דניס ברגקאמפ
קריירה במועדונים מקצועיים > ראשית הקריירה

ברגקאמפ נולד באמסטרדם למשפחה חובבת כדורגל, והיה הבן הרביעי במשפחתו. אביו ושלושת אחיו הגדולים שיחקו בליגות החובבים בהולנד. הוא נקרא על שם שחקנה של מנצ'סטר יונייטד לשעבר, דניס לאו. כבר מגיל צעיר מאוד שיחק ברגקאמפ כדורגל והפגין כישרון רב. בביקורי משפחתו באנגליה בשנות ילדותו הוא גילה חיבה והערצה כלפי הכדורגל האנגלי. בגיל 12 הצטרף ברגקאמפ למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל מעיר מגוריו, אייאקס אמסטרדם, על אף שאביו, שאהד את פיינורד, התנגד לכך תחילה.
לאורך שנותיו במחלקת הנוער התקשה ברגקאמפ לענות על דרישותיהם הגבוהות של מאמני המועדון, שסברו כי יכולותיו הפיזיות אינן תואמות את הדרוש מכדורגלן. למרות זאת, זכה ברגקאמפ לתשומת לבו של יוהאן קרויף, שחקן העבר המצטיין של הקבוצה, שאימן את הקבוצה הבוגרת באותה עת. קרויף העלה את ברגקאמפ לקבוצה הבוגרת של המועדון, והוא ערך את הופעת הבכורה במדיה במשחק מול רודה ב-14 בדצמבר 1986, בגיל 17. בהמשך עונת 1986/1987 שותף במספר משחקים כמחליף, ובהם בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע שבו גברה הקבוצה על לוקומוטיב לייפציג.
בשנים שלאחר עזיבת קרויף הפך ברגקאמפ לאחד השחקנים הבולטים בהתקפת אייאקס. הוא שיחק בדרך כלל כתומך מאחורי החלוצים, אך גם בעמדה זו היה לכובש המוביל של הקבוצה. בעונת 1989/1990, תחת אימונו של לאו ביינהאקר, סייע ברגקאמפ לקבוצה לזכות באליפות ליגת העל ההולנדית, הראשונה שלו וה-23 במספר עבור המועדון, ונבחר לשחקן הצעיר המצטיין בליגה במהלך העונה. בעונה הבאה, 1990/1991, הבקיע ברגקאמפ 25 שערים וסיים כמלך השערים של הליגה (בצוותא עם רומאריו הברזילאי). אייאקס הייתה קרובה לזכייה נוספת באליפות, אך סיימה בסופו של דבר במקום השני בליגה, מתחת לפ.ס.וו. איינדהובן, יריבתה הגדולה בתקופה זו, עקב הפרש שערים נחות בשני שערים.
עונת 1991/1992 הייתה מוצלחת במיוחד עבור ברגקאמפ, שסיים פעם נוספת כמלך שערי הליגה והיה אחד מכוכבי קבוצתו, עת זכתה בגביע אופ"א. במשחק הראשון בשלב חצי גמר הגביע, נגד גנואה האיטלקית באצטדיונה הביתי, בישל ברגקאמפ, בתום מהלך אישי, לארון וינטר את השער המכריע, בניצחון 2:3. במשחק הגומלין השיגה אייאקס תיקו הודות לשער של ברגקאמפ, והעפילה למשחק הגמר מול טורינו האיטלקית. ברגקאמפ פתח בהרכב במשחק הראשון בין שני מפגשי הגמר, ועל אף שהחמיץ את משחק הגומלין בשל פציעה, זכתה אייאקס בגביע, בשל יתרון שערי חוץ. בשנה זו דורג במקום השני בבחירת כדור הזהב של המגזין "פראנס פוטבול", ואף זכה פעמיים ברציפות בתואר כדורגלן השנה בהולנד ב-1991 וב-1992. בעונה הבאה סיים בפעם השלישית ברציפות כמלך שערי הליגה, עם 26 שערים, וסייע לקבוצתו לזכות בגביע ההולנדי לאחר שהבקיע שער בניצחון על הירנביין בגמר הגביע.
בקיץ 1993 עבר ברגקאמפ, יחד עם חברו לאייאקס וים יונק, לקבוצת אינטר מילאנו האיטלקית, ששילמה תמורת ההעברה 12 מיליון לירות שטרלינג. הסכום ששולם בעבור ההעברה היה השני בגובהו עד אז עבור עסקת העברתו של כדורגלן, אחרי עסקת העברתו של ג'אנלואיג'י לנטיני מטורינו למילאן. ברגקאמפ התקשה להסתגל לסגנון המשחק ההגנתי של הכדורגל האיטלקי ושל אינטר בפרט במהלך תקופתו בקבוצה, ונקלע לעימותים עם התקשורת האיטלקית ועם חבריו לקבוצה בשל יכולתו המאכזבת. בעונת 1993/1994 סייע לקבוצה לזכות בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על אוסטריה זלצבורג. ברגקאמפ הבקיע שמונה שערים בטורניר, שהקנו לו את תואר מלך השערים בטורניר. כמו כן, הצליח בעונתו הראשונה להבקיע 25 שערים בכל המסגרות, על אף שמיעט לכבוש במסגרת הסרייה א'. בעונתו השנייה, לעומת זאת, איבד את מקומו כשחקן מרכזי בחוד ההתקפה, לטובת שחקנים כמרקו דל וקיו ורובן סוסה. במסגרת הליגה הבקיע 11 שערים בלבד ב-52 משחקים, ולאחר שתי עונות החליט לעזוב את הקבוצה.
על התקופה שעבר באיטליה סיפר ברגקאמפ מאוחר יותר:
אני לא חושב שהתקופה הייתה כישלון. מובן שלא יכולתי לשחק כדורגל ברמה בה אני משחק כעת או בה שיחקתי באייאקס, אך כשחקן למדתי הרבה. אני חושב שלא הייתי הכדורגלן שאני היום אם לא הייתי עובר זאת.