stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנגנזה
הצעתו של גלטון, קיבעונו של דרווין וחשיבות העניין לשיח ההיסטורי > חשיבות העניין לשיח ההיסטורי

נקודה זו משמעותית לדיון ההיסטורי בנושא הריאליזם המדעי. ריאליזם מדעי היא גישה רווחת בהיסטוריה של המדע, המניחה התקדמות של המדע כך שהתאוריות שבידנו קרובות יותר לאמת משהיו בעבר וצפויות להמשיך להתקרב לאמת.
קייל סטנפורד, פילוסוף והיסטוריון של המדע, מציג את התעלמותו של דרווין מרעיונותיו של גלטון ואת קיבעונו בעניין הפנגנזה כהפרכה לתפיסת הריאליזם המדעי. על פי סטנפורד, מדובר בדוגמה לעיקרון לפיו יכולות להתקיים חלופות מוצלחות לא פחות לתאוריות מוצעות, אשר לא יעלו על דעתם של מדעני התקופה. יתרה מכך, אם מדען דגול כמו דרווין, אפילו כשהציגו לו את התאוריה האלטרנטיבית שלא עלתה על דעתו, יכול היה להגיע למצב שבו הוא לא היה מסוגל לקבל את קיומן של אפשרויות אחרות, כנראה שנפוצה בהיסטוריה של המדע תופעה של תאוריות לא נכונות שהתקבלו עקב כך שתאוריות חלופיות ונכונות יותר פשוט לא נהגו.
הערות שוליים

↑  ג'נט בראון, מוצא המינים של דרווין: ביוגרפיה של ספר (מאנגלית: ברוריה בן- ברוך), תל אביב: ידיעות ספרים וספרי עליית הגג (2009), עמוד : 121
↑  Geison, G. L. (1969). "Darwin and heredity: The evolution of his hypothesis of pangenesis", pp. 375
↑  שם, עמודים 375-376
↑  Baigrie, Brian S., ed. 2004. Scientific Revolutions: Primary Texts in the History of Science. Upper Saddle River NJ: Prentice Hall, pp. 318.,
↑  שם, שם
↑  שם, שם
↑  Geison "Darwin and heredity", pp. 378
↑  • Francis Galton, "A Theory of Heredity", The Journal of the Anthropological Institute of Great Britain and Ireland, Vol. 5, (1876), pp. 331-332.
↑  Stanford, Kyle. 2006. “Darwin’s Pangenesis and the Problem of Unconceived Alternatives”. British Journal for the Philosophy of Science 57: 121‐144.
רומד ויידר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1967 (בן 58 בערך) Brig, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ 
 
רומד ויידר (Romed Wyder; נולד ב-1967) הוא יוצר קולנוע שווייצרי. מתגורר בז'נבה מאז 1989.
ביוגרפיה

רומד ויידר נולד בשנת 1967 בעיר בריג-גליס בקנטון וואלה, שבשווייץ. בשנת 1995 סיים את לימודי התואר במחלקה לקולנוע של אוניברסיטת ז'נבה לאמנות ועיצוב (HEAD) (לשעבר École Supérieure des Beaux-Arts, ז'נבה).
ויידר הוא חבר לשעבר ב-Cinéma Spoutnik והקים את Laika Films עם חמישה יוצרי סרטים נוספים בשנת 1993. רומד פיתח מערכת קלטת לסרט ומחולל ווידג'טים מקוון. הוא הקים את Paradigma Films SA בשנת 2003. במהלך 12 שנים הוא היה חבר בוועדת הקולנוע הפדרלית. בין 2005 ל-2008 הוא היה נשיא איגוד יוצרי הסרטים השווייצרי וכיום הוא חבר בחבר הנאמנים של סרטים שווייצרים ושל הוועד המנהל של האקדמיה השווייצרית לקולנוע. הוא עובד כבמאי, מפיק ותסריטאי מאז 1990.
פילמוגרפיה

מפגש חולף (Une histoire provisoire) בבימויו של רומד וידר; נכתב על ידי נאסים אחמדפור ורומד ויידר, בהפקת רומד ויידר, סיריל גרבר, באדי מינק, אלכסנדר דומרייכר-איבנסאנו (2022, בדיוני, 85 דקות, DCP)
Et Israel fut... בימוי וכתיבה של רומד וידר; הפקה על ידי יסמין עבד אל עזיז ורומד ויידר (2018, סרט תיעודי, 52 דקות, DCP)
שחר בבימויו של רומד ויידר; נכתב על ידי בילי מקינון; מבוסס על רומן מאת אלי ויזל; הופק על ידי סמיר ורומד ויידר (2014, בדיוני, 95 דקות, DCP)
Ménagerie intérieure בבימויו של Nadège de Benoit-Luthy, נכתב על ידי Nadège de Benoit Luthy וניקול Borgeat, בהפקת רומד ויידר (2007, בדיוני, 18 דקות, 35 מ"מ)
אבסולוט ביים והפקה של רומד ויידר, נכתב על ידי רומד ויידר, איב מוגני ומריה ווצלאוויק (2004, עלילתי, 94 דקות, 35 מ"מ)
Pas de café, pas de télé, pas de sexe בימוי והפקה של רומד ויידר, נכתב על ידי רומד ויידר ומריה ווצלאוויק (1999, בדיוני, 87 דקות, 35 מ"מ)
Écran d'argile בימוי, כתב והפקה של רומד ויידר ומריה ווצלאוויק (1997, סרט תיעודי, 53 דקות, 16 מ"מ)
טיול בימוי, כתב והפקה של רומד ויידר (1996, סיפורת, 21 דקות, 35 מ"מ)
סקוואטרס בימוי, כתב והפקה של רומד ויידר (1995, סרט תיעודי, 70+55 דקות, 16 מ"מ)
נובמבר ליד הים בימוי, כתב והפקה של רומד ויידר (1992, בדיוני, 5 דקות, 16 מ"מ)
הערות שוליים

↑  Harvey, Dennis (2000-05-08). "No Coffee, No Tv, No Sex". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-09-27.
↑  Swiss Films
↑  Laika Films
↑  Paradigma Films
↑  ARF FDS
↑  "Israël, a naissance in the douleur". LaLiberte.ch (בצרפתית). נבדק ב-2022-09-27.
↑  Brownstein, Rich (2021-09-17). השלם לקולנוע השואה: היסטוריה וניתוח של 400 סרטים, עם מדריך הוראה. McFarland. p. 298. ISBN 978-1-4766-4192 - 8.
↑  Del Don, Giorgia (14 באפריל 2015). "בית הפסיכולוגיה שובה הלב נסגר עם שחר, בקרוב למסכים שוויצרים". Cineuropa - המיטב של הקולנוע האירופי (באנגלית). נבדק ב-2022-09-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  האתר הרשמי של הסרט ABSOLUT
↑  "פסטיבל הסרטים ברוטרדאם חלק שמונה (5 בפברואר) 'אבסולוט', המרק, בוקר אחד,' 'מוג' וכו'". Jigsawlounge.co.uk. טרקלין הסרטים של ניל יאנג. 2005-03-15. נבדק ב-2022-09-27.
↑  Laika סרטים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16242743v (data)  GND: 139985395  ISNI: 0000 0001 0765 1074  VIAF: 160341020   WorldCat (עם VIAF): 160341020
תרשיש (ארץ)

תַרְשִׁישׁ היא שמה של ארץ עתיקה, המוזכרת בתנ"ך מספר פעמים. הארץ הייתה ידועה במסחרה, ומלכי יהודה, ישראל ופיניקיה ניהלו קשרים ענפים איתה.
מתוך אזכורה בספר בראשית עם שאר בני יוון, ניתן להסיק שהיא הייתה ממערב לארץ ישראל. בתרגום השבעים ובוולגטה וכן בתרגום יונתן בן עוזיאל תורגמה כקרתגו. אולם בימינו מקובל לזהות את הארץ עם טרטסוס (אנ') שבחצי האי האיברי, או עם טרסוס שבאסיה הקטנה.[דרוש מקור]
המסחר

תרשיש נודעה במסחרה הענף, ופריטים רבים יובאו בדרך קבע ממנה למזרח התיכון. בין השאר מוזכר בתנ"ך: מתכות שונות (זהב, כסף, ברזל, בדיל ועופרת), בעלי חיים אקזוטיים (תוכים, פילים וקופים) ומקנה.
"אוניות תרשיש" היה כינוי לאוניות חזקות, המסוגלות לשוט למרחקים. האוניות יועדו לנסיעות למרחקים ארוכים יחסית והיו בעלות תפוסה גבוהה יחסית. בניית האוניות היוותה אתגר כלכלי והנדסי עבור הממלכות, ואחזקת אוניות שכאלה הייתה הכרחית עבור התפתחות ממלכה.
אזכורים בתנ"ך

השם תרשיש מוזכר בתנ"ך לראשונה כאחד מבניו של יון. היא מוזכרת בתנ"ך לראשונה כמקום העומד בקשרי מסחר עם שלמה המלך, שאוניותיו הביאו משם סחורות. קשרי המסחר נזכרים גם בתקופה מאוחרת יותר, אצל יהושפט שמנסה לבנות אוניות בעציון גבר כדי ללכת לתרשיש, וגם בירמיהו מוזכרים אוצרות שהובאו מתרשיש. תרשיש תופסת מקום דומיננטי בקינת ישעיהו (ישעיהו, כ"ג) ובדברי יחזקאל (יחזקאל, כ"ו–כ"ח) על העיר צור. כאשר יונה הנביא רצה להתחמק מקיום הוראת האל להוכיח את בני נינוה הוא עלה על ספינה מנמל יפו אל תרשיש. ניכר איפוא, שנסיעות אל תרשיש מנמלי ארץ ישראל הקדומה היו דבר שבשגרה.
מאידך, ברור שנסיעה אל תרשיש הייתה נסיעה ארוכה, ותרשיש נחשבה ארץ רחוקה. כאשר ישעיהו מנבא אודות אחרית הימים, הוא אומר: ”וְשַׂמְתִּי בָהֶם אוֹת, וְשִׁלַּחְתִּי מֵהֶם פְּלֵיטִים אֶל הַגּוֹיִם, תַּרְשִׁישׁ פּוּל וְלוּד מֹשְׁכֵי קֶשֶׁת תֻּבַל וְיָוָן, הָאִיִּים הָרְחֹקִים אֲשֶׁר לֹא שָׁמְעוּ אֶת שִׁמְעִי וְלֹא רָאוּ אֶת כְּבוֹדִי, וְהִגִּידוּ אֶת כְּבוֹדִי בַּגּוֹיִם.” (ישעיהו, ס"ו, י"ט).
אזכור נוסף מופיע בספר דניאל, בו תואר המלאך גבריאל שגופו כגודל תרשיש: ”וּבְיוֹם עֶשְׂרִים וְאַרְבָּעָה, לַחֹדֶשׁ הָרִאשׁוֹן: וַאֲנִי, הָיִיתִי עַל יַד הַנָּהָר הַגָּדוֹל--הוּא חִדָּקֶל. וָאֶשָּׂא אֶת-עֵינַי וָאֵרֶא, וְהִנֵּה אִישׁ-אֶחָד לָבוּשׁ בַּדִּים; וּמָתְנָיו חֲגֻרִים, בְּכֶתֶם אוּפָז. וּגְוִיָּתוֹ כְתַרְשִׁישׁ, וּפָנָיו כְּמַרְאֵה בָרָק וְעֵינָיו כְּלַפִּידֵי אֵשׁ, וּזְרֹעֹתָיו וּמַרְגְּלֹתָיו, כְּעֵין נְחֹשֶׁת קָלָל; וְקוֹל דְּבָרָיו, כְּקוֹל הָמוֹן.” (דניאל, י', ו')
אזכורים חוץ־מקראיים

ישנו ממצא ארכאולוגי בו מופיע השם תרשיש, הממצא הוא כתובת אבן שנמצאה בסרדיניה בשם Nora Stone, הכתובת חרוטה בכתב פיניקי. אין תמימות דעים לגבי פרשנות הכתובת, לפי אחת הדעות בכתובת מוזכר שליט מסרדיניה (שרדן) שנלחם בשליט מתרשיש, ניצח אותו ואז חזר לסרדיניה.
מיקום גאוגרפי

בתנ"ך עצמו יש קושי בזיהוי המיקום של תרשיש. מספר יונה נראה שמדובר במקום בים התיכון, משום שיונה יורד אל יפו כדי לנסוע אליה: "ויקם יונה לברח תרשישה מלפני ה' וירד יפו וימצא אונייה באה תרשיש ויתן שכרה וירד בה לבוא עמהם תרשישה מלפני ה'". מאידך גיסא, בתיאור מפעליו של יהושפט בספר דברי הימים, נאמר שהוא בנה אוניות בעציון גבר ללכת תרשיש, ומשתמע שהיא נמצאת באזור הים האדום: "וַיְחַבְּרֵהוּ עִמּוֹ לַעֲשׂוֹת אֳנִיּוֹת לָלֶכֶת תַּרְשִׁישׁ וַיַּעֲשׂוּ אֳנִיּוֹת בְּעֶצְיוֹן גָּבֶר".
על סתירה זאת עמד האברבנאל והציע שני פירושים: א. עזרא (מחברו של ספר דברי הימים, לפי המסורת) לא דייק. ב. יהושפט ניסה לשלוח אוניות מעציון גבר דרך היאור (מפרץ סואץ[דרושה הבהרה]) והם נשברו בדרך שם.
לעומתו הציע המלבי"ם, שהאוניות הקיפו את אפריקה כדי להגיע לספרד, ושתרשיש היא טרטסוס שבספרד, המוזכרת על ידי הרודוטוס ועוד.
גם בין שאר פרשני המקרא לא קיימת הסכמה לגבי זהותה של תרשיש. בעוד שבתרגום יונתן בן עוזיאל, תרגום השבעים והוולגטה תרשיש היא קרתגו, בעוד יוסף בן מתתיהו בקדמוניות היהודים מצביע על טרסוס שבקיליקיה כתרשיש המקראית.
כיום מקובל שתרשיש הייתה במערב הים התיכון, בייחוד בטרטסוס (אנ').
קיימים גם פרשנים המציעים שתרשיש הכוונה לחוף באופן כללי, ובפרט, לחופים האירופיים שממערב ליון הקדומה.
לקריאה נוספת

צלה אשל, היכן הייתה תרשיש המקראית? מקורות הכסף של ממלכת יהודה ופלשת במאה הח' לפני הספירה, מחקרי ארץ יהודה ה, 2022, עמ' 11–31
משה אילת, תרשיש בישעיהו כג ובהיסטוריה, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום י, 1986
ביאורים

↑  מלכים א', פרק י' פסוק כב:" הרי"א חשב כי תרשיש היא העיר קארטאגא בצפון אפריקא על יד ים התיכון, ועל ידי כך הרבה לתמוה איך הלכו אוניות מעציון גבר שהוא על שפת ים סוף לתרשיש, והלא רצועות המדבר (ארץ זיעץ [=סואץ] מבדלת בין ים סוף לים התיכון? ורצה לדחוק שנקראו אוניות תרשיש, ע"ש צורתם שנעשו כתבנית האוניות האלה, אבל עמד לנגדו מה שכתוב בדברי הימים ב' (כ' ל"ז) "ויחברהו עמו לעשות אוניות ללכת תרשיש ויעשו אוניות בעציון גבר", ואיך הלכו מעציון גבר לתרשיש, והפליאה הזאת מלאה את לבבו לאמר שעזרא הסופר טעה במ"ש ביהושפט (מלכים א' כ"ב י"ט) שעשה אוניות תרשיש ללכת אופירה, וטעה שר"ל אוניות ללכת תרשיש עיין שם, וחלילה לנו מזה הדעת שנאמר שכותב דברי הימים טעה, ושלא ידע פשט הכתוב במלכים ולא ידע שאי אפשר ללכת מעציון גבר לתרשיש באונייה, אבל האמת עד כמו שכתבנו בפי' ישעיה (פרק כג) שתרשיש היא עיר טארזיס שהיא שפאניען הקדומה שהייתה רוכלת הצוריים בספרד, כמו שכתבו חכמי העמים, ונודע כי הצוריים בבואם לספרד, (אשר כינו בשם אושפניא ע"ש שהשפנים נמצאו שם לרוב) מצאו כסף מזוקק על פני הארץ הרבה מאד עד שעשו כל כליהם וגם חשוקי וווי ספינותיהם מכסף, ובנו להם עיר מושב ורוכלת העמים טערזוס, והעיר הזאת יושבת על מבואת ים האטלאנטי שהוא ים אקיאנוס, וידוע שים סוף נכנס לים אקינוס"'"`UNIQ--ref-00000015-QINU`"'
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה מקראית, כרך ח, ירושלים:'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'מוסד ביאליק, 1982, עמ' 941.
1 2  צלה אשל, היכן הייתה תרשיש המקראית? מקורות הכסף של ממלכת יהודה ופלשת במאה הח' לפני הספירה, מחקרי ארץ יהודה ה, 2022, עמ' 11–31
↑  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 177
↑  בראשית י', ד
↑  ספר'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'דברי הימים ב','"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'כ','"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'כ"א.
↑  ספר'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'ירמיהו,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'י','"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'ט'.
↑  פרשנות זו היא בהתאם לדברי חז"ל (תלמוד בבלי,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'מסכת חולין,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'דף צ"א, עמוד ב') ”כתיב ביה במלאך וגויתו כתרשיש וגמירי דתרשיש תרי אלפי פרסי הוו”. פרשנות פשוטה יותר מציע המצודת דוד כי הכוונה לתיאור צבע גוף המלאך, שצבעו כצבע אבן התרשיש, דבר המתאים יותר להקשר בפסוק.
↑  ספר'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'דברי הימים ב','"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'כ','"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'ל"ו.
↑  מן התיאור המקביל של פעולות יהושפט בספר מלכים עולה פירוש אפשרי שתרשיש אינו מתאר את היעד אלא את סוג האוניות שנבנו: "יְהוֹשָׁפָט עָשָׂה אֳנִיּוֹת תַּרְשִׁישׁ לָלֶכֶת אֹפִירָה לַזָּהָב וְלֹא הָלָךְ כִּי נִשְׁבְּרוּ אֳנִיּוֹת בְּעֶצְיוֹן גָּבֶר" (ספר'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'מלכים א','"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'כ"ב,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'מ"ט).
↑  משה אילת, תרשיש בישעיהו כג ובהיסטוריה, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום י, 1986
↑  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 326
↑  Orientalische Litteraturzeitung" iii" ע' 151
סטלה מאריס

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  חיפה 
 קואורדינטות:  32°49′40″N 34°58′11″E﻿ / ﻿32.827777777778°N 34.969722222222°E﻿ / 32.827777777778; 34.969722222222
  (למפת חיפה מוגדלת) סטלה מאריס(למפת חיפה רגילה) סטלה מאריס(למפת הגליל המערבי רגילה) סטלה מאריס(למפת הגליל המערבי מוגדלת) סטלה מאריס
 
ערך זה עוסק בשכונה בחיפה, ישראל. אם התכוונתם ללהקה, ראו .
.
סטלה מאריס ב-1894
סטלה מאריס מכיוון כביש 4, סמוך לחוף הים התיכון
המנזר ב-1934
קפלת הלב הקדוש ומבט לשכונת בת גלים
דרך הצלב במנזר סטלה מאריס
מצבת חיילי נפוליון עם כיתוב בלטינית של קינת דוד על שאול
סְטֶלָה מַארִיס (מלטינית: Stella Maris – "כוכב הים") הוא אזור בראש הכרמל ובו מתחמים של מנזר וכנסייה בני מאות שנים, וכן קפלות ומבנים נוספים השייכים למסדר הכרמליתי.
השם

המושג "כוכב הים" במסורת הנוצרית הקתולית הוא תיאור אחד ההיבטים של הבתולה הקדושה, שבהקשר זה מוצגת כמגוננת על יורדי ים, מלחים ודייגים. כנסיות, מנזרים ומוקדי פולחן קתולי לכבוד הבתולה הקדושה המכונים "כוכב הים", קיימים בארצות שונות, בדרך כלל בחופי ים או באתרים הצופים אל עבר הים. יש אחרים הטוענים שזהו שיבוש הביטוי "סטילה מריה", כלומר "טיפת הים" או "טיפת מרים", שכן על פי המסורת הכרמליתית מרים וישו עברו במקום. שם המקום נקבע בשנות העשרים של המאה ה-20 על ידי קונסול ספרד בעת הקמת המגדלור החדש. לאור המסורת הנוצרית, אומץ השם בידי הכרמליתים.
המנזר הכרמליתי

המסדר הכרמליתי נוסד במקורו על הר הכרמל בתקופת ממלכת הצלבנים בידי נזירים שחיו במערות בהשראת אליהו הנביא. המסדר שגשג והתרחב משם לרחבי אירופה. לאחר נפילת עכו הצלבנית בשנת 1291 גורשו הנזירים מן הכרמל. בשנת 1631 החלו הכרמליתים במאמץ לשוב ולהתיישב במקום בו נוסד מסדרם, אך רק ב-1769 זכו בפירמאן שבו אישר סולטאן העות'מאני חסות צרפתית על האזור ועל אנשי המנזר; מאז נקרא הרכס וסביבותיו "הכרמל הצרפתי". ב-1826 החל האב קאסיני (Cassini), חבר המנזר ואדריכל, לבנות מחדש את המנזר. הכנסייה נפתחה ב-1836, והבנייה הושלמה ב-1853. ב-1839 העניק האפיפיור גרגוריוס השישה עשר לכנסייה תואר כבוד של "בזיליקה מינור", כאות לכך שהכנסייה נחשבת "כנסיית אם" של המסדר.
בקפלת תרסה מאווילה שמחוץ למנזר, שוכן מבנה קבורה, שאליו הוכנסו גופות הנזירים לקבורה ראשונית, ולאחר מכן פונו עצמותיהם אל חדר קטן במנזר, הנמצא מאחורי מזבח הכנסייה. בקיר הפרוזדור המוביל אל החדר קבועים לוחות שיש המונים את שמות הנפטרים. סביב המנזר מספר מבנים נוספים המשמשים את הנזירים.
דרך סטלה מאריס

הדרך הייתה אחת הדרכים הבודדות שניתן היה לעלות בהן מחיפה ששכנה על יד הים אל הכרמל. הנזירים ששלטו בדרך זאת במאה ה-19 הקימו שערים משני צידי הדרך וגבו דמי מעבר מכל הרוצה לעלות אל ההר. הדרך הייתה חלק משטח כולל שהנזירים טענו לבעלות עליו. על מנת לחזק את עמדתם בנו הנזירים מעין חומה שתחמה את האזור, שלשיטתם, היה שייך להם. החומה נמתחה מאזור סטלה מאריס בואכה נחל עמיק, מרכז הכרמל (של היום) וחזרה לאזור המנזר. שרידי החומה נמצאים במורד השלוחה מעל מערת אליהו. במיוחד נגע עניין השימוש בדרך לטמפלרים שרצו להגיע ממושבתם אל שכונת הנופש כרמלהיים. דרישה זאת הביאה לסכסוכים רבים (כולל פיזיים) בין הנִצים. כפי שניתן להבחין בתמונות מראשית המאה ה-20, בסמוך לדרך נמצא שביל להולכי רגל שהוביל גם הוא אל ההר. השביל (נכון ל-2020) מוזנח ונקטע בשני צדדיו. בדרך נמצא מצפור פבר על שם אליהו פבר, מבעלי חברת הבנייה פבר, והוא מהווה חלק מדרך נוף חיפה.
מצבת חיילי נפוליאון וצלב שאטו רנו

בחזית המנזר הוקמה מצבה המנציחה את מקום קבורתם של החיילים הצרפתים מצבא נפוליאון, שככל הנראה, נרצחו במקום על ידי הטורקים. כיום ידוע שבמקום נקברו כ-15 חיילים בלבד מבין חולי הדבר שהושארו במנזר וכנראה נמצאו במורד ההר. למצבה צורת פירמידה - זכר לקרבות הכיבוש במצרים. על המצבה פסוק בלטינית מקינת דוד על שאול: "איך נפלו גיבורים בתוך המלחמה".
ב-1876 בקרו במקום מלחים צרפתים מאונית המלחמה "שאטו רנו" (Château-Renaud) והציבו לפני המצבה, צלב גדול מברזל. במרכז הצלב האותיות C.R על שם האניה ובתחתית הצלב נמצא כדור ברזל עליו חקוק בצרפתית: "המלחים של שאטו רנו: לזכר החיילים האמיצים של צבא מצרים שנפלו בהתקפות על עכו. הם נפלו בעת מלוי תפקידם בפאר רב. אלוהים קבל אותם אל חיקו לנצח".
המצבה נהרסה על ידי הטורקים במאי 1915 בתואנה של חיפוש מחבוא נשק תחתיה. הצרפתים זעמו על קונסול גרמניה בחיפה, שהסית, לדבריהם, את החיילים, ובתגובה ירו מספר פגזים מפריגטה אל עבר ביתו במושבה הגרמנית. המצבה הוקמה מחדש ב-1919.
פסל מרים

ב-1894 נתרם על ידי ממשלת צ'ילה פסל מרים, אם ישו. הפסל עומד על עמוד שיוצר, ככל הנראה, על בסיס שברי תותחים ממלחמת האזרחים הצ'יליאנית ב-1891.
פסל מרים שנתרם על ידי ממשלת צ'ילה
ארמון הקיץ של הפאשא והמגדלור

ארמון הקיץ של עבדאללה פאשא הוא בית המגורים העתיק ביותר שנשמר בחיפה. הוא נבנה בקצהו של הצוק עם תצפית רחבת היקף. הבית, במקור, נבנה עם קומה אחת כאשר החלק המרכזי הוא אולם עם תקרה עשויה קמרונות צלב וממנו יוצאים אל החדרים בצדדים. בהיקף החלל נבנו מושבי אבן ומן האגף ניתן היה לצאת אל מעין טרסה חצי מעגלית עם מרפסות קטנות בקצוות שהשקיפה אל הים. כבר ב-1870 עמד מגדלור בקצה המערבי וב-1928 הוקם המגדלור הנוכחי. לבניין, שהועבר לכרמליתים ב-1834, הוספה קומה ב-1926. הכרמליטים התקינו על הכניסה שלט סגלגל ובו פסוק בלטינית המבקש ממריה, מלכת יופי הכרמל, להתערב למען ביתה וכתובת בערבית המופנית לאליהו הנביא; כמו כן מוטבעת בשלט השנה (1834) שבה הותקן השלט. קונסול ספרד בחיפה, שהיה פטרונם של הנזירים במהלך מלחמת העולם הראשונה, קבע את "סטלה מאריס" כשם המקום. הבניין נתפס על ידי הצבא הבריטי, ושימש אותם עד תום המנדט הבריטי ועזיבתם הסופית את צפון ארץ ישראל בסוף יוני 1948. לאחר עזיבתם השתכנו בו מלחים אמריקאים, ונכון לשנות ה-20 של המאה ה-21 הוא משמש כבסיס של חיל הים.
פרשת פיצוץ הרדאר

לאחר תפיסות אוניות המעפילים "אנצו סרני" ו"אקסודוס" ("יציאת אירופה תש"ז") החליטה תנועת המרי העברי לפוצץ, בפעולת פלמ"ח, את מתקן המכ"ם הבריטי שהיה מצוי ליד סטלה מאריס (על הגבעה ליד רחוב טשרניחובסקי 17 כיום) ושימש את הבריטים לגילוי אוניות מעפילים. המקום הותקף שלוש פעמים.
השם "סטלה מאריס" השתרש כשם המקום בספרים רבים, אך אין מדובר על מקומו של המכ"ם כיום. ישנן עדויות המצביעות על כך שלא מכ"ם פוצץ במקום, אלא מכשיר רדיו אחר.
קפלת המשפחה הקדושה

קפלת (לעיתים נקראת הלב הקדוש) היא קפלה קטנה העומדת במקומה של טחנת רוח שנתרמה על ידי עולה רגל מאלזס, אשר מעולם לא הופעלה (ויש הטוענים שלא הושלמה כלל). הקפלה משמשת להתבודדות נזירים.
ליד קפלת הלב הקדוש ובשביל המקביל לדרך סטלה מאריס, נמצאים ביצורים בריטיים שהיוו חלק ממערך הגנת החוף מפני צוללות.
דרומית-מזרחית לקפלה שוכנת מצבה קטנה ליעקב שכטר, מהנדס, בן 44 בנופלו, איש חיל ההנדסה שנהרג בעת מילוי תפקידו בהכשרת הדרך לבסיס.
מנזר פרוספר

מצפון לארמון פאשא נמצאות מערות ששימשו את מנזר פרוספר (על שם האב פרוספר). כאן הקים המנזר הכרמליטי את מנזרו בשנית בשנות ה-30 של המאה ה-17. במקום התגוררו מספר נזירים, חייהם היו קשים והם סבלו ממחלות וממעשי שוד רבים.
רכבל חיפה

בסטלה מאריס נמצאת התחנה העליונה של רכבל חיפה, המקשר את סטלה מאריס עם בת גלים. הרכבל הוקם למטרות תיירות על ידי החברה הכלכלית לחיפה ב-1986. אורכו של הרכבל 355 מ', והפרש הגבהים בין שתי תחנותיו 130 מטר. במהלך מלחמת לבנון השנייה הושבת הרכבל, והוא חזר לפעול כשנה וחצי לאחר מכן.
מעל התחנה העליונה של הרכבל נמצא "מצפור סן פרנסיסקו", ששוקם בשנת 2006. הוא מוקדש לזכרם של יקותיאל ושמואל פדרמן בעיצובו של גד שלח, והוא זכה לשמו בשל העובדה שסן פרנסיסקו היא עיר תאומה לחיפה.
הבהאים בסטלה מאריס

הבהאים, בראשות מנהיגם הבהאא אללה, ביקרו גם במנזר סטלה מאריס, מתוך תקווה שהנזירים יבחינו בסגולותיו של מנהיגם כממשיך הנביאים. בביקור זה קיבל הבהאא אללה את "איגרת הכרמל", המקדשת את הכרמל ובייחוד את אזור זה שהיה גם על פי אמונתם האזור שבו פעל אליהו הנביא. לציון האירוע הוקם במקום אובליסק בסופו של רחוב דוד מרקוס בשנת 1971, ולפי התוכניות ייבנה בו בית תפילה בהאי.
קבר אלישע

קברו של אלישע אינו מתואר בתנ"ך, אך על פי מסורת יהודית מראשית המאה ה-13, קברו שכן במערה בראש הר הכרמל מעל מערת אליהו, ב'מר אליאס', כיום במערה בתחום מנזר הכרמליתים של סטלה מריס.
מסורת יהודית מאוחרת יותר, ממחצית המאה ה-19, מזהה את קברו באזור השומרון או בסביבתה.
ראו גם

התיישבות נתיני המעצמות בחיפה
אנטוניו דלגאדו

אנטוניו רמון דלגאדו (באנגלית: Antonio Ramon Delgado; נולד ב-28 בינואר 1977) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כסגן מושלת ניו יורק. בשנים 2019–2022 כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-19 של מדינת ניו יורק. טרם כהונתו בבית הנבחרים, היה דלגאדו ראפר ומשפטן. בראשית מאי 2022 הכריזה מושלת ניו יורק קת'י הוקול כי תמנה את דלאגו לסגנה, והוא נכנס לתפקידו ב-25 במאי 2022. בבחירות נובמבר 2022, נבחר לכהונה מלאה בתפקיד.
ביוגרפיה

דלגאדו נולד בראשית שנת 1977 בעיר סקנקטדי שבמדינת ניו יורק, בנם של טוני דלגאדו ות'למה פ. היל. מוצאו אפרו-אמריקאי והיספני. הוא למד בבית הספר התיכון נוטרדאם-גיבונס בישופ שבסקנקטדי ואף שיחק בנבחרת הכדורסל של התיכון. הוא נרשם לאוניברסיטת קולגייט השוכנת בעיירה המילטון והוסיף לשחק בנבחרת הכדורסל לגברים של האוניברסיטה לצד אדונל פויל, לימים כדורסלן בקבוצת גולדן סטייט ווריורס. ב-1996 שיחק בטורניר התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי שנערך באינדיאנפוליס, אינדיאנה. דלגאדו סיים את לימודיו באוניברסיטת קולגייט ב-1999, ושנתיים לאחר מכן ב-2001 זכה במלגת רודס והחל את לימודי בקווינס קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. ובהמשך סיים לימודי תואר שני במשפטים בבית הספר הרווארד למשפטים.
אחרי תום לימודיו הגבוהים, עבר דלגאדו ללוס אנג'לס ב-2005 והתמקצע בתעשיית המוזיקה. ב-2007 הוציא דלגאדו אלבום מוזיקה מתחום הראפ תחת שם הבמה "AD the Voice". לאחר מכן עבד כליטיגטור במשרד עורכי הדין "אקין גאמפ" שבניו יורק. במהלך בחירות 2018 בארצות הברית התמודד דלגאדו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחזז הקונגרס ה-19 של מדינת ניו יורק.
בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית גבר דלגאדו על שישה מועמדים אחרים, ובבחירות הכלליות ניצב בפני חבר בית הנבחרים המכהן ג'ון פאסו, מועמד המפלגה הרפובליקנית.
במהלך מסע הבחירות מתח דלגאדו ביקורת על פאסו בשל דפוס הצבעותיו נגד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. פאסו, לצד קרן המנהיגות של הקונגרס וועדת הקונגרס הרפובליקנית הלאומית, תקף את קריירת העבר של דלגאדו בתחום הראפ באמתלה כי מילות שיריו שלו היו פוגעניות, גסות ומיזוגניות. העיתון הניו יורק טיימס גינה את ההתקפות הרפובליקניות של פאסו וכינה אותן "בריונות גזעית". ב-6 בנובמבר 2018 ניצח דלגאדו את פאסו בפער של 7,593 קולות. ב-9 בינואר 2019, עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, דלגאדו הושבע לתפקידו.
ב-3 במאי 2022, לאחר שסגן המושל בריאן בנג'מין (אנ') נוכח הרשעתו בעבירות שוחד פדרליות, המושלת קת'י הוקול הכריזה כי בכוונתה למנות את דלגאדו לסגנה. דלגאדו נשבע אמונים לתפקידו בשלהי חודש מאי 2022. היה מועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לתפקיד סגן מושל ניו יורק בנובמבר 2022 ונבחר ביחד עם הוקול בבחירות לכהונה מלאה.
הערות שוליים

↑  ליסה פודררו, He’s a Rhodes Scholar. The G.O.P. Keeps Calling Him a ‘Big-City Rapper.’, באתר הניו יורק טיימס, 1 באוקטובר 2018 (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
↑  אודרי רוסו, Rhinebeck Lawyer Antonio Delgado Declares Victory In 19th District Democratic Primary, באתר WKTV‏, 27 ביוני 2018 (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
↑  קארל קאמפניל, House candidate’s ‘offensive’ rap lyrics called out in attack ad, באתר ניו יורק פוסט, 17 באוגוסט 2018 (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
↑  אריאל זנגלה, Delgado sworn in as Mid-Hudson Valley congressman, says ending partial shutdown is of 'utmost importance', באתר דיילי פרימן, 3 בינואר 2019 (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
↑  דיוואן קול, Hochul taps Rep. Antonio Delgado to be New York lieutenant governor, באתר CNN‏, 3 במאי 2022 (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000008-QINU`"'
↑  ג'יימי דיליין, Congressman Antonio Delgado chosen to be next lieutenant governor, באתר WTEN‏, 3 במאי 2022 (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000008-QINU`"'
↑  ביל מאהוני, Hochul picks Delgado to be New York lieutenant governor, taking him out of House race, באתר פוליטיקו, 3 במאי 2022 (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000008-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6fc5t65  US Congress: D000630
אנתוני דייוויס

אנתוני מרשון דייוויס הבן (באנגלית: .Anthony Marshon Davis Jr; נולד ב-11 במרץ 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת ארצות הברית בכדורסל. דייוויס נבחר ראשון בדראפט ה-NBA‏ 2012 לאחר שהוליך את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי לזכייה בטורניר אליפות המכללות.
דייוויס נבחר שמונה פעמים להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, בו נבחר פעם אחת לשחקן המצטיין. ארבע פעמים נבחר לחמישיית העונה. בעונות 2014, 2015 ו-2018 היה מלך החסימות של ה-NBA. דייוויס הוא הכדורסלן היחיד בהיסטוריה שזכה גם באליפות המכללות, גם באליפות העולם בכדורסל, גם במדליית זהב באולימפיאדה, וגם באליפות ה-NBA.
סימן ההיכר שלו הוא גבות עבות ומחוברות שבהתייחס אליהן רשם שני סימנים מסחריים – "Fear The Brow" (פחדו מהגבה) ו-"Raise The Brow" (הרימו את הגבה).
ביוגרפיה > נעוריו

דייוויס נולד וגדל בשיקגו, בנם של איריינר ואנתוני דייוויס, יש לו אחות תאומה ואחות גדולה נוספת. אביו שם בחצר הבית של המשפחה סל כדי שדייוויס יישאר יותר בבית וימנע מהפשע והאלימות שבפארקים והרחובות של שיקגו. הוא למד בתיכון ציבורי קטן בעיר, בו הצטיין בנבחרת הכדורסל. בשנת 2011 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וסיים אותו עם 14 נקודות ו-6 ריבאונדים.