stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטריק מקגוהן
האסיר > קולנוע

מקגוהן חילק את הקריירה הקולנועית שלו לתקופות ולא הופיע בתדירות למשך שנים.
את דרכו בקולנוע התחיל בדרמת המרדפים הבריטית "נהגי הגיהנום".
לאחר שדחה את תפקיד ג'יימס בונד (שניתן במקום לרוג'ר מור) התפרסם לראשונה בהוליווד בסרט האקשן "תחנת זברה אינה עונה" בתור סוכן המודיעין של ה-SIS דייוויד ג'ונס.
הופיע בפעם הראשונה בתפקיד גדול בקולנוע הבריטי בדרמה הביוגרפית המבוססת על חייה של מלכת סקוטלנד מרי, מלכת הסקוטים, בסרט שיחק את אחיה למחצה של המלכה מרי (ונסה רדגרייב) הלורד מוראי מבית סטיוארט.
לאחר היעדרות של מספר שנים חזר להוליווד ושיחק לצד ג'יל קלייבורג וג'ין ויילדר בקומדיית המתח "קו הכסף" בתור סוחר האומנות והנוכל המבריק רוג'ר דווריו ותחת דון סיגל בדרמת כותלי הכלא ההיסטורית "הבריחה מאלקטרז" בתור מנהל הכלא שממרר את חייו של האסיר הנמלט המפורסם פרנק מוריס (קלינט איסטווד).
הופיע במותחן האימה הפסיכולוגי מהטובים והמוערכים ביותר של דייוויד קרוננברג "שלטון המוח", בסרט גילם את דמותו של ד"ר פול רות' אביהם של שני סורקי המוח קאמרון וויל ודאריל ריווק.
הדמות הקולנועית המזוהה עם מקגוהן יותר מכל הייתה דמות מלך אנגליה הזקן והאכזר אדוארד הראשון "ארוך הרגליים" בסרטו של מל גיבסון "לב אמיץ".
הופיע בפעם האחרונה בסרטו של ג'ואל שומאכר "עת להרוג", המבוסס על ספרו של ג'ון גרישם, בתור השופט עומר נוס ובסרט גיבורי העל "שד: להכות את הרשע!" בתור אביו של הפנטום (בילי זיין).
חיים אישיים

מקגוהן היה נשוי במשך למעלה מ-40 שנה לשחקנית ג'ואן דרומונד והיה אב לשלוש בנות, אחת מהן היא השחקנית קת'רין מקגוהן.
מקגוהן נפטר בתחילת 2009 ממחלת הסרטן במרכז הרפואי סנט ג'ון שבסנטה מוניקה. על פי צוואתו הוא לא נקבר, וגופתו נשרפה.
פילמוגרפיה

נהגי הגיהנום (1957)
שלושת החיים של טומסינה (1964)
תחנת זברה אינה עונה (1968)
מלחמת אור הירח (1970)
מרי, מלכת הסקוטים (1971)
קו הכסף (1976)
גנרל על הכוונת (1978)
הבריחה מאלקטרז (1979)
שלטון המוח (1981)
מלכים ואנשים נואשים (1981)
לב אמיץ (1995)
שד: להכות את הרשע!  (1996)
עת להרוג (1996)
Hysteria ‏(1997)
טלוויזיה

איש הסכנה (1960)
האסיר (1967)
קולומבו (1974)
פונדק ג'מייקה (1983)
פיו מרוויליה

ז'ואאו בטיסטה דה סאלס (בפורטוגזית: João Batista de Sales; נולד ב-19 בינואר 1945) ידוע יותר בשם פיו מָרָוויליה (Fio Maravilha), הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בפלמנגו ובקבוצות נוספות. מאוחר יותר עבר לארצות הברית, שם שיחק במספר קבוצות. פרסומו העיקרי הוא הודות לשיר שנכתב על ידי ז'ורז'י בן ז'ור אודות שער שהבקיע ושהפך ללהיט.
פיו מרוויליה מתגורר בסן פרנסיסקו בארצות הברית, שם עבד בעבר כשליח פיצה וכנהג.
קריירה

מרווילה נולד בבקונסליירו פנה (אנ'), במינאס ז'ראיס והוא אחיו הצעיר של הכדורגלן גרמאנו (אנ') ששיחק כקיצוני שמאלי בפלמנגו ובסריה א' באיטליה. הוא החל לשחק בפלמנגו ב-1965 כחלוץ והגיע לשיאו בתחילת שנות ה-70. הגעתו של מריו זגאלו לעמדת המאמן בפלמנגו דחקה את ז'ואאו בטיסטה אל הספסל, להערכת הכדורגלן, כיוון שכדרוריו הרבים לא התאימו לכדורגל ההגנתי שאפיין את זגאלו. הוא עזב ב-1973 את פלמנגו לקבוצת דספורטיבה פרוויאריה (אנ'). המשיך ושיחק במספר קבוצות לפרקי זמן קצרים. בשנים 1980-1975 שיחק בסאו כריסטובאו (אנ').
ב-1980 עבר לשחק בארצות הברית ושיחק תחילה בקבוצת ניו יורק איגלס (אנ') שבליגת ASL (אנ') ומשם עבר לקבוצות בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו. הוא פרש ממשחק לאחר מספר שנים ונשאר לגור בסן פרנסיסקו.
קריירה > תארים

זכה עם פלמנגו באליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל בשנים 1965 ו-1972
השיר "פיו מרוויליה"

פיו מרוויליה התפרסם בעיקר בזכות הסינגל הלהיט "Fio Maravilha" שנכתב עליו ב-1972 על ידי ז'ורז'י בן (שנודע מאוחר יותר בשם ז'ורז'י בן ז'ור). המוזיקאי (אוהד פלמנגו), צפה ב-15 בינואר 1972 במשחק בין פלמנגו לבנפיקה ליסבון באצטדיון המרקנה, במסגרת הטורניר הבינלאומי של ריו דה ז'ניירו (פור'). פיו (בפורטוגזית חוט, בכינוי זה נודע עד פרסום השיר), ישב על ספסל המחליפים ולא היה בהרכב הפותח של פלמנגו. מקהלת אוהדים דרשה במחצית מהמאמן, מריו זגאלו, להכניסו למשחק, הוא הוכנס כמחליף לאחר שהחלוץ ארילסון (Arílson) נפצע. בדקה ה-33 במחצית השנייה, הוא כידרר ועבר שני מגינים ואת השוער וכבש את שער הניצחון 0:1 (שכונה בשיר "שער של מלאך"). השער הונצח בשיר ולשמו נוסף הכינוי שנתן לו ז'ורז'י בן בשיר: מרוויליה (נפלא, קסם) ושהפך לחלק משמו לאחר פרסום השיר:
Fio maravilha, nós gostamos de você

Fio maravilha, faz mais um pra gente vê
בתרגום חופשי לעברית: "פיו מרוויליה אנחנו אוהבים אותך, פיו מרוויליה תן לנו לראות עוד אחד".
כתוצאה ממחלוקת משפטית בין ז'ורז'י בן לבין פיו מרוויליה, שם השיר שונה מאוחר יותר ל-"Filho Maravilha". בשנת 2007, פיו נתן למוזיקאי אישור להשתמש בשמו (Fio) בשיר.
השיר "פיו מרוויליה" > ביצועים לשיר

הביצוע הראשון לשיר, שהפך אותו ללהיט, הוא של הזמרת הברזילאית מריה אלסינה (פור') בליווי להקה ותזמורת (שכללה את נגן כלי ההקשה הברזילאי הצעיר, פאוליניו דה קוסטה (אנ')). השיר בביצועם זכה בפרס השיר המקומי בפסטיבל השירים הבינלאומי (פור') שנערך ב-1972 באולם המרקנזיניו.
ז'ורז'י בן ז'ור ביצע לראשונה את השיר באלבומו "Ben" שיצא לאור ב-1972.
ביצוע נוסף שזכה להצלחה היה של הזמרת הצרפתית, ניקולטה (אנ'), ששרה אותו ב-1973 למילים בצרפתית שחיבר בוריס ברגמן (צר'), שהסב את המילים לעיסוק בעוני שבפאבלות, מוזיקה וסמבה.
השיר "פיו מרוויליה" > ביצועים לשיר > הגרסה העברית

השיר תורגם לעברית על ידי אהוד מנור עבור המופע "ארץ טרופית יפה" שעלה לבמות ב-1978 ובוצע במופע על ידי יוריק בן דוד והלהקה, בשם "איזה כדורגל", כשבמקום שמו של הכדורגלן בפזמון - המילים בעברית הן:
איזה איזה פלא,

כן, אתה הכי גדול.

איזה איזה פלא,

בוא ותן לנו עוד גול.

איזה כדורגל,

כן אתה הכי גדול.
מקובל לייחס את המילים "איזה איזה פלא", לשמו של הכדורגלן הברזילאי הנודע פלה.
הערות שוליים

↑  Bernardo Barbosa, De passagem pelo Estado, Fio Maravilha relembra sua passagem pela Desportiva, ‏2 באוגוסט 2019 (בפורטוגזית)
1 2  Sidney Garambone, Lembranças celestiais, באתר Globo‏, 6 במאי 2020 (בפורטוגזית)
↑  בברזיל מקובלת ספירת הדקות בכל מחצית בנפרד, כפי שמקובל ברבעים בכדורסל, לדוגמה.
↑  שרון דוידוביץ, הריעו לשיר: 10 שירי הספורט הגדולים בהיסטוריה, באתר ynet, 19 באפריל 2011
↑  עוזי דן, איזה איזה פלא, כן אתה הכי גדול, חדשות, 31 באוקטובר 1990
פיטר טימרס

פיטר טימרס (בפלמית: Pieter Timmers; נולד ב-21 בינואר 1988) הוא שחיין בלגי, סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2015

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנתניה בתחילת דצמבר 2015 זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 46.61 שניות, אחרי מרקו אורסי מאיטליה (46.05 שניות) ולפני סבסטיאן שצ'פנסקי מפולין (46.87 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:42.85 דקות, אחרי פאול בידרמן מגרמניה (1:42.68 דקות) ולפני בן ארצו גלן סורגלוס (1:43.55 דקות).
ביוגרפיה > 2016 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה טימרס במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 47.80 שניות, אחרי קייל צ'למרס מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש לנוער של 47.58 שניות ולפני נייתן אדריאן מארצות הברית (47.85 שניות). כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 48.14 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:13.57 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.55 שניות, בשלב המוקדמות כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.39 שניות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.64 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:48.28 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 47.80 שניות (2016), שיא בלגיה
שיאים אישיים > בריכת 25 מיר

50 מטר חופשי: 21.22 שניות (2019), שיא בלגיה
100 מטר חופשי: 46.54 שניות (2017), שיא בלגיה
200 מטר חופשי: 1:42.85 שניות (2015), שיא בלגיה
עוזי רוזן (שחיין)

עוזי רוזן (21 במרץ 1937 - 28 במאי 2002) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל בשחייה 3 שנים ברציפות במשחה ל-100 מטר גב (1954–1956), במשחה ל-400 מטר חופשי (1954) ושיאן ישראל בשחייה בשלושת המשחים (50 מטר, 100 מטר ו-200 מטר) בסגנון הגב.
רוזן, הוא אלוף צליחת הכנרת התחרותית (1958).
ביוגרפיה

רוזן גדל בקיבוץ שער העמקים והתאמן בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי.
ביוגרפיה > 1953 > המכביה הרביעית

בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בחיפה בבריכת "בת גלים" בספטמבר 1953 זכה רוזן במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם יורם מנדלבאום, ראובן שנפר ונחום בוך בשיא ישראלי חדש של 10:03.4 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 9:15.4 דקות ודרום אפריקה (9:26.7 דקות).
ביוגרפיה > 1954 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1954, זכה רוזן ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:20.7 דקות, לפני עמירם טראובר (5:36.8 דקות) ונחום בוך (5:46.0 דקות) שניהם מברית מכבים עתיד ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:16.7 דקות, לפני צבי סגל מהפועל חיפה (1:19.1 דקות) ודוד מלמד מהפועל גוש זבולון (1:19.4 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 22:21.0 דקות, אחרי ראובן שנפר שקבע שיא ישראלי חדש של 21:37.4 דקות ולפני גבריאל נסט מברית מכבים עתיד 22:24.0 דקות.
ביוגרפיה > 1955

בתחרות שנערכה במסגרת ספורט הפועלים בבריסל שבבלגיה ביוני 1955, זכה רוזן במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:17.6 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות נוספת שנערכה בבלגיה הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 1:15.0 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-16 שנים של ארנסט בש ממכבי חיפה 1:15.8 דקות. חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקיבוצו באוגוסט אותה שנה הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 1:14.0 דקות. חודשיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1955, זכה רוזין במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.8 דקות, לפני דוד מלמד (1:14.7 דקות) וצבי סגל (1:18.7 דקות).
ביוגרפיה > 1956

באליפות הפועל ה-13 בשחייה שנערכה ברמת יוחנן באוגוסט 1956 זכה רוזן במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:11.2 דקות, שיפור לשיאו הקודם שעמד עם 1:12.2 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרויות השחייה בין הנבחרות הארציות של אגודות הפועל ומכבי שנערכו בחיפה בתחילת ספטמבר אותה שנה הוא שיפר את שיאו במשחה ל-100 מטר גב והעמידו על 1:10.6 דקות. בתחרות שנערכה בספטמבר אותה שנה הוא קבע במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש של 2:36.3 דקות, שיפור לשיאו הקודם שעמד עם 2:38.7 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.0 דקות, לפני יואב צרי מהפועל עמק הירדן (1:14.5 דקות) ודוד מלמד (1:14.9 דקות).
ביוגרפיה > 1957 > המכביה החמישית

בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בבריכת גלי גיל שברמת גן בספטמבר 1957 זכה רוזן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.9 דקות, אחרי יואב צרי (1:13.3 דקות).
ביוגרפיה > 1958 > צליחת הכנרת

באוקטובר 1958 זכה רוזן במדליית זהב בצליחת הכנרת התחרותית בשיא תחרות חדש של 2:29:24.5 שעות.
בשנת 2002 נפטר ונטמן בבית העלמין בקיבוץ שער העמקים, לצד הוריו.
הערות שוליים

1 2  הושג שיא חדש בצליחת הכנרת, חרות, 2 באוקטובר 1958
↑  ישראל פז, היום תינעל המכביה ה-4, על המשמר, 29 בספטמבר 1953
↑  שחייני הפועל מסתערים על טבלת השיאים - 10 שיאים  ארציים, על המשמר, 12 בספטמבר 1954
↑  שלמה מוזר, אליפות ישראל בשחייה - היום ומחר, דבר, 15 באוקטובר 1954
↑  שלמה מוזר, אורות וצללים באליפות השחיה, דבר, 17 באוקטובר 1954
↑  צבי כתבי, 4 נצחונות ו-3 שיאים לשחיניו בבלגיה, דבר, 7 ביוני 1955
↑  שחייני "הפועל" קבעו שוב חמישה שיאים חדשים בבלגיה, על המשמר, 16 ביוני 1955
↑  שחייני הפועל המסיירים באירופה מתקיפים את שיאי ישראל, הצופה, 26 ביוני 1955
↑  רוזן: 100 גב 1:14.0 דק', על המשמר, 7 באוגוסט 1955
↑  שלמה מוזר, דבר הספורט - מנדלבאום גיבור אליפות ישראל בשחייה בשברו שלושה שיאים, דבר, 9 באוקטובר 1955
↑  עוזי רוזן שחה 100 מ' גב ב-1:11.2 ד', דבר, 26 באוגוסט 1956
↑  בשחייה:הפועל - מכבי 78 - 64, דבר, 2 בספטמבר 1956
↑  ריבנר, נסט, רוזן ושנפר השיגו שיאים חדשים, מעריב, 23 בספטמבר 1956
↑  5 שיאים והפתעות באליפות ישראל בשחייה, חרות, 7 באוקטובר 1956
↑  נפתחו תחרויות השחייה במסגרת משחקי המכביה ה-5, דבר, 20 בספטמבר 1957
↑  מבצע הספורט של השנה, דבר, 10 באוקטובר 1958
פיליפה דה מוהון

| --- | --- |

 לידה:  1376 
 פטירה:  17 ביולי 1431 (בגיל 55 בערך) טירת קאריסברוק, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 בן או בת זוג:  אדוארד מנוריץ', דוכס יורק (?–1415)  סר ג'ון גולאפרה (?–1396)  וולטר פיצוולטר (?–1386)  אדוארד מנוריץ', דוכס יורק 
 
פיליפה דה מוהון (באנגלית: Philippa de Mohun;‏ 1376 לערך – 17 ביולי 1431) הייתה רעייתו של אדוארד מנוריץ', בשנת 1402 קיבל אדוארד את התואר "דוכס יורק" ובעקבותיו הפכה פיליפה ל"דוכסית יורק", תואר אותו נשאה עד נפילתו של בעלה בקרב אז'נקור בשנת 1415.
קורות חיים

תאריך הולדתה המדויק אינו ידוע, אולם היסטוריונים סבורים כי פיליפה נולדה לפני שנת 1376. פיליפה הייתה בתם של ג'ון דה מוהון, ברון מוהון, ושל ג'ואן בורג'רש.
פיליפה התאלמנה פעמיים קודם לנישואיה לאדוארד מנוריץ'. היא נישאה לוולטר פיצוולטר, ולאחר פטירתו (ב-26 בספטמבר 1386), נישאה לסר ג'ון גולאפרה (נפטר ב-18 בנובמבר 1396).
לפיליפה ולוולטר היה צאצא אחד - שנקרא אף הוא וולטר (נפטר בשנת 1432).
בשנת 1390 הוכרזה כליידי מלווה של מסדר הבירית וב-10 בדצמבר 1415 הוענק לפיליפה התואר "ליידי האי וייט" (Lady of the Isle of Wight).
פיליפה נפטרה ב-17 ביולי 1431 בטירת קאריסברוק שבאי וייט, ונקברה במנזר וסטמינסטר בלונדון שבאנגליה.
ערב שירי משוררים

ערב שירי משוררים הוא שם למספר מופעים של תחנת גלי צה"ל, בהם זמרים מוכרים ביצעו גרסאות מולחנות לשירי משוררים הנועדו במקור לקריאה ספרותית בלבד. ערבים אלו הם יוזמתו של מנהל גלי צה"ל, יצחק לבני שחש שצריך להביא לשיפור ברמת השירים החדשים שהוקלטו ונשלחו לגל"צ.
ערב שירי משוררים 1972

ערב שירי משוררים הראשון התקיים בינואר 1972 בבית החייל בתל אביב, בניהולם האמנותי של הסופר יצחק בן-נר והעיתונאי מיכאל הנדלזלץ. מתוך 50 שירים אפשריים נבחרו 13 לפסטיבל שירי משוררים הראשון שבוצעו על ידי זמרות וזמרים צעירים, רובם בוגרות ובוגרי הלהקות הצבאיות. נושא הערב היה "משוררי ארץ ישראל" והוא סבב סביב שיריהם של המשוררים נתן זך, דליה רביקוביץ', יהודה עמיחי ודוד אבידן. כדי להדגיש את הטקסטים הקדימו לכל ביצוע מוזיקלי את קריאת השיר, בפי השחקנית חנה מרון. מערב זה יצאו להיטים כמו: דרך שתי נקודות שכתב יהודה עמיחי והלחין שלמה ארצי, "הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר" שכתב יהודה עמיחי והלחין מוני אמריליו בביצוע צמד הדודאים, בעיבודו של מישה סגל, ו"כשאלוהים אמר בפעם הראשונה" שכתב נתן זך והלחין מתי כספי.
ערב שירי משוררים 1973

במארס 1973 התקיים ערב שני של שירי משוררים, גם הוא בניהולם האמנותי יצחק בן-נר ומיכאל הנדלזלץ. הפעם התמקד הערב במשוררים ותיקים יותר, "משוררי הגולה": חיים נחמן ביאליק, שאול טשרניחובסקי, דוד פוגל וחיים לנסקי, וכן יעקב פיכמן. הערב שודר בשידור חי בגלי צה"ל והתקיים בהיכל התרבות בתל אביב, תוך שתזמורת בת 35 נגנים בניצוחו של שמעון כהן ליוותה את הזמרים ובהם הזמרת נחמה הנדל, ששבה ארצה במיוחד לאירוע אחרי היעדרות ממושכת. מתוך המופע הזה יצאו להיטים כמו "יום יום אני הולך למעונך", שהלחין וביצע מתי כספי למילותיו של יעקב פיכמן, ו"אומרים ישנה ארץ" של שאול טשרניחובסקי בלחן ובביצוע של שלמה ארצי. ארצי השמיט את הבית השלישי של הנוסח המקורי, ואת הבית האחרון הפך לפזמון חוזר. בפסטיבל זה ביצעה צילה דגן את השיר ערי נעורי, שהלחין קובי אשרת למילים של המשורר והסופר דוד פוגל.
ערב שירי משוררים 1980

ערב שירי המשוררים השלישי הוקדש לעיר תל אביב שציינה את שנתה ה-70 ונערך בשיתוף עיריית תל אביב-יפו. הערב בניהולם האמנותי של מולי שפירא, ניר חכלילי וענת דוידוב, התמקד בשירי משוררים המזוהים עם העיר תל אביב: אברהם חלפי, דוד אבידן, נתן אלתרמן, יוכבד בת מרים, לאה גולדברג, מאיר ויזלטיר, נתן זך, אבות ישורון ואחרים. בין המלחינים והזמרים שנטלו חלק באירוע היו יוני רכטר, שלמה ארצי, יהודית רביץ, שלמה גרוניך, נורית גלרון, שם טוב לוי, סשה ארגוב, משה וילנסקי ועוד. לצדם ניגנו בשילוב התזמורת הפילהרמונית הישראלית ולהקת הקצב "ברוש". המופע הזה יצאו להיטים כמו: " דצמבר" שנכתב בידי נתן אלתרמן, הולחן על ידי משה וילנסקי ובוצע על ידי מזי כהן ודפנה ארמוני ושיר "יש לי סימפטיה" שנכתב על ידי מאיר ויזלטיר, הולחן על ידי שלמה גרוניך ובוצע על ידי נורית גלרון. את השיר הלחין גרוניך בעת ששהה בניו יורק ורק כשבוע לפני האירוע ביקש גרוניך את אישורו של ויזלטיר לשימוש ביצירתו.
ערב שירי משוררים 2019

ערב שירי המשוררים הרביעי התקיים באוגוסט 2019, כיוזמה משותפת של בית אבי חי וגלי צה"ל, וכלל מחווה לערבים הקודמים ושורה של שירי משוררים חדשים שהולחנו במיוחד לערב. הערב בניהולם האמנותי של המשורר עמיחי חסון, המפיק רותם בן חמו, והמוזיקאים שלומי שבן וערן וייץ. את הערב הנחה קובי מידן והשתתפו בו אסתר רדא, שלמה גרוניך, נינט טייב, אלון עדר, שמעון בוסקילה, נטע אלקיים ושלומי שבן. הוא התקיים בחצר בית אבי חי בירושלים ובגן הפסגה ביפו.
הערות שוליים

↑  יצחק לבני: "היו הרבה תלונות נגד שירים ישראליים ובעיקר נגד רמתן הירודה של המילים", הסביר לבני. "ראיתי את שורש הבעיה בכך שמשוררים מקצועיים, בניגוד לפזמונאים, לא נטלו חלק בכתיבת מילים ללחנים. התוצאה הייתה שרוב השירים התמלאו בתוכן מילולי קלוש. יותר ויותר התעורר הצורך לעודד משוררים מקצועיים לתרום מכישרונם לעולם הזמר הישראלי. הנחת היסוד שלי הייתה כי מי שמסוגל לכתוב שירה כמקצוע, מסוגל גם לכתוב פזמונים טובים" – בספר "גלי צה"ל כל הזמן", רפי מן וציפי גון-גרוס, הוצאת משרד הביטחון
↑  אילת יגיל, "לא הכרתי את עמיחי לפני כן", באתר ynet, 25 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311575005171  MusicBrainz: 8291b353-220d-4ab8-a17a-dff6bcdf3516
פיליפ שוולטר הנץ'

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1896 פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית
 פטירה:  30 במרץ 1965 (בגיל 69) ג'מייקה
 ענף מדעי:  רפואה
 מקום קבורה:  Oakwood Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פיטסבורג
 מוסדות:  מאיו קליניק
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
 תרומות עיקריות
 חקר בלוטת יותרת הכליה
 חתימה:   
 
פיליפ שוולטר הנץ' (באנגלית: Philip Showalter Hench;‏ 28 בפברואר 1896 – 30 במרץ 1965) היה רופא אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1950, יחד עם אדוארד קלווין קנדל וטדאוס רייכשטיין, "על גילוי ההורמונים של בלוטת יותרת הכליה, המבנה שלהם, והשפעתם הביולוגית". בנוסף על כך, היה הנץ' ממגלי הורמון הקורטיזון, ופיתח שיטה לטיפול באמצעות הורמון זה בדלקת מפרקים שיגרונית.
ביוגרפיה

הנץ' נולד ב-28 בפברואר 1896 בפיטסבורג שבפנסילבניה. הוא קיבל את הכשרתו כרופא באוניברסיטת פיטסבורג ובצבא ארצות הברית. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל הרפואה האמריקאי. בשנת 1920 הוענק לו תואר דוקטור ברפואה ובשנת 1923 החל לעבוד במאיו קליניק.
הוא חזר לשרת בחיל הרפואה האמריקאי גם בזמן מלחמת העולם השנייה, מה שעיכב את עשייתו המחקרית.
מלבד העיסוק בחקר ההורמונים, הנץ' השקיע זמן רב בחקר הקדחת הצהובה.
הנץ' נפטר מדלקת ריאות ב־30 במרץ 1965 בג'מייקה במהלך חופשה.
פיאט 241

| --- | --- |

פיאט 241
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1965–1974
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  פיאט 615
 מודל אחריו:  פיאט 242
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  רכב מסחרי (ואן)
 אורך:  4,674 מ"מ
 רוחב:  1,800 מ"מ
 גובה:  2,030 מ"מ (כאשר תצורת תא המטען סגורה: גובה כלוב המטען 2,575 מ"מ)
 משקל:  כושר העמסה 1,400 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,303
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,221 סמ"ק, מנוע 1,438 סמ"ק, מנוע דיזל 1,895 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית
פיאט 241 (באיטלקית: Fiat 241) הוא רכב מסחרי תוצרת חברת פיאט האיטלקית, שיוצר בין השנים 1965–1974. יוצרו מעל 300,000 יחידות.
אופן הנעת המנוע הייתה הנעה קדמית, כלל 2 מושבים בלבד, והמנוע הורכב במרכז הקבינה.
תא המטען יוצר ב-2 תצורות: פתוחה וסגורה. בתצורה הסגורה גובה כלוב תא המטען היה 2,575 מ"מ.
כושר העמסה המקסימלי היה 1,400 ק"ג.
ה"פיאט 241" יוצר במקביל לפיאט 238.
ראו גם

פיאט 242
לקריאה נוספת

גלריית תמונות פיאט 241 (Gallery of Fiat-241-T - Car Reviews)
פיאט 241- תמונות (Fiat 241 - a gallery on Flickr)
תמונות של פיאט 241
עקרון המילטון

עקרון המילטון או עקרון הפעולה המינימלית הוא עיקרון פיזיקלי שמתוכו ניתן לגזור את משוואות התנועה של המכניקה הקלאסית. על פי הגישה המקובלת העיקרון אינו מכיל מידע פיזיקלי והצדקתו היא בעצם קבלת משוואות התנועה, אך ישנה גם גישה פיזקאלית המוצגת להלן (גישת היחסות המורחבת). הייחוד בעיקרון זה הוא שבעזרת הכללתו ושימוש בלגרנז'יאנים שונים, ניתן להכליל את המכניקה הקלאסית לכדי תורת שדות ובנוסף לכך, העיקרון תומך בצורה פשוטה במערכות בעלות אילוצים. שימוש באינטגרלי מסלול במכניקת הקוונטים מהווה הכללה של עקרון הפעולה המינימלית.
הרעיון צמח במהלך המאה ה-18 על ידי המתמטיקאי הצרפתי פייר לואי מופרטואי שלעיתים קרובות מיוחסת לו את המצאת "עקרון הפעולה המינימלית" או "עקרון מיעוט הפעולה" ; בגרסה המוכרת בתור העיקרון של מופרטואי (אנ')
פורמליזם

מגדירים את הלגראנז'יאן של המערכת באופן הבא
לגודל זה קשה לתת משמעות אינטואיטיבית אבל באמצעות הלגראנז'יאן אפשר גם להגדיר את ההמילטוניאן על ידי
כאשר ההמילטוניאן מייצג לרוב את האנרגיה הכוללת של המערכת.
הפעולה, שהיא האינטגרל על הלגראנז'יאן לאורך הזמן בו התרחשה התנועה תוגדר על ידי :
עקרון המילטון קובע שהמערכת תנוע במסלול בו הפעולה תהיה סטציונרית, כלומר יתקיים התנאי ש
משמעותו המתמטית של תנאי זה היא שאין שינוי ב־ S לכל וריאציה קטנה ב־ x.
אם כן, המשוואה  \delta S=0 מהווה ניסוח שונה של חוקי הדינמיקה כך שכל מערכת הכפופה להם תנוע ממצבה בזמן  t_{1} למצבה החדש בזמן  t_{2} באופן שהפעולה בטווח זמן זה תהיה סטציונרית מתוך כלל פעולות ביתר הנתיבים האפשריים מבחינה קינמטית.
הדרישה שלעיל היא כללית וחלשה יותר מאשר דרישה שהפעולה תהיה מינימלית. אם הפרש הזמנים  t_{2}-t_{1} הוא מספיק קטן אז נקודת הקיצון הוא מינימום אמיתי.
עבור מערכות פיזיקליות עם תנאי שפה קבועים (נקודת ההתחלה והסוף של המסלול קבועים) אפשר להראות בעזרת שיטות של חשבון וריאציות שהתנאי לכך שהמערכת תנוע במסלול  x(t) הוא שהפונקציה הנ"ל תקיים את המשוואה הדיפרנציאלית הבאה:
משוואה זו ידועה כמשוואת אוילר לגראנז', ועבור מערכת עם n דרגות חופש, כל דרגת חופש מקיימת את המשוואה הזו (וכך מקבלים מערכת של n משוואות דיפרנציאליות מצומדות).
דוגמה - הסקת החוק השני של ניוטון

נניח שגוף נקודתי נע תחת השפעה של פוטנציאל משמר חד-ממדי, אזי מתקיים:
הלגראנז'יאן שלו יהיה:
נציב במשוואות אוילר-לגראנז':
ובסה"כ קיבלנו
או
וזהו החוק השני של ניוטון.
נשים לב שחוק זה הוא משוואה דיפרנציאלית מסדר שני.
גישת היחסות המורחבת

ישנה גישה פיזיקאלית להבנת עיקרון המילטון אותה ניסח פרופ' יעקב פרידמן
ניתן לתאר תנועה של גוף נקודתי באופן מלא על ידי קו במרחב-זמן.
התיאור יהיה מלא מכיוון שהוא גם מכיל את כל המיקומים שהגוף נמצא בהם, וגם באילו זמנים הוא נמצא בכל אחד מהמיקומים הללו.
נגדיר פרמטר כלשהו  \sigma  איתו משתנה המסלול, (חשוב להדגיש, לפרמטר זה אין תכונה מיוחדת) ובאמצעותו נגדיר את המהירות:
{\textbf {u}}\equiv {\frac {d{\textbf {x}}}{d\sigma }}
בנוסף  {\hat {u}} מוגדר להיות בכיוון המסלול.
נבחר 2 נקודות על המסלול:
 P={\textbf {x}},Q={\textbf {x}}+{\textbf {u}}d\sigma
כאשר
 d\sigma \rightarrow 0
נגדיר את פונ' הפעולה הגאומטרית להיות:
L({\textbf {x}},{\textbf {u}})=\lim _{d\sigma \rightarrow 0}{\frac {distance(P,Q)}{d\sigma }}
נסביר: כאשר קיימים שדות במרחב, ניתן להתייחס לגוף המושפע מהשדות השונים כנע במרחב עקום, הפונקציה של המרחק (distance) עליה אנחנו מגדירים את הלגראז'יאן היא המרחק בין 2 הנקודות במרחב העקום. בחיי היומיום אנחנו רואים שגוף הנע במהירות קבועה, בכיוון מסוים, ימשיך לנוע במהירות קבועה באותו הכיוון ולא יסטה מקו ישר, אלא אם כן יפעלו עליו כוחות שסכומם לא שווה ל־0 (על פי החוק הראשון של ניוטון).נרחיב את מושג הקו הישר למרחבים שאינם ישרים, על ידי שמירת אחת התכונות של הקו הישר: הקו הישר הוא הקו שעובר במרחק הקצר בין שתי נקודות נתונות. לאחר הרחבת מושג הקו הישר ניתן להרחיב את החוק הראשון של ניוטון לכל מקרה בפיזיקה, וזאת כיוון שגופים שדוממים לא יכולים להחליט לנוע על דעת עצמם, על כן במרחב העקום אותו הם מרגישים הם נעים בקווים ישרים (בצורה המורחבת בה הגדרנו קווים ישרים).
על מנת לחפש את הקו המינ' הנ"ל תחילה נסכום מרחקים באופן אינפי' על ידי פונ' פעולה הגאומטרית שהגדרנו:
לS נקרא פעולה גאומטרית.
לאחר מכן נחפש את הווריאציה בה המסלול שנקבל הוא מינ', כלומר, בו הגוף ינוע בקווים ישרים בעולם העקום שלו:
וכך מקבלים את עיקרון המילטון באמצעות ההרחבה שביצענו לחוק ניוטון הראשון.
ראו גם

חשבון וריאציות
לגראנז'יאן
עקרון ד'אלמבר
הערות שוליים

↑  שמואל סמבורסקי, המחשבה הפיזיקאלית בהתהוותה: מן הפילוסופיה הקדם סוקראטית עד הפיזיקה של הקוואנטים, מוסד ביאליק, 1987, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית
↑  (PDF) A unifying physically meaningful relativistic action, nature (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560511405171  LCCN: sh85075565
פארק גראמרסי

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  מנהטן 
 אוכלוסייה:  27,988 (2010)
 קואורדינטות:  40°44′16″N 73°59′10″W﻿ / ﻿40.737778°N 73.986111°W﻿ / 40.737778; -73.986111
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק גראמרסי(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק גראמרסי
 
גראמרסי פארק, מאי 2007
פארק גראמרסי (באנגלית: Gramercy Park) הוא גן ציבורי פרטי ומגודר ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק הוא אחד משני הפארקים הפרטיים האחרונים שנותרו בעיר ניו יורק (השני מביניהם הם גני סאניסייד שברובע קווינס).
הפארק ממוקם בין רחוב 20 מזרח לרחוב 21 מזרח, ובין השדרה השלישית לשדרה הרביעית. הפארק מהווה את קצה הדרומי של שדרת לקסינגטון.