stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקהלת האמנים של לוס אנג'לס

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1964 
 מדינה:  ארצות הברית 
 www.lamc.org
 
מקהלת האמנים של לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Master Chorale) היא מקהלה מקצועית מלוס אנג'לס, קליפורניה. היא נוסדה ב-1964 בידי רוג'ר וגנר כאחת משלושת מוסדות התרבות המקוריים שפעלו במרכז המוזיקה של לוס אנג'לס. גרנט גרשון משמש כמנהל מוזיקלי של המקהלה מאז 2001, ולפניו היה בתפקיד פול סלמונוביץ', שמשמש כיום מנהל מוזיקלי אמריטוס.
במהלך עונת ההופעות שלה מקיימת מקהלת האמנים כעשר הופעות בשנה. בסה"כ קיימה המקהלה מעל 450 קונצרטים, ממוזיקת מקהלות קלאסית ועד ללחנים מודרניים. כמו כן, שרה המקהלה 24 יצירות מקוריות שלה ו-40 יצירות שהושרו לראשונה בביצועה. המקהלה מרבה בשיתופי פעולה עם התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס ועם תזמורת הוליווד בוול (Hollywood Bowl Orchestra), שתיהן פועלות במרכז המוזיקה, ואף שיתפה פעולה עם מנצחים מובילים כמו אסה-פקה סאלונן, זובין מהטה, אנדרה פרווין, פייר בולז, מייקל טילסון תומאס ורוג'ר נורינגטון. בשנותיה הראשונות שימשה מקהלת הבית של האופרה של לוס אנג'לס, עד שביססה את עצמה והקימה מקהלה עצמאית. המקהלה אף מקיימת קונצרטים לקהילה ברחבי דרום קליפורניה.
מעונה המקורי של המקהלה היה הדורותי צ'נדלר פביליון, אך מאז 2003 האולם המרכזי של המקהלה הוא אולם הקונצרטים על שם וולט דיסני. מורטן לאורידסן היה מלחין הבית (composer-in-residence) של המקהלה בין 1994 לשנת 2001.
מצעדי ה-GfK אנטרטיינמנט

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה 
 מטה הארגון:  באדן-באדן 
 אתר רשמי
 
מצעדי ה-GfK אנטרטיינמנט (GfK Entertainment charts; לשעבר: מדיה קונטרול® GfK אינטרנסיונל; Media Control® GfK International) הוא ארגון האחראי על פרסום מצעדי המוזיקה בגרמניה. המצעדים מתבססים על נתונים שאוסף הארגון, בשיתוף פעולה עם איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני.
הפצת מצעדי המוזיקה מתבצע על ידי מספר כלי תקשורת שונים, MTV, והאתר הרשמי של המצעד השווייצרי. גופים נוספים שמציגים את מצעדי המוזיקה הם MusicLoad ו-Mix 1.‏ יתר על כן, GfK אנטרטיינמנט מפעילה אתר אינטרנט ייעודי המספק חדשות הקשורות למצעדי המוזיקה, וגישה לרוב מצעדי המוזיקה.
היסטוריה

מצעד המוזיקה הופיע לראשונה ב-1959 במגזין הגרמני מערבי, Musikmarkt (אנ').‏
מאוחר יותר, בספטמבר 1977, Media Control קיבלה את האחראיות על אספת המידע ופרסומם.‏
בתחילה, במצעד הסינגלים הופיעו 50 שירים. בינואר 1980, מספר זה הוארך ל-75 מיקומים. מאז 1989, המצעד מכיל 100 מיקומים.
מצעד הווידאו קליפים התפרסם ב-2001. ב-2004, שמו של המצעד ל-"מצעדי ה-DVD".
ב-2003, Media Control התמזגה עם GfK. שמו של הארגון שונה באופן רשמי ל-Media Control GfK International GmbH.
ב-2004, המצעדים התחילו להתבסס על הורדות מוזיקה דיגיטליות, ובכך היו אחד מהמצעדים הראשונים שעושים זאת ברחבי העולם.
מצעד נפרד להורדות מוזיקה דיגיטליות נוצר ב-13 ביולי 2007.
במרץ 2014, נודע כי שם הארגון ישתנה מ-Media Control GfK International GmbH ל-GfK Entertainment.
נכון ל-2017, מצעדי המוזיקה מתבססים על 3,000 סניפים ברחבי גרמניה, בשיתוף פעולה עם רשת התקשורת, PhonoNet.‏
מצעדי המוזיקה

להלן מצעדי המוזיקה המסופקים על ידי GfK אנטרטיינמנט.
מצעד 100 הסינגלים
מצעד 100 האלבומים
מצעד 100 אלבומי האוסף
מצעד 150 האלבומים והסינגלים היומי
מצעד 50 אלבומי האוסף היומי
מצעד 100 הסינגלים האמצע שבועי
מצעד 100 האלבומים האמצע שבועי
מצעד 100 אלבומי האוסף האמצע שבועי
מצעד 20 שירי הג'אז
מצעד 20 השירים הקלאסיים
מצעד 20 שירי השלאגר
מצעד 20 שירי ההיפ הופ
מצעד 20 שירי הדאנס
מצעד 20 הווידאו קליפים
מצעד עשרת הקומדיות
מצעד 100 ההזרמות
מצעד 20 אלבומי הוויניל
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Systembeschreibung der offiziellen Charts" [System Description of the Official Charts] (PDF) (בגרמנית). Bundesverband Musikindustrie. 11 בינואר 2017. ארכיון (PDF) מ-2018-04-17. נבדק ב-2022-11-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GfK Entertainment: GfK darf Namen nicht mehr benutzen" [GfK Entertainment: GfK must no longer use name] (בגרמנית). Media Control GmbH. ארכיון מ-2017-05-24. נבדק ב-3 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "VIVA: Charts" (בגרמנית). VIVA. ארכיון מ-2013-05-01. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "germancharts.com" (בגרמנית). hitparade.ch. ארכיון מ-2022-11-05. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Musicload" (בגרמנית). musicload.de. אורכב מ-המקור ב-10 בנובמבר 2016. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mix 1" (בגרמנית). mix1.de. ארכיון מ-2012-06-06. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Offizielle Deutsche Charts" (בגרמנית). GfK Entertainment. ארכיון מ-2018-10-23. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "GfK: Pressemitteilungen". GfK Entertainment. 3 ביולי 2014. אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2022-11-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "German Singles Chart To Include Downloads". allbusiness.comaccessdate=2010-10-02. 25 באוגוסט 2004. ארכיון מ-2009-03-11. נבדק ב-2022-11-05. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Reine Musik-Downloads erscheinen demnächst in den Charts". allbusiness.com. 26 ביוני 2007. ארכיון מ-2022-11-05. נבדק ב-26 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Musik-Charts" (בגרמנית). GfK Entertainment. ארכיון מ-2014-07-07. נבדק ב-3 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| מצעדי מוזיקה |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | דרום אפריקה • המזרח התיכון וצפון אפריקה • ניגריה |  |
| אסיה | אינדונזיה • הודו • הונג קונג • המזרח התיכון וצפון אפריקה • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • יפן • ישראל • לבנון • סין • פקיסטן • קוריאה הדרומית • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • אירלנד • אסטוניה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד (הולנד טופ 40 • מצעדי הולנד) • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • ליטא • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה (שירי קרואטיה • טופ ליסטה) • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית • מקסיקו (איירפליי • שירי מקסיקו • טופ 100 • מוניטור לטינו) • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל (טופ 100 ברזיל • שירי ברזיל • ברזיל הוט 100) • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • קולומביה |  |
| אמריקה המרכזית | אמריקה המרכזית • הונדורס • קוסטה ריקה |  |
מרד הזאנג'

מפת עיראק ואהוואז בעת המרד
מרד הזאנג' (בערבית: ثورة الزنج, תרגום מילולי: ת'ורה' אלזנג') הוא הכינוי להתקוממות עבדים מאורגנת בין השנים 869–883, באזור עיראק של ימינו כנגד הח'ליפות העבאסית. המורדים היו עבדים שחורים ממזרח אפריקה, אשר כונו "זאנג'" (Zanj). בהמשך המרד הצטרפו אליהם עבדים רבים בני לאומים שונים מכל אזורי הח'ליפות, והמרד גבה עשרות אלפי קרבנות לפני שדוכא בידי העבאסים. סופרים מוסלמיים בני אותה תקופה כמו א-טברי ואל-מסעודי, מתארים את המרד בתור אחד האירועים היותר האלימים ועקובים מדם שפקדו את הח'ליפות העבאסית. במחקר המודרני המרד ידוע בתור אחת המלחמות הראשונות בהיסטוריה המוסלמית שקיים סיקור מלא ומפורט שלה.
רקע

ה"זאנג'" (Zanj), היו עבדים שחורים אשר יובאו מחופי מזרח אפריקה אל שטחי הח'ליפות העבאסית, ונוצלו בעיקר לצורכי עבודות חקלאיות. הביקוש לכוח עבודה זול גבר באותה תקופה בקרב בעלי אדמות עשירים אשר רכשו אדמות ביצה נרחבות מסביב לעיר בצרה. בניגוד לפרסים שקדמו להם, העבאסים לא השקיעו בתקופתם במערכות השקיה מתוחכמות באזור, ולכן הקרקע איבדה את פריונה ונעשתה מליחה. העבדים הובאו כדי לגרד את המלח ולאפשר גידולים חקלאיים בקרקע. העבדים נכלאו במחנות ועבדו בתנאים קשים ביותר. העבודה כשלעצמה הייתה קשה מאוד, והם לא זכו להפסקות. מנת המזון היומית שלהם כללה כמה תמרים בלבד. כרוניקות מהתקופה שנכתבו על ידי אנשי דת אסלאמיים מספרות על עוני ומחלות בקרב הזאנג'.
בשנת 690 פרץ מרד בקרב הזאנג', ומרד נוסף התרחש ב-694. על שתי המרידות ידוע מעט מאוד. בשנת 861 נרצח הח'ליפה אל-מתוכל הראשון על ידי חייליו הטורקים שחששו משינויים שתכנן הח'ליפה לעשות בקצונה הבכירה. הרצח הביא לתשע שנות אנרכיה, אשר כללו מלחמות אזרחים ומרידות חיילים ופשיטת רגל של השלטון המרכזי. מושלי המחוזות השונים הפכו ליותר ויותר עצמאיים, והופחתה כמות המיסים שקיבל השלטון המרכזי, אשר בכלל התקשה לשלוט במושלי המחוזות.
בשנת 863 ניסה עלי איבן מוחמד, אחד ממקורביו של אל-מנתצר, לעורר מרד כנגד הח'ליפות במזרח ערב. המרד נכשל בשל חוסר תמיכה מצד המקומיים, וב-868 עלי עבר להתגורר באזור בצרה. מוצאו של עלי אינו ברור. יש הטוענים שהיה ערבי בעוד אחרים טוענים שהיה פרסי. הוא עצמו טען להיותו צאצא של עלי בן אבי טאלב, בן דודו של מוחמד ובעלה של בתו פאטמה. גרסה זו נדחתה בידי היסטוריונים מוסלמים בני אותה תקופה. עלי ניסה לעורר מרד חדש בבצרה, תוך שהוא מתמרן בין הפלגים היריבים בעיר, אולם לא השיג את התמיכה המצופה מהתושבים ונאלץ לברוח לביצות של דרום עיראק. הוא נעצר בידי הרשויות המחוזיות באזור ונשלח למעצר באל-ואסט.
תוצאות המרד

המספר המדויק של ההרוגים במרד אינו ניתן לאמדן. שני המקורות האמינים ביותר העוסקים במרד הם א-טברי ואל-מסעודי. א-טברי אינו מציין מספר כולל בהיסטוריות שלו, אולם מציין לחוד את מספר ההרוגים בחלק מהקרבות. את מספר ההרוגים הנמוך ביותר מציע אל-מסעודי, אשר טוען שבמהלך המרד נהרגו בסה"כ 500,000 איש. הוא מודה בעצמו שהמספר הזה הוא השערה בלבד, וכי לא ניתן לאמוד את המספר המדויק. ההיסטוריון אל-סולי (אנ') כותב מספר מוגזם בוודאות של 1,500,000 הרוגים, בעוד אל-טיבטאבה (אנ') מספר על 2,500,000. הנזק העיקרי של המרד היה שיבוש חמור של הפעילות הכלכלית באזור. המקורות מדווחים על שטחים שהפכו לשממה, כפרים שננטשו, מוצרים שהוחרמו בידי חיילים ומחסור חמור במזון ומים. לטענת חלק מהחוקרים, אזורים אלו מעולם לא התאוששו באופן מלא מהמרד.
נזק נוסף היה העובדה שהשלטון העבאסי השקיע משאבים רבים בדיכוי המרד, ובכך הסיחו את דעתם מחזיתות אחרות. אחמד אבן טולון מרד בעבאסים וייסד את שושלת טולון, מדינה עצמאית אשר שרדה יותר משלושה עשורים לאחר מכן. יעקב בן לית' ואחיו עמר בן לית' הקימו את השושלת הצפארית באיראן אשר שרדה למעלה ממאה שנים. בשל המרד התקשו העבאסים להיאבק באימפריה הביזנטית אשר הצליחה להרחיב מעט את גבולה באזור אנטוליה בתקופה זו. בעקיפין, ההתעסקות של העבאסים במרד הזאנג' תרמה גם להתפתחות כת הקרמטים.
לקריאה נוספת

Al-Mas'udi, Ali ibn al-Husain (1861–1917). Les Prairies D'Or. 9 vols. Ed. and Trans. Charles Barbier de Meynard and Abel Pavet de Courteille. Paris: Imprimerie| Nationale.
Al-Biruni (1879). Al-Athar al-Baqiyah ‘an al-Qurun al-Khaliyah [The Chronology of Ancient Nations: An English Version of the Arabic Text of the Athar-ul-Bakiya of Al-Biruni, or "Vestiges of the Past," Collected and Reduced to Writing by the author in A.H. 390-1, A.D. 1000]. Ed. and Trans. C. Edward Sachau. London: W.H. Allen & Co. p. 330.
Al-Duri, Abd al-Aziz (2007). Dirasat fi al-‘Usur al-‘Abbasiyya al-Muta’akhira (Studies in Late Abbasid Times). Beirut: Markaz Dirasat al-Wahdah al-ʻArabiyah. ISBN 9953-82-104-6.
Waines, David, ed. (1992). The History of al-Ṭabarī, Volume XXXVI: The Revolt of the Zanj, A.D. 869–879/A.H. 255–265. Albany, New York: State University of New York Press. ISBN 0-7914-0764-0.
הערות שוליים

↑  Encyclopedia of Slave Resistance and Rebellion, Volume 2 עריכה בידי Junius P. Rodriguez
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560544505171  LCCN: sh85067944
מנזר נורת'אנגר (סרט, 2007)

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסרט "מנזר נורת'אנגר"
 מבוסס על:  מנזר נורת'אנגר מאת ג'יין אוסטן
 בימוי:  ג'ון ג'ונס
 הופק בידי:  קית' תומפסון
 תסריט:  אנדרו דייוויס
 עריכה:  סו וייאט
 שחקנים ראשיים:  פליסיטי ג'ונס ג'יי ג'יי פילד קארי מאליגן
 מוזיקה:  צ'ארלי מול
 צילום:  קירן טנהאם
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Granada Productions WGBH Boston
 חברה מפיצה:  Granada Ventures Masterpiece Theatre
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  25 במרץ 2007
 משך הקרנה:  86 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה תקופתית
 תקציב:  2 מיליון ליש"ט
 דף הסרט ב־IMDb
 
מנזר נורת'אנגר (באנגלית: Northanger Abbey) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2007, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. את הסרט ביים ג'ון ג'ונס (אנ') ואת התסריט כתב אנדרו דייוויס. בתפקיד הגיבורה קתרין מורלנד מככבת פליסיטי ג'ונס, את אהובה הנרי טילני מגלם ג'יי ג'יי פילד. בתחילת הסרט קתרין מוזמנת להצטרף לבני הזוג אלן, חברי המשפחה, לביקור בעיר באת'. שם היא מעוררת את חיבתם של שני מחזרים הנרי טילני ג'ון ת'ורפ (ויליאם בק). כשהיא מוזמנת להתארח במנזר נורת'אנגר, הדמיון והנאיביות שלה גורמים לה לבלבל בין החיים האמיתיים לבין המתרחש ברומנים הגותיים האהובים עליה.
"מנזר נורת'אנגר" היה אחד משלושה רומנים שעובדו לטלוויזיה במסגרת תוכניות "עונת ג'יין אוסטן" של רשת ITV. הסרט צולם באתרים באירלנד החל מסוף אוגוסט 2006 בתקציב של 2 מיליון ליש"ט. את הדרמה הפיקו במשותף Granada Productions והאולפנים האמריקאים WGBH Boston. שידור הבכורה בבריטניה היה ב-25 במרץ 2007, ובקנדה ב-16 בדצמבר 2007. ב-2008 שודר הסרט בארצות הברית ובאוסטרליה. מספר הצופים בבריטניה הגיע ל-5.6 מיליון. הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי הטלוויזיה, ושבחים על ביצועי השחקנים.
תקציר עלילה

קתרין מורלנד (פליסיטי ג'ונס) בת ה-17, בתם של מר ומרת מורלנד (ג'רי או'בריאן וג'וליה דירדן), היא טומבוי עם דמיון פרוע ואהבה רבה לרומנים גותיים. מר ומרת אלן (דזמונד באריט וסילבסטרה לה טוזל) הם חברים של המשפחה, והם מזמינים את קתרין לשהות בחברתם בביקורם הבא בעיר באת'. קתרין נענית להזמנה בשמחה. בנשף הראשון שהיא משתתפת בו, היא פוגשת ורוקדת עם צעיר בשם הנרי טילני (ג'יי ג'יי פילד). למחרת מתוודעת קתרין לבני משפחת ת'ורפ. היא מתיידדת עם הבת הבכורה איזבלה ת'ורפ (קארי מאליגן) ופוגשת את אחיה של איזבלה, ג'ון (ויליאם בק). היא גם מתאחדת עם אחיה שלה, ג'יימס (יו או'קונור).
ג'ון מפלרטט עם קתרין בנשף, אבל היא מתעניינת יותר בהנרי ובאחותו אלינור (קתרין ווקר). למחרת ג'ון ואיזבלה משכנעים את קתרין לבוא איתם לטירת בלייז (אנ'), על אף שהיא הבטיחה להנרי ואלינור לצאת איתם לטיול. ג'ון מבטיח לה שהוא ראה את הנרי נוהג בכרכרה פתוחה לעבר ויק רוקס. אבל כשהם יוצאים לדרך בכרכרה של ג'ון, קתרין רואה את הנרי ואלינור הולכים לאורך הרחוב. קתרין מבקשת מג'ון שיעצור, בידיעה שהוא שיקר לה, אבל הוא מסרב. בערב בתיאטרון קתרין רצה לעבר משפחת טילני ומתנצלת בפניהם. אחר כך הם קובעים מועד חדש לטיול. ג'ון מספר לג'נרל טילני (ליאם קנינגהם) שקתרין עתידה לרשת את מר אלן, והג'נרל מזמין את קתרין לבלות איתם את המשך היום. קתרין שמחה ללמוד שהנרי ואלינור אוהבים לקרוא רומנים בדיוק כמוה.
כשקתרין חוזרת לביתה איזבלה מספרת לה שהיא מאורסת לג'יימס. ג'יימס וג'ון עוזבים את באת' למספר שבועות. ג'ון שמדבר עם קתרין על נישואים, נפרד ממנה כשהוא מאמין שהיא מאוהבת בו. איזבלה לוכדת את תשומת לבו של קפטן פרדריק טילני (מאק דיימונד), אחיו הבכור של הנרי, ומפלרטטת איתו כעת שגילתה שהכנסתו של ג'יימס תהיה נמוכה מהרבה ממה שציפתה. ג'נרל טילני מזמין את קתרין להתארח בביתם "מנזר נורת'אנגר" והיא נענית בשמחה. איזבלה אומרת לקתרין שג'ון מתכוון להציע לה נישואים, וקתרין עונה שאיזבלה צריכה לכתוב לו ולהסביר שטעות בידו, והיא אינה מעוניינת בו. איזבלה ממשיכה לפלרטט עם פרדריק, וקתרין מבקשת מהנרי שיאמר לאחיו לעזוב אותה לנפשה. הנרי אומר שפרדריק יעזוב בקרוב את העיר ויחזור לגדוד שלו.
קתרין מציינת שמנזר נורת'אנגר נראה בדיוק כפי שדמיינה, והיא מסתקרנת בנוגע לנסיבות מותה של גברת טילני. בדמיונה הפרוע היא מתחילה להאמין שג'נרל טילני רצח את אשתו. הנרי מוצא אותה בחדרה של אימו ונפגע כשהוא מבין מה היא חשבה. קתרין מתנצלת והנרי אומר לה שכנראה אפשר לקרוא יותר מדי רומנים. קתרין מקבלת מכתב מג'יימס, בו הוא מספר שהאירוסין בינו ובין איזבלה בוטלו, מכיוון שהיא אפשרה לפרדריק לפתות אותה. אלינור מסבירה לקתרין שלפרדריק אין שום כוונה לשאת את איזבלה לאישה. אחר כך מגיע מכתב מאיזבלה, שבו היא מבקשת מקתרין להתנצל בפני אחיה. אבל קתרין מחליטה שהיא לא תעשה זאת.
ג'נרל טילני חוזר לביתו ערב אחד ומצווה על אלינור לשלוח את קתרין לביתה בפולרטון כבר באותו לילה. קתרין מחזיקה מעמד במסע לבדה, וחושבת שהנרי סיפר לאביו על חשדותיה. אחרי כמה ימים הנרי מגיע לפולרטון ומסביר שאביו גילה שמשפחתה של קתרין אינה כה עשירה כפי שהאמין. הוא מתנצל על מעשיו של אביו, ואומר שגם אם ינושל מהירושה, הוא אוהב את קתרין ומציע לה נישואים. קתרין נענית להצעתו ובני הזוג מתחתנים.
צוות השחקנים

פליסיטי ג'ונס – קתרין מורלנד
ג'יי ג'יי פילד – הנרי טילני
ויליאם בק – ג'ון ת'ורפ
קארי מאליגן – איזבלה ת'ורפ
דזמונד באריט – מר אלן
סילבסטרה לה טוזל – גברת אלן
ליאם קנינגהם – ג'נרל טילני
קתרין ווקר – אלינור טילני
יו או'קונור – ג'יימס מורלנד
ג'רלדין ג'יימס – המספרת בקולה של ג'יין אוסטן
הפקה

ב-10 בנובמבר 2005 פורסם בעיתון הגרדיאן שניק אליוט, מנהל הדרמה ב-ITV, הזמין שלושה עיבודים חדשים לספריה של ג'יין אוסטן "מנספילד פארק", "מנזר נורת'אנגר" ו"הטיית לב". הסרטים שודרו כחלק מ"עונת ג'יין אוסטן" של הרשת. כל אחת מההפקות נוצרה על ידי חברת הפקה אחרת וצוות שונה, כדי שיהיה להם מראה ייחודי. עיבוד זה של "מנזר נורת'אנגר" היה הסרט השני לפי הרומן כשהראשון נוצר ושודר ב-1986.
את התסריט כתב אנדרו דייוויס, מי שכתב את התסריט למיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה" של ה-BBC. הוא כתב עיבוד לרומן כבר ב-1998 והציע אותו לרשת "Weekend Television". התסריט נמסר להרווי ויינשטיין עבור סרטי מירמקס, ונוספו לו טיוטות מכותבים נוספים אבל בסופו של דבר הפרויקט נזנח.
בריאיון עם מריון מקמולן מ-"Coventry Evening Telegraph" הסביר דייוויס שהאלמנטים הגותיים ברומן נתנו לו השראה להוסיף לתסריט קטעי חלום ופנטזיה. הוא אמר למקמולן "הייתי נאמן מאוד לספר, פרט להבדל אחד בהצגת הדברים שקתרין מדמיינת."
הפקה > ליהוק

השחקנית הבריטית פליסיטי ג'ונס נבחרה לגלם את דמותה של קתרין, גיבורת הסרט הבת הבכורה במשפחת מורלנד. ג'ונס קיבלה את התפקיד באודישן הראשון שלה, שבועיים אחרי שסיימה את התואר באוניברסיטת אוקספורד. דייוויס שדיבר על חיבתו לדמות אמר שהליהוק של ג'ונס הוא "מושלם". השחקן ג'יי ג'יי פילד לוהק לתפקיד הכומר הצעיר הנרי טילני, והשחקן ויליאם בק לוהק לתפקיד ג'ון ת'ורפ, יריבו של הנרי.
השחקנית קארי מאליגן נבחרה לגלם את דמותה של איזבלה ת'ורפ, חברתה השטחית והאנוכית של קתרין. השחקנית עבדה קודם לכן עם דייוויס במיני-סדרה "בית קדרות", עיבוד לרומן מאת דיקנס. השחקן האירי יו או'קונור לוהק לתפקיד ג'יימס מורלנד, אחיה של קתרין והארוס של איזבלה. עוד שחקנים אירים בהפקה הם ליאם קנינגהם בדמות ג'נרל טילני האקסצנטרי, וג'רי אובריין וג'וליה דירדן בתפקידי מר ומרת מורלנד. דזמונד בריט וסילבסטרה לה טוזל גילמו את בני הזוג אלן, שמזמינים את קתרין לשהות בחברתם בעיר באת'. לה טוזל גילמה את פאני פרייס בעיבוד משנת 1983 לרומן "מנספילד פארק". קתרין ווקר ומארק דיימונד הופיעו בתפקיד אלינור ופרנק טילני, האחאים של הנרי. ג'רלדין ג'יימס הייתה המספרת בקולה של אוסטן.
הפקה > אתרי הצילומים

"מזנר נורת'אנגר" צולם באירלנד החל מאוגוסט 2006. הצילומים נערכו במשך חמישה שבועות. רחובות דבלין שימשו להצגת ההתרחשויות בבאת' של המאה התשע עשרה. טירת ליסמור במחוז ווטרפורד נבחר לשמש כבית משפחת טילני "מנזר נורת'אנגר". בית היגינסברוק שבמחוז מית' שימש לצילומי החוץ של בית משפחת מורלנד. אותו בית צולם גם בסרט "להיות ג'יין", סרט על חייה של ג'יין אוסטן. אתרי צילומים נוספים היו טירת דבלין, בית ארדברקאן (אנ'), וטירת שארלוויל (אנ').
הערות שוליים

↑  Bennett, Ray (23 במרץ 2007). "Northanger Abbey". The Hollywood Reporter. Prometheus Global Media. אורכב מ-המקור ב-9 במרץ 2009. נבדק ב-12 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Day, Julia (10 בנובמבר 2005). "ITV falls in love with Jane Austen". The Guardian. Guardian Media Group. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3    Hugh Davies, ‏From Archers temptress to Jane Austen heroine, The Telegraph, 28 August 2006
↑    Chris Irvine,Chrisirvine, ‏Jane Austen's recent adaptations, The Telegraph, 14 September 2009
1 2 3  McMullen, Marion (24 במרץ 2007). "Andrew's Austentatious adaptations". Coventry Evening Telegraph. Trinity Mirror. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Laws, Roz (18 במרץ 2007). "Jane Austen like you've never seen it before..." Sunday Mercury. Trinity Mirror. אורכב מ-המקור ב-2016-04-15. נבדק ב-10 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "'Northanger Abbey' Cast Confirmed". Irish Film and Television Network. 14 באוגוסט 2006. נבדק ב-11 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Potter, Laura (25 במרץ 2007). "Rising star". The Guardian. Guardian Media Group. נבדק ב-15 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wright, Jade (26 במרץ 2007). "Last Night's TV". Liverpool Echo. Trinity Mirror. נבדק ב-27 בנובמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Laurence, Heather (20 בינואר 2008). "The complete Jane Austen "Northanger Abbey" by Heather Laurence". Remotely Connected. PBS. נבדק ב-12 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gilbert, Matthew (19 בינואר 2008). "'Northanger Abbey' is lighthearted Austen". The Boston Globe. The New York Times Company. אורכב מ-המקור ב-2017-11-10. נבדק ב-14 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Byrne, Paul (24 בינואר 2012). "Capturing the loneliness of the long-distance lover". Evening Herald. Independent News & Media. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Barry, Naoise (26 ביולי 2006). "The OPW throws open its doors to Irish film production". Irish Film Board. אורכב מ-המקור ב-2016-09-16. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
פליסיטי ג'ונס מגלמת את הגיבורה קתרין מורלנד
טירת ליסמור (אנ') שימש לצילומי מנזר נורת'אנגר
מקהלת גבעול

מקהלת גבעול במועדון תמונע, 2005. מימין לשמאל: נעמה יוריה, מיכל לוי, יעל גיסיס, יולה גדרון, אייל תלמודי, יוליה טבחוב, טליה אילן, יוני סילבר, אדם שפלן, יובל (טובי) זולוטוב, נועם ענבר, רביד כחלני, עדיה גודלבסקי, יובל מסקין, קרני פוסטל, שי מיבר, מאיה דוניץ
מקהלת גבעול
מקהלת גבעול היא הרכב מוזיקלי ווקאלי הפועל בישראל. חבריה הם בדרך כלל מוזיקאים פעילים, חלקם ידועים, המגיעים מרקעים ומסגנונות מוזיקליים ואמנותיים שונים. ההרכב מתכנס בדרך כלל אחת לשנה, להופעה בודדת או למספר קטן של הופעות.
ההרכב מעיד על עצמו כי מטרתו "לחקור דרכים ליצירת סאונד חדש", המבוסס בעיקרו על כלי הביטוי הראשוני ביותר – הקול האנושי. הרפרטואר של המקהלה מגוון ומורכב בעיקרו מיצירות חדשות (הנכתבות על ידי חברי ההרכב במיוחד למקהלה), מיצירות מבוססות אלתור, מיצירות שנכתבות על ידי מלחינים עכשוויים כגון קרן רוזנבאום, אלווין קוראן ואחרים, וכן מהרפרטואר הקלאסי (ליגטי, בארטוק, ואחרים).
מקהלת גבעול הוקמה בשנת 2003 על ידי הפסנתרנית, המלחינה והסולנית מאיה דוניץ והזמרת והמלחינה מיכל אופנהיים, אשר באו מרקע של מוזיקאי אוונגארד, המאלתרים, שרים ויוצרים מוזיקה אקספרימנטלית, שאינה מתיישבת תחת תוויות מוזיקליות מוגדרות מראש. הופעת הבכורה של ההרכב התקיימה במרכז ענב בתל אביב בשנת 2003 וגרפה שבחים רבים מהעיתונות, הקהל והמוסדות השונים. המקהלה נתמכה על ידי מפעל הפיס, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב ועיריית תל אביב, ובמשך חמש שנים יצרה חמש תוכניות חדשות ומקוריות לחלוטין והופיעה ברחבי הארץ. כמו כן שיתפה המקהלה פעולה עם אמנים ידועים כמו ברי סחרוף, רמי פורטיס, ארקדי דוכין ואריאל אשבל, והשתתפה בהפקות רב תחומיות בפסטיבלים שונים.
המקהלה הופיעה בהצגת התיאטרון "גרעינים" בבימויו של אריאל אפרים אשבל ובניהול מוזיקלי של מאיה דוניץ, במסגרת פסטיבל עכו לתיאטרון אחר. ההצגה זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר מטעם חבר השופטים של פסטיבל עכו 2003, ובפרס המוזיקה המקורית, עיבוד מוזיקלי וניצוח. בשנת 2005 השתלב בניהול המוזיקלי של המופע המלחין והיוצר יוני סילבר. המופע הועלה במסגרת פסטיבל "קרב-רב" בתיאטרון תמונע, וזכה לביקורות נלהבות.
המופע האחרון של המקהלה התקיים בתל אביב בנובמבר 2008, בבית העמודים. המופע התקיים במהלך שלשה ימים ברציפות בהשתתפות המלחין ונגן כלי ההקשה האמריקאי, דייוויד מוס (David Moss) והורכב ממיצגים מוזיקליים שהתחוללו בו-זמנית באתרים שונים במבנה.
הערות שוליים

↑  ניב הדס, מעריב, 12.2.2004
↑  גרעינים, אתר הבמה, אוקטובר 2003
↑  נדב הולנדר, מעריב, 22.6.2005
↑  עמית קלינג, גבעולים בארון, באתר nana10‏, 23 בנובמבר 2008
מקהלת הנערים של וינה

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1498 
 מייסד:  מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה 
 www.wsk.at
 
מקהלת הנערים של וינה, אגודת הזמר הווינאית, המקהלה הפילהרמונית ברטיסלאבה, התזמורת הממלכתית של ברלין – מוזיקפריין
מקהלת הנערים של וינה (בגרמנית: Wiener Sängerknaben) היא מקהלה של נערים בקולות סופרן ואלט, השוכנת בווינה, אוסטריה. היא אחת ממקהלות הנערים הנודעות ביותר בעולם. הנערים נבחרים בעיקר מאוסטריה אך גם מארצות אחרות בעולם, לאחר ראיון אישי.
המקהלה, שהתפרסמה באיכותה הווקאלית היוצאת מן הכלל, עבדה בשנות קיומה עם מוזיקאים כמו וולפגנג אמדאוס מוצרט, אנטוניו קאלדארה, אנטוניו סאליירי, היינריך איזאק, פאול הופהיימר, היינריך איגנץ ביבר, יוהאן יוזף פוקס, כריסטוף ויליבלד גלוק ואנטון ברוקנר.
תולדות המקהלה

המקהלה היא הממשיכה המודרנית של מקהלות הנערים של חצר המלוכה  הוינאית, שראשיתן בימי הביניים המאוחרים. המקהלה נוסדה, למטרות מעשיות, באמצעות מכתב שהוציא מקסימיליאן הראשון ב-7 ביולי 1498. במכתב הורה הקיסר לפקידי החצר להעסיק מורה לזמרה, שני בסים ושישה נערים. סלובני בשם יורי סלטקוניה היה למדריך ההרכב הזה.
תפקיד המקהלה (שמנתה בין ארבעה-עשר לעשרים נערים) היה לספק ליווי מוזיקלי למיסה הכנסייתית.
הילדים קיבלו השכלה מוזיקלית נרחבת, שברוב המקרים הייתה לה השפעה משמעותית על שארית חייהם, שכן רבים מהם המשיכו בדרך זו והיו למוזיקאים מקצועיים. המלחינים יעקובוס גאלוס ופרנץ שוברט והמנצחים הנס ריכטר, פליקס מוטל וקלמנס קראוס היו חברים במקהלה.
בשנת 1920 התפרקה קבוצת נגני החצר, אבל הרקטור באותה תקופה, יוזף שניט, ביקש להמשיך במסורת. ב-1924 נוסדה באופן רשמי "מקהלת נערי וינה" והתרחבה עד להיותה קבוצה מוזיקלית מקצועית. משנת 1948 משמש ארמון אוגרטן (Palais Augarten) כאתר חזרות ופנימייה מגיל גן ילדים עד גיל חטיבת ביניים.
המקהלה היא ארגון פרטי שלא למטרות רווח. יש כ-100 זמרים,  בני עשר עד ארבע-עשרה. הנערים נחלקים לארבע מקהלות מסיירות, המופיעות בכ-300 קונצרטים בשנה לפני קרוב ל-500,000 איש. כל קבוצה יוצאת לסיורים של בין תשעה לאחד-עשר שבועות.
ד"ר אויגן יסר היה לנשיא המקהלה בשנת 2001 ולמנהלה בשנת 2003. ג'רלד וירת היה למנהלה האמנותי של המקהלה בשנת 2001.