באילה טושנאד
היסטוריה > המרחצאות > תולדות המרחצאות

תיעוד ראשון על מעיינות המרפא קיים מהמאה ה-18. בשנת 1702 נערכה מפת האזור עם ציונם של המעיינות המינרליים. בספרו "Dacia Siculia" (דאקיה סיקוליה) הנזיר הישועי פרנץ קוניץ' ציין קיומם של מעיינות מרפא באזור. החל מ-1821 ביקרו בטושנאד תיירים ופליטים מהנסיכויות הרומניות השכנות.
באמצע המאה ה-19 התארגנו כמה מרחצאות משפחתיות. אתר המרחצאות טושנאד פותח על ידי חברה מקצועית החל משנת 1845, אחרי שבסביבות שנת 1842 נפוץ סיפורו של ילד של רועה צאן שהתרפא בנס הודות למימי אחד המעיינות. האתר נהרס בימי הלחימה של המהפכה ההונגרית של 1848 ובעקבות שריפתו של ידי תושבים שהרגישו מקופחים. בשנת 1852 בביקורו במקום, הורה הקיסר פרנץ יוזף לשקם את המרחצאות. בהמשך נבנו במקום בתים בסגנון שווייצרי.
אחרי שנת 1860 בראש ועד המרחצאות עמד הרוזן בנדק מיקש. ב-1868 הוא שלח דגימות ממימי שני מעיינות פקוט (Főkút) ואשקוט (Őskút), אל הכימאי גוסטב דיטריך בציריך אשר חקר את הרכב המים. בעקבות זאת הוחל בשיווק המוצלח של בקבוקי מים מינרליים מאותם המעיינות עד בערך שנת 1900 כשמימיהם הידלדלו.
עם זאת המרחצאות המשיכו לשגשג, במיוחד בשנים 1880–1914, 1940-1928 ו-1948–1989.
ידועים עד היום מעיינות רז'ה (Rezső) ואילונה - בצפון, מעין מיקש מס. 3, מעיין אפור, (Apor) - שנקרא לפי הברונית תרז אפור, אנה 1 ו-2, ורודי. במעיין רז'ה נבנתה ב-1893 בריכה "מזותרמלית".
בשיפוע מעל האגם צ'וקאש נמצא מעיין הכמרים או העניים. מדרום לאגם המעיין רודי. בדרום - על יד תעלת קומלוש זורם המעיין קומלושארוקי. ה"מופטה" המפורסמת של טושנאד נתגלתה בשנת 1895 על ידי הכומר והמורה פילפ יאקו אימץ' (1912-1837).
בשנת 1875 ביקרו במרחצאות טושנאד 1,164 תיירים, מתוכם 780 מרומניה. עם המבקרים המפורסמים נמנו הסופר הרומני יון לוקה קאראג'אלה שנפש כאן בשנת 1896 וההיסטוריון והסופר ניקולאיה יורגה.
ב-1890 הוקם בטושנאד מרכז המרפא "שטפניה", לימים "אנה הקדושה" (סנט אנה) שהיה מצויד בזמנו בציוד החדיש ביותר ופעל כמרכז טיפולי תחת השלטון ההונגרי והרומני עד שנת 1975.
המעיינות אנה1 ו- אנה-2 מספקים מים לסנטוריום המחובר בפרזודור למלון "טושנאד".
בשנת 1900 הוקם ביישוב האגם המלאכותי צ'וקאש. במיזם השתתף הסוחר הרומני טאקה סטנסקו מבראשוב.
בימי מלחמת העולם הראשונה עברו דרך באילה טושנאד יחידות צבאיות רומניות שהצליחו לחדור זמנית לטרנסילבניה אולם אחר כך נהדפו בחזרה לשטח רומניה. המלחמה גרמה לנזקים למרחצאות והן שוקמו על ידי רומניה החל משנת 1928.
נבנו וילות חדשות, מתקני טיפול ומגרשי ספורט. בשנת 1928 האגם צ'וקאש הפך לחוף רחצה ומצפון לו נבנה מרכז פנאי.ב-1927 נבנתה הקפלה הקתולית הראשונה. בשנים 1920–1938 בראש חברת המרחצאות טושנאד עמד חתנו של סטנסקו, יוסיף בלאגה ואחריו בשנים 1938–1940 הפרופסור מיכאי שרבאן שהיה רקטור האקדמיה לחקלאות של קלוז' וחתנו של בלאגה. מיוזמתו של שרבאן בשנת 1937 החליט משרד הפנים הרומני להפריד בין הכפר טושנאד למרחצאות טושנאד - "באילה טושנאד" שהפכו לכפר עצמאי.
אירועי מלחמת העולם השנייה השביתו שוב את פיתוח אתר הנופש.
באצר חזר לשלטון רומניה ב-1944 ואחרי ההלאמה בשנת 1948 הווילות הפכו לרכוש המדינה והתחילו להידרדר בהדרגה.
עם החלוקה המנהלית החדשה שלך ממשלת רומניה ב-27 במאי 1968 (החלטה מס. 1136) הכפר טושנאד-ביי הפך לעיירה ביילה טושנאד והוכרזה לעיר תיירות.
המדינה השקיעה שוב בפיתוח המרחצאות ששימשו כאתר פנאי חשוב של חברי האיגוד המקצועי הרשמי. בשנות ה-1970 נבנו 3 בתי מלון גדולים. בשנות ה-1970 נבנו בתי המלון הגדולים ביישוב ומרכזי טיפול. היישוב חובר לרשת חמשל וצויד בהסקה מרכזית, הווילות שופצו והוסדרו מקומות לקמפינג.
אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי מספר המבקרים הצטמצם, ביתנים רבים נשארו ללא שימוש והידרדרו וכל האתר נחרב.
החל משנות ה-2000 אט-אט חזר אתר הנופש לפעילות. נבנו בתי מלון חדשים, בתי ארחה, אולמות ספורט, מסלולי סקי והבניינים הישנים שופצו.