stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה ליב פרומקין
ביוגרפיה > סוף דבר

לאחר עשר שנים של הצלחה תוך כדי קשיים רבים ומחלות שלו ושל בני ביתו, נוצר סכסוך בינו לבין פטרונו עובדיה לחמן. הוא נאלץ לוותר על זכויותיו בנחלה תמורת כיסוי חובותיו על ידי לחמן. לאחר שנותר בחוסר כל, עזב את הארץ עם משפחתו, ולאחר זמן מה הגיע לאנגליה, שם עסק הרב בעיקר בכתיבת ספריו ומחקריו. בית הספר לא החזיק מעמד לאחר שעזבו הרב פרומקין, ועברו עוד שנים רבות עד שקם בית ספר חדש באם המושבות.
לאחר שבע עשרה שנות גלות חזר לעת זקנה בשנת תרע"א לפתח תקווה עם אשתו, והתמסר ללימוד תורה והוצאת כתביו הרבים לאור.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, נדד ליפו ולירושלים, ושוב חזר לפתח תקווה, שם נפטר בה' בסיון תרע"ו. הוא אף נקבר בפתח תקווה (בבית העלמין סגולה) למרות רצונו להיטמן בירושלים, עקב מצב המלחמה שמנע את האפשרות להעבירו.
כתב ספר "קרובן של ישראל" על מגילת אסתר שיצא לאור בירושלים תרנ"ג. ההדיר והוציא לאור "סדר רב עמרם השלם" בירושלים תרע"ב. כתב ספר "מגן האלף" ( אלף= ראשי תיבות אריה ליב פרומקין).
רחוב "מגן האלף" בשכונת שמואל הנביא בירושלים מנציח את זכרו (רח' פרומקין בבירה נקרא על שם השופט גד פרומקין). רח' פרומקין בפתח תקווה נקרא על שמו.
הותיר אחריו שני בנים בלונדון וארבע בנות. בין חתניו: פרופ' משה צבי סגל, מחשובי חוקרי המקרא באוניברסיטה העברית, ובנימין יהלום, המוכתר של כפר גנים. נינו הוא הרב יונתן זקס, הרב הראשי של הקהילות העבריות המאוחדות בחבר העמים הבריטי.
ארכיונו, הכולל התכתבות אליו ומאתו, מסמכים שונים, כתבי יד וטיוטות של חיבוריו ודרשותיו, שמור בספרייה הלאומית בירושלים, לה נמסר במתנה על ידי משה סמילנסקי.
"נדמה, כי לא אגזים בכתבי, כי הננו רשאים להעמיד את ר' אריה ליב פרומקין בשורת הכבוד של אבות הציונות הדתית. הוא קשור ללא סייג לאתה שורה ראשונה של רבנים ואנשי רוח שהתחילה פועלת למען ישוב ארץ ישראל. שנים על שנים לפני ייסודה של "אם המושבות" ומעשיהם היו ביטוי מוחשי וממשי למאוויהם של דורות ולכיסופי עליה והיאחזות בקרקע אבות של יחידים מקרב הטובים שבעם, שזכה לראות את הנולד.
ארכיונו האישי מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
מספריו

מסע אבן שמואל - יומן מסע (ירושלים תרל"א)
קדושת התלמוד (ירושלים תרנ"ג)
קורנין דנהור (ירושלים תרנ"ג)
פגעי הלאום (ירושלים תרנ"ד)
תולדות אליהו - על דודו הרב אליהו מקאליש (ווילנא תר"ס)
סדר רב עמרם השלם - שלושה חלקים (ירושלים תרע"ב)
משא גיא חזיון - ביאור על הגדה של פסח (ירושלים תרע"ג)
תולדות חכמי ירושלים (ירושלים תרפ"ח-תר"צ)
כן כתב מאמרים רבים שפורסמו בכתבי העת באותה תקופה כגון הלבנון, היהודי, הצופה, תורה מציון ועוד. הותיר אחריו כתבי יד נוספים.
לקריאה נוספת

ספר היובל של פ"ת, תל אביב תרפ"ט, פרק כ"א (עמ' שכא–שנו).
אליעזר ריבלין, הקדמה, חיי המחבר, בתוך: אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים, ירושלים: דפוס סלומון, תרפ"ח, כרך א, עמ' יא–נו.
מרדכי אליאב, דרשותיו שלרא"ל פרומקין בגרמניה למען יישוב א"י, שנה בשנה (תשכ"ו), 285–298.
ברוך ארן, ר’ אריה לייב פרומקין : רב-איכר-חלוץ מראשוני פתח-תקוה, [פתח-תקוה] : מוזיאון יד-לבנים - עירית פתח-תקוה-זכר ראשונים, תשל"ה.
ברוך ארן, ר’ אריה-ליב פרומקין, קטיף יב–יג (תשל"ח), 71–107.
ברוך ארן, מפעלו החינוכי של הרב ר' אריה ליב פרומקין (הראל"פ) בפתח-תקוה (אם-המושבות בשנות ראשיתה), פרקים: דיונים בשאלות חינוך והוראה, ב (תש"ם), 161–168.
עמנואל אטקס, ליטא בירושלים: העילית הלמדנית בליטא וקהילת הפרושים בירושלים לאור אגרות וכתבים של ר’ שמואל מקלם, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ב. (תולדות אביו ודודו של פרומקין)
שני פינטו, בין ישן לחדש : הרב אריה ליב פרומקין (תר"ו-תרע"ו) חלוץ, מחנך וחוקר, עבודת גמר (מ.א.), אוניברסיטת בר-אילן, 2008.
עמיחי זליגר, דמותו והשקפתו התורנית והאידאולוגית של הרב אריה לייב פרומקין ויצירתו התורנית, עבודת גמר (מ.א.), אוניברסיטת אריאל, 2013.
הערות שוליים

↑  יקב פרידמן (ארכיון)
↑  קולוניה יהודית בעזה | שלוה וייל, באתר מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות, ‏2015-03-15
↑  ארכיון אריה ליב פרומקין, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281134505171  GND: 131755420  ISNI: 0000 0000 6686 7011  LCCN: no92032720  NTA: 299003191  SELIBR: 251776  VIAF: 30679460   WorldCat (עם VIAF): 30679460
אדיס אבבה

אָדיס אָבֵבָה (באמהרית: ‏አዲስ አበባקובץ:Addis Abeba.ogg‏Ⓘ‏), מילולית: "פרח חדש" היא בירת הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה, העיר הגדולה בה ואחת ממדינותיה. העיר משמשת גם כבירת האיחוד האפריקאי. לפי תחזית רשמית לשנת 2022 אוכלוסייתה מונה כ-3.86 מיליון תושבים, שהם כ-80 לאומים הדוברים 80 שפות שונות, יש בה גם קהילות נוצריות ומוסלמיות. המקום הנמוך ביותר בעיר הוא נמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה, הנמצא בגובה 2,445 מטר, והמקום הגבוה ביותר בה הוא הרי אנטוטו, המתנשאים לגובה של כ-3,200 מטר.
יש בעיר אוניברסיטה, בתי ספר למוזיקה ואמנות, ומכוני מחקר. דבר זה השפיע רבות על צמיחתה והתפתחותה והביא להקמתם של מסעדות, בתי קפה, בתי קולנוע, מועדונים, בתי הימורים, ברים וכדומה.
היסטוריה

לפני היווסדה של העיר, לאימפריה האתיופית לא הייתה עיר בירה במשך זמן רב. משנת 1881 התגורר הקיסר מנליק השני, שבאותה תקופה עדיין היה מלך שאווה, על ההר אנטוטו, בסמוך למקומה הנוכחי של העיר. למיקום העיר היו שני יתרונות משמעותיים: האחד הוא מיקומה הדרומי של העיר ביחס לבירות קודמות של אתיופיה, מה שהקל על איחוד דרום המדינה עם צפונה. השני הוא החשיבות ההיסטורית של האתר, כמקום מושבם של מלכים מימי הביניים. בנובמבר 1886  העבירה אשתו של מנליק, טאיתו בטול, את המחנה אל העמק הסמוך, מיקומה הנוכחי של העיר. על פי הדיווחים, העבירה טאיתו את המחנה בגלל הטמפרטורות הנמוכות שעל ההר והמעיינות החמים שבעמק.
בשנת 1889 הוקם בעיר ארמון לקיסר מנליק השני והונחה הצנרת המרכזית הראשונה במדינה. העיר כמעט ננטשה עקב המחסור בעץ להסקה, עד שהובאו אליה אקליפטוסים מאוסטרליה, ולכן נקרא האקליפטוס עד היום "בָּהַר זָף" (באמהרית: ባሓር ዛፍ), שפירושו -"עץ הים". על פי המסורת המקומית, התפעלותו של הקיסר מהתפרחת של עץ האקליפטוס, תפרחת שנקראה "פרח חדש" בהיעדר שם מקומי לעץ, היא זו שקבעה את שם העיר ב-1892. על פי מסורת אחרת, אשתו טאיתו העניקה את השם לעיר. באותה שנה הפכה העיר לבירתה הרשמית של האימפריה האתיופית.
בשנת 1936 פלשו כוחות איטלקים לעיר כחלק מהמלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, ולאחר המלחמה הפכו את העיר לבירת מזרח אפריקה האיטלקית. העיר נכבשה בחזרה ב-1941 על ידי כוחות בריטים ואתיופים כחלק מהמערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה.
כלכלה

העיר מהווה שער כניסה לאתיופיה עבור תיירים מכל רחבי העולם, בהיותה המרכז הפוליטי, התרבותי והמסחרי של המדינה.
ב-2003 נפתח בנמל התעופה של העיר, נמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה, טרמינל חדש. דרך נמל התעופה של העיר הועלו כ-14,400 מיהודי אתיופיה במבצע שלמה בשנת 1991.
העיר הייתה מחוברת לג'יבוטי במסילת רכבת, אך המסילה אינה פעילה.
בשנת 2015 נחנכה מערכת הרכבת הקלה של אדיס אבבה שכוללת 39 ק"מ של מסילה ושני קווים.
חינוך

האוניברסיטה המקומית, אוניברסיטת אדיס אבבה, נקראה בעבר אוניברסיטת היילה סלאסי, על שם הקיסר הקודם של אתיופיה. היא הוקמה ב-1950.
אתרים

קתדרלת השילוש הקדוש.
קתדרלת גאורגיוס הקדוש.
המוזיאון האתנולוגי באדיס אבבה.
המוזיאון הלאומי של אתיופיה.
מוזיאון אנטוטו.
הנציבות הכלכלית של האומות המאוחדות לאפריקה
שוק המרקאטו - הגדול ביותר בכל אפריקה, ואחד הגדולים בעולם.
תיאטרון האגר פיקר
גן האריות
אנדרטת 12 ביכתית
אנדרטת מיאזיה 27
אנדרטת מנליק השני
אנדרטת תיגלצ'ין
אנדרטת גור אריה יהודה
תחנת הרכבת של אדיס אבבה
כיכר מסקל
אקלים

באדיס אבבה אקלים סוב-טרופי הררי עם שינויי מזג אוויר קלים של כ-10 מעלות, המעניקים תחושה של אביב  תמידי בעיר.
| אקלים באדיס אבבה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים באדיס אבבה> ינואר.24.6.13 | אקלים באדיס אבבה> פברואר.24.8.38 | אקלים באדיס אבבה> מרץ.25.9.66 | אקלים באדיס אבבה> אפריל.25.10.86 | אקלים באדיס אבבה> מאי.25.10.86 | אקלים באדיס אבבה> יוני.23.9.137 | אקלים באדיס אבבה> יולי.21.10.279 | אקלים באדיס אבבה> אוגוסט.21.10.300 | אקלים באדיס אבבה> ספטמבר.22.9.191 | אקלים באדיס אבבה> אוקטובר.24.7.20 | אקלים באדיס אבבה> נובמבר.23.6.15 | אקלים באדיס אבבה> דצמבר.23.5.5 | אקלים באדיס אבבה> שנה.23.33.8.25.1,236 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: BBC weather forecast
ערים תאומות

ישראל באר שבע, ישראל
הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
קוריאה הדרומית צ'אנשאון, קוריאה הדרומית
גרמניה לייפציג, סקסוניה, גרמניה
סודאן ח'רטום, סודאן
קניה ניירובי, קניה
דרום אפריקה יוהנסבורג, דרום אפריקה
זמביה לוסקה, זמביה
טורקיה אנקרה, טורקיה
תימן צנעא, תימן
קוריאה הדרומית סיאול, קוריאה הדרומית
רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה
הערות שוליים

↑  Ethiopia: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| מדינות אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אורומיה • אמהרה • בנישנגול-גומאז • גמבלה • מדינת עמי דרום מערב אתיופיה • מרכז אתיופיה • דרום אתיופיה • הררי • סומלי • עפר • תיגראי • סידאמה |  |
| ערים עצמאיות | אדיס אבבה • דירה דאווה |  |
| בירות מדינות אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אסאיטה • אדאמה • אווסה • אסוסה • בהר דר • ג'יג'יגה • גמבלה • הרר • מקלה |  |
| ערים במעמד מדינה | אדיס אבבה • דירה דאווה |  |
| בירות מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוגנדה: קמפלה • אלג'יריה: אלג'יר • אנגולה: לואנדה • אסוואטיני: מבבנה, לובמבה • אריתריאה: אסמרה • אתיופיה: אדיס אבבה • בורונדי: גיטגה • בורקינה פאסו: ואגאדוגו • בוטסואנה: גאבורון • בנין: פורטו נובו • גבון: ליברוויל • גאנה: אקרה • ג'יבוטי: ג'יבוטי • גינאה: קונאקרי • גינאה ביסאו: ביסאו • גינאה המשוונית: מלאבו • גמביה: בנג'ול • דרום אפריקה: קייפטאון, פרטוריה, בלומפונטיין  • דרום סודאן: ג'ובה • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: קינשאסה • הרפובליקה המרכז אפריקאית: בנגי • הרפובליקה של קונגו: ברזוויל • זימבבואה: הארארה • זמביה: לוסקה • חוף השנהב: יאמוסוקרו, אביג'אן • טוגו: לומה • טנזניה: דודומה, דאר א-סלאם • כף ורדה: פראיה • לוב: טריפולי • ליבריה: מונרוביה • לסוטו: מסרו • מאוריטניה: נואקשוט • מאוריציוס: פור לואי • מאלי: במקו • מדגסקר: אנטננריבו • מוזמביק: מפוטו • מלאווי: לילונגווה • מצרים: קהיר • מרוקו: רבאט • ניז'ר: ניאמיי • ניגריה: אבוג'ה • נמיביה: וינדהוק • סאו טומה ופרינסיפה: סאו טומה • סודאן: ח'רטום • סומליה: מוגדישו • סיישל: ויקטוריה • סיירה לאון: פריטאון • סנגל: דקר • צ'אד: נג'מנה • קומורו: מורוני • קמרון: יאונדה • קניה: ניירובי • רואנדה: קיגאלי • תוניסיה: תוניס |  |
| שטחי חסות | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי: דייגו גרסיה • מיוט: מאמודזו • סהרה המערבית: לעיון • סנט הלנה: ג'יימסטאון • ראוניון: סן-דני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562086705171  BNE: XX450562  BnF: cb15166705c (data)  GND: 4000459-4  LCCN: n79061184  MusicBrainz: 8474f16d-03a0-4a09-adf3-df2d1e65ba2f  NARA: 10044421  NKC: ge560694  NLA: 35733300  SUDOC: 028030117  Trove: 1062776  VIAF: 141880939   WorldCat (עם VIAF): 141880939 
הרכבת הקלה של אדיס אבבה
הסופר קאפ הספרדי 2024

| --- | --- |

 מארחת:  ערב הסעודית ערב הסעודית, ריאד
 תקופת התחרות:  10 בינואר 2024 – 14 בינואר 2024 (5 ימים) 
 מספר משתתפות:  4
 הזוכה:  ריאל מדריד
 מספר משחקים:  3
 מספר שערים:  15 (5 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  71,891 (23,964 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ברזיל ויניסיוס ז'וניור   (3 שערים)
 → 20232025 ←
הסופר קאפ הספרדי 2023/2024 הוא המהדורה ה־40 של הסופר קאפ הספרדי, תחרות כדורגל שנתית למועדונים הספרדיים המצליחים ביותר במסגרת הלה ליגה וגביע המלך בעונה החולפת.
הקבוצות המשתתפות

הטורניר כולל את אלופת ספרד וסגניתה, ושתי הקבוצות שהעפילו לגמר גביע המלך.
| קבוצה | סיבת העפלה | הופעות (הופעה אחרונה) | הישגים קודמים> אלופה | הישגים קודמים> סגנית | הישגים קודמים> חצי הגמר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ריאל מדריד | זוכת גביע המלך | 19 (2023) | 12 | 6 | 1 |
| ברצלונה | אלופת ספרד | 27 (2023) | 13 | 11 | 2 |
| אוססונה | הפסידה בגמר גביע המלך | 1 (2024) | – | – | – |
| אתלטיקו מדריד | מקום שלישי בלה ליגה | 9 (2022) | 2 | 5 | 1 |
המשחקים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | גמר | גמר |
 
|   | 10 בינואר 2024 – ריאד | 10 בינואר 2024 – ריאד |  |  |  |  |
|   | 10 בינואר 2024 – ריאד | 10 בינואר 2024 – ריאד |  |  |  |  |
|   | ריאל מדריד | 5ה |  |  |  |  |
|   | ריאל מדריד | 5ה |  |  | 14 בינואר 2024 – ריאד | 14 בינואר 2024 – ריאד |
|   | אתלטיקו מדריד | 3  |  |  | 14 בינואר 2024 – ריאד | 14 בינואר 2024 – ריאד |
|   | אתלטיקו מדריד | 3  |  |  | ריאל מדריד | 4 |
|   | 11 בינואר 2024 – ריאד | 11 בינואר 2024 – ריאד |  |  | ריאל מדריד | 4 |
|   | 11 בינואר 2024 – ריאד | 11 בינואר 2024 – ריאד |  |  | ברצלונה | 1 |
|   | ברצלונה | 2 |  |  | ברצלונה | 1 |
|   | ברצלונה | 2 |  |  |  |  |
|   | אוססונה | 0  |  |  |  |  |
|   | אוססונה | 0  |  |  |  |  |
המשחקים > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 בינואר 2024 21:00 | ריאל מדריד | 5–3ה | אתלטיקו מדריד | אצטדיון KSU, ריאד צופים: 23,982 שיפוט: חאבייר אלברולה רוחאס |
| 10 בינואר 2024 21:00 | אנטוניו רודיגר  20' פרלאן מנדי  29' דני קרבחאל  85' חוסלו מאטו  116' ברהים דיאס  120+2' | (סיקור) | מריו הרמוסו  6' אנטואן גריזמן  37' אנטוניו רודיגר  78' (ע') | אצטדיון KSU, ריאד צופים: 23,982 שיפוט: חאבייר אלברולה רוחאס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בינואר 2024 21:00 | ברצלונה | 2–0 | אוססונה | אצטדיון KSU, ריאד צופים: 23,932 שיפוט: אלחנדרו מוז רויז |
| 11 בינואר 2024 21:00 | רוברט לבנדובסקי  59' לאמין ימאל  90+3' | (סיקור) |   | אצטדיון KSU, ריאד צופים: 23,932 שיפוט: אלחנדרו מוז רויז |
המשחקים > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בינואר 2024 21:00 | ריאל מדריד | 4–1 | ברצלונה | אצטדיון KSU, ריאד צופים: 23,977 שיפוט: חואן מרטינס |
| 14 בינואר 2024 21:00 | ויניסיוס  7', 10', 39' (פ') רודריגו  64' | (סיקור) | רוברט לבנדובסקי  33' | אצטדיון KSU, ריאד צופים: 23,977 שיפוט: חואן מרטינס |
ראו גם

עונת 2022/2023 בלה ליגה
בלם יד

ידית של בלם יד
בֶּלֶם יד, המכונה גם בלם חנייה, בלם חירום או בלם עזר (באנגלית: parking brake או handbrake), הוא מנגנון בכלי רכב מנועי המשמש כדי לשמור על הרכב ללא תנועה גם כאשר הוא חונה. בלם יד מורכב לרוב מכבל המחובר לשני בלמי גלגלים, אשר מחוברים בתורם למנגנון משיכה. ברוב כלי הרכב, בלם היד פועל רק על הגלגלים האחוריים. המנגנון עשוי להיות מנוף המופעל ביד, ידית משיכה הממוקמת ליד עמוד ההגה או דוושה המופעלת ברגל הנמצאת ליד הדוושות האחרות.
סקירה כללית

בעוד שלרוב רכבי ההילוכים האוטומטיים יש בלמי יד, לעיתים קרובות הם אינם מופעלים על ידי הנהגים בעת החנייה. עם זאת, מומלץ להשתמש בו, מכיוון שכסת החנייה בתיבת ההילוכים עלול להיכשל עקב לחץ או כאשר רכב אחר פוגע במכונית וגורם למכונית להתגלגל. כמו כן, שימוש קבוע בבלם היד מפחית את הסיכוי לקורוזיה על ידי שמירת הכבלים בתנועה. ברכבים בעלי תיבת הילוכים ידנית, ניתן להפעיל את בלם היד כדי לעזור לשמור על הרכב במקומו. בחנייה בשיפוע בעלייה, מומלץ שהגלגלים הקדמיים יפנו הרחק משפת המדרכה. זה ימנע מהמכונית להתגלגל לכביש על ידי שימוש בשפת המדרכה כדי לחסום את צמיג הנוסע הקדמי במקרה של תקלה בבלם היד. באופן דומה, בשיפוע בירידה, הגלגלים הקדמיים צריכים לפנות לשפת המדרכה מאותה סיבה, ובכביש ללא שיפוע, הגלגלים צריכים לפנות ימינה. בתיבת הילוכים ידנית, מומלץ גם להשאיר את המכונית בהילוך ראשון (או בהילוך אחורי אם חונים בירידה), מכיוון שהמנוע ימנע מהמכונית להתגלגל אם בלם היד ייכשל.
בלם היד ברוב כלי הרכב עדיין מכני לחלוטין. באופן מסורתי, מופעל על ידי משיכת ידית, הכבלים מושכים באופן ידני חלק ממערכת הבלימה של המכונית, בדרך כלל את הדיסק האחורי או בלמי התוף. האופי המכני מאפשר לנהג להפעיל את הבלם גם אם מערכת הבלמים ההידראולית הראשית נכשלת.
ניתן להשתמש בסמלים ו/או בנורות כדי לציין את מיקומו של בלם יד, הפעלתו או שחרורו.
סקירה כללית > שימושים אחרים

ברכבי תיבת הילוכים ידניים ואוטומטיים, ניתן להשתמש בבלם היד גם למצבי נהיגה שונים המחייבים עצירה לרגע של הרכב. לדוגמה, ניתן להפעיל את הבלם בעת תנועה במדרון בעלייה, שכן הדבר מאפשר לנהג להחזיק את דוושת הגז והמצמד ביציבות מבלי שהרכב יתגלגל לאחור. מצבים נפוצים נוספים הם כאשר הרכב נעצר ברמזור או במעבר חצייה. בלם היד יבטיח שהמכונית מאובטחת אם רכב אחר יפגע מאחור ויגרום למכונית לנוע קדימה. לא מומלץ להשתמש בבלם היד כאשר הרכב בתנועה, אלא אם יש בעיה בבלמים הראשיים, שכן הדבר עלול לנעול את הגלגלים האחוריים ולגרום להחלקה. מצב זה ידוע בתור פניית בלם יד, המבוצעת לעיתים קרובות במרוצי רחוב ומרוצי שטח כדי ליזום סחף של הגלגל האחורי.
במקרה של כשל בלמים הידראוליים, ניתן להשתמש בבלם היד להאטת רכב. במקרים כאלה, יש להפעיל את הידית לאט כדי למנוע נעילת הגלגלים ולהפחית את המהירות.
הערות שוליים

↑  בֶּלֶם יָד, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Military.com, Auto Repair: The Parking Brake, Military.com, ‏2017-11-01 (באנגלית)
↑  Your Vehicle's Parking Brake · BlueStar Inspections, www.bluestar.com
↑  admin, Things You Should Never Do With an Automatic Transmission, A&P Auto Parts, ‏2017-05-15 (באנגלית אמריקאית)
1 2  When To Use Your Parking Brake | Firestone Complete Auto Care, www.firestonecompleteautocare.com
↑  The Great Parking Brake Debate, Instamotor, ‏2016-07-07 (באנגלית)
↑  Why You Should Set Your Parking Brake, DrivrZone.com, ‏2018-06-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Handbrake – Long stay or Short stay?, www.iam-bristol.org.uk (באנגלית בריטית)
האפר של אנג'לה (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר של פרנק מק'קורט
 בימוי:  אלן פארקר
 הופק בידי:  פיטר צ'רנין
 תסריט:  לורה ג'ונס, אלן פארקר
 עריכה:  ג'רי המבלינג
 שחקנים ראשיים:  אמילי ווטסון רוברט קרלייל
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס
 צילום:  מייקל סרסין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית בריטניה בריטניה אירלנד אירלנד
 חברת הפקה:  סקוט רודין הפקות, David Brown Productions, Dirty Hands Productios 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 1999
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ביוגרפי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  27 מיליון דולר
 הכנסות:  37.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   angelasashes
 פרסים:  Irish Film & Television Award for Best Feature Film  פרס מבקרי הסרטים של לאס וגאס לפסקול הטוב ביותר  Irish Film and Television Award for Best Craft Achievement - Film 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האפר של אנג'לה (באנגלית: Angela's Ashes) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1999 בכתיבה ובימויו של אלן פארקר, עם אמילי ווטסון ורוברט קרלייל בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הממואר רב המכר "האפר של אנג'לה של פרנק מק'קורט משנת 1996 המתאר את מצוקותיו ומצוקות משפחתו בארצות הברית ובאירלנד.
אמילי ווטסון הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
ג'ון ויליאמס היה מועמד לפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר.
תקציר העלילה

ברוקלין 1935 - למשפחת מק'קורט נולדה בת לאחר ארבעה בנים. המשפחה חיה בעוני משווע והבת מתה כעבור זמן קצר. האב מלאכי (רוברט קרלייל) הוא מובטל ושתיין, האם אנג'לה (אמילי ווטסון) בדיכאון קשה לאחר מות הבת. הילדים נזנחים והשכנות מטפלות בהם. הודעה נשלחת למשפחה באירלנד והסבתא (רוני מסטרסון) שולחת אליהם כסף לכרטיסי נסיעה לאירלנד.
הם מגיעים ללימריק ובעזרת הסבתא הם שוכרים דירה עלובה בשכונת עוני. נולד להם ילד נוסף והאב מבזבז את דמי ההקצבה הממשלתית לילד על שתייה.
בגשמים הדירה מוצפת. האב מוצא מקום עבודה במפעל מלט אך את שכר עבודתו הוא מוציא על שתייה, מאחר לעבודתו ומפוטר. הבן פרנק (מייקל לג) אוסף ברחובות שיירי פחם כדי לחמם את הבית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נוסע האב לחפש עבודה בלונדון משם הוא שולח קצת כסף אך תוך זמן קצר מנתק קשר עם המשפחה.
כדי לחמם את הבית הם נאלצים לשרוף קיר עץ בדירה ונזרקים לרחוב על ידי בעל הבית. אחד מבני המשפחה מארח אותם בביתו תמורת משכב עם אנג'לה. פרנק חולה בטיפואיד ועובד למען משפחתו במחסן פחם שם הוא כמעט מתעוור כתוצאה מדלקת הלחמית.
פרנק לומד קרוא וכתוב ולבסוף מקבל עבודה בחלוקת דואר. לאחר שדודו פאט נותן לו את ספל השיכר הראשון שלו, הוא משתכר, מגיע לביתו, קורא לאנג'לה "זונה" והיא סוטרת לו.
הוא מוצא מפלט בבית דודתו חסרת הילדים שתומכת בו. כעת הוא לבוש יפה בעבודתו כמחלק דואר. הוא פוגש בנערה יפה חולת שחפת בשם תרזה קרמודי (קרי קונדון), הם מתאהבים ומקיימים יחסים אינטימיים למרות המחלה. כעבור זמן היא מתה משחפת.
פרנק מוצא עבודה אצל מיס פינוקן (איילין פולוק), המלווה בריבית. הוא כותב את מכתבי ההתראה שלה לחייבים. באחד הימים הוא מוצא אותה מתה, לוקח את ספר החייבים ואת הכסף בארנקה. את ספר החייבים הוא זורק לים ובכסף הוא קונה כרטיס לארצות הברית. בלילה לפני נסיעתו הוא צופה בליקוי ירח עם בני השכונה ודודו אומר שזה סימן טוב להצלחתו שם.
לבסוף רואים את פרנק צופה על פסל החירות לקראת חיים חדשים.
צוות השחקנים

| שם השחקן | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אמילי ווטסון | אנג'לה מק'קורק | האם |
| רוברט קרלייל | מלאכי מק'קורק | האב |
| רוני מסטרסון | סבתא שיהאן |  |
| קרי קונדון | תרזה קרמודי |  |
| איילין פולוק | מיס פינוקן | מלווה בריבית |
| מייקל לג | פרנק הבוגר |  |
| פיטר מלאכי | מלאכי הבוגר |  |
| פאולין מקלין | דודה אגי |  |
| איאן מקלין | הדוד פאט |  |
דף עד

דף עד לרישום והנצחה של הנספים בשואה הוא טופס שהונפק על ידי מוסד יד ושם כחלק מפרויקט ההנצחה שלו, ובו קרוביהם ומכריהם של קורבנות השואה מוסרים את פרטיהם. ניתן לקבל טפסים בשפות רבות ולמלא טפסים אלו בשפות רבות.
היסטוריה של דפי העד

יד ושם פעל כבר בשלהי מלחמת העולם השנייה, בעיקר בארץ ישראל ובבריטניה. בשנת 1953 נחקק חוק זכרון השואה והגבורה – יד ושם, תשי"ג–1953. חלק מהגדרת תפקידו הוא לשחזר את שמותיהם, פניהם וגורלותיהם האישיים של היהודים שנרצחו בשואה. בהתחלת הדרך נדרש כי על כל דף תהיה חתימת אדם נוסף המאשר את נכונות הפרטים, אך כיום די במילוי הטופס.
במאגר המידע שיצר יד ושם כתוצאה ממילוי טפסים אלו נכללים כשני מיליון דפי עד, ובהם שמות הנספים ופרטיהם האישיים, ובחלקם אף תצלומים. הנתונים עובדו ועברו דיגיטציה, ובחודש נובמבר 2004 הועלו השמות, יחד עם כמיליון שמות נוספים שאוחזרו ממקורות ארכיוניים אחרים ומפרויקטים של מחשוב בכל רחבי העולם, למאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באינטרנט, בתוספת מנוע חיפוש המאפשר למצוא דפים רצויים. כותרת-המשנה למאגר היא ציטטה ממכתבו האחרון של דויד ברגר, בן פשמישל, לפני הירצחו בווילנה ביולי 1941 בגיל 19: ”אם יקרה משהו, הייתי רוצה שיהיה אדם שיזכור כי חי מישהו בשם דויד ברגר”.
כתוצאה מכך שכל אדם יכול למלא טופס עבור כל אדם אחר, נוצרו כפילויות, ובחלק מהמקרים מופיעים בטפסים שונים נתונים שונים במעט עבור אותו קורבן.
דפי עד הם מקור גנאלוגי יקר ערך, ואף אפשרו מספר מקרי איחוד משפחות.
ראו גם

מפעל ההנצחה "לכל איש יש שם"
הערות שוליים

↑  רוני שטאובר, הלקח לדור, ע' 43; מולי ברוג, "זכר חלום לברכה", בתוך יד ושם: קובץ מחקרים ל' (תשס"ב), ע' 245.
↑  המאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, באתר יד ושם.
↑  ראו המכתב ותרגומו באתר מכון משואה.
↑  "קשרים וגילויים": איחודי משפחות ומפגשים הודות לדפי עֵד, באתר יד ושם.
↑  ידיעות יד ושם, 1 (1954), עמ' 4; רוני שטאובר, הלקח לדור: שואה וגבורה במחשבה הציבורית בארץ בשנות החמישים, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תש"ס 2000, עמ' 61.
↑  ידיעות יד ושם 1 (1954), עמ' 3.
↑  ידיעות יד ושם, 6–7 (1956), עמ' 8.
↑  ידיעות יד ושם, 10–11 (1956), עמ' 10.
↑  ידיעות יד ושם 1 (1954), עמ' 5.
↑  ידיעות יד ושם, 2 (1954), עמ' 1, 15.
↑  ידיעות יד ושם, 1 (1954), עמ' 3.
↑  ידיעות יד ושם, 4–5 (1955), עמ' 9.
↑  ידיעות יד ושם, 1 (1954), עמ' 14.
↑  ריאיון עם ד"ר אלכסנדר אברהם, מנהל היכל השמות, יד ושם
דעיכה (פסיכולוגיה)

דעיכה היא מושג מתחום הפסיכולוגיה הביהביוריסטית, המתאר הפחתה הדרגתית בהופעת התגובה לגירוי מותנה, בהתניה קלאסית ואופרנטית, עד להפסקתה.
דעיכה בהתניות שונות

בהתניה קלאסית, האדם או החיה לומדים תחילה שגירוי בלתי מותנה (כמו מזון) מופיע תמיד לצד גירוי מותנה שהוצמד אליו (למשל צלצול פעמון) ולכן הם לומדים להגיב בתגובה מותנית (למשל ריור) מיד עם השמעת צלצול הפעמון, מתוך ציפייה להופעת המזון בצמוד אליו. אך כאשר הגירוי הבלתי מותנה מפסיק להופיע לצד הגירוי המותנה באופן קבוע, מתרחשת הפחתה הדרגתית בתגובה של האדם או החיה – הם לומדים למשל לא לצפות עוד להופעת המזון לאחר צלצול הפעמון, ולפיכך לא מריירים עוד.
בהתניה אופרנטית, האדם או החיה לומדים תחילה שחיזוק (כמו מזון) מופיע תמיד לאחר ביצוע פעולה מסוימת (כגון לחיצה על דוושה), ולכן לומדים לבצע את הפעולה עוד ועוד מתוך ציפייה לקבל את החיזוק. אך כאשר החיזוק מפסיק להופיע באופן קבוע לאחר ביצוע הפעולה, מתרחשת הפחתה הדרגתית בביצוע הפעולה של האדם או החיה – הם לומדים למשל לא לצפות עוד להופעת מזון לאחר לחיצות על דוושה, ולפיכך מפסיקים ללחוץ עליה.
דעיכה והכחדה

לעיתים קרובות משתמשים במונחים דעיכה והכחדה לסירוגין, לתיאור אותה תופעה של הפחתה הדרגתית בהופעת התגובה בהתניות ביהביוריסטיות. עם זאת, מחקרים מראים כי תגובות לרוב אינן מוכחדות כליל – למשל, לאחר זמן רב בו חיה הפסיקה לרייר למשמע פעמון, אם יושמע שוב צלצול פעמון – היא תשוב מיד לרייר, אם כי בעוצמה מופחתת מאשר בעבר. תהליך זה נקרא החלמה ספונטנית. לפיכך, השימוש במונח "דעיכה" הוא מדויק יותר מאשר המונח "הכחדה".
ראו גם

שכחה
גרובר אנדרווד

| --- | --- |
 שם ספר:  פרסי ג'קסון והאולימפיים
 שם סרט:  פרסי ג'קסון וגנב הברק (סרט), פרסי ג'קסון וים המפלצות (סרט)
 תוכנית טלוויזיה:  פרסי ג'קסון והאולימפיים (סדרת טלוויזיה)
 הופעה ראשונה:  פרסי ג'קסון וגנב הברק
 הופעה אחרונה:  המבוך הבוער
 יוצרים:  ריק ריירדן 
 גילום הדמות:  ברנדון ט. ג'קסון (סרט), ג'ורג' סלאזר (מחזמר), אריאן סימחדרי (סדרת טלוויזיה)
 מידע
 תאריך לידה:  5 ביוני 1977
 גזע:  סאטיר
 מין:  זכר
 תואר:  אדון הפרא
 שיוך:  מחנה החצויים
 כוחות:  זימון כוחו של פאן, קריאת רגשות, חוש ריח מוגבר, דיבור עם חיות.
 דמויות קשורות
 חברים:  פרסי ג'קסון, אנבת' צ'ייס, תאליה גרייס, דפנה
 אויבים:  לוק קסטלאן קורנוס
 
גרובר אנדרווד (באנגלית: Grover Underwood) הוא סאטיר (חצי איש, חצי תיש) ודמות בדיונית בסדרת ספרי פרסי ג'קסון והאולימפיים מאת ריק ריירדן. גרובר ממלא תפקיד קטן אך משמעותי יחסית בסדרות ההמשך. גרובר הוא חברו הטוב ביותר של פרסי ג'קסון.