stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסמיום ארבע-חמצני

| --- | --- |

 
 כתיב כימי:  OsO₄ 
 מספר CAS:  20816-12-0
 צפיפות:  5.1±0.01 גרם/סמ"ק
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  −386 קילוג'ול למול
 
אוסמיום ארבע-חמצני (נקרא גם: אוסמיום טטרוקסיד; באנגלית: Osmium tetroxide או osmium(VIII) oxide) היא תחמוצת של היסוד אוסמיום שנוסחתה: OsO4. משמשת לפיקסציה ול"צביעה" בצילומים במיקרוסקופ אלקטרונים.
אוסמיום טטרוקסיד נוזלי בטמפרטורת החדר, והוא נוצר כאשר אוסמיום חשוף לאוויר. האוסמיום טטרוקסיד יכול לגרום לבצקת ריאות קטלנית או לעיוורון אם לא מקפידים על כללי זהירות.
לאור רעילותו הגבוהה הופסק השימוש באוסמיום טטרוקסיד לבדיקת טביעות אצבעות.
אהובת הטמפלר מעמק רפאים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  גד שמרון 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  מלחמת העולם השנייה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מטר
 תאריך הוצאה:  2009 
 מספר עמודים:  300
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002681458
 
אהובת הטמפלר מעמק רפאים הוא רומן היסטורי מאת גד שמרון המתאר סיפור אהבה בין צעירה יהודיה לבין צעיר גרמני ממושבת הטמפלרים בעמק רפאים, המתרחש בימי מלחמת העולם השנייה והתקופה שקדמה לה. הסיפור הבדיוני משולב באירועים ובדמויות אמיתיים. גרעין החלק העלילתי של הספר הוא מבצע אטלס, שבו הוצנחו בארץ ישראל בשנת 1944, למטרות חבלה, שלושה צנחנים גרמנים ושני ערבים.
המסגרת

עלילת הספר היא שילוב בין סיפור בדיוני של אהבה בלתי אפשרית על רקע תקופה היסטורית הרת גורל, לבין סיפור מתח, על רקע אירועים אמיתיים שהתרחשו באותה תקופה.
הסיפור הוא סיפור מסגרת המתחיל ומסתיים בשנת 1995 וחוזר בדילוגים, קדימה ואחורה, לשנים 1938, 1939 ו- 1942. הסיפור פותח ביונתן, צעיר ישראלי המגיע ביום סתיו בשנת 1995 להר המנוחות בירושלים להלווית סבתו תמר.  בהלוויה הוא פוגש בעליזה, חברתה של סבתו בצעירותה וזו בראותה את יונתן פולטת: "מדהים איך שאלוהים עושה לפעמים העתקים". יונתן מבקש לדעת מה פשרה של הערה זאת ושואל: "העתק של מי ? של מה ?" ועליזה משיבה לו: "אתה העתק מושלם של סבא שלך". יונתן נדהם, כי הוא אינו דומה כלל לסבא שלו, אשר וייס, שהיה לו בילדותו כאב לאחר שאביו של יונתן, רונן, נהרג במלחמת ששת הימים. כאשר יונתן מגיע לדירתה הריקה של סבתו, לפנותה מחפצי המנוחה, הוא מעיף מבט על הצילומים הישנים שלה, כולם שחור לבן. מהצילומים ניבטה תמונה של אישה צעירה ונאה, שזיהה כסבתו. בחלק מן הצילומים נראו ביחד איתה צעירה נוספת שיונתן זיהה כעליזה ושני גברים צעירים וגבוהים, האחד בלונדיני והשני כהה שיער. בשתי תמונות נראתה תמר מחובקת בזרועותיו של הצעיר הבלונדיני. מאחורי התמונה נכתב: "טיול עם וולפגנג ליריחו". כאן חוזר הסיפור ארבעה עשורים לאחור.
האהבה

בקיץ 1938 הגיעה לנמל תל אביב, על סיפון הספינה האיטלקית "אדריה", הנרייטה לנדוור, צעירה יהודייה מווינה. היא יצאה מווינה הנשלטת לאחר האנשלוס על ידי הנאצים, לאחר שקיבלה סרטיפיקט בריטי בזכות היותה פעילה בתנועת נוער ציונית ודוברת עברית. על סיפון הספינה הגיע לארץ גם צעיר יהודי מברלין בשם ארתור וייס. שני הצעירים התחברו זה לזו מיד עם עלותם לסיפון, אולם הקשר ביניהם נותק על ידי הנרייטה כשארתור ניסה לנשקה. בהגיעם ארצה פנה כל אחד מהם לדרכו. בארץ החליפה הנרייטה את שמה לתמר וארתור החליף את שמו לאשר.
בארץ החלה תמר את דרכה בקיבוץ, אולם מאחר שלא הסתגלה לחיים בו, עזבה את הקיבוץ יחד עם צעירה נוספת, עליזה. שתיהן הגיעו לירושלים והצליחו להתקבל ללימודים בבית הספר לאחיות של בית החולים הדסה בהר הצופים.
בירושלים הכירה תמר צעיר גבוה ונאה בשם וולפגנג שוורטה, הדובר עברית ערבית וגרמנית. כל רואיו סבורים היו כי הוא יהודי מעולי גרמניה. גם כשהתברר לתמר כי הוא גרמני, מאנשי מושבת הטמפלרים בעמק רפאים, היא המשיכה לצאת איתו. קשריהם הפכו לאהבה עזה. חברתה עליזה מתקשרת לצעיר ערבי בשם נביל, ושני הזוגות מרבים לבלות ביחד.
וולפגנג הביא את תמר לפגישה עם בני משפחתו במושבה הגרמנית בעמק רפאים ובשרונה והיא התקבלה על ידם בסבר פנים יפות. בני המשפחה לא היו מתנגדים גלויים לנאצים, אך הסתייגו מהם במופגן. וולפגנג עצמו אף לא הצטרף להיטלר יוגנד. שכני המשפחה מתנכלים להם. אבי המשפחה, שהיה אדריכל, פוטר ממקום עבודתו והאם עמדה בפני פיטורין. בצר לו פנה האב לראש המפלגה הנאצית בירושלים והלה דרש ממנו כי כתנאי להחזרתו לעבודה עליו להצטרף למפלגה ביחד עם בנו וולפגנג, וכן דרש "שוולפגנג ינתק את קשריו עם היהודיה שלו". בתגובה עזב וולפגנג את הבית ועלה להר הצופים כדי לבקש מתמר להצטרף אליו ולצאת עמו מן הארץ לאוסטרליה או לארגנטינה. תמר, שגם לה התנכלו קיצונים מבני עמה בשל יחסיה עם וולפגנג, השיבה לו כי חרף אהבתה אין היא יכולה לנטוש את הארץ. בני הזוג נפרדים סופית בשברון לב. הימים היו ימי אביב 1939, ימי השלום האחרונים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. וולפגנג עוזב את הארץ ויוצא לגרמניה, ללמוד מכונאות רכב במפעלי פורד בעיר קלן.
עליזה, חברתה, של תמר, חוותה בהמשך טרגדיה אישית כאשר בן זוגה נביל, שהשתייך למשפחת נשאשיבי, נרצח בעיר העתיקה על ידי מתנקש מבני משפחת חוסייני על רקע סכסוך הדמים שבין שתי המשפחות, סכסוך שנוצר עקב יחסם המתון של בני נשאשיבי ליישוב היהודי, לעומת הגישה הקיצונית של החוסיינים בראשות המופתי הירושלמי.
לאחר שוולפגנג עזב את הארץ נסתבר לתמר כי היא בהריון. הילד שנולד, רונן, הוא בנו של וולפגנג. תמר המשיכה בעבודתה כאחות והילד גדל בבית יתומים.
לחייה של תמר נכנס בחור נוסף, אהרון לוי, בן למשפחה ירושלמית עשירה וסטודנט מצטיין במחלקה להיסטוריה באוניברסיטה העברית. אהרון הבחין בתמר במסיבה ומיד החליט: "אני רוצה אותה ואני אשיג אותה". הקשר שהחל בחיזור הפך לסיפור אהבה. אהרון, שהיה בעל דעות לאומיות קיצוניות, היה חבר בלח"י, אך חדל מהפעילות בעקבות הניסיון של ראש הארגון אברהם שטרן לשגר שליח לביירות, שהייתה תחת שלטון צרפת של וישי, כדי להציע לנאצים שיתוף פעולה של הלח"י במלחמתם בבריטים. חודשים לאחר מכן, בעקבות רצח יאיר על ידי הבריטים, חזר ללח"י והיה לאחד ממפקדיו הבכירים.
מבצע "צבת מתהדקת"

מלחמת העולם השנייה פרצה זמן קצר לאחר שוולפגנג הגיע לגרמניה. תוכניתו ללמוד מכונאות רכב נתבטלה והוא גויס לוורמכט. בשל הרקע האישי שלו כיליד ארץ ישראל, המכיר אותה היטב ושולט בשפות המדוברות בה, הוצב וולפגנג לטייסת 200 של הלופטוואפה.
בסיסה של טייסת 200 היה באתונה - בירת יוון הכבושה על ידי הנאצים. משימתה הייתה סודית ביותר, להצניח בארץ ישראל צנחנים למבצע בשם "צבת מתהדקת", לביצוע פעולות חבלה בעורף האויב הבריטי. אל המוצנחים יתלוו בצניחה שני ערבים אנשי המופתי חאג' אמין אל-חוסייני לארגון והפעלת צבא מתנדבים מערביי הארץ שילחמו לצד גרמניה נגד הבריטים; צבא שעל קיומו כביכול סיפר המופתי לנאצים. וולפגנג היה אחד משלושת אנשי הקבוצה הגרמנים. אחד מן הערבים היה חסן סלמה מאנשי המופתי.
בליל קיץ של שנת 1942 המריאו חמשת אנשי הקבוצה במטוס דקוטה שנלקח שלל על ידי הגרמנים, צבוע בצבע חאקי בלי סימני זיהוי. המטוס חדר לתחום האווירי של טורקיה והגיע לתחום ארץ ישראל מצפון, על מנת להטעות את אנשי הבקרה הבריטיים לחשוב שהוא מטוס של אחד מצבאות בני בריתם שחנו בארץ בזמן המלחמה.
המטוס הצניח את נוסעיו באישון לילה בשטח מדברי בסביבות ואדי קלט. אנשי הקבוצה מצאו מחסה במערה. אנשי המחתרת הערבית, שהובטח כי ימתינו להם על הקרקע, לא חיכו להם וחסן סלמה יצא לחפשם. יצא, ולא שב יותר.
גשש בדואי שעבד בעבר בשירות המשטרה גילה את עקבות אנשי החוליה ואפילו חשף את המצנחים שקברו באדמה. הגשש עצר אוטובוס שהגיע מכיוון ירושלים והורה לנהגו להיכנס למשטרת יריחו ולדווח על הצנחנים. הדיווח התקבל במשטרה בחוסר אמון. רק לאחר שזרמו דיווחים נוספים על פעילות בלתי שגרתית באזור, החל מבצע של חיפושים וסריקות. במבצע השתתפו אנשי המחלקה הגרמנית של הפלמ"ח ושוטרים בריטיים. בין אנשי המחלקה הגרמנית שהשתתפו בסריקות היה אשר וייס, המחזר של תמר מן הספינה אדריה שעל סיפונה הגיעה לארץ.
כוחות החיפוש הקיפו את המערה. התחולל קרב. אחד מן הגרמנים נהרג, גרמני אחר שהרים ידיו לאות כניעה נורה מאחור על ידי איש החוליה הערבי. רימון יד הושלך למערה על ידי המחפשים וגרם להתפוצצות חומר הנפץ בתוכה ולקריסתה על יושביה. וולפגנג ניצל משום שקודם לאירוע יצא מהמערה לעשות את צרכיו.
וולפגנג מצא עצמו שרוי במצב בלתי אפשרי; תקוע לבד בעורף האויב, אלפי קילומטרים מבסיסו, בוואדי רוחש חיילים, בלי מזון ומים וללא תוכנית פעולה. הוא שקל את המצב והחליט כי הסיכוי היחידי שלו הוא להגיע לירושלים ולמצוא מקלט בקרב אנשי המושבה הגרמנית. הוא החל במסע רגלי לירושלים.
המעגל נסגר פעמיים > 1942

ביום קיץ לוהט של שנת 1942 נפגשו באופן טרגי גורלותיהם של תמר, של אהרון ושל וולפגנג. תמר ישבה על מרפסת בית הקפה וינה בירושלים עם חברתה עליזה, והן שוחחו שיחה קלה. כמשקיפים מן הצד ישבו בשולחן סמוך שני בלשים בריטים שעקבו אחרי תמר, במטרה להגיע דרכה אל אהובה, אהרון לוי איש הלח"י. לפתע התנתקה תמר ומבטה קפא, ברחוב הבחינה בגבר גבוה ומוצק ששערו בלונדיני פוסע ברחוב לבוש אזרחית ונעול נעליים גבוהות בסגנון צבאי. הגבר נעלם בפינת רחוב הסולל. תמר זיהתה את וולפגנג. ראשה הסתחרר והיא התעלפה.
מכאן התרחשו האירועים בקצב מסחרר; בבית הקפה קמה מהומה. עליזה התיזה מים על פניה של תמר. לפתע נכנס אהרון לבית הקפה. הוא הבחין מיד בשני הבלשים. ברגע זה ראה את תמר השוכבת מעולפת על הרצפה. אהרון כרע על ברכיו והחזיק בראשה של תמר שהחלה להתאושש. עיניו של הבלש הבריטי קלטו את רצועת נרתיק האקדח על רגלו של אהרון. בתנועה אינסטינקטיבית שלף הבלש את אקדחו. אהרון הקדים אותו, שלף את אקדחו וירה ירייה באוויר, התרומם וחבט בפניו של הבלש, קפץ ונמלט לרחוב הסולל. לבית הקפה הגיע ג'יפ ובו שני שוטרים צבאיים. שני הבלשים הצטרפו אליהם והחל מרדף. חיילים אוסטרלים שעברו ברחוב הצטרפו למרדף.
וולפגנג, שהגיע באוטובוס ערבי לירושלים לאחר הקרב בוואדי קלט, צעד ברחוב הסולל בכוונה להגיע לאטליז ברחוב הסולל שבבעלות גרמני ממכריו. לפתע שמע קול ירייה מכיוון רחוב יפו. וולפגנג נצמד לקיר כשאקדחו בידו. מעבר לפינה הגיח לפתע אהרון, שנמלט מבית הקפה. לרחוב נכנס הג'יפ ובו הבלשים והחיילים. אהרון ירה לעבר הג'יפ ופגע בכתפו של אחד הבלשים. הבלש האחר רוקן את כל מחסנית אקדחו לעבר אהרון ופגע בו בבטנו ובראשו. השוטר הצבאי בג'יפ הבחין בוולפגנג הנשען על הקיר ואקדח בידו, ירה בו בתת-המקלע סטן שבידו והרגו.
הבלש הבריטי כרע סמוך לאהרון ששכב פצוע ברחוב. "תמר, תמר" לחש אהרון לוי ונדם.
מכיסו של וולפגנג ההרוג שלפו הבלשים מטבעות זהב, מצפן ומפה של פלשתינה. הבלשים הבינו כי ההרוג הוא מאנשי החוליה שצנחה ליד ואדי קלט.
בעת ובעונה אחת איבדה תמר את שני הגברים שבחייה.
המעגל נסגר פעמיים > 1995

יובל שנים ומעלה מאז אירועי קיץ 1942, ביום סתיו של 1995, לאחר הלווייתה של תמר סבתו, מגיע יונתן לביקור אצל עליזה חברתה של תמר בבית האבות שהיא שוכנת בו. עליזה מעלה זיכרונות על רונן, אביו של יונתן, שהיה איש המוסד ונפל בקרב במלחמת ששת הימים בהילחמו כמפקד טנק במילואים. עליזה מספרת ליונתן כי גונב לאוזניה שרונן היה איש החוליה שביצעה פעולות נגד המדענים הגרמנים במצרים שעזרו לגמאל עבד אל נאצר לפתח טילים שסיכנו את מדינת ישראל. רונן מחזק את דבריה ומסביר את התאמתו של אביו לתפקיד: "כן, ואבא נראה כמו כרזת פרסומת מהמשרד לטוהר הגזע של הרייך השלישי - בלונדיני, גבוה, עיניים כחולות, הוא גם דיבר גרמנית לא רעה, מהבית". בהמשך השיחה נפתחת עליזה ומספרת ליונתן על פרשת האהבה שהייתה לתמר עם וולפגנג, שאותה היא מכנה "אהבה מטורפת". היא ממשיכה ברצף ומספרת על הניתוק בין בני הזוג ועל עזיבתו של וולפגנג לגרמניה ומסיימת: "ואז היא גילתה שהיא בהריון". לדבריה תמר החליטה שלא להפיל וללדת את התינוק. לרגע שוכחת עליזה שהיא מדברת על הולדת רונן אביו של יונתן ומוסיפה כי "כבר כתינוק ראו שהוא קופי של וולפגנג, והדמיון המדהים הזה עבר גם אליך". יונתן אומר בלבו: "המשפט הזה על הדמיון המדהים הוא שהביא אותי הנה", אך לא מבטא זאת במילים. עליזה ממשיכה ומספרת על אשר וייס, שהיה לדבריה מלאך, ולאחר מותו של אהרון נשא את תמר לאישה, ובאהבתו אליה הסכים לגדל את רונן כבנו. יונתן נפרד מעליזה מנופף לה לשלום ונבלע במעלית.
דמויות ואירועים אמיתיים המשולבים בעלילה

את האירוע העיקרי בספר, "מבצע אטלס", מיקם המחבר בשנת 1942, בשיאה של התקופה שכונתה בשם מאתיים ימי חרדה, כאשר כוחות "קורפוס אפריקה" של רומל התקרבו לארץ ישראל והיה חשש כי יכבשו את הארץ, על כל המשתמע מכך לגורל היישוב היהודי. ככל הנראה הייתה כוונת המחבר לשוות לחדירת צנחני מבצע אטלס, שהתרחשה בסתיו של שנת 1944, מימד של איום קיומי. בתיאור המבצע בספר בחר המחבר לכלול שנים מאנשי החוליה שצנחו בארץ, חסן סלאמה וקורט וילנד. למבצע קרא המחבר בספר בשם "מבצע צבת מתהדקת".
בצד גיבורי הספר הבדויים, תמר, זיוה, וולפגנג, נביל, אהרון ואשר, משתף המחבר בעלילה או מזכיר בה אנשים אמיתיים שפעלו באותה תקופה:
סימון קוך, לימים שמעון אבידן, מפקד המחלקה הגרמנית של הפלמ"ח. הספר מתאר את אימוני המחלקה ביער משמר העמק.
אברי זיידנברג, חייל במחלקה הגרמנית, לימים אברי אלעד איש מודיעין אשר נחשד כי בשנת 1954 הסגיר לידי המצרים את רשת הסוכנים שהופעלה במסגרת "העסק הביש".
וולפגנג לוץ, חייל במחלקה הגרמנית, לימים זאב גור אריה שפעל בשנות השישים במצרים כסוכן המוסד.
לובר קרומהולץ, מפקד תחנת המשטרה במושבת הטמפלרים בעמק רפאים, לימים חביב כנען, עיתונאי וחוקר תולדות היישוב ומי שיצר את המושג "מאתיים ימי חרדה".
פרנק פולי, איש סוכנות הביון הבריטית וחסיד אומות העולם, אשר סייע לאלפי יהודים להימלט מגרמניה הנאצית.
נפתלי לובינצ'יק, איש לח"י שיצא בימי מלחמת העולם השנייה לפגישה עם נציג דיפלומטי גרמני בביירות שבשלטון וישי כדי להציע לו שיתוף פעולה בין הלח"י לבין מדינות הציר, גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית, במלחמתן בבריטניה.
ורנר אוטו פון הנטיג, הדיפלומט הגרמני שעמו נפגש לובינצ'יק בבירות והעלה בפניו את הצעת לח"י.
ולטר ראוף, פושע מלחמה נאצי שישב באתונה הכבושה על ידי הנאצים בעודו ממתין לכיבוש ארץ ישראל בידי כוחותיו של רומל כדי להיכנס אליה בראש יחידתו "איינזצגרופה אגיפטן" ולהשמיד את יהודי הארץ בשיטות המוכרות מפעולת האיינזצגרופן במזרח אירופה.
חאג' אמין אל-חוסייני, המופתי של ירושלים בתקופת המנדט. אויב מר של היישוב היהודי והציונות. האחראי למתקפות הטרור על היישוב היהודי במאורעות תרפ"ט ובמאורעות תרצ"ו - תרצ"ט. ברח לגרמניה הנאצית בימי מלחמת העולם השנייה וארגן צבא מתנדבים מוסלמי לעזרתה. נפגש עם היטלר והביע באוזניו תמיכה בהשמדת היהודים.
ראע'ב נשאשיבי, מנהיג ערבי מתון יריבו העיקרי של המופתי חאג' אמין אל-חוסייני.
חסן סלאמה, מאנשי המופתי ומבני משפחתו. מראשי הכנופיות הערביות שפעלו נגד היהודים והבריטים במאורעות תרצ"ו–תרצ"ט. במלחמת העולם השנייה ברח עם המופתי לגרמניה. צנח בארץ ישראל במבצע אטלס אך לא נתפס על ידי הבריטים. נהרג במלחמת העצמאות.
גם הספינה "אדריה", שעל סיפונה עלתה תמר לארץ, מבוססת על ספינה שהייתה קיימת במציאות. אדריה הייתה חברת ספנות אוסטרית, וככל הנראה הייתה לה גם אוניה בשם זה, אשר קיימה קו קבוע מנמל טריאסטה באיטליה לנמל חיפה, ובה עלו לארץ ישראל עולי העלייה החמישית ממרכז אירופה, בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה (ראו גם קרנארו).
מרגל גרמני בתל אביב

דמות אמיתית נוספת שכלל המחבר בספרו היא דמותו של מרגל גרמני שפעל מתל אביב בזמן מלחמת העולם השנייה אשר זהותו לא נחשפה מעולם ובמסמכים של האבווהר, שירות המודיעין הצבאי הגרמני שנתגלו הוא נזכר רק בכינוי "מילטון". הסברות שהועלו היו כי האיש היה יהודי שפעל עקב סחטנות נאצית מתוך החשש לגורל בני משפחתו, או שהיה בורי ששנא את הבריטים מסיבות היסטוריות. המחבר העניק לו בעלילת הספר את השם הנדריק קרוגר, איש עסקים מיוהנסבורג.
הערות שוליים

↑  אניית מעפילים בשם "אדריאה", ADREA, באתר תפוז פורומים, ‏23 בדצמבר 2015
אוניברסיטת אמסטרדם

| --- | --- |


הבניין הראשי של הספרייה מול קונינגספליין
 אוניברסיטה
 מוטו:  Athenaeum Illustre
 תקופת הפעילות:  1632–הווה (כ־392 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' קרל וואן דר טורן
 רקטור:  פרופ' דימפ' וואן דר בום
 צוות:  3,996 (2008)
 סגל:  2,336 (2008)
 סטודנטים
 :  30,825 (2009)
 מיקום
 מיקום:  אמסטרדם, הולנד
 מדינה:  הולנד הולנד
 קואורדינטות:  52°22′06″N 4°53′25″E﻿ / ﻿52.368333333333°N 4.8902777777778°E﻿ / 52.368333333333; 4.8902777777778
 www.uva.nl
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) אוניברסיטת אמסטרדם(למפת אמסטרדם רגילה) אוניברסיטת אמסטרדם
 
אוניברסיטת אמסטרדם (בהולנדית: Universiteit van Amsterdam ובקיצור UvA), היא הגדולה משתי האוניברסיטאות של אמסטרדם ואחת הגדולות והחשובות באירופה.
כותלי האוניברסיטה מאכלסים למעלה מ-24,000 סטודנטים ו-5,000 עובדים ותקציבה השנתי עומד על כ-487 מיליון אירו.
האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21 וחברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר.
תולדות האוניברסיטה

האוניברסיטה נוסדה ב-1632 בתור בית ספר בשם Athenaeum Illustre כדי ללמד היסטוריה ופילוסופיה. במהלך המאה השבע עשרה נוספו לתוכניות הלימודים גם לימודי תאולוגיה, משפטים ורפואה.
בית הספר נשאר מוסד קטן עד המאה התשע עשרה, עם פחות מ-250 תלמידים ושמונה מורים. בשנת 1815 הוכר בית הספר כמוסד להשכלה גבוהה. בשנת 1877 הוכרז כאוניברסיטה עירונית של אמסטרדם (Gemeentelijke universiteit van Amsterdam, ובקיצור GU) והיא אושרה להעניק תארים גבוהים. עד שנת 1961, כיהן ראש העיר אמסטרדם כרקטור של האוניברסיטה והפרופסורים שלה מונו על ידי מועצת העיר. החל משנה זו היא הפכה להיות אוניברסיטה ממשלתית ושמה שונה לאוניברסיטה של אמסטרדם.
לזכר יודה ליון פאלאש שהיה מרצה באוניברסיטה ונספה בשואה פועל מכון לחקר השפה העברית "מכון יהודה פאלאש".
פקולטות ומחלקות

אוניברסיטת אמסטרדם כוללת שבע פקולטות:
מדעי הטבע - בפקולטה נכללים בית הספר למדעי החיים, בית הספר למדעי המידע, בית ספר ללימודים מתקדמים במדעי החיים ובמדעי כדור הארץ, ומכון ללימודים בין תחומיים.
מדעי הרוח - בפקולטה למדעי הרוח נלמדים תחומים כגון ארכאולוגיה, אנגלית, בלשנות, תקשורת, לימודים אירופיים.
מדעי החברה - הפקולטה כוללת את הקולג' לפסיכולוגיה, הקולג' לחינוך והתפתחות הילד, הקולג' לתקשורת, ועוד. מתקיימות בו 9 תוכניות לתואר ראשון ו-43 תוכניות לתואר מוסמך.
כלכלה - הפקולטה כוללת את בית הספר לכלכלה ובית הספר למנהל עסקים. נכללות בה מחלקות כגון חשבונאות, פיננסים, מנהיגות וניהול, מיקרו-כלכלה, מיסוי, ניהול בינלאומי, ועוד.
משפטים - בפקולטה ניתן ללמוד תוכניות לתואר ראשון ולתארים מתקדמים במשפטים.
רפואה - בפקולטה זו מסלולי הכשרה ברפואה, סיעוד, ורפואת חירום.
רפואת שיניים - בפקולטה לרפואת שיניים תוכניות לתואר ראשון, תואר שני, ותוכניות לתואר שלישי.
לאוניברסיטת אמסטרדם תוכנית בינלאומית חזקה והיא מציעה 85 תוכניות באנגלית לתואר שני וכן קורסים בהולנדית ואנגלית.
בוגרים ומרצים ידועים

בין בוגרי ומרצי האוניברסיטה נכללים מספר חתני פרס נובל:
יאקובוס ואן 'ט הוף – חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1901 (הזוכה הראשון בפרס).
יוהנס דידריק ואן דר ואלס – חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1910.
טוביאס אסר – חתן פרס נובל לשלום לשנת 1911.
כריסטיאן אייקמן – חתן פרס נובל לרפואה לשנת 1929.
פריץ זרניקה – חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1953.
בוגרים ומרצים נוספים של אוניברסיטת אמסטרדם כוללים:
וילם יקוב לויטן – אסטרונום.
ניקולאס פוסטהומוס – היסטוריון של הכלכלה, חסיד אומות העולם.
ארי פייס – פוליטיקאי וכלכלן.
ז'אק פרסר – היסטוריון וסופר.
אנדרה קויפרס – אסטרונאוט.
חידו ואן רוסום – מתכנת, מייסד שפת פייתון.
ראו גם

ספריית רוזנטליאנה
הערות שוליים

↑  Organisation, University of Amsterdam (באנגלית)
↑  Teaching organization - The Colleges and Graduate Schools per faculty, University of Amsterdam (באנגלית)
↑  From Athenaeum Illustre to University - A short history of the UvA, University of Amsterdam (באנגלית)
| אוניברסיטאס 21 |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה: מלבורן​ • ניו סאות' ויילס •  סידני • קווינסלנד; ניו זילנד: אוקלנד |  |
| אירופה | בלגיה: הקתולית בלוון; הולנד: אמסטרדם; הממלכה המאוחדת: אדינבורו • ברמינגהאם • גלאזגו • נוטינגהאם • קולג' דבלין; שוודיה: לונד; שווייץ: ציריך​ |  |
| אמריקה הדרומית | מקסיקו: מכון מונטריי; צ'ילה: הקתולית הפונטיפית של צ'ילה |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: דייוויס • מרילנד • קונטיקט; קנדה: מקמסטר |  |
| אסיה | הודו: דלהי; הונג קונג: הונג קונג​; הרפובליקה העממית של סין: ג'יאו טונג שאנגחאי​ • פודן; יפן: ואסדה; סינגפור: הלאומית של סינגפור; קוריאה: קוריאה |  |
| אפריקה | דרום אפריקה: יוהנסבורג |  |
| אמסטרדם אמסטרדם |
| --- | --- | --- |
| מוזיאונים | מוזיאון התנ"ך • מוזיאון אלארד פירסון • בית אנה פרנק • ארמיטאז' אמסטרדם • ארון החתולים • מוזיאון בית רמברנדט • הולנדסה סכאובורך • המוזיאון להיסטוריה של אמסטרדם • המוזיאון להיסטוריה יהודית • המוזיאון הימי של הולנד • מוזיאון וילט הולטהאוסן • מוזיאון ואן גוך • חוויית היינקן • המוזיאון הטרופי • מוזיאון אמסטלקרינג • מוזיאון המחתרת ההולנדית • מוזיאון נמו • מוזיאון סטדלק • רייקסמוזיאום |  |
| שכונות | יורדאן • רובע החלונות האדומים • רובע התעלות של אמסטרדם • חרכטנחורדל |  |
| רחובות | דאמראק  • יודנבריסטראט • ליידססטראט • ספאו • קלוורסטראט • רוקין |  |
| כיכרות | דאם • וטרלופליין • ליידספליין • מוזאומפליין • מונטפליין • נורדרמארקט • ניומארקט • רמברנדטפליין |  |
| מבנים נוספים | הארמון המלכותי של אמסטרדם • תחנת הרכבת המרכזית • מונטורן • קונצרטחבאו  • יוהאן קרויף ארנה • בית הכנסת הגדול של אמסטרדם • בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם • האצטדיון האולימפי (אמסטרדם) |  |
| תחבורה | החשמלית של אמסטרדם • הרכבת התחתית של אמסטרדם • כביש 10 • נמל התעופה סכיפהול |  |
| אחר | אנה פרנק • סינגל (אמסטרדם) • אמסטל • קווי ההגנה של אמסטרדם • בורסת אמסטרדם • דגל אמסטרדם • הומומונומנט • העץ של אנה פרנק • אולימפיאדת אמסטרדם (1928) • אוניברסיטת אמסטרדם • בית הספר מונטסורי השישי ע"ש אנה פרנק |  |
פורטל אמסטרדם
| הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר |
| --- | --- | --- |
|  | אדינבורו • אוטרכט • אוניברסיטת סורבון • אוקספורד • אימפריאל קולג' • אמסטרדם • ברצלונה • דבלין • היידלברג • הלסינקי • ז'נבה • יוניברסיטי קולג' לונדון • לוון • לונד • ליידן • מילאנו • מינכן • פרייבורג • פריז-סאקלה • ציריך • קופנהגן • קיימברידג' • שטרסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269098505171  PLWABN: 9812619976405606  BIBSYS: 94005116  BNE: XX90363  BnF: cb11868030s (data)  CANTIC: a10927499  CiNii: DA00497408  GND: 1010694-7  ISNI: 0000 0001 2297 316X  LCCN: n78096043  LNB: 000092922  NKC: nlk20040153427  NLA: 35006124  RERO: 02-A000186842  SUDOC: 026431610  TePapa: 33653  Trove: 786931  ULAN: 500220639  VcBA: 494/35000  VIAF: 154267773   WorldCat (עם VIAF): 154267773
אובלוצ'יה

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסט:  המחוז היהודי האוטונומי המחוז היהודי האוטונומי
 ראיון:  נפת אובלוצ'נסקי
 תאריך ייסוד:  1911 
 שטח:  28 קמ"ר
 גובה:  270 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  8,223 (נכון ל-2022)
 קואורדינטות:  49°00′N 131°03′E﻿ / ﻿49°N 131.05°E﻿ / 49; 131.05 
 אזור זמן:  UTC +10:00
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאובלוצ'יה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאובלוצ'יה(למפת המחוז היהודי האוטונומי רגילה) בירוביג'ן ניקולאייבקה לנינסקויה אמורזט סמידוביץ' סין חברובסק אמוראובלוצ'יה(למפת המחוז היהודי האוטונומי מוגדלת) בירוביג'ן ניקולאייבקה לנינסקויה אמורזט סמידוביץ' סין חברובסק אמוראובלוצ'יה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אובלוצ'יה (ברוסית: Облу́чье) היא עיר במחוז היהודי האוטונומי שברוסיה, המשמשת כמרכז המנהלי של נפת אובלוצ'נסקי. העיר שוכנת על נהר חינגן, בצפון מערב המחוז היהודי האוטונומי, 159 קילומטרים מערבית לבירת המחוז, בירוביג'ן.
היסטוריה

בשנת 1898, החלה בנייה של מסילת רכבת בין הערים צ'יטה וולדיווסטוק, שהיא המקטע האחרון של הרכבת הטרנס-סיבירית. הבנייה החלה מכל עיר קצה, ונפגשה באמצע הדרך. בניית המסילה גררה זרם גדול של מתיישבים ועובדים, ובשנת 1911 הוקם כפר בסמוך לתחנת הרכבת "אובלוצ'יה", שפירוש שמה בתרגום חופשי הוא "הנתיב שעובר מסביב", משום שבאזור זה מסילת הרכבת עוברת בפיתול גדול בין ההרים.[דרוש מקור] בניית המסילה הושלמה ב-1916, ואובלוצ'יה הוכרה רשמית כעיר ב-1938.
כלכלה

כלכלת העיירה מתבססת בעיקר על כריית זהב ועל מוסכי הרכבת.
אוסמונד, מלך סאסקס

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־7 
 פטירה:  המאה ה־8 
 
אוסמונד (באנגלית: Osmund) היה מלך ממלכת סאסקס באמצע המחצית השנייה של המאה השמינית.
פרטים מועטים בלבד ידועים אודות מלכותו, אולם ידוע שבשנים 760–772 מלך בממלכה, ככל הנראה לצד אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק. ייתכן שמלך קודם לשנת 760 וייתכן שמלך לאחר שנת 772. ייתכן שאוסמונד, אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק היו מועצת זקנים ששלטה בממלכה (כל אחד היה אלדרמן - חבר מועצה, אשר נשא את התואר "מלך").
על פי דברי הימים האנגלו סאקסים אוסמונד כבר כיהן כמלך סאסקס בעת מותו של הארכיבישוף קת'ברט, בשנת 760 (וככל הנראה מלך קודם לשנה זו).
צו אשר הוציא אוסמונד בשנת 762 (ככל הנראה מדובר בטעות והצו יצא בשנת 765) שרד עד ימינו, ובו נקרא אוסמונד בשם "אוסמונדוס" (Osmundus).
בצו נוסף שהוציא אוסמונד בשנת 770 מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונדוס רקס" (Osmundus rex - המלך אוסמונד).
אוסמונד חתום כעד על צו משנת 772 אשר הוציא אופה, מלך ממלכת מרסיה. בצו זה מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונד דוקס" (Osmund dux - הדוכס אוסמונד), דבר המעיד על ירידת כוחה של מועצת הזקנים בעקבות כיבוש ממלכת סאסקס על ידי אופה, אולם מעיד על כך שנותרה אוטונומיה מסוימת בממלכה, וכי אוסמונד, כמו גם חברים אחרים במועצת הזקנים, עדיין שלטו בממלכה בשנה זו.
הערות שוליים

↑  צו משנת 762 לערך
↑  צו משנת 770
↑  צו משנת 772
אוטו קוהלרמן

| --- | --- |

אוטו קוהלרמן
 לידה:  17 בפברואר 1896 מגדבורג, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  27 בפברואר 1984 (בגיל 88) באד דירהיים, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל-לויטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-60   מפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-60
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה קרב סטלינגרד
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
אוטו קוהלרמן (בגרמנית: Otto Kohlermann‏; 17 בפברואר 1896 – 27 בפברואר 1984), היה גנרל בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

קוהלרמן נולד ב-17 בפברואר 1896 במגדבורג, ובשנת 1914 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל קוהלרמן את עיטור צלב הברזל דרגה שנייה. לאחר המלחמה הצטרף קוהלרמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הארטילריה ה-5. ב-1 בינואר 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-15 במרץ 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הארטילריה ה-41. ב-1 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד גדוד התצפית ה-5, וב-1 באוקטובר 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.