stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי בנגלדש–הודו
שיתוף פעולה אנרגטי

הודו הציגה לאחרונה את הרעיון של מערכת המסחר בחשמל אזורית אשר תסייע לאזורים שונים במדינה בהפחתת הגירעון בחשמל על ידי העברת כוח עודף מאזור אחר. על פי חוק החשמל משנת 2003, החברות ההודיות יכלו לאגד כוח בבורסה. צרכן יהיה חופשי לקנות אותו מכל אחד. ניתן להרחיב את הרעיון הזה של מאגר כוח בתוך הודו כדי לכסות את המדינות השכנות כמו בנגלדש, בהוטן ונפאל לאחר הקמת מאגר כוח תת-אזורי וחיבורים הדדיים נחוצים בין מדינות אלו. זה יכול בסופו של דבר ליצור מאגר כוח אזורי ובכך ליצור הזדמנות ענקית למסחר בחשמל באזור.
הודו גם מחפשת לייצא חשמל מהאזור הצפון-מזרחי שלה עם פוטנציאל להפקת כ-58,971 MW למדינות המזרחיות שלה דרך בנגלדש. בנגלדש מקווה לקבל גישה לכוחה של נפאל ובהוטן דרך הודו. בנגלדש ביקשה רשמית 'מסדרון חשמל' כדי לגשת לשווקים בהוטן ובנפאל. היא הסכימה לאפשר להודו להעביר הידרואלקטריות מאסאם לביהאר דרך שטחה. הפגישה המוצעת תנסה להסיר חומרים מגרים באזורים הקשורים לפרויקט. ב-2016 נמתחה ביקורת על העסקה בין ראש הממשלה נרנדרה מודי לראש הממשלה שייח חסינה. מבקרי בנגלדש האשימו את העסקה בקביעת מחיר גבוה לייבוא חשמל, במיוחד מטריפורה. ציוד למפעל נשלח דרך בנגלדש אשר ויתרה על רוב דמי המעבר. Adani Power אמרה ב-8 בנובמבר 2017, כי Jharkhand חתמה הסכם ארוך טווח עם מועצת הפיתוח של בנגלדש על מנת לספק חשמל ממפעל ה-1,600 MW הקרוב שלה בגודה בג'הרקאנד.
ביקורים רמי דרג

הנשיא חוסיין מוחמד ארשאד ביקר בהודו בשנת 1982. ראש הממשלה שייח חסינה ביקרה בהודו בשנת 2010 כדי לחתום על מספר עסקאות. ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג, ביקר בדאקה ב-2011 כדי לחתום על מספר עסקאות. ראש הממשלה נרנדרה מודי ביקר בבנגלדש בביקור היסטורי שכן הסכם הגבול נפתר ב-2015.
פעילות כלכלית

הסחר הדו-צדדי של בנגלדש-הודו היה למעלה מ-10 מיליארד דולר בשנים 2018–2019.
פעילות כלכלית > הלוואות

ב-2011 אישרה הודו הלוואה של 750 מיליון דולר לפיתוח תשתית בנגלדש והציעה הלוואה רכה נוספת של מיליארד דולר לפיתוח תשתיות ב-2014.
מלגות

מדי שנה מקבלים 200 סטודנטים מבנגלדשים מלגות של ICCR. הודו הציעה מלגות לסטודנטים מוכשרים בבנגלדש תחת תואר שני ושני וחוקרי דוקטורט כדי לבצע לימודים במערכות מסורתיות של תרופות כמו איורוודה, אונאני והומאופתיה, על פי הנציבות העליונה ההודית בדאקה. בשנת 2017, 400 סטודנטים הודים לרפואה הפגינו בצ'יטגונג לאחר שלא הצליחו להירשם במועצת הרפואה והשיניים של בנגלדש.
מסחר והשקעות

הסחר אמור להגיע ל-10 מיליארד דולר עד 2018 דרך נמלים. הסחר הדו-צדדי בין הודו לבנגלדש עמד על 6.6 מיליארד דולר בשנים 2013–2014, כאשר היצוא של הודו על 6.1 מיליארד דולר והיבוא מבנגלדש על 462 מיליון דולר, המייצג יותר מכפול מהשווי של 2.7 מיליארד דולר חמש שנים קודם.
הקבינט של בנגלדש אישר הסכם סחר מתוקן עם הודו שבמסגרתו שתי המדינות יוכלו להשתמש זו בנתיבי הקרקע והמים של זו לשליחת סחורות למדינה שלישית, תוך הסרת מחסום רב שנים בסחר אזורי. במסגרת העסקה הודו תוכל גם לשלוח סחורות למיאנמר דרך בנגלדש. היא כללה הוראה לפיה העסקה תחודש אוטומטית לאחר חמש שנים אם לאף אחת מהמדינות לא תהיה התנגדות.
שיתוף פעולה מגפת COVID-19

בנגלדש החלה בחיסונים המוניים ל-COVID-19 עם חיסוני Covishield של מכון הסרום של הודו ב-7 בפברואר 2021. בנגלדש רכשה 7 מיליון מנות והודו התכוונה לתת 3.3 מיליון מנות נוספות. עקב גל שני של COVID-19 בהודו, יצוא החיסונים הופסק. זה הפריע לתוכנית החיסונים בבנגלדש.
באפריל 2021 שלחה בנגלדש תרופות וציוד רפואי להודו בעקבות הידרדרות מצב ה-COVID-19 בהודו. חבילת ההקלה כללה כ-10,000 בקבוקונים של Remdesivir (מיוצר בבנגלדש על ידי Beximco) זריקות אנטי-ויראליות, 30,000 ערכות PPE, וכמה אלפי טבליות אבץ, סידן, ויטמין C וטבליות נחוצות אחרות. במאי 2021, ממשלת בנגלדש שלחה משלוח שני של הקלה ב-COVID-19 המורכבת מאנטיביוטיקה, אקמול, ציוד מגן וחיטוי ידיים.
ההר הקדוש

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אלחנדרו חודורובסקי 
 הופק בידי:  אלן קליין אלחנדרו חודורובסקי מפיקים מנהליים: אלן קליין רוברט טייכר
 תסריט:  אלחנדרו חודורובסקי רוברטו ויסקין
 עריכה:  אלחנדרו חודורובסקי, פדריקו לנדרוס
 שחקנים ראשיים:  אלחנדרו חודורובסקי  הורקיו סאלינאס רמונה סאנדרס
 מוזיקה:  דון צ'רי רולנד פרנג'יפנה אלחנדרו חודורובסקי
 צילום:  Rafael Corkidi 
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  ABKCO Records 
 חברה מפיצה:  ABKCO Records (המפיצים של הרולינג סטונס, האנימלס, the kinks, ועוד)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  מאי 1973
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, ספרדית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי, סרט פנטזיה 
 תקציב:  750 אלף דולר
 הכנסות:  95,858 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
ההר הקדוש (באנגלית: The Holy Mountain) הוא סרט פנטזיה סוריאליסטי משנת 1973 בבימויו של אלחנדרו חודורובסקי שגם שיחק בסרט, הלחין, עיצב תפאורה, ועיצב לבוש. הסרט הופק על ידי מנהל הביטלס, אלן קליין מחברת ABKCO Records, אחרי ההצלחה המחתרתית וההערכה שחלקו ג'ון לנון וג'ורג' הריסון לסרטו הקודם של חודורובסקי EL TOPO. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן וכן בהקרנות שונות בסן פרנסיסקו ובניו יורק בשנת 1973, אך לא בהקרנות מסחריות.
תקציר העלילה

העלילה סוריאליסטית, ומרובת פרטים ביזאריים ואזוטריים אך ניתן לסכם אותה כך: אדם (שבהמשך מזוהה כ"הגנב") המייצג את "השוטה" בקלפי טארוט שוכב על האדמה כשזבובים מכסים את פניו כאילו היה צואה, מתיידד עם גמד חסר גפיים (המייצג את הקלף "חמש חרבות" בקלפי טארוט) והולך לעיר כדי להשיג כסף מתיירים.
הגנב דומה לישו כך שכמה מתושבי העיר משתמשים בגופו כדי ליצור העתקים צלובים. הגנב מתווכח עם כומר אשר מתנגד לכך שהגנב אוהב את דמותו כישו ולכן הגנב אוכל את פני העתק צלמו ושולח את ההעתק לשמים על ידי בלונים, כך הוא מדמה את אכילת בשרו של ישו בטקס המיסה הנוצרי ומציע את עצמו לאלוהי השמיים. לאחר מכן הוא רואה המון מתקבץ סביב מגדל גבוה, קרס גדולה יורדת מהמגדל עם מטבעות זהב וההמונים מעמיסים על הקרס אוכל, הגנב רוצה למצוא את מקור הזהב ועולה על הקרס במקום המזון. במגדל הוא פוגש את האלכימאי ואת עוזרתו.
לאחר עימות עם האלכימאי הוא עושה את צרכיו במכל והאלכימאי הופך את הצואה לזהב ואומר לגנב: "אתה צואה ואתה יכול להפוך את עצמך לזהב". הגנב לוקח את הזהב אך כאשר הוא רואה את עצמו בראי הוא שובר את הראי בזעם בעזרת הזהב, והאלכימאי לוקח אותו כחניך.
האלכימאי מציג לגנב שבעה אנשים שילוו אותו במסע, אשר מוצגים כבעלי הכח והמוסר כמוהו. כל דמות קשורה לכוכב במונחים אסטרולוגיים כאשר כל דמות מייצגת את ההיבטים הגרועים של התכונות האנושיות המקושרות לכל כוכב לכת באסטרולוגיה.
לאחר הצגת הדמויות וההגעה שלהן למגדל האלכימאי מעביר אותן ביחד עם הגנב והעוזרת טקסי שינוי רוחניים ולאחר מכן הם יוצאים למסע גשמי ארוך להשגת חיי נצח לעבר ההר הקדוש עליו גרים תשעה מאסטרים בעלי חיי נצח.
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
אלחנדרו חודורובסקי: האלכימאי
הורקיו סאלינאס: הגנב
רמונה סאנדרס: עוזרת האלכימאי
יחסי ונצואלה–יוון

| יחסי ונצואלה–יוון |
| --- | --- |
ונצואלה: יוון


ונצואלה: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 131,957
אוכלוסייה
28,471,082: 9,983,484
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,942: 23,860
משטר
רפובליקה

יחסי ונצואלה–יוון הם היחסים הפוליטיים, המדיניים ושיתופי הפעולה בין הרפובליקה ההלנית של יוון והרפובליקה הפדרלית של ונצואלה. שתי המדינות הללו הן חברות רשמיות של האו"ם.
הקהילה היוונית של ונצואלה

לפי הנתונים של המשרד הקונסולרי, מוערך כי הקהילה היוונית בוונצואלה מונה כ-3,000 אנשים, כאשר רובם עוסקים בסחר, ופעילויות פיננסיות ועסקיות. ישנן קהילות יווניות מאורגנות בעיקר בקראקס וכן בעיר ולנסיה, היכן שנלמדת השפה היוונית וכנסיות יווניות-אורתודוקסיות פועלות.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס וקונסוליית כבוד במרקאיבו.
ונצואלה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה וקונסוליית כבוד בפיראוס.
ראו גם

יחסי אורוגוואי-יוון
תיק ביצים

תיק ביצים של גמל שלמה
תיק ביצים (באנגלית: Ootheca) הוא מבנה קשיח הנוצר על ידי מינים שונים (בעיקר מקרב חרקים ורכיכות) ומכיל מצבור ביצים.
המילה Ootheca היא לטיניזציה של צירוף מילים שמקורן ביוונית: oo - תחילית שמשמעותה ביצים, ו-theca שמשמעותה מכסה או מכל. ביוונית Ootheke משמעותה שחלה.
תיק הביצים מכיל לרוב מספר רב של ביצים מוקפות בקצף חלבון המתקשה במגע עם האוויר ליצירת מעטה קשיח המגן על הביצים. חרקים הידועים בתיקי הביצים שלהם הם תיקנאים שאף קיבלו את שמם על שום התיק שנושאת הנקבה וגמלי שלמה, על אף שפעמים רבות מכנים בעברית בטעות את תיק הביצים של גמלי שלמה תטולה.
תיק ביצים טיפוסי של תיקנאים
משה טבק

| --- | --- |
אל"ם משה טבק ב-1976
אל"ם משה טבק ב-1976
 לידה:  21 בנובמבר 1932 כ"ב בחשוון ה'תרצ"ג תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  1 באוגוסט 2020 (בגיל 87) י"א באב ה'תש"ף רעננה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל, חיל הים
 תקופת הפעילות:  1950–1978 (כ־28 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד טרפדת, סגן מפקד משחתת, מפקד יחידת קשר וגילוי, מפקד המקבל ספינות סער בשרבורג, מפקד פלגת ספינות טילים, סגן ראש מספן ים ונספח ימי בארצות הברית.
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני     מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור לוחמי המדינה
 
משה טבק (21 בנובמבר 1932 – 1 באוגוסט 2020) היה קצין בכיר בחיל הים, פיקד על טרפדת, שירת במשחתות כסגן מפקד קיבל את ספינות הנבנות במספנת שרבורג. והשתתף במילוט ספינות שרבורג לאחר מכן פיקד על פלגת ספינות סער. במלחמת יום הכיפורים היה סגן ראש מחלקת ים. לאחר המלחמה מונה כנספח ימי בוושינגטון. השתחרר בדרגת אלוף-משנה. לאחר השירות יצא בשליחות הקרן הקיימת לישראל בארצות הברית וכשחזר התקבל לרשות הנמלים והתקדם בתפקידי ניהול שונים.
ילדותו והמשיכה לים

אביו של משה טבק, יצחק, עלה לארץ מגליציה ב-1912 והתפרנס כרוכל. אימו, יהודית לבית גלר, הייתה ילידת ברדיצ'ב ועלתה לארץ ישראל בגפה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. לזוג טבק נולדו שני ילדים: חיה, ב-1929, ומשה, ב-1932. משה נולד בתל אביב, אך ב-1937 עברה המשפחה לבת ים. למרות המעבר המשיך טבק המשיך ללמוד בבי"ס ע"ש ביאליק בתל אביב. שבוע לפני שציין בר מצווה נפטר אביו וטבק נרתם לסייע לפרנסת המשפחה בחלוקת עיתונים ודואר בבת ים.
החיים ליד הים יצרו אצל טבק את המשיכה להיות יורד ים. הוא הצטרף לאגודת יורדי ים זבולון בבת ים ומאז שולבו חייו בים. תוכנית ההכשרה באגודה כללה לימודי תאוריה פעמיים בשבוע ופעילות מעשית בשבתות, שכללה סירות חתירה וסירות מפרש. בגיל 16 נעשה טבק מפקד סירה מוסמך ויצא להפלגות בסירות מפרש כאחראי. מתוך חניכיו של טבק בסניף בת ים צמחו כמה מן המפקדים הבכירים בחיל הים העתידי, וביניהם אברהם ברקאי (בומי), שנספה בטביעת הצוללת דקר ב-1968, ואחיו מיכאל ברקאי (יומי), לימים אלוף, מפקד חיל הים התשיעי.
לאחר החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה החלו יריות וצליפות נגד תושבי בת ים ובית משפחת טבק היה בקו האש. בגיל 15 הצטרף טבק יחד עם חבריו בזבולון לארגון ההגנה והועסק בשמירה על גבול בת ים יפו. לימים קיבל את עיטור לוחמי המדינה. עד לשחרור יפו הייתה הדרך לבת ים ארוכה ומסוכנת, וחברו יצחק זלינגר שכנע את טבק להתארח אצלו בתל אביב למשך חודשיים עד שוך הקרבות. זלינגר נהרג ב-1954, בעת היותו טייס בחיל האוויר הישראלי.
ביוני 1950 סיים טבק את הלימודים בגימנסיה גאולה ועד לגיוסו בנובמבר עבד כמבקר כרטיסים בקואופרטיב דרום יהודה. את המשכורת העביר לאמו ואז גם הצליח לחבר את דירת המשפחה לחשמל.
שירות בחיל הים > קורס החובלים

שאיפתו של טבק להגיע לשירות ימי הייתה חזקה והוא שאף לא להשאיר את עתידו ביד המקרה. כחודשיים לפני מועד גיוסו הגיע למפקדת חיל הים בסטלה מאריס שעל הכרמל והודיע כי הוא בוגר אגודת יורדי ים זבולון ומעוניין בשירות ימי. בקשתו נענתה והוא צורף לחיל הים. בעת גיוסו נשלח לטירונות במחנה צריפין ולאחר כחודש הועבר לחיל הים והוצב לשרת על פריגטה. נראה שביקורו המקדים הועיל, מכיוון שכעבור זמן קצר עבר מבחני כניסה והתקבל לקורס חובלים.
בפברואר 1951 החל מחזור ג' את השלב הראשון בקורס קציני חי"ר כללי במחנה דורה, מדרום לנתניה. הייתה זו הפעם הראשונה שבה שלח חיל הים חניכים בקורס חובלים לקורס זה. במאי 1951 הסתיים הקורס הכללי ולחובלים הוענקה סיכת מ"מ. שלב ב' של הקורס נערך בבסיס ההדרכה החילי בבת גלים. טבק חלק חדר עם שבתאי לוי, לימים תת-אלוף וראש מספן ים. הפלגת הסיום של הקורס נערכה בפריגטה אח"י מזנק (ק-32) לפורטו גרנדה באפריקה המערבית, אז תחת שלטון פורטוגל. בפברואר 1952 הסתיים הקורס.
שירות בחיל הים > פלגת הטרפדות

לאחר קורס החובלים הוצב טבק לפלגות הטרפדות ולאחר שנה קיבל פיקוד על טרפדת. הפיקוד על כלי שיט קטן התאים לו, וטבק מצא את מקומו כמפקד מוערך.
ב-1956 ירד טבק עם קבוצת ימאים לאילת כדי להכין את קליטת הטרפדות שהיו אז בבניה. היחידה החדשה נקראה שייטת 15. לקראת מלחמת סיני עלה טבק עם צוותו מאילת לחיפה וקיבל פיקוד על טרפדת. הטרפדות היו בנמל חיפה לפנות בוקר, 31 באוקטובר, כאשר החלה המשחתת המצרית איברהים אל אוול להפגיז את חיפה. הפגזים נפלו בתוך המעגן אך לא גרמו נזק. לאחר המלחמה חזר טבק עם הצוות לאילת.
הטרפדות החדשות, שאת קליטתן הכין טבק, היו מתוצרת איטליה, ונבנו במספנת באלייטו (Baglieto) בלה ספציה. אחת מהדרישות הבסיסיות בעת בניית הספינות הייתה שגודלן יאפשר את העברתן לאילת בדרך היבשה, ולפיכך הוגבל גודלן ל-16 מטרים. שלוש טרפדות הגיעו לחיפה והובלו לאילת באמצעות מובילי טנקים, בליווי צוותי הספינות. באחד מעיקולי דרך מעלה עקרבים התהפך מוביל אחת הספינות על צידו והצוות סייע ביישור המשאית. עם הגעתן לאילת הוענקו לטרפדות שמות תנ"כיים שהיו קשורים לזירת הפעילות: אח"י אופיר (ט-150), אח"י שבא (ט-151) ואח"י תרשיש (ט-152). הכלים החדשים בזירה הפליגו דרומה במפרץ אילת עד מעבר למצרי טיראן. אחת המשימות שהוטלו על הטרפדות הייתה מציאת מעבר בין האיים טיראן וסנפיר, כדי להוות נתיב חלופי לשיט דרך מצרי טיראן הנשלטים בתותחים. במהלך הבדיקות התפתחה תקרית אש במהלכה ירה תותח ממוצב סעודי על הספינות, ונענה באש מתותח אורליקון של הטרפדת. לטרפדת לא נגרם נזק אך הסעודים דיווחו על אבדות.
שירות בחיל הים > שירות במשחתות ותפקידי הדרכה ומטה

בשנת 1959 עבר טבק לשרת במשחתת אח"י יפו (ק-42), שהייתה אז בפיקוד סגן-אלוף אברהם בוצר (לימים מפקד חיל הים השביעי). טבק שירת בתפקיד קצין גנ"ק. לאחר שרות של שנתיים עבר טבק לאח"י אילת (ק-40), אז בפיקוד סא"ל בנימין תלם (לימים מפקד חיל הים השמיני). באח"י אילת שימש טבק כסגן המפקד וקודם לדרגת רב-סרן. בתפקידים אלה ביסס טבק את מעמדו כקצין מקצועי, אמין ויעיל וזכה להערכתם של בוצר ותלם.
ב-1964 מונה טבק למפקד קורס קציני גילוי, ניווט וקשר, בבה"ד חיל הים. הקורס נמשך באותה תקופה שנה שלימה. אחד מהחניכים בקורס היה מיכה רם, לימים אלוף ומפקד חיל הים השנים עשר. תפקידו הבא של טבק היה מפקד יחידת הקשר החילית, היחידה שקדמה ליחידת השליטה הימית. באותה תקופה הייתה היחידה אחראית גם על תחנות המכ"ם בחופי הארץ.
כאשר הוטבעה אח"י אילת, ב-21 באוקטובר 1967, נשלח רס"ן משה טבק לתאם את פעולות איסוף הניצולים על ידי חיל האוויר הישראלי.
שירות בחיל הים > ספינות סער

במשך שנות ה-60 של המאה ה-20 עסק חיל הים בבניית כוחו. היה ברור שעידן המשחתות והפריגטות מימי מלחמת העולם השנייה עבר, במיוחד עם הופעתם של טילי ים-ים. בעיה ייחודית עבור חיל הים הישראלי הייתה הצוותים הגדולים של אוניות אלה, לאור הרגישות המיוחדת בישראל לאבדות. טביעתה של אח"י "אילת", שבה נהרגו 47 קצינים ומלחים ונפצעו 91 זעזעה את החברה הישראלית והדגישה באופן טרגי רגישות זו. כדי שיוכל לנצח בקרב הימי המודרני בחר חיל הים בפתרון ייחודי: ”הרבה ספינות קטנות ומהירות חמושות בנשק קטלני.” ספינות אלה' שנודעו כ"ספינות סער" או "ספינות טילים" נבנו במספנות שבבעלות פליקס אמיו בשרבור, צרפת.
באוקטובר 1967 נשלח טבק להצטרף לצוות הקבלה של הספינות, בשרבורג. כאשר הגיע הייתה הספינה הראשונה, אח"י מבטח, בניסויי ים. ראש המשלחת היה אז אל"ם בנימין תלם. לאחריה קיבל כמפקד ספינה את כל הספינות בעת ההשקה, ערך בהן הפלגות ניסויים, פיקח על השלמת ההתקנות והתיקונים והכשיר את מפקדיהן להשטה. בספטמבר 1968 מונה בנימין תלם מונה לראש מחלקת ים, והפיקוד על המשלחת עבר לאל"ם הדר קמחי, שנעשה מפקדו של טבק.
בסתיו 1968 החליטה ממשלת צרפת על החמרת האמברגו על אספקת אמצעי לחימה למזרח התיכון. כדי לחמוק מהאיסור הצפוי על הוצאת כלי שיט משרבור הוחלט על יציאה מהירה של הספינה השביעית, אח"י סער. טבק, עם צוות מצומצם מאוד, הוציא את הספינה בשבת, 4 בינואר 1969, לגיברלטר. המזל שיחק והים במפרץ ביסקאיה היה שקט יחסית. במשך למעלה מ-48 שעות תפקד על גשר הספינה. בגיברלטר פגש את אל"ם הדר קמחי על אח"י עכו שיצאה לפניו. קמחי חזר לשרבורג וטבק המשיך עם שתי הספינות לישראל.
לאחר היציאה החפוזה ביטל הצי הצרפתי את זכות העגינה ורשות הכניסה למעגן הצי. הספינות שנבנו הושקו למים כל חודשיים ונקשרו לדוברת עגינה ברציף האזרחי בנמל. באפריל שנת 1969 הועלה טבק לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד המשלחת. בתפקידו זה הכין את מבצע מילוט ספינות שרבורג לישראל בדצמבר 1969.
במשך כל שנת 1969 ניהל טבק, שנשאר עם צוות מצומצם, את כל ההכנות לקראת המילוט. טבק הציג את סיפור הכיסוי שנבנה עבור הספינות ואף הוסיף סיפורים משלו. אירוע השקת הספינה הרביעית היה ברגשות מעורבים. הספינה יורדת למים המספנה אינה יודעת מתי תקבל תשלום. בחודש דצמבר הגיע שוב אל"ם הדר קמחי שמונה למפקד ההפלגה. הירידה של הספינה החמישית כוונה לאמצע חודש דצמבר וטבק היה המשיק של הספינה האחרונה. באותו יום יצאה פקודת הפלגה של חיל הים וטבק נהיה למפקד אותה ספינה אח"י חץ (סער 3) גם בהפלגה לארץ. הבעיה העיקרית שלספינה זו טרם הותקן מכשיר המכ"ם. נוסף לכל הקשיים בדרך התמודד טבק גם עם חוסר מכ"ם ונאלץ למשנה הקפדה ופיקוח.
משה טבק, צבי גבעתי וסגל הקצינים של אח"י מזנק בהשקת אח"י אילת (סער 2) בשרבורג, 29 בפברואר 1968.
משה טבק מלוה יחד עם תא"ל בנימין תלם, את פליקס אמיו ובתו מארי כריסטין אמיו, בביקורם בשייטת ספינות הטילים, 1969.
מסיבת פורים בשרבורג משמאל לימין משה טבק, ראש הקהילה היהודית - יצחק פרלמן ושלום אראל.
משה טבק מדביק שלט לציון השקת אח"י חץ (סער 3), 16 בדצמבר 1969.
משה טבק עם צוות אח"י סופה לאחר הגעתם לישראל, ינואר 1970.
שירות בחיל הים > מפקד פלגה

בארץ נעשה טבק מפקד פלגה בשייטת ספינות הטילים והכשיר את הספינות באמונים לפי תורת הקרב. תפקיד אותו מילא עד 1972 אז עלה בדרגה ונעשה סגן ראש מחלקת ים תפקיד חדש שנוצר לענות לצרכים של חיל הים בעת מלחמת ההתשה.
שירות בחיל הים > סגן ראש מחלקת ים

בשנב-14 ביולי 1972 היה טבק סגן ראש מחלקת ים. הוא היה הראשון בחיל הים בתפקיד זה שלימים קיבל הגדרה כראש מחלקת אמל"ח . מפקדו הישיר היה תא"ל הדר קמחי. שימש בתפקיד עד 1974.

בתפקיד זה עסק במלחמת יום הכיפורים במעקב והוראות לאניות הסוחר כדי למנוע היפגעות. עם חתימת הפסקת האש נשלחה המכלית "סיריס" לאזור אבו רודס ובדרכה עלתה על מוקש. טבק נשלח ממפקדת חיל הים לזירת ים סוף עם משימה כפולה. לעשות את המעבר המזרחי שהיה בשימוש כלי השייט הצבאיים ראוי למעבר מכליות. לשם כך הועברו נתבים לסיורים והוצבו סימנים נושפים על השרטונות. פתיחת המעבר נעשתה בהצלחה ותוך כשבוע ימים החלו מכליות לעבור בו. העברת הדלק משדות הנפט במפרץ סואץ חודשה.
משימה נוספת הייתה הנצלת המכלית סיריס שהייתה בשלבי טביעה. הימצאות המכלית בתוך שדה המוקשים שגבולותיו אינם ידועים הקשתה על הפעולה. המכלית הורחקה מהמקום הראשוני אך לבסוף טבעה.
חלק מתפקידו היה קשרים עם ציים אחרים. לאחר המלחמה גברה התעניינות ונפתח ערוץ פעולה עם הצי האמריקני.
שירות בחיל הים > נספח ימי בוושינגטון

בתפקידו האחרון בצה"ל שירת החל משנת 1975 כנספח ימי בארצות הברית. פעילות הנספחות בניו יורק הייתה מתואמת עם משלחת הקניות של משרד הביטחון אשר ישבה בני יורק ובראשה עמד יוסף צ'חנובר. במסגרת תפקידו היה טבק אחראי לארוח ספינות הטילים שהגיעו במסע הצדעה לחגיגות ה200 מבצע פעמון החירות. האמריקאים הכינו את האירוע זמן רב קודם לכן והזמנתם לישראל נענתה בשלילה. כאשר התקבלה החלטה בישראל לשלוח את הספינות היה טבק צריך לשכנע את המארגנים לשבץ אותן למפגן בניו יורק.
כמו כן עסק טבק במסגרת תפקידו ברכישת אניית שירות לחיל הים שנקראה "אח"י מעוז 2".
אל"ם משה טבק עם מפקד חיל הים האלוף בנימין תלם וראש הקהילה היהודית בוושינגטון הנרי גולדמן, ממתינים ברציף בלטימור להגעת הספינות - מבצע פעמון החירות 13 יולי 1976.
מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם והנספח הימי בוושינגטון אל"ם משה טבק מקבלים אורחים בספינות סער בעת ביקור בנמל מיאמי 24 ביולי 1976.
משה טבק מימין, בסיום תפקיד מלווה את מפקד חיל הים מיכאל ברקאי המבקר בוושינגטון. בעת העברת התפקיד לאל"ם יעקב ניצן, 22 ביולי 1977.
לימודים והשכלה

טבק סיים תיכון גאולה ובצה"ל עבר את קורס החובלים. כל בקשותיו ללימודים במהלך השרות נדחו עקב היותו חיוני בתפקידיו השונים. בשנת 1978 החל ללמוד באוניברסיטת בר-אילן בחוג המשולב לכלכלה ולחברה. לאחר שנה נאלץ להפסיק. כאשר הגיע שוב לוושינגטון נרשם לאוניברסיטת מרילנד למד בה שנה אחת תוך כדי עבודה. כאשר עבר ליוסטון השלים בעבודת סמינריונית בנושא "התנהגות מפקדים בכלי שיט קטנים" וקיבל תואר במנהל עסקים באוניברסיטת מרילנד.
באזרחות > הקרן הקיימת לישראל

בשנת 1978 סיים טבק את תפקידו בארצות הברית ולאחר שנת לימודים פרש מצה"ל. הוא הועסק על ידי הקרן הקיימת ונשלח שוב לארצות הברית. עשה שנה אחת בוושינגטון ואז נשלח להקים לפתוח את המשרד ביוסטון, טקסס. התפקיד היה סדרת מפגשים עם הקהילה היהודית באזור ועידוד להתרמה.
באזרחות > רשות הנמלים

לאחר שובו ארצה מונה טבק כסגן מנהל נמל חיפה למינהל וכח אדם ברשות הנמלים. כעבור שנתיים עבר לתפקיד ראש אגף כוח אדם והדרכה ברשות הנמלים. בתפקידיו אלה ניהל משא ומתן עם העובדים תהליך קשה שגבה מחיר בריאותי. טבק שמר על הכללים: ”שביל הזהב. ואהבת לרעך כמוך” והגיע בדרך כלל לפתרון. לאחר כ-17 שנה יצא בשנת 1997 לגמלאות.
פרידה וסיום שירות אל"ם ניר מאור נפרד מותיקי חיל הים: אמנון תדמור, משה אורן ומשה טבק.
אל"ם משה טבק ומשה מרום עם מנהלת עמותת חיל הים אילנית פנר אפריל 2002.
משפחה

בשנת 1953 נישא למונה לבית מטמון ועבר להתגורר בקרית ים. לזוג נולדו שני ילדים. לאחר גירושיהם, נישא טבק בשנית בשנת 1965. מנישואים אלה נולדו לו שלושה בנים.
טבק נפטר ב-1 באוגוסט 2020, בגיל 87.
לקריאה נוספת

משה טבק, סיפורים מהחיים. הוצאה משפחתית, 2013.
שמשון עדן, אנשי הברזל על ספינות העץ, ההקמה ההפעלה והתפתחות כוחות הלחימה של כלים קטנים בחיל הים הישראלי, הוצאת אפי מלצר, 2000, ע' 173, 179, 183, 203, 214, 215, 219, 220.
ביאורים

↑  הצוות בבגדי עבודה המיוחדים לתקופה ולמקום – מכנסיים קצרים וסנדלים,
↑  יושב במרכז מפקד אח"י סופה אריה רונה.
הערות שוליים

↑  שמשון עדן, עמ' 180 -192.
↑  לימים הועברו השמות לנחתות ולספינת טילים.
↑  שמשון עדן, ע'204 -205.
משה טבק, שני משמאל, וחניכיו באגודת יורדי ים זבולון מעלים סירת חתירה אל חוף בת-ים, 1947
הטרפדת בפיקודו של טבק ט 150 כבר באילת אך עדיין לא הורכבו בה התותחים, 1957.
משה טבק מפקח על הרכבת טורפדו אימונים ברציף הנמל הצבאי באילת.  1957.
משה טבק מועלה לדרגת אל"ם על ידי הרמטכ"ל דוד אלעזר 1972.
מיג-1

מיג-1 (ברוסית: Микоян-Гуревич МиГ-1) הוא מטוס קרב סובייטי מתוצרת חברת המטוסים מיקויאן גורביץ' שהיה בשימוש על ידי חיל האוויר הסובייטי בעיקר בתקופת מלחמת העולם השנייה. מטוס זה נחשב לקשה להטסה, אך היווה את הבסיס למטוס מיג-3, שהוכיח את עצמו כמטוס יירוט מוצלח בגובה רב וביסס מוניטין למתכנניו.
היסטוריה

המיג-1 תוכנן בתגובה לדרישה של חיל האוויר הסובייטי למטוס קרב מתקדם שפורסמה בינואר 1939. בתחילה, תוכנן הדגם על ידי לשכת התכנון הסובייטית "פוליקארפוב" וזכה לכינוי I-200. העבודה על הדגם החלה ביוני 1939, תחת פיקוחו של המהנדס הראשי ניקולאי פוליקארפוב ועוזרו טטיויניקין. פוליקארפוב העדיף מנועים רדיאליים וקידם את דגם ה-I180 שלו באותו זמן, אך כאשר מנוע רב עוצמה מדגם "מיקולין AM-37" נעשה לזמין, החליט פוליקארפוב להשתמש בו במטוס הקרב החדש שתכנן. גישתו בתכנון המטוס ובנייתו הייתה לבנות את מטוס הקרב הקטן ביותר האפשרי מסביב לשלדת המנוע החזק, ובכך לצמצם את משקל המטוס והגרר שלו – עיקרון המתאים למטוס קרב קל משקל ומהיר. המטוס תוכנן להגיע למהירות של 670 קילומטרים לשעה.
בקיץ 1939 סר חינו של פוליקארפוב מפני סטלין וכאשר זה הראשון נסע בנובמבר 1939 לסייר במפעלי התעופה של גרמניה, הרשויות הסובייטיות החליטו לפזר את צוות הפיתוח שלו ולהקים מחלקת פיתוח ניסיונית חדשה, שבראשה עמדו ארטיום מיקויאן ומיכאיל גורביץ', שהיו מועסקים רשמית בלשכת התכנון "פוליקארפוב" עד יוני 1940. המשך הפיתוח של הדגם I-200 הועבר לידי מיקויאן וגורביץ', שלאחר מכן נודעו, שלא לגמרי בצדק, כאבות המטוס.
התוצאה הייתה מטוס קרב שגרתי שטס לראשונה ב-5 באפריל 1940, אף על פי שאספקת המנועים עבורו לא הייתה מוכנה בזמן. במקום זאת, מטוס הקרב החדש טס עם המנוע הנחות יותר מדגם AM-35, ואפילו איתו שבר את שיא המהירות של מטוס סובייטי ב-40 קילומטרים לשעה. עם זאת, בשל מנועו הנחות לא יכול היה לעמוד בדרישות המפרט של חיל האוויר.
הדגם I-200 הוכנס לייצור כמעט מיידית ב-31 במאי 1940. בניגוד לדגמים מתחרים אחרים, כמו (יאקובלב) I-26 ‏(Yak-1) ו-I-301 (LaGG-3), I-200 עבר בהצלחה את מבחני הכשירות באוגוסט בניסיונו הראשון. בסוף אותה השנה, הדגם נשלח ליחידות ניסוי, שם גילו במהרה שעומס הכנף הגדול שלו גרם למספר בעיות שליטה במטוס, ביניהן נטייה הן להזדקרות ולסחרור, ולחוסר יציבות כיוונית.
כאשר הדיווחים על בעיות השליטה במטוס הגיעו למיקויאן ולגורביץ', הם פעלו כדי לתקן אותן ולשנות את עיצובו של המטוס בהתאם. הם אף הגדילו את טווח הטיסה של המטוס על ידי הגדלת הקיבולת של מכלי הדלק שלו. גרסתו המשופרת של המטוס הוטסה לראשונה ב-29 באוקטובר 1940. על פי השיטה החדשה להענקת שמות למטוסים, החל מה-9 בדצמבר 1940 ל-100 המטוסים הראשונים מדגם I-200 ניתן השם MiG-1 (על שם ראשי התיבות של מיקויאן וגורביץ'), בעוד שלמטוס קרב המשופר על בסיסו ניתן השם MiG-3.
המטוס הופעל על ידי חיל האוויר הסובייטי.
מולי הייז

| --- | --- |

מולי הייז, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת Runaways #15 מיולי 2004. אמנות מאת ג'ו צ'ן.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Runaways #1 (יולי 2003)
 יוצרים:  בריאן ק. ווהן אדריאן אלפונה
 גילום הדמות:  אלגרה אקוסטה ("הבורחים")
 מידע
 כינויים:  מול, הנסיכה העוצמתית, הבריונית, בלו ג'יי
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  כוח על-אנושי אי-פגיעות
 חברה בקבוצה:  Runaways
 חברה לשעבר בקבוצה:  תאגיד אקס
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'ין ואליס הייז (הורים, מתים)
 
מולי הייז (באנגלית: Molly Hayes) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס Runaways ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Runaways #1 מיולי 2003, ונוצרה על ידי הכותב בריאן ק. ווהן והמאייר אדריאן אלפונה.
בקבוצת ה-Runaways, מולי היא הצעירה ביותר בצוות. מולי היא מוטאנטית, בעלת יכולת כוח על-אנושי ואי פגיעות, אך תיעול כוחה גורם לה לתשישות. בין היתר מולי הייתה חברה בתאגיד אקס, לקחה ממסווה את גלימתו, והביסה את המעניש.
את דמותה של מולי הייז בסדרת הטלוויזיה "הבורחים" שמשודרת ב-Hulu מגלמת השחקנית אלגרה אקוסטה.