דוד אנוך
ספרו Taking Morality Seriously: A Defense of Robust Realism > רקע – הפולמוס לגבי טבעו של המוסר

הפולמוס לגבי טבעו של המוסר רחב, ונע בין עמדות רבות. הדיון האתי עוסק בשאלות כגון כיצד נכון לחיות, מה פשרם של טוב ורע, אילו חובות יש לנו ועוד. עמדה ריאליסטית מתאפיינת בהיותה כזו המאמינה כי שיפוטים מוסריים הם שיפוטים עובדתיים שקיימים, וכן כי יש לנו דרך לבחון את נכונותם. העמדות הריאליסטיות נחלקות ביניהן לעמדות נטורליסטיות, ולעמדות שאינן נטורליסטיות. עמדה ריאליסטית נטורליסטית תגרוס כי ניתן לתת דין וחשבון מלא לשיפוטים מוסריים במונחים פיזיקליים ומנטליים. להלן סוגי העמדות המרכזיות לגבי אופיו של המוסר:
נון קוגניטיביזם – לפי סוג עמדות זה, שיפוטים מוסריים אינם מבטאים האמנות או טענות עובדתיות, אלא רק יחס רגשי. כך, טענה לפיה "אסור להשפיל", תוסבר על ידי נון קוגניטיביסטית כאנלוגית ל"איכס, השפלה" או "להשפיל אחרים זה דוחה". לפי עמדות אלו, לא ניתן לייחס משמעות של "נכונות" או "שקריות" לטענות מוסריות.
רלטיביזם מוסרי – עמדה רלטביסטית גורסת כי שיפוטים מוסריים אכן מהווים טענות עובדתיות, ומכאן שניתן לייחס להם ערכי אמת או שקר. עמדה רלטיביסטית קוהרנטית מסבירה במה תלויים השיפוטים המוסריים, כאשר בדרך כלל התשובה היא שאמיתות התכנים המוסריים תלויה בפרט, בחברה/בתרבות השופטת אותם, או בחברה/בתרבות המקבלת את ההחלטות מושא השיפוט. כך, למשל, לפי עמדה רלטיביסטית מסוימת, פעולה מסוימת היא מוסרית אם על-פי החברה השופטת היא נתפסת כמוסרית.
תאוריית טעות – לפי עמדה זו, השיפוטים המוסריים מקורם בטעות היות שהם עוסקים בתופעה שאינה קיימת, ולכן השיח המוסרי שגוי מיסודו. המחזיקים בתאוריה זו כן יכולים לייחס ערך אמת לטענות מסוימות, אך במובן הריק בלבד (vacuous). כך, לפי המחזיק בתאוריית טעות, טענה לפיה "אין לי חובה מוסרית לעזור לעניים" תהיה נכונה משום שאין חובות מוסריות באופן כללי.
ספקנות מוסרית – לפי עמדה זו, קיים ספק אימננטי ביכולת שלנו לשפוט שיפוטים מוסריים, המעקר את כל הדיון האתי. לפי עמדה זו, שיפוטים מוסריים אכן מהווים טענות ויכולים להיות אמיתיים או שקריים, אך אין לנו הכלים לבחון אותם.
ריאליזם מוסרי – לפי עמדה זו, תכנים מוסריים אכן יכולים להיות אמיתיים או שקריים, אך הם גם אובייקטיביים במובן זה שאינם תלויי חברה או אדם. עמדה זו אינה שוללת את החשיבות של נורמות תרבותיות או רצונות של פרטים, אך חשיבות זו תהיה קונטינגנטית בלבד, ותנבע מנורמות לבר חברתיות. כך, למשל, ריאליסט יכול לטעון כי אין מקום להשפיל אנשים, אך השאלה אילו פעולות תיחשבנה משפילות תהיה תלוית חברה ואדם.
העמדה הריאליסטית יכולה להיות נטורליסטית ולא נטורליסטית. לפי עמדה נטורליסטית, כל שנדרש כדי להסביר האם פעולה היא בלתי מוסרית ניתן להסבר במונחים עובדתיים רגילים – כיצד הפעולה תגרום לאנשים להרגיש, מה יהיו ההשלכות שלה בעולם, ועוד. לפי עמדה לא נטורליסטית, לא די בכך, אלא יש מרחב של עובדות נורמטיביות המשפיע על נכונות הפעולה. להמחשת האבחנה, ניתן לחשוב על מצב ובו אנו נדרשים לשפוט האם פעולה כלשהי פסולה. לאחר בדיקה, מצאנו כי פעולה זו תשפיל מאוד אנשים, ותגרום להם להרגיש רע, וכל זאת - בלי שום תועלת נראית לעין. הנטורליסט יחשוב שדי בכך כדי להסביר מדוע פעולה זו פסולה, ואילו הנון-נטורליסט, יתור אחר עובדה נורמטיבית - למשל, כזו לפיה "להשפיל אנשים זה רע".
בתוך מרחב העמדות הלא נטורליסטיות, ישנן עמדות הרואות בתכנים המוסריים כאלה התלויים באנשים, ברצון האל או בנורמות שקיימות מחוץ לזמן ולמרחב (נון-נטורליזם). מבחינה תאולוגית, אדם דתי אינו מחויב לכך שתכנים מוסריים מקורם ברצון האל, אלא יכול להיות וולונטריסט, דהיינו, מי שמאמין שהמוסר קודם לאל. בימינו, הוולונטריסט הטיפוסי יאמין שהאל יודע את תוכנו של המוסר ופועל לפיו.