stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היהודי הבין-לאומי
תפוצה והשפעה

סדרת 'היהודי הבינלאומי' נחלה הצלחה גדולה מאוד בארצות הברית ובאירופה. בארצות הברית בלבד הופצו כחצי מיליון עותקים. הסדרה תורגמה לרוב השפות האירופאיות, בהן גרמנית, רוסית וספרדית. בגרמניה, הסדרה זכתה לפופולריות הגדולה ביותר והייתה נר לרגליה של התנועה האנטישמית. המוציא לאור הגרמני, תיאודור פריץ, הדפיס בין השנים 1920–1922 שש מהדורות של הסדרה, ועד לשנת 1933 הדפיס 29 מהדורות.
אדולף היטלר השתמש בגרסה המקוצרת של הסדרה במסגרת מסע התעמולה שלו נגד היהודים. בשנת 1923 דווח כי היטלר "מפיץ את ספריו של פורד במשלוחים הממלאים קרונות שלמים". כשנודע להיטלר שפורד עשוי להתמודד לתפקיד נשיא ארצות הברית, הוא אמר לעיתונאי אמריקאי: "הלוואי שיכולתי לסייע לו [...] לאחרונה תרגמנו את המאמרים שכתב בגנותם של היהודים, והוצאנו אותם לאור. ספרו של פורד מופץ במיליוני עותקים ברחבי גרמניה". במהלך משפטי נירנברג שבהם נשפט כפושע מלחמה, ציין באלדור פון שיראך מראשי המשטר הנאצי בגרמניה, כי לסדרה 'היהודי הבינלאומי' הייתה השפעה עמוקה עליו ועל חבריו בנעוריהם ותרמה להפיכתו לאנטישמי.
ביקורת

הליגה נגד השמצה וארגונים יהודיים נוספים יצאו נגד סדרת 'היהודי הבינלאומי'. נגד פורד לא אורגן חרם רשמי, אך יהודים רבים סירבו לרכוש מכוניות מהתוצרת שלו. פורד תחילה התעלם מהמחאה, אולם תביעות דיבה שהוגשו נגדו על ידי אהרון שפירו, ועצומה עליה חתמו 100 אישים אמריקאים, לרבות הנשיא לשעבר ויליאם הווארד טאפט, ג'יין אדמס, קלרנס דרו ורוברט פרוסט, גרמו לו לשקול את צעדיו מחדש. ביוני 1927, שיגר פורד מכתב ללואי מרשל, מנהיג הקהילה היהודית באמריקה, בו טען כי לא ידע כלל על התוכן האנטישמי שהופץ בדפי העיתון שלו, והתנער מאחריות הן למאמרים האנטישמים בעיתון והן לסדרת 'היהודי הבינלאומי'. פורד הפסיק להוציא לאור את העיתון שלו, ולקראת סוף שנת 1927, הוציא את 'היהודי הבינלאומי' מחוץ לשוק. למרות זאת, בתחילת שנות השלושים, עותקים של הסדרה הופצו באופן רחב היקף בכל רחבי אירופה ודרום אמריקה.
הכרכים

כרך ראשון: היהודי הבין-לאומי: בעיית העולם העיקרית (1920)
כרך שני: פעילויות יהודיות בארצות הברית (1921)
כרך שלישי: השפעה יהודית בחיים אמריקאיים (1921)
כרך רביעי: היבטי כח יהודי בארצות הברית (1922)
הערות שוליים

↑  רוקאווי, רוברט, טל נאור, "הנרי פורד—אנטישמי מספר 1 בארצות הברית." קשר (2003). עמ' 63.
↑  הספר היהודי הבינלאומי - מקוון באתר האנטי-יהודי ג'ו וואטש
↑  Ford's Anti-Semitism | American Experience | PBS, www.pbs.org (באנגלית)
1 2 3  צ'ארלס פטרסון, כל יום הוא טרבלינקה, הוצאת פרדס, 2006
"היהודי הבינלאומי" בעיתונו של פורד, 1920
כריכת הסדרה במהדורה הגרמנית - שנת 1922
הינוקא הפלאי

ישראל משה מנדל (נולד ב א' תמוז תש"ט) היה ילד חרדי מירושלים שהתפרסם בשנת 1954 כאשר נפוצה בחוגים הדתיים בישראל שמועה לפיה הילד, שהיה באותה עת בן ארבע שנים ועדיין לא ידע קרוא וכתוב, ידע לצטט בעל פה חלקים נרחבים מתוך הספרות התורנית.
הסיפור

נולד ליחזקאל ופייגא מנדל, חסידי בעלז שהתגוררו ברחוב הישיבה בירושלים. למד בתלמוד תורה סאטמר בשכונת "נחלת שבעה" בירושלים. לדברי המלמד ר' ישראל פולוטשק, בעת שלימד ילדים גדולים יותר פסוקים מהחומש, קרא ישראל משה בעל פה את הפסוקים עוד לפני שהמלמד אמר אותם, והדבר עורר את פליאתו. כאשר ניסו המלמד ואחרים לבחון את ידיעותיו של הילד, התברר כי הוא מגלה בקיאות עצומה בטקסטים תורניים וידע לצטט דפי גמרא שלמים, וכן חידושים מספרי הראשונים וחלקים נרחבים מספר הזוהר וספרים רבים אחרים, חלקם נדירים, לאחר שרק החלו לקרוא בפניו שורה או שתיים מתחילת הדף. הילד ציטט אך לא הבין את תוכן הדברים.
העיתון "מעריב" סיפר לקוראיו בתחילה על סיפור המתהלך בחוגים דתיים בירושלים, לפיו התגלה ילד פלא "הבקי בכל חדרי תורה, אם כי אינו יודע עדיין לקרוא".
החל משבט תשי"ד אנשים רבים שיחרו לביתו של הילד, או ארבו לו בלכתו ברחוב ובשהותו בבית הכנסת, והציעו לו ממתקים או משחקים כדי לשמוע מפיו קטעים מספרי קודש. גם רבנים באו לראות ולבחון את הילד, ביניהם הרבנים: פנחס אפשטיין, נתן גשטטנר, אהרן קוטלר, דוד שפרבר, משה ובר, אשר אנשיל כץ (שבחן אותו על ספר אור החיים), אלימלך אשכנזי (שבחן אותו על ספר בן איש חי.
אביו, שלא רצה כי יציקו לילד וחשש מעין הרע, פנה לאדמו"ר מבעלז הרב אהרן רוקח בכ"א באדר ב', וזה הורה להביא את הילד למעונו בתל אביב בתאריך כ"ב באדר ה'תשי"ד. האדמו"ר ביקש להביא את הגמרא מסכת ברכות ובחן את הילד מהמשנה השנייה "מאימתי קורין בשחרית", והילד עמד במבחן. אחר כך נתן מטבע שמירה לילד, והורה לאביו לצוות על הילד שלא לענות כשאנשים ישאלו אותו. בעקבות זאת הפסיק הילד להפגין בקיאות בספרי הקודש, מעבר למה שלמד בעצמו עם בני כיתתו. אחר זמן קצר הפך הילד להיות כילד רגיל לפי גילו.
בעיתון מעריב צוטט המלמד של הילד שתיאר את יכולותיו הפלאיות בפני כתב העיתון, ולאחר מכן פגש הכתב את הילד בביתו. הכתב מציין כי לא הצליח לבחון את יכולותיו של הילד, משום שאבי הילד, בהוראת האדמו"ר, לא הרשה זאת. האב הכחיש בפני הכתב כי לבנו יכולות מופלאות כלשהן ואמר כי מדובר בהמצאה של המלמד. עם זאת, אמר האב לילד כמה פעמים, "זכור מה שהרבי צוה לך... זכור מה הוא צוה לך... אל תגיד...", וגם לא ידע האב להשיב לשאלת הכתב "אם הוא ילד רגיל, מדוע אסור לבחון אותו?". הכתבה הסתיימה בדברי הכתב "יצאתי משם מבלי לדעת למי להאמין, למלמד או להורים...".
כיום מנדל הוא חסיד בעלז, גר בנתניה. עבד שנים רבות במינהלה של בית החולים לניאדו.
סיפורים דומים במקורות יהודיים

במקורות יהודיים מסופר על מקרים דומים. בשו"ת הרשב"א (המאה ה-13), חלק א' תשובה תקמ"ח, מסופר: "ובעיר לארדה היה קטן אחד שאינו יודע ספר והיה אומר כמה מזמורים וכמה דברים. ואחר אמר להם הוא עצמו לעשות לו רפואה וכתבו מפיו אחת ועשו ונתרפא. וכאלו נראו מאנשים הרבה".
הרב מרדכי אליהו סיפר בדרשה ששמע מהרב יהודה צדקה אודות "תינוק שמרגע שנולד פתח את פיו ודיבר, והתחיל לגרוס את כל התורה כולה". הילד הובא לאדמו"ר מגור, הרב ישראל אלתר - שאמר שצריכים לעשות לו תיקון שישכח את הלימוד משום עין הרע. הרב צדקה ביקש לשאול את התינוק כמה שאלות, והתינוק ידע לצטט את הבן איש חי בעל פה, על אף שהוא פעל לאחר פרשנים שאותם הילד לא ידע. סיפור זה הובא בדרשה כדי להוכיח את מעלתו של ה"בן איש חי". ככל הנראה מדובר בעיבוד של סיפור הינוקא שגם ידע את ספר בן איש חי. הרב שלום משאש תקף את מספק סיפור זה וטען שה' לא עושה ניסים מעין אלו בדורות האחרונים.
כמו כן ישנו ספר קבלי בארמית בשם נחמן קטופא, שהוא שכתוב דבריו של תינוק שנולד והחל לדבר דברי קבלה. הספר נדפס במהדורה אחת עם הספר יון מצולה.
סיפור דומה על נער בשם ישראל דב בער טישלער, מהעיירה טורקא, נדפס בספר עלום שם.
לקריאה נוספת

"זכור לדוד", ספר זכרונות של הרב דוד פרנקל, בהוצאת יצחק פרנקל שנת ה'תש"ס, עמודים רל"ט-ר"מ
נ. בר אורין, ראיינתי את ילד הפלא, מעריב, 12 במרץ 1954
יצחק לנדאו, "בקודש פנימה":זכרונות, עובדות והנהגות של אדמו"ר מהר"א מבעלזא, חלק ב' עמ' שפ"ח
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  הרב יעקב עדס, ספרי רבני משפחת בורלא, חלק ב, נספח בסוף הספר עמ' תשכב, ירושלים תשפ"ד.
ראיון עם המחבר.
1 2 3  ילד-פלא נתגלה בירושלים, מעריב, 22 בפברואר 1954
↑  לפי גרסה אחרת הילד התפלל בעל פה לפני שלימדוהו
↑  שבחן אותו (לפי עדות שמיעה של הרב חיים קליין מדרום אפריקה) בספר לקוטי תורה של אדמו"ר הזקן והילד ענה לו
↑  למעט מפגש קצר עם הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג שבחן אותו באישור מיוחד מהאדמו"ר אף לאחר ההוראה
↑  נ. בר-אורין, "ראיינתי את ילד הפלא", "מעריב", 12 במרץ 1954
1 2  יצחק רצאבי, מדוע התינוק בוכה מיד ביציאתו לאוויר העולם, ומהו השקע שבשפה העליונה, 29 ביוני 2011
↑  תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ל', עמוד ב'
↑  לפי עדות המיוחסת לבנו, רבי ברוך אבוחצירא, ומובאת באתר מוסדות בבא סאלי נתיבות תחת הפסקה "הינוקא"
↑  הרב לייב באקשט, ודברת בם, ה'תשס"ד באתר היברו בוקס
↑  ההקדמה באתר אוצר החכמה
↑  הרב מרדכי אליהו, קול צופיך 424 פרשת השבוע תולדות
↑  הרב שלום משאש, שמ"ש ומגן, חלק ג, ענינים שונים א, עמ' שכה, ירושלים תש"ס, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  ספר יחיד בעולם (?) - פירורי לחם בפורום אוצר החכמה
↑  בן שאול, הגבאי המיתולוגי יצחק לנדאו הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 20 באוקטובר 2020
הנג'

שלושת ההנג' המיושרים על קו אחד של מכלול תורנבורו הנג'ס
הנג' (מאנגלית: Henge) הוא שם כולל לשלושה סוגים של עבודות עפר מהתקופה הנאוליתית באיים הבריטיים. המאפיין הבסיסי של כל השלושה הוא שהם כוללים סוללה בצורת טבעת וחפיר, כשהחפיר שוכן צמוד לסוללה מבפנים. משערים כי ההנג'ים לא היו ביצורים לצורך הגנה (כמו למשל סוללה עגולה), משום שלמטרות הגנה החפירים הפנימיים הם כמעט חסרי תועלת.
סוגי ההנג'

שלושת סוגי ההנג' מפורטים להלן, כשהמספר בסוגריים רבועים הוא הקוטר המשוער של החלק המרכזי השטוח:
הנג' (Henge‏ > 20 מטרים) – המילה "הנג'" מתייחסת לסוג מסוים של עבודות עפר מהתקופה הנאוליתית, הבנויה באופן טיפוסי מסוללה סגלגלה עד קרובה לעגולה וחפיר פנימי המקיף אזור מרכזי שטוח שקוטרו יותר מ-20 מטרים. בדרך כלל אין כמעט עדויות ליישוב בתוך ההנג', אף שהם יכולים להכיל מבני פולחן כדוגמת מעגלי אבנים, מעגלי גזעים ודולמנים. המונח "מונומנט הנג'" משמש כמילה נרדפת להנג'. יש בהנג' לעיתים מעגלי אבנים או מעגלי גזעים, ומבנים אלו מכונים לעיתים "מעגל הנג'" (Circle henge). כל אחד משלושת מעגלי האבנים הגדולים ביותר (אייווברי, מעגלי האבנים בסטנטון דרו (Stanton Drew), וטבעת ברודגאר) נמצא בתוך הנג'. דוגמאות להנג' בלא מונומנטים פנימיים משמעותיים הם שלושת ההנג' של תורנבורו הנג'ס (Thornborough Henges). אף שמקור המילה הנג' מגיע מסטונהנג' אתר זה אינו הנג' טיפוסי משום שבו החפיר נמצא מחוץ לסוללה הראשית במקום בתוכה.
מונומנט בצורת הנג' (Hengi-form monument, בין 5 ל-20 מטרים) – כמו הנג' רגיל למעט העובדה שקוטר החלק המרכזי השטוח הוא בין 5 ל-20 מטרים. הם בנויים מעבודת עפר צנועה יחד עם סוללה חיצונית רחבה למדי. שמות נרדפים לצורה זו הם "מיני הנג'" או "דורצ'סטר הנג'", לדוגמה האתר הנאוליתיבוורמי הילוק הנג' (Wormy Hillock Henge).
מתחם הנג' (Henge enclosure‏ > 300 מטרים) – עבודת עפר נאוליתית בצורת טבעת הכוללת חפיר בתוך סוללה, כשהשטח המרכזי השטוח כולל שפע של עדויות למגורים וקוטרו בדרך כלל יותר מ-300 מטרים. חלק מאתרי ההנג' האמיתיים הם בגודל זה לפחות (לדוגמה אייווברי), אבל חסרה בהם עדות להתיישבות. לעיתים מכנים מתחם הנג' בכינוי "סופר הנג'". עם זאת, לעיתים סופר הנג' נועד לציין גודל בלבד ולא שימוש, למשל ההנג' של מרדן הוא הפחות מובן מבין ארבעת הסופר הנג'ים הבריטיים (האחרים הם איווברי, חומות דרינגטון ומאונט פלזנט הנג' (Mount Pleasant Henge))
אטימולוגיה

המילה הנג' היא גזירה לאחור מסטונהנג', המונומנט המפורסם מווילטשייר. סטונהנג' אינו הנג' אמיתי משום שהחפיר שלו שוכן מחוץ לסוללה במקום בתוכה, אם כי יש גם סוללה קטנה מעבר לחפיר. המונח נטבע לראשונה ב-1932 על ידי הארכאולוג הבריטי תומאס קנדריק (Thomas Downing Kendrick‏; 1979-1895), שאחר-כך הפך למנהל של המוזיאון הבריטי.
צורות

ניתן לסווג הנג' כדלהלן:
הנג' מדרגה ראשונה (Class I), שבו יש כניסה אחת שנוצרה מפתח בסוללה ההיקפית
הנג' מדרגה שנייה (Class II), שבו יש שתי כניסות מנוגדות
הנג' מדרגה שלישית (Class III), שבו יש ארבע כניסות, שני זוגות מנוגדים.
תת-קבוצות קיימות בתוך חלוקה זו, כאשר יש שני חפירים או שלושה במקום אחד. אתרי הנג' מתוארכים לשלהי התקופה הנאוליתית או תחילת תקופת הברונזה, בעיקר בשל הימצאות חרסים מתקופות אלו: כלים מחורצים, כלים עם שקעים (שכונו קודם כלי פיטרבורו) וגביעי פעמון מתרבות ביקר. באתרים, כדוגמת סטונהנג' יש עדויות על פעילות של תרבות וסקס (Wessex culture) של שלהי תקופת הברונזה.
הנג' יכול להכיל עדות למגוון מבנים פנימיים, כולל מעגלי אבן או גזעי עצים, בורות או קברים, שעשויים להיות מוקדמים או מאוחרים יותר להקמת הסוללה החיצונית. אין לטעות בין הנג' למעגל האבנים שבתוכו, שכן הנג' ומעגלי אבנים עשויים להתקיים ביחד או לחוד. באתר ארבור לואו (Arbor Low) בדרבישייר כל האבנים, למעט אחת, הוצבו כשהן שוכבות ולא נראה שהועמדו, כיוון שלא נמצאו בורות להציב בהם את האבן במצב זקוף. במקומות אחרים, נותרו רק הבורות של האבנים כשהם מרמזים על קיומו של מעגל בעבר.
בין אתרי ההנג' הידועים ביותר:
אייווברי, כ-32 קילומטרים צפונית לסטונהנג' על מישור סולסברי בווילטשייר
מעגלי נולטון (Knowlton Circles) – מכלול הנג' בדורסט
טבעות מאומברי (Maumbury Rings) – בדורסט (שימש אחר כך כאמפיתיאטרון רומאי וכמבצר בתקופת מלחמת האזרחים האנגלית
מאיבורו הנג' (Mayburgh Henge) בקאמבריה
טבעת ברודגאר באורקני
תורנבורו הנג'ס – מכלול הנג' ביורקשייר
הנג' נוצר לעיתים כחלק מנוף פולחני או כמכלול יחד עם מונומנטים נאוליתיים או מתקופת הברונזה בתוך ההנג' ומחוצה לו. מונומנטים מוקדמים הקשורים להנג' שהוקם מאוחר יותר עשויים לכלול מונומנטים נאוליתיים כדוגמת קרסוס (לדוגמה בתורנבורו הנג'ס ההנג' המרכזי נבנה על גבי קראסוס), או רוגם ארוך כדוגמת הרוגם הארוך של מערב קנט באייווברי, או אפילו, במקרה של סטונהנג', חורי עמודים מהתקופה המזוליתית. מונומנטים שהוקמו לאחר שההנג' הוקם עשויים לכלול תילי אבנים (גל-עד), כמו בארבור לואו. דוגמאות לנופים פולחניים כאלו הם:
בלפארג (Balfarg) בפייף (Fife) סקוטלנד
אתר החפירות הארכאולוגיים דנרגיט (Dunragit archaeological excavation site) בוויגטאונשייר (Wigtownshire) בסקוטלנד
לב אורקני הנאוליתית, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו על אחד האיים של אורקני בסקוטלנד
סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בווילטשייר באנגליה
מקומות שהוזכרו: ארבור לואו, מעגלי נולטון, מעגלי האבנים בסטנטון דרו ותורנבורו הנג'ס
בחלק מאתרי ההנג' שנחפרו נתגלו קברים, הם קדמו להקמת ההנג' והם קבורה חוזרת. לדוגמה:
באייווברי נתגלו שני קברים שסבלו נזק גדול.
בקאירנאפל (Cairnpapple) ובנורת מאינס (North Mains) יש קברים שקדמו להקמת ההנג', כמו גם קברים המתוארכים לאחר הקמתו.
בקינג ארתור'ס ראונד טייבל (King Arthur's Round Table) בקאמבריה, יש חפיר שבו שרפו גופות בתוך המונומנט.
בוודהנג' (Woodhenge), משערים החופרים כי הקבר המרכזי של ילד היה מנחה.
במקסי בקיימברידג'שייר עלה מסקרים על פוספטים שייתכן שקברים היו בתחומי מונומנט זה.
מקור ותפוצה

מאמצים לשרטט קו כרונולוגי ישיר מאתרי הנג' מוקדמים לא היו חד משמעיים. החפיפה הכרונולוגית שלהם עם מבנים ישנים מקשה על סיווגם כמסורת עקבית. נראה שהם לוקחים את הרעיון של יצירת מרחב נפרד מהעולם החיצון צעד אחד רחוק יותר מהמתחם הסוללתי, והם ממקדים את תשומת הלב בנקודה פנימית. בחלק מהמקרים, בנייתם של הסוללה והחפיר היו שלב שבא בעקבות פעילות אחרת באתר. בבלפארג, בקאירנאפל ובנורת מאינס, למשל, קדמו שריפת גוויות וניפוץ מכוון של כלי חרס להקמת המתחם.
ריכוזי הנג'ים מפוזרים על פני בריטניה. הן אורקני והן ממלכת וסקס הוצעו שניהם כמוצא מקורי של סוג מונומנט זה על ידי החוקרים קונליף (Cunliffe‏ 2001) ובורל (Burl‏ 1969); עם זאת, חוקרים אחרים, כדוגמת ברקלי (ברקלי 2005) לא השתכנעו. בניגוד למונומנטים של מתחמים סגורים מוקדמים יותר, לא נבנו בדרך כלל הנג'ים על גבעות אלא בשפלה, לעיתים קרובות בקרבת נתיבי מים ואדמה חקלאית טובה.
כמה חוקרים כדוגמת העורכים של מהדורת 1982 של "מילון פינגווין לארכאולוגיה" (בראי וטראמפ, 1982), טענו שהנג'ים ייחודים לאיים הבריטיים. הם קובעים שמעגלים דומים, קטנים בהרבה ביבשת אירופה, כדוגמת מעגל גוסק (Sonnenobservatorium Goseck) בגרמניה (שבו אין סוללה), וכאלו המתוארכים לתאריכים מאוחרים יותר כדוגמת גולורינג (Goloring), אף הוא בגרמניה, אינם הנג'ים אמיתיים. אבל "מילון פינגווין לארכאולוגיה" של 2001 אינו מתייחס למיקום הגאוגרפי של אתרי ההנג'.
המוזיקאי והאנטיקוואר ג'וליאן קופה (Julian Cope) בספרו "האירופאי המגליתי" (The Megalithic European) משער שההנג' היה התפתחות מקומית מהמתחם הסוללתי שהיה נפוץ ברחבי אירופה. הוא מציין שההנג' הופיע בעקבות מהפך תרבותי סביב שנת 3,000 לפנה"ס, אשר נתן השראה לתושבים באירופה הנאוליתית להתפתח באופן עצמאי יותר. הוא מציין את המתחמים המעגלים הקרויים בגרמנית Kreisgrabenanlagen בעמק הנהר איזר בבוואריה, שעל פי המחקרים של הארכאולוג הגרמני ר.א. מאייר (R. A. Maier) "ברי השוואה למונומנטים של ההנג'ים והמתחמים הסוללתיים באיים הבריטיים". אף שהם התאפיינו עדיין בחפיר ובו מספר סוללות וכניסות במקומות מרכזיים, ג'ון הודגסון (John Hodgson‏ 2003) מתאר אותם ככאלו שלא תוכננו למטרות הגנה. המתחם הגדול ביותר בקותינגייכנדורף (Kothingeichendorf) נראה כ"אמצע הדרך בין הנג' למתחם סוללתי".
גם הארכאולוג אלאסדיר ויטל (Alasdair Whittle) העלה ב-2001 את ההשערה שההתפתחות של ההנג' הייתה וריאציה אזורית בתחומי המסורת האירופאית שכללה מגוון של מתחמים סגורים מוקפים חפיר. הוא מציין שאתרי הנג' וכלי חרס מהסוג כלים חרוצים המתגלים לעיתים קרובות בתוכם הם שתי דוגמאות של בריטניה הנאוליתית שלא נתגלו ביבשת. גם הארכאולוגית קרולין מאלון (Caroline Malone) קבעה ב-2001 שלא היו אתרי הנג' בשאר מערב אירופה, אבל הם התפתחו ממסורת נרחבת של מתחמים סגורים על מנת להפוך "תופעה של האיים הבריטיים, מסורת טבעית הכוללת אדריכלות מתוחכמת ותפקודים של לוח שנה".
פרשנויות

ייתכן שאתרי ההנג' שימשו לפולחנים או תצפיות אסטרונומיות מאשר פעילות יום יומית. העובדה שהחפיר שלהם היה בתוך הסוללה מעידה כי לא שימשו לצורכי הגנה, ושהמחסום של העפר היה יותר סמלי מאשר פונקציונלי. בעקבות טיעונים שהוצגו להבנת המתחמים הסגורים של תקופת הברזל באירלנד, מציע ברקלי שהם הגנתיים באופיים. ושהחפיר והסוללה פנו כלפי משהו "מסוכן" בתוך המתחם הסגור. הוא גם שיער שהסיבה למגוון הגדול של דברים שהוקפו על ידי עבודות העפר, וטווח התאריכים הארוך מאוד, היא שההנג'ים תוכננו בעיקר כדי להקיף אתרים טקסיים שהיו קיימים קודם לכן שנראו "טעונים פולחנית" ולפיכך מסוכנים לבני אדם. יש להניח כי כל מה שהתרחש בתוך המתחם נועד להיות נפרד מהעולם החיצון ואולי ידוע רק לנבחרים.
הכיוון של ההנג'ים הוא נושא שנוי במחלוקת. האמונה הפופולרית היא שהכניסות שלהם מצביעות כלפי גופים שמימיים מסוימים. אבל הכיוון משתנה בין הנג' להנג' וייתכן שהוכתב על ידי הטופוגרפיה המקומית יותר מרצון לכוון את הנג' על פי ידע אסטרונומי. ניתוח סטטיסטי הראה שלכניסה להנג'ים מדרגה ראשונה יש נטייה קלה כלפי צפון או צפון-מזרח. הצירים בהנג'ים מדרגה שנייה מכוונים בדרך כלל דרום-מזרח וצפון-מערב או צפון-מזרח אל דרום-מערב.
השערה מקובלת היא שמבני האבן והעץ שלעיתים נבנו בתוך ההנג' שימשו כאמצעי למדידת מיקום השמש העולה או השוקעת. מבנים אלו לא קיימים בכל ההנג'ים. לכן הם אינם קשורים בהכרח למטרה המקורית של הקמת ההנג'ים. השערה זו מניחה שאפשר היה להשתמש במבנים לסנכרן בין לוח השנה ומחזור השמש למטרת שתילת גידולים או לתזמן פולחנים דתיים. בחלק מההנג'ים יש מוטות, אבנים או כניסות המציינים את המיקום של השמש הזורחת או השוקעת בנקודות השוויון ובנקודת ההיפוך, בעוד שנראה כאילו הם ממסגרים קבוצת כוכבים. בנוסף, רבים ממוקמים כך שגבעות סמוכות או שמציינות או שאינן מפריעות לתצפיות אלו. לבסוף, חלק מההנג'ים נראה כאילו הוקמו בקווי רוחב מסוימים. לדוגמה, כמה מהם ממוקמים בקו הרוחב 55° צפון, היכן ששני סימונים זהים יכולים לציין את השמש הזורחת או השוקעת הן עבור נקודת השוויון של האביב והן עבור נקודת השוויון של הסתיו. אבל כיוון שהנג'ים מפוזרים מהצפון הרחוק ועד הדרום הרחוק של בריטניה לא סביר שלקו הרוחב הייתה חשיבות גדולה.
להנג'ים מייחסים מיסוד: סימנים לכוונה של הבונים לשלוט על ההגעה למתחמים על הכניסה ועל התנועה בתחומיהם. מטרות אלו הושגו באמצעות הצבת אבנים משני צדי הדרך המובילה אל ההנג' (שדרה) ובכניסות לחלק מההנג'ים, או על ידי חלוקת המרחב הפנימי באמצעות מעגלי גזעים. בעוד שחלק מההנג'ים היו המונומנטים הראשונים שנבנו באתרם, אחרים נוספו אחרי שכבר היו מונומטים חשובים במקום, בייחוד בדוגמאות הגדולות.
אופי הקונצנטרי של רבים מהמבנים הפנימיים, כגון חמש הטבעות של חורי העמודים בבלפארג או השש בוודהנג', עשוי לייצג הבחנה מדויקת יותר מהבדלים הפנימיים-חיצוניים המרומזים על ידי עבודות עפר. סדר המרחב והתנועה המעגלית המרומזים על ידי המבנים הפנימיים הצפופים לעיתים מצביע על רמה מתוחכמת של הבנה מרחבית.
מונומטים בצורת הנג'

מונומנטים בצורת הנג' או מיני הנג'ים נפוצים בכל רחבי אנגליה וסקוטלנד היבשתית (קיימות דוגמאות הרחק צפונה עד קאיתנס (Caithness)), אף שלא נתגלו דוגמאות בוויילס. בתוכם נתגלו בורות, אתרי שריפת גוויות, חורי עמודים, חורי אבנים וקברים, ובחלק מהמקרים נתגלו חורי עמודים ובורות לשריפת גופות בקרבה להנג'. באתר טיפוסי יש בדרך כלל כניסה אחת או שתי כניסות מנוגדות. על פי מבנהו אפשר לטעות ולחשוב שמיני הנג' הוא רוגם עגול שנחרש, אם כי המיני הנג' נוטים להיות גדולים יותר במקצת ועבודות העפר משמעותיות יותר. משערים ששימשו למטרות פולחניות כמו הנג'ים רגילים והם מתוארכים לשלהי התקופה הנאוליתית.
מתחמי הנג'

מתחמי הנג' מכילים לעיתים קרובות הנג' רגיל אחד או יותר או שהם קרובים אליהם. נתגלו ממצאים של עצמות בעלי חיים, כלי חרס מסוג כלים מחורצים, ועדויות למגורים ובהתחשב בזמן ובאנרגיה שנדרשו לבנות אותם, משערים שהם היו מרכזים חברתיים חשובים שווי ערך לבירה של השבט. שתיים עד ארבע כניסות המפוזרים באופן שווה מובילים דרך הסוללה אל המרכז.
לקריאה נוספת

Atkinson, R. J. C. (1951) The henge monuments of Great Britain.
Bahn, P.G. (ed.) (2001) The Penguin Archaeological Guide, Penguin, London.
Barclay, G. J. (2005) The henge and hengiform in Scotland, in Set in stone: new approaches to Neolithic monuments in Scotland, Cummings, V. and Pannett, A. (eds.) Oxbow, Oxford, pp. 81–94.
Bray, W. and Trump D. (eds.) (1982) The Penguin Dictionary of Archaeology, Penguin, London.
Burl, A (1969). "Henges: internal features and regional groups". Archaeological Journal. 126: 1–28. doi:10.1080/00665983.1969.11077434.
Cunliffe, B. (2001) Facing the Ocean: the Atlantic and its Periphery 8000 BC–AD 1500, Oxford University Press, Oxford.
Hodgson, J. (2003) Neolithic Enclosures in the Isar Valley, Bavaria in Enclosures and Defences in the Neolithic of Western Europe (Part ii), Burgess, C., Topping, P., Mordant, C. and Maddison, M. (eds.) Oxbow, quoted in Cope, J. (2004) The Megalithic European, Harper Collins, pp. 48–49.
Malone, C. (2001) Neolithic Britain and Ireland, Tempus, Stroud.
Thomas, J. (2004) Understanding the Neolithic, Routledge, London.
Whittle, A. (2005) The Neolithic Period in The Archaeology of Britain, Hunter, I. and Ralston, J. (eds.), Routledge, London.
ביאורים

↑  Peterborough ware – סוג של כלי אבן מקושטים המתוארכים מתחילת התקופה הנאוליתית עד אמצעה מאזור העיר פיטרבורו
↑  Beaker culture – מונח לתרבות ארכאולוגית של מערב אירופה ומרכז אירופה הפרהיסטוריים, החל מן התקופה הנאוליתית המאוחרת או הכלקוליתית המאוחרת ועד לתקופת הברונזה הקדומה (במינוח הבריטי). המונח נטבע על ידי ג'ון אברקרומבי, שהתבסס על כלי החרס המיוחדים של התרבות, שאותם פירש כגביעים (באנגלית Beaker)
↑  Ritual landscape, מונח בארכאולוגיה בריטית המתאר חלקות ארכאולוגיות נרחבות שנראה שהוקדשו למטרות טקסיות בתקופה הנאוליתית ותחילת תקופת הברונזה (בין 3,500 ל-1,800 לפנה"ס)
↑  Cursus, חפיר רדוד בצורה סגלגלה המזכירה בצורתה מסלול של מרוץ סוסים (קרסוס בלטינית)
↑  תרגום מילולי של המקור באנגלית causewayed enclosure. אתר שהוקף בחפיר שבו הייתה סוללה אחת או יותר ששימשה למעבר החפיר
הערות שוליים

↑  "Early Prehistoric Monuments - Henges". English Heritage. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Early Prehistoric Monuments - Hengi-Form Monuments". English Heritage. אורכב מ-המקור ב-2 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Early Prehistoric Monuments - Henge Enclosure". English Heritage. אורכב מ-המקור ב-2 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anon. "Henge definition". dictionary.com. Dictionary.com LLC.
↑  Rothwell, Henry. "Henges – or the archaeology of etymology (or vice versa); The man who gave us the word". Digital digging.
↑  Towrie, Sigurd. "The definition of a henge". Orkneyjar: The Heritage of the Orkney Islands. Sigurd Towrie.
↑  "Maumbury Rings". Visit Dorchester.
↑  "Dunragit". orgs.man.ac.uk. אורכב מ-המקור ב-2014-05-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549939705171  LCCN: sh2009000727 
ההנג' של אייווברי כולל כמה מעגלי אבן
טבעת ברודגאר, אורקני היא אזור אפשרי למקור של הנג'ים
חפיר של הנג' שנחפר בווייק דאון (דורסט). החפיר התחיל במקור כמתחם סוללתי ולכן ייתכן שאינו הנג'.
המיני הנג' של  וורמי הילוק הנג'
הקרב הראשון על האיזונצו

הקרב הראשון על האיזונצו מתוך סדרת קרבות הנהר איזונצו התנהל בין 23 ביוני ועד 7 ביולי 1915. מטרתו הייתה לדחוק את הצבא האוסטרו-הונגרי מעמדותיו לאורך  נהר איזונצו שהיווה את קו הגבול הצפוני-מזרחי של איטליה, ותפיסת שטחים מעבר לו במישור ובהרים שמעבר.
מפקד צבא איטליה היה הגנרל לואיג'י קאדורנה (Cadorna), ומפקד הצבא האוסטרו-הונגרי היה הגנרל סבטוזר בורוייביץ' (Boroević).
מהלך הקרב

ביום 23 ביוני 1915 פתחו האיטלקים בקרב הראשון על נהר איזונצו על ידי הפגזת תותחים מאסיבית לשם ריכוך, שנמשכה שבעה ימים רצופים, אך כתוצאה מחוסר הניסיון של הארטילריה האיטלקית כמעט שלא נגרמו אבדות לצד השני. הארמייה האיטלקית השלישית אמורה הייתה לפרוץ אל הרמה של דוֹבֵּרדוֹ, בין מונפלקונה לסגראדו, בעוד הארמייה השנייה פרצה בין מונטה סבוטינו לפודגורה. מטרתה הייתה לכבוש ראש גשר ליד העיר גוריציה (Görz, Gorizia, Gorica), לחצות את נהר איזונצו, לכבוש את פרינצניקה (נקודה 383), כמו גם התקפה על ראש הגשר טולמיין (טולמינו). למרות העליונות הניכרת לא יכלו האיטלקים להשיג אף לא אחד מן היעדים האלה. רק ליד סגראדו הם הצליחו להתקדם בשולי הרמה של דוברדו.
ההתקפה האיטלקית נכשלה משום שננקטה בה התקפה חזיתית לאחר ריכוך ארטילרי בלתי מדויק ובלתי מספיק. האוסטרים התגוננו מתוך עליונות קרקעית. ההישגים האיטלקיים היו זעירים וכללו בצפון הגזרה את הר קנין ליד בובץ (Bovec). בגזרה הדרומית כבשו רכסים ברמת קראס (Kras) ליד פוליאנו (Fogliano) ומונפלקונה (Monfalcone).
לאיטלקים היו אבדות של 14,947 חיילים ולאוסטרו-הונגרים 9,950 חיילים.
ראו גם

האימפריה האוסטרו-הונגרית
מלחמת העולם הראשונה
איטליה במלחמת העולם הראשונה
המכון הארץ ישראלי לפולקלור ואתנולוגיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1944–1952 (כ־8 שנים) 
 מייסדים:  רפאל פטאי 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 
המכון הארץ ישראלי לפולקלור ואתנולוגיה היה מכון מחקר עצמאי שהוקם על ידי רפאל פטאי בירושלים בשנת 1944. המכון הפיק סדרת כתבי עת, "עדות", שמתוכם יצאו לאור שלושה כרכים בלבד (האחרון במאי 1948). המכון פרסם גם סדרת מונוגרפיות והיה מפעל ייחודי לאותה התקופה. יושב ראש המכון היה יוסף יואל ריבלין.