stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית מוות

בית מוות הוא כינוי לבית תחרותי בצורה יוצאת דופן בטורניר רב-שלבי, שבו מספר המתחרים החזקים גדול ממספר המקומות המוקצים לעלייה לשלב הבא של הטורניר. כך, בשלב הבתים בהכרח יודח מתחרה חזק אחד או יותר ב"בית המוות", שהיה צפוי להתקדם יותר בטורניר. המונח הבלתי רשמי שימש לראשונה עבור נבחרת בגביע העולם בכדורגל. הוא משמש כעת גם בטורנירי כדורגל ובענפי ספורט אחרים.
לאחר הגרלת הטורניר, לעיתים קרובות מתעוררים ויכוחים לגבי מי מהבתים המוקדמים הוא בית המוות. דבר זה קורה מכמה סיבות, ביניהן ויכוחים כלליים על חוזקם של המתחרים, ומכיוון שאין הגדרה מדויקת למונח "בית מוות". לפעמים, המונח פשוט מסמל את הבית עם המתחרים החזקים ביותר, שכולם מנצחים פוטנציאליים בטורניר, מה שמרמז שתמיד יש בדיוק בית אחד כזה. הגדרות אחרות מאפשרות מספר בתי מוות או אף אחד.
המונח זוכה לפעמים ללעג כהמצאה עיתונאית גרידא, קלישאה או פשטנות יתר המבוססת לחלוטין על התפיסה הבלתי ספורטיבית, שתוצאות של טורנירים כאלה צפויות במידה רבה ושתמיד יש אנדרדוגים, סוסים שחורים ופייבוריטים.
מקור

המונח בית מוות (בספרדית: Grupo de la muerte) נטבע על ידי עיתונאים מקסיקנים ככינוי לבית ג' במונדיאל 1970. לבית זה הוגרלו האלופה המכהנת אנגליה, הפייבוריטית והאלופה בסופו של דבר ברזיל, סגנית אלופת טורניר 1962, צ'כוסלובקיה, ורומניה.
הכינוי שימש שוב עבור בית ג' בסיבוב השני של מונדיאל 1982 בספרד. הבית כלל את האלופה המכהנת ארגנטינה, האלופה בסופו של דבר איטליה וברזיל. בשנת 2007, הגרדיאן כינה את הבית "בית המוות הקטלני ביותר אי פעם".
המונח זכה לפופולריות לאחר הגרלת מונדיאל 1986, כאשר מאמן אורוגוואי, עומאר בוראס, תיאר כך את בית ה', שכלל את אורוגוואי, גרמניה המערבית, דנמרק וסקוטלנד. כמו בבית המוות של 1970, זה היה הבית היחיד בו כל ארבע הנבחרות הגיעו מאירופה או אמריקה הדרומית, הנחשבות ליבשות האיכותיות יותר. הכינוי חזר רבות בדיווחי התקשורת בשפה האנגלית. לפי חוקי טורניר 1986, שתיים או שלוש מתוך ארבע הקבוצות בכל בית יעפילו לשלב הנוקאאוט, וסקוטלנד הייתה הקבוצה היחידה מהבית שלא העפילה.
דירוג

בתים בטורנירים מחולקים לרוב על פי דירוג מסוים כדי לספק חלוקה שווה של מתחרים חזקים וחלשים על פני כל הבתים המוקדמים. עם זאת, בכדורגל שיטות הדירוג המשמשות עשויות להטעות. במונדיאל, עד 2018 החלוקה הייתה שכל בית יכיל נבחרת אחת מדורגות ושלוש לא מדורגות, כאשר הנבחרות הלא מדורגות נבחרו מקונפדרציות אזוריות נפרדות. חלק מהקבוצות של אמריקה הצפונית, אפריקה ואסיה חזקות משמעותית מאחרות. התוצאה הייתה שבבתים מסוימים היו לעיתים קבוצות חזקות יותר מבאחרים, מה שיצר בתי מוות. ממהדורת 2018 ואילך שונתה מערכת זו, עם חלוקת קבוצות המבוססת על הדירוג העולמי של פיפ"א, אך המגבלות היבשתיות עדיין נשמרו.
האלופה המכהנת והמדינה המארחת הן באופן מסורתי בין הנבחרות המדורגות ראשונות. ביורו 2008 למשל, שלוש מתוך ארבע הנבחרות המדורגות היו בין הנבחרות החלשות בטורניר: המארחות אוסטריה ושווייץ ואלופת 2004 המפתיעה, יוון. פיינליסטיות מונדיאל 2006, צרפת ואיטליה, לא דורגו והוגרלו ביחד בבית ג' עם הולנד ורומניה. זה נחשב ל"קבוצת מוות" עם רומניה כאנדרדוג נגד שלוש מהקבוצות הבכירות באירופה.
גרסאות > הגדרות שונות

מאמן סקוטלנד, אנדי רוקסבורג, תיאר את בית 2 של מוקדמות יורו 1992 כ"בית מוות" במובן אחר בגלל היעדר יריבה נוצצת "כדי להוציא אנשים מהבית להכניס אותם להאמפדן פארק". בבית היו בולגריה, רומניה, סן מרינו, סקוטלנד ושווייץ.
בית הגמר של מוקדמות מונדיאל 1994 באסיה כלל שתי קבוצות של שכנות עוינות מיליטנטיות: איראן, עיראק וערב הסעודית; וקוריאה הצפונית, קוריאה הדרומית ויפן. הבית נקרא "בית המוות" בהומור שחור.
גרסאות > מונחים קשורים

מדי פעם מוצעות חלופות ל"בית מוות". חבייר קלמנטה אמר על בית ד' של מונדיאל 1998, "זה לא בית המוות, כפי שכמה אנשים אמרו. זו בית התקפי הלב". ג'ון הארל אמר על בית ה' של מונדיאל 1994, "האפיון עשוי להיות קצת קשה. אולי 'בית ההפתעות' הוא מונח טוב יותר."
לפעמים ההתרגשות של תחרות צמודה בין קבוצות איכותיות העלתה את האפשרות ש"בית החיים" החיובי מתאים יותר מ"בית המוות". על בית ו' של מונדיאל 2002 אמר פול וילסון, "הבית של אנגליה אינו בית המוות כמו שהוא בית החיים, כי מעטים אחרים מבטיחים דרמה כלשהי". על בית ג' של מונדיאל 2006 אמר גארי ליניקר אחרי שארגנטינה הביסה את סרביה ומונטנגרו, "ארגנטינה עשתה את אחת ההופעות הגדולות בעבר הקרוב של המונדיאל. בית המוות הפך לבית החיים."
עם זאת, "בית החיים" שימשה גם כהפך מ"בית המוות", כלומר בית קל עם קבוצות חלשות. צ'אק קלפפר כתב על בית ב' במונדיאל 2006, "אם כל הגרלת גביע העולם מביאה בית מוות, שמוכתר בשל קשיחותו היחסית בין שמונת הבתים, אנגליה של 2006 בוודאי קיבלה את בית החיים או בית השלווה, או בית ה'כל כך מעט דאגות, בילינו כל יום האתמול בעקבות המלודרמה המטטרסלית במקום לדאוג לטרינידד וטובגו'".
ברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Bernhard I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ 1358/1364 – 11 ביוני 1434), היה הדוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1388–1434, ואשר הקים את הענף האמצעי של בית לינבורג מבית ולף.
ביוגרפיה

ברנהרד נולד בשנת 1358/1364, למגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולקתרינה מאנהלט-ברנבורג, בתם של ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג ואגנס מסקסוניה.
בשנת 1373 מת אביו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה של לינבורג, וכתוצאה ממנה השתלטו ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ואחיו אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, דוכס לינבורג על שטחי הנסיכות. בשנת 1374 נחתם הסכם בין הצדדים, שברנהרד ואחיו יירשו את הנחלות לאחר מותם של ונצל ואלברכט, אולם אחיו היינריך סירב לקבל את ההסכם. בשנת 1386 התחתנו ברנהרד ואחיו פרידריך עם בנותיו של ונצל, ולאחר מותו של ונצל כתוצאה מהרעלה, ירשו שלושת האחים את הנחלות.
בשנת 1400 נרצח אחיו פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, וברנהרד והיינריך ירשו את נחלתו (נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל). בתגובה על הרצח יצאו ברנהרד והיינריך למסע נקמה נגד הנסיך הבוחר ממיינץ ורוזן ולדק, אשר היו אחראים על תכנון הרצח וביצועו.
בשנת 1409 חילקו ברנהרד והיינריך את הנחלות, וברנהרד קיבל את נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל, בעוד היינריך קיבל את נסיכות לינבורג. בשנת 1428 נערך הסכם חדש בין ברנהרד לאחייניו היינריך השליח, דוכס בראונשווייג-לינבורג ווילהלם השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג, והם החליפו ביניהם את הנחלות, וברנהרד קיבל כעת את נסיכות לינבורג.
ב-11 ביוני 1434 מת ברנהרד בצלה, ובניו אוטו הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ופרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירשו את נחלותיו.
משפחתו

בשנת 1386 התחתן ברנהרד עם מרגרטה מסקסוניה, בתם של ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג וססיליה מקרארה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
אוטו הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1446)
פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1418–1478)
קתרינה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם קז'ימייז' החמישי, דוכס פומרניה
גלעד קרני (כדורסלן)

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1987 (בן 37) ירושלים שבישראל
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.95 מטר
 קבוצות כשחקן
 2008   2009   2009–2010   2010–2011   2011–2013   2013–2014 2014–2015  2016  2016–2017:  אס"א ירושלים   הפועל חבל איילות   מכבי אשדוד   מכבי באר יעקב   מכבי אשדוד   אליצור אשקלון  הפועל עפולה  מכבי חיפה   מכבי עירוני רעננה
גלעד קרני (נולד ב-17 ביולי 1987) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הסמול פורוורד בקבוצת מכבי עירוני רעננה בליגה הלאומית.
קריירה

קרני החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל ירושלים, אך לא שיחק בקבוצת הבוגרים. עם גיוסו לצה"ל שירת כלוחם ביחידה מובחרת ונאלץ לוותר על משחק פעיל.
עם השחרור מצה"ל, התחיל את עונת 2008/2009 בקבוצת אס"א ירושלים מהליגה הארצית. ובמהלך העונה עבר לקבוצת הפועל חבל איילות מאותה הליגה.
בעונת 2009/2010 הביא אותו שי האוזמן למכבי אשדוד, ששיחקה אז בליגה הלאומית. בעונה זו הגיע קרני לממוצע של 7 נקודות ו-3 ריבאונדים במשחק.
לקראת עונת 2010/2011, חתם קרני במכבי באר יעקב מהליגה הלאומית, בה הוא רשם ממוצעים של 12 נק' ו-5.5 ריב' ב-31 דקות משחק.
בחודש יוני 2011 חתם קרני על חוזה לשנתיים בקבוצת מכבי אשדוד, והפעם בליגת העל. בעונתו הראשונה זומן לסגל הנבחרת האולימפית. בעונה זו הגיע לממוצעים של 2.4 נקודות, 1.7 ריבאונדים ב-11.3 דקות משחק.
בתחילת עונת 2013/14 חתם באליצור אשקלון מהליגה הלאומית.
באמצע עונת 2015/16 חתם במכבי חיפה מליגת העל עד לתום העונה.
באוגוסט 2016 הצטרף לסגל של מכבי עירוני רעננה, המשחקת בליגה הלאומית.
ברניאיין

ברניאיין (בספרדית: Barañáin; בבסקית: Barañain) היא עיירה שנמצאת במחוז נווארה, ספרד.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 12 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא דצמבר (2 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת הוא 1,146 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (146 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (30 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  Barañáin (Municipality, Navarre Province, Spain) - Population Statistics, Charts, Map and Location, citypopulation.info
↑  Barañáin, Mapcarta (באנגלית)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4659685  MusicBrainz: f3d807ac-bbf0-4531-b551-f2f32756de34  VIAF: 316735271   WorldCat (עם VIAF): 316735271 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ורג' טרויט

ג'ורג' טרויט (באנגלית: George Truitt;‏ 1756 –  8 באוקטובר 1818) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית, שכיהן כמושל דלאוור ה-17 בשנים 1808–1811. לפני כן, החל מ-1803, הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של דלאוור ובסנאט של דלאוור.
ראשית חייו

ג'ורג' טרויט נולד ליד פלטון שבמחוז קנט, מושבת דלאוור, כבנם של סמואל טרויט ואסתר סטרגיס. הוא היה צאצא של ג'ורג' טרויט שהתיישב במחוז אקומאק שבמושבת וירג'יניה במאה ה-17. טרויט נשא לאישה את מרגרט "מרי" הודג'סון, ולשניים נולדה בת אחת. חוותם ומקום מגוריהם המרכזי נודעה מאוחר יותר כחות פייזר והיא שוכנת ממזרח לפלטון. היה להם גם בית ברחוב הראשי של קמדן.
קריירה

טרויט החל את הקריירה הפוליטית שלו כנציג לוועידה של דלאוור שאשררה את חוקת ארצות הברית ב-1787. לאחר מכן הוא כיהן בבית הנבחרים של דלאוור בשנים 1788–1792 ושוב ב-1794. בשנים 1803–1808 הוא כיהן כחבר הסנאט של דלאוור. ב-1807 נבחר טרויט כמושל דלאוור לאחר שהביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ג'וזף הזלט. הוא הושבע כמושל ב-19 בינואר 1808 וכיהן עד 15 בינואר 1811.
כמו מושלים אחרים, עסק טרויט בסוגיות כמו העבדות, מערכת הכליאה והחינוך הציבורי. סוגיה חדשה שעלתה במהלך כהונתו הייתה המתחים שעלו וגברו עם בריטניה הגדולה, וממשלת ארצות הברית הנחתה את דלאוור להקים ולצייד מיליציה של 1,300 איש. מנגד, האספה הכללית של דלאוור ביקשה מהממשל הפדרלי לבצר את וילמינגטון, ניו קאסל, פורט פן, האי רידי, ולואס.
מותו

ג'ורג' טרויט נפטר בחוותו שליד פלטון, ושם נטמן. ב-1903 הועברה קבורתו לבית הקברות של קפלת באראט, ליד פרדריקה שבדלאוור. ב-1978 הוכנס ביתו אל המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
לא קיים דיוקן ידוע של טרויט.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 215.
הערות שוליים

↑  Dean E. Nelson (August 1978). "National Register of Historic Places Inventory/Nomination: Gov. George Truitt House". National Park Service.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1194669395  VIAF: 123156858698149780005   WorldCat (עם VIAF): 123156858698149780005 
ביתו של ג'ורג' טרויט, במגנוליה, מחוז קנט
ברניבקה

ברניבקה (באוקראינית: Баранíвка; בפולנית: Baranówka; ביידיש: באראניווקע) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

האזכור הראשון לברניבקה הוא משנת 1565. בסוף המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17 נהרס היישוב מפשיטות הטטרים. בשנת 2001 הוענק ליישוב מעמד של עיר.
יהודי ברניבקה

בין מלחמות העולם נמנו בברניבקה כ-1,500 יהודים, כרבע מתושביה. תחת השלטון הסובייטי פעלה בעיר מועצה יהודית, והתקיים בה בית ספר יידי.
ב-10 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו, והטילו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע עם מגן דוד, איסור יצירת קשר עם לא יהודים וחובת ביצוע עבודות כפייה. בגטו התפתחו תנאי רעב, ורכוש היהודים בו נשדד.
ב-19 ביולי 1941 נרצחו במרכז ברניבקה 74 גברים יהודים, ובתחילת אוגוסט שולחו כמה מאות יהודים מהגטו במשאיות אל מחוץ לעיר, ונרצחו. ב-19 באוגוסט 1941 נרצחו כ-180 יהודים נוספים מהעיר, וב-28 באוגוסט נרצחו גברים יהודים נוספים מהגטו.
באוקטובר 1941 בוצעה בגטו אקציה המונית, ובנובמבר שולחו חלק מיהודי הגטו למחנה עבודה בנובוהרד-וולינסקי. ב-6 בינואר 1942 נרצחו כ-600 היהודים האחרונים מהגטו ומכפרי הסביבה.
גבעת חומרה

| --- | --- |

שלט עץ שהותקן בגבעת חומרה על ידי תלמידי מרכז אמנות עיינות
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  מישור החוף הדרומי, ישראלישראל
 קואורדינטות:  31°56′08″N 34°44′42″E﻿ / ﻿31.9356°N 34.745°E﻿ / 31.9356; 34.745
  (למפת גוש דן מוגדלת) גבעת חומרה(למפת גוש דן רגילה) גבעת חומרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת חומרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת חומרה
 
פריחת אירוס הארגמן בגבעת חומרה
גבעת חומרה היא גבעת כורכר השוכנת בין ראשון לציון ופלמחים. הגבעה ידועה בעיקר בזכות אירוס הארגמן הפורח בה בעיצומו של החורף, בחודש פברואר. הגבעה נמצאת בין כביש 4311 (משם הכניסה) לכביש 4. הגבעה אינה מוכרת כשמורת טבע.
הגבעה מאופיינת בפריחה רבה בחורף ובאביב. מלבד אירוס הארגמן ישנם מינים רבים של פרחים: סביונים, חמציץ נטוי, כלנית מצויה, אלקנת הצבעים, לשון-שור מגובבת, חרציות, נוריות, פרגים, צבעונים, שום תל אביב ועוד. על הגבעה פורחים גם מספר שיחים בהם רותם המדבר, צבר ("סברס") ושקדיה.
שם הגבעה ניתן לה על שם האתר הארכאולוגי הסמוך ד'הרת אל חומרייה. במשך שנים הייתה הגבעה מוזנחת ושימשה אתר לפסולת בניין. בשנת 2005 ניקו תלמידי בית הספר האזורי גן רווה את רוב הגבעה והסדירו בה מסלולי הליכה. הגבעה איננה מטופחת באופן מסודר, השילוט בה מועט, אין בה סימוני שבילים, עמדות מידע או שירותים.
הערות שוליים

↑  חורבת חומרה - גבעת חומרה באתר "טבע ונופים בישראל"
אירוס הארגמן בגבעת חומרה
ברני קסל

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1923 מוסקוגי, ארצות הברית 
 פטירה:  6 במאי 2004 (בגיל 80) סן דייגו, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1937 
 סוגה:  ג'אז, ג'אז צועני 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, רפרייז רקורדס, סונט רקורדס, מרקורי רקורדס, בלאק ליון רקורדס, קונקורד רקורדס, Contemporary Records, RCA ויקטור 
 בן או בת זוג:  ב. ג'. בייקר (15 באוגוסט 1961–1980) 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה המוזיקלי של אוקלהומה (1999) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברני קסל (באנגלית: Barney Kessel;‏ 17 באוקטובר 1923 – 6 במאי 2004) היה גיטריסט ג'אז יהודי-אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה

ברני קסל נולד בעיירה באוקלהומה למשפחת מהגרים יהודים. אביו היה מהונגריה ואימו נולדה באימפריה רוסית.
בגיל צעיר ברני קסל עזב את בית הספר ומגיל 14 החל לנגן ג'אז בלהקות שהיו מורכבות מאפרו-אמריקאים. בשנת 1942 ברני קסל עובר ללוס אנג'לס. בקיץ 1944 הוא הופיע כחלק של ביג בנד בניהול של צ'רלי ברנט. הוא השתתף בצילומי סרט קצר Jammin' the Blues.
בהמשך ברני קסל היה חלק מתזמורת בניהול של ארל ספנסר וניגן בה לצד ארווין גריסון. בשנות ה-50 של המאה ה-20 ברני קסל ארגן הרכב משלו והחל משנת 1953 הקליט בחברת Contemporary. באותה תקופה הוא היה נחשב לגיטריסט הטוב של התקופה במספר מצעדים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 ברני קסל ניגן עבור זמרים רבים לרבות ברברה סטרייסנד, דוריס דיי, ביץ' בויז ורבים נוספים. במצעדי פזמונים שבועיים רבים היו 3–4 פזמונים בהם הוא ניגן. בשנת 1964 ביחד עם אשתו השנייה ברני קסל הקים חברת תקליטים משלו Emerald Records. בשנת 1967 הוא פרסם ספר נגינה על גיטרה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא היה לסמל. ג'ון לנון וג'ורג' הריסון ציינו אותו כגיטריסט הטוב בהיסטוריה. הוא היה מוזמן לבית הלבן להופיע מפני ג'ימי קרטר ורונלד רייגן.
בשנת 1992 בעיצומו של סבב הופעות באוסטרליה, ניו זילנד וארצות הברית הוא עבר שבץ מוחי והפסיק להופיע.
ברני קסל נפטר בגיל 80 בביתו בסן דייגו.
דיסקוגרפיה

Vol. 1: Easy Like (Contemporary 1953/1955)
Vol. 2: Kessel Plays Standards (Contemporary 1954/1955)
Vol. 3: To Swing or Not to Swing (Contemporary 1955)
Music to Listen to Barney Kessel by (Contemporary 1956)
The Poll Winners (Contemporary 1957)
Let’s Cook! (Contemporary 1957)
The Poll Winners Ride Again (Contemporary 1958)
Kessel plays Carmen (Contemporary 1958)
The Poll Winners Three! (Contemporary 1959)
Some Like It Hot (Contemporary 1959)
The Poll Winners — Exploring the Scene! (Contemporary 1960)
Barney Kessel’s Swingin' Party at Contemporary (Contemporary 1960)
Bossa Nova (1962)
Workin' Out with the Barney Kessel Quartet (Contemporary 1961)
Hair Is Beautiful (Atlantic 1968)
Feeling Free (Contemporary 1969)
Autumn Leaves (Black Lion 1969)
The Poll Winners — Straight Ahead (Contemporary 1975)
Soaring (Concord Jazz 1976)
Solo (Concord Jazz 1981)
Spontaneous Combustion (Contemporary 1987)
Red Hot and Blues (Contemporary 1988)
ג'וני מרסר

| --- | --- |

ג'וני מרסר, סוף שנות הארבעים
 לידה:  18 בנובמבר 1909 סוואנה, ארצות הברית 
 פטירה:  25 ביוני 1976 (בגיל 66) הוליווד, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Herndon Mercer 
 מקום קבורה:  ג'ורג'יה 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1930 
 מקום לימודים:  בית ספר וודברי פורסט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (20 במרץ 1952)  פרס גראמי לשיר השנה (12 במאי 1964)  פרס גראמי של חבר הנאמנים (1987)  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (8 באפריל 1963)  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (9 באפריל 1962)  פרס גראמי לשיר השנה (29 במאי 1962)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון הרנדון "ג'וני" מרסר (באנגלית: John Herndon "Johnny" Mercer;‏ 18 בנובמבר 1909 – 25 ביוני 1976) היה פזמונאי וזמר אמריקאי. הוא גם עסק לעיתים בהלחנה ובתרגום והיה מבין מייסדי חברת קפיטול רקורדס (יחד עם באדי דה-סילווה וגלן ווליש). כתב למעלה מאלף שירים פופולריים, שחלקם נכללים בספר השירים האמריקאי הגדול, זכו לביצועים רבים והוכרו כסטנדרטים של ג'אז. שיתף פעולה עם המלחינים הוגי קרמייקל, ג'רום קרן, הרולד ארלן ורבים אחרים. בין שיריו הנודעים: "מון ריבר" (מוזיקה:הנרי מנסיני), אחד השירים המוקלטים ביותר בזמר הפופולרי האמריקאי. כמו כן תרגם לאנגלית את השיר עלי שלכת מן המקור הצרפתי. הוא היה מועמד 17 פעם לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר וזכה בו ארבע פעמים-שיא הזכיות בקטגוריה זו.
תולדות חייו > שנים ראשונות

מרסר נולד בסוואנה, ג'ורג'יה, לאחת המשפחות הנכבדות והשורשיות של דרום ארצות הברית. בין אבותיו היו גנרל ששירת במלחמת העצמאות של ארצות הברית וגנרל בצבא הקונפדרציה. גם הגנרל ג'ורג' פטון היה קרוב משפחתו.
כילד נחשף לבלדות סקוטיות אותן שמע מהוריו וכן לרגטיים ומוזיקה אפרו-אמריקאית דרך מופעי מינסטרל בהם צפה ודרך האזנה לזמרת המשרתים השחורים והקריאולים בבתי האחוזה של משפחתו, כולל לזמרת מזמורי גוספל וספיריטואלז בכנסייה. כילד וכנער הרבה לשיר את השירים ששמע וכתב בעצמו שירים וסיפורים והאזין לתקליטיהם של בסי סמית ולואי ארמסטרונג. כתלמיד כתב בעיתון בית הספר והיה שותף פעיל בכל הפקה דרמטית.
תולדות חייו > תחילת הקריירה

עם סיום בית הספר, ב-1928, עזב מרסר לניו יורק. הוא ניסה את כוחו בשירה ובכתיבה. שירו הראשון ששובץ ב-1930 במחזמר הראשון של רוג'רס והארט, The Garrick Gaieties, היה "ללא נשימה (ופוחד ממך למוות)". השיר הוקלט מאוחר יותר באותה שנה על ידי ג'ו ונוטי ולהקתו. באותה עת הכיר את אשתו ג'ינג'ר מיהאן, נערת מקהלה במחזמר.
ב-1931 קיבל עבודה קבועה ככותב שירים בחברת Miller Music, בסמטת טין פאן. הוא שר עם תזמורותיהם של פרנקי טראמבאואר ופול וייטמן וסייע ליפ הרבורג בכתיבת המופע "אמריקנה". באתה שנה פגש בהוגי קרמייקל והשניים הפכו לצמד כותבים, שירם Lazybones זכה להצלחה והיה ללהיט.
הערכה, השפעה והתייחסויות

למרסר כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, בסמוך לבניין חברת התקליטים קפיטול שייסד.
ארכיונו של מרסר נשמר באוניברסיטת מדינת ג'ורג'יה.
באוקטובר 2009, לקראת יום הולדתו ה-100, יצא לאור הספר "The Complete Lyrics of Johnny Mercer" המאגד לראשונה את כל עבודותיו.
עלילת הספר "חצות בגן הטוב והרע" מתרחשת באחוזת ביתו של מרסר בסוואנה, ג'ורג'יה.
לקריאה נוספת

The Complete Lyrics of Johnny Mercer, Knopf, 2009 ISBN 978-0307265197
Furia, Philip (1992). Poets of Tin Pan Alley, New York & Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-507473-4.
Wilder, Alec (1990). American Popular Song: The Great Innovators 1900-1950, New York & Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-501445-6.
Bloom, Ken (2005). The American Songbook: The Singers, the Songwriters, and the Songs, New York: Black Dog & Levental Publishers. ISBN 1-57912-448-8.
הערות שוליים

↑  Walk With Music במסד הנתונים IBDB (באנגלית)
↑  דף השיר במאגר הסטנדרטים
↑  דף השיר במאגר הסטנדרטים
↑  דף השיר במאגר הסטנדרטים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504315205171  PLWABN: 9810655706305606  BNE: XX1094161  BnF: cb138974071 (data)  GND: 118801031  ICCU: LO1V174502  ISNI: 0000 0001 2018 3877  LCCN: n82078485  LNB: 000058093  MusicBrainz: b342d50e-401c-4c77-b7e4-2b3e7beaf00a  NARA: 10568946  NDL: 001162027  NKC: ola2002158093  NLK: KAC2018N3726  NTA: 070962839  SELIBR: 306381  SNAC: w65140xb  SUDOC: 085189294  Trove: 1213050  VIAF: 79167222   WorldCat (עם VIAF): 79167222 
קריקטורה של מרסר וחתימתו ליד מצבת קברו
ברני רודריגס

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1980 (בן 44) מאלגה שבספרד
 עמדה:  קלע
 גובה:  197 סנטימטרים
 מספר:  5, 41
 קבוצות כשחקן
 1999–2012  2012–2014   2014–2016:  אוניקאחה מאלגה  מורסיה   קחאסול סביליה
ברנרדו רודריגס אריאס (בספרדית: Bernardo Rodríguez Arias; נולד ב-7 ביוני 1980 במאלגה, אנדלוסיה) הוא כדורסלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקלע עבור אוניקאחה מאלגה, קחאסול סביליה וריאל מורסיה ונבחרת ספרד. גובהו הוא 1.97 מטרים. הוא שימש כמנהל הספורטיבי של סביליה בעונת 2016/2017.
ביוגרפיה

בשנת, 1999, בגיל 18, החל רודריגס את הקריירה המקצועית שלו באוניקאחה מאלגה לאחר שהוקפץ מקבוצת הנוער לקבוצת הבוגרים. במועדון רודריגס הרשים בכל משחקיו ונהפך לאחד השחקנים הצעירים הטובים בליגה הספרדית. רודריגס שחקנה של אוניקאחה מאלגה עד היום למרות שהוצעו לו מספר רב של הצעות מקבוצות פאר רבות מאירופה. כתוצאה מסירובו לאותן הצעות במשך השנים, רודריגס נהפך למנהיגו הבלתי מעורער של המועדון וסמלם של אוהדי הכדורסל במאלגה.
במהלך שנותיו הוביל את המועדון למספר רב של תארים והישגים ביניהם זכייה בגביע קוראץ' (2000-01), זכייה בגביע הספרדי (2004-05) וזכייה באליפות ספרד (2005-06).
רודריגס משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של ספרד משנת 2006. במשך שנותיו בנבחרת זכה עימה במדליית הזהב באליפות העולם 2006 ובמדליית הכסף באליפות אירופה 2007 ובאולימפיאדת בייג'ינג.
בקיץ 2012, לאחר שהעביר את מרבית שנותיו כשחקן במאלגה, עבר לקבוצת מורסיה. לאחר שנתיים חתם בקחאסול סביליה. ביולי 2016 הודיע על פרישה ממשחק. מספר 5, איתו שיחק במלאגה, הופרש פעמיים על ידי קבוצתו, כשעזב אותה וכשפרש ממשחק פעיל.
הערות שוליים

↑  Berni Rodríguez consideraría "rara" cualquier fórmula para terminar la ACB, muchodeporte.com, 16 de abril de 2020
| נבחרת ספרד – אליפות העולם בכדורסל 2006 (מדליית זהב) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פ.גאסול (MVP) ‏ •  5 פרננדס •  6 קבסאס •  7 נבארו •  8 קלדרון •  9 רייס •  10 חימנס •   11 ס.רודריגס •  12 ב.רודריגס • 13 מ.גאסול •  14 מומברו • 15 גרבאחוסה • מאמן: פפו הרננדז |  1  •  2  •  3  •  4 פ.גאסול (MVP) ‏ •  5 פרננדס •  6 קבסאס •  7 נבארו •  8 קלדרון •  9 רייס •  10 חימנס •   11 ס.רודריגס •  12 ב.רודריגס • 13 מ.גאסול •  14 מומברו • 15 גרבאחוסה • מאמן: פפו הרננדז | ספרד |
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת בייג'ינג - 2008 (מדליית כסף) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פ.גאסול •  5 פרננדס •  6 רוביו •  7 נבארו •  8 קלדרון •  9 רייס •  10 חימנס •   11 לופס •  12 רודריגס • 13 מ.גאסול •  14 מומברו • 15 גרבאחוסה • מאמן: אאיטו גרסיה |  1  •  2  •  3  •  4 פ.גאסול •  5 פרננדס •  6 רוביו •  7 נבארו •  8 קלדרון •  9 רייס •  10 חימנס •   11 לופס •  12 רודריגס • 13 מ.גאסול •  14 מומברו • 15 גרבאחוסה • מאמן: אאיטו גרסיה | ספרד |
ברניוס

ברניוס (באנגלית: Brennius) היה מלך נורת'מברלנד בשנים 380 לפנה"ס לערך - 374 לפנה"ס לערך, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, אולם ייתכן ומדובר בברנוס, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
על פי ג'פרי, בלינוס היה בנו של דאנבאלו מולמאטיוס ואחיו של בלינוס.
עלייתו לשלטון

לאחר מותו של אביו, דאנבאלו, פרצה מלחמת אזרחים בינו לבין אחיו בלינוס, ואולם אף אח לא גבר על משניהו. לבסוף הוסכם על פשרה לפיה תחולק הממלכה - בלינוס ימלוך בדרומה וברניוס ימלוך בצפונה (בנורת'מברלנד).
חמש שנים לאחר שהושגה הפשרה ברניוס נשא לאישה את בתו של מלך נורווגיה בלי הסכמתו של בלינוס. בלינוס פלש לנורת'מברלנד לשם הגיעו באניה אשתו לעתיד של ברניוס ובלינוס כלא אותה ואת אביה. ברניוס בתגובה פלש לממלכת אלבה ודרש השבת אדמותיו ושחרור אשתו.
שני הצבאות נלחמו ביער קאלאטריום (Calaterium) ולבסוף בלינוס הביס את ברניוס, שנמלט לגאליה. כל שליטי גאליה לא הסכימו לסייע לו למעט דוכס האלוברוגס (Allobroges), אשר השיא את ביתו לברניוס, והבטיח לסייע לו במלחמתו אם ייוולד לו בן זכר. הדוכס נפטר באותה שנה וברניוס ירש את כיסאו והפך לדוכס. בלינוס שב לבריטניה בראש צבא האלוברגוס אולם אימם שכנעה את הבנים לחתום על הסכם שלום ולשוב ולחלק את הממלכה ביניהם.