stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליעזר בן דודוהו
נבואת אליעזר

בספר דברי הימים הסיפור מורחב יותר ומסביר את הטעם לשבירת האניות ולסירוב יהושפט לעזרה. לאחר שנשברו האניות, בא הנביא אליעזר בן דודוהו ליהושפט, ואומר לו:
וַיִּתְנַבֵּא אֱלִיעֶזֶר בֶּן-דֹּדָוָהוּ, מִמָּרֵשָׁה, עַל-יְהוֹשָׁפָט, לֵאמֹר:  כְּהִתְחַבֶּרְךָ עִם-אֲחַזְיָהוּ, פָּרַץ ה' אֶת-מַעֲשֶׂיךָ, וַיִּשָּׁבְרוּ אֳנִיּוֹת, וְלֹא עָצְרוּ לָלֶכֶת אֶל-תַּרְשִׁישׁ.
יהושפט מקבל את התוכחה, וכאשר אחזיה מציע לו עזרה הוא מסרב לקבלה.
חכמי אבות דרבי נתן, למדו מפסוק זה על איסור להתחבר לרשע, המופיע באמרתו של נתאי הארבלי.
הערות שוליים

↑  ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק כ"א.
↑  לפי בעל מצודת דוד, ייתכן שהסיפור בדברי הימים איננו אותו סיפור המופיע למלכים, אלא שני ניסיונות שונים.
↑  פרק ט' הלכה ד'
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלון בן זקן

| --- | --- |
אלון בן זקן
אלון בן זקן
 לידה:  2 בינואר 1970 (בן 54) אשדוד שבישראל
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.90 מטר
 מספר:  9
 קבוצות כשחקן
 1992–1996   1996–1997   1997–1998   1998–2001:  מכבי תל אביב   מכבי אשדוד   א.ס. רמת השרון   מכבי אשדוד
אלון בן זקן (נולד ב-2 בינואר 1970) הוא כדורסלן עבר ישראלי ומנהל מקצועי של מחלקת הנוער במכבי תל אביב בהווה.
תיאור הקריירה

בן זקן החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי אשדוד, ולאחר מכן במחלקת הנוער של מכבי תל אביב ושיחק בבוגרים בעיקר בתור מחליף עד לעונת 1992/93 בה קיבל דקות משחק ראשונות בתוך סדרת חצי גמר האליפות מול הפועל גליל עליון בעקבות פציעתו של הרכז הקבוע, גיא גודס. בהמשך שיחק במכבי תל אביב עד לעונת 1995/96 ולאחר מכן עבר למכבי אשדוד ושיחק בה מספר קדנציות בליגה הארצית ובליגה הלאומית. בין היתר שיחק עונה אחת בא.ס. רמת השרון.
בן זקן הוא ממארגני "קבוצת הוותיקים של מכבי תל אביב" ומשתתף באופן קבוע במשחקיה. מאז עונת 2004/05 שימש בן זקן מנהל מקצועי בקבוצת מכבי בנות אשדוד. ובתחילת עונת 2010/11 החל לשמש כמנכ"ל קבוצת הגברים של מכבי אשדוד. בתחילת עונת 2014/15 עזב את מכבי אשדוד והחל לשמש כמנכ״ל של מחלקת הנוערבמכבי תל אביב.
בן זקן נשוי ומתגורר ברמת השרון אב לשניים בן ובת. לומד לתואר שני בקריה האקדמית אונו.
אירוויזיון 1982

| --- | --- |

 מספר התחרות:  27
 גמר:  24 באפריל 1982
 מנחים:  ג'אן לימינג
 מנצח ראשי:  רוני הייזלהארסט
 רשת השידור המפיקה:  בריטניה BBC
 מיקום האירוע:  בריטניה מרכז הכנסים, הרוגייט
 השיר הזוכה:  גרמניה מערב גרמניה - "מעט שלווה" "Ein bißchen Frieden" (ניקול)
 שיטת הניקוד:  בכל מדינה חבר שופטים, המעניק 1–8, 10 או 12 נקודות ל-10 שירים נבחרים
 מספר משתתפות:  18
 מדינות שפרשו מהתחרות:  צרפת צרפת יוון יוון
 סיימו עם 0 נקודות:  פינלנד פינלנד
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות המשתתפות  מדינות שהשתתפו בעבר אך לא השנה
 → אירוויזיון 1981 אירוויזיון 1983 ← 
 
תחרות האירוויזיון 1982, היא התחרות ה-27 למניין, התקיימה ב-24 באפריל 1982 בעיר הרוגייט הממוקמת בצפון יורקשייר בבריטניה, לאחר שהאחרונה זכתה שנה קודם לכן.
התחרות נפתחה עם הצגת מפת אירופה על מרקע הטלוויזיה, תוך כדי שעולה הכיתובית "היכן נמצאת הרוגייט?" ("Where is Harrogate?‎"). לאחר מכן התמקדה המצלמה בהרוגייט, והוצגו תמונות של העיר, מלוות בהסברים אודותיה. מנחת התחרות הייתה ג'אן לימינג.
גרמניה המערבית זכתה בתחרות בפעם הראשונה בתולדותיה. נציגת גרמניה, ניקול, בשירה "Ein bißchen Frieden" (מעט שלווה), גברה בפער של 61 נקודות על פני נציג ישראל אבי טולדנו בשירו "הורה", עם הפרש שיא שנשבר ב-1997 ו-2009. ניקול קיבלה באותו ערב 9 פעמים 12 נקודות (דוז פואה) ו-3 פעמים 10 נקודות, לא קיבלה נקודות כלל מלוקסמבורג וסיימה עם 161 נקודות בסיכום הכללי. ישראל סיימה כאמור במקום השני עם 100 נקודות. "הורה" קיבל "דוז פואה" מפינלנד ומגרמניה, ועשר נקודות מארבע מדינות נוספות, ולא קיבל נקודות כלל מטורקיה ומאירלנד.
שתי מדינות לא השתתפו בתחרות: יוון וצרפת. יוון פרשה כי השיר שהיא בחרה (Sarantapente Kopelies, בביצוע של ת'מיס אדמנטידיס) הוא גרסת כיסוי לשיר אחר. צרפת פרשה לאחר שרשת הטלוויזיה הלאומית, TF1, סירבה להמשיך את שיתוף הפעולה עם התחרות (בטענה כי התחרות אינה איכותית כבעבר). הממשלה קיימה מכרז שבו אישרה לתחנות טלוויזיה אחרות להשתתף בתחרות, ובו נבחרה תחנת France Télévisions ("טלוויזיה צרפתית"), אולם התחנה לא הספיקה לבחור שיר עד למועד הרישום ולכן הסתפקה, באותה השנה, בשידור התחרות בלבד.
השירים המשתתפים

| סדר | מדינה | שפה | ביצוע | שם השיר בשפת מקור | שם השיר בעברית | מיקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל פורטוגל | פורטוגזית | "דוסה" (מתוק) | Bem bom | טוב מאוד | 13 | 32 |
| 2 | לוקסמבורג לוקסמבורג | צרפתית | סבטלנה | Cours après le temps | לרוץ אחרי הזמן | 6 | 78 |
| 3 | נורווגיה נורווגיה | נורווגית | יאן טייגן ואניטה סקורגן | Adieu | להתראות | 12 | 40 |
| 4 | הממלכה המאוחדת בריטניה | אנגלית | בארדו (צמד) | One Step Further | צעד אחד יותר רחוק | 7 | 76 |
| 5 | טורקיה טורקיה | טורקית | נג'ו | Hani? | איפה? | 15 | 20 |

| 6 | פינלנד פינלנד | פינית | טימו קויו | Nuku pommiin | תישן עד הפצצה | 18 | 0 |

| 7 | שווייץ שווייץ | צרפתית | ארלט זולא | Amour on t'aime | אהבה אנו אוהבים אותך | 3 | 97 |
| 8 | קפריסין קפריסין | יוונית | אנה ויסי | Μόνο η αγάπη | רק האהבה | 5 | 85 |
| 9 | שוודיה שוודיה | שוודית | צ'יפס (להקה) | Dag efter dag | יום אחרי יום | 8 | 67 |
| 10 | אוסטריה אוסטריה | גרמנית | מס (בלגן) (להקה) | Sonntag | יום ראשון | 9 | 57 |
| 11 | בלגיה בלגיה | צרפתית | סטלה | Si tu aimes ma musique | אם אתה אוהב את המוזיקה שלי | 4 | 96 |
| 12 | ספרד ספרד | ספרדית | לוסיה | Él | הוא | 10 | 52 |
| 13 | דנמרק דנמרק | דנית | בריקס (להקה) | Video, Video | וידאו, וידאו | 17 | 5 |
| 14 | יוגוסלביה יוגוסלביה | סרבית | אסקה (להקה) | Halo, Halo | הלו, הלו | 14 | 21 |

| 15 | ישראל ישראל | עברית | אבי טולדנו | הורה | — | 2 | 100 |
| 16 | הולנד הולנד | הולנדית | ביל ואן דייק | Jij en ik | את ואני | 16 | 8 |
| 17 | אירלנד אירלנד | אנגלית | The Duskeys | Here Today Gone Tomorrow | הנה היום הלך מחר | 11 | 49 |
| 18 | גרמניה גרמניה המערבית | גרמנית | ניקול | Ein bißchen Frieden | מעט שלווה | 1 | 161 |
מבצעים חוזרים בתחרות

| מבצע | מדינה | שנים קודמות |
| --- | --- | --- |
| סטלה | בלגיה בלגיה | 1977 (חלק מההרכב "Dream Express" – מקום 7)  וב-1970 (חלק מההרכב "The Hearts of Soul" – מקום 7) כנציגי הולנד הולנד |
| אנה וישי | קפריסין קפריסין | 1980 (כחלק מההרכב "אנה ויסי ושלישיית אפיקורוס" – מקום 13) כנציגי יוון |
| אניטה סקורגן | נורווגיה נורווגיה | 1977 (מקום 14), 1979 (מקום 11) |
| יאן טייגן | נורווגיה נורווגיה | 1978 (מקום 20) |
מגישי הניקוד

אוסטריה אוסטריה – טיליה הרולד
ישראל ישראל – יצחק שמעוני
הערות שוליים

↑  בשפה השוודית, שהיא שפה רשמית בפינלנד, פירוש המילה "הורה" הוא זונה.
איולי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  תחליב, רוטב שום 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  שום, שמן זית 
 
רוטב איולי ביתי
אַיוֹלִי (בצרפתית Aïoli; באוקסיטנית פרובנסלית: Alhòli) הוא רוטב המורכב משיני שום ושמן זית. יש הנוהגים להוסיף לרוטב גם חלמון ביצה. כמו כן עשוי הרוטב להכיל גם מחית חרדל, פלפל לבן ומיץ לימון.
מקור הרוטב הוא בחבל הארץ פרובאנס, והשם "איולי" מורכב מהמילים "שום" ו"שמן" בשפת המקום. לרוטב מספר וריאציות, בהן רוטב האליולי.
קיים דמיון בין גרסות מסוימות של האיולי למיונז. איולי עשוי משום ושמן זית שלעיתים מוסיפים לו חלמון, שמשמש כחומר מתחלב (מקשר בין השום לשמן) כדי ליצור אמולסיה אחידה. כמו כן, רוטב איולי עשוי להכיל גם חרדל ומיץ לימון או חומץ - מרכיבים זהים לאלו של מיונז.
איזידור קנר

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1860 גוימה, הונגריה 
 פטירה:  19 באוגוסט 1935 (בגיל 75) גוימה, הונגריה 
 
איזידור קנר (בהונגרית: Kner Izidor;‏ 5 בפברואר 1860 – גיומנדרד, 19 באוגוסט 1935) היה מו"ל יהודי-הונגרי, המייסד והבעלים של דפוס קנר, דמות בולטת בהדפסת וכריכת ספרים של הונגריה. שנים מבניו, ממשיכי דרכו אימרה קנר ואנדרה קנר שעסקו אף הם בדפוס ובמו"לות נרצחו בשואה.
ביוגרפיה > כורך הספרים

איזידור קנר נולד למשפחה יהודית נודדת של כורכי ספרים. אביו שמואל קנר עבד במקצוע זה. אמו הייתה בת של סנדלר בדיומה (עיירה/כפר גדול בדרום מזרח הונגריה). את הידע שלו רכש באמצעות "חינוך עצמי" (אוטודידקט) ולמידה מתמשכת. בשנת 1873 השתתף בסדנה במחוז יאס-נדיקון-סולנוק. לאחר מכן עבד כשכיר בערים ארד, בודפשט, אגר, קומארנו, טאטא וסקשפהרוואר בבית הדפוס סאמר. ביוני 1882 פתח בדיומה בית דפוס קטן שבו עבד לבדו ובנק החיסכון המקומי אף נתן לו הלוואה. כך קנה מכונת דפוס משומשת, מערכת צנועה של אותיות ונייר. בשנת 1888 ציין כבר "ספר השנה של בתי הדפוס של הונגריה" את בית הדפוס של איזידור קנר כמעסיק שוליות דפוס.
בשנת 1889 נשא לאישה את קורנליה נטר, בתו של סוחר תבואה ממוקרין. הנדוניה של 3,000 פורינט שקיבל תרמה משמעותית להתבססות בית הדפוס. לאיזידור קנר ואשתו קורנליה נולדו שישה ילדים, מתוכם לאיוש נפטר כילד. ילדיו שנותרו בחיים היו אימרה קנר, אנדרה, אלברט, ארז'בט ואילונה.
בשנת 1890 קנה איזידור קנר את מכונת הדפוס המתקדמת הראשונה שלו בעלת הביצועים הגבוהים. כמו בתי דפוס גדולים יותר, גם הוא אחסן את הטפסים שהיו בשימוש מתמיד בדפוס, אך גם אסף את דוגמאות הטפסים האלה שהיו בתוקף וחיבר אותם לקטלוג. הרשימה הראשונה שפורסמה על ידו בשנת 1892 הכילה 170 פריטים. עד שנת 1898 בית הדפוס כבר ניהל כ -1,500 דוגמאות של טפסים שונים. באותה השנה הוא פרסם את התבנית המנהלית הגדולה שלו בת 265 העמודים. תחילת המאה העשרים הייתה אחת מתקופות הזהב של גרפיקה והאיור של ספרים ההונגרים. איזידור קנר היה חניך הטיפוגרפיה הקלאסית, אך היסטוריון האומנות לאיוש פילפ, שהעניק השראה למודרניזם, דרבן אותו להפוך את האות לכלי העיקרי של הביטוי הטיפוגרפי.
ביוגרפיה > המדפיס והמוציא לאור

הרציונליזציה של המנהל הציבורי של ראשית המאה העשרים הביאה גם לשינוי בהתפתחות בית הדפוס של קנר. בעשור הראשון של המאה ה-20 כמעט מחצית מהיישובים בהונגריה היו לקוחות בית הדפוס. בית הדפוס היה מעודכן בשינויים במינהל הציבורי ופרסם שוב ושוב קטלוג גדול בגרסה מעודכנת ומורחבת. בשלב זה בית הדפוס פרץ לשוק הלאומי גם בענף עסקי אחר. הוא הוביל בדיומה את הדפסת ההזמנות לנשפים ונחל הצלחה גדולה. (ספר הדוגמאות להזמנות לנשף פורסם בשם "גליונות מעופפים").
בשנת 1905 הוא יצר את ההסכם הקיבוצי הראשון בבתי הדפוס מחוץ לבודפשט. הוא דירג את החברה שלו בשתי רמות שכר גבוה יותר מהמקובל. זה יצר לו יתרון כפול של:
1.היכולת להעסיק עובדים מיומנים באמת בשכר הגבוה יותר ששילם.
בנוסף לשכר בית הדפוס של קנר מילא גם הוא תפקיד ייחודי מבחינות אחרות:
2.בדיומה הוא הנהיג 9 שעות עבודה כבר בשנת 1899 (חמש שנים לפני שהפך לחובה), ובשנת 1907 הנהיג שמונה שעות וחצי.
עובדים שעבדו בבית הדפוס לפחות חצי שנה קיבלו חופשה של שבוע בתשלום. משנת 1907 הפך בנו אימרה קנר למנהל הטכני של בית הדפוס.
במהלך העשור השני של המאה ה-19 הפך בית המלאכה הקטן למפעל בגודל בינוני. השלב השלישי בהתפתחות בית הדפוס, שהיה גם סיפור הצלחה, נמשך עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בין 1902 לבין 1913 גדל המחזור הכספי השנתי של החברה ממאה אלף כתר לכמעט חצי מיליון. באותה תקופה הצוות הקבוע היה בין 90 ל 100 עובדים.
ביוגרפיה > אחרי טריאנון

לאחר מלחמת העולם הראשונה, הייתה העיירה דיומה תחת כיבוש רומני. הצבא הרומני הכובש שדד שני שלישים מציוד בית הדפוס, אך בית הדפוס איבד גם כשני שלישים מבסיס הלקוחות שלו על ידי צמצום שטח הונגריה לגבולות הסכם טריאנון. איזידור קנר עשה דרך ארוכה גם בניידות חברתית. הוא התחיל כעוזר כורך ספרים ומשם הפך לאזרח מכובד בדיומה. הוא היה חבר פעיל גם בחיים הציבוריים המקצועיים. בנוסף לכתיבה מקצועית בתחום הדפוס, הוא פרסם לעיתים קרובות מאמרים שהפצירו בשלטון ליישם פיתוח השכלה מקצועית, את ביטול החניכות והוא כתב גם נגד תחרות בלתי הוגנת. לא פעם כתב על התפתחות התעשייה המקומית ועל העלאת התקנים. בשנת 1932 נבחר קנר ב"מחוז בקש" כחבר לכל ימי חייו בוועדת החקיקה.
ביוגרפיה > יורשי מייסד ההוצאה לאור

תפקידו של בית הדפוס בחיי המשפחה התבטא בעובדה שרוב ילדיו ונכדיו של המייסד איזידור קנר בחרו במקצוע הדפוס. לאחר מותו בשנת 1935, בניו אנדרה ואימרה השתלטו על העסק המשפחתי. בנו הצעיר, אלברט קנר, היגר לארצות הברית בשנת 1940, שם לאחר המלחמה הפך לדמות בולטת בתעשיית שיווק ההדפסות על אריזות. בתו ארז'בט קנר היגרה גם היא לאמריקה אחרי מלחמת העולם השנייה, שם עבדה ככורכת ספרים מומחית. נכדו הבכור (מבתו אילונה) של איזידור קנר, ג'רג' היימן (בנו של הוגו היימן) הפך לליטיפוגרף ידוע, אמן כריכת ספרים, היסטוריון דפוס ופרופסור באוניברסיטה
כתביו

מונומנטה ליטרארום
רעיונות ויריבויות (אוסף מאמרים, דיומה 1906)
אפוריזמות נבובות של איזידור קנר (דיומה 1919)
דמויות ערמומיות של איזידור קנר (דיומה 1926)
לחם פרך (דיומה 1928)
אגדת מחצית המאה (Curriculum Vitae; Gyoma 1931)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. איזידור קנר. 1929
Tersánszky J. Jenő: Kner Izidor, Nyugat · / · 1935 · / · 1935. 9. szám · / · Figyelő · / · Képzőművészet
Kner Izidor: Fél évszázad mezsgyéjén. Kner Izidor ismert és ismeretlen emlékezéseiből
משפחת קנר ואומנות הדפוס Haiman György: A Kner család és a magyar könyvművészet 1882-1944
Dr. Füzesné Hudák Julianna: Kner és a közigazgatás, Jegyző és Közigazgatás 9. évf. 1.
Sebők Marcell (szerk.): A sokszínű kapitalizmus, HVG Kiadói Rt., Budapest, 2004.
בלה קאקי: דפוס קנר ואמנות הספרים ההונגרית. בודפשט, 1957.
יוזף פיץ: תולדות הדפוס, ההוצאה והסחר בהונגריה
בית הדפוס דיומה קנר - תערוכות
עשרים וחמש שנים (MEK)
הערות שוליים

↑  Magyar nyomdászok évkönyve /szerk. Ács Mihály. Budapest : Franklin Társulat Könyvnyomdája, 1889. 121. p.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012399656905171  GND: 118916440  ISNI: 0000 0000 8137 0679  LCCN: n88065490  NTA: 132999064  VIAF: 57413406   WorldCat (עם VIAF): 57413406 
הדפסת הזמנות לנשפים
גיליונות מעופפים - הדפסת תבנית לדוגמה
איזידור קנר עם בנו אימרה קנר
אלג'נובי

| --- | --- |
   
 מיקומו של אלג'נובי בקבוצת אריה
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  אריה
 שמות נוספים:  ε באריה, ראס אל-אסאד אוסטרליס, HD 84441
 סוג:  ענק צהוב
 בהירות נראית:  2.98
 סיווג ספקטרלי:  G0 II
 עלייה ישרה:  09ʰ 45ᵐ 51.07ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏27.32″ ‏46′ ‏23°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  1.49-
 מרחק:  247  שנות אור 75.73  פארסק
 רדיוס:  21 רדיוסי שמש
 מסה:  4 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 360 מהשמש
 טמפרטורה:  5,385 K
 מהירות סיבוב:  8.1 קילומטר לשנייה
 גיל:  162 מיליון שנים
 מהירות רדיאלית:  4.322±0.0012 קילומטר לשנייה
 היסט:  14.3394±0.3209 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  0.04 
 
אַלגֶ'נוּבִּי (קיצור של השם בערבית: رأس الأسد الجنوبي - "ראס אל-אסאד אל-ג'נובי", ראש האריה הדרומי, כלומר הכוכב הדרומי של ראש האריה) או ε באריה הוא כוכב בולט של קבוצת הכוכבים אריה עם בהירות נראית מדרגה 2.98, שבהתאם לשמו, מייצג את הקצה הדרומי של ראש האריה. לפעמים הכוכב נקרא גם רַאס אֶל-אַסָאד אוֹסְטְרָלִיס כאשר המילה "אלג'נובי" מוחלפת במילה הלטינית "אוסטרליס" (Australis) שפירושה זהה - דרומי.
מאפיינים

אלג'נובי הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G0 II (לפעמים מסווג גם G1 III) שנמצא במרחק של כ-250 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-4 מסות שמש, רדיוסו כ-21 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו היא כ-5,400 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 360 מעוצמת ההארה של השמש. גילו של הכוכב מוערך בכ-162 מיליון שנים והוא כבר סיים להתיך מימן בליבתו שמורכבת בעיקר מהליום. תהליכי ההיתוך עברו לשכבות חיצוניות יותר של הכוכב וגורמים להתנפחותו ולהתקררותו, בדרך להפיכתו לענק אדום. כוכבים מסוג זה הם במקרים רבים לא יציבים והופכים למשתנים קפאידיים, וגם אלג'נובי דווח בעבר ככוכב משתנה עם שינויי בהירות של כעשירית דרגת בהירות. עם זאת, המדידות אינן חד משמעיות והוא אינו מסווג כמשתנה קפאידי אלא רק כחשוד ככוכב משתנה.
הערות שוליים

1 2  SIMBAD:ε Leonis
1 2 3 4 5  Y. Takeda, B. Sato & D. Murata: Stellar Parameters and Elemental Abundances of Late-G Giants, Publications of the Astronomical Society of Japan, Vol. 60, No. 4, p. 18 (2008)
↑  A. Massarotti, D. W. Latham, R. P. Stefanik & J. Fogel: Rotational and Radial Velocities for a Sample of 761 HIPPARCOS Giants and the Role of Binarity, The Astronomical Journal, Vol. 135, Iss. 1, p. 209 (2008)
↑  General Catalogue of Variable Stars: ε Leonis
אלון גונן

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בן 58 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 סגנון בישול:  בישול צרפתי כפרי
 השכלה:  בית הספר תדמור French Sommelier School
 מסעדות:  ספידו בר, דון ויטו, אל בריו
 
אלון גונן (נולד ב-1966 בתל אביב) הוא שף ישראלי המתמחה בבישול צרפתי כפרי. הוא ידוע כמקדם את תעשיית היין הישראלי והוא כותב ומסקר אירועים בנושא עבור פורטל היין הישראלי. בנוסף, הוא משמש ככתב ומבקר יין באתר היין "אדום או לבן" וכותב מאמרים קבוע בנושא יין וקולינריה באתר "אקדמיק".
גונן למד קולינריה בבית הספר תדמור במגמת בישול וקונדיטוריה. מקום עבודתו הראשון היה מסעדת "גראנד מונארק" בעיירה שארט בצרפת, שם התחיל כמתמחה אצל השף מישל מינייה ולאחר תקופת ההתמחות החל לעבוד במקום במשרה מלאה. גונן השלים לימודי יין בבית הספר "French Sommelier School".
בשנת 2004 פתח את מסעדת "ספידו בר" במתחם נמל תל אביב אשר התבססה על שיתוף פעולה עם חברת "ספידו" והתמקדה באוכל ישראלי בריא.
בשנת 2005 פתח את מסעדת "דון ויטו" באור יהודה, אשר הייתה מסעדת הגורמה הכשרה הראשונה באזור זה.
בשנת 2006 פתח מסעדה בסגנון ספרדי יחד עם בן זוגו, רקדן הפלמנקו אורי כהן. המסעדה, "אל באריו", שילבה אוכל ספרדי עם מוזיקה ספרדית וריקודי פלמנקו..
בשנת 2010 פתח גונן מסעדה כשרה בבית מלון בקורסיקה עבור איש עסקים ישראלי.
הערות שוליים

↑  מדור "שף תשתה", Israel Wines - פורטל היין הישראלי
↑  אתר היין "אדום או לבן"
↑  "מאמרים מאת אלון גונן" באתר "אקדמיק"
↑  שחר בן פורת, ‏כשרקדן הפלמנקו פגש את השף הצרפתי, באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2012
↑  אביבה לוינסון, שף בשקט עם אלון גונן מאל באריו, אתר 2Eat, ‏19/10/2006
איולורניס

| איולורניס> תקופה |
| --- | --- |
תחילת פליוקן-סוף פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קונדוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טרטורניסים
סוג:: איולורניס
מין:: Aiolornis incredibilis
שם מדעי
 Aiolornis incredibilis ‏הווארד, 1952

איולורניס המכונה קונדור ענק (שם מדעי: Aiolornis; מילולית: "עוף מפלצתי מרהיב") הוא סוג נכחד של עוף דורס ממשפחת הטרטורניסים שהיה קרוב לקונדוריים המודרניים. הוא חי בין סוף הפליוקן לתחילת הפליסטוקן באמריקה הצפונית. בסוג זה היה מין אחד שקיבל את שמו מהחוקר הילדגרדה הווארד ב-1952.
עוף גדול זה היה בעל מוטת כנפיים של 5 מטר, ארוכה יותר ממוטת כנפי אלבטרוס נודד ולמשקל של 25 ק"ג, גדול יותר מכל מעופף מודרני. הוא היה בעל מקור ענק מעוקל ששימש לקריעת בשר אך לא ברור אם היה צייד או אוכל נבלות. הוא חי לצד קרובו הטרטורניס והיה גדול ממנו בכ-40%.
הוא עופף מעל דרום ארצות הברית ומרכז-מערב ארצות הברית הקדומה של הפליוקן עד לפליסטוקן המאוחר וניזון מבשר של בעלי חיים אחרים, חיים או מתים.
אירווין קרוסטווייט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1914 קרסטון, קנדה 
 פטירה:  1 בספטמבר 1981 (בגיל 67) מונטריאול, קנדה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
ארווין קרוסטווייט (באנגלית:Irwin Crosthwait‏:  24 ביוני 1914 – 15 בספטמבר 1981), היה צייר קנדי הידוע בעיקר בזכות היותו מאייר אופנה.
ביוגרפיה

אירווין "באד" קרוסטווייט נולד ב -24 ביוני 1914, בקרסטון שבקולומביה הבריטית, בנם של ליילנד קרוסטווייט ואלן ג'ונסון קרוסטווייט, בעלי משק בקרסטון.
במהלך ילדותו של ארווין נחשף ליצירות האמנות של אביו, יליד ניו זילנד, שעבד בחברתספנות לפני שהגיע לקנדה, ושרטט וצייר את מסעותיו על גבי ספינות החברה.
לאחר גירושי הוריו בשנת 1928, אירווין ואחיו, טום, עברו להתגורר במונטריאול בטיפול דודם. בין השנים 1934 - 1938 התחנך קרוסטווייט במכללת סר ג'ורג' ויליאמס במונטריאול, שם למד אמנויות יפות, ובמכון פראט בניו יורק. לאחר שסיים את לימודיו, חזר קרוסטווייט למונטריאול ובילה מספר שנים בהדרכה אצל הרמן היימליק, אמן מקומי.
קריירה

קרוסטווייט המשיך ליצור יצירות אמנות כשהוא מועסק כמנהל הפרסום הראשי של חברת "הנרי מורגן", רשת חנויות הכלבו הקנדיות. בשנת 1944 הוענק לארווין פרס ג'סי דאו  על ציורו בצבעי מים ובהמשך התגייס לצי הקנדי המלכותי. בשנים 1945 ו -1946, שירת כאמן חיל הים הרשמי, וצייר את הספינות ומלחיהן.
באוגוסט 1947 שט קרוסטווייט לבריטניה, שם קיבל את שחרורו מהצי המלכותי הקנדי. קרוסטווייט עבר לפריז בספטמבר של אותה שנה והחל את דרכו כמאייר אופנה. הוא שירטט ואייר קולקציות השייכות למעצבים כמו איב סן לורן, כריסטיאן דיור וז'יבנשי, כמו גם לחבריו האישיים אמיליו פוצ'י ומארק ווהן. בשנים שלאחר מכן, איורי האופנה של קרוסטווייט הופיעו בעיקר במגזין בזאר של הרפר.
במהלך שנותיו בפריז עבד קרוסטווייט גם על תפאורות לבלט וחיפש אמצעי ביטוי אמנותיים אחרים, בעיקר בציור המופשט.
ציורים של קרוסטווייט הוצגו עם אמנים מודרניים אחרים.
מוות

בשנת 1979, אירווין קרוסטווייט סבל מפציעה קשה שנבעה מנפילה בלונדון. מאוחר יותר נפטר במונטריאול ב־15 בספטמבר 1981, בגיל 67.
הערות שוליים

↑  Blackman, Cathy (2007). 100 years of fashion illustration. Laurence King Publishing. p. 169
↑  Jessie Dow Prizes Are Awarded Here". Montreal Gazette. 1944-05-19.
↑  Lethbridge Herald – NewspaperARCHIVE.com, newspaperarchive.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 262670
אח"י תרשיש (סער 4.5)

| --- | --- |


אח"י תרשיש מוצגת ביום העצמאות ה-61 של ישראל, מאי 2009
 תיאור כללי
 מוטו:  אימת הים
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים 
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 4.5 נירית
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנות ישראל
 תקופת הפעילות:  יוני 1995 – בשירות פעיל (כ־29 שנים)
 מלחמות וקרבות:    מלחמת לבנון השנייה    מבצע צוק איתן
 מידות
 הֶדְחֶק:  מקסימלי: 488 טון
 אורך:  61.7 מטר
 שוקע:  2.8 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  34 קשר
 גודל הצוות:  75 איש
 טווח שיוט:  1,650 מייל ימי ב-30 קשר; 4,000 מייל ימי ב-17.5 קשר
 הנעה:  4 מנועי דיזל מסוג MTU 396 TB91 V16, ארבעה מדחפים סה"כ 16,000 כוח סוס.
 אמצעי לחימה
 חימוש:  8 טילי ים-ים הרפון  פצצות עומק נגד צוללות  16 טילי ברק 1 משמש נגד טילים ומטרות אוויריות  תותח 76 מ"מ אוטו מלרה, תותח נ"מ שהוסב ליעודי הפגזת ים-חוף והפגזת ים-ים  2 מקלעי בראונינג קליבר 0.5 אינץ'  3 מקלעי מאג 7.62 מ"מ
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם בקרת אש EL/M-2221 תוצרת חברת אלתא
 
אח"י תרשיש היא ספינת טילים בסדרה סער 4.5 נירית, של חיל הים הישראלי. היא נבנתה במספנות ישראל והוכנסה לשירות ביוני 1995. הספינה ביחד עם שאר ספינות סער 4.5 מהוות שיפור ניכר לחיל הים, בהיותן גדולות בהרבה מהספינות הקודמות, מה שמאפשר עוד מקום רווחה לצוות. הספינות עשירות באמצעי לוחמה אלקטרונית.
במלחמת לבנון השנייה השתתפו ספינות רבות בחסימת נמלים לבנוניים ואף סייעו בהפגזת חוף.
זוהי הספינה הרביעית בחיל הים בשם זה. בשירות מ-1997. הראשונה הייתה טרפדת (ט-152), בשירות חיל הים בים האדום בשנים 1957–1968. השנייה הייתה נחתת טנקים, בשירות חיל הים בים האדום בשנים 1970–1974. הספינה השלישית הייתה סטי"ל מדגם "סער 4", בשירות חיל הים בשנים 1997-1974.
חימוש

החימוש של אח"י תרשיש:
8 משגרי הרפון נגד ספינות בשתי מערכות מרובעות משגרים.
16 משגרי ברק נגד מטוסים וטילים תוקפים.
תותח אוטו מלרה 76 מ"מ להפגזות ים-חוף וים-ים.
מערכת הגנה נוספת נגד טילים היא 2 תותחי אורליקון מונעי אדם של 20 מ"מ אשר הוחלפו ב-2 מקלעי M2 בראונינג 0.5 (12.7 מ"מ) ובנוסף קיימים גם שלושה מקלעי מאג 7.62 מ"מ.
מפקדי אח"י תרשיש

על הספינה מפקד קצין ים בדרגת רב-סרן
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדי אח"י תרשיש
| דרגה ושם | תקופת הפיקוד | הערות | תמונה |  |  |
| רם רוטברג | 1994 - 1995 | לימים מפקד חיל הים |  |  |  |
| טל עדן | 1996 - 1998 |  |  |  |  |
| גל בינו | 1998 - 2000 |  |  |  |  |
| צביקה שחר | 2000 - 2000 |  |  |  |  |
| אסי בן חמו | 2001 - 2003 |  |  |  |  |
| מאיר עזורי | 2003 - 2004 | לימים מפקד שייטת 3 |  |  |  |
| גל עזרא | 2004 - 2007 |  |  |  |  |
| אוהד דורפמן | 2007 - 2008 |  |  |  |  |
| נבו דותן | 2008 - 2010 |  |  |  |  |
| שרון תם | 2010 - 2011 |  |  |  |  |

↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
הערות שוליים

↑  משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, עמ' 130–131, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 2005.
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא חיל הים הישראלי ובנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אח"י תרשיש - סער 4.5 נירית
תותח אוטו מלרה 76 מ״מ על אח"י תרשיש