stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בני מנשה
תולדות העדה > מוצאם על פי התורה

לפי הכתוב בתנ"ך, לאחר כיבוש ממלכת ישראל על ידי ממלכת אשור בשנת 722 לפנה"ס, הוגלו עשרת השבטים מהארץ. על פי המסורת הנקוטה בידם, בני שבט מנשה נדדו מזרחה לכיוון אפגניסטן והגיעו עד לסין. בהיותם בסין, במהלך המאה ה-3 נהגו בהם באכזריות, כפו עליהם עבדות והם גורשו מהאזור. כאשר יצאו מסין, אבד או נגזל מהם "הספר הקדוש", ספר התורה שהיה מצוי בידם. במסורות ושירים עתיקי יומין, הם שרים על ה"כלב" או המלך הרשע שגזל מהם את הספר הקדוש. מתקופה זו ואילך המסורת הועברה בעל פה. בהמשך הם הגיעו לאזור הררי בשולי הרי ההימלאיה, שם השתדלו לשמור על מורשתם. לבסוף הגיעו למקומם הנוכחי, מדינות מיזוראם ומניפור שבצפון מזרח הודו.
כאשר הגיעו המסיונרים לאזור, בתחילת המאה ה-19, מצאו אוכלוסייה בעלת מסורת מונותאיסטית וניצלו עובדה זו על מנת לשכנעם לעבור לנצרות.
תולדות העדה > המסורות

לבני מנשה, כמו גם לשאר בני השבט שאינם יהודים המונים יחד כמיליון וחצי איש, יש מסורת שבטית, שלפיה הם צאצאי שבט מנשה. היות שעשרת השבטים יצאו לגלות בטרם נכתבה התורה שבעל פה הרי כל המסורת ההלכתית נשמרה על ידי כוהני העדה. הזהות היהודית נשמרה בהלכות, במנהגים, בשירים ובסיפורים.
אליהו בירנבוים מספר כי באחת הפגישות עם ראש הממשלה של מדינת מיזוראם הוא העיד בפניו שידוע לכל שתושבי מדינתו הם צאצאי בני ישראל. שמות רבים של רחובות וחנויות באזור המגורים שלהם קרויים בשמות המציינים את הרקע של בני המקום כגון: ציון, ישראל, חברון ועוד.
בני מנשה נקראו בפי התושבים באזור סין ואחר כך בהודו "לו שי", שפירושו בשפת המקום: עשרת השבטים. בני מנשה קראו לעצמם לאורך הדורות "בני מנסיא" או מנסה או מנסיא פא (אבא מנשה) בשיבוש קל מבני מנשה. עד היום כאשר בני מנשה עולים לתורה בבתי כנסת בהודו, הגבאי קורא: יעמוד משה בן מנשה, יעמוד אוריאל בן מנשה, יעמוד יצחק בן מנשה. הם שמרו על המסורות המרכזיות של עם ישראל כמו יציאת מצרים וקריעת ים סוף. מסורות אלו מופיעות גם בשירים העתיקים של השבט.
מנהג קדום ונפוץ בקרב תושבי צפון-מזרח הודו וצאצאי שבט מנשה: "שבשעת רעידת אדמה או ברקים חזקים, אחד מבני הבית יוצא החוצה פונה לשמים ואומר: 'ה' תזכור שיש כאן בנים שלך, בני מנסיא ותשמור על המקום הזה'".
מנהגים בהווה

בני מנשה מקיימים מנהגים רבים הדומים למנהגי היהדות ומצוותיה. הם מונותאיסטים, המאמינים באלוהים שאיננו גוף ומשגיח על העולם ומקיימים ברית מילה. לעומת זאת, הם נוהגים גם לבצע פעולות שאינן מבוצעות לפי הלכות היהדות בימינו כגון הקרבת קורבנות.
בני מנשה מאמינים גם בחיים רוחניים לאחר המוות – העולם הבא.
מנהגים בהווה > תפקידי הכהנים

תפקידי הכהנים הם הקרבת קורבנות, הוראה וריפוי חולים. בכל כפר יש כהן, ששמו בדרך כלל הוא אהרון. בעבר, לכהנים היה מלבוש מיוחד הכולל שמלה, מעיל וכובע. הכהנים החשובים יותר הניחו אפוד על החזה. הכהנים נחלקו לשני סוגים: הכהן הפשוט (Thlahpawi) והכהן הבכיר (Sadawt). העדה ייחסה לכהנים יכולת נבואה או כוח על-טבעי. באמצע המאה ה-19, כאשר הגיעו מיסיונרים להודו נשרפו בגדי הכוהנים.
לשלום החולה נוהגים לשחוט גדי או תרנגול ולמרוח את דמו על אוזנו, גבו ורגליו של החולה, תוך כדי אמירת פסוקים ותפילות. כאשר כל המשפחה הייתה חולה, הכהן היה מורח את הדם על פתח הבית ולא על גוף החולה.
כאשר בני העדה יצאו לדרך הכהן נהג לומר מעין "ברכת הדרך": "הנה בני מנסיא יוצאים לדרך, הסתלקו הרוחות הרעות".
לפני זריעת חלקת שדה חדשה, הכהן היה מסמן את ארבע פינות השדה ומברך את הקרקע "אבינו שבשמים, אנו בני מנשה עדיין קיימים ובאים לעבד חלקה זו, אנא ברך אותה וסלק מעל דרכנו כל המזיקין וברך את יבולנו".
תפילת הכוהנים כוללת את הקטע הבא: "ענני ענני הוי יה, ענני ענני השוכן בהר המוריה, ענני ענני השוכן בים סוף הידוע, ענני ענני השוכן בהר סיני, ענני ענני השוכן בהר ציון, אני הכהן הלוי ענני יה ענני".
מנהגים בהווה > מנהגי העדה

בני מנשה שמרו על מצוות ברית מילה. כאשר לא יכלו לקיים את המצווה הם אמרו ברכה הנקראת "ברכת הרך הנולד" ביום השמיני להולדתו ונתנו לו שם ביום זה. במקרים אלה, במקום ברית מילה, הכהן היה מבצע "מילת האוזן" ומנקב את אזנו של התינוק כסמל להיותו מבני ישראל.
בתחום חיי המשפחה, בני מנשה שומרים על הלכת הייבום. גם דיני נידה נשמרו בהתאם לציווי התורה: בתקופת הווסת היה אסור לבעל לקיים יחסים עם אשתו. בתחום זה קיים שוני בין ההלכה היהודית המקובלת למנהג בני מנשה: לאחר סוף הדימום האישה הייתה טובלת בנהר ללא ספירת ימי טהרה.
בביתו של ראש העדה היה עמוד, שאם רוצח בשגגה היה נוגע בו היה ניצל מנקמת הדם. מנהג זה דומה להלכה הישראלית הקדומה, לפיה המזבח הוא מקום מוגן, ואת הנאחז בקרנות המזבח אין להוציא להורג, וכן לתפקידן של ערי המקלט.
בדיני ממונות נהגו בני מנשה באופן הדומה לדין התורה המוזכר בפרשת משפטים: כאשר גנב לא היה מסוגל להחזיר את הגנבה, הוא נמכר לעבד והתמורה שימשה לכיסוי הנזק. בני מנשה הקפידו גם על שחיטה ועל אי אכילת דם.
מנהגים בהווה > שבת ומועדים

בני מנשה שמרו על מנוחה ביום השבת. העבודה בשדה או בבית הייתה אסורה ביום זה. שבתם של בני מנשה מלווה בתפילות ובסעודות. תפילת הבוקר בשבת אורכת כארבע שעות ומכילה פיוטים רבים, חלקם מולחנים.
המועדים המרכזיים שנשמרו במסורת של בני מנשה הם:
חג הביכורים (שבועות) – Mimkut.
חג הסוכות – Pawlkut.
חג הפסח – Charkut, בחג הוקרב קורבן (הלנקל) והוא נאכל בלי לשבור את עצמותיו. אחד השירים המוכרים בקרב בני מנשה לכבוד חג הפסח מתאר את המאורעות של החג: "עלינו לשמור את חג הפסח, מפני שעברנו את ים סוף בחרבה, בלילה עברנו בעמוד אש וביום בענן. האויבים רדפונו במרכבות והים בלעם ושימשו מזון לדגים וכשהיינו צמאים קיבלנו מים מהסלע".
יום כיפור נשמר כיום של כפרה אחת לשנה.
מנהגים בהווה > הקבורה

המנהג המקובל בהודו, לפיו אין בתי קברות והנפטרים נשרפים ומושלכים לנהר הגנגס, אינו מקובל בקרב בני מנשה. מתי בני מנשה נקברים באדמה, לאחר שעברו טהרה. בני המשפחה יושבים שבעת ימי אבלות לאחר הפטירה.
בריאיון לעיתון "הארץ" התייחס הלל הלקין למחקריו של הרופא ההודי ד"ר חופלאם מילוי לנתאנג על מנהגי הקהילה:
יש טענה שהמסורות הדומות ליהדות שנמצאות אצל 'בני מנשה' הופיעו בעקבות המיסיונרים הנוצרים, שהגיעו אליהם במהלך המאה העשרים והכירו להם את התנ"ך. אבל המסורות שלנתאנג תיעד התקיימו בבירור הרבה לפני כן. הוא תיעד שירים שזקני השבט סיפרו לו שלמדו בילדותם מפי מי שהיו זקנים באותם ימים. מדובר בכמה עשורים לפני בוא המיסיונרים.
הקשר עם ישראל

כבר עם קום המדינה, ובמקביל קבלת העצמאות בהודו, הגיעו אל בני השבטים שמועות על הקמת מדינת יהודים בארץ ישראל. כבר אז פנו במכתב למדינת ישראל ובו בקשה לשמור על קשר, אולם קשר זה לא התממש. מייד לאחר מלחמת יום כיפור, עם הגעת המידע על המתרחש, שלחו מכתב לראש הממשלה, גולדה מאיר ובו ביקשו בשנית את תמיכת מדינת ישראל בהבאתם לישראל. המכתב הגיע אל הרב אליהו אביחיל, והוא נסע להודו כדי לערוך היכרות עם הקהילה, וגם החל לעסוק בגיור ולהעלות לארץ.
עמותות "עמישב" ו"שבי ישראל" העוסקת באיתור עשרת השבטים עוסקות ביצירת קשר בין בני העדה לבין מדינת ישראל. בשלב ראשון, מדובר בשיבה פורמלית ליהדות שבסופה גיור כהלכה. בשלב שני, עלייה לישראל ומציאת מקומות מתאימים לקליטה. ולאחר מכן מעקב צמוד במטרה לפתור בעיות ייחודיות, כמו בעת פינוי משפחות מגוש קטיף. עמותות עמישב ושבי ישראל פועלות בכפרים של בני מנשה כדי להקים מרכזים ללימודי יהדות, להביאם ארצה ולממן את שהותם בישראל. כמה מאות מהם עברו בפועל גיור אורתודוקסי ואלפים המירו את דתם ומחכים להתגייר. הקרן לידידות הודיעה שבעקבות החלטת הרבנות[דרושה הבהרה] היא תיקח על עצמה את האחריות לממן את עלייתם ארצה.
גיורם של בני המנשה

בישראל קיימת מחלוקת הלכתית על היותם יהודים. הרב עובדיה יוסף טען כי הם יהודים לכל דבר ללא חשש או צורך בגיור לחומרא. על פי הנחיות הרבנות הראשית ב-1962[דרוש מקור] הרב יצחק נסים פסק[דרוש מקור] שאינם צריכים גיור, ובעמדה זו תמכו גם הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם[דרוש מקור], הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא והרבי מליובאוויטש .
מנגד טענו רבנים כמו אלעזר מנחם מן שך, אהרן יהודה ליב שטינמן ויוסף שלום אלישיב כי קיים ספק ביהדותם ויש לפעול לגיור לחומרא.
הרב הראשי, הראשון לציון, שלמה משה עמאר, חיווה דעתו באשר לייחוסם של בני מנשה ויחסם לעם ישראל לאחר ששלח ועדה של רבנים למסע הבירור והחקר באזור מוצאם של בני העדה. לאחר שהוועדה למדה מקרוב על מנהגיהם, שמעה עדויות ומסורות, הכיר הרב שלמה עמאר בשורשיהם היהודיים של בני שבט מנשה. אולם הוא קבע שהדרך להשיבם לחיק עם ישראל היא על ידי גיור מלא.
בית דין מטעם הרבנות הראשית יצא להודו על מנת לגיירם במקום מושבם. לצורך הגיור עצמו וגם לצורך שמירת טהרת המשפחה עד העלייה לארץ הוקמו מקוואות. בינתיים גם הוגברו לימודי היהדות.
באלול תשס"ו הגיעו למיזוראם שני הרכבים של בתי הדין המיוחדים לגיור. וכך התגשמה תפילתם ההיסטורית של בני מנשה: "אחינו הבכור יהודה ימצא אותנו ויחזיר אותנו חזרה לאחינו ולארץ ישראל". בתום תהליך ממושך של בירורים 218 מבני הקהילה השלימו את תהליך הגיור. לאחר קבלת מצוות בפני בית הדין, הגברים עברו בדיקת ברית והטפת דם ברית (רובם כבר היו נימולים), וגברים נשים וטף טבלו בפני שלושה כדין. בתום הטבילות והגיור התקיימו 36 חופות מקבילות.
עליית בני השבט לישראל

העלייה הממוסדת הראשונה של בני העדה לאחר טקס הגיור הייתה בהתאם לחוק השבות ובשיתוף עם הסוכנות היהודית והם הצטרפו למספר משפחות שהצליחו להגיע לישראל החל בתחילת שנות ה-50. הם עברו להתגורר ביישובים קהילתיים דתיים ובהתנחלויות: בית אל, עפרה, קריית ארבע.
בשנת 2005 הוקפאו הליכי הגיור של בני מנשה עקב בעיות הלכתיות ומתחים שנגרמו ביחסים בין ממשלות ישראל והודו. במחצית השנייה של שנת 2006 חודשו פעולות הגיור, אם כי בהיקף קטן, וכן חודשה עלייתם של בני מנשה לארץ.
במסגרת תוכנית ההתנתקות פונו עשרות משפחות מגוש קטיף לאזור התענכים – אשר הועדף עליהם עקב היותו בתחום נחלת שבט מנשה. בשנת 2007 הגיעה קבוצה גדולה שנקלטה זמנית בפרדס חנה. ב-2015 התיישבו כ-80 עולים בני מנשה בקצרין, שברמת הגולן, שאף היא בנחלת שבט המנשה. קבוצות נוספות הגיעו לכרמיאל.
בשנת 2020 נכנסה לתפקיד שרת העלייה והקליטה חברת הכנסת פנינה תמנו שטה אשר עלתה מאתיופיה, תוך חודשים ספורים היא העלתה לישראל כ-850 בני ובנות מנשה שהמתינו שנים לעלות לישראל. 
ב-2023 היא הקימה בכנסת ישראל את השדולה למען בני המנשה.
נוסף על העולים הוותיקים המתגוררים ביישובים אלו, עולים חדשים שעלו במשך השנים מתגוררים כיום במגדל העמק, עכו, נוף הגליל, מעלות (העיר עם הריכוז הגדול ביותר של השבט), צפת, קריית שמונה, טבריה, עפולה, שדרות, בית שאן וניצן.
בני העדה משתלבים בלימודים, בעבודה, בצבא ובחברה. חלק מבניהם לומדים בישיבות וכמה מבני העדה אף הוסמכו לרבנות.
בעשור השני של המאה ה-21 נקלטו עשרות משפחות בעיר נוף הגלילובישיבת ההסדר נוף הגליל שבעיר. בנוסף עשרות מבני מנשה לומדים בישיבת ההסדר מעלות, משרתים במסגרת ישיבות אלו בצה"ל, והישיבה אף מקיימת הכשרה מקצועית עבורם.
נכון ל-2015 חיו בישראל 3,000 בני מנשה ומתוכם 600 נולדו בארץ.
עוד כ-7,000 מבני העדה נמצאים בצפון מזרח הודו וממתינים לעלייתם למדינת ישראל. בינתיים, בהודו הם בטיפולה של אגודת "שבי ישראל" שהקימה באזור מרכזיים חינוכיים המשמשים כמרכזיים קהילתיים. במרכזים פועלים גן ילדים, שיעורי תורה לצעירים ולמבוגרים, תפילות שבת ועונג שבת. במסגרת פעילות זו עוברים בני הקהילה הכנה לקראת חיי היום-יום במדינת ישראל.
באוקטובר 2022 אירע רצח אכזרי של יואל להנגהל, עולה חדש משבט בני מנשה על ידי מספר צעירים ישראלים בקרית שמונה.
סמ"ר גרי ללהרואיקימה זולת, שעלה ממיזורם בילדותו, נפל במלחמת חרבות ברזל.
עליית בני השבט לישראל > בעקבות מלחמת האזרחים מאי 2023

במאי 2023 אירעו מהומות בצפון-מזרח הודו תוך מלחמת האזרחים בין השבטים המקומיים מייטיי וקוקי. קהילת בני המנשה נפגעה, בית כנסת, ספרי התורה והמקווה של הקהילה נשרפו, אב לילדים נרצח, ועשרות בתים של בני הקהילה נשרפו. הקהילה פנתה לממשלת ישראל בבקשה לחילוץ מאזור המהומות ועלייה לישראל.
ראו גם

המיתוס של עשרת השבטים האבודים
בני אפרים
לקריאה נוספת

הלל הלקין, על גדת הסמבטיון, מסע בעקבות צאצאי שבט המנשה, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2007.
יעל מירון (עורכת), שורשים ומטעמים - מהעולם הקולינרי תרבותי של קהילת הבני מנשה, הוצאת מודן, 2013.
אייזיק ת'אנגזום והלל הלקין, חיי ילדי מנסיה - היסטוריה שבעל פה וראיונות עם קהילת הבני מנשה, הוצאת גפן, 2022 (אנגלית).
הערות שוליים

↑  People of Mizoram, mizoram.nic.in
↑  Saigal Omesh, The Kuki-Chin Tribes 6, Tripura Its History and Culture, Delhi: Naurang Rai Concept Publishing Company, 1978
↑  Myanmar Virtual Jewish History Tour, www.jewishvirtuallibrary.org (באנגלית)
1 2 3 4 5  מקור:אליהו בירנבוים
↑  נח זבולוני, דעת גדולי התורה על "בני ישראל", באתר רנ"ז, ‏17/08/1964
↑  אליהו בירנבוים, ‏בני מנשה (2): שוב יורד המן הריחני, באתר "דעת"
↑  בני המנשה מגיעים לעיר. באתר עריית נצרת עלית
↑  אלעד נבו, זרים בתוך עמם: מי אתם בני המנשה?, באתר ישראל היום, 3 בנובמבר 2022
↑  אפרת קרסנר, לראשונה: עולים מקהילת בני המנשה מתגייסים למסלול הסדר, 22 במרץ 2016, באתר כיפה
↑  אורלי הררי, העולה ה-3000 של קהילת בני מנשה, באתר ערוץ 7, 18 ביוני 2015, א' בתמוז תשע"ה
↑  איתמר אייכנר, כאוס בהודו: הוצתו 180 בתים של בני המנשה, אב ל-4 נרצח, באתר ynet, 4 במאי 2023
ילדים מבני מנשה מחופשים בעדלאידע בכרמיאל
מייקל קליפורד

| --- | --- |
קליפורד, 2014
קליפורד, 2014
 לידה:  20 בנובמבר 1995 (בן 29) אוסטרליה קווייקרס היל, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה
 שם לידה:  מייקל גורדון קליפורד   Michael Gordon Clifford
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  מוזיקאי
 סוגה:  פופ רוק • פופ • פאוור פופ • פופ פאנק • הגל החדש
 כלי נגינה:  גיטרה • קול
 חברת תקליטים:  קפיטול, Hi or Hey (אנ'), אינטרסקופ
 שיתופי פעולה בולטים:  5 Seconds of Summer
 בת זוג:  קריסטל לי קליפורד (2021–)
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל גורדון קליפורד (באנגלית: Michael Gordon Clifford; נולד ב-20 בנובמבר 1995) הוא מוזיקאי אוסטרלי, הידוע בתור הגיטריסט הראשי של להקת הפופ רוק 5 Seconds of Summer. מאז 2014, הלהקה מכרה מעל ל-10 מיליון אלבומים ומעל ל-2 מיליון כרטיסים להופעותיה ברחבי העולם, ושיריה הושמעו בפלטפורמות הזרמת המוזיקה השונות מעל ל-7 מיליארד פעמים, מה שמעמיד אותה בין האמנים המוזיקליים האוסטרליים המצליחים ביותר אי פעם.
נולדה לו ילדה באוקטובר 2023 בשם לואה Lua עם אשתו קריסטל
ראשית חייו

מייקל גורדון קליפורד נולד ב-20 בנובמבר 1995 וגדל בפרוור קוויקרס היל (אנ') שבסידני, ניו סאות' ויילס. הוא בן יחיד להוריו קארן ודריל קליפורד, שניהלו עסק בתחום המחשבים מחוץ לסידני. קליפורד למד בבית הספר היסודי נורווסט, שם התיידד עם חברו ללהקה לעתיד, קאלום הוד, בכיתה ג'. בשנות התיכון למד קליפורד בנורוווסט כריסטיאן קולג', שם פגש את חברו ללהקה, לוק המינגס, בכיתה ז'. מאוחר יותר הוא סיפר כי בתחילה הוא "שנא" את המינגס במשך "שנה שלמה" לפני שהפכו לחברים והקימו את הלהקה. בכיתה ט' פגש קליפורד את חברו ללהקה לעתיד, אשטון ארווין, דרך חברים משותפים. בריאיון למגזין פיפל, הודה קליפורד כי הוא "העביר הרבה זמן מחוץ לבית הספר". נוכחותו הבלתי סדירה של קליפורד גרמה בסופו של דבר לכך שבכיתה י' הוא עזב את התיכון לחלוטין, ובמקום זאת השלים קורס ב-TAFE (אנ').
קליפורד למד לראשונה כיצד לנגן על גיטרה דרך משחק הווידאו גיטאר הירו, כשהיה בגיל 8. כשגדל, קליפורד למד שירה ופסנתר דרך שיעורים מקצועיים, עד שהפסיק זאת משום ש"שנא" אותם. כשהיה בגיל 7, הוריו של קליפורד קנו לו גיטרה אקוסטית, והוא החל לקבל שיעורי גיטרה. בעת לימודיו בתיכון, קליפורד ניגן בגיטרה בלהקת הכנסייה של בית הספר.
קריירה

בשנת 2011, הוד, קליפורד והמינגס החלו לפרסם גרסאות כיסוי לשירים בערוץ היוטיוב של המינגס. השלושה צירפו לבסוף את חברם אשטון ארווין לסרטונים שלהם, והקימו את 5 Seconds of Summer. לאחר חודשים שבהם פרסמו גרסאות כיסוי יחד, הלהקה החלה לעורר עניין בקרב חברות תקליטים ומו"לים מוזיקליים גדולים, וחתמה על עסקה עם חברת Sony/ATV Music Publishing. מאז הוציאה הלהקה חמישה אלבומי אולפן, שכל אחד מהם זכה להצלחה עולמית: 5 Seconds of Summer (2014), Sounds Good Feels Good‏ (2015), Youngblood‏ (2018), Calm‏ (2020) ו-5SOS5‏ (2022).
בינואר 2019, באירוע המוזיקה NAMM Show (אנ'), קליפורד חשף, בשיתוף עם חברת גיבסון, גיטרת "Michael Clifford Signature Melody Maker". הגיטרה יצאה לשוק במאי 2019, וקליפורד ציין כי ההשראה העיקרית שלו לעיצוב הגיטרה הייתה הגיטרה הראשונה שהייתה לו, "Melody Maker" של ג'ואן ג'ט. הוא אמר כי המטרה של ה-"Melody Maker" שלו היא "להיות הומאז' ל-'Melody Maker' של ג'ואן ג'ט" וכי הוא מקווה שהגיטרה "תעניק השראה" למישהו, בדיוק כפי שג'ט נתנה לו. קליפורד הוא הגיטריסט הצעיר ביותר אי פעם שזכה לקבל גיטרה מותאמת אישית בשמו.
ביוני 2019 נחשף כי קליפורד שיתף פעולה עם חברת הגלידות Nightfood Ice Cream בפיתוח טעם שוקולד מותאם אישית למותג.
בנוסף לחברותו בלהקה, קליפורד מתעניין בגיימינג. חשבון ה-Twitch שלו, המשמש לשידורים חיים של סיבובי משחקים, צבר למעלה מ-150,000 עוקבים. בינואר 2020, במהלך גל השרפות באוסטרליה, קליפורד ערך שידור חי ב-Twitch למטרות צדקה, שכל ההכנסות במהלכו נתרמו לצלב האדום האוסטרלי.
חיים אישיים

קליפורד מאובחן עם חרדה ודיכאון. מאז תחילת הקריירה שלו, קליפורד משתמש בפלטפורמה שלו כדי להעלות מודעות ולהוות קול בנושאים של בריאות הנפש. ביוני 2015, קליפורד סבל מפציעות קלות בראשו, בשערו ובכתפו בשל תאונת פירוטכניקה שהתרחשה במהלך הופעה של הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות Rock Out with Your Socks Out Tour (אנ'), אשר נערכה בארנה של ומבלי בלונדון.
בינואר 2019 פרסם קליפורד בחשבון האינסטגרם שלו על אירוסיו לחברתו מזה שלוש שנים, קריסטל לי לודרדייל. ב-11 בינואר 2022, השניים הודיעו כי זהו יום השנה שלהם, וסיפרו כי שנה קודם לכן הם התחתנו בטקס סודי.
בשנת 2019 דווח כי קליפורד רכש אחוזת שמונה חדרים בגודל של 4 אקרים (כ־16,000 מ"ר), בשכונת ואלי וילג' (אנ') שבלוס אנג'לס, הממוקמת בעמק סן פרננדו. נכון לשנת 2020, שוויו הנקי של קליפורד מוערך בכ־25 מיליון דולר.
דיסקוגרפיה > קרדיטים בשירים

| שנה | שם | אמן | אלבום | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "And The Sun Will Shine Only For Us" | 2015 | Lizard Kisses | In The Morning b/w Close 7" | תופים |
| "Wake Up" | 2018 | Black Veil Brides | Vale (אנ') | מלחין |
פיג'ו

ערך זה עוסק בחברה צרפתית לייצור רכב. אם התכוונתם למרדכי פיג'ו, לוחם אצ"ל, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מוטו:  Motion & Emotion
 מייסדים:  ארמאן פז'ו
 תקופת הפעילות:  1810–הווה (כ־215 שנים)
 חברת אם:  PSA Peugeot Citroën
 חברות בנות:  IKAP 
 מיקום המטה:  פואסי 
 משרד ראשי:  צרפתפריז, צרפת
 ענפי תעשייה:  trade in cars and vehicles 
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
 מנכ"ל:  Frédéric Saint-Geours 
 עובדים:  198,220 (2016, כולל את כל עובדי קבוצת PSA פיג׳ו-סיטרואן)
  
 www.peugeot.com
 
פיג'ו (בצרפתית: Peugeot, מבוטא פֶּז'וֹ) היא חברה צרפתית לייצור רכב שמהווה חלק מקבוצת סטלנטיס. החברה נוסדה בסוף המאה ה-19 כחברה לייצור כלי מתכת ואופניים, ובתחילת המאה ה-21 הייתה יצרנית הרכב הגדולה ביותר בצרפת. אחת מבעלות המניות בחברה היא ממשלת צרפת, ובעלת מניות נוספת היא משפחת פיג'ו – צאצאי מייסדי החברה.
ספורט מוטורי

פיג'ו זכתה להצלחה רבה בתחום הספורט המוטורי, ובפרט במרוצי ראלי עם הפיג'ו 504 העמידה, גרסאות בעלות הנעה כפולה ומגדש-על של פיג'ו 205 ופיג'ו 206. פיג'ו זכתה בראלי דקר ברציפות מ-1987 עד 1990.
בשנות ה-90 התחרו מכוניות פיג'ו במרוץ 24 השעות של לה מאן, וזכו בו בשנים 1992 ו-1993.
פיג'ו אף מספקת מנועים לקבוצות המתחרות בפורמולה 1, כקבוצת "פרוסט" ב־1998–2000.
בשנת 2022 פיג'ו תחזור להתחרות במרוץ 24 השעות של לה מאן.
מוצרים אחרים

פרט לכלי רכב שונים, פיג'ו מייצרת גם מטחנות פלפל ומלח האהודות על חובבי הבישול.
בישראל

דגמי פיג'ו זכו לפופולריות רבה בישראל, במיוחד טרם הגעת המכוניות היפניות בשנות ה-70 המאוחרות. צה"ל השתמש רבות במכוניות פיג'ו, ובכך הקנה להן הילת אמינות ואיפשר לנהגים רבים לעמוד על טיבן ממקור ראשון.
מכוניות הפיג'ו 404 וה־504 זכו למוניטין בשל עמידותן ואמינותן היוצאות דופן בתנאים קשים, קלות הטיפול העצמי בהן ונוחותן. עד היום הן מבוקשות מאוד בקרב תושבי הרשות הפלסטינית ובמדינות אפריקה[דרוש מקור]. ייצור הפיג'ו 504 נמשך בניגריה עד לשנות ה-90.
בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 זכתה פיג'ו 205 להצלחה רבה בשוק הרכב בישראל. נוחות הנסיעה, הביצועים, מחירה הנמוך וכן התנהגות הכביש המצוינת תרמו להצלחתה, כמו גם בחירתו של צה"ל ב-205 כרכב לסגני אלופים. ה-205 שווקה בישראל במספר גרסאות, הבסיסית שבהן צוידה במנוע בנפח 1 ליטר והבכירה ביותר הייתה גרסת הספורט, 205GTi, ששווקה עם מנוע 1.9 ליטר.
באמצע שנות ה-90 הכריזה פיג'ו על החלפת של ה-205 בשני דגמים חדשים, פיג'ו 106 ו-פיג'ו 306. שניהם זכו להצלחה סבירה בישראל אולם לא הצליחו לשחזר את הצלחתה של ה-205, שהמשיכה להימכר לצידם עד לשנת 1999, אז הוחלפה בפיג'ו 206, שהוחלפה בשנת 2007 בפיג'ו 207. באותה שנה החלה להימכר גם פיג'ו 107 בקטגוריית מכוניות המיני, וזכתה להצלחה יחסית בישראל, החל משנת 2009 עם החלת רפורמת ה"מיסוי הירוק" של כלי הרכב בישראל. המכונית נמכרת בישראל עם מנוע בנזין בנפח 1 ליטר ותיבת הילוכים ידנית או אוטומטית-רובוטית.
בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר כלי רכב פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 6,731 | 12 | 5.3 |
| 2018 | 6,394 | 13 | -0.7 |
| 2017 | 6,437 | 16 | 4.0 |
| 2016 | 6,191 | 16 | 6.0 |
| 2015 | 5,838 | 15 | 39.8 |
| 2014 | 4,176 | 18 | -2.3 |
| 2013 | 4,276 | 17 | -30.8 |
| 2012 | 6,177 | 12 | -21.2 |
| 2011 | 7,834 | 11 | 34.1 |
| 2010 | 5,841 | 15 | 33.8 |
דגמי פיג'ו

פיג'ו מכנה את דגמי מכוניותיה בשם מספרי, בתבנית x .x0y מתאר את הקבוצה בה המכונית מסווגת (1 מכונית עירונית, 2 סופרמיני, 3 משפחתית, 4 משפחתית גדולה, 5-6 רכב מנהלים, 8 מיניוואן בינוני), ו־y מתאר את הדגם (y גדול יותר משמעו דגם חדיש יותר). באופן זה, פיג'ו 406 היא גם גדולה יותר וגם חדישה יותר מפיג'ו 305. ניתן לציין חריגים לכלל זה, כדוגמת דגם ה-309 (שפותח במקור כטלבו) והקדים את הפיג'ו 306.
מסורת מספור זו החלה ב-1929 עם הפיג'ו 201. כל המספרים מ-101 ועד 909 עם אפס במרכזם הם סימנים רשומים של פיג'ו. אף שב-1963 אולצה פורשה לשנות את שם דגם הקופה החדש שלה, 901, ל-911 בשל עובדה זו, פיג'ו התירה למכוניות מסוימות מתוצרת בריסטול ופרארי לשמור על שם הדגם שלהן, שהכיל אפס באמצעו.
פיג'ו משתמשת גם בשיטת מספור בת ארבע ספרות, כאשר שתי האמצעיות הן אפסי, ומסמלת דגמי פנאי. מכונית הקונספט פיג'ו 4002 הייתה הראשונה להציג את המספור החדש, ובשנת 2005 הוחל בשיווקה של מכונית ה-פיג'ו 1007, שהיא דגם מוגבה (מבוסס על שלדת ה-206). 4007 הוא רכב שטח רך שנקנה ממיצובישי ומבוסס על דגם האאוטלנדר שלה.
דגמי פיג'ו > דגמים נוכחיים

108 – מכונית מיני קטנה. הוצגה בשנת 2013 כמחליפה של ה-107. פותחה יחד עם סיטרואן וטויוטה, ונמכרת גם כטויוטה אייגו וסיטרואן C1.
208 – סופר מיני. הוצגה בשנת 2012 ועברה מתיחת פנים ב-2015.
301 – מכונית משפחתית קטנה (נקראת גם תת-משפחתית) המיועדת לשווקים מתפתחים.
308 – מכונית משפחתית הנמכרת בתצורות האצ'בק וסטיישן. הוצגה ב-2013 ועברה מתיחת פנים ב-2017.
508 – משפחתית גדולה (מנהלים). הדור הנוכחי הוצג ב-2012 ועבר מתיחת פנים ב-2016. דור חדש הוצג בתערוכת ז'נבה 2018.
2008 – דגם פנאי קטן, המבוסס על שלדת ה-208.
3008 – דגם פנאי קומפקטי שמבוסס על שלדת ה-308.
5008 – מבוסס על גרסה מוארכת של שלדת ה-3008, ומציע שבעה מקומות ישיבה.
לנדטרק – טנדר המחילף את פיג'ו 404, הוצג בשנת 2020.
פיג'ו בוקסר – מסחרית.
פיג'ו 408 – קרוסאובר קופה, נחשף ב-22 ביוני 2022.
דגמי פיג'ו > דגמי עבר

מבחר חלקי מדגמי העבר של פיג'ו:
פיג'ו סוג 1 – יוצרה בין השנים 1896–1890
פיג'ו סוג 2 – יוצרה בין השנים 1890–1891
פיג'ו סוג 3 – יוצרה בין השנים 1891–1894
פיג'ו סוג 4 – יוצרה בשנת 1892
פיג'ו סוג 5 – יוצרה בין השנים 1893–1896
פיג'ו סוג 6 – יוצרה בשנת 1894
פיג'ו סוג 7 – יוצרה בין השנים 1894–1897
פיג'ו סוג 8 – יוצרה בין השנים 1894–1896
פיג'ו סוג 10 – יוצרה בין השנים 1894–1896
פיג'ו סוג 16 – יוצרה בין השנים 1897–2000
פיג'ו סוג 26 – יוצרה בין השנים 1899–1902
פיג'ו סוג 27 – מכונית לנדולט שיוצרה בין השנים 1899–1902
פיג'ו סוג 28 – יוצרה בין השנים 1899–1900
פיג'ו סוג 31 – יוצרה בין השנים 1900–1902
פיג'ו סוג 36 – יוצרה בין השנים 1901–1902
פיג'ו סוג 56 – יוצרה בין השנים 1903–1904
פיג'ו סוג 58 – יוצרה בשנת 1904, יוצרו 121 יחידות
פיג'ו סוג 105 – יוצר בין השנים 1908–1909
פיג'ו סוג 125 – יוצרה בשנת 1910
פיג'ו סוג 1525 – משאית שיוצרה בין השנים 1917–1920
פיג'ו סוג 159 – יוצרה בין השנים 1919–1920
פיג'ו סוג 163 – יוצרה בין השנים 1924–1919
פיג'ו סוג 156 – יוצרה בין השנים 1921–1923
קוואדרילט – מכונית פתוחה שיוצרה בין השנים 1921–1924
פיג'ו סוג 174 – יוצרה בין השנים 1923–1928
פיג'ו סוג 175 – מכונית מסוג "טורפדו ספורט", יוצרה בין השנים 1923–1924, יוצרו 303 יחידות
פיג'ו סוג 177 – יוצרה בין השנים 1923–1929
פיג'ו 5CV – יוצרה בין השנים 1924–1929
פיג'ו סוג 181 – יוצרה בין השנים 1925–1928, יוצרו 9,259 יחידות.
פיג'ו סוג 183 – יוצרה בין השנים 1928–1932
פיג'ו סוג 184 – יוצר בין השנים 1928–1931
פיג'ו סוג 190 – יוצרה בין השנים 1928–1931
פיג'ו DMA – משאית שיוצרה בין השנים 1941–1948
פיג'ו J7 – מסחרית, יוצרה בין השנים 1965–1980
פיג'ו J9 – מסחרית, יוצרה בצרפת בין השנים 1981–1991, ובטורקיה בין השנים 1981–2010
104 (1972–1988)
104 ZS2‏ (1979), סדרה מוגבלת, 1000 Esemplari
106 (1991–2003)
107 (2005)
201 (1929)
202 (1938)
203 (1948)
204 (1965)
205 (1983)
206 (1998)
206 GT‏ (1999), סדרה מוגבלת
206 SW‏ break - סטיישן קטנה ששווקה בישראל עם מנוע דיזל לשוק המוניות, ללא הצלחה יתרה
206 CC‏ (2000), קופה קבריולה
206 RC‏ (2003), גרסה ספורטיבית, מתחרה ב-Renault Clio RS
206 סדאן (2006)
206+ בשנת 2009 עברה מתיחת פנים כדי ליישר קו עם העיצוב העדכני של פיג'ו, והחל מ-2011 נמכרה בישראל.
207 (2006)
301 (1932)
302 (1936)
304 (1969)
305 (1977)
309 (1985), החליף את הטלבו הוריזון
306 (1993), החליף את ה-309 וה-305
307 (2001)
307 SW, בראק
307 סדאן
307 cc, קופה קבריולה
307 WRC, גרסה WRC
401 (1934)
402 (1935)
403
404 (1960)
405 (1987), החליף את ה-404 ואת ה-305
406 (1995)
406 קופה (1996)
407 (2003)
407 (2004)
SW 407‏ (2004), בראק
407 קופה (2005), קופה
504 (1968)
505 (1979)
508 (2010)
601 (1934 – 1935)
604 (1975)
605 (1989)
607 (1999)
806 (1994 – 2002)
807 (2002)
905
907
908
פיג'ו 908 HDi FAP
1007 (2005)
4002 (2003), רכב תצוגה
4007 (2007), רכב שטח
ספורט

פיג'ו RCZ, 2009–2015
מכוניות מרוץ

פיג'ו EX3
פיג'ו 905
פיג'ו 908 HDi FAP
פיג'ו 908
מכוניות קונספט

פיג'ו 908 RC
מכוניות קונספט > מסחריות

מכוניות מסחריות רבות של תאגיד פיג'ו סיטרואן פותחו בשיתוף עם פיאט ומיוצרות במפעלים משותפים:
אקספרט משווק בישראל כסיטרואן ג'אמפי ופיאט סקודו
בוקסר (1994), רכב מסחרי המשווק בישראל גם כפיאט דוקאטו ומחוץ לארץ כסיטרואן ג'אמפר
פרטנר (1997), טנדרון רך המשווק גם כסיטרואן ברלינגו וכפיג'ו ראנץ' באיטליה, אינו משותף עם פיאט (מתחרה בדובלו שלה).
מכוניות קונספט > רכב חשמלי מונע מצבר

פיג'ו VLV (יוצרה בין השנים 1941–1945)
מכוניות קונספט > צבא

P4 4x4 צבאי
מכוניות קונספט > קטנועים

פיג'ו Jet Force
פיג'ו Ludix
פיג'ו Elyseo
פיג'ו Elystar
פיג'ו Geopolis
פיג'ו Buxy
פיג'ו Looxor
פיג'ו Satelis
פיג'ו Metal-X
פיג'ו SV
פיג'ו TKR2
פיג'ו Vivacity