stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גידו קיש
ביוגרפיה > הגירה

לאחר שעבודתו באוניברסיטה נאסרה על ידי המשטר הנאצי, הצליח קיש למצוא עבודה כפרופסור להיסטוריה בבית המדרש לרבנים בברסלאו. בברסלאו התמקד בתחום העבודה העיקרי השני שלו, היסטוריה יהודית, בעיקר בהיסטוריה המשפטית של יהודי גרמניה בימי הביניים. מכיוון שהנאצים המשיכו לרדוף אותו והוא לא יכול היה לקבל משרה אקדמית בגרמניה, היגר לארצות הברית בשנת 1935, שם עבד בתחילה באקדמיה האמריקאית למחקר יהודי. גידו קיש היה עורך כתב העת בשפה האנגלית "היסטוריה יודאיקה", שהופיע החל משנת 1938 בעיר אוסטרבה שבצ'כוסלובקיה. בין השנים 1937–1958 עבד בהיברו יוניון קולג'. בשנת 1958 היה לפרופסור אמריטוס.
ביוגרפיה > הגירה נוספת

קיש עבד מאז 1952 גם באוניברסיטת בזל, והתיישב בבזל בשנת 1962. הוא נשא את הרצאת הכבוד של אוניברסיטת בזל. החיים בבזל אפשרו לו לחזור אל חיק התרבות הדוברת הגרמנית שאליה חש שייך, מבלי לשוב לגרמניה שדחתה אותו בצורה גסה. בבזל התמסר לתחום המחקר השלישי שלו – חקר תורת המשפט ההומניסטית, במיוחד לחקר ההומניסטים שעבדו בבזל בעצמה – ועסק בפעילות חקר עשירה, שהניחה את הבסיס לחקר ההיסטוריה המשפטית של בזל.
בשנת 1971 התקבל כחבר לשם כבוד של הוועדה ההיסטורית לחקר המדינה המזרח והמערב-פרוסית (גר'). בשנת 1972 קיבל את פרס יעקב בורקהרדט (גר') מקרן יוהאן וולפגנג פון גתה של בזל.
עבודותיו > היסטוריה של המשפט בגרמניה

Der Deutsche Arrestprozess in seiner geschichtlichen Entwicklung. Wien und Leipzig 1914.
Leipziger Schöffenspruchsammlung. Leipzig 1919.
Die Kulmer Handfeste. Rechtshistorische und Textkritische Untersuchungen nebst Texten. Zugleich ein Beitrag zur Verbreitungsgeschichte des Magdeburger Rechts. Stuttgart 1931 (2. Auflage, Sigmaringen 1978).
Das Fischereirecht im Deutschordensgebiete. Beiträge zu seiner Geschichte. Stuttgart 1932 (2. Auflage, Sigmaringen 1978).
Sachsenspiegel and Bible. Researches in the Source History of the Sachsenspiegel and the Influence of the Bible in Mediaeval German Law. Notre Dame, Ind. 1941 (Neudruck: Notre Dame, Ind. 1960).
Forschungen und Quellen zur Rechts- und Sozialgeschichte des Deutschordenslandes. Sigmaringen 1973.
עבודותיו > היסטוריה יהודית והיסטוריה משפטית של היהודים

Die Prager Universität und die Juden, 1348–1848. Mit Beiträgen zur Geschichte des Medizinstudiums. Mährisch-Ostrau 1935 (Amsterdam 1969).
The Jews in Medieval Germany. A Study of their Legal an Social Status. Chicago 1949 (deutsch als: Forschungen zur Sozial- und Rechtsgeschichte der Juden in Deutschland während des Mittelalters. Stuttgart und Zürich 1955; 2. Auflage, Sigmaringen 1978).
Das Breslauer Seminar. Jüdisch-Theologisches Seminar (Fraenckelscher Stiftung) in Breslau 1854–1938. Tübingen 1963.
Erasmus´ Stellung zu Juden und Judentum. In: Philosophie und Geschichte. Eine Sammlung von Vorträgen und Schriften aus dem Gebiet der Philosophie und Geschichte Nr. 83/84, Tübingen 1969. S. 5–39.
Rechts- und Sozialgeschichte der Juden in Halle 1686–1730. Berlin 1970.
Judentaufen. Eine historisch-biographisch-psychologisch-soziologische Studie, besonders für Berlin und Königsberg. Berlin 1973.
Forschungen zur Rechts- und Sozialgeschichte der Juden in Deutschland während des Mittelalters. In: Guido Kisch, Ausgewählte Schriften, Bd. 1, 1978, 2., erw. Aufl., Sigmaringen 1978
Forschungen zur Rechts-, Wirtschafts- und Sozialgeschichte der Juden. In: Guido Kisch, Ausgewählte Schriften, Bd. 2, 1979, Sigmaringen 1978
עבודותיו > תורת המשפט ההומניסטית

Johannes Sichardus als Basler Rechtshistoriker. Basel 1952.
Humanismus und Jurisprudenz. Der Kampf zwischen mos italicus und mos gallicus an der Universität Basel. Basel 1955.
Bartolus und Basel. Basel 1960.
Erasmus und die Jurisprudenz seiner Zeit. Studien zum humanistischen Rechtsdenken. Basel 1960.
Zasius und Reuchlin. Eine rechtsgeschichtlich-vergleichende Studie zum Toleranzproblem im 16. Jahrhundert. Konstanz und Stuttgart 1961.
Die Anfänge der juristischen Fakultät der Universität Basel 1459–1529. Basel 1962.
Enea Silvio Piccolomini und die Jurisprudenz. Basel und Stuttgart 1967.
Melanchthons Rechts- und Soziallehre. Berlin 1967.
Gestalten und Probleme aus Humanismus und Jurisprudenz. Neue Studien und Texte. Berlin 1969.
Claudius Cantiuncula. Ein Basler Jurist und Humanist des 16. Jahrhunderts. Basel 1970.
Studien zur humanistischen Jurisprudenz. Berlin und New York 1972.
עבודותיו > אוטוביוגרפיה

Der Lebensweg eines Rechtshistorikers. Erinnerungen. Sigmaringen 1975, ISBN 3-7995-6015-7.
לקריאה נוספת

"Kisch, Guido", In: Lexikon deutsch-jüdischer Autoren, Band 14: Kest–Kulk, Hrsg. vom Archiv Bibliographia Judaica, Saur, München 2006, ISBN 3-598-22694-2, S. 54–73.
Heiner Lück, "Der Rechtshistoriker Guido Kisch (1889–1985) und sein Beitrag zur Sachsenspiegelforschung", In: Hallesche Rechtsgelehrte Jüdischer Herkunft, Berlin, Bonn, München 1996, S. 53ff., ISBN 3-452-23486-X.
Herbert A. Strauss/Werner Röder (Hrsg.), International Biographical Dictionary of Central European Emigrés 1933–1945, Bd. 2: The Arts, Sciences, and Literature, Saur, München u. a. 1983, S. 622f.
Wilhelm Güde, "Leben und Werk des Rechtshistorikers Guido Kisch (1889–1985)", In: Basler Juristische Mitteilungen 1, 2010, S. 1–24.
Wilhelm Güde, Der Rechtshistoriker Guido Kisch (1889-1985). Karlsruhe 2010 (= Heft 18 der Schriftenreihe des Rechtshistorischen Museums, Herrenstrasse 45a 76133 Karlsruhe).
הערות שוליים

↑  ראו למשל עבודותיו Research in Medieval Legal History of the Jews. In: Proceedings of the AAJR, vol. 6, 1935, p. 229ff.; The Jewry-Law of the Medieval German Law-Books. In: Proceedings of the AAJR, vol. 7, 1936, p. 61ff. כמו גם The Jewry-law of the Medieval German Law-Books. Part II. In: Proceedings of the AAJR, vol. 10, 1940, p. 99ff.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263972005171  PLWABN: 9810633906305606  BIBSYS: 2076297  BnF: cb123616301 (data)  CiNii: DA01340605  GND: 118723243  HDS: 025581  ISNI: 0000 0001 0862 967X  LCCN: n50047192  LNB: 000004747  NKC: jo2004213800  NLA: 35273837  NLG: 128746  NTA: 06883473X  RERO: 02-A003456510  SUDOC: 032621086  Trove: 892502  VcBA: 495/1881  VIAF: 2548739   WorldCat (עם VIAF): 2548739
דויד פלץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בפברואר 1947 ורוצלב, פולין
 נהרג:  5 ביוני 1967 (בגיל 20)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1967 (כשנתיים)
 דרגה:   סגן
 תפקידים בשירות
 קצין בגדוד שריון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים
 עיטורים
   עיטור העוז
 
דויד פלץ (23 בפברואר 1947 – 5 ביוני 1967) היה קצין שריון בצה"ל, שלחם בחזית המצרית במלחמת ששת הימים ונפל בקרב. על פעולתו במלחמה עוטר בעיטור העוז.
ביוגרפיה

דויד פלץ נולד בשנת 1947 בעיר ורוצלב שבפולין. בשנת 1957 עלה לישראל עם משפחתו. למד בבית ספר בקבוצת חניתה ואחר כך בבית ספר יסודי בתל אביב. למד ארבע שנים בתיכון העירוני א' במסלול ערב. כאשר במהלך היום עבד במוזיאון של העירייה.
ביולי 1965 התגייס לשירות סדיר בצה"ל והוצב לחיל השריון. בהמשך עבר קורס קצינים. ביוני 1967 היה מוצב בגדוד הטנקים 82 של חטיבה 7.
ביוגרפיה > במלחמת ששת הימים

בפתיחת מלחמת ששת הימים פרצה חטיבה 7 לתוך רצועת עזה. בהמשך השתתף גדוד 82 בקרב לכיבוש המערך המצרי בצומת רפיח.
פעולתו של פלץ בקרב תוארה בספר חשופים בצריח:
... [הטנק]... של סגן דויד פלץ, נפגע מפגז של ט/34 בצידו השמאלי. הטנק החל להתלקח וסגן פלץ קפץ מהצריח לעפר, בו התגלגל כדי לכבות את בגדיו הדולקים. אף כי היה כווי חזר סגן פלץ לטנק המתלקח, העלול בכל רגע להתפוצץ על תחמושתו, כדי לראות מה אירע לצוות ואם יוכל לחלצו. הטען-קשר אברהם מעתוק נהרג. הנהג והתותחן נפצעו קשה. בטנק, שהיה לתנור לוהט ועשן, נאבק סגן פלץ באביזרים כדי לחלץ את התותחן הפצוע. בעמל רב הצליח לחלצו מהטנק ולגררו תחת צרורות המקלעים [המצרים] למקום מחסה. אחר כך חזר לטנק המלובן כדי לחלץ את הנהג. את הפצועים אסף זחל. התחמושת התפוצצה ומעצמתה הועף צריח הטנק למרחק. פגז פגע בזחל וסגן פלץ נהרג.
דויד פלץ היה בן 20 במותו. הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי הארעי ליד בארי. ב-7 במאי 1968 הוטמן ארונו בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
על פעולתו במלחמה הוענק לפלץ צל"ש הרמטכ"ל. בשנת 1973, לאחר קבלת חוק העיטורים בצבא הגנה לישראל, הומר הצל"ש בעיטור העוז.
הנצחה

שמו של פלץ הונצח על גבי אנדרטאות אחדות: אנדרטת יד לשריון, אנדרטת אוגדת הפלדה, אתר ההנצחה לחללי גדוד 82, גן הבנים בתל אביב, בית יד לבנים בתל אביב ובית יד לבנים בחולון.
ראו גם

יעקב ירקוני
דייוויד זאסלב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1960 (בן 64) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  David Zaslav
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת בינגהמטון (B.S) אוניברסיטת בוסטון (J.D)
 מעסיק:  האחים וורנר דיסקברי, ערוץ דיסקברי, NBC יוניברסל 
 תפקיד:  מנכ"ל ונשיא חברת האחים וורנר דיסקברי
 בת זוג:  פאם זאסלב
 צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2022)  Trustees Award (23 בספטמבר 2007) 
 
דייוויד זאסלב (באנגלית: David Zaslav; נולד ב-15 בינואר 1960) הוא מנהל תקשורת יהודי-אמריקאי המכהן כיום כמנכ"ל וכנשיא האחים וורנר דיסקברי. זאסלב עמד בראש העסקה בין AT&T לחברת דיסקברי לשילוב עם וורנר מדיה וליצירת האחים וורנר דיסקברי באפריל 2022. הוא שימש בעבר כמנכ"ל ונשיא חברת דיסקברי בשנים 2006–2022, עד אשר הוא מוזג עם וורנר מדיה.
ביוגרפיה והשכלה

זאסלב נולד למשפחה יהודית ממוצא פולני ואוקראיני בברוקלין, ניו יורק. בגיל 8 הוא עבר יחד עם משפחתו למחוז רוקלנד שם סיים את לימודיו בתיכון רמאפו. הוא היה קפטן נבחרת הטניס של הורסיטי.
זאסלב סיים תואר ראשון במדעים מאוניברסיטת בינגהמטון. לאחר מכן הוא סיים את בית הספר למשפטים באוניברסיטת בוסטון עם תואר J.D (דוקטור למשפטים) בהצטיינות בשנת 1985 והחל את הקריירה שלו כעורך דין במשרד עורכי הדין "LeBoeuf, Lamb, Greene & MacRae", שבניו יורק.
קריירה > אן-בי-סי יוניברסל

זאסלב הצטרף ל-NBC בשנת 1989. כנשיא טלוויזיית כבלים המקומית והפצת ניו מדיה, הוא פיקח על הפצת תוכן לכל צורות הטלוויזיה, ניהל משא ומתן להובלת כבלים ולווין של רשתות אן-בי-סי יוניברסל ופיתח שותפויות מדיה.
תחומי האחריות שלו התרחבו ל-CNBC WORLD, טלמונדו, טלמונדו פוארטו ריקו, SCI FI (כיום Syfy), בראבו, USA Network, טריו, Sleuth (כיום cloo), ShopNBC,‏ Universal HD,‏ mun2,‏ NBC Weather Plus ו-Olympics on cable.
זאסלב גם פיקח על תחומי העניין של אן-בי-סי יוניברסל ברשתות A&E, ערוץ ההיסטוריה, the Sundance Channel, נשיונל ג'יאוגרפיק, TiVo וערוץ ביוגרפיה.
קריירה > דיסקברי

זאסלב הפך למנכ"ל חברת דיסקברי ב-16 בנובמבר 2006, יורש את תפקידה של ג'ודית מקהייל, שניהלה את החברה כמעט 20 שנה. זאסלב יצר שינוי באסטרטגיית החברה, מתוך כוונה לראות את עצמה כ"חברת תוכן" ולא כ"חברת כבלים" על ידי חיזוק הרשתות העיקריות שלה (כגון ערוץ דיסקברי) כמותגים מרובי פלטפורמות. כמנכ"ל, זאסלב פיקח על הפיתוח וההשקה של רשתות חדשות כמו Planet Green (מאוחר יותר עבר מיתוג מחדש ל-Destination America), The Hub (מאוחר יותר שונה שמו ל-Discovery Family), רשת אופרה וינפרי (OWN) (אנ'), Velocity (כיום Motor Trend) (אנ'), ו-Investigation Discovery (אנ'). בנוסף זאסלב הרחיב את פעילות הלמידה מקוונת והדגשת שירותי הסטרימינג של חברת Scripps Networks Interactive (אנ'), אשר נרכשה על ידי דיסקברי בשנת 2018.
תחת הנהגתו, דיסקברי החלה להיסחר כחברה ציבורית בשנת 2008, והפכה לחברת Fortune 500 בשנת 2014.
במאי 2021, הוכרז כי זאסלב ישמש כמנכ"ל של הצעת מיזוג החברות דיסקברי עם ספין-אאוט של AT&T, וורנר מדיה. חבילת שכר הבכירים של זאסלב כוללת שכר שנתי בסך 3 מיליון דולר עם בונוס שנתי של 22 מיליון דולר. בהארכת חוזהו, קיבל זאסלב גם אופציות למניות בשווי של 190 מיליון דולר.
קריירה > ועדות ופעילויות אחרות

זאסלב מכהן בוועדות המנהלים של סיריוס XM רדיו, NCTA (אנ'), אוניברסיטת סירקיוז (אנ'), The Cable Center,‏ Partnership for New York City, טלוויסה, Center for Communication וקרן השואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא גם חבר בחבר הנאמנים של המרכז פיילי למדיה (אנ') ובית החולים הר סיני. הוא יושב ראש "ועדת אושוויץ: העבר הוא הווה", אשר מקדמת את המודעות לשואה.
בשנת 2012, הוא קיבל את הפרס ההומניטרי על שם סטיבן ג'יי רוס, מהמגבית היהודית המאוחדת, המכבדת אנשים בעלי חזון, אנרגיה והישגים מתמשכים בתעשיות הבידור, המדיה והתקשורת.
בשנת 2014, זאסלב זכה בפרס למנהיגות על שם פרד דרסלר, מבית הספר S. I. Newhouse לתקשורת ציבורית (אנ') של אוניברסיטת סירקיוז (אנ').
בספטמבר 2016, דייוויד זאסלב זכה בפרס התקווה על שם סוזן ניוהאוס וסמואל אירווינג ניוהאוס, על תמיכתו באגודה לניוון פרונטו-טמפורלי.
בשנת 2017, זאסלב נכנס להיכל התהילה של הכבלים.
בשנת 2018, זאסלב קיבל את פרס אדוות התקווה למען זכויות האדם על שם רוברט פ. קנדי.
במאי 2022, זאסלב נכנס לרשימת טיים 100.
חיים אישיים

זאסלב חי בעיר ניו יורק יחד עם אשתו, פאם, ושלושת ילדיהם. בתו, אלי זאסלב, היא מפיקה בקונגרס עבור CNN.
הורסט זהופר

הורסט זהופר (בגרמנית: Horst Seehofer; נולד ב-4 ביולי 1949) הוא פוליטיקאי גרמני שמרן שהיה יושב ראש המפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה משנת 2008 עד 2019. זהופר כיהן בשנים 2021-2018 בממשלת אנגלה מרקל כשר הפנים, הבינוי והקהילה של גרמניה. הוא שימש בעבר ב-1992 – 1998 כשר הבריאות של גרמניה, בממשלתו של הלמוט קוהל, וב-2008-2005 כ-שר הפדרלי של המזון, החקלאות והגנת הצרכן בממשלתה של אנגלה מרקל . ב-2012-2011 כיהן כיושב ראש הבונדסראט ובשנים 2018-2008 היה ראש ממשלת בוואריה. זהופר הוא איש מנהל וכלכלן בהכשרתו.
בעת כהונתו כיושב ראש הבונדסראט מילא זמנית את תפקיד ראש המדינה - נשיא בפועל של גרמניה - בתקופה שבין התפטרות הנשיא כריסטיאן וולף ב-17 בפברואר 2012 ובחירתו של יואכים גאוק כנשיא החדש ב-18 במרץ 2012.
ביוגרפיה

הורסט זהופר נולד בשנת 1949 באינגולשטאדט כבן לאב שעבד כנהג משאית וכפועל בניין. בשנים 1965-1961 למד במסגרת המסלול Mittlere Reife בתיכון הריאלי לבנים ע"ש פרייהר פון איקשטאט בעיר הולדתו. עבד אחר כך כנער שליח במנהל המקומי ולמד שנתיים לימודי פקידות. באותה תקופה שיחק גם כדוריד בקבוצה מקומית. בשנת 1967 סיים בגרות בבית הספר למנהל הבווארי. בשנת 1979 סיים תואר במנהל וכלכלה באקדמיה למנהל ולכלכלה במינכן.
בשנים 2008-1980 היה הורסט זהופר חבר הבונדסטאג, הבית התחתון של הפרלמנט הגרמני.
בממשלתו של הלמוט קוהל כיהן כשר הפדרלי לבריאות והביטוח הלאומי 1992–1998. לאחר מכן באוקטובר 1998 הפך לסגן היושב ראש של סיעת ה-CDU/CSU בבונדסטאג . הוא התפטר מתפקידו זה ב־22 בנובמבר 2004, אך נשאר סגן היושב ראש של ה-CSU. בבחירות הפדרליות בשנת 2005 קיבל 65.9 אחוזים מהקולות במחוז שלו.
בשנים 2011–2012 כיהן כיושב ראש הבונדסראט. לאחר התפטרות הנשיא כריסטיאן וולף שימש זהופר כנשיאה הזמני של גרמניה במשך חודש.
ביוגרפיה > סוגיית הפליטים

זהופר הצטיין בהתנגדותו הנחרצת למדיניותה של הקנצלרית אנגלה מרקל בסוגיית קליטת הפליטים בגרמניה והוא מתנגד לקבלתה של טורקיה לאיחוד האירופי. בגלל מעמדה כחלק מן "העולם המוסלמי". כשר הפנים בשנת 2018 תבע זהופר מהקנצלרית לקבוע מכסה פדרלית מוגבלת למספר הפליטים הנקלטים בגרמניה. ב-2 ביולי 2018 הודיע כי הגיע לפשרה במחלוקת שלו עם מרקל בסוגיית הפליטים והידוק הפיקוח על קליטתם.
חיים פרטיים

הורסט זהופר נשוי בשנית החל משנת 1985 עם קרין גבריאלה לבית שטארק, והזוג הוליד שלושה ילדים. בנוסף בשנת 2007 נולדה לו בת מקשר מחוץ לנישואים עם עוזרת פרלמנטרית של חבר בונדסטאג אחר. אחר כך שיקם את קשר הנישואים עם אשתו.
בשנת 2002 בתקופה של עבודה מאומצת שרד זהופר התלקחות של מיוקרדיטיס חריף.
בהתחלת 2015 סבל מהתמוטטות בעת נאום האירוע מפלגתי.
הערות שוליים

↑  אנטוניה ימין, המשבר בגרמניה: שר הפנים של מרקל לא מתפטר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 2 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810698879405606  GND: 119526069  ISNI: 0000 0000 1170 7336  LCCN: n2017033894  NTA: 191084298  VIAF: 35268314   WorldCat (עם VIAF): 35268314
דייוויד קופ

ערך זה עוסק במלחין, מדען וסופר אמריקאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במאי 1941 (בן 83) 
 עיסוק:  מלחין, פרופסור, חוקר בינה מלאכותית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה  אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז 
 אתר רשמי
 
דייוויד קופ (באנגלית: David Cope; נולד ב-17 במאי 1941) הוא מלחין, מדען וסופר אמריקאי, פרופסור אמריטוס למוזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז (UCSC) ופרופסור כבוד למדעי המחשב באוניברסיטת שיאמן שבסין.
ביוגרפיה

דייוויד קופ נולד ב-1941 בסן פרנסיסקו, קליפורניה. למד נגינה בפסנתר ובצ'לו והופיע כפסנתרן. קיבל תואר ראשון בהלחנה מאוניברסיטת המדינה של אריזונה ותואר שני מאוניברסיטת דרום קליפורניה.
תחום המחקר העיקרי שלו עוסק בבינה מלאכותית ומוזיקה; הוא כותב תוכניות ואלגוריתמים שיכולים לנתח מוזיקה קיימת וליצור יצירות חדשות בסגנון של מוזיקת הקלט המקורית. הוא לימד את סדנת הקיץ פורצת הדרך ב-Workshop in Algorithmic Computer Music (WACM) שהייתה פתוחה לקהל, כמו גם קורס השכלה כללי בשם "בינה מלאכותית ומוזיקה" לתלמידי UCSC. הוא גם מייסד שותף ו-CTO לשעבר של Recombinant Inc., חברת טכנולוגיית מוזיקה.
על שמו רשום פטנט "אלגוריתם חיבור מוזיקה רקומביננטי ושיטת השימוש בו", אותו הגיש ב-2006.
הלחנה

קופ חיבר יותר משבעים יצירות מוזיקליות במגוון סגנונות - מהמסורתי ועד לאוונגרד - וטכניקות, כגון אופני נגינה לא שגרתיים, כלי נגינה ניסיוני וסולמות מיקרוטונליים, כולל מערכת של 33 צלילים של אינטונציה טהורה (אנ') שפיתח. יצירותיו נוגנו כל ידי תזמורות סימפוניות ותזמורות אוניברסיטאיות.
פיתח תוכנה בשם Experiments in Musical Intelligence - EMI (ניסויים באינטליגנציה מוזיקלית) שהפיקה יצירות בסגנון של מלחינים שונים, על פי דפוסים בולטים במכלול יצירתם. חלק מיצירות אלה הוקלטו מסחרית - החל מקטעים קצרים ועד לאופרות באורך מלא. האופרה "עריסה נופלת", שחיבר בעזרת EMI בשנת 1987 זכתה לשבחי המבקרים.
תוכנה בשם Emily Howell (אנ') שפיתח לאחר מכן מדגימה יצירתיות מוזיקלית בהתבסס על סוגי היצירתיות שהתוותה מרגרט בודן בספרה The Creative Mind: Myths and Mechanisms. בשנת 2009 קופ התראיין לתקשורת לקראת יציאתו של תקליטור המכיל מוזיקה שהולחנה בשיתוף פעולה עם תוכנה זו.
כל היצירות המקוריות המאוחרות שלו נכתבו בשיתוף פעולה עם המחשב - על סמך הקלט של יצירותיו הקודמות. הוא מחפש סינרגיה בין יצירתיות מלחין לבין אלגוריתם מחשב בתור הכיוון היצירתי העיקרי שלו.
הלחנה > דיסקוגרפיה

1982. The Way. Opus One Records. Number 82.
1993. Bach by Design. Centaur Records. CRC 2184
1997. Classical Music Composed by Computer. Centaur Records. CRC 2329
1997. Virtual Mozart. Centaur Records. CRC 2452
1999. Towers. Vienna Modern Masters. VMM 2024
2003. Virtual Bach. Centaur Records. CRC 2619
2009. From Darkness, Light (Emily Howell). Centaur Records. CRC 3023
2011. Symphony No. 4. Epoc. B008J5IK78
2012. Symphony No. 5. Epoc. B008J5IFD2
2012. Symphony No. 9 "(Martin Luther King, Jr.)" Epoc. B008J5IGCW
2012. String Quartets 5 and 6. Epoc. B008O9RZTS
2012. Violin Concerto/Viola Concerto. Epoc. B008J5IGRC
2012. Cello Concerto/Octet for Strings. Epoc. B008K8VJM2
2012. Piano Concerto/Re-Birth/Transcendence. Epoc. B008PYPDUK
כתביו

קופ פרסם מגוון רחב של ספרים, המשמשים לעיתים קרובות כספרי לימוד. New Directions in Music, שפורסם לראשונה ב-1971, נמצא כעת במהדורה השביעית שלו והוא הטקסט הסטנדרטי למוזיקה עכשווית.
פרסם גם סדרה של רומנים בלשיים.
בשנת 2022 פרסם את הספר Ethics of Computer-Assisted Music (אתיקה של מוזיקה נתמכת-מחשב). לדבריו, כמו שיש הבדלים ביישום האתיקה והמוסר בין תרבויות מגוונות ברחבי החברה, ישנן מורכבויות אתיות דומות שקיימות בתחום מוזיקת המחשב.
כתביו > ספרים

(1991). Computers and Musical Style. Madison, Wisconsin: A-R Editions.
(1996). Experiments in Musical Intelligence. Madison, Wisconsin: A-R Editions.
(1997). Techniques of the Contemporary Composer. New York City: Schirmer Books. ISBN 0-02-864737-8.
(2000). New Directions in Music, 7th ed. Prospect Heights, Illinois: Waveland Press. ISBN 1-57766-108-7.
(2000). The Algorithmic Composer. Madison, Wisconsin: A-R Editions.
(2001). Virtual Music: Computer Synthesis of Musical Style. Cambridge, Massachusetts: The MIT Press. ISBN 0-262-53261-1.
(2006). Computer Models of Musical Creativity. Cambridge, Massachusetts: MIT Press.
(2008). Hidden Structure: Music Analysis Using Computers. Madison, Wisconsin: A-R Editions. ISBN 978-0-89579-640-0.
(2012). A Musicianship Primer San Francisco. Epoc Books. ISBN 978-1-4776-8786-4.
(2022). Ethics of Computer-Assisted Music. Coppell, Texas: Self-published. ISBN 9798430432362.
כתביו > פרקים בספרים

1992. "A Computer Model of Music Composition." In Machine Models of Music, Stephan Schwanauer and David Levitt, eds.: MIT Press.
1992. "On the Algorithmic Representation of Musical Style." In Musical Intelligence, M. Balaban, K. Ebcioglu, and O. Laske, eds. : AAAI Press.
1998. "Signatures and Earmarks: Computer Recognition of Patterns in Music." In Melodic Similarity, Concepts, Procedures, and Applications. Walter B. Hewlett and Eleanor Selfridge-Field (eds.). Cambridge, Massachusetts: MIT Press.
לקריאה נוספת

מרכוס דו סוטוי, תוכנת היצירתיות - איך לומדת הבינה המלאכותית לכתוב, לצייר ולחשוב, תרגמה: מיכל קירזנר-אפלבוים, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2022, עמ' 229–242.
הערות שוליים

↑  US Patent #7696426
↑  de la Vega, Aurelio (1984). "Review of New Directions in Music". American Music. 2 (2): 98–100. doi:10.2307/3051670. ISSN 0734-4392. JSTOR 3051670.
↑  David Cope, Bibliography: Books, Articles, and CDs
↑  Cope, David (19 במרץ 2022). Ethics of Computer-Assisted Music (באנגלית). Coppell, Texas: Self-published. p. 9. ASIN B09VWMGGFX. ISBN 9798430432362. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007323013805171  BIBSYS: 90571158  BnF: cb14563815s (data)  dblp: 93/5541  GND: 133519287  ISNI: 0000 0001 1959 1937  LCCN: n50017993  MusicBrainz: 3799d7e9-395d-455f-a783-79f063399072  NDL: 01240562  NKC: xx0029467  NLK: KAC2018O2836  NTA: 172028620  SNAC: w6wj50dp  SUDOC: 061289523  VIAF: 161259635   WorldCat (עם VIAF): 161259635
דונלד הב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 ביולי 1904 Chester, קנדה 
 פטירה:  20 באוגוסט 1985 (בגיל 81) Chester, קנדה 
 שם לידה:  Donald Olding Hebb 
 מדינה:  קנדה 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד (1936)  אוניברסיטת דלהוסי (1925)  אוניברסיטת מקגיל 
 מעסיק:  אוניברסיטת מקגיל 
 תפקיד:  פרופסור לפסיכולוגיה
 פרסים והוקרה:  CPA Donald O. Hebb Award for Distinguished Contributions to Psychology as a Science (1980)  Award for Distinguished Contributions to Developmental Psychology (1983)  פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה לתרומות מדעיות נכבדות לפסיכולוגיה (1961)  היכל התהילה הקנדי של הרפואה (2003)  מדלייית הווארד קרוסבי וורן (1958)  עמית החברה המלכותית  Honorary Fellow of the British Psychological Society 
 
דונלד הב (באנגלית: Donald Olding Hebb;‏ 22 ביולי 1904 – 20 באוגוסט 1985) היה פסיכולוג קנדי בעל השפעה בתחום הנוירופסיכולוגיה, נושאי מחקרו עסקו בניסיון להבין כיצד תפקודם של נוירונים תורם לתהליכים פסיכולוגיים כגון למידה. הוא מוכר בזכות התיאוריה שלו על מה שמכונה עד היום על שמו למידה הביאנית, שאותה הציג בעבודה הקלאסית שלו משנת 1949 "The Organization of Behavior". הוא תואר כאבי הנוירופסיכולוגיה והרשתות העצביות. סקר שפורסם בעיתון המקצועי Review of General Psychology ב-2002, דירג את הב במקום ה-19 לפי מספר הציטטות של עבודתם בין הפסיכולוגים במאה ה-20. השקפותיו על למידה תיארו התנהגות ומחשבה במונחים של תפקוד המוח, והסבירו תהליכים קוגניטיביים במונחים של קשרים בין מכלולי נוירונים.
חיים מוקדמים

דונלד הב נולד בצ'סטר, בפרובינציה הקנדית נובה סקוטיה, הבכור מארבעה ילדים, לארתור מ' וקלרה (אולדינג) הב, וחי שם עד גיל 16, כאשר הוריו עברו לדרטמוט, נובה סקוטיה.
הוריו של הב היו שניהם רופאים. אמו של דונלד הייתה מושפעת מאוד מהרעיונות של מריה מונטסורי, והיא לימדה אותו בבית עד גיל 8. הוא הצטיין בבית הספר יסודי והוקפץ לכיתה ז' כבר בגיל 10. אך כתוצאה מכישלון ולאחר מכן חזר על כיתה י"א בצ'סטר, הוא סיים את כיתה י"ב בגיל 16 באקדמיה של מחוז הליפקס (נובה סקוטיה). (רוב התלמידים בכיתות ט', י' וי"א בבית הספר בצ'סטר נכשלו בבחינות האזוריות. אלה בכיתה ט' ו-י' הורשו להתקדם למרות כישלונם, אבל לא הייתה כיתה י"ב בצ'סטר.) הוא התחיל את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת דלהוסי בהליפקס במטרה להפוך לסופר, וסיים את לימודיו לתואר Bachelor of Arts ב-1925. הוא החל לעבוד כמורה ולימד בבית הספר הישן שלו בצ'סטר. מאוחר יותר עבד זמן מה בחווה באלברטה ונדד כפועל בקוויבק.