stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארה
הארה בהיסטוריה > בג'ייניזם

ההארה בג'ייניזם מתרחשת בעיקר לאחר המוות. לאורך ההיסטוריה נולדו מספר אנשים קדושים שנקראו טיתנקראווה, אשר היו מוארים מלידה ונועדו להדריך את העם. המפורסם מביניהם היה מהווירה.
הארה ב"עידן החדש"

ההארה ודרכי ההגעה אליה הם נושאים פופולריים בזרמים שונים הקשורים לעידן החדש ולספרות הנוגעת להם.

כבר בסוף המאה ה-19, האגודה התיאוסופית תכננה וניבאה את לידתו של קרישנמורטי, שנועד להפוך למורה המואר של המאה העשרים. מאז שנות השלושים של המאה העשרים חדרו השפעות הינדואיסטיות ובודהיסטיות אל הספרות והפילוסופיה המערבית, ובעקבותיהן החל גל של התעניינות ועיסוק במושג ההארה. מגמה זו התחזקה מאוד לאחר תבוסת יפן במלחמת העולם השנייה. בתקופה זו הפכו אזרחים אמריקאים רבים למעורבים מאוד בכלכלת יפן, ובמסגרת קשריהם עם המדינה נחשפו לגישה הזן בודהיסטית. במערב, המורה פטר דנוב זכה להארה בשנת 1897 בבולגריה בגיל 33, לאחר ששהה כשש שנים בארצות הברית.
החל משנות ה-70 של המאה העשרים, זכו מספר מוארים מודרניים לפרסום (בעיקר בהודו). הם קידמו תורות בעלות צביון בודהיסטי או הינדואיסטי, אשר נוסחו והותאמו לתרבות המערב. בין המוארים המודרניים הללו ניתן למנות את פאפאג'י, את הגורו מהרישי, את ראמאנה מהרישי, את יו.ג'י קרישנמורטי ואת אושו. "מוארים" ממדינות המערב החלו להופיע באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, אשר חלקם היו תלמידים של המוארים ההודיים. ביניהם ניתן למנות את אנדרו כהן, עזיז כרישטוף ואת הישראלים שלמה קאלו וטיוהאר.

לתורות השונות המופצות בשמם של המוארים המודרניים יש קווי דמיון לעקרונות בודהיסטיים וזן-בודהיסטיים, אך הן אינן כוללות את היסוד החברתי-כלכלי של הבודהיזם, המעודד פרישות וחיים במסגרת נזירית.
בתרבות המערבית לא מקובלת האמונה בגלגול נשמות, ועל כן היבט זה של ההארה (הפסקת גלגולי החיים) תופס בה מקום זניח למדי. בעוד שישנם הסברים ופילוסופיות המצליחים ליישב את עקרון גלגול הנשמות עם תפישות לוגיות ורציונליות, אין להם חשיבות רבה, וזאת מכיוון שהם נושאים אופי אינטלקטואלי, בעוד ההארה מבוססת על התנסות חווייתית. הבודהה עצמו היה נוהג להשיב על שאלות היפותטיות מסוג זה בשתיקה או בביטול, והמליץ להפנות את המרץ לטובת השגת שחרור כבר בגלגול החיים הנוכחי.
ההארה ופסיכולוגיה

חלק מתופעת ההארה הומשגה במונחים פסיכולוגיים על ידי פרויד וממשיכיו. מזווית הראייה הפסיכואנליטית, האדם המואר הוא אדם שזיכך את השמור בלא-מודע, ואיננו הולך עוד שולל אחרי ארכיטיפים (מושג מרכזי בהגותו של קארל יונג). בזכות כך הוא חי בערנות מלאה לרצונותיו, לצרכיו ולמתרחש סביבו, כאשר הוא חפשי מתגובות אוטומטיות, מסערות נפש ומהתניות עבר.
הארה ביהדות

מושג ההארה כפי שהוא מופיע בפילוסופיות המזרח ובדתות המזרח הוא חלק מהתפישה הפאנתיאסטית (או האתאיסטית, לחלופין), ולפיכך שונה מהותית מהמודל התאולוגי המונתיאיסטי עליו נשענת היהדות המסורתית. לפיכך ביהדות שאיפתה של החוויה הרוחנית אינה בתחום ההארה והראיה, אלא בתחום השמיעה וההקשבה.
החל מראשית המאה ה-19 חדרו השפעות פאנתיאיסטיות ליהדות, שאיפשרו את קיומו של מודל ההארה כחלק  מהמיסטיקה היהודית. דוגמה מובהקת למופע הארתי כזה ניתן למצוא בכתבי רבי נחמן מברסלב, ובעיקר בקטעים המתייחסים להתבטלות האדם ולהיכללותו ב"אָיִן".
לקריאה נוספת

ויליאם ג'יימס, החוויה הדתית לסוגיה (מחקר בטבע האדם), ירושלים תשכ"ט, הוצאת מוסד ביאליק
אושו, טנטרה החוויה העילאית, הוצאת מסדה 1981.
בודהא, דהמפדה - דרך האמת , בתרגום שלמה קאלו, הוצאת Y.
אדמיאל קוסמן, על שלושה מצבים של ה"חתירה-לקראת" בחיינו ועל ההצעה היהודית הדיאלוגית, רבעון לפסיכולוגיה ממזרח וממערב, גיליון מס' 2, יולי 27, 2012
הערות שוליים

↑  "טנטרה, ההבנה העילאית" מאת בהגוואן שרי ראג'ניש הוצאת מסדה 1981
↑  ליקוטי מוהר"ן חלק א' תורה כ"ב
האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור

| --- | --- |


אוניברסיטת הים השחור
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 קמפוס:  עירוני
 בעלי תפקידים
 רקטור:  אהמט ג'טין סאן
 מיקום
 מיקום:  טביליסי טביליסי, גאורגיה גאורגיה
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 קואורדינטות:  41°47′50″N 44°46′26″E﻿ / ﻿41.797361111111°N 44.773944444444°E﻿ / 41.797361111111; 44.773944444444
 www.ibsu.edu.ge
  (למפת טביליסי מוגדלת) האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור(למפת טביליסי רגילה) האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור
 
האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור היא אוניברסיטה אזורית שנוסדה בשנת 1995 בטביליסי גאורגיה, על ידי נשיא גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה וראש ממשלת טורקיה, טנסו צ'ילר, במטרה להגדיל את שיתוף הפעולה בין טורקיה לגאורגיה.
לאוניברסיטה יכולים להתקבל תלמידים מגאורגיה, מטורקיה ומדינות אחרות. כדי להתקבל ללימודים צריכים התלמידים הטורקים לעמוד בבחינות הכניסה האוניברסיטאיות של טורקיה - ÖSS ‏(Ögrenci Seçme Sınavı). הלימודים עצמם הם בשפה האנגלית אולם אפשר גם להבחן בגאורגית, טורקית ורוסית. בין הפקולטות באוניברסיטה נמצאים פקולטה למנהל עסקים, מדעי החברה, מדעי הרוח, טכנולוגיות מחשבים, הנדסה ובית ספר לשפות.
הוגו לופס-גטל רמירס

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1969 (בן 55) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם לידה:  Hugo López-Gatell Ramírez 
 מדינה:  מקסיקו 
 השכלה:  בית ספר בלומברג לבריאות הציבור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (25 ביוני 2006)  המכון הלאומי למדעי הבריאות ולתזונה על שם סלבדור סוביראן (2000)  האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (2000)  האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (1994) 
 
הוגו לופס-גטל רמירס (נולד ב-22 בפברואר 1969) הוא אפידמיולוג מקסיקני, חוקר, פרופסור ובכיר בציבור. מאז 1 בדצמבר 2018 הוא ראש תת-המזכירות למניעה וקידום בריאות, במשרד הבריאות של מקסיקו.
ביוגרפיה

הוגו לופס-גטל רמירס נולד ב־22 בפברואר 1969 במקסיקו סיטי, בנם של פרנסיסקו לופס-גטל טרוחיו ומרגריטה רמירס דוארטה. אביו נולד בטרגונה בקטלוניה שבספרד בשנת 1925 והגיע למקסיקו עם סבו וסבתו כגולים רפובליקנים אחרי מלחמת האזרחים בספרד. אביו היה אורולוג ואמה הייתה אחות, והם נפגשו כששניהם עבדו בבית החולים ב־20 בנובמבר.
לופס-גטל למד בקולחיו מדריד (אנ'). מאוחר יותר הוא נכנס לאוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, שם סיים את לימודיו כרופא בשנת 1994. יש לו התמחות ברפואה פנימית מהמכון הלאומי למדעי הרפואה והתזונה סלבדור סוביראן (אנ'), אותו סיים בשנת 2000; תואר שני במדעי הרפואה, השיניים והבריאות מהאוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו ופוסט-דוקטורט באפידמיולוגיה, אותו סיים בבית הספר לבריאות הציבור בלומברג (אנ') באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שהושג בשנת 2006. במהלך הפוסט-דוקטורט ביצע מחקר מחקר פרוספקטיבי על השפעת שחפת על הישרדותם של גברים הנגועים ב-HIV, שפורסם כמאמר בשנת 2008.
משנת 1998 עד 1999 היה ראש רופאים תושבים במכון סלבדור סוביראן, שם בין השנים 1999–2001 היה רופא מומחה. משנת 2013 עד 2018 הוא היה מנהל חדשנות במעקב ובקרה על מחלות זיהומיות במכון הלאומי לבריאות הציבור במקסיקו, ומשנת 2008 עד 2012 שימש כסגן מנכ"ל אפידמיולוגיה במשרד הבריאות. בתפקיד זה הוא הוביל את הקמתה של מערכת המעקב האפידמיולוגי הלאומית (Sinave, סינבה), הִנדוס מחדש של מערכת הבריאות הציבורית המקסיקנית שמטרתה "לכידת, ניתוח והוצאת דוחות" על מעקב אפידמיולוגי וגילוי התפרצויות במדינה מוקדם. מאז 1 בדצמבר 2018, הוא מכהן בתפקיד ראש התת-מזכירות למניעה ולקידום בריאות במזכירות הבריאות של מקסיקו.
הערות שוליים

1 2  "Dr. Hugo López-Gatell Ramírez". gob.mx (בספרדית). נבדק ב-9 מרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Valadez, Blanca. "Hugo López-Gatell, pieza clave en emergencias sanitarias". Milenio Diario. נבדק ב-9 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lafuente, Carmen Morán Breña, Javier (26 מרץ 2020). "López-Gatell: "En México queremos un balance entre proteger la salud y a las economías más debilitadas"". EL PAÍS (בספרדית). נבדק ב-27 במרץ  2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hugo Lopez-Gatell | IANPHI". ianphi.org (באנגלית). נבדק ב-9 מרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Quién es Hugo López- Gatell: el hombre fuerte de López Obrador en la crisis por medicamentos señalado por conflicto de interés". Infobae (בEuropean Spanish). 5 פבר' 2020. נבדק ב-17 מרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hugo Lopez-Gatell - Citas de Google Académico". scholar.google.es. נבדק ב-9 מרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Los López-Gatell: la familia que ayer esquivó balas y hoy receta días de guardar". La Jornada Aguascalientes. 22 אפר' 2020. אורכב מ-המקור ב-2020-05-28. נבדק ב-2020-04-28. {{cite web}}:  (עזרה)}
↑  López-Gatell, H; Cole, SR; Margolick, JB; Witt, MD; Martinson, J; Phair, JP; Jacobson, LP (12 ספט' 2008). "Effect of tuberculosis on the survival of HIV-infected men in a country with low TB incidence". AIDS (London, England). 22 (14): 1869–1873. doi:10.1097/QAD.0b013e32830e010c. ISSN 0269-9370. PMC 3079345. PMID 18753866. נבדק ב-27 מרץ 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Los López-Gatell: la familia que ayer esquivó balas y hoy receta días de guardar". La Jornada Aguascalientes. 22 אפר' 2020. אורכב מ-המקור ב-2020-05-28. נבדק ב-2020-04-28. {{cite web}}:  (עזרה)}
↑  "¿Quién es el doctor Hugo López-Gatell Ramírez, el encargado de AMLO para combatir el coronavirus?". El Imparcial (בEuropean Spanish). נבדק ב-27 במרץ  2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "460. Nombra nuevos funcionarios el Secretario de Salud, Jorge Alcocer Varela".
↑  "Deficiente el sistema de alerta epidemiológico". informador.mx (בEuropean Spanish). 24 במאי 2009. נבדק ב-9 מרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Programa de Acción Específico 2008-2012 (בספרדית). México: Secretaría de Salud. 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015105011  ORCID: 0000-0001-5857-6625  VIAF: 317111083   WorldCat (עם VIAF): 317111083
הוגו בוס

| --- | --- |


חנות הוגו בוס בשדרה החמישית בניו יורק
 נתונים כלליים
 בורסה:  Xetra 
 מייסדים:  הוגו בוס 
 תקופת הפעילות:  1924–הווה (כ־100 שנה) 
 חברת אם:  Marzotto 
 מיקום המטה:  מצינגן 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטקסטיל 
 מוצרים עיקריים:  בגדי מעצבים 
 הכנסות:  2,796,000,000 אירו (נכון ל־2018) 
 רווח תפעולי:  158,400,000 אירו (נכון ל־2009) 
 רווח:  104,000,000 אירו (נכון ל־2009) 
 עובדים:  14,685 (נכון ל־2018) 
  
 www.hugoboss.com/it
 
הוגו בוס (Hugo Boss AG) הוא בית אופנה גרמני הפועל מן העיר מצינגן (Metzingen) שבבאדן-וירטמברג, המתמחה באופנת עילית לגברים. המותג קרוי על שם הוגו פרדיננד בוס (1885–1948), חבר המפלגה הנאצית אשר ייצר מדים עבור האס אס. מותגי בית האופנה מופצים ב-103 מדינות בעולם ונמכרים ביותר מ-5,000 חנויות. המוצרים שהחברה מייצרת ומפיצה כוללים: ביגוד, נעליים, בשמים ואבזרי אופנה. בשנת 2018 היה מחזור המכירות של חברת הוגו בוס 2.7 מיליארד אירו.
היסטוריה

בית האופנה קרוי על שם הוגו פרדיננד בוס (1885–1948) אשר יסד את החברה בשנת 1923 במצינגן, גרמניה, שם היא עדיין פועלת. בשנת 1924 הוא הקים מפעל יחד עם שני שותפים. החברה ייצרה חולצות, ז'קטים, בגדי עבודה, בגדי ספורט ומעילי גשם. בשל האקלים הכלכלי של גרמניה באותה תקופה, בוס נאלץ לפשיטת רגל. בשנת 1931 הוא הגיע להסכם עם נושיו והשאיר בידיו שש מכונות תפירה כדי להתחיל מחדש.
היסטוריה > מעורבות בייצור מדים עבור הנאצים

הוגו בוס היה חבר המפלגה הנאצית החל משנת 1931. בין השנים 1932–1945 עיצבו פרופ' קרל דיביטש וולטר הק את המדים השחורים לאס אס וייצורם נעשה בידי חברת הוגו בוס. במלאכה הועסקו גם עובדי כפייה (בדומה לחברות רבות אשר שיתפו פעולה עם הממשל הנאצים בתקופת המלחמה). הוגו בוס עיצב[דרוש מקור] וייצר גם את החולצות החומות עבור האס אה, פלוגות הסער הנאציות, וחלק ממדי האס אס. בנוסף עסקה החברה באותה תקופה בייצור מדים לשירות הדואר והמשטרה בגרמניה. בשנת 1997 הכירה החברה בשירותים שנתנה לשלטון הנאצי בגרמניה וטענה שהייתה אחת מאלפי חברות אשר נתנו שירותים דומים בתקופת גרמניה הנאצית.
בספטמבר 2011, התנצלה החברה באופן פומבי על שימוש בעובדי כפייה בתקופת הנאצים.
היסטוריה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה, נאסר על הוגו פרדיננד בוס להיות בעל עסקים כתוצאה ממעורבותו במפלגה הנאצית. חתנו יוגן הולי השתלט על הבעלות והניהול של החברה וייצר בגדי עבודה. בשנת 1950, קיבלה החברה את ההזמנה הראשונה שלה לחליפות גברים, וכתוצאה מכך התרחבה ל-150 עובדים עד סוף השנה. עד 1960 ייצרה החברה חליפות מוכנות בהזמנה. בשנת 1969 פרש יוגן הולי לפנסיה והשאיר את החברה לבניו, שהחלו בפיתוח פעילות בינלאומית. בשנת 1970 יוצרו החליפות הראשונות תחת המותג "בוס", כאשר המותג הפך לסימן מסחרי רשום בשנת 1977. באותן השנים החלה החברה בשיתוף פעולה עם הספורט המוטורי, נתנה חסות לנהג הפורמולה 1, ניקי לאודה, ובהמשך לקבוצת מקלארן.
בשנת 1984, הושק הבושם הראשון של המותג Boss. שנה אחר כך הונפקה החברה בבורסת פרנקפורט.
בשנת 1987, החלה לתת חסות לגביע דייוויס בטניס. באותה שנה הושק קו אופנה חדש בשם "בוס אורנג'" אשר תואר כלבוש יום-יום ספורטיבי השונה מן הלבוש המתוחכם והאופנתי של קו האופנה "בוס בלאק".
בשנת 1989, השיקה בוס את קו משקפי השמש שלה. בהמשך השנה נרכשה החברה על ידי קבוצה יפנית.
בשנת 1991, קבוצת הטקסטיל מראצוטו רכשה 77.5% ממניותיה תמורת 165 מיליון דולר, המותגים הוגו ובלדסאריני הושקו בשנת 1993. בשנת 1995 השיקה החברה את קו הנעליים שלה.
בשנת 1997, התאחדה חברת האם של הוגו-בוס, קבוצת מראצוטו, עם קבוצת טקסטיל נוספת באיטליה ליצירת תאגיד הטקסטיל הגדול באירופה.
היסטוריה > בשנות ה-2000

בתחילת שנות ה-2000 קיבלה חברת פרוקטר אנד גמבל את הרישיון לייצור ושיווק בשמים תחת המותג של הוגו בוס.
בשנת 2005 ביצעה קבוצת מראצוטו ספין-אוף למותגי היוקרה שלה, ובראשם הוגו בוס, לתוך חברה חדשה "בית האופנה ולנטינו". בשנת 2007 נמכרה ולנטינו לקרן השקעות הפרטיות הבריטית פרמירה. בשנים הבאות מכרה בהדרגה קרן פרמירה כמחצית ממניות החברה ברווח ניכר.
פעילות בישראל

בשנת 1990, קיבל תעשיין הטקסטיל דב פולק את הזיכיון לייבוא מוצרי החברה לישראל.
בשנת 1993, קיבלה חברת גבור-סברינה את הזיכיון לייצור מותגי ההלבשה התחתונה תחת המותג הוגו-בוס בישראל. הזיכיון בוטל לאחר חמש שנים, כאשר החברה נכנסה להליכי פירוק. במקומה קיבלה חברת דלתא גליל תעשיות את הזיכיון. דלתא גליל גם על הסכם עם הוגו בוס לפיתוח קו הלבשה תחתונה לנשים לשיווק ברחבי העולם.
בשנת 1997, קיבל יבואן שעונים זיכיון לייבוא שעוני המותג לישראל.
בשנת 1999, בדקה לראשונה הוגו-בוס את האפשרות לפתוח חנויות משלה בישראל לאופנת גברים. באותה עת בעל הזיכיון, דב פולק, מכר את אופנת הגברים של החברה ברשת האופנה "ונדום" שהייתה בבעלותו והפעילה 4 חנויות בישראל.
בשנת 2011, פתחה הוגו בוס חנות ראשונה בישראל בכיכר המדינה בתל אביב.
בשנת 2015, נפתחה חנות נוספת של הוגו בוס בקניון ארנה, בתוך חנות רשת "פקטורי 54". וב-2017 עבר זיכיון המותג בישראל למשפחת אירני בעלי רשת "פקטורי 54".
הערות שוליים

↑  יעל אלנתן, ‏פעם החרמנו מוצרים גרמניים, היום מעריצים אותם - ואולי יש דרך אחרת, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 באפריל 2018
↑  Hugo Boss Acknowledges Link to Nazi Regime, The New York Times, August 15, 1997.
↑  דנה הרמן, חברת הוגו בוס התנצלה על שימוש בעובדי כפייה בתקופת הנאצים, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2011
↑  באיטליה קם תאגיד הטקסטיל הגדול באירופה, באתר גלובס, 17 באפריל 1997
↑  פרוקטר אנד גמבל מעלה קמפיין להשקת בושם חדש מבית הוגו בוס, באתר גלובס, 8 ביוני 2006
שירות גלובס, ‏שת"פ בין הוגו בוס ומגזין "בלייזר" לרגל השקת בושם הוגו אנרג'ייז, באתר גלובס, 4 באוגוסט 2005
↑  סוכנויות הידיעות, הבנקים חוששים מחדלות פרעון בולנטינו - פותחים את הסכמי המימון, באתר כלכליסט, 1 ביולי 2009
↑  הילה אוחיון, למרות השגשוג – הוגו בוס כנראה עומד שוב למכירה, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2014
↑  איה אורן, פולגת הגישה תביעה בסך 2 מיליון ש"ח נגד דב פולק, מעריב, 17 במאי 1990
↑  ידיעות אחרונות, ‏בוטל זיכיון גבור-סברינה לייצור מותגי ההלבשה התחתונה הוגו-בוס, באתר גלובס, 10 במרץ 1998
↑  מאת זהבה דברת, ‏דלתא תחליף את גיבור-סברינה כזכיין הוגו בוס להלבשה תחתונה, באתר גלובס, 27 באפריל 1998
↑  זהבה דברת, ‏דלתא שיווק תייבא ותשווק ההלבשה התחתונה של הוגו בוס, באתר גלובס, 18 בפברואר 1999
↑  מיכל גרשון, ‏תקציב שעוני פנדי והוגו בוס נמסר לצרפתי-שטרנשוס-זמיר, באתר גלובס, 2 באפריל 1997
↑  זהבה דברת, ‏הוגו בוס שוקלת פתיחת חנויות עצמאיות בארץ, באתר גלובס, 12 באוקטובר 1999
↑  סהר שלו, אימפריית השפע: ביקור בחנות של הוגו בוס, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2011
↑  ספיר פרץ, ‏הרשת החברתית: מי חגג בהשקת חנות הוגו בוס בקניון ארנה?, באתר גלובס, 3 במרץ 2015
↑    נווית זומר, הזיכיון ליבוא של הוגו בוס עובר מוונדום לפקטורי 54, באתר "ידיעות אחרונות", 27 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456496205171  GND: 2123758-X  LCCN: nr97024592  VIAF: 130636720   WorldCat (עם VIAF): 130636720 
היינריך הימלר במדי הSS אשר יוצרו במפעלי הוגו בוס, במהלך ביקור במחנה דכאו
מודעה משנת 1933 המפרסמת את המדים הנאצים מתוצרת הוגו בוס
האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית

| --- | --- |


 אוניברסיטה אפיפיורית
 על שם:  גרגוריוס השלושה עשר 
 תקופת הפעילות:  1551–הווה (כ־473 שנים) 
 מייסדים:  איגנטיוס מלויולה 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  Mark Andrew Lewis 
 תלמידים
 :  2,754 (נכון ל־2018) 
 מיקום
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  41°53′56″N 12°29′05″E﻿ / ﻿41.898888888889°N 12.484722222222°E﻿ / 41.898888888889; 12.484722222222
 www.unigre.it
  (למפת רומא מוגדלת) האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית(למפת רומא רגילה) האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית
 
האתר הקודם של האוניברסיטה הגרגוריאנית (בימינו בית ספר תיכון)
האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית (באיטלקית: Pontificia Università Gregoriana; בלטינית: Pontifica Universitas Gregoriana; לשעבר קולגיום רומאנום) היא אוניברסיטה אפיפיורית של הכנסייה הקתולית ברומא, איטליה. בספטמבר 2001 חגגה האוניברסיטה הגרגוריאנית את יום השנה ה-450 לייסודה וכיום לומדים בה סטודנטים מתרבויות שונות המתכוננים למשרות שונות בכנסייה הקתולית. באוניברסיטה נמצאת אחת הפקולטות הגדולות ביותר בעולם לתאולוגיה, עם יותר מ-1,600 סטודנטים־כמרים, תלמידי סמינריון, אנשי דת ועמאים ואף נשים מיותר מ-130 מדינות. רבים מהמרצים באוניברסיטה הגרגוריאנית הם כמרים ישועים, אך קיים גידול מתמיד במספרם של כמרים ממסדרים אחרים כמו גם של עמאים.
את האוניברסיטה הקימו ב-1551 הישועים איגנטיוס מלויולה (מייסד וראש מסדר הראשון) ופרנצ'סקו בורג'ה (ראש המסדר השלישי) בשם קולגיום רומאנום ("הקולג' הרומאי") במטרה להכשיר כמרים למסדר הישועים המיסיונרי. 30 שנה אחרי הקמת הקולג' העביר האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר את המוסד ממקומו המקורי (בסמוך לפיאצה ונציה של היום) לאתר שכלל את כנסיית סנט איגנציוס. שמה של האוניברסיטה הוסב על שמו של גרגוריוס והמבנה שהקים עומד עדיין על תלו ומשמש כיום כבית ספר תיכון. שלוש מאות שנים לאחר מכן ב-1873 העביר האפיפיור פיוס התשיעי את הקולג' שוב.
בניית המוסד במקומו הנוכחי התבצעה בין 1924 ל-1929. המבנה המרשים של האוניברסיטה הגרגוריאנית מצוי כיום בכיכר פיאצה דלה פילוטה יחד עם המכון האפיפיורי למקרא ו"קאזה סנטה מריה" - פנימייה לבוגרי הסמינריון הקתולי "הקולג' האפיפיורי של צפון אמריקה".
בין הבוגרים של האוניברסיטה הגרגוריאנית 14 אפיפיורים, כולל פיוס השנים עשר ופאולוס השישי כמו גם 20 קדושים ו-39 מבורכים (מועמדים לדרגת קדוש).
הוגו ירדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במרץ 1936  (בן 88) ברזיל
 שם לידה:  הוגו ז'רדנובסקי 
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
הוגו ירדן (נולד בשם הוגו ז'רדנובסקי ב-6 במרץ 1936) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי. חבר קיבוץ "ברור חיל".
ביוגרפיה

ב-1958, כשהיה בן 22, עלה לישראל מברזיל. בשנת 1963 סיים שלוש שנות לימודי משחק במחזור הראשון של בית הספר "בית צבי", לצד זאב רווח ויוסף שילוח.
ביוגרפיה > תיאטרון

החל את דרכו בתיאטרון "האהל". שיחק בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון הקאמרי.
בין ההצגות בהן השתתף:
בשנת 1982 השתתף בהצגה "יונו והטווס" מאת שון או'קייסי לצד זהרירה חריפאי ומרק חסמן, וב-2002 גילם את ג'וקסר בהעלאה המחודשת של ההצגה, הפעם לצד לאורה ריבלין ומוטי כץ. "רופא בעל כורחו", "סיפור גן החיות", "הלילה השנים עשר", "יונו והטווס", "השטן במוסקבה", "כותרת ראשית", "חלום ליל קיץ", "אותו ואת בנו", "הספר מסביליה", "אילוף הסוררת", "רק ביום ראשון", "דודתו של צ`ארלי", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "מפיסטו", "מהומה רבה על לא דבר", "מירנדולינה", "הנסיכה והרועה", "אנה פרנק", "סיפור סתיו", "זינגר", "אם הבית", "כסף קל", "אשת האופה", "פילדלפיה אני בא", "המלאך הכחול", "פרלוד לנשיקה" ו"חשבון פתוח" (בשיתוף עם תיאטרון יובל). ב-2010 השתתף בהצגה מאת מולייר "החולה המדומה" בבימויו של מיטקו בוזקוב.
בתיאטרון בית ליסין: ב-1998 גילם את גונקל בהצגה "מלאכת החיים" מאת חנוך לוין. שיחק בהצגות "פילומנה", "התאומים מוונציה" ו"על עכברים ואנשים".
ב-1988 גילם אחד משלושת האלים בהצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" שהייתה שיתוף פעולה בין הבימה לתיאטרון באר שבע.
ב-2002 ביים ושיחק בהצגה "סיפור סתיו" לצד תקוה עזיז ושמואל שילה.
ב-2008 גילם סבא בהצגה שהייתה שיתוף בין תיאטרון הבימה והתיאטרון הקאמרי "החגיגה" מאת תומאס וינטרברג, מוגנס רוקוב ובו הר הנסן בבימויו של חנן שניר.
ביוגרפיה > טלוויזיה וקולנוע

ב-1987 השתתף בסרטו של נדב לויתן "ילדי סטלין" לצד שמואל שילה, עזרא דגן ודודיק סמדר. ב-1999 גילם את סרג'יו בסרטו של דרור שאול "מבצע סבתא". ב-2004 גילם מזכיר קיבוץ בסרטו של איתן פוקס "ללכת על המים". בין השנים 2000–2004 גילם את אביו של ישראל (דב נבון) בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים" שביים איתן צור. ב-2005 גילם את אפרים בסדרת הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ". ב-2007 גילם את אהרל'ה פוזננסקי בסדרת הטלוויזיה "האלופה" שביים שי קפון. ב-2007 גילם את רזניק בסרטו של יונתן פז "אסקימוסים בגליל". ב-2008 גילם את צ'רסקי בסדרת הטלוויזיה "רמזור" שביים רני סער, וגילם את דוד רפאל בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות". ב-2010 החל לגלם את משה ירחמיאל בסדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" לצד עודד קוטלר. ב-2011 גילם את נחצ'ה בסדרת הטלוויזיה "השנים הכי יפות" שביים עופר ויצמן, גילם את יוליוס בסדרת הטלוויזיה "החולמים", וגילם את מר אביגדור בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב". ב-2016 גילם את המורה יאנוש וילדמן בעונה החמישית של הקומדיה "הקלמרים". ב-2017 גילם את משה בסרט "המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה".
החברה המלכותית לכימיה

| --- | --- |
סמליל החברה המלכותית לכימיה

המטה בלונדון
 תחום:  איגוד מקצועי 
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מטה הארגון:  בית ברלינגטון, לונדון
 חברים:  מעל 50,000
 נשיא:  טום ולטון
 יושב ראש:  Gillian Reid 
 עובדים:  544 (נכון ל־2016), 593 (נכון ל־2019), 564 (נכון ל־2018), 529 (נכון ל־2017), 627 (נכון ל־2020) 
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־44 שנים)
 www.rsc.org
 
החברה המלכותית לכימיה (באנגלית: The Royal Society of Chemistry, בראשי תיבות: RSC) היא אגודה מלומדת ואגודה מקצועית בממלכה המאוחדת שמטרתה: "קידום מדעי הכימיה". הארגון מקדם מחקר, מוציא לאור כתבי עת, ספרים ומאגרי מידע וכן מקיים כנסים, סמינרים וקבוצות עבודה.
פעילות

החברה היא הגוף המקצועי לכימיה בממלכה המאוחדת ובידיו הסמכות להעניק את התואר כימאי מורשה (Chartered Chemist; CChem) למועמדים בעלי כישורים נאותים.
החברה נוסדה בשנת 1980 מתוך מיזוג של האגודה הכימית, המכון המלכותי לכימיה, אגודת פאראדיי והאגודה לכימיה אנליטית. החברה המלכותית לכימיה חברה באגודה האירופית לכימיה (EuChemS).
החברה תומכת בחינוך לכימיה ובמחקר בכל הרמות. מקדמת מצוינות במדעי הכימיה, באמצעות תמיכה בבתי ספר תיכוניים ומכללות בממלכה המאוחדת ובאירלנד; תמיכה בבתי ספר יסודיים ובבתי ספר בין־לאומיים; תמיכה בהוראה ובמחקר באוניברסיטאות, הסמכה והכשרה לדוקטורט; תמיכה בחברות מהתעשייה הכימית; ותמיכה בקורסי תארים בכימיה, ב־70 אוניברסיטאות ברחבי העולם.
מטה החברה שוכן בבית ברלינגטון (Burlington House), רחוב פיקדילי, לונדון. כמו כן לאגודה בניינים בקיימברידג', כולל מערכות כתבי העת הרבים הרואים אור בידי החברה. החברה מעניקה פרסים, מדליות, מענקים ומספקת מימון, תמיכה והכרה לכל העוסקים במדעי הכימיה.
החברה מאורגנת במחלקות (Divisions) המבוססות על תחומי מחקר, ועל סניפים אזוריים, הן בממלכה המאוחדת והן מחוצה לה.
נשיא

הנשיא נבחר בתדירות דו־שנתית. נשיאי החברה בעבר היו:
1980- 1982: יוארט ג'ונס (1911–2002)
1982 - 1984: ג'ון קדואן (1930–2020)
1984 - 1986: ריצ'רד נורמן (1932–1993)
1986 - 1988: ג'ק לואיס (1928–2014)
1988 - 1990: ג'ון מייסון ורד (1921–2014)
1990 - 1992: רקס ריצ'רדס (1922–2019)
1992 - 1994: צ'ארלס ריס (1927–2006)]
1994 - 1996: ג'ון הווארד פורנל (1925–1996)
1996 - 1998: אדוארד ויליאם הבל (1931–)
1998 - 2000: אנתוני לדוויט' (1933–2015)
2000 - 2002: סטיבן ויקטור ליי (1945–)
2002 - 2004: הרולד קרוטו (1939–2016)
2004 - 2006: סיימון קמפבל (1941–)
2006 - 2008: ג'יימס פסט (1938–)
2008 - 2010: דייוויד גארנר (1941–)
2010 - 2012: דייוויד פיליפס (1939–)
2012 - 2014: לסלי ילולס (1953–)
2014 - 2016: דומיניק טילדסלי (1952–)
2016 - 2018: ג'ון הולמן (1946–)
2018 - 2020: קרול רובינסון (1956–)
2020 - 2022: טום ולטון (1964–)
ארגון > מחלקות

החברה מאורגנת בתשע מחלקות המכסות תחומים נרחבים בכימיה, אך כוללות גם קבוצות עניין ממוקדות יותר לתחומים מסוימים. מחלקות החברה הן:
המחלקה האנליטית לכימיה אנליטית ולקידום מטרותיה המקוריות של האגודה לכימיה אנליטית.
מחלקת דלטון, הקרויה על שמו של ג'ון דלטון, לכימיה אי-אורגנית.
המחלקה החינוכית לחינוך כימי.
מחלקת פאראדיי, הקרויה על שמו של מייקל פאראדיי לכימיה פיזיקלית ולקידום מטרותיה המקוריות של אגודת פאראדיי.
המחלקה האורגנית לכימיה אורגנית.
מחלקת איכות הסביבה, קיימות ואנרגיה.
מחלקת תעשייה וטכנולוגיה.
המחלקה לכימיה של חומרים.
מחלקת ממשק ביולוגיה בכימיה.
ארגון > סניפים מקומיים ומשרדים אזוריים ובין־לאומיים > סניפים מקומיים

החברה מרושתת גלובלית מרשת גאוגרפית המורכבת מ־35 סניפים מקומיים בממלכה הבריטית, ו־23 סניפים מקומיים מחוץ לבריטניה. כל אחד מהסניפים המקומיים האלה ניזון מאחת מעשר קבוצות אזוריות. בארצות חבר העמים הבריטי ובארצות רבות אחרות קיימות נציגויות מקומיות של החברה, ולעיתים מתקיימות פעילויות אחדות.
האזורים הגאוגרפיים בממלכה המאוחדת שבהם יש לאגודה סניפים: צפון אירלנד, סקוטלנד, ויילס, מזרח אנגליה, המידלנדס, צפון-מזרח אנגליה, צפון-מערב אנגליה, דרום-מזרח אנגליה, דרום-מערב אנגליה
האזורים הגאוגרפיים והמדינות שבהן יש לאגודה סניפים: באפריקה: ניגריה, שני סניפים בדרום אפריקה, תוניסיה, באוסטרליה; באסיה; הונג קונג, הרפובליקה העממית של סין, חמישה סניפים בהודו, יפן, מלזיה, ניו זילנד, פקיסטן, סינגפור, סרי לנקה; באירופה: בלגיה, פינלנד, איטליה; במזרח התיכון: איחוד האמירויות; באמריקה: מזרח ארצות הברית.
ארגון > סניפים מקומיים ומשרדים אזוריים ובין־לאומיים > משרדים אזוריים ובין־לאומיים

לאגודה יש שלושה משרדים אזוריים בממלכה המאוחדת: באנגליה: קיימברידג', לונדון ובצפון אירלנד.
משרדים בין־לאומיים: ארצות הברית: וושינגטון די. סי., פילדלפיה; הרפובליקה העממית של סין: בייג'ינג, שאנגחאי; גרמניה: ברלין; הודו; בנגלור; יפן; טוקיו