stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרמת כוסית

.
.
הרמת כוסית במהלך ארוחה חגיגית של קהילת ציירים דנים, ציור מאת Peder Severin Krøyer משנת 1888
הרמת כוסית (או שתיית "לחיים!") היא טקס בו מברכים את כלל הנוכחים או חלקם, תוך כדי שתיית משקה אלכוהולי (או משקה אחר) המלווה בברכה מילולית.
הרמת כוסית מקובלת בתרבות המערבית, אם כי בכמה תרבויות שאינן חלק ממעגל תרבותי זה, קיימות מסורות דומות. הביטוי העברי "הרמת כוסית" מתאר את הטקס: הנוכחים מרימים את כוסיות או כוסות המשקה בעת אמירת הברכות ולוגמים מהן לאחר מכן. באנגלית וברוסית משמש המונח "טוסט" (שמקורו בלטינית) הן לתיאור הטקס והן לתיאור האדם שלכבודו שותים, וכנראה נגזר מהנוהג לתבל משקאות בפיסות קלי (טוסט) מתובל. בשפות רבות המונח להרמת כוסית נגזר מן המילה הלטינית "prosit", מילולית (בקירוב): "מי ייתן ויצליח".
טקס הרמת הכוסית קשור פעמים רבות לאירוע חגיגי, אם כי הוא עשוי להיערך בכל עת, אפילו בין שני אנשים השותים יחדיו בנסיבות שגרתיות. הרמת כוסית נערכת פעמים רבות במהלך ארוחה, אך עשויה להתקיים גם במפגשים חברתיים הכוללים משקאות בלבד, או משקאות ומתאבנים.
בחלק מהתרבויות הרמת כוסית נלווית כמעט לכל שתיית משקה חריף, גם אם הנסיבות אינן בהכרח חגיגיות (כך בתרבות הסלאבית, בה הטקס לעיתים אף חוזר ונשנה עם כל כוס וכוס). בתרבויות מסוימות, למשל בישראל, הרמת כוסית מקובלת במפגשים חגיגיים מכל סוג. בארצות הברית ובאזורים דוברי אנגלית בקנדה הרמת כוסית נדירה יחסית, ומקובלת באירועים ספציפיים כגון קבלת הפנים במסיבת חתונה וערב השנה האזרחית החדשה.
היסטוריה

קיימות מספר סברות הקושרות את מקור מנהג הרמת הכוסית עם הרצון להישמר מהרעלה. לפי סברה אחת, ביוון העתיקה נהג המארח למזוג את היין מכלי משותף וללגום ראשון מכוסו כדי להדגים את בטיחות השתייה, ולהרגיע את האורחים מהחשש מהרעלה, ואז הרים את כוסו כלפי האורחים, במחווה של הזמנה לשתות לבריאות, מעין רעיון זה מופיע במדרש תנחומא: "וְכֵן שְׁלִיחַ צִבּוּר כְּשֶׁיֵּשׁ בְּיָדוֹ כּוֹס שֶׁל קִדּוּשׁ אוֹ שֶׁל הַבְדָּלָה וְהוּא יָרֵא מִסַּם הַמָּוֶת שֶׁלֹּא יִהְיֶה בַכּוֹס, וְהוּא אוֹמֵר: 'סָבְרֵי מָרָנָן!' וְאוֹמֵר הַקָּהָל 'לְחַיִּים!', כְּלוֹמַר: כִּי לְחַיִּים יְהֵא הַכּוֹס". על פי אמונה רווחת אחרת, מטרת השקת הכוסות זו בזו בעת שתיית "לחיים" (בין שני אנשים) היא ערבוב מעט מהמשקה שבשתי הכוסות - על מנת שהשותה יוכל לדעת שהאדם שמולו לא הרעיל את המשקה שבכוסו. סברה זו ככל הנראה שגויה, שכן לצורך ערבוב שכזה, יש צורך במילוי הכוסות עד ספן, וגרימה לבזבוז מיותר של נוזלים שיזלגו בעת ההשקה. לפי דעות אחרות, מנהג השקת הכוסות הוא חדש יחסית, והסיבות להיווצרותו הן ככל הנראה הצליל הנעים שנוצר בעת פעולת ההשקה, והעצמת התחושה של השתתפות הסועד באיחולים הטובים על ידי שילוב של מגע פיזי, למשל לחיצת יד או נשיקה על הלחי/על היד.
מבנה הטקס

הטקס כולל שלושה חלקים: ברכה מילולית, הסכמה ולגימת המשקה.
מבנה הטקס > ברכה מילולית

הברכה עשויה להיות קצרה וכללית, כמו "לחיים!" או מפורטת ומורכבת, כנהוג למשל במסיבות חתונה במדינות מערביות מסוימות, בהן מי שמרים כוסית מספר אנקדוטה אודות הזוג הנישא ולאחר מכן מברך אותם.
ברוב התרבויות קיימת מילת ברכה ייעודית להרמת כוסית, שמשמעותה לרוב איחולי בריאות, מזל או הצלחה:
בעברית - "לחיים!"
בארמית - "לחיי!"
באנגלית - "!cheers"
בגרמנית - "Prost"
בסקנדינבית - "Skål"
בצרפתית - "Santé"
באירלנד ובקרב דוברי גאלית סקוטית - "Sláinte"
בוויילס - "Iechyd Da"
באיטליה - "Salute" ו-"Cin cin"
בברזיל - "Tin tin"
בפורטוגזית - "Saúde"
בספרדית - "Salud"
ביוון - "יה מס"
ביפנית - "קנפאי"
בטורקית - "sharafe"
מבנה הטקס > הסכמה

הנוכחים מביעים הסכמתם לברכה על ידי הרמת כוסותיהם (המכילות משקה), לרוב תוך כדי הבעת הסכמה מילולית, אשר עשויה להיות חזרה על מילת הברכה (כמו "לחיים!") או מילות חיזוק לברכה (באנגלית מקובל למשל: "Hear! Hear!" - "שימעו, שימעו!"), ומשיקים את כוסותיהם אל הכוסות שבידי הנמצאים בקרבתם.
הרמת הכוסית עשויה להקדים את הברכה, שכן לעיתים המברך מבקש מכל הנוכחים להרים כוסותיהם (ובמקרים מסוימים גם לקום ממקומותיהם), ממתין עד שכולם מוכנים, ורק אז מברך.
יש היוצרים קשר עין עם כל אדם אשר משיקים את הכוס אל כוסו. בתרבויות מסוימות אי יצירת קשר עין בעת השקת הכוסית עלולה להחשב כגסות רוח, כחוסר אמון או אף כמזמנת מזל רע.
מבנה הטקס > לגימת המשקה

לגימת המשקה חותמת את הטקס. לרוב אין זה חשוב אם זו לגימה בלבד או שתיית כל המשקה, אם כי בחלק מהתרבויות נהוג לרוקן את הכוס כאשר המשקה מצוי בכוסיות קטנות. כך הדבר בחלק ממדינות סקנדינביה וברוסיה (כששותים וודקה). ביפן, קוריאה, סין וטאיוואן מוגשים ליקרים מסורתיים בכוסות קטנות, והברכה הנלווית מתפרשת מילולית כ"כוס יבשה", כך שמקובל לסיים את המשקה עד סופו.
הימנעות מלגימה נחשבת בלתי מנומסת, ובתרבויות מסוימות עלולה להתפרש כאי הסכמה לברכה שנאמרה.
מקובל להרים כוסית עם משקאות אלכוהוליים. שמפניה או יין תוסס נחשבים חגיגיים במיוחד, ומקובלים בפרט בערב השנה האזרחית החדשה ובנסיבות בהן מתקבלת בשורה משמחת פתאומית, כמו הודעה על זכייה במכרז, על נישואים עתידיים וכדומה.
גם אנשים שאינם חסידי אלכוהול (אך גם אינם נמנעים ממנו לחלוטין) יעדיפו לרוב להרים כוסית עם משקה חריף וללגום לגימה קטנה, מאשר לבחור בחלופה כגון משקה קל. הרמת כוסית ריקה ממשקה אינה מקובלת, ויש הרואים בכך מזל רע.
מנהגי תרבויות > ביהדות

בדת היהודית קיימות מצוות הדומות למנהג הרמת כוסית: הקידוש בערב שבת וההבדלה במוצאי שבת, וארבע כוסות בפסח.
בחצרות חסידיות נהוג להרים כוסית ולומר לפני כן "לחיים" והמסובים משיבים "לחיים טובים ולשלום". בחסידות חב"ד בהתוועדות המסובים משיבים "לחיים ולברכה".
מנהגי תרבויות > בישראל

בישראל, ישנם מקומות עבודה בהם נהוג להרים כוסית לקראת חגים יהודיים מרכזיים כגון ראש השנה או פסח. הרמת כוסית במקומות עבודה נהוגה גם באירועים שהם חלק מהתרבות הארגונית כגון קבלת עובדים חדשים או מסיבות פרישה, וכן בנסיבות הכוללות הכרזות חגיגיות באשר למצב הארגון, כגון החלטה על שינוי ארגוני, השגת לקוח חשוב, מיזוג עם חברה אחרת ועוד.
שירים ישראלים רבים מאזכרים את מנהג הרמת הכוסית או שתיית לחיים, ביניהם: "בואו ונרים כוסית" בביצוע החלונות הגבוהים, "חג היין בראשון לציון" בביצוע חבורת שחפים, "נרים כוסית" בביצוע דני סנדרסון, "עכשיו לשמוח" בביצוע יניב בן משיח ורבים אחרים.
מנהגי תרבויות > בתרבות הסלאבית

בתרבות הסלאבית נהוגה הרמת כוסית, בדרך כלל עם וודקה, כמעט בכל מפגש חברתי, במיוחד אם הוא חגיגי ובפרט בימי הולדת וראש השנה האזרחית (31 בדצמבר), לרוב במסגרת סעודה גדולה.
כל סועד מחזיק את כוסית הוודקה ביד אחת, וביד השנייה כוס מיץ או משקה לא-אלכוהולי אחר, אשר נועד לרכך את טעמה העז של הוודקה. משקה אשר משמש בתפקיד זה נקרא "זָפיבוֹן" (запивон). יש המעדיפים מלפפון חמוץ או דג מלוח אשר ירככו את טעם הוודקה במקום משקה. מאכל המשמש בתפקיד זה נקרא "זָקוּסוֹן" (закусон). טקס הרמת הכוסית נקרא "טוֹסט" (тост). לפני הלגימה, אחד הנוכחים מודיע לכבוד מה ישתו את המשקה הבא. לרוב יוכרזו איחולים הדדיים, כגון בריאות, הצלחה וכדומה. אם ההתכנסות החגיגית היא לכבוד אחד הנוכחים, למשל חתן יום הולדת, הטוסט הראשון מוקדש לו. נהוג לשתות גם לכבוד קרובי משפחה וחברים שלא נוכחים באירוע. לאחר אמירת הטוסט, מרימים כוסית ושותים את כוסית הוודקה ומיד לאחר מכן לוגמים מהזפיבון או נוגסים בזקוסון. אם אחד הנוכחים לא שותה מסיבה מסוימת, המנהג הוא שעליו לגעת עם כוסית הוודקה במצחו, ובכך להשתתף באופן סמלי בהרמת הכוסית. מנהג זה - מקורו בקווקז, אך הוא אומץ גם על ידי שאר עמי מזרח אירופה.
מנהגי תרבויות > בצי המלכותי הבריטי

לצי המלכותי הבריטי ברכה מילולית ייחודית לכל יום בשבוע, הנלווית להרמת הכוסית. כך למשל, ביום ראשון מרימים כוסית לכבוד החברים הנעדרים, ביום שני לכבוד ספינותיהם שבים, וכן הלאה. ב"יום טרפלגר" (לזכר הניצחון בקרב טרפלגר) נערכת סעודה חגיגית של הצי המלכותי על סיפון אה"מ ויקטורי לזכר האדמירל הלורד נלסון (מפקד קרב טרפלגר, שנהרג בו). בארוחה מספרים אנקדוטה אודות נלסון, מברכים במילים "זיכרון נצחי" ומרימים כוסית בעמידה ובדומיה. בשנת 2013 שונו חלק מהברכות על מנת להתאים את רוחן לצי הכולל נשים: לדוגמה, הברכה הרשמית בשבתות "לנשותינו ואהובותינו" שזכתה לתשובה הלא-רשמית "ושלעולם לא יפגשו", הוחלפה ל"למשפחותנו".
מנהגי תרבויות > בתרבות ההונגרית

בעקבות אביב העמים ותבוסת הכוחות ההונגרים בקרב מול האוסטרים 13 גנרלים (מכונים "13 הקדושים של ארד" - The 13 Martyrs of Arad) של צבא הונגריה הוצאו להורג. לפי האמונה ההונגרית, אוסטרים באותה העת שתו מולם בירה והשיקו את הכוסות לכבוד הפסד ההתקוממות. בעקבות זאת, ההונגרים נדרו נדר לא להשיק את כוסותיהם בזמן הרמת כוסית. המסורת מושרשת כך שגם לאחר 6 באוקטובר 1999 בו פג הנדר השקת כוסות או בקבוקים נחשבת להתנהגות לא נאותה.
הערות שוליים

↑  הערך Toast  במילון מרים-ובסטר (יש לבחור ברשימת הבחירה בכניסה השנייה - [Toast [noun, ובתוכה ראו פירוש מס' 2)
↑  מדרש תנחומא, פרשת פקודי, ב'.
↑  Why We Clink Wine Glasses, Snopes.com (באנגלית)
↑  מילות השיר "בואו ונרים כוסית", באתר "שירונט"
↑  מילות השיר "חג היין בראשון לציון", באתר "שירונט"
↑  מילות השיר "נרים כוסית", באתר "שירונט"
↑  מילות השיר "עכשיו לשמוח", באתר "שירונט"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538807505171  LCCN: sh85135702  NKC: ph123749 
כלה מברכת
הרמת כוסית במסיבת חתונה - שלב ה"הסכמה"
ילדה משיקה כוס במסיבת חג המולד
חוסה אדוארדו דה קארדנאס

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1765 קונדואקן, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  23 בינואר 1821 (בגיל 55) Cunduacán, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו
 תפקיד:  Member of the Cortes of Cádiz 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
חוסה אדוארדו דה קארדנאס (בספרדית: José Eduardo de Cárdenas y Romero‏;  13 באוקטובר 1765 קונדואקן מקסיקו – 23 בינואר 1821 קונדואקן מקסיקו) היה משורר, סופר, פוליטיקאי, כומר ורופא. קארדנאס נולד בקונדואקן שבמדינת טבסקו. היה קולונל הצבא המלכותי של טבסקו הכריז על הקמתה של קארדנאס אשר נקראת על שמו ופעל למען עצמאות מדינת טבסקו.
ודים רפין

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1971 (בן 53) נובוסיבירסק, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  רוסיה, בלגיה, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של נובוסיבירסק 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 בן או בת זוג:  סבטלנה זאחרובה 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (1999)  פרס לנין קומסומול 
 www.vadimrepin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ודים ויקטורוביץ' רפין (ברוסית: Вадим Викторович Репин‏; נולד ב-31 באוגוסט 1971) הוא כנר רוסי. בעל אזרחות כפולה רוסית ובלגית.
ילדותו ולימודיו

ודים רפין נולד בעיר נובוסיבירסק שבמערב סיביר, כבן לוויקטור רפין, אמן פלסטי אוטודידקט ולאשתו, אחות במקצועה. התחיל לנגן בכמה כלים מגיל 5 אך במהרה גילה העדפה לכינור. כבר כעבור חצי שנה הופיע לראשונה בפני קהל ומורתו לכינור, נטליה גאטיאטוללינה החליטה בשלב מסוים להעביר את המשך חינוכו המוזיקלי לידיו של המורה הדגול זכר ברון, שהיה בין השאר גם מורו של מקסים ונגרוב,
בגיל 7 ניגן רפין לראשונה בקונצרט פומבי עם תזמורת ובגיל 11 הופיע ברסיטל הבכורה שלו בסנקט פטרבורג, אז לנינגרד.
באותה שנה זכה בתחרות הנריק וייניאבסקי לנוער בלובלין עם ביצוע הקונצרט לכינור מאת טיכון חרניקוב. אחרי כן זכה גם בתחרות טיבור וארגה בשווייץ.
בגיל 14 התקבל לאקדמיה למוזיקה (הקונסרבטוריון) בעירו, נובוסיבירסק, בכיתה של אותו פרופסור זכר ברון. הנהלת הקונסרבטוריון הכינה תוכנית חינוכית עבורו ועבור מקסים ונגרוב, מותאמת במיוחד לכישוריהם ולצורכיהם.
הקריירה הבינלאומית

התפנית בקריירה שלו חלה בשנת 1989, כשהיה הצעיר בין זוכי תחרות המוזיקה על שם אליזבת מלכת בלגיה בבריסל בכל הזמנים.
בגמר התחרות ניגן את הקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי והסונאטה מס' 3 מאת ברהמס. בין הפרקים הראשון והשני של הקונצרטו הקהל פרץ בקריאות התלהבות. באותה שנה כשמורו זכר ברון הוזמן ללמד בקונסרבטוריון בליבק בגרמניה, התאפשר גם לכמה מתלמידיו לבוא ולהמשיך בהשתלמותם בחו"ל, ביניהם - ודים רפין, מקסים ונגרוב, ניקולאי מדוייב ונטליה פרישצ'פנקו.
מאז הצטיין רפין כאחד הוירטואוזים הגדולים של המאה, התארח אצל כל התזמורות החשובות בעולם וניגן תחת שרביטם של כמה מגדולי המנצחים בני זמנו (ריקרדו שאיי, פייר בולז, יהודי מנוחין, מייקל טילסון תומאס, ואלרי גרגייב, סיימון ראטל, אסה-פקה סאלונן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ריקרדו מוטי ועוד).
השתתף תכופות בפסטיבלים כמו הוליווד בול, טנגלווד, פסטיבל רוויניה, ריינגאו, ורבייה ובקונצרטי הפרומס של ה-BBC. במוזיאון הלובר בפריז נגינתו בהקלטה חיה ביחד עם כנרים אחרים, לרבות הכנר הצועני ההונגרי רובי לאקאטוש, זכתה בפרס.
ודים רפין ניגן מוזיקה קאמרית יחד עם מרתה ארחריץ', יבגני קיסין, יורי בשמט, ניקולאי לוגנסקי, מישה מייסקי ומיכאיל פלטנב.
רפין זכה גם פרס אכו כ"נגן שנת 1989", בדיאפזון הזהב, בפרס צ'צ'ליה ובפרס אדיסון. זכה להערכה גדולה מצד הכנר יהודי מנוחין שהגדיר אותו בהתלהבות כ"מושלם מבין הכנרים שזכה לשמוע"
פרסים וכיבודים

1982 הפרס הראשון בתחרות וייניאבסקי לנוער
1988 זכה בתחרות טיבור וארגה בסיון, שווייץ
1989 הפרס הראשון בתחרות המלכה אליזבת בבריסל
כליו

בשנים 1984 - 1989 - כינור סטרדיווריוס משנת 1720 הקרוי Ex-Wieniawski- Wieniawski- השאלה מהאוסף של ברית המועצות
בשנת 1996 ניגן זמן קצר על כינור גוארנרי דל ג'זו מ 1737 הקרוי Isaac Stern Panette-Panette (אייזיק שטרן), השאלה מדייוויד פולטון
החל משנת 1996 כינור סטרדיווריוס "רובין" משנת 1708, השאלה מחברת סטרדיבאר משיקגו
רפין מנגן על הכינור "פון סרדאהיי" מבית היוצר של גוארנרי דל ג'זו.
ודים רפין היה נשוי פעמיים. התחתן שנית בשנת 2007 עם אשה ממוצא צרפתי-ספרדי.
בדרך כלל הצטייר רפין כנטול גחמות של כוכב, אוהב מאוד לנגן מוזיקה קאמרית ושיתף פעולה במיוחד עם הפסנתרנים בוריס ברזובסקי וניקולאי לוגנסקי.
בעוד שלפי פרסומים אחרונים רפין השתקע בשווייץ, לפי עדותו הוא עודנו חש כבן סיביר ("סיביריאק").
זאיון ויליאמסון

| --- | --- |

ויליאמסון בשנת 2020
 לידה:  6 ביולי 2000 (בן 24) סולסברי שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מספר:  1
 מכללה:  אוניברסיטת דיוק
 דראפט:  בחירה ראשונה, 2019 ניו אורלינס פליקנס
 קבוצות כשחקן
 2019–:  ניו אורלינס פליקנס
 הישגים כשחקן
 2 בחירות למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (2021, 2023)  חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA‏ (2020)  זכייה בפרס נייסמית' (2019)  זכייה בפרס ג'ון אר. וודן (2019)
זאיון לאטיף ויליאמסון (באנגלית: Zion Lateef Williamson; נולד ב-6 ביולי 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA, לאחר שנבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA‏ 2019. גובהו 1.98 מטרים והוא משחק בעמדת הפאוור פורוורד.
נעורים וקריירת תיכונים

ויליאמסון נולד בסולסברי שבקרוליינה הצפונית, למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית. קרוי על שם הר ציון המקראי בירושלים. לפני ששיחק כדורסל, ויליאמסון שיחק פוטבול בעמדת הקוורטרבק. הוא התחרה בליגות הנוער כשחקן קבוצת "סאלטר פאלקונס" מליגת החובבים האמריקאית, שם אימו אימנה אותו, והתחרה מול שחקנים המבוגרים ממנו בארבע שנים. לאחר מכן התחיל ויליאמסון להתאמן עם אביו החורג, ששיחק בעבר כדורסל מכללות, כדי לשפר את כישוריו כרכז. הוא הצטרף לקבוצת הכדורסל של חטיבת הביניים ג'ונאקין במריון שבקרוליינה הדרומית, שם אימו שוב אימנה אותו. כשחקן הקבוצה קלע ויליאמסון כ-20 נקודות בממוצע למשחק מעמדת הרכז, והפסיד שלושה משחקים לאורך שתי עונותיו בקבוצה. בשנת 2013, הוא הוביל את ג'ונקין למאזן 8–1 ולזכייה באליפות המחוזית.
בין השנים 2014–2018 למד ויליאמסון בבית הספר הפרטי "ספרטנבורג" שבקרוליינה הדרומית, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה. בין כיתה ח' לכיתה ט' הוא גבה בכ-16 סנטימטרים, מ-1.75 ל-1.91 מטרים. בקיץ שלפני העונה הראשונה שלו התאמן ויליאמסון בחדר הכושר של בית הספר ופיתח את היכולת להטביע, וזכה לפרסום רב הודות ליכולת מרשימה בטורניר קדם העונה. בשנתו השנייה בתיכון, בה היה גובהו 1.98 מטרים, העמיד ויליאמסון ממוצעים של 28.3 נקודות, 10.4 ריבאונדים, 3.9 חסימות ו-2.7 חטיפות למשחק ונבחר לשחקן השנה של המחוז. בחודש יוני 2016 השתתף ויליאמסון במחנה כדורסל מטעם ארגון שחקני ה-NBA, והיה הסקורר המוביל שלו.
בשנתו השלישית בקבוצת התיכון, 2016/2017, העמיד ויליאמסון ממוצעים של 36.8 נקודות, 13 ריבאונדים, 3 חטיפות ו-2.5 חסימות למשחק. ב-15 בינואר 2017 קיבל פרסום משמעותי לאחר שהראפר דרייק לבש את החולצה שלו בפוסט באינסטגרם. ביוני 2017 הופיע על השער של מגזין הכדורסל "סלאם".
בעונתו האחרונה בספרטנבורג, עמד ויליאמסון על ממוצעים של 36.4 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה הוביל ויליאמסון את ספרטנבורג לזכייתה השלישית ברציפות באליפות המחוזית, לאחר שקלע 38 נקודות במשחק הגמר מול "תיכון טריניטי". ב-28 במרץ 2018 שיחק ויליאמסון במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, וקלע 8 נקודות ב-17 דקות לפני שעזב עם פציעה באגודל. הפציעה אילצה אותו להחמיץ את משחק הנייק הופ סאמיט אליו הוזמן.
קריירת מכללות

לאחר שמכללות רבות חשקו בו, בסופו של דבר בחר ויליאמסון ללמוד באוניברסיטת דיוק, אליה הצטרף יחד עם שלושה שחקני תיכונים מבטיחים נוספים – אר. ג'יי. בארט, קאם רדיש וטרה ג'ונס. ויליאמסון ערך את הופעת הבכורה שלו עבור דיוק ב-6 בנובמבר 2018, במשחק בו קלע 28 נקודות בניצחון 118–84 מול אוניברסיטת קנטקי. ב-5 בינואר 2019 קלע ויליאמסון 25 נקודות במשחק מול אוניברסיטת קלמסון, במהלכו ביצע הטבעה לאחר שהסתובב ב-360 מעלות, דבר שנהפך לוויראלי באינטרנט.
ב-20 בפברואר, במשחק מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, נקע ויליאמסון את רגלו לאחר 36 שניות בלבד אחרי שנעלו נקרעה וגרמה לו להחליק. הוא לא חזר למשחק ודיוק הפסידה בתוצאה 88-72. יצרנית הנעליים שלו, נייקי, ראתה את שווי שוק המניות שלה יורד ב-1.1 מיליארד דולר למחרת כתוצאה מהאירוע. האירוע הביא קריאות לכך שוויליאמסון צריך להפסיק לשחק כדורסל במכללה, כיוון שהוא כבר הבטיח את מקומו כאחת הבחירות הראשונות בדראפט 2019. בנוסף, הפגיעה גרמה לביקורת רבה כלפי ה-NCAA על אי-תשלום לספורטאים. ויליאמסון פספס את ששת המשחקים האחרונים של העונה הסדירה של דיוק לפני תחילת "טורניר מחוז החוף האטלנטי" (ACC Tournament). הוא חזר מפציעתו ב-14 במרץ, עם 29 נקודות, 14 ריבאונדים ו-5 חטיפות בניצחון 84–72 מול אוניברסיטת סירקיוז ברבע הגמר של טורניר ה-ACC. הוא קלע ב-13-13 מהשדה, ובכך שבר את שיא הטורניר לקליעות מהשדה ללא החטאה. למחרת, ויליאמסון קלע 31 נקודות ב-13 מ-19 מהשדה, כולל סל ניצחון 31 שניות לסיום, בניצחון 74–73 על אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. בגמר ה-ACC, הוביל ויליאמסון את הקבוצה עם 21 נקודות ב-7 מ-11 מהשדה בניצחון 73–63 על אוניברסיטת פלורידה.
במשחק הראשון של טורניר אליפות המכללות קלע 25 נקודות בניצחון מול אוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית, ובמשחק העוקב קלע 32 נקודות והוריד 11 ריבאונדים בניצחון מול אוניברסיטת מרכז פלורידה. במשחק שמינית הגמר מול וירג'יניה טק ניצחה דיוק בתוצאה 75–73, הודות ל-23 נקודות של ויליאמסון ו-22 נקודות של ג'ונס. בשלב רבע הגמר הודחה הקבוצה במפתיע על ידי אוניברסיטת המדינה של מישיגן, אשר ניצחה בתוצאה 68–67, על אף עוד משחק מצוין של ויליאמסון אשר קלע 24 נקודות ואסף 14 ריבאונדים. ב-33 משחקיו בליגת המכללות העמיד ממוצעים כוללים של 22.6 נקודות, 8.9 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים, 2.1 חטיפות ו-1.8 חסימות למשחק. לאורך העונה קלע ב-68.0% מהשדה, אשר הציבו אותו במקום השני בליגת המכללות כולה, אחרי ברנדון קלארק מאוניברסיטת גונזגה.
בסיום העונה זכה ויליאמסון בפרס נייסמית' המוענק לשחקן המצטיין של העונה בליגת המכללות. בכך היה הפרשמן השלישי אי פעם שזוכה בפרס, אחרי קווין דוראנט ואנתוני דייוויס. כמו כן זכה ויליאמסון בתוארי שחקן העונה ורוקי העונה של מחוז ה-ACC, והצטרף לשחקני העבר של המכללה ג'אליל אוקפור ומרווין באגלי כיחידים שקיבלו את שני הפרסים במקביל.
קריירה מקצועית

ב-15 באפריל 2019 הכריז על התמודדות בדראפט ה-NBA ‏2019. בדראפט, שנערך ב-20 ביוני בניו יורק, נבחר במקום הראשון על ידי ניו אורלינס פליקנס. בארבעת משחקי קדם-העונה בהם שותף הצטיין עם ממוצע של 23.3 נקודות למשחק ב-71.4% קליעה מהשדה, אך לקראת משחק ההכנה האחרון חש כאבים בברכו הימנית ונאלץ לעבור ניתוח אשר השבית אותו ממשחק בחודשים הראשונים של עונת הרוקי שלו. במשחק הבכורה שלו ב-NBA, ב-22 בינואר 2020, קלע 22 נקודות והוריד 7 ריבאונדים ב-18 דקות משחק, מול סן אנטוניו ספרס. ב-1 במרץ קלע שיא עונתי של 35 נקודות, בהפסד קבוצתו מול לוס אנג'לס לייקרס. לאורך אותה עונה שותף ב-24 משחקים בלבד, בשל פציעתו בברך, במהלכם השיג ממוצעים של 22.5 נקודות (ב-68.0% קליעה מהשדה), 6.3 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | אוניברסיטת דיוק | 33 | 33 | 30.0 | 0.680 | 0.338 | 0.640 | 8.9 | 2.1 | 2.1 | 1.8 | 22.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | ניו אורלינס | 24 | 24 | 27.8 | 0.583 | 0.429 | 0.640 | 6.3 | 2.1 | 0.7 | 0.4 | 22.5 |
| 2020/2021 | ניו אורלינס | 61 | 61 | 33.8 | 0.611 | 0.294 | 0.698 | 7.2 | 3.7 | 0.9 | 0.6 | 27.0 |
| 2022/2023 | ניו אורלינס | 29 | 29 | 33.0 | 0.608 | 0.368 | 0.714 | 7.0 | 4.6 | 1.1 | 0.6 | 26.0 |
| קריירה |  | 114 | 114 | 32.0 | 0.605 | 0.343 | 0.691 | 7.0 | 3.6 | 0.9 | 0.6 | 25.8 |
| אולסטאר |  | 1 | 1 | 14.0 | 0.556 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 10.0 |
הערות שוליים

↑  השיגעון התחיל: ויליאמסון ובארט כיכבו בניצחון דיוק על קנטאקי, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2018
↑  "קל כמעט כמו ליי-אפ": כוכב המכללות הדהים עם דאנק 360 מעלות, באתר הארץ, 6 בינואר 2019
↑  זאיון ויליאמסון נפצע, דיוק הפסידה לצפון קרוליינה, באתר ynet, 21 בפברואר 2019
↑  מבוכה לנייקי: הנעל של הכדורסלן זאיון ויליאמסון נקרעה בתחילת המשחק, באתר hebrew news, ‏21 בפברואר 2019
↑  דיוויד פרנץ', נשיונל רוויו, מספיק לשחק בחינם: גם ספורטאים בקולג’ צריכים להרוויח כסף, באתר מידה, ‏25 בפברואר 2019
↑  ויליאמסון זוכה בפרס נייסמית', באתר הפרס, 7 באפריל 2019
↑  Zion declares for draft after 'best year' of life, ESPN.com, ‏2019 April 15 (באנגלית)
↑  Pelicans pick Zion to open draft, Morant goes 2nd, ESPN.com, ‏2019 June 20 (באנגלית)
↑  ויליאמסון עבר ניתוח בברכו, באתר ESPN,‏ 21 באוקטובר 2019
↑  בכורה מחשמלת לזאיון וויליאמסון, יוסטון התאוששה מול דנבר, באתר וואלה, 23 בינואר 2020
↑  סיכום המשחק בין הפליקנס ללייקרס, באתר ESPN,‏ 2 במרץ 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019141630  VIAF: 951157040161667040005   WorldCat (עם VIAF): 951157040161667040005
זולו (שפה)

| --- | --- |

 מדינות:  דרום אפריקה, זימבבואה, מלאווי, מוזמביק, סוואזילנד
 אזורים:  אפריקה הדרומית
 דוברים:  26,000,000
 שפת אם:  10,000,000
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  בנטו דרומית נגוני זוּנדה זולו
 לאום:  דרום אפריקה
 מוסד:  הוועדה הלשונית הכלל־דרום־אפריקאית 
 קוד שפה:  zu 
 קוד ISO 639-1:  zu 
 קוד ISO 639-2:  zul 
 קוד ISO 639-3:  zul 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
זולו (isiZulu) היא שפה ממשפחת שפות הבנטו, לשונם של בני הזולו החיים בדרום אפריקה, ולה כ-10 מיליון דוברים. זוהי השפה הנפוצה ביותר כשפת אם בדרום אפריקה, כשקרוב לרבע מאוכלוסיית המדינה דוברים אותה כשפה ראשונה ועוד למעלה ממחצית מהאוכלוסייה מבינים אותה. השפה, המדוברת בעיקר במזרחה של הרפובליקה, נמנית בין אחת עשרה השפות הרשמיות של המדינה מאז 1994.
מחקר וחלוקה

זולו משתייכת לענף הדרום-מזרחי של שפות בנטו (נגוני), וכרבות מאחיותיה למשפחת השפות היא נכתבת באלפבית הלטיני. קרובתה המובהקת ביותר היא שפת הקוסה, ודוברי שתי השפות נחשבים כמבינים אלה את אלה. מלבד החבלים קוואזולו-נטאל, מפומלנגה וחאוטנג – בהם היא שפה עיקרית, מדוברת הזולו בחבלים השכנים - המדינה החופשית, הפרובינציה הצפון מערבית ואחרים סמוכים, וקהילות נודדות לקחו אותה אף אל ארצות שכנות ובראשן זימבבואה (שם היא קרויה נדבלה צפונית).
מרכזיה העירוניים הראשיים של שפת הזולו הם הערים דרבן ויוהנסבורג.
כיתר קרובותיה ממשפחת שפות-הבנטו, הטמיעה הזולו עם היווצרה צלילים רבים שהגיעו מהקבוצות הילידיות המוקדמות ביותר שאכלסו את דרום אפריקה – עובדה זו מתבטאת בשימור עיצורים מצוצים ("קליקים") ייחודיים (בקוסה הם אף נפוצים יותר). בדומה לשפות אפריקניות אחרות התקיימה גם הזולו כשפה שבעל-פה עד למפגש עם מיסיונרים אירופים בזמן החדש, וספר הדקדוק הראשון בשפת הזולו פורסם בנורווגיה ב-1850. ב-1883 הופיע ספר התנ"ך בזולו, והיה למסמך הראשון שנכתב בשפה זו. ב-1901 יצר ג'ון לנגליבללה דובה, איש רוח מנטאל, את המכון החינוכי-הילידי הראשון במדינה, ובשנת 1933 נכתב על ידו הרומן הראשון בזולו, כשבעקבותיו באו סופרים נוספים.
במאה ה-20 נוצרה שפת פידג'ין בשם פאנאגלו שרוב אוצר המילים שלה מורכב מאוצר המילים של שפת הזולו. השפה הייתה שימושית בעיקר בקרב עובדי מכרות.
בעוד שעד לביטול האפרטהייד ב-1994 לא היה לזולו כל מעמד חוקי בציבוריות ובמינהל הדרום אפריקניים, הרי שבבנטוסטן של קוואזולו השפה שימשה בהיקף נרחב, ומאז תום האפרטהייד היא נהנית מפריחה. החל משנות ה-80 הטלוויזיה של דרום אפריקה מגישה תוכניות מגוונות בשפת זולו, כמו כן הרדיו בשפה זו נהנה מפופולריות ועיתונים שונים יוצאים לאור בזולו, אם כי בעיקר ביוהנסבורג ובנטאל.
השפה האנגלית (ובעקבותיה גם עברית) קלטה לתוכה מספר מילים מזולו, ובהן ממבה ואימפלה, ואנגלית דרום אפריקנית ספגה מילים רבות אחרות - בהן "אובונטו", שמשמעה חמלה, אנושיות - ושהושאלה על ידי יוצרי מערכת הפצת הלינוקס הפופולרית.
זאידה בן יוסוף

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1869 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  27 בספטמבר 1933 (בגיל 63) ברוקלין, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1897–1905 (כ־8 שנים) 
 
זאידה בן-יוסוף (באנגלית: Zaida Ben-Yusuf;‏ 21 בנובמבר 1869 – 27 בספטמבר 1933) הייתה צלמת פורטרטים אמריקאית, שנודעה בזכות דיוקנאותיהם האמנותיים של אמריקאים עשירים, אופנתיים ומפורסמים. במהלך סוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20.
ביוגרפיה > ראשית חייה

בן-יוסוף נולדה כאסתר ז'גדה בן יוסף נתן בלונדון, אנגליה, ב־21 בנובמבר 1869, בת בכורה לאם גרמנית, אנה קינד בן-יוסף נתן ואב אלג'יראי, מוסטאפה מוסא בן יוסף נתן. בשנת 1881 אמה נפרדה מבעלה, והתגוררה ברמסגייט ועבדה כאומנת ונותרה עם ארבע בנותיה: זאידה (בת 11), היידי (בת 8), ליילה (בת 4) ופרל (בת 3). אביה אחר הגירושין תועד כנותן הרצאות על תרבות האסלאם, שלמד תקופה מסוימת באוניברסיטת קיימברידג'. הוא נישא שנית ונולדה לו בת מהנישואים השניים, שנקראה זאידה, שנפטרה בגיל צעיר.
מאוחר יותר בשנת 1888, אנה בן-יוסף היגרה לבוסטון, מסצ'וסטס, שם הקימה חנות כובעים ברחוב וושינגטון ב־1891.
בשנת 1895, זאידה בן-יוסוף הלכה בעקבות אמה והיגרה לארצות הברית שם עבדה תחילה ככובענית בשדרה החמישית 251, ניו יורק. היא המשיכה בנושא האופנה, גם זמן מה לאחר שהפכה לצלמת, וכתבה מדי פעם סקירות על כובעים ואופנה למגזינים שונים כמו "הרפרס בזאר" ו "ליידיס הום ז'ורנל".