stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דבורה דרכלר
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  דבורה דרכלר - תיק אישי, ארכיון בית השומר, כפר גלעדי.
1 2 3 4 5  "דבורה דרכלר", נזכור את כולם משרד הביטחון.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  חיה ואליעזר קרול, "דבורה דרכלר", ארכיון תל חי, חצר תל חי.
1 2 3 4 5 6  רחל ינאית בן צבי, "לדמותה של דבורה דרכלר", ארכיון המדינה.
↑  דבורה דרכלר, מכתב לרחל ינאית, ארכיון תל חי, חצר תל חי.
1 2  ראיון אישי עם תמר שאקי, אוצרת התערוכה הגליל ושומרותיו, חצר תל חי, 26/1/2014.
↑  ממילותיה של ציפורה זייד, מורשת תל-חי, הוצאת מערכות, תש"ח, עמ' 165.
↑  גרשון גרא, אנשי 'השומר' בחייהם ובמותם.
↑  מורשת תל-חי, עמ' 165.
↑  פנחס שניאורסון, דבורה דרכלר ב"השומר", ארכיון תל חי, חצר תל חי.
1 2  ניר מן, אתר ההגנה, אתר אורט.
↑  ציפורה זייד, ארכיון השומר, כפר גלעדי.
↑  נקדימון רוגל, כיוונים: כתב עת ליהדות ולציונות, ירושלים: ההסתדרות הציונית, ההנהלה בארץ ישראל, מחלקת ההסברה, 1979, עמ' 137.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524304905171  VIAF: 311794425   WorldCat (עם VIAF): 311794425 
חצר תל חי
התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל

| --- | --- |

לוגו התנועה הרפורמית
 תחום:  קהילות והתאחדויות דתיות 
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 תקופת הפעילות:  1971–הווה (כ־54 שנים) 
 reform.org.il
 
התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל היא ארגון הגג של קהילות ומוסדות היהדות הרפורמית בישראל, ומאגדת תחתיה בין השאר את המרכז הרפורמי לדת ומדינה (לשעבר "המרכז לפלורליזם יהודי"), מועצת הרבנות הרפורמית בישראל (מר"ם), תנועת הנוער נוער תל"ם והמכינה הקדם צבאית למנהיגות יהודית מתקדמת - מכינת תל״ם.
היסטוריה

קהילות רפורמיות פעלו בארץ ישראל החל מתקופת העלייה החמישית (שנות השלושים של המאה העשרים). עולים מגרמניה וממרכז אירופה הקימו בשנת 1936 את קהילת "אמת ואמונה" בירושלים (בראשות הרב יעקב דוד [קורט] וילהלם (גר')); בחיפה - את קהילת "בית ישראל" (בראשות הרב מאיר [מקס] אֶלְק); בתל אביב - קהילה באותו שם.
תחילתה של התנועה עם הקמת קהילת "הראל" בירושלים ב-1958. בשש השנים הבאות הוקמו חמש קהילות נוספות ברחבי הארץ. ב-1965 נערכה ועידה פתוחה לקהל המעוניין בחלופה דתית לאורתודוקסיה, שחיזקה את הקשר בין הקהילות והייתה אבן היסוד להקמת התנועה ליהדות מתקדמת, שנרשמה רשמית בשנת 1971. הרבנים הראשונים היו עולים, אבל בשנת 1974 החל הקמפוס הירושלמי של היברו יוניון קולג' להכשיר תלמידים ישראלים לרבנות, והסטודנט הראשון הוסמך בשנת 1980.
התנועה כיום

סקרים שנערכו ב־2009 וב-2013 על האוכלוסייה היהודית בישראל, הראו כי שיעור המגדירים עצמם כמרגישים שייכות לזרם הרפורמי, הוא כ־3.9%. סקר של המכון למדיניות העם היהודי משנת 2018, שהסתמך בין השאר על סקר רחב בעריכת הפרופ׳ קמיל פוקס, מצא כי 12-13% מכלל היהודים בישראל (כ-800,000 איש ואשה) מזדהים כרפורמיים או קונסרבטיביים. עם זאת, על פי הדו"ח מרביתם עושים זאת במקביל להזדהות כחילונים או כמסורתיים, ולרוב אינם רואים את עצמם כדתיים. לפני נתוני התנועה הרפורמית, כ-5,000 משפחות ויחידים רשומים ב-50 הקהילות הפעילות בישראל, שמהווים בערך 10,000 נפש. עם זאת, בתנועה אומרים כי מעל 120,000 ישראלים משתתפים בכל שנה בטקסים ואירועים דתיים של התנועה.
כיום יש לתנועה 50 קהילות, מרכזים קהילתיים ומנייני תפילה ברחבי הארץ. שני קיבוצים, יהל ולוטן, ויישוב קהילתי, הר חלוץ, חברים בתנועה. התנועה מפעילה כ-40 גני ילדים, תוכניות חינוכיות במסגרת בתי הספר, מכינה קדם צבאית הפועלת בשני מוקדים, תנועת נוער, נוער תל"ם, ואת פורום הצעירים והסטודנטים, לצעירים בגילאי 20 ו-30. לתנועה רשת של בתי מדרש ברחבי הארץ המתקיימים במסגרת הקהילות. במשך שנים מנכ"ל התנועה היה הרב גלעד קריב, והחל מספטמבר 2021 מונתה לתפקיד זה אנה קיסלנסקי, שקודם לכן כיהנה כממלאת מקום המנכ"ל. יו"ר הנהלת התנועה מאז שנת 2019 הוא יאיר לוטשטיין.
מוסדות התנועה

הנהלת התנועה ליהדות מתקדמת יושבת בבית שמואל - מרכז שמשון בירושלים, בסמוך לקמפוס ההיברו יוניון קולג'.
מוסדות התנועה > מועצת הרבנות הרפורמית בישראל (מר"ם)

מר"ם (שמה הקודם: "מועצת הרבנים המתקדמים בישראל") מאגדת את הרבות והרבנים הרפורמים הפועלים (לצד אחדים הפועלים בתפוצות ומבקשים להזדהות עם הפעילות בישראל). בין פעילויותיה עריכת סידור התפילה המקובל בקהילות התנועה, תפילת האדם (הסידור הקודם המשמש עדיין בקהילות: העבודה שבלב), המחזור לשלושה רגלים, השמחה שבלב והמחזור לימים הנוראים, כוונת הלב. כמו כן ערכו חבריה פרסומים נוספים בנושאים כמו הלכה, תפילה וחגים. מר"ם מקבלת החלטות בסוגיות דתיות, אף כי החלטות בסוגיות דתיות שיש להן פנים ציבוריות מתקבלות בדיאלוג עם ראשי התנועה שאינם רבנים.
למר"ם בית דין לגיור ולמעמד אישי. בראש מר"ם עומדת הרב דר' אילה רונן סמואלס ומנהלת המועצה היא הרבה אפרת רותם. אם בית הדין של מר"ם (אב"ד) היא הרבה גליה סדן ומזכיר בית הדין הוא הרב גרגורי קוטלר.
מוסדות התנועה > המרכז הרפורמי לדת ומדינה

המרכז הרפורמי לדת ומדינה הוא הזרוע הציבורית והמשפטית של התנועה ליהדות מתקדמת. המרכז פועל באמצעים משפטיים וציבוריים לקידום זכויות האזרח, ובעיקר בסוגיות הקשורות לשוויון, סובלנות ופלורליזם דתי בישראל. המרכז מנהל את המערכה המשפטית להכרה בתנועה הרפורמית ובפעילות רבניה, בין השאר בתחום הכרה בגיור הרפורמי והחברות במועצות הדתיות. הוא נוסד ב-1987 על ידי הרב אורי רגב, ומאז 2002 עומדת בראשו ענת הופמן.
ב-1992 הוקם במסגרת המרכז מרכז סיוע לעולים חדשים, שמסייע לעולים במכלול הבעיות של התאקלמות בארץ חדשה, תוך טיפול מיוחד בהשגת הכרה על-פי חוק השבות. בשנת 2017 הוקם במסגרת המרכז לנפגעי ונפגעות גזענות, המעניק סיוע משפטי ונפשי לנפגעי גזענות.
מעמדה החוקי והציבורי של היהדות המתקדמת בישראל

במדינת ישראל אין הפרדה בין דת ומדינה, וענייני אישות נמצאים בסמכות בתי דין דתיים. לצורך זה מוכרים בישראל רק המוסדות הממלכתיים, ונישואים וגירושים שנעשים על ידי רבני התנועה ובית הדין שלה אינם מוכרים על ידי המדינה. גיור רפורמי מוכר לצורך רישום כיהודי במרשם התושבים, לפי פסיקת בג"ץ משנת 2002. רבני התנועה מקבלים מימון ממשלתי בעקבות מאבק משפטי. בית המשפט העליון הורה על השוואת זכויות התנועה הרפורמית בהקשרים שונים כגון משכורות רבנים, הקצאת מבני בתי כנסת לקהילות התנועה, מתן אפשרות לגרי התנועה לטבול במקוואות ציבוריים, מימון שוויוני לכתות הגיור של התנועה ועוד.
ראו גם

המכינה ביפו
האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת
לקריאה נוספת

אפרים תבורי, היהדות הרפורמית בישראל: הישגים וסיכויים, 2000.
יהוידע עמיר, קול דממה דקה: מחשבות אמונה וביקורת, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2009.
מאיר אזרי (עורך), חושבים יהדות מתקדמת: מסע להכרת היהדות הרפורמית, תל אביב: בבל, 2004.
אבינועם רוזנק (עורך), היהדות הרפורמית: הגות, תרבות וחברה, הוצאת מכון ון ליר בירושלים והקיבוץ המאוחד, תל אביב 2014
ניקולא יוזגוף-אורבך, התנועה הרפורמית בישראל, רסלינג, 2018.
אלעזר בן לולו, 'אתנוגרפיה של סיגְד אתיופי בקהילה רפורמית ישראלית', עיונים, כרך 32, עמ' 165–191, הוצאת מכון בן-גוריון, 2019.
אלעזר בן לולו ועופר שיף (עורכים), התנועה הרפורמית בישראל: מבטים על זהות ועל קהילה, הוצאת מכון בן-גוריון, 2022.
הערות שוליים

↑  קהילת הר-אל – יהדות רפורמית בלב ירושלים
↑  חנן כהן ותמר הרמן, הרפורמים והקונסרבטיבים בישראל – פרופיל ועמדות, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 19 ביוני 2013
↑  זרמים בעלייה: היהדות הרפורמית והקונסרבטיבית בישראל, באתר The Jewish People Policy Institue
↑  רפורמים וקונסרבטיבים בישראל: נתונים חדשים, באתר The Jewish People Policy Institue
↑  נעה ברק, ‏אלפי רפורמים נשמטים מהספירה של הדתומטר האורתודוקסי, באתר גלובס, 13 בנובמבר 2020
↑   יהודה שנהב, "התנועה הרפורמית בישראל": הציונות היא תנועה רפורמית, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257060205171  LCCN: n86043658  VIAF: 142436350   WorldCat (עם VIAF): 142436350 
דוכן של התנועה הרפורמית במצעד הגאווה בחיפה יוני 2023
ההיברו יוניון קולג' בירושלים - בית המדרש הראשי של התנועה הרפורמית בישראל
שער בית הכנסת הר-אל של התנועה הרפורמית ברחוב הנגיד בירושלים
אסתר עופרים

| --- | --- |

אסתר עופרים, 1966
 לידה:  13 ביוני 1941 (בת 83) י"ח בסיוון ה'תש"א המנדט הבריטי צפת, פלשתינה (א"י)
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל   גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1954
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה 
 סוגה:  זמר עברי פופ
 שפה מועדפת:  עברית, צרפתית, לאדינו, גרמנית, אנגלית, יידיש 
 חברת תקליטים:  ישראפון הד ארצי פיליפס EMI
 בן או בת זוג:  Philipp von Sell (1982–1992) 
 www.esther-ofarim.de
 פרופיל ב-IMDb
 
אסתר עופרים בהופעה בהמבורג, 2001
אסתר עופרים (נולדה ב־13 ביוני 1941) היא זמרת ישראלית-בין-לאומית, הנחשבת לאחת מהזמרות הישראליות המצליחות והמוערכות ביותר בישראל ובעולם.
עופרים הופיעה בתחילה כאמנית סולו, ושרה בעברית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, לאדינו, ובדיאלקטים שונים של יהודי אירופה. לאחר נישואיה בשנת 1961 עם אברהם רייכשטט (אבי עופרים) היא הקימה עמו את הצמד "אסתר ואבי עופרים". הצמד צבר עם השנים פרסום בינלאומי.
ביוגרפיה

עופרים נולדה בצפת בשם אסתר זייד לבית הלוי וגדלה בחיפה. היא בת למשפחה ותיקה מאוד בארץ שמוצאה מהעיר חלב שבסוריה. אחיה הצעיר הוא המוזיקאי נועם הלוי. בגיל 13 הופיעה לראשונה בהצגה ולמדה דרמה אצל פיטר פריי. בגיל 16 פגשה לראשונה את אבי רייכשטט (לימים: אבי עופרים; נפטר ב-2018), שלימד ריקוד באותה עת. בסוף שנות ה-50 התגייסה לצה"ל ונוצר קשר רומנטי בינה לבין אבי. השניים נישאו לאחר כמספר חודשים ובעקבות כך שוחררה אסתר מן השירות הצבאי.
ביוגרפיה > תחילת הדרך

לאחר הנישואים עברה אסתר להתגורר עם אבי בדירת חמותה, והצטרפה לצמד "העופרים" שהקימו אבי רייכשטט ושמוליק קראוס ב-1958. לאחר הצטרפותה שינתה הלהקה את שמה ל"שלישיית העופרים" והופיעה באזור חיפה. עקב חילוקי דעות על חלוקת הרווחים, עזב קראוס את הלהקה תוך זמן קצר.
בסוף שנות ה-50 שיבץ הבמאי האמריקני אוטו פרמינגר את אסתר ואבי עופרים לתפקידי משנה בסרט "אקסודוס", שעלה לאקרנים בסוף שנת 1960. בשנת 1960 השתתפה אסתר בהצגה "אגדת שלושה וארבעה" בתיאטרון "הבימה" בתפקיד קציעה. בעזרת הרקדן והפנטומימאי סמי מולכו הצליח אבי עופרים לאפשר לצמד להופיע במועדון הלילה "עומר כיאם" ביפו. ראובן שפר, חבר רביעיית מועדון התיאטרון, סייע לזוג להופיע כאמני חימום במועדון התיאטרון בתל אביב, וזמן קצר לאחר מכן הובילו מופע משלהם, "מוסר עדין", בבימויו של אורי זוהר. בשנים 1960–1961 הקליטו שני אלבומים, הראשון נקרא "העופרים" והשני "מוסר עדין". האלבומים זכו להצלחה רבה ושירים רבים מתוכם, בהם של אריה לבנון, דן אלמגור, מאיר נוי ובני ברמן, הושמעו תדיר בקול ישראל.
הצלחתה של עופרים החלה לבלוט בשנת 1961, עת השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון השני בשנת 1961, בו זכתה בשני המקומות הראשונים בשיריה "שָׂאֵנִי עִמְּךָ", שכתבה פנינה אבני והלחין ועיבד צבי אבני, ו"נעמה" שכתב אברהם בר-עוז, הלחין שלמה בידרמן (בירן) ועיבד שמעון כהן. עופרים הקליטה בתקופה זו את שני אלבומי הסולו הראשונים שלה, "שירי ילדים" ו"היו לילות", ששיר הנושא שלו היה ללהיט פופולרי אף שבוצע כבר בשנות הארבעים של המאה ה-20 על ידי שלי שרונה מתיאטרון "כל הרוחות", אך מאז יציאת אלבומה של עופרים זוהה השיר עימה. שני האלבומים היו בעיבודו ובניצוחו של שמעון כהן. עם הצלחתה הוזמנה עופרים להצטרף לפרנק סינטרה בהופעותיו בישראל.
ביוגרפיה > חזרה לישראל

בשנות השבעים עופרים התגוררה והופיעה לעיתים קרובות בישראל. היא התראיינה רבות ברדיו ובעיתונות הישראלים וזכתה ב"פרס כינור דוד".
עופרים הופיעה לראשונה מאז חזרתה לישראל בשנת 1970 בהיכל התרבות בתל אביב, בערב יום העצמאות. הופעתה השנייה הייתה רק בשנת 1971, בחג פסח. בשנת 1972 הקליטה שני אלבומים חדשים. בראשון הקליטה עופרים שירי לאדינו רבים, שירים מתקופת הרנסאנס ושלושה שירים של מרדכי זעירא, ובשני הקליטה שירים של לאונרד כהן ועוד. עופרים הצטלמה לתוכנית טלוויזיה על רקע נופי הארץ בעבור הטלוויזיה הגרמנית בבימויו של אימו מוסקוביץ, וערכה סבב הופעות בישראל. החלק העברי של הופעתה בתל אביב יצא כאלבום "חי". באוקטובר 1973 התגייסה עופרים למאמצי מלחמת יום הכיפורים, והופיעה לפני חיילים פצועים ובבסיסי צה"ל.
בקיץ 1974 הופיעה אסתר עופרים בבנייני האומה בירושלים. הופיעה עם להקת הפלטינה בשנת 1975 ושרה שירים ישנים רבים בביצוע חדש משלה, בהם "הינך יפה רעייתי" של נעם שריף, ששרה במקור זמרת העם שולי הרולד, "הכניסיני תחת כנפך", "שיר החליל", "שני שושנים", "טעם המן" של יצחק אליה נבון, "מחמד לבבי" ו"יד ענוגה". בשנת 1977 שיתפה פעולה בסבב הופעות נרחב בישראל עם צוות "קצת אחרת", שכלל את יוני רכטר, שם טוב לוי, שלמה יידוב, שלמה גרוניך ואמן הגיטרה יוסי לוי. בשיריה עם "קצת אחרת" שרה זמר ישראלי עכשווי לצד שיריה הקבועים והאהובים על מעריציה. מאז ועד עתה מלווה אותה רכטר בכל הופעותיה בישראל ומחוצה לה.
ביוגרפיה > חזרה לגרמניה

לאחר תקופה מוצלחת בישראל החליטה עופרים לנסות ולשחזר את תהילתה הבינלאומית. היא היגרה לגרמניה ב-1979, והקליטה שם את האלבום "Complicated Ladies" בשיתוף פעולה עם אברהרד שינר (Eberhard Schoener), אשר תרם לאלבום נופך של מוזיקה אלקטרונית ובכך עיצב מחדש את סגנונה המוזיקלי של עופרים לזמן קצר. עופרים נטשה סגנון זה לאחר מכן.
בשנת 1982 נישאה בשנית לגרמני פיליפ פון סל (אז בן 22), עוזר במאי בטלוויזיה. פון סל היה דייר משנה שלה במינכן.
הופיעה בניו יורק והקליטה שם את "האלבום הלבן" בעבור הד ארצי. באלבום זה שרה עופרים שירי משוררים של שלמה אבן גבירול, יונתן רטוש, חיים נחמן ביאליק, זלמן שניאור ועוד, וכמו כן גרסה נוספת של "היו לילות". בנה היחיד, דוד, נולד בניו יורק, בשנת 1983, שם שהו הוריו לצורך לימודי קולנוע של האב.
עופרים הופיעה בברלין בשנת 1984 בתפקיד חיה במחזה "גטו" מאת יהושוע סובול ובבימויו של פטר צאדק (Peter Zadek), לצד גיורא פיידמן. במחזה שרה עופרים שירים שמקורם בגטו וילנה.
ביוגרפיה > שוב בישראל

ב-1988 חזרה להופיע בישראל ויצאה בסבב הופעות חדש. השירים, בין השאר פרי עטם של עלי מוהר ומאיר ויזלטיר, יצאו לבסוף במספר אוספים. בשנת 1990 הופיעה עופרים בפסטיבל ערד בערב שהוקדש למרדכי זעירא, המלחין האהוב עליה. בשנת 1991 השתתפה בפסטיבל ישראל בערב שירי רחל המשוררת, ובשנת 1995 חזרה לפסטיבל ערד במופע משותף עם יהודית רביץ.
בשנת 1998 כובדה עופרים בהופעה בקונצרט ה-יובל למדינת ישראל עם תזמורת ירושלים של רשות השידור. בשנים אלו חזרה עופרים והחלה להופיע שוב ברחבי גרמניה.
בקיץ 1999 השתתפה בסדרה "קלסיקה אחרת" עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בהיכל התרבות בתל אביב.
באוגוסט 2011 הייתה אורחת בשני קונצרטים של אחינועם ניני בהיכל התרבות בתל אביב, בליווי התזמורת הסימפונית חיפה. המופע הזה היה האחרון בהיכל התרבות לפני סגירתו למטרת שיפוצים ושדרוג.
בינואר 2013 כובדה בהופעת אורח במסגרת פסטיבל הזמר והפזמון המחודש.
ביוני 2014 הופיעה בבנייני האומה בירושלים, במסגרת פסטיבל ישראל, במופע משותף, "שני אורות בליל", יחד עם יהורם גאון. עופרים שרה כמה משיריה הקלאסיים ורומנסרות ספרדיים.
במאי 2015, לאחר יותר מארבעים שנה מהופעתה ההיסטורית, הופיעה שוב בהיכל התרבות בתל אביב. את ההופעה ליווה יוני רכטר שגם ניהל אותו. המופע הועבר בשידור ישיר בגלי צה"ל, ואף צולם.
סגנון מוזיקה

עופרים היא זמרת מבצעת שפיתחה סגנון אמנותי משלה. היא שרה בעיקר שירי משוררים. לרבים משיריה נופך מלנכולי. היא סולדת מהקלטות מוקדמות ומקפידה לשיר "חי" בכל הופעותיה המצולמות באולפני הטלוויזיה. בעיבודי רוב השירים שלה אין כלי הקשה והיא מעדיפה כלים אקוסטיים בלבד. סגנונה יוצא דופן כי היא שרה שירים קלאסיים רבים אך באופן אמנותי שהוא שונה ממה שאנו מכירים כ"סגנון קלאסי". סגנונה דרמטי אך אינו גולש למלודראמטיות. עופרים אינה מקפידה תמיד על המקור בכל מה שנוגע ללחן ומשנה לעיתים קרובות את קצב השיר (סגנון הרובטו) ולכן אף ביצוע שלה אינו זהה לקודמו. זאת גם הסיבה שהיא מעדיפה לעבוד עם יוני רכטר כי איתו מתקיים דו-שיח מוזיקלי הדדי שאופייני לסגנון זה.
חיים אישיים

בשנת 1958, בגיל 17, נישאה לאבי עופרים. בשנת 1969 הם נפרדו ובשנת 1970 התגרשו בגרמניה. עופרים התחתנה בשנית עם במאי הטלוויזיה פיליפ פון סל, הצעיר ממנה ב-18 שנה. בשנת 1983 נולד בנה דוד. בראשית שנות התשעים התגרשה בשנית. בנה דוד הוא מוזיקאי.
דיסקוגרפיה (מבחר)

אסתר עופרים:
היו לילות - הד ארצי 1988
בהיכל התרבות - הד ארצי 1988
אסתר עופרים - הד ארצי 1992
אסתר עופרים ונחמה הנדל בשירי עמים - לבנטיני 1999
Israeli Songs (1961)– LP: Capitol (USA)
Esther Ofarim (1965) – LP: Philips (FRA)
Is is Really Me (1965) – LP: Philips
Esther im Kinderland (1967) – LP: Philips
Esther Ofarim (1969)– LP: Philips
First Album (1972)– LP: Hör Zu, CD 1989
Esther Ofarim (1972) – LP: Electrola
Live in Tel-Aviv (1973) – LP: Hed-Arzi
Complicated Ladies (1982) – LP
Esther (1989) – LP
Back on Stage (2005) – CD
in New York (with Bobby Scott and his Orchestra) – CD 2006 (Neuauflage von: Is it Really Me(1965)
in London (produced by Bob Johnston) – CD und LP 2009 (Neuauflage von: Esther Ofarim mit einem unveröffentl. Song(1972)
I’ll See You in My Dreams (live 2009) – CD
Le Chant Des Chantes (2011) – CD: Bear Family
אסתר ואבי עופרים:
Songs der Welt (1964) – LP: Philips
Neue Songs der Welt (1965) – LP: Philips
That's Our Song (1965) – LP: Philips (USA-Ausgabe von: Neue Songs der Welt)
Melodie einer Nacht (1965) – LP: Philips
Das neue Esther & Abi Ofarim Album (1966) – LP: Philips
Sing! (1966) – LP: Philips (USA-Ausgabe von: Das neue Esther & Abi Ofarim Album)
Noch einen Tanz (1966) – LP: Philips
2 in 3 (1967) – LP: Philips
Free Just Like the Wind (1967) – LP: Philips (USA-Ausgabe von: 2 in 3 mit 4 unveröfentl. Stücken)
Up to Date (1968) – LP: Philips
Ofarim Konzert Live 1969(1969) – LP: Philips
דיסקוגרפיה (מבחר) > אוספים (מבחר)

אסתר ואבי עופרים:
אסתר והעופרים במיטב השירים - ישראפון 2001
Mit ihren schönsten Songs (1965) – LP: Philips (Ausgabe für Deutsche Buchgemeinschaft)
Neue Lieder und Songs(1966) – LP: Philips (Ausgabe für Deutsche Buchgemeinschaft)
Neue Songs und Lieder aus aller Welt (1966) – LP: Philips (Ausgabe für Deutscher Schallplattenclub)
Look At Me (1968) – LP: Philips (Ausgabe für Deutscher Schallplattenclub)
Cinderella-rockefella (1968) – LP: Philips (F)
אסתר עופרים:
Melodie einer Nacht (2003) – CD: Bear Family (alle großen Erfolge, Bilder, Biographie)
הערות שוליים

↑   ניצן פינקו, אסתר עופרים בת 80: "אני לא מכירה זמרות יותר טובות", באתר הארץ, 4 ביולי 2021
↑  Esther Ofarim - Children's songs 1961, esther-ofarim.de
↑  Esther Ofarim - Lights out - Esther Reichstat - Esther Reichstadt - Ester Reichstadt - Ester Reichstat - Ester Ofarim - Hayu Leilot - Those were nights, esther-ofarim.de
1 2  ביוגרפיה באתר הרשמי של אסתר עופרים
↑  Esther Ofarim - In Geneva - The Radio-Genève Recordings - new CD of 2012 - upcoming release, esther-ofarim.de
↑  "Esther's Dreams Come True" מאמר במגזין הבריטי "Good Listening and Record Collector", פברואר 1973
↑  Esther Ofarim - Is it really me !, esther-ofarim.de
↑  א. דויטשקרון, שני תקליטי זהב לזוג "המקסים את הציבור הגרמני", מעריב, 12 באוגוסט 1966
↑  Esther Ofarim - 1965, esther-ofarim.de
↑  בוטל החרם על העופרים, דבר, 10 ביולי 1968
↑  Esther Ofarim - 1972 - First Album - 1. Album - Esther - ATR 1989 - Audiophile, esther-ofarim.de
↑  Esther Ofarim - 1972, esther-ofarim.de
↑  Esther Ofarim - Live in Tel Aviv, LP 1973, CD 1988, esther-ofarim.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299906305171  PLWABN: 9810600818205606  BIBSYS: 10048366  BNE: XX5844850  BnF: cb139807581 (data)  GND: 129395684  ISNI: 0000 0001 1872 5657  LCCN: n95003815  MusicBrainz: 8408d6b8-f124-46f4-9cb5-c37e03a6e08a  NTA: 100091008  VIAF: 6010228   WorldCat (עם VIAF): 6010228 
אסתר עופרים, 1968
סטיבן מילר

סטיבן מילר (באנגלית: Stephen Miller; נולד ב-23 באוגוסט 1985) הוא פעיל פוליטי יהודי-אמריקאי המשמש כסגן ראש הסגל לענייני מדיניות והיועץ לביטחון מולדת בממשלו השני של דונלד טראמפ. בעבר שימש כיועץ בכיר לנשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ בנושא מדיניות בקדנציה הראשונה לצד חתנו של טראמפ, ג'ארד קושנר.
קורות חיים

מילר גדל בבית יהודי בסנטה מוניקה שבקליפורניה. על אף שהוריו הזדהו כדמוקרטים, הפך מילר לשמרן, בין היתר בהשפעת הספר "רובים, פשע וחירות" של ויין ליפייר מנכ"ל איגוד הרובאים הלאומי. לאחר פיגועי 11 בספטמבר שאירעו בהיותו תלמיד בתיכון סנטה-מוניקה, והתגובות של מורי ומנהלי בית ספרו נגד מלחמת עיראק ונשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, החליט מילר להיות מעורב פוליטית. בין היתר, הוא הזמין את דייוויד הורוביץ, עורך המגזין השמרני FrontPage, להופיע בפני התלמידים, והתארח בתכוניותיו של מגיש הרדיו השמרן לארי אלדר, שם תקף את ההטיה הליברלית במוסד הלימודים. בשנת 2002, בגיל 16, כתב מילר מכתב למערכת של The Santa Monica Lookout, ובו הוא כתב כי "בן לאדן היה מרגיש מאוד רצוי בתיכון סנטה מוניקה."
ב-2007 קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת דיוק, עם התמחות במדעי המדינה. היה פעיל ב-YAF. מילר כתב טורים שמרניים עבור עיתון בית הספר. הוא צבר תשומת לב לאומית כאשר יצא להגנתם של שלושה משחקני נבחרת דיוק בלקרוס, כאשר שלושה שחקנים לבנים מהקבוצה הואשמו באונס סטודנטית שחורה. בהמשך נקבע כי מדובר בהאשמות שווא ובוטלו כל האישומים. בזמן לימודיו באוניברסיטת דיוק, מילר האשים את המשוררת מאיה אנג'לו ב"פרנויה גזענית", ותיאר את ארגון הסטודנטים MEChA כ"כארגון לאומי היספני קיצוני המאמין בעליונות הגזע".
קריירה

לאחר שסיים את לימודיו, עבד מילר כמזכיר העיתונות עבור חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מישל בקמן מהמפלגה הרפובליקנית. בשנת 2009 החל לעבוד עבור סנאטור מדינת אלבמה, ג'ף סשנס, והתקדם לתפקיד מנהל התקשורת.
בקונגרס ה-113 של ארצות הברית, שיחק תפקיד מרכזי במניעת הצעות חוק בנוגע לרפורמת הגירה. מילר וסשנס פיתחו כתגובה לגלובליזציה והגירה את מה שמילר מתאר כ"פופוליזם לאום-מדינה", אשר השפיע במידה רבה על קמפיין טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. מילר עבד גם על הקמפיין המוצלח של דייב בראט ב-2014, אשר הדיח את מנהיג הרוב הרפובליקני אריק קנטור.
בינואר 2016, מילר הצטרף לקמפיין הנשיאות של דונלד טראמפ ל-2016 וכיהן כיועץ בכיר למדיניות.
החל מחודש מרץ 2016, דיבר מילר לעיתים קרובות בשם טראמפ, ונשא נאומים מקדימים לפני נאומי טראמפ. מילר כתב את הנאום של טראמפ לוועידה הרפובליקנית הלאומית. באוגוסט 2016 מונה לראש קבוצת המדיניות הכלכלית של טראמפ.
בנובמבר 2016, מונה למנהל המדיניות הלאומית של צוות המעבר של טראמפ.
מילר כתב את רוב נאומיו של טראמפ בקמפיין הבחירות, ונבחר על ידי טראמפ לכתוב את נאומו בטקס השבעתו לנשיא ב-20 בינואר 2017.
בתחקיר של הניו יורק טיימס שהתפרסם ביוני 2018 נטען שמילר הוא שדוחף את הנשיא טראמפ ליישם מדיניות של הפרדת ילדים מהגרים מהוריהם בגבול והחזקתם בנפרד.
בנובמבר 2019, הודלפו לתקשורת אימיילים של מילר. המרכז המשפטי לדרום העני הגדיר אותם כבעלי תוכן שמעודד קונספרציות גזעניות ועליונות לבנה.
בפברואר 2020 התחתן עם קייטי רוז וולדמן, עוזרת מיוחדת לנשיא ומזכירת העיתונות של סגן הנשיא פנס. את חתונתם חגגו במלון 'טראמפ' בוושינגטון.
בנובמבר 2024, מונה על ידי הנשיא הנבחר דונלד טראמפ לשמש בממשלו המתהווה כסגן ראש סגל הבית הלבן למדיניות והיועץ לביטחון מולדת.
הערות שוליים

↑  עמית ולדמן, ‏נאום השבעת טראמפ והכותב היהודי, באתר ‏מאקו‏, 27 בדצמבר 2016
↑  Hackman, Michelle (21 ביולי 2016). "The Speechwriter Behind Donald Trump's Republican Convention Address". Wall Street Journal. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  How a liberal Santa Monica high school produced a top Trump advisor and speechwriter, לוס אנג'לס טיימס, 17 בינואר 2017
↑  Miller, Stephen (27 במרץ 2002). "Political Correctness out of Control". Santa Monica Lookout. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bixby, Scott (16 באפריל 2016). "Top Trump policy adviser was a 'controversial figure' for college writings". The Guardian. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Osnos, Evan (26 בספטמבר 2016). "President Trump's First Term". The New Yorker. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Costa, Robert (25 בינואר 2016). "Top Sessions aide joins Trump campaign". Washington Post. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ioffe, Julia (27 ביוני 2016). "The Believer". Politico. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hathi, Gautam; Chason, Rachel (31 ביולי 2016). "Stephen Miller: The Duke grad behind Donald Trump". Duke Chronicle. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tankersley, Jim (5 באוגוסט 2016). "Donald Trump's new team of billionaire advisers could threaten his populist message". Washington Post. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pence replaces Christie as leader of Trump transition effort". Washington Post. 11 בנובמבר 2016. נבדק ב-12 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Trump's main speechwriter to craft inaugural remarks באתר CNN
↑  Julie Hirschfeld Davis and Michael D. Shear, How Trump Came to Enforce a Practice of Separating Migrant Families, הניו-יורק טיימס, ‏16 יוני 2018
↑  Stephen Miller’s Affinity for White Nationalism Revealed in Leaked Emails, Southern Poverty Law Center (באנגלית)
↑   ניו יורק טיימס, אדריכל מדיניות ההגירה של טראמפ החל לתכנן את כהונתו השנייה כבר ב-2020, באתר הארץ, 27 בינואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811282067105606  GND: 1124574778  LCCN: no2020115725  VIAF: 86148631511430412691   WorldCat (עם VIAF): 86148631511430412691
ליטה פורד

| --- | --- |

ליטה פורד בחוף ג'ונס בהופעה, בשנת 2012
 לידה:  19 בספטמבר 1958 (בת 66) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  כרמליטה רוזאנה פורד
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  התיכון הפוליטכני של לונג ביץ' 
 עיסוק:  אמנית, כותבת שירים, זמרת
 סוגה:  גלאם מטאל, הבי מטאל, גלאם רוק
 סוג קול:  מצו-סופרנו
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  מרקורי רקורדס, ZYX Records, SPV/Steamhammer Records, JLRG
 בן או בת זוג:  Chris Holmes ליטה פורד (13 במאי 1994–?) 
 www.litafordonline.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ליטה רוזנה פורד (באנגלית: Lita Rossana Ford; נולדה ב-19 בספטמבר 1958) היא גיטריסטית הבי מטאל, זמרת, כותבת ושחקנית אמריקאית, שנודעה כגיטריסטית הראשית של להקת הנמלטות (The Runaways) בשנות ה-70 המאוחרות ולאחר מכן פצחה בקריירת סולו מצליחה בשנות ה-80. החדשיר (סינגל) שלה "Close My Eyes Forever", שביצעה בדואט עם אוזי אוסבורן נשאר השיר הכי מצליח שלה, שהגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.