stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק המכשיר

חוק המכשיר (באנגלית: Law of the Instrument; ידוע גם בשם הפטיש של מאסלו) הוא מושג שמשמעו הסתמכות יתרה על כלי מוכר, או בניסוח אחר: אדם המבקש לפתור בעיה מוצא עצמו לעיתים קרובות מוגבל על ידי הכלים והטכניקות שהוא מכיר.
המושג נוסח לראשונה על ידי הפילוסוף האמריקאי-ישראלי אברהם קפלן (אנ') בספרו The Conduct of Inquiry‏ (1964), שבו כתב: "תן לילד קטן פטיש, והוא יגלה שכל מה שהוא נתקל בו טעון חבטה. לא מפתיע במיוחד לגלות שמדען מנסח בעיות באופן כזה שכדי לפתור אותן צריך להשתמש באותן טכניקות ממש שהוא עצמו מוכשר בהן".
ב-1966 הציג את המושג הפסיכולוג האמריקאי אברהם מאסלו, בניסוחו המוכר יותר: "אם כל מה שיש לך הוא פטיש, הכול נראה כמו מסמר.":
”אני זוכר שראיתי מכונה אוטומטית משוכללת ומסובכת לרחיצת רכבים שעשתה עבודה מעולה ברחיצתם. אבל היא יכלה לעשות רק את זה, וכל דבר אחר שנקלע לזרועותיה טופל כאילו הוא רכב שיש לרחוץ. אני מניח שאם כל מה שיש לך הוא פטיש, מפתה להתייחס לכל דבר כאילו הוא מסמר. בקיצור, היה עליי או לוותר על שאלותיי או להמציא דרכים חדשות לענות עליהן. העדפתי את הכיוון השני. וכך נוהגים פסיכולוגים רבים הבוחרים להתמודד כמיטב יכולתם עם בעיות חשובות (התמקדות בבעיה), ולא להגביל את עצמם לעשיית רק מה שהם יכולים לעשות היטב בעזרת הטכניקות שכבר ישנן בנמצא (התמקדות בשיטה).”
המושג משמש בביקורת על שימוש בכלים שאינם תקפים או בגישות בלתי-רלוונטיות. דוגמה לכך נמצאת בדבריו של הפסיכולוג האמריקאי נורמן גרמזי (אנ'), שביקר את גישתה של הפסיכולוגיה הקלינית:
”מצוידים בפטיש הפסיכופתולוגיה, בכל מקום בקליניקות שלנו ובחדרי המתנה אנו תופסים בעיקר הפרעות, סימפטומים ואת הדינמיקה שלהם. וכך אנו דופקים בפטיש הפתולוגיה אף על פי שאנו מעוניינים בבריאות הנפש ובהסתגלות תקינה ולא בהפרעות מנטליות.”
מושגים קרובים

היפותזת ספיר-וורף
הטיית האישוש
אפקט פנס הרחוב (אנ') ("לחפש את המטבע מתחת לפנס")
דפורמציה מקצועית (Déformation professionnelle)
שינוי פרדיגמות (Paradigm shift)
טעות של קטגוריה (Category mistake)
הערות שוליים

↑  Abraham Kaplan (1964). The Conduct of Inquiry: Methodology for Behavioral Science. San Francisco: Chandler Publishing Co. p. 28.
↑  Abraham H. Maslow (1966). The Psychology of Science. p. 15.
↑  Norman Garmezy (1987). Stress, competence, and development: Continuities in the study of schizophrenic adults, children vulnerable to psychopathology, and the search for stress-resistant children. American Journal of Orthopsychiatry, 57(2), 159-174.
זיו וולושין

זיו וולושין, 2015
זיו ווֹלוֹשין (נולד ב-22 ביוני 1975) הוא מעצב תאורה ישראלי לתיאטרון.
קורות חיים

זיו וולושין נולד ביפו וגדל בחולון, למד במגמת תיאטרון בבית הספר התיכון החקלאי "מקוה ישראל" ובצבא שירת כלוחם בחיל השריון ולאחר מכן כמדריך נהיגת טנקים לחיילי מילואים.
וולושין הוא בוגר החוג לתיאטרון של סמינר הקיבוצים במסלול הוראה ובימוי (2002-1999). בוגרים נוספים ממחזור זה הם הבמאית יעל רונן (בת כיתתו) והשחקן והבמאי רענן פררה. במסגרת לימודיו בחוג עבר גם קורס תאורה בהדרכת מעצב התאורה אורי רובינשטיין.
בשנת 2001 נענה להצעתו של יגאל עזרתי, שלימד את הקורס לבימוי בחוג, לעבוד לצדו כעוזר-במאי בהצגה "געגועים", שעלתה בתיאטרון הערבי-עברי ביפו (בניהולו האמנותי של עזרתי). עם סיום העבודה על ההצגה, מונה וולושין למנהל הטכני ומתפעל הבית ובנוסף לכך שימש גם כמנהל הפקות ומנהל החשבונות של התיאטרון. התאורה להפקה הבאה של התיאטרון, "פר גינט יצא למסעיו" בבימויו של עזרתי, עוצבה על ידי וולושין, שהפך מעתה גם למעצב הבית.
בשנת 2004 כתב וביים את "המלכה והחייל", מחזה ל-2 שחקנים שעלה בתיאטרון הערבי-עברי, כשאת תפקיד המלכה גילמה השחקנית והזמרת מירה עווד.
במקביל לעבודתו בתיאטרון הערבי-עברי, וולושין עיצב תאורה בבתי ספר למשחק, הצגות ילדים והצגות פרינג', ובנוסף לכך שימש כמנהל טכני במספר מוסדות בו-זמנית: התיאטרון הערבי-עברי (2012-2001), תיאטרון נוצר (2011-2007), פסטיבל בת-ים (2008) והתיאטרונטו (החל מ-2008).
משנת 2009 החל וולושין להשתלב בתיאטרון הרפרטוארי, כשעיצב תאורה בתיאטרון הבימה להצגות הקבוצה הצעירה של שי פיטובסקי, ובהמשך להצגות של דדי ברון, רמי הויברגר ואילן רונן ("הסוחר מוונציה", "חשמלית ושמה תשוקה" ו"לבד בברלין").
מלבד תיאטרון הבימה, עיצב גם עבור תיאטראות הרפרטואר הקאמרי, בית ליסין, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע ותיאטרון גשר, וכן עבור תיאטראות הילדים אורנה פורת והמדיטק, כמו גם למופעי מחול ואופרה.
פרסים

זיו וולושין זכה 3 פעמים בפרס על עיצוב תאורה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, 3 פעמים בפרס הפרינג' "קיפוד הזהב", פעמיים ב"פרס עיצוב התאורה הטוב ביותר בהצגות לילדים ונוער" ופעם אחת ב"פרס התיאטרון הישראלי":
2003 - פסטיבל חיפה - "אח אח בום טראח"
2006 - קיפוד הזהב - "אשה בחולות"
2007 - קיפוד הזהב - "נשים זרות" - ”על חללי הסף והאור-צל שהגדירו את ההצגה ברגישות ובדייקנות.” (מנימוקי השופטים)
2009 - פסטיבל חיפה - "גלגולי גילגמש"
מנימוקי השופטים: ”התאורה שמעצב זיו וולושין בהצגה זו היא אמנותית ופונקציונאלית בעת ובעונה אחת. היא גם תורמת ליצירת האווירה הנכונה, התואמת את פתולי העלילה, וגם הופכת לאחד המרכיבים החשובים בהצגה, המוסיף נדבך חשוב ליכולתה לרגש.”
2011 - פרס הבמה לילדים ונוער - "הקסם של אורנה"
2012 - פסטיבל חיפה - "המכשפה בבית ממול"
מנימוקי השופטים: ”זיו וולושין הצליח לתת להצגה נפח, לתמוך בסיפור במקביל להתפתחות העלילה, באופן אלגנטי ומוקפד ולייצר רגעים בימתיים מרגשים, קסומים ומיסתוריים.”
2012 - קיפוד הזהב - "ערבה"
2017 - פרס התיאטרון הישראלי - "הר לא זז" (תיאטרון בית ליסין)
2017 - פרס הבמה לילדים ונוער - "מלכת השלג" (תיאטרון לילדים ולנוער באר-שבע)
חיים מאדאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1933 ה'תרצ"ג ג'רבה, תוניסיה 
 פטירה:  3 בדצמבר 2004 (בגיל 71 בערך) ה'תשס"ה ירושלים 
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית, תוניסיה 
 מקום פעילות:  ג'רבה ותוניס שבתוניסיה
 תקופת הפעילות:  ? – 3 בדצמבר 2004 
 תחומי עיסוק:  שחיטה, סת"ם, פסיקה ורבנות
 תפקידים נוספים:  הרב הראשי של תוניסיה 
 רבותיו:  רפאל כדיר צבאן, שלמה מאזוז, שאול מקיקץ שלי, רחמים חי חויתה הכהן 
 חיבוריו:  שו"ת מקור חיים
 
הרב צבי חיים מאדאר(1933 – 3 בדצמבר 2004) היה שוחט, סופר סת"ם, מורה, פוסק ורבה הראשי של תוניסיה.
ביוגרפיה

נולד בג'רבה שבתוניסיה בשנת 1933 (י"א באדר ה'תרצ"ג) לדיאמנטה (תיתה) סעדון (אחותו הגדולה של הרב בוגיד חנינא סעדון) ולרב צמח מאדאר. בילדותו למד מקרא אצל הרב רפאל כדיר צבאן, ובהמשך למד תלמוד אצל הרב שאול מקיקץ שלי. למד פסיקה אצל הרב שלמה מאזוז, וכן אצל הרב כמוס הכהן והרב רחמים חי חויתה הכהן.
בצעירותו למד את מקצוע השחיטה אצל הרב יוסף חדאד, ואת הלכות השחיטה וטריפות למד אצל הרב חויתה סופר, ובגיל 20 החל לשמש כמורה לתלמידים בבית הכנסת "רבי מנחם חורי".
בגיל 25 נישא לחותה, בת רב בוגיד סעדון (אחי אמו), לימים רבה של ג'רבה, ויחד נולדו להם שני ילדים. לפרנסתו עסק בתקופה זו בשחיטה ובכתיבת סת"ם, וכן היה מעבד עורות קלף וגויל, ומייצר בתי תפילין ודיו לכתיבה.
בשנת 1962 (ה'תשכ"ב) התאלמן מאשתו, שנפטרה לאחר מחלה ממושכת. בשנת 1967 (ה'תשכ"ז) נישא בשנית, בעיר זרזיס, לפרטונה בת הרב בועז חדאד, להם נולדו שבעה ילדים. בין השנים 1960–1967 (ה'תש"ך - ה'תשכ"ז) שימש כמורה בישיבה בבית הכנסת "רבי אברהם חדאד", בשנת 1969 (ה'תשכ"ט) חזר ללמד בבית הכנסת "רבי מנחם חורי" למשך כשנה, ומשם המשיך לשמש כמורה ברובע הגדול של ג'רבה עד לשנת 1972 (ה'תשל"ב).
לאחר פטירת רבה של תוניסיה, רב פראג'י ווזאן, בשנת 1985 (ה'תשמ"ד), התבקש הרב מאדאר לעבור לתוניס הבירה כדי למלא את מקומו. הוא הסכים להיכנס לתפקיד רק למשך תקופת ניסיון, בעיקר בשל אי רצונו לעזוב את ג'רבה על רקע היעדר חינוך יהודי הולם בתוניס עבור ילדיו. לשם כך השאיר את משפחתו בג'רבה, ונסע לתוניס לתקופת ניסיון, שבסופה הוזמן למשכנו של חביב בורגיבה, נשיא תוניסיה, ושם השתכנע סופית לכהן במשרה. הכתרתו הרשמית לתפקיד רבה של תוניסיה נערכה בט"ו בשבט ה'תשמ"ה, והוא כיהן בתפקיד במשך כ-20 שנים.
הלך לעולמו בבית החולים שערי צדק לאחר מחלה ב-3 בדצמבר 2004 (כ' בכסלו ה'תשס"ה).
חיבורו

מקור חיים - שו"ת על ארבעה טורים, מספר חלקים, ירושלים תשס"ז
לקריאה נוספת

מקור חיים - שו"ת על ארבעה טורים, חלק א', ירושלים תשס"ז, עמ׳ 26
שמעון ואנונו, ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח, תשס"ו, חלק ב', עמ' 676
הערות שוליים

↑  נכתב גם כ"מאצ'אר", לפי התעתיק הערבי
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב פראג'י וזאן | רבנים ראשיים של תוניסיה | הבא: הרב חיים ביתאן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4737 4318  LCCN: no2008162931  VIAF: 68756441   WorldCat (עם VIAF): 68756441
טובה ארן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1936 (בת 88 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  ספרות בישול 
 
טובה ארן (נולדה ב-1936) היא מחברת ספרי בישול ישראלית.
את אהבתה לבישול, ארן ספגה מסבתה, כשנהגה לסייע לה במטבח בהכנת החלות בימי חמישי ושישי. בתקופת מלחמת העולם השנייה היא התנתקה מאהבתה, אך לאחר שעלתה לישראל ותוך כדי הסתגלות לחייה במדינה החדשה וגידול בנה, היא חזרה אל אהבתה מילדות.
בשנת 1971 פתחה ביחד עם רפי ניצחון את חנות ה"צ'יק בר" שהתרכזה במטעמים העשויים מעוף, הודו ומוצרים נלווים שלהם.
ארן הקימה ומנהלת את מרכזי ההדרכה לאירוח ולתרבות המזון של תנובה ואסם משנת 1972. המרכז החל מהדרכות כלל ארציות של דיילות תנובה בערבי הדרכה והדגמה שנקראו "ערבי גבינה ויין" והצלחתם הרבה הובילה להקמת המרכז בתל אביב. ארן הדריכה בסדנאות לקישוטי מזון, והייתה בעלת טור קבוע במוסף "סגנון" במעריב.
ספריה

ספר הבישול הביתי, הוצאת כתר, 1982
הוד ועוד: מבחר תבשילי בשר הודו, הוצאת דביר כצמן, 1984
קישוטי מזון, הוצאת מודן, 1985
מאכלי חלב ועוד: מבחר תבשילי גבינה, עוגות ומנות אחרונות, 1986
פלאי המיקרו-גל, הוצאת מודן, 1986
תפוד ועוד: מבחר תבשילי תפוחי-אדמה, 1986
דל כולסטרול: בבישול רגיל ובמיקרוגל, הוצאת מודן, 1987
בשר ועוד: תבשילי בשר, עופות, דגים ועוד, 1987
קישוטי מרציפן, הוצאת מודן, 1988
עתיר סידן דל-כולסטרול, הוצאת מודן, 1989
כל אחד יכול – אירוח בטעם טוב, הוצאת כנרת, 1993
ירקות, ירקות, ירקות: סלטים ותוספות מירקות טריים ומבושלים, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 1993
תפוח אדמה - למה מה: מבחר מתכוני תפוחי-אדמה, תבשילים ומאפים, 1996
ועוד קישוטי מזון, הוצאת מודן, 1998
מתכון לבריאות, 2001
מאכלי החגים: תמונות מבית אבא, אוכל מבית אמא: ספר מאכלי העדות המסורתיים לשבת ולחגי ישראל כרך ב', הוצאת אורט פרסומים, הוצאת סטימצקי, 2003
אפייה ביתית, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2005
בישול ביתי דל כולסטרול, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2009
ספריה > עריכה

מבחר מתכונים ממרכזי ההדרכה לארוח ולתרבות המזון, תנובה, 1989
מבחר מתכוני עמים: ממרכז ההדרכה לאירוח ולתרבות המזון, תנובה, 1991
מתכונים לחג השבועות, תנובה, 1994
ועוד מאכלי חלב: מבחר תבשילי גבינה, דגים ודברי מאפה, הוצאת מודן, 1995
מיליון תפריטים: בספר בישול אחד, הוצאת קלסי-כנרת, 1996
ספר הבישול בתנור מיקרו-גל liberty Sanyo / שרה לויאן, 2000
עוד מיליון תפריטים, הוצאת קלסי-כנרת
הערות שוליים

↑  הודעה, ארוחות מוכנות לבית הצרכן והזמנות למסיבות ואירועים, מעריב, 27 במאי 1971
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007501065705171  ISNI: 0000 0000 2768 8467  LCCN: n87887844  VIAF: 72920689   WorldCat (עם VIAF): 72920689
חנק דומריל מלגשי

| חנק דומריל מלגשי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: חנקיים
סוג:: חנק מלגשי
מין:: חנק דומריל מלגשי
שם מדעי
 Acrantophis dumerili ‏ז'אן, 1860

חנק דומריל מלגשי (שם מדעי: Acrantophis dumerili) הוא מין נחש חנק ממשפחת החנקיים החי בטבע ביערות במדגסקר והוא קרובו לסוג של חנק קרקע מלגשי. הוא ניזון על ידי תפיסת טרף והתפתלות סביבו עד למותו מחנק. הנחש קרוי על שם החוקר הצרפתי אנדרה דומריל (1774 – 1860).
מאפיינים

החנק מגיע לאורך 150-180 ס"מ ועד ל-20 ס"מ. הנקבות נוטות להיות גדולות מהזכרים אך הללו ארוכים יותר. הנחש בעל קשקשים בצבע אדמה חומה-אדומה והרצועות על הגב כהות. בצורה זו הנחש מוסווה ביותר על עלי קרקע היער. לנחש ישנם 2 זוגות רגליים לא מתפקדות העוזרות לו להגיע להזדווגות והוא אחד הנחשים המעטים בעלי רגליים קטנות אלה.
הוא מצוי ברחבי יערות מדגסקר והאי ראוניון וחי בעיקר באזורים חמימים. הוא יוצא לצוד בלילה וניזון מעופות, לטאות ויונקים קטנים וכן נחשים אחרים. הטרף נתפס ומלופף עד למותו.
הנחש לא מצוי בסכנה בטבע אבל הוא מאוים מכריתת יערות, סחר אנושי וגידול כחיית מחמד וכן הוא נרדף על ידי הילידים שהורגים אותו מחשש ממראהו. הוא מוגן על פי ארגון CITES ממסחר.
ראו גם

הפארק הלאומי מרוג'ג'י
הערות שוליים

↑  חנק דומריל מלגשי באתר הרשימה האדומה של IUCN
טים סוארס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בפברואר 1997  (בן 27) דמינג, וושינגטון, ארצות הברית
 שם מלא:  טימות'י לואיז סוארס
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11
 מכללה:  אוניברסיטת המאסטר (2016–2020)
 קבוצות כשחקן
 2020–2021   2021–2022   2022–:  סמסונספור   עירוני נס ציונה   סידני קינגס
 
טימות'י לואיז סוארס (באנגלית: Timothy Luiz Soares; נולד ב-2 בפברואר 1997) הוא כדורסלן אמריקאי-ברזילאי המשחק בעמדת הסנטר בסידני קינגס.
קריירה

סוארס נולד בדמינג, וושינגטון, להורים מיסיונרים נוצריים בעלי עבר ככדורסלנים, וגדל בסאו פאולו. בשנת 2016 החל לשחק כדורסל באוניברסיטת המאסטר, אוניברסיטה פרטית ללימודי נצרות, הממוקמת בסנטה קלריטה שבקליפורניה.
בעונת 2020/2021 עבר לשחק בסמסונספור מליגת העל הטורקית. במהלך העונה העמיד ממוצעים של 14.1 נקודות ו-9.5 ריבאונדים (חמישי בליגה) למשחק, ונבחר לחמישיית הליגה.
ביולי 2021 חתם בעירוני נס ציונה.
ב-29 ביולי 2022 חתם בסידני קינגס, אלופת ליגת העל האוסטרלית.
הערות שוליים

↑  Brazilian Big Man Commits To TMC Basketball, www.victorysportsnetwork.com (באנגלית)
↑  Nick Elges, Former Mountaineer soars in second year of college hoops, Lynden Tribune (באנגלית)
↑  Latin American basketball News, Scores, Stats, Analysis, Standings, www.latinbasket.com
↑  Latin American basketball News, Scores, Stats, Analysis, Standings, www.latinbasket.com
↑  מנהלת ליגת העל בכדורסל | כדורסל ישראלי | עונת 22–2021 | עירוני חי מוטורס נס ציונה | טים סוארס, באתר basket.co.il
ועדת XX

ועדת XX (באנגלית: Twenty Committee) הייתה ועדה של גופי המודיעין הבריטי, שפיקחה על הפעלת מערכת ההטעיה שבוצעה על ידי הסוכנים הכפולים (Double-Cross System or XX System) במלחמת העולם השנייה.
רקע

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עלה בבריטניה החשש מפני מספר גדול מאוד של מרגלים גרמנים הנמצאים בתחומי בריטניה. חשיפת המרגלים הוטלה על "חטיבה B" של MI5 - סוכנות הביון שעניינה בנעשה בתוך גבולות המדינה. חשש סביר זה היה גם מוצדק, שכן ביולי 1940 כינס האבווהר - מנגנון המודיעין הגרמני את כל קציניו ונהגתה "תוכנית לנה" לגיוס מרגלים, אימונם והחדרתם לבריטניה. מכיוון שכבר בקיץ 1940 הצליחו אנשי בלצ'לי פארק לפענח את האניגמה - מערכת ההצפנה הגרמנית, ולהוציא דו"חות שכונו אולטרה, יכלו הבריטים לצפות לכל אחד מהמרגלים ששוגר לשטחם ולעצור אותו. המרגלים שנעצרו הובאו למחנה חקירות סודי, מחנה 020‏(אנ'), בריצ'מונד ונבדקה לגבי כל אחד מהם האפשרות להפעילו כסוכן כפול. הוקם אגף B1A, שבראשו הועמד תומאס ארג'יל רוברטסון (Thomas Argyll Robertson), שכונה בראשי תיבות שמו: TAR, ותפקידו היה להפעיל את הסוכנים הכפולים. רוברטסון נולד ב-27 באוקטובר 1909 כבנו של בנקאי סקוטי, החל את דרכו כקצין חי"ר ברגימנט המלכותי של סקוטלנד (Seaforth Highlanders) וגויס בשנת 1933 לשורות ה-MI5. נחשב איש מודיעין מוכשר, בעיקר בתחום גיוס סוכנים והפעלתם.
מטרת הפעלת הסוכנים הכפולים בראשית הדרך נגזרה מהיעד של MI5 והייתה הגנתית: לקבל מידע על כוונותיו של האבווהר לרגל אחרי בריטניה, ולאתר בזה אחר זה את כל שאר המרגלים הגרמנים בתחומי בריטניה באפקט דומינו.
הקמת הוועדה

ועדת XX הוקמה ב-2 בינואר 1941 כדי לתאם את עבודת הסוכנים הכפולים ולהזין אותם במידע, אותו יעבירו באופן מתואם לגרמנים, כדי להגביר את מהימנותם בעיניהם. שם הוועדה נבחר על פי משחק המילים בספרות רומיות XX (Double Cross - בגידה כפולה), ומשום כך נקראה גם "ועדת ה-20". מטבע הדברים לצד תיאום הידיעות נדרש גם מידור, הפרדה מלאה והסתרת עבודת הסוכנים זה מזה.
בראש הוועדה הועמד ג'ון מסטרמן (John Cecil Masterman), פרופסור להיסטוריה מאוניברסיטת אוקספורד, ספורטאי ומחבר ספרי מתח.
חברי הוועדה היו ראשי גופי המודיעין של הצבא; הצי, שנציגו היה יואן מונטגיו - הרוח החיה של מבצע קציצה; חיל האוויר; MI5; ‏MI6 שנציגו היה פרנק פולי; וקציני אגף B1A, בראשם ת.א.ר. רוברטסון.
מלבד מפעילי הסוכנים מאגף B1A, לא הכירו כל חברי הוועדה את זהותם של הסוכנים, אלא ידעו רק על קיומם ואת כינויי הצופן שלהם.
מיום שהוקמה ועד סיום המלחמה קיימה הוועדה 226 פגישות תיאום.
הסוכנים הכפולים

רשת הסוכנים כללה כמה סוכנים כפולים, כל אחד ואחת מהם בעל אופי, יכולות ומניעים משלו בין הסוכנים הבולטים היו:
| הסוכן | צופן בריטי | מפעיל בריטי | צופן גרמני | מפעיל גרמני | פרטים נוספים | אחרי המלחמה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| חואן פויול גארסיה | גארבו, בובריל | תומאס האריס (אנ') | אראבל, אלאריק | קארל אריך קיהלנטל | ספרדי קטלוני במוצאו, שהקים רשת ריגול שלמה, שפעלה, כביכול, בבריטניה עבור גרמניה ואשר מנתה בשיאה 27 סוכני משנה, כולם מומצאים ודמיוניים | בחר לחיות באופן אנונימי בוונצואלה עד פטירתו ב-1988 (בן 76) |
| אדי צ'פמן | זיגזג | רוני ריד (אנ') | פריץ | סטפן פון גרוניג | עבריין רכוש בריטי בשנות השלושים של המאה העשרים, שהתמחה בפריצת כספות. הוא נתפס, נשפט למאסר ונכלא בכלא באיי התעלה. בשנת 1940, כשנכבשו איי התעלה על ידי הגרמנים, הם הכשירו אותו לרגל למענם בבריטניה. הוא הוצנח על אדמת בריטניה והפך לסוכן כפול | המשיך בחיי הוללות מהולים בעבריינות. נפטר ב-1997 (בן 83) |
| דושאן "דושקו" פופוב | תלת אופן, סקוט | בילי לוק, איאן וילסון | איוון | לודביקו פון קרסטהוף, ג'וני יבזן | סרבי במוצאו. נער שעשועים שהקדיש את עתותיו לנשים ובזבוזים שרדפו את סוכנות הביון הבריטית עוד זמן רב לאחר תום המלחמה, ניהל רשת של שני סוכנים כפולים נוספים והעביר מידע איכותי עד חטיפתו של ג'וני יבזן, אז הודממה הרשת שלו | חי חיי הוללות עם כמה בנות זוג עד שנפטר ב-1981 (בן 69) |
| ג'וני יבזן | אמן |  |  | הנס אוסטר | גייס את דושקו פופוב לאבווהר וגויס על ידו ל-MI5. נעצר על ידי הנאצים בחשדות שונים, בעיקרם כספיים ועונה, אך נראה שלא גילה דבר אודות הריגול למען הבריטים, ונעלם בסוף המלחמה | לא ניתן היה לגלות מה עלה בגורלו. הניחו שנספה באחד המחנות (בן 28) |
| רומן צ'רניאבסקי (אנ') | ברוטוס, ארמאנד, ולנטי | יו אסטור, כריסטופר הרמר | הוברט | אוסקר ריילה | פולני במוצאו. טייס קרב ופטריוט לאומן פולני שהפך למרגל כפול, משולש ומרובע, נחשב סוכן איכותי מאוד | בחר שלא לחזור לפולין הקומוניסטית וחי בבריטניה עד פטירתו ב-1985 (בן 75) |
| נטלי לילי סרגייב (אנ') | אוצר | מרי שרר | סולאנז', טראמפ | אמיל קליימן | צרפתייה ממוצא רוסי, שכמעט וחשפה את מערך ההונאה בשל כלבה שאולי נדרס. הושעתה מפעילות ופוטרה לקראת סוף המלחמה | נישאה לקצין צנחנים אמריקאי לשעבר ועברה להתגורר איתו במישיגן. נפטרה ב-1950 (בת 38) |
| אלווירה חוספינה קונספסיון דה לה פואנטה שודואר (אנ') | סיריל, ברונקס | יו אסטור, בילי לוק, כריסטופר הרמר | דורט | הלמוט בלייל, ברנט שלטר | פרואנית במוצאה, נערת שעשועים דו-מינית ומהמרת משועממת, שהייתה לסוכנת מובילה | משך חמישים שנה ניהלה חנות מתנות בצרפת עד שנפטרה ב-1996 (בת 85) |
| וולף שמידט (אנ') | טייט |  |  |  | פשיסט דני ומפעיל משדר | שינה את שמו להארי ויליאמסון וחי כאזרח בריטי עד שמת משבץ ב-1992 (בן 80) |
| ג'ון מו וטור גלאד (אנ') | מט וג'ף |  |  |  | נורווגים שבעקבות מידע מאולטרה על צניחתם נעצרו מיד ובחרו לעבור לצד הבריטי | ג'ון מו ("מט") מת בשנת 2001 (בן 82) |
חואן פויול גרסיה
אדי צ'פמן
דושקו פופוב
ג'וני יבזן
רומן צ'רניאבסקי
פעילות הסוכנים

רשת הסוכנים הופעלה כמעט מתחילתה של מלחמת העולם השנייה. כדי לפעול נזקקה הרשת לתקציב שוטף גדול. אגף B1A הנחה את סוכניו להגביר את דרישותיהם הכספיות ממפעיליהם הגרמנים, בעיקר משום שאילו היו הגרמנים מתרשמים שיש לסוכנים מקורות הכנסה אחרים, יש לחשוד שהם משתכרים ממקור אחר. העברות הכספים נעשו באופן לא סדיר ולא מוצלח. האבווהר חיפש דרך אחרת להעביר את הכסף ו-MI5 חיפש דרך לסייע לו.
דושקו פופוב הגה תוכנית שכונתה "תוכנית מידאס". הוא פנה למפעילו הגרמני פון קרסטהוף והציע לו צינור העברת כספים דרך סוכן תיאטרון יהודי בריטי אמיד, שהחזיק חשבון בנק בארצות הברית. האבווהר העביר כספים דרך חשבון זה ישירות לקופת MI5 וכך תיקצב את פעילות הרשת.
פעילות הסוכנים > שינוי תפיסת הפעלת הסוכנים

בקיץ 1942 נקראה כמעט כל תעבורת הרדיו של הגרמנים והיה ברור למדי שאין בבריטניה שום סוכן גרמני שלא היה, למעשה, סוכן כפול. עד אותו מועד הייתה מטרת התיאום של ועדת XX ללכוד מרגלים נוספים, לאסוף מידע על כוונות הגרמנים לרגל נגד בריטניה, ולטעת בלבם הרגשה שברשותם רשת ריגול יעילה, אך בחודש יולי העלה רוברטסון רעיון מרחיק לכת: להשתמש ברשת לצורך הונאה שתזין את האבווהר, דרכו את ה-OKW - הפיקוד העליון של הוורמאכט ואף את היטלר במניפולציות שישפיעו על האסטרטגיה הגרמנית הכוללת.
המבצע הראשון בו נטלה רשת הסוכנים חלק היה מבצע לפיד - הפלישה לצפון אפריקה בנובמבר 1942. הרשת יצרה מצג שווא של פלישה צפויה לצפון צרפת ולנורווגיה. גם בשל מערך ההונאה, אך בשל חוסר אמונתם של הגרמנים ביכולת בעלות הברית לבצע פלישה לצפון אפריקה, בשל מחסור בספינות נחיתה מספיקות, אכן לא היו הגרמנים ערוכים לקראת הפלישה הזו.
בשלב זה הוכנס לתמונת הריגול ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל עצמו ובמרץ 1943 הוגש לו הראשון בדו"חות החודשיים בנושא הריגול, שכלל "ספירת מלאי" של העוסקים בנושא:
בידי הבריטים נפלו 126 מרגלים.
24 הסכימו לשתף פעולה והיו לסוכנים כפולים.
12 אנשים אמתיים התגייסו מרצונם למערך.
7 אנשים דמיוניים פועלים בנוסף.
12 מתוך המרגלים הגרמנים שלא הסכימו, או לא התאימו לשתף פעולה הוצאו להורג. האחרים נאסרו.
בועידת קזבלנקה בינואר 1943 נדרשו בעלות הברית המערביות על ידי סטלין לפעול להקלת הלחץ הגרמני בחזית המזרחית. הופעל מבצע הטעיה שנקרא מבצע קישוט (Operation Cockade), במסגרתו עמדו להיערך, כביכול, ב-8 בספטמבר 1943, שלוש פלישות לשלושה יעדים במערב אירופה, זאת במטרה לרכז ליעדים אלה כוחות גרמניים גדולים ככל האפשר ולהקל את הלחץ בחזית המזרחית. המבצע נכשל והגרמנים לא ריכזו כוחות, בסברם כי אין בידי בעלות הברית כוחות מספיקים לביצוע הפלישה שאכן לא הייתה. עם זאת, המפעילים הגרמנים העבירו את הערכתם לסוכנים על המידע האיכותי שהעבירו לגבי ריכוזי הכוחות וכן הוסקו מסקנות שכדי ליצור מצג שווא של הכנות לפלישה יש צורך בתיאום רחב היקף עם כל זרועות הצבא.
הרשת השתתפה במבצע ברקלי - מבצע הטעיה שקדם למבצע האסקי - הפלישה לסיציליה, ושבמרכזו עמד מבצע קציצה.
סוכן המשנה דיק, סוכן 6 המזויף ברשת הריגול של "גארבו", דרום אפריקאי, השולט בשפות רבות, פעל, כביכול, בתוך מפקדת בעלות הברית באלג'יר. הוא דיווח שעל סמך מסמכים שראה כשעבד במחלקת המודיעין תתבצע ככל הנראה נחיתה בניס ובקורסיקה. הוא אף "גנב" מסמכים הנוגעים לפלישה והעבירם לפויול. "לרוע המזל" "נספה" דיק בהתרסקות מטוס בצפון אפריקה. הקצין המפעיל, בעל כתב היד הייחודי, שכתב את מכתביו של דיק, נהרג בתאונת מטוס בסקוטלנד, והוחלט לדווח על מותו של דיק.
פעילות הסוכנים > מבצע פורטיטיוד

מבצע פורטיטיוד ("עוז רוח") היה מבצע הטעיה נרחב שקדם למבצע אוברלורד - הפלישה לנורמנדי. מטרת המבצע הייתה לגרום לגרמנים להאמין שהפלישה תהיה לפה-דה-קאלה (פורטיטיוד דרום), בדיוק כפי שטען היטלר. לצורך ההונאה הוקם צבא דמה שלם - FUSAG - קבוצת הארמיות הראשונה של צבא ארצות הברית, בפיקודו של ג'ורג' פטון, שהתרכז באזור קנט ותוכנן לנחות בפה-דה-קאלה.
במקביל תוכנן שכביכול יונחתו כוחות בנורווגיה (פורטיטיוד צפון) ולשם כך הוקמה ארמייה מספר 4 של הצבא הבריטי, דמיונית אף היא, שלכאורה התרכזה בסקוטלנד.
כל זאת כדי להסב את תשומת לבם של הגרמנים מאתר הנחיתה האמיתי - נורמנדי.
ננקטו גם אמצעי רמייה נוספים וכאן באו לידי ביטויים המשמעותי ביותר הסוכנים הכפולים. כל אחד מהסוכנים קיבל מהגרמנים משימות לבדוק ריכוזי כוחות בעלות הברית באתרים שונים, ובהתאם למשימותיהם כולם העבירו בדיוק את המידע שאותו רצו הבריטים להעביר, כך שהגרמנים יוכלו לבנות תמונת מודיעין ברורה, ממנה יעלה שיש לרכז כוחות באזורים המועדים לפלישה - אך לא תהיה פלישה לנורמנדי.
בעיצומה של עבודת ההטעיה במבצע פורטיטיוד חלו שני משברים:
ג'וני יבזן, שביצע עסקאות כספיות מפוקפקות בכספי הנאצים, ואשר אדם שחשב לחברו הלשין עליו ומסר שבכוונתו לערוק לבריטניה, נעצר על ידי הנאצים בספרד, נחטף והועבר בחשאי לצרפת וממנה לגרמניה. היה חשש כבד שאם ייחקר ויעונה יסגיר את הידוע לו ובכך יביא לחשיפת כל מערך XX.
לילי סרגייב, שזעמה על כך שלא התירו את הכנסת כלבה האהוב לתחומי בריטניה, בגלל חוקי הסגר מחמירים, ובהמשך מצא הכלב את מותו, כנראה נדרס, החליטה לנקום בבריטים את מות הכלב. אמנם בפועל הסתבר שלא ביצעה שום פעולת נקם שכזו, אך עלה ספק משמעותי לגבי מהימנותה, עבודת הריגול שלה הופסקה והיא פוטרה והושמה בפיקוח מתמיד.
למרות זאת ולמרות חוסר הודאות שנגרם בשל גורמים אלו, המשיכו סוכני XX לספק מידע שיוביל את הגרמנים להנחה שהפלישה תתרחש בפה-דה-קאלה, וששבוע קודם לכן תהיה פעולת הסחה של פלישה בסדר גודל קטן יותר לנורמנדי.
ב-27 במאי 1944 נפגש היטלר עם ידידו היפני הירושי אושימה, שגריר יפן בגרמניה במעונו שבברגהוף. היטלר פירט בפניו את פרטי הפלישה הצפויה כפי שזו הצטיירה ממערך הידיעות שהעבירו סוכני XX. אושימה העביר דיווח למשרד החוץ היפני. הדיווח יורט על ידי האמריקאים והועבר לבריטים. דיווח זה היה חותם שאישר כי המידע שביקשה ועדת XX להעביר, הגיע ליעדו.
סיבה סמויה להצלחת מערכת XX נעוצה, כפי הנראה, בכך שהמידע שהועבר למודיעין הגרמני עבר בנתיבי הפיקוד מהמפעילים השונים, התנקז לשולחנו של ראש ענף המודיעין במטה העליון של הצבא, אלכסיס ברון פון רון (אנ'), ממנו עבר לוילהלם קנריס, ממנו לוילהלם קייטל ולבסוף לאדולף היטלר. הן פון רון והן קנריס היו אנטי נאצים. נראה ששניהם העבירו ביודעין מידע שהיה בו כדי לפגוע במאמצי המלחמה הגרמניים. שניהם נעצרו אחרי קשר העשרים ביולי והוצאו להורג.
אחרי המלחמה

רוברטסון פרש מהשירות ב-1948, וגידל כבשים בווסטרשייר.
מסטרמן זכה באות חבר (MBE) במסדר האימפריה הבריטית, עמד בראש מכללת ווסטר באוקספורד ובבהמשך היה סגן נשיא האוניברסיטה.
(אודות חברי הרשת ראו טבלה לעיל.)
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
סיכול ריגול
מנהלת המבצעים המיוחדים
מבצע קציצה
מבצע פורטיטיוד
הטעיית הצבא הטורקי בקרב באר שבע
לקריאה נוספת

בן מקנטייר, "בגידה כפולה, סיפורם האמיתי של מרגלי הפלישה לנורמנדי", תרגום: יוסי מילוא, תל אביב: עם עובד, 2013
ג'ון ססיל מסטרמן, "הסוכנים הכפולים הסוכנים הכפולים בבריטניה במלחמת העולם השנייה", תרגום: א. טייכר, תל אביב: מערכות, תשל"ו-1975