stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאטואה
היסטוריה

במטואה נהגו לבקר ציידים ודייגים בני האיינו.
בשנת 1644 הופיע לראשונה האי במפה רשמית שהראתה את גבולות הטריטוריה של שבט מאטסומה, האן מתקופת האדו ביפן, ובשנת 1715 אושרה בעלות זאת על ידי שוגונות טוקוגאווה.
ב-1855 הועבר האי לריבונות האימפריה הרוסית במסגרת אמנת שימודה, אבל ב-1875 הוחזר לאימפריה היפנית במסגרת חוזה סנקט פטרבורג יחד עם שאר האיים הקוריליים.
במלחמת העולם השנייה היה לצבא היפני הקיסרי שדה תעופה צבאי באי. האי אויש על ידי 7,000-8,000 חיילים. האי נכבש על ידי כוחות סובייטים במהלך הקרב על האיים הקוריליים (אנ') לאחר שכל הכוחות באי נכנעו בלי להתנגד.
לאחר מלחמת העולם השנייה, האי נשאר בשליטת ברית המועצות, והמפעלים היפניים לשעבר הופעלו על ידי משמר הגבול של ברית המועצות. בשנת 1952 רעידת אדמה הביאה למותם של 16 חיילים סובייטים ששירתו באי ולזכרם הוצבה אנדרטת זיכרון מבטון.
האי ננטש לאחר התפרקות ברית המועצות והוא נמצא בשטח הריבונות של מחוז סחלין של רוסיה. בשנת 2000 נחנך במקום בסיס של משמר הגבול הרוסי.
במאי 2016 הגיעה למקום משלחת מדעית צבאית של משרד ההגנה הרוסי והחברה הגאוגרפית הרוסית שחוקרת את האי לקראת הכנתו לקליטת כוחות צבאיים מחדש. בשנת 2017 נחנך באי שדה תעופה צבאי ובו מטוסי אנטונוב An-26 (אנ') ומסוקי מיל מי-8 והוא משמש את כוחות האוויר והחלל של רוסיה.
הר הגעש

סארייצ'ב הוא הר געש שכבתי פעיל בצורת חרוט געשי השוכן בשטח האי.
בשנת 2009 התפרץ ההר ופלט עמוד אפר גבוה. מכיוון שהר הגעש קרוב לחלק מנתיבי האוויר בין מזרח אסיה ואמריקה הצפונית, גרמה ההתפרצות לשיבושים בתעבורה האווירית.
הערות שוליים

↑  Посадить самолет на Матуа: впервые за 70 лет на острове приземлился Ан-26
↑  Activity at Sarychev Peak.
↑  Travel Advisory For Flights to and from Vancouver and Tokyo, Seoul, Beijing, Shanghai and Hong Kong.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315164077   WorldCat (עם VIAF): 315164077
לשון הקרח טוטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  66°35′00″S 116°05′00″E﻿ / ﻿66.58333°S 116.08333°E﻿ / -66.58333; 116.08333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומילשון הקרח טוטן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומילשון הקרח טוטן
 
לשון הקרח טוטן או קרחון הלשון טוטן (באנגלית: Totten Glacier Tongue) היא קרחון לשון קטנה, המשתרעת לכיוון הים מקרחון טוטן בארץ וילקס בטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי לשון הקרח

לשון הקרח טוטן (וכן קרחון טוטן ומדף הקרח טוטן) מופו לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה. התצלומים צולמו בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
היסטוריה > מקור השם

שמם של לשון הקרח ושל קרחון טוטן ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
לשון הקרח והקרחון, נקראים על שמו של ג'ורג' מ. טוטן (George M. Totten), פרח קצונה (מידשיפמן) ששירת בסלופ וינסנס (USS Vincennes), אשר שימשה את משלחת החקר של ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס. טוטן סייע לוילקס בהכנת המידע שנאסף על ידי המשלחת.
לקריאה נוספת

• Mouginot, Jeremie; Scheuchl, Bernd; Rignot, Eric. (2012), , Remote Sens. 4, no. 9: 2753-2767. https://doi.org/10.3390/rs4092753
מאנקן פיס

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  Hiëronymus Duquesnoy the Elder 
 תאריך יצירה:  1619 
 טכניקה וחומרים:  ארד 
 ממדים בס"מ
 גובה:  55.5 ס״מ (פסל דמות)  61 ס״מ (מסד, פסל דמות) 
 נתונים על היצירה
 משקל:  17 ק"ג 
 זרם אמנותי:  בארוק 
 מספר יצירה:  F005 (בריסל) 
 מיקום:  פנטגון
 קואורדינטות:  50°50′42″N 4°21′00″E﻿ / ﻿50.8449844°N 4.349988°E﻿ / 50.8449844; 4.349988
  (למפת בריסל מוגדלת) מאנקן פיס(למפת בריסל רגילה) מאנקן פיס
 
המאנקן פיס לבוש בבגדי הדוד סם לכבוד יום העצמאות של ארצות הברית
מאנקן פיס (בהולנדית: Manneken Pis, "הברנש הקטן המשתין"), הידוע גם בכינוי "פסל הילד המשתין" הוא אחד מסמליה המוכרים של העיר בריסל. זוהי מזרקה קטנה עשויה ארד המציגה ילד קטן עירום המשתין אל בסיס המזרקה. פסלים דומים ניתן למצוא בערים בלגיות אחרות כגון האסלט (Hasselt). הפסל נמצא מדרום לכיכר גראן פלאס.
היסטוריה

אזכורה ההיסטורי הראשון של המזרקה הוא משנת 1388 אולם אזכור הילד המשתין כחלק בלתי נפרד מהמזרקה עצמה הוא מאוחר יותר ומופיע לראשונה בטקסט שנשמר בארכיון העיר בריסל משנת 1451. 
הפסל הנוכחי אינו הפסל המוזכר ברשומות והוא למעשה נבנה בשנת 1618 בהזמנת עיריית בריסל מהפסל ז'רום דיקנואה (Jerome Duquesnoy)‏. 86 שנים מאוחר יותר הוכנס הילד למחסה על מנת שלא יפגע בהפצצות שספגה העיר מצבאו של לואי ה-14. נישת האבן המאכלסת את הפסל היום הוספה בשנת 1770 ועוצבה בסגנון רוקוקו, סגנון אשר אפיין את תקופת הבארוק המאוחרת. במקור, הוצב הפסל על עמוד בגובה 1.8 מטר שנחתך והותאם על ידי סתת האבן דניאל ראיסנס (Daniel Raessens).
ב-1 במאי 1698, מקסימיליאן עמנואל, הנסיך הבוחר של בוואריה ומושל הולנד הספרדית, הלביש לראשונה את הפסל בתלבושת בווארית מסורתית (Bavarian blue) ומאז החל מנהג הלבשת הפסל. עד היום, לבש ה"ילד" למעלה מ-800 מלבושים שונים. התלבושות כולן מוצגות במוזיאון ייחודי העוסק כולו במנהג.
מה שהחל כמזרקה ציבורית שתפקידה אספקת מים הפך לסמל היסטורי של העיר בריסל. "הילד המשתין" הוא אייקון חשוב של העיר בריסל. השפעתו על חיי העיר היא רבה והוא נחשב לאחד הגורמים להלך הרוח חסר הדאגות והנהנתן של תושבי העיר. חשיבותו של הפסל באה לידי ביטוי גם בהשפעה על האמנות בעיר והיותו מקור השראה ליצירות רבות בתחום התיאטרון והשירה.
מעמדו הרם של הילד הנמוך קיבל חותמת רשמית כאשר נבחר להיות "השגריר הראשון של פשוטי העם". עם הכתרתו של הילד המשתין לשגריר הוקם בשנת 1954 ארגון הפועל ללא מטרות רווח אשר מקדם את מימוש תפקידו כשגריר ומנהל את לוח זמני הפסקת פעילות המזרקה לשם החלפת הבגדים, בטקסים מפוארים המלווים בתזמורות. לעיתים, זרם המים של הילד מופעל בשנית לאחר שהולבש, וזרם המים שהצטבר עשוי ליצור התזה ארוכת טווח אל עבר הצופים, דבר המהווה אטרקציה מעניינת מלבד תלבושתו החדשה של הילד המשתין.
מספר אגדות נקשרו לפסל, אולם הידועה מכולן היא אודות גודפרי, דוכס לוון. לפיה, מת אביו בהיותו עולל, והתינוק היה ליורש הדוכסות. בשנת 1142, כך מספרת האגדה, יצאו חייליו של הדוכס בן השנתיים לקרב מול חייליה של גרימברגן. החיילים תלו על עץ סל ובו הדוכס התינוק, כדי לשאוב ממנו עידוד. ממקום מושבו השתין התינוק הצעיר על חיילי האויב, אשר לבסוף הפסידו בקרב.
אגדה נוספת נקשרה לפסל: במאה ה-14, הטיל כוח זר מצור על בריסל. במשך זמן מה החזיקה העיר מעמד. חיילי האויב העלו תוכנית להטמין פצצות תחת חומות העיר. ילד קטן בבריסל גילה במקרה את ההכנות של מזימתם. הוא השתין על הפתיל הבוער, וכך הציל את העיר.
פסל דומה, עשוי אבן, היה קיים כבר באמצע המאה ה-15. פסל זה נגנב מספר פעמים.
תמונות תקריב של הפסל עשויות ליצור רושם מוטעה לגבי גודלו. תיירים רבים[דרוש מקור] מתאכזבים לגלות כי הפסל קטן מכפי שנדמה על פי התמונות.
בארצות רבות נפוצים העתקים של הפסל כפסל נוי לגן או בריכה וישנם אף פותחני בקבוקים בדמותו.
מאז 1987 קיימת לפסל מקבילה בדמות ילדה – יאנקה פיס (Jeanneke Pis(אנ')).
הערות שוליים

↑  ראו לדוגמה בדף זה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BALaT: 11033506  GND: 7743011-6  VIAF: 247452738   WorldCat (עם VIAF): 247452738
לשון הקרח הרבורד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  75°55′00″S 162°49′59″E﻿ / ﻿75.9167°S 162.833°E﻿ / -75.9167; 162.833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומילשון הקרח הרבורד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומילשון הקרח הרבורד
 
לשון הקרח הרבורד (באנגלית: Harbord Glacier Tongue) היא לשון קרח, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
לשון הקרח מהווה את המשכו של קרחון הרבורד, ויוצאת משפכו של הקרחון ופורצת לתוך ים רוס (במפרץ ליידי ניונס).
בעת שהתגלתה היה אורכה של לשון הקרח 10 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי הקרחון

המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909 בפיקודו של ארנסט שקלטון, גילתה את לשון הקרח הרבורד.
היסטוריה > מקור השם

לקרחון הלשון ניתן השם "לשון הקרח הרבורד" על ידי ארנסט שקלטון.
שקלטון קרא לקרחון הלשון על שמו של א. אי. הרבורד (A.E. Harbord), שהיה, בשנה האחרונה של המשלחת, סגן המפקד של הספינה "נמרוד" אשר שימשה את המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 399
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 235
מורטימר דייוויס

מורטימר דייוויס
מורטימר דייוויס (באנגלית: Mortimer Davis;‏ 1866 - 22 במרץ 1928) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי קנדי. הוא היה בעלה של ליידי דייוויס.
קורות חיים

מורטימר נישא לליידי דייוויס ב-1898 בסן פרנסיסקו. בנם היחיד, שנקרא אף הוא מורטימר דייוויס מת ב-1940. מורטימר היה היהודי הקנדי הראשון לקבל אבירות ב-1917. ב-1924 הוא התגרש מאשתו. הוא נפטר ב-22 במרץ 1928.
מוזיאון האמנות המטרופוליני של טוקיו

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 כתובת:  פארק אואנו 8-36
 מיקום:  Ueno-kōen 
 מדינה:  יפן 
 מפעיל:  Tokyo Metropolitan Foundation for History and Culture 
 מבקרים בשנה:  2,787,770 (נכון ל־2018)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1926
 תאריך פתיחה רשמי:  1 במאי 1926 
 אדריכל:  קוניו מקאווה 
 קואורדינטות:  35°43′02″N 139°46′23″E﻿ / ﻿35.7172°N 139.773°E﻿ / 35.7172; 139.773
 אתר המוזיאון (ביפנית)
  (למפת טוקיו מוגדלת) מוזיאון האמנות המטרופוליני(למפת טוקיו רגילה) מוזיאון האמנות המטרופוליני
 
מוזיאון האמנות המטרופוליני של טוקיו (ביפנית: 東京都美術館) הוא מוזיאון לאמנות בטוקיו, יפן. הוא ממוקם בפארק אואנו.
היסטוריה

בעולם האמנות היפנית, הצורך במוזיאון לאמנות מודרנית, שיוכל להציג יצירות בנות זמננו, כציורים וסרטים מאז תקופת מייג'י, היה נושא אשר דנו בו רבות, במיוחד כאשר התחילה תקופת טאישו עם עליית  הקיסר יושיהיטו. באותה תקופה, נעשה שימוש בשיטה של תערוכות מתחלופת רבות ומוזיאונים זמניים שנבנו במהלך תערוכות מקומיות, כשהיו מספיק מתקנים מתאימים. הרעיון להקמת מוזיאון בידי משרד החינוך צץ ודובר למשך תקופה, אך לבסוף נשלל בגלל מחסור בתקציב מתאים.
לבסוף, תרומה בסך מיליון ין הוצעה לעיר טוקיו עבור הקמת המוזיאון, מאיש עסקים עשיר המכונה "מלך הפחם" של אזור טוקיו, קייטורו סאטו. ב-1926 הוקם המוזיאון על פי עיצוב של האדריכל שיניצ'ירו אוקאדה, במקומו של מוזיאון האמנות של מחוז טוקיו.
ב-2010 הוכרזו שיפוצים מסיביים במוזיאון. בפתיחה חלקית של המוזיאון, שנערכה ב-1 באפריל 2012,כלל המוזיאון מחודש היכל תערוכות ציבורי, מסעדה, חנות מוזיאון, מרכז מידע על אמנות, וטרקלין אמנות. לאחר ה-30 ביוני נפתח המוזיאון מחדש באופן מלא לציבור הרחב, ותערוכה מיוחדת נפתחה בהיכל האמנות המרכזי שלו.
אופי המוזיאון

כמעט מן ההתחלה, רוכזו אוספי האמנות (שמומנו בעיקר בידי חברות מסחריות, דוגמת עיתונים שונים), ואוסף האמנות הצרפתי העכשיו, כאוספים ציבוריים בהיכל המרכזי. המוזיאון זכה לביקורות רבות על כך שהשווה בכך בין אירופה וארצות הברית עמוסות המוזיאונים, ליפן, אשר תרבות המוזיאונים שלה הייתה רווחת הרבה פחות. לכן, דרשו המבקרים שהמוזיאון יבחר לעצמו משאילים עיקריים אשר באוספיהם (מתחום יפן, כמובן) יוכל להתרכז.
פתיחת המוזיאון והתגובות אליו השפיעו רבות על תחום המוזיאונים ביפן ועל מוסדות אחרים שנוסדו אחריו. לדוגמה, מוזיאון אוהרה לאמנות שנפתח בקורשיקי(אנ'). ב-1930 והיה המוזיאון הראשון ביפן שהציג תערוכת קבע של אמנות מערבית. דוגמה נוספת היא מוזיאון עיריית קיוטו לאמנות (נפתח ב-1933) והמוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית (טוקיו) שנפתח אחרי מלחמת העולם השנייה, ב-1952.
מבנה המוזיאון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

מוזיאון טאיאן של מטרופולין טוקיו
מגדל אל-חמרא

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  משרדים וקניון
 כתובת:  ג'אבר אל-מובארכ 13085
 מיקום:  כווית סיטי
 מדינה:  כווית כווית
 בעלים:  חברת נדל"ן אל-חמרא (Al Hamra Real Estate Company)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2005–2011 (כ־6 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2015 
 עלות:  500 מיליון דולרים
 אדריכל:  סקידמור, אווינגס ומריל (Skidmore, Owings and Merrill; SOM)
 מידות
 גובה:  412 מטר
 קומות:  80
 קואורדינטות:  29°22′43″N 47°59′34″E﻿ / ﻿29.378611°N 47.992778°E﻿ / 29.378611; 47.992778
 www.alhamra.com.kw
  (למפת כווית מוגדלת) מגדל אל-חמרא(למפת כווית רגילה) מגדל אל-חמרא
 
מגדל אל-חמרא (בערבית: برج الحمراء, תעתיק מדויק: בֻּרְג' אלחַמְרַאא') הוא גורד שחקים ברחוב ג'אבר אל-מובארכ 13085 בכווית סיטי, כווית. גובהו 412 מטרים והוא בעל 80 קומות. הוא תוכנן בידי משרד האדריכלים "סקידמור, אווינגס ומריל" (SOM) ונכון לשנת 2022 הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בכווית וה-31 בגובהו בעולם.
בנייתו החלה בשנת 2005 והסתיימה בשנת 2011. המגדל נבחר על ידי ה"טיים מגזין" לאחת מבין 25 ההמצאות הטובות ביותר לשנת 2011.
ראו גם

מגדל השחרור
הערות שוליים

↑  http://www.emporis.com/buildings/239181/al-hamra-tower-kuwait-city-kuwait
↑  http://www.skyscrapercenter.com/kuwait-city/al-hamra-tower/208/
↑  http://www.som.com/projects/al_hamra_tower
מגדל אירי עגול

המגדל העגול בגלנדלוג (אנ')
מגדל אירי עגול (באירית: Cloigtheach) הוא כינוי לסוג של מגדלים עגולים מתקופת ימי הביניים אשר פזורים ברחבי אירלנד. פרט לאירלנד, קיימים שני מגדלים כאלו בסקוטלנד ואחד באי מאן. אין הסכמה באשר למטרת בנייתם של המגדלים. ככל הנראה הם שימשו כמגדלי פעמונים, מקומות מקלט או שניהם. באופן כללי, מגדל אירי עגול נמצא בדרך כלל בקרבת כנסייה או מנזר. דלת המגדל פונה לרוב אל צדה המערבי של הכנסייה, וכך יכולים ארכאולוגים לעיתים לזהות מקומות של כנסיות שנהרסו כאשר המגדלים העגולים שרדו.
תיאור כללי

גובה המגדלים נע בין 18 עד 40 מטרים, והיקפם 12 עד 18 מטרים. דלת המגדל גבוהה שניים או שלושה מטרים מהקרקע, ובדרך כלל אינה נגישה אלא באמצעות סולם. הסיבה לכך ככל הנראה היא כדי לעשות את המבנה חזק יותר. בחלק מהמגדלים ישנן שתי קומות (או נותרו סימנים שהייתה להם בעבר קומה נוספת), עם רצפה מפרידה עשויה מעץ. ככל הנראה היו סולמות שחיברו ביניהן. החלונות הם למעשה חריצים באבן, הנמצאים גבוה למעלה. הגג הוא בדרך כלל חרוטי.
היסטוריה

המבנים נבנו באירלנד בין המאות ה-9 וה-12. נמצאו עדויות ל-120 מגדלים כאלו ברחבי אירלנד, מתוכם בין 18 ל-20 במצב כמעט מושלם. פרט לאירלנד, שרדו עוד שני מגדלים בסקוטלנד ואחד באי מאן. מטרת בניית המגדלים אינה ברורה. תאוריה פופולרית בעבר גרסה כי הם שימשו כמעוז כנגד פשיטות הוויקינגים על אירלנד. לפי השערה זו, הועמדו צופים על המגדלים, וכאשר הבחינו הללו בפולשים מתקרבים, האוכלוסייה המקומית (או לפחות אנשי הדת), היו נמלטים אל המגדל. עם זאת, תאוריה זו בעייתית כיוון שמבנה המגדלים אינו יעיל למטרה זו. יתרה מכך, הדלתות עשויות מעץ, ופולש מבחוץ יוכל בקלות לשרוף אותן ולהיכנס או אף לחנוק למוות בעשן את כל דרי המבנה. לפיכך סוברים חוקרים רבים שהמגדלים נועדו למעשה לשמש כמגדלי פעמונים עבור הכנסיות שבקרבתן נמצאו.
מבנים רבים באירלנד המודרנית נבנו בצורת מגדל עגול, כמחווה למגדלים העגולים העתיקים. ביניהם ניתן למנות את: קברו של המדינאי האירי דניאל או'קונל אשר מת ב-1847, אנדרטה לזכר החיילים ממחוז וקספורד שבאירלנד אשר נהרגו במלחמת קרים (נמצאת בפארק המורשת הלאומית האירית (אנ') במחוז וקספורד), אנדרטה בהרי נוקמלדאון (אנ') במקום בו על פי המסורת נהרג המנהיג האירי ליאם לינץ' (אנ').
מחוזות ניו ג'רזי

במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית ישנם 21 מחוזות.
הגדול שבמחוזות ניו ג'רזי הוא מחוז אושן (2,372 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז הדסון (122 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז ברגן (כ-905,116 תושבים נכון לשנת 2010). עיר הבירה, טרנטון, נמצאת במחוז מרסר.
רשימת המחוזות

הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים.
| מחוז | שם בשפת המקור | מושב המחוז | שנת הקמת המחוז | אוכלוסייה  נכון לשנת 2020 | שטח (קמ"ר) | הכנסה חציונית למשק בית נכון ל-2010 (דולר אמריקני) | השינוי באוכלוסיית המחוז בין השנים 2010 ל-2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז ברגן (אנ')‏ | Bergen County | האקנסק | 1683 | 952,997 | 606 | $81,708 | +47,881+5.29%  +47,881 |
| מחוז מידלסקס (אנ')‏ | Middlesex County | ניו ברונסוויק | 1683 | 861,418 | 805 | $77,615 | +51,560+6.37%  +51,560 |
| מחוז אסקס (אנ')‏ | Essex County | ניוארק | 1683 | 849,477 | 326 | $55,125 | +65,508+8.36%  +65,508 |
| מחוז הדסון (אנ')‏ | Hudson County | ג'רזי סיטי | 1840 | 703,336 | 122 | $55,275 | +69,070+10.89%  +69,070 |
| מחוז מונמות' (אנ')‏ | Monmouth County | פריהולד בורו | 1683 | 644,098 | 1,222 | $82,265 | +13,718+2.18%  +13,718 |
| מחוז אושן(אנ')‏ | Ocean County | טומס ריבר | 1850 | 655,735 | 2,372 | $59,620 | +79,168+13.73%  +79,168 |
| מחוז יוניון (אנ')‏ | Union County | אליזבת' | 1857 | 569,815 | 267 | $66,791 | +33,316+6.12%  +33,316 |
| מחוז קמדן (אנ')‏ | Camden County | קמדן | 1844 | 524,907 | 575 | $60,976 | +11,250+2,19%  +11,250 |
| מחוז פסאיק (אנ')‏ | Passaic County | פטרסון | 1837 | 513,936 | 479 | $54,944 | +12,710+2.54%  +12,710 |
| מחוז מוריס (אנ')‏ | Morris County | מוריסטאון | 1739 | 511,151 | 1,215 | $96,747 | +18,875+3.83%  +18,875 |
| מחוז ברלינגטון (אנ')‏ | Burlington County | מאונט הולי | 1694 | 466,103 | 2,085 | $76,258 | +17,369+3.87%  +17,369 |
| מחוז מרסר (אנ')‏ | Mercer County | טרנטון | 1838 | 380,688 | 585 | $71,217 | +14,175+3.87%  +14,175 |
| מחוז סאמרסט (אנ')‏ | Somerset County | סאמרוויל | 1688 | 346,875 | 790 | $97,440 | +23,431+7.24%  +23,431 |
| מחוז גלוסטר (אנ')‏ | Gloucester County | וודבורי | 1686 | 306,601 | 842 | $72,664 | +18,313+6.35%  +18,313 |
| מחוז אטלנטיק (אנ')‏ | Atlantic County | מייז לאנדינג | 1837 | 275,638 | 1,453 | $54,766 | +1,089+0.4%  +1,089 |
| מחוז קמברלנד (אנ')‏ | Cumberland County | ברידג'טון | 1748 | 151,356 | 1,267 | $50,651 | -5,542-3.53%  -5,542 |
| מחוז סאסקס (אנ')‏ | Sussex County | ניוטון | 1753 | 146,084 | 1,349 | $83,089 | -3,181-2.13%  -3,181 |
| מחוז האנטרדון (אנ')‏ | Hunterdon County | פלמינגטון | 1714 | 129,777 | 1,114 | $100,980 | +1,423+1.11%  +1,423 |
| מחוז וורן (אנ')‏ | Warren County | בלבידיר | 1824 | 110,926 | 927 | $71,364 | +2,234+2.06%  +2,234 |
| מחוז קייפ מאי (אנ')‏ | Cape May County | קייפ מאי קורט האוס | 1692 | 98,634 | 660 | $54,292 | +1,369+1.41%  +1,369 |
| מחוז סיילם (אנ')‏ | Salem County | סיילם | 1694 | 65,117 | 875 | $59,441 | -966-1.46%  -966 |
הערות שוליים

↑  Visit Hudson County - Community Resources - HCCC
↑  NJTPA - Bergen County Freight Profile, 2040 Freight Industry Level Forecasts
| דגל ניו ג'רזי מדינת ניו ג'רזי |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | טרנטון |  |
| אזורים גאוגרפיים | מרכז ג'רזי • חוף ג'רזי • שפלת ניו ג'רזי • צפון ג'רזי • פיין בארנס • דרום ניו ג'רזי • עמק הדלאוור |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ניוארק • ג'רזי סיטי • פטרסון • אליזבת • טרנטון • קליפטון • קמדן • פסאיק • יוניון סיטי • איסט אורנג' • בייון • ויינלנד • ניו ברונסוויק • פרת' אמבוי • הובוקן • פליינפילד • האקנסק • קירני • לינדן • אטלנטיק סיטי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות ניו ג'רזי |  |
| מחוזות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המחוזות במדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • וושינגטון • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| המחוז הפדרלי | וושינגטון די. סי. |  |
מפת מחוזות ניו ג'רזי
מפת צפיפות אוכלוסין של ניו ג'רזי עם חלוקה למחוזות. מעודכן על סמך נתוני מפקד האוכלוסין של 2020
מחנה המעבר סטפו

מחנה סטפו (בצרפתית: Camp de Septfonds) היה מחנה עבודה ומחנה מעבר בזמן מלחמת העולם השנייה, המחנה שכן בדרום צרפת במחוז טארן וגארון בחבל אוקסיטניה ליד הקומונה סטפו (Septfonds) (אנ') הקרובה לעיר מונטובן(אנ'). המחנה הוקם במהלך חודש פברואר 1939, נסגר במאי 1945 ונוהל על ידי ממשלת וישי.
את המחנה הקימה ממשלתו השלישית של אדואר דאלאדיה במטרה להיות מרכז לינה לכ-15,000 פליטים (גברים בלבד) רפובליקנים ממלחמת האזרחים בספרד, הממשלה אפשרה לפליטים לחתום על חוזי עבודה ולצאת מהמחנה לעבודה בחקלאות, תעשייה ותחזוקת מחנות צבא. עד חודש מרץ 1940 המחנה התרוקן מאוכלוסייתו שרובם מצאו עבודה ויתרתם הועברו למחנות פליטים אחרים.
החל במרץ 1940 המחנה שימש כמרכז קלט לזרים שהיו מעוניינים להתגייס לגדודי המתנדבים הזרים(אנ') של לגיון הזרים הצרפתי וכמחנה אימונים של הצבא הפולני בצרפת(אנ'), בעיקר 800 אנשי חיל אוויר פולניים.
אחרי חתימת הסכם שביתת הנשק בין גרמניה הנאצית וצרפת ביוני 1940 ובעיקר אחרי חקיקת החוק עודף זרים בכלכלה הלאומית (les étrangers en surnombre dans l’économie nationale) ב-27 בספטמבר 1940, הפך המחנה למחנה מעצר צרפתי(אנ') ומחנה עבודה כולל קבוצה המורכבת מגברים יהודים בלבד.
בינואר 1941 הורחב המחנה והוקם בו, בנוסף לקבוצות העבודה של זרים המיותרים לכלכלה הצרפתית, גם "מרכז מיוחד לקצינים של צבאות בעלות הברית לשעבר שניסו לעזוב את צרפת בחשאי": חיילים בלגים ופולנים, שנעצרו ונשפטו, הוחזקו בסטפו, מאפריל עד יולי 1941.
החל במאי 1941, הועברו חלק מהזרים שאינם יהודים למחנות בגארון עילית והמקום שינה את ייעודו להיות "מרכז איסוף ליחידים מסוכנים" (בעיקר יהודים).
ב-24 באוגוסט 1942 הועברו 84 אסירים יהודים למחנה הריכוז דראנסי ומשם ישירות לאושוויץ, למחרת הגיעו למחנה כ-210 יהודים שניצודו בעיקר במחוז לוט, ובפעם הראשונה נשלחו למחנה גם נשים וילדים. רובם היו חלק ממשלוח של כ-300 יהודים שהגיע למחנה דראנסי ב-4 בספטמבר 1942 וכחמישה ימים מאוחר יותר לאושוויץ. במחנה נשארה קבוצת עבודה של יהודים, שמספרם הצטמצם לכ-70 עד מרץ 1943 כתוצאה ממכסות שילוח שהשלטון הטיל על המחנה.
אחרי השחרור שימש חלק מהמחנה למעצר של צרפתים משתפי פעולה עם הגרמנים והוא נסגר סופית במאי 1945.
הצלם העיתונאי המולדוואני-צרפתי אייזיק קיטרוסר(אנ') הצליח להמשיך לצלם בזמן שהותו בסטפו. תצלומיו, כולל "Cérémonie juive dans le camp de Septfonds", היו בין התצלומים הראשונים שפורסמו לאחר השחרור בשנת 1944.
הערות שוליים

↑  חוק זה נועד להדיר זרים ממקומות עבודה בצרפת, שלפי כוונת יוזמי החוק היו צריכים להישמר לצרפתים בלבד, ויצר מחנות מעצר בהם זרים נאלצו לעבוד
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17824678g (data)  GND: 1051505062  SUDOC: 237783517  VIAF: 308725281   WorldCat (עם VIAF): 308725281
מוקי בליילוק

| --- | --- |
 לידה:  20 במרץ 1967 (בן 57) גרנלד שבטקסס
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.83 מטר
 מספר:  10
 מכללה:  מכללת מידלנד (1985–1987)   אוניברסיטת אוקלהומה (1987–1989)
 דראפט:  בחירה מספר 12, 1989 ניו ג'רזי נטס
 קבוצות כשחקן
 1989–1992   1992–1999   1999–2002:  ניו ג'רזי נטס   אטלנטה הוקס   גולדן סטייט ווריורס
 הישגים כשחקן
 השתתפות במשחק האולסטאר (1994)   2 בחירות לחמישיית ההגנה הראשונה (1994, 1995)   4 בחירות לחמישיית ההגנה השנייה (1996–1999)
דרון אושיי "מוקי" בליילוק (באנגלית: Daron Oshay "Mookie" Blaylock; נולד ב-20 במרץ 1967) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הרכז. ממוצעיו לאורך הקריירה עומדים על 13.5 נקודות, 4.1 ריבאונדים, 6.7 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק.
על אף מבנה גופו הצנום (כ-80 ק"ג) וגובהו הנמוך יחסית (1.83 מטרים), נחשב בליילוק לאורך שנות ה-90 לאחד השומרים הטובים בליגה בעמדת הרכז. הודות לזריזותו רשם בליילוק מספר גבוה במיוחד של 2.3 חטיפות בממוצע למשחק לאורך הקריירה, נתון שמציב אותו במקום הרביעי בתולדות ה-NBA (אחרי אלווין רוברטסון, מייקל ריי ריצ'רדסון וג'רי וסט). בין עונות 1994 ל-1999 נבחר פעמיים לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה, ו-4 פעמים לחמישיית ההגנה השנייה. נוסף על כך היה מבין מובילי מוסרי האסיסטים ב-NBA ואחד מקלעי השלוש הבולטים.