stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טייסות שירות חיל האוויר
המאבק להכרה צבאית

ה-WASP נחשב לשירות אזרחי והמשרתות בו לא זכו לזכויות של המשרתים בשירות צבאי. יחד עם זאת, הבנות לא היו קשורות קשר חוזי לצבא והיו יכולות לפרוש בכל רגע נתון לאחר תום הכשרתן, למרות שמעטות, אם בכלל, עשו זאת.
ב-30 בספטמבר 1943 הוגשה לבית הנבחרים של ארצות הברית הצעת החוק הראשונה להפיכתו של ה-WASP לגוף צבאי. הן קוקרן והן ארנולד חתרו להקמתו של גוף צבאי נפרד בפיקודה של קצינה בדרגת קולונל. בכל אופן, מחלקת המלחמה של ארצות הברית (קודמתה של מחלקת ההגנה של ארצות הברית) התנגדה בעקביות למהלך כזה. במקום זאת הם העדיפו שהטייסות ישויכו לחיל הנשים של צבא ארצות הברית.
ב-21 ביוני 1944 נדחתה הצעת החוק להפיכתו של ה-WASP על חודם של קולות בודדים. קבוצה של טייסים גברים אזרחיים עמדו בראש השדולה נגד החוק והם עשו זאת בתגובה לסגירתם של כמה בתי ספר אזרחיים לטיסה. ועדת בית הנבחרים לשירות אזרחי דיווחה ב-5 ביוני 1944 שהיא רואה ב-WASP גוף בלתי נחוץ, יקר ללא הצדקה, והמליצה על הפסקתם של תהליכי הגיוס וההכשרה של נשים ללא ניסיון מוקדם.
קוקרן דחפה למציאת פתרון לבעיה. למעשה היא הציגה אולטימאטום שבמסגרתו היא דרשה את הפיכתו של ה-WASP לגוף צבאי או לחלופין את פירוקו. חיילות האוויר של צבא ארצות הברית יצרו עודף של טייסים ושל מועמדים להכשרה כטייסים. כתוצאה מכך הורה ארנולד (שהיה מהתומכים בהפיכתו של ה-WASP לגוף צבאי), על פירוקו של ה-WASP ב-20 בדצמבר 1944. בנאום שהוא נשא ב-7 בדצמבר 1944 הוא אמר:
"טייסות שירות חיל האוויר סיימו את משימתן. תפקידן בוצע בצורה מוצלחת. אך כמו במלחמה, המחיר היה כבד. 38 מבנות השירות איבדו את חייהן בשעה שסייעו לארצם להגיע לרגע הניצחון. חיילות האוויר יזכרו לעד את שירותן ואת הקרבתן".
מורשת

כל התיעוד על פעילתו של ה-WASP הוגדר בסיווג סודי למשך 35 שנים, כך שתרומתן של הבנות למאמץ המלחמתי הייתה כמעט ולא ידועה לציבור ולהיסטוריונים לא היה גישה למידע אודותיהן. ב-1975 הוביל קולונל ברוס ארנולד, בנו של גנרל ארנולד, את "הקרב של ה-WASP בקונגרס" להכרה בארגון כגוף צבאי שלחם במלחמת העולם השנייה. יוצאות הארגון התארגנו מחדש וניסו להשיג תמיכה ציבורית למאבקן. בסופו של דבר, ב-1977 נפתחו תיקי הארגון לציבור לאחר שבהודעה שהוצאה בטעות לתקשורת על ידי חיל האוויר פורסם דבר קיומו של ה-WASP.
הפעם זכה הלובי להכרה בארגון בתמיכתו של הסנאטור בארי גולדווטר, שבעצמו היה טייס תובלה במלחמת העולם השנייה. ב-1977 חתם הנשיא ג'ימי קרטר על חוק המעניק לטייסות שירות חיל האוויר מעמד צבאי לכל דבר. ב-1984 הוענקה לכל יוצאות הארגון מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה. לאלה מתוכן ששרתו מעל שנה הוענקה גם מדליית הזירה האמריקאית על שירותם במלחמה. רבים מהמדליות הוענקו לבנותיהן ולבניהם של הטייסות.
ב-1 ביולי 2009 העניקו הנשיא ברק אובמה והקונגרס של ארצות הברית ל-WASP את מדליית הזהב של הקונגרס. שלוש מתוך 300 הטייסות שנותרו אז בחיים נכחו באירוע. במהלך הטקס אמר הנשיא אובמה:
"טייסות שירות חיל האוויר נענו באומץ לב לקריאתה של ארצן בעת שהזדקקה להן וסללו את הדרך לנשים האמיצות שנתנו וממשיכות לתת כל כך הרבה לאומה זו מאז. כל אחד מאזרחי ארצות הברית צריך להכיר להן תודה על שירותן ויש לי את הכבוד לחתום על נוסח חוק זה שבסופו של דבר נותן להן את ההכרה שהן הרוויחו במאמצים רבים ושאליה הן ראויות".
ב-10 במאי 2010 הגיעו 300 מיוצאת ה-WASP שנותרו בחיים לקפיטול כדי לקבל את מדליית הזהב של הקונגרס מיושבת ראש בית הנבחרים, ננסי פלוסי ומשאר מנהיגי הקונגרס.
במרץ 2015 ביטל מזכיר הצבא של ארצות הברית ג'ון מקיו כלל שאפשר לטמון את אפרן של טייסות שירות חיל האוויר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, בציינו שהן לא זכאיות לכך, שכן במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר הן היו פעילות, הן הוגדרו כאזרחיות. זאת על אף הסיכונים שהן נטלו על עצמן בשירות. לאחר שמקיו סיים את כהונתו כמזכיר הצבא, העביר הקונגרס חקיקה שהפכה את מדיניותו. החקיקה הועברה ב-12 במאי 2016 וב-20 במאי אותה שנה חתם עליה הנשיא אובמה כחוק.
הערות שוליים

↑  WOMEN AIRFORCE SERVICE PILOTS CONGRESSIONAL GOLD MEDAL
1 2  Thune Recognizes Women Airforce Service Pilots from World War II - Press - United States Senator John Thune. Thune.senate.gov (2009-05-21). Retrieved on 2013-07-23.
1 2 3 4 5  Jacqueline Cochran and the Women's Airforce Service Pilots (WASPs)
↑  jaymie Offline. "In Pursuit of a Dream". Asiancemagazine.com. Retrieved January 15, 2012.
↑  "Native American Indian Heritage Month". Defense.gov. October 14, 2003. Retrieved January 15, 2012.
↑  Rickman, Sarah Byrn (2001). The Originals – The Women's Auxiliary Ferrying Squadron of World War II. Sarasota, FL: Disc-Us Books. ISBN 1-58444-263-8.
↑  Victoria Pope "Flight of the WASP," American Heritage, Spring 2009.
↑  Bohn, Kevin (May 22, 2009). "Unsung heroes of World War II finally get their due". CNN.
↑  Mabel Virginia Rawlinson, http://wingsacrossamerica.us
↑  Gomez, Mark (July 21, 2009). "S.J. woman was a trailblazing pilot during World War II". San Jose Mercury News. Retrieved July 22, 2009.
↑  "WASP awarded Congressional Gold Medal for service". Af.mil. Archived from the original on July 17, 2012. Retrieved January 15, 2012.
↑  Female WWII aviators honored with gold medal
↑  Female WWII pilots barred from Arlington National Cemetery, CBS News, DECEMBER 31, 2015.
1 2  Mikulski, Senator Barbara A. "MIKULSKI HERALDS CONGRESS PASSAGE OF LEGISLATION TO RESTORE INURNMENT RIGHTS OF WASP AT ARLINGTON NATIONAL CEMETERY". Barbara A. Mikulski United States Senator for Maryland. Archived from the original on June 17, 2016.
↑  CAMILA DOMONOSKE, Female WWII Pilot Is Finally Laid To Rest At Arlington National Cemetery, The Two-Way, September 7, 2016
ג'קלין "ג'קי" קוקרן
ננסי לאב
ג'קי קוקרן (במרכז) עם חניכות קורס הטיס של ה-WASP
העברת מטוס P-51 מוסטנג מבית החרושת על ידי הטייסת פולרנס ווטסון
מגדה מור עם מדליית הזהב של הקונגרס
הנשיא ברק אובמה חותם על חוק הענקת מדליית הזהב של הקונגרס ל-WASP, יולי 2009
לואי פרגו

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1882 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 פטירה:  8 באפריל 1915 (בגיל 33) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  École normale 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  From Goupil to Margot: a story of animals, War of the Buttons 
 פרסים והוקרה:  פרס גונקור (1910) 
 
לואי פֶּרְגוֹ (בצרפתית: Louis Pergaud;‏ 22 בינואר 1882 – 8 באפריל 1915) היה סופר צרפתי. ידוע בעיקר בזכות ספרו "מלחמת הכפתורים", ובזכות אוסף סיפורים קצרים שעל כתיבתם זכה בשנת 1906 בפרס גונקור.
ביוגרפיה

לואי פרגו נולד בעיירה קטנה בבורגון-פראנש-קונטה במזרח צרפת. אביו היה מנהל בית ספר מקומי. בעקבותיו לאוי פרגו בחר בקריירה של מורה. הוא התחיל ללמד באזור מגוריו, אך כרפובליקאי שתמך בהפרדת הדת מהמדינה וכאתיאיסט שלא הלך למיסה, לא התקבל היטב בסביבה הכפרית. לאחר שנה גויס לצבא והתחתן ובשנת 1907 עבר לפריז.
את יצירותיו הראשונות פרגו פרסם בשנת 1904. על אוסף סיפורים קצרים שפורסם בשנת 1910, פרגו קיבל פרס גונקור.
בשנת 1912 הוא פרסם את ספרו "מלחמת הכפתורים", המספר על קרבות בין שתי כנופיות ילדים מכפרים יריבים על רקע הקמת הרפובליקה הצרפתית השלישית וגיבוש הלאומיות בצרפת, ומבוסס על הכירותו עם ילדים משנות ההוראה שלו. הרומן מתחיל בהומור, אך הופך להיות אלים יותר ככל שההבחנות בין משחק לאלימות אמיתית בקרב הבנים מיטשטשת. הוא תואר כרומאן אנטי מלחמתי העוסק בנושאים כמו חברת ילדים שמתנהלת בסמוך לעולם המבוגרים אך בנפרד ממנו, מעבר מילדות לבגרות, וכבעל "מגע של בעל זבוב מאת וויליאם גולדינג בטון שלו (אם כי הוא הקדים אותו בשנים רבות). הספר זכה להצלחה גדולה ופורסם בכ-30 מהדורות. בשנת 1962 על בסיסו צולם סרט מלחמת הכפתורים, ובסך הכל צולמו חמישה סרטים על בסיס הספר.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוצב פרגו הוצב ביחידת מילואים. הוא השתתף בקרב לורן ובקרבות נוספים. ב-7 באפריל 1915, במהלך מתקפה צרפתית, הוא נתפס בגדר תיל. לאחר כמה שעות הוא שוחרר מהתיל על ידי חיילים גרמנים והועבר לבית חולים. בבוקר 8 באפריל הפציצו את האזור תותחים צרפתים ולואי פרגו נהרג.
יצירה

L'Aube, 1904 (השחר)  קובץ שירים.
L'Herbe d'avril, 1908  (עשב אפריל) קובץ שירים.
De Goupil à Margot, histoires de bêtes   (מגופיל למרגו, סיפורי חיות)   זכה לפרס גונקור
La Revanche du corbeau, nouvelles histoires de bêtes 1911  (נקמת העורב, סיפורים חדשים על חיות).מהדורה חדשה ב-1925 עם איורים על אבן מאת רוז'ה רבוסן
1913 - Le Roman de Miraut, chien de chasse (הרומן של מירו, כלב הציד)
מהדורה חוזרת ב-1964 עם ליתוגרפיות מקוריות מאת רוז'ה רבוסן
1912 La Guerre des boutons - Roman de ma douzième année  (מלחמת הכפתורים - רומן של שנתי השתים עשרה)  .
1913 - פרסום עם מקדמה של שירי המשורר  לאון דבל  Régner אחרי מותו
1914 - Les Petits Gars des champs - החבר'ה בקטנים של השדות
1921 - Les Rustiques, nouvelles villageoises -  הרוסטיקות, הכפריות החדשות
עם מבוא מאת לוסיין דקאב
1923 - Lebrac bûcheron, roman inachevé (לבראק קצב, רומן בלתי גמור) עם מבוא מאת אדמון רושה
1923 - La Vie des bêtes, études et nouvelles (חיי בחיות, עיונים ונובלות)
2011 - Carnet de guerre - פנקס מלחמה - פורסם על ידי פרנסואז מורי
2014 - מכתבים לדלפין.התכתבות (1915-1907)
2021  - La Fuite des Choses, l'intégrale des poèmes (בריחת הדברים, כל שיריו)
הערות שוליים

↑  The War of the Buttons, Land Of Memory (באנגלית אמריקאית)
↑  University of Vermont / Theses and Dissertations, web.archive.org, ‏2011-07-20
↑  Momo, Momo celebrating time to read: The Button War by Avi, Momo celebrating time to read, ‏2019-01-29
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266296805171  PLWABN: 9810637829105606  BNE: XX901128  BnF: cb11919140r (data)  CANTIC: a1128142x  CiNii: DA06792852  GND: 120127288  ICCU: RAVV044486  ISNI: 0000 0001 0876 1347  LCCN: n83193991  MusicBrainz: dbc3a827-cfb7-4d39-ab65-bd37b44202f4  NDL: 00452507  NKC: jo20010088850  NLA: 35416879  NLG: 68095  NLK: KAC2018O8287  NSK: 000099073  NTA: 074227513  RERO: 02-A003682040  SNAC: w6qv6n5b  SUDOC: 027065081  Trove: 945183  VIAF: 19682533   WorldCat (עם VIAF): 19682533
אליזבת טקצ'נקו

אליזבת טקצ'נקו (באנגלית: Elizabeth Tkachenko; נולדה ב-21 בפברואר 2006) היא מחליקה אמנותית ישראלית-אמריקאית. סגנית אלופת עולם בהחלקה אמנותית על הקרח לנוער (טאיפיי 2024) ואלופת ישראל פעמיים (2023, 2025) בקטגוריית ריקוד על הקרח יחד עם אלכסיי קיליאקוב.
ביוגרפיה

טקצ'נקו נולדה ברוקוויל שבמרילנד, ארצות הברית, לוולרי ואוקסנה. יש לה אח בשם אלכסנדר.
היא החלה ללמוד החלקה אמנותית על הקרח בגיל שלוש, ובהמשך הוזמנה להצטרף לאקדמיית ויטון להחלקה על הקרח (WISA), שנוסדה על-ידי המאמנים הנוכחיים שלה, מחליקי העבר אלנה נובאק ואלכסיי קיליאקוב, הוריו של שותפה הנוכחי לריקוד אלכסיי קיליאקוב, אליו הצטוותה בשנת 2011.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח לנוער שנערכה בטאלין שבאסטוניה באפריל סיימה במקום 13 יחד עם אלכסיי קיליאקוב בקטגוריית ריקוד על הקרח בתוצאה של 132.20 נקודות.
באליפות ישראל 2023 בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בדצמבר זכתה במדליית זהב יחד עם אלכסיי קיליאקוב בקטגוריית ריקוד על הקרח בתוצאה של 171.27 נקודות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח לנוער שנערכה בקלגרי שבקנדה בפברואר-מרץ סיימה במקום 11 יחד עם אלכסיי קיליאקוב בקטגוריית ריקוד על הקרח בתוצאה של 147.85 נקודות.
ביוגרפיה > 2024 > סגנית אלופת עולם לנוער

באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח לנוער שנערכה בטאיפיי שבטאיוואן בפברואר-מרץ זכתה במדליית כסף יחד עם אלכסיי קיליאקוב בקטגוריית ריקוד על הקרח בתוצאה של 162.68 נקודות.
ביוגרפיה > 2024

באליפות ישראל 2025 בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בדצמבר זכתה במדליית זהב יחד עם אלכסיי קיליאקוב בקטגוריית ריקוד על הקרח בתוצאה של 177.60 נקודות.
הערות שוליים

↑  Elizabeth Tkachenko and Alexei Kiliakov - Figure Skating, U.S. Figure Skating Fan Zone (באנגלית)
↑  Israeli Nationals 2023, skatingscores.com
↑  Israeli Nationals 2025, skatingscores.com
↑  אליפות ישראל ה-10 בהחלקה אמנותית על הקרח נערכה בחולון, באתר וואלה, 15 בדצמבר 2024
כנפי הרעם

| --- | --- |

 סוגה:  אנימציית סטופ-מושן
 יוצרים:  ג'רי אנדרסון סילביה אנדרסון
 מדבבים בעברית:  דני בסן, ניר רון, יהויכין פרידלנדר, גיורא קנת
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 תקופת התרחשות:  2026, 2065 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  32 
 הפקה
 חברת הפקה:  AP Films, Century 21 Productions 
 הפצה:  ITC Entertainment 
 מוזיקה:  בארי גרי 
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ATV (בריטניה)
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  30 בספטמבר 1965 – 25 בדצמבר 1966 
 קישורים חיצוניים
 www.thunderbirdsonline.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
כנפי הרעם (באנגלית: Thunderbirds) היא סדרת אנימציית בובות בריטית שנוצרה על ידי גקרי וסילביה אנדרסון. הסדרה שודרה במקור ברשת ATV הבריטית בשנים 1965 ו-1966.
בישראל שודרה הסדרה לראשונה בטלוויזיה הלימודית בתחילת שנות השבעים ובאמצע שנות התשעים שודרה שוב בערוץ 2.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתרחשת באמצע המאה ה-21 ומתמקדת במשימות של ארגון ההצלה הסודי "כוח החילוץ הבינלאומי" אשר מוקדש להציל אנשים כאשר מתרחשים אסונות שונים ברחבי כדור הארץ. הבסיס של הארגון ממוקם באי מרוחק ונידח באוקיינוס השקט וחברי הארגון משתמשים בצי של כלי רכב מתקדמים במיוחד המכונים "כנפי הרעם" שכל אחד מהם מיועד לביצוע משימות חילוץ שונות ביבשה, באוויר, בים ובחלל.
מנהיג הארגון הוא האסטרונאוט לשעבר והפילנתרופ המיליארדר ג'ף טרייסי. בצוות פועלים גם כל חמשת בניו של ג'ף - סקוט, וירג'יל, אלן, גורדון וג'ון טרייסי - אשר הם הטייסים והמפעילים של "כנפי הרעם". בצוות פועל גם המדען והמהנדס הגאון "מוח" והוא כולל גם את הסוכנת ליידי פנלופה קריטון-וורד והנהג שלה פרקר.
בכל פרק הארגון מגיב לאסונות שמתרחשים ברחבי העולם, אשר נגרמים לרוב על ידי תאונות או מזימותיו של "הוד", הנבל המרכזי בסדרה. הצוות מסוגל להגיע לכל נקודה ברחבי העולם ואפילו לחלל כדי להציל אנשים בעזרת כלי הרכב העתידניים שלהם.
הדמויות הראשיות

ג'ף טרייסי - המנהיג של הארגון "כוח החילוץ הבינלאומי". אסטרונאוט לשעבר ופילנתרופ מיליארדר.
סקוט טרייסי - הטייס של הרקטה ההיפרסונית "Thunderbird 1" אשר נוהגת להגיע ראשונה למיקומים בהם הצוות פועל במקרי חירום.
וירג'יל טרייסי - הטייס של כלי הטיס "Thunderbird 2" אשר משמשת להובלת ציוד חילוץ.
אלן טרייסי - הטייס של רקטת החלל "Thunderbird 3" אשר משמשת בעת ביצוע משימות בחלל החיצון.
גורדון טרייסי - המפעיל של הצוללת "Thunderbird 4" אשר משמשת לחילוץ מתחת למים.
ג'ון טרייסי - מפעיל את תחנת החלל "Thunderbird 5" אשר מנטרת אותות מצוקה בכל רחבי העולם.
"מוח" - המדען והמהנדס הגאון של ארגון "כוח החילוץ הבינלאומי".
ליידי פנלופה קריטון-וורד - סוכנת חשאית המסייעת לארגון בביצוע משימות שונות.
פארקר - הנהג של ליידי פנלופה. פושע לשעבר בעל כישורים מתקדמים רבים כמו בין היתר התמחות בפריצת מנעולים.
"הוד" - האנטגוניסט הראשי בסדרה.
עיבודים קולנועיים וסדרת הספין-אוף

הפופולריות המתמשכת של הסדרה הובילה לאורך השנים להפקה של מספר עיבודים:
סרט הקולנוע הראשון של כנפי הרעם, "Thunderbirds Are Go", יצא לאקרנים בשנת 1966 וכיכבו בו המריונטות המקוריות מסדרת הטלוויזיה.
סרט הקולנוע השני של כנפי הרעם, "Thunderbird 6", יצא לאקרנים בשנת 1968 וכיכבו בו גם המריונטות המקוריות מסדרת הטלוויזיה.
בשנת 2004 יצא לאקרנים סרט הלייב אקשן "Thunderbirds" בבימויו של ג'ונתן פרייקס.
בין השנים 2015 עד 2022 רשת ITV הפיקה את סדרת אנימציית התלת-ממד "כנפי הרעם בפעולה" אשר מהווה אתחול מחודש לסדרה. סדרה זו שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים.
השפעה

הסדרה היוותה גם את ההשראה לסרט הבובות הסאטירי "צוות אמריקה" שיצא לאקרנים בשנת 2004.
העתק של כלי הטיס "Thunderbird 2"
המכון לחקר אנטישמיות גלובלית ומדיניות

| --- | --- |

 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים) 
 מייסדים:  צ'ארלס א. סמול 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  אלי ויזל
 יו"ר:  צ'ארלס א. סמול
 מיקום
 מיקום:  רחוב 56 מזרח, 165, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°45′36″N 73°57′57″W﻿ / ﻿40.759901246782°N 73.965832101168°W﻿ / 40.759901246782; -73.965832101168
 isgap.org
  (למפת מנהטן מוגדלת) המכון לחקר אנטישמיות גלובלית ומדיניות(למפת מנהטן רגילה) המכון לחקר אנטישמיות גלובלית ומדיניות
 
המכון לחקר אנטישמיות ומדיניות גלובלית (ISGAP) (באנגלית: Institute for the Study of Global Antisemitism and Policy) הוא מרכז צפון אמריקאי לחקר האנטישמיות, שנוסד בשנת 2004 על ידי צ'ארלס א. סמול (אנ') ושוכן בניו יורק. המכון עוסק בחקר של אנטישמיות בצד דעות גזעניות קדומות אחרות, תוך התייחסות לפוליטיקה ומחקר בינתחומי המפתח שיח בין אקדמאים, פוליטיקאים והציבור הרחב.
פעילות

בשנת 2006 יצר המכון את יוזמת ייל לחקר הבינתחומי באנטישמיות (אנ') (YIISA), הממוקמת בתוך המוסד ללימודי חברה ומדיניות באוניברסיטת ייל שהייתה מרכז המחקר האוניברסיטאי הראשון שהתמקד באנטישמיות בצפון אמריקה, לצד המרכזים לחקר האנטישמיות שבאוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטה הטכנית של ברלין.
מלבד זאת, המכון מקיים סמינרי לימודים באוניברסיטאות שונות בצפון אמריקה, ומפרסם ספרים ומאמרים רבים.
צוות

פרופסור אלי ויזל, ניצול השואה וזוכה פרס נובל לספרות, היה נשיא הכבוד של המכון. בראש הוועדה האקדמית המייעצת של המכון עומדים פרופסור אלן דרשוביץ ופרופסור ארוין קוטלר.
הערות שוליים

↑  מאמרים שפורסמו על ידי ISGAP
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ko20181010524
וייב איש

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1992 (בן 33) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  אור שושנה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 עיסוק:  ראפר
 סוגה:  היפ הופ, פופ
 חברת תקליטים:  הליקון • שיגולה רקורדס • פורטה
 שיתופי פעולה בולטים:  רביד פלוטניק, תלא מובב, די ג'יי מש, שרק וצוקוש, עדן דרסו, מיכאל כהן, מיכאל סוויסה, טדי נגוסה, יסמין מועלם, רון עשהאל
 
אור שושנה (נולד ב-17 בינואר 1992), הידוע בשם הבמה וייב איש, הוא ראפר ישראלי.
ביוגרפיה

שושנה נולד בדרום תל אביב וגדל ללא אב.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2017 החל את דרכו המוזיקלית בשיתוף פעולה עם הראפר רון עשהאל. השניים הקימו את ההרכב "תלא מובב". באותה השנה הוציאו את אלבומם הראשון הנושא את שמם. האלבום נבחר על ידי מגזין "הספוג" כאלבום הראפ הטוב ביותר של 2017.
בשנת 2019 התארח באלבומם של צמד ההיפ הופ הישראלי שרק וצוקוש, "בראש שלי" בשיר "עדיין".
בשנת 2020 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "העלייה". האלבום כולל הופעות אורח של עדן דרסו, מיכאל סוויסה, טדי נגוסה ויסמין מועלם, והופק על ידי די ג'יי מש ומפיקים שונים. בהמשך אותה השנה, הוציא לאור את הסינגל "ג'ולי" המסמפל את גרסת הכיסוי של אביגייל רוז לשירה של עפרה חזה, "עוד מחכה לאחד", שנכלל באלבום המחווה לחזה "קול הנשמה: שרים עפרה חזה". השיר זכה להצלחה רבה ואף נכנס לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ.
ביוני 2021 הוציא את המיקסטייפ "תזמון מושלם" ביחד עם צוקוש. אלבום הסולו השני שלו, "איזה מזל", יצא לאור ב-16 במרץ 2023.
במאי 2022 התארח באלבומו של אורי שוחט "שוחטודה" בשיר "עין גדי" יחד עם טדי נגוסה ורביד פלוטניק.
ב-20 בנובמבר 2023 הוציא את השיר "לאן" שנכתב לזכרו של עידו פרץ שנרצח בטבח במסיבת הטבע ליד רעים.
במרץ 2024 הוציא מיני אלבום ושמו "בחוץ", בו אירח את הזמר והיוצר דנידין, בשירו "מוזה".
בפברואר 2025 הוציא אלבום "מחכים לך שם" בו אירח את נועם קליינשטיין בשיר "אהבת אמת", את ויש אוחנה בשיר "נודר", ואת יונתן זלצברג בשיר "תופסת".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: העלייה
2023: א י ז ה מ ז ל
2025: מחכים לך שם
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2021: תזמון מושלם (עם צוקוש)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2024: ב ח ו ץ
דיסקוגרפיה > אלבומים בהרכבים

2017: תלא מובב (בהרכב תלא מובב)
הערות שוליים

↑   בן שלו, וייב איש הגשים אתמול עוד חלום, אבל משהו קצת התפספס, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2023
↑  ג'יגה ג'וס: Tela Mobb 19.4.2017, באתר הרדיו הבינתחומי, ‏2017-04-19
↑  Yakov הגיב, 10 אלבומי ההיפ הופ הישראלים הטובים של 2017, באתר הספוג, ‏2017-12-24
↑  הפלייליסט של גלגלצ, באתר glz.co.il
↑  Vibe Ish: Israeli rapper beloved by Gen Z returns for more concerts, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 43ffb2ee-5c91-47ba-a45e-4eece203bf5e 
מדבקה לזכרו של עידו פרץ, שעליו נכתב השיר "גשם"
דייוויד טורן

| --- | --- |
טורן בשנת 2008
טורן בשנת 2008
 לידה:  26 במאי 1953 (בן 71) אמיתיוויל, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  ג'אז 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  ECM 
 צאצאים:  Elijah B. Torn 
 פרופיל ב-IMDb
 
דייוויד אם. טורן (באנגלית: David M. Torn; נולד ב-26 במאי 1953) הוא גיטריסט, מלחין ומפיק אמריקאי.
הוא התמקצע בנגינה על כלים אלקטרוניים ואקוסטיים והתמחה בשימוש בלופ (אנ').
רקע וקריירה

טורן עבד ותרם במהלך הקריירה המוזיקלית שלו להקלטות של עשרות אמנים ומוזיקאים כדוגמת דייוויד בואי, קיי די לאנג, ג'ון לג'נד, מדונה ("What It Feels Like for a Girl"), טורי איימוס, ביל ברופורד, טוני לוין, מיק קארן, דייוויד סילבאן, Chocolate Genius, מייקל שרייב, סטיב רואץ', פטריק או'הרן, אנדי ריינהארט, מאט צ'מברלין, משיל נדיאוצלו ודון צ'רי.
בנוסף לעבודותיו כמלחין, הקריירה המוזיקלית של טורן כללה השתתפות במוזיקה לסרטים כדוגמת: "אורות של ליל שישי", "ולווט גולדמיין", "אדפטיישן", "ביג לבובסקי", "השתולים", "פרווה", "התרמית", "קליפורניה", "טראפיק", "תהפוכות הגורל", "טיבט" ו"שלושה מלכים". הוא למד אצל ליאונרד ברנשטיין (במסגרת הסדרה "מוזיקה למלחינים צעירים"), וכן אצל הגיטריסטים ג'ון אברקרומבי, פט מרטינו, פול וייס וארתור באזיל. טורן עובד מתוך האולפנים האישיים שלו, הידועים בשם Cell Labs; מדי פעם, הוא משתמש בשם הבמה "ספלאטרסל".
בניו יורק טיימס סקרו את אלבום הסולו של טורן מ-2015, Only Sky, וקבעו שהוא ”[נוף מופשט] סוחף ומבאס בו-זמנית”.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| --- | --- |
 1985: Best Laid Plans (עם ג'פרי גורדון)  1987: Cloud About Mercury  1990: Door X  1994: Polytown (עם מיק קארן וטרי בוצ'יו)  1995: Tripping: Over: God  1996: What Means Solid, Traveller?  1998: Gtr Oblq (עם ורנון ריד ואליוט שארפ):  2000: Ah – Remikses (בתור "ספלאטרסל")  2000: Oah (בתור "ספלאטרסל")  2007: Prezens  2011: Levin Torn White (עם טוני לוין ואלן וייט)  2015: Only Sky  2019: Sun of Goldfinger (עם טים בארן וצ'ס סמית')  2020: Fur/Torn
הערות שוליים

↑  Colin Larkin, ed. (1992). The Guinness Encyclopedia of Popular Music (First ed.). Guinness Publishing. p. 2515. ISBN 0-85112-939-0.
1 2  David Torn, David Torn, ‏2019-04-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  David Torn | Music Department, Composer, Additional Crew, IMDb (באנגלית אמריקאית)
↑  "David Torn, Jazz Events"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810574810305606  BnF: cb14052756s (data)  GND: 134541154  ISNI: 0000 0001 1437 0510  LCCN: no2011019515  MusicBrainz: 845cb993-c98f-4859-8aab-1a905ee95ef8  NKC: xx0165409  VIAF: 5134790   WorldCat (עם VIAF): 5134790
ויקטוריה אלונסו

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1965 (בת 59) ארגנטינה לה פלאטה
 מדינה:  ארגנטינה 
 פעילות בולטת:  היקום הקולנועי של מארוול
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  מפיקת קולנוע
 בת זוג:  אימלדה קורקורן
 מספר צאצאים:  1
 
ויקטוריה אלונסו (באנגלית: Victoria Alonso; נולדה ב-22 בדצמבר 1965) היא מפיקת קולנוע ארגנטינאית.
ביוגרפיה

אלונסו נולדה בעיר לה פלאטה שבמחוז בואנוס איירס בארגנטינה. כשהייתה בת 19 עברה לעיר סיאטל כדי להיות שחקנית. היא עברה ללוס אנג'לס והחלה לעבוד בתעשיית האפקטים החזותיים ועבדה על סרטים כמו "סיפורי דגים" שיצא בשנת 2003 והיה מועמד לפרס באפט"א לאפקטים החזותיים הטובים ביותר בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-57.
בשנת 2005 אלונסו הצטרפה לאולפני מארוול כסגנית-נשיא חטיבת האפקטים החזותיים ופוסט-פרודקשן, ועבדה כמפיקה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול, "איירון מן", "איירון מן 2", "תור" ו"קפטן אמריקה" והייתה מפיקה בפועל בכל פרויקט של אולפני מארוול החל מהסרט "הנוקמים".
בשנת 2015 היא קודמה לתפקיד סגנית-נשיא של חטיבת ההפקה של האולפנים.
בשנת 2021 קודמה אלונסו לתפקיד נשיאת חטיבת הפושט פרודוקשן, VFX, אנימציה ומוצרים פיזיים באולפני מארוול.
בשנת 2023 אלונסו עזבה את אולפני מארוול.
אלונסו היא לסבית מוצהרת ונשואה לשחקנית האוסטרלית אימלדה קורקורן. להן בת אחת.
הערות שוליים

↑  Jordan Moreau,Angelique Jackson, Jordan Moreau, Angelique Jackson, Marvel Studios Veteran Producer Victoria Alonso Exits, Variety, ‏20 במרץ 2023 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007966571605171  LCCN: no2007082622  VIAF: 26847423   WorldCat (עם VIAF): 26847423
ריצ'רד מוהון

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1864 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  13 ביולי 1915 (בגיל 51) רויאל אוק, מרילנד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 
ריצ'רד דורסי לוריין מוהון (באנגלית: Richard Dorsey Loraine Mohun;‏ 12 באפריל 1864 – 13 ביולי 1915) היה חוקר, דיפלומט, מחפש מינרלים ושכיר חרב אמריקאי. מוהון עבד מטעם בממשלת ארצות הברית כסוכן מסחרי באנגולה ובמדינת קונגו החופשית. בתקופת היותו סוכן מסחרי, הוא התנדב לפקד על יחידה בלגית במערכה לגירוש סוחרי עבדים ערבים מקונגו.
מוהון נשאר בשירות ממשלת ארצות הברית בתקופה זו והוצב לאחר מכן כקונסול בזנזיבר. בתפקיד זה הוא נקרא לפעול כמתווך בין הלוחמים במלחמת אנגלו-זנזיבר. לאחר שלוש שנים סיים את תפקידו וחזר לקונגו כדי לחפש מינרלים, ובהמשך עבד עם הרשויות בבלגיה.
התחייבותו השאפתנית ביותר הייתה מסע לשלוש שנים, החל משנת 1898, שהניח קו טלגרף מאגם טנגניקה עד מפלי סטנלי. לאחר מכן בילה זמן בדרום אפריקה לפני שחזר לקונגו לרפורמה בחברת הפקת הגומי "אביר" שפעלה בקונגו מטעם המלך לאופולד השני מבלגיה.