stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Walls (אלבום של ברברה סטרייסנד)
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 18 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 7 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 58 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 34 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 12 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 34 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 15 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 6 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 37 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 38 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 16 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 9 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 50 |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 59 |
|  צרפת | SNEP | 145 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 33 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 19 |
הערות שוליים

↑  וולטר אפאנאסייף, דזמונד צ'יילד, דייוויד פוסטר, ג'ונאס מיירין, ג'ון שנקס, ברברה סטרייסנד, ג'יי לנדרס
↑  Barbra Streisand - Walls, Discogs (באנגלית)
| ברברה סטרייסנד |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | The Barbra Streisand Album • The Second Barbra Streisand Album • The Third Album • People • My Name Is Barbra • My Name Is Barbra, Two... • Color Me Barbra • Je m'appelle Barbra • Simply Streisand • A Christmas Album • What About Today? • Stoney End • Barbra Joan Streisand • Barbra Streisand...and Other Musical Instruments • The Way We Were • ButterFly • Lazy Afternoon • Classical Barbra • Superman • Songbird • Wet • Guilty • Emotion • The Broadway Album • Till I Loved You • Back to Broadway • Higher Ground • A Love Like Ours • Christmas Memories • The Movie Album • Guilty Pleasures • Love Is the Answer • What Matters Most • Partners • Encore: Movie Partners Sing Broadway • Walls |  |
| אלבומי הופעה | A Happening in Central Park • Live Concert at the Forum • One Voice • The Concert • Timeless • Live in Concert 2006 • Back to Brooklyn • The Music...The Mem'ries...The Magic! |  |
| אלבומי אוסף | Barbra Streisand's Greatest Hits • Barbra Streisand's Greatest Hits Volume 2 • Memories • A Collection: Greatest Hits...and More • Just for the Record... • The Essential Barbra Streisand • Duets • The Ultimate Collection • Release Me • The Classic Christmas Album • Release Me 2 |  |
| פסקולים | Funny Girl • Funny Girl • Hello, Dolly! • The Owl and the Pussycat • On a Clear Day You Can See Forever • The Way We Were • Funny Lady • A Star Is Born • The Main Event • Yentl • Nuts |  |
| וידאו וטלוויזיה | My Name Is Barbra • Timeless: Live in Concert • One Night Only: Barbra Streisand and Quartet at The Village Vanguard |  |
| סיבובי הופעות | Barbra Streisand in Concert • Timeless • Streisand • Barbra Live • Barbra: The Music, The Mem'ries, The Magic |  |
| סרטים שביימה | Yentl • The Prince of Tides • The Mirror Has Two Faces |  |
| ערכים קשורים | אפקט סטרייסנד • אליוט גולד (בעל ראשון) • ג'יימס ברולין (בעל שני) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: a3d19156-2ff6-4255-8d38-a0cea78abba4
Windows Defender

| --- | --- |

Windows Defender ב-Windows 8
Windows Defender ב-Windows 8
 מפתח:  מיקרוסופט
 מחזור חיים:  24 באוקטובר 2006 – הווה (18 שנים)
 גרסה אחרונה:  Platform Version 4.18.24010.12 (27 בפברואר 2024) 
 מערכת הפעלה:  Windows
 סוג רישיון:  תוכנה חינמית
 קטגוריה:  אנטי-וירוס, בעבר כלי נגד רוגלות.
 אתר רשמי
 
Windows Defender (בעבר נקראה Microsoft AntiSpyware) הוא מוצר תוכנה של חברת מיקרוסופט המשמש להגנה מפני נוזקות. במקור יועדה התוכנה כנגד רוגלות. התוכנה כלולה ב-Windows Vista וב-Windows 7, וזמינה להורדה ללא תשלום ל-Windows XP ול-Windows Server 2003. ב-Windows 8, שודרגה התוכנה והפכה לתוכנת אנטי-וירוס.
היסטוריה

Windows Defender התבססה במקור על GIANT AntiSpyware, אשר פותחה על ידי GIANT Company Software. רכישת החברה על ידי מיקרוסופט הוכרזה ב-16 בדצמבר 2004.
גרסת הבטא הראשונה של התוכנה, בשם Microsoft AntiSpyware, יצאה לאור ב-6 בינואר 2005, והייתה עטיפה מחדש לתוכנה של חברת GIANT. במהלך שנת 2005 נמשך תהליך הפיתוח של התוכנה, ובכנס אבטחה של  חברת RSA, אדריכל התוכנה הראשי ומיסד החברה, ביל גייטס, הכריז שתוכנת האבטחה תהיה חינמית לכל גרסאות Windows העדכניות, על מנת להתמודד עם איומי האבטחה הגדלים.
Windows Defender יצאה בגרסת בטא שנייה ב-13 בפברואר 2006. התוכנה החדשה כללה שם, עיצוב וממשק משתמש חדשים. ליבת התוכנה נכתבה מחדש ב-C++, כיוון שהייתה במקור כתובה ב-Visual Basic, עובדה אשר גרמה להאצת ביצועים. נוסף על כך, התוכנה החלה לעבוד כשירות מערכת של Windows. מאידך, הוסרו תכונות רבות שהיו קיימות בבטא הראשון, כגון הסרת קובצי מערכת זמניים.
ב-24 באוקטובר 2006, הוציאה מיקרוסופט את Windows Defender בגרסה יציבה.
Windows Defender נכללה ב-Windows Vista ו-Windows 7, כרכיב מובנה במערכת נגד רוגלות. בהמשך הוחלפה התוכנה ב-Microsoft Security Essentials, מוצר של מיקרוסופט המספק הגנה רחבה יותר מפני נוזקות ותוכנות עוינות. לאחר ההתקנה, Microsoft Security Essentials מכבה את Windows Defender ולוקח את מקומה. ב-Windows 8 מיקרוסופט שדרגה את Windows Defender לתוכנת אנטי-וירוס דומה. Windows Defender החדש מזכיר מאוד את Microsoft Security Essentials ומשתמש באותן הגדרות לווירוסים.
תכונות מתקדמות

הגנה בזמן אמת
אינטגרציה עם אינטרנט אקספלורר
הערות שוליים

↑  Microsoft Acquires Anti-Spyware Leader GIANT Company, "מיקרוסופט רוכשת את חברת האנטי-רוגלות GIANT", באתר חברת מיקרוסופט, 16.12.2004.
↑  Gates Highlights Progress on Security, Outlines Next Steps for Continued Innovation, "גייטס מצהיר על התקדמות באבטחה, ומתאר את הצעדים להמשך החדשנות", באתר חברת מיקרוסופט, 15.2.2005.
↑  Finally, Microsoft Ships Windows Defender, "סוף סוף, מיקרוסופט משחררת את Windows Defender", באתר Windows IT Pro, ‏23.10.2006.
↑  Microsoft Security Essentials 1.0 and 2.0 Disable Windows Defender, באתר softpedia, ‏30.8.2010.
| מיקרוסופט |
| --- | --- | --- |
| שירותי אונליין | Live (msn) ‏• Outlook.com ‏• בינג • OneDrive ‏• Microsoft Azure •‏ Office Online ‏• מיקרוסופט 365 • ‏Groove |  |
| חומרה | Surface ‏• Xbox Series X/S ‏• Xbox One ‏• Xbox 360 ‏• Xbox ‏• Kinect ‏• זון |  |
| מערכות הפעלה | Microsoft Windows •‏ Windows Phone ‏• Windows Server ‏• Windows CE ‏• Windows Mobile |  |
| פלטפורמות וסביבות פיתוח | ויז'ואל סטודיו‏ • Visual Studio Code •‏ Microsoft Silverlight |  |
| תוכנות מחשב | מיקרוסופט טיסה • אינטרנט אקספלורר • מיקרוסופט אדג' • סקייפ • Microsoft Mathematics ‏• Microsoft Security Essentials •‏ Microsoft Office ‏• Windows Defender ‏• SQL CE ‏• Microsoft Teams |  |
| תוכנות שרת | Microsoft SQL Server‏ • SharePoint‏ • Internet Information Services • שרת Exchange‏ • Microsoft Biztalk Server‏ • Active Directory |  |
| אנשי מפתח | ביל גייטס • פול אלן • סטיב באלמר • סאטיה נאדלה |  |
| טכנולוגיות | ‎.NET •‏ DirectX •‏ ‎.NET Core |  |
Sight & Sound

| --- | --- |


שער גיליון ספטמבר 2012
 תדירות:  ירחון
 סוגה:  קולנוע
 מו"ל:  מכון הסרטים הבריטי
 עורך ראשי:  גאווין לאמברט (1949–1955) פנלופי האוסטון (1956–1990) פיליפ דוד (1990–1997) ניק ג'יימס (1997–)
 תאריכי הופעה:  1932–הווה (כ־92 שנים)
 שפה:  אנגלית
 מדינה:  בריטניה
 ISSN:  0037-4806
 אתר המגזין
 
Sight & Sound (בתרגום מילולי מאנגלית לעברית: מראה וקול) הוא ירחון קולנוע בריטי שיוצא לאור על ידי מכון הסרטים הבריטי (ה-BFI). אחד מסימני ההיכר של המגזין הוא משאל שנערך אחת לעשור בקרב מבקרי קולנוע, מפיצי סרטים וחוקרי קולנוע לדירוג הסרטים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע.
היסטוריה

המגזין יצא לראשונה בשנת 1932 כעלון חדשות מטעם "המכון הבריטי לחינוך מבוגרים" (BIAE). במסגרת עלון זה קודמה היוזמה להקמת מכון הסרטים הבריטי שנוסד ב-1933. כעבור שנה וחצי נמסרה מלאכת הוצאתו לאור למכון הסרטים הבריטי, שמפרסם אותו מאז ואילך.
Sight & Sound פורסם אחת לרבעון עד לראשית שנות ה-90, מלבד בתחילת שנות ה-50 אז יצא כירחון. ב-1991 אוחד המגזין עם ה-Monthly Film Bulletin, פרסום נוסף של המכון, והחל לצאת אחת לחודש. המגזין נערך בידי גאווין לאמברט בשנים 1949–1955 ובידי פנלופי האוסטון בשנים 1956–1990. לאחר איחודם של העיתונים עבר לערוך אותו פיליפ דוד, ומ-1997 עורך אותו ניק ג'יימס.
כתב העת מכיל סקירה של הנעשה בעולם הקולנוע ומאמרים תאורטיים בתחום. בהמשך לנעשה ב-Monthly Film Bulletin נסקרים הסרטים שיצאו בבריטניה באותו חודש, ובהם גם סרטים שיצאו בתפוצה מוגבלת וסרטים אמנותיים. הסקירה כוללת רשימת שחקנים מלאה ורשימת הקרדיטים לצוות ההפקה.
רשימת הסרטים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע

אחת לעשור החל מ-1952 עורך המגזין משאל בקרב מבקרי קולנוע, מפיצי סרטים וחוקרי קולנוע לצורך הרכבת רשימת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים. הרשימה נחשבת לאחת מרשימות הסרטים החשובות מסוגה. בהתייחסו למשאל תיאר אותו מבקר הסרטים רוג'ר איברט כ"ללא כל עוררין המכובד ביותר מבין משאלי הסרטים הגדולים – היחיד שרוב אנשי תעשיית הקולנוע הרציניים מתייחסים אליו ברצינות". כל נשאל מציין את עשרת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים בעיניו (אין חשיבות לסדר), והדירוג הכולל מתבצע על פי מספר הקולות שקיבל כל סרט. משנת 1992 נערך במקביל משאל זהה בקרב במאי קולנוע מרחבי העולם.
אף על פי שחלו לאורך השנים שינויים מועטים בעשיריה הראשונה, רשימת הסרטים שהוזכרו על ידי לפחות נשאל אחד היא מגוונת למדי. כך למשל במשאל שנערך בשנת 2012 צוינו 2045 סרטים שונים על ידי 846 נשאלים.
הזוכה הראשון בתואר הסרט הטוב ביותר בכל הזמנים היה גונבי האופניים של הבמאי האיטלקי ויטוריו דה סיקה. בחמשת המשאלים העוקבים (1962–2002) זכה בתואר האזרח קיין של אורסון ולס, ובמשאל האחרון שנערך ב-2012 החליף אותו הסרט ורטיגו של אלפרד היצ'קוק. הסרט היחיד שהופיע בכל אחד משבעת המשאלים שנערכו עד 2012 הוא חוקי המשחק של ז'אן רנואר.
| --- | --- |
 1952 1. גונבי האופניים (ויטוריו דה סיקה, 1948) 2. אורות הכרך (צ'ארלי צ'פלין, 1931) 2. הבהלה לזהב (צ'ארלי צ'פלין, 1925) 4. אוניית הקרב פוטיומקין (סרגיי אייזנשטיין, 1925) 5. אי-סובלנות (ד.וו גריפית', 1916) 5. סיפור לואיזיאנה (רוברט פלאהרטי, 1948) 7. תאוות בצע (אריך פון שטרוהיים, 1924) 7. היום עולה (Le Jour Se Lève, מרסל קרנה, 1939) 7. ז'אן ד'ארק (קארל תאודור דרייר, 1928) 10. פגישה מקרית (מוכר גם כ"היכרות חטופה", דייוויד לין, 1945) 10. חוקי המשחק (ז'אן רנואר, 1939) 10. Le Million (רנה קלייר), 1931):  1962 1. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 2. אוונטורה (מיכלאנג'לו אנטוניוני, 1960) 3. חוקי המשחק (ז'אן רנואר, 1939) 4. תאוות בצע (אריך פון שטרוהיים, 1924) 4. אוגטסו מונוגטרי (קנג'י מיזוגוצ'י, 1953) 6. אוניית הקרב פוטיומקין (סרגיי אייזנשטיין, 1925) 7. גונבי האופניים (ויטוריו דה סיקה, 1948) 7. איוואן האיום, חלק ראשון ואיוואן האיום, חלק שני (סרגיי אייזנשטיין, 1944 ו-1945 בהתאמה) 9. האדמה רועדת (לוקינו ויסקונטי, 1948) 10. ל'אטאלנט (ז'אן ויגו, 1934)

| --- | --- |
 1972 1. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 2. חוקי המשחק (ז'אן רנואר, 1939) 3. אוניית הקרב פוטיומקין (סרגיי אייזנשטיין, 1925) 4. ½8 (פדריקו פליני, 1963) 5. אוונטורה (מיכלאנג'לו אנטוניוני, 1960) 5. פרסונה (אינגמר ברגמן, 1966) 7. ז'אן ד'ארק (קארל תאודור דרייר, 1928) 8. הגנרל (באסטר קיטון וקלייד ברוקמן, 1927) 8. האמברסונים המופלאים (אורסון ולס, 1942) 10. אוגטסו מונוגטרי (קנג'י מיזוגוצ'י, 1953) 10. תותי בר (אינגמר ברגמן, 1957):  1982 1. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 2. חוקי המשחק (ז'אן רנואר, 1939) 3. שבעת הסמוראים (אקירה קורוסאווה, 1954) 3. שיר אשיר בגשם (ג'ין קלי וסטנלי דונן, 1952) 5. ½8 (פדריקו פליני, 1963) 6. אוניית הקרב פוטיומקין (סרגיי אייזנשטיין, 1925) 7. אוונטורה (מיכלאנג'לו אנטוניוני, 1960) 7. האמברסונים המופלאים (אורסון ולס, 1942) 10. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 10. הגנרל (באסטר קיטון וקלייד ברוקמן, 1927) 10. המחפשים (ג'ון פורד, 1956)
רשימת הסרטים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע > 1992

| --- | --- |
 מבקרים 1. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 2. חוקי המשחק (ז'אן רנואר, 1939) 3. סיפור טוקיו (יסוג'ירו אוזו, 1953) 4. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 5. המחפשים (ג'ון פורד, 1956) 6. ל'אטאלנט (ז'אן ויגו, 1934) 6. ז'אן ד'ארק (קארל תאודור דרייר, 1928) 6. פאתר פנצ'לי (סטיאג'יט ריי, 1955) 6. אוניית הקרב פוטיומקין (סרגיי אייזנשטיין, 1925) 10. 2001: אודיסיאה בחלל (סטנלי קובריק, 1968):  במאים 1. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 2. ½8 (פדריקו פליני, 1963) 2. השור הזועם (מרטין סקורסזה, 1980) 4. לה סטרדה (פדריקו פליני, 1954) 5. ל'אטאלנט (ז'אן ויגו, 1934) 6. הסנדק (פרנסיס פורד קופולה, 1972) 6. זמנים מודרניים (צ'ארלי צ'פלין, 1936) 6. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 9. הסנדק חלק שני (פרנסיס פורד קופולה, 1974) 10. ז'אן ד'ארק (קארל תאודור דרייר, 1928) 10. ראשומון (אקירה קורוסאווה, 1950) 10. שבעת הסמוראים (אקירה קורוסאווה, 1954)
רשימת הסרטים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע > 2002

| --- | --- |
 מבקרים 1. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 2. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 3. חוקי המשחק (ז'אן רנואר, 1939) 4. הסנדק והסנדק חלק שני (פרנסיס פורד קופולה, 1972 ו-1974 בהתאמה) 5. סיפור טוקיו (יסוג'ירו אוזו, 1953) 6. 2001: אודיסיאה בחלל (סטנלי קובריק, 1968) 7. אוניית הקרב פוטיומקין (סרגיי אייזנשטיין, 1925) 7. זריחה (פרידריך וילהלם מורנאו, 1927) 9. ½8 (פדריקו פליני, 1963) 10. שיר אשיר בגשם (ג'ין קלי וסטנלי דונן, 1952):  במאים 1. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 2. הסנדק והסנדק חלק שני (פרנסיס פורד קופולה, 1972 ו-1974 בהתאמה) 3. ½8 (פדריקו פליני, 1963) 4. לורנס איש ערב (דייוויד לין, 1962) 5. דוקטור סטריינג'לאב (סטנלי קובריק, 1964) 6. גונבי האופניים (ויטוריו דה סיקה, 1948) 6. השור הזועם (מרטין סקורסזה, 1980) 6. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 9. ראשומון (אקירה קורוסאווה, 1950) 9. חוקי המשחק (ז'אן רנואר, 1939) 9. שבעת הסמוראים (אקירה קורוסאווה, 1954)
רשימת הסרטים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע > 2012

| --- | --- |
 מבקרים 1. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 2. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 3. סיפור טוקיו (יסוג'ירו אוזו, 1953) 4. חוקי המשחק (ז'אן רנואר, 1939) 5. זריחה (פרידריך וילהלם מורנאו, 1927) 6. 2001: אודיסיאה בחלל (סטנלי קובריק, 1968) 7. המחפשים (ג'ון פורד, 1956) 8. האיש עם מצלמת הקולנוע (דג'יגה ורטוב, 1929) 9. ז'אן ד'ארק (קארל תאודור דרייר, 1928) 10. ½8 (פדריקו פליני, 1963):  במאים 1. סיפור טוקיו (יסוג'ירו אוזו, 1953) 2. 2001: אודיסיאה בחלל (סטנלי קובריק, 1968) 2. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 4. ½8 (פדריקו פליני, 1963) 5. נהג מונית (מרטין סקורסזה, 1976) 6. אפוקליפסה עכשיו (פרנסיס פורד קופולה, 1979) 7. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 7. הסנדק (פרנסיס פורד קופולה, 1972) 9. מראה (אנדריי טרקובסקי, 1975) 10. גונבי האופניים (ויטוריו דה סיקה, 1948)
רשימת הסרטים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע > 2022

| --- | --- |
 מבקרים 1. ז'אן דילמן, רחוב דו קומרס 23, בריסל 1080 (שנטל אקרמן, 1975) 2. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 3. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 4. סיפור טוקיו (יסוג'ירו אוזו, 1953) 5. מצב רוח לאהבה (וונג קאר וואי, 2000) 6. 2001: אודיסיאה בחלל (סטנלי קובריק, 1968) 7. עבודה טובה (אנ') (קלייר דני, 1999) 8. מלהולנד דרייב (דייוויד לינץ', 2001) 9. האיש עם מצלמת הקולנוע (דג'יגה ורטוב, 1929) 10. שיר אשיר בגשם (ג'ין קלי וסטנלי דונן, 1952):  במאים 1. 2001: אודיסיאה בחלל (סטנלי קובריק, 1968) 2. האזרח קיין (אורסון ולס, 1941) 3. הסנדק (פרנסיס פורד קופולה, 1972) 4. סיפור טוקיו (יסוג'ירו אוזו, 1953) 5. ז'אן דילמן, רחוב דו קומרס 23, בריסל 1080 (שנטל אקרמן, 1975) 6. ורטיגו (אלפרד היצ'קוק, 1958) 7. ½8 (פדריקו פליני, 1963) 8. מראה (אנדריי טרקובסקי, 1975) 9. פרסונה (אינגמר ברגמן, 1966) 9. מצב רוח לאהבה (וונג קאר וואי, 2000) 9. קלוז אפ (אנ') (עבאס קיארוסטמי, 1990)
הערות שוליים

↑  Voters for The Greatest Films Poll. Philip Dodd Sight & Sound Magazine site.
↑  Nick James Profile. The Guardian site - "comment is free...".
↑  ראו למשל: While the Iron is Hot, Sight & Sound: Volume 1, No. 2. Summer, 1932. pp. 32-34.
A.C. Cameron. The Case for a National Film Institute, Sight & Sound: Volume 1, No. 1. Spring 1932. pp. 8-9.
↑  "Sight & Sound," in: Harry W. Sova, Patricia L. Sova, Communication Serials (An International Guide to Periodicals in Communication and the Performing Arts) 1992/1993, p. 561.
↑  Geoff Brown. Criticism: New challenges: sound and documentary, screenonline.org.uk.
↑  Roger Ebert. 'Citizen Kane' fave film of movie elite. Chicago Sun-Times, August 11, 2002.
↑  במקור: "by far the most respected of the countless polls of great movies - the only one most serious movie people take seriously".
1 2  Nick James. The Greatest Films of All Time 2012, Sight & Sound: September 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810655148405606  BIBSYS: 90844434  BnF: cb344708666 (data)  GND: 4204851-5  LCCN: no00013645  MusicBrainz: ae1875f2-c2a9-4c45-be40-67baa63705e2  SUDOC: 067829929  VIAF: 8377148753710441320000   WorldCat (עם VIAF): 8377148753710441320000
אגרוף מונף

אגרוף מונף (נקרא גם אגרוף קמוץ או אגרוף קפוץ, באנגלית: Raised fist) הוא סמל לסולידריות ולתמיכה, בו נעשה שימוש גם כהצדעה להבעת אחדות, עוצמה, התנגדות ומאבק.
מקור ושימושים

את המקור לסמל זה ניתן למצוא בתיאורים מתקופת ממלכת אשור, בהם מוצגת אשתר עם אגרוף מונף. בעידן המודרני, מזוהה האגרוף המונף עם תנועות שמאל ועם תנועות של קבוצות מיעוט, אולם ישנן גם תנועות ימניות ופשיסטיות שעושות בו שימוש. בשנת 1917, שימש סמל האגרוף המונף כלוגו של איגוד פועלי התעשייה של העולם. במלחמת האזרחים בספרד, אימצו הקומוניסטים את סמל האגרוף המונף כהצדעה, זאת לאחר שחיפשו הצדעה שתהווה אלטרנטיבה להצדעה הרומית (אנ') אותה אימצו הפשיסטים. לאורך ההיסטוריה, סימל האגרוף המונף תנועות ומאבקים שונים: מהפכת הסטודנטים בצרפת, תנועת המחאה נגד מלחמת וייטנאם (אנ'), תנועת ה"הפנתרים השחורים", תנועות אנטי-קולוניאליזם (אנ') בעולם השלישי ותנועות נוספות לצדק חברתי. בשנות הארבעים והחמישים, נעשה שימוש בסמל זה גם בתנועות השמאל בישראל. לעיתים, האגרוף המונף משולב עם אלמנטים גרפים אחרים במטרה לאחד בין שתי משמעויות סמליות. לדוגמה: השילוב בין סמל האגרוף המונף לסמל הפטיש והמגל מסמל מאבק קומוניסטי, השילוב בין סמל האגרוף המונף לסמל ונוס מסמל מאבק פמיניסטי והשילוב בין האגרוף המונף לסמל של ספר מסמל את המאבק של הספרנים נגד ניהול זכויות דיגיטלי.
דוגמאות לשימוש כלוגו

אגרוף שחור הוא הלוגו של תנועת הכוח השחור (אנ'), ומסמל את מאבקם של השחורים להגדרה עצמית ולשוויון.
אגרוף לבן אוחז ורד הוא הלוגו של האינטרנציונל הסוציאליסטי.
אגרוף אוחז ברובה הוא הלוגו של האצ"ל.
אגרוף בתוך סמלה של ונוס הוא הלוגו של התנועה הפמיניסטית.
אגרוף בתוך מגן דוד הוא הלוגו של תנועת כך.
דוגמאות לשימוש כהצדעה

בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, הצדעת האגרוף המונף הייתה מזוהה עם חברי הקומינטרן. בקרב הקומוניסטים והסוציאליסטים, הצדעת האגרוף המונף נקראת 'הצדעה אדומה'.
החזית האדומה בגרמניה השתמשה באגרוף המונף הן כלוגו והן כהצדעה.
במלחמת האזרחים בספרד, הצדעה זו כונתה 'ההצדעה האנטי-פשיסטית'.
תנועת הכוח השחור משתמשת בהצדעת אגרוף מונף, אותה היא מכנה 'הצדעת הכוח השחור'. בשנת 1968, באולימפיאדת מקסיקו סיטי, עלו על הפודיום האתלטים ג'ון קרלוס וטומי סמית', הניפו את ידיהם לאוויר וביצעו את הצדעת הכוח השחור כאות מחאה.
בטקס פרסי אופיר לשנת 2016, היוצרים תאמר נפאר ויוסי צברי ביצעו את השיר 'אנא מש פוליטי', ובמהלך הופעתם הרימו את ידיהם לאוויר עם אגרוף מונף.
גלריה

לוגו התנועה הפמיניסטית
מהפכת אוקטובר, 1922
ההפיכה במצרים, 2011
שחרור בעלי חיים
הצדעת הכוח השחור במסגרת מפגש איחוד חברי הפנתרים השחורים - 2006
לוגו החזית האדומה בגרמניה
כרזת מפגש עם מקס לרנר בנושא זכויות אזרח, 1940
ספרנים נגד ניהול זכויות דיגיטלי
סמיח ארדן, 2010
מדליסט הזהב (במרכז) טומי סמית' ומדליסט הארד ג'ון קרלוס בהצדעת "הכוח השחור" בטקס הענקת המדליות באולימפיאדת מקסיקו סיטי
מחאות ג'ורג' פלויד, יוני 2020
ראו גם

הצדעה
סימן V
הערות שוליים

↑  The Samuel Gray Society, dedicated to preserving the history of colonial America and its people
↑  A brief history of the "clenched fist" image, Lincoln Cushing, Docs Populi
↑  What's in a clenched fist?, Stephen Moss, The Guardian, 30.5.2006
↑  דוד טרטקובר‏, ימנית לפרצוף, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2010
↑  Elements of Meaning in Gesture, By Geneviève Calbris, p28
↑  טקס פרסי אופיר לשנת 2016, תזמון 01:27, אתר מאקו
ציור של אונורה דומייה המתאר את מהפכות 1848 בצרפת, אחד התיאורים הראשונים של אגרוף מונף באמנות המודרנית.
נשים מניפות אגרופים להצדעת הכוח השחור
איור סולידריות מתוך מגזין איגוד פועלי התעשייה של העולם, 1917
Unknown Pleasures

Unknown Pleasures (באנגלית: תענוגות לא ידועים) הוא אלבום הבכורה של להקת הפוסט-פאנק הבריטית ג'וי דיוויז'ן משנת 1979. זהו האלבום היחיד של הלהקה שיצא לאור בתקופת חייו של הסולן איאן קרטיס. אלבום זה זכה לשבחים רבים ממבקרים ונחשב לאבן דרך בזרם הפוסט-פאנק.
הפקת האלבום והקלטתו

לאחר הצלחת המיני אלבום הקודם של ג'וי דיוויז'ן, חברת ההפקות ג'נטיק רקורדס הציעה ללהקה עסקת הקלטות בסך של 70,000 פאונד להקלטת אלבום חדש. מנהל הלהקה רוב גרטון סירב לעסקה, הוא העדיף את האפשרות כי האלבום יוקלט תחת חברת הפקות קטנה ופנה לחברת פקטורי רקורדס. חברה זו הייתה תחת ניהולו של טוני וילסון שבתוכנית הטלוויזיה שלו התארחה הלהקה שנה קודם לכן.
תהליך הקלטת האלבום נמשך כשישה ימים ונערך ברובו בשלושה סופי שבוע, לרבות שלבי המיקס, בין התאריכים 1–17 באפריל 1979. את האלבום הפיק מרטין הנט, אשר שימש קודם לכן מפיק למיני אלבום של להקת באזקוקס, באותה עת תחת הכינוי מרטין זירו.
הנט השתמש בטכניקות לא קונבנציונליות בתהליך ההקלטה, לצורך השגת סאונד ייחודי. בין היתר שולבו בשירים צלילים שהוקלטו באולפן כגון זכוכית מתנפצת ודלתות נטרקות. בשיר "Insight" העלה את הרעיון להקליט את קולו של איאן קרטיס שהוקלט כששוחח דרך שפופרת טלפון. הוא החליט להשתמש גם באפקט הד על גבי חלקים רבים באלבום, בין היתר על גבי התופים, באופן שלא היה שגרתי באותה עת. כשמתופף הלהקה, מוריס, ניגש להקלטות הוחלט כי כל אחד מן התופים יוקלט בנפרד להשגת אפקט קולי ייחודי.
תוכני האלבום

מילות שירי האלבום מתמקדות בתיאור מצבים נפשיים שונים והקבלתם לדימויים אורבניים. רבים מהשירים מתארים תחושות של בדידות, ניכור, בושה, אובדן וחולי. בחלק משירי האלבום כלל קרטיס את חוויותיו בהתמודדות עם מחלת האפילפסיה. בשיר "She’s Lost Control" שילב בין תחושותיו האישיות כמתמודד עם המחלה לבין חוויות של חולים אחרים שעמם נפגש כחלק מעבודתו בתחום כוח האדם לאנשים עם מוגבלויות.
עם זאת, קרטיס לא שוחח עם מנהל הלהקה או עם חברי הלהקה האחרים על מצבו הרפואי בפתיחות. הוא העדיף שלא לשתף את חבריו במצבו הנפשי והפיזי שהתדרדר במהירות באותה עת, או בקשיים שאליהם נקלעו נישואיו. חברי הלהקה סיפרו גם כי לא הביאו בחשבון את המשמעות העגומה של מילות השירים ואת העובדה כי קרטיס הביע בהם את המשבר שעבר, או חשדו שהוא נמצא על סף התאבדות. הם חשבו כי קרטיס תיאר חוויות של אחרים ולא את רגשותיו ורק לאחר מותו העמיקו לראשונה במילות שיריו ובמשמעותן.
שם האלבום, Unknown Pleasures, הוא מחוה לספרו של מרסל פרוסט "בעקבות הזמן האבוד".
עטיפת האלבום

את עטיפת האלבום עיצב האמן פיטר סאביל, שהחל באותה עת לעצב כרזות עבור חברת פאקטורי רקורדס. על העטיפה מוצג דימוי של אות גלי רדיו מפולסר, משלבי גסיסתו של כוכב. הגיטריסט סאמנר הציע לסאביל לכלול את הדימוי בעטיפת האלבום לאחר שנתקל בו במהלך עיון במהדורת שנת 1971 של האנציקלופדיה לאסטרונומיה של אוקספורד. סאביל שינה את הצבעים של הדימוי המקורי באנציקלופדיה שהוצג בקווים שחורים על רקע לבן, ובחר בקווים לבנים על רקע שחור.
עטיפת האלבום הפכה למזוהה במיוחד עם הלהקה וזכתה עם השנים למעמד אייקוני, ולחלק בלתי נפרד מהדימוי הציבורי והתרבותי של ג'וי דיוויז'ן בעיני הציבור. הדימוי הפך גם לסמל פופולרי בתעשיית האופנה והופיע על גבי חולצות ופריטי לבוש נוספים שנמכרו בהמוניהם ברחבי העולם. המעצב ראף סימונס אף כלל את הדימוי על גבי מספר פריטים שהציג על המסלול בתצוגת אופנה. קולקציה זו הביאה גם את מעצב האופנה היפני יוז'י יאמאמוטו להציג את העטיפה על בגדים בקולקציות שלו.
סיבוב הופעות

לאחר צאת האלבום החלו ג'וי דיוויז'ן בהופעות לקידומו וכן הופיעו בתוכנית הרדיו של ג'ון פיל ובראיונות טלוויזיוניים. בזמן סיבוב ההופעות לקידום האלבום, חלה החמרה משמעותית במחלת האפילפסיה עמה התמודד קרטיס, אשר אובחנה בתחילת שנת 1979. לא אחת עבר התקפים על הבמה במהלך הופעה, מה שאילץ את הלהקה לבטל מספר הופעות מאותו סבב הופעות.
ביקורות ומורשת

האלבום יצא לאור ביוני 1979 וזכה לתגובות חיוביות ממבקרים, אם כי מספר העותקים שנמכרו באותה עת היה נמוך למדיי והאלבום לא הגיע למקומות גבוהים במצעדים. לאחר צאתו של הסינגל "Transmission" חלה עלייה משמעותית במכירות האלבום ובפופולריות הלהקה.
האלבום נכלל ברשימות אלבומי הפאנק הטובים בכל הזמנים, ואף ברשימות האלבומים הטובים בכל הזמנים במגוון סגנונות מוזיקליים.
בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-211 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים.
ביקורות ומורשת > לאחר מות איאן קרטיס

איאן קרטיס התאבד בתליה בביתו ב-18 במאי 1980 כשהוא בן 23, פחות משנה אחרי צאת אלבום הבכורה והצלחתו ומעט לפני שהייתה הלהקה אמורה לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית. היה זה לאחר מותו הטרגי שהאלבום והלהקה הגיעו לפופולריות רבה במיוחד. מעריצים ומבקרים שייכו את התאבדותו של קרטיס עם מילות השירים באלבום, שעסקו רבות בדיכאון, מוות ובדידות וייחסו לזמר דימוי של "אמן מיוסר". מסרים אלה חלחלו בצורה משמעותית לדימוי הלהקה והאלבום בעיני החברה מאותה עת והלאה.
דימויים אלה גם תרמו להגדלת קהל המאזינים והמעריצים של הלהקה. מאזינים מחוץ לזרם הפוסט-פאנק נחשפו לאלבום והחלו לאהוד את הלהקה, בין היתר הודות למסרים שבו ולהתייחסויות לנושאים אוניברסליים ורלוונטיים לתקופה, כגון מלנכוליה וחרדה חברתית.
רשימת שירים

כל השירים נכתבו על ידי איאן קרטיס, פיטר הוק, סטיבן מוריס וברנרד סאמנר.
רשימת שירים > צד א

Disorder
Day Of the Lords
Candidate
Insight
New Dawn Fades
רשימת שירים > צד ב

She’s Lost Control
Shadowplay
Wilderness
Interzone
I remember Nothing