stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקיפדיה הפורטוגזית
היסטוריה

החל מסוף שנת 2004 החל המיזם לצבור תאוצה. במאי 2005 עקפה ויקיפדיה הפורטוגזית את ויקיפדיה הספרדית והאיטלקית במספר הערכים. לצורך השוואה, במאי 2004, היא הייתה הוויקיפדיה ה-17 במספר מבחינת כמות הערכים.
הערכים בפורטוגזית יכולים להיות מגוונים מאוד לשונית, שכן התורמים באתר כותבים בפורטוגזית אירופאית ובפורטוגזית ברזילאית. הערכים נוטים לצד כזה או אחר, או לפעמים כוללים מוטיבים משתי צורות השפה.
קהילת ויקיפדיה הפורטוגזית בחרה שלא ליצור הפרדה בין הפורטוגזית הברזילאית לזו האירופאית. בשנת 2005, התקיימה הצבעה בנוגע לשאלה האם יש ליצור גרסה של ויקיפדיה בפורטוגזית ברזילאית (pt-br), ומרבים המצביעים דחו את ההצעה. בשנת 2007, הצעה נוספת ליצור גרסה של ויקיפדיה רק עבור הפורטוגזית האירופאית נדחתה אף היא. גם בשנת 2009 הועלתה הצעה להקים אתר נפרד לטובת הפורטוגזית הברזילאית, אלא שההצעה הגיעה מכיוון קרן ויקימדיה והם דחו את ההצעה שכן לא מדובר בשפות נפרדות לחלוטין.
בתחילת ינואר 2007, המיזם חווה ירידה בכמות העריכות ממשתמים לא רשומים (מ-20 אחוזים ל-15 אחוזים), ועלייה בכמות השחזורים של המשתמשים הלא רשומים (מ-15 אחוזים לשיא של 25 אחוזים), מה שהצביע כלל הנראה על מלחמות עריכה והשחתות. עקב כך הוסיפו למיזם קוד ב-JavaScript שחייב את המשתמשים הלא רשומים לצפות בתצוגה מקדימה של עריכתם.
בדצמבר 2010, ויקיפדיה הפורטוגזית עקפה את ויקיפדיה ההולנדית בכמות הערכים. אולם, ברבעון הראשון של שנת 2011 היא נדחקה שוב מטה תחת ויקיפדיה הרוסית וההולנדית שצמצמו את הפער.
מאפיינים ייחודיים

ויקיפדיה הפורטוגזית שונה מוויקיפדיה האנגלית במספר היבטים:
על מנת שערך כלשהו יימחק, על המשתמש לסמן אותו למחיקה מהירה, להוסיף לו תבנית הצעה למחיקה או לפתוח בהצבעה לגבי מחיקת הערך.
לגבי ערכים שמוצעים למחיקה, קהילת הכותבים לא אמורה להגיע להחלטה פה-אחד אלא לרוב יחסי של קולות. אם ישנו יחס של 2/3 לטובתם המצדדים במחיקת הערך אז הערך נמחק, אחרת הוא נשאר במיזם. נוהל זה הוחלט לאחר הצבעה של קהילת הכותבים. דיון המחיקה נשמר למשך שבוע ימים, שלאחריו מפעיל מערכת או מנטר נועל את הדיון אם הושג הרוב הדרוש. במקרה ולא, דיון המחיקה ממשיך להתקיים לשבוע אחד נוסף. המשתמשים לא חייבים לספק סיבה מדוע ברצונם למחוק או להשאיר את הערך, אך חייבת להיות להם "זכות הצבעה". זכות זו מוקנת למשתמשים רשומים, שביצעו עריכה (שלא שוחזרה ולא נמחקה) בתשעים הימים האחרונים ושצברו סך כולל של 300 עריכות לפחות.
נאסר על שימוש הוגן בתמונות מאז ומתמיד. קמו ועלו דיונים בנוגע למדיניות של שימוש הוגן, אך כולן לא נשאו פרי ולא הותר להעלות תמונות לאתר. למעשה, לא ניתן להעלות תמונות לוויקיפדיה הפורטוגזית בכלל, בין אם הן תמונות בשימוש הוגן או לא. על מנת להוסיף תמונה לערך מסוים, המשתמש חייב להעלות את התמונה לוויקישיתוף קודם ולאחר מכן להוסיף לשם קישור מהערך. נכון לחודש פברואר 2009 עלתה הנטייה של העורכים לתמוך בקבצים בשימוש הוגן. באוגוסט 2009 התקיימה הצבעה בנושא, 142 הצביעו בעד בעוד ש-120 הצביעו נגד. ההצבעה התקבלה וכעת[דרושה הבהרה] מתכננים נהלים מסודרים של שימוש הוגן באתר.
כמו בשפה האנגלית, גם בפורטוגזית יש שוני בכתיב ובכללי הדקדוק לפי אזורים שונים. נהוג לכתוב ערך בוויקיפדיה זו בפורטוגזית אירופאית או בפורטוגזית ברזילאית ולא לערבב ביניהן. אם למשל מתבצעת עריכה גדולה בערך שנכתב בפורטוגזית ברזילאית, והשינוי מכיל בעיקר טקסט בפורטוגזית אירופאית, אז יש לשנות את כל הערך שיתאים לחוקי ההגייה והכתיב של זו האחרונה.
בעבר, משתמשים לא רשומים היו חייבים לעבור מבחן CAPTCHA כאשר ביצעו עריכות, על מנת לבלום השחתות מבוטים. מאפיין זה בוטל החל מיום 1 בינואר 2014.
פילוג העורכים בוויקיפדיה הפורטוגזית לפי מדינות
המדינות בהן ויקיפדיה הפורטוגזית היא הוויקיפדיה הפופולרית ביותר צבועות בסגול
וארדאר

ערך זה עוסק בנהר במקדוניה הצפונית ויוון. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל צפון מקדונית, ראו .
| --- | --- |

תוואי הנהר בעיר סקופיה, מקדוניה הצפונית
 מידע כללי
 אורך:  388 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  174 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  24,438 קמ"ר
 מוצא:  שר פלנינה, מקדוניה הצפונית   41°45′33″N 20°49′55″E﻿ / ﻿41.75917°N 20.83194°E﻿ / 41.75917; 20.83194
 גובה מוצא הנהר:  683 מטרים
 יובלים:  Bregalnica, Timjanik River, Luda Mara, Axios-Loudias-Aliakmonas Delta National Park, Pena, Konska River, Kadina River, Marko's River, צרנה, Pčinja, Treska, Lepenac, Serava, Babuna River, Anska Reka, Mega Rema, Bošava, Topolka, Kovanska River, בפסקה זו 6 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  הים האגאי דרומית לסלוניקי, יוון   40°39′49″N 22°42′51″E﻿ / ﻿40.66361°N 22.71417°E﻿ / 40.66361; 22.71417
 מדינות באגן הניקוז:  מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית יוון יוון
 
 תוואי הנהר בצפון-מערב מקדוניה הצפונית
 
וָארְדָאר (במקדונית: Вардар, ביוונית: Αξιός, אָקְסִיוֹס) הוא הנהר הארוך ביותר במקדוניה הצפונית, וזורם גם בשטח יוון. אורכו 388 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו 24,438 קמ"ר. מקורו ברכס הרי שר פלנינה, ליד העיר גוסטיבר, ונתיבו עובר דרך העיר סקופיה עד למוצאו בים האגאי, מערבית לסלוניקי שבחבל מרכז מקדוניה ביוון.
אטימולוגיה וגאוגרפיה

מקור המילה וארדאר מהשם וורדו-וורי, מהשפה הפרוטו-הודו-אירופית אשר קדמה לקבוצת השפות ההודו-אירופאיות ומשמעה "מים שחורים". ביוונית מכונה הנהר "אקסיוס" ומשמעות השם "מים כהים" בניב התראקי העתיק. הנהר מוזכר גם בכתביו של הומרוס.
באזור שפך הנהר האדמה פורייה ובשטח מגדלים גידולים חקלאיים שונים. בשטח מקדוניה הצפונית תוואי הנהר ברובו הררי. לאורך תוואי הנהר עוברים הכביש המהירים כביש מספר 1 – חוצה יוון והכבישים M1 ו-E75 במקדוניה הצפונית. בתוואי המקדוני של הנהר שורר אקלים ממוזג אשר משתנה בהדרגה לאקלים ים תיכוני ככל שמקרבים לשפכו. הטמפרטורה השנתית הממוצעת נעה בין 10oc ל 14oc.
היסטוריה

השטח מדרום מזרח לנהר, המהווה שני שלישים משטחה של מקדוניה הצפונית, מכונה על שמו, מקדוניה הווארדארית והיה עילה לסכסוכי גבול ומלחמות בין סרביה, יוון וממלכת בולגריה עוד מחתימת חוזה סן סטפנו אשר סיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית. הבולגרים רואים בשטח חלק ממולדתם ההיסטורית משום שהיה חלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה, תוך שהערים אוחריד וסקופיה היו ערי בירתה. קרבות כבדים התנהלו באזור במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה והוא היווה את הזירה העיקרית בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, כאשר בסיומה הובסו הבולגרים ואיבדו את השטח בהתאם לסיכומי חוזה ניי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הצטרפה ממלכת בולגריה למדינות הציר והוורמאכט אשר נכנס לבולגריה ללא קרב, השתמש בשטחי המדינה כבסיס לכיבוש ממלכת יוגוסלביה. גרמניה הנאצית מסרה את השטח לבולגרים בעלי בריתם כפיקדון עד סוף המלחמה, תוך הבטחה להכרה בתביעותיהם הטריטוריאליות לאחריה. הצבא הבולגרי עצר וגירש באכזריות את כל יהודי מקדוניה הווארדארית אל מחנה ההשמדה טרבלינקה, לפי צו המלך בוריס השלישי. לאחר המלחמה, הוחזר השטח ליוגוסלביה.
הערות שוליים

↑  מילון הומרוס (באנגלית).
↑  יושע, ניסים, "השועל הבלקני – על חלקה של בולגריה בהשמדת יהודים", באתר "יד ושם".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4078737-0  NKC: ge213472  VIAF: 1030145857100022922217   WorldCat (עם VIAF): 1030145857100022922217
ויקיפדיה הסקוטית

| --- | --- |


 סוג:  מהדורת ויקיפדיה בשפה מסוימת 
 תקופת הפעילות:  23 ביוני 2005 – הווה (19 שנים) 
 בעלות:  קרן ויקימדיה 
 sco.wikipedia.org
 
ויקיפדיה הסקוטית (בסקוטית: Wikipædia) היא הגרסה הסקוטית של ויקיפדיה ומנוהלת על ידי קרן ויקימדיה. כיום הוויקיפדיה הסקוטית מכילה כ-36,000 ערכים, אך בעבר היו בה כ-58,000 ערכים, כשקרוב ל-20,000 נכתבו בידי משתמש שלא הכיר את המבנה הדקדוקי של השפה נמחקו עקב התגלות המעשה.
היסטוריה

ויקיפדיה סקוטית נוצרה ב־23 ביוני 2005 והגיעה לראשונה לאלף ערכים בפברואר 2006 ול־5,000 ערכים בנובמבר 2010.
בשנת 2020 משכה ויקיפדיה הסקוטית תשומת לב רבה לאחר שפוסט באתר Reddit ציין כי בפרויקט ישנו מספר גבוה במיוחד של ערכים שנכתבו בסקוטית באיכות נמוכה מאוד על ידי תורם פורה יחיד שערך בוויקיפדיה הסקוטית מאז גיל 12 מבלי לדעת את השפה הסקוטית. לפחות 20,000 ערכים נוצרו על ידי נער אמריקני שאינו דובר את השפה, וכתב מבלי להשתמש בניבים סקוטים מקוריים או במבנה דקדוקי, והשתמש במילון מקוון אנגלי-סקוטי, כדי לתרגם בצורה גסה קטעי ערכים מוויקיפדיה האנגלית. פרופסור רוברט מקול מילאר, יו"ר הבלשנות והשפה הסקוטית באוניברסיטת אברדין, אמר כי רמת הערכים מראה "ידע מוגבל מאוד הן של הסקוטית המודרנית והן על ביטויים קודמים שלה".
הרכבת הפרברית של בודפשט

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 קואורדינטות:  47°30′N 19°06′E﻿ / ﻿47.5°N 19.1°E﻿ / 47.5; 19.1 
  
 
 
הרכבת הפרברית המקומית של בודפשט (בהונגרית: Budapesti helyiérdekű vasút; בקיצור BHÉV, בלשון הציבור רק HÉV) היא מערכת רכבות מקומיות פרבריות קלות הפועלת בבירת הונגריה ובגוש בודפשט. עקרון הפעולה שלו דומה לזה של רשתות "רכבת הפרברים" (גר') של ערי גרמניה, אך יחד עם זאת, יש לו פעילות מעודכנת יותר. בהתבסס על תפקידה, היא נחשבת ליותר מסילת רכבת פרברית, בניגוד לקווי הרכבת הקלאסיים בעלי עניין מקומי. בארבעת הקווים הראשיים (עם שלוחות רבות) מבצעת את נסיעותיה. הקווים אינם יוצרים כיום רשת מחוברת. הם מחברים את:
קו צ'פל (H7) וקו ראצקווה מדרום (H6)
צ'מר (Csömör) (H9) וגדלה מצפון מזרח (H8)
סנטאנדרה מצפון לכיכר בוצ'אני (H5)
קרונות HÉV נוסעים על פסים רגילים (המרחק בין הפסים), הם פועלים עם מתח משיכה של 1000 וולט DC (זרם ישר).
כללי > התחלה

לאחר חקיקת החוק משנת 1880 שאיפשר הקמת מסילות ברזל פרבריות מקומיות, נבנו בהונגריה בזה אחר זה קווי "רכבת מקומית פרברית". מספר חברות בנו קווי HÉV בבודפשט, הקודמו המשפטי של הרשת של היום Budapesti Helyi Érdekű Vasutak Rt. (BHÉV), הייתה חברת בת של מפעילת החשמליות Budapesti Közúti Vaspálya Társaság (BKVT), ממנה היא נותקה ב-1889 לאחר העברת הקווים שורוקשאר, צינקוטה וסנטאנדרה על מנת לפעול ביעילות רבה יותר.
פתיחת קווי ה-HÉV והופעת החשמליות בבודפשט התרחשו כמעט באותו זמן. BHÉV גם זיהה במהירות את הפוטנציאל הגלום בטכנולוגיה החדשה והחלה לחשמל את הקווים שלה. במקומות רבים היו רכבות בעלות עיצוב חשמלי במחזור, כך שעד הקמת מפעל מסוג "הרכבת המהירה", ניתן היה לרוב להבחין בין ה-HÉV לבין החשמלית רק על בסיס המפעיל.
ה-BHÉV התרחב במהירות, המשך של HÉV שורוקשאר נבנה הוארך עד ראצקווה, ועם שני קווי כנף לארז'בטפאלבה ולצ'פל. ה-HÉV מצינקוטה הוארך תחילה עד לקֶרֶפֶּש ולבסוף עד לגדלה. התחנה הסופית של ה-HÉV לסנטאנדרה הועברה קרוב יותר למרכז העיר, תוך ניצול מסלולי רכבות הונגריה (מ.א.ב) (MÁV) החדשים לאורך הדנובה.
כללי > אחרי מלחמת העולם הראשונה

לאחר מלחמת העולם הראשונה אוחדו קווי ה-HÉV וחשמליות לחברה משותפת לזמן קצר, ומשנת 1921 השתייכה הרשת כולה שוב ל-BHÉV העצמאית. המפעיל, שהיה במצב כלכלי קשה, נקנה על ידי עיריית בודפשט בשנת 1932 והוכנס לניהולו של בסקארט (BSZKRT), אך העצמאות המשפטית של BHÉV עדיין נשמרה. עידן זה כולל גם הלאמת קווי HÉV בהונגריה, שנלקחו לידי MÁV והמשיכו להיות מופעלים כקווי בת שלה. בשל עצמאותו ושמו של מפעיל בודפשט HÉV, השם HÉV הפך בהדרגה לשם נרדף לרכבות הירוקות של בודפשט.
בנובמבר 2016, HÉV נכנסה שוב לניהולו של רכבות הונגריה (מ.א.ב), תחילה תחת השם BHÉV, ולאחר מכן כחברה בת מן המניין מפברואר 2017 תחת השם
MÁV-HÉV Helyiérdekű Vasút Zrt.
טבלת סקירה כללית

| שנה | מפעיל | שם מלא | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1887–1889 | .BKVT Rt | חברת הרכבות של בודפשט |  |
| 1889–1918 | BHEM | Budapesti Local Interest Railways Rt | כחברה בת של BKVT |
| 1918–1921 | INV | בודפשט יונייטד סיטי רכבות |  |
| 1921–1949 | BHEM | .Budapesti Local Interest Railways Rt | מ-1921 עד 1932, בבעלות.Nova Közlekedesi és Ipari Rt. |
| 1934–1949 | BSZKRT | .Budapest Székesfővárosi Közlekedési Rt | BHÉV המשיכה לפעול כחברה עצמאית, אך בניהולה של BSZKRT. |
| 1949–1950 | FHVKV | תאגיד עירוני רכבת מטרופוליטן אינטרס מקומי |  |
| 1950–1952 | חודשים | רכבת מטרופוליטן אינטרס מקומית |  |
| 1952–1958 | MÁV-INV | רכבת פרברי MÁV - בודפשט |  |
| 1958–1967 | BHEM | Budapest Local Interest Railway Co |  |
| 1968–2016 | BKV | .BKV Budapesti Közlekedési Zrt | שם החברה הוא.Budapesti Közlekedesi Rt. מאז 1996,.Budapesti Közlekedesi Zrt. מאז 2006. |
| 2016-2017 | BHEM | BHÉV Budapesti עניין מקומי.Vasút Zrt. | היא שוב פועלת כחברה בבעלות המדינה |
| 2017– | MÁV-HÉV | .MÁV-HÉV Helyiérdekű Vasút Zrt |  |
| שנה | חברה שותפה | שם מלא | הערה |
| 1908–1918 | BVKV | חברת החשמל הציבורי, של בודפשט | BKVT קנה אותו ב-1895, משנת 1908 הוא היה בבעלות BHÉV. ב-1918, יחד עם BKVT ו-BHÉV, הוא הפך לחלק מ-BEVV. |
| 1892–1949 | HRV | .Haraszti–Ráckevei Railway Co | הוא נמצא בניהולו של BHÉV מאז הקמתו, אך BHÉV קנה אותו רק ב-1922. עצמאותה התאגידית פסקה ב-1949. |
| 1907–1917 | BBVV | חברת החשמליות המקומית של בודפשט-בודאפוק | הוא נקנה על ידי ה-BKVT ב-1906, והתמזג עם ה-BHÉV ב-1917. |
| 1913–1918 | BURV | Budapest–Újpest–Rákospalotai Villamos Közúti Vasút Rt. | בשנת 1908, הוא נרכש על ידי BKVT, וה-Rákospalota HÉV הופעל במשותף עם BHÉV. בשנת 1918, הוא הפך לחלק מה - BEVV. |
כלי רכב

לרכבי HÉV לא היו סימוני סוג נפרדים, מערכת הוצגה בשנת 1925 כדי להבחין בין סוגי המכוניות והקטרים השונים. רכבות מוטוריות סומנו באות M, נגררים באות P וקטרים באות L. אחרי האותיות, ספרות רומיות ציינו את סדר הרכישה, למעט חריגים בודדים. מאוחר יותר, האותיות DM ו-DL שימשו גם לציון רכבות דיזל. הטיפוסים שנגרטו לפני 1925 לא זכו לשמות. רכבות שעדיין פועלות מסומנות.
לקריאה נוספת

Legát–Zsigmond 2014: Legát Tibor, Zsigmond Gábor: Közlekedik a székesfőváros. Budapest: Libri. 2014. ISBN 9789633104774
Legát 2017: Legát Tibor: Hévkönyv. Budapest: MÁV-HÉV Zrt. 2017. ISBN 9789639852266
Kertész 2017: Kertész Z István: Az elővárosi vasút: A Budapesti HÉV története. Budapest: Kornétás Kiadó. 2017. ISBN 9786155058912
BKV 2016: Bánhidai Viktor, Nemecz Gábor, Szedlmajer László, Takács-Boér Gyula, Unzeitig Ákos, Zsigmond Gábor: A fővárosi autóbusz-közlekedés 100 éve. Budapest: Műszaki. 2016. ISBN 9789631666076
A BHÉV típusai - az 1925-től érvényes jelölésrendszer szerint. Németh Zoltán Ádám. (Hozzáférés: 2019. augusztus 6.)
הערות שוליים

↑  Budapest története V. Akadémiai Kiadó. 1980. p. 333-334. ISBN 9630503603.
↑  "Feldarabolják a BKV-t". index.hu. 2009-01-12. נבדק ב-2019-11-28.
↑  "Kiherélték a BKV-vezér átalakítási terveit". index.hu. 2009-02-17. נבדק ב-2019-11-28.
↑  Lányi Ernő, Lovász István, Mohay László, Szintagh Gáspár, Villányi György (1985). Nagyvasúti vontatójárművek Magyarországon. Budapest: Közlekedési Dokumentációs Vállalat. ISBN 963 552 161 8.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
תחנת ככר פרנץ יוזף (היום ככר העצמאות) בגדלה על גלויה דאז
רכבת HÉV המסומנת "B"
רכבת MÁV-BEV HÉV בשנת 1953
הרכבת הצבאית לארץ ישראל

לאורך ציר התקדמותם מתעלת סואץ-קנטרה, לאורך חופי סיני בואכה שערי ארץ ישראל-רפיח, תכננו מהנדסי הרכבת הצבאית לארץ ישראל (באנגלית: Palestine Military Railways, ר"ת P.M.R, לימים הרכבת המנדטורית) הבריטים מסילת ברזל, תכנון שגדודי העבודה המצריים הוציאו לפועל. לא כל המסילות שבנו הבריטים היו ברוחב תקני. מיון המסילות נעשה לפי מידת הרוחב שבין הקצוות הפנימיים של שני פסי המסילה. "מסילה ברוחב תקני" היא זו שרוחבה 143.5 ס"מ. רוחב נמוך מהנ"ל נקרא "מסילה צרה" ואילו מעל 143.5 ס"מ קרוי "מסילה רחבה". הרוחב התקני הוא השכיח במרבית המסילות בעולם לרבות המסילות בישראל.
המסילה התקנית

לאחר כישלונות הצבא הבריטי לכבוש את עזה החליט מפקדו החדש, גנרל אלנבי, לפרוץ את החזית באגפה המזרחי. לשם כך נבנתה מסילת הרכבת רפיח - באר שבע שנמתחה מרפיח לנחל בשור והוארכה לאחר מכן עד באר-שבע. לחץ זמן הניא את הבריטים מלהמשיך ולסלול מסילה ראשית חדשה לאורך החוף ליפו. במקום זה פנו צפונית-מזרחית ללוד במטרה להשתמש בתוואי הטורקי הקיים עד טולכרם. על ידי כך הפכה לוד לצומת המסילות הראשי בארץ עד היום.
לא ניתן היה לשלב בין מסילת הברזל הבריטית התקנית בעלת רוחב הפס של 145 ס"מ למסילה הברזל העות'מאנית בעלת רוחב הפס של 105 ס"מ. על מנת להמשיך להשתמש בציוד העות'מאני (קטרים וקרונות) התחכמו הבריטים והניחו בחלק מהקווים מסילה שלישית בין המסילה העות'מאנית הצרה למסילה הבריטית הרחבה שאיפשרה המשך שימוש בציוד.
המסילות הצרות

בנוסף להשמשת מסילות הברזל שהניחו העות'מאנים והציוד שנטשו, וככל שחדירתם משערי עזה למרכז הארץ הלכה והעמיקה הוסיפו הבריטים וסללו שלוש מסילות ברזל צרות המיועדות לרכבת קלה. האחת, מסילה מלוד אל ראש העין עם שלוחה לכפר לובן, השנייה, מנמל יפו לכיוון צפון מזרח לגדה הדרומית של נהר הירקון, ומצפון לו, לאחר קרב צליחת מעברות הירקון, לכיוון שייח מוניס, ג'ליל ורמת השרון של ימינו, והשלישית מירושלים לרמאללה.
המסילות הצרות > מסילת לוד - ראש העין

לאחר כיבוש לוד ורמלה סללו הבריטים במקביל למסילה המזרחית העות'מאנית מסילה צרה ברוחב כ-76.2 ס"מ מלוד אל ראש העין. בסמוך לכפר ג'יניס התפצלה ממנה לכיוון מזרח מסילת הרכבת לכפר א-לובן לאורך נחל בית עריף שתמכה בכוחות הבריטים במרכז ומזרח קו החזית מדצמבר 1917, קרב צליחת מעברות הירקון ועד ספטמבר 1918, קרב מגידו. שלוחה למחנות הצבא נסללה בשנת 1921 ותחנת הקצה שלה - תחנת הרכבת בית נבאלא אף היא הוקמה באותה השנה.
המסילות הצרות > מסילת נמל יפו - 'גבעת ג'נקינס'

שורשיה של מסילת נמל יפו - 'גבעת ג'נקינס' נמצאים בסוף דצמבר 1917, עם הוצאתה של יפו מטווח הארטילריה העות'מאנית כתוצאה מדחיקת כוחותיהם מהגדה הצפונית של הירקון עד צפונה לארסוף. התייצבות הנדבך המערבי של קו שתי העוג'ות, אפשרה לצי הבריטי עגינה בטוחה בנמל יפו. לייעול השימוש בנתיב הלוגיסטי החדש שנפתח בפניהם, לתמיכה בכוחות שבקו המגע, סללו הבריטים מסילה צרה שראשיתה בנמל יפו, דרך כיכר השעון, ורחוב רזיאל לתחנת הרכבת יפו. משם המשיכה המסילה למסעף הרכבת יפו-לוד על הקו יפו - ירושלים, נודע בשם צומת סרונה עד 5 באוקטובר 1920, ואחריו תחנת הרכבת תל אביב, בקרבת בית הדר של ימינו, ומשם צפון מזרחה על בסיס דרך יפו-שכם ההיסטורית, במסלול שנמתח לאורך מה שלימים נודעה כדרך פתח תקווה, חצה את ואדי מוסררה (נחל איילון) בגשר שרונה והמשיך "דרך אבא הילל סילבר", היום ברמת גן, עד לגדה הדרומית של הירקון. המסילה חצתה את הירקון על גשר באזור עשר טחנות, מול ח'ירבת הדרה, היום - רמת החייל, ופנתה צפון-מערבה לעבר 'גבעת ג'נקינס' (גבעה 216 במפות הבריטיות) בין ג'ליל לרמת השרון, על בסיס דרך הרצליה עם הסתעפות לכיוון שייח מוניס. רוחבה של המסילה היה 60 ס"מ, אדניה קלים להנחה ופרוק, ונגררה על ידי קטרי קיטור קטנים או קטרי בנזין. חלק קטן מהסוללה עליו הונחה המסילה נותר שלם עד שנות ה-80, דרומית לעמוד הזיכרון ברמת גן ומערבית לדרך אבא הלל סילבר.

שלוחה נוספת כקילומטר אורכה הסתעפה מן המסילה הראשית מיד לאחר שזו חצתה את ואדי מוסררה מהגדה המערבית לגדה המזרחית על גבי גשר שרונה, עברה דרך הרחובות שפירא והמתמיד ברמת גן של ימינו והובילה לפרדסי הכפר סלמה, היום דרומית לרחוב כצנלסון בגבעתיים, שם התמקם מחנה צבא בריטי. השלוחה הונחה, כנראה, לקראת מתקפת הסתיו של הגנרל אלנבי בספטמבר 1918, מתקפה שהבקיעה את קו העוג'ות.
הרכבת הקלה הבריטית בסמטאות יפו בואכה הנמל, 1920
מטרים ספורים מן התמונה שמימין, 1920
המסילה ביפו מבט מהקצה הדרומי של כיכר השעון לכיוון מסגד מחמודיה
גשר שרונה על מעבר מוסררה. צילום אווירי של הטייסת הבווארית ה-304 הגרמנית מ-13.8.1918
המסילות הצרות > מסילת הברזל בצפון ירושלים

לאחר כיבוש ירושלים על ידי הבריטים המשיכו הכוחות בתנועה צפונה. ההתקדמות נעצרה לפרק זמן של כמה חודשים בקו שתי העוג'ות. על מנת לסייע לכוחות הלוחמים נסללה מסילת רכבת מקצה קו יפו־ירושלים לכיוון אל־בירה, שהובילה אספקה לכוחות הלוחמים. מסילה באורך כ־30 ק"מ נסללה במשך ארבעה חודשים. כדי לשמור על שיפוע סביר ולהימנע מפעולות הנדסיות, מסלולה של מסילה זו היה מפותל מאוד.
תחילת המסילה הייתה בעמק רפאים מעט דרומית לתחנת הרכבת הישנה (דרך הרכבת פינת מסריק), משם עלתה המסילה לגבעת קטמון (רחוב הפלמ"ח) וירדה לעמק המצלבה בפיתולים חדים (דרך רחוב הרב ברלין). משם המשיכה המסילה לגבעת הכנסת, גבעת בנייני האומה, סנהדריה (מעל קברי הסנהדרין), גבעת המבתר, הגבעה הצרפתית ומשם צפונה לאל־בירה. בעקבות המשך ההתקדמות הבריטית לבקעת הירדן ועבר הירדן המזרחי נזנחה המסילה. ייתכן ושרידי הפסים שימשו לסורגים בבית הסוהר המרכזי בירושלים.
קטרים בהפעלה אוסטרלית - 1918
מסילת הברזל מעל קברי הסנהדרין בירושלים - צילום 1919
הרכבת בסיבוב ליד קברי המלכים - 1918
לאחר המלחמה

ב-1 באוקטובר 1920 הוקם גוף אזרחי בשם הרכבת המנדטורית וקבל לידיו מידי "הרכבת הצבאית לארץ ישראל" (PMR-Palestine Military Railways), אשר פעלה בארץ מעת כיבושה בידי הבריטים במלחמת העולם הראשונה, את תפעול שירות הרכבות בארץ ישראל.
ראו גם

הרכבת הצבאית העות'מאנית
הערות שוליים

↑  מפה (באנגלית) עם סימון המסילה הצרה מצפון לשכונת שיח' ג'ראח (אזור הגבעה הצרפתית), 1918, בהוצאת צבא בריטניה., באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  Paul Cotterell, The Railways of Palestine and Israel, p. 24
↑  מפה צבאית בריטית בה מופיעה המסילה
↑  ראוי לציין שתאורי הצליחה השנייה מדגישים ששלוש חטיבות הרגלים (155, 156, 157, מן הדיוויזיה ה-52 הסקוטית), נשאו את ציוד הצליחה (הרפסודות), והלחימה, על כתפי החיילים, בקרקע בוצית וטובענית עקב הגשמים הרבים שירדו, משטחי הכינוס במושבה שרונה ועד לגדות הירקון, ולא נזכרת הסתייעות ברכבת, ומכאן שנסללה לאחר ניסיון הצליחה השני שצלח
↑  המופע הכתוב הראשון בו שובש שם המקום ל'חרבת חדרה' הוא, ככל הנראה, עמוד הזיכרון לזכר הצליחה לצד דרך אבא הילל סילבר ברמת גן. חקלאי שייח' מוניס שעיבדו אדמות במקום כינו אותו הדרה[דרוש מקור], הגשר הסמוך על הירקון בעשר טחנות נקרא, ג'יסר אל הדאר, ומשום מה, בכתבי חוקרי המקום, היהודים, הוא מכונה, 'חדרה'. במפות הבריטיות, מפת הPEF לדוגמה, המקום מכונה Hadrah אולם לא ניתן לשלול ש-H כיסתה על העדרה של הח' בשפתם ולאו דווקא לרמז על ה'
↑  אילן גל-פאר, הרכבת ל"עיר גנים": פרשה מראשיתן של רמת גן ושכונת בורוכוב, אריאל, חוברת 147-148, 2001
↑  מתוך הארכיון הבווארי - אוסף פלשתינה (הקישור אינו פעיל)
וולפגנג הייניגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1964 (בן 60 בערך) בזל, שווייץ 
 מוקד פעילות:  שווייץ 
 פרופיל ב-IMDb
 
וולפגנג הייניגר (בגרמנית: Wolfgang Heiniger; נולד בשנת 1964 בבזל) הוא מלחין שווייצרי ופרופסור למוזיקה אלקטרו אקוסטית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין.
קורות חייו ופועלו

הייניגר למד כלי-הקשה, מוזיקה אלקטרו אקוסטית וקומפוזיציה בבזל ובאוניברסיטת סטנפורד. תומאס קסלר היה אחד ממוריו. בין השנים 1995 ו-2003 כיהן כראש החוג לעיצוב סאונד באקדמיה למוזיקה בבזל. מאז 2003 הוא פרופסור לקומפוזיציה אינטר-מדיאלית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין.
הייניגר הקים אנסמבלים שונים למוזיקה אלקטרונית כגון
Basel Electric Art Messengers,
European Powerbook Orchestra
כמו כן ארגן פסטיבלים רבים בין היתר
Echt!Zeit, Tage für Neue Musik Rümlingen.
יצירותיו המשלבות לרוב אלמנטים תיאטרליים אינטראקטיביים ומכילות שימוש במערכות חיישנים וכלים אלקטרו-אקוסטיים זוכות לביצועים רבים על ידי הרכבים שונים בין היתר:
musikFabrik Nordrhein-Westfalen,
Ensemble mosaik Berlin
ו Ensemble Phoenix Basel.
פועלו של הייניגר הוא גם בתחום הבימאות-סאונד (מגרמנית:"Klangregisseur") וביצוע של מוזיקה אלקטרונית בהפקות שונות באירופה, אסיה ואמריקה.