ג'וזף סטילוול
ביוגרפיה > בורמה

הצבתו של סטילוול בזירת סין בורמה הודו הייתה דומה להצבותיהם של דווייט אייזנהאואר ודאגלס מקארתור בזירותיהם, אך שונה בכך שזירה זו לא נחשב זירה אמיתית וחסרה את מבנה הפיקוד האמריקאי שהיה קיים למשל בזירה האירופית. מפקד זירת סין היה צ'יאנג קאי שק, מפקד הצבא הלאומני הסיני, בעוד זירות בורמה והודו הופקדו בידי הבריטים. צבאות בעלות הברית שלקחו חלק בזירות אלה חסרו ציוד ולעיתים קרובות נחלו תבוסות מידי הצבא היפני. צ'יאנג קאי שק הראה חוסר נכונות לשתף את חייליו בקרבות והעדיף לשמור אותם ואת הציוד שקיבל מארצות הברית במסגרת השאל-החכר למלחמת אזרחים עתידית כנגד הקומוניסטים הסינים, שניבא כי תתרחש בתום מלחמת העולם. זהירותו של צ'יאנג גברה עוד יותר לאחר ניצחונותיהם של היפנים על בעלות הברית בבורמה. לאחר חמש שנים בהן לחמה ביפנים החליטה ממשלת סין כי על בעלות הברית לקחת חלק גדול יותר בלחימה באזור.
עבור סטילוול, היה השלב הראשון במלחמה ארגון מחדש של הצבא הסיני, אך תוכניותיו אלה התנגשו עם האיזון הפוליטי העדין ומערכת הבריתות הפנימיות בסין שהשאירו את צ'יאנג בתפקיד הגנרליסימו. על אף שנתן לו סמכות מנהלתית על כוחות סינים, חשש צ'יאנג שסטילוול עשוי להקים כוח צבא סיני בהנהגה אמריקאית שלא יסור תחת מרותו. בשנת 1942 החלו אנשי מטהו של צ'יאנג למחות על השימוש בחיילים סינים בבורמה למטרת השבת המדינה תחת שלטון קולוניאלי בריטי. על כן תמך צ'יאנג בגנרל קלייר שנו שטען כי ניתן להמשיך את הלחימה ביפנים תוך שימוש בכוחות סינים קטנים בשילוב כוח אווירי חזק. הצעתו של שנו יצרה תחרות בינו לבין סטילוול על ציוד השאל-החכר שהגיע לסין מהודו. בדו"ח שסקר את הזירה מ-1943 עד 1945 כתב ג'ורג' מרשל כי התפקיד שנתן לסטילוול היה התפקיד הקשה ביותר מכל מפקדי הזירות במלחמה.
סטילוול הגיע לבורמה במרץ 1942, זמן קצר לפני נפילתה לידי היפנים, שלמעשה ניתקה את סין מכל נתיבי האספקה. הוא נאלץ להוביל את 117 אנשי מטהו דרך הג'ונגלים של בורמה בתנאים קשים לעיר ההודית אסאם בעוד היפנים דולקים אחריהם. בהודו נודע סטילוול בהופעתו הפשוטה והתעלמותו מכללי הטקס הצבאיים. סימני ההיכר שלו היה כובע רחב-תיתורה, נעלי צבא פשוטות ומדים ללא כל עיטור או דרגה. המנהיגות שהפגין בעת הנסיגה מבורמה והתבטאויותיו הכנות בנושא משכו את תשומת לבו של הציבור האמריקאי. אך הערותיו הבוטות בנוגע לחוסר יעילותם של הבריטים (אותם כינה "Limey" - כינוי גנאי לבריטים) הביאו למתיחות בינו לבין הפיקוד העליון הבריטי באסיה.
לאחר כיבוש בורמה על ידי היפנים נותרה סין מנותקת לחלוטין מכל נתיבי האספקה מלבד "הדבשת" - נתיב טיסה מסוכן שעבר מעל הרי ההימלאיה. עוד מראשית התערבותה של ארצות הברית במלחמת העולם ניתנה לזירת סין בורמה הודו עדיפות נמוכה יותר בכוח אדם, ציוד וסיוע לוגיסטי מלזירות אחרות בהן לקחה חלק ארצות הברית. עם נפילת בורמה וסגירת דרך בורמה נוכחו האמריקאים כי לא ניתן למלא את מקומן של האבדות הסיניות, ולכן החליטו בעלות הברית להמשיך ולקיים את ההתנגדות הסינית ליפנים תוך מתן סיוע לוגיסטי ואווירי, אך לא לשלוח כוחות.
סטילוול האמין שהחיילים הסינים אינם נופלים מכל חייל אחר בהינתן להם אימון ראוי והנהגה, ועל כן הקים בעיר ראמגר מרכז אימונים לשתי דיוויזיות סיניות אותן הרכיבו חיילים סינים שנסוגו מבורמה לאסאם. יוזמה זו נתקלה בהתנגדות מצד הבריטים, שחששו שצבא סיני מיומן עשוי להוות השראה למורדים הודים, ומצדו של צ'יאנג, שלא שש לראות כוח צבאי סיני שאינו תחת סמכותו. מטרותיו העיקריות של סטילוול היו סלילת דרך קרקעית חדשה מצפון בורמה לסין, שתאפשר העברת ציוד נוסף, וארגון, ציוד ואימון הצבא הסיני החדש והמתרחב שהקים בהודו, שיהיה מסוגל להילחם כנגד היפנים בזירת סין הודו בורמה. סטילוול טען כי זירה זו היא הזירה היחידה באותה עת בה יכלו כוחות בעלות הברית להציב מספר רב של חיילים כנגד חיילי האויב. למורת רוחו של סטילוול, טרם נסתיים ארגון הרכבת האווירית מארצות הברית להודו הבריטית, והציוד שהוטס מעל "הדבשת" הספיק בקושי לצורכי הפעילות האווירית של שנו, ולא הספיק לחימוש צבא שלם. כתוצאה מתנאים אלה התמקדו רוב מפקדי בעלות הברית בפעולות מגננה, כשהיוצא דופן היה גנרל אורד וינגייט ולוחמיו הצ'ינדיטים.