stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוטר סטיוארט
ראשית חייו

פוטר סטיוארט נולד בג'קסון, מישיגן, כאשר שהתה שם משפחתו בחופשה. הוא היה בנם של הארייט (לבית פוטר) וג'יימס גרפילד סטיוארט. אביו, איש המפלגה הרפובליקנית מאוהיו, כיהן כראש עיריית סינסינטי במשך תשע שנים, ובהמשך כשופט בבית המשפט העליון של אוהיו.
סטיוארט קיבל מלגת לימודים שבזכותה הוא למד בבית הספר הוטצ'קינס היוקרתי, שאת לימודיו בו הוא סיים ב-1933. לאחר מכן הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת ייל, שם הוא היה חבר באחוות דלתא-קאפא-אפסילון ובאחוות הגולגולת והעצמות. ב-1937 הוא סיים את לימודי התואר הראשון בהצטיינות. הוא שימש כיושב ראש עיתון הסטודנטים Yale Daily News. לאחר שלמד משפט בינלאומי באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה במשך שנה, הוא החל ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, וב-1941 סיים את לימודיו בהצטיינות. בעת לימודיו בבית הספר למשפטים, הוא היה עורך עיתון הסטודנטים Yale Law Journal וחבר אחוות פי-דלתא-פי. בין חבריו לספסל הלימודים באותה תקופה נמנו ג'רלד פורד, פיטר דומיניק, וולטר לורד (אנ'), ויליאם סקרנטון (אנ'), סרג'נט שרייבר, סיירוס ואנס וביירון וייט. זה האחרון יהיה לימיו עמיתו של סטיוארט על כס השיפוט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
במלחמת העולם השנייה שירת סטיוארד בכוחות המילואים של צי ארצות הברית על סיפונן של מכליות נפט. ב-1943 הוא נשא לאישה את מרי אן ברטלס. לזוג נולדו בת ושני בנים. לאחר המלחמה הוא עסק בעריכת דין במגזר הפרטי במשרד עורכי הדין "דינסמור ושוהל" בסינסינטי. בראשית שנות ה-50 הוא שימש כיועץ המשפטי של עיריית סינסינטי.
שופט פדרלי

ב-6 באפריל 1954 מונה סטיוארט על ידי הנשיא דווייט אייזנהאואר כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים בסבב השישי במקומו של השופט קסנופון היקס שנפטר. ב-23 באפריל אושר המינוי על ידי הסנאט של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא כיהן עד 13 באוקטובר 1958, עת מונה לבית המשפט העליון.
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית > מינויו

ב-14 באוקטובר 1958 מינה הנשיא אייזנהאואר את סטיוארט כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית במינוי פגרה במקומו של השופט הרולד בארטון שפרש מכהונתו. ב-17 בינואר 1959 הוגשה מועמדותו לאישור הסנאט, וב-5 במאי היא אושרה ברוב של 70 תומכים מול 17 מתנגדים. כל המתנגדים היו סנאטורים דמוקרטים מהדרום. במשך כל תקופת כהונתו בבית המשפט העליון, כיהן סטיוארט במקביל כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים בסבב השישי ומאוקטובר 1972 ועד ינואר 1972 כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים בסבב החמישי. הוא כיהן בבית המשפט העליון עד לפרישתו ב-3 ביולי 1981.
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית > פסיקותיו > התיקון הרביעי

עד 1967, ההגנות של התיקון הרביעי היו מוגבלות לסוגיות בעלות על רכוש. חוות הדעת של סטיוארט בפסק הדין "כץ נגד ארצות הברית" (Katz v. United States) נקבע שהתיקון הרביעי "מגן על אנשים, לא על מקומות". סטיוארט כתב שמתקני ציתות של הממשלה בטלפונים ציבוריים מפרים את הציפייה ההגיונית לפרטיות, ושהממשלה ביצעה "תפיסה" של מילותיהם של המתקשרים. לפיכך, פסק דין כץ נגד ארצות הברית הרחיב את חלותו של התיקון הרביעי מעבר לחדירה הפיזית לפרטיות, הוא אמור להגן כנגד "תפיסתן" של מילים לא מוחשיות. בנוסף, חלותו של התיקון הגיעה כעת עד לציפיות ההגיוניות של האדם לפרטיות, ולא הוגדרה עוד אך ורק על ידי גבולות הרכוש הפיזי. פסק הדין כץ נגד ארצות הברית הפך את האזנות הסתר, הן על ידי הממשל הפדרלי והן על ידי המדינות, לכפופות לדרישות של התיקון הרביעי לקבלת צו לצורך ביצוען.
בפסק הדין "צ'ימל נגד קליפורניה" (Chimel v. California) מ-1969 כתב סטיוארט את חוות הדעת שבה נקבע שמעצר חשוד בביתו לא נותן למשטרה את הזכות לבצע חיפוש ללא צו בכל רחבי הבית, רק באזור שסביב הימצאו של העצור.
בפסק הדין "אלמידה סנצ'ז נגד ארצות הברית" (Almeida-Sanchez v. United States) כתב סטיוארט שלסיורים ניידים של משמר הגבול של ארצות הברית חייבת להיות סיבה מוצדקת לעצור רכב לביקורת. הם לא יכולים לערוך חיפוש בכל רכב ללא סיבה סבירה רק בגלל שהוא נמצא במרחק של 190 ק"מ מהגבול הבינלאומי.
בפסק הדין "ואהלן נגד רו" (Whalen v. Roe) התנגד סטיוארט בחוות הדעת המשלימה שלו לכל ביסוס רחב של הזכות לפרטיות. הוא אמר שהחלטות קודמות של בית המשפט לא "הכירו באינטרס הכללי של ההגנה מפני חשיפת מידע אישי".
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית > פסיקותיו > הנגישות לבתי המשפט

סטיוארט הוביל את הניסיון לאפשר נגישות לבתי המשפט הפדרליים בתיקי זכויות האזרח. הוא היה אחד מהמתנגדים התקיפים ביותר לנטייה למנוע מעותרים את הגישה לבתי המשפט הפדרליים. ב-1972 הוא כתב את חוות דעת הרוב בפסק הדין "סיירה קלאב נגד מורטון" (Sierra Club v. Morton) וב-1973 את פסק הדין "ארצות הברית נגד SCRAP" (Students Challenging Regulatory Agency Procedures), שקבע באופן רחב את הדרישות לזכות העמידה בבתי המשפט הפדרליים.
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית > פסיקותיו > זכויות האזרח

ב-1968, בפסק הדין "ג'ונס נגד חברת אלפרד ה. מאייר" (.Jones v. Alfred H. Mayer Co), הרחיב סטיוארט את חוק זכויות האזרח (1866) (אנ') כך שהוציא מחוץ לחוק סירוב לקנייה, מכירה או השכרה של נכס פרטי מסיבות של אפליה גזעית. ב-1976 הוא הרחיב את החוק שוב בפסק הדין "קוניון נגד מק'קריי" (Runyon v. McCrary), שבתי הספר הציבוריים שהיו פתוחים לכל התלמידים הלבנים לא יוכלו עוד שלא לקבל ילדים שחורים, ושכל ההצעות הציבוריות להתקשרות תהיינה גם הן כפופות לחוק זכויות האזרח של 1866.
בפסק הדין "שאטלסוורת' נגד עיריית ברמינגהאם" (Shuttlesworth v. City of Birmingham) מ-1965 פסק סטיוארט שכוחות המשטרה לא יכולים לעשות שימוש בחוק למניעת שוטטות כדי למנוע מפעילי זכויות האזרח מלעמוד או להפגין בצידי הדרכים.
בחוות דעת המיעוט שכתב בפסק הדין "גינזבורג נגד ארצות הברית" (Ginzburg v. United States) מ-1966, אמר סטיוארט, "צנזורה משקפת את חוסר הביטחון של החברה בעצמה. היא סימן ההיכר של משטר סמכותני".
שנותיו האחרונות

ב-18 ביוני 1981 הודיע סטיוארט על פרישתו מכס השיפוט בראשית חודש יולי הקרוב, בגיל 66. במקומו מונתה על ידי הנשיא רונלד רייגן סנדרה דיי או'קונור, שהייתה האישה הראשונה שכיהנה בבית המשפט העליון. בעת פרישתו ציין סטיוארט שהוא מעוניין להקדיש יותר זמן לנכדיו ושברצונו לפרוש מבית המשפט כל עוד הוא בבריאות טובה.
לאחר פרישתו הוא הופיע ב-1984 בסדרת הטלוויזיה הלימודית "החוקה: האיזון העדין" (The Constitution: That Delicate Balance) על חוקת ארצות הברית יחד עם פרד פרנדלי. בינואר 1985 ניהל סטיוארט את טקס ההשבעה של סגן נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
פוטר סטיוארט נפטר ב-7 בדצמבר 1985 בבית הקיץ שלו בשוגר היל שבניו המפשייר כתוצאה משבץ מוחי. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הערות שוליים

↑  Clare Cushman (December 11, 2012). The Supreme Court Justices: Illustrated Biographies, 1789–2012. SAGE Publications. p. 418.
↑  "Nomination of Potter Stewart as Assoc. Justice of Supreme Court". govtrack.us. May 5, 1959.
↑  John P. MacKenzie (December 8, 1985). "Potter Stewart is Dead at 70; Was on High Court 23 Years," NY Times
↑  Strassfeld, Robert M. "The Vietnam War On Trial: The Court-Martial of Dr. Howard Levy," 1994 Wisc. L. Rev. 839, 840
↑  "Potter Stewart". Oyez. Chicago-Kent College of Law.
1 2  The History Book Club discussion - SUPREME COURT OF THE U.S. > #92 - ASSOCIATE JUSTICE POTTER STEWART
↑  Today in History - Jun. 18 - By The Associated Press
↑  "Reagan's Nomination of O'Connor". archives.gov.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1267866829  ISNI: 0000 0000 2695 812X  LCCN: n83184962  VIAF: 45683783   WorldCat (עם VIAF): 45683783
אריה אזולאי

אריה אזולאי (נולד ב-9 ביולי 1933) הוא איש חינוך ואיש ציבור ישראלי, בעל תואר דוקטור ליהדות מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בעבר כיהן בין היתר כראש העירייה השלישי של אשדוד וכיושב ראש הוועדה הקרואה באופקים.
ביוגרפיה

אזולאי נולד בעיר פאס שבמרוקו ובנעוריו היה חבר בתנועת נוער הבונים, ראש הסניף בפאס ולאחר השתלמות בירושלים בשנת 1952, עמד בראש ההנהגה הארצית של התנועה במרוקו. הוא עלה לישראל עם רעייתו באפריל 1955 והצטרף לקיבוץ דורות.
אזולאי עבר לקיבוץ ברור חיל והיה הראשון בקיבוץ שיצא ללמוד באוניברסיטה. לאחר שקיבל תואר ראשון בהיסטוריה ובספרות היה יו"ר ועדת החינוך והיה ממייסדי בית חינוך שער הנגב. אף על פי שהזדהה עם האידאולוגיה של הקיבוץ, עזב אזולאי מכיוון שלא התאפשר לו להמשיך בלימודים לתואר שני, ועבר לאשדוד. במסגרת התואר השני כתב עבודה על ביקורו של משה מונטיפיורי במרוקו והשלכות הביקור.
ביוגרפיה > שליחויות מחוץ לישראל

הוא יצא בשליחות תנועת הבונים לארגנטינה, שם סייע למוסד בלכידת אדולף אייכמן[דרוש מקור] ובעקבות זאת גורש מארגנטינה.
לאחר סיום לימודיו ב-1969 יצא בשליחות אגף הנוער והחלוץ של הסוכנות היהודית לפריז, וב-1972 שב לישראל. באמצע 1978, שב לארגנטינה בשליחות הסוכנות, לאחר פנייתו של מרדכי בר-און, ראש המחלקה לנוער והחלוץ. הוא היה אחראי גם על הפעילות במדינות השכנות, אורוגוואי, צ'ילה, פרגוואי ופרו. ב-1980 שב לישראל וחזר לנהל את בית הספר מקיף ג' באשדוד.
בשנת 1992 יצא לשליחות כראש משלחת הסוכנות היהודית בצרפת (עד 1996) והיה חבר בהנהלה הציונית כיו"ר עמית של המחלקה לעלייה וקליטה של הסוכנות היהודית (1997-2006).
ביוגרפיה > מקיף ג'

ביולי 1973 נענה לבקשת סגן ראש עיריית אשדוד והממונה על החינוך, עדי עם-שלום, ומנהל מחלקת החינוך העל-יסודי, אלישע לוי, להקים ולנהל את תיכון מקיף ג' ע"ש רוגוזין שברובע ד'. בזמן שליחותו בארגנטינה (1978–1980), החליפוֹ דב גינצבורג בתפקיד בבית הספר, ונערכו שינויים מינהליים, והייתה כוונה למנות מנהל נפרד לחטיבת הביניים. אזולאי חזר לתפקיד המנהל, וגינצבורג שב לתפקידו הקודם, כסגן המנהל ומורה לטכנולוגיה. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד 1983. באותה עת, מנה בית הספר כ-1,500 תלמידים ו-110 מורים.
פעילות ציבורית > כראש עיריית אשדוד ה-3

בשנת 1981 נבחר לכהן כמזכיר סניף מפלגת העבודה באשדוד ובבחירות המוניציפליות בשנת 1983 נבחר לתפקיד ראש עיריית אשדוד מטעם מפלגת העבודה, תפקיד בו כיהן עד לשנת 1989 במשך קדנציה אחת, ובמקביל כיושב ראש החברה לפיתוח אשדוד (חפ"א). במהלך כהונתו של אזולאי כראש העירייה, התרחבה אשדוד דרומה לעבר חולות ניצנים ונבנה רובע הווילות רובע ט"ו.
ביוני 1986 נעצר באופן מתוקשר והוחזק במעצר במשך עשרה ימים, במסגרת חקירה בהאשמות של לקיחת שוחד. לאחר מספר חודשים נסגר התיק לאחר שלא נמצאו ראיות לטענות נגדו ובעקבות העובדה שפעיל של מפלגת העבודה שהעיד נגדו חזר בו מעדותו מספר ימים לאחר שנעצר. אזולאי טען שהוא נפל קרבן לעלילה מצד יריבים פוליטיים והתלונן על תנאי המעצר המשפילים והעדר נורמות לחקירת אישי ציבור. בעקבות סגירת התיק דרש מאמר מערכת של מעריב להפיק לקחים מהפרשה בעניין הקלות בה עוצרים חשודים ומאריכים את מעצרם.
פעילות ציבורית > קרן אשדוד

ב-1986, במקביל לכהונתו כראש העירייה, הקים את "קרן אשדוד" כעמותה, בהשראה מקרנות דומות שקמו בירושלים ובתל אביב-יפו. היא הוקמה במטרה לגייס כספים מגופים נטולי אינטרס כלכלי בעיר, בעיקר מיהדות התפוצות וקרנות אחרות. עם ניצחונו של צבי צילקר בבחירות 1989 לרשויות המקומיות, מונה לראשות הקרן, תחת הסכמה שראש העירייה יהיה בעל הסמכות לעמוד בראש הקרן או למנות אדם מטעמו. מתוקף אותו הסכם, נקבע תפקידו של אזולאי כיושב ראש מייסד של הקרן.
פעילות ציבורית > פעילויות נוספות

לאחר סיום כהונתו כראש עיריית אשדוד, כיהן כיו"ר הדירקטוריון של החברה למתנ"סים וכראש המחלקה לעליה ולקליטה של הסוכנות היהודית.
ב-25 בספטמבר 2007 מונה ליו"ר הוועדה הקרואה באופקים על ידי שר הפנים מאיר שטרית. ביולי 2008 הודיע על התפטרותו מתפקידו כדי להתמקד בכתיבת עבודת דוקטורט. במקומו, כראש ועדה קרואה, מונה צביקה גרינגולד.
בינואר 2024, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (שנדחו בעקבות מלחמת חרבות ברזל), הביע את תמיכתו ברשימתו של יניב קקון למועצת העירייה, תנועת "אשדודים".
השכלה

בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של העם היהודי ותואר שני בספרות עברית, שניהם מ"האוניברסיטה העברית" בירושלים. ביוני 2011 קיבל תואר דוקטור מהחוג ליהדות בת זמננו מהאוניברסיטה העברית בנושא תנועות הנוער היהודיות במרוקו בשנים 1944–1964. העבודה ראתה אור ב-2012 בהוצאת הספרייה הציונית כספר בשם: "נוער בסערה: תנועות הנוער היהודיות במרוקו".
בשנת 2023 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי של אזולאי "ציוני כל הדרך", בהוצאת הספרייה הציונית העולמית, ומוסד ביאליק.
חיים אישיים

אזולאי מכהן כיו"ר ברית יוצאי פאס. הוא מתגורר באשדוד. היה נשוי לרחל, עד פטירתה ב-17 באפריל 2018. לזוג שני בנים – עופר ואיתמר, ובת, אסתר.
ספרים

מסע משה מונטיפיורי למרוקו (1863-1864), 1969
תנועות הנוער היהודיות במרוקו (1964-1944), ירושלים, 2010
נוער בסערה: תנועות הנוער היהודיות במרוקו, ירושלים: הספרייה הציונית, 2012, מסת"ב 9789654400787
ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, ירושלים: הספרייה הציונית, 2023, מסת"ב 9789655363975
הערות שוליים

↑  אהרון דולב, אריה אזולאי: אשתי סיפרה לי שברחוב אומרים - הפעם יש עשן בלי אש, מעריב, 24 באוקטובר 1986
↑  שליחות בפאריס, 1969–1972, ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 72–83
1 2 3 4 5  חזרה לארגנטינה, 1978–1979, ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 93–99
↑  בית הספר מקיף ג', ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 84–92
↑  אלי דנון, אילן בכר ועזרא ינוב, לאחר חקירה בת 8 שעות הוחלט:ראש עיריית אשדוד ייעצר, מעריב, 9 ביוני 1986
↑  עזרא ינוב, נסגר תיק החקירה נגד ראש עיריית אשדוד, מעריב, 20 באוקטובר 1986
↑  אריה אזולאי: אני שמח שיצאתי מהסיוט הזה, מעריב, 19 ביוני 1986
↑  מהמעצר - למפכ"ל, מעריב, 30 ביוני 1986
↑  סגירת תיק אזולאי, מעריב, 20 באוקטובר 1986
1 2 3 4  קרן אשדוד, ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 132–135
↑  זמן מעריב, ראש הוועדה הממונה באופקים פורש, באתר nrg‏, 23 ביולי 2008
↑  חן מור אטיאס, "מביע פומבית את תמיכתי": אריה אזולאי רה"ע לשעבר תומך ב'אשדודים' למועצת העיר, באתר כאן דרום אשדוד, ‏30 בינואר 2024
↑  מערכת האתר, ראש העיר לשעבר דר אריה אזולאי תומך בתנועת אשדודים למועצת העיר, באתר אשדוד נט, ‏30 בינואר 2024
↑  ראש העיר לשעבר אריה אזולאי תומך בתנועת "אשדודים" למועצת העיר, באתר אשדודי, ‏30 בינואר 2024
↑  ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 225
| ראשי המועצה המקומית ועיריית אשדוד ‏  |
| --- | --- | --- |
| ראשי המועצה המקומית | דב גור (1959–1960) • אפרים לנגסנר (1960-1961) • רוברט חיים (1961–1963) • אבנר גרעין (1963–1968) |  |
| ראשי העירייה | אבנר גרעין (1968–1969) • צבי צילקר (1969–1983) • אריה אזולאי (1983–1989) • צבי צילקר (1989–2008) • יחיאל לסרי (2008–מכהן) |  |
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד • רובעי העיר • תכנון העיר • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף בני ברית • מסוף ביג • מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • הקריה האקדמית של אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות • אצטדיון אשדוד (עתידי) |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
| קטגוריה ראשית | כל הערכים על העיר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307881805171  BnF: cb16764302x (data)  ISNI: 0000 0003 6928 9562  LCCN: no2013024527  SUDOC: 18344969X  VIAF: 242355688   WorldCat (עם VIAF): 242355688 
אזולאי כראש עיריית אשדוד בוועידת מפלגת העבודה, מרץ 1987
אזולאי בהופעת קונסרבטוריון אקדמא "פרחי שמש", 2024 (בשורה השנייה)
אזולאי עם אלן ז'ופה, ראש העיר התאומה בורדו, בביקור באשדוד, עם ראש העירייה ד"ר יחיאל לסרי וממ"ק גבי כנפו, 2013
לא עומדות מנגד

| --- | --- |

לוגו העמותה
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  רמת גן 
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־7 שנים) 
 www.lo-omdot.com
 
לא עומדות מנגד היא עמותה המסייעת לנשים ולגברים ביציאה ממעגל הזנות. היא הוקמה במטרה להגביר את המודעות הציבורית לנזקי הזנות וכן לחבר נשים שורדות זנות לקהילה לצורך הגשת סיוע חירום. כיום מפעילה העמותה כמה עשרות אלפי מתנדבות ומעניקה מענה חירומי לכ 1,800 נשים וגברים במעגל הזנות. העזרה היא במזון, מלגות לימודים, עזרה בדיור, טיפולי שיניים, מקומות לינה ותמיכה נפשית וכלכלית גם לטווח ארוך.
רקע

העמותה הוקמה כקבוצת פייסבוק בשנת 2017 על ידי ד"ר נעמה גולדברג. הקבוצה הוקמה מתוך ההבנה כי אנשים העוסקים בזנות סובלים מבדידות, המקשה עליהם לתפקד ולהתקיים בחברה. מטרת העמותה היא להעלות את המודעות לנזקי הזנות ולחבר בין מתנדבות בקהילה לבין אלו הזקוקות לסיוע. בעמוד הפייסבוק שלה מפרסמת העמותה מאות עדויות אנונימיות של שורדות זנות הנותנות פתח לעולמן של השורדות ועוזרות להבין עד כמה זנות היא דבר שלילי והרסני.
הראציונל העומד מאחורי הקמת העמותה גורס כי זנות היא טראומטית וקשה. נתונים על נזקי הזנות מתועדים היטב בספרות המחקרית, בנוסף ידוע כי אחוזים גבוהים של העוסקות בזנות הגיעו מרקע של הזנחה ופגיעות פיזיות ובעיקר מיניות. אחוזים גבוהים מהנשים שעסקו בזנות ניסו להתאבד ורבות מאוד מהן סובלות מטראומה. הכניסה לעולם הזנות לרוב גוררת בעקבותיה שימוש נרחב באלכוהול ובסמים. אף על פי שמטרת העמותה אינה שיקום, והיא אינה מתנה את עזרתה בהכרח בשיקום, בעזרת העמותה נשים רבות יוצאות ממעגל הזנות, משתקמות ומשתלבות מחדש בחברה.
העמותה תומכת באופן רשמי בחוק איסור צריכת זנות, השנוי במחלוקת.
הכרה ופרסים

בשנת 2020 זכתה העמותה בהובלת המנכ"לית ד"ר נעמה גולדברג בפרס מטעם אוניברסיטת בר-אילן לאקטיביזם פמיניסטי על שם פרופ' דפנה יזרעאלי.
בשנת 2021 קיבלה העמותה את פרס יפה לונדון יערי על אקטיביזם בשדה הפמיניסטי.
במרץ 2022 נבחרה העמותה כקהילת הנשים המשפיעות של פייסבוק של מגזין את.
ביוני 2022 זכתה העמותה בפרס הנשיא, שהוענק על ידי הנשיא הרצוג, על תרומה למען שורדות ושורדי זנות.
הערות שוליים

↑  רותם שטרקמן, "זה מפתה, זה כסף מהיר, אבל זה נורא. עשרה גברים זרים בלילה", באתר The Marker, ‏25.11.2021
↑  מאת מערכת את, לא עומדות מנגד - מסייעות לנשים במעגל הזנות: הקהילה שמנפצת את המיתוסים, באתר מגזין את, ‏2022-03-07
↑  "לא עומדות מנגד – סיפור הקמה של קהילה וירטואלית תומכת בנשים שורדות זנות" | המכון הדמוקרטי, ‏2018-06-29
↑  מאת הדס בשן, קבוצת הפייסבוק האמיצה שמסייעת לנשים בזנות: "פה לא שופטים אף אישה", באתר מגזין את, ‏2018-06-20
↑   ורד לי, איפה אפשר להתנדב: מי רוצה לסייע לשורדות זנות?, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2021
↑  כתבה בהארץ, באתר Lo_omdot
↑   נעמה גולדברג, בת 15 לא "מעניקה שירותי מין". היא נאנסת בתשלום, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2021
↑  הדר גיל-עד, יצאו ממעגל הזנות וכתבו לילדיהן: "ידעתי שאתה זה שתציל אותי", באתר ynet, 5 בספטמבר 2021
↑  שאלות ותשובות – חוק איסור צריכת זנות | לא עומדות מנגד מסייעות לנשים במעגל הזנות, באתר Lo_omdot
↑  חלוקת הפרסים על אקטיביזם פמיניסטי ע"ש פרופ' דפנה יזרעאלי ז"ל, דצמבר 2020 | התכנית ללימודי מגדר | אוניברסיטת בר-אילן, באתר gender.biu.ac.il
↑  מאת מערכת את, לא עומדות מנגד - מסייעות לנשים במעגל הזנות: הקהילה שמנפצת את המיתוסים, באתר מגזין את, ‏2022-03-07
↑  איתמר אייכנר, אלו זוכי אות הנשיא להתנדבות, באתר ynet, 8 במאי 2022
↑  איתמר אייכנר, הנשיא העניק את אות ההתנדבות השנתי: "מצאנו גיבורות וגיבורים ישראלים", באתר ynet, 15 ביוני 2022
תכנון בלוקים

תכנון בלוקים מאוזן הוא מבנה קומבינטורי שבו מאורגנים באופן סימטרי בלוקים של נקודות בקבוצה סופית. תכנוני בלוקים מהווים ענף בתורת הקומבינטוריקה, ויש להם קשרים גם לתורת החבורות ולגאומטריה סופית. הם פותחו לצורך תכנון של ניסויים מוגבלים בסטטיסטיקה; הראשונים שערכו טבלאות של תכנוני בלוקים הם רונלד פישר ופרנק ייטס (1943), מאבות הסטטיסטיקה המודרנית.
נאמר שאנו מבקשים לאמוד במהירות את כוחם של עשרה סוסי עבודה, ובאפשרותנו לרתום למחרשה ארבעה סוסים בכל פעם. דגימה של רביעיות סוסים באקראי תיצור הטיות הנובעות מעצם הדגימה, ולכן רצוי לדגום באופן סימטרי, כך שכל סוס ישתתף בחרישה אותו מספר פעמים. אם חוששים לאינטראקציות אפשר להקפיד יותר, ולדגום כך שכל צמד סוסים יופיע מספר שווה של פעמים. באופן נאיבי אפשר למדוד כמה זמן נדרש מכל רביעיית סוסים לחרוש ניר אחד, אלא שניסוי מלא ידרוש  {\binom {10}{4}}=210 ימי עבודה. אפשר לבצע במקום זה ניסוי קצר יותר, שיימשך רק 15 ימי עבודה, כך שכל סוס ישתתף בחרישה שש פעמים, וכל שני סוסים ישתתפו בחרישה יחד פעמיים. זהו "תכנון בלוקים מאוזן" עם פרמטרים  (10,15,6,4,2). האיזון מאפשר להשיג שונות נמוכה של האומדים בהשוואה לניסוי לא מאוזן באורך דומה.
הגדרה והפרמטרים היסודיים

תכנון בלוקים מאוזן (Balanced Incomplete Block Design, ובקיצור המקובל BIBD) הוא מערכת הכוללת קבוצה של  \nu  נקודות ומשפחה של  b בלוקים, שהם תת-קבוצות בגודל  k, כך שכל נקודה נמצאת בדיוק ב- r בלוקים, וכל זוג נקודות נמצא בדיוק ב- \lambda  בלוקים. הווקטור  (\nu ,b,r,k,\lambda ) מחזיק את הפרמטרים של המערכת.
הנחות הסימטריה מובילות לשני אילוצים על הפרמטרים:  \nu r=bk ו- r(k-1)=\lambda (\nu -1) (הוכחה: ספור נקודות וזוגות של נקודות בבלוקים, בשתי דרכים). בזכות האילוצים האלה, הפרמטרים נקבעים על ידי כל שלושה מתוכם. יש שתי דרכים מקובלות לציין את הפרמטרים: כל החמישה בסדר המופיע לעיל; או רק גודל הקבוצה, גודל הבלוק, ומקדם הכפילות,  (\nu ,k,\lambda ). לאור ההכללה להלן, מקובל גם הסימון  2-(\nu ,k,\lambda ).
אי-השוויון של פישר קובע שמספר הבלוקים אינו נופל ממספר הנקודות (כלומר  \nu \leq b). התנאים האריתמטיים הכרחיים, אבל אינם מספיקים. לדוגמה, לא קיים תכנון עם הפרמטרים  (43,43,7,7,1) (Tarry, 1900).
הכללות

תכנון בלוקים מאוזן נקרא גם תכנון-2, משום שהדרישה היא שכל 2 נקודות תהיינה שייכות לאותו מספר בלוקים. בציון הפרמטרים, מדובר בתכנון  2-(\nu ,k,\lambda ), שבו, בהכרח,  b={\frac {\lambda \nu (\nu -1)}{k(k-1)}} ו- r={\frac {\lambda (\nu -1)}{k-1}}.
בדומה לזה, אפשר להגדיר תכנון-t לכל t: מערכת שבה כל t-יה של נקודות נמצאת ב- \lambda  בלוקים. זהו תכנון  t-(\nu ,k,\lambda ). התנאי עבור ערך מסוים של t גורר את התנאי לכל ערך נמוך ממנו (עם  \lambda  אחר), בדיוק כפי שהדרישה שכל זוג נקודות יהיה שייך למספר קבוע של בלוקים (t=2) גוררת את הדרישה שכל נקודה תהיה שייכת למספר קבוע של בלוקים (t=1). תכנון-1 אינו אלא פירוק של קבוצה לבלוקים זרים בגודל קבוע.
מערכת שיוך (association scheme) היא מערכת שבה הזוגות (או באופן כללי יותר תת-הקבוצות בגודל t) מחולקים למשפחות, שבכל אחת מהן יש איזון (ערך  \lambda ) אחר.
תכנוני הבלוקים שבהם עוסק הערך הזה הם אחידים (כל הבלוקים הם בעלי אותו גודל), פשוטים (אין חזרות על בלוקים), ובינאריים (אין חזרות על נקודות). מכאן יכול הקורא להסיק על הכללות לתכנונים שאינם אחידים, אינם פשוטים, או אינם בינאריים.
מקרים פרטיים

תכנון-t עם  \lambda =1 נקרא מערכת שטיינר: מערכת שבה כל t נקודות שייכת לבלוק יחיד. בפרט, BIBD (כלומר תכנון-2) עם  \lambda =1 ו- k=3, היינו, תכנון  2-(\nu ,3,1), הוא מערכת שטיינר משולשת, עם  b={\frac {\nu (\nu -1)}{6}} בלוקים ו- r={\frac {\nu -1}{2}}. תכנון  2-(n^{2}+n+1,n+1,1) הוא מישור פרויקטיבי סופי. מישור פאנו שייך לשתי הקבוצות האלה ( \nu =7,  n=2).
מקרים פרטיים > תכנונים סימטריים

תכנון-2 שבו מספר הבלוקים שווה למספר הנקודות ( \nu =b) נקרא תכנון סימטרי. תכנון הוא סימטרי אם ורק אם  k=r, אם ורק אם  \nu ={\frac {k(k-1)}{\lambda }}+1. בתכנון סימטרי כל שני בלוקים נחתכים ב- \lambda  נקודות, וגם להפך: מערכת של  \nu  תת-קבוצות בגודל קבוע של קבוצה בגודל  \nu , שכל שתיים מהן נחתכות במספר קבוע של נקודות, היא תכנון סימטרי. משפט ברוק-רייזר-צ'ולה מציב תנאי על קיומו של תכנון סימטרי  (\nu ,\nu ,k,k,\lambda ): אם  \nu  זוגי אז הסדר  k-\lambda  הוא ריבוע; ואם  \nu  אי-זוגי צריך להיות פתרון שלם למשוואה הדיופנטית  x^{2}-(k-\lambda )y^{2}-(-1)^{(\nu -1)/2}\lambda z^{2}=0.
תכנון סימטרי עם  \lambda =1 הוא מישור פרויקטיבי סופי. לדוגמה, התכנון היחיד עם פרמטרים  (7,7,3,3,1) הוא מישור פאנו.
תכנון סימטרי עם  \lambda =2 נקרא דו-מישור: כל שתי נקודות מוכלות בשני בלוקים, וכל שני בלוקים נחתכים בשתי נקודות. הפרמטרים של תכנון כזה הם  (k(k-1)/2+1,k,2), והערך k-2 הוא הסדר שלו. ידועים רק 18 דו-מישורים, מסדר 0, 1, 2, 3, 4 (שלושה), 7 (ארבעה), 9 (חמישה), 11 (שניים). הסדרים 5,6,8,10 אינם אפשריים לפי משפט ברוק-רייסר-צ'ולה.
תכנון סימטרי עם הפרמטרים  (4a-1,4a-1,2a-1,2a-1,a-1) נקרא תכנון אדמר; יש התאמה בין תכנונים כאלה לבין מטריצות ריבועיות H שכל רכיביהן 1 או 1-, המקיימות  \ HH^{t}=4aI.
בניות מתכנון נתון

המשלים של תכנון בלוקים מאוזן הוא התכנון עם אותה קבוצת נקודות, והחלפת כל בלוק במשלים שלו. המשלים של תכנון  (\nu ,b,r,k,\lambda ) הוא תכנון
 (\nu ,b,b-r,\nu -k,\lambda +b-2r). המספר  n=r-\lambda  הוא הסדר של תכנון בלוקים מאוזן. לתכנון ולמשלים שלו יש אותו סדר.
מתכנון  t-(\nu ,k,\lambda ) מתקבל התכנון הנגזר  (t-1)-(\nu -1,k-1,\lambda ) על ידי הסרת נקודה מן המרחב ומכל הבלוקים שעוברים דרכה (הבלוקים שאינם עוברים דרכה, מושלכים). ידוע איזה תכנוני-2 סימטריים הם נגזרים.
מתכנון סימטרי אפשר לבנות את התכנון הדואלי עם אותם פרמטרים, שהנקודות שלו הן הבלוקים של התכנון המקורי, ובלוק שלו הוא קבוצת הבלוקים שעוברים דרך נקודה בתכנון המקורי. הבנייה עובדת משום שכל שני בלוקים של תכנון סימטרי נחתכים כאמור ב- \lambda  נקודות. מתכנון סימטרי  (\nu ,\nu ,k,k,\lambda ) אפשר לבנות הטלה, שהיא תכנון  (k,\nu -1,k-1,\lambda ,\lambda -1) שהנקודות שלו הן הנקודות בבלוק קבוע של התכנון המקורי, והבלוקים שלו הם החיתוכים של הבלוק הקבוע עם הבלוקים האחרים. אפשר גם לבנות שארית (residual design) שהיא תכנון  (\nu -k,\nu -1,k,k-\lambda ,\lambda ), על ידי מחיקת כל הנקודות בבלוק קבוע. תכנון  (\nu ,b,r,k,\lambda ) הוא קוואזי-שארית אם  r=k+\lambda ; כל שארית היא קוואזי-שארית, ואם  \lambda =1,2 אז גם ההפך נכון (Hall-Connor 1953).
מטריצת החילה

תכנון בלוקים הוא גאומטריית חילה עם אובייקטים משני טיפוסים (נקודות ובלוקים).
אפשר לתאר תכנון בלוקים באמצעות מטריצה  \ A\in \operatorname {M} _{b\times \nu }(\mathbb {Z} ) שערכיה הם 1 (במקומות (x,b) שבהם הנקודה x שייכת לבלוק b) ו-0 (אם לא). מן התנאי על זוגות של נקודות נובע ש- A^{t}A=\lambda J_{\nu }+(r-\lambda )I_{\nu }, כאשר I היא מטריצת היחידה, ו-J המטריצה שכל רכיביה 1. כאשר התכנון סימטרי זו מטריצה הפיכה, ומכאן נובע ש- AA^{t}=A^{t}A, ולכן כל שני בלוקים נחתכים באותו מספר נקודות. חישוב הדטרמיננטה גם מוכיח את משפט ברוק-רייזר-צ'ולה עבור  \ \nu  זוגי. (ההוכחה למקרה האי-זוגי יותר מתוחכמת, ומבוססת על ראיית מטריצת החילה כאיזומורפיזם בין תבניות ריבועיות).
דוגמאות

יש BIBD יחיד עם פרמטרים  (6,10,5,3,2). יש ארבעה BIBD עם פרמטרים  (8,14,7,4,3).