סאיב עריקאת
ביוגרפיה > עמדותיו ביחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני

בראיון עמו בשנת 2006 טען עריקאת כי הוא היה נציגו של יאסר ערפאת בוועידת מדריד (1991), ואמר: "הלכנו למדריד תחת מטרייה של משלחת ירדנית־פלסטינית. מצד אחד לא היינו אש"ף, מצד שני קיבלנו הוראות מערפאת ומאחרים בתוניס. כדי להזכיר שאנחנו קיימים הופעתי בוועידת מדריד עם כאפיה לראשי. בחוסר רצון, באונס, נתן שמיר את הגושפנקה לקווי היסוד (terms of reference) של תהליך השלום (החלטות מועצת הביטחון 242 ו־338). בלי מדריד לא היינו מגיעים לאוסלו. הוא לא הבין מה שאנחנו הבנו - שהדברים יתפתחו באופן טבעי ושאלה שינסו לעצור את המהלך ייעלמו".
באותו ראיון דיבר עריקאת על יצחק רבין כעל מי שידע כיצד ייראה הסכם הקבע, ותיאר את מתווה הסכמי אוסלו כהמשך טבעי לוועידת מדריד.
על אהוד ברק ופסגת קמפ דייוויד אמר עריקאת כי הוא יכול היה להשיג הסדר קבע בוועידה, אך "הבעיה שלו היא שהוא טוען לבעלות בלעדית על כל הידע. הצדדים מוכנים או לא מוכנים לפסגה - הוא מחליט. בסוף הוא מטיח את האשמה בפלסטינים. מבחינתי הוא האיש שריסק את תהליך השלום".
בנובמבר 2007 אמר כי "הפלסטינים לא יקבלו את ישראל כמדינה יהודית".
באפריל 2009 כינה את דרישת ישראל להכיר בה כמדינה יהודית "מגוחכת" ו"מנוגדת למשפט הבינלאומי".
ביוני 2009, בריאיון לעיתון הירדני "א-דוסטור", אמר כי "בקמפ דייוויד קיבלנו 90% ובהצעת אולמרט 100%, אז למה שנמהר?".
בסוף פברואר 2010 התפרסם בעיתון "הארץ" מסמך דיפלומטי שחיבר עריקאת בתור הממונה על המשא ומתן עם ישראל ברשות הפלסטינית. במסמך מזהיר עריקאת: "כישלון המאמץ המדיני להשיג הסדר בינה לבין ישראל יביא אותה לוותר על המאבק לחלוקת הארץ לשתי מדינות, לבטל את הסכמי אוסלו - ולפתוח במאבק לכינון מדינה דו-לאומית". עריקאת מצהיר במסמך למעשה כי בשל חוסר ההתפתחות באפיק המדיני, והתגברות חמאס, ייתכן שהעם הפלסטיני צריך להפסיק את מאבקו לעצמאות מדינית, ולבחור במתווה של מדינה דו-לאומית. בכתבה זו חוזר עריקאת על חוסר שביעות רצונו מהתיווך האמריקאי במשא ומתן.
בשיחה עם העיתונאי עקיבא אלדר בפברואר 2010, מציין עריקאת כי ממשל הנשיא האמריקאי, ברק אובמה נסוג מן ההבנות בינו ובין הפלסטינים ביחס להמשך המשא ומתן, בעיקר בנוגע להקפאת הבנייה בהתנחלויות ומכך שהשיחות לא ימשיכו מההבנות שהושגו בין אהוד אולמרט ואבו מאזן בסוף 2008.
בספרו "דרך ארוכה קצרה" האשים משה יעלון את סאיב עריקאת בהפצת עלילת דם על ישראל בדבר הטבח בג'נין במהלך מבצע חומת מגן: "לפרסום היו אחראים גורמים פלסטיניים, ביניהם גורמים רשמיים כמו ד"ר סאיב עריקאת, אשר הכרתי את חוסר אמינותו גם מאירועים קודמים. הוא הופיע באמצעי התקשורת השונים, בעיקר בערוצי הטלוויזיה הזרים, והפיץ את עלילת ה'טבח בג'נין'" (עמ' 132).
בנובמבר 2010 כתב עריקאת מכתב שבח למתכנן רצח השר רחבעם זאבי. בדצמבר 2015 ערך ביקור ניחום אבלים אצל משפחתו של מחבל שביצע פיגוע ירי נגד כוחות צה"ל והשתייך למודיעין הכללי הפלסטיני. בכך היה הדמות הבכירה ביותר ברשות הפלסטינית שנקט מחווה כזו כלפי מחבל במהלך גל הטרור שהתרחש באותו הזמן.
ב-14 בדצמבר 2010 כתב עריקאת במאמר בעיתון "הגארדיאן" כי כל הסדר שלום שלא יפתור את סוגיית הפליטים על בסיס החלטה 194 של האו"ם (מימוש בפועל של זכות השיבה לישראל שבתוך הקו הירוק) – ייכשל. הוא אף נקב במספר שבעה מיליון כמספר הפליטים הפלסטינים ברחבי בעולם. עקיבא אלדר, במאמר שפורסם לצדו, אמר כי משמעותה המעשית של הצהרה זו על מימוש זכות השיבה היא חיסול מדינת ישראל כמדינת העם היהודי: "עריקאת אינו יכול לומר בתום לב שהדבר לא יביא למשבר קיומי עבור ישראל, שכן הוא רומז שבעבור הזמן, תיעלם ישראל ולא תהיה עוד מולדת ליהודים, שכן מעבר לנקודה מסוימת היהודים יהיו מיעוט בגבולות שלפני 1967."
ביולי 2013 החל עריקאת לפעול כראש צוות המשא ומתן הפלסטיני במסגרת פתיחה מחדש של המשא ומתן הישראלי-פלסטיני, ביוזמתו של מזכיר החוץ האמריקני, ג'ון קרי. באפריל 2014 חשף ותרגם יונתן דחוח-הלוי מסמכים פלסטיניים שחיבר עריקאת במרץ כממונה על המשא ומתן מטעם הרשות הפלסטינית, ובהם כתב שהפלסטינים מתכוונים להפר את התחייבויותיהם ולפנות לאו"ם ולמוסדות בינלאומיים אחרים למרות המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים שהתנהל ב-2013.