אמנון ליפקין-שחק
ביוגרפיה

אמנון ליפקין נולד לשרה חיה (לבית וילקובריסקי) וצבי בתל אביב ב-18 במרץ 1944, אח צעיר ליעקב ותמר. הוא נינו של יצחק ליפקין, מבוני שכונות ירושלים.
את שנות התיכון עשה בפנימיה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה. בשנת 1962 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף בפעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה. לאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס מונה למפקד מחלקה בצנחנים. כסגן מפקד פלוגה בגדוד 202 השתתף בפעולות התגמול בג'נין וסמוע וכן כמ"פ בגדוד 890. במלחמת ששת הימים מילא את מקומו של סמג"ד בחטיבה. לאחר המלחמה קיבל פיקוד על סיירת דוכיפת, איתה גם השתתף בפעולת כראמה. על תעוזתו בפעולה זו עוטר בציון לשבח על ידי הרמטכ"ל שהומר בהמשך לעיטור העוז.
תיאור המעשה: ביום ה-21 במרס 1968, בפשיטת צה"ל על כרמה פקד סרן אמנון ליפקין על כוח, שנקלע לשטח מוכה אש טנקים וארטילריה של האויב. סרן אמנון ליפקין המשיך בלחימה ובחילוץ נפגעים באומץ ובקור רוח, על אף התנאים הקשים בהם היה נתון הכוח שבפיקודו. על מעשה זה הוענק לו: עיטור העוז ניסן תשל"ג אפריל 1973, דוד אלעזר, רב-אלוף, ראש המטה הכללי.
בהמשך שימש כקצין האג"ם של חטיבת הצנחנים ולחם במלחמת ההתשה, בין היתר במבצע תרנגול 53. בשנת 1971 כיהן כמפקד גדוד הנח"ל המוצנח בחטיבת הצנחנים והשתתף בפעולות בגזרת לבנון. בפברואר 1973 פיקד על כוח מן הגדוד במבצע ברדס 54-55.
באפריל 1973 השתתף במבצע אביב נעורים בביירות, כמפקד כוח הצנחנים שתקף את מפקדת ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין, ששכנה ברובע פקהאני בלב העיר. בכוח היו לוחמים מהסיירת ומגדוד 50 של הצנחנים, בפיקוד אמנון ליפקין, אשר הגיעו ליעד במכוניות נהוגות בידי אנשי "המוסד". הכוח נתקל בהתנגדות עוד בראשית הפעולה. שניים מחייליו, אבידע שור וחגי מעין, פתחו באש והרגו את הזקיפים בחזית הבניין, אולם מיד בעקבות הירי הם הופתעו מאחור על ידי אנשי פת"ח שלא היה עליהם מודיעין. שור נהרג מאש מקלע, ומעין נפצע פצעי מוות. התגלות הכוח הפכה את הביצוע למורכב ומסובך. אך למרות הנחיתות המספרית מול אנשי הפת"ח בבניין, הצליחו ליפקין-שחק וחייליו להטמין את מטעני חומר הנפץ ותוך כדי הנסיגה להשמיד את היעד, תוך שהם מנהלים קרבות פנים אל פנים מטווחים קצרים בחזית הבניין. הבניין קרס וגרם למותם של עשרות אנשי פת"ח. על האופן בו פיקד על חייליו הוענק לו עיטור העוז, בפעם השנייה.
תיאור המעשה: בליל ה-9–10 באפריל 1973, בפשיטה על בנין החזית הדמוקרטית בבירות, פקד סא"ל אמנון שחק על הכח הפושט. בתחילת הקרב, נפגעו שלושה לוחמים, שהיו שליש הכוח הפושט, על שארית הכוח נפתחה אש, הן מהיעד עצמו (בניין בן שבע קומות) והן על ידי מחבלים, שהגיעו מהסביבה הקרובה. למרות הנפגעים, אש האויב החזקה, וחוסר האפשרות לקבל סיוע מכוחות אחרים, התמיד סא"ל אמנון שחק בביצוע המשימה. הוא פינה את הנפגעים, השמיד את כח האויב ופוצץ את הבניין. במעשיו אלה, הוכיח מנהיגות מעולה, קור רוח, אומץ לב ותושייה למופת. על מעשה זה הוענק לו: עיטור העוז תמוז תשל"ג יולי 1973, דוד אלעזר, רב-אלוף, ראש המטה הכללי.
במלחמת יום הכיפורים שימש כסגן מפקד חטיבת הצנחנים הסדירה. הוא לחם בחזית המצרית, תחילה בגזרת מפרץ סואץ במרדף אחר חוליות קומנדו מצריות ובהמשך בקרבות לבלימת הצבא המצרי. במסגרת מבצע אבירי לב לצליחת תעלת סואץ לחם עם החטיבה בקרב החווה הסינית. עם העברת הלחימה לשטח מצרים השתתף בקרבות להרחבת ראש הגשר.
בשנת 1974 מונה לקצין האג"ם של פיקוד המרכז.
בשנת 1976 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לראש תורת חיל הרגלים והצנחנים במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי, ולמפקד עוצבת שועלי מרום.
בשנת 1977 התמנה למפקד חטיבת הצנחנים הסדירה ופיקד עליה במהלך מבצע ליטני. עם סיום המבצע כמעט שהודח מתפקידו על ידי הרמטכ"ל מוטה גור, משום שב-5 באפריל, שישה חיילים ואזרח יצאו עם רכב לטיול, עברו את המחסומים שהציבו חייליו באופן מכוון ונכנסו לשטחים שלא בשליטת צה"ל. בהתקלות עם מחבלים נהרגו 4 מהחיילים, חייל ואזרח הצליחו לחמוק אך נשבה חייל המילואים אברהם עמרם, ששוחרר מאוחר יותר בעסקת שבויים עם אש"ף. לאירוע זה קדם אירוע נוסף שהייתה מעורבת בו משאית קשר שעברה את המחסום בשוגג. תא"ל אורי שמחוני שכנע את הרמטכ"ל לחזור בו מכוונתו זו. במהלך התפקיד פיקד ליפקין גם על מבצע שלכת, פשיטה של חטיבת הצנחנים ושייטת 13 על בסיס מחבלים בדהר אל - בורג' שבלבנון. במהלך המבצע נהרגו שני מפקדי פלוגות ונקברו תחת קיר בטון של אחד הבתים. חילוצם של השניים דרש זמן רב ובשל העובדה כי כוחות תגבורת של המחבלים עמדו להגיע במהרה לאזור הפעולה, קיבל ליפקין-שחק פקודה לסגת מבלי לחלץ את גופות הלוחמים. על אף זאת התעקש ליפקין-שחק על השלמת מאמצי החילוץ. עמדתו נתקבלה והכוח הצליח לפנות את ההריסות ולחלץ את הגופות. כמו כן פיקד ליפקין-שחק על מבצע מנורה.
בשנת 1979 עבר הסבה לחיל השריון והועלה לדרגת תת-אלוף. ב-1980 מונה למפקד עוצבת להב, אוגדת מילואים משוריינת בפיקוד המרכז. במלחמת לבנון הראשונה גויסו יחידות האוגדה וחלקן פרס ברמת הגולן והיה בכוננות לכניסה ללבנון). האגד הארטילרי, היחמ"ן וגם לוחמי חטיבות הטנקים לקחו חלק בשהייה הארוכה בלבנון. בסתיו 1982 מונה למפקד עוצבת הפלדה, אוגדה משוריינת סדירה, ולאחר מכן היה מפקד אזור ביירות.
בשנת 1983 מונה למפקד פיקוד המרכז ונודע כמקורב לרמטכ"ל, משה לוי. בשנת 1986 התמנה לראש אמ"ן. במסגרת תפקידו זה היה מעורב בתכנון מבצע הצגת תכלית, וכן שימש בתפקידו במלחמת המפרץ.
בשנת 1991 מונה לסגן הרמטכ"ל וראש אג"ם. בזמן כהונתו בתפקיד היה מעורב בהכנות ל"מבצע שיח אטד" ונכח במקום בעת שאסון צאלים ב' אירע. ליפקין-שחק מתח ביקורת על התנהלות הרמטכ"ל ברק בפרשה, בעת ההכנות למבצע ולאחר שקרתה תאונת האימונים. כסגן הרמטכ"ל פיקד על מבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה, וכן מונה על ידי ראש הממשלה יצחק רבין ליו"ר המשלחת הישראלית לשיחות טאבה.