stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישועה בן-שושן
חיים אישיים

היה נשוי ליעל (לבית פרייהן) ולהם עשרה ילדים, מרבית בניו הם בוגרי ישיבת מרכז הרב:
הרב חיים בן שושן - ר"מ בישיבות בית אל ורועה ישראל, וחתנו של הרב אביהוא שורץ.
הרב שלום - מחנך בתלמוד תורה "נוהג כצאן יוסף" בנריה, וחתנו של הרב אביהוא שורץ.
הרב גלעד - רב בשכונת גבעת שאול וסופר סת"ם.
לקריאה נוספת

חגי סגל, אחים יקרים, הוצאת כתר[דרושה הבהרה]
נדב שרגאי, הר המריבה, הוצאת כתר[דרושה הבהרה]
מצפה לישועה חוברת זיכרון בהוצאת המשפחה.
ישועה לעמך בהוצאת עמותת צל"ש.
וקראת ישועה חומותיך - לזכרו של צדיק חכם ישועה בן שושן
הערות שוליים

1 2 3 4  אהרן דולב, ההולכים להתישב בשכם האסורה - ישועה מהר הצופים, מעריב, 14 ביוני 1974
↑  משמרת שלום, עמ' לח
↑  "שרבף ירה לעבר שניים - והם התמוטטו ארצה", מעריב, 6 ביוני 1985
↑  אחים יקרים, עמ' 53
↑  השב"כ: לא הובטחה חסינות למתכנני הפיגוע בהר־הבית, מעריב, 26 באוקטובר 1984
ייתכן שהנאשם ניר אמר שהכוונה לעשות רעש ולא שהמטענים יתפוצצו, מעריב, 1 בנובמבר 1984
↑  תלמה פרויד וברוך מאירי, "אני עצוב" אמר גלעד פלאי בצאתו מן הכלא, מעריב, 15 במאי 1986
↑  תפילה על גוש קטיף במסוק, באתר nrg
↑  הספד במלאת שנה
↑  סרטון על ההיכרות האישית ביניהם
↑  קובי נחשוני, מה הרב אליהו לקח איתו לקבר?, באתר ynet, 22 ביולי 2010
↑  נחשף-הדף-איתו-נקבר-הרב-אליהו באתר כיכר השבת
↑  ישיבה חדשה ביצהר שבשומרון, באתר ערוץ 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396361805171  VIAF: 24153833214464331707   WorldCat (עם VIAF): 24153833214464331707
חומר אפור

| --- | --- |

מבט תיכון על חתך במישור החיצי של המוח. בתמונה ניכרים הבדלי הצבעים בין החומר האפור בשוליים לחומר הלבן במרבית החתך
 שיוך:  מערכת העצבים המרכזית, מוח 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הסובייטית הארמנית, כרך. 3 (180) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  substantia grisea 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.1.00.002 
 TA2 (2019):  5365 
 FMA:  67242 
 קוד MeSH:  A08.186.211.168 
 מזהה MeSH:  D066128 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0018220 
 
חומר אפור (TA: Substantia grisea) הוא מרכיב עיקרי של מערכת העצבים המרכזית, מורכב מגופי תא עצב, תאי גלייה (אסטרוציטים ואוליגודנדרוציטים), נימים ותאי עצב קטנים השולחים שלוחות (אקסונים ודנדריטים) לאתרים אחרים במוח ומעבדים מידע.
תיאור

החומר האפור מורכב מגופי התאים, בניגוד לחומר הלבן הבנוי רובו מאקסונים. צבעו האפור-חום של חומר זה בא מן הנימים המשרתים את התאים ומן גופי תאי העצב.
בגיל ההתבגרות, בעוד שהחומר הלבן עובר התעבות הדרגתית ושווה בין כל אזורי המוח, התפתחות החומר האפור משתנה מאזור לאזור. כתוצאה מכך יש אזורים שבהם החומר האפור יתעבה עקב גידול במספר הסינפסות ויש אזורים שבהם החומר האפור יירד בעוביו עקב הגיזום בסינפסות.
החומר האפור מרכיב את קליפת המוח של המוח הגדול, את שכבתו החיצונית של המוח הקטן, את מעמקי המוח הגדול (התלמוס, ההיפותלמוס, הסובתלמוס, גרעיני הבסיס, גרעין האקומבנס ועוד), מעמקי המוח הקטן וגזע המוח, ואת השכבה הפנימית של חוט השדרה.
תפקידו של החומר האפור הוא לנתב מידע על גירויים חושיים או תנועתיים לתאי ביניים עצביים של מערכת העצבים המרכזית כדי ליצור תגובה לגירויים דרך סינפסות בתגובה כימית. מבני חומר אפור, כמו קליפת המוח, מעבדים מידע שמקורו באיברי החישה או במבני חומר אפור אחרים. מידע זה מועבר דרך שלוחות תאי עצב (אקסונים ארוכים) מיוחדים המרכיבים את חלק הארי של החומר הלבן של המוח הגדול, הקטן, וחוט השדרה.
בתרבות

בתרבות נעשה פעמים רבות שימוש במושג "התאים האפורים", אם כי גם "החומר האפור" בשימוש. כשמשתמשים במושג הזה בהקשרים לא אנטומיים רפואיים, הכוונה בדרך כלל לשכל, וליכולת חשיבה לוגית. המערכת העצבית בכלל, והחומר האפור בפרט, אחראים לכל התפקוד העצבי: כגון מוטורי, סנסורי, אמוציונלי ולוגי, אך בתרבות, כשמדברים על "התאים האפורים", הכוונה בדרך כלל לחשיבה לוגית, ולא לשאר התפקידים של החומר האפור. אחת הדמויות הספרותיות שהרבתה להשתמש בביטוי "התאים האפורים" בהתייחסות ליכולת הסקת מסקנות לוגיות הוא הבלש הרקול פוארו, מגיבוריה של הסופרת אגאתה כריסטי. באנגלית, וגם בעברית ובשפות נוספות, הביטוי "התאים אפורים", או "החומר האפור" משמש למעשה מעין סיסמה למצבים בהם נדרשת יכולת חשיבה לוגית והסקת מסקנות גבוהה, כמו פתרון חידות ותשבצים, והתמודדות עם אתגרים בעולם המעשה.
הערות שוליים

↑  מוניץ, ח' (עורך). (2016). פרקים נבחרים בפסיכיאטריה מהדורה שישית. תל אביב: דיונון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4289843-2  TA98: A14.1.00.002
כלורוקווין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 (RS)-N'-(7-chloroquinolin-4-yl)-N,N-diethyl-pentane-1,4-diamine
 שמות מסחריים בישראל
 Chloroquine FNA, Resochin, Dawaquin, Lariago
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C18H26N3Cl 
 מסה מולרית:  319.872 g/mol
 נתונים פרמוקוקינטיים
 מטבוליזם:  בכבד
 זמן מחצית חיים:  1-2 חודשים
 בטיחות
 מעמד חוקי:  בריטניה: P (ללא מרשם), ארצות הברית: תרופת מרשם
 דרכי מתן:  אוראלית
 מזהים
 קוד ATC:  P01BA01 
 מספר CAS:  54-05-7
 PubChem:  2719
 ChemSpider:  2618
 
כלורוקווין (Chloroquine) היא תרופה המשמשת למניעה ולטיפול במלריה באזורים שהתברר שבהם היא יעילה. סוגים מסוימים של מלריה, כגון זנים עמידים ומקרים מסובכים, דורשים בדרך כלל תרופות שונות, או תוספות לכלורוקווין. לעיתים משתמשים בה לטיפול באמביאזיס, בדלקת מפרקים שגרונית ובזאבת (אנ'). התרופה נלקחת דרך הפה. החל משנת 2020, התרופה שימשה באופן ניסיוני גם לטיפול בחולי הקורונה.
היסטוריה

החל במאה ה-17, תושבים ילידים בפרו השתמשו במיצוי מקליפת עץ הצ'ינצ'אה(אנ') כתרופה לתסמינים של צמרמורות וחום גבוה. משם הגיע השיקוי לאירופה, וכבר בשנת 1658 הוחל במכירתו כתרופה למלריה. בתחילת המאה ה-19 החלו לבודד מהשיקוי את התרופה כינין, ששימשה בהצלחה כנגד המלריה.
בשנת 1934 התגלה באופן דומה הכלורוקווין, על ידי האנס אנדרסג (אנ') ועמיתיו לעבודה במעבדות באייר, שכינו את התרופה "ראסוצ'ין". במשך כעשור התרופה זכתה להתעלמות, בגלל החשש שהיא רעילה לבני אדם. במהלך מלחמת העולם השנייה, ניסויים קליניים בחסות ממשלת ארצות הברית לפיתוח תרופות נגד מלריה הראו באופן מובהק כי לכלורוקווין יש ערך טיפולי משמעותי. בשנת 1947 החלה התרופה לשמש לטיפול במלריה.
שימושים > מלריה

כלורוקווין משמשת מזה זמן רב לטיפול או למניעה של מלריה שנגרמת מהפתוגן (Plasmodium vivax), והטפילים (Plasmodium ovale) ו(Plasmodium malariae). התרופה לא משמשת בדרך כלל לטיפול בטפיל (Plasmodium falciparum), שהחל לפתח עמידות אליה.
לאור שימוש נרחב בכלורוקווין, שגרם לעמידות לתרופה, הומלץ לבדוק אם היא עדיין יעילה באזור הספציפי, לפני השימוש בה. באזורים שבהם קיימת עמידות לתרופה, ניתן להשתמש בתרופות חלופיות, כגון מפלוקין או (atovaquone). המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן ממליצים שלא לטפל במלריה בכלורוקווין בלבד, בשעה שישנם שילובים יעילים יותר כנגד המחלה.
התרופה פועלת נגד הצורה הלא-מינית של מלריה בתוך כדוריות הדם האדומות.
שימושים > אמביאזיס

בטיפול במורסת-כבד אמבית (אנ'), ניתן להשתמש בכלורוקווין (במקום או בנוסף לתרופות אחרות), במקרה שהטיפול במטרונידאזול (אנ') או בניטרו-מימידאזול (אנ') נכשל בתוך 5 ימים.
שימושים > מחלות אוטואימוניות

מכיוון שהתרופה מדכאת מעט את מערכת החיסון, היא משמשת כנגד מספר מחלות אוטואימוניות, כמו דלקת מפרקים שיגרונית, וזאבת.
תופעות לוואי

תופעות לוואי שכיחות כוללות: בעיות בשרירים, אובדן תיאבון, שלשול, ופריחה בעור. תופעות לוואי חמורות ונדירות יותר כוללות: בעיות בראייה, נזק לשרירים, התקפים, ורמות נמוכות של תאי דם. נראה שהתרופה בטוחה לשימוש במהלך ההיריון.
אינטראקציות בין תרופתיות

אמפיצילין: תרופה שריכוזה עשוי לרדת כתוצאה ממתן כלורוקווין.
אנטאסיד (אנ'): מידת הספיגה שלה עשויה לרדת כתוצאה ממתן כלורוקווין.
סימטידין (אנ'): עשויה למנוע מטבוליזם שקשור לכלורוקווין.
ציקלוספורין: ריכוז התרופה עשוי לעלות כתוצאה ממתן כלורוקווין.
מפלוקין (אנ'): מתן כלורוקווין עשוי להגדיל את הסיכון לפרכוסים.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סטטוס

התרופה מופיעה ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי. התרופה זמינה גם כתרופה גנרית. העלות הסיטונאית היא כ-0.04 דולר, והמחיר הקמעונאי בארצות הברית הוא כ-5.30 דולר למנה.
אין מספיק ראיות כדי לקבוע אם ניתן לתת כלורוקווין לבני 65 ומעלה. עם זאת, התרופה מנוקה על ידי הכליות ויש לעקוב היטב אחר רעילות אצל אנשים עם תפקודי כליות לקויים.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
המחקר לריפוי COVID-19

בסוף ינואר 2020, חוקרים סינים הצהירו כי במחקר ראשוני על כלורוקווין ועל תרופות אנטי-ויראליות אחרות: רמדסיביר ו-לופניביר/ריטונביר, נראה כי יש "השפעות מעכבות טובות למדי" על הנגיף החדש. הוגשו בקשות להתחיל בבדיקות קליניות. כלורוקווין-פוספט הוצע גם כטיפול בסארס, כאשר בדיקות חוץ גופיות עיכבו את הנגיף בהצלחה.
כלורוקווין הומלץ על ידי רשויות הבריאות הסיניות, קוריאה הדרומית ואיטליה לטיפול בנגיף, אולם הם ציינו את התוויות החשובות לאנשים עם רקע של מחלות לב, סוכרת ועוד. בפברואר 2020 הוכח כי שתי התרופות מעכבות את הנגיף ביעילות במעבדה, אולם מחקר נוסף הגיע למסקנה כי ההידרוקסיכלורוקווין יעיל יותר מאשר כלורוקווין, עם פרופיל בטיחות נסבל יותר. תוצאות ראשוניות ממחקר מקיף, שהוכרזו במסיבת עיתונאים, הצביעו על כך שכלורוקווין יעיל ובטוח בטיפול בדלקת ריאות הקשורה למחלת הקורונה, עם "שיפור ממצאי הדמיית ריאות, קידום המרה שלילית בנגיף וקיצור מהלך המחלה".
ב-16 במרץ 2020 הודיע חבר הוועדה המייעצת עבור ממשלת צרפת למחלת הקורונה (צר'), פרופסור דידייה ראול (אנ'), כי מחקר בקבוצה שכללה 24 חולים מדרום מזרח צרפת, תומך בטענה כי כלורוקווין הוא טיפול יעיל. כ-600 מ"ג של הידרוקסיכלורוקווין ניתנו לחולים אלה בכל יום במשך 10 ימים. נראה כי התרופה אחראית ל"זירוז מהיר ויעיל של תהליך הריפוי, ולירידה חדה בזמן שהמחלה מידבקת." המחקר גם הציע כי נטילת הידרוקסיכלורוקווין בשילוב עם האזיטרומיצין האנטיביוטי, הידוע כיעיל כנגד סיבוכים ממחלת ריאות חיידקית, הביא לתוצאות טובות עוד יותר. ראול אמר שהתוצאות הראו כי הייתה "ירידה משמעותית במספר הנדבקים" בטיפול המשולב. לאחר 6 ימים, בקרב מטופלים שקיבלו טיפול משולב, נשארו פחות מ-5% מהמקרים.
ביום חמישי, 19 במרץ, נחשף בערוץ הרדיו הצרפתי RTL, כי הטיפול ניתן לחולים בבית החולים לה פיטי סלפטייר בפריס ובבתי חולים אחרים, במסגרת "טיפולי חמלה" (אנ'). הטיפולים החלו ביום שישי, 13 במרץ. שבעה ימי טיפול נדרשים, לפני שניתן יהיה להעריך את ההשפעות.
ב-1 באפריל 2020 משרד הבריאות בישראל אישר לראשונה טיפול בהידרוקסיכלורוקווין כדי לברר אם היא אכן יעילה כנגד נגיף הקורונה.
ב-25 באפריל, לפי הודעה של ה-FDA האמריקני, אין להשתמש בתרופה כלורוקווין\הידרוקסיכלורוקווין כדי לטפל בקורונה - מחוץ למערך נסיוני של בתי החולים. ה-FDA קיבלו דיווחים רבים על הפרעות קצב לב וסכנות נוספות.
נכון ל-19 במאי, התרופה לא מאושרת לטיפול בקורונה והאפקטיביות שלה במניעת המחלה לא הוכחה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  תיאור התרופה באתר drugs.com
↑  זו התרופה הניסיונית שמקבל חולה הקורונה המאושפז בביה"ח פוריה, באתר ynet, 6 במרץ 2020
↑  ד"ר איתי גל, התרופה לקורונה שהוטסה לכאן מהודו: האם היא בכלל יעילה?, באתר ynet, 11 באפריל 2020
↑  תקווה לריפוי: משרד הבריאות רכש טיפול ניסיוני לקורונה, באתר ynet, 1 באפריל 2020
↑  טל שניידר, אזהרה של ה-FDA, באתר טוויטר, ‏25 באפריל 2020
↑   טראמפ לוקח תרופה למלריה שנאגרה בכמויות בישראל: האם הוא צודק?, באתר TheMarker‏, 19 במאי 2020
↑  אסף רונאל, הידרוקסיכלורוקווין, באתר טוויטר, ‏18 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551569205171  LCCN: sh93001667  NDL: 00577021 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
כלורוקווין באריזת Resochin
פנלזין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 2-phenylethylhydrazine
 שמות מסחריים בישראל
 נרדיל
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C8H12N2 
 מסה מולרית:  136.198 g·mol−1
 נתונים פרמוקוקינטיים
 מטבוליזם:  בכבד
 זמן מחצית חיים:  11.6 שעות
 הפרשה:  שתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B3 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 דרכי מתן:  אוראלי
 מזהים
 קוד ATC:  N06AF03 
 מספר CAS:  51-71-8
 PubChem:  3675
 ChemSpider:  3547
 
פנלזין (בלועזית: phenelzine; נמכרת בישראל בשם נרדיל) היא תרופה נוגדת דיכאון מקבוצת ה-MAOI (מעכבי מונואמין אוקסידאז). משמשת לטיפול בדיכאון קליני והפרעות חרדה. פנלזין עלולה לגרום לתגובות קשות ומסכנות חיים בשילוב עם תרופות ומאכלים מסוימים. השפעה מרבית מושגת לאחר 2 עד 6 שבועות של טיפול ממושך. התרופה נלקחת דרך הפה.
התוויות לשימוש

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פנלזין משמשת בעיקר לטיפול בלוקים בדיכאון קליני. התרופה שימושית גם בחולים שאינם מגיבים היטב או שאינם מגיבים כלל (דיכאון עמיד) לנוגדי דיכאון מהקו הראשון והשני. בנוסף להיותה טיפול מוכר לדיכאון קליני, פנלזין יעילה גם לטיפול בדיסתימיה, הפרעה דו־קוטבית, הפרעת פאניקה, הפרעת חרדה חברתית, הפרעת דחק פוסט טראומטית, בולימיה והפרעה טורדנית-כפייתית.
נבדק גם השימוש בפנלזין לטיפול בסרטן הערמונית.
תופעות לוואי > תופעות לוואי נפוצות

סחרחורות, ראייה מטושטשת, יובש בפה, כאבי ראש, לתרגיה, סדציה, ישנוניות, נדודי שינה, אנורקסיה (תיאבון ירוד), עלייה או ירידה במשקל, בחילות והקאות, שלשולים, עצירות, אצירת שתן, רעד, היפרתרמיה (חום גוף גבוה), הזעה, לחץ דם גבוה/נמוך, תת-לחץ דם תנוחתי, נמלול, דלקת כבד, הפרעות בתפקוד המיני (בעיקר ירידה בחשק המיני ואנאורגזמיה (אנ').
תופעות לוואי > תופעות לוואי נדירות

מאניה או היפומאניה
פסיכוזה
אי ספיקת כבד חריפה (בעיקר בקרב מבוגרים, אלכוהוליסטים ואנשים עם עבר של מחלות כבד).
אינטראקציות

בעת הטיפול בפנלזין יש להימנע משתיית משקאות המכילים קפאין ואלכוהול, וכן ממזונות עשירים בטיראמין, מחשש לעלייה חדה ומסוכנת בלחץ הדם.
תסמונת סרוטונין (הידועה גם בתור "הרעלת סרוטונין") עשויה לנבוע מאינטראקציה עם תרופות מסוימות המגבירות את פעילות הסרוטונין כגון: SSRI. דווח על מספר מקרי מוות.
כמו עם MAOI אחרים, קיים חשש לגבי שימוש בתרופות הרדמה מקומיות וכלליות בעת נטילת פנלזין, ולפיכך יש ליידע את רופא השיניים או המנתח על השימוש בתרופה לפני הטיפול.
היסטוריה

פנלזין תוארה לראשונה על ידי אמיל ויטוצ'ק ואוטקר למינגר בשנת 1932.
ראו גם

מעכב מונואמין אוקסידאז
תרופות נוגדות דיכאון
דיכאון קליני
סרוטונין
תסמונת סרוטונין
הפרעת פאניקה
הערות שוליים

↑  Jess G. Fiedorowicz, Karen L. Swartz, The Role of Monoamine Oxidase Inhibitors in Current Psychiatric Practice, Journal of psychiatric practice 10, 2004-7, עמ' 239–248
↑  J. Vallejo, C. Gasto, R. Catalan, M. Salamero, Double-Blind Study of Imipramine versus Phenelzine in Melancholias and Dysthymic Disorders, The British Journal of Psychiatry 151, 1987/11, עמ' 639–642 doi: 10.1192/bjp.151.5.639
↑  Frederic M. Quitkin, Patrick McGRATH, Michael R. Liebowitz, Jonathan Stewart, Monoamine Oxidase Inhibitors in Bipolar Endogenous Depressives, Journal of Clinical Psychopharmacology 1, 1981-03, עמ' 70–74 doi: 10.1097/00004714-198103000-00005
↑  J. Buigues, J. Vallejo, Therapeutic response to phenelzine in patients with panic disorder and agoraphobia with panic attacks, The Journal of Clinical Psychiatry 48, 1987-02, עמ' 55–59
↑  Carlos Blanco, Franklin R. Schneier, Andrew Schmidt, Carmen-Rosa Blanco‐Jerez, Pharmacological treatment of social anxiety disorder: A meta-analysis, Depression and Anxiety 18, 2003, עמ' 29–40 doi: 10.1002/da.10096
↑  {{{מחבר}}}, A randomized clinical trial of phenelzine and imipramine for posttraumatic stress disorder, American Journal of Psychiatry 145, 1988-10-01, עמ' 1289–1291 doi: 10.1176/ajp.145.10.1289
↑  J. Vallejo, J. Olivares, T. Marcos, A. Bulbena, Clomipramine versus Phenelzine in Obsessive–Compulsive Disorder: A Controlled Clinical Trial, The British Journal of Psychiatry 161, 1992/11, עמ' 665–670 doi: 10.1192/bjp.161.5.665
↑  P. T. Annesley, Nardil Response in a Chronic Obsessive Compulsive, The British Journal of Psychiatry 115, 1969/06, עמ' 748–748 doi: 10.1192/bjp.115.523.748
1 2  Antidepressant Appears Safe, Effective in Men with Biochemical Recurrent Prostate Cancer, Cure Today
↑  Esther Gomez-Gil, Joan M. Salmeron, Antoni Mas, Phenelzine-Induced Fulminant Hepatic Failure, Annals of Internal Medicine 124, 1996-04-01, עמ' 692–693 doi: 10.7326/0003-4819-124-7-199604010-00014
↑  E. Votoček, O. Leminger, Sur la β-phenoéthylhydrazine, Collection of Czechoslovak Chemical Communications 4, 1932, עמ' 271–281 doi: 10.1135/cccc19320271
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הבחירות לנשיאות רוסיה 1996

הבחירות לנשיאות רוסיה ב-1996 נערכו ב-16 ביוני 1996 ואף שהתמודדו בהן 11 מועמדים שונים, מרבית המירוץ לנשיאות היה בין הנשיא המכהן בוריס ילצין שביקש קדנציה שנייה רצופה, לבין המועמד שנתמך על ידי הקומוניסטים, גנאדי זיוגאנוב, שהפסיד לבסוף בסיבוב השני.
בין הסיבוב הראשון לסיבוב השני התרחשה פרשת זירוקס שהשפיעה על הקמפיין של ילצין והובילה להדחתם של השמרנים שניהלו את הקמפיין מקודם לכן.
המועמדים ותוצאות הבחירות

| מועמד | מפלגה תומכת | מספר קולות (סיבוב א') | אחוזים (סיבוב א') | מספר קולות (סיבוב ב') | אחוזים (סיבוב ב') |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בוריס ילצין | - | 26,665,495 | 35.3% | 40,208,384 | 53.8% |
| גנאדי זיוגאנוב | המפלגה הקומוניסטית | 24,211,686 | 32.0% | 30,113,306 | 40.3% |
| אלכסנדר לבד | קונגרס קהילות הרוסים | 10,974,736 | 14.5% |  |  |
| גריגורי יאבלינסקי | מפלגת "תפוח" | 5,550,752 | 7.3% |  |  |
| ולדימיר ז'ירינובסקי | המפלגה הליברל דמוקרטית | 4,311,479 | 5.7% |  |  |
| סביאטוסלב פיודורוב | תנועת השלטון העצמי לפועלים | 699,158 | 0.9% |  |  |
| מיכאיל גורבאצ'וב | - | 386,069 | 0.5% |  |  |
| מרטין שאק'קום | המפלגה הפופולרית הסוציאליסטית הרוסית | 277,068 | 0.4% |  |  |
| יורי ולאסוב | הכוח לעם | 151,282 | 0.2% |  |  |
| ולדימיר ברינצאלוב | המפלגה הסוציאליסטית | 123,065 | 0.2% |  |  |
| עמאן טולאייב | - | 308 | 0.0% |  |  |
| כנגד כולם | - | 1,163,921 | 1.5% | 3,604,550 | 4.8% |
| הצבעות פסולות | - | 1,072,120 | 1.4% | 780,405 | 1.0% |
| סך הכול | - | 74,387,754 | 100.00% | 74,706,645 | 100.00% |
| הבחירות המקומיות, הפרלמנטריות, והנשיאותיות ברוסיה |
| --- | --- | --- |
| הבחירות לנשיאות | 1991 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2018 • 2024  • 2030 | רוסיה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1990 • 1993 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026 | רוסיה |
| הבחירות לרשויות המקומיות | 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2023 • 2024 | רוסיה |
| ניהול הבחירות | ועדת הבחירות המרכזית | רוסיה |
מיכאיל ברסוקוב

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1947 (בן 77) ליפצק, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  Moscow Higher Military Command School  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  שרותי הביטחון של רוסיה
 תקופת הפעילות:  מ-1964
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד הקרמלין, מנהל שירות הביטחון הפדרלי
 פעולות ומבצעים
 מתקפת הטרור בקיזליאר (1996)
 עיטורים
 מסדר הכוכב האדום
 
מיכאיל איוואנוביץ' ברסוקוב (ברוסית: Михаил Иванович Барсуков; נולד ב-8 בפברואר 1947 בליפצק) הוא איש שרות הביטחון הסובייטי ורוסי ששירת כמנהלהּ של שירות הביטחון הפדרלי.
ביוגרפיה

מיכאיל ברסוקוב נולד בעיר ליפצק ולאחר סיום בית הספר התגייס לצבא. בשנת 1964 החל לשרת ביחידת ק.ג.ב המוצבת בקרמלין.
בשנים 1966-1970 למד במכון הצבאי הגבוה ע"ש המועצה העליונה של הרפובליקה הסוציאליסטית הרוסית במוסקבה.
ב-1979 למד באקדמיה הצבאית ע"ש פרונזה.
בשנת 1989 קודם לסגן מפקד גדוד הקרמלין. במהלך הפוטש של אוגוסט תמך בבוריס ילצין ולכן קודם. בשנת 1992 עד 19 ביולי 1995 היה ראש מינהל האבטחה הראשי. במהלך שנת 1993 התקרב מאוד לנשיא בוריס ילצין והיה בין היועצים הקרובים. ביולי 1995 הוענקה לו דרגת "גנרל ארמייה" - הדרגה ה-2 בסדר הדרגות הרוסי.
ביולי 1995 מונה לראש שירות הביטחון הפדרלי. בשנים 1995-1996 היה חבר במועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית. היה פעיל בפעילות ביטחונית הקשורה עם מלחמת צ'צ'ניה הראשונה.
ב-1996 היה חבר במטה הבחירות של הנשיא ילצין שהתמודד בבחירות הנשיאותיות. ב-20 ביוני 1996 פוטר מתפקיד מנהל שירות הביטחון הפדרלי, בעקבות שערורייה שפרצה בעניין מאסרם של פעילי קמפיין הבחירות של ילצין סרגיי ליסובסקי, ארקדי יבסטאפייב עם סכומי מזומנים גדולים וזכתה לכינוי פרשת זירוקס.
מספטמבר 1997 שירת בתפקידים שונים במערך האבטחה הרוסי.
עץ ועלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ון רונלד רעואל טולקין
 איורים:  פולינה ביינס 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ורג' אלן ואנווין 
 תאריך הוצאה:  1964
 מספר עמודים:  126
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן
 תאריך:  1993
 תרגום:  מיכל אלפון
 סדרה
 ספר קודם:  הרפתקאות תום בומבדיל 
 הספר הבא:  The Tolkien Reader 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001285786
 
עץ ועלה (באנגלית: Tree and Leaf) הוא ספר קצר מכתביו של ג'ון רונלד רעואל טולקין. בגרסתו הראשונה, שיצאה לאור ב-1964, כלל הספר מסה הנקראת "על סיפורי פיות" וסיפור הנקרא "עלה של קטנוני". הן המסה והן הסיפור כבר פורסמו בכתב קודם לכן. במהדורה של "עץ ועלה" שיצאה ב-1988 נוספה למסה ולסיפור גם הפואמה "מיתופיה" (בעברית: שיר המיתוס). המכנה המשותף לטקסטים שקובצו בספר הוא התייחסותם לשיטתו של טולקין בנושא הספרות הבדיונית, שאותה הוא מכנה "בריאה משנית".
הספר תורגם לעברית בישראל ב-1993 על ידי מיכל אלפון.
יצא מחדש בשם "עלה מאת קטנוני" באותו התרגום במסגרת האסופה מ-1997 "סיפורים מממלכת הסכנה" (יצאה בעברית ב-2012).
תוכן הספר > על סיפורי פיות

המסה "על סיפורי פיות" נישאה לראשונה כהרצאה ב-1939, והתפרסמה בדפוס בקובץ מסות ב-1947. הגרסה שהתפרסמה ב"עץ ועלה" שונה במקצת.
במסה מדבר טולקין על "סיפורי פיות" ומגדיר איזה סיפורים מוגדרים כ"סיפור פיות אמיתי" ואיזה סיפורים אינם כאלה. הוא מנסה להבין מה המקורות שלהם, וכיצד הם נוצרים. הוא מתייחס למוסכמה לפיה "סיפורי פיות" שייכים לילדים בלבד, וטוען שהיא שגויה ומקורה ב"תאונה היסטורית". בנוסף, מדברת המסה על תפקידם של סיפורי הפיות, ומסבירה כי אלו נועדו ל"בריחה" (שטולקין מכנה "אסקפיזם חיובי") מהכיעור של העולם.
במסה זו טבע טולקין לראשונה את המושג "פנטזיה", והיא המקור לספרות המכונה כיום בשם זה. אפשר לראות במסה באופן ברור כיצד לדעותיו של טולקין יש זיקה עמוקה לרעיונות נוצריים.
מספר סופרים הושפעו מרעיונותיו של טולקין המובאים במסה. דוגמה לכך אפשר לראות בספר "הסיפור שאינו נגמר" של מיכאל אנדה.
תוכן הספר > "עלה של קטנוני"

"עלה של קטנוני" פורסם לראשונה ב-1945 בכתב עת.
בסיפור קצר זה מספר טולקין על אדם ששמו "קטנוני", שכל חייו עובד רק על ציור ענק של עץ. הוא נפטר, ומגיע לאחר מכן למעין "גן עדן" שהוא בעצם הציור שצייר.
בסיפור זה באה לידי ביטוי אמונתו של טולקין בדמיון כ"בריאה שנייה" - הכוח ליצור שנתן הבורא לאדם. סיפור זה משופע בסממנים נוצריים מובהקים, בעיקר בתיאור החיים שלאחר המוות.
היו שראו בסיפור כעין אוטוביוגרפיה של טולקין.
תוכן הספר > "מיתופיה"

פואמה זו נכתבה במקור כתגובה לטענתו של ק. ס. לואיס (שהיה ידידו של טולקין) ש"מיתוסים הם שקרים, גם אם 'מופרחים מבעד לכסף'".
בפואמה מרחיב טולקין את טענתו שהאדם בסיפוריו בורא עולם ממשי, ולכן מיתוסים אינם שקר, אלא בריאה שהאדם בורא. הוא מדבר שוב על ה"אסקפיזם החיובי", ומעביר ביקורת על אנשים שרואים בעולם "מדעי" עולם אמיתי יותר מאשר עולם בו לכל דבר יש פירושים רבים.
לקריאה נוספת

דני אורבך- "עמוקה קהאזאד דום ותהומות רבים לה - הפילוסופיה הטולקינאית"
אולטרה

ערך זה עוסק בכינוי לחומר מודיעני. אם התכוונתם לאלבום של דפש מוד משנת 1997, ראו .
אוּלְטְרָה (ULTRA) היה הכינוי שהעניקו הבריטים לחומר המודיעיני שפוענח מתקשורת גרמנית שהוצפנה באמצעות מכונת ההצפנה "אניגמה" במלחמת העולם השנייה. המושג הפך לכינוי שגור בקהיליות המודיעין בבריטניה ובארצות הברית לתיאור כל המודיעין ממקורות מוצפנים של דרגים בכירים. מקור השם הוא בעובדה שפריצת צופן מוצלחת נחשבה מהותית יותר מהסיווג הגבוה ביותר באותה תקופה ("סודי ביותר") ולכן החומר סווג כאולטרה-סודי.
צופן מפוצח מבלצ'לי פארק
מקורות והיסטוריה > הודעות מוצפנות

החומר של אולטרה הגיע בעיקר מתקשורת גרמנית מוצפנת. הודעות אלה יוצרו והוצפנו באמצעות מגוון גרסאות של מכונת האניגמה. בשנות ה-20 (לפני פרוץ המלחמה) נחשבה האניגמה לבלתי ניתנת לפיצוח. זו הסיבה שהצי הגרמני אימץ את דגם D של המכונה. הצבא הגרמני, הצי הגרמני (הקריגסמרינה), הזרוע האווירית (הלופטוואפה), המפלגה הנאצית, הגסטפו ודיפלומטים גרמנים השתמשו כולם בגרסאות שונות של מכונת האניגמה, שכל אחת מהן דרשה גישת פענוח שונה. רמת האבטחה של הגרסאות המסחריות הייתה נחותה יותר.