stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אידיוסינקרטיה
בלשנות

בבלשנות, המונח אידיוסינקרטיה משמש במשמעות של "יוצאים מן הכלל". האידיוסינקרטיה הלשונית היא נושא למחקרים שמנסים להבין כיצד נרכשות משמעויות שונות למילים או ביטויים מסוימים, ולא תמיד יש הסכמה בין החוקרים לגבי השימוש בתואר אידיוסינקרטי לגבי ביטויים מסוימים. בפרק הנ"ל, לדוגמה, מראה החוקר McIntyre שגם באידיוסינקרטיה יש סדר.
באנגלית, לדוגמה, שור מקבל את המילה ox, ואילו הבשר שלו במילה בק, עובדה המייצגת אידיוסינקרטיה לשונית.
תופעת האידיוסינקרטיה בשפה מקשה מאד על לימוד שפה שנייה וגורמת לקשיים בתקשורת. חוקרים עוסקים בנושא ומנסים למצוא שיטות שיקלו על המנסים ללמוד שפה שנייה.
הערות שוליים

↑  "Idiosyncrasy". Cambridge Dictionaries Online. ארכיון מ-28 באוקטובר 2011. נבדק ב-26 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  פגיעה כבדית כתוצאה משימוש בתרופות בקרב ילדים – Drug induced hepatotoxicity in children – ויקירפואה, באתר wikirefua.org.il
↑  אלרגיה לתרופות, באתר www.allergy-center.co.il
↑  הערך  Idiosyncrasy במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה בוויקיטקסט
↑  Kaur, T and C. Singh, Immunity Vs. idiosyncrasy: homoeopathic approach, Tantia University Journal of Homoeopathy and Medical Science 2 (1), 2019, עמ' pp. 17-20
↑  Roth, RA et al., Inflammation and drug idiosyncrasy - is there a connection?, Journal of Pharmacology and Experimental Therapeutics 307 (1), 2003, עמ' 1-8
↑  Bedford, PD, Idiosyncrasy to Aureomycin, British Medical Journal June 23, 1951, עמ' 1428-9
1 2 3  Walgren, JL, Mitchell MD and DC Thompson, Role of metabolism in drug-induced idiosyncratic hepatotoxicity, Critical Reviews in Toxicology 35, 2005, עמ' 325-361
↑  Verma, N. et al., Drug idiosyncrasy due to Pirfenidone presenting as acute liver failure: case report and mini-review of the literature, Hepatology Communications 2(2), 2018, עמ' 142-147
↑  Ulrich, RG, Idiosyncratic toxicity: a convergence of risk factors, Annual Review of Medicine 58, 2007, עמ' pp 17-34
↑  Uetrecht, J, Idiosyncratic drug reactions: past, present and future, Chemical Research in Toxicology 21, 2008, עמ' pp 84-92
1 2  Atdjian, S. and Vega, W.A., Disparities in mental health treatment in US racial and ethnic minority groups: Implications for psychiatrists, Psychiatric Services 56(12), 2005, עמ' pp.1600-1602
↑  אבחון אוטיזם עפ"י DSM-5, באתר אבני דרך לחיים, ‏2017-05-11
↑  סימפטומים של אוטיזם, באתר www.shamir.org
↑  .Monakhov, S, How complex verbs acquire their idiosyncratic meaning, Language and Speech, 2023, עמ' 1-28
↑  McIntyre, Andrew, Idiosyncrasy in Particle Verbs, In: Nicole Dehé, Ray Jackendoff, Andrew McIntyre and Silke Urban (eds.) Verb- Particle Extrapolations. 2002. Berlin/New York: Mouton de Gruyter, pp 97-118
↑  Awang, S, Maros, M and N. Ibrahim, Language idiosyncrasies in second language learners' use of communication strategies, Asian Social Science 11, 2015, עמ' pp. 55-70
אוניברסיטת מלבורן

| --- | --- |

 אוניברסיטה ציבורית
 מוטו:  Postera Crescam Laude 
 תקופת הפעילות:  1853–הווה (כ־171 שנים)
 בעלי תפקידים
 סגל:  5,186 (2023)
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  53,963 (2023)
 סטודנטים לתואר ראשון:  27,146 (2023)
 סטודנטים לתואר שני:  23,113 (2023)
 סטודנטים לתואר שלישי:  3,703 (2023)
 מיקום
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 קואורדינטות:  37°47′47″S 144°57′41″E﻿ / ﻿37.7963°S 144.9614°E﻿ / -37.7963; 144.9614
 http://unimelb.edu.au/
  (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןאוניברסיטת מלבורן(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןאוניברסיטת מלבורן(למפת ויקטוריה רגילה) מלבורן ג'ילונג בלאראט בנדיגו מילדורה שפרטון וורנמבול טרארלגון ניו סאות' ויילס א ו ה ד ר ו מ י ת  הבירה מצר בסאוניברסיטת מלבורן(למפת ויקטוריה מוגדלת) מלבורן ג'ילונג בלאראט בנדיגו מילדורה שפרטון וורנמבול טרארלגון ניו סאות' ויילס א ו ה ד ר ו מ י ת  הבירה מצר בסאוניברסיטת מלבורן
 
אוניברסיטת מלבורן (באנגלית: The University of Melbourne) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת במלבורן שבאוסטרליה. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1853, והיא השנייה בעתיקותה באוסטרליה (אחרי אוניברסיטת סידני ולפני אוניברסיטת אדלייד), והוותיקה ביותר בוויקטוריה. הקמפוס הראשי ממוקם בפארקוויל שהוא פרבר פנימי צפונית למרכז העסקים הראשי של מלבורן ובנוסף ישנם מספר קמפוסי משנה ברחבי ויקטוריה. הגוף העליון באוניברסיטה הוא מועצה הבוחרת את מנהל האוניברסיטה ואת סגן הנשיא, מנהלת את האוניברסיטה באופן שוטף ואחראית על הכוונת התקציב.
פקולטות, ובתי ספר להסמכה

הפקולטה לאדריכלות, בניה ותכנון
הפקולה לאמנויות (אנ')
הפקולטה לעסקים וכלכלה
הפקולטה לאומנות ומוזיקה (אנ')
הפקולטה לרפואה, רפואת שיניים ומדעי הבריאות (אנ')
הפקולטה למדעים (אנ')
הפקולטה למדעי וטרינריה וחקלאות (אנ')
בית הספר להנדסה (אנ')
בית הספר לחינוך
בית הספר למשפטים (אנ')
דירוגים > דירוג בין-לאומי

דירוג שאנגחאי: מקום 35 (2023)
Times Higher Education: מקום 37 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 13 (2024)
U.S. News & World Report: מקום 27 (2024)
דירוג ליידן CWTS: מקום 33 (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - אוסטרליה

דירוג שאנגחאי: מקום 1 (2023)
Times Higher Education: מקום 1 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 1 (2024)
U.S. News & World Report: מקום 1 (2024)
דירוג ליידן CWTS: מקום 1 (2024)
קשרים בין-לאומיים

האוניברסיטה שייכת ל"קבוצת השמונה", חברה בארגון האוסטרלי אוניברסיטאות אוסטרליה (אנ'), ושותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה. בנוסף, היא שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול' באוסטרליה.
האוניברסיטה חברה במספר ארגונים בין-לאומיים; חברה ברשת אוניברסיטאס 21, באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי, בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט
וברשת אוניברסיטאות אוסטרליה אפריקה (באנגלית: Australia Africa Universities Network, בראשי תיבות: AAUN) המחברת בין חוקרים אנשי אקדמיה וסטודנטים משתי היבשות כדי להתמודד עם אתגרים משותפים.
בוגרים ידועים

מבין תלמידי האוניברסיטה או חברי הסגל שלה, ניתן למנות:
שבעה זוכי פרס נובל: : אליזבת בלקברן, סר ג'יימס מירליס, סר ג'ון אקלס (אנ'), סר מקפרלן ברנט (אנ'), יהושע לדרברג, הווארד וולטר פלורי, ברט זקמן.
ארבעה ראשי ממשלת אוסטרליה: אלפרד דיקין, ג'וליה גילארד, הרולד הולט ורוברט מנזיס.
חמישה מושלים כלליים: ריצ'רד קייסי, זלמן כהן, פיטר הולינגוורת', אייזק אייזקס וניניאן סטיבן.
בוגרים נוספים: קייט בלאנשט, גוטייה, ג'רמיין גריר, ג'וליאן אסאנג', ביל שורטן, מארק רגב, פורשיה דה רוסי, ריימונד גייטה, פיטר סינגר, אליזבת דביקי, אלן מורהד, ג'ון בלותל (אנ').
הערות שוליים

↑  University of Melbourne, About us, Facts and figures, Quick facts 2018/2019 brochure.
↑  Rachid Annab, Research and industry leaders at the University of Melbourne, About us, ‏2019-03-05 (באנגלית)
| התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט​ |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה: ANU • מונש • מלבורן • ניו סאות' ויילס • סידני • קווינסלנד; ניו זילנד: אוקלנד |  |
| אמריקה הדרומית | אקוודור: אוניברסידד סן פרנסיסקו דה קיטו; צ'ילה: צ'ילה; קולומביה: לוס אנדס |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: אורגון • אוניברסיטת הוואי במנואה • דרום קליפורניה • וושינגטון • Caltech • קליפורניה (ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד); מקסיקו: מכון מונטריי; קנדה: קולומביה הבריטית • סיימון פרייזר |  |
| אסיה | אינדונזיה: אינדונזיה; הונג קונג: הונג קונג • אוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה • הונג קונג; הפיליפינים: פיליפינים; הרפובליקה העממית של סין: אוניברסיטת האקדמיה הסינית למדעים • אוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של סין • ג'ג'יאנג • טונג'י • מכון חרבין • נאנג'ינג • סון יאט - סן • פודן • פקין • ג'יאו טונג שאנגחאי • צינגהואה • שיאן ג'יאוטונג; טאיוון: אוניברסיטת טייוואן הלאומית • אוניברסיטת צינג הואה הלאומית; יפן: אוסקה • ואסדה • טוהוקו • נגויה • קיו • קיושו; מלזיה: מלזיה; סינגפור: האוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג • האוניברסיטה הלאומית של סינגפור; קוריאה הדרומית: המכון המתקדם למדע וטכנולוגיה של קוריאה • האוניברסיטה הלאומית של סיאול • יונסיי • אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה • פוסאן • קוריאה; רוסיה: האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק; תאילנד: צ'ולונגונגקורן |  |
| אוניברסיטאס 21 |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה: מלבורן​ • ניו סאות' ויילס •  סידני • קווינסלנד; ניו זילנד: אוקלנד |  |
| אירופה | בלגיה: הקתולית בלוון; הולנד: אמסטרדם; הממלכה המאוחדת: אדינבורו • ברמינגהאם • גלאזגו • נוטינגהאם • קולג' דבלין; שוודיה: לונד; שווייץ: ציריך​ |  |
| אמריקה הדרומית | מקסיקו: מכון מונטריי; צ'ילה: הקתולית הפונטיפית של צ'ילה |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: דייוויס • מרילנד • קונטיקט; קנדה: מקמסטר |  |
| אסיה | הודו: דלהי; הונג קונג: הונג קונג​; הרפובליקה העממית של סין: ג'יאו טונג שאנגחאי​ • פודן; יפן: ואסדה; סינגפור: הלאומית של סינגפור; קוריאה: קוריאה |  |
| אפריקה | דרום אפריקה: יוהנסבורג |  |
| קבוצת השמונה (אוניברסיטאות באוסטרליה) |
| --- | --- | --- |
|  | אוניברסיטת אדלייד • אוניברסיטת אוסטרליה המערבית • אוניברסיטת מונש • אוניברסיטת מלבורן • אוניברסיטת ניו סאות' ויילס • אוניברסיטת סידני • אוניברסיטת קווינסלנד • האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269206805171  BIBSYS: 90738561  BnF: cb12154752s (data)  CiNii: DA14154603  GND: 1025478-X  ISNI: 0000 0001 2179 088X  LCCN: n79054099  LNB: 000103232  MusicBrainz: 1c33d800-9297-40d3-a984-745170c1aae6  NKC: ko2003184535  NLA: 35983012  RERO: 02-A000191057  SUDOC: 030053196  Trove: 593909  ULAN: 500302724  VcBA: 494/60848  VIAF: 146316977   WorldCat (עם VIAF): 146316977
אלכסנדר גראב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 
אלכסנדר גרָאב (Alexander Grab; נולד ב-1946) הוא היסטוריון ישראלי-אמריקאי, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מיין שבארצות הברית ומופקד על הקתדרה על שם אדלייד ואלן בירד להיסטוריה. מחקריו עוסקים בהיסטוריה אירופאית מודרנית.
גראב נולד בתל אביב והוא בנם של עליזה וולטר גראב, פרופסור להיסטוריה אירופאית מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1970 סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, אחר כך סיים תואר שני ב-1973 ודוקטורט ב-1980 מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1982 החל ללמד באוניברסיטת מיין, בשנת 1988 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1998 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
בשנת 2003 יצא ספרו "נפוליאון והתמורות באירופה" בהוצאת Palgrave Macmillan. הספר חוקר את ההשפעות והתגובות של העמים השונים באירופה תחת שלטונות של נפוליאון. גראב בוחן את הרפורמות במדיניות ובחוקים שהובילו מהלכיו של הנפוליאון בצרפת גופא, באזורים שנכבשו כמו בלגיה, גרמניה, איטליה, הולנד, פולין, פורטוגל, ספרד ושווייץ. על ספרו זה, זכה בפרס הראשון של האגודה הבינלאומית לחקר נפוליאון (International Napoleonic Society) בשנת 2004.
כתב מאמרים בכתבי עת שונים, בהם בזמנים, Journal of Modern History, European History Quarterly, Agricultural History, ו-Journal of Modern Italian Studies.
מספריו

Napoleon and the Transformation of Europe, McMillan-Palgrave, 2003
La politica del pane: Le riforme annonarie in Lombardia nell’età teresiana e giuseppina 1986
אלחנן בן נון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  דצמבר 1949 (בן 74) י"ח בכסלו תש"י חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  שילה 
 מקום פעילות:  שילה, ירושלים
 השתייכות:  ציונות דתית 
 רבותיו:  הרצי"ה קוק, הרב אברהם אלקנה שפירא, הרב אהרן ליכטנשטיין, הרב יהודה עמיטל
 אב:  יחיאל בן-נון 
 
הרב אלחנן בן נון (שני מימין) לצד הרב דני איזק, ארווין מוסקוביץ' ואשתו צ'רנה מוסקוביץ' באירוע בישיבת בית אורות ב-2011.
הרב אלחנן בן נון (נולד בי"ח בכסלו תש"י, דצמבר 1949) הוא רב היישוב שילה לשעבר ומחבר ספרים. כיהן כ-15 שנה כראש ישיבת בית אורות.
ביוגרפיה

נולד בחיפה לד"ר יחיאל בן נון (פישר) ולד"ר שושנה בן נון (רוזה פירסט), מחנכים וחוקרים בתחומי היהדות והלשון העברית. אחיו, הרב יואל בן נון, הוא ממייסדי ישיבת הר עציון, ומחולל מרכזי של "מהפכת התנ"ך" בישיבות הדתיות לאומיות.
למד בישיבת כפר הרא"ה אצל הרב משה צבי נריה והרב אברהם צוקרמן. בשנים תשכ"ח–תשכ"ט למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה קוק והרב אברהם שפירא. היה ממקימי ישיבת הר עציון בה למד בשנים תש"ל–תשל"ד אצל הרב יהודה עמיטל והרב אהרון ליכטנשטיין.
לאחר מכן התמנה לרב הקיבוץ ראש צורים. בין השנים תש"מ–תש"פ כיהן כרב היישוב שילה, משנת תשנ"ג כיהן כראש ישיבת בית אורות בירושלים עד לפרישתו בשנת תשס"ח.
פרסם מאמרים תורנים בכתבי העת תחומין, צוהר, יש"ע ימינו, ועוד. מרצה במכללת אפרתה.
נשוי ומתגורר בשילה. היישוב גבעת הראל נקרא על שמו של בנו הראל בן נון, שנרצח, יחד עם שלמה ליבמן, בידי מחבל, בעת שמירה על היישוב יצהר.
חיבוריו

הררי עז: שיעורים בספר שופטים. 452 עמ'. בהוצאת ספריית בית אל.
טיפול בגינת הנוי. ערכו הרב אלחנן בן-נון, הרב שאול רייכנברג. 113 עמ'.
לתקופות הימים: שיחות ובירורים בענייני השעה.
שיעורים לימים הנוראים. נערך על ידי תלמידי הישיבה.
יש תקוה לאחריתך.
נפתולי אחוה בתולדות ישראל, [ירושלים]: ישיבת בית אורות, [תשפ"א 2021].
הערות שוליים

↑  יחיאל בן־נון באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מחברת "The Tawananna in the Hittite kingdom" (הוצאת וינטר, 1975). גרסה מקוונת באתר גוגל ספרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300658405171  ISNI: 0000 0000 7152 2667  LCCN: nr2001013109  VIAF: 97493369   WorldCat (עם VIAF): 97493369
אלדאר באלינט

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1881 Veľky Pesek, סלובקיה 
 פטירה:  20 באפריל 1924 (בגיל 42) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Blum Aladár 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 צאצאים:  אנדרה באלינט 
 
אלדאר באלינט (במקור עד 1906 בלום, בהונגרית: Bálint Aladár; נאג'פסק, 2 בדצמבר 1881 – בודפשט, 20 באפריל 1924) היה סופר, עיתונאי, מבקר, אביו של הצייר אנדרה באלינט, חותנו של אנטאל סרב.
ביוגרפיה

אלאדאר בלום (באלינט) נולד במשפחה יהודית כבנם של מוריץ בלום ושל רגינה דויטש. לאחר סיום לימודיו הפך לפקיד במפעל. לאחר שסיפורו הקצר הראשון בכתב העת אורסאג-וילאג (Ország-Világ) שפירושו "ארץ-עולם" בשנת 1903 משך תשומת לב, הוא נכנס לקריירה של עיתונאי. באלינט התפרסם בקביעות בכתב העת נפסבה, שהיה שופר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית ובשנת 1907 הפך לראש מדור האמנות היפה בעיתון. בשנת 1906 יצא לאור כרך משותף של שירים וסיפורים קצרים שלו ושל שירי אמיל מדראס בשם "עיר", שהוא גם ספרו הראשון. בשנת 1907 פרסם כרך של לימודי תולדות האמנות, "תמונות לעובדים". הוא היה כותב קבוע למגזינים "וילאג" (Világ), "האז" (Ház) ועוד. התרגום הראשון שלו היה המחקר של קונרד פידלר על הנס מארז. בשנת 1909 הפך למבקר אמנות בכתב העת הספרותי-אמנותי היוקרתי ניוגט. ב-5 במאי 1912 בבודפשט הוא התחתן עם אדית רוט, בתם של מוריץ רוט ופאני פרלס. אחד העדים היה ארנו אושבאט. הוא היה פעיל מאוד לעורר אהבה לאמנויות היפות במעמד הפועלים ולקדם הבנה של יצירות אמנות. בנרטיבים שלו הוא צייר דימויים אפלים של סבל וייסורי העיר הגדולה עם חוש חברתי מפותח.
כתביו (חלק)

העיר (סיפורים קצרים, עם אמיל מדראס (1906);
כך קרה! (סיפורים קצרים);
על ציורים עבור הפועלים. קארוי קרנשטוק (מונוגרפיה ביוגרפית).
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. אלדאר באלינט
הלקסיקון ההונגרי הגדול (1994 עמודים 110–111. ISBN 963-05-6821-7
הערות שוליים

↑   A Belügyminisztérium 1906. évi 38970. sz. rendelete. MNL-OL 30790. mikrofilm 170. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1906. év 4. oldal 23. sor.
↑  Bálint Aladár önéletrajz - Száz Magyarok Könyvei - Légrády, Budapest, 1915.
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest VII. ker. polgári akv. 671/1912. folyószám alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2014026805  NTA: 111161193  VIAF: 12700285   WorldCat (עם VIAF): 12700285
איתי חן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1967 (בן 57 בערך)
 מקום לימודים:  האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין   בית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר
 עיסוק:  צ'לן
 כלי נגינה:  צ'לו
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הפילהרמונית של ברלין   התזמורת הסימפונית של אנטוורפן
איתי חן (נולד בשנת 1967) הוא צ'לן ישראלי-גרמני. צ'לן ראשי בתזמורת הסימפונית של אנטוורפן. הופיע כסולן עם התזמורות המובילות בעולם.
ביוגרפיה

חן נולד וגדל בקיבוץ חפציבה. החל לנגן בצ'לו בהדרכתו של אביו, אורי חן. נוסף לכך, התאמן בשחייה בקבוצת הפועל גלבוע בהדרכתו של בן דודו ארנון אבני. הוא זכה באליפויות ישראל בשחייה לילדים ונוער. הוא בחר במוזיקה ובגיל 16 למד בהדרכתו של פרופ' עוזי ויזל באקדמיה למוזיקה בתל אביב. לאחר מכן המשיך את לימודיו בהדרכתו של פרופ' וולפגנג בטשר (אנ') באוניברסיטת ברלין לאמנויות (אנ'). סיים תואר שני בהצטיינות בבית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר בברלין, בהדרכת פרופ' יוזף שוואב (גר').
השתתף בקונצרטים וסיורי קונצרטים רבים עם התזמורת הפילהרמונית של ברלין וזכה לנגן בהרכבי מוזיקה קאמרית שונים עם חברי התזמורת.
בפסטיבל הבינלאומי בביירות, לבנון 1989 זכה להצלחה רבה בנגינת בקונצרטו לצ'לו של ז'אק איבר ושם החלה הקריירה הבינלאומית שלו. לאחר מכן הופיע בפסטיבלים כגון פסטיבל המוזיקה של דרזדן (אנ'), פסטיבל זלצבורג ופסטיבל המוזיקה הבינלאומי בורגוס, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון כפר בלום ועוד.
בשנים 1996–1997 התקבל לתפקיד הצ'לן הראשי בתזמורת הסימפונית של אנטוורפן ובהמשך לצ'לן הראשי באופרה של נירנברג (אנ'). לאחר מספר שנים סיים את עבודתו בתזמורת לטובת קריירת סולו והוראה.
הוא הופיע כסולן עם תזמורות רבות כמו התזמורת הסימפונית של בודפשט, התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, התזמורת הקאמרית ברלין (גר'), התזמורת הקאמרית הישראלית ועוד. סיבוב הופעות כסולן ביפן, ארצות הברית, ישראל, גרמניה, בלגיה, צ'כיה ופולין.
חן השתתף בפסטיבלים רבים ברחבי העולם והקליט לרשתות הרדיו והטלוויזיה בארץ (קול המוזיקה) ובמדינות רבות באירופה (ARD, ZDF).
חן מנגן ב"שלישיית שטרן" שהקים, המורכבת מהפסנתרן הישראלי עדי בר והכנרת מריה אזובה. התוכנית של השלישייה נקראת "מסע מברלין לירושלים". נוסף לכך, הוא מנגן גם ב"שלישיית קאהן" עם הכנר אילן שניידר והפסנתרן פרדריק זומר על שם המלחין היהודי רוברט קאהן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

חן מתגורר בברלין משנות ה-90. אחיו גלעד חן, פרופ' להתנהגות ארגונית ואלוף ישראל בשחייה בעבר.
דיסקוגרפיה

דואט בין חליל לצ'לו, עם נגנית חליל הצד הסינית אצוקו קוגה, 2012.
פרסים והישגים

פרס קלרמונט כצ'לן הישראלי הצעיר הטוב ביותר
פרס ראשון בתחרויות הצ'לו והמוזיקה הקאמרית של האקדמיה למוזיקה בתל אביב
הערות שוליים

↑  אלכס פרסלמן, בפתיחת אליפות הגילאים בשחייה - ליאור והדר השיאניות היחידות בבריכת וינגייט, מעריב, 8 באוגוסט 1980
↑  אלכס פרסלמן, ליאור, עופרה והדר, מעריב, 10 באוגוסט 1980
↑  ⁨שלושה מקומות ראשונים לחן ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 27 יולי 1980 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨5 שיאים בפתיחת אליפות ישראל בשחיה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 29 אוגוסט 1982 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  The Das Stern Trio in Münster, באתר שגרירות ישראל בברלין (בגרמנית)
↑  אמנים-סולנים (נגינה), עדי בר, פסנתר, באתר הבמה
↑  Flute & Cello in Dialogue
אלגרס

| --- | --- |
 מדינות:  איטליה
 אזורים:  אלגרו סרדיניה
 דוברים:  26,000
 שפת אם:  8,525
 כתב:  אלפבית לטיני 
 משפחה:  הודו-אירופית  רומאנית   איברו-רומאנית    קטלאנית     קטלאנית מזרחית  אלגרס
 לאום:  אינה מוכרת כשפה רשמית
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
שפות איטליה - תפוצת האלגרס באדום בצפון-מערב האי סרדיניה
אלגרס בעולם דובר הקטלאנית
אלגרס (קטלאנית alguerès או; איטלקית algherese) היא ניב של השפה הקטלאנית שמדובר על ידי צאצאי המתיישבים הקטלאנים בעיר אלגרו שבסרדיניה. בשנת 1997 הוכרה השפה באזור האוטונומי של סרדיניה כראויה לעידוד ולשימור, ויחד עימה, זכו להכרה עוד שלושה ניבים סרדים: טברקינו (tabarchino), סאסארזה (sassarese) וגלורסה (gallurese).
מקור השפה

הקטלאנית הגיעה לסרדיניה בשנת 1354 על ידי תושבים קטלאנים מממלכת אראגון, אשר היגרו לאזור הצפון-מערבי של האי והנחילו לו את שפתם. תוך זמן קצר הייתה הקטלאנית לשפה המדוברת בעיר ושמרה על מעמדה זה עד למאה ה-20. עם זאת, לאחר מלחמת העולם השנייה, החל פיחות במעמדה שנגרם כתוצאה מהגירת סרדים אל אלגרו והפיכתה של השפה האיטלקית לשפה המדוברת בהשפעת המהפכה התקשורתית.
לפי סקר משנת 2004 22.4% מאוכלוסיית העיר רואים באלגרס את שפת אימם. להלן התפלגויות השימוש בשפה לפי הסקר .
מבינים : 90,1%
קוראים : 46,5%
מדברים: 61,3%
כותבים : 13,6%
דוגמאות לשפה

| בקטלאנית | בדיבור | באלגרס |
| --- | --- | --- |
| està sempre parlant | astà sempra parlan | astà sempra pallant |
| va a l'escola d'alguerès | ba a l'ascola d'algarès | va a l'scora d'algarès |
ספרות

Josep Sanna: מילון אלגרזי-קטלאני 1988; ISBN 84-7129391-9
Scala Luca Català de l’Alguer. Criteris de llengua escrita. Publicacions de l’Abadia de Montserrat 2003 ISBN 978-84-8415-463-1
הערות שוליים

↑  מקור
אלי אופר

| --- | --- |

אלי אופר, 2022
 לידה:  3 ביוני 1946 (בן 78) ישראל
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל, מחשבים
 מקום מגורים:  קריית חיים
 מוסדות:  הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, אוניברסיטת טקסס באוסטין
 בת זוג:  לוית אופר
אליעזר (אלי) אופּר (נולד ב-3 ביוני 1946) כיהן כמדען ראשי של משרד התמ"ת, בתפקידי ניהול ברפא"ל וכדירקטור בהייטק ובתעשייה בישראל.
חיים אישיים

נשוי משנת 1969 ללוית אופר, אחות במקצועה, אב לארבעה ילדים. מתגורר רוב חייו ועד היום בקריית חיים. חובב ספורט מושבע ובצעירותו היה שחקן כדורסל.
הערות שוליים

↑  ד"ר אלי אופר - המדען הראשי של התמ"ס, באתר ynet, 2 ביוני 2002
↑  אורה קורן, אלי אופר מסכם בהצלחה את כהונתו כמדען הראשי: "הצלחנו להחזיר לישראל עשרות כוכבים", באתר TheMarker‏, 3 בפברואר 2010;
אסף גלעד, תקציר מנהלים: "חשוב שהמוסדיים ישקיעו בהייטק. זה גורלי לעתידה של המדינה", באתר כלכליסט, 10 ביוני 2010
↑  נעמה סיקולר ומאיר אורבך, קרן התמיכה הממשלתית בביוטכנולוגיה יוצאת לדרך, באתר כלכליסט, 18 באוגוסט 2009;
נעמה סיקולר ומאיר אורבך, המדען הראשי: פחות להייטק, יותר למדעי החיים, באתר כלכליסט, 27 באוקטובר 2009
↑  שירות הידען, ‏מהשבוע – ישראל נשיאת תוכנית יוריקה, באתר "הידען", 22 ביוני 2010
↑  אורה קורן, כינוס ראשון בת"א: ראשי תוכנית יוריקה למו"פ תעשייתי באירופה אישרו 56 פרויקטים ב-51 מיליון יורו, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2010
↑  פנינה זיו, 100 בסימן חדשנות, מגזין הטכניון, סתיו 2017, עמ' 49
↑  Eli Opper, Crunchbase
↑  Annual Report and Accounts 2014, Amiad Water Systems
↑  הטכניון, ‏הטכניון יעניק בקיץ תשעה תארי "דוקטור לשם כבוד", באתר "הידען", 12 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 58/6700
איליוס תאון

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־1 אלכסנדריה, האימפריה הרומית 
 פטירה:  המאה ה־1 
 זרם:  סופיזם 
 עיסוק:  סופר, רטוריקן 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 
איליוס תאון (ביוונית: Αἴλιος Θέων) היה סופיסט (אנ') ורטוריקן אלכסנדרוני ומחברו של אוסף תרגילים ראשוניים (progymnasmata) להכשרתם של נואמים (אנ'). הוא ככל הנראה חי וכתב במהלך המאה ה-1 לספירה, והמסה שלו היא החיבור המוקדם ביותר של תרגילים אלה.
החיבור שרד, אם כי לא בשלמותו. הוא ככל הנראה היווה נספח למדריך של רטוריקה, ומראה על מלומדות וטעם, ומכיל הערות חשובות על סגנונם ונאומיהם של הנואמים האטיים. תאון כתב גם פרשנויות על קסנופון, איסוקרטס ודמוסתנס, ומאמרים על סגנון. יש להבחין בינו לבין תאון הסטואי, שחי בתקופת אוגוסטוס קיסר וגם כתב על רטוריקה.
לקריאה נוספת

George Alexander Kennedy, Progymnasmata: Greek Textbooks of Prose Composition and Rhetoric, Chapter 1: The Exercises of Aelius Theon, BRILL, 2003
הערות שוליים

↑  המילון לביוגרפיה ומיתולוגיה יוונית ורומאית בעריכת ויליאם סמית, כרך שלישי, עמ' 1081, 5. AELIUS THEON.
1 2 3 4  Theon, Aelius, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, בוויקיטקסט באנגלית
↑  George A. Kennedy, Progymnasmata, p.1
↑  קווינטיליאנוס, תורת הנאום, ספר 9, פרק 3, סעיף 76.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295195105171  PLWABN: 9810586394305606  BIBSYS: 95005098  BNE: XX862044  BnF: cb13201477v (data)  GND: 119499800  ICCU: BVEV042110  ISNI: 0000 0001 1774 1663  LCCN: nr98005306  LNB: 000008983  NKC: jn19981000048  NTA: 069927502  RERO: 02-A000161724  SELIBR: 96542  SUDOC: 035205695  VcBA: 495/41529  VIAF: 89803256   WorldCat (עם VIAF): 89803256 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופים ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלדאר סקיי

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1870 דיולה, הונגריה 
 פטירה:  27 בספטמבר 1940 (בגיל 70) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  אהרן בלייר
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הציבורי החדש בבודפשט 
 תקופת הפעילות:  1885–1930 (כ־45 שנים) 
 
אַלַדַאר סֵקֵיי, (בשם לידה: אהרון בלייר, בהונגרית: Székely Aladár; דיולה, 5 במרץ 1870 – בודפשט, 27. ספטמבר 1940) היה צלם יהודי-הונגרי. סקיי היה בן דודו של הווטרינר מיהאי רונאי והצלם דנש רונאי.
ביוגרפיה

אלדאר סקיי נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף בלייר ושל מגדולנה רוזנברג. את המקצוע הצילום הוא למד אצל צלמים מקצועיים, תחילה אצל האחים דונקי בקלוז' (קולוז'וואר) ואחר כך בבודפשט. בשנות ה-90 של המאה ה-19 הוא היה חניך אצל אדן מרטנס עם דינש רונאי (מקודם: רוזנברג) אחיינו. הוא עבד בגיולה ובאורושהזה בשנות ה-90 של המאה ה-19, ואחר כך בתחילת המאה ה-20 העביר את הסטודיו שלו לכיכר מריה תרזיה 1 (היום כיכר מיהאי הורבאט) בבודפשט. בשנת 1908 הו היה הראשון שפתח חלון ראווה לרחוב, בבולוואר יוז'ף 62. בשנת 1910 היה בבעלותו שדרת אנדראשי 29, ובמקביל הפעיל שני אולפנים נוספים. מתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 עבד גם ברחוב ואצי. הוא צילם תמונות למונוגרפיה של יאנוש קראצ'וני על ההיסטוריה של מחוז בקש (גיולה, 1896). סקיי היה הנציג המשמעותי הראשון של ריאליזם אמנותי בצילום בהונגריה. בולטים דיוקנאותיו שנעשו בתחילת המאה ה-20, המתארים את הדמויות המצטיינות של חיי האמנות ההונגרית. תמונות אלה הופיעו באלבומו "סופרים ואמנים" (1914). הוא צילם גם את אנשי הצוות של כתב העת הספרותי ניוגט, כולל יוז'ף ריפל-רונאי, בלה ברטוק, לוראנד אטווש. אנדרה אדי והוגו איגנוטוש כתבו הקדמה לאלבום שלו. אדי העריך במיוחד את האמנות שלו, סקיי מילם תמונות רבות שלו. לאחר מותו של אדי סקיי הוציא אלבום עם שבעה דיוקנאות מקוריים של אדי, שהסופר זיגמונד מוריץ כתב להם הקדמה. העיר גיולה ייסדה את פרס אלדאר סקיי לזכרו בשנת 1966.
אשתו הייתה אירן שפילר, בתם של אדולף שפילר ושל חנה וייס, איתה התחתן ב-27 במאי 1904 בבודפשט.