שירי מלחמת העולם השנייה
שירים גרמנים ואיטלקים

המוזיקה בגרמניה פרחה בתקופת מלחמת העולם השנייה. לצד המארשים והשירים הפטריוטים הצבאיים, שהיללו ושיבחו את הרייך השלישי, פארו את הפיהרר ואת גייסותיו, פרחו גם שירים "אזרחיים" כשאת הטון נותנים כוכבי התקופה לאלה אנדרסן Lale Andersen, מימי תומה Mimi Thoma, וילהלם סטריינץ Wilhelm Strienz ואוסקר יוסט, Oskar Joost, ותזמורתו. השירים הושמעו בעיקר ברדיו אבל הפכו גם לתקליטים רבי מכר בחברות כמו Gloria, Odeon, Telefunken, Kristall, Gramophon, Tempo ו-Schallplatten Volksverband.
מעל לכולם דרך כוכבו של השיר "לילי מרלן" שהתחבב על חיילי בעלות הברית וגרמניה כאחד. השיר הושמע לראשונה ב-18 באוגוסט 1941. בגרמניה השיר נאסר להשמעה אולם החיילים הגרמנים ששרתו בבלקן וכן חיילי הקורפוס האפריקאי של ארוין רומל, ששרתו בצפון אפריקה, יכלו לקלוט היטב את השידורים מהתחנה הגרמנית ששידרה רדיו בלגרד הכבושה והם נהגו להצטופף סביב המקלטים ולהאזין לשיר בביצוע הגרמני של הזמרת לאלה אנדרסן. בדממת הלילה של המדבר המערבי יכלו גם החיילים הבריטים והאוסטרלים לשמוע את צלילי השיר בוקעים מהעמדות הגרמניות.
מפקד כנף בטייסת המדבר של חיל האוויר המלכותי, ר.א. פוגין Squadron Leader R.A. Foggin, מיהר לשלוח לבי.בי.סי בלונדון מכתב בו הוא מפציר בהם למצוא מהר שיר שיהיה תשובה הולמת ל"לילי מרלן", שכן הוא הביע חשש שחייליו יתחילו להאמין ש"גרמנים שמסוגלים להפיק מוזיקה כל כך טובה לא יכולים להיות, לאחר הכל, בחורים רעים כל כך". בבי.בי.סי ובמשרד החוץ בלונדון החלו דיונים נוקבים בשאלה האם לאסור את השמעת "לילי מרלן" או לנסות לייצר לו גרסה אנגלית. בסוף הוחלט על גרסה אנגלית, אותה השמיעה ככל הנראה לראשונה הזמרת Anne Shelton אן שלטון. אחר כך הפך השיר להיות מזוהה עם הזמרת הגרמניה הגולה מרלן דיטריך, שהופיעה בפני חיילי בעלות הברית באירופה.
עד מהרה התחבב השיר על החיילים הגרמנים בכל החזיתות ואפילו מקהלת דיוויזיית הפנצר השישית Panzergrenadierdivision6 הקליטה את השיר. בלילות ניתן היה לעיתים לקלוט את שידורי הרדיו הצבאי מבלגרד גם בגרמניה.
הצבא הגרמני, כמו הצבא האדום, צעד על שירים. בכל יום ראשון היו חיילים גרמנים בכל החזיתות מאזינים לתוכנית הרדיו "קונצרט כבקשתך לכוחות הצבא", Wunschkonzert für die Wehrmacht, שהשמיע שירי לכת לצד שירים סנטימנטליים, שירי געגועים הביתה ואפילו שירים קומיים.
את חיילי הוואפן אס.אס. ליוו שירים צבאיים שהפכו להיט בגרמניה הנאצית, כמו Ein Heller und ein Batzen, Westerwaldlied, Es ist so schon, Soldat zu zein ,Wildganse rauschen durch die Nacht ,Der junge Fahnrich ,Wir ziehen unsere Infanterie, du bist die Krone ,Gute Nacht Kameraden ואחד הידועים שבהם, בזכות הסרט "הקרב על הבליטה" של האחים וורנר, נקרא 'Ob's sturmt, oder schneit' או בשמו הידוע יותר Panzerlied, שיר הפנצר.
השירים המושמעים ביותר והלהיטים הגדולים ביותר בגרמניה הנאצית באותה התקופה נמנו, מלבד לילי מרלן, גם השירים הבאים:
The Horst Wessel Song, Erika, Fallschirmjagerlied, Bomben auf Engeland, Preussens Gloria, Drei Madels, Kartner Liedermarsch, Gute Nacht Mutter, Wir fahren gegen Engeland, Panzer rollen in Afrika Vor, Mein Regiment, mein Heimatland
שיר הורסט וסל, "הדגל מונף אל על", בגרמנית Die Fahne hoch, אותו חיבר הורסט וסל, פעיל נאצי זוטר שנרצח בקטטה ב-1930, הוכתר כמרטיר הראשון של המפלגה ושירו הפך להמנון המפלגה הנאצית. השיר הושמע במצעדים, בטקסים צבאיים ובכל הזדמנות בתחנות הרדיו הגרמניות, וכל ילד בתנועת הנוער ההיטלריסטית ידע לשיר אותו.
שיר חביב מאוד על החיילים הגרמנים היה "להפציץ את אנגליה". והנה בית לדוגמה:
לכל אחת מהדיוויזיות הגרמניות הלוחמות הייתה תזמורת משלה שהורכבה ממוזיקאים בוגרי תנועת הנוער של היטלר שסיימו לימודים והכשרה במוזיקה. לחיל האוויר, הלופטוופה, הייתה תזמורת משלו שניגנה מבחר של מארשים, בהם "Deutsche Piloten", מארש הטייסים הגרמנים, "Marsch des Jagdgeschwaders Richthofen" - המארש לזכרו של אלוף הטיס של מלחמת העולם הראשונה, הברון פון ריכטהופן, Lied der Junker Flugwerke ואחרים. גם לצי הגרמני הייתה תזמורת משלו שהשמיעה בין היתר את המארש "!Der letze Mann" וכן את "Wir ziehen nach Engeland".
המשטר הנאצי הטיל צנזורה על האמנות, הספרות, השירה וגם המוזיקה. בין היתר נאסר להשמיע בגרמניה מוזיקת ג'אז, אותה כינו בגרמניה הנאצית "מוזיקה של כושים". גם מוזיקת הסווינג נאסרה להשמעה, למעט חריג אחד. בגרמניה הנאצית הוקמה תזמורת סווינג בשם "צ'ארלי והאורקסטרה", שהייתה ידועה גם כ"טמפלין בנד" או "ברונו והסווינגינג טייגרס". את הלהקה הוביל קרל שוודלר (צ'ארלי) והמנצח היה לוטז טמפלין.
שר התעמולה יוזף גבלס החליט על הקמתה כדי שתשמיע ברדיו הגרמני, בשידורי הגל הקצר שיועדו לקהל הבריטי והאמריקאי, את המוזיקה האהובה עליהם, ולמשוך אותו בכך למשדרי התעמולה הנאצים. מטרת התזמורת הייתה לעורר אהדה למשטר הנאצי ולהעביר את המסרים הנאצים באווירה מוזיקלית המוכרת למאזינים ולא מעוררת אצלם תגובות נגד. התזמורת הוקמה ב-1940 והספיקה עד סוף המלחמה להקליט 90 תקליטים. התזמורת ניגנה את להיטי התקופה בבריטניה ובארצות הברית אך לתוך המילים, שוררבו גם טקסטים שנכתבו במיוחד על ידי מינסטריון התעמולה של גבלס, שניסה לנצל את המוזיקה לצרכיו. כך למשל אל נעימת הלהיט You're Driving Me Crazy שורבבו מילים ששמות ללעג את וינסטון צ'רצ'יל:
Here is Winston Churchill's latest tear-jerker: Yes, the Germans are driving me crazy / I thought I had brains / But they shot down my planes..."
הלהקה הקליטה בין היתר גרסה משלה לשיר האידי הידוע "בי מיר ביסט דו שיין", אותו הציגה כ"שיר של הקשר הבולשביקי הבינלאומי", בו מוצגים היהודים כסוכני הקומוניזם.
גם המוזיקה של המשטר הפשיסטי באיטליה, כמו זה בגרמניה, הצטיינה בעיקר בשירי לכת שנועדו להלהיב את ההמונים ולדרבן את החיילים בדרכם לחזית. La canzone dei Sommergibili שיר הצוללות, ,Divina Patria המולדת הקדושה, Vado, vinco e torno - הלכתי, ניצחתי, חזרתי, Addio mia bella addio- היי שלום יפתי, ו-La canzone della vittoria, שיר הניצחון, היו אחדים מהם.