stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בפרגוואי
הערות שוליים

1 2  Diario HOY | LGTBI anuncia presión a Corte para aceptar unión igualitaria y habrá 'guerra', www.hoy.com.py (בספרדית)
↑  108 Cuchillo de palo: Tráiler, ficha y sinopsis | ELMUNDO.es, www.elmundo.es
↑  “El matrimonio igualitario es inmoral” - Nacionales - ABC Color, www.abc.com.py (בספרדית)
↑  Peña se retracta sobre el matrimonio igualitario, ultimahora.com (ב־European Spanish)
↑  Paraguay fears dictatorship as president moves to amend constitution, the Guardian, ‏2017-03-30 (באנגלית)
↑  Diario HOY | Cartes: "Me pego un tiro en las bolas si mi hijo quiere casarse con otro hombre", www.hoy.com.py (בספרדית)
↑  Horacio Cartes: Millionaire. Criminal. Business titan., The Independent, ‏2013-04-21 (באנגלית)
↑  "Latin American human rights court urges same-sex marriage legalization". Reuters (באנגלית). 2018-01-10. נבדק ב-2021-12-02.
↑  Inter-American Court endorses same-sex marriage; Costa Rica reacts, The Tico Times | Costa Rica News | Travel | Real Estate, ‏2018-01-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Latin American human rights court urges same-sex marriage legalization". Reuters (באנגלית). 2018-01-10. נבדק ב-2021-12-20.
↑  Inter-American Court endorses same-sex marriage; Costa Rica reacts, The Tico Times | Costa Rica News | Travel | Real Estate, ‏2018-01-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matrimonio igualitario: Sugieren adecuar leyes, ultimahora.com (ב־European Spanish)
↑  Opinión de Corte IDH sobre matrimonio gay "no afecta a Paraguay", ultimahora.com (ב־European Spanish)
↑  Diario HOY | Marito avisa: defenderá la familia y vetará cualquier proyecto “progay”, www.hoy.com.py (בספרדית)
↑  "Cámara de Senadores se declara provida y profamilia". Radio Marandú (בספרדית). 2019-03-22. נבדק ב-2021-12-20.
↑  Gays pueden adoptar niños - Notas - ABC Color, www.abc.com.py (בספרדית)
↑  La Nación / Instan a anotarse en los registros para adopción, www.lanacion.com.py (בספרדית)
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2018-01-03
↑  "En el Paraguay es posible cambiar el nombre y el sexo", ultimahora.com (ב־European Spanish)
↑  Trans podrán utilizar su nombre social en clínicas - Nacionales - ABC Color, www.abc.com.py (בספרדית)
↑  :: Panambi - Noticias::, www.panambi.org.py
↑  Diario HOY | Gays en las FF.AA y en Policía: ¿No está prohibido pero no está permitido?, www.hoy.com.py (בספרדית)
↑  WTOP | Fears rise over LGBT discrimination in conservative Paraguay, web.archive.org (באנגלית אמריקאית)
↑  Brandon Voss 10/22/2017, Paraguay Just Instituted A Russia-Style Ban On "Gay Propaganda", LOGO News
↑  Paraguay will 'burn books' which don't promote 'traditional gender ideology', PinkNews | Latest lesbian, gay, bi and trans news | LGBT+ news, ‏2017-10-20 (באנגלית בריטית)
↑  10 Marcha del orgullo LGBTI en Paraguay, web.archive.org, ‏2018-03-13
כנס פעילי זכויות להט"ב פרגוואנים, 2018
חוק ההגירה והאזרחות (ארצות הברית)

| --- | --- |
סמל ארצות הברית
 פרטי החוק
 מדינה:  ארצות הברית
 גוף מחוקק:  89th United States Congress 
 שטחים שעליהם חל החוק:  ארצות הברית 
 
חוק ההגירה והאזרחות של ארצות הברית (באנגלית: Immigration and Nationality Act of 1965, נקרא גם "חוק הארט-סלר", על שם מחוקקיו) נחקק בשנת 1965. חוק זה שינה את אופן חלוקת מכסות ההגירה לארצות הברית. חוק זה מבטל את "נוסחת המוצא הלאומי" שהייתה נהוגה בארצות הברית משנת 1921. החוק הוא אחד מחוקי היסוד בחוקי האזרחות של ארצות הברית.
החוק מגדיר מכסות הגירה על פי ארץ המוצא, וכן מדרג המקנה עדיפות למהגרים בעלי מקצועות נדרשים ולמהגרים בעלי קרובי משפחה בארצות הברית. כמו כן הוא מגביל את מספר המהגרים הכולל ל-170,000 בשנה, לא כולל מקרים חריגים, כמו מהגרים בעלי משפחה מדרגה ראשונה.
מאז שנחקק בשנת 1965 עבר החוק שינויים טכניים בלבד. למשל, בשנת 1996 נוספה לחוק דרישה לרשום בטופס הבקשה מספרי טלפון של מעסיקים פוטנציאליים.
רקע

בשנת 1921 נחקק בארצות הברית "חוק ההגירה והאזרחות של 1921"  (אנ'), ובו נכלל חישוב של מכסות הגירה על פי "נוסחת המוצא הלאומי", נוסחה שהגבילה את ההגירה על בסיס היחס הקיים בין הקבוצות האתניות באוכלוסייה. נוסחה זו נועדה לאפשר איחוד משפחות, ועם זאת לצמצם את מספר המהגרים שהם חסרי השכלה, ולמנוע שינויים בהרכב האתני של האוכלוסייה. חוק זה נחקק כחוק זמני לשעת חירום, אך לא בוטל עד 1965. הנוסחה העניקה עדיפות למהגרים ממערב אירופה על פני מהגרים ממזרח אירופה, הקריביים, אסיה ואפריקה.
נוסחה זו נחשבה לאפליה על בסיס מוצא, ומנוגדת לזכויות האדם הבסיסיות. בשנת 1952 חובר דו"ח מיוחד לבקשתו של הנשיא הארי טרומן, בשם "Whom We Shall Welcome" ("מי מוזמן להגר אלינו"). הדו"ח אומץ כמדיניות רשמית על ידי הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, והתקבל בבית המחוקקים בשנת 1965. מגילה ובה נוסח החוק של 1965 נחתמה על ידי הנשיא לינדון ג'ונסון בטקס חגיגי למרגלות פסל החירות.
החוק של 1965 אוסר את כניסתם של "סוטי מין" למדינה, הגדרה שכללה אז גם הומוסקסואלים, שנחשבו "מעורערים בנפשם" או בעלי "נחיתות פסיכופתית חוקתית". בשנת 1990 התקבל תיקון לחוק המאפשר הגירת הומוסקסואלים.
הוראות החוק

אחד המרכיבים העיקריים בחוק הוא ביטול "נוסחת המוצא הלאומי". מהגרים לא נבדקים עוד על פי מוצא לאומי או גזע.
בחוק קיימות שבע דרגות העדפה למהגרים, כך שניתנת עדיפות לקרובי משפחה של אזרחי ארצות הברית ולבעלי מקצועות מבוקשים.
מספר חריגים מקבלים עדיפות גבוהה במיוחד ולא נספרים במכסות ההגירה האחרות, בהם קרובי משפחה מדרגה ראשונה, שרי ממשלה, אנשים שעבדו עבור ממשלת ארצות הברית, ורופאים.
החוק מגביל, בפעם הראשונה בתולדות ארצות הברית, את ההגירה ממערב אירופה.
החוק הגדיר מקצועות מבוקשים על פי רשימה שמתעדכנת מעת לעת על ידי משרד העבודה האמריקאי.
לפליטים ניתנה העדיפות הנמוכה ביותר בחוק.
אשרות עבודה

על פי כללי חוק ההגירה והאזרחות של 1965, לחברות בארצות הברית מותר להעסיק עובדים זרים באופן זמני או קבוע על מנת למלא תקנים נדרשים למקצועות מבוקשים. למטרה זו הוגדרו קטגוריות מיוחדות של ויזות, בהן ויזה H-1B ו- H-1B1 המיועדות לבעלי מקצוע ייחודיים, ויזה H-2A המיועדת לעובדים בענף החקלאות, וקטגוריות נוספות.
השפעות ארוכות טווח

תומכי החוק טענו שהוא לא ישפיע באופן משמעותי על התרבות האמריקאית או על הרכב האוכלוסייה. הנשיא ג'ונסון אמר: "זו לא הצעת חוק מהפכנית, והוא לא ישפיע על חייהם של מיליוני בני אדם." אולם מחקרים שבדקו את הרכב האוכלוסייה מצאו שהחוק כן שינה את ההרכב הדמוגרפי של האוכלוסייה, והגדיל את מספרם היחסי של יוצאי אסיה, אפריקה, המזרח התיכון, וכן דרום ומזרח אירופה. החוק הגדיל במיוחד את מספר המהגרים החוקיים והלא-חוקיים מאמריקה הלטינית, ובפרט ממקסיקו.
בשנת 1970 שיעור תושבי ארצות הברית שלא נולדו בה היה 4.7% מהאוכלוסייה, ובשנת 2000 הוא עלה ל-11.1% מהאוכלוסייה.
חלקם של המהגרים בגידול האוכלוסייה האמריקאית היה רק 10% בשנת 1965, והוא עלה ל-25% בשנת 1990, 30% בשנת 2000 ו-36.6% בשנת 2010.
כמו כן, אחוז הלבנים שאינם היספאנים ירד בהתאמה באותה תקופה: 75% בשנת 1990, 70% בשנת 2000 ו-63.4% בשנת 2011.
ההערכה היא כי בסביבות שנת 2042 אנשים לבנים שאינם היספאנים יהוו כמחצית מהאוכלוסייה האמריקאית, והשאר יהיו היספאנים (בעיקר ממוצא מקסיקני), אפרו-אמריקאים, יוצאי וילידי אסיה ואינדיאנים.
לאחר שהתקבל חוק ההגירה והאזרחות בשנת 1965, מהגרים לארצות הברית נתקלו בהזדמנויות ואתגרים רבים. חלקם, למשל מהגרים מהודו, התבססו בארצות הברית והם בעלי הכנסה ממוצעת גבוהה ושיעור עוני נמוכים מהממוצע הארצי, בעוד שאצל מהגרים מווייטנאם, רבים מהם פליטים, יש שיעורי עוני גבוהים. קיים דיון ציבורי ער בשאלות של זהות רב-תרבותית בניגוד למדיניות "כור היתוך", ההשפעה הכלכלית של ההגירה, והחשש מהפיכתה של ארצות הברית לבליל של לאומים ושפות ללא מכנה משותף.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
ראו גם

חוק ההגירה של 1924
הנשיא לינדון ג'ונסון חותם על נוסח החוק בטקס חגיגי למרגלות פסל החירות, 3 באוקטובר 1965
ז'אק אוקס

ז'אק אוקס (בצרפתית: Jacques Ochs; ‏18 בפברואר 1883 – 3 באפריל 1971) היה סייף (התמחה בדקר וברומח) יהודי-בלגי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912). נוסף לכך, היה צייר וקריקטוריסט ביומון הצרפתי לה פיגארו.
ביוגרפיה

אוקס נולד בניס, האלפים הימיים שבצרפת ובשנת 1893 עבר עם משפחתו ללייז'. הוא סיים את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנויות בלייז' בשנת 1903 והמשיך את לימודיו באקדמיה ז'וליאן בפריז עד שנת 1905.
ביוגרפיה > קריירה ספורטיבית בסיף > אלוף בלגיה

בשנת 1912 זכה אוקס באליפות בלגיה בסיף.
ביוגרפיה > קריירה ספורטיבית בסיף > אלוף אולימפי

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה אוקס במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי לפני בריטניה והולנד. לזכייה במדליית זהב הקבוצתית היו שותפים שלושה סייפים יהודים נוספים: בני הדודים פאול והנרי אנספך וגסטון סלמון. נוסף לכך, הוא השתתף בתחרות רומח אישי ובתחרות דקר אישי ובשתיהן עבר את הסיבוב הראשון.
במלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא בלגיה ונפצע קשה בהפצצה מאוויר.
ב-1920 התמנה אוקס למרצה לציור באקדמיה המלכותית לאמנויות בלייז' ובשנת 1934 התמנה לאוצר המוזיאון העירוני לאמנויות.
במהלך מלחמת העולם השנייה לאחר הכיבוש הגרמני של בלגיה נכלא אוקס במבצר ברנדונק של ונאלץ לצייר דיוקנאות של אסירי המחנה. ב-1944 הוא נעצר שוב ונכלא במחנה מעבר מכלן.
ב-3 באפריל 1971 נפטר אוקס בלייז'.
ציורים

חלק מהציורים שלו שצוירו במחנה מעבר מכלן נתרמו לבית לוחמי הגטאות.
זכויות להט"ב בפנמה

| --- | --- |

פנמה
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 2008
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר, ניתוח נדרש
 שירות צבאי:  מדינה ללא צבא
 הגנה מפני אפליה:  אין איסור על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בפנמה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים מוגדרת כחוקית בפנמה מאז 2008, אם כי משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
במרץ 2017 הוגשה לבית המשפט העליון של פנמה תביעה להכשרת נישואים חד מיניים במדינה. התביעה עוררה ויכוחים רבים בחברה הפנמית, מה שגרם לאישי ציבור רבים להכריז על תמיכתם בזכויות להט"ב ובהן הכשרתם של נישואים אזרחיים עבור זוגות חד מיניים, כולל סגנית הנשיא, הגברת הראשונה של פנמה והתובע הכללי. ב-9 בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם (IACHR) קבע כי מדינות החתומות על האמנה האמריקאית לזכויות אדם (בהן פנמה) מחויבות לאפשר לזוגות חד מיניים להינשא כזכות אדם.
היסטוריה

אנשי שבט הקונה מצפון מזרח פנמה מכירים באופן מסורתי במגדר שלישי. אנשים קונים המזדהים במגדר שלישי ידועים במונח אומגיד ("omeggid"). בחברה הקונית, אם נער צעיר מתחיל לגלות נטייה לפעול כנקבה בחיי היום יום, משפחתו מתייחסת אליו עם קבלה רחבה באופן טבעי ומאפשרת לו לגדול בצורה זו. לעיתים קרובות מאוד, אומגידים ילמדו מיומנויות המזוהות בדרך כלל עם נשים, כגון יצירת מולה. האומגידים נטועים במיתולוגיה של החברה הקונית, אשר על פיה, "המנהיגים המקוריים שהביאו את המסורות, הכללים וההנחיות לעם הקונה לחיות על פיהם [הם] אדם בשם איבאורגון, אחותו גיגאדיריאי ואחיה הקטן ויגודון", שהוא אומגיד. על פי דיווחים מסוימים, אנשי הקונה מוגדרים באופן מסורתי כבעלי קבלה כלפי פעילות הומוסקסואלית.
בעקבות הקולוניזציה של האימפריה הספרדית ו-300 השנים שלאחר מכן של השלטון הקתולי הספרדי, מיניות וסוגיות להט"ב הפכו לנושאי טאבו בפנמה, בעוד פעילות הומוסקסואלית סווגה כ-"מעשה סדום" אשר נענש בעונש מוות. בני הקונה הצליחו לשמור על מסורותיהם ומנהגיהם, למרות דיכוי השלטון הספרדי ומדיניות המדינה הפנמנית שלאחר קבלת עצמאותה.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בפנמה מאז 2008 בעוד פנמה הייתה למדינה דוברת הספרדית האחרונה ביבשת אמריקה שביטלה את החוק הקולוניאלי בשטחה נגד "מעשי סדום". הומוסקסואליות בוטלה מסיווגה כמחלת נפש במדינה באותה שנה. גיל ההסכמה בפנמה מוגדר כשווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד - 18 שנים.
הורות ואימוץ

זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ ילדים בפנמה, הן עבור אימוץ חורג או משותף. עם זאת, הליכי הפריה חוץ גופית והזרעה מלאכותית מוכרים עבור זוגות לסביות.
הגנה מפני אפליה

לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בפנמה בעוד סעיף 39 לחוקה אוסר על הקמת "חברות, עמותות או קרנות" המנוגדות לסדר המוסרי או המשפטי אשר בעבר, שימש עבור סירוב רישום של ארגונים למען זכויות הומוסקסואלים.
באוגוסט 2015 הוגשה באספה הלאומית הצעת חוק לאיסור אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. עם זאת, הצעת החוק לא התקדמה בחקיקתה מאז.
זהות מגדרית

מאז 2006, טרנסג'נדרים בפנמה רשאים לשנות את מינם ואת שמם החוקי בתעודות הלידה שלהם לאחר העברת ניתוח להתאמה מגדרית.
במאי 2016, טרנסג'נדרית פנמית בת 22 הורשתה לשנות את שמה, כך שיתאים לזהותה המגדרית המועדפת, מבלי שחויבה לעבור ניתוח להתאמה מגדרית. זו הייתה הפעם הראשונה שאדם טרנסג'נדר בפנמה הצליח לשנות את שמו מבלי לעבור תחילה ניתוח מסוג זה.
בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם קבע כי חיוב טרנסג'נדרים לעבור ניתוח להתאמה מגדרית עבור להיות בעלי גישה לשנות את מינם החוקי הוא הפרה של האמנה האמריקאית לזכויות אדם.
תרומת דם

גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים בפנמה נאסרים לתרום דם.
תנועת זכויות להט"ב

בשנת 1996 נוסד ארגון הלסביות וההומואים הראשון של פנמה "Asociación Hombres y Mujeres Nuevos de Panamá" אשר קיבל הכרה משפטית רק בשנת 2005 לאחר מאבקם של חבריו במשך שלוש שנים עם השלטונות ואנשי דת מהכנסייה הקתולית אשר התנגדו להכרתו. בשנת 2004 הציגו חברי הארגון עצומה הקוראת להכרה בשותפות רשומה בין זוגות חד מיניים. ביוני 2005 נערך מצעד הגאווה הראשון של פנמה עם כ-100 מפגינים אשר אורגן על ידי "AHMNP" בבירה פנמה סיטי. באפריל 2017, הוכרז שהגברת הראשונה של פנמה, לורנה קסטיו, תשתתף במצעד בעיר בציונו באותה שנה.
במאי 2015, הוקם בפנמה ארגון זכויות הלהט"ב השני במדינה, "Unión de la diversidad". ביוני 2016, הושקה קרן חדשה בשם "Convive Panamá" המבוססת על המטרה, הרעיונות ושיטות הפעילות של הארגון. בשנת 2017, הוקם "Fundación Iguales Panamá", ארגון ללא מטרות רווח המקדם "שמירה, קידום וכיבוד זכויות אדם" בעוד פעילותו הוגדרה בחזית ההגנה של זכויות להט"ב בפנמה.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 2008)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים (18): 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד מיניים:  (תביעה משפטית התקבלה לבית המשפט העליון, הכרה בנישואים חד מיניים בפנמה נדרשת על פי פסיקת בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם משנת 2018)
הכרה בזוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור):  (תביעה משפטית התקבלה לבית המשפט העליון, הכרה בזוגיות חד מינית בפנמה נדרשת על פי פסיקת בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם משנת 2018)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים:  (תביעה משפטית התקבלה לבית המשפט העליון, הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים בפנמה נדרשת על פי פסיקת בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם משנת 2018)
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים:  (תביעה משפטית התקבלה לבית המשפט העליון, הכרה באימוץ חורג על ידי זוגות חד מיניים בפנמה נדרשת על פי פסיקת בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם משנת 2018)
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: מדינה ללא צבא
זכות לשינוי מגדר בחוק:  (מאז 2006, ניתוח להתאמה מגדרית נדרש)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים:  אין נתונים (פונדקאות אינה אסורה בחוק, אם כי אין חוקים המסדירים את הנוהג)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
חיים חובארה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1902 ה'תרס"ב צנעא, תימן
 פטירה:  12 בינואר 1962 (בגיל 60 בערך) ז' בשבט ה'תשכ"ב ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה
 תאריך עלייה:  ה'תש"ד (1944)
 מקום פעילות:  תימן, ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 12 בינואר 1962 
 השתייכות:  יהדות תימן
 תחומי עיסוק:  דיין, ראש ישיבה
 תפקידים נוספים:  סופר סת"ם
 רבותיו:  מארי יחיא יצחק הלוי
מארי חיים חובארה (במקור: חֻבַּארֵה, ה'תרס"ב  – ז' בשבט ה'תשכ"ב, 1902 – 12 בינואר 1962) היה מרבני יהדות תימן, דיין וראש ישיבה.
ביוגרפיה

נולד בצנעא בירת תימן, ליהודה חבארה ולרומיה לבית עוזיירי. למד אצל הרב הראשי מארי יחיא יצחק הלוי. בהיעדרו של הרב הראשי ולאחר שנתמנה ידידו הרב יוסף שמן לרב בית הכנסת בית אלריעאני, החל הרב חובארה למלא את מקום רבו בהנהגת בית הכנסת אלמדרש.
אחר פטירת הרב הראשי, בשנת ה'תרצ"ב (1932) התמנה הרב חובארה לעמוד בראש "אלמדרש". הוא לימד גם בישיבות בית אלשיך (בראשה עמד הרב חיים כסאר) ובית שרעבי ושימש כדיין ופוסק.
בשנת ה'תש"ד (1944) עלה לארץ ישראל והתפרנס מכתיבת סת"ם. התבקש לשמש כדיין בבית הדין של העדה התימנית בירושלים. בתקופת מלחמת העצמאות עבר לשכונת בקעה ושימש כראש ישיבת "ימין משה".
בשנת ה'תשי"ח (1958) התמנה לדיין בבית הדין בבאר שבע וברחובות, וכעבור זמן התמנה לדיין בבית הדין בתל אביב.
נפטר בז' בשבט ה'תשכ"ב בהיותו בן שישים.
לקריאה נוספת

"שערים", דברי הרב שלום יצחק הלוי, י"ט בשבט ה'תשכ"ב (1962)
המודיע, דברי הרב יחיא אלשיך, ז' בשבט ה'תשכ"ג (1963), במלאת שנה לפטירתו
הערות שוליים

↑  הרב ח. חוברה ז"ל, למנוחות, מעריב, 15 בינואר 1962
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012430868605171  VIAF: 749169381414239550000   WorldCat (עם VIAF): 749169381414239550000
זינגשפיל

זינגשפיל (מגרמנית: Singspiel; מילולית: "משחק-שיר") הוא צורה של דרמה מוזיקלית בגרמנית, הנחשבת למין אופרטה או אופרה. את הזינגשפיל מאפיין דיאלוג מדובר, המבוצע לפעמים על רקע מוזיקלי ומשובץ בהרכבי שירה, שירים פופולריים, באלאדות ואריות (הנושאות לעיתים קרובות אופי עממי ופזמוני).
הזינגשפילה הראשונים תורגמו כנראה מאופרות בלדה אנגליות משלהי המאה ה-18. גם אופרות קומיות צרפתיות (אופרה קומיק) הועברו לעיתים קרובות לגרמנית. הזינגשפיל נחשב לבידור קל ועממי, לרוב בביצוע להקות נודדות בניגוד ללהקות קבע מבוססות במרכזים מטרופוליטניים.
עלילות הזינגשפיל קומיות או רומנטיות בטבען, בדרך כלל, ולעיתים קרובות יש בהן יסודות של קסם וכשפים, יצירי דמיון ומאפיינים מוגזמים קומית של טוב ורע. אף כי מוטיבים טראגיים היו שכיחים פחות, רוב הזינגשפילה שתופסים עדיין מקום ברפרטואר האופרה המודרני החשוב, הם אלה שנכתבו על נושאים רציניים יותר, כמו "פידליו" של בטהובן או "הקלע החופשי" של ובר.
מוצרט נגע בסוגה, על פי הזמנה קיסרית לתיאטרון הלאומי החדש בווינה, ביצירתו "החטיפה מן ההרמון" משנת 1782. הוא המשיך לכתוב בסוגה זו יצירות כמו "מנהל התיאטרון"
ו"חליל הקסם", אם כי יש טוענים שזו האחרונה ממזגת בה מספר ניכר של יסודות מסוגות שונות, מוזיקליות ודרמטיות, ומשום כך אי אפשר להגדיר אותה באופן ברור ומובהק.
הזינגשפיל נחשב למבשר האופרה הגרמנית הרומנטית, ורבים ממלחיני הסוגה, כמו בטהובן וובר, סללו את הדרך לסגנון האופראי המורכב יותר, הנקשר עם וגנר, ריכרד שטראוס ואחרים. אלא שכתוצאה מהתפתחות זו התיישן הזינגשפיל עצמו, ביסודו של דבר, ונעלם עד סוף המאה ה-19. פרט לקומץ יצירות, רוב הסוגה איננה נחשבת עוד, על פי רוב, לחלק מן הקאנון הקלאסי המודרני.
מקור

Barbara Russano Hanning, Donald Jay Grout: Concise History of Western Music, W.W. Norton & Company, 1998.
טדי אקלילו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1977 באגמדיר, צפון אתיופיה
 פטירה:  2005 (בגיל 28 בערך)
 שם לידה:  תֵוּוֹדוֹרוֹס אַקְלילוּ
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
תֵוּוֹדוֹרוֹס (טדי) אַקְלילוּ (באמהרית: ቴዎድሮስ (ቴዲ) አክሊሉ;‏ 1977–2005) היה זמר ומוזיקאי אתיופי ישראלי. אקלילו שר שירים אמהריים בסגנונות אתיופים מסורתיים או בשילוב של אלו עם מוזיקת פופ עירונית.
חייו

אקלילו נולד באזור באגמדיר שבצפון אתיופיה, שם נכנס לתחום המוזיקה בגיל צעיר מאוד. כשהיה נער עבר לגור באדיס אבבה, שם התמחה בסוגים השונים של המוזיקה האתיופית, והחל להופיע במועדונים ובבתי מלון. בסוף שנות התשעים היגר לישראל בעקבות אביו, הזמר אַקְלילוּ סְיוּם (አክሊሉ ሥዩም). אקלילו היה פופולרי בקרב קהילת יהודי אתיופיה וקהלים נוספים בשל יכולותיו הקוליות, הקצביות והרגשיות. בין היצירות שביצע ניתן למצוא את ביצועיו לשירים של הזמר אפרם תמרו ולשיר הסודאני "תשעתשר שנה" (הידוע בקרב האתיופים בשם "סברתה").
אקלילו הושפע מאביו ומהזמר אפרם תמירו, אך סגנון שירתו היה מקורי וייחודי. הוא הופיע בעיקר עם הקלידן היילו סבהט. במקרים אחרים הופיע עם אביו אקלילו סיום, עם נגן הסקסופון אבטה בריהון, עם הזמר זמנה מלסה או עם הקלידן יוסי מרשה. בין המוזיקאים האחרים שלצידם הופיע נמצא גם ידידו נדב הבר.
בקרב הקהילה האתיופית אקלילו נחשב לכישרון גדול, אולם בשל מחלת הסרטן בה לקה, פסק מלהופיע באירועים. הוא הותיר מספר הקלטות של מוזיקה לחתונות אשר ממשיכות להיות מושמעות.
”הוא הקשיב בעיקר למוזיקה אתיופית, וקצת למוזיקה סודאנית”, מספר ידידו נדב הבר. ”כששמע אצלי פעם מוזיקה מרוקאית ברברית, הוא התלהב ואמר שהוא יכול להוציא ממנה מנגינות לשירים באמהרית. הוא לא הספיק להקליט אלבום, ולכן לא נותרו עימנו גם שירים מקוריים שכתב כהכנה לאלבום.”
אקלילו נפטר ממחלת הסרטן בגיל 28.
הערות שוליים

↑  נדב הבר, מן התכתובת שנוצרה לשם כתיבת ערך זה וסיפקה את מרבית המדיע המצוי בו (2011).
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביתא ישראל ובנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוק ההידקקות

חוק הַהִדַּקְקוּת (ידוע גם כן בשם: חוק ההידלדלות), הוא חוק בבלשנות היסטורית, המבטא את ההפך של חוק פיליפי. חוק ההידקקות מתאר תהליך שאירע בשפה העברית שבו בחלק מהמקרים התנועה הקצרה a (פתח) הפכה לתנועה i הקדומה (חיריק חסר או צירי) במילים עם הברה בלתי מוטעמת וסגורה.
מקור השם

ההגייה הפתוחה (פתח) מידקקת/מידלדלת והופכת להגייה מצומצמת יותר (חיריק / צירי), מעין הידקקות.
דוגמאות לחוק ההידקקות

לפי חוק זה, שם העצם פַּת בתוספת כינויי הקניין, נהגה בתחילה כ-פַּתִּי/ פַּתַּם, ועם הזמן חל תהליך שבו הפתח בצורה זו הוחלף לחיריק וכך הפכה צורת הקניין הנ"ל לפִּתִּי ופִּתָּם. הסבר דיאגרמי לתהליך הנ"ל: פַּת > פַּתִּי > פִּתִּי. דוגמאות נוספות: גַּת > גַּתּוֹת > גִּתּוֹת וכן כַּת > כַּתִּים > כִּתּוֹת.
בשמות המלרעיים, שתנועתם האחרונה (או היחידה) פתח, מתקיים בדרך כלל הפתח בנטייה, ודגש בא שלאחריו, כגון:גַּל, גַּלִי, גַּלְּךָ, גַּלְּכֶם, גַּלִּים, גַּלִּי; סַל, סַלּוֹ, סַלְּכֶם, סַלֵּיכֶם;...  יוצאים מהכלל השמות הבאים, שבהם בא בנטייה חיריק במקום הפתח: גַּת, גִּתּוֹת; כַּת כַּתִּים, כִּתּוֹת; סַף, סִפִּים; מַס, מִסִּים; צַד, צִדּוֹ; פַּת, פִּתּוֹ; בַּת, בִּתּוֹ.
ביקורת והסתייגות

עם הזמן, בדומה למה שאירע לחוק פיליפי, התעוררה בקרב החוקרים הסתייגות מחשיבוּת חוק זה, אחר שגילו בו חוסר עקיבות.
בספר לימוד הקורס של פרופ' חיים רבין מהאוניברסיטה העברית נכתב כך:
"נוסף על כך, חוק ההידלדלות פועל בחוסר עקיבות הרבה יותר מובלטת מאשר חוק פיליפי.
פרופ' עזי ארנן כתב:
ניסוח חוקי מעתק אחרים בתחום התנועות ובייחוד במה שנוגע ליחסי התנועות i ו-a הקצרות, הידועים בשם 'חוק פיליפי' ו'חוק ההידלדלות', נתקל בקשיי קשיים. חוקים אלה טעונים כל כך הרבה הסתייגויות ונימוקים לאי תחולה, ששוב למעשה אין להם תוקף של חוק.
במקרה של בתו, נהוג כיום לחשוב שהמקור הוא דווקא בנתו כבערבית, והמילה בת היא זו שעברה את השינוי. וכך גם בדוגמאות רבות אחרות.
לקריאה נוספת

סיון וקמרון, "חילופי התנועות פתח וחיריק בהברה סגורה לא מוטעמת בעברית המקראית ושאלת חוק ההידקקות" לשוננו נט (תשנ"ו), עמ' 7–39.
רפאל ניר, פרקים בתולדות הלשון העברית, כרך 4, 2004, עמ' 172 (סעיף 7: "מילים שבהן חל חוק ההידקקות").
משה בר אשר, מחקרים בלשון חכמים, מוסד ביאליק, 2009, "חוק ההידלדלות בלשון חכמים", עמ' 12.
שלמה מורג ועדה ירדני, אהרן ממן ואברהם בן־אמתי (ע), תורת ההגה והצורות של העברית, פונטיקה ופונולוגיה, הוצאת מאגנס, תשס"ט, עמ' 176, מסת"ב 978-965-493-352-0
חיים רבין, שפות שמיות – פרקי מבוא, מוסד ביאליק, 1991, עמ' 95.
עוזי ארנן, המילה האחרונה, אוניברסיטת חיפה, 2003, עמ' 63.
הערות שוליים

↑  ראו סול ליברמן, ספר חנוך ילין (קובץ מאמרים), קרית ספר, 1963, עמוד 157 בשם הפרופ' חיים רבין "תקופת פעילות חוק פיליפי, קדמה לזו של חוק ההידלדלות ביותר מאלף שנים"; ראו שם עוד אודות הנושא של חוק ההידלדלות.
↑  מתוך ילקוט הפירסומים 872, י"ז באלול תשכ"א, 20/8/1961 (בתוך כללי הפתח).
↑  תורת ההגה של העברית המקראית, חוברת לשיעור של חיים רבין, 1970, עמוד 19. ראו שם מספר דוגמאות ודיון בנושא.
↑  מתוך עוזי ארנן, המילה האחרונה, עמוד 63.
↑  אורנן, עמ' 63
טדי ולוק

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1998 (בן 26) ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 trdevelop.com
 ספורט
 ענף ספורט:  רכיבה
 מאמן:  רוב גריי
 הישגים
 שיאים אישיים:  מקום עשירי במקצה גרנד פרי 5* (2021, ארצות הברית)   מקום שלישי במקצה גרנד פרי 4* (2021)   מקום שישי במקצה גרנד פרי 5* (2021, ספרד)
 
טדי ולוק (באנגלית: Teddy Vlock; נולד ב-14 בינואר 1998) הוא רוכב סוסים אמריקאי-ישראלי. ייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), עם סוסתו אמסטרדם. מאמנו הוא רוב גריי.
ביוגרפיה

לפני שהחל להתאמן ברכיבה על סוסים, הוא התאמן בגולף.
בשנת 2020, הוא עשה שני סיבובים עם הפלה אחת בתחרות גביע האומות שהתקיים בארצות הברית ובאותה השנה הוא היה במקום העשירי במקצה גרנד פרי 4* שהתקיים בארצות הברית.
בשנת 2021, הוא היה במקום העשירי במקצה גרנד פרי 5*, במקום השלישי במקצה גרנד פרי 4* ובמקום השישי במקצה גרנד פרי 5*. השניים הראשונים התקיימו בארצות הברית והשלישי התקיים במדריד, בירת ספרד.
ולוק ייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) עם סוסתו אמסטרדם, שם סיים במקום ה-42 בזמן של 95.74 שניות.