stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס סנדברג
זוכי פרס סנדברג לאמנות

1968 יוסף זריצקי
1968 יגאל תומרקין, אריה ארוך
1969 יצחק דנציגר
1970 יעקב אגם
1971 בני אפרת
1972 לאה ניקל, משה קופפרמן
1973 אביטל גבע, מיכאל דרוקס, יהושע נוישטיין
1974 יחזקאל שטרייכמן
1975 אנה טיכו
1976 אביבה אורי, אביגדור סטימצקי
1977 מיכאל גרוס
1978 מנשה קדישמן
1979 פנחס כהן גן
1980 מיכה לורי, מיכה אולמן
1981 יחיאל שמי
1982 משה גרשוני
1983 ליליאן קלאפיש
1984 צבי גולדשטיין
1985 דב פייגין
1986 נחום טבת
1987 מוטי מזרחי
1988 רפי לביא
1989 מיכאל גיטלין
1990 גבי קלזמר
1991 ישראל הירשברג
1992 אוסוולדו רומברג
1993 דגנית ברסט, נורית דוד
1994 דוד ריב
1995 תמר גטר
1996–1997 ציבי גבע
1998 פסח סלבוסקי
2000-2001 מיכל נאמן
2002–2003 יהודית לוין
2008 גיא בן נר
2010 עדו בר-אל, ברי פרידלנדר
2011 אפרת נתן
2015 משה ניניו
2016 סיגלית לנדאו
2018-2017 גיל מרקו שני
2020-2019 זויה צ'רקסקי
מענק סנדברג למחקר ו/או פיתוח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
1979 אלי גרוס
1980 אילן מולכו
1981 דוד קרויאנקר
1986 עדה כרמי מלמד
1989 יעקב קאופמן
1990 יאיר רוזנברג
1991 דוד טרטקובר
1992 לידיה זבצקי
1997 יוסף ראוך
2004 אקסלרוד גרובמן אדריכלים[דרושה הבהרה]
2006  יאיר אנגל, רוני לב
2008 יערה רוזנר, עידו ברונו
2010 קובי ברחד
2012 אליסה גויחמן
2013 יונתן אסולין
2016 איה בנטור, בילי רגב
2018-2017 יפעת קינן־גיא
הערות שוליים

1 2 3  חדשות ירושלים והנגב: קרן פרסי סנדברג - במוזיאון ישראל, מעריב, 12 באפריל 1967
↑  חילוף משמרות במוזיאון האידיאלי, דבר, 19 באפריל 1968
↑  ננדברג על אריה ארוך, מעריב, 22 בנובמבר 1968
↑  יוסף זריצקי ופרס סנדברג, דבר, 19 בינואר 1968.
↑  פרס סנדברג ליוסף זריצקי, מעריב, 12 בינואר 1968
↑  מוזיאון ישראל, ירושלים: אירועי השבוע, מעריב, 29 בנובמבר 1968
↑  "פרס סנדברג" לאריה ארוך ויגאל תומרקין, דבר, 13 בנובמבר 1968
↑  דנה גילרמן, הוענקו פרסי מוזיאון ישראל, באתר הארץ, 1 במאי 2006
| פרסי מוזיאון ישראל |
| --- | --- | --- |
| אגף אדמונד ולילי ספרא לאמנויות | פרס סנדברג • פרס בנק דיסקונט • פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום • פרס ז'ראר לוי • פרס פינס לגרפיקה ישראלית |  |
| אגף הנוער והחינוך לאמנות על-שם רות | פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק |  |
| האגף לארכאולוגיה על-שם שמואל וסיידי ברונפמן | פרס פרשיה שימל |  |
צלופח אש

| צלופח אש |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: צלופחי ביצות
משפחה:: צלופחים קוצניים
סוג:: Mastacembelus
מין:: צלופח אש
שם מדעי
 Mastacembelus erythrotaenia ‏בליקר, 1850

צלופח האש (שם מדעי: Mastacembelus erythrotaenia) הוא דג ממשפחת צלופחי הביצה החיים במים מתוקים באזורים טרופיים בדרום-מזרח אסיה (תאילנד, וייטנאם, קמבודיה ואינדונזיה), גודלו כבוגר נע בין 20 ס"מ למטר ועשרים. צבעו חום עד שחור עם פסים אדומים בבגרות עד כתומים ולפעמים אף צהובים בצעירותו. הוא נחשב לאחד הדגים החכמים ואף נאמר שהוא יכול לזהות את בעליו. על אף שמו הוא איננו קשור לצלופחים אלא לדגי ביצות מוארכים הקרובים לדקראים. הוא נחשב לדג מאכל מקובל במקום גידולו אך נסחר בעולם לתחום דגי הנוי לגידול באקווריומים.
באקווריום
הוא לא תוקפני יחסית אך הוא עלול לאכול כל דג שקטן מספיק וקרוב מספיק להיכנס לפיו. צלופח האש נחשב כיום לאחד מדגי הנוי הפופולריים ביותר, מחיר פרט גדול יכול להגיע בישראל לסכום של כ-200 דולר. הוא זקוק לצמחייה ולמקומות מסתור כדי להסתדר טוב באקווריום אך לא רצוי לשלב אותו עם אמנוניים (למעט סקלרים) ועם דגים טורפים.
הערות שוליים

↑  צלופח אש באתר הרשימה האדומה של IUCN
קאסטת הואישיה

ואישיה (בסנסקריט: वैश्य) היא אחת מארבע הוארנות במדרג הקסטאי בחברה ההודית והנפאלית. נמצאת במקום השלישי במדרג הקסטאי.
בני קאסטת הואישיה ידועים בעיסוקם במסחר, בנקאות, בעלות על שטחים, אחזקה של עדרי חיות.
ואישיה היא הקסטה השלישית במדרג הקאסטות. הקאסטה הראשונה היא הברהאמינים, הכהנים ואנשי הדת. הקאסטה השנייה היא הקשטרייה, הלוחמים. הקאסטה השלישית היא הואישיה, הסוחרים. והרביעית היא השודרה, המשרתים והעבדים.
מקורה של קאסטת הואישיה הוא במזמור 'המנון לאדם' בה מתוארת צמיחת הואישיה מהבטן והירכיים כסימן לכח יצרני ופוריות.
קאסטת הואישיה כאחת משלושת הקאסטות הראשונות רשאית ללמוד את כתבי הקודש.
אחד מהאנשים הבולטים שנחשב ואישיה הוא מהאטמה גנדי.
צלופח זאב

| צלופח זאב |
| --- | --- |
 צלופח זאב
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דגים זאביים
משפחה:: דגי זאב
סוג:: Anarrhichthys
מין:: צלופח זאב
שם מדעי
 Anarrhichthys ocellatus ‏איירס, 1855

טורף קיפוד ים
צלופח זאב (שם מדעי: Anarrhichthys ocellatus) הוא מין של דג גרם ממשפחת דגי זאב שבסדרת הדקראים. הוא מצוי רק בצפון האוקיינוס השקט והוא המין היחיד בסוגו.
תיאור

הדג, למרות שמו, אינו צלופח אמיתי, ושייך לקבוצת דגים זאביים מסדרת הדקראים. את שמו הוא קיבל בגלל גופו המתפתל, סנפיריו וזימיו הקטנים ומגורו בין סלעים בקרקעית הים. לדג מראה מאיים בעל לסתות מגודלות ושיניים חזקות. סנפיר הגב יוצר רעמה לאורך גופו ושאר הסנפירים קטנים מאוד ושטוחים, עם זנב ארוך מתפתל. זהו המין הגדול ביותר במשפחתו, והוא מגיע לאורך של 2.4 מטרים ולמשקל 18.4 ק"ג. הדגים הבוגרים אפורים, בעוד הצעירים כתומים בוהקים. דג זה יכול לחיות מעל 25 שנה.
הדג חי בעומקים של עד 220 מטרים בין סלעים, מערות תת-ימיות ושוניות ממוזגות בצפון אוקיינוס השקט מים יפן עד האיים האלאוטיים שלחופי אלסקה.
הדג חי בזוגיות לכל חייו והם מבלים יחדיו במערה עליה הם מגוננים. הם יצורים סקרנים שאינם תוקפניים, אך יכולים לנשוך ולגרום לנזקים קשים. דג זה הוא אוכל בשר הניזון ממיני צדפות, סרטנים, לובסטרים ואף קיפודי ים, והם מגוונים בכמה מיני דגים. לסתותיהם החזקות ושיניהם הקדמיות החזקות עוזרים להם לפצח את ההגנה של טרפם.
צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי

| צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי |
| --- | --- |
 צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: צלופחאים
תת־סדרה:: Anguilloidei
משפחה:: צלופחיים
סוג:: צלופח
מין:: צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי
שם מדעי
 Anguilla dieffenbachii ‏גריי, 1842

צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי (שם מדעי: Anguilla dieffenbachii) הוא מין של צלופח ממשפחת הצלופחיים החי רק באגמים בניו זילנד, והוא הגדול שבצלופחי האי. מסלול חייו מתחיל באוקיינוס השקט סביב חופי טונגה, ולאחר התבגרותו הוא שוחה לעבר נתיבי מים מתוקים לאגמים בניו זילנד, ושם גדל עד לעת הרבייה שלו, אז הוא חוזר לאוקיינוס. צלופח זה נידוג למאכל בידי המאורים ואוכלוסייתו בטבע הצטמצמה. צלופחים רבים מגודלים בבריכות דגים.
אורך הצלופח יכול להגיע ל-185 סנטימטרים ומשקלו יכול להגיע ל-25 ק"ג מרבי. מרבית הזכרים מגיעים לאורך 66 סנטימטרים והנקבות הגדולות יותר מגיעות לאורך 115 סנטימטרים. הנקבות גם מאריכות ימים יותר, ומגיעות לגיל 20–60 שנה, בעוד הזכרים מגיעים רק לגיל 23. הצלופח בעלי סנפיר גבי מוארך ביותר שאורכו כשני שלישים מאורך הגוף, ממנו קיבל את שמו, הנפרש עד לזנב. סנפירי החזה קצרים מאוד ומצויים בקדמת הגוף והראש גדול עם לסתות בעלות שפתיים מודגשות המגיעות אל מאחורי העיניים. עור הצלופח חלק למגע וצבעו אפור-ירוק עד חום והבטן בהירה.
לצלופחים ישנם 4 שלבים בגלגולם: מהביצה בוקעת לרווה דמוית-זחל הנסחפת כפלנקטון בזרמים טרופיים עמוקים ליד חופי טונגה, בהמשך היא מתגלגלת לפגית שקופה דמוית סרט (Leptocephalus) המתחילה לחזור לנהרות, משם היא מתגלגלת לצורת צלופח בוגר צעיר, אך דקיק מאוד והוא מתחיל לשחות לעבר שפכי נהרות בניו זילנד, ורק באגמים של האי הוא נהפך לבוגר. זרמי אל ניניו עלולים לפגוע בהתקדמותם.
הבוגרים מסתתרים בין סלעים ומחפשים מזון כאשר חמים מספיק. הם ניזונים בתחילת חייהם מזואופלנקטון ומזחלי חרקים. לאורך גדילתם והתבגרותם הם ניזונים מדגים שונים כמו טרוטה ומדגים מהמשפחה Galaxiidae, אך גם נשמעו דיווחים שצלופחים כבר טרפו עופות מים קטנים.
הערות שוליים

↑  צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פרד אוברלנדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במאי 1911 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1996  (בגיל 84 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  קנדה 
 ספורט
 ענף ספורט:  היאבקות 
 
פריץ "פרד" אוברלנדר (בגרמנית: Fritz "Fred" Oberlander;‏ 23 במאי 1911–1996) היה מתאבק יהודי אוסטרי, שהיגר לבריטניה ובהמשך לקנדה, זכה באליפות העולם בהיאבקות ב-1935, במכביה הרביעית (1953) ובתארים שונים נוספים.
ביוגרפיה

פרד אוברלנדר זכה בשתי אליפויות נוער בהיאבקות באוסטריה, בחמש אליפויות בהיאבקות במשקל כבד בצרפת ובשבע אליפויות בריטיות בהיאבקות במשקל כבד.
פרד אוברלנדר, שייסד את סניף מכבי בקנדה, הגיע בראש המשלחת הקנדית למכביה השלישית וזכה במדליית כסף בהיאבקות במשקל כבד.
הנצחה

ב-1991 הוכנס שמו ליד לאיש הספורט היהודי.
הערות שוליים

↑  היום טקס נעילת המכביה, חרות, 8 באוקטובר 1950
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרקין-אלמר

| --- | --- |


מטה החברה בוולת'ם (מסצ'וסטס)
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, NYSE PKI
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (PKI) 
 מייסדים:  ריצ'רד סקוט פרקין (אנ') צ'ארלס ווסלי אלמר (אנ')
 תקופת הפעילות:  1937–הווה (כ־87 שנים)
 תאריך מיזוג:  1999 (עם EG&G)
 חברות בנות:  פרקין-אלמר (סינגפור)  פרקין-אלמר (אירלנד)  פרקין-אלמר (הולנד)  פרקין-אלמר (הממלכה המאוחדת)  PerkinElmer Life Sciences and Diagnostics business unit 
 מיקום המטה:  וולת'ם, מסצ'וסטס
 ענפי תעשייה:  רפואה ביוטכנולוגיה מעבדות מיפוי DNA
 מוצרים עיקריים:  מכשירים אנליטיים טכנולוגיות מעבדה בדיקות אבחון שירותי מעבדה
 הכנסות:  5 מיליארד דולר (2021)
 מנכ"ל:  פראהלד סינג (Prahlad Singh)
 עובדים:  כ-16,000
  
 https://www.perkinelmer.com/
 
ליטוש המראה של טלסקופ החלל האבל במפעל האופטיקה של פרקין-אלמר (1981-1979)
פרקין-אלמר הוא תאגיד עולמי, שבסיסו בארצות הברית, הפועל בכ-170 מדינות ומייצר מכשירים אנליטיים, כלי אבחון רפואיים, ציוד הדמיה רפואית וחומרים רפואיים עבור שווקים בתחום הרפואה, חקר מדעי החיים, מזון, איכות סביבה ועוד. החברה, שנוסדה ב-1937, התמחתה בתחילת דרכה במכשור אופטי אולם החל משנות ה-90 התמקדה החברה בתחום הרפואה והביוטכנולוגיה.
ההיסטוריה של החברה > יסוד החברה

חברת פרקין-אלמר נוסדה ב-1937 על ידי ריצ'רד סקוט פרקין (אנ') וצ'ארלס ווסלי אלמר (אנ'). פרקין למד הנדסה כימית במכון פארט (אנ') שבניו יורק אולם פרש לאחר שנה והחל להרצות בנושאים שונים. באחת מהרצאותיו, בנושא אסטרונומיה, נכח גם צ'ארלס אלמר שהיה בעל חברה שעסקה בקצרנות וקלדנות בבתי משפט. אלמר שהתלהב מנושא ההרצאה יצר קשר עם המרצה, פרקין, והשניים הקימו, ב-19 באפריל 1937, חברה שיועדה לייצר ציוד אופטי מדויק לתעשיית החלל כשאת ההון הראשוני הזרימו שני המייסדים. החברה פעלה תחילה במנהטן ובהמשך עברה לג'רזי סיטי ואחר כך לקונטיקט שם פעלה עד שנת 2000.
אלמר נפטר ב-1954 ופרקין המשיך לכהן כנשיא החברה והמנכ"ל עד 1961 כשב-1960 הוביל את הנפקת החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק. פרקין נפטר ב-1969.
ההיסטוריה של החברה > החוזים הצבאיים

הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה הביאה לחתימת חוזים משמעותיים עם החברה לאספקת ציוד אופטי לצבא ארצות הברית (משקפות, ציוד הנחיה לפצצות, ציוד מעקב ועוד.). גם לאחר המלחמה המשיכה פרקין-אלמר למכור ציוד אופטי צבאי כשבין השאר ייצרה עדשות למצלמות ביון בהן נעשה שימוש במטוסי ביון מגביהי טוס.
ההיסטוריה של החברה > תעשיית החלל

בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלה פרקין-אלמר לייצר ציוד עבור פרויקטים אזרחיים בתחום החלל כשבין השאר הייתה מעורבת בהקמת טלסקופים, באבזור תחנת החלל סקיילאב ובתוכנית אפולו.
ב-1979 חתמה החברה חוזה עם נאס"א לבניית המראה הראשית של טלסקופ החלל האבל. עבודת הכנת המראה וליטושה נמשכו עד 1981 אולם הטלסקופ שוגר רק ב-1990 ולאחר הצבתו בחלל התברר שקיים במראה עיוות שדרש שיגור משלחת לחלל לתיקון המצב. תקלה זו הביאה לתביעת ענק מצד נאס"א ופרקין-אלמר נאלצה לשלם פיצויים.
ההיסטוריה של החברה > תעשיית המוליכים למחצה

בשלהי שנות ה-60 נכנסה החברה גם לתחום ייצור השבבים והמוצר האופטי שפותח במעבדות החברה שיפר משמעותית את איכות השבבים שירדו מפסי הייצור. מוצר זה, שנקרא מיקרליין (אנ'), הביא לשליטה מלאה של פרקין-אלמר בתחום בקרת האיכות בתעשיית השבבים למספר שנים. בשנות ה-80 נדחקה החברה מחוץ לתחום בגלל חוסר השקעה בפיתוח מוצרים מתקדמים יותר והגעה לשוק של מוצרים חדשים של חברות אחרות ובסופו של דבר נמכרה חטיבת המוליכים למחצה.
ההיסטוריה של החברה > מעבדות

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 חברה פרקין-אלמר לחברת סטוס (אנ') ויצרה את מכשירי המעבדה הראשונים של התגובת שרשרת של פולימראז (PCR). במקביל הרחיבה את סל המוצרים שהוצעו למעבדות בעולם גרך השלוחות של החברה בגרמניה ובאנגליה. בהמשך אותו עשור נמגרו הזכויות על ה-PCR לחברת הופמן לה רוש.
ההיסטוריה של החברה > מחשבים

בשנות ה-70 של המאה ה-20 החליטה החברה להרחיב את עסקיה בתחום המחשבים ולשם כך רכשה את חברת המחשבים אינטרדאטה (אנ'). החברה המאוחדת יצרה מחשבי 32 ביט שדמו לIBM 370 ופעלו על מערכת הפעלה UNIX שגרסה שלה פותחה במיוחד עבור החברה. ב-1985 פוצלה חטיבת המחשבים מחברת פרקין-אלמר ופעלה תחת השם Concurrent Computer Corporation (אנ') עד סגירתה ב-2017.
ההיסטוריה של החברה > האיחוד עם EG&G

בשנות ה-90 נקבע באסטרטגיה של החברה שיש להתמקד בתחום חקר החיים, הרפואה והביוטכנולוגיה. במסגרת אסטרטגיה זו נרכשו ומוזגו חברות שעסקו בתחום כמו "אפלייד ביוסיסטמז" (אנ') (נרכשה ב-1992) ו"PerSeptive Biosystems" (מוזגה ב-1997) ובמקביל נמכרו חטיבות שעסקו במכשור הנדסי.
ב-1999 נרכשה חטיבת המכשור האנליטי של פרקין-אלמר על ידי חברת EG&G (אנ') שרכשה גם את הזכויות על שם החברה. האסטרטגיה של התאגיד החדש הכתיבה המשך חיזוק החטיבות שעסקו בחקר החיים ובמיוחד התמקדות בתחום הביוטכנולוגיה ופיתוח מכשירים שסייעו בפרויקט גנום האדם. בין השאר נרכשו בתקופה זו החברות "Spectral Genomics" (אנ'), "Improvision" (אנ'), "Evotec" (אנ') ועוד).
כחלק מההתמקדות בתחום הרפואה חיזקה החברה גם את חטיבת המעבדות הרפואיות שלה על ידי רכישת חברות שעסקו בתחום כמו "NTD Labs" (שעסקה בבדיקות בתקופת ההריון), ".ViaCell, Inc" (שעסקה בדם טבורי), "Packard Bioscience Inc" (שעסקה ברובוטיקה במעבדות והייתה חיונית גם עבור פרויקט מיפוי הגנום האנושי) ו"Pediatrix Screening" (שעסקה באבחון מחלות מטבוליות אצל ילודים).
תהליך רכישת החברות נמשך גם במהלך המאה ה-21 כשפרקין-אלמר רכשה כ-15 חברות ברחבי הגלובוס שמתמחות בתחום הרפואה והביוטכנולוגיה.
הערות שוליים

↑  פרקין השקיע 15,000 דולר ואלמר 5,000 דולר
↑  ההערכה היא שסנסור CO2 של החברה היה מרכיב משמעותי בהצלת צוות אפולו 13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2176 1341  LCCN: n82053279  NKC: xx0082086  PIC: 25399  VIAF: 144757228   WorldCat (עם VIAF): 144757228
צ'ארלס שילר

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1883 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  7 במאי 1965 (בגיל 81) דובס פרי, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סליפי הולו 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות, פילדלפיה  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה 
 תחום יצירה:  אמנות מודרנית 
 זרם באמנות:  פרסיסיוניזם 
 הושפע על ידי:  תומאס פולוק אנשוץ 
 יצירות ידועות:  Suspended Power 
 
צ'ארלס שילר (באנגלית: Charles Sheeler; ‏  16 ביולי 1883 - 7 במאי 1965) היה אמן אמריקאי הידוע בציוריו המודרניים, כמו גם בצילום מסחרי ובסרט האוונגרדי, "מנהטה", שעשה בשיתוף פעולה עם פול סטרנד. שילר מוכר כאחד המאמצים המוקדמים של המודרניזם באמנות האמריקאית, והשתייך לזרם הפרסיסיוניזם.
ביוגרפיה

צ'ארלס שילר הבן נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. הוא למד בבית הספר לאמנות תעשייתית במוזיאון פנסילבניה בין השנים 1900 ל-1903, ולאחר מכן באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, שם למד אצל ויליאם מריט צ'ייס. הייתה לו הצלחה מוקדמת כצייר והציג בגלריה מקבת ב-1908. רוב השכלתו הייתה ברישום ובאמנויות שימושיות אחרות. הוא נסע לאיטליה עם סטודנטים אחרים, שם התלהבו מהציירים האיטלקים של ימי הביניים, כמו ג'וטו ופירו דלה פרנצ'סקה. לאחר טיול לפריז ב-1909, שילר קיבל השראה מיצירות של אמנים קוביסטים כמו פבלו פיקאסו וז'ורז' בראק.  בשובו לארצות הברית, שילר הרגיש שהוא לא יוכל להתפרנס כצייר מודרניסטי, אז החל לעסוק בצילום מסחרי, תוך התמקדות בנושאים אדריכליים.
בתחילת הקריירה שלו, הוא הושפע מאוד ממותו של חברו הקרוב מורטון ליווינגסטון שמברג במהלך מגפת השפעת של 1918.  הציור של שמברג התמקד מאוד במכונות ובטכנולוגיה,  נושא שהופיע באופן בולט בעבודתו של שילר עצמו.
שילר היה הבעלים של בית חווה בדוילסטאון, פנסילבניה, כ-50 קמ מחוץ לפילדלפיה, אותו חלק עם שמברג עד מותו של האחרון. הוא כל כך אהב את התנור של הבית מהמאה ה-19, עד שכינה אותו "בן לוויה" שלו והפך את התנור לנושא הצילומים שלו. בית החווה עצמו מילא תפקיד בולט ברבים מצילומיו, הכוללים צילומים של חדר השינה, המטבח וגרם המדרגות. בשלב מסוים הוא צוטט כמי שכינה אותו "הקלויז שלו". עבודתו הייתה גם חלק מאירוע הציור בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ של 1932.
ב-2 באפריל 1939 נשא שילר לאישה את מוסיה מטאס סוקולובה, אשתו השנייה, שש שנים לאחר מותה ב-1933 של אשתו הראשונה קתרין ביירד שפר. ב-1942, שילר הצטרף למוזיאון המטרופוליטן כעמית מחקר בכיר בצילום, עבד על פרויקט בקונטיקט עם הצלם אדוארד ווסטון, ועבר עם מוסיה לאירווינגטון און הדסון, כעשרים קילומטרים צפונית לניו יורק. שילר עבד במחלקת הפרסומים של מוזיאון המטרופוליטן בין השנים 1942 ל-1945, וצילם יצירות אמנות וחפצים היסטוריים.
שילר צייר בסגנון דיסיקוניסטי שהשלים את צילומיו.
ביוגרפיה > מנהטן

ב-1920 הזמין שילר את הצלם פול סטרנד לשתף פעולה ב"דיוקן" של מנהטן בסרט. הסרט היה של תשע דקות ונקרא Manhatta על שם שירו של וולט ויטמן, Mannahatta. הוא היה הסרט האוונגרדי הראשון שנוצר באמריקה.
ביוגרפיה > עבודה עם ג'נרל מוטורס וחברת פורד מוטור

עבודתו מוצגת במרכז הטכני של ג'נרל מוטורס בוורן מישיגן.  הוא נשכר על ידי חברת פורד כדי לצלם וליצור ציורים של המפעלים שלהם.
ביוגרפיה > סדרת אנרגיה

בשנת 1940 פרסם מגזין "פורצ'ן" סדרה של שישה ציורים שהוזמנו משילר. כדי להתכונן לסדרה, שילר בילה שנה בנסיעות ובצילומים. עורכי פורצ'ן שאפו "לשקף את החיים באמצעות צורות... "המתחקות אחר הדפוס של המוח האנושי", ושילר בחר שישה נושאים כדי להגשים את הנושא: גלגל מים (כוח פרימיטיבי), טורבינת קיטור, מסילת רכבת (Rolling Power), טורבינה הידרואלקטרית (Suspended Power), מטוס (Yankee Clipper) וסכר (דו-שיח של שמיים ואדמה).
הערות שוליים

↑  Borland, Jennifer. Finding Aid to the Charles Sheeler Papers, circa 1840s-1966, bulk 1923-1965. Archives of American Art, Smithsonian Institution.
↑  Murphy, Jessica (2000). ""Charles Sheeler (1883–1965)"". In Heilbrunn Timeline of Art History. New York: The Metropolitan Museum of Art.
↑  Grace Glueck review of Morton Schamberg, NY Times, 1982
↑  Pohald, Mark (October 2007). "Charles Sheeler: Across The Media". Exhibit Review. Chicago.Art Institute.
↑  Olympedia – Charles Sheeler, Jr., www.olympedia.org
↑  Warren, Lynne, ed. (2006), Encyclopedia of twentieth-century photography, New York Routledge, p. 1418
↑  Styles, schools and movements, published by Thames & Hudson 2002 Amy Dempsey
↑  "Paul Strand, Charles Sheeler. Manhatta. 1921"
↑  pls4e, General Motors Technical Center, SAH ARCHIPEDIA, ‏2018-07-23 (באנגלית)
↑  Power: A portfolio by Charles Sheeler", Fortune magazine (December 1940) Time Inc., Volume XXII, Number 6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270957605171  BIBSYS: 90392374  BnF: cb11953886c (data)  CANTIC: a12108108  GND: 118796933  ISNI: 0000 0000 8367 8263  LCCN: n79067889  NKC: ola2003192346  NLA: 35494514  NTA: 074112333  PIC: 19447  RKD: 72266  SELIBR: 258232  SNAC: w6cv4k63  SUDOC: 027515346  Trove: 973576  ULAN: 500115325  VcBA: 495/192201  VIAF: 29542632   WorldCat (עם VIAF): 29542632 
אסמים, 1933
גורדי שחקים, 1922
תנור היתוך, מפעלי פורד - צילום, 1927
קאסטרו פרטוריו

| --- | --- |


חזית כנסיית סן ברנרדו אלה טרמה
 מידע
 עיר:  רומא 
 תאריך ייסוד:  20 באוגוסט 1921 
 על שם:  קסטרה פרטוריה 
 שטח:  103.74 הקטאר 
 אוכלוסייה:  5,260 (31 בדצמבר 2020)
 קואורדינטות:  41°54′23″N 12°30′26″E﻿ / ﻿41.9064°N 12.5071°E﻿ / 41.9064; 12.5071
 
 
קאסטרו פרטוריו (באיטלקית: Castro Pretorio) הוא שמו של הרובע השמונה עשר מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
סמל הרובע מתאר את ראשו של שומר המשמר הפרטוריאני על רקע אדום.
הרובע ממוקם באתר בו היה ממוקם מחנה המשמר הפרטוריאני, ונקרא על שמו (בלטינית: Castrum Praetorium). שטח הרובע הפך לחלק מהעיר רומא, כאשר, בעת בניית חומת אורליאנוס נעשה שימוש בחומת מחנה המשמר הפרטורי כחלק מחומת העיר החדשה.
ברובע נמצאים כיום הפיאצה דלה רפובליקה (כיכר הרפובליקה), שער פיה (שריד של חומת אורליאנוס) וכן הכנסיות: סן ברנרדו אלה טרמה, סנטה מריה דגלי אנג'לי וסקרה קורה די ג'סו.
כמו כן נמצא ברובע הפאלאסו מאסימו אלה טרמה המשמש חלק מהמוזיאון הלאומי של רומא ומרחצאות דיוקליטוס.
פרד אנדל

פרד ג'ורג' אנדל (באנגלית: Fred George Aandahl;‏ 9 באפריל 1897 –  7 באפריל 1966) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הצפונית ה-23 בשנים 1945–1951, ולאחר מכן ועד 1953 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעמה.
ראשית חייו

פרד אנדל נולד בעיירה סביאה שבדקוטה הצפונית, כבנם של סורן "סאם" ג'. אנדל, מהגר מנורווגיה, ושל מאמי, סי. (לבית לאורי) אנדל, ילידת ארצות הברית. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ליצ'וויל ולאחר מכן סיים את לימודיו באוניברסיטת דקוטה הצפונית ב-1921 והיה לחוואי. הוא עבד כמורה וכמנהל בית ספר, ובשנים 1922–1927 היה המפקח על בתי הספר בליצ'וויל. ב-1926 הוא נשא לאישה את לואלה ברק, ולשניים נולדו שלוש בנות.
קריירה

בשנים 1931, 1939 ו-1941 היה אנדל חבר הסנאט של דקוטה הצפונית. בשנים 1945–1951 הוא כיהן כמושל דקוטה הצפונית. במהלך תקופת כהונתו הוגנו משאבי הטבע במדינה וקודמו תוכניות שימור. ב-1950 נבחר אנדל לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, וכיהן בו בשנים 1951–1953. ב-1952 הוא התמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית. הוא נוצח על ידי הסנאטור המכהן ויליאם לנגר בבחירות המקדימות של הרפובליקנים. לאחר מכן הוא התמודד כמועמד עצמאי מול לנגר ומול מועמד המפלגה הדמוקרטית הרולד א. מוריסון, וסיים במקום השלישי עם 10 אחוזים מקולות המצביעים. בשנים 1953–1961 הוא היה עוזר מזכיר הפנים של ארצות הברית בשתי תקופות נשיאותו של דווייט אייזנהאואר.
מותו

פרד אנדל נפטר בפארגו, דקוטה הצפונית ב-7 באפריל 1966. הוא נטמן בבית הקברות הילסייד שבוואלי סיטי, דקוטה הצפונית.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1184.
קאסיו פרננדס

קאסיו פרננדס מגאלייאס (בפורטוגזית: Kassio Fernandes Magalhães; נולד ב-11 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הבלם.וכיום עוזר מאמן עירוני קריית שמונה.
קריירה

קאסיו את הקריירה שלו בקנואס מהליגות הנמוכות בברזיל. בקיץ 2007 חתם בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. בקיץ 2009 חתם באתניקוס אחנס. לאחר שבעונת 2011/2012 איבד את מקומו בהרכב, במרץ 2012 חתם בצ'אנגצ'ון יטאי הסינית, בדצמבר 2012 שוחרר מהמועדון.
בקיץ 2013 הגיע לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה. ב-18 בינואר 2014 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול בני סכנין שהסתיים בתיקו 1-1. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב בניצחון 1-0 על מכבי נתניה במשחק הגמר. ב-31 ביולי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בתיקו 1-1 נגד דינמו מוסקבה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
באוגוסט 2018 חזר לישראל וחתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.
ב-11 ביולי 2019 קאסיו חתם בוילפרנקואנסה מפורטוגל, בה שיחק עונה אחת בסיומה פרש מכדורגל.במאי 2023 חזר לישראל ומונה לעוזר מאמן עירוני קריית שמונה.
צלופח שקנאי

| צלופח שקנאי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חכאי תהומות
משפחה:: צלופחי שקנאי
סוג:: Eurypharynx 
מין:: צלופח שקנאי
שם מדעי
 Saccopharyngiformes ‏Vaillant, 1882

צלופח שקנאי (שם מדעי: Eurypharynx pelecanoides) הוא מין של דג יחידי במשפחתו בסדרת חכאי תהומות. דג זה המקורב לצלופחים וחי רק בעומק האוקיינוס (אנ').
מאפיינים

אורכו של הצלופח 0.75 מטר והוא בעל לסת גדולה ועמוקה כמו של שקנאי.
הצלופח חי באוקיינוסים העמוקים ויכול לצלול לעומק של יותר מ-3,000 מטר והוא עולה למעלה לעיתים נדירות. דגים אלה מוכרים למדע בעיקר מ"דגימות" שונות שנאספו על ידי דייגים או כשגופותיהם נפלטו לחוף אך נתפסו כמה צילומים שלהם.
הם חסרים עצמות הקיימות לדגים אחרים, כגון הצלעות, וחסרים להם גם סנפירים מותאמים ושלפוחיות אוויר. הם אורבים בעומק לטרף ואז פוערים את לועותיהם ובולעים אותו, כמעט ללא קשר לגודלו כשביכולתם לבלוע טרף שגדול ממשקלם, בעיקר מיני סרטנים ודגים קטנים.
הערות שוליים

↑  צלופח שקנאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קאסי תומסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוגוסט 1993 (בת 31) קווינסלנד, אוסטרליה 
 שם לידה:  Cassi Nicole Thomson 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 http://www.cassithomson.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קאסי ניקול תומסון (באנגלית: Cassi Nicole Thomson; נולדה ב-14 באוגוסט 1993) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, ילידת אוסטרליה.
ביוגרפיה

תומסון נולדה בקווינסלנד, אוסטרליה. עד לגיל 5 היא התגוררה עם משפחתה בואנואטו ואז עברה לניו הייוון שבמיזורי. כיום היא מתגוררת בלוס אנג'לס.
בגיל 11 תומסון החלה להצטלם בפרסומות והשתתפה במספר תוכניות טלוויזיה. תומסון לראשונה שיחקה בקולנוע בשנת 2006 כאשר הייתה בת 12. בשנים 2009–2011 היא שיחקה בסדרה "אהבה גדולה". בשנים 2012–2014 היא שיחקה בסדרת טלוויזיה "הוחלפו בלידתן".
בשנת 2013 תומסון שיחקה תפקיד ראשי בסרט "Grave Halloween". בשנת 2014 היא שחקה בסרט "Left Behind" לצד ניקולס קייג'. בשנת 2018 היא שחקה בסרט "גלוריה בל" ובסרט ההרפתקאות לכל המשפחה "נועדה לרכוב".
בנוסף לקריירה במשחק תומסון כותבת שירים. בשנת 2008 היא הוציאה סינגל בו שרה לצד טיילור לאוטנר.