stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פגמי תכנון
הערות שוליים

↑  פורסם ב – "ידיעות אחרונות" ביום ה - 01.04.2007
| דיני נזיקין |
| --- | --- | --- |
| העוולות הספציפיות | תקיפה • כליאת שווא • גרם הפרת חוזה • הסגת גבול • הפרת חוזה נישואין והפרת חוזה עקב שביתה והשבתה כחריג לגרם הפרת חוזה • מטרד לציבור • מטרד ליחיד • הפרעה לאור שמש ומניעת תמיכה • תרמית • שליחת יד • נגישה |  |
| עוולת הפרת חובה חקוקה | הפרת חובה חקוקה |  |
| עוולת הרשלנות | התרשלות • חובת הזהירות • הדבר מעיד על עצמו • חובת הראיה ברשלנות |  |
| קשר סיבתי | קשר סיבתי משפטי • קשר סיבתי עובדתי |  |
| נזק | נזק כלכלי טהור • נזקי ריקושט • נזק בלתי ממוני טהור • גולגולת דקה • פגיעה באוטונומיה • ריחוק הנזק • עקרון הקטנת הנזק |  |
| נזיקין מתחום הרפואה | רשלנות רפואית • הסכמה מדעת • הולדה בעוולה • הפלה בעוולה • חוק זכויות החולה |  |
| לשון הרע | ההגנה על הפרטיות בנזיקין • לשון הרע על המת ולשון הרע על ציבור • הגנת "אמת דיברתי" בלשון הרע • הגנת תום הלב בלשון הרע |  |
| עוולות מסחריות | גנבת עין • פגמי ייצור והעדר אזהרות • גזל סוד מסחרי • פגמי תכנון |  |
| עוולות חוקתיות | עוולות חוקתיות |  |
| הגנות | מעשה של מה בכך • קטין • הגנה עצמית • כורח |  |
| דוקטרינות המשפיעות על החיוב בנזיקין | אשם תורם כהגנה מוחלטת • אשם תורם כהגנה יחסית • הסתכנות מרצון • אשם תורם וקטינים • מעילה בת עוולה לא תצמח תרופה • התיישנות בנזיקין |  |
| ריבוי מעוולים | ריבוי מעוולים • מעוולים במשותף • נזק שאינו ניתן לחלוקה |  |
| אחריות שילוחית | אחריות שילוחית ואחריות מעביד • אחריות מעסיק קבלן • אחריות משתף ומשדל • אחריות רשויות ציבור ועובדי מדינה |  |
| פיצויים | פיצויים עונשיים • הטבת נזקי גוף • תשלום עתי ותשלום חד-פעמי • פיצוי ללא הוכחת נזק |  |
| מטרות דיני הנזיקין | צדק מתקן • צדק חלוקתי • הרתעה |  |
| ערכים נוספים בדיני נזיקין | כללי ברירת הדין • המחאת תביעה • מלחמה בדיני הנזיקין • מחדלים בנזיקין |  |
מגדל

ערך זה עוסק במבנה גבוה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מגדל אייפל בפריז שבצרפת, מהמבנים המפורסמים בעולם
מגדל סי אן בטורונטו שבקנדה - המבנה הגבוה ביותר בעולם בין השנים 1975–2007
העיר שיבאם שבתימן ובה מאות מגדלים שנבנו במאה ה-16
מגדל משוחזר של "חומה ומגדל" בחניתה
מגדל הוא מבנה גבוה משמעותית ביחס לשטח הבסיס שלו.
שימושי מגדלים > יתרונות אסטרטגיים

לאורך ההיסטוריה השימוש במגדלים לצורך השגת יתרון טקטי על אויבים הוא נפוץ. מגדלים כחלק ממערך ביצורים שימשו כנקודת תצפית טובה וכמקום טוב למקם כלי ירי. בתקופות עתיקות אף השתמשו במגדלים ניידים, הנקראים מגדלי מצור, שנגררו אל עבר חומות האויב ושימשו נקודת תצפית, בסיס לכלי ירי ובסיס להנחתת לוחמים על החומות הנצורות. גם כיום נעשה שימוש במגדלי תצפית בבסיסים צבאיים.
שימושי מגדלים > אנרגיה פוטנציאלית

גובהם הרב של מגדלים מעניק לגופים הנמצאים בראשם אנרגיה פוטנציאלית כבידתית גדולה. מגדל מאפשר לאדם לנצל את כוח הכבידה שמפעיל כדור הארץ על גופים כדי להפיל אותם מגובה רב ולהרוויח אנרגיה קינטית רבה. את העיקרון הזה מנצלים מגדלי מים שבהם אוגרים מים בגובה רב כדי שייווצר לחץ שיזרים אותם בצנרת. כמו כן העיקרון מנוצל במגדל החמצה שלרוב משמש לאגירת תבואה ובו התבואה תופסת את מלוא נפח המכל הודות לכבידה. גם מגדלי קידוח משתמשים בגובה כדי לכוון מקדחות מגבוה אל האדמה.
העיקרון מנוצל גם בענפי ספורט. בקפיצות סקי משתמשים במגדלים בראש מדרון כמשטח בסיס כדי להגדיל את שיפוע המדרון. בקפיצה למים קופצים לבריכה מפלטפורמה מוגבהת. גם מגדלים המשמשים לקפיצת בסיס מנצלים את אותו העיקרון. גובה המגדל מאפשר לצונחים לחוות נפילה חופשית בעוצמה רבה.
שימושי מגדלים > גורדי שחקים

גורדי שחקים לרוב אינם נחשבים למגדלים, על אף שהם חולקים מאפיינים דומים. הם מנצלים את גובהם כדי להכיל נפח רב ביחס לשטח המועט שהם תופסים על פני הקרקע. גורדי שחקים משמשים בעיקר למגורים או כשטח משרדי.
שימושי מגדלים > תקשורת

בתקופות שונות שימשו המגדלים רבות לצורכי תקשורת. בתקופות קדומות וגם כיום מנוצלת העובדה שמגדלים נראים ממרחק רב כדי להפיץ מידע על פני קילומטרים רבים. דוגמאות לכך הם מגדלורים המסמנים חופים ונמלים ומגדלי שעון המראים את השעה. ממגדלים ניתן גם להפיץ קול למרחק רב והדבר מנוצל במגדלי פעמונים ומינרטים של מסגדים.
כיום משמשים מגדלים לתמיכה באנטנות המשדרות וקולטות גלי רדיו הנושאים שידורי רדיו, טלוויזיה, תקשורת סלולרית ותקשורת נתונים.
שימושי מגדלים > שימושים נוספים

למגדלים שימושים רבים נוספים, בהם:
כיעד תיירותי המאפשר תצפית פנורמית.
כאובייקט אדריכלי, אמנותי או סמלי. לדוגמה צריח מחודד וזיגוראת
לספק גישה לתנאים אטמוספיריים. לדוגמה לשם הפעלת טורבינת רוח, קיום מדידות מטאורולוגיות והפעלת מגדל-טלסקופ.
לניסויים הנדסיים. לדוגמה בחינת עמידות של עצמים לנפילה חופשית ובדיקת מעליות.
לתמוך בגשר תלוי.
למטרות קירור. לדוגמה בארובה ומגדל קירור.
לאפשר גישה למקומות ועצמים גבוהים. לדוגמה מעבורת חלל על כן השיגור.
כעמדת תצפית על המתרחש סביב. לדוגמה מגדל פיקוח ומגדל של שומר יערות.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
צריח
אמנות רומנסקית

קתדרלת קלן: מקדש שלושת האמגושים מאת ניקולאס מורדן (Nicholas of Verdun)
עיטור מתוך ספר תהילים, מוזיאון Hunterian, גלאזגו
אמנות רומנסקית מתייחסת לאמנות ימי ביניימית באירופה שבין סוף המאה ה-10 עד לעליית הסגנון הגותי במאה ה-13. המושג רומנסק הומצא במאה ה-19 על ידי היסטוריונים של האמנות, בתחילה עבור הסגנון הארכיטקטוני ששימר הרבה מאפיינים רומים בסיסיים, כמו: קשתות חצי עגולות, מנהרה בעלת תקרה כיפתית, אכסדרה בצורת קשת וקישוטים בדמות עלי קוציץ. מדענים בתחומי אמנות נוספים כמו ציור ופיסול, החלו גם הם להשתמש בשם זה וכיום המושג רומנסק מיועד באופן רחב להיסטוריה והתרבות של מערב אירופה בתקופה שבין השנים 1050 עד 1200. האמנות רומנסקית הושפעה מאוד גם מההאמנות הביזנטית, בעיקר בציור, וגם על ידי העיטורים האנטי קלאסיים של האמנות האינסולרית שמקורה באיים הבריטיים. בשילוב עם ההשפעות החיצוניות, פיתח סגנון זה גם הרבה מאפיינים משל עצמו שהשתנו בין אזור אחד למשנהו באירופה.
בדרום צרפת, ספרד ואיטליה הייתה המשכיות ארכיטקטונית רציפה עם העת העתיקה. אולם הסגנון הרומנסקי היה הראשון שהתפשט לכל אירופה הקתולית, והיה לסגנון הכלל אירופי הראשון מאז האימפריה הרומית.
התקופה הרומנסקית היא הראשונה מאז התקופות הארכאיות ויוון הקלאסית ששמה נלקח מתוך סגנון אמנותי ולא מתוך שם פוליטי או גאוגרפי. בניגוד לתקופה הקרולינגית והתקופה האוטונית שנקראו תחת שמם של השליטים או התקופה האינסולרית (שנקראה גם Hiberno-Saxon), ששמה נלקח מתוך המושג הגאוגרפי של האיים הבריטיים.
האפסיס של קלימנט הקדוש מטאוי (Taüll), המוזיאון הלאומי לאומנות של קטלוניה, ברצלונה
רקע היסטורי

בתקופה המוקדמת של ימי הביניים, מרכז החיים היה האחוזה של השליט הפיאודלי. הווסאלים שלו נשבעו שבועת הומגיום (שבועת נאמנות לסניור), שרתו בצבאו ויצאו להגנתו בכל עת שנדרשו. בתמורה ניתנה להם האפשרות לעבד את אדמתו של האדון ולקבל חלק מהיבול. בתקופה הרומנסקית החלה עליה חדה במסחר שהביאה לצמיחתן של ערים, מה שהביא לצמצום בהשפעתם של הפיאודלים על מערכות השלטון הפוליטיקה, החברה והכלכלה. תושבי הערים זכו בעצמאות, חכרו את שטחי מגוריהם ועסקיהם. השליטים העניקו להם חסינות וזכויות יתר ופטורים מעבר לאלו שקבלו הואסלים, עובדה שהביאה לידי עליה חדה במספר התושבים בערים ובכוח השפעתם. חלק מהערים החדשות היה ממוקם ליד נהרות, שאפשרו תעבורה נוחה. ערים אלה הפכו למרכז של רשת דרכים ימית ויבשתית, כוחן התעצם ואתו הרצון להתפאר בהצלחה.
השינויים הכלכליים האלה אפשרו גם בנייה של כנסיות רבות יותר, או הרחבת מידתן של הקיימות על מנת להכיל את קהל המאמינים ההולך וגדל. החוזרים ממסעי הצלב הביאו אל הכנסיות באירופה שרידי קדושים, וקהל המאמינים עלה לרגל לאותם מקומות על מנת לזכות לראותם ולהעריצם.
התפתחו מסדרי נזירים שדגלו בהתפשטות והפצת הנצרות דוגמת המסדר ציסטראציאני, מסדר קלוני והמסדר הקרתוזיאני. כנסיות רבות בערים, בייחוד אלו על נתיבי העלייה לרגל, העסיקו אומנים והביקוש להם הלך וגבר. חלה גם הכרה בערכם וחלק מאותם אומנים ידועים עד היום בשמם כמו: ניקולס מורדן, ומאסטר הוגו כנסיות נבנו גם בערים הקטנות ובכפרים, ולעיתים קרובות הן אלו שנשמרו עד היום ומספקות לנו מידע על התקופה.
גורמים שעודדו אף הם את ההתפתחות, היו רגשות ההקלה והוקרה שבאו עם סיומו של האלף הראשון לספירה. החשש מפני סוף העולם, שהיה נחלת חלק גדול מהאנשים נתבדה, ובנייה של הכנסיות וקישוטן הנרחב נהפכו לסממן התקופה.
מאפיינים

לראשונה מאז נפילת האימפריה הרומית הוחייתה אמנות הפיסול. בחזית הכנסייה, על שעריה, בכותרות העמודים, על אגני הטבילה ודוכני ההטפה, החלו להופיע פסלים ותגליפים. כיפות הכנסייה וקירותיה עוטרו בציורי פרסקו מתוך היסטוריה התנכית ומאורעות מחיי הקדושים בהתאם למסורת והאמונה הנוצרית.
כלי קודש בכנסייה קושטו בשפע רב של דמויות ומאורעות. תיבות לשמירת שרידי קדושים ופמוטים עוצבו במתכת, אמיל ושנהב באירועים וצורות גאומטריות שהגיעו לדרגת אומנות גבוהה.
במנזרים, מאגרי הידע של התקופה, התרבו עותקים של ספרי הפילוסופיים היווניים, תרגומים של ספרי מתמטיקה ורפואה מהשפה הערבית וכמובן ספרות דתית. כל אלו עוטרו בשלל צורות ותוכנן הוסבר בעזרת ציורים.
האמנות הרומנסקית, הושפעה מהאמנויות הרומית והביזנטית, מהאמנות האינסולרית של צפון אירופה וממסורת העיצוב הגרמני הזוויתי.
צלבי העץ הגדולים החלו להופיע בגרמניה באותה תקופה והתפשטו לכל אירופה. אחד הראשונים שבהם הוא קרוסיפיקס שנקרא צלב גרו. מאפיין נוסף מאותו מקור הם פסלים העומדים בחלל.
ההשפעה האינסולרית הביאה לשזירה של רצועות סרט עם צורות בעלי חיים. סרטי השזירה מופיעים במחזוריות קבועה ומודגשים על ידי צבעים חזקים. ההשפעה ביזנטית החזירה כמה מאפיינים הלניסטיים כמו מבנה הגוף האנושי מתחת לבגדים ומחוות והבעות רגשיות.
בתקופה זו העיטור בזכוכית צבעונית וכן גילוף תבליטים החלו תופסים תאוצה. הצבעים, שכיום נתן לראותן רק בויטראז'ים ובאיורים של כתבי יד, היו חזקים ביותר והאמנים השתמשו בצבעי יסוד בלבד.
פיתוח נוסף הוא הפיסול המונומנטלי בטימפנון, על שערי הכנסייה וכותרות העמודים. על הטימפנון הופיעו לרוב סצנות ידועות כמו יום הדין או ישו השמיים, אולם הטיפול האמנותי בהן נעשה מקורי יותר כיוון שלא היה לכך בסיס אמנותי קודם. העיטורים של כותרות העמודים, כללו לעיתים תיאורי אירועים עם מספר דמויות.
חידוש מקורי נוסף הוא העיטורים רבי הדמיון של האותיות הראשיות בתחילת העמוד בכתבי ביד.
הציורים חיקו את סגנון הפיסול. עיטור כתבי יד בעיבוד של האות הראשונית בפסקה וכן עיטור שולי הדף, גם הם הולכים בעקבות המגמה הפיסולית. לעבר הסגנון החד־ממדי. הציור היה חסר עומק וצורותיו נדרשו להיות גמישות כדי לדחוק עצמן לתוך המתאר של האותיות הראשיות שאותן קישטו, או כיפות וגומחות בכותלי הכנסייה. המתח שבין המסגרת הנוקשה ליצירה שבתוכה, שלעיתים אף חרגה מתוך המסגרת, הוא נושא נשנה באמנות הרומנסקית. הדמויות לרוב שונות בגודלן בהתאם לחשיבותן ולא למיקומן במרחב, והנוף באותם המקרים שהוא קיים קרוב יותר לקישוט מופשט מאשר לנוף אמיתי. הפשטה זו אפשר לראות גם בדמויות האנושיות הארוכות שלעיתים קרובות עוקמו כדי להתאימן למקום פיסולן ולעיתים הן נראות כצפות בחלל. תיאור הדמויות האנושיות נטה להתמקד בפרטים חד־ממדים כמו קפלי הבגדים והשיער.
פיסול ארכיטקטוני

הפיסול הרומנסקי הוא בעיקרו פיסול תבליטי וכפוף למסגרת הארכיטקטונית שהגדירה את גבול טבעי שלו. החללים שמעל ומצדי השערים, הכניסות של הקלויסטרים וכותרות העמודים הם אלה שעוטרו. הדמויות שתופסות את חלל מוגבלות ומותאמת בצורתן לחלל זה, שהיה קנה המידה היחיד לעיצוב היצירה. הגלימות של הדמויות היו אמצעי קישוטי שטוח שאינם מנסים לחקות את טיב הבד ואופן נפילת הבגדים כפי שהם נראים במציאות. אחת הדוגמאות היפות של פיסול זה, היא של הנביא ירמיהו על עמוד בשער הכניסה של מנזר פייר הקדוש במואיסק שבצרפת
הפיסול הרומנסקי הוא סמלי ואלגורי, מבטא את התוכן הדתי של היצירה ולא את קרבתה למציאות. הדמויות רחוקות מצורתן הטבעית. הן מוארכות כדי להדגיש את אופיים הרוחני וליצור הרגשה שמימית ונעלה. שטוחות וסימטריות עם דגש על המבט החזיתי. מאפיינות אותן, רצינות נוקשות, וחוסר תנועה. אין עקרונות של התאמה וגם לא של שיווי משקל בין מסה למשקל. זירת הנוף היא באותו מישור של הדמויות, שעומדות כל אחת לעצמה ואינן יוצרות קבוצות.
פסלים וגילופים אלה, עיטרו את האולמות של הכנסיות שקלטו אליהן את המון עולי הרגל. לא לשם קישוט, נעשתה היצירה אלא להזהיר לחנך ולהחזיר בתשובה את קהל המאמינים. תחת חסותו של מסדר קלוני קמו כנסיות גדולות בעלות אולמות נרחבים שבהם הקירות, החזיתות והעמודים המעוטרים קדמו את פניהם של הבאים הרשימו והעצימו את הלהט הדתי והאמונה באל.
פיסול ארכיטקטוני > מקורות וסגנונות

הפיסול הרומנסקי הוא בעל אופי אלגורי והעולם העל-טבעי הוא האווירה המשמעותית שלו, הרחק מהעולם הגשמי והטבעי. הכנסייה היא הקובעת את תוכן היצירות שהוא מיסטי ודתי ונפרד מהביטוי האמנותי.
הפיסול הושפע רבות, מעיטורים בכתבי יד וגילופים קטני מידה על כלי קודש. מקור אחר ניתן למצוא, באפריזים של הכנסיות הארמניות והסוריות
בפיסול הרומנסקי מופיעים גם יסודות של האמנויות הביזנטית והפרסית כמו גם קישוטים שמקורם מוסלמי.
אחד הצורות שמופיעות ביצירות רבות היא צורת הסליל. מקורה כנראה הוא הסדר האיוני. גפן משורגת כסליל הופיעה הן בתקופה הרומאית והן בביזנטית כמו למשל דוגמאות הפסיפס במאוזוליאום של סנטה קונסטנצה ברומא. גם בכתבי יד וגילופים ארכיטקטוניים מהמאה ה-12 מופיע מוטיב דומה של גפנים משתרגות. דוגמאות מהתקופה הרומנסקית אפשר למצוא בבזיליקה של כנסית סנט סרנין בטולוז וכן על דלתות כנסיית Sant Giusto בלוקה.
מקור אחר למבנה הספירלי נמצא בכתבי יד איריים של האמנות האינסולרית מהמאות ה-7 עד ה-9. אמנות זו התפשטה, מהאיים הבריטיים לרחבי אירופה בהשפעת המיסיון ההיברנו-סקוטי. באיורים אלה הספירלה איננה ממקור צמחי אלא, הושפעה מרעיונות קלטים ששם היא מסמלת את ההתגלות הקוסמית הגדולה של היקום, ומהווה למעשה דגם של צורה מתמטית מופשטת.
צורות אלו המשכו להופיע גם באמנות קרולינגית ושם ניתנה להם משמעות בוטנית יותר. ברומנסק הצורה הספירלית מופיעה, הן בפיסול והן בויטראזים, באופן עיצוב הבגדים שלובשות הדמויות. מכל הדוגמאות הרבות של שערי הכניסה הרומנסקיים, אחד המרשימים ביותר הוא בכנסיית וזלה.
מוטיב קישוטי נוסף הוא השזירה, מערכת חוטים וסרטים העוברים אחת מעל ומתחת לשני ויוצרים כעין רשת. הסרטים והחוטים עשויים להסתיים בעיטור מסוגנן של עלים. מוטיב זה ששימש באמנות האינסולרית הגיע כנראה מהאמונות הקלטית והויקינגית
בשזירה הרומנסקית שולבו גם דמויות אדם, שדים ומפלצות ביחד עם חיות וצמחים. כל אלה משתלבים אחד עם השני, על גבי הקשתות, כותרות העמודים או לעיתים הדמויות מגולפות על פני העמוד עצמו. העיטור בסרטים וחוטים נדחק לשולי היצירות.
השפעה נוספת, היא העתקה והגדלה של הדמויות המופיעות בעבודות העיצוב במתכת. התאמה כזו לפסלי אבן גדולים, אפשר למצוא על "דלת ראש המנזר"
בגילוף זה מופיעה דמותו של ישו שמלווה בארבעה השליחים, (מרקוס המבשר, לוקאס, מתי ויוחנן כותב הבשורה). אפשר לזהות ביצירה זו את ההשפעה הישירה של הכריכות מצופות הזהב של ספרי הבשורות, כפי שהיו נפוצים בימי הביניים. סגנון זה הופיע בהרבה כנסיות עד לתקופה הגותית, כולן כנסיות השייכות למנזרי קלוני. כיום ניתן לראותו בקתדרלת אילי שבמחוז קיימברידג'שייר ובדרום מערב צרפת, שם נותרו שרידים מפוארים במואיסאק וסויאק שבמחוז לוט. יצירה אחרת היא יום הדין בקתדרלת אוטן שבה, באופן נדיר, מופיעה חתימת האמן ז"יסלברטוס (Giselbertus).
האמנות הרומנסקית נוצרה מהיתוך של כל היסודות הללו, לכלל סגנון ייחודי ששלט ברחבי אירופה במאות ה-11 וה-12, אולם הדוגמאות היפות ביותר ששרדו עד היום נמצאות בדרום מערב צרפת, צפון איטליה וספרד.
פיסול ארכיטקטוני > מאפייני הפיסול

מטרות חינוכיות שאינן קשורות לאומנות: כל חלל מנוצל ללמד את קהל המאמינים, קטכיזם.
סיגנוּן וחוסר סימטריה של הדמויות, אין תיאור נכון של הפרופורציות הטבעיות. פרספקטיבה מעוותת ויחסים בלתי הגיוניים של הדמויות עם הרקע והעומק.
השוני בגודל הדמויות משמעו שוני בחשיבותה. ככל שהדמות חשובה יותר כך היא גם גדולה יותר.
קומפוזיציה סימטרית, זירת האירוע מפוברקת.
במבנה הסלילי של היצירות, ישו הוא תמיד ציר הסימטריה.
הדמויות נוקשות, חסרות הבעה או לעיתים בעלות הבעה מוגזמת, הידיים והזרועות גדולות ביחס לגוף והמבט מגושם.
בתיאורים מופיעים שדים ומפלצות, צמחים סימבוליים וחיות דמיוניות ואמיתיות.
אין סדר קלאסי קבוע, כותרות העמודים ייחודיות, כל כותרת או קבוצת כותרות מספרות סיפור שונה.
שזירה של חיות צמחים ואנשים בתבניות קלטיות.
לקראת סוף התקופה מתחיל הפיסול להציג מבנה שיטתי, תמציתי ומסודר. נוצרת סימטריה בין הטימפנון והקשתות הצדדיות, יש דגש רב יותר על הבעות פנים והחומרים מתוארים בצורה מדויקת ואמיתית יותר.
בזיליקת סן-דני מהווה נקודת ציון בתקופת מעבר זו. המבנה הגותי של סן דני החל להיבנות בשנת 1136, על ידי אב המנזר סוגריוס: עד 1140 נבנתו החזית המערבית והנרתקס. האפסיס שנבנה בקצה המזרחי של הכנסייה נחשב למבנה הראשון בעל מאפיינים אדריכליים גותיים.
קתדרלת שארטר, נבנתה מחדש בשנת 1020 לאחר שרפה שאירעה בה. תהליך הבנייה היה תחת פיקוחו של הבישוף פולברט משארטר, והיא שוקמה כבזיליקה בסגנון הרומנסק עם קריפטה מסיבית.
בהרבה כנסיות של התקופה הרומנסקית המאוחרת הפיסול מבוסס יותר על התבוננות באובייקטים ודבקות במבנה הטבעי יותר מאשר על תכנון אישי אקספרסיבי. מקובל לחשוב שמעבר הזה לעבר תיאור נכון יותר של המציאות נובע מהכרה הולכת וגוברת של השרידים הקלסיים של יוון ורומא.
על השלב הרומנסקי המאוחר, נמנית גם אכסדרת התהילה שבקתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה. היא נשמרה היטב בשל מיקומה בתוך במבנה ולכן נשארו עליה גם חלק מצבעי הפסלים המקוריים. הפסלים בעלי שלושה ממדים אולם שטוחים במקצת והם מאוד ייחודים, לא רק בהופעתם אלא גם בהבעות שלהן הדומות דמיון חזק לאלה שבאכסדרה הצפונית של כנסיית סן דני משנת 1170.
פיסול ארכיטקטוני > הנושאים

רוב הפסלים הרומנסקיים כוללים תיאורים של נושאים תנ"כיים במגוון רחב של מוטיבים. מיקומם, על כותרות העמודים, הטימפנון, הקשתות ועוד. הפסלים מתארים מגוון נושאים: בריאת העולם, אדם וחוה ומבחר חזיונות מהברית הישנה, שלפי האמונה הנוצרית מנבאים את ישו ופעולותיו. בין הנושאים הנפוצים, יונה הנביא והלוויתן ודניאל בגוב האריות. בתיאורים של לידת ישו אחד מהנושאים המרכזיים הוא הערצת שלושת האמגושים. מבחר מסצנות אלה אפשר למצוא בקלויסטר של כנסיית Santo Domingo de Silos בצפון ספרד
סממן של כמה כנסיות רומנסקיות הוא סצנת פיסול רחבה המכסה את השטח הסובב את השער או במקרים אחדים את כל החזית. בקתדרלת פטרוס הקדוש של אנגולם ישנם שבעים פסלים המכסים את החזית המקומרת ומתארים את יום הדין, עליית ישו לשמיים וכן דמויות של קדושים, אבירים ותיאורים מחיי יום יום כמו עבודות חקלאיות מסעות ציד.
כיוון שמטרת הסצנות היא דידקטית דתית, לעיתים קרובות הפסלים הם מאיימים בצורתם ובנושאיהם, ומכילים שדים, אורובורוס ודמויות מיתיות אחרות בעלות מובן מעורפל, הדמויות מופיעות בזוגות או כספירלה והם בעלות משמעות מיוחדת במסורות שבעל פה. מעל פתח הכניסה של קתדרלת לינקולן אפשר לראות שבע דמויות אנושיות המסמלות את שבעת החטאים, שטן ושדים אחרים נראים נלחמים על נשמתם של חוטאים אלה.
ספר חיות גם הוא נושא שכיח ובו מתוארות חיות אמתיות ודמיוניות. על פי האמונה הנוצרית בימי הביניים יצר אלוהים את אופי החיות לשמש דוגמה להתנהגות נכונה. הדוכיפת למשל מהווה סמל לטיפול בהורים זקנים.
שבעת החטאים הוא נושא שמשמש בנצרות כמעט מתחילת ימיה. הכנסייה הקדישה מאמצים רבים לטבוע אותם בנפש המאמינים ופסלים רבים שמטרתם להורות ולפקח על התנהגות המאמינים, מזהירים בפני החטאים הללו.
דוגמה לכך הם פסלי אדם האוחזים בזקן כסמל ל או כראשי אדם בקישוט הקשתות כשהם מסמלים גרגרנות ותשוקות אחרות
ציור

הציור היה מעין כתיבה בציורים, ושימש באופן עיקרי להמחשת עקרי האמונה. באמצעות הציורים לימדה הכנסייה את המאמינים שלא היו ברשותם ספרים ולא ידעו קרוא וכתוב. נושאי הציור היו תחת שליטתם של הכמרים, כמה מהאמנים היו כמרים בעצמם ואלה שלא כאלה, היו תחת מרותה של הכנסייה ומודעים לנושאים הדתיים. אפיפיורים, בישופים ואבות מנזרים היו הפטרונים העיקריים של אמנות והם שקבעו את נושאי הציור. התמונות שימשו לקישוט הכנסייה ומבנים אחרים של המסדר הדתי. הצורך בציור התפתח, למלא בתוכן את הקירות החלקים של פנים הכנסייה; לכן הוא היה למעשה משועבד לארכיטקטורה וצורתו הייתה מותאמת לחללים אלה.
מקור השפעה נוסף הייתה חצר המלוכה, מלכים ואצילים הזמינו ומימנו ציורים ולרוב עשו זאת במטרה לקשט כנסיות, קפלות ומקומות תפילה. הציור לשימושם האישי של האצילים והמלוכה עדיין לא היה קיים.
בתקופה זו החל להתרחב במידה מסוימת, ציור על לוחות בטמפרה, בתחילה לוחות מצוירים אלו הוצבו לפני המזבח במקום שלפנים היו שם ווילונות. מאוחר יותר עבר מקומם מעל למזבח או בחלקים נוספים בכנסייה. אולם כיוון שהכנסיות הרומנסקיות היו מאוד חשוכות, לא משכו אליהם ציורים אלה תשומת לב רבה.
נושאי הציור נסובו סביב ישו, מרים, אבות הכנסייה והקדושים וכן סיפורי הברית הישנה. הדמויות בציור נעשו לאמצעי תקשורת עם הצופה והעבירו לו מסרים שונים. החשיבות ביצירת אווירת דבקות דתית לצופה הנכנס, עשתה את הציור לבעל ערך.
מקורות ההשפעה של הציורים משתנים בין מדינות אירופה, אולם בכל המקומות קיימת מידה רבה של השפעה ביזנטית שמקורה בפסיפסים ואיורי הספרים. העדר פרספקטיבה, צבעים פשוטים, הרכב סימטרי, נוקשות של הדמויות, חוסר הבעה בפנים ועיניים שתמיד פונות קדימה, כל אלה מקורם בהשפעה הביזנטית.
באמצע המאה ה-11 הובאו אמנים יוונים לאיטליה על ידי האפיפיור ויקטור השלישי, במטרה לקשט מספר כנסיות ומקומות קדושים בדרום איטליה, ייתכן שזהו אחד ממקורות ההשפעה הנוספים של הציור הרומנסקי האירופי. ציורי הנוף של הכנסיות האיטלקיות, כבר מראים קשר נכון יותר ונאמנות למראה הטבעי.
את ציורי הקיר בצרפת אפשר לחלק לכמה קבוצות על פי הצבעים שבתמונות וברקע. ציורי הכנסיות בצרפת מושפעים גם מהאומנות הקרולינגית. ציורי התקרות והקירות מאופיינים יותר בדימויים מופשטים ונמרצים.
בספרד אפשר למצוא השפעה של האמנות מוזרעבית שמאופיינית במיזוג שבין אומנות ספרדית ואסלאמית ובדמויות מאוד צבעוניות וארוכות. דוגמה מרשימה הן הכנסיות הקטָלָניות שבהן השתמשו בצבעים זוהרים ומשמעות מופשטת של הנושאים.
מהציור הרומנסקי נשארו לנו מספר מועט של קטעי פרסקו, כמות זו נובע פחות משחיקה ובלאי ויותר מהעובדה שאמנות זו לא הייתה לה הזדמנות ותמריץ להתפתח בכנסיות, שחלקן הפנימי היה חשוך ביותר.
ציורי הקיר החשובים שנשארו נמצאים בכנסיית סבין הקדוש (Saint Savin) באזור פואטו-שראנט. ובכנסיית ג'ורג' הקדוש באי Reichenau באגם קונסטנץ בגרמניה. הם מראים קשר הדוק לאמנות הקרולינגית והשפעה ישירה של המודלים שבאומנות הביזנטית. אולם במידה הולכת וגוברת מורגשת גם ההשפעה של צפון אירופה בנטייה לטבעיות נמרצת וספונטניות. דמויות המדונה באחד מציורי הקיר של סבין הקדוש, היא רעננה ומקורית בצורה בלתי רגילה הן בגישתה והן בהבעת פניה
ציור > מאפייני הציור הרומנסקי

הדגשת המסר הדתי תוך שימוש בהצגה לא טבעית של המציאות.
העלילה מסבירה את כל דבר מוסבר פי עקרי העולם הקדוש של כנסייה, ולכל יצירה תוכן דתי חזק.
שימוש במוסכמות המקובלות בציור כדי לאפשר קריאה ברורה של הדמות.
שימוש חוזר בנושאים של מריה עם ישו על ברכיה וישו שמופיע לרוב בדמותו כישו פנטוקראטור (שליט העולם).
דמויות שטוחות ומוארכות והדמויות החשובות הן גם הגדולות ביותר.
חוסר פרספקטיבה או פרספקטיבה מוטעית.
מידת העיניים והידיים אינה פרופורציונית לגוף ומטרתה להדגיש את ההבעה הרוחנית. הרגליים בצורת V.
שימוש בטווח של צבעים בהירים (אדום צהוב כתום וכחול.
קו מתאר שחור מקיף את הדמויות כדי להדגשן לעומת הרקע.
פשטות בפרטים ותרשים סימטרי.
רקמה

השטיחים הרומנסקים נעשו על ידי רקמה של חוטי צמר בצבעים שונים על בד פשתן, והם דומים מאוד בעיצובם לאיורים של כתבי היד, הם שימשו לעיטור המזבח או כקישוטי קיר. כיום נשארו מעט מוצגים ואלה הקיימים לרוב אינם שלמים.
המפורסם שבהם הוא, שטיח באייה, אורכו כ-70 מטרים ורוחבו כחצי מטר. מתוארות בו 58 תמונות המפרטות את המלחמות של ויליאם הכובש בצירוף הסברים ותיאורים בלטינית. זו עלילה מאווירת של המאורעות המכריעים בהיסטוריה האנגלית והיא נעשתה זמן קצר לאחר שהתרחשו. אופן התיאור, מזכיר את הדרך שבה סופרו המאורעות ברומא העתיקה. השטיח הושווה פעמים רבות לעמוד טראיאנוס שגם בו הסיפור מתואר מנקודת מבטו של הכובש, וגם בו התיאור אינו מוגבל רק להצלחה בקרב, אלא כולל כרוניקה שלמה של כל המאורעות כולל ההכנה לקרבות כמו: כריתת עצים לצורך בניית הספינות, בישול והגשת אוכל ועוד. יש חוקרים החושבים שהרקמה נעשתה על ידי נשים מחצר המלוכה הנורמנית. אולם היסטוריונים אחרים סוברים שהוא נעשה על ידי אמנים אנגליים מקנט שעשו זאת לא ברקמה, אלא ידי הכלבת חוטים באריג.
שריד נוסף הוא, השטיח של גירונה המכונה "שטיח הבריאה". זמן יצורו כנראה במאה ה-11 והוא נחשב לאחד האוצרות הייחודיים של האמנות הרומנסקית בקטלניה. מידותיו כיום הן: 3.65 על 4.70 מטרים, אולם מומחים עדיין לא יודעים מה היו מידותיו המקוריות או מה היה שימושו. לאחר תהליך רסטורציה שארך מספר חודשים הושב השטיח לקתדרלת ג'ירונה באפריל 2012, ושם הוא מוצג במוזיאון הקתדרלה.
צורת השטיח היא כעין רצועה והוא רקום בחוטי צמר ופשתן על מצע של אריג וצבעוני מאוד. כפי הנראה שנעשה באזור ג'ירונה. החלק ששרד מכיל שלושה מעגלים המתארים את: בריאת העולם, יסודות קוסמיים וסיפורים של הצלב הקדוש.
בקתדרלת סטפנוס הקדוש בהלברשטאדט נמצאים השטיחים שנחשבים לעתיקים ביותר בצפון אירופה ומתוארכים לאמצע המאה ה-12. רוחבם למעלה מעשרה מטרים, אולם הם לא נשמרו לכל אורכם. מתוארים בהם דמויות של אברהם ויצחק בעיצוב שנחשב לאופייני לסקסוניה התחתונה בתקופת הרומנסק. השטיח השני הוא בערך משנת 1170 ודומה בסגננו לראשון, בו מתואר ישו כשהוא מוקף בשליחים.