stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלרה טיש
ביוגרפיה

קלרה טיש הייתה בתם של הסוחר ליאו טיש ואשתו אדל. היא למדה תחילה בבית הספר היסודי בעיר מגוריה אלברפלד, כיום וופרטל, מאוחר יותר למדה בתיכון "Realgymnasiale" באונטרברמן. החל משנת 1926 למדה כלכלה באוניברסיטאות בבון, ז'נבה, ברלין ולבסוף שוב בבון. בבון, מוריה היו ארתור שפיטהוף, הרברט פון בקראת וג'וזף שומפטר, שבהנחייתם קיבלה את הדוקטורט שלה. התזה שלה הייתה על דיון החישוב הסוציאליסטי, שזכה לתשומת לב רבה בקהילה האקדמית. שומפטר תמך בה מאוחר יותר כשהיה פרופסור באוניברסיטת הרווארד והחליף איתה מכתבים עד לגירושה לגטו מינסק.
עבודת התזה של טיש, שהסתיימה בשנת 1932. נקראה "Economic Calculation and Distribution in the Centrally Organized Socialist Commonwealth" (גרמנית: Wirtschaftsrechnung und Verteilung im zentralistisch organisierten sozialistischen Gemeinwesen). התזה שלה בן ה-24 נחשבת ל"משפיעה "(מק'קרו) ו"הישג יוצא דופן" (הגמן), והפכה אותה למבשרת של הסוציאליזם הנאו-קלאסי כמו הנרי די דיקינסון, אוסקר לנגה ואבא לרנר. פרידריך אוגוסט האייק ציטט את עבודתה וכן את שומפטר בספרו "קפיטליזם, סוציאליזם ודמוקרטיה". עד 1933 טיש עבדה כמדענית. נוסף על כך, היא הייתה עוזרת של ארתור שפיטהוף.
בשל הרדיפות של יהודי גרמניה הנאצית, לאחר עליית הנאצים לשלטון, היא נאלצה לעזוב את האוניברסיטה. עבדה בעבודות שונות במגזר הפרטי כדי להתקיים.
בשנת 1936 הפכה למנהלת ארגון האימוץ של ארגון הנשים היהודיות בוופרטל-אלברפלד. היא דחתה הזדמנויות שונות לעזוב את גרמניה, כנראה בגלל רצונה לעזור לילדים. שומפטר סיפק עבורה תצהיר על מנת להקל על הגירתה לארצות הברית.
ב־10 בנובמבר 1941 גורשה טיש יחד עם אחיותיה מארי וגרדה, גיסה ליאו מרקוס, ואחייניתה ארנהילד מרקוס בקבוצה ביחד עם 992 אזרחים יהודים מוופרטל, דיסלדורף ואסן לגטו מינסק, שם היא נרצחה באותו חודש.
מול הבית ב-Neumarktstraße 46 בוופרטל, בו התגוררה בעבר, הוטבעה אבן נגף לזכרה. בבית הכנסת העתיק בוופרטל מוצגת תערוכת קבע ובין היתר מוקדש לה מקום בתצוגה.
הערות שוליים

↑  According to Hans Singer, his close circle of student-colleagues at Bonn included Klara Tisch, August Lösch, Wolfgang Stolper, and Herbert Zassenhaus: "Transcript of Interview of Hans W. Singer by Richard Jolly, Sussex, 2 January 2000," United Nations Intellectual History Project, p. 42.
↑  According to Allen, she was one of Schumpeter's "favorite students": Robert Loring Allen, Opening doors. The Life and Work of Joseph Schumpeter, New Brunswick 1991, Bd. 1, S. 282; S.109; similar: Thomas K. McCraw, Joseph A. Schumpeter. Eine Biographie, Hamburg 2008, S. 228 u.662.
↑  C. Nishiyama/K. R. Leube (ed.), The Essence of Hayek, Stanford 1984, S. 60 (The Impossibility of Socialist Calculation)
↑  Tübingen 2005, S. 277, in the 16. chapter ("Der sozialistische Grundplan").
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1080200983  ISNI: 0000 0004 2597 6851  MGP: 306678  NTA: 249326280  VIAF: 306228502   WorldCat (עם VIAF): 306228502
קרב לאה-סלמאואה

קרב לאה-סלמאואה היה סדרת פעולות צבאיות שנערכו כחלק מהמערכה בגינאה החדשה במהלך מלחמת העולם השנייה. מטרת הכוחות האמריקאים והאוסטרלים בקרב זה היה כיבוש הבסיסים היפנים בעיירות לָאֶה וסָלַמָאוּאָה. הקרב החל בהתקפה אוסטרלית על הכפר מוּבּוֹ, הסמוך לסלמאואה, ב-22 באפריל 1943, והסתיים לאחר נפילת לאה ב-16 בספטמבר 1943.
רקע

במהלך 1942 כבשו כוחות האימפריה היפנית את העיירות לאה וסלמאואה במסגרת הפלישה ללאה-סלמאואה. היפנים הקימו בסיסים בלאה וסלמאואה שלחופה הצפוני של גינאה החדשה. מסלמאואה פתחו היפנים במספר מתקפות על פורט מורסבי, כגון קרב שביל קוקודה. משנכשלו המתקפות הפכו היפנים את סלמאואה לנמל ומרכז אספקה גדול עליו הגן כוח בסדר גודל של חטיבה תחת פיקודו של מייג'ור גנרל טורו אוקאבה.
בינואר 1943 הובס כוח אוקאבה בהתקפה אוסטרלית על בסיסם בוואו המרוחק כ-40 קילומטרים מסלמאואה. לאחר שכבשו את וואו פנו בעלות הברית לסלמאואה, ובכך הסיטו את תשומת לב היפנים מלאה, שבעצמה הייתה מטרה של מבצע גלגלון של בעלות הברית. ההחלטה שהתקבלה בפיקוד בעלות הברית הייתה שחיילי הדיוויזיה האוסטרלית השלישית יפתחו במרדף אחר היפנים מוואו לכיוון סלמאואה.
סלמאואה

בין 22 ל-29 באפריל 1943 תקף גדוד הרגלים 7\2 האוסטרלי את הקווים היפניים הדרומיים בסמוך לכפר מובו. אף על פי שהגדוד לא רשם התקדמות רבה בהתקפה זו הוא סיפק הסחה עבור פלוגה 3\2 שתקפה את העמדות היפניות על רכס בובדובי (Bobdubi). באותה עת תקף הגדוד ה-24 גם ה וא על הרכס ובכך איפשר ליחידות אחרות לכבוש את נקודות החצייה של נהר פרנסיסקו, בדרך לסלמאואה.
מפקד הארמייה ה-18 היפנית, לוטננט גנרל הטזו אדאצ'י, שלח את הרגימנט ה-66 כתגבורת לכוח אוקאבה כדי שזה יוכל לעבור למתקפה. ב-20‏-23 ביוני תקף הרגימנט, שמנה כ-1,500 חיילים, את רכס לבאביה (Lababia). פלוגה "D" של גדוד 6\2 האוסטרלי הייתה אמונה על הגנת הרכס, וחייליה הסתמכו על מערכת עמדות הגנה משוכללת. בשל תנאים אלה ונחישות החיילים הצליחה פלוגה D לבלום את התגבורת היפנית ולמנוע כיתור. בין 30 ביוני ל-19 באוגוסט עסקה החטיבה ה-15 האוסטרלית בטיהור רכס בובדובי. באותה עת, בין 30 ביוני ל-4 ביולי, נחתו יחידות של הרגימנט ה-162 האמריקאי במפרץ נסאו והקימו שם ראש חוף.
כשבוע לאחר ההתקפה ברכס בובדובי והנחיתות במפרץ נסאו פתחה החטיבה האוסטרלית ה-17 בהתקפה נוספת על העמדות היפניות במובו. על מנת להימנע מכיתור החליטו היפנים לסגת מהאזור אל סלמאואה.
בין 16 ביולי ל-19 באוגוסט השיגו הגדודים ה-42 ו-5\2 אחיזה בהר טאמבו. על אף התקפות נגד נחושות של היפנים הצליחו הגדודים לשמור על מקומם, וכשהגיעו לאזור יחידות הרגימנט ה-162 קיבל הקרב תפנית לטובת בעלות הברית.
ב-23 באוגוסט עבר הפיקוד על הקרב כולו לידי הדיוויזיה האוסטרלית החמישית. לאחר נחיתות נוספות באזור לאה בראשית ספטמבר, נסוגו היפנים צפונה לאורך החוף, וב-11 בספטמבר כבשה הדיוויזיה החמישית את סלמאואה.
מבצע דלת אחורית

המבצעים העיקריים לכיבוש לאה קיבלו את שם הקוד "מבצע דלת אחורית" (Operation Postern). המבצע המתוכנן היה תנועת מלקחיים קלאסית שכללה נחיתות מהים ומהאוויר מסביב ללאה.
מבצע דלת אחורית > לאה

ב-4 בספטמבר נחתה הדיוויזיה האוסטרלית התשיעית מזרחית ללאה, ונעה על מנת לכתר את העיירה. חמש משחתות של הצי האמריקאי סיפקו סיוע ארטילרי לכוחות הנוחתים. בעת הנחיתה לא נתקלו הכוחות הנוחתים בהתנגדות מהקרקע, אך מפציצים יפניים הצליחו להרוג כמה עשרות חיילים.
בתנועתה נתקלה הדיוויזיה התשיעית במחסומים טבעיים שהקשו את מסעה, בעיקר בצורת נהרות גועשים אותם השקו גשמים עזים. החיילים נעצרו בנהר בוסו בשל הקושי לחצות את הנהר אך גם בשל העובדה שבגדה הנגדית התבצרו חיילים יפנים. לבסוף, ב-9 בספטמבר, הצליחו הכוחות האוסטרלים לחצות את הנהר, הקימו ראש חוף בגדה הנגדית, והמשיכו בהתקדמותם לכיתור לאה.
מבצע דלת אחורית > נאדזאב

יום לאחר מכן צנחו רגימנט הצנחנים האמריקאי ה-503 ושני צוותי תותחנות שדה עם שני תותחי 25 ליטראות בנאדזאב (Nadzab), מערבית ללאה. הכוח איבטח את שדה התעופה של נאדזאב ובכך איפשר לדיוויזיה האוסטרלית השביעית, בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' וסי, לנחות באזור ולמנוע את נסיגת היפנים דרך עמק מארקהם. הדיוויזיה השביעית ספגה את המכה הקשה ביותר שלה ב-7 בספטמבר, בעת שחייליה עלו למטוסים בפורט מורסבי: מפציץ מדגם B-24 ליברייטור התרסק בעת המראתו, והתנגש בחמש משאיות שהובילו חיילים. התאונה עלתה בחייהם של 59 חיילים והותירה 92 פצועים.
ב-11 בספטמבר התפתח קרב בין החטיבה ה-25 של הדיוויזיה השביעית כנגד כ-200 חיילים יפניים שהתחפרו בעמדות בחווה. לאחר שנסוגו היפנים מעמדותיהם המשיכה החטיבה להתקדם ונתקלה בהתנגדות נוספת בחווה אחרת, שגם אותה דיכאה. החטיבה ה-25 נכנסה ללאה ב-15 בספטמבר וחברה לחטיבה ה-24 של הדיוויזיה התשיעית באותו יום.
תוצאות הקרב

למרות הניצחון בקרב לאה, ואף על פי שהושג במהירות רבה יותר ובמחיר נמוך משציפו בעלות הברית, רוב הכוחות היפנים הצליחו להימלט צפונה והמשיכו להילחם תחת יחידות יפניות אחרות.
בעלות הברית לא פיתחו את סלמאואה כבסיס. במהלך ההתקפה ספג הנמל בעיירה הפצצות רבות ובעלות הברית החליטו שאין סיבה להקים את הנמל מחדש. מעבר לכך, תקיפת סלמאואה מילאה את יעודה בכך שהסיטה את תשומת לב היפנים מלאה ברגע קריטי. בלאה, לעומת זאת, הקימו בעלות הברית שני בסיסים: בסיס אמריקאי ובסיס אוסטרלי.
ייעודו העיקרי של הנמל בלאה היה אספקת הבסיס האווירי בנאדזאב, אך בשל תנאי אקלים קשים לא ניתן היה להעביר את האספקה בדרך היבשה, ולפיכך היה פיתוח הבסיס בנאדזאב איטי ביותר.
ראו גם

המערכה בגינאה החדשה
מטוסים יפניים מושמדים על הקרקע, ליד לאה
קרב מונטה גראפה

מבט מפסגת מונטה גראפה על הפסגות שהיו בידי האוסטרו-הונגרים
קרב מונטה גראפה הראשון בתוך קרב קפורטו. לאחר הקרב נשאר החלק הצפוני בידי האוסטרים (מונטה גראפה במרכז המפה)
קרב מונטה גראפה (באיטלקית - Battaglia del Monte Grappa) נערך במלחמת העולם הראשונה בחזית האיטלקית בין הצבא האיטלקי והצבא האוסטרו-הונגרי על פסגות הר גראפה (Monte Grappa) בצפון איטליה. זו הייתה מערכה בת שלושה קרבות גדולים שנמשכה מאז התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו בנובמבר 1917, עד לקרב האחרון שנערך בסוף המלחמה במסגרת המתקפה האיטלקית האחרונה במלחמה בקרב ויטוריו ונטו.
מונטה גראפה מתנשא לגובה 1,775 מטר מעל עמק נהר פיאווה. הוא הגבוה ביותר במסיב גראפה הכולל מספר פסגות. בהשוואה לפסגות הרי האלפים מונטה גראפה אינו גבוה, אבל הייתה לו חשיבות אסטרטגית גדולה בהיותו חולש על עמק הפיאווה וונציה.
לאחר התבוסה הקשה של האיטלקים בקרב קפורטו הוחלף הרמטכ"ל האיטלקי לואיג'י קאדורנה ב-ארמנדו דיאז שארגן קו ביצורים לאורך הפיאווה. מונטה גראפה חלש על קו זה מעורפו. כיבוש מונטה גראפה היה גורם להכנסת הצבא האיטלקי לכיתור והיה עלול להביא לכניעתו ולהוצאת איטליה מהמלחמה. הצבא האוסטרו-הונגרי היה מחוזק ביחידות אלפיניות של הצבא הגרמני.
קרב מונטה גראפה הראשון

קרב מונטה גראפה הראשון התנהל בשני שלבים. השלב הראשון היה ב-14 בנובמבר 1917 - 26 בנובמבר 1917 והשני היה ב-11 בדצמבר 1917 - 21 בדצמבר 1917. הוא היה חלק מהאופנסיבה האוסטרו-גרמנית של קרב קפורטו.
האוסטרו - הונגרים ריכזו כמות גדולה של ארטילריה וב-14 בנובמבר 1917 פתחו בהתקפה רחבה תוך שימוש בלהביורים, כידונים וגזים רעילים. ביחד עם היחידות האלפיניות הגרמניות הם הצליחו לכבוש מספר פסגות ולהגיע עד 2 ק"מ מפסגת מונטה גראפה. אבדות האיטלקים היו עצומות, בעיקר מריקושטים של האדמה הסלעית בהר. מהפסגות שכבשו יכלו האוסטרים להשקיף על ונציה. הגנרלים הגרמנים הבטיחו לחייליהם שיחגגו את חג המולד בוונציה, והאוסטרים הכינו כבר מדליות לחגוג את כיבוש ונציה. גורלה של איטליה היה תלוי בפסגת מונטה גראפה.
ב-26 בנובמבר 1917 הפסיקו האוסטרים את המתקפה והתכוננו למתקפה סופית לכבוש את פסגת מונטה גראפה. בינתיים חוזק הכוח האיטלקי ביחידות צרפתיות ובריטיות.
המתקפה השנייה החלה ב-11 בדצמבר 1917, אבל הפעם נתקלו האוסטרו - הונגרים והגרמנים במזג אוויר חורפי קשה ואבדותיהם היו קשות. האיטלקים בעזרת בעלי בריתם השיבו מלחמה והצליחו לכבוש בחזרה מספר פסגות. פסגת מונטה גראפה נשארה בידי האיטלקים והצבא האיטלקי ניצל. בין הלוחמים בקרב זה היה ארווין רומל שפלוגתו סבלה אבדות כבדות.
קו החזית חצה כעת את מסיב הגראפה כשחלקו הצפוני בידי האוסטרים והדרומי בידי האיטלקים.
קרב מונטה גראפה השני

לקראת התקפות נוספות על מונטה גראפה החליט ארמנדו דיאז לבנות קו ביצורים במונטה גראפה. בעזרת עצותיהם של בעלי בריתו הצרפתים בעלי ניסיון מקרב ורדן, הוא בנה בתוך ההר מערכת מנהרות חצובה בשם "הגלריה של ויטוריו אמנואלה השלישי". אורך המנהרות היה 5 ק"מ והן הסתעפו ממנהרה ראשית באורך 1.5 ק"מ. במקום היו עמדות ל-75 תותחים, 45 מכונות ירייה תחמושת, אספקה ומקום ל-15,000 חיילים.
האוסטרו - הונגרים החלו להתכונן למתקפת קיץ ב-1918 והיו בטוחים בניצחונם. הרמטכ"ל שלהם, קונרד פון הצנדורף אמר כי "מצבם של האיטלקים דומה לאדם שספינתו נטרפה והוא נאחז באצבעותיו בקורת עץ. אם תכרות לו אותן הוא יטבע".
המתקפה האוסטרו-הונגרית החלה ב-15 ביוני 1918 והייתה חלק מקרב הנהר פיאווה. המטרה הייתה לסגור על הצבא האיטלקי מצד הנהר פיאווה ומונטה גראפה.
האיטלקים היו מוכנים למתקפה זו. בתחילה הצליחו האוסטרים לכבוש מספר פסגות, אך האיטלקים הגיבו בהתקפות נגד מוצלחות. מספר האבדות משני הצדדים היה גדול. הם החדירו יחידות סער קטנות מצוידות בלהביורים ומכונות ירייה שחדרו בין קווי האוסטרים וגרמו להם אבדות כבדות. הם היו כעת מצוידים במסכות גז יעילות נגד התקפות הגז של האוסטרים ולחמו בחירוף נפש.
ב-18 ביוני 1918 אמר הרמטכ"ל האיטלקי בהתייחסו ללוחמים במונטה גראפה כי: "כל חייל שנלחם במונטה גראפה הרגיש כאילו כל עץ שם הוא קדוש למולדת".
ב-23 ביוני 1918 הפסיקו האוסטרים את המתקפה. פסגת מונטה גראפה ופסגות נוספות נשארו בידי האיטלקים.
קרב מונטה גראפה השלישי

קרב מונטה גראפה השלישי התחיל ב-24 באוקטובר 1918 במסגרת המתקפה האיטלקית במלחמה - קרב ויטוריו ונטו. ההתקפה החלה בהפגזה של 1,600 תותחים, 500 מרגמות ותשע דיוויזיות איטלקיות רעננות.
האוסטרים שחזו את ההתקפה התגוננו היטב והזרימו כוחות לחזית המונטה גראפה והגיבו בהתקפות נגד שגבו אבדות כבדות משני הצדדים אבל תוך מספר ימים הם נסוגו. האיטלקים המשיכו בכיבוש רכס מונטה גראפה וסיימו זאת ב-4 בנובמבר 1918, שעה לפני שנחתמה שביתת הנשק עם האוסטרו-הונגרים.
הנצחה

בשנת 1935 נבנה על פסגת מונטה גראפה בית קברות צבאי ואתר זיכרון משותף לחללים האיטלקים ולאוסטרו-הונגרים.
במקום קבורים 22.910 חיילים:
12.615איטלקים (2283 מזוהים, 10.332 אלמונים)
10.295 אוסטרו-הונגרים (295 מזוהים, 10.000 אלמונים)
בית הקברות בנוי מחמש שורות של חומות קונצנטריות שעליה מוטבעים שמות הנופלים. באמצע יש דרך רחבה העולה ומגיעה לקפלה שעליה צלב גדול ובתוכה פסל של "המדונינה של מונטה גראפה". מאחורי הקפלה ממשיכה דרך שלצידיה עמודי אבנים שעליהם שמות המקומות בו נערכו הקרבות במונטה גראפה. הדרך נקראת "דרך הגיבורים" (Via Eroica) והיא מסתיימת במבנה אבן מונומנטלי הנקרא "שער רומא" (Portale Roma).
בעיר באסאנו דל גראפה לרגלי מונטה גראפה יש אנדרטה בצורת פסל של חייל לזכר "הבחורים של 99'" (Al Ragazzi del '99) - מחווה לחיילים הצעירים ילידי 1899, "דור אבוד" שנזרק למלחמה כדי למלא את השורות המתדלדלות של הצבא האיטלקי.
קרלוס קארמונה

קרלוס אמיליו קארמונה טייו (בספרדית: Carlos Emilio Carmona Tello; נולד ב-21 בפברואר 1987 בקוקימבו) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת הקשר בקולו-קולו. ייצג את נבחרת צ'ילה במונדיאל 2010 ו-2014 וכן בקופה אמריקה 2011.
קריירה

בשנת 2003 החל קארמונה לשחק בקבוצת הנוער של קוקימבו אונידו, וב-2005 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, שם שיחק במשך שנה. לאחר מכן עבר לשחק או'היגינס, וב-2008 נקנה על ידי רג'ינה קלצ'ו מהסרייה א' האיטלקית, שם שיחק עד 2010, עת עבר לשחק באטאלנטה.
ב-6 בפברואר 2017 חתם באטלנטה יונייטד מה-MLS.
קארמונה היה הקפטן של הנבחרות הצעירות של צ'ילה עד גיל 20 ועד גיל 23. ב-2008 הוא זומן על ידי מרסלו בייאלסה לנבחרת הבוגרת. קארמונה נמנה עם סגל הנבחרת במונדיאל 2010 ובמונדיאל 2014.
קרלון בראון

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1989 (בן 35) קליפורניה שבארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96
 מכללה:  יוטה (2007–2010)   קולורדו (2010–2012)
 דראפט:  2012, NBA לא נבחר
 קבוצות כשחקן
 2012–2013   2013–2014  2014   2015–2019:  איידהו סטמפיד   הפועל תל אביב   ברוז באמברג   רטיופארם אולם
 הישגים כשחקן
 מלך הסלים של ליגת העל-העונה הסדירה (2013/14)   האולסטאר הישראלי (2014)   MVP של טורניר Pac-12 ‏ (2012)
קרלון בראון (באנגלית: Carlon Brown; נולד ב-4 באוקטובר 1989) הוא כדורסלן עבר אמריקאי.
קריירה

בראון, יליד ריברסייד קליפורניה, החל את קריירת הכדורסל בתיכון על שם מרטין לותר קינג המקומי, וב-2007 עבר לשחק באוניברסיטת יוטה. לאחר שלוש שנים עזב את המכללה, והצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קולרדו, הקולרדו באפלוס מליגת ה-Pac-12, בשנה שלאחר מכן. הוא הוביל את הקבוצה לזכייה בטורניר, כשהוא נבחר לשחקן המצטיין ולחמישיית העונה. בראון סיים את הטורניר עם ממוצע של 12.6 נק', 3.8 ריב', ו-2.0 אסיסטים למשחק. בכך עזר לקבוצה להעפיל אל טורניר אליפות המכללות בכדורסל של ה-NCAA. הייתה זאת העפלה ראשונה של קולורדו מאז 2003, והקבוצה הודחה בסופו של דבר בסיבוב השלישי.
בשל הצטיינותו בטורניר המכללות, הוזמן בראון למספר מחנות קדם עונה של קבוצות NBA. הוא חתם בקבוצת גולדן סטייט ווריורס בספטמבר 2012, אך נופה ממנה לאחר חודש. בסופו של דבר שיחק במהלך עונת 2012/13 בשתי קבוצות מליגת הפיתוח של ה-NBA, סנטה קרוז ווריוז ואיידהו סטמפיד. שם גם פגש את חבריו העתידיים לקבוצה, ג'סטין הרפר וג'וש אוואנס.
ב-11 באוגוסט 2013 חתם בקבוצת הפועל תל אביב, קבוצתו המקצוענית הראשונה בקריירה. הוא היה הזר הראשון שהוחתם במהלך הקיץ, ובלט במהרה. מן השלבים הראשונים של העונה התגלה כשחקן מפתח, וכספק הנקודות העיקרי של הקבוצה. בסיום העונה הסדירה דורג במקום הראשון בדירוג מלך הסלים עם ממוצע של 19.6 נק' למשחק, ובמקום ה-4 בדירוג המדד למשחק. בכך היה מהזרים הבולטים בליגה, ואף הוזמן למשחק האולסטאר הישראלי.
בסיום העונה חתם בבאמברג, אחת הקבוצות הבכירות בבונדסליגה הגרמנית, לעונה אחת. הוא שיחק רק 4 משחקים, ונפצע עד לסיום העונה.
ב-16 ביולי 2015 חתם לעונה אחת ברטיופארם אולם הגרמנית.
ב-14 בפברואר 2019 הודיע באופן רשמי על פרישתו מכדורסל.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, הפועל תל אביב: קרלון בראון חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2013
↑  יעל שחרור, אולסטאר ישראלי: קרלון בראון בתפקיד לילארד, באתר ynet, 17 בפברואר 2014
קנת' פאריד

קנת' ברנרד פאריד לואיס (באנגלית: Kenneth Bernard Faried Lewis; נולד ב-19 בנובמבר 1989) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת צסק"א מוסקבה מהיורוליג. בעבר היה פאריד חלק מסגל נבחרת ארצות הברית.
ראשית חייו

פאריד נולד בניוארק, ניו ג'רזי ולמד בתיכון הטכנולוגי בעיר. בעונת הסניור שלו העמיד פאריד בקבוצת הכדורסל של בית הספר ממוצעים של 23.2 נקודות ו-15.8 ריבאונדים והוליך את קבוצתו עד לחצי הגמר האזורי לתיכונים.
ראשית חייו > קריירת המכללות

לאחר סיום לימודיו התיכוניים עבר פאריד לשחק בשורות קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מורהד סטייט הקטנה המשחקת בחטיבת עמק אוהיו (נקראת גם OVC). כפרשמן הוא שותף בכל 30 המשחקים של קבוצתו, וב-20 מהם עלה בחמישייה הפותחת. עם פתיחת העונה הוא נבחר לחמישייה המצטיינת ב-OVC של חודש נובמבר, ובמהלך העונה נבחר פעמיים לפרשמן המצטיין של השבוע. הוא רשם 10.5 נקודות ו-8.0 ריבאונדים והיה לקוטף הריבאונדים השלישי בטיבו בחטיבת עמק אוהיו כולה.
כסופומור כבר פתח פאריד בכל 36 משחקיה של קבוצתו. הוא רשם ממוצעים של 13.9 נקודות, 13.0 ריבאונדים ו-1.9 חסימות למשחק, היה לקוטף הריבאונדים המצטיין בחטיבה, והשני בטיבו בכל המכללות, ונבחר לחמישייה המצטיינת של ה-OVC. לאחר שלקחה את אליפות החטיבה, פגשה מורהד את אוניברסיטת אלבמה סטייט במשחק מכריע על העלייה לטורניר אליפות המכללות. פאריד לקח במשחק 21 ריבאונדים, רק אחד פחות משיאם של טים דאנקן ולוק הארנגודי, והוליך את קבוצתו לניצחון 43–58 ועלייה לטורניר לראשונה זה 25 שנים.
בעונתו השלישית במדי האוניברסיטה המשיך פאריד את יכולתו הגבוהה. הוא קלע 16.9 נקודות, קטף 13.0 ריבאונדים למשחק, ודורג שני בממוצע הריבאונדים ובמספר הדאבל דאבלים וזכה בתואר השחקן המצטיין ושחקן ההגנה של השנה בחטיבה. כסניור היה פאריד לקוטף הריבאונדים המצטיין במכללות עם 14.5 למשחק עליהם הוסיף 17.3 נקודות והוביל את ה-NCAA עם 27 דאבל דאבלים. בסיום העונה הוא נבחר שנית לשחקן המצטיין של העונה ולשחקן ההגנה של העונה ב ב-OVC.
בעונתו האחרונה קבע פאריד את שיאי חטיבת ה-OVC כשזכה בתואר "שחקן השבוע" שמונה פעמים בשנה, ו-15 פעמים בקריירה, הוא השווה את שיאו ההיסטורי של רלף סמפסון עם 84 דאבל דאבלים בקריירה, וניפץ את שיאו של דאנקן לכמות הריבאונדים שעמד על 1,570 (בעידן שאחרי 1973), כשהוריד לאורך ארבע שנותיו במכללות סך של 1,673.
קריירת ה-NBA > דנוור נאגטס

לאחר ארבע שנים במכללות, העמיד עצמו פאריד לבחירה בדראפט ה-NBA של שנת 2011 ונבחר במקום ה-22 על ידי דנוור נאגטס. כבר בעונת הרוקי שלו, שהייתה עונה מקוצרת של 66 משחקים בשל שביתת השחקנים, היה פאריד לשחקן בעל השפעה משמעותית. הוא שותף ב-46 משחקים בהם עלה 39 פעמים בחמישייה הראשונה, ותרם 10.2 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק.
בחודש מרץ של אותה שנה הועבר ננה בטרייד לוושינגטון ויזארדס ופאריד החל להיות בורג מרכזי יותר בקבוצה. הוא סייע לקבוצתו לרשום מאזן של 10 ניצחונות מול ארבעה הפסדים בלבד במהלך חודש אפריל, כשתרם 11.6 נקודות ו-9.1 ריבאונדים, עם שישה משחקי דאבל דאבל, ונבחר לרוקי החודש המצטיין במערב. במשחק מול גולדן סטייט ווריורס באותו החודש היה פאריד לשחקן הראשון בהיסטוריה של ה-NBA שבפחות מ-25 דקות משחק קולע 27 נקודות ומוריד 17 ריבאונדים, ובסיום העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה. בפלייאוף עלה פאריד בחמישייה בכל משחקיה של קבוצתו, ותרם 10.4 נקודות ו-10.0 ריבאונדים, אולם דנוור הודחה כבר בסיבוב הראשון בשבעה משחקים מול לוס אנג'לס לייקרס.
בעונתו השנייה בליגה, פתח פאריד ב-80 משחקים. בשבוע השני של העונה הוא נבחר לשחקן השבוע במערב, לאחר שקלע 16.8 נקודות והוסיף 12.8 ריבאונדים והוליך את דנוור לארבעה ניצחונות רצופים. לאורך העונה כולה תרם פאריד 11.5 נקודות ו-9.2 ריבאונדים, סייע לקבוצתו לסיים את העונה במאזן של 57 ניצחונות מול 25 הפסדים, אך הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון של הפלייאוף לגולדן סטייט ווריורס. במהלך העונה הציג פאריד בתקשורת את אימו ובת זוגה, וקרא לסובלנות כלפי הקהילה הגאה, ובסיום העונה הוענק לו גביע האזרחות של ג. וולטר קנדי.
באוקטובר 2014 חתם על הארכת חוזה בדנוור ל-4 עונות נוספות עבור כ-50 מיליון דולר.
קריירת ה-NBA > ברוקלין נטס

לקראת עונת 2018/2019 הועבר יחד עם דארל ארתור בטרייד לברוקלין נטס, בתמורה לאייזיאה וייטהד. בינואר 2019, לאחר 12 משחקים בלבד בברוקלין, שוחרר מהקבוצה.
קריירת ה-NBA > יוסטון רוקטס

ב-21 בינואר 2019, יומיים לאחר שחרורו מהנטס, חתם על חוזה ביוסטון רוקטס.
קריירת ה-NBA > ג'ג'יאנג ליונס

בנובמבר 2019 חתם בג'ג'יאנג ליונס הסינית, אך כעבור שבעה משחקים בלבד בוטל חוזהו בקבוצה.
קריירת ה-NBA > צסק"א

באוקטובר 2021 חתם בצסק"א מוסקבה הרוסית מהליגה המאוחדת של VTB.
נבחרת לאומית

פאריד זומן לראשונה לנבחרת ארצות הברית על ידי מייק ששבסקי, מאמן הנבחרת, לקראת לטורניר גביע העולם בספרד. בטורניר גילה פאריד יכולת גבוהה והיה חלק מרכזי בנבחרתו. הוא תרם 12.4 נקודות ו-7.8 ריבאונדים וסייע לנבחרתו לזכות במדליית הזהב. ובסיום הטורניר אף נבחר לחמישייה המצטיינת.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | דנוור | 46 | 39 | 22.5 | 0.586 | 0.000 | 0.665 | 7.7 | 0.8 | 0.7 | 1.0 | 10.2 |
| 2012/2013 | דנוור | 80 | 80 | 28.1 | 0.552 | 0.000 | 0.613 | 9.2 | 1.0 | 1.0 | 1.0 | 11.5 |
| 2013/2014 | דנוור | 80 | 77 | 27.2 | 0.545 | 0.000 | 0.650 | 8.6 | 1.2 | 0.9 | 0.9 | 13.7 |
| 2014/2015 | דנוור | 75 | 71 | 27.8 | 0.507 | 0.125 | 0.691 | 8.9 | 1.2 | 0.8 | 0.8 | 12.6 |
| 2015/2016 | דנוור | 67 | 64 | 25.3 | 0.558 | 0.500 | 0.613 | 8.7 | 1.2 | 0.5 | 0.9 | 12.5 |
| 2016/2017 | דנוור | 61 | 34 | 21.2 | 0.549 | 0.000 | 0.693 | 7.5 | 0.9 | 0.7 | 0.7 | 9.6 |
| 2017/2018 | דנוור | 32 | 7 | 14.4 | 0.514 | 0.000 | 0.706 | 4.8 | 0.6 | 0.4 | 0.4 | 5.9 |
| 2018/2019 | ברוקלין | 12 | 0 | 9.8 | 0.595 | 0.200 | 0.649 | 3.7 | 0.2 | 0.2 | 0.3 | 5.1 |
| 2018/2019 | יוסטון | 25 | 13 | 24.4 | 0.587 | 0.350 | 0.651 | 8.2 | 0.7 | 0.6 | 0.8 | 12.9 |
| קריירה |  | 478 | 385 | 24.5 | 0.546 | 0.222 | 0.654 | 8.1 | 1.0 | 0.7 | 0.8 | 11.4 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | דנוור | 7 | 7 | 27.4 | 0.533 | 0.000 | 0.750 | 10.0 | 0.6 | 0.7 | 1.1 | 10.4 |
| 2012/2013 | דנוור | 5 | 4 | 29.0 | 0.625 | 0.000 | 0.733 | 8.4 | 0.2 | 1.0 | 0.2 | 10.2 |
| 2018/2019 | יוסטון | 6 | 0 | 9.3 | 0.692 | 1.000 | 0.833 | 3.5 | 0.3 | 0.3 | 0.0 | 4.0 |
| קריירה |  | 18 | 11 | 21.8 | 0.581 | 1.000 | 0.758 | 7.4 | 0.4 | 0.7 | 0.5 | 8.2 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

1 2 3  דף השחקן באתר מורהד סטייט
↑  ערן סורוקה, מורהד סטייט נכנסה לטורניר ה-NCAA, באתר nrg
↑  ביוגרפיה באתר NBA.com
↑  James, Faried named conference Players of the Week
↑  דני זאק, ‏צפו: שחקן ה-NBA מציג לעולם את שתי אמהותיו, באתר ‏מאקו‏, 20 בפברואר 2013
↑  Denver Nuggets Kenneth Faried Wins Citizenship Award באתר דנוור נאגטס
↑  פאריד מסכם על הארכת חוזה בדנוור, באתר denverpost.com,‏ 7 באוקטובר 2014
↑  הנטס מצרפים את פאריד וארתור, באתר ה-NBA,‏ 13 ביולי 2018
↑  הנטס משחררים את פאריד, באתר ה-NBA,‏ 19 בינואר 2019
↑  יוסטון מחתימה את פאריד, באתר הקבוצה, 21 בינואר 2019
↑  סטטיסטיקות הטורניר של פאריד באתר פיבא
↑  Kenneth Faried career stats NBA.com
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
| נבחרת ארצות הברית – גביע העולם בכדורסל 2014 (מדליית זהב) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 קרי •  5 תומפסון •  6 רוז •  7 פאריד •  8 גיי •  9 דרוזן •  10 אירווינג (MVP) ‏ •   11 פלאמלי •  12 קאזינס • 13 הארדן •  14 דייוויס • 15 דראמונד • מאמן: ששבסקי |  1  •  2  •  3  •  4 קרי •  5 תומפסון •  6 רוז •  7 פאריד •  8 גיי •  9 דרוזן •  10 אירווינג (MVP) ‏ •   11 פלאמלי •  12 קאזינס • 13 הארדן •  14 דייוויס • 15 דראמונד • מאמן: ששבסקי | ארצות הברית |
קרלוס אלברדו קסאדה

קרלוס אנדרס אלברדו קסאדה (בספרדית: Carlos Andrés Alvarado Quesada; נולד ב-14 בינואר 1980) הוא פוליטיקאי קוסטה ריקאי שכיהן כנשיאה ה-48 של קוסטה ריקה, בין השנים 2018–2022.