stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעל טוקר
תפקידים > תיאטרון

בתיאטרון "החאן" (2013-2014)
| שם ההצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | הצגת בכורה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המקצוען | דושאן קובצ'ביץ' | מור פרנק | מרתה | 10 במאי 2014 |
| הצוענים של יפו | נסים אלוני | יוסי פולק | מיס בל | 4 בינואר 2014 |
| האדרת | ניקולאי גוגול | שיר גולדברג | גברת פוגצ'ובה – בעלת הבית, אמו של אקאקי אקאקייביץ' בשמאצ'קין, פקיד בלשכה, שרת, אורחת במסיבה | 27 ביולי 2013 |
| 2 קצרים וחתול | אנטון צ'כוב | ג'יטה מונטה | נטליה סטפנובה | 4 במאי 2013 |
בתיאטרון "גשר" (2013-2009)
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | שנה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| וואסה | עיבוד של נטשה מנור למקסים גורקי | נטשה מנור (בשפה הרוסית) | ליזה | בפברואר 2013 |
| פרימה דונה | ג'פרי הטשר | אלכסנדר מורפוב | ליידי מרסוואל | 14 ביוני 2012 |
| הארווי | מרי צ'ייס | יבגני אריה | בתפקיד קלי | 1 בפברואר 2012 |
| דון ז'ואן | מולייר | אלכסנדר מורפוב | שרלוטה | 25 בינואר 2011 |
| רומן בעבודה | אלדר ריאזנוב ואמיל ברגינסקי | יבגני אריה | מיקה |  |
| שונאים - סיפור אהבה | יצחק בשביס-זינגר | יבגני אריה | מאשה | 2012-2009 |
בתיאטרון "הבימה"- (2008-2007)
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | הצגת בכורה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טיקוצ'ין -בת ים | פאבל דמירסקי ומיכאל זאדארה | מיכאל זאדארה (פולין) |  | 14 בדצמבר 2008 |
| דיבוקים | מור פרנק | מור פרנק |  | יוני 2008 |
| המחלוקת | מאריבו | סיגל אבין | קאריז | 4 בפברואר 2008 |
בתיאטרון הערבי – עברי
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גריניץ' | שי פיטובסקי | שי פיטובסקי |  | 2007-2005 |
| קרקס קוראז' | ברטולט ברכט | יגאל עזרתי | אמא קוראז' |  |
| המערב הפרוע | עלמה גניהר | סיני פתר | סוניה | 2007 |
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
"הרפתקאה בקרקס" - מאת ג'יימס אמברוז בראון, בבימויו של שי פיטובסקי (בתפקידים ליצן בקרקס והדודה).
בתיאטרון הארצי לנוער בשיתוף עם המדיטק
מזריץ'- מאת אפרים סידון ואיציק ויינגרטן, בבימויו של איציק ויינגרטן.
בתיאטרון תמונע
"לה מריפוסה" - בימוי וכוריאוגרפיה - גליה פרדקין.
יוליוס פון קלבר

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1850 טרטו, האימפריה הרוסית
 פטירה:  24 בדצמבר 1924 (בגיל 74) לנינגרד, ברית המועצות
 שם לידה:  Julius Sergius von Klever 
 מקום קבורה:  בית עלמין סמולנסקי
 מקום לימודים:  האקדמיה האימפריאלית לאמנויות (1876)
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  רומנטיקה
 יצירות ידועות:  חורף (1876), נוף חורפי (1883)
 בת זוג:  קרלה וסיליביצ'ה פרו
 צאצאים:  Julius von Klever, Jr. 
 מספר צאצאים:  4
 
יוליוס סרגיוס פון קלבר (ברוסית: Юлиус Сергиус фон Клевер;‏ 31 בינואר 1850, טרטו – 24 בדצמבר 1924, לנינגרד) היה צייר נוף רוסי ממוצא בלטי-גרמני.
ביוגרפיה

אביו היה כימאי שלימד פרמקולוגיה במכון הווטרינרי. הוא הפגין כישרון אמנותי כבר בגיל צעיר, ולקח שיעורים אצל קונסטנטין פון קוגלגן. לאחר שהשלים את לימודיו היסודיים, נרשם לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות. שם, לבקשת אביו, למד אדריכלות. עם זאת, לאחר זמן קצר החל לקחת שיעורי ציור נוף; תחילה אצל סוקרט וורוביוב, ובהמשך מיכאיל קלודט.
בשנת 1870 הוא ככל הנראה גורש מהאקדמיה, מסיבות לא ידועות. אולם הגירוש לא הפריע ליוליוס, והוא החל להציג את עבודותיו. בשנת 1871 נרכשה אחת מיצירותיו על ידי הרוזן פבל סרגייביץ' סטורגנוב (רו'), ובשנה שלאחר מכן, נרכש ציורו "שקיעה", על ידי הדוכסית הגדולה מריה ניקולייבנה. בשנת 1874 הוא ערך את תערוכת היחיד הראשונה בחברה הקיסרית לעידוד האמנויות. לאחר שהצאר אלכסנדר השני הביע עניין ביצירתיו, הוא הוצהר על ידי האקדמיה כ"אמן", אף על פי שלא סיים את לימודיו. בשנת 1878 הוא הפך ל"אקדמאי".
בשנת 1879 הוא בילה יחד עם השחקן וסילי סמוילוב (שהיה צייר חובב) זמן מה באי נרגן. העבודות שהתקבלו נרכשו על ידי פאבל טרטיאקוב והמשפחה הקיסרית, כולל הצאר אלכסנדר השלישי. בעקבות זאת, האקדמיה העניקה לו את התואר פרופסור. בשנת 1885 עזר בארגון התערוכה הרוסית בתערוכת יוניברל ד'אנברס.
במהלך תקופה זו, הוא היה מוצף בהזמנות ולעיתים קרובות הוקצב לו רק יום אחד בשביל להשלים את ציוריו. לעיתים הוא העסיק עוזרים לציור הבסיס. זהותם והיקף תרומתם לא ידועה.
בסוף שנות התשעים של המאה ה-19, חברו מהאקדמיה היה מעורב בשערוריית הימורים ומעילות. יוליוס נמשך לתוכה ובסופו של דבר סבל מהתמוטטות עצבים שאילצה אותו לוותר על הציור באופן זמני. בשנת 1908, הוא נסע עם משפחתו לגרמניה כדי להימנע ממוערבות בשערורייה והתגורר בנוישטרליץ עד שנת 1915, אז מלחמת העולם הראשונה אילצה אותו לחזור לביתו.
לאחר המהפכה החל לקבל תמיכה מ-"אגודת האמנים על שם א.א. קוינג'י" (רו'). במשך כל חייו לימד באקדמיה (תחת שמה הסובייטי החדש) ובאקדמיה לאמנות ותעשייה, שם עמד בראש המחלקה לציור "מונומנטלי".
שלושה מארבעת ילדיו הפכו לציירים; מריה (1878–1967) אמנית תיאטרון, יוליוס (1882–1942) אשר בדומה לאביו לימד באקדמיה לאמנות ותעשייה, ואוסקר (1887–1975) אמן תיאטרון אשר עיצב תחפושות.
ציורים נבחרים

חורף (1876)
כפר על האי נרגן (1881)
שקיעת החמה בחורף (1891)
ערב
אספן הברשווד (1911)
לפני הסערה (1899)
בריכה עם חבצלות לבנות (1893)
סופת השלגים מתקרבת (1910)
אחוזת הכפר דרכלוקי
לקריאה נוספת

ולרי זיגלוב, "לודונקי" (Ю. Ю. Клевер (1924–1850, ליטרים, 2016ISBN 5-04-003225-0
אלפריד נהרינג: JULIUS VON KLEVER Maler am Mare Baltikum [Bildbiografie] 2019 (deutsch), Selbstverlag, in Leinen gebunden mit farbigem Schutzumschlag, 88 S., 112 farbige Abb., Format A4,ISBN 978-3-941064-75-1
הערות שוליים

1 2 3 4  Brief biography (אורכב 29.08.2016 בארכיון Wayback Machine) @ RusArtNet.
↑  The Klever family @ Tsarskoye Selo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810553253905606  GND: 133839656  ISNI: 0000 0000 6688 8891  KulturNav: 0bc5071d-2564-470c-8d2f-fe1aac451eb0  LCCN: no2009114798  MusicBrainz: 4850b15d-4423-4765-9c58-54243fb0fc0a  RKD: 44769  ULAN: 500012325  VIAF: 72594289   WorldCat (עם VIAF): 72594289
יוליוס קומודוס

יוליוס קומדוס (בלטינית: C. Julius Commodus Orfitianus) היה מצביא רומאי שחי ופעל במהלך המאה ה-2. שימש כקונסול בשנת 157 לספירה, ומושל פרובינקיית סוריה-פלשתינה בשנים 162–165.
תולדות חייו

קומדוס היה מושל פרובינקיית תראקיה ופרובינקית אפריקה. לאחר מכן הוא היה קונסול בשנת 157 לספירה. הוא מונה למושל פרובינקיית סוריה-פלשתינה בשנים 162–165.
נוכחותו בפרובינקיה סוריה-פלשתינה

יוליוס קומדוס מופיע בכתובת הוקרה שהייתה בסיס לפסל שהוקמה לכבודו בבירת הפרובינקיה קיסריה.
כתובת לטינית שנמצאה בסביבות יריחו ועכשיו נמצאת בפטריכאיה הארמנית, מתוארכת לתקופת הקיסרים מרקוס אורליוס ולוקיוס ורוס (161–169 לספירה). הכתובת הייתה כתובת הקדשה למושל הפרובינקיה יוליוס קומדוס שפיאר מבנה, והוצבה כנראה על ידי יחידה של הלגיון העשירי פרטנסיס, ששכנה באזור יריחו.
(בזמן) הקיסרים מרקוס אנטוניוס האוגוסטוס ולוקיוס ורוס האוגוסטוס, הלגיון העשירי פרטנסיס בנה, בהשגחתו של המושל הקונסולרי יוליוס קומודוס
.
לקריאה נוספת

חנה מ' כותן (אנ'), וורנר אק, ‏מושלים ופרסונל בכתובות לטיניות מקיסריה מריטימה, קתדרה חוברת 122, נובמבר 2006, עמ' 39–43
Cotton, Hannah M., Werner Eck, "Governors and their Personnel on Latin Inscriptions from Caesarea Maritima", in: Proceedings of the Israel Academy of Sciences and Humanities VII 7, 2001, pp. 215–38
E. Mary Smallwood, "Commodus", in: The Jews under Roman rule: from Pompey to Diocletian, 1976, p. 552
הערות שוליים

↑  לקריירה שלו: PIR2，J 271
↑  חנה מ' כותן, וורנר אק, ‏מושלים ופרסונל בכתובות לטיניות מקיסריה מריטימה, קתדרה חוברת 122, נובמבר 2006, עמ' 39–43
↑  CIL III 6645 = AE 1999, 1691 = Eck W., Cotton, Hannah M, 'Eine Bauinschrift unter Marc Aurel und Lucius Verus aus Jericho’, ZPE 127, 1999, 211–215
| מושלים בפרובינקיית יהודה / סוריה פלשתינה |
| --- | --- | --- |
| מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) | מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) |  |
| פראיפקטים | קופוניוס (9-6) • מרקוס אמביבולוס (12-9) • אניוס רופוס (15-12) • ואלריוס גראטוס (26-15) • פונטיוס פילאטוס (36-26) • מארקלוס (37-36) • מארולוס (41-37) |  |
| ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) | ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) |  |
| פרוקוראטורים | קספיוס פאדוס (46-44) • טיבריוס יוליוס אלכסנדר (48-46) • ונטידיוס קומאנוס (52-48) • אנטוניוס פליקס (60-52) • פורקיוס פסטוס (62-60) • לוקיוס אלבינוס (64-62) • גסיוס פלורוס (66-64) |  |
| בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) | בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) |  |
| מושלים זמניים | אספסיאנוס • טיטוס • מרקוס אנטוניוס יוליאנוס (תאריכים לא ידועים) |  |
| מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) | מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-פראייטורים | סקסטוס וטולנוס קריאליס (71-70) • סקסטוס לוקיליוס באסוס (73-71) • לוקיוס פלביוס סילבה (81-73) • סלווידנוס (אנ') (86-81) • פומפיוס לונגינוס (90-86) • טיטוס פומפוניוס באסוס (93-90) • סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס (96-93) • סקסטוס אטיוס סוברנוס (?) • טיבריוס קלודיוס אטיקוס הרודס (אנ') (102-99) • גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס (105-102) • פומפיוס פלקו (108-105) • טיבריאנוס (117-114 לספירה) |  |
| מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) | מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | לוסיוס קווייטוס (118-117) • מרקוס טיטיוס לוסטריקוס ברוטיאנוס (120-118) • לוקיוס קוסוניוס גאלוס (122-120) • פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (125-122) • קווינטוס טיניאוס רופוס (133-130) • יוליוס סוורוס (136-133) |  |
| סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) | סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | קאלפורניוס אטיליאנוס (סביב 139) • דומיטיוס סנקה (סביב 142) • ד. ואליוס פידוס (סביב 150) • קוינטיאנוס (סביב 152) • דומיטיוס קורבולו (151-154) • דקימוס סיוס סנקה (157-155) • מקסימוס לוקיליאנוס (סביב 160) • יוליוס קומודוס (165-162) • פלויוס בואתוס (עד 170/169) • ארוקיוס קלרוס (שנות ה-70) • יוליוס לפידיאנוס (סביב 186) • מרקוס אולפיוס ערביאנוס (אמצע שנות ה-90) • מרקוס יוניוס מקסימוס (199-198) |  |
יחסי יפן–קוסובו

| יחסי יפן–קוסובו |
| --- | --- |
יפן: קוסובו


יפן: קוסובו
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 10,887
אוכלוסייה
123,588,993: 1,682,095
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 10,438
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 6,206
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי יפן–קוסובו הם יחסי החוץ שבין יפן לבין הרפובליקה של קוסובו. יפן הכירה בעצמאות קוסובו ב-18 במרץ 2008. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-25 בפברואר 2009. בשנת 1999, טרם קוסובו הכריזה על עצמאותה, שר החוץ היפני, יוהיי קונו, היה איש הממשל היפני הראשון שביקר בקוסובו. בשנת 2004, באירם רג'פי, ראש ממשלת קוסובו, ביקר ביפן.
ייצוג

יפן מיוצגת בקוסובו על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בפרישטינה, בירת המדינה.
קוסובו מיוצגת ביפן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יחסי בלארוס–יפן

| יחסי בלארוס–יפן |
| --- | --- |
בלארוס: יפן


בלארוס: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
207,600: 377,915
אוכלוסייה
9,041,765: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
71,857: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,947: 34,088
משטר
רפובליקה נשיאותית סמכותנית: מונרכיה חוקתית

שגרירות בלארוס בטוקיו
יחסי בלארוס–יפן (ביפנית: ベラルーシと日本の関係, בבלארוסית: Беларуска-японскія адносіны) הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת בלארוס לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלוטמיים רשמיים ב-26 בינואר 1992.
השוואה מדינית

| מדינה | בלארוס רפובליקת בלארוס | יפן יפן |
| --- | --- | --- |
|  שם בשפה הרשמית | בבלארוסית: Беларуска-японскія адносіны | ביפנית: 日本 |
מפה: 
סמל: 
 דגל: 
| עיר בירה והעיר הגדולה ביותר | מינסק קואורדינטות של הבירה = 53°55′N 27°33′E﻿ / ﻿53.917°N 27.550°E﻿ / 53.917; 27.550 | טוקיו קואורדינטות של הבירה = 35°41′N 139°46′E﻿ / ﻿35.683°N 139.767°E﻿ / 35.683; 139.767 |
| הקמה | פירוק ברית המועצות הוכרזה ב-27 ביולי 1990 הוכרה ב-25 באוגוסט 1991 | המאה ה-7 לפנה"ס |
| אוכלוסייה | 9,477,918 נפש (יולי 2020) | 125,507,472 נפש (יולי 2020) |
| צפיפות האוכלוסייה | 45.65 נפש לקמ"ר | 332.11 נפש לקמ"ר |
| שטח | 207,600 קמ"ר | 377,915 קמ"ר |
| אחוז שטח המים | זניח | 0.8% |
| שפות | בלארוסית (רשמית). | יפנים (לאומית); אין שפה רשמית במדינה. |
| דת | 31% נוצרים אורתודוקסים 18% קתולים | 51.82% שינטו 34.9% בודהיזם 4.0% כתות שינטו 2.3% נצרות 7.0% לא ענו |
| תמ"ג | 179,400 מיליון $ | 5,443,000 מיליון $ |
| תמ"ג לנפש | 18,928 $ | 43,368 $ |
| HDI | 0.817 (גבוה מאוד) | 0.909 (גבוה מאוד) |
סחר

הייצוא מיפן לבלארוס לשנת 2011 עומד על כ-47.6 מיליון דולר. המוצרים העיקריים אשר הוצאו לבלארוס הם: מכוניות, מכונות טקסטיל וכלי מכונה.
היצוא מבלארוס ליפן לשנת 2011 עומד על כ-15.08 מיליון דולר. המוצרים העיקריים אשר הוצאו ליפן הם: מוצרים כימיים וציוד חשמלי.
אוכלוסייה משותפת

כמות האזרחים היפניים המתגוררים בבלארוס לשנת 2012 עומד על 39 אזרחים יפניים. ביפן מתגוררים 285 אזרחים בלארוסים.
ערים תאומות

ליפן ובלארוס יש הסכם ערים תאומות אחד:
יפן סנדאי, יפן עם בלארוס מינסק, בלארוס (מ־1967)
יוזף בהם

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1795 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  28 במרץ 1876 (בגיל 81) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1816
 עיסוק:  כנר, מלחין, מורה
 כלי נגינה:  כינור 
 
יוזף בהם (בגרמנית: Joseph Böhm, בהונגרית: Böhm József,‏ 4 באפריל 1795 פשט (הונגריה) – 28 במרץ 1876, וינה) היה כנר, מלחין ומורה יהודי-הונגרי-אוסטרי, שכיהן כמנהל הקונסרבטוריון למוזיקה בווינה. הוא היה אחד המורים למוזיקה החשובים של המאה ה-19 ונחשב למייסד האסכולה הווינאית לכינור.
קורות חיים

יוזף בהם נולד ב-1795 במשפחה יהודית בעיר פשט בהונגריה (בימי השלטון ההבסבורגי). הוא למד לנגן בכינור אצל אביו, שהיה קונצרטמייסטר של התיאטרון בפשט, וקיבל שיעורים גם אצל הכנר הצרפתי פייר רוד. אחיו, פרנץ לודוויג בהם (1846-1788), סבו מצד האם של המתמטיקאי גאורג קנטור, נודע גם הוא ככנר וסולן שעשה קריירה ברוסיה.  
בגיל 8 יצא למשך 4 שנים ל"מסע אמנות" בפולין ואחרי שנת 1813 השתקע בווינה.  
את הקריירה האמנותית הווינאית שלו התחיל בהם בשנת 1816 על ידי רסיטלים שכללו יצירות של רודולף קרויצר ופרנץ וייס.
אחרי נסיעתו של איגנץ שופנציג ירש בהם את תפקידו ופתח ב- 20 בנובמבר 1816  בסדרה של שש הפקות של רביעיות מיתרים מאת בטהובן ו היידן. הוא ביצע אותן יחד עם חברי רביעיית שופנציג לשעבר שהתפרקה אחרי הפסקת תמיכת הנסיך רזומובסקי ויציאתו של שופנציג לסיורים לחוץ לארץ.
הוא שיתף פעולה גם עם הכנר קרל מריה פון בוקלט.
בשובו לווינה התמנה בהם ב-1 ביוני 1819 כפרופסור ראשון לכינור בקונסרבטוריון של אגודת ידידי המוזיקה, לימים הקונסרבטוריון או האקדמיה למוזיקה של וינה, שהוקם שנה קודם לכן.
ב-1821 התמנה גם לחבר בתזמורת החצר של הקיסר וחידש את הופעות הרביעייה שהיו נהוגות על ידי שופנציג בפראטר הווינאי.
יחד איתו ניגנו הכנר קרל הולץ, פרנץ וייס ויוזף לינקה. 
לצד יוזף מייזדר, הפך יוזף בהם בשנות ה-1820, לכנר הנודע ביותר בקרב הדור הצעיר של נגני בווינה. התפרסם, בין השאר, שתכופות לא נזקק להביט בתווים בזמן הופעותיו. ערך בהמשך סיורי הופעות באיטליה, בגרמניה ובצרפת. 
לאיטליה ניגן לצד הפסנתרן יוהאן פטר פיקסיס.
בשנת 1823 חזר שופנציג לווינה וגייס מחדש את חברי הרביעייה בהרכב חדש שניגן יצירות מיתרים של בטהובן ושוברט בסדרות קונצרטים שזכו לפרסום רב.  
בסביבות 1827 הפסיק בהם להופיע כסולן וירטואוז ועזב בהמשך את הבמה. המשיך לנגן ברביעייה רק בחוג ידידיו הקרובים בהשתתפות אחדים מתלמידיו. בחוג זה ביצע בין היתר יצירות של בטהובן.
בהם לימד בקונסרבטוריון בווינה למשך כמעט 30 שנה בשנים 1848-1819. הוא פרש בימי מהפכת 1848 בווינה כשהקונסרבטוריון נסגר זמנית. בשנים 1821-1868 היא כיהן לעומת זאת ככנר הראשי של תזמורת החצר. מבקר המוזיקה הנודע אדוארד הנסליק ציין כי סגנון הנגינה של בהם הצטיין ב"ניקיון ללא רבב וטון גדול, אצילי".
עם תלמידיו נמנו ינה הובאי, יוזף יואכים, אדוארד רמני, מיכאל (מישקה) האוזר, היינריך וילהלם ארנסט, יאקוב דונט, גאורג הלמסברגר הבן, יאקוב  גרין וזיגיסמונד בכריך.
בשנת 1821 הוא השתתף ברביעיית מיתרים יחד עם הכנר קרל הולץ, הוויולן פרנץ וייס והצ'לן יוזף לינקה.
יצירות

בהם הלחין רביעיות מיתרים, וריאציות, דואטים, פולונזות, לידר, קטעים לכינור וכו'
לקריאה נוספת

Clive, Peter Schubert and His World: A Biographical Dictionary. Oxford University Press.1997 pp. 17–18. ISBN 0-19-816582-X.
,  Ezra Mendelsohn Modern Jews and their musical agendas, Oxford University Press, 1993, page 9
יוסף ויזינו

| --- | --- |
 לידה:  1450 
 פטירה:  1550  (בגיל 100 בערך) 
 
יוסף ויזינו ( באנגלית Joseph Vecinho ובפורטוגזית José Vizinho ) היה איש מדע יהודי פורטוגזי שפעל במאה ה-15 בחצרו של מלך פורטוגל ז'וּאָאוּ השני בתור רופא, מתרגם ואסטרונום.
חייו האישיים

יוסף ויזינו נולד בעיר קוֹבִילָה בפורטוגל.
בבגרותו למד מתמטיקה ואסטרונומיה אצל האסטרונום היהודי בן קסטיליה אברהם בן שמואל זכות. הוא נחשב לסמכות בתחומו ונמנה עם קבוצת המדענים שהועסקה על ידי המלך ז'וּאָאוּ השני.
בשנת 1497 נאלץ להתנצר ואימץ את שם המשפחה מֶנְדֶז (מֶנְדֶס או מֶנְדֶש, בכתב לטיני: Mendes) . בנו, פרנסיסקו מנדז ויזינו, היה אסטרולוג בחצר המלך. בשלב מסוים ברח לפרארה שם חזר לשמו המקורי עזרא ויזינו. בסידור התפילה תמונות תְחִנוֹת תְפִלוֹת ספרד - סידור ספרדי ונציה רפ"ד שהודפס בשנת 1583 בוונציה אפשר למצוא את הפרק פרי עתו "לוח המועדים וראשי חודשים ופרשים והפטרות לכל השנה ... סדרו וחברו הישיש והנעלה עזרא ויזינו"
בן נוסף, אברהם (אלפונסו מנדז) היה רופא.
נכדו מִגוּאֶל מָנוּאֶל ויזינו היה קוסמולוג ורופא.
עבודתו המדעית > תרגום

יוסף ויזינו תרגם מעברית ללטינית, לספרדית ולפורטוגזית את עבודתו של מורו אברהם זכות החיבור הגדול - על חכמת הניווט באמצעות התכונה ומפות השמים.
התרגום ללטינית יצא לאור בשנת 1496 תחת השם "אלמנך פרפטום" בבית הדפוס של שמואל ד'אוֹרטָס (Samuel D'Ortas) ובנו אברהם בלייריה שבפורטוגל, בית דפוס שהתמחה בהדפסת ספרי תנ"ך והלכה.
מלבד המהדורה הלטינית, הודפסה באותו בית דפוס ובאותה השנה מהדורה בה הטבלאות בשפה הלטינית אך הוראות החישוב (canon) בספרדית.
תרגומיו של יוסף ויזינו בשפות השונות הודפסו פעמים רבות והיו מוכרים בכל רחבי אירופה. הם שימשו לא רק לניווט בלב ים אלא גם לעריכת לוחות שנה כפי שאפשר לראות בחיבורו של רבי יוסף בן שם טוב בן יהושע חי שהודפס בסלוניקי בשנת 1568. בחיבור שהופיע תחת השם שארית יוסף – על מלכת העִבּוּר וחישובי לוח השנה  נכלל:
"ביאור לוחות כה"ר אברהם זכות בלשון לעז מועתקים בהעתקה נוצרית לה"ר יוסף ויזינו נ"ע והם כ"ג פרקים בתוספת ביאור ומשלים חדשים למען ירוץ הקורא בהם בלי מכשול בהנאה"
עבודתו המדעית > מדידות אסטרונומיות

בשנת 1483, יוסף ויזינו נשלח למפרץ גינאה על ידי המלך ז'וּאָאוּ השני כדי לפתח שיטה למדידת גובה השמש באמצעות האצטרולב ששופר על ידי האסטרונום היהודי מפרובנס יעקב בן מכיר אבן תיבון. טכניקה זאת הייתה הכרחית עבור הימאים הפורטוגזים שהפליגו דרומה לאורך חופי אפריקה ובמיוחד במפרץ גינאה שם החזיקה פורטוגל במונופול הימי מאז שנת 1494. על מנת לאפשר ניווט באמצעות השמש במקום ניווט באמצעות כוכב הצפון נדרש יוסף ויזינו לנסח ולבדוק חוקים חדשים לחישוב קו הרוחב, למדוד את קו הרוחב עבור כל המקומות בהם עברו הימאים הפורטוגזים ולעדכן בהתאם את הטבלאות האסטרונומיות הכלולות באלמנך פרפטום.
עבודתו המדעית > הקשר למסעות קולומבוס

כאשר כריסטופר קולומבוס הציג את תוכניותיו למציאת נתיב שייט מערבי להודו לפני המלך ז'וּאָאוּ השני בשנת 1484, המלך כינס ועדת מומחים וביניהם יוסף ויזינו כדי שיעריכו את סיכויי ההצלחה. הוועדה פסלה את התוכנית בטענה שהתוכנית מבוססת על הערכת חסר של היקף כדור הארץ. לאחר שתוכניתו אושרה על ידי המלכים הקתוליים פרדיננד ואיזבלה בשנת 1492 הוא הצטייד, לקראת יציאתו למסע הראשון, בתרגום לספרדית של אלמנך פרפטום, שהיה עדיין בצורת כתב יד, בו הוא השתמש לאורך כל מסעותיו.
מסופר גם שחיזוי ליקוי ירח ב - 29 בפברואר 1504 באמצעות הטבלאות הציל את חייו ואת חיי אנשי הצוות שלו כאשר ספינתו עלתה על שרטון בז'מאיקה.
עבודתו המדעית > המעבר ללוח השנה הגרגוריאני

בשנת 1515, יוסף ויזינו, על פי דרישתו של מלך פורטוגל מנואל הראשון, הציג לפני האפיפיור לֵאוֹ העשירי את חוות דעתם של האסטרונומים הפורטוגזים בנושא ביצוע שינויים בלוח השנה היוליאני. מטרת השינוי הייתה בין היתר קביעה יותר מדויקת של המועדים בהם יחול חג הפסחא. האסטרונומים הפורטוגזים התנגדו לשינויים המוצעים.
שישים שנה מאוחר יותר, בשנת 1577 תומאס דָה אוֹרטָה ומִגוּאֶל מָנוּאֶל ויזינו, נכדו של יוסף ויזינו, הציגו לפני האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר, לפי דרישתו של המלך החשמן אנריקה, חוות דעת מבוססת בחלקה על ניתוחו של המתמטיקאי והקוסמולוג היהודי - הפורטוגזי פדרו נונש ובחלקה על ניתוחים שביצעו באופן עצמאי, אשר הצביע על הליקויים בהצעות שהוגשו לשינוי לוח השנה. כתב היד של חוות דעת זאת, שנשמר בוותיקן, הושאל לתערוכת אקספו דובאי 2022 לצורך תצוגה.
הערות שוליים

↑  VECINHO (VIZINO), JOSEPH - JewishEncyclopedia.com, www.jewishencyclopedia.com
↑  María José Parra Pérez, Estudio y edición de las traducciones al árabe del Almanach perpetuum de Abraham Zacuto, 2013-09-25
↑  Columbus Sets Sail - Judaic Treasures, www.jewishvirtuallibrary.org
↑  יוסף בן שם טוב בן ישועה חי, ספר שארית יוסף : על מלאכת העבור, באתר www.nli.org.il
↑  Navegações Portuguesas, cvc.instituto-camoes.pt
↑  Edouard Roditi, Sephardic Cartographers, European Judaism: A Journal for the New Europe 4, 1970, עמ' 35–37
↑  מערכת אתר הידען, פחד ויראה: ליקויי חמה במשך הדורות, באתר הידען - Hayadan, ‏2006-03-28
↑  Angela Lopes, M. Elfrida Ralha, Carlos Vilar, Time and Pedro Nunes’ pursuit of mathematical certainty in Research Seminar on History and Epistemology of Mathematics, 185–204
↑  Renascença, Pavilhão da Santa Sé mostra documento português raro na Expo Dubai - Renascença, Rádio Renascença, ‏2021-10-08 (ב־European Portuguese)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137406258  ISNI: 0000 0000 5526 0142  LCCN: no2007136309  NTA: 18308361X  SELIBR: 341492  SUDOC: 149887108  VIAF: 7770983   WorldCat (עם VIAF): 7770983
יוזף ארפאד, ארכידוכס אוסטריה

יוזף ארפאד, ארכידוכס אוסטריה (בהונגרית: Habsburg–Lotaringiai József Árpád;‏ 8 בפברואר 1933 - 30 באפריל 2017) היה חבר בסניף הפלטיני ההונגרי של בית הבסבורג-לורן.
ביוגרפיה

יוזף ארפאד נולד ב-8 בפברואר 1933 בבודפשט, ליוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה ולאנה, נסיכת סקסוניה, בתם של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה ולואיזה, ארכידוכסית אוסטריה. הוא היה נין של גיזלה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
בצעירותו הוא קיבל תואר בכלכלה מאוניברסיטת ליסבון. יוזף ארפאד התחתן עם מריה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השמיני וקרולינה די קונטי ריניון. הם נישאו אזרחית ב-25 באוגוסט 1956 ובטקס דתי ב-12 בספטמבר 1956 בברונבאך, ורטהיים אם מיין, באדן-וירטמברג, גרמניה, ממנה נולדו לו שמונה ילדים. לאחר פטירת סבו, יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה, בשנת 1962, ירש יוזף ארפאד את תאריו. באחרית ימיו חי יוזף ארפאד בספרד, וב-30 באפריל 2017 הוא מת במדריד.
משפחתו

ב-25 באוגוסט 1956 התחתן יוזף ארפאד עם מריה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השמיני וקרולינה די קונטי ריניון, ממנה נולדו לו שמונה ילדים:
יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה (1957).
מילונה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1958), התחתנה עם צ'ארלס-הנרי דה רמבורס.
יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1960), התחתן עם הנסיכה מרגרטה פון הוהנברג, נכדתו של מקסימיליאן, דוכס הוהנברג.
מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1961), התחתנה עם ריימונד ואן דר מיידה.
אנדראס אוגוסטינוס, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1963), התחתן עם הרוזנת מריה כריסטינה פון האצפלדט-דנהוף.
אלכסנדרה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1965), התחתנה עם וילהלם דה וויט.
ניקולאוס, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1973), התחתן עם אוגניה דה קאלונייה גוריאה.
יוהנס, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1975), התחתן עם מריה גבריאלה מונטנגרו וילמיזאר.
הערות שוליים

↑  archiduc Joseph-Arpad de Habsbourg-Lorraine, chef de la Maison palatine de Hongrie (1933-2017)
↑  Muere en Madrid el archiduque José Árpád de Habsburgo-Lorena. Obituary by Count Miklós Cseszneky
↑  "European Royalty during World War II:Genealogical Tables Descendants of Archduke Joseph of Austria, Count Palatine of Hungary, 1801-1945". אורכב מ-המקור ב-2016-01-26. נבדק ב-2009-01-26.
↑  Darryl Lundy (25 נוב' 2004). "Maria Prinzessin zu Löwenstein-Wertheim-Rosenberg". ThePeerage.com. נבדק ב-2009-07-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paul Theroff. "LÖWENSTEIN". Paul Theroff's Royal Genealogy Site. נבדק ב-2009-07-21.
ימאל גט"ן

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  7 באפריל 2005 – הווה (19 שנים) 
 מיקום המטה:  Yar-Sale 
 קואורדינטות:  71°16′24″N 72°05′36″E﻿ / ﻿71.27323°N 72.09322°E﻿ / 71.27323; 72.09322 
 ענפי תעשייה:  גז טבעי, petroleum-gas industry 
 מוצרים עיקריים:  גז טבעי נוזלי 
 הכנסות:  13,764,427,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  −77,202,070,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח:  −68,396,057,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 הון עצמי:  −94,149,728,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
  
 www.yamalspg.ru
 he
 
טקס הטעינה של מכלית הראשונה בפרויקט ימאל גט"ן
ימאל גט"ן (ברוסית: Ямал-СПГ) הוא פרויקט להפקה, הנזלה ואספקה של גז טבעי בחצי האי ימאל, בצפון סיביר שברוסיה. במסגרת הפרויקט מתוכננת הקמת מפעל עבור ייצור גז טבעי נוזלי (גט"ן) בעל קיבולת של כ 16.5 - מיליון טון בשנה, בהתאם לשדה הגז בחצי האי ימאל, כאשר עתודות הגז מוערכות ב-926 מיליארד מ"ק, וכן מתוכנן נמל לטעינת מוצרים למכלית גז טבעי נוזלי. ההשקעות בפרויקט נאמדות ב -27 מיליארד דולר.