stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תענית
תעניות לא קבועות > תענית יחיד > תענית חופה

בקהילות אשכנז נהגו שהחתן והכלה מתענים ביום חופתם. ולכך מספר סיבות:
היות שביום החתונה נמחלין כל העוונות של החתן והכלה, הרי יום החתונה הוא כמו יום־כיפור.
שמא מתוך שמחתם יישתו יין  ולא תהיה דעתם מיושבת בשעת הקידושין.
מנהג החסידים הראשונים להתענות לפני קיום כל מצווה חביבה.
בין הטעמים יש הבדל לגבי זמן סיום התענית: על פי הסיבה הראשונה התענית מסתיימת בצאת הכוכבים, בדומה לכיפור, ועל-פי הדעות האחרות סיום התענית לאחר החופה.
תעניות לא קבועות > תעניות ציבור

קהילה יכולה להחליט לקבל על עצמה לצום ביום מסוים, בדרך כלל עקב ריבוי צרות או גזרה על הקהילה. נהוג בדרך כלל להנהיג צום זה בערב ראש חודש או בימי שני וחמישי בהם יש עניין לצום.
תעניות לא קבועות > תעניות ציבור > תענית גשמים

ההלכה קבעה סדרה של תעניות גשמים למקרה של בצורת, המלווים גם בתפילות מיוחדות, המפורטות במסכת תענית. מדובר בסדרה של צומות, המתחילה בחודש חשוון, כאשר הצומות נעשים חמורים יותר ויותר ככל שעובר הזמן ולא יורדים גשמים. כיום אין נוהגים בסדר התפילות והצומות האלו, אך בשנות בצורת, מורים הרבנים להוסיף תפילה מיוחדת על הגשמים, (תפילת ועננו) ולעיתים גוזרים תענית של חצי יום עם אמירת סליחות.
תעניות לא קבועות > תענית על נפילת ספר תורה

על פי ההלכה יש להתענות בעקבות מאורע של נפילת ספר תורה על הקרקע, קיימים בנושא מספר מנהגים ודעות.
לדעת המהרי"ש נתנזון - אם ספר תורה נופל על הקרקע יש להתענות ארבעים יום, הטעם לכך הוא שבעת שעלה משה רבנו להר סיני לקבל את התורה, הוא שהה שם ארבעים יום. המהרש"ק כותב שאם נפל ספר תורה, ומדגיש שנפילה היא דווקא לקרקע, על כל הקהל לצום במשך יום אחד.
החיד"א סבור שרק מי שהפיל את הספר חייב להתענות, אבל הרואים את נפילת הספר, אינם חייבים להתענות. עם זאת, כותב החיד"א, ראוי שכל מי שראה את נפילת הספר יצום גם הוא, ומסכם את דבריו, כי נכון שכל רב בעירו יגזור ויתקן לפי מקומו שעתו.
הרב קוק סיפר באחת מאגרותיו שבעקבות מקרה של נפילת ספר תורה בבית הכנסת בז'יימליס בגלל ארון קודש קטן מדי, הוא הורה לבני הקהילה לבנות ארון חדש וגדול, "שזאת תהיה עיקר התשובה, להסיר הסיבה הגורמת למכשול", ובהמשך הוסיף: "ודבר זה היה אצלי יותר עיקרי מהתענית".
מנהגי התעניות > איסורים

ביום הכיפורים ובתשעה באב התענית כוללת חמישה עינויים, כשבנוסף על איסור אכילה ושתייה אסורים גם: רחיצה, סיכה, תשמיש המיטה (קיום יחסי מין), ונעילת נעלי עור. בשאר התעניות אסורים רק האכילה והשתייה.
הבדל נוסף הוא שיום הכיפורים ובתשעה באב התענית אורכת יממה שלמה - משקיעת החמה ערב היום הקודם עד לצאת הכוכבים ביום הבא. ואילו שאר התעניות הן קלות יותר, ומתחילות רק בעלות השחר של אותו יום.
מנהגי התעניות > תקיעות

על פי המשנה, כלולים בסדרי תפילת התענית תקיעות בחצוצרות, ובשער המזרח או בהר הבית אף בשופרות מן הצדדים, כך פסק גם הרמב"ם. מאידך לשיטת הראב"ד ישנם גם תקיעות בשופרות במשך יום התענית, ולשיטת הרשב"א התקיעה שבסדר התפילה יכולה להיעשות בין בשופר ובין בחצוצרות.
לדעת הרמב"ם התקיעות הם על סדר התפילה במקדש בלבד, אך לדעת ראשונים רבים בכל מקום התקיעות הם חלק מסדר התפילה.
מנהגי התעניות > סדר התפילות בתעניות הקבועות

בבתי כנסת ספרדים נוהגים להכריז על התענית הקרובה בשבת שלפני עשרה בטבת ושלפני י"ז בתמוז. לעומת זאת לא מכריזים על יום הכיפורים ועל תשעה באב מכיוון שהם צומות מפורסמים יותר ואין צורך בהכרזה, וכך גם לגבי צום גדליה שזוכרים אותו מכיוון שהוא חל יום למחרת ראש השנה, וכן לגבי תענית אסתר שחלה יום לפני פורים. בבתי כנסת אשכנזים לא נוהגים להכריז על צומות כלל.
סדר התפילה בתעניות הקלות כולל את תפילת עננו המתווסף בתפילת שמונה עשרה, קטעי סליחות המתאימים לאותו תענית וקריאה מיוחדת בתורה - "ויחל משה" (שמות לב, יא). רוב יהודי תימן מדלגים על הסליחות בתעניות הקלות מדוחק הזמן. ברוב קהילות האשכנזים הנהיגו בתקופה מאוחרת להוסיף גם את תחינות אבינו מלכנו. לפי מנהג הקדום של קהילות אשכנז, מוסיפים פיוט סליחות בברכת סלח לנו בתוך חזרת הש"ץ, אך ברוב הקהילות התבטל המנהג, ופיוטים אלו נאמרים כיום כחלק מהסליחות הנאמרות בתחנון. יש קהילות אשכנז בודדות שממשיכות לומר את הסליחות בתוך חזרת הש"ץ, ובבית הכנסת האיטלקי בירושלים אומרים קרובה. בתפילת מנחה קוראים בתורה שוב את קריאת "ויחל". לאחר קריאת התורה במנחה נהגו בני אשכנז לקרוא במנחה את הפטרת דרשו ה' בהמצאו, העוסקת בקריאת ה' אל העם (על ידי הנביא ישעיהו) לחזור בתשובה. אך בקרב בני עדות המזרח נחלקו הדעות, ישנם קהילות שלא נהגו להפטיר, וישנם קהילות שנהגו להפטיר, וקוראים את הפטרת 'שובה ישראל' שבספר הושע, מלבד צום גדליה שבו קוראים את הפטרת 'דרשו ה' בהמצאו'. משום שבשבת הסמוכה לצום (שבת שובה) קוראים את הפטרת 'שובה ישראל' ולא רוצים שיקראו פעמיים בשבוע את אותה הפטרה.
הימים שבהם לא מתענים

על פי ההלכה ישנם ימים מסוימים שאסור להתענות בהם, בעיקר בשבת ובמועדים. בזמן התלמוד נהגו על פי "מגילת תענית", שבה מפורטים הזמנים שאסור להתענות בהם מכיוון שאירעו בהם אירועים משמחים. להלכה נפסק שמגילת תענית בטלה אחרי חורבן הבית, ומותר להתענות בימים הכתובים בה, מלבד פורים ושמונת ימי חנוכה שאיסור התענית בהם נותר בעינו.
בחודש ניסן אסור להתענות, וכך בחודש תשרי מלמחרת יום כיפור.
לפי רוב הפוסקים אין להתענות ביום שישי תענית מלאה, אלא יש להפסיקה לפני כניסת השבת.
תענית הראב"ד

אופן נוסף שנועד להשיג חלקית את מטרות התענית, חודש על ידי הראב"ד ונקרא על שמו, באופן הזו לא מתנזרים לחלוטין מן האכילה, אך יש לשייר מכל מאכל ולא לסיימו, כשבכך גם כן ישנו עינוי מסוים והתגברות על תאוות הגוף.
תענית דיבור

מלבד תענית הצום ישנו גם המושג של
תענית דיבור בה האדם קובע זמן מסוים שבו הוא ממעיט בדיבורי חולין ומרבה בדיבורי קודש.
מטרת תענית הדיבור היא מעט בעיסוק בחול, ולעסוק ברוחניות. מקובל בקרב לומדי תורה לקבל על עצמם תענית דיבור על זמנים מסוימים מלימודם, שבהם לא יפסיקו כלל מלימודם לצורך דיבורי חול.
יש שנוהגים לקיים "סדר תענית דיבור" שבו ציבור שלם מקבל על עצמו תענית דיבור ליום מלא, בו אומרים יחד שלוש פעמים את ספר התהילים ונושאים תפילות מיוחדות שנועדו לכך.
ראו גם

יום כיפור קטן
ספר תורה שנפל
הסיגוף ביהדות
לקריאה נוספת

הרב משה הררי, מקראי קודש - הלכות שלש התעניות בין המצרים ותשעה באב.
הערות שוליים

↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ה, פסוק א'; ספר ירמיהו, פרק נ"ב, פסוק ד'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ד', הלכה ה'. אמנם לפי התלמוד הבבלי, מסכת תענית, דף כח, עמוד ב הבקעת החומה בבית ראשון הייתה בט' בתמוז (כמפורש בספר ירמיהו), אך מכל מקום קביעת הצום מלכתחילה קשורה להבקעת החומה בחורבן בית ראשון, גם אם התאריך הסופי נקבע בעקבות חורבן בית שני (שו"ת התשב"ץ, חלק ב', סימן רע"א).
↑  ספר זכריה, פרק ח', פסוק י"ט
↑  יש נוהגים לעשות שני וחמישי ושני הראשונים של אייר, אבל שני וחמישי ושני האחרונים של מרחשון, עיין בערך תענית בה"ב.
↑  צפורן שמיר
↑  חדשות,  באתר כיפה, 23 במרץ 2020.
↑  ראבי"ה, ראש השנה סימן תקמז.
↑  רי"ץ גאות הלכות תשובה.
↑  מקורה של רשימה זו בחיבור הנקרא מגילת תענית בתרא. היא הובאה בספר הלכות גדולות, ומשם הועתקה לארבעה טורים ולשולחן ערוך, אורח חיים, סימן תק"פ.
↑  ראו כאן.
↑  נוסח הטור והשולחן ערוך (סימן תק"פ). נוסח הבה"ג ח' בכסלו, נוסח הכל בו ה' בכסלו. דעה מעניינת היא דעת רבי עובדיה הנביא (הגהת דר"ע) והגהת "סוד ישרים" (תנ"ך מהדורת "אגודת שמואל", אמסטרדם תנ"ט), שצוטט בדרשות החתם סופר חלק ב', שהיה זה בא' בכסלו שהוא מכוון כנגד יום כיפור.
↑  תענית ביום החופה | חב"ד - אור אין סוף, ‏2014-08-31
↑  יוסף שאול הלוי נתנזון, דברי שאול, מהדורת לבוב, ה'תרל"ז, חידושי אגדות על מסכת סנהדרין, דף מ"ג, ד"ה "וכרוז יוצא לפניו", באתר היברובוקס
↑  יום אחד = מהבוקר עד לשקיעה
↑  שלמה קלוגער, האלף לך שלמה, מהדורת לבוב, ה'תר"ע, סי' שס"א, באתר היברובוקס
↑  חיים יוסף דוד אזולאי, שיורי ברכה, מהדורת סלוניקי, ה'תקע"ד, סי' רפ"ב, סעיף א', באתר היברובוקס
↑  אגרות הראי"ה, חלק א, איגרת י.
↑  מעיקר הדין, בין השמשות של שאר התעניות (חוץ מתשעה באב) מותרים באכילה, אלא שנהגו לחכות עד צאת הכוכבים, ראו בית יוסף או"ח תקס"ב.
↑  משנה, מסכת תענית, פרק ב', משנה ה'. משנה, מסכת ראש השנה, פרק ג', משנה ד'
↑  שופרות אלו, בניגוד לשופרות של ראש השנה, היו של יעל, ראה תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ו, עמוד ב', מאידך הריטב"א (שם) מציין כי המנהג לתקוע גם בתעניות בשופר של איל.
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות תעניות, פרק א', הלכה ד'
↑  מגיד משנה, תעניות, א, ד
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות תעניות, פרק ד', הלכה ט"ו
↑  רש"י, ריטב"א, תענית טו א
↑  אם כי במשנה נאמר שבתעניות קוראים ב'ברכות וקללות' כלומר כנראה מפרשות התוכחה (משנה מגילה סוף פרק ג).
↑  סעיף כ"ג
↑  ספר הושע, פרק י"ד, פסוק ב'
↑  הרב חננאל זייני, ‏צום גדליה: תזכורת להלכות התענית, באתר "סרוגים", 8 בספטמבר 2013
↑  אולם לדעת השולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרפ"ו, סעיף א', מותר להתענות לפניהם ולאחריהם, ואילו לפי מגילת תענית עצמה אסור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567827605171  LCCN: sh85047410 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אברהם קלוגר

אברהם נתן (אבי) קלוגר (נולד ב-17 באוגוסט 1958) הוא פרופסור מן המניין בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים, מתמחה בהתנהגות ארגונית.
ביוגרפיה אקדמית

קלוגר הוא בוגר תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1983 ותואר שני בפסיכולוגיה ארגונית באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1985. סיים דוקטורט בשנת 1989 במכון הטכנולוגי ע"ש סטיבנס, בהובוקון ניו ג'רזי. כיהן כראש החוג למנהל עסקים, וכמנהל האקדמי של תוכנית המ.ב.ע. למנהלים בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית.
בבית הספר למנהל עסקים מרצה פרופסור קלוגר בקורסים: ניהול בישראל: פרויקט וסמינריון, שיטות מחקר לדוקטורנטים: מודל ליניארי היררכי HLM, שיקולים תאורטיים בניהול משאבי אנוש וסמינריון בהתנהגות ארגונית.
מחקר

בעבודה המחקרית המרכזית שלו בשנות ה-90 תיעד את הנזק שמשוב גורם לביצועים, עבודה שזיכתה אותו, יחד עם פרופ' אנג'לו דה-ניסי, בפרס המאמר המצטיין בתחום ההתנהגות ארגונית לשנת 1996 מאת האקדמיה לניהול (Academy of Management) ולפרס הראשון ע"ש ויליאם או-וונס על מחקר בתחום הפסיכולוגיה הארגונית-תעשייתית מהחברה לפסיכולוגיה ארגונית-תעשייתית.
חיפושיו אחר מענה לנזקי המשוב הובילו אותו, יחד עם ד"ר דינה ואן-דייק ולצד תלמידים נוספים, למחקר בדבר השפעת "הרוצה" לעומת "המוכרח" בתגובה למשוב. כמו כן, להצעת כלי הערכה חלופי המכונה "ריאיון מקדם" (feedforward interview), יחד עם ד"ר דינה ניר. כלי זה נועד לייצר משוב של העובד לעצמו על בסיס הצלחותיו בעבר. כיום, הוא חוקר את הכוח הסמוי של ההקשבה. ב-2015 הציג את גישתו להקשבה בהרצאת TEDx.
מאמרים נבחרים

Itzchakov, G., Castro, D. R., & Kluger, A. N. (2016). If you want people to listen to you, tell a story. International Journal of Listening 30(3), 120-133. doi:10.1080/10904018.2015.103744
Kluger, A. N., & Zaidel, K. (2013). Are Listeners Perceived as Leaders? International Journal of Listening, 27, 73-84. doi: 10.1080/10904018.2013.754283
Bouskila-Yam, O., & Kluger, A. N. (2011). Strength-based performance appraisal and goal setting. Human Resource Management Review, 21(2), 137-147. doi: DOI 10.1016/j.hrmr.2010.09.001
Kluger, A. N., & Nir, D. (2010). The feedforward interview. Human Resource Management Review, 20(3), 235-246. doi: DOI 10.1016/j.hrmr.2009.08.002
Van Dijk, D., & Kluger, A. N. (2011). Task type as a moderator of positive/negative feedback effects on motivation and performance: A regulatory focus perspective. Journal of Organizational Behavior, 32(8), 1084-1105. doi: 10.1002/job.725
Kluger, A. N., & DeNisi, A. (1996). The effects of feedback interventions on performance: A historical review, a meta-analysis, and a preliminary feedback intervention theory. Psychological Bulletin, 119(2), 254-284. doi: 10.1037/0033-2909.119.2.254
Kluger, A. N., Stephan, E., Ganzach, Y., & Hershkovitz, M. (2004). The effect of regulatory focus on the shape of probability-weighting function: Evidence from a cross-modality matching method. Organizational Behavior and Human Decision Processes, 95(1), 20-39. doi: 10.1016/j.obhdp.2004.05.003
Kluger, A. N., Siegfried, Z., & Ebstein, R. P. (2002). A meta-analysis of the association between DRD4 polymorphism and novelty seeking. Molecular Psychiatry, 7(7), 712-717. doi: 10.1038/sj.mp.4001082
Kluger, A. N., & Tikochinsky, J. (2001). The error of accepting the "theoretical" null hypothesis: The rise, fall, and resurrection of commonsense hypotheses in psychology. Psychological Bulletin, 127(3), 408-423. doi: 10.1037//0033-2909.127.3.408
הערות שוליים

↑  פרופ' אברהם קלוגר, באתר האוניברסיטה העברית
↑  פרופ' אברהם קלוגר מרצה בכנס TEDx
אברהם אמסטרדם

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1939 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  1 בינואר 2021 (בגיל 81) רחובות, ישראל 
 ענף מדעי:  ביולוגיה מולקולרית
 עיסוק:  חקר פעילות השחלה, חקר סרטן השחלה וסרטן הלבלב
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת רוקפלר 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע
 תרומות עיקריות
 גידול בתרבית של תאי גרנולוזה שחלתיים בעלי אורך חיים בלתי-מוגבל
 
אברהם (אברומי) אמסטרדם (28 באפריל 1939 – 1 בינואר 2021) היה פרופסור לביולוגיה מולקולרית במכון ויצמן למדע.
קורות חיים

אברהם אמסטרדם נולד וגדל בחיפה. כשהיה בן חמש רכשו הוריו פסנתר, ולאחר שרכש מיומנות נגינה בסיסית בעצמו, הוריו רשמו אותו לבית-הספר למוזיקה על שם דוניה ויצמן. מכיוון שמשפחתו התקשתה לשלם בעבור השיעורים, הוא מימן את שיעוריו באמצעות לימוד ילדים אחרים שהתקשו בנגינה.
אמסטרדם למד בבית הספר הריאלי בחיפה, וביצע את שירותו הצבאי בגדוד הנח"ל המוצנח.
לאחר שסיים את שירותו הצבאי, התקבל ללימודי תואר ראשון בביוכימיה ובמיקרוביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בירושלים רכש אקורדיון ולימד את עצמו לנגן. את שכר הלימוד באוניברסיטה מימן באמצעות הופעות בברים ובאירועים שבהן ניגן באקורדיון. בהמשך למד נגינה אצל יהודה אופנהיימר.
במהלך התואר הראשון שימש כעוזר הוראה של פרופסור אברהם לויטר. את התואר השני ואת הדוקטורט השלים במחלקה לביולוגיה כימית באוניברסיטה העברית. לאחר מכן, בשנת 1971, החל לבצע מחקר פוסט-דוקטורט במחלקה לביולוגיה של התא באוניברסיטת רוקפלר שבניו יורק, בהנחיית פרופסור ג'ורג'ה אמיל פאלאדה ופרוסור ג'יימס ג'יימיסון (אנ'). במהלך הפוסט-דוקטורט רכש מיומנות שימוש גבוהה במיקרוסקופ אלקטרונים, שהמשיך להיות אמצעי מרכזי גם במחקריו הבאים.
בשנת 1973 הצטרף למחלקה לחקר ההורמונים במכון ויצמן למדע. במסגרת מחקרו עבד עם רופאים ועם מטופלים, בתקופה שבה שיתופי פעולה כאלו עדיין לא היו נפוצים. ב-31 באוגוסט 2004 פרש לגמלאות, אך המשיך לעבוד במכון ויצמן כפרופסור אמריטוס עד יום מותו, ב-2021.
מחקר

מחקריו של אמסטרדם במכון ויצמן התמקדו בחקר הפעילות של שחלה בוגרת, תוך התמקדות בהבדל בין התנהגות תקינה לבין התנהגות סרטנית. בשנת 1996 נודע אמסטרדם בכך שהצליח, בשיתוף עם קבוצת המחקר שלו, לפתח מערכת ביולוגית לבחינת פעילותם של הורמונים בגוף, המבוססת על תאי גרנולוזה שחלתיים בעלי אורך חיים בלתי-מוגבל, שהונדסו גנטית כך שהתגובתיות שלהם להורמונים גונדוטרופיניים שפעילותם הכרחית להבשלת הביצית, תישמר. במערכת התאים הזו נעשה מאז שימוש במעבדות שונות בישראל ובעולם.
לאחר שפרש לגמלאות, המשיך לעסוק במחקר, ועבד על זיהוי אוכלוסיות תאים שנוכחותם עלולה לזרז התפתחות של סרטן השחלה. במחקרו מצא אמסטרדם שני גורמים מולקולריים ממקור עוברי שהשילוב ביניהם עשוי לזרז התפתחות של גידול סרטני בשחלה. המשך המחקר בתחום הראה שגורמים מולקולריים דומים עשויים לגרום גם לסרטן הלבלב.
חיים אישיים

בשנת 1968 נישא למיכל ולזוג נולדו ארבעה ילדים, ועשרה נכדים.
במקביל לפעילותו המדעית, עסק אמסטרדם בשני תחומים נוספים - מוזיקה וספורט. במשך חייו הופיע בהתנדבות בנגינה באקורדיון ובפסנתר באירועים חברתיים, בבתי אבות, במועדוני קשישים, בגני ילדים ובמקומות נוספים. כמו כן, הוא עודד את ילדיו ללמוד נגינה בפסנתר ולהתנסות בכלי נגינה נוספים כמו חצוצרה, תופים וטובה. נוסף על המוזיקה עסק אמטרדם בספורט והקפיד על כך שילדיו יכירו את החשיבות של הפעילות הגופנית. הוא נהג לארח בביתו אנשי מדע מרחבי העולם, ולקיים אירועי שירה בציבור.
הערות שוליים

↑  עצוב: פרופסור אברהם אמסטרדם הלך לעולמו, באתר www.myrehovot.co.il
1 2 3 4  בחרתי במדע - מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור, באתר מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור מבית מכון ויצמן למדע, ‏2020-01-16
↑  אחרי מות - פרופ' אברהם אמסטרדם - מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור, באתר מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור מבית מכון ויצמן למדע, ‏2021-03-22
↑  Abraham Amsterdam, Iris Keren-Tal, Dorit Aharoni, Ada Dantes, Abigail Land-Bracha, Eli Rimon, Ravid Sasson, Liron Hirsh, Steroidogenesis and apoptosis in the mammalian ovary, Steroids 68, 2003-11, עמ' 861–867 doi: 10.1016/j.steroids.2003.09.003
↑  ההורמונים באים - מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור, באתר מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור מבית מכון ויצמן למדע, ‏1996-12-01
↑  Freimann Sarit, Dantes Ada, Amsterdam Abraham, Ovarian Transcriptomes as a Tool for a Global Approach of Genes Modulated by Gonadotropic Hormones in Human Ovarian Granulosa Cells, Endocrine 26, 2005, עמ' 259–266 doi: 10.1385/ENDO:26:3:259
↑  Abraham Amsterdam, Elias Shezen, Calanit Raanan, Yasmin Slilat, Alon Ben-Arie, Diana Prus, Letizia Schreiber, Epiregulin as a marker for the initial steps of ovarian cancer development, International Journal of Oncology 39, 2011-11, עמ' 1165–1172 doi: 10.3892/ijo.2011.1123
↑  Letizia Schreiber, Calanit Raanan, Abraham Amsterdam, CD24 and Nanog identify stem cells signature of ovarian epithelium and cysts that may develop to ovarian cancer, Acta Histochemica 116, 2014-03-01, עמ' 399–406 doi: 10.1016/j.acthis.2013.09.007
↑  Abraham Amsterdam, Calanit Raanan, Letizia Schreiber, Nava Polin, David Givol, LGR5 and Nanog identify stem cell signature of pancreas beta cells which initiate pancreatic cancer, Biochemical and Biophysical Research Communications 433, 2013-04-05, עמ' 157–162 doi: 10.1016/j.bbrc.2013.02.038
↑  חיידק ההתנדבות - מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור, באתר מסע הקסם המדעי - חדשות מדע, תגליות ומידע לציבור מבית מכון ויצמן למדע, ‏2011-12-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455827805171  VIAF: 96148874637049621865   WorldCat (עם VIAF): 96148874637049621865 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אברהם אמסטרדם".
אברהם אמסטרדם מנגן בפסנתר בילדותו
אברהם אמסטרדם מנגן באקורדיון
אברהם עילם-אמזלג

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1941 (בן 83) קזבלנקה, מרוקו 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה
 עיסוק:  מוזיקאי, חלילן, מלחין, מוזיקולוג, אתנומוזיקולוג, מנצח
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקת עולם, מוזיקה אנדלוסית
 כלי נגינה:  חליל צד 
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת האנדלוסית הישראלית
 
אברהם (אבי) עילם-אמזלג (נולד ב-28 בספטמבר 1941) הוא מוזיקאי, חלילן, מלחין, מוזיקולוג, אתנומוזיקולוג ומנצח ישראלי.
ביוגרפיה

אמזלג נולד בקזבלנקה, מרוקו ועלה ארצה ללא משפחתו בשנת 1952. הוא למד במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב ובאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. נגינה בחליל למד אצל אורי טפליץ והלחנה אצל לאון שידלובסקי.
את עבודת הדוקטורט שלו כתב בהנחיית פרופסור אמנון שילוח בנושא "התפיסה המלודית בשירת הבקשות של יהודי מרוקו" וקיבל תואר דוקטור בשנת 1986. כיום מרצה בתחומי פולקלור ומוזיקולוגיה באוניברסיטאות בארץ.
סגנונו המוזיקלי של אמזלג-עילם מאחד מסורות מזרחיות עם שיטות מערביות. בשנת 1994 הוזמן לסייע בהקמת התזמורת האנדלוסית הישראלית ולנצח עליה. מתפקידו זה פרש בעונה התשיעית של התזמורת כאשר יצא לגמלאות.
אברהם אמזלג (עילם) שימש כמרצה למוזיקולוגיה בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה. עילם-אמזלג מתגורר בקליפורניה.
יצירות

"תקסים" לחליל, 1968.
"אחותי כלה", מחזה מוזיקלי, שנכתב לפי הזמנה מלהקת ענבל, 1969.
"מוזיקה לחליל וכלי הקשה", 1972.
"עמק איפרן" לתזמורת קאמרית, 1972.
"מאבקים בים" לתזמורת, נכתב לזכר אוניית המעפילים "אגוז", 1973.
"מדברית" לחליל סולו, 1973.
"כד" לרביעיית כלי נשיפה מעץ, בהזמנת להקת ענבל, 1973.
"200 ל-5 וסרט מגנטי, חליל, אבוב, קרן אנגלית, בסון, סרט הקלטה ומנצח", 1977
"תקסים מס' 2" לחליל, 1979
"מזמור כ"ז", אבוב וכלי קשת, 1982
"סויטה עממית קטנה", לרביעיית חליל, לזכר דוד מויאל, לחליל, כינור, ויולה וצ’לו, בנויה על פיוטים של יהודי מרוקו, 1984
"אחת שאלתי" למקהלת ילדים (טקסט תהלים כ"ז), 1984
"דולאב" לאבוב סולו, 1987
"השתקפויות" לשמיניית כלי נשיפה, 1993
"מוזיקה" לתזמורת כלי קשת, 1997
"לבי במזרח" לתזמורת קאמרית, 2016
פרסומים

מתוך רשימת מאמרים במדעי היהדות, עילם-אמזלג אברהם, "משקל ומקצב מוזיקלי בפיוט של יהודי מרוקו: הסגנון הע'רנטי. תיקי מערב ומזרח (תשע"א) 525-505
"שיר ידידות ושירת הבקשות, יהדות מרוקו, מאמר מאת אברהם אמזלג (עילם)
הערות שוליים

↑  https://marvel.haifa.ac.il/univ/on_p_view_lec_heb_v1.main_stud?p_lec_id=903 דף מרצה, אוניברסיטת חיפה, החוג למוזיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260612305171  PLWABN: 9810806440705606  GND: 1124948031  ISNI: 0000 0000 6694 0477  LCCN: n79140941  VIAF: 20971181   WorldCat (עם VIAF): 20971181
יהדות ספרד (העידן המודרני)

יהדות ספרד בעידן המודרני, החלה את דרכה לאחר גירוש ספרד, בשנת 1492, לאור הצו שהוציאו פרננדו השני מלך ארגון ואשתו המלכה איזבלה הראשונה מקסטיליה ביום 14 במרץ 1492. אחרוני היהודים, המוצהרים ככאלה, יצאו בסוף חודש יולי באותה שנה. קיימת מסורת שמגורשי ספרד גזרו חרם שלא לשוב לספרד, אף-על-פי שאין לכך עדות בכתב ממקור ברור. בשנת 1869 בוטל הצו וישיבת יהודים בספרד הפכה לאפשרית מבחינה חוקית ובזרם דק החלו יהודים להגיע ולהתיישב בה.
רוב המגורשים הגרו אל מזרח: אירופה, צפון אפריקה והמזרח התיכון, ומיעוטם אל ארצות העולם החדש: אמריקה ואוסטרליה.
בית כנסת ספרדי בעיר פילדלפיה במדינת פנסילבניה שבארצות הברית
במאות ה-15 עד ה-19

המגורשים מספרד ופורטוגל הקימו קהילות גדולות בארצות שאליהן הגרו. כך למשל הוקמה קהילה גדולה בעיר אמסטרדם שכללה יוצאי חצי האי האיברי, "נוצרים חדשים" אשר שבו ליהדות. 
רבים מהמגורשים הגרו אל ארץ ישראל וקהילת חכמים גדולה מהם פעלה בעיר צפת.
במאה ה-20

בימי מלחמת העולם הראשונה, הגיעו לספרד פליטים מארץ ישראל. ב-1917 ניתנה להם רשות להקים בית כנסת במדריד, וב-1924 התקבל חוק, שהעניק אזרחות לכל היהודים ממוצא ספרדי (החוק היה מכוון בעיקר לארצות הבלקן).
מספר היהודים בספרד היה קטן. הרב חיים אלעזר שפירא כתב בשנת תרצ"א (1931), שאין בה אפילו בית קברות יהודי פעיל. בשנים 1936-1931 הגיעו לספרד פליטים יהודיים מגרמניה, ובמלחמת העולם השנייה פתח פרנקו את שערי ארצו בפני ניצולים יהודיים מארצות הבלקן, ואף לפליטים מהולנד, מצרפת ומבלגיה.
במאי 1941, בתקופה בה ספרד ניהלה משא ומתן להצטרפותה למדינות הציר, פרנקו הורה למושלי הפרובינציות להכין רשימות סודיות של כל היהודים, מקומיים וזרים השוהים בספרד. הוא תבע לפרט ברשימות פרטים אישיים, דעות פוליטיות, אמצעי קיום, פעילות מסחרית ודרגת מסוכנות. הרשויות המקומיות נדרשו לציין את דוברי הלדינו, משום שידיעת השפה ומזגם הדומה לספרדים, עשויים לעזור להם להיטמע באוכלוסייה הספרדית. העתק של הרשימה הסופית של כ-6,000 שמות נמסר לידי היינריך הימלר. המשא ומתן נכשל בסופו של דבר משום שלדעת היטלר דרישות ספרד היו מופרזות.
לאחר שהסתמנה תבוסת מדינות הציר ניתנה הוראה להשמיד את הרשימות וספרד פעלה למתן מקלט ליהודים שנמלטו אליה, כמו כן גם הפרוטוקולים (הספרדיים) מועידת אנדאי הושמדו.
אחרי מלחמת העולם השנייה חודשו קהילות מדריד וברצלונה. עוד ב-1941 נוסד בהן מכון לחקר היהדות והמזרח הקרוב, ולצדו, בשנת 1959, מכון לחקר היהדות הספרדית. חסידי אומות העולם ג'ורג'ו פרלסקה ואנחל סאנס בריס, שהצילו כ-4,000 מיהודי הונגריה, הנפיקו ל-2,750 מתוכם ויזות לספרד. במחצית שנות החמישים השתקעו בספרד יהודים מצפון אפריקה. במדריד החלה פעילות יהודית ענפה, הוקם בית ספר יהודי ומרכז קהילתי, נוסד כתב עת בשם "הקשר", וכוננה תנועת נוער "הצופים". בשנות השבעים של המאה ה-20 היגרו לספרד יהודים אשכנזיים מארגנטינה, שנמלטו משלטון החונטה. ספרד קלטה גם מהגרים יהודים מצפון מרוקו, ביניהם הרב ד"ר סלומון בן-שבת שכיהן כרב הראשי של ברצלונה בשנות ה-60.
בשנת 1964 התקיימו דיונים בדרג ממשלתי על נושא יהדות ספרד. פרנקו הורה להקים מוזיאון לתרבות יהודי ספרד בבית הכנסת בטולדו. בשנת 1968 הכיר השלטון רשמית בארגון הקהילות היהודיות, וכן הוכרה חוקת 1869 באשר לבטול צו הגירוש. בשנת 1968 הסתיימה במדריד בניית בית הכנסת.
במאה העשרים ואחת

בראשית המאה ה-21 יש בספרד כ-50,000 יהודים, כשהקהילות הגדולות ביותר נמצאות במדריד ובברצלונה, בהן מתגוררים כ-3500 יהודים בכל אחת. במדריד יש כיום 3 בתי כנסת, הגדול שביניהם נמצא ברחוב Balmes 3 וכן בית הקהילה היהודית בעיר.
קהילות נוספות קטנות יותר ניתן למצוא באליקנטה, ולנסיה, גרנאדה, מאלגה, קאדיז, מורסיה, טנריפה ועוד.
הקשרים עם ישראל הם במישור התרבותי והמסחרי.
ב-7 בפברואר 2014, הודיעה ממשלת ספרד כי אישרה להגשה לפרלמנט הצעה לתיקון חוק האזרחות הספרדי. התיקון לחוק האזרחות הספרדי כולל תנאים רבים, בהם: מבחני שפה ומורשת בספרדית, הוכחת קשר היסטורי לקהילת המגורשים, וזיקה עכשווית לספרד. מ-1 באוקטובר 2015 עד 11 במרץ 2017, רק 7 מתוך 885 ישראלים שביקשו לקבל דרכון ספרדי עמדו בתנאים אלה.
ראו גם

עליות מגורשי ספרד ופורטוגל - לארץ ישראל
גירוש ספרד בשנת 1492
גירוש ספרד במאה השביעית
מגורשים (יהדות מרוקו)
אנוסים
לקריאה נוספת

אסתר בנבסה, יוסף הקר, יוסף קפלן ואחרים, הפזורה היהודית הספרדית אחרי הגירוש, מרכז זלמן שזר, ‏1992