stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רג'אא נאטור
ביוגרפיה

נאטור היא בוגרת תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני ביישוב סכסוכים מאוניברסיטת ברדפורד, שבאנגליה. התזה שלה עסקה בחינוך דו-לאומי ותהליכי בניית שלום בקהילה, ומקרי הבוחן שנחקרו היו שלושת בתי הספר הדו-לשוניים בישראל הפועלים בהקשר של הסכסוך המתמשך ומערכת החינוך הישראלית.
במסגרת הפורום לחשיבה אזורית חוקרת וכותבת בנושאי נשים ומגדר במזרח התיכון.
עם כתבי העת בה פורסמו שיריה נמנים: המוסך וגרנטה בעברית ותורגמו לעברית, אנגלית וצרפתית.
פעילות חברתית

ב-2015 ניהלה את פרויקט "מחסינות למתן דין וחשבון" בקואליציית נשים לשלום בתל אביב. במסגרת הפרויקט עסקה בתיעוד חייהן של נשים פלסטיניות מסוסיא ובקעת הירדן תחת הכיבוש.
שימשה כרכזת-שותפה בפרויקט Gemini - קבוצת דיאלוג ועשייה של פלסטינים ויהודים בקמפוסים ובערים מעורבות, מטעם ארגון רעות-סדאקה.
הנחתה קבוצות נוער, תלמידים והורים במסגרות קהילתיות חינוכיות דו-לאומיות רבות.
חיים אישיים

נאטור מתגוררת ביפו.
הערות שוליים

↑  מאמרים שכתבה רג'אא נאטור, באתר הפורום לחשיבה אזורית
↑  שירה של רג'אא נאטור "הנרייט", באתר גרנטה בעברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רביעיית מיתרים מספר 2 (שוסטקוביץ')

רביעיית המיתרים מספר 2 בלה מז'ור של דמיטרי שוסטקוביץ', אופוס 68, נכתבה בשנת 1944 במשך תשעה עשר ימים באיבנובו, 300 קילומטר ממוסקבה.
היצירה הוקדשה לוויסריון שבאלין (מלחין רוסי).
רקע

בשנת 1944 שוסטקוביץ' התגורר ב"בית למנוחה ויצירתיות"- מפלט ממשלתי לסופרים ומלחינים באיבנובו.
במשכן דל זה, המלחין לא נחשף כלל להסחות דעת, והוא הלחין את שלישיית הפסנתר השנייה שלו (אופוס 67) ואת רביעיית המיתרים השנייה שלו.
שתי היצירות בוצעו לראשונה בנובמבר אותה שנה על ידי רביעיית בטהובן (אשר ביצעה את הפרמיירה לכל רביעיותיו פרט לראשונה והאחרונה).
שוסטקוביץ' כתב את הרביעייה לאחר שסיים 8 מתוך הסימפוניות שלו, שבניגוד להן, כתב את רביעיותיו ברצף מהיר אחת אחרי השנייה.
מוזיקה

הרביעייה מחולקת לארבעה פרקים:
אוברטורה: מודראטו קון מוטו- פתיחה כפולה בצורת סונאטה, אנרגטית וצפופה באופייה, המערבת מקצבים שונים. הפרק מתחיל בנגינת הנושא הראשון על ידי הכינור לבדו, המלווה בנגינת הצ'לו, ומשם מתפתח לנושא השני, שתחילה מצטייר כעצבני ומהורהר, ומתפתח אף לנגינה צורמנית. לאחר מכן, הפתיחה חוזרת, ובקטע הפיתוח מוצג הנושא הראשון במבנה של וואלס. לבסוף, מבוצע שחזור של הסונטה, אך מרוכז והפכפך יותר מאשר בתחילה.
רצ'יטטיב ורומנסה: אדאג'ו- פרק מהורהר המכיל ביטוי נפשי עמוק בדומה לרביעיותיו המאוחרות של בטהובן. הרצ'יטטיב הממושך, העוטף את הרומנסה, הוא מונולוג של הכינור המלווה על ידי הכלים האחרים. ברומנסה ישנם הרמזים למנגינות שעתידות להתפתח ולהרכיב את המוזיקה לסרט "הזבוב" כעשור לאחר מכן. הפרק מסתיים בקדנצה המותירה תחושה של כנות עמוקה.
ואלס: אלגרו- ואלס מכני ומאיים בסולם מי במול מינור, המבוסס על הנושא השני המוצג בפרק הראשון. מלבד מספר סגמנטים סוערים, הכלים מנגנים ברחש ובקודרות מסתורית, ומעוררים תחושות דומות לאלו שהוצגו בפרק הקודם. הפרק מסתיים במעבר ישיר לפרק האחרון עם שינוי הסולם למז'ורי (הפעם ראשונה בה מבצע שוסטקוביץ' קישור פנימי בין הפרקים, קישור אשר יופיע לעיתים תכופות ברביעיותיו המאוחרות).
נושא ווריאציות: אדאג'ו- הנושא הראשי של הפינאלה לקוח מפרקה הראשון של השלישייה השנייה של המלחין. הנושא כתוב בהשראת מוזיקה רוסית עממית, ומוצג לאורך הפרק בשלוש עשרה וריאציות שונות. וריאציות אלו מחליפות סולמות ומקצבים לאורך הפרק, שלבסוף מסתיים בווריאציה בסולם לה מינור (בניגוד למסורת, שלפיה יצירות מסתיימות בסולמן המקורי).
אורכה הממוצע של היצירה עומד על כ-34 דקות, עובדה ההופכת אותה לרביעייה הארוכה ביותר של המלחין, פרט לרביעייה האחרונה מספר 15 (35 דקות).
ראובן אלקלעי

| --- | --- |

ראובן אלקלעי
 לידה:  23 ביולי 1907
 פטירה:  4 בינואר 1976  (בגיל 68)
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שפות היצירה:  עברית 
 
ראובן אַלְקָלַעי (י"ב באב ה'תרס"ז, 23 ביולי 1907 – ב' בשבט ה'תשל"ו, 4 בינואר 1976) היה עיתונאי, סופר, מילונאי, בלשן, מתרגם ועורך שנתוני הממשלה.
ביוגרפיה > ארכיון

ארכיון מכתביו שמור בארכיון גנזים של אגודת הסופרים.
חלק מארכיון תמונותיו שמור ביד יצחק בן-צבי, במיזם "ישראל נגלית לעין".
כתביו

מילון אנגלי עברי אנגלי שלם, יצא לאור בשנת 1959, על ידי הוצאת הספרים "מסדה". נחשב לאחד המילונים המובילים בישראל ללימוד השפה האנגלית ואף נקרא מילון אלקלעי.
לקסיקון לועזי יצא לאור בשנת 1967
מילון עברי שלם יצא לאור בשנת 1964.
דברי חכמים יצא לאור בשנת 1968
מילון מסדה למתלמד יצא לאור בשנת 1978, כשנתיים לאחר פטירתו
כתביו > ביקורת על כתביו

את עבודתו של ראובן אלקלעי הוקירו אנשים רבים שהמפורסמים שבהם היו:
דוד בן-גוריון ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל שיבח את אלקלעי וכתב לו כך: "נידמה לי שמה שעשית הוא כמעט כליל השלמות ובמידה שזה ניתן להיעשות על ידי בן תמותה גם מבחינת המילים האנגליות שאף אחת מהמבוקשות על ידי לא נעדרה ובייחוד מבחינת העושר הרב של התרגומים העבריים. תחזקנה ידיך".
לוי אשכול, ראש הממשלה הרביעי של מדינת ישראל כתב לאלקלעי ב־14 במרץ 1965, י באדר ב' תשכ"ה "במילון שלך משתקפת ההתפתחות הדינמית של שפתנו המתחדשת והינו ציון דרך ותמרור חשוב לפיתוחה בעתיד".
אבא אבן, שר החוץ של מדינת ישראל, בהקדמה למילון העברי עברי כתב "במילוניך נתגלו ההיקף הרחב של השכלתך העברית והאנגלית ותחושתך החדה לצרכיו המעשיים של הקורא. מילוניך מדביקים בטריות מופלאה את קצב ההתפתחויות של הלשון העברית, עם כל היותם נאמנים למורשת הלשונית הקדומה".
פרופסור נ.ה טור סיני, נשיא האקדמיה ללשון העברית, כתב בהקדמה למילון: "הרשה נא לי להביע את שמחתי ואת התרשמותי מעבודתך הכבירה שאני רואה בה צעד גדול נוסף בדרך התעצמותה של לשוננו. במילונך הקפת את ההתפתחות של הלשון העברית כחלק חי של לשון חיה והיית ממניחי היסוד של לשון העתיד, עשירה ומדויקת. רק מי שיש בו מן החריצות המוחלטת וגם בכח היצירה, רק הוא מסוגל למפעל כמפעלך".
לקריאה נוספת

סמדר ברק, אוֹצֵר המילים, סיפור חייו של המילונאי ראובן אלקלעי, הוצאת ידיעות ספרים בשיתוף עם האקדמיה ללשון העברית תש"ף
הערות שוליים

↑  חיים רבין, "מילון עברי-אנגלי שלם" לראובן אלקלעי, לשוננו לעם יז , תשכ"ו, עמ' 155–159
↑  מנחם הרטום, על "מילון עברי שלם", לשוננו לעם כב, תשל"א, עמ' 136–141
↑  במכתב מ-12 יוני 1961, כ"ח בסיוון תשכ"א. בן-גוריון הסכים כי מכתבו יופיע בהקדמה למילון האנגלי-עברי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257395705171  BIBSYS: 2125902  BnF: cb127505409 (data)  CiNii: DA06226298  GND: 1035783770  ISNI: 0000 0000 8308 9039  LCCN: n85038720  NKC: jn20020516001  NLA: 35246821  NTA: 068660847  SELIBR: 347414  SUDOC: 155481347  Trove: 880821  VIAF: 112311745   WorldCat (עם VIAF): 112311745 
ראובן אלקלעי משוחח עם בן-גוריון על עבודתו
קרב ורבן (1631)

קרב ורבן (באנגלית: Battle of Werben) היה קרב שהתרחש במהלך מלחמת שלושים השנים, ב-22 ביולי 1631 בין האימפריה השוודית לבין האימפריה הרומית הקדושה. הצבא השוודי מנה כ-16,000 חיילים בהנהגתו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, וצבא האימפריה הרומית הקדושה מנה כ-23,000 חיילים בהנהגתו של יוהאן ט'סרקלס פון טילי. צבאו של טסרקליס התקיף את הביצורים השוודים על יד ורבן, אך כוחותיו השוודים של וולף הנריך פון בודיסין הכריחו אותו לסגת. התקיפה חודשה מספר ימים מאוחר יותר, אך הפעם, הכוחות השוודים ספגו הפסד מכריע, ואיבדו כ-6,000 חיילים.
רביעיית מיתרים מס' 7 של בטהובן

רביעיית המיתרים מספר 7 מאת בטהובן בפה מז'ור, היא הרביעייה הראשונה מתוך שלוש הרביעיות אופוס 59 אשר מכונות גם "רביעיות רזומובסקי" על שם מושא ההקדשה. הקובץ כולו פורסם בשנת 1806.
הרביעייה כוללת ארבעה פרקים:
אלגרו בפה מז'ור
אלגרטו ויוצ'ה א סמפרה סקרצנדו בסי במול מז'ור
אדאג'יו מולטו א מסטו בפה מינור, אטאקה לפה מז'ור
אלגרו בפה מז'ור
אופוס 59 המכונה "רזומובסקי" הוקדש עבור הנסיך אנדראס רזומובסקי, השגריר הרוסי בווינה דאז. זו גם הרביעייה הראשונה מבין רביעיות תקופת הביניים של בטהובן, המסמלות התפתחות בסגנונו, בהשוואה לרביעיותיו המוקדמות, אופוס 18.
ההבדל הניכר ביותר הוא שרביעייה זו נמשכת מעל 40 דקות והיא בעלת רוחב יריעה ומורכבות שכמותן עדיין לא נראו במוזיקה הקאמרית, בעוד שש הרביעיות המוקדמות של בטהובן נמשכו כ 25-30 דקות בלבד והיו בעלות אופי קליל יותר.
פרקי הרביעייה

הפרק הראשון מהווה פתיחה מרשימה בצורת סונאטה עם פוגטו בפיתוח. הוא נמשך כ-12 דקות, למרות שהוא חסר את החזרה המסורתית על תצוגת הנושאים.
הפרק השני ברביעייה הוא באופן לא שיגרתי, פרק לא-איטי. הופעה של פרק איטי כפרק שלישי בצורה רב פרקית מתרחשת לרוב כאשר הפרק הראשון ארוך במיוחד ובעל אופי רציני, כפי שקורה בפרק הראשון ברביעייה זו. לכן הפרק השני קליל יותר באופיו על מנת לאזן בין הפרקים הרציניים לבין הפרקים הקלילים. הפרק השני היצירה הוא בעל מאפיינים ברורים של סקרצו אך לא מתווה בצורה רשמית כסקרצו בעל הצורה התלת-חלקית או החמש-חלקית המקובלת. קטע הביניים בסקרצו, הטריו אינו מופיע כחטיבה מופרדת במובהק, אך ישנן שתי הופעות של קטע ביניים זהה בעל אופי שונה משאר הפרק אשר מתפקדים כטריו. מדובר באחד מהפרקים יוצאי הדופן של התקופה האמצעית של בטהובן אשר ניתן להגדירו אם כן כסקרצו חופשי.
הפרק השלישי האיטי גם הוא בצורת סונאטה, עשיר בתוכן אך ללא פיתוח (לרוב מתייחסית לצורת סונאטה ללא פיתוח מובהק כאל "סונאטינה").
הפרק הרביעי הוא פרק מהיר אשר נושאו הראשי כתוב על פי מנגינה רוסית ידועה. ניתן להניח שהדבר נעשה כניסיון לרצות את הקומיסר הרוסי.
ראו גם

רביעיית מיתרים מס' 4 של בטהובן
רג'ה די ונריה ריאלה

רג'ה די ונריה ריאלה
רג'ה די ונריה ריאלה (באיטלקית: Reggia di Venaria Reale) הוא אחד המעונות המלכותיים של בית סבויה בפיימונטה. הוא נמצא בעיירה ונריה ריאלה המרוחקת כ-8 קילומטרים צפונית-מערבית לטורינו. משערים כי תוכנן להיות כדוגמת ארמון ורסאי בפריז שבצרפת. ה"ארמון המלוכה של ונריה המלכותית", תרגום שם המקום בעברית, תוכנן ונבנה תוך פרק זמן קצר, על ידי האדריכל "אמדאו די קסטלמונטה" (Amedeo di Castellamonte). יוזם הבנייה של הארמון היה הדוכס "קרלו אמנואלה ה-2" (Carlo Emanuele II) שתכנן כי הארמון יהיה בסיס יציאה לציד בגבעות הבוּר באזור טורינו. בלטינית נקרא הארמון: "ציד באמנות ונטוריה (venatoria)".
בשנת 1999 יזמה הקהילה האירופאית תוכנית לשיקומו של המקום. לאחר השקעה נכבדה, שוחזר הארמון בחלקו הגדול והוא נפתח לציבור בשנת 2007. פעולת השחזור הייתה מהיקרות שבהן נשאה הקהילה האירופאית והאתר עומד להיות מרכז תיירות חשוב באירופה.
תיאור הקומפלקס

מלבד המבנים שתוכננו למכלול הארמון, נקבע כי שטח של 60,000 מ"ר (piano calpestabile), כולל הפארק ההיסטורי של "ונריה", יוגדר בתור התחום של הארמון כך שסדר הגודל של המתחם יבטא ישירות את "הבשורה הקדושה" (Santissima Annunziata) בית סבויה.
הכפר הקטן של הארמון כלל בתוכו את הארמונות וכן את בתיהם של משרתי הארמון ואפילו סתם אזרחים רגילים, עד שניתן לו מעמד עירוני עצמאי בחבל טורינו.
מקומו של הארמון נבחר עקב קרבתו למרחבי היער הטבעי. מרחבים, שכונו בשם " באל פאסה" שפרושו ה"כפר היפה", שיכלו לשמש בתור אתר שעשועים.
תחומים אלה השתרעו על פני שטח של מאות קילומטרים ממורדות הרי האלפים עד למבואות העיר טורינו.
הכניסה למרחב הארמון היא דרך חצר מפוארת. במרכז החצר מוצבת מזרקה בעל צורה של צבי. החזית המרכזית של המבנה בנויה מטיח ובו מוטבעות צורות של קונכיות ופירות. אלה מתגלות בצד השמאלי של החזית, ומבדילות בין החלק שנבנה במאה ה-17 לבין החלק שנבנה במאה ה-18 על "אמדאו די קסטלמונטה".
בחלק הימני של הארמון באה לידי ביטוי יצירתו של האדריכל השני שהיה שותף לבניית הארמון "מיכלאנג'לו גרובה". הוא שילב בין שני הצריחים על גג "מנסרט" (Mansart), המכוסים רעפים, מרוצפים עם לבנים בצורת מחומשים, עשויים קרמיקה, גלריה גדולה מהמאה ה-20, גלריית "דיאנה".
הגינה היפה, בסגנון איטלקי, מחולקת לשלוש טרסות, המשתלבות אחת בשנייה, בגרם מדרגות מעוצב ובנוי כדוגמת צריח השעון בחצר הקדמית. בגינה נכללת המזרקה של הרקולס ותיאטרון.
בשנת 1693 חיילים צרפתים פגעו באחדים ממבנה הארמון, אך אלה שוקמו בצל התותחים הצרפתים.
לאחר מותו של האדריכל מיכלאנג'לו גרובה בשנת 1713, הגיע לארמון האדריכל פיליפּוֹ יוּבָרָה. הוא בנה את הגלריה הגדולה והכנסייה של סנט אומברטו. הכנסייה שולבה בין הארמונות. היא נבנתה בסגנון "trompe-l'oeil". בפנים המבנים הושלמו האורוות. בחזית נשמר הסגנון הצרפתי.
העבודות האחרונות הושלמו במחצית השנייה של המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 עם בניית המדרגות העולות למעון של דיאנה והגלריה של סנט אומברטו.
קיסמו של הארמון פג, כאשר תשומת הלב עברה למעון הציד של סטופיניג'י.
הארמון נשכח על ידי בית סבויה וכך מחנה הצבא והגלריות היו לביזה בידי תושבי המקום וחיילים שהגיעו למקום עד למלחמת העולם השנייה.
גלריה

הגלריה של דיאנה
חזית המשכן של "דיאנה"
החלק המרכזי של הארמון
מעון הקיץ והמרפסת של גרובה
מעון הקיץ
מבט מקרוב על חלק מהגג
החלק המרכזי של הפארק התחתון
החלק המרכזי של הפארק התחתון עם בריכת המים
הפארק התחתון
דגם של ארמון המלוכה
הערות שוליים

↑  מאיר בלייך, ‏בואו לטורינו:העיר האיטלקית שמספקת את החוויה המושלמת - שופינג וכדורגל (פסקת:"מחול המתזים"), באתר מעריב אונליין, 2 במרץ 2017
| בית סבויה |
| --- | --- | --- |
| כללי | בית סבויה • המעונות המלכותיים של בית סבויה • האדריכל פיליפו יוברה |  |
| טורינו | הארמון המלכותי של טורינו • ארמון מדאמה |  |
| פיימונטה | מעון הציד של סטופיניג'י • קסטלו די ריבולי • רג'ה די ונריה ריאלה |  |
| מלכי איטליה מבית סבויה | ויטוריו אמנואלה השני • אומברטו הראשון • ויטוריו אמנואלה השלישי • אומברטו השני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: kn20020524003  SUDOC: 126840458  VIAF: 129488884   WorldCat (עם VIAF): 129488884
רביעיית מיתרים מספר 1 (שוסטקוביץ')

רביעיית המיתרים מספר 1  בדו מז'ור של דמיטרי שוסטקוביץ', אופוס 49, נכתבה במשך שישה שבועות בקיץ 1938. לא צורפה הקדשה ליצירה.
רקע

במאי 1938, בלנינגרד, שוסטקוביץ' בן ה-31 החל במלאכת ההלחנה של רביעיית המיתרים הראשונה שלו.
שוסטקוביץ' התנסה בכתיבה להרכב זה במסגרת המוזיקה שכתב בעבר לסרטים, אולם טרם הלחין רביעייה שלמה.
הוא החל את הלחנת הרביעייה כתרגיל, אולם הוא נשבה בידי הפרויקט וסיים את כלל היצירה בשישה שבועות. כפי שכתב:
"התחלתי לכתוב את היצירה בלי רעיונות ורגשות מיוחדים, לא חשבתי שדבר יתפתח ממנה. הרי, רביעיית המיתרים היא אחד מהז'אנרים המוזיקליים המאתגרים ביותר. כתבתי את הדף הראשון כתרגיל לשם התנסות גרידא בצורת הלחנה זו, ולא העליתי בדעתי דבר לגבי השלמתה ופרסומה. החשבתי אותה כחלק מניסיונותיי המחקריים כמלחין, אולם העבודה על היצירה שבתה אותי וסיימתי כתיבתה במהרה."
-דמיטרי שוסטקוביץ'-
באותה תקופה, תרבות רביעיית המיתרים שגשגה בברית המועצות.
מלחינים רבים בני זמנו של שוסטקוביץ' הלחינו רביעיות לפניו, והרכבים קאמריים איכותיים רבים נוסדו (כמו רביעיית בטהובן שעתידה להיקשר קשר עמוק למלחין).
רביעיית המיתרים בדו מז'ור היא היצירה הראשונה אותה כתב המלחין לאחר הסימפוניה מספר 5.
מתוך הבנה שעלולים להשוות את הרביעייה ליצירתו המונומנטלית הקודמת, שוסטקוביץ' ציין:
"אל תצפו למצוא עומק מיוחד ביצירה, רביעיית המיתרים הראשונה שלי. מזגה קליל, שמח ולירי. הייתי מתאר אותה כדמוית אביב."
-דמיטרי שוסטקוביץ'-
היצירה בוצעה לראשונה בלנינגרד, באוקטובר 1938, על ידי רביעיית גלזונוב. היא בוצעה חודש לאחר מכן גם על ידי רביעיית בטהובן, שם החלה להירקם הידידות בין המלחין לבין הרביעייה שמאוחר יותר תבצע את הפרמיירות לרוב רביעיותיו (כולן למעט זו והאחרונה).
מוזיקה

היצירה בעיקרה אופטימית, ברם הפרקים הפנימיים בעלי הסולם המינורי מהווים ניגוד לכך.
לפי דבריו של המלחין:
"דמיינתי רגעי ילדות, תמימים ובהירי מחשבות המקושרים לאביב".
-דמיטרי שוסטקוביץ'-
הרביעייה כתובה על פי הסגנון המסורתי, ומחולקת לארבעה פרקים:
מודראטו - הפרק הראשון, בסולם דו מז'ור, כתוב בצורת סונטה. הפתיחה מתחילה בנושא ראשון לרקע רצף אקורדים, ועוברת לנושא שני שמח. לאחר סגמנט התפתחותי קצר, הפרק מסתיים בקודה.
מודראטו - מזגו הקליל של הפרק הראשון משתנה בפרק השני האיטי, בסולם לה מינור. הפרק מורכב משמונה וריאציות למנגינה עממית שתחילה מוצגת על ידי הוויולה.
למעשה, המנגינה אינה לקוחה משירי העם הרוסיים, אלא נוצרה על ידי שוסטקוביץ' והתבססה על שירים אלו. לאחר ארבע וריאציות מלנכוליות, המוזיקה עוברת למזג קליל יותר בשתי הווריאציות הבאות, וחוזרת ותמה בסולם המינורי בשתי הווריאציות האחרונות.
הפרק מסתיים בפיציקאטו של אקורד לה מינור.
אלגרו מולטו - הפרק השלישי הוא סקרצו בסולם דו דיאז מינור.
הוא מתחיל בתו יחיד החוזר במהירות על ידי הוויולה בתזמון של 4\3, היוצר אווירה עצבנית ומתוחה. לאחר נגינת מלודיה מהירה, הפרק עובר לטריו בפה דיאז מז'ור בעל אווירה רגוע יותר.
לבסוף, הסקרצו חוזר, וקודה אירונית האנלוגית לנושאי הטריו מסיימת את הפרק.
אלגרו - הפרק האחרון שב לסולם המקורי של היצירה ומחזיר את אווירת האביב הקלילה בצורת פינאלה אנרגטי.
אורכה הממוצע של היצירה עומד על כ-15 דקות.
קלמנס נייתן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 1933 המבורג, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  2 ביוני 2015 (בגיל 81) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  ברקהמסטד קולג'ייט 
 
קלמנס ניומן נייתן (אנגלית: Clemens Neumann Nathan;‏ 24 באוגוסט 1933 - 2 ביוני 2015) היה סוחר טקסטיל, איש ציבור ופעיל זכויות אדם יהודי-בריטי.
חייו

נולד בהמבורג שבגרמניה וברח עם משפחתו לבריטניה בעקבות עליית הנאצים לשלטון.
שימש כיועץ לרנה קאסן כשהיה נשיא הארגון היהודי כל ישראל חברים. בין השנים 1983 ל-1989 היה סגן נשיא ההתאחדות האנגלו-יהודית. בין השנים 1998 ל-2003 ייסד ועמד בראש המרכז לקשר נוצרי-יהודי בעיר קיימברידג'.
למחייתו עוסק בסחר בטקסטיל. הוא שימש כסגן נשיא של מכון הטקסטיל (Textile Institute). בשנת 1987 קיבל את מדליית מכון הטקסטיל בעבור תרומה לתעשיית הטקסטיל. בשנת 1994 נעשה עמית כבוד בבית הספר לעיצוב שנקר וחבר בוועד המנהלים הבינלאומי של בית הספר. הוא חבר בהנהלת ועידת התביעות היהודיות נגד גרמניה.
בעבר שימש כסגן נשיא של המרכז ללימודים יהודיים-גרמניים באוניברסיטת ססקס.
משנת 2004 עמד בראש "מרכז קלמנס נייתן למחקר" הנקרא על שמו, המשמש כזרוע המחקר של מועצת הארגונים היהודיים העולמיים, ארגון זכויות אדם יהודי המשמש יועץ לאו"ם. מטרת המרכז היא לקדם את נושא זכויות האדם. המרכז מקיים כנסים, יוזם מחקרים ומוציא לאור ספרים.
בשנת 2006 יצא ספר מאמרים, "For the Sake of Humanity: Essays in Honour of Clemens N. Nathan", בעריכת פרופסור רפאל ולדן, לכבודו של קלמנס.
בשנת 1966 הוענק לו תואר "אביר" במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.
מספריו

The Changing Face of Religion and Human Rights: A Personal Reflection, Martinus Nijhoff Publishers, 2009
רומנים בצרפת

שחקנית הקולנוע מישל לארוק שאמה ילידת רומניה
רומנים בצרפת הם אזרחי צרפת ממוצא רומני, נכללים בהם מהגרים מרומניה לצרפת וצאצאי מהגרים.
בתחילת המאה ה-19 נרשמה נוכחות של אוכלוסייה רומנית בצרפת. הרומנים הראשונים שהגיעו לשם הם סטודנטים עשירים הבאו ללמוד במדינה בייחוד לימודים של מקצועות המדע, מרביתם חזרו לרומניה לאחר סיום הלימודים ומעטים נשארו בצרפת. במהלך מלחמת העולם הראשונה מספר חיילים רומנים נשלחו לצרפת כשממלכת רומניה הצטרפה למדינות ההסכמה ב-1916 וזאת על מנת לעזור לצרפת להילחם כנגד גרמניה.
בשנות החמישים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה התרחש גל הגירה רומנית לצרפת, הם התיישבו בעיקר בערים גדולות כמו פריז וליל.
בשנות התשעים לאחר נפילת הקומוניזם ברומניה התרחש גל נוסף של הגירת רומנים לצרפת. בסך הכול מתוגגרים בצרפת כ-120 אלף אנשים שנולדו ברומניה ומספר גדול של אנשים עם שורשים רומנים.
קלמנס פריץ

קלמנס פריץ (בגרמנית: Clemens Fritz; נולד ב-7 בדצמבר 1980 בארפורט שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק כמגן ימני בעיקר בקבוצת ורדר ברמן, בה שימש קפטן. לזכותו של פריץ 22 הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קריירה בינלאומית

לאחר ששיחק בנבחרות גרמניה הצעירות השונות, פריץ ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הגרמנית הבכירה באוקטובר 2006, בניצחון 4-1 מול נבחרת סלובקיה. ביוני 2007 הבקיע פריץ את שערו הבינלאומי הראשון, במשחק הניצחון 6-0 מול נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2008. פריץ היה חלק מסגל הנבחרת הגרמנית לטורניר הגמר של יורו 2008 באוסטריה ושווייץ, ואף שותף בשני משחקיה הראשונים של גרמניה בטורניר, מול פולין וקרואטיה בהתאמה. בשלהי 2008 ערך פריץ מספר הופעות נוספות במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, אך אלו היו הופעותיו האחרונות של פריץ במדים הלאומיים, ואת הופעתו ה-22 והאחרונה ערך בניצחון הגרמני 1-0 על נבחרת ויילס במסגרת זו.
קרידי אינגליש

| --- | --- |

קרידי אינגליש, 2007
 לידה:  22 במאי 1985 (בת 39) פארגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  תיכון פארגו דרום 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרידי אינגליש (באנגלית: CariDee English, נולדה ב-22 במאי 1985) היא ידוענית ודוגמנית אופנה אמריקאית, זכתה בדצמבר 2006 בעונה השביעית של "הטופ מודל הבאה", כשהפרסים שקיבלה במסגרת זכייתה היו חוזה בסך 100,000 דולר עם רשת הקוסמטיקה "קאברגירל", חוזה דוגמנות עם "עלית מודלס" ו-6 עמודים כולל שער במגזין "סבנטין". היא הבלונדינית הטבעית הראשונה שזכתה בתוכנית, והזוכה השנייה שהגיעה מדקוטה הצפונית. הייתה המנחה של "Pretty Wicked" מבית "Oxygen".
ביוגרפיה

אינגליש נולדה בפארגו, דקוטה הצפונית לאנסטסיה קלייר אינגליש ולגרנט דייוויס אינגליש. מוצאה שוודי, דני ונורווגי. לפני השתתפותה ב"הטופ מודל הבאה", עבדה כצלמת, והייתה חלק מקבוצת התיאטרון "The 4th Option", שהופיעה מדי שבוע במורהד, מינסוטה. ב-13 בדצמבר 2004 הופיעה עם להקת "באניין". ב-2001 חתמה על חוזה דוגמנות עם סוכנות שפועלת בדקוטה הצפונית, ב-2002 אצל סוכנות הדוגמניות, השחקנים והטלנטים "מילי לואיס", ובקיץ 2003 אצל סוכנות "מגה מודלס" שפועלת במיאמי, כשבהמשך חזרה להתגורר בפארגו. סבלה ממחלת העור פסוריאזיס במשך 15 שנים.
במהלך השתתפותה בתוכנית "הטופ מודל הבאה", אישיותה הבולטת הקסימה את שופטי התחרות, והיא נודעה כבעלת דמיון בולט לרבקה רומיין ולקרולינה קורקובה.
לאחר שזכתה במשימת המשחק במסגרת התוכנית, אורגן לה תפקיד באחד מפרקי הסדרה של CW "מגרש ביתי", בו הופיעה במספר רב של סצנות. במסגרת התוכנית סיפרה כי היא "ידועה כלחוצה", ושקלה בעבר להתאבד מסיבה זו.
באחד מפרקי התוכנית בוקרה על ידי השופטים לאחר שהתבדחה בגסות על אחד מהם, צלם האופנה נייג'ל ברקר. באותו מקרה היו המתמודדות בצילומים, שבמהלכן שאלה בצחוק את ברקר "האם הזזת את המקל שהיה לך בתחת מהפאנל האחרון?" לדבריה, "הוא למעשה צחק בחזרה" ולא באמת כעס. במהלך השיפוט בפרק זה בכתה והתנצלה בפניו.
בשלבים המאוחרים של התחרות החלו השופטים לדאוג מהתנהגותה, שלטעמם הייתה יותר מדי מוגזמת, ותהו אם היא ראויה לקבל את תואר הזוכה. בסופו של דבר, זכתה בתואר לאחר שגברה על המתמודדת מלרוז ביקרסטאף בתוכנית הגמר.
בתחילת שנת 2008 נבחרה כאחת מהמתמודדות הזכורות ביותר בתחרות במגזין "AOL", בו נכתב עליה שהיא בעלת גוף מושלם ויופי קלאסי, ושהיא המתמודדת הראשונה ש"כולם" ידעו שעתידה לזכות כבר מהפרק הראשון.
זכיתי, זכיתי [...] אני, אני עשיתי את זה, אני הדוגמנית של 'קאברגירל', אני הולכת להופיע על שער המגזין 'סבנטין' – אני כל כך מתרגשת, אתם יודעים, חלומי תמיד היה להיות דוגמנית ולהיות בתעשיית הדוגמנות [...] להיות בעלת פסוריאזיס זה משהו שתמיד חסם אותי, אני הטופ מודל הבאה של אמריקה בייבי, כן.
ביוגרפיה > דוגמנות

בשנת 2007 דגמנה לצד זוכת העונה השישית של "הטופ מודל הבאה", דניאל אבנס, צלליות של "קאברגירל". היא שבה לתוכנית בפרק האחרון של העונה ה-8, על מנת לתת עצות לשלוש המתמודדות הסופיות לפני תצוגת האופנה שעמדו להופיע בה.
הופיעה על שערי המגזינים "סבנטין", "Social Life", ‏"Healthy Living", ‏"Psoriasis Advance" ו-"Cover", לצד זוכות העונות הקודמות של התוכנית, נאימה מורה ודניאל אוונס. בנוסף, דגמנה מספר פעמים לקולקציות של שמלות כלה, לקולקציית Bisou Bisou של "J. C. Penney", ל"סטפן דנים", "נעלי ג'וני פ.", ל"American Salon" ולקולקצייה "Heart On My Sleeves" של דניטי קיין וכריסטיאן סיריאנו. בנוסף, הופיעה על שער המגזין "Allure", וביצעה עבודת צדקה בתחום הדוגמנות לפרויקט "NOH8".
על המסלול, דגמנה לרשתות כגון "J. C. Penney", "קרלוס קמפוס", "רנא לארק", "ג'ורדי סקוט", "Snoopy in Fashion" ו-"GM Style". בנוסף, צעדה על המסלול בשבוע האופנה של הונדורס, בשבוע האופנה של "לוריאל" שהתקיים בטורונטו, וכן הייתה לאורחת כבוד בתצוגתו של "Richie Rich" בשבוע האופנה בניו יורק. כמו כן, פתחה את שבוע האופנה בלוס אנג'לס, כשדגמנה עבור המעצב יותם סלומון, וכן צעדה על המסלול בתצוגת האופנה של כריסטיאן סיריאנו, שהתקיימה בשנת 2010 בשבוע האופנה של "מרסדס בנז".
נראתה באתרי האופנה "Mystyle.com" ו-"Blastmagazine.com".
ביוגרפיה > טלוויזיה

בשנת 2006, היה לה תפקיד קטן באחד מפרקי הסדרה "אחת שיודעת", וב-2007, התארחה בפרק בסדרה "מגרש ביתי". בשנת 2009, היא הנחתה תוכנית ב-MTV, ואת תוכנית הריאליטי "Pretty Wicked" ששודרה ברשת "Oxygen", ושיחקה בפרק ב"איך פגשתי את אמא" בחורה שברני יוצא עימה לדייט.
בשנת 2012 הופיעה בקמפיין של "Stelara" למען טיפול במחלת הפסוריאזיס.
בשנת 2018 שיחקה תפקיד קטן בסרט "סופר קון" לצד מגי גרייס.
ביוגרפיה > מוזיקה

אינגליש ביצעה קולות רקע בשיר "Boy/Girl" של בראד וולש, מאלבומו "Human Nature". בימים אלו עובדת על מוזיקה משלה עם "Better Than Ezra". היא מתופפת שמופיעה באופן קבוע עם הדי ג'יי המפורסמת לינדזי לאב, במופע שקוראות לו "LUVnENGLISH" (תרגום: "לאב ואנגליש" במשמעות של "אהבה ואנגלית"). בנוסף, מתופפת אינגליש עם די ג'יי זקה תומאס. השניים צילמו סרטון קצר שמציג את עבודתם יחד. מלבד נגינתה על תופים, היא שרה ומנגנת על גיטרה. לדבריה, "הייתי מעדיפה להיות כוכבת רוק, אך בעזרת דוגמנות אני משלמת את החשבונות מהר יותר".
זכויות הפילנתרופיה ובעלי החיים

קרידי היא דוברת "הקרן הבינ"ל של מחלת הפְּסוֹרְיָאזִיס", כשהיא שואפת ליצור מודעות על המחלה, ומעודדת אנשים הלוקים בה ללכת לטיפול. ציינה בריאיון שילדותה הייתה "מקוללת" בשל המחלה, מאחר שחבריה לכיתה היו נוהגים להתגרות בה. עוד הוסיפה כי כיום ה"קללה" שלה הפכה ל"מטרה" שלה, באומרה "המודעות לפסוריאזיס מאוד חשובה לי. אני רוצה שאחרים הלוקים במחלה ידעו כי הם לא לבד. אני רוצה לגרום להם להגשים חלומותיהם".
ב-11 ביוני 2007 העבירה תדרוך על המחלה בקונגרס.
השתתפה בסרטון נגד ציד, ונכחה ב-"Power of Paws", עמותה המקדמת חיות להיות חלק ממערכת הבריאות. כמו כן קידמה את פרויקט "קאדל".
לקחה חלק בקמפיין "NOH8".
הערות שוליים

↑  Press release: CariDee English, America's Next Top Model®, holds congressional briefing on psoriasis, web.archive.org, ‏2009-02-10
רג'א שחאדה

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 73 בערך) רמאללה, הכיבוש הירדני של הגדה המערבית 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 השכלה:  אוניברסיטת ביר זית 
 פרסים והוקרה:  פרס אורוול (2013) 
 
רג'א שחאדה (בערבית: رجا شحادة; נולד ב-1951 ברמאללה) הוא עורך דין, פעיל זכויות אדם וסופר פלסטיני.
ספריו בעברית

הדרך השלישית: ברירה פלסטינית, תר' סנאית גיסיס, ירושלים: הוצאת אדם, 1982.
זרים בבית: התבגרות בפלסטין הכבושה, תר' מיכל צוקרמן, ת"א: הוצאת משכל, 2004.
כשהדרור הפסיק לשיר: רמאללה במצור - יומן, תר' אסף שור, ת"א: הוצאת משכל, 2005.
טיולים בפלסטין, רשימות על נוף הולך ונעלם, תר' מיכל אלפון, ת"א: הוצאת עם עובד, 2009.