stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמי-ג'יל לוין

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בת 69 בערך) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת דיוק  מכללת סמית' 
 מעסיק:  אוניברסיטת ואנדרבילט 
 השקפה דתית:  יהדות, יהדות אורתודוקסית 
 בן או בת זוג:  Jay Geller 
 פרסים והוקרה:  מדליית קולג' סמית 
 אתר רשמי
 
אמי-ג'יל לוין (באנגלית: Amy-Jill Levine; נולדה ב-1956) היא פרופסור אמריטה מומחית ללימודים יהודיים ונוצריים, מופקדת הקתדרה ע"ש קרפנטר לברית החדשה במחלקה לתאולוגיה באוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, טנסי. כחוקרת הברית החדשה מייצגת קריאה ביקורתית "מבחוץ" הן כאשה והן כיהודיה.
תולדות חייה

נולדה למשפחה יהודית אורתודוקסית במסצ'וסטס, אך גדלה בסביבה קתולית ופיתחה בקיאות וחיבה לנצרות. את לימודי התואר הראשון סיימה בהצטיינות באנגלית ובלימודי דת במכללת סמית', מכללה פרטית בנורת'המפטון (מסצ'וסטס). את תואר הדוקטור שלה קיבלה ב-1984 מאוניברסיטת דיוק. בדיוק הכירה גם את בעלה, ג'יי גלר, חוקר יהדות מודרנית.
ב-1994 הייתה ליהודיה הראשונה שלימדה ברית חדשה באוניברסיטת ואנדרבילט. על כך אמרה בהומור: "אני יהודיה יאנקית המלמדת ברית חדשה במחלקה תאולוגית פרוטסטנטית באבזם של חגורת התנ"ך".
קריאתה בברית החדשה עושה שימוש בכלים פילולוגיים-היסטוריים ובמתודולוגיה הלקוחות מתוחמי ספרות השוואתית, לימודי מגדר ומדעי היהדות ואף קורט הומור. חיבוריה כוללים הסתכלות על ישו ואירועי הברית החדשה מנקודת מבט יהודית ונקודת במט נשית. מחקריה כוללים תיאור של ישו ולתמידיו כיהודים הפועלים בחברה יהודית ומתוך זיקה (גם אם ביקורתית) למסורת יהודית והלכה יהודית. מאז ראשית שנות ה-2000, נמצאת במהלך עריכת סדרה יחד עם מריאן בליקנסטאף, שעתידה לכסות את כל ספרי הברית החדשה מנקודת מבט פמיניסטית בשם Feminist companion to the New Testament and early Christian writings. בין היתר ראו אור בסדרה הכרכים על הבשורה על פי מתי, הבשורה על-פי מרקוס, הבשורה על-פי לוקס והבשורה על-פי יוחנן.
ב-2011 ערכה, יחד עם מרק צבי ברטלר את הספר "The Jewish Annotated New Testament", הכולל פרשנות על כל ספרי הברית החדשה, הנסמכת על קריאה במקורות יהודיים מקבילים (יוסף בן מתתיהו, פילון האלכסנדרוני), מחקרים עדכניים בארכאולוגיה של ארץ ישראל, כתבים הלכתיים יהודיים (בעיקר מן המשנה והתוספתא) וכן מאמרי-חתך בנושאים שונים. ב-2017 ראתה אור מהדורה שנייה מורחבת ומתוקנת.
מספריה

The Misunderstood Jew: The Church and the Scandal of the Jewish Jesus. San Francisco, CA: Harper-Collins (2006) ISBN 978-0-060-78966-4 OCLC:70199942
Short Stories by Jesus: The Enigmatic Parables of a Controversial Rabbi. HarperOne. (2014) ISBN 978-0-061-56103-0
w/ Allison, Dale C.; Crossan, John Dominic, eds. The Historical Jesus in Context. Princeton Readings in Religions. Princeton. (2006) ISBN 978-0-691-00992-6
w/ Brettler, Marc Zvi, eds. The Jewish Annotated New Testament. Oxford University Press, 2011 ISBN 978-0195297706
מספריה > Feminist companion to the New Testament and early Christian writings

Edited with Marianne Blickenstaff, Sheffield Academic Press.
A Feminist Companion to Matthew (2001)
A Feminist Companion to Mark (2001)
A Feminist Companion to Luke (2001)
A Feminist Companion to John Volume 1 (2002)
A Feminist Companion to John Volume 2 (2002)
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה באתר Scarboro Missions
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264559205171  PLWABN: 9811269878905606  BIBSYS: 90128545  BNE: XX1669695  BnF: cb12737973n (data)  CANTIC: a11413712  CiNii: DA03157701  GND: 133114708  ICCU: CFIV366915  ISNI: 0000 0001 0865 1260  LCCN: n87148220  LNB: 000258566  MusicBrainz: 1c3e4737-21d2-485f-af36-ee73022f3ea3  NDL: 01200135  NKC: uk2018982851  NLA: 36587747  NLK: KAC201811550  NSK: 000510338  NTA: 074140604  RERO: 02-A003517017  SUDOC: 114105022  Trove: 384125  VcBA: 495/371884  VIAF: 5056762   WorldCat (עם VIAF): 5056762
אופנה

דוגמניות ודוגמנים בתצוגת אופנה בלוס אנג'לס, 2008
התלבושות על פי האופנה היותר חדשה של פריז. המחסנים הגדולים אצל בית הבירה וממול בית הרפואות. מודעה בעיתון הצבי, 1909
אופנה היא מעין תכתיב חברתי למוצרים הנחשבים ל"נכונים", "ראויים" ו"יפים" ביותר בתחומים שונים, כגון ביגוד, ריהוט, עיצוב פנים וחוץ, נימוסים, מוזיקה, ואמנות. המילה העברית אופנה חודשה על ידי חמדה בן-יהודה, על ידי תרגום בבואה למילה הלועזית "מודה". אמנם רגישות לענייני צורה והופעה התקיימו לאורך כל הדורות, כפי שמלמדים ממצאים ארכאולוגיים, אך אופנה, בעיקר בתחום הלבוש (המימד החברתי המיידי ביותר), הפכה לתופעה המוכרת בימינו כחלק מהתפתחות החברה המודרנית, במסגרתה הפכו פריטים 'עיליים' שעד למאה ה-18 היו נחלת השכבות הגבוהות, לנגישים – או כאלו שיכלו להיות נגישים – לציבור הרחב.
להתפשטות התופעה תרמו התפתחויות טכנולוגיות שהוזילו מאוד את מחירי הביגוד, כמו גם איפשרו לייצרם בשלל צורות וצבעים. לא במקרה היוו מרכזים תעשייתיים ומסחריים מרכזיים – כמו לונדון, פריז, וינה, ניו יורק, ברלין, רומא וכדומה – מקורות השראה לאופנה ברחבי העולם כולו. עדויות לכך ניתן למצוא בפרסומות, בכתבות ובמאמרים שהופיעו בעיתונות היומית שהפכה אף היא לגורם מרכזי בחברות המודרניות מתחילת המאה ה-19. על הפיכתה של אופנת הביגוד לנושא חברתי מרכזי, שגם הושפע פוליטית, מלמדים גם זכרונות שנכתבו בתחילת המאה ה-20, כמו הדברים שלהלן, המתייחסים לווינה לפני מלחמת העולם הראשונה:
בעיר הורגש המפנה באופנה משנות התשעים של המאה הקודמת, בעזרת המחוך הצר קיבלה האישה גדושת הבשר גזרה מחוטבת, אגודות פמיניסטיות, מחו כנגד המחוך וגרירת שובלי השמלות הארוכות. היה מתמיה ומשעשע כי לפוליטיקה הייתה השפעה רבה על האופנה. חיבתו היתירה של הקיסר וילהלם השני של גרמניה לצי הימי, הביאה לפני המלחמה את לבושי חיל הים כאופנה. תלמידות תיכון ונערות לפני נישואיהן, התהלכו גאות בתלבושת חיילי הצי הכחולים עם הצווארון הרחב. יצרני כובעי הנשים פיתחו את הכובעים בהתאם לדמיונם הפורה של הגברים. הנשים הופיעו בכובעים המקושטים בנוצות מכל הצבעים [...] ברחובות הופיעו מודעות, כי ניתן לנשים להיות בעלות חזה שופע, תוך חדשיים ימים בעזרת גלולות מזרחיות... כן הופיעו מודעות מאירות עיניים בדבר המצאת סכין גילוח "ג'ילט" בתוך מכונת גילוח שחוסך השחזה וניקוי.
האופנה טבעה להשתנות תדיר, והיא נוצרת בדרך-כלל משיקולים שאינם רציונליים. עם זאת, מאפיינים "אופנתיים" קיימים גם בתחומים רציונליים מטבעם כגון אידאולוגיה, פילוסופיה, סגנונות כתיבה או תחומי מחקר מדעי.
לחברות שונות תכתיבי אופנה שונים שנובעים משיקולים שונים. כך למשל קוד הלבוש בחברה החרדית עשוי להיראות למתבונן מבחוץ כאחיד וקבוע, אולם למעשה גם כאן קיימות מגמות אופנתיות.
האופנה משפיעה גם על תפיסת היופי בעיני הציבור. תכתיבי אופנה עשויים לגרום לבעיות כגון דימוי עצמי נמוך, אנורקסיה, ועוד.
אופנה ומעמד חברתי

אופנה יכולה לסמל או להעיד על מעמד חברתי (לא בהכרח כלכלי). קבוצות במעמד חברתי גבוה אוהבות בדרך-כלל "להישאר באופנה" כדי להעיד על מעמדם; אלו שאינם נשארים "אופנתיים" בחברתם עשויים למצוא את עצמם מנודים חברתית ונתונים ללחץ חברתי. על חשיבות ההיצמדות לאופנה במהלך היסטוריה יכולה להעיד העובדה כי במהלך מלחמות נפוליאון בין בריטניה לצרפת, בין הפריטים המבוקשים ביותר שהיו מוברחים לאורך תעלת למאנש היו בובות קטנות, ששימשו ללמד את נשות החברה הגבוהה בלונדון מהי האופנה הנוכחית בפריז.
היות שהישארות "באופנה" דורשת לעיתים קרובות השקעה כספית ניכרת, אופנה משמשת גם כאמצעי להחצנת עושר. ישנם כאלה הרואים באופנה סממן של חסרונות העולם הקפיטליסטי, משום שהיא הופכת אנשים ל"צרכנים" הרוכשים דברים ללא צורך ממשי.
אופנה יכולה להיות גם הצהרה חברתית. האופנה בקיבוצים והשינויים בדפוסי הלבוש שיקפו במהלך השנים את התפתחותו של הקיבוץ וכניסתן של מגמות מודרניות חיצוניות, מצד אחד – השפעתם של גורמים חברתיים, תרבותיים, טכנולוגיים, כלכליים – והיחלשותו או היעלמותו, של הגורם האידאולוגי, מצד שני.
"חוש אופנה" מתייחס ליכולת לזהות אילו פריטי לבוש (או אביזרים משלימים) "נראים טוב", ואלו לא. היות שעולם האופנה כולו מבוסס על תפיסה סובייקטיבית, כך גם השאלה בדבר היותו של אדם בעל "חוש אופנה" או נטול חוש זה. ישנם גם אנשים המתפרנסים כיועצי אופנה.
שילוב פרווה, יהלומים, ועור בביגוד, בעבר וגם כיום, מעידים על סטטוס מעמדי גבוה חרף הביקורת בעניין.
אופנה ודוגמנות

במשמעותה המצומצמת, "אופנה" מתייחסת בדרך כלל לאופנת הלבוש ואביזרים נלווים כגון משקפיים, תיקים, חגורות ותכשיטים[דרוש מקור][מפני ש...]. מגזיני אופנה לנשים לרוב עוסקים בנושאים אלה. תעשיית האופנה מקדמת את עצמה על ידי שימוש בדוגמניות: נשים יפות הלובשות את הבגדים האופנתיים ומראן מעוצב על ידי מעצבי אופנה, והן מצטלמות למגזינים או מסתובבות בתצוגות אופנה על מנת להראות לציבור את היופי של המוצר שהן מפרסמות (בגדים, תכשיטים, עיצוב שיער ועוד).
כיום, הערים מילאנו, לונדון, פריז וניו יורק נחשבות לבירות האופנה של העולם. בערים אלה חיים ועובדים מעצבי-על של אופנה כגון ג'ורג'ו ארמני, איב סן-לורן, דולצ'ה וגבאנה, שאנל שיוצר על ידי המעצבת ומייסדת חברת האופנה זו קוקו שאנל ואחרים.
ראו גם

מותג
עיצוב אופנה
אופנה מהירה
אופנה איטית
אופנה בת קיימא
אופנת וינטג'
קורבן אופנה
סמל סטטוס
מגזין בורדה
סטיילינג
הערות שוליים

↑  על פי איתמר בן-אב"י, החצוף הארצישראלי, עמ' 93: המילה נוצרה על ידי אליעזר בן-יהודה.
↑  עזריאל הירש, נועדים ביום קרב, ירושלים, ראובן מס, 1995, עמ' 56.
| ההיסטוריה של האופנה במדינות המערב במאה ה-20 ובמאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1900–1909 • 1910–1919 • 1920–1929 • 1930–1945 • 1945–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 |  |
| המאה ה-21 | 2000–2009 • 2010–2019 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567944805171  BnF: cb119325083 (data)  GND: 4039792-0  LCCN: sh85047377  NARA: 10640826  NDL: 00563001  NKC: ph123136 
שלטי חוצות ענקיים לעידוד רכישתם של פריטי ביגוד אופנתיים
ג'וני סימונס

| --- | --- |

סימונס, 2009
 לידה:  28 בנובמבר 1986 (בן 38) מונטגומרי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  תיכון ו. ט. וייט (2005) 
 בן או בת זוג:  אמה ווטסון (מאי 2011–נובמבר 2011)  מייגן פוקס (ספטמבר 2009–2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וני סימונס (באנגלית: Johnny Simmons; נולד ב-28 בנובמבר 1986) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בשל תפקידו כדילן בקסטר בסרט "מבול של צרות", ובסרטים אחרים כמו "הגוף של ג'ניפר", "האקסים של החברה שלי" ו"פריחה מאוחרת".
ראשית חייו

סימונס נולד במונטגומרי, אלבמה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. והוא גדל והתחנך בדאלאס שבטקסס. הוא למד בבית הספר היסודי "נתן אדמס". בשנת 2005 סיים את לימודיו בתיכון על שם וורן טראוויס וויט.
קריירה

סימונס קיבל את תפקיד הקולנוע העלילתי הראשון שלו בקומדיה "מבול של צרות" משנת 2007. הוא גילם את דילן בקסטר, הבכור מבין שלושת בניו של אוון בקסטר בגילומו של סטיב קארל ושל ג'ואן בקסטר שגילמה לורן גרהאם. לאחר מכן שיחק במספר סרטים, בהם "בית מלון לכלבים" משנת 2009, לצד ג'ייק ט. אוסטין ואמה רוברטס. באותה שנה כיכב בסרט האימה הקומי "הגוף של ג'ניפר" כג'יפ דב, החבר של הדמות אותה גילמה אמנדה סייפריד.
בשנת 2010 שיחק בסרט הקומדיה "האקסים של החברה שלי". הוא מגלם את ניל, גיטריסט בס בן 20 וחובב הלהקה הבדיונית סקס בוב-אומב. בשנת 2011 הוא לוהק לתפקיד משנה לצד ג'ונה היל וצ'נינג טייטום בסרט "רחוב ג'אמפ 21". הסרט הופץ בבתי הקולנוע ב־16 במרץ 2012.
בנוסף בשנת 2012 סימונס השתתף בתפקיד הקוורטרבק בראד הייז, לצד לוגאן לרמן, אמה ווטסון ועזרא מילר, בסרט הקולנוע "כמה טוב להיות פרח קיר". הסרט הוא עיבוד לרומן של סטיבן צ'בוסקי באותו שם.
בפברואר 2013 לוהק לסרט הדרמה שצולם לטלוויזיה "בלינק". באותה שנה הוא הופיע בהופעת קמע בקליפ לסינגל Hold On, We're Going Home של דרייק. בהמשך אותה שנה שיחק סימונס בסרט הקומדיה "פרנק וסינדי" בתפקיד ג'יי ג'יי ארכטרנקמפ, לצד רנה רוסו ואוליבר פלאט. בנוסף, באותה שנה שיחק בסרט הקצר "Whiplash", שהגרסה המלאה שלו הפכה לסרט בעל אותו שם.
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ג'ק לונדון במיני-סדרה "קלונדייק" בערוץ דיסקברי, סדרת התסריטים הראשונה של הערוץ, אשר תיארה את תקופת "הבהלה לזהב" בשנות ה-90.
בשנת 2015 הוא השתתף בתפקיד ג'ף יאנסן בסרט המותחן "ניסוי כלא בסטנפורד" ובשנת 2016 שיחק בתפקיד הראשי בארבעה סרטים, "סכנה במעבר הגבול", "Dreamland", "The Phenom", ובקומדיה של קווין פולאק "פריחה מאוחרת".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | מבול של צרות | דילן בקסטר |  |
| 2007 | בוגימן 2 | פול |  |
| 2008 | טראקר | נער מס' 1 |  |
| 2008 | הספיריט | דני קולט הצעיר |  |
| 2009 | בית מלון לכלבים | דייב |  |
| 2009 | היקר מכולם | ריאן ברואר |  |
| 2009 | הגוף של ג'ניפר | צ'יפ דאב |  |
| 2010 | האקסים של החברה שלי | "ניל הצעיר" נורדגרף |  |
| 2010 | הקנוניה | ג'ון סוראט |  |
| 2011 | תיק של פטישים | קלסי פטרסון |  |
| 2012 | רחוב ג'אמפ 21 | ביליאם ווילינגהאם |  |
| 2012 | כמה טוב להיות פרח קיר | בראד הייז |  |
| 2013 | התנסות חובה | קמרון מיטשל |  |
| 2015 | ניסוי הכלא של סטנפורד | ג'ף ג'אנסן / 1037 |  |
| 2015 | פרנק וסינדי | GJ Echternkamp |  |
| 2016 | סכנה במעבר הגבול | בנג'מין דייוויס |  |
| 2016 | Dreamland | מונטי פאגאן |  |
| 2016 | הפנומן | הופר גיבסון |  |
| 2016 | פריחה מאוחרת | ד"ר פיטר ניומנס |  |
| TBA | Bad Man | בובי גיינס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | מספ7ים | מאט מק'קרי | פרק: "Killer Chat" |
| 2011 | משפחה אמריקאית | קווין לאוד | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2012 | אלמנטרי | אדם קמפר | פרק: "Child Predator" |
| 2014 | קלונדייק | ג'ק לונדון | מיני סדרה; 6 פרקים |
| 2015 | האישה הטובה | אריק בארסטו | פרק: "Innocents" |
| 2017 | גירלבוס | שיין | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2023 | סקוט פילגרים הולך על זה | "ניל הצעיר" נורדגרף | דיבוב; 8 פרקים |
הערות שוליים

↑  Perry, Byron (5 במרץ 2008). "Johnny Simmons Lands Lead Role in 'Jennifer's Body'". Variety. אורכב מ-המקור ב-2019-12-03. נבדק ב-10 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Bettinger, Brendan (25 באפריל 2011). "Johnny Simmons Cast in 21 JUMP STREET and THE PERKS OF BEING A WALLFLOWER". Collider. נבדק ב-11 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Channing Tatum's SXSW "21 Jump Street" Premiere". Celebrity-Gossip.net. 13 במרץ 2012. אורכב מ-המקור ב-20 ביוני 2012. נבדק ב-13 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ng, Philiana (26 בפברואר 2013). "'Perks of Being a Wallflower' Actor to Co-Star in CW's 'Blink'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-11 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scarano, Ross; Rocher, Frantz; Aquino, Tara (24 בספטמבר 2013). "Rating the Acting in Drake's "Hold On, We're Going Home" Video". Complex. נבדק ב-11 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ford, Rebecca (19 באוגוסט 2013). "Oliver Platt, Jane Levy, Marc Maron, Johnny Simmons Join Indie 'Frank and Cindy' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Whiplash (2013) - IMDb". IMDb. 23 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Lesley (22 בינואר 2014). "'Klondike's' Abbie Cornish, Johnny Simmons on Finding Gold in History". The Hollywood Reporter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Johnny Simmons Starring in Kevin Pollak's 'The Late Bloomer'". The Hollywood Reporter. 25 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811986703505606  BNE: XX4929896  BnF: cb16198634x (data)  ICCU: RAVV568273  ISNI: 0000 0001 1780 7087  LCCN: no2009133703  NTA: 406636389  SNAC: w6tm7s9p  VIAF: 120199437   WorldCat (עם VIAF): 120199437
שרה, דוכסית יורק

| --- | --- |

שרה פרגוסון ברואנדה (2017)
 לידה:  15 באוקטובר 1959 (בת 65) London Welbeck Hospital, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Sarah Margaret Ferguson 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  Daneshill School  Hurst Lodge School 
 בן או בת זוג:  הנסיך אנדרו, דוכס יורק (23 ביולי 1986–30 במאי 1996) 
 www.sarahferguson.com
 פרסים והוקרה
 מסדר החיוך 
 
שרה, דוכסית יורק, הידועה בכינוי פֶרְגִי (באנגלית: Sarah, Duchess of York או Fergie; ‏ נולדה כשרה מרגרט פרגוסון ב-15 באוקטובר 1959) היא סופרת ומפיקת סרטי קולנוע וטלוויזיה בריטית. הדוכסית היא אשתו-לשעבר של הנסיך אנדרו, דוכס יורק, בנה השלישי של המלכה אליזבת השנייה. לאחר גירושיה, נשללו ממנה התואר "הוד רוממותה המלכותית" והיא איננה חברה בבית המלוכה. לזוג שתי בנות, הנסיכה ביאטריס והנסיכה יוג'יני, התופסות את המקום התשיעי והאחד עשר בסדר הירושה לכתר הבריטי.
קורות חיים > רקע משפחתי

שרה פרגוסון היא בת למשפחת בעלי-אחוזות ותיקה, הוריה היו קצין המשמר רונלד פרגוסון וסוזן באראנטס. ניתן לשייך את עץ המשפחה שלה לבית סטיוארט: אביה הוא צאצא של המלך צ'ארלס השני (אף כי מדובר בצאצא של שניים מילדיו הבלתי חוקיים של המלך - צ'ארלס לנוקס, דוכס ריצ'מונד וג'יימס סקוט, דוכס מונמות').
שרה עצמה היא נינתו של ויליאם מונטגיו דגלאס סקוט, דוכס בוכלוך ונינתו של מרווין וינגפילד, ויסקונט פוורסקורט. כמו כן שרה היא נכדתה של מריאן לואיזה מונטאגו דגלס סקוט - בת דודה של הנסיכה אליס, דוכסית גלוסטר - דודתה של המלכה אליזבת השנייה.
קורות חיים > נישואיה לנסיך אנדרו

בשנת 1985 הפגישה דיאנה, נסיכת ויילס בין שרה פרגוסון לבין הנסיך אנדרו. שרה ואנדרו התארסו בראשית 1986 ונישאו במנזר וסטמינסטר ב-23 ביולי 1986. לאחר נישואיהם העניקה המלכה אליזבת לנסיך אנדרו את התואר דוכס יורק, ושרה, כרעייתו, קיבלה את התואר דוכסית יורק.
בשנת 1987 קיבלה שרה פרגוסון רישיון טיס, והייתה האישה הראשונה החברה בבית המלוכה הבריטי המחזיקה ברישיון כזה.
לשרה פרגוסון ולנסיך אנדרו נולדו שתי בנות: הנסיכה ביאטריס (בשנת 1988) והנסיכה יוג'יני (בשנת 1990).
קורות חיים > הגירושין

בינואר 1992 התערערו חיי הנישואים, ובני הזוג נפרדו. בעקבות תצלום שפורסם באוגוסט 1992 בו צולם איש העסקים האמריקאי ג'ון בריין, כשהוא מנשק את אצבעות רגלה של שרה פרגוסון, בעודה משתזפת בעירום חלקי, התרחקה פרגוסון מבית המלוכה הבריטי. לאחר ארבע שנים שבהן חיו בני הזוג בנפרד, הם החליטו להתגרש בשנת 1996, אולם המשיכו לגדל יחד את בנותיהם על אף הגירושין.
קורות חיים > לאחר הגירושין

בעקבות הגירושין ספגה פרגוסון ביקורת שלילית ביותר בעיתונות הבריטית - בעיקר בעיתונות הצהובה אשר העניקה לה את הכינוי "דוכסית החזיר" ('the Duchess of Pork' - "דוכסית הפורק" משחק מילים על התואר הרשמי "דוכסית יורק").
פרגוסון החליטה לעסוק בתחום התקשורת בארצות הברית, מתוך הנחה שיקל עליה לנהל עסקים מחוץ לממלכה המאוחדת, ואכן בשנת 1998 שילמה את כל חובותיה אשר שנתיים קודם לכן, ב-1996, הסתכמו בכ-4.2 מיליון ליש"ט.
לאחר שירדה במשקל, פרגוסון כיהנה כדוברת ארגון שומרי משקל הבינלאומי, ובמקביל פעלה להגברת המודעות נגד השמנת יתר אצל ילדים. פרגוסון השתתפה בפרסומות לחברת כלי החרס ודג'ווד ולחברת הקוסמטיקה אייבון.
כמו כן, לאחר גירושיה, פרסמה פרגוסון 26 ספרים.
עד שנת 2004 התגוררה פרגוסון יחד עם בעלה הגרוש, הנסיך אנדרו, בביתם בסנינגהיל פארק, בסמוך ללונדון, וזאת על מנת לגדל יחד את בנותיהם. באותה שנה עבר הדוכס לבקתה המלכותית הסמוכה בה התגוררה אליזבת בווס ליון, סבתו, אשר נפטרה בשנת 2002.
בשנת 2007 שכרה פרגוסון את בית דולפין הסמוך לבית בעלה הגרוש, אולם בשנת 2008 עקב שרפה שפרצה בביתה, שבה פרגוסון לגור עם הנסיך אנדרו.
במהלך השנים השתפרו היחסים הרעועים בין המלכה אליזבת לבין פרגוסון, ובאוגוסט 2008 הוזמנה לחופשה של משפחת המלוכה בטירת בלמורל.
קורות חיים > פעילות פילנתרופית

במהלך השנים פעלה פרגוסון בארגוני צדקה רבים: בשנת 1993 יסדה פרגוסון את ארגון "ילדים במשבר" (Children in Crisis) אשר במהלך השנים סייע ל-250,000 ילדים ב-10 מדינת ברחבי העולם; בשנת 2003 הצטרפה פרגוסון לחברת הסרטן האמריקאית (American Cancer Society) ("האגודה למלחמה בסרטן" בארצות הברית) ופעלה לפרסום הקשר בין משקל יתר לבין פרוץ מחלת הסרטן. בשנת 2004 הפכה לדוברת ארגון SOS Children's Villages - USA ובשנת 2005 לשגרירת כבוד של ארגון בית רונלד מקדונלד. בשנת 2006 הקימה את קרן שרה פרגוסון אשר פועלת לסיוע לילדים במצוקה.
ספריה

שרה כתבה את סדרת ספרי הילדים "באדג'י המסוק הקטן" שזכתה לעיבוד מונפש לטלוויזיה ובה נכתבו הספרים:
"באדג'י המסוק הקטן" (Budgie the Little Helicopter)‏, 1989
"באדג'י בנקודת בנדיקט" (Budgie at Bendick's Point)‏, 1989
"באדג'י וסופת השלגים" (Budgie and the Blizzard)‏, 1991
"הרפתקאותיו של באדג'י" (The Adventures of Budgie)‏, 1992
"באדג'י הולך לים" (Budgie Goes to Sea)‏, 1993
"ספר הצבעים של באדג'י" (Budgie's Book of Colors)‏, 1996
"באדג'י ופיפה סופרים עד עשר" (Budgie and Pippa Count to Ten) ‏, 1996
"מסעותי עם המלכה ויקטוריה" (Travels with Queen Victoria) ‏ 1995
בשנת 1996 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה "הסיפור שלי" (My Story).
כמו כן פרסמה מספר רומנים לנערות מתבגרות:
"ההחלפה המלכותית" (The Royal Switch) ‏ 1997
"אורות בוהקים" (Bright Lights) ‏ 1997
וכן מספר ספרי דיאטה ביחד עם ארגון שומרי משקל:
"סועדים עם הדוכסית" (Dining with The Duchess) ‏ 1998
"דיאטה עם הדוכסית" (Dieting with The Duchess) ‏ 1999
"לנצח במשחק המשקל" (Win the Weight Game) ‏ 2000
"להמציא את עצמך מחדש" (Reinventing Yourself) ‏ 2001
"פריצת האנרגיה" (Energy Breakthrough) ‏ 2002
בשנת 2003 יצא לאור הספר "מה שאני יודעת עכשיו: שיעורים פשוטים שנלמדו בדרך הקשה" (What I Know Now: Simple Lessons Learned the Hard Way) וכן באותה שנה יצא לאור ספר המציג אוסף צילומים שצילמה ונקרא בשם "השתקפויות" (Reflections).
סדרת ספרי "האדומה הקטנה" כוללת את הספרים:
"האדומה הקטנה" (Little Red) ‏ 2003
"סיפור חג המולד של האדומה הקטנה" (Little Red’s Christmas Story) ‏ 2003
"הרפתקת הקיץ של האדומה הקטנה" (Little Red’s Summer Adventure) ‏ 2006
סרטי קולנוע

במאי 2004 השתתפה פרגוסון בסרט אנימציה קצר בן 11 דקות בשם "המורשת של פן" בהפקת אולפני יוניברסל. באוקטובר באותה שנה דיבבה פרגוסון את קולה של המלכה בסרט של אולפני וולט דיסני "החתול שהתבונן במלך".
בשנת 2009 הפיקה פרגוסון את הסרט "ויקטוריה הצעירה" המתאר את חייה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בצעירותה.
טלוויזיה ורדיו

פרגוסון השתתפה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות ובתוכניות רדיו רבות של ה-BBC. בין היתר פעלה ככתבת עבור "תוכניות היום" של רשת NBC, החליפה את לארי קינג בתוכניתו "לארי קינג לייב" של רשת CNN, והשתתפה בסדרת הטלוויזיה "חברים" בתפקיד עצמה.
בנובמבר 2008 הצטלמה לסרט הדוקמנטרי "הדוכסית ובנותיה: המשימה הסודית" בו נסעה לרומניה ולטורקיה על מנת לבדוק את התנאים במוסדות המטפלים בילדים בארצות האלה.
הערות שוליים

↑  חדשות ה-BBC
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אליזבת בווס-ליון | דוכסית יורק  1986–1996 | הבא: - |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388186005171  PLWABN: 9810705497805606  BIBSYS: 90185433  BNE: XX900349  BnF: cb125460477 (data)  GND: 119089009  ICCU: TO0V518495  ISNI: 0000 0000 8376 1032  LCCN: n86101487  MusicBrainz: 9a116cdb-6d5e-4b94-91fe-f53733029cc7  NDL: 00947951  NKC: jn20000701988  NLA: 35573880  NLG: 203778  NLK: KAC201011430  NTA: 073067040  RERO: 02-A023066209  SELIBR: 198098  SNAC: w63n4krq  SUDOC: 031946461  TePapa: 62281  Trove: 1000672  VIAF: 41953880   WorldCat (עם VIAF): 41953880 
שלט האצולה של שרה, דוכסית יורק, בעקבות נישואיה.
שרה ובנותיה בשנת 2004
אלכס פטיפר

| --- | --- |

פטיפר, 2006
 לידה:  10 באפריל 1990 (בן 34) אנגליה סטבנאג', הרטפורדשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Alexander Richard Pettyfer 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (2004)  The Mall School  בית הספר למשחק של סילביה יאנג  בית הספר שיפלייק  Lambrook 
 בן או בת זוג:  דיאנה אגרון (2010–2011) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר ריצ'רד "אלכס" פטיפר (באנגלית: Alexander Richard "Alex" Pettyfer; נולד ב-10 באפריל 1990) הוא שחקן, דוגמן ובמאי קולנוע אנגלי, מוכר בשל השתתפותו בסרטי הקולנוע "אלכס ריידר", "אני מספר ארבע", "עולם הזמן", "מג'יק מייק" ו"המשרת".
ביוגרפיה

פטיפר נולד בסטבנאג' שבהרטפורדשייר, אנגליה שממלכה המאוחדת, למשפחה מרקע נוצרי. הוריו הם השחקנים ריצ'רד פטיפר ולי רובינסון. נכון ל-2009 מתגורר פטיפר בווינדזור, ברקשייר, ולומד במכללת שיפלייק.
קריירה

פטיפר החל את הקריירה שלו כדוגמן בגיל שבע כשדיגמן לחברת הבגדים GAP. בשנת 2005 שיחק בסרט טלוויזיה בריטי בשם "Tom Brown's Schooldays" המבוסס על ספרו באותו שם של תומאס יוז משנת 1857.
פטיפר השתתף בסרט "אלכס ריידר" משנת 2006. בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הנעורים "ילדת פרא" לצד אמה רוברטס. בשנים 2008–2009 שימש פטיפר כדוגמן עבור חברת ברברי. ב-2009 שיחק בסרט "Tormented".
בשנת 2011 שיחק פטיפר בסרט "ביסטלי" וכיכב בסרט המדע הבדיוני "אני מספר ארבע" לצד טימותי אוליפנט ודיאנה אגרון, והשתתף בסרט המדע הבדיוני "עולם הזמן" בכיכובם של ג'סטין טימברלייק ואמנדה סייפריד.
בשנת 2012 שיחק לצד צ'נינג טייטום בסרט "מג'יק מייק" בתור חשפן מתלמד. בשנת 2013 שיחק תפקיד קטן בסרטו הביוגרפי של לי דניאלס "המשרת". בשנת 2014 שיחק פטיפר בסרט "אהבה אינסופית". בשנת 2016 השתתף בסרטה של ליזה ג'ונסון "אלביס וניקסון", אודות הקשר של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון, אותו גילם קווין ספייסי לבין הזמר אלביס פרסלי, אותו גילם מייקל שאנון.
בשנת 2018 ביים לראשונה סרט קולנוע בשם "Back Road", בו גם כיכב לצדם של ג'ניפר מוריסון, ניקולה פלץ, רוברט פטריק וג'ולייט לואיס. עוד באותה שנה השתתף לצד מייקל גמבון בסרט המתח הבריטי-פולני "The Last Witness" בתור העיתונאי סטיבן אנדרווד.
בשנת 2019 לוהק לתפקיד של ברודי בסדרת המדע הבדיוני של נטפליקס "אי מציאות", אשר עלתה בסטרימינג ב-12 בספטמבר של אותה שנה.
חיים אישיים

בשנת 2012 פטיפר היה מאורס זמן קצר לנכדתו של אלביס פרסלי, השחקנית האמריקאית ריילי קיאו, עמיתתו ל"מג'יק מייק".
ב-24 בדצמבר 2019 התארס לדוגמנית הגרמנייה טוני גארן, אחרי עשרה חודשי זוגיות. ב-2020 התחתנו בהמבורג, גרמניה. ב-2021 נולדה בתם הבכורה.