stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיאון ירדן
הרקע להקמתו

המוזיאון לארכאולוגיה של ירדן שנוסד ב-1951 הכיל את האוצרות הארכאולוגיים החשובים ביותר של ירדן, אולם עם השנים מוזיאון זה הפך לקטן מדי. לפיכך ב-2005 עלה הרעיון להקים מוזיאון חדש ומודרני, כשעל פיתוח הרעיון למוזיאון מודרני בסטנדרטים בינלאומיים אחראית ועדה משותפת בראשות המלכה ראניה, אשר משמשת כיום כנשיאת חבר הנאמנים של המוזיאון. הבנייה החלה ב-2009, והמוזיאון, המתפרס על שטח של למעלה מ-10,000 מ"ר, נפתח רשמית בשנת 2014.
המוצגים העיקריים

המוזיאון מכיל עצמות בעלי חיים המתוארכות ללפני 1.5 מיליון שנים, ואת פסלי עין ע'זאל, פסלי טיח בדמות אדם המתוארכים ל-7000 לפנה"ס ונחשבים בין העתיקים מסוגם. כמו כן נמצאת במוזיאון מגילת הנחושת, אחת ממגילות מדבר יהודה שהועברה אליו ב-2013 מהמוזיאון לארכאולוגיה של ירדן, וכן העתק של מצבת מישע, כשהמקור מוצג במוזיאון הלובר וירדן דורשת בקביעות את החזרתו.
פסלי עין ע'זאל
מוזיאון יפו לעתיקות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 17 באוקטובר 1951
 תאריך פתיחה רשמי:  17 באוקטובר 1951 
 קואורדינטות:  32°03′18″N 34°45′15″E﻿ / ﻿32.054887419058°N 34.754261853879°E﻿ / 32.054887419058; 34.754261853879
 אתר רשמי
 he
 
מוזיאון יפו לעתיקות שוכן בבית הסראייה הישן ביפו העתיקה ומוצגים בו ממצאים מחפירות ארכאולוגיות ביפו.
היסטוריה

לאחר הקמת מדינת ישראל ולאור בריחת הערבים מהכפרים שסביב תל אביב, החלו יעקב קפלן ואחרים בחפירות הצלה בתל אביב-יפו המתפתחת טרם יקברו עתיקותיה לעד תחת שלמת בטון ומלט. בתחילה סודרו הממצאים בחדר בקריה, בכמעין מוזיאון ובתל קסילה ולקראת סוף 1950 הוחל בהקמת מוזיאון לעתיקות תל אביב במשכן זמני בקריית שלום.
המוזיאון נפתח ב-17 באוקטובר 1951 והוא כלל חדר מוצגים וחדר עיון. בכניסה הראשית הוצגו תמונות מהחפירות ובפרוזדור הוצגו תרשימים מהחפירות. לצד המוזיאון התקיים בית מלאכה לרפאות כלי חרס (אנ'). במרץ 1955 נחתם עם ד"ר ולטר מוזס הסכם להקמת מוזיאון הארץ והכוונה הייתה לשכן את המוזיאון לעתיקות של תל אביב יפו בקריית המוזיאונים ברמת אביב, ליד תל קסילה. עוד קודם לכן נסגר המוזיאון הארעי באבו כביר כדי שהמבנה יוכל לשמש את המכון האוניברסיטאי למדעי הטבע.
לקראת סוף שנת 1955 הוחלט למקם את מוזיאון העתיקות ביפו. תחילה דובר על שימוש במסגד ההרוס בשטח הגדול, אך בתחילת 1956 הוחלט למקם את המוזיאון בבית המרחץ של בית הסראייה הישן. בהמשך הוחלט שהמוזיאון יהיה בקישלה ולא בבית המרחץ, בו נפתח מועדון לילה. בספטמבר 1957 דווח על תחילת העבודות להקמת המוזיאון. המוזיאון יועד לכלול מדור ארכאולוגי, מדור אתנוגרפי ומדור לתולדות חברת "פרדס". המוזיאון נחנך ב-19 בינואר 1961, והוא היה תחת הניהול של מוזיאון הארץ.
ביולי 1970 מינה יו"ר הוועד המנהל של מוזיאון הארץ ועדת חקירה פנימית לבדוק את המצב במוזיאון, לאור האשמות הדדיות בין אנשי צוות המוזיאון. באוגוסט 1982 פיטר רחבעם זאבי, מנהל מוזיאון הארץ, את יעקב קפלן, שניהל את מוזיאון יפו לעתיקות מאז היווסדו.
בקיץ 1984 המוזיאון נסגר לצורך ביצוע עבודות תחזוקה. בשלב כלשהו המוזיאון נסגר והוא נפתח מחדש בשנת 2006 בניהול "החברה לפיתוח יפו העתיקה" כבית לארכאולוגיה, אמנות ותרבות.
הערות שוליים

↑  מצודות המלך ינאי בת"א, דבר, 13 ביוני 1950
↑  קדמוניות יפו-ת"א והירקון, חרות, 12 באפריל 1951
↑  מוזיאון עתיקות מיוחד בת"א, הארץ, 5 בדצמבר 1950
↑  פתיחת בית-הנכות הזמני לעתיקות בתל־אביב, קול העם, 23 באוקטובר 1951
↑  יעקב קפלן, מפעליה הארכיאולוגיים של תל־אביב, ידיעות עיריית תל אביב, 15 ביוני 1952
↑  בית־הנכות הומני לעתיקות תל־אביב - יפו, ידיעות עיריית תל אביב, 15 ביוני 1952
↑  מ. מייזלס, מוקם מוזיאון לעתיקות בתל אביב, מעריב, 27 במרץ 1955
↑  מ. קליר, מוזיאון סגור, הארץ, 13 ביוני 1957
↑  שרידי חומות מהתקופות הכנענית והפרסית נתגלו ביפו, למרחב, 2 בנובמבר 1955
↑  במקום "השטת הגדול" - מוזיאון..., למרחב, 18 בינואר 1956
↑  מוזיאון ייפתח ביפו - בית המרחץ התורכי ייהפך למועדון לילה, מעריב, 3 במרץ 1960
↑  הוחל בהקמת מוזיאון יפו, הארץ, 1 בספטמבר 1957
↑  משה בן שחר, מרכז לתרבות בתל אביב מוקם והולך, חרות, 9 ביוני 1958
↑  נחנך המוזיאון לעתיקות ת״א-יפו, הארץ, 20 בינואר 1961
השבוע: פתיחת המוזיאון לעתיקות תל־אביב-יפו, הארץ, 20 בינואר 1961
↑  אברהם רותם, יש מה לחשוף במוזיאון לעתיקות ביפו, מעריב, 30 ביולי 1970
↑  כבוד הקפלנים החוצה, דבר, 20 באוגוסט 1982; המשך
↑  נסגר זמנית מוזיאון יפו העתיקה, מעריב, 25 ביולי 1984
↑  מבצע נופש עירוני, חדשות, 20 בינואר 1989
↑  קובי פינקלר, תערוכת "פלסטלינה-ארט", באתר ערוץ 7, 9 ביולי 2017
ליונל הולינס

| --- | --- |

הולינס בשנת 2010
 לידה:  19 באוקטובר 1953 (בן 70) ארקנסו סיטי שבקנזס, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטר
 מספר:  9, 14
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה
 דראפט:  בחירה שישית, 1975 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 1975–1980   1980–1982   1982–1983   1983–1984   1984–1985:  פורטלנד טרייל בלייזרס   פילדלפיה 76'   סן דייגו קליפרס   דטרויט פיסטונס   יוסטון רוקטס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1977)   בחירה למשחק האולסטאר (1978)   בחירה לחמישיית ההגנה הראשונה (1978)   בחירה לחמישיית ההגנה השנייה (1979)   בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה (1976)
 קבוצות כמאמן
 1985–1988   1988–1995   1995–1999   1999–2000   2000–2001   2002   2002–2004   2004   2004–2007   2008–2009   2009–2013   2013–2016   2019-:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה (עוזר)   פיניקס סאנס (עוזר)   ונקובר גריזליס (עוזר)   ונקובר גריזליס   לאס וגאס סילבר בנדיטס   סנט לואיס סקייהוקס   ממפיס גריזליס (עוזר)   ממפיס גריזליס   ממפיס גריזליס (עוזר)   מילווקי באקס (עוזר)   ממפיס גריזליס   ברוקלין נטס   לוס אנג'לס לייקרס (עוזר)
ליונל יוג'ין הולינס (באנגלית: Lionel Eugene Hollins; נולד ב-19 באוקטובר 1953) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1975–1985, בעמדת הרכז.
בעונת 1976/1977 זכה באליפות ה-NBA כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס, ולאורך קריירת המשחק השתתף פעם אחת במשחק האולסטאר (1978) והעמיד ממוצעים כוללים של 11.6 נקודות, 2.4 ריבאונדים, 4.5 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק. שימש כמאמן הראשי של קבוצות ה-NBA ונקובר/ממפיס גריזליס וברוקלין נטס.
נעורים ומכללות

הולינס נולד בארקנסו סיטי שבקנזס, וגדל בעיר לאס וגאס הצפונית שבנבדה. בין השנים 1971–1973 למד באוניברסיטת המדינה של דיקסי אשר בסנט ג'ורג', יוטה, ובשנתיים הבאות למד באוניברסיטת המדינה של אריזונה. בעונת 1974/1975 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה להישגה הטוב אי פעם – העפלה לשלב רבע הגמר של טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"). בשתי עונותיו באריזונה רשם ממוצעים של 17.0 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק > פורטלנד טרייל בלייזרס

בדראפט ה-NBA 1975 נלקח הולינס בבחירה השישית, על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. בסיום עונת הרוקי שלו נבחר הולינס לחמישיית הרוקיז של העונה, לאחר שקלע 10.8 נקודות בממוצע למשחק. בעונה הבאה העפילה פורטלנד לפלייאוף ה-NBA בפעם הראשונה בתולדותיה, הודות ליכולת טובה של הולינס (14.7 נקודות למשחק), ביל וולטון (18.6) ומוריס לוקאס (20.2). בפלייאוף עצמו גברו הטרייל בלייזרס על שיקגו בולס (2–1), דנוור נאגטס (4–2), לוס אנג'לס לייקרס (4–0) ופילדלפיה 76' (4–2) בדרך לזכייה בתואר האליפות, על אף שהיו ללא יתרון ביתיות מאז הסיבוב השני. לאורך הפלייאוף היה הולינס חלק חשוב בהצלחת קבוצתו, כשקלע 17.3 נקודות ומסר 4.5 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת 1977/1978 קלע שיא קריירה של 15.9 נקודות למשחק, נבחר לחמישיית ההגנה של העונה והשתתף בפעם היחידה בקריירה במשחק האולסטאר. בעונה העוקבת המשיך להציג יכולת טובה בפורטלנד כשקלע 15.3 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית ההגנה השנייה.
ב-18 באפריל 2007, כ-30 שנה לאחר שזכה עמה באליפות ה-NBA, הפרישה פורטלנד טרייל בלייזרס את גופייתו של הולינס, עם המספר "14".
קריירת משחק > פילדלפיה 76'

באמצע עונת 1979/1980, לאחר 4 עונות וחצי בפורטלנד, הועבר הולינס בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בסיום אותה עונה העפיל עם פילדלפיה לגמר ה-NBA, בו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4. בעונה הבאה הודחה הקבוצה בסדרת גמר המזרח, ובעונת 1981/1982 חזרה פילדלפיה לגמר ה-NBA, ושוב הפסידה ללייקרס בתוצאה 2–4. בשלוש עונותיו בקבוצה רשם הולינס ממוצעים כוללים של 10.5 נקודות ו-4.1 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק > השנים האחרונות

לקראת עונת 1982/1983 נשלח הולינס בטרייד לסן דייגו קליפרס, בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 13.5 נקודות ומסר שיא קריירה של 6.7 אסיסטים למשחק. בשתי העונות הבאות שיחק עבור דטרויט פיסטונס ויוסטון רוקטס, בהתאמה, ובקיץ 1985 פרש ממשחק, בגיל 31.
קריירת אימון > כעוזר מאמן וכממלא מקום

בשנים 1985–1988 שימש הולינס כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אריזונה סטייט, ובין העונות 1989–1995 היה עוזר מאמן בקבוצת פיניקס סאנס, תחת המאמנים קוטון פיטסימונס ופול וסטפאל. בעונת 1992/1993 רשמו הסאנס את מאזן העונה הסדירה הטוב בתולדות המועדון (62–20), והגיעו עד גמר ה-NBA.
לקראת עונת הבכורה של ונקובר גריזליס, 1995/1996, מונה הולינס לעוזרו של מאמן הקבוצה בראיין וינטרס. ב-3 מתוך 4 העונות הראשונות של הגריזליס סיימה הקבוצה עם המאזן הגרוע ביותר בליגה, ורשמה מאזן כולל של 56 ניצחונות לעומת 240 הפסדים (18.9%). במהלך עונת 1999/2000, כאשר עמדה ונקובר על מאזן ניצחונות שלילי 4–18, מונה הולינס למאמן הקבוצה הזמני במקומו של בראיין היל. עד סיום אותה עונה רשמו הגריזליס שיפור מסוים כשניצחו 18 מתוך 60 המשחקים הנותרים, אך הקבוצה החליטה לפטר את הולינס ומינתה את סידני לואו כמחליפו.
בעונות 2001 ו-2002 שימש הולינס כמאמן ראשי בקבוצות "לאס וגאס סילבר בנדיטס" (מ"ליגת הכדורסל הבינלאומית") ו"סנט לואיס סקייהוקס" (מליגת ה-USBL).
בעונת 2002/2003 חזר לתפקיד עוזר מאמן הגריזליס, כעוזרו של יובי בראון, ובסוף עונת 2003/2004 העפיל עם הקבוצה לפלייאוף ה-NBA לראשונה בתולדותיה. לאחר 12 משחקים בעונת 2004/2005 התפטר בראון מתפקיד המאמן, והולינס מונה למחליפו הזמני, במשך 4 משחקים, עד מינויו של מייק פראטלו. עד סיום עונת 2006/2007 המשיך להחזיק בתפקיד תחת פראטלו וטוני בארון. בתחילת עונת 2008/2009 מונה לעוזרו של סקוט סקיילס, מאמן מילווקי באקס.
קריירת אימון > ממפיס גריזליס

ב-25 בינואר 2009 קיבל הולינס את תפקידו הראשון כמאמן ראשי קבוע ב-NBA, כאשר מונה למאמנה של ממפיס גריזליס במקומו של מארק אייברוני. את אותה עונה סיימו הגריזליס עם 24 ניצחונות בלבד, אך בעונה הבאה רשמו שיפור של 16 ניצחונות והוצבו במקום העשירי באזור המערבי. בעונת 2010/2011 הוביל הולינס את הקבוצה למאזן חיובי 46–36, ולהעפלה ראשונה לפלייאוף מזה 5 עונות. בסיבוב הפלייאוף הראשון גברה ממפיס על סן אנטוניו ספרס (4–2), ובכך העפילה לראשונה בתולדותיה לסיבוב השני, בו הפסידה לאוקלהומה סיטי ת'אנדר (3–4). את העונה העוקבת סיימו הגריזליס עם אחוז הניצחונות הגבוה בתולדות הקבוצה (62.1%), אך הודחו כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון.
בעונת 2012/2013 שוב שברה הקבוצה את שיא הניצחונות שלה, עם מאזן 56–26 (68.3%), אך בשל חוזקן של קבוצות האזור המערבי הוצבה במקום החמישי בלבד במערב. אף על פי שלא החזיקו ביתרון ביתיות באף סדרת פלייאוף, גברו הגריזליס הן על לוס אנג'לס קליפרס (4–2) והן על אוקלהומה סיטי (4–1), לפני שהודחו בגמר המערב על ידי סן אנטוניו (0–4). הייתה זו העפלתה הראשונה אי פעם של ממפיס לגמר המערב. בסיום אותה עונה תם חוזהו של הולינס בקבוצה, אשר מינתה במקומו את עוזרו דייוויד ייגר. מאזנה הכולל של ממפיס תחת הולינס (באותה קדנציה) עומד על 196 ניצחונות ו-155 הפסדים (55.8%) בעונה הסדירה.
קריירת אימון > ברוקלין נטס

לקראת עונת 2014/2015 מונה הולינס למאמן ברוקלין נטס, כשחתם בקבוצה על חוזה ל-4 עונות. בעונתו הראשונה בברוקלין רשמו הנטס מאזן שלילי 38–44, והעפילו לפלייאוף מהמקום השמיני במזרח. בסיבוב הפלייאוף הראשון התמודדו הנטס מול המדורגת ראשונה אטלנטה הוקס, והפסידו לה בתוצאה 2–4. לאחר שפתח את עונת 2015/2016 עם 10 ניצחונות לעומת 27 הפסדים, פוטר הולינס מתפקיד מאמן הקבוצה.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של הולינס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  ריאיון עם הולינס, באתר ESPN,‏ 19 בנובמבר 2003
↑  סטטיסטיקות המכללות של הולינס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת נבחרי דראפט 1975, באתר basketball-reference.com
↑  ביוגרפיה, באתר הרשמי של ה-NBA,‏ 2009
1 2  ליונל הולינס, באתר סוכנות הספורט "קאופמן"
↑  הולינס ממונה לעוזר מאמן במילווקי, באתר ESPN,‏ 14 במאי 2008
↑  הולינס ממונה למאמן ממפיס, באתר ESPN,‏ 24 בינואר 2009
↑  הולינס עוזב את ממפיס גריזליס, באתר ESPN,‏ 12 ביוני 2013
↑  הולינס ממונה למאמן ברוקלין, באתר ESPN,‏ 7 ביולי 2014
↑  ברוקלין מפטרת את הולינס, באתר הרשמי של הקבוצה, 10 בינואר 2016
הולינס במדי פורטלנד טרייל בלייזרס, 1976
מהנדס ביצוע

מהנדס ביצוע ומנהל עבודה בודקים תקרת ברזל
מהנדס הביצוע הוא מהנדס אזרחי או מהנדס בניין המשמש כנציג הקבלן הראשי בשטח לביצוע פרויקט בנייה או תשתית.
משימות מהנדס ביצוע

למידת התוכניות הרלוונטיות והחלטה על שיטות הביצוע.
בניית לוח זמנים לפרויקט.
בניית תקציב ותזרים מזומנים לפרויקט.
בחירת קבלן משנה ופיקוח עליו שיבצע את העבודה כנדרש, לדוגמה: קבלן שלד, קבלן החלקות, קבלן צבע, קבלן ריצוף וכו'.
שליטה בתוכניות, בתקנות הרלוונטיות ובדרישות מיוחדות של מזמין העבודה והעברת המידע לקבלני משנה וספקים.
הזמנת כל החומרים הדרושים לביצוע העבודה. כגון: בטון, ברזל, עץ, דבק, בלוקים, טיח, ריצוף וכו'
מעקב שבועי אחרי לוח זמנים, תקציב ותזרים הפרויקט, ובדיקת עמידה ביעדים.
השתתפות בישיבות שבועיות והצגת נתונים רלוונטיים למזמין העבודה.
שמירה על סביבת עבודה בטוחה באתר הבנייה.
חיפוש אחרי שיטות עבודה יעילות שחוסכות זמן, כסף ומשפרות את איכות הביצוע.
פתרון בעיות ואי התאמות בשטח והעברת המידע לגורמים הרלוונטיים.
הגיון הנדסי: היכולת לזהות שקבלן עובד בצורה לא נכונה, ובדיקה בתוכניות מה הסיבה לביצוע העבודה בצורה הזאת, במקרה של זיהוי טעות תכנון יש להעביר למתכנן הרלוונטי.
ידע מקצועי הדרוש למהנדס ביצוע

הכרת החומרים המשמשים לבניה המגיעים לאתר ובדיקה שמתבצע שימוש נכון בחומרים הללו, לדוגמה: בטון, ברזל, עץ, דבק, בלוקים, טיח, ריצוף וכו'
הכרת הכלים המשמשים לבניה ובדיקה שמתבצע שימוש נכון בכלים אלו, לדוגמה: דוד בטון, טפסות מתועשות, מחליק בטון, פטישון וכו'.
הכרת שיטות בניה פופולריות ובדיקה שוטפת שקבלן המשנה עושה שימוש נכון בשיטות אלו. לדוגמה: שיטות קובנציונאליות ומתועשות, תלית אבן יבשה ורטובה, הדבקת קרמיקה והנחת שיש וכו'.
יכולות ניהול הדרושות למהנדס ביצוע

ניהול וגיוס כח אדם כגון: פועלים פשוטים, מנהלי עבודה, מהנדסים, מזכירה, עגורנאים, יועצים וכדומה.
ניהול אדמיניסטרטיבי של משרד ותיוק כל הטפסים הרלוונטיים.
הבנה עסקית של הפרויקט ושל מטרת הפרויקט, השתתפות בישיבות ובהחלטות האסטרטגיות של היזם.
יכולת הקשבה לשאר חברי הצוות.
פתרון בעיות על ידי ניהול דיונים עם מספר גורמים, ניתוח המידע שהגיע מהגורמים הללו ובחירת הפתרון הנכון.
השגת ידע שנחוץ לפרויקט מיועצים רלוונטיים כגון : יועץ בטיחות, יועץ חשמל, יועץ אינסטלציה וכו'. ואף גיוס יועצים אחרים במידת הצורך לדוגמת יועצים נוספים עם חוות דעת שונה .
ניהול פועלים \ קבלנים שלא מדברים את השפה המקומית.
ניהול וארגון אתר בצורה פשוטה, הגיונית וברורה לכלל העובדים.
ניהול וסידור מידע שקיים בפרויקט בצורה המאפשרת שליפה מהירה של מידע זה בכל רגע נתון.
מיומנויות הדרושות ממהנדס ביצוע

ידע במתמטיקה הכולל : אלגברה, גאומטריה, חישובים פשוטים וסטטיסטיקה.
ידע במחשבים: אינטרנט, אופיס, אוטוקאד, תוכנות לניהול מכרזים וחשבונות.
יכולת לבצע השוואת חלופות לפעולות בניה לפי עקרונות הנדסיים וכלכליים.
פתרון בעיות ואי התאמות בשטח במהירות וביעילות.
יכולות שרטוט והעברת סקיצות לשאר הגורמים בפרויקט.
ישיבת צוות מהנדס ביצוע, קבלן שלד ו-2 מנהלי עבודה
מוחמד אבן טוגלאק

מֻוחַמַּד אֶבֶן טוּגְלאק (באורדו: محمد بن تغلق, בהינדי: मुहम्मद बिन तुग़लक़;‏ 1290 – 20 במרץ 1351) היה לסולטאן דלהי השני מבית שושלת טוגלאק, משושלות סולטנות דלהי. לאורך שלטונו ראתה הסולטנות את מפלתה העיקרית עקב מרידות רבות, התפרצות מגפת המוות השחור ועוד. רוב הכתבים על חייו מצויים בספרו של הנוסע אבן בטוטה, אשר לפיו היה טוגלאק נדיב מאוד מצד אחד ושליט אחוז טירוף מצד שני שנהג לענות את אנשי חצר המלוכה על הטעויות הקטנות ביותר.
ביוגרפיה

במהלך שלטונו נראו העלאות מיסים חדות לרחבי הסולטנות, מעשה שגרר מרידות חוזרות ונשנות לאורך 20 שנות שלטונו האחרונות. הוא נודע בהעברת השלטון של האימפריה מדלהי, בירתה ההיסטורית, אל עבר אוראנגאבאד, בירת מדינת מהאראשטרה של היום, העברת הבירה מקורה בצורך לקירוב מרכז השלטון של הממלכה לדרום הודו, שם נלחם טוגלאק זמן רב במדינות הינדיות.
טוגלאק נלחם רבות נגד שושלת קאקאטיה למען יכבוש את דרום הודו וישיג השפעה מרובה על מערב האוקיינוס ההודי. עם עליית מגפת המוות השחור מעל למיליון הודים מתו עקב בצפון המדינה, נוסף עליהם היה גם מוחמד אבן טוגלאק בעצמו. בשלטונו של טוגלאק החלה נפילתה של סולטנות דלהי ממעמדה כמעצמה מרכזית.
ביוגרפיה > אישיות

לפי אבן בטוטה נכתב על הסולטאן כי:
הסולטאן שפך דם ביתר קלות, הוא נהג להעניש על טעויות קטנות וגדולות בלי כל התחשבות באדם אותו העניש, בין אם הם סופרים, מלומדים או בני אצולה. מדי יום הם הובאו אל רחבת האולם הגדול אל מול מאות אנשים בעודם נעולים, כבולים וכלואים ושם הם מעונים, מופלים ונרצחים.
היסטוריונים בעת המודרנית מסכימים כמעט פה אחד כי הסולטאן היה משוגע ופעל תחת הפרעה נפשית. אף על פי שהיה אדם דתי ומאמין הדוק באסלאם הסופי, טוגלאק עינה אף חכמי דת על כך שלא הסכימו אתו. לאחר העברת הבירה טוגלאק נכנס למאבק כוח באצולה ולכן קיבל כל תייר ומבקר שרק הסכים לתפקיד ממשלתי, בין התיירים הללו היה גם אבן בטוטה, אשר היה מקורב לסולטאן.
לקריאה נוספת

ספר – מסעותיו של אבן בטוטה
מוזיאון יק"א, חצרות האיכרים כפר תבור

| --- | --- |

חצר הראשונים במוזיאון
 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  רחוב התאנה 2, כפר תבור
 מיקום:  כפר תבור 
 מדינה:  ישראל 
 מנהל:  אבנר שרף
 קואורדינטות:  32°41′17″N 35°25′12″E﻿ / ﻿32.688194444444°N 35.42°E﻿ / 32.688194444444; 35.42
 http://www.ica-tavor.co.il
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) מוזיאון יק"א, כפר תבור(למפת עמק בית שאן רגילה) מוזיאון יק"א, כפר תבור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון יק"א, כפר תבור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון יק"א, כפר תבור
 
מוזיאון יק"א, חצרות האיכרים כפר תבור (נקרא בעבר מוזיאון המושבה כפר תבור) הוא מוזיאון המציג את הווי חייהם של איכרים בני העליות הראשונות במושבה כפר תבור והוא נמצא במתחם לשימור הממוקם בקצה הצפוני של כפר תבור בסמוך לצומת כנרת. המבנה והמוזיאון הוכרו כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
המוזיאון

המוזיאון משלב בין מרכז מבקרים לבין מתחם היסטורי אותנטי ובו חצרות איכרים כחלל ובו תצוגת קבע של היסטוריית המושבה. בחצרות ממוקמים, בין היתר, בית האיכר המקורי משנת 1911 ובו שני חדרי מגורים ומטבח מעץ ופחים ובית הרב ציון לוין. כחלק מהעיצוב מלווים את התצוגה חפצים אותנטיים בשילוב עם חפצים שיוצרו במיוחד והתערוכה מחולקת לנושאים במטרה לתעד את חמישים שנותיו הראשונות של הכפר בלי רצף כרונולוגי.
בתצוגה נמצאים אגפים שונים ובהם, תצוגה של מוצגים רפואיים שמרביתם מראשית המאה ה-20. שחזור של חיי היומיום של האיכרים במהלך הדורות השונים דרך שחזור של חתונה, שימוש בגרמופון באירועים שונים, עבודה במחרשת "ביסוק" עם פטנט שפיתח ראובן גולדמן שהוסיף לה מערכת זריעה לראשונה בארץ. התצוגות משולבות בתמונות ומסמכים מקוריים.
במוזיאון נמצא דגם של בית הכנסת הראשון שצורת הישיבה בו הייתה זהה למיקומם של המתפללים במושבה, לכל אדם היה מושב קבוע לצד שכנו. מחוץ לשעות התפילה, שימש בית הכנסת כמרכז חברתי שהייתה מותרת בו ישיבה משותפת של נשים וגברים והתקיימו בו פגישות והרצאות.
במסגרת שיתוף פעולה עם יק"א בישראל, סוכם שהמוזיאון ישמש גם כמוזיאון יק"א, ב-13 באוקטובר 2014 התקיים טקס לחנוכת אולם ההקרנה המחודש והסרט החדש במוזיאון ובו פינה על תרומת יק"א להתיישבות בארץ ישראל, החל מיום זה שונה שם המוזיאון "מוזיאון יק"א, חצרות איכרים כפר תבור"
אחד האגפים במוזיאון מוקדש לשיעורי ההתעמלות בבית הספר, שהתקיימו לראשונה בארץ ישראל בשנת 1908 בכפר תבור.
במוזיאון שדרת המגשימים - שדרת פסלים המוקדשת למגשימי והוגי ההתיישבות היהודית, בהם בנימין אדמונד רוטשילד, חיים מרגליות קלווריסקי, מנחם אוסישקין, יוסף ויתקין, אשר ארליך, יהודה ענתבי ויגאל אלון.
בחצר פינת עצי ותבליני ארץ ישראל וקיימת תצוגה של בעלי מלאכה ובעלי חיים, ברפת המקורית ששודרגה, מוקרן סרט "מסחה 1901" החדש.
הערות שוליים

↑  מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 49
↑  מורה ומנהל בבית הספר בכפר תבור שהנהיג נורמות חדשות בתחום החינוך
↑  מנהל בית הספר בכפר תבור
דגם המשחזר את המושבה ההיסטורית של כפר תבור"
מזרח הונג קונג

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 רשות מחוקקת:  Eastern District Council 
 שטח:  18.9 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנציבות העירונית:  537,900 (2020)
 קואורדינטות:  22°17′03″N 114°13′26″E﻿ / ﻿22.2841°N 114.224°E﻿ / 22.2841; 114.224 
 http://www.districtcouncils.gov.hk/east/english/welcome.htm
 he
 
אזור מזרח הונג קונג (בסינית מפושטת: 東區) הוא תחום מנהלי בהונג קונג.
בשנת 2000 מנתה האוכלוסייה 620,800 נפש. התחום ממוקם בצפון מזרח הונג קונג (ראו מפה), וכולל בתוכו את האזורים
הנקודה הצפונית (North Point)
הקטע המזרחי של מפרץ קוֹזוֶוי (Causeway Bay)
מפרץ קְוַוארִי (Quarry Bay)
שַאוו קֶה וַואן (Shau Kei Wan)
הֶנְג פַה צ'וּאֶן (Heng Fa Chuen)
צַ'אי וַואן (Chai Wan)
משנת 2011 פועל באזור מרכז השואה והסובלנות של הונג קונג.
מולה (אמנות)

אישה בת קונה מציגה מולות מעשה ידיה
מולה המבוססת על דגל הקונה מעשי ידי האומן וננסיו רסטרפו
מולה (בשפת הקונה: Mola) היא אמנות הטלאת בדים מסורתית של בגדי הנשים הילידיות מבנות שבט הקונה, החיים בעיקר באיי סאן בלאס שבפנמה. התוצר הוא אריג צבעוני עליו צורות גאומטריות שונות ודוגמאות מהצומח והחי, שעשויות בהטלאה הפוכה. כיום מיוצרות יריעות המולה בקנה מידה גדול לצורך מכירה לתיירים.
מקור השם בשפת בני קונה (המכונה גם "דולגאיה"), ומשמעותו היא "בגד" או "חולצה".
היסטוריה

ב-1903 פנמה הכריזה על עצמאותה מקולומביה וכוננה את עצמאותה. בכוונה לבסס את הזהות הלאומית, החליטה ממשלת פנמה החדשה לאלץ את בני הקונה להתבולל בלאום הפנמי על ידי איסור התלבושת הלאומית שלהם והמנהגים הדתיים. בני הקונה התנגדו כל הזמן וניסו להיות עם עצמאי נפרד. ב-1925 נחתם חוזה פורווניר [Porvenir Treaty] שנתן לילידים אפשרות לנהל חיים אוטונומיים ומידה מסוימת של הגדרה עצמית. ככה התחילו שוב ליצור את יריעות המולה שהם מוכרים לפרנסתם.
הטלאה הפוכה

יריעות מולה מסורתיות, נעשות בשיטות הטלאה שונות, אבל ביסוד היא נעשית על ידי 'הטלאה הפוכה' [Reverse applique]. עורמים שכבות של בדים צבעוניים. אחד מעל למשנהו וחותכים את הצורה המבוקשת דרך השכבות עד שמגיעים לבד בצבע הרצוי, אז מקפלים את שולי הבדים החתוכים ותופרים או רוקמים אותם לתוך השכבה התחתונה הגלויה.
בשכבות המולה משתמשים בעיקר בבדים בצבעים ראשוניים ובגווני צבעים אבל לא בבדים עם דוגמאות מודפסות.
שיטת יצירה נוספת היא הטלאת שיבוץ [Inlay applique] שבה קטעים קטנים של בדים צבעוניים מוכנסות בין שכבות הבד הגדולות כדי לקבל עוד צבעוניות, לחסוך בבדים נדירים ולתת את הרושם שיריעת המולה עשויה מיותר שכבות מאשר היא עשויה באמת. למשל יריעה בת 7 צבעים, אפשר ליצור מ-3 שכבות של בדים שלמים ועוד קטעי בד קטנים שישובצו במקומות שונים בין השכבות הגדולות.
לעיתים, להעשרת וגיוון יריעת המולה מוסיפים גם טלאים קטנים עליונים.
ראו גם

אמנות סיבים
אמנות עכשווית בטלאים
טלאים (מלאכת יד)
תפירה איטית
רקמה (מלאכת יד)
אמנות נלבשת
הערות שוליים

1 2  Kate Mathews, How to Make a Mola, About the Kuna Indians, MOLAS Patterns, Techniques, Projects, For Colorful Applique, Asheville, USA: LARK BOOKS, 1998, עמ' 36,10, ISBN 1-57990-020-8. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01107797 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פנמה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוזיאון יהדות רוסיה

| --- | --- |

שבועת אמונים לצר עבור חיילים יהודים
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון להיסטוריה ולתרבות היהודית
 כתובת:  פטרובסקו-רזומובסקאיה מס' 10
 מיקום:  מוסקבה 
 מדינה:  רוסיה 
 בעלים:  סרגיי לבוביץ' אוסטינוב
 מייסדים:  סרגיי לבוביץ' אוסטינוב
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – מאי 2011
 תאריך פתיחה רשמי:  מאי 2011
 קואורדינטות:  55°47′39″N 37°33′38″E﻿ / ﻿55.794234°N 37.560511°E﻿ / 55.794234; 37.560511
 www.mievr.ru
 he
 
מוזיאון יהדות רוסיה, בשמו המלא "מוזיאון ההיסטוריה היהודית ברוסיה" (ברוסית: Музей Истории Евреев в России), נפתח במאי 2011 במוסקבה ברחוב פטרובסקו-רזומובסקאיה מס' 10.
היסטוריה

במוסקבה פועלים שלושה מוזיאונים יהודיים שונים אשר הוקמו לאחר התפרקות ברית המועצות:
מוזיאון המורשת היהודית והשואה (בית הכנסת לזכר השואה) שהוקם בשנת 1998. המוזיאון נמצא בפארק הניצחון בפוקלונאיה גורה (Poklonnaya Gora) (הר ההשתחוות) בסמיכות למוזיאון "המלחמה הפטריוטית הגדולה" שהוקם לזכר הניצחון הסובייטי על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בטקס הפתיחה, אירוע שציין את ההכרה הרוסית הרשמית בשואה, השתתף גם נשיא הפדרציה הרוסית בוריס ילצין.
מוזיאון היהדות והסובלנות אשר נחנך ב-8 בנובמבר 2012 בהשתתפות נשיא המדינה שמעון פרס ושר החוץ של רוסיה סרגיי לברוב.
המוזיאון להיסטוריה יהודית, מוזיאון פרטי שהוקם על ידי סרגיי לבוביץ' אוסטינוב, סופר, עיתונאי, איש עסקים, אספן, נדבן וחבר במועצת המנהלים של הקונגרס היהודי-רוסי. סרגיי אוסטינוב ראה בהקמת המוזיאון את תרומתו האישית לשימור התרבות היהודית ההולכת ונעלמת ולהצגתה לפני קהל רחב. סרגיי אוסטינוב הוא המנהל והבעלים של המוזיאון. בשנת 2012 המוזיאון קיבל את הכרת ארגון המוזיאונים היהודיים באירופה (Association of European Jewish Museums (AEJM)).
בשנת 2010 סרגיי אוסטינוב ארגן תערוכה בשם "תחום המושב. פרויקט המוזיאון היהודי" שבה הציג את יוזמתו להקמת מוזיאון המוקדש להיסטוריה ולתרבות של יהדות רוסיה. בהמשך הוזמנו מומחים לדבר, הוקם אוסף פריטים ונבנה המוזיאון. למוזיאון שני יועצים מישראל, הלל (גרגורי) קזובסקי, חוקר אומנות ירושלמי, אשר פרסם מחקר מקיף המוקדש לתולדות האמנות, המוזיקה והתיאטרון היהודי ולבחינת תפקידם בהתפתחותה של התרבות היהודית הלאומית בשטחה של קיסרות רוסיה, וד"ר בוריס חיימוביץ חוקר אומנות יהודית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ומנהלת אקדמית ד"ר מריה קספינה, פילולוגית, אתנוגרפית וחוקרת פולקלור, פרופסור חבר במרכז הרוסי-אמריקאי לחקר המקרא והיהדות ובמרכז לחקר הדתות של האוניברסיטה ההומניטרית הממלכתית של רוסיה.