stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריסטוף (לשבור את הקרח)
הופעות > לשבור את הקרח

קריסטוף הוא הדמות הראשית הראשונה המופיעה בסרט, והוא מוצג בשיר הראשון "לב קפוא", כילד יתום בן שמונה עם אייל הצפון שלו, סוון, שהופך לחברו הטוב ביותר. הוא מנסה לחקות את קוטפי הקרח המבוגרים, בהצלחה מעורבת. מאוחר יותר באותו לילה, סוון מושך אותו דרך היער כאשר שני הסוסים השייכים למשפחת המלוכה של ארנדל חולפים על פניו במהירות תוך כדי הובלת אנה לטרולים. קריסטוף מסתקרן כשאחד מהם משאיר אחריו שובל של קרח (כאשר הסוס הזה נושא את אלזה המבולבלת). ממרחק, קריסטוף מתבונן בפבי, מנהיגת הטרולים, מרפאה את ראשה של אנה. במקביל, אחת הטרולות בולדה מאמצת את קריסטוף כילד משלה.
13 שנים מאוחר יותר, קריסטוף הוא קוצר קרח ותיק במקצועו שחי בהרים ליד ארנדל. הוא נראה לזמן קצר בארנדל מוכר קרח בעוד המצלמה עוקבת דרך ארנדל לפני ההכתרה של אלזה.
כמה ימים אחרי שהחורף הנצחי של אלזה מתחיל, אנה מופיעה בחנות של אוקן בחיפוש אחר בגדי חורף. קריסטוף מגיע במקביל אליה, מכוסה בשלג, מבקש לרכוש גזר עבור סוון וטיפוס בחבל. מחילופי הדברים של קריסטוף עם אוקן, אנה שומעת שסופת השלגים בארנדל מגיעה מההר הצפוני ומניחה ששם מסתתרת אלזה. עם זאת, קריסטוף נזרק מהחנות בגלל שקרא לאוקן נוכל. אנה רואה שלקריסטוף יש מזחלת, קונה את כל הפריטים שלו ומאיצה בו לקחת אותה להר הצפוני. קריסטוף נרתע מלעזור לה בהתחלה אבל בסופו של דבר נכנע.
בעוד אנה וקריסטוף נוסעים להר הצפוני, קריסטוף לא מאמין לומד על אירוסיה הסוערת עם הנס. השיחה מתקצרת כאשר המזחלת שלהם מותקפת על ידי זאבים רעבים. למרות שאנה, קריסטוף וסוון בורחים בקפיצה מעל תהום, המזחלת נופלת לתחתית הגיא ומתפוצצת (לצערו ולמרבה החרדה של קריסטוף, שכן הוא בדיוק שילם את זה). הוא שואל אם להמשיך לעזור לאנה או לא, מסכים ברגע שאנה מבטיחה להחליף את המזחלת שלו. למחרת, הם פוגשים את אולף, איש שלג אנתרופומורפי שנוצר ללא ידיעתו על ידי אלזה, שמוביל אותם את שארית הדרך לטירת הקרח של אלזה. קריסטוף מחכה בחוץ בעוד אנה מנסה לשכנע את אלזה לחזור לארנדל על מנת לשים קץ לחורף שיצרה בשוגג אלזה אך נכשלת, ובטעות חוטפת בלב. קריסטוף מצליח להאיץ את אנה אל פאבי, אבל פאבי אומר שרק "מעשה של אהבה אמיתית" יכול להציל אותה. חושבים שזו "נשיקת אהבה אמיתית" מהנס, הם חוזרים לארנדל. בשער הטירה, הוא מוסר בעצב את אנה להנס.
בדרך חזרה אל ההרים, סוון מנסה לדחוף אותו בחזרה לארנדל, אבל הוא מסרב, חושב שזה אנוכי להגשים את אהבתו במקום לתת לאנה להינצל על ידי הנס. עם זאת, סופת שלג ענקית מופיעה מעל ארנדל, מה שמנחה אותו לחזור. שם הוא מוצא בסופו של דבר את אנה, אבל אז הוא צריך לראות את אנה קופאת מוצקה כשהיא בוחרת להקריב את עצמה, ומצילה את אלזה מלהיהרג על ידי הנס. רגעים ספורים לאחר מכן אנה מתחדשת, שכן הקרבה עצמית נחשבת כ"מעשה של אהבה אמיתית" שהוא מתמוגג ממנה.
בסופו של דבר, הוא מקבל מאנה מזחלת חדשה, והשניים חולקים נשיקה.
הופעות > קדחת הקרח

בסרט הקצר קדחת הקרח, קריסטוף עוזר לאלזה לתכנן מסיבת יום הולדת הפתעה לאנה. בזמן שהיא לוקחת את אנה לציד אוצרות ליום הולדת ברחבי הממלכה, אלזה יורדת עם הצטננות ויוצרת בלי ידיעה אנשי שלג קטנים המכונים "שלגים" עם כל עיטוש, מה שיוצר צרות עבור קריסטוף, סוון ואולף. כריסטוף ואולף לוקחים מאוחר יותר את השלג לארמון הקרח של אלזה כדי לחיות עם מרשמלו.
הופעות > ההרפתקה של אולף

קריסטוף הופיע בסרט חגיגי באורך 21 דקות יחד עם אנה, אלזה, אולף וסוואן, שהופיע בבתי הקולנוע לזמן מוגבל  עם קוקו של דיסני פיקסאר ב-22 בנובמבר 2017.  הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה ב- ABC ב-14 בדצמבר 2017.  כמו שאר ארנדל (מלבד משפחת המלוכה), מתגלה שלקריסטוף מסורת חג משלו, שזו חגיגה שנתית לכבוד פלמינגרד, טרול פטרייה עליז שנהרג באופן טראגי על ידי בני אדם.
הופעות > לשבור את הקרח 2

בסרט משנת 2019, קריסטוף מתכנן להציע נישואין לאנה אבל תמיד מפחד לשאול אותה, אבל כאשר קריסטוף כמעט מציע נישואים, אנה מוסחת מדי למצוא ולעזור לאלזה. במהלך נסיעה על המזחלת, קריסטוף מנסה להציע נישואין לאנה שוב כאשר אלזה ואולף ישנים אך התוכנית שלו פוגעת כאשר הוא מנסה להסביר את מערכת היחסים ביניהם. עם זאת, ברגע שאנה מתאחדת עם אלזה ואולף מוחזר, קריסטוף סוף סוף אוזר אומץ לבקש מאנה להינשא לו בצורה פשוטה יותר מאשר ניסיונות קודמים והיא נעתרת בשמחה.
הופעות > פארקי השעשועים של דיסני

בין ה-5 ביולי ל-1 בספטמבר 2014, במסגרת מופע הקיץ של "לשבור את הקרח" באולפני הוליווד של דיסני, אנה ואלזה הופיעו במזחלת רתומה לסוס שעשתה את דרכן במורד שדרות הוליווד, לצד קריסטוף ומחליקים, גולשים וחותכי קרח ב מדור קבלת הפנים המלכותית של אנה ואלזה. האחיות יופיעו גם בסרט For the First Time in Forever: A Frozen Sing Along Celebration, שם מצטרפים אליהן היסטוריונים מלכותיים כדי לספר מחדש את ההיסטוריה של ארנדל; ו- "Frozen" Fireworks Spectacular לצד קריסטוף ואולף, תצוגת זיקוקים למוזיקה של Frozen .   רשמית החל מ-7 בינואר 2014, קריסטוף החל להופיע לצד אנה ואלזה ב-Disney California Adventure ב"For the First Time in Forever – A Frozen Sing-Along Celebration" בהוליווד, כחלק מאירוע "Frozen Fun" של הפארק.
ביקורת

מבקר ממגזין קולידר מאט גולדברג העיר כי קריסטוף היה "קצת פחות מעניין מעניין האהבה שלו (אנה)", אבל החמידות של מערכת היחסים של אנה וקריסטוף מפצה על הפגם.
הערות שוליים

↑  Booth, Kaitlyn (13 ביוני 2017). "Olaf's Frozen Adventure Trailer For The 21-Minute Featurette In Front Of Coco". Bleeding Cool. נבדק ב-3 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Snetiker, Marc (13 ביוני 2017). "John Lasseter talks Olaf's Frozen Adventure, debuts first look". Entertainment Weekly. נבדק ב-13 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "OLAF'S FROZEN ADVENTURE Makes Broadcast Television Debut on ABC, 12/14". broadwayworld.com. 8 בדצמבר 2017. נבדק ב-8 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Slater, Shawn (26 ביוני 2014). "Get Ready to Experience 'Frozen' Summer Fun – Live at Disney's Hollywood Studios". Disney Parks Blog. The Walt Disney Company. נבדק ב-26 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brigante, Ricky (26 ביוני 2014). "Frozen Summer Fun LIVE! coming to Walt Disney World with royal welcome, stage show, fireworks, and park wide party". Inside the Magic. Distant Creations Group, LLC. נבדק ב-26 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Slater, Shawn (5 בדצמבר 2014). "New 'Frozen Fun' Opens at Disneyland Resort January 7". Disney Parks Blog. נבדק ב-5 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Graser, Marc (5 בדצמבר 2014). "Disney Adds 'Frozen' Experiences to Disneyland, California Adventure Theme Parks". Variety. נבדק ב-5 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Matt (28 בנובמבר 2013). "FROZEN Review". Collider.com. נבדק ב-28 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| לשבור את הקרח |
| --- | --- | --- |
| סרטים ראשיים | לשבור את הקרח • לשבור את הקרח 2 • לשבור את הקרח 3 |  |
| סרטים נוספים | קדחת הקרח • ההרפתקה של אולף • היה היה איש שלג • אולף מציג |  |
| דמויות | אנה • אלזה • קריסטוף • אולף |  |
| מוזיקה | Let It Go • Do You Want to Build a Snowman?‎ • For the First Time in Forever • In Summer • Love Is an Open Door • Reindeer(s) Are Better Than People • Fixer Upper |  |
| צוות | הפקה: פיטר דל וצ'ו בימוי: ג'ניפר לי • כריס באק שחקנים: קריסטן בל • אידינה מנזל • ג'ונתן גרוף • ג'וש גד |  |
| נושאים קשורים | מלכת השלג • לשבור את הקרח (מחזמר) |  |
רוברט בייקון

רוברט בייקון (באנגלית: Robert Bacon;‏ 5 ביולי 1860 – 29 במאי 1919), היה דיפלומט אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית בשנת 1909.
ביוגרפיה

בייקון נולד במסצ'וסטס וסיים את לימודיו האקדמאיים באוניברסיטת הרווארד בשנת 1880.במשך שנים רבות עבד כאיש עסקים עצמאי ובשנת 1894 היה לשותפו של ג'יי. פי. מורגן בחברת J.P. Morgan & Co., מטעמה היה שותף לייסוד תאגיד הפלדה של ארצות הברית.
בשנת 1903 פרש בייקון מפעילות עסקית וכעבור שנתיים מונה לעוזר למזכיר המדינה של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא שימש בשנים 1905 - 1909 ומילא את מקומו של מזכיר המדינה אליהוא רוט בהיעדרו מהמדינה. לאחר בחירתו של רוט לסנאט ופרישתו מהתפקיד, בייקון מונה תחתיו, ב-27 בינואר 1909,בימיו האחרונים של ממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט. על אף כהונתו הקצרה בתפקיד (37 ימים בלבד), בייקון הוא שהשיג את הסכמת הסנאט להסכמים שחתמה ארצות הברית עם קולומביה ופנמה בהסכמתן על תוואי תעלת פנמה ופתיחתה. כמו כן כינס בייקון גם ועידה סביבתית בין מדינות צפון אמריקה, כדי לדון בשימור משאבי הטבע ביבשת.
לאחר סיום תפקידו כיהן בייקון כשגריר ארצות הברית בצרפת (1909 - 1912) ועבד בשיתוף עם מפקד חיל המשלוח האמריקני ג'ון פרשינג במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הוענקה לו דרגת מייג'ור ובשנת 1917 הוצב בייקון תחת פרשינג וכעבור שנה החל לשרת כמפקד המשלחת האמריקנית למטה הכללי של הצבא הבריטי.
בייקון נפטר בניו יורק. בנו, רוברט לואו בייקון, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  OFFICE OF THEHISTORIAN, Biographies of the Secretaries of State: Robert Bacon (1860–1919)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463184805171  PLWABN: 9810585955305606  BnF: cb125502466 (data)  GND: 1155783670  ISNI: 0000 0001 1021 0122  LCCN: n50019374  NARA: 10582387  NTA: 163855412  SNAC: w64n1p3m  SUDOC: 034784926  Trove: 789122  VIAF: 10192726   WorldCat (עם VIAF): 10192726
קרייזלר קרוספייר

| --- | --- |

Chrysler Crossfire
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Karmann" (אנ')  קרייזלר
 שנות ייצור:  2003–2007
 הרכבה:  גרמניה גרמניה באוסנבריק
 מודל קודם:  Plymouth Prowler (אנ')  "Chrysler TC by Maserati" (אנ')
 מודל אחריו:  Dodge Challenger (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  "Chrysler ZH"  "Mercedes-Benz SLK-Class (R170)" (אנ')
 אורך:  4,049 מ"מ
 רוחב:  1,765 מ"מ
 גובה:  1,308 מ"מ (קופה  1,316 מ"מ (רודסטר)
 משקל:  1,296-1,590 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,400 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים, 3,199 סמ"ק המפיק 218 כ"ס, 224 כ"ס, יחס דחיסה 10.0:1 (מנוע מסוג "M112 E32")  V6 צילינדרים, 3,199 סמ"ק המפיק 354 כ"ס, יחס דחיסה 9.0:1 (מנוע מסוג "AMG M112 C32")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות, תוצרת מרצדס מסוג "Mercedes-Benz 5G-Tronic transmission" (אנ')  תמסורת ידנית - 6 מהירויות, תוצרת קרייזלר מסוג "Chrysler NSG370 transmission" (אנ')
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש (מנוע 3,199 סמ"ק המפיק 218 כ"ס) (הגבלה אלקטרונית)  255 קמ"ש (מנוע 3,199 סמ"ק המפיק 354 כ"ס) (הגבלה אלקטרונית)
 צריכת דלק:  10.1 ליטר ל-100 ק"מ (משולב, למנוע 3,199 סמ"ק המפיק 218 כ"ס)  11.0 ליטר ל-100 ק"מ (משולב, למנוע 3,199 סמ"ק המפיק 354 כ"ס)
 קשר:  "Mercedes-"Benz SLK-Class (R170)" (אנ') (עד שנת 2005)  "Mercedes-Benz SLK-Class (R171)" (אנ') (משנת 2005)
 מעצב:  אריק סטודרד (אנ'), אנדרו דייסון
קרייזלר קרוספייר (באנגלית: Chrysler Crossfire) היא מכונית ספורט, 2 מושבים אשר שווקה על ידי קרייזלר ונבנתה על ידי Karmann (אנ') (שם מלא: Wilhelm Karmann GmbH) בגרמניה בין פברואר 2003  לדצמבר 2007 (שנות דגם 2004-2008).
יוצרו 76,014 יחידות.
עקב האיחוד של דיימלר AG עם קרייזלר, דגמי "קרייזלר קרוספייר" שיוצרו עד שנת 2005 התבססו על פלטפורמת דגם "Mercedes-"Benz SLK-Class (R170) (אנ') מתוצרת מרצדס, ומשנת 2005 על פלטפורמת דגם "Mercedes-Benz SLK-Class (R171)" (אנ'), שהייתה קרויה  פלטפורמה "R171".
תצורות "קרייזלר קרוספייר"

קבריולה (רודסטר) - 2 דלתות
פסטבק קופה ("Fastback" (אנ')) - 2 דלתות
תצורות "קרייזלר קרוספייר" > דגמי "קרייזלר קרוספייר"

"Crossfire Coupe"
"Crossfire Limited Coupe"
"Crossfire Limited Coupe (RHD)"
"Crossfire Limited Roadster"
"Crossfire Roadster"
"Crossfire SRT-6 Coupe"
"Crossfire SRT-6 Coupe (RHD)"
"Crossfire SRT-6 Roadster"
"Crossfire SRT-6 Roadster (RHD)"
תצורות "קרייזלר קרוספייר" > תאוצות דגמי "קרייזלר קרוספייר"

תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 6.4 שניות (למנוע 3,199 סמ"ק המפיק 218 כ"ס)
תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 5.3 שניות (למנוע 3,199 סמ"ק המפיק 354 כ"ס)
תצורות "קרייזלר קרוספייר" > מערכות בטיחות

"Electronic brakeforce distribution" (אנ')
ABS
בקרת יציבות
מערכת בקרת משיכה
מכירות דגמי "קרייזלר קרוספייר"

35,700 יחידות - שנת 2003
28,000 יחידות - שנת 2004
12,500 יחידות - שנת 2005
4,805 יחידות - שנת 2006
2,000 יחידות - שנת 2007
תמונות

"קרייזלר קרוספייר" קופה - שנת 2004
"קרייזלר קרוספייר" קופה
"קרייזלר קרוספייר"  - רודסטר
הערות שוליים

↑  "קרייזלר קרוספייר", שנת 2008 - מפרט archive.org/web/20120213132810
↑  "קרייזלר קרוספייר" automobilemag.com/news/chrysler-crossfire
↑  "קרייזלר קרוספייר" automobilemag.com/news/chrysler-crossfire
רדיו קול הים האדום

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 סוג:  רדיו אזורי
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 מנכ"ל:  רונן שי
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  אילת
 נקלט בתדר:  102FM
 אזור קליטה:  חבל אילות
 נקלט בתדר:  101.1FM
 fm102.co.il
רדיו קול הים האדום היא תחנת רדיו אזורית, שהחלה את שידוריה בספטמבר 1995. התחנה קרויה על שמו של ים סוף (הידוע גם בשמו השני, "הים האדום"), השוכן לחופי אילת. לתחנה שני משדרים, באילת (102.0FM) ובמועצה האזורית חבל אילות (101.1FM).
היסטוריה

התחנה הוקמה כחלק כחלק מיישום חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שהסדיר את הקמתן של תחנות רדיו אזורי בישראל, המופעלות על ידי בעלי זיכיון, ואינן ממומנות בעזרת אגרת הרדיו והטלוויזיה אלא בדרך מסחרית (מכירת זמן פרסום), תחת פיקוח ציבורי. הקבוצה שזכתה בזיכיון להקמת תחנת רדיו באילת כללה שורה של משקיעים בהם: חברת ארקיע, חברת אילנית, מוזי ורטהיים, מייקל שטיינהרדט, גובר רדיו בבעלות עו"ד רון גזית, ומדיאנה תקשורת בבעלות יוהנה פרנר ורוני אלגרנטי. הזיכיון שקיבלה היה ל-7 שנים אך ב-2002 הרשות השנייה החליטה להאריך בארבע שנים את הזיכיון, ללא מכרז. רדיו קול הים האדום הייתה המצליחה מבין תחנות הרדיו האזורי לאחר שהשיגה את שיעור ההאזנה הגבוה ביותר בקרב האוכלוסייה הנמצאת בטווח השידור שהוגדר על ידי הרשות השנייה, שהיה בין 30% ל-45% בסקרים שנערכו בשנים 2002–2004.
בשנת 2007 נערך מכרז חדש להפעלת תחנת רדיו באילת, אולם קבוצת רדיו קול הים האדום הייתה היחידה שניגשה אליו. במרץ 2008 מועצת הרשות השנייה אישרה שוב את קבוצת רדיו קול הים האדום כבעלת הזיכיון באזור אילת.
בנובמבר 2012 מנכ"ל קול הים האדום גיא מרקמן פרש מתפקידו, לאחר שניהל את התחנה מיום הקמתה. הוא החזיק בכ-10% ממניות התחנה, אותם מכר למנכ"ל שהחליף אותו, רונן שי.
ביולי 2024 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב שעל רדיו צפון, קול הים האדום והשדרנים סלוצקי ודומינגז לפצות את כרמלה מנשה ב-500 אלף ש"ח, בתוספת הוצאות משפט בסך 100 אלף ש"ח, על הוצאת לשון הרע כלפיה והטרדה מינית שלה בשידוריהם.
בספטמבר 2024 רכש רדיו חיפה את התחנה, שתשנה את מיתוגה ל-"102FM אילת". לתחנה מונתה מנכ"לית חדשה אורית שירן ביטון שקודם לכן ניהלה את מחלקת המכירות.
שידורי התחנה

התחנה מרבה לעסוק בעניינים מקומיים הקשורים בקהילה. מלבד מבזקי חדשות מדי שעה עגולה, קול הים האדום מגיש תוכניות אקטואליות מקומיות וארציות. עוד ידועה התחנה בתוכניות הנוער שנעשו בעברה:"הפריק שואו" שזכתה לאחוזי האזנה רבים, "כוח 17", "שעת חלון" שמאוחר יותר שודרה גם בשמה "שעה חופשית" ותוכנית הנוער המיתולוגית "הפסקת 10" ששודרה ברצף במשך ארבע שנים. תוכניות הנוער שילבו בנוסף לתכנים בסדר היום גם אווירה סאטירית, כגון "ערפדים", שהייתה תוכנית ששודרה בימי חמישי לכל מי שתכנן לצאת לבלות באילת.
כמו כן, התחנה ידועה בשדרני העבר שלה. הידוע מכולם הוא שי גולדשטיין, אשר עבד בה בעבר כמפיק קדימונים ושידר את תוכנית הערב הראשונה של רדיו תל אביב, והגיש עם דרור רפאל את התוכנית "שי ודרור" ברדיו ללא הפסקה 103FM; שרון גל, שסיקר אקטואליה ככתב עד שצמח לערוצי הטלוויזיה המסחריים ואף כיהן כחבר כנסת; מושיקו שטרן, שכיום משדר ברדיוס 100FM וזוכה למדרוג גבוה; וסטלי סולומונוב שערכה את מדור התרבות של ynet ומשדרת, נכון ל-2020, בתחנת הרדיו eco 99fm.
כמו כן, בתחנה שידרו כוכבי תרבות מקומיים, כגון איציק וייס, איריס קדם, רוני יופה, איילון גינזבורג, סער צברי, אביבה רגב, צבי ציקי אבישר, וורדה צוברי אשר ביססה את מעמדה בתחנה עוד מראשיתה כאושיה אילתית בתחום האקטואליה המקומית ומגישת התוכנית המדוברת "שירים מים לים" אשר משדרת שירים מזרחיים בעריכתה.
בין השדרים שלה בעשור השלישי של המאה ה-21 נמנים אודי שכטר, גל רבינו, גרי סגור, מיכל בלוך, מירי אדרי, עמרית אביאל לב-ארי, קלייב ניוטון ובני גמליאלי.
התחנה מתחדשת בכל שנה עם תוכניות חדשות ושדרנים חדשים.
מנכ"ל התחנה מראשיתה היה גיא מרקמן, שהוחלף ב-2014 על ידי רונן שי.
הערות שוליים

↑  TheMarker digital, משרד יחסי הציבור לפידות זמן אמת זכה בתקציב יחסי הציבור של רדיו קול הים האדום, באתר TheMarker‏, 15 באוקטובר 2001
1 2  ענת באלינט, אורי אילון, רדיו חלש, באתר הארץ, 24 ביולי 2002
↑  ענת באלינט, "קול הים האדום" -המצליחה מבין תחנות הרדיו האזורי, באתר הארץ, 24 בפברואר 2004
↑  ערן גבאי, חמישה מכרזי רדיו אזורי יצאו לדרך: רק בשרון ובחיפה יש יותר ממתמודד אחד על הזיכיון, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2007
↑  יעל ולצר, רדיו קול הים האדום קיבל הזיכיון באילת; הדירקטורית דבורה קמחי משמשת גם כיועצת המשפטית של ערוץ 10, באתר הארץ, 16 במרץ 2008
↑  נתי טוקר, מנכ"ל רדיו קול הים האדום יפרוש לאחר 16 שנה, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2012
↑  אלכסנדר כץ, שותף חדש ברדיו 'קול הים האדום': המנכ"ל הנוכחי רכש את חלקו של הקודם, באתר אייס
↑  ליטל דוברוביצקי, פיצוי של 500 אלף שקל לכרמלה מנשה: תוכנית סאטירה גרמה לה להטרדה מינית, באתר כלכליסט, 22 ביולי 2024;
ת"א 34583-08-21 כרמלה מנשה נ' רדיו הצפון החזקות בע"מ ואח', ניתן ב-22 ביולי 2024
↑  הדרום מתחדש: המהפך של תחנת הרדיו המיתולוגית של אילת, באתר ישראל היום, 4 באוגוסט 2024
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
קלוד אברבנאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביולי 1924 מונטרה, שווייץ 
 פטירה:  14 בדצמבר 2012 (בגיל 88) ירושלים 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אקול נורמל דה מוזיק בפריז, הקונסרבטוריון למוזיקה של ז'נבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית, עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
קלוד אברבנאל (באנגלית: Claude Abravanel;‏ 16 ביולי 1924 - 14 בדצמבר 2012) היה מלחין ישראלי ומוזיקולוג.
קורות חייו

קלוד אברבנאל נולד במונטרה, שווייץ. אביו היה רוקח ואמו זמרת. מגיל צעיר ליווה בפסנתר את אמו במיטב רפרטואר הלידר.
בין השנים 1944–1948 למד תאוריה של המוזיקה ונגינה בפסנתר אצל דינו ליפאטי (Dinu Lipatti) בקונסרבטוריון למוזיקה בז'נבה.
בשנים 1948–1951 למד הלחנה ופסנתר ב-École Normale de Musique בפריס אצל ארתור הונגר (Arthur Honegger) ואיבון לפבור (Yvonne Lefebure).
בשנת 1951 עלה אברבנאל לארץ ומשנת 1952 לימד תאוריה של המוזיקה, הרמוניה וקונטרפונקט באקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים.
בשנת 1958 ייסד אברבנאל את ספריית המוזיקה של האקדמיה, וניהל אותה עד לפרישתו ב-1992.
ב-1965 התמנה למנהל מוזיאון כלי הנגינה של האקדמיה וב-1988 ייסד בתוך ספריית האקדמיה את הארכיון למוזיקה ישראלית, וניהל אותו עד 2004.
משנת 1993 שימש אברבנאל ארכיונאי במרכז המוזיקה, הספרייה הלאומית, ירושלים. אברבנאל הלחין מוזיקה תזמורתית, מוזיקה קאמרית, מוזיקה לכלי סולו ושירים.
קלוד אברבנאל נפטר בירושלים ב-14 בדצמבר 2012.
בין יצירותיו

פרקי תהילים לסופרן ולפסנתר (1960)
ירושלים לקול ולתזמורת, למילים של יולנד גרסטל (1972)
אלגיה לקול ולחליל, למילים של נתן יונתן (1975)
בקשה לחליל ולפסנתר (1981)
רוברט ביירן

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1928 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באפריל 2013 (בגיל 84) אוסינינג, ארצות הברית 
 הישג בולט:  השתתפות ברבע הגמר תחרות המועמדים של 1975
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1964
 מד כושר מרבי:  2605 (יולי 1973)
 מד כושר נוכחי:  2,434 (נכון ל־אפריל 2013) 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל 
 מקצוע נוסף:  פילוסופיה
 מדינה:  ארצות הברית
 
רוברט ביירן (באנגלית: Robert Byrne ;‏ 20 באפריל 1928 ניו יורק - 12 באפריל 2013 אוסינינג) היה שחמטאי אמריקאי בדרגת רב אמן וסופר שחמט. היה אלוף ארצות הברית והשתתף בפלייאוף בתחרות המועמדים לאליפות העולם.
רוברט ביירן החל לשחק שחמט ביחד עם אחיו. בשנת 1946 הוא ניצח בתחרות לנוער. החל משנת 1951 רוברט ביירן החל לשחק בתחרויות בוגרים. בשנת 1952 העונק לו תואר אמן. באותה שנה הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל והתקבל לסגל של אוניברסיטת אינדיאנה. הקריירה האקדמית לא אפשרה לו לשחק הרבה בתחרויות.
בשנת 1960 רוברט ביירן עזב את אוניברסיטה והחל להתרכז בשחמט. הוא זכה באליפות ארצות הברית וב1975 הצליח להגיע לרבע הגמר בתחרות על תואר אלוף העולם.
בשנת 1972 הוא עבד במספר עיתונים והשתתפותו בתחרויות הצטמצמה. עם זאת, בשנת 2002 הוא עדיין השתתף בתחרות.
רוברט ביירן באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1968 ל-2004 השתתף רוברט ביירן ב-9 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1952 | 3 | ארצות הברית |  | 10.5 מ-15 | 8+ 5= 2- | 70.0 | 5 קבוצתי, 3 אישי |
|  1960 | 3 | ארצות הברית |  | 12 מ-15 | 9+ 6= 0- | 80.0 | 2 קבוצתי, 2 אישי |
|  1962 | 4 | ארצות הברית |  | 8.5 מ-13 | 7+ 3= 3- | 65.4 | 4 קבוצתי, 7 אישי |
|  1966 | 2 | ארצות הברית |  | 6.5 מ-13 | 3+ 7= 3- | 50.0 | 2 קבוצתי, 22 אישי |
|  1968 | 4 | ארצות הברית |  | 7.5 מ-12 | 4+ 7= 1- | 62.5 | 4 קבוצתי, 12 אישי |
|  1972 | 2 | ארצות הברית | 2560 | 9.5 מ-14 | 6+ 7= 1- | 67.9 | 9 קבוצתי, 5 אישי |
|  1974 | 2 | ארצות הברית | 2590 | 12 מ-16 | 8+ 8= 0- | 75.0 | 3 קבוצתי, 4 אישי |
|  1976 | 1 | ארצות הברית | 2540 | 7 מ-10 | 5+ 4= 1- | 70.0 | 1 קבוצתי, 5 אישי |
|  1978 | 4 | ארצות הברית | 2550 | 4 מ-8 | 1+ 6= 1- | 50.0 | 3 קבוצתי, 28 אישי |
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1963

רוברט ביירן מול בובי פישר, 18.12.1963, Fischer's Game Was So Complicated Commentators Thought He Lost
הערות שוליים

↑  Byrne, Robert - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1167448871  ISNI: 0000 0000 2997 9444  LCCN: n90615559  NTA: 071119760  VIAF: 77933490   WorldCat (עם VIAF): 77933490 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רדסטוקינגס

| --- | --- |


לוגו וחותמת ארגון רדסטוקינגס
 פעילות:  פמיניזם רדיקלי
 מדינה:  ארצות הברית
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 מייסדים:  שולמית פיירסטון, אן קט
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־55 שנים)
 www.redstockings.org
 
רדסטוקינגס (באנגלית: Redstockings) הייתה קבוצה פמיניסטית רדיקלית שנוסדה בינואר 1969 בניו יורק. המילה היא הלחם בסיסים של בלוסטוקינג (bluestocking) (מונח ששימש לזלזול באינטלקטואליות פמיניסטיות במאות קודמות) והצבע אדום (בגלל האסוציאציה עם השמאל המהפכני).
היסטוריה

את הקבוצה הקימו אלן ויליס ושולמית פיירסטון בפברואר 1969, לאחר פירוקה של הקבוצה נשים רדיקליות בניו יורק. חברות הארגון בתחילת הדרך כללו את קאתי שרהצ'יילד, פטרישה מיינרדי, ברברה ליאון, איירין פסליקיס, ואליקס קייטס שולמן. פיירסטון התפצלה מהקבוצה עד מהרה, והקימה קבוצה חדשה, פמיניסטיות רדיקליות של ניו יורק, יחד עם אן קט. ריטה מיי בראון גם הייתה חברה במהלך שנת 1970. הקבוצה היה פעילה בעיקר בניו יורק, שם התגוררו רוב חברותיה, ומאוחר יותר גם בגיינסוויל, פלורידה. קבוצה בשם רדסטוקינגס המערבית החלה ב-סן פרנסיסקו בשנת 1969, אך הייתה עצמאית מהקבוצה בחוף המזרחי. רדסטוקינגס עברה מספר שלבים של פעילות וחוסר פעילות; הן התפרקו בפעם הראשונה ב-1970 ואז התארגנו מחדש באופן רשמי ב-1973, בהנהגת שרהצ'יילד, קרול הניש, מיינרדי, וליאון. ויליס הייתה מעורבת רק בצורה עקיפה בקבוצה המחודשת.
אחת הפעולות המוקדמות של הקבוצה הייצה ב-13 בפברואר 1969, כאשר חברותיה פרצו לאולם בעת שימוע חקיקה בוועדה לבריאות הציבור של מדינת ניו יורק, אשר שקלה רפורמה בחוק ההפלות. הן התנגדו לעצם קיום הדיון, ושאלו: "למה 14 גברים ורק אישה אחת ברשימת הדוברים—וזו נזירה?" יו"ר הוועדה השיב כי אלה הם מומחים לנושא, מה שעוד יותר הרגיז את נשות רדסטוקינגס, אשר עמדתן הייתה שאין מומחים טובים יותר בנושא הפלות מאשר נשים, ושצריך לבטל את חוקי ההפלות, לא לעשות בהם רפורמה.
כחודש מאוחר יותר, רדסטוקינגס ערכו "שימוע" משלהן, מפגש פתוח בכנסייה המתודיסטית בוושינגטון סקוור, שבו שתים עשרה נשים העידו על חוויותיהן עם הפלות לא חוקיות. אירוע ה-"speakout" (לדבר בקול) היה הגרסה של הרדסטוקינגס לתת ההזדמנות לשמוע עדות של מי שהן החשיבו כמומחיותם: "אנחנו המומחיות האמיתיות, המומחיות היחידות, שעברו הפלות," אמרה אחת משתים עשרה הדוברות. גלוריה סטיינם הייתה בין הנוכחות באירוע, אותו היא ציינה שנים מאוחר יותר כאבן דרך משמעותית באקטיביזם הפמיניסטי שלה.
בתחילת שנות ה-1970, רדסטוקינגס היו ידועות בשל אירועי "speakouts", וכן בשל אירועי "בזק" (zap), שהיו אירועי פעולה ישירה, וכן תיאטרון רחוב בנושא של הזכות להפלה. בשנות ה-80, קבוצה בשם No More Nice Girls שפעלה למען הזכות להפלות חיקתה את סגנון מחאה זה; אחת ממייסדותיה הייתה אלן ויליס, מייסדת רדסטוקינגס.
ב-3 במרץ 1989, רדסטוקינגס נפגשנו שוב בכנסייה המתודיסטית בוושינגטון סקוור, כדי להנציח את יום השנה ה-20 של האירוע ההיסטורי, וקיימו speakout בכותרת "הפלות: נשים מספרות את זה כמו שזה היה, הווה וצריך להיות... 1969-1989."
הקבוצה מובילה פרויקט להנגיש מסמכים מההיסטוריה של הפמיניזם הרדיקלי, באמצעות ארגון ארכיון שחרור נשים למען פעולה, וכן חומרים מקוריים מתכנון פעולות, מתוך הקונצפט "היסטוריה לשימוש פעילות"; הפרויקט גם מפרסם תכנים תאורטיים חדשים על דיכוי נשים ואיך להתמודד עם זה. ב-2001 הן הוציאו ספר בשם Confronting the Myth of America: Women's Liberation and National Health Care. החל משנת 2006, הקבוצה גם מפעילה אתר אינטרנט. נכון לאותה שנה, שרהצ'יילד הייתה החברה המקורית היחידה שעדיין פעילה בקבוצה.