stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלישיית איסטומין-שטרן-רוז

| --- | --- |

מימין: אייזק שטרן, ליאונרד רוז ויוג'ין איסטומין (בגבו למצלמה) מנגנים את הטריו לפסנתר אופוס 70 מס' 1 של בטהובן (אנ') ("טריו הרוחות"), תיאטרון קיסריה, ספטמבר 1961
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר, צ'לו, כינור 
 חברים
 יוג'ין איסטומין אייזק שטרן ליאונרד רוז 
 
שלישיית איסטומין-שטרן-רוז (באנגלית: Istomin-Stern-Rose Trio) הייתה שלישיית פסנתר אמריקאית של הפסנתרן יוג'ין איסטומין, הכנר אייזק שטרן והצ'לן ליאונרד רוז, שפעלה בשנים 1961–1984.
הופעת הבכורה של השלישייה הייתה בספטמבר 1961 בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון בישראל (הפסטיבל שנקרא לימים "פסטיבל ישראל").
השלישייה ערכה הקלטות רבות, בעיקר מיצירות בטהובן, ברהמס ושוברט והופיעה עם תזמורות מן הידועות בעולם, בעיקר תזמורת פילדלפיה, בניצוח יוג'ין אורמנדי.
בשנת 1971 זכתה שלישיית איסטומין-שטרן-רוז בפרס הגראמי על הקלטת מחזור השלישיות המלא של בטהובן.
הערות שוליים

ראו תצלום נוסף לפני ההופעה.
↑  ראו תצלום נוסף לפני ההופעה.
↑  "Rose, Leonard," in: David Ewen, Musicians since 1900: Performers in Concert and Opera, New York: Wilson, 1978, p. 689; "Stern, Isaac," The New York Times Biographical Service, vol. 32, New York: The New York Times, 2001, p. 1448. ראו ביקורת על אחת מהופעותיהם בפסטיבל: David Cairns, Festival: Israel, 1961, The Spectator, 21 September 1961, p. 18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0666 2118  VIAF: 140273080   WorldCat (עם VIAF): 140273080 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רן בג

| --- | --- |

 לידה:  1945 (בן 79 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1963–1985 (כ־22 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן צנחנים  ראש ענף לוט"ר ראש צוות המשא ומתן המטכ"לי  ראש מטה עוצבת געש  מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים מבצע אנטבה   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון
 תפקידים אזרחיים
 נציג קק"ל בחוף המערבי של קנדה יו"ר ומנכ"ל העמותה לתעופה ספורטיבית קלה ראש תחום "תעופה ספורטיבית" ברשות התעופה האזרחית (רת"א)
 
רן בג (נולד ב-1945) הוא קצין מילואים בצה"ל בדרגת אלוף-משנה אשר היה ממקימי תחום הלוחמה בטרור בצה"ל. בין היתר שימש כמפקד פלחה"ן צנחנים, ענף לוט"ר ובתפקידים בכירים ברשות התעופה האזרחית.
שירות צבאי

בג נולד וגדל בתל אביב להורים יוצאי רוסיה וגרמניה. אביו, ברוך בג, הקים את מכון וינגייט והיה למנהלו הראשון. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1963 במסגרת גרעין נח"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. ב-1964 השלים קורס קציני חי"ר בהצטיינות ועם סיום הקורס שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח. במלחמת ששת הימים שימש כמפקד פלוגה ג' של גדוד הנח"ל המוצנח. חטיבת הצנחנים בפיקוד רפול לחמה לכיבוש מערכי פתחת רפיח ובג שהוביל את פלוגתו בלחימה היה בין החיילים הראשונים של צה"ל שהגיעו לתעלת סואץ, סמוך לעיירה קנטרה. לאחר המלחמה פיקד על פלוגה א' בגדוד ולחם במלחמת ההתשה. בין היתר לקח חלק בפעולת כראמה ובמבצע אירון. לאחר מכן שימש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות. במהלך הקורס התנדב לשמש כ"נמר" (כך נקראו המתנדבים במלחמת ההתשה במעוזי התעלה) ושימש כמפקד מוצבי ה"קוברה" (צומת המיתלה) בקו תעלת סואץ.
בשנת 1970 מונה למפקד פלחה"ן צנחנים. בין היתר פיקד בג על הפלוגה במבצע ברדס 20 בלבנון ובמבצע שפט 47 בסוריה. בהמשך השלים את קורס הריינג'רס של צבא ארצות הברית. לאחר מכן שימש כקצין אג"מ חטיבת הצנחנים במילואים 317. במלחמת יום הכיפורים לחם בג, חניך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, כקצין אג"מ נוסף בחטיבת הצנחנים במילואים 317, בין היתר בכיבוש תל-שאמס ובמבצע קינוח.
עם תום הקרבות הושאל לשירות הביטחון הכללי עד לחידוש לימודיו בפו"ם וייעץ בתחום הלוחמה בטרור. בשנת 1976 מונה לראש ענף לוט"ר במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי. בין היתר הקים את צוות המשא ומתן המטכ"לי לניהול משברים באירועי מיקוח כיחידה מבצעית במסגרת אגף המבצעים במטכ"ל וריכז והטמיע את לקחי ההתמודדות עם פיגועי מיקוח. מתוקף תפקידו לקח בג חלק בתכנון מבצע אנטבה, בו גם השתתף. בנוסף היה חבר בפורום יועץ ראש הממשלה לטרור, רחבעם זאבי. בהמשך שימש כסמח"ט חטיבה 317 בין היתר במבצע ליטני. בשנת 1980 הוצב במחלקת המבצעים המיוחדים באג"ם ולקח חלק ביצירת הקשר עם לוחמי הפלנגות הנוצריות של בשיר ג'ומאייל בטרם מלחמת לבנון הראשונה. במסגרת מגעים אלו שהה זמן רב במפקדות הפלנגות בג'ונייה ובביירות. בשנת 1982 מונה לראש מטה עוצבת געש. כראש מטה האוגדה לחם בג במלחמת לבנון. בהמשך הוצב כמדריך בפו"ם. בשנת 1985 השתחרר מצה"ל בדרגת אל"ם.
לאחר השירות הצבאי

לאחר פרישתו מצה"ל החל רן לעבוד בחברת אלביט ועסק בפיתוח "מערכת תיאום צלפים" ככלי עזר ליחידות לוחמה בטרור. במקביל הוסמך כטייס אווירון זעיר ממדים והיה חבר בצוות ההקמה של "העמותה הישראלית לתעופה זעירה", כיו"ר וכמנכ"ל, אשר גיבשה את התקנות והחוקים הראשונים של כלי טיס אלה בשיתוף הדוק עם רשות התעופה האזרחית. בשנת 1998 מונה לנציג קק"ל בחוף המערבי של קנדה. עם חזרתו מהשליחות בשנת 2003 החל לעבוד כיועץ ברשות התעופה האזרחית והקים בה, לבקשת מנהלה אודי זוהר, את "תחום התעופה הספורטיבית" במחלקת המבצעים של הרשות. בסוף שנת 2012 פרש לגמלאות.
לקריאה נוספת

אביגדור שחן, "מבצע כדור הרעם הוא מבצע אנטבה, הוצאת "מסדה", 1993.
רס"ן (אל"ם) רן בג, ‏ישראלי בקורס ריינג'רים, מערכות 227, ינואר 1973 , המשך, מערכות
אלישיב שמשי, "נוע כבר, לכל הרוחות!, הוצאת מודן, 2011, פרק רביעי: לאט וחכם עם הצלחה מהירה, חטיבת צנחנים 317 בכיבוש החרמון הסורי 21-22 באוקטובר 1973, עמודים 67-84.
פרופ' זאב דרורי "דן שומרון-מנהיגות שקטה" - הוצאת ידיעות אחרונות עמ' 180, 182-185, 191, 208.
יובל אפרת "המראה" עמ' 191, 201.
"יפעת" - אנציקלופדיה לתעופה דני שלום  עמ':- 992,1160,1308,1368,1405
הערות שוליים

↑  יאיר לפיד, רן בג נגד יוסי. כל יוסי, מעריב, 19 באפריל 1987
↑  רס"ן (אל"ם) רן בג, ‏ישראלי בקורס ריינג'רים, מערכות 227, ינואר 1973 , המשך, מערכות
↑  אלישיב שמשי, נוע כבר, לכל הרוחות!, הוצאת מודן, 2011, פרק רביעי: לאט וחכם עם הצלחה מהירה, חטיבת צנחנים 317 בכיבוש החרמון הסורי 21-22 באוקטובר 1973, עמודים 67-84.
↑  מוקי בצר, "לוחם חשאי", הוצאת כתר, 2015, עמוד 285.
↑  מוטה גור, "ראש המטה הכללי" - מתאר את תקופת כהונתו כרמטכ"ל, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמודים 190-191.
↑  מוקי בצר, "לוחם חשאי", הוצאת כתר, 2015, עמוד 334.
↑  יהודה קווה, "המלכודת", ידיעות אחרונות מוסף  7 ימים, 01.06.1990, עמוד 15.
רן אלתרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באפריל 1980 (בן 44) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המסלול האקדמי המכללה למינהל 
 מספר צאצאים:  3 
 ספורט
 ענף ספורט:  טריאתלון 
 
רן אלתרמן (נולד ב-27 באפריל 1980) הוא טריאתלט ישראלי. יחד עם אחיו התאום דן זכו לסירוגין ברצף בכל אליפויות ישראל משנת 2001 עד שנת 2012.
חייו האישיים

רן נשוי ולו שלושה ילדים.
הישגים עיקריים

חמש פעמים אלוף ישראל בטריאתלון.
במשך 11 שנה לא הפסיד באף תחרות בארץ חוץ מאשר הפסדים לאחיו.
אלוף ישראל בחצי איש הברזל.
הערות שוליים

↑  טריאתלון אילת-ההיסטוריה
↑  תוצאות תחרויותה ITU
↑  דן ורן אלתרמן - עבר, הווה ועתיד
שבאנה רחמאן

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1976 קראצ'י, פקיסטן 
 פטירה:  29 בדצמבר 2022 (בגיל 46) אוסלו, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 השכלה:  American Comedy Institute 
 בן או בת זוג:  Dagfinn Nordbø (2003–2007) 
 פרסים והוקרה:  פרס חופש הביטוי הנורווגי (2002)  פרס אוסייצקי (2022)  Bergesen Foundation Award (2002)  פרס פרילר גורי (2004)  פרס פרדריקה (2010)  honorary state-subsidised funeral (2022) 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  shabanarehman
 www.shabana.no
 
שבאנה רחמאן - 2011
שבאנה רחמאן (בנורווגית: Shabana Rehman Gaarder;‏ 14 ביולי 1976 – 29 בדצמבר 2022) הייתה סטנדאפיסטית, שדרנית רדיו, סופרת, בעלת טור ולוחמת למען זכויות האדם. נורווגית מוסלמית ממוצא פקיסטני, שנודעה בעיקר בשל מלחמתה באסלאם הרדיקלי והפונדמנטליסטי.
בהצגותיה, הרצאותיה וכתיבתה לעגה לחלק מחוקי השריעה ותקפה את החלתם על המוסלמים ובעיקר על המוסלמיות, את תופעת השחתת איבר המין הנשי ואת סקילתן של נשים נואפות, באסלאם, כמו גם את הנישואין הנכפים על נשים מוסלמיות בעודן צעירות ולעיתים אף ילדות, קטיעת איברי עבריינים, תופעת המחבלים המתאבדים, ועוד. במקביל היא לא חסכה את שבט לשונה מהמוסלמים המתונים ומהאירופאים, הדוגלים ב"רב תרבותיות" ובסובלנות כלפי תופעות אלה.
קורות חיים

רחמאן נולדה ב-1976, בקרצ'י, פקיסטן. היו לה ארבעה אחים ושלוש אחיות. המשפחה היגרה לנורווגיה כשרחמאן הייתה בת שנה בלבד, והשתקעה בשכונת הולמליה (Holmlia), שכונה מעורבת, מוסלמית – נוצרית באוסלו. אבי המשפחה עבד כטבח במסעדה, באוסלו. רחמאן דיברה את שתי השפות, נורווגית ואורדו, כשפות אם. בילדותה התפללה עם כל משפחתה במסגד, באופן קבוע. למדה באוניברסיטה, תקשורת ואתיקה.
ב-2003 נישאה לראשונה לקומיקאי והסופר הנורווגי Dagfinn Nordbø, ממנו התגרשה כעבור ארבע שנים. ב-2008 נישאה בשנית לעיתונאי תאגיד השידור הממשלתי הנורווגי (רדיו וטלוויזיה) NRK, מרטין גארדר, לו הייתה נשואה עד פטירתה.
נפטרה ב-29 בדצמבר 2022 לאחר מאבק בסרטן הלבלב.
ראו גם

תאו ואן גוך
סלמאן רושדי
בת יאור
פרנק גפני
חרט וילדרס
לארס הדהגור
הערות שוליים

↑  על שבאנה רחמאן - 2002, באתר Comedy CV
↑  "Shots fired at Pakistani-born comic’s Oslo restaurant", דיילי טיימס של פקיסטן, 25 באוגוסט 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 2034833  GND: 142296805  ISNI: 0000 0001 0403 3107  SUDOC: 189363568  VIAF: 155541645   WorldCat (עם VIAF): 155541645
ריאה ירוקה

עמק הצבאים בירושלים, ריאה ירוקה באזור עירוני
ריאה ירוקה היא כינוי לשטח פתוח בתחומי שטחים עירוניים בנויים, כדוגמת פארקים וגינות ציבוריות. בריאות הירוקות מייצרים העצים והצמחים חמצן נקי בתהליך הפוטוסינתזה. העצים והצמחים נחשבים ריאות ירוקות כי הם גם מסננים רעלים בתהליך הפוטוסינתזה.
חשיבותן של ריאות ירוקות

בהיבט הפיזי, השטחים הירוקים מסייעים במניעת שחיקת הקרקע, סופגים מי גשמים ותורמים לשיפור הניקוז. העצים סופגים מזהמים וגזי חממה, מספקים הצללה, ובכך מסייעים להפחתת החום העירוני. שטחים ירוקים מהווים מחיצה מפני רעש ובנוסף מקשרים בין העיר ובין בתי גידול חקלאיים או טבעיים מחוץ לעיר ובכך מסייעים לשימור חיי הבר.
בהיבט החברתי, גינות ציבוריות מהוות מוקד מפגש וחיבור בין חברי הקהילה, תורמות רבות להפגת הניכור העירוני, ולעיתים יוצרות מסורת של מפגשים קהילתיים. השטחים הירוקים משפיעים לטובה על הבריאות הפיזית והנפשית של התושבים באמצעות יצירת האפשרות לעסוק בפעילות ספורטיבית ללא תשלום, ולשאוף אוויר צח. קיימים מחקרים המצביעים אף על התועלות הנפשיות של תחושת החיבור לטבע.
בהיבט הכלכלי, שטחים ירוקים בעיר בדרך כלל מעלים את ערך הנדל"ן, ומושכים משקיעים להשקיע בסביבתם.
בהיבט החינוכי, שטחים ירוקים מגבירים את מודעות התושבים לאופן התפקוד של מערכות אקולוגיות ולאופן בו משתלבת המערכת העירונית במערכת הטבעית.
השפעות אקולוגיות

בערים בעלי ריאות ירוקות נערך מחקר שגילה כי אזור הפארק קריר ב-0.6-2.8 מעלות צלזיוס לעומת האזור העירוני בנוי, עוצמת הקירור משתנה אך משפיעה למרחק של 1.4 ק"מ בערך מעבר לגבולות הפארק. הבדלים אלו נצפו גם בשעות היום וגם בשעות הלילה.
צורת פני הקרקע והצמחייה משפיעים רבות על יכולת הקירור של הפארק עצמו ונמצא כי פארק עירוני עם צמחיית עצים גבוהה יהיה בעל יכולת קירור של עד כ-3.5C° במהלך היום ויכול להוריד את הטמפרטורה בצורה משמעותית. פארק עם צמחיית עצים בינוניים הנטועים בצורה צפופה יכולים להוריד את טמפרטורת החוץ עד לC°2.5 ומפחיתים עומסי חום במשך היום. פארק עירוני בצורת מדשאה עלול להיות חם ולח יותר מסביבתו הבנויה כיוון שלא נמצא בו צל.
פיתוח ריאות ירוקות

הקפדה על ההנחיות המופיעות בתדריך תכנון להקצאת הקרקע לצורכי הציבור. בתדריך מתוארת חשיבותם הרבה של השטחים הפתוחים, ומופיעה המכסה המינימלית של שטח ירוק בעיר ביחס לתושב בודד.
הגברת המודעות הציבורית לנושא באמצעות: תשדירי פרסומת, פלאיירים, סטיקרים ומגוון פעילויות בבית הספר ועוד.
הגדלת השטחים הירוקים על ידי הקמת פארקים וגנים ציבוריים באזורים ששמשו בעבר אזורי תעשייה או מזבלה.
איומים על עתידן של הריאות הירוקות בישראל

כיום ישנם איומים רבים המקשים על שמירה ויצירה של ריאות ירוקות בארצנו. קצב הגידול של האוכלוסייה מהיר בהרבה מקצב פיתוח של שטחי דיור ומכאן נוצרת מצוקת דיור גדולה אשר לעיתים גוברת על חשיבותן של הריאות הירוקות. הוועדה הארצית לתכנון ובנייה של מתחמים מועדפים לדיור, מורידה את הסיכויים משמעותית לכך שישמרו על הריאות הירוקות. במקום הריאות הירוקות, שטחים אלו יוכרזו כמתחם לאומי מועדף למגורים. כלומר יש תיעדוף לדיור. מצד אחד חשיבותן של הריאות הירוקות ברורה, ומהצד השני ישנה מצוקת דיור וזו מטרת הוועדה, אשר סמכותה גוברת על מרבית המוסדות ותוכניותיהן ולכן מעמדן של הריאות הירוקות בסכנה. אין כרגע מוסד או תוכנית שתגבר על החלטות הוועדה ולכן אין גורם שיוכל לדאוג ולשמור על הריאות הירוקות אף על פי חשיבותן הרבה.
ראו גם

שטח פתוח
בירוא יערות
הערות שוליים

↑  Hai Yan, Fan Wu, Li Dong, Influence of a large urban park on the local urban thermal environment, Science of The Total Environment 622-623, 2018-05-01, עמ' 882–891 doi: 10.1016/j.scitotenv.2017.11.327
↑  ביוקלימטולוגיה של פארקים עירוניים בתל-אביב - קרן קימת לישראל - קק"ל, באתר www.kkl.org.il
↑   מאמר המערכת, דלקת ריאות ירוקות, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שבאם

| --- | --- |

 מדינה:  תימן תימן
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  7,462 (2004)
 קואורדינטות:  15°30′37″N 43°54′16″E﻿ / ﻿15.5102408°N 43.9044369°E﻿ / 15.5102408; 43.9044369 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תימן מוגדלת) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף שבאם(למפת תימן רגילה) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה אל-ע'יט'ה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף שבאם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שְׁבַּאם (בערבית: شبام) היא עיירה במחוז עמראן שבתימן, כ-20 ק"מ ממזרח לצנעא.
העיירה

העיירה שבאם היא עיירה עתיקה במחוז עמראן שבתימן. העיירה ממוקמת כ-35 ק"מ צפונית מערבית מצנעא, למרגלות הר שעליו שוכנת העיירה כוכבאן.
העיירה נמצאת על הדרך הראשית בה נסעו הסוחרים מחודיידה לצנעא.
כיום העיירה אוחדה עם העיירה כוכבאן הסמוכה, ויחד הן נקראות שבאם-כוכבאן.
הקהילה היהודית

הקהילה היהודית בשבאם נזכרת לראשונה במסוודה, בשנת ה'תקכ"ה (1765).
היהודים התגוררו בשכונה נפרדת מהתושבים הערבים, שנקראה "עד'ר". השד"ר ר' יעקב ספיר שביקר בעיירה בשנת ה'תרי"ט (1859), כתב שיש בה כ-80 משפחות יהודיות. היהודים בעיירה התפרנסו ממסחר וכבעלי מלאכה, ומצבם הכלכלי היה טוב.
תקופה מסוימת במאה ה-19 התגוררה בעיירה קהילה יהודית מיהודי צנעא שהיגרו לשבאם. קהילה זו נבדלה מהקהילה המקומית, והיה לה בית כנסת נפרד.
בשנים ה'תרס"ג-ה'תרס"ה (1903-1905), בעקבות המצור והרעב חוזת אלנפר, ברחו רבים מתושבי צנעא, ויהודים רבים הגיעו לשבאם. בתקופה זו, נפתח בעיירה בית מדרש בבית הכנסת של משפחת מגארי, על ידי מארי יחיא גיאת, פליט מצנעא.
בתחילת המאה ה-20 מנתה הקהילה כ-150 משפחות.
בשנת ה'תש"ז (1947) נשדדה השכונה היהודית על ידי הערבים.
לקראת העלייה לארץ מנתה הקהילה כ-100 משפחות, כ-300 נפשות. בני הקהילה עלו ארצה במבצע על כנפי נשרים בשנת ה'תש"ט (1949).
לקריאה נוספת

ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לקהילות היהודיות בתימן, כרך ב', עמודים 562–565
הערות שוליים

↑  פרופ' יוסף טובי ושלום סרי, הלקסיקון ליהדות תימן, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות
1 2 3 4 5 6  ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לקהילות היהודיות בתימן, כרך ב', עמ' 562–565
1 2  קהילת יהודי שבאם, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
↑  יוסף חבארה, בתלאות תימן וירושלים, ירושלים, ה'תש"ל (1970), עמ' 69
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316602768   WorldCat (עם VIAF): 316602768
רפיק חליש

רפיק חליש (בערבית: رفيق حليش, בצרפתית: Rafik Halliche; נולד ב-2 בספטמבר 1986) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

חליש התחיל את הקריירה שלו בחוסיין דיי. ב-30 בינואר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה נגד פראדו, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-74. בינואר 2008, חליש חתם ל-4 שנים בבנפיקה ליסבון אחרי שדחה הצעות מאוסר וולנסיאן, עם חתימתן במועדון הושאל לנסיונאל מדיירה. ב-30 במרץ 2008 חליש ערך את הופעת הבכורה שלו בנסיונאל, בניצחון 0–2 נגד אוניאו דה לייריה. ב-23 באוגוסט 2010, חתם לשלוש שנים בפולהאם כאשר הסכום לא פורסם. ב-8 בינואר 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע האנגלי מול פטרבורו יונייטד. ב-22 בינואר, ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0–2 נגד סטוק סיטי. ב-31 באוגוסט 2012 פולהאם אישרה כי חוזהו של חליש הופסק בהסכמה הדדית. באותו יום חתם באקדמיקה דה קוימברה לשנתיים.
קריירה בינלאומית

ב-31 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד סנגל, כאשר נכנס כמחליפו של אנטר יחיה בדקה ה-75. ב-18 בנובמבר 2009 העפיל עם הנבחרת למונדיאל 2014 לראשונה מזה 24 שנים אחרי ניצחון 0–1 נגד מצרים. חליש השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2010 שנערך באנגולה. ב-14 בינואר 2010 הבקיע את שער הניצחון נגד מאלי שנתן לנבחרתו סיכוי לעלות לשלב הבא. בחצי הגמר הוא הורחק במחצית הראשונה לאחר שקבל שני כרטיסים צהובים. בסיום המשחק הפסידה אלג'יריה 0–4 למצרים. חליש השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010 בדרום אפריקה. ב-22 ביוני 2014 הבקיע את השער השני עבור נבחרתו בניצחון 1–2 נגד קוריאה הדרומית במסגרת שלב הבתים של מונדיאל 2014. חליש היה שותף לעלייה ההיסטורית של אלג'יריה לשמינית הגמר.
שלישייה מספר 2 לפסנתר (שוסטקוביץ')

השלישייה לפסנתר מספר 2  במי מינור של דמיטרי שוסטקוביץ', אופוס 67 להרכב של כינור, צ'לו ופסנתר, נכתבה בשנת 1944, בשיאה של מלחמת העולם השנייה. הפרמיירה של היצירה התקיימה בלנינגרד בנובמבר 1944.
אורכה הממוצע של השלישייה עומד על כ-27 דקות.
רקע

שוסטקוביץ' כתב במהלך חייו שתי שלישיות לפסנתר. הראשונה, מורכבת מפרק בודד, נכתבה בשנת 1923 כששוסטקוביץ' היה סטודנט בן 17 והיוותה חלק מעבודתו האקדמית. השלישייה השנייה לעומתה, מורכבת מארבעה פרקים, נכתבה בהיות שוסטקוביץ' בן 38 וממצה את מירב כישרונו וגיוונו המוזיקלי.
בדומה לצ'ייקובסקי ורחמנינוב, שלישייה אלגית זו נכתבה לזכרו של חברו הטוב של שוסטקוביץ', איבן סולרטינסקי, מוזיקולוג מבריק ואיש אשכולות רוסי, אשר מת בפתאומיות מהתקף לב בגיל 41.
אמנם שלישייה זו הוקדשה לחברו הטוב של שוסטקוביץ', אך המלחין הושפע מאוד גם מהילך התקופה.
מוזיקה

אנדנטה - מודראטו (andante- moderato) - הפרק פותח בקטע צ'לו מאתגר, המנוגן על צליליו הגבוהים של הכלי, אליו מתווספת נגינת כינור במנעד הנמוך של הכלי ולבסוף מצורף הפסנתר גם הוא במנעדו הנמוך.
אלגרו קון בריו (allegro con brio) - סקרצו פראי הנע בין סולמות מתגלגלים למוטיבים דיסוננטיים אשר לא פוסקים עד לסיומו של הפרק.
לרגו (largo) - הפסנתר מנגן אקורדים ומשמש כרקע לכינור והצ'לו, המחליפים ביניהם מלודיות קודרות ואיטיות, ועוברים ללא הפסקה לפרק האחרון.
אלגרטו (allegretto) - "ריקוד המוות" פותח בנגינת סטקאטו, עם מוטיבים יהודיים מובהקים ואזכורים לפרקים הקודמים. הפרק מסתיים באקורד מי מז'ור מעונה אשר בקושי נשמע.
זוהי יצירתו הראשונה של שוסטקוביץ' בה הוא שוזר מוטיבים יהודיים, אשר מאוחר יותר יכללו ביצירות נוספות של המלחין, כמו הרביעייה מספר 8 בדו מינור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415744905171  LCCN: no95021031  MusicBrainz work: fbc37f9a-d7c2-40c1-91de-a640d95093ef  VIAF: 179630301   WorldCat (עם VIAF): 179630301
שבע נשים ותעלומה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אלסנדרו ג'נובסי
 הופק בידי:  האחים וורנר
 תסריט:  אלסנדרו ג'נובסי ליסה נור סולטן
 עריכה:  קלאודיו די מאורו
 שחקנים ראשיים:  מרגריטה ביי דיאנה דל בופלו סברינה אימפציאטורה בנדטה פורקרולי מיקלה רמאצוטי לואיזה רניירי אורנלה ואוני
 מוזיקה:  אנדריאה פארי
 צילום:  פדריקו מסיירו
 מדינה:  איטליה איטליה
 חברה מפיצה:  האחים וורנר נטפליקס
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 2021
 משך הקרנה:  83 דקות
 שפת הסרט:  איטלקית
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
שבע נשים ותעלומה (באיטלקית: 7 donne e un mistero) הוא סרט בלשי איטלקי משנת 2021. הסרט הוא רימייק איטלקי, לסרט הצרפתי 8 נשים, משנת 2002, שבעצמו מבוסס על מחזה באותו השם מאת רוברט תומאס.
הסרט מספר את סיפורן של שבע נשים שנלכדות בתוך אחוזה מבודדת בעיצומה של סופת שלגים. אב המשפחה נרצח, וכולן חשודות.
עלילה

שבע נשים נלכדות יחד באחוזה מבודדת בעיצומה של סופת שלגים. למרבה הזוועה, מתגלה שאב הבית נרצח באכזריות. הנשים מוכרחות לגלות מי מביניהן היא הרוצחת, אולם המשימה הופכת לבלתי אפשרי כאשר בהדרגה מתברר שכל אחת מהנשים מסתירה לפחות סוד אחד, אם לא יותר.
שבע הנשים הן: מרגריטה (מרגריטה ביי), אשתו של אבי המשפחה, סוזנה (דיאנה דל בופלו), בתו הבכורה, קתרינה (בנדטה פורקרולי) בתו הצעירה, חמותו אוגוסטינה (סברינה אימפציאטורה), גיסתו רקלה (אורנלה ואוני), ורוניקה (מיקלה רמאצוטי), חברת ילדותו הוותיקה שהופיעה לפתע, ומריה המשרתת (לואיזה רניירי).
שביט לולין

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  שמש
 מידע כללי
 סוג:  שביט
 תאריך גילוי:  11 ביולי 2007 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  74,017.56221988745±1,237.2 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.99998362201487 (נכון ל־5 בדצמבר 2008) 
 זמן הקפה:  7,355,303,422.275307±184,420,000 יממה
 נטיית מסלול:  178.3736105242984±0.0000075022 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  10.2 
 
שביט הלולין צולם ב-2007
שביט לולין (C/2007 N3 (Lulin)) הוא שביט, אשר נע במסלול בעל אקסנטריות גבוהה וזמן מחזור העולה על 1,000 שנים. שביט הלולין התגלה על ידי חוקר צעיר באוניברסיטת סאן יאט שבסין. החוקר הצעיר התבונן בתמונה שצולמה על ידי צ'י שנג לין האסטרונאוט, גילה שאחד הכוכבים הוא בעצם כוכב שביט. את הגילוי הזה גילה החוקר במצפה הכוכבים לולין שבאוניברסיטה, ולכן קרא לשביט על שמו. השביט נכנס למסלול מול כדור הארץ ובמצב שאנו יכולים לראותו בעין בלתי מזוינת כל אלף שנים, צבעו של זנב השביט ירוק כתוצאה מחום השמש.
היווצרות השביט

כאשר גילו את השביט, שיערו כי השביט הוא בערך בן עשרים ושלושה מיליון שנים. ניתן להניח שהוא נוצר כמו רוב השביטים במערכת השמש שלנו, כתוצאה מהתנתקות של אחד השביטים משני האתרים המרכזיים עננת אורט המקיפה את כל מערכת השמש, או חגורת קויפר מעבר לפלוטו. כאשר אחד מהשביטים מתנתק, הוא מושפע מכוח המשיכה הרב של השמש ונכנס למסלול דמוי אליפסה.
מקור השם

מקור של השם "לולין" הוא במקור במצפה בטיוואן בו צולמה לראשונה התמונה של השביט "לולין".
ב-2007 התבונן סטודנט באוניברסיטת סן יאט-סן בסין בתמונה בשחור לבן שצילם האסטרונום הטייווני צ'י שנג לי במצפה לולין. כשהתבונן החוקר הצעיר על הכוכבים גילה שאחד הכוכבים הוא לא כוכב אלא שביט, וכך גילה בעצם את השביט שהיום קרוי "לולין".
הרכב השביט

צבעו הירוק של הלולין מגיע מהגז שלו. הסילונים שנפלטים מגרעין השביט מכילים ציאנוגן (CN – גז רעיל שנמצא בשביטים רבים) ופחמן דו אטומי (C2).כאשר מתקרב השביט לשמש שני מרכיבים אלו מושפעים מחומה הרב ולכן מגיב השביט בשובל בצבע ירקרק. כמו כל שביט עשוי הלולין ברובו מקרח ואבק, ומורכב משלושה חלקים עיקריים, גרעין, הילה וזנב. זנב השביט "לולין" הוא ירקרק ואורכו מיליוני קילומטרים.
סכנות

השביט מכיל את הגז הרעיל ציאונוגן. גם אם הציאונוגן יכנס לאטמוספירה הוא ימצא בספרה גבוהה מאוד יחסית, ובכמות מעטה כל כך שאינו מהווה סכנה ממשית. בנוסף לכך השביט נכנס למסלול מול כדור הארץ ונראה בעין בלתי מזוינת קרוב למדי אך למעשה הוא רחוק מאיתנו ביותר מ-60,000 ק"מ.
הערות שוליים

1 2  שביט לולין בשמי ישראל, באתר מסע אחר, ‏24.2.2009
1 2  אבי בילזובסקי, שביט ירוק המתקרב לכדור הארץ, באתר הידען, ‏5.2.2009
↑  האוניברסיטה הפתוחה, עם שחר לולין יהיה בשיאו, באתר הידען, ‏24.2.2009
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שביט לולין".
שבע נשים

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של נורה לופט
 בימוי:  ג'ון פורד 
 הופק בידי:  ברנרד סמית', ג'ון פורד
 תסריט:  ג'נט גרין, ג'ון מקורמיק
 עריכה:  אוטו לברינג
 שחקנים ראשיים:  אן בנקרופט מרגרט לייטון אדי אלברט בטי פילד
 מוזיקה:  אלמר ברנסטין 
 צילום:  ג'וזף לאשל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בינואר 1966
 משך הקרנה:  87 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית מנדרינית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שבע נשים (באנגלית: Women ‏7) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1966 בבימויו של ג'ון פורד. זה היה סרטו העלילתי האחרון של פורד לאחר קריירה של 53 שנים.
התסריט מבוסס על הסיפור הקצר "Chinese Finale" של נורה פלוט (אנ'). הוא מתאר את מאבקן הנואש של שבע נשים בתוך מוסד מיסיונרי באזור מבודד בסין שבו מתחוללים קרבות בין שליטים מקומיים עם צבא פרטי ומורדים מקומיים פראיים שלא מהססים לפגוע באזרחים.
בתפקידים הראשיים - אן בנקרופט, מרגרט לייטון, אדי אלברט, בטי פילד, מילדרד דאנוק סו ליון.