stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תלמי (אסטרונום)
עבודתו המדעית > ארץ ישראל והיהודים בחיבוריו

שניים מחיבוריו של תלמי, האפוטלסמטיקה והגאוגרפיקה, כוללים התייחסויות לארץ יהודה. האפוטלסמטיקה מחלק את העולם המיושב לארבעה חלקים ולמשולשים התואמים שלהם. ארץ יהודה נמצאת ברבע השני ומקושרת אל אידומיאה, קוילה סוריה, פיניקיה, כלדיאה, אורכיניה וערביה פליקס (אנ'), בין הארצות השוכנות בכיוון צפון-מערב של כל הרבע. לארצות אלה יש קרבה למשולש הצפון-מערבי, ולמזל טלה, מזל אריה ומזל קשת, ושליטיהם השותפים הם זאוס, ארס והרמס. קבוצת הארצות הללו מעוררת תמיהות, בין היתר בשל היעדרה של סוריה גופא, ומאידך הימצאותן של כלדיאה ואורכיניה בקבוצה, בזמן שמסופוטמיה ובבל נמצאות בחלק אחר של הרבע השני. ניתן לשער שחלוקה מבולבלת זו משקפת את שימושו של תלמי במקורות ישנים שהוא לא הצליח להסביר. על פי השקפתו של תלמי, מאפיינים לאומיים תלויים במצב הגאוגרפי והאסטרולוגי. בהתאם לכך, הוא מאפיין על-פי הכוכבים את העמים בקבוצה זו, והיהודים בכללם, כ"מוכשרים יותר מאחרים במסחר וסחר-חליפין", אך גם כפחדנים נבזיים, בוגדניים, מתרפסים, ובאופן כללי הפכפכים". עם זאת, מבין הארצות הללו, תושבי חילת סוריה, אדום ויהודה הם באופן כללי, על פי הכוכבים, גם "נועזים, כופרים ותחבולנים".
כמעט ואין מקום לספק שבהתייחסותו לתושבי הארצות הללו, תלמי התכוון בעצם ליהודים בלבד. זה היה אך טבעי עבור מצרי-יווני, בן זמנם (בצעירותו) של מרד התפוצות ומרד בר כוכבא, להדגיש את תעוזת היהודים לצד היותם כופרים – האשמה שהופנתה נגדם באופן מסורתי. מאידך, ניתן בהחלט להניח שהערתו הכללית על הצטיינותם במסחר, כמו גם על פחדנותם והתרפסותם, נוגעת בעיקר לסורים, שהיו מפורסמים כסוחרים באימפריה הרומית.
תלמי מתאר בחיבור "גאוגרפיקה" (Geographia, V, 15:1-7) את ארץ יהודה. הוא משרטט את גבולותיה: "בגבולה של פלשתינה או יהודה בצפון ובמזרח היא סוריה...בדרום היא גובלת בערב-פטרה...עד לגבול בקרבת מצרים". הוא מוסיף כי "חלק מנהר הירדן זורם דרך יהודה בקרבת אגם האספלט". הוא מפרט את ערי החוף של ארץ ישראל: קיסריה, אפולוניה, יפו, יבנה-ים, אשדוד ים, אשקלון, אנתדון ו"נמל העזתים"; ומציין את "הערים הפנימיות של יהודה" ומחלקן לפי חבלי ארץ: הגליל (ובהן ציפורי, כפר עותנאי, יוליאס וטבריה), שומרון (ניאפוליס), "יהודה ממערב לנהר הירדן" (עזה, רפיח, יבנה, לוד, אנטיפטריס, סבסטי, בית גוברין, אמאוס, גופנה, ארכלאיס, פצאליס, יריחו, "ירושלים - הנקראת כיום איליה קפיטולינה" ועין גדי), עבר הירדן המזרחי (ליוויאס) ואדום "ממערב לנהר הירדן". זהו אזכורה הראשון של העיר ציפורי על ידי סופר פגאני. תלמי הוא גם הסופר היווני הראשון המזכיר את בית גוברין, שאינה נזכרת בשם זה כלל אצל יוסף בן מתתיהו.
ראו גם

משפט תלמי במתמטיקה
הר תלמי
לקריאה נוספת

שמואל סמבורסקי, המחשבה הפיזיקאלית בהתהוותה, מוסד ביאליק, 1987
Greek and Latin Authors on Jews and Judaism (edited with introductions, translations and commentary by Menahem Stern), Jerusalem: Israel Academy of Sciences and Humanities, c1974-c1984, Vol.2, CIV. Ptolemy (Claudius Ptolemaeus)
הערות שוליים

1 2  שטרן, עמ' 162
↑  תרגום מיוונית עתיקה: שמעון בוזגלו.
↑  Claudius Ptolemy, Tetrabiblos, Book II, 3, 66; 73
↑  שטרן, עמ' 163
↑  ראו גם: Geographia, V, 16:1-2
↑  שטרן, עמ' 169-168.
↑  שטרן, עמ' 170
| תרבות יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| תרבות יוון העתיקה | מיתולוגיה • אמנות • פיסול • קדרות • הומוסקסואליות • זנות • חקלאות • כלכלה • מטבח • משפט • עבדות  • פדרסטיה • רפואה • מלחמה |  |
| פילוסופיה ביוון העתיקה | פיתגורס • הרקליטוס • פארמנידס  • פרוטגורס • אמפדוקלס • דמוקריטוס • סוקרטס • אפלטון • אריסטו • זנון מכתיון • אפיקורוס |  |
| מתמטיקה | ארכימדס • אוקלידס • תאלס • פיתגורס • דיופנטוס • ארטוסתנס • תלמי |  |
| ספרות | הומרוס • האיליאדה • האודיסאה • הסיודוס • פינדארוס • הרודוטוס • תוקידידס • קסנופון • פוליביוס |  |
| תיאטרון | אייסכילוס • סופוקלס • אוריפידס • אריסטופאנס • מושגים |  |
| ספורט | המשחקים האולימפיים • תרבות הגוף • המשחקים הפיתיים • המשחקים האיסתמיים • המשחקים הנמאיים • המשחקים הפאן-אתנאיים • גימנסיון |  |
| אדריכלות | מקדש יווני • הסדרים הקלאסיים • הפרתנון • מקדש ארטמיס • אקרופוליס • האגורה • מקדש זאוס באולימפיה • מקדש הפייסטוס • מקדש ארטמיס |  |
פורטל יוון העתיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266744205171  PLWABN: 9810586400605606  BIBSYS: 90199407  BNE: XX1136821  BnF: cb11920750r (data)  CANTIC: a10475734  CiNii: DA00259895  GND: 118641786  HDS: 048292  ICCU: LO1V346952  ISNI: 0000 0001 2280 0429  LCCN: n50032768  LNB: 000152406  NDL: 00453423  NKC: ola2002159448  NLA: 35435417  NLG: 34168  NSK: 000051769  NTA: 068972148  RERO: 02-A010137094  SELIBR: 196576  SNAC: w6sb49q2  SUDOC: 027084396  TDVİA: batlamyus  Trove: 951913  ULAN: 500330559  VcBA: 495/45680  VIAF: 54152998   WorldCat (עם VIAF): 54152998
אורן קפלן

| --- | --- |

 לידה:  1965 (בן 59 בערך) 
 ענף מדעי:  פסיכולוג קליני, כלכלן
 מקום מגורים:  ישראל
 הערות:  דיקן בית הספר למנהל עסקים, נשיא המסלול האקדמי המכללה למינהל
 
אורן קפלן (נולד ב-1965) הוא פסיכולוג קליני וכלכלן ישראלי, פרופסור לפסיכולוגיה, מתמחה בפסיכולוגיה חיובית וחוסן.
נמנה עם הסגל האקדמי של המסלול האקדמי המכללה למנהל בין השנים 1990–2020. בשיאן, כיהן כדיקן בית הספר למנהל עסקים ובהמשך כנשיא המכללה. מנהל התכנית לפסיכולוגיה חיובית וחוסן בלהב פיתוח מנהלים באוניברסיטת תל אביב משנת 2008.
פרסם ספרים ומאמרים בתחומי הפסיכולוגיה והשילוב בין פסיכולוגיה למינהל עסקים.
ביוגרפיה

אורן קפלן נולד בתל אביב ב-1965 לאלון ותמר קפלן. לקפלן תארים אקדמיים בכלכלה, מנהל עסקים ופסיכולוגיה קלינית ותואר דוקטור בפסיכולוגיה קוגניטיבית מאוניברסיטת תל אביב. הוא פסיכולוג קליני ומורשה לטיפול ומחקר מדעי בהיפנוזה. בשנת 2007 מונה לפרופסור חבר במסלול האקדמי המכללה למנהל על ידי הוועדה העליונה למינוי פרופסורים במועצה להשכלה גבוהה.
פרסומיו המדעיים בפסיכולוגיה עוסקים בעיקר בנושאי קשב ולמידה. מחקריו בחנו דפוסי עכבה סמויה אצל ילדים ומבוגרים הסובלים מהפרעות חרדה, ADHD, סכיזופרניה, פרקינסון, ועוד. בפסיכולוגיה עסקית עוסקים מאמריו בעיקר בתחום התנהגות צרכנים, התנהגות ארגונית ופיתוח מנהלים. מתחילת המאה ה-21 קפלן חוקר ומרצה בתחום הפסיכולוגיה החיובית, בהשראת כתיבתו ומחקריו של הפסיכולוג האמריקאי מרטין סליגמן. מחקריו מתמקדים במדידה וטיפוח של עמידות וחוסן נפשי בקרב פרטים וקבוצות, קפלן הקים בשנת 2014 קתדרת מחקר לפסיכולוגיה חיובית וחוסן בשיתוף רשת אורט ישראל, במסגרתה ערך מחקר מקיף בקרב תושבי דרום ישראל בתקופות של מתיחות ביטחונית. בתחומים אלה גם פרסם והתראיין רבות לתקשורת הישראלית
קפלן פרסם ספר ערוך בעברית על מחקרי שוק בהוצאת גלובס.
בשנת 2008 פתח את התכנית הראשונה בעולם לפסיכולוגיה חיובית בתחום הניהול בלהב פיתוח מנהלים באוניברסיטת תל אביב אותה מנהל מאז. השתתף בפורום למנהלי תוכניות בינלאומיות עם פרופ' מרטין סליגמן בקונגרס הבינלאומי הראשון לפסיכולוגיה חיובית בפילדלפיה ב-2009, והקים עם חוקרים ישראלים נוספים את פורום החוקרים לפסיכולוגיה חיובית בישראל לאחר הקונגרס הבינלאומי השני בשנת 2011.
קפלן משמש כחבר הנהלה ב-PCCA -‏(Partners in Confronting Collective Atrocities)- ארגון חברתי שבסיסו בגרמניה שהחל ממפגש פסיכואנליטיקאים גרמנים וישראלים על רקע השואה ועורך סדנאות ייעודיות סביב נושא זה באירופה.
בתחום הקליני קפלן מתמחה בטיפול בהפרעות חרדה ובטיפול בהיפנוזה.
ביוגרפיה > ניהול אקדמי

בין השנים 1990–2020 כיהן קפלן כחבר סגל בכיר במסלול האקדמי המכללה למינהל. בשיאן כיהן כדיקן בית הספר למינהל עסקים ובהמשך כנשיא המכללה.
במסגרת תפקידו, הקים קפלן עם תא"ל (מיל') ח"כ עמירה דותן מרכז אקדמי לאחריות תאגידית, גייס תרומה מקרן אדמונד דה רוטשילד למרכז אקדמי להשקעות ויזמות אימפקט ועמד בראשו, היה שותף לכתיבת ופרסום הספר "הכלכלה החברתית החדשה בישראל", ופיתח קורסים רבים בתחום האחריות התאגידית.
כמו כן, הקים מערך תמיכה לסטודנטים בשם HUB-למידה והקים ערוץ יוטיוב אקדמי.
קפלן הקים ב-2003 תוכנית MBA המתמחה בפסיכולוגיה עסקית וניהולית, והוביל אותה במשך 15 שנה עד פרישתו מהמכללה.
במהלך כהונתו כנשיא המכללה בשנת 2019, נוצר משבר ביחסיו עם גורמים שונים בהנהלת המכללה והדירקטוריון. טענתם הייתה כי אינם שבעי רצון מהחלטתו של קפלן שלא להתערב במאבק על הקיצוצים שההנהלה רוצה להטיל על תנאי הפנסיה של חלק מהסגל האקדמי הבכיר, הוא מאידך טען כי הדבר נובע משורת אי־סדרים שחשף במכללה. ביולי 2019 חבר הנאמנים של המכללה החליט להדיח את קפלן, שעתר נגד ההחלטה לבית הדין לעבודה בתל אביב, בדיון הגיעו הצדדים להסדר פרישה, ובינואר 2020 פרש קפלן מהמכללה למינהל לאחר 30 שנה בארגון.
בשנים האחרונות למד קפלן אוצרות ומוזיאולוגיה בבית לאמנות ישראלית וסיים מסלול הכשרה מוכר לאוצרות בהתאם לחוק המוזיאונים. התמחה במוזיאון יד מרדכי לשואה ולתקומה ועסק בביטויים של חוסן ופוסט טראומה מלחמתית באמנות והנצחה.
ביוגרפיה > ספריו

חוקרים מדברים: מחקרי שוק ויישומם בשוק הישראלי, הוצאת גלובס, 2003; 2008
הכלכלה החברתית החדשה בישראל, הוצאת רסלינג, 2018
הערות שוליים

1 2   טלי חרותי-סובר, אושר מינויו של פרופ' אורן קפלן לנשיא המכללה למינהל, באתר TheMarker‏, 13 בספטמבר 2017
↑  אורן קפלן, באתר גוגל סקולר
↑  אורן קפלן, מה יכולים אסטרונאוטים ללמוד מאנשי הצוללות, באתר TheMarker‏, 27 בפברואר 2012
 טלי חרותי-סובר, אל תגידו סליחה. תגידו תודה - זה חשוב לנפש שלכם, באתר TheMarker‏, 22 בספטמבר 2015
 קפלן בתפקיד "פסיכולוג חיובי" בפרקים שונים של הדוקו-ריאליטי של חנוך דאום, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 5:55), יס מן ב-YES: חנוך וקותי על הספה
פרופ' אורן קפלן, ‏iADHD: הפרעת חדשנות-אי-קשב היפראקטיבית, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2014
↑  תמונה מפורום למנהלי תוכניות בינלאומיות עם פרופ' מרטין סליגמן בקונגרס הבינלאומי הראשון לפסיכולוגיה חיובית בפילדלפיה ב 2009
↑  ‏Introduction of the latest new Board Member of PCCA: Oren Kaplan, באתר הארגון PCCA
↑  ראיון עם פרופ' קפלן, מסע היפנוטי אל כוחות הנפש, במגזין Epoc
↑  ד"ר אורן קפלן, היבטים היפנוטיים בשיטת EMDR, באתר האגודה הישראלית ל-EMDR
↑  אוריאן כהן, מסדנת המודעות לאברבנל: הסכנות שבהיפנוזה, באתר ynet, 4 בפברואר 2010
↑   טלי חרותי-סובר, פרופ' אורן קפלן מונה לנשיא המכללה למינהל, באתר TheMarker‏, 24 באוגוסט 2017
↑  גיל קליאן, "אחריות היא חלק מהישרדות העסק", באתר כלכליסט, 16 ביולי 2014
↑  המרכז לאחריות תאגידית בבית הספר למנע"ס
↑   המרכז לאחריות תאגידית, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 26:02)
↑  מרכז אקדמי ליזמות והשקעות אימפקט
↑  בני גדרון, יסכה מוניקנדם-גבעון, ענבל אבו ואורן קפלן, הכלכלה החברתית החדשה בישראל
↑  קורס ניהול ESG בארגונים, אוניברסיטת תל אביב
↑   סוגיות במדיניות לעידוד חיסכון ארוך טווח בישראל, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 36:25)
↑   מהי אחריות תאגידית, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 6:16)
↑   טלי חרותי-סובר, "לשיעורים שלנו יש 3 מיליון צפיות ביוטיוב - המרצים נהפכו לסלבריטיז", באתר TheMarker‏, 16 בנובמבר 2017
↑   כל השיטות ללמידה חברתית במקום אחד - פרופ' אורן קפלן, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:39)
↑  הערוץ הרשמי של בית הספר למינהל עסקים המסלול האקדמי המכללה למינהל, באתר יוטיוב
↑  אורן קפלן, פסיכולוגיה עסקית וניהולית - שפה חדשה בניהול, גיליון נושא של פסיכואקטואליה – כתב העת של הסתדרות הפסיכולוגים בישראל על התכנית לפסיכולוגיה עסקית, עמוד 10
↑  סע"ש 74429-07-19 קפלן נ' חבר הנאמנים של המכללה למינהל מיום 31 ביולי 2019
↑   ליאור דטל, טלטלה במכללה למינהל: האם הנשיא אורן קפלן יודח לאחר שנה וחצי בתפקיד?, באתר TheMarker‏, 18 ביוני 2019;
עמיר קורץ, שיעור עקום במינהל תקין: מנכ"ל המכללה למינהל חובש שני כובעים, באתר כלכליסט, 25 ביוני 2019;

עמיר קורץ, חבר הנאמנים של המכללה למינהל הדיח את הנשיא אורן קפלן, באתר כלכליסט, 29 ביולי 2019;
עמיר קורץ, חבר הנאמנים ייאלץ לקיים שימוע לנשיא המכללה למינהל - שבינתיים ייצא לחופשה, באתר כלכליסט, 1 באוגוסט 2019
↑  בני גדרון, יסכה מוניקנדם-גבעון, ענבל אבו, אורן קפלן, הכלכלה החברתית החדשה בישראל, הוצאת רסלינג, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263682805171  ISNI: 0000 0000 4477 8384  LCCN: no2004004544  VIAF: 9052160546937110240001   WorldCat (עם VIAF): 9052160546937110240001
ליזה ניקולאיצ'וק

| --- | --- |

 לידה:  1959 (בת 65 בערך) אוקראינה
 מדינה:  ישראל ישראל
 פעילות בולטת:  מנכ"לית מסל"ן - מרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואלימות
 תפקיד:  מנכ"ל (2002) 
 פרסים והוקרה:  יקירת באר שבע (2022) 
 
ליזה ניקולאיצ'וק (נולדה בשנת 1959) היא מנכ"לית מסל"ן - מרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואלימות מאז שנת 2002. זוכת אות יקירת באר שבע (2022).
ביוגרפיה

ניקולאיצ'וק נולדה באוקראינה כבת יחידה למשפחה ניצולת שואה. בגיל 16 החלה בלימודים אקדמיים, ובשנות ה-20 לחייה כבר הייתה בעלת תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת סנקט פטרבורג. ב-1994 עלתה לישראל עם בעלה ושתי בנותיהם לבאר שבע, שם נולד להם בן נוסף. בתחילה עבדה בעבודות שונות לרבות טיפול בקשישים, ובקרב הקהילה של עולי ברית המועצות לשעבר עברה השמועה על פסיכולוגית בעלת תואר שני מאוניברסיטה ידועה הדוברת רוסית. היא קיבלה לטיפולה נערה בת 12, עולה חדשה, שבן זוגה של אמהּ התעלל בה מינית. היא פנתה למסל"ן, ובעקבות המקרה הזה החלה לעבוד שם, ובתוך פרק זמן קצר הוועד המנהל החליט למנות אותה למנכ"לית העמותה.
כמנכ"לית העמותה היא אחראית על הטיפול בכ-13,000 פניות בשנה מנשים שעברו התעללות מינית, אבל לא רק נשים. בין הפונים גם גברים מעטים. בעמותה שתי מחלקות: מחלקת חינוך מניעה והסברה ומחלקת סיוע. הסיוע לנפגעות כולל גם את ההליך המשפטי. במחלקת הסיוע היא מפעילה מערך מתנדבות שעוברות קורס מיוחד שיזמה ניקולאיצ'וק במסל"ן, דבר שמאפשר זמינוּת לפונות ופונים 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע. בשנת 2010 קיבלה מסל"ן את אות הנשיא למתנדב.
ניקולאיצ'וק התראיינה מפעם לפעם בתקשורת כשמקרה מזעזע זה או אחר עלה לכותרות, או כאשר המרכז נכנס למצוקה תקציבית ואישים בכירים ניסו להיחלץ לעזרה, כמו פרופ' אורית קמיר או ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות שקיימה ביוני 2014 ישיבה וביקור במסל"ן, או ערב הוקרה שארגנה עיריית באר שבע למרכז ב-18 בפברואר 2018.
פרסים

בשנת 2022 קיבלה ניקולאיצ'וק את אות יקירת באר שבע.
הערות שוליים

↑  אודות העמותה, באתר מסל"ן - מרכז הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית ואלימות, נגב
1 2  עדי בטאן (מאירי), הפסיכולוגית שעבדה הרבה יותר קשה בגלל עלייה באלימות במבצע צוק איתן, באתר Xnet‏, 7 ביולי 2005
1 2  יניב סול, לא תמיד כדאי להתראיין על פגיעות מיניות, באתר שבע/24 כל מה שקורה בדרום, 5 פברואר, 2018
↑  יהלי אוזן, נשים למען נשים, באתר באר שבע נט, 8 אפריל, 2023
↑  עודד בר מאיר, מסל"ן תקבל את פרס אות הנשיא למתנדב, באתר mynet
באר שבע והנגב, 9 אוגוסט, 2010
↑  יהלי אוזן, ליזה ניקולאצ'וק מארגון מסל"ן בראיון על המקרה המזעזע של המרצה האקדמי שתקף את בתו מינית, באתר יישובניק נט, 19 אפריל, 2021
↑  ראיון עם ליזה ניקולאיצ'יק, מנכ"לית מסל"ן, באתר רדיו דרום, 19 אפריל, 2021
↑  עודד בר מאיר, קיצוצים וירידה בתרומות: מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית בנגב בסכנת סגירה, באתר Mynet
באר שבע והנגב, 6 ספטמבר, 2020.
↑  פרופ' אורית קמיר, להציל את מסל"ן (מרכז סיוע לנפגעות תקיפה מינית בנגב), באתר אורית קמיר, 4 יוני, 2010
↑  סיור וישיבה במסל"ן - מרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואלימות, נגב - לבחינת הטיפול בעולים חדשים, באתר כנסת פתוחה, 19 יוני, 2014
↑  דובר העירייה, העיר באר שבע מצדיעה ל-7 יקירות ויקירי העיר באר שבע, באתר בא7שבע, אתר העירייה, 31 אוקטובר, 2022
שמעון קורניצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בנובמבר 1952 (בן 71) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 
שמעון קורניצר (נולד ב-28 בנובמבר 1952) הוא דוקטור לפסיכולוגיה, פסיכולוג קליני ורפואי ישראלי. בעבר כיהן כיושב ראש הוועדה המקצועית לפסיכולוגיה קלינית מטעם משרד הבריאות וכיו"ר האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה. משמש מדריך מקצועי ומרצה מן החוץ בחוג לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ומרכז אקדמי של הלימודים המתקדמים בפסיכותרפיה בתוכנית ללימודי תעודה בפסיכותרפיה, בפקולטה ללימודי רווחה ובריאות באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

קורניצר נולד בתל אביב. למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ובפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, לתואר מוסמך במדעים (MSc) בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת סן פרנסיסקו ולימודי דוקטורט ב-UCLA, שניהם בקליפורניה. במסגרת לימודיו השלים את הסמכתו כפסיכולוג קליני ורפואי מטעם משרד הבריאות ומועצת הפסיכולוגים וכמדריך בפסיכותרפיה מטעם משרד הבריאות.
עם שובו לישראל סיים התמחות בפסיכולוגיה קלינית, במהלכה עסק בטיפול במבוגרים ונוער עם הפרעות נפשיות (בעיקר הפרעת אישיות גבולית), במרכז לבריאות הנפש שלוותה. בהמשך שימש כמדריך ויועץ לצוותים רב-מקצועיים במרכזים לבריאות הנפש, ביניהם "לב השרון" ו"חוף הכרמל", ובמרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר. במסגרות אלה העלה לראשונה את הדרישה להתייחס להשפעה המתמשכת של "העברה נגדית" מצד הצוות הרב-מקצועי על תפקודו והחלמתו של המטופל הגבולי המאושפז.
בשנת 1990 היה מיוזמי התוכנית ללימוד אנליזה קבוצתית בשיתוף המכון לאנליזה קבוצתית בלונדון - IGA, שהובילה להקמת קורס דיפלומה באנליזה קבוצתית, ומאוחר יותר לכינון המכון הישראלי לאנליזה קבוצתית.
קורניצר שימש כמרצה מן החוץ בחוג למדעי התנהגות בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב והקים וניהל את המרפאה לטיפול באמצעות אמנויות במכללת בית ברל ברמת השרון. בהמשך, שימש כמדריך בחוג לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ועמד בראש תוכנית לימודי המשך דו-שנתית ללימודים מתקדמים בפסיכותרפיה פסיכואנליטית בגישה התייחסותית באוניברסיטת חיפה. כיום הוא מרכז אקדמי של התוכנית ללימודים מתקדמים בפסיכותרפיה בפקולטה ללימודי רווחה ובריאות, באוניברסיטת חיפה. בשנים האחרונות הוא מרצה אורח במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת טורינו שבאיטליה[דרוש מקור].
פעילות ציבורית

בשנת 1993 נבחר ליו"ר התוכנית לדיפלומה באנליזה קבוצתית במכון האנליטי-קבוצתי בישראל. בשנת 1996 מונה ליו"ר ועדת ההשתלמויות של האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה, ובשנת 1999 נבחר ליו"ר האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה. במסגרת תפקידו יזם כנס בינלאומי על משנתו של שנדור פרנצי. הכנס הניח את היסודות להכרה רחבה של הגישה ההתייחסותית לטיפול בקרב אנשי מקצוע העוסקים בפסיכותרפיה בישראל[דרוש מקור]. קורניצר ראה בגישה ההתייחסותית לטיפול נפשי אלטרנטיבה פורצת דרך לגישה הטיפולית הפסיכואנליטית הקלאסית. מכיוון שכך, יזם מפגשים של אנשי מקצוע מתחום הטיפול בארץ עם אנשי מקצוע מובילים מחו"ל בתחום הגישה הטיפולית ההתייחסותית, וביניהם, ג'סיקה בנג'מין, רוברט סטולורו, לואיס ארון, סטיבן מיטשל ואחרים.
קורניצר כתב טור שבועי במוסף "הארץ" תחת הכותרת 'משפחה', שעסק בתפקוד התא המשפחתי והקשרו לאקטואליה. כמו כן, התבטא בין השאר בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני וטען שילדים בשני העמים גדלים עם עיוות רגשי, "שמשפיע על היכולות החברתיות והאקדמיות שלהם ועל בגרותם המוסרית", וששיעור האלימות בישראל גבוה יותר מאשר בארצות מערביות אחרות.
פעילות ציבורית > בוועדה המקצועית מטעם משרד הבריאות

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 2011 נבחר קורניצר לכהן בתפקיד יו"ר הוועדה המקצועית לפסיכולוגיה קלינית מטעם משרד הבריאות. הוועדה בחנה וקידמה רפורמות משמעותיות בשלבי ההכשרה של הפסיכולוג הקליני, הן בתוכניות הלימוד האקדמיות, הן במערך ההתמחויות, והן בטיפול ובפסיכודיאגנוסטיקה, דבר שהביא לשינוי משמעותי בהכשרת הפסיכולוגים הקליניים בישראל. קורניצר עמד בראש הוועדה המקצועית הקלינית בין השנים 2011 ו-2017, וקרא לסטנדרטיזציה של תהליך ההכשרה וההתמחות באקדמיה ובשדה, ולשיתוף פעולה מחודש בין האקדמיה לשדה.
פעילות הוועדה עמדה במרכז מחלוקת מקצועית וציבורית ערה על הצורך ברפורמה בהכשרה בפסיכולוגיה קלינית, בטיפול ובדיאגנוסטיקה. בין היתר, עמדה לשאלה מרכזיותו ומידת הרלוונטיות של מבחן הרורשאך במהלך הלימודים באקדמיה וההכשרה הדיאגנוסטית בשדה. בנושא זה, הוועדה קבעה שהמבחן הוא אחד ממכלול מבחנים שיש ללמדם במסגרת ההכשרה הקלינית ולא תהיה חובה להיבחן עליו בבחינת סיום ההתמחות. כמו כן, בניגוד לעבר, הוועדה המליצה שהלימודים בפסיכותרפיה יכללו שלוש גישות טיפוליות: גישה דינמית, קוגניטיבית התנהגותית, ומערכתית-משפחתית.
הוועדה קבעה דרישות מינימום בלמידת אבחון והערכה וטיפול במסגרת ההכשרה בהתמחות הקלינית, וקבעה כי בסיום התמחותו פסיכולוג אמור להיות מסוגל להתמודד עם השאלה הדיאגנוסטית תוך הבנה רחבה של הנסיבות שבעטיין אדם מגיע לאבחון, ולהשתמש במגוון כלי הערכה המתאימים למאובחן, כדי להתאים את ההתערבות הטיפולית לנבדק הספציפי.
המתנגדים להחלטות הוועדה ביקשו לדחות את הרפורמות בהכשרה הקלינית, תוך הטלת דופי באמינות המקצועית של חברי הוועדה. בתגובה, למעלה מ-60 מבכירי הפסיכולוגים בישראל, באקדמיה ובשדה, לרבות דני קורן, יואל אליצור וגולן שחר, תמכו במסקנות הוועדה, ואחרים, בהם עמנואל ברמן ורוני גמזו מנכ"ל משרד הבריאות, קראו לסולידריות ואיחוד הכוחות בקרב אנשי המקצוע מתוך דאגה לעתיד הפסיכולוגיה הקלינית בארץ ולאוכלוסיית מקבלי השירות.
בריאיון לאתר הארץ, התייחס קורניצר לפעילות הוועדה בצל המחלוקת והדגיש שהחלטות הוועדה לגבי הכשרת הפסיכולוגים הקליניים משקפות "את ההתפתחויות שהתרחשו בפסיכולוגיה הקלינית בעולם המערבי". עם פרסום החלטות הוועדה הוסיף: "אחרי שנים של עמידה במקום גובשו החלטות הוועדה... ההחלטות נועדו לאפשר את ההכשרה הטובה ביותר האפשרית במציאות הקיימת... אנשים חוששים משינוי. הרוב מעדיף את המוכר והידוע, שיש לו שליטה עליו, על פני הזר והחדש, גם אם הוא ייטיב עמו בטווח הארוך. טיפול פסיכולוגי אינו דת. אנחנו חייבים להתאים את האבחון ואת הגישה הטיפולית למטופל הספציפי".
בשנת 2017 קיבל שר הבריאות יעקב ליצמן את המלצות הוועדה המקצועית.
קורניצר טוען שהאידאולוגיה של המטפל פחות חשובה ממערכת היחסים שנוצרת בין המטופל למטפל. האחרון חייב לאמץ לעצמו את "הברור המתקן" שעומד ביסוד "התבונה הטהורה" של קאנט. על המטפל לא להיצמד לתאוריה אחת נוקשה, לבדוק באופן עקבי את הנחותיו, לשלול את הקביעות המוטעות שלו ולתקן את עצמו, להכיר במוגבלויות שלו כמטפל ולהתאים את הגישה הטיפולית לצרכים וליכולות של המטופל.
חיים אישיים

קורניצר נשוי ואב לשתיים. מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  שמעון קורניצר. הסיפור שאינו נגמר: עברה נגדית רב מקצועית כלפי המטופל הגבולי המאושפז. שיחות, כרך כ"א, חוב' מס' 1, נובמבר 2006.
↑  המכון הישראלי לאנליזה קבוצתית – היסטוריה
↑  עדית בן פורת. לא הכל דיבורים. מעריב, סגנון. 29 בינואר 1997.
↑  פסיכותרפיה פסיכואנליטית בגישה התייחסותית, לימודים מתקדמים - תכנית דו- שנתית (ארכיון)
↑  פסיכותרפיה פסיכואנליטית בגישה התייחסותית, לימודים מתקדמים - תוכנית דו שנתית, החוג ללימודים מתקדמים בפסיכותרפיה בפקולטה ללימודי רווחה ובריאות, באוניברסיטת חיפה.
↑  שמעון קורניצר. שנדור פרנצי: החבר שהלך לאיבוד. שיחות, כרך י"ג, חוברת מס' 2, מרץ 1999.
↑  שמעון קורניצר. סטיבן מיטשל – הולדתה של מסורת. שיחות, כרך ט"ו, חוברת מס' 2, מרץ 2001.
↑  שמעון קורניצר, ילדי הכיבוש, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2009
↑  ד"ר שמעון קורניצר, מה קורה לנו? אנה באנו ולאן מועדות פנינו? על המאבק העכשווי בשדה הפסיכולוגיה הקלינית, באתר פסיכולוגיה עברית.
↑  סיכום החלטות הוועדה המקצועית לפסיכולוגיה קלינית, בנושא לימודי ליבה במגמות הקליניות, כישורים לתחילת התמחות, וההכשרה בשדה.
↑  דו"ח הוועדה המקצועית לפסיכולוגיה קלינית, לימודי ליבה במגמות הקליניות, כישורים לתחילת התמחות, וההכשרה בשדה.
↑  דרור אורן, הפסיכותרפיה בישראל: על תהליך הרחבת הקריטריונים של האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה כמייצג שינוי, באתר פסיכולוגיה עברית, אפריל 2014
↑  רפאל יונתן לאוס, שינוי דרישות ההתמחות ולימודי הליבה בפסיכולוגיה קלינית – שובה של המלחמה בשדה הקליני או האם לא הגיע סוף כל סוף הזמן להיפרד כידידים?, אוקטובר 2013.
↑  טיפול בגישה דינמית - הסבר
↑  טיפול במשפחתי בגישה מערכתית - הסבר
↑   הילו גלזר, לוחמה פסיכולוגית: דיווח מזירת הקרב על עתידו של הטיפול הנפשי בישראל, באתר הארץ, 26 ביוני 2014
↑  קאנט, ע. ביקורת תבונה הטהורה. ירושלים. מוסד ביאליק. 1955.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שמעון קורניצר".
דוד רודי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917 
 פטירה:  1997 (בגיל 80 בערך) 
 
דוד רודי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
דוד רוּדי (1917 – 17 באוגוסט 1997) היה פסיכולוג ישראלי.
ביוגרפיה

דוד רודי נולד בשנת 1917 בווילנה, בן לעורך דין יהודי אמיד. בנעוריו השתתף בקטטה בין יהודים לפולנים והרג סטודנט אנטישמי. אביו הבריח אותו לרומניה (שגבלה אז בפולין), ומשם עלה לארץ ישראל. החל ללמוד הנדסה בטכניון, וכעבור שנה עבר ללמוד פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העולם השנייה לחם במסגרת הבריגדה היהודית של הצבא הבריטי. בתום המלחמה המשיך בלימודי פסיכולוגיה באיטליה, והפך למטפל בשארית הפליטה. ב-1952 חזר לישראל, ועבד כפסיכולוג של שירות בתי הסוהר. שירת גם את אגף המודיעין של צה"ל (בין השאר אישר את גיוסם של מרדכי קידר ואברי אלעד).
הוא פתח קליניקה פרטית משגשגת, ובתחילת שנות ה-70 פתח בקיבוץ גליל ים את המכון לפסיכותרפיה אנליטית, שבשיאו עבדו בו יותר משלושים מטפלים.
רודי נמנה עם חוגי הבוהמה התל אביבית.
חוקר החברה הישראלית עוז אלמוג תיאר אותו כך:
רודי היה לאלילם של אמנים ושל אנשי תקשורת רבים. הם נשבו בקסם אישיותו ודמותו הכריזמתית לא פחות משהוקסמו מתורתו הנון-קונפורמיסטית. רעמת שיער השיבה, זקן הפרא הלבן, המבט הנוקב, הקול השקט והתקיף והגלאביה הבדווית שנהג ללבוש, שיוו לו דמות של גורו. מטופליו פיתחו בו תלות, מאחר שהוא התמסר להם והסכים שיתקשרו אליו ויתייעצו עמו בכל בעיה כמעט.
רודי פרסם ספרים אחדים, חלקם נועד לפסיכולוגים וחלקם לציבור הרחב. כן היה בעל תוכנית רדיו ב"קול ישראל" ונמנה עם הכותבים בירחון "מוניטין".
ב–17 באוגוסט 1997 בגיל 80, נמצא מת בביתו.
לרודי בן ובת, שניהם פסיכולוגים.
סרט דוקומנטרי עליו ועל פועלו

בשנת 2021 יצרה הבמאית נועה אהרוני סרט דוקומנטרי בשם "אף מילה אמת", על רודי ועל פועלו. הסרט הוא בן 82 דקות, ושמו זהה לשם ספרו האחרון של רודי. בסרט מופיעים כמרואיינים בנו ובתו של רודי, נשותיו, פסיכולוגים שעבדו אצלו במכון בשנות ה-60 וה-70, ומטופלים שלו. בסרט מוצגים, באופן בקורתי, היחסים בין רודי לבין הפסיכולוגיות והפסיכולוגים שעבדו אצלו, היחסים שלו עם מטופליו, שיטות טיפול בלתי-קונבנציונליות שהנהיג, ומאבקו לזכות בהכרה כ"פסיכולוג קליני" שבשיאו עתר לבג"ץ. כמו כן מובאות בסרט עדויות על יחסי מין שקיים רודי עם מטופלותיו ועם פסיכולוגיות במכון, כולל עדות מצולמת ממטופלת. אהרוני מספרת שנתקלה בעשרות עדויות כאלו, אבל הרוב הגדול של המטופלות לא הסכימו להחשף לסרט, מתוך בושה ואשמה. כמו כן מסופר בסרט על משפט שנוהל נגד רודי על ידי אחת ממטופלותיו לשעבר. המטופלת הייתה צעירה מרודי בכחמישים שנה, ובת 22 בזמן תחילת הטיפול. היא תבעה את רודי על כך שבמהלך הפגישות הטיפוליות ביניהם, קיים איתה ביוזמתו יחסי מין. רודי נמצא מת בדירתו ביום בו החלו הדיונים במשפט. הוא היה בן 80 במותו.
במרץ 2022 שודרה ב"ערוץ 8" סדרת טלוויזיה תיעודית בשם "האמת העירומה", שאף אותה יצרה נועה אהרוני.