stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת חיפה
חברי סגל זוכי פרס ישראל

| שם | פקולטה/חוג | פרס | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרופ' דינה פייטלסון-שור | הפקולטה לחינוך | פרס ישראל לחינוך | 1953 |
| פרופ' דוד נבון | החוג לפסיכולוגיה | פרס ישראל למדעי החברה | 1992 |
| פרופ' אריה שפירא | החוג למוזיקה | פרס ישראל להלחנה | 1994 |
| פרופ' נתן זך | החוג לספרות עברית והשוואתית | פרס ישראל לשירה עברית | 1995 |
| פרופ' אברהם ב. יהושע | החוג לספרות עברית והשוואתית | פרס ישראל לספרות עברית | 1995 |
| פרופ' יצחק זמיר | הפקולטה למשפטים | פרס ישראל לחקר המשפטים | 1997 |
| פרופ' מרים ירדני | החוג להיסטוריה כללית | פרס ישראל לחקר ההיסטוריה הכללית | 1999 |
| פרופ' מאיר ויזלטיר | החוג לספרות עברית והשוואתית | פרס ישראל לספרות ושירה ליוצרים | 2000 |
| פרופ' גבריאל סלומון | הפקולטה לחינוך | פרס ישראל לחקר החינוך | 2001 |
| פרופ' אשר קוריאט | החוג לפסיכולוגיה | פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה | 2002 |
| פרופ' צבי בן-אברהם | בית הספר למדעי הים | פרס ישראל לחקר מדעי כדור הארץ | 2003 |
| פרופ' מרים בן-פרץ | הפקולטה לחינוך | פרס ישראל לחקר החינוך | 2006 |
| פרופ' סמי סמוחה | החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה | פרס ישראל לחקר הסוציולוגיה | 2008 |
| פרופ' טוביה ריבנר | החוג לספרות עברית והשוואתית | פרס ישראל לשירה | 2008 |
| פרופ' יעקב דורצ'ין | החוג לאמנות | פרס ישראל לאמנות פלסטית | 2011 |
| פרופ' אביתר נבו | החוג לביולוגיה אבולוציונית וסביבתית | פרס ישראל לחקר מדעי החיים | 2016 |
| פרופ' דבורה ברנשטיין | החוג לסוציולוגיה | פרס ישראל לחקר הסוציולוגיה והאנתרופולוגיה | 2019 |
| פרופ' אבי בן-צבי | בית הספר למדעי המדינה | פרס ישראל לחקר מדעי הניהול והיחסים הבינלאומיים | 2020 |
| פרופ' אריאלה לבנשטיין | החוג לגרונטולוגיה | פרס ישראל בתחום חקר העבודה הסוציאלית | 2021 |
| פרופ' ניצה בן-דב | החוג לספרות עברית והשוואתית | פרס ישראל לחקר הספרות | 2021 |
חברי סגל זוכי פרס א.מ.ת

| שם | פקולטה/חוג | שנת זכייה | קטגוריית זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרופ' יעקב דורצ'ין | החוג לאומנות | 2004 | תרבות ואמנות בתחום ציור ופיסול |
| פרופ' מרים ירדני | החוג להיסטוריה כללית | 2007 | מדעי הרוח, בתחום היסטוריה |
| פרופ' יצחק זמיר | הפקולטה למשפטים | 2014 | מדעי החברה בתחום משפטים |
| פרופ' מרים בן-פרץ | הפקולטה לחינוך | 2015 | מדעי החברה, בתחום החינוך וקידום החינוך |
| פרופ' אברהם ב. יהושע | החוג לספרות עברית והשוואתית | 2016 | רבות ואמנות בתחום ספרות |
| פרופ' רונית מטלון | החוג לספרות עברית והשוואתית | 2017 | תרבות ואמנות בתחום ספרות |
| פרופ' מיכל סובל | החוג להיסטוריה כללית | 2019 | היסטוריה כללית |
בעלי תפקידים

| תמונה | נשיאי האוניברסיטה | שנים |
| --- | --- | --- |
|  | פרופ' בנימין אקצין | 1969–1973 |
|  | אליעזר רפאלי | 1973–1977 |
|  | גרשון אבנר | 1977–1982 |
|  | יוסף טייכר | 1983–1984 |
|  | אפרים עברון | 1984–1988 |
|  | עמוס ערן | 1988–1990 |
|  | פרופ' עוזר שילד | 1990–1993 |
|  | פרופ' יהודה חיות | 1993–2004 |
|  | פרופ' אהרון בן-זאב | 2004–2012 |
|  | עמוס שפירא | 2012–2016 |
|  | פרופ' רון רובין | 2016–2024 |
|  | פרופ' גור אלרואי | 2024–מכהן |
| רקטורי האוניברסיטה | שנים |
| --- | --- |
פרופ' בנימין אקצין: 1971–1972
פרופ' דוד לפקין: 1972–1974
פרופ' גבריאל ורבורג: 1974–1977
פרופ' שלמה ברזניץ: 1977–1979
פרופ' עוזר שילד: 1979–1983
פרופ' אוריאל רפפורט: 1983–1991
פרופ' גבריאל בן-דור: 1986–1991
פרופ' עליזה שנהר: 1991–1994
פרופ' מרדכי שכטר: 1994–1997
פרופ' גדי גילבר: 1997–2000
פרופ' אהרון בן-זאב: 2000–2004
פרופ' יוסי בן-ארצי: 2004–2010
פרופ' דוד פרג'י: 2011–2016
פרופ' גוסטבו מש: 2016–2021
פרופ' גור אלרואי: 2021–2024
פרופ' מונא מארון: 2024–מכהנת
| יו"ר הוועד המנהל | שנים | יו"ר חבר הנאמנים | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| משה פלימן | 1972–1973 | צ'ארלס בנסלי | 1971–1972 |
| יוסף אלמוגי | 1974 | נתן אנסל | 1973–1977 |
| עקיבא לוינסקי | 1975 | אביגדור ברטל | 1978–1982 |
| פרופ' נפתלי וידרא | 1983–1985 | פרופ' נפתלי וידרא | 1983–1984 |
| ד"ר דני רוזוליו | 1985–1991, 1993 | ד"ר דני רוזוליו | 1985–1988 |
| גיורא מיוחס | 1992 | ג'פרי שטיינר | 1989–1992 |
| גיל ויזר | 1994–2006 | לורד אנטוני ג'ייקובס | 1993–2000 |
| משה גביש | 2006–2007 | פרופ' מנפרד לנשטיין | 2001–2006 |
| ד"ר יוסי בכר | 2007–2010 | עו"ד ליאון צ'רני | 2007–2013 |
| עמי אילון | 2011–2016 | פרופ' אלפרד טאובר | 2019–מכהן |
| מולי אדן | 2017–2019 | בראד בלום | 2019–מכהן |
| דב ויסגלס | 2019–מכהן |  |  |
ראו גם

מיזם כתיבה בוויקיפדיה של הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת חיפה
מיזם כתיבה בוויקיפדיה של בית הספר לטיפול באמצעות אמנויות באוניברסיטת חיפה
אוניברסיטאות בישראל
אוניברסיטה ציבורית#ישראל
המכללה לביטחון לאומי (מב"ל)
הערות שוליים

↑  התקציב הרגיל של ות"ת לשנת הלימודים תשע"ג נספח 4
↑  יעקב העליון, המכון האוניברסיטאי בחיפה יכשיר מורים מוסמכים, מעריב, 10 בספטמבר 1963
↑  ש. רפפורט, הביקוש גדול בהרבה מההיצע במכון האוניברסיטאי של חיפה, מעריב, 21 ביוני 1966
↑  יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2004, עמ' 254
↑  עמי שרון, לראשונה: דו"ח המוסדות האקדמאיים הטובים למשרתי המילואים, באתר לימודים כחול לבן פורטל הלימודים של ישראל, ‏2017-10-26
↑  אביעד ברטוב, קמפוס העיר התחתית של אוניברסיטת חיפה נחנך באירוע חגיגי, באתר לימודים כחול לבן פורטל הלימודים של ישראל, ‏2018-10-25
↑  עמית קליין, אוניברסיטת חיפה משיקה קמפוס חדש בשנחאי, באתר לימודים כחול-לבן, ‏27/11/18
↑  יעקב העליון, אוניברסיטה על הגובה - מקוממת רשות שמורות הטבע, מעריב, 7 בפברואר 1965
↑  תחנת המחקר על שם מוריס קאהן
↑  2021 Global Ranking of Academic Subjects, ShanghaiRanking Consultancy
↑  SSRN Top 750 Law Schools
↑  SSRN Top 500 International Law Schools
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269112305171  PLWABN: 9810542478605606  BnF: cb118680523 (data)  CiNii: DA01757887  GND: 1011129-3  ISNI: 0000 0004 1937 0562  LCCN: n82157178  MusicBrainz: 5fa3298b-cbed-455e-96f4-f6eb0137a947  NKC: ko2004238880  RERO: 02-A010204880  SUDOC: 086020714  ULAN: 500307464  VcBA: 494/17590  VIAF: 149654738   WorldCat (עם VIAF): 149654738 
תחנת הרכבלית באוניברסיטת חיפה, נובמבר 2021
סטודנטיות באוניברסיטת חיפה - צילום של משה גרוס משנת 1965
ד' באדר

ד' באדר הוא היום הרביעי בחודש השישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הרביעי בחודש השנים עשר 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בד' אדר א' או שבר המצווה שלו חל בשנה פשוטה, היא ברוב השנים פרשת תרומה. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום חמישי פרשת בר המצווה היא פרשת תצוה. עבור ילד שנולד באדר ב' או בשנה פשוטה ובר המצווה חל בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת ויקרא. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחה) פרשת בר המצווה היא פרשת פקודי.
אירועים היסטוריים

ה'ס"ז – קבורתו של מהר"ם מרוטנבורג בבית הקברות היהודי בוורמייזא, כ-14 שנים לאחר שנפטר בהיותו בכלא וקבורתו נאסרה.
ה'תרצ"ד – ראשוני עליית הנוער עלו ארצה ונקלטו בעין חרוד
ה'תרצ"ז – נוסדה חברת מקורות
ה'ת"ש – האוניה "סקריה" של בית"ר הגיעה לחיפה ו-2,400 מעפילים שהיו על סיפונה נעצרו
ה'תש"א – מוצא הצו המורה על הקמת גטו קרקוב
ה'תש"ט – מלחמת העצמאות: תחילת מבצע עובדה, פתיחת הדרך לאילת
ה'תשנ"ב (אדר ב') – סיעות רצ, מפ"ם ושינוי מקימות את מרצ
ה'תשנ"ז (אדר ב') – שבע תלמידות מבית שמש נרצחו באי השלום בנהריים בידי חייל ירדני
נולדו

ה'תרכ"ד (אדר א') – ישראל זנגוויל, סופר יהודי אנגלי ופעיל ציוני (נפטר בה'תרפ"ו)
ה'תרמ"א (אדר א') – הרב משה אוירבך, ממקימי החינוך הדתי המודרני בארץ ישראל, רב בבית המדרש לרבנים בברלין והיסטוריון (נפטר בה'תשל"ו)
ה'תרס"ה (אדר א') – הרב שמואל אליהו טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל (נפטר בה'תשמ"ד)
ה'תש"ו (אדר א') – אמנון דנקנר, עיתונאי, פובליציסט וסופר ישראלי. היה עורך "מעריב" בשנים 2002--2007 (נפטר בה'תשע"ג)
ה'תשכ"ד – שמואל בן עטר, עיתונאי חרדי, סופר, מרצה, ושדרן רדיו
ה'תשמ"ד (אדר א') – הרב איתם הנקין, חוקר תורני, היסטוריון, ומחבר ספרי הלכה. (נרצח בה'תשע"ו)
נפטרו

ד'רס"ו – רב אחאי בר הונא, מחכמי הסבוראים (איגרת רב שרירא גאון)
ה'תצ"א (אדר א') – רבי אליהו מפולדא, מחבר פירוש נודע על התלמוד הירושלמי
ה'תר"ע (אדר א') – אליעזר גורדון, ראש ישיבת טלז ורב העיר טלז (נולד ב-ה'תר"א)
ה'תשמ"ה – יעקב אליאב, איש אצ"ל וממייסדי הלח"י (נולד ב-ה'תרע"ז)
ה'תשנ"ב (אדר ב') – מנחם בגין, ראש הממשלה השישי של מדינת ישראל  (נולד ב-ה'תרע"ג)
ה'תשס"ה (אדר א') – סילביה רפאל, לוחמת מוסד (נולדה ב-ה'תרצ"ז)
ה'תשס"ה – בארי גוראריה, נכדו היחיד של האדמו"ר הריי"צ מחב"ד ליובאוויטש
ג' באדר – ה' באדר
אדר
מאדי ווטרס

ערך זה עוסק במוזיקאי. אם התכוונתם לחברה המתמחה במחקר פיננסי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1913 מיסיסיפי, ארצות הברית
 פטירה:  30 באפריל 1983 (בגיל 70) וסטמונט, ארצות הברית
 שם לידה:  מקינלי מורגנפילד
 שם במה:  Muddy Waters 
 מקום קבורה:  בית העלמין רסטוייל 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1941–1982 (כ־41 שנים)
 סוגה:  בלוז, הבלוז של שיקגו, קאנטרי בלוז, דלתא בלוז, אלקטריק בלוז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מפוחית פה 
 חברת תקליטים:  Aristocrat, צ'ס, Testament
 צאצאים:  מאד מורגנפילד, ביג ביל מורגנפילד 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (1992)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1987) 
 www.muddywaters.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מקינלי מורגנפילד (באנגלית: McKinley Morganfield;‏ 4 באפריל 1913 או 1915 - 30 באפריל 1983), הידוע יותר בשם מאדי ווטרס (Muddy Waters), היה מוזיקאי בלוז אמריקאי. ווטרס נחשב כאב הרוחני של הבלוז של שיקגו וכאחד ממוזיקאי הבלוז הבולטים ביותר בכל הזמנים. ב-2004 נבחר על ידי המגזין רולינג סטון למקום ה-17 ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים.
שנותיו המוקדמות

מורגנפילד נולד ב"פינת ג'אג" - אזור במדינת מיסיסיפי, הסמוך לנהר המיסיסיפי. אמו, ברטה ג'ונס, נפטרה כשהיה בן חמש, ולכן גדל אצל סבתו. הוא קיבל את כינויו כבר בילדותו, כשהירבה לשחק בבוץ. בגיל 13 החל לנגן במפוחית, וכשהיה בן 17 רכש את הגיטרה הראשונה שלו והחל לשיר עם להקת "סאן סימס פור". במקביל, פיתח את יכולת הנגינה בגיטרה והושפע משני אמני בלוז: סאן האוס - שבהשפעתו פיתח ווטרס את הצליל הכבד, היציב והנוקשה; ורוברט ג'ונסון - ממנו קיבל את טכניקת הפריטה של גיטרת הסלייד במקצבים מהירים יותר.
לאחר גיחה לסנט לואיס ב-1940, חזר ווטרס למיסיסיפי וניהל בר בו התקיימו גם הימורים ונגינת מוזיקה (של ווטרס עצמו). ב-1941 הגיע למיסיסיפי, בשליחות ספריית הקונגרס, המוזיקולוג אלן לומקס והקליט את ווטרס. הייתה זו הפעם הראשונה בה הוא שמע את קולו מוקלט. לומקס שלח אל ווטרס גם תקליט עם ההקלטה שלו ודבר זה עודד אותו להאמין ביכולתו להצליח כמוזיקאי.
בשנת 1943 עבר ווטרס מאזור הדלתא לשיקגו במטרה להפוך למוזיקאי מקצועי. הוא התגורר אצל קרוב משפחה, נהג במשאית ביום וניגן במועדונים בלילה. באותה עת, סצנת הבלוז בשיקגו הייתה תחרותית ביותר והמוזיקאי המוביל בה היה ביג ביל ברונזי. ברונזי תרם לקידומו של ווטרס בכך שאפשר לו להופיע לפני הופעותיו. ב-1945 קיבל ווטרס מדודו את הגיטרה החשמלית הראשונה שלו, דבר שסייע לווטרס להתגבר בצליליו על רעש הקהל במועדונים.
לאחר מספר שנות נגינה במועדונים, שכללו גם מספר הקלטות שלא התפרסמו בשעתן, חתם ווטרס בחברת הקלטות קטנה בשם "Aristocrat" (שהפכה מאוחר יותר ל"צ'ס רקורדס") וב-1948 התפרסמו שני סינגלים שלו: "I Can't Be Satisfied" ו-"I Feel Like Going Home", אשר זיכו אותו בפופולריות הולכת וגוברת. בהמשך אותה שנה הוציא את להיטו הגדול, "Rollin' Stone", שהפך לסימן ההיכר שלו.
הצלחה בשנות החמישים

ב-1950 הקליט ווטרס יחד עם הרכב של נגני בלוז מהשורה הראשונה, שכלל מפוחית, גיטרה, גיטרת סלייד, גיטרה בס, תופים ופסנתר, ונחשב לאחד מהרכבי הבלוז הטובים בהיסטוריה. בין להיטיו עם הרכב זה היו "Hoochie Coochie Man" ,"I Just Want To Make Love To You" ו-"I'm Ready", שלושה שירים שכללו מסר מאצ'ואיסטי, שלא היה אופייני לווטרס. מבקר המוזיקה של הרולינג סטון, רוברט פלמר, כתב לאחר שנים, כי להיטים אלו נועדו ליצור לו תדמית ופרסום שיאפשרו לו לפרוץ לתודעה ברחבי ארצות הברית כולה.
דיסקוגרפיה

Muddy Waters Sings Big Bill Broonzy (1960)
Folk Singer (1964)
Brass and the Blues (1966)
Electric Mud (1968)
After the Rain (1969)
Fathers and Sons (1969)
The London Muddy Waters Sessions (1970)
Can't Get No Grindin' (1973)
"Unk" in Funk (1974)
The Muddy Waters Woodstock Album (1975)
Hard Again (1977)
I'm Ready (1978)
King Bee (1981)
ראו גם

ווטרס - מכתש פגיעה שקרוי על שמו
פרטריגון

פרטריגון המכונה תריסתן הדיסקוס (שם מדעי: Paratrygon aiereba) הוא מין יחיד בסוגו של טריגון מהמשפחה הנאוטרופית טריגוני נהרות. טריגון מוזר זה מצוי במימי האמזונאס והאורינוקו, אך קל לבלבל בינו לבין מיני טריגונים אחרים החיים באותו אזור.
מאפיינים

הפרטריגון הוא הרחב שבטריגוני הנהרות (אך לא הכי גדול - הוא קטן מהפוטמוטריגון ברכיורה) והוא מגיע לרוחב של 1.6 מטר בין סנפיריו ומשקלו מגיע ל-110 ק"ג, כשטענות על טריגונים גדולים יותר לא הוכחו. מרבית הטריגונים לא עוברים רוחב של 1.3 מטר. הוא חום עד חום-כהה בצבעו ובעל עיניים קטנות המצויות בחלק העליון של גופו וגופו שטוח עם סנפירי חזה רחבים מאוד. החוטם שלו מזכיר צורת קערה והפה מצוי בחלקו התחתון של הגוף. כמו שאר הטריגונים הוא נושא בזנבו עוקץ בעל ארס היכול לפגוע קשה. הטריגונים מגיעים לבגרות מינית באורך 60 ס"מ בזכרים ו-72 ס"מ בנקבות.
טריגון זה מצוי בעומק יחסי בנהרות רחבים באמריקה כמו באמזונאס. הוא חי על הקרקעית וניזון מדגים, תולעים, סרטנים ועוד חסרי חוליות הקבורים בחול. הטריגונים משריצים צאצאים חיים, בדרך כלל שניים. הצעירים מתחילים את החיים במים רדודים יחסית ובנחלים.
הערות שוליים

↑  פרטריגון באתר הרשימה האדומה של IUCN
זברה

| זברה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Hippomorpha
משפחה:: סוסיים
סוג:: סוס
מינים
 זברה מצויה  זברת גרבי  זברת הרים
שם מדעי
 Hippotigris ‏סמית, 1841

2 פרטים של זברה צ'פמן.
עדר של זברות בפארק הלאומי סרנגטי.
וולטר רוטשילד בכרכרה רתומה לזברות
זברה היא שם כולל לשלושה מינים של פרסתנים השייכים לשני תת-סוגים (Hippotigris וDolichohippus) בסוג סוס. הזברות נפוצות בסוואנות של אפריקה והן רועות בהן בעדרים גדולים לצד אנטילופות הגנו.
הזברות הן הסוסים החיים היחידים שמעולם לא בויתו, אף שזברות אחדות אולפו לשמש להובלת משא.
טקסונומיה

תת-סוג Dolichohippus
זברת גרבי (Equus grevyi) - מצויה בדרום ומזרח אתיופיה, סומליה וצפון קניה.
תת-סוג Hippotigris
זברה מצויה (Equus quagga ) - (גרנט), היא הנפוצה מכולן, מדרום אתיופיה עד לאנגולה ובמזרח דרום אפריקה.
קואגה (Equus quagga quagga) - נכחדה
זברה בורצ'ל (Equus quagga burchellii)
זברה גרנט (Equus quagga boehmi)
זברה מנלס (Equus quagga borensis)
זברת צ'פמן (Equus quagga chapmani)
זברה קראושיי (Equus quagga crawshayi)
זברת הרים (Equus zebra ) - מצויה באנגולה, נמיביה ובדרום אפריקה.
זברת הרים הכף (Equus zebra zebra)
זברת הרים הארטמן (Equus zebra hartmannae)
יש הקוראים גם למין הנכחד סוס הגרמן (Equus simplicidens'), בשם "זברה אמריקאית" או "זברת הגרמן".
בעבר היה נהוג לחשוב כי הקואגה והזברה המצויה הן שני מינים נפרדים. הקואגה קיבלה את השם המדעי Equus quagga, והזברה המצויה קיבלה את השם המדעי Equus burchelli. עד שלהי המאה ה-19 הייתה הקואגה, זברה שהיו לה פסים על ראשה, צווארה וכתפיה בלבד, מצויה בדרום אפריקה, אך היא הושמדה בידי ההולנדים ששלטו במקום. הם החליטו לגדל כבשים באזור המרעה הטבעי שלה, ובראותם את הקואגה אוכלת עשב בשטחם, גמרו אומר להביא להיעלמותה מן העולם. הם צדו אותה גם כדי לאכול את בשרה ולקשט את בתיהם בעורה. הפרט האחרון מת בגן החיות של אמסטרדם ב-1883. מחקר גנטי שנערך בשנים האחרונות במוסד הסמית'סוניאן הוכיח כי הקואגה הייתה תת-מין של הזברה המצויה. מכיוון שהקואגה קיבלה לראשונה שם מדעי, שונה השם המדעי של הזברה המצויה ל-Equus quagga, ושמה המדעי של הקואגה שונה ל-Equus quagga quagga.
תיאור

הזברה המצויה וזברת הרים שייכות לתת-סוג Hippotigris, ואילו זברת גרבי שייכת לתת-סוג Dolichohippus.
הזברה היא פרסתן ממשפחת הסוסיים, אשר שוכנת בסוואנות של אפריקה וחיה בעדר. המאפיין העיקרי בצורתה של הזברה הוא הפסים המרובים (קרוב למאה מכל סוג), המכסים את גופה, בדרך כלל בגוון שחור או חום-אדמדם על רקע לבן. דגם הפספוס הוא ייחודי לכל פרט ופרט במינים השונים. ישנם הבדלים במיני הזברות במבנה ובצורת הפסים. זברת גרבי ניכרת בבטנה הבהירה וחסרת הפסים ובפסים הדקים והמרובים בשאר גופה. לזברת ההרים יש בטן בהירה בלי פסים. הזברה המצויה מפוספסת בכל גופה, גם בגחונה.
עדר הזברות כולל כמה עשרות פרטים. בראש העדר עומד זכר בוגר, חזק ומנוסה המסמן לשאר העדר לנוע או לעצור, באמצעות קולו והתנהגותו. לרוב נמצא עדר הזברות לצד עדרי פרסתנים אחרים כאנטילופות וכגנו ומקבץ גדול שכזה מזמין אליו טורפים בכל שעות היממה. על כן חייב להיות העדר ערני תמיד וזריז למדי כדי להצליח להימלט משיני הטורפים. אויביה העיקריים של הזברה הם האריה האפריקני, הזאב הטלוא והצבוע הנקוד אולם ריצתה (70 קמ"ש) מהירה משלהם.
היריון הנקבה נמשך כשנה. היא ממליטה סייח אחד בלבד, והוא קם על רגליו אחר כמה רגעים ומסוגל להלך לצד אימו. דגם הפסים של גוף האם נטבע מייד במוחו של הסייח הנולד וכך הוא יכול לאתרה תמיד. האם משגיחה עליו תמיד ודואגת שיימצא במרכז העדר, שם הוא פחות חשוף לסכנות. היא גם תגונן עליו אם יותקף בידי טורפים ולא תנטוש אותו אפילו אם יצליחו להורגו, אלא אם תישקף סכנה גם לחייה.
הזברה היא צמחונית וניזונה מעשבים. הזברות נודדות כל חייהן ממקום למקום בתורן אחר מזון. תוחלת חייה של הזברה כ-25 שנים.
הזברה נחשבת לחיית בר מובהקת, אך במקרים נדירים אנשים שחיים באפריקה (כמו הבורים), הצליחו לאלף כמה זברות להובלת עגלות ואף למטרות צבאיות. בעולם המערבי מפורסם הברון רוטשילד השני שלמרכבתו היו רתומות זברות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

3 מיני הזברות: זברה מצויה, זברת גרבי וזברת הרים
סיבות להימצאות הפסים

ישנן כמה תאוריות המנסות להסביר את הימצאות הפסים אצל הזברה:
לכל זברה ישנו דגם פסים ייחודי שמאפשר לסייח לאתר את אימו במקרה הצורך.
זבוב הצה צה מתקשה לעקוץ עיצובים מפוספסים, ומשום כך נבררו הזברות והיו לחיות מפוספסות. לתאוריה זו יש תמיכה בניסויי מעבדה, אך לא תימוכין בתצפיות שדה.
הפסים משמשים את הזברות להסוואה מפני טורפים. לפי התאוריה, בעת המרדף הפסים מקשים על הטורף להבדיל בין זברה אחת לאחרת.
התשובה לשאלה אם פסי הזברה הם לבנים על רקע שחור או שחורים על רקע לבן, נמצאה – פסים בהירים (ולעיתים בטן בהירה) על רקע שחור. לפי תאוריות עדכניות,הפספוס התפתח ממוטציה גנטית שהובילה לחסר בפיגמנטים בכמה מהתאים. עיקר העדויות התומכות בתאוריה זו מצויות במין רביעי שנכחד במאה ה-19 שהיו לו פנים מפוספסות וגב כהה, כמו גם העובדה שמדובר במין שמוצאו באפריקה, אזור שבו חיה בהירה הייתה נכחדת במהירות. השוני במספר הפסים בין המינים נובע, לפי השערות, משלבים שונים בהתפתחות העובר שבהם בא לידי ביטוי הפספוס.
ראו גם

זברואיד
זורס
מי יודע מדוע ולמה לובשת הזברה פיג'מה
הערות שוליים

↑  Prothero D.R, Schoch R. M (2003). Horns, Tusks, and Flippers: .The Evolution of Hoofed Mammals. Johns Hopkins University Press, 220-221
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534263805171  BnF: cb12010574k (data)  GND: 4190555-6  LCCN: sh85149696  NDL: 00575351  NKC: ph543039
צפרדע שיחים בוהקת

| צפרדע שיחים בוהקת> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) .
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
משפחה:: רקופוריים
סוג:: Pseudophilautus
מין:: צפרדע שיחים בוהקת
שם מדעי
 Pseudophilautus stellatus ‏קלארט, 1853

צפרדע שיחים בוהקת (שם מדעי: Pseudophilautus stellatus) היא מין ממשפחת הרקופוריים, האנדמי לסרי לנקה.
הצפרדע התגלתה בשנת 1853 על ידי הזואולוג אדוארד פרדריק קלארט, שמצא אותה באחד מיערות האי. המין היה ידוע מאז רק מתיאורו הכללנ של הזואולוג. הוא אסף פרט אחד והגדירו כמין חדש שלא היה ידוע ומוכר במדע. שלוש שנים לאחר התגלית, אבדו עקבותיה. למרות מאמצים רבים שנעשו בשנים האחרונות לאתרה, היא הוכרזה כדו-חי שנכחד מהטבע. אך בתחילת שנת 2013, 157 שנים לאחר שנעלמה, נתגלתה הצפרדע מחדש.
גודלה נע בין 4 ל-5 ס"מ, צבעה ירוק-ליים עם נקודות שחורות המוקפות בקווים לבנים ועיניה גדולות ומוקפות בפסים צבעוניים.
ראו גם

עגולשון שחור-גחון
הערות שוליים

↑  צפרדע שיחים בוהקת באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  http://www.iucnredlist.org/details/58919/0
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוריים מצויים

| טוריים מצויים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: טוריים
מין:: טוריים מצויים
שם מדעי
 Diplotaxis erucoides ‏קנדול, 1821
טוּרַיִם מְצוּיִים (שם מדעי: Diplotaxis erucoides) הם צמחים חד-שנתיים או דו-שנתיים ממשפחת המצליבים, הנפוצים באזור הים תיכוני. צמח זה זקוף, מסתעף בעיקר מבסיסו וגובהו 15 עד 50 ס"מ, תפרחתו שופעת ופרחיו קטנים (5 עד 8 מ"מ), בצבע לבן ולעיתים רחוקות ורדרד. הפרח כולל 4 עלי גביע, 4 עלי כותרת שאינם קרומיים, ו-6 אבקנים (4 ארוכים ו-2 קצרים). בין בסיסי הזירים ממוקמים 4 צופנים. הפירות הם תרמילים מוארכים וישרים, הנפתחים לשתי קשוות ושני מגורות. הזרעים מסודרים בכל מגורה בשני טורים, תכונה שממנה נגזר שמו העברי והלועזי של הסוג.
טוריים מצויים מאכלסים שדות וצדי דרכים באזור הים תיכוני בישראל ובעולם ולעיתים יוצר מרבדי פריחה מרהיבים. צמח זה נחשב כעשב רע בשדות מעובדים ושדות חקלאיים נטושים ומוזנחים זה מקרוב וגם נחשב צמח צוף מעולה. הפריחה נמשכת מאמצע דצמבר עד תחילת יוני ושיאה בין פברואר למאי.
בית גדול ותפוצה

תחום תפוצתו הטבעי של טוריים מצויים משתרע מאזור הים התיכון דרך סודן אל אתיופיה ועד למערב איראן. הוא גדל בעיקר בבתי גידול בעלי אקלים ממוזג.
בישראל הוא גדל כמעט בכל האזורים הים תיכונים ובאזורי ספר בצפון וישראל ובמרכזה.
טוריים מצויים כוללים שלושה תת-מינים:
תת-מין טיפוסי (D. erucoides subsp. erucoides): תפוצתו הטבעית חופפת את תחום התפוצה הכללי של המין כולו. תת-מין זה תואר לראשונה למדע בשנת 1821.
תת-מין ארוך תרמילים (D. erucoides subsp. longisiliqua): גדל באזורים סובטרופיים באלג'יריה ובמרוקו. תת-מין זה תואר לראשונה למדע בשנת 1981.
תת-מין קוסני (D. erucoides subsp. cossoniana): גדל באזורים סובטרופיים באלג'יריה. תת-מין זה תואר לראשונה למדע בשנת 1991.
מורפולוגיה

הגבעולים זקופים, מסתעפים בעיקר מהבסיס ונושאים שערות פזורות ודי מהודקות שעולות מגבשושים.
העלים מסורגים, חסרי לוואים ומאופיינים בטעם חרדל, תכונה אופיינית למשפחת המצליבים.
העלים התחתונים, שמרוכזים בבסיס הצמח, גדולים, מאורכים ( 5 עד 15 ס"מ), מתחדדים לפטוטרת או יושבים ומאונים עמוקות באופן לא סדיר, לפעמים כמעט תמימים. עלי הגבעול קטנים יותר, מוארכים-אזמליים עד מלבניים-סרגליים, שסועים או כמעט שלמים. הפטוטרות שעירות בדרך כלל, אורכן 0.5 ס"מ ומתארכות בשלבי הפרי.
התפרחת מסוג אשכול, והיא כמו הפרחים חסרי חפים. הם ערוכים בקצות הגבעולים ורובם חונטים פרי, כך שהגבעול מתחת לפרחים הפתוחים מלא בתרמילים.
הפרחים דו-מיניים, בעלי סימטריה רדיאלית, וגדולים יחסית (5 עד 8 מ"מ) ובולטים על פי רוב. צבע הכותרת לבן, ולעיתים רחוקות ורדרד או עם כתמים סגולים על רקע לבן.
הגביע בעל 4 עלי גביע זקופים-פרושים, שאורכם נע בין 4 ל-8 מ"מ (לעיתים רחוקות קצרים יותר). לעיתים עלי הגביע בעלי גוון צבעוני. הם ערוכים בשני דורים, לסירוגין בין עלי הכותרת. שני עלי הגביע הפנימיים ארוכים יותר מהחיצוניים, ובסיסם דמוי כיס עדין.
הכותרת בעלת 4 עלי כותרת מפורדים, שלרוב פרושים ופתוחים, ואורכם כמעט פי שניים מעלי הגביע. כל עלה כותרת מחולק לטרף רחב וציפורן קצרה. הטרף דמויי ביצה הפוכה-אליפטיות, מורחב ונעשה צר לציפורן באופן פתאומי לציפורן. צבע עלי הכותרת לבן, ולעיתים רחוקות ורדרד או עם כתמים סגולים על רקע לבן וללא עורקים בולטים בצבעם.
האבקנים שמספרם 6, מפורדים, מסודרים בשני דורים. בדור הפנימי מצויים 4 אבקנים ארוכים ובדור הפנימי, 2 אבקנים קצרים יותר. בין בסיסי הזירים מצויים צופנים.
השחלה עילית, בת 2 עלי שחלה מאוחים, עמוד השחלה אחד קצר 2 עד 6 מ"מ. הצלקת בת שתי אונות ברורות. עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים מאוחים מתחת לשחלה כל אחד לחוד.
השליות דופניות. המחיצה המדומה העוברת משליה אחת לרעותה חוצה את השחלה לשתי מגורות.
הצופנים 4, (בלוטות המפרישות צוף) הם צופני מצעית טבעתיים, הם מצויים על פני המצעית בין בסיסי האבקנים. הם ניכרים בצבעם הכהה ודומים לבלוטות צהובות שצורתן ומספרן שונים אצל סוגים שונים. מספר הצופנים בסוג טוריים כאמור הם 4, מהם שני האמצעים גדולים וגלילים והצדדים קטנים יותר ודמוי כרית.
הפירות הם תרמילים מוארכים וישרים, פחוסים מהצדדים, זקופים-פרושים, אורכם 2 עד 6 ס"מ ובעלי מחיצה ברורה בין שתי המגורות. הם נפתחים בהבשלה באמצעות 2 קשוות מבסיסיהם לכל אורכן. הפירות הם תרמילים מוארכים וישרים, הנפתחים לשתי קשוות ושני מגורות. הזרעים מסודרים בכל מגורה בשני טורים, תכונה שממנה נגזר שמו העברי והלועזי של הסוג.
עוקץ הפרי קצר שבבסיס הפרי קצר בהרבה מגוף הפרי, והמקור חסר הזרעים שבקודקוד באורך 2 עד 6 מ"מ ואורכו גדול מרוחב הפרי או שווה לו. הקשוות נפוחות וצבוטות לסירוגין לאורכן.
הזרעים זעירים וערוכים על פי רוב בשני טורים בכל מגורה. הזרעים כפופי עובר ומחוסרי אנדוספרם. השורשון בחלקו האחד של הזרע, ואילו הפסיגים בחלקו האחר. קליפת הזרע מכילה מוּצִילַגִים (רירים) התופחים עם הרטבת הזרעים.
תמונות

פרח של טוריים מצויים