stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sticky & Sweet Tour
תיאור המופע > Rave

המערכה הרביעית של המופע נקראת Rave אשר סוגרת את המופע והיא למעשה מסיבת להיטים באווירה עתידנית. פתיח המערכה הרביעית נקרא "Get Stupid" שהוא רמיקס המכיל אלמנטים משירי אלבומה האחרון של מדונה ומציג מחאה לנושאים גלובליים, כגון ההתחממות הגלובלית, רעב המוני כשברקע ניצבים ג'ון מקיין לצד אדולף היטלר וברק אובמה לצד מהאטמה גנדי.
ההופעה בישראל

כחלק מסיבוב ההופעות הופיעה מדונה פעמיים בפארק הירקון שבתל אביב-יפו בשתי הופעות בהפקת ענק אשר סגרו את סיבוב ההופעות באופן רשמי, ב-1 ו-2 בספטמבר 2009 וזאת לאחר שלא הופיעה מדונה בישראל כ-16 שנה. עלויות המופע הגיעו לכ-6 מיליון דולר והיוו את ההפקה היקרה ביותר למופע שהתרחש אי פעם בישראל, עם הכנסות של כ-14,656,063 דולרים, ומכירת כרטיסים מלאה עם מכירות של כ-99,674 כרטיסים. מחירי הכרטיסים נעו בין 490 שקלים (אזור עמידה) ועד ל-2,500 שקלים (אזור VIP). הופעתה בישראל הוכרזה רשמית ב-1 ביוני 2009, תחילה כהופעה בודדת ב-1 בספטמבר.
בנוסף לכך, בעקבות הביקוש הרב למופע ומכירות הכרטיסים הגבוהות, הוחלט כעשרה ימים בלבד לאחר אישור המופע שמדונה תופיע פעם נוספת, יום לאחר מכן.
מופעי חימום

רובין – רוב המופעים אירופה
בני בנאסי – רומא
פול אוקנפולד – אירופה, ישראל, צפון אמריקה ודרום אמריקה בתאריכים נבחרים
בוב סינקלר – פריז
רשימת השירים > שנת 2008

"The Sweet Machine"
"Candy Shop"
"Beat Goes On"
"Human Nature"
"Vogue"
"Die Another Day"
"Into the Groove"
"Heartbeat"
"Borderline"
"She's Not Me"
"Music"
"Rain"
"Devil Wouldn't Recognize You"
"Spanish Lesson"
"Miles Away"
"La Isla Bonita"
(Doli Doli" (Kolpakov Trio solo"
"You Must Love Me"
"Get Stupid"
"4 Minutes"
"Like a Prayer"
"Ray of Light"
"Hung Up"
"Give It 2 Me"
רשימת השירים > שנת 2009

"The Sweet Machine"
"Candy Shop"
"Beat Goes On"
"Human Nature"
"Vogue"
"Die Another Day"
"Into the Groove"
"Holiday"
"Dress You Up"
"She's Not Me"
"Music"
"Rain"
"Devil Wouldn't Recognize You"
"Spanish Lesson"
"Miles Away"
"La Isla Bonita"
"(Doli Doli" (Kolpakov Trio solo"
"You Must Love Me"
"Get Stupid"
"4 Minutes"
"Like a Prayer"
"Frozen"
"Ray of Light"
"Give It 2 Me"
איהן מנסיז

איהן מנסיז (נולד ב-10 באוגוסט 1975 בבוואריה, גרמניה) הוא כדורגלן טורקי אשר התפרסם בקבוצה האיסטנבולית בשיקטש, ממנה עבר לקבוצה ויסל קובה ביפן.
הוא כיכב עם נבחרת טורקיה בכדורגל במונדיאל 2002 וכבש שלושה שערים בטורניר, שניים מהם היו במשחק על המקום השלישי מול קוריאה הדרומית, שנתנו את הניצחון לטורקיה.
את בכורתו עם הנבחרת, עשה מנסיז בתור מחליף בשלב ההפעלה למונדיאל נגד מולדובה באוקטובר 2001. הוא הגיע לנבחרת בזכות עונה מרשימה בבשיקטש בשנת 2001, כשהוביל את טבלת מלך השערים של טורקיה ועזר לקבוצתו להגיע למקום השלישי.
בזכות לבושו האופנתי וסגנון השיער שלו, הוא מושווה לשחקנים אחרים כדוגמת דייוויד בקהאם שמקוטלגים כמטרוסקסואלים.
אליהו חברה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביוני 1956 (בן 68) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.67 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  ירי ספורטיבי 
 מאמן:  אלכס טרפולסקי, גיא סטריק
 
אלי (אליהו) חברה (נולד ב-27 ביוני 1956) הוא קלע אקדח שהשתתף בשלוש משלחות אל המשחקים הפאראלימפיים, חבר נבחרת הקליעה הפאראלימפית.
חברה הוא נכה צה"ל, משותק ברגלו השמאלית וחבר בית הלוחם בתל אביב.
במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) השתתף בשתי תחרויות קליעה:
בתחרות ירי אקדח אוויר לדרגת נכות SH1 קלע 552 נקודות ולא העפיל למקצה הגמר. דורג במקום 13 במקצה המוקדמות.
בתחרות ירי Mixed Free Pistol .22 לדרגת נכות SH1 קלע 502 נקודות ולא העפיל למקצה הגמר. דורג במקום 20 במקצה המוקדמות.
במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) השתתף בשתי תחרויות קליעה:
בתחרות ירי Mixed Free Pistol לדרגת נכות SH1 הפעיל למקצה הגמר ובו סיים במקום הרביעי עם 608.2 נקודות.
בתחרות ירי אקדח אוויר לדרגת נכות SH1 קלע 553 נקודות ולא העפיל למקצה הגמר. דורג במקום 12 במקצה המוקדמות.
לאחר משחקים אלה שמר במשך מספר שנים על דירוג בין 8 הראשונים בעולם.
במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) השתתף בשתי תחרויות קליעה:
בתחרות ירי אקדח אוויר לדרגת נכות SH1 קלע 548 נקודות ולא העפיל למקצה הגמר. דורג במקום 28 במקצה המוקדמות.
בתחרות ירי Mixed Free Pistol לדרגת נכות SH1 קלע 513 נקודות ולא העפיל למקצה הגמר. דורג במקום 15 במקצה המוקדמות.
כחבר נבחרת הקליעה הפאראלימפית הלאומית של ישראל, בשנת 2019 השתתף בתחרות הקליעה הקבוצתית (עם יוליה צ'רנוי ועופר צור) ברובה אוויר לעשרה מטרים באליפות הפתוחה של גרמניה וזכה עם הנבחרת במקום השלישי. בשנת 2022 זכו השלושה במקום הראשון באליפות אירופה ברובה אוויר בתחרות ירי רובה אוויר בשכיבה למרחק עשרה מטרים.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, תכינו מקום למדליות. הסגל הישראלי למשחקים הפראלימפיים, באתר ynet, 17 בספטמבר 2004
↑  מדליית ארד לנבחרת הקליעה הפראלימפית, באתר ONE‏, 7 במאי 2019
↑  לי נוף גזית, נבחרת הקליעה זכתה באליפות אירופה ברובה אוויר, באתר ynet, 17 במרץ 2022
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | זיו בר-שירה •  נחמן וולף • יוגב קנזי |  |
|  הרמת משקולות | דותן מישר • ברוך מסאמי |  |
|  טניס | תקווה אהרוני • כנרת וואלך • גיל נאור • אייל שרטוב |  |
|  טניס שולחן | שלמה אהרוני • זאב גליקמן • אליהו עטיה • שגיא צוקרמן |  |
| כדורת דשא |  יצחק בראנס •  תמי כרמלי • עקיבא פרבר |  |
|  כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, יאיר בן-דור, חגי זמיר, גיל חבה, חיים פיינטוך, נסים פרנקו, חן צור, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|  קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי •  דורון שזירי • אליהו חברה |  |
|  רכיבה | אורי בשה • סיוון מור • איתי צוק • אייל שחר |  |
|  שחייה | שלום אייגר • חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר •  יזהר כהן • אוריאל מוזס • ערן שמש |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | נחמן וולף •  יוגב קנזי |  |
|  הרמת משקולות | חגית בריל |  |
|  טניס | גיל נאור • אייל שרטוב |  |
|  טניס שולחן |  זאב גליקמן |  |
|  כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (יאיר בן-דור, אבי בן-שמחון, דניאל גלעדי, גיל גרוס, עדי דויטש, חגי זמיר, גיל חבה, נסים פרנקו, חן צור, אליעזר קלינה, צבי קרש (קפטן)) |  |
|  סיף | אלישע עזרא |  |
|  קליעה | אברהם הדסי •  דורון שזירי • אליהו חברה |  |
|  רכיבה | איתי צוק |  |
|  שחייה | חנוך בודין • רון בולוטין • יזהר כהן •  קרן לייבוביץ' • אוריאל מוזס • יצחק ממיסטבאלוב • ערן שמש |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, דרור כהן, גדי ספקטור) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | זיו בר-שירה |  |
|  אתלטיקה | יוגב קנזי |  |
|  חץ וקשת | עמית דרור |  |
|  טניס | שרגא ויינברג |  |
|  טניס שולחן | דוד אלטרץ • זאב גליקמן |  |
|  קליעה | אברהם הדסי • אילן זלצמן • אליהו חברה •  דורון שזירי |  |
|  רכיבה | עומר בן-דור • איתי צוק • אייל שחר |  |
|  שחייה | חנוך בודין • זיו בטר • יזהר כהן •  קרן לייבוביץ' •  יצחק ממיסטבאלוב •  ענבל פיזרו •  נמרוד צבירן • ענבל שוורץ |  |
|  שיט |  צוות סונאר (ארנון אפרתי, בני וקסלר, דרור כהן) |  |
אוקראינה באירוויזיון הילדים 2018

אוקראינה באירוויזיון הילדים 2018 השתתפה עם השיר "Say love" אותו ביצעה דרינה קראסנובטסקה. השיר סיים במקום ה-4 עם 182 נקודות.
לפני אירוויזיון הילדים > בחירת השיר והנציג

השנה לא התקיימה תחרות לבחירת השיר והנציג, אלא התקיימה הצבעה באינטרנט מ-28 באוגוסט 2018 עד ל-3 בספטמבר 2018 כדי להחליט על הזוכה. ב-10 בספטמבר 2018 נבחרה דרינה קראסנובטסקה לייצג את אוקראינה בתחרות עם השיר "Say love".
באירוויזיון הילדים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  יש להשלים את טבלת הניקוד.
דרינה קראסנובטסקה הופיעה ראשונה על הבמה לפני פורטוגל. אוקראינה סיימה במקום ה-4 עם 182 נקודות.
באירוויזיון הילדים > נקודות שהוענקו לאוקראינה

| חבר השופטים המבוגר> 12 נקודות | חבר השופטים המבוגר> 10 נקודות | חבר השופטים המבוגר> 8 נקודות | חבר השופטים המבוגר> 7 נקודות | חבר השופטים המבוגר> 6 נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 נקודות | 4 נקודות | 3 נקודות | 2 נקודות | 1 נקודות |

חבר השופטים הצעיר
| 12 נקודות | 10 נקודות | 8 נקודות | 7 נקודות | 6 נקודות |

| 5 נקודות | 4 נקודות | 3 נקודות | 2 נקודות | 1 נקודות |

חבר השופטים המומחים
| 12 נקודות | 10 נקודות | 8 נקודות | 7 נקודות | 6 נקודות |

| 5 נקודות | 4 נקודות | 3 נקודות | 2 נקודות | 1 נקודות |
באירוויזיון הילדים > נקודות שהוענקו על ידי אוקראינה

| ציון | חבר השופטים המבוגר | חבר השופטים הצעיר |
| --- | --- | --- |
12 נקודות: 
10 נקודות: 
8 נקודות: 
7 נקודות: 
6 נקודות: 
5 נקודות: 
4 נקודות: 
3 נקודות: 
2 נקודות: 
1 נקודות:
ראו גם

אירוויזיון הילדים 2018
אדולף רדינג

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 במרץ 1888 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  אפריל 1957  (בגיל 69) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  Pancernik dormitory, Wrocław, Former Mohren Pharmacy in Wrocław, Adolf Rading's own house 
 
אדולף פטר רָדינג (Adolf Peter Rading;‏ 2 במרץ 1888, ברלין – אפריל 1957, לונדון) היה אדריכל ומתכנן ערים גרמני שכיהן כאדריכל העיר חיפה.
קורות חיים

רדינג, יליד ברלין, סיים את לימודיו בבית ספר לאדריכלות ב-1911.
ב-1919, אחרי השתתפות כחייל קרבי במלחמת העולם הראשונה, עבר לברסלאו שבגרמניה (כיום ורוצלב, בפולין), שם כיהן בתחילה כאסיסטנט של אוגוסט אֶנְדֶל (Endell), וב-1923 מונה כפרופסור באקדמיה הלאומית לאמנות ולמלאכת יד בברסלאו (Staatliche Akademie für Kunst und Kunstgewerbe Breslau).
ב-1926 שב לברלין, הקים בה משרד לאדריכלות יחד עם האנס שארון (Scharoun) ועשה בו חיל. הוא אף הצטרף לחבורת "Der Ring" מיסודו של אריך מנדלסון, ששאפה לקדם את האדריכלות המודרנית. רדינג השתתף עם שותפו, שארון, בתכנון בשיכון וייסנהוף של הוורקבונד בשטוטגרט ב-1927 ותערוכה דומה בוורוצלב ב-1929. כמו כן תכננו יחד שיכונים בברלין עד 1933. אולם עם עליית הנאצים לשלטון, היגר עם אלזה (לבית לשניסצר), אשתו היהודייה שאיתה התחתן ב-1928, לצרפת, שם ניסו לחיות חיים חקלאיים. ב-1936 עלה הזוג ארצה לחיפה.
בחיפה תכנן רדינג מספר בתים, אשר חלקם קיימים עד ימינו. אחד מהם הוא הבית ברחוב דרך הים 91 (הרחבת ביתו של מרדכי נמצא-בי). ב-1944 תכנן את מפעל פרוטרום, אחרי שתכנן את בתיהם של מקימי המפעל מריוס (יוסף) גרזון (רחוב קדרון 16 ב-1939) ויהודה ארטן (רחוב ויתקין 14 ב-1941, שני האחרונים עם מקס לוי). הוא תכנן בתים גם מחוץ לחיפה, כגון בית לוין בקריית ביאליק ובית הרצברגר בנהריה (ב-1937).
ב-1943 מונה לאדריכל הראשי של עיריית חיפה - היו אלו שנות הפיתוח המואץ של חיפה תחת המנדט הבריטי. את הדר הכרמל הפך רדינג למוקד החיים היהודיים בעיר. דוגמה לכך היא כיכר מסריק (על אף שהבניינים לא תוכננו על ידו; בית "אמישרגז", למשל, תוכנן על ידי שמואל רוזוב). כמו כן, רדינג היה שותף לתכנון ציר הכניסה מקרית אליהו (של ימינו) לכוון בת גלים ומרצועת החוף של בת גלים לכוון שקמונה ושיכון חיילים משוחררים ב-1947, שהיה השיכון הציבורי הראשון בחיפה. אף על פי שזכה במקום הראשון (יחד עם קורט רייניש) בתחרות תכנון הצד הדרומי של דרך העצמאות שהוכרזה על ידי העירייה ב-1936, לא בנה אותה לבסוף (אלא הולידיי).
בשנת 1950 עזב הזוג רדינג את הארץ, אך סירב לחזור לגרמניה. הזוג רדינג עבר לבריטניה, שם חי עד מותו של אדולף רדינג, בלונדון. רדינג היה נשוי שלוש פעמים. ב-1914 נשא את לילי ריכטר, שנפטרה משחפת לאחר זמן קצר. ב-1920 נשא את אנה זילבר היהודייה, סטודנטית של ידידו הארכיטקט אנדלס (אנחל), וחברת בית-ספר של אשתו השלישית, אלזה לשניצר, ובשנת 1923 נולדה בתם בריגיט.
רדינג נחשב לאחד האדריכלים הנשכחים ולא זכה להערכה לא בגרמניה ולא בישראל שבה היה האדריכל הלא-יהודי, הכמעט יחיד, בעל מוניטין שהגיע אליה מגרמניה.
גלריה

ביתו של מרדכי נמצא-בי בכרמל מערבי
אזור מרכז הכרמל כיום
Mohrenapotheke (הבניין הלבן מימין) בוורוצלב, 1922; כיום מקום מושבו של העיתון "Gazeta Wyborcza"
הערות שוליים

1 2  גנזך המדינה, ISA-MandatoryOrganizations-Naturalization-000zq0y
↑  המקורות השונים מציגים תאריכי פטירה שונים. כולם נוקבים באפריל כחודש הפטירה.
↑  רשימת האדריכלים הבולטים, שפעלו בארץ ישראל, בתקופת העלייה החמישית, כולל סיכום קורות החיים המקצועיים של כל אחד מהם, מתוך חומר עזר בקורס לתולדות האמנות, מאת אליעזר פרנקל
↑  אליעזר פרנקל, כרונולוגיה תולדות האמנות, פרק 16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439095805171  PLWABN: 9811323206105606  BnF: cb12860993c (data)  GND: 119092301  ISNI: 0000 0000 7361 4880  LCCN: n94052665  SNAC: w6wq0cvw  SUDOC: 095212698  ULAN: 500017472  VIAF: 1085148997584359870002   WorldCat (עם VIAF): 1085148997584359870002
אטול

תמונת לווין של אטאפו, אטול במושבת טוקלאו שבמערב האוקיינוס השקט
אָטוֹל (באנגלית: Atoll) הוא סוג של אי בעל מבנה טבעתי המצוי באוקיינוסים טרופיים. מבנהו הטבעתי יכול להיות פתוח או סגור והוא למעשה שונית אלמוגים המַקיפה לגונה רדודה. הלגונה נוצרה בשל שקיעת הר געש,  לעיתים שרידיו עדיין בולטים מעל המים.
רבים מאיי האוקיינוס השקט הם אָטוֹלִים. מרבית האטולים הם זעירים, בלתי מאוכלסים והצמחייה בם מועטה, אך קיימים גם אטולים גדולים בשטח אלפי דונם המכוסים בצמחייה ומיושבים.
כבר בשנת 1842 תיאר צ'ארלס דרווין את האטולים כסוג של איים והציע הסבר להיווצרותם, בהתבסס על תצפיות שערך במהלך מסעותיו באונייה "ביגל" בין השנים 1831–1836.
מקור השם

מקור המילה "אָטוֹל" במילה "אָטהוֹלוּ" בשפת דיבהי, שפה הודו-ארית המדוברת באיים המלדיביים. היא נכנסה לשימוש במובן המקובל כיום בעקבות פרסומיו של צ'ארלס דרווין ב-1842, ובהם תיאר את האטולים כסוג של איים, והציע הסבר להיווצרותם בהתבסס על חמש שנות תצפית שערך במהלך מסעותיו באונייה "ביגל" (1831–1836).
המילה רווחת כרכיב ראשון בשמות מקומות, כגון: אטול קאפו ואטול נונו באיים המלדיביים.
תפוצה וגודל

ריכוזי אטולים קיימים באוקיינוס השקט (איי טואמוטו, איי קרוליין, איי מרשל, טריטוריית איי ים האלמוגים וקבוצות האיים של קיריבטי, טובלו וטוקלאו), ובאוקיינוס ההודי (באיים המלדיביים, לקשאדוויפ, ארכיפלג צ'גוס וסיישל). באוקיינוס האטלנטי אין ריכוזים גדולים של אטולים להוציא שמונה אטולים מזרח לניקרגואה השייכים למחוז סן אנדרס ופרובידנסיה בקולומביה.
שוניות אלמוגים משגשגות אך ורק במים חמים באזורים טרופיים וסובטרופיים ולכן אטולים מצויים רק באזורים אלה. האטול הצפוני ביותר בעולם הוא אטול קורה (Kure) באוקיינוס השקט אשר מיקומו 28°25′N 178°20′W﻿ / ﻿28.417°N 178.333°W﻿ / 28.417; -178.333. האטולים הדרומיים ביותר בעולם מצויים בשונית אליזבת, חלק מטריטוריית איי ים האלמוגים בים טסמן, ומיקומם 29°57′25″S 159°4′32″E﻿ / ﻿29.95694°S 159.07556°E﻿ / -29.95694; 159.07556. אין אטול הממוקם על קו המשווה עצמו, קצהו הדרומי של אטול ארנוקה, שהוא חלק מקיריבטי, נמצא רק 12 ק"מ מצפון לקו המשווה.
האטולים הגדולים בשטחם בעולם (שטח השונית, הלגונה והיבשה) הם:
שונית סיה דה מלהה (Saya de Malha Bank) במערב האוקיינוס ההודי (35,000 קמ"ר) שקועה כולה מתחת לפני הים בעומק מינימלי של 7 מטרים.
שונית לנסדאון (Lansdowne Bank) ממערב לקלדוניה החדשה (21,000 קמ"ר) שקועה כולה מתחת לפני הים בעומק מינימלי של 3.7 מטרים.
שונית צ'גוס הגדולה (12,642 קמ"ר), שטח יבשתי 4.5 קמ"ר.
שונית ריד בים סין הדרומי (8866 קמ"ר) שקועה כולה מתחת לפני הים בעומק מינימלי של 9 מטרים.
שונית מקלספילד בים סין הדרומי (6448 קמ"ר) שקועה כולה מתחת לפני הים בעומק מינימלי של 9.2 מטרים.
היווצרות אטול

על פי ההסבר של דרווין, טיפוסי איים שונים באוקיינוס מייצגים שלבים שונים בתהליך רציף של שקיעה וסחיפה של איים געשיים. תחילתם כהר געש המתרומם מעל פני הים. במים החמים סביב שולי האי מתפתחת שונית אלמוגים, הגדלה כלפי מעלה בעת שהאי שוקע. השונית נבנית בצידה החיצוני הפונה לים, ואילו בצידה הפנימי התנאים אינם מאפשרים זאת, ובהדרגה שוקע צד זה ונוצרת לגונה בינו לבין מרכז האי. מצב זה - של אי געשי המוקף ב"שונית-מחסום" המופרדת ממנו בלגונה - מכונה "כמעט אטול", וניתן לראותו באי בורה בורה ובאיים נוספים בארכיפלג איי החברה שבפולינזיה הצרפתית. בהמשך התהליך שוקע כל האי הגעשי ורק השונית המקיפה אותו שורדת מעל פני הים. זהו השלב שבו הופך האי לאטול. היווצרות אטול נמשכת כ-30 מיליון שנים.
אטולים הם תוצר של פעילות ביולוגית, ולכן הם נוצרים רק באקלים טרופי בו המים חמים ומאפשרים את גידול האלמוגים ובניית השונית. איים געשיים באקלים קר יותר סופם שיישחקו וישקעו באופן מוחלט מבלי להותיר עקבות מעל פני המים.
ראו גם

לגונה
שונית אלמוגים
לקריאה נוספת

פרופסור משה ברור, "אטול", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 3), הוצאת יבנה, תשס"א
הערות שוליים

↑  אָטוֹל במילון גאוגרפיה (תשי"ט, תשכ"א, תשכ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
| גאוגרפיה פיזית |
| --- | --- | --- |
| תחומים | גאוגרפיה סביבתית • גאומורפולוגיה • הידרולוגיה והידרוגרפיה • חקר קרחונים • מדעי האטמוספירה • מטאורולוגיה • קלימטולוגיה • פלאוקלימטולוגיה • אוקיינוגרפיה • אוקיינוגרפיה פיזיקלית • אוקיינוגרפיה כימית • אוקיינוגרפיה ביולוגית • אוקיינוגרפיה מטאורולוגית |  |
| מונחים יבשתיים | קרקע • טקטוניקת הלוחות • יבשת • מצר יבשה • ארכיפלג • אי • חצי אי • אטול • מדבר • נווה מדבר • חולות נודדים • חולית • ערבה • סוואנה |  |
| מונחים ימיים | אוקיינוס • ים • זרם ים • אגם • מעיין • נהר • נחל • דלתה • מפרץ • מפרצון • מצר ים • יובל |  |
ראו גם גאוגרפיה פיזית – מונחים
אטול נוקואורו (Nukuoro) במיקרונזיה בשטח כולל של 40 קמ"ר ושטח יבשתי של 1.7 קמ"ר. בלגונה ניתן להבחין בריכוזי אלמוגים, הבולט בהם במרכז הלגונה.
היווצרות אטול: הצבע הוורוד מסמל את היווצרות שונית האלמוגים. בעוד שהאי נשחק ושוקע שונית האלמוגים גדלה. לבסוף נותרת רק השונית עם לאגונה במרכזה. היווצרות אטול נמשכת כ-30 מיליון שנים.
איאן מקיואן

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1948 (בן 76) אלדרשוט, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Ian Russel McEwa 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מזרח אנגליה, אוניברסיטת סאסקס, Woolverstone Hall School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  גן הבטון, כפרה 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 הושפע מ:  ג'ון אפדייק, סול בלו, וירג'יניה וולף, פיליפ רות, פרנץ קפקא 
 בן או בת זוג:  Annalena McAfee (1997–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס ז'אן מונה (2024)  פרס סומרסט מוהם (1976)  פרס הלמרייך (2010)  מדליית בודלי (2014)  מדליית גתה (2020)  honorary doctorate of Carlos III University (2018)  פרס טובת הכלל (2007)  פרס ירושלים (2011)  פרס בוקר (1998)  פרס בולינגר אברימן וודהאוס (2010)  פרס שייקספיר (1999)  פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (2005)  פרס Femina לספרות (1993)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סאסקס  עמית החברה המלכותית לספרות  חבר החברה המלכותית לאמנויות  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 ianmcewan.com
 
איאן ראסל מקיואן (באנגלית: Ian Russell McEwan, נולד ב-21 ביוני 1948) הוא סופר אנגלי.
ביוגרפיה

מקיואן נולד באלדרשוט שבהמפשייר, בנם של דייוויד מקיואן ורוז ליליאן ויולט. אביו היה קצין צבא שהוצב בארצות שונות, ובילדותו התגורר מקיואן במזרח אסיה (כולל בסינגפור) בגרמניה ובצפון אפריקה (לוב). המשפחה חזרה לאנגליה כשהיה בן 12. למד ב"וולברסטון הול סקול", ב-1970 קיבל תואר בספרות אנגלית מאוניברסיטת סאסקס, ואחר כך למד באוניברסיטת מזרח אנגליה.
התחיל לכתוב בראשית שנות השבעים, ב-1975 פרסם קובץ סיפורים קצרים, First Love, Last Rites שזיכה אותו בפרס סומרסט מוהם. ב-1979 עורר שערורייה כאשר ה-BBC החרימו מחזה שכתב לטלוויזיה "Solid Geometry" שכלל גסויות. ב-1978 פרסם קובץ סיפורים שני בשם In Between the Sheets. ב-1980 שודר ב-BBC מחזהו "משחק החיקוי". הרומנים הראשונים שלו היו "גן הבטון" (1978) ו"נחמת זרים" (1981) שגם עובדו לסרטי קולנוע. בעקבות אופי ספרים אלה ניתן לו הכינוי "איאן מקברי". הספרים הבאים שכתב היו "הילדים שבזמן" (1987) שזכה ב-"Whitbread Novel Award" לשנת 1987, "התמים" (1990) ו"כלבים שחורים" (1992). מקיואן כתב את התסריט לסרט הקולנוע "הבן הטוב" (1993), דרמה בכיכובו של מקולי קאלקין. חיבר גם שני ספרי ילדים - "רוז בלאנש" (1985) ו"החולם בהקיץ"‏(1994).
ספרו "אהבה עיקשת" (1997), המתאר תופעה הקרויה "סינדרום דה קלרמבו", זכה לשבחי המבקרים ונחשב על ידי רבים ליצירת המופת שלו. עיבוד קולנועי של הספר, בשם "אין סוף לאהבה" נוצר ב-2004. ב-1998 זכה בפרס בוקר על הנובלה "אמסטרדם". הרומן הבא שכתב, "כפרה", זכה אף הוא לשבחים רבים, והיה מועמד לפרס בוקר. גם "כפרה" עובד לסרט קולנוע שיצא לאקרנים ב-2008 וזכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר. ב-2003 יצא לאור הספר "שבת" המתאר יום בחייו של מנתח מוח מצליח. הספר זכה בפרס "James Tait Black Memorial Prize" ב-2005. גם הספר "על חוף צ'זיל" (2007) היה מועמד לפרס בוקר.
בנוסף לרומנים פרסם מקיואן קובצי סיפורים, חיבר תסריטים אחדים, חיבר מחזה, כתב סיפורים לילדים וכן כתב אורטוריה וליברטו בשם "For You" למוזיקה שהלחין מייקל ברקלי.
ספרו "סולאר" שיצא לאור ב-2010 עוסק בהתחממות הגלובלית וניסיון למצוא תחליפי אנרגיה. גיבורו הוא מדען זוכה פרס נובל שמנסה להפיק אנרגיה מהשמש בתהליך פוטוסינתזה מלאכותי.
ב-2006 הואשם מקיואן בגנבה ספרותית. התפרסם כי קטע בספר "כפרה" מבוסס על ספר זיכרונות שכתבה לוסילה אנדרוז "No Time for Romance" ושפורסם ב-1977. מקיואן הודה שהשתמש בספר כמקור לכתיבתו, והוסיף התייחסות לאוטוביוגרפיה של אנדרוז בסוף "כפרה".
פרסים והוקרה

מקיואן היה מועמד לפרס מאן בוקר שש פעמים עד כה וזכה בפרס לאמסטרדם בשנת 1998. המועמדות האחרות שלו היו לנחמת זרים (1981), כלבים שחורים (1992), כפרה (2001), שבת (2005), ובחוף צ'זיל (2007). מקיואן גם היה מועמד לפרס מאן בוקר הבינלאומי בשנים 2005 ו-2007.
בינואר 2011 פורסם כי פרס ירושלים יוענק למקיואן. נכונותו לקבל את הפרס עוררה זעם בקרב מתנגדים לשליטת ישראל בשטחים, שביקשו שיסרב לקבל את הפרס. ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, העניק לו את הפרס ב-20 בפברואר כמתוכנן. ימים ספורים אחרי קבלת הפרס הכריז מקיואן כי הוא מעניק אותו לארגון "לוחמים לשלום".
מקיואן עמית האגודה המלכותית לספרות, עמית האגודה המלכותית לאמנויות ועמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים. הוא זכה בפרס שייקספיר מטעם קרן אלפרד טופר, המבורג, בשנת 1999. הוענק לו תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית - CBE, בשנת 2000. בשנת 2008 הוענק לו דוקטור לשם כבוד לספרות על ידי יוניברסיטי קולג' לונדון, שם לימד בעבר ספרות אנגלית.
חיים אישיים

מקיואן היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה, פני אלן, נמלטה לצרפת יחד עם בנם בן ה-13 אחרי שבית משפט פסק שעל הבן ואחיו בן ה-15 להישאר עם אביהם. אשתו השנייה, הסופרת והעיתונאית אנלנה מקאפי, הייתה עורכת של הגארדיאן.
ב-2002 גילה מקיואן שיש לו אח שנמסר לאימוץ בשנות המלחמה. האח, דייוויד שארפ, גדול ממנו בשש שנים ונולד כתוצאה מרומן שהיה בין הוריו בשעה שאמו הייתה נשואה לגבר אחר. אחרי שבעלה הראשון נהרג במלחמה, נשאו אמו ואביו ואיאן נולד אחרי שנים אחדות.
ספריו שתורגמו לעברית

"גן הבטון" (1978) The Cement Garden – תרגם חיים גליקשטיין, זמורה, ביתן, מודן, (1980)
"נחמת זרים" (1981) The Comfort of Strangers – תרגם אהרון שלם, זמורה-ביתן (1983)
"הילדים שבזמן" (1987) The Child in Time – תרגם אמנון כץ, ערך אוהד זהבי, הוצאת מודן (2003), עליו זכה בפרס פמינה.
"התמים" (1990) the innocent – תרגמה מיכל אלפון, הוצאת עם עובד (2007)
"כלבים שחורים" (1992) Black Dogs – תרגמה טל ניצן-קרן, הוצאת עם עובד (1997)
"החולם בהקיץ" (1994) The Daydreamer – תרגמה שולי נוסבאום, הוצאת עם עובד (2006)
"אהבה עיקשת" (1997) Enduring Love – תרגמה עתליה זילבר, הוצאת עם עובד (1999)
"אמסטרדם" (1998) Amsterdam – תרגמה טל ניצן-קרן, הוצאת עם עובד (2000)
"כפרה" (2001) Atonement – תרגמה עתליה זילבר, הוצאת עם עובד (2002)
"שבת" (2005) Saturday – תרגמה סמדר מילוא, הוצאת עם עובד (2005)
"על חוף צ'זיל" (2007) On Chesil Beach – תרגמה סמדר מילוא, הוצאת עם עובד (2007)
"סולאר" (2010) Solar – תרגמה מיכל אלפון, הוצאת עם עובד (2010)
"דברי מתיקה" (2013) Sweet Tooth – תרגמה מאנגלית מיכל אלפון, הוצאת עם עובד (2013)
"טובת הילד" (2014) The Children Act – תרגמה מאנגלית מיכל אלפון, הוצאת עם עובד (2015)
"קליפת אגוז" (2016) Nutshell – תרגמה מאנגלית מיכל אלפון, הוצאת עם עובד (2017)
"מכונות כמוני" (2019) Machines like me – תרגמה מאנגלית מיכל אלפון, עם עובד (2020)
"הג׳וק" (2019) The Cockroach – תרגם ארז וולק, עם עובד (2022)
"שיעורים" (2022) Lessons – תרגם אמיר צוקרמן, עם עובד (2023)
הערות שוליים

↑  מאגר הזהויות הארצי - הספרייה הלאומית, באתר aleph.nli.org.il
↑  "Ian McEwan". Film reference.
↑  נמרוד דביר, איאן מקיואן יקבל את פרס ירושלים, באתר nrg‏, 18 בינואר 2011
↑  מיקה תימור, הסופר איאן מקיואן יקבל את פרס ירושלים לספרות, באתר הארץ, 18 בינואר 2011
Stephen Bates, Ian McEwan says he will accept Jerusalem prize, The Guardian, 19 January 2011
↑  שני גורקביץ'‏, איאן מקיואן: "מקווה שירושלים תשים קץ להתנחלויות", באתר וואלה, 20 בפברואר 2011
↑  מרב יודילוביץ', מקיואן תרם את הפרס לתנועת "לוחמים לשלום", באתר ynet, 24 בפברואר 2011
↑  מיה סלעו סביונה מאנה, הסופר הבריטי איאן מקיואן תורם את כספי פרס י-ם לארגון שלום, באתר הארץ, 25 בפברואר 2011
↑  "Novelist McEwan discovers brother". BBC News. 11 בינואר 2007. נבדק ב-22 במרץ 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   יובל פלוטקין, אחד הספרים השאפתניים והבעייתיים ביותר של איאן מקיואן, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306408005171  PLWABN: 9810598231305606  BIBSYS: 90068931  BNC: 000117590  BNE: XX1724081  BnF: cb11913781j (data)  CANTIC: a10122394  GND: 119252694  ICCU: CFIV002042  ISNI: 0000 0001 2032 6858  LCCN: n79008865  LNB: 000008563  MusicBrainz: b4eca268-b7a2-4c72-904f-b9b034d150b8  NDL: 00449425  NKC: jn19990005534  NLA: 36245257  NLG: 189752  NLK: KAC200307499  NSK: 000055894  NTA: 068842910  RERO: 02-A003544317  SELIBR: 195431  SNAC: w6pc49x5  SUDOC: 026999951  Trove: 1235890  VIAF: 109587997   WorldCat (עם VIAF): 109587997
איליה גלפרין

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1905 (יוליאני) סימפרופול, חצי האי קרים, פלך טאבריה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1 באפריל 1984 (בגיל 79 בערך) מוסקבה, רוסיה, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה השנייה 
 מוסדות:  אוניברסיטה ממלכתית לבלשנות במוסקבה 
 פרסים והוקרה:  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור אות הכבוד 
 
איליה רומנוביץ' גלפרין (ברוסית: Илья Романович Гальперин, ‏אפריל 1905 סימפרופול, חצי האי קרים - 1 באפריל 1984, מוסקבה) היה בלשן ומילונאי יהודי רוסי, שפעל בברית המועצות וכיהן כפרופסור במכון הממלכתי לשפות זרות במוסקבה. גלפרין התמחה בשפה האנגלית ובחקר המשלב או הסגנון הלשוני, בין השאר של הסגנון העיתונאי.