stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנאגאווה (מחוז)
היסטוריה

במחוז קנאגאווה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית החל בתקופת ג'ומון (סביבות 400 לפנה"ס), ולאחר מכן התיישבו באזור אנשי יאמטו.
בעבר היה השטח של מחוז קנאגאווה המודרני בשטחם של המחוזות מוסאשי וסגאמי, והעיר קמקורה שימשה בירת השוגונות בתקופת קמקורה. בתקופת אדו התחלקה השליטה על מחוז בין דאימיו, ששלט בחלק המערבי, ושוגונות טוקוגאווה, ששלטה בחלק המזרחי.
בשנת 1853 נחת קומודור מת'יו פרי בקנאגאווה, ושנה לאחר מכן חתם על הסכם קנגאווה, שאילץ את יפן לפתוח את שערי נמליה לספינות אמריקניות. בהתאם לכך, נפתח נמל יוקוהמה, העמוק ביותר במפרץ טוקיו, לתנועת סחורות זרות, ועם השנים הפך לנמל המסחרי הגדול ביותר ביפן. הנמל בעיר יוקוסוקה, הקרוב לפתחו של מפרץ טוקיו, שימש לבניית נמל צבאי עבור הצי הקיסרי היפני, וכיום הוא משמש מפקדה עבור הצי השביעי של ארצות הברית ועבור כוחות ההגנה הימיים של יפן. לאחר תקופת מייג'י הפכה יוקוהמה לעיר המגורים המועדפת על זרים, וקו הרכבת הראשון של יפן, שנחנך ב-1872, נבנה בין טוקיו ליוקוהמה.
בשנת 1923 התרחשה באזור רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, שהחריבה את טוקיו, יוקוהמה, אזורים רבים במחוזות צ'יבה ושיזואוקה, כן אזורים נוספים במישור קאנטו. הים נסוג לאחור כ-400 מטרים, וחזר בצורת גל צונאמי, שגרם לכאלפיים הרוגים בקמאקורה, והרס את מרבית המבנים בעיר אודווארה.
ב-1945 היו נתונות הערים יוקוהמה וקווסאקי להפצצות הכבדות ביותר מכל ערי יפן מידי האמריקנים. מיד לאחר המלחמה, נחת גנרל דאגלס מקארתור, המפקד העליון של כוחות הברית, בקנאגאווה, וכיום משמש המחוז ביתם של מספר בסיסי צי וצבא אמריקנים.
לאחר סיום המלחמה חווה מחוז קנאגאווה צמיחה חדה באוכלוסייה, בדומה לשאר אזור מטרופולין טוקיו. נכון לשנת 2014 מתגוררים במחוז כ-9.1 מיליון תושבים, והוא המחוז השני הכי מאוכלס ביפן, אחרי טוקיו.
גאוגרפיה

מחוז קנגאווה יחסית קטן בשטחו, והוא ממוקם בפינה הדרום-מזרחית של מישור קאנטו, בין טוקיו והר פוג'י מצפון ומצפון-מערב, ומפרץ סגאמי ומפרץ טוקיו מדרום וממזרח, בהתאמה. חלקו המזרחי של המחוז הוא שטוח ברובו, ובו מרוכזת מרבית אוכלוסיית המחוז, בערי הנמל יוקוהמה וקווסאקי.
החלק הדרום-מזרחי של המחוז מאוכלס פחות בצפיפות, ומרכז האזור הוא העיר קמאקורה, המושכת תיירים רבים בשל המקדשים העתיקים שבה. חלקו המערבי של המחוז הוא הררי, ובשל פעילות געשית באזור הוא עשיר באונסנים. כ-23% מכלל שטח המחוז מהווה פארקים לאומיים, כשהעיקרי שבהם הוא הפארק הלאומי של הר פוג'י.
גאוגרפיה > ערים

במחוז קנאגאווה 19 ערים:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אבינה  אודווארה  איסהארה  איאסה  אצוגי |  הדאנו  הירצוקה  זאמה  זושי  יאמטו |  יוקוהמה (בירת המחוז)  יוקוסוקה  מיאורה  מינאמיאשיגרה  סגמיהארה |  פוג'יסאווה  צ'יגסאקי  קמקורה  קווסאקי |
ערים תאומות

ארצות הברית מרילנד, ארצות הברית
הרפובליקה העממית של סין ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין
אוקראינה אודסה, אוקראינה
גרמניה באדן-וירטמברג, גרמניה
קוריאה הדרומית מחוז גייאונגי, קוריאה הדרומית
אוסטרליה גולד קוסט, קווינסלנד, אוסטרליה
מלזיה פננג, מלזיה
שוודיה וסטרה ייטלנד, שוודיה
קרקס גווארני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  glacial cirque 
 מיקום
 מיקום:  הפירנאים העליונים 
 קואורדינטות:  42°41′42″N 0°00′32″W﻿ / ﻿42.695°N 0.00888889°W﻿ / 42.695; -0.00888889
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קרקס גווארני(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קרקס גווארני(למפת אוקסיטניה (חבל מנהלי) רגילה) מונפלייה נים קרקסון פרפיניאן מנד בזייה טולוז אלבי טארב קאור אוש רודז פואה אוברן-רון-אלפ פ.א. קד.  אקיטן החדשה הים התיכון א. ספרדקרקס גווארני(למפת אוקסיטניה (חבל מנהלי) מוגדלת) מונפלייה נים קרקסון פרפיניאן מנד בזייה טולוז אלבי טארב קאור אוש רודז פואה אוברן-רון-אלפ פרובאנס-אלפ קוט ד'אזור  אקיטן החדשה הים התיכון א. ספרדקרקס גווארני
 
קרקס גווארני (בצרפתית: Cirque de Gavarnie) הוא קרקס קרחוני בתחומי הפארק הלאומי פירנאים, שבהרי הפירנאים הצרפתים.
קוטרו של הקרקס כשישה קילומטרים, וגובה הקירות התוחמים אותו כ-1,500 מטר. מבין הפסגות המתנשאות מעליו, הפסגה הגבוהה ביותר היא פסגת מרבורה, שגובהה 3,248 מ' מעל פני הים. באחד מקירות הקרקס מצוי מפל גווארני, שגובהו 422 מטר, והוא המפל הגבוה באירופה.
קרקס הרוקנרול של הרולינג סטונז

| --- | --- |

 בימוי:  מייקל לינדזי-הוג 
 עריכה:  רות פוסטר 
 שחקנים ראשיים:  הרולינג סטונז יוקו אונו ג'ון לנון ג'ת'רו טאל עברי גיטליס טאג' מהאל (מוזיקאי) The Dirty Mac The Who ביל ווימן מיק ג'אגר מריאן פיית'פול קית' ריצ'רדס צ'ארלי ווטס בריאן ג'ונס Julius Katchen 
 צילום:  אנטוני ב' ריצ'מונד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1996 
 משך הקרנה:  66 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  רוק, סרט תיעודי, סרט קונצרט 
 סרט קודם:  The Rolling Stones: Voodoo Lounge Live 
 סרט הבא:  Bridges to Babylon Tour '97–98 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מיק ג'אגר ב"קרקס הרוקנרול של הרולינג סטונז"
קרקס הרוקנרול של הרולינג סטונז (אנגלית: The Rolling Stones Rock and Roll Circus) הוא סרט שיצא לאקרנים ב-1996 והוקלט באירוע שאורגן ב-11 בדצמבר 1968 על ידי להקת הרולינג סטונז. האירוע כלל שני קונצרטים על במת קרקס, בהשתתפות אמנים רבים, ביניהם אריק קלפטון, המי, ג'ון לנון, טאג' מאהל, מריאן פיית'פול וג'ת'רו טאל. ג'ון לנון ויוקו אונו הופיעו גם כחלק מסופרגרופ שנקראה The Dirty Mac, ביחד עם קלפטון, מיץ' מיצ'ל וקית' ריצ'רדס.
הפקה

את הרעיון להפקה הגה לראשונה מיק ג'אגר כדרך להתרחב מעבר להופעות ולהקלטות השגרתיות. ג'אגר פנה אל מייקל לינדזי-הוג, שביים שני קדימונים לשירים של הרולינג סטונז, על מנת שיפיק תוכנית טלוויזיה באורך מלא עבור הלהקה. ההופעות נערכו בפני קהל שהוזמן מראש והחלו ב-11 בדצמבר 1968, בשעה שתיים בצהריים, אך בשל עיכובים במעבר בין ההופעות השונות והמצלמות שנשברו פעם אחר פעם, ההופעה האחרונה הסתיימה רק בשעה חמש בבוקר ביום שלמחרת. הקהל וחברי הסטונז היו מותשים בצורה ניכרת, ורק כוח הרצון של ג'אגר הצליח למנוע מהם לעזוב לפני הסוף.
מיק ג'אגר לא היה מרוצה מתוצאותיה של ההופעה. במיוחד, ההופעה העוצמתית של המי העניקה תחושה כאילו המי גנבו את ההצגה. הוצאת הווידאו עוכבה ויצאה לבסוף רק בשנת 1996. כלולים בו ההקלטות וכן הקדמות לפני כל הופעה, בין היתר התלוצצות בין לנון לג'אגר, בה הם מבטאים חברות והערכה הדדיות.
DVD מחודש יצא בשנת 2004, בו נעשתה התאמה לטכנולוגיות קול מתקדמות וכן קטעים שהושמטו מהגרסה המקורית, ביניהם ראיון עם פיט טאונסנד ושלושה קטעי פרשנות.
הייתה זו הופעתו האחרונה בפומבי של בריאן ג'ונס עם הרולינג סטונז. על אף הסימנים לתשישותו במהלך ההופעה (הוא בולע את המילים שלו בהקדמה), עבודת הגיטרה שלו בשיר You Can't Always Get What You Want, כמו גם גיטרת הסלייד שלו בשיר No Expectations, הייתה קליטה ומשכנעת. למרות זאת, חלקו בהקלטות כמעט ולא נשמע. לדוגמה, בשיר You Can't Always Get What You Want, הוא נראה פורט על הגיטרה, אבל כמעט ולא נשמעת; הגיטרה שלו נשמעת אך בקושי במשך בהקדמה. כמו כן, הופעה זו היא היחידה של הגיטריסט טוני איומי מבלאק סבאת' כחבר בג'ת'רו טאל; הוא היה חבר בה רק למשך מספר שבועות.
קאופו מיל

קָאוּפּוֹ מֶיֶּל (באסטונית: Kaupo Meiel; נולד בשנת 1975) הוא משורר אסטוני.
קורות חיים

מיל נולד בעיר פרנו שבדרום-מערב אסטוניה, והוא עודו גר בעיר הולדתו. לאחר שסיים לימודי ספרות אסטונית באוניברסיטה, עבד שנים בתור מורה לספרות בתיכון, עיתונאי ועורך בהוצאת ספרים.
נכון לשנת 2021 פרסם חמישה ספרי שירה: "מדריך לכתבן" (2006), "ביוגרפיות אסטוניות" (2008), "הגרביים שלי שלמים" (2010), "שיתפרץ הווזוב" (2013) ו"דו-קיום עִם קֶצֶר" (2017). ספרו "השוּק הוא אלוהים" (2014) הוא קובץ מסות וביקורות. כמו כן פרסם בשנת 2018 בשיתוף פעולה עם שלושה יוצרים נוספים לקסיקון היסטורי הקרוי "אסטוניה כזאת בדיוק: 101 שנות הרפובליקה האסטונית ו-101 אח"מים". שמונה משיריו התפרסמו בתרגום לעברית בספר כובעים וכפפות, אסופה לשירה אסטונית שערך ותרגם רמי סערי. אסופה זו ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021.
עבודותיו

"Polügrafisti käsiraamat", Jumalikud Ilmutused, 2006, ISBN 9789949138302; ISBN 9949138302.
"Eesti elulood", Jumalikud Ilmutused, 2008, ISBN 9789985978733.
"Mu sokid on terved", Jumalikud Ilmutused, 2010, ISBN 9789985998939.
"Pursata Vesuuvile", Jumalikud Ilmutused, 2013, ISBN 9789949519088.
"Turg on jumal : esseed ja kriitikad", Jumalikud Ilmutused, 2014, ISBN 9789949519293.
"Lühistu koosolek", Post Factum, 2017, ISBN 9789949603053.
"Just sellist Eestit. Eesti Vabariigi 101 aastat ja 101 suurkuju" (koos Peeter Helme, Mari Niitra ja Elle-Mari Taliveega), Post Factum, 2018, ISBN 9789949603800.
"Tõde ja õigus : algus" (A. H. Tammsaare; koostaja Kaupo Meiel), Postimees, 2019, ISBN 9789949669080.
"Heegelda endale kaisupoliitik"(Terje Annusver; saatetekstid Kaupo Meiel), Tänapäev, 2019, ISBN 9789949855063.
"Ανθολογία Νέων Εσθονών Ποιητών/Eesti Kaasaegse Luule Antoloogia" (Eda Ahi, Andrus Kasemaa, Igor Kotjuh, Kaupo Meiel, Krista Ojasaar, Wimberg (Jaak Urmet), Maarja Pärtna, Carolina Pihelgas, Kaur Riismaa, Jürgen Rooste), Vakxikon, 2019.
לקריאה נוספת

רמי סערי (עורך ומתרגם), כובעים וכפפות – אסופת משוררים אסטונים צעירים, הוצאת כרמל, 2021, עמודים 19–36.
רוברט בקר

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1945 (בן 79) רידג'ווד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ייל  תיכון רידג'ווד 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון אוסטרום 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 
רוברט תומאס בקר (באנגלית: Robert T. Bakker; נולד ב-24 במרץ 1945), המוכר כבוב בקר, הוא פלאונטולוג אמריקאי המתמחה בדינוזאורים, ובפרט בהתנהגותם ובאקולוגיה שלהם. הוא למד באוניברסיטת ייל ועשה את הדוקטורט באוניברסיטת הרווארד. כיום משמש כאוצר במוזיאון יוסטון למדעי הטבע. בקר נחשב לאחד הפלאונטולוגים הידועים בעולם והיה אחד האחראים המרכזיים לשינוי בתפישה של הדינוזאורים מיצורים מגושמים, איטיים וטיפשים ליצורים אלגנטיים, פעילים, מהירים וחכמים.
בקר הוא מהתומכים העיקריים, החשובים והידועים בתאוריה שהדינוזאורים היו בעלי "דם חם", פעילים, חכמים, מהירים וסתגלנים. הוא פרסם את מאמרו הראשון בנושא זה ב-1968. הוא היה מבין הראשונים שטענו שהדינוזאורים היו אנדותרמיים (בעלי דם חם) במאמר "Dinosaur Renaissance" שפורסם באפריל 1975 בסיינטיפיק אמריקן. מאמר זה הוביל לתקופת "רנסאנס הדינוזאורים" בפלאונטולוגיה. עבודתו החשובה "The Dinosaur Heresies" פורסמה ב-1986. כמו כן הוא מצא ראיות לטיפול בצאצאים באתרי קינון של אלוזאורוס. ב-2012 צוות ממוזיאון יוסטון למדעי הטבע גילה מאובן של טריצרטופס, שזכה לשם "ליין", הכולל שלד כמעט שלם וטביעת עור מאובנת.
בנוסף למחקר בקר עוסק בהנגשת הפלאונטולוגיה ומדע הדינוזאורים לציבור הרחב בספרי מדע פופולרי, בתוכניות טלוויזיה בנושא ועוד. הוא היה אחד היועצים המדעיים של סדרת המדע הפופולרי "The Dinosaurs" של ערוץ PBS. בקר גם עוסק באמנות פלאונטולוגית ומאייר דינוזאורים.
בקר היה גם מהיועצים המדעיים של סדרת סרטי פארק היורה. לצידו היה גם היועץ בר-הפלוגתא שלו ג'ק הורנר. השניים התווכחו על מספר דברים, בין השאר על תזונתו של הטירנוזאורוס רקס. בעוד בקר הניח שהוא היה צייד פעיל, הורנר הניח שהיה בעיקר אוכל נבלות אך היה גם לוכד טרף איטי וחלש. דמותו של "דוקטור רוברט ברוק" בפארק היורה 2 התבססה עליו ולאחר שהיא נטרפה על ידי טירנוזאורוס, בקר כתב להורנר שהסרט מוכיח שהוא צדק.
בנוסף דמותו מצוטטת בסרט הראשון בידי טים שאומר לד"ר אלן גרנט: "יש עוד ספר של רוברט בקר בו הוא טוען שהדינוזאורים מתו ממחלות". בקר אכן לא מסכים עם התאוריה של ההכחדה שנגרמה בידי מטאוריט גדול וטוען שדינוזאורים ממינים שונים נעלמו לאורך השנים ואלה ששרדו עד הסוף מתו ממחלות ומתנודות היבשות.
בקר משתייך לזרם הדתי פנטקוסטליזם וטוען שאין סתירה בין אמונה באל לבין המדע.
קרקס הרעב

חנות הענק "אוניראה" (האיחוד) בבוקרשט, בתקופה הקומוניסטית ואחריה. צולם ב-2010
"קרקס רעב" לא גמור באזור ראחובה בבוקרשט, ב-2006
קרקס הרעב (ברומנית: Circ al foamei) היה כינוי רומני עממי למבני ענק שנבנו בתקופת שלטונו של ניקולאה צ'אושסקו ברחבי בוקרשט ונועדו לספק לאוכלוסייה מזון מוכן לאכילה. השם קרקס נגזר מהגג בצורת כיפה, שהזכיר את כיפת הקרקס.
לפי חזונו של צ'אושסקו, היו אמורים מרכזים אלה לספק לאוכלוסייה מזון מוכן לאכילה, כך שעקרות הבית יתפנו ממלאכת הבישול. המודל לכך היו הסופרמרקטים המערביים, אך עם תוספת של מסעדות גדולות בהן יוגש מזון בריא (פחות בשר ויותר רטבים, פחות סוכר בעוגות וכדומה) לרוצים לאכול במקום ואפשרות לרכוש מזון מוכן לאכילה ולקחת הביתה, שם יצטרכו רק לחמם אותו.
בכל מגזר של בוקרשט (בוקרשט הייתה מחולקת לשישה מגזרים) תוכנן מרכז כזה (אגרו-אָלימנטרי), אך עד המהפכה הרומנית (1989) הושלמו רק שניים ולאחר המהפכה נפסקה בניית יתר המרכזים. במרכזים שהושלמו נעשה מאמץ גדול למלא אותם במוצרי מזון, למרות המחסור הכללי במזון ברומניה באותה תקופה. המרכזים אכן התמלאו במזון המבוקש, אך זה היה על חשבון הצרכניות הרבות שהתרוקנו.
רבים הגיעו למרכזים כדי לרכוש מזון וכך התחיל המזון להיגמר בשעות הערב ולאחר זמן מה המזון התחיל להיגמר בשעות הצהריים ולבסוף המלאי אזל כבר בשעות הבוקר. לאחר המהפכה הרומנית אחד המרכזים הפך למרכז קניות בשם אוניראה והשני היה לחלק מהשוק של שכונת פנטלימון. המבנים שלא הושלמו עברו שינוי יעוד או הריסה - אחד מהם הפך ל"אוניברסיטה נוצרית על שם דימיטריה קנטמיר".
הערות שוליים

↑  באותה תקופה משטר צ'אושסקו היפנה כמויות גדולות של מזון לייצוא על מנת לשלם את החוב החיצוני של רומניה. הפניה זו יצרה מחסור במזון ברומניה.
רוברט בלום

רוברט בלום (בגרמנית: Robert Blum;‏ 10 בנובמבר 1807 - 9 בנובמבר 1848) היה פוליטיקאי דמוקרטי, פובליציסט, משורר, מוציא לאור ומהפכן גרמני, חבר האספה הלאומית הגרמנית ב-1848.
בלום נאבק למען גרמניה חזקה ומאוחדת, והביע התנגדות לגישה האתנוצנטריות, שלפיה עמך הוא העליון; הייתה זו אמונתו היסודית כי אף עם אינו ראוי לשלוט על עם אחר. על כן היה ממתנגדי הכיבוש הפרוסי בפולין ועמד בקשר עם לוחמי המהפכה הפולנים. בדומה התנגד בלום גם לאנטישמיות ולאנטי-קתוליות, תמך בתנועת הקתולים הגרמנים ופעל למען שוויון בין המינים.
על אף החסינות הדיפלומטית שלה היה זכאי כחבר בפרלמנט הגרמני, הוא נעצר באופן בלתי חוקי במהלך שהייתו במלון "שטט לונדון" (Stadt London) בווינה והוצא להורג במשפט מזורז; בעקבות זאת הפך לדמות של קדוש מעונה בדברי ימי המהפכה הגרמנית.
קרקס ניקולין המוסקבאי בשדרות צבטנוי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  circus building 
 על שם:  יורי ניקולין 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1880
 תאריך פתיחה רשמי:  1880 
 קואורדינטות:  55°46′14″N 37°37′11″E﻿ / ﻿55.77055611°N 37.61972194°E﻿ / 55.77055611; 37.61972194
 www.circusnikulin.ru
  (למפת מוסקבה מוגדלת) קרקס ניקולין המוסקבאי בשדרות צבטנוי(למפת מוסקבה רגילה) קרקס ניקולין המוסקבאי בשדרות צבטנוי
 
קרקס ניקולין המוסקבאי בשדרות צבטנוי (ברוסית: Московский цирк Никулина на Цветном бульваре) הוא אחד הקרקסים הסטציונריים העתיקים ביותר ברוסיה, בשדרות צבטנוי במוסקבה. תכולת האולם היא 2000 מקומות ישיבה, גובה הכיפה 25 מטר, וקוטר הזירה 13 מטר.
בשנים 1880 עד 1913 נקרא הקרקס על שמו של המייסד אלברט סלמונסקי. לאחר מהפכת אוקטובר וההלאמה שונה שמו לקרקס הממלכתי הראשון. תקופה מסוימת על בימת הקרקס נאבק איוואן פודובני. החל משנת 1936 בצוות הקרקב היה לייצן "קרנדאש".
מאז 1996 הוא נקרא על שם האמן יורי ניקולין, שעמד בראשו בשנים 1983–1997.
ב-19 בנובמבר 1939 קיבל הקרקס את עיטור לנין על תרומה יוצאת דופן בפיתוח אמנות הקרקס הסובייטית וחינוך אמני קרקס סובייטים.
הערות שוליים

↑  Moscow Circus on Tsvetnoy Boulevard Named after Yuriy Nikulin, Moscow - History and Present Times, www.advantour.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קילי הודג'קינסון

קילי ניקול הודג'קינסון (באנגלית: Keely Nicole Hodgkinson; נולדה ב-3 במרץ 2002) היא אתלטית בריטית, אלופה אולימפית (פריז 2024) וסגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022,  בודפשט 2023) בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה > 2021 > אלופת אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון, פולין ב-7 במרץ 2021 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:03.88 דקות, לפני יואנה יוזביק (2:04.00 דקות) ואנג'ליקה צ'יחוצקה (2:04.15 דקות), שתיהן מפולין.
ביוגרפיה > 2021 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא לאומי חדש של 1:55.88 דקות, אחרי אתינג מו (1:55.21 דקות) ורייבן רוג'רס (1:56.81 דקות), שתיהן מארצות הברית.
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-24 ביולי 2022 היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.38 דקות, אחרי אתינג מו (1:56.30 דקות) ולפני מרי מורה מקניה (1:56.71 דקות).
שבועיים לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בבירמינגהאם, אנגליה ב-6 באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.40 דקות, אחרי מרי מורה (1:57.07 דקות) ולפני לורה מויר מסקוטלנד (1:57.87 דקות).
ביוגרפיה > 2023 > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט ב-27 באוגוסט 2023, זכתה הודג'קינסון במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.34 דקות, אחרי מרי מורה (1:56.03 דקות) ולפני אתינג מו (1:56.61 דקות).
בגמר ליגת היהלום שנערך ביוג'ין היא סיימה שנייה בשיא לאומי חדש של 1:55.19 דקות, אחרי אתינג מו שקבעה שיא לאומי חדש של 1:54.97 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.72 דקות, לפני	ציגה דוגומה מאתיופיה (1:57.15 דקות) ומרי מורה (1:57.42 דקות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 800 מטר: 1:54.61 דקות (2024), שיא בריטניה
שיאים אישיים > אולם

ריצת 800 מטר: 1:57.18 דקות (2023), שיא בריטניה
קרחון ארוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ארוס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°18′00″S 68°20′00″W﻿ / ﻿71.3°S 68.3333°W﻿ / -71.3; -68.3333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ארוס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ארוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ארוס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ארוס
 
קרחון ארוס (באנגלית: Eros Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 13 קילומטרים; רוחבו 4 קילומטרים (בשפכו).
הקרחון זורם מרמת פלאנט לכיוון דרום-מזרח, ונשפך אל מדף הקרח ג'ורג' השישי בסמוך צפונית למצוק פוסיל.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
שפכו של הקרחון נסקר ומופה על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1936.
הקרחון נסקר בשנית בשנת 1948 ובשנת 1949 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הקרחון כולו מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, הקרחון נקרא על שמו של האסטרואיד ארוס. שם זה ניתן לקרחון בעת שניתנו השמות לקרחון פלוטו ולקרחון אורנוס.
לקריאה נוספת

• Salvatore, Maria Cristina. (2001), , Antarctic Science. 13. 75-78. 10.1017/S0954102001000116
קאוסר

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  דגם טיל 
 יצרן:  איראן
 תקופת השירות:  2006–הווה (כ־18 שנים) 
 ממדים
 קוטר:  0.18 מטר
 
קאוסר (בפרסית: کوثر) הוא טיל נגד ספינות יבשתי לטווח בינוני מתוצרת איראן. הוא יכול להתגבר על מערכות חסימה אלקטרוניות ולפי גורמים איראנים לא ניתן להסיטו ממסלולו.
קאוסר הוא ככל הנראה גרסה איראנית ל-TL-10 (אנ') ו-YJ-7 (אנ') הסיניים.
היסטוריה

לפי דיווחים חדשותיים קאוסר היה הטיל שבו נעשה שימוש במלחמת לבנון השנייה, כאשר חזבאללה ירה שניים ממנו לעבר ספינות מלחמה ישראליות. אחד הטילים פגע בקורבטה אח"י חנית וגרם לנזק כבד ולמותם של ארבעה מאנשי חיל הים. הטיל השני פגע בספינת סוחר מצרית וגרם לנזק כבד. כל צוות הספינה שרד.
ראו גם

הכוחות המזוינים של איראן
הערות שוליים

↑  iranacquireschinesetechnology, web.archive.org, ‏2006-10-03
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראן ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראיי

ערך זה עוסק בשחקן כדורגל. אם התכוונתם לסגנון מוזיקלי, ראו .
רָאיִי סוֹאוּזָה ויירה דֶה אוליביירה (בפורטוגזית: Raí Souza Vieira de Oliveira; נולד ב-15 במאי 1965 בריבייראו פרטו, ברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי.
ראיי זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994, אם כי ברוב משחקיה של ברזיל הוא לא שותף. ב-1992, זכה בתואר כדורגלן השנה באמריקה הדרומית. הוא שיחק בקבוצת סאו פאולו ובפריז סן-ז'רמן. בשנת 2000 הוא פרש מכדורגל. ראיי הוא אחיו הצעיר של כדורגלן נבחרת ברזיל, סוקרטס.
ראייה אסטרונומית

תרשים סכמטי המדגים כיצד חזיתות גל אופטיות מכוכב רחוק עשויות להיות מעוותות על ידי שכבת זרימה ערבולית באטמוספירה. קנה המידה האנכי של חזיתות הגל המשורטטות מוגזם מאוד.
ראייה אסטרונומית (באנגלית: Astronomical seeing) מתייחסת לכמות הטשטוש והנצנוץ של עצמים אסטרונומיים כמו כוכבים עקב זרימה ערבולית באטמוספירה של כדור הארץ, שגורמת לשינויים במקדם השבירה האופטי. תנאי הראייה האסטרונומית בלילה נתון במקום נתון מתארים עד כמה האטמוספירה של כדור הארץ מעוותת את תמונות הכוכבים כפי שהן נראות דרך הטלסקופ.
אף על פי שהמונח ראות אסטרונומית (sight) היה יכול להתאים יותר, המונח ראייה (seeing) משמש למונח.
מדידת הראייה הנפוצה ביותר היא רוחב חצי מקסימום (FWHM) של העוצמה האופטית על פני "הדיסק הרואה" (פונקציית התפשטות הנקודה להדמיה באטמוספירה. רוחב חצי מקסימום של פונקציית התפשטות הנקודה הוא הרזולוציה הזוויתית הטובה ביותר שניתן להשיג באמצעות טלסקופ אופטי בתמונה עם חשיפה ארוכה, ומתאימה ל-FWHM של הגוש המטושטש שנראה כאשר התבוננות במקור דמוי נקודה (כגון כוכב) דרך האטמוספירה. גודל הדיסק הרואה נקבע על ידי תנאי הראיה בזמן התצפית. התנאים הטובים ביותר לתת בקוטר דיסק רואים של ~ 0.4 שניות קשת (אנ') ונמצאים בבית בגובה מצפי באיים קטנים כגון מאונה קיאה או לה פלמה.
על מנת להתגבר על בעיות בראייה אסטרונומית משתמשים לעיתים קרובות באופטיקה אדפטיבית בטלסקופים אופטיים גדולים.
קנאה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  בארי לוינסון
 הופק בידי:  לארי דייוויד 
 תסריט:  סטיב אדמס 
 עריכה:  סטו לינדר 
 שחקנים ראשיים:  בן סטילר   ג'ק בלאק
 מוזיקה:  מארק מות'רסבו 
 צילום:  טים מוריס-ג'ונס 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 באפריל 2004
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   envy
 דף הסרט ב־IMDb
 
קנאה הוא סרט קומי משנת 2004, בכיכובם של בן סטילר וג'ק בלאק, ובבימויו של בארי לווינסון.
עלילה

טים וניק (המגולמים על ידי בן סטילר וג'ק בלאק) הם שכנים והחברים הכי טובים שעובדים ביחד בחברת 3M. ניק תמיד מעלה רעיונות מטורפים ויצירתיים להתעשרות מהירה, וכשהוא ממציא את ה"מסלקקי", תרסיס המעלים צואת בעלי חיים, הוא באמת מצליח ומתעשר.
בעוד הונו של ניק הולך וגדל, כך גם גדלה קנאתו של טים, שבתחילת דרכו של ניק לעג לרעיון וחשב שלא יצליח. מכיוון שחשב כן פספס הזדמנות להשקיע 2000 דולר התחלתיים, שאם היה משקיע אותם היה נהפך לעשיר בעצמו. נדיבותו של ניק בכך שהוא נותן לטים מתנות רק מעצימה את קנאתו של טים.
הקנאה של טים מגיעה לרמות חדשות כשהוא מותיר לג'יי-מן (המגולם על ידי כריסטופר ווקן), שתיין תמהוני, להפוך להיות המייעץ שלו.
אחרי לילה של שתייה, טים בטעות הורג את קורקי, הסוס הלבן והיפה של שכנו. בפאניקה הוא מסתיר את גופתו של הסוס בבור שנועד לבריכה שמשפחתו של טים רצתה לבנות.
בעזרתו של ג'יי-מן, טים מסלק את הגופה מהבור למקום בטוח ומרוחק. למרות כן קנאתו ממשיכה לגדול כמו גם כעסה של אשתו המאשימה אותו בעובדה שהם אינם עשירים כמו חבריהם מהדלת ממול (משום שלא השקיע ב"מסלקקי").
לילה אחד, ניק שואל את טים אם ברצונו להיכנס לשותפות של 50/50, עקב מסע פרסום של ה"מסלקקי" לרומא.
ג'יימן מגלה שטים התעשר ומיד מנסה להרוויח מזה חלק, אם כי הוא נכשל כשטים בהתקף זעם אחר יורה חץ לכיוון ביתו ופוגע לג'יימן בגב.
לקראת סוף הסרט, בישיבת עיתונאים, רואים את קורקי שט בנהר, וכשהוא נלקח לבי"ח לבעלי חיים ועובר ניתוח פתולוגי על מנת לגלות ממה הוא מת, מסתבר כי לא החץ הרג אותו אל כי הוא הורעל. קורקי נהג לאכול מעץ התפוחים של המשפחה של טים, והוא עשה את צרכיו בחצר שלהם. כדי להיפטר מהצרכים, טים השתמש במסלקקי המכיל חומרים רעילים, וזה מה שהרג את הסוס.
מיד לאחר מכן המסלקקי יורד מהמדפים וניק וטים מאבדם כמעט את כל הונם ותהילתם, עד שטים הוגה רעיון משל עצמו בשם: פלאן לכיס, שנהגה בהשראת הפלאן- קינוח מיוחד, שמשפחתו של ניק נהגה לאהוב כשהיו עשירים.
הסרט מסתיים במסע הפרסום של הפלאן-לכיס של ניק וטים כשותפים.
הפקה

הסרט היה שיתוף הפעולה הראשון מאז שנת 1999 בין חברת סרטי קולומביה לחברת קסטל רוק. גם חברת דרימוורקס השתתפה בהפקה, וכן עסקה בשיווק בארצות הברית.
צוות שחקנים עיקרי

בן סטילר - טים דינגמן
ג'ק בלאק - ניק ונדרפארק
רייצ'ל וייס - דבי דינגמן
איימי פולר - נטלי ונדרפארק
כריסטופר ווקן - ג'יי-מן
תקציבים ורווחים

בתקציב מוערך של כ-40,000,000 דולר, גרף הסרט 14,581,765 דולר.
הערות שוליים

↑  דף הסרט באתר "מוג'ו" (באנגלית)