stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנגורו חולדתי ארך-רגל
אקולוגיה

הפוטורו ארך-הרגל הוא יונק פעיל לילה המבלה את שעות היום בסבך צפוף של שרכים, שיחים ועשבים המסתירים אותו מטורפים פוטנציאליים. בעומק הסבך, הפוטורו בונה לעצמו קן פשוט בתוך שקע שחפר באדמה, ועשוי לבנות מספר קינים ברחבי השטח. הוא משתמש בזנבו הגמיש כדי לשאת חומרי קינון. הפוטורו ארך-הרגל הוא יונק ביישן וחמקמק. בעת סכנה, הוא פותח בריצה קופצנית דו-רגלית מהירה לעומק הסבך, כשידיו צמודות לחזה וזנבו מתוח אחורנית בתור שיווי משקל. בתורו אחר מזון לעומת זאת, הוא נע על ארבע רגליו וזנבו בצורה דומה לארנב. הפוטורואים מתקשרים ביניהם באמצעות צלילי לחישות נמוכים, והם נשמעים בעיקר בתגובה לסכנה או בתקשורת בין האם לצאצאיה. אף שהמין לילי כאמור לעיל, הוא עשוי לפרקים להשתזף להנאתו בשמש בשעות הבוקר המוקדמות.
הפוטורו חי בטריטוריה קבועה שמשתרעת על מספר דונמים, ולעיתים קרובות זכר ונקבה שמתרבים יחדיו חיים בטריטוריה חופפת. גבולות הטריטוריה משתנים בהתאם לזמינות המזון, והזכר תופס שטח גדול יותר מן הנקבה. גודל השטח גם הוא משתנה בין האזורים ונע בין 14 ל-60 דונם. הפוטורו אינו תוקפני כל כך כלפי בני מינו, ויתנהג באגרסיביות רק בתגובה לפלישה לקינו.
הפוטורו מאתר את מזונו באמצעות חוש הריח ומשיג אותו על ידי חפירה אינטנסיבית של חורים חרוטים עם טפריו הגדולים. מין זה הוא אוכל פטריות מובהק אשר תלוי בהם יותר מכל יונק אחר באוסטרליה: 91-80% מתזונתו מורכב מ-58 מינים של כמהין, והשאר מורכב מכמויות קטנות של פירות, חרקים, זרעים, שורשים ומזונות צמחיים אחרים. הפוטורו ניזון מאותם מיני כמהין הן בקיץ והן בחורף, אך הכמות מכל מין משתנה בהתאם לזמינות. הפוטורו משמש כמפיץ העיקרי של נבגי הכמהין ברחבי היער באמצעות גלליו, ובכך משפיע על הפלורה באופן חיובי. החורים החרוטיים הרבים שהוא מותיר בשטחו, משפרים את ספיגת המים של האדמה והופכים אותה לפוריה יותר.
הפוטורו מסוגל להתרבות בכל השנה, אך לרוב יש שיא המלטות בחורף, באביב, ובתחילת הקיץ. מאחר שטריטוריות הזכר והנקבה חופפות זו לזו, הן גורמות לכך שהמין חי בזוגות עם מערכת רבייה מונגומית. בעת הצורך, הזכר עשוי להילחם עם זכר שפלש לשטח עד שהלה יתרחק מהנקבה. תקופת ההיריון היא 38 יום, ולאחריה נולד ולד זעיר לא מפותח. בתקופות של משקעים גבוהים, האדמה הלחה רוויה בכמהין ומאפשרת לנקבה להיכנס שוב להיריון מיד לאחר הלידה; בדרך זו היא מביאה לעולם 2–3 גורים בשנה עם תנאים אופטימלים. הגור חי בכיס 4.5 חודשים ולאחר עזיבתו מתלווה לאם 5 חודשים נוספים עד שהופך לעצמאי; גם לאחר מכן, הגור יישאר בטריטוריה של האם עד הגיעו לגיל שנה. הפוטורו מגיע לבגרות בסביבות גיל שנתיים.
תוחלת החיים של הפוטורו ארך-הרגל בשבי עד 15.3 שנים.
מצב

האיומים העיקריים המרחפים על הפוטורו ארך-הרגל, הם טריפה על ידי טורפים פולשים דוגמת השועל האדום, חתול הבית וכלב הבית ואובדן ופיצול בית הגידול באמצעות סלילת כבישים ובירוא יערות. חזיר הבר שהובא על ידי האדם ליבשת, עשוי להתחרות עם הפוטורו על מקורות המזון, ובראשם הכמהין שמהווים את מזונו העיקרי של הפוטורו. על אלה ניתן להוסיף היעדר שריפות מבוקרות קטנות אשר גורם להתיישנות הצמחייה ולפריצת שריפות בר גדולות.
הפוטורו ארך-רגל מוגדר על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין פגיע (VU), מכיוון שטווח התפוצה שלו משתרע על פחות מ-1,000 קילומטרים רבועים, האוכלוסיות שלו מפוצלות ומרוחקות זו מזו, ויש ירידה מתמשכת באיכות בית הגידול כתוצאה מפעילות אנושית ישירה או עקיפה. הפוטורו הוא יונק מוגן בחוק האוסטרלי.
המחלקה למשאבי טבע והסביבה של אוסטרליה, הקימה תוכנית שימור ספציפית עבור הפוטורו בשנת 2000. היא כוללת פעולות ייעור ופיזור אינטנסיבי של פתיונות במטרה להפחית את אוכלוסיית השועלים והחתולים. מרבית הטווח שלו בניו סאות' ויילס נמצא בשמורות טבע כך שאין חשש לפגיעה בבית הגידול, ואילו בוויקטוריה יש פיקוח על כריתת עצים ושריפות יער. בנוסף, מתבצעים מחקרים וסקרים בשביל לדעת יותר על האקולוגיה של המין וכן לגלות אוכלוסיות לא ידועות נוספות, וישנה פעילות הסברתית שמטרתה להעלות את המודעות הציבורית למצבו של הפוטורו. בעבר הייתה קיימת מושבה שבויה של המין במקלט חיות הבר הילסוויל, אולם היא נסגרה בסופו של דבר בשל שיעור רבייה נמוך.
בשל הקושי לזהות את המין, אין הערכה ודאית אודות גודל האוכלוסייה העולמית של הפוטורו ארך-הרגל; משערים שגודלה נע בין מאות בודדות עד ל-3,000 פרטים.
לקריאה נוספת

‏ Recovery Plan for the Long-footed Potoroo (Potorous longipes), Of the ground-dwelling mammals in Australia, members of the rat-kangaroo family (Marsupialia:Potoroidae) are among the poorest known (Claridge and Barry 2000). May 2002, NSW National Parks and Wildlife Service
Seebeck, J. H., and P. G. Johnston. "Potorous longipes (Marsupialia: Macropodidae); a New Species from Easter Victoria." Australian Journal of Zoology 28.1 (1980): 119-134.
Green, K., et al. "The diet of the long‐footed potoroo (Potorous longipes)." Australian Journal of Ecology 24.2 (1999): 151-156.
הערות שוליים

↑  קנגורו חולדתי ארך-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546711305171 
סביבת מחיה אופיינית לפוטורו ארך-הרגל.
ריאל קאנו

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1931
 מדינה:  ספרד 
 מיקום:  מדריד, ספרד
 ליגה:  ליגת העל הספרדית בכדורמים
 צבעי תלבושת:  כחול וצהוב
 http://www.realcanoe.es
 
ריאל קאנו
ריאל קאנו (בספרדית: Real Canoe Natación Club) הוא מועדון כדורמים ספרדי. במועדון ישנן גם מחלקות שחייה תחרותית, שחייה צורנית וקפיצה למים, ובעבר הוא החזיק גם במחלקות טיפוס הרים, סקי, חתירה וקאנו/קיאק. שתי המחלקות המצליחות ביותר שהיו במועדון היו מחלקת הרוגבי (1963–2002), שזכתה ב-4 אליפויות ו-10 גביעים, ומחלקת כדורסל הנשים שזכתה בשלוש אליפויות וגביע.
המועדון הוקם ב-1928 על ידי קבוצת צעירים חובבי ספורט, ונרשם בצורה רשמית בפברואר 1930. באוקטובר 1931 התמזג המועדון עם מועדון שחייה נוסף, וקיבל את שמו הנוכחי.
תארים

אליפות ספרד (4): 1971, 1972, 1973, 2000
גביע המלך (7): 1964, 1966, 1970, 1971, 1974, 2001, 2002
גביע איבריה ברוגבי (3): 1965, 1967, 2001
אליפות ספרד (3): 1984, 1985, 1986
גביע המלכה (1): 1996
אליפות ספרד (2): 1998/1999, 1999/2000
הגביע הספרדי (1): 2007
הערות שוליים

↑  ABC MADRID 06-02-1969 página 61 - Archivo ABC, abc, ‏9 באוגוסט 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קתרים

| --- | --- |

צלב קתרי
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  גנוסיס
 התפלג מ:  נצרות
 תאריך ייסוד:  המאה ה־11 
 תאריך סיום:  1321 
 תאולוגיה, טקסטים וטקסים
 טקסט מכונן:  הברית החדשה 
 
הקתרים, הקרויים גם אלביגנזים, היו כת דתית בעלת מאפיינים גנוסטיים, שפעלה באזורים שונים באירופה במאות ה-11 עד ה-13. ייתכן כי לקתרים היה קשר עם התנועה הפאוליקנית בארמניה וגם הושפעה מהאמונה הבוגומילית שהתפתחה בחצי האי הבלקני ובקונסטנטינופול.
כמו תנועות רבות בימי הביניים, הכת הקתרית הייתה מורכבת מאסכולות שונות של הגות ומעשה; חלקן היו דואליסטיות, חלקן גנוסטיות, ואחרות היו קרובות יותר לאורתודוקסיה תוך הימנעות מקבלתן של הדוקטרינות של הכנסייה הקתולית. אולם התאולוגיה הבולטת ביותר הייתה הדואליסטית, שטענה כי העולם הפיזי הוא רע ונוצר בידי השטן, שזוהה עם האל של הברית הישנה. על פי תאולוגיה זו, בני האדם עוברים סדרה של גלגולי נשמות לפני שהם מגיעים לעולם הטהור של הנשמה, בפני אל האהבה המתואר בברית החדשה ובפני ישו שליחו.
הכנסייה הקתולית, ובעיקר המסדר הדומיניקני ראתה בכת הקתרית כת מינות, וכדי להתמודד עם התפשטותה בחבל לנגדוק, בשנת 1209 הכריז האפיפיור אינוקנטיוס השלישי על מסע הצלב האלביגנזי במטרה להשמיד את הכת.
שם

השם קתרים היה שם שניתן למאמינים, אך הם עצמם לא השתמשו בו. לקתרים לא היה שם רשמי לתנועה שלהם, והם קראו לעצמם Bons Hommes et Bonnes Dammes (אנשים טובים ונשים טובות) או "הנוצרים הטובים".
התאוריה המקובלת ביותר היא כי המילה "קתר" הגיעה מהמילה היוונית "קתורוי" (καθαροί), שפירושה "הטהורים". אלן דה ליל (אנ') סבור שהשם הוא שם גנאי, והוא מתייחס לטקס נשיקת החתול שנטען שהם משתתפים בו (chat היא המילה הצרפתית לחתול). השימוש המתועד הראשון במילה הוא בידי אקברט פון שונאו (Eckebert von Schönau), שכתב על מינים מהעיר קלן ב-1181: "בגרמניה אנו קוראים לאנשים אלה קתרים". הקתרים כונו גם בשם וודואז (Vaudois), כי רבים מהם חיו בעמקי וו (Canton de Vaud) ופיימונטה או ולדנזים על שמו של המטיף פייר ולדו מליוןִ.
הקתרים כינו את עצמם לפעמים גם אלביגנזיים. השם מופיע לראשונה אצל הכרוניקאי ג'יאופרו דה ברוי מויגואה ב-1181. מוצאו של השם בעיר אלבי הנמצאת מצפון-מזרח לטולוז. הכינוי מטעה, מכיוון שלתנועה לא היה מרכז ברור, והיא הייתה מצויה בחלקים מאיטליה, מגרמניה, מצפון צרפת ומבלגיה, באראגון, בקטלוניה ובחבל לנגדוק.
אמונות > כללי

הקתרים היו סיעה שהתנגדה לכמורה ולכנסייה הקתולית, כשהם מוחים כנגד השחיתות המוסרית, הרוחנית והפוליטית של הכנסייה הקתולית. הם טענו שהם מהווים המשך למייסדיה הראשונים של הנצרות, וכי הכנסייה שמרכזה ברומא השחיתה את טהרתה של הדת המקורית ובגדה בה.
על פי הכתבים עליהם, הקתרים לא האמינו שישו נצלב על מנת לכפר על החטא הקדמון ועל מנת להציל את בני האדם ולכן לא סגדו לצלב.
רוב הקתרים האמינו שקיימות שתי אלוהויות מנוגדות. הראשון היה אלוהים טוב, המתואר בברית החדשה ובורא הרוח, ואילו השני היה אלוהים מרושע, המתואר בברית הישנה ובורא החומר והעולם הגשמי. האחרון, שנקרא לעיתים קרובות רקס מונדי ("מלך העולם"), זוהה כיהוה (אל היהדות), וגם התערבב עם השטן או נחשב לאביו, יוצרו או מפתה של השטן. הם התייחסו לבעיית הרוע בכך שקבעו שכוחו של האל הטוב לעשות טוב הוגבל על ידי מעשיו של האל הרע ולהפך.
אמונה זו לא הייתה אחידה אצל הקתרים. היו קהילות קתריות שהאמינו בדואליזם מופחת בדומה לקודמיהם הבוגומיליים, וקבעו שהאל המרושע, השטן, היה בעבר משרתו של האל האמיתי לפני שמרד בו. אחרים האמינו בדואליזם מוחלט, שבו שני האלים היו ישויות תאומות בעלות אותה כוח וחשיבות.
אמונות > המצב האנושי

הקתרים טענו שיש בבני האדם ניצוץ של אור אלוהי. אור זה, או הרוח, נפלו בשבי בתוך עולם השחיתות - הגופניות הפיזית. טענה זו היא מאפיין ברור של הגנוסיס הקלאסי, המנכיאיזם והתאולוגיה של הבוגומולים. על פי הקתרים, העולם נוצר בידי אלוהות נמוכה יותר, הדומה לזו הידועה בגנוסיס הקלאסי כדמיורג. כוח יוצר זה זוהה עם האל בברית הישנה, והוא אינו ה"אל האמיתי", על אף שהוא טען כי הוא "האל האחד והיחיד". הקתרים זיהו את האלוהות הנמוכה הזו עם השטן.
אמונות > אסכטולוגיה

המטרה של האסכטולוגיה הקתרית הייתה להשתחרר מהעולם המוגבל והמושחת של הקיום החומרי. הדרך לשחרור הייתה דרך מודעות לשחיתות של המציאות הנוצרית בימי הביניים, כולל המבנים החברתיים והכנסייתיים הדוגמטיים שלה. לאחר מכן, יש לנתק את כבלים החומר, בתהליך ארוך המורכב משלבים שונים. הקתרים קיבלו את רעיון גלגול הנשמות. אלה שלא היו מסוגלים להגיע לשחרור בחייהם הנוכחיים ישובו לחיות פעם נוספת על מנת להמשיך במאבק לשלמות. חזרת הנשמה לגוף אינה דבר רצוי, אך הוא נדרש כדי להגיע לשחרור כתוצאה מכך שרוב האנשים אינם יכולים לעשות זאת בתקופת חיים אחת.
אמונות > סקרמנטים

הקתרים שללו את כל שבעת הסקרמנטים של הנצרות הקתולית, בייחוד את הרעיון שניתן לאכול את בשרו של ישו ולשתות את דמו, כמו כן לא הטבילו תינוקות, שכן לשיטתם רק אדם בוגר יכול להחליט על דרכו הדתית. והסתפקו בסקרמנט אחד – "טקס הנוחם" consolament או Consolamentum שהוא סוג של סמיכת ידיים (ראה להלן).
את ההצדקה מצאו בברית החדשה - ”כי יוחנן הטביל במים ואתם תטבלו ברוח הקדש בקרוב אחרי הימים האלה” (מעשי השליחים א, 5), ”ויען יוחנן ויאמר לכולם הן-אני טובל אתכם במים אבל בוא יבוא החזק ממני אשר קטנתי מהתיר את-שרוך נעליו הוא יטבול אתכם ברוח הקדש ובאש:” (הבשורה על פי לוקס, ג, 16)
טקס הנוחם היה טקס רוחני קצר שנועד להסיר מהמאמין (או המאמינה) את חטאיו במטרה להפוך אותו/אותה ל"אחראי" ("פרפקטה) ולטהור. להבדיל מווידוי, את טקס הנוחם היה אפשר לערוך רק פעם אחת בחייו של אדם ולכן היו רבים מהקטרים שאינם בעלי תפקיד בהיררכיה הדתית (קרדנטי) שלקראת מותם ביקשו את הטקס לעצמם ולאחריו חלקם נמנעו מאוכל או משקה על מנת לזרז את מותם, נוהג זה נקרא אנדורה (endura) מילת אוקסיטנית שפירושה "מהר", אנדורה לא הייתה חובה.
עדויות על יחסם של הקתרים לסקרמנטים ועל טקס הנוחם נמצאו אצל ברנרדו גי.
אמונות > ה"אחראים"

החברה הקתרית הייתה מחולקת לשתי קטגוריות כלליות, ה"פרפקטה" - perfecta (ניתן לתרגם הן כמושלמים והן כפרפקט - תפקיד ביורוקרטי בכנסייה, המתורגם כ"אחראי"), וה"קרדנטס" (מאמינים). הפרפקטה היו הליבה של התנועה, למרות שמספרם היה קטן - לא יותר מכמה אלפי גברים ונשים בכל זמן נתון. למרות זאת, הם היוו את הלב של המסורת הקתרית, "הכנסייה הנוצרית האמיתית", ונדרשה מהם התנזרות חמורה.
אדם התקבל לקהילת הפרפקטה דרך "טקס הנוחם" (קונסולמנטום). ריטואל זה איפשר שחרור וגאולה מהעולם הזה, והוא גם צירף את מי שהשתתף בו לכמורה הקתרית, במובנים מסוימים, על אף שהייתה התנגדות מפורשת בתנועה לכמורה. הקונסלמנטום היה הטבילה של רוח הקודש, ושימש בו-בזמן להתחדשות, להיטהרות ולהסמכה לכמורה. לאחר קבלת הקונסלמנטום העניק הפרפקטוס החדש את רכושו לקהילה, לבש בגדים פשוטים, והתחייב לחיים על פי דרכם של ישו ושליחיו - חיים שהיו אמורים להיות מוקדשים לטהרה, תפילה והטפה. מעל לכל, תפקידם של הפרפקטה היה לאפשר לאחרים למצוא את הדרך מהחושך אל האור.
לעומת הפרפקטה שהיו אמורים לחיות חיים פשוטים ומתנזרים, מהקרדנטי לא ציפו כי ינהגו באופן דומה. הם נדרשו רק להימנע מאכילת בשר וחלב, מהריגה ומשבועה.
הקתריות הלכה ונעשתה יותר ויותר מקובלת, ומספרם של אלה שראו את עצמם כ"מאמינים" הגיע בסוף המאה ה-12 לחלק משמעותי מתושבי חבל לנגדוק, כולל בקרב רבות ממשפחות האצולה. על אף שרבים מאלה המשיכו לחיות חיים רגילים, הם כיבדו את הפרפקטה ותמכו בהם, וציפו להצטרף אליהם בעתיד.
אמונות > יחסים חברתיים

הקתרים התנגדו לשבועות; הנשבע מסכים להיות משרתו של הדמיורג והעולם הפיזי. התנגדות לשבועה נחשבה לאנרכיזם, בחברה שבה כמעט כל העסקאות וחלק גדול ממערכת המשפט הייתה מבוססת על שבועה.
יחסי מין ורבייה הם חלק מההשתעבדות של הרוח לבשר, ולכן התנגדו להם. יחסים לא-פורמליים היו עדיפים על פני נישואין אצל המאמינים הקתרים. יחסי מין לא נאסרו, אך היחס אליהם היה שלילי. הפרפקטה, לעומת זאת, היו אמורים להתנזר לחלוטין, ומי שנעשה לפרפקטה היה אמור לפרוש מבן זוגו.
הפרפקטה היו אמורים גם שלא להרוג, ולכן להימנע מאכילת בשר מלבד דגים, ואולי גם מגבינה, חלב וביצים. הייתה התנגדות גם למלחמה ולהוצאות להורג.
ראו גם

מסע הצלב האלביגנזי
הערות שוליים

↑  קתרים - הונוריוס השלישי מאת יוסף שי-אל
↑  ראו history of the cat in the middle ages (part 2)
]
↑  וולטר, De la Croisade Contre les Languedociens, 1756.
↑  אוטו ראן - אונליין מוזיאון
↑  LE GLOSSAIRE DU CATHARISME
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292898905171  GND: 4029945-4  LCCN: sh85003228  NDL: 00565152  NKC: ph121517
ריאל קטרי

| --- | --- |

 משתמשים:  קטר (מדינה) קטר
 סמל:  ر.ق (ערבית), QR (לטינית)
 ISO 4217:  QAR
 יחידות משנה
 1/100:  דירהם
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  1, 5, 10, 50, 100, 500 ריאל
 מטבעות בשימוש:  1, 5, 10, 25, 50 דירהם
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  7.2%
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של קטר
 הבנק המרכזי של קטר
 → riyal of Qatar and Dubai 
 
ריאל קטרי (ערבית: ريال قطري, תקן ISO 4217: QAR) הוא המטבע בקטר. שמו המקוצר הוא ر.ق או QR. המטבע מחולק ל-100 דירהם.
היסטוריה

עד 1966 המטבע הרשמי בקטר היה הרופי ההודי כמטבע הרשמי של המדינה, שמו הרשמי היה רופי המפרץ הפרסי. כשמטבע הרופי פיחת הוחלט להחליפו, כמו שאר המדינות שהשתמשו בו במפרץ הפרסי. כשעזבו את הרופי הוא הוחלף זמנית לריאל סעודי ואז הפך לריאל קטרי ודובאי ששוויו היה 1.065 לרופי. כשדובאי עברה לאיחוד האמירויות הערביות הפך המטבע ב-1973 לריאל קטרי.
הערות שוליים

↑  אתר העובדות של ה-CIA (נכון ל-2006)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קטר ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רבקה בורשטיין-ארבר

| --- | --- |

רבקה בורשטיין-ארבר
 לידה:  1894 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 באפריל 1993 (בגיל 99 בערך) אחוזת בית, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
רבקה בּוּרשטיין-אַרבֶּר (1894 – 13 באפריל 1993) הייתה פסנתרנית ומורה לפסנתר ישראלית, מראשוני הפסנתרנים והמורים למוזיקה בארץ.
ביוגרפיה > משפחתה

בורשטיין-ארבר הייתה אם לשתיים.
בתה מיה אוריון אף היא פסנתרנית ומורה לפסנתר (בעבר הורתה, כאמהּ לפניה, באקדמיה למוזיקה שבאוניברסיטת תל אביב). היא נישאה לעו"ד ד"ר גרשון אוריון (וינדיצקי), משפטן, שכיהן כפרקליט הראשי של חיל הים, כנשיא בתי המשפט הצבאיים ביהודה ושומרון וכפרקליט פיקוד הדרום ולאחר שחרורו שימש כעורך דין ומרצה למשפטים.
בתה דליה עם-שלם (אמסלם) (1928–2005), שהחלה גם היא את דרכה כפסנתרנית אך זנחה את התחום בצעירותה, נישאה לשמשון עם-שלם, שבמשך שנים כיהן כיו"ר ועדת האִגרוף בהתאחדות לספורט, שימש כמאמנהּ של נבחרת ישראל באִגרוף והיה הרוח החיה של ענף האִגרוף בישראל. השניים ייסדו וניהלו את רשת מועדוני האִגרוף לנוער "כפפות הזהב".
לקריאה נוספת

'Rebecca Burstein-Arber,' in: Gdal Saleski, Famous Musicians of Jewish Origin, New York: Bloch Pub. Co., 1949, p. 705.
הערות שוליים

1 2  רבקה ארבר באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
1 2  נפטרה ג'ניה בורשטיין, מעריב, טור 2, 9 ביולי 1967.
↑  המוסיקאית ג'ניה ש. א. בורשטיין, מעריב, מודעת אבל, 10 ביולי 1967; שיינדיל בורשטין באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  תמר אבידר, בת מאה פורטת יום יום על פסנתר, מעריב, 2 ביולי 1965.
1 2 3 4 5 6  'Rebecca Burstein-Arber,' in: Gdal Saleski, Famous Musicians of Jewish Origin, New York: Bloch Pub. Co., 1949, p. 705.
1 2 3  תל אביב: קונצרט הפסנתרנית בורשטין, דבר, טור 2, 28 בינואר 1926.
1 2  פרופ' יעקב וינברג, בחברה הירושלמית לנגינה: (הקונצרט של הג' בורשטין), דואר היום, 20 במאי 1924.
↑  דוד תדהר (עורך), "אפרים ארבר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2351.
↑  מ. גורלי, רשימות מוסיקליות | הפסנתרן אליהו רודיאקוב, דבר, טור 2, 8 בפברואר 1952; דינה אברך, משהו על לוניה, מעריב, טור 1, 17 ביולי 1969.
↑  אורי קיסרי, הטיוטות שלי | אילנה ורד והפסנתר, מעריב, טור 1, 23 בינואר 1970.
↑  מעולם האמנות: המנצח ולטר זיסקינד ינצח על קונצרט מיוחד, דבר, 5 בפברואר 1953.
↑  ביקורת נוספת, כמה ימים לאחר מכן: דבורה רוזוליו, נשפי נגינה, הפועל הצעיר, טור 1, 30 במאי 1924 ("חוץ מהטכניקה הטובה וההבעה הבטוחה אפשר היה להכיר הבנה מיוחדת בדינמיקה של היצירה...").
↑  מנשה רבינוביץ, על הקונצרט של הפסנתרנית בורשטין-ארבר, דבר, 15 במרץ 1933 (לצד הערכתו כלפי איכות נגינתה, רבינא קבל על בחירת היצירות בקונצרט, שבחלקו הראשון בלטו בו יצירות מוריה).
↑  אוליה זילברמן, רשימות מוזיקאליות | הסוליסטים בתזמורת הא"י, משמר, טור 2, 22 באוגוסט 1945.
↑  יקירי תל אביב–יפו, עמ' 24, באתר עיריית תל אביב.
↑  ב. רון, הערות של מאזין | מיא אוריון-ארבר, דבר, 29 במרץ 1951.
↑  אסתר וינדיצקי, דבר, 19 בנובמבר 1969; היום הלוויית א. וינדיצקי ז"ל, מעריב, 19 בנובמבר 1969.
↑  דליה עם שלם באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  מ. גזית, עם שלם עם "כפפות זהב", דבר, 28 בנובמבר 1979; דורון סוסליק, "כפפות הזהב" – התאחדות על-פוליטית וכל-עדתית, דבר, 10 באוקטובר 1971; ברוך דגון, שמשון עם-שלם חוזר לענף האיגרוף עם תקוות רבות, דבר, 6 ביוני 1976; אבי אלפונסו, סימני התאוששות בענף האגרוף, אפוק טיימס ישראל, 20 באוגוסט 2006.
| --- | --- |
ערך טוב: 
רבקה בורשטיין-ארבר בשנת 1935 (כבת ארבעים)
קתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו

קתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו (בהולנדית: Catharina Belgica van Nassau; ‏31 ביולי 1578 - 12 באפריל 1648) הייתה בתו של וילם הראשון, נסיך אורנז', ואשתו של פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג.
ביוגרפיה

קתרינה בלגיקה נולדה באנטוורפן ב-31 ביולי 1578, לוילם הראשון, נסיך אורנז' ולאשתו השלישית שארלוט דה בורבון, בתם של לואי, דוכס מונפנסייה וז'קלין דה לונגווי. לאחר שאביה נרצח בשנת 1584, גודלה קתרינה על ידי דודתה קתרינה מנסאו-דילנבורג בארנשטאדט, בעוד שכמה מאחיותיה גודלו על ידי אמם החורגת, לואיז דה קוליני. אחותה הגדולה, לואיזה יוליאנה, רוזנת נסאו, חשפה אותה מאוחר יותר לביקורת הלותרנית החינוך[דרושה הבהרה].
ב-23 באוקטובר 1596 התחתנה קתרינה בלגיקה עם פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג, ממנו נולדו לה עשרה ילדים. לאחר מות בעלה בשנת 1612 הפכה לעוצרת בשם בנה פיליפ מוריץ. כאשר הקיסר פרדיננד השני ביקש מעבר דרך הנאו, סירבה קתרינה לאפשר זאת. השטחים בהם ביקש לעבור נהרסו על ידי חיילי האימפריה בשנת 1621.
בשנת 1626 תפס בנה את השלטון. היא נפטרה ב-12 באפריל 1648, בגיל 69, בהנאו.
משפחתה

ב-23 באוקטובר 1596 התחתנה קתרינה בלגיקה עם פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג, ממנו נולדו לה עשרה ילדים:
שרלוטה לואיזה (1597–1649), לא נישאה
בת (1598), מתה קודם הטבלתה
פיליפ אולריך (1601–1604)
אמליה אליזבת (1602–1651), נישאה לוילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל
קתרינה יוליאנה (1604–1668), נישאה לראשונה לרוזן אלברכט אוטו השני מזולמס-לאובאך, ובשנית לרוזן מוריץ כריסטיאן מוויד-רונקל
פיליפ מוריץ (1605–1638), יורש השושלת, קבור בהנאו.
וילהלם ריינהרד (1607–1630), קבור בהנאו
היינריך לודוויג (1609–1632) נהרג במהלך המצור על מאסטריכט
פרידריך לודוויג (1610–1628).
יקוב יוהאן (1612–1636), קבור בסנט ניקולס בשטרסבורג.
הערות שוליים

↑  Kloek, Els (2013). 1001 Vrouwen uit de Nederlandse Geschiedenis. Vantilt. p. 272.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BPN: 16892515  GND: 133288463  VIAF: 72577755   WorldCat (עם VIAF): 72577755
רולא ח'ורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1982 (בת 42 בערך) חיפה, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת חיפה  בית הספר לאמנויות חזותיות 
 תחום יצירה:  אוצרות, תולדות האמנות 
 
רולא מכראם ח'ורי (נולדה בשנת 1982) היא אוצרת, מבקרת והיסטוריונית של האמנות, ערביה-ישראלית.
קורות חיים

רולא מכראם ח'ורי נולדה בחיפה. אביה הוא השחקן והבמאי מכרם ח'ורי ואמה דעה היא מורה לאמנות. אחיה ג'מיל ח'ורי ואחותה קלרה ח'ורי הם גם כן שחקנים בדומה לאביהם.
ח'ורי סיימה תואר ראשון בתולדות האמנות, שפה וספרות איטלקית באוניברסיטה העברית ב-2005. בעלת תואר שני בתולדות האמנות מאוניברסיטת חיפה (2011). עשתה תואר שני נוסף בביקורת האמנות בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק ב-2017.
אחת מתערוכותיה הבולטות הייתה "נקודת מיצוי" (2012) – תערוכה קבוצתית הכוללת עבודות צילום, וידאו ומיצב. התערוכה בחנה את המושג "מצב מיצוי" או "מצב נישול", כלומר מצב שבו מתבטל האחר לאחר שנכבש, רוקן מתרבותו והורחק מההיסטוריה שלו. בתערוכה מבקשת להציג תפיסה חדשה של אמנות "ההופכת את הבלתי מוחשי למוחשי, את הלא ממשי לממשי ואת הבלתי נראה לעין לנראה", על מנת לכלול אותו כחלק מהמציאות המודעת.
תערוכה נוספת (שאצרה יחד עם יעלה חזות) – "חכמת ההמונים" (2014) – הוצגה בבית הגפן. בתערוכה זו ניתן לראות את השקפת עולמה של ח'ורי אותה היא מביאה באופן זה או אחר בתערוכותיה הרבות, אשר לרוב יהיו בנושאים פוליטיים וחברתיים. התערוכה חוזרת לכיכר העיר, שמקורה בערי המדינה של יוון העתיקה, ככזו שממלאת את תפקידו של המרחב הציבורי כמקום בו ניתן להתכנס, לשמוע, להשמיע ולנהל שיח ציבורי. היא יוצאת בתביעה לשינוי ערכי החיים הפוליטיים, החברתיים והתרבותיים שנשחקו, למען כינון חברה שוויונית ודמוקרטית יותר, ומבקשת להוות זרז לחשיבה רדיקלית ביחס לפלטפורמות חדשות, גם אם מדומיינות, למימוש התביעה מתוך הפוטנציאל הטמון במרחב הציבורי המקומי. תפיסת "חוכמת ההמונים" גורסת שחוכמתו של ההמון גדולה, בתנאים מסוימים, מחוכמתו של המומחה היחיד והתנאים ההכרחיים לקיומה הם הטרוגניות, פלורליזם ומגוון דעות. בתערוכה מוצעת אפשרות אחת מבין אפשרויות פוטנציאליות נוספות, לפתיחת המרחב הציבורי באופן שיאפשר לסוגים שונים של ידע מקומי להתבסס. ידע הנבנה מהגיוון וההטרוגניות של חוכמת הציבור - היוצרים והתושבים - שבכוחם יחד או לחוד לתרגם אותו בצורה פרקטית להנעת שינוי במרחב המקומי'.
בנוסף לאוצרות עוסקת ח'ורי בפרויקטים חינוכיים, קהילתיים ואמנותיים. ב-2007 ניהלה את פרויקט "Walkscreen", בברלין – פרויקט המפנה את תשומת הלב לחסמים הפיזיים והמטאפוריים בארבע ארצות עם היסטוריה של חומות והפרדה: גרמניה, קפריסין, אירלנד וישראל/פלסטין. ב-2011 יצרה תערוכה אינטראקטיבית בשם "מבוך השלום" המיועדת לתלמידי בתי ספר יסודיים. הפרויקט עסק בקונפליקטים, איך הם נוצרים, ועל דרכים שבהן ניתן לפתור אותם. התערוכה הוצגה במוזיאון המדע בירושלים ועברה למוזיאון עין-דור. בשנים 2013–2014, הייתה מנהלת אמנותית במרכז תרבות ח'ליל א-סכאכיני ברמאללה, והפיקה סדנאות ותערוכות מדי חודשיים. מ-2017 ומנהלת פרויקט "From the Seed to the Dish", פרויקט מזון לעידוד מוצרים פלסטיניים מקומיים, ומנכ"לית של אגודת התרבות הערבית בחיפה.
תערוכות שאצרה

2007 - מספר פרויקטים בגלריית אל-הואש לאמנות פלסטינית בירושלים: "עזה האחרת" צילום של ג'ורג אזר; "מחזור", מתוך התוכנית "עניין של נשים".
2012 – "נקודת מיצוי", בית הגפן, חיפה.
2014 –‏ "Mapping Procession", מרכז תרבות ח'ליל א-סכאכיני, רמאללה.
2015 – "חכמת ההמונים", בית הגפן, חיפה.
2016 –‏ "Are You Asleep?‎", עזה.
2016 – ‏"A Black Hole in the Sun", גלריית אל-הואש, ירושלים.
2017 –‏ "Gazella, Gazella, Gazella, Palestinian Gazella", תערוכת יחיד של מנאל מחאמיד, גלריה מנג'אם, חיפה.
2017 – ‏"Sensorial Immunity", ‏Gallery One, רמאללה.
2017 – ‏"Over The Rainbow", ניו יורק.
2018 – "כאילו, O Badr, לא באנו ולא עזבנו", חיפה. אוצרת ראשית. תערוכה קבוצתית מוקדמת לפתיחת גלריית פאטוש.
הערות שוליים

↑  נקודת מיצוי (2012), באתר www.beit-hagefen.com
↑  מתוך קטלוג התערוכה ׳נקודת מיצוי׳ - קטלוג ׳נקודת מיצוי׳, אוצרת רולא ח׳ורי, בית הגפן חיפה, 2012
↑  מוזיאון ללא קירות, באתר www.mwwart.com (ארכיון)
↑  מתוך קטלוג התערוכה ׳חכמת ההמונים׳ - קטלוג ׳חכמת ההמונים׳, אוצרות יעל חזות, מכראם ח׳ורי, בית הגפן חיפה, 201
↑  walkscreen, www.walkscreen.de
↑  מבוך השלום | תערוכות עבר, באתר מוזיאון המדע ירושלים, ‏2011-01-05
קשרים

להלן רשימת קשרים המתארת סוגי קשרים שפותחו על ידי קושרי הקשרים המקצועיים, למשל בתחום ההובלה, הימאות, הצופיות וטיפוס הצוקים.
אבטחות

אבטחה היא ליפוף מקומי של חבל על עצמו, בדרך-כלל בקצהו. משמש כ"מעצור" למניעת בריחת חבל המושחל דרך חור, או למניעת התרת קשר אחר על ידי בריחת קצה החבל ליד הקשר, או למניעת היפרמות החבל עצמו בקצהו.
קשר בוהן הקשר הבסיסי ביותר
קשר סבתא ידוע במחנאות כאבטחת בוהן או אבטחת אצבע
קשר שמינית או אבטחת שמינית
אבטחת אגרוף קוף
אבטחת ידידות
חיבורים

חיבורים או קשרים אמיתיים הם קשרים בין שני חבלים, באותו עובי או בעובי שונה.
קשר 69
קשר שטוח הידוע גם כקשר הרקלס או קשר האוהבים (מיועד אך ורק לשימוש שלא תחת עומס גבוה)
קשר שטוח כפול
קשר דייגים
קשר דייגים כפול
קשר אורגים
קשר אורגים כפול
קשר בוהן
חצאי קביעות
קשר מים
חיבורים > עניבות

עניבות הם תת-סוג של חיבורים, בהם הקצה העובד של החבל נקשר לחבל עצמו במרחק מה מהקצה, ליצירת לולאה.
עניבת בוהן
עניבת בוהן נעה
עניבת הצלה
עניבת הצלה כפולה
עניבת הצלה מוכפלת