stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קמפוס IL
פעילויות

הפלטפורמה כוללת כ-500 קורסים דיגיטליים פתוחים וחינמיים ואליה רשומים מעל מיליון לומדים. הקורסים הם של מוסדות אקדמיים, בהם אוניברסיטת ת"א, האוניברסיטה העברית והטכניון; משרדי ממשלה, כמו משרד החינוך, זרוע העבודה ומשרד הבריאות, וגופים ציבוריים נוספים בישראל, כמו יד ושם, עמותת SpaceIL והג'וינט. הקורסים מכילים סרטונים, כלים אינטראקטיביים (שאלות רב ברירה, ענן מילים, סקר ועוד) ופורומים. הקורסים מעודכנים ומשופרים באמצעות מאגר הנתונים שמתקבל מהאתר. בפלטפורמה סוגים שונים של קורסים:
קורסים של מוסדות אקדמיים בנושאים ספציפיים המקנים נקודות זכות לסטודנטים הרשומים ללימודים במוסד האחראי על הקורס וכן מאפשרים קבלה ללימודים למועמדים למוסדות אקדמיים (תיכון אקדמי מקוון)
קורסי מיקרו-קרדיטציה - מיועדים בעיקר למורים ומקנים נקודות זכות
קורסים מחליפי בגרות וקורסי הכנה לבגרות במגוון תחומי דעת כגון מתמטיקה, מדעים והיסטוריה.
קורסי "בית הספר לקריירה" הכוללים קורסים תעסוקתיים המקנים מיומנויות נדרשות בעולם העבודה: כמו אנגלית עסקית, מיומנויות עבודה במחשב (בתוכנות word, powerpoint ועוד)
קורס הכנה לבחינה הפסיכומטרית שפותח בתמיכת המרכז הארצי לבחינות ולהערכה. זהו הקורס הפופולרי ביותר באתר עם למעלה מ-100 אלף לומדים רשומים.
קורס AI למתחילים, שנותן היכרות בסיסית עם כלי בינה מלאכותית לשימושים אישיים ומקצועיים.
פרויקט 'קמפוסקול' ללמידה דיגיטלית בקהילות למידה משותפות בקבוצות של עד 100 לומדים, בליווי צוותי הקורסים הכולל קבוצות וואטסאפ סגורות ושיעורים סינכרוניים
קורסי "התכנית הלאומית לאוריינות דיגיטלית" הכוללים קורסים כגון 'התמצאות בעולם הדיגיטלי לאזרחים ותיקים' ו-'עבודה ושיתוף במרחב הדיגיטלי עם כלי גוגל'.
המיזם מפעיל זרוע בינלאומית באתר edX.org תחת המותג IsraelX. במסגרת זו מציע המיזם כשלושים קורסי מופת אקדמיים באנגלית (רובם עם תרגום לעברית ולערבית) של מיטב האוניברסיטאות בישראל. קורסים אלו פונים לקהל הלומדים הבינלאומי של אדקס שמונה כיום כ-40 מיליון משתמשים.
פודקאסט "המאסטרים" בהנחיית אסף וייס
הרצאות אונליין על נושאים מדעיים המיועדות לציבור הרחב בדף הפייסבוק (לדוגמה הרצאות של פרופ' דן אריאלי, פרופ' יורם יובל, ד"ר ליעד מודריק).
ערוץ טלגרם "ללמוד איך ללמוד".
היסטוריה

בשנת 2016 הושקו חמישה קורסים שונים על גבי הפלטפורמה: עברית לדוברי ערבית, השתלמות מורי עברית לדוברי ערבית, מובילים דיגיטליים, How 2 MOOC ולהיות שגריר.
בשנת 2017 הושקו תשעה קורסים אקדמיים ראשונים במיזם ועלו לאוויר עשרות קורסי מיקרו-קרדיטציה - קורסים מקצועיים המיועדים למורים ובהם נלמדות פרקטיקות מעשיות להוראה והמוכרים על ידי משרד החינוך לגמול. במהלך שנה זו זכה המיזם באות ההוקרה על חדשנות בשירות המדינה מטעם נציבות שירות המדינה.
בנובמבר 2018 הושק המיזם רשמית באירוע בהשתתפות נשיא edX, פרופ' אננט אגרוול, חתן פרס הרולד וו. מקגרו ג'וניור להשכלה גבוהה על עבודתו בקידום תנועת ה- MOOCs וזוכה פרס יידן לחקר החינוך.
בשנת 2020 בעת מגפת הקורונה נוסף למיזם תוכן רב שמטרתו סיוע לאזרחי המדינה במצוקות אזרחיות מגוונות: הרצאות האונליין על נושאים מדעיים בדף הפייסבוק, ערוץ הטלגרם, קהילות קמפוסקול, קורסים של משרד הבריאות להתמודדות עם המצב (ממשבר לצמיחה: כלים להתמודדות עם חרדה במצבי דחק, מיינדפולנס: אומנות פיתוח הקשב הפנימי).
בפברואר 2021 נבחר המיזם על ידי ארגון OPSI (Observatory of Public Sector Innovation) של ה-OECD כמופת לחדשנות בינלאומית בשירות הציבורי ונכלל בשורת ה-Case Studies המפורסמים על ידי הארגון.
את המיזם  הקים וניהל ערן רביב בשנת 2023 הוחלף על-ידי אסף וייס.
הערות שוליים

↑  מהפכת הקורסים המקוונים באקדמיה יצאה לדרך, באתר ynet, 13 בספטמבר 2017
↑  https://www.gov.il/he/Departments/news/digital_learning
↑  https://campus.gov.il/about/
↑  דף הפייסבוק הרשמי של קמפוס IL
↑  נכון ליוני 2021
↑  ידיעה על הקורס המקוון "אתגרים בדרך לירח" (ארכיון)
↑  ריאיון עם אבישי פרידלר, מנהל למידה דיגיטלית חינוך והכשרות מורים ב-קמפוס IL, ברדיו החברתי הראשון
↑  תיכון אקדמי מקוון
↑  קורסי מיקרו-קרדיטציה בפורטל עובדי הוראה באתר משרד החינוך
↑  שחר אילן, מחר זה מתחיל: קורס פסיכומטרי מקוון על חשבון המדינה, באתר כלכליסט, 12 בינואר 2019
↑  קורס AI למתחילים, באתר קמפוס IL
↑  https://omny.fm/shows/themasters/playlists/podcast
↑  Campus-IL, Israel's National On-line Digital Learning Platform, Observatory of Public Sector Innovation (באנגלית)
↑  ראיון עם ערן רביב במסגרת הפודקאסט "עושים טכנולוגיה"
יוסף מרדכי הלוי

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1878 כ"ח בסיוון ה'תרל"ח ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  31 באוגוסט 1947 (בגיל 69) ט"ו באלול ה'תש"ז ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 31 באוגוסט 1947 
 תחומי עיסוק:  חינוך, פעילות ציבורית ודיינות
 רבותיו:  הרב יעקב שאול אלישר
 
הרב יוסף מרדכי הלוי (29 ביוני 1878 – 31 באוגוסט 1947) היה איש ציבור ומחנך ירושלמי, אב בית דין של העדה הספרדית בעיר, מנהל בית המדרש לרבנים של חברת עזרה, ממייסדי בית היתומים הספרדי, נשיא ועד העדה הספרדית בירושלים ובית החולים משגב לדך, ממנהיגי הסתדרות המזרחי וציר אספת הנבחרים הראשונה.
קורות חיים

נולד בירושלים ב-29 ביוני 1878 (כ"ח בסיוון ה'תרל"ח) לאירמוזה ולרב אשר אברהם הלוי שהיה דיין ושד"ר של העדה הספרדית בעיר, בן למשפחת רבנים, שד"רים ועסקנים שמוצאה בספרד. בגיל 10 התייתם מהוריו, והרב יוסף רפאל עוזיאל גידלו כאפוטרופוס. בילדותו למד והתחנך בתלמוד תורה של העדה הספרדית בעיר, ובהמשך בישיבת תפארת ירושלים ובישיבתו הפרטית של הרב יעקב שאול אלישר. בחודש אוגוסט 1890 (אלול ה'תר"ן) נישא לאסתר בת הגביר יצחק רפאל יצחקי, והוסמך בתקופה זו לרבנות.
בשנת 1900 (ה'תר"ס) מונה על ידי הרב נסים אלישר לשמש כמורה לתלמוד בתלמוד תורה של עדת הספרדים בירושלים. לאחר כשנתיים מונה על ידי הרב יעקב שאול אלישר וחיים ולירו לחבר וסוכן הנהלת "קופת תמחוי לתמיכת אלמנות ויתומים". בתקופה זו מונה לשמש גם כסופר בבית הדין של הרב חיים נסים ברוך.
בגיל 25 לערך החל לפרסם שו"ת הלכתי בירחון התורני המאסף בעריכת הרב בן ציון אברהם קואינקה, שכלל גם השגות והערות על הספר "שדי חמד" של הרב חיים חזקיהו מדיני, ופולמוסים הלכתיים בעיקר מול הרב יצחק אשכנזי. כתיבתו ותשובותיו הצטיינו בבהירותן, והעידו על בקיאותו ותפיסתו הרחבה.
בשנת 1903 (ה'תרס"ג) נמנה עם מקימי בית היתומים הספרדי בירושלים לצד הרב חנניה גבריאל, ולקראת סוף שנת 1903 (ה'תרס"ד) מונה לשמש כמורה להלכה ותלמוד בישיבת "תפארת ירושלים". בהמשך שימש כמורה להלכה לאברכי בית היתומים הספרדי.
בחודש ינואר 1912 נבחר לשמש כחבר בוועד העדה הספרדית בירושלים לצד הרבנים אברהם ביג'אג'ו, דוד פאפו, חנניה גבריאל, רפאל שלמה לניאדו ויוסף שאול אלישר. באותה שנה מונה על ידי אפרים כהן-רייס לשמש כמורה לתלמוד והלכה בבית המדרש לרבנים של חברת עזרה, כמחליפו של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. בהמשך מונה לשמש כמנהל וכמורה הראשי של בית המדרש עד לשנת 1916 (ה'תרע"ו).
בשנת 1914 (ה'תרע"ד) יצא יחד עם הרב ישראל פורת בשליחות לממשלה המרכזית באיסטנבול שבטורקיה, כחבר מטעם ועד הרבנים לירושלים (שכלל את רבני עדת הספרדים והאשכנזים יחד), בבקשה לפטור את רבני העיר משירות צבאי, ולאשר את הישיבות כבעלות זכויות בעקבות פתיחת מלחמת העולם הראשונה. הודות לסיועו של הרב חיים נחום אפנדי, הוכתרה שליחותם בהצלחה.
בפעילותו הציבורית שימש כחבר "התאחדות הספרדים העולמית", נמנה עם מנהלי ועד העדה הספרדית בירושלים, ובשנת 1927 (ה'תרפ"ז) נבחר לשמש כנשיא הוועד עד לשנת 1928 (ה'תרפ"ח). במשך שנים רבות שימש כחבר בית הדין לעדת הספרדים, ובשנת 1933 (ה'תרצ"ג) מונה לשמש בו כאב בית הדין. בבית הדין כיהנו לצידו כדיינים במשך השנים הרבנים חנניה גבריאל, אברהם פילוסוף ויהודה הכהן שאקו.
נמנה עם מייסדי שכונת בית וגן בירושלים, וחבר ועד שכונת רחביה בעיר. בין היתר שימש כנשיא בית החולים משגב לדך, וחבר ועד בית התבשיל שייסד נתן שטראוס. כן שימש כציר אספת הנבחרים הראשונה, חבר הנהלת הוועד הלאומי, חבר מועצת הרבנות הראשית, חבר הסתדרות המורים העבריים, חבר המרכז הארצי של הסתדרות המזרחי בישראל וממנהיגיה בארץ.
מתוקף תפקידו כחבר נשיאות "האיחוד העולמי של הקהילות הספרדיות", יצא בשנת 1938 (ה'תרצ"ח) יחד עם יצחק רפאל מולכו כנציג ירושלים לוועידת האיחוד שהתקיימה באמסטרדם, ומשם נסעו גם לפריז ולונדון, שם פעלו למען היישוב היהודי בישראל.
הלך לעולמו בירושלים ב-31 באוגוסט 1947 (ט"ו באלול ה'תש"ז).
חתנו היה הרב אליהו פרדס, שנישא לבתו אירמוזה ובהמשך לבתו אלגרה. אחיו, הרב בנימין הלוי היה ראב"ד העדה הספרדית בירושלים, ממנהלי ומייסדי בית מושב הזקנים והזקנות הספרדי בעיר, מורה לתלמוד בבית חינוך עיוורים ובישיבת "תפארת ירושלים" וישיבת פורת יוסף, יושב ראש ועד שכונת אהל משה וחבר הוועד הלאומי.
נכדתו הייתה פרופסור רות גביזון.
לקריאה נוספת

דוד תדהר (עורך), אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו (עמ' 1218 - 1219)
משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 826 - 827)
פנחס גרייבסקי, זיכרון לחובבים הראשונים, חוברת י"ד, ירושלים ה'תרפ"ה (עמ' 26 - 29)
הערות שוליים

↑  מענייני העדה, החרות ירושלים, 31 בינואר 1912
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511880305171  VIAF: 308277068   WorldCat (עם VIAF): 308277068
חנן בן שת

פסל של חנן בן שת במקדש בום ג'זוס דו מונטה, מחוץ לבראגה, פורטוגל.
חנן בן שת היה כהן גדול בבית המקדש השני בירושלים בין השנים 6–15 לספירה. משפחתו, משפחת הכהנים הגדולים מבית חנן, הייתה אחת העשירות והמשפיעות בפרובינקיית יהודה במאה הראשונה לספירה.
אצל יוסף בן מתתיהו

יוסף בן מתתיהו מספר בספרו "קדמוניות היהודים":
”על אותו חנן הזקן מספרים, שהיה איש מצליח מאד: שכן היו לו חמישה בנים, וכולם היו כהנים גדולים לאלוהים; הוא עצמו זכה ראשון למשרת-כבוד זו זמן רב מאוד, דבר שלא אירע לשום אחד מהכהנים הגדולים אצלנו”.
בשנת 6 לספירה, מיד לאחר הדחתו של ארכלאוס, האתנארך של יהודה, מונה חנן למשרת הכהונה הגדולה. יוסף בן מתתיהו מספר שהמצביא הרומאי קווירניוס "לקח מיועזר הכהן הגדול, שנחלק עליו העם, את משרת-הכבוד שלו ומינה את חנן בן שת כהן גדול". בכך עברה יהודה לשלטונה הישיר של רומא וחנן היה לכהן הגדול הראשון של הפרובינקיה הרומית יהודה.
בשנת 15 לספירה, הודח חנן ממשרתו. יוסף בן מתתיהו מספר שהנציב הרומי גראטוס "שם קץ לכהונתו של חנן, ומינה את ישמעאל בן פיאבי לכהן גדול".
אולם למרות הדחתו מהמשרה הרשמית, הוא נותר אחד האישים המשפיעים ביותר באומה מבחינה חברתית ופוליטית, כשהוא נעזר בחמשת בניו ובחתנו, הכהנים הגדולים: "כעבור זמן לא רב הדיח גם את זה ומינה לכהן גדול את אלעזר בן חנן. כעבור שנה הסיר גם את זה ... לא חלף גם על זה זמן יותר משנה אחת ... ויוסף, הוא כיפא, ירש את מקומו".
אצל יוסף בן מתתיהו > משפחת הכהנים הגדולים בני חנן

חמשת הכהנים הגדולים, בניו של חנן: אלעזר (שירת בשנת 15 לספירה), יונתן (36–37 לספירה, נרצח על ידי הסיקריים בזמן כהונתו של חנניה בן נדבאי), תאופילוס (37–41 לספירה), מתתיהו (43 לספירה) וחנן (63 לספירה, עמד לאחר מכן בראש ממשלת המרד הגדול ברומאים ונרצח על ידי הקנאים).
בתו של חנן הייתה אשתו של הכהן הגדול קיפא (שירת בשנים 19–36 לספירה). נכדו של חנן, מתתיהו בן תאופילוס, שירת ככהן גדול בשנים 65–67 לספירה, בזמן פרוץ המרד הגדול ברומאים.
בברית החדשה

בבשורה על-פי לוקאס נרמזת כהונה גדולה משותפת של חנן עם חתנו: "בשנת חמש עשרה לשלטון הקיסר טיבריוס ... אותה עת, בימי הכהנים הגדולים חנן וקיפא".
בברית החדשה > המזימה להרוג את לזרוס

בסיפור על המזימה להרוג את לזרוס מבית עניה, הוא "אלעזר אשר ישוע הקימו מן המתים", ייתכן ונרמזת מעורבותה של משפחתו של חנן: "נועצו ראשי הכהנים להרוג גם את אלעזר, כי בגללו הלכו רבים והאמינו בישוע". חנן אינו מוזכר בשמו, אולם ייתכן וישנה התייחסות אליו במשל האיש העשיר ואלעזר, המספר על "איש עשיר שנהג ללבוש ארגמן ושש", שלאחר מותו מצא עצמו בשאול ורואה מרחוק את אלעזר בחיק אברהם. האיש העשיר מבקש מאברהם לשלוח את אלעזר: "אני מבקש ממך לשלוח אותו אל בית אבי, כי חמישה אחים לי, שיזהיר אותם פן יבואו גם הם אל מקום הייסורים הזה". אם ניתן לזהות את האיש העשיר "שנהג ללבוש ארגמן ושש" עם הכהן הגדול קייפא, אזי "בית אבי" הוא בית חנן, האב הוא חנן בן שת וחמשת האחים הם חמשת בניו.
בברית החדשה > חקירת ישו

על פי הבשורה על-פי יוחנן, הובא ישו לפני חנן: "החיילים ומפקדם עם המשרתים מטעם ראשי היהודים אחזו בישוע וקשרו אותו. הם הוליכוהו תחילה אל חנן, שהיה חותנו של קיפא הכהן הגדול באותה שנה". חנן שאל את ישו על "תלמידיו ותורתו". לשמע תשובתו של ישו, סטר אחד המשרתים על לחיו ואמר: "ככה אתה עונה לכהן הגדול?". לאחר התשאול הקצר, הועבר ישו לכהן הגדול המכהן בתפקיד: "אז שלח אותו חנן אסור באזיקים אל קיפא הכהן הגדול". בביתו של קייפא התקיימה חקירת ישו בידי הסנהדרין.
בברית החדשה > במעשי השליחים

לאחר הפנטקוסט, ישב חנן בראש הסנהדרין, כשהשליחים פטרוס (כיפא) ויוחנן הובאו בפניה: "למחרת נאספו שריהם וזקניהם וסופריהם בירושלים, גם חנן הכהן הגדול וקיפא ויוחנן ואלכסנדר ובני משפחות הכהנים הגדולים".
בברית החדשה > בתרבות הפופולרית

לחנן יש תפקיד חשוב במחזמר ישו כוכב עליון, כאחד משני המתנגדים הראשיים של המחזמר (השני הוא קייפא), המדרבן את קייפא לנקוט בצעדים נגד ישו. ברוב הגרסאות, לחנן יש קול גבוה מאוד, המנוגד לקול הבס של קייפא.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  תרגום יעקב נפתלי שמחוני לתולדות מלחמת היהודים עם הרומאים (יוספוס פלויוס), טבלת "משפחת הכהנים הגדולים בני חנן", מופיעה בספר א, פרק יא, בין פסקאות ו-ז, עמ' 64–65.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק ט, פסקה א, סעיף 198.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ב, פסקה א, סעיף 26.
1 2  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ב, פסקה ב, סעיפים 34–35.
↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי לוקאס, פרק ג', פסוקים 2–3.
↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי יוחנן, פרק י"ב, פסוקים 9–10.
↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי לוקאס, פרק ט"ז, פסוקים 19–28.
↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי יוחנן, פרק י"ח, פסוקים 12–13, 19–24.
↑  הברית החדשה, מעשי השליחים, פרק ד', פסוק 6.
| כהנים גדולים בולטים לפי תקופתם |
| --- | --- | --- |
| משכן משה והמשכן בגלגל | אהרן • אלעזר הכהן |  |
| המשכן בשילה | • אלעזר הכהן • פינחס • אבישוע בן פנחס • בקי בן אבישוע • עזי בן בקי • עלי הכהן • אחיטוב (נכד עלי) • אחיה בן אחיטוב |  |
| משכן נוב ומשכן גבעון | אחימלך בן אחיטוב • אביתר בן אחימלך |  |
| תקופת בית ראשון | צדוק • אחימעץ בן צדוק • עזריהו בן צדוק • אמריהו • יהוידע הכהן • זכריהו בן יהוידע • עזריהו הכהן • אוריה הכהן • עזריהו הכהן (השני) • שלום הכהן • חלקיהו בן שלום • שריה הכהן • יהוצדק הכהן • צפניה בן מעשיה |  |
| תקופת בית שני (תחת שלטון ממלכת פרס) | יהושע בן יהוצדק • יהויקים בן יהושע • אלישיב בן יהויקים • יהוידע הכהן (בית שני) • יוחנן הכהן • ידוע הכהן |  |
| בתקופה ההלניסטית | חוניו הראשון • שמעון הראשון • אלעזר בן חוניו • מנשה אחיו של חוניו • חוניו השני • שמעון השני • חוניו השלישי • יוחנן כהן גדול |  |
| כהנים מתיוונים ואחרים | יאסון •  מנלאוס • אלקימוס • חוניו הרביעי |  |
| כהנים גדולים מבית חשמונאי | יונתן • שמעון • יוחנן הורקנוס הראשון • יהודה אריסטובולוס הראשון • אלכסנדר ינאי • הורקנוס השני • אריסטובולוס השני • מתתיהו אנטיגונוס השני • אריסטובולוס השלישי |  |
| תחת ממשלת רומא | מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) • יוסף בן עלים • חנן בן שת • ישמעאל בן פיאבי • יוסף קיפא • יונתן בן חנן • תאופילוס בן חנן • חנניה בן נדבאי • חנן בן חנן • יהושע בן גמלא • מתתיהו בן תאופילוס (השני) • פינחס בן שמואל מכפר חבתא • רבי אלעזר בן חרסום • יששכר איש כפר ברקאי • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1222621983  VIAF: 3069160728555810380000   WorldCat (עם VIAF): 3069160728555810380000 
חנן וקייפא, ציור של ג'יימס טיסו, סוף המאה ה-19.
רוחמה אברהם

רוחמה אברהם (נולדה ב-29 בינואר 1964 ט"ו בשבט ה'תשכ"ד) היא אשת ציבור ישראלית. כיהנה בעבר כחברת הכנסת מטעם סיעות הליכוד וקדימה, שרת התיירות, השרה המקשרת בין הממשלה לכנסת, האחראית על חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל וסגנית יושב ראש הכנסת.
ביוגרפיה

רוחמה אברהם בלילא נולדה בראשון לציון. בוגרת בית הספר התיכון המקיף על שם רקוסין ברמלה במגמת שרטוט מכונות, בעלת תואר בוגר במדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ובעלת MBA (תואר שני) מוסמך במנהל עסקים מטעם המרכז האקדמי פרס (התמחות בניהול ארגוני ומשאבי אנוש).
רוחמה אברהם היא היוזמת הראשונה של 6 הצעות חוק פרטיות שנכנסו לספר החוקים.
ביוגרפיה > ראשית הפעילות הפוליטית

את דרכה הפוליטית החלה כעוזרת למנכ"ל הליכוד, אביגדור ליברמן, בראשית שנות ה-90. בשנים 1994–1999 שימשה כמנהלת לשכתו של יו"ר האופוזיציה ולאחר מכן ראש הממשלה בנימין נתניהו, בין השאר בעת שכיהן כראש הממשלה. לאחר מכן שימשה יועצת לאביגדור ליברמן כשזה כיהן כשר התשתיות הלאומיות.
ביוגרפיה > חברת כנסת בליכוד

התמודדה בפריימריס בליכוד בשנת 2003 ונבחרה למקום ה-16 ברשימה. בבחירות לכנסת השש עשרה זכה הליכוד ב-38 מנדטים, ואברהם נבחרה לכנסת. בכנסת זו כיהנה כיו"ר ועדת המשנה לעסקים קטנים, וכן כחברה בוועדת הכספים, הוועדה לקידום מעמד האישה והוועדה המיוחדת לנושא העובדים הזרים. כיו"ר ועדת המשנה, קידמה את הקמת הקרן הממשלתית לעסקים קטנים ובינוניים בערבות המדינה.
ב-30 במרץ 2005 מונתה לסגנית שר הפנים על ידי ראש הממשלה דאז, אריאל שרון.
בשלהי שנת 2005 התפטר שר הפנים, אופיר פינס-פז. אברהם שכיהנה כסגניתו קיבלה את סמכויות שר הפנים תחת ראש הממשלה שהחזיק בתיק הפנים. כך הפכה לשרת הפנים בפועל עד תום מערכת הבחירות ב-2006. בתקופתה כממלאת מקום שר הפנים, יצאה לראשונה עם תוכנית איגוח מוניציפלי, שיושמה על הערים רמלה, יהוד, אילת ורעננה. באותה עת נחשף כי חברת אגרקסקו שילמה עבור הוצאות הנסיעה שלה לביקור בבלגיה ובארצות הברית. והדבר הביא לפתיחת חקירה משטרתית בחשד שמימון הטיסות היווה שוחד שניתן תמורת קידום ענייני אגרקסקו בוועדות הכנסת. לאחר כמעט שנתיים נסגר תיק החקירה ללא הגשת כתבי אישום ולאחר שחברי הכנסת שילמו את עלות הטיסה.
ביוגרפיה > חלקה בהקמתה של קדימה

בסוף נובמבר 2005 פרשה מהליכוד והקימה יחד עם 13 חברי כנסת נוספים את מפלגת קדימה. היא הוצבה במקום ה-19 ברשימה ונבחרה לכנסת השבע עשרה. עם הקמת הממשלה ה-31 בראשות אהוד אולמרט, לא שבה אברהם לתפקיד סגן שר מכיוון שלא מונו סגני שרים, על אף שלטענתה הדבר הובטח לה על ידי אריאל שרון.
במקום זאת, מונתה אברהם לתפקיד יו"ר ועדת הכנסת. בתפקידה כיו"ר ועדת הכנסת יצאה לראשונה כנגד חוק ההסדרים לקראת תקציב 2007, הביאה לביטול כרבע מסעיפיו ולפיזור חלקיו בין הוועדות השונות על פי תחומים, זאת בניגוד לשנים קודמות בהן אושר חוק ההסדרים כיחידה אחת בוועדת הכספים.
ב-4 ביולי 2007, במסגרת סבב תיקים בממשלה, מונתה לתפקיד השרה המקשרת בין הממשלה לכנסת, וכן השרה (בלי תיק) האחראית על חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, במסגרתן הייתה אחראית על ארגון עשרות אירועים ועל תקציב החגיגות שעמד על כ-140 מיליון ש"ח.
ב-6 ביולי 2008 אישרה הממשלה את מינויה לשרת התיירות ובתאריך ה-14 ביולי 2008 היא נכנסה לתפקיד. כשרת התיירות ביטלה את הצורך באשרות שהייה לאזרחי אוקראינה השוהים בישראל, פתחה נציגות של משרד התיירות ברפובליקה העממית של סין ונחצה קו התייר ה-3 מיליון.
בכנסת השמונה עשרה שימשה כסגנית יושב ראש הכנסת, יושבת-ראש השדולה לעסקים קטנים ובינוניים, יושבת ראש השדולה לביטחון תזונתי, חברת ועדת חוץ וביטחון, ועדת הכנסת ומ"מ מקום בוועדת החוקה. במהלך כהונתה בכנסת השמונה עשרה יזמה מספר חוקים:
חוק ארוחה יומית לתלמיד.
חוק המועצה הארצית לביטחון תזונתי, שתפקידו לבחון תוכנית ולייעץ לממשלה כיצד לטפל בתופעת העוני בישראל.
תיקון לחוק מס ערך מוסף הקובע כי בעסקים קטנים ובינוניים יהיה מועד תשלום המע"מ ביום התשלום עבור שירות ולא ביום מתן השירות (יחד עם אלכס מילר).
תיקון לחוק זכויות הדייר בדיור הציבורי המסדיר את אופן חלוקת הזכויות בדיור ציבורי במקרה של פרידת בני זוג.
תיקון לחוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל), שיזמה עוד במהלך כהונתה של הכנסת ה-17, עם אביגדור יצחקי. התיקון הקובע כי הסכם או החלטת ממשלה שלפיהם המשפט, השיפוט והמנהל של מדינת ישראל לא יחולו על שטח, יהיו טעונים את אישור הכנסת ויובאו למשאל עם. החוק מסדיר גם את דרך עריכתו של משאל עם.
תיקון לחוק המחשבים האוסר על עריכה והעברה של תוכנה הגורמת נזק למחשב או לחומר מחשב, גם אם לא נגרם נזק בפועל, אם הדבר נעשה במטרה לחדור למחשב, לבצע פעולות שתוצאתן מידע או פלט כוזב, או כדי לבצע האזנת סתר.
לאחר פיזור הכנסת ה-18, באוקטובר 2012, הודיעה אברהם כי לא תתמודד בבחירות לכנסת ה-19.
ביוגרפיה > לאחר הפרישה מהחיים הפוליטיים

בין השנים 2014 ל-2016 שימשה אברהם כדירקטורית חיצונית בחברת הנדל"ן ב. יאיר. משנת 2017 מכהנת כדח"צית בחברת מנרב, דורי מדיה גרופ וכן בחברת "סקייליין אינווסטמנטס אינק" שנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בחודש יוני 2019 נבחרה לשמש כמנכ"לית חברת "השתתפויות בנכסים בישראל", חברת בת של הסוכנות היהודית, שעוסקת בניהול מבנים.
חיים אישיים

רוחמה נישאה למיכאל אברהם, ממנו התגרשה בשנת 1999 ולזוג שני ילדים. לאחר מות אביה בשנת 2007, החליטה אברהם להוסיף לשם משפחתה את שם נעוריה - בלילא.
היא מתגוררת בפתח תקווה.
הערות שוליים

↑  מגלה יחס טוב לחבריה – תעודת הבגרות של רוחמה אברהם יוצאת לאור
↑  הצעות חוק פרטיות של ח"כ רוחמה אברהם, באתר מאגר החקיקה הלאומי
↑  בן-ציון ציטרין, שלומי שפר, ח"כ רוחמה אברהם תגיש הצעת חוק לעידוד עסקים קטנים, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2003
הדס מנור, ‏אני אנווט, באתר גלובס, 27 במאי 2004
↑  מירון רפופורט, סגנית שר הפנים בירכה על הכוונה להרוס 90 בתים במזרח ירושלים, באתר הארץ, 2 ביוני 2005
↑  צבי זרחיה, בעקבות חשיפת TheMarker: ח"כ רוחמה אברהם החזירה לאגרקסקו את מלוא עלות נסיעתה, באתר TheMarker‏, 2 בנובמבר 2005
↑  גיא לשם, בעקבות חשיפת TheMarker: חקירה פלילית נגד רוחמה אברהם ושלמה תירוש בפרשת אגרקסקו, באתר TheMarker‏, 1 באוקטובר 2006
נועם שרביט, ‏השרה רוחמה אברהם נחקרה שוב במסגרת השלמת חקירת פרשת אגרקסקו, באתר גלובס, 27 במרץ 2008
↑  תומר זרחין, מזוז החליט: התיק נגד השרה אברהם ייסגר, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2008
נועם שרביט, ‏מזוז: התנהגות רוחמה אברהם בפרשת אגרקסקו נושקת לפלילים - אך לא אעמידה לדין, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2008
↑  אהוד אשרי, מסיבה ליהודים בלבד, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2007
↑  גיא משיח, ‏חגיגות השרה רוחמה אברהם-בלילא, באתר גלובס, 10 באפריל 2008
↑  זוהר בלומנקרנץ, השרה אברהם-בלילא עברה במכס עם מספר בקבוקי אלכוהול גדול מהמותר, באתר הארץ, 3 בפברואר 2009
↑  עירית רוזנבלום, זינוק של 32% במספר המבקרים בישראל ב-2008 ל-3 מיליון, באתר הארץ, 18 בינואר 2009
↑  ספיר פרץ, ‏ח"כ רוחמה אברהם, יו"ר השדולה למען עסקים קטנים ובינוניים: "עיני צריך לייצג גם את העצמאים", באתר גלובס, 28 בפברואר 2011
↑  יצחק ספורטא, מדינה או בית תמחוי?, באתר "העוקץ", 18 במרץ 2004
↑  אורי חודי, ‏אושרה בקריאה ראשונה: זכות לדיור ציבורי לבני-זוג שנפרדו, באתר גלובס, 13 ביוני 2011
↑  לילך ויסמן, ‏הערכות: אחרי הפרישה - רוחמה אברהם תתמודד על ראשות עיר, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2012
רויטל חובל, קדימה מתפוררת: 12 ח"כים כבר עזבו, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2012
↑   ערן אזרן, מניית חברת הנדל"ן ב. יאיר נפלה ב-21% במחזור הגבוה פי 160 מהממוצע, באתר TheMarker‏, 20 במאי 2014
↑   מיכאל רוכוורגר, רוחמה אברהם נגד צבי האוזר: מי ילחש על אוזנו של נתניהו בשליחות הבנקים, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2018
↑   גיא רונן, חברת ניהול היא החמצן של ענף הנדל"ן בקורונה, באתר TheMarker‏, 23 בספטמבר 2020
קוקייה אירופית

| קוקייה אירופית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קוקאים
משפחה:: קוקייתיים
סוג:: קוקייה
מין:: קוקייה אירופית
שם מדעי
 Cuculus canorus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


Cuculus canorus canorus + Acrocephalus arundinaceus
Cuculus canorus bangsi + Phoenicurus moussieri
קוקייה אירופית או קוקייה מצויה (שם מדעי: Cuculus canorus) היא מין של עוף ממשפחת הקוקייתיים.
תחום תפוצתה מתפרש על פני אירואסיה (מספרד במערב עד ליפן במזרח וסקנדינביה בצפון), המזרח התיכון (בין השאר בישראל) וצפון אפריקה. מין זה ידוע בהיותו טפיל קינון - הנקבה מטילה את ביציה בקנים של עופות אחרים. בתי הגידול המועדפים עליה הם יערות וחורשים, שדות בור, ביצות ואזורים אלפיניים.
שמה המדעי של הקוקייה מורכב מהמילים הלטיניות cuculus (קוקייה) ו-canorus (שרה). מקור השם "קוקייה" הוא באנגלית (Cuckoo), שבה הוא אונומטופיה לצליל שהיא משמיעה. השם האנגלי בא מהמילה "cucu" בצרפתית עתיקה, והוא הוזכר לראשונה בצורתו העתיקה בשנת 1240 בערך, בפואמה Sumer Is Icumen In.
אורך הקוקייה כ-31-36 ס"מ (בעוד אורך הזנב כ-17 ס"מ), ומשקלה כ-90 עד 130 גרם. היא ניזונה בעיקר מחרקים, ומעדיפה זחלים שעירים (שעופות אחרים נמנעים מלאכול). הקוקייה עשויה לעיתים לאכול גם ביצים וגוזלים, אך בדרך כלל היא מטילה רק ביצה אחת אצל  הפונדקאי. הגוזל שלה ישתדל לדחוף ולהפיל את שאר הביצים, וגם גוזלים שהצליחו לבקוע. הנותרים יגוועו ברעב כי המזון מההורים יגיע רק אליו.
הקוקיות חששניות יחסית, ופרטים ממין זה חיים לבד מחוץ לעונת הרבייה.
אוכלוסייתה של הקוקייה נמצאת בירידה, אך המין מוגדר על ידי ארגון IUCN במצב "ללא חשש". גודל האוכלוסייה מוערך ב-25 עד 100 מיליון פרטים בכל העולם, ותוחלת החיים הממוצעת שנמדדה בבריטניה עומדת על 6 שנים ו-11 חודשים.
רבייה

הקוקייה מהווה טפילת רבייה, ובסך הכל נקבות ממין זה נצפו מטילות את ביציהן בקנים של כ-100 מיני עופות שונים. אוכלוסיות שונות מעדיפות להיטפל אל מינים מסוימים, ומטילות ביצים בגודל ובצבע דומה לזה של המארח.
תוצאות מחקר ב-DNA המיטוכונדריאלי של הקוקייה העלו את ההשערה שמוצאן של כל אחת מהאוכלוסיות הללו נפרד. ייתכן שהגנים המגדירים את הטלת הביצים המתאימות עוברים מנקבה לנקבה בלבד, בכרומוזום הזוויג W (אצל הזכרים יש כרומוזומי ZZ, ואצל הנקבות - WZ). השערה נוספת היא שהגנים מורשים דווקא בכרומוזומים אוטוזומיים.
בדרך כלל, ביצת הקוקייה תבקע לאחר כ-12.5 ימים. ברוב המקרים, גוזל הקוקייה בוקע לפני גוזלי המארח, והוא דוחף את ביצי המארח אל מחוץ לקן. הגוזל מואכל במשך כ-20 עד 23 ימים על ידי המארח, ולעיתים הוא אף גדול יותר ממנו.
מצב השימור של קוקייה אירופית הוא ללא חשש.
הערות שוליים

↑  קוקייה אירופית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560489405171  GND: 4165858-9  LCCN: sh85045799  NDL: 00564730  NKC: ph565634 
קנית קטנה מאכילה גוזל של קוקייה אירופית, בקן הקנית
יהודה ישראלי

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1961 (בן 63) 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  סופר, פסיכולוג קליני
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית
 פרסים והוקרה:  פרס גפן (2011) 
 
יהודה ישראלי (נולד ב-23 בדצמבר 1961) הוא פסיכולוג קליני, פסיכואנליטיקאי וסופר ישראלי. ספרו, "מסופוטמיה שתיקת הכוכבים" (שכתב עם דור רווה), זכה בפרס גפן לשנת 2011.