stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי הדר
ביוגרפיה

הדר נולד בתל אביב, למד בגימנסיה העברית "הרצליה" והצטרף לארגון ההגנה בגיל 15. שירת במשטרת היישובים העבריים ובמלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקה בגדוד 51 של חטיבת גבעתי. ב-1952 סיים לימודי כלכלה ומשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1955 סיים לימודי מוסמך במשפטים באוניברסיטה העברית. התמחה אצל השופט שמעון אגרנט בבית המשפט העליון. בזמן הלימודים יצא לקורס מפקדי פלוגות וקיבל דרגת סרן.
ב-1956 חזר לשירות קבע בצה"ל, סיים קורס מג"דים ושירת כתובע צבאי בעזה בתקופת מלחמת סיני וכתובע בבית הדין המיוחד למניעת הסתננות. שירת כסנגור בחיל האוויר, רמ"ד הדרכה, וסנגור ראשי בפיקוד הדרום ובגייסות השריון. ב-1963 הועלה לדרגת סגן-אלוף.
ב-1966 יצא ללימודי דוקטורט במשפט בינלאומי באוניברסיטת לונדון, עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושאי הגנת רכוש פרטי בזמן מלחמה. עם סיום הלימודים מונה ב-1 בספטמבר 1968 לפרקליט הצבאי הראשי בדרגת אלוף-משנה. ביוני 1973 השתחרר משירות הקבע.
לאחר שחרורו היה שותף במשרד עורכי דין יחד עם בכירים נוספים מהפרקליטות הצבאית בדימוס. ב-1981 שימש סנגורו של עיזאת נאפסו, קצין מודיעין בצה"ל ממוצא צ'רקסי, שהואשם והורשע בריגול.
הדר נפטר ב-28 ביולי 2021.
הערות שוליים

↑  צבי הדר: מודעת אבל באתר "אבלים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520608105171  ISNI: 0000 0000 2768 7448  LCCN: n87872224  VIAF: 72918752   WorldCat (עם VIAF): 72918752
פרידריך לודוויג יאן

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1778 Lanz, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  15 באוקטובר 1853 (בגיל 75) Freyburg, ממלכת פרוסיה 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  סקסוניה-אנהלט 
 השכלה:  אוניברסיטת גרייפסוואלד 
 תפקיד:  חבר האספה הלאומית של פרנקפורט 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הספורט הגרמני 
 
סוס סמוכות באולימפיאדת אתונה (1896)
פרידריך לודוויג יאן (בגרמנית: Friedrich Ludwig Jahn;‏ 11 באוגוסט 1778 – 15 באוקטובר 1852) היה איש חינוך ואידאולוג לאומני פרוסי. אבי התעמלות המכשירים המודרנית שנחשב לאחד ממבשרי הנאציזם.
תולדות חייו

נולד בלנץ שבמדינת ברנדנבורג. למד תאולוגיה ופילולוגיה באוניברסיטאות האלה, גטינגן וגרייפסוואלד. בשנת 1806 הצטרף לצבא הפרוסי שלחם במלחמות נפוליאון.
ב-1809 השתקע בברלין והיה למורה בגימנסיה. בתפקידו זה ראה לעצמו שליחות לקומם את העם הגרמני מן ההשפלה שספג כתוצאה מכניסת צבא נפוליאון לברלין, על ידי שימוש בפעילות גופנית בכלל והתעמלות בפרט על מנת לשפר את כוחם וביטחונם העצמי של המתעמלים והעלאת המורל של בני ארצו בדרך לשחרור הלאומי. הוא הרצה, כתב ספרים, המציא את מכשירי ההתעמלות וכמה מהתרגילים הבסיסים על גביהם, במטרה להפוך את האימון למדעי ויעיל ככל האפשר. בין המצאותיו: הקורה, המתח, המקבילים וסוס הסמוכות.
ב-1811 פתח בברלין את מגרש ההתעמלות הפתוח הראשון (Turnplatz) וייסד את ההתאחדות להתעמלות (Turnverein). המקצוע החדש צבר תאוצה במהירות רבה וכבש את הגימנסיות בשילוב של הערצת הגוף ויכולותיו, משמעת אימונים קשוחה וגאווה לאומנית.
ב-1813 השתתף ביצירת ליצו פרייקור (Lützowsches Freikorps), יחידת מתנדבים של צבא פרוסיה במהלכן של המלחמות הנפוליאוניות, שהתייחדה בכך ששילבה חיילים מכל רחבי גרמניה ולא מפרוסיה לבדה והיוותה כר לאחדות לאומית גרמנית. הוא פיקד על גדוד של היחידה. לאחר מכן שב לברלין וגיבש את אחוות הסטודנטים הראשונה באוניברסיטת יינה.
ב-1819 הסתכסך עם השלטון, מגרש ההתעמלות שלו נסגר והוא הושלך לכלא. ב-1825 הומתק עונשו והוא שוחרר בתנאי שלא יתגורר בברלין או בסביבתה. לפיכך חי בפרייבורג.
ב-1840 עוטר על ידי ממשלת פרוסיה בעיטור צלב הברזל על גילוי אומץ בקרב. ב-1848 נבחר על ידי מחוז נאומברג כציר באספה הלאומית של פרנקפורט.
השפעתו, גם לאחר מותו, על הספורט הגרמני והוראתו הייתה עצומה. בהשראתו הוקמו ברחבי העולם הדובר גרמנית מאות אגודות התעמלות, רבות מהן נקראו על שמו. באולימפיאדת אתונה, הראשונה בזמנים המודרניים, זכו המתעמלים הגרמנים ברוב המדליות.
בין המושפעים מתורתו בדבר החיוב של ההתעמלות כדרך להבראת העם היה גם מקס נורדאו, אבי רעיון "יהדות השרירים".
על שמו נקראת קבוצת הכדורגל יאן רגנסבורג.
מבשר הנאציזם

מרכז הטפתו של יאן הייתה פיתוח הגוף באמצעות תרגילי התעמלות כחלק וכסמל של הערכים הלאומיים הגרמניים. מי שאינם מטפחים את גופם ואינם רואים בהתעמלות ערך, אינם גרמנים. אחת מאמרותיו הידועות היא "פולנים, צרפתים, כמרים, אריסטוקרטים ויהודים הם הקללה של גרמניה". יאן היה מבין מארגניו של פסטיבל ורטבורג (Wartburg Festival;‏ 1871), בשיאו ארגנו סטודנטים מאוניברסיטת יינה שריפת ספרים גרמניים שהיללו את המהפכה הצרפתית.
בשנת 1941 נקב החוקר פטר ויירק (Viereck) בספרו Metapolitics: The Roots of the Nazi Mind ("מטה-פוליטיקה: שרשי הלך-הרוח הנאצי") בשמו של יאן כאב-המייסד הרוחני העיקרי של הנאציזם, וטען שהרומנטיקה והאנטישמיות שלו השפיעו על ריכרד וגנר ועל הנאציזם בעת התפתחותו.
כתביו

העשרת אוצר המילים בשפה הגרמנית הגבוהה (לייפציג, 1806) - Bereicherung des hochdeutschen Sprachschatzes
האופי הגרמני הלאומי (ליבק, 1810) - Deutsches Volksthum
ההתעמלות הגרמנית (ברלין, 1816) - Die Deutsche Turnkunst
מימוש האופי הלאומי הגרמני (1833) - Merke zum deutschen Volksthum
הגנה עצמית (הצדקה) (לייפציג, 1863) - (Selbstvertheidigung (Vindication
הערות שוליים

↑  Hans Kundnani, Real and imaginary new Jews
↑  אנשיל פפר, משטר אימונים, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263243805171  PLWABN: 9810633028605606  BnF: cb13014309p (data)  GND: 118556622  ISNI: 0000 0001 2135 843X  LCCN: n81002823  NKC: xx0100433  NLG: 140765  NTA: 067645259  SELIBR: 191399  SNAC: w6fv14xm  SUDOC: 067119948  Trove: 1111419  VcBA: 495/181684  VIAF: 61680798   WorldCat (עם VIAF): 61680798
פסטיבל הפולק של ניופורט

סמל הפסטיבל בשנות ה-2000
הבמה המרכזית, 2015
פיט סיגר בחגיגות 50 שנה לפסטיבל ב-2009
פסטיבל הפולק של ניופורט (באנגלית: Newport Folk Festival) הוא פסטיבל המוקדש למוזיקת פולק אמריקאית, המתקיים מדי קיץ (בחודש יולי) בעיר ניופורט שברוד איילנד, ארצות הברית. הפסטיבל נוסד ב-1959 ומתקיים עד היום. זהו אחד מפסטיבלי המוזיקה הפעילים הוותיקים בעולם (פסטיבל הג'אז של ניופורט קדם לו בחמש שנים).
ייסוד הפסטיבל

את הפסטיבל ייסד ג'ורג' ויין (אנ'), מייסדו של פסטיבל הג'אז של ניופורט. כוונתו המקורית הייתה לייחד במסגרת פסטיבל הג'אז של 1959 אחר-צהריים יחיד שיוקדש לפולק ובו יופיעו אודטה, פיט סיגר והוויברז. לאור התלהבות הקהל מהיוזמה, התברר שלא די באחר-צהריים אחד. כיוון שויין לא היה בקיא מספיק בסצנת הפולק, הזמין את אמרגנה של אודטה, אל גרוסמן, לסייע לו ביצירה ושיבוץ של רשימת משתתפים ("ליינ-אפ") לפסטיבל סוף-שבוע שיתקיים ב-11 ביולי 1959. פיט סיגר צורף אף הוא לצוות ההקמה.
בפסטיבל הופיעו מספר זמרים והרכבים מניו יורק וסן פרנסיסקו; אך ההופעה החשובה ביותר הייתה הופעת הבכורה של זמרת בת 18 - ג'ואן באאז.
הפסטיבל שב ב-1960 לשלושה ימים, והתרכז בהופעות מוזיקת-עם מגוונות מרחבי העולם. את ישראל ייצגה בפסטיבל הזמרת גאולה גיל והתקיימו בו גם הופעות מאירלנד, סקוטלנד, ספרד ואפריקה (בישראל הוא נקרא אז "פסטיבל הפולקלור") מארצות הברית הופיעו תאודור ביקל, ג'ון לי הוקר ואחרים, אך הוא עדיין ניצב בצילו של פסטיבל הג'אז של ניופורט, שריכז קהל רב יותר ואמנים מרכזיים יותר (בראשם מאדי ווטרס).
ב-1961 ו-1962 לא התקיים הפסטיבל.
1965 – 1969

החל מ-1962 נוצר קשר בין פיט סיגר וקהילת הפולק לבין התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. בפסטיבל של 1963 הופיעה במסגרת הפסטיבל להקת גוספל, ה-Freedom Singers, ששרה שירים בעלי מסרים פוליטיים של שחרור ונגד חוקי ג'ים קרואו. ג'ון באאז הצטרפה לזמרי Freedom Singers ויחד עם כ-600 איש מן הקהל צעדו בצעדת מחאה החוצות ניופורט, על מנת לעורר מודעות לקראת המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות. הפסטיבל נחתם בהופעה של בוב דילן, שהוכתר על ידי פיט סיגר כ"קולו של הדור", יחד עם להקת פיטר, פול ומרי. שני השירים שחתמו את הפסטיבל היו המנוני התנועה לזכויות האזרח, Blowin' in the Wind (דילן ופיטר, פול ומרי) ו-We Shall Overcome (כל משתתפי המופע).
באותה שנה התארח בפסטיבל זמר בלוז שנשכח ונחשב לאבוד ואנונימי - מיסיסיפי ג'ון הארט, הופעתו התקבלה בחום רב והובילה להחייאת הקריירה של ג'ון הארט, שלאחר שנמוג מהזיכרון לאחר השפל הגדול, עבד כפועל חקלאי. עוד הופיעו בשנה זו ג'ודי קולינס, רמבלינג ג'ק אליוט, דייב ואן רונק, ג'ון לי הוקר, רברנד גרי דייוויס, לייטנינג הופקינס ועוד.
"מלך הפסטיבל" בשנים אלה היה בוב דילן. הופעתו ב-1963 לבדו וב-1964 עם ג'ואן באאז היו שיאי הפסטיבל. ככל זמרי הפולק באותה עת, שמר דילן על הופעה אקוסטית. ב-1964 הופיעו גם חוזה פליסיאנו, ג'וני קאש והסטייפל סינגרס.
ב-25 ביולי 1965 עלה דילן להופעה המרכזית של הפסטיבל באותה שנה. אלא שהוא עלה עם גיטרה חשמלית ובליווי להקת רוקנ'רול שכללה את מייק בלומפילד, פול באטרפילד ואל קופר. הופעה זו הייתה שנויה במחלוקת. רבים, בהם פיט סיגר, ראו בה "בגידה" של דילן בפולק ודרשו להפסיק אותה לאלתר או לכל הפחות לנתק את זרם החשמל. דילן לא שב לנגן בניופורט עד 2002. ב-1965 הופיעו בפסטיבל דונובן, גורדון לייטפוט, ממפיס סלים, וילי דיקסון ועוד.
ב-1966 הופיעו בפסטיבל אמני רוקנרול כצ'אק ברי וריצ'י הייבנס ודלתא בלוז כבוקה וייט. ב-1967 הופיעו בפסטיבל ג'וני מיטשל ולאונרד כהן, מאדי ווטרס, ארלו גאת'רי, ג'ניס איאן, מייבל סטייפלס ועוד. ב-1968 היה הפסטיבל ברוח רוקנרולית אף יותר עם הופעות של ג'ניס ג'ופלין וה- Big Brother and the Holding Company, באדי גאי, ריצ'י הייבנס, בי בי קינג, טים באקלי והיו גם הופעות של מוזיקה "שורשית" יותר כאמן בלוז נוסף שכמעט נשכח - מיסיסיפי פרד מקדואל. ב-1969 הציג ג'וני קש את ג'ון קרטר וקריס קריסטופרסון; עוד הופיעו באותה שנה קארל פרקינס, ביג מאמא ת'ורנטון, האחים אברלי, ואן מוריסון וג'יימס טיילור שהופעתו הופסקה.
עקב קשיים כלכליים ותחושה של חוסר יכולת להשתלט על הקהל, הפסיק ג'ורג' ויין את קיומם של שני פסטיבלי ניופורט, הן פסטיבל הג'אז (שחודש ב-1981) והן פסטיבל הפולק (שחודש ב-1985).
1985 ואילך

הפסטיבל החל שוב כפסטיבל פולק שורשי והתמקד מחדש בנגינה אקוסטית ושילוב של בלוז, קאנטרי ופולק. בין המופיעים בשנים הראשונות לאחר חידושו נמנו בילי בראג, אודטה, בוני רייט, ארלו גאת'רי, ג'ואן באאז, ד"ר ג'ון, ריי קודר, אמילו האריס ועוד. נוסף על כך שובצו הופעות של מוזיקת עולם כלהקת לוס לובוס והלהקה הדרום אפריקאית Ladysmith Black Mambazo (שליוותה את פול סיימון בתקליטו גרייסלנד).
ב-1991 הופיעו על במת הפסטיבל סוזן וגה ורנדי ניומן. ב-1992 ו-1993 הופיעה להקת הבנד וכן פיטר, פול ומרי וג'ון באאז. ב-1996 הופיעו ג'ואן ארמטריידינג, מישל שוקד וסוזן וגה. ב-1997 שבו ג'יימס טיילור וג'ואן באאז להופיע בפסטיבל וכן הופיעה רוזאנה קאש, בתו של ג'וני קאש. ב-1998 הופיעו לוסינדה ויליאמס וריקי לי ג'ונס.
ב-2002 שב בוב דילן להופיע בפסטיבל, לראשונה מאז 1965, והעניק לפסטיבל תנופה מחודשת לאחר מספר שנים של דשדוש כלכלי. ב-2004 התארחו בפסטיבל קרוסבי, סטילס ונאש וכן לבון הלם. ב-2005 ביצעה להקת הפיקסיז לראשונה הופעה אקוסטית. גם אלביס קוסטלו הופיע בפסטיבל באותה שנה. ב-2007 הופיעו להקת האחים אולמן ולינדה רונסטאדט.
ב-2011 הוחלט לצמצם את הפסטיבל ליומיים, עם תנאים בסיסיים ותשלום נמוך לאמנים המופיעים, פורמט שהוכיח עצמו כמשתלם. הפסטיבל מתמקד בשיתופי פעולה בין-דוריים, ובמתן במה ללהקות מוכרות פחות או בתחילת דרכן ומושך קהל רב.
בשנת 2015, לכבוד חגיגות חמישים שנה ל"התחשמלות" של דילן, בוצעו שירי אותה הופעה על ידי מגוון אמנים בשם 65 Revisited. בשנה זו אף החלה המסורת לשבץ בתוכנית הפסטיבל הופעת הפתעה של אמן שאינו רשום בתוכנית הרשמית. ב-2015 היה זה ג'יימס טיילור, ב-2016 קריס קריסטופרסון, ב-2017 רוג'ר ווטרס, ב-2018 ממפורד אנד סאנז וב-2019 דולי פרטון.
הערות שוליים

↑  פסטיבל הפולקלור ניופורט 1960 - אריך נגן
↑  Come you masters of war, הגרדיאן
↑  Bob Dylan’s 1965 electric set at Newport Folk Festival revisited
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012438676505171  GND: 5065330-1  LCCN: no96014799  MusicBrainz: 62a5464c-af02-4e98-8f6c-90c1cf521953  MusicBrainz: bfa50f04-4945-424f-9198-3b7c3df30616  VIAF: 141513095   WorldCat (עם VIAF): 141513095
פנאיוטיס ואסילופולוס

פנאיוטיס "פאנוס" ואסילופולוס (ביוונית: Παναγιώτης Βασιλόπουλος; נולד ב-8 בפברואר 1984 באתונה) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל יווני ששיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד.
קריירה

ואסילופולוס החל את הקריירה שלו בקבוצת היראקליס פירגו מהליגה הרביעית ביוון בשנת 1998, ושיחק בה במשך שלוש שנים.
ב-2001 עבר לפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית, והחל בה את הקריירה המקצוענית שלו. בעונתו הראשונה בפאוק מיעט ואסילופולוס לשחק, אך בשנים שלאחר מכן הפך לאחד מהשחקנים החשובים בקבוצתו. הוא פיתח בפאוק שותפות מוצלחת יחד עם הגארד קוסטאס וסיליאדיס והפורוורד לוקאס מברוקפלידיס שכונתה "השלישייה האגדית", והצטיין במשחק ההגנה. באותה תקופה הוא ביסס את מעמדו בנבחרת יוון עד גיל 21.
בקיץ 2005 חתם ואסילופולוס באולימפיאקוס. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2005/2006, הגיעה הקבוצה לראשונה מזה ארבע שנים לגמר פלייאוף הליגה היוונית, בו הפסידה לפנאתינאיקוס. בעונה זו שיחק לראשונה במסגרת היורוליג, והעפיל עם קבוצתו עד לרבע הגמר לאחר שקלע 7.2 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2006/2007 הוא שיפר את יכולתו מהעונה הקודמת, והעפיל עם אולימפיאקוס פעם נוספת לגמר הליגה היוונית ולרבע גמר היורוליג.
בעונת 2008/2009 סיימו ואסילופולוס וקבוצתו לראשונה במקום הראשון בעונה הסדירה בליגה היוונית, אך הפסידו שוב בגמר לפנאתינאיקוס. הוא אף העפיל עמה לראשונה בקריירה שלו לפיינל פור היורוליג, לאחר ניצחון על ריאל מדריד ברבע הגמר. הוא קלע 4.5 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג בעונה זו. בעונת 2009/2010 זכה עם אולימפיאקוס בגביע היווני.
נבחרת לאומית

ואסילופולוס שיחק בנבחרות הצעירות השונות של יוון. הוא זכה במדליות ארד באליפות אירופה עד גיל 18 ב-2002 ובאליפות אירופה עד גיל 19 ב-2003, וכן שיחק עם הנבחרת הצעירה של יוון באליפויות אירופה עד גיל 20 ועד גיל 21.
בשנת 2005 שיחק ואסילופולוס לראשונה עבור הנבחרת הלאומית של יוון באליפות אירופה בכדורסל. הוא זכה עם נבחרתו במדליית הזהב, אך בשל גילו הצעיר כמעט ולא קיבל דקות משחק בטורניר זה. באליפות העולם בכדורסל בספטמבר 2006 הוא הפך לשחקן חשוב יותר בנבחרת, והיה שותף לזכייתה במדליית הכסף.
ואסילופולוס השתתף עם נבחרת יוון גם באליפות אירופה 2007, והיה שותף להצלחה נוספת שלה - הגעה לחצי הגמר וזכייה בכרטיס לטורניר הקדם-אולימפי, תוך שהוא קולע 3.4 נקודות למשחק.
בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג 2008, אליה הצליחה יוון להגיע מהטורניר הקדם-אולימפי, קלע ואסילופולוס 7 נקודות בממוצע למשחק. הוא העפיל עם נבחרתו לרבע גמר הטורניר האולימפי, וסיים עמה במקום החמישי.
בנוסף, זכה ואסילופולוס ארבע פעמים רצופות עם נבחרת יוון בטורניר אקרופוליס, בשנים 2005–2008.
סגנון משחק

ואסילופולוס מסוגל לשחק הן בעמדת הפאוור פורוורד והן בעמדת הסמול פורוורד ולעיתים אף כגארד, ובעל יכולות בהתקפה ובהגנה. הוא מצטיין במשחק מתחת לסל - בלקיחת ריבאונדים ובחסימות, וכן בעל יכולת מסירה טובה ויכולת טובה בזריקות מטווח שלוש הנקודות.
ואסילופולוס נחשב גם לשחקן בעל יכולת אתלטית טובה, ולשחקן הגנה שנצמד ליריביו ומקשה עליהם מאוד. בעקבות זאת, הוא נחשב לאחד משחקני ההגנה המועילים ביותר באירופה, וגורר השוואות לשחקן העבר יורגוס סיגלאס.
פנאיוטיס רטסוס

פנאיוטיס רטסוס (ביוונית: Παναγιώτης Ρέτσος, באנגלית: Panagiotis Retsos, נולד ב-9 באוגוסט 1998 ביוהאנסבורג שבדרום אפריקה) הוא כדורגלן יווני המשחק באולימפיאקוס ובנבחרת יוון בעמדת הבלם.
רטסוס נודע במשחק הראש שלו ובתרומתו הגדולה להתקפה על אף היותו שחקן הגנה.
קריירת מועדונים > אולימפיאקוס

רטסוס נולד ביוהנסבורג להורים יוונים. כילד וכנער שיחק באולימפיאקוס, ובקיץ 2016 הועלה לקבוצה הבוגרת על ידי מאמנו ויקטור סאנצ'ס. הופעת הבכורה של רטסוס בקבוצה הבכירה של אולימפיאקוס הייתה בפלייאוף העלייה לליגה האירופית מול ארוקה. עד לסיום עונת 2016/17 ערך רטסוס 18 הופעות והבקיע שני שערי ליגה במדי אולימפיאקוס, וזכה עמה באליפות ליגת העל היוונית, בעונה בה ספגה הקבוצה 16 שערי ליגה בלבד. רטסוס ואולימפיאקוס הגיעו באותה עונה לשמינית גמר הליגה האירופית, שם הודחו על ידי בשיקטש. באותה עונה, בפברואר 2017, במשחק הגביע מול אטרומיטוס, שימש רטסוס כקפטן, והיה לקפטן הצעיר ביותר של הקבוצה אי פעם, בגיל 18 שנים, חמישה חודשים ושלושים יום. יכולתו הטובה של רטסוס בעונה זו משכה התעניינות ממועדונים רבים.
קריירת מועדונים > באייר לברקוזן

את עונת 2017/18 פתח רטסוס באולימפיאקוס, ובאוגוסט 2017 נמכר לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה תמורת 15.75 מיליון לירה שטרלינג, וחתם על חוזה בקבוצה לחמש שנים. בספטמבר 2017 ערך רטסוס את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בניצחון 0–4 על פרייבורג, ונבחר כאיש המשחק. באפריל 2018 הבקיע רטסוס את שער הבכורה שלו בבאייר לברקוזן, שהיה גם השער הראשון שלו בקריירה המקצוענית, בניצחון 1–4 על ר.ב. לייפציג. עד לסיום עונת 2017/18, ערך רטסוס 24 הופעות ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום החמישי בבונדסליגה.
באוגוסט 2018, במהלך ההכנות לפתיחת העונה, סבל מפגיעה בשריר הארבע ראשי ואובחן כסובל מדלקת בגידים ברגל ימין. הפציעה השביתה אותו מפעילות במשך חודש וחצי ולקראת סוף אוקטובר שב לסגל הקבוצה. המשחק הראשון בו שותף היה נגד קבוצת לודוגורץ ראזגרד במסגרת הליגה האירופית בסוף חודש נובמבר. לאחר כחצי שעה מתחילת המשחק נאלץ לצאת בעקבות פציעה בשרירי ירך שמאל.
בינואר 2020, לאחר שלא ערך הופעות במחצית הראשונה של עונת 2019/20, הושאל רטסוס לשפילד יונייטד מהפרמייר ליג עד לתום עונת 2019/20.
קריירה בינלאומית

רטסוס נולד בדרום אפריקה, והיה יכול לבחור אם לשחק בנבחרת דרום אפריקה, אך בחר לשחק בנבחרת יוון, אליה הוא משתייך במוצאו האתני. את הופעת הבכורה שלו ערך רטסוס בתיקו 0-0 מול נבחרת אסטוניה באוגוסט 2017, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. רטסוס ויוון כשלו להעפיל למונדיאל 2018 עצמו.
תארים

עם אולימפיאקוס:
אליפות ליגת העל היוונית: 2016/17
קונפרנס ליג: 2023/24
תארים אישיים:
השחקן הצעיר של השנה בליגת העל היוונית: 2016/17
פסטיבל הסרטים של שאנגחאי

| --- | --- |

סבסטיאן ביאניק במסיבת עיתונאים, פסטיבל שנחאי, 2007
 סוג:  פסטיבל קולנוע 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מיקום:  שאנגחאי 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1993–הווה (כ־31 שנים) 
 קואורדינטות:  31°10′N 121°28′E﻿ / ﻿31.17°N 121.47°E﻿ / 31.17; 121.47
 www.siff.com
 he
 
פסטיבל הסרטים הבינלאומי של שנחאי (באנגלית: The Shanghai International Film Festival, בסינית: 上海国际电影节), בקיצור: SIFF הוא אחד מפסטיבלי הקולנוע הגדולים ביותר במזרח אסיה.
לצד פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טוקיו (אנ'), זהו אחד מפסטיבל הקולנוע הגדולים ביותר באסיה. פסטיבל שאנגחאי הראשון התקיים בין ה-7 ל-14 בפברואר 1993 והתקיים ברציפות עד לשנת 2001. בשנת 2003 בוטל הפסטיבל עקב התפרצות מגפת הסארס. מאז השקתו בשנת 1993, פסטיבל שנחאי נהפך להיות פסטיבל קולנוע בקטגוריית A.
פנאקיט

| --- | --- |
פנאקיט
פנאקיט
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Be2SiO4
 מערך קריסטלוגרפי:  טריגונלי
 צורת הגביש:  בדרך כלל גבישים בלתי מפותחים שצורתם רומבוהדרונים פחוסים כמעט עד צורת לוחיות בתוך מסת אם. בדרך כלל הגבישים הפריזמתיים קצרים, אבל במקרים קיצונים יכול הגביש לגדול לאורך של 20 ס"מ. פאות הגבישים מקווקוות לאורכן, גבישים תאומים נפוצים.
 צבע:  בדרך כלל חסר צבע או לבן, אבל יכול להופיע עם גוונים של צהוב, ורוד וחום
 ברק:  זגוגי
 שקיפות:  הגבישים שקופים עד שקופים למחצה
 פצילות:  מובחנת בכיוון אחד וגרועה בכיוון שני
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  8-7.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3-2.9
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  קוורץ, קלציט, טופז, אפטיט, כריזובריל, פלואוריט, בריל והמטיט
גביש פנאקיט שגודלו 3 ס"מ
פנאקיט הוא מינרל נזוסיליקטי המכיל בריליום ושייך לקבוצת הפנאקיט, קבוצת מינרלים במבנה דומה הקרויה על שמו.
תכונות

נוסחת המבנה הכימי של פנאקיט היא Be2SiO4. לפנאקיט יש סימטריה טריגונלית, אחד המינרלים הסילקטיים הבודדים בעלי סימטריה זו, הנפוצה יותר במינרלים קרבונטיים. לפנאקיט יש סימטריה זהה למינרל הירוק דיופטאז ולמינרל וילמיט השייך גם הוא לקבוצת הפנאקיט.
הפנאקיט מופיע בטבע בדרך כלל בגבישים בלתי מפותחים שצורתם רומבוהדרונים פחוסים כמעט עד צורת לוחיות או עדשות קמורות בתוך מסת אם. פחות נפוץ כגבישים פריזמתיים קצרים, אבל במקרים קיצונים יכול הגביש לגדול לאורך של 20 ס"מ. כמו כן במקבצים של גבישים בצורת עמודים, כספרוליטים (גופים מעוגלים בתוך מסת אם) וכגרגירים. פאות הגבישים מקווקוות לאורכן. גבישים תאומים חודרניים נפוצים. הגבישים נעדרי פצילות, והם נשברים בצורת קונכייה. הקשיות של המינרל גבוהה יחסית ונעה בין 7.5 ל-8 בסולם מוס והמשקל הסגולי הוא בממוצע 2.96.
אופטית המינרל הוא חד-צירי. מקדם השבירה הממוצע של הפנאקיט הוא 1.66. גבישי הפנאקיט הם לפעמים שקופים לחלוטין וחסרי צבע, אבל בדרך כלל צבעם לבן, צהבהב או אפרפר והם שקופים למחצה. לעיתים יש גבישי פנאקיט בגוון ורוד וחום ולפעמים מופעים כתמים מנומרים על פאות הגביש. המופע השקוף חסר הצבע דומה מאוד לקוורץ ולכן טועים לא פעם בין שני סוגי המינרלים.
את השם למינרל נתן המינרלוג הפיני (בן המיעוט השוודי) נילס גוסטף נורדנשלד ב-1833 על סמך דוגמאות שקיבל ממכרה האזמרגד והכריזובריל על פלג טקובאיה בסמוך ליקטרינבורג בהרי אורל ברוסיה. מקור השם ביוונית, "פנקוס", כלומר מרמה. השם רומז לדמיון של הגבישים השקופים של הפנאקיט לגבישי קוורץ.
שימושים

לעיתים נעשה שימוש בפנאקיט כאבן חן. לשם כך חותכים את האבן בצורת יהלום. שתי דוגמאות נאות של אבנים שנחתכו כך, השוקלות 34 ו-43 קרט (6.8 ו-8.6 גרם בהתאמה), מצויות במוזיאון הבריטי. מקדם השבירה של הפנאקיט גבוה מזה של הקוורץ, הבריל או הטופז, וכתוצאה מכך פנאקיט מלוטש מבריק יותר ויש הטועים בינו לבין יהלום. בנוסף, פנאקיט הוא מינרל מבוקש על ידי אספנים.
מקור ותפוצה

פנאקיט מופיע בעורקים בפגמטיטים שנוצרו בטמפרטורה גבוהה, בסלעי גרייזן, בעורקים הידרותרמיים ובשיסטים נציציים יחד עם קוורץ, כריזובריל, אפטיט וטופז.
הפנאקיט הוא מינרל נדיר, אבל שכיחותו יחד עם אבנים יקרות גורמת לכך שהוא זמין למדי בחנויות למינרלים. המינרל מוכר זמן רב מדוגמאות שנמצאו במכרה האזמרגד והכריזובריל על פלג טקובאיה בסמוך ליקטרינבורג בהרי אורל ברוסיה, שם מצוים גבישים גדולים בשיסט נציצי. המינרל נמצא גם יחד עם טופז ואמאזוניט בסלעי הגרניט של הרי אילמן בדרום אורל ובאזור פסגת פייק (Pikes Peak) שבמדינת קולורדו בארצות הברית. גבישים פריזמתיים גדולים נמצאו במחצבת פצלות השדה בקראגרו (Kragerø) שבנורווגיה. פראמון (Framont) ליד שירמק (Schirmeck) שבאלזס הוא אתר ידוע נוסף. גבישים גדולים נמצאו בסאו מיגל דה פיראקיקבה (São Miguel de Piracicaba), כ-50 קילומטר מבלו הוריזונטה בירת מדינת מינאס ז'ראיס בברזיל. גבישים גדולים יותר שקוטרם נע בין 3 ל-5 ס"מ ומשקלם עד 13 קילוגרם נמצאו בגרינווד (Greenwood) שבמדינת מיין בארצות הברית, אך כאן מדובר על פסאודומורף של קוורץ.
הערות שוליים

↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
פרויקט המקומות הציבוריים

פרויקט המקומות הציבוריים (באנגלית: Project for Public Spaces) הוא ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו היא לקדם תכנון קהילתי של המרחב הציבורי. בסיסו של הארגון בניו יורק והוא מוקדש ליצירה מקיימת במקומות ציבוריים שבהם עוסקים בבניית קהילות. עבודות התכנון מבוססות על טכניקות של ויליאם ה. וייט לפי תיעוד של פרויקט חיי רחוב. גישה זו כרוכה בהסתכלות, הקשבה ושאילת שאלות של אנשים בקהילה כדי לגלות את צורכיהם ושאיפותיהם לגבי חיי הרחוב.
הארגון נוסד בשנת 1975 על ידי פרד קנט ועובד עם למעלה מ-2500 קהילות ב-40 מדינות וממוקם בניו יורק, ארצות הברית. בפרויקט המקומות הציבוריים עובדים עם יחידים ועם קהילות כדי ליצור חזון מסביב למקומות בעלי חשיבות לחיי הקהילה ולחוויות היומיום שלהם. אחד המפתחות לתהליך זה הוא להגיע אל האנשים, כולל אלה שלא ניתנת להם הזדמנות להשתתף במאמץ לשיפור חיי העבודה שבהם הם חיים. התהליך כולל תצפיות באתרים, צילומים, ראיונות אישיים וסקרים לאיסוף של אנשים ויצירת מסמך המנתח את פעילותם. מתוך התצפיות הללו מתקיים תכנון הצמיחה, כמו גם סדנאות פעילות ופורומים ציבוריים שבהם לאנשים יש הזדמנות לתרום רעיונות לגבי שיפורים ושינויים פיזיים בשכונותיהם.
צוות הארגון מונה כ-25 אנשים מרקע סביבתי-עירוני רחב: בין הצוות מונה אנשים העוסקים בתכנון סביבתי, אדריכלות, תכנון עירוני, גאוגרפיה עירונית, עיצוב עירוני, פסיכולוגיה סביבתית, תכנון נוף, מעצבי אומנות וניהול מידע.
פרויקט המקומות הציבוריים כיום הוא ארגון מרכזי בפיתוח הקונספט של יצירת מקומות ציבוריים, אשר אינו רק מוביל בניה, תיקון או שיפוץ של חלל ציבורי, אלא מכיל את כל תהליך המטפח את היצירה של יעדים ציבוריים חיוניים כגון: סוג של מקומות שבהם אנשים מרגישים אינטרס חזק של הקהילות ומחויבות לשיפור המצב. במילים פשוטות: "יצירת מקומות ציבוריים ראשיים". על נכסי קהילה מקומיים, השראה, פוטנציאל, ובסופו של דבר ליצירת מקומות ציבוריים טובים לקידום בריאות של אנשים, אושר, ורווחה.
יוזמות עיקריות

"הרחוב כמקום",
"לחשוב מעבר לתחנה" - שילוב תחנות של תחבורה ציבורית לתוך המרקם הקהילתי
יוזמת "ערים נהדרות" - יוזמה גמישה לשינוי העיר למקום נעים יותר בתהליך הדרגתי, רחוב אחר רחוב, שכונה אחרי שכונה.
"יצירת מקום בניו יורק" - יוזמה להפוך את העיר ניו יורק למקום נעים יותר.
פעילות הארגון לפי חלוקה לתחומים:
פארקים
גישה של פרויקט המקומות הציבוריים לתחבורה
מרכזים אזרחיים (ספריות, בתי משפט, עיריות)
שווקים ציבוריים
אזורים עניים בעיר
מרכזי ערים
עירוב שימושי קרקע
קמפוסים
כיכרות
חופים
ראו גם

פלייסמייקינג
עירוניות טקטית
פנחס רובין

| --- | --- |
פנחס רובין
פנחס רובין
 לידה:  1949 (בן 75 בערך) כפר גליקסון, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 השתייכות:  משרד גורניצקי ושות'
 
פנחס רובין (נולד ב-1949 בכפר גליקסון) הוא עורך דין ישראלי, העומד בראש משרד עורכי הדין גורניצקי ושות'.