stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המרכז הרפואי האזורי לנדשטול
תולדות בית החולים

הקמת בית החולים החלה בשנת 1951 והוא נקרא בתחילה בית החולים הכללי מס' 320. בשנת 1953 נפתח בית החולים רשמית ובשנה שלאחר מכן קיבל את השם בית החולים הכללי מס' 2.
בשנות התשעים, במסגרת ארגון מחדש לאחר תום המלחמה הקרה, נסגרו מספר בתי חולים צבאיים אמריקאים בגרמניה או הוסבו למרפאות, וב-1997 נותר לנדשטול בית החולים הצבאי האמריקאי היחיד באירופה. אז הוסב שמו לשמו הנוכחי.
במרוצת השנים טיפל בית החולים בנפגעים מאירועים רבים, לרבות הפיגוע בבסיס הנחתים האמריקאים בביירות ואסון התצוגה האווירית ברמשטיין, ב-4,000 נפגעים ממלחמת המפרץ ו-800 נפגעים מהפעילות הצבאית האמריקאית בסומליה. במהלך מלחמת האזרחים ביוגוסלביה טופלו בבית החולים אזרחים בוסנים שנפגעו בסרייבו. לבית החולים הובאו נפגעים מהפיגועים בשגרירויות ארצות הברית באפריקה ובמשחתת קול. חלק מסגל בית החולים יצא לטפל באזרחים ברואנדה לאחר רצח העם שם.
לאחר פרוץ מלחמת עיראק ב-2003 החלו לזרום נפגעים רבים אל בית החולים. אז תוגברו בו שירותי הטראומה והוא הוכר במרכז טראומה בדרגה I. לאחר תום מלחמת עיראק והנסיגה ההדרגתית של צבאות המערב מאפגניסטן פחתה הפעילות בבית החולים וסיווגו הורד למרכז טראומה בדרגה III.
בשנת 2013 היו בבית החולים 147 מיטות אשפוז ובנוסף 218 מיטות עבור פצועים המוטסים אליו לפני העברתם לארצותיהם. בנוסף לשירותי הטראומה היו בו בין השאר שירותי אונקולוגיה, נוירוכירורגיה, מיילדות וטיפול נמרץ ביילודים ופסיכיאטריה. עבדו בו 3,300 אנשי סגל רפואי מהצבא, חיל האוויר והצי של ארצות הברית ועובדים אזרחיים. בממוצע היו בו 6,900 אשפוזים ו-1,100 לידות מדי שנה.
בשנת 2005 התיר צבא ארצות הברית תרומת איברים להשתלה מפצועי קרבות שנפטרו בבית החולים, ומאז ועד 2010 נתקבלו ממנו 142 איברים להשתלה.
בבית החולים קיימים חדרי אירוח עבור בני משפחות של פצועים קשים המובאים אליו.
בשנת 2014 החלו העבודות להקמת מתחם חדש שיחליף את מתחם בית החולים המיושן, בתקציב פדרלי אמריקאי של 990 מיליון דולר. בניית המרכז החדש צפויה להסתיים בשנת 2021.
ראו גם

הוהנפלס (בסיס צבא)
הערות שוליים

↑  מקור: דף מידע על בית החולים
↑  מקור: http://pulitzercenter.org/articles/germany-us-hospital-landstuhl-organ-donations.
↑  מקור: ידיעה באתר העיתון Stars and Stripes.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0464 1526  LCCN: n2016187660  VIAF: 8018147425869545040004   WorldCat (עם VIAF): 8018147425869545040004 
הכניסה לחדר המיון בבית החולים, 2011
הילארי

הילרי בחבל הבסקים הצרפתי
הילרי (מבסקית: hil - מת, harri - אבן, בתרגום חופשי: "אסטלה" או "מצבה") הוא השם שניתן לאסטלה בצורת דיסק, המאפיינות קברים באזור ארץ הבסקים. המצבות הללו מעוצבות בצורת דיסק ופונות אל השמש. לעיתים הן מעוטרות בסמלים נוספים. בחפירות ארכאולוגיות נמצאו קברים כאלה במערב אירופה, ברוסיה, בסוריה ובארמניה, ולכן סביר להניח שצורת הקבורה הזאת הייתה קיימת בכל רחבי אירופה, אם כי נשתמרה במיוחד ברחבי ארץ הבסקים.
המצעד השווייצרי

אחד מהלוגואים של המצעד השווייצרי.
המצעד השווייצרי (בגרמנית: Schweizer Hitparade) הם מצעדי המכירות המוזיקליים העיקריים של שווייץ. במצעדים מדורגים הסינגלים והאלבומים הנמכרים ביותר בסוגות המוזיקליות השונות בשווייץ.
המצעדים השווייצרים כוללים את:
מצעד 75 הסינגלים (מפורסם מאז 1968)
מצעד 100 האלבומים (מפורסם מאז סוף 1983)
מצעד 25 אלבומי האוסף
מצעד 30 שירי האירפליי
מאז 2010 הוקמו מטעם מדיה קונטרול, שני מצעדים המבוססים על נתונים מחבל רומנדי בשווייץ – חבל דוברי הצרפתית במערב המדינה:
מצעד 20 הסינגלים של רומנדי
מצעד 50 האלבומים של רומנדי
שני המצעדים מתעדכנים מדי שבוע בימי ראשון, ומפורסמים בפומבי בבוקר של יום רביעי הקודם לו.
הערות שוליים

↑  lescharts.ch - Les charts de la Suisse Romande, lescharts.ch
| מצעדי מוזיקה |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | דרום אפריקה • המזרח התיכון וצפון אפריקה • ניגריה |  |
| אסיה | אינדונזיה • הודו • הונג קונג • המזרח התיכון וצפון אפריקה • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • יפן • ישראל • לבנון • סין • פקיסטן • קוריאה הדרומית • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • אירלנד • אסטוניה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד (הולנד טופ 40 • מצעדי הולנד) • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • ליטא • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה (שירי קרואטיה • טופ ליסטה) • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית • מקסיקו (איירפליי • שירי מקסיקו • טופ 100 • מוניטור לטינו) • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל (טופ 100 ברזיל • שירי ברזיל • ברזיל הוט 100) • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • קולומביה |  |
| אמריקה המרכזית | אמריקה המרכזית • הונדורס • קוסטה ריקה |  |
הטיסה לירח

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  ארז'ה
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 מקום התרחשות:  סילדאביה 
 הוצאה
 הוצאה:  Casterman
 תאריך הוצאה:  1956
 מספר עמודים:  62
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מ. מזרחי
 תרגום:  אריה חשביה
 סדרה
 סדרת ספרים:  הרפתקאותיו של טינטין
 ספר קודם:  ארץ הזהב השחור
 הספר הבא:  החוקרים על הירח
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003668704, 001120198
 
הטיסה לירח (בצרפתית: Objectif Lune) הוא הספר ה-16 בסדרת הקומיקס טינטין מאת הרז'ה. רצועות הקומיקס של הספר הוצגו לראשונה בשנת 1956 בצבע.
הספר תורגם לעברית בשנת 1969 על ידי אריה חשביה.
עלילה

טינטין וקפטן האדוק מגיעים לאחוזת מרלינספייק, שם מספר להם נסטור שלפני שלושה שבועות ביקר זר אצל פרופסור קלקולוס, ולאחר שעה ארוכה של דיבורים ארז הפרופ' את מזוודתו והלך עם הזר.
כעבור כמה דקות מגיע מברק מקלקולוס, המספר להם שהוא נמצא בסילדאביה והם מוזמנים להצטרף אליו.
טינטין, הקפטן ושלגי נוחתים בסילדאביה, שם מקבל את פניהם אדם המציג את עצמו כשליחו של קלקולוס ואומר להם לבוא אִתו. הם נוסעים אתו ובדרך עוברים מחסומי צבאיים שונים, עד שמגיעים למתחם בו שוהה קלקולוס. הפרופסור מראה להם את המתחם - מרכז "ספרודז" למחקר אטומי, מציג בפניהם את עוזרו האישי פרנק וולף ומספר להם כי הוא הוזמן למרכז כדי לעמוד בראש המחלקה האסטרונאוטית, תחום בו הוא מתמחה, ותוכניתו היא להנחית אדם על הירח. הוא מסביר להם כי הזמין אותם כדי שיצטרפו לטיסתו לירח. כמו כן הוא מציג בפניהם את מנהל המרכז, מר בקסטר.
למחרת מלווה פרנק וולף את טינטין, שלגי והאדוק לסיור. הוא מראה להם את הכור האטומי, בו הופכים מטילי אורניום למטילי פלוטוניום, ואת הטיל, איקס-פלר-6, שקלקולוס מתכנן לשלוח לירח כדי לאסוף מידע חיוני לטיסתם.
בלילה חודר מטוס בלתי מזוהה לשטח האווירי של מרכז ספרודז, ומוריד שלושה צנחנים. צנחן אחד נהרג ואילו שני האחרים לא נתפסו.
למחרת מגיעים צמד הבלשים תומסון ותומפסון למתחם. טינטין מודיע למר בקסטר שברצונו להתאוורר בטיפוס על ההרים שסביב המרכז. הוא מטפס על ההרים ומגיע אל אחד מפתחי האוורור של המתחם. הוא ממתין ללילה, ואכן בלילה הוא רואה אדם בלתי מוכר, כנראה אחד הצנחנים, מקבל משהו מבעד לפתח האוורור. הוא מאיים על הצנחן באקדח, אבל הצנחן השני שלא נראה יורה בו, והוא מאבד את ההכרה ומאושפז במרפאת המרכז.
למחרת, מגיע טינטין לטקס שיגור הטיל איקס-פלר-6. הטיל אמור להקיף את הירח ולחזור עם מידע חשוב. הטיל משוגר ואכן מקיף את הירח, אך בחזרתו משתלטת עליו תחנת אלחוט בלתי מזוהה. הטיל כמעט נפל לידיהם אך קאלקולוס, בעצתו של טינטין, פוצץ את הטיל. נודע כי כעת לא יוכן עוד טיל ניסוי, הטיל הבא יהיה זה שיטיס את טינטין וידידיו לירח.
לאחר מספר שבועות, מכנס מר בקסטר את כל המשתתפים בטיסה ומודיע להם שההכנות הסתיימו, ובעוד שבוע בשעה 1:34 אחר חצות הם ימריאו לירח.
ביום המיועד יוצאים טינטין, שלגי, האדוק, קלקולוס ווולף לאזור השיגור ועולים לטיל. הטיל ממריא בהצלחה, אך כל מי ששהה בטיל התעלף מלחץ האוויר שנוצר בהמראה. אנשי ספרודז מנסים ללא הרף ליצור קשר עם הטיל, אולם ללא הועיל.
עלילת הספר ממשיכה בספר "החוקרים על הירח".
פיתוח הספר

כבר בשנת 1947, בזמן שעבד על אסירי השמש, שקל הרז'ה את הרעיון של הרפתקה על הירח ורצה לכתוב את הספר מייד לאחר שיסיים את אסירי השמש, אך אשתו ז'רמיין וחברו הקרוב מרסל דאיי שכנעו אותו לסיים קודם את ארץ הזהב השחור, שהיה מצויר בחציו.
בניסיון לדייק בהיבטים המדעיים של הספר, התייעץ ארז'ה עם ידידו המדען ברנרד הוולמנס וקרא ספרים ומאמרים שונים על אסטרונאוטיקה. כמו כן נעזר בתמונות ותרשימים של טילים, והתכתב בנושא עם הפיזיקאי אלכסנדר אננוף. הוא שאף שהספר יהיה מציאותי ככל האפשר: "ללא חייזרים, ללא מפלצות, לא הפתעות."
את טיל הירח ביסס הרז'ה על עיצוב הרקטה V-2, אשר פותחה על ידי מדענים גרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא קנה דגם של הרקטה ולקח אותו עימו לפריז, שם הראה את הדגם לאננוף ושאל אותו אם טיל הירח עשוי להיראות כך. לאחר מכן, במהלך ציור הקומיקס, הוא ועוזריו נעזרו במודל זה כדי לשרטט את טיל הירח.
המורכבות והאורך של העלילה התישו את הרז'ה עד כדי כך שהסתכן בהתמוטטות עצבים, לכן החליט לקחת הפסקה של שמונה עשר חודשים. הוא הסביר את היעדרותו במכתב שנשלח משווייץ בה שהה, וצירף ציור בו הוא מציג את עצמו עייף, שמוט בכורסה, וציוריו זרוקים על האדמה.
הערות שוליים

↑  Peeters Benoît, Methuen Children's Books, 1989, עמ' 94
↑  Lofficier Jean-Marc, Harpenden, Hertfordshire: Pocket Essentials, 2002, עמ' 65
↑  Thompson Harry, Hodder and Stoughton, 1991, עמ' 142-143
↑  Dominique Maricq and Didier Platteau, Tintin et la Lune, 2009
| הרפתקאותיו של טינטין |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | ארז'ה • בוב דה מור • אדגר פ. ז'אקובס |  |
| דמויות | טינטין • קפטן האדוק • פרופסור קלקולוס • תומסון ותומפסון • ביאנקה קסטאפיורה • דמויות נוספות |  |
| אוגדנים | טינטין בארץ הסובייטים • טינטין בקונגו • טינטין באמריקה • הסיגרים של פרעה • הלוטוס הכחול • האוזן השבורה • האי השחור • שרביטו של אוטוקר • הסרטן בעל צבתות הזהב • הכוכב המסתורי • תעלומת ה"חד-קרן" • אוצרו של רקהם האדום • שבעת כדורי הבדולח • אסירי השמש • ארץ הזהב השחור • הטיסה לירח • החוקרים על הירח • פרשת קלקולוס • כרישי הים האדום • טינטין בטיבט • תעלומת תכשיטי הזמרת • טיסה 714 לסידני • טינטין והפיקורוס • טינטין ואלף ארט |  |
| סרטים | הסרטן בעל צבתות הזהב (1947) • טינטין וגיזת הזהב (1961) • טינטין והתפוזים הכחולים (1964) • טינטין ומקדש השמש (1969) • טינטין ואגם הכרישים (1972) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) |  |
| סדרות טלוויזיה | הרפתקאותיו של טינטין מאת ארז'ה (1958–1962) • הרפתקאותיו של טינטין (1991–1992) |  |
הטיל הגרמני V-2 בעת השיגור. טיל זה היווה מקור השראה מרכזי להרז'ה בעיצוב טיל הירח
הכומר מדיבלי

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסדרה
 סוגה:  סיטקום
 יוצרים:  ריצ'רד קרטיס, Paul Mayhew-Archer 
 כותבים:  ריצ'רד קרטיס פול מייהו-ארצ'ר
 בימוי:  דיואי המפריז (עונות 1–2)
 שחקנים:  דון פרנץ' טרוור פיקוק גארי וולדהורן ג'יימס פליט ג'ון בלות'ל ליז סמית' רוג'ר לויד-פק אמה צ'יימברס
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  20
 הפקה
 מפיק:  ג'ון פלומן סו ורצ'ו (עונה 2) מרגוט גאוואן דאפי (עונה 3)
 מפיקים בפועל:  ריצ'רד קרטיס פיטר בנט-ג'ונס
 חברת הפקה:  Tiger Aspect Productions
 הפצה:  Banijay UK 
 מוזיקה:  הווארד גודל
 אורך פרק:  25–30 דקות (פרקי הסדרה) 55–60 דקות (פרקי ספיישל)
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 תקופת שידור מקורית:  10 בנובמבר 1994 – 1 בינואר 2007
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הכומר מדיבלי (באנגלית: The Vicar of Dibley) הוא סיטקום בריטי ששודר לראשונה בערוץ BBC One החל מ-10 בנובמבר 1994 עד 22 בינואר 1998. עוד שודרו סדרות ספיישל בחורפים של שנת 1999/2000, 2004/5 ו-2006/7. העלילה מתרחשת בעיירה בדיונית בשם דיבלי במחוז אוקספורדשייר. בעיירה ממונה אישה לתפקיד הכומר בעקבות השינויים בכנסייה האנגליקנית שאפשרה הסמכה של נשים לכמורה.
הסדרה זכתה מספר פעמים בפרס הקומדיה הבריטי (בהם פרס השחקנית הקומית הטובה ביותר לאמה צ'יימברס), שני פרסי אמי הבין-לאומי, והייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה. בסקר של ה-BBC שנערך ב-2004 לבחירת הסיטקום הטוב ביותר בבריטניה הגיעה הסדרה למקום שלישי.
לסדרה נוצרו שישה פרקי ספיישל קצרים עבור מופע הצדקה "קומיק ריליף", האחרון שבהם ב-2015.
צוות השחקנים

| שחקן | דמות | מספר פרקים |
| --- | --- | --- |
| דון פרנץ' | הכומר ג'רלדין גריינג'ר (אחר כך קנדי) | 20 |
| גארי וולדהורן | דייוויד הורטון, MBE, ‏FRCS | 20 |
| רוג'ר לויד-פק | אוון ניואיט | 20 |
| טרוור פיקוק | ג'ים טרוט | 20 |
| ג'ון בלות'ל | פרנק פיקל | 20 |
| ג'יימס פליט | הוגו הורטון | 20 |
| אמה צ'יימברס | אליס הורטון (טינקר) | 20 |
| ליז סמית' | לטישה קרופלי | 7 |
| שחקן | דמות | מספר פרקים |
| --- | --- | --- |
| ריצ'רד ארמיטאג' | הארי ג'ספר קנדי | 2 |
| סיימון מקברני | ססיל, מנצח המקהלה | 4 |
| קלייב מנטל | סיימון הורטון | 2 |
| פיטר קפלדי | טריסטן קמפבל | 2 |
| פטרישה קיין | דוריס טרוט | 3 |
| קילי הוז | רוזי קנדי | 2 |
| אדוארד קלסי | מר האריס | 2 |
יו בונוויל – הכומר ג'רמי אוגילבי
מל גדרויץ' – מרי טינקר, אחותה של אליס
ריצ'רד גריפית'ס – בישוף מולברי
מירנדה הארט – סוזי
אליסטר מקגוואן – די ג'יי ברדיו
פאם רודס, קיילי מינוג, טרי ווגן, הדוכסית מיורק, ג'רמי פקסמן, דארסי בוסל ושון בין הופיעו בדמות עצמם בפרק אחד בסדרה.
ריצ'רד איואייד, אורלה בריידי, פיונה ברוס, אנט קרוסבי, ג'וני דפ, רות ג'ונס, דמיאן לואיס, מורין ליפמן, ג'ניפר סונדרס, סטינג, סטיבן טומפקינסון ואמה ווטסון הופיעו בפרקים שנוצרו עבור התוכנית "קומיק ריליף".
רקע

יוצר הסדרה הוא ריצ'רד קרטיס, והיא נכתבה עבור השחקנית דון פרנץ' על ידי קרטיס ופול מייהו-ארצ'ר. הדמות הראשית היא יצירה של ריצ'רד קרטיס, אבל הוא ודון פרנץ' התייעצו עם ג'וי קרול, שהייתה אחת הנשים הראשונות שהוסמכו לכמורה.
פרסים

פרסי הקומדיה הבריטית – 1997, 1998, 2000
פרסי הטלוויזיה הלאומית – 1998
פרס אמי הבינלאומי – 1998, 2001
פרס באפט"א לטלוויזיה – 1998 (מועמדות), 1999 (מועמדות), 2000 (מועמדות), 2001 (מועמדות), 2005 (מועמדות), 2007 (מועמדות)
הסיטקום הטוב ביותר בבריטניה (2004) – מקום שלישי
אתרי צילומים

על אף הסדרה מתרחשת בעיירה בדיונית באוקספורדשייר, הצילומים נערכו בכפר טורוויל שבבקינגהאמשייר ובכנסייה "St Mary the Virgin". בכפר צולמו סדרות טלוויזיה נוספות כגון "רציחות במידסומר", "לילה טוב מיסטר טום", "צ'יטי צ'יטי בנג בנג", "מיס מארפל" ו"המלחמה של פויל". חזית ביתו של דייוויד הורטון אינו בטורוויל אלא בכפר ליטל מיסנדן בבקינגהאמשייר.
הכותרות בפתיחת כל פרק מציגות צילומי אוויר של כביש M40, סטוקנצ'רץ' גאפ, צ'ילטרן הילס באוקספורדשייר ובבקינגהאמשייר והכפר טורוויל.
שיר הנושא

שיר הנושא הוא מזמור לדוד ה' רועי לא אחסר בלחן של הווארד גודל, ובביצוע של מקהלת קתדרלת כרייסט צ'רץ' באוקספורד, והסולן הוא ג'ורג' המפריז.
הערות שוליים

↑  Joy Carroll (בספטמבר 2002). Beneath the Cassock: The Real-life Vicar of Dibley. HarperCollins. ISBN 0-00-712207-1. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Entertainment | Emmy success for Vicar of Dibley". BBC News. 24 בנובמבר 1998. נבדק ב-27 באפריל 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "French, Dawn (1957–) Biography". BFI Screenonline. נבדק ב-27 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ABC Classic FM Music Details: Saturday 10 June 2000". Australian Broadcasting Corporation. נבדק ב-27 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
המרכז לחקירת ומניעת תאונות אוויריות (ברזיל)

| --- | --- |
סמל המערכת למניעת תאונות אוויר

 מידע כללי
 מדינה:  ברזיל 
 מטה מרכזי:  ברזיליה 
 אתר רשמי
 
סמל המרכז לחקירת ומניעת תאונות אוויריות של ברזיל
המרכז לחקירת ומניעת תאונות אווירונאוטיות (CENIPA, Centro de Investigação e Prevenção de Acidentes Aeronáuticos) היא סוכנות חקירות של חיל האוויר הברזילאי שאחראית לחקר תאונות אוויריות בברזיל, הנפקת המלצות בטיחות ובשל היותה ארגון צבאי גם בעלת סמכויות לחקור תאונות אוויריות בין מטוסים צבאיים, או מעורבות של מטוס צבאי בתאונה אזרחית. הוקמה ב-1971 וכפופה למשרד ההגנה.
היסטוריה

הסוכנות הוקמה כחלק מהמערכת לחקירת ומניעת תאונות אוויריות (Sistema de Investigação e Prevenção de Acidentes Aeronáuticos ,SIPAER).
ב-7 ביוני 1982 צורפה למערכת גם הוועדה הלאומית למניעת תאונות אוויריות (Comitê Nacional de Prevenção de Acidentes Aeronáuticos ,CNPAA).
המרכז מנפיק דו"חות, מסקנות והמלצות למגוון רחב של ארגונים ממשלתיים בברזיל כמו חיל האוויר, הסוכנות הלאומית לתעופה אזרחית ומשרדי ממשל שונים.
המפקח מגרה (סדרת טלוויזיה, 2016)

| --- | --- |

 מבוסס על:  המפקח מגרה מאת ז'ורז' סימנון
 סוגה:  דרמת פשע
 כותבים:  סטיוארט הרקורט, גאי אנדרוז 
 שחקנים:  רואן אטקינסון (המפקח מגרה)  Leo Staar  איידן מקארדל  שון דינגוול  לוסי קוהו  מארק היפ 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 מפיק:  ג'רמי גווילט
 חברת הפקה:  Ealing Studios Maigret Productions
 מוזיקה:  סמואל סים 
 שידור
 רשת שידור:  ITV 
 פורמט (תמונה):  16:9 1080i
 תקופת שידור מקורית:  28 במרץ 2016 – 24 בדצמבר 2017 
 קישורים חיצוניים
 http://www.stillking.com/films/maigret
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המפקח מגרה (באנגלית: Maigret) היא סדרת טלוויזיה בריטית בהפקת רשת ITV שעלילתה מתרחשת באמצע שנות ה-50 בצרפת. הפרק הראשון שודר ב-28 במרץ 2016, השני בחג המולד 2016. עונה שנייה (גם היא של שני פרקים) שודרה בשנת 2017. זהו עיבוד לספריו של ז'ורז' סימנון המציג את הבלש הצרפתי הבדיוני ז'ול מגרה, אותו מגלם רואן אטקינסון. במאי 2018 דווח כי הסדרה בוטלה על ידי ITV. הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית ב-31 באוגוסט 2019, בערוץ Ovation.
פרקים

| # | שם | תאריך שידור |
| --- | --- | --- |
| 1 | Maigret Sets a Trap | 28 במרץ 2016 |
| 2 | Maigret's Dead Man | 25 בדצמבר 2016 |

| # | שם | תאריך שידור |
| --- | --- | --- |
| 3 | Maigret's Night at the Crossroads | 16 באפריל 2017 |
| 4 | Maigret in Montmartre | 24 בדצמבר 2017 |
צוות השחקנים

רואן אטקינסון כפקד ז'ול מגרה
לוסי קוהו כמאדאם מגרה
שון דינגוול כמפקח ז'נבייה
ליאו סטאר כמפקח לפואינטה
מארק היפ כדוקטור מוירס
יו סיימון כד"ר פול
קולין מייס בתפקיד פקד לוגנון
איידן מקארדל כשופט קומיליו
הפקה > עונה 1

הפרקים צולמו בעיקר בבודפשט ובסנטאנדרה, הונגריה, כפריז של שנות ה-50.
רואן אטקינסון, המגלם את ז'ול מגרה, הוא מעריץ גדול של הספרים ואמר, "אני זולל את הרומנים של מגרה כבר הרבה שנים ואני מאוד מצפה לגלם דמות כל כך מסקרנת, בעבודה בפריז, בתקופה מרתקת בתולדותיה."
הפקה > עונה 2

ב-17 ביוני 2016, לפני עלייתו של הפרק השני, ולאחר הפופולריות של הראשון, הזמינה ITV שני פרקים נוספים שההפקה שלהם הייתה אמורה להתחיל בנובמבר 2016, ולהימשך עד פברואר 2017.
הערות שוליים

↑  The Montmartre episode at 1:26:41 shows a calendar dated 1955.
↑  "Rowan Atkinson starts filming ITV drama Maigret". ITV. נבדק ב-25 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kirsten Howard (2018-05-30). "Maigret has been cancelled". Den of Geek!. נבדק ב-2019-01-20.
↑  "Maigret • Rowan Atkinson kann auch ernst (und Krimi!)". Hörzu (בגרמנית). 2018-06-05. נבדק ב-2019-01-20.
↑  "Following the Success of "Versailles" and "Riviera," Ovation Returns to France with "Maigret"". The Futon Critic. 15 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Follow in the footsteps of Rowan Atkinson’s Maigret… in Budapest, RadioTimes 16th April 2017, accessed 29 July 2018
↑  Nicola Methven (8 בספטמבר 2015). "Rowan Atkinson to get serious as filming for ITV remake of Maigret begins". Daily Mirror. נבדק ב-25 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IMDB.com". נבדק ב-19 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ismét Magyarországon forgat Mr. Bean, Szentendréből francia kisváros lett, 29 January 2017, retrieved 3 August 2018
↑  "ITV Press Centre - "ITV commissions further Maigret films starring Rowan Atkinson"". ITV Press Centre. נבדק ב-17 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
מדרגות ג'זסיטה בבודפשט שימשו כמדרגות במונמארטר
מבנים אלה ברחוב אלקוטמאני, סנטאנדרה, שימשו לצילומי הפרק "מגרה במונמארטר".
המערכת הגבישית הטטרגונלית
ראו גם

מערכת גבישית
לקריאה נוספת

Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., pp. 64 - 65, ISBN 0-471-80580-7
הערות שוליים

↑  מיוונית טטרגון – "מרובע"
↑  באנגלית Ditetragonal Dipyramidal או גם Ditetragonal bipyramidal שני קצות הגביש יכולים להסתיים בפירמידה.
↑  מיוונית חצי צורה
↑  באנגלית Tetragonal Scalahedron
↑  באנגלית Tetragonal Disphenoidal, דיספנואיד הוא פאון הבנוי מארבעה משולשים שווי שוקיים או שוני צלעות זהים או יתדון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4573827-0
המרכז הרפואי זיו

| --- | --- |
 מראה בית החולים מכביש 89
מראה בית החולים מכביש 89
 על שם:  רבקה זיו 
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים כללי, מרכז הוראה ומחקר, בי"ס לאחיות
 אוניברסיטה:  הפקולטה לרפואה בצפת
 בעלים:  מדינת ישראל
 מנכ"ל:  פרופ' סלמאן זרקא
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1910
 שירותים
 מיטות:  310
 אתר רשמי
 גאוגרפיה
 מיקום:  צפת
 קואורדינטות:  32°57′13″N 35°29′34″E﻿ / ﻿32.953611°N 35.492778°E﻿ / 32.953611; 35.492778
  (למפת צפת מוגדלת) זיו(למפת צפת רגילה) זיו
 
סמליל המרכז עד 2020
המרכז הרפואי זיו בצפת הוא בית חולים ממשלתי כללי אשר נועד לשירות תושבי הגליל העליון ורמת הגולן והמבקרים באזור. הוא נושא את שמה של מייסדת ארגון "ויצו", רבקה זיו.
המבנה המרכזי של בית החולים ממוקם בצידה הדרומי של העיר צפת. בבית החולים כ-310 מיטות אשפוז והוא מפעיל מרפאות חוץ, בית יולדות ומחלקה פסיכיאטרית (במבנה נפרד) ומחלקת ילדים נפרדת.
החל מחודש אוגוסט 2021 מנהל בית החולים הוא ד"ר ענאן עבאסי שהחליף את פרופ' זרקא לאחר שזה מונה לפרויקטור הקורונה.
היסטוריה

ב-1907 החלה הקמת בית חולים יהודי בצפת ביזמת הברון רוטשילד ובסיוע רפואי מקצועי מודרני של ההסתדרות הציונית הדסה. בית החולים היה סגור משיקולי תקציב, ונחנך לראשונה ב־1911 בעקבות האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי. לאחר מכן שירת בית החולים גם את מושבות העלייה הראשונה הצפוניות, ראש פינה, יסוד המעלה, מחניים, משמר הירדן ומטולה. שני מבני בית החולים היו בצורת האותיות "ב" ו-"ח" והצוות הורכב מרופאים ואחיות שהובאו על ידי הדסה במיוחד מארצות הברית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 החרימו שלטונות האימפריה העות'מאנית את בית החולים והפכו אותו לבית חולים צבאי (יחד עם בית החולים הסקוטי ששירת את האוכלוסייה הערבית המקומית ב"בית בוסל", שהפך לימים לבית הבראה). בשנת 1921 נפתח בית החולים שנית בחסות "הדסה" כבית חולים לחולי שחפת ובית יולדות. בין השנים 1924–1926 ניהל את בית החולים ד"ר משה קריגר. כבית חולים כללי לאזור נפתח בית חולים מנדטורי ממשלתי, אך הוא שירת בעיקר אוכלוסייה ערבית בעוד האוכלוסייה היהודית העדיפה להגיע לבית החולים "שוויצר" בטבריה.
בין השנים 1927–1948 ניהל את בית החולים לחולי ריאה, הד"ר פנחס וייל. סגנו היה הד"ר אברהם צפרוני. רופא ריאות בכיר שהצטרף למחלקת ריאות ושחפת, בשנת 1947 היה הד"ר יוסף רקובר.
עם פרוץ מלחמת העצמאות פונו חולי השחפת לזכרון יעקב ובית החולים החל לשמש כבית חולים צבאי של כוחות הרפואה של ההגנה וצה"ל בראשות רופא מתנדב מאנגליה, ד"ר יעקב צימרמן. בית החולים פעל בתנאים קשים ללא חומרי הרדמה ותרופות. ב-1949 הפך בית החולים להיות בית חולים ממשלתי ישראלי, אך שימש בעיקר כבית יולדות ובית חולים פסיכיאטרי.
מחלקת היולדות הוקמה ב-1954 על ידי ד"ר צבי (אימרה) מנדל, שעל שמו נקראת היום מחלקת הנשים.
בשנת 1958 מונה למנהל המחלקה הכירורגית ד"ר אליהו בן-טובים, שהוביל אותה במשך 22 שנה. בין השנים 1962–1972 הוקם המבנה המודרני החדש של בית החולים, שתוכנן על ידי האדריכל משה זרחי. ראש הממשלה גולדה מאיר פנתה למשפחת זיו והציעה לקרוא את בית החולים על שם רבקה זיו, נשיאת ויצו שנפטרה ב-1966 (בתמורה לתרומה). בית החולים הוטל כמעט מיד עם פתיחתו למלחמת יום כיפור וקלט מאות פצועים מקרבות רמת הגולן. בהמשך קלט את פצועי התקפות הקטיושות על הגליל, את פצועי מלחמת לבנון הראשונה ועוד, בנוסף לשירותו הכללי את התושבים והמבקרים באזור. בעת פעילות צבאית בלבנון היה בית החולים למוקד בעל חשיבות אסטרטגית משום שנמצא במרחק טיסת מסוק של דקות ספורות מזירת הקרבות.
בעת מלחמת לבנון השנייה הותקף בית החולים בירי טילים וספג פגיעות קטיושה ישירות. לדברי מנהלו טיפל בית החולים בכ-900 חיילים, יותר מכל בית חולים אחר בארץ, ובאזרחים רבים נפגעי מתקפת הטילים על צפון הארץ. גם חלק מעובדי בית החולים עצמו נפגעו בעת מילוי תפקידם. למרות זאת לא נמצא תקציב למיגון בית החולים. כחלק מהפקת הלקחים הוחלט לתגבר את מערך הטראומה של בית החולים.
פרופ' אלכסנדר לרנר, ראש החוג לאורתופדיה בפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן, מומחה עולמי לפציעות מלחמה ואחד ממייסדי שיטת איליזרוב בארץ, מונה למנהל המחלקה האורתופדית, ובית החולים החל לקלוט באופן נדיר גם מטופלים מחו"ל.
בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, משנת 2013 ואילך, החל בית החולים לטפל בפצועים קשה, מורדים ואזרחים, אשר חצו את הגבול מסוריה במטרה לזכות בטיפול רפואי.
בשנים 2020-2023 עבר בית החולים שיפוץ מקיף, במסגרתו שודרגו כלל המחלקות בבית החולים, המבנה המרכזי, המחלקה לרפואה דחופה-מיון ומרפאות החוץ, כולל חידוש סביבתי מחוץ לבית החולים, והוספת מקומות חנייה, וכן נפתח מרכז קניות בכניסה לבניין הראשי של בית החולים.
לקריאה נוספת

Moshe Zarhy. Health Facilities in Israel, Dom publishers, 2014. pp. 177-193. ISBN 978-3-86922-340-7
הרפואה, גיליון מיוחד : מרכז רפואי זיו, עורך אורח : ד"ר סלמאן זרקא, כרך 155, חוברת 4, אדר ב'-ניסן תשע"ו, אפריל 2016.
המצפה

| --- | --- |

 מייסד:  שמעון מנחם לאזר 
 תאריכי הופעה:  15 באפריל 1904 – מרץ 1921 (כ־16 שנים)
 שפה:  עברית 
 
המצפה היה שבועון עברי שיצא לאור בקרקוב שבפולין בין השנים 1904–1914, 1917–1921 בעריכת שמעון מנחם לאזר. "המצפה" היה מעין המשך של "המגיד" שנסגר ב-1903.
"המצפה" היה בעל אופי ציוני-דתי, מקורב לתנועת "המזרחי" שקמה ב-1902.