stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסראללה בוטרוס ספיר

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1920 Rayfoun, לבנון 
 פטירה:  12 במאי 2019 (בגיל 98) ביירות, לבנון 
 מדינה:  State of Greater Lebanon, הרפובליקה הלבנונית תחת המנדט הצרפתי, לבנון 
 השכלה:  אוניברסיטת סן-ז'וזף (1950) 
 תפקיד:  הפטריארך המארוני של אנטיוכיה (19 באפריל 1986–15 במרץ 2011)  בישוף טיטולרי (23 ביוני 1961) 
 השקפה דתית:  הכנסייה המרונית 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות (2019)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פורדהם (2005) 
 
הקרדינל מאר נַסְרַאללַה בּוּטְרוּס סוּפַיְר (בערבית: الكاردينال مار نَصْر الله بُطْرُس صُفَير; תעתיק מדויק: נצר אללה בטרס צפיר; 15 במאי 1920 – 12 במאי 2019) היה הפטריארך של הכנסייה המרונית, כנסייה קתולית מזרחית הכפופה לכס הקדוש והזרם הנוצרי הגדול ביותר בלבנון. הקרדינל נבחר לפטריארך אנטיוכיה של המרונים ב-27 באפריל 1986 לאחר התפטרותו של הקרדינל אנטוניוס פייר ח'ורייש. תוארו הרשמי היה "הוד קדושתו הפטריארך ה-76 של אנטיוכיה וכל הלבנט". ב-26 בפברואר 2011 התקבלה התפטרותו. ב-15 במרץ 2011 ירש אותו בשארה א-ראעי, הפטריארך המרוני ה-77.
דרכו בכנסייה

ספיר הוסמך לכמורה ב-7 במאי 1950. ביולי 1961 נבחר ספיר להגמון, וב-27 באפריל 1986 נבחר לעמוד בראש הכנסייה המרונית כפטריארך של אנטיוכיה וכל הלבנט על ידי מועצת ההגמונים המרונים לאחר התפטרותו של אנטוניוס ח'ורייש מתפקיד זה. ספיר מונה לחשמן בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בקונסיסטוריה ב-26 בנובמבר 1994. מתוקף תפקידו כפטריארך של כנסייה סואי יוריס אשר מונה לחשמנות, דרגתו של ספיר היא בישוף קרדינלי או קרדינל אפיסקופלי.
ליטורגיה ותאולוגיה

ספיר קידם רפורמות בתחום הליטורגיה של הכנסייה המרונית, ובראשן החזרה לצורות המקוריות של הליטורגיה האנטיוכית, אשר באה לידי ביטוי בספר התפילות המרוני שפורסם בשנת 1992. מעבר לכך, ספיר כתב ותרגם מספר ספרים בנושאי תאולוגיה נוצרית.
מעורבותו בפוליטיקה של לבנון > מלחמת האזרחים

כמו קודמו בתפקיד, הפטריארך ספיר נשאר מחוץ לפוליטיקה הלבנונית בתחילתה של כהונתו כפטריארך, אך בשנים המאוחרות של מלחמת האזרחים, התבטא ספיר נגד העוולות החברתיות והפוליטיות שהתבצעו לאורך המלחמה וקרא לתמוך בעניים ובמשוללי הזכויות. כתביו ודרשותיו פרשו חזון שבו תיאר כיצד לבנון תוכל להשיג עתיד חופשי ומשגשג.
מעורבותו בפוליטיקה של לבנון > מהפכת הארזים

עד שנת 2003 הביע ספיר ביקורת מרוסנת על התחמקותה של סוריה ממילוי הבטחתה לסגת מלבנון, ואף השתתק משראה שהביקורת נגד סוריה נפוצה בציבור הלבנוני. ספיר אף דחק בציבור הלבנוני לרסן ההתלהמות האנטי-סורית ולהתמקד בפיתוחה הכלכלי של לבנון ולא בסכסוכים הפוליטיים, למרות הירידה בתמיכה בו, במיוחד בקרב נוצרים שהיגרו מלבנון.
רצח רפיק אל-חרירי, ראש הממשלה לשעבר, ומהפכת הארזים בעקבותיו עוררו מחדש את התנגדותו למעורבותה הגדולה של סוריה בלבנון. כמו כן, השינויים הפוליטיים בלבנון בעקבות נסיגתם של הכוחות הסוריים מלבנון השיבו על כנם את מעמדו של ספיר כמייצג של הקהילה המרונית בלבנון.
מעורבותו בפוליטיקה של לבנון > לאחר נסיגת סוריה

במחצית הראשונה של שנת 2006 הביע ספיר ביקורת אל מול השיתוק הפוליטי ששרר בלבנון בעקבות המחלוקת באשר להמשך כהונתו של אמיל לחוד כנשיא. בה בעת הדגיש ספיר כי לחוד צריך לסיים את תפקידו רק באמצעים חוקיים וחוקתיים ושבראש סדר העדיפויות עומדים המשך פעילותה של הממשלה וההגעה לקונצנזוס באשר למחליפו.
נפה (יחידה שלטונית)

נָפָה (באנגלית: County) היא יחידת חלוקה מנהלית במדינות, המבוססת על אזור גאוגרפי במדינה ומשמשת למטרות ניהוליות או אחרות. נפה תהיה בדרך כלל תת-חלוקה של מחוז, אך במדינות קטנות היא יכולה להיות גם חלוקה של מדינה.
ביסוס החלוקה לנפות החל כאשר הנורמנים כבשו את אנגליה. הסקסונים כבר הקימו לפני כן את המחוזות ההיסטוריים של אנגליה, ששמם בדרך כלל היה כשם עיר המחוז בתוספת הסיומת "שַייר" (shire), למשל מחוז יורקשייר שעיר המחוז בו היא יורק. תחת הכובשים הנורמנים התפתחה תת-החלוקה של המחוזות לנפות, מה שהתפשט מאוחר יותר לשאר העולם כתת-חלוקה של הרמה הגבוהה יותר מחוז, הכפופה לחלוקה ברמת המדינה. בחלק מהמדינות, כמו ארצות הברית וקנדה, שנוסדו על המסורות הבריטיות, נפות הן בדרך כלל חלוקה מנהלית שנקבעה על ידי תיחומים גאוגרפיים נוחים, ושבממשל שלהן יש בעלי תפקידים מסוימים, למשל שריפים ואחרים, כחלק ממנגנון הניהול של המדינה או הפרובינציה, כולל מערכות המשפט על בסיס גאוגרפי.
נפה יכולה להיות מחולקת ליחידות משנה נוספות אם כי בדרך כלל נפה היא יחידת החלוקה המנהלית הנמוכה ביותר. בנפה ישנן ערים, עיירות, כפרים או תאגידים עירוניים אחרים, וברוב המקרים הם כפופים במקצת, או תלויים במנהלת הנפה, בהתאם למקובל במדינה, במחוז או הגאוגרפיה המקומית. הרשויות המקומיות עשויות להיות כפופות בשליטה ישירה או עקיפה של הנפות, תלוי בגודל האוכלוסייה של הערים ובעוד גורמים.
בחלק מהמדינות נקבעו המחוזות והנפות באופן מלאכותי על ידי כוחות קולוניאליים. נפות אחרות נוצרו סביב קבוצות מקומיות עם הזהויות האתניות שלהן.
נפות בישראל

במדינת ישראל, הנפות הן בדרג השני של המינהל המקומי. הממשל המרכזי מחולק למחוזות, ומחוזות מחולקים לנפות. גבולות המחוזות והנפות נקבעו בהחלטת ממשלה ומתפרסמים בשנתון הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
בישראל אין מערכת שלטון נפתי תת-מדיני, אלא כל משרד ממשלתי מרכזי הנדרש לקיים פעילות ברמה המקומית, מקיים מערך של נציגויות במחוזות ובנפות לפי שיקולים פנימיים של המשרד, ולחלופין מקיים מערך שירותים מקומיים באמצעות שותפות עם השלטון המקומי.
בישראל 16 נפות:
מחוז הצפון: נפת רמת הגולן, נפת צפת, נפת עכו, נפת כנרת ונפת יזרעאל
מחוז חיפה: נפת חיפה ונפת חדרה
מחוז המרכז: נפת השרון, נפת פתח תקווה, נפת רמלה ונפת רחובות
מחוז תל אביב: נפת תל אביב-יפו חופפת את שטח המחוז
מחוז ירושלים: נפת ירושלים חופפת את שטח המחוז
מחוז הדרום: נפת אשקלון ונפת באר שבע
מחוז יהודה ושומרון: נפת יהודה ושומרון חופפת את שטח המחוז
נפאלית

| --- | --- |

 מדינות:  נפאל, הודו, בהוטן, מיאנמר
 אזורים:  דרום-מזרח אסיה
 דוברים:  כ-15,360,100
 כתב:  דוונאגרי
 משפחה:  הודו-אירופית הודו-איראנית הודו-ארית סנסקריט הודו-ארית צפונית פאהארי פאהארי מזרחית נפאלית
 לאום:  נפאל נפאל הודו הודו
 מוסד:  אקדמיית נפאל
 קוד שפה:  ne 
 קוד ISO 639-1:  ne 
 קוד ISO 639-2:  nep 
 קוד ISO 639-3:  nep 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
נפאלית (नेपाली) היא שפה מקבוצת השפות ההודו-איראניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות. נפאלית היא השפה הרשמית והלינגואה פרנקה של נפאל, וכן בעלת מעמד רשמי בשני אזורים בהודו – במדינת סיקים ובמחוז דרג'ילינג שבמערב בנגל. מלבד נפאל והודו, השפה מדוברת גם בבהוטן ובחלקים מסוימים של מיאנמר. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2011, 44.6 אחוזים מאוכלוסיית נפאל מדברים נפאלית כשפה ראשונה, ובסך הכול כ-12,300,000 דוברים את השפה בתוך נפאל. מספר הדוברים מחוץ לנפאל הוא כ-3,000,000.
נפאלית התפתחה בסמיכות למספר שפות הודו-אריות, ובראשן שפות הפאהארי והמגהי; היא מראה השפעות סנסקריטיות, והיא בעלת כ-40% דמיון לקסיקלי עם השפה הבנגלית.
השפה הנפאלית מדוברת באופן מסורתי באזור ההררי של נפאל, במיוחד בחלקה המערבי של המדינה. אמנם בעבר נפאל בהאסה הייתה השפה השלטת בעמק קטמנדו, אך כיום נפאלית היא השפה הדומיננטית ביותר. נפאלית משמשת את משרדי הממשלה וכמו כן כשפה היום-יומית של חלק גדל והולך של האוכלוסייה המקומית. עם זאת, ישנם חלקים בציבור הקוראים תיגר על השימוש הבלעדי של נפאלית בבתי המשפט ובממשלת נפאל. הכרה בשפות אתניות אחרות בנפאל הייתה אחת ממטרותיה של המפלגה הקומוניסטית בנפאל כשארגנה את המרד שהוביל למלחמת האזרחים הנפאלית.
הערות שוליים

↑  על-פי מפקד האוכלוסין בנפאל בשנת 2011
| שפות רשמיות בהודו |
| --- | --- | --- |
| ברמת האיחוד | הינדי • אנגלית |  |
| ברמת המדינות | אורדו • אורייה • אסאמית • בודו • בנגלית • גוג'ראטית • דוגרית • הינדית • טלוגו • טמילית • מאיטהילית • מלאיאלאם • מניפורית • מראטהית • נפאלית • סינדית • סאנטלית • סנסקריט • פנג'אבי • קונקאני • קאנדה • קשמירית |  |
| שפות קלאסיות | טלוגו • טמילית • סנסקריט • קאנדה |  |
| ראו גם | שפות הודו-איראניות • שפות הודו-אירופיות • שפות דראווידיות • הודו: שפות |  |
| שפות הודו-אירופיות |
| --- | --- | --- |
| שפות רומאניות | צרפתית • מונגאסקית • ארפיטנית • ולונית • אוקסיטנית • גסקונית • אראנית • קטלאנית • ספרדית • לאדינו • חכיתיה • גליסית-פורטוגזית • פורטוגזית • גליסית • אסטור-לאונית • אסטורית • לאונית • מירנדזית • איטלקית • קורסיקאית • ליגורית • נפוליטנית • סיציליאנית • סרדינית • איסטרית • פריאולית • לדינית • רומאנש • דלמטית • רומנית • מולדובנית • ארומנית • איסטרו-רומנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות גרמאניות | אלמאנית • אלזסית • גרמנית שווייצרית • גרמנית • לוקסמבורגית • בווארית • ריפוארית • סקסונית עילית • יידיש • הולנדית • אפריקאנס • לימבורגית • סקסונית • זיילנדית • פריזית • סקוטית • אנגלית • דנית • שוודית • נורווגית ספרותית • איסלנדית • פארואזית • נורווגית חדשה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות סלאביות | אוקראינית • בלארוסית • רוסית • רוסינית • סלובקית • צ'כית • פולנית • פומרנית • קשובית • סורבית עילית • סורבית תחתית • בולגרית • מקדונית • סרבית • קרואטית • סלובנית • בוסנית • שלזית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות קלטיות | ברטונית • ולשית • קורנית • גאלית סקוטית • אירית • שלטה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות הודו-איראניות | סנסקריט • אסאמית • בנגלית • גוג'ראטית • הינדי • מאיטהילית • מראטהית • נפאלית • אורייה • פאלי • פנג'אבי • רומאני • סינדית • סינהלית • אורדו • דיבהי • דאמלי • דומאקי • גאוואר-באטי • קאלאשה • קשמירית • חוואר • קוהיסטנית • ניגאלאמית • פאשאי • פאלורה • שינה (שפה) • שומשתי • אשקום • קמוירי • קאטי (באשגלי) • פרסואנית (ווסי-וורי) • טרגמי • וואיגלית (קאלאשה-אלה) • פרסית • פאהלוי ("פרסית תיכונה") • פשטו • דארי של אפגניסטן • טג'יקית • אוסטית • כורדית • באלוצ'י • טאליש • טאטית • ג'והורי • ג'יהדי • דארי של זורואסטריאן • יאגנובי | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות בלטיות | לטבית • ליטאית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| אחר | יוונית • אלבנית • ארמנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565639605171  BnF: cb12004356v (data)  GND: 4196426-3  LCCN: sh85090833  NDL: 00568108  NKC: ph631761  SUDOC: 028152182 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות ובנושא נפאל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נשים קטנות (סרט, 2018)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "נשים קטנות" מאת לואיזה מיי אלקוט
 בימוי:  קלייר נידרפרום 
 הופק בידי:  מקליין נלסון קירסטי שימק סטיבן שימק דייוויד מ. וולף
 תסריט:  קלייר נידרפרום קירסטי שימק
 עריכה:  קירסטי שימק
 שחקנים ראשיים:  שרה דוונפורט אלי ג'נינגס לוקאס גראביל איאן בוהן ליאה תומפסון
 מוזיקה:  רוברט אלן אליוט
 צילום:  אנקה מלטינסקה
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Main Dog Productions Paulist Productions
 חברה מפיצה:  Pure Flix Entertainment Pinnacle Peak
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 בספטמבר 2018
 משך הקרנה:  112 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 הכנסות:  1.4 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   littlewomen2018
 דף הסרט ב־IMDb
 
נשים קטנות (באנגלית: Little Women) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2018 בבימויה של קלייר נידרפרום, ולפי תסריט מאת נידרפרום וקריסטי שימק. הסרט הוא עיבוד לרומן באותו שם מאת לואיזה מיי אלקוט שיצא לאור בשני כרכים בשנים 1868 ו-1869. זהו עיבוד מודרני של הסיפור המקורי, והוא מציין 150 שנה לפרסומו של הספר. בסרט מככבים שרה דאוונפורט, אלי ג'נינגס, לוקאס גראביל, איאן בוהן וליאה תומפסון. בארצות הברית הופץ הסרט על ידי חברת Pinnacle Peak החל מ-28 בספטמבר 2018.
צוות השחקנים

שרה דוונפורט – ג'ו מארץ'
איימי לין ג'ונסון – ג'ו הילדה
אלי ג'נינגס – בת' מארץ'
ריס אוליביירה – בת' הילדה
מלאני סטון – מג מארץ'
טיילור מרפי – איימי מארץ'
אלזי ג'ונס – איימי הילדה
לוקאס גראביל – תיאודור "לורי" לורנס
סטיוארט אדג' – ג'ון ברוק
איאן בוהן – פרדריק "פרדי" בר
ליאה תומפסון – מארמי מארץ'
בארט ג'ונסון – פאפא מארץ'
אדם ג'ונסון – דיוק סניור
הפקה

באפריל 2017 פורסם שליאה תומפסון ולוקאס גראביל הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט, בבימויה של קלייר נידרפרום לעיבוד קולנועי של קריסטי שימק לרומן "נשים קטנות" מאת לואיזה מיי אלקוט. מקליין נלסון וסטיבן שימק שימשו כמפיקי הסרט. כריס דונהיו ומריבת' ספרוס היו המפיקים בפועל מטעם חברות ההפקה "Main Dog Productions" ו-"Paulist Productions". ביוני 2017 צורפו לצוות השחקנים שרה דוונפורט ואיאן בוהן.
שלב הצילומים החל ביוני 2017 בסולט לייק סיטי שביוטה.
יציאה לאקרנים

ביוני 2018 הוכרז על החברות Pinnacle Peak ו-Pure Flix Entertainment כמפיצות הסרט. בארצות הברית יצא הסרט לאקרנים ב-28 בספטמבר 2018.
בארצות הברית ובקנדה הסרט "נשים קטנות" יצא יחד עם הסרטים "מפלצות בשלג", "חכם בלילה", ו"מבוך האימה", וצפי ההכנסות היה כ-3 עד 5 מיליון דולר בסוף השבוע של הקרנת הבכורה. לבסוף הסתכמו ההכנסות ב-747,000 דולר בלבד.
הערות שוליים

↑  "Little Women (2018)". Box Office Mojo. נבדק ב-26 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Busch, Anita (27 באפריל 2017). "Lea Thompson To Star In New Feature Adaptation Of 'Little Women'". Deadline Hollywood. נבדק ב-21 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  N'Duka, Amanda (8 ביוני 2017). "Ryan Hansen To Co-Star In 'Bum Deal'; Ian Bohen Joins 'Little Women'". Deadline Hollywood. נבדק ב-21 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  P. Means, Sean (30 באפריל 2017). "Modern take on 'Little Women' to be filmed in Utah". The Salt Lake City Tribune. נבדק ב-21 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pinnacle Peak to Release Modern Retelling of Timeless Family Story "Little Women" In Theaters Sept. 28". PR Newswire. 14 ביוני 2018. נבדק ב-21 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hamby, Dewayne (28 ביוני 2018). "TRAILER: First Look at Modern Retelling of 'Little Women' Starring Lea Thompson". Patheos. נבדק ב-21 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNary, Dave (9 בספטמבר 2018). "Kevin Hart-Tiffany Haddish's 'Night School' to Score High Marks in Box Office Debut". Variety. נבדק ב-25 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (30 בספטמבר 2018). "'Night School' Top Of The Weekend's Box Office Class With $28M; Best Opening For A Comedy So Far This Year". Deadline Hollywood. Penske Business Media. נבדק ב-30 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020020884   WorldCat (עם LCCN): no2020-020884
סיטי איירליין

סיטי איירליין (באנגלית: City Airline) הייתה חברת תעופה שוודית, שביצעה טיסות שכר ומטען ליעדים באירופה. לחברה היו כ-110 עובדים. החברה נוסדה בשנת 1997 והחלה לפעול בשנת 2001. באפריל 2006 נחתם הסכם שותפות קוד עם סקנדינביאן איירליינס. בשנת 2011 נרכשה החברה על ידי חברת התעופה השוודית "סקיי וויז". בשנת 2012 החברה המאוחדת פשטה את הרגל ופעילותה הופסקה.
צי המטוסים

באוגוסט 2010 גילם הממוצע של המטוסים היה 12.2 שנים.
| דגם | מספרם בצי | תכולת מושבים | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אמבראר ERJ 135 | 2 | 37 |  |
| אמבראר ERJ 145 | 7 | 48-49 |  |
| מקדונל דאגלס MD-87 | 3 | 125 | מופעלות על ידי סקנדינביאן איירליינס |
יעדים

סיטי איירליין מפעילה טיסות למדינות הבאות:
שוודיהשוודיה
נורווגיהנורווגיה
בריטניהאנגליה
טורקיהטורקיה
ספרדספרד
איטליהאיטליה
צרפתצרפת
יווןיוון
פינלנדפינלנד
שווייץשווייץ
צ'כיהצ'כיה
אסטוניהאסטוניה
סאמיזדאט

פרסומי סאמיזדאט פולנים שיצאו לאור בשנות ה-80
סָאמִיזְדָאט (רוסית: Самиздат, הוצאה עצמית) הייתה שיטה רוֹוחת במדינות הגוש הסובייטי להפצה והדפסה של ספרות שנאסרה על ידי השלטון.
ההפצה נעשתה על ידי שכפול עצמי של מספר קטן של עותקים ראשוניים, תוך עידוד כל קורא לשכפל עותקים בכל אמצעי שעמד לרשותו.
המונח "סאמיזדאט" עצמו הוא אנלוגיה לשמות בתי ההוצאה לאור הרשמיים כ"פוליטיזדאט" = "פוליטיצ'סקויה איזדַטֶלסטבו" (Политиздат, Государственное издательство политической литературы, ההוצאה הממלכתית לאור של ספרות פוליטית). באופן דומה סאמיזדאט = "סאם" (сам, עצמי) + "איזדאט" (איזדַטֶלסטבו, הוצאה לאור).
עותקי הסאמיזדאט של ספרים כ"האמן ומרגריטה" למיכאיל בולגקוב ו"מוסקבה פטושקי" לונדיקט ירופייב עברו מיד ליד בחשאי ושוכפלו בכל השיטות האפשריות - החל מהעתקה בכתב יד וצילום עמודים במצלמה רגילה ועד להדפסה מקצועית למחצה בבתי דפוס מאולתרים. בפולין אף הודפסו כמה ספרים ארוכים (מעל 500 עמוד) בכמויות של 5,000 עותקים ומעלה.
לאחר תחילת הפרסטרויקה היקף התופעה הוקטן בהרבה ובעקבות שימוש רחב במחשבים אישיים ומדפסות ביתיות הופסק כליל.
כדי לפגוע בתופעה, השלטונות הקומוניסטיים ברומניה הנהיגו חובת רישוי מכונות כתיבה ומכונות צילום.
נושאים דומים

טאמיזדאט - הברחת כתבי יד אסורים להפצה והדפסה מחוץ לברית המועצות ("טאם" ברוסית פירושו "שַם").
מגניטיזדאט - הפצת מוזיקה מחתרתית, בדרך כלל של "בארדים" (זמרים-יוצרים מחתרתיים) בשכפול קלטות (ומכאן הקידומת "מגניט" לסרט המגנטי של הקלטת).
רנטגניזדאט - שכפול מחתרתי של תקליטי מוזיקה מערבית על צילומי רנטגן ישנים. לכן גם כונה "תקליט עצמות", בשל העצמות שהופיעו בתשליל צילום הרנטגן.
לקריאה נוספת

מאירה יגיד-חיימוביץ', מאיה ויניצקי (עורכות), מוזיקה אסורה, תקליטי רנטגן בברית המועצות 1946 - 1964, הוצאת מוזיאון תל אביב, 2018
סאמי עדואן

אין תמונה חופשית
סאמי עדואן (נולד ב-1954) הוא פרופסור לחינוך באוניברסיטת בית לחם ומייסד יחד עם דן בר און של PRIME, המכון ישראלי-פלסטיני למחקרי שלום ומשמש כמנהלו.
אודות

עדואן נולד בכפר צוריף שליד חברון בשנת 1954 למשפחה חקלאית. בשנת 1976 סיים תואר בחינוך וסוציולוגיה מאוניברסיטת ירדן, בשנת 1978 נסע לארצות הברית שם השלים בשנת 1982 תואר במינהל חינוכי מאוניברסיטת מדינת סן פרנסיסקו. הוא היה מעוניין לחזור להמשיך לדוקטורט אולם יציאתו לארצות הברית נדחתה על ידי השב"כ עקב פעילותו הפוליטי. אולם בשנת 1984 קיבל אישור והשלים בשנת 1987 דוקטורט במינהל החינוכי מאוניברסיטת מדינת סן פרנסיסקו. הוא חזר לרשות ובין השנים 1987 ל-1993 לימד באוניברסיטת חברון. בשנת 1993 החל ללמד באוניברסיטת בית לחם במחלקה להכשרת מורים. באותה תקופה כתב ספר על לימוד האסלאם והנצרות בבתי ספר פלסטינים. בשנת 1993 היה כחצי שנה בבית כלא ישראלי על השתייכותו לארגון הפת"ח. לאחר שחרורו עבד יחד עם ד"ר רות פירר על בחינת מערכי השיעור הפלסטינים ופיתוח תוכנית לימודים משותפים לשני העמים. הוא עבד עם מכון ג'ורג' אקרט, מכון גרמני הבינלאומי לחקר ספרי לימוד, שהוקם בשנות החמישים לבנות מערכי שיעור משותפים לצרפתים, גרמנים ופולנים.
בשנת 2007 הוענקה לו מלגת פולברייט.
מספריו

The Role of Non-Governmental Organizations in Peace Building Between Palestinians and Israelis, Adwan, Sami and Bar On Dan  2000. PRIME: Beit Jala, Palestine
Victimhood and Beyond, Adwan, Sami and Bar On Dan, 2001. PRIME: Beit Jala, Palestine
The Status of Religious Education in Palestinian Schools, Adwan, Sami and Bar On Dan, 2001.Al-Liqa': Bethlehem Palestine
סביבה (מערכות)

מודל כלכלי מקיף המתאר כיצד אנרגיות טבעיות מניעות מחזורים טבעיים המייצרים משאבים. סקטורים מיצרניים מנצלים משאבים אלו לחומרי גלם, שהופכים לסחורות ושירותים סופיים במגזר היצרני. הסחורות מופצות לצריכה, והפסולת חוזרת לסביבה.
במדע ובהנדסה, מערכת פיזיקלית היא החלק מהיקום אותו חוקרים, בעוד הסביבה היא שאר היקום, מחוץ לגבולות המערכת. בתרמודינמיקה הסביבה מכונה לעיתים מאגר. מערכות שונות יכולות לעבור אינטראקציה עם הסביבה בדרכים שונות – מעבר מסה, אנרגיה (כולל חום ועבודה), תנע קווי, תנע זוויתי, מטען חשמלי, או גדלים נשמרים אחרים. בחלק מתחומי המחקר, כמו תורת האינפורמציה, מתייחסים גם למעבר מידע. בחקר מערכות מנסים להפריד את הגורמים השונים לכוחות בתוך המערכת, ואינטראקציות חיצוניות, כדי להקל על ניתוח המערכת, ולהשתמש בניתוח כללי ככל האפשר.
לדוגמה, בניתוח של מערכת תגובה כימית, פרמטרים פנימיים יהיו זהות החומרים השונים והאינטראקציה ביניהם (יצירת חומרים אחרים, פליטת או קליטת חום וכו'), כאשר אינטראקציה עם הסביבה יכולה, לדוגמה, לספק חום – על ידי חימום כלי התגובה. ניתוח התגובה הכימית מבוצע באופן כללי (ללא תלות בחימום חיצוני), ומתקבלת תוצאה שאליה רק יש להוסיף מעבר חום מהסביבה כפרמטר.
ראו גם

סביבה (פסיכולוגיה)
נסרין מוחמדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 קראצ'י, הראג' הבריטי 
 פטירה:  1990 (בגיל 53 בערך) 
 מקום לימודים:  סט. מרטינ'ס סקול אוף ארט 
 
נסרין מוחמדי (1937–1990) הייתה אמנית הודית הידועה בעיקר בזכות רישומיה, ונחשבת היום לאחת האמניות המודרניות החשובות ביותר שפעלו בהודו. למרות היותה אלמונית יחסית במהלך חייה מחוץ לארץ הולדתה, עבודתה של מוחמדי זוכה להכרה יוצאת דופן בעולם האמנות הבינלאומי בעשורים האחרונים. עבודתיה הוצגו, בין השאר, במוזיאון לאמנות מודרנית (MoMA) בניו יורק, במוזיאון קירן נדאר לאמנות (אנ') (KNMA) בניו דלהי, בדוקומנטה (אנ') בקאסל, גרמניה, ובגלריית טלוואר (אנ') בניו יורק, שהציגה בשנת 2003 את תערוכת היחיד הראשונה של מוחמדי מחוץ להודו.
חיים וקריירה

מוחמדי נולדה בשנת 1937 בקראצ'י, הודו, (כיום במערב פקיסטן). היא נולדה למשפחת טיבאג'י המיוחסת, והייתה אחת משמונה ילדים. אמה נפטרה כשהייתה צעירה מאוד ואביה היה בעלים של חנות לציוד צילום בבחריין, ועסק ביזמות עסקית. מוחמדי עברה יחד עם משפחתה למומבאי ב-1944, ולאחר מכן, בין השנים 1954 ל-1957 למדה בבית הספר לאמנויות סנט מרטין (אנ') בלונדון. לאחר שהתגוררה במשך זמן קצר עם משפחתה בבחריין, זכתה במלגת לימודים בפריז, שם התגוררה מ-1961 עד 1963 ועבדה בסדנה להדפס. עם שובה להודו, הצטרפה למכון בהולבהאי לאמנויות במומבאי, שם התחברה עם אמנים אחרים שפעלו באותה תקופה, כמו מ.פ. חוסיין וטייב מהטה. תערוכת היחיד הראשונה שלה הוצגה בגלריה 59 זמן מה לאחר שהצטרפה למכון בהולבהאי.
בשנת 1972 עברה מוחמדי לוואדודארה ללמד אמנות באוניברסיטת מהרג'ה סיאג'יראו (אנ'), ונשארה שם עד מותה ב-1990. במהלך חייה טיילה במדינות אחרות, בין היתר בכווית, בבחריין, ביפן, בארצות הברית, בטורקיה ובאיראן. טיולים היו מקור השראה למוחמדי, שצילמה וניהלה יומנים לאורך כל חייה, והיא הושפעה בעיקר מהמדבריות, מהאדריכלות האסלאמית ומאסתטיקת הזן שאליהם נחשפה במהלך מסעותיה. בעשור האחרון לחייה, התפקודים המוטוריים של מוחמדי הידרדרו בהדרגה והיא אובחנה עם מחלת הנטינגטון. עם זאת, היא הצליחה לשמר את השליטה ביד שאיתה נהגה לצייר, והמשיכה ליצור עד מותה בגיל 53.
השפעות

מוחמדי מזוהה לרוב עם אגנס מרטין, ובשנת 2007 עבודותיהן הוצגו יחד בדקומנטה בקאסל, גרמניה. השימוש התכוף של מוחמדי ברשתות ובקווים מזכיר את עבודתה של מרטין, אך מוחמדי עצמה לא הייתה מודעת לאמנית האמריקאית ולציוריה עד לשלב מאוחר בחייה.
ידוע שמוחמדי הייתה בקשר הדוק עם רבים מהאמנים המובילים בהודו בשנות ה-60 וה-70. למרות החיבור שלה עם הקבוצה הזו, והנטייה הכללית לעבודה פיגורטיבית או ייצוגית, מוחמדי יצרה סגנון ייחודי משלה והמשיכה בחיפוש אחר אוצר דימויים אישי שדרכו ראתה את העולם ותארה אותו.
ביומניה מתייחסת מוחמדי לקזימיר מלביץ' ולווסילי קנדינסקי, ומתארת את השפעותיהם על יצירתה. ואכן, קונסטרוקטיביזם וסופרמטיזם משמשים לעיתים קרובות לתיאור עבודותיה, שחולקות לא רק שפה גאומטרית עם תנועות אלו, אלא גם מונעות מדחף דומה לזיקוק סדר פורמלי שיטתי מהטבע. עם זאת, נראה שהליריות ביצירתה של מוחמדי, בניגוד לדייקנותה וקפדנותה, הושפעה מההיבטים הפיוטיים והרוחניים של פול קלה ושל וסילי קנדינסקי. בשנת 1970, כתבה מוחמדי ביומנה, "שוב אני נרגעת מקנדינסקי - הצורך לקחת מסביבה חיצונית ולהביא לה הכרח פנימי".
השוואות לבני דורה של מוחמדי נפוצות גם בכתיבה על עבודתה. היא מזוהה לעיתים קרובות עם המינימליזם האמריקאי של שנות ה-60 וה-70 ועם אמנים כמו קרל אנדרה, בארנט ניומן, מארק רותקו, ריצ'רד טאטל (אנ') וג'ון קייג'. על אף שלא קיים קשר הדוק בין יצירותיהן מבחינה פורמלית, אווה הסה משמשת גם היא כדוגמה השוואתית למוחמדי, במיוחד בכריזמה וברגישות שהפגינה.
למסעותיה הנרחבים של מוחמדי הייתה גם השפעה עצומה על עבודתה. דרכם היא נחשפה לאמנים ואמניות מכל העולם, ונחשפה למסורות במסעותיה ביבשת אסיה. ההיבט הרגשי המובהק של עבודתה מושפע מהפואטיקה של הזרם הסופי, והשילובים שהיא יוצרת בין גאומטריה וערבסק הושפעו מחשיפתה לאמנות אסלאמית, ובמיוחד לארכיטקטורה באיראן, בטורקיה ובראג'סטאן. עבודתה של מוחמדי מושפעת גם מזן בודהיזם, שאותו אימצה מבחינה רוחנית. הדבר בולט במיוחד ברעיונות שעוסקים במרחבים של ריק ומלא. כמו כן, מוחמדי התעניינה באריגה - במספר מתצלומיה מופיעים נולים ומכונות טקסטיל - שמופיעים גם בטקסטורה המעוצבת ובקווים המצטלבים בעבודתה.
עבודה

עבודתה של מוחמדי מתנגדת לקטגוריזציה - תוצאה של מאמץ מתמשך ליצור אוצר דימויים אינדיבידואלי. בחלק מעבודותיה המוקדמות אפשר לראות ניסיונות ללכוד את הצורה האנושית, ואמצעי העבודה המועדף עליה היה עיפרון ונייר. עבודתה מורכבת מקווים עדינים אך מכוונים. על אף שהשאירה לעיתים קרובות יצירות ללא כותרת וללא תאריך, מבקרים רבים חילקו את יצירותיה לשלוש תקופות כלליות: תקופה מוקדמת של סקיצות וקולאז' בשנות החמישים עד אמצע שנות השישים, "תקופה קלאסית" של דימויים גאומטרים אבסטרקטיים, כולל רישומים המבוססים על רשת בעט ובדיו, ורישומים בוגרים בשנות ה-70 וה-80.
עבודה > צילום

החל משנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60, החלה מוחמדי לצלם את סביבתה. הצילומים שלה היו יותר מאשר דוקומנטריים. תמונות שצילמה בשנות ה-80, למשל, כמו עבודתה המאוחרת בעט ובדיו, הן מופשטות עד כדי חוסר ייצוג. חברתה והיסטוריונית האמנות גיטה קפור קבעה שצילומיה יוצרים "אלגוריה של עקירה בין הסובייקט לאובייקט". על אף שתצלומיה מעולם לא הוצגו במהלך חייה, הם היו נתונים לתהליך אמנותי קפדני כמו זה שבו השתמשה מוחמדי בביצוע רישומיה.
התערוכה הראשונה של עבודות הצילום של מוחמדי מחוץ להודו הייתה ב-2003, בגלריית טלוואר בניו יורק. הצילום שלה התבסס על נושאים כמו נופי מדבר, נופי ים, דפוסי אריגה, האדריכלות של פטהפור סיקרי ומבנים מודרניים.