stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קאדוואלדר וושברן
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Cadwallader C. Washburn". The Burlington Free Press. May 16, 1882. p. 2.
↑  "Dictionary of Wisconsin History". Wisconsin Historical Society. Archived from the original on September 28, 2013.
↑  Kelsey, Kerck (2005). "C.C. Washburn: The Evolution of a Flour Baron". Wisconsin Magazine of History. 88 (4). State Historical Society of Wisconsin: 38–51.
↑  Kelsey, Kerck (2005). "C.C. Washburn: The Evolution of a Flour Baron". Wisconsin Magazine of History. 88 (4). State Historical Society of Wisconsin: 45.
↑  Kelsey, Kerck (2005). "C.C. Washburn: The Evolution of a Flour Baron". Wisconsin Magazine of History. 88 (4). State Historical Society of Wisconsin: 48.
↑  Washburn A Mill Explosion in MNopedia, the Minnesota Encyclopedia
↑  Gray, James (1954). Business without Boundary: The Story of General Mills. University of Minnesota Press. pp. 33–34, 141.
↑  Our milling roots and beyond Archived December 11, 2006, at the Wayback Machine, General Mills
↑  Journal of the United States House of Representatives, Feb. 2, 1856, p. 442-443.
↑  Calvin Duvall Cowles, The War of the Rebellion: A Compilation of the Official Records of the Union and Confederate Armies, vol. 48, ch. 1, U.S. Government Printing Office, 1896, p. 737.
↑  John D. Winters, The Civil War in Louisiana, Baton Rouge: Louisiana State University Press, 1963, p. 294, 296
↑  Street, Julian. American Adventures: A Second Trip "Abroad at Home". Chapter XLIX, "What Memphis has endured" The Century Co., New York, 1917, pp. 523-525.
↑  "On This Day in Wisconsin History". Archived from the original on June 11, 2011.
↑  History of the College – Edgewood College Archived December 4, 2007, at the Wayback Machine
↑  Edgewood High School Archived January 2, 2014, at the Wayback Machine
↑  "The Death of Ex-Gov. Cadwallader C. Washburn". Chicago Tribune. May 15, 1882. p. 4.
↑  Library History Archived October 13, 2007, at the Wayback Machine
↑  Washburn Wisconsin – History Archived November 23, 2007, at the Wayback Machine
↑  "Here's How Iron Got Its Name". The Rhinelander Daily News. June 16, 1932. p. 2.
↑  History of Washburn
↑  Washburn Center for Children
↑  Prof. R. C. Bless (1978). "The History of Washburn Observatory". The Board of Regents of the University of Wisconsin System. Archived from the original on 11 May 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119334208  ISNI: 0000 0000 2971 6177  LCCN: n88277920  SNAC: w6571fk5  SUDOC: 109312864  US Congress: W000170  VIAF: 69736576   WorldCat (עם VIAF): 69736576 
פסלו של וושברן בפארק הצבאי הלאומי בוויקסבורג.
לארס

| --- | --- |

 תרבות:  דת רומא העתיקה 
 מקום מגורים:  lararium 
 
פסלון לאר עשוי ברונזה מהמאה ה-1. המוזיאון הקפיטוליני, רומא
פסלון לאר עשוי ברונזה מהמאה ה-1 עד ה-2 במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
פרסקו מפומפיי המתאר זוג סימטרי של לארס ופולחן נסך במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי
לארס (בלטינית: Lares; ביחיד: לאר; בצורה העתיקה: לאסס) היו אלים בדת רומא העתיקה שתפקידם היה לשמור על הבית ועל יושביו, או על גופים גדולים יותר כגון ערים, חוות ודרכים. הלארס השגיחו, הגנו והשפיעו על כל המתרחש בשטח השפעתם ובכפוף לסמכותם. פסלוני האלים המשפחתיים היו מוצבים על שולחן האוכל בעת הסעודה ונוכחותם נדרשה בכל אירוע משפחתי חשוב אחר. לעיתים מזוהים הלארס עם הפנטס, אלי האח שהיו גם הם אלים משפחתיים ואז נחשבים הלארס לאלי משק הבית בלבד. לארס שהגנו על שכונה או רובע עיר, נשמרו במקדש שהיה ממוקם ברחובו הראשי של שטח השפעתם והיה מרכז דתי, חברתי ופוליטי של הקהילה הפלבאית המקומית. במקדשים מסוימים ובניגוד לאלי הפנתאון, כוהני הלארס יכלו להיות עבדים או עבדים משוחררים.

למרות החשיבות הדתית המשנית ביחס לאלי הפנתאון ואולי בגללה, היו הלארס אלים מרכזיים מבחינה רוב הציבור בגלל נגישותם ונוכחותם היום-יומית. למרות דחיית פולחן האלים המיתולוגיים על ידי הנצרות ב-393, נמשכה נוכחותם הדתית בצורה לא רשמית במשך המאה ה-5.
מקורות והתפתחות

ככל הנראה קיבלו הרומאים את הלארס מהאטרוסקים שירשו את הרעיון מפולחן הגיבור (גיבור או שליט שהועלה לאחר מותו לדרגת אל) שהיה רווח ביוון. משמעות המילה בשפה האטרוסקית היא גיבור, מלך או שר, וכך הלארס הגנו על שטח חסותם כאותם גיבורים מיתיים. לא שרדו פסלים או תמונות של לארס מלפני סוף תקופת הרפובליקה הרומית, אך תיאורים בכתב מעידים ששטח או תחום חסות אחד היה יכול להיות באחריות לאר בודד כמו גם מספר לארס גדול, עד כ-30. פסלוני לארס מתחילת תקופת הרפובליקה מעוצבים בצורה דומה בדרך כלל: גודלם קטן, הדמויות צעירות ומלאות חיים ולבושות טוניקה פשוטה. עמידתן נדמית כאילו הן באמצעו של צעד ריקוד או שהן מאוזנות בקלות על רגל אחת, ידן האחת מרימה קרן שתיה בברכה וידן השנייה מחזיקה כלי נסך.

מאוחר יותר התפתח עיצוב שבו מוצבים הלארס בזוגות סימטריים כמו תאומים, רעיון מוכר במיתולוגיות היוונית והרומית, כגון קסטור ופולוקס או רמוס ורומולוס וייתכן שהשפעה יוונית גרמה לפיתוח העיצוב הזה. במקרים כאלה, הם מוצבים משני צידיה של דמות מרכזית חשובה יותר כגון אל פנתאוני, קיסר או אחד מאבות המשפחה.
תחום אחריותם והשפעתם של הלארס גדל וכלל בסופו של דבר את כל הנמצא בגבולות הפיזיים, ומספרם היה גבוה כמספר הרשויות שבאחריותם. לחלקם היו שמות ותפקידים חופפים או כפולים ולחלקם לא היה שם מסוים ונקראו לארס בלבד.
ולד הטומאה

בדיני טומאה וטהרה, ולד הטומאה הוא דבר שנטמא מכח אב הטומאה.
מקורות בתורה

המקור התורני למושג ראשון לטומאה מופיע בספר במדבר; ”וכל אשר יגע בו הטמא יטמא” (במדבר יט כב). הטמא פירושו אדם בדרגה של אב הטומאה וכל אשר יגע בו היינו חפץ שמוכשר לקבל טומאה.
בתלמוד ירושלמי נחלקו בכך רבי יוחנן ובר קפרא, לפי רבי יוחנן ולד הטומאה הוא טומאה מהתורה, ולפי בר קפרא הוא מדברי חכמים. המפרשים מסבירים כי המחלוקת היא אודות שני לטומאה, כלומר - האם וולד הטומאה יכול לטמא אובייקט אחר בטומאה מהתורה. לפי בר קפרא מהפסוק "וכל אשר יגע בו הטמא יטמא" משמע שרק אב הטומאה יכול לטמא ראשון לטומאה, אבל אין מקור לכך שהראשון לטומאה הופך את הנוגע בו לשני לטומאה, ואילו לפי רבי יוחנן מכיוון שכתוב "והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל", שמכך משמע "כל טמא" - גם ראשון לטומאה, יש להוכיח ששני לטומאה גם הוא מהתורה.
ראשון לטומאה

אדם, כלים, אוכלים ומשקים שנגעו באב הטומאה.
לפעמים מכונה ולד הטומאה.
שני לטומאה

מאכל או משקה שנטמאו מ"ראשון לטומאה" נעשים "שני לטומאה". "שני לטומאה" מטמא רק קודש ותרומה (ולא חולין) ב"שלישי לטומאה".
חולין שנטמאו מראשון לטומאה נפסלו ואינם מטמאים עוד (חז"ל גזרו על משקים שנטמאו שתמיד יחזרו להיות ראשון לטומאה (כך שמשקה לא יהיה אף פעם שני לטומאה). גזירה זו הולידה את המשפט "מטמאיך לא טמאוני ואתה טמאתני" - אדם שנגע בחפץ שני לטומאה לא נטמא, אולם אם נגע החפץ במשקים והמשקים באדם (חוזרים המשקים להיות ראשון לטומאה), האדם נטמא.
ידיים של אדם הן תמיד (אא"כ ידוע לו שטבל) שניות לטומאה, בשל כך יש ליטול ידיים טרם אכילת פרי רטוב (שהוכשר לקבל טומאה על ידי אחד משבעת המשקים)).
קודש או תרומה שנטמאו מראשון לטומאה.
לפעמים מכונה ולד ולד הטומאה.
שלישי לטומאה

קודש שנטמא מ"שני לטומאה" או תרומה שנטמאה מ"שני לטומאה" נעשים "שלישי לטומאה" ופסולים. "שלישי לטומאה" מטמא רק קודש ב"רביעי לטומאה".
רביעי לטומאה

קודש שנטמא מ"שלישי לטומאה" נעשה "רביעי לטומאה" ופסול. "רביעי לטומאה" לא מטמא שום דבר ב"חמישי לטומאה" למעט מי אפר פרה אדומה.
חמישי לטומאה

במסכת פסחים (דף י"ח) מובא שייתכן שיהיה חמישי לטומאה לפי שיטת רבי עקיבא, אולם הרמב"ם (בהלכות שאר אבות הטומאות יא, ד) פוסק נחרצות: "הרביעי פסול ואינו מטמא ואין רביעי עושה חמישי לעולם".
הערות שוליים

↑  מסכת פסחים פרק ראשון.
1 2  הרמב"ם בהקדמתו לסדר טהרות כתב וזו לשונו: "ויקראו גם כן הראשון ולד הטומאה והשני ולד ולד הטומאה והמשנה תקרא כל מה שאינו אב ולד הטומאה בין שהוא ראשון או שני".
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אהרלה קמינסקי

| --- | --- |

אהרל'ה קמינסקי, יוני 2013
 לידה:  10 בנובמבר 1941 (בן 83) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מתופף
 www.aralekaminsky.co.il
 
אהרלה קמינסקי עם אנסמבל הקאמרי, 1969
אהרלה קמינסקי, 1969
אהרון (אהר'לה) קמינסקי (נולד ב-10 בנובמבר 1941) הוא מתופף ונגן כלי הקשה. שייך לדור הראשון של נגני הג'אז ילידי ישראל, וזהו תחום הנגינה העיקרי שלו. בנוסף, השתתף בהקלטות רבות החל משנות השישים ועד תחילת שנות השמונים והיה מחלוצי הפופ והרוק הישראלי. בעיקר ידוע קמינסקי בתרומתו הניכרת לעולם הג'אז בישראל. בנוסף לג'אז התמחה במוזיקה של אמריקה הלטינית (בעיקר סמבה). במשך כל השנים עסק בהוראה והעמיד דורות של מתופפים צעירים.
שולה קשת (חוקרת ספרות)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בינואר 1940 (בת 84) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  שולה פישר 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  גבעת ברנר 
 עיסוק:  מחקר ספרות ומחקר אינטרטקסטואלי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  ספרי עיון
 יצירות בולטות:  אמרי נא אחותי את, אבשלומי
 פרסים והוקרה:  פרס דב סדן לספרות עברית
 
שולה קשת (לבית פישר) (באנגלית: Shula Keshet) (נולדה ב-26 בינואר 1940) היא חוקרת ספרות עברית, פרופסור בגמלאות לספרות ותרבות ישראל במכללת סמינר הקיבוצים, שספרות המחקר שכתבה עוסקת בספרות העברית מראשית ימיה.
ביוגרפיה

קשת נולדה בתל אביב. לאחר מלחמת העצמאות, כשעברה משפחתה לבני ברק, השלימה את לימודיה בתיכון אהל שם ברמת גן. בגיל צעיר הצטרפה לתנועת הנוער העובד והלומד, התגייסה לנח"ל ושירתה במסגרת של״ת כמדריכה בתנועתה, סניף בת גלים. לאחר השירות הצבאי הצטרפה עם חבריה לקיבוץ בית גוברין, ולאחר נישואיה השתקעה בקיבוץ גבעת ברנר (1960).
קשת סיימה תואר ראשון בספרות עברית ומקרא באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בחוג לספרות השוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים. בין מוריה היו נחמה ליבוביץ, ישראל לוין ושמעון זנדבנק. היא שילבה עיון ומחקר עם עבודתה בבית הספר בגבעת ברנר, ומשום כך התאחרו לימודיה לתואר שלישי, שלא היו מקובלים אז בתנועה הקיבוצית. נושא עבודת הדוקטור שלה היה ״ראשית הרומן הקיבוצי: ספרות אידאולוגית בין קוראים, יוצר ויצירה״ (1992). היא זכתה בפרס דב סדן למחקרים בספרות עברית. ספרה הראשון, המחתרת הנפשית : על ראשית הרומן הקיבוצי, שהתבסס על עבודת הדוקטור, יצא לאור ב-1995. בתחילת שנות התשעים החלה ללמד בסמינר הקיבוצים כמרצה בכירה בספרות ובתרבות ישראל.
כתיבתה

בכתיבתה מתייחסת קשת לאופן בו מיתוסים שונים נבנים בכתיבה העברית על ציר זמן השואב מהעבר, לרבות זה המקראי, ומתכתב עמו.
ספרה "נקודת הבראשית: גלגולו של מיתוס ביתניה בספרות העברית" עוסק בראשית הרומן הקיבוצי מתוך התייחסות לקורותיה של ביתניה כפי שהוא מתגלם בכינון הסיפור על ראשוני חלוצי השומר הצעיר, שישבו בביתניה־עילית, ובדיאלוג שניהלו מגוון יוצרים, בהם נתן אגמון ויהושוע סובול, עם הסיפור ההיסטורי של קורותיהם.
הספר "אמרי-נא אחותי את - גלגולו של סיפור חוזר בתרבות ישראל" מציע קריאה השבה ומוצאת תבניות סיפוריות דומות על ציר זמן שתחילתו בספרות המקראית וסופו בספרות עברית בת ימינו.
הספר "אבשלומי - קריאות אינטרטקסטואליות בספרות העברית המודרנית" מציג את האופן שבו הספרות העברית המודרנית מנהלת דיאלוג עם המקרא בשיח אובדן וקורבן, מתוך התייחסות לנהי על מותו של אבשלום המקראי.
ספריה

נקודת הבראשית: גלגולו של מיתוס ביתניה בספרות העברית (הקיבוץ המאוחד ומכון פורטר, 1995)
אמרי-נא אחותי את - גלגולו של סיפור חוזר בתרבות ישראל (הקיבוץ המאוחד, 2003)
פרקים בספרות פנים אל פנים
אבשלומי - קריאות אינטרטקסטואליות בספרות העברית המודרנית (הקיבוץ המאוחד, 2018)
המחתרת הנפשית - על ראשית הרומן הקיבוצי
הערות שוליים

↑  על הספר "נקודת הבראשית" באתר הקיבוץ המאוחד ספריית פועלים
↑  על ספרה "אבשלומי"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398380205171  BnF: cb145166090 (data)  GND: 1159236763  ISNI: 0000 0000 6657 1931  LCCN: nr90012309  NLA: 53004648  NTA: 36988227X  VIAF: 5494153834757564450002   WorldCat (עם VIAF): 5494153834757564450002
סנוט

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סנטה ברברה 
 מוקד פעילות:  סנטה ברברה, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1994–1998 (כ־4 שנים)
 סוגה:  נו-מטאל, פאנק (Funk) מטאל
 חברת תקליטים:  גפן רקורדס, Immortal Records
 www.snotmerch.com
 חברים
 ליין סטרייט מייק דולינג סוני מאיו ג'ון פאנסטוק ג'יימי מילר
 
סנוט  (Snot), הייתה להקת נו-מטאל שפעלה בקליפורניה באמצע שנות ה-90. הלהקה התפרקה לאחר מותו של סולן הלהקה, ליין סטרייט בתאונת דרכים בדצמבר 1998.
ללהקה יצאו שלושה אלבומים. Get Some, יצא בשנת 1997 והיה אלבום הסטודיו היחיד של הלהקה עם סטרייט כסולן. לאחר התפרקות ההרכב בשנת 1998 יצאו לסנוט עוד שני אלבומים: Strait Up, יצא בנובמבר 2000 וכולל שירים במבוצעים על ידי חברי הלהקה, כאשר את מקומו של סטרייט על המיקרופון תופסים סולנים מלהקות נו-מטאל ופ'אנק מטאל אחרות. בקיץ 2002 יצא אלבום הופעה של הלהקה.
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם האלבום | תאריך יציאה | חברת תקליטים |
| Get Some | 27 במאי 1997 | Geffen Records |
| Strait Up | 7 בנובמבר 2000 | Immortal Records |
| Alive! | 30 ביולי 2002 | Hip-O Records |
מטוס קרב של הדור הרביעי

מטוס F-16 מלווה מטוס סוחוי 27 רוסי
מטוס קרב של הדור הרביעי הוא מטוס קרב סילוני שיוצר לראשונה בין שנות ה-1970 ואמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. דגמים מתקדמים של דור זה מכונים מטוסי דור 4.5 מכיוון שהם כוללים יכולות חימוש ואוויוניקה מתקדמות ומספר מאפיינים של דור חמישי ומיוצרים גם בימינו אנו. בגלל הקשיים בפיתוח מטוסי דור חמישי, הדור הרביעי מתאפיין בתקופת שירות ארוכה במיוחד.
מטוסי דור רביעי פותחו כתוצאה מהלקחים שנלמדו בתפעול של מטוסי הדור השלישי שבו קווי התכנון הכלליים נשענו על ההשערה שקרבות האוויר יתנהלו במרחקים גדולים ובעזרת טילי אוויר אוויר. במטוסי דור רביעי הדרישות העיצוביות חזרו לביצועי פנייה והאצה, כמו כן כהמשך המגמה מהדור הקודם מטוסי דור רביעי הם רב משימתיים.
מאפיינים

בשנות ה-1970 חילות האוויר של המערב מצאו עקב לקחי מלחמת וייטנאם כי התמקדותם בתפעול טילי אוויר אוויר הייתה שגויה שכן המציאות בשדה הלחימה האווירי הקטינה את אמינותם של הטילים וכן לא אפשרה שימוש בהם בטווחים של מעבר לטווח הראייה (BVR) בגלל הדרישה לזיהוי וויזואלי. לכן מטוסי הקרב של הדור הזה תוכננו בשביל לתת לטייסים ביצועים אוויוניים וכן ביצועים של דחף, מהירות וכושר פנייה מיטביים. המטוס הראשון בדור זה, ה-F-14 טומקט, עוצב במקור כחלופה ל-‏F-111B אך כלל חופה מוגדלת, מנועים חזקים, תותח מובנה וכושר תמרון טוב יחסית למטוסי הדור הקודם.
ה-F-15 היה מטוס הראשון מאז ה-F-86 שעוצב בראש ובראשונה כמטוס קרב לעליונות אווירית וכלל מערכת נשק מתוחכמת, מכ"ם פולס-דופלר ומנועים חזקים שהקנו למטוס יחס דחף-משקל של מעל ל-1. כמו כן מטוסים אלה הותאמו ליכולות תמרון חריפות במיוחד של 8–9 ג'י. מספר מטוסים מהדור הרביעי (בעיקר אלה מתכנון רוסי) כללו יכולות של הנעה וקטורית שמאפשרות למטוסים אלה יכולות תמרון עבר-הזדקרותי שאינו אפשרי בתנאים רגילים.
מערכות בקרה דיגיטליות חדישות אפשרו לייצר מטוסים אל יציבים שמנוהגים על ידי מערכות בקרת טיסה מסוג טוס על חוט, שעל ידי טיסה על סף איבוד שליטה הקנו יכולות תמרון גבוהות למטוס. הראשון מבין המטוסים האל יציבים בדור זה הוא ה-F-16.
מטוסי דור רביעי גם תוכננו להשתמש במגוון מכשירי אוויוניקה דיגיטליים שתקשרו בינם לבין עצמם בפסי תקשורת דוגמת ה-MIL-STD-1553. סוגי המערכות והאינטגרציה ביניהן אפשרו לטייס להשתמש בממשקים כגון צגים רב-תכליתיים, מסכי תע"ל ופנלי בקרה עיליים המציגים הרבה יותר מידע שימושי לטייס ומאפשרים לו לתפעל ביתר קלות את מערכות המטוס ולשמור על מודעות מצבית בצורה יעילה יותר.
כמו כן מטוסי דור זה כללו מערכות זיהוי עמית-טורף מתקדמות שאפשרו למטוס הקרב לחקור מטוסים אחרים ולקבוע את טיבם ללא הצורך לזיהוי ויזואלי וכן אפשר לבקרים האוויריים תמונת מצב פשוטה ואמינה יותר, מה שאפשר את היירוט בטווחים של מעבר לטווח הראייה. במלחמת המפרץ, מרבית ההפלות הושגו על ידי טילי אוויר אוויר בטווחים ארוכים במיוחד.
מספר תפיסות עיצוב ויכולות יושמו לראשונה בחלק גדול ממטוסי דור רביעי כגון עקרון ה-HOTAS (ידיים על המצערת והסטיק) שעל ידי אינטגרציה מתוחכמת בין ממשק הטייס למערכות הקנה לטייס יכולת לתפעל את המערכות הקריטיות לקרבות אוויר במהירות וללא הדרישה להוריד את ידיו ממשקי הניהוג, שלעיתים קרובות דורש הפסקת התמרון. השימוש בכלי נשק מתוחכמים גבר אף הוא, ומטוסי דור רביעי ברובם כללו יכולות רב משימתיות תוך יצירת ממשק למגוון גדול של כלי נשק, ומנשאים חיצוניים כגון פודי לייזר או ניווט מתקדמים.
מאפיינים > דור 4.5

לקראת אמצע שנות ה-1990 עקב קשיים בפיתוח מטוסי דור חמישי, צמחה דרישה למטוסי קרב דור רביעי בעלי יכולות משודרגות בשביל לגשר על הפער עד לפיתוח הדור הבא. מטוסים אלה אימצו מספר מהמאפיינים של דור חמישי ונקראים מטוסי דור 4.5. אינטגרציה של מערכות מתקדמות בתחומי לוחמה אלקטרונית, רשתות תקשורת מוצפנות וחימוש מובנים במטוס שדרגו את תכונות השליטה והבקרה, השרידות מאיומים ותאימות לסוגי חימוש מתוחכמים ורבים אף יותר, עם התאמה לדגמי חימוש עתידיים. חלק ממטוסי דור 4.5 כוללים מכ"ם מערך סריקה אלקטרונית מתקדמים, חלק מטוסי דור 4.5 כוללים גם אמצעים להקטנת חתימת מכ"ם להגדלת השרידות.
מטוסי קרב דור 4.5 עוברים שדרוגים מתמידים ונמכרים גם כיום.
רשימת מטוסי קרב של הדור הרביעי

| שם המטוס | מדינה | שנת טיסת הבכורה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| פאנאוויה טורנדו | בריטניה בריטניה גרמניה גרמניה איטליה איטליה | 1979 |  |
| יורופייטר טייפון | בריטניה בריטניה גרמניה גרמניה איטליה איטליה ספרד ספרד | 1994 | דור 4.5 |
| מיראז' 2000 | צרפת צרפת | 1978 |  |
| דאסו ראפאל | צרפת צרפת | 1986 |  |
| HAL טאג'אס | הודו הודו | 2001 |  |
| מיצובישי F-2 | יפן יפן | 1995 | נגזרת יפנית של ה-F-16 |
| JF-17 | פקיסטן פקיסטן | 2003 |  |
| שיאן JH-7 | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 1988 |  |
| שניאנג J-11 | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 1998 |  |
| צ'נגדו J-10 | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 1998 |  |
| FA-50 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 2011 |  |
| AIDC F-CK-1 צ'ין-קואו | טאיוואן טאיוואן | 1989 |  |
| מיג 29 | ברית המועצות ברית המועצות | 1977 |  |
| מיג 31 | ברית המועצות ברית המועצות | 1975 |  |
| מיג 35 | רוסיה רוסיה | 2007 | דור 4.5 |
| סוחוי Su-25 | ברית המועצות ברית המועצות | 1975 |  |
| סוחוי Su-27 | ברית המועצות ברית המועצות | 1977 |  |
| סוחוי Su-30 | ברית המועצות ברית המועצות | 1989 |  |
| סוחוי Su-33 | ברית המועצות ברית המועצות | 1987 |  |
| סוחוי Su-34 | ברית המועצות ברית המועצות | 1990 |  |
| סוחוי Su-35 | ברית המועצות ברית המועצות | 1988 |  |
| JAS-39 גריפן | שוודיה שוודיה | 1988 |  |
| F-14 טומקט | ארצות הברית ארצות הברית | 1970 |  |
| F-15 איגל | ארצות הברית ארצות הברית | 1972 | דגמי I ומעלה נחשבים לדור 4.5 |
| F-16 פייטינג פאלקון | ארצות הברית ארצות הברית | 1974 | דגמים חדשים יותר נחשבים לדור 4.5 |
| F/A-18 הורנט | ארצות הברית ארצות הברית | 1974 |  |
| F/A-18 סופר הורנט | ארצות הברית ארצות הברית | 1995 | נחשב למטוס דור 4.5 |
תמונה של תא טייס של מטוס F-15E המדגימה את האינטגרציה בין המערכות ומאפשרת ממשקים מתקדמים עם התע"ל, המסכים הרב תכליתיים וכדומה.
מטוס F-16I סופה ממריא עם מבער אחורי, המאפיין את כל מטוסי הקרב מהדור הרביעי
ה־F-16I סופה של חיל האוויר הישראלי הוא מטוס קרב רב-משימתי מדור 4.5.
מטוס F/A-18 הורנט מדגם F הכולל אמצעי הקטנת שטח חתך מכ"ם.
מינואט (להקה)

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1988 – 1998, 2017 (כ־10 שנים)
 סוגה:  ג'אז 
 חברים
 איתי שימרון, דורון רפאלי, ניצן עין-הבר ומנחם זיבצנר
 
רביעיית מינואט בהופעה חיה, 2017, בית היוצר תל אביב
מינואט הוא הרכב ג'אז ישראלי שהיה פעיל לאורך עשור, בין השנים 1988–1998, והתאחד מחדש בשנת 2016 ופעיל מאז. התקליט הראשון של הלהקה ״ריקוד ראשון״, נמכר באופן חסר תקדים באלפי עותקים ועדיין נחשב כתקליט הג׳אז הישראלי הנמכר ביותר בכל הזמנים. חברי ההרכב הם איתי שימרון - בגיטרה בס, דורון רפאלי - תופים, ניצן עין-הבר - סקסופון וחליל ומנחם זיבצנר - גיטרה חשמלית ואקוסטית.
הלהקה יצרה מוזיקת ג׳אז ישראלית מקורית ששילבה השפעות שונות, על פי נטיות חבריה שניהלו אותה כקולקטיב יצירתי. רפאלי תרם מניסיונו כחבר בקולקטיב התופים של ניו יורק ומהופעותיו עם להקת אטרף, ניצן עין-הבר שילב ניחוחות מוזיקה מזרח תיכונית זיבצנר תרם את הצליל המיוחד שלו ושימרון תרם בס פרונטאלי וצליל רוק-פיוז'ן.
במהלך שנות פעילותו ההרכב הופיע רבות בכל הארץ בהופעות פתוחות, בפסטיבלי הג׳אז באילת ובפסטיבל ישראל, אירח אומנים ישראלים רבים כגון אלון אולארצ'יק, נורית גלרון, בוסתן אברהם, גלעד עצמון, דוד ד׳אור, אלברט בגר וכדומה. הלהקה גם אירחה וניגנה נגנים מפורסמים מחו"ל בהופעות ברחבי הארץ כגון המתופף האגדי Kenwood Dennard ונגן כלי הנשיפה Jay Rodriguez. המוזיקה של ההרכב נבחרה לאות תוכנית הרדיו ״ציפורי לילה צעירות״ במשך שנה והוא הוציא שלושה אלבומים לשוק.
בשנת 1997 עזב את ההרכב ניצן עין-הבר שניגן באופן קבוע בהרכב הליווי של שלמה ארצי. הלהקה תפקדה בטריו בערך כשנה לאחר מכן ואירחה אומנים כגון אלברט בגר. ניצן המשיך בקריירה עצמאית של נגן, מעבד ומלחין כשהוא מנגן עם תזמורות פלהרמוניות, בהופעות חיות, תיאטרון, קולנוע, תוכניות טלוויזיה ורדיו, פסטיבלים והפקות בישראל ומחוצה לה. זיבצנר המשיך את עיסוקו כיזם עסקי בתחום ההיי טק, ניגן במספר אלבומים של אלברט בגר. רפאלי הקים את קבוצת הקצב טררם, עדיין פועל כיזם הראשי שלה בהופעות בארץ ובחו״ל. שיתף פעולה גם עם זיבצנר שהיה עורך ויוצר מוזיקלי ומנכ״ל לתקופה קצרה. רפאלי חזר לפעול כנגן עצמאי בשנים האחרונות והקים בין היתר טריו מצליח שהוציא שני שני אלבומים. שימרון ביצע הסבת מקצוע וכיום חי בארצות הברית, מוכר תוכנה לניהול אולפנים שפיתח ועובד כמהנדס תוכנה.
ההרכב חזר לפעילות בשנת 2016, הוציא אלבום הופעה חיה בשנת 2017, ומופיע באופן פעיל מאז ברחבי הארץ.
דיסקוגרפיה

1989 - "First Dance" ב-MCI שהיה תקליט הג'אז הישראלי הנמכר ביותר
1993 - "Patricio's Story" בהפקת "מחשבה יוצרת" והפצת NMC
1996 - "הנהר הנצחי - The Eternal River", סיכום פרויקט ביוזמת מחלקת התרבות של עיריית תל אביב לעיבודים ג'אזיים ליצירות של מוחמד עבד אל-והאב
1998 - מינואט מארחת את Jay Rodriguez בפאב קמלוט, תל אביב, הופעה חיה
2017 - הופעה חיה בבית היוצר בתל אביב
הערות שוליים

↑  לפי "מומה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008916587405171
חסידות סקווירה

| --- | --- |

בית המדרש של חסידות סקווירא באוקראינה
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  יהדות
 קבוצה:  תנועת החסידות
 התפלג מ:  חסידות טשרנוביל
 מקום ייסוד:  סקווירה
 מייסד:  רבי יצחק טברסקי
 בתי אב:  3,300
 ארגונים ופעילות
 פלגים:  מחנובקא, שפיקוב ופאלטישאן
 
בית המדרש של חסידות סקווירה בשכונת מקור ברוך בירושלים.
חסידות סקווירה (בכתיב יידי המקובל בחצר: סקווירא; נהגה: סְקְוֱר) היא חצר חסידית שמקורה בעיר האוקראינית סקווירה (Сквира) והיא ענף של בית צ'רנוביל ממנו יצאו עשרות חסידויות שונות. כיום מנהיג החצר המרכזית בחסידות הוא הרב דוד טוורסקי, היושב בניו סקוויר, ניו יורק. מחסידות סקווירה הסתעפו חסידויות מחנובקא, שפיקוב ופאלטישאן. היא מונה כ-3,300 משפחות.
תולדות החסידות

האדמו"ר הראשון של החסידות היה רבי יצחק טברסקי. נולד בשנת ה'תקע"ב לרבי מרדכי טברסקי. בזיווג ראשון היה חתנו של רבי דן יונגרלייב מראדוויל בנו של רבי יצחק (בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב) וחתנו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא. לאחר פטירת אשתו נישא לבתו של רבי ישראל מרוז'ין אך זו נפטרה בלא שהיו להם ילדים. לאחר פטירת אשתו השנייה נישא לבתו של רבי נפתלי צבי (בנו של רבי אהרן מטיטיוב נכד הבעל שם טוב) רבה של העיירה סקווירא ועבר להתגורר לידו. לאחר פטירת חמיו בשנת תר"ח, מונה לכהן במקומו כרב העיירה ואז החל לשמש באדמו"רות (שלא כשבעת אחיו שהחלו לשמש באדמו"רות אחר פטירת אביהם בשנת תקצ"ז). בניגוד לאביו, היה רבי יצחק אדם עצור ונמנע ממתן דרשות ציבוריות,[דרוש מקור] וכך נהגו גם ממשיכיו. לעומת זאת, בניגוד לנוהג החסידי, עסק רבי יצחק בלימוד פילוסופיה יהודית.[דרוש מקור] נפטר בי"ז בניסן תרמ"ה.
תולדות החסידות > הדור השני

לאחר פטירת רבי יצחק כיהנו כאדמו"רים במקומו שלושה מבניו:
רבי אברהם יהושע העשיל היה חתנו של רבי שמואל אשכנזי ובזיווג שני של רבי יוסף זילברפרב. נפטר כשנה וחצי אחרי פטירת אביו בג' בכסלו תרמ"ז.
רבי ישראל היה נשוי לצפורה, בת דודו רבי אברהם מטריסק. נפטר בכ"ז באלול תרע"ט.
רבי דוד (המכונה "ר' דוד'ל") נולד בשנת תר"ח. היה חתנו של רבי שלמה מסאווראן ובזיווג שני של רב אליקים געץ מאוסטרהא. נפטר בתר"פ.
שלושת האחים הנהיגו במקביל. לאחר פטירת רבי אברהם יהושע העשיל מינו חסידיו את בנו השני רבי משה דן טברסקי למלא את מקומו, ושני אחיו נפרדו מבית מדרשו והקימו חצר משלהם.
בנו השני של רבי יצחק (מזיווגו הראשון), רבי מנחם נחום טברסקי (שפיקוב), כיהן בחיי אביו כאדמו"ר בשפיקוב וממנו יצאה שושלת שפיקוב.