stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחלה נגיפית
מחלות נגיפיות בצמחים

וירוסים וויירואידים מכילים קבוצה גדולה למדי של פתוגנים הגורמים למחלות צמחים. מחלות אלה עלולות לגרום לנזק חמור לגידולים חקלאיים בהיעדר אמצעי ניהול ומניעה, במיוחד כאשר הם הווירוס מדביק את הצמח בשלבים מוקדמים של גידולו. מדענים בתחום הפיטופתולוגיה חוקרים מחלות בצמחים ומייצרים שיטות להפחית נזקים של מחלות אלה.
נגיפי צמחים מגיעים בעיקר בצורה של נגיפי RNA חד-גדיליים ודו-גדיליים, כמו גם רטרו-וירוסים חד-גדיליים וכאלו המכילים DNA. בשל מגוון גנטי רחב, יש הבדלים ניכרים בדרך כלל בין נגיפים בהיבטים כמו מחזור הרבייה ודפוס החיים. וירוסים מורכבים ממולקולת חומצת גרעין ומעטפת חלבון מגן (קפסיד). קפסיד יכול להכיל לפעמים שילוב של חלבונים ושומנים, היוצרים קרום ליפופרוטאין. הגודל הטיפוסי של וירוס צמחי הוא 30 ננומטר.
התסמינים העיקריים של מחלה נגיפית בצמח הם צמיחה מופחתת של הצמח כולו או חלקיו, שינוי צבע (כלורוזה (אנ'), אנתוציאנוזה  ) ועיוות של איברים שונים.
הדבקה בין מינים

גלישה – יש נגיפים שחיים ללא השפעה על חיות המאגר המאחסנות, וכאשר הם במקרה עוברים לאדם, הם מפתחים בו את המחלה. דוגמה למקרה כזה היא בהתפרצות האבולה שהייתה ב-2014, כאשר החולה הראשון היה ילד, שעל פי החשד ננשך על ידי עטלף בקרבת ביתו, ואז הועבר הנגיף אל הילד שפיתח את המחלה, והפיץ אותה הלאה דרך הוריו.
דרך נוספת בה מתפתחת מחלה בבני אדם מנגיף היא כאשר חומר גנטי של זן הפוגע בבעלי חיים מתווסף לחומר גנטי של זן שמתאחסן באדם, והאחרון מפתח תכונה פתוגנית עקב כך.
זואונוסיס (באנגלית Zoonosis) – במקרה שהנגיף הוא פתוגן גם עבור חיה (היינו החיה גם תפתח מחלה) וגם עבור האדם, ויכול לעבור ביניהם.
אפידמיולוגיה

אפידמיולוגיה ויראלית (אפידמיולוגיה נגיפית) היא הענף המדעי החוקר העברה של נגיפים ובקרה על כך. העברה יכולה להיות אנכית, מאם אל בנה, או אופקית, שבה נגיף עובר מאדם אחד לאחר. דוגמה להעברה אנכית היא תינוקות שנולדים כשהם נושאים את נגיף ההפטיטיס B או את נגיף ה-HIV. דוגמה נדירה יותר היא נגיף וריצלה-זוסטר, שאף על פי שהוא אחראי לדלקות קלות יחסית, עלול להיות קטלני לעובר. העברה אופקית היא הצורה הנפוצה ביותר של התרבות של נגיפים באוכלוסייה. העברה אופקית עשויה להתרחש כתוצאה ממגע עם נוזלי גוף בעקבות פעילות מינית, כמו הפטיטיס B, הפטיטיס C ו-HIV; כתוצאה ממגע עם רוק דרך הפה, כגון נגיף אפשטיין בר או כתוצאה מצריכת מזון או מים מזוהמים כמו נורווירוס; כתוצאה משאיפת נגיפים כדוגמת נגיף האינפלואנזה; או כתוצאה מהדבקה על ידי וקטור כמו הדבקה מיתוש בקדחת דנגי. קצב ומהירות ההידבקות בנגיף תלוי במגוון גורמים ובהם בין היתר צפיפות האוכלוסייה, מספר הפרטים הרגישים (כאלו ללא חיסון לנגיף), טיב מערכת הבריאות ומזג האוויר.
האפידמיולוגיה מנסה למנוע התפשטות של נגיפים באוכלוסייה כשמתפרצת מחלה ויראלית. אמצעי בקרה המתבססים על ידע אודות אופן התפשטות הנגיף ננקטים כדי למנוע את ההתפשטות. ישנה חשיבות להבנת המקור או מקורות ההתפרצות וזיהוי הנגיף האחראי, ומשזוהה הנגיף ניתן לעיתים לעצור את ההתפרצות באמצעות חיסון. כאשר חיסונים אינם זמינים תברואה וחיטוי יכולים לסייע במניעת התפשטות. לעיתים קרובות מופרדים חולים משאר הקהילה, ואלו אשר נחשפו לנגיף מוכנסים לבידוד. כדי לשלוט על ההתפרצות של מחלת הפה והטלפיים בבקר בבריטניה בשנת 2001 נשחטו אלפי פרטים של בקר. ברוב המחלות הויראליות באדם ובבעלי חיים ישנה תקופת דגירה שבמהלכה לא מופיעים סימנים או סימפטומים. לאחר תקופת הדגירה יש תקופה שבה הפרט הנגוע מידבק ויכול להעביר את המחלה לחיה או לאדם נוסף. הכרה של משכה של כל אחת מהתקופות חשובה לבקרה על ההתפרצות.
מגפות נגיפיות

באמריקה אוכלוסיות של אינדיאנים הושמדו עקב מחלות מידבקות, ובפרט אבעבועות שחורות שהביאו עימם הכובשים האירופאים. לא ידוע מניין המתים כתוצאה ממחלות זרות לאחר בואו של קולומבוס, אולם ישנן הערכות על כך שכ-70% מאוכלוסיית האינדיאנים מתו ממחלות. הנזק שגרמו המחלות סייע בידיהם של האירופאים לגרש ולשלוט באוכלוסייה האינדיאנית.
ב-1918 התפרצה מגפת השפעת הספרדית, שנגרמה כתוצאה מנגיף אינפלואנזה A קטלני וחמור במיוחד. המגפה הייתה יוצאת דופן בכך שגרמה למותם של מבוגרים צעירים ואנשים אחרים שהיו בריאים בדרך-כלל, וזאת בניגוד לשפעת רגילה שהמתים ממנה הם בעיקר תינוקות, קשישים וחולים כרוניים. המגפה, שהתרחשה במהלך כשנה מ-1918 ועד 1919, קטלה בין 50 ל-100 מיליון נפש ברחבי העולם, כשההערכה הגבוהה מדברת על כ-5% מאוכלוסיית העולם ב-1918.
בשנת 2002 הופיעה מגפת הסארס שהחלה במחוז גואנגדונג בסין והתפשטה לכל העולם. בשנת 2017 זיהו מדענים סינים מווהאן את מקור נגיף הסארס במושבת עטלפים במחוז יונאן.
בשנת 2019 הופיעה מגפת הקורונה כאשר וירוס COVID-19 (המכונה גם נגיף המק"ס) התגלה בווהאן שבסין והפך עד מהרה למגפה כלל עולמית.
נגיף ה-HIV שככל הנראה התפתח במהלך המאה ה-20 באפריקה שמדרום לסהרה אחראי למגפת האיידס, שכיום חיים כ-38.6 מיליון נשאים שלה ברחבי העולם. להערכת סוכנות האו"ם למאבק באיידס וארגון הבריאות העולמי הפילה מגפת האיידס יותר מ-25 מיליון קורבנות מאז גילויה לראשונה ב-1981. בשנת 2007 היו כ-2.7 מיליון נדבקים חדשים במחלה, וכ-2 מיליונים מתו ממנה.
מספר נגיפים קטלניים במיוחד שייכים למשפחת Filoviridae. זוהי משפחה של נגיפים הכוללת בתוכה את נגיף האבולה וכן את נגיף מרבורג. התפרצות של נגיף מרבורג באנגולה עוררה עניין עולמי באפריל 2005.
נגיפים כגורם מסרטן

נגיפים הם גורם ידוע לסרטן בבני אדם ובאורגניזמים אחרים. הסרטן עצמו אינו מידבק, אבל הימצאות הנגיף מגדילה את הסיכון לכך שתאים בגוף יהפכו לסרטניים. הנגיפים העיקריים הקשורים לסרטן בבני אדם הם נגיף הפפילומה האנושי, נגיפי הכבד הפטיטיס B והפטיטיס C, נגיף אפשטיין בר וכן נגיף לימפוטרופי של תאי T אנושיים (HTLV-1). נגיפי הפטיטיס עלולים לעורר זיהום וירלי כרוני הגורם לסרטן הכבד. פגיעה של נגיף לימפוטרופי של תאי T אנושיים עלולה לגרום לפגיעה במערכת העצבים (HTLV associated myelopathy / Tropical spastic paraparesis) וללוקמיה של תאי T בבוגרים מסוג ATLL. נגיפי פפילומה אנושיים הם גורם מוכר לסרטן בצוואר הרחם, בעור, בפי הטבעת ובפין. בין נגיפי ההרפס (Herpesviridae) נגיף ההרפס הקשור בקפוסי סרקומה (KSHV) אחראי לסרקומת קפוסי וללימפומה, ונגיף אפשטיין בר גורם ללימפומת בירקיט, לימפומת הודג'קין, פגם בפרוליפרציית לימפוציטים מסוג B, ולגידולים סרטניים בלוע האפי.
הערות שוליים

↑  מחלה נגיפית, אנציקלופדיה בריטניקה
1 2 3 4 5  Nazarov PA, Baleev DN, Ivanova MI, Sokolova LM, Karakozova MV (2020-10-27). "Infectious Plant Diseases: Etiology, Current Status, Problems and Prospects in Plant Protection". Acta Nature. 12 (3): 46–59.
↑  Nadia Drake, Why Bats Are Such Good Hosts for Ebola and Other Deadly Diseases. Wired. October 15, 2014
↑  Michelle Roberts, First Ebola boy likely infected by playing in bat tree. BBC. December 30, 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541434305171  BnF: cb119373945 (data)  GND: 4188401-2  LCCN: sh85143818  NKC: ph135100 
האפקט הציטופתי שמשרה הנגיף אדנווירוס 5 בעת הדבקת תאי W162. קבוצת תאים בלתי מודבקים (מסומנים בחץ אדום) נראים בתמונה השמאלית, כשהם מוארכים וצמודים היטב לצלחת ואילו תאים מודבקים, הנראים בתמונה הימנית נראים נפוחים, עגולים ופחות צמודים לצלחת.
מוזיאון הארמון הלאומי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון אמנות
 כתובת:  מחוז שילין, טאיפיי, טאיוואןטאיוואן
 מיקום:  שילין 
 מדינה:  טאיוואן 
 מבקרים בשנה:  5,301,860 (2015)
 מנהל:  לין ג'אנג יי
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1964
 תאריך פתיחה רשמי:  1965 
 קואורדינטות:  25°06′08″N 121°32′55″E﻿ / ﻿25.102354220612°N 121.54849155157°E﻿ / 25.102354220612; 121.54849155157
 www.npm.gov.tw
  (למפת טאיפיי מוגדלת) מוזיאון הארמון הלאומי(למפת טאיפיי רגילה) מוזיאון הארמון הלאומי
 
מוזיאון הארמון הלאומי (בסינית: 國立故宮博物院) הוא מוזיאון הממוקם בטאיפיי בירת טאיוואן.
במוזיאון, שנוסד בשנת 1964 ומכיל באוספיו למעלה מ-696,344 פרטי אמנות סינית, מבקרים מדי שנה למעלה מ-5.4 מיליון מבקרים.
אוספי המוזיאון מציגים למעלה מ-8,000 שנים של ההיסטוריה של סין מאז התקופה הנאוליטית ועד שלהי שושלת צ'ינג, והוא נחשב לאחד האוספים המקיף והחשוב בעולם של אמנות סינית.
מקורם של אוספי המוזיאון (כמו גם אוספי "מוזיאון הארמון" שבבייג'ינג) באוצרות העיר האסורה, שנחלקו בין הרפובליקה העממית של סין לבין טאיוואן במהלך מלחמת האזרחים הסינית.
היסטוריה

ראשיתו של מוזיאון הארמון במוזיאון שהוקם בעיר האסורה ב-10 באוקטובר 1925, זמן קצר לאחר גירושו של פויי, אחרון קיסרי סין, מהעיר האסורה על ידי פנג יו השיאנג. מוצגי המוזיאון כללו את הריהוט וחפצי האמנות שנותרו בארמון שהיה קודם לכן רכוש המשפחה הקיסרית.
בשנת 1931 בעקבות הפלישה היפנית למנצ'וריה הורה צ'יאנג קאי שק להוציא מהמוזיאון את חפצי הערך שבו מחשש שצבא יפן יבזוז אותם. בעקבות הנחיה זו, ב-6 בפברואר 1933 הועברו 13,491 ארגזים בשתי רכבות מהכיכר שלפני שער העוצמה האלוהית של העיר האסורה, לדרום סין. האוספים הועברו לשאנגחאי, ובהמשך, בעקבות התקדמות הצבא היפני לאנשון ולייבין. בתום מלחמת העולם השנייה הושבו חלק ניכר מהארגזים לעיר האסורה.
פרוץ מלחמת האזרחים הסינית בתום מלחמת העולם השנייה, והפסדי כוחותיו הביא בשנת 1948 להחלטת צ'יאנג קאי שק להעביר את החשובים שבין חפצי הערך לטאיוואן. הנג לי-וו, לימים מנהל המוזיאון, פיקח על העברת חפצי ערך לטאיוואן. האוסף הועבר בשלושה משלוחים, במשך ארבעה ימים בפברואר באותה שנה, והגיע לג'ילונג. בסך הכל הועברו 2,972 ארגזים, אולם אלה כללו את החפצים היקרים והידועים ביותר שבאוסף. תפיסת העיר האסורה על ידי הכוחות הקומוניסטיים מנעה המשך העברת הארגזים לטאיוואן.
האוסף אוחסן במחסני הרכבת, ובהמשך הועבר למפעל לייצור קנה סוכר בסמוך לטאיצ'ונג. עם השלמת מבנה המוזיאון בשנת 1965 הועברו אליו האוספים.
בתקופת מהפכת התרבות, במסגרתה נהרסו חפצי אמנות היסטוריים רבים, הסתמכה טאיוואן על הצגת האוספים ושמירתם על מנת לטעון שהיא המייצגת האמיתית של תרבות סין.
עמדת ממשלת סין העממית הוא שהאוסף נגנב, ועל טאיוואן להשיבו לסין. מאידך טאיוואן טוענת כי עצם שמירת האוסף בטאיוואן, הביא לכך שנמנעה השמדתו בתקופת מהפכת התרבות, ולכן האוסף שייך לה.
מבנה המוזיאון

הקמת מבנה המוזיאון נמשכה בין מרץ 1964 לאוגוסט 1965, על מנת לאפשר הצגת פרטי האוסף הגדול (ובו למעלה מ-655,000 מוצגים).
המוזיאון שופץ בשנים 1967, 1970 וב-1996 החל שיפוץ מקיף של המוזיאון שהסתיים בשנת 2006. במסגרת שיפוץ זה נסגרו שני שלישים משטחי התצוגה של המוזיאון.
מבנה המוזיאון אינו יכול להציג את כל המוצגים, ואלה מוצגים בתחלופה של אחת לשלושה חודשים, כאשר בכל עת מוצגים כ-60,000 מוצגים בלבד.
הסניף הדרומי

סניף נוסף של המוזיאון נבנה במחוז ג'יאיי בדרום המדינה. מבנה המוזיאון, אשר הקמתו החלה בשנת 2005, והוא צפוי להיות מושלם בשנת 2013 יכלול שטחי תצוגה וכן גן סיני.
מוצגי המוזיאון

במוזיאון מוצגים כ-93,000 פרטים הכוללים קליגרפיות, חרסינה, כלי ברונזה, ציורי נוף, פסלים שמקורם בעיר האסורה. עוד כולל המוזיאון כ-562,000 ספרים וכתבי יד.
האוסף כולל 6,000 פסלי ברונזה, 5,2000 ציורים, 3,000 קליגרפיות, 12,000 פרטי ירקן, 3,200 פרטי אמייל וכן מניפות מסורתיות, בגדים ומטבעות.
רק כ-1% מהאוסף מוצג בכל עת לקהל, כאשר יתרת האוסף נשמר במרתפים מוגנים.
בין המוצגים הידועים שבמוזיאון ניתן למנות את כרוב הג'יידיט – פסל עשוי ג'יידיט בצורת כרוב סיני; פסל עשוי ישפה המדמה בשר חזיר מבושל ברוטב; מגילת צ'ינגמינג (אחד משני העתקים של המגילה); סירה מגולפת מאבן זית; והיצירה "מאה סוסים" משנת 1728, המשלבת טכניקה מערבית עם ציור מסורתי סיני.
שער המוזיאון
כרוב הג'יידיט
אבן בשר החזיר
ראו גם

העיר האסורה
הערות שוליים

↑  קובץ PDF, מספר מבקרים בשנה
↑  כתבה על המוזיאון באתר ה-BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603664205171  BnF: cb12329271m (data)  GND: 80348-0  ISNI: 0000 0001 2188 6945  LCCN: n81062107  NKC: olak2003164587  NLA: 36605114  SUDOC: 074520296  VIAF: 153614786   WorldCat (עם VIAF): 153614786 
האגף המרכזי של המוזיאון.
חזית המוזיאון
מחנה הריכוז אוהרדרוף

| --- | --- |

מראה במחנה, אפריל 1945
 מידע כללי
 סוג:  מחנה עבודה
 מדינה:  גרמניה
 מחוז:  תורינגיה
 תאריכים
 תאריך הקמה:  נובמבר 1944
 תאריך שחרור:  אפריל 1945
 אוכלוסייה
 צבא משחרר:  הצבא האמריקאי במסגרת בעלות הברית
 השתייכות האסירים:  יהודים ואחרים
 נתונים
 קואורדינטות:  50°50′00″N 10°44′00″E﻿ / ﻿50.8333°N 10.7333°E﻿ / 50.8333; 10.7333
 מחנה הריכוז אוהרדרוף (למפת גרמניה מוגדלת) אוהרדרוף(למפת גרמניה רגילה) אוהרדרוף(למפת תורינגיה רגילה) אוהרדרוף(למפת תורינגיה מוגדלת) אוהרדרוף
 
מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה (לחצו להגדלה)
הגנרלים אייזנהאור, פאטון ובראדלי בוחנים את בורות השריפה במחנה בביקורם בו ב-12 באפריל 1945
מחנה הריכוז אוהרדרוף (בגרמנית: Zwangsarbeitslager Ohrdruf) היה מחנה ריכוז ומחנה עבודה נאצי ששכן ליד העיר ויימאר בגרמניה. הוא היה חלק מרשת מחנות הריכוז שסבבו את מחנה הריכוז בוכנוואלד.
אוהרדרוף היה מחנה הריכוז הראשון ששוחרר על ידי כוחות צבא ארצות הברית.
היסטוריה

המחנה הוקם בנובמבר 1944 בסמוך לעיר גותה במדינת תורינגיה שבמרכז גרמניה. האסירים במחנה היו עובדי הכפייה ששימשו ככוח עבודה להקמת מסילת ברזל שהובילה למרכז תקשורת תת-קרקעי שהקמתו מעולם לא הושלמה, וזאת בשל ההתקדמות המהירה של הכוחות האמריקאים.
בסוף מרץ 1945 מנתה אוכלוסיית המחנה כ-11,700 אסירים, אך בתחילת אפריל, יחידות גולגולת המת של האס אס פינתה כמעט את כל האסירים לצעדות המוות למחנה בוכנוואלד. אנשי האס אס הרגו רבים מהאסירים שנותרו במחנה מכיוון שהיו חולים מדי לצאת לצעדה.
היסטוריה > שחרור המחנה: אפריל 1945

המחנה שוחרר ב-4 באפריל על ידי הדיוויזיה המשוריינת ה-4 (4th Armored Division) ודיוויזיית הרגלים ה-89 (89th Infantry Division) של צבא ארצות הברית. כשחיילי הדיוויזיה המשוריינת נכנסו למחנה הם גילו ערימות של גופות, חלקן מכוסות בסיד, וחלק אחר של הגופות כשהן שרופות באופן חלקי.
הגילוי המחריד של הגופות הביא את גנרל דווייט אייזנהאואר, המפקד עליון של כוחות בעלות הברית באירופה, לבקר במחנה ב-12 באפריל. נלוו אליו גם הגנרלים ג'ורג' פטון ועומר בראדלי. לאחר ביקורו, שלח אייזנהאואר מברק לגנרל ג'ורג' מרשל, ראש המטות המשולבים בוושינגטון, בו תיאר את מה שראה בביקורו במחנה. הוא כתב שהאכזריות והבהמיות היו כל כך חזקים שהותירו אותו חולה. לדבריו, גנרל פטון לא רצה להיכנס לראות, אך הוא שכנע אותו לבקר במחנה כדי שהוא והגנרלים האחרים שביקרו במחנה יוכלו להעיד בעתיד מיד ראשונה על הזוועות שביצעו הנאצים ביהודים, וכדי למנוע מאנשים לכנות את מה שהתחולל כתעמולה יהודית. השפעת המראות במחנה הייתה כה חזקה עד שב-19 באפריל 1945 שלח אייזנהאואר בקשה למרשל שישלח משלחת של חברי קונגרס ועיתונאים שיבואו לראות ולהביא את מעשי הזוועה של הנאצים לידיעת הציבור האמריקאי. המשלחת אושרה באותו יום על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן.
הערות שוליים

↑  THE 89TH INFANTRY DIVISION באתר מוזיאון השואה האמריקני
↑  Third Reich Ruins
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298467805171  GND: 4573151-2  LCCN: no96068600  NKC: zmp2018978582  VIAF: 136345833   WorldCat (עם VIAF): 136345833
מחזיר גרושתו

| --- | --- |
 מקרא:  ספר דברים, פרק כ"ד, פסוקים א'–ד'
 משנה תורה:  הלכות גירושין, פרקים י"א-י"ג
 שולחן ערוך:  אבן העזר, סימן י'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו שנ"ו ספר החינוך, מצווה תק"פ
 
מחזיר גרושתו הוא כינוי הלכתי למי שגירש את אשתו בגט ולאחר מכן מבקש לשאתה בשנית. אם בינתיים נישאה לאיש אחר, והתאלמנה או התגרשה ממנו, אינה יכולה לחזור לבעלה הראשון לעולם. אם טרם נישאה לאחר, היא רשאית להינשא לו בשנית, אלא אם הוא כהן.
פוסקי ההלכה נחלקו בשאלה האם יש מצווה ועדיפות מיוחדת בהחזרת גרושתו שטרם נישאה לאחר על פני נישואין לאשה אחרת.
לאחר שנישאת לאחר

במקרא (דברים, כ"ד, א'–ד') נאמר כי אסור לאדם לשאת את גרושתו בשנית לאחר שנישאה לאחר:
...וְכָתַב לָהּ סֵפֶר כְּרִיתֻת וְנָתַן בְּיָדָהּ וְשִׁלְּחָהּ מִבֵּיתוֹ. וְיָצְאָה מִבֵּיתוֹ וְהָלְכָה וְהָיְתָה לְאִישׁ אַחֵר. וּשְׂנֵאָהּ הָאִישׁ הָאַחֲרוֹן, וְכָתַב לָהּ סֵפֶר כְּרִיתֻת וְנָתַן בְּיָדָהּ וְשִׁלְּחָהּ מִבֵּיתוֹ, אוֹ כִי יָמוּת הָאִישׁ הָאַחֲרוֹן אֲשֶׁר לְקָחָהּ לוֹ לְאִשָּׁה. לֹא יוּכַל בַּעְלָהּ הָרִאשׁוֹן אֲשֶׁר שִׁלְּחָהּ לָשׁוּב לְקַחְתָּהּ לִהְיוֹת לוֹ לְאִשָּׁה...
איסור זה מוזכר גם בדברי הנביא ירמיהו, והוא משמש אותו כמשל ליחס בין ה' לבין עם ישראל:
לֵאמֹר הֵן יְשַׁלַּח אִישׁ אֶת אִשְׁתּוֹ וְהָלְכָה מֵאִתּוֹ וְהָיְתָה לְאִישׁ אַחֵר, הֲיָשׁוּב אֵלֶיהָ עוֹד? הֲלוֹא חָנוֹף תֶּחֱנַף הָאָרֶץ הַהִיא! וְאַתְּ זָנִית רֵעִים רַבִּים וְשׁוֹב אֵלַי נְאֻם ה'.
פירוש: למרות שישראל עבדו עבודה זרה, הנמשלת כבגידת אשה בבעלה, מוכן ה' לחדש את הקשר עמם כמקדם.
איסור זה נמנה כאחד מתרי"ג המצוות, והעובר עליו במזיד - נענש על ידי בית הדין במלקות.
טעם המצווה: ”כדי שלא יחליפו נשותיהן זה לזה, יכתוב לה גט בערב – ובבוקר היא שבה אליו, וזה טעם 'ולא תחטיא את הארץ', כי זה סיבה לחטאים גדולים” (פירוש הרמב"ן, דברים שם). טעם נוסף: כדי למנוע אפשרות שהבעל הראשון, המתחרט על גירושיו, יפעל לפירודה של אשתו מהשני (רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק, בפירושו "משך חכמה", שם).
האיסור חל רק כאשר נישואי האשה הן לבעל הראשון והן לשני תקפים הלכתית, ולו גם בדרך של קידושין ללא נישואין, אך לא במקרה של קיום יחסי אישות ללא קידושין.
כאשר נעשה האיסור, הילדים הנולדים מנישואין אלה אינם ממזרים.
החשיבות בהחזרת גרושתו

בתורה לא נאמרה מצוות עשה מיוחדת להחזיר את הגרושה בטרם נישאה לאחר. פוסקי ההלכה חלוקים בשאלה האם כאשר בני הזוג רוצים בכך הדבר נחשב כמצווה.
בספר החינוך (מצווה תקפ) נכתב: ”קודם שתינשא [לאחר] – מותר להחזירה, וגם ראוי לעשות כן”. כך גם סבר רבי שמעון בן צמח דוראן (אלג'יר, ראשית המאה ה-15), כי יש מצווה בדבר, אך לא כתב כל נימוק.
הרדב"ז, מרבני ארץ ישראל ומצרים בדור גירוש ספרד, סבר אחרת:: ”מחזיר גרושתו – איני רואה בה שום מצווה”. לדעתו אמנם יש יתרון בנישואי בני זוג המכירים זה את זה, אבל זוג שהתגרש ואף נדרו שלא להינשא בשנית – מוכח שהייתה שנאה ביניהם: ”וכל זמן שהיה נשוי עמה היו בקטטה, הילכך איני רואה כאן מצווה [המצדיקה] להתיר בשבילה נדר”.
על תשובה זו העיר רבי שמואל ויטאל, בנו של המקובל רבי חיים ויטאל:: ”בעיניי אין מצווה גדולה ממנה, ובפרט אם היא אשתו הראשונה, או אם יש לו בנים ממנה”, וזאת הן מבחינת הסיכוי לחידוש שלום הבית והן מבחינת טובת הילדים. הוא מסתמך על המדרש המרחיב את הפסוק ”וּמִבְּשָׂרְךָ לֹא תִתְעַלָּם” (ישעיהו נ"ח, ז) גם לגבי בת זוג שנתגרשה. אפשר שגם הרדב"ז אמר את דבריו רק במקרה שעל פי ראות עיני בית הדין הנישואין השניים לא יעלו יפה.
על פי דעה אחת במדרש, משה רבנו החזיר את אשתו צפורה לאחר גירושיה. כמו כן, נאמר בתלמוד הבבלי על אביו של משה, עמרם, שהחזיר את אשתו יוכבד לאחר גירושיה.
הלכות המחזיר גרושתו

בכמה פרטים הלכתיים הנוגעים לשמחת הנישואין קיימת הבחנה בין הנושא אשה חדשה לבין המחזיר את גרושתו:
הנושא אשה חדשה פטור מלצאת למלחמה במשך שנה: ”כִּי יִקַּח אִישׁ אִשָּׁה חֲדָשָׁה - לֹא יֵצֵא בַּצָּבָא... נָקִי יִהְיֶה לְבֵיתוֹ שָׁנָה אֶחָת וְשִׂמַּח אֶת אִשְׁתּוֹ אֲשֶׁר לָקָח” (דברים כ"ד, ה); פטור זה אינו חל על המחזיר גרושתו.
אין נושאים אשה חדשה בשלוש הרגלים, מפני ש"אין מערבין שמחה בשמחה", כדי ששמחת החג ושמחת הנישואין לא יאפילו זו על זו; לעומת זאת, מותר להחזיר את גרושתו בימי החג, מפני שהשמחה איננה רבה כמו בנישואי אשה חדשה. על פי זה התירו פוסקי ההלכה לשאתה גם בימי האבלות הנהוגים בספירת העומר.
בסעודת נישואין של אשה חדשה תיקנו בברכת הזימון הוספה מיוחדת: "ברוך אלוהינו שהשמחה במעונו ושאכלנו משלו". לדעת כמה פוסקים, בסעודת נישואין של המחזיר גרושתו אין מוסיפים זאת. כמו כן, יש מתירים לאבל, האסור במשך שנת האבל על אביו ואמו להשתתף בחתונה, להשתתף בסעודת נישואי מחזיר גרושתו.
נישואי כהן לגרושתו

כהן, האסור בגרושה, אסור גם בגרושתו. מכיוון שגירושין של כהן הם בלתי הפיכים, רצו חז"ל למנוע גירושין פזיזים, וקבעו, ביישובים מסוימים שבהם התגוררו כהנים מרובים, שהגירושין יתבצעו באמצעות גט מקושר: גט מקופל ותפור, ועל כל קיפול נדרשת חתימת עדים מיוחדת, ובכך הושהה זמן הכנתו.
הערות שוליים

↑  רמב"ם, "ספר המצוות, לא תעשה שנו; אליעזר ממיץ, "ספר יראים", סימן לג. "ספר החינוך", מצווה תקפ.
↑  שולחן ערוך אבן העזר י: "המגרש את אשתו ואחר כך זינתה מותרת לחזור לבעלה אבל אם נתקדשה לאחר וגירשה או מת, אסורה לחזור לראשון"
↑  כך דעת רוב החכמים (משנה מסכת יבמות משנה, מסכת יבמות, פרק ד', משנה י"ב), וכן פסק הרמב"ם (משנה תורה, הלכות איסורי ביאה, פרק טו הלכה ב). רבי עקיבא (במשנה ביבמות שם) סבר אחרת – כי הוולד מנישואין אלה הוא ממזר.
↑  ברוב המקורות שלהלן (פרט לספר החינוך) ההשלכה ההלכתית שנדונה היא מקרה שבו הבעל שגירש את אשתו נשבע שלא יישאנה בשנית, וכעת הוא מתחרט. אם החזרת הגרושה היא מצווה – ניתן לבטל את השבועה בתנאים מסוימים.
↑  שו"ת תשב"ץ חלק ג סימן ט.
↑  שו"ת רדב"ז, חלק ח סימן קנג.
↑  שו"ת באר מים חיים, סימן פ.
↑  ויקרא רבה פרשה לד, יד.
↑  המדרש מספר על רבי יוסי הגלילי שדאג לפרנסת גרושתו ובעלה החדש כל ימי חייהם, על סמך פסוק זה. רבי שמואל ויטאל לומד מכאן קל וחומר שיש מצווה לשאתה שוב.
↑  מכילתא דרבי ישמעאל על הפסוק המתאר את חזרתה של צפורה למשה "אחר שילוחיה". במדרש שם הדעות חלוקות האם משה גירש אותה באופן רשמי, או רק נפרד ממנה זמנית לצורך שליחותו במצרים.
↑  בספר שמות, פרק ב', פסוקים א'–ב' משתמע שמשה נולד מיד לאחר נישואי הוריו, והדבר מעורר קושי, שהרי מרים ואהרן היו גדולים ממנו; לפיכך פירשו חז"ל, שעמרם התגרש מיוכבד בעקבות גזירת פרעה: ”כל הבן הילוד – היאורה תשליכוהו” (שמות א', כב), כדי להימנע מלהוליד ילדים, ומרים שכנעה אותו לשאתה מחדש (תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"ב, עמוד א').
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ד, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף ח', עמוד ב'.
↑  משנה, מסכת מועד קטן, פרק א', משנה ז'.
↑  "משנה ברורה", סימן תצג סעיף קטן א.
↑  שו"ת מהרי"ט חלק א סימן סד; בית שמואל סימן סב סעיף קטן יז.
↑  ברכי יוסף, יורה דעה, סימן שצא סעיף קטן ב.
↑  ספר חרדים פרק ז' מל"ת מהתורה התלויות בראש הגויה אות ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ק"ס, עמוד ב'.
מייק גיבסון

| --- | --- |
 לידה:  27 באוקטובר 1960 (בן 63) קרוליינה הדרומית, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 מכללה:  קרוליינה הדרומית אפסטייט
 דראפט:  בחירה מספר 44, 1982 וושינגטון בולטס
 קבוצות כשחקן
 1982–1983 1983 1983–1984 1984–1985 1985–1986 1986 1986 1987 1987–1988 1988–1989 1989 1989–1990 1990 1991–1994:  מיין לאמברג'קס רוצ'סטר זניטס וושינגטון בולטס פלקנסטרו טורינו דטרויט פיסטונס דטרויט ספיריטס ג'קסונוויל ג'טס מיסיסיפי ג'טס קוואד סיטי ת'אנדר פנסקולה טורנדוס אורורה דסיו אואר פרול הפועל תל אביב הפועל גליל עליון
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ליגת העל (1993) זכייה בגביע המדינה (1992)
מייקל ג'רום "מייק" גיבסון (באנגלית: Michael Jerome "Mike" Gibson; נולד ב-27 באוקטובר 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. שיחק בליגת ה-NBA, וכן בהפועל גליל עליון בעת שזכתה באליפות המדינה הראשונה בתולדותיה. גובהו 2.08 מטרים.
ביוגרפיה

גיבסון נולד במדינת דרום קרוליינה שבארצות הברית. שיחק בקבוצת הכדורסל של "אוניברסיטת קרוליינה הדרומית אפסטייט" וזכה איתה באליפות ליגת המכללות המשנית NAIA. בשנת 1982 נבחר בסיבוב השני בדראפט ה-NBA במקום ה-44 הכללי על ידי וושינגטון בולטס. הוא שיחק בליגת ה-CBA, ובעונת 1983/84 שיחק בוושינגטון בולטס. עבר לשחק בטורינו מאיטליה, ושב לעונה נוספת ב-NBA והפעם בקבוצת דטרויט פיסטונס. כשחקן NBA שיחק כ-6 דקות בממוצע למשחק. בהמשך שב לליגת הCBA החצי מקצוענית, שיחק עונה חלקית באיטליה, עונה אחת בפרול הספרדית.
בשנת 1990 הוא הגיע להפועל תל אביב. הוא החל את העונה באופן מיטבי, אך לאחר שהקבוצה הודחה מאירופה, הוחלט להחליפו בשחקן דאג לי. בעונת 1991/92 שב לישראל, הצטרף להפועל גליל עליון ובעונתו השנייה בקבוצה זכה איתה באליפות המדינה, אליפות ראשון לקבוצה, לאחר שנים רבות בהן זכתה מכבי תל אביב באופן בלעדי באליפות. בעונה זו שיחק לצד ברד ליף, דורון שפר, סטיב מאלוביק ואנדרו קנדי. הקבוצה בהדרכתו של פיני גרשון שיחקה בשיטה בה הגבוהים שיחקו רחוק מן הסל. גיבסון התבלט כחוסם, וכקלע טוב מחצי מרחק ומהשלוש. הוא המשיך בקבוצה שנתיים נוספות ופרש בשנת 1995.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקה אישית, באתר basketball-reference.com
↑  הזיקית מהגליל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
מטריצה תלת-אלכסונית

באלגברה ליניארית שבמתמטיקה מטריצה תלת-אלכסונית היא מטריצה שכל ערכיה הם אפס, למעט הערכים על האלכסון הראשי, אלכסון אחד מעל האלכסון הראשי ואחד מתחתיו. 
במילים אחרות, זו מטריצה מהצורה:
היתרונות בצורה זו נובעים בעיקר מהקלות שבה אפשר לחשב דברים על המטריצה. לדוגמה:
דירוג המטריצה בתהליך גאוס מהיר מאוד על מטריצה מסוג זה.
קל יחסית לחשב את הדטרמיננטה ואת המטריצה ההופכית.
קל למצוא את הערכים העצמיים של המטריצה, לדוגמה על ידי אלגוריתם QR
מכבי עירוני ג'ת אל-אהלי

מכבי עירוני ג'ת אל-אהלי (בערבית: مكابي نير جت الأهلي) הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר אום אל-פחם. הקבוצה הוקמה בשנת 2007 ובעונת 2010/2011 שיחקה בליגה הלאומית, אך לאחר שירדה לליגה א' התפרקה בדצמבר 2011.