ייצור הארגמן בחוף הלבנט
ממצאים ארכאולוגיים > מרכזי ייצור הארגמן בחופי הלבנט > תל מור

תל מור ממוקם על גדתו הצפונית של נחל לכיש, כשבעה קילומטרים מצפון - מערב לאשדוד העתיקה.
הממצאים הנוגעים לקיומה של תעשיית הארגמן באתר נתגלו בשכבה 1, המתוארכת לתקופה ההלניסטית ומצויה בשיפוליו המזרחיים של התל. בשכבה זו נתגלה מתקן חצוב בסלע הבנוי בחלקו אבני כורכר. המתקן מורכב משתי בריכות צמודות ומטויחות, האחת מלבנית וגדולה והשנייה (הקטנה ממנה) בצורת חצי מעגל. הקיר המחבר בין שתי הבריכות נמצא הרוס ברובו, אולם על סמך השיפוע של הבריכה הגדולה הועלתה השערה כי נוזלים ניגרו ממנה אל הבריכה הקטנה. בצמוד לדופן הצפונית של הבריכה הגדולה נתגלתה באר, שעומקה כ-8.5 מטרים.
בתוך הבאר (החל מעומק של כמטר וחצי) נתגלו מספר רבדים של כלים שבורים ושלמים ולצידם שכבה עבה של קונכיות ארגמן, שנתגלתה סמוך למחצית עומק הבאר. רובן המכריע של הקונכיות נמצאו שלמות וזוהו כקונכיות ארגמון חד-קוצים, אם כי לדברי החופר נתגלו גם קונכיות שבורות שלא נשמרו. כלי החרס שנתגלו בתוך הבאר מספקים מסגרת זמן הנמשכת מראשית המאה הרביעית לפנה"ס ועד המחצית השנייה של המאה השנייה לפנה"ס לערך.
לטענת קרמון, חרף היעדר מספר מרכיבים המצביעים על קיומה של תעשיית ארגמן באתר נתון, כגון תנור, כלי חרס גסים וכלים לניפוץ קונכיות, המתקן שנתגלה בתל מור קשור בבירור לתעשיית הארגמן במקום. קרמון מבססת טענה זו בעיקר על כמות הקונכיות הגבוהה שנתגלתה באתר, מיקום המתקן ביחס ליישוב בן התקופה והדמיון הניכר בין הבריכות שנתגלו שם לבין בריכות שנתגלו באתרים הקשורים לתעשיית הארגמן בדלוס. קרמון משערת כי בדומה לאגנים שנתגלו בדלוס, הבריכות שנתגלו בתל מור שימשו לניקוי הצמר לפני הצביעה או להכנת תמיסות אלקאליות הדרושות לתהליך הצביעה. היא ממשיכה וטוענת כי הבריכות לא שימשו להכנת הצבע עצמו ומבססת טענה זו על היעדר סימני צבע ארגמן על הטיח בו דופנו הבריכות וכן על כמויות הנוזלים המעוטות שנדרשו בעת תהליך מיצוי הצבע. קרמון מסכמת ומעלה שתי השערות בנוגע לממצא קונכיות הארגמון השלמות, שאינו אופייני לאתרי תעשיית הארגמן. לדבריה, ניתן להסביר תופעה זו כחומרי גלם בלתי מנוצלים שהושלכו לבאר עם סיום השימוש במתקן. לחלופין, ייתכן כי לאור הסליל הישר באופן יחסי של קונכיית הארגמון חד-הקוצים החלזונות נשלפו שלמים מן הקונכייה ועל כן יש לפרש את הממצא בתל מור כפסולת של תעשיית הארגמן.
הממצא החומרי שנתגלה בחפירות ארכאולוגיות לאורך חופי ישראל ולבנון מהווה מכשיר ראשון במעלה לשחזור שלבי ייצור הארגמן והמתקנים הקשורים בהם. כל אתר, החל במרכזי הייצור האדירים של צור וצידון וכלה במתקנים מצומצמים בהיקפם, כגון זה שנתגלה בתל מור, טומן בחובו מידע רב חשיבות בנוגע לאופן פעולתה של תעשיית הארגמן, היקפה ותולדותיה בין תקופת הברונזה המאוחרת לתקופה ההלניסטית. בהסתמך על המידע העולה מאתרים אלו, נראה כי יש לראות את תעשיית הארגמן בארץ כהמשך טבעי של התעשייה הפיניקית שהתקיימה לחופי לבנון. חרף קיומם של יוצאים מן הכלל, דומה כי הממצאים הארכאולוגיים מאששים את המידע ההיסטורי ומוסיפים עליו. מחפירות שנעשו באתרים הרבים הקיימים לאורך חופי הים התיכון עולה כי תעשיית הארגמן רוכזה לרוב בחלקים המזרחיים של היישוב או התל, זאת תוך השתחשבות במשטר הרוחות המקומי ומתוך שאיפה למנוע נשיאה של ריחות מבחילים ממתקני ייצור צבע הארגמן ליישוב הסמוך. מרבית הממצאים הקשורים בתעשיית הארגמן נתגלו בהקשר תעשייתי מובהק, לרוב בסמוך לתעשיות כגון תעשיית המתכת ורובעי קדרים ובקרבה לתנורים וכלי אגירה. מרבית הכלים הקשורים בתעשייה זו הם כלי עבים וגסים, עליהם מופיעים לא אחת סימני פיח. בין הממצאים המרהיבים והבולטים לקיומה של תעשיית הארגמן נמנים שרידי צבע הארגמן שנתגלו על שברי קנקנים במספר אתרים. חרף היותם נדירים, ממצאים אלו חשובים במיוחד לאותם חוקרים המנסים לשחזר את תהליכי ייצורו והרכבו הכימי המדויק של צבע הארגמן.