יוסף קרוק
בחזרה בפולין - 1918 ועד 1940

קרוק חזר לפולין ומייד עמד על ההתלבטות הכללית במדינה שזכתה מחדש בעצמאותה, לגבי דרכה הפוליטית: סוציאליזם מזה ושמרנות ריאקציונית מזה, כיבוד זכויות המיעוטים הלאומיים מזה (היהודים קודם כל) ולאומנות אנטישמית מזה. כבר בינואר 1919 בוצע ניסיון "פוטש" ראשון נגד הממשלה, וקרוק התאכזב מכך שהמנהיג הפולני הנערץ יוסף פילסודסקי התייחס לניסיון לפגוע בדמוקרטיה בסלחנות.
בהגיעו לפולין נבחר קרוק לעמוד בראש המפלגה 'המאוחדת' (ס.ס - ציונים-סוציאליסטים - ו'סיימיסטים') והתמנה לעורך הבטאון הראשי שלה. תפיסת המפלגה כללה שלושה מרכיבים: "הקמתה של תנועת פועלים חדשה, הגירה והתיישבות יהודית ועצמאות יהודית ממלכתית".
ב-1919 ערך קרוק סיבוב הרצאות ברחבי פולין והציג את 'השאלה היהודית' ואת הדרכים השונות שנוסו על מנת להבטיח שוויון זכויות ליהודים מאז המהפכה הצרפתית.
לקרוק הוצע לייצג את פולין ב'חבר הלאומים', זאת בשל ניסיונו העשיר בשווייץ ובאנגליה, אך הוא סירב מתוך מודעות לעוצמת האנטישמיות בפולין.
עם פרוץ מלחמת ברית המועצות-פולין ב-1919, פרסם קרוק מאמר נגד המלחמה בעיתון המפלגה 'אונדזער-וועג' ("דרכנו"), והוא נעצר יחד עם בעלי בית הדפוס ועם חברי מערכת אחרים.
בשנות ה-20 וה-30 ובהתאם לתמורות שהתחוללו ביחסים בין המפלגות הסוציאליסטיות למיניהן שפעלו בפולין (פפ"ס, קומוניסטים ועוד), עמד קרוק בראש המפלגה הסוציאליסטית הבלתי תלויה, שהייתה משותפת ליהודים ופולנים והמשיכה את הדרך של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית הרוסית. בשנת 1926 הוא היה ממתנגדי יוזף פילסודסקי והוא נעצר בכלא ברזה קרטוסקה, שם ריצה מאסר של שנה ורבע מתוך שנה וחצי שנגזרו עליו. באפריל 1928 נמצא זכאי במשפט על כרוז תעמולה חריף שפרסם.
בפולין המשיך קרוק את פעולתו הציבורית כמסביר וכמרצה, היה פעיל ב"הסתדרות המרכזית של בתי-ספר היהודיים" (ציש"א), ולפרק זמן קצר ייצג את חברת 'אורט' לאחר שהשלטון הבולשביקי חיסל את פעולתה ברוסיה הסובייטית.
ככל שהתחזקו הנאצים בגרמניה, נקט קרוק מהלכים להזהרת הציבור היהודי והכללי באמצעות הרצאות, מאמרים בעיתונות והזמנת אישים מהמערב, כמו ראש המפלגה הסוציאליסטית הבלתי תלויה בבריטניה, פנר ברוקווי. ב-1934, לאחר שיחות עם השגריר הסובייטי בפולין ששמח ללמוד מקרוק כי סביר שפולין תעדיף את רוסיה במקרה של מלחמה על פני גרמניה, ביקר קרוק בבריטניה במטרה לשכנע את הבריטים לגבי כוונותיו האמיתיות של היטלר, לגביהן לא היה לו ספק. בין השאר נאם בבית הנבחרים ונפגש עם שורה ארוכה של אישי ציבור.
במישור היהודי, פעל קרוק עם עליית היטלר לשלטון לטובת מציאת פתרונות להגירת יהודים אל מחוץ לאירופה. לשם כך אורגן ועד להגירה יהודית שהתמקם בפריז, ושבהקמתו לקחו חלק אישים יהודים ולא-יהודים מגרמניה ובאנגליה. קרוק ביקר לצורך היוזמה בלונדון והשתתף בפגישה של ותיקי התנועה הטריטוריאליסטית היהודית, שבה צידד בהגירה יהודית לדרום אמריקה כחלק מתפיסתו המקורית וגם ביחס למציאות החדשה שנוצרה עם עליית הנאצים לשלטון והתחזקות המשטרים האפלים ברחבי אירופה. ביולי 1935 הוכרזה הקמת הוועד תחת השם 'ליגת פריילאנד'.
עם שובו לפולין ב-1935 נעצר בשל פעילותו זו במחנה הריכוז 'ברזה' שהוקם בין בריסק לבין פינסק ושהה שם כמה חודשים במהלכם עבר עינויים. הוא שוחרר בדצמבר 1935.
קרוק היה מעורכי העיתונים "הײַנט" ו"דאָס וואָרט". בשנת 1937, גברה המתיחות בין יהודים ופולנים במפלגה וירדה התמיכה במפלגה, והיא התפרקה. קרוק ורבים מתומכיו הצטרפו למפלגת פועלי ציון בפברואר 1938 וקרוק צורף למרכז המפלגה ונהיה לפעיל בה. קרוק נימק את מעברו לתמיכה בציונות בהצלחת ההתיישבות היהודית בארץ ישראל, כמו גם ביקור מאד מוצלח שעשו הוא ואשתו רעיה בארץ ישראל בתחילת 1939, במסגרתו פגשו את מנהיגי היישוב, וביקרו בקיבוצים בצפון ובדרום.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, חיסל הזוג קרוק את ענייניו בפולין לקראת עלייה ארצה. עם פרוץ המלחמה שהה קרוק בכפר ההבראה שוירד בו עבדה אשתו רעיה כרופאה ואחר כך עברו בני הזוג לוורשה, שם לקחו חלק בפעילות 'העזרה העצמית' שפעל באמצעות כספי הג'וינט וסייע ליהודים להמלט מפולין. משנודע לקרוק כי הוא מופיע ברשימת המנהיגים שנמסרה לנאצים על ידי שלטונות פולין, החליטו בני הזוג לברוח מפולין. אחר תלאות מרובות הגיעו לביאליסטוק, ומשם לווילנה ואחר כך לקובנה שבליטא. עד יציאתם לשוודיה ארגנה רעיה קוק, שהייתה רופאה במקצועה, בסיוע כספי הג'וינט, מטבח צמחוני בקובנה, שאיפשר לחולי הסכרת ולאנשים שסבלו מבעיות תזונה אחרות, להתקיים מבלי להחמיר את בריאותם. מסטוקהולם הגיעו הקרוקים לצרפת, ולארץ ישראל הגיעו על סיפונה של 'הפטריה' בתחילת 1940.