stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירינה יונסקו
ביוגרפיה

יונסקו נולדה בפריז למשפחת מהגרים מרומניה, מגיל ארבע ועד חמש עשרה הוריה שלחו אותה לגור ברומניה אצל קרובי משפחתה אשר היו אומני קרקס, מגיל חמש עשרה ועד עשרים ושתיים הופיעה גם היא באומנות קרקס.
ב-1965 ילדה את בתה היחידה אווה יונסקו. כצלמת ב-1974 היא פתחה תערוכה בפריז, יצירות שלה פורסמו גם במספר מגזינים וספרים.
היא נודעה בצילומים בהם מופיעה בתה הקטנה, היא החלה לעסוק בצילום מ-1969. ב-1974 החלה בפרסום תמונות של בתה, תמנות שצולמו בעירום או בתנוחות מיניות מאז הייתה בת חמש. בהיותה בת 11, תמונותיה של אווה בעירום הופיעו על שער המדורה האיטלקית של פנטהאוז. התמונות בהן אירינה צלמה את בתה בעירום נהיו לשנויות במחלוקות. אירינה צילמה את ביתה עירומה, כשהייתה בת 12, עבור שער עיתון דר שפיגל . בתה המשיכה לשמש כמוזה שלה עד גיל 12, ואז שירותי הרווחה התערבו ובתה נלקחה ממנה. לאחר מכן אווה טענה כי אמה התעללה בה, ונלחמה על הזכויות לבעלות על התמונות בהן הופיעה.
ב-2012 בתה תבעה אותה וזכתה במשפט, ואירינה חויבה לשלם לביתה אווה פיצויים בסך 10,000 יורו על כך שצילמה קטינה בעירום.
צילומיה מציגים נשים בלבוש מפואר, בהקשר מיני.
יונסקו נפטרה ב-25 ביולי 2022.
אללופתיה

עצי קזוארינה בהוואי מונעים נביטת צמחים אחרים סביבם
אללופתיה (או אמנסליזם) היא תופעה של השפעת גומלין (אנטיביוזה) בין מינים ביולוגיים שבה מין אחד מזיק לאחר בלי להרוויח מכך. המונח, שנטבע על ידי הגרמני פרופ' הנס מוליש (Molisch)‏, פיזיולוג של הצמח, בספרו "השפעה של צמח אחד על משנהו: אללופתיה" (1937) הוא הלחם של המילים היווניות "אללוס" (αλληλος – שכן) ופאתוס (πάθος – סבל), כלומר, סבל הנגרם על ידי שכן או בעקבות שכנות.
לרוב מדובר על השפעה מזיקה של מין ביולוגי על מין ביולוגי אחר בסביבתו, או על זרעיו שלו עצמו, עקב הפרשת חומר רעיל או מעכב התפתחות (דיכוי צמיחה או עיכוב נביטה). חומרים אללופתיים, המכונים גם אללוכימיקלים (Allelochemicals), הם לרוב מעכבים נדיפים המופרשים מן השורשים, העלים או חלקי צמח אחרים. לעיתים ההשפעה האללופתית נוצרת על ידי עידוד צמיחה של צמח המדכא את הצמח המושפע, ובכך גורם לעיכוב התפתחותו. המקרה הפרטי של אללופתיה עצמית הוא למעשה ויסות של אוכלוסיית המין במטרה לאפשר קיום במקום שבו המשאבים מוגבלים.
תופעת האללופתיה התגלתה בצמחי מדבר, כאשר נמצא שהם הפרישו חומרים שעיכבו נביטת צמחים אחרים שעלולים היו להתחרות על מקורות מים ומזון.
בביולוגיה מבחינים בין אללופתיה לבין תחרות על משאבים. מקרים שבהם עיכוב צמיחה של צמח נגרם על ידי צמח אחר כתוצאה מתחרות על משאבים (אור, חומרי הזנה, מים, מקום) אינם אללופתיה אלא תחרות.
ניתן להגדיר את האללופתיה כדוגמה של יחסי גומלין מסוג תחרות הפרעה בין מינים.
דוגמה לצמח אללופתי בישראל הוא המין הפולש כנפון זהוב (Verbesina encelioides), המפריש חומרים המונעים נביטת צמחי חולות בסביבתו, ובכך משנה את כל המאזן האקולוגי והופך למין יחיד (או מין דומיננטי). כתוצאה מכך נעלמים גם בעלי החיים שהיו תלויים בצמחייה שנדחקה.
צמחים המפרישים חומרים אללופתיים יכולים לסייע לצמצום השימוש בהדברה כימית ולשמש כהדברה ביולוגית נגד מינים מזיקים.
לקריאה נוספת

ויזל, י' (1974). אקולוגיה – עקרונות ותהליכים, עמ' 34–37.
פרבולוצקי, א', ופולק, ג' (2001). אקולוגיה – התאוריה והמציאות הישראלית, עמ' 218–225.
Willis, R.J., What is Allelopathy?, Dordrecht: Springer Netherlands, עמ' 1–13, ISBN 978-1-4020-4092-4 (באנגלית)
הערות שוליים

↑  Hans Molisch’ legacy (באנגלית)
| יחסי גומלין בין אורגניזמים |
| --- | --- | --- |
| יחסי +/- | טריפה • טריפה תחרותית • טפילות • פרזיטואידיות • חקיינות בטסיאנית • רמאות |  |
| יחסי -/- | תחרות |  |
| יחסי +/0 | קומנסליזם |  |
| יחסי -/0 | אללופתיה |  |
| יחסי +/+ | הדדיות (ניקוי הדדי) • אנדוסימביוזה • חקיינות מילריינית • זולתנות |  |
| אחר | חקיינות • סימביוזה • פונדקאי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293922505171  BNE: XX535615  BnF: cb12293956g (data)  GND: 4141919-4  LCCN: sh85003645  NDL: 00576959  NKC: ph675034  SUDOC: 03178903X 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אירינה לזריאנו

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1982 (בת 42) קלוז'-נאפוקה, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 מדינה:  קנדה קנדה
 
אירינה לזריאנו (ברומנית: Irina Lăzăreanu; נולדה ב-8 ביוני 1982) היא דוגמנית וזמרת פולק רומנייה-קנדית.
ביוגרפיה

לזריאנו נולדה בקלוז'-נאפוקה שברומניה. בגיל חמש עברה עם הוריה לקנדה והתגוררו בפרבר של מונטריאול, בגיל שלוש עשרה היא נסעה ללונדון על מנת ללמוד שם בלט.
בגיל שבע עשרה היא התחילה לדגמן. היא הופיעה בשבוע האופנה של ברצלונה ומדריד.
ב-2005 היא נבחרה על ידי קייט מוס להופיע בגיליון של ווג פריז במהדורה מיוחדת בו שימשה מוס כעורכת המגזין. מיד לאחר מכן היא הופיעה על השער של ווג איטליה שצולם על ידי הצלם סטיבן מייזל.
היא עבדה עבור בתי האופנה שאנל וורסצ'ה ויוצגה על ידי מספר סוכניות דוגמנות.
ב-2007 היא החלה לדגמן עבור טופשופ.
ב-2009 היא שימשה שופטת אורחת בתוכנית "הטופ מודל הבאה של קנדה", ובאותה שנה היא ארגנה קונצרט צדקה בניו יורק.
היא ניהלה מערכת יחסים עם המוזיקאי פיט דוהרטי.
אירינה מורביובה

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1949 (בת 75) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Ирина Вадимовна Муравьёва 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 בן או בת זוג:  לאוניד איידלין 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1981)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (1983)  פרס ניקה (2011)  עיטור אות הכבוד (1983)  עיטור הידידות (רוסיה) (2010)  אמן העם של הפדרציה הרוסית (1994)  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית (1999)  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית (2006)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  Government Prize in Culture 
 https://irinamuravyova.ru/
 פרופיל ב-IMDb
 
אירינה מורביובה (ברוסית: Ирина Муравьёва;‏ נולדה ב-8 בפברואר 1949, מוסקבה) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסית.
היא זכתה בתואר אמן העם של רוסיה בשנת 1994, זכתה בפרס ברית המועצות בשנת 1981. על תרומתה לתרבות מורביובה זכתה במספר עיטורים סובייטים ורוסים.
ביוגרפיה

אירינה מורביובה נולדה במוסקבה ב-8 בפברואר 1949 למשפחת מהנדס. בתחילת מלחמת העולם השנייה אביה התנדב לצבא האדום וסיים את הלחימה בשטח גרמניה. בהיותו בגרמניה הוא פגש נערה בלארוסית שהובאה לגרמניה על ידי הנאצים לצורכי עבודות כפייה. תוך זמן קצר הם התחתנו.
לאחר סיום בית הספר, אירינה הגישה את המסמכים לכל בתי הספר למשחק במוסקבה, אך לא התקבלה. לאחר שנה היא ניסתה שוב והתקבלה רק לבית הספר למשחק ליד תיאטרון הילדים. בשנת 1970, לאחר סיום הלימודים, היא התקבלה להרכב שחקני התיאטרון ועבדה בו עד לשנת 1977. בשנת 1977 אירינה מורביובה עברה לתיאטרון על שם מועצת העירייה ובשנת 1993 לתיאטרון מאלי במוסקבה. בתיאטרון זה מורביובה עובדת עד היום ומגלמת בעיקר תפקידים במחזות רוסיים קלסיים.
במקביל לעבודה בתיאטרון מורביובה הצטלמה בסרטי קולנוע. כבר בשנת 1965 בהיותה לומדת בבית הספר למשחק היא הצטלמה לתפקיד קטן. ההצלחה הגדולה של אירינה מורביובה הייתה בסרט מוסקבה אינה מאמינה בדמעות בו היא גילמה אחת הדמויות המרכזיות. על השתתפותה בסרט זה השחקנית קיבלה פרס ברית המועצות. בשנת 1982 היא גילמה את התפקיד הראשי בסרט "הקרנבל" של טטיאנה ליאוזנובה. בסרט זה השחקנית שרה שיר של מקסים דונייבסקי לפי מילים של רוברט רוז'דסטבנסקי "תתקשר" שהיה להיט בברית המועצות. על תפקיד בסרט זה מורביובה זכתה בתואר "שחקנית השנה" בשנת 1982.
בשנת 1999 מורביובה הצטלמה בסדרת טלוויזיה שביים בעלה ובתפקידי משנה השתתפו שני בניה. בשנת 2001 וב-2003 היא המשיכה להשתתף בסדרות טלוויזיה בבימוי בעלה.
ב-2006 גילמה דמות משנה בסדרה המצליחה "קטי המכוערת". בשנת 2010 היא זכתה בפרס השנה עבור תפקיד נשי משני.
אלכסנדר פאץ'

| --- | --- |

אלכסנדר פאץ'
 לידה:  23 בנובמבר 1889 פורט הואצ'וקה, אריזונה, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  21 בנובמבר 1945 (בגיל 55) סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות וסט פוינט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  Sandy 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  אוניברסיטת ליהי 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1913–1945 (כ־32 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-23   מפקד הקורפוס ה-14   מפקד הקורפוס ה-4   מפקד הארמייה השביעית   מפקד הארמייה הרביעית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין     מדליית השירות המצוין של הצי
 
גנרל אלכסנדר מקקארל (סאנדי) פאץ' (באנגלית: Alexander McCarrell "Sandy" Patch; ‏ 23 בנובמבר 1889 - 21 בנובמבר 1945) היה קצין בצבא ארצות הברית שנודע בזכות שירותו במלחמת העולם השנייה הן במערכה באוקיינוס השקט, בקרב גוודלקנל, והן במערכה באירופה המערבית בשנים 1944–1945 כמפקד הארמייה השביעית של צבא ארצות הברית.
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת

פאץ' נולד בבסיס צבא ארצות הברית "פורט הואצ'וקה" באריזונה עליו פיקד אביו. הוא רצה ללכת בעקבות אביו, ולהתחיל בקריירה צבאית, והתקבל לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית בווסט פוינט, בשנת 1909. שלא כאביו, לא הצטרף לחיל הפרשים, שכן הבין שזמנו של החיל חלף. ב-1913 היה לקצין בחיל הרגלים.
במלחמת העולם הראשונה שירת פאץ' בתחילה כמדריך בבית הספר למקלענים בארצות הברית, ולאחר מכן נשלח אל החזית. הוא משך את תשומת לבו של הגנרל ג'ורג' מרשל שהיה אז מאנשי מטהו של מפקד חיל המשלוח האמריקאי, הגנרל ג'ון פרשינג.
בתקופה שבין המלחמות המשיך פאץ' בשירות בצבא הקבע, ולאחר שמרשל מונה לראש המטה הכללי של צבא ארצות הברית, נשלח פאץ' לבסיס פורט בראג בצפון קרוליינה לפקח שם על אימון החיילים בתקופת ההתעצמות שקדמה לכניסת ארצות הברית למלחמה.
מלחמת העולם השנייה > זירת האוקיינוס השקט

פאץ' קודם לדרגת מייג'ור ג'נרל במרץ 1942. באותה שנה נשלח לזירת האוקיינוס השקט על מנת לארגן את הגנת קלדוניה החדשה שהוחזקה בידי אנשי צבא צרפת החופשית בפיקודו של ז'ורז' תיירי ד'ארז'נלייה. באותה השעה הייתה צפויה מתקפה יפנית על קלדוניה החדשה בדרך אל אוסטרליה. פאץ' נטל את הפיקוד על יחידות שונות ומפוזרות של תושבי האיים ואנשי צרפת החופשית, והביא עמו סיוע בכוח אדם, באספקה ובחימוש. עם זאת, יחסיו עם ד'ארז'נלייה עלו על שרטון, והשניים הסתכסכו ביניהם על נושא הפיקוד על הכוחות באי. רק לאחר התערבותו של הגנרל שארל דה גול יושרו ההדורים, אך לאחר אי ההצלחה של היפנים בקרב ים האלמוגים חלפה סכנת הפלישה המיידית, ושירותיו של פאץ' נדרשו במקום אחר.
הכוחות שנאספו בחופזה באזור קלדוניה החדשה עוצבו בידי פאץ' לדיוויזיה שכונתה "דיוויזיית אמריקל" (Americal Division) (הלחם של המילים "אמריקה" ו"קלדוניה"), ומספרה הרשמי היה דיוויזיית חיל הרגלים ה-23 של צבא ארצות הברית. דיוויזיה זו נשלחה אל הקרב בפעם הראשונה בקרב גוודלקנל באוקטובר 1942 והחליפה את דיוויזיית הנחתים הראשונה שספגה אבדות כבדות מאז שנחתה באי באוגוסט 1942. פאץ' עצמו החליף את הגנרל אלכסנדר ונדגריפט כמפקד כוחות בעלות הברית בגוודלקנל, כוחות שמנו אז כ-50,000 לוחמים. פאץ' הוביל באופן אישי את המתקפה על העמדה החשובה בהר אוסטן ומול עמדות נוספות בהרים המבוצרים בהם החזיקו היפנים. בדצמבר מונה פאץ' למפקד הקורפוס ה-14, ותחת מנהיגותו, בפברואר 1943 הסתיים הקרב בניצחון בעלות הברית, והיפנים נסוגו מגוודלקנל.
מלחמת העולם השנייה > הזירה האירופית

מרשל, שהתרשם ממנהיגותו של פאץ' בגוודלקנל, שלח אותו לחזית האירופית. בתחילה כיהן פאץ' כמפקד הקורפוס ה-4 באיטליה, ולאחר מכן מונה למפקד הארמייה השביעית במקום הגנרל מארק קלארק. תחת פיקודו נחתה הארמייה באזור הריביירה הצרפתית בדרום צרפת במסגרת מבצע דרגון ב-18 באוגוסט 1944. ב-18 באוגוסט קיבל פאץ' דרגת לוטננט גנרל. הוא הוביל את הארמייה צפונה דרך עמק הרון, וב-9 בספטמבר 1944 נפגשו כוחותיו ליד העיר דיז'ון עם כוחותיו של הגנרל ג'ורג' פטון מהארמייה השלישית שנחתו בחופי נורמנדי ופילסו את דרכם מזרחה. פאץ' סבל מטרגדיה אישית כאשר בנו, קפטן אלכסנדר פאץ' נהרג בקרב ב-22 באוקטובר 1944.
פאץ' המשיך לפקד על הארמייה השביעית עד לסוף המלחמה באירופה במאי 1945, נכנס עמה לאדמת גרמניה ולאורך עמק הריין והוביל את המתקפה על קו זיגפריד ולאחר מכן נע לאזור דרום גרמניה. כוחותיו של פאץ' שחררו את מחנה הריכוז דכאו והוא סייר במקום. כוחותיו היו אלו ששבו את הנאצים הבכירים אלברט קסלרינג והרמן גרינג. פאץ' נפגש עם גרינג ושוחח עמו.
מותו ומורשתו

באוגוסט 1945 הוחזר פאץ' לארצות הברית על מנת לפקד שם על הארמייה הרביעית. עם הגיעו לסן אנטוניו לקה בדלקת ריאות פתאומית וחריפה. הוא מת ב-21 בנובמבר 1945 ימים ספורים לפני יום הולדתו ה-56. גופתו נטמנה בבית הקברות וסט פוינט.
מחנה הצבא האמריקני בשטוטגרט נקרא על שמו בשנת 1952. המחנה הוא מפקדת פיקוד אירופה של ארצות הברית. בשנת 1954 הועלה לאחר מותו לדרגת גנרל מלא.
הערות שוליים

↑  שארל דה גול, המאבק לחרות, כרך ראשון, אל הדגל, הוצאת עם הספר, תשי"ח, עמ' 203
↑  US troops sieze Goring, פלסטיין פוסט, 10 במאי 1945
↑  Goring, פלסטיין פוסט, 13 במאי 1945
↑  Death of Lt. Gen. Patch, פלסטיין פוסט, 23 בנובמבר 1945
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119078341  ISNI: 0000 0000 3302 6531  LCCN: n91013762  NARA: 10571808  SNAC: w68m020b  VIAF: 27873476   WorldCat (עם VIAF): 27873476 
פאץ' מפקח על פריקת ציוד בחוף גוודלקנל, דצמבר 1942
אמיר להבות

| --- | --- |

להבות בשנת 2015
 לידה:  7 במאי 1975 (בן 49) מכבים-רעות, ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת טקסס באוסטין 
 ספורט
 ענף ספורט:  פוקר 
 הישגים
 שיאים אישיים:  צמיד אליפות העולם בפוקר  סיים 3 באירוע המרכזי (2013)
 
אמיר להבות (נולד ב-7 במאי 1975) הוא שחקן פוקר מקצועני ישראלי-אמריקאי. בעל צמיד באליפות העולם בפוקר. בשנת 2013 סיים להבות במקום השלישי באירוע המרכזי וזכה בפרס של 3.7 מיליון דולר. אמיר להבות הוא שחקן הפוקר הישראלי עם מירב זכיות, נכון ליולי 2022 הוא זכה בכ-6 מיליון דולר.
קריירה

להבות נולד בעיר מכבים-רעות. בגיל 16 היגר עם משפחתו לארצות הברית. בעל תואר בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת טקסס שבאוסטין. עד שנת 2004 עבד כמהנדס בעיבוד שבבים.
לאחר מכן החליט לקחת פסק זמן מעולם הטכנולוגיה, טייל בעולם והתחיל לשחק פוקר. בהמשך עזב את עבודתו כדי להשקיע בהקמת אתר מקצועי לפוקר בשם PokerWit, העבודה על האתר גרמה לו לשחק יותר, בעיקר בטורנירים אינטרנטיים והוא התחיל להרוויח מכך כסף. בהדרגה עשה אמיר הסבה מקצועית - ומהאינטרנט הוא עבר לזירה האמיתית, למשחקים החיים ופילס את דרכו לליגת הפוקר המקצוענית.
בשנת 2007 זכה להבות בסכומים כספיים של אלפי דולרים במספר טורנירים קטנים.
בשנת 2009 סיים במקום 229 מתוך 6,494 שחקנים באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר, וזכה בסך של 32,963 דולר.
בשנת 2011 לאחר שאתרי הפוקר הוצאו מחוץ לחוק בארצות הברית, להבות החל להתמקד בטורנירי פוקר מקצועיים. שיחק שלושה חודשים באירופה, ולעיתים נסע מחוץ לארצות הברית כדי להמשיך לשחק און-ליין.
ב-3 במרץ 2011 סיים מקום רביעי באירוע המרכזי של סבב WPT וזכה בסך של 421,680 דולר.
ב-5 ביוני 2011 רשם להבות הישג יוקרתי, כאשר סיים במקום הראשון בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר, וזכה בסך של 574,456 דולר ובצמיד אליפות העולם.
לאחר שבשנת 2012 כמעט שלא שיחק בעקבות לידת בנו הבכור, בשנת 2013 חזר להבות להתחרות וב-3 במרץ זכה במקום הראשון בטורניר בסבב ה-WPT ב־140,050 דולר.
ב-5 ביולי 2013 רשם להבות את הישגו המרשים ביותר - המקום השלישי באירוע המרכזי של אליפות העולם וזכה בפרס של 3.7 מיליון דולר.
סטטיסטיקות

נכון ליולי 2022, להבות זכה בסך של כ-6 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-5 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
סטטיסטיקות > צמידי אליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 2011 | $10,000 Pot-Limit Hold'em Championship | $574,456 |
בסבב אליפות העולם, זכה להבות בצמיד אחד, הגיע 4 פעמים לשולחן הסופי וסיים 20 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות.
בסבב ה-WPT הגיע לשולחן הגמר פעם אחת, וסיים 7 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות.
חיים אישיים

להבות נשוי לאמריקאית ואב לילד. מקפיד לדבר עברית ולקרוא לבנו ספרים בעברית.
יש לו בית בווסטון, פלורידה ובסן פרנסיסקו, קליפורניה והוא מחלק את הזמן בין שניהם.
הערות שוליים

↑  דירוג שחקנים ישראלים לפי זכיות, באתר The Hendon Mob
1 2 3 4 5   עומר שוברט, כך כבש אמיר להבות את צמרת עולם הפוקר, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2013
↑  איציק תורג'מן, גם זה הישג ישראלי-אמריקני: אמיר להבות זכה במקום ה-3 באליפות העולם בפוקר (וידאו), באתר IsraeliLifeUSA, ‏5 בנובמבר 2013
↑  יואב רוזנטל‏, פליפ פלופ: התקווה, באתר וואלה, 18 ביולי 2013
אליפות אירופה בשחייה 1954

| --- | --- |
 ענף:  שחייה תחרותית 
 ארגון מפעיל:  LEN 
 תקופת התחרות:  31 באוגוסט 1954 – 5 בספטמבר 1954 (6 ימים) 
 מספר תחרות:  8 
 עיר מארחת:  Monumentale Stadium 
 → אליפות אירופה בשחייה 1950 אליפות אירופה בשחייה 1958 ← 
 קואורדינטות:  45°02′23″N 7°39′09″E﻿ / ﻿45.0397°N 7.6525°E﻿ / 45.0397; 7.6525
 he
 
אליפות אירופה השמינית בשחייה נערכה בטורינו שבאיטליה מ-31 עד 5 בספטמבר 1954.
4 שחיינים מהונגריה (), 2 שחייניות ו-2 שחיינים זכו ב-2 מדליות זהב כל אחד באליפות זו: קטלין סוקה, אגותה שבו, אימרה ניקי, וגאורג צ'ורדש.
הקופץ למים היהודי רומן ברנר (ברית המועצות ברית המועצות) זכה בשתי מדליות זהב.
טבלת המדליות כללי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 |  הונגריה | 9 | 6 | 3 | 18 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | 4 | 3 | 4 | 11 |
| 3 | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 | הולנד הולנד | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 5 | צרפת צרפת | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6 | מערב גרמניה מערב גרמניה | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 7 | שוודיה שוודיה | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8 | איטליה איטליה (מארחת) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10 | דנמרק דנמרק | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | פולין פולין | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 | בריטניה בריטניה | 0 | 0 | 3 | 4 |
| 13 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | סך הכל | 18 | 18 | 18 | 54 |
כדורמים

| מקום | נבחרת |
| --- | --- |
:  הונגריה
: יוגוסלביה יוגוסלביה
: איטליה איטליה
קפיצה למים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
התחרות:  
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | ולנטינה צ'ומיצ'בה   ברית המועצות ברית המועצות | 129.45 נקודות | בירטה כריסטופרסן   שוודיה שוודיה | 127.79 נקודות | ליובוב ז'יגלובה   ברית המועצות ברית המועצות | 125.30 נקודות |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | טטיאנה קאראקאשיאן   ברית המועצות ברית המועצות | 79.86 נקודות | בירטה כריסטופרסן   שוודיה שוודיה | 72.17 נקודות | אווה פארופר   אוסטריה אוסטריה | 65.68 נקודות |
קפיצה למים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
התחרות:  
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | רומן ברנר   ברית המועצות ברית המועצות | 153.26 נקודות | גנדי אודלוב   ברית המועצות ברית המועצות | 141.16 נקודות | כריסטיאן פירה   צרפת צרפת | 136.97 נקודות |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | רומן ברנר   ברית המועצות ברית המועצות | 144.01 נקודות | מיכאיל צ'צ'בה   ברית המועצות ברית המועצות | 142.06 נקודות | פיטר היטלי   בריטניה בריטניה | 133.59 נקודות |
שחייה > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | קטלין סוקה    הונגריה | 1:05.8 דקות | יהודית תמש    הונגריה | 1:06.7 דקות | חירטייה וילימה    הונגריה | 1:07.3 דקות |
| 400 מטר חופשי | אגתה שבו    הונגריה | 5:14.4 דקות | ולריה ג'נגה    הונגריה | 5:16.3 דקות | אסה ליגוריו   יוגוסלביה יוגוסלביה | 5:18.7 דקות |
| 100 מטר גב | חירטייה וילימה   הולנד הולנד | 1:13.2 דקות | יוקה דה קורטה   הולנד הולנד | 1:13.6 דקות | פט סימונס   בריטניה בריטניה | 1:17.3 דקות |
| 200 מטר חזה | אורסולה האפה   מערב גרמניה מערב גרמניה | 2:54.9 דקות | ייטה הנסן   דנמרק דנמרק | 2:55.0 דקות | קלרה קילרמן    הונגריה | 2:55.8 דקות |
| 100 מטר פרפר | יוטה לנגנאו   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 1:16.6 דקות   שיא עולם | מריה ליטומריצקי    הונגריה | 1:18.6 דקות | אורסולה האפה   מערב גרמניה מערב גרמניה | 1:18.9 דקות |
| 4x100 מטר חופשי |  הונגריה   ולריה ג'נגה   אגתה שבו   יהודית תמש   קטלין סוקה | 4:30.6 דקות | הולנד הולנד   לואז זנדפליט   יוקה דה קורטה   הטי בלקננדה   חירטייה וילימה | 4:33.2 דקות | מערב גרמניה מערב גרמניה   קתה יהנסן   גיזלה פון   בריגיט קלומפ   אליזבת רכלין | 4:37.2 דקות |
שחייה > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | אימרה ניקי    הונגריה | 57.8 שניות | לב באלאנדין   ברית המועצות ברית המועצות | 58.2 שניות | גז'ה קאדאש    הונגריה | 58.3 שניות |
| 400 מטר חופשי | גאורג צ'ורדש    הונגריה | 4:38.8 דקות | אנג'לו רומאני   איטליה איטליה | 4:40.4 דקות | פר-אולוף אסטרנד   שוודיה שוודיה | 4:40.9 דקות |
| 1500 מטר חופשי | גאורג צ'ורדש    הונגריה | 18:57.8 דקות | גאורג שוסטר    הונגריה | 19:05.6 דקות | ולדימיר לווריננקו   ברית המועצות ברית המועצות | 19:10.6 דקות |
| 100 מטר גב | ז'ילבר בוזו   צרפת צרפת | 1:05.1 דקות | לאסלו מגיאר    הונגריה | 1:05.3 דקות | ג'ון ברוקוואי   בריטניה בריטניה | 1:05.9 דקות |
| 200 מטר חזה | קלאוס בודינגר   מזרח גרמניה מזרח גרמניה | 2:40.9 דקות | מארק פטרוסביץ'   פולין פולין | 2:42.5 דקות | שאנדור אוטאשי    הונגריה | 2:43.8 דקות |
| 200 מטר פרפר | גאורג טומפק    הונגריה | 2:32.2 דקות | ז'ולט פאייר    הונגריה | 2:35.1 דקות | ואדים מרטינצ'יק   ברית המועצות ברית המועצות | 2:36.3 דקות |
| 4x200 מטר חופשי |  הונגריה   לאסלו טיל   ז'ולטן דמטר   גז'ה קאדאש   אימרה ניקי  | 8:47.8 דקות | צרפת צרפת   ז'אן בואטו   ז'ילבר בוזו   גי מונסרט   אלדו אמיננט | 8:54.1 דקות | ברית המועצות ברית המועצות   ניקולאי סוהורוקוב   ויאצ'סלב קורנוי   יורי אבוביאן   לב באלאנדין | 8:55.9 דקות |
אירינה סולוביובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בספטמבר 1937 (בת 87) Kireyevsk, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  אקדמיית חיל האוויר הסובייטי על שם ז'וקובסקי  אוניברסיטת אורל הפדרלית 
 דרגה:  קולונל 
 עיטורים
 אמן הספורט של ברה"מ  טייס חלל של ברית המועצות  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 3 
 
אירינה סולוביובה (ברוסית: Ирина Баяновна Соловьева; נולדה ב-6 בספטמבר 1937) היא אחת מחמש הנשים שנבחרו לתוכנית אימונים לקוסמונאוטיות בברית המועצות (en), ולשעבר קוסמונאוטית סובייטית. אירנה אף פעם לא טסה לחלל, אך נבחרה להיות גיבוי של ולנטינה טרשקובה, האישה הראשונה שטסה לחלל בעזרת החללית ווסטוק 6 ביוני 1963. סולוביובה נבחרה לטוס בווסחוד 5, מה שהיה הופך אותה לאישה הראשונה שטסה לחלל, אך תוכנית ווסחוד נדחתה.
לפני שגויסה להיות קוסמונאוטית, סולוביובה הייתה אלופת העולם בצנחנים הסובייטים ואף זכתה בפרסים.
השכלה

1959 - עברה בהצלחה את לימודיה ב-אוניברסיטת אורל הפדרלית
1967 - עברה בהצלחה את לימודיה ב-אקדמיית חיל האוויר הסובייטי על שם ז'וקובסקי
1980 - דוקטור בפסיכולוגיה.
הערות שוליים

↑  Solovyova, web.archive.org, ‏2010-12-29
↑  Cosmonaut Biography: Irina Soloviyova, www.spacefacts.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אימה שחורה על הריין

אימה שחורה על הריין (באנגלית: Black Horror on the Rhine; בגרמנית: Schwarze Schmach) מתייחס לפאניקה שהתעוררה בגרמניה בנוגע להאשמות על פשעי מלחמה נרחבים, במיוחד פשעי מלחמה מיניים, שנאמר כי בוצעו על ידי חיילים סנגלים ואפריקאים אחרים ששירתו בצבא הצרפתי במהלך הכיבוש הצרפתי של אזור הריין בין השנים 1918–1930.
רקע > שימוש צרפתי בכוחות קולוניאליים

לאחר התבוסה של האימפריה הצרפתית השנייה לפרוסים במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870/1, התפתח בצרפת זרם שביקש להחזיר לצרפת את השטח האבוד של אלזס-לורן אשר הועבר לאימפריה הגרמנית שהוקמה באותה העת. לפיכך, פוליטיקאים כמו ז'ורז' קלמנסו, התנגדו להשתתפות במרוץ הקולוניאלי לאפריקה מכיוון שחששו שהדבר יסיח את צרפת מיעדים הקשורים להחזרת אלזס-לוריין.
באותו הזמן קצינים צרפתים המשיכו במסעות הכיבוש השונים באפריקה. שרל מנז'ן, קצין בצבא הצרפתי, ניסה לפתור את הסתירה בין שתי אסטרטגיות אימפריאליסטיות אלה בספרו La force noire (הכוח השחור) מ -1910. הוא טען שמאחר שגרמניה מונה אוכלוסייה גדולה יותר ושיעור הילודה בה גבוה יותר מצרפת בתחילת המאה העשרים, פירוש הדבר שצבא גרמניה תמיד יהיה גדול יותר מצבא צרפת. הוא הציע כי הצרפתים יגייסו כוחות ממושבותיהם באפריקה כדי לספק כוח אדם כמעט בלתי מוגבל שיכול לבטל את העליונות המספרית של גרמניה.
רקע > אזרחות לחיילים מהקולוניות

אחד התוצרים של המהפכה הצרפתית היה מושג "האומה" שקשור לאזרחות ושירות צבאי. הנושא הוליד את הדרישה שעל ידי שירות בצבא, התושבים מהקולניות באפריקה ואסיה יזכו באזרחות צרפתית מלאה שכן השירות הצבאי העיד על נאמנות למדינה.
עם זאת, החברה הצרפתית הכירה בסטטוס המיוחד של המוסלמים הצרפתים שהיו כפופים לחוקי הקוראן, בתוך החברה שהתנהלה בנורמות נוצריות. למרות האידאולוגיה השוויונית של הרפובליקה השלישית הצרפתית - שאפשרה תאורטית להתעלם מהבעיה הגזעית - התפתחות המושבות הצרפתיות יצרה מציאות שונה לגמרי.
רקע > בחירת בלייז דיאן

בחירתו לפרלמנט של בלייז דיאן בפברואר 1914 סיפקה את הדרישה לזכויות אזרח לחיילים מהקולוניות. דיאן ייצג את ארבע הערים הקולוניאליות הוותיקות ביותר במערב אפריקה הצרפתית, שקבלו את הזכות לשלוח צירים לבית הנבחרים בעקבות מהפכת 1848. בתוך האידאולוגיה של הרפובליקה, קיום אפריקאים ואסיאתים שנלחמו בצבא הצרפתי היווה הוכחה לאוניברסליזם של התרבות הצרפתית שהייתה פתוחה לכל. בשונה מהבריטים ששלחו חיילים הודים לחזית המערבית באוקטובר 1914, שנשלחו בחזרה להודו בשנת 1916 ברגע שהיו לבריטים מספיק חיילים אירופאיים. לעומתם, הצרפתים שמרו על דיוויזיות אלג'יריות, תוניסיות, מרוקאיות, סנגליות, מלגאסיות וייטנאמיות בקו הקדמי ממש עד סוף המלחמה. הצרפתים כינו את האנשים ממערב אפריקה הצרפתית בשם "סנגלים" בלי קשר אם הם באמת הגיעו מסנגל או לא.
גם גרמניה גייסה חיילים במושבותיה האפריקאיות לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה. אבל המצור הבריטי מנע מהחיילים האפריקאיים להגיע להילחם באירופה למען גרמניה. במהלך המלחמה תקפה התעמולה הגרמנית לא פעם את הצרפתים על פריסתם של חיילים אפריקאים כדי להילחם באירופה, בטענה שגברים שחורים הם פראיים וברבריים ולא היה מקובל עליהם שהצרפתים ישתמשו בחיילים סנגלים באירופה מכיוון ש"סיכנו "את התרבות האירופית.
בהסכם שביתת הנשק, כשהסתיימה הלחימה בחזית המערבית, ב־11 בנובמבר 1918, הייתה לבעלות הברית הזכות לכבוש את ריינלנד (אזור הריין). במהלך המשא ומתן הגרמנים ביקשו שלא לכלול את החיילים הסנגלים בכוח הכיבוש הצרפתי. בתנאי חוזה ורסאי שנחתם ב־28 ביוני 1919, הייתה לבעלות הברית הזכות לשלוט בריינלנד עד שנת 1935. הפחד הגרמני מפני הסנגלים זכה לאהדה בקרב אנשים לבנים בעולם דובר האנגלית. גם נשיא ארצות הברית וודרו וילסון וגם ראש ממשלת בריטניה דייוויד לויד ג'ורג' ביקשו מראש הממשלה הצרפתי ז'ורז' קלמנסו שהסנגלים לא ישמשו ככוחות כיבוש בריין.