stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורום ניהול הידע בישראל
פעילות

הפורום מתנהל כקהילת ידע בה חברים אנשי מקצוע, יועצים, מנהלי ידע ואחרים המעוניינים לקדם את נושא ניהול הידע ואו מתעניינים בו.
בעמותה רשומים חברים אשר מחדשים את חברותם מדי שנה ומשלמים דמי חבר בסיסיים המשמשים למימון הכנס השנתי ופעילויות העמותה. בראש העמותה פועל צוות מנהל, שמתאם ומניע את פעילויות העמותה. חברי הצוות המנהל נבחרים אחת לשנה בידי חברי העמותה בכנס השנתי של הפורום, שמתקיים לרוב בחודש מרץ. בצוות המנהל יש בעלי תפקידים כמו יו"ר, גזבר, יועץ משפטי, וועדת ביקורת.
גזבר העמותה מגיש מדי שנה דוח כספי מפורט. חברי ועדת הביקורת מגישים דו"ח ביקורת. הדו"חות מפורסמים באתר העמותה ומוצגים לחבריה.
הפורום מקיים מספר מפגשים בשנה ובהם הרצאות ושיחות בנושאי ניהול הידע. חלק מהמפגשים הם מפגשי פנים אל פנים במתכונת מסורתית וחלק מפגשים וירטואליים ברשת ובשיחות ועידה.
הפורום פועל לשיפור ולהרחבה ולהוספת ערכים בוויקיפדיה בנושאי ניהול ידע ופועל עם האקדמיה בנושאי לימוד ומחקר. אתר האינטרנט מרכז פעילות בכעשרים קבוצות עניין. באתר סיכומים ומסמכים בעלי עניין בניהול ידע ובפעילות העמותה. האתר פתוח לכל לקריאה ולחיפוש. כל אחד גם יכול להירשם כחבר באתר כדי להשתתף בשיחות או לנהל בלוג אישי. הרשמה זו היא נפרדת מהרשמה לחברות בעמותה והיא ללא כל תשלום. באתר רשומים מעל ל-650 חברים.
ראו גם

פורום (אינטרנט)
ועדת הילדים באוטרכט

כמה מחברי ועדת הילדים בקבלת פנים לחתונה.
ועדת הילדים באוטרכט הוקמה ב-יולי 1942 על ידי יאן מיולנבלט  ורות מת'ויסן יחד עם סטודנטים מאמסטרדם, כדי להסתיר ילדים בתקופת השואה . ועדת הילדים סיפקה כתובות מסתור, מסמכים מזויפים, אספקת מזון ודאגה לרישום מקיף שיאפשר איחוד ילדים מאוחר יותר עם הוריהם.
יאן מיולנבלט קיבץ קבוצת חברים ללימודים שהתחילו לחפש 'כתובות' להסתרת יהודים. הילדים הוסתרו, תחילה באוטרכט ובסביבתה. כעבור כמה חודשים הוקמו סניפים בארנהם ובהאג. ילדים רבים הוסתרו ביישובים קטנים יותר. במרוצת הזמן נעצרו חברים שונים מארגון זה ונכלאו במחנה ריכוז. כמה מפעיליהם נאלצו בעצמם לרדת למחתרת.
הסתרת הילדים

בתחילת יולי 1942 החלו חברי הקבוצה להסתיר ילדים יהודים מפני הנאצים בתקופת השואה, עד סוף חודש אוגוסט הוחבאו כבר 70 ילדים יהודיים. עד 1943 הצליחו למנוע את גירושם של כ-100 ילדים. לפי הערכה, הוסתרו 300 ילדים יהודים בידי אנשי הקבוצה, הודות להקרבה האישית של הסטודנטים. לאחר המלחמה חיפשו את הורים של הילדים המוסתרים.
שיטות ההסתרה

לולטר סוסקינד ושותפיו היו כמה שיטות להברחת הילדים. שיטה ראשונה הייתה להסתיר ילדים קטנים בתיקי גב או בפחי חלב. השיטה השנייה היא שהצוות היהודי הצליח לשכנע את הגרמנים שהילדים זקוקים לאוורור, הם הוציאו אותם לטיול מסביב למעון. הילדים היו נספרים ביציאה מהבית, אך הצוות היהודי היה מוסיף ילד אחד שלא נספר (או יותר) ומוסר אותו דרך החלון כאשר הקבוצה הייתה חולפת על פניו. אותם ילדים היו מוברחים במהלך הטיול ומועברים לידי אנשי המחתרת.
הערות שוליים

↑  Verzetsgroepenu, VERZETS RESISTANCE MUSEUM
1 2 3  ד"ר בלומה אוורס-עמדין     ד"ר ברט ין פלים, להיות מוסתרים, עבר שנחתם?
1 2  אתר קק"ל לצעירים
קביות העולם החדש

| קביות העולם החדש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי קביה
קבוצה:: קביות העולם החדש
שם מדעי
 Caviomorpha ‏ווד, 1955

שרקן.
קביות העולם החדש (שם מדעי: Caviomorpha) היא הקבוצה הגדולה ביותר בתת-סדרת דמויי קביה שבסדרת המכרסמים וכל המינים בה חיים בשני האמריקות.
בקבוצה זו הרבה מאוד משפחות הידועות ממאובנים וחלק מהמינים בה היו גדולים ביותר. משקלו של המכרסם הנכחד 
Phoberomys pattersoni הגיע ל-700 ק"ג וקרובו - הג'וספורטיגסי הגיע ליותר מ-1,000 ק"ג והיה המכרסם הגדול ביותר בעולם אי-פעם.
המינים הקדומים הגיעו לדרום אמריקה כנראה בפליוקן ובמיוקן מאפריקה, דרך האוקיינוס האטלנטי. בגלל שדרום אמריקה הייתה אז מנותקת מצפון אמריקה, התפתחו המינים בתת-הסדרה ללא איום משמעותי של טורפים. מתחריהם היחידים היו מיני כיסאים דרום אמריקניים אולם אלה לא היוו איום גדול. תוך שמירה על תזונה צמחונית כמעט לגמרי, התפתחו המינים וגדלו מממדים ממוצעים של חולדה עד לגודל של ביזון. כמו כן, התפתחו המינים להתאמה למגוון סביבות חיים, כגון אדמת מרעה, הרים ויערות טרופיים.
לאחר ההחלפה האמריקנית הגדולה היגרו מינים רבים למרכז אמריקה, אולם רק מין קיים אחד, הדרבן האמריקני הצליח להתיישב ולשרוד באופן טבעי צפונית למקסיקו. מין נכחד אחד - הNeochoerus pinckneyi, הצליח לעשות זאת גם הוא, ואילו הנוטריה הועברה לצפון אמריקה על ידי בעלי חוות פרוות והוגדרה שם מין פולש.
מיון

משפחה סמרניים (Erethizontidae)
על-משפחת Cavioidea
משפחת אגוטיים (Dasyproctidae)
משפחת פאקות (Cuniculidae)
משפחת Eocardiidae - נכחדה
משפחת דינומיסיים (Dinomyidae) - שהמין היחיד ששרד בה הוא הפקרנה (Dinomys branickii)
משפחת קביתיים Caviidae
על-משפחה Octodontoidea
משפחת אוקטודוניים (Octodontidae)
משפחת טוקואיים (Ctenomyidae)
משפחת חולדות קוצניות Echimyidae
משפחת נוטריים (Myocastoridae) - בה סוג ומין יחיד נוטרייה (Myocastor coypus)
משפחת הוטיים (Capromyidae)
משפחת הוטיות ענק (Heptaxodontidae) - נכחדה
על-משפחה Chinchilloidea
משפחת צ'ינצ'יליים (Chinchillidae)
משפחת Neoepiblemidae - נכחדה
משפחת חולדות צ'ינצ'יל (Abrocomidae)
ג'ון ברף

ג'ון ברף (באנגלית: John Brough;‏ 17 בספטמבר 1811 –  29 באוגוסט 1865) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש סיעת תומכי מלחמת האזרחים במפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוהיו ה-26 בשלבים האחרונים של מלחמת האזרחים, ונפטר זמן קצר לאחר תום המלחמה.
ראשית חייו

ג'ון ברף נולד במריאטה, אוהיו, לאב שהיגר מאנגליה ולאם ילידת פנסילבניה. בגיל 11 הוא התייתם מהוריו. כדי לקיים את עצמו הוא היה לשוליה בבית דפוס, ומאוחר יותר למד באופן חלקי במשך שלוש שנים באוניברסיטת אוהיו, שם הוא עבד במשרה חלקית ככתב בעיתון Athens Mirror. הוא התקדם והיה למוציא לאור במריאטה ולאחר מכן בלנקסטר, שם הוא ואחיו צ'ארלס רכשו את העיתון Ohio Eagle, עיתון שתמך בעמדות המפלגה הדמוקרטית.
ברף עבד שנתיים כפקיד בסנאט של אוהיו, שם הוא גם שימש ככתב בבירת המדינה עבור עיתונו ועבור העיתון Ohio Statesman. ב-1837 הוא נבחר לבית הנבחרים של אוהיו, בו הוא ייצג את מחוז פיירפילד-הוקינג, ובשנים 1838–1839 היה יושב ראש ועדת הבנקאות והמטבע של הבית. לאחר מכן הוא התמנה כמבקר המדינה של אוהיו וכיהן בתפקיד עד 1845, כאשר הוויגים לקחו לעצמם את רוב המשרות במדינה שהוחזקו על ידי הדמוקרטים בעקבות הבחירות של 1844.
בשנים 1840–1843 היה ברף חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אוהיו.
ב-1841 רכשו ברף ואחיו את העיתון Cincinnati Advertiser ושינו את שמו ל-The Cincinnati Enquirer. ברף עבר אז לאינדיאנה, שם הוא נכנס לעסקי הרכבות וב-1848 הוא היה לנשיא חברת הרכבות מדיסון ואינדיאנפוליס. מאוחר יותר הוא היה נשיא חברת הרכבות בלפונטיין ואינדיאנה.
בעיר מדיסון שבאינדיאנה זכור ברף בשל הובלת חברת הרכבות בתקופה שבה העיר הפכה למרכז ארצי מוביל לאריזת בשר חזיר, אך קו רכבת זה נפל קורבן לתחרות. הוא ניסה להיאבק בקווים מתחרים באמצעות כריית שתי מנהרות כחלק מהמאמץ להימנע במעבר המסילה בשיפוע חד בעיר. החברה הוציאה יותר מ-300,000 דולר על המיזם במשך שנתיים, לפני שהוא נעצר ב-1855. בלשון המקומיים נקרא המיזם "השטות של ברף", וב-1853 הוא עזב כאשר קו הרכבת עבר מיזוג קצר ימים עם חברת רכבות אחרת.
ברף היה אדם גדול ממדים, בנוסף להיותו עובד חרוץ. חברת הרכבת קראה לאחד מקטריה "ג'ון ברף" על שמו, וכאשר הוא הגיע למדיסון ב-10 במאי 1850, פרסם העיתון Madison Courier בגיליון יום המחרת הערה שפורסמה גם בכתב העת Scientific American מה-1 ביוני אותה שנה, "נמסר לנו שקטר זה נקרא ג'ון ברף בשל משקלו הכבד ובשל היקף העבודה שהוא מסוגל לבצע".
מושל אוהיו

הרפובליקנים והדמוקרטים תומכי מלחמת האזרחים לא היו שבעי רצון ממנהיגותו של מושל אוהיו דייוויד טוד. הם פנו לברף לאחר שנשא נאום בעד האיחוד בעיירת מגוריו מריאטה ב-10 ביוני 1863. בסתיו אותה שנה נבחר ברף כמושל אוהיו על בסיס מצע שתמך באיחוד, בין השאר בשל תמיכתו החזקה יותר בהשוואה לזו של טוד במגמה להתנגדות לעבדות שעמדה בבסיס מאמצי המלחמה של הצפון. כמי שנבחר מטעם מפלגת האיחוד, ברף היה המושל האחרון עד היום באוהיו שנבחר שלא מטעם המפלגה הרפובליקנית או הדמוקרטית. ברף גם הביס את מנהיג הדמוקרטים מתנגדי המלחמה, קלמנט וולנדיגהאם. ניצחונו של ברף הוביל את הנשיא אברהם לינקולן לשלוח מברק, "תהילה לאל במרומים, אוהיו הצילה את האיחוד".
ברף הושבע לכהונתו בינואר 1864. ההיסטוריון של אוהיו וולטר הבינגהרסט תיאר את ברף כ"אדם גדול ממדים חדור אנרגיה". ריצ'רד ה. אבוט כתב שהוא "היה בעל מוניטין של פוליטיקה מחוספסת עם מזג תחרותי... הוא היה אדם גלוי לב וחצוף שאב ללעוס טבק, וכך היווה ניגוד לשני קודמיו הנאים והמכובדים ויליאם דניסון ודייוויד טוד".
כמושל תמך ברף בתקיפות במאמצי המלחמה של ממשל לינקולן והיה בעל תפקיד מפתח בשכנוע מושלים אחרים של מדינות המערב התיכון לגייס רגימנטים לשירות של מאה ימים בראשית 1864 כדי לשחרר כוחות מנוסים נוספים למערכת האביב של הגנרל יוליסס ס. גרנט. אוהיו שלחה יותר מ-34,000 חיילים והייתה המדינה היחידה שהשתתפה במהלך (האחרות היו אינדיאנה, אילינוי, איווה וויסקונסין) שעמדה במכסתה. ברף תמך בבחירתו לכהונה שנייה של לינקולן בבחירות לנשיאות של 1864, על אף תחבולותיו של סלמון צ'ייס, ופעל ללא לאות לתמוך בבני המדינה ששירתו בשדות הקרב. כאשר התפטר צ'ייס מתפקידו כמזכיר האוצר של ארצות הברית, הוצע התפקיד לברף אך הוא דחה את ההצעה בהעדיפו להמשיך ולכהן כמושל.
עם תום המלחמה ב-1865 התפרקה הברית לתמיכה באיחוד של הרפובליקנים והדמוקרטים באוהיו, והרפובליקנים, שכעת היו הדומיננטיים, חיפשו אחר מועמד. ב-15 ביוני הודיע ברף שהוא לא יציג את מועמדותו לכהונה שנייה, אך לא יסרב אם זו תוצע לו, דבר שלא קרה. מאוחר יותר באותו קיץ מעד ברף בחצר בית המדינה, נחבל בידו ונקע באופן חמור את קרסולו. השימוש במקל הליכה גרם לו במשך הזמן לדלקת ובסוף של דבר הייתה רגלו נגועה בנמק.
ג'ון ברף נפטר כתוצאה מהנמק ברגלו ב-29 באוגוסט 1865, 19 יום לפני יום הולדתו ה-54. הוא נטמן בבית הקברות וודלנד שבקליבלנד.
פסל בדמותו של ברף ניצב באנדרטת המלחים והחיילים שבקליבלנד.
חיים אישיים

ברף נישא פעמיים ונולדו לו שבעה ילדים. ב-1832 הוא נשא לאישה את עכסה פ. פרודן מאת'נס, שילדה לו שני ילדים. פרודן נפטרה ב-1838. ב-1843 נשא ברף לאישה את קרוליין א. נלסון מקולומבוס, שילדה לו חמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  Walker, Charles M (1869). History of Athens County, Ohio And Incidentally of the Ohio Land Company and the First Settlement of the State at Marietta etc. Robert Clarke & Co. pp. 346–348.
↑  1863 GUBERNATORIAL ELECTION - 78ohio.org
↑  Walter Havighurst, Ohio: A Bicentennial History, W. W. Norton & Company, 1976, p. 102.
↑  Cuyahoga County Soldiers' and Sailors' Monument Commission (Cleveland, Ohio) (1896). Brief historical sketch of the Cuyahoga County soldiers' and sailors' monument. Complete description of the memorial structure. Dedication programme. The Library of Congress. Cleveland, O., The Monument commissioners, p. 23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1177937107  ISNI: 0000 0000 3265 5037  LCCN: n92018208  SNAC: w63f5434  VIAF: 13960652   WorldCat (עם VIAF): 13960652
סדנאות הבמה

| --- | --- |

קורס בסדנאות הבמה
 בית ספר לאמנויות הבמה
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־23 שנים) 
 מייסדים:  ריבי פלדמסר-ירון 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′10″N 34°45′45″E﻿ / ﻿32.052904634741°N 34.762603763872°E﻿ / 32.052904634741; 34.762603763872
 www.stage-center.org
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סדנת משחק מול מצלמה בהנחיית דובר קוסאשווילי
סדנת משחק מול מצלמה בהנחיית דובר קוסאשולי
אורית אזולאי מעבירה קורס ליהוק

המופע "העצב של השכן עמוק יותר", פרמיירה 2010
סדנאות הבמה הוא מרכז להכשרה גבוהה של אמנים מקצועיים: מחזאים, שחקני תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, תסריטאים, רקדנים, כוריאוגרפים, בובנאים, ליצנים, מוזיקאים ואמני פרפורמנס.
היסטוריה

במאי 2002 ייסדה במאית התיאטרון ריבי פלדמסר-ירון את מרכז סדנאות הבמה כמיזם שיתוף פעולה של תוכנית ה-BI ARTS (משרד החוץ הישראלי והמועצה הבריטית). שמונה אמנים מבריטניה ערכו פסטיבל בנושא תיאטרון פיזי בן שלושה ימים בבית ציוני אמריקה. מאז עורך המרכז פסטיבל בינלאומי מדי שנה. ב-2004 הפך המרכז סדנאות הבמה לעמותה (מרכז ללא כוונות רווח).
החל מ-2006 המרכז כלל בשורותיו מנחים ישראלים ולא רק אמנים מחו"ל. בשנה זו נפתחו מסלולי הכשרה של אמנים ישראלים כמו אסף צפור שמעביר עד היום סדנת תסריטאות. בינואר 2010 עבר המרכז לבית קבע ברחוב סלמה 46, המשתרע על פני 180 מ"ר.
המרכז פועל כבית ספר גבוה לאמנים מקצועיים בוגרי בתי ספר לאמנויות.
במסגרת הפעילות של המרכז הוא חובק את כל תחומי האמנות:
תיאטרון, מחול, קולנוע, טלוויזיה, מחזאות, תסריטאות, מוזיקה, אמנות פלסטית וניו מדיה.
המרכז פועל במשך כל השנה בכל ימות השבוע.
מסלולי ההכשרה  הם בעיקר מעשיים ומשמשים מעבר ללימודים מפגש מקצועי ומעבדה אמנותית.
עד 2013 התקיימו במרכז מעל 200 מסלולי הכשרה שנתיים ולמדו בו מעל 3000 סטודנטים/אמנים מקצועיים.
מטרות המרכז

הקמת מרכז תרבות ישראלי בו יוכלו יוצרים ישראלים להתנסות באופני יצירה חדשים.
חיבור בין האמנים המקצועיים למקומות עבודה פוטנציאלים.
הרחבת הפעילות לאזורי הפריפריה בארץ.
יצירת קשרים עם המגזר הערבי לחוד, ובאינטראקציה עם המגזר היהודי.
הקניית הכשרה והעשרה מקצועית ברמה גבוהה ליוצרים ישראלים.
מתן ייעוץ וליווי מקצועי בתחום אמנויות הבמה.
יצירת חיבורים מקצועיים בין יוצרים ישראלים ליוצרים מהעולם.
עידוד יצירה מקורית וחשיפת היצירה הישראלית לקהילות יוצרים בעולם.
חיבור בין אמנות לקהילה.
תוכנית ההכשרה השנתית מורכבת ממספר מסלולים > המסלולים השנתיים

מסלולים קבועים לאורך השנה כמו:
בית ספר למחזאות (בשיתוף פעולה עם תיאטרון בית ליסין) - שנת התמחות לבמאי תיאטרון (בשיתוף פעולה עם התיאטראות בארץ)
משחק מול מצלמה
תסריטאות לשחקנים
ליהוק, עבודת השחקן
מרעיון לתסריט
אימפרוביזציה
מחזמר
פיתוח קול
משחק ובימוי
כיתות אמן - מסלולי הכשרה קצרים, שיחודם בכך שהם מתבססים על הנחיה של אומן והם משתנים כל שנה לפי צורך של קהל היעד.
פרויקט החורף בירושלים – מעבדה חוקרת בת שבוע ימים בירושלים. המעבדה מתמקדת בדרך כלל בנושא אחד שתחתיו מתאגדים מספר מנחים מחו"ל. למשל בשנת 2009, נושא המעבדה היה: "השחקן של היום הפרפורמר של מחר - בהשתתפות נייג'ל צ'רנוק, מרצ'לו מגני וקתרין האנטר (בריטניה).
פסטיבל STAGEUROPA - פסטיבל הקיץ הבינלאומי השנתי של סדנאות הבמה, במסגרתו מתארחים בין 7-5 אמנים מכל העולם אשר מקיימים סדנאות, הרצאות, כיתות אמן לאמני במה מקצועיים. בסיום הפרויקט מתקיימת במת חשיפה ליוצרים צעירים בנוכחות הקהל הרחב. משנת 2002 ועד היום (2013) התקיימו 8 פסטיבלים בינלאומיים.
אקטור סטודיו - מעבדת משחק  עם עודד קוטלר ואמנון מסקין. פורום חוקר של שחקנים מקצועיים שנפגשים אחת לשבוע, המאפשר ניסיונות חדשים בתחום המשחק. בהשראת האקטור סטודיו (אולפן השחקנים) של לי סטרסברג בניו יורק. הסדנה מתקיימת לכל אורך השנה. המנחים עושים עבודתם ללא שכר והיא ללא עלות למשתתפים.
מובילי תרבות - תוכנית הכשרה לאמנים מקצועיים מכל תחומי האמנות (תיאטרון, מחול, קולנוע, ספרות, אמנות פלסטית, ניו מדיה ועוד). התוכנית היא שנתית ובמסגרת זאת זוכים האמנים לחשיפה של כל תחומי האמנות, הן ברמה המקצועית והן ברמה הניהולית. התוכנית מתנהלת בתמיכת משרד התרבות ופורום מוסדות תרבות. בין האמנים שהשתתפו בתוכנית: יוסף סידר, רננה רז, מאור זגורי וסיגל אבין.
תוכנית ההכשרה השנתית מורכבת ממספר מסלולים > פרויקטים

סדנאות הבמה כמרכז הכשרה גבוה מקיים פרויקטים בנושאים שונים המקדמים את האמנים והאמנות המקצועית. בין הפרויקטים שמקיים המרכז:
מחוץ לקופסה - מרתון בן שבוע, שילוב בין דיספלינות שונות בתחום התרבות, בתחומים של תיאטרון,  מחול, בימוי, תסריטאות. המרתון נערך שלוש פעמים בשנה  ומאפשר לאמנים ולמנחים התנסויות חדשות. הכניסה חופשית.
דאנסר סטודיו - שיחות סלון אינטימיות ומתועדות בווידאו עם מובילי המחול הישראלי, ובהם: אוהד נהרין, שרון אייל, יסמין גודר, ארקדי זיידס, נועה ורטהיים, עדי שעל ועוד. המפגשים יתקיימו אחת לחודש במתכונת תוכנית הטלוויזיה האמריקאית  "סטודיו למשחק": שיחה המתבססת על שאלון מובנה מראש בשילוב שאלות פתוחות, במהלכה יספר הכוריאוגרף על דרכו האמנותית, על תהליך היצירה ועוד. הקהל מוזמן להשתתף בדיאלוג.
מועדון טרום בכורה - בניהולו האמנותי של יחזקאל לזרוב. מעבדה ליוצרים שנתמכים במורי הסדנאות שבסופה יתקיים אירוע חשיפה בפני קניינים, מנהלי תיאטרון, במאים, אנשי תרבות וקהל רחב, בו יציגו האמנים הנבחרים קטעים של עד 20 דקות מתהליך העבודה.
פליי ביי דה בוק –  המעבדה הישראלית ליצירות חדשות. יוזמה חדשה של סדנאות הבמה 2012. בבימויה של ירדן בר-כוכבא שתעבוד עם שחקנים שיתנו פרשנות בימתית לספרים ישראלים חדשים, שיצאו לאור השנה, תוך דגש יצירת חוויה בימתית מסוג חדש. העבודה היא באנסמבל שעובד לאורך השנה במרכז. בתום התהליך,  ההצגה/ אירוע מוצג לפני הקהל. הפרויקט הראשון הוא ספרו של אלדד כהן -"ספר המנגינות הכחולות".
עתיד התיאטרון בשיתוף תיאטרון צוותא - יתקיים במסגרת הפסטיבל יום חד-פעמי המוקדש לסטודנטים למשחק. במהלך היום מתארחות כחמש סדנאות בהנחיית אמנים ויוצרים מהשורה הראשונה בארץ, מתחומי אמנויות הבמה והקולנוע.
ממעמקים - פרויקט קולנוע והכשרה בקיבוץ גבולות בנגב. מוביל הפרויקט רני בלייר.
סדנאות הבמה והקהילה - מדי שנה נוהגים משתתפי הסדנאות להעביר סדנאות תיאטרון/קולנוע ועוד במרכז. המרכז בקשרי עבודה עם "גג אחר" מרכז לנוער בסיכון  מגיל 18-14.
חילופי אמנים אמן תושב (רזידנסי) - קידום אמנים ושליחתם ללימוד והכשרה בחו"ל: השנה בשיתוף המכון הפולני נשלחו 3 אמנים ליצירת שיתופי פעולה ופרויקטים משותפים: הבמאית רותי אוסטרמן, הכוריאוגרף עירד מצליח ומעצבת התפאורה נטע הקר.
חילופי במאים עם לונדון - האקטור סנטר – נשלחו ציפי פינס ועודד קוטלר ללמד באקטור הסנטר הבריטי.
ייעוץ והכוונה בתוכן והכשרה בינתחומית.
סדנאות הבמה מעמידים את שירותיהם להכוונה וייעוץ לאמנים מקצועיים להמשך דרכם.
מנחי הסדנאות > ישראל > תיאטרון ומחול

עמרי ניצן, ציפי פינס, מיקי גורביץ', יבגני אריה, אילן רונן, חנן שניר, שמואל וילוז'ני, אודי בן-משה, גורן אגמון, אבישי מילשטיין, יעלי רונן, מנשה נוי, צביה הוברמן, חגית רכבי-ניקולייבסקי, משה קפטן, דוקי עצמון, אמנון מסקין, אוהד נהרין, רננה רז ועוד.
מנחי הסדנאות > ישראל > קולנוע טלוויזיה

אסף צפור, אבנר ברנהיימר, ניר ברגמן, רני בלייר, דובר קוסאשווילי, ערן קולירין, עודד דוידוף, רם נהרי, רונית ויס ברקוביץ,צביקה קרצנר, רני סהר, איתן ענר, דרור סבו, אורית אזולאי, ליאת ביין, שירי ארצי, תמר מרום, עמית ליאור, יורם מנדל, עוזי וייל, אבי כהן.
מנחי הסדנאות > מנחים מחו"ל

כל המנחים מחו"ל הם מנהלי בתי ספר או אמנים שמלמדים או מופיעים. כולם מובילים בתחומם: 
פליפ גוליה –(צרפת), ג'וס הובן (בלגיה), מרק בודן (בריטניה), מרי האמונד (בריטניה), כריסטינה פרידריך (גרמניה), פול בינרטס (הולנד), 
קריסטוף מרשאנד (צרפת), קתרין אנטר (בריטניה), טים קראוץ (סקוטלנד),מרצ'לו מגני (איטליה), רוזמרי אש (בריטניה), מייקל מאייר (ארצות הברית) טים אור (ארצות הברית)  לורנס קובאץ' (אוסטריה), ניקי פלקס (בריטניה), לשק בדזיל (פולין) 
ועוד.
התנדבות למען הקהילה

סדנאות הבמה והקהילה - מדי שנה נוהגים משתתפי הסדנאות להעביר סדנאות תיאטרון/קולנוע ועוד במרכז. המרכז בקשרי עבודה עם "גג אחר" מרכז לנוער בסיכון  מגיל 18-14.
המרכז מתנדב באופן קבוע פעם בשבוע בלימוד והכשרה בבית חיים אחרים בתל אביב.
עבודה עם קמפוס ביאליק-רוגוזין (ברחוב העלייה) - שילוב מובילי תרבות.
מלגות לימודים ופרסים

פרס השחקן המצטיין פסטיבל עכו (שנה חמישית).
עתיד התיאטרון – פרס השחקן/נית.
Smallבמה – פרס הבמאי.
פרויקט סרטים של 48 שעות – פרס הבמאי המצטיין.
השתתפות בכיתת אמן מחו"ל : השנה ניתנו שש מלגות מלאות בסך של 14000 ₪ לסטודנטים מצטיינים מכל בתי הספר למשחק בארץ .
צוות המרכז

ריבי פלדמסר-ירון - מנהלת אמנותית ויוזמת
סיגל ברק: מנהלת אדמיניסטרטיבית
סיגל רונן: מנהלת פרויקטים
ועדת היגוי: מאור זגורי, ארקדי זידס, רם נהרי, דניאל רבנר
חברי העמותה: ד"ר אירית יניב, עומר עינב, ד"ר ירון גרשוביץ, טלי רוזין, עודד קוטלר, רותי טון, עו"ד איילת הראל, דלית אורבך, ישי קציר, גילה ינאי, גיל כהן.
נורית שילה כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בנובמבר 1949 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  31 באוקטובר 2020 (בגיל 70) 
 מדינה:  ישראל 
 
נורית שילה-כהן (2 בנובמבר 1949 – 31 באוקטובר 2020) הייתה חוקרת ואוצרת אמנות רב-תחומית, יזמית, מחדשת ומובילת דרך בתחום החינוך לאמנות. שימשה כאוצרת ומנהלת של אגף הנוער במוזיאון ישראל בירושלים, ואוצרת ראשית לאיור.
ביוגרפיה

נורית שילה-כהן נולדה בשנת 1949 בתל אביב, למשה שילה (אנ') (שלובסקי), ולמרים בת למשפחת גולדצוויג, שהיו ממקימי שכונת בית הכרם. שכונה ירוקה בה גדלה וגרה רוב שנותיה. בשנים 1959–1967 למדה בחטיבה ובתיכון ליד"ה. בשנים 1967–1969 שירתה בנח"ל כחלק מגרעין הצופים שאייש את היאחזות נחל סיני. בשנת 1972 סיימה תואר ראשון (B.A) בפילוסופיה יהודית ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1973 סיימה תואר ראשון (B.Sc.) בביולוגיה באוניברסיטה העברית, ירושלים. בשנת 1974 השתתפה ב-Project Zero - סמסטר קיץ בבית הספר לחינוך באוניברסיטת הרווארד, בוסטון. בשנת 1974 החלה לעבוד במוזיאון ישראל. בשנת 1975 קיבלה תעודת הוראה בתולדות האמנות, האוניברסיטה העברית ירושלים 1975. בין השנים 1985–1990 הייתה אוצרת האמנות הראשית במוזיאון אילת לאמנות. משנת 2005 ואילך הייתה חברת הוועד המנהל של Hands On! Europe (הארגון הבינלאומי למוזיאונים לילדים ולתוכניות חינוך מוזיאליות) ושימשה כיועצת למוזיאונים שונים ברחבי העולם. משנת 2012 ואילך הייתה חברת ועדת השיפוט של Children's Museum Awards.
הייתה נשואה לפרופ' יהודה כהן, אם לבת ושני בנים, סבתא לשני נכדים.
ספרים

בצלאל של שץ בעריכת נורית שילה-כהן, מוזיאון ישראל, 1982.
ספר המאיירים הגדול זוכי פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים. בעריכת נורית שילה-כהן. מוזיאון ישראל ועם עובד, 2005
Nine International Illustrators: From Bologna to Jerusalem, The Israel Museum, Jerusalem, 2011 (28 pp)
The Israel Museum Ben-Yitzhak Award for the Illustration of a Children’s Book, 2010, The Israel Museum, Jerusalem, 2010 (32 pp)
The Israel Museum Ben-Yitzhak Award for the Illustration of a Children’s Book, 2008, The Israel Museum, Jerusalem, 2008 (36 pp)
The Youth Wing from A to Z, The Israel Museum, Jerusalem, 2007 (248 pp)
The Israel Museum Ben-Yitzhak Award for the Illustration of a Children’s Book, 2006, The Israel Museum, Jerusalem, 2006 (32 pp)
The Big Book of Illustrators, Recipients of the Israel Museum Ben-Yitzhak Award for the Illustration of a Children’s Book, 1978-2004, The Israel Museum, Jerusalem and Am Oved Publications, Jerusalem, 2005 (360 pp)
The Black Colors Died and The Happy Colors Won, Drawings by Children with Cancer, The Israel Cancer Association and Hakibbutz Hameuchad Publishing House, Tel Aviv, 2002 (236 pp)
Inside the Israel Museum, A Family Guide, The Israel Museum, Jerusalem, 2000 (72 pp)
Stork, Stork, How is Our Land? Works by Newly Arrived Ethiopian Immigrant Children, 1991, The Israel Museum, Jerusalem, 1991 (72 pp)
Bezalel, 1906-1929, The Israel Museum, Jerusalem, 1983 (exhibition catalogue: Hebrew, 364 pp / English, 394 pp) (+ checklist in Hebrew 120 pp)
The Kadishman Connection, The Israel Museum, Jerusalem, 1979 (exhibition catalogue: 34 pp)
מאמרים נבחרים

"The Israel Museum Award for Illustration”, Bookbird, vol. 46, no. 4, Bookbird publications, Toronto, 2008 (pp. 53-57")
"The Ruth Youth Wing: A Door to the Israel Museum”, Hand to Hand, vol. 22 no. 3, Association of Children’s Museums, Washington DC, 2008 (p. 8")
"Un siècle d’illustrations de livres enhebreu pour enfants”, La revue des livres pour enfants, no. 239, Les joie par les livres, Paris, 2008 (pp. 116-124")
"Stork, Stork, How is Our Land?”, Writers and Illustrators, vol. 27, no. 1-2, The Association of Writers and Illustrators for Children, New Delhi, 2008 (pp. 195-198)
"The Youth Wing”, The Israel Museum Jerusalem, Abrams and The Israel Museum, New York and Jerusalem, 2005, (pp. 294-311")
"Addressing Social Issues and Current Events at the Ruth Youth Wing”, The Israel Museum Journal, vol. 13, Jerusalem, 1995 (pp. 37-49")
"The Youth Wing”, The Israel Museum, Jerusalem, 1995 (pp. 230-235")
"The ‘Hebrew Style’ of Bezalel, 1906-1929”, The Journal of Decorative and Propaganda Arts, 20, Florida, 1994 (pp. 140-163")
“Israeli Children Paint War”, The Psychological Effects of War and Violence on Children, Lawrence Erlbaum Associates, Publishers, New Jersey, 1993 (pp. 93-107)
"Children’s Painting During the Gulf War”, Ariel, 83, Jerusalem, 1991 (pp. 40-44")
לקריאה נוספת

צוקרמן רכטר, אסנת, אוצרות עכשווית בישראל 1965–2010, רסלינג, תל אביב, 2020, עמ' 120–121, 202–206, 230.
הערות שוליים

↑  Project Zero
↑  Hands On! Europe
↑  CMA
↑  נורית שילה כהן / מחברת נסיעה, 1977: תיעוד מפגש עם מרי רואר (בתו של קאלדר).
↑  נורית שילה כהן / מחברת מחקר וחיפוש יצירות בצלאל, 1977.
↑  נורית שילה כהן / בצלאל של ש"ץ, 1982, עמ' 314
↑  (The Youth Wing”, The Israel Museum Jerusalem, Abrams and The Israel Museum, New York and Jerusalem, 2005, (pp. 294-311"
1 2 3 4  אלדד שאלתיאל (ממלא מקום אוצר ראשי, אגף הנוער) / דברים לזכרה של נורית שילה-כהן. איגרת לעובדי האגף, 1 בנובמבר 2020.
↑  קטלוג ספריית אגף הנוער מוזיאון ישראל, תיעוד רכישות ספרים.
↑  ספר המאיירים הגדול, מוזיאון ישראל ועם עובד 2005, עמ' 5-6
↑  לנה חרס וליאורה פוגלמן, דברי הספד בלוויה. הר המנוחות ירושלים 1.11.2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300962405171  LCCN: n83027367  SUDOC: 226941965  VIAF: 14791883   WorldCat (עם VIAF): 14791883
סעיף 1782 לחוק הפדרלי

סעיף 1782 בפרק (המכונה "title") 28 של החוק הפדרלי בארצות הברית הוא חוק פדרלי המאפשר לבעל דין בהליך משפטי המתנהל מחוץ לארצות הברית להגיש בקשה לבית המשפט האמריקאי במטרה לקבל ראיות שישמשו בהליך משפטי המתקיים מחוץ לארצות הברית.
למעשה, המבקש להשתמש בסעיף 1782 צריך להוכיח 3 תנאים בלבד:
הבקשה הוגשה על ידי צד בעל אינטרס (”interested person”) בהליך משפטי זר - הליך משפטי שאינו אמריקאי.
ההליך מתנהל בפני בית דין (“tribunal”) זר.
האדם שממנו הראיות מבוקשות נמצא במחוז בית המשפט שבו הוגשה הבקשה.
סוג הראיות שניתן לקבל בהתאם לסעיף 1782 כוללים הן גילוי מסמכים והן מתן עדויות.