stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עפרי גופר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביוני 1984 פתח תקווה, ישראל
 פטירה:  3 באוגוסט 2024 (בגיל 40) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  מנהל תחנות המוזיקה של תאגיד השידור הישראלי
 מעסיק:  כאן - תאגיד השידור הישראלי
 בן או בת זוג:  אביה מלכה 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ofri.goffer
 
עפרי גופר (14 ביוני 1984 – 3 באוגוסט 2024) היה איש מוזיקה ורדיו, תקליטן, עורך מוזיקלי ואספן תקליטים ישראלי. שימש כמנהל תחנות המוזיקה של תאגיד השידור הישראלי ממרץ 2020 ועד אוגוסט 2024.
ביוגרפיה

עפרי גופר נולד בפתח תקווה וגדל ביישוב חופית.
קריירה > רדיו וטלוויזיה

שירת בצה"ל כעורך מוזיקלי בגלי צה"ל ובגלגלצ.
לאחר שירותו הצבאי שימש כעורך מוזיקלי ב-102FM, והעורך הראשי ברדיו 99FM במשך שלוש שנים.
בשנים 2009–2016 שימש עורך מוזיקלי ראשי של ערוץ המוזיקה (ערוץ 24) במסגרת הקמתו המחודשת תחת ״קשת״. במסגרת זו ערך את מצעד העשור והיה שותף פעיל בהקמת ה"אולפן השקוף" והמהפכה הים תיכונית.
בשנת 2012, עם הקמת ועליית תחנת הרדיו "הקצה" במתכונת אינטרנטית, הצטרף גופר לצוות שדרני התחנה ושידר במשך כל שנותיה הראשונות, מדי יום שישי בין שלוש לחמש, את תוכנית המהדורה הקלאבית של "הקצה", שעסקה בעולמות מוזיקת ההאוס והדאנס. כמו כן, הגיש בתחנה תוכניות ספיישל מיוחדות על אמנים כמו: מטאליקה, נירוונה וניל יאנג.
לאחר מכן שימש כיועץ המוזיקלי של תוכנית הריאליטי ״אקס פקטור ישראל״.
בנוסף, החל משנת 2008, העניק ייעוץ מוזיקלי לפרסומות.
קריירה > תאגיד השידור הציבורי

בחודש מרץ 2020, בעקבות פרישתו של אביעד רוזנבוים, התמנה גופר כמנהל תחנות המוזיקה בתאגיד השידור הישראלי, והיה אחראי על ניהול התחנות כאן 88, כאן גימל וכאן קול המוסיקה.
תחת ניהולו עלו נתוני ההאזנה של התחנות, המנעד המוזיקלי שלהן התרחב, והתווספו לרדיו הציבורי תכנים כמו הסכתי מוזיקה, מצעדים שבועיים ושנתיים בשיתוף פעולה עם פלטפורמות דיגיטליות, כמו טיק טוק.
כחלק מתפקידו, כיהן גופר כיו"ר הוועדה לבחירת השיר הישראלי לאירוויזיון בין השנים 2022-2024.
קריירה > תקלוט

גופר החל את קריירת התקלוט שלו בנעוריו, וניגן כדי ג'יי הבית במועדונים שונים בעמק חפר.
הוא קידם בעיקר את הז'אנר ה"אלטרנטיבי" על רחבות הריקודים, שכלל עירוב בין להיטי דיסקו, מוזיקה שחורה, רוק, מוזיקה ישראלית ועוד.
במהלך שירותו הצבאי החל לתקלט במועדונים בתל אביב. היה ממחדשי סצנת ההאוס והטכנו בתל אביב. הוא תקלט באופן קבוע במועדונים האומן 17, ברזילי וברקפסט בתל אביב, וכן בליינים East of Eden ואי-בודד.
הוא היה מייסד-שותף במועדון ה-Deli והיה די ג'יי הבית של המקום. בנוסף הקים יחד עם עידית פרנקל, בנג'י לנפנט וניב הדס את סדרת המסיבות לייטר (2012–2019), שהתמקדה באנדרגראונד האוס וטכנו.
החל משנת 2022 ועד מותו, הפיק את סדרת המסיבות Recovery.
קריירה > פעילויות נוספות

גופר היה שותף, מנהל ודי ג'יי פעיל בחברת האירועים "מוזיקה פלוס" וניגן במאות אירועים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2015 שימש כמבקר מוזיקה באתר מאקו.
חיים אישיים

בשנת 2022 נישא גופר לשחקנית והשדרנית אביה מלכה, והשניים התגוררו בתל אביב.
החזיק באחד מאוספי התקליטים הגדולים בארץ.
ב-3 באוגוסט 2024 נפטר לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן, והובא למנוחות בבית העלמין המשותף לכפר ויתקין, חופית ובית ינאי.
הערות שוליים

↑  פסקול התקופה: כך השפיעה האינתיפאדה השנייה על הפלייליסטים, באתר חדשות 13, 16 ביולי 2023
↑  עופרי גופר‏, הפלייליסט של אייבי נתן, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2008
1 2  אייס, עופרי גופר מונה למנהל תחנות המוסיקה בכאן, באתר אייס, 18 במרץ 2020
↑  לי-אור אברבך, האג'נדה היא להחזיר את הערוץ לקהל, באתר nrg‏, 3 ביולי 2009
↑  פוסט הספד הסוקר את הפעילות של עפרי גופר ברדיו הקצה, בדף האינסטגרם של תחנת רדיו הקצה
↑  דף שדרן של עפרי גופר, באתר תחנת רדיו הקצה
1 2  השיר הישראלי לאירוויזיון 2022 ייבחר בגמר "אקס פקטור" - אירוויזיון 2022 - EuroMix, באתר EuroMix, ‏17 באוגוסט 2021
↑  סקר TGI: מהפך בצמרת - זו תחנת הרדיו המואזנת בישראל, באתר אייס, 31 ביולי 2023
↑  "העשירייה של השנה": המצעד השנתי של כאן גימל וטיקטוק ישראל יוצא לדרך, באתר תרבוש אתר תרבות ופנאי לציבור הדתי, ‏20 באוגוסט 2023
↑  מאיה נחום שחל, לא רק מיליון דולר: השיר של נועה קירל לאירוויזיון 2023 - UNICORN, באתר כלכליסט, 17 בינואר 2023
דורית אסרף מזרחי, הוועדה המקצועית בחרה את השיר של ישראל לאירוויזיון 2024, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 בפברואר 2024
↑  RECOVERY 3 ✦ 23.09 — HAOMAN 17, HAOMAN 17, ‏4 בספטמבר 2023
↑  נופר וחש, ‏עשור לברזילי: אנשי לילה משתפים זכרונות, באתר "Time Out ישראל", 11 בדצמבר 2014
1 2  מערכת mako Nights, ‏המדריך שלכם לסופ"ש - 14-16.6, באתר ‏מאקו‏, 14 ביוני 2018
↑  נטע הלפרין, עכבר העיר, בעקבות מותו של דני בר: סצנת הלילה מגלה סולידריות, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011
↑  מערכת mako Nights, ‏המדריך שלכם לסופ"ש - 9-11.8.18, באתר ‏מאקו‏, 9 באוגוסט 2018
↑  יהלי ברקן, וואלה! NEWS‏, בליין העיר ובליין הכפר: המסיבות הפתוחות הכי טובות בארץ, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2017
↑  האזינו: מיקסטייפ מיוחד לכבוד יום הולדת 4 לדלי, באתר "Time Out ישראל", 7 ביולי 2015
↑  חמשת הדי.ג'ייז הכי טובים שנולדו אחרי "דה קליימקס" של קרל קרייג, באתר "Time Out ישראל", 30 ביולי 2015
↑  מוזיקה פלוס, באתר WedReviews
↑  מבחר כתבות של עפרי גופר, באתר מאקו
↑  יש יפות ממנה אבל אין יפה כמוה: בדירה של אביה מלכה, באתר ‏מאקו‏, 24 באוגוסט 2022
↑  יואב מאיר, בחולצה שקופה: אסף אמדורסקי גנב את ההצגה בחתונה, באתר ישראל היום, 22 באוגוסט 2022
↑  דליה בן ארי, אביה מלכה: "אני לא יודעת אם אני יפה. יש יפות ממני. אני מרגישה לא לפה ולא לשם", באתר "את", 21 באוקטובר 2021
1 2  מאיה גדש, ‏עפרי גופר, מנהל תחנת המוסיקה של "כאן", הלך לעולמו בגיל 40, באתר מעריב אונליין, 3 באוגוסט 2024
↑  איש הרדיו עפרי גופר הלך לעולמו בגיל 40, באתר ynet, 3 באוגוסט 2024
האטום ואני

| --- | --- |
 סוגה:  תיעודי
 יוצרים:  שני חזיזה
 כותבים:  שני חזיזה וזיו רוזן
 בימוי:  שני חזיזה
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 מפיק:  מיכל דגון
 עורכים:  זיו רוזן
 צלמים:  עודד קירמה
 מוזיקה:  אבי בללי
 
האטום ואני הוא תוכנית טלוויזיה תיעודית ישראלית משנת 2024 העוסקת בדמותו של בנימין בלומברג, איש קהילת המודיעין הישראלית: קצין הביטחון של משרד הביטחון, מייסד הלשכה לקשרי מדע וממובילי תוכנית הגרעין הישראלית. פרק הבכורה (מתוך שלושה) שודר ב-30 בנובמבר 2024. יוצרת הסדרה היא שני חזיזה.
בסדרה משובצים ראיונות שנערכו עם ראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים אפרים הלוי, פרופסור עוזי אבן, אבנר ברנע וההיסטוריונים פרופסור מירון מדזיני, הפרופסור מיכאל בר-זוהר ודוקטור אור רבינוביץ, מומחית לתפוצה גרעינית.
גאווין קריל

| --- | --- |

גאווין קריל, 2010
 לידה:  18 באפריל 1976 פינלי, אוהיו, ארצות הברית
 פטירה:  30 בספטמבר 2024 (בגיל 48) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  גאווין ג'יימס קריל
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1996–2024 (כ־28 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבייה 
 https://www.gavincreel.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גאווין ג'יימס קריל (באנגלית: Gavin James Creel;‏ 18 באפריל 1976 – 30 בספטמבר 2024) היה שחקן, זמר ופזמונאי אמריקאי זוכה פרס טוני, גראמי ואוליבייה.
ביוגרפיה

קריל נולד ב-18 באפריל 1976 בעיר פינלי (אנ') שבאוהיו, והחל את דרכו המוזיקלית מגיל צעיר. קריל סיים תואר ראשון בתיאטרון מוזיקלי מאוניברסיטת מישיגן בשנת 1998.
קריל החל את קריירת התיאטרון שלו בשנת 2002 כשהופיע בתפקיד הראשי במחזמר "מילי המודרנית והמתוקה", בו גילם את דמותו של ג'ימי סמית'. תפקיד זה זיכה אותו במועמדות לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר.
לאורך השנים, קריל הופיע במגוון רחב של מחזות זמר, כולל "שיער" בו גילם את קלוד וקיבל מועמדות נוספת לפרס טוני על תפקידו בשנת 2009. בין השנים 2012–2015 גילם את תפקיד פרייס במחזמר "ספר המורמונים" וזכה בפרס אוליבייה על הופעתו בגרסה של ההפקה ב"ווסט אנד". בשנת 2017 זכה בפרס טוני על תפקידו כקורנליוס במחזמר "הלו, דולי!" לצד בט מידלר. בשנת 2022 השתתף קריל בהפקה של "אל תוך היער" לצד שרה ברליס, שהחלה במסגרת "Encores!" ולאחר מכן עברה לברודוויי. בשנת 2023 עלה המחזמר הראשון שכתב, "Walk on Through: Confessions of a Museum Novice", בתיאטרון ה-MCC באוף ברודוויי.
תפקידים בולטים נוספים שלו כוללים השתתפות במחזות "כלוב העליזים", "She Loves Me" ו"מלצרית".
בנוסף לקריירת התיאטרון שלו, קריל הוא גם זמר ומוזיקאי. הוא הפיק אלבומים, בהם "Goodtimenation", ‏"Quiet",‏ "Get Out" וסינגל צדקה "Noise".
קריל גם הופיע בסדרות הטלוויזיה "אימה אמריקאית" ו"סנטרל פארק" בשנת 2021.
קריל כתב את המחזמר "Walk On Through: Confessions of a Museum Novice", שהוצג באוף ברודוויי בשנת 2023.
קריל אובחן ביולי 2024 במחלת סרקומה ממאירה נדירה ואגרסיבית, והיה בטיפול במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג בניו יורק לפני שעבר לטיפול בהוספיס בביתו. ב-30 בספטמבר 2024, קריל הלך לעולמו בגיל 48.
בעקבות מותו, קהילת המעריצים קראה לעמעום מלא של האורות בכל התיאטראות בברודוויי, ובמקביל החלה עצומה בנושא ב-Change.org שקיבלה תמיכה משמעותית, עם יותר מ-22,000 חתימות. בסופו של דבר הוחלט כי תיאטראות ברודוויי יעמעמו את כל האורות לזכרם של קריל, מגי סמית' ואדריאן ביילי. ההחלטה לעמעם את האורות הגיעה בעקבות ביקורת ציבורית על המדיניות של ועדת בעלי התיאטראות של ברודוויי. ב-2 בדצמבר 2024 התקיים טקס זיכרון לכבודו בתיאטרון סנט ג'יימס בברודוויי ויום לאחר מכן, יעומעמו האורות לזכרו בברודוויי.
אקטיביזם

קריל תמך בקהילת הלהט"ב ובזכויות אדם, והביע את עמדותיו החברתיות והפוליטיות בפתיחות. קריל היה שותף להקמת ארגון הצדקה Broadway Impact לקידום נישואים של זוגות מאותו המין והיה מעורב בארגון Broadway Cares/Equity Fights AIDS.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס טוני | 2002 | השחקן הטוב ביותר במחזמר | מילי המודרנית והמתוקה | מועמדות |
| פרס טוני | 2009 | השחקן הטוב ביותר במחזמר | שיער | מועמדות |
| פרס טוני | 2017 | שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר | הלו, דולי! | זכייה |
| פרס גראמי | 2023 | אלבום התיאטרון המוזיקלי הטוב ביותר | אל תוך היער | זכייה |
| פרס לורנס אוליבייה | 2014 | השחקן הטוב ביותר במחזמר | ספר המורמונים | זכייה |
| פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה | 2010 | פרס הוקרה מיוחד (משותף עם צוות השחקנים) | שיער | זכייה |
הערות שוליים

1 2 3 4  Greg Evans, Broadway Mourns Its Beloved Gavin Creel: “We Lost Our Prince”; Bette Midler, Casey Likes Among Those Paying Tribute, Deadline, ‏2024-09-30 (באנגלית)
1 2  Brent Lang,Gordon Cox, Gavin Creel Honored at Broadway Memorial Service Filled With Music, Humor and Heartbreak: ‘He Was Everyone’s Favorite Person’, Variety, ‏2024-12-02 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Greg Evans, Broadway To Dim Lights At Select Theaters For Gavin Creel While Petitioners Call For Full Tribute – Update, Deadline, ‏2024-10-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Greg Evans, Broadway To Dim All Lights For Gavin Creel, Maggie Smith & Adrian Bailey; League Committee Reviewing Dimming Policy After Big Backlash, Deadline, ‏2024-10-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Greg Evans, Gavin Creel’s Beloved Al Hirschfeld Theatre Breaks Ranks To Join Broadway Light Dimming Tribute; Actors’ Equity Takes Stance On Growing Controversy, Deadline, ‏2024-10-06 (באנגלית אמריקאית)
| פרס טוני לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר |
| --- | --- | --- |
| 1947–1975 | דייוויד ווין (1947) • מיירון מקורמיק (1950) • ראסל נייפ (1951) • יול ברינר (1952) • הירם שרמן (1953) • הארי בלפונטה (1954) • סיריל ריצ'רד 1955) • ראס בראון (1956) • סידני צ'פלין (1957) • דייוויד ברנס (1958) • ראסל נייפ / לאונרד סטון (1959) • טום בוסלי (1960) • דיק ואן דייק (1961) • צ'ארלס נלסון ריילי (1962) • דייוויד ברנס (1963) • ג'ק קסידי (1964) • ויקטור ספינטי (1965) • פרנקי מייקלס (1966) • ג'ואל גריי (1967) • הירם שרמן (1968) • רון הולגייט (1969) • רנה אוברז'ונואה (1970) • קין קרטיס (1971) • לארי בליידן (1972) • ג'ורג' ס. אירווינג (1973) • טומי טון (1974) • טד רוס (1975) |  |
| 1976–2000 | סמי ויליאמס (1976) • לני בייקר (1977) • קווין קליין (1978) • הנדרסון פורסיית' (1979) • מנדי פטינקין (1980) • הינטון באטל (1981) • קליבנט דריקס (1982) • צ'ארלס קולס (1983) • הינטון באטל (1984) • רון ריצ'רדסון (1985) • מייקל רופרט (1986) • מייקל מגווייר (1987) • ביל מקצ'ון (1988) • סקוט ווייז (1989) • מייקל ג'טר (1990) • הינטון באטל (1991) • סקוט וורה (1992) • אנתוני קריבלו (1993) • ג'רוד אימיק (1994) • ג'ורג' הרן (1995) • וילסון ג'רמיין הרדיה (1996) • צ'אק קופר (1997) • רון ריפקין (1998) • רוג'ר בארט (1999) • בויד גיינס (2000) |  |
| 2001–הווה | גארי ביץ' (2001) • שולר הנסלי (2002) • דיק לטסה (2003) • מייקל סרוריס (2004) • דן פוגלר (2005) • כריסטיאן הוף (2006) • ג'ון גלאגר ג'וניור (2007) • בויד גיינס (2008) • גרגורי ג'בארה (2009) • לוי קרייס (2010) • ג'ון לארוקט (2011) • מייקל מקגראת' (2012) • גבריאל אברט (2013) • ג'יימס מונרו איגלהארט (2014) • כריסטיאן בורל (2015) • דויד דיגס (2016) • גאווין קריל (2017) • אריאל סטאצ'ל (2018) • אנדרה דה שילדס (2019) • דני בורשטיין (2021) • מאט דויל (2022) • אלכס ניואל (2023) • דניאל רדקליף (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135416434  ISNI: 0000 0000 5554 1438  LCCN: no2002065406  MusicBrainz: 013c78e2-79f2-4833-9f0f-b13460a7ae8d  SNAC: w6bg48gv  VIAF: 71061980   WorldCat (עם VIAF): 71061980
אדמה ושמיים

| --- | --- |

 סינגל בביצוע סגול
 יצא לאור:  2005
 סוגה:  מוזיקת עולם, העידן החדש
 שפה:  עברית
 כתיבה:  שמעון סוויסה (לב טהור)
 לחן:  עממי
"אדמה ושמיים" הוא שיר מסוגת שירי העידן החדש שבוצע לראשונה בידי ההרכב המוזיקלי "סגול" ב"פסטיבל סגול" העשירי למדיטציה ואהבה שהתקיים באכזיב בשנת 2005. השיר זכה לפריחה מחודשת בעיקר במגזר החסידי והחרדי.
רקע

פסטיבל "סגול", הפסטיבל הרוחני הראשון בישראל שיזמה והפיקה לילך אברג'יל נצר (כיום נקראת ו'איט פדר), התקיים פעמיים בשנה בין השנים 2000-2011.
ההרכב "סגול" נוצר עבור הפסטיבל, והאלבום הוקלט בפסטיבל העשירי בשנת 2005.
את מילות השיר בעברית כתב אמן מעגלי השירה שמעון סוויסה (לב טהור).

בעקבות הצלחתו של השיר, חובר לו ריקוד עם, שזכה בשנת 2008 במקום ראשון בתחרות ריקודי העם.
גרסאות כיסוי

השיר זכה לגרסאות רבות בארץ ובעולם:
יונינה (הצמד המוזיקלי יוני ונינה טוקייר.).
יעל ארנון ורד (חלילנית, מלחינה, ומורה למוזיקה בגיל הרך).
הזמר החסידי אליקם בוטה והדיג'יי ניסו סלוב.
ישי לפידות ואריק דביר. (מקום 12 במצעד היהודי השנתי של רדיו כאן מורשת לשנת ה'תשע"ט-2019).
מאט דאב (מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי חרדי אמריקאי)
ידידיה חייט (זמר חרדי יליד ארגנטינה)
עידו ויניב אליוף (צמד תאומים זמרים שילבו את מילות הפיוט "לכה דודי" ללחן של "אדמה ושמיים").
יהונתן מלכה (הגרסה הווקאלית).
שלמה כהן ועמי כהן ("אהיים"/"הבייתה" - גרסה מחודשת ביידיש).
לאוני בוס (Leonie Bos) אמנית הולנדית (עברית ואנגלית).
להקת SemaZen ( سمازن ) (גרסה באנגלית וערבית).
הערות שוליים

↑  הסיפור של ו'איט פדר, באתר ו'איט ואורי - האקדמיה להיזכרות
↑  יונינה- אדמה ושמיים | Yonina- Adama VeShamayim, באתר יוטיוב, ‏2.2.2023
↑  יעל ארנון ורד, אדמה ושמיים, באתר יוטיוב, ‏27.11.2023
↑  אליקם בוטה ודיג'יי ניסו סלוב אדמה ושמיים | Elikam Buta & DJ Niso Slob Adama V'Shamayim, באתר יוטיוב, ‏5.1.2019
↑  אדמה ושמים - ישי לפידות & אריק דביר, באתר יוטיוב, ‏4.1.2019
↑  Matt Dubb - Adama V’shamayim | מאט דאב - אדמה ושמים (Official Music Video), באתר יוטיוב, ‏6.1.2019
↑  Yedidia Jaiat - ידידיה חייט - “ADAMA VESHAMAIM” - VIDEOCLIP, באתר יוטיוב, ‏3.3.2019
↑  לכה דודי (אדמה ושמיים) | עידו ויניב אליוף (prod. by yosef), באתר יוטיוב, ‏10.9.2019
↑  יהונתן מלכה אדמה ושמיים ווקאלי, באתר יוטיוב, ‏3.5.2020
↑  אהיים-שלמה כהן & עמי כהן, באתר יוטיוב, ‏18.6.2019
↑  Adamah - Live (strong wind, deep waters) Leonie Bos, יוטיוב, ‏24.12.2022
↑  SemaZen - سمازن | The Four Elements, יוטיוב, ‏11.6.2017
בחדר הסמוך (או מחזה הוויברטור)

| --- | --- |

 כתיבה:  שרה רוהל 
 סוגה:  דרמה
 IN THE NEXT ROOM, OR THE VIBRATOR PLAY
 
בחדר הסמוך (או מחזה הוויברטור) (באנגלית: In the Next Room (or The Vibrator Play)) הוא מחזה משנת 2009 מאת שרה רוהל, שעוסק בהיסטוריה המוקדמת של הוויברטור, כאשר רופאים השתמשו בו כמכשיר קליני להביא נשים לאורגזמה כטיפול בהיסטריה לכאורה. נושאים אחרים כוללים בורות ויקטוריאנית בנוגע לתשוקה מינית נשית, אימהות, הנקה וקנאה. ההצגה הייתה מועמדת לשלושה פרסי טוני לשנת 2010 ולפרס פוליצר לדרמה.
דמויות

קתרין גיבינגס – אשתו של ד"ר גיווינגס ואמא ללטיטיה (לוטי), אישה מלאת חיים בסוף שנות העשרים שלה, אך מתוסכלת מינית מנישואיה.
ד"ר גיבינגס – בעלה של קתרין, גבר בשנות הארבעים לחייו ומומחה בהפרעות גינקולוגיות והיסטריות.
סברינה דלדרי – מטופלת של ד"ר גיבינגס, פסנתרנית בתחילת שנות השלושים לחייה הנאבקת בהיסטריה ובפוריות.
ליאו ארווינג – חולה נוסף של ד"ר גיבינגס, אמן אנגלי בשנות העשרים או השלושים לחייו.
אנני – עוזרת המיילדת של ד"ר גיבינגס, אישה בסוף שנות השלושים לחייה.
אליזבת – עוזרת בית אפרו-אמריקאית, ואחר כך מיינקת, בשנות השלושים המוקדמות לחייה.
דיק דאלדרי – בעלה של סברינה דאלדרי, גבר בשנות הארבעים או החמישים לחייו.
עלילה > מערכה ראשונה

ד"ר גיבינגס, מדען חשמל, גר עם אשתו קתרין ובתם התינוקת, לטיציה (לוטי), בצפון מדינת ניו יורק בסוף המאה ה-19. עם החידוש האחרון של כניסת חשמל לבתים אמריקאים, גיבינג רותם אותו ליצירת מכונה המיועדת לריפוי היסטריה נשית על ידי גרימת "פרוקסיזמות" – ובכך ממציא בתמימות את הוויברטור. הוא מטפל במטופליו באולם ניתוחים בביתו, בשם "החדר הסמוך", לצד עוזרתו ומיילדתו אנני. בעוד הוא מאמין שגופה של אשתו אינו מייצר די חלב כדי להזין את בתם, קתרין אינה מרוצה מינית מבעלה, שמוקסם מחשמל ומתקשה עם אינטימיות.
בסוף נובמבר מביא הרופא מטופלת חדשה, סברינה דולדרי, ובעלה דיק, שמתוסכל מהקשיים הנובעים מההיסטריה של אשתו. בעוד גיבינגס מטפל בסברינה עם הוויברטור, מר דאלדרי וקתרין מטיילים בגשם. כשמר דאדלי חוזר, הוא שמח לראות שיש הבדל ניכר בבריאותה של סברינה. קתרין חושפת בשוגג את קשייה בהנקת לטיטיה, ומר דאלדרי מציע לשכור את עוזרת הבית שלהם, אליזבת, אישה אפרו-אמריקאית, כמיינקת, מכיוון שאיבדה לאחרונה את בנה היילוד שחלה בכולרה. כאשר הם לבדם בביתם, בני הזוג גיבינגס דנים בחששותיה של קתרין מפני הכנסת אדם זר להניק את לטיטיה.
למחרת ד"ר גיבינגס עורך לאליזבת בדיקה רפואית, וקובע שהיא תהיה מיינקת בריאה. קתרין מתבוננת בה מאכילה את התינוקת ומגיבה רגשית; היא מנסה להסביר לבעלה על חוסר הביטחון האמהי שלה, אך ד"ר גיבינגס מעוניין יותר בתרופות לגברת דאלדרי עם סיבוב נוסף של טיפול חשמלי בחדר הסמוך. עם זאת, כאשר אנני העוזרת שלו נעדרת, לסברינה קשה הרבה יותר להגיע לפרוקסיזם, ולאחר שהוא מנסה לעורר אותה במתח גבוה יותר, מתרחשת הפסקת חשמל. אנני מגיעה ועורכת טיפול ידני לסברינה, מה שגורם לה לשפיכה נשית, בזמן שד"ר גיבינגס פועל להחזרת החשמל בבית. אליזבת מתכוננת לחזור הביתה למשפחתה שלה ונשאלת על ידי קתרין אם היא מתכננת להביא עוד ילדים לעולם, לפני שהיא מגלה את הפחדים האישיים שלה מלידה ואת הכאב הגדול שחשה כאשר לטיטיה ניסתה לינוק ממנה לראשונה. בינתיים אנני מציגה את הידע שלה בפילוסופיה יוונית בפני גברת דאלדרי, שמבקשת ממנה להתחיל להעביר לה שיעורים פרטיים.
לאחר שכולם עזבו, בני הזוג גיבינגס מתאמצים לייצר אינטימיות מינית בסלון, אך מופרעים על ידי גברת דאלדרי שחזרה לקחת את כובעה ונראית חלשה. הרופא מחליט לטפל בה שוב באמצעות הוויברטור, למורת רוחה של אשתו, אך כאשר היעדרותה של אנני מקשה עליה להגיע לפרוקיזם בשנית, הוא משתמש בהצלחה במה שהוא מכנה "עיסוי פות" בנוסף למכשיר. קתרין, שצותתה מעבר לדלת, דורשת מבעלה לבצע בה טיפול חשמלי, אך הוא מגנה את הרעיון כבלתי ראוי ולא מקצועי. גברת דאלדרי שוב עוזבת, וד"ר גיבינגס, שהולך וחושד באשתו, נועל את החדר הסמוך לפני שעוזב להשתתף במועדון של מדענים אקדמאיים.
סברינה חוזרת לבית גיבינגס בפעם השלישית, הפעם כדי להחזיר את כפפותיה, ומתארת לקתרין המסוקרנת את תחושות הוויברטור. הסקרנות משתלטת על קתרין, והיא פורצת את המנעול למעבדת בעלה, וסוף סוף רואה את המכשיר. גברת דאלדרי מציעה להשתמש במכשיר על גברת גיבינגס, אבל יש לה תגובה שלילית מאוד אליו. היא מציעה להעביר את הטיפול לסברינה, ולמרות התעקשותה כי ד"ר גיבינגס צריך להיות היחיד שייקח אחריות כזו, היא מסכימה את ההצעה. הווילון יורד כשלגברת דאלדרי יש את הפרוקסיזמה השלישית שלה באותו היום.
בימוי

הסט מחולק בין שני חדרים, סלון ומשרד רופא. בשיא המחזה, השחקנים חוצים דרך הקיר הדמיוני המחלק את החדרים כדי ליצור את הסצנה השלישית והאחרונה, בחוץ בשלג הנופל.
רקע

בשיחה עם הבמאי לס ווטרס הוא טען כי ההצגה נכתבה בהשראת הספר "טכנולוגיית האורגזמה: היסטריה, הוויברטור וסיפוק מיני של נשים" מאת רייצ'ל פ'מיינס. רוהל מצטטת את ספרה של מיינס, "AC/DC: סיפור הפרא של מלחמת התקנים הראשונה" (טום מקניכול) "והיסטוריה חברתית של מיינקות באמריקה" (ג'נט גולדן) כספרים שקראה או שהשפיעו עליה כשכתבה את המחזה.
המחזה הוזמן על ידי התיאטרון הרפרטואר ברקלי, שקיבל פרס מחזה אמריקאי חדש של קרן אדגרטון לקראת הפקת המחזה. לס ווטרס, המנהל האמנותי העמית אמר בין השאר: "הפרס הזה מספק לנו את המותרות הנדירות של תקופת חזרות ממושכת להצגה חדשה. שרה הפכה לאחת הכותבות החשובות במדינה, וכבוד כי תיאטרון ברקלי מילא תפקיד חיוני בקריירה שלה."
הפקות

ההצגה הוצגה בבכורה בתיאטרון הרפרטוארי בברקלי ב-5 בפברואר 2009, עד 15 במרץ 2009, בבימויו של לס ווטרס. ההפקה בברודוויי, שהוצגה על ידי תיאטרון לינקולן סנטר, החלה בתצוגות מקדימות בתיאטרון ליסאום ב-22 באוקטובר 2009, נפתחה רשמית ב-19 בנובמבר ונסגרה ב-10 בינואר 2010 לאחר 60 הופעות סך הכל. צוות השחקנים כלל את לורה בננטי, מייקל סרבריס, קווינסי טיילר ברנסטין, מריה דיזיה, תומאס ג'יי ראיין, ונדי ריץ' סטטסון וצ'נדלר ויליאמס. הפקה זו הייתה מועמדת לשלושה פרסי טוני.
הפקות > בישראל

בישראל ההצגה הופקה לראשונה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין ב-10 במרץ 2012 בתרגומה של עינת ברנובסקי ובבימויו של ניר ארז.
פרסים ומועמדויות

ההצגה גרפה שלוש מועמדויות לפרס טוני לשנת 2010:
ההצגה הטובה ביותר
שחקנית המשנה הטובה ביותר בהצגה – מריה דיזיה
עיצוב התלבושות הטוב ביותר להצגה – דייוויד זין
ההצגה הייתה מועמדת לפרס דרמה דסק לשנת 2010 על עיצוב תלבושות מצטיין.
ההצגה הייתה מועמדת לפרס פוליצר לדרמה לשנת 2010, אך הפסידה למחזמר "כמעט נורמלי".
הערות שוליים

↑  Hurwitt, Robert (6 בפברואר 2009). "Theater review: 'In the Next Room'". San Francisco Chronicle. נבדק ב-16 בפברואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Waters, Les. "Highlights from Les Waters Director Presentation for In the Next Room (January 2009)". Berkeley Rep. אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2009. נבדק ב-16 בפברואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sarah Ruhl: 'A Note from Sarah Ruhl', In The Next Room The Berkeley Rep Magazine, 2008-09, Number 4, p. 23
↑  Jones, Kenneth. "Berkeley Rep's Premiere of Ruhl's' In the Next Room' Wins Edgerton Award" Playbill, July 28, 2008
↑  Gold Star: "In the Next Room: World Premiere of Victorian-Era Sex Comedy"
↑  "Lincoln Center Theatre". Lincoln Center Theatre. 2008. נבדק ב-9 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hetrick, Adam. "Ruhl's In the Next Room Will Play Broadway's Lyceum Theatre," playbill.com, July 9, 2009
↑  Hetrick, Adam. "Benanti and Cerveris to Star in Broadway's In the Next Room (or the vibrator play)" Playbill, July 21, 2009
↑  "Who's Nominated?". Tony Awards. IBM Corp. נבדק ב-13 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  " In the Next Room Overview and Awards" Playbill (vault), accessed September 28, 2016
↑  Gans, Andrew. "64th Annual Tony Awards to Be Presented June 13 at Radio City" Playbill, June 13, 2010
מאהל מחאה

מאהל מחאה בדרום תל אביב במהלך המחאה החברתית בישראל ב-2011
מאהל מחאה הוא מאהל זמני אשר מוקם במסגרת מחאה מאורגנת, המשמש כמוקד הפעילות של פעילים המתנגדים למדיניות מסוימת, מוסדות מסוימים או עוולות חברתיות מסוימות. מחנות המחאה מוקמים לעיתים רבות ליד מיקומים בעלי משמעות פוליטית או סמלית, כמו מבני ממשל, משרדי המטה של תאגידים, או אזורים המושפעים מבעיות סביבתיות או חברתיות. מחנות המחאה מספקים לפעילים נוכחות מתמשכת באותו המיקום אשר מסייעת לעיתים רבות להגביר את המודעות הציבורית למטרה אותה הם מנסים לקדם, למשוך את תשומת הלב מצד העוברים ושבים, למשוך את תשומת הלב מצד גופי תקשורת, ולעיתים רבות הם משמשים גם לצורך שיבוש הפעולות של הגופים נגדם הם מוחים.
מחנות המחאה עשויים להתקיים במשך תקופות ארוכות במיוחד, ולעיתים רבות הדבר תלוי לרוב במשאבים העומדים לרשות המארגנים, במידת ההתנגדות לתנועת המחאה מצד הרשויות, ובהשפעה של מחנה המחאה על השיח הציבורי. מחנות מחאה רבים מפורקים בסופו של דבר בכוח על ידי רשויות אכיפת החוק, והדבר עלול במקרים רבים להוביל לעימותים אלימים בין המפגינים לרשויות אכיפת החוק.
שימוש במאהלי מחאה לאורך ההיסטוריה

בשנת 1932, במהלך תקופת השפל הגדול, קבוצה של 43,000 מפגינים אמריקנים, אשר כללה כ-17,000 יוצאי מלחמת העולם הראשונה, הקימו מאהל מחאה בוושינגטון הבירה, ודרשו לקבל את התשלומים שהובטחו להם. מאהל המחאה של המפגינים פונה בכוח על ידי כוחות צבא אמריקנים, והתקרית זכתה לסיקור תקשורתי נרחב.
בשנת 1968, במסגרת תנועת המחאה מצעד האביונים, אותה הוביל ד"ר מרטין לותר קינג ג'וניור, הוקם מאבל מחאה בוושינגטון הבירה בו המפגינים מחו על העוני ואי השוויון בארצות הברית. לאחר שישה שבועות מאהל המחאה פורק על ידי רשויות אכיפת החוק.
במסגרת המחאה החברתית בישראל ב-2011 הוקם מאהל מחאה גדול בשדרות רוטשילד בתל אביב. המפגינים במאהל המחאה מחאו בעיקר נגד יוקר המחיה והמחסור בדיוק בר השגה וקראו לביצוע רפורמות חברתיות. התנועה הצליחה להשפיע על השיח הציבורי, ובסופו של דבר הובילה לכך שממשלת ישראל הודיעה על שורת צעדים שיינקטו לפתרון מצוקת הדיור בישראל
במסגרת המחאות בהונג קונג בשנים 2019–2020 המפגינים בהונג קונג הקימו מאהלי מחאה באזורים שונים של העיר, כולל רובע העסקים המרכזי ובקמפוסים של האוניברסיטאות, במחאה על השליטה הגוברת של הממשל הסיני בהונג קונג.
בשנת 2011, במסגרת תנועת כיבוש וול סטריט בארצות הברית הקימו פעילים מאהל מחאה בפארק זוקוטי בניו יורק במטרה למחות על אי השוויון החברתי והכלכלי ועל השחיתות וההתנהלות חסרת האחריות של וול סטריט.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל בשנים 2023 ו-2024 הוקמו מאהלי מחאה באוניברסיטאות שונות ברחבי ארצות הברית בהם סטודנטים, חברי סגל ופעילים שונים הביעו סולידריות עם הפלסטינים וקראו להפסקה מיידית של כל הסיוע הצבאי שארצות הברית מספקת לישראל וכמו גם לסיים את התמיכה רבת השנים של ארצות הברית בישראל במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
גלריית תמונות

מאהל המחאה שהוקם בוושינגטון הבירה בשנת 1968 במסגרת תנועת המחאה מצעד האביונים
מאהל המחאה שהוקם באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, 2024
ראו גם

מרי אזרחי
פעולה ישירה
תנועת אוקיופיי