stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבנה ה-NBA
מזרח > הבית המרכזי

הבית המרכזי פעיל מאז 1970 בפורמט הישן של ה-NBA, ועבר שינוי עם הגעת הפורמט החדש ב-2004. דטרויט פיסטונס זכתה באליפות הבית המרכזי ברציפות בעונות 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007 ו-2007/2008. לפני שינוי החלוקה הבית היה מורכב מקבוצות קליבלנד קאבלירס, דטרויט פיסטונס, שיקגו בולס, מילווקי באקס ואינדיאנה פייסרס שחברות בו גם כיום, וכמו כן טורונטו ראפטורס, אטלנטה הוקס וניו אורלינס הורנטס. הבית הוזכר כאחד מהחזקים ביותר ב-NBA, כאשר ב-2006 כל חמש הקבוצות בו העפילו למשחקי הפלייאוף. אלופת הבית הנוכחית היא מילווקי באקס, והקבוצה שזכתה בתוארי אלופת הבית מספר הפעמים הרב ביותר היא דטרויט פיסטונס (9 זכיות).
מלבד "הבית המרכזי" שקיים כיום, הוקם בית מרכזי שהורכב מקבוצות אחרות בעונת 1949/1950, כאשר מיניאפוליס לייקרס (כיום לוס אנג'לס) זכתה אחרונה באליפות הבית. הבית המרכזי הישן לא זהה לבית המרכזי הנוכחי.
| קבוצה | עיר | מדינה | אולם ביתי | שנת ייסוד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אינדיאנה פייסרס | אינדיאנפוליס | אינדיאנה | בנקרס לייף פילדהאוס | 1967 |
| דטרויט פיסטונס | דטרויט | מישיגן | ליטל סיזרס ארנה | 1941 |
| מילווקי באקס | מילווקי | ויסקונסין | בראדלי סנטר | 1968 |
| קליבלנד קאבלירס | קליבלנד | אוהיו | קוויקן לואנס ארנה | 1970 |
| שיקגו בולס | שיקגו | אילינוי | יונייטד סנטר | 1966 |
מזרח > הבית הדרום מזרחי

הבית הדרום מזרחי נוצר כאשר שארלוט בובקאטס נכנסה ל-NBA כקבוצה מורחבת ב-2004. וושינגטון ויזארדס, מיאמי היט ואורלנדו מג'יק הגיעו מהבית האטלנטי הישן, ואטלנטה הוקס הגיעה מהבית המרכזי הישן.
| קבוצה | עיר | מדינה | אולם ביתי | שנת ייסוד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אורלנדו מג'יק | אורלנדו | פלורידה | אמווי סנטר | 1989 |
| אטלנטה הוקס | אטלנטה | ג'ורג'יה | פיליפס ארנה | 1946 |
| וושינגטון ויזארדס | וושינגטון | ארצות הברית | קפיטל ואן ארנה | 1961 |
| מיאמי היט | מיאמי | פלורידה | אמריקן איירליינס ארנה | 1988 |
| שארלוט הורנטס | שארלוט | קרוליינה הצפונית | ספקטרום סנטר | 1988 |
ראו גם

ליגת ה-WNBA
האזור המזרחי (NBA)
האזור המערבי (NBA)
אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 עיר מארחת:  בואנוס איירס, ארגנטינה
 מדינות משתתפות:  206
 ספורטאים משתתפים:  3,997
 תחרויות:  241 ב-32 ענפי ספורט
 טקס הפתיחה:  6 באוקטובר 2018
 טקס הנעילה:  18 באוקטובר 2018
 נפתח רשמית על ידי:  הנשיא מאוריסיו מאקרי
 הדליק את הלפיד האולימפי:  סנטיאגו לנגה פאולה פארטו
 הערים שהתמודדו על האירוח:  קולומביה מדיין בריטניה גלאזגו
 → אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) אולימפיאדת הנוער דקר (2026) ← 
אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) היא אולימפיאדת הנוער השלישית במתכונת של משחקי הקיץ האולימפיים לנוער. האולימפיאדה היא אירוע ספורט רב-ענפי לנוער בגילאים 15–18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים נערכו בין 6 באוקטובר עד 18 באוקטובר 2018. באולימפיאדה השתתפו 3,997 ספורטאים מ-206 מדינות שהתחרו ב-241 תחרויות ב-32 ענפי ספורט שונים. זו הייתה הפעם הראשונה שהמשחקים האולימפיים לנוער נערכו מחוץ לאסיה. בואנוס איירס נבחרה כעיר המארחת לאחר שהועדפה על פניהן של מדיין וגלאזגו ב-4 ביולי 2013 בכנס מחוץ למניין של הוועד האולימפי הבינלאומי בלוזאן.
המכרז

ארבע עשרה ערים הביעו עניין באירוח המשחקים, אך רק שש מהן הגישו לבסוף את מועמדותן: מדיין (קולומביה), בואנוס איירס (ארגנטינה), גוודלחרה (מקסיקו), רוטרדם (הולנד), פוזנן (פולין) וגלאזגו (בריטניה). ב-8 באוקטובר 2012 הסירה פוזנן את הצעתה באופן רשמי ופרשה מהמכרז. ב-13 בפברואר 2013 צמצם הוועד האולימפי הבינלאומי את הרשימה לשלוש מועמדות סופיות: בואנוס איירס, מדיין וגלאזגו. ב-4 ביולי 2013 בכנס מחוץ למניין של הוועד האולימפי בלוזאן נבחרה בואנוס איירס כעיר המארחת לאחר שזכתה בהצבעה בסיבוב השני ב-49 קולות לעומת 39 קולות למדיין.
| תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2018> עיר | תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2018> ארץ | תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2018> סיבוב 1 | תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2018> סיבוב 2 | תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2018>  | תוצאות המכרז לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער 2018>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בואנוס איירס |  ארגנטינה ארגנטינה | 40 | 49 |  |  |
| מדיין | קולומביה קולומביה | 32 | 39 |  |  |
| גלאזגו | בריטניה בריטניה | 13 | – |  |  |
ארגון

ב-16 באוקטובר 2013, נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, תומאס באך, מינה את פרנק פרדריקס, אצן נמיבי וארבע פעמים מדליסט אולימפי, כיו"ר ועדת התיאום לקראת משחקי הקיץ האולימפיים ה-3 - בואנוס איירס 2018. ועדת התיאום מורכבת משישה חברים השייכים לוועד האולימפי הבינלאומי. יחד עם ועדת התיאום עובדת על הכנת המשחקים הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (BAYOGOC), הכוללת חברים מהוועד האולימפי של ארגנטינה, מהשלטון המקומי וממשלת ארגנטינה. מנכ"ל הוועדה המארגנת הוא ליאנדרו לארוסה.
הוועדה המארגנת החליטה לשלב צעירים בכל רמות הארגון של האולימפיאדה. היא שילבה את הצעירים ב"ועדת הספורטאים" והקימה "ועדת נוער", המורכבת מקבוצת נערים ונערות מבתי הספר ואוניברסיטאות מקומיות שנבחרו על ידי הוועד האולימפי של ארגנטינה לייעץ לוועדה. הנערים והנערות מועסקים בוועדה המארגנת בכל הדרגים.
במהלך חודש יוני 2015. משלחת קטנה מהוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג ביקרה בבואנוס איירס לסדרת סדנאות וסמינרים בשביל להעביר את מומחיותם בדגש על קבלת החלטות אסטרטגיות שיש לבצע בשלבים המוקדמים העוסקים במורשת, ההשפעה של אולימפיאדת הנוער על הנוער והספורט, והיתרונות של אולימפיאדת הנוער למעורבות קהילתית. בפגישות הללו לקחו חלק גם המנכ"לים של הוועדות המארגנות של אולימפיאדת הנוער בסינגפור (2010), לילהאמר (2016) ואינסברוק (2012).
במהלך הביקור השני של ועדת התיאום ב-13 ו-14 באוגוסט 2015, פרדריקס הדגיש כי הוועדה המארגנת פועלת במרץ וכבר יישמה 13 המלצות מתוך "אג'נדה 2020" שהתקבלה בכנס ה-127 של הוועד האולימפי הבינלאומי. אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס תהיה הפעם הראשונה בה יתקיים שיויון מגדרי בקרב הספורטאים והספורטאיות המשתתפים במשחקים.
ארגון > לוגו

הסמל הרשמי של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) הוצג ביולי 2015, שלוש שנים לפני המשחקים. הסמל משקף את המגוון של בואנוס איירס והוא שאב השראה מהצבעים המרהיבים של העיר, התרבות המגוונת, אדריכלות אייקונית ושכונות רבות המרכיבות את עיר הבירה. כל אות מסמלת אתר מפורסם בעיר, ביניהם מגדל החלל, תיאטרו קולון, הספרייה הלאומית והאובליסק. סרטון וידאו קצר הופק על ידי הוועדה המארגנת של אולימפיאדת בואנוס איירס (BAYOGOC) המראה לאיזה אתר מתייחסת כל אות בסמל.
ארגון > מוטו

הוועדה המארגנת של המשחקים חשפה ב-8 באפריל 2018 את המוטו של המשחקים: "להרגיש את העתיד". המוטו פורסם יחד עם כרזה והדגיש את התקווה שהספורטאים המתחרים במשחקים המאופינים בשוויון מגדרי מלא יהפכו לדוגמה של תשוקה, דו קיום, ואחדות ובכך יהיו מקור השראה ליצירת עולם טוב יותר באמצעות ספורט.
ארגון > קמע

הוועדה המארגנת של המשחקים חשפה את הקמע ב-29 במאי 2018. העיצוב של הקמע הוא בהשראת יגואר, שהוא אחד מזני חתולי הבר הסמליים המצויים בצפון ארגנטינה ונמצאים בסכנת הכחדה. שמו של הקמע הוא "#פנדי". השימוש בהאשטאג בתחילת שמו של הקמיע נועד להציג את הקשר של הקמע לעולם הדיגיטלי. חשיפת הקמע החלה בפרסום טביעות רגליים של יגואר ברחבי בואנוס איירס וברשתות החברתיות בשעות הבוקר. מאוחר יותר באותו היום פורסם סרטון שחשף את זהות הקמע ויכולותיו האתלטיות עד הגעתו להאובליסק של בואנוס איירס, שם יתקיים טקס הפתיחה של המשחקים.
ארגון > תחרות עולמית לבחירת עיצוב המדליה

הוועד האולימפי הבינלאומי השיק תחרות בינלאומית לעיצוב הצד הקדמי של המדליה הרשמית. התחרות החלה ב-16 בנובמבר 2017 והעיצוב הזוכה הוכרז ב-31 בינואר 2018. לתחרות הוגשמו כמעט 300 הצעות ממעל ל-50 מדינות. העיצוב הזוכה נבחר על ידי פאנל שיפוט. הזוכה בתחרות עיצוב המדליה הוא מוחמד פריד חוסן, בן 18 מאינדונזיה, עם היצירה שלו "זיקוקים של ניצחון". עיצוב המדליה הוא בהשראת זיקוקים המייצגים את ההתלהבות והתהילה של המשחקים האולימפיים לנוער. הצד הקדמי של המדליה מציג התפרצויות של זיקוקים העוברים דרך חמש הטבעות האולימפיות יחד עם הכתובת "בואנוס איירס 2018, המשחקים האולימפיים לנוער". הצד האחורי של המדליה עוצב על ידי פרמין איגרטה, ארגנטינאי בן 24 העובד בצוות העיצוב הגרפי של הוועדה המארגנת. הצד האחורי ממשיך את מוטיב הזיקוקים, כאשר הזיקוקים מתמזגים עם אחד מהצורות המהווה את הזהות החזותית של המשחקים, יחד עם השם הרשמי שלהם.
מרוץ הלפיד

טקס הדלקת הלפיד האולימפי ייערך ב-24 ביולי 2018 באצטדיון פאנאתינאיקו באתנה, יוון. מסע הלפיד יחל רשמית ב-5 באוגוסט בלה פלאטה, בירת פרובינציית בואנוס איירס. המסע שמתפרש על פני 14,000 קילומטר וילווה על ידי קמפיין "UnitedBy" לקידום ערכי האולימפיאדה בעולם. מסע הלפיקד ידגיש את המגוון התרבותי והגאוגרפי של ארגנטינה. המסע יסתיים לאחר 60 ימים ב-6 באוקטובר בטקס הפתיחה של המשחקים שיתקיים באובליסק במרכז העיר.
מסלול מרוץ הלפיד:
5/8 - לה פלאטה, בירת פרובינציית בואנוס איירס
8/8 - פרנה, בירת פרובינציית אנטרה ריוס
11/8 - סנטה פה, בירת פרובינציית סנטה פה
15/8 - פוארטו איגואסו, ליד מפלי איגואסו
18/8 - קוריינטס, בירת פרובינציית קוריינטס
23/8 - סן סלבדור דה חוחוי, בירת פרובינציית חוחוי
26/8 - סלטה, בירת פרובינציית סלטה
29/8 - טוקומאן, בירת פרובינציית טוקומאן
1/9 - קטמרקה, בירת פרובינציית קטמרקה
5/9 - לה ריוחה, בירת פרובינציית לה ריוחה
8/9 - מנדוסה, בירת פרובינציית מנדוסה
12/9 - סן חואן, בירת פרובינציית סן חואן
16/9 - קורדובה, בירת פרובינציית קורדובה
20/9 - נאוקן, בירת פרובינציית נאוקן
23/9 - בארילוצ'ה
30/9 - אושואיה, בירת פרובינציית טיירה דל פואגו
6/10 - בואנוס איירס
טקס הפתיחה

טקס הפתיחה של המשחקים נערך ב-6 באוקטובר באובליסק של בואנוס איירס. זהו טקס הפתיחה הראשון של המשחקים האולימפיים שהתקיים מחוץ לאצטדיון. הטקס החל בשעה 20:00 (זמן מקומי) ולקחו בו חלק כ-2,000 משתתפים. בסוף הטקס הודלק הלפיד האולימפי על ידי נער ונערה, יחדיו על מנת לסמל את השוויון המגדרי.
נושאת דגל ישראל בטקס הפתיחה הייתה לוחמת הטאקוונדו, אבישג סמברג.
מתקנים

ההצעה לאירוח המשחקים ב-2018 התבססה על ההצעה שהגישה בואנוס איירס לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים ב-2004 הכללה שדרה של מתקנים אולימפיים באורך 15 קילומטר במקום מתחמים מרוכזים. בהצעה שהגישה בואנוס איירס לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים לנוער ב-2018 השדרה האולימפית הוחלפה בשדרה הירוקה. בספטמבר 2014 פורסם כי המתקנים יקובצו לארבעה מתחמים. במקור תוכנן כי בכל מתחם יהיו אזור בשם "פסטביל המשחקים האולימפיים לנוער" שיכלול פעילות תרבותית, חוויות ספורט ובידור משפחתי. אולם בכנס ה-129 של הוועד האולימפי הוחלט להציג תוכנית אב חדשה. חברי הוועד האולימפי הבינלאומי יישהו במלון שרתון בעיר.
| אזור | מתקן | תמונה | ענפי ספורט | סוג |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הפארק הירוק | מועדון אוניברסיטת בואנוס איירס |  | שיט | קיים |
| הפארק הירוק | מועדון ההתעמלות וסיף של בואנוס איירס |  | כדוריד חופים כדורעף חופים רוגבי שביעיות | קיים |
| הפארק הירוק | פארק 3 בפברואר |  | אופניים טריאתלון | קיים |
| הפארק הירוק | מועדון הרכיבה של ארגנטינה |  | רכיבה | קיים |
| הפארק הירוק | מועדון טניס הדשא של בואנוס איירס |  | טניס | קיים |
| הפארק הירוק | אולם האירועים הכפרי |  | קטרגל | קיים |
| הפארק האולימפי | אצטדיון מרי טראן |  | טניס טקס הנעילה | קיים |
| הפארק האולימפי | פארק הספורט של רוקה |  | אתלטיקה | דרוש שיפוץ |
| הפארק האולימפי | פארק הספורט של רוקה |  | הוקי שדה קפיצה למים קרב חמש מודרני קשתות שחייה | מתקן קבע שטרם נבנה |
| הפארק האולימפי | היריד האולימפי |  | אגרוף ג'ודו היאבקות הרמת משקולות התעמלות טאקוונדו קטרגל | מתקן קבע שטרם נבנה |
| הפארק העירוני | רציף מספר 3 |  | חתירה קאנו/קיאק | קיים |
| הפארק העירוני | פארק הנשים הארגנטינאיות |  | כדורסל | קיים |
| הפארק הטכנולוגי | טכנפוליס |  | בדמינטון טניס שולחן סיף קרב חמש מודרני | קיים |
המשחקים > ענפי הספורט

במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער ב-2018 התקיימו 241 תחרויות ב-32 ענפי ספורט שונים, המחולקים ל-36 מקצועות שונים, בהשתתפות ספורטאים בני 15 עד 18. מאפיין ייחודי של המשחקים הוא קיום תחרויות של קבוצות מעורבות המורכבות מספורטאים ממדינות שונות. FIFA החליטה להחליף את ענף הכדורגל לענף הקטרגל. וכדוריד חופים יחליף את כדוריד. לראשונה, במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער יתחרו בריקוד (ברייקדאנס), קראטה וטיפוס כחלק מרצון הוועדה המארגנת והוועד האולימפי הבינלאומי להגביר את מעורבות הנוער במשחקים האולימפיים. תחרויות הקראטה והטיפוס נכנסו גם לתוכנית המשחקים של אולימפיאדת טוקיו (2020). במרץ 2017 אישר הוועד האולימפי הבינלאומי להוסיף תחרויות בענף החלקה מהירה על גלגיליות להב.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   אופניים (4) (פירוט)   אגרוף (13) (פירוט)   אתלטיקה (38) (פירוט)   בדמינטון (3) (פירוט)   ג'ודו (9) (פירוט)   גולף (3) (פירוט)   הוקי שדה (2) (פירוט)   החלקה מהירה על גלגיליות להב (2) (פירוט)   היאבקות (15) (פירוט)   הרמת משקולות (12) (פירוט)  התעמלות (פירוט)  התעמלות אמנותית (1)   התעמלות אקרובטית (1)   התעמלות מכשירים (13)   טרמפולינה (2)   חתירה (4) (פירוט) |   טאקוונדו (10) (פירוט)   טיפוס (2) (פירוט)   טניס (5) (פירוט)   טניס שולחן (3) (פירוט)   טריאתלון (3) (פירוט)   כדוריד חופים (2) (פירוט)   כדורסל (4) (פירוט)   כדורעף חופים (2) (פירוט)   סיף (7) (פירוט)  ספורט בריכה  קפיצה למים (5) (פירוט)   שחייה (36) (פירוט)   קאנו/קיאק (8) (פירוט)   קטרגל (2) (פירוט)   קליעה (6) (פירוט)   קראטה (6) (פירוט) |   קרב חמש מודרני (3) (פירוט)   קשתות (3) (פירוט)   רוגבי שביעיות (2) (פירוט)   ריקוד (3) (פירוט)   רכיבה (2) (פירוט)   שיט (5) (פירוט) |  |  |  |  |  |
המשחקים > טבלת המדליות

הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בבואנוס איירס (BAYOGOC) לא מקיימת רישום של טבלת מדליות רשמית. באולימפיאדה יוענקו סך הכל 748 מדליות ב-241 אירועים. המדליות של הקבוצות המעורבות שהורכבו מספורטאים ממדינות לאום שונות רשומות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת" ואינה מדורגת בטבלה.
מדינה מארחת (ארגנטינה)
| מיקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  רוסיה | 29 | 18 | 12 | 59 |
| 2 |  סין | 18 | 9 | 9 | 36 |
| 3 |  יפן | 15 | 12 | 12 | 39 |
| - | הוועד האולימפי הבינלאומי נבחרת לאומים מעורבת | 13 | 13 | 13 | 39 |
| 4 |  הונגריה | 12 | 7 | 5 | 24 |
| 5 |  איטליה | 11 | 10 | 13 | 34 |
| 6 |  ארגנטינה | 11 | 6 | 9 | 26 |
| 7 |  איראן | 7 | 3 | 4 | 14 |
| 8 |  ארצות הברית | 6 | 5 | 7 | 18 |
| 9 |  צרפת | 5 | 15 | 7 | 27 |
| 10 |  אוקראינה | 5 | 7 | 6 | 18 |
| 52 |  ישראל | 1 | 1 | 1 | 3 |
המשחקים > המדינות המשתתפות

זוהי הופעת הבכורה למשלחות מדרום סודאן וקוסובו במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער. ספורטאית יחידה מדרום סודאן השתתפה באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג אך כספורטאית עצמאית שהתחרתה תחת הדגל האולימפי.
תוכנית התרבות והחינוך (CEP)

פעילויות התרבות והחינוך עתידיים להתקיים באתרים הבאים:
| תמונה | שם האתר | תמונה | שם האתר | תמונה | שם האתר | תמונה | שם האתר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מרכז תרבות רקולטה |  | פלנטריום גלילאו גליליי |  | תיאטרו קולון |  | היכל אוסינה לאומנות |
|  | האובליסק |  | המוזיאון לאמנות לטינו-אמריקאית |  | כיכר סן מרטין |  | הגן הבוטני |
|  | גן החיות |  | מסלול המרוצים פאלרמו |  | פלאסה דה מאז'ו |  | מוזיאון "שביל קטן" |
|  | המוזיאון הלאומי לאמנויות |  |  |  |  |  |  |
ישראל באולימפיאדה

המשלחת הישראלית מנתה 19 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט: אופניים, אתלטיקה, ג'ודו, התעמלות (אמנותית, אקרובטית ומכשירים), טאקוונדו, טריאתלון, שחייה ושיט. נושאת דגל ישראל בטקס הפתיחה הייתה לוחמת הטאקוונדו, אבישג סמברג. המשלחת הישראלית זכתה בשלוש מדליות. השחיינית, אנסטסיה גורבנקו זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, המתעמלים נועה קזדו יקר ויונתן פרידמן זכו במדליית כסף בהתעמלות אקרובטית לזוג מעורב, והשחיין דניס לוקטב זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי. המשלחת לא זכתה במדליות כחלק מנבחרות לאומים מעורבות המורכבות מהספורטאים ממדינות שונות.
הישגים נוספים רשמו גולשי הרוח, נעמה גזית ותומר ורדימון, שסיימו, כל אחד בנפרד, במקום הרביעי בתחרויות הטכנו +293, והג'ודוקא אריאל שולמן, שהתמודד על מדליית הארד במשקל עד 55 ק"ג. הישגים נוספים נרשמו בענף השחייה עם העפלה לשלושה גמרים נוספים: גל כהן גרומי סיים במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי לנערים, דניס לוקטב סיים במקום השישי במשחה ל-400 מטר חופשי לנערים, ואנסטסיה גורבנקו סיימה במקום השביעי במשחקה ל-100 מטר חופשי לנערות. הישג בולט נוסף של המשלחת היה העפלה לגמר בתחרות הקרב רב של המתעמלת האומנותית, ולריה סוצקוב. המשלחת הישראלית רשמה הופעות בכורה במשחקי הנוער בענף האופניים, ובענף ההתעמלות האקרובטית שצורף לראשונה לתוכנית המשחקים.
לוחמי הטאקוונדו, אבישג סמברג ודניאל גויכמן, העפילו למשחקים באמצעות כרטיס חופשי לאחר שתוניסיה, בניגוד לחוקת הוועד האולימפי הבינלאומי, מנעה את כניסתם של הספורטאים הישראלים לאליפות העולם לנוער בטאקוונדו לשנת 2018.
בית הכנסת של סנטה מריה לה בלנקה

| --- | --- |
פנים בית הכנסת בסנטה מריה לה בלנקה בתצלום בשנת 2008
פנים בית הכנסת בסנטה מריה לה בלנקה בתצלום בשנת 2008
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת לשעבר, כנסייה לשעבר, מונומנט לאומי בספרד, מוזיאון
 על שם:  מריה הלבנה הקדושה
 כתובת:  C. de los Reyes Católicos, 4, Toledo, Spain
 מיקום:  טולדו
 מדינה:  ספרד ספרד
 בעלים:  יוסף בן מאיר בן שושן/הכנסייה הקתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1180
 תאריך פתיחה רשמי:  1180
 תאריך פירוק:  1391 ננטש כבית כנסת  החל משנת 1405 נפתח ככנסייה
 חומרי בנייה:  אבן
 עלות:  800.000 אירו
 סגנון אדריכלי:  מורי, מודחאר
 מידות
 שטח:  650 מ"ר
 
 קואורדינטות:  39°51′25″N 4°01′50″W﻿ / ﻿39.85694607527199°N 4.030671486988759°W﻿ / 39.85694607527199; -4.030671486988759
 he
 מיקום בית הכנסת
 
פנים בית הכנסת כפי שצויר בשנת 1842
בית הכנסת של סנטה מריה לה בלנקה (באנגלית: Synagogue of Santa María la Blanca, מילולית בית הכנסת של הקדושה, מריה הלבנה, הידוע במקור כבית הכנסת של אבן שושן, או בית הכנסת הקהילתי של טולדו) הוא מוזיאון ובית כנסת לשעבר בטולדו, ספרד. הוא הוקם בשנת 1180, על פי כתובת שנמצאה על קורה בסמוך למקום המבנה. הוא נחשב למבנה בית הכנסת העתיק ביותר באירופה שעומד על כנו. הוא שימש כבית כנסת במשך כ־211 שנים ומשנת 1391, בעקבות פוגרום כנגד היהודים שהתחולל בטולדו, נמצא בבעלות הכנסייה הקתולית המשמרת אותו.
בית הכנסת ממוקם ברובע שהיה הרובע היהודי של העיר, בין מנזר סן חואן דה לוס רייס (אנ') ובית הכנסת של אל טרנסיטו. סגנון הבנייה שלו, ייחודי ביחס למבנים אחרים ששרדו מתקופתו. הוא נבנה בתקופת הממלכה הנוצרית של קסטיליה על ידי אדריכלים אסלאמיים לטובת הקהילה היהודית בעיר. הוא נחשב לסמל של שיתוף פעולה בימי תור הזהב של יהדות ספרד שהתקיים בין שלוש התרבויות (יהדות, נצרות ואסלאם) שאכלסו את חצי האי האיברי בימי הביניים.
היסטוריה > בית הכנסת

קשה לקבוע במדויק את תאריך הקמת בית הכנסת והמפרט המקורי שלו. קיימות עדויות המצביעות על כך שתאריך הבנייה של בית הכנסת היה בסוף המאה ה-12 או תחילת המאה ה-13 לספירה. ישנה עדות שבית הכנסת הוקם בסביבות שנת 1205. קיימים מסמכים מאותה התקופה בהם מוזכר בית כנסת "חדש", גדול שנבנה בטולדו. קיימת טענה נוספת המתבססת על קורת עץ שנמצאה באזור המתאר מבנה חדש, האומר: "הריסותיו הוקמו בשנת 4940" (1180 לספירה). תאריך זה הגיוני מבחינות מסוימות, שכן סגנון המבנה קרוב יותר לזה של המונומנטים המרוקאים של המאה ה-12, כמו אלה במסגד טינמל (אנ') (1149) ובמסגד כותובייה (אנ') (1147). אם כתובת זו אכן מתייחסת לבית הכנסת של סנטה מריה לה בלנקה, אז יש להניח שבית הכנסת הוא למעשה שחזור של בניין קיים או בניין חדש הממוקם על אותה חלקה שבו עמד מבנה שנהרס.
היסטוריה > הבעלים

לא ברור מי עשוי להיות הבעלים של בית הכנסת המקורי, אם כי ישנן עדויות לגבי יוסף בן מאיר בן שושן, או יוסף אבנקוקסן, כבעליו המקורי. יוסף היה בנו של שר אוצר של המלך אלפונסו השמיני מקסטיליה, ולאחר מותו בשנת 1205, נמצא תיעוד שהוא בנה בית כנסת . ישנן מספר תיאוריות המסבירות שיוסף בנה מחדש את בית הכנסת לאחר פוגרום ביהודי טולדו. ייתכן שזו הסיבה לכך שתוכנית הבניין מסוף המאה ה-12 בלתי סדירה. היסטוריונים אחרים, כמו ל. טורס בלבס, מציינים קווי דמיון בין עבודת הגבס במעברים של סנטה מריה לה בלנקה לבין המנזר לאס הולגאס דה בורגוס (אנ'), שנבנה מאוחר יותר, בסביבות שנת 1275. עם זאת, הגודל והפרופורציות של עיטורי בית הכנסת, אופיים, כמו גם אופן הכנסת האור לחלל, כולם מתאימים למבנים שנבנו בתאריך בנייה הקודם לשנת 1275.
היסטוריה > הסבה לכנסייה

כתוצאה מהפוגרומים של 1391 וההסתה האנטי-יהודית של ויסנט פרר, בית הכנסת הוזנח ולאחר מכן נוכס על ידי הכנסייה הקתולית. הוא נחנך רשמית ככנסייה בתחילת המאה ה-15, אף על פי שהמקורות מגוונים בהתייחס לשנה המדויקת: יש המציינים את 1401, 1405, 1410, או 1411. הכנסייה נמסרה למסדר קלטרווה (אנ'). שמו הנוכחי של המסדר, סנטה מריה לה בלנקה ('מרי הלבנה הקדושה'). בין השנים 1550–1556 נוספו שלושה אפסיסים קטנים בחלקו האחורי של המבנה כדי לשמש קפלות, הנראות עד היום. המעוצבות בסגנון אדריכלות הרנסאנס ומייחסים אותם לארכיטקט הספרדי לאלונסו דה קווארוביאס (אנ').
מאוחר יותר שימש הבניין כקסרקטין צבאי, מחסן ואולם ריקודים. המבנה הוכרז בסופו של דבר כאתר הנצחה לאומי ושוחזר בשנת 1856. הממשלה החזירה את סנטה מריה לה בלנקה לרשות הארכיבישוף עבור הקהילה מקומית בשנת 1929. נכון לשנת 2022 המקום משמש כמוזיאון ואטרקציה תיירותית.
ארכיטקטורה > הסגנון

בית הכנסת נבנה בסגנון אמנות מודחאר שהיה נפוץ בחצי האי האיברי בממלכות הנוצריות האיבריות, בעיקר במאות ה-13, ה-14 וה-15. סגנון זה התפתח על ידי אדריכלים מורים למטרות לא איסלאמיות. סגנון בית הכנסת גם יכול להיחשב לאחת הדוגמאות הטובות ביותר של אדריכלות אלמוחאד בגלל האלמנטים של הבנייה שלו. הקירות הפנימיים הלבנים והפשוטים וכן השימוש בעמודי לבנים במקום עמודים שאפיינו את האדריכלות האלמוחדית. ישנם גם ניואנסים בסיווג הארכיטקטוני שלו, כי אף על פי שהוא נבנה כבית כנסת, גג ההיכל שלו נבנה כהיפוסטיל ולא הייתה בו עזרת הנשים דבר שהפך אותו קרוב יותר באופיו למסגד. בתחילת המאה העשרים היה אדריכל שהציע לבנות את עזרת הנשים אך היא לא נבנתה.
ארכיטקטורה > העיצוב

בית הכנסת של סנטה מריה לה בלנקה היה יוצא דופן לחלוטין הן בעיצוב והן בגובה שלו. תוכנית ההיכל מבוססת על מרובע לא סדיר המחולק לחמישה מעברים, כאשר המעבר המרכזי גדול מעט מארבעת הנותרים. אורך החלל נע בין 26 ל-28 מטרים ורוחבו בין 19 ל-23 מטרים. החלק הפנימי של החלל כולל סדרה של ארקדות (קשתות) הנתמכות על רשת של שלושים ושתים קורות תומכות, מתומנות (בנות 8 צלעות). הקורות התומכות האלו האריכו והרחיבו את המעבר המרכזי של בית הכנסת ותמכו גם בארקדה הגדולה של קשתות הפרסה שמעל. הקשתות נשענות על עמודים בעלי כותרות עם פרטים מורכבים בצורת אצטרובלים מגולפים ודימויים אחרים מהצומח. כותרות אלה בסגנון המודחאר היו נגזרות קלאסיות, של הכותרות הקורינתיות המוקדמות שהיו במבנים ביזנטיים.
נקודת המוקד של בית הכנסת היא הקשת הממוקמת במרכז המבנה התומכת בקדקוד התקרה דמוית הצדפה של החלל המרכזי. נקודה זו מתחת לקדקוד הצדפה הייתה מקום ארון הקודש. בבתי כנסת רבים המצויים ברחבי העולם וגם בישראל, מוטיב קונכיית הצדפה מהווה סמן למקום בו יש להציב ארון קודש נייד. עדויות מיצירות קתוליות מתארות את ארון הקודש כמבנה גבוה הניתן להזזה שמתאים לנישה הספציפית הזו.
הבניין מוקף בחצר. חצר זו שימשה מקום להתכנסות המתפללים לפני ואחרי התפילות וכן מקום למוסדות הקהילתיים השונים. כגון, ביתו של רב בית הכנסת, בית מדרש, מקווה ומבנים ששמשו את הקהילה נבנו כולם בחצר זו כדי שלקהילה היהודית יהיה מקום מרכזי לקיים את הצרכים הרוחניים שלה.
פרטים אדריכליים נוספים
תקרה וקירות עליונים מעל הקשתות
מוטיב הצדפה מתקופת הרנסאנס
פסיפס הרצפה
החזרה ליהדות

בשנת 2013 ביקשה הקהילה היהודית של טולדו מהארכיבישוף הקתולי של טולדו, בראוליו רודריגז פלאזה (אנ'), להעביר להם את הבעלות והאפוטרופסות על הבניין. הארכיבישוף נפגש פעמיים עם אייזק קורוב, נשיא פדרציית הקהילות היהודיות בספרד, שאמר שאין קהילה יהודית בטולדו. הוא הוסיף שהפדרציה מבקשת להחזיר את סנטה מריה לה בלנקה לקהילה היהודית הספרדית לא כמקום פולחן רוחני אלא " כמחווה סמלי". הפנייה אינה פנייה רשמית מכיוון שהקהילה היהודית הספרדית המודרנית אינה צאצא ישיר של הבעלים המקוריים. בניין בית הכנסת, הוא האנדרטה ההיסטורית הנמצאת במקום השלישי בחשיבותה, המתוירת ביותר בטולדו. נכון לשנת 2022 בית הכנסת הוא מוזיאון ואינו משמש לכל טקס דתי. משנת 2013, הארכיבישוף של טולדו שילם כמעט 800,000 אירו (685,000 ליש"ט) לשימור הבניין.
ראו גם

אדריכלות בית הכנסת
אמנות מודחאר
בתי כנסת נוספים ששמורים היטב, בקורדובה, בברצלונה ובטומאר