stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעמי (זמרת איטלקייה)
קריירה > 2007–2009: SanremoLab, X Factor ופריצת הדרך

בשנת 2007, נעמי השתתפה ב-SanremoLab, תחרות שמטרתה לבחור שלושה אמנים להופעת בכורה כאמנים חדשים בפסטיבל המוזיקה של 2008 בסן רמו. היא הייתה בין 12 הפיינליסטים עם השיר שלה "Briciole", אבל היא לא נבחרה. עם הלהקה שלה, בשם בג'אג'אג'ו, נעמי הופיעה גם בכמה אולמות קטנים ברומא, שמה בעיקר שרה קאברים בשפה האנגלית.
בסוף 2008, נעמי ניגשה לאודישן לעונה השנייה של X Factor, שהחלה בינואר 2009. היא הייתה אחת מארבע זמרות בקטגוריית "מעל 25", בהדרכת הזמר האיטלקי מורגן. נעמי הקליטה גרסת אולפן של " Albachiara " של ואסקו רוסי ושל "La costruzione di un amore" של איבנו פוסאטי, שהופיעה במקור ב-X Factor, עבור אלבומי האוסף הרשמיים של התוכנית, בשם X Factor Anteprima Compilation 2009 ו-X Factor Finale Compilation. 2009, בהתאמה. היא הודחה לפני חצי הגמר של התחרות, וסיימה במקום החמישי הכללי. למרות זאת, היא הופיעה כאורחת בפרק הבא של התוכנית, וביצעה את סינגל הבכורה שלה "Briciole". השיר היה אותו השיר בו התחרתה ב-SanremoLab ב-2007, אך מעולם לא פורסם או בוצע בפומבי לפני כן. באפריל 2009, הסינגל הגיע למקום השני במצעד הסינגלים האיטלקי שנערך על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי . זמן קצר לאחר מכן, המיני-אלבום שלה יצא על ידי סוני מיוזיק. האלבום כלל ארבעה שירים מקוריים, כולל הסינגל "Briciole", ושני קאברים. במהלך קיץ 2009, נעמי סיירה באיטליה, והופיעה במספר אירועים מקומיים קטנים ופסטיבלים שונים.
ב-21 ביוני 2009, היא הייתה בין 43 אמניות שהופיעו באצטדיון סן סירו במילאנו במהלך אירוע הצדקה Amiche per l'Abruzzo, שנוצר על ידי הזמרת לורה פאוסיני במטרה לגייס כספים לתמיכה בבנייה מחדש בשטחים שנפגעו מברעידת האדמה אקילה . היא שרה את "La tua ragazza sempre" של איירין גרנדי בשיתוף עם גרנדי עצמה, ועם הזמרות סיריה ודולצ'נרה. ב-19 באוגוסט של אותה שנה, היא הופיעה בקונצ'רטו פר ויארג'יו, אירוע צדקה, שנוצר על ידי זוקרו, שהכנסותיו הועברו למשפחות הקורבנות של תאונת הרכבת בויארג'יו .
אלבום האולפן הראשון של נעמי באורך מלא, Sulla mia pelle, יצא על ידי סוני מיוזיק ב-2 באוקטובר 2009. האלבום, שהופק על ידי דייגו קלווטי, כלל שיר שנכתב על ידי סולן להקת באוסטלה פרנצ'סקו ביאנקוני, ודואט עם פיורלה מנואה, שכותרתו " L'amore si odia ". "L'amore si odia" יצא כסינגל המוביל של האלבום, ובילה שבועיים רצופים במקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי .
מאוקטובר 2009 ועד תחילת ינואר 2010, נעמי יצאה למסע קידום מכירות ברחבי איטליה, בשם Sulla mia pelle Live, והופיעה במקומות כמו מועדון אוטל בפירנצה, תיאטרון גריבלדי במודיקה ותיאטרון ורדי בצ'זנה.
קריירה > 2010: הופעת הבכורה של פסטיבל המוזיקה בסן רמו

נעמי נבחרה לאחת האמניות בחלק המרכזי של פסטיבל המוזיקה ה-60 בסן רמו. היא ביצעה את השיר "Per tutta la vita", שהיה בין עשרת המועמדים המובילים שהגיעו ללילה האחרון של התחרות, אך לא העפילה לשלושת השירים הראשונים.
"Per tutta la vita" הפך לסינגל השני של נעמי, והופיע במהדורה חדשה של Sulla mia pelle, שיצא בפברואר 2010. כדי לקדם את האלבום, נעמי ביצעה מספר קונצרטים בלייב ברחבי איטליה. הסיור כלל גם קונצרט בנובה גוריצה, סלובניה.
במאי 2010, נעמי קיבלה שלושה פרסי TIM Music בעקבות ההכרה בהצלחה של האלבום Sulla mia pelle.
קריירה > 2011–2012: רוסו-נעמי והופעה שנייה בפסטיבל המוזיקה בסן רמו

ב-28 בינואר 2011, נעמי הוציאה את הסינגל "Vuoto a perdere", שנכתב על ידי ואסקו רוסי וגיטאנו קורי והופיע בפסקול של סרטו של פאוסטו בריזי, "גברים נגד נשים". השיר קיבל מועמדות ב-Nastro d'Argento 2011 לשיר המקורי הטוב ביותר. הוא שימש גם כסינגל המוביל לאלבום האולפן השני של נעמי, RossoNoemi, שיצא ב-22 במרץ 2011.
במהלך קיץ 2011, קידמה נעמי את האלבום במספר הופעות, כולל הקונצרטים של סיבוב ההופעות שלה ב-RossoNoemi 2011, בפסטיבל Heineken Jammin' והופעות כמופע פתוח עבור ואסקו רוסי.
בשנת 2012, נעמי חזרה לפסטיבל המוזיקה של סן רמו, בו התחרתה עם השיר "Sono solo parole" וסיימה במקום השלישי הכללי. השיר שלה, פרי עטו של הזמר והיוצר פבריציו מורו, זכה להצלחה מסחרית, וקיבל אלבום פלטינה כפול. היא גם השיקה מהדורה חדשה של אלבומה השני, RossoNoemi 2012 Edition .
במרץ 2012, היא יצאה לסיבוב הופעות בלייב באיטליה. הקונצרט שלה באודיטוריום Parco della Musica ברומא, שנערך ב-1 באוגוסט 2012, הוקלט ויצא כאלבום חי, בשם RossoLive, ב-18 בספטמבר 2012. האלבום כלל גם הקלטות אולפן של ארבעה שירים חדשים, כולל הסינגל "Se non è amore".
קריירה > 2013–2015: קול איטליה ותוצרת לונדון

במרץ 2013, נעמי הופיעה לראשונה כמאמנת בעונה הראשונה של התוכנית "קול איטליה". מאוחר יותר היא המשיכה באותו תפקיד בעונות השנייה והשלישית של התוכנית, ב-2014 וב-2015. על מנת לעבוד על אלבום האולפן השלישי שלה, נעמי החליטה לעבור ללונדון. התקליט, שנקרא Made in London, כלל שיתופי פעולה בינלאומיים עם דימיטרי טיקובי, מפיק הרצועה "Don't Get Me Wrong", וג'יימי הרטמן, שכתב את השיר "Passenger". האלבום יצא ב-20 בפברואר 2014, במהלך פסטיבל המוזיקה ה-64 בסן רמו, בו התחרה נעמי עם השירים "Un uomo è un albero" ו-"Bagnati dal sole". כדי לקדם את האלבום, יצאה נעמי לסיבוב הופעות שהתקיים בין אפריל 2014 למאי 2014 ברחבי איטליה.
בשנת 2015, נעמי שיתפה פעולה בסינגל "L'amore eternit" עם הראפר האיטלקי פדץ, סינגל שנכלל באלבומו Pop-Hoolista. השיר נכנס לעשירייה הראשונה באיטליה וקיבל פלטינה משולשת.
קריירה > 2016: Cuore d'artista

בשנת 2016, נעמי חזרה לפסטיבל המוזיקה בסן רמו, במקום ה-8 במדור האמנים הגדולים עם השיר "La borsa di una donna". במהלך הלילה השלישי של התוכנית, היא גם ביצעה קאבר ל"Dedicato" של לורדנה ברטה. נעמי וברטה הקליטו גם גרסת דואט של השיר לאלבומה של Bertè Amici non ne ho… ma amiche sì, שיצא באפריל אותה שנה.
אלבום האולפן הרביעי של נעמי, Cuore d'artista, יצא ב-12 בפברואר 2016. הוא כלל את הסינגל המוביל "La borsa di una donna", שנכתב בשיתוף מרקו מסיני, וכן שירים שנכתבו על ידי זמרים-יוצרים פופולריים אחרים איבנו פוסטי, ג'וליאנו סנג'ורג'י וגאטנו קוררי. בנובמבר 2016, נעמי ערכה סיבוב הופעות נוסף באיטליה.
קריירה > 2017–2018: לה לונה

בשנת 2017 הופיעה נעמי כאמנית בולט באלבום האוסף 50 Palos של להקת הרוק הספרדית Jarabe de Palo, והקליטה גרסת דואט ללהיט שלהם "Mi piaci come sei". ב-21 ביוני 2017, היא השיגה את שיא גינס בתור האמנית עם המספר הגבוה ביותר של קונצרטים חיים במקומות שונים ביום אחד. היא הופיעה ב-9 במות שונות, שנמצאות במרחק של יותר מ-50 ק"מ אחת מהשנייה.
בספטמבר 2017, הוציאה נעמי את הסינגל "Autunno", שנכתב על ידי סולן להקת Thegiornalisti Tommaso Paradiso ו-Dario Faini. אחרי הסינגל בדצמבר אותה שנה, "I miei rimedi", גרסה מחודשת של שיר שהוקלט בעבר על ידי הלהקה האיטלקית La Rua. כדי לקדם את האלבום, הוציאה נעמי גם את הסינגל "Porcellana" ויצאה לסיבוב ההופעות לה לונה, שהתקיים בין מאי 2018 לאוגוסט 2018.
במאי 2018, נעמי ביצעה את ההמנון הלאומי האיטלקי באצטדיון אולימפיקו ברומא לגמר גביע איטליה 2018 . במהלך אותו אירוע היא גם ביצעה את להיטיה "Sono solo parole" ו-"L'amore si odia".
קריירה > 2019–2020: Sanremo Young ושיתופי פעולה

בפברואר 2019 הופיעה נעמי כאורחת של הזמר אירמה בפסטיבל המוזיקה ה-69 בסן רמו, ושרה איתו דואט בשירו "La ragazza con il cuore di latta". בפברואר ובמרץ של אותה שנה היא גם שימשה כחברה ב"אקדמיה" כשופטת את ההופעות של Sanremo Young, תוכנית כישרונות בהשתתפות מתמודדים בגילאי 14 עד 17. נעמי גם הקליטה קאבר ללהיט "Domani è un altro giorno" של אורנלה ונוני, שהופיע בפסקול הסרט באותו שם, בבימויה של סימון ספאדה ויצא לאקרנים ב-28 בפברואר 2019 בבתי הקולנוע האיטלקיים. הביצוע שלה זכה בפרס מיוחד ב-Nastri d'Argento 2019.
קריירה > 2021: Metamorfosi

במרץ 2021 השיקה נעמי את אלבום האולפן השישי שלה, Metamorfosi, והתחרתה שוב בפסטיבל המוזיקה בסן רמו עם הסינגל הראשי "Glicine".
ב-1 במאי 2021 היא חזרה לקונצרט של יום העובד הבינלאומי ברומא, בביצוע "Glicine" ו-"Vuoto a perdere". ביוני 2021, היא הוציאה את הסינגל " Makumba ", דואט עם קארל בראבה שהפך לאחד מלהיטי הקיץ באיטליה וקיבל תעודת פלטינה משולשת. בינתיים, נעמי הופיעה בשידור חי ברחבי איטליה עם סיבוב ההופעות שלה Metamorfosi.
דיסקוגרפיה

Sulla mia pelle - 2009
RossoNoemi - 2011
Made in London - 2014
Cuore d'artista - 2016
La luna - 2018
Metamorfosi - 2021
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | פרסי מוזיקת נשיפה | פרס אלבום פלטינה | Sulla mia pelle | זכייה |
| 2010 | פרסי מוזיקת נשיפה | פרס פלטינה השיר הדיגיטלי | "L'amore si odia" עם פיורלה מנויה | זכייה |
| 2010 | פרסי מוזיקת נשיפה | פרס פלטינה לשיר הדיגיטלי | Per tutta la vita" | זכייה |
| 2010 | פרמיו סימפתיה | פרמיו סימפתיה | נעמי | זכייה |
| 2010 | פרסי TRL | הגברת הראשונה של MTV | נעמי | מועמדות |
| 2011 | פרסי מוזיקת נשיפה | פרס אלבום רב פלטינה | Sulla mia pelle | זכייה |
| 2011 | פרסי TRL | אמן מופע הכישרונות הטוב ביותר | נעמי | מועמדות |
| 2011 | נאסטרו ד'ארגנטו | השיר המקורי הטוב ביותר | "Vuoto a perdere" | style="background: #FDD; color: black; vertical-align: middle; text-align: center; " class="no table-no2"|מועמדות |
| 2011 | פרסי לונזיה |  | "Vuoto a perdere" | style="background: #FDD; color: black; vertical-align: middle; text-align: center; " class="no table-no2"|מועמדות |
| 2011 | וידאו קליפ של רומא | פרס מיוחד - אמן השנה | נעמי | זכייה |
| 2017 | פרס אמנסטי | פרס קולות לחופש | "Amen" | מועמדות |
| 2019 | נאסטרו ד'ארגנטו | פרס מיוחד | "Domani è un altro giorno" | זכייה |
| 2019 | פרס לונזיה | פרס סטיל נובו | La luna | זכייה |
פילמוגרפיה

| שנה | שם התוכנית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | אקס פקטור | מתחרה | עונה 2 |
| 2013–2015 | הקול של איטליה | מאמנת/שופטת | עונות 1–3 |
| 2016 | Baciato dal sole | עַצמָה | סדרות קטנות; קָמִיעַ |
| 2019 | Sanremo Young | שופטת | עונה 2 |
| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | אמיצה | מרידה | דיבוב קולי איטלקי - חלק שירה בלבד |
סיורים

סיור נעמי (2009)
Sulla mia pelle לייב (2009–2010)
RossoNoemi Tour 2011 (2011)
סיור תוצרת לונדון (2014)
סיור מועדון Cuore d'Artista (2016)
סיור לה לונה (2018)
סיור קיץ של Metamorfosi (2021)
סמל העיר כרמיאל

| --- | --- |

סמל העיר הרשמי
 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית כרמיאל
 תאריך אימוץ:  יולי 1971
 פרטים נוספים
 גרסאות קודמות:  
סמל העיר כרמיאל הוא סמלה הרשמי של העיר כרמיאל והעייריה.
היסטוריה

הסמל אומץ ביולי 1971.[דרוש מקור]
בשנת 2010, חברת שיר שפיצר וסטודיו ניימן חידשו את מיתוג העיר ועיצוב הסמל. נערך משאל בקרב תושבי העיר לבחירת הסמל ובו הוצעו 3 סמלים לבחירה. הסמל הנבחר שימש לתקופה קצרה בלבד עד שהוחלף במיתוג מחודש תחת הסלוגן "כרמיאל - לגדול ולגדל". סלוגן זה שימש עד לשנת 2014.
תיאור הסמל

הסמל מורכב ממגן בעל מסגרת כחולה ושדה לבן אשר בתחתיתו הכיתוב "כרמיאל" בעברית. על גבי המגן מספר סמלים:
כלנית - בצבע אדום, פרח הבר הנפוץ ביותר באזור.
השמש - בצבע צהוב, מסמלת את צמיחתה והתחדשותה של העיר.
הרים - בצבע ירוק, מסמלים את מיקומה הגאוגרפי של העיר בין הרי הגליל.
סלעים - בצבע לבן, מסמלים את ראשיתה של העיר.
גלריה

סמליל העיר "כרמיאל לגדול ולגדל"
סמל העיר בשימוש בדגלה
הערות שוליים

↑  אורן פייט, כרמיאל לגדול ולגדל, סמליל
↑  אסתר זנדברג, כרמיאל צריכה להחליט מי היא: עיר אמיתית או כפר גדול, באתר הארץ, 16 ביוני 2011
↑  סמל העיר באתר העירייה
| דגל ישראל סמלי מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • צפת • קריית שמונה • שפרעם | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בית ג'ן • בענה • ג'וליס • ג'ש • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • יאנוח-ג'ת • יפיע • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר תבור • מג'דל שמס • מגדל • מטולה • מע'אר • מעיליא • סאג'ור • עיילבון • עין מאהל • עין קנייא • קצרין • ראש פינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמלילים שהוצעו לבחירת תושבי העיר, 2010
סרביה במשחקים הפאראלימפיים

הרפובליקה של סרביה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג (2008), האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה לאחר פירוק האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו. המשלחת הסרבית כללה 14 ספורטאים, אשר שניים מהם זכו במדליית כסף. במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) זכתה סרביה בשתי מדליות הזהב הראשונות, יחד עם שלוש מדליות כסף.
סרביה לוקחת חלק באולימפיאדת החורף לספורטאים נכים מאז המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010).
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 0 | 2 | 0 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 2 | 3 | 0 | 5 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 3 | 2 | 4 | 9 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 2 | 3 | 1 | 6 |
| סה"כ | 7 | 10 | 5 | 22 |
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי החורף

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010): 0
המשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014): 0
המשחקים הפאראלימפיים פיונגצ'אנג (2018): 0
סה"כ: 0
ראו גם

סרביה במשחקים האולימפיים
סרביה במשחקים האולימפיים לנוער
סרביה ומונטנגרו במשחקים הפאראלימפיים
סמל העיר נס ציונה

| --- | --- |

סמל העיר הרשמי
 גרסאות
 
 סמליל ממותג של העיר
 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית נס ציונה
 תאריך אימוץ:  13 בנובמבר 1958
 התקנים
 מוטו:  עיר עם לב של מושבה
 פרטים נוספים
 גרסאות קודמות:    סמל העיר עם המוטו, 1993–2014
סמל העיר נס ציונה, סמלה הרשמי של העיר נס ציונה, פורסם ב-13 בנובמבר 1958 ואושר ב-13 באפריל 1972.
תיאור הסמל

מורכב ממגן בעל שדה ירוק המוטען בפרח לבן בעל שלושה עלי כותרת. בכל עלה כותרת מוטען ציור המסמל את אחד מענפי התעשייה שכלכלו את העיר בזמן הקמתה:
דבורה - סמל לענף הכוורנות ורדיית הדבש.
תפוזים - סמל לענף החקלאות ותעשיית ההדרים.
גלגל שיניים ופטיש - סמל לתעשייה והמלאכה היוצרת בעיר.
מתחת לפרח סרט כחול ועליו שם העיר, והם מוקפים ב-7 כוכבים מחומשים זהובים. בראש הדגל סרט בצבעי לבן-כחול-לבן-כחול-לבן. הכוכבים והדגל לוקחים מחזונו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל, לדגלה של מדינת היהודים. הדגל המונף בראש הדגל מסמל גם את האירוע בו על פי המסורת הונף לראשונה דגל כחול-לבן כדגל עברי ב-1891 על ידי מיכאל הלפרן, ממייסדי העיר.
תיאור הסמל > סמליל ממותג

הסמליל הממותג של העיר הוא עגול, מוקף בקו ירוק שבקצהו עלים, ברקע העיגול מגדלים גורדי שחקים כחולים ועץ ירוק ולפניהם צלליות של גבר ואישה, ילדה ורוכב אופניים בצבעי חום ולבן. בתחתית הסמל שם העיר והמוטו "העיר הירוקה בישראל". בפינה הימנית העליונה מופיע סמל העיר הרשמי בצבע ירוק בהיר.
הסמליל נועד להדגיש ערכים עליהם "הושתתה העיר": קהילה ומשפחה, שמירה על איכות סביבה והיותה "מרכז לקידום טכנולוגיה וחדשנות". הסמליל והמוטו אינם עוד בשימוש.[דרוש מקור]
היסטוריה

הסמל עוצב בראשית שנות ה-50 על ידי מועצת העיר השנייה בראשותו של אליהו מירון ופורסם ב-13 בנובמבר 1958. הסמל אושר על ידי הכנסת ב-13 באפריל 1972. המוטו "נס ציונה – עיר עם לב של מושבה" הוסף בשנת 1993 עם כניסתו של יוסי שבו לתפקיד ראש העיר.[דרוש מקור]
בשנת 2014 הציגה העירייה סמליל אשר משמר בפינתו הימנית-העליונה את סמל העיר המקורי. הסמליל עוצב על ידי חני עבודי, על בסיס סמל חגיגות 130 שנה להיווסדותה של העיר ותוך שימור הסמל המקורי נועד להדגיש את עברה ועתידה של העיר. בשנת 2019 הוחלט לחזור לסמל המקורי וכיום הסמל אינו בשימוש.[דרוש מקור]
הערות שוליים

1 2 3  מקור השם וסמל העיר, אתר עיריית נס ציונה
| דגל ישראל סמלי מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| ערים | אלעד • גבעת שמואל • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה | מפת מחוז המרכז |
| מנהלות מקומיות | נוה מונוסון • מכבים-רעות | מפת מחוז המרכז |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • באר יעקב • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • גני תקווה • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם | מפת מחוז המרכז |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן | מפת מחוז המרכז |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
שחזור של דגל "נס ציונה" שהונף ב-1891.
סמל העיר פתח תקווה

| --- | --- |

סמל העיר הרשמי
 גרסאות
 
 סמליל ממותג של העיר, בשימוש מאז 2023
 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית פתח תקווה
 תאריך אימוץ:  נובמבר 1958
 התקנים
 מוטו:  קצב של עיר, לב של מושבה (2008-2023)  ממושבה למטרופולין (2023-)
בול פתח תקווה עליו מבוסס הסמל
סמל העיר פתח תקווה הוא הסמל הרשמי של העיר פתח תקווה, והוא משמש את המוסדות המוניציפליים של העיר.
היסטוריה

סמל העיר מבוסס על "בול פתח תקווה", בול דואר שהונפק בפתח תקווה בשנת 1908, אשר יש הרואים בו את הבול העברי הראשון בארץ ישראל. הבול הונפק ביוזמתו של יצחק גולדנהירש, עולה מרומניה אשר הצטרף למקימי העיר בשנות התשעים של המאה ה-19. גולדנהירש חבר למנהל משרד הדואר האוסטרי ביפו במטרה להקים בפתח תקווה סניף דואר חדש, ודרש כי במסגרת הקמת הסניף תנפיק הקונסוליה האוסטרית בול עברי ייחודי לפתח תקווה, שישמש לדואר פנים ולדואר בינלאומי. בסוף שנת 1908 אכן הונפק הבול, אשר עוצב בידי צייר אלמוני.
בהשוואה לטכנולוגיית העיצוב של הימים ההם, בלט הבול בעיצובו ובצבעוניותו הרבה. בראשו התנוסס שם העיר פתח תקווה באותיות עבריות צהובות ומאירות עיניים, ובתחתיתו הוצג מחירו הנקוב - 14 פארה (מטבע עתיק ששימש את האימפריה העות'מאנית).
עיצוב הסמל המקורי ומרכיביו

עיצובו של הסמל נותן ביטוי לפתח תקווה כאם המושבות, ולהיותה סמל להתיישבות הראשונית בארץ ישראל. הציור במרכז הסמל הוא העתק של הציור המקורי שהתנוסס על הבול העברי הראשון, והוא כולל שלושה מרכיבים מרכזיים:
מחרשה - מסמלת את עבודת האדמה ואת חידוש ההתיישבות היהודית בארץ ישראל, עם הקמת המושבה פתח תקווה בשנת 1878. עד היום, מוצב באחד הצמתים המרכזיים בעיר פסל מפורסם של המחרשה הראשונה בעיר.
שדות - מסמלים את ייבוש ביצות הירקון ועיבודן לטובת חקלאות.
עץ תפוזים - מסמל את נטיעת הפרדסים בפתח תקווה ואת חשיבותה של העיר בענף פירות ההדר. הפרדס הראשון, אשר ניטע ב"אחוזת לחמן" על ידי הרב אריה ליב פרומקין, היווה שלב ראשון בכיבוש העבודה העברית על ידי אנשי העלייה השנייה, שבא לידי ביטוי בפרדסי פתח תקווה. בהמשך הוקמו במושבה קבוצות קטיף ואריזה, ופותחו שיטות מתקדמות בכל הקשור לתחום ההדרים.
בתחתית הסמל מוטבע הפסוק ”עובד אדמתו ישבע לחם”, הלקוח מספר משלי, ומדגיש את חשיבות עבודת האדמה. צורתו הכללית של הסמל מבוססת על צורתו של מגן דוד.
סמליל העיר

בשנת 2008, במלאת 130 שנים לייסוד המושבה, אימצה העירייה סמליל ממותג, הכולל את שמה לצד הססמה "קצב של עיר, לב של מושבה". אלה מופיעים מתחת לרישום צבעוני שבו נראים שלושה תפוזים. בעקבות מחאה ודיון במועצת העיר, הוחלט ביום 2 באוגוסט 2009 להשיב את הסמל המקורי ולשלבו בחדש. עוד הוחלט כי שני הסמלים יופיעו בפרסומים רשמיים.
בשנת 2023 הוחלף הלוגו כאשר סמל העירייה ניצב לידו ועם הססמה "ממושבה למטרופולין".
הערות שוליים

↑  ספר משלי, פרק י"ב, פסוק י"א; ספר משלי, פרק כ"ח, פסוק י"ט.
↑  פרוטוקול ישיבת מועצה מן המניין, מס' 9, מיום 2 באוגוסט 2009
↑  תאיר דנינו, עיריית פתח תקווה מרעננת את לוגו העירייה, מקומונט, 13 בספטמבר 2023
| דגל ישראל סמלי מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| ערים | אלעד • גבעת שמואל • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה | מפת מחוז המרכז |
| מנהלות מקומיות | נוה מונוסון • מכבים-רעות | מפת מחוז המרכז |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • באר יעקב • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • גני תקווה • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם | מפת מחוז המרכז |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן | מפת מחוז המרכז |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
סמליל ממותג של העיר - בין 2008 ל-2023
סמל העיר צפת

| --- | --- |

סמל העיר הרשמי
 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית צפת
 תאריך אימוץ:  אוקטובר 1958
סמל העיר צפת הוא סמלה הרשמי של העיר צפת והעירייה אשר אומץ ב-1958.
תיאור הסמל

הסמל מורכב ממלבן בעל ציצה בצורה המשווה לסמל צורה של ספר תורה ספרדי. גוף הסמל מחולק לריבועים באמצעות קווים כפולים, בתוך הריבועים ציורים של ענף זית, לוח צבעים, ציפור וגלים. בראש הסמל מופיע השם "צפת" בצהוב, ומעליו קישוטי תורה בצורת פרי רימון. הצבע השולט בסמל הוא כחול כהה.
לעיתים מופיע הסמל כשענף הזית ולוח הצבעים מופיעים בצבע, ולעיתים כשרק לוח הצבעים מופיע בצבע.
תיאור הסמל > סמליות

צורת הסמל כספר תורה מסמלת את היסטורית העיר כמרכז תורני משמעותי ואחת מארבע ערי הקודש. הסמלים על גבי הסמל נועדו לסמל את ייחודיות העיר ואת מיקומה הגאוגרפי:
קישוטי הרימון - נועדו ליצור את צורת ספר התורה אבל גם מהווים סמל לאמונה ומעשים טובים.
היונה - מסמל את הר מירון שהעיר צופה אליו.
הגלים - מסמלים את ים כנרת שהעיר צופה אליו.
ענף הזית - מסמל את עצי הזית שמאפיינים את אזור הגליל ואת זמן הזית הגלילי שהיה בשימוש בבית המקדש.
לוח הצבעים - מסמל את יופייה של העיר ואת קריית האמנים שבה.
שימוש

סמל זה הונצח על בול של דואר ישראל שהונפק ב-2 בפברואר 1966 בערך נקוב של 0.37 ל"י בעיצוב האחים שמיר.
הערות שוליים

1 2 3  דגל העיר צפת, באתר דגלי העולם (באנגלית)
↑  הבול באתר התאחדות בולאי ישראל
| דגל ישראל סמלי מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • צפת • קריית שמונה • שפרעם | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בית ג'ן • בענה • ג'וליס • ג'ש • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • יאנוח-ג'ת • יפיע • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר תבור • מג'דל שמס • מגדל • מטולה • מע'אר • מעיליא • סאג'ור • עיילבון • עין מאהל • עין קנייא • קצרין • ראש פינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סם שפרד

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1943 פורט שרידאן שבאילינוי
 פטירה:  27 ביולי 2017 (בגיל 73) מידווי שבקנטקי
 שם לידה:  Samuel Shepard Rogers III 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  העשור של 1960 – 2017 
 מקום לימודים:  Mt. San Antonio College  Duarte High School 
 בת זוג:  או-לאן ג'ונס (1969–1984) ג'סיקה לאנג (1983–2009)
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1968)  מלגת גוגנהיים (1971)  פרס פוליצר לדרמה (1979)  פרס מבקרי הדרמה של ניו יורק  פרס אובי  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  PEN/Laura Pels International Foundation for Theater Award  star on Playwrights' Sidewalk 
 http://www.samshepardarchive.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל שפרד רוג'רס השלישי (באנגלית: Samuel Shepard Rogers III;‏ 5 בנובמבר 1943 – 27 ביולי 2017) היה שחקן קולנוע, מחזאי ובמאי קולנוע אמריקני זוכה פרס פוליצר, היה מועמד לפרס האוסקר, פרס אמי ופרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה

שפרד נולד בפורט שרדיאן, אילינוי לג'יין איליין שוק מורה ילידת שיקגו ולסמואל שפרד רוג'רס האב, מורה חוואי וטייס במטוס מפציץ בחיל האוויר האמריקני בתקופת מלחמת העולם ה-2. שפרד כנער עבד כחוואי, לאחר שסיים בית ספר למד שפרד באוניברסיטה אך נשר ולא סיים את לימודיו. שפרד לא גויס למלחמת וייטנאם מפני שהיה מכור להרואין. גם בהמשך חייו שפרד הודה שהוא משתמש בסמים אסורים.
קריירה > תיאטרון

שפרד עבד כמחזאי בברודוויי בתחילת שנות ה-60, כתב למחזות ולתסריטים מוכרים באותן שנים הכוללים את "אני ואחי", "נקודת זבריצקי" ו"היד הבלתי נראית".
לאחר שגר שלוש שנים באנגליה, עבר לקליפורניה. הוא עבד כמחזאי ב"תיאטרון הקסם" באזור מפרץ סן פרנסיסקו, שם היה שותף להצגות כמו: "הקללה על החברה הרעבה", "המערב האמיתי" שעליו היה מועמד לפרס טוני, "רנלדו וקלרה", A Lie of the Mind ("השקר בנפשינו") ו"Buried Child" ("קבורת ילד"), שעליו קיבל את פרס פוליצר בשנת 1979, וגם היה מועמד לפרס הטוני.
שפרד היה שותף לאלבומו של חברו לתיאטרון בוב דילן, "Knocked Out Loaded", ב-1986.