מוזש סיקיי
ביוגרפיה > פעילותו > בקלחת המלחמות על השליטה בטרנסילבניה

ב-23 במרץ 1598 התפטר ז'יגמונד באטורי מכס הנסיכות של טרנסילבניה והעביר את השלטון לידי הקיסר האוסטרי רודולף השני. שישב בפראג. רודולף שלח שלושה נציבים קיסריים לצורך העברת השלטון לידיו. מוזש התחיל ביוני 1598 בבראשוב מו"ם עם אחד הנציבים האוסטרים, ברתולומאוס פצן, וביקש מהקיסר שישלח צבא לטרנסילבניה לפני שהעות'אמנים יפלשו לנסיכות. אחרי שקיבל על עצמו את המשימה באישור האוסטרים, ביקש שליט ולאכיה, מיכאי האמיץ, מהקיסר לשלוח אליו את מוזש סיקיי על מנת שיעמוד בראש הצבא הוולאכי.
מוזש דן גם עם דודו של ז'יגמונד באטורי, אישטוואן בוצ'קאי בשובו של ז'יגמונד באטורי לשלטון בטרנסילבניה.
אחרי חזרתו של ז'יגמונד לקולוז'וואר ב-21 באוגוסט 1598, מוזש שיכנע את הסקלרים להישבע לו אמונים בעיר סאסשבש, כיום סבש ברומניה. מכיוון שהקפטן של ואראד (נאג'וואראד, כיום אוראדיה ברומניה), סירב לתת לו כבוד, שלח באטורי לעיר הזאת את מוזש סיקיי ואת אישטוואן צ'אקי. לפני הגעתם כוח עות'מאני צר על ואראד. מוזש וחייליו הסקלרים תקפו כנופיה של שודדים טורקים וטטרים על יד העיר ולבסוף הכוח העות'מאני הוכרח לסגת מהנסיכות.
ב-21 במרץ 1599 שוב ויתר ז'יגמונד באטורי על השלטון, הפעם לטובת בן דודו, הקרדינל אנדראש באטורי.
כתגובה הורה הקיסר רודולף למיכאי האמיץ לפלוש לטרנסילבניה.
אלפי סקלרים הצטרפו לכוחות השליט הוולאכי שהבטיח להחזיר להם בסתיו את הזכויות והחירויות הישנות שנשללו מהם על ידי נסיכי טרנסילבניה הראשונים.. אנדראש באטורי שלח את מוזש סיקיי לשאת ולתת עם מיכאי האמיץ, אבל האחרון דחה את הצעות השלום שלו.. מוזש פיקד על צבאו של אנדראש באטורי בקרב שלנברק, הידוע ברומנית כקרב שלימבר. אחרי שנוצח בקרב על ידי מיכאי, ב-29 באוקטובר 1599 נמלט מוזש סיקיי למבצר גרגן (Görgény) (כיום גורגיו, ברומניה). אנדראש באטורי ניסה לברוח לפולין, אבל נרצח על ידי סקלרים ב-3 בנובמבר 1599.
רודולף השני מינה את מיכאי האמיץ כמושל טרנסילבניה. מיכאי מינה אז את מוזש סיקיי למפקד עליון של הצבא הטרנסילבני. הוא בא אליו לדיולהפהרוואר, ברומנית אלבה יוליה, בעוד שהשאיר את אשתו אנה במארושוואשארהיי (טרגו מורש) אצל חמיו, וולפגנג קורניש מיכאי העניק למוזש ולבנו את הכפרים טקה (כיום טיאקה) ומזסילוואש (כיום סיליוואשו דה קמפיה) ועוד מספר אחוזות ברוזנות קולוז' (קלוז').
ב-28 בנובמבר 1599 בהתאם להבטחתו, ציווה השליט הרומני על החזרת זכויותיהם וחירותיהם של הסקלרים.
ב-24 בינואר 1600 אישר מיכאי את זכותו של מוזש סיקיי להחזיק באחוזות שהוענקו לו מימי שלטון משפחת באטורי.
עם זאת לא בטח מיכאי במוזש וכשפגש את שליחי הקיסר נמנע מלדבר בנוכחותו על סוגיות חשאיות.
במאי 1600 פלש מיכאי לנסיכות מולדובה. מוזש סיקיי, שהתמנה בינתיים קפטן של ה"כיסא אודווארסיק" התלווה למסע זה. אחרי שמיכאי חזר לטרנסילבניה, נשאר מוזש במולדובה כשהוא בראש לוחמיו של מיכאי, יחד עם בויאר בשם מירזה. מיכאי בינתיים לא הצליח לייצב את המצב בטרנסילבניה, אף על פי שהגלה עשרה אצילים מקומיים לוולאכיה. בסוף הקיץ 1600 חזר מוזש לטרנסילבניה כדי להיפגש בבורצנלנד עם גשפר שיבריק, ג'רג' מאקו ועם כמה אצילים טרנסילבנים. מיכאי קרא להם להתכנס בדיאטה באלבה יוליה בסוף אוגוסט, אבל במקום זאת מוזש ובני בריתו עזבו אותו ונמלטו לפולין כדי ליצור מגעים עם הקנצלר הפולני יאן זמויסקי ולשכנע את ז'יגמונד באטורי לטעון מחדש לשלטון בטרנסילבניה.
בשובו לטרנסילבניה התנגד מוזש גם למשטר האימים של הגנרל ג'ורג'ו בסטה, ראש הכוחות הקיסריים, וגם למיכאי האמיץ. אחרי קרב גורוסלו (גורלסאו) (3 באוגוסט 1601) שבו הצבא של ז'יגמונד באטורי הובס על ידי הכוחות הקיסריים של בסטה וגדוד קוזקים והלוחמים של מיכאי, מוזש ראה עצמו בראש המחנה האנטיהבסבורגי. בינתיים מיכאי האמיץ נרצח על ידי אנשיו של בסטה וביולי 1602 הצליח הגנרל האיטלקי-אוסטרי לנצח בקרב טוויש (Tövis) (כיום טיוש ברומניה) את צבא הסקלרים.
ז'יגמונד באטורי התפטר בפעם השלישית והאחרונה. בחורף 1602–1603 בברית עם גאבור בתלן ועם העות'מאנים, ארגן מוזש סיקיי מסע לשחרור טרנסילבניה מהשליטה ההבסבורגית. הגיע לעיר טמשוואר (טימישוארה של היום) וקיבל בה את אישורו של הסולטאן מהמט השלישי כדי להתמנות נסיך טרנסילבניה.