stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייק בויט
קריירה ספורטיבית > 1982

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בבריזבן, אוסטרליה זכה בויט במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:43.33 דקות אחרי סטיב קראם מאנגליה (3:42.37 דקות) וג'ון ווקר מניו זילנד (3:43.11 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1983

במירוץ בו השתתף קבע בויט שיא עולמי בריצת מייל אולם השיא לא הוכר בגלל השיפוע של מסלול המירוץ.
הערות שוליים

↑  אתר הבית, של ארגון KENSAP
↑  מייק בויט באליפות העולם 1977, באתר gbrathletics.com
↑  הייתה זו אליפות אפריקה הראשונה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14359076  ISNI: 0000 0000 3333 0672  LCCN: n88675828  TePapa: 44376  VIAF: 38499625   WorldCat (עם VIAF): 38499625
בית שפרינצק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית הבראה 
 על שם:  יוסף שפרינצק 
 מיקום:  נצרת
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 חומרי בנייה:  בטון ואבן
 אדריכל:  משרד רכטר-זרחי-רכטר-פרי
 
 קואורדינטות:  32°41′19″N 35°17′19″E﻿ / ﻿32.688596°N 35.288675°E﻿ / 32.688596; 35.288675
  (למפת הכרמל מוגדלת) בית שפרינצק(למפת הכרמל רגילה) בית שפרינצק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית שפרינצק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית שפרינצק
 
בית שפרינצק היה בית הבראה של מבטחים על שם יוסף שפרינצק בנצרת. בית ההבראה תוכנן על ידי משרד האדריכלים רכטר-זרחי-רכטר-פרי בסוף שנות ה-50, נבנה על ידי סולל בונה, נחנך ביולי 1961 ונוהל על ידי קופת חולים כללית. הבניין נבנה בסמוך לעיר הערבית, נצרת, כחלק מהמגמה לחזק את האחיזה היהודית באזור.
עם הקמתו נחשב בית שפרינצק מפואר וחדשני. היה זה בית ההבראה הראשון אשר הציע חדרים זוגיים עם חדר רחצה צמוד, ויציאה מהחדר אל הגינה או אל מרפסת. הוא השתרע על שטח של 120 דונם, וכלל גני נוי, בריכת שחייה ומגרשי ספורט.
לנופשים בבית ההבראה הוצעו גם הרצאות, למשל בנושאי פעילות ההסתדרות. בשנות ה-60 הציע בית ההבראה לאורחיו "פרס הבראה" - על כל חמישה ימי הבראה בתשלום יקבלו יום נוסף חינם. בית ההבראה אירח במהלך השנים, עד שנות ה-90, גם כנסים מקצועיים ופוליטיים.
אדריכלות

אגף המגורים תוכנן כך שישתלב בנוף חורשות האורנים, מרחף מעל קומת עמודים מפולשת, שתחתיה גן מוצל. לתחושת ההשתלבות בנוף תרמו גם חצרות פאטיו, בריכות נוי, צמחייה מקומית ושבילים שהובילו אל הטבע שסביב. הבטון והאבן, חומרי הגמר העיקריים, מייצגים את האדריכלות הברוטליסטית שדגלה באמת החומרית של הבניין, תוך חשיפתם של חומרי הבנייה לעין.
פרופסור רן שחורי ציין כי המבנה עוצב בהתאם לעקרונות הפאזה השנייה של הסגנון הבינלאומי והשפעות של האדריכלים לה קורבוזיה ואוסקר נימאייר, ”בסגנון מתון וצנוע, עם קירות מסך גדולים מזכוכית, קירות ישרים, שורות סימטריות ורגולריות של חלונות, הבלטת הקונסטרוקציה, מרפסות שקופות ללא מעקי הבטון של העבר, עיצוב הבניין כמסה פשוטה, קובייתית ללא משחקי ההצללה”.
היסטוריון האמנות, צבי אלחייני, רואה בפרויקט זה שלב משמעותי בהתפתחות התכנון הישראלי, מעבר ממבנים המונחים על גבי הנוף למבנים המתחפרים בו. גם חומר הגמר של הפרויקט, אבן לקט מקומית, מציג את המבנה כמוסווה בסביבתו בניסיון להציב עמדה של בעלות על המקום.
האדריכל משה זרחי ציין כי הפרויקט היה אמנם ברוח הזמן, אך הפך לפרויקט שהתווה דרך והשפיע על פרויקטים רבים אחריו.
היסטוריה

המתחם בו שוכן בית שפרינצק, הכולל גם את מצודת הטאגראט ששימשה כמחנה פיקוד העורף ושטח בבעלות הכנסייה היוונית הקתולית, מהווה מובלעת של נוף הגליל בתוך נצרת. ב-1976 הועבר המתחם מהעיר נצרת לתחום שיפוט נצרת עילית. הרקע לשינוי לא ידוע. ב-1982 וב-1992 מונו ועדות שדחו את בקשתה של עיריית נצרת להעברת המתחם לשיפוטה. ב-2004 ועדת חקירה של משרד הפנים המליצה לדחות את בקשת נצרת להעברת המתחם לתחום שיפוטה של
העיר נצרת. בשנת 2017 כתב האדריכל גיורא סולר ב"תוכנית מתאר כוללנית נצרת עילית" כי מתחם שפרינצק ”מוגדר כמתחם לשימור מכיוון שבתחומו נמצאים שני מבנים לשימור: בית-הבראה ומצודת טיגארט. מעבר לכך, המתחם כולל את השטחים הסובבים מכיוון שבית ההבראה הוקם כשהוא כולל שטח גדול ומטופח סביבו כחלק מהרעיון התכנוני. בפיתוח העתידי יש להתייחס הן לשטח פתוח זה והן לשני המבנים לשימור”.
בשנות ה-90 נסגר בית שפרינצק וננטש. בשנת 2012 נפתח מחדש בבעלות משפחת זעבי מנצרת, בשם "מלון גרדניה", לאחר שיפוץ נרחב, והשתרע על שטח של 70 דונם (50 דונם נמכרו ליזם אחר).
בשנת 2019 דווח כי המלון כבר לא פועל, והמשקיעים מבקשים לחסל את רוב בית ההבראה כדי להקים על חורבותיו מאות דירות, שטחי מסחר ומשרדים. לדברי האדריכל אמנון רכטר (נכדו של זאב רכטר ובנו של יעקב רכטר, מתכנני הפרויקט), ” זו עדות לתקופה חשובה בגיבוש החוויה הישראלית, ומדובר במבנה מופת שצריך לשפץ ולשמר. כשאני רואה פרויקט כזה שנהרס - אני רוצה לבכות. מדהים אותי שפרויקט כזה נעלם ללא דיון ציבורי, ללא תיעוד ובלי ניסיון רציני לבדוק את המשמעויות של שמירה או הריסה.”
הערות שוליים

↑  נחנך בית ההבראה על־שם שפרינצק בנצרת, דבר, 4 ביולי 1961
↑  בית ההבראה של "מבטחים" ע"ש שפרינצק נחנך בנצרת, על המשמר, 4 ביולי 1961
↑  הסברה על ההסתדרות, בבתי נופש והבראה, דבר, 12 באוגוסט 1970
↑  פרס הבראה למבריאים בכל בתי־ההבראה של קופת־חולים, הצופה, 17 במאי 1965
↑  החל פרס ההבראה בבתי ההבראה של קופת חולים, למרחב, 17 באפריל 1969
↑  א.בקר אירח ראשי נצרת ונצרת־עילית, דבר, 10 באפריל 1969
↑  הכנס ה-10 של האגודה למדע העופות, דבר, 4 בינואר 1972
↑  קבלת פנים לנכבדים ערבים ודרוזים לרגל יום העצמאות התש"ן, מעריב, 27 באפריל 1990
↑  נצרת־עילית - תאומה של עיר במערב־גרמניה, מעריב, 8 באוקטובר 1980
↑  רן שחורי, "זאב רכטר", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987
↑  אורבניקס-תכנון, כלכלה וסביבה, חוות דעת מקצועית לעניין העברת מתחם שפרינצק מתחום שיפוט נצרת עילית לתחום עירית נצרת, באתר משרד האוצר - מנהל התכנון. נובמבר 2016
↑  אדר' גיורא סולר, נספח "תוכנית תוכנית מתאר כוללנית נצרת עילית" לתוכנית מס' 212-0137604, ינואר 2017, באתר מנהל התכנון משרד האוצר
↑  מיכאל יעקובסון, הורסים יצירת מופת: בית ההבראה הנודע יוחרב לטובת שכונה בנצרת, באתר Xnet‏, 28 באפריל 2019
הסנאט של טקסס

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 הרכב
 מספר מושבים:  31 
  
 משכן
  
 קפיטול מדינת טקסס 
 אתר אינטרנט
 www.senate.state.tx.us
 
הסנאט של טקסס (באנגלית: Texas Senate) הוא הבית העליון של בית המחוקקים של טקסס שבארצות הברית, במקביל לבית הנבחרים של טקסס כבית התחתון. הסנאט נפגש בקפיטול מדינת טקסס שבאוסטין. נכון לאוקטובר 2024, ישנו רוב למפלגה הרפובליקנית עם כ-19 סנטורים, לעומת 12 סנטורים מהמפלגה הדמוקרטית.
ישנם כ-31 חברים בסנאט, המייצגים 31 מחוזות בני כ-940,000 תושבים בכל מחוז בחירה. זאת בהתבסס על מפקד האוכלוסין הפדרלי משנת 2020. הבחירות מתקיימות בשנים זוגיות ביום שלישי הראשון לאחר יום שני הראשון בנובמבר.
על חברי הסנאט אין הגבלת כהונה. הכהונה היא באורך ארבע שנים, עם כהונה אחת של שנתיים בכל עשור. הסנטורים מחולקים לשתי קבוצות המבוססות בחלקן על מפקד האוכלוסין:
בבחירות בשנים המסתיימות ב-2 (בבחירות שלאחר המפקד), כל 31 המושבים עומדים לבחירה.
לאחר שהסנאט נפגש במושב לאחר הבחירות האמורות, הסנאטורים משתתפים בהגרלה כדי לקבוע את מחזור הבחירות שלהם:
מחצית מהסנטורים מכהנים במחזור של 2-4-4, ולאחר מכן המושב עומד לבחירה לאחר שנתיים (השנה שמסתיימת ב-4) לכהונה של ארבע שנים, ולאחריה כהונה נוספת של ארבע שנים (בשנה המסתיימת ב-8).
המחצית השנייה של הסנטורים מכהנים במחזור של 4-4-2, ולאחר מכן המושב יעמוד לבחירה לאחר ארבע שנים (השנה המסתיימת ב-6) לכהונה נוספת של ארבע שנים, ולאחריה כהונה של שנתיים (נבחר בשנה המסתיימת ב-0).
ככזה, כל שנתיים, כמחצית מהסנאט של טקסס עומד לבחירה.
סגן מושל טקסס מכהן כנשיא הסנאט. בשל הסמכויות השונות של בחירת ועדות והקצאת הצעות חוק, סגן מושל טקסס נחשב לאחד מסגני המושל החזקים ביותר בארצות הברית.
ועדות

נכון לאוקטובר 2024 (המספר שבסוגריים הוא מספר חברי הישיבה):
מינהל ואדמיניסטרציה (7)
אבטחת גבולות (5)
עסקים ומסחר (11)
משפט פלילי (7)
חינוך (13)
ועדת משנה להשכלה גבוהה (5)
כלכלה (17)
בריאות (9)
המשפט (5)
שלטון מקומי (9)
משאבי טבע ופיתוח כלכלי (9)
ענייני מדינה (11)
תחבורה (9)
חיילים משוחררים (7)
מים, חקלאות והכפר (9)
בנוסף לוועדות אלה, ישנן גם מספר ועדות משותפות המורכבות מחברי הסנאט וחבריבית הנבחרים:
פיקוח חקיקתי במשפט פלילי
ועדת ביקורת החקיקה
מועצת התקציב המחוקקת
מועצת ספריית העזר המחוקקת
המועצה המחוקקת של טקסס
הערות שוליים

↑  "Wednesday, January 11, 2023 - 2nd Day".
↑  "Texas State Auditor's Office - Legislative Audit Committee".
↑  "Legislative Budget Board".
↑  "Legislative Reference Library |". lrl.texas.gov. נבדק ב-2 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Texas Legislative Council". tlc.texas.gov.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314512305171  GND: 131210-8  LCCN: n79100770  VIAF: 145405403   WorldCat (עם VIAF): 145405403
משפטי הכישוף בבמברג

קתדרלת במברג
יוהאן גאורג פוקס פון דורנהיים (תחריט מאת יוהאן סאלבר (אנ))
משפטי הכישוף בבמברג (או ציד המכשפות בבמברג) היו סדרה של משפטים המוניים והוצאות להורג המוניות שהתרחשו ברובם בשנים 1626–1632 בבישופות במברג שבאימפריה הרומית הקדושה (כיום גרמניה).
הקסנהאוס (Drudenhaus)
במשך התקופה כ-1,000 בני אדם הוצאו להורג לאחר שהואשמו בכישוף, כ-900 מהם הוצאו להורג בשנים 1626-1632. אנשים מכל הגילים, המינים והמעמדות נשרפו על המוקד, לפעמים לאחר שראשם נערף, ולפעמים בעודם בחיים. משפטי הכישוף התרחשו במהלך מלחמת שלושים השנים בין הפרוטסטנטים לקתולים, באזור הגבול בין הטריטוריות הקתוליות והפרוטסטנטיות, ונוהלו על ידי הנסיך-הבישוף של במברג במטרה להחדיר את הקונטרה רפורמציה הקתולית בשטחו.
משפטי המכשפות בבמברג הם בין משפטי המכשפות הגדולים ביותר בתקופה המודרנית המוקדמת: זה היה אחד מארבעת משפטי המכשפות הגדולים בגרמניה לצד משפטי המכשפות בטרייר (אנ), משפטי המכשפות בפולדה (אנ) ומשפטי המכשפות בוירצבורג (אנ).
רקע

בשנת 1507 נכנס לתוקפו חוק העונשין של במברג Constitutio Criminalis Bambergensis (גר') (שהפך מאוחר יותר ל-Constitutio Criminalis Carolina (אנ)), שקבע בין היתר כי העונש על כישוף הוא מוות בשריפה:
"עונש הכישוף: אם מישהו פוגע באנשים באמצעות כישוף או פוגע בהם בחפץ [מכושף], יש להענישו מחיים למוות, וצריך לעשות זאת בחוזקה עם אש"

- סעיף 109 ל-Constitutio Criminalis Bambergensis.
הנסיך-הבישוף של במברג נייטארד פון תונגן (אנ) (נפטר ב-1598) היה הראשון שהתיר לקיים משפטי כישוף בדיוקסיה שלו. אולם, עיקר עיסוקו היה בלחימה ברפורמציה הפרוטסטנטית ומשפטי הכישוף בתקופתו היו נדירים למדי. גם תחת יורשו, הנסיך-הבישוף יוהאן פיליפ פון גבסטל (אנ) (נפטר 1609) לא נרשמו משפטי כישוף רבים ואיש לא הוצא להורג באשמת כישוף. רק תחת הנסיך-הבישוף יוהאן גוטפריד פון אשהאוזן (אנ) (נפטר ב-1622) משפטי הכישוף התרבו ומספר הנאשמים בכישוף נסק. אשהאוזן נקט בצעדי קונטרה-רפורמציה חמורים, ובשנת 1615 לערך, בתמיכת הבישוף והתאולוג פרידריך פורנר, הוצאו להורג כ-15 בני אדם באשמת כישוף. סבב גדול יותר של אישומים הגיע בשנת 1616 לאחר תקופת יבול קשה. עד 1622 נרשמו בסך הכל 159 משפטים, רובם הסתיימו בהוצאה להורג.
בשנת 1622 נעצרו המשפטים, זאת לאחר שחבר המועצה גאורג האן (אנ) התנגד למשפטי הכישוף והביא להפסקתם. האן טען כי עלות המשפטים גבוהה וכי יש צורך בכספי העיר כדי להגן על התושבים במהלך מלחמת שלושים השנים המתמשכת (האן ומשפחתו יוצאו להורג מאוחר יותר).
משפטי הכישוף בשנים 1626-1632

לאחר הפוגה קצרה, משפטי הכישוף התחדשו בשנת 1626 ביוזמת הנסיך-הבישוף יוהאן גאורג פוקס פון דורנהיים (אנ) ששלט בדוכסות במברג בין השנים 1623–1633. דורנהיים, שלימים נודע בכינוי "מבער המכשפות", שאף להטמיע את הקונטרה-רפורמציה הקתולית בקרב האוכלוסייה שבשטחו. השטח היה קרוב לגבול (הדתי) הקתולי-פרוטסטנטי, ומטרתו של דורנהיים הייתה ליצור "מדינת אלוהים" בהתאם לאידיאלים של הקונטרה-רפורמציה, ולהפוך את האוכלוסייה לצייתנית, אדוקה וקתולית. לדורנהיים הייתה אמונה אישית חזקה בכשפים, והוא זכה לעידוד ותמיכה מהבישוף והתאולוג פרידריך פורנר, שסייע גם לשליטים הקודמים במשפטי המכשפות שלהם. יצירתו התאולוגית של פורנר שנקראת "השריון המפואר של אלוהים", מתארת את נשמות בני האדם כלכודות במאבק בין טוב לרע, והיא הייתה פופולרית בדרשות הכנסייה של במברג. פורנר האמין שבמברג אינה טהורה מבחינה דתית, ושהציבור סומך על מרפאים עממיים כמו "נשים ערמומיות ומכשפות קטנות" יותר מאשר על הכנסייה.
הסיבה המדויקת למשפטי המכשפות בשנים 1626–1632 אינה ברורה לחלוטין בשל תיעוד חסר, אך קיימים מספר הסברים.
על פי הסבר אחד המשפטים היו בעיקרם על רקע סכסוכים פוליטיים ומאבקי כוח, זאת על פי קבוצת האנשים שהואשמו בכישוף ועל פי אופי המשפטים שנוהלו על ידי הנסיך-הבישוף דורנהיים, שהשתמש בתואנה של כישוף כדי לחסל יריבים פוליטיים בקרב האליטה העירונית של במברג ובקרב הכנסייה.
הסבר אחר נוגע לכך שמשנת 1300 עד 1850 לערך, התרחשה ברחבי האימפריה הרומית הקדושה תקופת התקררות המכונה עידן הקרח הקטן, במהלכה נגרמו נזקים משמעותיים ליבול. במהלך המאה ה-20 הועלתה תאוריה שכישלון היבול והמחסור במזון ותבואה גרמו לאוכלוסייה הענייה והכפרית להאשים "מכשפות" במצב.
במאי 1626, הכפור הרס את היבול בכל במרבג וסביבתה. יוהאן לנגהנס, ראש עיריית זייל (אנ) (שבעצמו יוצא להורג מאוחר יותר), ציין ביומנו:
"ב-27 במאי [1626] נהרסו הגפנים בכל רחבי פרנקוניה, בבישופות במברג ובבישופות וירצבורג, על ידי הכפור, כמו גם התירס היקר, שכבר דהה... בכל מקום סביב זייל, הכל נהרס על ידי כפור שכמותו איש לא זוכר, וגרם לעליית מחירים משמעותית...ואז החלו תחנונים, ומתחננים רבים בקרב הקהל הפשוט [שאלו] מדוע ממשיכים השלטונות לסבול את העובדה שהמכשפים והמכשפות פוגעים אפילו ביבולים. לכן, הוד מלכותו [יוהאן גיאורג השני] הוזעק להעניש רוע כזה, ולכן החלו רדיפות המכשפות השנה."
מריה אנה יוניוס, נזירה במנזר בבמברג (בתו של ראש עיריית במברג שיוצא להורג מאוחר יותר), כתבה בכרוניקה שלה כי:
"זעקה רמה עלתה בעיר... אנשים שבה פחדו למוות כשהתעוררו וגילו שכפור לילה לא טבעי הרג את כל עצי הפרי, הפך את האדמה לקשה כמו אבן ופגע בקציר התבואה. הנסיך שלנו זעם".
אזרחים החלו לשלוח עצומות לרשויות בדרישה לדעת מדוע מכשפות ומכשפים גרמו לכפור, והנסיך-הבישוף דורנהיים נענה ופתח בחקירה. אישה מקומית בשם קתרינה מרכלרין נעצרה, ובנובמבר 1626 היא הודתה שגרמה לכפור באמצעות כישוף.
משפטי הכישוף בשנים 1626-1632 > הליכי המשפט

ועדה מיוחדת הוקמה בכדי לטפל במקרי הכישוף. הוועדה השתמשה בתובעים מיוחדים, כגון הרופא הנודע שוורצקונץ מאיכשטט. בנוסף הוציאה הוועדה צו האוסר הבעת ביקורת על משפטי הכישוף, והעונש על הפרתו היה הצלפות וגירוש מהעיר.
הוועדה השתמשה בעינויים ללא אף אחת מההגבלות המוסדרות על ידי החוק הפלילי בבמברג (Constitutio Criminalis Carolina). הנאשמים עונו במטרה לגרום להם להתוודות על עיסוק בכישוף, יכולות תעופה, השתתפות בשבת מכשפות (אנ) שכונו לעיתים קרובות "ריקוד מכשפות", מגע מיני עם השטן או עם שדים ושדות בדרג נמוך יותר, וחילול של חפצי קודש. כשהנאשמים הודו באשמתם, הופעלו עינויים כדי לגרום להם למסור את שמותיהם של שותפיהם או אנשים אחרים שהם ראו משתתפים במעשי הכישוף. במקרים רבים המשפט הסתיים בהוצאה להורג של הנאשמים, והכנסייה החרימה את רכושם.
הוועדה עצרה גברים ונשים מכל הגילים והמעמדות ללא הבחנה. אלה שהוגדרו כשותפים נעצרו בתורם ועונו על מנת להפליל שותפים חדשים, מה שגרם למשפט המכשפות להתרחב במהירות ומספר המעצרים וההוצאות להורג גדל.
בשנת 1627, מספר האסירים היה כה גדול עד שלא היה מקום לכלוא את כולם. על מנת לפתור את מצוקת המקום בבתי הכלא, הורה נסיך הבישופות לבנות מתקן כליאה חדש, "הקסנהאוס" ("בית המכשפות" או "Drudenhaus" (אנ)), שיכול היה להכיל כ-30 אסירים בכל תא. בכניסה למקום נחקק משפט מתוך ה"אינאיס", היצירה האפית של המשורר הרומאי ורגיליוס: "תהא זו תזכורת לצדק, ממנה האלים לא יוכלו להתעלם", ועל יתר הקירות הופיעו ציטוטים מן התנ"ך.
משפטי הכישוף בשנים 1626-1632 > סיום האירועים

משפטי הכישוף ההמוניים בבמברג משכו תשומת לב רבה. הוועדה פעלה וחקרה נאשמים ללא הבחנה במעמדם החברתי, ולרבים מהם היו קרובי משפחה בעלי אמצעים והשפעה מהמעמדות הגבוהים. חלקם של הקרובים הצליחו להימלט מבמברג בזכות משאבים וקשרים. לאחר ההימלטות הם פנו אל גורמים בכירים כגון קיסר האימפריה והאפיפיור בבקשה לעצור את משפטי הכישוף.
נקודת מפנה במשפטי הכישוף הייתה המקרה נגד דורותיאה פלק(אנ), בת למשפחת סוחרים אמידה מנירנברג. לאחר מעצרה של פלק, נמלט בן זוגה למושבת הפליטים של במברג בנירנברג והגיש תלונה על מעצרה לקיסר. באפריל 1630 דרש הקיסר מהנסיך-הבישוף הסברים בנוגע להאשמות שהועלו נגדו והורה לו להפסיק לאלתר את המשפט נגד דורותיאה פלק. הנסיך-הבישוף התריס נגד הקיסר וחידש את התיק נגד פלק ב-28 באפריל. במחאה על חידוש התיק ביקש הקיסר להחריף את צעדיו וב-11 במאי פנה לאפיפיור בכדי שיתערב. מועצת האפיפיור הוציאה צו אימפריאלי המורה לעצור את המשפט, אך השמועה על הצו הגיעה לאוזני ציידי המכשפות, וב-17 במאי, זמן קצר טרם הגעתו של הצו, דורותיאה הוצאה להורג. ב-20 בספטמבר 1630 הונחה בעיית משפטי המכשפות המתמשכים של במברג על סדר היום של דיאט רגנסבורג. המשפטים עוררו זעם בקרב הנהגת הכנסייה הקתולית בגרמניה, שהטילה על הנסיך-הבישוף דורנהיים את האחריות. במקביל, גרמניה נכבשה על ידי הצבא השוודי בפיקודו של מלך שוודיה גוסטבוס אדולפוס (במסגרת מלחמת שלושים השנים), שהצהיר כי הוא מוכן להתערב ולנקוט פעולות נגד משפטי המכשפות של במברג.
באותה השנה מת הבישוף והתאולוג פרידריך פורנר, שהיה דמות מובילה במשפטי המכשפות. התמיכה בקרב האוכלוסייה החלה לדעוך ככל שאנשים הבינו יותר ויותר שכולם נמצאים בסיכון לעלות על המוקד. איכרים סירבו לספק עצים לשריפות. תחת לחץ, הנסיך-הבישוף עצר את ועדת המכשפות מלבצע מעצרים חדשים. אולם, משפטי המכשפות טרם הסתיימו, שכן העצורים שהוחזקו בבתי הכלא לא שוחררו.
ביולי 1631 מינה הקיסר את אנטון וינטר, הידוע בהתנגדותו לציד מכשפות, להיות ראש הוועדה לטיפול במכשפות בבמברג. כאשר אנטון וינטר הגיע לבמברג, הנסיך-הבישוף דורנהיים ברח מהעיר לאוסטריה. הוועדה תחת אנטון וינטר שחררה את כל האסירים שנותרו בבתי הכלא. המשפטים הסתיימו באופן סופי כאשר החיילים השוודים הפרוטסטנטים הגיעו לבמברג ב-1632.
משפטי הכישוף בשנים 1626-1632 > השלכות

מספר משפטי מכשפות קטנים יותר התרחשו לאחר משפטי המכשפות בבמברג, כאשר האחרון התרחש בשנת 1680. בסך הכל נהרגו כ-1,000 בני אדם בבישופות במברג.משפטי המכשפות בוירצבורג ובבמברג נתפסו כמודל לחיקוי על ידי מדינות וערים אחרות ברחבי האימפריה, דוגמת ורטהיים ומרגנטהיים שקיימו בהשראתם משפטי כישוף משלהם.
אוסף המקורות החשוב והגדול ביותר נמצא בספרייה הממלכתית של במברג. אוספים קטנים יותר נשמרים בארכיון העיר במברג (כפיקדון של האגודה ההיסטורית של במברג), בארכיון המדינה של במברג ובאוסף הכישוף של ספריית אוניברסיטת קורנל באית'קה, ניו יורק (ארצות הברית).
ראו גם

ציד מכשפות
במברג
האימפריה הרומית הקדושה
בוואריה
מלחמת שלושים השנים
ציד המכשפות בסיילם
מכשפות סמלסברי
משפטי המכשפות של איי התעלה
ציד המכשפות הסקוטי הגדול של 1597
לקריאה נוספת

Hugh Trevor-Roper: The Crisis of the Seventeenth Century. The European Witch-craze of the Sixteenth and Seventeenth Centuries (1967)
* "The European Witch-craze of the Sixteenth and Seventeenth Centuries".
"The Oxford Handbook of Witchcraft in Early Modern Europe and Colonial America", קובץ מאמרים בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד המקדיש מאמרים לנושאים שונים וגם למדינות שונות.
הערות שוליים

1 2  Jonathan B. Durrant, Witchcraft, Gender and Society in Early Modern Germany, כרך Witch-hunting in Eichstätt, BRILL, 2007-06-22, עמ' 3-44, ISBN 978-90-474-2055-2
↑  H. C. Erik Midelfort, Witch Hunting in Southwestern Germany, 1562-1684: The Social and Intellectual Foundations, Stanford University Press, 1972-06-01
1 2 3 4 5 6 7 8  Callow, John, Embracing the Darkness: A Cultural History of Witchcraft, Storbritannien: Bloomsbury Publishing, 2017, ISBN 978-1-78673-261-3
↑  Andrea Wittkampf, Bamberg Tourismus - & Kongress-Service, Stadtarchiv Bamberg (ע), Hexenprozesse im Hochstift Bamberg 1595–1631, Stadtarchiv Bamberg, 2012
1 2 3 4 5 6  Munzinger, Johannes, Frankfurter Allgemeine Zeitung, כרך Unschuldig muss ich sterben, 2016, עמ' 4
1 2 3 4 5 6 7 8  Rapley, Robert, Witch Hunts: From Salem to Guantanamo Bay, McGill-Queen's University Press, 2007
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Burns, William E., Witch Hunts in Europe and America: an Encyclopedia, Reference Reviews, 5 18, Greenwood Publishing Group, 2004, עמ' 21-22 doi: 10.1108/09504120410543002
↑  Wolfgang Behringer, Hexen. Glaube, Verfolgung, Vermarktung, C. H. Beck Wissen, 5 2082, 2009, Munich, עמ' 54
↑  Hans Fehr, Zeitschrift der Savigny-Stiftung für Rechtsgeschichte, . Kanonistische Abteilung
Schriftenreihe zur bayerischen Landesgeschichte 56, De Gruyter, 1957 doi: https://doi.org/10.7767/zrgka.1958.44.1.453
↑  Friedrich Merzbacher, Die Hexenprozesse im Hochstift Bamberg, Die Hexenprozesse in Franken, 2, München: Beck, 1970, עמ' 53-56, ISBN 340601982X. (בגרמנית)
↑  George L. Burr, The Witch Persecution at Bamberg, Original Sources of European History, 4 3, ,University of Pennsylvania History Department
Hanover Historical Texts Project, 1998-2001, עמ' 23-28
↑  רשימת הקורבנות של משפטי הכישוף בבמברג
שרפת מכשפות (Reinkingk Hexenverbrennung)
מפה מונדי

מפת הרפורד, משנת 1300 לערך, קתדרלת הרפורד, אנגליה.
מפה מונדי (Mappa mundi) הוא מונח בלטינית המתאר את המפות המציגות את כל העולם, כפי שזה היה ידוע באירופה של ימי הביניים. משמעות המונח "מפה" - בלטינית משמעו בד (עליו צוירה המפה) או תרשים, ו"מונדי" משמעו "של העולם".
כ-1,100 מפות עולם נוצרו בימי הביניים (על פי כתבי יד המתארים מפות אלה), מהן שרדו כ-900 מפות עד ימינו.
סוגי המפות

ניתן לאפיין את מפות העולם מתקופה זו במספר קטגוריות עיקריות:
מפות אזורי אקלים
מפות אורביס טרארום (מפות T-O)
מפות ארבעה חלקים (Quadripartite) ובהן מפת ביאטוס
מפות מורכבות.
סוגי המפות > מפות אזורי אקלים

מפות מסוג זה מחלקות את העולם לחמישה אזורי אקלים:
אזור האקלים הצפוני הקפוא
אזור האקלים הצפוני הממוזג
אזור האקלים המשווני הטרופי
אזור האקלים הדרומי הממוזג
אזור האקלים הדרומי הקפוא
מפות אלה נוצרו על פי ההשקפה שרק האזורים הממוזגים ראויים למגורי אדם, ולמעשה כל העולם הישן נכלל במפות אלה באזור האקלים הצפוני הממוזג (היינו, שלוש היבשות אסיה, אירופה ואפריקה מצויות באזור אקלים זה).
מפות מסוג זה איירו את ה"ביאור" שכתב מקרוביוס על "חלום סקיפיו" מאת קיקרו, ולכן הן מכונות לעיתים "מפות מקרוביות".
סוגי המפות > מפות אורביס טרארום

מפות אורביס טרארום המכונות גם "מפות T-O" מציגות את העולם הידוע בעת התקופה הרומית וימי הביניים. 
היבשה מצוירת כעיגול (צורת האות O) ומחולקת לשלושה חלקים על ידי ימים בצורת האות T, כאשר בראש המפה נמצאת אסיה, בצדה השמאלי התחתון אירופה ובצדה הימני התחתון אפריקה, כך שמפות אלה פונות לכיוון מזרח ולא לכיוון צפון כמקובל כיום. לרוב מסומנת ירושלים כמרכז העולם במפות אלה.
סוגי המפות > מפות ארבעה חלקים

מפות ארבעה חלקים (Quadripartite) ובהן מפות בסגנון מפת ביאטוס משלבות ביניהן את מפות אזורי האקלים עם מפות אורביס טראנום, ובהתאם מחלקות את העולם לארבע יבשות, כאשר יבשת שלא הייתה ידועה באותה עת ממוקמת בתחתית מפת העולם, מדרום ל"אוקיינוס משווני".
סוגי המפות > מפות מורכבות

מפות אלה מפתחות את סוגי המפות הקודמות, אולם כוללות מיפוי מדויק יותר של אתרים גאוגרפיים - הרים, קווי חוף, ערים וגבולות. לעיתים המפות כוללות איורים המתארים את סיפורי התנ"ך או סיפורים מהמיתולוגיה היוונית או המיתולוגיה הרומית וכן תיאורים הרבולוגיים ותיאורים זואולוגיים של חיות קיימות וחיות דמיוניות שמלומדי ימי הביניים האמינו בקיומן.
דוגמה למפה מעין זו הייתה מפת אבסטורף שנהרסה במהלך מלחמת העולם השנייה. דוגמאות קיימות למפות מעין אלה הן מפת הרפורד ומפת פרה מאורו.
מטרתן של מפות אלה

מפות עולם אלה לא נועדו לשמש לצורכי ניווט ימי וגאוגרפי. המדובר במפות סכמטיות שנועדו לאייר את העקרונות של מבנה העולם ולהקל על הלומדים את הטקסטים של תלמי וגאוגרפים אחרים מהעת העתיקה, וכן את סיפורי התנ"ך והמיתולוגיה.
בשלהי ימי הביניים, ועם התפתחות השימוש במפות לצורכי ניווט, וצרכים צבאיים, הופסק השימוש במפות אלה, והחל השימוש במפות מדויקות יותר שנועדו לצורכי ניווט, ובהן נעשה שימוש בשיטות סימון קואורדינטות.
הקטגוריות העיקריות של סוגי מפות העולם מימי הביניים
פלישת הצבא האדום לגאורגיה

פלישת הצבא האדום לגאורגיה (בגאורגית: წითელი არმიის შემოჭრა საქართველოში), הידועה גם בשם המלחמה הסובייטית גאורגית (15 בפברואר - 17 במרץ 1921) מערכה צבאית של הצבא האדום של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית כנגד הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה במטרה להפיל את הממשלה המפלגה הגאורגית הסוציאל-דמוקרטית (מנשביקית), והתקנת משטר בולשביקי במדינה. הקונפליקט היה תוצאה של מדיניות של התפשטות טריטוריאלית של הסובייטיים, ששמו להם למטרה לשלוט באזורים בהם שלטה האימפריה הרוסית עד לאירועים הסוערים של מלחמת העולם הראשונה, כמו גם מאמצים מהפכניים של רוב האליטה הבולשביקית הגאורגית שהייתה בעיקרה רוסית. האחרונים לא נהנו מתמיכה מקומית מספקת כדי שיוכלו לשלוט במדינה ללא פלישה זרה.
עצמאות הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה הוכרה על ידי רוסיה ב-7 במאי 1920 בהסכם מוסקבה וקיבלה הכרה בינלאומית לאחר ההסכם במוסקבה. רעיון הפלישה לגאורגיה תוכנן בעיקרו על ידי שני פקידים סובייטים גאורגים במוצאם - סטלין וסרגו אורדז'וניקידזה, שקיבלו ב-14 בפברואר 1921 הסכמה של המנהיג הסובייטי, ולדימיר לנין, להתקדם לגאורגיה באמתלה של תמיכה ב"מרד האיכרים והפועלים" במדינה. הכוחות הסובייטים כבשו את הבירה טביליסי (הייתה ידועה כ"תיפליס" עבור מי שאינו דובר גאורגית) אחרי קרבות כבדים והכרזת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה ב-25 בפברואר 1921. יתר המדינה נכבשה בתוך שלושה שבועות, אבל המערכה לא נסתיימה עד ספטמבר 1924, כאשר השלטון הסובייטי התבסס. כמעט באופן סימולטני כבשו הטורקים חלק גדול מדרום גאורגיה (בפברואר-מרץ 1921) והמצב עלול היה להתדרדר למשבר בין מוסקבה לאנקרה. כדי להימנע מכך ויתרו הסובייטים בהסכם קארס ויתורים משמעותיים לטורקים.