stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדרדסים – דמויות
הדרדסים > דרדסיות מהכפר האבוד

דרדסבתא: דרדסית מהכפר האבוד. הדרדסית הזקנה ביותר בכפר האבוד. נוהגת ללבוש שמלה צהובה ארוכה. בעלת מערכת יחסים ארוכה עם סב-דרדס.
ערבה: דרדסית מהכפר האבוד, המנהיגה של כפר הדרדסיות. היא קוסמת בעלת ידע רב והדמות האימהית בכפר שלה. בדומה לדרדס-אבא היא גם לובשת כובע ומכנסיים אדומים. בשונה משאר הדרדסיות (חוץ מדרדסבתא) היא בעלת שער לבן ארוך במקום כחול.
דרדסופית: דרדסית מהכפר האבוד. החברה הכי טובה של לבלובית ואלופה בחץ וקשת. לבושה כולל שמלה צהובה עם עליונית ירוקה ותלתן בעל ארבע עלים על כובעה. יש לה שפירית-מעופפת-יורקת-אש-מצויה בשם יורקת אש.
קדסי: דרדסית מהכפר האבוד. החברה הכי טובה של דרדסית ואוהבת ספורט.
לבלובית: דרדסית מהכפר האבוד. דרדסית טובת לב, תמימה, עדינה ושאננה שאוהבת לעזור. לבושה כולל פרח לבן - ורדרד כמעט סגור על כובעה, שמלה ורודה, שרשרת וצמיד מחרוזים. היא החברה הכי טובה של דרדסופית.
שושנית: דרדסית מהכפר האבוד. שושנית היא הדרדסית הראשונה שדרדסית (מכפר הדרדסים) פגשה בסרט "דרדסים: הכפר האבוד".
הדרדסים > דרדסים שהופיעו רק בסרטים

דרדס מספר/דרדס קריין: דרדס אשר מספר את הסיפור של הסרט הראשון והשני.
משוגעוני: דרדס הנוהג לצפור כדי לאסוף את הכפר.
דרדס שף: מכין אוכל לדרדרסים ואוהב לנסות סוגים אחרים של אוכל.
נודניק: דרדס נודניק שמחטט בכל מיני עניינים שלא קשורים אליו.
מלצרי: דרדס הלובש סינר צהוב ועוזר לזללני להגיש את האוכל לדרדסים.
וקסי: שטותניקית שנוצרה על ידי גרגמל, אחותו של האקוס שנהיית לאחותם של הדרדסים ולאחותה של דרדסית.
דרדס פסיבי אגרסיבי: דרדס אשר נוהג להכפיש אחרים בדרכים עקיפות.
האקוס: שטותניק שנוצר על ידי גרגמל, אחיה של וקסי שנהיה לאח של הדרדסים.
דרדיפש: מופיע גם בקומיקס. דרדס טיפש ופתי.
דרדסקוסם: מופיע גם ב"הדרדסים ומיץ הענבים". מנסה לעשות קסמים ולא תמיד מצליח.
הדרדסים > דרדסים שמופיעים רק בקומיקס/בספרים

פטישון: מסתובב עם פטיש ואוהב במיוחד להשתיק את בר-מוח בזמן הטפות המוסר שלו. שמו בעברית מופיע בספר "הדרדסים ומיץ הענבים".
חלושון: דרדס חלש אבל עם מוטיבציה.
דרדספר: הלקוחות היחידים שלו הם דרדסית ודרדסאבא כי כל שאר הדרדסים קירחים.
דמויות נוספות > בני אדם

גרגמל: מכשף מרושע ולא יוצלח, אויבם של הדרדסים במהלך הסדרה והסרטים. הוא גר בטירה עתיקה מדרום ליער הדרדסים ביחד עם החתול שלו, חתחתול. מטרתו העיקרית היא לגלות את מחבוא כפר הדרדסים, בשל רצונו לתפוס שישה דרדסים כדי להפוך אותם לזהב ולהיות עשיר, או סתם לאכול אותם לארוחת הערב. הוא אכן גילה את מיקומו של הכפר מספר פעמים במהלך שתי העונות הראשונות - אך הוא מאבד את המיקום באופן שיטתי כל פעם מחדש. לעיתים קרובות הוא מאבד את מיקום הכפר משום שהוא רודף אחרי הדרדסים, מאבד אותם, ולא מצליח לשחזר את צעדיו חזרה אל הכפר. ידוע במשפטו "אני שונא דרדסים". בשני הסרטים הראשונים הוא מנסה לתפוס את הדרדסים בניו יורק (סרט 1) ובפריז (סרט 2) כדי להשיג את תמצית הדרדסים שלהם ולהשתמש בה למטרותיו המרושעות. בסרט השני הוא מתפרנס כקוסם מפורסם בפריז, ויוצר שני "שטותניקים", יצורים מרושעים דמויי דרדסים, בשם וקסי והאקוס.
פה גדול: עוג גדול, מגושם ולא חכם במיוחד אשר מעוניין רק להשביע את רעבונו המפלצתי. לרוב הוא פורץ לביתו של גרגמל כדי לגנוב אוכל. הוא מתיידד עם כל מי שיספק לו אוכל בתמורה ויעזור לו לזמן קצר. ידוע במנהגו לצעוק "פה גדול רעב, פה גדול רוצה לאכול הכל".
אגאתה: מכשפה מרושעת, שלפעמים משמשת כבעלת בריתו של גרגמל ולפעמים כיריבתו. במהלך הסדרה מנסה אף היא למצוא את כפר הדרדסים כדי לנקום בהם על כך שהם השמידו את "תכשיט" הקסם שלה. כדי למצוא את הכפר היא מטילה על עצמה כישוף אשר הופך אותה לדרדס. דרדסאבא כינה אותה "נחרני" בשל הנחירה האופיינית לה המשולבת בדיבור שלה – עובדה אשר בסוף חושפת את זהותה האמיתית ומסכלת את תוכניתה.
בלשזר: הוא סנדקו של גרגמל. גרגמל גונב ממנו ספר קסמים כדי להפוך דרדסים לזהב. בסדרה הוא מופיע לראשונה בפרק החתונה של דרדסאבא כשהוא שולח את שפירית כדי להסגיר לידיו את דרדסאבא וזאת בתמורה לחירותה של שפירית.
רוע: עוזרו החדש של גרגמל שמופיע בעונות האחרות.
ויליאם וג'ון: חבריהם של הדרדסים, הופיעו לראשונה בסרט "הדרדסים וחליל הקסם".
הומניבוס: קוסם, הופיע לראשונה בסרט "הדרדסים וחליל הקסם".
קלוריה היידריס: מכשפה מרושעת שהופיעה בעונות האחרונות.
דמויות נוספות > בעלי חיים

חתחתול: חתול ג'ינג'י, עוזרו המרושע לא פחות של גרגמל. חתחתול רוצה לאכול את הדרדסים, אך לעולם לא מצליח. בעל צחוק מרושע כמו של גרגמל.
בת-כנף: חסידה, אמצעי התחבורה היעיל ביותר של הדרדסים.
הנשר המפלצתי: נשר שכשהיה גוזל טעם בטעות את הדשן המסוכן שהמציא דרדסאבא וגרם להרס בכפר. בסרט "דרדסים: הכפר האבוד" גרגמל משתמש בו כדי לתפוס את הדרדסים.
דרדס אבא
דרדסית
גרגמל
נעם נדב

| --- | --- |

 לידה:  1957 (בן 68 בערך) ירושלים 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  איור, קומיקס 
 noamnadav.blogspot.co.il
 
נעם נדב (נולד ב-1957) הוא מאייר של ספרי ילדים וספרי לימוד, קומיקסאי ותסריטאי סרטי אנימציה ישראלי.
ביוגרפיה

נדב, יליד ירושלים, התקבל בתום שרותו הצבאי לבית הספר "בצלאל", וסיים בו 4 שנות לימוד במגמת הגרפיקה.
משנת 1982 עד 1985 עבד כאנימטור בסטודיו של רוני אורן, ואחר כך החל לעבוד כעצמאי בתחום האיור והאנימציה.
לאורך השנים אייר ספרי ילדים, ספרים למבוגרים, ספרי לימוד רבים, עיתונים וסרטי פרסומת. בין השאר נדב כתב וצייר סיפורי קומיקס בעיתון "חדשות", סדרת קומיקס בשיתוף עם קובי ניב בעיתון הילדים "כולנו", שתי סדרות קומיקס: "קשרי משפחה" ו"סיפורי ראשונים" במוסף "יעקב" של העיתון "מעריב" והסדרה "איש הפנדה" בשיתוף עם המחבר תמיר ראונר במגזין לילדים "עיניים", ספר ילדים של רוני גנור. כמו כן נדב הוא המאייר של הדמויות בפרסומות הישנות של "זמן התפוח" מטעם מועצת הפירות והוא גם היוצר של המותג של מוסף "קפטן אינטרנט", מדור המחשבים והאינטרנט בגרסה המקוונת של עיתון הארץ. סיפורי הקומיקס "איש הפנדה" שראונר כתב ונדב צייר ושהתפרסמו במשך 12 שנה ב"עיניים" הופיעו בשנת 2006 כספר "פנד, סיפורו של פנד האדום" בהוצאת כנרת זמורה ביתן. בשנת 2011 אייר נדב את 'שירי המגילה' של איציק מאנגר, שנדפסו במהדורה דו-לשונית שתרגם וערך ההיסטוריון דוד אסף (הוצאת חרגול ועם עובד).
בשנת 1992 זכה בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק עבור איוריו לספר "ארנבת ארנבת מה את חושבת" מאת חיה שנהב (הוצאת שוקן 1990).
בשנת 2012 זכה נדב בתחרות לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן מטעם המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס. בשנת 2019 הוא פרסם ספר "המגפיים שהצילו את ירושלים".
כיום משמש נדב מרצה בכיר במסלול לאנימציה במחלקה לאומנויות המסך ב"בצלאל".
חיים אישיים

נדב הוא בנו של ההיסטוריון מרדכי נדב ובנה של יעל נדב, חוקרת קבלה. אחיו יהונתן נדב הוא מו"ל. הוא מתגורר בירושלים.
נדב נשוי לשועא ואב לשלושה.
לקריאה נוספת

נורית שילה־כהן, (עורכת), ספר המאיירים הגדול, זוכי פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על-שם בן-יצחק בשנים 1978–2004, מוזיאון ישראל ועם עובד, 2005, עמ' 210–217
גורד השחקים הגבוה בישראל

מגדל עזריאלי שרונה, המגדל הגבוה בישראל
ארבעה מגדלים החזיקו בתואר "גורד השחקים הגבוה בישראל". מגדל שלום, שנחנך בשנת 1965 על חורבות הגימנסיה העברית "הרצליה" ברחוב הרצל בתל אביב היה הראשון שבהם. הבניין מתנשא לגובה של 129 מטרים ו-36 קומות. מגדל שלום החזיק גם בתואר "גורד השחקים הגבוה במזרח התיכון" במשך 14 שנים. בתואר המקביל בישראל החזיק המגדל 34 שנים, עד שאיבד את הבכורה לטובת מגדל עזריאלי העגול, שנבנה בשנת 1999 ומתנשא לגובה של 186 מטרים ו-49 קומות - גבוה ב-57 מטרים ממגדל שלום. מגדל עזריאלי החזיק בתואר שנתיים בלבד, עד בנייתו בשנת 2001 של מגדל משה אביב ברמת גן בגובה 235 מטרים. הוא החזיק בתואר 15 שנים עד שבשנת 2016 נטל את התואר מגדל עזריאלי שרונה המתנשא לגובה 238.5 מטרים.
הבדלי הגבהים בין מגדל שלום למגדל עזריאלי העגול, ובינו לבין מגדל משה אביב, נחשבים לגדולים (57 ו-49 מטרים בהתאמה). במשך למעלה מעשור, מאז נחנך מגדל משה אביב, לא נבנו כלל מגדלים המתקרבים אליו בגובהם, או למגדל עזריאלי העגול. באמצע העשור השני של המאה ה-21 החלו לקום בישראל מספר מגדלים שגובהם כ-200 מטרים ויותר, ובראשם המגדל הגבוה ביותר, עזריאלי שרונה.
בספטמבר 2024 הושלמה הקומה ה-60 במגדל ביונד בגבעתיים והוא עבר בגובהו את מגדל עזריאלי שרונה והפך למגדל הגבוה בישראל. עם סיום בנייתו, יכלול 72 קומות ויתנשא לגובה של 307.5 מטרים ועתיד להחזיק בתואר גורד השחקים הגבוה בישראל למשך מספר חודשים. מגדל הספירלה בתל אביב, הנמצא גם הוא בתהליכי בנייה יחלוף על פניו של מגדל ביונד עם השלמת הקומה ה-83 ויהפוך למגדל הגבוה בישראל עם חנוכתו, בגובה של 88 קומות ו-336 מ'.
מגדל בין ערים הוא מגדל המתוכנן לקום בשטח הנמצא בבעלות עיריית תל אביב, ממוקם בקרבת "מתחם הבורסה" ברמת גן ו"מתחם הסיטי" של גבעתיים, וצפוי להתנשא לגובה של כ-400 מטר ו-100 קומות. הוא אף יחלוק את הבכורה בתואר "המבנה הגבוה בישראל", עם מתקן המכ"ם בדימונה. מגדל גבוה אף יותר מתוכנן במתחם בורסת היהלומים ברמת גן ומכונה "מגדל 120" על פי מספר קומותיו המתוכנן. מגדל זה אמור להתנשא לגובה של 520 מטרים. במקור תוכנן כמגדל בן 111 קומות אך ב-2019 החלו בהליכי האישורים לגובה 120 קומות.
מגדל מרכז עזריאלי העגול - אחד מהמאפיינים הבולטים ביותר בקו הרקיע של מטרופולין תל אביב - שהיה המגדל הגבוה בישראל בין השנים 1999-2001 ושסימן את תחילת תנופת הבנייה לגובה בישראל ובתל אביב בפרט, יצא אל מחוץ לרשימת עשרת גורדי השחקים הגבוהים בישראל בשנת 2024, לאחר 25 שנים, זאת עם השלמת קומות הגג במגדל אלאייד סיטיז ברמת השרון ובמגדל אמות הלח"י B שבבני ברק.
גורדי השחקים הגבוהים בישראל > מגדלים הנמצאים בתהליך בנייה

| שם | תמונה | גובה (במטרים) | קומות | שנת התחלת בנייה | עיר | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מגדל הספירלה |  | 335.95 | 88 | 2018 | תל אביב | נכון לפברואר 2025 נבנה שלד בן 51 קומות. על פי התוכנית העדכנית המבנה יכלול 88 קומות כשמעל לקומה העליונה ייבנו 12.5 מ' נוספים שישלימו את צורת הספירלה של המגדל |
| מגדל Beyond דרומי - משרדים |  | 307.46 | 72 | 2019 | גבעתיים | המגדל, הנמצא בשלבי בנייה, ממוקם בצמוד למגדל השחר מעברו השני של הרחוב ועל פי התוכנית העדכנית יכלול 72 קומות. קיימת תוכנית נפרדת להקמת מגדל צפוני לצידו בן 64 קומות אשר ישמש למגורים. בנוסף ייבנו בפרויקט מרכז ספורט, מרכז קניות ופארק עילי בספטמבר 2024 עקף המגדל הדרומי את מגדל עזריאלי שרונה והפך למגדל הגבוה בישראל. |
| מגדל תוה"א 2 |  | 292.8 | 77 | 2020 | תל אביב | התוכניות למגדל שונו מספר פעמים, והתוכנית העדכנית כוללת מגדל בעל 77 קומות וגובה של 292.8 מטרים.נכון לנובמבר 2024 השלד נבנה ל-62 קומות ו- 38 מקומות הבניין נבנו לתצורתו הסופית. |
| מגדלי DOU |  | 199.96 | 53 | 2021 | תל אביב | צמד מגדלי מגורים על צומת הרחובות אבן גבירול - ארלוזורוב |
| מגדל H Infinity |  | 197 | 52 | 2021 | תל אביב | מגדל מגורים המוקם ברחוב אבן גבירול סמוך למגדל המאה. נמצא בשלבי בנייה ראשוניים |
| מגדל לקסוס |  | 170 | 45 | 2020 | תל אביב | תובל פינת הסוללים |
| מלון שרונה |  | 162.75 | 46 | 2020 | תל אביב | מלון בן 46 קומות הכולל כ-880 חדרים, 7 מפלסי חניה תת-קרקעיים, אולם כנסים, מסעדות ושימושים נלווים נוספים. עבודות הבנייה הופסקו באוגוסט 2022 עקב מחלוקות בין הבעלים (חברת נצבא) לבין הקבלן (אלקטרה), וחודשו כעבור שנה וחצי. נכון לפברואר 2025 השלד הגיע לקומה ה-40 |
| מגדלי לנדמרק - מגדל B (מזרחי) |  | 161.6 | 42 |  | תל אביב | בנייתם הסתיימה ביוני 2024 |
| מגדל בית מעריב |  | 159 | 42 | 2018 | תל אביב | התכנון המקורי היה 60 קומות ו-256 מ'. עקב התנגדות רשות שדות התעופה, קוצץ ל-42 קומות. החל מ-2020 היה בדיונים משפטיים לאישור התכנון המקורי, אך ביולי 2022 נפסק כי גובהו לא יעלה על 42 קומות |
| מגדלי GLOBAL - מגדל B |  | 167.6 | 43 |  | פתח תקווה | המתחם, שנמצא על צומת הרחובות ז'בוטינסקי ודרך יצחק רבין, עתיד לכלול שני מגדלים. מגדל A, שבנייתו הושלמה ב-2021, כולל 36 קומות ומתנשא לגובה של 141.68 מ' |
| מגדל Vie |  | 161.5 | 43 |  | בת ים | מגדל מגורים בשכונת פארק הים |
| ויתניה 2 |  | 161.5 | 43 |  | תל אביב | מגדל המשרדים השני שמוקם במתחם. המגדל הראשון שהושלם ב-2019 כולל 36 קומות ומתנשא לגובה של 146 מ' |
| מתחם כיכר המדינה - מגדל דרומי (A) |  | 159.9 | 44 |  | תל אביב | המתחם יכלול 3 מגדלי מגורים, מקומות חנייה ציבוריים, פארק ציבורי ובו אגם מלאכותי ושבילי אופניים. נכון לפברואר 2025 עבודות השלד הסתיימו ועבודות החיפוי כמעט הסתיימו. |
| מתחם כיכר המדינה - מגדל צפוני (C) |  | 159.9 | 44 |  | תל אביב | המתחם יכלול 3 מגדלי מגורים, מקומות חנייה ציבוריים, פארק ציבורי ובו אגם מלאכותי ושבילי אופניים. נכון לפברואר 2025 עבודות השלד הסתיימו ועבודות החיפוי כמעט הסתיימו. |
| מתחם כיכר המדינה - מגדל מזרחי (B) |  | 156.9 | 43 |  | תל אביב | המתחם יכלול 3 מגדלי מגורים, מקומות חנייה ציבוריים, פארק ציבורי ובו אגם מלאכותי ושבילי אופניים. נכון לפברואר 2025 עבודות השלד הסתיימו ועבודות החיפוי כמעט הסתיימו. |
| מגדלי רובע איילון |  | 152.01 | 45 | 2020 | בת ים | הפרויקט כולל שלושה מגדלי מגורים בגובה זהה |
ראו גם

מתקן המכ"ם בדימונה
אורות רבין
קרל גוסטב יונג

.
| --- | --- |
קרל גוסטב יונג, 1935 בערך.
קרל גוסטב יונג, 1935 בערך.
 לידה:  26 ביולי 1875 קסויל, תורגאו, שווייץ 
 פטירה:  6 ביוני 1961 (בגיל 85) קיסנאכט, קנטון ציריך, שווייץ 
 שם לידה:  Carl Gustav Jung 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה, אלכימיה, פירוש חלומות, אמנות, דתות משוות, אנתרופולוגיה, פסיכותרפיה, מיתולוגיה השוואתית, פסיכולוגיה, פסיכולוגיה אנליטית, פילוסופיה 
 מקום מגורים:  שווייץ שווייץ
 מקום קבורה:  שווייץ בית העלמין בקיסנאכט, קנטון ציריך, שווייץ
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בזל אוניברסיטת ציריך
 מנחה לדוקטורט:  אויגן בלוילר 
 מוסדות:  אוניברסיטת בזל  אוניברסיטת ציריך  המכון הטכנולוגי של ציריך 
 תלמידי דוקטורט:  Jakob Klaesi 
 פרסים והוקרה:  Honorary Fellow of the British Psychological Society 
 בת זוג:  אמה יונג (1955–1903)
 תרומות עיקריות
 פסיכולוגיה אנליטית, לא-מודע קולקטיבי, ארכיטיפ (הצל, אנימה), אינדיבידואציה, סינכרוניות, מופנמות ומוחצנות, עקרון המורכבות.
 חתימה:   
 
קרל גוסטב יונג (בגרמנית: Carl Gustav Jung;‏ 26 ביולי 1875 – 6 ביוני 1961) היה פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי שווייצרי, מבכירי תלמידיו של זיגמונד פרויד ומי שהיה אמור לרשת את כיסאו. נמנה עם קבוצת מניחי היסודות לפסיכולוגיה המודרנית. בצד פרויד ואלפרד אדלר, היה יונג ממנסחי אחת התורות הפסיכולוגיות החשובות ביותר, אשר הטביעו את חותמן לא רק על תחום הפסיכותרפיה, אלא לא פחות מכך על הפילוסופיה, על האמנות, על פרשנות ההיסטוריה ועל מדעי ההתנהגות לתחומיהם.
בין המושגים שטבע ניתן למצוא את האינדיבידואציה – התהליך הפסיכולוגי המתמשך של בידול העצמי מתוך האלמנטים המודעים והלא מודעים של כל פרט. יונג ראה בכך המשימה ההתפתחותית העיקרית של הפרט. מושגים נוספים הם ארכיטיפים, אנימה ואנימוס, הלא מודע הקולקטיבי, וטיפוסים מופנמים ומוחצנים.
קורות חיים

קרל גוסטב יונג נולד ב-1875 בקסוויל, תורגאו שבשווייץ, למשפחה דתית ודלת אמצעים. האב, לפאול אכילס יונג היה כומר שווייצרי, ואימו, אמילי פרייסוורק, אשר טענה כי יכלה לתקשר עם ישויות מיסטיות. ליונג הייתה אחות צעירה ממנו בתשע שנים, יוהאנה גרטרוד. כשהיה יונג בן ארבע עברה המשפחה להתגורר בבזל. מדי שבוע יונג הלך להתפלל בכנסייה השייכת לזרם הכנסייה המתוקנת השווייצרית, אשר התפצלה מהכנסייה הלותרנית בנצרות הפרוטסטנטית.
יונג היה ילד שקט ומופנם שרוב זמנו התבודד והרבה בניתוחי צורות ההתנהגות של הסובבים אותו, בעיקר הוריו. בילדותו המוקדמת פיגר בלימודיו והתמרמר על בית ספר, עד אשר כמעט לקה בנוירוזה ולא פעם התעלף במהלך שיעורים. עם הזמן, כאשר אביו החל להביע דאגה מפני ביצועיו, שינה יונג את גישתו והרבה לשקוד על לימודיו, בעיקר, בקריאה ממושכת באופן עצמאי. יונג מצא בעת קריאתו עניין מיוחד בפילוסופיה וכתבים דתיים.
בסיום לימודיו בבית הספר התיכון, ולאחר שהחליט שאינו מעוניין להמשיך בדרכה של משפחתו בחיי דת, החל יונג ללמוד רפואה באוניברסיטת בזל. בהמשך עבר ללמוד באוניברסיטת ציריך וב-1902 סיים את חוק לימודיו וניתנה לו תעודת הסמכה רפואית. יונג החל לעבוד בבית חולים פסיכיאטרי שאותו ניהל הפסיכיאטר אויגן בלוילר, מאבות חוקרי ההפרעות הנפשיות, שהיה בנוסף לכך גם המנחה של יונג בעבודת הדוקטורט. בעבודתו בבית החולים, יונג שם לב כיצד מילים מסוימות השפיעו על התגובות המנטליות של המטופלים, ומתוך כך העריך את הקיום של השפעות תת-מודעות שמתגלות בהקשר לנושאים שונים. כעבור מספר שנים של עבודה בחסות בלוֹילר, יונג פתח קליניקה עצמאית בראשותו והחל להתפרסם בעבודתו המקצועית עם מטופלים.
בחזית התמונה, מימין לשמאל: קרל גוסטב יונג, סטנלי הול, זיגמונד פרויד.
יונג החל לקרוא בעבודותיו של זיגמונד פרויד, ולאחר חליפת מכתבים קצרה ביניהם נפגשו השניים בווינה. פרויד היה פסיכולוג ונוירולוג יהודי-אוסטרי, אבי הפסיכואנליזה ואחד ההוגים החשובים ביותר בתחום תורת האישיות. בפגישתם הראשונה ב-1907 התדיינו השניים במשך 13 שעות רצופות. הקשר ביניהם התהדק, ולאחר זמן קצר בחר פרויד ביונג כממשיך דרכו. חלק מהתלהבותו של פרויד מיונג נבעה מפרסומיו המדעיים, שבהם טען כי עבודתו ומחקריו הקליניים הביאו אותו למסקנה כי יש אמת רבה ברעיונותיו של פרויד בדבר תהליכים נפשיים לא מודעים. יונג היה נשיאו הראשון של "איגוד הפסיכואנליטיקנים הבין-לאומי". השניים נהגו להיפגש לעיתים קרובות, יצאו למסעות מסביב לעולם והרצו ביחד, ובנוסף גם ניסו לפענח את החלומות האחד של השני והתדיינו על פיתוח המחקרים שלהם.
במשך תקופה ארוכה, כשיונג השתתף בכנסים שארגן פרויד, יונג היה הפסיכולוג הלא-יהודי היחיד.. כל השאר היו יהודים.
קורות חיים > פיתוח תורה עצמאית

בראשית דרכו נטה יונג למדעים המדויקים, אך במאמציו להבין את הנפש ובמיוחד את נפשו שלו, הוא הסיק כי בחקר נבכי נפש האדם לא תצלח המתודה המדעית הקלאסית. מתוך כך נוצר קרע עמוק בינו לבין פרויד. הקרע בין השניים הושפע גם מהפרש הגילאים והניסיון שלהם, שבעקבותיו התפתחה ביניהם מערכת יחסים המזכירה אב ובן או מחנך ותלמיד, דבר שיונג התקשה לקבל, בהתחשב בפרסומו וניסיונו, שקירב אותו למעמדו של פרויד.
בשנת 1912 פרסם יונג את "הפסיכולוגיה של הלא-מודע", שבו הוא פירש בצורה שונה מזו של פרויד את הפסיכואנליזה. פרסום זה גרם לקרע עם פרויד, ולפיתוח גישה עצמאית שמכונה "פסיכולוגיה אנליטית". ליונג נראתה מצומצמת למדי דבקותו של פרויד בתאוריה המינית, במודל הסדור והמובנה של הנפש ותהליכיה. לבסוף הקרע ביניהם גרם לניתוק היחסים ב-1913.
הנתק מפרויד הוביל לכך שרוב ההוגים הפסיכיאטרים גם כן נמנעו מליצור קשר עם יונג, וב-1914 הוא פרש מאיגוד הפסיכואנליטיקנים הבין-לאומי. יונג ביקר בממלכה המאוחדת ונאם בכנסים של אגודת הפסיכיאטרים בלונדון שנערכו לאורך מספר חודשים. בעקבות הנתק עם פרויד, יונג סבל ממשבר נפשי בין 1913 ל-1918. במשך אותה העת הוא בילה זמן רב בהתבוננות פנימית במטרה להבין את נפשו שלו וברישום ניסויים נפשיים שביצע על עצמו במטרה לחקור את הלא-מודע. אותה התקופה למעשה עיצבה את התאוריה של יונג כעצמאית מזאת של פרויד ושאר בני התקופה, ותרמה לביסוס מעמדו כהוגה רפואי עצמאי. עיקר רשמיו מאותה התקופה פורסמו רק לאחר מותו בדמות "הספר האדום".
אחד מהמונחים המקצועיים המוקדמים שטבע יונג, ואשר על בסיסו המשיך לקדם ולפתח את עבודתו, היה מופנמות ומוחצנות, מתחום הפסיכולוגיה של האישיות, והקטגוריזציה של בני אדם בין שני המושגים. באותה העת גם פרצה מלחמת העולם הראשונה, שלדבריו חזה את פריצתה העתידית במשך סדרת חלומות שחלם חודשים ספורים טרם רצח פרנץ פרדיננד. במהלך המלחמה נותרה שווייץ מדינה נייטרלית, אך מחשש לזליגת המלחמה לתוך גבולותיה הוכרז על גיוס כללי וגם יונג גויס לצבא שווייץ ושירת כקצין עתודה.
בהתבסס על עבודתו וניסיונו, יונג ייסד את אסכולת הפסיכולוגיה האנליטית. המטרה של גישה זו היא לסייע לאדם למצוא משמעות בחייו ולהיות מסוגל לתרום לחייו ולשפר את עצמו באופן טוב יותר. ב-1919 ביסס יונג את התיאוריה שלו לגבי ארכיטיפים, דפוסים שאדם רוכש מהלא-מודע הקולקטיבי, מונח שגם אותו יונג טבע, שמהותו התייחסות לאופן שבו המוח מארגן את חוויותיו מהחוויות של אבותיו וסביבתו של האדם. גם לארכיטיפים וגם ללא-מודע הקולקטיבי עלולה להיות השפעה דרמטית על נפשו של אדם ללא קשר לשאלה אם הוא מודע לכך או לא. הלא מודע הקולקטיבי הזה אינו אמפירי באופיו, אלא עובר בתורשה באופן דומה ל-DNA. בסופו של דבר, המטרה של הגישה היונגיאנית לפסיכולוגיה היא לעזור לאדם לחוות מימוש עצמי ולהפוך לאדם טוב יותר, פרודוקטיבי ובריא יותר, נושא המגולם במושג ה"אינדיבידואציה".
קורות חיים > עליית הנאצים ומלחמת העולם השנייה

יחסו של יונג לכמה מרעיונות התקופה בנוגע לתחייה לאומית היו מורכבים. הוא התפעם מן הניסיון לחדש את האמונה במיתוסים הגרמניים הקדומים, תפיסה שהייתה מקובלת בתנועה הנאצית בראשית דרכה, אך סלד מאופייה הטוטליטרי, ובסופו של דבר, פעל בחשאי נגד המשטר הנאצי.
בטרם עליית הנאצים, יש הטוענים כי זיגמונד פרויד האשים את יונג – אמנם בחצאי רמיזות – בנטיות אנטישמיות. ב-1933 שימש יונג כנשיא האגודה הבין-לאומית לפסיכותרפיה בברלין. ביקורת נמתחה על יונג כי לא העז למחות בפומבי בזמן השלטון הנאצי כנגד היחס ליהודים, אף שרבים ממקורביו היו יהודים, כמו המטופלת הראשונה שלו סבינה שפילריין, תלמידו הבכיר אריך נוימן, ומזכירתו האישית אניאלה יפה.
בשנת 1934 כתב יונג על תכונות הנפש הגרמנית והיהודית: "היהודי, שהוא כמין נווד, עדיין לא יצר צורה תרבותית משלו וככל הנראה לא ייצור לעולם, מאחר שהאינסטינקטים והכישרונות שלו זקוקים כולם לאומה תרבותית פחות או יותר שתהיה פונדקאית להתפתחותם... התודעה ה'ארית' בעלת פוטנציאל גבוה יותר מן התודעה היהודית; זה יתרונם וחסרונם של נעורים [של התודעה הארית] שעדיין לא נגמלו לגמרי מהברבריות. לדעתי, שגיאה גדולה שגתה הפסיכולוגיה הרפואית שהחילה קטגוריות יהודיות... בלא הבחנה על הנצרות הגרמנית והסלאבית. משום כך הוסבר האוצר־הגנוז היקר ביותר של העמים הגרמניים – מעמקי היצירה והאינטואיציה של נשמתם – כבִיצה של אינפנטיליות בנאלית, ואילו קולי המתריע בשער נחשד עשרות בשנים באנטישמיות. חשד זה מקורו בפרויד. הוא לא הבין את הנפש הגרמאנית יותר משהבינו אותה חסידיו הגרמאנים. האם התופעה האדירה של הנציונל־סוציאליזם, שכל העולם צופה בה עתה בהשתאות, לא אילפה אותם בינה?" בעניין חקר אישיותו של אדולף היטלר, יונג העריך כי היטלר מייצג את התת-מודע של 78 מיליון גרמנים שללא תמיכתם הוא היה חסר כל.
בשנת 1938 חזר בו מעמדתו שהנאציזם נושא בחובו רוח חדשה ורעננה, וכתב בגנותו של אדולף היטלר. לאחר המלחמה הבהיר יונג כי מעולם לא ראה עצמו כתומך בנאציזם וכי ציטוטים שהובאו לכאורה כדי להוכיח זאת הוצאו מהקשרם.
רק שנים לאחר המלחמה, התברר כי יונג ריגל נגד המשטר הנאצי מטעם ארגון הביון האמריקאי. שליח הארגון, אלן דאלס, גייס את יונג לריגול עבור הארגון וניתן לו הכינוי החשאי "הסוכן 488". הוא עבד בסתר עבור המשרד לשירותים אסטרטגיים, שהיה קודמו של ה-CIA. הקשר הראשון שלו עם המשרד היה דרך המטופלת שלו מרי בנקרופט. היא עבדה עבור אלן דאלס שהיה ראש שליחות המשרד בשווייץ ולאחר מכן הפך לראש ה-CIA הראשון. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תפקידו של יונג היה לנתח את דרכי ההתנהגות של מנהיגים. בתמורה ניתן ליונג סיווג סודי ביותר ואשרה לחקור במידע מודיעיני בעל רגישות מהמעלה הראשונה של בעלות הברית. יונג הכין מסמך מסכם בדבר התנהלות ההנהגה הגרמנית מנקודת מבט פסיכיאטרית מקצועית אשר הוצג בפני הגנרל דווייט אייזנהאואר טרם פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. אלן דאלס הסתמך על חוות דעתו הפסיכולוגית של יונג, כולל התחזית של יונג שהיטלר יתאבד כאשר יתברר לו שהמלחמה תהיה אבודה. מאוחר יותר, דאלס אמר כי "אף אחד כנראה לעולם לא יידע עד כמה פרופסור יונג תרם למען בעלות הברית במהלך המלחמה... (ושעבודתו צריכה להישאר) מסווגת לעתיד הבלתי מוגבל."
קורות חיים > שנים מאוחרות

חייו המאוחרים של יונג הושפעו במובנים רבים ממערכת היחסים יוצאת הדופן שלו עם הפיזיקאי והדמות המובילה בפיתוח מכניקת הקוונטים באותה העת, וולפגנג פאולי. פאולי היה צעיר מיונג ב-25 שנים, והוא הגיע ליונג בשנות ה-30 לטיפול, בעקבות התנהגות לא יציבה שלעיתים קרובות גבלה בהרס עצמי. יונג הפנה את פאולי לאחד מתלמידיו, לו הורה לאסוף חומרים מהם יוכל יונג להמשיך לפתח את תורתו. מחקר זה הביא לאחת מיצירותיו החשובות ביותר של יונג, פסיכולוגיה ואלכימיה, שם הוא הביא את התעניינותו במדעי האלכימיה לדיאלוג עם הפסיכולוגיה, תוך שהוא רואה את המחקר המדעי המוקדם יותר של האלכימיה כניסיון לתאר תופעות פסיכולוגיות באמצעות עולם האלכימיה שמדבר על תמורות החלות בחומר במפגשו עם חומר אחר. יונג ראה בכך שפה סימבולית למתרחש בנפש האדם. בחקר החלומות של פאולי מתקופה זו מצא יונג קשרים מובהקים לאלכימיה, דבר שעזר לו לבסס את טענותיו על הלא-מודע הקולקטיבי.
בעוד מערכת היחסים ביניהם נקטעה בשל המלחמה, הם החלו במערכת יחסים ישירה יותר לאחר חזרתו של פאולי מארצות הברית, מה שהוביל לחקירה משותפת שלהם על טיב הקשר בין הנפש לעולם החומר בצורה של תורת הסינכרוניות של יונג. תרומתו של פאולי לעבודתו המאוחרת של יונג הייתה מהותית ומכרעת, שכן פאולי היה אחד האנשים הבודדים שאיתם יכול היה יונג לעבוד בשיתוף פעולה מלא בנושאים כה עמוקים כמו האחדות של הנפש והחומר. שיתוף הפעולה נקטע עקב מותו של פאולי מסרטן ב-1958, אבל יחד הם הגדירו תחום מחקר שממשיך לערב פסיכואנליטיקאים מהאסכולה היונגיאנית ופיזיקאים העוסקים במכניקת הקוונטים.
בשנותיו המאוחרות הרבה יונג לצאת למסעות מסביב לעולם במטרה לחקור תרבויות זרות, בראש ובראשונה בהודו, בה מצא עניין רב בתורתו של ראמנה מהארשי. יונג כתב ופרסם עבודות רבות על ממצאיו ועל פיתוח תורתו ומחקרו, ועד מותו פרסם מעל 200 עבודות שונות, בהן "האדם המודרני", "החיפוש אחר הנשמה" ו"האני והלא מודע". במקביל, יונג החזיק במשרת פרופסור באוניברסיטת בזל ובמכון הטכנולוגי של ציריך. עבודותיו של יונג השפיעו על מספר רב של תחומים ועודן משפיעות גם היום, כולל ארכאולוגיה, חקר דתות, ספרות ואף תרבות פופולרית. יונג קיבל פרסים והכרה על פועלו לאורך חייו, התמנה לעמית זר של החברה המלכותית לרפואה; חבר של כבוד באקדמיה השווייצרית למדעי הרפואה; פרס ציריך לספרות ועוד.
יונג נפטר ב-6 ביוני 1961, בגיל 85, בביתו בקיסנאכט, בפרברי ציריך. חמשת ילדיו ומשפחתו המורחבת הגדולה היו בסביבתו בערוב ימיו. המורשת של יונג מורכבת, ובמובנים רבים נותרה לא מוגדרת עד תום. השפעתו על התפתחות הפסיכותרפיה, ואפילו על הפסיכואנליזה של פרויד, נרחבת מאוד. ההשפעה התרבותית שלו הייתה עמוקה, במיוחד בהתחשב בכך שהתיאוריה שלו לגבי אישיות באה לעצב לא רק את הפרקטיקה של הפסיכותרפיה אלא גם, באמצעות מערך של מחקרים פסיכומטריים, מנהיגות וניהול ארגונים. אוצר המילים של הדימויים הלא מודעים והארכיטיפיים הקולקטיביים שזור בין שורותיהם של ניתוחי הספרות, הקולנוע והאמנות. הדגש שנתן יונג למימד הרוחני של נפש האדם ותפקידה בהתפתחות הפסיכולוגית שלו היה יוצא דופן ב'נוף' התפיסות הפסיכולוגיות באותה עת. בעקבות כתביו והגותו הוקמה האגודה הבין-לאומית לפסיכולוגיה אנליטית.