stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גירוי עצבי עורפי
ראיות קליניות

תוצאות משלושה ניסויים אקראיים ומבוקרים פורסמו. באוקטובר 2012 פורסם מאמר הסוקר את תוצאות ניסוי אקראי מבוקר הכולל 157 מטופלים הסובלים מיגרנה כרונית". ההתקן הושתל בגופם של המשתתפים בניסוי, ולאחר מכן הם שובצו אקראית להפעלה של ההתקן (קבוצת הטיפול) או לכיבויו (קבוצת הבקרה) במשך 12 שבועות. לאחר שבוע 12, קיבלו המשתתפים טיפול פעיל עד שבוע 52. בכל המשתתפים בניסוי בוצע ניסיון גירוי כדי להבטיח מיקום נכון של האלקטרודות. 153 משתתפים סך הכול השלימו 12 שבועות בניסוי. נצפה הפרש סטטיסטי מובהק (p<0.05) בין מספר המטופלים בקבוצת הטיפול למספר המטופלים בקבוצת הבקרה בהפחתה של 30% ברמת הכאב לפי הסולם האנלוגי החזותי (VAS). המחקר הראה גם, כי קבוצת הטיפול (התקן מופעל) סבלה מ-6.1 פחות ימי כאב ראש לחודש – יותר מפי שניים ההפחתה הממוצעת בקבוצת הבקרה (התקן כבוי) – ממצא בעל מובהקות סטטיסטית (p<0.001). חוקרי המחקר הקליני דיווחו, כי שיעור האירועים החריגים החמורים הקשורים להתקן ולהליך היה 1%. כאשר אירועים אלו כללו זיהום אחד, ומקרה אחד של כאב לאחר הניתוח שחייב אשפוז נוסף.
בפברואר 2011, דיווחו חוקרי המחקר ONSTIM על תוצאות שהתקבלו משלושה חודשי ניסוי אקראי ומבוקר במטופלים הסובלים ממיגרנה כרונית. במשתתפים במחקר בוצעה תחילה חסימה של עצב העורף. המטופלים שהגיבו לכך שובצו אקראית לשלוש קבוצות. הקבוצה הראשונה הייתה קבוצת הטיפול (33 משתתפים), שקיבלה גירוי הניתן להתאמה. הקבוצות האחרות היו קבוצות בקרה, שקיבלו גירוי דמה למשך דקה אחת ביום או טיפול רפואי רגיל (17 מטופלים בכל קבוצה). מטופלים, שהשיגו הפחתה של 50% ומעלה במספר ימי כאב הראש בחודש, או הפחתה של שלוש נקודות ומעלה בעוצמה הכוללת הממוצעת של הכאב, הוגדרו כמטופלים שהגיבו לטיפול. 39% מהמטופלים בקבוצת הגירוי הניתן להתאמה הגיבו לטיפול, 6% בקבוצת גירוי הדמה ו-0% בקבוצה שקיבלה טיפול רפואי. ההפרשים בין שיעורי המטופלים שהגיבו לטיפול בקבוצת הטיפול ובקבוצות הבקרה היו מובהקים סטטיסטית. בכל הנוגע למדדי תוצאות אחרים (לדוגמה, מספר ימי כאב הראש), לא נצפה הפרש בעל מובהקות סטטיסטית בין הקבוצות. עם זאת, ההפחתה באחוזים בימי כאב הראש הייתה 27% בקבוצת הטיפול ופחות מ-9% בכל אחת מקבוצות הבקרה. הפחתה זו הדגימה יתרון מספרי לקבוצת הטיפול. לא דווחו כל אירועים חריגים בלתי צפויים הקשורים להתקן. תזוזה של האלקטרודה ארעה בקרב 24% מהנבדקים.
בדצמבר 2009, דיווחו חוקרי המחקר PRISM באופן תמציתי על תוצאות שהתקבלו משלושה חודשי ניסוי אקראי ומבוקר ב-125 מטופלים הסובלים ממיגרנה כרונית. המטופלים שובצו אקראית לשתי קבוצות. הקבוצה הראשונה הייתה קבוצת טיפול, שקיבלה גירוי פעיל. הקבוצה השנייה הייתה קבוצת בקרה, שקיבלה גירוי דמה. בקרב המטופלים בקבוצת הטיפול, מספר ימי המיגרנה בחודש פחת ב-5.5 מקו-בסיס של 20.2 ימים לחודש. בקרב המטופלים בקבוצת הבקרה, מספר ימי המיגרנה בחודש פחת ב-3.9 מקו-בסיס של 19.2 ימים לחודש. ההפרש בין שתי הקבוצות לא היה מובהק סטטיסטית. עם זאת, בהיעדר שימוש יתר בתרופות על ידי המטופלים נצפתה מגמת עלייה בהפרש בין שתי הקבוצות.
דברי ימי טיגרנאך

דברי ימי טיגרנאך (באנגלית: Annals of Tigernach בקיצור AT) היא כרוניקה שמקורה ככל הנראה במנזר קלונמקנויז (Clonmacnoise) שבאירלנד. הכרוניקה כתובה בשילוב של לטינית, אירית עתיקה ואירית של ימי הביניים. ככל הנראה הכרוניקה נכתבה במהלך המאה ה-12 והיא מתארת את תולדות אירלנד וסקוטלנד בין השנים 489–766, 973–1003 ו-1018–1178.
התיאור של מאורעות השנים שבין 766–973 אבד, אולם ככל הנראה ה"כרוניקון סקוטורום" התבסס על דיברי ימי טיגרנאך ומשמר חלק מהמידע לשנים אלה (אף שגם בכרוניקה זו אבד המידע הנוגע לשנים 718–804).
כיום קיימים 5 קטעים של כתב היד של הכרוניקה. הראשון הוא מהמאה ה-12, ארבעת הנוספים הם מהמאה ה-14. חמשת הקטעים נמצאים בספרייה הבודליינית באוקספורד.
גבעת ישעיהו

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎299 מטר
תאריך ייסוד: 1958
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: מושב
מוצא המייסדים: הונגריה
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 798 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-1.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) גבעת ישעיהו(למפת השפלה רגילה) גבעת ישעיהו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת ישעיהו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת ישעיהו31°40′16″N 34°56′44″E﻿ / ﻿31.6711879649143°N 34.9454533662219°E﻿ / 31.6711879649143; 34.9454533662219  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - גבעת ישעיהו בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

גבעת ישעיהו הוא מושב עובדים בחבל עדולם שבשפלת יהודה, הסמוך לעמק האלה מדרום ושוכן כעשרה ק"מ מדרום לבית שמש. המושב שייך לתנועת "העובד הציוני".
היסטוריה

המושב הוקם בשנת 1958 על ידי עולים מהונגריה, ונקרא על שם ישעיהו פרס, חוקר ארץ ישראל, והוא נכלל במועצה האזורית מטה יהודה.
בנובמבר 1965 חדרה חוליית מחבלים מהפת"ח מירדן למושב, ופוצצה בית מגורים.
בסמוך למושב, בתוואי הכביש העובר לידו, שרידי דרך רומית קדומה, שעל אחת מאבני המיל שלה נמצאה כתובת מימי הקיסרים ספטימיוס סוורוס וקרקלה. בסמוך למושב גם מספר אתרים ארכאולוגיים מתוירים, ובהם תל שוכה ("גבעת התורמוסים"), תל עדולם, חורבת עתרי וחורבת מדרס.
המאה ה-21

כיום אוכלוסיית המושב מעורבת. בשנת 2000 החלה להיבנות בו הרחבה.
המושב סמוך ליישובים צפרירים, שריגים (לי-און) ועגור. עד 1948 השתרעו במקום אדמות הכפר עג'ור.
בצד חקלאות, רבים מתושביו עוסקים בעבודות חוץ, בשירותים ציבוריים, או בעלי מקצועות חפשיים וכן באירוח ובהסעדה באזור.
במושב ניתן למצוא גידולים חקלאיים כגון: ענבים, זיתים, אפרסקים, ואף לולי תרנגולות.
אף על פי שאינו משתייך לתנועת בני המושבים, פועלת בו תנועת הנוער "חטיבת בני המושבים". במסגרתה תורמים בני הנוער למושב מבחינת פעילות בחגים ובהתנדבות. כמו כן ניתן למצוא בו גרעינר מהתנועה וכן עובדת בו ענ"קית (עובדת נוער-קהילה).
הילדים לומדים בבית הספר היסודי "הר-טוב" בקיבוץ צרעה, חלקם לומדים בבית הספר היצירתי המשלב "קרוב" בקמפוס נחם, וחלקם בבית הספר הדמוקרטי בנתיב הל"ה. במסגרת החטיבה העליונה לומדים הנערים בהר-טוב (על-יסודי) או ב"דרור" על יסודי משלב יצירתי, בצור הדסה.
במרכז המושב שני גני ילדים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ישראל 50 בעמוד על שנת 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588273805171 
מרכז המושב; הדשא המרכזי וגן השעשועים
גוסטב ההנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בפברואר 1893 קרושווייץ, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  1 ביולי 1951 (בגיל 58) אוברורזל, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1911–1945 (כ־34 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-8   מפקד דיוויזיית היגר ה-8   מפקד הקורפוס ה-8   מפקד הקורפוס ה-30   מפקד הקורפוס ה-63   מפקד הקורפוס ה-89
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גוסטב ההנה (בגרמנית: Gustav Höhne;‏ 17 בפברואר 1893 – 1 ביולי 1951) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ההנה נולד ב-17 בפברואר 1893 בקרושווייץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס ההנה לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-150 (וורמיה ה-1), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף ההנה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1933 הועלה ההנה לדרגת מיור, וב-1 בפברואר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-6. ב-1 באוגוסט 1935 הועלה ההנה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הממונע ה-90. ב-1 במרץ 1938 הועלה ההנה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-28.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ המלחמה לחם ההנה עם הרגימנט שבפיקודו במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-8 במסגרת הקורפוס ה-8. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה ההנה לדרגת גנרל מיור, וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8. במהלך מבצע ברברוסה לחם ההנה עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה התשיעית, וכבש עמה את מבצר גרודנו, ועל כך קיבל ב-30 ביוני 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. לאחר הקרב על מוסקבה הועברה הדיוויזיה יחד עם כל הקורפוס ה-8 לתקופת התרעננות בצרפת, שם שונה שמה בדצמבר 1941 ל"הדיוויזיה הקלה השמינית". הדיוויזיה הוחזרה לקרבות בחזית המזרחית במסגרת הקורפוס ה-10, והשתתפה במבצע דמיאנסק. ביוני 1942 היא הפכה להיות "דיוויזיית היגר השמינית", ולחמה בקרבות שונים תחת הארמייה ה-16. ב-1 במאי 1943 הועלה ההנה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-17 במאי 1943 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 ביולי 1943 מונה ההנה למפקד הקורפוס ה-8, ופיקד עליו עד ה-1 באפריל 1944. ב-15 בנובמבר 1944 מונה ההנה למפקד הקורפוס ה-30, ויומיים לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-63. ב-23 בנובמבר מונה ההנה למפקד הקורפוס ה-89, ופיקד עליו עד להשמדתו באפריל 1945.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בשנת 1947 שוחרר ההנה מהשבי. לאחר שחרורו התגורר ההנה באוברורזל, עד למותו ב-1 ביולי 1951.
גבעת לסנובו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Lesnovo 
 רכס הרים:  הרי רואן 
 קואורדינטות:  69°24′52″S 70°54′11″W﻿ / ﻿69.414444444444°S 70.903055555556°W﻿ / -69.414444444444; -70.903055555556
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת לסנובו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת לסנובו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת לסנובו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת לסנובו
 
תצלום לוויין של האי אלכסנדר
גבעת לסנובו (באנגלית: Lesnovo Hill; בבולגרית: хълм Лесново) היא גבעה מכוסה קרח, בקצה המערבי של רמת קייר בהרי רואן, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הגבעה 1,000 מטרים מעל פני הים.
הגבעה ממוקמת 6.9 קילומטרים דרומית-מערבית מהר סנדרסון; 19.3 קילומטרים מערבית-דרום-מערבית מהר קופולה; 6.23 קילומטרים מצפון לנונאטאק סרפנט; ו-10.95 קילומטרים ממזרח למרכזן של פסגות לאנדרס שבהרי אוניברסיטת סופיה.
הגבעה מתנשאת מעל שדה השלג ניקולס שממערב לה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הגבעה

הראשונים שהגיעו אל הגבעה (ב-28 בינואר 1988) היה צוות הסקר הגאולוגי שכלל את חריסטו פימפירב (Христо Пимпирев), ובוריסלב קאמנוב (Борислав Каменов), שניהם אנשי המשלחת האנטארקטית הבולגרית הראשונה, וכן את פיליפ נל (Philip Nell) ופיטר מארקיז (Peter Marquis) מהסקר האנטארקטי הבריטי.
הגבעה מופתה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.
היסטוריה > מקור השם

הגבעה נקראת על שמו של הכפר לסנובו, שבמערב בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי הבולגרי
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
גאורגי ז'וקוב (כדורגלן)

ערך זה עוסק בכדורגלן קזחי-בלגי. אם התכוונתם למצביא ופוליטיקאי סובייטי, ראו .
גאורגי ז'וקוב (בקזחית: Георгий Жуков; נולד ב-19 בנובמבר 1994 בסמיי שבקזחסטן) הוא כדורגלן קזחי-בלגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צ'אנזו מיית'י ליונס.
קריירת מועדונים > בירסחוט

ז'וקוב החל לשחק כדורגל מקצועני בבירסחוט, ששיחקה בליגת העל הבלגית. ב-18 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-76 בהפסד 1-0 ללוקרן במסגרת המחזור ה-16 בליגת העל הבלגית. בסך הכל ערך ז'וקוב 3 הופעות ליגה במועדון, ובחודש יוני 2013 התפרק המועדון.
קריירת מועדונים > סטנדרד לייז'

לאחר התפרקות בירסחוט חתם ז'וקוב בסטנדרד לייז', גם היא מליגת העל הבלגית, בהעברה חופשית.
קריירת מועדונים > ההשאלה לאסטנה

ב-10 בינואר 2014 הושאל ז'וקוב לאסטנה מליגת העל הקזחית לשנה. ב-28 במאי 2014 ערך ז'וקוב את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-64 בניצחון 2-1 על טראז במסגרת המחזור ה-14 בליגה. ב-3 ביולי 2014 שיחק לראשונה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, כששיחק 90 דקות בניצחון 4-1 על פיוניק ירוואן. אסטנה לא העפילה לליגה האירופית. ז'וקוב ערך 12 הופעות ליגה בעונת 2014, וב-31 בדצמבר 2014 חזר לסטנדרד לייז'. ב-27 בינואר 2015 הושאל ז'וקוב לאסטנה לעונה נוספת. ב-19 באפריל 2015 הבקיע ז'וקוב את שער הבכורה שלו בקריירה, שער בדקה ה-11 בניצחון 4-3 על קאיראט אלמטי במסגרת המחזור השמיני בליגה. ב-14 ביולי 2015 שיחק ז'וקוב לראשונה במוקדמות ליגת האלופות, כששיחק 82 דקות בהפסד 1-0 למריבור. אסטנה העפילה לליגת האלופות 2015/2016, וב-15 בספטמבר 2015 שיחק ז'וקוב לראשונה בשלב הבתים של ליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-0 לבנפיקה ליסבון במסגרת המחזור הראשון. הוא שיחק בכל משחקי שלב הבתים, אותו אסטנה לא צלחה וסיימה במקום האחרון. ב-31 בדצמבר 2015 חזר ז'וקוב לסטנדרד לייז', לאחר 27 הופעות ליגה.
קריירת מועדונים > רודה

ב-17 בינואר 2016 הושאל ז'וקוב לרודה מליגת העל ההולנדית. ב-23 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 81 דקות בניצחון 1-0 על אקסלסיור רוטרדם במסגרת המחזור ה-19 בליגה.
קריירת מועדונים > אוראל

ב-22 ביולי 2017 חתם באוראל מליגת העל הרוסית בה רשם רק ארבעה משחקי ליגה.
קריירת מועדונים > קאיראט אלמטי

ב-5 בדצמבר 2016 חתם בקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית.
קריירה בינלאומית

ז'וקוב שיחק בנבחרת בלגיה עד גיל 19, ולאחר מכן בנבחרת קזחסטן עד גיל 21. ב-31 במרץ 2015 ערך ז'וקוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של קזחסטן, כשנכנס כמחליף בדקה ה-86 בתיקו 0-0 במשחק ידידות נגד נבחרת רוסיה.
תארים

אליפות קזחסטן (2): 2014, 2015
הסופר קאפ הקזחי (1): 2015
דברי ימי מלרוז

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מנזר מלרוז 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  כרוניקה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה־13 
 
דברי ימי מלרוז (באנגלית: Chronicle of Melrose) הוא כרוניקה שנכתבה בימי הביניים. כיום מוצגת הכרוניקה בספריית קוטון שבספרייה הבריטית.
היסטוריה

זהות כותבי הכרוניקה אינה ידועה, אולם ככל הנראה מדובר בנזירים ממנזר מלרוז. הכרוניקה מתארת אירועים בין השנים 735–1270 ומורכבת משני חלקים:
תיאור האירועים בין השנים 745–1140 (שנת ייסוד מנזר מלרוז). חלק זה מורכב מקטעים שנאספו מכרוניקות אחרות ובהם דברי הימים האנגלו-סקסים וכן ספרי ההיסטוריה שנכתבו על ידי סיימון איש דרהאם ורוג'ר מהובדן.
תיאורים האירועים החל משנת 1140 ועד 1270 - חלק זה נכתב ככל הנראה על ידי הנזירים עצמם בעת התרחשות האירועים וזמן קצר לאחריהם, ונחשב על ידי היסטוריונים כמדויק יותר מחלקו הראשון של הספר.
הכרוניקה הוצאה מהמנזר בתקופת פירוק המנזרים על ידי הנרי השמיני.
גורדון פארקס

| --- | --- |

פארקס בצעדת זכויות האזרח בוושינגטון ב-1963
 לידה:  30 בנובמבר 1912 פורט סקוט, ארצות הברית 
 פטירה:  7 במרץ 2006 (בגיל 93) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Evergreen Cemetery 
 שם לידה:  Gordon Roger Alexander Buchanan Parks 
 סוגה מועדפת:  דיוקן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  St. Paul Central High School  Ricker College  Storm King School 
 בן או בת זוג:  ג'נוויב יאנג (1973–1979) 
 צאצאים:  גורדון פארקס הבן, לסלי פארקס, דייוויד פארקס, טוני פארקס 
 פרסים והוקרה:  מדליית ספינגארן (1972)  היכל התהילה של איגוד העיתונאים השחורים הלאומי (1990)  פרס לוסי (2004)  היכל התהילה של הקולנוענים השחורים (1973)  פרס אניספילד-וולף (1998)  פרס פול רובסון (1991)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס (אפריל 2000)  המדליה הלאומית לאומנויות 
 פרופיל ב-IMDb
 
גורדון פארקס (באנגלית: Gordon Parks;‏ 30 בנובמבר 1912 – 7 במרץ 2006) היה צלם, מוזיקאי, משורר, סופר, עיתונאי, פעיל חברתי ובמאי קולנוע אפרו-אמריקאי פורץ דרך. הוא זכור בייחוד על שום סדרות הצילומים שפרסם במגזין "לייף", ועל הסרט "שאפט" שביים ב-1971.
קריירה קולנועית

בשנות ה-50 שימש פארקס יועץ לכמה הפקות הוליוודיות, ולאחר מכן ביים סדרת סרטים תיעודיים על החיים בגטו-השחורים, מטעם הטלוויזיה החינוכית הלאומית של ארצות הברית (National Educational Television). בשנת 1969 היה פארקס לראשון הבמאים השחורים המשמעותיים בהוליווד, כשביים עיבוד קולנועי לאוטוביוגרפיה שחיבר, "העץ הלומד" (The Learning Tree). הסרט צולם בעיר הולדתו, פורט סקוט, קנזס. פארקס אף חיבר את פסקול הסרט, וכתב את התסריט.
בשנת 1971 ביים פארקס את סרט הפעולה "שאפט" בכיכובו של ריצ'רד ראונדטרי, שהיה לשובר קופות ובעקבותיו נוצרו שורה של סרטי בלקספלויטיישן. הסרט מתאר בלש פרטי שחור, בשם ג'ון שאפט, שמנסה לאתר את בתו החטופה של מאפיונר מהארלם. פארקס אף ביים סרט המשך בשנת 1972, בשם "Shaft's Big Score", שבו מוצא עצמו שאפט בתוך עימות בין כנופיות פשע יריבות. בסרט ההמשך פארקס חיבר גם את הפסקול.
סרטים אחרים שביים פארקס הם "The Super Cops" ("סופר-שוטרים"; 1974) ו-"Leadbelly" ("לדבלי"; 1976), סרט ביוגרפי על חייו של מוזיקאי הבלוז לדבלי.
בשנות ה-80 יצר כמה סרטים לטלוויזיה. בין היתר, יצר את הסרט "Martin" ("מרטין"), מחווה למרטין לותר קינג שכוללת תצוגת בלט, סרט שלו גם חיבר את המוזיקה ואת התמליל וכן יצר את הכוריאוגרפיה. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בוושינגטון די סי בשנת 1989, ובשנת 1990 שודר הסרט בטלוויזיה ביום הולדתו של קינג.
בשנת 2000 הופיע בהופעת קמע בחידוש ל"שאפט", בסרט הנושא את אותו שם, בכיכובו של סמואל ל. ג'קסון, שגילם את אחיינו של ג'ון שאפט מהסרט המקורי.
ספרות, מוזיקה ושאר פועלו

מלבד קריירת הצילום והבימוי, פארקס אף הופיע כפסנתרן ג'אז. עבודתו הראשונה בתחום הייתה כפסנתרן בבית בושת. בשנות ה-30 שודר ברדיו הלאומי ביצוע של שירו "No Love", אותו הלחין בבית בושת אחר, בידי לארי פאנק ותזמורתו.
בשנת 1953 הלחין פארקס "קונצ'רטו לפסנתר ולתזמורת" (Concerto for Piano and Orchestra) בעידודו של המנצח האפרו-אמריקאי דין דיקסון ושל אשתו הפסנתרנית ויוויאן, ובעזרתו של המלחין הנרי ברנט.
בשנת 1967 השלים את יצירתו "סימפוניה של עצים" (Tree Symphony). בנוסף, חיבר פארקס פסקולים לכמה מסרטיו, בהם "העץ הלומד" (1969) ו-"Shaft's Big Score"‏ (1972). בשנת 1989 הלחין, כתב את התמליל ויצר את הכוריאוגרפיה של הבלט "מרטין", שהוקדש כמחווה למרטין לותר קינג, לוחם זכויות האזרח שמת בהתנקשות.
בראשית שנות ה-60 התנסה פארקס בכתיבת ספרות יפה, וחיבר את "העץ הלומד" (The Learning Tree;‏ 1963), סדרת ספרי שירה מאוירים בתצלומיו, ושלושה כרכים של כתבי זיכרונותיו. עוד קודם לכן חיבר ספרים עיוניים, למשל ספריו העיוניים על אודות הצילום שחיבר בשנות ה-40.
בשנת 1981 פנה לספרות בדיונית וחיבר את "שאנון" (Shannon), רומן על אודות מהגרים אירים שנאבקים לשיפור מעמדם החברתי בניו יורק של ראשית המאה ה-20. מורשתו הספרותית של פארקס כוללת רומנים, ספרות שירה, ספרות אוטוביוגרפית וספרות עיונית, לרבות ספרי הדרכה על צילום וקולנוע. פארקס אף חיבר פואמה בשם "הלוויה" (The Funeral).
בין שאר עיסוקיו, לחם פארקס למען זכויות האזרח. בשנת 1981 הציג בגלריה תערוכה מציורי שמן אבסטרקטיים שצייר בנושא צילום. חייו ועבודתו היו הנושא של מספר סרטים וספרים, בהם ניתן למנות את סרט הטלוויזיה "Half Past Autumn"‏ (2000), שקרוי על שם ספר אוטוביוגרפי שכתב פארקס בשנת 1997.
בשנת 1998 זכה בפרס אניספילד-וולף על מפעל חיים.
חייו האישיים

פארקס נולד בפורט סקוט, קנזס, כבנם של שרה וג'קסון פארקס. אביו היה איכר שגידל תירס, סלק, לפת, תפוחי אדמה, כרוב ועגבניות. כמו כן הוא גידל כמה ברווזים, תרנגולות וחזירים. פארקס התחנך בבית ספר יסודי מופרד גזעית. העיר הייתה קטנה מדי לקיום בתי ספר תיכון נפרדים ומופרדים גזעית, אך השחורים בתיכון שבו למד לא הורשו לקיים פעילויות ספורט או להשתתף בפעילויות חברתיות.
כשהיה פארקס בן 11, שלושה נערים לבנים דחפו אותו לנהר, ביודעם שאינו יודע לשחות. הוא החליט לצלול מתחת למים כדי שהם לא יראו אותו בדרכו ליבשה. אמו מתה כשהיה בן 14, והוא החליט אז לעזוב את ביתו. הוא בילה את הלילה האחרון בעיר הולדתו בשינה לצד ארון המתים שבו שכבה אמו, לא רק כדי למצוא נחמה, אלא גם כדרך להתמודד עם פחדו האישי מפני המוות.
במשך תקופה קצרה ב-1929 הוא עבד במועדון ג'נטלמנים במינסוטה. שם למד על מאפייני ההצלחה, והרחיב את ידיעותיו בשל הגישה שהייתה לו לספריית המועדון. כאשר המועדון נסגר בעקבות נפילת הבורסה ב-1929, פארקס עבר לשיקגו, שם השיג עבודה במלון זול.
פארקס התחתן והתגרש שלוש פעמים. ב-1933 התחתן עם סאלי אלוויס במינאפוליס (ממנה התגרש ב-1961); ב-1962 התחתן עם אליזבת' קמפבל (ממנה התגרש ב-1973); וב-1973 התחתן עם ג'נוויב (ג'ן) יאנג (ממנה התגרש ב-1979). את ג'ן יאנג פגש לראשונה ב-1962, כשהיא קיבלה את תפקיד העורכת של ספרי "העץ הלומד", כאשר התחיל לכתוב אותם.
במשך שנים רבות קיים פארקס מערכת יחסים רומנטית עם גלוריה ואנדרבילט, יורשת המיליונים ומעצבת האופנה.
לפארקס נולדו ארבעה ילדים וחמישה נכדים. בנו הבכור, גורדון ג'וניור, נהרג ב-1979 בהתרסקות מטוס בקניה, לשם טס כדי לביים סרט.
במהלך שנות חייו קיבל יותר מ-20 תוארי "דוקטור לשם כבוד".
בגיל 93 נפטר ממחלת הסרטן.
מורשתו

פארקס זכור על שום פעילותו החברתית, סרטיו, מורשתו הצילומית וכתביו. הוא היה האפרו-אמריקאי הראשון שעבד במגזין "לייף", והאפרו-אמריקאי הראשון שכתב, ביים והלחין את הפסקול של סרט הוליוודי.
פארקס היה מייסד-שותף של המגזין Essence המיועד לקהל הנשים ממוצא אפרו-אמריקאי. הוא היה מחלוצי ומעצבי הז'אנר הקולנועי בלקספלויטיישן, שבו נוצלו סטריאוטיפים שליליים על גברים שחורים כמי שמתעסקים בסמים, אלימות ונשים, ליצירת סרטים מצליחים מסחרית בכיכובם של שחקנים שחורים.
פארקס אמר שהנושא של כל עבודותיו הוא חופש; הוא תיאר את עבודתו כך: "לא לתת לאף אחד לקבוע גבולות, לתת לדמיון להתפרע ואז לקבוע אופקים חדשים".
לקריאה נוספת

Berry, S.L. Gordon Parks. New York: Chelsea House Publishers, 1990. ISBN 1-55546-604-4
Bush, Martin H. The Photographs of Gordon Parks. Wichita, Kansas: Wichita State University, 1983.
Donloe, Darlene. Gordon Parks: Photographer, Writer, Composer, Film Maker [Melrose Square Black American series]. Los Angeles: Melrose Square Publishing Company, 1993. ISBN 0-87067-595-8
Harnan, Terry, and Russell Hoover. Gordon Parks: Black Photographer and Film Maker [Americans All series]. Champaign, Illinois: Garrard Publishing Company, 1972. ISBN 0-8116-4572-X
Parr, Ann, and Gordon Parks. Gordon Parks: No Excuses. Gretna, Louisiana: Pelican Publishing Company, 2006. ISBN 1-58980-411-2
Stange, Maren. Bare Witness: photographs by Gordon Parks. Milan: Skira, 2006. ISBN 88-7624-802-1
Turk, Midge, and Herbert Danska. Gordon Parks. New York: Thomas Y. Crowell Company, 1971. ISBN 0-690-33793-0
הערות שוליים

↑  Grundberg, Andy (2006-03-08). "Gordon Parks, a Master of the Camera, Dies at 93". New York Times.
↑  Gordon Park, bio Gale Group
↑  Parks, 1990, p.77
1 2  ‏Yvonne Shinhoster Lamb. 'Life' Photographer And 'Shaft' Director Broke Color Barriers The Washington Post. 8 March 2006.
↑  Eamonn McCabe (2006-03-10). "American beauty". The Guardian (G2). p. 8.
↑  Lawrence W. Levine (בדצמבר  1992). "The Folklore of Industrial Society: Popular Culture and Its Audiences". The American Historical Review. American Historical Association. 97 (5): 1369–99. doi:10.2307/2165941. JSTOR 2165941. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Parks, 1990, p.278
↑  Parks, 1990, pp. 19-20.
↑  Parks, 1990, p. 45
↑  Parks, 1990, p. 150
↑  Parks, 1990, p. 153
↑  "Gordon Parks Biography (1912-)". Filmreference.com. נבדק ב-2010-10-06.
↑  Parks, 1990, p. 6
↑  Parks, 1990, pp. 1-2
↑  Parks, 1990, p. 16
↑  Parks, 1990, pp. 12-13
↑  Parks, 1990, pp. 26-27
↑  arks, 1990, pp. 30-34
↑  Parks, 1990, p. 35
↑  Parks, 1990, p. 61
↑  Parks, 1990, p. 207
↑  "Gloria Vanderbilt + Gordon Parks". The New York Times.
↑  Parks, 1990, p. 335
↑  Parks, 1990, p. 326
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592426805171  PLWABN: 9810600905105606  BIBSYS: 90806930  BNE: XX1748844  BnF: cb12323704d (data)  CiNii: DA06136220  GND: 118904434  ISNI: 0000 0001 2284 2071  LCCN: n79090095  MusicBrainz: 31feaf8f-dbd0-4bfb-a897-6c04761bdab2  NKC: js20060825005  NLA: 35409931  NLK: KAC2020O4672  NSK: 000457009  NTA: 073345296  PIC: 2915  RERO: 02-A003671500  RKD: 377521  SNAC: w6x06dnz  SUDOC: 032150733  Trove: 942608  ULAN: 500019962  VIAF: 112248361   WorldCat (עם VIAF): 112248361 
צילומו הנודע של פארקס, "אמריקן גותיק, וושינגטון די סי" (1942).
מתוך סדרת הצילומים שערך פארקס על אודות אלה ווטסון ומשפחתה (1942).
דברי ימי נרניה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  דברי ימי נרניה 
 סוגה:  פנטזיה
 יוצרים:  ק.ס. לואיס
 כותבים:  ק.ס. לואיס   אלן סימור
 בימוי:  מרלין פוקס   אלכס קירבי
 שחקנים:  ריצ'רד דמפסי   סופי קוק   ג'ונתן סקוט   סופי וילקוקס   ברברה קלרמן   קארי של   לזלי ניקול
 פרסים:  פרס באפט"א
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  18 
 הפקה
 מפיק:  פול סטון
 אורך פרק:  27 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון
 פורמט (תמונה):  4:3
 תקופת שידור מקורית:  13 בנובמבר 1988 – 23 בדצמבר 1990 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דברי ימי נרניה (באנגלית: The Chronicles of Narnia) היא סדרת טלוויזיה לילדים בת שלוש עונות אשר הופקה בין השנים 1988–1990 עבור הערוץ הבריטי BBC, אשר מבוססת על סדרת הספרים "דברי ימי נרניה" מאת ק.ס. לואיס. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בתחילת שנות התשעים.
פירוט העונות של הסדרה:
עונה ראשונה (1988) - האריה, המכשפה וארון הבגדים
עונה שנייה (1989) - הנסיך כספיאן / המסע בדורך השחר
עונה שלישית (1990) - כס הכסף