stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פצצה מומלחת
הפצצה בתרבות הפופולרית

ברומן "כל הפחדים כולם" (1991), מאת טום קלנסי, מצוין כי פצצות גרעיניות טקטיות של חיל האוויר הישראלי יכולות להיות מצוידות במעילי קובלט "כדי להרעיל נוף לכל סוגי החיים לשנים הבאות".
בסרט ד"ר סטריינג'לאב, משנת 1964, ברית המועצות בנתה מכשיר אוטומטי שאינו ניתן לנטרול והמבוסס על עיקרון כשל קטלני שנקרא "מכונת יום הדין". מכונת יום הדין בסרט מורכבת מפצצות גרעין מומלחות מסוג קובלט.
ברומן "על החוף" (1957), מאת נוויל שוט, כל המחצית הצפונית של כדור הארץ הופכת להיות בלתי ראויה למגורים בעקבות שימוש בפצצות קובלט במלחמה בין רוסיה וסין.
ראו גם

פצצה מלוכלכת
נשק יום הדין
נשורת גרעינית
לאו סילארד
מכה שנייה
על מלחמה תרמו-גרעינית
הערות שוליים

↑  Arnold, James R. (1950). "The Hydrogen-Cobalt Bomb". Bulletin of the Atomic Scientists. 6 (10): 290–292. Bibcode:1950BuAtS...6j.290A. doi:10.1080/00963402.1950.11461290.
↑  Clark, W. H. (1961). "Chemical and Thermonuclear Explosives". Bulletin of the Atomic Scientists. 17 (9): 356–360. Bibcode:1961BuAtS..17i.356C. doi:10.1080/00963402.1961.11454268.
↑  Sublette, Carey (1 במאי 1998). "Types of Nuclear Weapons - Cobalt Bombs and Other Salted Bombs". Nuclear Weapons Archive Frequently Asked Questions. ארכיון מ-28 בספטמבר 2019. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sublette, Carey (23 באוגוסט 2007). "British Nuclear Testing". Nuclear Weapons Archive. ארכיון מ-18 במאי 2019. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
איקונין של אבימלך בן גדעון שהמליח את העיר שכם.
אידיאליזציה של מקלט גרעיני אמריקאי בשנות ה-50 של המאה ה-20. יעילות פצצה מומלחת נמדדת בין היתר ביכולתה למנוע מאוכלוסייה לשרוד במקלטים.
גלאזגו ריינג'רס

סמל המועדון המופיע על מדי הקבוצה
מועדון הכדורגל ריינג'רס (באנגלית: Rangers Football Club), הידועה גם כגלאזגו ריינג'רס, היא קבוצת כדורגל סקוטית מהעיר גלאזגו, המשחקת בליגת העל הסקוטית. ריינג'רס היא הקבוצה המעוטרת ביותר בעולם, ויחד עם המתחרה העירונית הוותיקה סלטיק שולטות שתי הקבוצות בצוותא בכדורגל הסקוטי, והיריבות בין שני המועדונים היא מהמפורסמות בעולם. המשחקים ביניהם, אשר מכונים הדרבי של גלאזגו או ה"אולד פירם", רווי רגשות בשני הצדדים, שכן ריינג'רס מזוהה עם הפרוטסטנטים היוניוניסטים, ואילו סלטיק מזוהה עם הקתולים האירים. מדי הקבוצה הביתיים הם בגווני כחול-לבן ומכנסיים לבנים, ומגרשה הביתי הוא אצטדיון אייברוקס, אשר מכיל 50,817 מקומות ישיבה.
הישגה הטוב ביותר של הקבוצה הוא זכייתה בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1972, והיא בין הקבוצות היחידות בעולם המחזיקים ביותר מ-50 תוארי אליפות מקומיים (כולל גביע התערוכה הבינלאומית בגלאזגו) ו-111 תארים בסך הכל. אף על פי שהוקמה לפני 151 שנים, אומנה הקבוצה על ידי 20 מאמנים שונים בלבד (נכון לשנת 2023). גלאזגו ריינג'רס הייתה אחת משתי הקבוצות היחידות בסקוטלנד (יחד עם סלטיק) שמעולם לא ירדו לליגת המשנה, אך בשנת 2012 הורדה הקבוצה לליגה הרביעית בסקוטלנד עקב פשיטת רגל. לאחר שעלתה שלוש ליגות בארבע שנים חזרה ריינג'רס לליגה הבכירה בסקוטלנד בשנת 2016.
היסטוריה > הקמה והשנים הראשונות

מועדון כדורגל ריינג'רס נוסד בגלאזגו שבסקוטלנד על ידי ארבעת המייסדים: האחים מוזס מק'ניל ופיטר מק'ניל, פיטר קמפבל וויליאם מק'בית' - שנפגשו ב-West End Park שבגלאזגו (בימינו נקרא פארק קלינגרוב) במרץ 1872. בנוסף נחשב דייוויד היל שהגיע מאוחר יותר גם לאחד החברים המייסדים בהיסטוריית המועדון הרשמית. המשחק המתועד הראשון של הריינג'רס היה משחק ידידות שנגמר בתיקו ללא שערים (0-0) עם קבוצת מועדון הכדורגל קלנדאר (שהיה מועדון זמני שהתקיים בין השנים 1872–1874 בלבד). המשחק התקיים על שטח הפארק שנקרא בימינו "Glasgow Green". בשנת 1873 התקיים במועדון המפגש השנתי הרשמי הראשון בו נבחרו חברי ההנהלה והצוות המקצועי. בשנת 1877 ריינג'רס הגיעו לראשונה לגמר הגביע הסקוטי. אחרי תיקו במשחק הראשון, סירבה ריינג'רס לקיים משחק חוזר והגביע הוענק לקבוצת "וואלה אוף לאבן". הקבוצה זכתה באותה השנה בתואר הראשון שלה: גביע הצדקה של הסוחרים של גלאזגו אחרי שניצחה 1–2 את "וואלה אוף לאבן". משחק הדרבי של גלאזגו או ה"אולד פירם" הראשון התקיים בשנת 1888, שנת היווסדותה של קבוצת סלטיק, ונגמר בהפסד 2–5 לקבוצה שברובה הורכבה משחקנים אורחים מהיברניאן ושיחקו עבור סלטיק במשחק ידידות זה. הליגה הסקוטית במתכונתה הנוכחית הוקמה בעונת 1890–1891 וריינג'רס שסיימו ביחד עם קבוצת דאמברטון במקום הראשון בליגה הוכרזו כאלופים משותפים לליגה בפעם הראשונה (וזוהי הפעם היחידה בה התואר התחלק בין שתי קבוצות מאז ומעולם). ריינג'רס זכו בפעם הראשונה בגביע הסקוטי בשנת 1894 אחרי ניצחון 1–3 על סלטיק בגמר הגביע. עד לתחילת המאה ה-20 זכה המועדון בעוד שתי אליפויות ושלושה גביעים סקוטיים. לאחר מכן בזמן היותו של ויליאם וילטון מזכיר המועדון ולאחר מכן מאמן הקבוצה (אחד הדמויות הבולטות בתולדות המועדון), זכה המועדון בעשר אליפויות.
היסטוריה > תקופת בילי סטרות' וסקוט סימון

לאחר מותו של וילטון בתאונה ימית ב-1920, התמנה ביל סטרות' למאמן המועדון, ותחתיו זכה המועדון ב-14 אליפויות עד לפתיחת מלחמת העולם השנייה ב-1939. ב-2 בינואר 1939, נשבר שיא הליגה לכמות צופים במשחק אחד כאשר 118,567 צופים הגיעו למשחק ה"אולד פירם" שנקבע מסורתית לראש השנה החדשה, בו ריינג'רס ניצחו את סלטיק בדרבי.
סטרות' הדריך את המועדון במשך 34 שנים רצופות עד שנת 1954, וזכה ביותר תארים מכל מאמן אחר בהיסטוריה של הליגה הסקוטית, עם 18 תוארי אליפות, עשרה גביעים, ושני גביעי ליגה מקומיים. בנוסף זכה המועדון תחתיו שבע פעמים בגביע המלחמה המיוחד, 19 גביעי גלאזגו, ו-17 גביעי צדקה של הסוחרים של גלאזגו וגביעים קטנים נוספים.
במהלך הליגה שהתקיימה במתכונת אזורית בזמן המלחמה, השיגה ריינג'רס ניצחון בתוצאת שיא של 1–8 על סלטיק ב"אולד פירם" (בליגה האזורית הדרומית).
סקוט סימון המשיך את הצלחתו של סטרות' זוכה בשש אליפויות, חמישה גביעים סקוטים, וארבעה גביעי ליגה, והפך למאמן השני שהצליח להשיג טרבל מקומי בעונת 1963/1964. מאידך בתקופתו הפסידה הקבוצה 1–7 ב"אולד פירם", ההפסד בתוצאה הגבוהה ביותר של ריינג'רס במפגשי הדרבי בכל הזמנים.
ריינג'רס הגיעה לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1960, שם הפסידה לאיינטרכט פרנקפורט 12-4 בסיכום שני המפגשים (הפסד בהפרש שיא לקבוצה סקוטית במפעל אירופי). ב-1961 הייתה ריינג'רס הקבוצה הבריטית הראשונה שהגיעה לגמר המפעל האירופי הבכיר, אך הפסידה 1–4 לפיורנטינה בסיכום שני משחקים. פעם נוספת הגיעה ריינג'רס לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע ב-1967 אך הפסידה פעם נוספת בגמר, הפעם לבאיירן מינכן בהארכה.
היסטוריה > שנות ה-70 וה-80

ב-1971 התרחש אחד האסונות הגדולים ביותר שידע הכדורגל הסקוטי - אסון אייברוקס, בו התמוטטות מדרגות היציאה באצטדיון במהלך משחק ה"אולד פירם" גבתה 66 הרוגים. באותה העונה התקיים משחק לאיסוף כסף למשפחות ההרוגים, בין קבוצה מעורבבת של שחקני סלטיק וריינג'רס שנקראה "סקוטלנד XI" בהאמפדן פארק, למשחק הגיעו 81,405 צופים.
ההישג האירופי הבולט ביותר של הקבוצה הוא זכייתה בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1972, אז ניצחה הקבוצה 2–3 את דינמו מוסקבה בגמר הגביע משער של קולין שטיין וצמד של וילי ג'ונסטון בקאמפ נואו שבברצלונה. לאחר סיום המשחק קיבלה והניפה הקבוצה את הגביע בחדר קטן בתוך האצטדיון, בגלל התפרעויות אוהדים חריפות של אוהדיה בתגובה ליד הקשה של המשטרה הספרדית. ריינג'רס הורחקה מהמפעלים האירופיים למשך שנתיים בעקבות התפרעות אוהדים זו, אך ההרחקה לבסוף הייתה לעונה אחת לאחר ערעור של ריינג'רס. בעונה העוקבת התחרתה ריינג'רס בגמר הסופר קאפ האירופי למרות הרחקה זו, נגד אייאקס אמסטרדם ההולנדית שניצחה את הסקוטים 3–6 בסיכום שני המשחקים וזכתה בתואר על חשבונם.
ב-1973 זכתה הקבוצה בגביע סקוטי נוסף תחת הדרכתו של ג'וק וואלאס על חשבונה של סלטיק במשחק גמר "אולד פירם" בגביע הסקוטי לעיני 122,714 צופים - המשחק בעל קיבולת הצופים הגבוהה ביותר שתועד בסקוטלנד. בעונת 1974/1975 זכה המועדון בתואר אליפות תחת הדרכתו של וואלאס, לראשונה לאחר 11 שנים בהן לא זכתה בתואר. בעונה לאחר מכן זכתה בטרבל מקומי, וכך גם בעונת 1977/1978.
לאחר ששחקן העבר ג'ון גרייג מונה למאמן הקבוצה, לא הצליח המועדון לשחזר את הצלחתו בתקופתו כשחקן, והוא הוחלף על ידי וואלאס שחזר לתפקד כמאמן לקדנציה שנייה. וואלאס נכשל גם הוא לשחזר את הצלחתו מהקדנציה הקודמת, עם אחוז הצלחה של פחות מ-50%, והוחלף על ידי גריים סונס ב-1986.
היסטוריה > שנות ה-90

תקופתו של סונס התחילה עם שלוש אליפויות רצופות, שלאחריהן החליפו בתפקיד וולטר סמית' שהמשיך את הרצף ותחתיו הקבוצה זכתה ב-6 אליפויות רצופות, כאשר סך הכל חוותה הקבוצה תקופה של הצלחה מסחררת והשלימה רצף של תשע אליפויות רצופות מעונת 1988/1989 ועד לעונת 1996/1997 והצליחה לשחזר את הישג השיא של סלטיק שזכתה גם היא בתשע אליפויות ברציפות בעבר. בין העונות הזכורות היו עונת 1990/1991 בה הגיעה הליגה להכרעה רק במחזור הסיום ביום האחרון של הליגה, בה הצליחה הקבוצה להשיג ניצחון 0–2 נגד אברדין בביתה, כמו גם עונת 1992/1993 בה זכתה הקבוצה בטרבל מקומי, ובנוסף הייתה הקבוצה מרחק של גול אחד מלהבטיח מקום בגמר ליגת האלופות. בעונת 1997/1998 לא הצליחה הקבוצה להשיג את התואר העשירי ברציפות והרצף נקטע על 9 אליפויות רצופות. בשנת 1998 הפך דיק אדבוקאט ההולנדי למאמן הזר הראשון בתולדות המועדון שמונה בסוף עידן וולטר סמית'.
בתחילת עונת 1998/1999 שיחקה ריינג'רס מול בית"ר ירושלים הישראלית בשלב הראשון של גביע אופ"א. לאחר תיקו 1–1 במשחק אותו אירחה בית"ר, ניצחה ריינג'רס 4–2 בביתה ועלתה על חשבונה של בית"ר לשלב הבא, בו ניצחה את באייר לברקוזן. בשלב השלישי (שמינית הגמר) הודחה על ידי פארמה, שבסופו של דבר זכתה בטורניר. בליגה הקבוצה הצליחה לשחזר את הצלחתה מהעשור האחרון וזכתה בטרבל מקומי שישי. הקבוצה אף הצליחה לזכות באליפות בפעם השנייה ברציפות בעונת 1999/2000 ולהשלים דאבל עם ניצחון 0–4 בגמר הגביע הסקוטי על אברדין.
היסטוריה > התפרקות וירידה לליגות הנמוכות

ביולי 2012, עקב החובות הכבדים המועדון היה חייב להימחק מספרי ההתאחדות ולהיות מוקם מחדש בשם רשמי שונה כאשר החליף בעלות. על כן לאחר דיונים רבים הוחלט על ידי ההתאחדות הסקוטית להוריד את גלאזגו ריינג'רס לליגה הרביעית - הליגה הרשמית הנמוכה ביותר בסקוטלנד, וזאת גם רק בתנאי שלמועדון יהיה איסור של שנה אחת ללא העברות שחקנים.
רוב שחקני הקבוצה סירבו לעבור לבעלות החברה החדשה שהקימה הקבוצה ועל כן בעונה הראשונה של המועדון החדש רובו של הסגל היה חדש. המשחק הראשון בליגה הרביעית נגמר בניצחון גדול של 1–5 על מזרח סטירלינגשייר, כאשר הגיעו 49,118 צופים למגרש. זהו היה שיא עולמי של כמות צופים לליגה רביעית רשמית במדינה כלשהי. הקבוצה המשיכה לנצח, אך הפסידה בגביע האתגר הסקוטי לליגות נמוכות. כמו כן הגיעה לרבע גמר הגביע הסקוטי והפסידה גם שם. הקבוצה גם שברה את השיא של עצמה כשהביאה 49,463 צופים למשחק, ואחרי זה שוב כשהביאה 49,913 צופים למשחק נגד סטירלינג אלביון. במרץ 2013 עלתה הקבוצה לליגה השלישית בסקוטלנד לאחר תיקו חסר שערים נגד מונטרוז.
מלבד הפסד לפורפאר אתלטיק בסיבוב הראשון בגביע הליגה, את עונת 2013/2014 החלה הקבוצה באופן מושלם עם מספר נקודות מקסימלי ב-15 המשחקים הראשונים בליגה השלישית אבל בהמשך נעצרה מעט עם תיקו. לבסוף במרץ 2014 עלתה הקבוצה לצ'מפיונשיפ הסקוטי (הליגה השנייה בסקוטלנד) וגם הצליחה להגיע לגמר גביע האתר הסקוטי, אך הפסידה בגמר הגביע לריית' רוברס. בנוסף הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע הסקוטי אבל הפסידה 1–3 לדנדי יונייטד.
עונת 2014/2015 הייתה פחות מוצלחת מקודמותיה כאשר בחלק הראשון של העונה הקבוצה הפסידה הרבה ממשחקיה להיברניאן, הארטס וקבוצות נוספות, ובנוסף הודחה בחצי גמר גביע האתגר הסקוטי. לאחר המשך של חוסר הצלחה בליגה התפטר מקויסט מתפקידו כמאמן הקבוצה והוחלף על ידי קני מקדאוול באופן זמני, אבל מצב זה נמשך שלושה חודשים, במהלך תקופה זו השיגה הקבוצה שלושה ניצחונות בלבד, ומינתה את סטיוארט מק'אל באופן קבוע לשאר המשחקים בליגה. הקבוצה הגיעה למקום השלישי בלבד בליגה אבל העפילה לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה, אך הפסידה 1–6 למאת'רוול בסיכום צמד משחקים. ביוני 2015 הודיעה הקבוצה על מינויו של מארק וואברוטון למאמן הקבוצה לשלוש עונות וכיוונה למקום הראשון בליגה השנייה ולהעפלה אוטומטית לליגה הבכירה. ב-5 באפריל 2016 עלתה הקבוצה לפריימרשיפ הסקוטי ובכך השלימה את חזרתה לליגה הראשונה לאחר ארבע שנות היעדרות. כשבוע וחצי לאחר מכן, ריינג'רס שיחקה נגד סלטיק בחצי גמר הגביע הסקוטי ועלתה לגמר הגביע אחרי שסיימה בתוצאה 2–2 לאחר הארכה וניצחה 5–4 בפנדלים. בגמר ריינג'רס הפסידה להיברניאן.
היסטוריה > חזרה לליגה הראשונה

לאחר שאת עונת 2016/2017 החלה הקבוצה בליגה הראשונה באופן רע, התפטרו מארק ווארבורטון ודייוויד וויר מתפקידם בפברואר 2017, ובמקומו מונה באופן זמני גריים מורטי. פדרו קאיקסינה הפורטוגלי מונה לבסוף למאמן הקבוע של הקבוצה וסיים את העונה. את עונת 2017/2018 לאחר מכן החלה הקבוצה בתוצאות הגרועות בתולדותיה, כאשר הפסידה במוקדמות הליגה האירופית לקבוצה הלוקסמבורגית פרוגרס נידרקורן בתוצאה 1–2 וזאת כבר בסיבוב הראשון במפעל באחת ההפסדים המפתיעים ביותר בשנים האחרונות ובכלל באירופה, כאשר הלוקסמבורגים מעולם לא סיימו משחק אירופי בתיקו והבקיעה רק שער אחד בלבד במשחקים לפני צמד המשחקנים נגד ריינג'רס. לאחר זעזוע זה הקבוצה ניסתה להתאושש בליגה אך לא צלחה והפסידה גם במשחק ה"אולד פירם" 2-0 לסלטיק והודחה על ידי מאת'רוול בגביע הליגה. לאחר תיקו בדקה ה-95 נגד קילמרנוק פיטרה הקבוצה את קאיקסיניה וגריים מורטי אימן אותה באופן זמני פעם נוספת, אך נשאר הוחלט כי יישאר עד לסיום העונה לפחות. ב"אולד פירם" השני בעונה זו הפסידה הקבוצה 0–5 לסלטיק, אחד ההפסדים המשפילים בתולדותיה, ומורטי פוטר מתפקידו כמאמן הזמני (שכבר הספיק להפוך למינוי קבוע), כאשר סלטיק גם זוכה בתואר במשחק זה. ריינג'רס סיימה את עונה זו במקום השלישי בליגה מאחורי סלטיק ואברדין, בפעם השנייה ברציפות.
היסטוריה > תקופת סטיבן ג'רארד

לקראות עונת 2018/2019, ב-4 במאי 2018, שחקן העבר האנגלי סטיבן ג'רארד המזוהה עם ליברפול שפרש שנתיים לפני כן ממשחק פעיל, הוחתם כמאמן ריינג'רס ל-4 עונות. את תקופתו החלה הקבוצה באופן חיובי עם 12 משחקים ללא הפסד בליגה, כאשר היא מבטיחה את מקומה בשלב הבתים של הליגה האירופית. אך בהמשך הפסידה לסלטיק ב"אולד פירם" הראשון בעונה, והודחה מגביע הליגה על ידי אברדין.
בדצמבר ניצחה הקבוצה ב"אולד פירם" באייברוקס בפעם הראשונה מזה 13 משחקי דרבי: ניצחון ראשון מאז הניצחון בגביע הסקוטי ב-2016, וניצחון ראשון בליגה מאז 2012 (לפני שירדה לליגה הרביעית). אברדין ניצחה את ריינג'רס בפעם השנייה בעונה זו והדיחה אותה גם מהגביע הסקוטי.
את עונת 2019/2020 פתחה הקבוצה עם העפלה לשלב הבתים בליגה האירופית, אך הפסידה ב"אולד פירם" הראשון בעונה, 2-0 לסלטיק. יום לאחר מכן החתימה הקבוצה את ריאן קנט האנגלי מליברפול תמורת כשבעה מיליון פאונד, אחת ההחתמות היקרות שלה בשנים האחרונות. הקבוצה הגיעה לגמר גביע הליגה, ולמרות הופעה טובה, הפסידה 0–1 בסיום המשחק. ב-12 בדצמבר העפילה ריינג'רס לשלב 32 האחרונות בליגה האירופית, אחרי תיקו 1-1 עם יאנג בויז שהבטיח להם מקום, ולראשונה מאז עונת 2010/2011 הגיעה הקבוצה לשלב הזה. ב-29 בדצמבר ניצחה ריינג'רס 1–2 באולד פירם את סלטיק, בסלטיק פארק, וזהו היה הניצחון הראשון של ריינג'רס על סלטיק מאז אוקטובר 2010, שהייתה המועמדת לקחת את התואר. אולם מעידות של ריינג'רס לאחר מכן מול הארטס בגביע והמילטון בליגה, השאירו את המועדון ללא תואר מהעונה הזאת, מלבד העפלה לתחרויות אירופיות של העונה הבאה.
בעונת 2020/2021 הצליחה לזכות באליפות סקוטלנד, לראשונה מזה עשור.
בעונת 2021/2022 סיימה הקבוצה במקום השני בפרמיישיפ הסקוטי אחרי סלטיק, במהלך אותה העונה עזב סטיבן ג'רארד את משרת האימון לטובת אסטון וילה מהפרמייר ליג, ובמקומו מונה ג'ובאני ואן ברונקהורסט ההולנדי. בליגה האירופית העפילה הקבוצה לגמר לראשונה מאז 2008, לאחר שגברה בשלב הנוקאוט הראשוני על בורוסיה דורטמונד, בשמינית הגמר על הכוכב האדום בלגרד, ברבע הגמר על ספורטינג בראגה ובחצי הגמר הדיחה את ר.ב לייפציג. בגמר פגשה ריינג'רס את איינטרכט פרנקפורט הגרמנית, לה הפסידה בתום דו-קרב פנדלים. מספר ימים לאחר מכן זכתה בגביע הסקוטי ה-34 שלה והראשון מאז 2009, לאחר שגברה במשחק הגמר על הארט אוף מידלות'יאן.
היסטוריה > חזרה לליגת האלופות

לאחר שהפסידה עונה קודם לכן בגמר הליגה האירופית, העפילה גלאזגו לליגת האלופות לראשונה אחרי 12 שנות היעדרות, לאחר שגברה בשלב הפלייאוף על פ.ס.וו. איינדהובן.
שחקנים מפורסמים

אנגליה פול גאסקוין
הולנד רונלד דה בור
הולנד פרנק דה בור
דנמרק בריאן לאודרופ
סקוטלנד אלי מקויסט
גרמניה שטפן קלוס
גרמניה יורג אלברטס
סקוטלנד ג'ון גרייג
סקוטלנד גרהאם סונס
רוסיה אולג סלנקו
סקוטלנד אלכס פרגוסון
ארגנטינה קלאודיו קאניג'ה
הולנד ג'ובאני ואן ברונקהורסט
קרואטיה דדו פרשו
איטליה ג'נארו גאטוסו
ישראל אבי כהן
תארים

אליפות סקוטלנד (55): (שיא)
1890/1891*, 1898/1899, 1899/1900, 1900/1901, 1901/1902, 1910/1911, 1911/1912, 1912/1913, 1917/1918, 1919/1920, 1920/1921, 1922/1923, 1923/1924, 1924/1925, 1926/1927, 1927/1928, 1928/1929, 1929/1930, 1930/1931, 1932/1933, 1933/1934, 1934/1935, 1936/1937, 1938/1939, 1946/1947, 1948/1949, 1949/1950, 1952/1953, 1955/1956, 1956/1957, 1958/1959, 1960/1961, 1962/1963, 1963/1964, 1974/1975, 1975/1976, 1977/1978, 1986/1987, 1988/1989, 1989/1990, 1990/1991, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997, 1998/1999, 1999/2000, 2002/2003, 2004/2005, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2020/2021
הגביע הסקוטי (34):
1893/1894, 1896/1897, 1897/1898, 1902/1903, 1927/1928, 1929/1930, 1931/1932, 1933/1934, 1934/1935, 1935/1936, 1947/1948, 1948/1949, 1949/1950, 1952/1953, 1959/1960, 1961/1962, 1962/1963, 1963/1964, 1965/1966, 1972/1973, 1975/1976, 1977/1978, 1978/1979, 1980/1981, 1991/1992, 1992/1993, 1995/1996, 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2007/2008, 2008/2009, 2021/2022
גביע הליגה הסקוטית (27): (שיא)
1946/1947, 1948/1949, 1960/1961, 1961/1962, 1963/1964, 1964/1965, 1970/1971, 1975/1976, 1977/1978, 1978/1979, 1981/1982, 1983/1984, 1984/1985, 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1990/1991, 1992/1993, 1993/1994, 1996/1997, 1998/1999, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2007/2008, 2009/2010, 2010/2011
גביע האתגר הסקוטי (1):
2015/2016
גביע אירופה למחזיקות גביע:
זכייה (1): 1971/1972
סגנית (2): 1960/1961, 1966/1967
גביע אופ"א
(סגנות): 2007/2008
הליגה האירופית
(סגנות): 2021/2022
הסופר קאפ האירופי
(סגנות): 1972
הערות שוליים

↑  The Rangers Football Club Limited, באתר company check ‏, 21 באוקטובר 2014
↑  ריינג'רס שוב בליגה ה-1 בסקוטלנד: נגיע מוכנים, באתר ערוץ הספורט, 6 באפריל 2016
↑  סנסציה: ריינג'רס גברה על סלטיק ועלתה לגמר, באתר ערוץ הספורט, 17 באפריל 2016
↑  סקוטלנד: גלאזגו ריינג'רס הבטיחה רשמית זכייה באליפות - לראשונה זה עשור, באתר וואלה, 7 במרץ 2021
↑  Men's Team, www.rangers.co.uk (באנגלית בריטית)
| עונת 2024/2025 בליגה האירופית |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | איטליה רומא • אנגליה מנצ'סטר יונייטד • פורטוגל פורטו • הולנד אייאקס • סקוטלנד ריינג'רס • גרמניה איינטרכט פרנקפורט • אנגליה טוטנהאם • איטליה לאציו • צ'כיה סלביה פראג |  |
| דרג ב' | ספרד ריאל סוסיאדד • הולנד א.ז. אלקמאר • פורטוגל ספורטינג בראגה • יוון אולימפיאקוס • צרפת ליון • יוון פאוק סלוניקי • טורקיה פנרבחצ'ה • ישראל מכבי תל אביב • הונגריה פרנצווארוש |  |
| דרג ג' | אזרבייג'ן קרבאך • טורקיה גלאטסראיי • צ'כיה ויקטוריה פלזן • נורווגיה בודה/גלימט • בלגיה אוניון סן-ז'ילואז • אוקראינה דינמו קייב • בולגריה לודוגורץ ראזגרד • דנמרק מיטיולן • שוודיה מאלמה |  |
| דרג ד' | ספרד אתלטיק בילבאו • גרמניה הופנהיים • צרפת ניס • בלגיה אנדרלכט • הולנד טוונטה • טורקיה בשיקטש • רומניה סטיאווה בוקרשט • לטביה ריגה פוטבולה סקולה • שוודיה אלפסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4217622-0  LCCN: n80036906  VIAF: 247252505   WorldCat (עם VIAF): 247252505
טניס באולימפיאדת פריז (1924)

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  13 ביולי 1924
 תאריך סיום:  20 ביולי 1924
 מתחרים:  89 (גברים) + 35 (נשים) מ-28 מדינות
 
 → 1920 1968 ← 
אולימפיאדת 1924 נערכה בפריז, צרפת. תחרויות הטניס נערכו בין ה-13 ביולי ל-20 ביולי. בתחרות הנשים סוזן לנגלן מצרפת לא יכלה להשתתף בגלל מחלתה. גם בתחרות הגברים, הטניסאי החזק של התקופה ביל טילדן מארצות הברית לא היה יכול להשתתף.
נערכו תחרויות הגברים, הנשים, זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבות (סך הכל 5 מדליות זהב).
בסיום התחרות הפדרציה הבינלאומית לטניס הציגה בפני הוועד האולימפי הבינלאומי מספר דרישות שהוועד האולימפי לא היה מוכן לקיים. יתרה מכך, הוועד האולימפי דרש לא לקיים את אליפות וימבלדון בשנה אולימפית. כתוצאה מאי-הסכמות על הנושא, תחרויות טניס הורדו מתוכנית האולימפית וחזרו רק בשנת 1988.
משתתפי התחרות

בתחרות השתתפו 124 טניסאים (89 גברים ו-35 נשים) מ-28 מדינות:
אוסטרליה אוסטרליה (2)
איטליה (1861–1946) איטליה (8)
אירלנד אירלנד (4)
ארגנטינה ארגנטינה (5)
ארצות הברית ארצות הברית (9)
בלגיה בלגיה (8)
בריטניה בריטניה (10)
דרום אפריקה (4)
דנמרק דנמרק (5)
הודו הבריטית הודו הבריטית (6)
הולנד הולנד (5)
הונגריה הונגריה (5)
הרפובליקה הסינית הרפובליקה הסינית (4)
ממלכת יוון ממלכת יוון (3)
יוגוסלביה יוגוסלביה (1)
יפן יפן (4)
לוקסמבורג לוקסמבורג (1)
מקסיקו מקסיקו (2)
נורווגיה נורווגיה (4)
ספרד ספרד (8)
פורטוגל פורטוגל (1)
פינלנד פינלנד (4)
צ'ילה צ'ילה (2)
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה (5)
צרפת צרפת (10)
רומניה רומניה (3)
שוודיה שוודיה (4)
שווייץ שווייץ (4)
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 5 | 1 | 0 | 6 |
| 2 | צרפת צרפת | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 1 | בריטניה בריטניה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 4 | איטליה (1861–1946) איטליה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | הולנד הולנד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| בסך הכל | בסך הכל | 5 | 5 | 5 | 15 |
הזוכים במדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| גברים | וינסנט ריצ'רדס   ארצות הברית ארצות הברית | אנרי קושה   צרפת צרפת | אומברטו דה מורפורגו   איטליה (1861–1946) איטליה |
| זוגות גברים | פרנסיס הנטר ווינסנט ריצ'רדס   ארצות הברית ארצות הברית | ז'אק בריניון ואנרי קושה   צרפת צרפת | ז'אן בורוטרה ורנה לקוסט   צרפת צרפת |
| נשים | הלן וילס   ארצות הברית ארצות הברית | ז'ולי ולאסטו   צרפת צרפת | קתלין מקיין-גודפרי   בריטניה בריטניה |
| זוגות נשים | הייזל הוצ'קיס וייטמן והלן וילס   ארצות הברית ארצות הברית | פיליס קובל וקתלין מקיין-גודפרי   בריטניה בריטניה | אבלין קולייר ודורותי שפרד   בריטניה בריטניה |
| זוגות מעורבים | הייזל הוצ'קיס וייטמן וריצ'רד ויליאמס   ארצות הברית ארצות הברית | מריון ג'סאפ ווינסנט ריצ'רדס   ארצות הברית ארצות הברית | קורנליה בומן והנדריק טימר   הולנד הולנד |
תוצאות התחרויות > תחרות הגברים

בתחרות השתתפו 82 טניסאים מ-27 מדינות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |  |  ארצות הברית ריצ'רד ויליאמס | 7 | 3 | 2 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  צרפת אנרי קושה | 5 | 6 | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  צרפת אנרי קושה | 5 | 6 | 6 | 6 |  |   |   |  |  צרפת אנרי קושה | 6 | 5 | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  |  צרפת אנרי קושה | 6 | 5 | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  |  צרפת ז'אן בורוטרה | 2 | 7 | 2 | 3 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  צרפת ז'אן בורוטרה | 4 | 6 | 7 | 6 |  |   |   |  |  צרפת ז'אן בורוטרה | 2 | 7 | 2 | 3 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  צרפת ז'אן בורוטרה | 4 | 6 | 7 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הודו הבריטית סידני ג'ייקוב | 6 | 4 | 5 | 3 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  צרפת אנרי קושה | 4 | 4 | 7 | 6 | 2 |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  ארצות הברית וינסנט ריצ'רדס | 6 | 6 | 5 | 4 | 6 |
|   |  |  איטליה (1861–1946) אומברטו דה מורפורגו | 6 | 6 | 6 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  יפן טקאיצ'י הרדה | 4 | 1 | 1 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  יפן טקאיצ'י הרדה | 4 | 1 | 1 |  |  |   |  |  |  איטליה (1861–1946) אומברטו דה מורפורגו | 3 | 6 | 1 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  איטליה (1861–1946) אומברטו דה מורפורגו | 3 | 6 | 1 | 4 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  |  ארצות הברית וינסנט ריצ'רדס | 6 | 3 | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  צרפת רנה לקוסט | 6 | 6 | 6 | 2 | 3 |   |   |  |  ארצות הברית וינסנט ריצ'רדס | 6 | 3 | 6 | 6 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  צרפת רנה לקוסט | 6 | 6 | 6 | 2 | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ארצות הברית וינסנט ריצ'רדס | 8 | 4 | 1 | 6 | 6 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
במשחק על המקום השלישי אומברטו דה מורפורגו (איטליה (1861–1946)) ניצח את ז'אן בורוטרה (צרפת) וזכה במדליית ארד.