stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כאן רק"ע
הערות שוליים

1 2 3 4  תדרים וערוצי קליטה
↑  התוכניות בפרסית ברק"ע הופסקו אך עברו לתחנה נפרדת, VoisFarsi
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
המפגש

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סיפור חייך, סיפור קצר מאת טד צ'יאנג
 בימוי:  דני וילנב
 הופק בידי:  שון לוי דן לוין אהרון ריידר דייוויד לינדה
 תסריט:  אריק הייסרר
 עריכה:  ג'ו ווקר
 שחקנים ראשיים:  איימי אדמס ג'רמי רנר פורסט ויטאקר מייקל סטולברג צ'י מא
 מוזיקה:  יוהאן ג'והנסון
 צילום:  בראדפורד יאנג
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  FilmNation Entertainment Lava Bear Films 21 Laps Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 בספטמבר 2016 (ונציה) 11 בנובמבר 2016 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  116 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  שאנגחאי, מונטנה 
 תקציב:  47 מיליון דולר
 הכנסות:  203.4 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   arrival2016
 פרסים:  פרס בחירת מבקרי הסרטים לסרט מדע בדיוני/אימה  פרס האוסקר על עריכת סאונד הטובה ביותר (סילביאן בלמר)  פרס הוגו לעיבוד הדרמטי הטוב ביותר (ארוך)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 www.arrivalmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
המפגש (באנגלית: Arrival) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2016 בבימויו של דני וילנב. התסריט, אותו כתב אריק הייסרר, מבוסס על הסיפור הקצר "סיפור חייך" מאת טד צ'יאנג. בסרט מככבים איימי אדמס, ג'רמי רנר, ופורסט ויטאקר.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים של ונציה, ב-1 בספטמבר 2016. הסרט הופץ ברחבי ארצות הברית ב-11 בנובמבר 2016 על ידי חברת סרטי פרמאונט, בין השאר בפורמט IMAX. המבקרים שיבחו את הסרט, וציינו לחיוב את הסיפור, האווירה וביצועי המשחק של אדמס. הסרט הכניס מעל ל-200 מיליון דולר ברחבי העולם. מכון הסרטים האמריקאי בחר בסרט זה כאחד מעשרת הסרטים של השנה. הסרט היה מועמד לפרסים רבים, בהם שמונה מועמדויות לפרס אוסקר בטקס פרסי אוסקר ה-89, כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, והתסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס אוסקר לעריכת הקול הטובה ביותר. כמו כן הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב, עבור השחקנית הטובה ביותר (אדמס) ועבור הלחן המקורי הטוב ביותר.
שחקנים ודמויות

| שחקן/שחקנית | דמות | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- |
| איימי אדמס | לואיז בנקס | בלשנית |
| ג'רמי רנר | איאן דונלי | פיזיקאי תאורטי |
| פורסט ויטאקר | קולונל ג'י. טי. ובר | קצין בכיר בצבא ארצות הברית |
| מייקל סטולברג | דייוויד הלפרן | סוכן CIA |
| צ'י מא | גנרל שאנג | ראש צבא סין |
| מארק או'בריאן | קפטן מרקס | קצין זוטר בצבא ארצות הברית |
הפקה

במשך זמן רב במאי הקולנוע וילנב רצה לעשות סרט מדע בדיוני, אך "מעולם לא מצא את הדבר הנכון". בינתיים, התסריטאי אריק הייסרר ניסה במשך שנים לקדם פרויקט עיבוד קולנועי של הסיפור הקצר "סיפור חייך" מאת טד צ'יאנג, וכבר כמעט ונואש מהרעיון, בזמן שמפיקי הקולנוע כהן ולוין פנו אליו בנוגע לפרויקט מדע בדיוני עתידי פוטנציאלי. עם זאת, כהן ולוין הציגו את הנובלה לווילנב, שמיד מצא חן הרעיון בעיניו, אף על פי שבאותה העת היה שקוע בעבודתו על הסרט "אסירים", ומשמעות הדבר הייתה שאין לו את הזמן הפנוי כדי לעבד את הסיפור לתסריט ראוי. כהן ולוין הצליחו להשיג טיוטה ראשונה, אשר מאוחר יותר וילנב שיכתב לתסריט מוגמר. בסופו של דבר, וילנב שינה את שם הסרט, מ-"סיפור חייך" (Story of Your Life) ל-"המפגש" (Arrival); גם מפני שעלילת התסריט כבר התרחקה כל כך מזו של הסיפור הקצר, כמו גם שהשם הקודם נשמע "יותר כמו קומדיה רומנטית". אף על פי שווילנב, על פי דבריו, שקל "מאה" שמות אפשריים עבור הסרט, בסופו של דבר הוא בחר בהצעה הראשונה של הצוות.
הייסרר אמר שגרסאות מוקדמות יותר של התסריט, היה לסרט סוף אחר. במקור, המתנה שה-heptapods (החוצנים) משאירים לנו (לבני האדם) היא "שרטוטי ספינת חלל בין-כוכבית, מעין תיבת נח" שיאפשרו לאנושות לעזור להם, בעוד 3,000 שנים. עם זאת, לאחר יציאתו לאור של סרטו של כריסטופר נולאן "בין כוכבים" בשנת 2014, וילנב והייסרר הסכימו שהסוף הקיים לא יעבוד. הוחלט כי המתנה של החוצנים תהיה "מה שהיה שם, מתחת לאפינו ... כוחה של השפה שלהם".
ג'רמי רנר לוהק לסרט ב-6 במארס 2015, לגלם דמותו של פרופסור לפיזיקה. פורסט ויטאקר לוהק ב-2015, ואחריו מייקל סטולברג הצטרף לפרויקט בחודש יוני, לגלם דמותו של סוכן CIA‏. הפרופסור לבלשנות ד"ר ג'סיקה קון הובאה על מנת לייעץ לאיימי אדמס.
הצילומים של הסרט החלו ב-7 ביוני 2015, במונטריאול, קוויבק, קנדה, מיד אחרי שרנר השלים את צילומי "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים".
בתסריט נעשה שימוש בשפה שעוצבה על ידי האמנית מרטין ברטרנד (אשתו של מעצב ההפקה פטריס ורמט), בהתבסס על רעיון מקורי של התסריטאי. סטיבן וולפרם וכריסטופר וולפרם אבחנו ובדקו את הרעיון, על מנת לספק את הבסיס לעבודתה של לואיז בסרט. כמו כן התייעצו עם שלושה בלשנים מאוניברסיטת מקגיל. הקבצים הקולים של השפה הזרה נוצרו לאחר התייעצות עם מורגן סונדרגר, מומחה לפונטיקה. ליסה טרוויס העניקה ייעוץ למעצבי הבמה במהלך הבניה של תפאורת מקומות העבודה של גיבורת הסרט. עם ג'סיקה קון, עמיתת מחקר ב-Canada Research Chair המתמחה בתחביר ובשפות ילידים, התייעצו בשל המומחיות שלה בבלשנות במהלך תהליך השלמת כתיבת התסריט.
הפקה > מוזיקה

יוהאן ג'והנסון החל להלחין את המנגינה לאחר שהחלו צילומי הסרט, כשהוא מתבסס על התסריט ועל איורי העיצוב האמנותי. הוא פיתח את אחת הנעימות המרכזיות של הסרט כבר בשבוע הראשון, תוך שימוש בחזרות של קולות וצלילי פסנתר. כמו כן, בסרט נעשה שימוש ביצירה "On the Nature of Daylight" מאת המלחין מקס ריכטר, על רקע כתוביות הפתיחה והסיום של הסרט.
הפצה

באוגוסט 2016 הוקרן לראשונה הקדימון הרשמי של הסרט. סרטי פרמאונט פרסמה סדרה של פוסטרים לצורך קידום מכירות, כאשר באחד מהם נראה עב"ם מרחף מעל קו הרקיע של הונג קונג, שכלל את אחד מסימני ההיכר של שאנגחאי - מגדל פנינת המזרח. חוסר הדיוק הזה הכעיס את קהילת המדיה החברתית של הונג קונג. הפוסטרים הוסרו והחברה פרסמה הצהרה, המייחסת את חוסר הדיוק לספק צד שלישי.
בחודש מאי 2014, סרטי פרמאונט רכשה את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית ובקנדה. זמן קצר לאחר מכן, חברת ההפצה הבינלאומית של סרטי סוני, ביחד עם Stage 6 Films, רכשו את זכויות ההפצה הבינלאומיות של הסרט. הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-1 בספטמבר 2016.‏ כמו כן הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, פסטיבל הסרטים של טליורייד, ובפסטיבל הסרטים של לונדון. הסרט עלה לאקרנים לראשונה בהפצה מסחרית ב-11 בנובמבר 2016.‏
הפצה > מדיה ביתית

הסרט הופץ למכירה לצפייה ביתית בהפצה דיגיטלית ב-31 בינואר 2017‏ ובפורמט Blu-ray ו-DVD ב-14 בפברואר 2017.‏
תגובות > הכנסות

נכון ל-22 בפברואר 2017, הסרט גרף 100 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ו-95.4 מיליון דולר בשאר העולם, ובכך סך הכנסותיו העולמי של הסרט עומד על 195.3 מיליון דולר (בעוד תקציב הסרט עמד על 47 מיליון דולר).
הסרט עלה לאקרנים במקביל לסרטים Almost Christmas ו-Shut In, ועל פי התחזיות, הסרט היה צפוי להכניס כ-17 מיליון דולר מ-2,317 בתי קולנוע במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו (על פי תחזיות שמרניות יותר - 12-15 מיליון דולר). בהקרנות המקדימות של הסרט בערב יום חמישי, הסרט הוקרן ב-1,944 בתי קולנוע והכניס 9.4 מיליון דולר ביומו הראשון, הצלחה שגרמה לעדכון התחזית ל-24 מיליון דולר. בסופו של דבר, הסרט הכניס 24.1 מיליון דולר במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו, וסיים במקום השלישי בקופות הכרטיסים של אותו סוף שבוע. בסוף השבוע השני להקרנתו, הסרט הכניס 12.1 מיליון דולר (ירידה של 49.6%), ובסוף השבוע השלישי הכניס 11.5 מיליון דולר (ירידה של 5.6% בלבד). בעקבות קבלת שמונה מועמדויות לפרס אוסקר, הסרט שב והוקרן בהפצה נרחבת ב-1,221 בתי קולנוע ב-27 בינואר 2017 (גידול של 1,041 לעומת השבוע שקדם לו) וגרף 1.5 מיליון דולר בסוף שבוע זה (עליה של 357.4% לעומת הכנסות השבוע הקודם, שעמדו על 321,411 דולר).
תגובות > ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע. ב-Rotten Tomatoes, הסרט זכה לדירוג גבוה של 94% בהתבסס על 434 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 82% בהתבסס על 50,000+ הצבעות. על פי דעת הקונצנזוס, נכתב באתר כי הסרט "מספק חוויית צפייה שחובה-לצפות עבור חובבי המדע הבדיוני השכלתני שמתמקד בנושאים כבדים בצורה מרגשת ובחיבה אמיתית, עם הופעה נפלאה של איימי אדמס". ב-Metacritic הסרט קיבל ציון של 81 מתוך 100, המבוסס על 52 ביקורות, לרבות תשבחות בינלאומיות, וציון של 8.1 בהתבסס על 1854 הצבעות. על פי סקר של חברת CinemaScore, הסרט קיבל ציון ממוצע של "B" (בסולם שבין +A ל-F).
בריאן טלריקו (RogerEbert.com) העניק לסרט ציון של 3 מתוך 4: "סרט זה נועד בו-זמנית לאתגר את הצופים, לרגש אותם ולגרום להם לדבר. על פי רוב, זה מצליח". סם לנסקי (Time.com) תיאר את הסרט כ-"מדע בדיוני בוגר ומתוחכם: סרט על חייזרים לאנשים שלא אוהבים סרטים על חייזרים". כריסטופר אור (The Atlantic) כתב: "המפגש, סרטו המדהים החדש של דני וילנב, מתחיל עם מפגש - אם כי אולי לא מהסוג שהייתם מצפים לו". כריס טילים (IGN) העניק לסרט ציון של 8.5 מתוך 10, ונימק: "המפגש הוא שיעור בבלשנות מוסווה כשובר קופות, אם כי [הסרט] הרבה יותר משעשע ממה שזה נשמע. הסרט כולל נגיעות של בין כוכבים, קונטקט ומפגשים מהסוג השלישי... הוא מדע בדיוני חכם, מחוכם, השואל שאלות גדולות, ועושה עבודה טובה למדי להשיב עליהן".
מבקר הקולנוע הבריטי רובי קולין נתן לסרט ציון חמש מתוך חמש, וכינה אותו "מכונס בתוך עצמו, פילוסופי עם נטייה לקיומיות - ובכל זאת הוא נפרש במהלך בלתי מתפשר של התרגשות. וישנה התגלות באמצע הסרט... שגורמת להרגשה כמו נפילה מהכיסא".
העיתון הבריטי הגרדיאן דירג אותו במקום השלישי ברשימת הסרטים הטובים ביותר של שנת 2016‏. המבקרת קתרין שוארד כתבה שהסרט "מסתכם למשהו טרנסצנדנטי; משהו שמצית מחדש את ההתרגשות לקולנוע, לחיים". גורמים אחרים, ביניהם io9‏‏, Den of Geek‏‏, WhatCulture‏‏, Mir Fantastiki‏‏, The Atlantic‏‏, Blastr‏‏ ו-igital Trends‏‏, בחרו בסרט זה כסרט הטוב ביותר של שנת 2016.
הערה

↑  התסריטאי אריק הייסרר חשף, בהקרנת הבכורה של הסרט שהתקיימה בפסטיבל הסרטים Fantastic Fest שבאוסטין, טקסס בחודש ספטמבר 2016‏, כי מילותיה של אשתו של שאנג היו: "במלחמה, אין מנצחים. רק אלמנות". הבמאי דני וילנב החליט שלא לכלול כתוביות לתרגום המילים הנאמרות בסרט במנדרינית על מנת לשמור על מסתוריות; הייסרר אמר שהיה מעדיף אם הדבר לא היה נשמר בסוד, ושמח על ההזדמנות לחשוף את התרגום בפסטיבל הסרטים.
ראו גם

היפותזת ספיר-וורף
אנדרטת המלחמה הסובייטית (טירגארטן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית קברות, מונומנט, מוזיאון צבאי, אטרקציה תיירותית 
 על שם:  חיילי הצבא האדום שנפלו בקרב על ברלין
 כתובת:  טירגארטן 
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1945
 תאריך פתיחה רשמי:  1945 
 יוצר:  לב קרבל, ולדימיר ציגאל 
 מידות
 גובה:  20 מ' 
 גובה מעל פני הים:  35 מ' 
 
 קואורדינטות:  52°31′00″N 13°22′19″E﻿ / ﻿52.516603°N 13.371931°E﻿ / 52.516603; 13.371931
  (למפת ברלין מוגדלת) אנדרטת המלחמה הסובייטית(למפת ברלין רגילה) אנדרטת המלחמה הסובייטית
 
כיתוב באנגלית על צידה השמאלי של האנדרטה.
אנדרטת המלחמה הסובייטית (בגרמנית: Sowjetisches Ehrenmal, ברוסית: Мемориал павшим советским воинам в Тиргартене) היא אנדרטה הנמצאת בפארק טירגארטן שבמרכז ברלין בירת גרמניה. האנדרטה היא הגדולה מבין כל האנדרטאות שהוקמו להנצחת זכרם של 80,000 חיילי הצבא האדום שנפלו בקרב על ברלין באפריל ובמאי 1945.
האנדרטה מוקמת מצפון לרחוב 17 ביוני, בסמוך לשער ברנדנבורג ולבניין הרייכסטאג.
היסטוריה

האנדרטה הוקמה בשנת 1945, זמן קצר לאחר כיבוש העיר על ידי הצבא האדום. צילומי התקופה מציגים את האנדרטה בלב שטח פתוח (מאחר שהפארק כולו עלה באש בעקבות הפצצות בעלות הברית ויתרת עצי הפארק נכרתו על מנת שישמשו כעצי בעירה בחודשי המלחמה האחרונים). כיום ניצבת האנדרטה בלב הפארק.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל מיכאיל גורביץ, והפסלים ולדימיר ציגאל ולב קרבל.
אף שהאנדרטה ניצבה בשטח הבריטי של מערב ברלין, במהלך המלחמה הקרה איפשרו הבריטים לחיילי הצבא האדום לקיים משמר כבוד באנדרטה וכן איפשרו גישה חופשית ממזרח ברלין אל האנדרטה לחיילים.
תיאור האנדרטה

האנדרטה נבנתה מלבנים שנלקחו מבניין לשכת הקנצלר ההרוס. האנדרטה בנויה בצורת אכסדרת עמודים (סטואה) שצורתה חצי גורן, ובמרכזה פסל של חייל הצבא האדום. משני צידי האנדרטה תותחי הוביצר M1937‏ (152 מ"מ) ושני טנקי T-34 אשר שימשו בכיבוש העיר.
הכניסה לאנדרטה מסומנת על ידי קשת ניצחון גדולה. אחריו מופיע הפסל "ממוטר היימת" בצורת פסל של אישה המתאבלת על הבנים שנפלו. בשלב הבא מונחים המבקרים על ידי שני דגלי גרניט אדומים גדולים ומסוגננים. מרכז האנדרטה הוא הפסל המתנשא של חייל סובייטי, המסמל ניצחון על המשטר הנאצי עם ילד בזרועותיו וחרב בידו. הפסל המרשים ניצב על תלולית עם מוזוליאום שבחלקו הפנימי ניתן לראות פסיפס של הצייר אלכסנדר א 'גורפרנקוב. השביל לפסל הראשי מוקף פסלים אחרים. באמצעות מדרגות יכולים המבקרים לרדת לשדות הקבר. לחמשת השדות יש אופי סמלי: סך כל 7,000 הקורבנות הקבורים שוכנים בקברים לא בולטים בשולי הצמח.
בכל שנה, באנדרטת המלחמה הסובייטית, טקס הנחת זר מציין את חללי הסובייטים שנפלו במהלך שחרור ברלין.
בחלקה האחורי של האנדרטה מצוי מוזיאון פתוח ובו תמונות המתארות את הקמת האנדרטה.
על האנדרטה כיתוב ברוסית:
תהילת עולם לגיבורים שנפלו בקרב נגד הפולשים הפשיסטים הגרמנים למען חירותה ועצמאותה של ברית המועצות.
טקסים

מדי שנה, ב-8 במאי (יום הניצחון באירופה) נערך באנדרטה טקס אזכרה הכולל הנחת זרים.
ערב טקס האזכרה בשנת 2010 נמרחו על גבי האנדרטה בצבע אדום כתובות נאצה בהן נכתב: "גנבים, רוצחים, אנסים", בהתייחס לפשעים שביצעו חיילי הצבא האדום באוכלוסייה האזרחית עם כיבוש גרמניה, במיוחד אונס של נשים.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
אנדרטת המלחמה הסובייטית שבפארק טרפטו
אנדרטת המלחמה הסובייטית שברובע פנקו
הערות שוליים

↑  berlin.de, Sowjetisches Ehrenmal Treptow
↑  המשפט לקוח מנאומיו של סטלין במהלך המלחמה. בכיתוב האנגלי הנוסח הוא "שנפלו במאבק" במקום "שנפלו בקרב".
↑  אולגה גורצקי, ביום הניצחון: הושחתה אנדרטה לחייל הרוסי בברלין, באתר ynet, 12 במאי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4195245-5  VIAF: 237758431   WorldCat (עם VIAF): 237758431
האפלה

כרזות על לוח מודעות בישראל, אודות צו האפלה והקמת מקלטים, במהלך מבצע קדש, 1956
כרזה מתקופת מלחמת העולם השנייה מארצות הברית, המזכירה לתושבים את חשיבות ההאפלה.
האפלה היא שיטה טקטית מתחום הלוחמה ההגנתית ומתחום ההגנה האזרחית אשר במסגרתה מצמצמים את כמות התאורה הנראית.
הצורך בשיטת לוחמה טקטית הגנתית זו נוצר בשנות ה-30 של המאה ה-20 עם תחילת השימוש במטוסי תקיפה למטרות הפצצה. תאורת הרחובות והבתים, כמו גם פנסי כלי הרכב הנוסעים ברחובות הערים סייעו למטוסי תקיפה לנווט ולהגיע למטרותיהם בשעות הלילה. בנוסף, תאורת נמלים האירה את הספינות העוגנות ואיפשה את תקיפתן. בהיעדר אמצעי ניווט אחרים, הקשתה האפלת תאורת הרחוב ותאורת הבתים על מטוסי התקיפה לאתר את מטרותיהם.
שיטת ההאפלה כוללת כיסוי חלונות הבתים, כיבוי תאורת רחוב בצורה מוחלטת, או צמצום התאורה על ידי צביעת חלונות ופנסים בצבעים כהים.
כבר במהלך מלחמת העולם השנייה פותחו שיטות הניווט עבור מטוסים, כגון ניווט באמצעות מכ"ם. פיתוחים טכנולוגיים מהמחצית השנייה של המאה ה-20, כגון אמצעי ראייה תרמי וניווט באמצעות לוויינים נטרלו חלק מהיתרונות של ההאפלה.
עם זאת - להאפלה יש תועלת גם כיום, כנגד תקיפה ימית התוקפת מטרות חופיות או אוניות העוגנות בנמלים, משאלה מטרות נעות (שאין להן מיקום קבוע שניתן לאתרו באמצעות ניווט לווייני) ומשתאורת החוף מאירה מטרות אלה ומקלה על הפגיעה בהן.
מנואל יואל

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1826 בירנבאום, רפובליקת פולין 
 פטירה:  3 בנובמבר 1890 (בגיל 64) ברסלאו, הרייך הגרמני 
 מדינה:  גרמניה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב זכריה מנחם [מנואל] יואל (בגרמנית: Manuel Joël;‏ 19 באוקטובר 1826 – 3 בנובמבר 1890) היה חוקר חכמת ישראל והוגה יהודי גרמני נציג אסכולת הסמינר בברסלאו. אחיו הצעיר של דוד יואל (1815–1882).
קורות חיים

נולד בבירנבאום (אנ') שבדוכסות הגדולה של פוזן, פרוסיה. אביו חיים בן יואל היה אב"ד העיר. למד באוניברסיטת ברלין, שם הושפע מיום-טוב ליפמן צונץ ומהרב השמרן מיכאל זקש. ב-1846 היה בין המוזמנים להשתתף בוועידת הרבנים בדרזדן אותה תכנן הרב זכריה פרנקל כמשקל נגד לאסיפות הרפורמים. ב-1852 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. לימד בבית המדרש לרבנים בברסלאו בין 1854 ל-1863. אז מונה כיורשו של הרב אברהם גייגר כאב-בית-הדין של קהילת-הרוב הליברלית בברסלאו. יואל היה איש מחנהו הפוזיטיבי-היסטורי של פרנקל, מתון בהרבה מגייגר, קודמו בתפקיד. בין היתר השיב מנואל יואל את הטקסט העברי המלא לסידור התפילה של הקהילה הליברלית בברסלאו (בליווי תרגום מסורס לגרמנית, כפשרה). הוא אף הגיע להסדר עם הרב האורתודוקסי במקום גדליה טיקטין, שהשכין שלום בין שתי הסיעות שהיו שרויות בסכסוך קשה מאז הגעת גייגר לרבנות ברסלאו ב-1838. על אף קרבתו לאסכולת ברסלאו, היה מנואל יואל היחיד מהנמנים עליה שהסכים להשתתף בוועידת לייפציג הרפורמית ב-1869.
יואל תרם תרומות חשובות לחקר מדרשי ההלכה של חז"ל באסכולת 'דבי רבי עקיבא' ובנוסף תרם להיסטוריה של הפילוסופיה היהודית, מאמריו על שלמה אבן גבירול ועל הרמב"ם נודעים בערכם החשוב. אך למרות זאת, עבודתו החשובה ביותר הייתה יצירת זיקה בין הפילוסופיה היהודית לבין הסכולסטיקה הנוצרית של ימי הביניים. הוא הראה כיצד אלברטוס מגנוס קיבל כמה מרעיונותיו דרך הרמב"ם ואיך ברוך שפינוזה התייחס לכתביו של מגנוס, בנוסף להתייחסותו לחסדאי קרשקש. מאמרים אלו נאספו בשני כרכים של Beiträge zur Geschichte der Philosophie בשנת 1876, כאשר שני כרכים נוספים של Blicke in die Religionsgeschichte שנכתבו בין השנים 1880–1883 שפכו קצת אור על התפתחותה של המחשבה הדתית במאות השנים הראשונות של הנצרות.
יואל היה ידוע באופן דומה גם בנאומיו והטפותיו על הבמה בפני רבים. למרות שלא היה דרשן, פניותיו לשכל הישר היו אפקטיביות, ולפרסומיו בשלושה כרכים של דרשות נמצאו קוראים רבים.
נציבות הרייך טורקסטן

| --- | --- |

 
 מפה מוצעת של נציבות הרייך טורקסטן (במפה ניתן לראות בירוק את המדינות קזחסטן, טורקמניסטן, אוזבקיסטן, טג'יקיסטן, קירגיזסטן ואת המחוזות בשקורטוסטן, טטרסטן, אלטאי. בסגול ניתן לראות את המחוזות הפוטנציאלים מארי אל, אודמורטיה
 ממשל
 משטר:  מנהל אזרחי
 עיר בירה:  טשקנט או קאזאן
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 שטח בעבר:  4,230,487 קמ"ר
 
נציבות הרייך טורקסטן (בגרמנית: Reichskommissariat Turkestan) היה שמו הגרמני של הממשל האזרחי הנאצי שתוכנן בשטחי מרכז אסיה, במקום המדינות שהיו אז חלק מברית המועצות אך לא יצא לפועל מעולם.
נציבות הרייך הוצעה על ידי האידאולוג הראש של המפלגה הנאצית, אלפרד רוזנברג, אך בסופו של דבר ההצעה נדחתה על ידי קנצלר גרמניה והפיהרר, אדולף היטלר שאמר לרוזנברג כי יש להתמקד בתוכניות של הנאצים לאירופה.
היסטוריה

לפני תחילת מבצע ברברוסה כלל רוזנברג את האזורים שמרבית היושבים בו הם עמים ממוצא טורקי, עמים מוסלמים בברית המועצות במרכז אסיה בתוכניותיו להקמתה נציבות של גרמניה הנאצית בשרידי ברית המועצות, לשם שליטה יעילה של המקום. למרות ספקותיו שכיבושים גרמנים יגיעו כה מזרחה הוא המשיך לדבוק ברעיון ואף הציע אותו למנהיג גרמניה הנאצית, אדולף היטלר. הצעה זו נדחתה על ידי היטלר בשל אי עמידה במטרתו המוצהרת לרכוש מספיק מרחב מחיה במזרח עבור גרמניה. על פי הוראת היטלר, ההצעה לממשל אזרחי גרמני במרכז אסיה נגנזה גם על ידי רוזנברג לפחות לעתיד הקרוב והיטלר הפנה אותו להתמקד לפעול בחלקים האירופיים של ברית המועצות לעת עתה.
רוזנברג קיבל ייעוץ בשאלת טורקסטן מהמהגר האוזבקי וולי קיון האן, שעמד מאוגוסט 1942 בראש הוועד הלאומי הטורקיסטני ששיתף פעולה עם משרד הרייך לשטחי המזרח הכבושים.
בתוכניתו של רוזנברג הוקמה שולבו חמישה רפובליקות סובייטיות (הרפובליקה הקזחית, הרפובליקה האוזבקית, הרפובליקה הטג'יקית, הרפובליקה הטורקמנית, הרפובליקה הקירגיזית). למעשה, האוכלוסייה של הרפובליקות הללו לא הייתה הומוגנית ואפילו לא היה בכולם אזרחים ממוצא אתני טורקי (במיוחד טג'יקיסטן, שתושביה למעשה ברובם ממוצא איראני ותושביה דוברים את השפה הפרסית) והדבר היחיד שאיחד את כולן הייתה שבכולם, מרבית האזרחים הם מוסלמים ושחלק מתומכיה, במיוחד במזרח התיכון חלקו כבוד רב למפלגה הנאצית וחלקו איתם יחסים מורכבים שנעו בין זלזול, שיתוף פעולה וכבוד. התוכניות של הנאצים כללו גם את המחוזות האוטונומיים אלטאי, טטרסטן, בשקורטוסטן לחלק מנציבות הרייך שתוכננה אך מעולם לא יצא לפועל. היו מקורות שכללו אפשרות שגם מארי אל, אודמורטיה.
הגבול המזרחי של השטח כולו מעולם לא הוסדר סופית במהלך מלחמת העולם השנייה. במקרה שכוחות הציר היו כובשים את שארית ברית המועצות (שרובה לא נכבשה, אלא בעיקר חלקה המערבי) הציעה האימפריה היפנית בסוף 1941 הצעת לחלוקת אסיה, לפי ההצעה, הגבול בין גרמניה הנאצית לבין האימפריה היפנית יהיה בקו אורך 70 המזרחי, שיהווה את הגבול המערבי של מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי והמזרחי של הרייך השלישי. גרסה חלופית של הנאצים העבירו את הגבול מזרחה יותר, לאזור נהר יניסיי שבמערב סיביר.
ראו גם

נציבות הרייך אוסטלנד
נציבות הרייך אוקראינה
הערות שוליים

↑  Alexander Dallin. German rule in Russia, 1941-1945: a study of occupation policies. Westview Press, 1981. P. 53.
↑  Dallin, Alexander (1958). German rule in Russia 1941–1945: A Study of Occupation Policies, p. 65 (see note 1). Westview press.
↑  Безыменский А. А. Генеральный план «Ост»: замыслы, цели, реальность // Вопросы истории. – 1978. – № 5. – С. 78 (in Russian)
1 2  ИНТЕРЛЮДИЯ: Концентрационные лагеря утопии, web.archive.org, ‏2013-06-01
↑  Bezymenskiĭ, Lev (1968). Sonderakte "Barbarossa". Deutsche Verlag-Anstalt. p. 225.
↑  Weinberg, Gerhard L (2005). Visions of Victory: The Hopes of Eight World War II Leaders, p. 13. Cambridge University Press.
↑  Rich, Norman (1973). Hitler's War Aims: Ideology, the Nazi State, and the Course of Expansion, p. 235. W.W. Norton & Company Inc.
וולאס וגרומיט: על כנפי הנקמה

| --- | --- |

 מבוסס על:  "וולאס וגרומיט" מאת ניק פארק
 בימוי:  ניק פארק מרלין קרוסינגהאם
 הופק בידי:  ריצ'רד ביק
 תסריט:  מארק ברטון
 מדבבים:  בן וויטהד פיטר קיי לורן פאטל ריס שירסמית'
 מוזיקה:  לורן באלף ג'וליאן נוט
 צילום:  דייב אלכס ריברט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  אולפני ארדמן
 חברה מפיצה:  BBC נטפליקס
 הקרנת בכורה:  27 באוקטובר 2024 (AFI) 25 בדצמבר 2024 (BBC) 3 בינואר 2025 (נטפליקס)
 משך הקרנה:  79 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט סטופ-מושן, סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
וולאס וגרומיט: על כנפי הנקמה (באנגלית: Wallace & Gromit: Vengeance Most Fowl) הוא סרט הנפשה בריטי בהנפשת סטופ מושן משנת 2024. הסרט הופק על ידי אולפני ארדמן בשיתוף ה-BBC ונטפליקס, ובוים על ידי ניק פארק ומרלין קרוסינגהאם. זהו הסרט השישי בסדרת "וולאס וגרומיט" והסרט השני באורך מלא בסדרה, לאחר "וולאס וגרומיט והארנב הקטלני" מ-2005. הסרט מציג את חזרתו של הנבל, הפינגווין פדרס מק'גרו, שהופיע לראשונה בסרט "המכנסיים הלא מתאימים" מ-1993.
הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-78.
עלילה

וולאס ממציא גמד גינה רובוטי בשם נורבוט ומשיק עסק להשכרתו לעבודות גינון. גרומיט, כלבו הנאמן, מרגיש מנותק ודואג מהתלות הגוברת של וולאס בטכנולוגיה. כאשר נורבוט מרעיש בלילה, גרומיט מחבר אותו למחשב לטעינה.
פתרס מק'גרו, פינגווין שנכלא בעבר על ידי וולאס וגרומיט בעקבות גניבת יהלום כחול מהמוזיאון העירוני ("המכנסיים הלא מתאימים"), מצליח לפרוץ למחשב של וולאס ולתכנת מחדש את נורבוט כך שישרת אותו וייצור צבא של גמדים. הגמדים מתחילים לגנוב חפצים מבתי הלקוחות של וולאס, מה שמוביל את המשטרה לחשוד בוולאס עצמו.
דמויות ומדבבים

וולאס (בן וויטהד) – ממציא אקסצנטרי מצפון אנגליה. זהו הסרט הראשון שבו וויטהד מדבב את וולאס במלואו לאחר פרישתו ופטירתו של פיטר סאליס.
מפקח אלברט מקינטוש (פיטר קיי) – שוטר ותיק ומפקדה של PC מוכרג'י.
נורבוט (ריס שירסמית') – גמד הגינה הרובוטי שוולאס בונה.
PC מוכרג'י (לורן פאטל) – שוטרת צעירה ונמרצת העובדת תחת מקינטוש.
אוניה דורסטפ (דיאן מורגן) – כתבת חדשות.
אנטון דק (מוז חאן) – מגיש חדשות. דמותו מהווה פרודיה על צמד הטלוויזיה הבריטי אנט ודק.
בסרט ישנה הופעת אורח קצרה של החקלאי מסדרת הטלוויזיה "שון כבשון" שבעצמה מהווה ספין-אוף לסרט השלישי בזיכיון וולאס וגרומיט "הרפתקה מצמררת".
הפקה

במהלך הפקת הסרט הקודם בסדרה, "וולאס וגרומיט: עניין של חיים ומוות", ציין ניק פארק את הקשיים בעבודה עם דרימוורקס הנפשה, מה שגרם לו להעדיף לעבודות בפורמט קצר. בשנת 2022 הוכרז על סרט חדש, שיתבסס על תסריט מאת מארק ברטון ויופק על ידי ריצ'רד ביק. במהלך ההפקה, רכשה ארדמן מלאי גדול של חומרי חימר לסרט, לאחר שספק החימר הקודם שלהם נסגר.
הכותר הרשמי, Vengeance Most Fowl, הוכרז ביוני 2024 יחד עם הידיעה שפדרס מק'גרו ישוב כנבל המרכזי.
מוזיקה

את הפסקול הלחינו לורן באלף וג'וליאן נוט, שהיה מלחין הסדרה המקורית. בין היתר מושמעת בסרט השיר "Born Free" של מאט מונרו בסצנת הבריחה של פדרס מק'גרו.
הוצאה

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל מכון הסרטים האמריקאי בלוס אנג'לס ב-27 באוקטובר 2024. בבריטניה הוא שודר ב-BBC One וב-BBC iPlayer ב-25 בדצמבר 2024, ובינלאומית הופץ על ידי נטפליקס ב-3 בינואר 2025. הסרט שבר שיאי צפייה בבריטניה, עם 9.38 מיליון צופים בערב חג המולד.
קבלה וביקורות

הסרט זכה לביקורות נלהבות, עם דירוג של 100% באתר Rotten Tomatoes ודירוג ממוצע של 8.4/10. המבקרים שיבחו את ההומור והעלילה, אך ציינו שהאורך הארוך יותר ביחס לפרקים הקודמים פגע בצפיפות הבדיחות. הגרדיאן כינה את הסרט "חזרה מפוארת", בעוד האינדפנדנט האירי שיבח את העלילה והטון.