מודל הארץ ככדור
היסטוריה > ימי הביניים > האסכולות היהודיות

אין לדעת מה סברו יהודים בתקופת המקרא לגבי מבנהו של העולם שבו הם חיים. זאת משום שבניגוד לתרבות המסופוטמית או המצרית שהשאירו אחריהם ממצאים אפיגרפיים המרמזים על הבנתם האסטרונומית, יושבי ישראל ויהודה הקדומות לא השאירו כל ממצא שכזה. הטקסט הקדום ביותר שיש לנו מישראל הקדומה הוא המקרא, שחיבורו הושלם במהלך האלף הראשון לפני הספירה, וממנו ניתן להסיק מעט על התפיסה האסטרונומית של הישראלים הקדומים.
בתנ"ך אין ציון מפורש לכך שהארץ היא כדור, ומאידך מספר פסוקים במקרא מדברים על "קצותיו" של העולם. אפשרי, אם כי לא הכרחי כלל, לפרשם כעדות לתפיסה האסטרונומית של הכותבים, ולא רק כאלגוריה או כמטפורה. ניתן למצוא פסוקים כאלה, ממספר תקופות מקראיות:
”כי שאל נא לימים ראשנים אשר היו לפניך... ולמקצה השמים ועד קצה השמים...” (ספר דברים, פרק ד', פסוק ל"ב)
”אם יהיה נדחך בקצה השמים משם יקבצך ה' אלֹהיך...” (ספר דברים, פרק ל', פסוק ד')
”הלוא ידעת אם לא שמעת אלֹהי עולם ה' בורא קצות הארץ...” (ספר ישעיהו, פרק מ', פסוק כ"ח)
”...כי חרב לה' אֹכלה מקצה ארץ ועד קצה הארץ אין שלום לכל בשר.” (ספר ירמיהו, פרק י"ב, פסוק י"ב)
”בכל הארץ יצא קום ובקצה תבל מליהם... מקצה השמים מוצאו ותקופתו על קצותם...” (ספר תהלים, פרק י"ט, פסוק ה')
”כרחֹק מזרח ממערב הרחיק ממנו את פשעינו.” (ספר תהלים, פרק ק"ג, פסוק י"ב)
”ושבתם אלי ושמרתם מצותי ועשיתם אֹתם אם יהיה נדחכם בקצה השמים משם אקבצם...” (ספר נחמיה, פרק א', פסוק ט')
עדות ראשונה להכרת מודל הארץ ככדור בקרב הוגים יהודיים מופיעה בתלמודים שפירשו את המשנה האוסרת פסלים האוחזים כדור. במשנה נאמר:
כל הצלמים אסורים, מפני שהן נעבדין פעם אחת בשנה, דברי רבי מאיר.
וחכמים אומרים, אינו אסור אלא כל שיש בידו מקל או צפור או כדור.
בתלמוד הבבלי (המאה ה-3 עד ה-5 לספירה) הוסבר כי חפצים אלו מסמלים את השלטון על העולם כולו, וזו הסיבה שהפסל נאסר כעבודה זרה:
מקל – שרודה את עצמו תחת כל העולם כולו כמקל.

צפור – שתופש את עצמו תחת כל העולם כולו כצפור.

כדור – שתופש את עצמו תחת כל העולם כולו, ככדור.
בתלמוד הירושלמי, (המאות ה-3–4 לספירה), מסופר על אלכסנדר מוקדון, שראה את העולם ככדור:
כדור – שהעולם עשוי ככדור. אמר רבי יונה, אלכסנדר מוקדון כשרצה לעלות למעלה... עלה עד שראה את העולם ככדור ואת הים כקערה. לכן מציירים אותו כשכדור בידו.
המקור בארמית
– שהעולם עשוי ככדור. אמר רבי יונה, אלכסנדרוס מוקדון כד בעא מיסק לעיל... סלק עד שראה את העולם ככדור ואת הים כקערה. בגין כן ציירין לה בכדורא בידה.
בימיהם של הגאונים והראשונים, בין המאה ה-7 למאה ה-15, תפיסה כדורית של הארץ הלכה ונכנסה לקונצנזוס. העם היהודי נפוץ בכל רחבי העולם הישן, ומלומדיו, בבבל, בסוריה, בארץ ישראל, בצפון אפריקה ובאירופה, נחשפו לתרבויות האסטרונומיות הנוצרית והמוסלמית. עם זאת, מרביתם של חכמי תקופה זו לא נטו לעסוק בכך, והתמקדו בעיקר בפסיקת ההלכה ובפרשנות התלמוד. עיסוק רב במודלים שונים של היקום ובסידור ה"גלגלים" בו, נמצא בעיקר בכתביהם של חכמים אנשי אשכולות כרס"ג, כרמב"ם וכרלב"ג. בכתביהם של חכמים אלו מוזכרת תפיסת הארץ ככדור פעמים רבות. להלן יובאו מספר דוגמאות לכתבים מן התקופה הזו, העוסקים בכדוריותה של הארץ:
רבי משה בן מימון (1138–1204) כותב:
וכבר התבאר... שהארץ כדורית
כדור הארץ... הוא כדור שיש בהקפו ארבעה ועשרים אלף מיל
...וכבר הוכח כי הארץ כדורית...
ספר הזוהר (יצא לאור לראשונה בשלהי המאה ה-13), הוא ספר קבלי המסודר על סדר פרשיות התורה וכתיבתו מיוחסת על פי המסורת לתנא רבי שמעון בר יוחאי בן המאה הראשונה לספירה. שם מובא, שבספרא דרב המנונא סבא (שנראה שקדם בכמה עשרות שנים לספר הזוהר) נכתב כי העולם כדורי, ועוד פרטים על היותו מסתובב, חושך בצד זה ואור בצד זה, אנשים בכל צידיו ועוד:
...דהא כל ישובא מתגלגלא בעיגולא ככדור, אלין לתתא ואלין לעילא, וכל אינון בריין משניין בחזווייהו, משינויא דאוירא כפום כל אתר ואתר... ועל דא אית אתר בישובא, כד נהיר לאלין חשיך לאלין, לאלין יממא ולאלין ליליא, ואית אתר דכוליה יממא, ולא אשתכח ביה ליליא בר בשעתא חדא זעירא.
תרגום: שהרי כל היישוב מתגלגל בעיגול ככדור, אלה למטה ואלה למעלה, וכל אותן בריות משונות במראיהן, משינוי האוויר כפי כל מקום ומקום... ועל זה יש מקום ביישוב, כאשר מואר לאלה חשוך לאלה, לאלה יום ולאלה לילה, ויש מקום שכולו יום, ולא נמצא בו לילה חוץ משעה אחת קטנה...
רבינו בחיי אבן פקודה (ידוע בשם "רבנו בחיי", בעל הספר חובות הלבבות, המאה ה-11), פרשן ובעל מוסר. כתב בספר חובות הלבבות:
כדור הארץ...
הרד"ק (רבי דוד בן יוסף קמחי, המאה ה-13),  מגדולי פרשני המקרא, בפירושו הוא כותב:
הארץ עגולה ככדור
הרשב"ץ (1361–1444) כתב בספרו "מגן אבות":
וידוע הוא כי כל העגולות הנעשות בכדור הארץ שמרכזן הקוטב והם נכחיות זו לזו (=קווי רוחב) שהם יותר צרות מהעגולה האמצעית (=קו המשווה), והיא לבדה עגולה גדולה וכולם הם מתקצרות... ולפי מה שכתבו חכמי תכונת הגלגלים... יהיה אורך העולם מן המזרח למערב, שהוא חצי הכדור, מהלך תק"י ימים; כי יש בארץ ש"ס מעלות (=חצי היקף כדור הארץ שווה ל-20,400 ק"מ).
רבי שלמה אבן גבירול (המאה ה-11), כתב בפיוטו כתר מלכות:
מִי יְמַלֵּל גְּבוּרותֶיךָ
בַּעֲשׂותְךָ כַּדּוּר הָאָרֶץ נֶחֱלַק לִשְׁנַיִם
חֶצְיו יַבָּשָׁה וְחֶצְיו מַיִם.
וְהִקַּפְתָּ עַל הַמַּיִם גַּלְגַּל הָרוּחַ
סובֵב סובֵב הולֵךְ הָרוּחַ
וְעַל סְבִיבותָיו יָנוּחַ...
רבי יהודה הלוי (1075–1141 בקירוב) כותב בספר הכוזרי:
ומה שיוציאך [העיון] אליו האמן בו, ו[גם] אם יהיה רחוק אצל סברתך ומחשבתך, כמו אשר תרחיק המחשבה והסברה העדר הרקות, וההקשה השכלית מחייבת זה... וכמו אשר תרחיק המחשבה שהארץ כדורית, ושהיא חלק אחד ממאה וששים ושש פעמים מעגול השמש, וכל מה שיש במופתי התכונה ממה שתרחיקהו המחשבה.
רבי אברהם אבן עזרא (סוף המאה ה-11 ותחילת המאה ה-12) עסק רבות באסטרונומיה ואסטרולוגיה, ואף כתב ספר על השימוש באצטרולב. בפירושו לתנ"ך ובספריו הזכיר את כדוריות הארץ פעמים רבות:
הזכיר בפסוק הזה הים והיבשה, כי הם כמו כדור אחד בראיות גמורות מחכמת התולדת.
והחל להזכיר התנינים שהם בים, כי הארץ והמים הם כדור אחד בראיות גמורות.
אחד המתווכים של הידע הערבי לאירופה היה רבי אברהם בר חייא הנשיא
- תלמיד חכם, מתמטיקאי, אסטרונום ופילוסוף יהודי, שפעל בברצלונה שבספרד במאות ה-11 וה-12. בספרו צורת הארץ הקדיש פרק להוכחת כדוריות הארץ, הן בכיוון מזרח-מערב והן בכיוון צפון-דרום. דבריו בספר זה ובספר העיבור היוו בסיס לדיונם של הראשונים בנושא קו התאריך בהלכה.