stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסואז אטלן
קריירה > שנים מוקדמות

כשפרנסואז אטלן הייתה חברה ב־Choeur contemporain בניצוחו של רולאן הייראבדיאן, היא התבלטה במוזיקה הווקאלית של המלחין מוריס אוחנה (אנ'), שהפקיד בידיה את החלק הסולני של קטעי הקאנטיגה שלו. על שירת הרומנסות של אוחנה, אטלן זכתה בפרס ה-"Grand Prix de l" הצרפתי, מטעם האקדמיה צ'ארלס קרוס (1987). בשנים 1987 עד 1989, היא הוצגה כסולנית ראשונה בהרכב הווקאלי " Musicatreize ", שהתמחה במוזיקה עכשווית (אוחנה, ליגטי, נונו).
אלבום הבכורה שלה, רומנסות ספרדיות (Romances Sefardies), שהוקלט ב-1992 זכה לשבחי הביקורת. בשנת 1994 התקליטור השני שלה בשם Entre la Rose et le Jasmin קיבל את הוקרת מבקרי המוזיקה " Diapason d'Or " שהוענק על ידי המגזין הצרפתי Diapason (אנ'). היא שרה רומנסות ספרדיות של קהילות יהודיות מצפון אפריקה ואנדלוסיה בלאדינו ואת הקינות העתיקות של הטרובדור באוקסיטנית, אפילו ניגונים ערביים אנדלוסיים בערבית.
עבודתה מ-1990 עד 1998 כזמרת של להקת Aksak, שניגנה רפרטואר של שירים טורקיים, יווניים וארמנייםארמנית, אפשרה לה לעבוד גם על רפרטואר ערבי-אנדלוסי (עם מחמוד גואטאט וטופיק בסטנדיג') וגם יהודי-ערבי.
פרנסואז אטלן נחשבת לאחת המבצעות הטובות ביותר של רומנסות ספרדיות. היא זמרת בעלת איכות קול אותנטית. הופעותיה הן תוצאה של מחקר מוזיקולוגי ממצה, היא נותנת כבוד רב למסורות המבוססות על ז'אנר הרומנסות. שורשיה היהודיים הובילו את אטלן לפתח תשוקה למוזיקה מסורתית, ובמיוחד למוזיקת אגן הים התיכון. בגישתה לשירה המסורתית, הסגנון הוא השיקול העיקרי שלה. בעיניה, הסגנון הוא הליבה של היצירה מוזיקלית שלה. הידע המעמיק שלה במסורת האנדלוסית, המורשת העשירה של היהודים שגורשו מספרד ב-1492 אפשרו לה לפתח סגנון שאין לטעות בו, המשלב טכניקה ווקאלית ורגישות ספרדית.
חידוד הפרשנות שלה של המוזיקה האנדלוסית, חושף את ההשפעות השונות של "ארץ המקלט" בהן שהו הקהילות היהודיות הספרדיות. הסגנונות המוזיקליים של הקהילות הערביות, המוסלמיות והיהודיות היו בזמנים עברו צבעוניים עם השפעות הדדיות שהדגישו את החיים המשותפים ביניהם. בתזמורת אנדלוסית, חברי הקהילות הללו ניגנו זה לצד זה, כך שרק מילות השיר אפשרו להבחין במוצא של כל אחת מהקבוצות. המנגינות הללו בוצעו בשירה נוסטלגית נוקבת וארוכה על רקע קל מאוד של כלי מיתר ותופים.
בשנת 2001, פרנסואז אטלן הייתה מעורבת ביצירתה של המלחינה פלורנס באשט ביצירה, Femmes, בהזמנה של רדיו צרפת, בהשתתפות Ensemble Fa בניצוחו של דומיניק מיי. באותה שנה, אטלן שרה מוזיקה ארמנית קלאסית ומסורתית (מהמאה ה-5 עד ה-19) בפסטיבל בעיר אמברונאי (אנ'), בליווי האנסמבל הארמני גוסן.
מאז 2003, פרנסואז אטלן הופיעה על במות רבות, בארצות הברית (קרנגי הול, ניו יורק), יפן, קנדה, הולנד, בלגיה, נורווגיה, ישראל, איטליה, ספרד, קורסיקה, תוניסיה, מרוקו, אלג'יריה, שווייץ, בריטניה, גרמניה ומקסיקו.
מעבר למוזיקה אנדלוסית

באוקטובר 2007, היא הופיעה במכון הצרפתי במרקש במופע "אנדלוסיה, ברוח גרנדה" בליווי יוסף קסימי ג'מאל בעוד ועבדלמונאים ג'אירי בתופים, היא שרה במסע פיוטי ומוזיקלי עדין של שלושת האמונות המונותיאיסטית של אנדלוסיה: יהודית, נוצרית ומוסלמית.
משנת 2007, היא שיתפה פעולה עם אמנים שונים, ביניהם גיטריסט הפלמנקו חואן קרמונה, האחים כימיראניס, בהאא רונדה, סינקו סיגלוס, פאדיה קבר אל-הגה, נטע אלקיים הישראלית ופטריציה בובי. אמנים אלה הופיעו בקונצרטים שהציגו אינטראקציות של ימי הביניים בין תרבויות באגן הים התיכון.
היא הייתה אחת המנהלות של הפסטיבל האטלנטי למוזיקה אנדלוסית באסואירה, מרוקו, שהוקדש לשירה דתית יהודית ומוסלמית מאל-אנדלוס.
קוסרבטוריון

מאז 1998 אטלן לימדה כיתות אמן בצרפת (Centre de musique médiévale de Paris), בשווייץ: ז'נבה (Ateliers d'Ethnomusicologie), בזל (Schola Cantorum) ובמרוקו (אקדמיה דה רבאט) על בסיס קבוע. לעיתים קרובות כמורה, היא נבחרה לתת שיעורים במסגרת קורס ההכשרה למחול ומוזיקת עולם "La croisée des chemins", שאורגן בחודשי יולי על ידי "אטליירים ד'אתנומוזיקולוגיה" ז'נבה.
פרסים והוקרה

1987: Grand Prix Académie Charles Cros for her performance of the Cantigas of Maurice Ohana with the contemporary music ensemble Musicatreize.
1994: Diapason d'Or of the French music magazine of the same name for her album Entre la Rose et le Jasmin.
1998: "Prix Villa Médicis Hors les Murs", conferred by the French Ministry of Culture to French artists. The award included a grant which enabled her to work for three years on the Arab-Andalusian repertoire of the Fez tradition, alongside Mohamed Briouel. Together, they recorded Nawba M'Cherqi, which includes a selection of Arab-Andalusian songs.
2007: Groupe Caisse d'Épargne award «Meilleure Artiste Chant du Monde».
דיסקוגרפיה

Romances Sefardies Buda Records 92529-2 1992
Nawah 2003
Andalussyat 2003
Terres Turquoises Constantinople (ensemble) Kiya Tabassian, Françoise Atlan Atma Classique ACD 2 2314 2004
Ay!! Amor...  Constantinople, Françoise Atlan Atma Classique ACD2 2594 2008
Premiers Songes – Early Dreams – on poems of Sor Juana Inés de la Cruz, Constantinople, Françoise Atlan, Analekta AN 2 9989 2011
Aman! Sefarad...  Buda Musique, 2014
הערות שוליים

↑  Françoise Atlan - WOMEX, www.womex.com
1 2 3 4 5 6 7  Jacqueline ROTEN, Atlan, Françoise, Institut Européen des Musiques Juives, ‏2018-10-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  "eutk" (PDF). www.cliohworld.net.
↑  King Mohammed VI Grants Moroccan Citizenship to Public Figures
↑  12 étrangers, dont des personnalités, deviennent marocains par décret royal
↑  קול יהודי-ערבי באתר תרבות צרפת
1 2 3  Françoise Atlan, Constantinople (ב־Canadian English)
↑  Cinco Siglos, una aventura musical
↑  Les polyphonies de la tolérance à Calvi
↑  Onzième Festival des Andalousies Atlantiques d’Essaouira
↑  Festival des andalousies atlantiques
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313839705171  BnF: cb139912881 (data)  GND: 1247568628  ISNI: 0000 0000 5042 8268  LCCN: nr93022347  MusicBrainz: ac49796f-efd6-4875-9a2c-28bf086808fa  SUDOC: 084691360  VIAF: 5127294   WorldCat (עם VIAF): 5127294
פרס אמי לבידור בפריים טיים לתוכנית אירוח הטובה ביותר

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה לאמנויות ומדעי הטלוויזיה
 תקופת הפרס:  2015–הווה (כ־9 שנים)
 
פרס אמי לבידור בפריים טיים לתוכנית אירוח הטובה ביותר הוא פרס המוענק לתוכנית האירוח הטובה ביותר של השנה.
בשנת 2015, סדרות וראייטי הופרדו לשתי קטגוריות - תוכנית מערכונית ותוכנית אירוח.
בשנת 2023, הקטגוריה שינתה את שמה ל"סדרת האירוח הטובה ביותר".
שיאני זכיות

7 זכיות: השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר
2 זכיות: הדיילי שואו
שיאני מועמדויות

10 מועמדויות: ג'ימי קימל לייב!
8 מועמדויות: השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר ולייט שואו עם סטיבן קולבר
7 מועמדויות: הדיילי שואו
4 מועמדויות: תוכנית הלייט לייט נייט עם ג'יימס קורדן ופול פרונטל עם סמנתה בי
3 מועמדויות: לייט נייט עם סת' מאיירס
2 מועמדויות: תוכנית הלילה עם ג'ימי פאלון, זמן אמיתי עם ביל מאהר
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie (20 בפברואר 2015). "EMMYS: TV Academy Splits Best Miniseries & TV Movie, Reality Program & Voice-Over Categories, Expands Combined Longform Fields To 6 Nominees, Sets Possibility For 7 Best Drama & Comedy Series Nominees". The Hollywood Reporter. נבדק ב-16 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences. נבדק ב-12 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences. נבדק ב-16 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences. נבדק ב-28 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences. נבדק ב-13 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees/Winners". Academy of Television Arts & Sciences. נבדק ב-12 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jordan Moreau, Emmy Awards 2024 Winners List: ‘Shogun’ Dominates With 18 Wins, and ‘The Bear’ Cooks Up 11, Variety, ‏2024-09-16 (באנגלית אמריקאית)
פראגה

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ורשה 
 שטח:  33.8 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  243,949
 קואורדינטות:  52°15′07″N 21°03′03″E﻿ / ﻿52.251980555556°N 21.050830555556°E﻿ / 52.251980555556; 21.050830555556
  המיקום של מחוז פראגה בוורשה
 
פראגה (בפולנית: Praga) הוא אזור היסטורי בעיר ורשה הממוקם במרכז העיר לאורך הגדה המזרחית של נהר ויסלה. בעבר פראגה הייתה עיר בפני עצמה שהייתה פרוור של ורשה. מבין רובעי ורשה המודרניים האזור מורכב בעיקר מהרבעים פראגה-דרום ופראגה-צפון, אבל לעיתים ההגדרה כוללת גם חלקים מהרבעים טרגובק, ביאלולנקה, רמברטוב, ואוור ווסולה.
אטרקציות תיירות בולטות באזור זה כוללות בין היתר את האצטדיון הלאומי, גן החיות של ורשה, פארק סקרישב, מוזיאון הוודקה הפולני, ומוזיאון פראגה.
נכון לשנת 2022 הכיל המחוז 243,949 תושבים. המחוז משתרע על פני 33,8 קמ"ר.
היסטוריה

פראגה הייתה במקור יישוב קטן אשר היה ממוקם בגדה המזרחית של נהר הוויסלה ישירות מול החלק ההיסטורי של ורשה ומריאנשטאט (אנ') (שניהם מהווים כיום חלק מהעיר ורשה). היישוב מוזכר לראשונה ב-1432. שם היישוב נגזר מהפועל הפולני "prażyć", שפירושו לשרוף, שכן במקור שרפו אזור מיוער על מנת ליצור מקום להקים בו את היישוב. הנהר הרחב שהפריד בין פראגה לורשה גרם לכך שהיישוב התפתח בתחילה באופן עצמאי מהעיר הסמוכה. למרות שלאורך השנים היו ניסיונות רבים לבנות גשר קבוע שיעבור על פני הנהר ויחבר בין ורשה לפראגה, אך אף אחד מהם לא הצליח ופראגה נשארה ישות נפרדת עד למאה ה-18. לבסוף, בשנת 1791, בתקופת שלטונו של סטניסלאב פוניאטובסקי, פראגה הפכה באופן רשמי לרובע של ורשה. בתקופה זו התיישב בפראגה ברק יוסלביץ' יהודי-ליטאי שהיה לגיבור המרד הפולני.
ב-4 בנובמבר 1794 התרחש בתחומי האזור קרב פראגה (אנ') שהיה חלק מהתגובה של האימפריה הרוסית למרד קושצ'יושקו (אנ') ובמהלכו הרוסים ניצחו, כבשו את האזור, וביצעו בו טבח נגד האוכלוסייה האזרחית של פראגה, שהסתיים עם כ-20 אלף הרוגים מתושבי פראגה.
בניגוד לחלקים המערביים של ורשה, במהלך מלחמת העולם השנייה פראגה לא ספג נזקים עצומים, ובשל כך במהלך תקופת השיקום של ורשה היו ממוקמים במחוז משרדים ומתקנים ציבוריים רבים.
הקהילה היהודית

בפרבר פראגה התקיימה קהילה יהודית חשובה.
בשנת 1760 הייתה בפראגה קהילה משגשגת בת כמה אלפי יהודים, וב-1775 התיר הסיים הפולני באופן רשמי ליהודים להתיישב בפראגה, לבנות בה בתים ולעסוק במסחר. בשנת 1780 השיגה הקהילה רישיון לבניית בית קברות יהודי בכפר הסמוך טרגובה, וב-1784 כבר נמצאו בפראגה בית שחיטה, מקווה, בית מדרש, חברת תהילים, תלמודי תורה ומוסדות נוספים. בקהילה היו גם חסידים רבים, בהנהגת רבי ישעיה מושקט.
ב-4 בנובמבר 1794 נערך על אדמת פראגה קרב פראגה (אנ'), במהלכו הביס הגנרליסימו הרוסי הגדול אלכסנדר סובורוב את מגיני העיר, שעליהם נמנה גדוד יהודי בן 500 לוחמים בפיקוד ברק יוסלביץ'. כמעט כל הלוחמים היהודים נהרגו בקרב, ולאחר הכיבוש ערכו הרוסים טבח  ביהודי פראגה.
הקהילה היהודית > אישים

רבי יוסף מחמלניק - מחכמי פראגה (ככל הנראה לא כיהן בה כרב).
רבי שלמה זלמן ליפשיץ (ה'תקכ"ה, 1765 - ה'תקצ"ט, 1839) - מחבר "חמדת שלמה", רבה של פראגה בין השנים ה'תקע"ט, 1819 - ה'תקפ"א, 1821. לאחר מכן התמנה לרבה של ורשה כולה.
רבי ישעיה מושקט - מחבר "עצי בשמים", רבה של פראגה בין השנים ה'תר"א, 1841 - ה'תרכ"ח, 1868.
ברק יוסלביץ' (1764 – 1809) - לוחם יהודי לחירות פולין במהלך מרידת קושצ'ושקו והמלחמות הנפוליאוניות. על שמו נקרא רחוב בפראגה.
רבי יעקב גזונדהייט (כסלו ה'תקע"ו 1815– י"ג באלול ה'תרל"ח 1878) - רבה הראשי של ורשה, נולד וגדל בפראגה.
רבי מנחם זמבה (י"ג באלול תרמ"ג, 15 בספטמבר 1883 – י"ט בניסן תש"ג, 24 באפריל 1943) - מגדולי רבני יהדות פולין ומנהיגיה קודם השואה. יליד פראגה, התגורר בה לאורך כל חייו וביתו היה בית ועד לחכמים. עזב את פראגה רק עם גירוש היהודים לגטו ורשה, בו נורה למוות.
משה פראגר (1909, ה'תרס"ט - 1984, ה'תשמ"ה) - סופר ופובליציסט חרדי ניצול השואה, שאף כונה על שם העיירה. עסק בחקר השואה וייסד את גנזך קידוש השם.
גלריית תמונות

האצטדיון הלאומי
פיל בגן החיות של ורשה
פארק סקרישב
רחוב זומבקובסקה
מוזיאון פראגה
קרב פראגה, 4 בנובמבר 1794
שוק בקר בפראגה, 1912
בניינים במחוז פראגה לאחר ההפצצה הגרמנית בספטמבר 1939
לקריאה נוספת

גבריאל ווייסמאן (עורך), ספר פראגה / פראַגער יזכור-בוך: (מוקדש לזכר קדושי עירנו...), תל אביב: ארגון יוצאי פראגה בישראל, 1974. (רוב המאמרים ביידיש ומיעוטם בעברית)
הערות שוליים

↑  עליו ראו: רבי יוסף ב"ר ישראל ליב מחמלניק, ערכו בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל'
↑  עליו ראו: רבי ישעיה מושקט, ערכו בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560239505171  LCCN: n88221500  NKC: ge130510  VIAF: 144359228   WorldCat (עם VIAF): 144359228
פריהנד

| --- | --- |


FreeHand MX במערכת ההפעלה Windows XP
 מפתח:  אדובי מערכות (לשעבר מקרומדיה)
 מחזור חיים:  1988–2003 (כ־15 שנים)
 גרסה אחרונה:  MXa (11.0.2) (2003)
 מערכת הפעלה:  Mac OS X ,Windows
 סוג רישיון:  קוד סגור
 קטגוריה:  עורכי גרפיקה וקטורית
 FreeHand
פריהנד (FreeHand) או "מקרומדיה פריהנד" הייתה תוכנה לגרפיקה וקטורית דו-ממדית והוצאה לאור שולחנית אשר פותחה על ידי חברת אלדוס ובהמשך על ידי חברת מקרומדיה. בדצמבר 2005 מקרומדיה נרכשה על ידי אדובי מערכות, ובעקבות כך הופסק פיתוח התוכנה. התוכנה נועדה לעריכה וקטורית, בעיקר דו-ממדית, כאשר היא מוכוונת לשוק הגרפיקה והוצאה לאור השולחנית המקצועי.
השימוש בתוכנה היה נפוץ בישראל בשנות ה-90 של המאה ה-20 בתחומי העיצוב הגרפי, עיצוב אתרי אינטרנט והבאה לדפוס. בעשור הראשון של המאה ה-21 מעמדה של Freehand הולך ונשחק לטובת תוכנות חדשניות יותר, כמו אדובי אינדיזיין ואדובי אילוסטרטור.
סקירה

פריהנד נוצרה על ידי Altsys, חברה אמריקאית מטקסס, בעבור חברת אלדוּס אשר שחררה את גרסאות 1-4 של התוכנה. לאחר שאלדוס התמזגה עם אדובי מערכות, צצו חיכוכים משפטיים ואדובי נאלצה להחזיר את פריהנד ל-Altsys. בהמשך נרכשה Altsys על ידי מקרומדיה, אשר שחררה את הגרסה ה-5, 5.5 (למקינטוש בלבד), 7, 8, 9, 10, ו-11 (MX). בשנת 2005 אדובי רכשה את מקרומדיה ובכך החזירה לעצמה את הזכויות על המוצר.
פריהנד שימשה לעימוד דפים כמו גם ליצירה ועריכה של גרפיקה וקטורית לדפוס ולאינטרנט. גרסתה האחרונה, ששווקה בשם FreeHand MX, סיפקה אינטגרציה פונקציונלית עם שאר מערך תוכנות ה-MX - מקרומדיה פלאש, דרימוויבר, פיירוורקס ואחרות.
בדצמבר 2005 רכשה אדובי את הזכויות על פריהנד, והצהירה כי תמשיך לתמוך במוצר. בשנת 2007 הצהירה אדובי כי פיתוח פריהנד יופסק. הצהרה זו גרמה לסערה בקרב משתמשי התוכנה, שיצאו למחאות ברשת. בשנת 2008 הודיעה חברת אדובי כי על אף המחאות, פיתוח התוכנה לא צפוי להתחדש ומשתמשי פריהנד הוזמנו לעבור לעבוד בתוכנת אדובי אילוסטרייטור.
תוכנות מתחרות

אדובי אילוסטרייטור
CorelDRAW
Inkscape
צ'ייס סטיין

| --- | --- |

צ'ייס סטיין, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Runaways #5 מנובמבר 2003, אמנות מאת ג'ו צ'ן.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Runaways #1 (יולי 2003)
 יוצרים:  בריאן ק. ווהן אדריאן אלפונה
 גילום הדמות:  גרג סולקין ("הבורחים")
 מידע
 כינויים:  טוקבק, ניאו, דארקהוק, צ'ייסהוק, גאן-ארם
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  קשר טלפתי לדינוזאור כפפות המאפשרות יצירת אש וחשמל וירי טילים מגפיים המאפשרות תעופה משקפי רנטגן טייס, מכונאי ואתלט מיומן
 חבר בקבוצה:  Runaways
 חבר לשעבר בקבוצה:  אדוני הרשע (האדונים הצעירים)
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  ויקטור וג'אנט סטיין (הורים, מתים) האנטר סטיין (דוד מצד האב) אולד לייס (קשר טלפתי)
 
צ'ייס סטיין (באנגלית: Chase Stein) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס Runaways ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Runaways #1 מיולי 2003, ונוצרה בידי הכותב בריאן ק. ווהן והמאייר אדריאן אלפונה.
צ'ייס סטיין נולד לוויקטור ולג'אנט, ממציאים המיומנים ברובוטיקה ובייצור כלי נשק, וחברים בקבוצת "להקת האריות". להקת האריות כרתו ברית עם גזע הענקים העוצמתי "גיבורים", שבניהם יזכו לחיות כשכדור הארץ ייחרב - בהם צ'ייס. בניגוד לתקוותיהם של הוריו, צ'ייס לא הלך בדרכם המדעית אלא נעשה ספורטאי, מה שגרם לאביו להכות אותו לעיתים קרובות. ביום הולדתו השישה-עשר, צ'ייס ביקש ואן. בזמן זה, הוא גילה מקום מחבוא סודי בשם "ההוסטל".
לאחר שככל הנראה דרס את דודו, צ'ייס היה עד לצד ניקו מינורו, אלכס ויילדר וגרטרוד יורקס כשהוריהם הרגו ילדה חפה מפשע. הוא גנב מאביו כפפות מיוחדות ומשקפי רנטגן, ולאחר שחילצו את מולי הייז ואספו את קרולינה דין, ילדים של חברים בלהקת האריות - Runaways - ברחו להוסטל, שם צ'ייס זכה לכינוי "טוקבק". הוא עזר בקרבות נגד להקת האריות ובמשימות שונות, ופיתח מערכת יחסים רומנטית עם גרטרוד. כאשר גרטרוד מתה, היא העבירה את הקשר הטלפתי שלה לאולד לייס אל צ'ייס, שלאחר ויכוח עם ניקו מה לעשות עם גופתה ברח, ולקח איתו את אולד לייס, טבעת הפענוח וספר זימון לגיבורים. הוא חזר בגישה אפלה יותר, ובסופו של דבר בגד בצוות. הוא גנב את מטה האחד ונטרל את ויקטור מנצ'ה, והלך לנסות להקריב את נשמתו לגיבורים כדי להחיות את גרטרוד. צ'ייס חזר לצוות, ולאחר שנראה כי אולד לייס נהרג, נדרס כשרדף אחרי ילדה שדמתה לגרטרוד.
בעזרת אקדמיית האוונג'רס, ה-Runaways החזירו את אולד לייס, שכלל לא מת. צ'ייס וניקו נחטפו לעולם הרצח החדש של ארקייד לצד עוד 14 גיבורים בני-נוער, שם נאלצו להילחם ביניהם עד המוות. צ'ייס הפך לדארקהוק, אך לבסוף החזיר את הקמע לדארקהוק המקורי. כאשר ארקייד חשף את הנעשה, צ'ייס הפר את ברית השתיקה של הניצולים, וניצל את האירועים לצורכי פרסום. עם שאר הניצולים, הוא הסתנן לקבוצת אדוני הרשע, ולבסוף חזר עם ניקו ל-Runaways.
את דמותו של צ'ייס סטיין בסדרת הלייב אקשן "הבורחים" מגלם השחקן גרג סולקין.
פריוויל (קנטקי)

פריוויל (באנגלית: Perryville) היא עיירה היסטורית במערב מחוז בויל שבקנטקי, ארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 נאמדת אוכלוסייתה ב-751 נפש והעיירה עצמה שייכת לאזור הסטטיסטי המיקרופוליטני של דאנוויל.
היסטוריה

הבסיס לפריוויל המודרנית הייתה תחנת הארבסון (Harbeson's Station), מבצר על גדות נהר צ'אפלין שאוכלס במהלך שלבי הסיום של המהפכה האמריקנית. למבצר, שהוקם על ידי ג'יימס הארבסון (James Harbeson) וקבוצת מתיישבים מווירג'יניה, היה מיקום אסטרטגי בסמוך למעיין ולמערה. כאשר צצו בעיות עם אינדיאנים מקומיים, נמלטו המתיישבים מעבר למעיין ומצאו מקלט במערה, ששימשה כקו ההגנה הראשון של היישוב.
זמן קצר לאחר מלחמת 1812, כשבמשך עשרות שנים הייתה במקום קהילה חקלאית משגשגת, תכננו שני תושבים מקומיים, ויליאם הול (William Hall) uאדוארד בולוק (Edward Bullock) להקים כפר לאורך גדות הנהר לא הרחק מהמקום בו עמד המבצר המקורי. הכפר נקרא על שמו של הקומודור אוליבר האזארד פרי, גיבור הקרב על ימת אירי. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-19 נבנתה שורת מבנים לאורך הנהר שיצרה את הבסיס לכפר ועדיין ניצבת כיום בתור "רחוב המסחר".
בשנים המוקדמות של המאה ה-19 החלה מערכת חינוך בסיסית להתפתח בעיירה הקטנה והוקמו מוסדות רבים להשכלה גבוהה, ברובם מכללות לנשים בלבד, ביניהם מכון יואינג, אקדמיית אלמווד, ומכללת הרמוניה. אחת מבוגרות המכללה, קארי ניישן (Carrie Nation), שהפכה למנהיגת התנועה הלאומית נגד צריכת אלכוהול במדינה, התגוררה בעיירה. לאחר ש"ניקתה" מספר מסבאות מקומיות, הפכה פריוויל לאחד המקומות הראשונים בארצות הברית בהן הונהגו חוקים מקומיים לריסון צריכת האלכוהול.
ב-8 באוקטובר 1862 הפכו השדות מערבית לפריוויל לשדה קרב, במסגרת מלחמת האזרחים, שהביא לסיומה של פלישת הקונפדרציה לקנטקי, בראשות מפקדי צבא הקונפדרציה ברקסטון בראג ואדמונד קירבי סמית'. שטחו של שדה הקרב נשמר כפארק לאומי ומשמש כאחד מאתרי שיחזור קרבות מלחמת האזרחים, בכל שנה.
ב-1961 צוינו פריוויל והשטחים המקיפים אותה כאבן דרך חשובה בתולדות ההיסטוריה האמריקנית. ב-1973 הוכנסה העיירה כולה, בשל תרומתו של הכפר להתיישבות, לרשימת האתרים ההיסטוריים הלאומיים של ארצות הברית.
גאוגרפיה

פריוויל ממוקמת בבלוגראס, במערב מחוז בוייל על שתי גדותיו של נהר צ'אפלין. דאנוויל, הגדולה בערי מחוז בויל, שוכנת מזרחית לה. העיירה שוכנת על צומת דרכים, בה נפגשים שני כבישים מהירים בין-מדינתיים: כביש מס' 68 וכביש מס' 150.
על פי מכון הסקרים האמריקני, שטחה הכולל של העיר הוא 2.1 קמ"ר, כולו יבשה.
הערות שוליים

↑  United States Census Bureau
↑  על פי לשכת האוכלוסין האמריקנית, מאגד שטח זה את מחוזות בויל ולינקולן שבקנטקי, כאשר העיר המרכזית באזור היא דאנוויל
1 2  Main Street Perryville - History
↑  Main Street Perryville
↑  Historic Perryville Kentucky
↑  "שחזור קרב פריוויל". Perryville Historic Battlefield. נבדק ב-2011-08-18.
צ'אקה קאן

| --- | --- |

צ'אקה קאן, פברואר 2012
 לידה:  23 במרץ 1953 (בת 71) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 שם לידה:  איווט מארי סטיבנס
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה, Calumet High School, Kenwood Academy 
 סוגה:  פאנק, ג'אז, רית'ם אנד בלוז
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מערכת תופים
 חברת תקליטים:  האחים וורנר, תקליטי ABC, תקליטי MCA,
 שיתופי פעולה בולטים:  פרינס, רופוס
 פרסים והוקרה:  Icon Award (2015)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2023)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.chakakhan.com
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'אקה קאן (באנגלית: Chaka Khan;‏ נולדה ב-23 במרץ 1953) היא זמרת וכותבת שירים אמריקנית שזכתה בעשרה פרסי גראמי. קאן הייתה הסולנית של להקת רופוס. במדיה מיוחס לה מעמד של מלכת הפאנק. קאן מכרה יותר מ-200 מיליון עותקים של תקליטיה ברחבי העולם.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביוגרפיה > 1953–1972

צ'אקה קאן נולדה בשם איווט מארי סטיבנס בפרויקט שיכון בעל מוניטין שלילי במערב שיקגו בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית כבכורה למשפחה בת 7 נפשות לצ'ארלס סטיבנס וסנדרה קולמן. אחותה איבון סטיבנס הפכה להיות מוזיקאית מפורסמת בזכות עצמה ונודעת בשם טאקה בום. גם אחיה, מארק סטיבנס, הפך למוזיקאי וייסד את להקת הפאנק אורורה. שתי אחיותיה הנותרות זהבה סטיבנס ותמי מק'קארי הן המנהלות האישיות שלה. שלא כמו המוזיקאים בני תקופתה, קאן גדלה כקתולית. קאן מייחסת את אהבתה למוזיקה לסבתה, שהכירה לה את מוזיקת הג'אז בילדותה. קאן הפכה למעריצת מוזיקת רית'ם אנד בלוז ובגיל 11 הקימה את להקת הבנות הראשונה שלה שנקראה Crystalettes אשר כללה את אחותה טאקה. בסוף 1960 הקימה עם טאקה את ההרכב גוונים של שחור והצטרפה למפלגת הפנתרים השחורים לאחר שהתיידדה עם פעיל המפלגה פרד המפטון ב-1967. בזמן הזה, שונה שמה לצ'אקה אדוני אדופי הודרהי קאריפי על ידי שאמאן אפריקני. ב-1969 עזבה את הפנתרים השחורים ונשרה מבית הספר התיכון והחלה להופיע עם להקות קטנות בשיקגו. בתחילה הופיעה עם להקת לייף (באנגלית: Lyfe) אשר כללה את החבר שלה חסן קאן, עמו התחתנה מאוחר יותר ושינתה את שם הבמה שלה לצ'אקה קאן. קאן נתבקשה להחליף את בייבי יואי מלהקת בייבי יואי והבייביסטירים לאחר שהלה נפטר בטרם עת ב-1970. הלהקה התפרקה כשנה מאוחר יותר. במהלך 1972, כאשר הופיעה עם להקות מקומיות, נצפתה קאן על ידי שני חברים בלהקה חדשה שנקראה רופוס ובמהרה התקבלה כחברה בה. להקת רופוס הוחתמה בחברת התקליטים תקליטי ABC ב-1973.
דיסקוגרפיה

| שנה | שם האלבום |
| --- | --- |
1978: Chaka
1980: Naughty
1981: What Cha' Gonna Do for Me
1982: Chaka Khan
1984: I Feel for You
1986: Destiny
1988: CK
1992: The Woman I Am
1999: Come 2 My House
2004: ClassiKhan
2007: Funk This
2013: iKhan
הערות שוליים

↑  10-Time Grammy Award-Winning Rock N’ Roll Hall of Fame Nominee Music Legend Chaka Khan Headlines the Biggest Lesbian Event in the World: The DInah 2012 | The Original Club Ski...
↑  "Chaka Khan (I)". נבדק ב-2010-08-24.
↑  "Chaka Khan – Biography on Bio". Thebiographychannel.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2012-03-03. נבדק ב-2011-07-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406739105171  PLWABN: 9810612871505606  BNE: XX1572097  BnF: cb138923453 (data)  CiNii: DA18959310  GND: 128959029  ISNI: 0000 0000 8012 8522  LCCN: n83187912  MusicBrainz: 900e9144-019d-4043-86cb-ec0e127c39d0  NKC: xx0113904  NTA: 070760276  SUDOC: 086913395  VIAF: 120118075   WorldCat (עם VIAF): 120118075
פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין

פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich Franz I., Großherzog von Mecklenburg-Schwerin; נולד ב-10 בדצמבר 1756 - מת ב-1 בפברואר 1837), היה דוכס מקלנבורג-שוורין, ובקונגרס וינה שודרג למעמד הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
ביוגרפיה > ילדותו

פרידריך פרנץ נולד ב-10 בדצמבר 1756 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, להוריו לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין ושרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-24 באפריל 1785 מת דודו של פרידריך פרנץ פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין, ופרידריך פרנץ עלה לשלטון במקומו.
בתקופת המלחמות הנפוליאוניות שמר פרידריך פרנץ על נייטרליות, אולם לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הצטרף פרידריך פרנץ לקונפדרציה של הריין.
בקונגרס וינה קיבל פרידריך פרנץ יחד עם בן דודו קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, מעמד של דוכס גדול. פרידריך פרנץ היה מהשליטים הגרמניים הריאקציונריים, ולא הסכים לשום רפורמה פוליטית במדינה.
פרידריך פרנץ נפטר בארמון לודוויגסלוסט ב-1 בפברואר 1837, ונכדו פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-31 במאי 1775 התחתן פרידריך פרנץ עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. לזוג נולדו 6 ילדים:
פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין (13 ביוני 1778 - 29 בנובמבר 1819), התחתן עם ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ולאחריה התחתן עם קרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ולאחריה התחתן עם אוגוסטה, רוזנת הסן-הומבורג.
לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (19 בנובמבר 1779 - 4 בינואר 1801), התחתנה עם אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג.
גוסטב וילהלם (31 בינואר 1781 - 10 בינואר 1851).
קרל (2 ביולי 1782 - 22 במאי 1833).
שרלוטה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (4 בדצמבר 1784 - 13 ביולי 1840), התחתנה עם כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק.
אדולף (18 בדצמבר 1785 - 8 במאי 1821).