אה"מ מרלבורו (1912)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד

בניסיון לפתות ולהשמיד חלק מהצי הגדול, צי הים הפתוח הגרמני, המורכב מ-16 דרדנוטים, שש פרה-דרדנוטים, שש סיירות קלות ו-31 סירות טורפדו, עזב את בסיס הצי מוקדם בבוקר 31 במאי. הצי הפליג בשיתוף פעולה עם חמשת סיירות המערכה והסיירות התומכות וסירות הטורפדו של קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר. חדר 40 של הצי המלכותי יירט ופענח את תעבורת הרדיו הגרמנית שהכילה תוכניות של המבצע. האדמירליות הורתה על הצי הגדול, הכולל כ-28 אניות דרדנוט ו-9 סיירות מערכה, להתייצב בלילה הקודם כדי לנתק ולהשמיד את צי הים הפתוח. ביום הקרב הוצבה מרלבורו לכיוון החלק האחורי של הטור הבריטי בפלגה ה-6 של שייטת אוניות המערכה הראשונה.
הפעולה הראשונית נערכה בעיקר על ידי מערכי סיירות המערכה הבריטיות והגרמניות בשעות אחר הצהריים, אך עד השעה 18:00, הצי הגדול התקרב למקום. כעבור 15 דקות, ג'ליקו נתן פקודה להסתובב ולפרוס את הצי לפעולה. המעבר ממערך השיוט שלהם גרם לעומס בפלגות האחוריות, ואילץ את מרלבורו ורבות מהאוניות האחרות להפחית את המהירות ל-8 קשרים (15 קמ"ש) כדי למנוע התנגשות זה בזה. לאוניות הבריטיות הייתה בתחילה ראות לקויה ומרלבורו הצליחה להבחין רק במעט בקבוצה של אוניות המערכה מסדרת קייזר בשעה 18:17. בתוך ארבע דקות, היא ירתה שבעה מטחים, תחילה בטווח של 10,000 יארד (9,100 מטרים) ולאחר מכן בטווח של 13,000 יארד (12,000 מטרים). התותחנים של מרלבורו טענו שהם פגעו עם המטחים החמישי והשביעי, אך טענות אלו אינן סבירות. תותחיה היו אז מוסתרים על ידי סיירת בוערת, כנראה הסיירת המשוריינת אה"מ ווריור.
מרלבורו הצטרפה לקבוצת אוניות המערכה שפגעו בסיירת הקלה הגרמנית SMS ויסבאדן בשעה 18:25. היא ירתה חמישה מטחים, לפני שפיצוץ מוקדם בקנה הימני של צריח "A" השבית את התותח. היא גם ירתה על האונייה עם הסוללה המשנית שלה. בשעה 18:39, מרלבורו שוב ירתה במה שנראה כאונייה מסדרת קייזר, תוך ירי מטח לפני שהאונייה הגרמנית נעלמה באובך. במהלך הקרב עם ויסבאדן, הסיירת הגרמנית שיגרה טורפדו אחד או שניים בסביבות השעה 18:45, שאחת מהן פגעה במרלבורו סביב חדר גנרטור הדיזל הימני. הפיצוץ קרע חור בגודל 28 רגל (8.5 מטרים) בגוף האונייה וגרם להצפה משמעותית, שאילץ את כיבוי הדוודים הקדמיים בצד זה של האונייה והפחית את מהירות הספינה ל-16 קשרים (30 קמ"ש). ברני דיווח בתחילה לג'ליקו שספינתו פגעה במוקש או נפגעה מטורפדו בשעה 18:57. עוד כמה טורפדות, הפעם מהטרפדת SMS V48, אילץ את מרלבורו ואת שאר האוניות בפלגה שלה לנקוט בפעולות התחמקות.
בשעה 19:03, מרלבורו התמודדה שוב עם ויסבאדן, וירתה ארבעה מטחים בטווחים של 9,500–9,800 יארד (8,700–9,000 מטרים). היא פגעה בסיירת הגרמנית עם כנראה שלושה פגזים משני המטחים האחרונים ואלה נטרלו לבסוף את הספינה, אם כי עברו עוד מספר שעות עד שוויסבאדן טבעה. לאחר מכן העבירה מרלבורו את האש אל אוניות המערכה מסדרת קניג שהובילו את הטור הגרמני בשעה 19:12. היא ירתה 13 מטחים בטווח של שש דקות ב-SMS גרוסר קורפירסט בטווחים של 10,200–10,750 יארד (9,330–9,830 מטרים), קלעה שלוש פגיעות, למרות שהיא טענה בטעות לפגיעה רביעית. במהלך שלב זה של הקרב, ירתה מרלבורו שני טורפדות, שניהם החטיאו את מטרותיהם: הראשונה בוויסבאדן בשעה 19:10 והשנייה ב-SMS קייזר בשעה 19:25.
בערך בשעה 19:30, המשאבות של מרלבורו הכילו את ההצפה בחדרי הדוודים, אבל היא קיבלה נטייה של 7–8 מעלות. במקום להשתמש בהצפה נגדית כדי למזער את הנטייה, הצוות שלה ניסה לתקן את הנטייה על ידי שימוש תחילה בפחם ובנפט מהבונקרים הימניים. הנטייה גרמה להצפת הגנרטורים המספקים חשמל לצריחי הסוללה הראשיים, מה שהפריע לצוותי התותחים, במיוחד כאשר פגזים הועברו ממחסני התחמושת אל הצריחים. הפיצוץ מהטורפדו היה כל כך חזק עד שארבעים תאים אטומים למים ניזוקו, אם כי מחיצת הטורפדו ספגה את מרבית הנזק והתאים שניזוקו בצורה קשה יותר היו מחוסמים מספיק. שלוש טורפדות נוספות התקרבו למרלבורו בשעה 19:33. היא התחמקה מהשניים הראשונים והשלישי עבר ללא נזק מתחת לאונייה.
לאחר שהציים היריבים ניתקו מגע מאוחר יותר, הצי הגדול הפליג דרומה בניסיון לנתק את הגרמנים הנסוגים ולהשמיד אותם למחרת בבוקר. הפלגה השישית הואטה על ידי מרלבורו, שיכלה לשוט לא יותר מ-15.75 קשרים (22.17 קמ"ש) עד לנקודה זו. בסביבות השעה 02:00 ב-1 ביוני, הפלגה ה-6 הייתה בערך 12 מיילים ימיים (22 ק"מ) מאחורי שאר הצי. באותו זמן, המחיצות בחדר הדוודים הקדמי הימני החלו להתמוטט תחת הלחץ, מה שאילץ את מרלבורו להפחית את המהירות ל-12 קשרים (22 קמ"ש). צוותי בקרת הנזקים האמינו שאם הסוללה הראשית תירה, החיזוק התומך במחיצות הפגומות יתמוטט, ויגדיל מאוד את הסיכון לאונייה. ג'ליקו ניתק את האונייה כדי להמשיך באופן עצמאי לרוזית' או טיין; ברני הורה לסיירת התצפית פירלס לבוא לצדו כדי להעביר אותו לאוניית המערכה רוונג'. לאחר מכן המשיכה מרלבורו צפונה במהירות של 11 קשרים (20 קמ"ש).
פירלס הצטרפה למרלבורו בסביבות השעה 04:00 ושתי הספינות ירו לזמן קצר לעבר הצפלין הגרמני L11. כוח הארוויץ' של קומודור רג'ינלד טירוויט קיבל הוראה לתגבר את הצי הגדול, במיוחד כדי להקל על ספינות שחסר להם דלק; הם יצאו בשעה 03:50 אבל זה היה מאוחר מדי בשבילם להגיע לצי עד הבוקר, אז ג'ליקו הורה לטיירוויט לנתק משחתות כדי ללוות את מרלבורו בחזרה לנמל. בדרך, מרלבורו ופירלס נתקלו בצוללות הבריטיות G3 ו-G5; שתי הצוללות התכוננו לתקוף את הספינות אך למרבה המזל זיהו אותן לפני שהן שיגרו טורפדות. עד השעה 15:00, שמונה משחתות מכוח הארוויץ' הצטרפו למרלבורו ומשאבה נוספת הורדה לחדר הדוודים המוצף. בסביבות השעה 23:30, המשאבה הוזזה כדי לנקות אותה כאשר סבסוב האונייה השליך את המשאבה לתוך המחיצה הפגועה, והטיח את התמיכות. מים שטפו לתוך האונייה והקפטן של מרלבורו הורה לפירלס ולמשחתות להתכונן לבוא לצד, כדי לחלץ את הצוות אם ההצפה תחמיר בשעה 00:47 ב-2 ביוני. צוללן נשלח באותו זמן לחדר הדוודים, והוא הצליח לשמור על ניקיון המשאבה, מה שהפחית לאט את מפלס המים באונייה.
ג'ליקו הורה למרלבורו להמשיך להאמבר לצורך תיקונים זמניים. כשהיא שם, הסוללה הראשית הקדמית שלה ומחסני התחמושת של ה-6 אינץ' רוקנו כדי להקל על האונייה, משאבות נוספות הובאו על סיפונה וחוזקו התומכות של המחיצה הפגועה. בבוקר 6 ביוני יצאה הספינה מהאמבר לכיוון טיין, שם היא קיבלה תיקונים קבועים, בליווי ארבע משחתות מכוח הארוויץ'. במהלך הקרב, מרלבורו ירתה 162 פגזים מהסוללה הראשית שלה, 60 פגזים מהתותחים המשניים שלה וחמישה טורפדות. פגיעת הטורפדו גרמה למותם של שני אנשים ופציעתם של שניים נוספים. היא תוקנה על ידי המספנה של ארמסטרונג ויטוורת' בג'ארו, כשהעבודה נמשכה עד 2 באוגוסט, ולאחר מכן היא עזבה לקרומארטי, והגיעה ב-5 באוגוסט. במהלך עבודת התיקון, תוספת של 100 טונה מטרית (98 טונות ארוכות; 110 טון קצר) של ציפוי שריון נוסף לאונייה, בעיקר מעל המחסנים. שינויים אלו היו תוצאה של החוויה הבריטית ביוטלנד, שם הושמדו שלוש סיירות מערכה בפיצוצי מחסן תחמושת.