stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עשו (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מאיר שלו
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית, איטלקית, הולנדית, גרמנית, בולגרית, פורטוגזית, רוסית, צרפתית
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  1991
 מספר עמודים:  397
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003157116, 001208975, 001221465, 003035773, 002711516
עשו הוא רומן מאת הסופר הישראלי מאיר שלו, שיצא לאור בשנת 1991. זהו הרומן השני של מאיר שלו, ואף הוא כקודמו הפך לרב-מכר עם צאתו לאור, ומכר 55,000 עותקים תוך חצי שנה. מקור שמו של הספר בעובדה כי המספר מכנה עצמו "עשו". גם ספר זה, בדומה לספרו הראשון, נסוב סביב ההוויה החברתית, החלוצית והחקלאית של התקופה שבטרם הקמת המדינה, של המתיישבים הראשונים במושבים, במושבות ובקיבוצים. במהלך 1992 תורגם ופורסם הספר להולנדית, צרפתית, גרמנית אנגלית ועוד.
בשנת 2016 יצא כספר מוקלט בקריינותו של שדרן הרדיו בועז כהן. הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם, בבימויו של פאבל לונגין ובכיכובם של הארווי קייטל, ליאור אשכנזי, מארק איווניר, יוליה פרסילד וגילה אלמגור.
בשיחה שנערכה עמו בשנת 2020, בחר מאיר שלו בספר זה כאהוב עליו מבין הספרים שכתב למבוגרים.
סיפור העלילה

הספר מתאר את קורותיה של משפחת אופים המתגוררת בשפלה ומקורה בירושלים. בספר מתוארת ראשיתה של המשפחה בירושלים והקורות אותה עד שהשתקעה בשפלה והקימה את המאפייה. המספר מכנה עצמו "עשו" ומספר את סיפורו בשנת 1978 עם שובו לכפר בו גדל, לאחר 30 שנה בהן חי בארצות הברית, לאחר שנודע לו על ההחמרה במחלת אביו. הוא פוגש שוב את אחיו התאום, יעקב, אביהם של רומי ומיכאל. יעקב הוא גם אביו השכול של בכורו, בנימין, ששירת כלוחם ביחידה מובחרת, ונהרג מאש ידידותית בעת פעולה מבצעית. בהמשך מתברר כי "עשו" עזב לאחר שבשנת 1948 הוכרעה סוגיית הירושה בין התאומים, ממש כמסופר בפרקי ספר "בראשית": יעקב זכה גם במאפייה וגם בלאה היפה, ואילו "עשו" עזב את הכפר לארצות הברית שם כתב ספר שנושאו "לחם" וכל הסיפורים בו הם פרי דמיונו העשיר.  בעשו נתקיימה נבואתה של אמו: "לא יהיה לך משפחה. לא יהיה לך ילד. לא יהיה לך אדמה". דמותו של שלו מופיעה לרגע בספרו, בחור צולע עם משקפיים, אשר הוא חברו של בנימין מן הסיירת שנפצע בתקרית בה נהרג, המתרועע עם רומי.
כספרים אחרים של מאיר שלו, הספר כתוב בשפה עשירה המתובלת בהומור דק ודמיון פרוע ונרחב.
לקריאה נוספת

יוכי שלח, "שפה ופסטיש: על הרומן 'עשו' של מאיר שלו", בתוך: העברית שפה חיה, כרך ו' (תל אביב : הקיבוץ המאוחד והמכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר, אוניברסיטת תל אביב, 2013), עמ' 339–352
הערות שוליים

↑  אפי לנדאו, בדרך אל עשו, חדשות, 6 באוגוסט 1991
↑  אפי לנדאו, "עשו" היה רב המכר של 91' - 55,000 עותקים, חדשות, 27 בדצמבר 1991
↑  אורי שגיא, "אורות בערפל", ידיעות ספרים, 1998, עמוד 29.
↑  מו"לות - נסיעה טובה, חדשות, 18 בדצמבר 1992
↑   איתי שטרן, הארווי קייטל יככב בעיבוד קולנועי לספר של מאיר שלו, באתר הארץ, 27 במרץ 2018
↑  מה קורא? סופרים בשיחה אישית על ארון הספרים הפרטי שלהם: מאיר שלו עם יובל אביבי
↑  מאיר שלו, "עשו", עם עובד, 1991, עמודים 238-240.
↑  מאיר שלו, "עשו", עם עובד, 1991, עמוד 311.
↑  מאיר שלו, "עשו", עם עובד, 1991, עמודים 362-363.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581391005171
סקסטוס וטולנוס קריאליס

סקסטוס וטולנוס קריאליס (בלטינית: Sextus Vettulenus Cerialis) היה איש צבא רומאי ומשנת 70 עד 71 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 72 או 73 לספירה מונה לקונסול.
תולדות חייו

סקסטוס וטולנוס קריאליס הוא הנציב הראשון ביהודה לאחר חורבן בית שני. הוא נולד ברייטיה, ומילא תפקידים של קווסטור ופרייטור, לפני שמונה למפקד הלגיון החמישי מקדוניקה. הוא היה מפקד הלגיון החמישי מקדוניקה לאורך כל המרד הגדול. הוא השתתף במצור על יודפת, ובזמן המצור נשלח לדכא והכניע את מרידת השומרונים, וכבש את אזור חברון. כמו כן שימש מפקד של כוח משימה מיוחד שנועד לכבוש את המקדש, אך הוא נכשל. הוא היה בין המשתתפים במועצת המלחמה אותה כינס טיטוס לצורך הכרעה בגורל בית המקדש. מתיאורי יוסף  בן מתתיהו עולה כי קריאליס היה מפקד הלגיון החמישי מקדוניקה משנת 67 ועד לסיום המרד. בתקופה זו הוא צבר ניסיון צבאי רב והכיר היטב את התנאים השוררים ביהודה, אספסינוס וטיטוס רחשו לו אמון ובידיו הופקד הביצוע של פעולות צבאיות עצמאיות. הניסיון הצבאי הרב שרכש קריאליס בדיכוי המרד והכרותו עם יהודה ותושביה הכשירו אותו לתפקידו כנציב. הוא התחיל את שירותו כנציב בנובמבר שנת 70, לאחר שהחליף את מרקוס אולפיוס טראיאנוס, מפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. על פעולותיו כנציב אין כל ידיעות, אף נציבותו מוזכרת על ידי יוספוס כדרך אגב. על אף ניסיונו הצבאי העשיר אין כל עדות לפעילות צבאית של הצבא הרומאי בתקופתו. ונראה כי הוא הקדיש את מירב מאמציו להבטחת השקט בפרובינקיה. הוא משל עד שנת 71, אז החליף אותו סקסטוס לוסיוס באסוס. בשנת 72 או 73 לספירה נתמנה לתפקיד של קונסול ממשיך. לאחר הקונסולט הוא מונה לתפקיד נציב בפרובינקית מואסיה, שבה שירת בין השנים 73-78. לאחר מכם מונה לפרו-קונסול של פרובינקיית אפריקה.
לקריאה נוספת

E. Dabrowa, Sextus Vettulenus Cerialis, in: Legio X Fretensis. A Prosopographical Study of its Officers (I-III c. A.D.), Stuttgart, 1993, pp. 27–28
הערות שוליים

↑  תיאורו אצל יוסף בן מתתיהו: מלחמת היהודים ג, 310,314 ; ד, 552, 554, ; ו', 131, 242, ; חיי יוסף 420 ; מלחמת היהודים ו, 237 ; ז, 163
↑  CIL IX 4742
↑  CIL VIII 12536
↑  מלחמת היהודים ג', 310-315 (בקיץ של שנת 67) ; מלחמת היהודים ו, 237 (בקיץ של שנת 70)
↑  מלחמת היהודים ג', 234
↑  מלחמת היהודים ג, 310-315
↑  מלחמת היהודים ד, 555-552
↑  מלחמת היהודים ו, 131,148
↑  מלחמת היהודים ו, 243-236
↑  מלחמת היהודים ז, 163
↑  Dacia 50, 2006, p. 97 = AE 2006, 1861 (דיפלומה צבאית רומית משנת 73) ; Roman Military Diplomas I, 02= AE 1968, 446 (דיפלומה צבאית רומית משנת 75) ; Roman Military Diplomas 04, 208 (דיפלומה צבאית רומית משנת 78)
| מושלים בפרובינקיית יהודה / סוריה פלשתינה |
| --- | --- | --- |
| מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) | מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) |  |
| פראיפקטים | קופוניוס (9-6) • מרקוס אמביבולוס (12-9) • אניוס רופוס (15-12) • ואלריוס גראטוס (26-15) • פונטיוס פילאטוס (36-26) • מארקלוס (37-36) • מארולוס (41-37) |  |
| ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) | ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) |  |
| פרוקוראטורים | קספיוס פאדוס (46-44) • טיבריוס יוליוס אלכסנדר (48-46) • ונטידיוס קומאנוס (52-48) • אנטוניוס פליקס (60-52) • פורקיוס פסטוס (62-60) • לוקיוס אלבינוס (64-62) • גסיוס פלורוס (66-64) |  |
| בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) | בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) |  |
| מושלים זמניים | אספסיאנוס • טיטוס • מרקוס אנטוניוס יוליאנוס (תאריכים לא ידועים) |  |
| מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) | מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-פראייטורים | סקסטוס וטולנוס קריאליס (71-70) • סקסטוס לוקיליוס באסוס (73-71) • לוקיוס פלביוס סילבה (81-73) • סלווידנוס (אנ') (86-81) • פומפיוס לונגינוס (90-86) • טיטוס פומפוניוס באסוס (93-90) • סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס (96-93) • סקסטוס אטיוס סוברנוס (?) • טיבריוס קלודיוס אטיקוס הרודס (אנ') (102-99) • גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס (105-102) • פומפיוס פלקו (108-105) • טיבריאנוס (117-114 לספירה) |  |
| מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) | מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | לוסיוס קווייטוס (118-117) • מרקוס טיטיוס לוסטריקוס ברוטיאנוס (120-118) • לוקיוס קוסוניוס גאלוס (122-120) • פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (125-122) • קווינטוס טיניאוס רופוס (133-130) • יוליוס סוורוס (136-133) |  |
| סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) | סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | קאלפורניוס אטיליאנוס (סביב 139) • דומיטיוס סנקה (סביב 142) • ד. ואליוס פידוס (סביב 150) • קוינטיאנוס (סביב 152) • דומיטיוס קורבולו (151-154) • דקימוס סיוס סנקה (157-155) • מקסימוס לוקיליאנוס (סביב 160) • יוליוס קומודוס (165-162) • פלויוס בואתוס (עד 170/169) • ארוקיוס קלרוס (שנות ה-70) • יוליוס לפידיאנוס (סביב 186) • מרקוס אולפיוס ערביאנוס (אמצע שנות ה-90) • מרקוס יוניוס מקסימוס (199-198) |  |
סקסטוס אמפיריקוס

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־2? 
 פטירה:  המאה ה־3? אלכסנדריה, האימפריה הרומית 
 זרם:  פירוניזם 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  רופא, רופא סופר, פילוסוף, סופר 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 
סקסטוס אמפיריקוס (בערך 160–210) היה פילוסוף, אסטרונום ורופא יווני שחי באלכסנדריה ובאתונה. הוא נודע בעיקר בשל ספרו "תמצית הפירוניזם" שבו סיכם את תורת הספקנות שהחלה עם הפילוסוף פירון מאליס.
סקסטוס אמפיריקוס כתב ספרים רבים שמהם שרדו שלושה בלבד: "תמצית הפירוניזם" (Πυῤῥώνειοι ὑποτυπώσεις, Pyrrhōneioi hypotypōseis) ושני ספרים בשם "נגד המתמטיקאים". בספריו אלה הביע ספקות באשר לידע האנושי בכללו. הפירוניזם מהווה צורה קיצונית של ספקנות שלפיה אין לחרוץ משפט על השאלה אם ניתן לדעת דבר על אודות מהותה של המציאות.
תורתו

סקסטוס אמפיריקוס טען שקיימות שלוש גישות לבעיית הידע האנושי:
הדוגמה שלפיה ניתן לגלות את האמת המסתתרת מאחרי המציאות (לשם דוגמה זו של הפילוסופים מן האסכולה הסטואית שגרסו כי ניתן לגלות את האמת האלוהית באמצעות התבונה האנושית).
גישתם של הפילוסופים מן האקדמיה האפלטונית, ובהם ארקסילאוס וקרנאדס, שלפיה לא ניתן לגלות את האמת בדבר מהותה של המציאות.
תורת הספקנות שלפיה אין לחרוץ משפט על בעיית הידע האנושי, ויש להמשיך בחקר התנאים שבהם ניתן יהיה לגלות אמת זו.
סקסטוס אמפיריקוס טען כי לכל מי שחורץ משפט על האמת חייב להיות עיקרון המצדיק את עמדתו, אך היות שלכל טיעון אפשר להציג טיעון שכנגד, לא ניתן לאשר עמדה שכזו.
במסה הפילוסופית הגדולה "סנגוריה על רמון סבונד" (ספר 2 פרק 12), שבה סקר את הפירוניזם בהשפעת סקסטוס אמפיריקוס, מישל דה מונטן כתב:
"כדי לחרוץ משפט על המסרים שאותם אנו מקבלים באמצעות החושים יש לנו צורך במכשיר שיפוטי. כדי לוודא את אמיתותו של מכשיר זה אנו זקוקים להוכחה, וכדי לוודא את ההוכחה אנו זקוקים שוב למכשיר, וכך אנו סובבים במעגל קסמים אינסופי... אם נרצה להעדיף מסרים מסוימים על פני אחרים יהיה עלינו לוודא את בחירתנו באמצעות בחירה נוספת, ואת הבחירה השנייה באמצעות בחירה שלישית, וחוזר חלילה."
לדעת סקסטוס אמפיריקוס, שהלך בעקבותיהם של פירון מאליס ושל אנסידמוס, עלינו להימנע מלחרוץ משפט על דבר לחיוב או לשלילה. אך שלא כארקסילאוס וכקרנאדס, ששללו את האפשרות לדעת דבר בוודאות, הוא לא שלל את האפשרות שקיים ידע אנושי, אלא טען שאין בידע זה משום אמת אובייקטיבית. לשם דוגמה, כאשר מישהו אומר כי הדבש מתוק לחכו, מדובר באמת סובייקטיבית שאיננה אומרת דבר על מהותו האמיתית של הדבש.
סקסטוס אמפיריקוס מזכיר בספרו את היהודים בין דוגמאות לאומות הדבקות בקיום מצוות תזונתיות ומציין ש"יהודי או כהן מצרי יעדיף למות מיד ולא לאכול חזיר" (Hypotyposes, III, 222-223).
מורשתו

ספרו של סקסטוס אמפיריקוס "תמצית הפירוניזם" תורגם מיוונית ללטינית בידי אנריקוס סטפאנוס (ז'נבה 1562) ובידי גנטיאן ארווט (1569). סקירה תמציתית זו של הפירוניזם הייתה מקובלת באירופה של המאה השש עשרה, המאה השבע עשרה והמאה השמונה עשרה, והייתה לה השפעה לא רק על מישל דה מונטן, אלא גם על רבים אחרים, ובהם דייוויד יום וגאורג וילהלם פרידריך הגל. "המילון ההיסטורי והביקורתי" של פייר בל שיצא לאור ב- 1697 וב- 1702, שימש כמקור על אודות רעיונותיו של סקסטוס אמפיריקוס.
הערות שוליים

↑  סקסטוס אמפיריקוס, תמצית הפירוניזם, ספר I סעיפים 1-3
↑  מנחם שטרן - Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1980, Vol. II, CII. Sextus Empiricus, p. 159
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267970705171  PLWABN: 9810599126305606  BIBSYS: 90273604  BNE: XX988899  BnF: cb11986083g (data)  CANTIC: a10156756  CiNii: DA01454262  GND: 118764853  ICCU: CFIV036442  ISNI: 0000 0003 7405 571X  LCCN: n50002828  LNB: 000036562  NDL: 00675038  NKC: kup20010000090180  NLA: 35651689  NLG: 74103  NLK: KAC200803700  NSK: 000467287  NTA: 069668019  RERO: 02-A000148645  SELIBR: 393031  SNAC: w6222z1x  SUDOC: 027922049  VcBA: 495/28203  VIAF: 60320706   WorldCat (עם VIAF): 60320706
פביאן אסמאן

ולטר פביאן אסמאן (בספרדית: Walter Fabián Assmann; נולד ב-23 במרץ 1986 בעיירה סאראטה שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אלדוסיבי.
אסמאן שיחק במחלקת הנוער של אינדפנדיינטה. הוא שימש כמחליפו של אוסקר אוסטארי, שנחשב באותם ימים לשוער העתיד של ארגנטינה. אסמאן עבר לקבוצה הבוגרת ב-21 באפריל 2007 ושיחק בשני משחקים בטורניר הקלאוסורה לשנת 2007. עם העברתו של אוסטארי לקבוצת חטאפה, הפך אסמאן לשוער הראשון של הקבוצה.
אסמאן שיחק בנבחרות הצעירות של ארגנטינה.
תארים

גביע סודאמריקנה: 2010
עשו שונא ליעקב

עשו שונא ליעקב הוא ציטוט ממדרש העוסק בפגישת יעקב ועשו. השימוש המקובל במונח זה הוא שלנצח קיימת בעמים שנאת ישראל; אם כי יש מהרבנים שערערו על הסבר זה.
המדרש

מקור הציטוט הוא מדרש ספרי על הפסוק ”וַיָּרָץ עֵשָׂו לִקְרָאתוֹ וַיְחַבְּקֵהוּ וַיִּפֹּל עַל צַוָּארָו וַיִּשָּׁקֵהוּ וַיִּבְכּוּ” (ספר בראשית, פרק ל"ג, פסוק ד'). על פי המסורה, מופיעות נקודות על המילה "וישקהו". מדרש ספרי עוסק בהסבר הנקודות המופיעות בתורה מעל מספר מילים ומסביר גם את הנקודות על מילה זו: "וישקהו - שלא נשקו בכל לבו". על עמדה זו מובאת במדרש עמדתו החולקת של רבי שמעון בר יוחאי: "והלא (הלכה) בידוע שעשו שונא ליעקב? אלא נהפכו רחמיו באותה שעה ונשקו בכל לבו". כלומר, רשב"י שואל כיצד זה שעשיו שקודם לכן התגלה כשונאו של יעקב, רץ ומנשק את יעקב? ותשובתו של רשב"י: באותו הרגע עשיו ריחם על יעקב ולכן היחס שלו ליעקב השתנה והוא נישק אותו בכל ליבו.
פרשנויות

יש שמוכיחים מהמילה "הלכה" כי שנאת עשו לישראל היא נצחית. בספר "עמק הנצי"ב" (על מדרש ספרי) פירש "הלכה - כמו בלשון התלמוד 'גמירי' פירוש: מקובל אנכי". כלומר, לדעתו משמעות המילה "הלכה" היא - כך קיבלתי במסורת. ברוח זאת ביאר בפירוש "באר היטב" על פירוש רש"י לפרשת וישלח: "ופשוטו...שכך הסכימו בבית המדרש להלכה, וכן דרך הירושלמי לומר על כל דבר הלכה", כלומר שאמירה זו מבטאת הסכמה מוחלטת בבית המדרש. הרב משה פיינשטיין בשו"ת "אגרות משה" מרחיב רעיון זה: "צריך לידע שהשנאה לישראל מכל האומות היא גדולה גם ממלכיות שנוהגין בטובה, וכבר אמרתי על הלשון שהביא רש"י בפירוש החומש פ' וישלח (לג, ד) על קרא דוישקהו ארשב"י הלכה היא בידוע שעשו שונא ליעקב דמה שייך זה להלכה, דהוא כמו שהלכה לא משתנית כך שנאת עשו ליעקב לא משתנית דאף אלו שנוהגות באופן טוב שנאתן גדולה בעצם שלכן ח"ו להתגרות בהם ולגרום איבה". כלומר, לדעתו של הרב פיינשטיין, מדרש זה בא לומר שהשנאה של עשיו ליעקב, ושל העמים לישראל, היא נצחית. בתשובה זו הרב פיינשטיין מדבר על הבריטים, וזיהויה של בריטניה עם עשיו מתיישב עם מסורת המזהה את הנצרות ככלל כהמשך דרכו של עשיו. באופן דומה ביאר מהר"ץ חיות.
מאידך, הרב יוסף אליהו הנקין תקף בחריפות גישה זו, ולדעתו אין לראות במדרש זה קביעה כאילו שנאתו של עשיו היא נצחית, אלא עשיו שינה את יחסו ליעקב לאורך חייו, וכאשר יעקב כרע ברך לפניו, נשק לו; ובאופן דומה גם צאצאיו של עשיו יכולים לשנות את יחסם לישראל מתקופה לתקופה, וכניעה להם מביאה לשלום.
אליאב שוחטמן טוען שנפלה טעות סופר בעריכת הספרי, והמילה "הלכה" מקורה במילה "הלא" שנכתבה בקיצור "הל'".
הנצרות כ"עשו"

אף לשיטת הפרשנים הסוברים כי "עשו שונא ליעקב" הוא כלל נצחי, היה ניתן להבין אימרה זו רק לגבי האדומים, צאצאי עשו. אמנם הרמב"ן ביאר שבדברי חז"ל אדום זו הנצרות, ולפי זה יש שהבינו כי הכוונה לשנאת עמי הנוצרים לישראל. בהתאם לכך, הרב פיינשטיין בדבריו הנ"ל עושה שימוש במושג זה לגבי הבריטים. כך משתמע גם מפוסקים נוספים כדוגמת הרב אליעזר יהודה וולדנברג.
הערות שוליים

↑  ספרי במדבר סט, עמ' 167 במהדורת כהנא, וכך הנוסח בכל כתבי היד.
↑  בגרסת הדפוס של הספרי ובפירוש רש"י לפסוק זה (בראשית לג, ד) מופיעה הגרסה הלכה, וע' לקמן בדברי פרופ' שוחטמן בעניין זה
↑  ספר בראשית, פרק ל"ג, פסוק ד'
↑  וכדברי הראשונים על הלכה למשה מסיני, שלעיתים דבר שאין בו מחלוקת נקרא כך.
↑  חו"מ חלק ב סי' עז
↑  שממלכתה המאוחדת נוסדה על בסיס מהפכת הכנסייה האנגליקנית.
↑  ראו למשל תרגום יונתן על איכה, בפסוק 'שישי ושמחי בת אדום' - "רומי רשיעא דמתבניא באיטליא"; וכן בפירוש הגר"א על מגילת אסתר מובאת מסורת שכשסנחריב בלבל את האומות, אדום הושיב ברומי. ומקובל לבאר זאת על קריית הוותיקן השוכנת ברומי, וכן ביאר הרמב"ן בספר הגאולה וכדלהלן.
↑  דרכי משה, כל כתבי כרך א עמוד תעט
↑  כפי שמובא בספרו תשובות איברא סימן קט"ז
↑  אליאב שוחטמן, "הלכה שאינה הלכה - האם סובל המונח 'הלכה' גם ענייני אגדה?", סיני קכ, אב-אלול תשנ"ז, עמ' קפד
↑  ב"ספר הגאולה", שער ג'; מסיבות היסטוריות ואחרות, ע"פ מקורות קדומים.
↑  שו"ת ציץ אליעזר חלק יג סימן יב
עשור מבשר רעות

העשור המבשר רעות (בספרדית: Década Ominosa) הוא כינוי לעשר השנים האחרונות של שלטונו של פרננדו השביעי, מלך ספרד, החל מביטול החוקה הספרדית של 1812, ב-1 באוקטובר 1823, ועד למותו ב-29 בספטמבר 1833.
רקע

פרננדו השביעי הפך למלך לאחר הניצחון של מלחמת חצי האי, שבאמצעותה שוחררה ספרד משליטת נפוליאון. הוא חזר לספרד ב-24 במרץ 1814 ומעשהו הראשון היה ביטול החוקה הליברלית מ-1812; לאחר מכן, פירוק שני הלשכות של הפרלמנט הספרדי ב-10 במאי.
אלה היו רק המהלכים הראשונים לקראת תגובה אנטי-ליברלית חריפה, שגרמה לסדרה של מהומות צבאיות, שהחלה בינואר 1820 על ידי הגנרל רפאל דל רייגו. המלך נאלץ לכונן מחדש חוקה, עם שבועה חגיגית במהלך טקס במדריד ב-10 במרץ 1820. זה התחיל את התקופה שנקראת הטריניום הליברלי, שבמהלכה נאלץ פרננדו להיות עד לנפילתם של המוסדות והפריבילגיות האבסולוטיות העיקריות, ולמעבר הגובר לעבר רדיקליזם של הרוב בפרלמנט.
עם זאת, פרננדו לא זנח את מטרותיו הריאקציוניות ופנה לברית הקדושה שהוקמה בקונגרס וינה ב-1814, שבמסגרתה הסכימו המונרכיות האבסולוטיות העיקריות של אירופה לעזור זו לזו במקרה שאחת מהן תצטרך לסבול ממהפכה דמוקרטית. ב-7 באפריל 1823 שלחה צרפת משלחת, שבאמצעותה פלש חיל צבאי, המכונה מאה אלף בני לואי הקדוש (Los Cien Mil Hijos de San Luis) ובראשם לואי אנטואן, דוכס אנגולם, לשטח ספרד. לואי התקבל בברכה ב-24 במאי במדריד, לאחר שהליברלים נטשו את העיר ומצאו מקלט בעיר המסחרית קדיס, שם הוחזק פרננדו כשבוי.
כאן נפגש הקורטס הדמוקרטי כדי להכריז על תצהיר המלך. החיילים הצרפתים כיתרו את העיר, עד ל-31 באוגוסט, אז סימן קרב טרוקדרו את תבוסת הליברלים ואת כניעת העיר.
היסטוריה > רסטורציה ריאקציונית

לאחר חזרתו לשלטון, החל פרננדו השביעי תקופת שלטונו המכונה "עשור מבשר רעות", בשל הלחץ המובהק על דיכוי אויביו. רוב חברי המפלגה הליברלית ברחו לחו"ל, ללונדון (שם חלקם קיבלו עזרה כספית על ידי ממשלת בריטניה על תפקידם במלחמות נגד נפוליאון), פריז, מלטה, ארצות הברית, או לרפובליקות עצמאיות שהוכרזו לאחרונה בדרום אמריקה, שעליהן החזיקה הממשלה הליברלית הספרדית בעמדה עוינת הרבה פחות מפרננדו השביעי. אחרים, במקום זאת, חוסלו ללא רחמים, כמו דל רייגו, הסמל העיקרי של המהפכה, שנתלה ב-7 בנובמבר 1823 בכיכר לה סבאדה שבמדריד.
הצנזורה הקשה הוקמה מחדש, בעוד ארגון ארכאי וריאקציוני לחלוטין של אוניברסיטאות הוכנס בפיקוח קפדני של שר המשפטים, פרנסיסקו טדיאו קלומרדה, שהיה המוח של דיכוי האופוזיציה ושיקום המוסדות לשעבר, כמו הישועים (שהוצאו מחוץ לחוק על ידי הבורבונים בסוף המאה ה-18), מנזרים ואחרים. הכוח הצרפתי נשאר בספרד, עם תפקיד דה-פקטו של כוח כיבוש: עם זאת, עלות האספקה הכבדה שלו גרמה לנזק נוסף לאוצר הספרדי, שהתרוקן תחת השלטון הליברלי, גם בשל המהפכות הדרום אמריקאיות.
חוסר שביעות הרצון של הצבא הספרדי עורר עוד יותר את היווצרותם של Voluntarios Realistas ("מתנדבים מלכותיים"), מיליציה שנוצרה על ידי פרננדו השביעי בשנת 1823, זמן קצר לאחר קריסת הקבינט החוקתי, במטרה לספק למלך אמצעי דיכוי ישירים נגד האופוזיציה הליברלית. ב-1826 הסתכמה המיליציה בכ-200,000 מתנדבים, שמחציתם כללו 486 גדודי חי"ר, 20 פלוגות ארטילריה, 52 טייסות פרשים וכמה פלוגות חבלנים.
היסטוריה > אי יציבות פוליטית

במהלך העשור נרשמה סדרה אינסופית של מהומות וניסיונות של מהפכות, כמו זו של טוריחוס, שמומנה על ידי ליברלים אנגלים, ב-11 בדצמבר 1831. מלבד הצד הליברלי, מדיניותו של פרננדו גרמה לאי שביעות רצון גם במפלגה השמרנית: בשנת 1827 פרץ מרד בקטלוניה, ולאחר מכן התרחב לוולנסיה, אראגון, ארץ הבסקים ואנדלוסיה, תוך שהוא מדורבן על ידי אולטרה-ריאקציונרים לפיהם הריאקציה של פרננדו הייתה היה חלשה מדי, ונכשל במיוחד בהשבת האינקוויזיציה. במה שכונה מלחמת האגרביאדוס, כ-30,000 איש שלטו ברוב קטלוניה ובחלק מהאזורים הצפוניים, ואף הקימו ממשלה אוטונומית. פרננדו התערב באופן אישי, עבר לטרגונה כדי לכבות את המרד: הוא הבטיח חנינה, אך לאחר שהפורעים נכנעו, הוציא להורג את מנהיגיהם ואחרים הוגלו לצרפת.
חוסר יציבות נוסף הגיע כאשר, ב-31 במרץ 1830, פרדיננד הוציא את הסנקציה הפרגמטית, שאושרה על ידי אביו קרלוס הרביעי כבר ב-1789, אך לא פורסמה עד אז. הסנקציה אפשרה את הירושה לכס המלכות הספרדי גם ליורשות נשים, למקרה שאין גבר שיירש. לפרננדו היו רק שני ילדים, שתיהן בנות, הבכורה הייתה המלכה לעתיד איזבלה השנייה, שנולדה באוקטובר 1830. הסנקציה לא כללה בירושה את אחיו של פרננדו, קרלוס, רוזן מולינה.
היסטוריה > מחלתו ומותו של פרננדו

בשנותיו האחרונות חלה פרננדו במחלה קשה, והוא איבד את היכולת לנהל את ענייניו. אשתו הצעירה, מריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות, לקחה את העוצרות לידיה. מאחר שהטוען לכתר השני, דון קרלוס, נחשב לתומך האבסולוטיזם, החליטה מריה כריסטינה לבקש תמיכה מהאופוזיציה הליברלית.
מדיניותה החמירה את המרירות בקרב תומכיו של קרלוס. במותו של פרננדו, בשנת 1833, הכריז קרלוס על עצמו כיורש הלגיטימי בשם קרלוס החמישי. זו הייתה תחילתה של המלחמה הקרליסטית הראשונה.
פרננדו השביעי מתואר על ידי פרנסיסקו גויה.
סם פלדיו

| --- | --- |

פלדיו, 2014
 לידה:  21 בנובמבר 1986 (בן 37) פמברי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 מקום לימודים:  Humphry Davy School  רוז ברופורד קולג' 
 פרופיל ב-IMDb
 
סם כריסטיאן פלדיו סקוט (באנגלית: Sam Palladio; נולד ב-21 בנובמבר 1986) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ומוזיקאי אנגלי.
ראשית חייו

פלדיו נולד בפמברי, קנט, אנגליה, בריטניה. הוריו, שניהם אמנים, בקורנוול, אנגליה. פלאדיו למד במכללת רוז ברופורד בסידקופ, לונדון, וסיים את לימודיו בשנת 2008.
קריירה

פלדיו התחיל את הקריירה שלו בתפקידים אורחים בסדרות טלוויזיה שונות, בין היתר פצפוצים קטנים", "רופאים", "השעה" "וקרדינל ברנס". הוא זכה לפרסום כששיחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה המוזיקלית "נאשוויל" ובתפקיד חוזר כסטוק בסדרה הקומית אפיזודס בין 2012 ל-2015. מאז 2016 הוא משחק בתפקיד חוזר כאד בסדרת הדרמה המדע בדיונית "אנושיים". הוא שיחק בכמה סרטי קולנוע בין היתר בסדרת הסרטים "נסיכה בהחלפה".
תפקידיו בקולנוע כוללים תפקידים כקלווין בסרט (2013), וכרולאן בסרט הפנטזיה המוזיקלית המונפשת "Strange Magic, משנת 2015. הוא היה גם הסולן בלהקת Salt Water Thief. בשנת 2020 הוא הופיע בפרק של הסדרה "התיקון".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | 7 Lives | קלווין |  |
| 2013 | Runner Runner | שאקי |  |
| 2015 | קסם מוזר | רולנד (קול) |  |
| 2018 | נסיכה בהחלפה | הנסיך אדוארד |  |
| 2020 | נסיכה בהחלפה: חילוף חוזר | הנסיך אדוארד |  |
| 2021 | נסיכה בהחלפה: בעקבות הכוכב הרומנטי | הנסיך אדוארד |  |
| 2024 | בוב מארלי One Love | ג'ו סרטרומר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם התוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | קרקרים קטנים | ג'ו שטרמרמר | פרק אחד |
| 2011 | רופאים | ג'יימי לייקר | פרק אחד |
| 2011 | השעה | רוקאבילי | 2 פרקים |
| 2012 | קרדינל ברנס | תפקידים שונים | פרק אחד |
| 2012 | הולכים ומדברים | פרד הטד | פרק אחד |
| 2012–2015 | אפיזודס | סטוק | 10 פרקים |
| 2012–2018 | נאשוויל | גונאר סקוט | תפקיד ראשי; 122 פרקים |
| 2016–2018 | אנושיים | אד | 7 פרקים |
| 2019 | יקטרינה הגדולה | אלכסנדר וסילצ'יקוב | פרק אחד |
| 2020 | The Repair Shop | עצמו | פרק אחד |
| 2021 | Rebel | לוק | תפקיד ראשי |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | עם קלייר בואן | מיקום> ארצות הברית מיקום (מדינה) | מיקום> ארצות הברית |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | "If I Didn't Know Better" | 27 | 102 |
| 2012 | "Fade Into You" | 25 | 92 |
| 2012 | "I Will Fall" | 45 | - |
| 2012 | "When the Right One Comes Along" | 35 | - |
| 2013 | "Change Your Mind" | 35 |  |
| 2013 | "Casino" | 48 | - |
| 2014 | Lately | 42 | - |
| 2014 | "It Ain't Yours to Throw Away | 32 |  |
| 2015 | I Will Never Let You Know" | 39 | - |
| 2015 | "Wake Up When It's Over" | 49 | - |

"-" מציין מהדורות שלא התאימו
דיסקוגרפיה > הופעות אחרות

| שנה | שם השיר | אמן | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | "Stay My Love" | Una Healy | The Waiting Game |
| 2020 | "California Dreaming" | Cassadee Pope | Rise and Shine |
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-14 באוקטובר 2012. נבדק ב-6 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  Hyman, Dan (2012-12-05). "Charles Esten and Sam Palladio of Nashville - Charles Esten and Sam Palladio Interview". Elle.com. נבדק ב-2016-06-16.
↑  Betts, Stephen L. (21 בפברואר 2013). "Sam Palladio, 'Nashville' Star, Makes Music City Memories". The Boot. נבדק ב-27 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sam Palladio as Gunnar Scott | Nashville". Abc.go.com. אורכב מ-המקור ב-9 ביוני 2016. נבדק ב-2016-06-16. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fall TV First Impression: ABC's Nashville Sings, TVLine, 14 August 2012
↑  Fall Premiere Preview: Spend Time In Nashville, TVfanatic, 9 August 2012
↑  "Salt Water Thief | Free Listening on SoundCloud". Soundcloud.com. נבדק ב-2016-06-16.
↑  https://twitter.com/SamPalladio/status/1240329982590795782?s=20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1232034738  ISNI: 0000 0004 0011 3929  LCCN: no2013006293  MusicBrainz: babbf1e4-aac3-4338-a554-c3d48cf20034  VIAF: 295483524   WorldCat (עם VIAF): 295483524 
סם פלדיו עם קלייר בואן בפאלי פסט 2013