stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ני (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פול גאליקו
 סוגה:  ספרות ילדים
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1950
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מודן הוצאה לאור
 תאריך:  2018
 תרגום:  יואב כ"ץ
ג'ני (באנגלית Jennie) הוא ספר ילדים ונוער מאת הסופר פול גאליקו שפורסם לראשונה ב-1950. הספר עוקב אחרי עלילותיו של פיטר בראון, ילד לונדוני, לאחר שהפך בעקבות תאונת דרכים לחתול. הוא מגורש מביתו והופך לחתול רחוב. הוא פוגש את החתולה ג'ני, ועובר איתה שלל הרפתקאות ברחובות לונדון וגלאזגו.
תרגום לעברית

ג'ני, ספריית פועלים, תרגום מאנגלית: רינה וגדעון ברוך
ג'ני, 2018, סדרת הרפתקה, הוצאת מודן ואוקיינוס, מאנגלית: יואב כ"ץ
ג'ים (צורת בישול)

ג'ים (בקוריאנית: 찜) הוא מונח במטבח הקוריאני המתייחס למאכלים שנעשו על ידי אידוי או הרתחה, בשר, עוף, דגים או רכיכות שהושרו ברוטב או מרק. צורת הבישול התייחסה במקור למאכלים שבושלו בסירו (בקוריאנית‏: 시루, זוהי קערה עשויה חרס המשמשת בעיקר להכנת tteok) על ידי אידוי. שיטת הבישול של רוב מנות הג'ים בימינו השתנתה להרתחת המרכיבים במרק וצמצום הנוזלים. עוד צורת בישול פופולרית להכנת מאכלים בסגנון ג'ים היא בעזרת סירי לחץ.
שוק בקר, עוף, דגים או רכיכות הם בדרך כלל המרכיבים העיקריים במנות הג'ים. המרכיבים מושרים ברוטב, ואז מובאים לרתיחה עם כמות קטנה של מים. לאחר מכן הנוזל מצטמצם. ולבסוף מוסיפים ירקות.
מאכלים

גלבייג'ים (בקוריאנית: ‏갈비찜), עשוי על ידי אידוי גלבי במרינדה (צלעות בקר) עם קוביות תפוחי אדמה וגזר ברוטב גנג'אנג.
אנדונג ג'ימדאק (בקוריאנית: ‏찜닭), עשוי על ידי אידוי עוף עם ירקות ואטריות צלופן ברוטב גנג'אנג (בקוריאנית: ‏간장, רוטב סויה קוריאני).
גיירן-ג'ים (בקוריאנית: ‏계란찜), עשוי מביצים
סנגסון-ג'ים (בקוריאנית: ‏ 생선찜), עשוי מדגים
אגווי-ג'ים (בקוריאנית: ‏아구찜), עשוי על ידי חכאיים במרינדה, גבעול סטיילה קלאבה, נבטי סויה, ומינרי (בקוריאנית: ‏미나리, סלרי סיני).
דומייג'ים (בקוריאנית: ‏도미찜), עשוי עם דניס.
אונדאו-ג'ים (בקוריאנית: ‏은대구찜), עשוי מבקלה.
ג'ונבוקג'ים (בקוריאנית: ‏전복찜), עשוי עם אבלון כבוש ברוטב מעורב של גנג'אנג (רוטב סויה קוריאני) וצ'ונגג'ו (יין אורז)
דובוג'ים (בקוריאנית: ‏두부찜), עשוי מטופו.
טטובוקקי (בקוריאנית: ‏떡볶이), עשוי מטוק.
הערות שוליים

↑  עוגות אורז קוריאניות קלויות, באתר foodiez
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ים (צורת בישול)".
בנג'מין סטודרט

בנג'מין סטודרט (באנגלית: Benjamin Stoddert;‏ 1744 – 18 בדצמבר 1813) היה מזכיר הצי הראשון של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן מ-18 ביוני 1798 ועד 31 במרץ 1801.
ראשית חייו

בנג'מין סטודרט נולד ב-1744 במחוז צ'ארלס שבמרילנד לתומאס סטודרט. הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה ולאחר מכן עסק במסחר. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת כקפטן בחיל הפרשים של פנסילבניה ומאוחר יותר כמזכיר מועצת המלחמה הקונטיננטלית. במהלך המלחמה נפצע קשה בקרב ברנדיווין וכתוצאה מכך שוחרר משירות צבאי פעיל. ב-1781 הוא נשא לאישה את רבקה לאונדס, בתו של כריסטופר לאונדס, סוחר ממרילנד ויחד הביאו השניים לעולם שמונה ילדים. הם התגוררו בביתו של חתנו שבבלדנסבורג, מרילנד.
קריירה

ב-1783 הקים סטודרט עסק לייצוא טבק בג'ורג'טאון בשותפות עם אוריה פורסט וג'ון מרדוק.
לאחר שג'ורג' וושינגטון נבחר כנשיא ארצות הברית, הוא ביקש מסטודרט לרכוש חלקות אדמה מרכזיות באזור שאמור היה להפוך לעיר הבירה הלאומית, עוד לפני שההחלטה הרשמית להקים בירה פדרלית על גדות נהר הפוטומק תגרום לעליית מחירי הקרקעות שם. סטודרט העביר אז את הקרקעות לממשלה. בשנות ה-90 של המאה ה-18 הוא גם סייע לייסד את בנק קולומביה כדי לטפל ברכישות הקרקעות של מחוז קולומביה עבור הממשלה הפדרלית.
קריירה > מזכיר הצי

במאי 1798 הטיל הנשיא ג'ון אדמס על סטודרט, שהיה פדרליסט נאמן, לדאוג להקמת מחלקת הצי של ארצות הברית. כמזכיר הצי הראשון, מצא סטודרט עד מהרה את עצמו במלחמה בלתי רשמית עם צרפת. סטודרט הבין שהצי החדש החזיק ברשותו מעט מדי ספינות מלחמה כדי להגן על תנועת הסחר המרוחקת באמצעות שימוש בשיירות או סיור לאורך חופי אמריקה הצפונית. הוא הגיע למסקנה שהדרך הטובה ביותר להביס את המתקפה הצרפתית נגד תנועת הספנות האמריקאית תהיה ביצוע מתקפות בקריביים, שם היו מרוכזות רוב הסיירות הצרפתיות. כך כבר בתחילת העימות, אימצה מחלקת הצי מדיניות של חתירה למגע עם מקור כוחו של האויב. ההצלחות האמריקאיות במהלך עימות זה נבעו מהשילוב של מיומנויותיו הניהוליות של סטודרט בשיגור הכוחות המוגבלים והיוזמה של קציני הצי שלו. בהנהגתו של סטודרט התנהל צי ארצות הברית שהוקם מחדש באופן יעיל והשיג את מטרתו לבלום את המתקפות של הספינות הצרפתיות על תנועת הסחר האמריקאית.
סטודרט עסק לא רק בניהול השוטף של הצי ובפעולותיו, אלא גם בבניית הכוח העתידי שלו. הוא הקים את ששת הבסיסים הראשונים של הצי ודחף לבניית 12 אוניות קו שחומשו ב-74 תותחים כל אחת. בתחילה אישר הקונגרס של ארצות הברית את בניית הספינות הללו ב-1799, ועיצובן הוכן על ידי ג'ושוע המפריז שתכנן גם את העיצוב הראשוני של שש הפריגטות הראשונות של הצי האמריקני והעצים לבניית הספינות קובצו בבסיסי הצי החדשים.
בעקבות חתימת הסכם השלום עם צרפת, צומצם כוח האדם ומספר הספינות הפעילות של הצי. ממשלו של הנשיא תומאס ג'פרסון הפחית את סדר הכוח של הצי לשלוש פריגטות ומכר או עשה שימוש באספקה שהצטברה בבסיסי הצי לבניית ספינות תותחים. מדיניות זו הותירה את ארצות הברית במצב של חוסר מוכנות כלפי האיומים שהיא ניצבה מולם בהמשך מצד שודדי הים הברברים וכשלה במניעת מלחמת 1812.
על פי ההוראות שנמסרו לסטודרט במכתב מהנשיא אדמס ב-31 במרץ 1800, הוא הקים את ספריית מחלקת הצי.
שנותיו האחרונות

סטודרט סיים את תפקידו כמזכיר הצי במרץ 1801 ושב לעיסוקו במסחר. בשנים הבאות הוא חווה ירידה בהיקף הונו, שכן הוא הפסיד כסף רב בעסקאות קרקע, זאת בנוסף לירידת כוחה של ג'ורג'טאון כמרכז מסחרי ולאמברגו שהוטל במלחמת 1812 ושגרם לעצירת הסחר הבינלאומי האמריקאי. במהלך תקופה זו הוא חי בבית הלסיון שבוושינגטון די. סי..
מותו והנצחתו

בנג'מין סטודרט נפטר ב-13 בדצמבר 1813. הוא נטמן בבית הקברות של קפלת אדיסון שבסי פלזנט, מרילנד.
צי ארצות הברית הנציח את שמו של סטודרט בשתי ספינות שלו: משחתת בשם USS Stoddert שהייתה בשירות בשנים 1920 – 1935 ומשחתת נוספת בשם USS Benjamin Stoddert שהייתה בשירות בשנים 1964 – 1991.
על שמו הוקם מבצר בשם "פורט סטודרט" על שפך נהר מובייל בטריטוריית מיסיסיפי (כיום באלבמה).
שני בתי ספר על שמו של סטודרט הוקמו במרילנד, בנוסף לאחד בוושינגטון די. סי. בג'ורג'טאון, שכיום היא מהווה חלק מוושינגטון, הונצח סטודרט ברחוב שנשא את שמו. ב-1895 שונה שם הרחוב לרחוב Q צפון מערב. בית דירות הניצב כיום ברחוב זה קרוי The Stoddert.
הערות שוליים

1 2  Peter, Grace Dunlop (1933). A Portrait of Old Georgetown. Garrett & Massie, Inc. p. 12.
↑  Scharf, J. Thomas (1879). History of Maryland: From the Earliest Period to the Present Day. Baltimore: John B. Piet. Vol. II, p. 437.
↑  DC Historic Sites - Halcyon House.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb165078749 (data)  GND: 1175028231  ISNI: 0000 0000 2810 2587  LCCN: n86065524  NARA: 10571840  SNAC: w69w0k4d  VIAF: 8865074   WorldCat (עם VIAF): 8865074 
קברו של סטודרט
ג'ון פנקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באפריל 1954 (בן 70) סנט לואיס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נורת'איסטרן אילינוי 
 בן או בת זוג:  קריסטין סות'רלאנד (1985–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון פנקו (באנגלית: John Pankow; נולד ב-28 באפריל 1954) הוא שחקן אמריקאי.הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בתפקיד איירה בוכמן בשבע העונות של הסדרה "משתגעים מאהבה", ומתפקידו בדמות מרק לפידוס בסדרה "אפיזודס".
ביוגרפיה

פנקו נולד בסנט לואיס שבמיזורי. הוא השישי במשפחה בת תשעה ילדים. אחיו הגדול הוא נגן הטרומבון והמלחין ג'יימס פנקו, ממייסדי להקת הרוק "שיקגו". פנקו גדל בפארק רידג' שבאילינוי, ולמד בבית הספר התיכון Maine South High School, אחר כך באוניברסיטת צפון מזרח אילינוי. הוא שייך למשפחה קתולית.
פנקו מופיע על במות התיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. הוא שיחק במשך שבע עונות בתפקיד איירה בוכמן בסיטקום "משתגעים מאהבה" של רשת NBC. עוד הופיע בתפקיד קבוע בסדרה "אפיזודס" של רשת שואוטיים וה-BBC, בה גילם דמות של מפיק טלוויזיה אמריקאי בשם מרק לפידוס. פנקו שיחק בתפקיד הסוכן ג'ון ווקוביץ' בסרט "לחיות ולמות בלוס אנג'לס" לצדם של ויליאם פיטרסן ווילם דפו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1985 התחתן פנקו עם השחקנית קריסטין סאתרלנד.
תיאטרון

(1980) Merton of the Movies
(1980) The Slab Boys
(1981) Forty-Deuce
(1981) Hunting Scenes From Lower Bavaria
אמדאוס (1981)
(1982) Cloud 9
(1982) Jazz Poets at the Grotto
הנרי החמישי (1984)
(1985) The Iceman Cometh
(1987) North Shore Fish
שני אדונים מוורונה (1987)
(1987) Serious Money
(1986) Italian American Reconciliation
(1989) Aristocrats
(1990) Ice Cream with Hot Fudge
שחרזאדה  (1992) Scheherazade
הסערה (1995)
(1997) Baby Anger
מידה כנגד מידה (2001)
(2003) Barbra's Wedding
12 המושבעים (2004)
אביבה של מיס ברודי (2006)
סימבלין (2007)
(2009) Why Torture is Wrong, and the People Who Love Them
(2009) Keep Your Pantheon
(2009) School
(2010) Equivocation
אילוף הסוררת (2012)
(2012) Medieval Play
(2013) Natural Affection
מהומה רבה על לא דבר (2014)
(2015) Dada Woof Papa Hot
(2018) The True
נשקיני קייט (2018)
הערות שוליים

↑  "Brother Act". נבדק ב-10 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007389418605171  PLWABN: 9810596308705606  BnF: cb14213622z (data)  GND: 1204460612  ISNI: 0000 0003 6189 5154  LCCN: n2006054091  SUDOC: 112848958  VIAF: 221795937   WorldCat (עם VIAF): 221795937
בלוודרה (מצודה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוצב, מוזיאון 
 כתובת:  Via San Leonardo 
 מיקום:  פירנצה 
 מדינה:  איטליה 
 בעלים:  פירנצה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1590
 תאריך פתיחה רשמי:  1595 
 אדריכל:  ברנרדו בואונטלנטי 
 קואורדינטות:  43°45′47″N 11°15′13″E﻿ / ﻿43.763054°N 11.253738°E﻿ / 43.763054; 11.253738
  (למפת פירנצה מוגדלת) בלוודרה(למפת פירנצה רגילה) בלוודרה
 
ביצור
איור מעשה ידי ג'וסטו אוטנס משנת 1599 המתאר את גני בובולי עם פאלאצו פיטי (למטה במרכז) ומצודת בלוודרה (משמאל, למעלה)
בלוודרה (באיטלקית: Forte Belvedere משמעו "נוף יפה" או "יפה נוף") היא מצודה בפירנצה על גבעה הממוקמת מדרום-מזרח לגני בובולי ופאלאצו פיטי. המצודה והביצורים הוקמו בין השנים 1590–1595 על ידי פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י לפי תכנונו של ברנרדו בואונטלנטי.
המצודה מגנה על משכנה של משפחת מדיצ'י, פאלאצו פיטי, שהיה גם מרכז שלטוני של הדוכסות הגדולה של טוסקנה כולה ומשקיפה על העיר פירנצה הפרושה לרגליה מצפון, מעבר לנהר הארנו. היא מגוננת על העיר מכיוון דרום, מקנה מקלט בטוח סמוך לארמון לדוכס ולמשפחתו בעת חירום, מאדירה את עוצמת משפחת מדיצ'י ומאפשרת תצפית ופיקוח של השליט על העיר. כמו כן נשמרו במקום אוצרות המשפחה.
המבצר מקושר לפאלאצו פיטי דרך גני בובולי על ידי מעבר שהוא המשך של מסדרון וזארי.
הביצורים והחומות נבנו בצורת כוכב המקיף את הגבעה. במרכז הביצורים בנויה וילת מגורים אלגנטית, ללא שימוש צבאי, שיועדה למקלט המשפחה במקרה חירום כגון מתקפת אויב, מרד או מגפה. כיום מוצגות בווילה ובגן שסביבה יצירות אמנות ותערוכות פיסול מודרני מתחלפות, בהן תערוכות גדולות משל הנרי מור (1970), דני קרוון (1976), פרננדו בוטרו (1991) ותערוכת מכוניות פרארי (1990).
ג'ה חאליב

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1993 (בן 31) אלמטי, קזחסטן 
 שם לידה:  בחטיאר ממאדוב
 שם במה:  Jah Khalib 
 מוקד פעילות:  קזחסטן 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון הלאומי של קזחסטן 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ 
 שפה מועדפת:  קזחית, רוסית, אזרית 
 חברת תקליטים:  Warner Music Russia 
 פרסים והוקרה:  MTV Europe Music Award for Best MTV Russia Act (2018) 
 http://www.jahkhalib.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בחטיאר ממאדוב (נולד ב-29 בספטמבר 1993), המכונה ג'ה חאליב הוא ראפר, זמר ומפיק תקליטים קזחי.
ביוגרפיה

בחטיאר ממאדוב נולד ב-29 בספטמבר 1993 באלמטי לאב אזרי ולאם קזחית. הוא למד מוזיקולוגיה וניהול בקונסרבטוריון הלאומי של קזחסטן.
כשהחל את קריירת הסולו שלו, הוא קיבל את שם הבמה "ג'ה חאליב". לדבריו, חאליב הוא שם פיקטיבי, ואילו ג'ה הוא שמו של האל רסטפארי. בין עבודותיו המוקדמות, הפופולריות ביותר היו "Твои сонные глаза", "SnD", "Сжигая дотла" ו-"Ты для меня". זמן קצר לאחר מכן גברה הפופולריות שלו מחוץ לקזחסטן. הוא הוציא בשנת 2016 את אלבום הסולו הראשון שלו בשם "Если че, я Баха".‏
בשנים 2015 ו-2016 הוא נכלל ברשימת כוכבי השואוביז והספורט של מגזין פורבס קזחסטן. ביוני 2017 הוא זכה בפרס Muz-TV 2017 בקטגוריית "פריצת השנה". בשנת 2018 הוא קיבל את פרס גרמופון הזהב הראשון שלו על השיר "Медина" במוסקבה.
בקיץ 2019, הוא עבר לקייב, שם הוא המשיך לעבוד על אלבומו "Выход в свет". הוא הוציא את האלבום ב-29 באוקטובר 2019, שהכיל 14 רצועות.
בחטיאר ממאדוב התחתן בקיץ 2020 וב-2021 קיבל אזרחות רוסית.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

KHALIBания души - 2015
Джазовый грув - 2016
Всё что мы любим - 2016
Если чё, я Баха - 2016
EGO - 2018
Выход в свет - 2019
911 - 2020
Баха и Дмитрий Карантино - 2020
Мудрец - 2021
הערות שוליים

↑  "Jah Khalib рассказал об азербайджанском характере и джаду". news.day.az. 11 במרץ 2019. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jah Khalib: "В Азербайджане моя кровь начинает бушевать"". 1news.az. 3 באפריל 2019. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jah Khalib: "Мне достаточно одного лейбла - это мой Казахстан"". ztb.kz. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jah Khalib: "Мне достаточно одного лейбла - это мой Казахстан"". ztb.kz. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)"Jah Khalib: "Мне достаточно одного лейбла - это мой Казахстан"". ztb.kz. Retrieved 20 February 2021.
↑  "Jah Khalib". forbes.kz. Forbes Kazakhstan. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jah Khalib". forbes.kz. Forbes Kazakhstan. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jah Khalib". forbes.kz. Forbes Kazakhstan. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)"Jah Khalib". forbes.kz. Forbes Kazakhstan. Retrieved 20 February 2021.
↑  "Казахстанец Jah Khalib получил премию Муз-ТВ в номинации "Прорыв года"". informburo.kz. 10 ביוני 2017. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jah Khalib получил первый "Золотой граммофон"". tengrinews.kz. 25 בנובמבר 2018. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Куда пропал JAH KHALIB ?! ВЫХОД В СВЕТ. Трек с Джамалой. Ходят слухи #51". youtube.com. 5 בספטמבר 2019. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jah Khalib женился". tengrinews.kz. 22 בינואר 2021. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6734 3198  MusicBrainz: 2b4d51aa-5c71-4817-a341-9cebd648552d
ג'נטלמנים של מזל

| --- | --- |

 בימוי:  אלכסנדר סריג' 
 תסריט:  גיאורגי דאנליה, ויקטוריה טוקרבה 
 שחקנים ראשיים:  יבגני לאונוב סבילי קרמרוב (אנ') גיאורגי ויצין (אנ')
 מוזיקה:  גנאדי גלדקוב 
 צילום:  גאורגי קופריאנוב 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  מוספילם 
 חברה מפיצה:  מוספילם, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1971
 משך הקרנה:  86 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט דרמה, סרט בלשי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'נטלמנים של מזל (ברוסית: Джентльмены удачи) הוא סרט קומדיה סובייטי משנת 1971 בכיכובם של יבגני לאונוב, סבילי קרמרוב (אנ') וגיאורגי ויצין (אנ'). הוא נבחר ל"סרט הקומדיה הסובייטי של כל הזמנים".[דרוש מקור] תוך שנה מאז שיצא לאקרנים ב-1971 צפו בו יותר מ-65 מיליון אנשים ברחבי העולם.
ב-2012 הבמאי טימור בקממבטוב הכריז כי הוא עובד על הפקת סרט המשך והודיע כי הוא מעוניין שדימה בילאן ישחק בתפקיד הראשי.
מטבע לשון "ג'נטלמן של מזל" מסמל ברוסית את שודדי ים.
עלילה

כוכב הסרט הוא יבגני טרושקין (יבגני לאונוב), תושב מוסקבה, גנן בגן ילדים ומתגורר עם אמו. טרושקין דומה בדמיון מפליא לדוצנט, עבריין ידוע ואכזרי. דוצנט וחבורתו גנבו קסדה של אלכסנדר הגדול העשויה מזהב טהור מאתר חפירות בקזחסטן. בדרך לעבודה טרושקין נתקל באוטובוס באחד הארכאולוגים (ארסט גארין) שבטוח שהוא דוצנט ומתחיל לעקוב אחריו. לאחר שהטעות מתבררת ומתברר גם שדוצנט וחבורתו נתפסו ונכלאו. דוצנט בכלא אחד וחבורתו בכלא אחר. המשטרה מבקשת מטרושקין לעזור להם למצוא את הקסדה על ידי כך שיכניסו אותו לכלא באותו תא עם חבורתו של דוצנט. טרושקין מסכים ומגיע לכלא שם פוגש את פדיה ירמקוב (סבילי קרמרוב) וגברילה שרמטייב (גיאורגי ויצן), חבורתו של דוצנט. טרושקין מסביר להם שקיבל מכה בראש ומאז לא זוכר הרבה דברים וביניהם היכן החביאו את הקסדה. טרושקין בשיתוף המשטרה מביים בריחה יחד עם ירמקוב ושרמטייב, אליהם מצטרף אסיר נוסף שהחליט לברוח גם, ואסילי אליבאבא (רדנר מורטוב). בזמן שהם "נמלטים" בורח גם דוצנט האמיתי ומתחיל לחפש את הקסדה. בסופה של העלילה החבורה מצליחה למצוא את הקסדה במעמקי אגם קפוא וטרושקין הופך את חבורת הפושעים לאנשים טובים שחוזרים למוטב.
הערות שוליים

↑  מקור ברוסית - דימה בילאן ישחק ב"ג'נטלמנים של מזל", מאת בקממבטוב
↑  דיווח רוסי - לקראת תפקידו ב"ג'נטלמנים של מזל, דימה בילאן פוצח בדיאטת השמנה
בית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים

בית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים (בשמו הרשמי: בית דין צדק דקהל הקודש אשכנזים, כונה גם בד"ץ פרושים) היה בית הדין האשכנזי הראשי בירושלים, שעסק בעיקר בענייניה של הקהילה האשכנזית הפרושית בירושלים ובישראל, והיה אחד המוסדות החשובים ביישוב הישן. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר בית הדין לפעול תחת חסותה של הרבנות הראשית.
היסטוריה

הקהילה האשכנזית בירושלים התחדשה החל מתחילת המאה ה-19 לצד הקהילה הספרדית שישבה בירושלים במשך דורות. בשל קוטנה של הקהילה בתחילתה, היא נסמכה על הקהילה הספרדית והייתה כפופה לבית הדין של הקהילה הספרדית. עם גידולה בכמות, החלה הקמת מוסדות שונים של הקהילה האשכנזית. בית הדין נוסד על ידי הרב שמואל סלנט, עם עלייתו ארצה בשנת תר"א (1841), והוא שימש גם כאב בית דין. בית הדין שכן אז בסמוך לחצר החורבה. לאחר פטירתו של ר' יוסף זונדל מסלנט (תרכ"ו, 1866), התמנה הרב סלנט כמורה הוראה לקהילה האשכנזית, והרב מאיר אויערבאך החליפו בתפקיד אב בית הדין. מקום מושב בית הדין עבר לחצר כולל וורשא. עם פטירת הרב אויערבאך בשנת תרל"ח (1878) חזר הרב סלנט לשמש כאב בית הדין.
לאחר עלייתו של הרב יהושע ליב דיסקין הוקם על ידו בית דין אשכנזי נוסף, צעד שגרם למנהיגי הקהילה האשכנזית הפרושית להעביר החלטה כי מושב בית הדין של הקהילה האשכנזית פרושית יהיה תמיד בחורבת רבי יהודה החסיד, מקום מושבו של בית הדין של הרב סלנט.
בשנת תר"פ עם מינויו של הרב קוק כרבה של ירושלים והקמת הרבנות הראשית תמכו הדיינים הרב צבי פסח פרנק והרב אליהו ראם בהתאחדות עם בית הדין של הרבנות. הראב"ד הרב משה נחום וואלנשטיין התנגד ופרש לבית הדין העדה החרדית שהקים הרב יוסף חיים זוננפלד.
תפקיד בית הדין

בית הדין עסק בסכסוכים אישיים וציבוריים בעיקר בקרב הציבור האשכנזי הפרושי. מלבד סכסוכים ממוניים, עסק בית הדין גם בדיני איסור והיתר, ובסכסוכים שהתגלעו במוסדות האשכנזים השונים בירושלים. בית הדין ניסה גם לשמור על צביונה הרוחני של הקהילה האשכנזית בירושלים. כמו כן שימש בית הדין כנאמן ציבורי והופקדו אצלו שטרות, כספים וכדומה.
הציבור האשכנזי חסידי בירושלים פנה פעמים רבות דווקא לבית הדין הספרדי, וזאת עד להקמתו של בית דין אשכנזי חסידי בירושלים.
מעמדו של בית הדין היה חלש יותר משל בית הדין הספרדי לו הייתה הכרה רשמית מהשלטון, ולכן פעמים רבות שטרות מכר והלוואות של אשכנזים הועברו דווקא לקיום בית הדין הספרדי, מתוך הנחה שלחתימתו יהיה תוקף רב יותר משל בית הדין האשכנזי.
דיינים

לצד הרב שמואל סלנט שימש כדיין גם הרב אורי שבתי, גיסו של הרב סלנט, חתנו של הרב יוסף זונדל מסלנט. לאחר עלייתו לישראל בשנת תרי"ט (1859) התמנה הרב מאיר אויערבאך כאב בית הדין. לאחר עלייתו בשנת תרנ"א (1891) שימש הרב חיים יעקב שפירא כאב בית הדין. בהמשך עמדו בראש בית הדין הרב משה נחום וולנשטיין (תרס"ח, 1908), הרב צבי פסח פרנק (תרע"ח 1918), הרב אליהו ראם (תשי"ח, 1958) והרב אברהם דוד רוזנטל. כדיינים כיהנו הרב אריה ליב הרשלר (ר' לייב דיין), הרב יונה ראם, הרב יוסף גרשון הורביץ, הרב יצחק יעקב וכטפויגל, הרב חיים שרגא פייבל פרנק ונוספים.
הערות שוליים

↑  הוספות אברהם משה לונץ לספר תבואת הארץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311530305171
בלוודר (ורשה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון 
 מיקום:  שרודמיישצ'ה 
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1660
 תאריך פתיחה רשמי:  1660 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 אדריכל:  יקוב קוביצקי 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית, קלאסיציזם 
 קואורדינטות:  52°12′47″N 21°01′40″E﻿ / ﻿52.213055555556°N 21.027777777778°E﻿ / 52.213055555556; 21.027777777778
  (למפת ורשה מוגדלת) בלוודר(למפת ורשה רגילה) בלוודר
 
ארמון בלוודר (פולנית: Pałac Belwederski) הוא ארמון הממוקם בוורשה ליד פארק לז'נקי. הארמון תוכנן על ידי יעקוב קוביצקי, אדריכל פולני נודע שפעל בסוף המאה ה-18 ראשית המאה ה-19. הארמון שימש כמקום מושבם הרשמי של נשיאי פולין, המושל הכללי של הגנרלגוברנמן, גם היום הארמון משמש כאחד ממקומות משכנם של נשיאי פולין.
היסטוריה

הארמון הראשון נבנה עוד ב-1662 על ידי קרישטוף פציי בשביל אשתו, ב-1764 המלון עבר לבעלותו של אחרון מלכי פולין סטניסלאב פוניאטובסקי. ב-1798 הארמון שוב החליף בעלים וב-1818 הוא נמכר לשלטון הרוסי ובהוראת הממשלה המבנה נהרס.
המבנה הנוכחי תוכנן ונבנה על ידי יעקוב קוביצקי בהוראת ומימון השלטון הרוסי. בארמון התגורר קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. בשנת 1830 כאשר פרץ המרד הפולני לתוך הארמון פרצה קבוצת מורדים שתכננה להתנקש בחייו של הנסיך, אך דבר ההתנקשות נודע לו והוא הצליח להימלט. יותר מאוחר הארמון שימש למגוריו של האימפרטור הרוסי בזמן שהותו בוורשה.
עם קבלתה של פולין את עצמאותה הפך בלוודר למקום מושבו הרשמי של נשיא פולין יוזף פילסודסקי, כאן הוא גם נפטר ב-1935. בזמן הכיבוש הנאצי של פולין הארמון היה מקום מושבו של הנס פרנק, לאחר המלחמה ועד 1952 זה היה מקום מושבו של בולסלאב ביירוט. כיום משמש הארמון בתור אחד ממקומות הישיבה של נשיא פולין.
בית מובילשט

סמל משפחת מובילה בפולין
בית מובילשט (ברומנית: Movilești או בני מובילה או מוגילה (ברומנית: Movilă או Moghilă, בפולנית: Mohyła, בכתב קירילי:Могила, בהיגוי אוקראיני: מוהילה) היו משפחת בויארים רומנים מחבל מולדובה, שנקשרו ביחסי נישואין עם בית מושאט, שושלת של שליטי מולדובה, וכן עם משפחות מגנטים פולנים.
השם

ברומנית  משמעות המילה "מובילה" היא "תל". המילה היא ממקור סלאבי ושמשמעותה המקורית  "מוגילה" הייתה "קבר".
לפי האגדה, המסופרת בספרו של יון נקולצ'ה "שורה של דברים" שם המשפחה קשור לדמות ה"אפרוד" (נושא כלים) פוריצ'ה, בויאר זוטר בימי השליט שטפן הגדול של מולדובה (1504-1457). בזמן קרב נגד ההונגרים עזר האפרוד פוריצ'ה לשליט שטפאן שאיבד את סוסו, לרכב על סוס חדש. פוריצ'ה כרע ברך והתכופף כדי שהשליט, שהיה נמוך קומה, יטפס עליו ויוכל לרכב על הסוס.  
אחרי שניצח בקרב, שטפאן העניק לפוריצ'ה אחוזות רחבות ידיים, את התפקיד "ארמאש" ופסק ששם משפחתו של פוריצ'ה (שמשמעותו היה "פרעוש") אינו מתאים והוא ישונה ל"מובילה", כלומר "תל".
היסטוריה

משפחת מובילה הגיעה לגדולות בסוף המאה ה-16. חלק מבניה תמכו בברית עם האיחוד הפולני-ליטאי, יצרו קשרי נישואים עם משפחת פוטוצקי הפולנית ומאימת הפלישות העות'מאניות מצאו מקלט בדרום פולין.
במהלך השנים מנציגים של משפחה זו עלו לשלטון בנסיכויות הרומניות - מולדובה ווולאכיה, בעזרת תמיכה פולנית. אחרי שנת 1634 הם נעלמו מהתחרות על כס המלכות בנסיכויות אלה ושרדו בחברי השלאכטה הפולנית. למשפחתם היה סמל אופייני לאצולה הפולנית.
נציגים > שליטים

בנסיכות מולדובה:
ירמיה מובילה - ייסד את מנזר סוצ'ביצה ואת כנסיית עליית מרים השמיימה בברטסק-לבוב, ייסד את העיר מוהיליב- פודילסקי
היו לו שלוש בנות:
ראינה (רגינה) מוהילה - נשואה לנסיך מיכאל וישנבייצקי (ממשפחת קוריבוט); ייסדה את המנזר אנה הקדושה
קתרינה מובילה (בפולנית:קטז'ינה מוהילה), נשואה לנסיך סמואיל קורצקי
מריה עמליה מובילה (מוהילה),
אנה - נשואה 4 פעמים, עם:
מריה עמליה מובילה - נשואה לוויבוד מברצלב, סטפאן פוטוצקי
סימיון מובילה
מיכאיל מובילה
קונסטנטין מובילה
אלכסנדרו מובילה
מירון ברנובסקי-מובילה
מויסה מובילה
בוולאכיה:
סימיון מובילה
גבריל מובילה
נציגים > אחרים

פטרו מוהילה – מיטרופוליט קייב, קדוש של הכנסיות האורתודוקסיות הרוסית, האוקראינית והרומנית
גריגורה אורקה – כרוניקן, בויאר בכיר בדרגות לוגופט, ספטאר וורניק גדול
הערות שוליים

↑  Ion Neculce O samă de cuvinte, legenda a V-a
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810628649805606  GND: 138166013  VIAF: 88222042   WorldCat (עם VIAF): 88222042
בלוודרה (אדריכלות)

מבנה בלוודרה בעיר גארדה באיטליה
בקתת הר רויאל, מבנה בלוודרה בראש הר רויאל במונטריאול בפרובינציית קוויבק שבקנדה
בלוודרה (באיטלקית: Belvedere - "יפה נוף") הוא מבנה אדריכלי המשמש לתצפית, ומנצל את הנוף הנשקף ממיקומו. בלוודרה יכול להיות ממוקם בחלקו העליון של מבנה, וצורתה יכולה להיות צריח, כיפה או גלריה פתוחה (באיטלקית "אלטנה").
המבנים הראשונים מסוג זה הוקמו ברומא שבאיטליה: על צלע ההר מעל ארמון הוותיקן הקים הצייר האיטלקי אנטוניו דל פולאיולו קזינו קטן בשם "פלצטו" או "בלוודרה" עבור האפיפיור אינוקנטיוס השמיני. מבנה זה החל את האופנה של הקמת מבני תצפית שזכו לכינוי זה באיטליה.
סוג מבנה זה היווה השראה לציור בלוודיר מעשה ידי הצייר ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר.
ראו גם

גזיבו
פביליון
מבנה שטות
ג'ני: ליידי רנדולף צ'רצ'יל

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 כותבים:  ג'וליאן מיטשל
 בימוי:  ג'יימס סלן ג'ונס
 שחקנים:  לי רמיק רונלד פיקאפ
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  7
 הפקה
 מפיק:  אנדרו בראון
 מפיקים בפועל:  סטלה ריצ'מן
 חברת הפקה:  Thames Television
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  5 בנובמבר 1974 – 17 בדצמבר 1974
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
ג'ני: ליידי רנדולף צ'רצ'יל (באנגלית: Jennie: Lady Randolph Churchill) היא סדרת דרמה תקופתית בריטית משנת 1974 בהפקת Thames Television. בסדרה מככבת לי רמיק בתפקיד הראשי בדמות ג'ני, ליידי רנדולף צ'רצ'יל. הסדרה עוסקת בתקופה שבין 1873 ל-1921.
רמיק הייתה מועמדת לפרס אמי על הופעתה בתפקיד ג'ני.
בישראל שודרה הסדרה בטלוויזיה הישראלית החל מדצמבר 1977.