stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז ההסברה
רשימת הטקסים הממלכתיים

טקס האזכרה הממלכתי למנחם בגין.
הטקס הממלכתי לציון יום שחרור אילת.
טקס האזכרה הממלכתי ליוסף טרומפלדור וחבריו שנפלו בקרב על הגנת תל חי.
טקס האזכרה הממלכתי המשותף לנשיאי ישראל ולראשי ממשלותיה שהלכו לעולם.
יום הזיכרון לשואה ולגבורה
עצרת הפתיחה הממלכתית בערב יום הזיכרון.
טקס הנחת זרים.
טקס "לכל איש יש שם" – המפעל להנצחת קורבנות השואה.
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות
טקס האזכרה הממלכתי לחללי ההעפלה.
טקס האזכרה הממלכתי לחללי פעולות איבה.
טקס האזכרה הממלכתי לחללי המחתרות ולעולי הגרדום.
טקס הדלקת המשואות – הטקס הממלכתי לנעילת יום הזיכרון ולפתיחת אירועי יום העצמאות.
טקס הענקת פרסי ישראל.
הטקס הממלכתי לציון הניצחון על גרמניה הנאצית.
יום ירושלים
טקס האזכרה הממלכתי ליהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל.
הטקס הממלכתי לאיחוד ירושלים.
טקס האזכרה הממלכתי ליצחק שמיר.
טקס האזכרה הממלכתי לבנימין זאב הרצל.
טקס האזכרה הממלכתי לזאב ז'בוטינסקי.
טקס האזכרה הממלכתי לרחבעם זאבי (גנדי).
הטקס הממלכתי הפותח את אירועי יום הזיכרון ליצחק רבין – "נר יצחק".
טקס האזכרה הממלכתי ליצחק וללאה רבין.
טקס האזכרה הממלכתי לחיים ויצמן.
התפילה המרכזית לציון חג הסיגד – טקס הברכות.
טקס האזכרה הממלכתי לדוד בן-גוריון.
טקס הענקת עיטור ממלכתי למצטיינים במאבק בסחר בבני אדם.
החל מ-2024 ע"פ החלטת ממשלה נוסף גם טקס לציון אירועי 7.10 בשנה זו יצוין ב-7.10 ובשנים הבאות בתאריך העברי- כד' תשרי.
הערות שוליים

↑  הממשלה הישנה בלי הצ"כ תכהן כממשלה חדשה, על המשמר, 30 ביוני 1955
↑  מינהל ההסברה לרשות משרד החינוך, על המשמר, 10 בנובמבר 1955
הכנסת סיימה את הדיון, חרות, 13 במרץ 1956
↑  דליה שחורי, מרכז ההסברה ייסגר - במשרד החינוך סבורים שזה לא ראוי לדיון ציבורי, באתר הארץ, 15 באפריל 2003
↑  מזכירות הממשלה, החלטה מספר 1048 של הממשלה מיום 15.12.2013, ‏15.12.2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263287805171  ISNI: 0000 0000 9069 2004  LCCN: n82145625  VIAF: 132550728   WorldCat (עם VIAF): 132550728
הגביע הטורקי

| --- | --- |


 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1962
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הטורקית
 מספר מתמודדים:  158
 מדינות משתתפות:  טורקיה טורקיה
 זוכה:  בשיקטש (2024)
 הכי הרבה זכיות:  גלאטסראיי (18)
 מפעל מקביל:  הליגה הטורקית
 Turkish Cup
 
הגביע הטורקי (בטורקית: Türkiye Kupası) הוא מפעל כדורגל טורקי בשיטת גביע, שנוסד בשנת 1962 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הטורקית.
החל מעונת 2009/2010, הבנק הטורקי זיראט מעניק את חסותו למפעל, שנקרא מאז על שם החברה. במפעל משתתפות קבוצות ארבע הליגות המקצועניות בטורקיה, וכן קבוצות ליגת חובבים אזורית.
המנצחת במפעל מעפילה אוטומטית לשלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית. כמו כן, היא זוכה להשתתף במפעל הסופר קאפ הטורקי בעונה שלאחר מכן.
מחזיקת הגביע הנוכחי (2024) היא בשיקטש אשר גברה בגמר על טרבזונספור בתוצאה 3-2.
היסטוריה

הגביע הטורקי נוסד בשנת 1962. הוא שוחק לראשונה בעונת המשחקים 1962/1963, והתקיים ברציפות בכל עונה מאז. הוא נוסד בעקבות ייסוד מפעל גביע אירופה למחזיקות גביע כשנתיים לפני כן, והרצון לשלוח נציגה טורקית למפעל. במרוצת השנים החליף הטורניר את שיטת המשחק מספר פעמים, כשבין היתר הוא שוחק בשיטת נוק אאוט, בשיטת בתים ובשיטות משולבות. השיטה הנוכחית הונהגה בטורניר שהתקיים בעונת 2012/2013.
השיטה

חמשת השלבים הראשונים מתקיימים במתכונת נוק-אאוט, או "המפסיד יוצא". בסיבוב הראשון משתתפות בו 86 קבוצות המגיעות מהליגה הרביעית בטורקיה ומליגת חובבים אזורית. המנצחות בשלב זה מעפילות לסיבוב השני, ובשלב זה מצטרפות אליהן קבוצות שלוש הליגות הבכירות, כולל הליגה הבכירה. קבוצות המשתתפות בו בזמן בליגת האלופות או בליגה האירופית מדלגות על שלב זה, ומצטרפות רק בסיבוב הרביעי. הקבוצות ממשיכות במתכונת נוק-אאוט עד לאחר הסיבוב החמישי, אז נותרות שמונה קבוצות בטורניר. בשלב זה הקבוצות מחולקות לשני בתים של ארבע קבוצות כל אחד. לאחר משחקי שלב הבתים, שתי המובילות מכל בית מעפילות לחצי גמר הגביע, המשוחק בשיטת בית-חוץ. המנצחות מעפילות למשחק גמר בודד באצטדיון נייטרלי.
הזוכה בגביע תשתתף בעונה לאחר מכן במפעל הסופר קאפ הטורקי מול אלופת טורקיה, והיא מקבלת בנוסף את הכרטיס לליגה האירופית. במידה וכבר הבטיחה את השתתפותה בליגת האלופות או בשלב גבוה יותר בליגה האירופית דרך מיקומה בליגה, המקום עובר לקבוצה שהעפילה לגמר. בנוסף לגביע עצמו, זוכה הקבוצה המנצחת לעטר את מדיה בסמל עגול של הדגל הטורקי בעונת המשחקים הבאה.
פרסי זכייה

התאחדות הכדורגל הטורקית מעניקה את הגביע הטורקי למנצחים בגמר. זוכי הגביע וסגני האלופה מקבלים 50 מדליות כל אחד. כמו כן, כספי הפרסים מחולקים. ההתאחדות מעניקה פרסים לא על ידי זכייה בסבב, אלא רק על ידי הגעה לסיבוב מסוים. משחק הגמר הוא חריג בכך שבו סגניות אלופת מקבלות פחות ממנצחי הגביע. סכום הפרסים הוא בדולר אמריקני. סכום כולל של 10,500,000 דולר בשווי פרסים מוענק לקבוצות המשתתפות. ככבוד הטורניר, מועדון מנצח הגביע עונד עגול של דגל טורקיה בעונת הכדורגל הבאה (הסמל נמצא מימין).
| סיבוב | מספר קבוצות | סכום זכייה לקבוצה (בדולר) | סכום זכייה כולל (בדולר) |
| --- | --- | --- | --- |
| סיבוב ראשון | 22 | 20,000 | 440,000 |
| סיבוב שני | 28 | 20,000 | 560,000 |
| סיבוב שלישי | 32 | 85,000 | 2,720,000 |
| סיבוב רביעי (שמינית הגמר) | 16 | 115,000 | 1,840,000 |
| רבע גמר | 8 | 140,000 | 1,120,000 |
| חצי גמר | 4 | 380,000 | 1,520,000 |
| פיינליסטית | 1 | 900,000 | 900,000 |
| זוכת הגביע | 1 | 1,400,000 | 1,400,000 |
זכיות > זכיות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | זכייה אחרונה | סגנות | סגנות אחרונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גלאטסראיי | 18 | 2019 | 5 | 1998 |
| בשיקטש | 11 | 2024 | 6 | 2002 |
| טרבזונספור | 9 | 2020 | 7 | 2024 |
| פנרבחצ'ה | 7 | 2023 | 11 | 2018 |
| אלטאי | 2 | 1980 | 5 | 1986 |
| אנקרגוצ'ו | 2 | 1981 | 3 | 1991 |
| גנצ'לרבירליגי | 2 | 2001 | 3 | 2008 |
| גוזטפה | 2 | 1970 | 1 | 1967 |
| קוסאליספור | 2 | 2002 | 0 | - |
| בורסאספור | 1 | 1986 | 5 | 2015 |
| אסקיסאירספור | 1 | 1971 | 3 | 2014 |
| אקהיסאר בלדייספור | 1 | 2018 | 1 | 2019 |
| קייסריספור | 1 | 2008 | 1 | 2022 |
| סקריאספור | 1 | 1988 | 0 | - |
| קוניאספור | 1 | 2017 | 0 | - |
| סיוואספור | 1 | 2022 | 0 | - |
8 קבוצות נוספות הופיעו פעם אחת בלבד בגמר, והפסידו.
ביאורים

1 2  המשחק שוחק ללא קהל עקב מגבלות מגפת הקורונה
| כדורגל בטורקיה טורקיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל הטורקית • קבוצות |  |
| תחרויות ליגה | סופר ליג • ליגת המשנה • הליגה השלישית • הליגה הרביעית • הליגה החמישית • הליגה הששית |  |
| תחרויות גביע | הגביע הטורקי • הסופר קאפ הטורקי |  |
| נבחרות | נבחרת טורקיה • הנבחרת הצעירה • נבחרת עד גיל 19 |  |
| טורנירי גביע לאומיים בכדורגל (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • ליכטנשטיין • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • צפון מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | ברית המועצות • יוגוסלביה • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
הגביע הטורקי בו זכתה טרבזונספור בשנת 2010
הסמל העגול אותו משלבת הזוכה בגביע על חולצתה
עקב (איבר)

| --- | --- |

 שיוך:  כף רגל 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון 
 מזהים
 לטינית (TA98):  calx 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.1.00.042 
 TA2 (2019):  167 
 FMA:  24994 
 קוד MeSH:  A01.378.610.250.510 
 מזהה MeSH:  D006365 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C4082813 
 
העקב הוא האיבר הבולט שבקצה האחורי של כף הרגל.
מבנה אנטומי

כדי לחלק את כוחות הדחיסה המופעלים על העקב בזמן ההליכה, ובמיוחד את שלב העמידה, סוליית כף הרגל מכוסה בשכבה של רקמת חיבור תת-עורית בעובי של עד 2 ס"מ (מתחת לעקב). לרקמה זו מערכת של תאי לחץ אשר פועלים כבולם זעזועים ומייצבים את הסוליה. כל אחד מהתאים הללו מכיל רקמות סיביות המכוסות בשכבה של רקמת חיבור קשיחה העשויה מסיבי קולגן.
עקבים סדוקים

עקבים סדוקים הם בעיה בריאותית שכיחה והיא עלולה לגרום לזיהומים. התופעה נגרמת בגלל יובש של עור כף הרגל, והצטברות עור מת.
ניתן למנוע את התופעה באמצעות שימוש בקרם לחות או על ידי עשיית פדיקור.
ראו גם

דלקת גיד אכילס
עקב אכילס
בלטת עצם בעקב
מחלת החיתולית הכפית
נעלי עקב
ויקיפיט
פטיש לכפות רגליים
שבר בעקב
הערות שוליים

↑  Dry, Cracked Feet: Treatment, Causes, and Home Remedies, www.footvitals.com (ארכיון)
| סממנים חיצוניים בגוף האדם |
| --- | --- | --- |
| ראש וצוואר | קרקפת • פנים • מצח • רקה • עצם הרקה • עין • אוזן • תנוך • לחי • אף • פה • שפתיים • לשון • שיניים  • סנטר • גרגרת • עורף • גרון |  |
| גו | בית החזה • בית השחי • שדיים • פטמה • בטן • טבור • אגן • מותן • פות • פין • אשכים • גב • פי הטבעת |  |
| יד | כתף • זרוע • מרפק • אמה • שורש כף היד • כף יד • אצבעות (אגודל, אצבע מורה, אמה, קמיצה, זרת) • ציפורניים |  |
| רגל | עכוז • ירך • ברך • שוק • קרסול • כף רגל • סוליה (עקב, קשת, כרית) • אצבעות כף הרגל (בוהן) |  |
| עור | שיער • שיער פנים • ריסים • גבות • שער הערווה |  |
פורטל גוף האדם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A01.1.00.042 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יאזור

| --- | --- |

קבר שייח' (מקאם) אל-קטנאן, כיום בצומת אזור, בכניסה לאזור התעשייה של חולון
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  לוד
 נפה:  נפת יפו
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  11,800 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע חמץ
 תאריך נטישה:  אפריל 1948
 יישובים יורשים:  אזור, משמר השבעה, חלק מחולון
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  4,030 (1945)
 קואורדינטות:  32°01′44″N 34°47′58″E﻿ / ﻿32.0289°N 34.7994°E﻿ / 32.0289; 34.7994 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) יאזור(למפת גוש דן רגילה) יאזור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יאזור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יאזור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
יאזוּר (בערבית: يَازُور), הייתה עיירה ערבית ששכנה כ-6 ק"מ ממזרח ליפו, במקום שבו שוכנת בימינו אזור. במהלך מלחמת העצמאות, באפריל 1948, התרוקנה העיירה מתושביה.
היסטוריה

השם אזור הופיע בכתובת אשורית במאה ה-8 לפנה"ס, ושמו הערבי של היישוב יאזור, מוכר מאז המאה ה-13. נראה שהיישוב במקום החל לפני כ-6,000 שנים, כאשר הביצה שכסתה את בקעת אונו נסוגה.
על פי אחד מן המקומיים בעיירה, שם העיירה היה אדאליה לפני ששמה שונה ליאזור. שם העיירה השתנה לאחר השתלטותו של המלך hez-zur על העיירה.
במקום התגלה מקווה מים עשוי אבן, שגילו מוערך בכ-1,800 שנה. לידו שני עצי שקמה שגילם לכל היותר הוא אלפים שנה. במקום נמצא גם סרקופג ביזנטי ששימש כשוקת.
בכפר היה מסגד שלו תשע כיפות, שהוקדש לאימאם עלי בן אבי טאלב. המסגד נמצא בסמוך לכביש 44 וגובל בבית הקברות של הכפר. המבנה, שתאריך בנייתו אינו ידוע, אך נזכר במקורות מהתקופה הממלוכית ואילך, משמש כיום כבית כנסת בשם "שערי ציון."
הצלבנים הקימו מבצר צלבני על ראשה של הגבעה הניצבת במרכזה של העיירה אזור. המבצר הוקם בשנת 1099 במהלך מסע הצלב הראשון, וזכה לשם מצודת המישור (Chateau de Plain), שכן חלש על המישור המקיף את הגבעה. בשנת 1187 החריב צלאח א-דין את המצודה, אך ב-1191 שב ריצ'רד לב הארי והקימה מחדש. לאחר מכן נמסר המבצר לידי המסדר הטמפלרי. עם כיבוש ארץ ישראל בידי הממלוכים, הרס ביברס את המצודה באופן סופי, וכיום נותרו ממנה רק שרידים, הניצבים במרכזו של גן.
הגאוגרף הערבי יאקות אל-חמאווי תיאר את יאזור כעיירה קטנה.
בשנת 1552 הוקדשו הכנסות המיסים של יאזור למוסד העימארה אל-עאמרה, מוסד הצדקה הגדול שהקימה הורם סולטאן, אשתו המועדפת של סולימאן הראשון בירושלים בתקופה העות'מאנית. מבחינה מנהלית, הכפר השתייך לנפת רמלה. תעודת ההקדש העתיקה מתארת את גבולות הכפר באופן הבא: "ומהם מלוא הכפר יאזור. גבולו הדרומי ע'ליט ובית קַ צָּ ב ישן והמזרחי אל־חרור אל־אחמר ומאגר תת-קרקעי שבו התאנה והבארות הרדודות ובורות מי הנזאז וחדבת סמון אל־קבלי וואדי מנזל סאכיה והצפוני חלקת אדמת סלמה והמערבי עץ שיזף מצוי מערבית לבארות הרדודות ועץ אורן."
ב-1596 התגוררו בכפר כ-275 תושבים.
ביאזור התגוררו בני ארבע חמולות. בתי הכפר נבנו חלקם מאבן וחלקם מלבני בוץ וקש.
בכפר הוקמו שני בתי ספר: בית הספר לבנים בשנת 1920 ובית הספר לבנות ב-1933. בשנת 1947 למדו 590 תלמידים בשני בתי הספר.
במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בכפר 2,337 תושבים ב-419 בתים.
במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט התבססו בכפר קבוצות ערביות שתקפו את התחבורה בכביש הראשי מיפו לרמלה, והפילו קרבנות רבים מקרב הנוסעים היהודים.
על פי סקר הכפרים 1945 ב-1945 השתרעה העיירה על פני שטח של 11,800 דונם ואוכלוסיית המקום נאמדה בכ-4,030 תושבים. התושבים היו מבוססים מבחינה כלכלית, חלקם התפרנסו בחקלאות בפרדסי הסביבה וחלקם במסחר ובבתי חרושת כבית חרושת לקרח, טחנת קמח ובבית החרושת היהודי לעורות בשכונת מולדת שבחולון, שמחצית מעובדיו היו ערבים. הכביש הראשי מיפו לרמלה (שהמשיך לירושלים) חצה את העיירה ובשוליו חנויות ובתי קפה על אם הדרך. על תוואי הכביש זה סלול היום כביש 44.
בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי

בשנת 1948, קצת לפני מלחמת העצמאות, מנתה אוכלוסיית הכפר כ-4,600 נפשות, כולם ערבים, רובם מוסלמים ומקצתם נוצרים. מספר הבתים בכפר הגיע ל-898. הכפר כמו היום, קושר ליפו, רמלה ולוד באמצעות כביש בצד אחד ומסילת רכבת בצד השני, ולכן גם היה מקום אסטרטגי שצבאות ישראל רצו לכבוש.
בעוד שאזור, שהוא היישוב היהודי שעליו שוכנת יאזור בעיקרה, יושבת על שטח של 2,415 קילומטר רבוע, יאזור ישבה על 11,807 קילומטר רבוע. היא שלטה על אזורים רבים מסביבתה, שכיום נשלטים על ידי חולון, משמר השבעה, תל אביב-יפו, רמת גן וגנות. עם זאת, ביאזור בנו רק על שטח מאוד מצומצם של 637 קילומטר רבוע, שכיום יושבות עליו שכונות "שיכון גג", "שיכון חדש", ושטחים מאוד מצומצמים משכונות "יצחק שדה" ו-"שיכון שבענה".
בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי > מבנה חברתי

יאזור חולקה ל-4 אזורים, שבכל אחת מהן הייתה חמולה. הבתים של כל חמולה נבנו באמצעות טיט ואבנים על ידי קבוצות אשר נקראו "חושות". לכל בית מהקבוצות הללו הייתה חצר. החמולות עזרו לארגון החברתי ולמבנה הקהילה של היישוב. לרוב מנהיגי החמולות גם היה כוח רב על תושביהם באותו אזור.
בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי > מקומות בילוי

ביאזור היה בית מקדש ומסגד, שהיו בשימוש במרכז הכפר. בנוסף לכך, במרכז הכפר היה אזור מסחרי, אשר כלל בית קפה ומספרה, ששניהם נפגעו מפצצות שזרקו אנשי האצ"ל ממכונית נוסעת כמה שנים לאחר מכן. בנוסף לכך, במזרח הכפר, איפה שממוקם כיום שיכון שבענה ובית ספר "השבעה", היו 2 בתי ספר מוסלמים, אחד לבנים והשני לבנות, שהוקמו בעזרתה של האימפריה הבריטית.
ליאזור היה מקדש סופי משמעותי שהוקדש לסידנא חידר, שביקרו בו תיירים. ביאזור, סידנא חידר היה נחשב לדמות חשובה, הם קראו לו 'אדוננו', אך ההיסטוריה הביוגרפית שלו נשכחה.
בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי > כלכלה

לכל אורך כביש יפו, שנקרא כיום כביש 44, היו מפעלים שהיו בבעלותם של תושבי יאזור. היה בתוך יאזור גם שטחי מסחר ומסביב לו היו גם חוות רבות של בעלי חיים וצמחים. עם זאת, רוב הכלכלה של יאזור הייתה מבוססת על גידול חקלאי. רוב השטחים שמסביב לאזור המסחרי של יאזור היו חוות של פלסטינים, ורוב התוצרת הייתה נשלחת דרך כביש יפו (כיום כביש 44) שהיה כביש אסטרטגי שהוביל לכלל הערים החשובות לפלסטינים אז, ביניהן: יפו, ירושלים, רמלה, לוד, בית דג'אן (כיום בית דגן), סרפנד אל-עמר (כיום ראשון לציון ובאר יעקב) ומקוה ישראל. כלל המסחר של יאזור הגיע לכ-140,000 לירות ארץ-ישראליות שכיום שוות ל-30 מיליון שקלים.
הערות שוליים

↑  Palestine Exploration Fund, Quarterly statement - Palestine Exploration Fund, London, 1869
↑  שילר, אלי, דת ופולחן וקברי קדושים מוסלמים בארץ-ישראל, כרך 118-117, ירושלים: אריאל, 1996, אריאל, עמ' 99-97
↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 19-16
↑  רועי מרום, כתבי הֶ קדש מהתקופה הממלוכית־עות'מאנית כמקור למחקר גאוגרפי־היסטורי: וקפית ח'אצכי סולטאן (1552 לסה"נ), אופקים לגאוגרפיה 103-104, 2023, עמ' 10
↑  קן מרצחים זה עד מתי, דבר, 9 ביוני 1936 
 תל אביב (שוב רגמו מכונית), דבר, 12 במאי 1936 
 מאורעות הימים האחרונים (יריות), דבר, 2 בנובמבר 1938 
 יהודי נפצע קשה ליד יאזור, דבר, 13 בפברואר 1939
1 2  Yazur — يازُور, Interactive Encyclopedia of the Palestine Question – palquest (באנגלית)
1 2 3 4  قرية يازور | موسوعة القرى الفلسطينية, palqura.com (בערבית)
↑  הותקפה שיירה ביאזור, דבר, 12 בדצמבר 1947
↑  שנים נהרגו וחמשה נפצעו ביאזור, דבר, 22 בדצמבר 1947
↑  אצ"ל מודה בהטלת הפצצה ליד שער בתי-הזיקוק, דבר, 1 בינואר 1948
↑  שבעה נוטרים נרצחו בכפר יאזור, דבר, 23 בינואר 1948
↑  פעולה נגד יאזור, דבר, 1 בפברואר 1948
↑  יאזור מוסיפה להתקיף, דבר, 10 בפברואר 1948
↑  ההגנה חדרה לאבו כביר יאזור וג'בליה, דבר, 15 בפברואר 1948
1 2  מנחם תלמי, פגישה עם מכרים וותיקים - עם תושבי יאזור ויפו במחנות הפליטים ברצועה, מעריב, 30 בנובמבר 1956
↑  סלמה ויעזור נכבשו, דבר, 2 במאי 1948
↑  בלחץ הצבא פונה חלק מיאזור, דבר, 4 במאי 1948
↑  מוכתר יאזור מבקש מה"ההגנה" רשות להביא לכפר "פועלים חקלאיים"..., המשקיף, 9 במאי 1948
השטח שיאזור ישבה עליו בשנות ה-40 של המאה ה-20.
גפירים וחיילים בריטים סורקים את הכפר יאזור לאחר ההתקפות הקשות שבאו משם על התחבורה היהודית, פברואר 1948.
כף רגל

| --- | --- |

כפות רגליים אנושיות.
 
 תמונה תלת־ממדית של כף רגל. אפשר להקיש על התמונה ולסובב עם מקש שמאלי בעכבר לכל הכיוונים, כדי לראות את המבנה המדויק
 שיוך:  רגל 
 אספקה עורקית:  dorsalis pedis artery 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון 
 מזהים
 לטינית (TA98):  pes 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.1.00.040 
 TA2 (2019):  166 
 FMA:  9664 
 קוד MeSH:  A01.378.610.250 
 מזהה MeSH:  D005528 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0016504 
 
סוליות כפות הרגליים.
כף הרגל היא הפרק התחתון של הרגל של בעלי חיים יבשתיים, מקבוצת החולייתנים. היא מצויה בין אצבעות כף הרגל לבין הקרסוליים. עליה רבים מבעלי החיים דורכים בזמן הליכה, אם כי יש כאלו שדורכים על אצבעות הרגליים או על אצבעות מנוונות.
מבנה

בבני אדם, עצמות כף הרגל כוללות את עצם הערקום ועצם העקב (כף רגל אחורית, באנגלית: hindfoot), שאר עצמות שורש הרגל – עצם הסירה, עצם הקוביה ושלוש עצמות הטריז המופרקות עם עצמות המסרק (כף רגל אמצעית, midfoot) ומהגלילים ועצמות אצבעות כף הרגל (כף רגל קדמית, forefoot).
בכף הרגל מספר מפרקים שהעיקריים שבהם הם: הקרסול הכולל את המפרק שבין השוק לעצם הערקום שבכף הרגל, מפרק הערקום והעקב, מפרקים בין עצמות הערקום והעקב לבין עצם הסירה ועצם הקוביה, מפרקים בין עצמות הטריז שבעצמות שורש הרגל לבין עצמות המסרק, מפרקים בין עצמות המסרק לגלילים, ומפרקים בין הגלילים ועצמות אצבעות כף הרגל.
מספרם הרב של המפרקים ואופן פעולתם מאפשרים את התאמת חלקה התחתון של כף הרגל למשטחים שונים, בין אם הם מישוריים וחלקים ובין אם הם משופעים וטרשיים. כף הרגל מתאימה את עצמה כך שהן העמידה והן התנועה יתאפשרו על פני משטחים מגוונים. חלק גדול מתנועות מפרקי כף הרגל אינו בא לידי ביטוי בחיים המודרניים הכוללים שימוש בנעליים בעלי סוליות נוקשות והליכה על משטחים סלולים או מרוצפים.
מנח עצמות כף הרגל מתווה מספר קשתות: קשת אורכית שהעדרה מכונה "פלטפוס" ("פלט" – שטוח, "פוס" – כף רגל) ושתי קשתות רוחביות, אחת בקו בסיסי עצמות המסרק והשנייה בקו ראשי עצמות המסרק. לפי חלוקה אחרת, בכף הרגל שתי קשתות אורכיות: אחת צידית והשנייה תיכונה וקשת רוחבית אחת בקו בסיסי עצמות המסרק. הקשתות פועלות כבולמי זעזועים בכל פגיעה של כף הרגל ומשקל הגוף כולו בקרקע (תנע הגוף), ומחלקות את המאמצים הפיזיקליים בין עצמות כף הרגל.
אצבעות כף הרגל

אצבעות כף הרגל של האדם הן עשר אצבעות הנמצאות בכפות הרגלים. האצבעות מורכבות מעצמות קצרות המכונות גלילים ומונעות על ידי שרירים הממוקמים בשוק ובכף הרגל. שרירי האצבעות פועלים בקבוצות המשתתפות בשמירה על מבנה כף הרגל, ובהנעת הגוף קדימה בעת הליכה או ריצה. קולטנים תחושתיים בשרירי האצבעות ובאצבעות לוקחים חלק בשמירה על שיווי משקל.
סוליית כף הרגל

סוליית כף הרגל, היא החלק התחתון של כף הרגל. היא מתחילה מן העקב, נמשכת דרך הקשת ומגיעה עד לכרית כף הרגל – לפני החלק התחתון של אצבעות כף הרגל. זהו החלק של כף הרגל שמונח על הקרקע בעת עמידה והליכה.
ראו גם

רפלקסולוגיה
עקב (איבר)
סוליה (איבר)
כרית כף הרגל
רגליים יחפות
פדיקור
ריח כף הרגל
התעמלות לכפות רגליים
עקב אכילס
קריאה בכף הרגל
כריכת רגליים
קשת (כף רגל)
פלטפוס
פודיאטריה
פטיש לכפות רגליים
ויקיפיט
השריר מצדיד הבוהן
השריר מצדיד הזרת (כף רגל)
שריר כף הרגל המרובע
אצבעות כף רגל.
סוליות כפות הרגליים – החלק התחתון של כפות הרגליים, הכולל את כרית כף הרגל, קשת כף הרגל והעקב
יום חופש העיתונות העולמי

| --- | --- |

פוסטר יום חופש העיתונות העולמי 2017
 סוג:  מועד בין-לאומי 
 סיבה:  חופש העיתונות 
 חוגגים:  אונסק"ו
 
יום חופש העיתונות העולמי (באנגלית: World Freedom Day) הוא מועד בין-לאומי של האומות המאוחדות וארגון הבריאות העולמי המצוין מדי שנה ב-3 במאי. ציון המועד החל בשנת 1998. מטרתו לעורר מודעות (אנ') לחשיבות חופש העיתונות וחופש הביטוי לפי סעיף 19 של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם ולציון יום השנה להצהרת וינדהוק (אנ'), הצהרה על עקרונות העיתונות החופשית שהרכיבו עיתונאים בעיתון אפריקאי בוינדהוק, 1991.
היסטוריה

בשנת 2018 בוטל כנס בחסות ברית הציוויליזציות של האומות המאוחדות (אנ'). בשנת 2018, מספר ארגוני חדשות הצטרפו למסע פרסום. עיתונאים שנהרגו בקאבול נזכרו ביום חופש העיתונות העולמי.
פרס גיירמו קאנו לחופש העיתונות העולמי

אונסק"ו מציינת את יום חופש העיתונות העולמי על ידי הענקת פרס גיירמו קאנו לחופש העיתונות העולמי (אנ') לאדם, ארגון או מוסד ראויים שתרם תרומה יוצאת דופן להגנה ו/או קידום חופש העיתונות בכל מקום בעולם, במיוחד כאשר זה הושג מול סכנה. הפרס, שנוסד בשנת 1997, מוענק על פי המלצת חבר מושבעים בלתי תלוי של 14 אנשי מקצוע בתחום החדשות. השמות מוגשים על ידי ארגונים לא ממשלתיים אזוריים ובין-לאומיים הפועלים למען חופש העיתונות ועל ידי מדינות חברות אונסק"ו.
הפרס נקרא לכבודו של גיירמו קאנו איזאזה (אנ'), עיתונאי קולומביאני שנרצח מול משרדי עיתונו, "הצופה (אנ')", בבוגוטה, ב-17 בדצמבר 1986. כתביו של קאנו פגעו בברוני הסמים החזקים של קולומביה.
כנס אונסק"ו

החל משנת 1998 אונסק"ו מקיימת ועידה של עיתונאים, אקטיביסטים וסוכנויות האו"ם על מנת לעסוק במצב חופש העיתונות והביטוי ברחבי העולם. כל כנס מתמקד בנושא הקשור לחופש העיתונות, לרבות ממשל תקין, סיקור תקשורתי של טרור, פטור מעונש (אנ') ותפקיד התקשורת במדינות שלאחר סכסוך. נושאי הוועידה:
| שנה | מיקום | נושא |
| --- | --- | --- |
| 1998 | אנגליה לונדון, אנגליה | "חופש העיתונות הוא אבן יסוד של זכויות האדם." |
| 1999 | קולומביה בוגוטה, קולומביה | "עידן סוער: פרספקטיבות דוריות על חופש העיתונות." |
| 2000 | שווייץ ז'נבה, שווייץ | "דיווח על החדשות בעולם מסוכן: תפקידה של התקשורת ביישוב סכסוך, פיוס ובניית שלום." |
| 2001 | נמיביהוינדהוק, נמיביה | "מאבק בגזענות וקידום גיוון: תפקידה של העיתונות החופשית." |
| 2002 | הפיליפיניםמנילה, הפיליפינים | "סיקור המלחמה העולמית בטרור." |
| 2003 | ג'מייקהקינגסטון, ג'מייקה | "התקשורת והעימות המזוין." |
| 2004 | סרביהבלגרד, סרביה | "מי מחליט כמה מידע?" |
| 2005 | סנגלדקר, סנגל | "תקשורת וממשל תקין." |
| 2006 | סרי לנקהקולומבו, סרי לנקה | "התקשורת כמניעי שינוי." |
| 2007 | קולומביהמדיין, קולומביה | "האומות המאוחדות וחופש העיתונות." |
| 2008 | מוזמביקמפוטו, מוזמביק | "חוגגים את עקרונות היסוד של חופש העיתונות." |
| 2009 | קטר (מדינה)דוחה, קטר | "דיאלוג, הבנה הדדית ופיוס." |
| 2010 | אוסטרליה בריזביין, אוסטרליה | "חופש המידע: הזכות לדעת." |
| 2011 | ארצות הבריתוושינגטון די. סי., ארצות הברית | "מדיה במאה העשרים ואחת: גבולות חדשים, חסמים חדשים." |
| 2012 | תוניסיהתוניס, תוניסיה | "קולות חדשים: חופש מדיה מסייע בשינוי חברתי." |
| 2013 | קוסטה ריקהסן חוסה, קוסטה ריקה | "בטוח לדבר: הבטחת חופש הביטוי בכל המדיה." |
| 2014 | צרפתפריז, צרפת | "חופש מדיה למען עתיד טוב יותר: עיצוב סדר היום לפיתוח לאחר 2015." |
| 2015 | לטביהריגה, לטביה | "תנו לעיתונות לשגשג! לקראת דיווח טוב יותר, שוויון מגדרי ובטיחות המדיה בעידן הדיגיטלי." |
| 2016 | פינלנדהלסינקי, פינלנד | "גישה למידע וחופש בסיסי." |
| 2017 | אינדונזיהג'קרטה, אינדונזיה | "מחשבות ביקורתיות בזמנים ביקורתיים: תפקיד המדיה בקידום שלום וחברות צודקות ומכילות." |
| 2018 | גאנהאקרה, גאנה | "מדיה, צדק ושלטון החוק." |
| 2019 | אתיופיהאדיס אבבה, אתיופיה | "מדיה ודמוקרטיה: עיתונות ובחירות בזמנים של דיסאינפורמציה." |
| 2020 | הולנדהאג, הולנד | "עיתונות ללא פחד או חסד." |
| 2021 | נמיביהוינדהוק, נמיביה | "מידע כטובת ציבור." |
| 2022 | אורוגוואיפונטה דל אסטה, אורוגוואי | "עיתונות תחת מצור דיגיטלי." |
| 2023 | ארצות הבריתניו יורק, ארצות הברית | "עיצוב עתיד של זכויות: חופש הביטוי כמניע לכל שאר זכויות האדם." |
| 2024 | צ'ילהסנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה | "עיתונות לכדור הארץ: עיתונות מול המשבר האקולוגי (אנ')." |
ראו גם

תחקיר עיתונאי
חופש העיתונות
עיתונאים ללא גבולות (RSF)
הערות שוליים

↑  Stelter, Brian, ‘Read more, listen more’: Newsrooms unite for World Press Freedom Day, CNNMoney, 3 May, 2018.
↑  Slain Afghan journalists remembered on World Press Freedom Day, Arab News, 3 May, 2018.
↑  UNESCO is seeking nominations for UNESCO/Guillermo Cano World Press Freedom Prize 2018 - DEADLINE 15 February, UNESCO. 13 February 2018.
↑  World Press Freedom Day 2021: History, Significance And Much More, Outlook, 3 MAY 2021.
↑  Previous celebrations – United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization, www.unesco.org.
יהדות קזחסטן

בית חב"ד שבאלמטי שמשמש גם כבית הכנסת המרכזי בעיר
יהדות קזחסטן היא קהילה יהודית המתקיימת בשטחה של קזחסטן. בשיאה הגיעה לכמעט 30,000 איש, כולל מעל 8,000 יהודים שנמלטו אליה במהלך השואה; ומאז אומדן הקהילה בירידה מתמדת, כאשר רובה עולה לישראל. כיום חיים בקזחסטן כמה אלפי יהודים בודדים.