stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע דייוויס 1968
משחקי פלייאוף > בית אירופה > תת הבית ב'

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 17-26 במאי | רבע הגמר 17-26 במאי | רבע הגמר 17-26 במאי |  |  | חצי הגמר 14-16 ביוני | חצי הגמר 14-16 ביוני | חצי הגמר 14-16 ביוני |  |  | משחק הגמר 18-21 ביולי | משחק הגמר 18-21 ביולי | משחק הגמר 18-21 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | טהראן, איראן | טהראן, איראן | טהראן, איראן | טהראן, איראן | טהראן, איראן |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 5 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איראן (1964–1979) איראן | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה (נ"ט) |  |   |  |  |  |  |  |  |
| אוסלו, נורווגיה, חימר | אוסלו, נורווגיה, חימר | אוסלו, נורווגיה, חימר | אוסלו, נורווגיה, חימר |   |   |  |  רומניה (1965-1989) רומניה |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  נורווגיה נורווגיה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  רומניה (1965-1989) רומניה | 5 |   |   |   |   |   |   |   | דיסלדורף, גרמניה המערבית, חימר | דיסלדורף, גרמניה המערבית, חימר | דיסלדורף, גרמניה המערבית, חימר | דיסלדורף, גרמניה המערבית, חימר | דיסלדורף, גרמניה המערבית, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 2 |  |  |
|   | סופיה, בולגריה | סופיה, בולגריה | סופיה, בולגריה | סופיה, בולגריה | סופיה, בולגריה |   |   |   |   |   |  |  גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 3 |  |  |
|   |  |  בולגריה (1967–1971) בולגריה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 5 |   |   | מינכן, גרמניה המערבית, חימר | מינכן, גרמניה המערבית, חימר | מינכן, גרמניה המערבית, חימר | מינכן, גרמניה המערבית, חימר | מינכן, גרמניה המערבית, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
| בריסל, בלגיה, חימר | בריסל, בלגיה, חימר | בריסל, בלגיה, חימר | בריסל, בלגיה, חימר |   |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בלגיה בלגיה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > בית המזרח

הבית כלל שמונה נבחרות שחולקו לשני תת-בתים.
בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך מרץ 1969.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | קולומבו, ציילון | קולומבו, ציילון |  |  |  |  |
|  |  מלזיה מלזיה | 1 |   |  |  |  |
|  |  סרי לנקה ציילון | 4 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | גוואהטי, הודו | גוואהטי, הודו |
|  |  |  |   |  |  הודו הודו | 3 |
|  |  |  |   |   |  סרי לנקה ציילון | 2 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  |   הודו הודו |  |   |   |  |  |
|  |   |  |   |   |  |  |
תת-הבית השני כלל חמש קבוצות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר  | רבע הגמר  | רבע הגמר  |  |  | חצי הגמר מרץ- באפריל | חצי הגמר מרץ- באפריל | חצי הגמר מרץ- באפריל |  |  | משחק הגמר 10-12 במאי | משחק הגמר 10-12 במאי | משחק הגמר 10-12 במאי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
 : 
|   |  |  אינדונזיה אינדונזיה (נ"ט) |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  דרום וייטנאם דרום וייטנאם |  |   |   | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים | מנילה, הפיליפינים |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  אינדונזיה אינדונזיה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  הפיליפינים הפיליפינים | 4 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  הפיליפינים הפיליפינים |  |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   |  |   |   |   |   |   |   |   | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  הפיליפינים הפיליפינים | 0 |  |  |
|   |  |  |  |  |  |   |   |   |   |   |  |  יפן יפן | 5 |  |  |
|   |  |   |  |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |  |   |   | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן | טוקיו, יפן |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  יפן יפן | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  יפן יפן |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
המשחק בין מנצחות תת-הבתים התקיים בטוקיו ונבחרת יפן הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 4:1.
משחקי פלייאוף > משחקים בין מנצחי הבתים

המשחקים נערכו במהלך אוגוסט-נובמבר 1968.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | מינכן, גרמניה המערבית, חימר | מינכן, גרמניה המערבית, חימר |  |  |  |  |
|  |  גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 2 |   |  |  |  |
|  |  הודו הודו | 3 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | סן חואן, פוארטו ריקו | סן חואן, פוארטו ריקו |
|  |  |  |   |  |   הודו הודו | 1 |
|  |  |  |   |   |   ארצות הברית ארצות הברית | 4 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | קליבלנד, ארצות הברית, משטח קשה | קליבלנד, ארצות הברית, משטח קשה |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית ארצות הברית | 4 |   |   |  |  |
|  |  ספרד ספרד | 1 |   |   |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק על התואר

| אוסטרליה   אוסטרליה   1 | אוסטרליה   אוסטרליה   1 | אדלייד, אוסטרליה   28-26 בדצמבר 1968  דשא | אדלייד, אוסטרליה   28-26 בדצמבר 1968  דשא | ארצות הברית   ספרד   4 | ארצות הברית   ספרד   4 | ארצות הברית   ספרד   4 | ארצות הברית   ספרד   4 | ארצות הברית   ספרד   4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | אוסטרליה | ביל בורי |  | 10 | 4 | 6 | 6 | 1 |
| 1 | ארצות הברית | קלארק גרבנר |  | 8 | 6 | 8 | 3 | 6 |
| 2 | אוסטרליה | ריי ראפלס |  | 8 | 5 | 3 | 3 |  |
| 2 | ארצות הברית | ארתור אש |  | 6 | 7 | 6 | 6 |  |
| 3 | אוסטרליה | ג'ון אלכסנדר/ריי ראפלס |  | 4 | 4 | 2 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | בוב לוץ/סטן סמית' |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | אוסטרליה | ריי ראפלס |  | 6 | 6 | 6 | 3 | 1 |
| 4 | ארצות הברית | קלארק גרבנר |  | 3 | 8 | 2 | 6 | 6 |
| 5 | אוסטרליה | בול בורי |  | 2 | 6 | 11 | 8 |  |
| 5 | ארצות הברית | ארתור אש |  | 6 | 3 | 9 | 6 |  |
ישראל בגביע דייוויס

בשנת 1968 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה ב' ושיחקה נגד נבחרת איראן.
| איראן (1964–1979)   איראן   4 | איראן (1964–1979)   איראן   4 | טהראן, איראן    5-3 במאי  1968  | טהראן, איראן    5-3 במאי  1968  | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | איראן (1964–1979) | חוסיין אקברי |  | 6 | 6 | 5 | 6 |  |
| 1 | ישראל | יוסף שטבהולץ |  | 2 | 2 | 7 | 3 |  |
| 2 | איראן (1964–1979) | טאגי אקברי |  | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | ישראל | אלעזר דודמן |  | 5 | 4 | 4 |  |  |
| 3 | איראן (1964–1979) | איסה הודאי/אזת נמאטי |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | ישראל | אלעזר דודמן/איאן פרומן |  | 1 | 4 | 4 |  |  |
| 4 | איראן (1964–1979) | טאגי אקברי |  | 6 | 6 | 8 |  |  |
| 4 | ישראל | יוסף שטבהולץ |  | 1 | 2 | 6 |  |  |
| 5 | איראן (1964–1979) | חוסיין אקברי |  | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 5 | ישראל | אלעזר דודמן |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
גונאר זאוור

גונאר זאוור (בגרמנית: Gunnar Sauer, נולד ב-11 ביוני 1964 בקוקסהאפן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך רוב הקריירה בוורדר ברמן בעמדת הבלם. זאוור נכלל בסגל של נבחרת גרמניה המערבית ליורו 1988 אך לא שותף בטורניר עצמו, ולא ערך אף הופעה במדים הלאומיים.
קריירת מועדונים

זאוור החל את קריירת הבוגרים בשנת 1982 בקבוצת המילואים של ורדר ברמן, ובשנת 1984 החל בהדרגה להשתלב בקבוצה הבוגרת. זאוור שיחק בוורדר ברמן במשל 12 שנים רצופות, אך עיקר הצלחתו היה עד לעונת 1990/91, ולאחר מכן ערך 15 הופעות ליגה בלבד בחמש העונות הבאות. בעונת 1987/88 זכה זאוור באליפות עם ורדר ברמן, כאשר היה חלק מחוליית הגנה שכללה גם את אולריך בורובקה, רונה בראטסט, תומאס שאף וג'וני אוטן, כשבשער עמד אוליבר רק. חוליית הגנה זו ספגה 22 שערי ליגה בלבד באותה עונה, ונחשבה לאחת ההגנות הטובות ביותר בתולדות הבונדסליגה, וזאוור נחשב לאחד השחקנים המצטיינים בעונה זו. הצלחתו של זאוור הובילה לזימונו לסגל נבחרת גרמניה המערבית ליורו 1988, אך הוא לא שותף כלל בטורניר ואף לא במשחקי ההכנה, ולמעשה לא ערך אף הופעה בינלאומית לאורך הקריירה שלו. בעונת 1988/89 זאוור היה שותף להפסד של ברמן 4-1 לבורוסיה דורטמונד בגמר הגביע הגרמני, בו שיחק 77 דקות, אך לא נטל חלק בהפסדה של ברמן בגמר הגביע הגרמני לקייזרסלואטרן כעבור שנה. בעונת 1990/91 זכה זאוור עם ורדר ברמן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון בפנדלים על פ.צ. קלן. זאוור החליף במשחק זה את גינטר הרמן בדקה ה-76. לאחר עונה זו, זאוור מיעט מאוד לשחק, ובשלוש העונות הבאות ערך הופעת בונדסליגה אחת בלבד. עם זאת, חבריו לורדר ברמן זכו בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1991/92, באליפות נוספת בעונת 1992/93, ובגביע נוסף בעונת 1993/94. בעונת 1994/95 זאוור חזר להיות חלק מסגל הקבוצה, וערך 11 הופעות, והוסיף שלוש נוספות בעונת 1995/96, שבסיומה עזב את הקבוצה.
בקיץ 1996 חתם זאוור בהרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה, וסייע למועדון להעפיל לבונדסליגה, על אף שערך שמונה הופעות בלבד. זאוור לא ערך הופעות עם הרטה ברלין בבונדסליגה, וחתם בעונת 1997/98 בלוקומוטיב לייפציג מהבונדסליגה השנייה, שם ערך באותה עונה 12 הופעות, וירד ליגה בתום העונה. בעונת 1988/89 שיחק זאוור באולדנבורג, שם ערך 11 הופעות. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

זאוור כאמור זומן ליורו 1988 אך לא הופיע בו ולא ערך אף הופעה במדי נבחרת גרמניה המערבית הבוגרת. זאוור זומן באותה שנה גם לאולימפיאדת סיאול, וגם בה לא ערך ולו הופעה אחת, אך זכה עם הנבחרת האולימפית של גרמניה המערבית במדליית ארד. לזאוור ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית עד גיל 21.
תארים

עם ורדר ברמן:
אליפות הבונדסליגה (2): 1987/88, 1992/93
הגביע הגרמני (2): 1990/91, 1993/94
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1991/92
עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית:
אולימפיאדת סיאול (1988): מדליית ארד
גוז גרין

| --- | --- |

גוז גרין ב-2012
 טריטוריה:  איי פוקלנד איי פוקלנד
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1875
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  40 (2012)
 קואורדינטות:  51°49′44″S 58°58′09″W﻿ / ﻿51.828833333333°S 58.969166666667°W﻿ / -51.828833333333; -58.969166666667 
 אזור זמן:  UTC -3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איי פוקלנד מוגדלת) סטנלי פורט הווארד אי פוקלנד המזרחי אי פוקלנד המערבי האוקיינוס האטלנטיגוז גרין(למפת איי פוקלנד רגילה) סטנלי פורט הווארד אי פוקלנד המזרחי אי פוקלנד המערבי האוקיינוס האטלנטיגוז גרין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גוז גרין (באנגלית: Goose Green), הוא ישוב בחצי האי לאפוניה (Lafonia) שבאי פוקלנד המזרחי שבאיי פוקלנד. היישוב שוכן בצדו המזרחי של מצר הים המרכזי של קבוצת האיים, 3 ק"מ מדרום-מערב ליישוב דרווין. למרות שאוכלוסיית היישוב מונה כ-70 איש, זהו היישוב השני בגודלו באיי פוקלנד.
ביישוב פועלת חנות וקיים שדה תעופה קטן. אתרים מעוררי עניין הם גשר תלוי הנמצא בקרבת מקום ושברי ספינה שהשתתפה בבהלה לזהב בקליפורניה. שטח החווה של גוז גרין הוא 1700 קמ"ר. במהלך מלחמת פוקלנד התרחש במקום הקרב על גוז גרין (Battle of Goose Green).
היסטוריה

גוז גרין הוקמה ב-1875 כמקום ליצור חֵלֶב. בראשית המאה ה-20 רוב התושבים המקומיים היו ממוצא סקוטי, עובדה שמשתקפת בשמו של הפיורד הסמוך "לוך ברנטון" (Brenton Loch). במקום התגוררו אז 13 תושבים ובאותה תקופה החל היישוב להתפתח.
בשנת 1911 נפתח במקום מפעל שימורים שקצר הצלחה למשך תשע שנים אך בעקבות השפל הכלכלי שלאחר מלחמת העולם הראשונה הוא נסגר. למרות השפל, היישוב התפתח לאחר שהוא הפך להיות לבסיסה של חוות הכבשים של החברה הכלכלית של איי פוקלנד בלאפוניה ב-1922. האוכלוסייה גדלה לכ-200 תושבים ונבנו דירים לצאן וסככות לטיפול בצמר. ב-1927 נבנה דיר צאן ענק, שנטען שהוא הגדול בעולם, עם קיבולת של 5000 כבשים. יחד עם זאת קשה להוכיח טענה זו. ב-1979 נגזזו 100,598 כבשים בגוז גרין.
עד לשנות השבעים פעל בגוז גרין בית ספר בתנאי פנימייה שנוהל על ידי המדינה. במקום למדו 40 ילדים מתושבי היישובים הכפריים של איי פוקלנד. בהמשך הועבר בית הספר לבירה סטנלי. בניין בית הספר עצמו הפך למפקדת הכוחות הארגנטינים במלחמת פוקלנד ונשרף. בית ספר חדש נבנה לטובת הילדים המקומיים. אוכלוסיית היישוב הצטמצמה מאז המלחמה. ב-1982 גרו במקום מאה תושבים. בשנת 2000 עמד מספר התושבים על 40.
היסטוריה > מלחמת פוקלנד

גוז גרין נכבשה על ידי הכוחות המזוינים של ארגנטינה במהלך מלחמת פוקלנד. מעל מאה תושבי האי נכלאו בבניין המרכז הקהילתי כאשר 1200 חיילים ארגנטינים כבשו את גוז גרין ואת דארוין הסמוכה. בין ה-28 במאי ל-29 במאי 1982 התחולל במקום הקרב הקרקעי הראשון במלחמה. הנחיתה של הכוחות הבריטים התקיימה בקרבת מקום וההנהגה הבריטית רצתה להשיג ניצחון מוקדם גם אם היעד לא יהיה בעל חשיבות צבאית. עד היום האזור ממוקש.
דבק חם

אקדח דבק חם
דבק חם הוא סוג של דבק תרמו-פלסטי מוצק בטמפרטורת החדר, המומס באקדח דבק מיוחד. הדבק נמכר בגלילים מוצקים בכמה אורכים, והגליל מושחל באקדח חשמלי המכיל גוף חימום להמסת הדבק. כאשר לוחצים על ההדק, מקל הדבק נדחף אל גוף החימום, והאקדח פולט דבק מותך לוהט (העלול לגרום לכוויות). הדבק דביק ורך בעודו חם, אבל נהפך למוצק ומפסיק להיות דביק לאחר מספר שניות עד דקה.
במכונות הדבקה חמה בתעשיות שונות, נצרך דבק חם בצורת גרגירים, גושים או פתיתים בגדלים שונים, המוזנים למכל התכה במכונה, ומיושמים על המשטחים המיועדים להדבקה באופן אוטומטי, באמצעות מורחת (גלגלת) או מזרק.
דבק עצמות שבו משתמשים כאשר הוא חם, שימש לעבודות עץ עוד ממצרים העתיקה. דבק זה מחומם בסיר דבק מיוחד ומשתמשים בו בעזרת מברשת.
אופן השימוש

טוענים את האקדח בגליל דבק, מחברים אותו לחשמל וממתינים 5 עד 10 דקות, ואז הדבק מוכן לשימוש. הדבק מתקשה במהירות ולכן חשוב להדק את החלקים מייד. בסיום העבודה יש לנתק את אקדח הדבק החם מהחשמל ולהשאיר אותו להתקרר לפחות רבע שעה לפני שמאחסנים אותו.
מקורו של הדבק החם

הדבק החם הומצא על ידי ג'ורג שולץ, יליד בוסטון כאשר היה בן 82 בשלהי שנות ה-40 של המאה העשרים. את רעיונו שאב שולץ מעובדי מפעל לייצור נעליים, שעובדיו היו משתמשים בדבק שהורתח בסיר.
הערות שוליים

↑  Lawrence, J. M. (2008-12-15). "George Schultz, glue gun inventor; at 82". Boston.com. נבדק ב-2019-04-11.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גנזי קדם (שנתון)

| --- | --- |

 מו"ל:  מכון יד יצחק בן צבי 
 שפה:  עברית, אנגלית 
 
גנזי קדם הוא שנתון לחקר הגניזה הקהירית בעברית ובאנגלית. החל לצאת לאור בשנת תשס"ה 2005, במסגרת יד יצחק בן-צבי.
בגניזה הקהירית מקורות רבים וחשובים לחקר היהדות במרחב הערבי והמוסלמי בימי הביניים, ובמיוחד יהדות צפון אפריקה וקהילות היהודים במצרים וארץ ישראל. ב"גנזי קדם" מתפרסמות תעודות מפוענחות ומבוארות שנמצאו בגניזה, ומחקרים מקיפים על התעודות שבגניזה. השנתון הוא אכסניה גם למחקר בין-תחומי של תעודות מגניזות נוספות ברחבי העולם, ומקבילותיהן בחברה הכללית.
 נושאי המחקר המתפרסמים ב"גנזי קדם" הם מגוונים, וכוללים את מכלול תחומי הידע בזמן שנכתבו התעודות: שירה, היסטוריוגרפיה, פילוסופיה, חוק ומשפט, רפואה ומדעים.
 "גנזי קדם" נוסד על ידי פרופ' ירחמיאל ברודי ודוד סקליר. נכון ל-2023 כתב העת נערך בידי פרופ' מרים פרנקל. בקובץ פרסמו בין השאר החוקרים: שולמית אליצור, דליה מרקס, יהושע גרנט, גדעון בוהק, יוסף יהלום, פנחס רוט, חגי בן-שמאי, אבי שמידמן, ג'פרי חאן, בנימין קצוף ושרה סטרומזה.
ציון לשבח יחידתי נשיאותי

| --- | --- |
     מספר גרסאות עיצוב של העיטור. מלמעלה למטה: גרסת הצבא, הצי, חיל האוויר, משמר החופים, שירות בריאות הציבור
  
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית 
 נוסד:  1942 
 
ציון לשבח יחידתי נשיאותי (באנגלית: Presidential Unit Citation) הוא עיטור צבאי קולקטיבי, המוענק עבור הצטיינות בפעולה ליחידות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכן ליחידות של צבאות מדינות בעלות ברית שלה.
העיטור הוענק לראשונה על פעולות שנעשו ממועד כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ב-7 בדצמבר 1941. הוא הוענק ליחידות על פעולות במלחמת העולם השנייה, במלחמה הקרה, במלחמת קוריאה, במלחמת וייטנאם, במלחמות בעיראק ובמלחמה באפגניסטן.
הסמכות להעניק את העיטור היא בידי נשיא ארצות הברית, והוא הסמיך את מזכירי הצבא, הצי וחיל האוויר ואת מזכיר ביטחון המולדת לפעול בעניין זה בשמו.
תולדות העיטור

העיטור נוסד במסגרת צו נשיאותי של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-26 בפברואר 1942, שתוקפו נקבע למפרע ל-7 בדצמבר 1941. שמו המקורי היה Distinguished Unit Citation.
הענקת העיטור ליחידות של הצבא, חילות האוויר של הצבא, הצי וחיל הנחתים החלה ב-1942. העיטור מוענק ליחידות של חיל האוויר של ארצות הברית מאז שהפך לזרוע עצמאית ב-1947. הענקת העיטור ליחידות משמר החופים של ארצות הברית החלה בשנת 1957.
היחידות שעוטרו בעיטור במספר הרב ביותר של פעמים – תשע פעמים לכל אחת - היו דיוויזיית הנחתים הראשונה והצוללת Parche (אנ') (עבור משימות מודיעין בשנים 1979 עד 2004).
תולדות העיטור > הזכאות לעיטור

העיטור מוענק על גבורה יוצאת דופן בפעולה נגד אויב חמוש. על היחידה להפגין תעוזה ונחישות בהשלמת משימתה בתנאים קשים ומסוכנים, במידה המחריגה אותה מיחידות אחרות שהשתתפו באותה מערכה או קרב.
הפגנת הגבורה הקרבית נגד אויב חמוש על ידי היחידה המועמדת לעיטור נחשבת שקולה לזו שתצדיק את הענקת העיטורים האישיים לאיש צבא של צלב השירות המצוין, צלב חיל האוויר או צלב הצי. הענקת העיטור ליחידה איננה מונעת את הענקתם של עיטורים אישיים לחיילים של אותה יחידה עבור אותו קרב או מערכה.
העיטור הוענק בדרך כלל ליחידות בסדר גודל של גדוד, טייסת אווירית או כלי שיט, אך לעיתים הוא הוענק גם ליחידות קטנות או גדולות יותר - מגודל של מחלקה ועד לזרוע צבאית שלמה.
העיטור עוצב בגרסאות שונות עבור אנשי הזרועות השונות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. כל אנשיה של יחידה שעוטרה בעיטור רשאים לענוד אותו אם היו מוצבים בה בעת הפעולה שבשלה הוענק לה העיטור, אף אם לא השתתפו אישית בפעולה זו. אחרים שהוצבו ביחידה לאחר אותה פעולה רשאים לענוד את העיטור, אך רק במהלך תקופת שירותם בה.
העיטור נישא גם על דגל היחידה, וצורתו היא של סרט ארוך וצר (בעיצובים שונים).
הענקות של העיטור

רשימה זו איננה מלאה:
על פעולות במלחמת העולם השנייה הוענקו 145 עיטורים, מהם 56 ליחידות הצבא, 48 ליחידות חילות האוויר של הצבא, 23 ליחידות הצי ו-18 ליחידות חיל הנחתים. שלושה מהעיטורים הוענקו בשנים 2001 ו-2020.
הדיוויזיה המוטסת ה-101 עוטרה בשני עיטורים, על פעולתה במערכה בנורמנדי ועל ההגנה על בסטון במהלך קרב הבליטה
חמישה עיטורים הוענקו ליחידות של הדיוויזיה המוטסת ה-82
ארבעה עיטורים הוענקו לצוות הקרב החטיבתי 442 (אנ'), שהיה מאויש בחיילים אמריקאים ממוצא יפני
על פעולות במלחמת קוריאה הוענקו 20 עיטורים
1958 - עיטור לצוללת נאוטילוס על ההפלגה מתחת לקוטב הצפוני
1960 - עיטור לצוללת טריטון (אנ'), שהקיפה לראשונה את כדור הארץ כשהיא שקועה מתחת לפני המים
על פעולות במלחמת וייטנאם הוענקו 48 עיטורים
על פעולה במלחמת המפרץ הוענק עיטור אחד, ליחידה אווירית של חיל הנחתים
על פעולות במלחמת עיראק הוענקו 36 עיטורים
2005 - עיטור למשמר החופים של ארצות הברית, עבור פעולות חילוץ והצלה בעקבות אסון הוריקן קתרינה
2015 - עיטור לשירות בריאות הציבור של ארצות הברית על התמודדות עם מגפת האבולה במערב אפריקה
2021 - עיטור לשירות בריאות הציבור של ארצות הברית על התמודדות עם מגפת הקורונה
הענקות של העיטור > הענקות ליחידות לא אמריקאיות

על פעולות במלחמת העולם השנייה הוענק העיטור לדיוויזיה המשוריינת הצרפתית השנייה (אנ'), לרגימנט של לגיון הזרים ולכנף אווירית של כוח המשלוח הברזילאי
על פעולות במלחמת קוריאה הוענקו עיטורים ליחידות ששירתו במסגרת כוחות האו"ם במלחמה - מקוריאה הדרומית, בריטניה, קנדה, אוסטרליה, דרום אפריקה, צרפת, הולנד, בלגיה ולוקסמבורג (יחידה משותפת), טורקיה, יוון וקולומביה
על פעולות במלחמת וייטנאם הוענקו עיטורים ליחידות מצבאות דרום וייטנאם ואוסטרליה
על פעולות במלחמת אפגניסטן הוענק עיטור לעוצבת כוחות מיוחדים בינלאומית (אנ'), ששירתו בה חיילים מארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד, דנמרק, נורווגיה וגרמניה.
הערות שוליים

↑  העיטור לכנף הברזילאית הוענק ב-1986.
צבי קפלן (מדען)

| --- | --- |

צבי קפלן, בכנס האסטרונאוטיקה בירושלים 2015
 לידה:  1944 (בן 80 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  פלזמה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית, מכון ויצמן, מעבדות בל
 מוסדות:  המרכז למחקר גרעיני שורק 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 תרומות עיקריות
 פיתוח שיטת הנעה חשמלית בחלל
 
צבי קפלן (נולד ב-1944) הוא פיזיקאי ישראלי שכיהן כמנהל סוכנות החלל הישראלית ומנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק.
קורות חיים

קפלן נולד וגדל בירושלים. הוריו עלו שניהם מאירופה, לפני מלחמת העולם השנייה. אביו, מהנדס כימי עלה מליטא ועבד בים המלח כשהחלו להפיק משם לראשונה את האשלגן. אמו, רוקחת בת למשפחה דתית אורתודוקסית, עלתה מפולין.
בצה"ל שירת בנח"ל. לאחר שחרורו סיים תואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. את הדוקטורט עשה במכון ויצמן למדע והתמחה בתחום הפלזמה ולאחר מכן שימש חוקר במשך שנה במעבדות בל בארצות הברית.
בשובו לישראל עבד במרכז למחקר גרעיני - שורק ופיתח שיטת הנעה חשמלית בחלל. ב-1997 מונה למנהל המרכז. בספטמבר 2004 מונה לראש סוכנות החלל הישראלית, וכיהן בתפקיד עד 2011. בתקופת כהונתו נחתם לראשונה הסכם שיתוף פעולה עם סוכנות החלל הצרפתית שהוליד את פרויקט לוויין המחקר "ונוס" וכן הסכם שיתוף פעולה ראשון עם סוכנות החלל האירופית.
ב-2013 הוענק לו אות אביר לגיון הכבוד הצרפתי. הוא משמש חבר הוועד המנהל במדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל.
הערות שוליים

↑  אבי ביליזובסקי, ‏מנהל חדש לסוכנות החלל של ישראל: צבי קפלן יחליף את אבי הר-אבן, באתר "הידען", 11 בספטמבר 2004
↑  אות לגיון הכבוד הצרפתי הוענק לד"ר צבי קפלן – לשעבר מנהל סוכנות החלל הישראלית במשרד המדע, אתר משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, 19 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007363146005171  VIAF: 26150939962226600679   WorldCat (עם VIAF): 26150939962226600679
בעבור חופן דולרים

| --- | --- |

עטיפת גרסת ה-DVD
 מבוסס על:  יוג'ימבו 
 בימוי:  סרג'ו לאונה
 הופק בידי:  אריגו קולומבו, ג'ורג'ו פאפי 
 תסריט:  סרג'ו לאונה, ויקטור אנדרה קטנה
 עריכה:  רוברטו צינקויני 
 שחקנים ראשיים:  קלינט איסטווד (האיש ללא שם) מרגריטה לוזאנו וולפגנג לוקשי ברונו קרוטנטו אלדו סמברל מריו ברג'ה סיג'רד רופ בניטו סטפנלי ג'וזף אגר חוזה קלבו ג'אן מריה וולונטה Álvaro de Luna Blanco José Canalejas José Orjas José Riesgo Nosher Powell Fernando Sánchez Polack אנטוניו מולינו רוחו לורנצו רובלדו מריאנה קוך אנטוניו פריאטו דניאל מרטין פרנק ברנה Umberto Spadaro Antonio Vico Camarer 
 מוזיקה:  אניו מוריקונה (בשם דן סאביו)
 צילום:  מסימו דלמנו 
 מדינה:  איטליה, ארצות הברית, גרמניה, ספרד, גרמניה המערבית 
 חברת הפקה:  Constantin Film 
 חברה מפיצה:  מוקפ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בדצמבר 1964
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  איטלקית, אנגלית, ספרדית
 סוגה:  מערבון ספגטי, מערבון 
 תקציב:  225,000‏$
 הכנסות:  19,900,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   fistfulofdollars
 סרט הבא:  הצלפים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בעבור חופן דולרים (באנגלית: A Fistful of Dollars; באיטלקית: Per un Pugno di Dollari) הוא מערבון ספגטי איטלקי משנת 1964 בבימויו של סרג'ו לאונה ובכיכובם של קלינט איסטווד וג'אן מריה וולונטה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1964 באיטליה ובשנת 1967 בארצות הברית. סרט זה היה זה שהניח את הבסיס לז'אנר מערבוני הספגטי. בעבור חופן דולרים הוא חלקה הראשון של טרילוגית האיש ללא שם של סרג'ו לאונה שהחלה ב-1964 איתו, המשיכה ב-1965 עם "הצלפים" והסתיימה ב-1966 עם "הטוב, הרע והמכוער", בכל הסרטים קלינט איסטווד גילם את דמות הגיבור המרכזי.
בעבור חופן דולרים, כמו גם שני הסרטים האחרים בטרילוגיה, צולם באזור מדבר אלמריה שבספרד.
ליהוק

ג'ו (האיש ללא שם (אנ')) – קלינט איסטווד
רמון רוחו – ג'אן מריה וולונטה
סיג'רד רופ – אסטבן רוחו
ג'ון בקסטר – וולפגנג לוקשי
בונה ארונות הקבורה – ג'וזף אגר
דון מיגל רוחו – אנטוניו פרייטו
סלבוניטו – חוסה קלבו
קונסואלו בקסטר (אשתו של ג'ון בקסטר) – מרגריטה לוזאנו
מריסול – מריאן קוך
ג'וליאן – דניאל מרטין
רוביו – בניטו סטפנלי
צ'יקו – מריו ברגה
הפקה

בעבור חופן דולרים יועד מלכתחילה על ידי לאונה לחדש את ז'אנר המערבונים באיטליה. לדעתו המערבונים האמריקאים של שנות ה-50 כבר נמאסו על הקהל על כן גם הפחיתו בהוליווד את תהליך יצורם של סרטים אלו. לאונה ידע שעדיין יש ביקוש רב באירופה למערבונים. ב"בעבור חופן דולרים" הוא ניסה להכניס את נקודת המבט האיטלקית-אירופאית, לתוך המערבון האמריקאי.
בתחילה ניסה לאונה ללהק לתפקיד האיש ללא שם את הנרי פונדה, אך חברת ההפקה לא יכולה הייתה להרשות לעצמה ללהק לתפקיד כוכב הוליוודי כה גדול. לאחר מכן הציע לאונה לצ'ארלס ברונסון לשחק את התפקיד, אך הוא דחה את ההצעה בטענה כי התסריט לא מספיק טוב. שחקנים אחרים שדחו את התפקיד היו טאי הרדין, ג'יימס קובורן וריצ'רד הריסון. לאחר שהריסון סירב לקבל את התפקיד, ביקשו ממנו המפיקים שיגיד להם שם של שחקן לא מאוד ידוע שמתאים לשחק את התפקיד, והריסון הציע את איסטווד כאחד שיכול לשחק קאובוי משכנע. הריסון אמר מאוחר יותר כי זו אולי התרומה הגדולה ביותר שלו לקולנוע.
הסרט צולם בספרד והוא היה בעצם זה שהניח את הבסיס לז'אנר מערבוני הספגטי שהתפתח בשנות ה-60 של המאה ה-20.
איסטווד סייע בעצמו ביצירת הדמות עם הסגנון הייחודי של האיש ללא שם. הוא קנה ג'ינס שחורים בחנות הספורט של שדרות הוליווד, את הכובע בחנות בסנטה מוניקה ואת הסיגרים בחנות בבוורלי הילס. ביום השנה ליציאת גרסת ה-DVD של הסרט, נאמר כי בעת שאיסטווד שיחק בסרט הוא לא היה מעשן, על כן הוא חש טעם רע של הסיגר בפיו ולכן החזיק אותו בצידו השמאלי של פיו ולא באמצע הפה. לאונה התרגל במהירות לסגנון הייחודי של איסטווד ואמר עליו כי "אני אוהב את קלינט איסטווד, כי יש לו רק שתי הבעות פנים, אחת עם כובע ואחת בלעדיו".