אקילה לאורו
החטיפה > השתלשלות האירועים

3 באוקטובר - הספינה אקילה לאורו יוצאת להפלגה מנמל גנואה כשעל סיפונה 748 נוסעים. היא אמורה לבקר במצרים, ישראל, קפריסין וטורקיה, ולשוב לגנואה. הנוסעים עוברים ביקורת דרכונים, אך המטען האישי שלהם לא נבדק. 4 החוטפים עולים לספינה במטרה לפתוח במתקפת ירי כשהספינה תעגון בנמל אשדוד.
4 באוקטובר - הספינה עוגנת בנמל נאפולי, נוסעים נוספים עולים לספינה והיא עוזבת לאחר כמה שעות. החוטפים מבלים את מרבית הזמן בחדרם, ויוצאים ממנו רק כדי להשתתף בארוחות, במהלכן הם אינם יוצרים קשר עם נוסעים אחרים ונשארים יחד.
7 באוקטובר - הספינה מגיעה לנמל אלכסנדריה. 651 מהנוסעים, בהם שני הנוסעים היחידים בעלי דרכון ישראלי - ראובן ואילנה טכר, יורדים ונוסעים באוטובוסים לבקר בפירמידות, ואמורים לחזור לספינה לאחר 14 שעות בפורט סעיד. החוטפים נשארים על הספינה, ומוציאים ממחבואם את כלי הנשק שהעלו עימם. לפני שהחוטפים עלו לספינה הם הסליקו את הרובים במכלי דלק, וכעת כלי הנשק הסריחו את התא שבו שהו. החוטפים התכוונו לנקות את כלי הנשק ולייבש אותם באמצעות מייבש שיער בזמן שהספינה עשתה את דרכה מאלכסנדריה לפורט סעיד. ריח הדלק שנדף מהחדר עורר את חשדם של אנשי הצוות, שנכנסו לתאם של החוטפים וחשפו אותם ואת כלי הנשק. מופתעים, החוטפים נאלצים לזנוח את התוכנית למתקפה באשדוד, משתלטים על האונייה ולוקחים את 97 הנוסעים ואנשי הצוות שנשארו על סיפונה כבני ערובה. הם פותחים בירי באוויר בחדר האוכל, ודורשים מרב החובל לשוט לנמל טרטוס בסוריה. אלחוטן האונייה מצליח לשלוח הודעת מצוקה שנקלטת במתקן ניטור בשוודיה, והודעה על תפיסת האונייה האיטלקית בידי פלסטינים מתפרסמת ברחבי העולם. החוטפים מעבירים את בני הערובה מחדר האוכל לאחד הסיפונים ומורים להם לישון על הרצפה. מסביב להם ממקמים החוטפים מכלי דלק ומאיימים שיציתו אותם.
7 באוקטובר, 22:00 - הנוסעים שירדו מהספינה מגיעים לנמל פורט סעיד ומגלים שהספינה לא הגיעה אליו מעולם. השלטונות אומרים להם תחילה כי הספינה מתעכבת בשל עומס בתעלת סואץ.
8 באוקטובר, 1:30 - הנוסעים בפורט סעיד מגלים כי הספינה נחטפה. בארצות הברית מתכנס צוות מיוחד לניהול תקריות טרור בראשותו של אוליבר נורת', לאחר שמתברר כי בין בני הערובה ישנם אזרחים אמריקנים. הצוות ממליץ לשגר לשגרירות ברומא צוות מומחים של משרד החוץ שיסייע בניהול המשבר, וכוחות מיוחדים לאירופה למקרה שיהיה צורך בהתערבות צבאית לצורך שחרור בני הערובה. גנרל קארל שטיינר מורה על שליחת מחלקה של אריות הים ומחלקת קומנדו מכוח דלתא לבסיס נאט"ו של חיל האוויר הבריטי באקרוטירי בקפריסין. אליהם הצטרפו 66 צנחנים ו-4 מסוקים מצבא איטליה.
בוקר 8 באוקטובר - בעת שהספינה עושה את דרכה לסוריה, מחלקת המדינה האמריקנית מבקשת ממדינות באזור הים התיכון שלא לאפשר לספינה החטופה לעגון בשטחן, וכן לא לאפשר לתקשורת להתקרב לספינה. החוטפים מפרידים בני ערובה יהודים ואמריקאים מיתר הנוסעים.
8 באוקטובר, 11:00 - הספינה מגיעה לנמל טרטוס, ואלמלקי שובר את דממת האלחוט ומבקש רשות עגינה בנמל. הוא מזדהה כחבר בחש"פ ודורש כי לספינה יגיעו נציגי בריטניה, ארצות הברית והצלב האדום הבינלאומי, וכי בתמורה לשחרור בני הערובה על ישראל לשחרר 50 מחבלים, ביניהם סמיר קונטאר ופייסל מחמוד אבו שרח, מפקד מחוז ביירות של הפת"ח. החוטפים מאיימים כי אם האסירים לא ישוחררו בתוך 4 שעות הם יחלו להוציא להורג את בני הערובה. בהתייעצויות בין ממשלות סוריה, ארצות הברית ואיטליה, ארצות הברית הודיעה כי אינה מוכנה לדון עם המחבלים.
8 באוקטובר, 15:00 - סוריה מסרבת לאפשר לספינה לעגון בשטחה, ולאחר שאף אחת מדרישות המחבלים אינה נענית הם מוציאים להורג את ליאון קלינגהופר בן ה-69. הוא נורה בראש ובחזה ונהרג במקום. מולקי מורה באיומי תת מקלע למלצר פורטוגלי בשם מנואל דה סוזה ולספר איטלקי בשם פרוצ'יו אלברטי להשליך את גופתו של קלינגהופר לים עם כיסא הגלגלים שלו. אחד החוטפים מעביר הודעה על כך לסורים, ומאיים שימשיכו להוציא להורג בני ערובה נוספים. לאשתו של קלינגהופר, מרילין, נאמר כי בעלה חש ברע והועבר למרפאת הספינה. ליאון קלינגהופר על סיפון אקילה לאורו, מרץ 1985.
8 באוקטובר, 19:20 - אבו עבאס מתקשר לספינה דרך תחנת רדיו מונטה קרלו בקפריסין ומורה לחוטפים לשוט לפורט סעיד. ישראל קלטה את השידור, איתרה באמצעותו את המיקום של הספינה, והעבירה את המידע על כך שארגונו של אבו עבאס עומד מאחורי החטיפה לממשל רייגן.
9 באוקטובר, 7:30 - הספינה מתקרבת לחופי פורט סעיד. סירה מתקרבת אליה ומתנהלים דיונים עם החוטפים.
9 באוקטובר - לאחר שיאסר ערפאת מגנה את החטיפה, נשיא מצרים חוסני מובארק מתחייב להסגיר את החוטפים לידי אש"ף בתוניס. שר החוץ המצרי נפגש עם שגרירי איטליה, ארצות הברית, בריטניה ומערב גרמניה ומפציר בהם לאפשר את העברת החוטפים לידי אש"ף ולא לעצור אותם על אדמת מצרים. למרות שהשגרירים נמנעו מלהתחייב, שר החוץ המצרי הודיע לאבו עבאס כי החוטפים יכולים לעזוב את הספינה.
9 באוקטובר, אחר הצהריים - האמריקנים מתכוננים לתקיפה. רב החובל, תחת איומי אקדח, משדר הודעה שקרית לפיה הוא בשליטה על הספינה וכי כל בני הערובה בחיים.
9 באוקטובר, 17:00 - החוטפים עוברים מהספינה לגוררת שעושה דרכה אל נמל פורט סעיד. ראש ממשלת איטליה בטינו קרקסי מתקשר לרב החובל ג'ררדו דה רוזה, ושומע לראשונה כי קלינגהופר נרצח. השגריר האמריקאי במצרים ניקולס וליוטס(אנ') עולה לאנייה, מגלה כי השידור של רב החובל נעשה תחת איומים ומקבל לידיו את דרכונו של קלינגהופר. וליוטס דורש לעדכן את שר החוץ המצרי, ולאור הגילויים החדשים דורש להעמיד את החוטפים לדין.
בוקר 10 באוקטובר - אורי שמחוני, נספח צה"ל בארצות הברית, מעביר לאמריקנים מידע ישראלי לפיו החוטפים מוחזקים בבסיס אל-מאזה ליד קהיר. על פי מקורות אמריקנים המצרים מתכננים להעביר את החוטפים בלילה, ככל הנראה לתוניס, במטוס של חברת איג'יפטאייר. האמריקנים מחליטים ליירט את המטוס מעל הים התיכון, ולאחר שתחילה נבחנות אפשרויות לאלץ אותו לנחות בישראל או בקפריסין, מוחלט לבסוף לכוון אותו לבסיס נאט"ו בסיגונלה.
10 באוקטובר, 16:15 - ארבעת החוטפים ממריאים במטוס בואינג 737 של איג'יפטאייר לתוניסיה ואליהם מצטרפים גם אבו עבאס בעצמו, וסגנו עז אלדין בדרח'אן. מטוס הוקאיי ומטוסי F-14 ממריאים לכיוונו מנושאת המטוסים סרטוגה. במקביל כוחות המבצעים המיוחדים שהתאמנו על השתלטות על האקילה לאורו מוטסים לסיגונלה כדי ללכוד את החוטפים אם משימת היירוט תצליח. מטוס הבואינג מבקש רשות נחיתה בתוניס, ולאחר מכן באתונה, אך הבקשות מסורבות. מטוס ה"הוקאיי" מתקשר עם הבואינג ב-VHF בדרישה להפנות את הטיסה לסיגונלה, אך הטייס המצרי אינו משיב. בתגובה מורה טייס ההוקאיי למטוסי הקרב הנוספים להדליק אורות, והטייס המצרי מגלה שהוא מוקף, ומציית להוראות בקשר.
10 באוקטובר, 18:45 - המטוס המצרי נוחת בסיגונלה, ומייד אחריו נוחתים שני מטוסי תובלה Starlifter C-141 של חיל האוויר האמריקני עם אנשי היחידות המיוחדות. מפקד הכוח האמריקאי שטינר הודיע כי המטוס במעצר של צי ארצות הברית. קברניט המטוס המצרי הודיע שיש שגריר מצרי במטוס ודרש להתקשר לשר החוץ המצרי. שטינר עלה למטוס בעצמו וגילה כי על ארבעת החוטפים מגינים 10 אנשי קומנדו מצריים. האמריקאים כיתרו את המטוס, אך ממשלת איטליה התעקשה כי הבסיס נמצא בריבונות איטלקית ושלחה כוחות צבא ומשטרה מקומיים שהקיפו את הכוחות האמריקאיים. ראש הממשלה קרקסי התקשר לרייגן, וזה הודיע לקרקסי כי ארצות הברית תבקש להסגיר את החוטפים כדי שיעמדו לדין בארצות הברית.
10 באוקטובר, 23:30 - האמריקנים נסוגים, לאחר שהם מבינים כי החיילים האיטלקיים קיבלו אישור מהנשיא פרנצ'סקו קוסיגה להשתמש בכוח קטלני כדי למנוע מהם לצאת מהבסיס עם החוטפים. ממשלת איטליה הבטיחה לאמריקנים כי החוטפים יישפטו על רצח קלינגהופר, והוסכם כי שלושה פקידים אמריקאים יישארו בבסיס כדי לוודא שהחוטפים נעצרים על ידי הרשויות האיטלקיות.משוחררי החטיפה במטוס צבאי לארצות הברית
11 באוקטובר - ארבעת החוטפים הוצאו מה-737, נעצרו על ידי המשטרה האיטלקית והועברו לכלא הבסיס, ולאחר מכן לכלא המקומי. האיטלקים אישרו למטוס הבואינג להמריא לנמל התעופה צ'יאמפינו ברומא כשאבו עבאס וסגנו עדיין על הסיפון.
11 באוקטובר, 22:00 - המטוס המצרי ממריא לרומא, ונמצא במעקב של מטוס מנהלים T-39 של הצי, ומטוסי קרב איטלקיים ואמריקנים. כשהתקרבו לרומא נסוגו מטוסי הקרב האמריקנים, ומטוס המנהלים שנשא את שטיינר ואנשי כוחות מיוחדים ביקש אישור נחיתה בנמל התעופה צ'יאמפינו. בקרי התנועה האווירית האיטלקיים לא אישרו למטוס לנחות, ובתגובה הטייס האמריקני הכריז על מצב חירום שהעניק לו זכות אוטומטית להנחית את המטוס.
הלילה שבין 11 באוקטובר ל-12 באוקטובר - המודיעין הישראלי מעביר לאמריקנים ידיעה לפיה אבו עבאס עומד מאחורי החטיפה. שופט מחוזי בוושינגטון מוציא צווים להסגרת אבו עבאס והחוטפים, והנשיא רייגן מעדכן את ראש ממשלת איטליה.
12 באוקטובר, 5:30 - מקסוול ראב, שגריר ארצות הברית באיטליה, מוסר את צווי ההסגרה לשר המשפטים האיטלקי בביתו. ראש ממשלת איטליה הודיע מאוחר יותר כי משרד המשפטים איטלקי קבע כי ”הבקשה האמריקאית אינה עונה על הדרישות העובדתיות והמהותיות שנקבעו בחוק האיטלקי”, כך שלא היה בסיס חוקי להחזיק אותו יותר מאחר שהוא היה על סיפון מטוס בעל מעמד אקסטריטוריאלי.
12 באוקטובר - חלק מבני הערובה משוחררים לאחר 51 שעות על סיפון האקילה לאורו. מצרים מסרבת לאפשר ל-330 אנשי הצוות ול-12 הנוסעים שנותרו לעזוב את שטחה עד להשבת המטוס המצרי שיורט.
12 באוקטובר, 13:30 - הקבינט האיטלקי דן בדרישות האמריקאיות, אך לאור איום שהגיע מיאסר ערפאת מתקבלת החלטה לשחרר את אבו עבאס ולהעמיד את שאר החטופים למשפט על אדמת איטליה. משרד החוץ האיטלקי מעדכן את שגרירי מצרים וארצות הברית על ההחלטה.
12 באוקטובר, 18:30 - המטוס המצרי ועליו אבו עבאס ובדרח'אן ממריא משדה התעופה פיומצ'ינו לשדה התעופה המשני של רומא.
12 באוקטובר, 18:45 - השניים יורדים מהמטוס בליווי כוחות הביטחון האיטלקיים ועולים על מטוס יוגוסלבי שחונה בסמוך אליו בדרכם לבלגרד, מצוידים בדרכונים דיפלומטיים עיראקיים מזויפים תחת השמות עבד אלפוואס ועומר חאמד.
13 באוקטובר - ממשל רייגן מעביר ליוגוסלביה את המידע המודיעיני הישראלי יחד עם "תמלילים וראיות קשות שהצטברו ב-24 או 48 השעות מאז". ממשלת יוגוסלביה דוחה את בקשת ההסגרה של ארצות הברית בטענה שהיא חסרת בסיס משפטי. המטוס המצרי שיורט שב למצרים עם 6 אנשי הצוות.
14 באוקטובר - הספינה עוזבת את פורט סעיד ומגיעה לנמל אשדוד. הנוסעים שעוד נותרו על סיפונה מתקבלים בישראל על ידי עשרות ילדים מיישובי חבל עזה שמעניקים להם פרחים ואיגרות אישיות המברכות אותם על השחרור מידי החוטפים.
הלילה שבין 14 באוקטובר ל-15 באוקטובר - החוטפים נחקרים בבית הכלא בסירקוזה בסיציליה בידי שופטי שלום איטלקיים, וחושפים כי היו להם משתפי פעולה באיטליה.
15 באוקטובר - הממשל בארצות הברית הודיע כי גופה מפורקת חלקית נשטפה לחוף הסורי, עם חור כדור בגולגולת, זוהתה כגופתו של ליאון קלינגהופר. ארבעת החוטפים, כמו גם יאסר ערפאת ופארוק קדומי, המשיכו לטעון שאיש לא נרצח במהלך החטיפה, וכי קלינגהופר מת מהתקף לב.
16 באוקטובר - ראש אמ"ן, אהוד ברק, מפרסם בהופעה טלוויזיונית בערוץ הראשון את הקלטת השיחה מ-9 באוקטובר בין אבו עבאס לבין החוטפים, שבה הנחה את החוטפים להצהיר שכוונתם לא הייתה לחטוף את האונייה. עם פרסום ההקלטה, טענה ממשלת איטליה טענה כי המודיעין הישראלי העביר לידי המודיעין האיטלקי את ההקלטה באיחור, לאחר שכבר ניתן אישור למטוס החוטפים להמריא.
17 באוקטובר - שר ההגנה האיטלקי ג'ובאני ספאדוליני מתפטר, מפלגתו פורשת מהקואליציה ומפילה את הממשלה האיטלקית, לאחר שראש הממשלה קרקסי איפשר לאבו עבאס להימלט. ספאדוליני התעקש שלא היה שותף להחלטה. קרקסי נואם בפרלמנט האיטלקי ומודיע על התפטרותו.
20 באוקטובר - גופתו של קלינגהופר מוטסת לקבורה בארצות הברית דרך איטליה, שם נערך לקלינגהופר טקס זיכרון בהשתתפות השגריר האמריקני ראב.