stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האסופית
דמויות

אן שרלי - גיבורת הספר, ילדה יתומה שהוריה מתו ממחלת הטיפוס. אביה, וולטר שרלי, היה מורה בתיכון בולינגברוק ואמה, ברטה שרלי, הייתה גם היא מורה בתיכון אבל עזבה את ההוראה לאחר נישואיה, כמקובל בימים ההם. לפני שהגיעה אן לחווה הירוקה היא התגוררה במספר מקומות. ראשית, משפחתה של גב' תומאס, מי שהייתה עוזרת הבית של אמה, אחריה התגוררה עם גברת המונד ולבסוף בבית היתומים שבהופטאון. אן נשלחת בטעות לביתם של מתיו ומרילה קטברט, ובדרך לחווה מתיו נקשר אליה. על אף שתחילה מרילה רוצה לשלוח אותה בחזרה לבית היתומים, אן נשארת בביתם ומגודלת על ידם, ברוח חובתה הנוצרית של מרילה. אן גדלה ופורחת, מסתבכת באין ספור תקלות, מהן משעשעות ומהן מסוכנות, אך מוצאת את מקומה בקהילת אבונלי, כבת אהובה למתיו ומרילה, תלמידה מוכשרת ומבריקה וחברה נאמנה. אן מתוארת כפטפטנית ועתירת הדמיון, שתי תכונות שמכניסות אותה לא פעם לצרות. לעיתים מכונה "שדה ג'ינג'ית", אך אן מאוד רגישה לנושא השיער הג'ינג'י שלה. היא מנסה, ללא הצלחה, לדמיין את עצמה עם שיער בצבע כהה יותר. כאשר מישהו מעיר לה על גוון שיערה היא נפגעת קשות ואינה מוכנה לסלוח לפוגע. לא פעם, כשאן אומרת בגלוי את אשר על ליבה, מרילה מסכימה איתה אבל לא אומרת לה זאת, ממניעים חינוכיים.
מרילה קטברט - אחותו של מתיו. בניגוד להחלטתה הראשונית, נעתרת לבקשתו של מתיו ולחובתה הנוצרית ומאמצת את אן. מרילה מסכמת עם מתיו, רך הלב, להשאיר בידיה את נושא חינוכה וגידולה של היתומה. מרילה נוקשה, קפדנית ונטולת דמיון, אך לאורך פרקי הספר היא מרככת את גישתה כלפי אן, שאותה היא אוהבת מאוד, אם כי מתקשה לבטא את רגשותיה. בכל פעם שאן מראה לה רגשי אהבה וחיבה, מעירה הסופרת, שהרגשות שעולים במרילה הם תוצאה של "אימהות שהוחמצה". מרילה יכלה פעם להינשא לגבר, אבל בגלל גאוותה היא איבדה את אהבתה.
מתיו קטברט - אחיה של מרילה, רווק מושבע, ביישן ושתקן אך בעל לב רך. מתיו ידוע בכך שהוא מפחד מנשים ובעיקר מילדות קטנות, בגלל פטפוטן וההרגשה שהן צוחקות עליו מאחורי גבו. לעומת זאת, הוא נשבה מיד בקסמיה של אן, מקבל עליו להתרחק משאלות חינוכה ושמח להיות לה אב מאמץ אוהב וקשוב. מתיו סובל מבעיות לב ומת מוות פתאומי לקראת סוף הספר הראשון.
דיאנה ברי - חברתה הטובה של אן, על אף השוני הרב ביניהן. דיאנה מתוארת כבעלת עיניים שחורות גדולות, שיער שחור וסומק קל בלחייה. היא שמנמנה יותר מאן, דבר שמציק לה לעיתים קרובות, אם כי אן מתפעלת בגלוי מגומות החן של דיאנה, שלהן לא תזכה כנראה לעולם. נטייתה של אן להסתבך בטעויות מביאה לניתוק זמני בחברות ביניהן, אך היחלצותה של אן להצלת אחותה הקטנה של דיאנה משנה את דעת אמה הקפדנית והחברות מתחדשת במלוא עוזה. דיאנה ואן נוטות לתקשר זו עם זו באמצעות איתות מרחוק, מחלונות חדריהן, על ידי נר וחתיכת קרטון, כמו מורס.
גילברט בלייט - חבר לכיתה של אן. ראשית יחסיהם באיבה יוקדת מצד אן וניסיונות פיוס מצד גילברט, שמתגבשים לבסוף לידידות, על אף התחרות המתמדת ביניהם על הצטיינות בלימודים. בהמשך הופכת הידידות לאהבה. גילברט מתואר כילד שובב ויפה, ואולי בגלל יופיו הילדות 'נהנות' להיות מושא הצקותיו. שערו כהה, עיניו חומות והוא שחום עור. בהמשך סדרת הספרים גילברט ואן מתחתנים ומביאים לעולם 7 ילדים, הבכורה מתה יממה לאחר שנולדה.
רייצ'ל לינד - שכנתם של האח והאחות קטברט, חברתה הקרובה של מרילה, ידועה בתור אישה פעלתנית ורכלנית אך עם לב טוב וחם.
ג'יין אנדרוז, רובי גיליס וג'וזי פיי - חברות ללימודים של אן ודיאנה, שיוצאות עם אן ללימודים בסמינר למורים.
מהדורות בעברית

האסופית, תרגם ישראל פישמן, ציר ע' אברט, 466 עמודים, הוצאת מ. ניומן, 1951. יצא שוב בשנים 1969, 1972 ו-1985. יצא בהוצאת הדס בשנת 1959. (הספר בקטלוג ULI)
האסופית - אן מהחוה הירוקה, תרגמה טלי נתיב עירוני, ציירה כריסטינה קדמון, הוצאת כתר ירושלים, 270 עמודים, 1989. יצא שוב בשנת 2011. (הספר בקטלוג ULI)
אן שרלי האסופית מאבונלי, ערכה מחדש יעל רון-לרר, הוצאת אלומות תל אביב, 103 עמודים, 1994 (הספר בקטלוג ULI)
אן מהחווה הירוקה, תרגם ועיבד עמיחי הדרי, הוצאת קוראים קריית גת, 96 עמודים, 2005 (הספר בקטלוג ULI)
ספרי ההמשך ותרגומיהם לעברית

ספר 2: Anne of Avonlea
אן מאבונלי, תרגום: ישראל פישמן, מ. ניומן, 1956 (הספר בקטלוג ULI)
אן מאבונלי, תרגום: טליה דאי, כתר, 1989 (הספר בקטלוג ULI); כתר, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
אן מאבונלי, תרגום: דנית הדרי-סלומון, קוראים, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 3: Anne of the Island
אן שרלי, תרגום: ישראל פישמן, מ. ניומן, 195?
אן שרלי: הנערה מן האי, תרגום: טליה דאי, כתר, 1989 (הספר בקטלוג ULI); כתר, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 4: Anne of Windy Poplars / Anne of Windy Willows
אן מבית עצי הצפצפה, תרגום: מור רוזנפלד, כתר, 2022 (הספר בקטלוג ULI)
הספר תורגם לעברית והיה מתוכנן לצאת בהוצאת סנדיק, אך ההוצאה נקלעה לקשיים. לבסוף הספר יצא בהוצאת כתר כחלק מהוצאה מחודשת של הסדרה.
ספר 5: Anne's House of Dreams
בית החלומות של אן, תרגום: אלאונורה לב, כתר, 1994 (הספר בקטלוג ULI); כתר, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 6: Anne of Ingleside
אן מהעמק הירוק, תרגום: אלאונורה לב, כתר, 1997 ((הספר בקטלוג ULI)
אן מאינגלסייד (אן מהעמק הירוק), תרגום: אלאונורה לב, כתר, 2015 (הספר בקטלוג ULI)
ספר 7: Rainbow Valley
ספר 8: Rilla of Ingleside
ספר 9: The Blythes Are Quoted
עיבודים לתיאטרון

ב-2004 עלה המחזמר האסופית בה שיחקו סשה גרישקוב כאן שירלי, מיקי קם כמרילה ולירון לב כגילברט.
עיבודים לטלוויזיה

בשנת 1979 נוצרה ביפן סדרה מצוירת בשם "האסופית" אשר שודרה במדינות רבות ברחבי העולם, כולל מדינת ישראל.
בשנת 1985 שודרה מיני סדרה המבוססת על כמה מספרי האסופית, בכיכובה של מייגן פולווס.
ב-19 במרץ 2017 עלתה בנטפליקס, בשיתוף עם CBC הקנדית, סדרת הטלוויזיה "אן עם הצמות" שכוללת עשרים ושבעה פרקים, לאורך שלוש עונות, על חייה של אן.
עיבוד לקומיקס

מריה מרסדן וברנה תמלר, האסופית - אן מהחווה הירוקה, הרומן הגרפי, תרגום: איילת אטינגר ואהד זהבי, הוצאת כתר, 2021
הערות שוליים

↑  סנדיק ספרים - ככה צריך להוציא ספרים, באתר מילות קישור: חוויות בין הדפים
↑   מאשה צור-גלוזמן, כמו משב אוויר צח בעיצומה של סופה, באתר הארץ, 25 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592890405171  BnF: cb14532211w (data)  GND: 4359421-9  LCCN: no2010143485  MusicBrainz work: e44fe5e8-71a5-4fa9-ab8e-134e5070074b  VIAF: 181345094   WorldCat (עם VIAF): 181345094
הואריונג

| --- | --- |

 מדינה:  קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
 מחוז:  צפון האמגיונג
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  153,532 (2008)
 קואורדינטות:  42°26′00″N 129°45′00″E﻿ / ﻿42.433333333333°N 129.75°E﻿ / 42.433333333333; 129.75 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קוריאה הצפונית מוגדלת) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב הואריונג(למפת קוריאה הצפונית רגילה) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב הואריונג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הואריונג (בקוריאנית: 회령시), עיר השוכנת בחלקה הצפוני של קוריאה הצפונית על נהר טומן במחוז צפון האמגיונג.
בעיר כ-100,000 תושבים. ענפי התעשייה העיקריים של העיר הם מכונות כרייה ותעשיית נייר. מרחק מה מן העיר נמצא אחד ממחנות הכפייה הידועים לשמצה לאסירים פוליטיים - "מחנה 22".
ההסכם הג'נטלמני (1907)

ההסכם הג'נטלמני משנת 1907 (באנגלית: Gentlemen's Agreement of 1907; ביפנית: 日米紳士協約 - Nichibei shinshikyōyaku) היה הסכמה לא רשמית בין ארצות הברית לאימפריה היפנית, שלפיה ארצות הברית לא תטיל מגבלות על ההגירה היפנית לתחומה ואילו יפן מצדה לא תתיר הגירה נוספת ממנה אל ארצות הברית. מטרת הסכם זה הייתה להפחית את המתיחות בין שתי מעצמות אלה השוכנות משני צדי האוקיינוס השקט. ההסכם מעולם לא אושרר על ידי הקונגרס של ארצות הברית, אשר הביא לסיומו בפועל בשנת 1924 עם חקיקת חוק ההגירה שאסר הגירת מזרח-אסייתים לארצות הברית.
במסגרת ההסכם הסכימה יפן שלא להנפיק דרכונים לאזרחים יפנים המעוניינים לעבוד בארצות הברית גופא, ובכך למעשה ביטלה הגירה יפנית נוספת לארצות הברית. בתמורה הסכימה ארצות הברית לקבל את נוכחותם של מהגרים יפנים שהתגוררו כבר בארצות הברית, להתיר הגירה לנשותיהם, לילדיהם ולהוריהם ולהימנע מאפליה במסגרת החוק נגד ילדים יפנים, ואחרים ממוצא אסייתי, בבתי ספר בקליפורניה. במדינת קליפורניה, ובסן פרנסיסקו בפרט, הייתה באותה העת אוכלוסייה גדולה ממוצא אסייתי. הנשיא תאודור רוזוולט, שלו היה יחס אוהד כלפי יפן, אישר את ההסכם, כפי שהוצע על ידי יפן, כחלופה לחקיקה רשמית יותר ומגבילה יותר.
רקע > ראשית ההגירה היפנית לארצות הברית

בניגוד לשטף ההגירה הסיני לקליפורניה בתקופת הבהלה לזהב, מדיניות הבידוד של הממשלה היפנית סיכלה ניסיונות הגירה של יפנים לארצות הברית. רק בשנת 1862 הפחיתה הממשלה היפנית את ההגבלות, וההגירה היפנית לארצות הברית החלה. ב-1882 נחקק חוק הדרת הסינים מסיבות גזעניות. הרגשות האנטי-סיניים בקרב האמריקאים עודדו יזמים אמריקאים לגייס פועלים יפנים, וב-1885 הגיעו העובדים היפנים הראשונים לממלכת הוואי. המהגרים מיפן החליפו למעשה את הפועלים הסינים ונטלו על עצמם את תפקיד שמילאו הסינים. אלא שלא כמו המהגרים הסינים, הצליחו רבים מהמהגרים היפנים לטפס בשלבי הקידום החברתי על ידי הקמת עסקים או הסבה לחקלאות ורכישת משק עצמאי, והפכו לחלק ממעמד הביניים. רוב המהגרים היפנים רצו לשבת בארצות הברית ישיבת קבע, והם הגיעו עם משפחותיהם, בניגוד לסינים אשר הגיעו כגברים צעירים בגפם ועזבו בשלב מאוחר יותר. היפנים נטמעו בחברה האמריקאית וקיבלו על עצמם את הנורמות והלבוש האמריקאיים. רבים אף הצטרפו לכנסייה המתודיסטית ולכנסייה הפרסביטריאנית.
על רקע זה צמח הנייטיביזם (תמיכה בחקיקה מפלה לטובתם של ילידי היבשת, שהונעה על ידי רגשות לאומניים קסנופוביים) שהופנה נגד תושבים ממוצא אסייתי בקליפורניה, ואשר התבטא, בין היתר, בשנת 1906, עת תיקנה מועצת החינוך של סן פרנסיסקו תקנה שקבעה כי על ילדים ממוצא יפני ואסייתי אחר ללמוד בבתי ספר מופרדים גזעית. באותה תקופה היוותה אוכלוסיית המהגרים היפנית כ-1% מתושבי מדינת קליפורניה, אשר רבים מהם היגרו לארצות הברית עקב האמנה משנת 1894 שהבטיחה הגירה חופשית מיפן.
עם התרחבות קהילת המהגרים היפנים בקליפורניה, המהגרים נחשדו בכך שהם מהווים תקיעת יתד של יפן בארצות הברית. לקראת שנת 1905 התמלא העיתון סן פרנסיסקו כרוניקל ברטוריקה אנטי-יפנית. ב-1905 הוקמה "הליגה להדרת יפנים וקוריאנים", ולה ארבעה עקרונות:
הרחבת חוק הדרת הסינים שיכלול גם יפנים וקוריאנים;
הדרת עובדים יפנים וחברות המעסיקות עובדים יפנים;
הפעלת לחץ על מועצת החינוך להפריד ילדים יפנים מילדים לבנים;
החלת מסע תעמולה ליידוע הקונגרס והנשיא בדבר ה"איום".
אמריקאים ממוצא יפני לא התגוררו בצ'יינהטאון, אלא ברחבי הערים. בנוסף, אף שהייתה מדיניות הפרדת יפנים בבתי הספר, היא לא נאכפה כל עוד היה מקום פנוי ולא הוגשו תלונות מטעם ההורים. אותה ליגה הופיעה בפני המועצה פעמים רבות והתלוננה על אי-יישום המדיניות, אלא שהיא נענתה בכך שלא ניתן מבחינה כספית להקצות משאבים נפרדים ל-93 תלמידים בלבד.
רקע > רעידת האדמה בסן פרנסיסקו והפרדת בתי הספר

ב-18 באפריל 1906 פקדה רעידת אדמה במגניטודה של 7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט את סן פרנסיסקו והרסה, יחד עם השרפה שפרצה בעקבותיה, חלקים נרחבים בעיר. לאחר השרפה החליטה מועצת החינוך לשלוח את 93 הילדים היפנים לבית הספר היסודי הסיני ושינתה את שמו ל"בית הספר הציבורי המזרחי לסינים ליפנים ולקוריאנים".
המדיניות החדשה עוררה את זעמם של הורים יפנים רבים. הם כעסו על הרעיון שילדיהם מוכרחים לקבל חינוך שאינו משתווה לזה של הילדים לבנים. בנוסף, התחבורה לאחר רעידת האדמה הייתה מוגבלת, כך שתלמידים רבים לא יכלו להגיע לבית הספר המזרחי. יפנים רבים התווכחו עם מועצת החינוך וטענו כי ההפרדה של בתי הספר מנוגדת לאמנה של 1894. האמנה לא נדרשה במפורש לתחום החינוך, אך כן רמזה שיפנים באמריקה יקבלו זכויות שוות. בהתאם להחלטות הקובעות דאז של בית המשפט העליון של ארצות הברית, אשר נתקבלו ב-1896, מדינה לא הפרה את תנאי ההגנה השווה בחוקה, אם דרשה הפרדה גזעית, כל עוד מתקני ההפרדה היו שווים במהותם.
זמן לא רב אחר כך פנו האמריקאים ממוצא יפני אל כלי התקשורת ביפן על מנת ליידע את הממשלה בדבר ההפרדה. העיתונים בטוקיו גינו את ההפרדה בכנותם: "עלבון לגאוותם ולכבודם הלאומיים". הממשלה היפנית הייתה מודאגת מאוד מהמוניטין של היפנים מעבר לים, שכן הם רצו להגן על המוניטין שלהם כמעצמה עולמית. פקידי הממשל הפכו מודעים לכך שמדובר בסף משבר וכי התערבות דרושה לשמירה על השלום הדיפלומטי.
רקע > לידת ההסכם הג'נטלמני

לנשיא רוזוולט היו שלוש מטרות בפתרון מצב זה: האחת, להראות ליפן שהמדיניות בקליפורניה לא שיקפה את האידיאלים של ארצות הברית כולה; השנייה, לאלץ את סן פרנסיסקו לבטל את מדיניות ההפרדה; והשלישית, להגיע לפתרון בעיית המהגרים היפנים. ויקטור מטקאלף (אנ'), מזכיר המסחר והעבודה בממשל רוזוולט, נשלח לחקור את העניין ולאלץ את ביטול המדיניות, אלא שניסיונו לא צלח, שכן בעלי התפקידים המקומיים היו מעוניינים בהפרדה. גם הנשיא עצמו ניסה להטיל את כובד משקלו על מועצת החינוך ללא הועיל.
מנגד, היה רצון מצד הממשלה היפנית "לשמר את התדמית של העם היפני בעיני העולם". יפן לא הייתה מעוניינת שארצות הברית תחוקק חוקים מיוחדים נגד המהגרים היפנים, כפי שאירע עם המהגרים הסינים ב"חוק הדרת הסינים" משנת 1882.
ב-15 בפברואר 1907 הגיעו הצדדים לפשרה: היה והנשיא רוזוולט מצליח להבטיח את השעיית ההגירה היפנית, מועצת החינוך תאפשר לתלמידים היפנים ללמוד בבתי הספר הציבוריים. הממשלה היפנית, כאמור, לא רצתה לפגוע בכבוד הלאומי של היפנים או לספוג השפלה כמו הסינים ב-1882, ולפיכך הסכימה להפסיק את הנפקת הדרכונים לפועלים המנסים להגיע לארצות הברית, אלא אם כן פועלים אלה באו להתיישב בבית שנקנה מראש, להצטרף אל בן משפחה או ליטול שליטה פעילה בחברה חקלאית שנרכשה קודם לכן.
ההסכם נוסח שנה לאחר מכן בפתק שכלל שש נקודות. לאחריו הותר לתלמידים היפנים ללמוד בבתי הספר הציבוריים.
השפעות ההסכם

אימוץ ההסכם עודד את תופעת "כלות התמונה" (אנ') – נישואי נוחות (אנ') שהתבצעו מרחוק באמצעות חליפת תמונות. ביצירת קשרי נישואין אלה יכלו נשים המבקשות להגר לארצות הברית להשיג דרכונים, בעוד העובדים היפנים יכלו להשיג שותפות לחיים בהתאם למוצאם.
הואציניים

| הואצינאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
תת־מחלקה:: עופות בתראים
סדרה:: הואצינאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הואציניים
שם מדעי
 Opisthocomidae ‏סווינסון, 1837

הוֹאָצִינִיִּים (שם מדעי: Opisthocomidae) היא משפחת עופות, בה נכחדו רוב המינים והיא המשפחה היחידה בסדרת ההואצינאים (Opisthocomiformes). המין היחיד ששרד הוא הואצין, עוף אוכל-עלים מדרום אמריקה, אך בעבר נכללו עוד כמה מינים שחיו מסוף האאוקן עד סוף המיוקן.
קבוצה זו מצויה במחלוקת מדעית על שיוכה. בין 1854 ל-2014 היא שויכה לקבוצה המבוטלת גרואה. כיום עם זאת רואים בה סדרה בתוך אינופינאווס והיא הסדרה היחידה בקבוצה זו שאינה נכללת בקבוצה טלוראווס (Telluraves).
עופות אלה חיים באמריקה הדרומית לאורך יער האמזונאס. הם מיוחדים בכך שהם יודעים לעכל עלים בקיבתם. לאפרוחיהם ישנם טפרים על הכפות בדומה לעופות הפרהיסטוריים.
סוגים

סוג ומין יחיד הואצין (Opisthocomus hoazin)
Foro (קיומו תלוי בספק) - נכחד
Hoazinavis - נכחד
Hoazinoides - נכחד
Namibiavis - נכחד
Onychopteryx - נכחד
Protoazin - נכחד
הונוריה אקוסטה סיסון

| --- | --- |

 לידה:  30 בדצמבר 1888 פנגסינאן (אנ'), הפיליפינים 
 פטירה:  1970  (בגיל 81 בערך)
 לאום:  הפיליפינים הפיליפינים
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה לנשים של פנסילבניה 
 התמחות:  גינקולוגיה, מיילדות
 תפקידים:  גינקולוגית, מרצה באוניברסיטה, רופאה מיילדת 
 פרסים והוקרה:  המדליה הנשיאותית של הפיליפינים 
 
הונוריה אקוסטה סיסון (באנגלית: Honoria Acosta-Sison‏; 30 בדצמבר 1888, פנגסינאן (אנ'), הפיליפינים – 1970) הייתה האישה הרופאה הפיליפינית הראשונה. מומחית לגינקולוגיה ומיילדות באוניברסיטת הפיליפינים.
ביוגרפיה

אקוסטה סיסון נולדה בקלאשו (אנ') במחוז פנגסינאן (אנ'), הפיליפינים. בגיל שנתיים, אמה נפטרה ואביה, סבתה וסבה גידלו אותה בדאגופון (אנ'). היא התחנכה לתקופה קצרה במנזר Santissimo Rosario Convent (אנ') שבלינגיאן (אנ') ולאחר מכן עברה ללמוד בבית ספר אמריקאי. בתיכון נכללה בין עשרת התלמידים היחידים (מבין 375 תלמידים) שעברו את בחינת הבגרות הממשלתית בהצלחה, ולכן נשלחה בשנת 1904 ללמוד בארצות הברית. בפילדלפיה למדה במכינת בראון ובאוניברסיטת דרקסל (אנ'). לאחר מכן נרשמה לבית הספר לרפואה לנשים של פנסילבניה (אנ'), והשלימה בו לימודי רפואה בשנת 1909. בתקופת לימודיה בארצות הברית נפטר אביה.
ב-7 בפברואר 1910, לאחר שהשלימה את לימודי הרפואה, חזרה אקוסטה סיסון לפיליפינים ועסקה במיילדות בבית החולים סנט פול שבמנילה. ב-1912 החלה לעבוד באוניברסיטת הפיליפינים בחוג למיילדות ולגינקולוגיה. בשנת 1942, קיבלה פרופסורה, הייתה לראש החוג ופרסמה מאמרים רבים בנושא גינקולוגיה ומיילדות. סיסון לימדה באוניברסיטה עד 1955. אקוסטה סיסון זכתה לאורך השנים באותות ותוארי הוקרה רבים, לרבות המדליה הנשיאותית של הפיליפינים (אנ') ובול עם דמותה הונפק על ידי הממשל הפיליפיני לאחר מותה.
חיים אישיים

אקוסטה סיסון הייתה נשואה לאנטוניו סיסון (Antonio Sison), דיקאן בית הספר לרפואה ויו"ר בית החולים הפיליפיני הכללי (אנ'). שניים מתוך שלושת ילדיה היו לרופאים.
הערות שוליים

1 2 3 4  Acosta Sison, Honoria, Windsor, L. L. (2002). Women in medicine: an encyclopedia. ABC-CLIO. P. 3
1 2 3  Biographies of Early Scientists in the Philippines
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8808 3041  NTA: 072365358  VIAF: 281164345   WorldCat (עם VIAF): 281164345
דמוקרטיה פגומה

דמוקרטיה פגומה הוא מושג שהוצע על ידי מדעני המדינה וולפגנג מרקל, הנס-יורגן פוהל (אנ') ואורל ס. קרואסון (אנ') בתחילת המאה ה-21 כדי להבהיר את ההבחנות בין מערכות פוליטיות טוטליטריות, אוטוריטריות ודמוקרטיות. המונח מבוסס על הרעיון של דמוקרטיה משובצת (אנ'). ישנן ארבע צורות של דמוקרטיה פגומה, על פי האופן שבו כל מדינה הגיעה לנקודה בה הדמוקרטיה פגומה. גורמים נוספים לדמוקרטיות פגומות הם רמת המודרניזציה, מגמות כלכליות, הון חברתי, חברה אזרחית, מוסדות פוליטיים וחינוך.
מאפיינים של דמוקרטיה בריאה

דמוקרטיה היא שיטת ממשל שבה אזרחים פרטיים מוציאים לפועל את הכוח שלהם בצורה ישירה על ידי בחירת נציגים לגוף שלטוני אחד או יותר.[דרוש מקור] דמוקרטיות בריאות יכולות להיות מסווגות כפגומות כאשר אחד או יותר ממרכיבי המפתח של הממשלה חסרים, או שהם לא מצליחים לפעול כראוי זה עם זה. כל הדמוקרטיות מספקות זכות בחירה אוניברסלית, בחירות חופשיות והוגנות המתקיימות באופן קבוע, מערכת רב-מפלגתית, מקורות מידע מרובים במדינה, זכויות אוניברסליות וקבלת החלטות של בוחרים ללא הפרעה של אליטות במדינה או גורמים חיצוניים.
סוגי דמוקרטיות פגומות > דמוקרטיה בלעדית

צורה אפשרית אחת של דמוקרטיה פגומה היא דמוקרטיה בה לא קיימת זכות בחירה אוניברסלית, כך שהמשטר נקבע בבחירות אך הבוחרים אינם ממיצגים את כלל האזרחים. במדינות שונות קיימות הגבלות שונות על זכות הבחירה, אשר יש מדינות ששוללות אותה בשל פשעים.
סוגי דמוקרטיות פגומות > דמוקרטיה מוגבלת

כאשר צבאות, יזמים, בעלי קרקעות, מיליציות מקומיות או תאגידים רב-לאומיים משיגים דריסת רגל בתחומים פוליטיים ונוטלים את הכוח מידיהם של פקידים שנבחרו באופן דמוקרטי, התוצאה היא דמוקרטיה בתחום מוגבל.
סוגי דמוקרטיות פגומות > דמוקרטיה לא ליברלית

פגם אפשרי אחר בדמוקרטיה הוא כאשר למרות קיומן של הבחירות חופשיות וזכות בחירה לכל, כוחם של נבחרי הציבור מאפשר להם לפגוע בנורמות חוקתיות ואחרות.[דרוש מקור] זכויות אזרח אינדיבידואליות מתבטלות חלקית או אינן מבוססות בחוק. דמוקרטיה לא-ליברלית היא הצורה הנפוצה ביותר של דמוקרטיה פגומה.
סוגי דמוקרטיות פגומות > דמוקרטיה של נציגות

בדמוקרטיה של נציגות יש לרשות המבצעת שליטה מלאה ולרשות המחוקקת ולרשות השופטת יש כוח מוגבל מאוד על הרשות המבצעת. נורמות חוקתיות מבוצעות רק לעיתים רחוקות, והבלמים ומאזני הכוחות ההכרחיים לדמוקרטיה בריאה מתערערים.
סוגי דמוקרטיות פגומות > משטרים אנוקרטיים

משטרים אנוקרטיים הם דיקטטורות עם מוסד דמוקרטי של בית מחוקקים. יש בהן עירוב של מאפיינים דמוקרטיים ואוטוקרטיים, אשר עלול לגרום לעלייה בקונפליקטים במדינה. ממשלות מסוג זה יכולות להתקיים כאשר האליטה השלטת נמנעת מפגיעה חמורה בזכויות ואינה גונבת או מבטלת בחירות. מפלגת השלטון דואגת לכך שהפרת זכויות לא תזכה לפרסום גדול כדי לא להסעיר את הציבור שהיא שולטת בו.
קובה למשל, היא משטר אנוקרטי עם תכונות אוטוקרטיות ודמוקרטיות כאחד. בקובה, למפלגה הקומוניסטית יש שליטה מלאה על המדינה אך עדיין קיימות תכונות דמוקרטיות, למשל "האספה הלאומית של הכוח העממי" ש-600 חבריה נבחרים לכהונה של חמש שנים בהצבעה עממית. עם זאת, בבחירות לתפקידי האספה אין למפלגה הקומוניסטית תחרות.
ראו גם

דמוקרטיה חלולה
הערות שוליים

↑  Романюк, О. І. (2017-11-24). "WHAT IS «DEFECTIVE DEMOCRACIES» AND WHAT THEY ARE". The Bulletin of Yaroslav Mudryi National Law University. Series: Philosophy, Philosophies of Law, Political Science, Sociology. Yaroslav Mudryi National Law University. 2 (33): 114–122. doi:10.21564/2075-7190.33.109732. ISSN 2663-5704.
↑  Croissant, Aurel; Merkel, Wolfgang (2019-02-13). "Defective Democracy". The Handbook of Political, Social, and Economic Transformation. Oxford University Press. pp. 437–446. doi:10.1093/oso/9780198829911.003.0041. ISBN 978-0-19-882991-1.
↑  Bogaards, Matthijs (2009). "How to classify hybrid regimes?": 399–423. doi:10.1080/13510340902777800. {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  Merkel, Wolfgang (2004). "Democratization Vol.11". Democratization. Taylor & Francis Ltd.: 49. ISSN 1351-0347.
↑  Merkel, Wolfgang (2004). "Democratization Vol.11". Democratization. Taylor & Francis Ltd.: 50. ISSN 1351-0347.
↑  Schipani, Matthew J., "Regime Completeness and Conflict: A Closer Look at Anocratic Political Systems." Thesis, Georgia State University, 2010. http://scholarworks.gsu.edu/political_science_theses/35
↑  "Cuba's Government". Global Security. נבדק ב-7 במאי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
דקל בנו

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 51 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  תשבצאי, חידונאי
 מעסיק:  ידיעות אחרונות, קבוצת ידיעות אחרונות
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100087710767460
 
דקל בנו (נולד ב-26 בספטמבר 1973) הוא חידונאי ותשבצאי ישראלי.
ביוגרפיה

דקל בנו נולד בתל אביב בשנת 1973. זה שנים רבות הוא מפרסם תשבצים רגילים לצד תשחצים ותשבצי היגיון בכתבי עת שונים, בהם "ידיעות אחרונות" (מדור יומי), "במחנה", "פנאי פלוס", "מקור ראשון", "לאשה", "עולם האשה" ו"ראש1". פרסם תשבצי היגיון ואתגרי חשיבה גם בירחון "בלייזר", וכן סוגים שונים של תשבצים ופעילויות נוספות בעיתון הילדים "עולמו של דיסני".
בשנת 1989 פרסם את תשבץ ההיגיון הראשון שלו בעיתון מטעם רשת ידיעות תקשורת.
בשנת 1990 סיים, עם מוטי ולהויז, את מלאכת החיבור של תשבץ ההיגיון הגדול ביותר בעולם, בגודל של 10,000 משבצות (100 במאוזן, 100 במאונך), ובעקבות זאת נכנס שמו לספר השיאים הישראלי. התשבץ לא פורסם, בעיקר בשל הקושי הטכני לפרסם תשבץ כה גדול.
בשנת 1996 החל לפרסם מדי שבוע תשבץ היגיון בשבועון פנאי פלוס, ובשנת 1997 החל לכתוב תשבצים בידיעות אחרונות. באותה שנה זכה בתואר "יקיר אמן חיפה" על פועלו בתחום.
בסוף חודש מאי 2005 החל לפרסם ב"ידיעות אחרונות" תשבצי סודוקו וקאקורו, ומאז מפרסם אותם מדי יום. בין השאר עסק בהנחיה לפיתוח חשיבה בבתי ספר למחוננים, והוא מרצה ומנחה ערבי חידונים ושעשועי לשון למבוגרים. פרסם גם שלושה קובצי סודוקו וקאקורו וכן מספר חוברות של תשבצים ותשחצים.
ב-26 ביוני 2009 החל לפרסם ב"ידיעות אחרונות" את תשבץ ההיגיון "תרתי משמע", לאחר מותו של נדיב אבידן, שהיה חברו הקרוב ופרסם תשבץ זה במשך 23 שנה.
החל משנת 2010 מחבר דקל בנו את התשבצים במוסף הפנאי "פיצוחים" של ידיעות אחרונות, כולל תשבץ ההיגיון "הפוך על הפוך". מחודש מאי 2020 מפרסם  בידיעות אחרונות גם את "לא זזים מהבית", מוסף תשבצים והפעלות להורים ולילדים.
מאז דצמבר 2006 מתקיים בראשון לציון מדי שנה כנס ה"הגיונריה", שבו משתתפים מאות פותרים של תשבצי היגיון. דקל בנו הנחה מספר כנסים אלו.
בין פברואר 2019 ועד יולי 2020 הגיש בנו כתב חידה שבועי בימי שלישי בתוכנית האקטואליה "קלמן ליברמן" ברשת ב'.
בשנת 2021 יצא לאור "הספר הגדול של התשחצים" בהוצאת ידיעות ספרים ובו 128 תשחצים חדשים שחיבר ופתרונותיהם.
בשנת 2022 כתב ופרסם את סדרת "החופש ללמוד" בהוצאת "תמנון", ובה 6 חוברות לימוד חינוכיות העוסקות בעברית והבנת הנקרא וכן בחשבון וגאומטריה.
בנו מרצה בנושאי עברית ומשחקי מילים. יוצר ומגיש המופע "אני שואל, אתם עונים".
חיים אישיים

נשוי לאיריס ואב לשלושה, מתגורר בכרמיאל.
הואנג ג'נג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1980 (בן 44 בערך) האנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 השכלה:  תואר שני במדעי המחשב
 colinhuang.com
 
הואנג ג'נג (בסינית: 黄峥; פיניין: Huáng Zhēng) (נולד ב-1980) או בשמו המערבי קולין הואנג, הוא מיליארדר ואיש עסקים סיני. הוא מייסד ומנכ"ל חברת המסחר האלקטרוני Pinduoduo. בשש השנים מהקמת החברה בשנת 2015, ועד 2021, זינק הונו האישי למעל 72 מיליארד דולר.
להואנג תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת ויסקונסין.
קריירה

הואנג הצטרף לגוגל כמהנדס בשנת 2004. הוא גם התמחה במיקרוסופט.
בשנת 2015 הקים את פינדואודואו. שלוש שנים מאוחר יותר, בעקבות הנפקה ראשונה לציבור של החברה ביולי 2018 בנאסד"ק, הוערך הונו של הואנג, שהחזיק ב-47% ממניות החברה בכ-14 מיליארד דולר בין רגע, מה שהקפיץ אותו למקום ה-13 ברשימת עשירי סין.
בפברואר 2021 הגיע הונו למעל 69 מיליארד דולר.
הערות שוליים

1 2  הפרופיל של הואנג, באתר פורבס
1 2 3  "A Former Google Employee Just Became One of China's Richest People". fortune.com. נבדק ב-1 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How the pandemic boosted the net worth of China's fastest-rising billionaire". Fortune (באנגלית). נבדק ב-2020-06-24.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דקל הסאגו

| דקל הסאגו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: דקלאים
משפחה:: דקליים
סוג:: Metroxylon
מין:: דקל הסאגו
שם מדעי
 Metroxylon sagu ‏Rottbøll

דקל הסאגו (שם מדעי: Metroxylon sagu) הוא מין של צמח ממשפחת הדקליים הנפוץ ביערות הגשם  באי גינאה החדשה, איי מאלוקו, הפיליפינים והועבר בידי האדם לתאילנד, האיים האינדונזיים ג'אווה, סומטרה ובורנאו ואיי שלמה.
מאפיינים

דקל זה פורח רק פעם בודדת בחיו. גובהו של דקל הסאגו הוא שבעה עד עשרים וחמישה מטרים. כל גבעול בעל עשרים עלים שבכול אחד מהם כ-150 עד 180 עלעלים באורך 1.75 מטרים. גובה התפרחת 3 עד 7.5 מטרים. לדקל יש חשיבות רבה בהפקת סאגו, עמילן שמקורו בגזע הדקל, על ידי שטיפת הגרעינים במים. עמילן זה משמש לבישול פודינג, אטריות ולחם. מחקרים אחרונים מצביעים על כך שדקל הסאגו היה מקור מזון לאנשים שחיו בחופי סין בתקופה שקדמה לגידול האורז.