stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלובין
הערות שוליים

↑  ЭКСКЛЮЗИВ: Победитель шоу «Х-фактор-6» Костя Бочаров откровенно о своих увлечениях, учебе, воспитании и желании стать артистом — MusicStarts (ב־)
↑  Одессит Костя Бочаров: Пойти на «Х-фактор» меня вдохновила покойная бабушка (ФОТО), 048.ua - Сайт города Одессы (ב־)
↑  webadmin, 404 - Страница не найдена, old.mig.com.ua (ב־)(הקישור אינו פעיל)
↑  Победитель "Х-фактора" Константин Бочаров: "Когда назвали мое имя, ноги подкосились, и я упал..., fakty.ua (ברוסית)
↑  Get millions of songs. All ad-free., Apple Music (באנגלית)
↑  Евровидение 2017: определились полуфиналисты национального отбора | Евровидение 2020, ‏17 בינואר 2017 (ב־)
↑  Jamie Halliwell, Ukraine: O.Torvald to represent the host country in Kyiv, Eurovoix, ‏25 בפברואר 2017 (באנגלית)
↑  Eurovision News, Participants News, Eurovision Participants, Fans, Eurovision Ukraine: UA:PBC reveals national selection participants - ESCToday.com, Eurovision News, Polls and Information by ESCToday, ‏16 בינואר 2018 (באנגלית)
↑  Eurovision News, Participants News, Eurovision Participants, Fans, Eurovision Ukraine: Vidbir 2018 semi-final running order draw results - ESCToday.com, Eurovision News, Polls and Information by ESCToday, ‏19 בינואר 2018 (באנגלית)
↑  Eurovision News, Participants News, Eurovision Participants, Fans, Eurovision Ukraine: Melovin will fly to Lisbon! - ESCToday.com, Eurovision News, Polls and Information by ESCToday, ‏24 בפברואר 2018 (באנגלית)
↑  Украина на Евровидении 2018: какое место занял MELOVIN в финале - Lifestyle 24, 24 Канал (ברוסית)
↑  MELOVIN - Чудова Мить (Official Audio) PREMIERE - YouTube, www.youtube.com
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  Login • Instagram, www.instagram.com
↑  מלובין יצא מהארון כביסקסואל במהלך הופעה חיה, באתר ‏מאקו‏, 8 ביולי 2021
| אוקראינה אוקראינה באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Vidbir
| השתתפויות | 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | אלכסנדר פונומריוב • רוסלנה ליז'יצ'קו • גרין ג'ולי • טינה קרול • ורקה סרדוצ'קה • אני לוראק • סבטלנה לובודה • אליושה • מיקה ניוטון • גאיטנה • זלאטה אוגנביץ' • מריה ירמצ'וק • ג'מאלה • O.Torvald • מלובין • מארוב • גו איי • גו איי • קאלוש • טבורצ'י • אליונה אליונה וג'רי הייל |  |
| שירי המדינה | "Hasta la Vista" • "Show Me Your Love" • "Dancing Lasha Tumbai" • "Shady Lady" • "Be My Valentine! (Anti-Crisis Girl)" • "Sweet People" • "Angel" • "Be My Guest" • "Gravity" • "Tick Tock" • "1944" • "Time" • "Under The Ladder" • "Siren Song" • "Solovey" • "Stefania" • "Heart of Steel" • "Teresa & Maria" |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 2005 • אירוויזיון 2017 • אירוויזיון 2023 • יחסי אוקראינה–רוסיה באירוויזיון • חברת השידור הציבורי הלאומית של אוקראינה |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה אוקראינה מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7562 5814  MusicBrainz: 878a5563-bfe2-4ff9-a02b-4432790df0f9
מרים רודריגס מרטינס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1960 San Fernando Municipality, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  10 במאי 2017 (בגיל 57) San Fernando, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו 
 
מרים אליזבת רודריגס מרטינס (בספרדית: Miriam Elizabeth Rodríguez Martínez‏ ; 5 בפברואר 1960 - 10 במאי 2017) הייתה פעילת זכויות אדם מקסיקנית. היא הפכה לאחת מרבות מהורים לילדים נעלמים במקסיקו, לאחר שבתה נחטפה ונרצחה. מרים נהרגה על ידי חמושים שפרצו לביתה ב-10 במאי 2017.
ביוגרפיה

מרים אליזבת רודריגס מרטינס נולדה ב-5 בפברואר 1960 בסן פרננדו (אנ') במדינת טמאוליפס במקסיקו. בתה, קארן אלחנדרה סלינס רודריגס, נחטפה ונרצחה בשנת 2012 על ידי חברי הקרטל של הפשע המאורגן. שרידיה התגלו בסופו של דבר בשנת 2014. רודריגס רדפה במשך שנים אחר רוצחי בתה. חלק מהגברים שנעצרו לחקירה בחשד לרצח בתה ברחו מהכלא לאחר מעצרם. במשך שלוש שנים תפסה כמעט את כל חברי הצוות החיים בכנופיה וסייעה בלכידתם של עשרה מהם. לצד מציאת בתה, היא עשתה מאמצים לעזור להורים אחרים שילדיהם נעלמו, והקימה את ארגון קולקטיבו דה דסאפרסידוס (ארגון הקולקטיב של הנעלמים).
רודריגס נרצחה ב-10 במאי 2017, כמה שבועות לאחר שלכדה את אחד מהאנשים האחרונים של חבורת רוצחי בתה. ביום זה מקסיקו חוגגת את יום המשפחה. היא נורתה 12 פעמים על ידי חמושים שפרצו לביתה, ומתה בדרך לבית החולים. בהפגנה גדולה שהתארגנה במהירות,  ביום בו היא נרצחה, קראו המפגינים לממשלות מקסיקו וארצות הברית לדאוג לשלומם של מגיני זכויות האדם..
הערות שוליים

↑  Juárez, Carlos Manuel (11 במאי 2020). "Tres años sin justicia en el asesinato de Miriam, la madre activista". A dónde van los desaparecidos. נבדק ב-18 בדצמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Villegas, Paulina (12 במאי 2017). "Gunmen Kill Mexican Activist for Parents of Missing Children". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-08. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Obituary: Miriam Rodríguez Martínez died on May 10th". The Economist. 20 במאי 2017. ISSN 0013-0613. נבדק ב-13 בדצמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   עזאם אחמד, ניו יורק טיימס, היא רדפה את האנשים שחטפו ורצחו את בתה. היא הגיעה אליהם בזה אחר זה, באתר הארץ, 7 בינואר 2021
↑  Agren, David (12 במאי 2017). "Mexican woman who uncovered cartel murder of daughter shot dead". The Guardian. נבדק ב-9 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Justice for Miriam Rodriguez" (באנגלית). נבדק ב-9 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרים רודריגס מרטינס".
מרים קארה

| --- | --- |

חברות משלחת ישראל באולימפיאדת רומא בהתעמלות מכשירים, מימין: מרים קארה, רות אבלס וראלי בן-יהודה
 לידה:  3 בדצמבר 1938 (בת 85) ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.61 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות מכשירים
מרים קארה (נולדה ב-3 בדצמבר 1938) היא מתעמלת עבר ישראלית אשר ייצגה את ישראל באולימפיאדת רומא (1960) ובשתי אליפויות עולם (פראג 1962 ודורטמונד 1966).
קריירה

שלושה שבועות לפני אולימפיאדת רומא (1960) נפצעה קארה בתאונת דרכים ברומא יחד עם חברותיה המתעמלות אך בסופו של דבר היא השתתפה במשחקים וסיימה במקום 86 בתחרות הקרב רב בתוצאה של 67.165 נקודות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 68 בתרגיל על מקבילים המדורגים, במקום 83 בתרגיל הקרקע, במקום 84 בתרגיל הקורה ובמקום 108 בתרגיל הקפיצות.
באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1962 סיימה קארה בתחרות הקבוצתית במקום 15 ובתחרות הקרב רב אישי היא סיימה במקום 83 בתוצאה של 70.398 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 1966 סיימה קארה בתחרות הקבוצתית במקום 16 ובתחרות הקרב רב אישי היא סיימה במקום 103 בתוצאה של 68.064 נקודות.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com
↑  המתחרות שנפצעו לא יתחרו, למרחב, 19 באוגוסט 1960
↑  תוצאות מתעמלים ישראלים לאורך השנים באליפויות עולם ותחרויות אחרות, 'jewsinsports.org'
↑  המתעמלות במקום ה-16 בדורטמונד, על המשמר, 27 בספטמבר 1966
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת רומא (1960)  |
| --- | --- | --- |
|  מרוץ אופני כביש | הנרי אוחיון • יצחק בן דוד |  |
|  אתלטיקה | אילנה אדיר • גדעון אריאל • עמוס גרודז'ינובסקי • אילה חצרוני • ברוך פיינברג • יאיר פנטילט • דוד קושניר • אילנה קרשיק |  |
|  הרמת משקולות | גזי כהן • אדוארד מרון |  |
|  התעמלות מכשירים | רות אבלס • ראלי בן-יהודה • מרים קארה |  |
|  סיף | דוד ואן-חלדר • מיכאל רון |  |
|  קליעה | רפאל פלס • חנן קריסטל |  |
|  שחייה | עמירם טראובר • יצחק לוריא • יורם שניידר • גרשון שפע |  |
מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס

| --- | --- |
 מדינה:  בלארוס 
 שם רשמי:  מפלגת האזרחים המאוחדת
 מנהיגים:  אנטול לבדקו ניקולאי קוזלוב
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1995 – הווה (29 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות ליברלית תמיכה בהצטרפות לאיחוד האירופי ליברליזם שמרנות
 מטה:  מינסק 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין 
 ארגונים בינלאומיים:  האיחוד הדמוקרטי הבינלאומי, מפלגת העם האירופית 
 צבעים רשמיים:             אדום ולבן
 https://ucpb.inf
 
מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס (בבלארוסית: Аб'ядна́ная грамадзя́нская па́ртыя Белару́сі; ברוסית: Объединенная гражданская партия) היא מפלגה פוליטית ליברלית-שמרנית והדוגלת בליברליזם בבלארוס. נוסדה בשנת 1995.
המפלגה מתנגדת לממשלתו של אלכסנדר לוקשנקו והשתתפה בבחירות במדינה בכמה הזדמנויות, אך לא הצליחה לזכות באף מושב בפרלמנט הבלארוסי עד שנבחר חבר אחד בבחירות 2016. לטענתה, היעדר המושבים שלה נובע מחוסר ההגינות של הליך הבחירות והיא מהווה אחת ממפלגות האופוזיציה הגדולות בבלארוס.
חברי המפלגה המפורסמים הם ראש הממשלה לשעבר מיכאיל צ'יגיר והפוליטיקאים שנעלמו באופן מסתורי יורי זכרנקו, ויקטור גונצ'ר וגנאדי קרפיינקו, שמת בטרם עת. מאז 2018 משמש ניקולאי קוזלוב כמנהיג המפלגה. המפלגה משתפת פעולה עם מפלגת החופש העממי הרוסית.
הערות שוליים

↑  Nordsieck, Wolfram (2019). "Belarus". Parties and Elections in Europe. נבדק ב-2019-11-27.
↑  Wilson, Andrew (2011-12-06). Belarus: The Last European Dictatorship. Yale University Press. p. 176. ISBN 978-0-300-13435-3.
↑  Korosteleva, Elena A. (2005). "Party System Development in Belarus, 1988–2001: Myths and Realities".  In Kulik, Anatoly; Pshizova, Susanna (eds.). Political Parties in Post-Soviet Space: Russia, Belarus, Ukraine, Moldova, and the Baltics. Praeger. p. 63. ISBN 0-275-97344-1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1236632818  LCCN: n2013046732  VIAF: 305022248   WorldCat (עם VIAF): 305022248 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מפלגות ובנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלחמת העבדים הראשונה

מלחמת העבדים הראשונה הייתה מרד העבדים הראשון שפרץ ברפובליקה הרומית בין השנים 132-135 לפנה"ס. הייתה זו המלחמה הראשונה מתוך שלוש מלחמות העבדים שכוונו כנגד האימפריה הרומית. המרידה החלה בעיר אֵנָּה שבסיציליה והתפשטה על פני כל האי. את הכוחות המורדים הובילו נביא בשם אֵאוּנוֹס (אנ') ומצביא בשם קלֵאוֹן. ההסבר לפרוץ המרד נעוץ ביחס המזלזל של האדונים לעבדיהם באי סיציליה ששגשג באותה עת מבחינה כלכלית וגרם לכך שרבים מהאדונים חיו חיי מותרות והחלו להתנשא ולהתעלל בעבדים. המרד נגמר לאחר שהקונסול פּוּבּליוס רוּפּיליוס צר על העיר אנה וחיסל את ההתקוממות.
הרקע למרד

הרפובליקה הרומית כבשה את סיציליה מקרתגו במהלך המלחמה הפונית השנייה בשנת 210 לפנה"ס. במשך מספר עשרות שנים הרומאים החלו ליישב את סיציליה והביאו לשינויים חברתיים ותרבותיים. כחלק מתוצאות המלחמה, רבים מתושבי רומא התעשרו מהניצחונות הצבאיים של רומא, ובמקביל עבדים חדשים רבים הגיעו לשטחי הרפובליקה הרומית כתוצאה מן המלחמה. עבדים רבים שכאלו הגיעו גם לבעלי אחוזות בסיציליה. חלק מהם, ובעיקר הצעירים יותר, עסקו ברעיית צאן, אך רבים אחרים הועסקו בעבודות חקלאיות קשות". היחס אל העבדים מצד האדונים נחשב לקשה מאוד, ורבים מן האדונים הואשמו בממשל לא תקין. האדונים העניקו לעבדים מעט מאוד מזון וביגוד, ולעיתים קעקעו את עורם כדי לסמן בעלות עליהם. כפי שמתאר ההיסטוריון היווני דיודורוס:
ואילו העבדים, מדוכאים מן הייסורים והמכות, שברוב המקרים הונחתו עליהם בלא כל סיבה הגיונית, לא יכלו עוד לשאת זאת. זאת בהיפגשם אפוא אלו עם אלו בהזדמנויות שנקרו להם נדברו ביניהם על התמרדות עד שהגיע העת שבה הוציאו את תכניתם אל הפועל.
בעקבות חוסר סיפוק צורכיהם הבסיסיים, עבדים רבים יצרו כנופיות והחלו לעסוק בשוד ובביזה, ועל ידי כך רכשו ניסיון קרבי. המושלים הרומאים בסיציליה חששו להתעמת עם הכנופיות הללו. וזאת עקב עצמתן ועקב ההשפעה המרובה שהייתה לאדוניהם, שרובם היו ממעמד הפרשים וחלקם שימשו כשופטים במשפטי תביעה כנגד מושלי המחוזות. כל הסיבות הללו הובילו לתסיסה פנימית בסיציליה ואיימו על יציבות השלטון באי.
פרוץ המרד

המרד פרץ בעיר אנה שבמרכז האי סיציליה, בקרב עבדיו של דאמופילוס ושל אשתו מגאליס. שניהם נודעו כעשירים מאוד, אך בעלי יחס נוקשה כלפי עבדיהם ונהגו להתנשא עליהם ולהשפילם. כתוצאה מכך, תכננו העבדים לקשור נגדם קשר ולהפילם, ויש הטוענים כי היו חלק ממזימה כללית של עבדי אנה להשתלט על העיר. העבדים הללו החליטו לפנות לעבד נוסף בשם אאונוס ולשאול האם יש לפתוח במרד. אאונוס היה עבד ממוצא סורי שנחשב לקוסם ולעושה נפלאות. אאונוס טען כי הוא מתנבא בעזרת האלים ואחדות מנבואותיו התגשמו ומשכו תשומת לב. כתוצאה מכך, אדונו החל להזמינו לשעשע אותו כששהה עם אציליו, והוא הבטיח להם שיום אחד יהיה מלך ויגמול לאלו מביניהם שיתייחסו אליו כראוי. כשפנו אליו העבדים המורדים, דחק בהם אאונוס לפתוח במרד מיד. העבדים קיבצו כ-400 מחבריהם פתחו במרד כשאאונוס בראשם וכשהם מנצלים את היעדרו של הפראיטור הרומי החדש שנקבע לסיציליה פלאוּטיוס היפסאיוס (L. Plautius Hypsaeus) ואת המהומות בספרד שלכדו את תשומת לבה של רומא. לאחר שהעבדים הצליחו להשתלט על העיר הם ערכו ביזה וטבח בקרב תושבי העיר, ושחררו רבים מחבריהם לעבדות. בעיני המורדים, הנקמה הייתה מניע חזק שהוביל אותם לניצול מיני, עינויים ורציחות של האדונים שהתאכזרו לעבדיהם. גם תאוות בצע הייתה מניע שגרם לביזה רחבה והרס רכוש. לבסוף, הצליחו המורדים ללכוד את דאמופילוס ומגאליס ולאחר משפט קצר הוציאו אותם להורג. בעקבות זאת העבדים המורדים המשיכו והוציאו להורג רבים מאדוניהם, אולם אאונוס חס על האדונים שגילו כלפיו יחס טוב לפני המרידה.
התבססות המורדים

במהרה, אאונוס התמנה למלך. הוא מינה את אשתו למלכה, לבש גלימת ארגמן, ענד כתר לראשו והקים מועצה מלכותית שהורכבה מאנשים חכמים ובעלי יכולת. הוא גם כינה את עצמו "אנטיוכוס", שם שהיה בשימוש המלכים מהממלכה הסלאוקית, והטביע מטבעות בכינויו החדש, כשהמטבעות הציגו דמות של אליל כנראה אל יווני. הטבעת המטבע בידי אאונוס יכולה להסביר את כוונתו ליצירת מונרכיה פורמלית. בהמשך, אאונוס סילק מן העיר את התושבים שלא היו חרשי נשק, ואת חרשי הנשק שלח לייצר כלי נשק בידיים כבולות. כתוצאה מכך, הוא הצליח לחמש כ-6,000 מאנשיו בתוך שלושה ימים. אחרים מבין אנשיו צוידו בכלי נשק פשוטים יותר כגרזנים, מגלים, חרמשים וכשהם הכינו בעצמם נשק, שזרו זמורות כמגינים וחידדו חניתות. בנוסף, הם התיכו את השרשראות שהיו לגופם ויצרו מהם נשק ומגן. לאחר שהכוחות תחת פיקודו היו מוכנים, אאונוס וכוחותיו החלו להחריב שדות חקלאיים, תוך שהם מגייסים עבדים נוספים לשורותיהם. לאחר שצבר ניסיון, אאונוס החל להתקיף גם מפקדים רומאים וגבר עליהם בעזרת כוחו המספרי העודף, שהגיע במהרה ללמעלה מ-10,000 איש. במקביל למרידה של אאונוס, עבד נוסף בשם קלאון מקיליקיה פתח גם הוא במרידת עבדים שנחלה הצלחה. כנגד ציפיות הרומאים, החליטו קלאון ואאונוס לאחד את כוחותיהם, וקלאון נשבע אמונים לאאונוס ושימש אותו כמצביא. קלאון הוסיף את 5,000 חייליו לכוחותיו של אאונוס. ככל שההתקוממות פשטה כן נפלו ערים נוספות ועברו לשליטת המורדים. אנה, טאורומניום בחוף הצפוני, קאטינה במזרח ומורגאנטינה במרכז, היו על פי המקורות הערים שבהן היו ההתקוממויות המרכזיות. כשלושים יום לאחר פרוץ המרד הצליחו אאונוס וקלאון לנצח בעזרת 20,000 אנשיהם את המפקד הרומאי  היפסאיוס שלרשותו עמדו כ-8,000 חיילים סיציליאניים. לפי דיודורוס הביאה ההצלחה להתקבצות עבדים נוספים למרידה, עד שהצבא המאוחד הגיע לכ-200 אלף איש. לפי ליוויוס מנו כוחותיו של קלאון כ-70,000 איש ונוצר חשש ממשי כי סיציליה כולה תיפול לידי העבדים המורדים.
התפשטות המרד

התקוממות העבדים גרמה להמון האזרחים בסיציליה לחוש שמחה לאידם של האדונים בשל קינאתם באלה האחרונים ומחאתם על אי הצדק של העושר הראוותני והשוני באורח החיים באי. במקום לעזור לדכא את ההתקוממות באי, ההמון החופשי היה מגיע לכפרים ובתואנה של תקיפת המורדים הנמלטים, היה בוזז את הרכוש במקום ואף שורף את החוות. המהומות היו בכל סיציליה ולא רק עבדים אלא גם אנשים עניים וחופשיים היו אשמים באונס ופריקת עול. כמו כן, פרצו מרידות עבדים נוספות בכל רחבי האימפריה. פרצה מרידה של כ-150 עבדים אף ברומא עצמה, ומרידה של כ-1000 עבדים באטיקה, בדלוס ובמקומות נוספים. עם זאת, מושלי המחוזות הצליחו לדכא את המרידות הללו בהצלחה יחסית - על ידי מהירות התגובה וחומרת העונשים. אף על פי כן, כוח העבדים בסיציליה המשיך להתחזק, ערים נוספות נפלו לידי כוחות המורדים וחיילים רומאים רבים נהרגו על ידי העבדים.
האסטרטגיה של המורדים

האסטרטגיה של המורדים הייתה מבוססת על כיבוש ערים שיכלו להגן בפני פעולות תגמול וסיפקו בסיסים מאובטחים שמהם ניתן היה לבצע פשיטות.
עקב היותן ערי נמל, טאורמיניום וקאטינה איפשרו למורדים גישה לים במידה והיו צריכים בכך. הטקטיקה הטובה והמרכזית ביותר למורדים הייתה פשיטה, לוחמת גרילה וטקטיקות לא קונבנציונליות. השלטון גילה שלא קל להתחרות בהתמצאות המורדים בשטח המקומי המשופע טופוגרפית בהרים ומישורים. אך האספקט המשמעותי בכיבוש אנה, מורגאנטינה, טאורמיניום וקאטינה היה בכך שאפשרו לעבדים להגיע ישירות לשדות העיר לנטיני, שם ניתן היה להשיג אספקה של תבואה ויין שגברה ככל שהצטרפו עבדים חדשים למרד. המזון שסיפקו לעצמם המורדים, ייצג בעיניהם את ההתנגדות העצמאית שלהם. אך ככל שמספר האנשים שהיו מעורבים במרד גדל, כך גם גברו הקשיים של אספקת מזון, חימוש ושמירה על המשך לחימה יעילה.
סוף המרד

המרד הגיע אל סופו לאחר שהרומאים בראשותו של הקונסול פּוּבּליוס רוּפּיליוס צרו על הערים ששחררו המורדים וכבשון בזו אחר זו. הגורם המרכזי שסייע לניצחונם של הרומאים על המורדים היה המתחים הפנימיים בתוך קבוצת המורדים: לאחר שהבינו כי סופם קרב פנו איש כנגד רעהו ואחדותם התפוררה. לאחר הניצחונות המשיך רופיליוס והטיל מצור על אנה עצמה, בירתו של אאונוס. קלאון נשלח להילחם בכוח הרומי מחוץ לעיר בראש צבא קטן אך הוא הוכנע ומת בקרב. לאחר מצור ממושך, הצליח רופיליוס לכבוש גם את אנה הודות לבגידה מידי אחד העבדים. אולם אאונוס נמלט מאנה ביחד עם אלף משומרי ראשו, אך מאחר שידעו כי רופיליוס נמצא בעקבותיהם הם החליטו להתאבד בעריפת ראש האחד של השני. אאונוס שפחד מן המוות התחבא עם ארבעה עבדים במערה, אולם נתפס והוצא משם על ידי רופיליוס לאחר שקיבל נמק בעודו במחסה ומת במהרה. רופיליוס המשיך במלאכתו ועד מהרה הצליח לטהר את סיציליה מיתר העבדים המורדים ומן השודדים שפשו בה ובעזרת חיילים מועטים בלבד, ובכך המרד בא אל קיצו.
השפעת המרד

מלחמת העבדים הראשונה בסיציליה הנה ביטוי ראשוני לחוסר היציבות שבמבנה החברתי של העבדים-אדונים ברפובליקה הרומית. לדעת ההיסטוריון קיית ברדלי, התקוממות העבדים לא הייתה מטעמים אינדיבידואלים טהורים אלא נבעו מרצון לנקמה ומכמיהה להחליף את השעבוד בחרות אישית.בעקבות המרידה, קהילות עבדים נוספות ברחבי יוון ואיטליה זכו  ליחס קשה ומחמיר יותר מצד אדוניהם ולכן החלו למחות כנגד היחס שקיבלו. בסופו של דבר, בשנת 104 לפנה"ס פרצה מלחמת העבדים השנייה, ולאחריה פרץ מרד ספרטקוס בשנת 73 לפנה"ס.
ראו גם

מלחמת העבדים השנייה
מלחמת העבדים השלישית
לקריאה נוספת

Shaw, Brent (2001). Spartacus and the Slave Wars - at google books
הערות שוליים

↑  דיודורוס, 34/35 קטע 40
1 2  Theresa Urbainczyk, slave revolts in antiquity, University of California, 2008, P. 11
↑  Peter, Green, "The First Sicilian Slave War", Past & Present No.20 (Nov. 1961). P.10
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, ספרים 35-34, פרק 2, סעיף 4.
↑  דוד רוקח, העבדות בעת העתיקה, עמ' 188-189.
↑  Keith, Bradley, Slavery and Rebellion in the Roman World,London, 1989,P.50
↑  Strauss Barry, Slave Wars of Greece and Rome, in Makers of Ancient Strategy, (ed. Hanson Victor, New Jersey: Princeton University Press, 2010), p.194-196.
↑  דיודורוס 34/5 קטע 11
↑  דיודורס, 34/5 קטע 16
↑  דיודורס 34/5 קטע 17
↑  דיודורס, 34/5,  קטע 18
↑  ליוויוס, תקציר לספר 56, פסקא 11.
↑  Strauss Barry, Slave Wars of Greece and Rome, in Makers of Ancient Strategy, (ed. Hanson Victor, New Jersey: Princeton University Press, 2010), p.197-198.
↑  ד. רוקח, העבדות בעת העתיקה, עמ' 84-83.
↑  דיודורס, 34.5, קטע 23
↑  Bradley Keith R., Slavery and rebellion in the Roman world, 140 B.C.-70 B.C. (Bloomington:Indiana University press, 1989), p.55-126
↑  צבי יעבץ, זאב רובינזון, מרידות עבדים ברומי, ת"א, 1983, עמ' 82
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543884305171  LCCN: sh85115117
מערבי פרץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באפריל 1940 תוניס, תוניסיה הצרפתית 
 פטירה:  19 בפברואר 2020 (בגיל 79)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מנחה לדוקטורט:  משה גושן-גוטשטיין 
 
מערבי פרץ (ח' בניסן ה'ת"ש, 16 באפריל 1940 – כ"ד בשבט ה'תש"פ, 19 בפברואר 2020) היה חוקר מקרא, פרופסור בחוג לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.
קורות חיים

מערבי פרץ נולד בכפר בן גרדן הנמצא בדרום תוניסיה על גבול לוב. הוא עזב את תוניסיה בשנת 1955 ונסע ללמוד תורה בישיבת "אוהל משה ויהודית" בעיר רמסגייט שבדרום-מזרח אנגליה, שם קיבל תעודת בגרות ישראלית ותעודת מורה מוסמך המוכרת מטעם משרד החינוך בישראל.
בשנת 1963 עלה לישראל והשתכן במעונות הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן, בה החל את לימודיו. בתחילה למד לתואר ראשון בחוג לתנ"ך ובחוג לאנגלית, מאוחר יותר סיים תואר שני אצל פרופסור צוקר ועסק בפירושו של רבי יהודה אבן בלעם לחומש במדבר ודברים.
את עבודת הדוקטורט שלו כתב פרץ בהדרכתו של פרופסור משה גושן-גוטשטיין במחקר על פרשנותו הפילולוגית של רבי יהודה אבן בלעם.
משנת 1967 החל פרץ ללמד באוניברסיטת בר-אילן ומונה לחבר המכון לחקר הפרשנות היהודית בימי הביניים שליד המחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.
בין השנים 1968–1991 לימד מערבי גם בתיכון בעיר יבנה, בישיבה התיכונית נווה הרצוג הסמוכה לאשדוד, ובשלוחות אוניברסיטת בר-אילן בצפת, באשקלון, בצמח ובאוניברסיטת חיפה. בנוסף לימד גם במכללת מורשת יעקב בעיר רחובות, ובמכללת גבעת וושינגטון. כמו כן שימש פרץ גם כראש הוועדה שהייתה אחרית על תוכנית הלימודים במקרא במשרד החינוך.
התגורר באשדוד. מערבי פרץ נפטר ב-19 בפברואר 2020. הותיר אחריו אישה, שמחה לבית גזיאל, וחמישה ילדים.
פעילות האקדמית

פעילותו המחקרית של פרץ כללה מחקרים רבים על פרשני המקרא בימי הביניים בבבל, בפרובאנס ובספרד, החל מרס"ג וכלה ברד"ק בבמות שונות בישראל ומחוצה לה.
במסגרת מחקריו הוא טיפל במפעלו הפרשני של רבי יהודה אבן בלעם למקרא. הדגש בפירוש היה על בירורים לשוניים. אבן בלעם מרבה בציטוט דעות קודמיו ומשתדל להכריע ביניהן. בין השאר הוא מזכיר את התרגומים הארמיים למקרא, תרגום יונתן, רס"ג, רב שמואל חפני גאון, רב האי גאון, רבי יהודה אבן חיוג', רבי יונה אבן ג'נאח, רבי שמואל הנגיד ורבי משה הכהן אבן ג'יקטילה. פרץ כתב כי שיטתו הפרשנית של אבן בלעם היא פשטית ופילולוגית והוא מסתייע בחוקי הלשון הגמישים שפיתחו קודמיו – חילופי תנועות, חילופי אותיות, חילופי מילים, חילופי גופים, שיכול אותיות, מקרא מסורס ומקרא קצר.
כמו כן עסק פרץ בפירושיו של רבי משה הכהן אבן ג'יקטילה לספרי תרי עשר ולספר תהלים, ובפירושו של רבי יצחק אבן שמואל אלכנזי לספר שמואל.
ספריו

פירוש אבן בלעם לספרי במדבר ודברים - מהדורה מדעית של המקור הערבי, תרגום לעברית, הערות ומבוא, פורסם בשנת תש"ל.
פירוש אבן בלעם לספר ישעיהו (יחד עם פרופסור משה גושן גוטשטיין) – מהדורה מדעית של המקור הערבי, תרגום לעברית, הערות ומבוא, פורסם בשנת תשנ"ב.
פירוש אבן בלעם לספר יחזקאל – מהדורה מדעית של המקור הערבי, תרגום לעברית, הערות ומבוא, פורסם בשנת תש"ס.
פירוש אבן בלעם לספר ירמיהו – מהדורה מדעית של המקור הערבי, תרגום לעברית, הערות ומבוא, פורסם בשנת תשס"ב.
מפלגת האיכרים הלאומית

| --- | --- |

 מדינה:  רומניה 
 מנהיגים:  יוליו מאניו 
 תקופת הפעילות:  10 באוקטובר 1926 – 29 ביולי 1947 (20 שנה) 
 אידאולוגיות:  מלוכנות, אגרריאניזם, Romanian nationalism 
 
מפלגת האיכרים הלאומית (ברומנית: Partidul Național Țărănesc) הייתה מפלגה חקלאית שפעלה בממלכת רומניה.
היסטוריה

המפלגה נוסדה ב-1926, עקב מיזוג של שתי מפלגות רומניות, "המפלגה הלאומית הרומנית" ו"מפלגת האיכרים", שהשיגו את עיקר תמיכתן ברגאט ובבסרביה. מטרתו של האיחוד היה ליצור תחרות מול אחת המפלגות המשפיעות ביותר בפוליטיקה הרומנית, בשם המפלגה הלאומית ליברלית. אחד מראשי המפלגה היה יוליו מאניו, ובבחירות שנתקיימו ברומניה ב-1928 זכתה המפלגה בראשותו להישג גדול.
הערות שוליים

↑  דוד שערי, יהדות בוקובינה בין שתי מלחמות העולם, תל אביב: המרכז לחקר התפוצות, 2004, עמ' 108
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462580005171  ISNI: 0000 0001 0739 7184  LCCN: n84189148  VIAF: 125542558   WorldCat (עם VIAF): 125542558
מרכז השלטון האזורי בישראל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־42 שנים) 
 www.mhh.org.il
 
מרכז השלטון האזורי בישראל (נקרא בעבר מרכז המועצות האזוריות) הוא ארגון ארצי של חמישים וארבע המועצות האזוריות הקיימות במדינת ישראל ובשטחי יהודה ושומרון. בראש המרכז עומד שי חג'ג', המכהן גם כראש מועצה אזורית מרחבים. איציק אשכנזי הוא מנכ"ל המרכז.
אודות

מטרת הארגון, שרשום כעמותה, הוא לייצג את המועצות האזוריות בפני משרדי הממשלה ומוסדות המדינה, לחתום על הסכמים בשם המועצות האזוריות, לתאם ולקבוע מדיניות בקרב המועצות האזוריות בישראל. לעמותה אספה כללית המורכבת מכל ראשי המועצות והיא בוחרת את יו"ר המרכז, המנכ"ל, הנהלה המורכבת מ-20 חברים, ומזכירות המורכבת מארבעה חברים.
ב-2019 נבחר לתפקיד יו"ר מרכז השלטון האזורי בישראל שי חג'ג', המכהן גם כראש מועצה אזורית מרחבים מאז 2012.
שמואל ריפמן, ראש המועצה האזורית רמת נגב לשעבר, כיהן בתפקיד יו"ר המרכז במשך 20 שנה, עד לחודש ספטמבר 2016. בינואר 2017 נפטר ריפמן.
מרכז השלטון האזורי בישראל מלווה את 54 המועצות החברות בו ומקדם נושאים שונים הנוגעים להן. במרכז ישנם ראשי תחומים בנושאי: ביטחון וחירום, חקלאות, קיימות ואיכות סביבה, חינוך, קהילה, צעירים, תכנון וקרקעות, ספורט, מגדר וכלכלה.
בינואר 2021 החליטה האספה הכללית של מרכז המועצות האזוריות לשנות את שם הארגון לשם "מרכז השלטון האזורי בישראל".
מריה קרולינה מאוסטריה

מריה קרולינה מאוסטריה (בגרמנית: Maria Karolina von Österreich; ‏13 באוגוסט 1752 – 7 בספטמבר 1814) הייתה מלכת נאפולי, אשתו של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, בתה ה-13 של מריה תרזה ואחותה של מארי אנטואנט.