stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנרי מארי

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1893 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  23 ביוני 1988 (בגיל 95) קיימברידג', ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קולומביה  המכללה לרופאים וכירורגים של אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 תלמידי דוקטורט:  Donald W. MacKinnon 
 פרסים והוקרה:  Kenneth D. Herman, Ph.D., J.D. Career Contribution Award (1971)  Honorary Fellow of the British Psychological Society  פרס ברונו קלופפר (1967)  פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה לתרומות מדעיות נכבדות לפסיכולוגיה (1961) 
 בן או בת זוג:  Josephine Lee Rantoul (1916–?)  Caroline Fish Chandler (1969–?) 
 צאצאים:  Josephine Lee Murray 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
הנרי אלכסנדר מארי (באנגלית: Henry Alexander Murray; ‏13 במאי 1893 – 23 ביוני 1988) היה פסיכולוג אמריקאי, ששימש מרצה ומנהל הקליניקה הפסיכולוגית בבית הספר לאמנויות ומדעים באוניברסיטת הרווארד. מארי פיתח, יחד עם כריסטיאנה מורגן, מבחן השלכה להערכת מאפייני אישיות, המוכר בשם מבחן TAT (מבחן התפסת נושא).
מארי, בעל תואר ראשון (.B.A) בהיסטוריה מאוניברסיטת הרווארד, משנת 1915. סיים תואר שני ברפואה (.M.D)  בקולג' לרופאים ומנתחים באוניברסיטת קולומביה ותואר שני (.M.A) בביולוגיה מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1919. הוא קיבל את הדוקטורט (PhD) שלו בביוכימיה מאוניברסיטת קיימברידג' ב-1928, בגיל 35. התעניינותו בפסיכולוגיה נוצרה כאשר החל לקרוא את יצירותיהם של קרל יונג וזיגמונד פרויד. הוא החל ללמד פסיכולוגיה באוניברסיטת הרווארד בשנת 1927 וכיהן כמנהל המרפאה הפסיכולוגית של הרווארד משנת 1928 עד 1937, אז פרסם את ספרו הידוע ביותר, "מחקרים באישיות".
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Henry Murray
American psychologist
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445411505171  BNE: XX1231174  BnF: cb123821053 (data)  CiNii: DA01240393  GND: 118785427  ISNI: 0000 0001 0873 5413  LCCN: n50034265  LNB: 000099714  MGP: 168357  NDL: 00524656  NTA: 069363692  SNAC: w6xg9t1t  SUDOC: 03287636X  Trove: 928542  VIAF: 16015297   WorldCat (עם VIAF): 16015297 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
NCIS: ההתחלה

| --- | --- |
 מבוסס על:  NCIS 
 יוצרים:  Gina Lucita Monreal   David J. North
 שחקנים:  אוסטין סטואל   קייל שמיד   מריאל מולינו   טיילה אברקרומבי   דיאן רודריגז   קיילב פוט   מארק הארמון (תפקיד קולי)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  13
 הפקה
 מפיק:  מייקל גרקו
 מפיקים בפועל:  מארק הארמון   שון הרמון   ג'ינה לוצ'יטה מונריאל   דיוויד ג'יי נורת'   נילס ארדן אופלב
 עורכים:  בריאן ווסל   קייל קריס   מאטס אבוט   אימלדה בטיונג   טירסה האקשו   קית' הנדרסון   מתיו וינגארד
 אורך פרק:  42 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 רשת שידור בישראל:  יס
 תקופת שידור מקורית:  14 באוקטובר 2024 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
NCIS: ההתחלה (באנגלית: NCIS: Origins), היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, והסדרה השישית בזיכיון של "NCIS". הסדרה מהווה פריקוול לסדרה המקורית (NCISׂ), כאשר עלילתה מתחילה בשנת 1991, ומתמקדת בקריירה המוקדמת של הגיבור המקורי של התוכנית, לירוי ג'תרו גיבס. הסדרה מתמקדת בשנותיו של גיבס כסוכן NIS על תנאי, בעודו עדיין מעבד את הטראומה של רצח אשתו ובתו.
בפברואר 2025, הסדרה חודשה לעונה שנייה.
כיום, כל פרקי העונה הראשונה זמינים לצפייה בישראל ביס.
רקע

הסדרה עוקבת אחר לירוי ג'תרו גיבס הצעיר (אוסטין סטוול) בשנת 1991, שנים לפני אירועי הסדרה המקורית. חלק מהסצנות מקוריינות על ידי גיבס המבוגר (מארק הארמון).
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 18 | 13 | 14 באוקטובר 2024 | 10 בפברואר 2025 |
|  | 1 | 18 | 5 | – | – |
צוות השחקנים והדמויות > דמויות ראשיות

אוסטין סטוול בתור לירוי ג'תרו גיבס – סוכן NIS בסניף פנדלטון של שירות החקירות הימי.
מארק הארמון חוזר על תפקידו בתור לירוי ג'תרו גיבס המבוגר – סוכן NCIS ותיק, שמקריין את הסדרה.
קייל שמיד בתור מייק פרנקס – סוכן ותיק ומנהיג הקבוצה. את פרנקס גילם מיוז ווטסון בסדרה המקורית.
מריאל מולינו בתור ססיליה "לאלה" דומינגז – סוכנת NIS. נחתת לשעבר שנחושה להתבלט במקום העבודה הנשלט על ידי גברים.
טיילה אברקרומבי בתפקיד מרי ג'ו הייז – המזכירה הראשית של הסניף, קצינת תמיכה צבאית בשטח.
דיאני רודריגז בתור ורה סטריקלנד – סוכנת קשוחה וחסרת היגיון. רומא מאפיה גילמה את הדמות בסדרה המקורית.
קיילב פוט בתפקיד ברנרד "רנדי" רנדולף – סוכן מיוחד של NIS
צוות השחקנים והדמויות > דמויות משניות

טוננצין כרמלו בתפקיד טיש קוואלה – חברתו לשעבר של מייק פרנקס.
פטריק פישלר בתפקיד קליף ווילר – ראש הסניף פנדלטון של NIS.
ג'וליאן בלאק אנטילופה בתפקיד Témet Téngalkat – הבוחן הרפואי של הסניף.
מייקל הארני בתור ריצ'רד קובלסקי – שומר הראיות, היה כומר בצבא.
דניאל בלומי בתפקיד הרמן "הרם" דניאלס – סוכן NIS העובד כעוזרו של קובלבסקי.
בובי מויניהן בתור וודרו "וודי" בראון – מנתח משפטי.
אילי הנרי בתור פיליפ אלרטסון – כימאי שעובד עם וודי.
מתיו הנרסון בתפקיד קארל לוגלין – סוכן NIS.
אריק נורמינגטון בתור רוג'ר מרפי – סוכן NIS לשעבר שהייתה לו בעיית הימורים.
אהרון ווילטון בתפקיד ג'יי ג'יי הנברי – סוכן NIS.
מריסה ברעם בתפקיד גייל פרייס – מזכירת NIS.
רוברט טיילור בתור ג'קסון גיבס, אביו של ג'תרו. את הדמות גילם ראלף ווייט בסדרה המקורית.
ג'ארד באנקנס בתפקיד ג'יימיסון "באגס" בויד – פושע.
לורי פטי בתפקיד ד"ר לנורה פרידמן, עוזרת בודקת רפואית.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות אורחות

לוקאס דיקסון בתור טוביאס סי פורנל – סוכן מיוחד של ה-FBI. ג'ו ספאנו גילם את הדמות בסדרה המקורית.
הפקה

הסדרה הוכרזה בינואר 2024. היא מופקת על ידי מארק הארמון ובנו שון הארמון, שגילם את גיבס הצעיר ברצפי פלאשבק בתוכנית המקורית.
אוסטין סטוול לוהק לתפקיד גיבס במרץ 2024. מריאל מולינו, קייל שמיד, טיילה אברקרומבי ודיאני רודריגז לוהקו גם לתפקידם באותו החודש.
לורי פטי ובובי מויניהן הצטרפו לצוות ביולי 2024.
ב-7 בנובמבר 2024, CBS הכריזה שהיא מחדשת את העונה הראשונה לחלק שני, בחלק זה יהיו 5 פרקים, מה שיביא את מספר הפרקים הכולל ל-18.
פרסום

הסדרה עלתה לראשונה ב-14 באוקטובר 2024 ב-CBS.
ביקורת > לפני עליית הסדרה

ההכרזה על הסדרה הביאה לביטול של "NCIS: הוואי", מה שהוביל למעריצים כועסים שקראו להחרים הסדרה.
ביקורת > תגובה ביקורתית

האתר Rotten Tomatoes דיווח על דירוג ממוצע של 5.60/10.
ראו גם

NCIS: הוואי
NCIS: ניו אורלינס
NCIS: סידני
NCIS: לוס אנג'לס
ארז דריגס

| --- | --- |

ארז דריגס
 לידה:  14 באוגוסט 1981 (בן 43) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 בת זוג:  עדי גורל
 פרופיל ב-IMDb
 
ארז דרִיגֶס (נולד ב-14 באוגוסט 1981) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומחזאי ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה בשנת 2021.
ביוגרפיה

ארז דריגס נולד וגדל בתל אביב, האמצעי במשפחה בת שלושה ילדים. אביו, שרל דריגס, שעלה מצרפת ואח ששמו נועם דריגס.
עסק באמנות קלאסית ועיצוב תפאורה לתיאטרון, וכיום עוסק בעיצוב פנים. בילדותו למד טניס מספר שנים, בכלל זה אצל שלמה צורף, מאמן נבחרת ישראל. במהלך לימודיו בתיכון עירוני ד' השתתף במשך שנתיים בפרויקט הצעירים של תיאטרון הקאמרי, במסגרת זו שיחקו בהצגה "ילדי הנרות", מחזה פרי עטו של יגאל אבן-אור, בבימויו של עמית גזית. בצבא שירת כמפקד טנק בחיל השריון.
בשנים 2004–2007 למד דריגס בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין. בכיתתו למדו גם שראל פיטרמן, יובל ינאי, יפתח אופיר, יעל טל, רוי מילר, אסף בן-שמעון ועדי בילסקי. בתקופת לימודיו זכה דריגס פעמיים במלגת קרן שרת אמריקה ישראל. בתום לימודיו ביים כתרגיל את המחזה "אנדורה" פרי עטו של מקס פריש. לאחר לימודיו בסטודיו שיחק בהצגה "אבק" שעלתה בפסטיבל "פותחים מסך" של בית ליסין ובהצגה "כך צחקנו – ערב חנוך לוין", שעלתה בפסטיבל בתיאטרון הבימה. שתי ההצגות היו בבימויו של שמעון מימרן.
בתום לימודיו החל לשחק בתיאטרון גשר. בגשר שיחק בתפקיד סר אנדרו אגיצ'יק, אחד ממחזריה של אוליביה, ב"הלילה ה-12" של שייקספיר, בבימויו של רפי ניב. שיחק ב"טרטיף" בבימויו של יבגני אריה, בתפקיד מר לויאל, נציג ההוצאה לפועל. בגשר שיחק גם ב"הקליינט" בבימויו של רוני ניניו.
ארז דריגס כתב ומככב ביחד עם נועה קולר בהצגה "אחד + אחת", בבימויו של יבגני אריה, שהציגה בהאנגר של גשר מאז מאי 2010. דריגס וקולר ביססו את ההצגה על חייהם כזוג לשעבר ויצרו ממנה סיטואציות קומיות. ההצגה מתארת שנה בחייו של זוג מכניסתם לדירה משותפת ועד לפרידה.
בשנת 2008 שיחק ב"בן הפתעה", קומדיה פרי עטו של ריי קוני, בתפקיד הראשי. ההצגה, שהחלה כהפקה בסטודיו של יורם לוינשטיין, המשיכה לאחר מכן כהפקה עצמאית בתיאטרון צוותא, בהפקתו של ארז דריגס.
בשנים 2009–2011 שיחק ארז דריגס בשתי העונות של סדרת הטלוויזיה "תמרות עשן". הוא גילם את דמותו של לויקו. ב-2011 עיבד וביים בסטודיו של יורם לוינשטיין את המופע "דלתות". המופע בנוי ממונולוגים מתורגמים וישראליים, שמחוברים על ידי שירי להקת הדלתות.
בשנת 2011 ביים דריגס בפרויקט 14/48 בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. ב-2015 ביים בתיאטרון גשר את המחזה "פציעות קטנות" וב-2016 עיבד את ספרו של ירמי פינקוס "בזעיר אנפין" למחזה אותו גם ביים.
בשנים 2013–2016 גילם בתפקיד משני את כתב החדשות בסדרת הקומדיה של אודי ואביעד, "גן חיות". בשנת 2016 שיחק בסרטה של רמה בורשטיין, "לעבור את הקיר". ב-2017 גילם בתפקיד אורח את המג"ד ב"כיפת ברזל". ב-2018 גילם בתפקיד אורח את עו"ד גבריאל משולם, בעונה הראשונה של קופה ראשית. בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "חזרות" המשודרת בערוץ כאן 11.
בשנת 2021 תרגם את ההצגה "השכנים מלמעלה" עבור תיאטרון הבימה.
בשנת 2022 כתב וביים את ההצגה "שיפוצים" עבור תיאטרון בית לסין.
בשנת 2023 עיבד לבמה את הסרט אביבה אהובתי עבור תיאטרון הבימה והתיאטרון העירוני באר שבע. כמו כן השתתף וביים את ההצגה "המשתמט" בתיאטרון בית לסין.
ביוגרפיה > תכתובות בעלות אופי מיני פוגעני

בפברואר 2021 תחקיר שפורסם באתר "פוליטיקלי קוראת" חשף תכתובות בעלות אופי מיני פוגעני של דריגס עם נשים לאורך העשור השני של המאה ה-21, ועם קטינה אחת. דריגס התנצל וציין בין היתר שהוא סובל מהתמכרות למין ונמצא בתהליך שיקום פסיכולוגי. לדבריו התמכרותו באה לידי ביטוי גם באחת הדמויות המרכזיות ב"חזרות" - עופר מרציאנו (בגילום איתי תורג'מן).
תפקידים > טלוויזיה

| שנה | שם הסדרה | תפקיד | ערוץ | סוגה | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | חזרות | תומר לב | כאן 11 | דרמה קומית | בעז פרנקל |
| 2020 | אנדרדוגס | ניר גולדנברג | yes | קומדיה | אריק גולדשטיין |
| 2019 | שב"ס | ג׳ | כאן 11 | קומדיה | אורן שקדי |
| 2019 |  עיר מקלט | קובי | yes | דרמה | איתן צור |
| 2019 | השוטר הטוב | רופא | yes | סדרה קומית | תומר אבירם |
| 2018 | קופה ראשית | עו"ד גבריאל משולם | כאן 11 | סדרה קומית | אורן שקדי |
| 2018 | כיפת ברזל | אבנר | קשת 12 | סדרת דרמה | אלון זיגמן |
| 2018 | צפוף | שוטר | זום | קומדיה | אורן שקדי |
| 2013 | גן חיות | מגיש החדשות | ניקלודיאון | קומדיה | אודי ואביעד |
| 2009–2011 | תמרות עשן | לויקו | HOT3 | סדרת דרמה | עודד דוידוף |
תפקידים > תיאטרון

| הצגת בכורה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 במאי 2012 | הסוחר מוונציה |  | תיאטרון הבימה | ויליאם שייקספיר | אילן רונן |
| 2012 | מסילה לדמשק |  | תיאטרון הבימה | הלל מיטלפונקט | אילן רונן |
| 2010 | מה תעשה אם אתאהב בך? |  | פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא |  | אוהד שחר |
| 6 במאי 2010 | אחד+אחת | ארז דריגס | תיאטרון גשר | ארז דריגס ונועה קולר | יבגני אריה |
| 11 במרץ 2010 | הקליינט | לופטאג | תיאטרון גשר | דני וסרמן | רוני ניניו |
| 5 במאי 2009 | טרטיף | מר לויאל | תיאטרון גשר | מולייר | יבגני אריה |
| 21 בספטמבר 2008 | הלילה השנים עשר | סר אנדרו | תיאטרון גשר | שייקספיר | רפי ניב |
| 2008 | בן בהפתעה | בתפקיד הראשי | צוותא | ריי קוני | רוני מנדלסון |
| 2007 | כך צחקנו - ערב חנוך לוין |  | תיאטרון הבימה | חנוך לוין | שמעון מימרן |
| 2006 | אבק |  | פסטיבל "פותחים מסך" בתיאטרון בית ליסין |  | שמעון מימרן |
| 1997 | ילדי הנרות |  | תיאטרון הקאמרי (קבוצת הצעירים) | יגאל אבן-אור | עמית גזית |
חיים אישיים

משנת 2022 נשוי לבת זוגו עדי גורל. מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  צוץ, תראה, הטרדה משלנו: עדויות על דפוסי פגיעה שיטתיים של ארז דריגס, באתר פוליטיקלי קוראת, ‏2021-02-17
↑  עדויות נגד השחקן ארז דריגס על התנהגות פוגענית כלפי נשים, באתר ynet, 19 בפברואר 2021
↑  רן בוקר, נועה קולר מגיבה לראשונה לעדויות נגד ארז דריגס: "הפרטים שנחשפו שברו אותי, זה לא ארז שאני מכירה", באתר ynet, 19 בפברואר 2021
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2019: רשף לוי ותומר שני (נחמה) | פרס האקדמיה לטלוויזיה לתסריט בסדרה קומית  2020: נועה קולר וארז דריגס (חזרות) | הבא: 2021–2022: עטרה פריש וניר ברגר (המפקדת) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007368143205171  BnF: cb17734186r (data)  ISNI: 0000 0004 6504 299X  VIAF: 24151170947439090585   WorldCat (עם VIAF): 24151170947439090585
בני בנימין

כותרת נייר המכתבים של בני בנימין
כמה מאנשי בני בנימין עם פועלים בבית אריזה בפרדס בהרצליה, שנות ה-30
רחוב בשכונה בה התיישבו בני בנימין בהרצליה, שנות ה-30
מניה של בנק שיתופי "בני בנימין", 1924
הסתדרות בני בנימין הייתה ארגון של בני המושבות שקם בשנת 1921, בהשראת הגדעונים. קרוי על שמם של בנימין זאב הרצל ובנימין רוטשילד.
היסטוריה

המטרות המקוריות של הארגון היו סיוע לחקלאים במושבות, אולם תוך זמן קצר הפך לחברה לרכישת אדמות והקמת מושבות. נשיא הארגון היה אלכסנדר אהרנסון והמזכיר (במונחים של היום - מנכ"ל) היה עובד בן עמי. בין היוזמים להקמת הארגון ואחת הדמויות הבולטות בו היה עורך עיתון "דאר היום", איתמר בן-אב"י. כמו כן היה שותף להנהלת הארגון גם הברון פליקס דה מנשה, אחד מעשירי מצרים ומראשי הקהילה היהודית שם. ניסן רוטמן היה ממנהלי עסקי רכישת הקרקעות לעמותה.
הסתדרות "בני בנימין" נוסדה בשעה שמשבר כלכלי חמור פקד את מושבות ארץ ישראל בסוף העלייה השלישית ובני איכרים רבים עמדו לנטוש את המושבות. לדברי איתמר בן-אב"י, ”התקוה היחידה [של בני המושבות הצעירים]... להתאכר על נחלת אבותיהם, התנדפה כעשן”.
לפיכך עלה הצורך, לדעת משפחת אהרונסון ושותפיה, ליצור ארגון שייצג את ציבור האיכרים במושבות ארץ ישראל לעומת הגוון השמאלני ה"קיצוני" של אחדות העבודה והפועל הצעיר שאפיין לדעתם את ההסתדרות הציונית ערב הקמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל.
היישוב הראשון שהקימו בני בנימין היה כפר אהרון (כיום שכונה בנס ציונה), ואחריו, בשנת 1924, הקימו יחד עם קהילת ציון אמריקאית על אדמות שנרכשו מהכפרים ג'ליל (אג'ליל) וסידנא עלי את המושבה הרצליה.
לשם ביצוע המטלות השונות הקימו בני בנימין בשנת 1924 את חברת "הנוטע" לנטיעת ועיבוד פרדסים – חברה שהייתה מעורבת גם בהעברת רכוש יהודי גרמניה לישראל – וכן את "בנק בני בנימין" ואת ה"חברה לפיתוח חוף נתניה" להקמת נתניה. באמצעות חברת הנוטע הקימו בני בנימין על אדמות אום חאלד את המושבה נתניה, ב-1932 את המושבה אבן יהודה, וכן את צור משה (ע"ש משה קופינס). כדגם לפעילותם ראו את אגודת נטעים אשר הקימה משקים למכירה לבעלי הון.
בני בנימין שיתפו פעולה עם משה איכילוב וקבוצת מענית שייסד, ואף ניסו ב-1934 להמשיך את הקמת כפר נורדאו על אדמות תל א-צאפי (תל צפית) אחרי שקבוצת מענית בניהולו של אפרים אילין פשטה רגל.
ראו גם

הבועזים
לקריאה נוספת

אביב קרניאל, בני בנימין: העשייה הציונית ובניית היישוב היהודי, ספרי צמרת, 2017.
עוזי אלידע, ״עיתונות ׳צהובה׳ ומסעי צלב עיתונאים : ״דואר-היום״ ופרשת רופין״, ישראל, 23 (2016), עמ׳ 323-352.
הערות שוליים

↑  "בני בנימין", דואר היום, 16 באוגוסט 1922.
↑  אברהם אלמאליח, איתמר בן־אב"י, מכתב גלוי, דואר היום, 8 באוקטובר 1920.
↑  ועידת בני בנימין, דבר, 10 ביוני 1926.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304587705171
אורית שאול

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1981 (בת 43) צפת, ישראל 
 מקום לימודים:  מכללת אורות מרכז "כלים", בת ים
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 תחום יצירה:  מחול, הוראת מחול, ניהול אמנותי
 
אורית שאול (נולדה ב-30 במרץ 1981) היא יוצרת עצמאית, כוריאוגרפית ורקדנית ישראלית. כמו כן, היא מנחה לאימפרוביזציה, תנועה אותנטית ותהליכי יצירה.
ביוגרפיה

אורית נולדה וגדלה בצפת.
בשנת 2000 החלה את דרכה בעולם המחול, במהלך שנת שירות בה למדה ב"סיהרא" מרכז ליהדות יוצרת בירושלים. בשנת 2001 החלה ללמוד תואר ראשון בחוג למחול ולתנועה במכללת "אורות". היא סיימה את לימודיה בהצטיינות במוסד בשנת 2005. כרקדנית, עבדה עם כוריאוגרפים עצמאיים שונים ביניהם: שרון צוקרמן וייזר, דניאל לנדא, אסתר נאור, יעל כנעני ואושרה אלקיים. בשנת 2008 יצרה את יצירת הסולו הראשונה שלה לבמה, "בן אוני", שהוזמנה מטעם מכללת אורות לרגל אירועי העשור להקמת החוג למחול ולתנועה.
בשנים 2014–2016 למדה בתוכנית הדו-שנתית לכוריאוגרפיה במרכז "כלים", בבת ים.
קריירה במחול

בשנת 2015 החלה שאול ליצור עבודות כוריאוגרפיות עצמאיות. סגנונה מתאפיין בדיאלוג בין אלתור לכוריאוגרפיה בנויה, עבודותיה עוסקות בקשר שבין האדם לבין הסביבה, בין הפואטי לבין היומיומי, ושואבות השראה מעקרונות הזמניות והחולף, ומהאישי והאנושי המגולמים בגוף האדם. במהלך השנים שאול יצרה עבודות לבמה ועבודות תלויות מקום, ושיתפה פעולה עם יוצרים מתחומי המוזיקה, הצילום והרישום. בין יצירותיה: "חולף ובא" (2022), "טבע הדברים" (2020), (2019) "To be in touch", "מקאם" (2017), (2016) "I AM THAT", "נוף פנימי" (2016), (2015) "wildculture". יצירותיה הועלו בארץ בפסטיבלים שונים כגון: פסטיבל עכו, פסטיבל ריקודי חדר, פסטיבל ארנבת מרץ, פסטיבל בין שמים לארץ, פסטיבל בין יפו לאגריפס, פסטיבל שייח׳ אברק, פסטיבל קולות האדמה, וכן באופן עצמאי בפלטפורמות מופע שונות, גלריות ומרחבי חוץ ציבוריים.
בשנת 2016 הייתה מנהלת חזרות ומלווה אמנותית של הכוריאוגרפית אליס דור-כהן ביצירה ״הניצוץ של ליאור״.
בשנת 2018 שאול הוזמנה לשהות אמן בשדרות האדמה, ובשנת 2023 לשהות אמן נוספת בגלריית אטליה שמי.
בשנת 2023 היא הצטרפה לעמותת הכוריאוגרפים.
יזמות תרבותית

לצד עשייתה הכוריאוגרפית, שאול פועלת כיזמת תרבות ומנהלת אמנותית בתחומי המחול העכשווי. מיזמיה מציעים אלטרנטיבה עצמאית, מעשית ומחשבתית בשדה המחול, לטובת הקהילה המקומית בצפון הארץ ולטובת קהילת יוצרי המחול העצמאיים בישראל.
מאז 2017 הייתה חברה בצוות ההקמה, ההפקה והאוצרות של "איים בגשם", אירוע שיוצר במה לאמנים ויצירה מקומית בכליל. בשנת 2018 הקימה את פרויקט "ספֵירה - גוף יוצר מרחב", במה ליוצרים וליצירה כוריאוגרפית עכשווית בגליל המערבי. הפרויקט מארח שהות אמן, סדנאות אמן, הופעות סטודיו ושיח.
בשנת 2020 ייסדה את "שיח גוף", בית ללימודי גוף, תנועה ויצירה בעמק יזרעאל.
הוראה

משנת 2005 שאול מנחה קבוצות אימפרוביזציה, תהליכי יצירה ותנועה אותנטית במסגרות שונות ובאופן עצמאי. כמו כן, היא משמשת כמלווה אמנותית ליוצרים צעירים בתחילת דרכים.
בנוסף, שאול כותבת שירה. חלק משיריה ראו אור בכתב העת "משיב רוח".
מיצירותיה

wildculture - עשבים שותים - עבודת סולו שעוסקת בחיבור בין הגוף האנושי והטבע דרך מפגש ראשוני של חומר וגוף. העבודה משלבת עקרונות מהפרמקלצ'ר ככלי כוריאוגרפי. העבודה עלתה בבכורה בפסטיבל "ארנבת מרץ" (2015), ולאחר מכן הוצגה בפסטיבל "בין שמים לארץ" (2015), בגלריית אטליה שמי (2022), בגלריה השיתופית בכברי (2022) ובגלריית המקרר בתל אביב (2022).
נוף פנימי Inscape - עבודה ל-4 רקדניות, שנוגעת בשאלות על קיומנו כאדם וכחברה, וכן עוסקת במעשה הכוריאוגרפי עצמו. עניינה תנועת הנוודות כנוגעת ברווח שבין ריק לבין ממשות ובין משמעות לבין סתמיות. העבודה עלתה בבכורה בפסטיבל "בין שמים וארץ" (2016), והוצגה בפסטיבל יוני בכלים (2016), ובפסטיבל ״קולות האדמה״ (2018).
I AM THAT - עבודת סולו לרקדנית ומוזיקאי. היצירה חוקרת כיצד אינסטרומנטיים תנועתיים ומוזיקליים מביעים את הפלאי שבחולף והפואטי שביומיומי בהשראת כתיבתו של המשורר ישראל אלירז. מוזיקה מקורית: בועז גלילי. העבודה עלתה בבכורה בפסטיבל "ריקודי חדר" (2016) בניהולו האומנותי של עמוס חץ, והשתתפה בפסטיבל "שייח אברק" (2017).
מקאם مقام - דואט העוסק בשאלת המרחב ובתהליך היווצרותו לסביבה נושאת תרבות ומארג חברתי דינמי, הנע בין כוח לחירות. מוזיקה מקורית: בועז גלילי. העבודה עלתה בבכורה בפסטיבל "בין יפו לאגריפס" בירושלים (2017), וכן הוזמנה ל"פסטיבל עכו לתיאטרון אחר" (2018). היא הציגה גם בפסטיבל "שייח אברק" (2018).
להיות במגע To be in touch - עבודה ל-4 רקדנים, אמנית רישום ומוזיקאי, הבודקת את הקשר בין תנועה לדימוי חזותי הנוצר בזמן אמת, ובין תרגול התנועה האותנטית לביטוי הפרפורמטיבי. מוזיקה מקורית: מיכל ללוש. העבודה עלתה בבכורה במסגרת פסטיבל "שייח אברק" (2019) בטחנת הקמח בשער העמקים.
טבע הדברים - עבודה לרקדנית ולנגן צ'לו. העבודה מבקשת להציג מבט אחר על פיסת נוף מקומית, דרך מערכת היחסים הנרקמת בין גוף אנושי לבין המרחב הפתוח. מוזיקה מקורית: חורש רם. העבודה עלתה בבכורה במסגרת סדרת המחול "ספירה" בכליל (2020) והוזמנה לגלריית אטליה שמי בכברי (2022).
חולף ובא - עבודה לשתי רקדניות ומוזיקאי הבודקת את תרגול התנועה האותנטית כמהלך פרפורמטיבי. העבודה מבקשת ליצור סביבה מופעית הנושאת את האישי ובוחנת את הרווח והתפר שבין הוויה לייצוג ובין אינטואיטיבי למודע. מוזיקה מקורית: שגב הורביץ ומיכל ללוש. העבודה עלתה בבכורה במסגרת סדרת המחול "ספירה" (2023), והוזמנה להופיע בערב מחול, מוזיקה ווידאו "אחת, שתיים, שלוש" באוצרותה של יעל כנעני, וכן הוזמנה מטעם הליקון להופיע באירועי שירה ואמנות בגלריית "ימה" בנהריה (2023) וכן במוזיאון ווילפרד בקיבוץ הזורע (2023) ובסדרת המחול point of view בקיבוץ מורן (2023) .
השכלה

2001-2005 - B.ED תואר ראשון בחוג למחול ותנועה במכללת אורות
2007-2009 - בוגרת לימודי הסמכה ביוגה אינטגרטיבית עם ציפי נגב
2014-2016 - התכנית הדו שנתית לכוריאוגרפיה ב"מרכז כלים"
2017-2018 - בוגרת לימודי שיטת אילן לב
2017-2022 - בוגרת לימודי הסמכה בתנועה אותנטית
הערות שוליים

1 2  חולף ובא, באתר הליקון, ‏13 ביולי 2023
1 2 3  מידע על היצירות "wildculture" ו"טבע הדברים" בפוסט בעמוד הפייסבוק של אטליה שמי, 8 בנובמבר 2022
1 2  תכניית פסטיבל שייח' אבריק
1 2  מקאם مقام - בכורה!, באתר פסטיבל עכו
1 2  דף היצירה באתר פסטיבל ריקודי חדר
1 2  פסטיבל בין שמיים לארץ - אחרים רוקדים, באתר בין שמיים לארץ
1 2  WILDCULTURE, אטליה שמי, ‏11 בנובמבר 2022
↑  הניצוץ של ליאור מאת אליס דור כהן, באתר עמותת הכוריאוגרפים
↑  הניצוץ של ליאור, באתר kinderland
↑  שהות קיץ 2023 // אירועי מוסיקה ומחול באטליה שמי, באתר אטליה שמי, ‏12 ביולי 2023
↑  ספרה ברשת החברתית פייסבוק
↑  האתר של "שיח גוף"
↑  גיליון מ"ב - כיתת שירה [מזמור י'] של מגזין משיב רוח
↑  מידע על היצירה באתר בית אבי חי
↑  תוכניית פסטיבל בין שמיים לארץ, באתר בין שמיים לארץ
↑  פוסט על היצירה בעמוד הפייסבוק של הגלריה השיתופית יהודית ערבית בגליל, 11 בנובמבר 2022
↑  פוסט על היצירה בעמוד הפייסבוק של בין שמיים לארץ
↑  פוסט בפייסבוק על היצירה, 2 במאי 2018
↑  מיפו עד אגריפס 2017 - מחול בשוק מחנה יהודה, באתר למטייל
↑  איטו אבירם, רוקדים בשוק מחנה יהודה, באתר התרשמות
↑  ליהיא גלמן רם, מיפו עד אגריפס 2017: מחול בשוק מחנה יהודה, באתר mynet, ‏22 באוקטובר 2017
↑  דף היצירה, מאקם مقام, באתר קטמון
↑  פוסט על היצירה בעמוד הפייסבוק של ימה // קהילת תרבות
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורית שאול".
Erotica

Erotica (בעברית: אֵרוֹטִיקָה) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת האמריקאית מדונה. האלבום יצא ב-20 באוקטובר 1992 על ידי חברת התקליטים מאבריק רקורדס. האלבום יצא בו-זמנית עם צאתו של כתב העת הראשון של מדונה, "סקס". ההתאחדות האמריקאית של יצרני התקליטים העניקה לו את התארים; אלבום זהב, אלבום פלטינה ופלטינה כפולה ב-6 בינואר 1993, לציון מכירת שני מיליון עותקים של האלבום בארצות הברית. בסך-הכל, נמכרו ברחבי העולם 6 מיליון עותקים של האלבום.
מידע

Erotica הוא אלבום קונספט על מיניות ומערכות יחסים. כל שיר באלבום בוחן מהיבט שונה את הזוגיות ואת מערכת היחסים המינית. האלבום מציג שירים מהז'אנרים דאנס, היפ הופ, ג'אז ועוד. בניגוד לאלבומיה הקודמים של מדונה, בהם נהגה לכלול שירי פופ ודאנס בלבד. אלבום זה הוא הראשון של מדונה אשר נשא את התואר "מקור השראה" לזמרים ולהרכבים אחרים. מדונה גם הפיקה כל סינגל מהאלבום, והלחינה כמעט את כולם.
מטרתה של מדונה הייתה שאלבום זה ילווה ספר שהוציאה באותו זמן, הנקרא "סקס", שכריכתו דומה לעטיפת האלבום - תמונה בעל רקע כחול, עם פניה של מדונה שצייר הצייר האמריקני אנדי וורהול, צייר אשר מדונה תפסה בתור מקור השראה.
בין הנושאים שנכללו באלבום: "In This Life" בלדה שמספרת על חבר קרוב של מדונה שנפטר מאיידס, בתקופה שהמילה איידס הייתה שם נרדף לקללה; "Why It's So Hard" מדבר על צרות העין והשנאה בין בני אדם; ב-"Waiting" היא מחכה לגבר שלה שיבוא, אף על פי שהיא יודעת שהוא רוצה ממנה רק סקס; ב-"Deeper and Deeper", קלאסיקת ניינטיז ענקית של מדונה היא מספר על מחלת ההתאהבות; ב-"Bad Girl" היא מספרת על "ילדה רעה" ששותה, מעשנת, עושה סקס עם זרים, אבל בעצם רק רוצה שיאהבו אותה; ו-"Words" היא מדברת על כוחן של מילים, ועל גבר שנמאס לה לשמוע ממנו תירוצים ומילים שעושות לה רק רע.
גרסאות ראשוניות של חלק מהשירים באלבום וגרסאות דמו שונות שלא נכללו באלבום, נקלטו לתוך אלבום אוסף של מדונה שנקרא, The Rain Tapes, שיצא ב-1991. במסע ההופעות של מדונה, "The Girlie Show", היא ביצעה מהאלבום את השירים: "Erotica", "Fever", "Bye Bye Baby", "Deeper and Deeper", "Rain", "Why's It So Hard" ו-"In This Life".
האלבום המקורי

האלבום בתכנונו המקורי היה מאופיין בצורה שונה לחלוטין מן האלבום הסופי שיצא. האחים וורנר, חברת התקליטים של האלבום, סירבה לתת מידע מדויק לגבי העבודה המקורית על האלבום.
העטיפה המקורית של האלבום לא כללה אף כיתוב עליה, עד שבדקה האחרונה לפני צאתו נוסף לה כיתוב באזור התחתון מימין.
אפילו סדר השירים באלבום היה שונה בתכנונו המקורי. את הסדר המקורי קבעה מדונה, אך מסיבות לא ברורות, מאבריק רקורדס, חברת התקליטים השנייה שהפיקה את האלבום, שינתה את סדר השירים בו. סדר השירים המקורי באלבום היה אמור להיות כך:
"Erotica"
"Waiting"
"Rain"
"Deeper and Deeper"
"Thief of Hearts"
"Bad Girl"
"Why's It So Hard"
"Where Life Begins"
"In This Life"
"Words"
"Bye Bye Baby"
"Secret Garden"
"Good Bye to Innocence"
"Fever"
השיר "Bad Girl" תוכנן להיות הסינגל השני באלבום עם קליפ בעל מסר מיני "למבוגרים בלבד" על מנת שיהיה דומה לסינגל "Erotica", אך המצב שונה לאור רתיעת הציבור מן הספר "סקס", שכאמור, יצא באותה תקופה של צאת האלבום ועסק גם הוא במיניות. השיר "?Did You Do It" לא נכלל באלבום המקורי, וגם לא בגרסה המצונזרת של האלבום, שיצאה מאוחר יותר.