סדרת הרכבות – דמויות
רכבת סקארלווי

קטרי רכבת סקארלווי מס' 1 עד 6 הם בני-דמותם הבדיוניים של הקטרים ברכבת טאליל'ין, בעלי אותם מספרים.
סקארלווי (באנגלית: Skarloey, "אגם מיוער" בסודרית, Sudric) - סקארלווי (מספר 1) הוא אחד מהקטרים המבוגרים ביותר בסודור. הוא קטר חכם היודע כל מה שיש לדעת על ניהול מסילת רכבת. יש לו כבוד רב לקרונות, לנוסעים ולקטרים אחרים, ולעיתים נותן עצות לקטרים הצעירים במידת הצורך. הוא משמש גם כמי שמספר את רבים מהסיפורים. כשהגיע לראשונה ב-1864 היה סקארלווי גאוותן ויהיר וטען להיותו טוב מדי להובלת משא. הוא גם סבל משלדה קצרה שגרמה לו להיות לא יציב ועקב כך כונה "באקינג ברונקו". הוא קיבל סרן אחורי ותא נהג, דבר שעשה אותו נפוח אף יותר. אלא שלבסוף  הוכיחו לו את הטעויות במעשיו. מאז החל סקארלווי לעבוד בחריצות ולהפעיל את הקו יחד עם רנייאס עד שהיה מותש. סקארלווי הופיע לראשונה בספר "ארבעה קטרים קטנים". הסיפור של תחילת דרכו מתואר בספר "קטרים מאוד ישנים".
רנייאס (באנגלית: Rheneas, "מפל מחולק" בסודרית) - רנייאס (מספר 2) הוא אחד מהקטרים המבוגרים ביותר בסודור. רנייאס מכונה "הקטר הישן והאבירי" עקב כך שהציל את הרכבת כשהשיב נוסעים הביתה על אף שהתקלקל. הוא נבנה בשנת 1865 על ידי חברת "פלצ'ר, ג'נינגס ושות'" שבווייטהייבן, אותה חברה שבנתה את סקארלווי. הוא הגיע זמן מה לאחר סקארלווי, אבל היה בתחילה הגון יותר ממנו. הוא היה קטר נחוש בדעתו, ובתחילת שנות החמישים כבר הפעיל את הרכבת לבדו. בספר "ארבעה קטרים קטנים" נשלח רנייאס לשיפוץ וחזר רק כעבור שבעה ספרים, בספר "הקטר הישן והאבירי".
סר הנדל (באנגלית: Sir Handel) - סר הנדל (מספר 3) נקרא על שמו של סר הנדל בראון, הבעלים של רכבת סקארלווי. הוא עבד ברכבת סודור התיכון תחת השם פלקון. הוא קטר מנופח שטוען כי הובלת משא היא רמה נמוכה עבורו, והוא יעשה הכל כדי להתחמק מעבודות שאין ברצונו לבצע. הוא נבנה בשנת 1903 במפעל פלקון שבעיר לאפבורו עבור רכבת סודור התיכון, אז היה צבוע כחול ונשא את השם "פלקון". לאחר סגירת החברה נמכר לחברת האלומיניום של סודור, ולאחר מכן לרכבת סקארלווי שהייתה אז במחסור בקטרים. סר הנדל לא התמודד היטב עם המסילות המוזנחות בחברה החדשה, ולעיתים היה מרבה להישמט - לפעמים בכוונה. הוא קיבל גלגלים אחוריים מיוחדים עם צמיגי מתכת רחבים לתיקון הבעיה, שכונו "גלגלי מכבש" בפי שאר הקטרים. סר הנדל הופיע לראשונה בספר "ארבעה קטרים קטנים".
פיטר סם (באנגלית: Peter Sam) - פיטר סם (מספר 4) נקרא בעבר סטיוארט כשעבד ברכבת סודור התיכון. הוא קטר מנומס ופופולרי בקרב נוסעים וקרונות כאחד. אפילו קרונות המשא אינם מתעתעים בו. הוא נבנה אצל קר סטיוארט בשנת 1922 עבור רכבת סודור התיכון, ולכן קיבל את השם "סטיוארט". בדומה לסר הנדל נמכר לחברת האלומיניום ובהמשך לרכבת סקארלווי. בעקבות התנגשות עם כמה קרונות משא ותאונה במנהרה, הוא איבד את ארובתו והצטייד במפלט גיזל (Giesl ejector). פיטר סם הופיע לראשונה בספר  "ארבעה קטרים קטנים".
ראסטי (באנגלית: Rusty) - ראסטי (מספר 5) הוא קטר דיזל שחור שנבנה על ידי חברת "ראסטון את הורנסבי", ומכאן שמו. הוא נרכש ישירות מהיצרן בשנת 1957. הוא מבוסס על הקטר "מידלנדר" של רכבת טאליל'ין. הוא קטר אמין, מעשי וידידותי המשמש בעיקר לתחזוקה, אף שהוא יכול להוביל גם נוסעים או משא במידת הצורך. הוא הגיע למערך בספר "הקטר הקטן והישן".
דאנקן (באנגלית: Duncan) – דאנקן (מספר 6) נבנה על ידי "אנדרו ברקלי" בקילמרנוק בשנת 1928. הוא הגיע לרכבת סקארלווי יד שנייה כקטר חלופי בזמן תאונתו של פיטר סם במחצבה. דאנקן היה גס ולא נעים הליכות וטען להיותו עשוק. לעיתים הוא היה מתנדנד לאורך המסילה, דבר שכונה "רוק אנד רול" בפי המפקח הרזה. כתוצאה מכך אירעו לו מספר תאונות. אף שהוא עדיין נוטה להתמרמר, להתחצף ולהפגין ציניות השתפרה התנהגותו במידה ניכרת והוא נהיה נחמד, מכובד ויעיל בהרבה. מקורותיו המקוריים אינם ידועים, אך לדברי פיטר סם הוא עבד בעבר במפעל. הוא הגיע למערך בספר "הקטר הקטן והישן".