ג'ורג' מיד
מלחמת האזרחים > הפיקוד על ארמיית הפוטומק

מיד מונה למפקד ארמיית הפוטומק ב-28 ביוני 1863, לאחר שקודמו, מייג'ור גנרל ג'וזף הוקר, התפטר מתפקידו על רקע מחלוקת עם הנשיא לינקולן ומפקד צבא האיחוד, הגנרל הנרי האלק. מיד מונה רק לאחר שהמועמד הראשון שאליו פנה לינקולן, מייג'ור גנרל ג'ון ריינולדס, דחה את הצעת המינוי. מיד היה למפקד הארמייה עד לסיום מלחמת האזרחים.
מיד, שהמינוי הפתיע אותו, נאלץ להיכנס מיד לעובי הקורה ולהתמודד עם פלישת צבא הדרום לפנסילבניה. שלושה ימים לאחר מינויו החל קרב גטיסברג, שהסתיים בניצחון הארמייה של מיד על ארמיית צפון וירג'יניה של צבא הדרום (בפיקודו של רוברט אי. לי) ונחשב לנקודת המפנה של המלחמה כולה. בראשיתו של הקרב סבלו חלק מכוחותיו של מיד אבדות קשות מידי הדרומיים, אך נערכו בקו הגנה טוב. מיד החיש לגטיסברג את יתרת כוחותיו וניהל קרב הגנה יעיל נגד מתקפות צבא הדרום. אלו הגיעו לשיאן ב-3 ביולי בהסתערות של שלוש דיוויזיות (המכונה "הסתערות פיקט"), אשר נסתיימה בכישלון עקוב מדם. לאחר הקרב החלה הארמייה הדרומית לסגת אל וירג'יניה. הנשיא לינקולן מתח ביקורת על מיד בטענה שבאותה הזדמנות לא רדף אחריה בתוקפנות מספקת ובכך הפסיד הזדמנות להביסה ובכך לסיים את המלחמה. למרות זאת קודם מיד לדרגת בריגדיר גנרל וזכה להבעת תודה רשמית מן הקונגרס (Thanks of Congress) על האופן בו ניהל את קרב גטיסברג.
בתפקידו כמפקד ארמייה נחשב מיד למפקד מוכשר אך קצר רוח, ובשל כך הוא זכה להערכת אנשיו אך לא לחיבה מצדם. הוא גם הסתכסך עם העיתונאים שהוקצו למפקדתו, שלאחר מכן סירבו להעניק לו את האשראי על הצלחות מבצעיות שהשיג.
כאשר מונה גנרל יוליסס גרנט למפקד צבא האיחוד באביב 1864 הציע לו מיד את התפטרותו, על מנת שגרנט יוכל למנות לארמייה מפקד כרצונו, והציע לשרת בכל מקום שבו יתבקש. גרנט דחה את ההצעה. גרנט גם המליץ בפני שר המלחמה במאי 1864 לקדם אותו לדרגת בריגדיר גנרל, תוך שהוא מעתיר דברי שבח על כושרו הפיקודי.
למרות הרקורד התוקפני שלו בתפקידיו הקודמים הפך עתה מיד למצביא זהיר יותר והסתייג מהתועלת שבתקיפת עמדות מוגנות היטב. על רקע זה נוצרו חיכוכים בינו לבין גרנט, אשר כפה עליו לערוך מלחמת התשה נגד ארמיית צפון וירג'יניה של לי במסגרת מערכת אוברלנד (Overland Campaign) במאי ויוני 1864. גרנט ציווה על כך שכן היה נכון לסבול אבדות שנחשבו קודם לכן בלתי נסבלות, משום שידע שלצבא האיחוד יש עתודות כוח אדם ואילו לצבא הקונפדרציה לא היו. גרנט גם התערב בחלק מהפקודות שנתן מיד למפקדי המשנה שלו.
מיד נחשב כמי שתיפקד בעיקרו של דבר ביעילות במערכת אוברלנד ובמערכת ריצ'מונד-פיטרסבורג (מיוני 1864 ועד מרץ 1865), אם כי המוניטין שלו הוכתם בשל מספר החלטות פיקודיות שהביאו לתוצאות קשות. למשל, במסגרת המצור על פיטרסבורג, הוא פסל את תוכניתו של אחד מפקדי הגיסות שלו, גנרל אמברוז ברנסייד, לתקוף את קו ההגנה באמצעות דיוויזיה של חיילים אפרו-אמריקאים שעברה אימון מיוחד לקרב זה ממש. בשל החשש להשלכות פוליטיות הוא החליף אותה בדיוויזיה בלתי מאומנת של חיילים לבנים. קרב זה (קרב המכתש) נסתיים בכישלון חרוץ לצבא האיחוד. גם גרנט היה שותף לכשלונות אלו, שכן אישר את תוכניותיו של מיד.
בשנה האחרונה למלחמה נוצרה יריבות מסוימת בין מיד לבין הגנרלים ויליאם שרמן ופיליפ שרידן, שזכו אז להערכה ולקידום מהיר. מיד השתתף במערכה האחרונה של המלחמה, מערכת אפומטוקס, שהביאה לכניעת צבא הקונפדרציה, אך האשראי על הצלחתה נזקף בעיקר לזכות גרנט ושרידן.
תפקודו של מיד כמצביא זכה להערכה רבה יותר על ידי ההיסטוריונים של המאה ה-20 מאשר על ידי אלו שחקרו בשלהי המאה ה-19 את תפקודו. בין השאר נטען שהעדפתו שלא לתקוף עמדות הגנה מבוצרות בהתקפה חזיתית לא זכתה למחקר והערכה מספיקים בזמנו, ושאילו הוערכה כהלכה הייתה יכולה להיות לה השפעה של ממש על ניהול הקרבות בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.