stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיקיזם
היסטוריה מאוחרת

המאה ה-18 התאפיינה בתהפוכות פוליטיות רבות – קריסת האימפריה המוגולית, פלישות אפגניות מהצפון והתקדמות המרתים צפונה עד לאזור הפנג'ב. במהלך התקופה התקיימה בפנג'אב פדרציה רופפת של נסיכויות סיקיות שלכל אחת מהן שליט וצבא נפרדים. בשנת 1799 איחד אחד מהשליטים, ראג'ה רַנְגִ'יט סינג (1780-1839), את הנסיכויות הללו לממלכה סיקית אחת שבירתה בלאהור והתמנה למלך (מאהראג'ה). רנג'יט סינג שלט במשך ארבעים שנים, הרחיב את המדינה הסיקית ומנע פלישה של אויבים.
לאחר מותו של רנג'יט סינג, בשנת 1839, התפוררה הממלכה. מאבקי שלטון בחצר הסיקית הביאו לבסוף להכתרתו של דַאלִיפ סינג (1838–1893) למהראג'ה בגיל 4 בלבד – ובכך לשליטתם של הוואזיר לַאל סינג על חצר המלוכה והמצביא טַג' סינג על פיקוד הצבא. הצבא הבריטי החל לחזק את כוחותיו באזורים הסמוכים לגבולות הממלכה הסיקית והחיכוך הבלתי נמנע פרץ בשנת 1845 במלחמה האנגלו-סיקית הראשונה והסתיים במלחמה האנגלו-סיקית השנייה עם כניעתו המוחלטת של הצבא הסיקי וסיפוח הפנג'אב על ידי הבריטים בשנת 1849. כחלק מתנאי הכניעה שנכפו ב"הסכם לאהור" העביר המהראג'ה דאליפ סינג בן ה-13 את יהלום המלוכה הפנג'אבי "קוֹה-אִי-נוּר" לידי המלכה ויקטוריה בלונדון בחגיגות השנה ה-250 להיווסדה של חברת מזרח הודו הבריטית. היהלום שובץ בכתר המלכה ולאחר מכן דאליפ התנצר ויצא לגלות באנגליה ב-1854. בשנים שלאחר מכן נכרתו בריתות שלום עם האנגלים וחיילים סיקים רבים שירתו בצבא הבריטי עד הכרזת העצמאות של הודו ב-1947. בעקבות השירות הצבאי היגרו חיילים סיקים רבים אל מדינות חבר העמים הבריטי ולארצות הברית, שם הם חיים בעיקר בקהילות המשמרות את מסורת העבר.
בשנת 1875 הקים סְוַואמִי דַיַאנַנְדַה סַרַסְוַוטִי את התנועה הלאומית ההינדואית "אַרְיַה סַמַג'". ב-1877 נפתח סניף של התנועה בלאהור ורעיונותיה זכו לפופולריות מסוימת עד שהתגלתה כנוגדת עקרונות דתיים סיקים. זאת, בשילוב עם גל התנצרות שעבר בפנג'אב, גרם לתגובת נגד שהתבטאה בתמיכה הולכת וגוברת בתנועה הסיקית "סינג סַבַּהא" – אשר נוסדה אף היא זמן קצר קודם לכן, באמריטסר ב-1873 ודגלה בהגברת החינוך הסיקי המסורתי בפנג'אב. תהליך התסיסה הפוליטית התמשך בשנים הבאות וגרמה לחקיקת "חוק נישואים סיקי" (אַנַאנְד) בפנג'אב ב-1909 ואחר כך חוק הגוּרדווארה של 1925 (מקדש סיקי). החוק הביא להשתלטות על כל מקום סיקי קדוש בבעלות לא-סיקית אך גם להקמת ועד נבחרים מרכזי – "מועצת גורדווארה הדתית פרבנדהק" (Shiromani Gurdwara Prabandhak Committee) – המתפקד כאפוטרופוס של כל המקדשים הסיקים החשובים (בהם מקדש הזהב) וליסודה של שרימונה אקאלי דאל הסיקית – שהתפצלה מאז מספר פעמים.
עם חלוקת תת-היבשת ההודית, בשנת 1947, נחצה חבל הפנג'אב בין הודו לפקיסטן. במסגרת ההגירה ההמונית משני עברי הגבול פרצו מהומות דתיות קשות בין סיקים למוסלמים. בשל המהומות היגרו מפנג'אב כ-2 מיליון סיקים ונותרו משקעים רבים של שנאה על רקע דתי ולאומי. חלומם של הסיקים על מדינה עצמאית התנפץ, אך בשנת 1966 הוקמה מדינת פנג'אב, ששפתה הרשמית פנג'אבית ובה מרוכזים כיום רוב הסיקים בהודו – דבר המאפשר השפעה פוליטית מסוימת.
האמונה הסיקית

בני העדה מצטרפים לדת בגיל ההתבגרות בטקס הכולל טבילה.
האמונה הסיקית > כתבי הקודש

אדי גראנת' (Adi Granth) – "הספר הראשון" – זוהי הגרסה הראשונה שנחתמה של כתבי הקודש הסיקיים. הקובץ נערך בידי המשורר בהאי גורדאס בהשגחתו של גורו ארג'אן בשנים 1603 ו-1604.
גורו גראנת' סאהיב (Guru Granth Sahib) – "ספר הגורו" הוא כתב הקודש העיקרי בסיקיזם. הספר זוכה ליחס של מורה רוחני - "הגורו ה-11 הנצחי" – ונחשב כמבטא את בשורת האל. ישנן שלוש דרכים (paath) מקובלות לקריאת מחזור שלם בספר (מתחילתו ועד סופו): אקהנד פאת' (Akhand Paath) – קריאה רציפה ללא הפוגה שנמשכת כשתי יממות, ספטאהיק (saptahik) – קריאה לא רציפה שנמשכת כשבוע וסידהרן (sidharan) – קריאה איטית ולא מוגבלת בזמן.
דסאם גראנת' (Dasam Granth) – "ספר הגורו העשירי" הוא אוסף של כתובים מהמאה ה-18 שנערך על ידי מאני סינג (Mani Singh) לאחר מותו של גורו גובינד סינג. כתיבת הדסאם גראנת' מיוחסת לגורו העשירי אך המחקר על הספר עדיין לא מוצה.
ג'נמסקהי (Janamsākhīs) – "סיפורי לידה" – ספרות העוסקת בקורות חייו של גורו נאנאק (החלה להיכתב רק לאחר מותו).
האמונה הסיקית > פילוסופיה דתית

גורו – "מורה רוחני" – הוא מונח עתיק שמקורו בתרבות הוודית (שהתקיימה באזור הפנג'אב), אשר שימש לכינוי חלק מהברהמינים – בני מעמד ("וארנה") הכוהנים. המונח נעשה נפוץ והשימוש בו פשט גם בקרב דתות וכתות אחרות. באמונה הסיקית ה"גורו" הוא יסוד דתי חשוב – מדריך רוחני המייצג את ה"רצון האלוהי" (הוקאם – hukam) ומשמש פה ל"מילה האלוהית" (שאבדה – shabda – "צליל", "מילה"). המונח "שאבדה" מקורו במסורת הברהמינית ומשמעו – "צליל אלוהי", המתגלגל ביקום ונחשב לבת-קול של ברהמן ("מהות הכל"). תפיסה פילוסופית זו מתבטאת בסיקיזם באופי הפיוטי של כתבי הקודש – ה"צליל" מיוחס לגורו ה"אמיתי" (Sat guru) או ה"ראשוני" (Adi guru) – אלוהים (Waheguru). וקטעי שירה ומזמורים מסוימים בכתבי הקודש אף מכונים "גורבאני" (gurbani) ו"גורשאבד" (gurshabad) [דרושה הבהרה]. מקורותיה הפילוסופיים של הדת הסיקית במסורת הסאנט (Sant) – שנוצרה באותו המרחב הגאוגרפי ושאת רעיונותיה ספג נאנאק, ככל הנראה, מפיוטים שחיברו מורי הסאנט המפורסמים אשר קדמו לו ושהפכו לחלק מהפולקלור המקומי. לפי מסורת זו האל אינו ניתן לתפישה או הבנה בצורה כלשהי (nirguna) והוא חסר צורה – אולם קיים יוצא דופן אחד ויחיד: הצליל האלוהי, שהוא מוחשי. תובנה זו לגבי מהות האל מאפשרת למאמין – מתוך התבוננות עצמית והתמקדות בצליל – להתעורר מאשליית (maya) השניות (dvaita) ולהשיג איחוד (mukti) עם אלוהיו. המסורת הרעיונית של הסאנט התפתחה בסיקיזם לכדי דת קהילתית בה מושם דגש רב על תפילה משותפת של הקהילה (סנגאט – sangat) כדרך נוספת להשגת האחדות עם האל וכך גם על חובת האדם לשותפות פעילה בחברה ולשמירה על מידות המוסר.
בתקופתו של נאנאק קבעה התאולוגיה הברהמינית כי מעמדות מסוימים אינם יכולים להגיע ל"מוקשה" (moksha – שחרור) בתקופת חייהם. האסלאם – דת השלטון וגם דת מונותאיסטית שוויונית – היווה מוקד משיכה לרבים מבני המעמדות הנמוכים באזור הפנג'אב באותו זמן (שנשלט באותה עת על ידי המוסלמים). על רקע התקופה ובקונטקסט זה – ניתן לראות את תחיית תנועת החסידות (בהקטי) ברחבי תת-היבשת בכלל – ואת התהוות הסיקיזם בצפון הודו בפרט – כסימפטומים של תגובת-נגד דתית ותרבותית לכניסת האסלאם אל תת-היבשת.
האמונה הסיקית > מצוות

שלוש החובות ("עמודי היסוד") הדתיות הבסיסיות בסיקיזם הן:
לזכור ולחזור על שם האל (נאם ג'אפו – Naam Japo) – בדרך של חזרה על שם האלוהים (כיחיד – בשקט, או כקבוצה – בשירה) ומיקוד המחשבה בו יכול המאמין להילחם בחמש התכונות הרעות – אגו, כעס, רדיפת בצע, תאווה וחומרנות – וכך להתעורר מאשליית השניות ולהתאחד עם אלוהיו.
לעבוד ולהתפרנס בכבוד (קירט קרני – Kirat Karni) – על כל אדם להתפרנס מזיעת אפיו, להקים משפחה, לחיות חיי יושר ולעשות מעשים טובים. כמו כן מקובל להתנדב בקהילה (מצוות ה"סווה" – sewa).
לחלוק מפרי-עמלך (וואנד קאי שאקו – Wand Kay Shako) – יש לתרום לצדקה, לחלוק את העושר עם הקהילה ולעזור לחברי הקהילה בכל צרה.
עוד מצווה שהסיקיזם מאמין ב:
גורו גובינד סינג, הגורו סיקי העשירי, ציווה על הסיקים לשמור על שיער פניהם לא גזור, כי זיהה אותו בתור קישוט הכרחי של הגוף על ידי הבורא כמו גם סעיף חובה של האמונה. סיקים מחשיבים את הזקן כחלק מאצילותם וכבוד הגבריות שלהם. הסיקים גם נמנעים מחיתוך שיער זקנם מתוך כבוד לצורה בה ברא אותם האל. קש (Kesh), שיער לא גזור, הוא אחד מחמשת ה-K, חמישה מאמרי חובה של אמונה עבור סיקי שהוטבל. כמו גם, איש סיקי מזוהה בקלות על ידי הטורבן שלו ושערו וזקנו הארוכים.
האמונה הסיקית > פולחן דתי

מקום התפילה בסיקיזם נקרא גורדוורה (Gurdwara). "דווארה" (duwara) – "בית" (של) "הגורו" – אלוהים (Waheguru). ניתן לכנות בשם זה כל מקום בו נמצא עותק של ספר ה"גורו גראנת' סאהיב" – בין אם בחדר בבית ובין אם במקום ייעודי אחר. בכל מקום בו יש עותק של הספר קיימת חובת קריאה יומית. בגורדווארה קורא המאמין בכתבי הקודש כיחיד, או בלווית בני משפחתו. בטקסים פומביים קוראים אנשי הקהילה המלומדים מפסוקי השירה וקהל המאמינים משיב להם במקהלה. בין לבין נושאים חכמי הדת דברי הסבר ופרשנות לתוכן הרעיוני. הקורא בספר (ה"גראנת'י" – Granthi) עושה זאת מעל במה מחופה באפריון מעוטר ("פאלקי" – palki). לצדו יישובים נגני "קירטן" (Kirtan) – מוזיקה סיקית חסידית שנותנת את המקצב ומנוגנת, באופן מסורתי, על טאבלה (Tabla – סוג של תוף) והרמוניום (קלידים המופעלים בנשיפה). ה"גראנת'י" יושב מול הקהל וקורא לפי קצב הנגינה ב"גורו גראנת' סאהיב", אשר מונח לפניו על גבי כרית מיוחדת ("מאנג'י סאהיב" – Manji Sahib – "מיטה קטנה"). המאמינים המצטרפים לטקס קרבים לבמה, מגישים קורבן כסף או מזון אל המגש המיועד לכך ומתיישבים ממול על גבי מזרנים – כשפניהם לבמה. במהלך הטקס – באקט המסמל שוויון בין אנשים ומעמדות – מוגשת למאמינים מנת דייסה מתוקה ושמנונית, הנחשבת למזון מקודש, שנקראת "קארה פרשד" (Kara Parshad).
האמונה הסיקית > חגים

ימי חג סיקיים מכונים גורפורב (purb, gurpurb = "חגיגה") ומציינים כולם תאריכים חשובים הקשורים בחיי עשרת הגורו. בתקופות הגורפורב נערכים טקסים רבי משתתפים (דיוואן – divan) של "אקהנד פאת'" – קריאה רציפה ב"גורו גראנת' סאהיב" מתחילתו עד סופו. בנוסף ל"גורפורב", מנצלים הסיקים גם את ימי החג המקובלים בסביבת מגוריהם למטרת קיום טקסים דתיים. בפנג'אב חוגגים פעם בחודש ירחי את החג הווישנוי "אקדסי" (ekadasi) וחגים נפוצים אחרים בהינדואיזם: "סנגרנד" (sangrand, בסנסקריט – sankranthi) – נחגג בראש החודש הראשון של האביב, מגהא (Magha), דיוולי (Diwali) והולה מוהאלה (Hola Mohalla).
האמונה הסיקית > מוות

הסיקים אימצו את המנהג המקובל בהודו, והם שורפים את גופות הגברים שמתו. גופות נשים וגופות ילדים נשרפים רק לעיתים רחוקות.
לקריאה נוספת

ו. אוון קול (W. Owen Cole), "סיקהיזם", לקסיקון לדתות בנות זמננו, עורך: פרופ' ג'ון ר. הינלס, עורך המהדורה העברית: פרופ' ר. י. צבי ורבלובסקי, הוצאת כתר, 1984 (עברית)
Ganda Singh, Introduction to the Sikhs, Pingalwara Press, Amritsar
הערות שוליים

↑  ו. אוון קול, "סיקהיזם", לקסיקון לדתות בנות זמננו, עמ' 166
↑  Ganda Singh, Intrudoction to the Sikhs, עמ' 3
↑  ו. אוון קול, "סיקהיזם", לקסיקון לדתות בנות זמננו, עמ' 173
↑  SikhiWiki - Paath
↑  ו. אוון קול, "סיקהיזם", לקסיקון לדתות בנות זמננו, עמ' 173-174
↑  ו. אוון קול, "סיקהיזם", לקסיקון לדתות בנות זמננו, עמ' 175
↑  SikhiWiki - The Three Pillars of Sikhism
↑  ו. אוון קול, "סיקהיזם", לקסיקון לדתות בנות זמננו, עמ' 177
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543760105171  BnF: cb11963355x (data)  GND: 4181283-9  LCCN: sh85122435  NDL: 00570974  NKC: ph116141  TDVİA: sih-dini 
ציור מסוף המאה ה-19 בסגנון טַנְג'וֹרֶה של עשרת הגורו הסיקים (ושניים מחסידיו של נאנאק)
"קארה", "קאנגה" ו"קירפאן" – 3 מתוך 5 סימני היכר סיקיים מובהקים
עמוד מעוטר מתוך גורו גראנת' סאהיב ובו כתובה "מנטרת המוּל" בגורמוקי
עולי רגל סיקים במקדש הזהב
יארין

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  צור
 גובה:  425 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,115 (2015)
 קואורדינטות:  33°06′23″N 35°14′01″E﻿ / ﻿33.1064°N 35.2336°E﻿ / 33.1064; 35.2336 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
יארין (בערבית: يارين) הוא כפר בדרום לבנון, בנפת צור שבמחוז דרום לבנון, כקילומטר מגבול ישראל–לבנון, מצפון ליישובים הישראלים ערב אל עראמשה ואדמית. רוב התושבים הם מוסלמים שיעים. בכפר גם בני הקהילה של הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית להם קרובים בישראל.
בעקבות מבצע חיצי הצפון שהתרחש כחלק ממלחמת חרבות ברזל נגרם לכפר הרס רב.
מיקום

הכפר נמצא על סולמה של צור ומשתרע על גבעות שגובהן נע בין 400 ל-450 מטר מעל פני הים. אקלים הכפר ים תיכוני ובמקום מטעי זיתים וטבק.
היסטוריה

בשנת 1875, ביקר הארכאולוג והגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן בכפר, וכתב: ”ממזרח משתרעת מעין שדרה, אשר בעבר היו בה בניינים מרשימים. במיוחד שרידים של מבנה גדול שגודלו ארבעים וחמישה צעדים ממערב למזרח בעשרים ושתיים רוחב מצפון לדרום. הוא בנוי מאבנים חתוכות דקיקות ששכבו זו על זו במלט והסתיימו במזרח בשלוש אפסות, שהגדולה שבהן, במרכזו, עדיין עומדת זקופה בחלקה. זו הייתה פעם כנסייה עתיקה המחולקת לשלושה חללים על ידי עמודים מונוליטיים, חלקם שברים בלתי-פרוסים שוכבים על האדמה. ... קוביות פסיפס קטנות בצבעים אדום, לבן ושחור עדיין דבקים באדמה בכמה מקומות.”.
ב-1881, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תוארו השרידים הארכאולוגיים בירין כ"חורבה גדולה; בה אבני גזית בגודל קטן עם פינות שהושארו מחוספסות, שתי אבנים ועליהן צלבים לטיניים; שרידים של קירות מודרניים וערימות אבנים; שני קברים חצובים בסלע עם כוכים בעלי ראש מרובע; לוקלי. בחלק המזרחי יש דמות של ראש אנושי חצובה בסלע בתא הראשון של הקבר, ומתוכו נפתחים שני כוכים מרובעים".
בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון הותקף הכפר מספר פעמים על ידי הכוחות הנוצריים.
הכפר נכבש על ידי צה"ל במהלך מלחמת לבנון הראשונה ביוני 1982, והיה בשליטת ישראל עד מאי 2000, עת נסוג צה"ל מלבנון.
בשנת 1993 נחטף בידי מדינת ישראל אזרח לבנוני שהגיע לבקר את הוריו בכפר, בחשד שהעביר מידע לאנשי חזבאללה. הוא הוחזק בישראל 9 שנים ולבסוף שוחרר.
בשנת 2024 נכבש הכפר על ידי צה"ל במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל. במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-91% מהמבנים בכפר (197 מבנים מתוך 217), וכ-7% נהרסו חלקית (15 מבנים), לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024.
הערות שוליים

↑  מנחם רהט, היום יוכתר מנהיגה החדש של העדה היוונית קתולית בישראל, מעריב, 14 בספטמבר 1975
↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שביעי : הגליל (א)], ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1987 - עמוד: 149
↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, pp. 184-185
↑  שמעון וייס, מפקד פלנגות בכיר נהרג בהתקפה על הכפר יארין, דבר, 10 באוגוסט 1977
↑  שוחרר לבנוני שהוחזק בישראל 9 שנים, באתר הארץ, 28 באפריל 2002
↑  ynet, אחרי 9 שנים בכלא הישראלי שוחרר תושב לבנון לביתו, באתר ynet, 27 באפריל 2002
↑   ציוץ של Ben Tzion Macales ברשת החברתית אקס (טוויטר), "יארין... אחוז ההרס בכפר: כ-98%", 11 בדצמבר 2024
מזנון (ארוחה)

.
מזנון בחתונה בגרמניה
מזנון ארוחת בוקר במסעדה בעין כרם, ירושלים, ישראל
ארוחת מזנון ביתית של מתאבנים וסלטים ארגנטינאים
סְמֵרגוֹסבּורד, ארוחת מזנון שוודית
ארוחת מִזְנוֹן (מכונה גם "בּוּפֶה", מצרפתית: buffet) היא שיטת הגשת מזון, בה המאכלים אינם מוגשים אל השולחן אלא נבחרים על ידי הסועדים מדלפקי הגשה המכונים "מזנון". השיטה קרויה על שם הרהיט "מזנון" - שידה ארוכה שניתן להגיש על גביה מזון, אם כי בישראל אינה משמשת לכך אלא כרהיט סלוני.
באירוח ביתי ארוחת מזנון מוגשת כאשר אין מקום להושיב את כל האורחים סביב שולחנות או כאשר מוגשת ארוחת מתאבנים. המאכלים מונחים על שולחן יחד עם כלי אוכל וסכו"ם, כך שכל סועד יבחר כרצונו. את הארוחה אוכלים בישיבה עם הצלחת על הברכיים או על שולחנות-צד קטנים.
באירועים כגון חתונות או כנסים, ארוחת מזנון מוגשת על דלפקים ארוכים, כל אורח בוחר כרצונו תוך צעידה לאורך המזנון ולבסוף הוא ניגש עם מנתו לשולחן הערוך לארוחה. אותה שיטה משמשת גם בחלק מבתי הקפה ומסעדות, שם היא מכונה "שירות עצמי", ובסוף המזנון מוצבת קופה לתשלום לפי המנות שבחר הלקוח. ישנן מסעדות בהן מונהגת הגשה בשיטת מזנון לארוחת "אכול כפי יכולתך", בה התשלום קבוע מראש והסועדים יכולים לבחור מבחר וכמות מנות כרצונם.
בבתי מלון בישראל נהוגה לרוב שיטת הגשה זו, בפרט בארוחת הבוקר.
שיטת הגשה זו נחשבת פחות אלגנטית מהגשה אל השולחנות, אולם היא מאפשרת להסעיד מספר רב של סועדים תוך הקטנת צוות המלצרים. יתרונותיה לסועדים הם באפשרות לבחור מתוך מגוון מנות ולבחון את האוכל מקרוב לפני בחירתם, דבר שאינו אפשרי בבחירה מתוך תפריט.
היסטוריה

המזנון המודרני פותח בצרפת במאה ה-18 והתפשט עד מהרה ברחבי אירופה. המונח "מזנון" התייחס במקור לשולחן ההגשה, אך הושאל כשמה של שיטת ההגשה. במדינות דוברות אנגלית נפוצה שיטה זו מאמצע המאה ה-19.
כאשר הבעלות על כסף וזהב סימלה את עושרן של ממלכות, הצגתו באמצעות כלי אוכל ממתכות אלו הייתה פעולה פוליטית יותר מאשר הפגנה של צריכה ראוותנית. במאה ה-16 המונח הצרפתי "buffet" ("מזנון") התייחס הן לתצוגת הכלים והן לרהיט מעוטר לרוב בבד יקר עליו הוצגו הכלים. בהמשך המאה המונח התייחס לרוב לשידה מגולפת מוקפת מדפים. מקורו של מנהג התצוגות השופעות כלי אוכל יוקרתיים היה כנראה בחצר האופנתית של דוכסות בורגונדיה והוא אומץ בצרפת. התצוגות הבארוקיות של כסף וזהב בהשפעת לואי ה-14 הונצחו בציוריהם של אלכסנדר-פרנסואה דפורט (Alexandre-François Desportes) ואחרים, בטרם הוכרח לואי ה-14 לשלוח את כלי הכסף ורהיטי הכסף שלו למטבעה, למימון המלחמות בסוף תקופת שלטונו.
במהלך המאה ה-18 הועדפו צורות מעודנות יותר של הצגת העושר. המזנון קם לתחייה בסוף המאה באנגליה ובצרפת כאשר רעיונות חדשים לגבי פרטיות הכתיבו אופנה של מעט הגשה עצמית בארוחת הבוקר, אפילו בקרב אלו שיכלו להרשות לעצמם משרת אישי מאחורי כסאו של כל סועד. תומאס שרתון, ב"מילון הארון" משנת 1803, הציג עיצוב נאו-קלאסי ואבחן כי "ניתן בהסתייגויות מסוימות להחזיר את המזנון לשימוש מודרני, כפריט עיצובי בחדר ארוחת הבוקר המודרני, שישמש כמקום אחסון למילוי עגלת התה."
ליליאן לנסדאון מתארת בספר ניהול משק הבית "כיצד להכין ולהגיש ארוחה" משנת 1922 כי מזנון הוא ארוחת צהריים הנאכלת בעמידה או מוגשת לשולחנות קטנים, ללא סכין (מלבד סכין למריחת חמאה), כך שכל המזון צריך להיות ניתן לאכילה באמצעות מזלג או כף. הכלל הוא כי חברותיה של בעלת הבית מגישות את הארוחה. המזון מובא על מגשים וכולל משקאות (קפה, שוקו, פונץ'), מתאבנים - סלטים, בשר, פירות ים וכריכים וקינוחים כגון עוגות אישיות, גלידות ומוס.
המצאת שיטת המזנון "אכול כפי יכולתך" מיוחסת להרב מקדונלד, מנהל מלון בלאס וגאס שהציג את השיטה ב-1946. שיטה זו נהוגה כיום בבתי קזינו רבים, כדי להמריץ את המהמרים להמשיך ולהמר מבלי שיוטרדו על ידי רעב וצמא.
מסורת של ארוחות מזנון נהוגה בשוודיה, שם הארוחה מכונה "סמרגוסבורד", מילולית "שולחן כריכים" אך בפועל מכילה מגוון מנות נוספות.
ראו גם

חדר אוכל
בלידא

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  מרג' עיון
 שליטה:  ישראל ישראל
 גובה:  630 מטרים
 קואורדינטות:  33°08′24″N 35°30′55″E﻿ / ﻿33.14000°N 35.51528°E﻿ / 33.14000; 35.51528
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןבלידא(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןבלידא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בְּלִ֫ידַא (בערבית: بليدا) הוא כפר לבנוני בנפת מרג' עיון, מחוז א-נבטיה שבדרום לבנון, במרחק 118 ק"מ מביירות. הכפר שוכן בסמוך לגבול עם ישראל, לא רחוק מקיבוץ יפתח.
היסטוריה

ב-1881, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תואר בלידא כך: "כפר, בנוי מאבן, ובו מסגד, ובערך 150 תושבים מוסלמים, ממוקם על רכס, עם עצי תאנה, זית, ואדמה חקלאית. בור מים אחד ומעיין שנמצא במרחק מייל מדרום-מזרח לכפר מספקים מים".
הם מציינים עוד: "יש כאן מספר עמודים ושרידי הריסות. משולשים כפולים חרותים בכל אחד מצדדיה של דלת מסגד".
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

ב-3 בפברואר 2024, במסגרת החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל, תקף חיל האוויר הישראלי בכפר והרג שני פעילי מיליציית "אמל", בעלת ברית של חזבאללה.
בין 1 ל-14 באוקטובר 2024 התחולל בכפר קרב בלידא, כאשר חטיבת אלון נלחמה בכוח רדואן בכפר, במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון. ב-24 באוקטובר עוצבת הגליל השמידה מתחם של כוח רדואן בקצוות הכפר בלידא. בפשיטה על המתחם חוסלו 20 מחבלים. לאחר הקרבות צה"ל העלה תמונות של הכפר מוחרב.
במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-24% מהמבנים בכפר (209 מבנים מתוך 873), וכ-6% נהרסו חלקית (50 מבנים), לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024.
הערות שוליים

↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 201
↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 220
↑  רועי קייס, בתקיפה ישראלית בדרום לבנון נהרגו שני פעילי מליצית "אמל" - בעלת ברית של חיזבאללה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 3 בפברואר 2024
↑   ציוץ של Ben Tzion Macales ברשת החברתית אקס (טוויטר), "בלידא... אחוז ההרס בכפר: כ-30%", 11 בדצמבר 2024
מרווחין

| --- | --- |
שלוחותיו הדרומיות של מרווחין. צולם במהלך מלחמת לבנון השנייה (2/8/2006)
שלוחותיו הדרומיות של מרווחין. צולם במהלך מלחמת לבנון השנייה (2/8/2006)
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  צור
 שליטה:  ישראל ישראל
 גובה:  650 מטרים
 קואורדינטות:  33°06′31″N 35°16′32″E﻿ / ﻿33.10861°N 35.27556°E﻿ / 33.10861; 35.27556
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמרווחין(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמרווחין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מַרְוַחִ֫ין (בערבית: مروحين) הוא כפר סוני בדרום לבנון, אשר שייך לנפת צור במחוז דרום לבנון. הכפר שוכן בסמוך לגבול עם ישראל, לא רחוק ממושב זרעית.
היסטוריה > האירוע בתחילת מלחמת לבנון השנייה

בתחילת מלחמת לבנון השנייה, הגיע הכפר לכותרות, בשל הפצצה של צה"ל בה נהרגו בין 18 ל-28 אזרחים לבנונים, רובם ילדים משתי משפחות. באמצעות רמקולים גדולים שהוצבו בשטח ישראל, אזרחי הכפר נדרשו לפנות אותו עד שעה שמונה בערב. מאה תושבים ניסו למצוא מקלט בבסיס או"ם שאויש על ידי חיילים מפיג'י וגאנה, אך הללו סירבו לסייע ללבנונים.
מיניוואן ושתי מכוניות קטנות ניסו למצוא מפלט בעיר צור, אך הופצצו בדרך על ידי מסוק אפאצ'י של צה"ל. לטענת הלבנונים, צה"ל הפציץ לפני השעה שבה ביקש להתפנות. התושבים האשימו את כוחות יוניפי"ל באי הגשת עזרה והשליכו אבנים על כמה עמדות של יוניפי"ל.
בלבנון הפך מרווחין לסמל של מה שהם ראו כתוקפנות ישראלית והתעלמות העולם מהכאב הלבנוני, והמקרה כונה שם "טבח מרווחין". אמנסטי התייחס בהרחבה למקרה בדו"ח שהגיש בעקבות המלחמה.
תושבי הכפר הסוני נחשבים כתומכי רפיק אל-חרירי ומתנגדים לתנועת חזבאללה ולהשפעה של סוריה. במהלך המלחמה, הכפר נכבש על ידי גדוד חרב הדרוזי. צה"ל טען כי הוסתרו במקום כלי נשק של חזבאללה.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

ב-8 באוקטובר 2024 התחיל בכפר ובסביבתו קרב מרווחין, במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל. עם תחילת התמרון, נחשפה מנהרה קצרה באורך 20 מטרים שחדרה לתוך שטח מדינת ישראל, בסמוך למושב זרעית, וללא פתח יציאה מהצד הישראלי.
הכפר הושמד ברובו במהלך התמרון על ידי כוחות חטיבה 205 וגדחה"ן 7071 מאוגדה 146. לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024, כ-93% מהמבנים בכפר נהרסו לחלוטין (143 מבנים מתוך 154), וכ-6% נהרסו חלקית (10 מבנים).
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, לראשונה זה כמעט 6 שנים: צה"ל איתר מנהרה קצרה שחודרת מלבנון לשטח ישראל, באתר ynet, 8 באוקטובר 2024
↑  נחום ברנע, מדממים אל ההסכם, באתר ynet, 31 באוקטובר 2024
↑   ציוץ של Ben Tzion Macales ברשת החברתית אקס (טוויטר), "מרוחין... אחוז ההרס בכפר: כ-99%", 11 בדצמבר 2024
S (מיני-אלבום)

S הוא המיני-אלבום השני של הזמרת האמריקאית סיזה. האלבום יצא לאור ב-10 באפריל 2013 בהוצאה עצמאית.
רשימת רצועות

| S> מס' | S> שם | S> משך | S>  | S>  | S>  | S>  | S>  | S>  | S>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Castles  | 3:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Terror.Dome  | 4:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Aftermath  | 3:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Odyssey  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Pray  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ice.Moon  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Wings  | 4:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kismet  | 2:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 28:09 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 10 באפריל 2013 | הורדה דיגיטלית | הוצאה עצמית |  |
הערות שוליים

1 2  SZA by S, discogs (באנגלית)
↑  S, נבדק ב-2020-05-11
| סיזה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Ctrl • SOS • Lana |  |
| מיני-אלבומים | See.SZA.Run • S • Z |  |
| סינגלים | "Love Galore" • "The Weekend" • "All the Stars" • "Broken Clocks" • "Garden (Say It Like Dat)" • "Power Is Power" • "The Other Side" • "Hit Different" • "Good Days" • "I Hate U" • "No Love" • "Shirt" • "Nobody Gets Me" • "Kill Bill" • "Snooze" • "Saturn" |  |
| השתתפות בסינגלים | "What Lovers Do" • "Homemade Dynamite (Remix)" • "Just Us" • "Kiss Me More" • "Slime You Out" |  |
| שירים אחרים | "Easy Bake" • "Consideration" • "I Do" • "F2F" • "Rich Baby Daddy" |  |
| סיבובי הופעות | Ctrl the Tour • The Championship Tour • SOS Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 40035d98-27d5-42a0-b66b-2b790d3a69cf