stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טופולב
היסטוריה

משרד התכנון טופולב נוסד על ידי אנדריי ניקולאייביץ' טופולב ב-1922 כמשרד שהתמחה בתכנון אווירונאוטי של מטוסי מתכת, הייצור בפועל נעשה על ידי מפעלים אחרים. תחום ההתמחות בטופולב היה מפציצים כבדים, ורבים מתכנוניו השפיעו מאוד על מגמות התכנון של מפציצים ומטוסי נוסעים גדולים שנים רבות לאחר מכן.
בשנת 1937 עקב חשדות כי זממו להקים מפלגה פשיסטית, נעצרו ולדימיר פטליאקוב וטופולוב. מכון טופולב הפך למחנה גולאג מסוג שרשקה (шара́шка) בו המשיכו לפתח מטוסים. בשנת 1940 פטליאקוב תכנן מטוס פטליאקוב Pe-8, מפציץ אסטרטגי ראשון שנבנה בברית המועצות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה ה Tu-2 "באט", מפציץ כל-מתכת דו מנועי, אחד ממטוסי התקיפה הטובים ביותר של הצבא האדום. המטוס יוצר במספרים גדולים החל מ-1942, אולם חלקו האחורי יוצר מעץ בשל המחסור במתכת.
בשנת 1945 נחתו בברית המועצות 4 מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס אמריקאיים לאחר הפצצה ביפן. הם הועתקו במהרה על ידי טופולב בציון Tu-4, שהיה למפציץ הביניבשתי הסובייטי הראשון. זה המריא לראשונה ב 1947 ויוצר במספרים ניכרים, תוך הסתמכות על התכנון במפציצים הגדולים הבאים מתוצרת טופולב.
ה Tu-16 היה למעשה Tu-4 מוגדל עם מנועי סילון וכנף משוכה לאחור, לשיפור ביצועי הטיסה. מנועי הטורבו-סילון של ה Tu-16 לא היו חסכוניי דיים להשגת טווח בין יבשתי של ממש, ולכן תוכנן ה Tu-20, שכינויו הנפוץ יותר הוא Tu-95. זה התבסס שוב על מבנה ה Tu-4, אך הותקנו בו 4 מנועים טורבו מדחף גדולים "קוזנצוב NK-12" שהקנו לו מהירות גבוהה של מטוס סילון יחד עם טווח גדול. מטוס זה היה למפציץ הבין יבשתי הסובייטי החשוב ביותר, מעין מקבילו של ה B-52 האמריקאי, ושירת כמפציץ אסטרטגי, מטוס ביון וסיור ומטוס ללוחמה נגד צוללות.
מה Tu-16 הצבאי פותח מטוס הנוסעים הסילוני Tu-104 שהיה לתקופה מסוימת מטוס הנוסעים הסילוני היחיד בעולם (לאחר קרקוע הדה-הבילנד קומט). בדומה, פותח מה Tu-95 מטוס הנוסעים Tu-114, המטוס המהיר בעולם שהונע במדחפים.
מאפיין חיצוני בולט של מטוסי טופולב תת-קוליים גדולים הוא הימצאות פודים גדולים המתמשכים משפת הזרימה של הכנפיים. אלו מכילים את כני הנסע המתאפיינים במספר רב של צמיגים בעלי לחץ אוויר נמוך, המאפשרים המראה ונחיתה משדות תעופה מאולתרים ובלתי סלולים. לדוגמה, מטוס ה Tu-154, בן דורו של הבואינג 727, צויד ב-14 צמיגים, כמספר הצמיגים של הבואינג 777-200 הגדול בהרבה.
טופולב עבד על תכנוני מפציצים על-קוליים עוד בטרם טיסותיהם הראשונות של ה Tu-16 וה Tu-95. תכנונים אלו התממשו ב Tu-98 "באקפין", שלא נכנס לשירות אך היה לבסיסם של אבות הטיפוס Tu-102 שפותח למיירט גדל הממדים T-28 "פידלר" ו Tu-105 שפותח למפציץ העל קולי Tu-22 "בליינדר" באמצע שנות השישים. בשנים אלו הוקמה גם חטיבת "K" לכלי טיס בלתי מאוישים שייצרה את כטב"מי הסיור Tu-139 ו Tu-143.
בסוף שנות השישים החל מתבלט במשרד בנו של א.נ טופולב, אלכסיי טופולב. תחת הנהגתו פותח מטוס הנוסעים העל קולי הראשון בעולם, Tu-144 (שכונה בלצון "קונקורדסקי" בשל דמיונו למטוס הקונקורד), מטוס הנוסעים הנפוץ Tu-154 והמפציץ האסטרטגי Tu-22M "בקפייר". מטוסים אלו העמידו את יכולותיה של ברית המועצות בשורה אחת עם אלו של המערב.
בשנות השבעים התמקד המשרד בשיפור יכולות מפציצי ה Tu-22M. ישנם משקיפים הטוענים כי המספר הרב של מפציצים אסטרטגיים מתקדמים בידי ברית המועצות היווה זרז לשיחות סאל"ט 1 ו 2. גם מטוס הנוסעים Tu-154 שופר ונקרא Tu-154M.
בשנות השמונים פותח מפציץ אסטרטגי על קולי חדש, ה-Tu-160 "בלקג'ק", שהתעלה על מקבילו האמריקאי, הרוקוול B-1B, אך התפוררותה של ברית המועצות הביאה לכך שחבלי הלידה הטכניים של מטוס מתקדם זה מעולם לא טופלו.
היסטוריה > בתקופה הפוסט סובייטית

לאחר סיום המלחמה הקרה התמקדה חברת טופולב במטוסי נוסעים תת-קוליים חסכוניים הפועלים על דלק חליפי. התכנונים המתקדמים של טופולב למאה ה-21 הם מטוסי הנוסעים והמטען Tu-204/214, Tu-330 ו Tu-334.
בנוסף, עוסקת החברה גם בייצור מזל"טים. החברה עוסקת בפיתוח מטוס טופולב Tu-206, שהוא גרסה של מטוס Tu-204, המונע באמצעות גז טבעי. נמצא כרגע בשלבי פיתוח ובמימון ממשלתי.
רשימת מטוסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

תעשיית תעופה ברוסיה
טופולב Tu-160, המפציץ הסובייטי האחרון
טופולב Tu-154M
טופולב Tu-104

טופולב Tu-104 (קוד דיווח נאט"ו: Camel) היה מטוס נוסעים דו-מנועי לטווח בינוני מתוצרת ברית המועצות. טופולב Tu-104 היה מטוס הנוסעים הסילוני השלישי בעולם, אחרי דה האווילנד קומט הבריטי, והאוורו ג'טליינר (אנ') הקנדי. הוא היה הראשון מבין השלושה אשר נכנס לשירות סדיר.
בנייתו

חברת איירופלוט הוציאה דרישה בתחילת שנות החמישים למטוס נוסעים מודרני בעל כושר נשיאה גדול יותר וביצועים טובים יותר מאשר כלי הטיס שהיו ברשותה. הדרישה נענתה על ידי משרד התכנון טופולב, אשר סיפק תכנון שהתבסס על המפציץ האסטרטגי טופולב Tu-16. הכנפיים, המנועים ומשטחי הזנב של המטוס זהים לאלו של המפציץ. גוף המטוס הורחב והפך למדוחס (לצורך הובלת נוסעים) ויכול היה להכיל 50 נוסעים. טיסתו הראשונה של המטוס הראשון מייצור סדרתי נערכה ב-6 בנובמבר 1955 במפעל בחרקוב.
200 מטוסים מדגם זה נבנו עד הפסקת הייצור בשנת 1960. המטוס היה חלק מצי מטוסי הנוסעים של חברת איירופלוט עד שנת 1981. חברת התעופה הצ'כית הלאומית רכשה כמה מטוסים מדגם Tu-104A בעלי כושר נשיאה של 81 נוסעים.
לאחר הוצאתו משירות מסחרי הועברו כמה מטוסים לצבא הסובייטי ושימשו לתובלת אנשי צבא ולאימון קוסמונאוטים בתנאי חוסר משקל.
דגמים

Tu-104 – גרסה מקורית ל-50 נוסעים.
Tu-104A – דגם משופר ל-70 נוסעים.
Tu-104D – דגם משופר ל-85 נוסעים.
Tu-104V – דגם משופר ל-100 נוסעים.
Tu-104B – דגם עם מנוע משופר, 100 נוסעים.
Tu-104E
Tu-110 – דגם ניסוי (פיילוט) עם 4 מנועים.
תאונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ב-7 בפברואר 1981 מטוס טופולב Tu-104 הזדקר בעת ההמראה מנמל התעופה פושקין והתרסק, כתוצאה ממטען עודף שלא הועמס כראוי. כל 50 נוסעיו נספו. בעקבות התאונה קורקעו כל יתר המטוסים מדגם זה.
הערות שוליים

↑  ניצן סדן, הקברניטרומן רוסי: רוצח הגנרלים והקש ששבר את גב המטוס, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554432705171  LCCN: sh2008004324
טופול (מיקרונזיה)

| --- | --- |
 מדינה:  מיקרונזיה מיקרונזיה
 מדינה:  קוסראה
 מושל:  לינדון ג'קסון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,591 (2000)
 קואורדינטות:  5°19′33″N 163°00′31″E﻿ / ﻿5.3258333333333°N 163.00861111111°E﻿ / 5.3258333333333; 163.00861111111 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיקרונזיה מוגדלת) פליקיר ונו קולוניה קולוניה האוקיינוס השקטטופול(למפת מיקרונזיה רגילה) פליקיר ונו קולוניה קולוניה האוקיינוס השקטטופול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טופול (באנגלית: Tofol) היא עיירה במיקרונזיה.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת על החוף הצפון-מזרחי של האי קוסראה. כ-6.5 ק"מ מטופול נמצא נמל התעופה הבינלאומי של קוסראה (אנ'). העיירה נמצאת כ-565 ק"מ מבירת מיקרונזיה פליקיר.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (0 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 4,319 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (515 מ"מ גשם), וחודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (262 מ"מ גשם).
חינוך ותרבות

בנוסף לשלטונות הפוליטיים והמשפטיים במדינה, לטופול יש בית ספר תיכון, בית חולים, מוזיאון ומשרד תיירות של קוסרא. ספריית רוז מקוולונג היא חלק ממתחם בית הספר התיכון והיא כוללת אוסף מעניין של עבודות ייחוס על מיקרונזיה וממנה, כמו גם מסמכים ממשלתיים.
הערות שוליים

↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kosrae High School." Kosrae State Department of Education. Retrieved on February 23, 2018. "The school is located in the center of the island in Tofol."
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חלבון G

חלבוני G (באנגלית ידועים גם כ-guanine nucleotide-binding proteins) הם חלבונים השייכים לקבוצת אנזימי GTPases ומשתתפים במסלולי מעבר אותות בתא, שהם מסלולי בקרה תוך־תאיים אשר מופעלים בתגובה לאותות חיצוניים. שמם נובע מיכולתם לקשור GTP, גואנין אליו מחוברים 3 מולקולות זרחה. חלבוני G מתווכים תהליכים רבים ברמה התאית. ישנם כ-1000 קולטנים שונים בגוף האדם המשתמשים בחלבוני G לצורך העברת אותות אל פנים התא. בין יתר פעילויותיהן, חלבוני G מעורבים במסלולי הקליטה של פוטונים, של ריחות, של הורמונים ושל נוירוטרנסמיטורים.
אלפרד גילמן ומרטין רודבל היו חוקרים אשר גילו וחקרו את החלבון ועל כך הוענק להם פרס נובל בשנת 1994.
סוגים של חלבוני G

ניתן לסווג את חלבוני G לשני סוגים:
הטרוטרימרים, אליהם לעיתים מתייחסים כחלבוני G גדולים. משופעלים על ידי קולטנים (רצפטורים) טרנסממברנלים החוצים את הממברנה שבע פעמים (7TM), קולטנים המצומדים לחלבון G. מורכבים מ-3 תתי יחידות: אלפא (α), בטא (β) וגמא (γ). יחידת אלפא היא זו שקובעת את פעילות החלבון ויכולה לשמש כמפסק מולקולרי, על אף שבחלק מחלבוני ה-G יש תפקיד גם לתת־יחידות בטא וגמא בהפעלת חלבונים שונים. כאשר תת-יחידה אלפא קשורה ל-GTP המסלול משופעל, וכאשר היא קשורה ל-GDP המסלול כבוי.
מונומרים, או חלבוני G קטנים. הם הומולוגים לתת-יחידה אלפא (α) של ההטרוטרימר. החלבון Ras, המשתתף בהעברת אותות של מסלולי גדילה והתמיינות, הוא דוגמה לחלבון G מונומרי.
המנגנון הנפוץ של ההטרוטרימרים > שפעולם

לאחר קישור סלקטיבי של מולקולת סיגנל-ראשוני לקולטן המצומד לחלבון G, המכונה גם GEF ונמצא על פני הממברנה של התא, יש השראה של שינוי מבני בו וכתוצאה מכך שפעולו. שפעול זה משרה שינוי קונפורמציה גם בחלבון G וכך לשחרור ה-GDP. כיוון שיש בתא פי עשרה יותר GTP לעומת GDP, הסבירות שה-GDP שהשתחרר יוחלף ב-GTP היא גבוהה יחסית. אם אכן הוחלף ל-GTP, חלבון ה-G משופעל והקישור לקולטן המצומד לחלבון G נחלש, ולכן חלבון ה-G ניתק מהקולטן.
קיימים חילוקי דעות לגבי מנגנון השפעול הספציפי; המנגנון הקלאסי אומר ששפעול חלבון G מתבטא בכך שתת-יחידת אלפא קושרת GTP במקום GDP ונפרדת מיחידות בטא וגמא. במצב זה, תת-יחידה אלפא פעילה ויכולה לשפעל אנזימים שונים ולהמשיך את תגובת השרשרת בתא וכן תת-יחידות בטא-גמא יכולות לשפעל חלבונים אחרים. יחד עם זה, מחקרים מאוחרים יותר הראו שאין הכרח בהיפרדות של תת-היחידות. השליח השניוני של חלבון ה-G, וכך גם פעולתו, משתנה לפי תתי־היחידות הספציפיות שמשופעלות, בין היתר החלבונים שמופעלים הם אדנילאט ציקלאז, תעלות יונים ופוספוליפאז C.
בטא-גמא חשובים בין היתר לבקרה ולהפסקת האות ולהפעלה של חלבונים. הסימן הראשון לתת-יחידות אלה גם תפקיד הגיע משינויים בשריר הלב כתוצאה מגירויים פאראסימפתטיים. במקרה זה, השליחים השניוניים שנצפו לא היו מסיסים, אולם היה ידוע באותה העת כי הפעילות הזו מתווכת באמצעות חלבוני ה-G. השינוי הוא בהכנסה של אשלגן לתא, על ידי תעלות אשלגן, וזו מתווכת באמצעות חלבון ה-G.


באותה עת, נמצא גם שתת-היחידות בטא-גמא יכולות להפעיל איזופורמים מסוימים של פוספוליפאז C וכן פוספוליפאזים אחרים.
המנגנון הנפוץ של ההטרוטרימרים > הפסקת הפעילות

לתת־יחידה Gα יש גם פעילות של GTPase, אך הקצב הקטליטי שלה נמוך ולכן רק לאחר זמן מה היחידה Gα מעודדת את פירוק ה-GTP ל-GDP+Pi. כאשר Gα קושרת שוב GDP, בעקבות הפירוק, היא חוזרת לקונפורמציה הקודמת והלא פעילה. נוסף על כך, שפעול של חלבונים משפעלי GTPase‏ (Regulator of G protein signalling או RGS) מאיץ את פעילות ה-GTPase, ובכך מזרז חזרה למצב הלא פעיל של החלבון. לאחר פירוק ה-GTP, יכול להתחיל מחזור העברת סיגנלים חדש.
רבים מחלבוני ה-G מפעילים במישורין או בעקיפין חלבונים שעוצרים את פעולת חלבוני ה-G. גם לחלבונים המונומרים יש חלבונים המבקרים את פעולתם ומפרקים את ה-GTP, והם מכונים GAP. בנוסף קיימות בקרות על הפעילות של החלבונים על ידי קינאזות של קולטן המצומד לחלבון G, שגורמים להפסקת השפעול של חלבוני G נוספים.
חלבונים המונומרים

חלבונים אלה התגלו לראשונה בגלל פעילותם בוויסות מחזור התא ולכן פגיעה בהם עלולה להתבטא בפעילות סרטנית של התא.
מנגנון הפעולה של חלבונים אלה דומה למנגנון של החלבונים ההטרוטרימרים. שפעולם נעשה באמצעות החלפה של GDP ב-GTP. ההחלפה נעשית באמצעות שחרור של ה-GDP, וכיוון שריכוזו של GTP בתא גבוה יחסית, לרוב נקשר GTP בעקבות השחרור. בצורה דומה לחלבונים ההטרוטרימרים, פירוק של ה-GTP באמצעות פעילות ה-GTPase של החלבון גורמת להפסקת הפעילות, וזו יכולה להיות מואצת באמצעות חלבוני GAP. יחד עם זה, יש שוני מסוים בין חלבונים אלה לחלבונים ההטרוטרימרים, שמתבטא בחלבוני מעכבים, Guanosine nucleotide dissociation inhibitors (או GDI), אשר שומרים את החלבון במצבו הלא-פעיל.
סוגים של תתי־יחידות

אף שמבנם הכללי דומה, ישנם קומפלקסים שונים של חלבוני G הטרוטרימרים (Gαβγ), הנבדלים במסלולים בהם הם משתתפים. כל קומפלקס משופעל על ידי קולטן שונה, ומשפעל חלבוני מטרה שונים. ההבדלים בין הקומפלקסים השונים מתבטאים בהבדל בתת-יחידה אלפא וכן ביחידות בטא-גמא. ידועים מספר קבוצות של תתי־יחידות אלפא: Gα12/13 ,Gαi, Gαq, Gαs ובתוך כל קבוצה נמצאים חלבונים שונים. רוב התאים מבטאים רק חלק מהחלבונים השונים. חלק מהחלבונים, כגון αolf, αt או αgust מתבטאים בתאים ברקמה מסוימת בלבד. חלבוני G אחרים מתבטאים רק בתאים ממקור עוברי משותף, למשל αz מתבטא רק בתאים נוירונליים. אחרים, כגון αs מבוטאים בכל התאים.
לדוגמה:
ההורמון גלוקגון נקשר לקולטן 7TM, אשר לקומפלקס המכיל תת-יחידה Gαs. לאחר שפעולה Gαs-GTP נקשרת לאנזים אדנילט ציקלאז אשר יוצר את מולקולת הסיגנל השניוני cAMP. בהמשך המסלול cAMP משפעל את הקינאז PKA.
לעומת זאת, ישנם הורמונים המשפעלים קולטן הקשור לקומפלקס חלבוני G המכילים תת-יחידה Gαq. תת-יחידה זו משפעלת את האנזים פוספוליפאז C, ובהמשך המסלול משופעל קינאז בשם PKC.
שפעול קינאזות שונות (PKA לעומת PKC) על ידי חלבוני G השונים (Gαs לעומת Gαq, בהתאמה) מוביל לתגובה תאית שונה לסיגנל.
ישנם חלבוני Gα נוספים (כגון Gαi), המשתתפים במסלולי מעבר אותות שונים, שלא פורטו כאן.
קיימים סוגים שונים של תת-יחידות בטא וגמא, נוסף על הסוגים השונים של תת-היחידה אלפא. חמישה סוגים של תת-יחידה בטא ידועים (GNB1, GNB2, GNB3, GNB4, GNB5, GNB1L ו-GNB2L1). ‏12 סוגים של גמא (GNGT1, GNGT2, GNG2, GNG3, GNG4, GNG5, GNG7, GNG8, GNG10, GNG11, GNG12 ו-GNG13). בעוד בין תת-יחידות בטא השונות יש דמיון של מעל 50%, בין תת-יחידות גמא השונות רבה יותר. יש שילובים בין תת-היחידות שלא ידוע על קיומם באופן טבעי.
מבנה > החלבונים ההטרוטרימרים

המבנה של החלבונים ההטרוטרימרים מורכב מ-3 תתי־יחידות: אלפא (α), בטא (β) וגמא (γ). תת-יחידות בטא וגמא מחוברים ביניהם בקשר Coiled coil, קשר חזק שבו יש ליפוף של שני סלילי אלפא אחד סביב השני. בתת-יחידה אלפא יש אתר שקושר GTP וכן מתחם לו יש פעילות של פירוק GTP ל-GDP ‏(GTPase). צורתה של תת-יחידה בטא הוא כשל פרופלור, והיא מורכבת ממשטחי בטא רבים.
הקצה הקרבוקסילי של תת-יחידה אלפא נקשר לקולטן המצומד לחלבון G, והוא שיוצר את הספציפיות של הקולטן. הקצה האמיני של תת-יחידה הוא שנקשר לתת־יחידות בטא-גמא. תת-יחידה אלפא יוצרת שני מתחמים נפרדים. לאחד מבנה דומה ל-Ras, והשני בנוי מהליקסים רבים ששונה מהחלבונים המונומרים. האזור השני משתנה מאוד בין תת-יחידות האלפא השונות. תת-יחידה אלפא קשורה לממברנת התא באמצעות מודיפיקציה בה מוסף ליפיד לחלבון. תת-יחידה גמא קשורה אף היא לממברנה באותה צורה. לעומת זאת לתת־יחידה בטא אין מודיפיקציה דומה, והיא מחוברת בעקיפין, על ידי קשרי ה-Coiled coil שדרכם היא מחוברת לתת־יחידה גמא.
מבנה > החלבונים המונומרים

חלבונים אלה מורכבים משרשרת פפטידית אחת, המורכבת מכ-190 חומצות אמינו. בדומה לחלבונים הטרימריים, גם חלבונים אלה מחוברים באמצעות התמרה שומנית בקצה הקרבוקסילי לקרום התא. החלבונים המונומרים יכולים לקשור GTP או GDP, וגם להם פעילות של GTPase. למעשה, חלבונים אלה הומולוגיים לתת־היחידה אלפא של החלבונים הטרימרים, מלבד העובדה שהם יכולים לפעול בלא תלות בתת-יחידות אחרות.
מחלות הקשורות לפעילות חלבוני G

פעילות חלבוני G הכרחית למספר מסלולי העברת אותות בתא. בין המחלות שקשורות לתפקוד לא תקין של החלבון הן כולרה, הן שעלת והן מחלות אחרות.
ראו גם

מעבר אותות
קולטן המצומד לחלבון G
לקריאה נוספת

Bastien D. Gomperts, Peter ER Tatham and Ijsbrand M. Kramer, Signal Transduction, USA: Academic Press, An Elsevier Science Imprint, Second printing, 2003
הערות שוליים

↑  Shoshana Klein, Hadas Reuveni, and Alexander Levitzki, Signal transduction by a nondissociable heterotrimeric yeast G protein, PNAS, 21 March 2000
↑  K. Wickman and DE Clapham, Ion Channel Regulation by G Proteins, Physiology review, American Physiology Society, October 1995
↑  EJ Neer and DE Clapham, Roles of G protein subunits in transmembrane signalling, Nature 333, 1988
↑  E Reuveny et al., Activation of the cloned muscarinic potassium channel by G protein βγ subunits, Nature 370, July 1994
↑  CL Jelsema and J Axelrod, Stimulation of phospholipase A2 activity in bovine rod outer segments by the beta gamma subunits of transducin and its inhibition by the alpha subunit, PNAS, June 1987
↑  M Camps et al., Stimulation of phospholipase C by guanine-nucleotide-binding protein beta gamma subunits, Wiley Online Library, 1992
↑  RA Kahn and AG Gilman, The Protein Cofactor Necessary for ADP-ribosylation of G, by Cholera Toxin is Itself a GTP Binding Protein, Journal of Biological Chemistry, 1986
↑  JD Thornton, GS Liu and JM Downey, Pretreatment with pertussis toxin blocks the protective effects of preconditioning: evidence for a G-protein mechanism, Journal of molecular and cellular, 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534297505171  BnF: cb122591933 (data)  LCCN: sh89000191 
מחזור פעילות של חלבוני G הטרוטרימרים.
חרסינת דינג

חרסינת דינג מתקופת שושלת סונג.
חרסינת דינג (בסינית: 定瓷) היא סוג של חרסינה שיוצרה באזור דינגז'ו החל משלהי תקופת שושלת טאנג ועד שושלת ג'ין, והפופולריות שלה הייתה בשיאה בתקופת שושלת סונג.
חרסינה זו מאופיינת בצבע הלבן דמוי הפנינה שלה, והיא כוללת כלים מסוגים שונים ומרמות מוצר שונים (מוצריה כוללים הן כלי חרס עדינים עבור החברה הגבוהה, ואף עבור החצר הקיסרית והן כלי חרס פשוטים). כלים אלה היוו השראה לכלי החרסינה שיוצרו מאוחר יותר בג'ינגדז'ן והיוו מקור לחיקוי לכלים שיוצרו בתקופות שושלת מינג ואף שושלת צ'ינג.
ראו גם

חרסינת יו
טייניקולגראוס

| טייניקולגראוס |
| --- | --- |
  שלד של טייניקולגראוס והשוואה לאדם
תקופה
יורה עליון 153–150 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: צלורידים
סוג:: טייניקולגראוס
מין:: Tanycolagreus topwilsoni
שם מדעי
 Tanycolagreus ‏קרפנטר, 2005

איור של הדינוזאור
טייניקולגראוס (שם מדעי: Tanycolagreus; מיוונית: "צייד ארוך-גף") הוא סוג דינוזאור טורף ממשפחת הצלורידים שבקבוצת התרופודים אשר חי בסוף היורה באמריקה הצפונית. חלק מהחוקרים רואים בו סוג ללא מקור בקבוצת הטירנוזאורים ואחרים משייכים אותו למשפחה סטוקסוזאוריים.
גילוי

דינוזאור זה התגלה בתצורת מוריסון של מחוז אולבני, ויומינג ב-1995 כשלד חלקי של תרופוד קטן יחסית. הוא נחשב למאובן של צלורוס או של אורניתולסט אך מחקרים מ-2001 הוכיחו שמדובר היה במין חדש, אשר היה שייך אולי למשפחת הצלורידים ולקבוצת הטירנוזאורים. נמצא ממנו מין יחיד - Tanycolagreus topwilsoni.
המאובנים שנמצאו כללו עצמות גפיים, לסתות ועוד כמה איברים בקטעים חלקיים מהם משוער שאורך היצור הגיע, יחד עם הזנב, ל-3.3-4 מטרים ולמשקל 120 ק"ג. הוא היה תרופוד בעל חרטום קצר ושטוח ולסת עם שיניים מחודדות שהיו בעלי דמיון לאלה של הטירנוזאורים. הרגליים האחוריות היו חזקות ותמכו בגוף בעוד הזרועות הקדמיות עזרו לתפוס טרף עם הטפרים.
יצור זה חי בסביבת ויומינג של סוף היורה לצד הסטגוזאורוס, הדיפלודוקוס, האותניליה והדריוזאורוס וייתכן שהיה צד את הפרטים האיטיים או הפגיעים שלהם.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע במשחק Jurassic World: Alive.
חף מפשע (סדרת טלוויזיה בריטית)

| --- | --- |

 סוגה:  מסתורין דרמה
 יוצרים:  מתיו ארלידג' כריס לאנג
 כותבים:  מתיו ארלידג' כריס לאנג
 בימוי:  ריצ'רד קלארק 
 שחקנים:  לי אינגלבי דניאל ראיין הרמיוני נוריס אדריאן רולינס נייג'ל לינדזי אליוט קוואן
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  ג'רמי גווילט
 מפיקים בפועל:  מתיו ארלידג' כריס לאנג ג'רמי גווילט
 חברת הפקה:  TXTV
 הפצה:  All3Media International
 צלמים:  דירק נל
 מוזיקה:  סמואל סים 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV
 פורמט (תמונה):  16:9 (1080i)
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  14 במאי 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חף מפשע (באנגלית: Innocent) היא מיני-סדרה בריטית בהפקת TXTV productions, ששודרה לראשונה ברשת ITV בארבעה לילות רצופים מ-14 עד 17 במאי 2018. בסדרה מככבים לי אינגלבי בתפקיד דייוויד קולינס, דניאל ראיין בדמות פיל קולינס, אחיו המסור של דייוויד, הרמיוני נוריס בתפקיד אליס מופאט, ואדריאן רולינס בתפקיד בעלה, רוב מופאט.
הסדרה יצאה ב-DVD ב-21 במאי 2018.
ב-17 במאי 2021 עלתה העונה השנייה וכללה גם היא 4 פרקים.
תקציר עלילה

דייוויד קולינס (לי אינגלבי) הורשע ברצח אשתו טארה. אחרי שבע שנים שישב בכלא הוא זוכה מסיבות טכניות.
הסיפור סובב אודות הניסיון לגלות את הרוצח האמיתי של טארה. בעלילה מעורבים השוטרים, אחותה של טארה אליס (הרמיוני נוריס), שלה יש משמורת על ילדיו של דייוויד, ואחיו של דייוויד (דניאל ראיין).
צוות השחקנים

לי אינגלבי – דייוויד קולינס
דניאל ראיין – פיל קולינס, אחיו הנאמן של דייוויד
הרמיוני נוריס – אליס מופאט, אחותה של טארה ואשתו של רוב
אדריאן רולינס – רוב מופאט, בעלה של אליס
אנג'ל קולבי – מפקחת בילוש קאתי הדסון
פיון או'שיי – ג'ק וילסון
נייג'ל לינדזי – מפקח בילוש ויליאם ביץ'
אלואיז וב – רוזי וילסון
סמואל אדוארד-קוק – בלש סטיב בקטון
זהרה אחמדי –סמלת בילוש, מארי לוז גרסיה
האנה בריטלנד – מליסה וילסון
כריסטינה קול – לואיז וילסון
טוני גרדנר – סנ"צ הילמן
ניקולס אסבורי – ריילנד הדסון
אליוט קוואן – טום וילסון
קבלה וביקורת

הסדרה השיגה אחוזי צפייה ממוצעים לרצועת השידור שלה. בפרק הראשון צפו 7.05 מיליון איש, ובפרק השני צפו 5.85 מיליון איש.
הערות שוליים

↑  "Innocent" (באנגלית). Acorn Media UK. 21 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Crumlish, Callum (17 במאי 2018). "Innocent on ITV: Viewers stunned as murderer revealed in epic final twist". Express.co.uk (באנגלית). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Weekly top 30 programmes
חמדת (דמות)

חמדת הוא דמות ספרותית המופיעה באחדים מסיפוריו של שמואל יוסף עגנון, והגישה המקובלת בקרב חוקרי הספרות היא שחמדת הוא בן דמותו של עגנון עצמו.
בכתבי עגנון

חמדת הוא גיבור הסיפור "בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש", שפורסם בשנת 1909 בעיתון "הפועל הצעיר", ולא נכלל בקובץ כל סיפוריו של עגנון. לפי סיפור זה חמדת "איש צעיר בעל כשרון היה; לפחות, האמינו בזה אבותיו התמימים, בשעה שהיו קוראים מדי שבת בשבתו אחרי שנת מנוחה של צהרים את שיריו וספוריו, שהיו הולכים ונדפסים בעיתונים." חמדת עזב את עירו ו"בא טריסטה והפליג משם באניה ליפו."
חמדת הוא גם גיבור הסיפור "גבעת החול" (שבגרסתו הראשונה, שפורסמה בעיתון "הפועל הצעיר" ב-1911, נקרא "תשרי", בשנת 1920 פורסם בשם "גבעת החול", ובשם זה נקרא גם בגרסתו הסופית מ-1931). חמדת גר לבדו בדירתו שבנווה צדק. הסיפור, שעלילתו מתארת שנה אחת בחיי חמדת, עוסק ביחסיו של חמדת עם יעל חיות ובמחסום הכתיבה ממנו הוא סובל.
בסיפור הקצר "לילות", שפורסם בשנת 1913, חמדת הוא המספר, המציג את מחשבותיו ורגשותיו.
ברומן "תמול שלשום", שיצא לאור בסוף 1945, חמדת הוא אחד מידידיו של גיבור הרומן, יצחק קומר, ביפו. הרומן מתאר את מקום מגוריו של חמדת:
חמדת דר בעלייתו שבקצה נווה צדק שבקצה יפו. הולכים משם מנווה שלום דרך בתי זרח ברנט עד שמגיעים לבית הספר הישן לבנות. הגיעו, רואים כמה בתים מבצבצים ויוצאים מתוך החול, וביניהם בית המדרש החב"די מצד ימין וביתו של הרב קוק בצד שמאל. פוסעים והולכים בין ערימות החול עד שמגיעים אצל בית הספר החדש לבנות. הגיעו, רואים שורה של בתים קטנים של שכונת אחווה. נפנים לימין ופונים לשמאל. רואים שם בית קטן ועליו כמין עלייה שחציה צפה על גבי הבית וחציה כמו מרפרפת באויר. נכנסים לחצר ועולים לעלייה. זו עלייתו של חמדת.
עוד מתאר הרומן את נסיבות עלייתו של חמדת מגליציה לארץ ישראל: "חמדת ויצחק שניהם בני גיל אחד, והיו צריכים לעמוד לבחינת הצבא. נשתמטו ועלו לארץ ישראל, ביום אחד בשתי ספינות."
תיאור נרחב של חמדת ניתן בסיפור האוטוביוגרפי "חמדת" שפורסם לראשונה בשנת ה'תש"ז ונכלל בקובץ "מעצמי אל עצמי". בפתח הסיפור מתואר חמדת: "חמדת הוא בחור בן טובים, כבן שמונה עשרה. בזה לא סיימנו כל שבחיו של חמדת. מעלה אחרת יש בו, שהאלקים פייט את לשונו. מעלה אחרת יש בו, שנפשו דבוקה בלשוננו הקדושה והוא עושה בה שירים."
הסיפור "אצל חמדת", שפורסם לראשונה ב"לוח הארץ" בשנת ה'תש"ג ונכלל אחר כך בקובץ ״סמוך ונראה״, עוסק אף הוא באדם ששמו חמדת, אך בניגוד לסיפורים הקודמים, שבהם חמדת הוא צעיר המתגורר ביפו, בסיפור זה חמדת הוא חזן זקן שהמספר מגיע לבקרו ביאס בערב יום הכיפורים.
בעקבות כתבי עגנון

בשנת 1922 נולד בנו של עגנון, שלום מרדכי, שנקרא כך על שם אביו של עגנון, אך אסתר, אשתו של עגנון העדיפה את הכינוי "חמדת", גיבור הסיפור "גבעת החול", ולימים הפך זה לשמו הרשמי של הבן.
ההתנחלות חמדת, שבצפון בקעת הירדן, קרויה על שמו של חמדת. שמו העברי של נחל פיראן, היוצא מחמדת מזרחה, הוא נחל חמדת.
הערות שוליים

↑  ש"י עגנון, בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש - חלק ראשון, הפועל הצעיר, 21 במאי 1909
↑  ש"י עגנון, בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש - חלק שני, הפועל הצעיר, 3 ביוני 1909
↑  ש"י עגנון, תמול שלשום, הוצאת שוקן, תשכ"ז, עמ' 411–412
↑  ש"י עגנון, תמול שלשום, הוצאת שוקן, תשכ"ז, עמ' 377
↑  ש"י עגנון, מעצמי אל עצמי, הוצאת שוקן, 2000, עמ' 11
↑  אמונה ירון במבוא לספר אסתרליין יקירתי, הוצאת שוקן, 2000, עמ' 6
↑  רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3195, ה'תשמ"ה, 24 בפברואר 1985
↑  נחל פיראן נחל תלכיד – טיול ברגל בבקעת הירדן, באתר "שבילים"