stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדור ז'ולדוש

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1893 
 פטירה:  1970 (בגיל 76 בערך) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקצוע:  איש צבא 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (18 במאי 1965) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אנדור ז'ולדוש
 
אנדור ז'ולדוש (בהונגרית: Zsoldos Andor; סנטש, 9 בדצמבר 1893 – בודפשט, דצמבר 1970) היה קצין צבא הונגרי, ששירת במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. חסיד אומות העולם על הצלת יהודים.
בשנים 1942–1943 הוא היה מפקד יחידת יהודים בשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי) באזור דרום הונגריה (צפון סרביה של היום). הוא הגן בכל כוחו על חיי פקודיו. הוא קיבל את תואר חסיד אומות העולם בירושלים בשנת 1965 על מאמצי ההצלה האנושיים שלו. בתו הצעירה, ז'וז'אנה ז'ולדוש, הייתה אשתו השנייה של במאי הקולנוע והצלם המפורסם, אישטוואן הומוקי נאג'י .
מוצא, לימודים, צבא

ז'ולדוש הוא נצר למשפחה מפורסמת בסנטש. סבו ג'וניור פרנץ ז'ולדוש היה המייסד של התעשייה בסנטש והפך לאזרח מכובד של העיר. אביו בשם זהה היה מהנדס מכונות, הבעלים של מפעל הלחם הראשון (מאפייה תעשייתית) בסנטש, ואחת הדמויות הבולטות בחיים הציבוריים של העיר. אמו הייתה וילמה נאג'י.
אנדור ז'ולדוש סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בגימנסיה של סנטש בשנת 1912. לאחר מכן נרשם לאקדמיה למסחר בבודפשט, שם קיבל תואר. בשנת 1914 הוא גויס לצבא לגדוד החי"ר המשותף ה-101 בבקשצ'בה. עד מהרה הועבר לאוראדיה, שם סיים את הכשרתו כקצין מילואים בינואר 1915. שנה לאחר מכן קיבל דרגת סג"ם ובנובמבר 1917 סגן מילואים. הוא השתחרר בנובמבר 1918 וחזר הביתה לסנטש לאחוזה המשפחתית. הוא התחתן עם ברטה שטאמר. נולדו להם שתי בנות: ברטה וז'וז'אנה. הוא הועלה לדרגת קפטן בשנת 1926.
מפקד פלוגת היהודים

הוא גויס שוב במלחמת העולם השנייה ומה-15 ביוני 1942 היה מפקד מחנה שרות העבודה 105/6 של הגיס החמישי של הצבא ההונגרי בסגד. 264 אזרחים הונגרים, סרבים וקרואטים ממוצא יהודי היו תחת פיקודו. עם פלוגתו הופנה לסומבור שבדרום. בשל אישיותו האנושית ומעשיו האנושיים התחבב במהירות על פקודיו. אופייני לאיש שכאשר יצא הביתה לחופשה, ז'ולדוש הקלוויניסטי המאמין אמר שוב ושוב לאשתו, "אני רואה בהם את פני ישו המשיח."
כשהוא מתעלם מהוראות הפיקוד מעליו, הוא עשה כל שביכולתו כדי להפוך לנסבלים את חייהם של אנשי פלוגתו שעבדו במאמצים על אנושיים: הוא בלם את אנשי הסגל הזוטר להתאכזר ליהודים, לא איפשר לצמצם את מנות המזון וקרה לא אחת שהוא הסיע במכוניתו למרפאה את פועלי הכפייה היהודיים שהתמוטטו מתשישות. באחת הפעמים, שני אנשי עובדי כפייה של הפלוגה נידונו למוות על ידי בית דין צבאי בשל "גרימת נזק בעבודתם הרשלנית והמזיקה". ז'ולדוש הורה על ביצוע פסק הדין רק לפרוטוקול, אך לא בפועל. מעבר לכך הוא הציל את עובדי פלוגתו מספר פעמים ממוות בטוח. שלושה מהשורדים רשמו את מעשיו וזכויותיו של הקפטן שלהם בכתב. מסמך ביד ושם מתאר את מעשיו.
נגד אנדור ז'ולדוש ונגד קצין נוסף מפקודיו, שאנדור אשבוט, הוגשה תלונה על ידי אחד המקורבים אליהם בעל דרגה קפטן: האשמה הייתה התנהגותם הפילושמית. בתלונה ששרדה, המהנדס ששימש כקצין בפלוגה יאנוש נאג'י התלונן כי "לאנשים הנ"ל" יש "מערכת יחסים משפחתית" עם היהודים, הם לא מקפידים על כללי המזון המחמירים ומספקים יותר מזון לעובדי הכפייה ממה שמותר. הם לא מקפידים מספיק על אכיפת משמעת העבודה, הפקודים החולים מקבלים טיפול רפואי ורשאים לקבל מבקרים וחבילות. התלונה לא השיגה את מטרתה. אנדור ז'ודוש נלקח בשבי באוסטריה בתום המלחמה.
השנים שלאחר המלחמה

ז'ולדוש חזר לביתו לסנטש בשנת 1945 והחל לעבוד כחקלאי באחוזתו, אך איבד את כל רכושו במהלך הלאמותו. בשל הערה בתעודת השחרור הצבאית הרשמית שלו :"מגלה זרות ובלתי אמין." הוא לא הצליח להשיג משרה שתאמה את השכלתו ומעמדו ולכן בשנת 1950 עבר עם אשתו לבודפשט. שם התפרנס מעבודות מזדמנות: כשומר לילה, כמדביק כרזות, כשוטף כלים בבית קפה, כשרת בגן החיות, לבסוף, הגיע לאולפן סרטים כמחסנאי בשל השתדלות חתנו. שם הוא יכול היה לעבוד עם בתו. הוא עזר בעיקר בצילומי סרטי טבע. פרש לגמלאות בשנת 1958.
בינתיים, פקודיו לשעבר בפלוגת עבודות הכפייה, אלה ששרדו את השואה ועלו לישראל, העידו במכון יד ושם בירושלים על מאמצי הצלה של מפקדם לשעבר. ועדת המכון הגישה חוות דעת חיובית ואנדור ז'ולדוש הוזמן לישראל לטקס החגיגי של הענקת התואר חסיד אומות העולם. את הזמנת מדינת ישראל מסר לז'ולדוש אחד מעובדי הכפייה שלו לשעבר, ד"ר ג'רג' סקיי. אנדור ז'ולדוש ואשתו הצליחו לשהות שלושה חודשים בישראל בשנת 1965 כאורח רשמי של הממשלה. התואר הגבוה הוענק על ידי הנשיא המדינה באופן אישי ב-18 במאי. הוא היה אז האדם ה-138 בעולם, השביעי מהונגריה שקיבלו את התואר.
ז'ולדוש נפטר בבודפשט אך קברו בסנטש נמצא בבית העלמין סדר, מול בית הלוויות. הוא נח בקבר המשפחתי עם אשתו ובתו הצעירה ז'וז'וזנה.
פרסי הצטיינות והוקרה

סיגנום לאודיס
מדליית הכסף הקטנה של האבירות ההונגרית
צלה הצוות קרל
מדליית הפציעה
מדליית חסיד אומות העולם
ספרות עליו

Papp Vilmos: „Maradj mindig Ember…” Reformátusok Lapja 1965. aug. 29. 1. p.
Dr. Homoki-Nagy Istvánné Zsoldos Zsuzsanna = Vallomások Szentesről. Szerk.: Bodrits István. Szentes, 1990. p. 115-118.
Papp Vilmos: Emlékezetes presbiterek. Zsoldos Andor (1893-1970) = Presbiter 2001. május–június 11. p.
Jeney Attila: A magyar százados, akit „cádik”-ká emeltek = Jeney Attila: A vád, ami védőbeszéd lehetett volna. Budapest, Kairosz Kiadó, 2013. p. 35-46.
The Righteous Among The Nations. Zsoldos, Family. Rescue story
The Righteous Among The Nations Zsoldos Andor (1893 - ? ) Personal Information
Vágvölgyi Zoltán: Zsoldos Andor. Egy szentesi polgár a Világ Igazainak névsorában. Szentes, 2017.
הערות שוליים

↑  Labádi Lajos: Ifj. Zsoldos Ferenc élete és munkássága = Ifj. Zsoldos Ferenc: Amire emlékszem. Egy szentesi iparos legény vándorútja. Szentes, 2013. p. 59-93.
↑  Zsoldos Ferenc = Szentesi Lap 1912. febr. 4. p. 2-3.
↑  A szentesi magyar kir. állami főgymnasium értesítője, 1911-1912. Közzéteszi: Szőke József. Szentes, 1912. 105. p.
↑  "Familytrees (Családfák)". אורכב מ-המקור ב-2017-11-17. נבדק ב-2017-11-17.
↑  Jeney Attila: A vád, ami védőbeszéd lehetett volna. Budapest, Kairosz Kiadó, 2013. p. 35-36.
↑  Papp Vilmos: Emlékezetes presbiterek. Zsoldos Andor (1893-1970) = Presbiter 2001. május–június 11. p.
↑  Papp Vilmos: Emlékezetes presbiterek. Zsoldos Andor (1893-1970) = Presbiter 2001. május–június 11. p.
↑  Weis Ignác, Grünberger Pál, Deutsch Andor: Tanúvallomások. Zsoldos Andor. (kézirat, Yad Vashem) Idézi: Jeney Attila: A vád, ami védőbeszéd lehetett volna. Budapest, Kairosz Kiadó, 2013. 40-44. p.
↑  Nagy János feljelentése 1942. szeptember. 14. (kézirat, Hadtörténeti Levéltár) = Jeney Attila: A vád, ami védőbeszéd lehetett volna. Budapest, Kairosz Kiadó, 2013. 132. p.
↑  uo. 36. p.
↑  Zsoldos Andor tartalékos százados kartotékja (kézirat, Hadtörténeti Levéltár) = Jeney Attila: A vád, ami védőbeszéd lehetett volna. Bp., Kairosz K. 2013. 140. p.
↑  Jeney Attila: A vád, ami védőbeszéd lehetett volna. Bp., Kairosz K. 2013. p. 36-37.
↑  Dr. Homoki-Nagy Istvánné Zsoldos Zsuzsanna = Vallomások Szentesről. Szerk.: Bodrits István. Szentes, 1990. p. 117.
↑  Hangosfilm. Zsoldos Andor.
↑  Jeney Attila: A vád, ami védőbeszéd lehetett volna. Budapest, Kairosz Kiadó, 2013. 37. p.
↑  u.o.
↑  Papp Vilmos. Emlékezetes presbiterek. Zsoldos Andor (1893-1970) = Presbiter 2001. május–június 11. p.
↑  "The Righteous Among The Nations. Zsoldos, Andor". אורכב מ-המקור ב-2017-11-17. נבדק ב-2017-11-17.
↑  Righteous Among the Nations Honored by Yad Vashem by 1 January 2017. HUNGARY
↑  Dr. Homoki-Nagy Mária közlése
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1048045528  VIAF: 306372604   WorldCat (עם VIAF): 306372604 
קברו של אנדור ז'ולדוש בבית העלמין סדר בסנטש.
תחנת מרכז הסחר העולמי

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  4 במרץ 2016
 אדריכל:  סנטיאגו קלטרווה 
 מיקום
 מיקום:  דרום מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°42′42″N 74°00′38″W﻿ / ﻿40.711787°N 74.010525°W﻿ / 40.711787; -74.010525
 אתרים סמוכים:  מגדל החירות, גראונד זירו
 תחנות סמוכות:  תחנת אקסטנג' פלייס, תחנת אקסטנג' פלייס 
 מידע על התחנה
 סוג התחנה:  תחנת קצה
 שם המערכת:  Port Authority Trans-Hudson
 בעלים:  רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי
 רציפים:  4
 קווים העוברים בתחנה:  ניוארק - מרכז הסחר העולמי, הובוקן - מרכז הסחר העולמי
 נוסעים בשנה:  12 מיליון (2006)
  (למפת ניו יורק מוגדלת) הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיתחנת מרכז הסחר העולמי(למפת ניו יורק רגילה) הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיתחנת מרכז הסחר העולמי
 
החלל המרכזי בתחנה, המכונה Oculus - "עין". הקירות עשויים קורות ברזל צבועות לבן וחלונות זכוכית צרים ביניהם, והם הולכים ומתקרבים האחד לשני עם הגובה. למעלה סקייליט (חלון בתקרה) שנפתח יום אחד בשנה לזכר נפגעי פיגועי 11 בספטמבר
תחנת מרכז הסחר העולמי (באנגלית: World Trade Center Transportation Hub, נקראת בקיצור World Trade Center) היא תחנת רכבת תחתית ומרכז תחבורתי במנהטן שבניו יורק. התחנה מהווה תחנת קצה לשירות הרכבת התחתית PATH (ראשי תיבות של Port Authority Trans-Hudson - חוצה-ההדסון של רשות הנמלים), ומקשרת את דרום מנהטן לניוארק ולהובוקן. התחנה, כמו מערכת PATH כולה, שייכת לרשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי ומתופעלת על ידה. התחנה צמודה למרכז הסחר העולמי החדש, במנהטן תחתית. מבנה התחנה הנוכחי, שנפתח במרס 2016, תוכנן על ידי האדריכל הספרדי הנודע סנטיאגו קלטרווה ומהווה נקודת ציון עירונית ויזואלית חשובה. העלות הגבוהה של בנייתה - מעל 4 מיליארד דולר - הופך אותה לתחנת הרכבת היקרה בעולם.
היסטוריה > טרמינל ההדסון

התחנה נפתחה לראשונה בשנת 1909 תחת השם "טרמינל ההדסון" על שם נהר ההדסון הסמוך. מיד עם פתיחתה זכתה התחנה להצלחה עצומה: בשנת 1914 עברו בתחנה מעל ל-30 מיליון נוסעים, וב-1925 הוכפל המספר. עם התפשטות הרכב הפרטי ובניית הגשרים והמנהרות החוצים נהר ההדסון, צנח מספר הנוסעים בתחנה, שב-1927 הגיע לשיא של 113 מיליון, לקרוב ל-26 מיליון בשנת 1958. מדינת ניו ג'רזי, הבעלים והגוף המתפעל של התחנה, היה מעוניין למסור אותה לרשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי. בתחילה סירבה הרשות, אך לאחר מכן הועלה רעיון בניית מרכז הסחר העולמי במיקום צמוד לתחנה, והרשות הסכימה להעברת האחריות אליה.
היסטוריה > תחנת מרכז הסחר העולמי

עם בניית מרכז הסחר העולמי בשנות השישים, נבנתה תחנה תחנת רכבת חדשה בצמידות לטרמינל ההדסון הישן, שנהרס. את התחנה, שנחנכה בשנת 1971, שירתה מערכת מסילתית חדשה, קרובה יותר לרכבת תחתית מאשר לרכבת כבדה, שהופעלה על ידי רשות הנמלים ונקראה PATH. בתחנה החדשה עברו כ-85 מיליון נוסעים בשנה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 ונפילתם של מגדלי התאומים, נהרסה התחנה והושבתה. ב-2003 הוקמה באותו מקום תחנה זמנית, שהשתמשה בחלקים שלא נפגעו מהתחנה הישנה. בתחנה הזמנית הוצבו קירות אמנות ופסיפס לזכר קרבנות הפיגועים ולציון הגדולה והחוסן של העיר ניו יורק.
היסטוריה > התחנה החדשה והמחלוקת סביבה

עם פתיחת התחנה הזמנית הוצגו התוכניות לבניית התחנה החדשה, שלא נכללה בתוכנית האב המקורית שערך האדריכל דניאל ליבסקינד לשיקום דרום מנהטן אחרי אסון התאומים. ב-2005 ניתן האישור לתוכנית מטעם רשות הנמלים. מתכנן התחנה הוא האדריכל הספרדי סנטיאגו קלטרווה, מתכנן גשר המיתרים בירושלים. תג המחיר הגבוה יחסית של התחנה - 2.2 מיליארד דולר, עורר ביקורת בקרב פקידים ועיתונאים כאחד. זאת במיוחד לאור חשיבותה המשנית יחסית במערך התחבורה בניו יורק - מקום 18 במספר הנוסעים בהשוואה לשאר תחנות הרכבת התחתית בעיר. ביקורת נוספת שהתעוררה היא על עיצובה הייחודי של התחנה, שזכתה לכינויים כמו "ציפור מרוסקת" ו"הדינוזאור". ככל שעבר הזמן גברה הביקורת, גם על אי העמידה בלוחות הזמנים - התחנה אמורה הייתה להיפתח בשנת 2009, וגם על מחירה הגבוה, שלבסוף עלה על 4 מיליארד דולר. מחיר זה הפך אותה לתחנת הרכבת היקרה בעולם.
ב-4 במרס 2016 נחנכה התחנה החדשה, תחת השם "World Trade Center Transportation Hub" - "מרכז התחבורה של מרכז הסחר העולמי".
גם לאחר חנוכת התחנה המשיך הדיון אודותיה. המבקרים הצביעו על המחיר הגבוה לעומת החשיבות התחבורתית המשנית, ועל צורתה השנויה במחלוקת. אחרים טענו שמבנה התחנה והימשכות הבנייה שלה לא עודדו את שיקום דרום מנהטן. מנגד, יש הטוענים כי הביקורת על התקציב הבזבזני ביחס לחשיבות התחבורתית מפספסת את המשמעות של הפרויקט - בין מגדלי הזכוכית הפשוטים של מרכז הסחר העולמי החדש, לבין האנדרטה הלאומית לפיגועי 11 בספטמבר המאופקת מבחינה צורנית, המבנה החדש הוא שיהיה, לדעתם, המחווה האדריכלית המונומנטלית לאסון התאומים. הוא האייקון שיקנה מחדש זהות לאזור כולו, והוא זה שימשוך את מאות אלפי התושבים והתיירים הפוקדים את דרום מנהטן מדי יום. אחרים ראו בתחנה החדשה אחת מתחנות הרכבת היפות בעולם, והשוו אותה לתחנת גרנד סנטרל הניו יורקית הקלאסית.
אדריכלות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התחנה מורכבת מחלק תת-קרקעי רחב, שמשתרע מתחת לאנדרטה הלאומית לפיגועי 11 בספטמבר הסמוכה, ומאולם מרכזי שחלקו העליון נמצא מעל מפלס הקרקע.
גלריה

התחנה מבחוץ, בקדמת התמונה האנדרטה הלאומית לפיגועי 11 בספטמבר
רציפים
אחד החללים בתחנה
מסדרון בתחנה
התחנה לקראת סוף הבניה, 2015
מראה התחנה מבחוץ, מימין אחת הכניסות הישנות לתחנה
התחנה בלילה
מפת קווי מערכת PATH
ראו גם

מרכז הסחר העולמי
האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר
הערות שוליים

↑  ברק פליסקין, בבטן הלווייתן: תחנת הרכבת החדשה בדרום מנהטן היא הישג או כישלון?, באתר Xnet‏, 10 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4317155226711684490003   WorldCat (עם VIAF): 4317155226711684490003
מיו, מיו שלי

| --- | --- |
כריכת הגרסה העברית של הספר
כריכת הגרסה העברית של הספר
 מידע כללי
 מאת:  אסטריד לינדגרן
 איורים:  אילון ויקלנד
 שפת המקור:  שוודית
 סוגה:  ספרות ילדים  פנטזיה אפית
 נושא:  יתמות 
 מקום התרחשות:  סטוקהולם, ארץ מרחקים, ארץ חוץ 
 הוצאה
 הוצאה:  מחברות לספרות
 תאריך הוצאה:  1954
 הוצאה בעברית
 תרגום:  דניאל נחשול
 פרסים
 דויטשר יוגנדליטרטורפרייס (1956) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001863639, 001863640
 
עטיפת הספר המקורית
מיו, מיו שלי (בשוודית: Mio, min Mio) הוא ספר ילדים מסוגת פנטזיה אפית מאת הסופרת אסטריד לינדגרן. הספר יצא לאור בשנת 1954 ותורגם למספר שפות (בהן עברית, ב-1972). בשנת 1956 זכה בפרס גרמני לספרות ילדים (Deutscher Jugendliteraturpreis).
עלילה

העלילה מספרת את סיפורו של בוֹ וילֶם אולסון (המכונה "בוסי"), יתום שוודי כבן עשר הגדל עם הורים מאמצים מהם אינו זוכה לחום ואהבה. חברו היחיד, בֶּנקה, ואביו, מהווים עבורו דוגמה למשפחה חמה אוהבת ואידיאלית. יום אחד מתברר לבוסי שאינו ילד שוודי כלל אלא נסיך, בן מלך מ"ארץ מרחקים". הוא מגיע אל אותה ארץ ומתקבל באהבה ללא גבול על ידי אביו המלך המגלה לו ששמו למעשה מיו. אביו המלך, המתאפיין באפיוניו של אביו של בנקה, קורא לו "מיו, מיו שלי". החיים באי כרי הדשא שבארץ מרחקים מתוארים כאידיליה מושלמת. מיו מתוודע ליום-יום, נער-חבר (המאופיין במידה רבה כחברו בנקה) ומקבל במתנה סוס לבן, המסוגל גם לעופף, בשם מירמיס.
אט אט נודע למיו שעל הארץ מאיים אביר שחור מ"ארץ חוץ" בשם קטו (שאמירת שמו בלבד מחוללת קמילה בטבע והתקדרות עננים). קטו האביר חוטף ילדים ולכן שרוי עצב תמידי על אנשי הארץ. מיו מתוודע גם לנבואה לפיה הוא זה שאמור לצאת ולהילחם עם קטו.
מיו ויום-יום יוצאים למלחמה בקטו, ולאחר הרפתקאות מצליחים לנצח את האביר ולהחזיר את הילדים להוריהם, ועמם את השקט והאושר לממלכה.
הספר כפנטזיה אפית נוצרית

הספר ממלא במובהק מאפיינים של פנטזיה אפית. גיבורו הוא ילד יתום, הוא מעלה על נס את ערך החברות. בילדותו נודע לו שהוא למעשה נסיך ובעל תפקיד משמעותי בעולם מקביל, שיועד לו מכוחה של נבואה. הוא עושה שימוש בנשק קסום (חרב המבקעת אבן) ובגלימת רואה ואינו נראה. הוא מאוים על ידי כוח רשע אדיר ויכול לו.
אלמנט מודגש נוסף הוא ההקרבה עד מוות של אחת הילדות החטופות, הזוכה בעקבות הקרבתה לקימה לתחייה, בדומה לישו.
מאפיינים נוספים

שפתו של הספר, במיוחד בחלקי ההרפתקה היא פיוטית וקסומה. משפטים וביטויים החוזרים על עצמם מקנים ללשון הסיפור קצב, בפרט קריאתו של המלך לבנו "מיו, מיו שלי".
ייחוד נוסף הוא התיאור הארוך והמפורט יחסית של הזמן הטוב והמאושר אותו מבלה מיו עם אביו (המלך) וחבריו בארץ מרחקים, ביחס לפנטזיות אפיות, ההרפתקה המאיימת מתחילה בשלב מאוחר יחסית.
עיבודים

בגרסה האנגלית נקרא מיו כילד שוודי, קרל אנדרס נילסן ומכונה "אנדי", יום-יום נקרא בגרסה האנגלית פּוּמפּוּ.
בשנת 1987 הופק סרט בשם "מיו בארץ מרחקים" (Mio in the Land of Faraway) בקופרודוקציה רוסית-שוודית-נורווגית, עם כריסטיאן בייל כיום-יום (ובנקה) וכריסטופר לי כקטו האביר.
לקריאה נוספת

מיו, מיו שלי, תרגום: דניאל נחשול, איורים: אילון ויקלנד, מחברות לספרות, 1972.
מיו, מיו שלי, תרגום: דנה כספי, איורים: יוהאן אגרקרנס, הוצאת פעמון, 2022.
הערות שוליים

↑   "מיו, מיו שלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4780537-7  VIAF: 188302144   WorldCat (עם VIAF): 188302144
מיכל מוכתר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 ביוני 1981 (בת 43) פתח תקווה, ישראל 
 שם במה:  מיקי
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 עיסוק:  משחק, דיבוב, כוכבת ילדים
 מקום לימודים:  בית צבי 
 בן או בת זוג:  אריק עורי (11 בדצמבר 2017–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיכל (מיקי) מוכתר דניאל-עורי (נולדה ב-25 ביוני 1981) היא שחקנית, מדבבת, וקומיקאית ישראלית. ידועה בשם הבמה והדמות שלה ככוכבת הילדים מיקי.
קריירה

מיכל (מיקי) מוכתר נולדה בשנת 1981 לאבינועם ואילנה מוכתר. מוכתר החלה את דרכה כרקדנית בפסטיגלים בשנים 1995, 1998 ו-2000. היא למדה משחק בבית הספר למשחק בית צבי וסיימה בהצטיינות.
בין תפקידיה של מוכתר היו הכבשה שושנה ב"מותק של פסטיבל 3" ובקלטות הילדים "הכבשה שושנה וחברים" ו"הכבשה שושנה בגן האותיות", הבובה פסטי ב"פסטיבל שירי ילדים 2008", וקופיקו בספין אוף "קופיקו חוקי הג'ונגל". כמו כן שיחקה בסרט "חבורת ראש כרוב" המבוסס על שירי קובי אשרת ובעונה השנייה של "קופיקו". לקראת אמצע 2011, מוכתר הוחלפה בידי ליאור דטאוקר בדיבוב העונה השלישית של קופיקו.
בתיאטרון שיחקה מוכתר במחזמר "אבניו Q", יחד עם מיכל ינאי ועידן אלתרמן, במחזמר "הרפתקאות דורה והפיראטים" בתפקיד מפת האוצר ובהצגה "הענק וגנו הקסום" עם גלית גיאת וגדי רבינוביץ'. מוכתר השתתפה גם במופע של יובל המבולבל, "כוכב המשאלות".
ב-2011 שיחקה בפרק בקומדיית המצבים לנוער "השועלים" של yes, בתור שיילי.
קריירה > קריירת דיבוב

מוכתר עסקה בדיבוב באולפני אלרום ודיבבה את איזבלה גרסיה שפירו ב"פיניאס ופרב", את פיל נפיל בסרטי "פו הדב", את צ'אקה ואת גברת פלאקו מולגואקו ב"בית הספר לקיסר המתחיל" ואת מירטל המייללת ב"הארי פוטר וגביע האש". בנוסף, היא דיבבה בסדרות הטלוויזיה "אלרגי למפלצות", "טרוליות", "כוח G", "אמריקן דרגון", "בלשי הטבע", "רובי גלום", "עילי מכבה האש", "טוטלי ספייס", "הכלב והחתולה: המרדף המטורף" ועוד.
קריירה > בתפקיד "מיקי"

החל מאפריל 2011 היא מגלמת את כוכבת הילדים "מיקי".
ביולי 2011 הוציאה DVD, ובמקביל העלתה מופע עמו הופיעה ברחבי ישראל. בחנוכה של אותה שנה כיכבה במופע "גיבורי האור" לצד יובל המבולבל ודוד חיים. בחנוכה בשנת 2012 עלתה הצגת ההמשך "גיבורי האור 2 - הרפתקה בחלל", שגם בה השתתפה.
ב-29 בפברואר 2012 השתתפה במחזמר רב משתתפים המבוסס על שירי ה-DVD הראשון והשני שלה. ביולי של אותה שנה יצא דיסק נוסף של מיקי בשם "מיקי בחופשה".
ביולי 2013 יצאה סדרה חדשה "מיקי בפארק השעשועים" שכתב אלון גור אריה וביים קובי מחט. בדצמבר של אותה שנה השתתפה מוכתר בהצגה חדשה בשם "הגיבורים" לצד דוד חיים, רועי עוז (בתפקיד רוי בוי) וליאור דטאוקר (בתפקיד קופיקו).
בשנת 2014 השתתפה מוכתר בהצגה חדשה בשם "גיבורי האור הדור הבא" לצד ליאור דטאוקר (קופיקו) ולצד רועי עוז (רוי בוי).
ביולי 2015 יצאה סדרה חדשה בשם "מיקי בספארי". באותה שנה הופיעה שוב במופע "גיבורי האור משימה מהשקמה".
בפסח 2016 השתתפה בהצגה "אקסטרים על גלגלים". בקיץ של אותה שנה יצאה סדרה חדשה בשם "המסעדה של מיקי". בספטמבר של אותה שנה עלתה הצגה "שלגייה ושבעת הגמדים" בכיכוב מוכתר בליווי בית הספר למחול של לימור שולב. בחנוכה של אותה שנה השתתפה מוכתר בהצגה חדשה בשם "גיבורי האור עושים ניסים ונפלאות" לצד ליאור דטאוקר (קופיקו) ולצד רועי עוז (רוי בוי).
ב-13 בנובמבר 2017 התארחה בסדרת הילדים החדשה "המלון של פיני".
ב-28 ביוני 2018 עלתה סדרת הילדים החדשה שלה "מיקי בקרקס" ב-yesVOD kids. ביולי נכנסה לבית "האח הגדול" למופע קצר עם דיירי הבית. בחנוכה של אותה שנה השתתפה מוכתר בהצגה "עולם האגדות" לצד ליאור דטאוקר (קופיקו) ולצד רועי עוז (רוי בוי), לינור אברג'יל, לביא קגן (קוגומלו), קובי פרץ ונתן נתנזון.
השתתפה במופע "מותק של פסטיבל" בשנים 2019, 2021, 2022 ותשתתף גם בשנת 2024.
בשנת 2022 שיחקה במחזמר פרי עטה המבוסס על הסיפור "הבית של יעל".
בשנת 2023 שיחקה את שלגיה במחזמר המבוסס על האגדה "שלגיה ושבעת הגמדים".
חיים אישיים

מוכתר נולדה כבת בכורה לאילנה ואבינועם מוכתר, ולה שלושה אחים קטנים. ב-4 במרץ 1996 נפטר בפתאומיות אחיה השני תום בגיל שש כתוצאה מהתפוצצות עורק בגזע המוח.
במאי 2013 שודרה כתבה על התמודדותה עם סרטן בלוטת התריס ממנו החלימה.
ב-2017 הופתעה בהצעת נישואים על ידי בן זוגה המפיק אריק עורי, המבוגר ממנה ב-14 שנים, בסוף ההצגה "מיקי - עליסה בארץ הפלאות", והשניים התחתנו. לזוג בת ובן.
בנובמבר 2021 חשפה אחרי 15 שנים שעברה תקיפה מינית על ידי אמרגן מוכר.
הערות שוליים

↑  ברוריה אבידן-בריר, מיקי מוכתר: להתנצל כי הבראתי מהסרטן?, באתר nrg‏, 8 בדצמבר 2013
↑  רתם איזק, האמרגן ליווה אותי לדלת, ידיעות אחרונות, גיליון 25239, 4.11.2021, עמ' 28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517243905171  PLWABN: 9810656364705606  BnF: cb14556877v (data)  GND: 110084101  ISNI: 0000 0000 0278 7936  LCCN: n80013951  SUDOC: 08051622X  VIAF: 7628977   WorldCat (עם VIAF): 7628977
מסעוד אלחדד

ערך זה עוסק ברב בראשית המאה ה-20. אם התכוונתם לאב בית הדין בירושלים, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1820 ה'תק"ף מרוקו
 פטירה:  24 ביוני 1927  (בגיל 107 בערך) כ"ד בסיוון ה'תרפ"ז ירושלים
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 ביוני 1927 
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת המקובלים בית אל 
 
הרב מסעוד הכהן אלחדד (לעיתים בראשי תיבות רמה"ח; ~ה'תק"ף, 1820 - כ"ד בסיוון ה'תרפ"ז, 24 ביוני 1927) היה רב, פרשן התלמוד ומקובל. ראש ישיבת המקובלים בית אל במשך כ-24 שנים בראשית המאה ה-20.
כתב ידו וחתימתו של רבי מסעוד הכהן אלחדאד
ביוגרפיה

נולד לחנה ולרב דוד אלחדאד במרוקו, האזור שבו נולד לא ידוע אך יש משערים שנולד בדרום המדינה בסביבות העיר תרודאנת. יחד עם אביו עלה לארץ ישראל בצעירותו, למד בישיבות בירושלים ונישא לרבקה מסעודה, בתם רחל נפטרה בצעירותה. לאחר פטירת אשתו נישא בשנית לקלרה. לאחר נישואיו החל לעסוק בתורת הקבלה והצטרף לחבורת המקובלים שהתרכזה סביב ישיבת המקובלים בית אל.
בשנת ה'תרס"ג (1903), נפטר הרב ששון בכר משה פרסיאדו, ראש ישיבת המקובלים בית אל, אותו הוא מכנה "רב אחאי גאון", והרב מסעוד התמנה תחתיו לכהונת ראש הישיבה כשמפאת גילו המופלג, מונה לצידו הרב נחמן וידאל אנג'יל, כמנהל הישיבה, מאז כונה "הרב החסיד". הוא שימש בתפקידו זה במשך כחצי יובל עד פטירתו בשנת ה'תרפ"ז, (1927). עותק בן 14 כרכים בכתב יד של סידור הרש"ש ששימש אותו בעשרות שנות כהונתו כראש הישיבה ומתוקף תפקידו זה כשליח ציבור של חכמי הישיבה, ושעליו רשם את הערותיו והוספותיו היווה את התשתית למהדורה המודפסת של הסידור שראתה אור בראשית שנות ה-80.
פעמיים הוא יצא כשלוחא דרבנן של קהילת בית אל לערי תוניסיה וצפון אפריקה: בשנת ה'תרנ"א (1891) יצא למדינות צפון אפריקה בשליחות הישיבה, באותה שנה בא לתוניסיה. שליחותו השנייה הייתה בשנת ה'תרס"ב (1902), לרגל המצב כלכלי הקשה בישיבה, והוא נסע למרות שהיה בן למעלה משמונים. הוא הגיע לליסבון בירת פורטוגל שם נפגש עם המקובל הרב ישועה הלוי בעל "לי לישועה", שכיבדו מאוד, סיפק את צרכיו, וקבע עמו לימודו. באותה שנה היה בג'רבה, ונתקבל בכבוד על ידי הרב ישראל זיתון והמקובל הרב משה עידאן. בתוניסיה חלה קרוב לשנה במחלה קשה, ויהודי המקום עזרו לו מאוד, הרב זיתון בפרט סייע לו, והם השיבוהו ארצה עם כמות כסף נכבדה. יהודי תוניסיה סיפרו מעשי פלא אודותיו, וגם בלוב הוא התפרסם כבעל מופת. הוא היה גם פוסק הלכה, ונתן הסכמות לספרים שונים.
בשנותיו האחרונות איבד את יכולתו ללכת בכוחות עצמו ומעריציו היו נושאים אותו על כתפיהם בחגים ובשבתות לבית הישיבה כדי שיוכל לשמש כשליח ציבור כמנהגו. את ספריו הכינו לדפוס מקורביו ותלמידיו, הרב שלום הדאיה ובנו הרב עובדיה הדאיה. מהדורה חדשה של הספרים בתוספת תולדות המחבר ראתה אור בירושלים בראשית שנות ה-90 בידי בעל נינתו, אבישי בר-אושר.
הסופר ש"י עגנון מזכירו ב"לפנים מן החומה", ומתאר את החזן "חכם מסעוד הכהן" ביום כפור, כשהיה בן למעלה ממאה:
”בית אל שם בית הכנסת של קהל חסידים עדת המכוונים הוא... שנה אחת ביום הכפורים התפללתי שם מערב עד ערב (כפי הנראה בשנת ה'תרפ"ו), חזן של חסידי בית אל שבאותו הדור, חכם מסעוד כהן היה, שכשנתמלאו לו מאה שנה, עלה לירושלים ונתנו חסידי בית אל עיניהם בו ומינו אותו שלוחם לפני המקום. אותו היום יצקתי מים על ידו, עם כל אחי הלויים, בשחרית ובמוסף ובנעילה. הרגיש בי והחזיר ראשו והביט בי ונענע לי ראשו ופשט את שתי ידיו לצקת עליהם מים, שאותו החכם הכיר בפניו של כל אדם מאיזה שבט הוא והכיר בי שמשבט לוי אני בא...”
הרב מסעוד הכהן אלחדאד נפטר בגיל 107 בערב שבת כ"ד בסיוון ה'תרפ"ז, 24 ביוני 1927, ונקבר בו ביום, בהלוויה המונית בחלקת הכהנים בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. בשנות השלטון הירדני, חוללו רבבות קברים ברחבי בית הקברות, בהם קברו של הרב מסעוד שמצבתו נעלמה ומקום קברו אותר מחדש בשנת 2016.
בנו הרב יוסף, נפטר בי"ד בשבט ה'תרצ"ה.
לקריאה נוספת

אבישי בר אושר, "לדמותו של מורנו ורבנו חסידא קדישא ופרישא הרב החסיד כמהר"ר מסעוד הכהן אלחדאד זצוק"ל ראש ק"ק חסידים בית אל ירושלים תכב"ץ למלאת שבעים וחמש שנה להסתלקותו", קבץ יום טוב י"א, ישיבת יום טוב, ירושלים, ה'תשס"ב, עמ' 23–43.
יעקב גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל בערכו, ח"ב, ירושלים ה'תשל"ה, עמ' רעד.
שלמה דיין, חכמי המערב בירושלים, ירושלים ה'תשנ"ב, עמ' 297–302.
הערות שוליים

↑  (נפטר בט"ז באב ה'תרמ"ב)
↑  הקדמת המהדירים בראש ספרו של משה אלבז, היכל הקודש, מהדורת "אוצרות המגרב", ירושלים תשס"ה, עמ' י.
↑  (כך העיד הרב אלחדד בהסכמתו לספר "אוצר חיים", ירושלים, ה'תרס"ח)
↑  (לדוגמה בספר "מאמר אסתר", הרב משה דוד חדאד, הקדמה, מעמוד ז, ובעוד מקומות, ג'רבה ה'תש"ו).
↑  (מהדורת ה'תשל"ה, עמ' 31).
↑  הרה"ג מסעוד הכהן ז"ל, דואר היום, 26 ביוני 1927
↑  ראו נוסח המצבה בספרו של מ"ד גאון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257269405171  ISNI: 0000 0001 2012 1334  LCCN: n79015617  NTA: 306332930  VIAF: 171195366   WorldCat (עם VIAF): 171195366