stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חד-שפה
מיני הבר בארץ ישראל > חד-שפה תמים

חַד-שָׂפָה תָּמִים (שם מדעי: .Ajuga iva (L.) Schreb, מכונה גם חד-שפה מדברי) - בן-שיח ים-תיכוני (בן קיימא) ונדיר, נמוך מאוד וגובהו 10 ס"מ, והוא מסתעף מאוד רק מבסיסו ופרחיו צהובים חיוורים.
מאפיינים: הגבעולים רבועים וזקופים. העלים נגדיים ומצליבים (לאורך הגבעול 4 טורים של עלים מכוון שזוגות העלים הנגדיים העוקבים ממוקמים בזווית ישרה זה לזה לאורך הגבעול). העלים פשוטים, מוארכים (אזמלים), משוננים (אינם גזורים או שסועים) ושעירים מאוד. העלים המלווים את הפרחים ארוכים הרבה מהפרחים (בשונה מחד-שפה מצוי). הפרחים דו-שפתניים (השפה העליונה מנוונת), יושבים, צבעם צהוב בהיר, ובלועם נקודות אדמדמות-חומות. הגביע דמוי פעמון צר ושעיר מאוד עם 5 אונות משולשות, הכותרת שעירה ובולטת מאוד מהגביע. השפה התחתונה מחולקת ל-3 אונות, האונה האמצעית רחבה ומפורצת בקודקודה ושתי האונות הצדדיות קטנות בהרבה. אחרי הפריחה חלקה העליון של הכותרת נושר ואלו צינור הכותרת נעשה קרומי ומשתייר. יחד עם הגביע הוא עוטף את הזרעים ומשמש יחידת תפוצה. הפריחה מאמצע אפריל עד תחילת יוני ופריחה נוספת מתחילת ספטמבר ועד אמצע נובמבר.
בית גידול ותפוצה: גדל בעיקר בבתות הסְפר ובערבות הסמכות אליהן על סלעי נארי וקירטון וכן באדמת חמרה בדרום השפלה. משגשג בשטחים בהם הרעייה מרובה. הוא מצוי בדרום שפלת החוף, בשפלה, בהרי יהודה, במדבר יהודה ובצפון הנגב; נדיר במדבר שומרון ובהר הנגב; נדיר מאוד בגליל התחתון, בשומרון ובערבות הירדן. התפוצה העולמית סביב אגן הים התיכון כולל מצרים וסיני והתאקלמות בדרום אוסטרליה.
צמחי הנוי בישראל

מינים מסוג זה משמשים כצמחי נוי בהיקף קטן. לרוב הם משמשים כצמחים זוחלים, המוסיפים חן לגינה ביופי עליהם, שלעיתים צבעם הוא כהה. צבע הפרחים, שבחלק מהמינים הוא כחול, מוסיף אף הוא לערך האסתטי של הצמח. מיני סוג זה מיטיבים לגדול בתנאי חצי צל, וחלקם עמידים גם לקרינת שמש מלאה. בעגה הגננית מכונים צמחים אלו 'איוגה'- שיבוש של השם הלטיני. בישראל גדל כצמח נוי חד-שפה זוחל המונה מספר זנים.
צמחי הנוי בישראל > חד-שפה זוחל

חַד-שָׂפָה זוֹחֵל (.Ajuga reptans L) – צמח רב-שנתי, בן קיימא, שרוע שגובהו עד 40 ס"מ. הגבעולים על פי רוב שרועים, בעלי שלוחות תת-קרקעיות. העלים תמימים או מפורצים קלות, מוארכים או סגלגלים או דמוי ביצה הפוכה, בסיסם מתמשך לפטוטרת. העלים האמצעים והעליונים יושבים. העלים של דורי הפרחים סגלגלים או דמויי ביצה. גבעולי התפרחות זקופים. דורי הפרחים התחתונים לאורך גבעול התפרחת הזקוף מרוחקים זה מזה והעליונים קרובים זה לזה. בכל דור בדרך כלל 6 פרחים לבנים ובזנים מסוימים גוונים שונים (כחול או ארגמן). הכותרת בולטת מהגביע.
חד שפה זוחל גדל בר מאירופה ועד צפון אירן ובצפון מערב אפריקה. בישראל הוא משמש כצמח נוי ונחשב לצמח מהיר צימוח, חצי-צל ואור מלא. עמיד בקרה ורגיש לשרב ולמליחות. גדל בקרקעות כבדות אך מנוקזות מתאים בעיקר לאזור ההר, אך גם לעמק ולשפה, אך אינו מתאים לבקעת הירדן והערבה ריבוי באמצעות ייחורים חורף, חלוקה בסתיו ובחורף ובאמצעות זרעים בסתיו ושלוחות באביב.
הערות שוליים

↑  א. פאהן, אנטומיה של הצמח, שנייה מורחבת ומעודכנת, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987, עמ' 489
↑  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, חדשה ומורחבת, תל אביב, 1989, עמ' 381
↑  Dinan, L. and Lafont R., Effects and applications of arthropod
steroid hormones (ecdysteroids) in mammals, Journal of Endocrinology 191, 1-8, 2006
↑  Lafont R. and Dinan L., Practical uses for ecdysteroids in
mammals including humans:and update.30pp., Journal of Insect Science, 3:7, 2003
↑  ד"ר משה קוסטיוקובסקי וד"ר מיכל מזור, הדברה ירוקה של חרקים - שימוש בפיטואקדיסטרואידים מצמחי בר מקומיים כתחליף להדברה כימית, 20-12-2012
↑  חד-שפה מצוי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Ajuga chamaepitys subsp. chia (Schreb.) Arcang., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  חד-שפה מצוי תת-מין שלוש-אונות, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Ajuga chamaepitys subsp. tridactylites (Ging. ex Benth.) P.H.Davis, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  א. פאהן, ד. דהלר, מ.אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 368
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549772905171
חנקן גדול

| חנקן גדול |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חנקניים
סוג:: חנקן
מין:: חנקן גדול
שם מדעי
 Lanius excubitor ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


חַנְקָן גָּדוֹל (שם מדעי: Lanius excubitor) הוא מין השייך למשפחת החנקניים בסדרת ציפורי השיר.
מאפיינים

החנקן הגדול נמצא בבתי גידול של עצים ושיחים קוצניים ומבודדים (בתוך אזורים של עשבוניים) למשל שיטה, אטד, שיזף. הוא נפוץ בצפון קנדה, רוב אירופה, צפון אפריקה[דרושה הבהרה] לרבות הסהרה, ובאסיה מישראל, חצי האי ערב ועיראק, דרך הודו ועד למזרח רוסיה. בישראל הוא מין יציב מצוי וניתן למצוא אותו בכל חלקי הארץ, בעיקר ברחבי הנגב ולאורך הבקע הסורי-אפריקאי ושוליו.
בארץ יש שלושה תת-מינים: L. e. aucheri יציב ומצוי ברוב הארץ, אך גם חורף וחולף. L. e. elegans יציב ומצוי בדרום הארץ ו-L. e. pallidirostris (מכונה לפעמים "חנקן חיוור") הוא חורף וחולף נדיר.
טורף בעיקר חרקים וחיפושיות, אך גם צפרדעים ולטאות, נחשים, מכרסמים קטנים וציפורים. עורך תצפית ועט על טרפו, לוכד את הטרף בעיקר על האדמה אך גם באוויר. משתק את הטרף ונושא אותו למקום האכילה שם משפד אותו ומשסע אותו לגזרים. לחנקן מקור חזק ומאונקל, עם בליטות דמויות שיניים, רגליים קצרות וחזקות עם טפרים חדים.
החנקן הוא ציפור טריטוריאלית כל ימות השנה. מרבה לשבת על ראש צמרת עץ ולסקור את השטח.
מקנן לרוב על עצי שיטה או שיזף. הקן נראה מבחוץ כגוש מגושם ומבפנים סלסלה מסודרת ונמצא בין מטר אחד לשבעה מעל מעל הקרקע. הנקבה בונה את הקן והזכר בעיקר שומר עליה. גודל התטולה הוא 5–7 ביצים, שצבען לבן-אפרפר ומנוקדות בצבע זית. הנקבה דוגרת לבדה במשך כ-15 יום והזכר מאכיל אותה. הגוזלים בוקעים עיוורים ועירומים. ההורים מאכילים אותם 20 יום בקן ועוד כשבוע לאחר יציאתם. החנקן משלים בדרך כלל שני מחזורי קינון בשנה.
הערות שוליים

↑  חנקן גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ערד בן דוד ויוסף כיאט, ערך חנקן גדול ,אתר הצפרות הישראלי birds.org.il
ביצי חנקן גדול, אוסף מוזיאון טולוז
ביצי חנקן גדול לצד ביצת קוקייה אירופית (משמאל), אוסף מוזיאון טולוז
חמנית (סוג)

| חמנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: חמנית
שם מדעי
 Helianthus ‏לינאוס, 1753

חמנית (שם מדעי: Helianthus) היא סוג צמח הנמנה עם משפחת המורכבים (Compositae). מוצא החמנית במערב אמריקה הצפונית. סוג זה כולל כ־50 מינים שחלקם בויתו על ידי האדם ובהם שני מינים אשר נפוצים במקומות רבים בעולם כגידול חקלאי - חמנית מצויה (שם מדעי: Helianthus annuus) וחמנית הפקעות (שם מדעי: Helianthus tuberosus) המכונה גם ארטישוק ירושלמי.
תיאור

לרוב מיני הסוג גבעול ארוך, בחלקם הוא ישר ומרכזי ובחלק הוא נוטה להסתעף לכמה ענפים קטנים שאינם מעוצים בדומה לגבעול המרכזי. עלי הכותרת לרוב צהובים אך וגודלם, צורתם וצבעם עשויים להשתנות מהותית ממין למין ואף בזנים התרבותיים באותו מין.
היסטוריה

מוצאו ממערב אמריקה הצפונית, אולם כבר בעת העתיקה בטרם גילוי אמריקה טופחו על ידי האינדיאנים לצד מיני הבר זני תרבות מטיפוסים שונים בעיקר כחומר גלם למוצרי מזון ומרפא אך לעיתים גם לנוי. כשהגיעו הספרדים לאמריקה הם הפיצו חלק מהמינים בעולם הישן וגם שם התפתחו מגמות חדשות לטיפוח המינים ובניהם בלטו המינים חמנית חד-שנתית (המכונה גם חמנית מצויה) אשר משמשת להפקת שמן וגרעינים המוגשים כמתאבן או מזון לבעלי חיים. והמין חמנית הפקעות שפקעותיו ניתנות לאכילה לאחר בישול.
שימושים

במקומות שונים בעולם מופקים ממיני הסוג השונים מוצרים שונים בהתאם לדרישות המקומיות ולעיתים אף כמה מוצרים מאותו מין כמו בחמנית המצויה בה רבים השימושים. למשל באירופה רוב התוצרת מהחמנית מופנית לתעשיית השמן למאכל וזהו אחד השמנים הנפוצים ביותר באירופה. שאר התוצרת משמשת להפקת ביו דיזל מהשמן. לעומת זאת, בישראל ובעוד כמה מדינות במזרח התיכון כדוגמת טורקיה ולבנון, רוב הצריכה של החמניה היא כמתאבן או כחטיף, הידוע בלשון הסלנג כפיצוחים - גרעיני חמנייה קלויים ומומלחים. במדינות אלו, השמן המבוקש הוא שמן קנולה או שמן זית. בעוד שבחמנית המצויה החלק הנאכל הוא הזרעים, בחמנית הפקעות החלק הנאכל הוא הפקעות כפי שניתן להבין משמה. הפקעות משמשות בעיקר למאכל אדם כירק שורש לבישול הידוע כ"ארטישוק ירושלמי" ונמכרות בשל כך בשווקים ובחנויות לממכר ירקות ברחבי העולם.
חמוס מבאיש

| חמוס מבאיש |
| --- | --- |
 סמור בר אירופי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
תת־משפחה:: סמורים
סוג:: סמור
מין:: חמוס מבאיש
שם מדעי
 Mustela putorius ‏ליניאוס, 1758
תחום תפוצה


חמוס מבאיש
חָמוֹס מַבְאִישׁ או סמור בר אירופי (שם מדעי: Mustela putorius) הוא מין יונק ממשפחת הסמוריים הנפוץ ברוב יבשת אירופה.
מאפיינים

מראהו הוא חום כהה, בטנו בצבע צהוב בהיר ויש לו זנב ארוך ורגלים קצרות. אורך זנבו בין 12-19 ס״מ וארך גופו בין 31-45 ס״מ. משקל הנקבות בערך 700 גרם ומשקל הזכרים 1.7 קילוגרם, סמור הבר האירופי גדול יחסית לסמורים אחרים אך הוא קטן מהלוטרה. התת-מין חמוס הבית בוית ממין זה לפני כ-3,000 שנה. לרוב סמור הבר האירופאי הוא פוליאנדרי, אך הנקבות מתנהגות לעיתים בצורה פוליגינית.
תת-מינים

| תת מין | טקסונום | תיאור | תפוצה | שמות נוספים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Mustela p. putorius | ליניאוס, 1758 | גדול מהתת-מין mosquensis בעל פרווה כהה ומבריקה יותר | מערב רוסיה האירופית, מערב בלארוס, מערב אוקראינה, מרכז ומערב אירופה |  flavicans (de Sélys Longchamps, 1839)  foetens (Thunberge, 1789)  foetidus (Gray, 1843)  iltis (Boddaert, 1785)  infectus (Ogérien, 1863)  manium (Barrett-Hamilton, 1904)  putorius (Blyth, 1842)  verus (Brandt in Simashko, 1851)  vison (de Sélys Longchamps, 1839)  vulgaris (Griffith, 1827) |
| Mustela p. anglia | Pocock, 1936 |  | אנגליה |  |
| Mustela p. aureola | Barrett-Hamilton, 1904 |  | ספרד |  |
| Mustela p. caledoniae | Tetley, 1939 |  | סקוטלנד |  |
| חמוס הבית (Mustela p. furo) | ליניאוס, 1758 | תת-מין מבוית |  |  albus (Bechstein, 1801)  furoputorius (Link, 1795)  subrufo (Gray, 1865) |
| Mustela p. mosquensis | Heptner, 1966 | תת-מין קטן בעל פרווה בהירה. | רוסיה המערבית | orientalis (Brauner, 1929)  orientalis (Polushina, 1955)  ognevi (Kratochvil) |
| Mustela p. rothschildi | Pocock, 1932 |  | דוברוג'ה, רומניה |  |
הערות שוליים

↑  חמוס מבאיש באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| סמוריים |
| --- | --- | --- |
| סמורים | סמורים |  |
| סמור | הרמין • חמוס השלגים • חמוס מבאיש • חמוס סיבירי • סמור האמזונאס • סמור הררי • חמוס ערבות • סמור קולומביאני • סמור ארך-זנב • סמור יפני • סמור צהוב-בטן • חורפן אירופאי • סמור הרים אינדונזי • חמוס שחור-רגל • סמור מלאי • סמור מפוספס-גב • סמור מצרי |      |
| חורפן (סוג ומין יחיד) | חורפן אמריקאי |      |
| סמור פטגוני (סוג ומין יחיד) | סמור פטגוני |      |
| גריזונים | גריזונים |      |
| גריזון | גריזון גדול • גריזון קטן |      |
| סמור משויש (סוג ומין יחיד) | סמור משויש |      |
| חמוס מפוספס | חמוס מפוספס סהרי • בואש אפריקני |      |
| סמור אפריקאי (סוג ומין יחיד) | סמור אפריקאי |      |
| דלקים | דלקים |      |
| דלק | דלק הסלעים • דלק אמריקאי • דלק צהוב-גרון • דלק נילגירי • דלק אירופי • דלק יפני • דלק דייג • דלק סיבירי |      |
| גרגרן (סוג ומין יחיד) | גרגרן |      |
| טאירה (סוג ומין יחיד) | טאירה |      |
| גיריות | גיריות |      |
| גירית | גירית מצויה • גירית קוואקזית • גירית אסייתית • גירית יפנית |  |
| גירית דובית (סוג ומין יחיד) | גירית דובית |  |
| גירית סמורית | גירית סמורית בורנאית • גירית סמורית סינית • גירית סמורית ג'אווה • גירית סמורית בורמזית • גירית סמורית וייטנאמית |  |
| גיריות דבש | גיריות דבש |  |
| גירית דבש (סוג ומין יחיד) | גירית הדבש |  |
| גיריות אמריקאיות | גיריות אמריקאיות |  |
| גירית אמריקאית (סוג ומין יחיד) | גירית אמריקאית |  |
| לוטרות | לוטרות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560306205171  BnF: cb12114829q (data)  GND: 4263215-8  LCCN: sh85045850
חלמית קטנת-פרחים

| חלמית קטנת-פרחים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי הפרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: חלמיתאים
משפחה:: חלמיתיים
סוג:: חלמית
מין:: חלמית קטנת-פרחים
שם מדעי
 .Malva parviflora L ‏לינאוס, 1753
חֶלְמִית קְטַנַּת-פְּרָחִים (.Malva parviflora L) היא צמח עשבוני חד-שנתי, שרוע או מזדקף, גודלו 10 עד 45 ס"מ בהתאם לזמינות המים, ופרחיו לבנים-ורדרדים. חלמית קטנת-פרחים משויכת לסוג חלמית שנמנה עם משפחת החלמיתיים. היא פזורה עד נדירה בחבל הים-תיכוני, ונפוצה ביותר ברחבי הנגב, בבתי גידול מופרים ובצדי דרכים ודומה מאוד לחלמית מצויה, שפרחיה גדולים, ולחלמית זנוחה הנפוצות יותר בחבל הים-תיכוני.
חלמית קטנת-פרחים נבדלת מחלמית זנוחה - האחת קירחת או מקריחה והשנייה שעירה ומכוסה בצפיפות שערות הדוקות והיא נבדלת מחלמית מצויה בגביעון - הגביעון בעל 3 עלים צרים וקטנים, דמוי סרגל לעומת גביעון בעל 3 עלים דמוי ביצה עד מוארכים פרחים הגדולים מס"מ אחד בחלמית מצויה.
חלמית קטנת-פרחים נבדלת מחלמית גדולה בגודל הפרח - ס"מ אחד לעומת 5 עד 7 ס"מ, והיא נבדלת מחלמית מצרית בצורת העלה והגביעון - עלה פשוט לעומת עלה מחולק לאונות עמוקות, הגביעון בעל 3 עלים צרים וקטנים, דמוי סרגל לעומת 2 עלים בלבד בחלמית מצרית.
העלים והפירות של כמו מרבית מיני החלמית נאכלים טריים או מבושלים (במקום עלי גפן החסרים בעונת החורף).
מורפולוגיה

צמח עשבוני חד-שנתי שרוע או מזדקף, קירח או מקריח, גודלו 10 עד 45 ס"מ, בהתאם לזמינות המים, קירח או מקריח ובעל שערות כוכביות.
העלים פשוטים, מסורגים (עלה אחד בכל מפרק) וסדורים באופן לולייני (ספירלי) לאורך הגבעול. הפטוטרת ארוכה ומחוברת לטבור הטרף ולא לבסיסו. הלוואים נשירים, קטנים, יושבים וריסניים. הטרף מעוגל, אינם מחולקים לאונות, ויש שהם שסועים (מפורצים) ל-5 עד 7 אונות קצרות, קהות, חרוקות או משוננות בשפתן בשניים קטנות ומשולשות. העלים בעלי עורקים מאוצבעים היוצאים מבסיס הטרף.
הפרחים קטנים ונכונים (בעלי סימטריה רדיאלית) מסדורים בקבוצות צפופות בחיק העלים לאורך הגבעול. קוטר הכותרת הפתוחה בין 8 עד 12 מ"מ (קטנים מפרחיו של חלמית מצויה). אורך עלי-הכותרת של חלמית גדולה 18–25 מ״מ. פי 3–4 מאורך הגביע.
הגביעון בעל 3 עלים צרים וקטנים, דמוי סרגל שמופרדים לכל אורכם עד לבסיסם. אורכם של עלי הגביעון 5 עד 9 מ”מ כאורך עלי הגביע או מעט ארוכים ממנו.
הגביע בעל 5 עלים והוא גדל ומשתייר ומתפרה - גדל בנפחו בעת הבשלת הפרי ועוטף את הפרי. אונות הגביע הבשל דמויות ביצה רחבה עד עגולה, מסתיימות בפיטם (חוד פתאומי) והן נושקות האחת לשנייה.
הכותרת בעלת 5 עלי כותרת סגולים, ורודים או לבנים, מפורצים בראשם ואורכם 5 עד 9 מ”מ כאורך עלי הגביע או פי 1.5. עלי הכותרת מעורים בבסיסם לצינור האבקנים.
שערות בלוטיות של צוף מצויים בצד הפנימי של עלי הגביע ועלי הכותרת.
האבקנים מרובים, זיריהם מאוחים בתחתיתם ויוצרים את צינור האבקנים שמקיף את עמודי השחלה.
המאבקים דמוי כליה ובעלי לשכה אחת הנפתחת בראשה. גרגר האבקה נושא שערות נוקשות, חזקות וקוצניות.
השחלה עילית עם עלי שחלה מרובים ומגורות רבות. כל מגורה בת ביצית אחת.
עמודי ההשחלה מאוחים על פי רוב בחלקם התחתון ומספרם על פי רוב כמספר עלי השחלה והוא מחולק לצלקות מרובות שמספרן כמספר עלי השחלה.
הפרי הוא מפרדת הגדולה מהפרח ובולטת ממנו. היא נראית כמו עוגה המורכבת מפלחים (פרודות). אונות הגביע שעוטפות את המפרדת, דמויות ביצה, רחבות ומסתיימות בחוד פתאומי קצר. המפרדת בעלת פרודות מרובות חד זרעיות שאינן נפתחות והן ערוכות בדור מסביב לעמוד קונס (המשכה של מצעית הפרח). הפרודות אינן תפוחות לעת ההבשלה והן מקומטות ועל פי רוב קירחות והן בעלות זוויות חדות, מכורבלות ושפתן משוננת או מכונפות.
הזרעים דמוי כליה, מעוטי אֶנְדּוֹסְפֵּרְם ועל פי רוב שעירים.
תפוצה ובית גידול

חלמית קטנת-פרחים היא מין קוסמופוליטי רחב תפוצה ונפוץ מאוד בכל החבל המדברי (בנגב) בישראל, ופזור עד נדיר בחבל הים-תיכוני. הוא גדל בבתי גידול מופרים בכל ישראל, בצדי דרכים, מרבצי עיזים ושטחים חקלאיים ובבמדבר ובאזור הספר הוא גדל במישורים ובמדרונות ובערוצי ואדיות שבהם הרעייה חזקה. העלווה מתחילת נובמבר מינואר ועד סוף אפריל. הפריחה מסוף ינואר ועד תחילת יוני ועיקרה בנגב הצפוני בחודש אפריל.
הערות שוליים

↑  Malva parviflora L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Malva parviflora L, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏18-04-2022
↑  אבי שמידע, מדריך פרחי הבר בישראל , צמחיית המדבר, כרך ב, ירושלים: בית הוצאה כתר, 1988, עמ' 214
↑  אורי פרגמן-ספיר, פרחי עין גדי וחוף ים המלח, ירושלים: , העמותה לעידוד וקדום שמירת הטבע במזרח התיכון, 2008, עמ' 74
1 2 3 4 5 6  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב, 1998: עם עובד, 1998, עמ' 299-303
1 2 3  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין כנה ירושלים, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 427-431
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543965705171 
חלמית קטנת-פרחים ומרגנית השדה
חסידת עצים

| חסידת עצים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חסידאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חסידתיים
סוג:: חסידן
מין:: חסידת עצים
שם מדעי
 Mycteria americana ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


חֲסִידַת עֵצִים (שם מדעי: Mycteria americana) היא עוף מים גדול ממשפחת החסידתיים בעלת ראש וצוואר שחורים וגוף לבן. היא חיה בטבע באמריקה הדרומית וגם באמריקה המרכזית. אורכה 83-115 ס"מ ומשקלה 2.5-3.3 ק"ג. היא מזכירה מעט מגלן אך שייכת למשפחה אחרת.
החסידה מקננת על עצים (ומכאן שמה) ברחבי דרום ומרכז אמריקה ובאיים הקאריביים והיא היחידה שחיה גם בדרומה של אמריקה הצפונית, בעיקר בביצות פלורידה. היא מקננת במושבות צפופות על עצים ובהרבה מקרים גם מעל נהרות, ביצות וביצות מנגרובים, קרוב למקורות המזון שלהם. הם מקננים גם עם עופות בעלי הרגלים דומים כמו הכפן הורוד, מגלן שני שונות וחסידת היאבירו הגדולה. מושבות ידועות שלהם הם על גדת נהר הפרנה.
היא שולה את טרפה שכולל חרקים, דגים, תולעים וצפרדעים מהמים או מצמחייה נמוכה.
בני הזוג של החסידות בונים קן עשוי ענפים בעיקר ומטילים 3-5 ביצים שבוקעות אחרי 27-32 יום. האפרוחים עלולים ליפול מהקנים הבטוחים אל הקרקע שם מחכים להם טורפים כמו ראקונים, פומות ואליגטורים או קיימנים בדרום אמריקה. בשל הרעשנות של הקהילה היא מושכת את הטורפים שממתינים לרגע נפילתו של אפרוח מהקן.
חסידת עצים עפה
הערות שוליים

↑  חסידת עצים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חסידתיים |
| --- | --- | --- |
| פשוק מקור | פשוק-מקור אסייתי • פשוק-מקור אפריקני |  |
| חסידה | חסידה שחורה • חסידה אבדימית • חסידה לבנת-גרון • חסידת סטורם • חסידת מגווארי • חסידה לבנה • חסידה מזרחית |  |
| חסידת אוכף | חסידת האוכף • חסידה שחורת-צוואר |  |
| יאבירו (סוג ומין יחיד) | יאבירו |  |
| מרבו | מרבו אפריקני • מרבו קטן • מרבו ענק |  |
| חסידן | חסידן מילקי • חסידן אפריקני • חסידן צבוע • חסידת עצים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563447905171  LCCN: sh85147907
חנקן לודוויקיאנוס

| חנקן לודוויקיאנוס |
| --- | --- |
 חנקן לודוויקיאנוס משיר נוצות
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חנקניים
סוג:: חנקן
מין:: חנקן לודוויקיאנוס
שם מדעי
 Lanius ludovicianus ‏לינאוס, 1766
תחום תפוצה


חנקן לודוויקיאנוס הידוע בשמו העממי "בוטצ'רבירד" - "עוף שוחט" (שם מדעי: Lanius ludovicianus) הוא מין ציפור קטנה ממשפחת החנקניים המצויה באמריקה הצפונית: בדרום קנדה, בארצות הברית ובמקסיקו באזורים חמים ויבשים כמו מדבריות כשכמה תת-מינים חיים באיים ליד קליפורניה. לעיתים הוא עף צפונה או מזרחה יותר. חנקן זה הוא קרובם של חנקן בוריאלי (אנ') ושל החנקן הגדול, שבעבר נחשב לתת-מין שלו אך הופרד.
החנקן מגיע לאורך של 18–22 סנטימטרים ולמשקל של 45–60 גרם בממוצע. נוצותיו אפורות-שחורות, בייחוד קצות הכנפיים והזנב והבטן והחזה לבנים. הראש גדול עם לחיים שחורות, סנטר לבן ו"כיפה" אפורה, והמקור שחור ובעל קצה מעוקל. לחנקנים אין הבדלים גדולים בין הזכרים לנקבות, אך מחקרים מראים ששני הזוויגים בעלי גוונים וגודל שונה.
החנקן הוא ציפור טורפת הניזונה ממיני חיות קטנות באזורי המדבר והערבות של אמריקה. בין השאר הוא ניזון מחרקים שונים כמו חגבאים, חיפושיות, עכבישאים, דו-חיים, לטאות קטנות ועכברים וכן ציפורים קטנות אחרות. הוא מחכה לטרף מנקודת תצפית וממנה מנמיך עוף עד הטרף. מאחר שהוא קטן מאוד ובעל טפרים חלשות הוא משתמש בקוצי קקטוסים או ענפים קוצניים ועליהם משחיל את הטרף ואז קורע אותו לפיסות. הוא גם משתמש בקוצים כדי לשמר את הטרף כמזווה לצאצאיו. בנוסף הוא נצפה חומס טרף לעופות אחרים, אפילו לעופות דורסים קטנים.
זוג החנקנים מקנן על קקטוסים או עצים, והקן מכוסה בעשב או בשיער שבני הזוג מוצאים. הנקבה מטילה 4 עד 8 ביצים שמהן בוקעים אפרוחים כעבור 16 יום.
תת-מינים

Lanius ludovicianus excubitorides
Lanius ludovicianus migrans
Lanius ludovicianus ludovicianus
Lanius ludovicianus anthonyi
Lanius ludovicianus mearnsi
Lanius ludovicianus grinnelli
Lanius ludovicianus mexicanus
הערות שוליים

↑  חנקן לודוויקיאנוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534833005171
בשורה טובה

"בשורה טובה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. הוא יצא לאור בשנת 1982, על ידי חברת התקליטים פונוקול, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
על השיר

"בשורה טובה" נכתב והולחן על ידי שמרית אור ונורית הירש, שגם הפיקה אותו. הוא היה אמור להיכלל באלבום אל הדרך, אך לבסוף הדבר נגנז. ב-10 באוגוסט 1982 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-21. ב-29 בספטמבר עלה למקום השני, שיאו במצעד הנוכחי. לבסוף, יצא מהדירוג השבועי ב-3 בנובמבר לאחר שנים-עשר שבועות צעידה רצופה. כמו כן, במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע למקום השלישי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1982)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 3 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 10–11 באוגוסט 1982. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 28–29 בספטמבר 1982. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 2–3 בנובמבר 1982. פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "ילדי איננו ילד עוד" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 4d323d4b-10ee-492d-b090-c204d3046e70
חופמי צווארון

| חופמי צווארון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חופמיים
סוג:: חופמי
מין:: חופמי צווארון
שם מדעי
 Charadrius hiaticula ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


הקלטת קולו של חופמי הצווארון
חופמי צווארון (שם מדעי: Charadrius hiaticula) הוא חופמי קטן המקנן באירואסיה הארקטית. השם המדעי של הסוג, Charadrius, נגזר מלטינית והוזכר בוולגטה של המאה ה-4 ותואר שם כעוף צהבהב. מקור מילה זו הוא מיוונית העתיקה, kharadrios, פירושו עוף הנמצא בנקיקים ועמקי נהר (kharadra, "הגיא"). שם המין, hiaticula, מקורו מלטינית ויש לו משמעות דומה למונח היווני, hiatus, "נקיק" ו -cola, "תושב" (colere, "לשכון").
חופמי הצווארון הוא חולף וחורף שכיח בישראל ונפוץ במקווי מים וחופים בכל רחבי הארץ.