stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחיית זכר עמלק
המצווה בימינו > מחייה סמלית

בימינו, מחיית עמלק קיבלה ממד סמלי. כך, קיים מדרש אצל הראשונים המבטא מחיית סמלים, כביטוי למחיית עמלק "תמחה את זכר עמלק - אפילו מעל העצים ומעל האבנים" (אבודרהם, הלכות פורים, כ"ט) והדבר הוביל למנהגים שונים.
מנהג נפוץ הוא השמעת קולות רעש בעת הזכרת השם המן בשעת קריאת מגילת אסתר, כמחיית אזכור שמם. המנהג הרווח הוא לנהוג כך בכל אזכור של השם המן, ויש הנוהגים להשמיע רעש רק בחלק מהאזכורים (כגון בעת האזכורים הראשון והאחרון). מנהג נוסף הוא כתיבת השם 'המן' או 'עמלק' על עצמים שונים ומיחקת הרישום אחר כך.
יש המשערים שהמנהג החל בכתיבת השמות 'המן' ו'עמלק' על אבנים והכאתן זו בזו לצורך מחיקת השם. ראיה לכך ניתן למצוא בדברי ר' אברהם בן נתן בספר המנהיג: "מנהג התינוקות בצרפת ופרובינצא לקחת חלוקי הנחל ולכתוב עליהם המן, ומקישין זו על זו כשהקורא מזכיר המן משום ושם רשעים ירקב..." (ספר המנהיג, מהדורת יצחק רפאל עמ' רמב). בהמשך נשכח הצורך במחיקת השם ונותר רק הרעש שנוצר מפגיעת האבנים זו בזו, וכך התקבל המנהג להשמיע רעש בעת אזכור השם המן.
כך מתואר המנהג של יהודי רודוס בעיתון משנת 1887:
”המנהג פה להכות בפורים על עצים ואבנים בקריאת המגילה ... וכל המרבה להכות עד שבור הספסלים הרי זה משובח. וקנית גרזנים ומקבות קודם גם לצדקה ... בליל פורים מביאים בבית הכנסת קורות וקרשים וכל הילדים הולכים איש ופטישו וקורנסו בידו ... גדולים וקטנים מכים ומרקעים בכל כוחם”.
למנהג זה היו שהתנגדו עקב הבאתו לפעמים להשמטת מילים מקריאת המגילה, או לכך שציבור השומעים יפסידו שמיעת מילים מן המגילה. דוגמה להתנגדות באחת מקהילות אירופה ניתן למצוא בדברי הרב שם טוב גגין, שהיה הרב הספרדי הראשי של אנגליה, בספרו כתר שם טוב:
טעם שבלונדון ביטלו מנהג ההכאה בבית הכנסת, משום שבשנת 1783 בחודש מארסו אירע שביום הפורים באו ילדים פוחזים עם אביהם הפתאים והביאו עמהם פטישים וקרדומות בבית הכנסת הנקרא "שער השמים" בלונדון והיו הולכים ומכים על הספסלים בקול גדול בזמן שהחזן קורא את המגילה, עד שלא היה באפשרות הקהל לשמוע כראוי המגילה, והיה זה למורת רוח כל אנשי המעמד ונגד רצון היחידים. ובשנה הנזכרת הוחלט ברוב מנין ורוב בנין בין אנשי הוועד שבפורים הבא לא יזיד לא האב ולא הבן להביא פטישים עמהם ולהכות פעם אחרת. והכריזו החלטתם זו בבית הכנסת לעיני כל יחידי הקהל. ובהגיע ימי הפורים בשנה שלאחריה נתאחדו איזה מהיחידים בכוונה להתנגד למה שהוסכם על ידי אנשי המעמד והביאו עמהם הפטישים להכות בהם כמנהגם. וכאשר נשמע הדבר להם הלכו והכינו אנשי הוועד שוטרי הממשלה בפתח הבית הכנסת להפריעם ממחשבותם על צד כי איזה איש יזיד וירהיב עוז בנפשו להכות כמנהגו - יגורש מהקהל. וכן היה שאיש חצוף ניסה להכות בפטישו ואחרים התחקו למעשהו, נכנסו השוטרים והוציאום משם בפחי נפש. אחר כך איזה מהם ביקשו סליחה והכירו עותתם על מה שעשו ונסלח להם. ואיזה מהם קנסו אותם ברצי כסף לקופת הצדקה. וכל זה אירע בימי החכם הראשי ר' משה די אזווידו ז"ל ומאז ועד היום אין קול ואין עונה מהכאות הפטישים בבית הכנסת.
בתלמוד הבבלי מוזכר מנהג "משוורתא דפוריא" (מארמית: מקפצת פורים). על פי פירוש הערוך המנהג היה לתלות על הגג בובה בדמות המן, להעלותה באש ביום פורים, ולרקוד מסביב. מנהג זה השתמר בחלק מהקהילות, ונכון ל-2019 ישנם בודדים הנוהגים בו. יש שנהגו מנהג דומה במדורת ל"ג בעומר.
בשנת 408, בתקופת הקיסר תאודוסיוס השני, נאסרה תליית המן בפומבי, משום שהמאמינים הנוצרים ראו במנהג את תלייתו של ישו. למרות האיסור שרד המנהג לפחות עד המאה העשירית.(הקישור אינו פעיל)
ראו גם

מצוות זכירת מעשה עמלק
לקריאה נוספת

הרב יעקב מדן, עמלק, המקורות המתחדשים, הוצאת מכללת הרצוג – תבונות, אלון שבות (תשע"ה), עמ' 266–348.
הרב יצחק דוב קורן מוסריות בהלכה - ג'נוסייד, צו אלוהי, והנמקה הלכתית אקדמות י"ח.
הרב גבריאל גולדמן, זה שלל דוד: מחיית עמלק בהלכה ובאגדה, כפר אדומים, תשנ"ה
יום-טוב לוינסקי, כיצד הכו את המן בתפוצות ישראל, תל אביב ה'תש"ז, באתר אוצר החכמה (חלק מהעמודים זמינים למנויים בלבד)
ד. י. צבי רבינוביץ, בדין מצוות מחיית זרע עמלק והמסתעף למנהג הכאת המן בשעת קריאת המגילה, בית אהרן וישראל קמא' עמודים 119 - 137, באתר היברובוקס
יוסף ויכלדר, מחה אמחה, בתוך המבשר תורני 61 אדר ה'תש"ע, באתר אוצר החכמה
הרב יהושע ון דייק, מנהג הכאת המן, שו"ת 'מבשן אשיב' כרך ב', הוצאת מכון התורה והארץ, התש"פ, 2020, עמ' שכ"ח-שכ"ט.
הרב ד"ר רונן לוביץ, מחיית עמלק והאויב הערבי בין פרשני המקרא לרבני זמננו, שנתון "שאנן" – תשע"ז – כרך כב
Unforgettable (שיר של מרקוס ומרטינוס)

"Unforgettable'" (בעברית: "בלתי נשכחת") הוא סינגל מאת הצמד המוזיקלי הנורווגי מרקוס ומרטינוס, אשר יצא לאור ב-2 במרץ 2024 על ידי חברת התקליטים יוניברסל רקורדס. השיר ייצג את שוודיה באירוויזיון 2024 שהתקיים במאלמה שבשוודיה, לאחר שזכה באותה שנה בתחרות המלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון.
באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2024 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ‌מתוקף היותה המדינה המארחת, שוודיה מעפילה לגמר באופן אוטומטי. עם זאת, היא הצביעה בחצי הגמר הראשון.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. בפעם הראשונה באירוויזיון הוחלט כי חברות חמש המדינות הגדולות והמדינה המארחת יופיעו גם הן בחצאי הגמר בהן מצביעות. איטליה הופיעה לפני מולדובה ואחרי אזרבייג'ן. בגמר, שוודיה הופיעה ראשונה, לפני אוקראינה, וסיימה את התחרות במקום התשיעי עם 174 נקודות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 4 |  |
הערות שוליים

↑  ג'ימי "ג'וקר" תורנפלדט (אנ'), ג'וי דב (אנ'), לינאה דב (אנ'), מרקוס גונארסן, מרטינוס גונארסן
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Van Dijk, Sem Anne (2023-12-13). "Eurovision 2024: Semi-Final Allocation Draw on January 30". Eurovoix. נבדק ב-2023-12-13.
↑  "Eurovision 2024: Semi-Final Draw results". Eurovision Song Contest (באנגלית). European Broadcasting Union. 30 בינואר 2024. נבדק ב-8 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ESC, Eurovision 2024: Semi-Final Running Orders revealed!, ‏26 במרץ 2024 (באנגלית)
↑  Eurovision 2024 Results: Voting & Points, Eurovisionworld (באנגלית בריטית)
↑  "Veckolista Singlar, vecka 10". Sverigetopplistan. נבדק ב-8 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: f7516a79-761c-467d-82bc-2694d3a8e3d8
ויליאם שאטנר

| --- | --- |

שאטנר, 2018
 לידה:  22 במרץ 1931 (בן 93) מונטריאול, קוויבק, קנדה
 שם לידה:  William Shatner 
 מדינה:  קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-1951 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל  New England Institute of Technology  Desautels Faculty of Management (1952)  Camp Massad  Westhill High School  Camp B'nai Brith  Baron Byng High School  תיכון מונטריאול/וסטמאונט–נוטרדאם-דה-גרייס  Montreal Children's Theatre  McGill University Desautels Faculty of Management 
 בן או בת זוג:  אליזבת מרטין (2001–2020) 
 צאצאים:  מלאני אן גרטש-שאטנר, Lisabeth Shatner, Leslie Carol Shatner 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי, פרס גלובוס הזהב   פרס סטורן
 http://WilliamShatner.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם "ביל" שאטנר OC (באנגלית: William "Bill" Shatner; נולד ב-22 במרץ 1931) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, מפיק קולנוע וטלוויזיה, במאי קולנוע וטלוויזיה וסופר יהודי-קנדי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו כקפטן ג'יימס טיבריוס קירק, הדמות הראשית ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית". לאורך השנים זכה שאטנר בפרס אמי (פעמיים), פרס גלובוס הזהב (2005), פרס פטל הזהב (פעמיים), פרס בחירת הקהל, פרס סאטורן (פעמיים) ופרסים רבים נוספים.
ב-13 באוקטובר 2021 השתתף שאטנר בטיסת חלל תת-מסלולית על גבי קפסולת החלל NS-18 של חברת בלו אוריג'ין. שאטנר הפך אז לאדם המבוגר ביותר שטס בחלל, בגיל 90 שנים ושישה חודשים. שיאו נשבר מאז.
ביוגרפיה

שאטנר נולד במונטריאול, קוויבק שבקנדה, למשפחה יהודית-קונסרבטיבית ממוצא אוסטרו-הונגרי, ליטאי, ואוקראיני. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת מקגיל, מונטריאול בשנת 1952.
קריירה

בתור שחקן שייקספיר מקצועי, הוא שיחק בפסטיבל סטרטפורד בקנדה השייקספירי לפני שעבר לגור בארצות הברית. בשנת 1954 גילם שאטנר את הדמות הראשונה שלו בארצות הברית.
סרטו הראשון היה האחים קרמזוב בשנת 1958 בבימויו של ריצ'רד ברוקס. בשנת 1965 התארח בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "הנמלט".
לאחר ירידת מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית, בשנת 1969, נקלע שאטנר לבעיה מקצועית: הוא לא לוהק לתפקידים כלל מפני שהיה מדי מזוהה עם דמותו של קפטן קירק. הוא התגרש, הפך לחסר כל כמעט, ופרק זמן מסוים התגורר ברכבו. במשך תקופה הוא שיחק בעיקר בסרטי אימה ובתפקידי אורח בסדרות.
רק ב-1979, לאחר צאתו של הסרט הראשון בסדרת מסע בין כוכבים, ויותר מכך לאחר סרט ההמשך - מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן, ב-1982, הוא הצליח לחזור לתודעה כשחקן.
בשנת 1973 התארח בסדרת הטלוויזיה הבלשית "מאניקס" של רשת CBS, בכיכובו של מייק קונורס. בשנים 1982–1986 שיחק את התפקיד הראשי בסדרת דרמת הפשע המצליחה "טי. ג'יי. הוקר". בשנים 2004–2009 גילם גם את דני קריין בסדרת הדרמה הקומית בוסטון ליגל. בשנת 2000 שיחק שאטנר בסרט איזה מין שוטרת את מנחה תחרות היופי "סטאן פילדס", ובשנת 2001 דיבב בסרט "אוסמוזיס ג'ונס" את פלגמינג, ראש העיר של "עיר פרנק".
בשנת 2010 שאטנר התחיל לשחק את התפקיד הראשי בסדרה הקומית "שטויות שאבא שלי אומר". בשנת 2015 ביצע הופעת קמע בסדרת הטלוויזיה "תעלומות מרדוק", בתור מארק טוויין. בשנת 2017 השתתף בקומדיה קצרת הימים "בלש הודי", לצדם של אנופם קר וכריסטינה קול.
בשנת 2019 הופיע בסדרה "המפץ הגדול" בתפקיד עצמו, ושיחק בסרט האימה "Devil's Revenge" לו גם כתב את התסריט.
בשנת 2021 ביצע הופעת אורח בסדרת הפשע האוסטרלית-ניו זילנדית "אלכסה קרואו: בלשית פרטית" (אנ').
משנת 2019 ועד היום מגיש ומפיק את הסדרה "בלתי מוסבר" המרתקת של ערוץ ההיסטוריה שבודקת לעומק וחושפת את התעלומות והתופעות הכי מוזרות שקרו בהיסטוריה של האנושות.
חיים אישיים

היה נשוי ארבע פעמים לארבע נשים שונות, החל משנת 1956 כשמהאחרונה אליזבת מרטין התגרש ב-2020. אשתו השלישית נרין קיד הלכה לעולמה ב-1999, שנתיים לאחר שהתחתנו. לו שלושה ילדים, כולל השחקנית מלאני אן גרטש-שאטנר (אנ') מאשתו הראשונה גלוריה רנד. הנישואים הארוכים ביותר שלו היו עם אשתו השנייה מרסי לאפרטי במשך 23 שנים לאחר שהתחתנו ב-1973.
בשנת 2021, בעודו בן 90, השתתף בטיסה לחלל של בלו אוריג'ן NS-18 שארכה כ-10 דקות, ובכך הפך לאדם המבוגר ביותר שטס לחלל עד אז. מאז נשבר שיאו.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | הקלטת ספר האודיו, הקריינות וסיפור הסיפורים הטובים ביותר | Boldly Go: Reflections on a Life of Awe and Wonder | מועמדות |  |
חוקי מייגן

חוקי הפיקוח על עברייני מין (באנגלית: Sex Offender Registration and Notification Laws, מוכר גם כSONRLs), המכונים גם "חוקי מייגן", עוסקים בפיקוח על עברייני מין מורשעים המשוחררים לחברה, על ידי רישומם ואספקת אזהרה מסוימת לציבור על נוכחות של עברייני מין בקהילה. חקיקת חוקים אלה מהווה שינוי גדול בדיני העונשין האמריקאיים. חקיקת החוקים הביאה גם שיטות משפט מחוץ לארצות הברית לאמץ חקיקה דומה, מה שבא לידי ביטוי בחוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין בישראל וכן באנגליה, ובהמשך אף לחקיקת חוק מייגן הבינלאומי.
היסטוריה

האירוע אשר הביא לגל חקיקות הפיקוח היה הרצח של ילדה בת 7 בשם מייגן קאנקה בשנות התשעים. מייגן נאנסה ונרצחה על ידי שכנהּ, שגר מעבר לרחוב והורשע בעבירת מין בעבר. לאחר הירצחה, הוריה ניהלו קמפיין ציבורי שמטרתו להביא לאימוץ חוקי פיקוח על עברייני מין במדינת ניו ג'רזי. שבועיים אחרי הרצח, כבר הועברו דברי חקיקה (bills) באספה הכללית של מדינת ניו ג'רזי, ובסוף אוקטובר באותה שנה (שלושה חודשים לאחר המקרה), לאחר הליך חקיקתי מואץ, חוקקו חוקי פיקוח במדינה. מדינות נוספות החלו באותה עת לחוקק חוקים דומים בהשראת ניו ג'רזי.[דרושה הבהרה]
חוק מייגן הפדרלי נחקק כתת-סעיף של חוק רישום עבריינים ואלימים מינית של ג'ייקוב ווטרלינג משנת 1994. בטרם חוק מייגן הפדרלי מ-1996 חויבו המדינות לנהל פיקוח ורישום, אולם בעקבות החיקוק הפדרלי חלה עליית מדרגה בדרישה מהמדינות, ואלה חויבו לחוקק הסדרים חוקיים שיבטיחו את אזהרת הציבור מעברייני מין רשומים. נכון להיום, כל מדינה מחויבת להביא לרישומם של עברייני מין, ורישום זה חייב לכלול את שמותיהם, כתובותיהם, טביעות האצבע שלהם ותמונות שלהם. החוקים המחייבים בפיקוח משתרעים על כל עבירות המין, וכן על עבירות ספציפיות כדוגמת חטיפה כשקורבן החטיפה הוא קטין.
מכיוון שבטרם חקיקת חוק מייגן הפדרלי רק מדינות בודדות דרשו רישום (על אף שהחוק חייב את כל המדינות לעשות כן), חוקקו המדינות השונות חוקי פיקוח שונים שנגעו הן לעניין דרישת הרישום של חוק ג'ייקוב ווטרלינג והן לעניין הזהרת הקהילה (מנגנון הביוש והאהזהרה). אף חוקים אלה כולו כונו "חוקי מייגן".
מאפיינים שכיחים

חוקי הפיקוח נבדלים בין שיטות המשפט השונות, ואולם אלה לרוב מתאפיינים בחובה לרישום של עברייני מין, אשר כוללת שמות, כתובות, טביעות אצבעות ותמונות של עברייני המין. לרוב די בביצוע עבירה בודדת על מנת להחיל את חוקי הפיקוח על עבריין מין, וכן רוב החוקים אשר מביאים לתחולת חוקי פיקוח אינם תלויים בפרופיל הקורבן, ואולם בחלק משיטות המשפט ישנה רגישות מסוימת.[דרושה הבהרה]
חוק מייגן הבינלאומי

החוק הבינלאומי של מייגן למניעת ניצול ילדים ופשעים מיניים אחרים באמצעות הודעה מתקדמת על עברייני מין מטיילים נחתם לחוק על ידי הנשיא אובמה ב-8 בפברואר 2016. חוק מייגן הבינלאומי מחייב הודעה לממשלות זרות כאשר אזרח ארצות הברית הרשום כעבריין מין בגין עבירות מין הכוללות קטין עומד לנסוע לארצו. החוק מחייב הצבת "מזהה ייחודי" ויזואלי על הדרכונים של נרשמים מכוסים ומחייב עבריינים להודיע על כך לרשויות אכיפת החוק 21 יום לפני טיסה למדינה אחרת.  החוק ערער זמן קצר לאחר חקיקתו.
הגישה המניעתית

הכח הפוליטי העיקרי שהביא לחקיקת חוקי מייגן היה החשש מרצידיביזם מצד עברייני מין. הלוגיקה הייתה כי מדובר בעבריינים עם שיעורי רצידיביזם גבוהים, ויש לאפשר לבני קהילתם להגן על עצמם על-ידי מתן אזהרה.
הגישה המניעתית > ביקורת על הגישה המניעתית

נטען כי בחינה ביקורתית של חוקי מייגן מעלה שאין מדובר בחקיקה מניעתית. לצורך כך, נוהגים המבקרים לציין את הטווח הרחב וחסר ההבחנה של העבירות המביא לחובה ברישום, חרף קיומם של אחוזי רצידיביזם נמוכים במיוחד בסוגי עבירות מסוימים.
עוד עולה כי חוקי מייגן מספקים אמצעים בלתי יעילים מניעתית, שכן המידע שנרשם לא מהימן ולא מנוטר, ואחוז נכבד מעברייני המין אינם מפוקחים בפועל. עוד מזכירים כי מבין אלה שאינם מפוקחים בפועל, ניתן להסיק באופן סביר כי אחוז הרצידיביסטים גבוה יותר, שכן להם המוטיבציה להימנע מפיקוח, למשל באמצעות מעבר לעיר אחרת בה הפיקוח אינו אפקטיבי עוד. כמו כן, המבקרים מזכירים כי השימוש במידע באופן פומבי ומשפיל מפחית את שיתוף הפעולה של העבריין, בניגוד לרציונל המניעתי, וכן כי קל מאוד להיטמע בחברה אחרת אשר לא תזהה את העבריין המפוקח.
המבקרים מציינים אף כי פגיעתם של חוקי הפיקוח בחייו ובחירותו של העבריין המורשע עולה על העונש שבית המשפט גזר עליו.
הגישה העונשית > רקע: אמצעי ענישה בלתי ממוסדת

סוגיית חוקי הפיקוח נועדה פעמים רבות לתמוך באמצעי ענישה לבר-חוקיים, כדוגמת ביוש (shaming), חרמות ועוד. בשנים האחרונות ניכרת מגמה כללית של המחוקקים ובתי המשפט לפנות לאפיקים של ענישה בלתי ממוסדת. כך, למשל, שמותיהם של סרסורים מפורסמים ברבים, מי שהורשעו בנהיגה תחת השפעת אלכוהול נאלצים לשאת סממנים מזהים בולטים ועבריינים מורשעים נאלצים ללבוש חולצות המודיעות לכל על פשעיהם. בתי משפט אף מורים לעבריינים מורשעים להופיע בציבור ולתאר את פשעיהם, תוך התנצלות עליהם.
בספרות קיים דיון ער בשאלת הלגיטימיות של סנקציות לבר חוקיות, וכן לגבי ההיקף בהן ראוי ליישמן, במטרה להעניש עבריינים. נושאי הדגל בקצה האחד של הדיון הם מסארו וויטמן, הטוענים כי להשית עונש שלא באמצעות מנגנוני המדינה זה בלתי יעיל במקרה הטוב ונתעב מוסרית במקרה הרע, ולכן אין להשתמש באמצעים אלה. מנגד, ניתן למנות את עמדותיהם של דן כהן ואריק פוזנר, הטוענים כי ניתן להיבנות[דרושה הבהרה] מסנקציות אלה ככלי יעיל וזמין, ובעקבותיהם התפתח הדיון בשאלת אופן השימוש המדויק בכלי זה.
חוקי הפיקוח כחוקים עונשיים

אין ספק באשר לכובד הסנקציה המוטלת על העבריין המפוקח, אשר לא פעם פרנסתו נפגעת (באשר נאסר עליו לעבוד מול אנשים שעלולים להיות קורבנות פוטנציאלים), אולם אלה הרואים בחוקי מייגן עונשיים נוטים לציין פגיעות נוספות בעבריין אשר קשה להלום אותם עם מטרות מניעתיות.
ראשית, החשיפה הכרוכה בחוקי הפיקוח מביאה לא פעם לקוחות להימנע מלשרת בתי עסק המעסיקים עברייני מין, וכך פוגעים ביכולתם למצוא עבודה. כמו כן, מחקרים מראים כי ישנה פגיעה קשה בבני המשפחה של עבריין המין במסגרת חוקי הפיקוח. עוד נטען כי אופי הענישה הוא כ'הלך רוח של עליהום קבוצתי' (“lynch-mob attitude”), ההולם יותר סנקציה עונשית. בתוך כך, עברייני המין נתונים לא פעם למתקפות אלימות, אשר קשה להלמן כ"מניעתיות". ואולם דומה כי עיקר הביקורת נעוצה באופיים של חוקי הפיקוח, אשר לא פעם מטילים סנקציות באופן הנתפס כשרירותי, ובכך הולם יותר מטרה עונשית ולא מניעתית.
ניתוח כלכלי של הענישה

מבקרים מהתחום של משפט וכלכלה גורסים כי משרואים בחוקי הפיקוח חוקים עונשיים, יהיה קשה להצדיק אותם במתכונתם הנוכחית. עוד נטען כי על בתי המשפט להכיר באופיים הענישתי של חוקי הפיקוח, חרף נטייתם להסתייג מכך.
הביקורת הכלכלית אינה נוטה לייחס מגבלה קטגורית לשימוש באמצעים לבר חוקיים, ואף מציינת כי ישנם יתרונות בולטים בשימוש בחוקי הפיקוח, היות שמדובר בענישה זולה באופן יחסי, במיוחד בהקשר של עבירות מין - אשר יש קונצנזוס ציבורי רחב כי אלה קשורות בבושה ותחושת קבס. עם זאת, באמצעות ניתוח כלכלי של חוקי מייגן ניכר כי על המחוקק לעצב את המשטר של חוקי הפיקוח מתוך מחשבה ומחקר, אחרת התוצאות של חוקי הפיקוח עלולות להיות קיצוניות ועל כן בעייתיות, באותו האופן בו ענישה קונבנציונלית קיצונית היא בעייתית.
הערות שוליים

↑  חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין, התשס"ו-2006
↑  Meghan J. Dugan, Megan's Law or Sarah's Law? A comparative Analysis of Public Notification Statute int he United Sataes and England
1 2  "Statement by the Press Secretary on H.R. 515, H.R. 4188, S. 2152". whitehouse.gov. 8 בפברואר 2016 – via National Archives. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Obama signs International Megan's Law". nj.com. 8 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Moody, Chris (20 במאי 2014). "House prepares for rare votes on standalone bills to curb human trafficking". Yahoo! News. נבדק ב-21 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "S.1867 - International Megan's Law to Prevent Child Exploitation Through Advanced Notification of Traveling Sex Offenders". Congress.gov. 114th Congress (2015-2016). 27 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Civil Rights Group Opposes Law Identifying Sex Offenders On Passports". CBS SF Bay Area. 9 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Daniel M. Filler, Making the Case for Megan's Law: A Case Study in Legislative Rhetoric, 76 IND. L. REV. 315, 335-8 (2001)
1 2  Abril R. Bedarf, Examining Sex Offender Community Notification Laws, 83 CAL L. REV. 885, 893-898(1995)
1 2  Jane A. Small, Who are the People in your Neighborhood? Due Process, Public Protection, and Sex Offender Notification Laws, 74 N.Y.U. L. REV. 1451, 1456-1458 (1999)
1 2  isa C. Trivits & N. Dickon Reppucci, Application of Megan’s Law to Juveniles, 57 AM. PSYCHOLOGIST 690, 698-700 (2002)
1 2  Leonore M. J. Simon, An Examination of the Assumptions of Specialization, Mental Disorder, and Dangerousness in Sex Offenders, 18 BEHAV. SCI. & L. 275, 300 (2000)
1 2 3  Teichman, Doron, Sex, Shame, and the Law: An Economic Perspective on Megan's Laws. Harvard Journal on Legislation, 2005, page 30 Available at SSRN
↑  Courtney Guyton Persons, Sex In the Sunlight: The Effectiveness, Efficiency, Constitutionality, and Advisability of Publishing Names and Pictures of Prostitutes' Patrons, 49 VAND. L. REV. 1525 (1996); Stephen P. Garvey, Can Shaming Punishments Educate?, 65 U. CHI. L. REV. 733, 735 n12 (1998).
↑  Note, The Bumper Sticker: The Innovation that Failed, 22 NEW ENG. L. REV. 643 (1988).
1 2  Dan Kahan, What do Alternative Sanctions Mean?, 63 U. CHI. L. REV. 591 (1996); Dan Kahan & Eric Posner, Shaming White-Collar Criminal: A Proposal for Reform of the Federal Sentencing Guidelines, 42 J. L. & ECON. 365 (1999).
↑  Toni M. Massaro, Shame, Culture, and American Criminal Law, 89 MICH. L. REV. 1880 (1991); James Q. Whitman, What Is Wrong with Inflicting Shame Sanctions?, 107 YALE L. J. 1055 (1998).
↑  Daniel L. Feldman, The “Scarlet Letter Laws” of the 1990s: A Response to Critics, 60 ALB. L. REV. 1081, 1106 (1997)
↑  Richard Z. Zevitz & Mary Ann Farkas, Sex Offender Community Notification: Managing High Risk Criminal or Exacting Further Vengeance?, 18 BEHAV. SCI. & L. 375, 383 (2000)
↑  Amy L. Van Duyn, Note, The Scarlet Letter Branding: A Constitutional Analysis of Community Notification Provisions In Sex Offender Statues, 47 DRAKE L. REV. 635, 650 (1999)
ח'ווארזם

מפת נווה המדבר של נהר אמו דריה
ח'ווארזם (בפרסית: خوارَزم) הוא אזור פורה ומיושב שנמצא בדלתת הנהר אמו דריה הנשפך לימת אראל, בחלק המערבי של מרכז אסיה. דרום ח'ווארזם שוכן בטורקמניסטן וצפונו באוזבקיסטן.
ח'ווארזם נכלל במה שמכונה היום איראן הגדולה. זהו מונח המתייחס לאזור ממסופוטמיה עד וכולל אסיה הקטנה. אזורים אלו הושפעו משפות איראניות המדוברות באיראן, בעיראק, בפקיסטן, באפגניסטן ובמדינות אחרות במרכז אסיה, בעלי מקור בלשני ממשפחת השפות ההודו-איראניות. הם הושפעו מהתרבות האיראנית כתוצאה משליטה איראנית באזור, או מאוכלוסייה איראנית גדולה במקומות שמחוץ לאיראן לאורך מאות או אלפי שנים.
בעבר שימש האזור מרכז מסחרי על דרך המשי, והיה מרכז הציוויליזציה הח'ווארזמית האיראנית ושל שורה של ממלכות, כגון השושלת האפריגית והשושלת האנושתכינית (אנ'), שבירותיהן היו (בין היתר), טופראק-קאלה (אנ'), כָּאת', אורגנץ' (עיר גדולה במחוז ח'ווארזם באוזבקיסטן, כיום קוניה-אורגנץ', בימי הביניים בשם גורגנז') ומהמאה ה-16 ואילך, חיווה. האזור היה בסיסה של אימפריה מקומית הנושאת את אותו שם, האימפריה הח'ווארזמית (שנודעה גם בשמה ח'ווארזם שאה) ששלטה בין השנים 1077–1231 על חלקים נרחבים של מרכז אסיה ועל כל איראן. האימפריה נפלה עם פלישת השבטים המונגולים מהמזרח במהלך המאה ה-13.
שמות

ח'ווארזם נודעה בשמות שונים: Khaurism, Khwarezm, Khwarezmia, Khwarizm, Khwarazm, Khorezm, Khoresm, Khorasam; ביוונית – Χορασμία‏ (Chorasmia)‏; אצל הרודוטוס Χορασίμα ‏ (Chorasíma). השם של האזור קיים בשפות שונות, החל משפות עתיקות וכלה בשפות שהתפתחו באזור ומשמשות את התושבים העכשוויים.
| שפה | כיתוב במקור | תעתיק אנגלי |
| --- | --- | --- |
| פרסית עתיקה | 𐎺𐎠𐎼𐏀𐎷𐎡𐏁 או 𐎢𐎺𐎠𐎼𐏀𐎷𐎡𐎹 | uvarzmiiš או uvarzmiiy |
| פרסית מודרנית | خوارزم | Xārazm |
| ערבית | خَـوَارِزْم | Khawārizm |
| סינית עתיקה | 呼似密 |  |
| סינית תקנית | 花剌子模 خُوَلاذِمُوْ | Huālázǐmó |
| טג'קית | Хоразм خوارَزم | Xorazm |
| קזחית | Хорезм حورەزم | Xorezm |
| אוזבקית | Хоразм خورەزم | Xorazm |
| טורקמנית | Хорезм خوْرِزم | Horezm |
| אזרית | Харәзм | Xarəzm |
| טורקית | Harezm |  |
רקע גאוגרפי

ח'ווארזם ממוקם בדלתת הנהר אמו דריה, במקום בו נשפך בעבר לימת אראל לפני ייבושה (הימה יובשה במאה ה-20 עקב פעילות אנושית). הוא מתוחם בצפון על ידי שרידי ימת אראל, במזרח על ידי מדבר קיזילקום, בדרום על ידי מדבר קאראקום, ובמערב על ידי רמת אוסטיורט.
האזור הוא נווה מדבר רחב ממדים באמצע הרמה המדברית של מרכז אסיה המורכבת ברובה מאדמת מדבר. רוב שטחי המדבר אינם מתאימים לשימוש חקלאי למעט בשולי מערכות הנהרות אמו דריה וסיר דריה המתפתלים לכיוון צפון-מערב מתוך רכסי הרים מדרום וממזרח. שני נהרות אלה מתנקזים לימת אראל, והם סיפקו את רוב משאבי המים של האזור. זהו אזור בעל קרקע פורייה בזכות דלתת הנהר אמו דריה.
שטחה של ח'ווארזם העתיקה מחולק באופן טבעי לשני אזורים. חלקו הצפוני, הגובל בנהר אמו דריה, בו קיימים עמקים ביצתיים רבים, מישורים גדולים המורכבים משטחי מרעה רחבים הנוטים לכיוון צפון וצפון-מזרח. חלקו הדרומי כולל אדמות פוריות שנוצרו בחלקים של העמקים של נהרות מורגאב וטאג'אן.
תנאי האקלים יבשים מאוד, והמשקעים המועטים הובילו לתלות כבדה של האוכלוסייה במי הנהרות סיר דריה ואמו דריה לצורכי השקיה. האזור כולו חווה קיץ חם וחורפים קרירים, עם הרבה שמש ומעט מאוד משקעים. המחסור במים הוביל לפיזור אוכלוסייה מאוד לא אחיד, כאשר רוב האנשים חיו לאורך הגדות הפוריות של הנהרות או למרגלות הרים פוריים בדרום מזרח. אופי גאוגרפי זה קבע שני סוגי תרבויות שהתפתחו באזור: של שבטי ערבה נוודים שפרנסתם התבססה על גידול בהמות, ושל קהילות בעלות תרבות חקלאית מתקדמת ומושרשת ביישובי קבע שהתקיימה על ידי עיבוד אינטנסיבי עתיר השקיה של השטחים הפוריים הגובלים באמו דריה ובסיר דריה.
באזור התפתחה הציוויליזציה הח'ווארזמית האיראנית, ושורה של ממלכות ושושלות קבעו את בירותיהן באזור. דרך המשי, עורק מסחר שחיבר בין סין, פרס ואירופה, הפכה את האזור למרכז מסחרי.
היסטוריה > היסטוריה מיתולוגית

המלומד המוסלמי בן המאה ה-11 אל-בירוני, מילידי ח'ווארזם, מתארך את ראשית ההתיישבות באזור לשנת 1292 לפנה"ס. הוא מסביר שהארץ שהייתה שייכת למלך המיתולוגי אפרסיאב, שלפי האפוס האיראני החשוב שאהנאמה (בתרגום: ספר המלכים), היה האויב הראשי של איראן, לדבריו, היא יושבה לראשונה 980 שנה לפני אלכסנדר מוקדון (כלומר בערך 1292 לפנה"ס) כאשר גיבור האפוס האיראני סיאווש הגיע לח'ווארזם והיה ראשון המתיישבים שם.