עודד הירש
עבודותיו

עבודה קבוצתית היא נושא מרכזי ביצירה של הירש ומתבטאת במדיום הצילומי כאשר המצלמה עוקבת אחר תהליכי השינוי והאדפטציה של קבוצת אנשים בזמן פעולה משותפת, אופנים אלו משקפים את פני החברה. בכתבה בערב רב הירש מסביר: אנו מייצרים ביחד סיטואציות של סיזיפיות יזומה אשר התכלית היחידה שלה היא עצם הקיום של הדבר כאמנות. כלומר המוטיבציה המניעה היא לא אידאולוגיה ולא הפקת תועלת או רווח אישי כלשהו, פרט לסיפוק שנגזר מעצם מעשה הביחד האמנותי.
בעבודות הרב-תחומיות שלו שצולמו בעמק הירדן משלב הירש בעבודות הווידאו ארט קולנוע ואלמנטים של פרפורמנס. הוא מתעד את מאחורי הקלעים של ההפקות שלו הכוללים משתתפים רבים. עבודותיו המוקדמות נעשו בשנים 2003–2006. אחת מהן היא סדרת צילומי הסטילס " אבא" שהוא תיעוד ראשוני של אביו שעבר תאונת דרכים ונשאר נכה כאשר עודד עוד היה ילד.
סדרת התמונות "לישון בטוב" משנת 2008 נוצרה לאחר שעבר לניו יורק וצולמה בדירתו הקטנה בקווינס. התמונות משקפות הצצה פנימה אל חייו הפרטיים דרך חלון הבניין ועד לצלחת האוכל, במעברים בבית ליד פתחי הדלתות, ברגעים אינטימיים יומיומיים של קציצת ציפורניים, החלפת נורה ועד לזיכרונות על תקופת השירות הצבאי, בו הוא לבוש במדים מתגונן וממוגן על ידי שקי חול וחוטי תיל, כמו גם רגעים זוגיים, כאשר זוגתו ישנה והוא ער שומר וצופה בחלון. תמונות אלה הוצגו בתערוכת היחיד הראשונה שלו "מישהו בבית" במוזיאון רמת גן לאמנות.
בשנת 2009 יצר את "כחול 50", עבודה עליה כתב גדעון עפרת "אני סמוך ובטוח שעבודת הווידאו הזו היא יצירה יוצאת דופן בחשיבותה, עבודה במעמד של קלאסיקה מקומית, מסוג אותן עבודות שהן קאנוניות מרגע היווצרן.". "כחול 50" היא שמה של תווית הסימון של בגדי משפחת הירש במכבסת אופקים. הירש מתעד התרחשות חד פעמית במימי הכנרת כאשר קבוצת אנשים לבושים באופן זהה במעילים צהובים, מושכים חבל המניף אדם בכיסא גלגלים מעלה למגדל שמירה מתכתי. המאמץ המשותף ניכר בעבודה זו והסאונד המצמרר של התחככות החפצים מגביר את תחושת הקושי עד לרגע שבו האדם בכיסא הגלגלים מגיע בבטחה למקומו.
סרטו השני, "טוצ'קה" משנת 2010 עוקב אחר קבוצת קיבוצניקים מעמק הירדן המתקינים גשר. הנושא מתמקד במאמץ משותף, קולקטיבי וקשה, עשייה משותפת שהיא לשם האמנות בלבד ונטולת אינטרסים. הדמויות לבושות באופן זהה, בחליפה כחולה וכובעים לבנים, ללא ייחוד אינדיבידואלי, כמו הרעיון הקיבוצי. האנשים נושאים עימם דליים צהובים ואביזרים נוספים לצורך בניית הגשר. טוצק'ה ברוסית משמעותו נקודה, וזהו השם הראשון שניתן לקיבוץ השומר הצעיר שהפך לימים לאפיקים.
באותה שנה יצא לאור גם הסרט "הביתה", שעוקב אחר 21 אינדיבידואלים אנונימיים המוצאים עצמם תקועים יחד על סירה שאינה שטה לשום מקום, תלושים מנוף מולדתם.
בשנת 2012 הציג את העבודה "אינחדש" בתערוכת יחיד במשכן לאומנות בעין חרוד. בסרט, המבוסס על הסיפור הקצר "דרך הרוח" של עמוס עוז (מתוך הקובץ "ארצות התן") מופיעים כ-200 חברי קיבוץ היוצאים למבצע חילוץ לעזור לאדם שנתפס עם מצנח בחוטי חשמל.
באותה שנה, כחלק מהשתתפותו בביאנלה לאמנות עכשווית בליברפול, יצר פסל רחוב אינטראקטיבי של מעלית, אשר נראתה כאילו בקעה מתוך האדמה. הפסל הוצב במרכז מסחרי הומה אדם. העוברים והשבים יכולים היו להתקרב ולהציץ אל תוך תא המעלית מבעד לחרך הדלתות שנדמו תקועות.
בשנת 2014 הציג את עבודתו "הטרקטור" במסגרת תערוכה קבוצתית בשם "התערוכה החקלאית" במוזיאון פתח תקווה לאמנות, ובשנת 2015 הוקמה התערוכה "תוכנית מגירה" במוזיאון עין חרוד המסגרתה הוכנסו 5 טון של אדמה רטובה למוזיאון לצורך ציפוי צינור בנייה שאורכו 37 מטרים. בשנה זו יצר עוד שתי יצירות: "הדיונות" שהביא לשיתוף פעולה בין עולים מאתיופיה ומרוסיה תוך שירה במקהלה, ו"מעגל" – עבודה שנעשתה בשיתוף פעולה של המכון לאמנות במכללת אורנים ופסטיבל יערות מנשה, ובמסגרתה סטודנטים הקימו יחד מיצב תת-קרקעי עם תעלות שדרכן העוברים והשבים שמעו והשמיעו את קולם ואת קולת חבריהם בוקעים מתוכם.
בשנת 2018, במסגרת פרויקט "רציף פירמידה" באוצרותה של ד"ר גליה בר אור, הציב מצלמות המתעדות ומעבירות בשידור חי את בנייתו של פרויקט נדל"ן יוקרתי בלב שכונת ואדי סאליב בחיפה. השידור הוקרן בגלריה במעגל סגור והדגיש את הפער שבין רב הקומות ההולך ומתגבה לבין אופיה הייחודי של השכונה.
בשנת 2022 הציג תערוכת יחיד מקיפה בשם "ממציא את הגלגל" במוזיאון חיפה לאמנות. במסגרתה הוצג מגוון רחב מעבודותיו באוצרותו של ד"ר קובי בן מאיר.
בשנת 2023 יצר מיצב וידאו רב ערוצי בשם "המקהלה", אשר הוצג במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן באוצרותה של סמדר קרן. בפרויקט זה הוקרנו בכל רחבי המוזיאון דמויותיהם של אנשי מקהלה מקומיים שרים יחד את שירם של אלכסנדר פן ומרדכי זעירא, "על גבעות שייח' אבריק" ("אדמה-אדמתי").