stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוקסי בראון
הפקה

לדברי הבמאי ג'ק היל, בשל המתח בינו לבין American International Pictures ‏(AIP), הוא לא הוזמן לביים את סרט ההמשך של Coffy עד לרגע האחרון. המתיחות עלתה בהקרנה של סרט אחר של AIP, אשר הם היו להוטים להראות להיל. היל יצא משם לא מתרשם, ומנהלי AIP נדרו לא לשכור אותו שוב. מייסד AIP סמואל זי. ארקוף יישב עם היל את ההדורים, עם זאת, לאחר ההצלחה של Coffy.
"פוקסי בראון" היה אמור להיות סרט המשך של Coffy, גם בכיכובה של פאם גריר, ושמו המקורי היה ""Burn, Coffy, Burn!" עם זאת, AIP החליטה ברגע האחרון ש"פוקסי בראון" יהיה סרט עצמאי ולא סרט המשך ולכן לא מוזכרת עבודתה של פוקסי בראון ("Coffy" הייתה אחות).
בראיון האודיו ב-DVD של הסרט, היל אומר שהתנגד לתלבושות שנבחרו עבור פוקסי בראון על ידי מעצבת התלבושות. מכיוון שפאם גריר הפכה לכוכבת בעקבות Coffy, היה לחץ להלביש אותה באופן יותר מסוגנן. את 14 התלבושות שלבשה בסרט עיצבה האופנאית רותי וסט, מעצבת שהלבישה בין היתר גם את ג 'קסון 5, תלמה יוסטון, בובי ג'נטרי, האחים קרטיס, האחיות לאב, ואחרים. היל סבר שהתלבושות היו אופנתיות באופן מאוד ספציפי לתקופה, ושתוך כמה שנים יגרמו לסרט להיראות ישן ובלתי רלוונטי. מאז צאת של הסרט היל שינה את דעתו לאור העובדה ש"פוקסי בראון" זכה למעמד של אייקון בתרבות הפופ, וגם בשל הנוסטלגיה האדירה לשנות ה-1970 תנועה שהחלה ב-1991 עם תנועת הגראנג' וסרטיו של קוונטין טרנטינו ונמשכה עמוק אל תוך המאה ה-21.
היל גם ציין שהדמות של פוקסי בראון הפכה לסמל של העצמת נשים אשר מתעלה על הזמן והמקום של הסרט ולכן גם בגדיה ותסרוקותיה של פוקסי רק מוסיפים לקסם של הדמות.
ביקורת

"פוקסי בראון" היה הצלחה מסחרית. הסרט הופק בתקציב של 500,000 דולר, והכניס $2,460,000.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. מגזין מגוון נתן לסרט ביקורת שלילית. על פי הביקורת, הסרט היה "מבולגן", והסצנות המזוויעות של אלימות והסקס המפורש הפכו את הסרט לקשה לעיכול, ולנמוך יותר מ"רמת הרחוב של כל הז'אנר". הביקורת התייחסה גם לקהל האוהדים של גריר, וסברה שהיא יכולה לעשות יותר מאשר סוג התפקידים שהיא מגלמת בסרטי הבלקספלויטיישן.
בביקורות החיוביות, גריר מתוארת ככוכבת הוליוודית נוצצת וחדשה, ושיבחו את היכולת שלה להיות סקסית וגם עוצמתית, אינטליגנטית וגם מצחיקה, וכל זאת בפאות ותלבושות מתחלפות. לסרט יש דירוג של 60% "fresh" באתר Rotten Tomatoes.
ב-2003, הדמות פוקסי בראון הייתה אחד מתוך 400 דמויות שנכללו ברשימת מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים.
פסקול

השירים בסרט נכתבו ובוצעו על ידי וילי האץ'. אלבום הפסקול יצא מאת מוטאון רקורדס ב-1975.
השפעה

"פוקסי בראון" הוא אחד מסרטי הבלקספלויטיישן המשפיעים ביותר; הדמות של פאם גריר נחשבת רבות כאב-טיפוס של גיבורת הז'אנר. הסרט השפיע ישירות על, או הוזכר בהרבה סרטים אחרים, כולל:
Girl 6 ‏(1996)
ג'קי בראון (בכיכובה של פאם גריר) (1997)
אגדה עירונית (1998)
אגדה עירונית 2 (2000)
Bones (בכיכובה של פאם גריר) (2001)
Undercover Brother ‏(2002)
אוסטין פאוורס - גולדממבר (2002)
House of the Dead ‏(2003)
אגדה עירונית 3 (2005)
הסרט לעיתים קרובות מוזכר על ידי היסטוריונים של הקולנוע בתור סרט הבלקספלויטיישן הראשון אשר הציג דמות של אישה חזקה ועצמאית; עד להופעתה של גריר, נשים לעיתים קרובות התקיימו בסרטים אך ורק כדי לתמוך בגברים שלהן בתפקידים מינוריים, או כזונות ודמויות רקע אחרות.
גם בתקופתה, פמיניסטיות מ"תנועת גלוריה סטיינם" הזדהו עם דמותה של פוקסי בראון, על פי פאם גריר; אך גם בפמיניזם העכשווי, בניתוח ההיסטוריה של הקולנוע, יש אהדה גדולה לגריר ודמותה. היא הייתה הראשונה לגלם אישה חזקה, אינטליגנטית ועצמאית ובכך חוללה מהפכה בתחום. פאם גריר חתרה תחת הסטנדרטים המקובלים והצפויים לדמות של אישה בכל מצב אפשרי. למשל, אם דמות אישה בסרטים הייתה סקסית, היא הייתה גם חלשה או מבולבלת ונתמכת. כאן פוקסי בראון סקסית וגם חזקה. אם אישה שהייתה קורבן פשע נראתה בוכיה, והקורבנות הגדירה אותה, בסרט זה פוקסי לא נשברת אפילו לאחר אונס, ונותרת חזקה ומתנקמת. בסרטים מאוחרים יותר עם דמות נשית חזקה, כגון "אליין", דמותה של ריפלי היא עוצמתית ועצמאית, אך היא אינה סקסית במובן ה"קלאסי" של המילה, ולבטח לא קורבן.
בנוסף, "פוקסי בראון" ו-Coffy הם ייחודיים בכך שהם מציבים את סוחרי הסמים והסרסורים כנבלים. לפני הסרטים האלה, ז'אנר הבלקספלויטיישן לעיתים קרובות הציג אמפתיה למעמד החברתי של אנשים אלה.
פאם גריר קראה לספר זיכרונותיה Foxy: My Life in Three Acts (2010).
סדרת טלוויזיה

בדצמבר 2016, דווח שסדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט בפיתוח על ידי שירות הסטרימינג Hulu, עם מייגן גוד בתפקיד פוקסי בראון.
הערות שוליים

↑  "Pam Grier looks back on blaxploitation: 'At the time some people were horrified'". The Los Angeles Times.
↑  Sims, Yvonne (2006). Women of Blaxploitation: How the Black Action Film Heroine Changed American Popular Culture. North Carolina: McFarland. p. 76.
↑  Walker, David; Rausch, Andrew; Watson, Chris (2009). Reflections on Blaxploitation: Actors and Directors Speak. Plymouth, UK: Scarecrow Press, Inc. pp. 237. ISBN 978-0-8108-6706-2.
↑  Peters, Ida (6 באוקטובר 1973). "Designer for "Foxy Brown"". The Baltimore Afro-American. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Foxy Brown". Variety. 1973-12-31. אורכב מ-המקור ב-2012-11-07. נבדק ב-2018-10-12.
↑  Beau (17 באפריל 1974). "Foxy Brown (Color)". Variety. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pam Grier, New Star". Atlanta Daily World. 7 באפריל 1974. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Foxy Brown (באנגלית)
↑  "AFI's 100 Years...100 Heroes & Villains Nominees" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-11-04. נבדק ב-2018-10-12.
↑  "The 50 Best Blaxploitation Movies". Complex (באנגלית).
↑  "Action Bronson Discusses Foxy Brown's Influence On Hip Hop". HipHopDX (באנגלית אמריקאית).
↑  "12 Fascinating Facts About Jackie Brown" (באנגלית). 2016-01-28.
↑  "Austin Powers In Goldmember". Chicago Sun Times. אורכב מ-המקור ב-2012-09-14. נבדק ב-2020-10-12.
↑  The Original Foxy Brown! '70s Star Pam Grier on Black Films, Strong Women and the Single Life, JANINE RUBENSTEIN, People, November 18, 2016
↑  The Revolutionary Power of Pam Grier's 'Foxy Brown', Kristen Yoonsoo Kim, Broadly, Jan 18 2018
↑  Lee, Felicia R. (2010-05-04). "Pam Grier's Collection of Lessons Learned". The New York Times.
↑  Andreeva, Nellie (13 בדצמבר 2016). "'Foxy Brown' TV Series Reboot Starring Meagan Good In the Works At Hulu From DeVon Franklin, Tony Krantz & MGM TV". Deadline. {{cite web}}:  (עזרה)
פרסי הבידור של ניגריה 2010

| --- | --- |
 תאריך:  2010 
 מיקום:  ניו יורק
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  The Figurine
 סדרת דרמה:  Half Sisters
 →2009 2011←
 
טקס פרסי הבידור של ניגריה 2010 התקיים ב-18 בספטמבר 2010. האירוע נערך במרכז BMCC טרייבקה לאמנות, בניו יורק.
פרסים

Mushin 2 Mohits - ואנדה קול
CEO - דה גרין
Wonder Woman - Omawumi
Unstoppable - טופייס
"Kondo" - דה גרין
"Kokoroko" - Kefee ft. timaya
"Omoba" - ד'פרינס
"Free Madness" טרי ג'י
"Bad" - ואנדה קול
ג'ייוון
ד'פרינס
Jesse Jagz
לאמי
אומוומי
קני סיינט בראון
קפי
בוקי
לארה ג'ורג'
קורה
אסא
ננקה
9ice
פאסומה
ג'סי קינג
באנקי W
ואנדה קול
Chuddy K
אומוומי
P-Square
Jesse Jagz
מודנין
אמ. איי.
דה'גרין
נאטו C
טופייס
לאמי
אווה אלורדיה
ננקה
טובה גולד
"Born Champion" - Pype ft. Dagrin, Vector, Naeto C, Sasha & GT
"Kokoroko" - Kefee ft Timaya
"E No Easy" - P-Square ft J Martins
"Nobody" - Tuface ft M. I.
"Thank God" - DaGrin ft Omawumi
וייל
קינו
JJC
Kas
Moeazy
דון ג'אזי
So Sick
J. Sleek
Dokta Frabz
Cobhams
Kid Konnect
Dogmites
JJC
Mictunes
"One day" - אלדי (אלדי)
"Fall in Love" - ד'באנג' (ססאן)
"Implication" - טופייס (לא ידוע)
"Lagos Party" - Banky W (קמי אדטיבה)
"E no easy" - P Square ft. J. Martins (ג'וד אוקויה)
"You know it" - גולדי (קלרנס פיטרס)
"Today na Today"- אומוומי (קמי אדטיבה)
"If u want Me" - מוצ'דה (קלרנס פיטרס)
"Know- לאמי (ברנדון)
"Kokoroko" - Kefee ft. Timaya (וודלנד)
רמזי נואה -  Guilty Pleasures
ג'ים אייקה - The Shepherd / Dream Maker
פמי אדבאיו - Ifederu
דזמונד אליוט - Before the Light
קאיודה אקינבאיו - Bi a ti ko
נסה איקפה-אטים – Reloaded
איני אדו - Native Son
ג ' נביב Nnaji- Silent Scandals
סטפני Okereke -Nnenda
אומטולה ג'לאדה - Deepest of Dreams
The Figurine - קונלה אפולאיאן
Guilty Pleasures (2009 film) - דניאל אדנימוקאן ודזמונד אליוט
Nnenda - איזו אוג'וקוו
Silent Scandals - טי קיי פאלופה
Behind a Smile - פרנק ראג'ה אראסה
ג'נביב נאג'י - Guinness Ultimate Survivor (Celebrity edition)
בימבו אקינטולה - Circle of 3
קייט הנשו - Circle of 3
דמילולה אדגביטה - Tinsel
פונולה אאופייבה-ראימי - Tinsel
פרנק אדוהו - Who wants to be a Millionaire
קאיודה פיטרס - Flat Mates
גדעון אוקקה - Tinsel
דנרלה
Ill
אנדרה בלייז
דורישה בריק ג'ורג'
אדוארה אצ'ומבה
Half Sisters
Circle 3
Tinsel
Star Quest
Gulder Ultimate Search
האירוע הבינלאומי של השנה (מקדם)
פסטיבל המוזיקה Thisday
קרנבל UK Naija
ARISE שבוע האופנה בניו יורק
Ovation Red Carol
מיס ניגריה באמריקה
DJ DeeMoney
DJ MightyMike
DJ Vinny
DJ Stramborrella
DJ Ike
DJ Xclusive
Rhythm 93.7 FM - Ik ‏(Wild Child)
The Beat 99.9 FM - Toolz
Top Radio - טוסין בוקנור
The Beat 99.9 FM - אוליסה אדיבואה
Inspiration fm - דן פוסטר
Seyi Law
Wale Gate
Jedi
AY
I Go Die
דאולה סאגו
Alvins
מומו קוטור
אדבאיו ג'ונס
Ouch!
נדוקה אוביאגבנה
ססיל האמונד
Keke and D1
דלה מומודו
אובי אסיקה
Chuddy K
ד'פרינס
אווה אלורדיה
פמי אדיינקה
Mo'Cheddah
הערות שוליים

↑  "Omawunwi, Dagrin leads 2010 NEA Awards". pmnewsnigeria.com. 2010-07-23.
פרסי הקולנוע של גאנה

| --- | --- |
 תיאור:  פרס להישגים בתעשיית הקולנוע של גאנה שבאפריקה
 מדינה:  גאנה
 תקופת הפרס:  2010–הווה (כ־15 שנים)
  אתר האינטרנט הרשמי של פרסי הקולנוע של גאנה
 
פרסי הקולנוע של גאנה (באנגלית: Ghana Movie Awards) הם מספר פרסים המחולקים מדי שנה לזיהוי הצטיינות בתעשיית הקולנוע הגאנאית. טקס הפרסים הראשון נערך ב-25 בדצמבר 2010 במרכז הכנסים הבינלאומי אקרה (Accra International Conference Center). נכון לספטמבר 2018, הטקס לא נערך מאז שנת 2016.
הערות שוליים

↑  "Inaugural Ghana Movie Awards". chinokino.com. נבדק ב-2 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ghana Movie Awards". ghanaweb.com. נבדק ב-2 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ghana Movie Awards 2010 Nomination out!". modernghana.com. נבדק ב-2 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2010 Ghana Movie Award list set to roll out". shout-africa.com. נבדק ב-2 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "No Show For Ghana Movie Awards 2017". Daily Guide Africa. 5 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ghana Movie Awards 2015: Full List of Nominations - Ghanacelebrities.com". Ghanacelebrities.com (באנגלית אמריקאית). 2015-12-18. נבדק ב-2 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ghana Movie Awards 2015: Full List Of Nominations » GhBase•com™". ghbase.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ghana Movie Awards 2015: Full Nominees' List - Entertainment Rave Magazine". Entertainment Rave Magazine (באנגלית אמריקאית). 2015-12-22. נבדק ב-2 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2013

| --- | --- |
 תאריך:  9 במרץ 2013 
 מיקום:  לאגוס 
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  Otelo Burning
 סרט דרמה:  Man on Ground
 סרט קומדיה/מוזיקלי:  Skeem
 הבמאי הטוב ביותר:  אריאן קגנוף
 תסריט:  אובי אמלוניה ואמאקה אובי-אמלוניה
 →33 35←
 
טקס פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2013 (באנגלית: 2013 Africa Magic Viewers Choice Awards) התקיים ב-9 במרץ 2014, והונחה על ידי איי קיי אוסקיאודווה מתוכנית האח הגדול, ומאחרת התוכנית StarGist,וימבאי מוטינהירי.
הערות שוליים

↑  "AMVCA 2013 WINNERS".
↑  "AMVCA 2013 Photos and Winners".
פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2014

| --- | --- |

 תאריך:  8 במרץ 2014 
 מיקום:  לאגוס 
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  Contract
 סרט דרמה:  The Price
 סרט קומדיה/מוזיקלי:  A Wish
 סדרת דרמה:  Love Games
 הבמאי הטוב ביותר:  שירלי פרימפונג-מנסו
 סרט קצר:  The Wages
 תסריט:  שירלי פרימפונג-מנסו והרטיי אווסו
 →33 35←
 
טקס פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2014 (באנגלית: 2014 Africa Magic Viewers Choice Awards) התקיים ב-8 במרץ 2014 בבית מלון אקו, בוויקטוריה איילנד, בלאגוס, שבניגריה. מנחי האירוע היו אוסאס איגהוגארו, וימבאי מוטינהירי ואיי קיי אוסקיאודווה.
שירלי פרימפונג-מנסו, זוכת פרס הבמאי הטוב ביותר
זוכת פרס העידן החדש ריטה דומיניק
מארחי האירוע, משמאל לימין: וימבאי, אוסאס, ואיי קיי
דווידו בהופעה בטקס
זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בקומדיה, פונקה אקינדלה
זוכה פרס שחקן המשנה הטוב ביותר בדרמה דזמונד אליוט
פלייבור בהופעה בטקס
הערות שוליים

↑  "AMVCA 2014 Nominees".
↑  "Dstv Africa Magic Winners". אורכב מ-המקור ב-2014-03-16.
פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס

| --- | --- |
 מיקום הטקס:  יוסטון, טקסס
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  אקדמיית גולדן אייקונס
 תקופת הפרס:  2012–הווה (כ־13 שנים) 
 www.goldenicons.com
 
פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס (באנגלית: Golden Icons Academy Movie Awards ‏(GIAMA)) הם פרסים שנתיים בתפוצה האפריקאית, המוענקים כדי לכבד תרומות יוצאות דופן לתעשיית הסרטים האפריקאית. המהדורה הראשונה נערכה ביוסטון, טקסס, שבארצות הברית ב-2012.
טקסים

פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס 2012
פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס 2013
פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס 2014
פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס 2015
הערות שוליים

↑  "Photos and Winners from GIAMA 2013". bellanaija.com.
↑  GIAMA AWARDS golden icons academy movie awards
פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2016

| --- | --- |
 תאריך:  5 במרץ 2016 
 מיקום:  ויקטוריה איילנד, לאגוס, ניגריה
 מנחים:  איקפונמווסה אסקיאודווה ומיני דלאמיני
 רשת שידור:  Multichoice Africa
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  Dry
 סדרת קומדיה/מוזיקלית:  Daddy's Girls
 הבמאי הטוב ביותר:  אקין אמוטוסו
 סרט קצר:  A Day with Death
 תסריט:  טריש מאלון
 →33 35←
 
טקס פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2016 (באנגלית: 2016 Africa Magic Viewers Choice Awards ‏(AMVCA) נערך ב-5 במרץ 2016 במלון אקו בוויקטוריה איילנד, שבלאגוס, ניגריה. את האירוע אירחו איקפונמווסה אסקיאודווה ומיני דלאמיני.
בשנה זו, נוספו קטגוריות לסרטים הטובים ביותר לפי אזור באפריקה שמדרום לסהרה: אפריקה הדרומית, מזרח אפריקה, ומערב אפריקה. המועמדים נחשפו ב-11 בדצמבר 2015 על ידי העיתונאי הקנייתי, לארי מאדוואו והקומיקאית הניגרית Chigurl.
הערות שוליים

↑  Kushaba, Kyle Duncan (2016-03-08). "Africa Magic Viewers' Choice Awards 2016: The full winners' list". Newvision.co.ug. אורכב מ-המקור ב-2019-07-30. נבדק ב-2018-10-15.
↑  Gbemudu, Juliet (2015-12-12). "See The Full List Of Africa Magic Viewers Choice Awards 2016 Nominees". 360nobs.com.(הקישור אינו פעיל)
פרסי אייבור נובלו

| --- | --- |
 תיאור:  פרס עבור פזמנואות והלחנה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים 
 תקופת הפרס:  1955–הווה (כ־70 שנה) 
 נקרא על שם:  אייבור נובלו 
 ivorsacademy.com/awards/
 
פרסי אייבור נובלו (באנגלית: The Ivor Novello Awards) נקראים על שמו של הבדרן האנגלי אייבור נובלו. הפרסים מוענקים על פזמונאות והלחנה. הם ניתנים מדי שנה בלונדון על ידי האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים (BASCA). מאז 1955 הוענקו מעל 1,000 פסלונים.
חשיבותם

פרסי אייבור נובלו נחשבים ברחבי העולם כפלטפורמה העיקרית לזיהוי כישרונות בפזמונאות ובהלחנה בבריטניה ואירלנד. פרסי אייבור נובלו הם הפרסים היחידים שאינם מושפעים ממפיקים ומחברות התקליטים אלא נשפטים ומוצגים על ידי קהילת הכותבים. הפרס מעוצב בצורת פסל ברונזה של אוטרפה, פטרונית המוזיקה, השירה הלירית והנגינה בחליל.
קטגוריות הפרס > פרסים שנתיים

השיר הטוב ביותר מבחינה מוזיקלית ולירית
השיר העכשווי המוצלח ביותר
פרס לאלבום
התכליל המקורי הטוב ביותר לסרט
פסקול הטלוויזיה הטוב ביותר
קטגוריות הפרס > פרסים שנתיים אחרים

כותב השירים (הטוב ביותר) של השנה
היצירה המבוצעת ביותר
זכיות יוצאות דופן

ב-1964 זכו ג'ון לנון ופול מקרטני בפרסי אייבור נובלו בארבע קטגוריות של הפרס, כולל שתי מועמדויות באותה קטגוריה (ככותבים של שני השירים המתחרים על שיא המכירות בבריטניה בשנת 1963), וכן הוענק להם פרס מיוחד עבור תרומה יוצאת דופן למוזיקה הבריטית.
ב-1976 זכו המוזיקאים גרהאם גולדמן ואריק סטיוארט מלהקת 10cc בשלושה פרסים על כתיבת השיר "אינני מאוהב".
בשנת 2008 זכתה איימי ויינהאוס בשלושה פרסי אייבור נובלו, כולל שתי מועמדויות באותה קטגוריה (עבור השיר הטוב ביותר מבחינה מוזיקלית ולירית).
בשנת 2010, הוענק פרס אייבור נובלו בפעם הראשונה לפסקול של משחק הווידאו PS3 שנקרא Killzone 2 והולחן על ידי ג 'וריס דה מן.
הערות שוליים

↑  "About the Ivor Novello Awards". TheIvors.com. 16 במאי 2013. אורכב מ-המקור ב-2013-06-21. נבדק ב-29 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Ivor Novello award found in scrapyard". BBC News. Bbc.co.uk. 4 ביוני 2013. נבדק ב-29 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Ivors 1964 - The Ivors". TheIvors.com. BASCA. 2016. אורכב מ-המקור ב-2017-03-07. נבדק ב-12 אוק' 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Ivors 1976 - The Ivors". TheIvors.com. BASCA. 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-04-16. נבדק ב-13 אוק' 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Ivors 2008 - The Ivors". TheIvors.com. BASCA. 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-08-03. נבדק ב-12 אוק' 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Amy Winehouse' up for three coveted Ivor Novellos". The Mirror. 21 באפריל 2008. נבדק ב-19 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Killzone 2' awarded Ivor Novello". Gaming News. Digital Spy. 23 במאי 2013. נבדק ב-29 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 2017

| --- | --- |
 תאריך:  5 במרץ 2017
 מיקום:  מלון אקו בוויקטוריה איילנד, שבלאגוס, ניגריה
 מנחים:  איי קיי אוסגיאודו ומיני דלאמיני
 רשת שידור:  Multichoice Africa
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  76'
 סדרת דרמה:  The Johnsons
 סדרת קומדיה/מוזיקלית:  Tinsel
 סרט קצר:  Cat Face
 תסריט:  Vaya
 זכייה במספר הפרסים הרב:  76'
 מספר המועמדויות הרב:  76'
 →33 35←
 
טקס פרסי הקהל לקונלוע "אפריקה מג'יק" 2017 (באנגלית: 2017 Africa Magic Viewers Choice Awards ‏(AMVCA) נערך ב-5 במרץ 2017 במלון אקו בוויקטוריה איילנד, שבלאגוס, ניגריה. את האירוע אירחו שוב איי קיי אוסגיאודו ומיני דלאמיני.
רשימת המועמדים נחשפה ב-14 בדצמבר 2016. הסרט '76 זכה למספר שיא של מועמדויות - 14 - כולל לפרסים לסרט הטוב ביותר, לשחקנית הטובה ביותר, ולשחקן הטוב ביותר. הסרט זכה בארבעה פרסים, כולל הסרט הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑  "AMVCA 2017: COMPLETE WINNER'S LIST". Information Nigeria.
↑  Awojulegbe, Oluseyi (15 בדצמבר 2016). "FULL LIST: '76 earns 14 nominations for AMVCA 2017". The Cable. {{cite web}}:  (עזרה)
פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס 2013

| --- | --- |
 תאריך:  19 באוקטובר 2013 
 מנחים:  רמזי נואה
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  Ninah’s Dowry
 סרט דרמה:  Finding Mercy
 הבמאי הטוב ביותר:  מוזס אינוואנג – Torn 
 תסריט:  Desperate Housegirls
 →2012 2014←
 
טקס פרסי הקולנוע של אקדמיית גולדן אייקונס 2013 היה המהדורה השנייה של פרסי ההצטיינות לקולנוע האפריקאי. מנחה הערב היה רמזי נואה.
פרסים > אותות כבוד

ריצ'רד מופה דאמיג'ו
לנסלוט אודווה אימסואן
הערות שוליים

↑  "Full list of Winners for GIAMA 2013". 360nobs.com. אורכב מ-המקור ב-2019-04-04. נבדק ב-2018-10-16.
↑  "Pictures from 2013 GIAMA Awards". momo.com. אורכב מ-המקור ב-19 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pictures from 2013 GIAMA Awards". gistreel.com. אורכב מ-המקור ב-2014-08-19. נבדק ב-2018-10-16.
פלורנס קנדי

| --- | --- |

Color Me Flo
 לידה:  11 בפברואר 1916 קנזס סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בדצמבר 2000 (בגיל 84) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידועה בשל:  פעילות פמיניסטית ואנטי-גזענית
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  בית הספר למשפטים קולומביה (1951)  Lincoln College Preparatory Academy 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 בן או בת זוג:  צ'ארלס דיי (1957–?) 
 
פלורנס ריי "פלו" קנדי (באנגלית: Florynce Rae "Flo" Kennedy; ‏11 בפברואר 1916 – 21 בדצמבר 2000) הייתה עורכת דין, פמיניסטית, פעילת זכויות האזרח ומרצה אפרו-אמריקאית.
תחילת דרכה

קנדי נולדה בקנזס סיטי. אביה, ויילי קנדי, עבד ברכבת, ומאוחר יותר היה בעל תחנת מוניות. היא הייתה השנייה מבין חמש בנות, והייתה לה ילדות מאושרת, למרות חוויית העוני של השפל הגדול והגזענות שחוותה בשכונתה הלבנה בעיקר. בגלל נוכחות הקלו קלאקס קלאן בשכונתה, ומאמציהם לגרום למשפחת קנדי לעקור משם, אביה הסתובב חמוש ברובה ציד, כדי להגן על משפחתו. מאוחר יותר היא סיפרה: "ההורים שלי נתנו לנו תחושה נפלאה של ביטחון וערך. עד שיצא לגזענים לספר לנו שאנחנו לא שווים, אנחנו כבר ידענו מה אנחנו שווים."
קנדי סיימה את לימודי התיכון בראש כיתתה, ולאחר מכן במגוון עבודות, כולל בעלות על חנות כובעים ותפעול מעליות. אחרי מות אמה, זלה, בשנת 1942, קנדי עזבה את מיזורי ועברה לניו יורק, שם חלקה דירה בהארלם עם אחותה גרייס. ב-1944 היא החלה ללמוד באוניברסיטת קולומביה, וסיימה תואר ראשון ב-1949. אך בקשתה להתקבל לפקולטה למשפטים באוניברסיטה נדחתה. באוטוביוגרפיה שלה קנדי כתבה,
דיקן המשנה, ויליס ריס, אמר לי שנדחיתי לא מפני שאני שחורה, אלא מכיוון שאני אישה. אז כתבתי לו מכתב בו אמרתי שזה לא משנה מה הייתה הסיבה, זה הרגיש לי אותו דבר, ושחלק מחברי הציניים יותר סברו שהופליתי על היותי שחורה.
קנדי איימה לתבוע את הפקולטה. הם קיבלו אותה ללימודים. היא הייתה השחורה היחידה מבין שמונה נשים בשכבתה. ב-1946, במסגרת קורס לסוציולוגיה, קנדי כתבה מאמר שהשווה בין השיח על גזע לשיח על מגדר, בה הביעה את תקוותה ששחורים ונשים ימהרו לכרות בריתות כדי לקדם את מטרותיהם המשותפות.
קריירה

קנדי סיימה את לימודי המשפטים בקולומביה ב-1951.
ב-1954 כבר פתחה משרד משלה, ובפרקטיקה שלה ייצגה אמהות וטיפלה במספר תיקים פליליים. היא הייתה חברה בארגון הדמוקרטים הצעירים. ב-1956, היא יצרה שותפות משפטית עם עורך הדין שייצג את בילי הולידיי בעבירות סמים, מה שהוביל לכך שקנדי ייצגה את עיזבונה של הולידיי, וכן את עזבונו של צ'ארלי פארקר.
אקטיביזם

קנדי אמצה גישה הצטלבותית באקטיביזם. שרי רנדולף, בספרה Florynce "Flo" Kennedy: The Life of a Radical Black Feminist, ציטוטה את קנדי אומרת: "המסר העיקרי הוא שיש לנו חברה שהיא גזענית, סקסיסטית, ומעמדית מבחינה פתולוגית וממסדית. ושהטכניקות ה"משחירות" שהחמרה מחילה, מזיקים לא רק לאנשים שחורים, אלא מזיקות גם לנשים, הומואים, אסירים משוחררים, זונות, ילדים, זקנים, נכים, וילידים אמריקאים. ואם נוכל להתחיל לנתח את הפתולוגיה של דיכוי.... נוכל ללמוד הרבה לגבי איך להתמודד עם זה." קנדי המשיכה לקדם את אותה המטרה: לדחוק בנשים לבחון את המקורות של הדיכוי שלהן. היא דיברה על אמצעי התנגדות שאפשר להפעיל ביומיום. קנדי סיכמה את אסטרטגיית המחאה כ"לגרום לאנשים לבנים לחוש חרדה"
קנדי נהגה לחבוש כובע בוקרים ומשקפי שמש ורודים. עוד סימן היכר שלה היה הריסים המלאכותיים שלה, אותם כינתה ריסי "דאפי דאק". לקנדי היה בית נופש בפייר איילנד, מקום שהיה מקום מפגש לאקטיביסטים, הקהילה הגאה, ואנשי אוונגרד, והיא הייתה דמות פופולרית במרחב.
קנדי ערכה מפגשים קבועים בדירתה במנהטן. היא הייתה מפגישה בין אנשים כדי ליצור רשת חברתית ואקטיביסטית, לחלוק רעיונות, ולקדם פרויקטים.
אקטיביזם > אקטיביזם מוקדם

קנדי נעצרה בפעם הראשונה בשנת 1965 כאשר ניסתה להגיע לביתה ברחוב 48, והמשטרה סירבה להאמין שהיא גרה בשכונה זו. אירוע זה קבע את מחויבותה להתמקד במאבק נגד גזענות ואפליה.
עוד קודם לכן, כשעוד חייתה במיזורי, הנהיגה קנדי חרם נגד מפיץ של קוקה קולה אשר סירב להעסיק נהגים שחורים.
היא גם הייתה פעילה למען מטרות פמיניסטיות וזכויות האזרח, והייתה מקבלת תיקים משפטיים הקשורים לנושאים אלו.
קנדי שיחקה תפקיד משמעותי בגיבוש המחאה נגד תחרות מיס אמריקה של 1968. המחאה נועדה להמחיש את פרקטיקת ניצול והחפצת הנשים. קנדי לקחה על עצמה את התפקיד לגייס פמיניסטיות שחורות למאבק, וכאשר מספר נשים נעצרו במהלך המחאה, קנדי יצגה אותן משפטית.
בשנת 1970 קנדי עשתה סיבוב הרצאות יחד עם גלוריה סטיינם. כשגברים היו שואלים את השתיים אם הן לסביות – סטריאוטיפ נפוץ על פמיניסטיות – קנדי היה שואלת בחזרה, "האם אתה האלטרנטיבה שלי?" היא הייתה בין החברות המוקדמות בארגון נשים לאומי (NOW), אך עזבה את הארגון כבר ב-1970, שנת הקמתו, מכיוון שלא הייתה מרוצה מהגישה שלהם לשינוי. בין הביקורות שהופנו ל-NOW היו שהן מדירות שחורות ולסביות. ב-1971 היא ייסדה את המפלגה הפמיניסטית, אשר העמידה את שירלי צ'יזהולם כמועמדת מטעמה לנשיאות. היא גם עזרה להקים את ועידת הנשים הפוליטית. החל מ-1972 היא כיהנה בוועדה המייעצת של קולקטיב המחזאיות הפמיניסטי של וסטבת, קבוצת תיאטרון שהפיקה מחזות על סוגיות פמיניסטיות.
קנדי תמכה בזכותן של נשים להפלות, וחיברה את הספר Abortion Rap יחד עם דיאן שולדר. האמירה "אם גברים היו יכולים להיכנס להריון, הפלות היו הופכות לפולחן קדוש" לפעמים מיוחסת לקנדי, אף על פי שגלוריה סטיינם ייחסה אותה ל"נהגת מונית אירית זקנה בבוסטון" אותה פגשה יחד עם קנדי. ב-1972, קנדי הגישה תביעה על העלמת מס נגד הכנסייה הקתולית, בטענה כי הקמפיין שלה נגד הפלות מפרה את עקרון הפרדת הדת והמדינה.
קנדי הייתה אחד מעורכי הדין בתיק אברמוביץ' נגד לבקוביץ, תובענה ייצוגית שבאה לבטל את חוקי ניו יורק המחמירים נגד הפלות. התיק היה אחד הראשונים להשתמש בנשים שנפגעו מהפלות בלתי חוקיות כעדות מומחיות במקום להסתמך על רופאים. הטקטיקות האלה שימשו בסופו של דבר בתיק ההיסטורי רו נגד וייד, ב-1973, אשר ביטל את המגבלות החוקיות על הפלות. קנדי ייצגה גם את הקולקטיב לבריאות האישה בתובענה ייצוגית נוספת, דומה, עם 350 תובעות.
קנדי הקימה את סדנת המדיה ב-1966, בה נפגשו פעילים כדי לדון באסטרטגיות להתמודדות עם התקשורת, עם דגש על חשיבות שיתוף מידע טקטי בין תנועות שונות. קנדי ואחרים מחו נגד ערוצי תקשורת בשל הייצוגים של אנשים שחורים. היא הצהירה שהיא תוביל חרם הגד המפרסמים הגדולים אם לא יכללו שחורים בפרסומות שלהם. היא השתתפה בכל שלושת כנסי הכוח השחור, וייצגה את ה. ראפ בראון, אסאטה שאקור ואת הפנתרים השחורים. קנדי גם ייצגה את הפמיניסטית הרדיקלית ואלרי סולאנס, שעמדה למשפט על ניסיון רצח של אנדי וורהול.