stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנרכה-פמיניזם
לקריאה נוספת

אברהם יסעור (עורך), אנרכיזם - אנתולוגיה, הוצאת רסלינג, 2004.
הערות שוליים

↑  Reinventing Anarchy, Again, L. Susan Brown, AK Press, 1995
↑  אנרכה-פמיניסטיות לזכויות בעלי חיים
↑  פעולה ורודה של משפריצות, פייסבוק, 2013
| אנרכיזם |
| --- | --- | --- |
| זרמים | אנרכו-אגואיזם • אנרכו-אקזיסטנציאליזם • אנרכו-אפיסטמולוגיזם • אנרכיזם יהודי • אנרכו-קומוניזם • אנרכו-סינדיקליזם • אנרכיזם פוסט-קולוניאלי • אנרכו-פרימיטיביזם • אנרכה-פמיניזם • אנרכו-פציפיזם • אנרכיזם אינדיבידואליסטי • אקו-אנרכיזם • אנרכיזם לאומי • אנרכו-סינתזה • אנרכו-קפיטליזם • אנרכיזם-קווירי • אנרכיזם קולקטיביסטי • אנרכיזם ללא תארים • פוסט-אנרכיזם |  |
| מסביב לעולם | אנרכיזם בישראל • אנרכיזם בספרד • אנרכיזם באפריקה • אנרכיזם באנגליה • קהילות אנרכיסטיות |  |
| בתרבות | אנרכיזם וחברה • אנרכיזם ודת • אנרכיזם ואמנות • אנרכיזם שחור • אנרכיזם נוצרי • אנרכיזם בודהיסטי • סמלים אנרכיסטיים |  |
| בהיסטוריה | הקומונה הפריזאית • מהומות היימרקט • מרד קרונשטאדט • נסטור מאכנו • מאי 1968 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012410648805171  BnF: cb146118561 (data)  LCCN: sh2021005037  LNB: 000319614 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוריס גריגורייב

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1886 (יוליאני) ריבינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 בפברואר 1939 (בגיל 52) קאן-סור-מר, צרפת 
 מקום לימודים:  אקדמיה גראנד שומיאר  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  אוונגרד רוסי 
 יצירות ידועות:  Portrait of Vsyevolod Meyerhold, The Harlot of Marseilles, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
בוריס גריגורייב (ברוסית: Бори́с Григо́рьев;‏ 11 ביולי 1886 – 7 בפברואר 1939) היה צייר, גרפיקאי וסופר רוסי.
קורות חיים

גריגורייב נולד בריבינסק (כ-300 ק"מ צפון-מזרחית ממוסקבה). בין השנים 1903 ל-1907 למד בבית הספר לאמנות סטרוגנוב אצל דמיטרי צ'רבינובסקי. גריגורייב המשיך ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג בהדרכת אלכסנדר קיסליוב, דמיטרי צ'רבינובסקי, דמטרי קרדובסקי ואברם ארכיפוב בין השנים 1907 ל-1912. הוא החל להציג את עבודותיו ב-1909 כחבר בקבוצת איגוד האימפרסיוניסטים, והפך חבר בתנועת "עולם האמנות " ב-1913. באותה תקופה כתב גם רומן.
לאחר שובו לסנט פטרסבורג ב-1913, הוא הפך לחלק מהקהילה הבוהמית בעיר הבירה והיה מקורב לאמנים וסופרים רבים באותה תקופה, כמו סרגיי סודייקין, ולימיר חלבניקוב והמשוררת אנה אחמטובה, ולעיתים קרובות צייר את דיוקנאות.
גריגורייב התעניין גם באזור הכפרי הרוסי, באיכריו ובחיי הכפר. בשנים 1916 עד 1918 הוא יצר סדרה של ציורים ועבודות גרפיות "רוסיה", המתארות את העוני של האזור הכפרי. האלבום התחיל בשירו של גריגורייב לבניה החורגים של ארצו. האלבום זכה לשבחים ממבקר האמנות המשפיע אלכסנדר בנואה. לפי בנואה, גריגורייב הראה את עצם מהותה של רוסיה בתקופה שלפני המהפכה. סדנת ציירים שארגן בספטמבר 1919 הובילה להקמת אגודת האמנים הצעירים.
בהמשך שנת 1919, גריגורייב נסע וחי במדינות רבות כולל פינלנד, גרמניה, צרפת, ארצות הברית, מרכז ודרום אמריקה. גריגורייב התגורר זמן מה בפריז. בפריז הוא הושפע מאוד מפול סזאן. כנראה בתקופה הזאת הוא ניהל רומן עם הציירת הצעירה מרתה ויסרט הופט.
ב-1934 פרסם את שירו רוסיה (Расея) בעיתון האמריקאי בשפה הרוסית "נובויה רוסקויה סלובו". השיר היה השתקפות פואטית של סדרת הציורים המפורסמת שלו על רוסיה. הוא גם כתב שיר, "אמריקה", שפורסם רק ב-2003.
גריגורייב נפטר בקאגנס-סור-מר ב-1939.
הערות שוליים

↑  Bowlt, John E.; Misler, Nicoletta (1993). Twentieth-century Russian and East European painting. 314: Zwemmer
↑  Biography at artnet, www.artnet.com
↑  Grigoriev in Staratel Linrary
↑  «Америка» Бориса Григорьева — Журнальный зал, magazines.gorky.media
↑  Мир Марины Цветаевой: Серебряный век: Живопись: Борис Григорьев, www.synnegoria.com
↑  OBMOKhU - Monoskop, monoskop.org
↑  Buffalo Spree Magazine, www.buffalospree.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274515605171  PLWABN: 9810619500305606  BnF: cb13596812z (data)  GND: 119342065  ISNI: 0000 0001 1562 1043  LCCN: n85159241  LNB: 000088366  NKC: js2011661283  NLA: 35190573  NTA: 072638583  RKD: 33839  SELIBR: 234258  SNAC: w6gq818f  SUDOC: 086235052  Trove: 858397  ULAN: 500011502  VIAF: 22313085   WorldCat (עם VIAF): 22313085
בית הקברות סגולה

| --- | --- |
אוהל בן ציון בבית הקברות סגולה בפתח-תקווה
אוהל בן ציון בבית הקברות סגולה בפתח-תקווה
 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1888
 www.sgula.org
 קואורדינטות:  32°06′10″N 34°53′15″E﻿ / ﻿32.102777777778°N 34.8875°E﻿ / 32.102777777778; 34.8875
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הקברות סגולה(למפת גוש דן רגילה) בית הקברות סגולה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הקברות סגולה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הקברות סגולה  he בית הקברות סגולהhe בית הקברות סגולהמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הקברות סגולה הוא בית הקברות הראשון בפתח תקווה. שוכן באזור התעשייה סגולה בעיר, ונחשב לאחד מבתי הקברות הפעילים הוותיקים בישראל.
בית הקברות משתרע על שטח של כ-270 דונמים וקבורים בו כ-80 אלף נפטרים, רובם המכריע תושבי העיר פתח תקווה ובני ברק, שאר החלקות נמכרו בתשלום.
היסטוריה

בית הקברות נוסד בשנת תרמ"ט (1888), עשר שנים לאחר ייסוד העיר.
על מצבתו של הנפטר הראשון נחקק התאריך י"ט בתשרי תרמ"ט, וכמו כן נחקק בה המשפט "ברית כרותה לשפתיים". הסיפור מאחורי הכיתוב המיוחד: בערב יום הכיפורים תרמ"ט הקצו את חלקת הקרקע לבית הקברות בטקס מסורתי שכלל הקפת השטח תוך אמירת מזמורי תהילים. כשסיימו הפטיר מישהו: מעניין מי יהיה הנקבר הראשון. אחד הנוכחים השיב בהיתול: אני מוכן להיות הראשון. כעבור עשרה ימים נפטר האיש, ונקבר בבית הקברות. בעקבות זאת החליטו רבני העיר לחקוק על מצבתו את הביטוי "ברית כרותה לשפתיים".
אחד האישים הראשונים שנקברו בבית הקברות הוא הרב מרדכי גימפל יפה. בבית הקברות נקברו מייסדי העיר וותיקיה, ובהם בני משפחת שטמפפר, בני משפחת ראב, אברהם שפירא, סנדר חדד וראשי העיר פנחס רשיש ויוסף ספיר. כמו כן נקברו בו רבנים בני המקום, ובהם הרב יחיאל מרדכי גורדון, רב העיר ראובן כץ, הדיין הרב ישעיהו משורר, הרב דוד סלומון ובנו רב העיר ברוך שמעון סלומון.
בראשיתו השתרע בית הקברות על שטח בן שלושה דונמים וחצי, ועם השנים התרחב שטחו וכיום הוא משתרע על פני כמאתיים וחמישים דונם.
בבית הקברות חלקות שונות, הוותיקה שבהן היא 'חלקת הראשונים', שבה קבורים מייסדי העיר, שומריה, ראשי העיר ורבנים וראשי ישיבות שפעלו וחיו בה. חלקה מיוחדת מוקדשת לנופלי ארגוני ההגנה, האצ"ל והלח"י, וכמו כן חלקה לחללי צה"ל ממלחמת העצמאות. במרכז בית הקברות חלקה צבאית חדשה. בבית הקברות נמצאת חלקת הקברים של הרוגי אסון הבונים. בבית הקברות קבורים גם ארבעה מחללי אסון המטיילים בעין גדי.
מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 ועד שנות ה-80, ניהל את בית הקברות בן-ציון גליס, איש ירושלים. בתקופתו התפתח בית הקברות ושטחו התרחב, וכמו כן נבנה בית הלוויות (כיום נקרא על שמו "אוהל בן ציון"). לאחר מותו הנציחה עיריית פתח תקווה את זכרו בקריאת הרחוב הראשי המוביל לבית הקברות על שמו.
בית הקברות מתנהל על פי מנהג ירושלים, לאור הקמת פתח תקווה על ידי אנשי ירושלים. בהתאם לכך מתקיימות בו הלוויות בלילה כדי להימנע מאיסור הלנת המת, והחברא קדישא משתדלת למנוע נטיעת עצים בשטח בית הקברות.
אדמו"רים שנפטרו בחו"ל ונקברו בבית הקברות סגולה

בבית הקברות סגולה טמונים כמה אדמו"רים שנפטרו ונקברו בחו"ל ועצמותיהם הועלו לישראל. המפורסם שבהם הוא רבי יוסף מאיר וייס, בעל "אמרי יוסף", האדמו"ר הראשון של חסידות ספינקא, שנפטר בשנת תרס"ט (1909). בשנת תשל"ב (1972) הועלו עצמותיו מרומניה ביוזמת נכדו, האדמו"ר יעקב יוסף ווייס מספינקא בני-ברק. על קברו של ה"אמרי יוסף" הוקם אוהל, ולימים נקבר בו גם האדמו"ר יעקב יוסף עצמו, וכן כמה מבני משפחתו.
אדמו"ר נוסף שנפטר בחו"ל ועצמותיו הועלו לישראל ונטמנו בסגולה הוא רבי נתן דוד רבינוביץ מפארציווא. את הבאתו, בשנת תשל"ז (1977), יזם בנו הרב ברוך יהושע ירחמיאל רבינוביץ האדמו"ר ממונקאץ', שאף הוא עצמו נקבר בבית הקברות סגולה.
הערות שוליים

↑  בית העלמין סגולה קרוב למיצוי, באתר המקומון
↑  מעיין האמונה חלק ב'.
1 2  אליעזר טרופה, מפעלי ההנצחה בפתח־תקוה, זמנים, 6 במאי 1954
המצבה המחודשת ועליה הסיפור
צילום ממטוס של בית הקברות
בור פוטנציאל

גרף של פוטנציאל (כלשהו). נקודת המינימום המוקפת ב"הרים" נקראת בור פוטנציאל.
בפיזיקה, בור פוטנציאל הוא אזור סביב מינימום מקומי של אנרגיה פוטנציאלית. לא ניתן להמיר את האנרגיה שקיימת בבור פוטנציאל לאנרגיה אחרת (לאנרגיה קינטית, למשל, במקרה של פוטנציאל כבידתי) כי היא כלואה במינימום המקומי של הבור. מסיבה זו, גוף לא יכול להיות במינימום המוחלט של האנרגיה הפוטנציאלית, כפי שהוא נוטה לעשות בגלל האנטרופיה.
ניתן לשחרר אנרגיה מבור פוטנציאל אם מוסיפים מספיק אנרגיה למערכת כך שהיא מוגבהת מעל המינימום המקומי. בפיזיקה קוונטית, אנרגיה פוטנציאלית של גוף הנתון בבור פוטנציאל יכולה להתגלגל לצורה אחרת בשל אופיים ההסתברותי של חלקיקים קוונטיים. תופעה זו נקראת מִנהור קוונטי.
גרף פונקציית פוטנציאל דו־ממדי הוא משטח שדומה לפני כדור הארץ, כלומר שטח המכיל הרים וגבעות. בתיאור זה, בור פוטנציאל הוא עמק המוקף מכל צדדיו אדמה יותר גבוהה ממנו. את העמק ניתן למלא במים (למשל נהר), אך המים לא יוכלו לזרום לשטח נמוך יותר (פני הים).
במקרה של כבידה, האזור סביב מסה הוא בור פוטנציאל כבידתי, חוץ מהמקרה בו צפיפות המסה כל כך נמוכה כך שכוחות גאות ממסות אחרות גדולים יותר מכח המשיכה של הגוף עצמו.
גבעת פוטנציאל או מחסום פוטנציאל הוא ההפך של בור פוטנציאל, כלומר אזור סביב מקסימום מקומי של אנרגיה פוטנציאלית.
חלקיק כלוא

במוליך למחצה ניתן לכלוא חורים ואלקטרונים בבור פוטנציאל במימד אחד (בור קוונטי), בשני ממדים (תיל קוונטי) או בשלושה ממדים (נקודה קוונטית). כלומר, חלקיק כלוא כאשר אחד הממדים של ננו-גביש נעשה מאוד קטן וגודלו נהיה מסדר גודל של אקסיטון בגביש, שנקרא רדיוס אקסיטון של בוהר. בור קוונטי הוא מבנה בו הגובה מסדר גודל של רדיוס אקסיטון בוהר והרוחב והעומק יכולים להיות גדולים. תיל קוונטי הוא מבנה בו הגובה והעומק קטנים והאורך יכול להיות גדול. נקודה קוונטית היא מבנה בו כל הממדים מסדר גודל של אקסיטון בוהר, בדרך כלל כדור קטן.
ראו גם

בור פוטנציאל אינסופי
בור פוטנציאל קוונטי
ארשק הראשון, מלך איבריה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־2 לפנה״ס 
 פטירה:  78 לפנה״ס 
 מדינה:  איבריה הקווקזית 
 
 
ארשק הראשון מלך איבריה או ארטאשס הראשון מאיבריה (בגאורגית: არშაკ I; נפטר ב-81 לפנה"ס) היה מלך ממלכת איבריה (מזרח גאורגיה) משנת 93 לפנה"ס ועד מותו ב-81 לפנה"ס.
הידיעות הבלעדיות על מלכותו מופיעות אך ורק ברשומות הגאורגיות מימי הביניים. הסברה היא שהיה בנו של מלך ארמניה, כנראה ארטווסדאס הראשון (אנ'). על פי הרשומות הגאורגיות הוא עלה למלוכה בעקבות מרד אצילים כנגד פרנג'ום (אנ'). ההצדקה לבחירתו בידי האצילים הייתה כיוון שהיה נשוי לנסיכה משושלת פרנוואז (אנ'), כנראה אחותו של פרנג'ום. התיאור של שלטונו קצר להפליא, ומציין רק כי שלטונו היה ללא כל צרות גדולות וכי הוא ביצר עוד יותר את העיר צונדה (אנ') בג'אוואחתי.
תחת שלטונו הפכה ממלכת איבריה למדינת יעד להתפשטות ארמניה, והוא הפסיד מספר פרובינציות מערביות לקולכיס. לאחר שנהרג, עלה בנו ארטג הראשון (არტაგ I), על כס המלכות.
| מלכי איבריה |
| --- | --- | --- |
| שושלת פרנוואז (אנ') | פרנוואז הראשון • סאורמג הראשון • מיריאן הראשון • פרנג'ום |  |
| שושלת ארשקיד | ארשק הראשון • ארטג • פרנוואז השני |  |
| נמרודים או שושלת פרנוואז השנייה | מיריאן השני • ארשק השני • אדרק • מיתרידטס הראשון • פארסמן הראשון • קארטם • קאוס • אזורק • אמאזספ הראשון • פארסמן השני • רדמיסט • פארסמן השלישי • אמאזספ השני • רוו הראשון • וצ'ה • באקור הראשון • מיתרידטס השני • אמאזספ השלישי • אספגור הראשון |  |
| צ'וסרודים | מיריאן השלישי • רוו השני • סאורמג השני • אספגור השני • מיתרידטס השלישי • אספגור השלישי • טירידאט • פארסמן הרביעי • מיתרידטס הרביעי • ארצ'יל • מיתרידטס החמישי • וחטנג גורגסלי • דאצ'י • באקור השני • פארסמן החמישי • פארסמן השישי • באקור השלישי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאורגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנתוני בנט

| --- | --- |

בנט בשנת 2013
 לידה:  14 במרץ 1993 (בן 31) טורונטו שבקנדה
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס
 דראפט:  בחירה ראשונה, 2013 קליבלנד קאבלירס
 קבוצות כשחקן
 2013–2014   2014–2015   2015–2016   2016   2017   2017   2017–2018   2018–2019  2021–2022   2022   2022–:  קליבלנד קאבלירס   מינסוטה טימברוולבס   טורונטו ראפטורס   ברוקלין נטס   פנרבחצ'ה   נורת'רן אריזונה סאנס   מיין רד קלאוס   אגווה קליינטה קליפרס  הפועל ירושלים  גאושיונג סטילרס   שינג'ו JKO ליוניירס
 הישגים כשחקן
 אליפות היורוליג (2017)
אנתוני האריס בנט (באנגלית: Anthony Harris Bennett; נולד ב-14 במרץ 1993 בטורונטו, קנדה) הוא כדורסלן קנדי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד עבור שינג'ו JKO ליוניירס מליגת הכדורסל הטאיוואנית. בנט, שנבחר במקום הראשון בדראפט ה-NBA 2013 נחשב בעיני רבים לשחקן הגרוע בהיסטוריה שנבחר במקום הראשון בדראפט
קריירה

בנט רשם ממוצעים של 16.1 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק בשנתו היחידה בקולג', נבחר ראשון בדראפט 2013 על ידי קליבלנד קאבלירס, והיה לקנדי הראשון שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט.
ב-23 באוגוסט 2014 עבר למינסוטה טימברוולבס כחלק מטרייד משולש ששלח גם את אנדרו ויגינס ות'דאוס יאנג למינסוטה, את קווין לאב לקליבלנד קאבלירס ואת לוק בא א מוטה, אלכסיי שבד ובחירת דראפט לפילדלפיה 76'. ב-22 בספטמבר 2015 שחררה מינסוטה טימברוולבס את בנט, שבכך הפך לשחקן חופשי.
ב-28 בספטמבר 2015 חתם בנט על חוזה לעונה אחת בטורונטו ראפטורס. אחרי ששיחק כמה משחקים בקבוצת הפיתוח של הראפטורס, ראפטורס 905, והפך לשחקן הראשון שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט לשחק בליגת הפיתוח, נופה בנט מסגל טורונטו. הנימוקים כללו ייאוש מצד הצוות המקצועי בנוגע להיעדר רצונו של בנט לשחק כדורסל.
לאחר מכן חתם בנט כשחקן חופשי בברוקלין נטס, שם שוב שיחק לעיתים בקבוצת הפיתוח ושוב שוחרר מהקבוצה, לפני סיום העונה. ב-13 בינואר 2017, ארבעה ימים לאחר ששוחרר מברוקלין, חתם בנט בפנרבחצ'ה עד תום העונה, וזכה איתה בסיום העונה האירופית בגביע היורוליג.
לקראת עונת 2017/2018 חתם בנט בקבוצת נורת'רן אריזונה סאנס מליגת הפיתוח, וממנה עבר בטרייד למיין רד קלאוס ואז לאגווה קליינטה קליפרס.
ב-12 ביולי 2019 חתם ביוסטון רוקטס לעונת אחת, אך שוחרר מהקבוצה בזמן מחנה האימונים.
ב-25 באוגוסט 2021 חתם בהפועל ירושלים לעונה אחת. ב-2 בינואר 2022 שוחרר מהקבוצה. בתקופתו הקצרה בקבוצה שיחק בנט 13 דקות, קלע 6.3 נקודות, לקח 3.3 ריבאונדים ומסר 0.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
בפברואר 2022 חתם בגאושיונג סטילרס מליגת הכדורסל הטאיוואנית.
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA

נכון לינואר ‏2017‏
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/14 | קליבלנד | 52 | 0 | 12.8 | 0.356 | 0.245 | 0.638 | 3.0 | 0.3 | 0.4 | 0.2 | 4.2 |
| 2014/15 | מינסוטה | 57 | 3 | 15.7 | 0.421 | 0.304 | 0.641 | 3.8 | 0.8 | 0.5 | 0.3 | 5.2 |
| 2015/16 | טורונטו | 19 | 0 | 4.4 | 0.296 | 0.214 | 0.900 | 1.2 | 0.0 | 0.3 | 0.0 | 1.5 |
| 2016/17 | ברוקלין | 23 | 1 | 11.5 | 0.413 | 0.271 | 0.722 | 3.4 | 0.5 | 0.2 | 0.1 | 5.0 |

| קריירה |  | 151 | 4 | 12.6 | 0.392 | 0.261 | 0.670 | 3.1 | 0.5 | 0.4 | 0.2 | 4.4 |
נבחרת קנדה

בשנת 2009 לקח בנט חלק באליפות אמריקה לנבחרות עד גיל 16 ובשנת 2010 באליפות העולם לנבחרות עד גיל 17. הוא סייע לנבחרת הקנדית לזכות במדליית הארד בשתי האליפויות.
הערות שוליים

↑  יאיר קטן, הפתעה בדראפט ה-NBA: אנטוני בנט נבחר ראשון, באתר ynet, 28 ביוני 2013
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, עכשיו זה רשמי: קווין לאב עבר לקליבלנד בעסקה משולשת, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2014
↑  מערכת ONE, ‏רשמי: אנתוני בנט חתם בטורונטו ראפטורס, באתר ONE‏, 27 בספטמבר 2015
↑  אהרל'ה ויסברג‏, בקול ענות חלושה: אנתוני בנט שוחרר מהפועל ירושלים, באתר וואלה, 2 בינואר 2022
↑  נדד למזרח: התחנה החדשה בקריירה של אנתוני בנט, באתר וואלה, 9 בפברואר 2022
↑  Anthony Bennett career stats באתר NBA.com
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
↑  Peter Woodburn, NBA Draft 2013: Anthony Bennett leads the Canadian invasion, SBNation.com. 28 June 2013
בור תזמורת

מבט אל בור התזמורת בתיאטרון דייוויד קוץ' בניו יורק
בור תזמורת (באנגלית: Orchestra pit, ובקיצור: "פיט"; בעברית נקרא גם דוּת) הוא חלק מאולם תיאטרון שבו מנגנת תזמורת בעת מופעים שבהם נדרשת מוזיקה חיה, כגון הופעות בלט, אופרה או מחזמר. ה"בור" הוא חלק מונמך, הנמצא בקדמת הבמה מתחת למפלס הבמה עצמה. הנגנים יושבים בתוך אזור זה, המוקף באמצעים אקוסטיים שונים, על מנת שהן המופיעים על הבמה והן הקהל שבאולם ישמעו את נגינת התזמורת היטב. התזמורת היא בהיקף של תזמורת סימפונית מוקטנת לכדי סדר גודל של 30 נגנים לערך.
היסטוריה וטכנולוגיה

בורות תזמורת שימשו הופעות אופרה מאז הופעתה. בסוף המאה ה-19, בהשפעת ריכרד וגנר, גדלה התזמורת הנדרשת עד מאוד ונדרש שטח גדול יותר על מנת להכיל את כולה, ולשם כך נוצרו טכנולוגיות להפיכת השטח לדינאמי על ידי התקנתו על מעלית, שתאפשר הפיכת חלקים ממנו לבמה כאשר לא נדרש מלוא גודלו.
כיום נעשה שימוש באמצעים אלקטרוניים כדי לשדר את נגינת התזמורת בזמן אמת לאוזניות נסתרות שעונדים זמרים באופרה, והמופע משודר עבור המנצח והנגנים באמצעות טלוויזיה במעגל סגור, כך שיוכלו לשמור על קשר עם המתרחש על הבמה הנסתרת מעיניהם.
בתיאטרון מוזיקלי ובמחזות זמר, השימוש בבור תזמורת השתנה לאור השנים. בעבר הפקות דרשו תזמורת סימפונית מוקטנת המכילה כ-30 נגנים, אולם החל משנות ה-2000 גודל התזמורות התכווץ לכדי 10 נגנים, המנגנים בכמה כלי נגינה במקביל, זאת לצד החלפת נגנים בפלייבק חלקי או מלא. כמו כן, באולמות תיאטרון חדשים כבר אין בור תזמורת, והתזמורת מנגנת מאחורי הקלעים ונגינתה מועברת באמצעות הגברה.
הערות שוליים

↑  Barry Singer, The Changing State of Broadway’s Pit Orchestras, Playbill, ‏March 27, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1139981277 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארצות הברית של האיים היוניים

ארצות הברית של האיים היוניים (באנגלית: United States of the Ionian Islands; ביוונית: Ηνωμένον Κράτος των Ιονίων Νήσων; באיטלקית: Stati Uniti delle Isole Ionie) הייתה מדינת חסות של האימפריה הבריטית מ-1815 עד 1864. היא השתרעה בשטחם של האיים היוניים השוכנים כיום בצפון-מערב יוון.
היסטוריה

עד שנת 1797 השתייכו האיים היוניים לרפובליקה של ונציה. עם סיום עצמאותה של הרפובליקה הוונציאנית בהסכם קאמפו פורמיו ב-1797, סופחו האיים לצרפת אשר שלטה בהם עד 1799, מועד בו גורשה על ידי כוח צבאי עות'מאני-רוסי. הכוחות הכובשים הקימו באיים את רפובליקת שבעת האיים אשר התקיימה בין 1800 ל-1807. ב-1809 סופחו האיים לפרובינציות הצרפתיות של איליריה, אך באותה שנה השתלטו הבריטים על האיים קפלוניה, קיתירה וזקינתוס. שנה לאחר מכן כבשו הבריטים גם את לפקדה, ולאחר תבוסת נפוליאון בשנת 1815, העניק קונגרס וינה את האיים לאימפריה הבריטית. ב-26 באוגוסט 1817 נחתמה "חוקת מאיטלנד" אשר הקימה מדינה פדרטיבית שהקיפה את שבעת האיים היוניים ואת קיתירה, השייכת כיום למחוז אטיקה:
| מדינה | בירה | מספר נציגים בסנאט |
| --- | --- | --- |
| קורפו | קורפו | 7 |
| קפלוניה | ארגוסטולי | 7 |
| קיתירה | קיתירה | 1 או 2 |
| איתקה | ואתי | 1 או 2 |
| פקסי | גאיוס | 1 או 2 |
| לפקדה | לפקדה | 4 |
| זקינתוס | זקינתוס | 7 |
בראש הפדרציה ניצב הנציב הבריטי, שמונה על ידי מלך בריטניה לפי הצעה של ממשלת בריטניה. הסמכות החקיקתית הופקדה בידיו של פרלמנט ובו שני בתים, אספת המחוקקים והסנאט. סופה של המדינה בא לאחר חתימת הסכם לונדון ב-29 במרץ 1864, שמכוחו הועברו האיים לשליטת ממלכת יוון. ב-28 במאי 1864 אושרר ההסכם ויצא אל הפועל.
ראו גם

רפובליקת שבעת האיים
בוריס גילטבורג

| --- | --- |
צילום מאוקטובר 2019
צילום מאוקטובר 2019
 לידה:  1984  (בן 40 בערך) מוסקבה, רוסיה, ברית המועצות
 מוקד פעילות:  ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית
 שפה מועדפת:  עברית, רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 פרסים והוקרה:  פרס ראשון בתחרות על שם המלכה אליזבט בבלגיה   הפרס השני והפרס לביצוע הטוב ביותר של קונצ'רטו לפסנתר בתחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין
 http://www.borisgiltburg.com
 
בוריס גילטבורג (נולד ב-1984) הוא פסנתרן ישראלי של מוזיקה קלאסית, יליד רוסיה.
ביוגרפיה

גילטבורג נולד במוסקבה למשפחה יהודית בעלת מסורת מוזיקלית. בגיל חמש התחיל ללמוד נגינה בפסנתר עם אמו, אלה גילטבורג, שהיא פסנתרנית ובת של פסנתרנית ובהמשך בשנים 1995–2007 בהדרכתו של אריה ורדי. הוא גדל בתל אביב ובראשון לציון שם סיים את התיכון המקיף ה' במגמה ביולוגית־כימית.
בפברואר 2005, בגיל 21, ניגן גילטבורג לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ובדצמבר 2005 הוזמן לנגן תחת ניצוחו של כריסטוף פון דוהנאני. הוא ניגן גם עם התזמורת הסימפונית ירושלים ומספר פעמים עם התזמורת הקאמרית הישראלית איתה יצא לסיור קונצרטים בארצות הברית, תחת שרביטו של פיליפ אנטרמון.
נגינתו של גילטבורג זכתה בהמשך דרכו להערכה בניו יורק במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, בקונצרטהאוס של וינה כשהופיע שם עם התזמורת הקאמרית הווינאית, בשני רסיטלים ראשונים בפריז ובתיאטרון סן קארלו בנאפולי.
גילטבורג הופיע עם התזמורת הסימפונית של לונדון, עם התזמורת הלאומית BBC של ויילס, עם תזמורת גולבנקיאן, עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועם הפילהרמונית של שטוטגרט. הוא ערך סיורים יחד עם תזמורות למדריד, באסטוריאס, גליסיה, לאון, במלגה ובמורסיה, וכן באמריקה הדרומית. הוא נתן רסיטלים בפסטיבל פרדריק שופן בדושניקי, ב"אוליצפוס מוזיקלי" בסנקט פטרבורג, בפסטיבל וילץ בלוקסמבורג ובאולמות הגדולים לקונצרטים בספרד.
בסתיו 2005 הופיע במספר רסיטלים בפרנקפורט ובמינכן ובשנת 2006 הופיע גילטבורג בפסטיבל הבינלאומי Piano aux Jacobins בטולוז, בפסטיבל הבינלאומי של מיאמי ופסטיבל צ'לטנהאם.
גילטבורג מטפח את אהבתו לקריאת ספרים, לצילום ולתרגום שירה – מרוסית, מגרמנית, מאנגלית. בנוסף ניסה את כוחו בהסברת מוזיקה; במאמר שפרסם בכתב־העת הדיגיטלי "אלכסון" (בעריכת דב אלפון) מאיר את פרק המקהלה הפותח את הקנטטה מס' 39 "הלא פרוס לרעב לחמך" של באך על שם הפסוקים מישעיהו נ"ח המולחנים בתחילתה.
הוקרה

גילטבורג זכה מנעוריו בפרסים רבים: בשנת 1997, בניופורט. בשנת 1998 באטלינגן ובתחרות האיחוד האירופי למוזיקאים צעירים. בשנת 1999, ברומא. בשנת 2000, זכה בתחרות של קול המוסיקה בישראל.
2002  - זכה בפרס הראשון ובפרס הקהל בתחרות לפסנתר בסנטנדר וכן בפרס Public Sony על ביצועו את הקונצ'רטו השלישי לפסנתר מאת בלה בארטוק, בליווי התזמורת הסימפונית של לונדון בניצוחו של רפאל פריבק דה בורגוס
2005 - זכה להצלחה רבה בטוקיו כשביצע את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 5 מאת בטהובן עם התזמורת הסימפונית של פראג עבור קרן מוסאשינו.
2011 - זכה בפרס השני ובפרס לביצוע הטוב ביותר של קונצ'רטו קלאסי בתחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין בישראל.
יקיר העיר ראשון לציון בישראל
2012 - זכה הדיסק האחרון שלו בפרס המבקרים של כתב העת 'גרמופון'.
2013 - הוענק לו הפרס הראשון לפסנתר בתחרות על שם המלכה אליזבת בבריסל.
2013 - היה מועמד לפרס מבקרי המוזיקה קלאסית בבריטניה.
2013 - זכה בפרס הקהל מטעם רשות השידור הפלמית בבריסל.
2013 - יצא הדיסק השני שלו (רחמנינוב, גריג, ליסט) בחברת Orchid Classics.
2018 - פרס השנה "אופוס-קלאסיק" בקטגוריה "פסנתרן סולן של השנה בתחום מוזיקת המאות 21-20" עבור הקלטת הקונצ'רטו מס. 2 לפסנתר ושל ה"אטיודים-תמונות" אופוס 33 מאת סרגיי רחמנינוב בחברת ההקלטות נקסוס
הערות שוליים

↑  בוריס גילטבורג
↑  הפסנתרן בוריס גילטבורג ינגן איתנו בקונצרט הקרוב 20 בספטמבר 2016
↑  חגי חיטרון, הפסנתרן הישראלי בוריס גילטבורג ניצח בתחרות המלכה אליזבט, באתר הארץ, 2 ביוני 2013
↑   חגי חיטרון, הפסנתרן בוריס גילטבורג חושב דרך האצבעות, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461551805171  PLWABN: 9810611525505606  BnF: cb16136795p (data)  GND: 135449480  ISNI: 0000 0000 7851 5822  LCCN: no2006096316  MusicBrainz: 1b7d060d-6fcc-451b-ad4a-91aab8fddb05  NKC: pna20181012323  SUDOC: 244135967  VIAF: 80191145   WorldCat (עם VIAF): 80191145