stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חותמת הצריבה הנסיונית של דואר הולנד
חותמת הצריבה > הניסוי

בתחילת חודש אוגוסט התקין הדואר ההולנדי את מכונת הצריבה בבית המיון המרכזי של העיר האג, והניסוי הרשמי החל ב-5 באוגוסט 1901. פריטי דואר נלקחו משקי הדואר הרגילים שהגיעו לבית המיון ובוטלו במכונת הצריבה במקום בחותמת הדיו הרגילה.
מיד עם תחילת הניסוי התברר כי התקוות שתלו במכונת הצריבה היו מוגזמות מאוד. ראש הצריבה העשוי ברזל התקרר מהר מן הצפוי, דבר שחייב לעצור ללא הרף את תהליך העבודה על מנת לחמם אותו מחדש. ניסיון לחמם את ראש הצריבה לטמפרטורה גבוהה יותר התבררה כבעייתית מאוד, כיוון שראש הצריבה הלוהט שרף את המעטפות שהיו עשויות מנייר דק, ובמספר מקרים המעטפות עלו באש. זמן קצר לאחר חתחילת הניסוי הוחלט להפסיק ולצרוב מעטפות, ולהשתמש לצורך הניסוי רק בגלויות דואר שהיו עשויות קרטון והיו פחות רגישות לחימום.
ההערכה הראשונה שצפתה ביטול של 240 דברי דואר בדקה התבררה גם היא כמוגזמת, ובתקופת הניסוי הצליחו פקידי הדואר המיומנים ביותר לטפל בפחות ממאה דברי דואר בדקה. כעבור 45 ימי עבודה החליטו מנהלי הדואר להפסיק את השימוש במכונת הצריבה, ולהכריז על כישלון הניסוי. 25 בספטמבר 1901 היה היום האחרון בו נצרבו דברי דואר במכונה החדשנית.
מעמד החותמת בקרב הבולאים

כאמור, חותמת הצריבה הייתה בשימוש 45 ימי עבודה בלבד, במהלכם נצרבה כמות לא ידועה של פריטים אשר לא עלתה על כמה אלפים לכל היותר. הניסוי התחיל ב-5 באוגוסט 1901, אולם ידועות גם מספר דברי דואר שנצרבו בתאריך מוקדם יותר, ככל הנראה במהלך התקנת המכונה בבית המיון בהאג. הדואר לא הודיע באופן רשמי על הניסוי בהפעלת המכונה החדשה, ורק מעטים ממקבלי המכתבים והגלויות הבחינו בזמן אמת בחותמת הצרובה על הבול. מרבית דברי הדואר שנמסרו לנמענים הושלכו ככל הנראה לפח האשפה, ורק מעטים מן הפריטים הגיעו לידי אספני הבולים.
קיומה של חותמת הצריבה זכה לפרסום מועט בספרות הבולאית, למעט מספר קטן של מאמרים שפורסמו החל משנות השלושים בעיתונות הבולאית בשפה ההולנדית. מצב זה השתנה בתחילת שנות ה-90, עם פרסום מספר מחקרים שהתבססו על לימוד הפריטים ששרדו ועל מסמכים מארכיון הדואר ההולנדי.
הידע על קיומן של חותמות הצריבה, ועל האפשרות להבחין בין תוצרי שני ראשי הצריבה השונים, הוביל לביקוש של דברי דואר ששרדו מן הניסוי בשנת 1901, ומחירם בשוק הבולאים האמיר. עד כמה שידוע קיימים כיום בידי אספני הבולים כמאה דברי דואר צרובים לכל היותר.
ניסיון להפעלת החותמת ברוסיה

בעקבות גילוי של דוגמה לחותמת צריבה עם שמו של היישוב דרצ'ין ברוסיה (כיום בבלארוס), הועלתה השערה כי ואן דר ואלק ניסה למכור את המצאתו לדואר הרוסי, וערך לצורך כך החתמת ניסיון ברוסיה. הדעה הרווחת בקרב חוקרי תולדות הדואר גורסת כי החותמת הרוסית היא זיוף, וכי גם אם היה נערך ניסוי עבור הדואר הרוסי, לא היו יוצרים חותמת של יישוב נידח וחסר חשיבות דוגמת דרצ'ין, אלא של אחת הערים הגדולות ברוסיה.
לקריאה נוספת

Robert Macmillan, "A unique type of cancellation - the burnt-in cancellation of the Netherlands", in: Postal History - The Journal of Postal History Society, No 292, December 1999, p. 113-115
הערות שוליים

↑  James Mackay, Cancellation by tearing the stamp, The Guinness Book of Stamps, 1988, p. 49-50
1 2 3 4 5 6 7 8  Robert Macmillan, "A unique type of cancellation - the burnt-in cancellation of the Netherlands", p 113
↑  Machinestempels als verzamelgebied, p. 8
1 2 3  Robert Macmillan, "A unique type of cancellation - the burnt-in cancellation of the Netherlands", p 114
↑  Robert Macmillan, "A unique type of cancellation - the burnt-in cancellation of the Netherlands", p 115
↑  Rene Hillesum, Russian "Brandstempel"
סיינט פיטרסברג

סיינט פיטרסברג (באנגלית: St. Petersburg) היא עיר בארצות הברית בחופה המערבי של פלורידה, במחוז פינאלאס שנמצא באזור מפרץ טמפה. העיר ידועה, במיוחד על ידי תושביה, גם בשמה המקוצר סיינט פיט (St. Pete).
אוכלוסיית העיר מונה 258,308 תושבים (2020). שטחה 356.4 קמ"ר, אך למעלה ממחציתו הוא שטחי מים (195.4 קמ"ר), כך שהשטח היבשתי של העיר הוא רק 160 קמ"ר. העיר מחולקת ליותר מ-100 שכונות.
זו העיר השנייה בגודלה באזור טמפה ביי, אחרי טמפה והיא אחת הערים השמשיות במדינה, עם ממוצע של 361 ימי שמש.
היסטוריה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
העיר נוסדה על ידי שני יזמים - ג'ון ס. ויליאמס שב-1876 קנה את האדמה ופיטר דמנס שב-1888 הביא את מסילת הרכבת לאזור.
היא קרויה סיינט פיטרסברג על שם העיר סנקט פטרבורג ברוסיה, עיר מולדתו של דמנס. אגדה מקומית מספרת שוויליאמס ודימנס הטילו מטבע מי יזכה לתת לה את השם. דימנס זכה בהגרלה ואילו ויליאמס הסתפק בקריאת המלון הראשון בעיר על שם עיר מולדתו, דטרויט (מלון שנבנה על ידי דימנס). המלון עדיין קיים אך כבר אינו פעיל ומשמש כבית משותף.
שירות החשמל בעיר החל ב-1897 והתעשייה הגדולה הראשונה הייתה הדגה, כאשר ב-1899 התעשיין הנרי היבס ייסד את עסקי הדיג שלו בעיר. בתוך שנה החברה שלו, Hibbs Fish Company, ייבאה יותר מ-450 קילו דגים ביום.
תיירות

בעיר נמצא מוזיאון על שם הצייר סלבאדור דאלי ומוצגות בו רבות מיצירותיו. בשנת 1992 נפתח מוזיאון השואה.
נמל סיינט פיטרסברג

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נמל סיינט פיטרסברג משמש כיום כמרינה לעגינת יאכטות.
ספורט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מועדון טמפה ביי רייס הוא מועדון הספורט הגדול בעיר, שגם מחזיק בבעלות על מועדון הכדורגל האמריקאי, טמפה ביי רודיס שמארח את משחקיו הביתיים באצטדיון אל לאנג שבעיר.
ערים תאומות

לסיינט פיטרסברג 3 ערים תאומות:
ספרד פיגרס, ספרד
יפן טקמצו, יפן
רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה
השדרה המרכזית בעיר, שנת 1910.
פרארי קליפורניה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  2008 - 2017
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 מודל אחריו:  פרארי פורטופינו
 חברת אם:  פרארי אן. וי
 סיווג:  מכונית על (גראן טוריסמו)
 מרכב:  קופה 2 דלתות, 2+2 קופה קבריולה
 אורך:  4,563 מ"מ
 רוחב:  1,902 מ"מ
 גובה:  1,308 מ"מ
 משקל:  1,735 ק"ג באירופה, 1,870 בארצות הברית
 בסיס גלגלים:  2,670 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 בנפח 3.9 ליטר, הספק מרבי: 453 כ"ס ב-7,750 סל"ד. מומנט מרבי: 46.7 קג"מ ב-5,000 סל"ד.
 הילוכים:  רובוטית כפולת מצמדים 7 הילוכים
 מהירות מרבית:  310 קמ"ש
פרארי קליפורניה (באנגלית: Ferrari California) היא מכונית ספורט גראן טוריסימו המיוצרת על ידי יצרנית הרכב האיטלקית, פרארי. הקליפורניה בנויה במרכב קופה-קבריולה 2+2 עם גג קשיח. כאשר הוצגה לראשונה, הקליפורניה הונעה באמצעות מנוע V8 בנפח 4.3 ליטר הממוקם בחלק האמצעי-קדמי ומאוורר באופן טבעי (תלוי בלחץ אטמוספירי בלבד). בשנת 2014 פרארי הציגה את הדור השני של המודל, בשם קליפורניה T והשתמשה במנוע V8 בנפח 3.9 ליטר עם מגדש טורבו כפול. המכונית הקימה לתחייה את השם אשר שימש את הפרארי הנודעת משנות החמישים המאוחרות, פרארי 250GT ספיידר קליפורניה והפרארי 365 קליפורניה משנות ה-60.
פרארי קליפורניה (2008-2014)

הקליפורניה אשר עוצבה על ידי סטודיו העיצוב של פינינפארינה, תוכננה בעיקר לשוק האמריקאי והושקה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2008. על פי שמועות בתעשייה, המוכחשות על ידי החברה, הקליפורניה החלה במקור כקונספט עבור דגם מזראטי חדש, אבל עלות הייצור הגבוהה הובילה את קבוצת פיאט לתייג אותה כפרארי, כדי להצדיק את המחיר לצרכן, אשר בישראל, עמד על 1,628,000 שקל. הקליפורניה נבנית על קו ייצור חדש סמוך לשער המפעל הקיים במראנלו, איטליה. קו הייצור הקיים מייצר 27 מכוניות ליום, או 6,000 בשנה. במהלך הייצור של קליפורניה, רק 3 מכוניות נבנו עם הילוכים ידניים, כולל הזמנה אחת מבריטניה.
חברת בוש מייצרת את מערכת ההזרקה הישירה. המנוע בנפח 4297 סמ"ק משתמש בהזרקת בנזין ישירה ומספק 453 כ"ס ב-7,750 סל"ד; המומנט המרבי שלו הוא 46.7 קג"מ ב-5000 סל"ד. התוצאה של 106 כ"ס לליטר מנוע, היא מהגבוהות עבור מנועים המאווררים באופן טבעי, שכן יצרנים אחרים משתמשים במגדשי טורבו או במגדשי-על כדי להגיע לרמות כוח דומות. מערכת מחשוב הרכב פותחה על ידי מגנטי מארלי. הגג הקשיח מתקפל באופן חשמלי בתוך 14 שניות וכאשר הוא מקופל נפח המטען הוא 260 ליטר.
המרכב עשוי אלומיניום לטובת שמירה על משקל מופחת והמנוע נלקח מפרארי F430 אך עם הספק מופחת. זהו המנוע הראשון של פרארי המצויד במערכת הזרקה ישירה. יש עוד כמה סעיפים בקליפורניה אשר מופיעים לראשונה בפרארי כלשהי: גג קשיח מתקפל, תיבת מצמד-כפול (עם 7 הילוכים), וזו גם הפעם הראשונה בה פרארי משתמשת ב-V8 בהתקנה קדמית ולא כמנוע מרכזי והפעם הראשונה שפרארי מצוידת במתלים רב-קישוריים. בקליפורניה מבנה גל הארכובה Flat Plane שהפינים שלו מרוחקים זה מזה ב-180 מעלות, ולא Cross plane שבין הפינים מבדילה זווית של 90 מעלות.
כדי לשכלל את האווירודינמיקה שלה, פרארי השתמשה במודל של קליפורניה, בקנה מידה הקטן בשליש, אשר צבר למעלה מ-1,000 שעות במנהרת רוח. עם גג פתוח, לקליפורניה יש מקדם גרר של Cd=0.32, מה שהופך אותה לפרארי האווירודינמית ביותר אי פעם - עד כניסתה של פרארי F12 ברלינטה. בזכות כך, הקליפורניה מגיעה למהירות שיא של 310 קמ"ש ומאיצה מעמידה למאה קמ"ש בפחות מארבע שניות. למרות שהקליפורניה כבדה וחלשה משמעותית מהפרארי F430, איתה היא חולקת מנוע, הן מגיעות ל-100 קמ"ש באותה המהירות, הודות לתיבת ההילוכים בעלת המצמד הכפול.
יצרנית השעונים פנראי (Panerai), שלה הסכם שיתוף פעולה רשמי עם פרארי, הציגה שעון שמוקדש לפרארי קליפורניה ושהושק במקביל לה. השעון מתאפיין בעיצוב נקי ממתכת מוברשת, שמכוסה בציפוי פחמן בעל תכונות של יהלום (DLC), לטובת עמידות מופלגת. המחוונים הפנימיים עטויים בצבע אדום זוהר כמו בלוח השעונים המסורתי של פרארי, ומנגנון הכרונו פועם ב-28,800 פעימות בשנייה. השעון, שמיוצר ב-400 יחידות בלבד, נמכר במחיר של כ-12 אלף דולר.
פרארי קליפורניה (2008-2014) > עדכון (2012)

ב-15 בפברואר 2012, פרארי הודיעה על שדרוג הדגם של שנת 2009. השינויים כוללים הפחתת משקל הגוף על ב-30 ק"ג, הגדלת הכוח על ידי פלט של 30 כ"ס ו-1.5 קג"מ, מה ששיפר את התאוצה מעמידה ל-100 קמ"ש ל-3.8 שניות. כמו כן, נכנסה חבילת תפעול מיוחדת, Handling Speciale, והופסק השימוש בתיבת הילוכים ידנית בעקבות הביקוש החלש.
המכונית הוצגה באירופה בתערוכת הרכב של ז'נבה בשנת 2012, ובשנת 2013 בארצות הברית. המשלוחים החלו קודם כל לאירופה.
פרארי קליפורניה (2008-2014) > אחזור

בחודש מאי 2012, פרארי אחזרה את הקליפורניה משום שהמנוע היה עלול לקפוא פתאום ואולי לגרום לתאונה. גל הארכובה במנועי ה-F136 הורכב באופן שגוי. ליצרנית הרכב נודע על הבעיה כשזו קרתה במהלך סקירה של המכונית על ידי מבקרי מכוניות. הבעלים יכלו לבחור בין התקנת מנוע חדש על ידי הסוחר שלהם, תיקון המנוע על ידי פרארי צפון אמריקה או קבלת גל ארכובה ומסבים חדשים אשר מותקנים בסוכנות.
במאי 2016, במסגרת פרשיית כריות האוויר של יצרנית הרכיבים טאקאטה, במסגרתה הוזמנו עשרות מיליוני כלי רכב למוסכים ברחבי העולם כדי להחליף כריות אוויר, פורסמה קריאת תיקון לפרארי 458 איטליה ופרארי קליפורניה. זאת, מאחר שכריות האוויר עלולות להיפתח בזמן תאונה ולגרום לפציעה קשה של הנוסע. כל המכוניות שיוזמנו לתיקון יוצרו בין מאי 2008 ועד דצמבר 2011.
פרארי קליפורניה T > אחזור

בדצמבר 2012 נעצר השיווק של פרארי קליפורניה T ופרארי 488 GTB והוחזרו 185 מכוניות בארצות הברית לאחר שהתגלה כשל שעשוי להוביל לשריפה בתא המנוע. בתגובה, פרארי הזמינה רכיב חדש ותקין, אשר החליף את צינור הדלק הלקוי.
באותו החודש, פורסם אחזור נוסף, לאחר שהתגלה כי כריות האוויר לא התוקנו בהן כראוי במפעל. הקריאה העולמית לתיקון כוללת כ-2,600 מכוניות (כ-800 מהן בארצות הברית) מדגמי 458-איטליה, F12 ברלינטה, FF, קליפורניה T ולה-פרארי. בדיקות שנערכו למוט ההיגוי ב-458 איטליה, חשפו כי כרית האוויר בצד הנהג הורכבה בזווית לא נכונה וכיסוי העור שמותקן מעל הכרית לא הודבק כראוי, כתוצאה מכך הכרית עשויה להיפתח באופן לקוי ולגרום לפציעה. הקריאה לתיקון התייחסה למכוניות שיוצרו במראנלו בין דצמבר 2014 לאפריל 2015, והתגלתה במסגרת בקרת איכות במפעל.
הערות שוליים

↑  נעם וינד, ‏הפרארי "לעניים" מתחדשת, באתר ‏מאקו‏, 13 בפברואר 2014
↑  Rufford, Nick, Ferrari California, ‏19 באוקטובר 2008 (באנגלית)
↑  תומר הדר, פרסום ראשון: הפרארי הראשונה בישראל עומדת למכירה, באתר כלכליסט, 29 במאי 2012
↑  חוות דעת פרארי California
↑  טל שביט, פרארי קליפורניה, ‏15 ביוני 2008 (ארכיון)
↑  דובי בן גדליהו, ‏סמלי יוקרה: רכשת מכונית על? למה שלא תצטייד גם בשעון תואם?, באתר ‏מאקו‏, 29 במרץ 2009
↑  ynet, יש לך פרארי 458 או קליפורניה? יש לך גם ריקול, באתר ynet, 25 במאי 2016
1 2 3 4  cartube, פרארי קליפורניה T בישראל – החל מ-1.85 מיליון שקל, ‏07 בפטמבר 2014
1 2 3 4 5  cartube, קליפורניה החדשה: פרארי קליפורניה T, ‏12 בפברואר 2014
1 2  רועי צוקרמן, פרארי קליפורניה T - כדי שיהיה על מה לחלום, באתר ynet, 13 בפברואר 2014
1 2 3  אוהד אלגוב, פרארי חוזרת לטורבו, ‏13 בפברואר 2014
↑  אריאל אלסיבוני ואלי שאולי, פרארי קליפורניה T בישראל, ‏07 בספטמבר 2014
↑  ynet, אם פרארי קליפורניה T שלכם לא מתנהגת היטב, באתר ynet, 24 בינואר 2016
↑  אילן פייביש, חשיפה רשמית: Ferrari California T, ‏12 בפברואר 2014
↑  תומר הדר, עכשיו בישראל: פרארי קליפורניה - עם טורבו, באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2014
↑  cartube, פרארי פורטופינו: מחליפת הקליפורניה T נחשפת, ‏23 באוגוסט 2017
↑  רועי צוקרמן, פרארי בלהבות - עצירת מכירות בארה"ב מחשש לשריפה, באתר ynet, 31 בדצמבר 2015
↑  רועי צוקרמן, "אתה עם הפרארי קליפורניה: סע למוסך", באתר ynet, 20 ביולי 2015
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
פרארי קליפורניה T, תערוכת ז'נבה, 2014
פרארי קליפורניה T, תערוכת פריז, 2014
V-Wave

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  ד"ר אשר שמואלביץ', פרופ' גד קרן, יעקב ניצן
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 2009 – הווה (כ־15 שנים) 
 מיקום המטה:  קיסריה 
 משרד ראשי:  קיסריה
 מוצרים עיקריים:  שתל לטיפול באי-ספיקת לב
 נשיא:  ארז רוזנפלד
 יו"ר:  ד"ר פרנק ליטבק
 מנכ"ל:  ניל אייגלר
  
 vwavemedical.com
 
וי - וייב בע"מ, המוכרת במותג V-WAVE, היא חברת הזנק ישראלית שפיתחה שתל לטיפול באי-ספיקת לב.
היסטוריה

החברה נוסדה באוגוסט 2009 על ידי ד"ר אשר שמואלביץ', פרופ' גד קרן ויעקב ניצן. מנכ"ל החברה מאז 2015 הוא ד"ר ניל אייגלר ונשיא החברה הוא ארז רוזנפלד. מטה החברה שוכן בקיסריה.
החברה פיתחה שתל לטיפול באי-ספיקת לב, המוחדר ללב באמצעות צנתור. בשנת 2020 קיבל השתל סימון CE, המאשר את שיווקו באירופה.
בשני סבבי גיוס הון ראשונים גייסה החברה 35.5 מיליון דולר. בסבב שלישי גייסה החברה 70 מיליון דולר, ובספטמבר 2020 הוגדל סבב זה בעוד 28 מיליון דולר. עם המשקיעים בחברה נמנים קבוצת ברמ, פרופ' בנעד גולדווסר וחברת ג'ונסון אנד ג'ונסון.
באוגוסט 2024 הודיעה חברת ג'ונסון אנד ג'ונסון על הסכם לרכישת החברה תמורת סכום של עד 1.7 מיליארד דולר, הכולל תשלום של 600 מיליון דולר במזומן, וסכומים נוספים של עד 1.1 מיליון דולר בהתאם לעמידה באבני דרך.
הערות שוליים

↑  רון קריסי, הרופאים מישראל בלב ההמצאה ששווה 1.7 מיליארד דולר: "חשבו שאני משוגע", באתר ynet, 23 באוגוסט 2024
↑  מאיר אורבך, חברת מדעי החיים הישראלית V-Wave גייסה 98 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 23 בספטמבר 2020
↑  מאיר אורבך, מהמייסדים ועד הקרן של האחים ברקת: אלו המרוויחים הגדולים מהאקזיט הענק של V-Wave, באתר כלכליסט, 21 באוגוסט 2024
↑  מאיר אורבך, ג'ונסון אנד ג'ונסון רוכשת את חברת V-Wave הישראלית בסכום של עד 1.7 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 20 באוגוסט 2024
↑  Johnson & Johnson to Acquire V-Wave, Johnson & Johnson, August 20, 2024
קזבלנקה

ערך זה עוסק בעיר במרוקו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קַזָבְּלַנְקַה (מספרדית: Casablanca, בתרגום מילולי: "הבית הלבן"; בערבית: الدار البيضاء - אַ־דָּאר אל־בַּיְצָ'אא, שמשמעותו זהה; בברברית: ⴰⵏⴼⴰ - אַנְפַא) היא העיר הגדולה ביותר במרוקו והנמל העיקרי שלה. העיר נחשבת למרכז הכלכלי של מרוקו, בעוד שבירת המדינה ומושב הממשלה ממוקמים בעיר רבאט. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של מרוקו משנת 2024, התגוררו בעיר כ-3.2 מיליון בני אדם.
היסטוריה

העיר התפתחה מתוך כפר דייגים, בשם "אנפא" (ⴰⵏⴼⴰ). בשנת 1468 נשרפה העיר ונהרסה. לאחר ששוקמה, נהרסה שוב בשנת 1515 על ידי הפורטוגזים ותושביה עזבו אותה.
בשנת 1770 החל הסולטאן מוחמד בן עבדאללה, מן השושלת העלווית, לבנות, לבצר ולפתח את העיר. כוונתו הייתה להגן עליה מפני כיבוש נוסף על ידי הפורטוגזים, שבאותו זמן כבשו את העיר אל-ג'דידה. הוא נתן לה את השם "דאר-אל-בידא", שפירושו בערבית "הבית הלבן", על שם הבית הראשון שנבנה בעיר על ידי הפורטוגזים ובלט בצבעו הלבן. תרגומו הספרדי של השם הוא השגור בפי הציבור: קזבלנקה ("קאזה" = בית; "בלנקה" = לבן).
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היה חלקה הגדול של העיר בנוי בתי עץ. לאורך השנים פקדו אותה אוניות רבות ממערב אירופה. עם הזמן עברה העיר תהליך של מודרניזציה, ונבנו בה בתים רבים, חלקם בסגנון האר דקו.
שני גורמים עיקריים הפכו את קזבלנקה לעיר המרכזית במרוקו: מיקומה הגאוגרפי במרכז האזור המיושב במדינה, והנמל שנמצא במפרץ טבעי, מוגן מגלים ומרוחות, והוא הגדול ביותר במרוקו.
כיום

קזבלנקה היא מרכז התחבורה הראשי של מרוקו. העיר מתפקדת כמרכז הכלכלה, התעשייה והמסחר של המדינה. רוב התיירים המגיעים למרוקו נוחתים בנמל התעופה שלה או עוגנים בנמל הים. ב-2005 עברו דרך נמל התעופה כ-4.4 מיליון נוסעים.
לאחר שהוקם הנמל בקזבלנקה, התפתחה העיר בנוסף כצומת דרכים ביבשה ובאוויר: מערך רכבות, תחנות רכבת ומסילות ברזל מודרני שמרכזו בקזבלנקה, נבנה בתחילת המאה העשרים ממוגדור בדרום ועד טנג'יר בצפון, כבישים נרחבים נסללו ממנה ואליה, הוקם בה נמל התעופה בינלאומי ועוד.
קזבלנקה כיום היא כרך מסחרי אדמיניסטרטיבי גדול מאוד. בנייניה החדשים מצטיינים באדריכלות מודרנית. בקזבלנקה אזורים ובהם שדרות נרחבות, בניינים וקניונים מודרניים, וצמתים בצורת כוכב - בדומה לצמתים בפריז. אזורים אלה הוקמו על ידי הצרפתים בתקופה שבה שלטו במרוקו.
בשנת 1993 הוקם על החוף מסגד חסן השני, המסגד הגדול ביותר באפריקה והיקר ביותר בעולם. ב-2002 מדרום לחוף המסגד עברה הטיילת הארוכה על החוף (שאורכה כ-13 קילומטר והיא רצופה בתי מלון, בתי קפה ומסעדות) שדרוג והפכה לטיילת מודרנית כיאה לעיר גדולה.
עם זאת, לצד מרכז העיר בעל הצביון הפריזאי ושכונות מגורים מפוארות לתושבי העיר העשירים, קיים בקזבלנקה חלק עתיק הנקרא "מדינה". ה"מדינה" היא עיר עתיקה מוקפת חומה, ובה סמטאות צרות, וכן יש בעיר פרברים ושכונות עוני, שם מתגוררים בעיקר מהגרים שעזבו את הכפרים והגיעו אל העיר בחיפוש אחר מקור פרנסה.
הקהילה היהודית

הקהילה היהודית בקזבלנקה, אשר בשנות הארבעים של המאה העשרים הפכה לגדולה ביותר מבין קהילות יהודי מרוקו והמגרב, השפיעה רבות על פיתוח המסחר בעיר. עד לשנת 1956 היו בה כ-100,000 יהודים שחלקם הגדול התגורר במלאח, הרובע היהודי העתיק. בקהילה היו שינויים תכופים כיאה לכרך הגדול הרצוף שינויי שיפור והתרחבות. בגלל תפקידה כבירה כלכלית ומסחרית, לאחר התבססות השלטון הצרפתי, הפכה העיר יעד להגירה מכל חבלי הארץ.
לצד הקהילה היהודית המקומית המגובשת שחיה בעיר החדשה ברבעים הבורגניים עם האוכלוסייה הנוצרית הצרפתית, העיר תיפקדה כ"שער-יציאה" לרבים מן העולים לארץ. אלה שהו בה תקופה קצרה בהמתנה לאוניות שהפליגו מהנמל המקומי למרסיי, שבדרום צרפת. רוב העולים היו מהקהילות המרכזיות של מרוקו, שישבו מזה דורות בערים פאס, מקנס, מרקש, רבאט-סאלה ועוד. חלק מן העולים הגיעו מדרום הארץ. יהודי המקום היגרו בחלקם לישראל ובחלקם למדינות המערב, בעיקר לצרפת, קנדה, ספרד וארצות הברית. כיום (2007) חיים בקזבלנקה כ-2,000 יהודים.
ערים תאומות

ארצות הברית שיקגו, אילינוי, ארצות הברית (מ־1982)
הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין (מ־1986)
צרפת בורדו, צרפת (מ־1988)
גרמניה מינכן, בוואריה, גרמניה (מ־2001)
פולין סוסנוביץ, שלזיה, פולין (מ־2010)
אינדונזיה ג'קרטה, אינדונזיה
הונגריה בודפשט, הונגריה
מצרים אלכסנדריה, מצרים
גרמניה ממינגן, בוואריה, גרמניה
קוריאה הדרומית פוסאן, קוריאה הדרומית
הפיליפינים מקאטי, הפיליפינים
ערב הסעודית ג'דה, ערב הסעודית
טורקיה ארטווין (אנ'), טורקיה
תמונות מהעיר

שער בחומת העיר העתיקה
שדרות פריז בקזבלנקה
מגדל השעון המקורי של קזבלנקה, כפי שצולם בשנת 1931
מרכז העיר
בניין העירייה
היכל התיאטרון של קזבלנקה במרכז העיר
תצלום פנורמי של העיר העתיקה בקזבלנקה (לצפייה הזיזו עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
הערות שוליים

1 2  Grand Casablanca - Settat (Morocco): Urban Communes and Urban Centers in Provinces and Prefectures - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559620005171  PLWABN: 9810589590805606  BNE: XX455464  BnF: cb11963215d (data)  GND: 4085164-3  ISNI: 0000 0000 9513 6197  LCCN: n80131711  MusicBrainz: afabefb2-4d4e-42ee-9edc-0a86ced989f9  NARA: 10044575  NKC: ge242727  NLG: 178961  NSK: 000641642  SELIBR: 142064  SUDOC: 189041714  VIAF: 138316241   WorldCat (עם VIAF): 138316241 
מראה ליילי של כיכר מוחמד החמישי בקזבלנקה.
חוף הים בקזבלנקה
קניון "מרוקו" במערב העיר
בולחוב

בּוֹלֶחוֹב או בולכוב (מיידיש: באָלעכאָוו או באלחוב; באוקראינית: Болехів, "בולחיב"; בפולנית: Bolechów; ברוסית: Болехoв) היא עיירה (לשעבר עיירה יהודית) בנפת דוֹלינה שבמחוז איוואנו-פרנקיבסק במערב אוקראינה, לשעבר בחבל גליציה ההיסטורי, כ-85 ק"מ מדרום לעיר לבוב וכ-70 ק"מ ממזרח לגבול אוקראינה–פולין.
היסטוריה

בולחוב נוסדה בראשית המאה ה-17. עד שנת 1772 הייתה בולחוב חלק מממלכת פולין; משנת 1772 ועד 1918 הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ובין שתי מלחמות העולם בשטח פולין. ב-1939 נחתם הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שעל פיו עבר המחוז שבו נמצאה בולחוב לידי ברית המועצות. ביוני 1941 הפרה גרמניה את הסכם האי-התקפה, כבשה את מזרח פולין וכך עברה בולחוב לשלטון גרמני.
יהודי בולחוב > ראשיתה של הקהילה היהודית

קהילה יהודית הייתה בבולחוב מיום היווסדה על ידי ניקולס גידזינסקי. מייסד העיירה העניק ליהודים זכויות שוות לאלה של התושבים הנוצרים, והדבר אושר על ידי המלך זיגמונט השלישי מבית ואזה (Waza) שהיה הדוכס הגדול של ליטא, נסיך הכתר הפולני, מלך האיחוד הפולני-ליטאי ומאוחר יותר מלך שוודיה.
מפנה לרעה ביחס השלטונות הפולנים אל האוכלוסייה היהודית חל עם מותו של מנהיג פולין יוזף פילסודסקי בשנת 1935. הממשלה הפולנית עודדה את האזרחים להחרים בתי עסק יהודיים, ובתי עסק הוזהרו שלא לעשות עסקים עם יהודים. כל אלה הביאו להתדרדרות במצבם של יהודי בולחוב והסביבה, כמו של היהודים בגליציה כולה. מתיאורים בעיתונים של אותה תקופה ידוע כי מספר התקיפות האלימות נגד יהודים עלה עלייה חדה ומאות יהודים נהרגו בירי.
יהודי בולחוב > שואת יהודי בולחוב > האקציה הראשונה

כארבעה חודשים לאחר הפלישה הגרמנית, החל בז' בחשוון ה'תש"א ב-28 וב-29 באוקטובר 1941, נערכה האקציה הראשונה בבולחוב, שבה נלקחו כאלף יהודים מבתיהם, נכלאו בדום קתוליצקי, בית המרכז הקהילתי הקתולי בגבולה הצפוני של העיירה, ושם עונו בדרכים שונות במשך יממה: הגרמנים הכריחו את היהודים לעמוד זה על כתפיו של זה, אשה עירומה הוכרחה לרקוד על גביהם. את עיני הרב הורוויץ שסירב להביט בה דקרו, ולאחר מכן קרעוהו לגזרים. אחרים נהרגו במכות קת, או נחנקו מהצפיפות. כל זה נמשך שעות. לאחר מכן הוסעו היהודים ליער טניאוה, כמה קילומטרים מחוץ לעיר, נורו שם ונקברו בבור שנחפר באדמה. האדמה ב"קבר האחים" הזה המשיכה לנוע כמה ימים אחרי הטבח, שכן לא כל הנקברים מתו, כשכיסו את הבור[דרושה הבהרה].
במקביל, גדלה האוכלוסייה של העיר, שמנתה בשנת 1940 כ-3,000 איש, בכמה אלפים, שכן יהודים הובאו לעיר מן הכפרים הסמוכים.
על האקציה הראשונה העידה בשנת 1946 רבקה מונדשיין:
ביום שלישי העשרים ושמונה באוקטובר 1941 בעשר בבוקר, הגיעו שתי מכוניות מסטניסלבוב, הן עצרו לפני בית העירייה. במכונית אחת היו אנשי גסטפו בחולצות שחורות. בשנייה היו אוקראינים בחולצות צהובות וכומתות, ואיתם מעדרים. המכונית השנייה נסעה מיד לטניאוה כדי לחפור שם קבר אחד גדול. מן העירייה צורף בתוך חצי שעה אוקראיני לכל איש גסטפו והזוגות הללו יצאו לעיר עם רשימה מטעם העירייה.
הרשימה הכילה את היהודים העשירים והאינטליגנטים ביותר. אנשי הגסטפו לבשו מדי קרב. האנשים חשבו שהם באו לגייס פלוגת עבודה. אחרי שעתיים הם אכן נאספו, לפי הרשימה...
הם שלחו את היהודים לדום קתוליצקי בשדה וולוסקי. היה על כולם לכרוע על ברכיהם ולהצמיד את פניהם לקרקע... תשע מאות אנשים נדחסו באולם. האנשים נערמו זה על זה. רבים נחנקו. הם נרצחו באולם, ירו בהם או שסתם הכו על ראשם באלות ובמקלות, ממש שם באולם.
ראשו של איזק לנדס רוסק בכזו יסודיות עד שמאוחר יותר, כש-29 גופות שנרצחו בדום קתוליצקי נלקחו לבית הקברות והבן שלו, ד"ר דוד לנדס, בדק את כולן, הוא לא זיהה אותו. אנשים הוכו ללא סיבה; למשל, איש הגסטפו שינדלר זרק כיסא בפניה של צילי בלומנטל וריסק את פניה, לשם שעשוע, סתם כך. במיוחד נטפלו לרבנים. גופו של הרב הורוביץ נחתך ונקצץ, פשוטו כמשמעו. הרב לנדאו נצטווה על ידי אחד מאנשי הגסטפו לעמוד עירום על כיסא ולדקלם נאום בשבחה של גרמניה... בצהריים הוצאו הרבנים מן האולם ולא נורתו מהם עקבות. אמרו שהם הושלכו לביוב.
האנשים הוחזקו כך מה-28 עד 29 באוקטובר ללא אוכל או מים עד שעה 16:00. ב-16:00 נלקחו כולם במכוניות ליער בטניאוה, 8-10 קילומטר מבולכוב. כ-800 אנשים נורו שם. היה קרש מעל תעלה, שאנשים אולצו לעלות עליו והם נורו ונפלו לקבר...