stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אזרבייג'ן–מרוקו
שיתוף פעולה משפטי

במרץ 2011 ביקר שר המשפטים של מרוקו, מוחמד נאסיר, באזרבייג'ן. במהלך השיחות דנו הצדדים בטיוטות של האמנות הבין-מדינתיות הראשונות בנושא הסגרה, שיתוף פעולה משפטי בעניינים אזרחיים ומסחריים, סיוע משפטי הדדי בעניינים פליליים וכן הסכמי שיתוף פעולה בין משרדי המשפטים של שתי המדינות. צוינה חשיבות ביצוע הכשרות לעורכי דין.
שיתוף פעולה בינלאומי

בזירה הבינלאומית, שיתוף הפעולה בין מדינות מתבצע במסגרת ארגונים בינלאומיים שונים: הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC), האו"ם ועוד.
מרוקו תומכת בעמדתה של אזרבייג'ן בנוגע לסכסוך נגורנו קרבאך. אזרבייג'ן תומכת בעמדתה של מרוקו בשאלת סהרה המערבית.
ב-21 בפברואר 2012 התקיים בעיר הבירה רבאט הכנס החמישי של השרים האחראים לילדי ארגון החינוך, המדע והתרבות האסלאמי (ISESCO). יו"ר הוועדה הממלכתית של אזרבייג'ן לענייני משפחה, נשים וילדים היג'ראן הוסיינובה ביקר ביקור עבודה במרוקו. נערכה פגישה דו-צדדית עם מנכ"ל ISESCO, עבדולעזיז אל-טוואיג'רי. חשיבותם של פרויקטים המבוצעים על ידי קרן היידר אלייב כגון "בית ספר חדש לאזרבייג'ן החדשה", "פיתוח פנימיות ובתי יתומים", "מתן גישה לטכנולוגיות מידע ותקשורת לאנשים שאיבדו את היכולת לראות ועם ראיה חלשה" וכו' צוין.
באוקטובר 2018, בפגישה ה-58 של האספה הכללית של המדינות החברות בארגון הקניין הרוחני העולמי (WIPO) בז'נבה, הודיע יו"ר מועצת המנהלים של סוכנות הקניין הרוחני של אזרבייג'ן, קמראן אימנוב, על הצטרפותה של אזרבייג'ן לאמנה של מרוקו. על הקלת הגישה ליצירות שפורסמו של עיוורים ולקויי ראייה או אנשים אחרים עם מוגבלות כדי לתפוס מידע מודפס.
ב-12 ביוני 2018, נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב חתם על החוק "על ההצטרפות לאמנת מרוקו על הקלת גישה ליצירות שפורסמו לעיוורים ולקויי ראייה או לקויי ראייה בדרך אחרת". הסכם זה נכנס לתוקף ב-24 בדצמבר 2018.
ישראלס פלאדס

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  ישראל 
 מיקום
 ערים ראשיות:  קופנהגן 
 דרכים מסתעפות:  Vendersgade, Rømersgade, Linnésgade 
 קואורדינטות:  55°40′59″N 12°34′06″E﻿ / ﻿55.683°N 12.5684°E﻿ / 55.683; 12.5684
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קופנהגן מוגדלת) ישראלס פלאדס(למפת קופנהגן רגילה) ישראלס פלאדס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
Israels Plads (מילולית: כיכר ישראל) היא כיכר ציבורית גדולה במרכז קופנהגן, דנמרק, בקצה הצפוני של הכיכר שוק מזון מקורה.
היסטוריה > רקע

הכיכר ממוקמת באזור שהתפנה לאחר שביצורי העיר קופנהגן יצאו מכלל שימוש במחצית השנייה של המאה ה-19. עד אז השטח נותר ברובו לא מפותח שכן מחוץ לחומות העיר היה קיים איסור בנייה.
שוק ירקות שנקרא באותה עת גרוטטורבט Grønttorvet, נפתח ב-26 באפריל 1889
היסטוריה > הרחבה ותנועה

החלק הצפוני של ישראל פלאדס של היום, בין Vendersgade ל-Frederiksborggade, לא היה במקור חלק מגרוטטורבט. הייתה קיימת בו מזרקה והיא הייתה ידועה בשם Hundetorvet (מילולית כיכר הכלבים), ככל הנראה בגלל שהיא הייתה פופולרית בקרב בעלי כלבים. בשנת 1913 שולב החלל בשטח השוק.
השוק בגרונטטורבט נסגר כאשר שוק הירקות החדש בואלבי נחנך ב-1 באוקטובר 1958.
שמו של גרנטטורבט שונה ל-Israels Plads ב-11 באוקטובר 1968, יום השנה ה-25 לרדיפות הנאצים נגד יהודים בדנמרק.
מראה האזור בטרם הביצורים הוצאו משימוש
ילדים מתאספים במזרקה בכיכר
ישראלית (אלבום)

"ישראלית" הוא אלבום האולפן ה-21 והאחרון של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה באפריל 2008 לאור חברת התקליטים NMC כתקליטור. עם הוצאת שירותי הסטרימינג הועלה האלבום ליישומי הזרמת המוזיקה, דוגמת ספוטיפיי ואפל מיוזיק. זהו אלבומה האחרון של אילנית, והוא יצא לאור 13 שנים לאחר "חלום ברזילאי". גם בו אף שיר לא הצליח להיכנס למצעדי הפזמונים השבועיים בישראל, על-אף ששניים מתוכו הוצגו ב"פינה לשיפוטכם" בתחנה רשת ג'.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | ארץ החידות  | 3:30 |
| 2. | נישק אותך האור  | 3:09 |
| 3. | ישראלית  | 3:23 |
| 4. | עונת הציפורים  | 3:10 |
| 5. | כביריה  | 4:11 |
| 6. | כל גוני הכחול  | 3:33 |
| 7. | הענבים ממש טובים הקיץ  | 3:33 |
| 8. | בפסיעות קטנות  | 3:42 |
| 9. | ארץ לעולם לא  | 3:23 |
| 10. | ללכת שבי אחרייך - 2008  | 3:08 |
| משך כולל: | משך כולל: | 34:45 |
הערות שוליים

↑  ישראלית (אלבום) באתר סטריאו ומונו
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: fba33bef-5231-4161-9199-d0ac7faa862c
יחסי יפן – סנט קיטס ונוויס

| יחסי יפן – סנט קיטס ונוויס |
| --- | --- |
יפן: סנט קיטס ונוויס


יפן: סנט קיטס ונוויס
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 261
אוכלוסייה
123,588,993: 46,863
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 1,077
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 22,983
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה חוקתית   פדרציה

יחסי יפן–סנט קיטס ונוויס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס.
היסטוריה

בין יפן לבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס מתקיימים יחסים דיפלומטיים. שתי המדינות כוננו את היחסים שביניהן בחודש ינואר 1985. בין שתי המדינות התקיימו מספר ביקורים רמי דרג ולאחריהם הגיעו מספר שיתופי פעולה מינוריים.
ביקורים רמי דרג > מסנט קיטס ונוויס ליפן

קנדי סימונדס, ראש ממשלת סנט קיטס ונוויס (1985)
קלמנט את'לסטון-ארינדל, המושל הכללי של סנט קיטס ונוויס (1990)
דנזל דאגלס, ראש ממשלת סנט קיטס ונוויס (2005)
נציגויות דיפלומטיות

יפן אינה מיוצגת בסנט קיטס ונוויס, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. יפן האמינה את שגרירותה שבפורט אוף ספיין, בירת טרינידד וטובגו הסמוכה, על סנט קיטס ונוויס.
סנט קיטס ונוויס אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. סנט קיטס ונוויס האמינה את שגרירותה שבטאיפיי, בירת טאיוואן הסמוכה, על יפן.
כוכב השחר (נשק)

כוכב השחר במרכז התמונה, משני צדיו עוד אלות עם חודים.
מורג עם כדור משונן בסגנון "כוכב השחר"
כוכב השחר  הוא כלי נשק אירופאי מתקופת ימי הביניים, העשוי ממוט אחיזה אליו מחובר כדור מתכת משונן. כלי הנשק כונה גם "מתז המים הקדוש".
לנשק זה גדלים שונים ואורכי ידיות שונים בהתאם לשימוש שנעשה בו (עבור חיל רגלים - ידית מאורכת, ועבור פרשים - ידית מקוצרת), הוא מאוד כבד ותפעולו מתבסס על מכות חזקות ואיטיות (הנפות מלאות). זהו נשק איטי ומגושם ובדרך כלל לא היה קטלני יותר מחרב או אלה. יתרונו הגדול עליהם היה שקשה לחסום אותו, בעיקר בשל משקל הכדור.
כלי הנשק נכנס לשימוש באירופה לקראת סוף המאה ה-13. הוא לא היה בשימוש נרחב בקרב מעמד האבירים, שהעדיפו את החרב על פניו, אך שימש אנשי דת ואנשי מיליציה אשר חיברו מסמרים לאלתם, מאחר שהיה זול בהרבה מהחרב.
כוכב השחר נגזר מאחד מכינויי השטן בנצרות, לוציפר כוכב השחר. הוא קיבל כינוי זה גם בגלל צורתו וגם בגלל שימושו על ידי נזירים.
המונח "כוכב השחר" עשוי לשמש לעיתים גם לתיאור אלה שבראשה מורכבת שרשרת המחוברת לכדור מתכת משונן או שלשלת לה מחובר כדור מתכת משונן (ללא מוט), אך המינוח הנכון לכלי נשק זה הוא מורג וזאת, עקב דמיונו לכלי החקלאי מורג.
לקריאה נוספת

Bradford Broughton, Dictionary of Medieval Knighthood and Chivalry (NY, Greenwood Press, 1986, ISBN 0-313-24552-5)
John Waldman, Hafted Weapons in Medieval and Renaissance Europe: The Evolution of European Staff Weapons Between 1200 and 1650 (Brill, 2005, ISBN 90-04-14409-9)
Kelly DeVries, Medieval Military Technology (Broadview Press, 1998, ISBN 0-921149-74-3)
כוחי ועוצם ידי

כֹּחִי וְעֹצֶם יָדִי הוא ביטוי עברי המופיע בפרשת עקב שבספר דברים ומתייחס למצב שאדם או קבוצה כלשהי זוקפים תוצאות הצלחתם ליכולות ולכישורים העצמיים שלהם, בלבד, ובאופן זה כופרים בקיומו של אלוהים ובהשגחתו על כל ענייני העולם, ואינם מאמינים בבורא עולם המעניק לאדם בכל רגע לפעול, ואף להתקיים בעולם.
נהוג לייחס אדם בביטוי זה אם הוא מפגין אגו וגאווה על כך שיש לו כוח עצמי בלעדי ולא שהבורא הוא שנתן לו את הכוח והסיטואציה כדי שיוכל לקיים את הדברים על הצד הטוב ביותר. הביטוי נפוץ בספרות חז"ל ושגור על שפתיהם של דרשנים, במיוחד בענייני מוסר וביטחון, ועולה פעמים תכופות בדרשות הנוגעות לפרשת עקב. הביטוי מופיע בכתובים לעיתים קרובות בקונטקסט של אזהרות חריפות מפני ההתגרות שהדבר משקף כלפי שמיים.
הביטוי בתורה

”וּבְקָרְךָ וְצֹאנְךָ יִרְבְּיֻן וְכֶסֶף וְזָהָב יִרְבֶּה לָּךְ וְכֹל אֲשֶׁר לְךָ יִרְבֶּה: וְרָם לְבָבֶךָ וְשָׁכַחְתָּ אֶת ה' אֱלֹהֶיךָ הַמּוֹצִיאֲךָ מֵאֶרֶץ מִצְרַיִם מִבֵּית עֲבָדִים: הַמּוֹלִיכֲךָ בַּמִּדְבָּר הַגָּדֹל וְהַנּוֹרָא נָחָשׁ שָׂרָף וְעַקְרָב וְצִמָּאוֹן אֲשֶׁר אֵין מָיִם הַמּוֹצִיא לְךָ מַיִם מִצּוּר הַחַלָּמִישׁ: הַמַּאֲכִלְךָ מָן בַּמִּדְבָּר אֲשֶׁר לֹא יָדְעוּן אֲבֹתֶיךָ לְמַעַן עַנֹּתְךָ וּלְמַעַן נַסֹּתֶךָ לְהֵיטִבְךָ בְּאַחֲרִיתֶךָ: וְאָמַרְתָּ בִּלְבָבֶךָ כֹּחִי וְעֹצֶם יָדִי עָשָׂה לִי אֶת הַחַיִל הַזֶּה” (ספר דברים, פרק ח', פסוקים י"א–י"ז)
משמעות הביטוי בספר דברים הוא אזהרה לבני ישראל ממה שעלול לקרות להם לאחר שינחלו הצלחה בכל מעשה ידיהם (וּבְקָרְךָ וְצֹאנְךָ יִרְבְּיֻן וְכֶסֶף וְזָהָב יִרְבֶּה לָּךְ וְכֹל אֲשֶׁר לְךָ יִרְבֶּה). משה מודיע לבני ישראל בנבואה כי ה' יצליח את דרכם לא רק במלחמה על כיבוש הארץ אלא אף לאחר מכן, ייתן להם הצלחה כלכלית ושפע רב. ברם, משה מודיע להם כי הדבר הוא ניסיון עבורם להתגבר על מידת הגאווה ‏(וְרָם לְבָבֶךָ) אשר מובילה לשכחה וכפיות טובה כלפי ה'.
יצחק לוי (שחור)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוקטובר 1958 (בן 65) 
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  הפועל תל אביב 
 
יצחק לוי (נולד ב-2 באוקטובר 1958), הידוע בכינוי "שחור", הוא דמות מרכזית בכדורסל הישראלי. פעיל מרכזי באגודת הפועל תל אביב משנות ה-70, במשך כ-50 שנים.
החל את דרכו בקבוצה כמנהל המשק באגודת הכדורסל של הפועל תל אביב. לימים הפך למנהל הקבוצה ויו"ר מחלקת הנוער. שימש גם כמנהל אולם אוסישקין לפני שנהרס על ידי עיריית תל אביב. לאורך השנים הפך למושא הערכה ודוגמה אישית עבור אוהדי הפועל תל אביב, שכינו אותו "שחור".
שימש גם כמנהל הקבוצה ויו"ר מחלקת הנוער של המועדון.
לאחר שחלה ירידה בפעילות הקבוצה, שיקם לוי את הקבוצה והקים אותה מחדש תחת השם "הפועל אוסישקין תל אביב"; בהמשך היא חזרה להוות קבוצה מרכזית בכדורסל הישראלי תחת השם המקורי "הפועל תל אביב". 
יצחק לוי הקים מחדש את מחלקת הנוער של הקבוצה בשנת 2007, וכן את מחלקת הילדים והילדות. לוי חזר לכהן בתפקיד מנהל קבוצת הבוגרים של הקבוצה ויו"ר מחלקת הנוער.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כבאביר

| --- | --- |

ג'אמע סיידנא מחמוד. מבט מנחל שיח
 מידע
 עיר:  חיפה
 תאריך ייסוד:  1850
 מייסדים:  משפחת עודה
 על שם:  שיח צלף בערבית
 קואורדינטות:  32°48′15″N 34°58′23″E﻿ / ﻿32.804201805°N 34.97314585°E﻿ / 32.804201805; 34.97314585
 שכונות נוספות בחיפה
  (למפת חיפה מוגדלת) כבאביר(למפת חיפה רגילה) כבאביר(למפת הגליל המערבי רגילה) כבאביר(למפת הגליל המערבי מוגדלת) כבאביר
 
תקריב של המסגד
פנים המסגד
כבאביר (בערבית: الكبابير) היא שכונה במערב העיר חיפה, אשר ראשיתה בכפר ששכן באותו מקום. השכונה מזוהה עם בני הקהילה האסלאמית האחמדית. מסגד הקהילה וצריחיו הוא סימן ההיכר הבולט למרחוק. מקור שם השכונה במילה כובאר (וברבים כבאביר), שיח צלף בערבית. על פי סברה אחרת מקור השם הוא "כובברה" "בורות סיד", מקור פרנסתם של בוני הכפר.
הקמת הכפר

ראשית הכפר בהגירתה של משפחת עודה מהכפר נעלין שבבנימין. אבי המשפחה וחמשת ילדיו נמלטו ב-1850 מהשומרון, ככל הנראה בשל חובת הגיוס לצבא העות'מאני. המשפחה הייתה מוסלמית סונית והשתייכה לזרם הסופי השאזלי אשר מרכזו היה בעכו. תחילה גרה המשפחה בכפר טירה שם היו להם קרובי משפחה, אך לאחר מכן עברה לגור במערה ביחד עם עדר הצאן, בשלוחה של הר הכרמל סמוך למקורות מים, בין נחל שיח ונחל עמיק. על פי הסברה הרווחת בכפר השתרע הכפר על פני השלוחה כולה, אך במפת פון מולינן מופיע השטח כאתר התיישבות עונתי בדרך כלל. בראשיתו, התנהל הכפר כקומונה, שבה כל אחד מהאחים עוסק במלאכתו ושכר עמלו נכנס לקופה משותפת. חלק מבני המשפחה התגייסו לצבא העות'מאני, חלקם עבד בבתי הזיקוק בחיפה ובבניית נמל חיפה. בתי הכפר נבנו סביב המערה שם הוקם ביתה הראשון של המשפחה. לפני הקמת מדינת ישראל התנגדו באופן פסיבי התושבים להקמתה, מחשש להשלכות על המיעוט הערבי, אך לאחר הקמתה השתלבו ואף ראו בה התגשמות נבואה בדבר גאולת העם היהודי.
רוב אדמות הכפר נרכשו (או הופקעו) במשך השנים והכפר נטמע בעיר חיפה. בסוף המאה העשרים החלו משפחות יהודיות להתגורר בכפר, וכיום ניכרת מצוקת דיור לדור החדש של בני הכפר.
בינואר 2024 החל להיסלל כביש גישה מכבאביר לרחוב שלמה המלך שבשכונת נווה דוד, כביש זה יאפשר יציאה נוספת מהכרמל לדרום חיפה. העבודות על הכביש מתוכננות להימשך שנתיים. הכביש יכלול מעבר אקולוגי בין נחל עמיק לנחל שיח.
הצטרפות לאחמדים

ב-1924 הגיע לחיפה הח'ליף מירזא בשיר א-דין מחמוד אחמד בנו של מייסד העדה האיסלמית האחמדית מירזא ע'ולאם אחמד אל-קאדיאני. בני משפחת עודה התפללו במסגד איסתיקלאל בעיר התחתית של חיפה ושם פגשו את ג'לאל א-דין שמס, המבשר האחמדי מהודו. בני המשפחה החליטו להצטרף לקהילה האחמדית. ב־שנת 2018 נמנו בכפר כאלפיים נפשות; מהם כ-75% בני העדה האחמדית.
ב-17 במרץ 1928, הועבר "מרכז המשלחת האחמדית לארצות המזרח-התיכון" מדמשק לכבאביר. ב-1934 נחנך המסגד הראשון בכפר ובאותה שנה נפתח גם בית ספר (בהמשך ב-1978 נוסד גם בית ספר אלאחמדייה). ב-1979 נבנה מסגד חדש במקום הישן (שניהם נקראים ג'אמע סיידנא מחמוד - "אדוננו מחמוד" על שם הח'ליף השני של העדה). למסגד שני מינרטים שגובהם 35 מטרים והוא בנוי כמבנה מתומן המזכיר את צורת כיפת הסלע בירושלים.
לקריאה נוספת

יוסי בן-ארצי, האחמדים ומרכזם בכבביר, בתוך: אריאל, גיליון 37–39: חיפה ואתריה, עמ' 141–144
הערות שוליים

↑  מפת חיפה (באנגלית) 1919, עם ציון מיקום הכפר, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  לדוגמה המחצבה הנמצאת בנחל עמיק הסמוך.
↑  ישנם חוקרים הרואים את תחילתו של הכפר מיוצאי עזה. ראו הערה אצל אהרון גבע קלינברגר ויוסי בן-ארצי, עריכה ההדרה ותרגום, הכרמל של פון מולינן, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים 2013, עמ' 167
1 2  עודה פלאח, האחמדים בארץ הקודש ובעולם, עמ' 5-4
↑  יוסי בן-ארצי, חיפה - היסטוריה מקומית, עורך: יוסי בן-ארצי, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה וזמורה-ביתן 1998, עמ' 26
↑  יוסי בן-ארצי, האחמדים ומרכזם בכבביר, בתוך אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - חיפה ואתריה, עורך - אלי שילר, תשמ"ה - 1985, גיליון 37, עמ' 142
↑  סרטון בפייסבוק של עיריית חיפה המציג את תחילת העבודות על הכביש
↑  מוחמד שריף עודה, ראש העדה האחמדית בכבאביר בהרצאה שנשא בעמותה לתולדות חיפה ב-18/3/2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007479482105171
יצחק (איז'ו)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1935 (בן 89) 
 בן או בת זוג:  נורית שני 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר על מפעל חיים (2011) 
 
יצחק (איז'ו) שני (נולד ב-14 באפריל 1935) הוא מפיק סרטים בולט בקולנוע הישראלי. בין הסרטים שהפיק ניתן למצוא את "עזית הכלבה הצנחנית", "גבעת חלפון אינה עונה", "הגונב מגנב פטור" ו"אלכס חולה אהבה". בשנת 1980 הקים יחד עם אשתו נורית את רשת בתי הקולנוע "לב". בשנת 2011 זכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע על מפעל חיים.
ביוגרפיה

שני נולד בשנת 1935 בקריית חיים. הוא למד משפטים באוניברסיטה העברית והחל את דרכו כעורך דין של אפרים קישון.
בשנות ה-70 החל לעסוק בהפקת סרטים, כולל סרטים כמו "עזית הכלבה הצנחנית" (1972), "גבעת חלפון אינה עונה" (1976), "הגונב מגנב פטור" (1977), ו"אלכס חולה אהבה" (1986). בשנת 1978 הוביל לאיחוד בין "ברקי-פאטה-המפריס" ל"אולפני הרצליה" ופרש מניהול האולפנים.
בשנת 1980, שני ואשתו נורית הקימו את רשת בתי הקולנוע "לב" בדיזנגוף סנטר בתל אביב, שהתמקדה בסרטי איכות אירופאיים וישראליים.
בשנת 2011 זכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע (פרס אופיר) על מפעל חיים, כהכרה על תרומתו לתעשיית הקולנוע הישראלית.
הפקות בולטות

"גבעת חלפון אינה עונה" (1976)
"אלכס חולה אהבה" (1986)
"עזית הכלבה הצנחנית" (1972)
"הטוב, הרע והלא נורא" (1987)
"ג'ירפות" (2001)
הערות שוליים

1 2  יצחק שני - ביוגרפיה, באתר אידיבי – מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
1 2  על ראש הגבעה, באתר ynet, 24 במרץ 2009
כוכב הקופים (זיכיון)

| --- | --- |

 יוצר:  פייר בול
 סרטים וטלוויזיה
 סרטים:  כוכב הקופים (1968) מתחת לכוכב הקופים (1970) הבריחה מכוכב הקופים (1971) כיבוש כוכב הקופים (1972) המלחמה על כוכב הקופים (1973) כוכב הקופים (2001) כוכב הקופים: המרד (2011) כוכב הקופים: השחר (2014) כוכב הקופים: המלחמה (2017) כוכב הקופים: ממלכה חדשה (2024)
 סדרות טלוויזיה:  כוכב הקופים(אנ') (1974) החזרה לכוכב הקופים(אנ') (1975–1976)
 שונות
 www.planetoftheapes.com
כוכב הקופים (באנגלית: Planet of the Apes) הוא זיכיון מדיה מהסוגה מדע בדיוני אשר כולל סרטי קולנוע, ספרים, סדרות טלוויזיה, סדרות קומיקס ומדיות נוספות בהן העלילה מתרחשת בעולם פוסט-אפוקליפטי בו בני האדם וקופים הומינואידים אינטליגנטים נלחמים זה בזה על השליטה בכדור הארץ כמין הדומיננטי. תמות בולטות בסרטים ובסדרות של כוכב הקופים הם קריסה חברתית, סכנות המלחמה הגרעינית והדינמיקה המורכבת בין המדכאים והמדוכאים.
הזיכיון החל עם הרומן הצרפתי משנת 1963 "כוכב הקופים" (בצרפתית: La Planète des singes) מאת הסופר הצרפתי פייר בול. העיבוד הקולנועי הראשון של הספר משנת 1968, בכיכובו של צ'רלטון הסטון, זכה להצלחה מסחרית ובעקבות כך הופקו לו מספר סרטי המשך. ארתור פ. ג'ייקובס הפיק את חמשת סרטי הקולנוע הראשונים בזיכיון עבור אולפני פוקס המאה ה-20. לאחר מותו של ג'ייקובס בשנת 1973, הזיכיון היה ברשות אולפני פוקס המאה ה-20, עד אשר בשנת 2019 הזיכיון נרכש על ידי חברת וולט דיסני.
ארבעה סרטי המשך שהופקו בשנות ה-70 זכו להצלחה מסחרית, ובעקבות כך בשנת 1974 הופקה סדרת טלוויזיה מסוג לייב אקשן של כוכב הקופים, וב-1975 הופקה גם סדרת אנימציה של כוכב הקופים. התוכניות ליצירת עיבוד מחודש לסרט נתקעו בהמשך ב"גיהנום פיתוחי" במשך מעל לשני עשורים עד אשר בשנת 2001 הופק הסרט "כוכב הקופים", שהיווה גרסה מחודשת לסרט המקורי משנת 1968, ובוים על ידי טים ברטון. בין השנים 2011 ל-2024 הופקה גם סדרת סרטי אתחול שכללה את הסרטים "כוכב הקופים: המרד", "כוכב הקופים: השחר", "כוכב הקופים: מלחמה", ו"כוכב הקופים: ממלכה חדשה". סדרת סרטי האתחול עשו לראשונה בזיכיון שימוש נרחב בטכנולוגיית לכידת תנועה מתקדמת וטכנולוגיית הנפשה ממוחשבת מתקדמת אשר אפשרו יצירת קופים מציאותיים במיוחד. עלילת סדרת סרטי האתחול התמקדה באופן בו קופי האדם השתלטו במקור על כדור הארץ, וכמו כן עסקה בנושאים עכשוויים כמו הנדסה גנטית, זכויות בעלי חיים וההשלכות להיבריס של בני האדם. לאורך השנים יצאו לשווקים גם ספרים, סדרות קומיקס, משחקי וידאו וצעצועים של כוכב הקופים.
כוכב הקופים היא סדרת סרטי המדע הבדיוני האמריקאית הוותיקה ביותר, והיא גרפה לאורך השנים הכנסות בסך מעל ל-2 מיליארד דולרים ברחבי העולם.
גלריית תמונות

קדימון של הסרט כוכב הקופים משנת 1968
צוות השחקנים הראשי בסדרת הטלוויזיה כוכב הקופים
קוספליי של שתי דמויות מהסרט המקורי של כוכב הקופים
הערות שוליים

↑  Bouie, Jamelle (18 במאי 2024). "The Underappreciated Genius of 'Planet of the Apes". The New York Times. ארכיון מ-18 במאי 2024. נבדק ב-20 במאי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gilchrist, Todd (8 במאי 2024). "'Planet of the Apes' Timeline Explained, From the 1968 Original to 'Kingdom'". Variety. נבדק ב-8 במאי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
יחסי וייטנאם–סין

| יחסי וייטנאם–סין |
| --- | --- |
וייטנאם: הרפובליקה העממית של סין


וייטנאם: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 9,596,967.75
אוכלוסייה
101,141,305: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 12,545
משטר
רפובליקה סוציאליסטית חד מפלגתית: רפובליקה עממית

שגרירות וייטנאם בבייג'ינג
יחסי וייטנאם–סין הם יחסים החוץ בין וייטנאם לבין הרפובליקה העממית של סין. אורכו של הגבול בין המדינות הוא 1,281 ק"מ.
היסטוריה

באופן מסורתי סין ווייטנאם עוינות זו את זו. לאחר אלף שנות שלטון סיני במהלך המאה ה-10 וייטנאם הצליחה להשיג עצמאות, אך מאוחר יותר היו עוד כמה סכסוכים בין המדינות. בסוף המאה ה-19 והמחצית הראשונה של המאה ה-20, סין ווייטנאם אוחדו במידה מסוימת על ידי המאבק נגד הקולוניאליזם האירופי, ולאחר מכן על ידי האידאולוגיה הקומוניסטית. במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר פעילויות הקומוניסטים הוצאו מחוץ לחוק בצרפת (שהמושבה שלה באותה תקופה הייתה הודו-סין), מייסדה העתידי של המדינה הווייטנאמית המודרנית, הו צ'י מין ופעילים אחרים של המפלגה הקומוניסטית הווייטנאמית מצאו מקלט בסין.
סין סיפקה תמיכה משמעותית לווייט מין במהלך המאבק המזוין עם צרפת, אשר כתוצאה ממנה וייטנאם זכתה בעצמאות שוב. צבא משמעותי (כולל שיגור כוחות הנדסה ונ"מ) וסיוע כלכלי הוענק גם לצפון וייטנאם הקומוניסטית במהלך מלחמת וייטנאם.
היסטוריה > המלחמה הקרה

יחד עם ברית המועצות, סין הקומוניסטית הייתה בעלת ברית אסטרטגית חשובה של צפון וייטנאם במהלך מלחמת וייטנאם. סין סיפקה נשק וצרכים בסיסיים לצפון וייטנאם, וכן סיפקה סיוע בהכשרה של אנשי כוח אדם. עם זאת, הקומוניסטים הווייטנאמים חשדו בניסיון של סין להגביר את השפעתה בווייטנאם. בשנות השישים הייתה וייטנאם חלק ממלחמה אידאולוגית במהלך הפיצול הסיני-סובייטי. לאחר התקרית במפרץ טונקין בשנת 1964, התחייב דנג שיאופינג בחשאי לספק 1,000,000,000 יואן לצפון וייטנאם בצורה של סיוע צבאי וכלכלי, בתנאי שהווייטנאמים יוותרו על כל סוגי התמיכה הסובייטית. במהלך מלחמת וייטנאם, הצפון וייטנאמים והסינים החליטו לדחות מחלוקות טריטוריאליות עד הבסת דרום וייטנאם.
היסטוריה > מלחמת סין-וייטנאם

בשעה שלוש לפנות בוקר ב-17 בפברואר 1979 סין שלחה לפתע כוחות מעבר לגבול, תקפה במקביל שישה מחוזות גבול של וייטנאם באורך של 1,200 ק"מ. ב-18 בפברואר 1979 הכריזה ברית המועצות על תמיכתה בווייטנאם והזהירה את סין בכך שהעמידה את הכוחות המזוינים הסובייטים בסיביר בכוננות, וסיפקה לווייטנאם מידע צבאי מלוויין הריגול. ב-5 במרץ 1979 הכריזה סין על "מטרת המלחמה" שלה ונסוגה.
סין פתחה במתקפה בתגובה לפלישת וייטנאם לקמבודיה וכיבושה על ידי וייטנאם ב-1978, כיבוש שסיים את שלטון החמר רוז' שנתמך על ידי הסינים. צבא השחרור העממי נכנס לצפון וייטנאם וכבש מספר ערים ליד הגבול. ב-6 במרץ 1979 הכריזה סין שהשער להאנוי פתוח, וכי משימתם הושלמה. כוחות סיניים נסוגו בחזרה אל תוך סין.
שתי המדינות טענו לניצחון. כוחות וייטנאמיים נשארו בקמבודיה עד 1989, ומהבחינה הזו לא הצליחה סין בהשגת מטרתה: מניעת וייטנאם מלהתערב בקמבודיה.
לאחר התפרקות ברית המועצות הוסדר הגבול הווייטנאמי-סיני.
היסטוריה > המאה ה־21

עם קריסת ברית המועצות ונסיגת הכוחות הווייטנאמים מקמבודיה ב-1990, היחסים בין סין ווייטנאם השתפרו באופן משמעותי. בשנת 2000 וייטנאם וסין פתרו בהצלחה סכסוך טריטוריאלי בגבולות היבשה והים שלהן. בשנת 2002 ערך ג'יאנג דזה-מין ביקור רשמי בווייטנאם, שם חתם על הסכמים רבים להרחבת הסחר ושיתוף הפעולה וכן לפתרון סוגיות בולטות.
בתחום היחסים הבין־לאומיים מקובל להסתכל על הדינמיקה של וייטנאם מול הרפובליקה העממית ככזו בה וייטנאם מגיעה מעמדת נחיתות ונאלצת להגיב מעמדה זו למהלכים של המעצמה האזורית הדומיננטית. אולם מנגד, ישנם חוקרים החושבים כי קשריה של וייטנאם מול טאיוואן, מאפשרים לווייטנאם להתנהל באופן עצמאי יחסית, ולהגיע בעמדת מיקוח שוויונית יותר מול מהלכים סיניים אזוריים דוגמת מיזם "החגורה והדרך". כך, על פי גישה זו, מרשה לעצמה וייטנאם להתנגד מול הרפובליקה העממית, במקרים בהם היא חוששת מפגיעה באינטרסים שלה, ולדוגמה, להגיש תלונות לגורמים בינלאומיים על הפרות לכאורה של הרפובליקה העממית בים סין הדרומי המשותף לשתיהן.
וייטנאם מקפידה לתמוך באופן פומבי בעמדתה של הרפובליקה העממית לגבי "סין אחת", גישה השוללת מעשית את זכות הקיום של טאיוואן, זאת בד בבד כאשר היא מקיימת יחסי גומלין הדוקים עם טאיוואן, ואף לעיתים חולקות השתיים אינטרס משותף כנגד הרפובליקה העממית.
יחסי סחר

ברגע ששתי המדינות חידשו את קשרי הסחר בשנת 1991, היקף הסחר הבילטרלי צמח מ-32 מיליון דולר בשנת 1991 לכמעט 7.2 מיליארד דולר בשנת 2004. בשנת 2012 הסתכם הסחר ב-40 מיליארד דולר, כולל יצוא סיני בהיקף של 28.8 מיליארד דולר.
הייצוא של וייטנאם לסין כולל בעיקר נפט, פחם, קפה ומזון.
הייצוא של סין לווייטנאם כולל בעיקר תרופות, מכוניות, נפט, דשנים וחלקי רכב.
נציגויות דיפלומטיות

וייטנאם מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-4 קונסוליות בגואנגג'ואו, קונמינג, ננינג ושנחאי.
סין מחזיקה בווייטנאם שגרירות בהאנוי ו-2 קונסוליות בהו צ'י מין סיטי ודה נאנג.
ראו גם

יחסי וייטנאם–טאיוואן