stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז תפעול אבטחת מידע
הערות שוליים

↑  Security Operations Center: A Systematic Study and Open Challenges. Vol. 8. 2020. pp. 227756–227779. doi:10.1109/ACCESS.2020.3045514. ISSN 2169-3536.
שומר גבולות (כרב"ם)

שומר גבולות (בראשי תיבות: שג"ב) הוא כלי רכב בלתי מאויש (כרב"ם) הנמצא בשירות צה"ל. הרכב מבוסס על טנדר פורד F-350 מסחרי עליו הותקנו מערכות שליטה מרחוק, מערכות תצפית ומערכות קשר. השליטה ברכב נעשית מתוך חמ"ל מרוחק המאויש על ידי 2 אנשי צוות – נהג ואחראי אמצעי התצפית. בעת הצורך, השג"ב יכול לנהג את עצמו גם באופן אוטונומי, לנווט בשטח ולעקוף מכשולים. בעתיד תותקן עליו מערכת נשק שתאפשר לו לבצע ירי מדויק מרחוק. השג"ב נמצא כיום בשירות צה"ל ומבצע סיורי בט"ש על ציר הוברס, גדר המערכת עם רצועת עזה, והחליף את הגארדיום בתפקיד זה.
ראו גם

אוונגרד (כלי רכב בלתי מאויש)
גארדיום
רובוט יגואר
RoBattle
רימונה די-נור

| --- | --- |

רימונה די-נור, 2017
 לידה:  6 ביוני 1943 (בת 81) ג' בסיוון ה'תש"ג תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראל ישראל
 עיסוק:  סופרת, עורכת, מתרגמת ופזמונאית
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  שירה, סיפורת
 סוגה:  ספרות ילדים
 יצירות בולטות:  איך ילד גדל, משפחת אלפא-ביתא, אלונה לא ומאי, יוני ויולי
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 פרסים והוקרה:  פסטיבל הזמר, 1967, פרס עיריית תל אביב על הספר "חיי שרה", פרס עיריית רמת גן על הספר "אלונה לא לבד"
 
הקלטת קול רימונה די-נור
רימונה די-נור גבעון (נולדה ב-6 ביוני 1943) היא סופרת, פזמונאית, עורכת ומתרגמת ישראלית.
ביוגרפיה

די-נור נולדה, גדלה ומתגוררת בתל אביב. הוריה עלו לארץ ישראל בתחילת שנות ה-30 והיו ממייסדי מושב בן שמן. אביה היה איש משרד הביטחון.
די-נור החלה לכתוב פזמונים עוד בימי נעוריה, כאשר הייתה תלמידה בגימנסיה הריאלית בראשון לציון. היא שירתה בצה"ל ככתבת צבאית של העיתון "במחנה גדנ"ע" במהלך שירותה הצבאי פגשה את סגן-אלוף שאול ביבר, ראש ענף הווי ובידור במפקדת קצין חינוך, שעודד אותה לכתוב פזמונים ולא רק כתבות.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1967 זכה במקום הראשון השיר שכתבה "מי יודע כמה" ללחן של יעקב הולנדר ולעיבוד של שמעון כהן בביצוע של מייק בורשטיין.
החל משנות השבעים כתבה די-נור פזמונים ללהקות ולזמרים רבים, ביניהם חוה אלברשטיין ויגאל בשן בין השירים שכתבה: "כשאהיה גדול" (הידוע גם בשם: "שוטי ספינתי"), "כל יום אני מאבדת", "החזיקי לנו אצבעות" ועוד. השיר "כשאהיה גדול" שהולחן על ידי יאיר רוזנבלום, בוצע על ידי להקת חיל הים בשנת 1969 בסולו של מי שהיה אז זמר בתחילת דרכו, שלמה ארצי. השיר זכה להשמעות רבות והפך ללהיט של אותם הימים.
משנות השמונים ואילך החלה די-נור לכתוב ולתרגם לעברית לילדים: היא כתבה וערכה עשרות ספרי שירה ופרוזה לילדים ולפעוטות, וכן תרגמה ספרים רבים מאנגלית ומצרפתית.
רימונה די-נור נשואה לאחינועם גבעון, איש עסקים, ואם לארבעה ילדים, אחיה הוא שוקה די-נור, כלכלן, בלוגר ומספר סיפורים.
על עבודת התרגום וכתיבה לילדים

די-נור על כתיבה לילדים ופעוטות:
אני נזהרת הרבה יותר בבחירת המילים. קודם כול, הם לא מכירים כל כך הרבה מילים. והאסוציאציות שלהם לא מהירות ולא עמוסות כשלנו. אני אזהר מסלנג קצר-ימים, ואזהר ממליצות או ממילים קשות מדי. אבל אשרבב לכל ספר – לפעמים על אף מחאות העורך – איזה שתיים שלוש ארבע מילים לא קלות ולא ילדִיות, כמעין אתגר: שיחפשו, שישאלו. (...) אני לא נרתעת מלשרבב ביטויים כמו 'זרם אדירים', 'אביר ללא חת', ובמקום סתם 'בקול רם' העדפתי, בספר מסוים, את 'במלוא גרון', שהוא חגיגי יותר ובמקרה גם התחרז לי יותר.
היא תרגמה ספרים רבים, ביניהם כאלה המבוססים על חריזה בשפת המקור. די-נור על מלאכת התאמת השפה:
כלום לא נשלף מהשרוול. התרגום והחריזה הם עבודה דקדקנית ומאומצת: על כל בית, כל שורה, כל מילה. תרגום ספר לפעוטות אורך שבועות רבים ויותר. הוא מתבשל לאט, על אש קטנה. מדי פעם אני ניגשת, טועמת, מוסיפה מילה, מוחקת שתיים. לפעמים מתלהבת, לפעמים ממש לא...
די-נור על ההבדלים בין כתיבה לתרגום:
זה נוח, אבל גם מגביל. לפעמים, ככותבת, בא לי להזיז קצת את העלילה, לשנות איזו דמות, לקצר, להוסיף – אבל ידי כבולות. היצירה לא שלי. ויש גם רגעי קנאה: איך לא חשבתי בעצמי על הרעיון הזה, התחבולה הזאת, הטיפוס הזה. ואני מקווה שאני גם לומדת איכשהו מעבודת התרגום, מגדולים וטובים ממני, מרחיבה אופקים, ומשביחה ביודעין ושלא ביודעין את הכתיבה שלי. ובכל זאת, לפעמים נדרשים שינויים ביצירה המקורית, התאמה לקורא העברי הצעיר. זה קורה לרוב בשמות הספרים.
כעורכת ומתרגמת די-נור עוסקת הרבה בטקסטים שנכתבו על ידי אחרים ומציינת את היתרונות שבכך:
(...) אני עוסקת במיטב ספרות תבל. ערכתי את היומן של אנה פרנק, ערכתי את הספרים של דון דלילו ופיליפ רות. להיכנס לספר כזה, לבלות שעות בתוך העולם שלו, זה תענוג בלתי רגיל (...). עם ספרות מקור אני אוהבת פחות לעבוד (...) אני מעדיפה לעבוד על יצירה שקיבלה כבר את כל ההכרה הבינלאומית".
על ייצוג דמויות נשיות בספרות ילדים/נוער

די-נור בוחרת על פי רוב גיבורות נועזות לספרי הילדים שלה. בספרי אלונה ("אלונה לא", "לילה טוב אלונה", "אלונה לא לבד") הגיבורה היא פעוטה מרדנית שמצליחה למרוט את העצבים לסובבים. די-נור על גיבורת סדרת הספרים, אלונה:
אני חושבת שיש בה ובגיבורות אחרות שלי קריאת תיגר פמיניסטית, כנגד האישה שיושבת בבית ומקבלת את הדין (...) אבל בלי קשר, אני חושבת שהיא חמודה מאוד.
די-נור מגדירה את עצמה כפמיניסטית בדעותיה, מה שבא לידי ביטוי בכתיבתה לילדים.
כשהתחלתי לכתוב ספרי ילדים, היה לי ברור שאצלי לא תהיה חלוקת תפקידים קלאסית של אבא מפרנס ואימא עקרת בית. ברוב הסיפורים שלי הקפדתי לתת לנשים את תפקיד מנהלת בית הספר ולהציב לה סגן, ולא להיפך. רציתי שהקוראות שלי ידעו שהן יכולות להיות מנהלת, יועצת בכירה, תפקידים שברוב הסיפורים נכתבים בלשון זכר.
בספרה "מול הבית המכושף", (חלק מסדרת ספרים שבמרכזה שלוש בלשיות חובבות ששמותיהן: מאי, יוני, יולי) הבנות נמצאות במרכז. הגיבורות שלה לא מבלות ברשת האינטרנט. הן יוצאות החוצה, שואפות אוויר ומייצרות הרפתקאות.
די-נור כתבה ספרים פמיניסטיים למדי שמיועדים להציג לקוראים הצעירים גיבורות בלשיות מהסוג שבדרך כלל נעדר מספרות הילדים והנוער. גיבורות ספר זה הן לא גיבורות המשנה ולא מושא האהבה של הגיבורים, אלא הן הגיבורות.
"ככה זה צריך להיות" אומרת די-נור, "אני מאמינה שלילדים שגדלים על ספרות כזו יהיה מובן מאליו שגם בנות ונשים יכולות לשמש בכל התפקידים ולבחור לעשות כל מה שירצו בחיים".
די-נור על גיבורות הספר:
הן סוג של סופר-ילדות, על משקל סופר-וומן. אני לא חושבת שעשיתי את זה ביודעין. זה מה שיצא לי מתחת לעט. חבורות בנים או מעורבות יש תמיד.
ספריה

| שם הספר | הוצאה | שנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| איך ילד גדל | ספריית מעריב | 1983 |  |
| חידון בחרוזים | ספריית מעריב | 1987 |  |
| משפחת אלפא-ביתא | ספריית מעריב | 1989 |  |
| חיי שרה | ספריית מעריב | 1989 |  |
| מר אלפא, גברת ביתא | ספריית מעריב | 1989 |  |
| בית אלפא-ביתא | ספריית מעריב | 1989 |  |
| זהירותי מהירותי | ספריית מעריב | 1992 |  |
| ארן וארן משלימים | ספריית מעריב | 1993 | ראשית קריאה לבני 6–8 |
| ארן בן, ארן בת | הוצאת כתר | 1994 | ראשית קריאה לקוראים מתחילים |
| בית ישן חדש | הוצאת כנרת | 1995 |  |
| אלונה לא | הוצאת כתר | 1995 |  |
| הים של ארן וארן | הוצאת כתר | 1997 | ראשית קריאה לקוראים מתחילים |
| שם פרטי, שם משפחה : שירים, ספורים וסודות משפחתיים | מטר לילדים | 2007 |  |
| מאי, יוני, יולי | הוצאת כתר | 2008 | ראשית קריאה |
| מאי, יוני, יולי מול הבית המכשף | הוצאת כתר | 2009 | ראשית קריאה |
| לילה טוב אלונה | הוצאת כתר | 2010 |  |
| איך ילד גדל? | איגואנה הוצאה לאור | 2013 | גרסה מחודשת |
| אלונה לא לבד | הוצאת כתר | 2013 |  |
ספרים בתרגומה (רשימה חלקית)

| שם הספר | מחבר |  | שנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בלטו הכלב הכי אמיץ בעולם | נטלי סטנדיפורד |  | 1989 |  |
| היפו עוזב את הבית | רוג'ר הרגרייבס |  | 1978 |  |
| תם לומד לקח | רוג'ר הרגרייבס |  | 1978 |  |
| טיולית הפלאים במסע אל לב כדור-הארץ | ג'ואנה קול |  | 1993 |  |
| מלך האריות | וולט דיסני |  | 1994 |  |
| במבי | וולט דיסני |  | 1995 |  |
| הפכים, צבעים, צורות | ג'ורג' סיידה ודונה פרייס |  | 1995 | סדרת ספרים ("עולם קטן") |
| מרק כפתורים | אוברי דייוויס |  | 1999 | סיפור לילדים המדבר על חשיבות נתינה, נדיבות ועזרה הדדית |
| פנינת שודדי הים | פיבי גילמן |  | 2000 |  |
| פילים לא רוקדים בלט | פני מקינלי |  | 2001 |  |
| הענק הכי גנדרן בעולם | ג'וליה דונלדסון |  | 2003 |  |
| לקוף יש בעיה | ג'וליה דונלדסון |  | 2003 |  |
| אגדות לילה טוב | ANNA CASALIS |  | 2004 | איר: טוני וולף; אסופת קלאסיקות ילדים: הברווזון המכוער (הנס כריסטיאן אנדרסן), עמי ותמי (האחים גרים), ג'ק ואפונת הפלא (ספור עם אנגלי), בגדי המלך החדשים (הנס כריסטיאן אנדרסן), אוז הזהב (האחים גרים), עוץ לי גוץ לי (האחים גרים) |
| היפהפייה המתעוררת | ליאה וילקוקס |  | 2009 |  |
| חמש בכל רגל, חמש בכל יד | מם פוקס |  | 2010 |  |
| מתתיהו ומיאו | ג'וליה דונלדסון |  | 2010 |  |
| שבעה אכלנים משונים | מרי אן הוברמן |  | 2011 |  |
| אני הוא עכברוע | ג'וליה דונלדסון |  | 2012 |  |
| איזידורה איזה יום | לינדה סמית |  | 2012 |  |
| פית הבוץ | איימי יאנג |  | 2013 |  |
| טרופותי | ג'וליה דונלדסון |  | 2014 | סדרת ספרים |
| טרמפ על מטאטא  | ג'וליה דונלדסון |  | 2015 |  |
שירים שכתבה (רשימה חלקית)

| שם השיר | לחן | מבצע | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| כל יום אני מאבדת | משה וילנסקי | חוה אלברשטיין |  |
| כשאהיה גדול | יאיר רוזנבלום | להקת חיל הים | ישנם מבצעים נוספים לשיר |
| מי יודע כמה | יעקב הולנדר | מייק בורשטיין | ישנם מבצעים נוספים לשיר |
| החזיקי לנו אצבעות | נורית הירש | רן אלירן |  |
| שיר לפנות ערב | נורית הירש | יגאל בשן |  |
| מה קורה לי | מישה סגל ומיכאל כהן | כהן את מושון | כתיבת המילים יחד עם מיכאל כהן ומיכאל מושונוב |
| זה חוזר | ז'וליין קלרק | דני גרנות | ישנם מבצעים נוספים לשיר |
הערות שוליים

1 2  דפנה לוי, המפורסמת הכי לא מוכרת בארץ, לאישה
1 2  בוקר של זהב: חוגגים את יצירותיהם של רימונה די-נור ואוסקר סלדק, באתר http://www.acum.org.il/(הקישור אינו פעיל)
1 2 3 4  רימונה די-נור, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  כרמית ספיר-ויץ, גירל-ליט: דור חדש של בנות בספרות הילדים, באתר nrg‏, 26 ביולי 2009
↑  ברק פז, איך הפכה 'שוטי ספינתי' ללהיט כזה גדול?, באתר 103fm.maariv.co.il
↑  להחמיא, באתר http://shuka.dinur, ‏30 במרץ, 2017
↑  תמר רותם, זו בדיוק הבת שלי, הארץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311858905171  GND: 1151851078  ISNI: 0000 0001 0778 2189  LCCN: n85074355  MusicBrainz: 49c08d5a-d18f-4519-af38-f7a64c4127b4  VIAF: 20094925   WorldCat (עם VIAF): 20094925
רנה פונו

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1908 ווקובאר, קרואטיה 
 פטירה:  18 באוקטובר 1975 (בגיל 66) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שם לידה:  Renée Oberson 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת ארז'בט 
 תפקידים:  רופאה, רדיולוגית, רופאת ילדים 
 
רנה פונו, (במקור אוברזון, בהונגרית: Fonó Renée; ווקובאר, 19 בדצמבר 1908 – בודפשט, 18 באוקטובר 1975) הייתה דוקטור לרפואה (MD), רופאת ילדים, רדיולוגית, יהודייה-הונגרייה דוקטור במדעי הרפואה (PhD) (1972) מן הבולטות והמצטיינות בהונגריה ברדיולוגיית וקרדיולוגיית ילדים.
ביוגרפיה

רנה אוברזון נולדה במשפחה יהודית כבתם של שמואל אוברזון (1875–1933), סוחר, ושל רוזה גוטליב. סבה מצד אביה, אלברט גוטליב, היה רופא נפתי בווקובאר. היא השלימה את לימודיה באוניברסיטת ארז'בט בעיר פץ', שם גם קיבלה את התואר שלה ברפואה ב-1938. בשנים 1938–1940 עבדה כמתמחה ברפואת ילדים ב"בית המחסה הממלכתי לילדים" (Állami Gyermekmenhely), משנת 1940 התמחתה ב"בית החולים סנט לאסלו" ולאחר מכן בבית החולים ברחוב מדאראס. בשנת 1942 קיבלה את ההסמכה המקצועית ברפואת ילדים. היא שרדה את שואת יהודי הונגריה בבודפשט ובתום מלחמת העולם השנייה ב-1945 התחילה לעבוד עם פרופסור גזה פטני בבית החולים פהרקרסט (Fehérkereszt Kórház), מאוחר יותר מרפאת ילדים מס' 2. בשל עבודתה המדעית הוענק לה בשנת 1956 תואר דוקטורנטית למדעי הרפואה, ושש שנים לאחר מכן קיבלה גם את התואר דוקטור למדעי הרפואה (PhD). בשנת 1966 השיגה את ההסמכה שלה ברדיולוגיה. רנה פונו הייתה חברה בהרבה אגודות מקצועיות מקומיות וזרות. משנת 1974 הייתה יועצת מומחית במרפאת הילדים, ובאותה שנה נבחרה לוועד המנהל של האגודה האירופית לקרדיולוגית ילדים. היא פרסמה כמעט מאה פרסומים מדעיים, מספר ספרים ומאמרים.
תחומי המחקר שלה היו אשפוז, דלקת קרום המוח, הפרעות בהתפתחות העצם, מומי לב מולדים ופתרונות הניתוח שלהם. היא הייתה בין הראשונים בהונגריה שביצעה ניתוחי לב בילדים עם מחזור דם חוץ גופי.
בעלה לאסלו פונו (מקודם פישר) (1892–?) היה נשיא חברת מניות, לו נישאה ב-7 ביולי 1924 בווקובאר.
עבודותיה העיקריות

טיפול בשחפת מיליארית (צורה של שחפת המאופיינת בהתפשטות רחבה לגוף האדם ובגודל הזעיר של הנגעים (5-1 מ"מ) ובשחפת דלקת קרום המוח עם סטרפטומיצין (בודפשט, 1948)
מקרה מנותח של צינור עורקי פתוח (Ductus Botalli) (עם אימרה ליטמן, בודפשט, 1949)
על מומים מולדים של הלב ושל העורקים הגדולים (בודפשט, 1949)
בעניין הטיפול של היפרטריכוזיס בסטרפטומיצין (בודפשט, 1949)
על מומים מולדים של הלב ושל העורקים הגדולים (עם אימרה ליטמן, בודפשט, 1951, מהדורה שנייה מתוקנת: בודפשט, 1955)
אבקת הריאות (Pneumoconiosis) הנגרמת על ידי אבק דגנים (בודפשט, 1959)
Die angeborene Fehler des Herzens und des grossen Gefässe (עם אימרה ליטמן, בודפשט, 1962)
היפרוולמיה (הידועה גם בשם עומס נוזלים, היא המצב הרפואי שבו יש יותר מדי נוזלים בדם). והיפר-סלמיה בילדים ציאנוטיים עם ויטיליגו מולד (עם בלה ביקי ו- מיקלוש מילטני, שבועון רפואי, 1962)
על דיספלזיה של מפרק הירך (בודפשט, 1963)
מומי לב מולדים בהונגריה (עם אימרה ליטמן, בודפשט, 1964)
הנצחתה

מדליית הנצחה רנה פונו. היא מוענקת לקרדיולוג ילדים ראוי על פי החלטת חבר הנאמנים.
פרסים והוקרה

רופאה מצטיינת (1950)
מדליית הכסף של מסדר כשרון העבודה (1974)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה במאגר המוזיאון הספרותי פטפי)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Schuler Dezső: Fonó Renée dr. (1908-1975) (1975. december 21.) Orvosi Hetilap, 116. évfolyam, 51. szám, 3016–3017. o. (הספד עליה בשבועון הרפואי)
Új magyar életrajzi lexikon II. (D–Gy). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. ISBN 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a vukovári izraelita hitközség házassági akv. 10/1900. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári házassági akv. 202/1938. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810651677105606  ISNI: 0000 0000 7994 3175  NKC: xx0204910  VIAF: 47231322   WorldCat (עם VIAF): 47231322
שאנדור גרה (מהנדס)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 ביולי 1882 סומבטהיי, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  17 בינואר 1972 (בגיל 89) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Grünhut Sándor 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1904) 
 פרסים והוקרה:  מסדר העמל (1967) 
 
שאנדור גרה (במקור גרינהוט עד 1899, בהונגרית: Gerő Sándor; סומבטהיי, 31 ביולי 1882 – בודפשט, 17 בינואר 1972) היה מהנדס מכונות יהודי-הונגרי.
גרה היה מנהל בכיר בתעשייה ההונגרית, מזכ"ל, מנהל וחבר באגודות מקצועיות רבות של מהנדסים ונשא בתפקידים בכירים שונים.
קורות חיים

שאנדור גרינהוט נולד במשפחה יהודית כבנם של ז'יגמונד גרינהוט, סוחר זכוכית, ושל טיני קוֹהְן (כהן). הוא השלים את לימודיו בגימנסיה הראשית המלכותית בעיר הולדתו (1892–1900). לאחר מכן התקבל לאוניברסיטת יוזף לטכנולוגיה (שמה היום אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה), שם קיבל את התואר בהנדסת מכונות ב-1904.
תחילה עבד ב"תשלובת מפעלי האוורור והמכונות ההונגרי" (Magyar Szellőző Művek és Gépgyár)
לאחר מכן ב"מפעל הונגריה לדשנים ולחומצות גופריות (Hungária Műtrágya- és Kénsavgyár).
במלחמת העולם הראשונה שירת כחייל ולאחר שחרורו מונה בקיץ 1920 למנהל הטכני של "המפעל הראשון של פשט לאפר עצמות ודבקים" (Első Pesti Spódium- és Enyvgyár). מאוחר יותר קיבל על עצמו גם תפקיד הנדסי ב"חברת מכרות קישבש וקורלאט" (Kissebesi és Korláti Kőbányák).
אין מידע לגבי קורותיו בשואה, אך לאחר מלחמת העולם השנייה:
ב-1945 מונה למהנדס ראשי ומנהל אגף של "חברת ניהול האנרגיה" (Energiagazdálkodási Rt)
בין השנים 1949 לבין 1953 היה ראש אגף הציוד הקלורי התעשייתי של חברת "תוכנית אנרגיה תרמית" (Hőerőterv).
לאחר מכן היה המזכיר התפעולי של חוג המהנדסים בעלי תעודות ברזל, זהב ויהלום (מ-1958 ועד מותו) שפעל במסגרת ברית האגודות בתחומים הטכניים ובמדעי הטבע" (MTESZ) (מהנדסים בהונגריה בעלי ותק מקצועי של 70, 65, 60, 50 שנה זכאים לתעודות מהאוניברסיטה בה סיימו את לימודיהם שנקראים יהלום, זהב וכדומה).
כמו כן הוא היה חבר בוועדת ההנצחה הטכנית של האגודה המדעית בתעשיית המכונות.
אשתו הייתה מרגיט לוקאץ', בתם של גאבור לוקאץ' ושל רגינה ברויאר, לה נישא ב-9 ביולי 1911 בבודפשט.
לפי מקורות שאין להם כל תיעוד ב-11 בדצמבר 1938 הם המירו את דתם לדת הרומית-קתולית.
פרסים והוקרה

עיטור מסדר הכשרון של העמל דרג כסף (1967)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 106005/1899. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 406. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1899. év 13. oldal 14. sor
1 2  "Születési bejegyzése a szombathelyi izraelita hitközség születési akv. 30/1882. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-10-29.
↑  "Halálozás". Népszabadság. 1972-01-23.
↑  Vegyi Ipar, 1920. július 20. (19. évfolyam, 13-14. szám)
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 996/1911. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-10-29.
↑  Magyar Közlöny, 1967. április 12. (23. szám)
רפואה בחלל

רפואת חלל היא תחום רפואה שעוסק בבריאותם של אסטרונאוטים בחלל, לרבות מניעת סכנות בריאותיות ויצירת סביבת עבודה בטוחה שתאפשר אורח חיים בריא.
רפואת חלל בחיי היום-יום

ישנן טכנולוגיות רפואיות שפותחו לטובת השהייה בחלל ונמצאו כמתאימות ויעילות לשימוש על פני כדור הארץ:
חוסמי קרינה ומסננים שהם כיום מרכיב בלתי נפרד ממשקפי השמש שלנו פותחו במקור למניעת נזקי השמש, כגון: קטרקט, עבור האסטרונאוטים.
משאבת האינסולין לחולי סוכרת - מזרימה את החומר (אינסולין) בקצב קבוע מראש, במקור מערכת זו שימשה כמערכת מיקרו הנדסית לרכבי חלל וגששיות רובוטיות המסיירות על כוכב הלכת.
מערכת לבדיקת ראיה-נועדה לזיהוי ליקויים ברשתית ולטיפול מידי ולהצלה מעיוורון. תחילה מערכת זו נועדה לשיפור תמונות שעובדו מאותות לוויינים.
פרוטזות - כבר לפני שנים רבות החלו לייצר גפיים מלאכותיות קלות משקל, בזכות חומר הבידוד הצהוב העוטף ומגן על מכל הדלק של מעבורות החלל, חומר שממנו יופקו גם גפיים מלאכותיות ובזכותו הן הרבה יותר קלות.
שיפור מערכות הסורקות את הגוף - (תהודה מגנטית גרעינית) השתכללו בעקבות הצורך לשפר ולחדד תצלומים שהתקבלו מהמסע אל הירח.
מכשירי אימון ללב ולשרירים - נוצרו בהשראת ציוד מיוחד לאסטרונאוטים לגילוי השפעת חוסר כבידה על גופם, אחרי השהות בחלל.
רפואת חירום

במצבים בהם הפציעה חמורה ולא ניתנת לטיפול המשימה מבוטלת והצוות חוזר לכדור הארץ לטיפול בעזרת אמצעים שישנם רק בכדור הארץ.
טיפול רפואי לפני טיסה בחלל

בהכנות לפני טיסה לחלל האסטרונאוטים עוברים בדיקות גופניות.
הבדיקות נשלחות לבדיקה במעבדה קלינית, שם מנתחים את תוצאות בדיקות הדם, השתן והצואה שעברו. ישנן גם בדיקות הבודקות את תפקודי הריאות, את השיניים ואת העיניים (בדיקת ראייה). בנוסף לכך האסטרונאוטים עוברים בדיקות מקיפות כמו טייסים, הבודקות לחץ דם, דופק, רמת חמצן בגוף, רמת הסידן בעצמות, פעילות במוח ועוד. כשבוע לפני השיגור האסטרונאוטים מבודדים על מנת למנוע התפשטות מחלות זיהומיות שיכולות להתפשט בפגישה עם אנשים.
טיפול רפואי לאחר שהות בחלל

רוב האסטרונאוטים מאושפזים בבית החולים למשך חצי שנה-שנה וחצי, שבמהלכן הם צריכים לחזור להתרגל להשפעת כוח הכבידה על גופם. רוב האסטרונאוטים גובהים כ-5 ס"מ בחלל וכאשר הם חוזרים לכדור הארץ גובהם המקורי לאט לאט חוזר.
טכנולוגיה רפואית ושימושיה במהלך שהות בחלל

הטכנולוגיה של היום מאפשרת לצייד את כל האסטרונאוטים בציוד אישי - מערכת חיישנים ומערכות הדמיה, הבודקים נתונים שונים בגופם: לחץ דם, דופק, רמת חמצן בדם, קצב לב, מצב הריאות, רמת הסידן בעצמות, פעילות המוח ועוד. חיישנים אלה מעבירים את נתוניהם אל כדור-הארץ באמצעות מערכת התקשורת של החללית, וכאן עוברים על הנתונים ברציפות. אם מגלים בעיה, האסטרונאוטים מקבלים הנחיות ברורות מן הקרקע מה עליהם לעשות. החללית מצוידת בתרופות מגוונות, באמצעי חבישה וטיפול במקרי פציעה ובעזרים רפואיים אחרים.
הערות שוליים

↑  Mike Wall published, Everyday Tech from Space: UV-Blocking Sunglasses to Guard Your Eyes, Space.com, ‏2011-03-16 (באנגלית)
↑  Lynda Warnock, NASA - NASA Spinoffs Fact Sheet, www.nasa.gov (באנגלית)
↑  Kristine Rainey, Improved eye surgery with space hardware, NASA, ‏2015-11-16
↑  Jennifer Wall:MSFC, NASA - At the Hospital With NASA, www.nasa.gov (באנגלית)
1 2  Daniel S. Goldin, Keynote address: Second NASA/Uniformed Services University of Health Science International Conference on Telemedicine, Bethesda, Maryland, Journal of Medical Systems 19, 1995-02-01, עמ' 9–14 doi: 10.1007/BF02257185
↑  NASA Contributes Research and Technology To the War Against Cancer | Science Mission Directorate, science.nasa.gov
1 2  What Happens When an Astronaut Gets Sick in Space?, Mental Floss, ‏2018-08-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Clara Moskowitz published, Routine Quarantine Helps Astronauts Avoid Illness Before Launch, Space.com, ‏2009-04-29 (באנגלית)
↑  Barry Logan: MSFC, NASA - My How You've Grown!, www.nasa.gov (באנגלית)
↑  "How to deal with a medical emergency on the Space Station". BBC News (באנגלית בריטית). 2016-01-10. נבדק ב-2022-06-25.
↑  Evolution of NASA Medical Kits: From Mercury to ISS –, www.spacesafetymagazine.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563212605171  BnF: cb11932459q (data)  GND: 4128742-3  LCCN: sh85125942  NARA: 10644331  NDL: 00574078  NKC: ph516959
שדרות סובורוב (סנקט פטרבורג)

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אלכסנדר סובורוב 
 מיקום
 עיר:  סנקט פטרבורג 
 
 קואורדינטות:  59°56′20″N 30°22′37″E﻿ / ﻿59.93888889°N 30.37694444°E﻿ / 59.93888889; 30.37694444
 he
 
בית 41
שדרת סובורוב (סובורובסקי פרוספקט - Суво́ровский проспе́кт) היא אחת השדרות הגדולות בסנקט פטרבורג, העוברת מפרוספקט נבסקי לכיכר הדיקטטורה הפרולטרית.
מספרי הבתים מתחילים מכיוון פרוספקט נבסקי. נמצאת ברובע המרכזי בעיר ואחד המבנים הבולטים בו הוא בניין האקדמיה לתעשייה קלה, המשמש כמושב בית הדין העירוני לבוררות וכמטה משטרת העיר.
היסטוריה

השדרה נבנתה באמצע המאה ה-18 והחל מחצר הפילים, הממוקם באתר של מלון אוקטיברסקאיה המודרני. הקטע שבין רחובות סובייטסקאיה השנייה והתשיעית נקרא רחוב סלונובאיה (רחוב הפילים), וחלק מהשדרה מרחוב סובייטסקאיה התשיעי ועד מכון סמולני נקראה רחוב קונוגווארדיסקאיה - ובמשך זמן מה הוא נקרא רחוב פשצ'אני. בשנת 1880 שולבו רחובות אלה לרחוב אחד, רחוב הפילים. מריו פראץ היה אירוני לגבי השם הזה: "אחד הרחובות בלנינגרד נקרא שדרת הפילים או משהו כזה, מכיוון שפעם התגוררו שם פילים, ששוכנו שם על ידי יקטרינה השנייה באותם ימים בהם היה פארק ואז הפילים נכחדו, אך בבירור הותירו עקבות מהגזע שלהם, מכיוון שלרוב הנשים יש טפרים ועגלים חסרי פרופורציה."
בשנת 1900, הכביש המהיר התחבר לפרוספקט נבסקי ושמה של השדרה שונה לסובורובסקי פרוספקט. במאה שנה למותו של אלכסנדר סובורוב בבניין האקדמיה של המטה הכללי (בניין 32, שנבנה בשנים 1900–1901, על ידי האדריכל א. א. פון גוגן והמהנדס א. א. ודינאפין), נוצר מוזיאון זמני, שהועבר בשנת 1904 לבניין מיוחד שנבנה עבורו ברחוב קירוכניה, 43. משנת 1923 עד 1944 נקרא בשם שדרת המועצה, מכיוון שהוביל למכון סמולני, שם שכנה מועצת פטרוגרד (לנינגרד); רחובות חג המולד, שחצו את השדרה נקראו רחובות סובייטים.
הערות שוליים

↑  http://nasledie-rus.ru/podshivka/6618.php
↑  http://babs71.livejournal.com/725637.html
↑  А. А. Алексеев. "Суворовский проспект". Энциклопедия Санкт-Петербурга.
פסטיבל הפרינג' של אדינבורו

| --- | --- |

 סוג:  אירוע שנתי, פסטיבל אמנויות 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  אדינבורו 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1947–הווה (כ־78 שנים) 
 www.edfringe.com
 
אדינבורו פסטיבל פרינג' (השם הרשמי, באנגלית: Edinburgh Festival Fringe, מילולית "השוליים של פסטיבל אדינבורו"; מוכר גם כפסטיבל הפרינג' של אדינבורו (Edinburgh Fringe Festival), הפרינג' של אדינבורו, או בקיצור הפרינג') הוא פסטיבל אמנות הבמה הגדול בעולם, אשר בשנת 2018 נמשך 25 ימים וכלל יותר מ-55,000 הופעות של 3,548 מופעים שונים ב-317 אתרים שונים. הפסטיבל נוסד בשנת 1947 כחלופה לפסטיבל הבינלאומי של אדינבורו (המתקיים במקביל), והוא מתקיים מדי שנה באדינבורו שבסקוטלנד, בחודש אוגוסט. הפסטיבל הפך במרוצת השנים לאירוע עולמי מוביל של אמנות ותרבות.
לפסטיבל יש גישה פתוחה, כלומר אין ועדת בחירה למופעים או מנהל אמנותי, וכל אחד יכול להשתתף, עם כל סוג של הופעה. תוכנית הפסטיבל הרשמית מסווגת מופעים לתיאטרון, קומדיה, מחול, קרקס, קברט, מופעי ילדים, מחזות זמר, אופרה, מוזיקה, ספוקן וורד, תערוכות ואירועי חוצות. הקומדיה היא החלק הגדול ביותר, מהווה למעלה משליש מהתוכנית, והיא בעלת הפרופיל הציבורי הגדול ביותר, בין היתר בשל "פרסי הקומדיה של אדינבורו".
הפסטיבל נתמך על ידי "אגודת פסטיבל הפרינג'", המפרסמת את התוכנית, מוכרת כרטיסים לכל האירועים בקופה מרכזית ובאתר האינטרנט של הפסטיבל, ומציעה ייעוץ ותמיכה לאורך כל השנה לשחקנים. מיקומה הקבוע של האגודה נמצא ברחוב המייל המלכותי, ובאוגוסט האגודה גם מנהלת את ה"פרינג' סנטרל", אוסף חללים נפרד במגדל אפלטון ובבניינים אחרים של אוניברסיטת אדינבורו, המוקדש למתן תמיכה למשתתפים ולמבקרים בתקופת הפסטיבל.