stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-189 (ורמאכט)
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בפרידברג ב-26 בספטמבר 1942 והוצבה לאחר מכן במרכז צרפת. ב-6 בדצמבר 1942 שונה שמה לדיוויזיית הרגלים ה-189. במאי 1943 שימשה הדיוויזיה להקמת דיוויזיית הרגלים ה-356 ולאחר נחיתות בעלות הברית בדרום צרפת הדיוויזיה התפצלה ונלחמה בקבוצות קרב שונות.
ב-8 באוקטובר 1944, שוב הוקמה דיוויזיית המילואים ה-189 על הריין העליון על בסיס הדיוויזיה ה-242, ובפברואר 1945 הושמדה היחידה בלחימה באלזס.
הקמתה מחדש של דיוויזיית המילואים ה-189 שתוכננה ל-24 במרץ 1945 בוטלה זמן קצר לפני תום המלחמה.
מפקדים

גנרל מיור פאול באואר (אוקטובר 1939 - יוני 1942)
גנרל מיור אגון פון ניינדורף (יוני 1942 - אוקטובר 1943)
גנרל לויטננט ריכרד פון שוורין (אוקטובר 1943 - ספטמבר 1944)
גנרל מיור ארנסט פון באואר (ספטמבר - אוקטובר 1944)
גנרל מיור יואכים דגנר (אוקטובר - נובמבר 1944)
אוברסט אדוארד צורן (נובמבר 1944 - פברואר 1945)
אוברסט מלוויג (פברואר - אפריל 1945)
דיבי קנוד

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1915 רנדרס, דנמרק 
 פטירה:  8 בספטמבר 2011 (בגיל 96) נובאטו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, ממלכת דנמרק 
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (21 בדצמבר 2004) 
 
קנוד דיבי (בדנית: Knud Dydby;‏ 28 במרץ 1915 – 1 בספטמבר 2011) היה קצין משטרה דני, מחסידי אומות עולם, שנעזר במעמדו וסיפק מידע מודיעיני ומסמכים למחתרת הדנית, והשתתף בפעולות להעברתם של יהודים מדנמרק לשוודיה.
קורות חיים

דיבי קנוד נולד בשם קנוד אולסן במרץ 1915 בווראפ(אנ'), דנמרק. הוא גדל בעיר רנדרס(אנ') שבחצי האי יוטלנד. אביו היה בעל חנות דפוס, ואחרי לימודיו בבית הספר, קנוד התמחה בטיפוגרפיה. התחביב האהוב עליו היה שיט. כשמלאו לו 18, קנוד גויס לשירות צבאי חובה, וועדה צבאית שיבצה אותו לשרת כשומר ראשו של המלך הדני. לאחר סיום שירותו ולאחר הפלישה הגרמנית למדינה, ב-9 באפריל 1940 קנוד הצטרף כקצין למשטרה הממלכתית של דנמרק.
קורות חיים > פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

קנוד לקח חלק בפעילות המחתרת הדנית בקופנהגן, שפעלה להפצת מידע על המלחמה באמצעות עיתונים לא חוקיים ותמונות, בפעולות חבלה והברחת נשק. באוקטובר 1943, הנאצים הורו לאסוף את כל יהודי דנמרק. בשלב זה, קנוד התחיל לעזור לשירות הפליטים הדני-שוודי, שסייע לפליטים שברחו מהנאצים. המחתרת בשורותיה פעל, סייעה להעברת 1888 אנשים מדנמרק לשוודיה, רובם הגדול יהודים, ביניהם גם טייסים נטושים של בעלות הברית. קנוד עצמו סייע בהעברת יהודים לנמל נורדהבן(אנ') בקופנהגן ובהעלתם לסירות דיג שהפליגו לשוודיה. בנוסף, בתוקף תפקידו כקצין משטרה, קנוד הצליח להדוף את הפקחים הגרמנים. לאחר מכן קנוד סייע בהעברת מכתבים אישיים של רבים שכבר הגיעו לשוודיה ובהעברת מידע לאנשי המחתרת הדנית שעבדו מתוך שוודיה. בעקבות דיווח על פעילות אנטי-גרמנית, קנוד נאלץ לשמור על פרופיל נמוך ולהשתמש במספר שמות. למרות הסכנה הוא המשיך בפעילותו, ועד סוף המלחמה במאי 1945 הוא הצליח להעביר משלוחים כמעט יום יומיים למען המחתרת.
קורות חיים > לאחר המלחמה

קנוד היגר לארצות הברית ב-1957. תחילה ניהל חברת יבוא קטנה בניו יורק, ואז עבד כטיפוגרף בבית דפוס. הוא נשא אישה ממוצא דני, עבר להתגורר בסן פרנסיסקו ולזוג נולדה בת אחת.
הכרה והנצחה

קנוד זכה לתוארי כבוד מארצות הברית ובריטניה על פעילותו במחתרת הדנית, שסייעה בין היתר לטייסי בעלות הברית. ב-21 בדצמבר 2004, דיבי קנוד הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם בטקס בסן פרנסיסקו.
הערות שוליים

1 2 3  Holocaust Oral History Project - Interview With Dyby Knud, United States Holocaust Memorial Museum, ‏6/6/1991 & 1/5/1996
1 2  Dyby Knud, The Righteous Among the Nations Database
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282975305171  GND: 123045975  ISNI: 0000 0000 7865 9674  LCCN: no00012889  VIAF: 67363515   WorldCat (עם VIAF): 67363515
הדיוויזיה ה-125 (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 באוקטובר 1940 – מרץ 1944 (כ־3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-125 (בגרמנית: 125. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-5 באוקטובר 1940 במינסינגן כחלק מגל הגיוס ה-11, נותרה שם עד אפריל 1941, אז הועברה לבלקן, שם לחמה במהלך המערכה בבלקן כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת הארמייה השנייה. במהלך מבצע ברברוסה, לחמה הדיוויזיה בתחילה כחלק מהקורפוס ה-34 בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה ה-17, עמה לחמה באומן ובקייב. בדצמבר 1941 הוקצתה הדיוויזיה לארמיית הפאנצר הראשונה והוצבה בחזית מיוס עד יוני של השנה שלאחר מכן.
בתחילת מתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942, הדיוויזיה הייתה חלק מקבוצת פון ויטרסהיים. ביולי 1942 היא הייתה מעורבת בלחימה המרירה מבית לבית כדי להשתלט על רוסטוב על הדון ועל גשרי הדון ליד בטאיסק ולאחר מכן השתתפה בהתקדמות לקווקז כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה ה-17. היא הייתה מעורבת, בין היתר, בכיבוש נובורוסיסק. לאחר הנסיגה מהקווקז בתחילת 1943, הלחימה על ראש הגשר של קובאן נמשכה עד ספטמבר, לפני שהדיוויזיה נסוגה במהלך קרב דנייפר. לאחר מכן הוקצתה שוב לארמיית הפאנצר הראשונה. בסוף 1943 הוא אורגן מחדש ל"דיוויזיה חדשה מסוג 44".
מינואר 1944 לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה השישית, הדיוויזיה הושמדה ברובה זמן קצר לאחר מכן במהלך מבצע ניקופול-קריבוי רוג של הצבא האדום בכיס ניקופול. "קבוצת הדיוויזיה ה-125" הוקמה משרידי הדיוויזיה, והוכפפה לדיוויזיית הרגלים ה-302. הדיוויזיה הושמדה סופית באוגוסט 1944 במהלך מבצע יאשי-קישינב כשלחמה בקבוצת ארמיות דרום אוקראינה.
מפקדים

וילהלם שנקנבורגר (5 באוקטובר 1940 – 24 בדצמבר 1942)
הלמוט פריבה (24 בדצמבר 1942 – 31 במרץ 1944)
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-34 (Höheres Kommando z.b.V. XXXIV)
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
הדיוויזיה ה-193 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  29 בנובמבר 1939 – מאי 1945 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הדיוויזיה ה-193 (בגרמנית: 193. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוקטובר 1939 בבמברג, המחוז הצבאי XIII, כמפקדת התגבור 2./XIII . ב-9 בנובמבר 1939 שונה שמה להדיוויזיה ה-183, וב-29 בנובמבר 1939 שונה שמה להדיוויזיה ה-193. הדיוויזיה הועברה לפילזן שבפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה ב-14 באוקטובר 1941. באוקטובר 1942 עברה הדיוויזיה לפראג, גם היא בפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה. במרץ 1945 הוכפפו יחידות ההכשרה של תנועת לויטן לקבוצת ארמיות מרכז באזור גרייפנברג - לאובן בשליין, שם אבדו בהרי איסר בכניעה. באפריל 1945 הוכפפה היחידה לקורפוס מוזר בארמיית הפאנצר הרביעית תחת קבוצת ארמיות מרכז כדיוויזיית ההדרכה של הגרנדירים ה-193.
מפקדים

פרידריך גולוויצר (29 בנובמבר 1939–2 בפברואר 1940)
ורנר זאנה (2 בפברואר 1940–1 במאי 1940
פאול להנינג (1 במאי 1940–1 ביוני 1942)
וילהלם ברנס (1 ביוני 1942–1 ביוני 1944)
אקארד פון גייזו (1 ביוני 1944–מאי 1945)
הדיוויזיה ה-208 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – מאי 1945 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-208 (בגרמנית: 208. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. כמו רוב דיוויזיות הרגלים הגרמניות, עיקר חייליה היו חיל רגלים נייד שנתמכו על ידי ארטילריה רתומה לסוסים.
היסטוריה

הדיוויזיה ה-208 לחמה בפלישה לפולין ב-1939 כדיוויזיית עתודה של קבוצת ארמיות צפון תחת פיקודו של הגנרל מוריץ אנדראס, ולאחר מכן נותרה בפולין כחיל כיבוש. במהלך מבצע צהוב הייתה הדיוויזיה בעתודת הארמייה ה-18 ולחמה עימה במהלך הקרב על הולנד. לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה לכיוון אנטוורפן והייתה פעילה בכיבוש צפון בלגיה, ובהמשך לחמה בקרב דנקירק ונותרה באבטחת חופי התעלה עד דצמבר 1941. מינואר 1942 היא לחמה ברציפות בחזית המזרחית. בתחילה לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה בקרבות רז'ב, ובאוגוסט 1943 הוכפפה לקבוצת ארמיות דרום, עימה לחמה בקרב דנייפר, כחלק מארמיות הפאנצר הראשונה והרביעית. לאחר מכן לחמה הארמייה בכיס קמנץ-פודולסקי, ובהמשך לחמה בקרבות בפולין ובצ'כוסלובקיה עד סוף המלחמה.
מפקדים

מוריץ אנדראס (1 בספטמבר 1939–13 בדצמבר 1941)
הנס-קרל פון שלה (13 בדצמבר 1941–1 בפברואר 1943)
קרל-וילהלם פון שליבן (1 בפברואר 1943–אפריל 1943)
גאורג צוואדה (אפריל 1943–22 ביוני 1943)
היינץ פייקנברוק (22 ביוני 1943–לא ידוע)
הדיוויזיה ה-176 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  31 באוקטובר 1944 – 9 במאי 1945 (191 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
הדיוויזיה ה-176 (בגרמנית: 176. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-26 בינואר 1943 כיחידת "אימון ותחלופה". היה לה כוח של כ-7,000 איש, שרובם היו במצב ירוד. החטיבה זכתה לכינוי "דיוויזיית החולים", מכיוון שהיא הורכבה ברובה מגברים שנחשבו לא כשירים לשירות צבאי, כמו נכים פיזית וגברים עם אלרגיות קשות. גדוד אחד כלל גברים עם לקויות שמיעה חמורות, שניים כללו אנשי לופטוואפה (אך עם אימוני חי"ר רבים), בעוד שרבים אחרים היו מחלימים ונכים למחצה. הדיוויזיה נטלה חלק בבקרה על הבליטה, וב-31 באוקטובר 1944 היא הפכה לדיוויזיית חי"ר. בנובמבר ובדצמבר 1944, הדיוויזיה הייתה חלק מקורפוס האס אס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית. בין ינואר למרץ 1945 הוקצתה דיוויזיית הרגלים ה-176 לקורפוס אס אס ה-12 במסגרת הארמייה ה-15. הדיוויזיה ה-176 הייתה מערך צבאי 'רגיל' אשר פעל בעיקר בצד ההולנדי של "ראש הגשר רור" במהלך מבצע בלקקוק. במהלך המבצע, המטה שלה היה ממוקם באפלד ליד ולודרופ. הדיוויזיה למעשה עברה חידוש והצטיידות במהלך הקרב על הבליטה ומבצע בלקקוק.
הדיוויזיה הוקצתה לקורפוס ה-74 של הארמייה ה-15 באפריל 1945 וראתה פעילות באזור דיסבורג, שם נכנעה בסופו של דבר.
מפקדים

כריסטיאן-יוהנס לנדאו (1 בינואר –9 במאי 1945)
הערות שוליים

↑  U.S. Army, Order of Battle of the German Army, Washington, 1945, p. 193
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
גירוש יהודי הונגריה מערי השדה ומהכפרים

גירוש יהודי הונגריה מערי השדה ומהכפרים (בהונגרית: A magyarországi vidéki zsidóság gettósítása és deportálása) התרחש בין 14 במאי לבין 9 ביולי 1944, הידוע כשואת יהודי הונגריה. רובה המכריע של האוכלוסייה היהודית בהונגריה בערי השדה ובכפרים רוכזה בגטאות מאמצע אפריל בתנאים בלתי אנושיים, נגזל ממנה כל רכושה ומאמצע מאי גורשה ברכבות למחנות ההשמדה מעבר לגבולות המדינה (לרוב למחנה ההשמדה אושוויץ). הגירושים התרחשו בשיתוף פעולה הדוק בין הרשויות ההונגריות לאלה הגרמניות, כשעיקר העבודה בוצעה על ידי הז'נדרמריה ההונגרית. מהצד הגרמני האחראי העליון היה האס.אס. אוברשטורמבנפירר (SS-Obersturmbannführer) אדולף אייכמן, בצד ההונגרי האחריות נפלה על סגני שר הפנים (הם כונו "מזכיר מדיני") לאסלו באקי ולאסלו אנדרה וכן על סגן אלוף לאסלו פרנצי מהז'נדרמריה ההונגרית. ארבעה אלה הובילו את גירוש היהודים למחנות ההשמדה. 87 אחוז מתוך 437,000 היהודים שגורשו בדרך זו, כ־380,000 איש, נרצחו. (תהליך הגירוש היה משלוח של כ-7,800 יהודים בממוצע מדי יום ביומו במשך 56 ימים, באמצעות כ־130 קרונות רכבת ליום ששימשו קודם להסעת בהמות).
הגירוש ההמוני של יהודי בודפשט לא התרחש בתקופה זו ומאחר שעוצר הונגריה, האדמירל הורטי, השעה את גירוש היהודים מהמדינה רגע לפני גירוש היהודים מהבירה (מחשש תגובת בעלות הברית שלהערכתו עמדו לנצח) חלקם הגדול מיהודי בודפשט אכן ניצל. הקמת הגטאות בבודפשט לא התרחשה עד סוף 1944, אולם במחצית השנייה של יוני שנה זו אולצו יהודי הבירה לענוד טלאי צהוב ולעבור לבנייני הטלאי הצהוב.
רקע

בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, האנטישמיות בממלכת הונגריה עברה לרמה של מדיניות ממשלתית הרשמית. החוק היהודי הראשון שהתקבל בשנת 1938 הגביל את מנהגי היהודים; החוק היהודי השני בשנת 1939 הידק עוד יותר את ההגבלות הללו והרחיב את היקף הנפגעים מהן, ואילו החוק היהודי השלישי בשנת 1941 הרחיב עוד יותר את היקף הגדרת האזרחים שנקבעו כיהודים והרחיב את שלילת זכויותיהם. כמו כן נאסר על יהודים להתחתן עם לא-יהודים.
מפקד האוכלוסין ב-1941 מנה כ-725,000 יהודים בהונגריה שהתרחבה בעקבות עדכון חוזה השלום בטריאנון (חוזה ורסאי). בנוסף, החוקים נגד היהודים סיווג כ-100,000 אזרחים נוצרים (מתנצרים) כיהודים. בין 1941 לבין 1944 פחתה האוכלוסייה היהודית במדינה עקב גלי הגירושים של יהודים למחנות השמדה לאחר הטבח בקמניץ-פודולסקי ב־1941, טבח נובי סאד, ב-1942 וגיוס מאסיבי של יהודים לעבודות כפייה במסגרת שרות העבודה של הצבא ההונגרי. במסגרת זו מצאו את מותם קרוב ל-100,000 יהודים. בעת הכיבוש הגרמני את המדינה ב-19 במרץ 1944, נשארו כ־760-780 אלף יהודים בהונגריה. האוכלוסייה היהודית הייתה הגבוהה ביותר בבודפשט ובמזרח המדינה (כולל אזור זקרפטיה שסופחה אליה).
קומנדו אייכמן

מיד לאחר כיבוש המדינה על ידי הוורמכט הגיעה להונגריה קומנדו אייכמן ה"זונדראיינזצקומנדו" (היחידה למבצעים מיוחדים) בראשות סגן אלוף אדולף אייכמן, שתפקידה היה לבצע את גירוש היהודים מהונגריה. היחידה, כולל הנהגים ואנשי הביטחון, מנתה לא יותר מ-150–200 איש. סגנו של אייכמן היה סגן אלוף הרמן קרומיי, ששירת קודם בגטו לודז'. בין הקצינים היו דיטר ויסליצני, שהוביל את גירושם של יהודי סלובקיה בשנת 1942 ויהודי יוון בשנת 1943, תאודור דַנֶקֶר, שניהל את הגירושים בצרפת, בבולגריה ובאיטליה, כמו כן הגיע גם אלויס ברונר, שהשתתף קודם לכן בגירוש היהודים האוסטרים, הצ'כים, צרפתים והיוונים. העניינים המשפטיים טופלו על ידי אוטו הוּנְשֶה, על ההובלה ברכבות היה אחראי סרן האס.אס. פרנץ נובאק.
מספר אנשי קומנדו אייכמן בלבד לא היה מספיק לגירוש מאות אלפי יהודים, אך פעילותם נעזרה רבות בשיתוף פעולה תומך של הרשויות ההונגריות. בזמן שאייכמן חיכה למשפטו בישראל, הוא נזכר: "כמובן, אני חייב להתוודות בענווה כי המכניזם של הרשויות ההונגריות עבד באופן כה יעיל שרשויות דומות במדינות אחרות לא יכלו להעיד על עצמם על יעילות כזו באותם זמנים. לא רק בענייני היהודים פעלו כך, אלא בכל מטלותיהם הרשמיות האחרות. אמרתי לעצמי שוב ושוב 'תראה, תראה' עד עכשיו חשבת שרק בגרמניה יש סוג כזה של דיוק, ואתה יכול לראות כאן לפחות אותו דיוק מביך. הערצתי את הממשל הציבורי ההונגרי..."
תפקיד הנהלת משרד הפנים ההונגרי

הצוות המצומצם של אייכמן לא היה יכול להספיק לביצוע גירוש מאות אלפי יהודים בהונגריה. לביצוע מבצע רב היקף כזה נדרשה מעורבות רשויות אכיפת החוק ההונגריות (באזור הכפרי, הז'נדרמריה, בבודפשט המשטרה), של מינהל הרשויות המקומיות וכן גם התמיכה של הנהלת משרד הפנים הייתה חיונית. אייכמן קיבל זאת מאנדור יארוש, שר הפנים, מאסלו באקי מזכיר המדינה הפוליטי, ולאסלו אנדרה מזכיר המדינה המינהלי.
עם הקמת ממשלת דמה סטויאי העוצר מיקלוש הורטי נתן לממשלה יד חופשית להסדיר את הסוגיות הקשורות ביהודים. בפועל סטויאי הטיל את המשימה על יארוש, יארוש על באקי ואנדרה. לפיכך, ניהול ביצוע הגירוש של שלושת רבעי מיליון היהודים בוצע על ידי שלושת הנ"ל, שלושת ה"לאַצִי" כפי שכונו שהוא שם חיבה בהונגרית ל"לאסלו".
תוכנית יישום

בימים שלאחר הכיבוש הגרמני והעלייה לשלטון של ממשלת סטויאי התקיימו דיונים אינטנסיביים בהם הובהר ה"פתרון סופי לשאלה היהודית". המסגרת הרעיונית סופקה על ידי תוכנית תלת פאזית שנבדקה כבר קודם במדינות אחרות. וחלקיה היו:
סימון ובידוד יהודים משאר האוכלוסייה.
ריכוז היהודים בערים גדולות יותר.
הובלת היהודים שרוכזו וננעלו בגטאות למחנות ריכוז בשליטת שלטונות גרמניה.
על פי התוכניות הקונקרטיות, במהלך השלב הראשון נדרשו היהודים לענוד טלאי צהוב בצורת מגן דוד והותקנה סדרת תקנות שהגבילו קשות את זכויות האדם שלהם. הן אסרו את השתתפותם בחיי התרבות, אסרו עליהם להיכנס למקומות בילוי, הגבילו את חופש התנועה שלהם, הגבילו את העסקתם, אסרו עליהם להעסיק גויים, הורו להם מתי והיכן לבצע קניות ועם הזמן הכריחו אותם לעזוב את מקומות מגוריהם. התוכניות לשלב השני חייבו הקמת גטאות יהודיים בכפרים ביישובים עם אוכלוסייה של יותר מ-10,000 תושבים, אשר נאלצו אז להעביר את האוכלוסייה היהודית ליישוב זה מהכפרים מסביב. המטרה הייתה, מצד אחד, לבודד עוד יותר את היהודים משאר האוכלוסייה, ומצד שני להקל על העברת היהודים למחנה המוות בשלב השלישי.
השלב השלישי של תוכנית הטיהור של המדינה מיהודים היה לזרז את הסעת היהודים מחוץ למדינה ברכבות. בין לאסלו אנדרה לבין אדולף אייכמן הייתה מחלוקת. אנדרה היה מתחיל את הגירוש בבודפשט, ואילו אייכמן הציע לגרש תחילה את יהודי הכפר, בציפייה ליהודים העשירים, בעלי השפעה רבה יותר, וניידים יותר, שיברחו לבודפשט. שם הוא קיווה לסיים את גל הגירוש הלאומי במהלך של פשיטה גדולה ולעצור ולגרש את כולם בבת אחת. לבסוף עמדתו של אייכמן התקבלה והגירושים החלו באזורים הכפריים, בעיקר באזורים המזרחיים והדרום-מזרחיים של המדינה שהיו אז המאוימים ביותר לכיבוש ושחרור על ידי כוחות סובייטים שהתקרבו.
במהלך תכנון פעולת הגירוש, המדינה חולקה לשישה אזורים. בכל מקרה האזורים כללו מחוז אחד או יותר של הג'נדרמריה :
קושיצה (מחוז הז'נדרמריה VIII)
קלוז'-נאפוקה (מחוז ז'נדרמריה IX) וטרגו מורש (מחוז ז'נדרמריה X)
סקשפהרוואר (מחוז ז'נדרמריה II) ו-מישקולץ (מחוז ז'נדרמריה VII)
סגד (מחוז ז'נדרמריה V) ודברצן (מחוז ז'נדרמריה VI)
סומבטהיי (מחוז ז'נדרמריה III) ופצ'ס (מחוז ז'נדרמריה IV)
בודפשט (מחוז הז'נדרמריה I)
גורלם של האחראים

אדולף אייכמן הסתתר בגרמניה לאחר המלחמה, ואז ברח לארגנטינה, שם נחטף על ידי המוסד בשנת 1960. הוא נשפט בישראל, נידון למוות בשנת 1961 ונתלה ב-1962.
אנדור יארוש, לאסלו באקי, לאסלו אנדרה ולאסלו פרנצי נידונו למוות כפושעי מלחמה בבודפשט ונתלו ב-1946.
ראו גם

רכבות גירוש שעברו דרך קושיצה (1944)
גטאות וגירוש של יהדות צפון טרנסילבניה
שואת יהודי הונגריה
הערות שוליים

↑  "A vidéki zsidók deportálása". BPHM.
↑  Mink András. "Mentrend - 1944". Origo. אורכב מ-המקור ב-2014-05-21.
↑  "A magyar zsidóság embervesztesége". BPHM.
↑  "Az Eichmann-kommandó". BPHM.
↑  Eladó Adolf Eichmann naplója
↑  "A Belügyminisztérium deportációs triója". BPHM.
↑  "Eichmann terve". BPHM.
↑  "Eichmann terve". BPHM.
אדולף אייכמן בשנת 1942
פרוטוקול ישיבת מועצת השרים (הממשלה) מ־29 במרץ 1944, שם מספר ראש הממשלה דמה סטויאי כי קיבל יד חופשית ממיקלוש הורטי, עוצר הונגריה, לגבי היהודים.
גטו צ'אשניקי

קבר האחים של היהודים שנרצחו בצ'אשניקי.
האנדרטה לזכר יהודי צ'אשניקי, במקום הירצחם.
גטו צ'אשניקי הוא גטו יהודי שהתקיים מקיץ 1941 עד לחיסולו ב-14 בפברואר 1942 והיווה את מקום הגירוש העיקרי של יהודים מהעיר צ'אשניקי שבמחוז ויטבסק בתהליך הרדיפה וההשמדה של היהודים בעת כיבושה של בלארוס על ידי חיילי גרמניה הנאצית בתקופת מלחמת העולם השנייה.