המתקפה על שדה התעופה H-3 (מלחמת איראן–עיראק)
ההתקפה

המרחק בין בסיס חמדאן האיראני לבסיס H-3 הוא כמעט 1,500 קילומטרים. טיסה ישירה מחייבת לטוס מעל בגדאד ולבצע תדלוק אווירי פעמיים בשמי עיראק אשר היו מוגנים בצפיפות על ידי אתרי הגנה אווירית עיראקית.
צוות התכנון יזם מבצע עם אלמנט הפתעה קריטי. ההבנה בצוות התכנון הייתה כי פעילות חיל האוויר העיראקי נמוכה יותר בצפון עיראק, ולכן התכנון התבסס על חדירה מאזור זה. צוות התכנון קבע כי המטוסים יתדלקו באוויר באזור ימת אורמיה, ומשם יהיה להם מסלול "נקי" שיעבור מעל ההרים שבגבול עיראק-טורקיה. לאחר מכן נתיב הטיסה היה לאורך הגבול העיראקי-סורי עד למפגש הגבול עם ירדן. הטיסה תוכננה להתבצע בגובה נמוך ביותר, פחות מ-300 רגל (כ-100 מטרים) כדי להימנע מגילוי על ידי מכ"מים עיראקים וטורקים. אורך הנתיב היה כ-4,000 ק"מ, ארך 4 שעות ו-50 דקות וחייב ארבעה תדלוקים באוויר למטוסי הפנטום.
כנפות הקרב הטקטיות ה-31 וה-32 (TFW) יצרו צוות שכלל שמונה מטוסי F-4E פנטום, ארבעה מטוסי F14 טומקט, מטוס הרקולס אחד C-130H ובו ציוד סיגינט למודיעין הגנתי, עמדת פיקוד מוטסת בואינג 747 שהייתה אמורה לפקח על תקשורת רדיו עיראקית, וכן לשמש כממסר תקשורת בין צוות התוקפים למפקדת חיל האוויר האיראנית, ושני מטוסי תדלוק (בואינג 707 ובואינג 747) לתדלוק אווירי לקראת התקיפה.
ב-2 באפריל 1981 שוגר מטוס תדלוק בואינג 747 איראני לניקוסיה בקפריסין במתווה טיסה מסחרית רגילה. בטיסתו חזרה הכריזו הטייסים על מצב חירום ועל נחיתה צפויה בדמשק. עקב הקריאה על מצב החירום, שוגר מאיראן מטוס התדלוק השני. כך הציבו האיראנים מראש שני מטוסי תדלוק בסוריה כהכנה לביצוע שלבי התדלוק השני והשלישי.
המבצע יצא אל הפועל בשעה 10:30 בבוקר 4 באפריל 1981. שמונה מטוסי F-4 פנטום (שישה F-4E ושני F-4D), ועוד שני מטוסים חלופיים, המריאו מבסיס חיל האוויר חמדאן לכיוון ימת אורמיה, לאחר תדלוק במרחב אווירי איראני, חצו לעיראק, בעוד שני המטוסים החלופיים חזרו. זוג מטוסי F-14 סיירו באזור מספר שעות לפני ולאחר התקיפה להתמודדות עם ניסיונות יירוט של חיל האוויר העיראקי. במקביל, המריאו שלושה מטוסי נורת'רופ F-5 מבסיס האוויר בתבריז וביצעו תקיפות הסחה על מתקני זיקוק הנפט ליד כירכוכ.
ה-C-130H טס סמוך לגבול איראן-עיראק. שני מטוסי התדלוק, ששוגרו קודם לכן לסוריה, המריאו מדמשק, ונותבו בחשאי לשימוש במסדרונות אוויריים מסחריים בינלאומיים, כשהם בדממת רדיו, בדרכם לאיראן. המתדלקים טסו בגובה נמוך מאוד מעל דרום טורקיה ומזרח סוריה, חצו את ההרים בצפון מערב עיראק ונפגשו עם מטוסי הפנטום מעל המדבר המערבי העיראקי. כל פנטום תדלק ארבע פעמים ממטוסי התדלוק, בגובה 300 רגל, נמוך בהרבה מתקני הבטיחות (תדלוק אווירי מתבצע בדרך כלל בגובה 22,000 רגל (כ-6,700 מטרים).
הדבר נעשה כדי למנוע גילוי על ידי מכ"מים עיראקים אולם המטוסים הופיעו לזמן קצר מספר פעמים על המכ"מים, אך נחשבו כמטוס טורקי המסייר לאורך הגבול. קולונל איזאדסטה פיקח על התקיפה ממטוס הפיקוד שהיה במרחב האווירי של סוריה.
לקראת הגישה למטרותיהם, פוצל מבנה הפנטומים לשלוש קבוצות כדי לתקוף את 3 המטרות. כל שלושת שדות התעופה במתחם H-3 הופצצו בהפתעה עיראקית מוחלטת. שני מסלולי ההמראה באל-וואליד הופצצו ויצאו מכלל פעולה למניעת המראות של כוח עיראקי. פצצות מצרר של קבוצת הפנטומים השנייה פגעו בשלושה האנגרים גדולים. התוקפים השתמשו גם באש תותחים לתקיפת מספר מטרות. כוחות ההגנה של צבא עיראק לא הגיבו באופן מתואם עד לסוף הפעילות. גם אש נ"מ שנורתה הייתה לא יעילה.
לאחר התקיפה שבו צוותי התקיפה האיראנים לבסיסיהם. המטוס התוקף היחיד שניזוק במבצע (עקב רסיס פצצה שפגעה בכנף) נחת בשלום בבסיס הנטוש של נמל התעופה פלמירה במזרח סוריה. לאחר תיקונים קלים המטוס שב לאיראן.