stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלך יקטרינוסלב

| --- | --- |
סמל פלך יקטרינוסלבסמל פלך יקטרינוסלב

 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 בירת החבל:  דניפרו 
 תאריך ייסוד:  1802 תאריך ביטול: 1925
 שטח:  55,704.4 קמ"ר
 תאריך נטישה:  1 באוגוסט 1925 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל:  2,113,674 (1897)
 קואורדינטות:  48°27′00″N 34°59′00″E﻿ / ﻿48.45°N 34.98333333333°E﻿ / 48.45; 34.98333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    מפה היסטורית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלך יקטרינוסלב הייתה גוברנייה באימפריה הרוסית שבירתה יקטרינוסלב (כיום דניפרו). שטח הפלך היה 63,392 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 2,113,674 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. הוא גבל בפלך חרסון במערב, בפלך חרקוב ופלך פולטבה בצפון, באובלסט של קוזקים של דון במזרח, בפלך טאבריה ובים אזוב בדרום.
הפלך נוסד ב-1802 בבשטח שהיה שייך בעבר לסיץ' הזפורוז'י. ב-1811 מנתה האוכלוסייה כ-662,000 תושבים, רובם איכרים. מאמצע המאה ה-19 התפתחה מאוד תעשיית המתכות ומכרות הפחם ואיכרים רבים הפכו לפועלים. פלך יקטרינוסלב נכלל בתחום המושב, לכן התיישבו בו יהודים רבים. בפלך הוקמו מושבות חקלאיות יהודיות. פלך יקטרינוסלב התקיים כיחידה מנהלית עד לסופה של האימפריה הרוסית. גם בישויות המדיניות שקמו לאחר האימפריה הרוסית (הרפובליקה העממית של אוקראינה והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית) המשיך להתקיים פלך יקטרינוסלב, עד שפורק ב-1 באוגוסט 1925. על שטחו נוסדו מחוז דניפרופטרובסק ,מחוז זפוריז'יה, מחוז דונצק ומחוז לוהנסק.
אוכלוסייה

חלוקת אוכלוסיית הפלך לפי שפת אם ב-1897:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שפה | מספר תושבים | % מהתושבים |
| אוקראינית | 1,456,369 | 68.9 |
| רוסית | 364,974 | 17.3 |
| יידיש | 99,152 | 4.7 |
| גרמנית | 80,979 | 3.8 |
| יוונית | 48,740 | 2.3 |
| טטרית | 17,253 | 0.8 |
| בלארוסית | 14,052 | 0.7 |
| פולנית | 12,365 | 0.6 |
| רומנית | 9,175 | 0.4 |
| טורקית | 5,555 | 0.3 |
| שפות אחרות | 5,060 | 0.2 |
חלוקת אוכלוסייתה הפלך לפי דת ב-1897:
| --- | --- |
דת: % מהתושבים
נצרות אורתודוקסית: 90.0
יהדות: 4.8
לותרניזם: 1.9
נצרות קתולית: 1.5
מנוניטים: 1.1
אדוקי האמונה הישנה: 0.4
דתות אחרות: 0.2
ערים מרכזיות בפלך

יקטרינוסלב (בירת הפלך)
מריופול
לוהנסק
יוזובקה
נובומוסקובסק
פאבלוהראד
אלכסנדרובסק
באחמוט
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
בדיקת זמן אמת

בדיקת זמן אמת (real time testing) היא סוג של בדיקות תוכנה שנכתבו במיוחד לצורך בדיקת מערכות זמן אמת. מערכות זמן אמת הן מערכות שיש אילוצי זמן על תגובות שלהן, ומערכות שהן בעלות התנהגות לא דטרמיניסטית, לדוגמה מערכת שליטה של תנועת מטוסים או מערכת מוניטור רפואית. על מנת לעמוד באילוצי הזמן, מתזמנות מערכות אלו את המשימות שלהן.
בדיקות תוכנה הן בדיקות שמטרתן למצוא באגים בתוכנה ולעזור לתקן אותם. הן גם מוודאות כי התוכנה מפיקה את התוצאה שהיא אמורה להפיק. הצורך בבדיקות מיוחדות למערכות זמן אמת נובע מכך, שהשיטות הסטטיות המקובלות למציאת באגים, אינן מתאימות לבדיקת מערכות אלו, משום שהן אינן מסוגלות להתמודד עם אילוצי הזמן שקיימים בהן.
אסטרטגיה

בדיקת מערכות זמן אמת מתבצעת בארבעה שלבים:
בדיקת המשימה. כל משימה נבדקת בנפרד בדרכים המקובלות של בדיקה סטטית (static analysis). מטרת השלב הזה היא אך ורק למצוא שגיאות לוגיות או תחביריות בתוכנית. התנהגות התוכנה ועמידתה באילוצי הזמן אינם נבדקים בו.
בדיקת התנהגות. בשלב זה נעשה שימוש במודלי מערכת ובכלי בדיקה אוטומטיים, שמדמים התנהגות של מערכת זמן אמת.
בדיקה של מספר משימות. לאחר שכל משימה נבדקה בנפרד, ונמצאה נקייה משגיאות בקוד ומבעיות מבחינת התנהגות המערכת, נבדקת עמידת המערכת באילוצי הזמן כאשר כמה משימות פועלות במקביל. שלב זה נועד למצוא שגיאות בתקשורת, ומשימות א-סינכרוניות נבדקות עם פרמטרים שונים .
בדיקת המערכת. בדיקת החיבור בין התוכנה והחומרה, ובדיקת המערכת בכללותה, כדי למצוא שגיאות שנובעות מהחיבור בין החומרה לתוכנה.
כלים לבדיקת מערכות זמן אמת > MSC

Message Sequence Charts זה תקן בינלאומי מקובל לקבלת דרישות. תקן זה מספק שפה דו־ממדית בצורה ציורית המסבירה את הדרישות דרך תרחישי מקרה.
כלים לבדיקת מערכות זמן אמת > SDL

Specification and Description Language זה תקן בתחום של עיצוב וניתוח שעוזר בכתיבת דרישות בשפה חד משמעית שלא ניתנת לפירוש בשני פנים ועוזרת לתיאור מערכות מבוזרות. תקן זה תומך בדרישות של מערכות מורכבות ומיושם בצורה רחבה בכל מיני תחומים מתקשורת ואוטומציה ועד פיתוח מערכות כלליות.
כלים לבדיקת מערכות זמן אמת > TTCN

Testing and Test Control Notation זה תקן בינלאומי רק לשפת בדיקות. מספק יישום רחב יותר בהשוואה לתקנים הקודמים שלו שמתמקדים רק בפרוטוקולים של OSI
משתמשים בשלושת התקנים האלו ביחד כדי לבדוק יישומי זמן אמת. חשוב לבדוק שעומדים שהדרישות עומדות בתקנים אלו, ומקרי הבדיקה שנוצרו צריכים להיות חשופים למידע ולפונקציונליות כדי לבדוק את המערכת. כמו כן, כל שינוי בדרישות של עיצוב וכל מידע חדש על מאפייני מערכת צריכים להיבדק שהם עומדים בדרישות של התקנים.
על מנת לקלוט את מאפייני הזמן של המערכת אותה, אנו בודקים באופן מדויק וכדי להבטיח שעומדים בדרישות ובמודלים שבהם משתמשים ליצירת מידע מתוזמן אשר ניתן לבדיקה, יש צורך שהשפה עצמה (TTCN-3) תהיה מובנת ותכיל עם תחביר עשיר במודלי זמן.
כלים לבדיקת מערכות זמן אמת > TTCN-3 > רקע

TTCN-3 הוא תקן בינלאומי היחידי לשפת בדיקות שזמין כעת. לפני התקן הזה, גרסאות הקודמות של TTCN היו עם פונקציונליות מוגבלת ועם תחום מוגבל רק לפרוטוקולי OSI. אבל התקן הזה, הוא גרסה מתקדמת ובעל יישום רחב ומקיף.

מאפייני התקן:
יכולת לתאר בדיקות דינמיות מתאימות
פעולות עבור תקשורת מבוססת הודעות ומבוססת פונקציות
יכול לתאר מידע ותבניות עם מנגנון התאמה רב כוח
אפשרות לקבוע את סוג המשתנה וערכו באופן דינמי
יכולת טיפול וקביעת ערך של תוצאת בדיקה
מנגנוני בחירת מקרי בדיקה ואפשרות להשמת פרמטרים לחבילות בדיקה
הסיבה לשימוש בתקן זה לצורך בדיקת מערכות זמן אמת הוא בגלל שעוני העצר (timers) שלו. שעוני העצר האלו מוגדרים בפונקציות של חבילות הבדיקה. לא קיים שימוש בשעוני עצר באופן גלובלי בTTCN3. הפעולות שאפשר לעשות עם שעוני עצר אלו הם להתחיל את השעון, לעצור את השעון ולבדוק אותו.

טכנולוגיית סמנטיקה של תצלום-הבזק (Snapshot Semantics) היא טכנולוגיה בתקן TTCN3 (וגם בTTCN2), שבעזרתה מתמודדים עם העברת מסרים בזמן תקשורת בין מערכות או כאשר בודקים מימוש. כאשר מתקבלת סדרה של תגובות על ידי המערכת, תצלום-הבזק (snapshot) נלקח והתגובות נשמרות לפי הסדר הגעתן. כך, שכל תצלום-הבזק הוא תמונת מצב מרגע התצלום האחרון ועד עליו. 
אבל טכנולוגיה זו לא יעילה עבור חלק מאירועים היות שהיא עלולה לפספס חלק מהמידע כאשר נלקח התצלום. אירועים מסוימים מתבצעים בזמן תהליך ההקלטה ולא בזמן שעושים את התצלום, אירועים כאלו לא ניתן לעבד. בנוסף, אם ציוד ההקלטה אינו מספיק מהיר, הוא אינו יכול להתקשר עם המערכת אשר נמצאת תחת בדיקה. מקרה שכזה יכול להוביל לשגיאות בזמן הבדיקה.

לדוגמה PragmaDev מספקת כלי לפיתוח העומד בתקן TTCN-3. בנוסף, כלי זה מספק גם Model driven testing וגם Continuous integration
ראו גם

בדיקות תוכנה
הערות שוליים

↑  כלומר, שלא ניתן לחזות את התנהגותה מראש, אלא היא דינמית
↑  Tsai, Jeffrey JP, K-Y. Fang, and Yao-Dong Bi. "On real-time software testing and debugging." Computer Software and Applications Conference, 1990. COMPSAC 90. Proceedings., Fourteenth Annual International. IEEE, 1990.
↑  Software Engineering: A Practitioner's Approach by Roger S Pressman
↑  http://www.sdl-forum.org/issre04-witul/papers/EbnerTTCN3.pdf
↑  http://www.sdl-forum.org/SDL/Overview_of_SDL.pdf
↑  http://www.ttcn-3.org
↑  http://www.pragmadev.com/product/testing.html
דוגמה ל-MSC
רשת מונחית תוכנה

רשת מונחית תוכנה (באנגלית: Software-defined networking; בראשי תיבות: SDN) היא גישה לניהול ובקרה של רשתות תקשורת נתונים. בגישה זו ניהול ובקרת הרשת ובפרט השליטה בקישוריות ובתעבורת הרשת, נעשים בצורה ריכוזית ואוטומטית על ידי אפליקציות תוכנה השולטת ברשת ומכונה "בקר SDN Controler) "SDN). הדבר מעניק גמישות לרשת ומאפשר השתנות מהירה של הרשת. ברשת SDN מקובל להפריד בין מישור העברת המידע ברשת (Data Plane) לבין מישור השליטה בתעבורת הרשת (Control Plane). כאשר העברת המידע נעשית על ידי התקני הרשת והשליטה בקישוריות ובתעבורה נעשים, באופן ריכוזי, על ידי בקר SDN. זאת בניגוד לרשת מסורתית בה, בנוסף לעברת המידע, התקני הרשת גם שולטים בקישוריות ובתעבורה באופן מבוזר תוך החלפת מידע ביניהם. בקר ה-SDN שולט בתעבורה בהתקני הרשת באמצעות ממשק פתוח כגון פרוטוקול Openflow. הטכנולוגיה מקודמת על ידי "הקרן לרשת פתוחה" (Open Networking Fundation - ONF) שהוא קונסורציום של חברות שלא למטרות רווח.
ניהול ובקרת הרשת נעשים ללא תלות בטכנולוגיה הספציפית של רכיבי הרשת. הדבר נעשה על ידי הסתמכות על הפשטה של רכיבי הרשת הנמצאים ברמות נמוכות. באמצעות גישה זו ניתן להגדיר ולנהל רשתות מתוחכמות, בצורה יעילה ומהירה על ידי תכנון הרשת על פי עקרונות כלליים אותם רוצים ליישם, ולייתר את הצורך לטפל בפרטים הקטנים. עקרון ההפשטה, או "אבסטרקציה" הוא עקרון חשוב בעולם מדעי המחשב המאפשר לכל משתמש להשתמש בשכבה החשובה לו, מבלי שיצטרך להבין כיצד עובדת השכבה התחתונה יותר, או מבלי שיצטרך להקדיש לכך מחשבה ומאמץ. כך לדוגמה אדם הכותב מסמך במעבד תמלילים אינו נדרש להבין כיצד תוכנתה תוכנת מעבד התמלילים ואילו מפתח התוכנה לא צריך להבין כיצד מתורגמת התוכנה שהוא פיתח לפקודות שפת מכונה המופנות למעבד המחשב. באופן דומה, גישת SDN מאפשרת תכנון של הרשת מבלי לדאוג לטיפול ידני בכל אחד מרכיבי הניתוב שנמצאים לאורך הדרך ולבצע שינויים מהירים במבנה הרשת.
חוות שרתים מודרניות המסתמכות על קישוריות גבוהה בין מחשבים וכן מכונות וירטואליות רבות, ובייחוד פתרונות מחשוב ענן, מחייבים שימוש בטכנולוגיות SDN. בחוות שרתים אלו טכנולוגיית ה-SDN מאפשרות קישוריות דינאמית בין המכונות הווירטואליות השונות וביצוע שינויים מהירים הנחוצים בעולם מחשוב הענן, לדוגמה בעקבות הוספה והסרה מהירות יחסית של מחשבים וירטואליים או העתקה של מכונות וירטואליות ממחשב אחד לשני.
לעיתים מתייחסים לגישת הרשת מונחית התוכנה כאל "וירטואליזציה של רשתות" כיוון שזו, כאמור, מאפשרת לתאר את הרשת בצורה וירטואלית, ללא התחשבות ביישום הפיזי בפועל, בדומה לעבודה על מכונות וירטואליות המספקות וירטואליזציה של חומרה.
SDN משולב לעיתים קרובות עם גישת וירטואליזציה של פונקציית רשת (Network function virtualization  – NFV). בגישה זו הפונקציות של רכיבי הרשת מבוצעות על ידי מכונות וירטואליות ולא ציוד חומרה ייעודי. וטכנולוגיית SDN מאפשר את הקישוריות בין המכונות.
חוקרים ישראלים הגישו בקשות למספר פטנטים בתחום שבהמשך נזנחו ובכך הפכו לנחלת הכלל. הפטנטים הוגשו בשנת 2007 ופורסמו בשנת 2009 וכוללים: פתרון אבטחה בעזרת SDN, מערכת הפעלה לרשת וירטואלית, הרשת כמעבד וירטואלי, סגמנטציה לוגית של רשת.
ראו גם

תשתית מוגדרת תוכנה
הערות שוליים

↑  ONF - Open Networking Fundatio, SDN architecture, Issue 1, June2014, ONF TR-502
↑  Network element and an infrastructure for a network risk management system (באנגלית), נבדק ב-2021-04-11
↑  Software for a real-time infrastructure (באנגלית), נבדק ב-2021-04-11
↑  Multi-core cpu (באנגלית), נבדק ב-2021-04-11
↑  Network interactions management using interest frames and clearance rings (באנגלית), נבדק ב-2021-04-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007579386805171  LCCN: sh2014000092
בית הכנסת אוהל יצחק (הרובע המוסלמי)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′38″N 35°14′04″E﻿ / ﻿31.77720833°N 35.23439444°E﻿ / 31.77720833; 35.23439444
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) בית הכנסת אוהל יצחק(למפת ירושלים העתיקה רגילה) בית הכנסת אוהל יצחק(למפת ירושלים רגילה) בית הכנסת אוהל יצחק(למפת ירושלים מוגדלת) בית הכנסת אוהל יצחק
 
בית הכנסת המקורי
בית הכנסת אוהל יצחק הוא בית כנסת מפואר ברחוב הגיא בגבולו הדרומי של הרובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. בית הכנסת נבנה בשנת 1904 במרחק של פחות מ-20 מטרים צפונית לסמטת הכותל המערבי. הוא ננטש במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, ונהרס בידי הירדנים לאחר מלחמת העצמאות.
בית הכנסת שוחזר ושוקם בשנת 2008, ושנה לאחר מכן חובר במעבר תת-קרקעי למנהרות הכותל, דבר המאפשר גישה ישירה ממנו לרחבת הכותל המערבי.
הקמת בית הכנסת

בשנת 1867 רכשה 'קהילת שומרי החומות' היהודית מהונגריה חצר גדולה ובה כמה מבני מגורים, סמוך לשער השלשלת. הקרקע הייתה שייכת למשפחת ח'אלידי המוסלמית הוותיקה והמיוחסת בעיר, שהחזיקה את ספריית ח'אלדיה הסמוכה, וכמה מבניה אף שימשו כראשי העיר ירושלים. האזור כולו נחשב לנחשק בקרב היהודים באותה עת, בשל קרבתו הרבה לסמטת הכותל ולהר הבית, ועד לפרעות תרפ"ט התגוררו בו כ-5,000 יהודים. בחצר הח'אלידים התגוררו יהודים עוד לפני שנרכשה על ידי קהילת שומרי החומות, כמו חוקר ארץ ישראל, יהוסף שוורץ, ורבי שמואל לייזר גוטרמן מגליציה, המוזכר אצל ש"י עגנון בספרו תהלה.
הרעיון להקים בית כנסת ב'חצר שומרי החומות' עלה בשנת 1891 בעקבות ביקורו של הרב יצחק רטסדורפר, מראשי חסידות בעלז, בארץ ישראל. הרב ביקר בחצר והביע משאלה כי יוקם בה בית כנסת. 'כולל שומרי החומות', שהקים באותה שנה את שכונת בתי אונגרין, התגייס למשימה, ואף החליט כי בית הכנסת ייקרא על שם רטסדורפר: 'אוהל יצחק'. העושים במלאכה היו שניים מתלמידי הכולל, הרב נתן גולדברגר והרב יצחק פרג, ובשל כך נקרא המקום גם בשם "בית הכנסת של ההונגרים".
הבנייה נמשכה שנים ארוכות בשל קשיים כלכליים, ובשל הקושי לעקוף את החוק העות'מאני שאסר על יהודים לבנות בתי כנסת חדשים. הבנייה הושלמה, אפוא, רק בשנת 1904, וגם אז נאלצו הבונים לוותר על רצונם לכסותו בכיפה כמקובל, והסתפקו בגג רעפים.
בית הכנסת המקורי

הבניין התנשא לגובה שלוש קומות, כאשר בקומת הקרקע שכנה ישיבת "אור המאיר", ולצדה מקווה טהרה וכמה דירות למגורי אברכים. בית הכנסת עצמו התנשא לגובה שתי קומות, וכלל חלונות רבים, גלריית עזרת נשים וכן במת עץ מפוארת, שניצבה במרכז האולם. בשל קרבת בית הכנסת להר הבית, קיבלו על עצמם אברכי הישיבה, שהשתייכו ל'כולל שומרי החומות' "לשמור" על חומות הר הבית באמצעות לימוד תורה רצוף בשלוש משמרות, במשך כל שעות היום והלילה.
חורבן בית הכנסת

התנכלויות חוזרות ונשנות מצד השכנים המוסלמים הביאה לנטישה אטית של יהודים את האזור, במיוחד בפרעות תרפ"ט, שבהן נסו יהודים על נפשם בעקבות תקיפות מכוונות. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט ננטש האזור כליל, וחצר שומרי החומות הושכרה למוסלמים מקומיים. הקהילה, ואיתה אברכי 'כולל שומרי החומות', עברה לשכונת בתי אונגרין הצמודה למאה שערים, ועד שנת 1948 נהנתה מתשלום דמי השכירות על הנכס בעיר העתיקה. לאחר כיבוש מזרח ירושלים בידי ממלכת ירדן הופסקו התשלומים, וזמן קצר לאחר מכן נבזז בית הכנסת ופוצץ.
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 התגלה בית הכנסת חרב, שרוף ונטול גג. מן הקומות העליונות נותרו רק שרידי קירות מפויחים ומטים ליפול. הנכס הושב לקהילת שומרי החומות, אולם בשל מחסור באמצעים כלכליים נמנע שיקומו של בית הכנסת. בקומת הקרקע נבנתה אפוא בינתיים חנות הספרים 'בן ארזה', שהייתה החנות היהודית הראשונה בעיר העתיקה לאחר המלחמה. בעל החנות, בן ארזה, ניצל את קרבתה של חנותו להר הבית, ובבוקר חג השבועות ואחרי צום יום כיפור נהג לחלק חינם עוגות ומשקאות ליהודים שעברו במקום.
בית הכנסת המשוקם

ב-1993 רכשה את המתחם ההרוס עמותת 'ידידי אוורסט האמריקנים', תחת ניהולו של איל ההון היהודי ארווינג מוסקוביץ. 'קהילת שומרי החומות' לא ששה למכור את הנכס, אולם בסופו של דבר שוכנעה כי עדיף כך, מאשר שבית הכנסת יעמוד חרב. עם זאת, דרשה הקהילה שבחוזה הקנייה יירשם כי הנכס יושב אליה לאחר ביאת המשיח. בית המשפט סירב בתחילה לאשר את החוזה בשל התוספת, שאין לה עיגון משפטי, בשל כך הלכו הצדדים לבית המשפט שבארצות הברית, שם בית המשפט הסכים לתנאי והחשיבו כ"ריאלי". כך נחתם החוזה ע"פ בית המשפט האמריקאי כדת וכדין.
בתיאום עם רשות העתיקות, חפרה העמותה מתחת למבנה בית הכנסת החרב, ועמלה על שיקומו ושחזורו, לעבודות עיצוב הפנים נבחר המתכנן הנודע מר אהרן אסטרייכער. סיום השיפוץ והחפירות הארכאולוגיות (הנמשכות עד היום) נעשו על ידי הקרן למורשת הכותל המערבי. השחזור בוצע באמצעות צילומי פנים וחוץ של הבניין המקורי, כולל שרטוטים מפורטים של ארון הקודש, הבמה והספסלים המקוריים. בניגוד למבנה המקורי, נבנתה הפעם כיפה גדולה, הניצבת מעל ארון הקודש. החלל הארכאולוגי שנחשף מתחת לבית הכנסת עתיד להפוך למוזיאון, שיחובר לבית הכנסת באמצעות מעלית. כן נפתח מעבר תת-קרקעי מבית הכנסת דרך חללים שנחשפו במנהרות הכותל, עד לרחבת התפילה שמול הכותל המערבי.
בית הכנסת פעיל עתה בכל שעות היום. בעבר למדו בו אברכים ובחורים תלמידי ישיבת דרך השם, ומשנת 2012 פועל במקום בית המדרש להלכה של הרבנות הצבאית הראשית. בית הכנסת מנוהל בידי הקרן למורשת הכותל המערבי. בשבת בית הכנסת פעיל בעיקר על ידי עטרת כהנים. קבלת שבת ותפילת ערבית: תושבי הרובע המוסלמי. תפילת שחרית ותפילת מוסף: ישיבת עטרת כהנים. בצהרי השבת, מתקיים בבית הכנסת על ידי תושבי הרובע לימוד בקבוצות לילדים, ולאחריו לימוד אבות ובנים, אשר בסופו מתקיימת במקום תפילת מנחה.
גלריית תמונות

בית הכנסת המקורי
בית הכנסת המקורי
בית הכנסת המשוקם
בית הכנסת המשוקם
עזרת הנשים
בית הכנסת מבחוץ לאחר שיקומו
בית הכנסת במבט מעזרת הנשים
ראו גם

ישיבת עטרת כהנים
ישיבת תורת חיים
ישיבת אדרת אליהו
לקריאה נוספת

חיים ברבה ותאופיק דעאדלה, ירושלים, בית הכנסת אוהל יצחק, חדשות ארכאולוגיות 119, 2007.
Hervé Barbé and Tawfik De‘adle, Jerusalem - Ohel Yizhaq, New Studies on Jerusalem 11 (2006), pp. 19*-29*.
בית הכנסת בימי חורבנו
אלכסנדר אוקון

| --- | --- |

אלכסנדר אוקון (1982)
 לידה:  12 במאי 1949 (בן 75) לנינגרד, ברית המועצות
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  אמנות, ספרות, עיתונאות
 www.sashaokun.com
אלכסנדר (סשה) אוקון (נולד ב-12 במאי 1949) הוא צייר ישראלי, יליד ברית המועצות.
ביוגרפיה

אלכסנדר (סשה) אוקון נולד ב-1949 בסנקט פטרבורג (אז לנינגרד). במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 היה אוקון מעורב בפעילות אמנותית אוונגרדית של אמנים בברית המועצות. בשנת 1979 עלה לישראל והתיישב בירושלים. החל משנות ה-80 שימש, לצד יצירתו האמנותית, גם כקריין וכמגיש בקול ישראל ברוסית ובערוץ הטלוויזיה ברוסית בישראל. משנת 1996 ואילך מכהן יו”ר ועדת אמנויות פלסטיות במשרד הקליטה ובין השנים 2000–2005 כיהן כיו"ר אגודת הציירים והפסלים בירושלים.
עיקר יצירתו של אוקון היא במדיה הרישום והציור, אולם יצר גם מיצבים גדולי ממדים אשר הוצגו במשכן לאמנות עין חרוד, מיזאון יאנקו דאדא, מוזיאון ישראל. יצירותיו מרבות לשאוב מקורות מתולדות האמנות המערבית. ביצירותיו הדו־ממדיות מופיעות דמויות גרוטסקיות או כבדות גוף.
בשנת 2023 יצא לאור ספרו של אוקון רומן עם עיפרון: הערות בשולי הרישום, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
השכלה

1972 - תואר שני, אקדמיה לאמנות ע"ש מוכינה, לנינגרד, ברית המועצות.
הוראה

1976-1972 - בית ספר לאמנות 2 №, לנינגרד, ברית המועצות
1986 ואילך - רישום, בצלאל אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
2001-1988 - ציור ורישום, מכללת “אמונה”, ירושלים
1989 - פרופ’ נלווה בלרמין קולג’ קנטאקי, ארצות הברית.
עבודות נמצאות באוספים

אקדמיה לאמנות ועיצוב ע"ש שטיגליץ, סנט פטרסבורג
ארמיטאז', סנט פטרסבורג
המוזיאון הרוסי, סנט פטרסבורג
המוזיאון לאמנות נונקונפורמיסטי, סנט פטרסבורג
מוזיאון אלברטינה, וינה
מוזיאון לאמנות, ויטבסק, בלרוס
מוזיאון ישראל, ירושלים
מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
מוזיאון יד ושם, ירושלים
מוזיאון הנגב לאמנות, באר-שבע
מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
מוזיאון אילנה גור, יפו
מוזיאון בר דוד לאמנות ויודאיקה, ברעם
המוזיאון הפתוח תפן, גליל
תערוכות אישיות נבחרות

1981-1983, 1985, 1986, 1988 - גלריה דבל, ירושלים
1987 - קריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז
1987, 1989 - גלריית הורס ריכטר, תל אביב - יפו
1992 - מוזיאון ישראל, ירושלים
1994 - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
1994 - המשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד
1999 - המוזיאון הפתוח תפן, גליל
2000 - המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן
2006 - בית האמנים בירושלים
2010 - פדינגטון סנטרל, לונדון
2013 - "האמן והתלמיד", בשיתוף עם אסיה לוקינה, גלריית נורה, ירושלים
2013 - המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן
2014 - "חתני הפרס איש שלום", גלריה אגריפס 12, ירושלים
2014 - מוזיאון לאמנות, ויטבסק, בלרוס
2016 - "הרמוניה ודיסוננס", גלריית U&I, לונדון.
2019 - "אייכה?", המוזיאון הרוסי, סנט פטרסבורג
2023 - "מקדש החיים" (מוקדש לשוק מחנה יהודה), גלריה עירונית "בית גורדון", ראשון לציון
2024 - "חזרה גנרלית", גלריה WILD GALLERY, ירושלים, יחד עם בוריס כץ
2024 - השקת יצירה "שערי צדק", ALBERTINA KLOSTERNEUBURG, וינה
תערוכות קבוצתיות נבחרות

1976 - מוזיאון מגנס, ברקלי, קליפורניה
1977 - מוזיאון סקירבל, לוס אנג'לס
1978 - מוזיאון לאמנות מודרנית ירוואן
1985 - סלון לאמנות, גראן פלא, פריז
1985 - המוזיאון היהודי, ניו יורק
1986 - המוזיאון הלאומי קולומביה, בוגוטה
1988 - פסטיבל "קלאסיקה בקונטקסט", לואיוויל, קנטקי
1990 - אוניברסיטת אוהיו, קולומבוס
1991 - אוניברסיטת דנבר, קולוראדו
1992 - מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע
1993 - המוזיאון הרוסי, סנט פטרסבורג
1994 - ארטפוקוס, ירושלים
1997 - מוזיאון קליאצ'ניק, וושינגטון
1997 - גלריית "סטודיו דה ארטה קונטמפוראריו", רומא
1999 - פסטיבל ישראל, ירושלים
1999 - סלון הסתיו, גראן פלא, פריז
2001 - מאנז', מוסקבה
2002-2003 - מוזיאון ישראל, ירושלים
2004 - פסטיבל אמנות עכשווית במאנז', סנט פטרסבורג
2006 - המוזיאון הרוסי, סנט פטרסבורג
2009 - מוזיאון חיפה לאמנות
2016 - מוזיאון פתח תקווה לאמנות
2017 - מוזיאון אלברטינה, וינה
2018 - האקדמיה המלכותית לאמנויות, לונדון
2020 - גלריית "אליס בלק", לונדון
2022 - תערוכת עבודות מאוסף הקבע של מוזיאון אלברטינה, מוזיאון אלברטינה, וינה
2024 - המוזיאון היהודי, וינה
פרסים

1983 פרס עופר פניגר לאמן צעיר
1985 מלגת גסטטנר
1987 מלגת שהייה, קריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז, צרפת
1989 תואר “Kentucky Colonel”, קנטקי, ארצות הברית
1989 אזרח כבוד של ג’פרסון קאונטי, קנטקי, ארצות הברית
1993 איש השנה, המרכז הבינלאומי, קיימברידג', אנגליה
2014 פרס מפעל חיים ע"ש מרדכי איש-שלום, בית האמנים, ירושלים
ביקורת

"לא סתם מגדיר האוצר חגי שגב את אוקון כ"אמן הכי חשוב בישראל שכמעט אינו מוכר; אמן הרנסאנס היחיד שחי בינינו בארץ"",  נעמה ריבה, הצייר סשה אוקון: "אני לא לסבית שחורה. גבר רוסי, עולה חדש, זה לא משהו שאי פעם מכר", באתר הארץ, 22 באוגוסט 2024
"ואכן, איננו יכולים שלא להשתאות לנוכח המיומנות הציורית הנדירה של הצייר ולנוכח כושר הרישום הפנומנלי ותרבות הצבע, שנתקשה למצא כדוגמתם במחוזותינו", גדעון עפרת, הקומדיה האנושית: סוף הדרך, 2013
"האיכות הציורית המשובחת של העבודות, מחברת את העבודות למסורת אירופאית ,בעיקר מאז הרנסאנס הציור של אוקון אינו משקף ואינו מחקה. הוא מתהלך על גבול הקריקטורה והגרוטסקה, אבל אינו נופל לפחים של גסות. בצדק הושוו העבודות לא אחת לציורי פרסקאות מבחינת התחושב שהם יוצרים: אפשר לחשוב על חדר הענקים בפלאצו טה  Palazzo del Te במאנטובה שצייר גוליו רומנו במאה ה 16 או על חלק מהדמויות בקפלה של סן אנטוניו דלה פלורידה במדריד שצייר גויה ב 1799, שני מקומות בהם ציורי קיר מושחזים ופנטסטיים", Observationes Sasha Okun, סמדר שפי, 2014
הערות שוליים

↑   שירה חפר, "רומן עם עיפרון": הזמנה לשיחה עשירה ומענגת על אסתטיקה ועל אמת ביצירה, באתר הארץ, 29 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 270268  NLI: 987007265990905171  GND: 123678943  ISNI: 0000 0000 7869 7451  LCCN: n2001047550  LNB: 000210724  SUDOC: 131015370  VIAF: 97517670   WorldCat (עם VIAF): 97517670
זאב שמשוני

| --- | --- |

זאב שמשוני (שמאל) לצדו של אלון אבוטבול בסרט "אהבה מדרגה ראשונה", 1997
 לידה:  15 באוקטובר 1953 (בן 71) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 פרופיל ב-IMDb
 
זאב שמעוני (נולד ב-15 באוקטובר 1953) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

שמשוני הוא בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב. במהלך השנים שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה.
ביוגרפיה > תיאטרון

בשנת 1978 שיחק במחזה "המחרשה והכוכבים" שהוצג בתיאטרון חיפה.
הוא שיחק במספר מחזות, כמו: "אהבה ללא גבול", "בשר, גבירותיי ורבותי",  "גופרית וצרי", "צפירה", "מוכרת הגפרורים הקטנה" ו"העלמה והמוות" (תיאטרון אורתו-דה, 2011).
בשנת 2013 שיחק בהצגה זוכת פסטיבל עכו "פפפפפפפ", שכתב וביים ירון אדלשטיין.
ביוגרפיה > קולנוע

ב-1976 שיחק בסרט הקולנוע "נגוע". בשנת 1982 שיחק בסרטו של שמעון דותן "צלילה חוזרת". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "אות קין", וכן בסרט "גבי בן יקר", שצולם עבור אגף כוח האדם של צה"ל.
בשנת 1984 גילם את דמותו של זאב ברקאי בסרט הקולנוע "חייל הלילה". בשנת 1986 שיחק בסרט הקולנוע "פלאש", בבימויו של דורון ערן. באותה שנה גילם את דמותו של רפי, בסרט הקולנוע "הצטמצמות". ב-1990 שיחק בסרט "הדרך לעין חרוד". ב-1997 שיחק בסרט "אהבה מדרגה ראשונה".
בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע "אף פעם לא מאוחר מדי", פרי עטו של עדו פלוק. בשנת 2015 השתתף בסרטו של יבגני רומן "האיש שבקיר". ב-2016 שיחק בסרטו של דורון ערן, "רוח חדשה". ב-2019 שיחק בסרט "אלוהי הפסנתר".
ביוגרפיה > טלוויזיה

ב-1984 שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון, שביים אנטואן סאלח, "אנשים במיל" לצדם של מוטי בהרב, שלמה וישינסקי ועוד. ב-1989 שיחק בסרט הטלוויזיה "הצטמצמות" לצדה של רחל שור. בין השנים 1996–1997 גילם את דמותו של "מנחם", בסדרת הדרמה "המוסד", ששודרה בערוץ 2. ב-1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "קו 300", המבוססת על פרשת קו 300 ובסרט הטלוויזיה "אהבה מדרגה ראשונה" בבימויו של עקיבא טבת. בשנת 1998 שב לגלם את דמותו של מנחם, בסדרת הבת של "המוסד", "תיק דנבר", ששודרה בערוץ 2.
בשנים 2001–2002 שיחק באופרת הסבון "סיטי טאוור". בשנת 2002 שיחק בסדרת הדרמה של הערוץ הראשון "כנפיים". בשנים 2007–2009 גילם את דמותו של אפרים גולדמן, אביה של קוקי (נטע גרטי), בסדרת הדרמה "הבורר" ב-HOT3.
בשנת 2011 גילם את ג'רי, בן זוגה של דפנה בעונה התשיעית של "החיים זה לא הכל".