stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טייסת 193
היסטוריה > סיכול הברחות נשק

ב-5 במאי 2001 נטלה הטייסת חלק בלכידת הספינה "סנטוריני" שיצאה מצפון לבנון אל עבר רצועת עזה כשהיא נושאת אמצעי לחימה רבים שיועדו לפלסטינים.
ב-21 במאי 2003 נטלה הטייסת חלק בלכידת הספינה "אבו חסן" ששייטה בים התיכון בדרכה מלבנון לרצועת עזה. הטייסת פעלה לצד גף סיורי ים בטייסת 120 המפעילה מטוסי שחף ובשיתוף פעולה עם שייטת הסטי"לים באיתור ומעקב אחר הספינה, וכן ליוותה את כוח שייטת 13 במבצע ההשתלטות על הספינה שבוצע בהצלחה. על הספינה נתפס איש חזבאללה חמאד מסלם מוסאבו ע'מרה ואיתו אמצעי לחימה וחומרי הדרכה רבים שיועדו לפלסטינים.
היסטוריה > מלחמת לבנון השנייה

ב-14 ביולי 2006, בסביבות השעה 20:30, בעת שפעלה מול חופי ביירות במלחמת לבנון השנייה, נפגעה אח"י חנית בחלקה האחורי, מטיל נגד ספינות מדגם C-802 ששוגר על ידי החזבאללה. הטיל פגע במנוף שנמצא בירכתיים, התחמש, אך לא חדר את מבנה המנוף העשוי פלדה והחליק. אש פרצה במדור ירכתיים ימין מתחת למנחת המסוקים, וארבעה חיילים נהרגו. שניים מההרוגים היו אנשי הטייסת: רס"ר דב שטרנשוס, ששימש כאחראי על הדרכה ומכונאי מוטס בטייסת, וסמ"ר טל אמגר, ששימש כטכנאי אוויוניקה בטייסת. מסוק "עטלף" שהיה על המנחת ניזוק כתוצאה מפגיעת הטיל והוצא מסד"כ הטייסת לצורך תיקונים. ב-11 באוגוסט 2008 נערך בבסיס רמת דוד טקס לציון חזרתו של המסוק, אשר עבר סדרת תיקונים ובדיקות בטייסת תחזוקה של הבסיס.
היסטוריה > הזמנת מסוקי סיהוק

ב-2015 הוזמנו שמונה מסוקי סיקורסקי SH-60F "סיהוק" מעודפי הצי האמריקני. המסוקים צפויים להגיע בשנת 2024 ולהחליף את מסוקי העטלף.
תאונות > תאונת מסוק "דולפין" מספר 905

ב-16 בספטמבר 1996, במהלך אימון לילי משותף עם שני סטי"לים, התרסק מסוק "דולפין" מספר 905 בים התיכון, כ-12 מיל מול חופי נהריה. בהתרסקות נספו שלושת אנשי הצוות: מפקד הטייסת, הקברניט סא"ל בן-ציון (בנצי) בכר, טייס המשנה, סרן שחק סלע, וקצין הסיור המוסק (קס"מ) של חיל הים, סרן ערן גרביה. בחיפושים שנערכו נמצאה עוד באותו לילה גופתו של סרן שחק. כעבור ארבעה חודשים, בינואר 1997, אותרה גופתו של סא"ל בכר. גופתו של סרן גרביה לא נמצאה עד עצם היום הזה.
תאונות > תאונת מסוק "עטלף"

ב-3 בינואר 2022 התרסק מסוק "עטלף" עם שלושה אנשי צוות מול חופי חיפה בקרבת המכון לחקר ימים ואגמים. שני הטייסים סא"ל ארז שחייני ורס"ן חן פוגל נהרגו. קצין הסיור המוסק מחיל הים סרן רון בירמן נפצע בינוני וחולץ על ידי השיטור הימי. תחקיר חיל האוויר העלה שהתאונה נגרמה עקב תקלה טכנית במנוע המסוק.
מפקדי הטייסת

בין מפקדי הטייסת: משה אררט, בן ציון בכר (1996-1993), צבי טסלר (1998-1996), אבנר בלקנאי (2003-2001)
סמל הטייסת

סמל הטייסת עוצב על ידי הגרפיקאית אורנה שפע, לבקשת אחיה ומפקד הטייסת הראשון, סא"ל משה אררט. הסמל שהיא עיצבה גבר על כל הצעות הגרפיקאים של חיל-האוויר. בסמל מוצג דג מסוג "מנטה ריי" שתנועת הריחוף שלו במים מייצגת את השילוב של טיסה ושייט.
סמלי טייסת נוספים

פאטצ' כתף - העטלף מסמל את מסוק הטייסת יורוקופטר AS-565 פנתר ("עטלף")
הערות שוליים

↑  ,6598 901 4101 Aerospatiale HH-65 Dolphin C/N 6002, Helis.com (באנגלית)
↑  רן רוזנברג, מסוקי העטלף של חיל-האוויר סייעו לשייטת בלכידת ספינת הטרור, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  שי טל, העטלף חזר, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  יואב זיתון, איתן גליקמן, סא"ל ארז שחייני ורס"ן חן פוגל הם טייסי חיל האוויר שנהרגו באסון התרסקות המסוק, באתר ynet, 4 בינואר 2022
↑  מתן וסרמן, ‏ממצאי תחקיר התרסקות מסוק העטלף: התאונה התרחשה בעקבות קורוזיה וכשל פנימי במנוע, באתר מעריב אונליין, 3 ביולי 2022
↑  קליה בן–עמרם ועדן בר–נוי, לא על הסמל לבדו, בטאון חיל האוויר, יוני 2009
| טייסות חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב |  הפטישים (69) •  הקרב הראשונה (101) •  הנמר המעופף (102) •  העקרב (105) •  חוד החנית (106) •  אבירי הזנב הכתום (107) •  העמק (109) •  אבירי הצפון (110) •  הדרקון המעופף/ הטייסת האדומה (115) •  אריות הדרום (116) •  הסילון הראשונה (117) •  העטלף (119) •  אבירי הזנב הכפול (133) •  נשר הזהב (140) •  התוכי המנפץ (149) •  האחת (201) •  הנגב (253) •  מרכז המדינה (254) |  |
| מסוקים |  הצרעה (113) •  מובילי הלילה (114) •  דורסי הלילה (118) •  ציפורי המדבר (123) •  החרב המתהפכת (124) •  המסוקים הקלים (125) •  מגע הקסם (190) •  מגיני המערב (193) |  |
| תובלה, כיבוי, בקרה ומודיעין |  הגמל המעופף/ הטייסת הראשונה (100) •  הפילים (103) •  ענקי המדבר (120) •  הנחשון (122) •  אבירי הציפור הצהובה (131) •  מלכי האוויר (135) •  ההוקאיי (192) •  טייסת הכיבוי (249) |  |
| כלי טיס מאוישים מרחוק |  עוף החול (144) •  האיל הנוגח (147) •   ציידי הצללים (160) •  הנחש השחור (161) •  ציפורי האש (166) •  המל"טים הראשונה (200) •  הנשר הלבן (210) •  הברון האדום |  |
| טייסות מדמי טיסה |  טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים (320) •  טייסת מאמני קרב (420) |  |
| ניסוי |  טייסת מרכז ניסויי טיסה (5601) |  |
| כנף 2 | טייסת 150 • טייסת 199 • טייסת 248 |  |
| הטייסות הראשונות | טייסת תל אביב (1) • טייסת הנגב (2) • טייסת הגליל (3) |  |
מסוק עטלף של חיל הים
מסוק עטלף AS-565 צבוע במיתוג החדש מלווה קורבטת סער 6 בתרגיל חיל הים, 2024
עידן הקרח: מסלול התנגשות

| --- | --- |

 בימוי:  מייק ת'ארמלר, קאלן טי. צ'ו 
 הופק בידי:  לורי פורט 
 תסריט:  מייקל ברג 
 עריכה:  ג'יימס פלומבו 
 מדבבים:  ריי רומנו ג'ון לגוויזאמו דניס לירי קווין לטיפה שון ויליאם סקוט ג'וש פק ג'ניפר לופז ג'סי טיילר פרגוסון ג'סי ג'יי
 מדבבים בעברית:  אוהד שחר טל פרידמן יורם יוספסברג גילן שחף אורנה כץ אילנית גרשון
 מוזיקה:  ג'ון פאוול
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  בלו סקיי, חטיבת ההנפשה של פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ישראל14 ביולי 2016 ארצות הברית22 ביולי 2016
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט לכל המשפחה, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית 
 תקציב:  000,000,$105
 הכנסות:  $408,579,038
 הכנסות באתר מוג'ו:   iceage5
 סרט קודם:  עידן הקרח 4: יבשת בתנועה (2012)
 סרט הבא:  עידן הקרח 6 (2026)
 סרטים בסדרה:  עידן הקרח
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
עידן הקרח: מסלול התנגשות או עידן הקרח 5 (באנגלית: Ice Age: Collision Course) הוא סרט ההמשך של סרטי "עידן הקרח" שיצא לאקרנים ב-14 ביולי 2016 בבימויו של מייק ת'רמאייר. כמו הסרט הקודם הוא הופק באולפני האנימציה "Blue Sky Studios" והופץ על ידי פוקס המאה ה-20.
באוקטובר 2024 נודע כי מתוכנן סרט ההמשך "עידן הקרח 6" שייצא לאקרנים בשנת 2026.
דמויות ומדבבים

| דיבוב> דיבוב באנגלית | דיבוב> דיבוב בעברית | דמות> שם | דמות> תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| ריי רומנו | אוהד שחר | מנפרד "מני" | זכר ממותה צמרית קשוח, בן זוגה של אלי ואביה של מישמיש |
| דניס לירי | יורם יוספסברג | דייגו | סמילודון זועף, בן זוגה של שירה וחברם של מני וסיד |
| ג'ון לגוויזאמו | טל פרידמן | סיד | מגלוניקס ילדותי וטיפש המכיר את העצלנית ברוק ולבסוף מתחתן איתה |
| כריס וודג' | כריס וודג' | סקראט | יונק קדום דמוי-סנאי מסוג קרונפיו, המבליח מדי פעם כאתנחתא קומית. הוא מנסה לקבור את הבלוט שלו באדמה, דבר שגורם לו להפעיל חללית, לשלוח אותה לחלל ולגרום לאסטרואידים לטוס לעבר כדור הארץ ושאר כוכבים. |
| קווין לטיפה | נורית בנאי קורן | אלי | ממותה צמרית נקבה, בת זוגו של מני ואמה של מישמיש |
| סיימון פג | צביקה פורמן | באק | סמור שתום עין החי לצד הדינוזאורים ומגונן מגנבים. בהצצה לתוך מוחו נראים עוד כמה דמויות, ביניהם הסמור ניל דה באק, פיתגורס באק ורובו-באק |
| ניל דה-גראס טייסון | דב רייזר | באק | הסמור ניל דה באק - דמות בת דמותו של "ניל דה-גראס טייסון", בתוך מוחו של באק. הוא משמש גם כקריין בתחילת וסוף הסרט |
| שון ויליאם סקוט | גילן שחף | קראש | זוג אחים אופוסומים שובבים וילדותיים |
| ג'וש פק | דן קיזלר | אדי | זוג אחים אופוסומים שובבים וילדותיים |
| קיקי פאלמר | משי קלינשטיין | מישמיש | ביתם של מני ואלי ובת זוגו של ג'וליאן |
| אדם דווין | עידן דנקנר | ג'וליאן | ממותה צמרית אופטימי ומתלהב, המאורס ונישא למישמיש |
| ג'ניפר לופז | אורנה כץ | שירה | סמילודונית בת זוגו של דייגו |
| ג'סי ג'יי | אילנית גרשון/שירלי לילו (שירה) | ברוק | מגלוניקסית ידידותית זקנה בעלת מראה צעיר שהתחתנה עם סיד |
| ונדה סייקס | אן קונופני | סבתי | מגלוניקסית, סבתא של סיד. בסוף הסרט מקבלת מראה צעיר |
| מייקל סטרהאן | ניר פרידמן | טדי | ארנב זקן תושב גאוטופיה המאוהב בסבתי |
| ניק אופרמן | אלדד פריבס | גאווין | דרומזאור מעופף ואביהם של גרט'י ורוג'ר, המחפש נקמה בבאק על שהורס את עיסוקם בגניבת ביצי דינוזאורים וכן להשתלט על העולם עם נפילת האסטרואיד |
| סטפני ביאטריס | עדי קוזלובסקי | גרט'י | דרומזאורית מעופפת שמנה, בתו של גאווין ואחותו של רוג'ר |
| מקס גרינפילד | דניאל מגון | רוג'ר | דרומזאור מעופף, בנו של גאווין ואחיה של גרט'י. הוא רזה וחכם ממשפחתו ומנסה להזהיר אותם מתוכניותיהם |
| ג'סי טיילר פרגוסון | יפתח אופיר | שאנגארי לאמה | למה מתמחה ביוגה, המנהיג הרוחני של גאוטופיה |
| מליסה ראוש | מאי יעקובסון | פרנסין | עצלנית שהייתה בדייט בודד עם סיד ועזבה אותו |
| לילי סינג | - | באבלז ומיסטי | תאומות חדות קרן גמדיות ומבוגרות מסוג אאוהיפוס המתגוררות בגאוטופיה. כמו שאר החיות הם מבוגרות בהרבה ממראם |
| - | דן שצברג, גדי לוי, סער בדישי, ליאור פרידמן, שירלי לילו, מאיה געש, טליה ברקאי והדר אמיר | דמויות נוספות | דמויות נוספות |
מחלף חטיבת הנגב

| --- | --- |
 תאריך הקמה:  יולי 2010
 מיקום:  באר שבע
 כבישים במחלף:    כביש 40   כביש 60
 קואורדינטות:  31°15′35″N 34°49′47″E﻿ / ﻿31.25972222°N 34.82977778°E﻿ / 31.25972222; 34.82977778
 
  (למפת באר שבע מוגדלת) מחלף חטיבת הנגב(למפת באר שבע רגילה) מחלף חטיבת הנגב(למפת צפון הנגב רגילה) מחלף חטיבת הנגב(למפת צפון הנגב מוגדלת) מחלף חטיבת הנגב
 
מחלף חטיבת הנגב הוא מחלף המקשר בין כביש 40 לכביש 60 ומשמש ככניסה המזרחית לבאר שבע, בדרך אליהו נאוי (בעבר דרך חברון).
הכניסה מכיוון כביש 60 לבאר שבע אופיינה שנים רבות בפקקי תנועה רבים בשל תנועה כבדה של כלי רכב, בשנת 2007 החלה בניית המחלף במקום הצומת שהיה קיים במקום שנים רבות, על מנת לתת מענה לבעיות התחבורה במקום.
המחלף שנחנך בשנת 2010 דומה בצורתו למחלף עלה תלתן חלקי והתנועה בכביש 40 ובכביש 60 מתנהלת ברצף וללא עצירה ברמזור כאשר הפניות מכביש 40 לכביש 60 מתבצעות באמצעות רמפות מיוחדות ללא עצירה ברמזור, ואילו הפניות מכביש 60 אל כביש 40 צפונה גם היא באמצעות רמפה סיבובית והמעבר אל כביש 40 דרומה היא באמצעות ירידה אל נתיב שרות מיוחד ובו רמזור מתחת גשר כביש 60 וממנו רמפת עליה לכביש 40.
הערות שוליים

↑  ביום שישי יפתח לתנועה מחלף חטיבת הנגב, ההשקעה בפרויקט: 260 מיליון ש"ח, באתר דרומי, 14 ביולי 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Team Trees

| --- | --- |

 תחום:  environment 
 מקום פעילות:  אינטרנט
 מייסדים:  ג'ימי דונלדסון ומארק רובר
 תקופת הפעילות:  25 באוקטובר 2019 – הווה (5 שנים)
 https://teamtrees.org/
 
Team Trees (או TeamTrees#, תרגום חופשי: קבוצת עצים) היא פרויקט התרמה שיתופי משנת 2019 שמטרתו לנטוע 20 מיליון עצים עד שנת 2020. הפרויקט הוקם על ידי היוטיוברים האמריקאים MrBeast ומארק רובר, ונתמך בעיקר על ידי יוטיוברים. כל התרומות יעברו ל-Arbor Day Foundation, ארגון נטיעת עצים שמתחייב לנטוע עץ אחד על כל דולר אמריקאי שנתרם. נטיעת העצים מתוכננת להתחיל מינואר 2020 ולהסתיים "לא מאוחר מדצמבר 2022". מעריכים כי 20 מיליון עצים יכסו שטח של 180 קילומטר רבוע.
נכון ל-26 בדצמבר 2019, המיזם צבר מעל ל-20.6 מיליון דולרים אמריקנים (כ-71.5 מיליון שקלים חדשים), ובכך השיג את מטרתו, לנטוע 20 מיליון עצים. נכון ל-25 במאי 2024, הפרויקט צבר מעל ל-24.7 מיליון דולרים אמריקאים.
רקע

הפרויקט התחיל ב-24 במאי 2019, כאשר מעריץ הציע בפוסט שהעלה לאתר רדיט ל-MrBeast שינטע 20 מיליון עצים כדי לציין את הגעתו ל-20 מיליון רשומים בערוץ היוטיוב שלו. הרעיון התפרסם ביוטיוב, רדיט, וטוויטר בעיקר בתור מימס אינטרנטיים. היוטיובר, מהנדס וממציא, מארק רובר, פנה ל-MrBeast ישירות כדי להקים את המיזם. ב-25 באוקטובר 2019, MrBeast העלה סרטון שהסביר על מיזם ההתרמה, סרטון זה הגיע למקום הראשון בעמוד הטרנדים של יוטיוב.
יוטיוברים כמו רט ולינק, Linus tech tips, פיליפ דה-פרנקו, מרשמלו, איי ג'סטין, מָרקֵס בראונלי, הסלואומו גאיז, נינג'ה, סימון גיארץ, ג'קספטיקאיי, סמארטר אברי דיי, פיודיפאי, סימפלי ניילוג'יקל, The Try Guys, אלן בקר, וג'פרי סטאר הצטרפו לתנועה למען הקמפיין עזרו בקידומו. יזמים רבים כמו אילון מאסק, טוביאס לוטקה, סוזן ווצ'יצקי, וג'ק דורסי תרמו סכומים משמעותיים לקמפיין.
העצים ננטעו ב"שלל יערות בשטחים ציבוריים ופרטיים אשר נמצאים באזורים עם צורך גדול בעצים" החל מינואר 2020. המטרה היא שכולם יהיו נטועים "לא מאוחר יותר מדצמבר 2022".
תגובות

יוטיוברים רבים יצרו תוכן כדי להדגיש ולחזק את הטרנד המתגבר של Team Trees. אף על פי שקרן יום החורשה יצרה קשר רק עם כמה מאות יוצרים, 'Team Trees' עכשיו מופיעה ביותר מ-8,000 סרטונים של יותר מ-400 יוצרים עולמיים. ברחבי אינסטגרם וטוויטר יותר מ-556,000 פוסטים המזכירים את Team Trees צברו יותר מ-4.6 מיליארד צפיות. יוצרים יכלו לתת השראה למעריציהם להפוך להיות תורמים ותומכים של 'Team Trees' בעזרת מערכות היחסים שלהם עם מעריציהם.
בנוסף לאושיות רשת, סכומים גדולים נתרמו על ידי תאגידי ענק כמו ורייזון, EA, שופיפיי (המנכ"ל טוביאס לוטקה (אנ') ומנהל טכנולוגיות ראשי מארק בניוף) וטסלה (אילון מאסק).
ערוץ דיסקאברי הפיק סרט תיעודי על המיזם בשם "TeamTrees#", סרט זה הוקרן לראשונה ב-3 בדצמבר 2019, בצירוף תרומה של 100,200 דולרים אמריקנים יום לאחר מכן.
התורמים הגדולים ביותר

מנכ"ל שופיפיי, טוביאס לוטקה, תרם 1,000,001 עצים כדי "להביס" את אילון מאסק שתרם עץ אחד פחות.
מנכ"ל טסלה ו-SpaceX, אילון מאסק, תרם מיליון עצים. בתור משתמש טוויטר פעיל הוא שינה את תמונת הפרופיל שלו לזו של עץ ואת שם המשתמש שלו ל"טרילון" (Treelon), משחק מילים של tree (עץ) ו-Elon (שמו, אילון).
מנכ"ל SalesForce, מארק בניוף, תרם 900,000 עצים וכתב "Inspired by Treelon" (קיבלתי השראה מטרילון).
ב-3 בדצמבר 2019, צמחים נגד זומבים תרמו 500,000 עצים.
סקוט צ'אקון, סגן נשיא מחלקת מחקר ופיתוח בגיטהאב תרם 250,001 עצים.
מנכ"ל טוויטר לשעבר, ג'ק דורסי, תרם 150,000 עצים ב-29 באוקטובר. הוא תרם 200,000 עצים נוספים יומיים אחר כך, מה שהופך את המספר הסופי ל-350,000 עצים.
"ELF Development" תרמו 250,000 עצים.
MrBeast, היוטיובר שהתחיל את הפרויקט, תרם 100,000 עצים והציב אתגר לאנשים אחרים לעקוף אותו. מאוחר יותר הוא תרם עוד 100,002 עצים, ובכך סיכם את המספר הסופי של 200,002 עצים.
מנכ"לית יוטיוב, סוזן ווצ'יצקי, תרמה 200,000 עצים.
Sneaker Trees תרמו 100,300 עצים וכתבו "A foundation with sole", משחק מילים על 'sole' - סוליית נעל ו'soul' - נשמה.
ערוץ דיסקברי תרם 100,200 עצים לכבוד יציאת הסרט התיעודי על 'TeamTrees'.
מנהל הטכנולוגיות הראשי של שופיפיי, ז'ון-מישל לומיו (אנ'), תרם 100,100 עצים.
Bitcasino.io תרמו 101,010 עצים וכתבו "Lets keep the world fun, fast & fair" (בואו נשמור על העולם כיף, מהיר והוגן)
אלן ווקר הגיב לאתגרו של MrBeast על ידי תרומה של 100,001 עצים.
חברת התקשורת האמריקנית ורייזון תרמה 100,000 עצים בעזרת ה"יחידה הירוקה" שלה.
תורם אנונימי בשם RAK תרם 100,000 עצים.
ראו גם

Team Seas
הרצח הכפול במעברת כפר עאנה

הרצח הכפול במעברת כפר עאנה אירע באפריל 1960 בכפר עאנה (כיום בשטח אור יהודה). בפסק הדין בערעור שהגיש הרוצח לבית המשפט העליון נקבעה "הלכת כחלה", שהיא תקדים בנושא קביעת אי שפיות.
הרקע

ששון כחלה, שהיה בן 70, עבד במאי 1959 כפועל בתל השומר. שכרם של חבריו לעבודה היה מתעכב מדי פעם, והפועלים, שהיו זקוקים לכסף, היו מוכרים לכחלה את כרטיסי העבודה שלהם במחיר נמוך יותר מערכם. אחד מחבריו לעבודה היה בדרי צמח בן ה-24. ב-28 באפריל התפתח ויכוח בין כחלה לצמח, על רקע הסכום אותו ניכה כחלה מכרטיס העבודה של חברו. במהלך הוויכוח הדף צמח את כחלה, והפיל אותו לקרקע. כחלה הועבר לבית החולים ומת זמן מה לאחר מכן. נגד צמח הוגש כתב אישום ובהמשך קבע בית המשפט כי כחלה, שסבל ממחלת לב, מת כתוצאה מהתקף לב.
הרצח

שנה לאחר מכן ציינו משפחתו של כחלה את יום השנה למותו. ביום למחרת, ליל שבת, 29 באפריל בשעה 19:30, הגיע צמח לבית קפה במעברת כפר עאנה. כאשר עמד צמח במרחק של שני מטרים מדלת בית הקפה הגיח בנו של ששון כחלה, שפיק כחלה, כשבידו אקדח שלוף. כחלה הבן ירה בצמח וזה נפל על הארץ. בהמשך התרומם צמח וכחלה ירה בו ירייה נוספת. צמח נכנס לבית הקפה, יצא דרך הדלת האחורית ונפל בחצר. צמח היה מוטל על גבו במשך 20 דקות מאחר שלא היה בנמצא רכב להעבירו לבית החולים. בהמשך, כשהגיע לבית החולים בטנדר פרטי, נקבע מותו.
לאחר המעשה חיפש כחלה אחר קורבנות נוספים. תחילה הלך לביתו של אביו של צמח, אך הבית היה ריק. הוא המשיך אל המספרה של אחיו של בדרי צמח, נעים צמח, כשאקדחו שלוף, אך נעים לא היה במספרה. כחלה פנה לביתו של נעים כדי לחפשו ומשלא מצא אותו בבית ירה כחלה בבנו מוריס בן ה-12 והרג אותו. לאחר מכן ירה באשתו של נעים, רחמה, שני כדורים - אחד בחזה ואחד בבטן - ופצע אותה אנושות. משסיים את מעשיו בדירה של נעים ראה כחלה אח אחר של צמח, אליהו. כחלה שאל אותו אם גם הוא אחיו של צמח. אליהו השיב בשלילה. אך כשהתרחק ממנו ירה לעברו כחלה שתי יריות והחטיא.
בהמשך, פנה כחלה לבית דודתו של נעים, אולם לפתע שינה את כיוון הליכתו ופנה לביתם של משפחת סופר, שאחד מבניה נשא לאשה את בתו של נעים. ליד הבית ירה שתי יריות באוויר. לאחר מכן עצר מונית ונסע לבית הוריו בתל אביב. סמוך לשעה 23:00 בלילה הגיע כחלה לתחנת המשטרה ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, מסר את אקדחו והסגיר את עצמו. בחקירתו סיפר: "נקמתי את נקמת אבי המנוח".
הרצח זעזע את התושבים, במיוחד על רקע רציחתו של ילד. התושבים טענו כי הרצח התבצע מחמת העובדה שאין במדינה עונש מוות.
המשפט

לאחר הרצח אושפז שפיק כחלה במרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1965, ניתנה חוות דעת רפואית לפיה במהלך הרצח היה כחלה שפוי בדעתו, אך חלה במחלת נפש חודש לאחר מכן. בעקבות זאת הורה היועץ המשפטי לממשלה להעמידו לדין. באפריל 1967 נגזר על שפיק כחלה מאסר עולם.
כחלה ערער לבית המשפט העליון בטענה שלא היה שפוי בעת ביצוע הרצח. בפברואר 1968 נדחה ערעורו והעונש נותר על כנו. בפסק הדין בעליון נקבע הלכת כחלה לפיה: "כל אדם הוא בחזקת שפוי, ומכאן שהטוען אחרת –עליו הראיה". כן בפסק הדין נקבעו אמות המידה לבחינת מסוגלותו של נאשם לעמוד לדין על פי שאלות עובדתיות, כגון: האם הנאשם מסוגל להבין את מהות הליכי המשפט ולעקוב אחריהם, האם יש באפשרותו להעריך נכונה את מהות האשמה ואת מצבו, האם הנאשם הוא בר דעת על מנת להבין וליפות כוחו של עורך דין ולסייע לו בהגנתו.
הערות שוליים

1 2 3 4  רצח מחריד בכפר ענה, הצפה, 1 במאי 1960
↑  חמש שנים אחרי רצח כפול - יועמד שאפיק כחאלה לדין, מעריב, 26 ביולי 1965
1 2  רצח כפול על רקע גאולת דם בכפר ענא, חרות, 1 במאי 1960
↑  נידון למאסר־עולם - 7 שנים לאחו מעשי הרצח, על המשמר, 24 באפריל 1967
↑  החל משפט נאשם ברצח כפול לפני כחמש שנים, על המשמר, 9 בינואר 1966
↑  מאסר־עולם לשפיק כחלה שרצה שניים, דבר, 24 באפריל 1967
↑  עפ 237/67 שפיר (שפיק) כחלה נ' היועץ המשפטי לממשלה, פ"ד כב(1) 182
עדי מינץ

| --- | --- |

עדי מינץ
 לידה:  1953 (בן 71 בערך) חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא פרחי אהרן  המכללה האקדמית הרצוג  ישיבת מרכז הרב  ישיבת הר עציון  אוניברסיטת תל אביב 
 תפקיד:  מנכ"ל מועצת יש"ע
 
עדיאל אליהו (עדי) מינץ (נולד ב-1953) הוא מנכ"ל מועצת יש"ע לשעבר, וכיום מכהן כיו"ר מליאת מועצת יש"ע, וחבר בהנהלת המועצה.
ביוגרפיה

עדי מינץ נולד וגדל בקריית שמואל שבחיפה. הוא למד בישיבת בני עקיבא התיכונית "פרחי אהרון" בקריית שמואל, בישיבת ההסדר הר עציון, בישיבת מרכז הרב, וב"מכון הרצוג" להוראה והוא בעל תואר בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת תל אביב.
עבד שנים ארוכות כמהנדס ב"תדיראן מערכות", התקדם בשרשרת הניהול ושימש כמנהל הפרויקטים הבכיר של החברה. כיהן כסמנכ"ל בחברת הייטק העוסקת במערכות אבטחה מתקדמות.
מינץ קשור למפעל ההתנחלות ביהודה, שומרון וחבל עזה, ולקח חלק בהקמה וביסוס של ההתיישבות שם: היה שותף בעלייה הראשונה של גרעין אלון מורה בחווארה, הוביל טורים בעליות לסבסטיה, לקח חלק בגרעין הקמת בית יתיר וירד לימית עם משפחתו להיאבק נגד הפינוי חבל ימית.
בשנים 2002–2004 כיהן כמנכ"ל מועצת יש"ע. בין היתר הוביל את המאבק במפת הדרכים, פעולות הלחץ והמחאה נגד גדר ההפרדה, והמערכה הציבורית ליציאה למבצע חומת מגן. בתקופתו כמנכ"ל התמודדו היישובים ביש"ע עם התקפות טרור ומינץ היה שותף בהשגת תקציבים מיוחדים לצורכי הביטחון והרווחה ביש"ע.
לאחר תוכנית ההתנתקות הוא הוביל עם חברים נוספים את הקמת מועצת יש"ע המחודשת, כיום הוא משמש כיו"ר מליאת מועצת יש"ע וחבר בהנהלתה. מינץ יזם תוכנית שלום יחד עם חברים נוספים במועצת יש"ע (חנן פורת ואורי אליצור) בשם "שלום בארץ".
מינץ חבר מזה עשרים שנה בהנהלת עמותת אלע"ד (אל עיר דוד) ומעורב בפיתוחה והפיכתה לאתר תיירות מהמתוירים ביותר בישראל. הוא כיהן כיו"ר מזכירות דולב, יו"ר פורום יישובי מערב בנימין וכחבר במליאת המועצה האזורית מטה בנימין.
בשנת 2009 הקים עדי מינץ את חברת "יש"ע הירוקה" בשותפות עם חברת "בניני בר אמנה" חברת הבניה של תנועת ההתיישבות "אמנה", והוא משמש מנכ"ל החברה. "יש"ע ירוקה" יוזמת ומקימה מערכות לייצור חשמל באנרגיה מתחדשת (אנרגיה סולארית וטורבינות רוח) ברחבי יו"ש.
חיים אישיים

מינץ מתגורר בדולב. נשוי לבלהה, אחותו של דוד בארי, יו"ר עמותת אלע"ד וחתן פרס ישראל לשנת תשע"ז, ואב לשמונה.
אלכסיי השני

אלכסיי השני (ברוסית: Алексий II; נולד כאלכסיי רידיגר, ברוסית Алексей Михайлович Ридигер;‏ 23 בפברואר 1929 – 5 בדצמבר 2008) היה פטריארך מוסקבה ורוס כולה, וראש הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית בין השנים 1990–2008.
חייו

נולד בטאלין בירת אסטוניה העצמאית. אביו היה כומר ממוצא גרמני בלטי שברח מרוסיה אחרי מהפכת אוקטובר 1917. בילדותו ביקר עם הוריו מספר פעמים במנזר באי ואלאם שאז היה בשטח שבשליטת פינלנד מה שהשפיע על החלטתו להיות כומר.
בשנת 1947 התחיל את לימודיו בסמינר הכמרים בלנינגרד. הסמינר נפתח לראשונה שנה קודם לכן, כאשר כל המנזרים ומוסדות החינוך של הכנסייה והכנסיות נסגרו על ידי השלטונות בשל רדיפת כל הדתות בברית המועצות.
ב-1949 סיים בהצלחה את הלימודים בסמינר והתחיל ללמוד באקדמיה של הכנסייה. ב-15 באפריל 1950 מונה לדיאקון. ב-17 באפריל התחיל לשרת את הכנסייה בעיר ייחווי שבאסטוניה ובו בעת המשיך את לימודיו באקדמיה.
ב-1953 סיים את לימודיו, וב-1957 הועבר לעיר טרטו, שם שירת בקתדרלת אוספנסקי. ב-1958 מונה לכומר הבכיר וקיבל על עצמו ניהול של כנסיות במחוז טרטו. לאחר מות אמו בשנת 1959 הקדיש את עצמו לאל והיה לנזיר. ב-1961 מונה לארכימנדריט והפך לאחראי על הכנסיות הפרבוסלביות באסטוניה ובאופן זמני - על כנסיות לטביה. כמו כן מונה באותה שנה לבישוף של טאלין, וב-25 בפברואר 1968 הפך למטרופוליט של טאלין ואסטוניה. פורמלית היה אחראי על כנסיות אסטוניה גם אחרי שהפך לפטריארך ועד שנת 1992.
אלכסיי השני דיבר רוסית, אסטונית, גרמנית ואנגלית.
ב-14 בנובמבר מונה לסגן ראש מחלקת קשרי חוץ של הכנסייה הרוסית וב-22 בדצמבר 1964 מונה למנהל האדמיניסטרטיבי של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. תפקיד שמילא עד 1986 במקביל לכהונתו העיקרית כראש הכנסייה הפרבוסלבית הרוסית באסטוניה.
ב-29 ביולי 1986 מונה למטרופוליט של מחוזות לנינגרד ונובגורוד. ב-7 ביוני 1990 בישיבת מועצת הבישופים של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית בהצבעה חשאית נבחר לפטריארך מוסקבה וכעבור 3 ימים, ב-10 ביוני, נכנס לתפקיד.
כהונתו כפטריארך

אלכסיי השני נכנס לתפקיד הפטריארך בתקופה בה השלטון הסובייטי החל להתיר מחדש את הפולחן הדתי. הוא הצליח להביא לסיומה של המחלוקת הקשה בין הכנסייה הרוסית ברוסיה לבין הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה וגם איחד את שתי הכנסיות. יזם את בנייתה מחדש של קתדרלת ישו המושיע במוסקבה אשר נהרסה כליל בשנת 1931 בפקודת סטלין. כן לחם בדרישות הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית לעצמאות מפטריארכיית מוסקבה.
בשנת 1999 הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש - העיטור הגבוה ביותר ברוסיה.
מותו וקבורתו

ב-1992 עבר שבץ מוחי. אלכסיי השני מת ב-5 בדצמבר 2008 מאי ספיקת לב בעת שהותו במשכנו בפרדלקינו שבמחוז מוסקבה. ארונו הוצב בקתדרלת ישו המושיע במשך 3 ימים ואלפי המאמינים פקדו אותו. נקבר בקתדרלת ילוחוב במוסקבה ב-9 בדצמבר 2008. ירש אותו בתפקיד קיריל הראשון של מוסקבה.
הפטריארך אלכסיי השני
ורביצה

ערך זה עוסק בעיירה במחוז שומן בולגריה. אם התכוונתם לנהר הנמצא במחוז זה, ראו .
| --- | --- |
סמל ורביצהסמל ורביצה
כנסיית דמטריוס מסלוניקי אשר בורביצה
כנסיית דמטריוס מסלוניקי אשר בורביצה
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  שומן
 ראש העיר:  מהמט איסמעיל מהמט
 שטח:  75.8 קמ"ר
 גובה:  430 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  4,375 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  42°59′42″N 26°40′23″E﻿ / ﻿42.99500°N 26.67306°E﻿ / 42.99500; 26.67306
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.varbitsa.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור ורביצה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור ורביצה(למפת מחוז שומן רגילה) שומן נובי פאזאר פרסלב סמאידובו קאולינובו סיליסטרה דובריץ' וארנה בורגס סליבן טרגובישטה ראזגרדורביצה(למפת מחוז שומן מוגדלת) שומן נובי פאזאר פרסלב סמאידובו קאולינובו סיליסטרה דובריץ' וארנה בורגס סליבן טרגובישטה ראזגרדורביצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ורביצה (בבולגרית: Върбица) היא עיירה במזרח בולגריה, בשטח מחוז שומן, הממוקמת על המורדות המזרחיים של הרי הבלקן, משני עבריו של הנהר גֶרילה.
היסטוריה

ראשית ההתיישבות במקום הייתה בתקופת הממלכה התראקית. בהמשך נשלט האזור על ידי האימפריה הרומית ואחר כך האימפריה הביזנטית. דרומית לעיירה מצויות חורבותיה של העיר פליסקה, עיר הבירה הראשונה של האימפריה הבולגרית הראשונה. בתוך שטחי העיירה המודרנית נערך ב-811 קרב פליסקה, בו הביסו צבאותיו של החאן קרום, את צבאות הביזנטים, תוך שהם הורגים את הקיסר ניקופורוס הראשון.
דמוגרפיה

מרבית האוכלוסייה היא ממוצא בולגרי בני הדת הנוצרית אורתודוקסית ומיעוטם ממוצא טורקי, שהם מוסלמים סונים.
כלכלה

באזור העיירה קיימת תעשייה זעירה, בעיקר עיבוד עץ וטקסטיל וכן מוצרי מזון. האזור מתויר, הן בשל מעיינות המרפא המצויים בו והן לתיירות נופש, הסובבת את אגם טישה, הסמוך. עיקר הגידולים החקלאיים הם חיטה, שעורה, תירס, סלק סוכר, עגבניות, פלפל, חמניות, דלעת וכוסברה. האזור מצוי במשבר כלכלי ורמת האבטלה גבוהה מהממוצע בבולגריה.