ערוץ המזרח התיכון
היסטוריה

התחנה החלה את פעילותה כתחנת רדיו, בספטמבר 1979, בשם The Voice of Hope ("קול התקווה"), פרי יוזמה של כת נוצרית אוונגליסטית בשם High Adventure, בראשות מטיף בשם ג'ורג' אוטיס שגייס תרומות למען הקמתה. התחנה פעלה ממרג' עיון בחסות צבא לבנון החופשית. התחנה שימשה לשידורי דת נוצריים ושידורי תעמולה של מפקד צבא לבנון החופשית סעד חדאד. אך בעיקר שודרה בה מוזיקה קלה, ביולי 1981 אף שיתפה פעולה עם שידורי קול ישראל.
בפברואר 1981 החלה התחנה בשידורי ניסיון של ערוץ טלוויזיה בשם "כוכב התקוה", לצורך השידור הוקמה תחנת ממסר סמוך לבינת ג'בל. לצורך מימון שידורי התחנה גיסו תרומות בארצות הברית, אך תכננו לשדר פרסומות ויצרו קשר עם איש העסקים הישראלי חיים שיף כשותף לשיווק שירותי הפרסום בישראל. באוגוסט 1981 הגיעה לנמל חיפה ניידת שידור שרכשה התחנה בארצות הברית. ניידת השידור הוצבה בצידו השני של שער פאטמה בשטח לבנון. שידורי התחנה נחנכו באופן רשמי באוקטובר 1981.
ב-9 במרץ 1983, נפגעה ניידת השידור של התחנה בפיצוץ מכונית תופת, באירוע לא היו נפגעים. אחר כך עברה לשדר מגבעה ליד משגב עם, עדיין בצידו הלבנוני של הגבול (התחנה לא קיבלה אישור לפעול משטח ישראל).
מ-10 באפריל 1982 ועד יולי 2001 תחנת הטלוויזיה מומנה על ידי Christian Broadcasting Network, הערוץ היה אחד הערוצים הזרים היחידים שנקלטו בישראל בתקופה שבה שודר בה הערוץ הממלכתי היחיד. שידורים אלו נקלטו מתחנות שידור בלבנון, ועל כן הערוץ היה מוכר בכינוי ערוץ "לבנון" וגם ערוץ "חדד" (על שם מפקד צבא לבנון החופשית סעד חדאד). בישראל, הערוץ התפרסם במיוחד בגלל השידורים של ארגון היאבקות מקצועית בשם WCCW (World Class Championship Wrestling), שבסיסו היה בטקסס. השידורים זכו לכינוי "קאץ'". כוכבי הארגון, משפחת ואן אריק, התפרסמו מאוד בישראל בעקבותיו ונהיו חלק מהתרבות הישראלית.
ב-14 באוגוסט 1984, החלו פעילי ארגון יד לאחים להפגין סמוך לניידת השידור של התחנה, בטענה שהתחנה מבצעת פעילות מיסיונרית. הארגון טען כי פעילות התחנה היא דרך מתוחכמת להעביר את היהודים על דתם, על ידי שילוב של תוכניות טלוויזיה פופולריות בין שידורי הדת. והוא קרא לממשלה למנוע שירותים מאנשי התחנה.
עם הקמת מערך שידורי הכבלים בישראל, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, הוא שולב בחבילת הערוצים שחברות הכבלים הציעו. בשנת 1997 הערוץ החל לשדר באמצעות הלווין עמוס 1, איכות השידור בלוויין הייתה טובה יותר, והערוץ חתם על הסכם לשידור במיקום אחיד אצל כל חברות הכבלים, בערוץ 24. הערוץ החל לפנות לקהל הישראלי ולהציג כתוביות בעברית לתוכניות הטלוויזיה האמריקאיות ששידר. בנוסף, חברת צ'רלטון הישראלית מכרה זמן פרסום בערוץ, והייתה בעלת זכויות על משחקי הכדורגל ששודרו בו מהליגה האנגלית, ליגת האלופות והליגה האיטלקית. ב-1 באוקטובר 1998 ערכה שידור משולב של שני משחקי כדורגל בין מכבי חיפה ופריס סאן-ז'רמן ובין בית"ר ירושלים וגלאזגו ריינג'רס, מליגת האלופות, שזכו ל-29% אחוזי צפייה בישראל. עקב פעילותה בשוק הישראלי, עתרו זכייני ערוץ 2 לבג"ץ, בנובמבר 1998, בבקשה שיורה על הפסקת השידורים בכבלים, שפגעה בהכנסות שלהם מפרסום. בינואר 1999 החליטה המועצה לשידורי כבלים, כי שידורי הערוץ בישראל מצריכים היתר מהמועצה, וללא היתר, השידורים אסורים ואסורה בהם הפרסומת. אחר כך הושג הסדר על פיו התחייב הערוץ לצמצם את השידורים עם כתוביות או דיבוב לעברית, ואת הפרסום לשוק הישראלי.
לאחר נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000, עבר הערוץ לשדר מקפריסין. הערוץ נמצא בבעלות רשת הטלוויזיה הנוצרית- אמריקאית LeSEA, מאז נרכש על ידה בשנת 2001 מרשת השידור הנוצרית-אמריקאית CBN. הערוץ משדר מאז בעיקר תוכניות דת נוצריות ותוכניות רכש מארצות הברית. כמו כן, משדר הערוץ משחקי פוטבול מליגת הNFL האמריקאית.