stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחת

מכרה (המכונה Nitrary) טיפוסי להפקת נתרן חנקתי הבנוי ממרבצים (C) המכילים צמחייה נרקבת המעורבבת בדשן ועוברים הרטבה. לאחר זמן, אוסף הכורה את אבקת הנתרן החנקתי הנפלט ומעביר אותו למפעל (B), שם מרוכז החומר באמצעות הרתחה בדוד חימום (A). גרמניה, סביבות 1580
מְלַחַת (באנגלית: Saltpeter; בספרדית: Salitre) היא תערובת של המלחים אשלגן חנקתי (KNO3) ונתרן חנקתי (NaNO3), המופיעה בטבע כמחצב, לעיתים במעורב עם גבס, חול ומלחים נוספים. 
המרבצים הגדולים ביותר של מלחת מצויים במדבר אטקמה שבאמריקה הדרומית, בצפון צ'ילה של ימינו. לכן יש המכנים אותה "מלחת צ'ילי". המלחים המופקים ממנה מופרדים ומשמשים לייצור דשנים, אבק שרפה וחומרי נפץ, ולכן נודעה לה חשיבות כלכלית רבה. היא כונתה בספרדית Oro Blanco ("הזהב הלבן") והשפיעה רבות על התפתחויות כלכליות ופוליטיות בהיסטוריה של צ'ילה.
גילוי מרבצי המלחת במדבר אטקמה במאה ה-19, וההכרה בערכם הכלכלי הרב, הביאו לסכסוכי גבול בין צ'ילה לבין שכנותיה בוליביה ופרו, ולפרוץ מלחמת האוקיינוס השקט (1879-1883), שבסיומה סיפחה צ'ילה את מרבית אזורי הכרייה של המלחת.
ממשלת צ'ילה מסרה את הזיכיונות לכריית המלחת לחברות זרות, רובן בריטיות, שהעסיקו אלפי פועלים בתנאי עבודה ירודים. עקב כך פרצה בסוף שנת 1907 שביתה של פועלי המכרות, ובעקבותיה שביתה כללית במחוזות הצפוניים של צ'ילה, שהסתיימה בטבח סנטה מריה דה איקיקה ב-21 בדצמבר, אירוע מכונן בתולדות תנועת הפועלים בצ'ילה.
בראשית המאה ה-20 פותחו בגרמניה שיטות לייצור מלאכותי של אשלגן חנקתי ונתרן חנקתי, ובעקבות זאת ירד ערכה של המלחת הטבעית לאחר מלחמת העולם הראשונה, וכרייתה הצטמצמה מאוד מאז שנות ה-30.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צדוק

ערך זה עוסק בדמות תנ"כית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
צָדוֹק הַכֹּהֵן (או צדוק בן אחיטוב), דמות מקראית, היה אחד משני הכהנים בתקופת מלכותו של דוד המלך, ומונה לתפקיד הכהן הגדול בבית המקדש בירושלים על ידי שלמה המלך, לאחר גירושו של אביתר מן הכהונה.
משיחת שלמה למלך בידי צדוק. ציור מעשה ידי קורנליס דה ווס משנת 1603 לפי המסופר בספר מלכים א', ל"ט צדוק משח את שלמה למלכות.
ייחוסו

צדוק היה התשיעי בדורות בני אלעזר. כיהן במשכן גבעון, לאחר העלאת ארון הברית לירושלים, שבה השתתף וכיהן בירושלים יחד עם אביתר.
קשרו למלכות בית דוד

בתקופת מרד אבשלום, צדוק ואביתר, יחד עם בניהם, אחימעץ בן צדוק ויונתן בן אביתר, נשארו נאמנים לדוד, והופיעו יחד עם ארון הברית, כשבדעתם להצטרף אל דוד בבריחתו. דוד סירב לסיוע זה, ושלח אותם חזרה לעיר, אך מינה את בניהם כרצים שתפקידם ליידע אותו על ההתפתחויות בעיר ולהעביר את מסריו של חושי הארכי.
בתום המרד, שמשו צדוק ואביתר בתור שליחיו של דוד אל זקני יהודה ואל עמשא בן יתר, כדי לשכנעם להמליך את דוד מחדש.
במאבק הירושה בין אדוניהו לבין שלמה, צדוק צידד בשלמה והמליך אותו במשיחה. נאמנותו השתלמה, אביתר, שותפו לכהונה, גורש וצדוק, שנמשח מחדש לכהונה בד בבד עם משיחת שלמה, נשאר כהן גדול יחיד. לפי הנאמר בספר יחזקאל, רק בני צדוק ראויים לכהונה גדולה. בכך התמלאה למעשה הנבואה לעלי הכהן בשילה, והכהנים לבית עלי, שאביתר היה מצאצאיו, פסקו מלכהן ככהנים הגדולים בממלכת יהודה.
כניסתו לכהונה גדולה

חז"ל, על פי הקושי בפסוקים המתארים את מעשי הכהנים במרד, בו נראה כי אביתר הוא המנהיג, אך דוד פונה אל צדוק מזהים נקודה זו כנקודה שבה נדחה אביתר וצדוק החל לשמש ככהן גדול במקומו:
כל כהן שאינו מדבר ברוח הקודש ושכינה שורה עליו אין שואלין בו - שהרי שאל צדוק (באורים ותומים) ועלתה לו, אביתר - ולא עלתה לו...
הכהנים בני צדוק

במונח המקרא, הכהנים בני צדוק הם כהנים צאצאי "צדוק הכהן". בעת תקופת בית ראשון הם אובחנו כנאמנים לָקדוש ברוך הוא בזה שלא נכנעו לעבוד עבודה זרה בעת ששאר העם - ועימם הכהנים - בחרו באלילויות שונות למיניהם.
בספר יחזקאל מופיע שרק הכהנים הללו יטלו את שירות העבודות העיקריות בבית המקדש השלישי. על פי המסורת, מתנאי בחירת כהן גדול הוא שהנבחר יהיה מן הכהנים בני צדוק. וכן עולי בבל הקפידו על כך בעת ייסוד בית שני.
צאצאיו של צדוק המשיכו לכהן במשרת הכהונה הגדולה עד שאנטיוכוס הרביעי הפקיע אותה מידיהם בשנת 172 לפנה"ס, לאחר הדחתם המשיכו צאצאיו לכהן ככהנים גדולים במקדש חוניו עד לסגירתו בשנת 73 על פי פקודת השלטונות הרומאים.
רב האי גאון ראה בבני צדוק סמל לצדקות וליושר, כיהוידע הכהן שנודע בצדקותו, ושיבח כהנים צדיקים כ"ממשיכי דרכו של צדוק": ”כל כהן תמים בדרכיו, מצוין באורחותיו ומיושר במעשיו, משכים ומעריב בבתי כנסיות ובבתי מדרשות, ושומר עצמו מכל דבר רע ומכל טומאה - הרי זה מבני צדוק הכהן ומבני יהוידע הכהן, וראוי שתשרה עליו רוח הקדש” (אגרת רבינו האי גאון, גנזי קדם כרך ד דף נד).
הכהנים בני צדוק > ההשערה לצמיחת כת הצדוקים

לפי השערתו של ד"ר אברהם גייגר, שמה של כת הצדוקים שפרחה בשלהי תקופת בית שני נגזר משמו של צדוק, כיוון שראשיה היו כהנים גדולים וייתכן שהתייחסו לצדוק. כמוהו סבורה גם פרופ' רחל אליאור מן האוניברסיטה העברית, שלטענתה מגילות קומראן, המיוחסות בידי כותביהן ל"כהנים בני צדוק ואנשי בריתם", נכתבו על ידי הצדוקים, ואילו האיסיים לא היו קיימים כלל; טענות אלה נדחו על ידי רוב חוקרי המגילות. עוד מציינים החולקים על השערתו של גייגר כי הייחוס לצדוק ממרחק של כמעט אלף שנים הוא בעל סבירות נמוכה, וכי בדברי חז"ל מוזכר שמקימי הכת היו צדוק וחבירו בייתוס, מתלמידי אנטיגנוס איש סוכו שפעל בשנות המאה ה-3 לפנה"ס, ושמה של הכת אינו רומז לצדוק הכהן אלא לצדוק תלמיד אנטיגנוס.
בתרבות המערבית

מקור הלגיטימיות וההשראה של מלכי בריטניה הוא שלמה המלך[דרוש מקור] כפי שמוצא ביטויו בהמנון טקס הכתרתם -צדוק הכהן של גאורג פרידריך הנדל.
הערות שוליים

↑  ספר דברי הימים א', פרק ה', פסוק ל"ד.
↑  ספר שמואל ב', פרק כ', פסוק כ"ה.
↑  ספר מלכים א', פרק ב', פסוק כ"ז.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ה'; שושלת צדוק, החל מאהרן הכהן, היא: אהרן, אלעזר, פינחס, אבישוע, בוקי, עוזי, זרחיה, מריות, אמריה, אחיטוב, וצדוק.
↑  דברי הימים א', ט"ז, ל"ט.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ט"ו, פסוק י"א.
↑  "וּמָשַׁח אֹתוֹ שָׁם צָדוֹק הַכֹּהֵן וְנָתָן הַנָּבִיא לְמֶלֶךְ עַל יִשְׂרָאֵל וּתְקַעְתֶּם בַּשּׁוֹפָר וַאֲמַרְתֶּם יְחִי הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה" מלכים א' א' ל"ד
↑  ספר דברי הימים א', פרק כ"ט, פסוק כ"ב.
↑  ספר שמואל ב', פרק ט"ו, פסוקים כ"ד–כ"ה.
↑  לפי מדרש הגדול לבראשית ו', ד' ועוד.
↑  רש"י ותוספות למסכת תענית, דף י"ז עמוד ב'.
↑  ראו בן-ציון כ"ץ, פרושים, צדוקים, קנאים, נוצרים, תל אביב, תש"ח, עמ' 167.
↑  pp. 20 &c -Geiger Urschrift.
↑  אבות דרבי נתן, פרק ה'.
↑   צדוק, סרטון  באתר יוטיוב, המנון טקס ההכתרה של מלכי בריטניה
| כהנים גדולים בולטים לפי תקופתם |
| --- | --- | --- |
| משכן משה והמשכן בגלגל | אהרן • אלעזר הכהן |  |
| המשכן בשילה | • אלעזר הכהן • פינחס • אבישוע בן פנחס • בקי בן אבישוע • עזי בן בקי • עלי הכהן • אחיטוב (נכד עלי) • אחיה בן אחיטוב |  |
| משכן נוב ומשכן גבעון | אחימלך בן אחיטוב • אביתר בן אחימלך |  |
| תקופת בית ראשון | צדוק • אחימעץ בן צדוק • עזריהו בן צדוק • אמריהו • יהוידע הכהן • זכריהו בן יהוידע • עזריהו הכהן • אוריה הכהן • עזריהו הכהן (השני) • שלום הכהן • חלקיהו בן שלום • שריה הכהן • יהוצדק הכהן • צפניה בן מעשיה |  |
| תקופת בית שני (תחת שלטון ממלכת פרס) | יהושע בן יהוצדק • יהויקים בן יהושע • אלישיב בן יהויקים • יהוידע הכהן (בית שני) • יוחנן הכהן • ידוע הכהן |  |
| בתקופה ההלניסטית | חוניו הראשון • שמעון הראשון • אלעזר בן חוניו • מנשה אחיו של חוניו • חוניו השני • שמעון השני • חוניו השלישי • יוחנן כהן גדול |  |
| כהנים מתיוונים ואחרים | יאסון •  מנלאוס • אלקימוס • חוניו הרביעי |  |
| כהנים גדולים מבית חשמונאי | יונתן • שמעון • יוחנן הורקנוס הראשון • יהודה אריסטובולוס הראשון • אלכסנדר ינאי • הורקנוס השני • אריסטובולוס השני • מתתיהו אנטיגונוס השני • אריסטובולוס השלישי |  |
| תחת ממשלת רומא | מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) • יוסף בן עלים • חנן בן שת • ישמעאל בן פיאבי • יוסף קיפא • יונתן בן חנן • תאופילוס בן חנן • חנניה בן נדבאי • חנן בן חנן • יהושע בן גמלא • מתתיהו בן תאופילוס (השני) • פינחס בן שמואל מכפר חבתא • רבי אלעזר בן חרסום • יששכר איש כפר ברקאי • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1224658868  VIAF: 308279428   WorldCat (עם VIAF): 308279428
ג'נו סילבה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בינואר 1948 אלבקרקי, ארצות הברית 
 פטירה:  9 במאי 2020 (בגיל 72) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1974–2007 (כ־33 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון אלבקרקי 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'נו סילבה (באנגלית: Geno Silva;‏ 20 בינואר 1948 - 9 במאי 2020) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה מקסיקני. נודע בעיקר ממשחקו בסרט פני צלקת ב-1983.
קריירה

סילבה נולד באלבקרקי, ניו מקסיקו. החל להופיע בסרט הבלאקספלויטיישן "Thomasine & Bushrod" מ-1974 בתור טאפי.
ב-1979 שיחק במערבון וונדה נבאדה של פיטר פונדה. אותה שנה שיחק את מרטינדז בסרטו של סטיבן ספילברג 1941.
ב-1983 שיחק בסרט המאפיה והפשע פני צלקת בתור המתנקש "גולגולת", שליחו של אלסנדרו סוזה.
ב-1996 שיחק בסדרתו של צ'אק נוריס ווקר בתור אל קויוט. בשנה שאחריה שיחק בפארק היורה: העולם האבוד של סטיבן ספילברג בתור הספן קרלוס. באותה שנה שיחק גם בסרט אמיסטאד של אותו במאי, בתור רויז.
בשנת 2001 שיחק במותחן של דייוויד לינץ' מלהולנד דרייב בתור מנהל מלון. לאחר שנתיים שיחק בסרט מילה של גבר של פ. גארי גריי בתור ממו לוצרו.
סילבה הלך לעולמו בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-9 במאי 2020.
הר ואסילבסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  75°11′00″S 71°24′00″W﻿ / ﻿75.1833°S 71.4°W﻿ / -75.1833; -71.4
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר ואסילבסקי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר ואסילבסקי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ואסילבסקי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ואסילבסקי
 
הר ואסילבסקי או הר ואסילווסקי או הר ואשילבסקי (באנגלית: Mount Wasilewski) הוא הר בודד בולט, ממזרח - דרום-מזרח להרי מריק, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,615 מטרים מעל פני הים; הר ואסיבסקי הוא ההר ה-1,578 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 17 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהרי מריק, בין חוף אינגליש לבין חוף אורוויל.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

הרי מריק התגלו מהאוויר וצולמו מהאוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition) המכונה בקיצור "RARE" אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים  1947 – 1948, בפיקודו של פין רון.
אזור ההר מופה לראשונה על ידי משלחת חציית חצי האי האנטארקטי (US Antarctic Peninsula Traverse) מטעם ארצות הברית, אשר חקרה ומיפתה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962, כמו כן האזור צולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1965–1966.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית.
ההר נקרא על שמו של פיטר ג'יי. ואסילבסקי (Peter J. Wasilewski), שהיה חוקר גאומגנטיקה במשלחת החצייה, וכן במשלחות החקר של אוניברסיטת ויסקונסין שחקרה את אזור ההר בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961 -1962 ו- 1965–1966.
לקריאה נוספת

• J.L. Smellie, K.S. Panter, A. Geyer, , P 133
• Melanie Schleeter McCalmont, , P 132
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
↑  לפי הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה, גובהו של ההר 1,585 מטרים מעל פני הים
1 2  מידע על גובה ההר
| הרי מריק |
| --- | --- | --- |
| הרים ברכס | בוייר • ברגר • בקר |  |
| הרים סמוכים לרכס | הר ואסילבסקי |  |
מיליבויה נובאקוביץ'

מיליבויה נובאקוביץ' (נולד ב-18 במאי 1979) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

נובאקוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה, אך הוא לא זכה לשחק עבור הקבוצה הבוגרת. בגיל 19 חתם בקלופיירנסי האוסטרית וכעבור שנה בקלגנפורט ובהמשך שיחק עבור ויטסבורג. בקיץ 2003 חתם במטרסבורג מליגת העל, אך לא זכה בה לדקות משחק רבות ובמהלך העונה חתם בל.א.ס.ק. לינץ. בשנת 2005 חתם בליטקס לובץ' הבולגרית בה היה מלך שערי הליגה עם 16 שערים ב-24 משחקים. באותה עונה הוא אף רשם את דקות המשחק הראשונות שלו במסגרת אירופית לאחר שהקבוצה העפילה לגביע אופ"א והגיע לסיבוב 32 הגדולות בו נעצרה על ידי שטרסבורג.
את עונת 2006/2007 התחיל בליטקס לובץ', על אף הצעות מפ.צ. קלן, בית"ר ירושלים ולבסקי סופיה. אך באוגוסט 2006 החליט להצטרף לפ.צ. קלן מהבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה במועדון כבש 10 שערים ב-25 הופעות, ובעונתו השנייה כבש 20 שערים והיה מלך שערי הליגה ובתום העונה חזרה קלן לבונדסליגה, בעונת 2008/2009 הפך לקפטן המועדון והיה מלך השערים של המועדון עונה שנייה ברציפות כאשר כבש 16 שערים. בנובמבר 2009 נלקח ממנו סרט הקפטן.
בתום עונת 2011/2012 ירדה קלן לבונדסליגה השנייה, וב-1 באוגוסט 2012 הושאל לאומייה ארדיג'ה היפנית עד דצמבר 2012. בתום תקופת ההשאלה חזר נובאקוביץ' לקלן, אך ב-26 בינואר 2013 הוארכה תקופת השאלתו עד דצמבר 2013. בשנת 2014 עזב את המועדון אך נשאר ביפן לאחר שחתם בשימיזו ס-פולסה. בתום העונה חתם בנגויה גראמפוס.
קריירה בינלאומית

נובאקוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה בשנת 2006. ב-31 במאי 2006 הבקיע שלושער בניצחון 1-3 נגד טרינידד וטובגו שהיו שערי הבכורה שלו בנבחרת. נובאקוביץ' השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010. בפברואר 2012 החליט לפרוש מהנבחרת, אולם כעבור שנה חזר בו מההחלטה. נובאקוביץ' מדורג שני בטבלת מלכי השערים של הנבחרת בכל הזמנים עם 32 שערים.
תארים

מלך השערים בליגת העל הבולגרית: 2005/2006
מלך השערים בבונדסליגה השנייה: 2007/2008
גדית זהובת-כתמים

| גדית זהובת-כתמים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חיפושיות
תת־סדרה:: Adephaga
משפחה:: רצניתיים
תת־משפחה:: גדיתים
סוג:: Cicindela
תת־סוג:: Cosmodela
מין:: Cicindela aurulenta
שם מדעי
 Cicindela aurulenta ‏פבריציוס, 1801
שמות נוספים
 Cicindela (Cosmodela) aurulenta  Cosmodela aurulenta

גדית זהובת-כתמים, שם מדעי: Cicindela (Cosmodela) aurulenta, הידועה בשמות העממיים: Golden-Spotted Tiger Beetle ולעיתים Blue-Spotted Tiger Beetle, היא מין של חיפושית מתת-משפחת הגדיתים במשפחת הרצניתיים. חיפושית זו ידועה בצבעיה העזים ויופיה הרב.
תיאור

חיפושית זו בולטת בצבעיה המתכתיים והבוהקים: צבע השלד החיצוני הוא כחול-ירוק בוהק עם 6 כתמים זהובים-צהובים על כנפי החפייה, שני כתמים אדומים-צהובים גדולים על החזה ופס אדום על שולי כנפי החפייה שבולטות בעיקר במפגש ביניהן, הראש צבוע בתערובת צבעים שונים של זהב, כחול, ירוק ואדום. צבע הגחון כחול כהה. צידי הגוף בעלי שיערות וזיפים בצבע לבן. צבעיה של הגדית הם תוצאה של צבעוניות מבנית.
החיפושית ארוכה וצרה, אורכה 15–18 מילימטר. רגליה ארוכות וצרות ובעלות שערות לבנות בפרקיהן העליונים (הקרובים לגוף). היא אצנית מהירה.
היא בעלת עיניים מורכבות גדולות ומחושיה חוטיים. היא בעלת לסתות גדולות המורכבות מגפי פה בצבעי שחור עם כתמים בצבעי לבן-צהוב בבסיסם.
אורח חיים

חיפושית זו היא טורפת של חסרי חוליות ולסתותיה בנויות לתפיסת טרף וביתורו. היא אצנית מהירה מאוד ורודפת אחרי טרפה. היא גם מעופפת טובה ומהירה וצדה חרקים גם באוויר. בשלב הפגית היא חופרת גומה בקרקע ושם אורבת לטרפה. היא חיה על גדות חוליות של מקווי מים כולל נהרות, ביצות מנגרובים וחופי הים.
תפוצה

חיפושית זו מצויה באזור דרום-מזרח אסיה שבין הודו לאיי מלזיה ותפוצתה כוללת את הודו, נפאל, בהוטן, סין, אינדונזיה, מלזיה, חצי האי המלאי והאיים הסמוכים. גבולה הדרומי הוא איי בורנאו, סומטרה ובאלי.
בית הגידול הטבעי שלה הוא קרקעות חוליות בגדות מקווי מים לרבות נהרות, חופי ים ומנגרובים.
מיון

בעבר סווגה חיפושית זו תחת הסוג Cosmodela, אך כיום היא נמצאת תחת הסוג Cicindela ותת-הסוג Cosmodela.
כיום מוכרים במין זה מספר תת-מינים:
C. a. aurulenta Fabricius (תואר על ידי Fabricius ב-1801), מצוי במלזיה ואינדונזיה.
C. a. juxtata (תואר על ידי Acciavatti & Pearson ב-1989), מצוי בהודו, היבשת הראשית של דרום-מזרח אסיה, דרום סין והונג קונג.
C. a. flavomaculata Chevrolat (תואר על ידי Chevrolat ב-1845), מצוי בהודו, מיאנמר, סין, לאוס, קמבודיה, תאילנד, מלזיה ואינדונזיה.
C. a. virgula (תואר על ידי Fleutiaux ב-1893), מצוי בנפאל, הודו, בהוטן, מיאנמר, סין, לאוס, תאילנד ווייטנאם.
לקריאה נוספת

Arthur V. Evans, The Lives of Beetles: A Natural History of Coleoptera, Princeton University Press, 2023, ISBN 9780691236513, תמונה והסבר קצר בעמ' 14
הערות שוליים

↑  שם הסוג "גדית" הוא לפי מונחון האקדמיה ללשון העברית, שם המין הוא בגדר הצעה לפי תרגום של השם המדעי והשם העממי.
↑  Duran, Daniel P.; Gough, Harlan M. (2020). "Validation of tiger beetles as distinct family (Coleoptera: Cicindelidae), review and reclassification of tribal relationships". Systematic Entomology. 45 (4). doi:10.1111/syen.12440.
שברולט קורבט

| --- | --- |
 
שברולט קורבט דור שביעי
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  סטינג ריי, סטינגריי
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1953-הווה
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 מרכב:  קופה/קבריולה
 מפרט טכני
 מנוע:  6.2 ליטר (מגדש-על) V8
 קשר:  שברולט קאמרו
שברולט קורבט (באנגלית: Chevrolet Corvette, מכונה לעיתים Vette) היא מכונית ספורט מתוצרת שברולט. המכונית מיוצרת במשך שמונה דורות. המודל הראשון, תוכנן על ידי הארלי ארל והוצג בתערוכת מוטורמה של ג'נרל מוטורס בשנת 1953 כמכונית קונספט לתצוגה בלבד. שמה ניתן לה על ידי מיירון סקוט על שם ספינות הקורבטה, ספינות מלחמה קטנות בעלות יכולות תמרון גבוהות. במקור הקורבט נבנתה בפלינט, מישיגן וסנט לואיס, מיזורי. לימים עבר הייצור לבאולינג גרין, קנטקי, והיא מכונית הספורט הרשמית של תושבי קנטקי.
הדור הראשון (1953–1962)

הדור הראשון של הקורבט הוצג בסוף שנת 1953 ותוכנן במקור כמכונית תצוגה לתערוכת הרכב מוטורמה בניו-יורק. הדגם ייצר מספיק עניין כדי לגרום לג'נרל מוטורס להוביל אותו לפסי הייצור ב-30 ביוני 1953 ולמכור אותו בהמשך לקהל הרחב. דור זה מכונה לעיתים קרובות "מודל הסרן-הקשיח", זאת מאחר שהמתלה האחורי העצמאי לא הוצג עד הדור השני.
300 דגמים עשויים עבודת יד בצבע לבן-פולו ובעלי גג נפתח יוצרו בשנת 1953. בשנת 1954 הדגם הוצע למכירה בצבע כחול פננט, אדום ספורטמן, שחור ולבן פולו. 3,640 דגמים נבנו ונמכרו בקצב איטי יחסית.
המודל של שנת 1955 הוצע לבחירה עם מנוע V8 בנפח 4.34 ליטר אשר שיפר את התאוצה כך שהקורבט הגיעה ממצב עמידה ל-100 קמ"ש ב-8.5 שניות. ג'נרל מוטורס, אשר נתקעה עם מלאי גדול של 1,954 דגמים אשר לא נמכרו, הגבילה את הייצור ל-700 דגמים באותה שנה.
במודלים של שנת 1956 הוצג גוף חדש שהכיל מפרצונים חדשים מלפנים ובצדדים וסנפירי המנורה האחורית הוסרו. החל משנת 1957 ניתן היה להוסיף מערכת הזרקת דלק. לקורבט היה את מנוע הסמול-בלוק בנפח 4.64 ליטר אשר היה אחד המנועים הסדרתיים הראשונים בהיסטוריה שהגיע לכוח סוס בלימה אחד לכל אינץ' מעוקב (16.4 ס"מ מעוקב). בעקבות זאת, משרד הפרסום של שברולט יצא בסלוגן "כוח סוס אחד לכל אינץ' מעוקב" לפרסום המנוע, אשר הפיק 283 כ"ס. אפשרויות אחרות כוללות בין היתר חלונות חשמל (1956), גג נפתח הידראולית (1956), בלמים ומתלים המתוכננים לעמוד בתנאי שימוש קשים (1957) ותיבת הילוכים בעלת ארבעה יחסי העברה (סוף 1957).
הקורבט של 1958 קיבלה עיצוב חדש אשר כלל חזית ארוכה יותר עם ארבעה פנסים, פגוש עם יציאת פליטה, הגה חדש, לוח מחוונים בו כל המדדים מוצגים ישירות מול הנהג. באופן בלעדי למודל זה, מכסה המנוע היה עם "תריסי אוורור" ותא מטען עם עיצוב תואם. למודל של השנים 1959–1960 היו מספר שינויים כמו הפחתת כמות הכרום ואפשרויות מנוע חזקות יותר.
בשנת 1961, חלקו האחורי של הרכב עוצב לגמרי מחדש עם גרסה דמוית "זנב ברווז" ולה ארבעה פנסים עגולים. הטיפול בפנסים יימשך בכל הדגמים שייוצרו עד שנת 2014. בשנת 1962, המנוע סמול-בלוק בנפח 4.64 ליטר הורחב ל-5.36 ליטר. צורה זו ייצרה 250 כ"ס. תמורת תוספת של 12% יותר ממחיר המחירון, נמכרה גרסה עם הזרקת דלק המייצרת 360 כ"ס, ובכך הייתה הגרסה המהירה ביותר של דור זה. שנת 1962 הייתה גם השנה האחרונה בה הייתה עטיפה סביב השמשה הקדמית, סרן אחורי מוצק ומרכב הקבריולה היה המרכב היחיד שנמכר. מכסה תא המטען והפנסים החשופים לא חזרו במשך עשורים רבים לאחר מכן.
הדור החמישי (1997–2004)

ייצור הדור החמישי של הקורבט החל בשנת 1997 והסתיים בשנת 2004. הדור החמישי של הקורבט הגיע למהירות שיא של 291 קמ"ש ועל פי סיקורי כתבי הרכב היא שופרה כמעט בכל תחום בהשוואה לדור הקודם של הקורבט עם התווספותם של ציר תמסורת אחורי וצינור מומנט למכונית, גרם לעלייה חדה בקשיחות המבנית ולעיצוב הרבה יותר מעוגל.
כמו כן, ג'נרל מוטורס הציגו את מנוע ה"סמול בלוק" LS1 לראשונה. הדור השלישי של מנוע ה"סמול בלוק" V8 עוצב לחלוטין מחדש. כעת, כולו היה עשוי מאלומיניום עם הצתה ללא מפלג וצילנדר עם סדר בערה חדש. תחילה הוא ייצר 345 כ"ס ב-257 קילוואט ב-47 קג"מ של מומנט, אך הועלה בהמשך ל-350 כ"ס ב-260 קילוואט בגרסה של שנת 2001. המנוע החדש, משולב עם גוף חדש ומקדם הגרר 0.29 הנמוך שלו, היה מסוגל להגיע ל-28 מייל לגלון דלק בכביש מהר.
בשנה הראשונה שלה, הקורבט מהדור החמישי הייתה זמינה רק במרכב קופה, למרות שהפלטפורמה החדשה תוכננה מהיסוד להיות קבריולה, אשר התאפשר בשנת 1998, הגג הקבוע-קופה בשנת 1999. רעיון אחד לגג זה היה שהמודל יהיה גרסה מופשטת מאבזור ובעל מנוע V6 אפשרי (שזכה לכינוי "בילי בוב"). בשנת 2000 תוכניות לגג זה הניחו את היסודות להחזרת הקורבט Z06 בשנת 2001, אופציה מקצועית שלא נראתה מאז הקורבט שתכנן זורה ארקוס דנטוב בשנת 1963.
מודל ה-Z06 החליף את מודל הקופה עם הגג הקבוע, כמודל עם הביצועים הגבוהים בדור החמישי של הקורבט. במקום גל זיזים כפול עילי כבד יותר כמו בקורבט ZR-1 של הדור הרביעי, הקורבט Z06 הנוכחית השתמשה במנוע LS6 המפיק 385 כ"ס ב-285 קילוואט, נגזרת של המנוע LS1 הסטנדרטי. באמצעות שימוש בעיצוב גג קבוע הרבה יותר נוקשה התאפשר ל-Z06 אחיזה חסרת תקדים הודות לבלמים המשודרגים והגוף הגמיש פחות. מאפיינים אלה, יחד עם השימוש בחומרים כגון מערכת פליטה מטיטניום ומכסה מנוע מסיבי פחמן בשנת 2004, הוביל לחיסכון נוסף במשקל ושיפור בביצועים בקורבט Z06 של הדור החמישי. ה-LS6 שודרג בהמשך ל-405 כ"ס ב-302 קילוואט בשנים 2002–2004. למרות שתפוקת הכוח בקורבט Z06 הנוכחית שווה לזו של הקורבט ZR-1 בדור הרביעי, השיפורים בקשיחות, במתלים, בבלמים והפחתת המשקל עשו את הדור החמישי למהיר יותר מאשר הקורבט ZR-1 בדור הרביעי.
הדור השמיני (2020–היום)

שברולט קורבט C8 בבת ים
התחלת הדור השמיני התחילה ב-2020 עד היום, הדור השמיני יצאה עם שיפורים ושינויים מהדור השביעי.
הערות שוליים

↑  "אידין גרין זקלה" מבוססת על דגם שברולט קורבט motor1.com/news/236033/eadon-green-zeclot-corvette-base
↑  "אידין גרין זקלה" autoevolution.com/news/c7-corvette-based-eadon-green-zeclat-lands-in-geneva-with-british-styling
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567887005171  LCCN: sh85033106  NKC: ph1244752 
קורבט קבריולה משנת 1954
קורבט סטינג ריי 1967 קבריולה
סטינג ריי 1965 קופה

קורבט סטינג ריי קופה
1971 קורבט סטינגריי קבריולה
קורבט דור שלישי בעלת הזרקת אש צולבת



שברולט קורבט 1990
קורבט קופה משנת מודל 1991
קורבט Z06


קורבט Z06
מעברה

ערך זה עוסק בשכונות עולים בישראל. אם התכוונתם לנקודת חצייה של נחל, ראו .
מפת המעברות בישראל
מעברת "בית ליד" בשרון, 1950
מעברה ליד נהריה, 1952
עובדת סוציאלית בביקור במעברת תלפיות, ירושלים, 1958
לולי תינוקות לצד גדרות תיל ואוהלים, במעברת כפר אונו
מַעְבָּרָה, או בשם הרשמי "יישוב קליטה", היו יישובים זמניים, אשר התקיימו במדינת ישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20. את הרעיון להקים מעברות העלה לוי אשכול בעת ששימש כראש המחלקה להתיישבות של הסוכנות. המעברות הוקמו לרוב בשולי יישובים ותיקים או ביישובים ערביים נטושים, כדי לספק דיור לעולים שהגיעו בגל העלייה הגדול שלאחר קום המדינה.
המעברות נועדו להחליף את מחנות העולים ונבדלו מהם בכך שדיירי המעברה נדרשו להתפרנס למחייתם, בעוד דיירי מחנות העולים פורנסו על ידי הסוכנות היהודית. ב-23 במאי 1950 פורסמה בעיתון "דבר" הידיעה: ”בשבוע שעבר הוקמה בהרי ירושלים, על מורדותיה של כסלון הדרומית, ה"מעברה" הראשונה בארץ. ה"מעברה" היא יישוב זמני, אשר תושביו, המוצאים ממחנות העולים לעבודות יעור, מתגוררים באוהלים עם משפחותיהם.”; בתוך פחות משנתיים חיו במעברות מעל 220,000 בני אדם.
הרקע להקמת המעברות

עם קום מדינת ישראל, ביוני 1948, החלה עלייה גדולה של יהודים ארצה. שערי הארץ שעד אז היו סגורים לקליטת עולים, נפתחו ויהודים רבים ביקשו לעלות. למעלה מ-900,000 נפש עלו למדינת ישראל בעשור הראשון להקמתה, נתון שאין דוגמתו בין מדינות קולטות הגירה בעולם. הגידול העצום באוכלוסיית ישראל בפרק זמן קצר ושינוי היחס בין מספר העולים החדשים לוותיקים חייבו פתרונות מוסדיים מיידיים.
בין השנים 1948 ו-1949, גדלה אוכלוסיית ישראל ב-28.3%. בשנה שלאחר מכן עמד הגידול על 16.7% ובשנה שלאחר מכן חל גידול של 15.2%. העולים הרבים שהגיעו יושבו תחילה במחנות עולים או במחנה מעבר אך הגידול הרב במספרם של העולים, הצפיפות והתנאים הקשים ששררו בהן, חייבו מציאת פתרון חלופי ראוי. לוי אשכול ששימש אז כגזבר ומנהל מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית נדרש למצוא פתרון חלופי מהיר לטיפול בקליטת העולים בכלל ובפרט במצוקת הדיור שלהם. תחילה פעל אשכול בשיטתיות לאכלוס עשרות אלפי עולים בערים מעורבות לשעבר, בשכונות שבהן התגוררו ערבים עד מלחמת העצמאות, או בכפרים ערביים נטושים ובמקביל עודד הקמת עשרות נקודות התיישבות חדשות.