים בשימור המורשת הבנויה אולם עד תחילת תוכנית ההכשרה וההכרה של משמרי המורשת הבנויה ב-2014 לא התקיימו קורסי הכשרה מעשית בישראל מאז 1995 על פי המקובל בתוכנית ההכשרה ומשמרים רבים למדו לימודי שטח ממומחים שהגיעו מחו"ל או נסעו ללימודים והכשרות בחו"ל.
תוכנית ההכשרה המעשית של משמרי המורשת הבנויה נולדה מהצורך לגשר על הפער של הצורך להכשיר משמרים מקצועיים בישראל והיא החלה בשנת 2014 כמיזם משותף לרשות העתיקות, למועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ולרשות הטבע והגנים, המתקיים בחסות אגף מורשת במשרד ירושלים ומורשת (בתחילה כאגף במשרד ראש הממשלה). התכנית התקיימה בגיבוי מקצועי של איקרום (ICCROM) - המרכז הבין-לאומי ללימודי שימור ושחזור של נכסי תרבות.
מטרות תוכנית ההכשרה היא קידום הרמה המקצועית של משמרי המורשת הבנויה, העלאת המודעות למקצוע המשמר בישראל גם בקרב בעלי המקצוע וגם הציבור והכרה מערכתית במקצוע המשמר.
הרציונל של התכנית היא שמשמר שעוסק במורשת הבנויה נדרש לידע ומיומנויות במגוון תחומים, תאורטיים ומעשיים ובהם: גישות רווחות בשימור; עקרונות השימור; אתיקה מקצועית; טכנולוגיות בנייה עתיקות; גורמי בלייה והרס; תיעוד ותכנון השימור; ובנוסף ליכולות ומיומנויות טכניות.
תוכניות ההכשרה כוללת קורסי הכשרת משמרים פעילים ושמירת כשירות מקצועית: קורסי התמחויות, כנסים שנתיים והשתלמויות. שמירה על הכשירות המקצועית של המשמרים היא תנאי לקבלת תעודת משמר בת תוקף.
קורסי הכשרת משמרים. בין השנים 2014–2021 התקיימו 5 מחזורים. ארבעת הקורסים הראשונים התקיימו במרכז השימור הבינלאומי ע"ש העיר רומא בעכו העתיקה עד לסגירתו בשנת 2018. המחזור החמישי התקיים במועצה לשימור אתרים במקווה ישראל. הסדנאות המעשיות מתקיימות באתרים שונים ברחבי הארץ: יחיעם, מצדה, בית שאן, קיסריה, תל אביב, מגדל צדק, תל אפק, ממשית ועוד. הקורס כולל 24 מפגשים יומיים אחת לשבוע, 200 שעות לימוד. חלוקת תעודות לבוגרי הקורסים נערכת בכנס משמרי המורשת הבנויה השנתי בו מוענקות גם תעודות משמר מוכר מטעם הגופים המקצועיים השותפים.
ועדה מקצועית של נציגי הגופים השותפים ואנשי מקצוע חיצוניים משמשת ועדת קבלה אשר מאשרת את המועמדים לקורס כשדרישת הסף היא יכולת מוכחת וארבע שנות ניסיון בעבודה מעשית בשימור.
הכרה במשמרי המורשת הבנויה הוותיקים. "דור המדבר" של המשמרים, שלהם למעלה מ-20 שנות ניסיון, זכה להכרה על ידי ועדה שבחנה את מסלול הכשרתם בקורסים שהתקיימו בעבר, בישראל ומחוצה לה, ועל פי חוות דעת והמלצות.
רשימת משמרי המורשת הבנויה המוכרים היא רשימה מהכוללת את משמרי המורשת הבנויה הוותיקים אשר הוכרו על ידי ועדה מקצועית עם נציגי הארגונים השותפים ובוגרי קורסי הכשרה מעשית למשמרי המורשת הבנויה שהתקיימו החל מ-2014.
משמרי המורשת הבנויה מחויבים לכללי האתיקה המקצועית ועקרונות השימור המקובלים בעולם.
כל משמר מחויב בהשתתפות אחת לפחות בפעילות של משמרי המורשת הבנויה לאורך השנה, השתלמות, קורסים או הנחיה.
הרשימה מוכרת על ידי הגופים השותפים לתוכנית ההכשרה והיא מונה כ-110 משמרים ומפורסמת ומתעדכנת באתרי האינטרנט של הגופים השותפים ובאתר של משמרי המורשת הבנויה. תעודת משמר מוכר מונפקת אחת לשלוש שנים למשמרים הפעילים בתחום ועומדים בקריטריונים ובעקרונות השימור המקובלים בעולם.
קהילת משמרי המורשת הבנויה בישראל

בשנת 2014 התארגנו משמרי המורשת הבנויה בישראל כגוף וולנטרי והקימו קהילה מקצועית מעין "גילדה". אחת הפעולות הראשונות היו הקמת ועדת היגוי של משמרי המורשת הבנויה (להלן). הפעילות של הקהילה כוללת את הכנסים השנתיים, השתלמויות מקצועיות, עזרה הדדית בין חבריה והעלאת המודעות הציבורית והמקצועית בישראל למקצוע ולחשיבותו.
בכנס השנתי השלישי של משמרי המורשת הבנויה נבחר על ידי המשמרים לוגו לקהילה. הלוגו מסמל במגן את ההגנה של הקהילה על חבריה ועל המקצוע וסמלים אחרים מייצגים את עבודת משמרת המורשת כלים וחומרים.
ועדת ההיגוי של משמרי המורשת הבנויה. הוקמה ב-2014 כוועדה מקצועית להתוויית הדרך בתהליך בניית קהילת המורשת הבנויה, בתמיכה מקצועית, בתכנון התכנים והכנסים השנתיים. הוועדה היא ועדה מקצועית גרידא וחבריה הם משמרים מוכרים ומעורכים שהוזמנו בשל מקצועיותם בלבד ולא כנציגות של מוסד ארגון או חברה.
חברי הוועדה כוללים את המשמרים: אורית בורטניק, יורם סעד, ישו דריי, ראובן אלברגר, דייוויד צל, קימי ממאן, יהונתן אורלין, עדי ליבנה, איתן סלע, יותם כרמל, טלי אולך והיו"ר מיכאל כהן.
משמרי המורשת הבנויה בזמן חירום - הקסדות הכחולות

ב-14 בדצמבר 2022 הוקמה יחידת הקסדות הכחולות שמבוססת על משמרי המורשת הבנויה. היחידה היא כח מענה בשעת חירום באתרי מורשת תרבות (אתרים ומוזיאונים), בשיתוף הארגונים האמונים על נכסי המורשת ותחת חסות ועדת ההיגוי הבין משרדית להיערכות לרעידות אדמה.
היחידה תהווה גוף מקצועי שהחלה בהכשרותי הייעודיות בשיתוף פעולה של הכבאות וההצלה של איטליה ופיקוד העורף.
לקריאה וצפייה נוספת

הרצאה של מאוריציו טלייפייטרה Maurizio Tagliapietra: על שימור - תיעוד, איסוף מידע, אחריות והטמעה (באנגלית)
הרצאה של אלברטו דה טגל Alberto de Tagle: הצורך במהפך - האם בדיקות ניידות וטכניקות לא חודרניות ישנו את שימור המורשת? (באנגלית)
הרצאה של רוברטו נרדי Roberto Nardi: פתוח לרגל שימור Aperto per Restauro (באנגלית)
מיכאל כהן, מצגת מפתיחת קורס הכשרת משמרים מחזור ה'
ראו גם

שימור מבנים
היערכות מדינת ישראל לרעידות אדמה באתרי ונכסי מורשת תרבות
הערות שוליים

↑  ההנחיות האופרטיביות ליישום האמנה למורשת עולמית (1972)
↑  ICOMOS, [https://www.icomos.org/charters/education-e.pdf GUIDELINES ON EDUCATION AND TRAINING IN THE
CONSERVATION OF MONUMENTS, ENSEMBLES AND
SITES], ‏1993
↑  משרד ירושלים ומורשת, באתר GOV.IL
↑  קול קורא לקורס הכשרת משמרים מחזור ה' 2020, באתר משמרי המורשת הבנויה בישראל, ‏1/6/2020
↑  מיכאל כהן ושלי אן פלג, מאמרים - שימור, באתר http://www.iaa-conservation.org.il/article_Item_heb.asp?id=234&subject_id=49
קורס שימור מעשי מחזור ד' במצדה - 2017
תעודת משמרי המורשת הבנויה - גרסה ישנה
גב תעודת משמרי המורשת הבנויה - גרסה ישנה

תמונה קבוצתית של משמרי המורשת הבנויה בכנס 2019
Supercell (חברת משחקים)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  14 במאי 2010 – הווה (14 שנים) 
 חברת אם:  Tencent 
 מיקום המטה:  הלסינקי, פינלנד
 ענפי תעשייה:  משחקי וידאו לטלפון
 מוצרים עיקריים:  משחק מובייל 
 הכנסות:  1.3 מיליארד אירו (2020)
 רווח תפעולי:  407 מיליון אירו (2020)
 מנכ"ל:  אילקה פאנאנן 
 עובדים:  214
  
 https://supercell.com/en
 
Supercell (בעברית: סופרסל) היא חברת משחקי מובייל פינית, אשר מייצרת משחקי וידאו לדפדפנים לטלפונים חכמים. החברה נוסדה ב-14 במאי 2010, המשחק הראשון שפיתחה החברה הוא משחק הדפדפן "Gunshine.net". לאחר שחרורו בשנת 2011, החלה החברה לפתח משחקים עבור התקנים ניידים. מאז, החברה פרסמה באופן מלא שישה משחקים ניידים: Hay Day,‏ Boom Beach,‏ Clash of Clans, קלאש רויאל, Squad Busters ובראול סטארס שהם משחקי פרימיום מצליחים. נכון לשנת 2016 Supercell הכניסה כ-2.1 מיליארד אירו.
הערות שוליים

↑  "Clash of Clans maker profit up despite Pokemon challenge". Reuters (באנגלית). 2017-02-15. נבדק ב-2018-12-05.
↑  הודעת הסגירה של שרתי המשחק, באתר www.gunshine.net (ארכיון)
↑  Mobile Dev Memo, Mobile Dev Memo, What is Supercell's strategy with Boom Beach?, Mobile Dev Memo, ‏2014-01-06 (באנגלית)
↑  Epäonnistumistakin voi juhlia - Hittipeliyhtiö Supercell hautasi floppinsa samppanjalla - Kasvuyritykset - Talouselämä, web.archive.org, ‏2015-04-13
↑  A first look at Supercell’s tablet-only combat title Battle Buddies, web.archive.org, ‏2012-03-08
1 2 3  איך ספינה טרופה העלתה את ההכנסות של Clash of Clans ב-150%, באתר גיקטיים, ‏2017-07-05
↑  admin, Boom Beach for PC Download (Windows 7/8/XP) without Bluestacks, CoC, ‏2018-07-21 (באנגלית) (ארכיון)
↑  Supercell Cancels Spooky Pop, Gamezebo, ‏2015-02-09 (באנגלית)
↑  Chloi Rad, Spooky Pop, Supercell's match-three puzzler, has been cancelled, www.pocketgamer.com (באנגלית)
↑  Daniel Heppner, Clash of Clans Maker Supercell soft-Launches 'Smash Land' in Canada, Gazette Review, ‏2015-05-04 (באנגלית)
↑  Smash Land Announcement, forum.supercell.com
↑  AMA! Ask the Brawl Stars Dev Team Anything!
1 2 3  "Announcing Three Unique New Clash Games in Development × Supercell". Supercell (באנגלית). נבדק ב-2 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Supercell's Clash Quest has been released in selected countries". Mobile Gaming Hub. 6 באפריל 2021. נבדק ב-6 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17031518f (data)  VIAF: 11146030496335861255   WorldCat (עם VIAF): 11146030496335861255
המגיד

ערך זה עוסק בעיתון עברי במזרח אירופה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

שער עיתון "המגיד" ב-1870
 תדירות:  שבועון
 מייסד:  אליעזר ליפמן זילברמן 
 עורך ראשי:  אליעזר ליפמן זילברמן ודוד גורדון
 תאריכי הופעה:  1856–1903 (כ־47 שנים)
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 
אליעזר ליפמן זילברמן, עורכו הראשון של "המגיד"
דוד גורדון, עורכו של המגיד
"המגיד" היה שבועון עברי, אחד הראשונים בתולדות העיתונות העברית (קדמו לו עלונים תורניים כמו פרי עץ חיים מאמסטרדם, או עלונם של משכילי גרמניה המאסף). המגיד יצא לאור בין השנים 1856–1903, תחילה בעיר ליק שבפרוסיה המזרחית, ואחר כך בברלין, בקרקוב ובווינה.
בין השנים 1856–1880 נערך "המגיד" על ידי אליעזר ליפמן זילברמן ודוד גורדון, בין 1880 לשנת 1886 על ידי דוד ודב גורדון, ובין 1890-1886 בידי דב גורדון בלבד. בשנת 1890 העביר יעקב שמואל פוקס (פוכס) את העיתון מברלין לקרקוב והיה לעורכו, עד שבשנת 1896 מינה לעורך את שמואל מנחם לאזר שערך את העיתון עד ל-1903, עת פוקס הסתבך, נאלץ לעזוב את קרקוב ולסגור את העיתון.
הגיליון הראשון של "המגיד" יצא לאור ביוני 1856, לפני חג השבועות, בעיר ליק שבפרוסיה המזרחית (Lyck; כיום אֶלְק (Ełk) בצפון-מזרח פולין). המילה "עיתון" טרם נוצרה (אליעזר בן-יהודה יצר אותה ב-1891), ולכן תואר "המגיד" כ"מכתב קורות הימים". בעמודו הראשון התנוססה ההבטחה:
יגיד ליעקב [=ליהודים] מהנעשה בכל חלקי תבל בין כל יושבי חלד אשר ינעם ואשר ראוי לדעת לכל איש ישראלי – לתועלתו ולתועלת השפה העבריה הנחמדה.
בגיליון הראשון הפציר העורך במתנדבים לשלוח ידיעות לעיתון: ”השמרו בנפשותיכם לבלי לכתוב אלי דבר אף לא חצי דבר מפי השמועה”.
דוד גורדון, עורכו השני של המגיד ומתומכי "חיבת ציון", הפך את העיתון לאחת הבמות החשובות של תנועת ההשכלה היהודית במזרח אירופה, ושל התיישבות בארץ ישראל. גליונות העיתון הגיעו גם לצפון אפריקה. ממרוקו, תוניסיה ואלג'יריה נשלחו ופורסמו כתבות בעיתון אשר מדווחות על מצב היהודים ועל מצב המלחמה באזור.
לאחר מותו של דוד גורדון בשנת 1886 ירדה קרנו של העיתון והוא נסגר ב-1903.
ראו גם

המליץ
הצפירה
לקריאה נוספת

גדעון קוץ, חדשות וקורות הימים, מחקרים בתולדות העיתונות והתקשורת העברית והיהודית, ירושלים: הספרייה הציונית - אוניברסיטת תל אביב, 36 - 70.
חיים תורן, 'המגיד – השבועון העברי הראשון ועורכו דוד גורדון', אנך: במה לספרות מחשבה ואמנות (תל אביב: תשי"ד), 232–245.
יצחק רפאל, 'ממכתבי אליעזר ליפמן זילברמן', סיני פב, ג/ד (תשל"ח), 180–184.
ש' צבי שכטר, '"המגיד" ורעיון שיבת-ציון בשנות השישים של המאה הי"ט', מחקרים בתולדות עם-ישראל וארץ-ישראל 5 (תש"ם), 219–230.
יוסף שלמון, 'דוד גורדון ועיתון "המגיד" : חילופי עמדות ללאומיות היהודית, 1860–1882', ציון מז, ב (תשמ"ב), 164–145.
הערות שוליים

↑  מ. אונגרפלד, על המצפה, דבר, 25 ביולי 1969.
↑  יוסף שטרית, ההשכלה העברית בצפון אפריקה בסוף המאה הי"ט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256840905171  VIAF: 1158066729608432967   WorldCat (עם VIAF): 1158066729608432967 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים ובנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסי ורשבסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 66 בערך) נהלל, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  מנכ"ל רשת 13
 
יוסי ורשבסקי (נולד ב-1959) הוא איש תקשורת וניהול ישראלי, שימש כמנכ"ל עיתון "הארץ" וכמנכ"ל רשת 13.
ביוגרפיה

ורשבסקי נולד במושב נהלל וגדל בו.
ב־1977 התגייס לחיל השריון, והשתחרר כעבור שלוש שנים כמפקד טנק בדרגת סמל ראשון. בין השנים 1982–1985 השלים לימודי תואר ראשון במדעי המדינה והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת חיפה. רשבסקי עבד מאז 1987 ב"קבוצת הארץ", שם מילא כמה תפקידים, בהם מנכ"ל עיתון "חדשות", מנכ"ל רשת מקומוני שוקן ולבסוף מנכ"ל "הארץ". ביולי 2003 נבחר בידי איגוד השיווק הישראלי לאיש השיווק של החודש על הפקת אירוע "טעם העיר" במסגרת תפקידו כמנכ"ל רשת שוקן.
בתקופתו ניהולו את עיתון הארץ (2003–2008) הוקם מוסף התרבות והבילויים עכבר העיר, וב־2005 הוקם העיתון הכלכלי TheMarker. הקונספט של העיתון היה הנגשת העולם הכלכלי לקהל הרחב. "אנו מאמינים שהקונספט החדש יסיר חסמים שניצבו לפני קהל שהתייחס לעיתונות כלכלית כשייכת לכלכלנים בלבד", אמר ורשבסקי עם השקת העיתון. במהלך הקדנציה של ורשבסקי גדל ב-50% מספר מנויי "הארץ".
במאי 2008, לאחר חמש שנים בתפקיד מנכ"ל "הארץ", מונה ורשבסקי למנכ"ל ערוץ 10 במקום מודי פרידמן וכיהן בתפקיד זה במשך כארבע שנים.
ב-2013 מונה ליו"ר זרוע המדיה של קבוצת פובליסיס ישראל. כעבור שנה, אחרי פיטוריו של רפי גינת מתפקיד מנכ"ל ערוץ 10, נתבקש ורשבסקי על ידי אירית אילוז מקבוצת מרחב להציל את הערוץ מפשיטת רגל – וחזר לקדנציה שנייה כמנכ"ל ערוץ 10. ורשבסקי הוביל את הערוץ, שאיבד עד אז כ־100 מיליון שקלים בשנה, לרווח תפעולי תוך שנה אחת, והניע את המהלכים שהביאו לשינוי רגולטורי שבסופו הוארך הזיכיון של הערוץ. בין המהלכים שעשה בערוץ היה קיצוץ חריף בשכר הבכירים.
ביולי 2015 נבחר בידי איגוד השיווק הישראלי בשנית לאיש השיווק של החודש, על הובלת המהלך למיצוב מחדש של ערוץ 10. ועדת השיפוט נימקה את החלטתה באומרה כי "איגוד השיווק הישראלי מכיר במהלך השיווקי של המיצוב מחדש של ערוץ 10, שהוביל לבידול ולשינוי המוצר, למיצוב מחדש של הערוץ כולו ושל חברת החדשות ולתוצאות העסקיות המבטיחות". באותו חודש נבחר ורשבסקי על ידי המגזין "פורבס" לאחד מ-20 המנהלים הבולטים בישראל. "ורשבסקי עשה את הבלתי ייאמן. עצר את ההידרדרות, גיבש תוכנית פעולה ארוכת-טווח וביצע קיצוץ כואב בשכר ובמצבת העובדים", נכתב במגזין. "כתוצאה מכך, בפעם הראשונה מאז שעלה לאוויר, רשם הערוץ רווחים".
למרות השבחים על פועלו, ערוץ עשר בתקופת ניהולו סבל מקשיים כלכליים, מה שסלל את הדרך למיזוג הערוץ עם רשת 13. בדצמבר 2018, לאחר שאושר תהליך המיזוג בין ערוץ 10 לרשת 13, מונה ורשבסקי למנכ"ל הערוץ הממוזג. בינואר 2020 הודיע על פרישתו מהתפקיד.
חיים אישיים

ורשבסקי נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בשכונת בקעה בירושלים.
הערות שוליים

1 2 3  יועד קדרי, המוציא לפועל, באתר העין השביעית, 18 ביוני 2008
↑  סיון קלינגבייל, יוסי ורשבסקי, מנכ"ל רשת שוקן, הוא איש השיווק של יולי 2003 מטעם איגוד המפרסמים, באתר TheMarker‏, 8 ביולי 2003
↑  הארץ, "הארץ" ו-TheMarker מוציאים עיתון כלכלי חדש שיצורף ל"הארץ", באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2005
↑  הארץ, יוסי ורשבסקי, מנכ"ל "הארץ", מונה למנכ"ל ערוץ 10 במקום מודי פרידמן, באתר TheMarker‏, 15 במאי 2008
↑  נתי טוקר, מנכ"ל ערוץ 10, יוסי ורשבסקי, מתפטר: "מיציתי את כוחותיי", באתר TheMarker‏, 31 במאי 2012
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏יוסי ורשבסקי מונה ליו"ר זרוע המדיה בקבוצת פובליסיס, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2013
נתי טוקר, יוסי ורשבסקי מונה ליו"ר פעילות המדיה של פובליסיס בישראל, באתר TheMarker‏, 14 באוקטובר 2013
↑  לי-אור אברבך, ‏אחרי פיטורי גינת: ורשבסקי בדרך חזרה לערוץ 10, באתר גלובס, 6 ביולי 2014
נתי טוקר, יוסי ורשבסקי חוזר לערוץ 10: ישוב לשמש מנכ"ל, באתר TheMarker‏, 6 ביולי 2014
↑  כתב "העין השביעית", "פיתחנו שיטה בערוץ 10 של שיתוף חסר תקדים בין העובדים להנהלה", באתר העין השביעית, 1 בנובמבר 2015
↑  נתי טוקר, מנכ"ל ערוץ 10 יוסי ורשבסקי נבחר לאיש השיווק של יולי, באתר TheMarker‏, 4 באוגוסט 2015
↑  שני מוזס, ‏"פורבס": יוסי ורשבסקי - בין 20 המנהלים הבולטים בישראל, באתר גלובס, 22 ביולי 2015
↑  אבי גרצמן, המושיע: כך הצעיד יוסי ורשבסקי את ערוץ 10 לדרך חדשה, באתר "פורבס ישראל", 21 ביולי 2015
↑  יואב סטולר, מנכ"ל ערוץ 10: "החלטת המיזוג עם רשת – נכונה ואמיצה", באתר כלכליסט, 9 באוגוסט 2018
↑  רן בוקר, יוסי ורשבסקי מונה לתפקיד מנכ"ל ערוץ עשר ורשת הממוזג, באתר ynet, 9 בדצמבר 2018
↑  נתי טוקר, מנכ"ל רשת 13 יוסי ורשבסקי פורש מתפקידו; המחליף - אבי בן טל, באתר TheMarker‏, 20 בינואר 2020
קרין גורן

| --- | --- |

קרין גורן על כריכת ספרה: "סודות מתוקים"
 לידה:  24 במאי 1974 (בת 50) חיפה
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 טלוויזיה:  המדריך לאפייה  סודות מתוקים  הקונדיטוריה: סודות מתוקים  בייק אוף ישראל  הקינוח המושלם
 www.carine.co.il
 
קרין גורן (נולדה ב-24 במאי 1974) היא שפית קונדיטורית, מחברת ספרי בישול, עיתונאית ומנחת תוכניות בישול בטלוויזיה.
ביוגרפיה

גורן נולדה, גדלה והתחנכה בחיפה ולה אחות. למדה בתיכון בבית הספר הריאלי בחיפה.
סיימה לימודים לתואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת חיפה ולאחר מכן, למדה הנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה בכרמיאל.
היא החלה לעבוד כמתכנתת בחברת סטארט-אפ, אך בגיל 26 בעקבות השתתפות בקורס לקונדיטוריה אצל השף הנס ברטלה, החליטה להפוך את המגדנאות למקצועה העיקרי.
היא החלה לעבוד כמתכנתת באתר מגזין "על השולחן" וכך השתלבו שני תחומים מרכזיים בחייה.
בעקבות אהבתה לתחום המגדנאות, החלה גם לכתוב בעיתון והפכה ל"עורכת לתחום האפייה". בהמשך, כתבה את ספר האפייה רב-המכר "סודות מתוקים", וגם במדור האוכל במוסף "זמנים מודרניים" של עיתון ידיעות אחרונות ובמוסף "סגנון" של עיתון מעריב. עבדה גם בחברת "לחם ארז" כמפתחת מתכונים לקונדיטוריה. בהמשך הנחתה תוכנית בישול ואפייה הנושאת את שם הספר אותו כתבה, "סודות מתוקים", ששודרה בערוץ 2 במסגרת רשת.
הנחתה גם את התוכנית, "המדריך לאפייה", ששודרה בערוץ 10 וב"ערוץ החיים הטובים" ומאמצע העשור השני של המאה ה-21, משודרת גם בערוץ האוכל. כותבת ועורכת האפייה במגזין "על השולחן".
בשנת 2016 שודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי קשת, תוכנית הריאליטי "בייק אוף ישראל", בה נטלה גורן חלק כאחת משלושת השופטים. גורן השתתפה כשופטת גם בעונה השנייה של התוכנית שעלתה לשידור בקשת 12 בפברואר 2018.
בשנת 2021, עלתה תוכנית הריאלטי "הקינוח המושלם" בקשת 12, בה נטלה גורן חלק כאחת מארבעת השופטים.
חיים אישיים

בשנת 1998 נישאה לשף רונן גורן. לבני הזוג אין ילדים והם מתגוררים במושב תלמי אלעזר.
תוכניות טלוויזיה בכיכובה

"המדריך לאפייה" (ערוץ 10, ערוץ האוכל, "ערוץ החיים הטובים")
"סודות מתוקים" (ערוץ 2, רשת)
"שישי עם רבקה מיכאלי" - פינה קבועה בתוכנית (ערוץ 2, רשת)
"הקונדיטוריה: סודות מתוקים" (ערוץ 10)
"סודות מתוקתקים" (ערוץ 10)
"בייק אוף ישראל" (ערוץ 2 - קשת, קשת 12)
"סודות מתוקים - אורחים וקינוחים" (ערוץ 10)
"הקינוח המושלם" (קשת 12)
ספריה

"האוסף המתוק של על השולחן" (על השולחן, 2002) - עורכת.
"שוקולד" (על השולחן, 2004) - עורכת.
"ששת מתוקים" (על השולחן, 2005) - מחברת.
"ששת מאפים" (על השולחן, 2005) - מחברת, יחד עם בן-זוגה, השף רונן גורן.
"סודות מתוקים" (קרין גורן, 2006) - מחברת. רב המכר כולל תקליטור DVD עם סדנאות מצולמות של מתכונים נבחרים.
"אפייה זה משחק ילדים" (קרין גורן, 2008) - ספר שחובר במיוחד לילדים.
"סודות מתוקים 2" (קרין גורן, 2011)
"אם לסבתא היה מיקסר" (קרין גורן, 2013) - בספר בוחרת גורן "מתכוני סבתא", מתכונים של פעם אך בשיטות אפיה עדכניות, תוך התחשבות בהתפתחות הטכנולוגיה המודרנית, דבר המשפר את איכות וקלות הבישול. לספר מצורף תקליטור DVD ובו סדנאות אפייה מצולמות בהן גורן מכינה מקבץ ממתכוני הספר.
"חצי חצי" (קרין גורן, 2016)
"מתוק בבית" (קרין גורן, 2020)
זכויות להט"ב בטנזניה

| --- | --- |

טנזניה
 מעמד בחוק:  פלילי מאז 1964 בזנזיבר, פלילי בטנזניה מאז 1899 (כחלק ממזרח אפריקה הגרמנית), עונש: עד מאסר עולם וקנס
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד (תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטנזניה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כעבירה פלילית בשטחי המדינה ועלולה לשאת עונש עד מאסר עולם וקנס מאז הפיכתה של טנזניה לקולוניה של האימפריה הקולוניאלית הגרמנית שנקראה מזרח אפריקה הגרמנית מאז 1899. הקוד הפלילי מפליל גם כן זוגות הטרוסקסואלים העוסקים במין אוראלי או אנאלי שלא למטרת רבייה.
בשנים האחרונות הפכה טנזניה לעוינת במיוחד נגד אזרחי להט"ב בשטחה. באוקטובר 2017, המדינה גירשה מספר קבוצות עבור תמיכה בחולי HIV/איידס על בסיס "קידום הומוסקסואליות" אף על פי שלטנזניה קיים אחוז גבוה של נגועים ב-HIV/איידס שעל פי דיווחים עומד על כמיליון איש. הממשלה החלה לנקוט יותר ויותר ברטוריקה הומופובית בגלוי, על רקע אמונה שהומוסקסואליות "איננה אפריקאית". בשנת 2018 הוכרז מה שהוגדר כ-"ציד מכשפות" נגד הומוסקסואלים בדאר א-סלאם, שבעקבותיו, הומוסקסואלים ולסביות נאלצו לסבול מבדיקות אנאליות כפויות כדי להוכיח את נטייתם החד-מינית בנוסף לעינויים.
לטנזניה קיים מעמד רעוע מאוד בנוגע לזכויות אדם ודמוקרטיה, בעוד חופש הביטוי וחופש ההתאגדות חווים התנגדות מתמדת מצד הממשלה. על פי סקר שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2007, 95% מהנסקרים הטנזנים הצהירו שהומוסקסואליות היא "דרך חיים שהחברה לא צריכה לקבל", נתון שעמד כ-7 הגבוה ביותר של יחס הומופובי בקרב האוכלוסייה ב-45 המדינות שנבדקו כלפי מערכות יחסים של זוגות מאותו המין. עם זאת, לפי סקר שנערך על ידי "Afrobarometer" בשנת 2020, 10% מהנסקרים הצהירו כי יהיו בעלי קבלה חברתית כלפי אדם עם נטייה חד-מינית, נתון שהוגדר מהנמוכים ביותר ביבשת אפריקה, אך גבוהה יותר מתוצאות הסקר של מרכז המחקר פיו משנת 2007.
למרות יחס האוכלוסייה העוין כלפי סוגיות של זכויות להט"ב ומערכת יחסים בין זוגות מאותו המין בכלל, פעילי זכויות אדם טנזניים, פעילי להט"ב ועורכי דין שונים בהם: מריה סארונגי, פאטמה קארומה, מוואנהאמיסי סינגאנו טונדו ליסו, זארה קיי, ח'ליפה סעיד, גודלק האולה ורבים נוספים קראו לחקיקת זכויות להט"ב בטנזניה תוך התנגדות חריפה למדיניות הממשלה לאורך השנים. רטוריקה הומופובית שהוגדרה כמסוכנת עבור אזרחי להט"ב בטנזניה לאורך השנים הגיעה בין היתר מנשיא טנזניה לשעבר ג'ון מגופולי, פול מקונדה (אנ') (הנציב האזורי לשעבר של דאר א-סלאם), וחמיסי קיגוונגלה (אנ') (שר משרד משאבי טבע והתיירות) שקראו להמשך הרדיפה של אזרחי להט"ב טנזנים.
מעמד בחוק

בפריסה ארצית בטנזניה, פעילות הומוסקסואלית בין גברים בהסכמה נושאת עונש מרבי של מאסר עולם. פעילות הומוסקסואלית בין נשים אינה מוזכרת באופן ספציפי בתוכן הקוד הפלילי הטנזני היבשתי. עם זאת, באזור האוטונומי למחצה של זנזיבר, הקוד הפלילי מפליל גם כן פעילות הומוסקסואלית בין נשים במפורש עם עונש מקסימלי של 5 שנות מאסר או קנס של 500,000 שילינג טנזני. הקד הפלילי בטנזניה מפליל בנוסף קיום מין אוראלי ואנאלי בין זוגות הטרוסקסואלים גם כן שלא למטרת רבייה.
מעמד בחוק > טנזניה

הקוד הפלילי של 1945 (כפי שתוקן על ידי חוק ההוראות המיוחדות לעבירות מין, 1998) בטנזניה קובע כדלקמן:
סעיף 138א. מעשה מגונה גס בין בני אדם.
כל אדם אשר בפומבי או בפרטי מבצע, או צד לביצוע, או רוכש או מנסה להשיג את הביצוע עם אדם, כל מעשה מגונה גס, אשם בעבירה ונושא בהרשעה למאסר לתקופה שלא תפחת משנה ולא תעלה על חמש שנים או קנס שלא יפחת ממאה אלף שילינג טנזני ולא יעלה על שלוש מאות אלף שילינג טנזני; אם העבירה נעשתה על ידי אדם בן שמונה עשרה ומעלה כלפי כל אדם מתחת לגיל שמונה עשרה, תלמיד בית ספר יסודי או תלמיד בית ספר תיכון, דינו בהרשעה של מאסר לתקופה שלא תפחת מעשר שנים, עם ענישה גופנית, וכן יחויב בתשלום פיצויים בסך הסכום שיקבע בית המשפט למי שבגללו נעשתה כל חבלה שנגרמה לאותו אדם בגין העבירה.
על פי חלק I(3) של חוק ההוראות המיוחדות לעבירות מין, 1998, "מעשה מגונה גס" בסעיף 138א פירושו "כל מעשה מיני שהוא מעבר לשגרה, ויכול לכלול קיום יחסי מין, אוננות ומגע פיזי מגונה או התנהגות מגונה ללא כל מגע פיזי".
סעיף 154. עבירות לא טבעיות.
(1) כל אדם אשר -
(א) יש לו ידיעה גשמית על כל אדם בניגוד לסדר הטבע; אוֹ
. . .
(ג) מתיר לאדם להיות בעל ידיעה גשמית עליו בניגוד לסדר הטבע,
מבצע עבירה, ודינו - מאסר עולם - לתקופה שלא תפחת משלושים שנה.
(2) אם העבירה נעשתה לפי סעיף קטן (1) בנער שטרם מלאו לו עשר שנים, דינו של העבריין מאסר עולם.
סעיף 155. ניסיון לבצע עבירות לא טבעיות.
כל מי שמנסה לבצע אחת מהעבירות המפורטות בסעיף 154 עובר עבירה ודינו למאסר לתקופה שלא תפחת מעשרים שנה.
סעיף 157. נוהגים מגונים בין זכרים.
כל אדם זכר שבאופן ציבורי או פרטי -
(א) מבצע כל מעשה מגונה גס עם זכר אחר, או
(ב) רוכש אדם זכר אחר שיבצע עמו כל מעשה מגונה גס, או
(ג) מנסה להשיג זכר שיבצע בו מעשה מגונה,
אשם בעבירה וניתן לגזור עליו חמש שנות מאסר.
מעמד בחוק > זנזיבר

הקוד הפלילי של זנזיבר משנת 1934, כפי שתוקן ב-2004, קובע כדלקמן:
סעיף 132.
(1) כל מי שיש לו ידיעה גשמית על נער כלשהו אשם בעבירה ודינו - מאסר עולם.
(2) כל המנסה לדעת ידיעה גשמית על נער כלשהו, אשם בעבירה, ודינו - מאסר לתקופה שלא תפחת מעשרים וחמש שנים.
סעיף 150.
כל אדם ש:
(א) יש לו ידיעה גשמית על כל אדם בניגוד לסדר הטבע; אוֹ
...
(ג) מתיר לאדם זכר להיות בעל ידע גשמי בניגוד לסדר הטבע;
אשם בעבירה פלילית, ודינו - מאסר לתקופה שלא תעלה על ארבע עשרה שנים.
סעיף 151.
מי שמנסה לבצע את אחת מהעבירות המפורטות בסעיף 150, אשם בעבירה פלילית, ודינו - מאסר עד שבע שנים.
סעיף 152.
מי שתוקף נער שלא כדין ובאופן מגונה, אשם בעבירה פלילית, ודינו - מאסר לתקופה שלא תפחת מעשרים וחמש שנים.
סעיף 153.
כל אישה המבצעת מעשה לסבי עם אישה אחרת, בין אם היא נוטלת תפקיד אקטיבי או פסיבי, תהיה אשמה בעבירה ודינה בהרשעה למאסר לתקופה שלא תעלה על חמש שנים או לקנס שלא יעלה על חמש מאות אלף שילינג טנזני.
סעיף 154.
כל אדם אשר בפומבי או באופן פרטי מבצע, או צד לביצוע, או רוכש או מנסה להשיג את הביצוע על ידי כל אדם, כל מעשה מגונה גס, עם אדם אחר, אשם בעבירה ונושא בהרשעה לתקופת מאסר שלא תעלה על חמש שנים או לקנס שלא יעלה על מאתיים אלף שילינג טנזני; אם העבירה נעשתה על ידי אדם בן שמונה עשרה ומעלה כלפי אדם מתחת לגיל שמונה עשרה, דינו של העבריין בהרשעה למאסר לתקופה שלא תפחת מעשר שנים, עם ענישה גופנית וכן יחויב בתשלום פיצוי בסכום שיקבע בית המשפט למי שבגללו נעשתה כל פגיעה גופנית או נפשית לאותו אדם בגין העבירה.
לפי סעיף 4, "מעשה מגונה גס" פירושו "כל מעשה מיני שנכלל מקיום יחסי מין ויכול לכלול אוננות ומגע פיזי או התנהגות מגונה ללא כל מגע פיזי".
סעיף 158.
כל אדם ש:
(א) נכנס או מסדיר איחוד, השווה לנישואים או לא, עם בן אותו המין;
(ב) חוגג איחוד עם אדם אחר בן אותו המין, השווה לנישואים או לא; [אוֹ]
(ג) חי כבעל ואישה [עם] אדם אחר מאותו המין;
אשם בעבירה ודינו בהרשעה למאסר לתקופה שלא תעלה על שבע שנים.