stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עבד א-ראוף אל-ביטאר
קורותיו

נולד במשפחה בת חמישה ילדים. משפחתו הייתה אמידה מאוד וצברה את הונה במסחר בבהמות ובבשר. עבד א-ראוף ואחיו עומר עמדו בראש השושלת המשפחתית; עומר היה מעורב בפוליטיקה ועבד א-ראוף ניהל את עסקי הקרקעות של המשפחה. כיהן כראש לשכת המסחר ביפו וכראש אגודת פרדסנים יהודית-ערבית. אחיו, עומר אל-ביטאר שימש כראש עיריית יפו בשנים 1915–1908 והודח בידי העות'מאנים.
עבד א-ראוף היה חבר ב"סיעת דורשי הצדק" במועצת העיר. בבחירות הראשונות לראשות העיר שנערכו בסוף מאי 1927 נבחר עאסם בק אל-סעיד כראש העיר ועבד א-ראוף כסגנו. אל-סעיד נבחר בשנית בבחירות ביוני 1934 ואל-ביטאר המשיך בתפקידו. בזמן המרד הערבי הגדול עבד א-ראוף ואחיו יחד עם ראש העירייה עאסם בק עמדו בראש האופוזיציה של המחנה הנאששיבי ביפו. מחשש לחייו ובעקבות מספר ניסיונות מצד החוסיינים לרצוח אותו נמלט עבד א-ראוף עם אחיו עומר לביירות. כנופייתו של עארף עבד א-ראזק הגיעה לבית המשפחה בשדרות פייסל (כיום רחוב יהודה הימית), גרמה נזק לרכוש וגירשה את רעייתו וילדיו מן הבית. הם הצטרפו לאביהם בביירות. במורדים מכרו את רהיטי הבית לטובת קופת המרד הערבי.
הבריטים ארגנו בסיוע "ההגנה" בסתיו 1938 את "כנופיות השלום" בהנהגת פח'רי נשאשיבי, שהניסו את כנופיות החוסיינים והשיבו את הסדר על כנו. לאחר מכן שבו גם האחים אל-ביטאר לעיר. מועצת העיר יפו פוזרה בידי הרשויות בסוף 1938. עבד א-ראוף מונה בידי רשויות המנדט ב-5 בינואר 1939 כראש העירייה ועלי מוסתקים מונה לסגנו. באותה עת שימש עבד א-ראוף כאיש קשר בין המחנה הנשאשיבי למחלקה המדינית של הסוכנות היהודית באמצעות אליהו ששון, במטרה להגיע להבנות בין היהודים לערבים לקראת ועידת השולחן העגול בלונדון. בתקופת כהונתם של השניים בראשות העירייה התקיימו יחסי ידידות ושיתוף פעולה עם ראש העירייה ישראל רוקח, ונמצא פתרון לשכונות היהודיות בשטחה של יפו. הוסכם שהמיסים של התושבים היהודים ביפו, כ־25,000 איש, יועברו לידי עיריית תל אביב. חלק מן המיסים עבור השירותים המוניציפליים נשאר בידי עיריית יפו. אל ביטאר היה אהוד גם על הנהגת היישוב בשל גישתו השוויונית לערבים וליהודים. הוא ביקר בין השאר באירועים ציבורים יהודיים כגון ביום הספורט ב'בית המכבי' בראשון לציון, בחגיגה בפתח תקווה לרגל יובל השבעים לאברהם שפירא ובהלוויה שנערכה לקורבנות ההפצצה האיטלקית על תל אביב בספטמבר 1940.
בתו, סומאייה, נישאה לאסמאעיל, בנו של פואד איסמעיל דג’אני, מייסד בית החולים דג'אני.
בנו, ח'אלד, סיים לימודי כלכלה ושימש כסמנכ"ל חברת התעופה הירדנית עאליה. בתחילת שנות הארבעים מנתה משפחת אל-ביטאר כ-100 נפשות. בשנת 1941 זכה ממלך אנגליה לתואר קצין במסדר האימפריה הבריטית.
בפברואר 1941 חלה אל-ביטאר ומאמצע מרץ מונה מוסתקים כממלא מקומו. במאי הועבר לבית חולים הדסה בירושלים שם הלך לעולמו ביוני 1941. בהלווייתו השתתפו ראשי עיריות יהודיים ונציגי הסוכנות היהודית, איתם היה בקשר כנציג האופוזיציה בעיר.
נקבר בבית הקברות המוסלמי ביפו (כיום בצמוד למרכז פרס לשלום). קברו לא קיים יותר, כיוון שהצוק התמוטט אל הים. לאחר מותו, מונה אחיו, עומר, ב-21 ביוני לתפקיד ראש העיר ומוסתקים שב לשמש כסגן ראש העיר. עומר התפטר מראשות העיר במרץ 1945.
לפני כניעת יפו, במהלך מלחמת העצמאות, נמלטו ילדיו לירדן. לאחר מלחמת העצמאות שימש ביתו ברחוב יהודה הימית 35-37 כחלק ממחנה אריאל כמפקדת חיל האוויר (מטר"ש).
עיריית יפו קראה רחוב על שמו במרץ 1942 בשכונת נוזהה בעיר. בטקס נכח גם הנציב העליון.
הערות שוליים

↑  תמיר גורן, "מפנה ביחסי ערבים ויהודים ביפו ובתל אביב בשנות מלחמת העולם השנייה," עיונים בתקומת ישראל 28 (2017), עמ' 177-180.
↑  גילר, שמואל. "זיכרונות על יפו של פעם". פרויקט בן־יהודה. 2021. 2023-02-15. <https://benyehuda.org/read/26115>
↑  מת ה' ביטאר, ראש עירית יפו, הארץ, 18 ביוני 1941
↑  גורן, "מפנה ביחסי ערבים ויהודים", עמ' 181-182.
↑  עומר אל ביטאר – ראש עיריית יפו, הצופה, 22 ביוני 1941
יעקב אבנדנה

| --- | --- |
 לידה:  1630 ברצלונה, ספרד 
 פטירה:  12 בספטמבר 1695  (בגיל 65 בערך) ג' בתשרי ה'תנ"ו לונדון, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  ארצות השפלה הספרדיות 
 תקופת הפעילות:  ? – 12 בספטמבר 1685 
 
חכם יעקב אָבֶּנדָנָה (Jacob Abendana;‏ 1630 בקירוב – 12 בספטמבר 1695, ג' בתשרי ה'תנ"ו) היה רב הולנדי-אנגלי ממוצא ספרדי, מרא דאתרא של הקהילה היהודית הספרדית בלונדון והרב הראשי של בריטניה.
קורות חיים

נולד ליוסף אבנדנה, בנקאי נודע, יהודי ממוצא ספרדי. למד בבית המדרש ברוטרדם ובשנת 1655 (ה'תט"ו) התמנה כמו"צ של הקהילה הספרדית באמשטרדם.
בהיותו באמשטרדם שיתף פעולה עם אחיו החכם והרופא יצחק אבנדנה בהבאה לבית הדפוס של ספרים עבריים, כמו "מכלל יופי" של רבי שלמה אבן מלך לביאור מילים קשות בתנ"ך. אבנדנה הוסיף לו חיבור משלו בשם "לקט שכחה" (אמשטרדם ה'ת"ך, 1660). על הספר קיבלו האחים את הסכמותיהם של גדולי המלומדים ההבראיסטים בני זמנו, כמו יוהאן בוקסטורף הבן ואחרים.
עם היכרותו עם העולם הנוצרי, נקלע לוויכוחים עם מלומדים כמו אנטון הולסיוס (גר') מליידן, עמו התווכח בנושא "כבוד הבית השני" (ספר חגי, פרק ב', פסוק ט'). במסגרת ויכוח זה, תורגם ספר הכוזרי לספרדית (אמשטרדם 1663). תוכן הוויכוח פורסם בידי הולסיוס בשנת 1669.
בשנת 1680 (ה'ת"ם) התמנה כחכם הקהילה הספרדית בלונדון במקום רבי יהושע די סילוא. הוא כיהן בתפקידו זה עד פטירתו.
מלבד כתביו המודפסים השאיר החכם אבנדנה אחריו, תרגום של ששה סדרי משנה לספרדית.
הערות שוליים

↑  לפי מילון אוקספורד, שנת הפטירה היא֔ 1685. ראו כאן
↑  שלמה אבן מלך, מכלל יופי עם לקט שכחה, אמשטרדם ה'ת"ך, 1660, באתר היברובוקס.
↑  שם, ראש הספר, עמ' 6–7, באתר היברובוקס.
| הרבנים הראשיים לאנגליה |
| --- | --- | --- |
| הרבנים האשכנזיים | (לא רשמיים): אורי פייבוש המבורגר (אהרן הרט) • צבי הירש לוין • משולם סלמון • דוד שיף (רשמיים): שלמה הירשל • נתן מרקוס אדלר  • נפתלי הרמן אדלר • יוסף צבי הרץ • ישראל ברודי • עמנואל יעקובוביץ • יונתן זקס • אפרים מירוויס |  |
| רבני הקהילה הספרדית-פורטוגלית | יעקב ששפורטש • יהושע דה סילבה • יעקב אבנדנה • שלמה אאיליון • דוד ניטו • יצחק ניטו • משה גומז דה מסקיטה • רפאל מילדולה • רפאל ד'אזבדו • בנימין ארטום • משה גסטר • שלמה גאון • אברהם לוי • יוסף דוויק הכהן (בפועל) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310185705171  BNE: XX4980519  BPN: 20460237  GND: 136309739  ISNI: 0000 0001 2095 6526  LCCN: nb2007009880  NKC: jo2015868096  NTA: 070069964  SELIBR: 249117  SUDOC: 122316401  VcBA: 495/337160  VIAF: 17200779   WorldCat (עם VIAF): 17200779
צ'ון דו-הוואן

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
צ'ון דו-הוואן (בהאנגול: 전두환, בהאנג'ה: 全斗煥;‏ 18 בינואר 1931 – 23 בנובמבר 2021) היה מדינאי ואיש צבא דרום קוריאני, שכיהן כנשיאה החמישי של קוריאה הדרומית בין השנים 1979–1988.
ביוגרפיה

צ'ון נולד בשנת 1931, בעיירה חקלאית ענייה שבדרום קוריאה, במהלך תקופת הכיבוש היפני בקוריאה.
צ'ון היה הבן הרביעי מתוך עשרה ילדים לצ'ון סאנג-וו וקים ג'ונג-מון. שני אחיו הגדולים של צ'ון, יהול-הוואן וקיו-גון, נהרגו בתאונה כשהיה תינוק.
צ'ון גדל כשהוא מכיר רק את קי-הוואן כאחיו הגדול.
צ'ון נכנס לאקדמיה הצבאית הקוריאנית בשנת 1951. לאחר סיום לימודיו בשנת 1955, הפך לקצין חי"ר ובשנת 1958 נישא ללי סון ג'ה, בתו של תא"ל לי קיו דונג. צ'ון פיקד על אוגדה דרום קוריאנית בדרום וייטנאם במלחמת וייטנאם. לאחר שפארק צ'ונג-הי תפס את השלטון בשנת 1961, שימש צ'ון כמזכיר שירות המדינה של החונטה, ובשנת 1963, עם שיקום הממשל האזרחי, כראש המטה של סוכנות הביון המרכזית הקוריאנית (KCIA), שירות המודיעין הלאומי). הוא כיהן בתפקידים רשמיים שונים אחרים ועלה לדרגת תא"ל בשנת 1978.
צ'ון השתלט על השלטון לאחר ההתנקשות ב-1979 של הנשיא פארק צ'ונג-הי, שהיה בעצמו דיקטטור צבאי. צ'ון עשה הפיכה צבאית ב-12' בדצמבר 1979, ולאחר מכן חיזק את הדיקטטורה הצבאית שלו בהפיכה הצבאית ב-17' במאי 1980 שבה הכריז על חוק צבאי ובהמשך הקים מחנה ריכוז ל"חינוך מטהר". הוא הקים את הרפובליקה החמישית של קוריאה ב-3' במרץ 1981. הוא שלט תחת חוקה קצת פחות אוטוריטרית מהרפובליקה הרביעית של פארק צ'ונג-הי, אבל עדיין החזיק בכוח ביצוע רחב מאוד, והשתמש באלימות קיצונית כדי לשמור עליה.
במהלך כהונתו, כלכלת דרום קוריאה צמחה בקצב הגבוה ביותר אי פעם והשיגה את העודף המסחרי הראשון של המדינה ב-1986.
לאחר התגברות הלחץ הפנימי כתוצאה מתנועת הדמוקרטיזציה של יוני 1987, ובעקבות לחץ חיצוני בשל האולימפיאדה הקרבה, איפשר צ'ון לערוך בחירות חופשיות ופתוחות לנשיאות בדצמבר 1987. הוא העביר את השלטון לחברו הקרוב ובן בריתו נו טה-וו (Roh Tae-woo), שהמשיך רבות מהמדיניות של צ'ון במהלך שלטונו שלו עד שנות ה-90'.
בשנת 1996 נידון צ'ון למוות עקב מעורבותו בדיכוי התקוממות קוואנגג'ו, שבמהלכו נהרגו מאות אנשים.
מאוחר יותר הוא קיבל חנינה על ידי הנשיא קים יונג-סאם, וזאת, בעצת הנשיא הנבחר, קים דה-ג'ונג, שנידון לגזר דין מוות כ-20 שנה קודם לכן על ידי ממשלו הרודני של צ'ון.
נפטר ב-23 בנובמבר 2021.
הערות שוליים

↑  צ'ון דו-הוואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  דרום קוריאה: מת הנשיא לשעבר צ'ון דו-הוואן שהוביל את דיכוי התקוממות קוואנגג'ו, באתר ynet, 23 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259723705171  PLWABN: 9811553447705606  BIBSYS: 90265556  BNE: XX1130675  BnF: cb11896852f (data)  CiNii: DA02038536  GND: 123641810  ISNI: 0000 0000 8076 0835  LCCN: n81048898  NDL: 00317971  NLA: 36200219  NLK: KAC201621332  NTA: 069488967  RERO: 02-A003106203  SNAC: w6nd00pt  SUDOC: 026789167  Trove: 1228062  VcBA: 495/124613  VIAF: 2468277   WorldCat (עם VIAF): 2468277 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא קוריאה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משחק ילדים (סרט, 2019)

ערך זה עוסק בסרט משנת 2019. אם התכוונתם לסרט משנת 1988, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  הסרט "משחק ילדים" מאת דון מנסיני
 בימוי:  לארס קלברג 
 הופק בידי:  סת' גראהם סמית' דייוויד קצנברג אהרון שמידט
 תסריט:  טיילור ברטון סמית' 
 עריכה:  טום אלקינס
 שחקנים ראשיים:  אוברי פלאזה גבריאל בייטמן מארק המיל בריאן טיירי הנרי
 מדבבים:  מארק המיל (צ'אקי) 
 מוזיקה:  בר מק'קרירי 
 צילום:  ברנדה יוגמה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  KatzSmith Productions Orion Pictures
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 21 ביוני 2019   ישראל 20 ביוני 2019
 משך הקרנה:  120 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה
 תקציב:  10 מיליון דולר
 הכנסות:  45 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   childsplay2019
 childsplaythemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
משחק ילדים (באנגלית: Child's Play) הוא סרט אימה אמריקאי שבוים על ידי הבמאי לארס קלברג ונכתב על ידי טיילור ברטון סמית' ומככבים בו אוברי פלזה, גבריאל בייטמן, מארק המיל ובריאן טיירי הנרי בתפקידים הראשיים. הסרט מהווה אתחול לסדרת סרטים הנושאת את שמו והוא מבוסס על סרט באותו השם שיצא לאקרנים בשנת 1988.
הסרט עלה לאקרנים ב-21 ביוני 2019.
תקציר העלילה

קארן (אוברי פלאזה), אם חד-הורית לבנה אנדי (גבריאל בייטמן), היא אישה קשת-יום העובדת בשירות לקוחות של חנות כלבו בשיקגו. כאשר אחת מלקוחותיה מחזירה בובה פגומה מסוג "באדי" מבית היוצר של תאגיד "קסלן", קארן לוקחת את הבובה לביתה ומעניקה אותה כמתנת יום הולדת לאנדי, וזאת מבלי להיות מודעת לטבעה המרושע והאימתני של הבובה הזו.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| אוברי פלאזה | קארן בארקלי | אמו קשת-היום והחד-הורית של אנדי. |
| גבריאל בייטמן | אנדי בארקלי | ילד צעיר שמקבל ליום הולדתו את צ'אקי, מבלי להיות מודע לכך שמדובר בעצם בבובה רצחנית. |
| בריאן טיירי הנרי | מייק נוריס | בלש שחוקר רציחות מסתוריות בעלות קשר אפל המחבר ביניהן. |
| מארק המיל | צ'אקי (דיבוב) | בובה רצחנית שניתנת לאנדי כמתנה. |
| טים מאתסון | הנרי קסלן | ראש תאגיד קסלן |
| ביאטריס קיטסוס | פאלין | חברתו של אנדי. |
| טיי קונסיגליו | פאג | חברו של אנדי. |
| מרלון קאזאדי | עומר | חברו של אנדי. |
| דייוויד לואיס | שיין | בן-זוגה של קארן. |
| קרליס בורקה | דורין נוריס | שכנתו של אנדי ואמא של מייק. |
| ניקול אנתוני | ויליס | בלשית משטרה. |
| טרנט רדקופ | גייב | אב הבית. |
| אמרו מזרוב | ווס | עובד בחנות זד-מארט. |
| פניקס ליי | צ'ין | עובד במפעל "קסלן" בווייטנאם. |
הפקה > פיתוח

ב-3 ביולי 2018, הוכרז רשמית שגרסה מודרנית של הסרט "משחק ילדים", שתהווה אתחול לסדרת הסרטים, נמצאת בפיתוח על ידי אולפני "מטרו גולדווין מאייר", ללא מעורבותם של היוצר דון מנסיני, התסריטאי דייוויד קירשנר, ושל השחקן שגילם את דמותו של צ'ארלס לי "צ'אקי" ריי הבובה, בראד דוריף. לארס קלברג נשכר למלאכת הבימוי, עם תסריט מאת טיילר ברטון סמית' (שנשכרו לצוות ההפקה לאחר המוניטין שיצא להם בסרט האימה "פולארויד" ובמשחק הפעולה "Quantum Break", בהתאמה). המפיקים סת' גראהם סמית' ודייוויד קצנברג, שהיו אחראים להפקת הסרטים "זה" ו"זה: חלק 2", אמונים על מלאכת הפקת הסרט. תקציר עלילת הסרט פורסם זמן קצר לאחר מכן.
הפקה > ליהוק

ב-26 ביוני 2018, נודע שהפקת הסרט שוקלת ללהק את ליב טיילור עבור תפקיד בסרט.
ב-18 בספטמבר 2018, נודע שאוברי פלאזה, בריאן טיירי הנרי וגבריאל בייטמן לוהקו לסרט כקארן בארקלי, הבלש מייק נוריס ואנדי בארקלי. ב-5 בנובמבר 2018, נודע שטיי קונסיגליו ופטרישיה קיטסוס לוהקו לדמויותיהם של חבריו של אנדי.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-20 בספטמבר 2018 בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה, והסתיימו ב-8 בנובמבר 2018.
הפקה > שיווק

בספטמבר 2018, הופצה תמונה ראשונה המציגה את עיצובו החדש של צ'אקי הבובה.
הערות שוליים

1 2  https://www.boxofficemojo.com/movies/?id=childsplay2019.htm
↑  Child's Play Movie Reboot Confirms Cast As Filming Starts, ScreenRant, ‏2018-09-20 (באנגלית)
↑  Burks, Robin (July 26, 2018). "Child's Play Remake Reportedly Eyeing Liv Tyler For Lead Role". screenrant.com. Retrieved October 4, 2018.
↑  Sneider, Jeff (September 19, 2018). "[ Exclusive: Aubrey Plaza, Brian Tyree Henry in Talks to Star in 'Child's Play' Reboot]". collider.com. Retrieved October 4, 2018.
↑  N'Duka, Amanda (September 20, 2018). "Gabriel Bateman To Star As Andy In MGM's 'Child's Play' Remake, Joining Aubrey Plaza & Brian Tyree Henry". deadline.com. Retrieved October 4, 2018.
↑  "Beatrice Kitsos & Ty Consiglio Join MGM's Child's Play Reboot". ComingSoon.net. 2018-11-05. Retrieved 2018-11-13.
↑  Chris Evangelista, "‘Child’s Play’ Remake First Look: Meet the New Chucky", "Film/", ‏September 21, 2018
| משחק ילדים |
| --- | --- | --- |
| סרטים | משחק ילדים (1988) • משחק ילדים 2 • משחק ילדים 3 • כלתו של צ'אקי • היורש של צ'אקי • קללתו של צ'אקי • הכת של צ'אקי • משחק ילדים (2019) |  |
| דמויות | צ'אקי • אנדי ברקלי • טיפני ולנטיין • ניקה פירס • קיילי |  |
| ערכים קשורים | Chucky: Slash & Dash • צ'אקי |  |
תיירי נויביל

תיירי נויביל (באנגלית: Thierry Neuville, נולד ב-16 ביוני 1988) הוא נהג מרוצים בלגי המתחרה באליפות העולם בראלי עבור קבוצת יונדאי. בשנת 2024 זכה באליפות הנהגים.
קריירה > 2010-2013: שנים ראשונות

נויביל החל להתחרות בשנת 2010 באופן עצמאי בסבב אליפות העולם בראלי לצעירים (JWRC), במסגרתו התחרה בחמישה מרוצים. בשלושה מרוצים הוא לא הגיע לקו הסיום, הוא ניצח במרוץ אחד וסיים במקום השלישי במרוץ הנוסף. במקביל השתתף בשישה מרוצים בסבב האינטרקונטנינטל ראלי צ'אלנג' (IRC). בשנת 2011 התחרה בעונה מלאה של סבב ה-IRC ואף רשם שני ניצחונות (בקורסיקה ובסן רמו).
בשנת 2012 הוחתם על ידי סיטרואן כנהג בקבוצת המשנה. הוא התחרה עבור הקבוצה ב-11 מרוצים וצבר נקודות בחמישה מתוכם. בשני המרוצים הנוספים של העונה (ניו זילנד ואיטליה) התחרה עבור קבוצת הראלי קטר. בשנת 2013 עזב את סיטרואן ועבר לנהוג בפורד פיאסטה RS WRC של הקבוצה הקטרית. במרוץ הראשון של העונה החליק מהמסלול ופרש. במהלך העונה צבר נקודות באחד עשר מתוך שלושה עשר המרוצים, כולל שבעה פודיומים מתוכם חמישה רצופים. את העונה סיים במקום השני אחרי סבסטיאן אוז'ייה.
קריירה > 2014-הווה: יונדאי

יונדאי חזרה לסבב אליפות העולם בראלי בעונת 2014 עם דגם היונדאי i20 WRC לאחר היעדרות של 11 שנים והחתימה את נויביל כנהג המוביל של הקבוצה המתחדשת. בראלי גרמניה החליק רכבו של נויביל מהמסלול והתהפך שש פעמים, למרות התאונה הקשה הצליח לחזור לתחרות ואף סיים אותה כמנצח, ניצחון בכורה אישי וקבוצתי. עונת 2015 נפתחה בצורה טובה עבור נויביל שסיים חמישי במונקו, שני בשוודיה ושמיני במקסיקו. תאונה קשה שעבר בראלי ארגנטינה פגעה ביכולתו עד לסיום העונה והוא הצליח להגיע לפודיום רק עוד פעם אחת עד לסיום העונה. דני סורדו והיידן פאדון, חבריו לקבוצה, השיגו תוצאות טובות ממנו במרוצי סיום העונה, אך בניקוד הכללי סיים לפניהם.
בעונת 2016 הוביל את נהגי הקבוצה וסיים את העונה במקום השני, אחרי סבסטיאן אוז'ייה. בראלי סרדיניה השיג את ניצחונו השני בקריירה ואת העונה סיים עם רצף של חמישה מרוצים בהם הגיע לפודיום.
ב-2024 זכה בתואר אלוף העולם באליפות העולם בראלי, ובכך היה לבלגי הראשון שזכה בתואר.
הערות שוליים

↑  Neuville secures Peugeot's 4th Corse win, Rally-info.com, 15 May 2011
↑  Neuville wins IRC thriller by 1.5s, Rally-info.com, 24 September 2011
↑  Hyundai signs Thierry Neuville to lead WRC charge, AUSmotive.com, 5 November 2013
↑  Rally Germany: Thierry Neuville, Hyundai take maiden WRC win, Autosport.com, 24 August 2014
ישעיה שטיינר

| --- | --- |

 לידה:  1852 ה'תרי"ב האימפריה האוסטרית זאבריו (אנ'), האימפריה האוסטרית
 פטירה:  27 באפריל 1925  (בגיל 73 בערך) ג' באייר ה'תרפ"ה הונגריה (1920–1945) בודרוגקרסטור, ממלכת הונגריה
 כינוי:  רב ישעיה'לה קערעסטירער
 תקופת הפעילות:  ?–1925 
 השתייכות:  תנועת החסידות
 רבותיו:  רבי צבי הירש מליסקא   רבי חיים הלברשטאם   רבי מרדכי מנדבורנה
 תלמידיו:  בנו רבי אברהם וחתן בנו רבי מאיר יוסף רובין.
ציונו של רבי ישעיה שטיינר
רבי ישעיה שטיינר (מכונה ר' ישעיה'לה מקרסטיר (קערעסטירער)) (ה'תרי"ב, 1852 – ג' באייר ה'תרפ"ה, 27 באפריל 1925) היה רב ואדמו"ר בעיירה קֶרֶסטוּר על יד מישקולץ שבהונגריה, מייסדה של חסידות קרסטיר.
ביוגרפיה

נולד ב 1852 לרב משה והענטשא מרים שטיינר בכפר זָאבֱריו (Zborov) שליד ברדיוב (כיום בסלובקיה). התייתם מאביו כאשר היה בן שלוש. בגיל שתים עשרה אמו שלחה אותו לבית האדמו"ר רבי צבי הירש פרידמן מליסקא, אשר שלחו ללמוד בסמיהאלי. לאחר חצי שנה חזר לליסקא ולמד שם כמה שנים, בהמשך אף מינה אותו הרבי מליסקא למשמשו. בד' בניסן ה'תרל"ה נשא לאישה את שרה, בת הרב יצחק יונה וויינשטוק. כל ימיו הקפיד לחתום כמשמשו של הרבי מליסקא. כמו כן היה מתלמידי רבי מרדכי מנדבורנא, ורבי חיים הלברשטאם מצאנז, רבי שמואל פרנקל מדאראג ועוד.  לאחר שנפטר רבו הוכתר על ידי רבו רבי מרדכי מנדבורנא כאדמו"ר מליסקא לצד רבי חיים פרידלנדר חתנו של רבי צבי הירש מליסקא שאף הוא הוכתר כאדמו"ר מליסקא, אך עקב מתיחות ורדיפות מצד חסידיו עבר מליסקא בהוראת רבו רבי מרדכי מנדבורנא לקרסטיר שם החל להתפרסם בגלל מופתיו ונפלאותיו והמוני חסידים באו לחצרו.
נודע בעיקר כמכניס אורחים ובכך שהיה נותן צדקה לנזקקים. כותבי תולדותיו כותבים שגם כשלא נותרה פרוטה בכיסו לווה כדי להמשיך לחלק.
בזיווג שני היה נשוי למרת שרה בת רבי משה שמעון ראטה אבד"ק דיורע בן רבי יואל צבי ראטה אבד"ק חוסט. בעל שו"ת "בית היוצר".
שבעה מתוך שנים עשר ילדיו נפטרו בחייו. הילדים שנותרו לו היו: רבי אברהם; קריינטשע אשת רבי שמואל גרוס רבה של קרולי; רבקה פייגא אשת הרב ראובן חיים קליין רבה של סונינה (אנ'); רחל אשת רבי ישראל אברהם אלתר לנדא רבה של עדלין ומחבר הספר "בית ישראל".
שושלת קרעסטיר

בנו רבי אברהם מילא את מקומו כאדמו"ר. נולד בשנת תרמ"ג בערך. כיהן פחות משנתיים עד פטירתו בי"ח באדר א' תרפ"ז (1927). אחד מחתניו היה רבי מנחם מנדל כהנא, אדמו"ר מהומנא.
את מקומו של רבי אברהם מילא חתנו, רבי מאיר יוסף רובין (בן רבי ברוך מבריזדוביץ). נספה ב-1944 (ט"ו בסיוון תש"ד) במחנה הריכוז אושוויץ. חתנו של רבי מאיר יוסף היה רבי מנחם ישראל רוטנברג מקוסון.
את מקומו של רבי מאיר יוסף מילא בנו, רבי ישכר דב, חתנו של הרב חיים מייזליש אב"ד סרוואש. ניצל מהשואה והיגר לארצות הברית שם כיהן כאדמו"ר מקרעסטיר. נפטר באלול תשס"א.
את מקומו של רבי ישכר דב ממלא חתנו, רבי יצחק חיים זלטנרייך, אב"ד טשאקאווא בוויליאמסבורג, בורו פארק.
חתנו של רבי אברהם מקרעסטיר, רבי נפתלי גרוס (בן רבי רפאל מברבשט) כיהן כאדמו"ר בדברצין. ניצל מהשואה ואחרי ייסורים הגיע לארצות הברית והקים בית כנסת בקראון הייטס, וכיהן בשם קרעסטיר-ברבשט. התגורר תקופה בישראל ובסוף ימיו במיאמי. נפטר בשנת תשמ"ח (1988).
בנו רבי ישעיה מילא את מקומו בוויליאמסבורג בשם קרסטיר-ברבשט. לאחר פטירתו ממלא את מקומו רבי אברהם משה גרוס, בן אחיו הרב מיכאל, חתן רבי שמעון נתן נטע מלעלוב.
בן נוסף, רבי יוקל, פתח בית כנסת במונסי ובמיאמי בשם קרסטיר-ברבשט.
בן שלישי, רבי רפאל (1928–2007), כיהן במיאמי וכיום מכהן בנו רבי חנניה יום טוב ליפא.
הרב שלום קרויז, מחבר ספרי שות דברי שלום, חתנו של הרב ישראל אברהם אלטר לנדא אב״ד עדעלין חתנו של רבי ישעיה, הוא האדמו"ר מאודווארי-קערעסטיר בוויליאמסבורג. בנו הרב שמואל דוד מילא מקומו.  בנו הרב אלטר קרויז הוא האדמו"ר קערעסטיר מאנסי.
הנצחתו > בקרעסטיר

בסביבות שנת 2010 נסלל ושוקם השביל המוביל אל ציונו, בשנת 2012–2013 שופץ והורחב האוהל שעל קברו על ידי צאצאיו. שטח הבניין הסמוך ששימש בזמנים עברו לצורכי החברא קדישא הוסב לחדר עבור הכהנים. ובמקביל נבנה אגף עבור עזרת נשים.
החל מאמצע העשור השני של המאה ה־21 הפך קברו לאתר עלייה לרגל והחל מנהג המוני לעלות לקברו, בפרט ביום השנה למותו.
בנוסף רשת הכוללים 'תורת חסד' פתחו כולל מיוחד לע"נ 
בנוסף, פתחו נכדיו משפחת רובין וכן משפחת פרידלנדר בתי הַכְנָסַת אורחים לאלפי יהודים המגיעים לפקוד את המקום מדי שנה ומספקים אוכל ושתייה לציבור 24 שעות ביממה במשך כל ימות השנה. במקום אף קיימים בתי מדרש לתורה ולתפילה, ומקוואות טהרה. גם הבית שבו התגורר ברחוב קושוט 67 משמש כבית הַכְנָסַת אורחים.
הנצחתו > בישראל

"ישיבת ישועת מרדכי" שבנחליאל קרויה גם על שמו.
במקביל, התפתח מנהג חלוקת מזון לעילוי נשמתו ביום פטירתו בסמוך לקברו ובריכוזים חסידיים. החל משנת ה'תשפ"א החלו לחלק מזון לעילוי נשמתו לעולי הרגל בשלוש רגלים בסביבות העיר העתיקה ובתוכה, ומאז שנת ה'תשפ"ג התפשטו מוקדי החלוקה והוקמו מהם גם בכניסה לירושלים בסביבות גשר המיתרים.
מספר ארגוני חסד הוקמו לזכרו.
הנצחתו > בתרבות ובפולקלור

בחוגים חרדיים יש המשתמשים בתמונתו כסגולה לשמירה מפני עכברים, אך לסגולה זו אין כל מקור ואדרבה הוא התנגד נחרצות לעשיית תמונות מדמותו.
בשנת תשע"ט הוציא המלחין שמשון ניימן שיר על ר' ישעיה שהפך ללהיט. בשנת 2019 הוציאה להקת זושא שיר עליו שנקרא "ר' שעילה".
לקריאה נוספת

יוסף מרדכי גינצלער, מי באר ישעיהו, טארנא סלאוואקיי תרפ"ח
ישראל יעקב וידובסקי, תולדות הצדיק ר' ישעיה'לע מקערעסטיר, ירושלים: מכון אבן ישראל, תשנ"ו
שלום אליעזר ליכטענשטיין, מנחם מענדל רובין (עורכים), מופת הדור: תולדות חייו והליכות דרכו ... של ... רבי ישעיה שטיינער, הנקרא בפי כל רבי ישעי'לע קערעסטירער, ברוקלין תשע"א 2010
טעות בכיוון 3: נותרים למות

| --- | --- |

 מבוסס על:  דמויות מאת אלן ב. מקלרוי
 בימוי:  דקלן אובראיין 
 הופק בידי:  ג'פרי ביץ'  פיליפ ג. רות'
 תסריט:  קונור ג'יימס דלאניי
 עריכה:  ראול דוואלוס
 שחקנים ראשיים:  טום פרדריק  ג'נט מונטגומרי  טאמר חסן  בוריסלאב אילייב
 מוזיקה:  קלאודי פויזי 
 צילום:  לורנזו סנאטורה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית בולגריה בולגריה (אתר צילומים)
 חברת הפקה:  Summit Entertainment  Constantin Film
 חברה מפיצה:  פוקס המאה העשרים
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  20 באוקטובר 2009
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סלאשר, אימה, גור, בי מובי
 תקציב:  2 מיליון דולר
 הכנסות:  5.6 מיליון דולר
 סרט קודם:  טעות בכיוון 2: דרך ללא מוצא
 סרט הבא:  טעות בכיוון 4: ההתחלה
 דף הסרט ב־IMDb
 
טעות בכיוון 3: נותרים למות (באנגלית: Wrong Turn 3: Left for Dead) הוא סרט סלאשר וגור אמריקאי משנת 2009 אשר בוים על ידי דקלן אובראיין. זהו סרט המשך לטעות בכיוון וטעות בכיוון 2: דרך ללא מוצא. עלילת הסרט עוקבת אחר קבוצת מטיילים יחד עם אסירים נמלטים שנופלים לידיו של הקניבל "שלוש אצבעות", רוצח מוטאנטי ואכזרי. שם הסרט באנגלית הוא משחק מילים, "Left for Dead" ניתן לפרש גם כ"שמאלה למוות".
שחקנים

טום פרדריק - נייט וילסון
ג'נט מונטגומרי - אלכס מיילס
טום מקיי - ברנדון לואיס
טאמר חסן - קרלוס צ'אבס
גיל קולירין - פלויד
ג'ייק קוראן - קרופורד
כריסטיאן קונטררס - ויליאם "ווילי" חוארז
צ'אקי ון - וולטר הייזלטון
מייק סטראוב - פרסלו
בוריסלב אילייב - "שלוש אצבעות" (חזר לגלם אותו שוב בטעות בכיוון 5: קשרי דם)
בוריסלב פטרוב - "שלוש בהונות"
ביל מודי - שריף קלווין קארבר
אמה קליפורד - סגנית אלי ליין
ג'ק גורדון - טריי קינג
לואיז קליפה - סופי דילייני
צ'ארלי ספיד - ברנט מקדונלד
הפקה

צילומי הסרט נערכו בסופיה, בולגריה, וארכו 24 יום. כל הסצנות שצולמו בבית כלא צולמו בבית כלא אמיתי ביום אחד.
צרחת וילהלם מופיעה בסרט כשהקניבל "שלוש אצבעות" מועף מהטנדר לקראת סוף הסרט.
זהו הסרט האחרון מבחינה כרונולוגית, כשהבאים אחריו הם פריקוולים וריבוטים.
הערות שוליים

↑  "What are the chances of Wrong Turn 7 in 2016?". 7 במאי 2015. נבדק ב-19 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wrong Turn 3: Left for Dead (2009)". The Numbers. נבדק ב-19 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wrong Turn 3: Left for Dead (2009)". Movies & TV Dept. The New York Times. 2016. אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2016. נבדק ב-19 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)