stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיפורה של אסתר קוסטלו
תקציר העלילה

מרגרט לנדי (ג'ואן קרופורד) היא אמריקאית אמידה ילידת אירלנד שמגיעה לבקר בכפר מולדתה. הכומר מראה לה נערה בת 15 בשם אסתר קוסטלו (הת'ר סירס). אסתר נפגעה בפיצוץ מחסן תחמושת שהרג את אמה. מאז אינה רואה או שומעת וגדלה בתנאים מחפירים אצל דודתה. הכומר מבקש ממרגרט לקחת את אסתר תחת חסותה ולאחר היסוסים רבים היא מסכימה.
הרופאים המומחים שבודקים את אסתר קובעים שסיבת נכותה היא פסיכוסומטית מהטראומה של הפיצוץ בו ראתה את אמה נהרגת לפני עיניה.
מרגרט מכניסה את אסתר לקליניקה לחרשים -עיוורים ומתחילה לעבוד אתה בעזרת האצבעות ומישוש הפה, הגרון והשפתיים (כמו שלימדו בזמנו את הלן קלר). לאחר זמן היא מצליחה לתקשר אתה ואסתר מצליחה להביע את עצמה.
עיתונאי צעיר בשם הארי גרנט (רון רנדל) נפגש עם מרגרט ואסתר ומפרסם את סיפורן בעיתון. עד מהרה הן מתחילות להופיע באסיפות התרמה לעמותת המטפלות בעיוורים וחרשים.
מרגרט פרודה מבעלה קרלו לנדי (רוסאנו בראצי). קרלו הוא אדם חסר מצפון. כשהוא שומע על הצלחתן של מרגרט ואסתר, הוא מפעיל את כל קסמיו על מרגרט ומשכנע אותה לקבלו בחזרה. בעזרת ידידו פרנק ונצל השקוע בתאוות בצע, הם מקימים את "אגודת אסתר קוסטלו" שמטרה לאסוף תרומות ל"מטרות צדקה". עד מהרה הם מתפרסמים בכל ארצות הברית ומקיימים הופעות באצטדיונים ענקיים כשמרגרט נואמת ולאחר מכן מתרגמת את דבריה של אסתר בשפת האצבעות ומאות מתנדבים עוברים בין המבקרים ומקבלים את תרומתם. כן מיוצרות אלפי "בובות אסתר קוסטלו" ונמכרות בכמויות עצומות. הן עורכות הופעות גם בערי אירופה.
עד מהרה מגלה מרגרט שקרלו וחברו מועלים בסכום הכסף העצום שצברו. היא גם שמה לב למבטים העורגים של קרלו לעבר אסתר שגדלה ויפתה. היא מודיעה לקרלו כי החליטה להפסיק עם ההופעות וקרלו מקבל זאת בחוסר רצון. באחד הלילות מתגנב קרלו לחדרה של אסתר ואונס אותה.
כשמרגרט נכנסת לחדר היא מגלה את אסתר המומה. מהטראומה של האונס מתחילה אסתר לראות ולדבר. מרגרט מוצאת במיטה חפת של קרלו אותה קנתה לו במתנה ומבינה הכל.
היא מצטיידת באקדח והולכת לפגוש את קרלו. בפגישה היא מראה לו את החפת וקרלו מבין שהיא יודעת. היא מבקשת מקרלו להיכנס למכונית. המכונית נכנסת במהירות למנהרה ושניהם נהרגים (התאונה אינה מצולמת בסרט).
סמל אזרבייג'ן

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  אזרבייג'ן 
 תאריך אימוץ:  17 בנובמבר 1990
 התקנים
 מגן:  כוכב מתומן, להב אדומה במרכז
 תומכים:  אלומת חיטה וענפי עץ אלון
 פרטים נוספים
 גרסאות קודמות:     סמל אזרבייג'ן סס"ר
 
סמל אזרבייג'ן משלב אלמנטים עתיקים ומודרניים. מוקד הסמל הוא סימן הלהבה האדומה במרכז. הלהבה מזוהה עם האומה האזרית עוד מימי קדם, והיא מקור השם "אזרבייג'ן". צבעי הכחול והירוק לקוחים מהדגל הלאומי. הכוכב בן שמונה הפינות מייצג את שמונת הזרמים המרכיבים את האומות הטורקיות, מקור הלאום האזרי. בין כל שתי פינות נמצא כוכב מתומן אחר. אלומת החיטה בתחתית מייצגת את הענף החקלאי המרכזי באזרבייג'ן. הצמח השני המופיע בתחתית הסמל הוא האלון, הגדל אף הוא בשפע באזרבייג'ן.
ראו גם

דגל אזרבייג'ן
המנון אזרבייג'ן
סן לואיג'י דיי פראנצ'זי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה, כנסייה קתולית 
 על שם:  לואי התשיעי 
 כתובת:  פונטה 
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1518
 תאריך פתיחה רשמי:  1518 
 אדריכל:  דומניקו פונטנה, Plautilla Bricci 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הרנסאנס 
 מידות
 אורך:  51 מ' 
 רוחב:  35 מ' 
 קואורדינטות:  41°53′58″N 12°28′29″E﻿ / ﻿41.899583333333°N 12.474666666667°E﻿ / 41.899583333333; 12.474666666667
 www.saintlouis-rome.net
  (למפת רומא מוגדלת) סן לואיג'י דיי פראנצ'זי(למפת רומא רגילה) סן לואיג'י דיי פראנצ'זי
 
חזית הכנסייה
כנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי (באיטלקית: San Luigi dei Francesi; בצרפתית: Saint Louis des Français) היא כנסייה קתולית ברומא, בקרבת פיאצה נבונה והפנתיאון. הכנסייה הלאומית של צרפת ברומא. הכנסייה מוקדשת למרים הבתולה, לדני הקדוש ולמלך צרפת לואי התשיעי הקדוש של הכנסייה הקתולית. הכנסייה נבנתה בשנים 1518–1589. עבודות הבנייה הושלמו תודות לסיועה הכלכלי הנדיב של קטרינה דה מדיצ'י, מלכת צרפת.
בכנסייה מספר פסלים וציורים של קדושים וגיבורים לאומיים המיצגים את מורשת האמונה הקתולית בצרפת: קרל הגדול, המלך כלוביס, הקדושה קלותילדה והקדושה צ'יצ'יליה.
בכנסייה נמצאות 3 יצירותיו הידועות של הצייר קראווג'ו מחייו של הקדוש מתיאו. מרטין לותר התאכסן בכנסיית סן לואיג'י במהלך המשפט שנערך לו בקרבת מקום, בכנסיית סנטה מריה סופרה מינרווה.
סמל העיר באר שבע

| --- | --- |

 גרסאות
 
 סמלה הקודם של באר שבע
 
 סמליל העיר החדש
 פרטים
 המחזיק בסמל:  באר שבע 
 תאריך אימוץ:  1972 
 
בניין העירייה המופיע בסמל
סמל העיר באר שבע עוצב בשנת 1972 על ידי חזי מור. בסמל נראה עץ אשל המסמל את בניינה ופיתוחה של העיר. העץ נטוע מעל בניין עיריית באר שבע, המיוצג על ידי שנים עשר עמודים, המסמלים את שנים עשר שבטי ישראל, ומייצגים את רעיון קיבוץ הגלויות בעיר. מימין לעץ ניצב המגדל של בניין העירייה, הנראה כידיים האוחזות בעץ, ואלה מסמלות את רעיון מיזוג הגלויות. בתחתית הסמל מופיע הפסוק:
"ויטע אשל בבאר שבע"
הסמל הקודם

סמלה הקודם של העיר אומץ עם הקמתה בשנת 1950, ונראו בו עץ אשל אשר סימל את הנגב, צינור מים שהביא אליו חיים ומפעל וארובה ברקע, שייצגו את הקמת אזור התעשייה בבאר שבע. 
הסמל עוצב על ידי יקיר באר שבע, אברהם חלילי, העיתונאי הראשון שפעל בעיר.
בשנת 1965 הוציא השירות הבולאי בול המציג את סמל העיר בעיצובם של מקסים וגבריאל שמיר תחת הסדרה "סמלי ערים א' 1965 - 1967" ובערך נקוב של 0.08 לירה ישראלית.
סמלילה החדש של העיר

בשנת 2012, בעקבות תל אביב, חיפה וערים נוספות בישראל ובעולם, אימצה באר שבע סמליל מודרני שנועד למתג את העיר ולמצב אותה כעיר מובילה בתחומי התרבות והאמנות, היזמות העסקית והתיירות. המהלך האסטרטגי בוצע על ידי חברת "שיר-שפיצר" והמיתוג עצמו על ידי "סטודיו נוימן". הסמליל החדש מורכב מהכיתוב "באר שבע, בירת ההזדמנויות של ישראל". האות ר במילה "באר" מעוצבת בדמות הספרה 7 והיא עשויה מתשבץ של ארבעה צבעים. לצד כיתוב זה מופיעה דוגמה גאומטרית שבה שבעה צבעים, ואלה מייצגים:
פנאי, בידור וספורט - צהוב;
תיירות - כתום;
מחקר וטכנולוגיה - אפור;
דיור ונדל"ן - סגול;
תחבורה, פיתוח ואיכות הסביבה - ירוק בהיר;
חינוך והשכלה גבוהה - תכלת;
יזמות עסקית - אדום.
הערות שוליים

↑  מידע על בול באר שבע, באתר התאחדות בולאי ישראל
| דגל ישראל סמלי מחוז הדרום |
| --- | --- | --- |
| ערים | אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר שבע • דימונה • נתיבות • ערד • קריית גת • קריית מלאכי • רהט • שדרות | מפת מחוז הדרום |
| מועצות מקומיות | חורה • ירוחם • כסיפה • להבים • לקיה • מיתר • מצפה רמון • עומר • ערערה בנגב • שגב שלום • תל שבע | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת נגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר | מפת מחוז הדרום |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
הסמל הקודם בבול מסדרת "סמלי ערים"
סן לואיס פוטוסי (מדינה)

| --- | --- |
סמל סן לואיס פוטוסיסמל סן לואיס פוטוסי
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מושל:  פרננדו טורנסו
 רשות מחוקקת:  הקונגרס של סן לואיס פוטוסי 
 בירת המדינה:  סן לואיס פוטוסי
 תאריך ייסוד:  22 בדצמבר 1823
 שטח:  61,137 קמ"ר (דירוג: 15)
 גובה:  1,638 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  2,717,820 (דירוג: 19, 2015)
  ‑ צפיפות:  43 נפש לקמ"ר (דירוג: 20, 2012)
 קואורדינטות:  22°36′12″N 100°25′47″W﻿ / ﻿22.603333333333°N 100.42972222222°W﻿ / 22.603333333333; -100.42972222222 
 אזור זמן:  UTC -6
 www.slp.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת סן לואיס פוטוסי מוגדלת) סן לואיס פוטוסי מטוואלה סיודד ואייס טמסונצ'לה וייה דה ראמוס סקטקס אידלגו אגואסקליינטס חליסקו גואנחואטו קרטרו ו ר א ק ר ו ס  טמאוליפס נואבו לאון סן לואיס פוטוסי, מדינה(למפת סן לואיס פוטוסי רגילה) סן לואיס פוטוסי מטוואלה סיודד ואייס טמסונצ'לה וייה דה ראמוס סקטקס איד. אגוא. חליסקו גואנחואטו ק. ו ר א ק ר ו ס  טמאוליפס נואבו לאון סן לואיס פוטוסי, מדינה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סן לואיס פוטוסי (בספרדית: San Luis Potosí; שם רשמי: המדינה החופשית והריבונית של סן לואיס פוטוסי (Estado Libre y Soberano de San Luis Potosí)) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. המדינה משתרעת על שטח של 60,983 קמ"ר. בירת המדינה והעיר הגדולה ביותר בה היא סן לואיס פוטוסי.
סן לואיס פוטוסי ממוקמת בחלקה הצפוני של מרכז מקסיקו. היא גובלת באידלגו, קרטרו וגואנחואטו בדרום, בסקטקס בצפון-מערב וקואווילה בצפון, בנואבו לאון וטמאוליפס בצפון-מזרח, ובוראקרוס במזרח.
נכון לשנת 2011, אוכלוסייתה של סן לואיס פוטוסי נאמדה בכ-2.6 מיליון תושבים.
בסן לואיס פוטוסי נמצאת מערת הסנוניות.
סמל אורוגוואי

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  אורוגוואי 
 תאריך אימוץ:  19 במרץ 1829 
 התקנים
 ציצה:  שמש מאי
 מגן:  אליפטי, מחולק לרבעים:  1. אזור, מאזניים אור  2. ארז'ן, סמל מונטוידאו ומתחתיה גלי אזור 3. ארז'ן, סוס סאבל  4. אזור, שור אור
 תומכים:  שני ענפי זית קשורים בסרט כחול
 
סמל אורוגוואי נקבע רשמית בחוק ב-19 במרץ 1829.
צורתו של הסמל אליפטית והוא מחולק לארבעה רבעים, ומעליו מצוירת שמש מאי זהובה זורחת. משני צידי הסמל שני ענפי עץ זית המחוברים בתחתית הסמל בסרט כחול.
ברביע השמאלי העליון של הסמל מצוירים מאזניים צהובים על רקע כחול. המאזניים מסמלים צדק ושוויון. ברביע הימני העליון מצוירת גבעת מונטווידאו (Cerro de Montevideo) והמצודה שבראשה על רקע כסוף. המצודה מסמלת חוזק. ברביע השמאלי התחתון מצויר סוס דוהר על רקע כסוף. הסוס מסמל חירות. ברביע הימני התחתון מצויר שור המסמל שפע, על רקע כחול.
ראו גם

דגל אורוגוואי
המנון אורוגוואי
סיווג בולטימור

סיווג בולטימור (באנגלית: Baltimore classification) הוא שיטה למיון נגיפים לקבוצות על בסיס סוג הגנום שלהם ושיטת השכפול שלהם. השיטה פותחה על ידי הווירולוג דייוויד בולטימור.
במאמר המקורי חילק בולטימור את הנגיפים ל-6 קבוצות שונות, מאוחר יותר, עם גילוי מנגנוני השכפול הייחודים של נגיפים כדוגמת נגיף הפטיטיס B נוספה קבוצה שביעית למערכת הסיווג.
המיון > קבוצות הנגיפים

בולטימור חילק את הנגיפים ל-7 קבוצות:
קבוצה I – נגיפי DNA דו-גדילי ‏(dsDNA viruses), לדוגמה: Adenoviruses, נגיפי הרפס.
קבוצה II – נגיפי DNA חד-גדילי חיובי ((+)ssDNA viruses; בעלי גדיל קריא, מובן), לדוגמה: Parvoviruses.
קבוצה III – נגיפי RNA דו-גדילי (dsRNA viruses), לדוגמה: Reoviridae.
קבוצה IV – נגיפי RNA חד-גדילי חיובי ((+)ssRNA viruses; בעלי גדיל קריא, מובן), לדוגמה: נגיפי קורונה.
קבוצה V – נגיפי RNA חד-גדילי שלילי ((-)ssRNA viruses; בעלי גדיל מול-קריא, אנטי-מובן), לדוגמה: נגיפי שפעת.
קבוצה VI – נגיפי שעתוק לאחור עם RNA חד-גדילי (ssRNA-RT viruses; רטורווירוסים בעלי גדיל קריא, היוצרים  גדילי DNA מתווך במחזור החיים שלהם), לדוגמה: HIV.
קבוצה VII  – נגיפי שעתוק לאחור גם DNA דו-גדילי (dsDNA-RT viruses; שלהם RNA מתווך במחזור החיים), לדוגמה: Hepadnaviridae (ובכללם נגיף הפטיטיס B).
המיון > תהליכים אופייניים לקבוצות השונות

| קבוצה | יצירת mRNA (מימין לשמאל) | שכפול (מימין לשמאל) |
| --- | --- | --- |
| I – נגיפי DNA דו-גדילי | DNA ויראלי (גנום) > שעתוק mRNA | שכפול DNA סטנדרטי |
| II – נגיפי DNA חד-גדילי חיובי | DNA ויראלי (גנום) > יצירת גדיל DNA משלים >  שעתוק mRNA | יצירת גדיל משלים (שלילי) > יצירת גדיל חיובי חדש |
| III – נגיפי RNA דו-גדילי | RNA ויראלי (גנום) > שעתוק mRNA | שעתוק גדיל חיובי > סינתזת גדיל משלים |
| IV – נגיפי RNA חד-גדילי חיובי |  הגנום הויראלי  מתפקד בעצמו כ-mRNA  RNA ויראלי (גנום) > יצירת גדיל RNA משלים >  שעתוק mRNA | יצירת גדיל משלים (שלילי) > יצירת גדיל חיובי חדש |
| V – נגיפי RNA חד-גדילי שלילי | RNA ויראלי (גנום) > שעתוק mRNA | יצירת גדיל משלים (חיובי) > יצירת גדיל שלילי חדש |
| VI – נגיפי שעתוק לאחור עם RNA חד-גדילי |  RNA ויראלי (גנום) >  שעתוק לאחור ל-DNA > שעתוק mRNA  RNA ויראלי (גנום) >  יצירת גדיל RNA משלים > שעתוק mRNA | שעתוק לאחור ל-DNA > שעתוק גנום RNA מגדיל ה-DNA |
| VII  – נגיפי שעתוק לאחור עם DNA דו-גדילי | DNA ויראלי (גנום) > שעתוק mRNA | שעתוק RNA > שעתוק לאחור של גנום DNA |

ההשערה המקובלת היא שנגיפים התפתחו פעמים רבות, ואינם חולקים נגיף אב קדמון משותף. גם בתוך קבוצות בולטימור השונות יש נגיפים רבים ללא מוצא משותף (מלבד אולי הקבוצה השישית והקבוצה השביעית שאצלם יש דמיון יחסית בארגון הגנום ובאסטרטגיות השכפול).
ראו גם

סיווג נגיפים
הערות שוליים

1 2  Baltimore D (1971). "Expression of animal virus genomes". Bacteriol Rev. 35 (3): 235–41. doi:10.1128/MMBR.35.3.235-241.1971. PMC 378387. PMID 4329869.
↑  Pakorn Aiewsakun & Peter Simmonds (2018). "The genomic underpinnings of eukaryotic virus taxonomy: creating a sequence-based framework for family-level virus classification". Microbiome. 6 (38): 235–41. doi:10.1186/s40168-018-0422-7. PMID 29458427.
בסיווג בוליטמור 7 קבוצות על בסיס סוג הגנום ושיטת השכפול
7 הקבוצות  על פי סיווג בולטימור
סיפורה של בולשת

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר של דון וויטהד
 בימוי:  מרווין לרוי
 הופק בידי:  מרווין לרוי
 תסריט:  ריצ'רד ברין, ג'ון טוויסט
 עריכה:  פיליפ אנדרסון
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס סטיוארט ורה מיילס
 מוזיקה:  מקס שטיינר
 צילום:  ג'וזף בירוק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  אוקטובר 1959
 משך הקרנה:  149 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה 
 הכנסות:  3,500,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   fbistory
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפורה של בולשת (באנגלית: The FBI Story) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1959 בבימויו של מרווין לרוי, עם ג'יימס סטיוארט וורה מיילס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "The FBI Story: A Report to the People" של דון וויטהד (אנ') משנת 1956.
הספר והסרט מתארים את הקמתו והתפתחותו של ה-FBI מארגון קטן בשנת 1924 (הלשכה לחקירות) עד לארגון עם אלפי מועסקים בשנים לאחר מלחמת העולם השנייה. הסרט למעשה משמשה כסרט הסברה לארגון והוא נעשה בתמיכת ה-FBI ובעיקר בתמיכתו של ג'ון אדגר הובר שמופיע בהופעת קמע בסרט. המקרים המתוארים בו הם אמיתיים. הסרט מלווה בקולו של ג'יימס סטיוארט שמשחק בתפקיד ראשי כאיש FBI שהתפתח ביחד עם הארגון.
תקציר העלילה

הסרט מתחיל בתיאור הפשע של ג'ק גרהאם (ניק אדמס) בשנת 1955 (אנ'). הוא ליווה את אמו לנמל התעופה בדנבר, הניח במזוודתה פצצה מושהית והחתים אותה על ביטוח חיים בסך 37,500 דולר. המטוס התפוצץ וכל נוסעיו ואנשי הצוות נספו. בעבודה מאומצת הצליחו אנשי ה-FBI במחלקות השונות לתפוס אותו והוא הודה ולאחר משפט הוצא להורג.
מייקל "צ'יפ" הרדסטי (ג'יימס סטיוארט) עבד בשנת 1924 בסניף קטן של (הלשכה לחקירות) בנוקסוויל, טנסי. שם הציע נישואין ללוסי (ורה מיילס) שעבדה כספרנית והתנתה את הסכמתה בכך שיעזוב את ה-FBI. לאחר הנישואין הם הגיעו לוושינגשטון לירח דבש ואז השתתף צ'יפ בישיבה עם המפקד החדש ג'ון אדגר הובר שסיפר על תוכניותיו להפוך את הארגון לארגון גדול שיילחם בפשעים למיניהם. הוא חזר ללוסי מלא התלהבות והיא הסכימה שיישאר בארגון לשנה שהתארכה לשנים רבות.
הם עברו לאוקלהומה שם היה צ'יפ סוכן סמוי שנלחם בהצלחה בקו קלוקס קלאן וכן פיצח מקרי רצח של ילידים אינדיאנים. לאחר ששני אנשי FBI נהרגו בקרב יריות עם פרנק נאש (אנ'), הוחלט לצייד את סוכני ה-FBI בנשק.
ב-1934 השתתף צ'יפ עם ידידו סם קרנדל (מארי המילטון) בקרב נגד בייבי פייס נלסון בו נהרג סם.
צ'יפ מתאר את השתתפותו בקרבות עם פושעים מפורסמים - ג'ון דילינג'ר, משין גאן קלי, בייבי פייס נלסון, אמא בארקר ועוד.
במלחמת העולם השנייה גדל ה-FBI מ-2,500 עובדים ל-5,000 והשתתף במעקב ובמעצר אחרי אזרחים ממוצא יפני, גרמני ואיטלקי שהיו יכולים לשמש כסוכני אויב. צ'יפ נשלח לדרום אמריקה לחלץ שולשה סוכני FBI שזהותם התגלתה ובהם ג'ורג' בנו של עמיתו המנוח סם.
בנם של צ'יפ ולוסי מתגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית ונהרג בקרב איוו ג'ימה. לאחר המלחמה מתרכז ה-FBI בגילויו סוכנים של רוסיה בעת המלחמה הקרה וצ'יפ מתמנה לראש מבצע מוצלח לגלות סוכן רוסי בעת העברת חומר סודי.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'יימס סטיוארט | צ'יפ הרדסטי | איש FBI |
| ורה מיילס | לוסי הרדסטי | אשתו של צ'יפ |
| ניק אדמס | ג'ק גרהאם | עבריין |
| מאריי המילטון | סם קרנדל | איש FBI |
| לארי פנל | ג'ורג' קרנדל | איש FBI |
| ג'ון אדגר הובר | בתפקיד עצמו | ראש ה-FBI |
סמל אי הפסחא

סמל אי הפסחא
סמל אי הפסחא הוא סמל בצבע צהוב המורכב משתי ציפורים המסודרות באופן סימטרי סביב ציר אנכי, הציפורים מחוברות באזור הרגליים והכנפיים. מוטיב הציפורים נקרא בשפת הרפה נוי "מאנו פירי" שפירושו "איחוד הציפורים" והוא מסמל את האיחוד והאהבה בין שני אנשים, על אף שמקורו אינו ידוע.
סמל הציפורים נמצא במספר גרסאות בתחריטים ובציורים. וכן קיים דמיון בינו לבין סמל ציפור ה"מנטורה" הקדושה לאנשי הרַפַּה נוּי. האגדה מספרת שהאל מאקה-מאקה שלח את הציפורים הללו מדי שנה כדי לנדוד ולהביא שפע ורווחה לעמו. הגעתן בלהקות הייתה מסמלת מזל והן היו מקננות בחלקים שונים של האי.
ראו גם

דגל אי הפסחא
המנון אי הפסחא
הערות שוליים

1 2  סמלי אי הפסחא (באנגלית)
↑  סמל אי הפסחא (בספרדית)
| סמלי מדינות אוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטרליה • איי מרשל • איי שלמה • אינדונזיה • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו •  ניו זילנד (איי קוק • ניואה) • סמואה • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
| שטחים תלויים | אי הפסחא • אי חג המולד • איי מריאנה הצפוניים • איי קוקוס • בוגנוויל • גואם • הוואי • טוקלאו • ואליס ופוטונה • נורפוק • סמואה האמריקאית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן • קלדוניה החדשה |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמי

| --- | --- |

מראה כללי של העיירה נמי
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  לאציו לאציו
 ראש העיר:  Alberto Bertucci
 רשות מחוקקת:  עירייה
 העיר הגדולה:  רומא
 שפה רשמית:  איטלקית
 שטח:  7.23 קמ"ר
 גובה:  521 מטרים
 דת:  נוצרים קתולים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,881 (2023)
 קואורדינטות:  41°43′13″N 12°43′02″E﻿ / ﻿41.720306°N 12.7171416°E﻿ / 41.720306; 12.7171416
 אזור זמן:  UTC+1
 https://comunedinemi.rm.it/home
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןנמי(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןנמי(למפת לאציו רגילה) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירנינמי(למפת לאציו מוגדלת) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירנינמי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נמי (באיטלקית: Nemi) היא עיירה קטנה במרכז איטליה, במחוז לאציו, במטרופולין של רומא. מספר תושביה היה 1,881 בשנת 2023. העיירה היא חלק מקבוצת יישובים קטנים הממוקמים בקרבת רומא ומדרום לה, הנקראים "הטירות הרומאיות (אנ')" (באיטלקית: Castelli Romani), כיוון שבאזור זה היו בתי קיץ ונופש לאצילי ומכובדי רומא העתיקה.
גאוגרפיה, סביבה ואקלים

נמי שוכנת על גבעות אלבאנו (אנ') הנמצאות דרומית לבירה רומא. נמי מרוחקת למעלה משלושים קילומטרים מרומא, ונמצאת בצמידות לאגם נמי, ומשקיפה עליו מהפרש גובה של למעלה מ-200 מטרים. נמי מרוחקת כ־10 קילומטר מקסטל גנדולפו, העיירה בה ממוקם מעון הקיץ של האפיפיור, ומאגם אלבאנו (Albano) המצוי ליד קסטל גנדולפו. העיירה ממוקמת בראש גבעה, שהיא חלק מגבעות קאבו (Cavo), שהר קאבו הוא הפסגה הגבוהה ביותר שלהן, ומגיע לגובה של 950 מטר. נמי עצמה גבוהה כמעט 550 מטרים מעל לפני הים. הגובה של אגם נמי מעל פני הים הוא 316 מטר. הגובה מעניק לנמי ולשכנותיה באזור קסטלי רומאני יתרון אקלימי על פני רומא בתקופת הקיץ החמה. ממוצע הטמפרטורה בנמי בחודש אוגוסט הוא 29 מעלות צלזיוס ביום ו-16 מעלות בלילה (24 מעלות בממוצע כללי). כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 619 מ"מ. החודש הגשום ביותר הוא נובמבר. בין החודשים דצמבר-מרץ יכול לרדת שלג, אך בדרך כלל לא בכמויות גדולות.
היסטוריה

בעת העתיקה לא היה במקום יישוב אנושי, והשטח בו נמי קיימת היה שייך לעיר הלטינית אריצ'יה (Aricia). פירוש שמה של נמי הוא יער קדוש, כיוון שהיא מוקפת יערות, ולחופי האגם שלרגליה היה מקדש של דיאנה, אלת הציד, הפריון והיערות. מיקומה של העיירה קרוב כדי קילומטרים בודדים לאלבה לונגה (Alba Longa), המקום בו נולדו רומולוס ורמוס, שלפי המסורת ייסדו את רומא. אצילי רומא נהגו לבוא לאגם נמי הסמוך למקדש דיאנה ולפעילויות נופש, ספורט ושייט. בימי הביניים התפתחה בנמי ובאזור חקלאות עשירה, בעיקר בענפים של פירות, וגידול גפנים ותעשיית יין. במאה התשיעית הוקמה במקום טירה. בהמשך, הוקם מנזר שאויש על ידי נזירות ונזירים מהזרם הטראפיסטי (Trappists) - זרם שהלך בעקבות משנתו של בנדיקטוס הקדוש. בעקבות המנזר והטירה הגיעו גם מתיישבים אחרים. האזור עבור חליפות בין בעלות הכנסייה הנוצרית ובתפעול המנזר, לבעלות של בעלי אחוזות פיאודליים באזור. בין המשפחות שהתחלפו בבעלות על אדמות האזור, היו גם משפחות קולונה ובורג'ה (Colona, Borgia) החזקות מאד, שחלק מבניהן הגיעו להיות אפיפיורים. עם איחוד איטליה בשנת 1861 על ידי המלך ויטוריו אמנואלה השני, הפכה נמי ליישוב.
אתרי ונושאי עניין

ספינות הקיסר קליגולה - הקיסר קליגולה בנה שתי ספינות גדולות באגם נמי. הספינות היו גדולות מדי לשייט אמיתי באגם הקטן. למעשה, הספינות שימשו למסיבות ונשפים של הקיסר. לאחר שהקיסר נרצח, יורשיו הטביעו את הספינות. הספינות נמצאו במאה העשרים, בהנחייתו של בניטו מוסוליני, שוחזרו והוצגו בקרבת האגם. כאשר חיילי גרמניה הנאצית נסוגו צפונה עם פלישת בעלות הברית לאיטליה, השאירו הנאצים אחריהם אדמה חרוכה, ושרפו את הספינות.
מקדש דיאנה - בימי הרומאים היה על שפת האגם מקדש ענק של דיאנה, על שטח של 45,000 מטרים ריבועיים. במקדש נערכו טקסים, שבחלקם כונו ריטואלים דתיים פראיים. מהמקדש נשארו אתר עתיקות, עמודים, קשתות, פסלים וקטעי פסיפסים. ניתן לבקר ולסייר במקום.
תותים ופירות יער - נמי ידועה בפירות שלה. תותי בר ופירות יער שונים, בצבעים מגוונים. עונת פירות היער העיקרית בנמי חלה ממחצית חודש מאי והלאה. בכל שנה, ביום ראשון הראשון של חודש יוני מתקיים בנמי פסטיבל פירות היער, שבמסגרתו נערות צעירות מציעות סלסלות פרי למקומיים ולמבקרים.
תצפית על אגם נמי - אחת האטרקציות המרכזיות בעת הביקור בנמי, היא תצפית על אגם נמי מאחת ממרפסות התצפית הקיימות בעיירה.
נמי ואומנות

אומנים רבים ביקרו בנמי, יצרו בה, ציירו אותה, ויצירתם הושפעה מהביקור בה.
ציור: במוזיאון לאומנויות יפות בבוסטון - ארצות הברית, תלויה יצירתו של ג'ורג' איננס (George Inness), צייר הנופים בן המאה ה-19, "אגם נמי". במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, תלוי ציורו של ריצ'רד וילסון - אגם נמי וגנצאנו, בתצפית ממרפסת המנזר הקפוצ'יני. באתר של המוסד לאומנויות של שיקגו - ציורו של ז'אן-בטיסט קאמי קורו (Jean-Baptiste-Camille Corot) - מזכרות מפרוורי אגם נמי. כל הציירים והציורים בני המאה ה-18–19.
ספרות: לורד ביירון ביקר בנמי, ומסופר שבהשראתה הנציח את המקום במסעו של הילד הרולד. בפיאצה (כיכר) רומא שבעיירה יש מרפסת לתצפית נוף, הנקראת על שמו של לורד ביירון. בעיירה ביקרו גם הנס כריסטיאן אנדרסן הדני, גתה הגרמני, סטנדל הצרפתי, ו- גבריאלה ד'אנונציו האיטלקי.
מוזיקה: המלחין גונו, כתב את אווה מאריה (Ave Maria) שלו בהשראת נמי. גונו הנציח את התאריך בכתב, ורשם על הגיטרה שלו: "נמי, 24 באפריל 1862".
תחבורה

לא קיימת תחבורה רכבתית ישירה לנמי, וגם קווי המטרו של רומא אינם מגיעים לאזור. ניתן להגיע לנמי ולעזוב אותה במספר דרכים. הדרך המהירה ביותר היא שילוב בין רכבת למונית: ברכבת מהתחנה המרכזית של רומא (Termini), לעיירה קאמפולאונה (Campoleone). מקמפולאונה לנמי במונית, מרחק של מעט יותר מ-.13 קילומטר. אפשרות זולה יותר היא באוטובוס. אפשרות זו אומנם הזולה מכולן, אך הדרך אורכת כמעט שעתיים וחצי, כיוון שיש להחליף אוטובוס של חברת (ATAC), בעיירה גנצאנו די רומא (Genzano di Roma). ניתן להגיע במונית ישירות מרומא, או בנהיגה עצמית, מרחק של יותר מ-31 קילומטר, יש לקחת בחשבון שרוב המסלול הוא נסיעה בדרכים מישניות. אפשרות הגעה אחרת היא הצטרפות לסיור מאורגן.
גלריה

מראה מבחוץ של נמי וחלק מאגם נמי, יש להקליק על התמונה להגדלה.
רחוב בנמי, בתי קפה ומסעדות.
רחוב ויטוריו אמנואלה השני, הרחוב הראשי בנמי.
תצפית על אגם נמי, ממרפסת תצפית בעיירה נמי.
מזרקה ופסל של דיאנה אלת הצייד, בכניסה הראשית לנמי.
הדמיה של ספינה מספינות נמי שנבנו בהוראת הקיסר קליגולה.
מגוון של פירות יער בנמי.
ראו גם

אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו (Castel Gandolfo)
קסטל גנדולפו
הערות שוליים

1 2 3  Data about Nemi
↑  Bilancio demografico mensile, demo.istat.it
↑  Nemi: A strawberry shortcut - Nemi, TraveLazio (ב־)
1 2  Storia, comune.nemi.rm.it (באיטלקית)
↑  Nemi Climate, Weather By Month, Average Temperature (Italy) - Weather Spark, weatherspark.com (באנגלית)
1 2  History | Nemi | Visit Castelli Romani - The official guide to the Castelli Romani (באנגלית אמריקאית)
↑  Brittany Garcia, Romulus and Remus, World History Encyclopedia (באנגלית)
↑  מהן הספינות מאגם נמי?, באתר eureka.org.il
↑  The Sacred Grove: The Sanctuary of Diana Nemorensis, My Castelli Romani, ‏2020-10-07 (באנגלית)
↑  Delicious Italy Team, Nemi Strawberry Festival near Rome, www.deliciousitaly.com (באנגלית בריטית)
↑  Lake Nemi, collections.mfa.org (באנגלית)
↑  Richard Wilson | Lake Nemi and Genzano from the Terrace of the Capuchin Monastery, The Metropolitan Museum of Art (באנגלית)
↑  Souvenir of the Environs of Lake Nemi, 1865, נבדק ב-2024-07-23 (באנגלית)
↑  George Byron e Nemi | Biblioteca istituzionale della Città metropolitana di Roma Capitale, biblioteca-provinciale.provincia.roma.it (באיטלקית)
1 2  Rome - Nemi, rome2rio (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557528205171  LCCN: n82239981  VIAF: 157136919   WorldCat (עם VIAF): 157136919