stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנטון (חברה)
חסויות ספורט

בנטון גרופ נכנסה לענף הפורמולה 1 כנותנת חסות של קבוצת טירל ב-1983, ולאחר מכן של קבוצת אלפא רומיאו ב-1984. בנטון פורמולה בע"מ הוקמה בסוף 1985, כאשר צוותי טולמן וספיריט נמכרו למשפחת בנטון. הקבוצה ראתה את הצלחתה הגדולה ביותר תחת פלביו בריאטורה, שניהל את הקבוצה בשנים 1990–1997. מיכאל שומאכר זכה באליפות העולם הראשונה שלו עם הקבוצה ב-1994 וב-1995, והקבוצה זכתה בתואר אלופת היצרנים היחיד שלה ב-1995. משנת 1996, הקבוצה פעלה תחת רישיון איטלקי, אם כי היא המשיכה לפעול, כמו קבוצת טולמן אותה רכשה, באוקספורדשייר שבאנגליה. הקבוצה נרכשה על ידי רנו תמורת 120 מיליון דולר בשנת 2000 ומותגה מחדש כרנו F1 בשנת 2002.
בשנת 1979, בנטון נתנה לראשונה חסות לקבוצת הרוגבי המקומית שלה (אז קבוצה חובבנית), בעיר טרוויזו. "בנטון רוגבי" הפכה מאז לכוח מרכזי בראגבי האיטלקי, עם 11 אליפויות ליגה והיא מספקת שחקנים רבים לנבחרת הלאומית. בנטון גם נתנה חסות לקבוצת הכדורסל "בנטון טרוויזו" בשנים 1982–2012. בשנים 2005–2007 אימן את הקבוצה דייוויד בלאט, איתה זכה באליפות איטליה ב-2006, ובגביע איטליה ב-2007.
פעילות בישראל

חנות ראשונה של המותג נפתחה בדיזנגוף סנטר בתל אביב ב-1984, בזיכיון שהחזיקה חברת רסקו ושעבר ב-1986 למשפחת בן־דב. במהלך אותה שנה פתחה סניף בירושלים, ובסך הכל תוך שנתיים פתחה 9 חנויות בישראל, חלקם בזכיינות משנה. הרשת מנתה בשיאה 15 חנויות אך מאמצע שנות ה-90 החל מחזור הרשת לרדת, וחמש חנויות נסגרו. ב-1997 איבדה משפחת בן-דב את הזיכיון לטובת כיתן, שכבר מ-1995 תפעלה שתי נקודות מכירה של בנטון בפורמט חנות בתוך חנות, בחנויותיה בהדר יוסף ובקניון מלחה בירושלים, ולבסוף קיבלה את הזיכיון כולו בתחילת 1998. החברה תכננה לפתוח 10 חנויות "בנטון", אך לבסוף ויתרה על הזיכיון בסוף אותה השנה.
בשנת 2002 חזר המותג לפעול בישראל, לאחר הפסקה של 4 שנים ופתח חנות בגרנד קניון בחיפה. למרות תוכנית להקים חנויות נוספות הרשת פעלה עם סניף יחיד, אך רשת H&O קיבלה זיכיון לשווק בלעדי בישראל של המותגים החדשים של הקבוצה Playlife, Killer. פעילות המותג נספקה בישראל לאחר כחמש שנים.
בשנת 2011 חזר המותג לפעול בישראל בפעם השלישית, שפתח חנות ברחוב דיזנגוף בתל בשטח של כ-350 מ"ר. בנוסף נפתחו חנויות בקניון הזהב בראשון לציון ובקניון עיר ימים בנתניה. לאחר שנתיים זכייני בנטון בישראל החליטו לסגור את הפעילות לאחר שלא הצליחה לעבור לרווחיות, ולאחר שכשלו המאמצים למצוא שותף או למכור את הזיכיון.
בית החולים המלכותי (קופנהגן)

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1757 
 שירותים
 מיטות:  1,118 
 www.rigshospitalet.dk
 גאוגרפיה
 מיקום:  קופנהגן, דנמרק
 קואורדינטות:  55°41′46″N 12°33′59″E﻿ / ﻿55.696°N 12.5664°E﻿ / 55.696; 12.5664
  (למפת קופנהגן מוגדלת) בית החולים המלכותי(למפת קופנהגן רגילה) בית החולים המלכותי
 
Rigshospitalet (בית החולים המלכותי) הוא אחד מבתי החולים הגדולים ביותר בדנמרק ובית החולים הטוב ביותר בקופנהגן. הבניין הראשי של בית החולים הוא מבנה רב-תכליתי בן 16 קומות, אחד המבנים הגבוהים בחלקים המרכזיים של העיר. Rigshospitalet שוכן בבניין פאנום ובו הפקולטה למדעי הבריאות והרפואה באוניברסיטת קופנהגן. כבית חולים להוראה הוא חלק מארגון המסגרות של בית החולים האוניברסיטאי בקופנהגן.
אטימולוגיה

השם הדני, Rigshospitalet, אינו מתורגם בדרך כלל. הקידומת Rigs- משמש בשמות של כמה ממוסדות מדינה דניים, במיוחד בהקשר חגיגי או יוקרתי או עבור רשויות המשרתות את כל הממלכה הדנית כולל גרינלנד ואיי פארו. משמעותו 'ממלכה' והמילה הקוגנטית משמשת באופן דומה בנורווגית, שוודית, איסלנדית והולנדית (ובגרמנית עד 1945).
הקידומת Stats ('של המדינה') נמצא בשימוש נרחב יותר, אך מרמז על רמה מעט נמוכה יותר בהיררכיה. אף על פי ש-Rigshospitalet הוקם כבית חולים ממלכתי, בניגוד לבתי החולים הרגילים המופעלים על ידי מחוזות, המונח הדני Statshospital שימש עד 1977 רק למוסדות פסיכיאטריים.
בית החולים עצמו מסביר כי השם ניתן מכיוון שקודמו, בית החולים המלכותי על שם פרידריך, הועבר למדינה ונפתח לחולים מכל הממלכה הדנית.
Rigshospitalet מקוצר לעיתים קרובות RH ובמקום נקרא גם Riget (שפירושו 'הממלכה' או 'המלכותי'), ומכאן שמה של סדרת הטלוויזיה של לארס פון טרייר "הממלכה" שעלילתה מתרחשת בבית החולים ושל הגרסה האמריקאית מאת סטיבן קינג "הממלכה".
היסטוריה

Rigshospitalet נוסד ב-30 במרץ 1757 כבית החולים קונגליג פרדריקס, על שמו של המלך פרידריך החמישי וממוקם בברדגאדה במרכז קופנהגן. הבניינים תפוסים כיום על ידי המוזיאון הדני לאמנות ועיצוב.
מאז 1903 המדינה הייתה הבעלים של בית החולים (ואילו בתי חולים אחרים בדנמרק הם בבעלות המחוזות). בשנת 1910 שונה שם בית החולים והועבר למיקומו הנוכחי בעשרה בניינים נמוכים המקיפים גן מרכזי שתוכנן על ידי האדריכל מרטין בורץ'.
בשנת 1970 הוחלפו מרבית הבניינים בבניין בטון גבוה שתוכנן על ידי האדריכל יורגן שטרמוזה, בעוד שחלק מהמבנים הישנים שמסביב עדיין משרתים את בית החולים. בשנת 1995 הועבר בית החולים לאחריות Hovedstadens Sygehusfællesskab (HS, קרן נאמנות ההון של בית החולים) שבשנת 2007 נרשמה במחוז עיר הבירה. בשנת 2007 נבנה מנחת מסוקים על גג בית החולים. עד אז מסוקי הצלה ומסוקים שהעבירו חולים נחתו בפארק השכן.
הכניסה הראשית
מסוק ‏EH101 ממריא ממנחת המסוקים על גג בית החולים
‏Rigshospitalet בשנת 1910
הערות שוליים

↑  [universitetshospital.ku.dk Københavns Universitetshospital], University of Copenhagen
↑  Rigshospitalet - in brief, Rigshospitalet
↑  The History of Rigshospitalet, Rigshospitalet
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1791 6429
ג'ון אלקוק

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1892 סטרטפורד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  18 בדצמבר 1919 (בגיל 27) רואן, צרפת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השתייכות:  חיל האוויר המלכותי, הצי המלכותי הבריטי, שירות האוויר של הצי המלכותי 
 דרגה:  קפטן 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית  צלב השירות המצוין (בריטניה) 
 
אלקוק ובראון ממריאים בטיסתם המפורסמת.
סר ג'ון ויליאם אלקוק (באנגלית: John William Alcock;‏
5 בנובמבר 1892 - 18 בדצמבר 1919), טייס בריטי.
היה קפטן בשירות האוויר של הצי המלכותי ובחיל האוויר המלכותי של בריטניה, ויחד עם הנווט סגן ארתור בראון הטיס את הטיסה המלאה הראשונה מעל האוקיינוס האטלנטי, מהאי ניופאונדלנד שבקנדה לקונמרה שבאירלנד.
השניים עזבו את שדה התעופה 'סנט ג'ון' ב-14 ביוני 1919 בשעה 13:45 ונחתו בדריגימלה בוג שבאירלנד 16 שעות ו-12 דקות מאוחר יותר, לאחר שטסו 3186 ק"מ. הטיסה נעשתה במפציץ 'ויקרס ווימי' משודרג וזכתה בפרס 10,000 הפאונד שהציע העיתון דיילי מייל שבלונדון.
אלקוק נולד ב-1892 בסימור, אולד טרפורד, אנגליה. הוא גילה עניין בתעופה לראשונה בגיל 17, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה הפך לטייס מנוסה, אם כי הופל במהלך מבצע הפצצות ונלקח בשבי בטורקיה. אחרי המלחמה אלקוק רצה להמשיך את קריירת הטיסה שלו, וקיבל על עצמו את האתגר של הדיילי מייל.
מספר ימים אחרי הטיסה העניק המלך ג'ורג' החמישי תואר אבירות לשני הטייסים.
אלקוק נכח בהצגת מטוסו המשוקם (לאחר שנהרס במהלך הנחיתה) ב-15 בדצמבר במוזיאון המדע שבלונדון. שלושה ימים מאוחר יותר הוא טס במטוס ויקרס מדגם חדש, אל התערוכה האווירית בפריז, הראשונה אחרי מלחמת העולם הראשונה. במהלך טיסתו לתערוכה פגעה, בשל הערפל, כנף המטוס בעץ והוא התרסק ליד רואן שבנורמנדי. הוא מת לפני שהגיעה עזרה רפואית.
בלנית (יהדות)

בלניות משגיחות על טבילה. הדפס מהמאה ה-18. הבלנית מחזיקה מגבת שבה היא מכסה מעט את ראשה של הטובלת בזמן שזו מברכת על הטבילה
בלנית היא אישה שתפקידה לסייע לטובלות במקווה ולהשגיח עליהן על מנת לקיים את מצוות הטבילה לפי כללי ההלכה.
גיזרון

מקור המילה מגיע מיוונית עתיקה: 'βαλανεῖον' - 'בלניון', שמשמעותו: 'בית המרחץ'.
בלניאוס βαλανευσ - שמשמעותו הכללית: 'איש עובד המרחץ', ייתכן שבזמנים שונים נתייחד לתפקידים מסוימים.
מקור הלכתי

מקור הצורך ההלכתי שממנו נגזר תפקיד הבלנית נובע מהחשש שבשעת הטבילה יצוף חלק משיער ראשה של הטובלת, ובמקרה כזה היא תיחשב כמי שלא טבלה כלל, אף לא מהתורה. נחלקו הראשונים אם יש חובה דווקא בנוכחות אישה שתשגיח על הטבילה או אם ניתן לכתחילה להסתפק בחלופה כמו קשירת שערות ראשה של הטובלת בדבר שאינו מהווה חציצה, כמו רשת שיער רפויה, ובכך להבטיח שהשיער לא יצוף. לדעת הראב"ד חלופה זו מספיקה, לדעת הרשב"א היא מועילה רק כשאין אפשרות לטבול בנוכחות אשה שתשגיח, ואילו בדעת הרא"ש נחלקו הבית יוסף והב"ח. הב"ח סבור כי לדעת הרא"ש חלופה זו מהווה פתרון אפשרי רק כשאין אשה אחרת בעיר שתוכל לשמש בתפקיד הבלנית, או כשהטבילה נעשית במקום חשוך וקשה לאישה אחרת לראות, אך כשיש אפשרות לטבול בנוכחות בלנית וטבלה עם רשת - טבילתה פסולה. ולדעת הבית יוסף אין בדבר מחלוקת, וגם הרא"ש מודה שאם טבלה על ידי רשת טבילתה כשרה גם אם יכלה לטבול עם בלנית.
השולחן ערוך הציב את פתרון קשירת השיער רק במקרה שפתרון הבלנית לא מתאפשר, ובארו האחרונים את הדבר על פי הרמ"א שכתב שאין לטבול גם עם דברים שלא חוצצים, ולכן פתרון הבלנית הוא הפתרון הראוי, ורק כשלא מתאפשר אחרת אפשר לכתחילה להשתמש בפתרון קשירת השיער.
תפקידי הבלנית

מלבד הצורך המקורי בווידוא כשרות הטבילה, עם השנים הלך והתרחב מאוד תפקידה של הבלנית לכל תחומי האחריות במרחב המקווה. כיום מקובל ברוב המקוואות שתפקיד הבלנית כולל הפעלה טכנית של המקווה, תחזוק וניקיון המקווה, הדרכה לטובלות, וידוא קיום התנאים המוקדמים לטבילה, ובדיקת גוף הטובלות מחציצה.
חלק מתפקידי הבלנית בהפעלת מקום הטבילה:
תפקידים ניהוליים:
לקבוע תורים לנשים הרוצות לבוא למקווה.
להסביר לנשים מה הן צריכות לעשות ולהביא.
לדאוג לתחזוקת המקווה עצמו.
לתת אישורים לכלות לפני חתונתן (או לכל אשה אחרת הנזקקת לאישור).
לטפל בעניין התשלום למקווה.
תפקידים הלכתיים:
לברר עם האישה אם היא אכן יכולה לטבול (שהיא יודעת את כללי ההלכה: הפסק טהרה וספירת שבעה נקיים).
לבדוק כי גופה של האישה נקי מכל כיסוי או דבר כלשהו שעלול לחצוץ בינה לבין המים, כגון שערות שנשרו על הגב.
לבדוק שגוף האישה נטבל כולו בתוך המים, כולל שערות הראש.
הבלניות במדינת ישראל

בישראל, לא נדרשת הסמכה מטעם הרבנות כדי לעבוד במקוואות טהרה, אך ישנם מכונים המציעים קורסי הדרכה לבלניות ומעניקים תעודות הסמכה. מאחר שמקוואות בישראל הם שירות ציבורי, קמה שאלה בנוגע לזכותן של הטובלות לטבול על פי ראות עיניהן, בניגוד להנחייתה של הבלנית. לפי הנחיות המשרד לענייני דת אם הטובלת אינה מעוניינת בהכוונה או בבחינה הלכתית טרם הטבילה, אין לבלנית לעכבה והיא תאפשר טבילה ללא דרישות או שאלות הנוגעות לענייני הטבילה. במקרה בו הטובלת מעוניינת בכך והבלנית לא בטוחה שהתקיימו התנאים הדרושים לטבילה, או שאינה בטוחה שהטבילה עצמה בוצעה כהלכה, היא יכולה להיוועץ ברב.
בשנת 2016, נשים שרצו לטבול ללא נוכחות בלנית עתרו לבג"ץ שיורה לרבנות להתיר להן לנהוג כך. עמדתן התקבלה, ובהוראת המשרד לשירותי דת נאמר כי אמנם הנחיות הרבנות הן שהבלנית תצפה בטבילה, אך יש להתיר לטבול גם למי שלא מעוניינת בכך.
הבלניות במדינת ישראל > טבילה עם בלנית לבעלת שיער קצר

נחלקו האחרונים האם אשה בעלת שיער קצר צריכה לטבול בנוכחות בלנית. יש אומרים שאינה צריכה, כיוון שאין חשש ששערותיה יצופו מחוץ למים (ובדומה לטבילת גברים עבור עליה להר הבית שאינה דורשת נוכחות בלן). ויש אומרים שגם היא צריכה לכתחילה בלנית, כדי לוודא שכל גופה נכנס למים, וכן בשל התפקידים הנוספים של הבלנית.
ראו גם

בלן
טומאה וטהרה
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך יורה דעה קצח מ, ויקיטקסט
↑  טור, יורה דעה, קצח. ושם בבית יוסף ובבית חדש.
↑  שם קצח סעיף א.
↑  שיורי טהרה. ערוך השולחן ,סעיף פ"ז.
↑  ראו למשל: אתר מכון פועה- קורס בלניות
↑  קובי נחשוני, הסוף למאבק - נשים יוכלו לטבול ללא בלנית, באתר ynet, 6 באוקטובר 2016
↑  שו"ת דברי יציב יורה דעה סימן צ"ה. ספר פועה פרק י"ח סעיף כ"א.
↑  הרב יוסף משאש, מים קדושים סימן ס"א. בדי השולחן יורה דעה סימן קצ"ח סעיף קטן ש"ג. הרב יהושע ון דייק, תחומין לז.
| חיי הקהילה היהודית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים על-קהילתיים | חכם באשי • שד"ר • אדמו"ר • גדול הדור • רב ראשי |  |
| תפקידים מקומיים | מרא דאתרא • רב • דיין •  פרנס • שליח ציבור • גבאי • גבאי צדקה • בעל קורא • מוהל • שוחט • מלמד • דרשן  • סופר סת"ם • בלנית • משגיח • משגיח כשרות |  |
| מוסדות | תלמוד תורה • ישיבה • ישיבה קטנה • ישיבה גדולה • כולל אברכים • מקווה • בית כנסת • בית מדרש • חברה קדישא |  |
| דברים שבקדושה | מניין • היכל/ארון קודש • חזנות • תפילת עמידה • שחרית • מנחה • ערבית • מוסף • קריאת התורה • שמע ישראל • ברכה • קידוש • רשימת תפילות וברכות |  |
| ניהול חיי הקהילה | בית דין • תקנות הקהילה • פדיון שבויים  • כתב מגידות |  |
| תפקידים היסטוריים | אב הכנסת |  |
כלי קודש ופרנסים • מוסדות יהודיים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012472968305171
בריסטול F.2

בריסטול F.2 (באנגלית: Bristol F.2 Fighter) היה מטוס קרב דו-כנפי ודו-מושבי אשר שירת בתקופת מלחמת העולם הראשונה ועד אמצע שנות ה-30. על אף היותו דו-מושבי, הוכיח דגם ה-F.2B את עצמו כמטוס זריז המסוגל להתמודד מול מטוסי קרב חד-מושביים.
עיצוב ופיתוח

במרץ 1916 ערך פרנק בארנוול (Frank Barnwell) מחקר כדי לעצב מטוס קרב הדומה ל-R.E.8. הדגמים שהוצעו על ידו היו ה-R.2A וה-R.2B, המצוידים במנועים בעלי הספק של 160 כוח סוס ו-150 כוח סוס בהתאמה, אף אחד מהדגמים לא יוצר בשל הופעת מנועי הרולס-רויס פאלקון החדשים בעלי כוח של 190 כוח סוס (הספק של 142 קילו-וואט), אך המחקר היווה את הבסיס לדגם החדש שברנוול עיצב, ה-Type 12 F.2A. הדגם החדש עוצב מראש כמטוס דו-מושבי והיה קטן יותר ממטוסים אחרים בקטגוריה שלו, חימושו היה סטנדרטי למטוסי קרב בריטיים דו-מושביים וכלל מקלע ויקרס מקובע המכוון קדימה, ומקלע לואיס מתכוונן המורכב בתא האחורי. כ-52 מטוסים מדגם F.2A הורכבו עד שפס הייצור עבר לדגם העיקרי, ה-F.2B.
היסטוריה מבצעית

כאשר הופעל הבריסטול F.2 לראשונה, כללה תורת הלחימה המקובלת עבור מטוסים מסוגו טיסה במבנה צמוד כאשר התותחנים האחוריים אמורים להתמודד עם המיירטים. טקטיקה זו לא הוכיחה את עצמה, וטקטיקות אחרות פותחו כדי לאפשר למטוס להתמודד בצורה יעילה יותר בקרבות האוויר. את תורת הלחימה ההגנתית החליפו טקטיקות אגרסיביות יותר, והטייסים גילו שאת ה-F.2 ניתן להטיס בדומה למטוס קרב, כאשר התותחן האחורי, שהוסיף כוח ירי לשעה שש (אחורי המטוס), וזריזותו של המטוס אפשרו להתמודד מול מטוסי קרב קטנים וקלים בהרבה.
ב-1917 יצא מכרז עבור 1,600 מטוסים ובסוף המלחמה שירתו 1,583 מהם בגיס התעופה המלכותי (שהפך ב-1 באפריל 1918 לחיל האוויר המלכותי). סך הכל נבנו 5,329 יחידות מדגם זה והם שירתו ב-15 חילות אוויר עד 1935.
ב-1920 רכשה פולין 107 מטוסי בריסטול F.2, וכ-40 מהם הספיקו לשרת במלחמת פולין-רוסיה. אחרוני המטוסים הפולנים יצאו משירות ב-1932.
מפעילות

אפגניסטן
בריטניה אנגליה
ניו זילנד ניו זילנד
אוסטרליה אוסטרליה
בלגיה בלגיה
קנדה
הונדורס הונדורס
אירלנד אירלנד
יוון
מקסיקו מקסיקו
נורווגיה נורווגיה
פרו פרו
פולין פולין
ספרד
שווייץ שווייץ
ארצות הברית
מדינות אשר הפעילו את הבריסטול F.2.
בריסטול F.2B אוסטרלי בפלשתינה-א"י, פברואר 1918
ג'וליה השובבה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של מרג'רי שארפ
 בימוי:  ג'ק קונוויי 
 הופק בידי:  אוורט ריסקין 
 תסריט:  אניטה לוס
 עריכה:  ג'ון דנינג 
 שחקנים ראשיים:  גריר גרסון וולטר פידג'ן אליזבת טיילור פיטר לופורד סזאר רומרו
 מוזיקה:  אדולף דויטש 
 צילום:  ג'וזף רוטנברג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 באוגוסט 1948
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  2,706,000 דולר
 הכנסות:  4,497,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'וליה השובבה (באנגלית: Julia Misbehaves) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1948, בבמויו של ג'ק קונוויי, עם גריר גרסון ווולטר פידג'ן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "The Nutmeg Tree" של מרג'רי שארפ משנת 1937.
תקציר העלילה

לונדון, 1936 השחקנית והזמרת ג'וליה פאקט (גריר גרסון) מקבלת מכתב הזמנה לנישואי בתה סוזן (אליזבת טיילור) המתגוררת עם אביה ויליאם (וולטר פידג'ון) בדרום צרפת. ג'וליה הכירה את ויליאם בשלהי מלחמת העולם הראשונה והם נישאו למרות התנגדות אימו (לוסיל ווטסון) ונולדה להם סוזן. לאחר שנה הם נפרדו אך לא התגרשו בגלל כבוד משפחתו.
באונייה לצרפת מכירה ג'וליה אקרובט בשם פרדי גונצ'יו (סזאר רומרו) שמופיע עם אחיו במופעי אקרובטיקה. היא מתאהבת בו ובהגיעם לפריז היא משתתפת במופע שלהם בו היא רוקדת ושרה. היא מסכימה להתארס לפרד אבל בינתיים הם נפרדים והיא מפתיעה את פרד ואימו. היא נפגשת עם סוזן והן מתחבקות למרות השנים הרבות שהפרידו ביניהן. בבית פקארד עוד גם הצייר ריצ'י (פיטר לופורד) שלוטש עיניים לעבר סוזן.
ג'וליה רוצה לקנות מתנות אך אין לה כסף. היא הולכת לקזינו אך מפסידה ואז "מתלבשת" על קולונל ווילוברוק (ברוס ניג'ל) שחושב שהיא שלו לאחר שנתן לה 6950 פרנקים אך היא מצליחה להתחמק ממנו ולקנות מתנות. היא אינה יודעת שהקולונל וויליאם הם חברים. כשויליאם, ג'וליה ווילוברוק נפגשים, העלילה מסתבכת.
העלילה מסתבכת שוב כאשר מגיע פרד לפגוש את "ארוסתו" ולאחר שהתברר לו מעשיה הוא בורח משם.
בינתיים מתפתחת שוב אהבה בין סוזן לריצ'י שבורחים על מנת להתחתן. לאחר מעלות ומורדות מתאהבים ויליאם וג'וליה מחדש.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גריר גרסון | ג'וליה פאקט |  |
| וולטר פידג'ן | ויליאם פאקט |  |
| אליזבת טיילור | סוזן פאקט | בתם של ויליאם וג'וליה |
| פיטר לופורד | ריצ'י לוגאן | צייר |
| סזאר רומרו | פרד גנוצ'יו | אקרובט |
| ניג'ל ברוס | קולונל ווילוברוק |  |
| לוסיל ווטסון | גב' פאקט | אמא של ויליאם |
בית החולים הממשלתי למחלות מידבקות ביפו

אין תמונה חופשית
בית החולים הממשלתי למחלות מידבקות ביפו הוקם ב-1922 ונסגר ב-1948 לאחר סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל.
רקע

ארץ ישראל חולקה לארבעה מחוזות: ירושלים, חיפה, השומרון והגליל. במרכז הארץ ובדרומה היו קיימים ארבעה בתי חולים ציבוריים: הדסה בתל אביב, בית חולים למחלות מידבקות ביפו, בית חולים בשכם ובית חולים בעזה. בית החולים הדסה שירת יותר ממחצית תושבי פלשתינה ולכן הפיקוח הרפואי הבריטי של השלטונות היה הדוק ויסודי. (בית החולים רמב"ם בחיפה נוסד ב-1938 והדסה הר-הצופים בירושלים ב-1939).
עם פתיחתו ובמשך שנים רבות היה בית חולים הדסה תל אביב בית החולים היחידי במחוז. כל המקרים הקשים והנדירים התרכזו בבית החולים הדסה, ברחוב בלפור, כי הוא היה היחידי במחוז.
דרישות להקמת בית חולים נוסף באזור יהודי עלו מתחילת שנות ה-30. הן גברו כאשר פרצו מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט, ואשפוז יהודים ביפו הערבית הפך למסובך ואף מסוכן.
הקמת בית החולים

מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט הבריטי ראתה את תפקידה להעניק טיפול רפואי מלא לעובדיה ולאסירים שתחת אחריותה. בנוסף, ראתה הממשלה שמתפקידה לתת טיפול רפואי במחלות מידבקות לכלל הציבור בארץ ישראל.
בהתאם לכך, נפתח בשנת 1922 בשכונת גבעת עלייה, בחוף עלייה של היום, ממערב לרחוב קדם ומדרום למדרון יפו, בית חולים למחלות מידבקות. ב-1922 פעלה עיריית תל אביב להעסיק בו אחיות יהודיות ולהסדיר ביקורים של רופא עירוני, כדי שהמאושפזים היהודים לא ינותקו לחלוטין מסביבתם וממשפחותיהם.
בשנת 1926, בית החולים כלל כ-50 מיטות שהיו באחריות רופא אחד שבקושי הגיע לראות את החולים. עיקר הטיפול היה בידי 12 אחיות, 8 מהן יהודיות. האוכל תואר על ידי היהודים כגרוע ומתאים רק להרגלי ערביי ארץ ישראל. בבית החולים לא הייתה מעבדה ובדיקות דם נשלחו לירושלים ולקח כשישה ימים עד קבלת תשובות. בנוסף, עלו תלונות על רמת הניקיון בבית החולים. על פי הסדרי בית החולים נאסרו ביקורים של רופאים שלא מבית החולים. בבית החולים הייתה גם מחלקת פרימיום לחולים ששילמו תוספת של 35–50 גרוש ליום. בשנת 1927 החלו בהכנות להפעלת מטבח כשר בבית החולים.
בשנת 1931 הוסכם על הקמת מחלקה יהודית עם 20 מיטות שתלווה על ידי רופא יהודי ומטבח כשר וד"ר שטרנברג נכנס לעבודה בבית החולים. מאוקטובר 1931 הופקד על המחלקה למחלות מידבקות ד"ר רודולף רייטלר והוקמה מעבדה באחריותו. למרות זאת, משפחות רבות נמנעו מאשפוז מקורביהן ביפו.  הן בעיקר פנו לבית החולים חברי קופת חולים כללית. בעיתונות המשיכו להתפרסם תלונות על האוכל, הניקיון והשירות בבית החולים. בשנת 1934 הוקם לבית החולים מבנה חדש. בתחילת 1935 נכנסה לעבוד בבית החולים מבשלת יהודיה.
ב-17 באוגוסט 1936, אירע ליד בית החולים רצח האחיות היהודיות. חמישה חולים יהודים שעדיין היו מאושפזים בבית החולים הועברו למחרת לבית החולים בפרדס כ"ץ, אשר הוקם בסוף יולי 1936. באופן זמני טופלו חולים יהודים במעון של ויצו ברחוב המלך ג'ורג', ולאחר מכן עבר הטיפול לפרדס כץ.
בינואר 1942 נמסר על תרומה של ערבי מיפו להקמת אגף יולדות בבית החולים.
במהלך מבצע חמץ, ובעקבות הנטישה ההמונית של ערבים מיפו, דווח ב-7 במאי 1948 שבית החולים נסגר.
לאחר הקמת מדינת ישראל, הפך המוסד לבית החולים הממשלתי דונולו. בשטח ששימש את בית החולים למחלות מידבקות נפתח בשנת 1950 בית החולים "דונולו א'". בשנת 1951 נפתח בית החולים "דונולו ב'" במבנה ששכן כחצי קילומטר דרומה ממנו, ששימש במקור כתחנת הסגר ובמקומו נמצא היום מרכז פרס לשלום.
בית החולים טיפל בעצורים, שבשנות ה-40 כללו גם רבים מאנשי המחתרות. כאשר דב גרונר אושפז לאחר ההתקפה על משטרת רמת גן בבית החולים הדסה בתל אביב, הוא הועבר לאחר כעשרה ימים, למרות מחאות רופאיו בהדסה, לבית החולים הממשלתי ביפו. כך גם נעשה לגבי אסירים פצועים אחרים. במספר מקרים הצליחו עצורים להימלט מבית החולים. באוגוסט 1946 נעשה ניסיון לחלץ פצועים מחברי האצ"ל מבית החולים. בהתקפה נפצעו שניים מהתוקפים, אחד מהם מת מפצעיו.
בן זימט

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1935 (בן 89) אנטוורפן, בלגיה 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 שפה מועדפת:  יידיש, צרפתית 
 צאצאים:  Joseph Zimet 
 
בן זימט (בצרפתית: Ben Zimet; נולד ב-3 בפברואר 1935) הוא מספר סיפורים וזמר צרפתי השר ביידיש.
נולד להורים ממוצא פולני יהודי בקנדה והחל את הקריירה שלו בארצות הברית ואחר כך בפריז. הוא התגורר במשך שנים בפריז ואחר כך התגורר בדקר וסנגל, שם יצר שילוב בין מוזיקת יידיש למוזיקה אפריקאית. הוא יצר את קברט היידיש במרכז פומפידו בפריז ובשנת 1979 וארגן במקום את הפסטיבל הבינלאומי לתרבות יידיש. הוא הקליט מספר אלבומים ביידיש והופיע מעל במות רבות ברחבי העולם.
בנו, ג'וזף זימט, הוא פעיל במפלגה הסוציאליסטית ויועץ פוליטי ידוע בצרפת הנשוי לראמה יאד, אשר הייתה שרה בממשלתו של ניקולא סרקוזי.
ג'ו קנינגהם

ג'וזף קנדריק קנינגהם (באנגלית: Joseph Kendrick Cunningham; נולד ב-26 במאי 1982) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת קרוליינה הדרומית בימי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, בשנים 2019–2021.
ביוגרפיה

קנינגהם נולד במחוז קולדוול שבקנטקי וגדל בעיר קוטווה שבמערב המדינה. קנינגהם למד במכללת צ'ארלסטון במשך שנתיים לפני שהחל את לימודיו באוניברסיטת פלורידה האטלנטית, שם קיבל תואר ראשון בהנדסה ימית ב-2005. ב-2008 פוטר מעבודתו בעקבות המשבר הכלכלי העולמי. הוא נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטת צפון קנטקי וסיים לימודים אלה ב-2011.
ביולי 2017 הודיע קנינגהם על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קרוליינה הדרומית. קנינגהם זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית כשהוא גורף 71.5% מקולות הבוחרים. קנינגהם ציפה להתמודד מול נציג המחוז בבית הנבחרים מארק סנפורד, המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית. עם זאת, סנפורד הובס בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית בידי חברת בית המחוקקים של קרוליינה הדרומית קייטי ארינגטון. ביום הבחירות הכלליות גבר קנינגהם על ארינגטון ברוב זעום של 50.6%. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1986 בה קרוליינה הדרומית מיוצגת בבית הנבחרים בידי חבר המפלגה הדמוקרטית.
בהצבעתו הראשונה בבית הנבחרים, מיאן קנינגהם לתמוך בננסי פלוסי בבחירות לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית. קנינגהם הצטרף לקואליציית "הכלבים הכחולים", קבוצה של דמוקרטים מתונים ושמרנים. קנינגהם היה אחד הדמוקרטים הבודדים שהתנגדו לפתיחת הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בעקבות מעורבותו בפרשת אוקראינה-טראמפ, וטען כי חיפזון מפלגתי להדיח את הנשיא הוא רע למדינה. עם זאת, ב-31 באוקטובר 2019, קנינגהם הצביע בעד החלטה הקובעת כללים להמשך הליך ההדחה של דונלד טראמפ.
ב-4 בנובמבר 2020 הפסיד בבחירות לכהונה שנייה בבית הנבחרים לננסי מייס, מועמדת המפלגה הרפובליקנית. כהונתו הסתיימה עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. ביוני 2022 נבחר קנינגהם למועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לתפקיד מושל קרוליינה הדרומית, ובבחירות הכלליות בנובמבר הפסיד למושל המכהן הנרי מקמסטר.
הערות שוליים

↑  קייטלין בירד, Can Joe Cunningham go to Congress? ‘I’ve learned not to underestimate him’, באתר Palmetto Politics‏, 26 באוגוסט 2018 (באנגלית)
↑  South Carolina Election Results 2018, באתר פוליטיקו, 6 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  South Carolina Election Results: First House District, באתר הניו יורק טיימס 28 בינואר 2019 (באנגלית)
↑  זאק בורדיק, Mace defeats Cunningham in SC, flipping seat back to GOP, באתר The Hill‏, 4 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  Joe Cunningham wins Democratic nomination for South Carolina governor, באתר PBS‏, 14 ביוני 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: C001122
ג'ו רגלבוטו

| --- | --- |

 לידה:  24 באוגוסט 1949 (בן 75) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Joseph Regalbuto 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1970)  New Milford High School 
 בת זוג:  רוזמרי רגלבוטו
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ו רגלבוטו (באנגלית: Joe Regalbuto; נולד ב-24 באוגוסט 1949) הוא שחקן ובמאי אמריקאי.
ביוגרפיה

רגלבוטו נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק. למד בבית ספר טיש לאמנויות באוניברסיטת ניו יורק ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה.
בשנת 1979 עבר לקליפורניה ושיחק בסדרה The Associates.
בשנת 1982 שיחק בסרט נעדר. באותה שנה שיחק גם בסרט המדע בדיוני The Sword and the Sorcerer, בסרט "שישה שבועות" ובשלושה פרקים בסדרה Mork & Mindy. בשנים 1984–1986 שיחק בסדרה נוטס לנדינג. ב-1984 שיחק בסרט הטלוויזיה Invitation to Hell, וב-1985 שיחק בסרט הטלוויזיה "אהבה חיה" לצד כריסטין לאטי.
בשנת 1986 שיחק בסדרה Street Hawk ששודרה ברשת ABC, ובסרט "עסקה ללא רחמים". בשנת 1988 שיחק בסדרה בנות הזהב.
רגלבוטו גילם את העיתונאי פרנק פונטנה בסדרה "מרפי בראון" בין השנים 1988 ל-1998. על תפקיד זה היה מועמד לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בקומדיה בשנת 1989. הוא ביים 21 מפרקי הסדרה. ביים גם פרקים בסדרות "טיטוס", "ג'ורג' לופז", "המכשפים מווייברלי פלייס" וסדרות אחרות.
בשנת 2002 הופיע בפרק של הסדרה "אלי מקביל". כן שיחק בתפקידי אורח בסדרות "הלוחשת לרוחות", "מחשבות פליליות" ו-NCIS. ב-2012 שיחק בסדרה "סאות'לנד" בתפקיד משני. בשנת 2015 שיחק בתפקיד אורח בסדרה Major Crimes.
בשנת 2018 שבה הסדרה "מרפי בראון" למרקע, בהשתתפות רגלבוטו וכוכביה הוותיקים, לאחר היעדרות של 20 שנה. במאי 2019 לאחר עונה אחת, הוחלט שלא להמשיך לצלם את הסדרה.
רגלבוטו נשוי לרוזמרי ולהם שלושה ילדים והם מתגוררים בסנטה מוניקה.