stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאולה
תפוצה

הסאולה מצויה ביערות הלחים של רכס אנאמייט ומזרח הודו-סין ויערות מונסון. סאולות אותרו בעמקי נהרות ערבה בגובה של בערך 300 עד 1,800 מטרים מעל פני הים. מקומות אלה רחוקים מהתיישבות בני-אדם, המכוסה בעיקר ביערות ירוקי-עד ויערות ממוזגים.
הערות שוליים

↑  סאולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292605805171  LCCN: sh00003717 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נרבון

נַרְבּוֹן (בצרפתית: Narbonne, באוקסיטנית: Narbona, בעברית מסורתית נרבּונה) היא עיר באוקסיטניה שבצרפת בה מתגוררים כ-55,000 תושבים.
היסטוריה

נרבון נוסדה בגליה בשנת 118 לפני הספירה כקולוניה Narbo Martius שהייתה בנקודת ההצטלבות של הדרך הרומית מאיטליה לספרד, הוויה דומיטיה (אנ') והדרך שעברה לאורך צרפת, הוויה אקויטניה (אנ'), על חוף נהר האודה. במטרה להצמיח את נרבון כאלטרנטיבה למרסיי, שהתמרדה נגד השלטון הרומאי, קיבלו חיילי הלגיון העשירי של יוליוס קיסר חלקות אדמה באזור. בהמשך, הייתה נרבון לבירה של הפרובינציה הרומאית גליה נרבוניס דבר שהביא להמשך צמיחת העיר.
לאחר התמוטטות האימפריה הרומית, הייתה נרבון בירת הפרובינציה ספטומניה של הוויזיגותים. היא הייתה חלק מחליפות קורדובה, עד כיבושה על ידי הפרנקים. במאה ה-14 ירדה מגדולתה בעקבות שיטפון (1320), שינוי זרימת הנהרות מהם התפרנסה, כיבושי אדוארד הנסיך השחור, והמגפה השחורה.
בעיר נמצאת קתדרלת נרבון – קתדרלה גותית שבנייתה לא הושלמה.
היסטוריה > יהדות נרבון

החל מהמאה ה-9 הייתה נרבון מרכזם של חכמי פרובנס, שתורתם ופסקי ההלכה שלהם הופצו בכל אירופה, ספרד וצפון אפריקה, וגאונותם הייתה לשם דבר בקרב חכמי ישראל של אותה תקופה. היהודים התיישבו בנרבון בסביבות המאה ה-5, ועד למאה ה-12 הקהילה התרחבה ומנתה כ-2,000 איש. נרבון וחכמיה מוזכרים לעיתים קרובות בספרות הבתר-תלמודית. מקור אחד, אברהם אבן דאוד מטולדו, החשיב את חכמי נרבונה כגאונים, בדומה לגאוני בבל. במאות ה-12 וה-13 עברה הקהילה סדרה של עליות ומורדות טרם שקיעתה הממושכת.
נעה שחם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בדצמבר 1984 (בת 39) כנרת 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  משוררת, עורכת ויועצת לשונית ומורה
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  שירה
 יצירות בולטות:  "כֻּלָּנָה", ספר שירה, בעריכת גלעד מאירי ונועה שקרג'י
 פרסים והוקרה:  פרס משרד התרבות בקטגוריה "משוררים בראשית דרכם" (2015),   פרס "כתיבה יהודית נשית" של מרכז יעקב הרצוג ועמותת ענת (2016)
 
נעה שחם (נולדה ב-30 בדצמבר 1984) היא משוררת, יועצת, מורה ומרצה ישראלית ללשון. לשעבר עורכת לשונית בתאגיד השידור הישראלי. חברה בקבוצת "כֻּלָּנָה", חבורה פואטית הכותבת, עורכת ומופיעה יחד במיצגי פרפורמנס.
ביוגרפיה

נעה שחם היא בתם של אילת, עובדת סוציאלית וגיורא שחם, מנהל הרשות הממשלתית למים ולביוב. נולדה וגדלה במושבה כנרת. לה ארבעה אחים.
למדה בתיכון בית ירח. בשנת 2012 סיימה בהצטיינות תואר ראשון בחוג לתרבות העברית במגמת לשון עברית ופילוסופיה יהודית וכן את התוכנית ללימודי תעודה בעריכה לשונית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2014 סיימה את מסלול השירה השנתי בבית הספר "הליקון". בשנת 2015 סיימה סדנת עריכה למתקדמים בבית הספר "הליקון", את תוכנית הסבת אקדמאים להוראת ספרות בסמינר הקיבוצים וכן את תוכנית העמיתים לאמנים ב"עלמא בית לתרבות עברית".
חברה, יחד עם ליאל אלכסנדרה אדמון, מירלה משה-אלבו ושי שניידר-אילת, בקבוצת "כֻּלָּנָה" (כשם הספר שכתבה) – חבורה פואטית הכותבת, עורכת ומופיעה יחד במיצגי פרפורמנס.
שיריה פורסמו בעיתונים "הארץ" ו"ידיעות אחרונות" ובכתבי העת: "הליקון", "מעין", משיב הרוח, "הפתיליה", "לכל הרוחות" ו"ערבילית". 
 שיר שכתבה פורסם באנתולוגיה "עורי שפת עבר" – 2,000 שנות שירה על השפה העברית.
השתתפה בפסטיבלי השירה: "פסטיבל תל אביב לשירה" "שער לשירה" בתל אביב ו"מטר על מטר" בירושלים.
שחם לימדה בעירוני ד' בתל אביב. הייתה מורה לספרות ומורה בתוכנית להעשרת מחוננים ומורה לעברית כשפה שנייה בתיכון הכפר הירוק.
מלמדת לשון באולפן עברית.
מלגות, פרסים והוקרה

פרס משרד התרבות בקטגוריה "משוררים בראשית דרכם" (2015)
פרס "כתיבה יהודית נשית" של מרכז יעקב הרצוג ועמותת ענת (2016)
מלגת "Asylum Arts" עבור הוצאת ספר אמן לשנת (2016–2017)
נכללה ברשימה שפרסם עיתון "את", "הנשים הצעירות שיעשו את 50 השנים הבאות", בקטגוריית שירה – נבחרה על ידי אגי משעול (2017)
מלגת מפעל הפיס לשנת 2018.
ספריה > כתיבה

"גאומטריה מקודשת", ספר אמן: שירים – נעה שחם, רישומים – נעה גינזבורג, עורכת: מירלה משה אלבו, הוצאה עצמית (2017)
"כֻּלָּנָה", הוצאת מקום לשירה בעריכת גלעד מאירי ונועה שקרג'י (2018)
"המפלצת תוחלת", הוצאת ברחש, בעריכת ערן הדס ומירלה משה אלבו (2022).
ספריה > עריכה

"תאים" מאת ערן הדס, הוצאת ברחש, 2021
פעילות חברתית

שיריה של שחם השתתפו ב"פרויקט נערה", פרויקט ביוזמת שרי שביט ועיריית בת ים, שתכליתו ליצור קשר ומגע של נוער במצוקה עם קריאה וכתיבה של שירה. 

הייתה שותפה בהפקת סרטון רשת, בו ניצולי שואה קוראים להתערבות מידית ולהפסקת הרג ילדים וחפים מפשע במלחמת האזרחים בסוריה. הסרטון פורסם באתר "הצינור" בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה בשנת 2017, וזכה לפופולריות רבה. לימדה לשון בבית אבות.
חיים אישיים

שחם נמצאת בזוגיות עם אורי, ומתגוררת בקריית טבעון. אם לבן.
הערות שוליים

↑    נעה שחם, שיר ביום – שניים, באתר "ידיעות אחרונות", 11 בספטמבר 2016
↑    נעה שחם, שיר ביום – [להסתכל על הסבתא הגדולה], באתר "ידיעות אחרונות", 31 בדצמבר 2016
↑    נעה שחם, שיר ביום – עולם חסר רחמים, באתר "ידיעות אחרונות", 27 בפברואר 2017
↑    נעה שחם, שיר ביום – [לעולם יש דרכים שונות לומר אהבה], באתר "ידיעות אחרונות", 17 בספטמבר 2017
↑  הבלוג של רועי צ'יקי ארד, מתוך מעין/מערבון, אנחנו שוכבים כל הימים, אני ואתה, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2017
↑  מיכל פליישרֿ וירדן מזרחי, שירה: אגי משעול ונֹעה שחם, 29 ביוני 2017
↑  אתר הספר "גאומטריה מקודשת"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404544905171  LCCN: no2019123207  VIAF: 3859156677158633770001   WorldCat (עם VIAF): 3859156677158633770001
נערי בווין

נערי בווין בהדרכה במכרה בנוטינגהמשייר ב-1945
נערי בֶּווין (באנגלית: Bevin Boys) הוא הכינוי שניתן לכ-48 אלף גברים בריטים צעירים, שגויסו באקראי לעבודה במכרות הפחם של בריטניה בשנים 1943 עד 1948, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה. עבודתם הייתה חיונית למאמצי המלחמה הבריטיים, אך שירותם ותרומתם עבורו הוכרו רק שנים רבות לאחר מכן.
רקע

בראשית מלחמת העולם השנייה גויסו כורי הפחם בבריטניה לשירות צבאי, לאחר שהממשלה לא הייתה מודעת לחשיבות עבודתם של כורים מקצועיים במכרות. עד למחצית 1943 נגרעו מכוח העבודה של מכרות הפחם 36 אלף כורים מקצועיים, שתחת רובם לא באו מחליפים. עקב המלחמה גם לא הייתה בריטניה יכולה לייבא פחם מחו"ל. בהדרגה התפתח במדינה מחסור גובר והולך בפחם, לצורכי המלחמה כמו גם לצורכי הציבור האזרחי. הממשלה פנתה אל ציבור המיועדים לשירות צבאי להתנדב לעבודה במכרות, אך ההיענות לכך הייתה מעטה.
בדצמבר 1943 הגיע המחסור בפחם לשיא, כאשר במדינה נותר מלאי פחם לשלושה שבועות בלבד. ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל הטיל על שר העבודה והשירות הלאומי ארנסט בווין להביא להגברת תפוקת הפחם.
התוכנית

בווין החליט לגייס בכפייה לעבודה במכרות הפחם אחד מכל עשרה מגויסי שירות חובה שנועדו להתגייס מאותו מועד ואילך. המועמדים לעבודה במכרות נבחרו באופן אקראי: מדי שבוע הושמו בכובע במשרדו של בווין פתקי מספרים (אפס עד תשע) ואחד הפקידים בחר אחד מהם. אותם מגויסי חובה שגויסו באותו שבוע ושמספר השירות שלהם הסתיים באותה ספרה הופנו לעבודה במכרות. מהם נגרעו אלו שכבר נקבעו כמתאימים לשרת במקצועות צבאיים מיוחדים, כגון טיסה או צוללנות, ואלו שלא היו כשירים גופנית לעבודה במכרות.
המועמדים שנבחרו היו בני 18 עד 25 ועסקו לפני כן בקשת רחבה של מקצועות, וחלקם היו עשויים להתקדם לקצונה לו שירתו בצבא.
הפניית המועמדים לשירות צבאי לעבודה במכרות הביאה למרמור רב בקרבם, מאחר שרבים מהם רצו לשרת בצבא וחשו שהמעיטו בערכם על ידי הצבתם לאותה עבודה.
המשרתים במכרות זכו לכינוי "נערי בווין" על שמו של בווין, בעקבות נאום שנשא בפני המגויסים למכרות.
כל המגויסים לעבודה במיכרות עברו שישה שבועות של הכשרה לעבודה, מהם שניים במכרה עצמו, בטרם החלו בעבודתם. הם חצבו פחם בכלי עבודה ידניים במכרות עמוקים וחשוכים, ללא ציוד מכני מסייע. לגופם לבשו בגדים ישנים, קסדות ומגפיים מחוזקים במתכת. לא ניתנו להם מדים כלשהם, ובשל כך ספגו רבים מהם לגלוג והקנטה, כאילו השתמטו מהשירות הצבאי. גרוע מזה - בשל גילאיהם הצעירים הם נעצרו תכופות בידי המשטרה בחשד לעריקה משירות צבאי. כיוון שלמכרות נשלחו (כשירות חלופי) גם מתנגדים לשירות צבאי מטעמי מצפון, עלתה ההשערה השגויה שכל נערי בווין היו מתנגדים שכאלה.
חלק מהמגויסים למכרות נאלצו להמשיך בעבודתם שם עד תום התוכנית ב-1948, זמן רב לאחר שמגויסים בני גילם שוחררו משירותם הצבאי. משתתפי התוכנית לא זכו במדליות על שירותם, ובניגוד לחיילים משוחררים גם לא ניתנה להם הזכות לשוב למקומות העבודה שבהם עבדו לפני גיוסם.
ההכרה בתרומת נערי בווין

מסמכי הממשלה אודות עבודת נערי בווין לא שוחררו לפרסום עד לשנות השבעים. ההכרה בתרומתם למאמץ המלחמתי הבריטי במלחמת העולם השנייה הגיעה רק חמישים שנים אחריה, בנאום שנשאה המלכה אליזבת השנייה לרגל יום השנה לניצחון על גרמניה.
ביוני 2007 הודיע ראש הממשלה טוני בלייר לפרלמנט שמשתתפי התוכנית יעוטרו באות שעוצב למטרה זו והיה בעל מעמד שווה לאות שהוענק לוותיקי המלחמה על ידי משרד ההגנה. האות הראשון הוענק בשנה שלאחר מכן על ידי ראש הממשלה גורדון בראון, בקבלת פנים שערך בדאונינג 10 לרגל מלאת 60 שנה לשחרור אחרוני נערי בווין מעבודתם.
בשנת 1989 הוקמה אגודת נערי בווין, המנסה לאתר את כל 48,000 משתתפי התוכנית, מגויסים כמתנדבים.
ב-7 במאי 2013 נחנכה אנדרטה לכבוד נערי בווין, אשר הוקמה במשתלת הזיכרון הלאומית בסטפורדשייר.
הטיפול בנערי בווין נמסר לאחריות משרד האנרגיה הבריטי.
הערות שוליים

↑  מקור: אתר אגודת נערי בווין.
האנדרטה לנערי בווין
נטע גנור

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1979 (בת 44) ירושלים
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  המסלול האקדמי המכללה למינהל  אוניברסיטת תל אביב 
 תחום יצירה:  ציור, כתיבה
 זרם באמנות:  ריאליזם
 בן זוג:  איל גרנט
 http://www.nettaganor.com/
 
נטע גנור (נולדה ב-28 באוקטובר 1979) היא אמנית, ציירת וסופרת ישראלית, משותקת בארבע גפיים המשתמשת בפיה על מנת ליצור.
ביוגרפיה

גנור נולדה בירושלים, בת בכורה במשפחה של שתי בנות. בנעוריה הייתה ספורטאית ותלמידה מצטיינת, שבשעות הפנאי עסקה להנאתה במלאכת יד.
ב-25 בנובמבר 1994 בהיותה בת 15, הפכה באופן פתאומי למשותקת בארבע גפיים בעקבות תופעה נוירולוגית שנקראת שבץ של חוט השדרה, שמתרחשת אצל אחד למיליון וחצי אנשים. הפגיעה של גנור היא בחוט השדרה של חוליות הצוואר.
במהלך שלוש שנים עברה שיקום בבית חולים אלי"ן בירושלים, במהלכו למדה לנשום בכוחות עצמה ושם גם רכשה את אמנות הציור בפה.
לגנור תואר ראשון במדעי המחשב מהמכללה למינהל ותואר שני במנהל עסקים ומערכות מידע מאוניברסיטת תל אביב. עובדת כמומחית בתחום מערכות מידע בחברת ההיי-טק אפלייד מטיריאלס.
בשנת 2003 התקבלה לארגון אמני הציור בפה או ברגל.
גנור מתגוררת בראשון לציון עם בעלה איל ושני בניה.
יצירתה

גנור מסוגלת להזיז רק את אמת ידה השמאלית. המגבלה הפיזית הקשה שלה לא עצרה אותה מלצבור ידע וניסיון בתחומים יצירתיים ותעסוקתיים ולהגיע להישגים מרשימים.
מאז שאני מכירה את עצמי היתה לי משיכה לעולם הזה. באופן ספיציפי, תמיד התעסקתי במלאכות-יד, אם זה פיסול מיניאטורות, גילוף בעץ, עיצוב תכשיטים, תפירה או אפילו סריגה, כל חומר שרק מצאתי – מצא את עצמו תחת ידיי. מאז אותו רגע בו איבדתי את היכולת להזיז את האצבעות, חיפשתי דרכים אחרות לבטא את עצמי מבחינה אמנותית. בשיקום הכרתי מישהי שמציירת עם הפה וממנה קיבלתי את ההשראה לנסות לצייר עם הפה בעצמי. בהתחלה יצאו לי ציורים ילדותיים יותר ולאט לאט עליתי ברמה. הציור הפך מהר מאוד לתרפיה האהובה עליי.
ציוריה של גנור מתקבלים בהערכה רבה, וכמה מעבודותיה אף הוצגו בכנס של הארגון הבינלאומי של אמני הציור בפה או ברגל שהתקיים בברצלונה, ספרד.
ספרי ילדים

גנור כתבה ואיירה שלושה ספרי ילדים, שיצאו לאור בהוצאת אמני הציור בפה וברגל:
ספרה הראשון, "מי זה צמר", יצא לאור בשנת 2012. סיפור בחרוזים על חיות שגרות במושב ומגלות יום אחד שעומד להגיע דייר חדש. מאותו רגע הן מתחילות להתווכח ביניהן וכל אחת מנסה לשכנע את שאר הדיירים למה דווקא היא ראויה להיות חברתו הטובה ביותר. בסוף, מתברר שהדייר הוא כלבלב הרוצה להיות חבר של כולם.
ספרה השני, "החדף שדחף את האף", יצא בשנת 2017. הספר עוסק בחדף צעיר וסקרן שרוצה להכיר את העולם ומשתמש ברחרוחים על מנת לעשות זאת למרות הסכנות הטמונות בדרך ואזהרותיה של אימו.
ספרה השלישי, ״דלת סתרים״, יצא בשנת 2021. הספר הוא אוסף שירים. הרעיון מאחורי הספר הוא ניסיון להביט על העולם דרך עיניהם של ילדים ולהתחקות אחר המניעים הרגשיים והנפשיים המלווים אותם תוך כדי התבגרותם ובניית אישיותם.
תערוכות יחיד נבחרות

2018, ״כוחה של הרוח״, בניין העירייה, ראשון לציון.
2019, ״נטע גנור: חיים באמנות״, בית האמנים, תל אביב.
2020, ״מן הפה - אל הלב״, בניין העירייה, ראשון לציון.
2021, ״דלת סתרים״, היכל התיאטרון, קריית מוצקין.
2022, ״נטע גנור - אמנית ציור בפה״, בית האמנים, ראשון לציון.
2023, ״נטע גנור - אמנית ציור בפה״, גלריית מגדל המים, שפיים.
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2017, Museum Maritim de Barcelona, ברצלונה, ספרד.
2018, ״XI Art Naif Festival״, Szyb Wilson Gallery, קטוביץ׳, פולין.
2018, Las Laguna Gallery, לאגונה ביץ׳, קליפורניה, ארה״ב.
2019, ״אמנות ישראלית״, בנק הפועלים, תל אביב.
2020, היכל אמנויות הבמה, הרצליה.
2021, ״להעלים את האַלים״, בית האמנים, חיפה.
2021, ״גיבורים״, בית המשפט העליון, ירושלים.
2022, ״פורצים גבולות״, גלריית מגוונים, רמת השרון
2023, מרכז מוזה, חוף הכרמל.
2023, ״חופש, מרווח נשימה״, מלון ממילא, ירושלים.
הערות שוליים

↑  אמני הציור בפה או ברגל, באתר mfpa.co.il
↑  צפורה רומן, סיפור אהבתם המופלא של איל ונטע, האמנית המשותקת מהצוואר ומטה, באתר Xnet‏, 1 באוגוסט 2017
↑  סיון שרלג, פיקסל כחול לבן - ראיון עם המעצבת והציירת המוכשרת נטע גנור, באתר pixelperfect.co.il, ‏25/06/2013
↑  נטע גנור, ספרי ילדים | מי זה צמר?, באתר nettaganor.com
↑  נטע גנור, ספרי ילדים | החדף שדחף את האף, באתר nettaganor.com
↑  נטע גנור, ספרי ילדים | דלת סתרים, באתר nettaganor.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581712905171  VIAF: 453146461602227731759   WorldCat (עם VIAF): 453146461602227731759 
נטע גנור בעת ציור בפה.
סאונדקלאוד

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אריק וואלפורס, אלכסנדר יונג 
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 2007 – הווה (כ־17 שנים) 
 מיקום המטה:  ברלין 
 משרד ראשי:  ברלין, גרמניה
 ענפי תעשייה:  אינטרנט
 מוצרים עיקריים:  אתר אינטרנט, אפליקציית מובייל
 הכנסות:  17,400,000 אירו (נכון ל־2014) 
 מנכ"ל:  קרי טרינור
 עובדים:  300
  
 soundcloud.com
 
סאונדקלאוד (באנגלית: SoundCloud) היא פלטפורמה מקוונת להפצת אודיו. לאתר ישנו גם בלוג, ערוצי שידור וקבוצות. החברה הוקמה בשנת 2007 ואתר האינטרנט שלה הוקם ב-7 באוקטובר 2008. מנהלי החברה הם אלכסנדר ליונג ואריק וואלפורס. באתר מועלים שירים, הרצאות, פודקאסטים, ושידורים חיים.
היסטוריה

SoundCloud הוקמה בברלין בשנת 2007 על ידי מעצב הקול (אנ') השוודי אלכסנדר יונג והאמן השוודי אריק וואלפורס, ואתר האינטרנט שלה הושק בסוף 2008. במקור נועד האתר להקל על מוזיקאים לשתף פעולה על ידי הקלת שיתוף הקלטות ראשוניות ודיון עליהן, אך מאוחר יותר הפך לאתר להוצאה לאור של שירים.
במאי 2010, הודיעה SoundCloud כי רשומים לשירות כמיליון משתמשים. ב־15 בינוי דיווחה SoundCloud על 5 מיליון משתמשים רשומים, ובתחילת 2012 דיווחה על 10 מיליון משתמשים רשומים. במאי 2012 הוכרז כי ל־SoundCloud רשומים 15 מיליון משתמשים ושקצב גידול המשתמשים עולה ב־1.5 מיליון משתמשים בכל חודש. במאי 2019 חצה האתר את רף ה־175 מיליון משתמשים.
בספטמבר 2024, סאונדקלאוד השיקו את תוכנית הפיתוח האומנותי "Ascending", המעניקה חשיפה והזדמנויות התפתחות לאמנים מתפתחים.
הערות שוליים

↑  15+ SoundCloud Statistics That Will AMAZE You in May 2020, Leftronic, ‏14 באוקטובר 2019
↑  Thania Garcia,Jem Aswad, Music Industry Moves: Def Jam Launches in Sweden; Lily Golightly Joins Alex Baker’s High Rise PR, Variety, ‏2024-09-12 (באנגלית אמריקאית)
| שירותי מוזיקה דיגיטליים |
| --- | --- | --- |
| שירותים פעילים | Anghami • אפל מיוזיק • בנדקמפ • ביטפורט • בליפ.קום • בומפליי מיוזיק • CD Baby •‏ דיגיטלי אימפורטד • דיטו מיוזיק • דיג'יי-שופ • הופלה • אייסקאסט • iHeartRadio •‏ חנות האייטונס • ג'מנדו • ג'ונו רקורדס • לייב-365 • LiveXLive (Slacker) •‏ מגנטון • מלון • מיקסקלאוד • מוב • מיוזיק גלו • נימביט • NoiseTrade •‏ ONErpm •‏ פנדורה • פפטארי • קובוז • רדיו.קום • רוק-מיי-ראן •‏ רוקסי • ספינלט • ספוטיפיי • סאונדקלאוד •‏ יאנדקס. מוזיקה • טיידל • אמזון מיוזיק • ‏Last.fm • שזאם • דיזר • יוטיוב מיוזיק • eSound |  |
| שירותים לא פעילים | בלאקברי וורלד • גוגל פליי מיוזיק • גרובשרק • קאזה • רדיו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9c59d392-f62c-4f80-97a6-c3f9ea99884d 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סאשה (די ג'יי)

| --- | --- |

דיג'יי סאשה בהופעה, 2006
 לידה:  4 בספטמבר 1969 (בן 55) בנגור, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  אלכסנדר קו
 שם במה:  Sasha 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 עיסוק:  תקליטן, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  מוזיקת טראנס
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  גלובל אנדרגראונד 
 אתר האינטרנט של סאשה
 
די ג'יי סאשה (במקור - אלכסנדר קו) הוא תקליטן בריטי שעיקר פעילותו אירעה בשנות ה-90.
סאשה החל את דרכו כתקליטן בסצנת המועדונים של שנות ה-80 באנגליה שם זכה לתשומת לב כאשר תיקלט במועדון הרנסאנס, ממייסדי סגנון ההאוס באנגליה. לאחר זמן מה החל לשחרר אוספים של הלהיטים אותם ניגן במועדון ופתח את הדרך לאוספי המועדונים תוך כדי ביסוס מעמדו כמוביל הסצנה. המיקסים שלו התמקדו בטראנס, דיפ האוס ופרוגרסיב האוס. סאשה נחשב לאחד מהתקליטנים הבודדים הרב-גוניים ובעלי כישרון יוצא דופן לשלב סגנונות (crossover DJs).
בהמשך דרכו הוציא אלבומי מיקסים לאמנים אחרים ותוך כדי החל ליצור חומר והפיק אלבומים עם יצירות מקוריות שלו. אלבומו המקורי הראשון 'Xpander' זכה להצלחה רבה ולהיטיו נוגנו במועדונים באותה התקופה. לפי מילותיו שלו, הוא שואב את ההשראה מאמנים שונים כגון: Spooky, Future Sound of London, Underworld, Leftfield והלייבל של וילאם אורביט - Guerilla. שנים רבות סאשה היה בצמרת התקליטנים העולמית. לאורך מרבית הקריירה שלו הרבה לעבוד עם תקליטן העל John Digweed.
נאמני תורה ועבודה

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  יחזקאל כהן
 נשיא:  רונן לוביץ
 יושב ראש:  אסף בנמלך
 מנכ"ל:  אלעד קפלן
 toravoda.org.il
 
נאמני תורה ועבודה היא תנועה אורתודוקסית-מודרנית ציונית שמטרתה המוצהרת היא קידום תפיסת "תורה ועבודה" וערכי יהדות ליברלית, ציונית ומוסרית בציבור הדתי ובחברה הישראלית.
שם התנועה נגזר מהסיסמה "תורה ועבודה", שליוותה את תנועת בני עקיבא מראשית דרכה.
הקמה

התנועה הוקמה בשנת 1978 על ידי קבוצת אישים בראשות ד"ר יחזקאל כהן, אשר לדבריהם חשו כי החברה הדתית מקצינה ומתחרדת. מגמתם המוצהרת של המייסדים הייתה להקים תנועה רעיונית חברתית שתקדם סדר יום ליברלי החוזר לערכים הקלאסיים של ציונות דתית.
המניפסט של התנועה הגדיר את משמעות שמה:
תורה – היסוד הרוחני, ההלכתי, המוסרי, הנצחי והמקודש.
עבודה – היסוד החומרי, הסוציאלי, המבטא את הקיום הפיזי בעולם דינאמי ומשתנה, ומשום כך משמעותו ודגשיו מועדים תמיד לשינוי.
מקימי התנועה ראו ברב יצחק יעקב ריינס, מייסד תנועת "המזרחי", אב רוחני ובדרכו ביקשו ללכת. גם הרב חיים הירשנזון, אף הוא מרבני "המזרחי", אומץ כאחד מאבות התנועה, בשל עמדותיו הלא שגרתיות בסוגיות של דת ומדינה ודרכו הליברלית בפסיקת הלכה.
הקמה > יושבי ראש

| --- | --- |
מנהל: תקופת כהונה
ד"ר יחזקאל כהן: 1976-1990
ד"ר אורה כהן: 1990-1995
מאיר רוט: 1995-2001
משה טור-פז: 2001-2005
ד"ר שרגא בר און: 2006-2008
ד"ר יונתן בן הראש: 2008-2010
תהלה פרידמן: 2011-2013
ד"ר חנן מנדל: 2013-2017
תהלה פרידמן: 2017
אסף בנמלך: מאז 2018
יעדים

התנועה דוגלת בערכים פמיניסטיים ותומכת בהשתלבות נשים בלימוד התורה ובפולחן הדתי.
בתחום החינוך, מטרת התנועה לקדם פלורליזם בחברה הדתית ולהגביר את מידת השותפות של החברה הדתית והחרדית במדינת ישראל. כמו כן, התנועה דוגלת בשילוב משמעותי של לימודי חול ולימודים הומניים לצד לימודי קודש מעמיקים, שילוב מגדרי בבתי ספר יסודיים ובתנועות הנוער וכן חינוך לחשיבה עצמאית.
בנושא דת ומדינה, התנועה דוגלת בדמוקרטיזציה של שירותי הדת באמצעות שיתוף הציבור, ביזור סמכויות והחלת שקיפות.
פעילות

התנועה פועלת בשלושה מישורים: חינוך דתי, דת ומדינה ושיח ציבורי. בתחום החינוך התנועה פועלת לחיזוק ערכי תורה ועבודה במערכות השונות של החינוך הדתי. ערכים אלו כוללים: אחריות חברתית לכלל ומניעת אליטיזם חברתי. שילוב משמעותי של לימודי חול ולימודים הומניים לצד לימודי קודש מעמיקים. שילוב מגדרי ראוי בבתי ספר יסודיים ובתנועות הנוער וכן חינוך לעומק רוחני וחשיבה עצמאית.
בתחום דת ומדינה התנועה פועלת לעיצוב פניה היהודיים של המדינה באופן רב-ממדי המחבר בין זהותה היהודית של המדינה לזו הדמוקרטית. חתירה לדמוקרטיזציה של שירותי הדת באמצעות שיתוף הציבור, ביזור סמכויות, החלת עקרונות שקיפות וייצוג הולם.
בתחום השיח הציבורי פועלת התנועה ליצירת קול חדשני, ביקורתי ומעמיק בתוך הציונות הדתית, המתמודד עם המפגש שבין העולם הדתי לבין העולם המודרני.
בהתאם, חלק משמעותי מהפעילות של נאמני תורה ועבודה היא פעילות הסברתית במטרה להשפיע על השיח הציבורי. פעילות זו מתקיימת באמצעות פרסומים כמו חוברות לנוער, כתב עת, ניירות עמדה, כנסים, סימפוזיונים, ערבי ושבתות עיון, פרסומים בתקשורת ועבודה לוביסטית ומשפטית.
התנועה מפעילה מיזמי מחקר על מנת להציע פתרונות לשאלות המעסיקות את הציונות הדתית, כדוגמת הפרדה מגדרית.
פעילות > הוצאה לאור

התנועה הוציאה לאור עשרות פרסומים, בעיקר ניירות עמדה וקובצי מאמרים. בשנים 1990–1998 הוציאה התנועה את כתב העת גיליון. ביטאונה הנוכחי, שהחל לצאת ב-1998, הוא דעות.
התנועה הוציאה חוברות המיועדות לחניכים ולמדריכים בתנועות הנוער בנושאים כגון: היחס ללימודי חול, גיוס נשים לצה"ל, תלמוד תורה ושירות צבאי, היחס לרבנים ועוד. בשנת 2010 החל מיזם עצ"ה לדרך, שבמסגרתו יוצאות לאור חוברות שבכל אחת מהן נסקר נושא על ידי דמות רבנית, מנקודת מבט הלכתית ומחשבתית, ומוצע מערך פעילות בתנועות הנוער. נכון לתחילת 2017 יצאו לאור שמונה חוברות,. המיזם מתבצע בשיתוף תנועת הקיבוץ הדתי ומדרשת תורה ועבודה.
פעילות > פעילות לצעירים

בשנת 2010 הקימה התנועה את "עת לעשייה" - צעירי נאמני תורה ועבודה. תנועת הצעירים הוציאה לאור עלון שבת דו שבועי בשם "עת לדרוש". "עת לעשייה" מקיימת כנסים וערבי עיון כמו התנועה האם, המיועדים לקהלי יעד צעירים יותר. התנועה מפעילה את "תאי נת"ע", תאי סטודנטים במספר אוניברסיטאות. בשנת 2019 הקימה התנועה את "חדר השאלות לנוער" אשר מהווה פלטפורמה לתשובות של רבנים ורבניות לשאלות בנושאי אמונה ויהדות.
התנועה מקיימת קשר רעיוני וארגוני עם תנועת הקיבוץ הדתי ועם מרכז יעקב הרצוג המשמש כמו"ל משותף לביטאונה "דעות".
גיוס נשים לצה"ל

תנועת נאמני תורה ועבודה תמכה בגיוס נשים לצה"ל, במסגרת מאבק ציבורי שהוביל יו"ר התנועה, יחזקאל כהן, בשנות ה-80. בכך הייתה התנועה לגוף הדתי היחיד, מלבד הקיבוץ הדתי, שראה בחיוב גיוס נשים דתיות לצה"ל. התנועה התנגדה לסרבנות לגיוס ופעלה באמצעות עמותת בת שהקים משה טור-פז בשם "יום פקודה", כדי לפעול נגד סירוב פקודה.
סוגיות ציבוריות נוספות

התנועה פרצה בכמה מקרים את גבול השיח ההלכתי המקובל, למשל כשדנה בביטאונה "דעות" בתופעת קיום יחסי מין לפני החתונה במגזר הדתי, או כשפרסמה מאמרים המתייחסים בחיוב מסוים להומוסקסואליות בציבור הדתי. התנועה הייתה הגוף הדתי היחיד שהסתייג מהמאבק נגד קיום מצעד הגאווה בירושלים בשנת 2006.
בשנת 2009 (התשס"ט) הכריזו הארגונים נאמני תורה ועבודה, בת קול וקולך על פסח שני כ"יום הסובלנות הדתית", מתוך הדגשת חובת המיעוט לזעוק "למה ניגרע". האירוע מצוין מדי שנה בערב עיון בירושלים בנושא הסובלנות וקבלת האחר בחברה הדתית.
החל משנת 2017 התחילה בקמפיין להפרטת מערכת הכשרות הממלכתית, אולם לא הציגה נתונים מוחלטים לגבי יעילות ההפרטה.
בשנת 2020 התנועה הגישה התנגדות להסדר פשרה בנוגע לתובענה ייצוגית שעסקה בהונאה בכשרות של כרובית וברוקולי שיובאו מחוץ לישראל וכשרותם זויפה.
התנועה סופגת ביקורת מחוגים שמרניים בציונות הדתית, המתארים אותה כליברלית יתר על המידה ואף כחורגת מגבולות האורתודוקסיה. היא ספגה ביקורת גם על קבלת כספים מהקרן החדשה לישראל.
בפברואר 2022 התנועה התייחסה בחיוב לנישואים אזרחיים בישראל: "מברכים על ההחלטה לבחון מחדש את הסטטוס קוו הקיים בתחום הנישואין, כאשר לדעתנו ראוי להסדיר זאת במסגרת החוק בישראל ולא דרך קונסוליות זרות".
תקציב ומימון

התנועה פועלת כעמותה ומועסקים בה כשנים עשר עובדים. בשנת 2022 תקציבה השנתי היה כ-3,813,245 אלף ש"ח. פעילותה ממומנת על ידי תרומות מקרנות יהודיות, פדרציות יהודיות מארצות הברית, חברי חוג הידידים, דמי חבר של חברי התנועה וכן במעט על ידי משרד התרבות.
בפברואר 2020 פורסם כי הנהלת התנועה החליטה להפסיק את המימון מהקרן החדשה לישראל.
הערות שוליים

↑  ברנז'ה: זה המנכ"ל החדש של תנועת נאמני תורה ועבודה-קולך, באתר "סרוגים", 29 בספטמבר 2024
↑  על התנועה, באתר נאמני תורה ועבודה
↑  התורה והחיים – הרב חיים הירשנזון. בעריכת ד”ר יחזקאל כהן. הוצאת נאמני תורה ועבודה והקיבוץ הדתי, התשמ"ח
1 2  על התנועה, באתר נאמני תורה ועבודה
↑  על התנועה, באתר נאמני תורה ועבודה
↑  חוברות בהוצאת התנועה, באתר נאמני תורה ועבודה
↑  מחקרי התנועה, באתר נאמני תורה ועבודה
↑  פירוט חוברות עצ"ה לדרך
↑  חדר השאלות לנוער, אתר נאמני תורה ועבודה
↑  למשל: אביעזר ויס, "נאמני תורה ועבודה" – מעין חשבון נפש ב"דעות"; יפעת סלע, בנות דתיות בהחלט יכולות לשרת בצה"ל, ב"מעריב"
↑  דף הפורום. מאמרים לדוגמה מאמרו של משה טור-פז, מאמרו של מרדכי יוגב.
↑  הרב רונן לוביץ כתב על כך מאמר ראשון בדעות 11, ומאמר שני בדעות 50.
↑  הרב ברוך אפרתי, ‏הרב אפרתי: הרפורמים השתלטו על "נאמני תורה ועבודה",  באתר כיפה, 11 ביוני, 2012 12:31
↑  הדיל של כהנא כהנא שוקל: נישואין אזרחיים בתמורה לביטול סעיף הנכד בחוק השבות,  באתר כיפה
↑  ברית נאמני תורה ועבודה, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑    צביקה קליין, ‏"נאמני תורה ועבודה" ויתרו על תמיכת הקרן החדשה, בעיתון מקור ראשון, 6 בפברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297345505171  LCCN: n85027110   WorldCat (עם LCCN): n85-027110 
הפגנה למען שילוב יוצאי אתיופיה במוסדות חינוך דתיים, 2008
דוכן של נאמני תורה ועבודה בשבוע הספר העברי תשע"ג בירושלים
שבת תאי סטודנטים, ירושלים, 2016