stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיריל ליגום
הערות שוליים

↑  עופר אדרת, "גם ילד פגוע שייך למישהו", באתר הארץ, 23 במרץ 2014
↑  הקבר של הזוג ליגום בקריית שאול billiongraves.com/grave
↑  לזכרם: פרופ' סיריל ליגום "במרכז העניינים" - רבעון המרכז הרפואי תל אביב, גיליון מספר 54, אפריל 2014, עמוד 32
↑  "מרכז רפואי עירוני ממשלתי (ביה"ח ע"ש איכילוב, ביה"ח "הדסה", בית היולדות ע"ש אשרמן - תל אביב יפו") - ספר השנה 1971/1972, הוצאת המחלקה ליחסי ציבור של בתי החולים העירוניים - ממשלתיים, העורך: אריה תורג'מן, עמודים 50-52
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012461866905171  VIAF: 7169628307582860746   WorldCat (עם VIAF): 7169628307582860746
גורן
הערות שוליים

↑  הערך "גֹּרֶן", אנציקלופדיה מקראית ב, ירושלים תשי"ד
↑  משנה סנהדרין ד, ג
↑  מלכים ב ו, כו–כז
↑  שביעית ה:א לה ע"ד
↑  איוב לט, יב
↑  רות ג, ב
↑  תוספתא בבא מציעא ט, כד
↑  לדוגמה בכביש 40 החולף על פני הכניסה לרמלה מפתח תקווה לכיוון רחובות, בפארק בורות לוץ בנגב, בגן לאומי ציפורי, ביפו, ועוד רבים. בספרו של פרופ' בנימין זאב קדר "מבט ועוד מבט על ארץ ישראל, הגורן מודגש ברוב תמונות האוויר שצולמו במלחמת העולם הראשונה, ומקומן ניכר בתמונות משנות ה-90."
↑  לדוגמה רחוב הגורן בעתלית, בזכרון יעקב, בראש פינה, בבנימינה, בפרדס חנה, בקרית אתא, במזכרת בתיה ובגדרה (ישנן גם תמונות של גורן זו בגדרה, ותיעוד מדויק על מיקומה ועל מיקום תבליט בתמונות, על פי כתובתם כיום (שנת 2010)).
↑  יעקב מזור, הלילות בכנען, המרכז לחקר המוזיקה היהודית, ירושלים, תשנ"ט (מתוך חוברת המלווה תקליטור)
↑  כאן על פני האדמה. עורכים: מוקי צור, תאיר זבולון, חנינא פורת. הוצאת הקיבוץ המאוחד וספרית פועלים, תשמ"א. עמוד 24
↑  לדוגמה ביישוב שדה בועז שבגוש עציון עושים כנס שנתי ובו משחזרים את סיפור מגילת רות. בנוקדים הגורן משמש לכינוסי הישיבה והמכינה הצבאית, בייחוד בל"ג בעומר כולל הופעות של נגנים ומרצים ומדריכי מחול.
↑  דברים פרק טז, פסוק יג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4184714-3
ג'ואל פורמן

| --- | --- |

ג'ואל פורמן, 2011
 לידה:  2 בדצמבר 1953 (בן 70) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לרפואה ע"ש פרלמן באוניברסיטת פנסילבניה 
 מקצוע:  רופא משפחה וסופר
 האתר הרשמי
 
ג'ואל פורמן (באנגלית: Joel Fuhrman; נולד ב-2 בדצמבר 1953) הוא רופא משפחה יהודי-אמריקאי המתמחה בתזונה. את התמחותו הרבה בתזונה רכש על ידי טיפולים בהשמנת יתר ומחלות כרוניות שהעביר במשך שנים רבות. הוא חבר במועצת המנהלים של "אמריקן קולג' לסגנון חיים רפואי" ומשמש כמנהל המחקר של פרויקט המחקר התזונתי. הוא חבר בצוות הרפואי של המרכז הרפואי הנטרדון.
קורות חיים

נולד בניו יורק ב-2 בדצמבר 1953. בצעירותו הוא היה מחליק אמנותי עולמי. בין השאר, היה חבר בקבוצה האמריקאית להחלקה אמנותית וזכה במקום השני באליפות הלאומית לזוגות בארצות הברית בשנת 1973. הוא הגיע למקום השלישי באליפות העולם בהחלקה אמנותית לזוגות מקצועיים שנערכה בג'קה שבספרד. את לימודיו הרפואיים עשה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה.
פורמן יצר את משוואת הבריאות: חומרים מזינים/קלוריות=בריאות. משוואה זו טוענת שאת הבריאות העתידית של אדם ניתן לחזות על ידי בדיקת צפיפות הקלוריות של הדיאטה שלו.
פורמן חיבר חמישה ספרים, ומספר מאמרים רפואיים. המהדורה השנייה של ספרו "לאכול כדי לחיות" הגיעה ביוני 2011 לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, ונותרה שם עד היום. פורמן הופיע בכמה תוכניות רדיו וטלוויזיה כדי להסביר את התאוריה שלו.
בשנת 2011, השיק פורמן את "3 שלבים לבריאות שלא תאמן!", תוכנית באורך 60 דקות ב-PBS העוסקת במשבר השמנת היתר והמחלות הכרוניות הפוקד את אמריקה.
פורמן נשוי ואב לארבעה ילדים.
פרסומים > ספרים

Super Immunity: The Essential Nutrition Guide for Boosting Your Body's Defenses to Live Longer, Stronger, and Disease Free (hardcover) - ISBN 978-0062080639 (HarperOne; 1st edition Sep 20, 2011)
Eat For Health: Lose Weight, Keep It Off, Look Younger, Live Longer (hardcover) - Volume 1 ISBN 0-9799667-2-8, Volume 2 ISBN 0-9799667-3-6, Gift of Health Press; First edition (April 1, 2008)
Eat to Live: The Revolutionary Formula for Fast and Sustained Weight Loss (paperback) - ISBN 0-316-73550-7, (Little Brown & Company; 1st edition January 15, 2003)
Disease Proof Your Child: Feeding Kids Right (hardcover) - ISBN 0-312-33805-8, Publisher: St. Martin's Press (August 1, 2005)
Cholesterol Protection for Life (paperback) - ISBN 0-9744633-1-0, Publisher: Gift of Health Press (September 15, 2004)
Fasting & Eating for Health: A Medical Doctor's Program for Conquering Disease (paperback) - ISBN 0-312-18719-X, Publisher: St. Martin's Griffin (April 15, 1998)
פרסומים > DVD

3 Steps To Incredible Health! (2011)
Dr. Fuhrman's Immersion Excursion
Osteoporosis Protection for Life
Dr. Fuhrman’s Secrets to Healthy Cooking
פרסומים > מאמרים בעיתונות

Dunaief D, Gui-shuang Y, Fuhrman J, et al. Glycemic and cardiovascular parameters improved in type 2 diabetes with the high nutrient density diet. Presented at the 5th IANA (International Academy on Nutrition and Aging) meeting July 26 & 27, 2010 Hyatt Regency Tamaya Resort & Spa 1300 Tuyuna Trail Santa Ana Pueblo, NM, USA J Nutr Health Aging 2010;14:500.
Fuhrman J, Sarter B, Glaser D, Acocella S. Changing perceptions of hunger on a high nutrient density diet. Nutrition Journal 2010, 9:51 (7 November 2010)
Fuhrman J, Sarter B, Calabro DJ. Fasting in Remission of Autoimmune Disease. Alternative Therapies 2001;8(4):1-3.
Fuhrman J, Selzer ME, Kaplan FS. A shoulder-facial synkinesis in normal human subjects. University of Pennsylvania Orthopaedic Journal 1991;7:43-45.
Sarter BS, Campbell TC, Fuhrman J. Effect of a high nutrient density diet on long-term weight loss: a retrospective chart review. Alternative Therapies 2008;14(3):48-53.
הערות שוליים

↑  http://www.lifestylemedicine.org/Directors [ACLM Board of Directors 2011]
↑  Exploring the Power of Nutritional Science | Nutritional Research Foundation
↑  ‏"Golden Skate".‏
↑  ככל שיש יותר חומרים מזינים ביחס לקלוריות המזון בריא יותר ולהפך.
↑  ‏Living the Life Show with Carolyn Castleberry on Christian Broadcasting Network (CBN)‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296544605171  PLWABN: 9810615222105606  GND: 1047308657  ISNI: 0000 0000 6389 2633  LCCN: n95030436  LNB: 000205075  NKC: xx0183416  NLK: KAC200707428  VIAF: 43545340   WorldCat (עם VIAF): 43545340
דמדומים

ערך זה עוסק בזמן ביממה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
המחשת שלב הדמדומים
האופק בין הדמדומים לזריחת השמש, מבט מהרי ירושלים לכיוון ירדן
דמדומים ברמת השרון
דמדומים הם פרק הזמן שבין השחר ובין הזריחה, ובין השקיעה לבין צאת הכוכבים.
הדמדומים מתרחשים לפני הזריחה ולאחר השקיעה, כאשר קרני השמש המגיעים אל האטמוספירה מאירים מעט את כיפת השמיים ומוחזרים בחלקם לעבר אדמת כדור הארץ.
משך הדמדומים לפני הזריחה ולאחר השקיעה מושפע בעיקר מקו הרוחב. באזור הארקטי והאנטארקטי יכולים הדמדומים להימשך מספר שעות.
יש המייחסים לאור הדמדומים נופך רומנטי או קסום, ולכן הם מונצחים לעיתים בצילומים ובציורים.
סוגי הדמדומים > דמדומים אזרחיים

הדמדומים האזרחיים (civil twilight) הם פרק הזמן שבמהלכו קו האופק ועצמים ארציים נראים בבירור, וכך גם גרמי שמיים בהירים במיוחד, בהם גם כוכב הלכת נוגה, המכונה "כוכב השחר" או "כוכב הערב". ככלל ניתן לבצע פעילות מחוץ לבית. בבוקר מתחיל שלב זה כאשר מרכזה של השמש נמצא 6° מתחת לאופק ועד שהוא מגיע לקו האופק ברגע הזריחה. לעת ערב מתחילים הדמדומים האזרחיים בשקיעה, כאשר מרכזה של השמש עובר את קו האופק ועד שהוא מגיע 6° מתחתיו.
סוגי הדמדומים > דמדומים ימיים

דמדומים ימיים (Nautical twilight) מתרחשים לפני הזריחה ולאחר השקיעה, כאשר מרכזה של השמש נמצא בין 6° ו-12° מתחת לאופק. ככלל, המונח מתייחס לזמן שבו עדיין ניתן לנווט בים על פי תצפית לעבר קו האופק ובהתבסס על גרמי שמיים מהימנים. בתנאים אטמוספיריים טובים, ניתן להבחין בקווי המתאר של עצמים ארציים אך לא בפרטיהם.
סוגי הדמדומים > דמדומים אסטרונומיים

דמדומים אסטרונומיים (Astronomical twilight) מוגדרים כפרקי הזמן בערב ולפנות שחר, כאשר מרכזה של השמש נמצא בין 12° ו-18° מתחת לאופק. ככלל, בטרם תחילתו של שלב זה בבוקר, או עם סיומו לעת ערב, השמיים חשוכים לחלוטין, אם כי רוב בני האדם יגדירו את השמיים כחשוכים כבר בשלב זה בבוקר או בערב. בשלב זה ניתן לבצע תצפיות אסטרונומיות לעבר מקורות אור ברורים, אם כי בשביל לצפות בגרמי שמיים חיוורים במיוחד, יש צורך להמתין עד תום הדמדומים האסטרונומיים או להקדים את תחילתם.
בכוכבי לכת אחרים

במאדים נמשך זמן הדמדומים בערך שעתיים לפני הזריחה ולאחר השקיעה, עקב אבק גבוה באטמוספירה שמפזר אור לחלק החשוך של הכוכב. דבר דומה קורה בכדור הארץ בזמן התפרצות געשית.
ראו גם

הבזק ירוק
לילות לבנים
שעת הזהב (צילום)
הערות שוליים

1 2  Twilight Types, National Weather Service
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558420005171  GND: 4148736-9  LCCN: sh85139033  TDVİA: safak 
דמדומים ממטוס
דמדומים אזרחיים ב"גן העיר" בבת-ים
דמדומים אסטרונומיים בחיפה
התרבות המוסטרית

שחזור אמנותי של חיי הניאנדרטלים בתרבות המוסטרית
חוד לוולואה ממערה בצרפת - כלי אופייני של התרבות המוסטרית
התרבות המוּסטֶרית היא תרבות פרהיסטורית של ציידים-לקטים, החשובה ביותר בתקופה הפלאוליתית התיכונה, מ-250,000 שנים לפני זמננו לערך, ועד לכ-40,000 שנים לפני זמננו. אתרי התרבות נפוצים במחצית המערבית של אסיה, באירופה ובצפון אפריקה. התרבות מוגדרת על ידי סגנון ייחודי של הכנת כלי צור. ההומינידים המשויכים לתרבות זו הם האדם הניאנדרטלי והאדם המודרני (הומו ספיינס). התרבות הוגדרה לראשונה בעקבות החפירות במחסה הסלע (אנ') לֶה מוּסטִיֶיה (אנ') (Le Moustier) שבעמק דורדון בצרפת, ומכאן שמה.
אחד ממאפייני התרבות המוסטרית הוא שימוש נרחב בטכניקת לוולואה לסיתות כלי צור. טיפוסי כלים אופייניים הם חוד, מקרצף, סכין ומשונן. אבני היד נדירות או לא מצויות כלל. לעיתים סותתו להבים רבים, אם כי ברוב המכלולים המוסטריים הם אינם נפוצים. הכלים דקים וצורתם מוקפדת.
בתרבות המוסטרית התחוללו מספר שינויים חשובים המבדילים אותה מקודמותיה. מנהג הקבורה החל אז, כפי שמעידים ממצאי קברים נקודתיים. שני טיפוסי האדם בתקופה זאת נהגו לקבור את מתיהם לעיתים. במזרח התיכון, כולל בארץ ישראל, נמצאו קברי ניאנדרטלים והומו ספיינס, ובאירופה נמצאו קברים רבים של ניאנדרטלים. הארכאולוגיה של האתרים המוסטריים מעידה על שימוש האדם הקדמון באש ועל יכולות ציד מפותחות.
ראו גם

מערת תנור
מערת מיסליה
האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים
התקופה הפלאוליתית התיכונה
האדם הניאנדרטלי
לקריאה נוספת

עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב. ירושלים, הוצאת אריאל, 2008, עמודים 85–96.
אברהם רונן, ליאורה קולסקה הורוביץ, אהוד גלילי דב צביאלי והנק ק' מיניס, אתרים מוסטריים בחוף הכרמל, קדמוניות, 134, 2007, עמ' 75–82
שלפוחית הזרע

| --- | --- |
 שיוך:  בועית, organ component gland, ישות אנטומית מסוימת 
 אספקה עורקית:  עורק שלפוחית השתן התחתון 
 ניקוז לימפטי:  external iliac lymph nodes 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1246) 
 מזהים
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A09.3.06.001 
 TA2 (2019):  3631 
 FMA:  19386 
 קוד MeSH:  A05.360.444.713 
 מזהה MeSH:  D012669 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0036628 
 
שלפוחית הזרע (בלועזית: Seminal Vesicle) היא בלוטה המתחברת אל צינור הזרע, ומייצרת חלק מנוזל הזרע בו נמצאים תאי הזרע. בזכר אצל האדם קיימות שתי שלפוחיות זרע, אחת מכל צד.
ראו גם

מערכת הרבייה
צינור הזרע
פרשת קרולין ברונה

פרשת קרולין ברונה עוסקת בילדה בשם ברונה, ילידת ברזיל, שנחטפה כתינוקת ואומצה בגיל מספר חודשים תחת השם קרולין, על ידי בני הזוג תורג'מן מישראל, שהולכו שולל על ידי רשת שעסקה בחטיפת תינוקות ובמכירתם. תחילת הפרשה בפרסום של צוות טלוויזיה בריטי, שערך תחקיר עיתונאי בנושא חטיפות ילדים. הצוות קישר בין ההורים הביולוגיים בברזיל להורים המאמצים בישראל, הביא אותם לארץ, והם הגישו תביעה בבית המשפט לקבל את הילדה חזרה לחזקתם.
בתום משפט מתוקשר, הכריע בית המשפט שהילדה תוחזר לידי בני הזוג הברזילאים. הזוג שב לברזיל עם בתם, וזכה לקבלת פנים מכובדת, אך המשפחה שבה במהרה לחיי הדלות בשכונות העוני ממנה הגיעו.
החטיפה והאימוץ

ברונה אפרסידה וסקונסלוס נולדה ב-12 ביוני 1986 בקוריטיבה בירת מדינת פרנה שבברזיל, לרוזילדה קונסלוס ולואיז אמריקו וסקונסלס, זוג ברזילאי שחי באחת משכונות העוני בעיר.
כשהייתה בת ארבעה חודשים נחטפה ברונה על ידי אישה בשם מריסה ויארה, שהייתה מועמדת להיות מטפלת שלה אך מועמדותה נדחתה. ויארה הגיעה לבית המשפחה כאשר ההורים לא היו בבית, והילדים האחרים שהיו בבית באותה עת סברו שהיא התקבלה לעבודה, ואז חטפה את ברונה. לאחר מכן[דרושה הבהרה] ויארה נעצרה, נשפטה והורשעה בחטיפה בשל המקרה. בני הזוג טענו כי פנו שוב ושוב למספר תחנות משטרה, לעיתונות ואף לאישי ציבור בתקווה להחזיר את בתם, אך ללא הועיל.
בני הזוג תורג'מן, שנכשלו בנסיונותיהם להיכנס להיריון ולא היו זכאים לאימוץ בישראל בשל גילם, פנו למסלול של אימוץ בחו"ל דרך עורך דין שטיפל בכך. הם טסו לברזיל, ומשם הופנו לפרגוואי כדי לקבל את בתם המאומצת, שנרשמה בתעודות שקיבלו כקרולין סלבדור, ילידת 5 ביוני 1986, בתה של קלוטילדה סלבדור. הם חזרו עמה לישראל מצוידים בכל הטפסים הנדרשים. בדיעבד הסתבר כי לא ניתן צו אימוץ חוקי, והליך האימוץ לא היה תקין. הילדה גדלה אצל בני הזוג תחת השם קרולין, וגויירה על ידי הוריה המאמצים (היות שהיא נולדה כנוצרית קתולית).
התחקיר הטלוויזיוני

בשנים 1987–1988, במסגרת תחקיר של תחנת טלוויזיה בריטית לגבי חטיפת ילדים בעולם השלישי, השיגו אנשי הצוות לדבריהם את מספר הטלפון של משפחת תורג'מן, שנמצא בידי הסוכנות בפרגוואי ששיתפה פעולה עם חברי הכנופיה שחטפה את הילדה, ובעזרתו הצליחו לגלות שהם אלו שאימצו אותה.
הזוג הברזילאי הביע את רצונו לקבל חזרה את בתם, ותחנת הטלוויזיה הבריטית מימנה את הוצאות טיסתם לישראל, אכסנתם והטיפול המשפטי, אותן לא הייתה להם אפשרות לממן בעצמם. צוות הטלוויזיה עימת את בני הזוג תורג'מן עם הזוג הברזילאי, שפנה לערכאות משפטיות בדרישה לקבל חזרה את בתם הביולוגית.
ההליך המשפטי

בדיקת די.אנ.איי אישרה שבני הזוג הברזילאי הם אכן הוריה הביולוגיים של הילדה, ושתעודת הלידה הפרגוואית מזויפת.
במהלך המשפט הוצג הזוג הברזילאי כמנהל זוגיות יציבה ועובד בצורה מסודרת, עובדות שהתבררו בדיעבד כשגויות. למעשה הם היו פרודים והעמידו פנים שהם ביחד כדי לקדם את עניינם. מהעדויות בבית המשפט עולה שייתכן שלבני הזוג הברזילאי היה מספר הטלפון של הזוג הישראלי עוד לפני שצוות התחקיר הטלוויזיוני "השיג" אותו, ושהם התקשרו אליהם מקוריטיבה בניסיון לדלות פרטים על הילדה עוד קודם לתחקיר, אם כי ההתייחסות לכך מצד בית המשפט הייתה כאל אי התאמה שולית בפרטים.
אי ההתאמה בעדויות לגבי מציאת מספר הטלפון של משפחת תורג'מן, מעורר תהייה שמא הסיפור היה מורכב יותר. קשה ליישב הן את הסתירות במועדים והן את העובדה שהמטפלת שחטפה את הילדה נשפטה. עדויותיהם של הזוג הברזילאי נתמכו על ידי מסמכים שהם הביאו עמם, אך לא על ידי עדים שניתן היה לחקור. בנוסף, מרגע שנוצר הקשר בינם לבין צוות התחקיר הטלוויזיוני, ברור שהתנהלותם הושפעה מהייעוץ שקיבלו מהצוות ומעורכי הדין שהצטרפו בהמשך: הפגישה עם שר המשפטים של ברזיל, העדויות בפני בית המשפט, ההתנהלות מול התקשורת ועוד.
ניסיונות להגיע לפשרה לא צלחו. שופטי בית המשפט העליון מנחם אלון, משה בייסקי וחנוך אריאל, נדרשו להכריע בסוגיה עקרונית שהצטיירה בתקשורת כגרסה מודרנית של משפט שלמה: מצד אחד ברור שמבחינה חוקית הילדה שייכת לזוג הברזילאי, אך מצד שני הילדה, שהייתה כבר בת שנתיים, דיברה עברית ולא ידעה אף מילה בפורטוגזית, ראתה בבני הזוג תורג'מן את הוריה וניתוקה מהם עלול היה להיות טראומטי. בנוסף, בני הזוג תורג'מן, בני המעמד הבינוני הישראלי, יכלו להבטיח לילדה חיים טובים ובטוחים יותר מבחינה חומרית מאשר הזוג הברזילאי שחי בעוני בארצו; מצד שני, הדעת נותנת שלא ניתן בתואנה זו להפקיע ילד מידי משפחה ענייה ולהעבירו למשפחה עשירה בטענה שביכולתם לתת לו יותר.
השופטים התלבטו בסוגיות זכות ההורים וטובת הילדה, ואף נדרשו להכריע במהירות לכאן או לכאן עקב הנסיבות. לבסוף הם הכריעו ב-16 ביוני 1988  שהילדה תוחזר לידי הזוג הברזילאי, ולאחר עוד דיון שנערך ב-27 ביוני 1988 היא נמסרה להוריה הביולוגיים ב-28 ביוני 1988. ראש הרכב השופטים, המשנה לנשיא פרופ' מנחם אלון סיפר לימים:
אחד הדברים הנוראים במלאכת השיפוט הם הדברים שמציקים לך כאדם, ואתה יושב כשופט ומוכרח לפסוק. בתלמוד נאמר: "לעולם ירגיל עצמו אדם לומר: איני יודע", אבל אני כשופט לא יכול להגיד "איני יודע". ישבתי בהרבה תיקי אימוץ והיו פרשיות נוראיות, למשל פרשת הילדה קרולין-ברונה. מצד אחד ידעתי שאני עושה עוול לילדה. היא הייתה נסיכה אצל משפחת תורג'מן - ואני יודע לאן היא חוזרת בברזיל. מצד שני עומדת לפני אם שחטפו ממנה את ילדתה, אמא בודדה, ולפי הדין והצדק הילדה שלה. זה היה קשה לי מאוד. יש הוראת קבע בבית המשפט, להעביר לי כל כתבה שמתפרסמת על קרולין ברונה - והיו כתבות קשות שאמרו שהיא מוזנחת. אלה דברים שכואבים לי".
ההשלכות האישיות

עם שובם של בני הזוג הברזילאי לקוריטיבה בברזיל עם בתם, הם התקבלו כגיבורים שנסעו עד קצה העולם להשיב אותה, ועצרת גדולה נערכה לכבודם בכיכר מול בית העירייה. בישראל, בית המשפט ושר החוץ שמעון פרס הביעו את הערכתם להתנהלותה של משפחת תורג'מן, והביעו את תקוותם שיזכו לאמץ בשנית.
גורמים שונים הבטיחו לבני הזוג הברזילאי עזרה, בין היתר בדיור, תעסוקה וחינוך, אך ההבטחות לא קוימו. המשפחה חזרה לשכונת העוני ממנה הגיעה, ובני הזוג נפרדו. בני הזוג תורג'מן הצליחו לאמץ שוב בת. הם התנתקו מהתקשורת לאחר האירועים, אך מהמעט שידוע עליהם ניתן ללמוד שהם המשיכו לשלוח לבתם המאומצת מתנות.
עיתונאים ישראלים שעקבו אחר הילדה במהלך השנים דיווחו לקוראים בארץ על הדלות בה היא חיה, על הבית שאינו מתפקד, ועל כך שברחה מהבית בגיל 13. בגיל 14 ילדה ילד ראשון ובגיל 16 ילדה ילד שני, שניהם מגברים שנטשו אותה. ב-2008 שני ילדיה נלקחו ממנה על ידי הרשויות, מכיוון שלא הייתה מסוגלת לגדלם.
ברונה ובני הזוג תורג'מן נפגשו שוב כאשר הגיעה לביקור בישראל כאישה צעירה, הפעם בעזרת תחנת טלוויזיה ישראלית.
השלכות ציבוריות

בעקבות פרשת קרולין ברונה, נקבע שאימוצים בחו"ל יתבצעו דרך עמותות בפיקוח ציבורי, שיהיו אחראיות שהם יהיו חוקיים לחלוטין, בניגוד למצב הקודם בו ההורים המאמצים דאגו בעצמם לכל, במציאות בה רוב האימוצים בחו"ל הם ממדינות עולם שלישי בהן קיימות תופעות של חטיפות ילדים וילדים נטושים.
הפרשה העלתה לדיון גם את תפקידם של אמצעי התקשורת, רשת הטלוויזיה הבריטית במקרה זה, שיותר מאשר לעסוק בעשיית צדק ודאגה לגורל הילדה, הונעה משיקולי רייטינג; גם בית המשפט הביע חוסר שביעות רצון מהתנהלותה.
ראו גם

פרשת הילד הקובני אליאן גונזלס
הערות שוליים

↑  ברברה ג'ונס, עבודה בעיניים, מעריב, 14 בדצמבר 1988
↑  שרה פרידמן, "אני כל כך מאושרת, אקבל את בתי בחזרה", מעריב, 30 במאי 1988, המשך
↑  בג"ץ 243/88 קונסלוס ואחרים נגד תורג'מן ואחרים.
↑  "זו הכרעה מן הקשות והכואבות: רגשות האם מול המיית הלב", מעריב, 17 ביוני 1988
↑  ברונה־קרולין והוריה ייצאו לברזיל היום או מחר, מעריב, 28 ביוני 1988
↑  שרה פרידמן, קרולין־ברונה יוצאת הבוקר עם הוריה - בדרכה חזרה הביתה, מעריב, 29 ביוני 1988, המשך
↑  מנחם אלון, מתוך ראיון בעיתון "חדשות", 26 בנובמבר 1993
↑  שרה פרידמן, אמה של ברונה־קרולין עוברת לביתה החדש - בלי האב, מעריב, 9 באוגוסט 1988
דינה היימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בדצמבר 1961 (בת 62) נתניה
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  עיתונאות והוראה
 מעסיק:  מעריב, גלובס
 תחום סיקור:  סין ומדינות מזרח אסיה,מסעות וטיולים,פמיניזם
 קישורים חיצוניים
 www.dinaheimann.co.il
 
דינה היימן (נולדה ב-4 בדצמבר 1961) היא עיתונאית פמיניסטית ישראלית.
ביוגרפיה

דינה היימן נולדה בנתניה. בעלת תואר ראשון בגאוגרפיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה. ותואר שני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב בדגש על לימודי נשים. את עבודת המאסטר אותה הגישה ב-1996, כתבה אודות המשא ומתן המתרחש בין יולדות לבין צוות מחלקת נשים.
ביקרה בסין עוד לפני שישראל כוננה יחסים דיפלומטיים עימה, זאת באמצעות דרכון ניו זילנדי (אביה יליד ניו זילנד), בה ביקרה ב-1985 בחברת אחיה אלי, דבר שהיה הבסיס לספרה.
במהלך מסע תרמילאי נפטר אחיה אלי ממחלת גבהים כשבוע לאחר שנפרד מדינה בעיר קאשגאר שבמערב סין. המשפחה בישראל קיבלה הודעה על מותו, אולם היימן המשיכה לטייל בסין בלא ידיעה על כך. באמצעות חובב רדיו מרעננה דוד בן בסט הצליחו לאתר את דינה כעשרים יום לאחר מותו של אחיה בעיר קונמינג שבסין, שם קיבלה את הידיעה. לאחר מכן אושפזה בבית חולים סיני בשל צהבת קשה שכמעט גרמה למותה. את חייה הצילה תרמילאית אמריקאית יהודיה בשם מנדי כץ אשר המשיכה לסעוד אותה במעבר בין בתי חולים שונים בסין, עד ליציאה מסין.
לאחר שובה לישראל כתבה את סיפור המסע בעיתון חדשות ומאוחר יותר בספר שיצא בהוצאת כנרת תחת הכותר צברים על דרך המשי.
דינה היימן מרצה על סין ועל מדינות מזרח אסיה, בהן היא גם עוסקת בהדרכת טיולים. היא מרצה גם בנושאים הקשורים בנשים ואודות חברות מטריליניות. היא מלמדת קורסים רב תחומיים במרכז להעשרת מחוננים בנתניה.
באמצעות הדרכון הניו זילנדי ביקרה בארצות נוספות אליהן הכניסה לישראל טרם הותרה כמו אינדונזיה, מלזיה וברוניי.
בשנת 2006 נסעה בשליחות העיתון מעריב ברכבת הגבוהה בעולם משאנגחאי לטיבט.
במסעותיה שהקיפו את רוב מדינות מזרח אסיה נסעה הן בעקבות אחיה אלי, והן בעקבות הנוסעת חוקרת אלכסנדרה דייוויד ניל, אשר חקרה את הבודהיזם הטיבטי.
בין הארצות בהן ביקרה במזרח אסיה: סין, הודו, נפאל, בהוטן, וייטנאם, קמבודיה, תאילנד, אינדונזיה, מלזיה, ברוניי, יפן, טיבט, סינגפור, סרי לנקה טייוואן.
מסעותיה ומחקריה כורכים בתוכם מבט על תפקידי נשים בחברות שונות, תוך הסתכלות חקרנית על ההיסטוריה ועל מנהגים מסורתיים אשר קושרים בין מעמדן של הנשים למבנים החברתיים בחברות אלו.
תערוכת צילומיה הוצגה לכבוד יום האשה הבינלאומי ה-8 במרץ 2007 בהיכל התרבות בנתניה תחת הכותרת: "איך הן עושות את זה?" והציגה תמונות של נשים ממזרח אסיה.
חוקרת חברות מטריליניות. חברות בהן השיוך המשפחתי עובר דרך הנשים במשפחה. בקרה בחברות מטרילניות כמון הנאיר בקראלה שבהודו, שם ראיינה את הנסיכה לבית טרוואנקור, המיננקבאו שבסומטרה באינדונזיה, הקאסי שבמגאלאייה בצפון מזרח הודו שם ראיינה את מלך הקאסי, בהוטן שם ראיינה חברים רבים במשפחת המלוכה כולל את האחות הצעירה של מלכות בהוטן. חלק מהחומר פורסם וחלק נערך בימים אלו לספר.
כותבת טור קבוע במגזין סופשבוע של מעריב שנקרא "בינתיים סין". כותבת גם בכתבי העת מסע אחר, חיים אחרים, GoTravel ומיסטר ג'י של גלובס.
גרושה מיי שאן אי תושב גווילין שבסין, אם לתאומות נועם וזוהר שגרות בנתניה ישראל.
ספרה

צברים על דרך המשי: סיפור מסע בסין/ דינה היימן. תל אביב: כנרת, 1987.
הערות שוליים

↑  חדר הלידה מנקודת מבטה של היולדת. מאת דינה היימן, אוניברסיטת תל אביב, 01/06/1996.
↑  חמצן דליל : טיבט מחבר: חן גלילי. מהספרייה וירטואלית של מטח.
↑  שאנגחאי להסה מאת דינה היימן, מעריב, 24/11/2006.
↑  כח הרצון של אישה מאת דינה היימן, מסע אחר, 01/10/1998.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307515905171  ISNI: 0000 0000 3129 273X  LCCN: n87920469  VIAF: 45835000   WorldCat (עם VIAF): 45835000
יהודה טורא

| --- | --- |

יהודה טורו
 לידה:  16 ביוני 1775 ניופורט, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בינואר 1854 (בגיל 78) ניו אורלינס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  רוד איילנד 
 
הכתובת בראש הבניין הארוך של "משכנות שאננים" המציינת את תרומתו של יהודה טורא
חלק מצוואת יהודה טורא, כפי שהופיע בעיתון "המגיד" ב-1859; הקטע המודגש מזכיר את העיזבון שניתן למשה מונטיפיורי
יהודה טוראָ (מבטאים "טוּרוֹ" באנגלית: Judah Touro;‏ 16 ביוני 1775, ניופורט, רוד איילנד - 13 בינואר 1854, ניו אורלינס) היה נדבן ואיש עסקים יהודי-אמריקאי ממוצא ספרדי.
יחוס

אחד מאבותיו - אברהם טורא דאג לאסוף כספים למען יהודי ארץ ישראל והוכתר בתואר "גבאי ארץ הקודש". התואר עבר לבנו - משה טורא שהיה רב העדה והמשיך במצווה.
חייו

טורא נולד בשנת 1775 בעיר ניופורט שבמדינת רוד איילנד בשלוש עשרה המושבות, לימים ארצות הברית, ליצחק ולריינא טורא. אביו, יצחק טורא, היה חזן בבית הכנסת שלימים יקרא בית הכנסת טורו בעיר.
בהיותו כבן שלוש עשרה נפטר אביו והוא עבר עם אמו ואחיו אברהם לבוסטון, להתגורר בבית דודו מצד אמו. הדוד מוזס מיכאל חיות (היאס) היה איש עסקים עשיר והוא צרף את יהודה לעסקיו. בגיל עשרים ואחת הפך לסוחר עצמאי והצליח מאוד מבחינה כלכלית.
בשנת 1801 היגר לניו אורלינס ופתח חנות לממכר סבון ונרות, ומאוחר יותר הקים חברה לייצוא וייבוא סחורות. טורא נפצע במלחמה שהתחוללה בין ארצות הברית ובריטניה על ניו אורלינס בשנת 1812, וניצל על ידי ידידו הטוב רזין שפרד, סוחר מווירג'יניה.
טורא, שהיה ידוע כאדם שקט ומופנם, נפטר ב-13 בינואר 1854 בניו אורלינס, ללא יורשים. עוד בחייו הוא נתן כספים רבים למטרות שונות. תחילה תרם דווקא למטרות לא יהודיות. כך למשל תרם כעשרת אלפים דולר להשלמת מצבת החירות בבוסטון (Bunker Hill). כמו כן תרם לכנסיות בניו אורלינס ואף תרם כספים להקמת קתדרלה קתולית.
בשנות השבעים לחייו החל להתקרב ליהדות, בין היתר עקב השפעתו של הרב יצחק ליסר מפילדלפיה, ותרם כספים למטרות יהודיות כבית הכנסת ובית הקברות היהודי בניו אורלינס. הוא אף החל לקחת חלק פעיל בקהילה היהודית הספרדית בעירו. הוא נקבר לצד בני משפחתו בבית הקברות היהודי בעיר ניופורט וכספים שתרמו הוא ואחיו אפשרו לחדש את הפעילות בבית הכנסת בעיר בו התפלל אביו (בית הכנסת טורו).
במותו השאיר עיזבון של כחצי מיליון דולר למטרות צדקה. הכספים הוקצו למטרות שונות, יהודיות ולא יהודיות. כך למשל לבתי חולים ולבתי יתומים יהודיים ולא יהודיים. כמו כן הוקצו כספים לקהילות יהודיות בערים שונות בארצות הברית. הוא השאיר מעזבונו סכום של 50,000 דולר לטובת עניי ירושלים.  בצוואתו כתב:
מאד כלתה רוחי לתמוך ידי השר היקר משה מאנטעפיארע שליט"א על דרכו אשר הולך זה כמה להטיב מצב אחב"י האומללים בעיר הקודש ירושלים, ולמען יוכלו לעבוד את ה' אלהי אבותינו באין שטן ומפריע, ולזאת הנני נותן סך חמשים אלף דולר ועושי רצוני יעמדו לימין השר מאנטעפיארע לעשות עם הכסף הנזכר כטוב וכישר בעיניו להגיע אל המטרה הנזכרת
השר משה מונטיפיורי חשב בתחילה לבנות על אדמה שקנה ליד החומות בית חולים, אולם לבסוף שינה את דעתו, אולי בשל הכסף הרב שקיבל מעיזבונו של טורא, ובנה במקום זה את שכונת משכנות שאננים. בשנת 1860 כשהוקמה השכונה, נקבע על "בית הרכבת" הראשון השלט הבא:
משכנות שאננים נתיסדו מאת תרומת הכסף אשר הניח אחריו הגביר יהודה טורא נ"ע [נשמתו עדן] מק"ק [מקהילת קודש] ניו אורליאונס יע"א [יגן עליה אלוהים] במדינת אמריקא על פי השר משה מונטיפיורי בשנת כת"ר לפ"ק.
בתקנון השכונה החדשה נקבע שמדי יום יאמר אחד התושבים קדיש דרבנן לזכרו של טורא.
טורו קולג' נקרא על שמו של יהודה טורא ואביו יצחק, אם כי הקולג' לא נבנה בכספם. בית הכנסת הגדול של ניו אורלינס נקרא על שמו.
לקריאה נוספת

ד"ר בן-ציון גת, היישוב היהודי בארץ ישראל בשנות הת"ר-התרמ"א (1881-1840), הוצאת אגודת שוחרי הגמנסיה העברית, ירושלים, תשכ"ג