רפאל הלפרין
קריירה

בגיל 19 החל לעסוק בפיתוח גוף. לאחר שנתיים של לימוד עצמי בארץ ישראל נסע בשנת 1947 לאמסטרדם, לפראג ולפריז, שם הופיע לראשונה, ומשם לסבב הופעות באנטוורפן. חזר לארץ ובמלחמת העצמאות התגייס, אך כעבור כמה חודשים קיבל שחרור מיוחד כדי להמשיך בהשתלמותו. ב-1948 נסע להתאמן בפנסילבניה ובניו יורק, שם הרבה להופיע בטלוויזיה[דרוש מקור].
ב-1949 שב לישראל עם ציוד להקמת מכוני כושר. הקים את "מכון שמשון" שהיה בעל כמה סניפים, ועוד כתריסר מכונים על ידי תלמידיו ובהדרכתו.
ב-1950 יזם את תחרות "מר ישראל", ואף זכה בה בעצמו.
בשנת 1952 החל לעסוק בהיאבקות מקצועית בארצות הברית ובקנדה. הלפרין התאבק במסגרת הארגון "Capitol Wrestling Corporation" (לימים WWE) של וינס מקמהן האב. למרות טענותיו בעיתונות, הלפרין השתתף בקרבות מבוימים, בהם גילם את "היהודי הגיבור" מול מתאבקים אשר גילמו דמויות "רעות" (למשל, נאצים). בין סמליו של הלפרין היו תחתוני היאבקות ומגפי היאבקות עם מגן דוד. לדבריו, אחד המניעים שדחפו אותו להיות מתאבק היה אנטישמי שהכה אותו כשהיה ילד באוסטריה. בשנת 1955 החל להציג את עצמו בישראל כ"אלוף העולם בהיאבקות", וכך הוא מוצג בכתבות אודותיו עד היום, זאת למרות שמעולם לא התמודד על תואר זה. במסגרת הקריירה שלו ביקר באיראן של תקופת השאה מוחמד רזא שאה פהלווי ונפגש עמו, ולפי ספרו נהיה חבר של כבוד באחים המוסלמים. ב-1956 התאבק בדרום אפריקה, שם התפרסם כששהה בכלוב עם זוג אריות במשך חמש דקות, וקיבל על כך במתנה גור אריות.
בשנת 1956 היה חלוץ בהקמת קייטנות ספורט בשם "קייטנת שמשון" שזכתה בשעתו להצלחה גדולה יחסית. באותה שנה הקים את רשת מכוני הכושר וההרזיה "טרקלין ונוס" וכן הרחיב את פעילות "מכון שמשון", שהיה המכון הראשון בישראל לפיתוח הגוף, בתל אביב. השתתף כשחקן בסרט "טבריה".
בשנת 1957 הקים חברת יצוא לאפריקה בשם "אפיסקו". בשהותו באפריקה התיידד עם היילה סלאסי, קיסר אתיופיה.
בשנת 1958 הקים בארצות הברית, יחד עם תשעה בעלי מניות נוספים, חברה בשם "אמריקאן אוברסיז פוד סנטרס", שמטרתה לנהל בישראל רשת של בתי-קפה ומסעדות כשרים. בסוף 1958 פתחה הרשת את קפה "ניו-יורק" ברחוב דיזנגוף בתל אביב, בניהולו של הלפרין. בשנת 1961 מכר הלפרין את ציודה של המסעדה, ועקב כך הורשע בשנת 1965 במכירת ציוד המסעדה ללא רשות בעלי המניות ובהשמטת רישום מכירה זו מספרי החשבונות של המסעדה. בערעור שהגיש לבית המשפט העליון זוכה מחלק מהאישומים, ועונשו הופחת לשנה מאסר על תנאי וקנס של 4,000 לירות.
בשנת 1960 יזם הקמת בית מלון בשם "אקסודוס" על חוף לידו בטבריה, לשם כך גייס משקיעים מארצות הברית ומשרד התיירות אף החליט לתת הלוואה על סך מיליון וחצי ל"י לצורך הקמת המלון. הלפרין לא הצליח לעמוד בהתחייבויותיו והמיזם בוטל בסוף 1961.
בשנת 1961, לאחר 17 שנות נישואין, נפרד מאשתו, ונישא באותה שנה לברטינה (ברטי), ילידת בריסל (נפטרה בה'תש"ף), ולזוג נולדו שבעה ילדים.
בשנת 1963 פתח את מסעדת "ברטי", כשם אשתו השנייה, ברחוב בן-יהודה בתל אביב. על מעשיו במסעדה זו אמר בג"ץ, בעקבות עתירה שהגיש הלפרין: "העותרים גילו עזות מצח בלתי רגילה במעשיהם הבלתי חוקיים. הם הפרו וחזרו והפרו את חוקי הבנייה".
ב-1965 התמודד בבחירות לראשות עיריית תל אביב, בראש רשימה שנקראה "שינוי" (אינה קשורה למפלגת שינוי), אך זכה ב-662 קולות בלבד.
בשנת 1967 עמד לדין בבית משפט השלום בתל אביב, לאחר שבאירוע היאבקות מקצועית שקיים ב-18 ביוני 1966 באצטדיון בלומפילד, ביקש ממתאבק אחר, לו ניתן השם "ראש הברזל" "אחמד פואד", "לתקוף" אותו לאחר הקרבות (כדי לקדם את האירוע הבא), מעשה שגרם להתנפלות הקהל על המתאבק "הערבי", עד שהמשטרה נאלצה לפזר את ההמון בגז מדמיע. בכתב האישום נאשם הלפרין ב"עשיית מעשה העלול לגרום להיזק ציבורי והתנהגות במקום ציבורי העלולה לגרום להפרת השלום". לתשומת לב רבה זכה "ניצחונו" ב-20 בספטמבר 1973 על המתאבק "הנמר הירדני" "אבו ענתר" בהיכל הספורט יד אליהו. הלפרין מעולם לא הודה כי הקרבות היו מבוימים.
בשנת 1969 היה הראשון בישראל שהפעיל עסק לשטיפת מכוניות אוטומטית בשם "רחץ וסע", במתחם הבורסה ברמת גן.
בשנות ה-70 למד הלפרין קראטה ואמנויות לחימה שונות במזרח הרחוק, באוקינאווה, ובעיקר ביפן, שם לטענתו קיבל דרגת דאן 5 ואת התואר שיהאן. במלחמת יום הכיפורים ולאחריה ערך מעל מאה הופעות קראטה בהתנדבות בפני חיילים והפגין את "כוחו" בשבירת אבנים.