stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקי חליקה
ביוגרפיה > מדליית ארד באליפות העולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 זכה חליקה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:10.90 דקות, אחרי יאני סייבינן מפינלנד (4:09.54 דקות) וטרנס פרקין מדרום אפריקה (4:10.56 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.10 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:01.02 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:59.43 דקות.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים חליקה במקום ה-11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:19.97 דקות, במקום ה-39 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמקום ה-31 במשחה ל-200 מטר פרפר.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 סיים חליקה במקום ה-11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, במקום ה-13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמקום ה-19 במשחה ל-200 מטר פרפר. באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 סיים חליקה במקום ה-19 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, במקום ה-37 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמקום ה-33 במשחה ל-200 מטר פרפר.
באוניברסיאדה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה חליקה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:20.52 דקות.
חליקה לא השתתף באולימפיאדת אתונה (2004) לאחר שלא קבע את הקריטריון האולימפי. גם לאחר שהפסיק להתאמן באופן מקצועני, הצליח חליקה להגיע למשחי הגמר באליפות ישראל.
חליקה אימן בעבר את נבחרת המאסטרס של מכבי תל אביב, וכיום משמש כיועץ למאמני הפועל כפר סבא בית ברל. חליקה הוא חבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל וביוני 2012 צורף לוועדת לובנצקי, שמטרתה קביעת אמות מידה לתמיכה בגופי הספורט בישראל. ב-2016 נבחר כחבר בהנהלת איגוד השחייה בישראל, וב-2021 נבחר כממלא מקום יושב ראש האיגוד.
באוקטובר 2021 נבחר לכהן כיושב ראש איגוד השחייה בישראל.
הישגים בולטים

| תאריך | תחרות | משחה | תוצאה (דקות) | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוגוסט 1994 | אליפות אירופה לנוער בצ'כיה | 400 מטר מעורב אישי | 4:31.51 | 4 |
| 20 באוגוסט 1995 | אליפות אירופה בשחייה לנוער, ז'נבה, שווייץ | 400 מטר מעורב אישי | 4:28:41 | 3 |
| אוגוסט 1995 | אליפות אירופה בשחייה לנוער, ז'נבה, שווייץ | 200 מטר מעורב אישי | 2:09.03 | 5 |
| 20 באוגוסט 1997 | אליפות אירופה בשחייה 1997, סביליה, ספרד | 400 מטר מעורב אישי | 4:22.82 | 10 |
| 27 באוגוסט 1997 | אוניברסיאדה, סיציליה, איטליה | 400 מטר מעורב אישי | 4:24.96 | 2 |
| 17 בינואר 1998 | אליפות העולם בשחייה 1998, פרת', (אוסטרליה) | 200 מטר מעורב אישי | 2:04.96 | 13 |
| 2 באפריל 1999 | אליפות העולם בשחייה 1999 (בריכת 25 מטר), הונג קונג | 400 מטר מעורב אישי | 4:11.09 | 4 |
| 5 ביולי 1999 | אוניברסיאדה, פאלמה דה מיורקה, ספרד | 400 מטר מעורב אישי | 4:21.78 | 2 |
| 1 באוגוסט 1999 | אליפות אירופה בשחייה 1999, איסטנבול, טורקיה | 400 מטר מעורב אישי | 4:17.49 | 2 |
| 26 ביולי 1999 | אליפות אירופה בשחייה 1999, איסטנבול, טורקיה | 200 מטר פרפר | 2:00.87 |  |
| דצמבר 1999 | אליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) ליסבון | 400 מטר מעורב אישי | 4:12.25 | 3 |
| פברואר 2000 | סבב גביע העולם מס' 11, פריז, צרפת | 1500 מטר חופשי | 15:18.29 | 4 |
| מרץ 2000 | אליפות העולם בשחייה 2000 (בריכת 25 מטר), אתונה | 400 מטר מעורב אישי | 4:10.90 | 3 |
| מרץ 2000 | אליפות העולם בשחייה 2000 (בריכת 25 מטר), אתונה | 200 מטר מעורב אישי | 2:01.02 | 6 |
| 9 ביולי 2000 | אליפות אירופה בשחייה 2000, הלסינקי, פינלנד | 400 מטר מעורב אישי | 4:20.89 | 3 |
| 17 בספטמבר 2000 | אולימפיאדת סידני (2000) | 400 מטר מעורב אישי | 4:19.97 | 10 |
| ספטמבר 2000 | אולימפיאדת סידני (2000) | 200 מטר מעורב אישי | 2:01.97 | 31 |
| ספטמבר 2000 | אולימפיאדת סידני (2000) | 200 מטר פרפר | 2:07.53 | 39 |
| 15 בדצמבר 2000 | אליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר), ולנסיה, ספרד | 400 מטר מעורב אישי | 4:13.48 | 3 |
| דצמבר 2000 | אליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר), ולנסיה, ספרד | 200 מטר מעורב אישי | 2:00.23 | 5 |
| יולי 2001 | אליפות העולם בשחייה 2001, בפוקוקה, (יפן) | 400 מטר מעורב אישי | 4:22.66 | 11 |
| יולי 2001 | אליפות העולם בשחייה 2001, בפוקוקה, (יפן) | 200 מטר מעורב אישי | 2:04.38 | 13 |
| יולי 2001 | אליפות העולם בשחייה 2001, בפוקוקה, (יפן) | 200 מטר פרפר | 2:01.67 | 19 |
| אפריל 2002 | אליפות העולם בשחייה 2002 (בריכת 25 מטר), מוסקבה, רוסיה | 400 מטר מעורב אישי | 4:12.64 | 11 |
| אפריל 2002 | אליפות העולם בשחייה 2002 (בריכת 25 מטר), מוסקבה, רוסיה | 1500 מטר חופשי | 15:19.79 | 17 |
| אוגוסט 2002 | אליפות אירופה בשחייה 2002, ברלין, גרמניה | 400 מטר מעורב אישי | 4:21.10 | 5 |
| אוגוסט 2002 | אליפות אירופה בשחייה 2002, ברלין, גרמניה | 200 מטר מעורב אישי | 2:03.80 | 13 |
| יולי 2003 | אליפות העולם בשחייה 2003, ברצלונה, ספרד | 400 מטר מעורב אישי | 4:21.76 | 19 |
| 29 באוגוסט 2003 | אוניברסיאדה, טגו, קוריאה הדרומית | 400 מטר מעורב אישי | 4:20.52 | 3 |
שיאיו האישיים מובלטים.
הערות שוליים

↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  ראו כאן
↑  סוכנויות הידיעות, משרד הספורט הקים וועדה חדשה לקביעת אמות מידה לתמיכה בגופי הספורט בישראל, באתר כלכליסט, 20 ביוני 2012
↑  אורן אהרוני, "מיקי חליקה האיש הנכון, השחייה אצלו בווריד", באתר ynet, 31 באוגוסט 2021
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |  |
|  היאבקות | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות אמנותית | אור טוקייב |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  קיאק | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור •  מיכאל קולגנוב |  |
|  שחייה | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |  |
|  שיט | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |  |
קרוזינג

קרוזינג (מאנגלית: Cruising for sex) הוא כינוי לפרקטיקה של חיפוש יחסי מין מזדמנים, בדרך כלל אנונימיים, במקומות ציבוריים.
קרוזינג יכול להיעשות ברגל או ברכב ומתקיים לרוב באזורים מסוימים הידועים כאתרי קרוזינג. אתרים כאלה עשויים להיות פארקים ציבוריים או שירותים ציבוריים.
מקור המילה ומשמעותה

מקור המונח בסלנג הפנימי של הקהילה ההומוסקסואלית האמריקאית במחצית הראשונה של המאה ה-20. באותה תקופה, יחסי מין הומוסקסואליים לא היו חוקיים בארצות הברית, כך שהיה בטוח יותר לקיים אותם באנונימיות מחוץ לבית ולדבר עליהם באמצעות מונח סלנג פנימי, שלא יובן על ידי מי שמחוץ לקהילה.
משמעות המושג (שפירושו המילולי הוא "שִׁיוּט" – להשיט כלי שיט בים הפתוח, לרוב ללא יעד מוגדר) היא שיטוט (wandering) או הסתובבות (walking around) באזור מצומצם מסוים, לרוב לא שיטתית, על-מנת "לראות מה (או ליתר דיוק – מי) יִקָרֵה בדרך".
בישראל

בישראל, אתר קרוזינג היסטורי מפורסם הוא גן העצמאות בתל אביב, המשמש ככזה (במידה מצומצמת) עד היום. נוסף עליו, אתרי קרוזינג נודעים במיוחד הם: חוף הים בגעש ("חוף הנודיסטים"), החוף הנפרד בתל אביב (נורדאו – "חוף הדתיים"), גן העצמאות בירושלים, גן הזיכרון בחיפה גן רמז בבאר שבע וחוף עתלית.
הערות שוליים

↑  ארי קוקה, ‏זה בגנים שלנו: סיפורו של גן העצמאות האבוד, באתר ‏מאקו‏, 12 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539901505171  LCCN: sh2008000915 
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עדית קידר

| --- | --- |

עדית קידר
 לידה:  22 במאי 1967 (בת 57)
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  דני דולב 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תלמידי דוקטורט:  Roger Igor Khazan, Ittay Eyal, Dmitri Perelman, כפיר לב-ארי, Naama Kraus, Alexander Spiegelman, צביקה גוז, Maxim Gurevich, Roie Melamed, Alexander Shraer, Gal Badishi, Edward Bortnikov, Noam Shalev 
 פרסים והוקרה:  פרס ינאי למצוינות בחינוך אקדמאי 2013  פרס מטעם הקרן הלאומית למדע, 1999-2001  פרס SPAA למאמר הטוב ביותר, 2008
 תרומות עיקריות
 מודלים ואלגוריתמים למערכות מבוזרות ועיבוד מקבילי, חישה דחוסה מבוזרת ו-מעבדים מרובי ליבות
 
עדית קידר (נולדה ב-22 במאי 1967) היא דיקנית הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון. היא מדענית מחשב ופרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. קידר עוסקת בתחום מדעי המחשב ומתמקדת בעיקר בנושאי אלגוריתמים ומערכות מבוזרות ועיבוד מקבילי. בנוסף היא ממלאת את תפקיד ראש מעבדת NSSL בטכניון וחברה בוועדה המארגנת של הכנס הבינלאומי בנושא מחשוב מבוזר DISC.
ביוגרפיה והשכלה

עדית קידר נולדה ב-22 במאי 1967. בשנת 1985 התנדבה לשנת שירות בצופים, בהמשך התגייסה לצה"ל, מילאה תפקידי תכנות וראש צוות והשתחררה קצינה, לאחר כ-4 שנים.
בשנת 1992 סיימה קידר תואר ראשון במדעי המחשב ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן המשיכה לתואר שני במדעי המחשב, גם כן באוניברסיטה העברית, אותו סיימה בשנת 1994. את הדוקטורט במדעי המחשב ביצעה באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' דני דולב והשלימה אותו ב-1998. את לימודי הפוסט דוקטורט ביצעה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס-MIT.
עבודה אקדמאית

קידר החלה את דרכה כמרצה ועוזרת מחקר בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטה העברית בשנת 1992. באוקטובר 1998 המשיכה לתפקיד עמית מחקר במעבדת MIT למדעי המחשב אשר ממוקמת במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 2002 הצטרפה לסגל הטכניון כמרצה זוטרה בפקולטה להנדסת חשמל. ב-2007 קודמה לתואר פרופסור חבר בפקולטה, וב-2012 לפרופסור מן המניין.
תחום המחקר של פרופ' קידר הוא עיבוד מקבילי וחישוב מבוזר. כלומר, היכולת של מחשב לבצע עיבוד במספר ליבות במקביל או חלוקת משימת חישוב בין מספר מחשבים במקביל תוך שמירה על קשר בין החלקים השונים. העבודה בתחום זה שמה דגש על עמידות לכשלים (Fault tolerance), מדרגיות והתמודדות עם תופעות דינמיות שונות.
בתחום החישוב המבוזר קידר עוסקת בנושאי אחסון דינמי מבוזר עבור מרכזי מחשוב גדולים, מערכות דינמיות מבוזרות, אחסון ענן, חישה דחוסה (Compressed sensing) מבוזרת, שכפול ותיאום בין מערכות מבוזרות ועוד.
בתחום העיבוד המקבילי התמקדה במבני נתונים מקביליים, מעבדים רבי ליבות, זיכרון טרנזקציוני ועוד.
כמו כן, הייתה בין החלוצים בנושא אתחול (reconfiguration) דינאמי של שירותי אחסון אשר לא היה מפותח כלל כשהחלה את מחקרה בנושא.
עבודה בתעשייה

בנוסף לעבודה האקדמאית, מילאה קידר מספר משמעותי של תפקידים בחברות שונות בתעשייה. היא עבדה כיועצת מחקר במיקרוסופט, יועצת ל-BBN Technologies וכן יועצת ובהמשך חברת הנהלה בקמינריו (Kaminario), תפקיד אשר היא ממלאת עד היום (נכון ל-2014).
מאמרים ופרסומים

פרופסור קידר פרסמה יותר מ-130 מאמרים שונים העוסקים בתחומי המחקר שלה החל משנת 1994 אשר צוטטו למעלה מ-3900 פעם. ערך h-index שלה הוא 23. היא אף זכתה בפרס SPAA למאמר הטוב ביותר על מאמרה בנושא ארכיטקטורת מעבדים מרובי ליבות בשנת 2008.
כמו כן, משנת 2012, היא עורכת חברה בפורום IEEE לארכיטקטורות מחשבים (CAL) אשר מתפרסם בגרסתו המודפסת פעמיים בשנה. בנוסף היא מתנדבת כעורכת טור בעלון ACM SIGACT המפרסם חדשות בתחום המחשוב המבוזר.
פרסים ומענקים

פרס מטעם הקרן הלאומית למדע, 1999-2001
פרס ינאי למצוינות בחינוך אקדמאית, 2013
פרס SPAA למאמר הטוב ביותר, 2008.
הערות שוליים

↑  אתר הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון
↑  אתר מעבדת NSSL בטכניון
↑  אתר הכנס DISC
↑  אתר מעבדת MIT למדעי המחשב
↑  הצהרת המחקר של עדית קידר, 2 ביוני 2012
↑  אתר החברה kaminario
↑  חישוב הh-index מאז שנת 2009. אם מסתכלים על כל שנות עבודתה מקבלים את הערך 34
↑  עמוד google scholar על עדית קידר
↑  מאמר בנושא CMP עליו זכתה בפרס SPAA
↑  אתר הפורום CAL
↑  אתר העלון ACM SIGACT
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263635605171  ACM DL: 81100634069  dblp: k/IditKeidar  LCCN: nb2009026036  MGP: 81235  VIAF: 298494031   WorldCat (עם VIAF): 298494031
חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  15 בדצמבר 2009
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ח בכסלו תש"ע
 גוף מחוקק:  הכנסת השמונה עשרה
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 תומכים:  40
 מתנגדים:  11
 נמנעים:  3
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2217, עמ' 256
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הפנים
 מספר תיקונים:  1
 נוסח מלא:  חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע
 
חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע-2009‏ (המוכר בשם המקוצר: חוק המאגר הביומטרי) קובע נטילת טביעות אצבעות ותצלומי פנים של כלל תושבי ישראל ושילוב נתונים אלו בתעודות זהות, בדרכונים דיגיטליים ובמאגר נתונים ממשלתי לצורך שימוש בנתונים במערכות זיהוי ביומטרי שיאפשרו ניהול בקרת גישה וסיוע באיתור אנשים החשודים בפלילים על ידי גורמי אכיפת החוק. החוק התקבל למרות ביקורת ומאבקים ציבוריים.
שר הפנים גדעון סער הכריז ב-8 ביוני 2013 על פיילוט שבו אזרחים יוכלו להיכנס למאגר על בסיס וולונטרי, בעידוד משרד הפנים. עד יוני 2016 נכנסו למאגר כמיליון ישראלים. שר הפנים אריה דרעי היה האזרח המיליון שנכנס למאגר. בפברואר 2017 אישרה הכנסת תיקון לחוק שהופך נטילת נתונים ביומטריים לחובה במסמך מזהה מטעם המדינה.
בפברואר 2018 הוגשה עתירה לבג"ץ בעניין אי פרסום דו"ח מסכם לפיילוט של התוכנית.
היסטוריה חקיקתית

ב-27 באוקטובר 2008 הגישה הממשלה לכנסת את הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התשס"ט-2008. הצעת החוק אושרה בקריאה הראשונה, והועברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, אך זו לא הספיקה לדון בה בטרם התפזרה הכנסת ה-17. בכנסת ה-18 הוחל על הצעת החוק הממשלתית דין רציפות, ולאחר שעברה בין מספר ועדות, הוחלט לבסוף כי הוועדה שתדון בה תהיה ועדה משותפת לוועדת המדע והטכנולוגיה ולוועדת הפנים בראשותו של ח"כ מאיר שטרית, שקידם את הצעת החוק כשר הפנים בכנסת ה-17.
בדצמבר 2009 אושר החוק, ונקבע שהוא ייכנס לתוקף בתאריך 1 בינואר 2010 (או מאוחר יותר, לפי צו של שר הפנים), ובלבד שאושרו תקנות לפי סעיפים אחדים בו. נקבע שעל השר הממונה להגיש תקנות אלה לאישור ועדת הכנסת העוסקת בכך עד 15 באפריל 2010, אולם רק ב-16 במאי 2011 אישרה הממשלה את התקנות, וב-2 ביוני 2011 אושרו התקנות בוועדת המדע של הכנסת. לאחר כניסתו לתוקף, החוק יוחל בהדרגה.
מדען המחשב פרופ' עדי שמיר הציע להכניס עמימות מסוימת למאגר הביומטרי, באופן שיגשים את המטרה של מניעת זיוף זהות, אך לא יגרום לפגיעה בפרטיות, אך הממשלה דחתה את הצעתו. השר מיכאל איתן אמר על כך, שהמאגר מסכן בצורה מוגזמת את פרטיות האזרחים. ח"כ מאיר שטרית נימק את התנגדותו להצעת שמיר: "השיטה של עדי שמיר לא קיימת בשום מקום בעולם. אני לא רוצה להיות שפן ניסיונות של עדי שמיר. שמעתי את דעתו ושמעתי אנשים אחרים שמטפלים בביטחון המדינה והבנתי שהנזק לפרט גדול הרבה יותר מזיהוי אחד על אחד". פרופ' אלי ביהם, דיקאן הפקולטה למדעי המחשב בטכניון, שתמך בשיטתו של שמיר, הגיב על כך: "המטרות שהם רוצים ולא כתובות בחוק הן מטרות אחרות, וכשהוא אומר ששיטת שמיר לא מספיק טובה, הוא מתכוון שהיא לא מספיק טובה כדי לעקוב אחרי האזרחים. מה שהוא בעצם אומר זה שהוא לא רוצה פרטיות לאנשים. בשביל זה היא לא מספיק טובה".. בפברואר 2012 הוגשה לבג"ץ עתירה נגד החוק, ובעקבותיה נכפה למעשה על משרד הפנים להוציא צו חדש למימוש הפיילוט.
ב-27 בפברואר 2017 אישרה הכנסת תיקון לחוק, שהופך נטילת נתונים ביומטריים לחובה במסמך מזהה מטעם המדינה. כהוראת שעה לחמש שנים נקבע שנתוני טביעת אצבעות יועברו למאגר רק בהסכמת התושב שממנו ניטלו. בדברי ההסבר להצעת החוק נאמר:
מטרות החוק

מטרות החוק מוצגות בסעיף 1 שלו:
(1) קביעת הסדרים אשר יאפשרו זיהוי ואימות זהות של תושבי ישראל באמצעות הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים בתעודת זהות ובמסמך נסיעה, באופן שימנע זיוף ושימוש בזהות אחרת, וכן קביעת השימושים המותרים באמצעים ובנתונים כאמור;
(2) הקמת מאגר מידע ביומטרי שיכלול אמצעי זיהוי ביומטריים שניטלו לצורך שילובם במסמכי זיהוי כאמור בפסקה (1), וכן נתוני זיהוי ביומטריים שהופקו מהם, וקביעת השימושים המותרים במאגר כאמור לרבות בידי משטרת ישראל ורשויות הביטחון;
(3) קביעת הסדרים הנדרשים לשם הגנת הפרטיות של תושבים שניטלו מהם אמצעי זיהוי ביומטריים לפי חוק זה, ובכלל זה לעניין דרכי הגישה למאגר הביומטרי ואבטחת המידע בו.
דברי ההסבר להצעת החוק מתארים את העובדות שדחפו להגשתה:
החוק המוצע בא להתמודד עם הבעיות החמורות שמולן ניצבת מדינת ישראל בשנים האחרונות בתחום מסמכי הזיהוי המנופקים בידי משרד הפנים, ובין השאר: זיוף תעודות זהות דרכון ותעודת מעבר (להלן - מסמכי זיהוי), ניפוק תיעוד כפול לאותו אדם, ו"גנבת זהות" של אדם בידי אדם אחר תוך שימוש בתיעוד הרשום על שם האדם שממנו נגנבה הזהות. תופעות אלה, מאפשרות שימוש לרעה במסמכי הזיהוי לצורך הגירה בלתי חוקית, ביצוע עבירות פליליות וכלכליות, ופעילות הפוגעת בביטחון המדינה.
מסמכי הזיהוי המנופקים כיום קלים לזיוף בידי גורמים עבריינים, המנסים לעיתים להסתייע בעובדי המדינה לצורך כך. בשנים 2005 עד 2007 דווח למשרד הפנים על אבדן, גנבה והשחתה של כ-150,000 תעודות זהות בשנה, שבשלהם הוגשו בקשות להנפקת תעודות זהות חדשות. במקרים רבים המדובר באבדן, בגנבה או בהשחתה שאירעו כמה פעמים לאותו תושב במהלך השנים האמורות. מנתוני משטרת ישראל עולה כי כ-52 אחוזים מבין מחליפי תעודות זהות בשנים 1995 עד 2006 הם בעלי עבר פלילי, מהם 10 אחוזים בעלי עבר פלילי של זיוף מסמכים והפצתם.
סעיפי הצעת החוק

עובדי משרד הפנים יוסמכו ליטול נתוני זיהוי ביומטריים מתושבי ישראל, ולהעביר נתונים אלה למאגר נתונים שינוהל על ידי הרשות לניהול המאגר הביומטרי. נתונים אלה ישמשו להנפקת מסמכי זיהוי לתושב, ולאימות זהותו, באמצעות נטילה חוזרת של נתוני זיהוי ביומטריים, על ידי בעלי תפקידים שהוסמכו לכך (שוטר, סוהר, עובד של שירות הביטחון הכללי, עובד של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ועוד).
מאגר הנתונים הביומטריים יישמר בנפרד ממאגר נתוני הזהות האחרים, ובפרט בנפרד ממספר הזהות, אך ניתן יהיה לקשר ביניהם. במסגרת החוק נוסד תפקיד הממונה על היישומים הביומטריים.
מימוש החוק

סעיף 41 לחוק מסמיך את שר הפנים לקבוע תקופת מבחן ("פיילוט") בת שנתיים, ”שבמהלכה יחולו ההוראות לפי חוק זה על אזרחים שייתנו את הסכמתם לכך בכתב, במטרה לבחון בתקופה זו את אופן היישום של הוראות לפי חוק זה על תושבים אלה, את נחיצות קיומו של מאגר ביומטרי ומטרותיו, את המידע שיש לשמור במאגר ואת אופן השימוש בו”. בהתאם לכך, נערך משרד הפנים להנפקתה של תעודת זהות ביומטרית, שתוצע לאזרחים במקביל לתעודת הזהות הרגילה, ותינתן למי שיבחר בכך. תקופת הניסוי החלה ביוני 2013 והייתה אמורה להסתיים בסוף יוני 2015. לקראת תום תקופת הניסוי שר הפנים סילבן שלום הורה להאריך את תקופת הניסוי בתשעה חודשים, עד סוף מרץ 2016. במרץ 2016 החליט שר הפנים אריה דרעי להאריך את תקופת הניסוי בתשעה חודשים נוספים, עד סוף שנת 2016.
במהלך תקופת המבחן התגלו תקלות רבות. ביוני 2015 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על תקופת המבחן, בו הצביע על ליקויים חמורים בעלי משמעות ציבורית. התנועה לזכויות דיגיטליות פרסמה לקראת תום תקופת המבחן הראשונה והשנייה דו"ח מקצועי המנתח את הכשלים והפערים בתקופת הניסוי. לטענת מחברי הדו"ח, בכל שנה מתגלים בין 70 ל-80 מקרי זיוף והתחזות, שרובם המכריע יכול להימנע על ידי שימוש בתעודה ביומטרית ללא מאגר, וכי במהלך תקופת הפיילוט המאגר הביומטרי מנע בדיוק אפס מקרים של התחזות כפולה. נטען כי ”הנתונים שנאספו מוכיחים באופן ברור כי תופעת ההרכשה הכפולה, שהוצגה כרציונל להקמתו של מאגר ביומטרי, כמעט ואינה קיימת במציאות, ולכן אין צורך במאגר ביומטרי לשם הנפקת תיעוד חכם לציבור”. מחברי הדו"ח ממליצים ”לעבות ולשפר את תהליכי התשאול בזמן ההרכשה הראשונית ובזמן הרכשות שניוניות (אבדן תעודות). לצד ביטול המאגר המלא, ניתן להסתפק במאגר תמונות באיכות מופחתת. מאגר מסוג זה יכול לשמש לאימות זהות של אדם, תוך הקטנת הפגיעה בפרטיות ותוך מזעור הסכנות הביטחוניות”. לקראת תום תקופת הניסוי יצאו 74 מדעני מחשב ישראלים בקריאה לעצור את הניסוי.
בנובמבר 2016 החליט שר הפנים, אריה דרעי, כי המאגר הביומטרי יהפוך לקבוע, ויכלול תמונת פנים ושתי טביעות אצבע, והאזרח יוכל להחליט האם טביעות האצבע יישמרו במאגר. עם זאת, שינוי זה תלוי בחקיקה שצריכה להתבצע עד תום תקופת הפיילוט, בדצמבר 2016.
לאורך מספר שנים דווח על תופעה של קריעה מכוונת של דרכונים ישנים בביקורת הגבולות במטרה לאלץ אזרחים להחליף את דרכונם לדרכון ביומטרי.
טיעונים בעד ונגד הצעת החוק

הצעת החוק עוררה דיון ציבורי, עקב החשש לפגיעה בפרטיות בעקבות מימושה.
טיעונים בעד ונגד הצעת החוק > טענות המצדדים בהצעת החוק

תומכי הצעת החוק טוענים כי:
המאגר הביומטרי ישים קץ, או לפחות יקשה על, זיוף תעודות הזהות והדרכונים הישראלים. זיופים אלה משמשים עבריינים וגורמים עוינים, וכן תושבים זרים שחלקם מתחזים לאזרחים ישראלים ובדרך זו קיבלו במרמה למעלה ממיליארד שקל מקצבאות המוסד לביטוח לאומי.
המצב הנוכחי בו לא ניתן לזהות באופן מוחלט את אזרחי ישראל בעזרת תעודות הזהות והדרכונים הישראלים הקיימים מסוכן בהרבה לביטחון מדינת ישראל מאשר דליפה אפשרית של מאגרי המידע.
ללא שימוש במאגר מרכזי, אדם אחד יוכל להפיק מספר תעודות שונות עם זהויות שונות.
כחלק ממהפכת המידע, כל ישראלי המגיע לארצות הברית נדרש למסור את טביעת אצבעותיו; רוב מחזיקי הטלפונים החכמים מוסרים את טביעות אצבעותיהם לחברת ענק סינית (כדי לפתוח את המכשיר מנעילה בהליך מזורז) ובמכשירים הניידים החדשים גם פרופיל רשתית העין שמור במערכת, כאשר גורמים מסחריים רבים, בהם הרשתות החברתיות, מנטרים את הפעילות האישית. לכן אין מקום להיטפל דווקא למאגר הביומטרי הלאומי בטענה שהוא פוגע בפרטיות.
טיעונים בעד ונגד הצעת החוק > טענות המתנגדים להצעת החוק

מבקרי החוק טוענים כי:
על-פי חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ”כל אדם זכאי לפרטיות ולצנעת חייו”. למדינה הזכות להחזיק מידע על אזרחיה במידה הדרושה בלבד ולצורך תכלית ראויה, אך איסוף פרטים ביומטריים פירושו שהמדינה מתייחסת אל האזרח כחשוד כל עוד לא הוכחה חפותו, ולטענת המתנגדים מדובר בפגיעה לא-מידתית בפרטיות.
ניתן להשיג את רוב תכליות החוק גם ללא הקמת מאגר, ודי בהטמעת הנתונים הביומטריים בתעודות הזהות ובדרכונים.
הרשויות בישראל אינן מסוגלות או ראויות להחזיק ולנהל מאגר נתונים המכיל מידע אישי ורגיש מסוג זה. הם מדגימים את כישלון המדינה להחזיק במאגרי מידע כאלו בדליפתם לאורך השנים של מאגרי מרשם האוכלוסין של משרד הפנים, לידיים פרטיות ולאינטרנט, ומצביעים על אוזלת ידה של המשטרה בהתמודדות עם הבעיה. הם מביאים לדוגמה את פרשת תוכנת המחשב אגרון, אשר הופצה בין היתר למקורות עבריניים.
קיימת סכנה מוחשית למדי שהמאגר ידלוף בעתיד, ויש לדבר תקדים. מאגרי מידע סודיים דלפו בארצות הברית. מהרגע בו הנתונים שבמאגר יהיו גלויים לכל הדליפה תהיה בלתי הפיכה (לא ניתן להחליף טביעות אצבע) ותפגע באופן חמור בפרטיותם של כלל אזרחי ישראל – במיוחד אם מאגר ידלוף לגורמים מסחריים, לגורמים פליליים או לגורמים עוינים שעלולים להשתמש במאגר הנתונים בין היתר לצורך זיהוי ישראלים בחו"ל לשם חטיפתם, זיהוי ישראלים במדינות אויב, או להכנת תעודות מזויפות על ידי התאמתן לאדם בעל נתונים דומים לאלה של העבריין נושא התעודה המזויפת. על פי פרופ' ביהם אזרחים יוכלו על בסיס המאגר המודלף לתת שירות לבדיקת טביעות אצבעות, והפלסטינים יוכלו לאתר חיילים שהשתתפו במבצעים ולנסות להתנכל להם.
ניתן להתגבר על זיוף תעודות הזהות והדרכונים הישראלים בלי שימוש במאגר ביומטרי, אלא באמצעות תעודות מבוססות כרטיסים חכמים שמוטמע בהם שבב, כדוגמת הסים שבטלפונים ניידים. בתעודה חכמה כזו יהיו הנתונים הביומטריים ושוטר יוכל להשוות נתונים אלו לזהות האדם שמחזיק בה. במקרה שתגנב או תאבד תעודה כזו יהיה ניתן לבטלה ולהנפיק חדשה. ויתרה מזאת פרופסור אלי ביהם טוען כי משרד הפנים הזניח את אבטחת תעודות הזהות במשך שנים, כדי שיוכל לקדם את המאגר הביומטרי.
משרד החוץ מנפיק דרכונים דיפלומטיים ביומטריים, בין השאר לחברי הכנסת. החוק המדובר אינו חל על דרכונים אלה, מה שמוכיח שהמאגר מיותר.
קיימת סכנה כי השלטון ירחיב את שימושו במאגר, לאחר שיבנה, למטרות אליהן לא נועד. למשטרים אף מערבים ודמוקרטיים יש נטייה היסטורית להגדיל את השליטה והשיטור של הציבור שלהם. כך למשל שוטרים יוכלו לתייג אזרחים שהשתתפו בהפגנות לפי תווי הפנים שלהם. קיימת סכנה שינסו לבצע הפללה של אזרחים באמצעות שתילת טביעות האצבעות שלהם בזירות פשע.
הקמת המאגר תעלה מיליארדי שקלים ותועלתו מפוקפקת.
תהליך הבחירה של החברה הפרטית אשר זכתה במכרז, כמו גם הסמכויות אשר ניתנו לגופים פרטיים לתחזוקה ושמירה על מידע ציבורי, העלו סימני שאלה של מנהל תקין. ח"כ שטרית איים להגיש תביעת דיבה נגד הגורמים אשר העלו סימני שאלה אלו.
החקיקה התבצעה בהליך מהיר, ללא דיון ציבורי מספק וללא בקרה וחשיפה ראויה, ויו"ר הוועדה, מאיר שטרית, גירש צלמים ועיתונאים מהדיונים.
ראו גם

זיהוי ביומטרי
דרכון ביומטרי