stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוויזיית האס אס ה-38
הערות שוליים

↑  עם מהמיתולוגיה הגרמאנית המוזכר באפוס הקדום שירת הניבלונגים, וכן בסדרת היצירות טבעת הניבלונגים מאת וגנר. מוטיב הנאמנות ב"שירת הניבלונגים" הוליד את הביטוי "ניבלונגנטרויה", שמשמעו נאמנות ללא פשרות
↑  דיוויזיית אס אס ה-38 באתר Axis History (באנגלית)
↑  דיוויזיית אס אס ה-38 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוואפן אס אס  |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות פאנצר | דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה • דיוויזיית אס אס "דאס רייך" • דיוויזיית האס אס השלישית "טוטנקופף" • דיוויזיית פאנצר אס אס החמישית "ויקינג" • דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית "הוהנשטאופן" • דיוויזיית פאנצר אס אס העשירית "פרונדסברג" • דיוויזיית פאנצר אס אס ה-12 "היטלריוגנד" |  |
| דיוויזיות פאנצרגרנדיר | דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-11 "נורדלנד" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-16 "רייכספיהרר-אס אס" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-17 "גץ פון ברליכינגן" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-18 "הורסט וסל" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-23 "נדרלנד" |  |
| דיוויזיות הרריות | דיוויזיית אס אס השישית "נורד" • דיוויזיית אס אס השביעית "פרינץ אויגן" • דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר" • דיוויזיית אס אס הררית ה-21 "סקנדרבג" • דיוויזיית אס אס הררית ה-23 "קאמא" • דיוויזיית ואפן הררית אס אס ה-24 "קארסטייגר" |  |
| דיוויזיות פרשים | דיוויזיית פרשים אס אס השמינית "פלוריאן גאייר" • דיוויזיית פרשים אס אס ה-22 "מריה תרזה" • דיוויזיית ואפן פרשים אס אס ה-33 • דיוויזיית פרשים אס אס ה-37 "ליצו" • דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה • דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה |  |
| דיוויזיות חיל רגלים | דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-14 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-15 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-19 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-20 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-25 "הוניאדי" • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-26 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-27 "לנגמרק" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-28 'ולוניה' • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס רונה • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-29 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-31 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-32 "ינואר" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-33 "שרלמן" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34 'לנדשטורם נדרלנד' • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-36 • דיוויזיית האס אס ה-38 "ניבלונגן" |  |
| דיוויזיות משטרה | דיוויזיית האס אס הרביעית • דיוויזיית האס אס ה-35 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4611675-8
יהושע מנחם אהרנברג

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1904 י"ב בטבת תרס"ה גורליצה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  26 במרץ 1976 (בגיל 71) כ"ד באדר ב' תשל"ו תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  גליציה, ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 26 במרץ 1976 
 השתייכות:  רבני גליציה, חסידות
 רבותיו:  הרב מאיר אריק ור' אהרן רוקח מבלז
 חיבוריו:  "דבר יהושע", "ראשי בשמים".
 
הרב יהושע מנחם (יהושע מענדיל) אהרנברג (י"ב בטבת תרס"ה, 20 בדצמבר 1904 – כ"ד באדר ב' תשל"ו, 26 במרץ 1976) היה רב חסידי, פוסק הלכה ואב בית דין בתל אביב. כיהן כרב ראשי במחנות המעצר בקפריסין.
תולדותיו

נולד בעיירת קעמעטש (Kemecse) שבהונגריה ליצחק-אריה לייב ושרה אהרנברג, שהיו במקור מגורליץ שבגליציה. בצעירותו למד אצל הרב נפתלי הירץ בומבך אב"ד סמבור ומחבר ספר 'גבעת הלבונה', ולאחר מכן אצל  הרב מאיר אריק אב"ד טורנא שאף הסמיכו לרבנות, כמו כן נסמך לרבנות על ידי הרב הורביץ מפרובוז'נא והרב פירר מקראסנו, ועוד.
בשנת תרפ"ה נישא להינדא-לאה בירנבוים מקרקוב (מתלמידותיה הראשונות של שרה שנירר), שם המשיך בלימודיו. עבר טלטולים רבים בזמן השואה. נכלא בגיטו בוכניה והצליח להימלט לסלובקיה ומשם להונגריה. הרב אהרנברג ושתי בנותיו הם מניצולי "רכבת קסטנר" שבאמצעותה הגיעו בשנת 1944 לשווייץ, שם שוכנו במלון, שהפך למתקן אכסון לפליטים, בעיירה קו (Caux) הסמוכה למונטרה. כמו רוב ניצולי הרכבת עלה לארץ ישראל בספטמבר 1945 (אלול ה'תש"ה) והתיישב בירושלים. רבות מתשובותיו ההלכתיות שפרסם בספרו דבר יהושע עוסקות בשאלות הלכתיות העוסקות בשואה.
בשנת תש"ז (1947) התבקש על ידי הרב הראשי הרב הרצוג לשמש כרב ראשי במחנות הגולים בקפריסין. הוא שהה בקפריסין עד חיסול המחנות, ושם עסק בעיקר בבעיות אישות ועגינות. הוא גם יסד שם ישיבה שבה למדו כשמונים בחורים.
עם חיסול המחנות בשנת תש"ט בקפריסין חזר לארץ ישראל, ונתמנה לראש אב בית הדין ביפו ולאחר מכן בתל אביב. היה בקי בכל שטחי ההלכה, אך בעיקר נודע במומחיותו בדיני אבן העזר (אישות). בתחום זה יעץ לרב הראשי הרב אונטרמן. נמנה עם חסידות בלז היה מחשובי החסידות וממקורביו הבולטים של האדמו"ר רבי אהרן רוקח.
נפטר בערב שבת והלווייתו התקיימה במוצאי שבת בתל אביב ובירושלים. בהלווייתו נספד על ידי האדמו"ר מבלז בהיכל ישיבת בלז ברחוב אגריפס בירושלים. הובא לקבורה בהר הזיתים.
היה אב לשלוש בנות.
בתו שרה נישאה לעסקן החסידי ר' יחזקאל שרגא פרנקל.
בתו ליבא נישאה לר' דוד ארליך.
בתו ריבה נישאה לאברהם חנוך אברמוביץ, בנו של העסקן האגודאי ר' יהודה מאיר אברמוביץ.
ספריו

שו"ת דבר יהושע (שישה כרכים)
ראשי בשמים על הרוקח.
מפסקיו ההלכתיים הבולטים

הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אסור להחזיר שטחים שנכבשו על ידי ישראל בכל צורה שהיא (חלק ב סימן מח).
מותר לפתוח בקבוקים בשבת ויום טוב (חלק ב סימן מה).
בזמן הזה עיקר מצוות הדלקת נר חנוכה אינה על פתח ביתו מבחוץ אלא בתוך ביתו. ומי שמדליק בחוץ ייתכן ואינו יוצא ידי חובה (חלק א סימן מ).
מותר לרקוד בשבת, כמנהג החסידים (חלק ב סימן מב, ד).
לקריאה נוספת

תולדותיו במבוא לשו"ת "דבר יהושע" חלק ג'
אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ח, בני ברק, תשמ"ט, עמ' קמו-קעט.
קורות משפחתו בימי השואה בספר "דבר הישועה", שנכתב ויצא על ידי בנותיו, תשנ"ד
מאיר וונדר, "מאורי גליציה: אנציקלופדיה לחכמי גליציה": חלק א' בערכו
אירופה (מיתולוגיה)

| --- | --- |

אירופה על הפר, פסיפס מגבל, המאה ה־3
 מקום מגורים:  פיניקיה, ולאחר מכן כרתים
 אב:  אגנור או פויניקס
 אם:  טלפסה או אגריופה
 אחים:  קדמוס, ולעיתים פויניקס, קיליקס ותאסוס
 בן או בת זוג:  זאוס, אסטריוס
 צאצאים:  סרפדון, מינוס, אלגוניה, דודון, רדמנתיס, קרנוס, הידרניס 
 
אירופה (ביוונית: Ευρώπη, אֵוּרוֹפֵּה) הייתה נסיכה פיניקית ומלכת כרתים במיתולוגיה היוונית, והאפונים של יבשת אירופה.
שם

שמה של הנסיכה הפיניקית אירופה הוא גלגול של המילה השמית (ביתר דיוק פיניקית) "ערוב" (ערוב השמש – שקיעת השמש, המערב). "ערובה" היא אפוא צורה נקבית (שכן בין ניבי הכנענית השונים, ביניהם עברית ופיניקית, מילים רבות מחליפות את מינן הדקדוקי) למילה המסמלת את ארצות המערב, בעוד קדמוס (המוכר והמשמעותי מבין אחי אירופה) מסמל את ה"קדם", המזרח. לנסיכה מיוחס גם מתן השם ליבשת אירופה. על מטבעות מגורטין ומפאיסטוס (אנ') שבכרתים נמצאה דמותה של אירופה יושבת על עץ ערבה – משחק מילים המהווה עדות נוספת לקשרים האטימולוגיים בין "אירופה" לשורש השמי ע־ר־ב.
מוצא ומשפחה

לפי פסאודו־אפולודורוס, שפרט את מוצא האגנורידים (אנ'), אירופה צאצאית לדמות המיתולוגית אינכוס (אנ'), שהוליד את איו. איו נדדה בעולם והולידה מזאוס את אפפוס (אנ') במצרים, ולאחר שהות בגבל שניהם שבו למצרים, ואפפוס הוליד עם ממפיס (אנ') (האפונים של ממפיס העיר) את ליביה (אנ'), האפונים של ארץ ליביה (Libya – צפון אפריקה). ליביה ילדה מפוסידון את בלוס (צורה יוונית לשם "בעל") ואגנור, "אבי הסחר הגדול", שעבר לפיניקיה והפך לשליט בה.
על הרכב משפחת אגנור המצומצמת לא כל הסכימו הכותבים הקדומים, אף שרובם מסכימים שאירופה הייתה בת אגנור. פסאודו־אפולודורוס תיאר שבפיניקיה אגנור התחתן עם טלפֿסּה (אנ') והביא את קדמוס, פויניקס וקיליקס ואת אירופה. היגינוס (אנ') מספר גם הוא שאגנור הביא את קדמוס, פויניקס, קיליקס ואירופה, אך לדבריו הוא התחתן עם אגריופה (אנ'). לעומת זאת, בחלק מהמקורות פויניקס הוא אבי אירופה (ואף פסאודו־אפולודורוס מזכיר אפשרות זאת). בכתבים רבים מתוארים אחי אירופה, בעיקר קדמוס, מחפשים אחריה.
החטיפה לכרתים

סיפור חטיפת אירופה מתואר במקורות רבים, והוא מתאר את אירופה פוגשת את זאוס, ששינה צורתו לפר יפהפה (או שור הבר, שתושבי הלבנט סגדו לו באותה תקופה), בחופי פיניקיה, ולאחר שהוא מפתה אותה עולה על גבו, והוא מרכיב אותה מעל הים לכרתים, שם היא מביאה ממנו ילדים. כטבעם של סיפורים מיתולוגיים, כותבים שונים מתקופות ומקומות שונים מסרו גרסות שונות לסיפור.
מסיפור זה נטבע הפתגם המודרני מה שמותר ליופיטר אסור לשור.
החטיפה לכרתים > מוסכוס

מוסכוס (המאה ה־2 לפנה"ס), תיאר את סיפור חטיפת אירופה כך: קיפריס (היא אפרודיטה) שלחה לאירופה הבתולה בת פויניקס חלום ובו שתי יבשות, אסיה והחוף הרחוק יותר, רבות עליה, שתיהן בצורת נשים, אחת נראתה כזרה והשנייה כמקומית לארצה של אירופה. אירופה התעוררה בבהלה, וביקשה מהאלים את הגשמת החלום. היא הלכה לחברותיה האצילות, ומצאה אותן עם סלים לאיסוף פרחים בקרבת הים; אירופה עצמה נשאה סל זהב, מתנת חתונה מהפייסטוס לליביה (אנ'), שעבר לבתה טלפסה וממנה לבתה של טלפסה, אירופה. על הסל תוארו סיפורי איו והרמס. כשהתענגו הבנות על הפרחים השונים, הנסיכה אירופה קטפה ורד ארגמן וזרחה מבין חברותיה כמו האלה ילידת הקצף (אפרודיטה). זאוס הבחין בה ולבו נמס, וכדי להערים על הרה הקנאית ועל אירופה, הפך עצמו לשור, לא כזה האוכל מאבוס וחורש או רועה בדשא ומושם בעול; אלא שור בצבע ערמוני, עיגול כסף בין גבותיו, עיניו נוצצות ברכות, קרניו סימטריות כסהר. בכניסתו לאחו הוא לא הפחיד את הבנות אלא עורר בהן תשוקה, וריחו השמימי התעלה אף על ריח הדשא. הוא נעמד מול אירופה וליקק את צווארה, והוא ליטפה אותו, ניגבה את הקצף משפתיו ונשקה לו. הוא הכפוף מולה, והיא הציעה לחברותיה לעלות עליו, ושיבחה אותו. היא עצמה התיישבה עליו, וגם חברותיה באו לעשות כן, אך הוא מיד זינק. אירופה קראה לחברותיה אך הן לא הגיעו אליה. זאוס השור דהר אל הים שהיה חלק מגלים, פרסותיו לא נרטבו, מפלצות הים נרתעו והדולפינים עלו ושמחו. הנרדייריות (אנ') (נימפות ים) עלו, רכובות על חיות ים, ומרעיד הארץ הרועם עצמו הופיע מעל הים ושיטח את הגלים לפני השור, והטריטונים חיצררו בקונכיות. באותו הזמן, אירופה, על גב השור, אוחזת ביד אחת בקרנו וביד שנייה בכנף בגד הארגמן שלה, שלא יירטב מרסיסי הטיפות, גלימתה התנפחה כמפרש; היא כבר לא ראתה את אדמת מולדתה, הסתכלה סביבה בביישנות ושאלה את זאוס: "לאן אתה נושאני, שור־אל? מה אתה? ואיך אתה הולך בנתיב חיות הים ולא ירא את הים? הים הוא דרך לאניות מהירות לחצות את המלח, אך שוורים חוששים מדרכי הים המלוחים. איזה משקה מיוחד לך, איזה מזון תביא ממעמקים? שמא אתה אל, ואלה מעשיך? הנה גם דולפיני המלח לא עולים ליבשה, ולא שוורים למעמקים, אך אתה אינך מפחד מיבשה וים כאחד, פרסותיך כמשוטים. לא, אולי תתרומם באוויר ותפרח בגובה, כציפורים המהירות. אוי לי ואבוי לי, על מזלי הרע, על שיצאתי מבית אבי ובעקבות שור זה אני נודדת בודדה בשיט ים. אך אני מתפללת לך השולט בים המלח האפור, המרעיד את הארץ, פגשני, ואני כמדומני רואה אותך משטח את הדרך לפניי. כי ודאי ללא עזרת אלוה לא אעבור נתיבי ים אלה!" וענה לה השור: "אזרי אומץ, עלמה, ואל תפחדי ממעמקים. אנכי זאוס, אף שאני, במבט מקרוב, בצורת שור, כי למראית עין אוכל ללבוש איזו צורה שארצה. אהבתי אלייך הכריחני לעבור מרחק ים כה גדול כשור. הנה, כרתים יקבלוך עתה, כרתים שהייתה אמי־אומנתי, ותהי חדר כלולותייך. וממני יהיה לך בנים מפוארים, להיות מלכים אוחזי שרביט על אנשי הארץ." דבריו התקיימו, לכרתים הגיעו וזאוס הופיע בדמותו. הוא שחרר חגורתה ומיטת כלולותיה נערכה. היא, שהייתה עלמה, נהפכה לכלת זאוס, והביאה לו ילדים.
החטיפה לכרתים > אובידיוס

אובידיוס (המאה ה־1 לפנה"ס) תיאר את סיפור חטיפת אירופה במטמורפוזות כך:
מרקוריוס נקרא על־ידי אביו ואומר לו, בלי לגלות את אהבתו כסיבה האמיתית: "בני, הנאמן תמיד למלא דבריי, אל תתמהמה, רד במהירות לאדמה וחפש את הארץ שמביטה מעלה לכוכב אמך משמאל. ילידיה קוראים לה ארץ צידון. שם תוריד לחוף את עדרי בקר המלך שתראה רועים על צלע ההר." כך אמר, ובמהרה גורש הבקר מצלע ההר אל החוף, כפי שהורה, למקום בו הייתה בת המלך הגדול רגילה לשחק עם עלמותיה הצוריות. הוד ואהבה לא הולכים יחד, ולא שוהים אחד עם השנייה באותו מקום זמן רב. וכך האב ושליט האלים, האוחז בימינו בקלשון הברק המשולש, שהינד ראשו מרעיד את העולם, הניח בצד את הוד מלכותו ואת מטהו, ועטה על עצמו דמות שור. הוא התערב בבקר, געה כמותם, ושוטט יפה למראה על הדשא הטרי. צבעו היה לבן כשלג שלא דרכו עליו, שעוד לא נמס מרוח הדרום הגשומה. השרירים המעוגלים ניצבו על צווארו, כפל עור (אנ') מאורך תלוי על חזהו; קרניו היו קטנות, אך מושלמות כמעשה ידי אומן, נקיות ומבריקות מפנינים. גבותיו ועיניו לא השרו פחד, הבעתו כולה הייתה שלוה. בת אגנור הביטה בו בהערצה משתוממת, כי הוא היה כה יפה וחברותי. אבל אף שהוא נראה כה עדין, היא פחדה בתחילה מלגעת בו. היא התקרבה והושיטה פרחים אל שפתיו הלבנות כשלג. המאהב המוסווה שמח, וכהקדמה לעונג הקָרֵב, נישק את ידיה. על אף זאת הוא בקושי הצליח לרסן את תשוקתו. הוא קיפץ בשובבות על הדשא, עד שהטיל את גופו המושלג על החולות הצהובים; וכאשר אט אט הופגו פחדיה, הוא הפנה אליה את חזהו כדי שידיה העלמוּתיות יוכלו ללטפו ולשזור זרי פרחים רעננים בקרניו. הנסיכה אף העזה לשבת על גבו, מבלי לדעת על מי היא נשענת. האל התרחק לאטו מהאדמה היבשה, ומניח את פרסותיו השאולות במים הרדודים; ואז הלך רחוק יותר, ובמהרה היה במעוף מלא עם הפרס שלו על הים הפתוח. והיא, רועדת מפחד ומביטה על החוף המתרחק, אוחזת בחזקה בקרן בידה האחת ומניחה את השנייה על גב היצור, ובגדיה מתנופפים מאחוריה ברוח. עתה האל, לאחר שהסיר מעליו את תחפושת השור, חזר לעצמו והגיע לשדות כרתים. אבי העלמה, בלי לדעת על המתרחש, הורה לבנו קדמוס לצאת לחפש את הילדה האבודה, ואיים בגלות כעונש אם לא יחפשה באדיקות.
בהמשך עובר אובידיוס לתאר את קדמוס ועלילותיו בבויוטיה.
החטיפה לכרתים > נונוס

נונוס, כותב הדיוניסיאקה (המאה ה־4–5 לספירה), תיאר את חטיפת אירופה בהתמקדות במסע מעל הים:
פעם, על החוף הצידוני, זאוס כשור ארך־קרניים, חש מאוהב; ארוס הרים אישה, והשור נכנס מתחתיה, והרים את אירופה. הוא החל לצעוד על הים, ללא רעש ובצעדים סבלניים; מעל הים, הילדה על גב השור פחדה, לא זזה, לא נרטבה; המחזה נראה כתטיס, או גלטיאה, או אפרודיטה על טריטון. פוסידון התפעל מהמסע הרגלי על הים, וטריטון תקע בקונכייתו שיר חתונה, נראוס הצביע בפני דוריס (אנ') על האישה, ביראה מעורבת בפליאה על היצור המוזר וקרניו. יצורים אלוהיים אחרים מתוארים בים, ואירופה הייתה גם הרכובה וגם המנווטת. אדם אכאי באנייתו ראה את המחזה ונדהם מהנס, ומתואר מתלבט מה טבעו של יצור זה. לבסוף הוא תוהה כלפי השור: מדוע אתה בים, כאשר תלם השור הוא על האדמה? ומה עניינך בנערה, האם גם שוורים חולי אהבה לנשים מרהיבות, או שמא מדובר באלת נהר מעשה פוסידון? אירופה קרעה שערה וקוננה בקול: "מים חירשים, חופים חסרי־קול! אמרו לשור, אם הבקר יכול לשמוע ולציית: חסר רחמים, חוס על הילדה!'; אתם החופים, אמרו לאבי האוהב שאירופה עזבה את ארץ מולדתה, יושבת על השור, המטורף שלי, המלח שלי, ואני חושבת – חברי חמיטה. הו בוריאס, אני מעלה אותך באוב, קבלני על אברתך באוויר, כפי שקסמת לכלתך האתונאית! אך הישאר, קולי! או שאראה את בוריאס מאוהב, כמו השור!". קדמוס, שעבר באותו זמן במסעותיו בין ארצות, עקב אחר נתיב השור שהפך לחתן, והגיע למערת ארימה. בדיוק כשביקר קדמוס בארימה, הניח זאוס הפר את אירופה, יבשה גם אחרי המסע הימי, על החוף ליד הר דיקטה (אנ'); הרה הקנאית ראתה את זאוס מלא תשוקה, וקראה בצחוק כועס נאום ארוך שעיקרו קריאה לשים עול על זאוס ("קרונידס" (צר') בפיה) השור המעורר מינית ולנהוג בו ביד קשה. אך זאוס, בשנותו צורתו לגבר צעיר, רץ סביב הנערה אירופה. הוא נגע באיבריה, שחרר את המחוך, נגע בשדיה, נשק לה, ואז התיר את חגורתה השומרת את בתוליה, ושכב עמה. עד מהרה תפח רחמה עם תאומים, וזאוס העביר את כלתו וצאצאיה לאסטריון העשיר. אז לצד קרסול העגלון הופיע בכוכבים השור האולימפי החתן, השומר את גבו חובב הטל לשמש האביב, כפוף על ירכיו בעלותו על נתיבו: שקוע למחצה בים, מושיט את רגלו הימנית לאוריון, ובערב מחיש צעדיו בכיפת השמיים וחולף על פני העגלון העולה איתו בנתיבו.
החטיפה לכרתים > אכילס טטיוס

בתחילת המחזה לאוקיפה וקליטופונטה (אנ') מאת אכילס טטיוס (אנ'), מתאר המספר את צידון, ומספר שבעת סערה עגן בה והלך להגיש מנחה לעשתרת אלוהי הפיניקים במקדשה; במקדש ראה ציור של אירופה, ובו מצויר אחו בארץ צידון ובו קבוצת בנות, וכן מצויר "הים הפיניקי" ובו שור שוחה, ועליו עלמה יפהפייה נישאת על ידי השור לכרתים. האחו היה מלא בפרחים מגוונים, וביניהם חורשת עצים ושיחים, כה צפופים שיצרו בעלוותם חופת עלים אחידה מעל הפרחים, כאשר השמש חדרה בעדינות בין פתחיהם; מסביב לאחו גדר, הוא כולו היה תחת חופת העלים, ובמרכזו זרם נחל. באחו צויר גם גנן אוחז מכוש, מתכופף מעל אחד מערוצי הנחל ומתווה את הדרך למימיו. הבנות, בהירות פנים, נמצאו בקצה הגן, במקום שבו הארץ בלטה לתוך הים, במבטן התערבבו שמחה ופחד, והמראה שלהן מתואר בפירוט. הן נראו כרוצות לרוץ אחר השור אך מפחדות להיכנס למים. בים, שהיה כמעט אדום ליד היבשה אך כחול כהה רחוק ממנה, צוירו גלים, סלעים וקצף. אירופה עצמה ישובה על גב השור, כששתי רגליה בצדו האחד, בשמאלה אחזה בקרנו וימינה הושטה אחורה, לכיוון זנבו. היא לבשה טוניקה לבנה, וגלימת ארגמן כיסתה את גופה התחתון. מראה גופה מתואר בפירוט. עם שתי ידיה החזיקה מעל ראשה את קצות צעיפה המתנופף ברוח. מסביב לשור, דולפינים וקופידונים, וממש נראו כזזים. את השור הדריכה האהבה, בדמות ילד קטנטן מכונף, חגור אשפה, לפיד בידו, מפנה את פניו בחיוך כלפי זאוס שלמען האהבה הפך עצמו לשור.
תיאור הציור לא משקף, ככל הנראה, מציאות היסטורית.
אחרי עזיבת זאוס

אפולוניוס מרודוס (המאה ה־3 לפנה"ס) ציין בארגונאוטיקה זאוס נתן לאירופה את טלוס (אנ') איש הנחושת (או הברונזה), אחרון הנותרים מ"אנשי עידן הנחושת, אנשי אילנות המילה, בין אלים למחצה לאנשי חיל", לדור בכרתים ולשמור על האי, והוא סייר סביב האי שלוש פעמים ביום; בקרב בין הארגונאוטים לבינו בנמל של הר דיקטה (אנ') הכריעה אותו מדיאה.
זאוס נתן לה שלוש מתנות: טלוס – איש הברונזה שיצר הפייסטוס שנעשה השומר של כרתים, ללפס – הכלב שהצליח לצוד כל מה שנתבקש, וכידון שאף פעם לא מחטיא.[דרוש מקור] לאחר מכן, עיצב זאוס צורת שור לבן בשמים, הוא המזל וקבוצת הכוכבים טאורוס. יש טוענים שזהו הפר בו נתקל הרקולס וכן שפר זה היה אביו של המינוטאור.[דרוש מקור]
בכרתים הולידה אירופה מזאוס שלושה בנים: מינוס, רדמנתיס וסרפדון. היא התחתנה עם אסטריוס מלך האי, והוא גידל את בניה כבניו והוריש להם את המלכות. לפי כותב הדיוניסיאקה זאוס העביר את אירופה ובניה לאסטריוס העשיר.
מורשת

היוונים הקדמונים קראו ליבשת אירופה על שם הנסיכה אירופה, והדבר תואם, כאמור, את האטימולוגיה הכנענית של השם כייצוג ל"מערב". שם זה נשמר כשם היבשת ברוב השפות כיום.
אגדת קדמוס ואירופה קיבלה מעמד חשוב בפיניקיה עצמה, לכל המאוחר בתקופה ההלניסטית. מטבעות רבים מצידון מציגים את חטיפת אירופה על השור, וייתכן שמציגים גם את קדמוס ואחיו פויניקס ואת קדמוס נלחם באריה; מטבעות מצור מציגים את השור ניגש לאירופה ואירועים שונים מחיי קדמוס.
בנוסף, קרויים על שם הנסיכה הירח אירופה – אחד מירחי צדק (שנקרא בשפות רבות "יופיטר", על שם האל הרומאי המקביל לזאוס), והאסטרואיד 52 Europa (אנ').
כמה מגדולי הציירים ציירו את אירופה והפר - האיטלקים פאולו ורונזה וטיציאן, הצרפתים גוסטב מורו ופרנסואה בושה, ההולנדי רמברנדט ועוד.
חטיפת אירופה, טיציאן, 1560–1562
חטיפת אירופה, רמברנדט, 1632
אירופה והפר – גוסטב מורו
דרכמה מגורטין שבכרתים, ועליה אירופה על השור
מטבע צידוני מימי טראיאנוס, המציג את אירופה על השור, עם הכיתוב ΣΙΔΩΝΟΣ ΘΕΑΣ (צידון האלוהית)
מטבע צידוני מימי אניה פאוסטינה (אנ'), ועליו אירופה על השור וכיתוב בלטינית
ראו גם

זאוס
פיניקים
אפונים
ביאורים

↑  למשל "ארץ" בעברית ו"ארצת" בפיניקית
1 2  Ἐννοσίγαιος, הוא פוסידון
↑  θεόταυρε (תאוטאורה, תאוס – אל, טאורוס – שור). שם זה מקביל לכינוי של אל הכנעני משירת אוגרית.
↑  יופיטר, הוא זאוס הרומאי בשפת היצירה של אובידיוס
↑  אירופה
↑  במקור, התיאור פותח בתיאור אישה, ורק בשלב זה של התיאור נזכר שם האישה.
↑  המערה של אכידנה, ברכס ההרים בו שוכן טיפון, בקיליקיה. אחרי אזכור המערה מופיע תיאור ארוך של מאבק אלים ויצורים שהתרחש בסביבתה ולא קשור לאירופה וקדמוס, ולאחריו ממשיך סיפורם.
↑  לבקשת מינוס, ראו פסאודו־אפולודורוס, ביבליותקה, 3.1.2–3.1.4
↑  השלישי בעידנים במיתולוגיה היוונית, ראו Ages of Man
אהרון דרשביץ

| --- | --- |

הרב אהרון דרשביץ בשמחת בית השואבה בישיבת מרכז הרב
 לידה:  כ"ז בתשרי ה'תשי"ח (בן 67)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת הכותל  מכון אריאל 
 השתייכות:  ציונות דתית 
 
הרב אהרון חיים דרשביץ (נולד בכ"ז בתשרי ה'תשי"ח, 22 באוקטובר 1957), הוא אב בית דין בבית הדין הרבני בבאר שבע ובאילת ורב בית כנסת הכיפה בשכונה ה' בעיר.
ביוגרפיה

נולד לצבי יהודה ורחל לאה, וגדל בבני ברק. בוגר בית הספר סגולה בעיר וישיבת נתיב מאיר בירושלים. לאחר גמר התיכון, החל ללמוד בישיבת הכותל ושרת בחיל השריון במסגרת ה"הסדר". לאחר חתונתו התגורר ביישוב מעלה מכמש שבבנימין. את לימודי הדיינות עשה במכון אריאל ובהמשך שימש אף כראש מחלקת הדיינות במקום. ב-5 בנובמבר 1997 התמנה לכהן כדיין בבית הדין האזורי בבאר שבע, וב-25 באוקטובר 2015 התמנה לכהן כאב בית דין בבית הדין הרבני בבאר שבע.
בשנת 2010 התמנה להיות חבר בוועדה מטעם הרבנות הראשית לישראל לבחינת גיורי צה"ל.
בנוסף לתפקידו הוא מרבני קהילת 'בית מוריה' בבאר שבע ומעביר שם שיעורים באופן קבוע. בשנת 2016 התמנה לרב קהילת בית הכנסת הכיפה בשכונה ה' בבאר שבע, לאחר פטירתו של הרב אהרן רבנשטיין.
כתב מספר מאמרים בכתב העת 'כתלנו' אשר יצא לאור על ידי ישיבת הכותל, וכן בספר הזיכרון "ישועות עוזו" לזכר הרב עוזי קלכהיים.
חיים אישיים

נשוי לחדווה (אחותו של הרב יהודה קרויזר) ומתגורר בשכונה ה' בבאר שבע. בין חתניו, הרב רפאל וסרטיל (נכדו של אשר וסרטיל), הרב אפרים בן שחר, אחיינו של הרב יצחק בן-שחר - בן אחיו הרב ישראל, והרב חזקיהו יוסף גנץ - ר"מ בישיבת נחלת ישראל (בנו של הרב משה גנץ מישיבת שעלבים, אחיינו של הרב חיים גנץ).
לקריאה נוספת

יצחק שתיל, "רבני באר שבע ומוליכי דרכה", ה'תשע"ב, עמ' 61–62.
הערות שוליים

↑  ריאיון עם משפחתו באתר nrg, באתר nrg
↑  מתוך אתר אוצר החכמה
↑  כאן
↑  כאן
↑  קובי נחשוני, הרב עמאר הקים ועדה חדשה לבחינת גיורי צה"ל, באתר ynet, 16 בדצמבר 2010
↑  ריאיון עם משפחתו באתר nrg, באתר nrg
↑  אתר רמב"י
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408286105171  VIAF: 77156674882033580646   WorldCat (עם VIAF): 77156674882033580646
גל אדם

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 2002 (בן 22)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  פופ • מזרחית
 חברת תקליטים:  DMusic, P.a.i LTD
 
גל אדם (נולד ב-7 במרץ 2002) הוא זמר ישראלי.
ביוגרפיה

אדם נולד בשנת 2002 ליניב ושרון. אחיו הגדול הוא הזמר עומר אדם. אביו, רס"ן יניב אדם, שימש סגן מפקד יחידת שלדג וסמג"ד גדוד 202 של הצנחנים. מוצאה של משפחתו קווקזי מצד האב, ואשכנזי מצד אמו. סבתו היא אביבה שמר. סבו של אדם הוא אלוף-משנה וניצב משנה שמואל אדם, שהוא בן דודו של האלוף יקותיאל אדם.
באפריל 2021 התגייס לצה"ל.
קריירה

אדם החל את דרכו המוזיקלית בשנת 2018, כשהוציא את סינגל הבכורה שלו, "לקחת איתך הכל".
במאי 2019 הוציא את הסינגל השני שלו, "עוד יום לבד". עוד באותה השנה, הוציא את הסינגלים "קחי ת'לב שלי" ו"סרט רע". השיר "סרט רע" אף התברג במקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" ביוטיוב.
במרץ 2020 הוציא יחד עם הזמרת אגם בוחבוט את הדואט "עברו חודשיים", שזכה להצלחה רבה בשירות הסטרימינג ואף הגיע למקום ה-11 במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי. בנוסף, היה לאחד מהשירים המושמעים ביותר בפלטפורמה בישראל לשנת 2020. עוד באותה השנה, הוציא את הסינגל "איתך עושה לי טוב". השיר זכה לשבחים. בספטמבר 2020, הוציא את הסינגל "שבוי שלך". בדצמבר, הוציא את הסינגל "לגשת אל חייך".
ב-21 בפברואר 2021 הוציא את הסינגל "אין אותי יותר", שהגיע בשיאו למקום השלישי במצעד של פלטפורמת אפל מיוזיק. ביולי 2021 לקח חלק במופע הקיץ "סופרסטאר" שכלל כשישה מופעים ונערך במשך שבוע בהיכל מנורה מבטחים לצד נועה קירל, סטטיק ובן-אל, אגם בוחבוט, מרגי וסטפן.
בספטמבר 2021 זכה בתואר "פריצת השנה" של ישראל לשנת 2021 בטקס נבחרי השנה של ישראל בידור.
ב-19 באוקטובר 2022 יצא להיטו, "משוגעת", ביחד עם נורוז, שהגיע למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ. ב-3 בדצמבר 2023 הוציא גרסת כיסוי לשיר "קרן שמש".
ב-5 בינואר 2023 אדם הוציאה שיר בשם "הנפילות שלנו", שכתבו והלחינו משה בן אברהם ואודיה אזולאי. ב-30 במרץ 2023 אדם הוציאה שיר בשם "מרוקו" לכבוד חג המימונה. ב-22 במאי 2023, הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, "טריו". ב-27 בספטמבר 2023 הוציא את הסינגל "סך הכל נשיקה". ב-8 בנובמבר 2023 הוציא לאור גרסת כיסוי לשיר "כשאת עצובה" של עמיר בניון יחד עם הזמרת מור.
ב-4 בינואר 2024 הוציא את הסינגל "עם הזמן". ב-8 בפברואר 2024 הוציא את הסינגל "מי שהפכנו להיות" יחד עם החללית. ב-8 באפריל הוציא את הסינגל "רוצה להתעורר", אותו כתב, הלחין, הפיק ועיבד לבדו. זהו השיר הראשון בקריירה של אדם בו הוא אחראי על כל היבטי היצירה. השיר נוצר באולפן הביתי החדש שאדם הקים. ב-7 במאי הוציא את הסינגל "חלומות גדולים" לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. את השיר כתבו והלחינו אדם, אודיה אזולאי, אביב פרץ ודרור מזרחי, לזכרו של ליאב אלוש, חייל ביחידת דובדבן שנפל בקרב בדרום רצועת עזה בדצמבר 2023.
ב-5 בינואר 2025, אדם ושחר סאול השיקו שיתוף פעולה ראשון ביניהם בשיר בשם "אקסטזות".
חיים אישיים

אדם מתגורר עם משפחתו במושב משמר השבעה.
בין השנים 2018 עד 2021, היה בזוגיות עם נועם בוהדנה, אחייניתה של הדוגמנית והשחקנית מירי בוהדנה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2022: הכל אני
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2023: טריו