הומו היידלברגנסיס
אבולוציה > היידלברגנסיס כמין בפני עצמו

באמצעות השוואת רצפי הגנום ממאובנים ניאנדרטלים ומבני-אדם בני-ימינו, תוך שימוש בשיטות שעון מולקולרי, ניתן לחשב מתי חיה אוכלוסיית האב המשותפת שלהם, ומתי התפצלו הענפים זה מזה. ההערכה שחושבה בשנת 2010 על ידי חוקרי הפרויקט למיפוי הגנום הניאנדרטלי היא שהאבות הקדמונים המשותפים חיו בממוצע לפני כ-800 אלף שנה, וששני הענפים התפצלו סופית לפני 440 אלף עד 270 אלף שנה.
על אף שהתפיסה האחדנית מסבירה יפה את השינוי ההדרגתי בנפח המוח בשושלת האדם, היא מתקשה להתמודד עם התגליות האחרונות בחקר הגנום האנושי, ובפרט התגלית שמוצא כל האנושות המודרנית הוא מאוכלוסיית בסיס קטנה באפריקה לפני 100 עד 200 אלף שנה בלבד ("המוצא האפריקני"). בניגוד לניבוי של הגישה האחדנית, הממצאים הגנומיים מראים שלא התקיימה רביית כלאיים פורייה בין הומו ספיינס ממוצא אפריקני לבין האוכלוסיות המקומיות ביבשות שאליהן הוא היגר – האדם הניאנדרטלי באירופה וארקטוס באסיה (עדיין לא ניתן להוציא מכלל אפשרות שרבייה כזו התקיימה בהיקף מוגבל ביותר). בנוסף, הגנום של ניאנדרטלים משוחזר בשנים האחרונות על פי DNA שמוצה מתוך עצמות מאובנות, ושני מחקרים בלתי-תלויים העריכו לפיו שהאב הקדמון המשותף האחרון של המין האנושי המודרני והניאנדרטלים חי לפני כ-500 עד 700 אלף שנה, בהתאמה טובה עם התיארוך של מאובני היידלברגנסיס. אם היידלברגנסיס אכן היה האב הקדמון המשותף של האדם המודרני והניאנדרטלים, סביר שגם הוא היה מין בפני עצמו, שכן גם לאדם המודרני וגם לניאנדרטלים מאפיינים מובהקים וחדשים יחסית אשר הופיעו לפני כ-200 אלף שנים לכל היותר.
הגישה הפצלנית מציעה למעשה מספר השערות קרובות בנוגע לאבולוציה של היידלברגנסיס. ההשערה הפשוטה ביותר כוללת במין זה גם את המאובנים האפריקאים כמו גולגולת בודו ואדם רודזיה וגם את המאובנים האירופים כמו ממצאי אטאפוורקה ואראגו ("היידלברגנסיס במובן הרחב" או Homo heidelbergensis sensu lato). לפי השערה זו המין היידלברגנסיס התפתח באפריקה מארגסטר לפני כמיליון עד 700 אלף שנה והתפשט לאירופה. בידוד האוכלוסיות האירופיות מהאפריקאיות גרם להתפצלות, ולהתפתחות נפרדת של האוכלוסייה האירופית לניאנדרטלים והאוכלוסייה האפריקנית לאדם המודרני. השערה פצלנית שנייה מציעה תסריט דומה אבל כוללת במין היידלברגנסיס רק את המאובנים האירופים ("היידלברגנסיס במובן הצר" או Homo heidelbergensis sensu stricto), בעוד המאובנים האפריקנים נחשבים לצורה מתקדמת של ארגסטר. השערה שלישית, אפילו יותר פצלנית, משייכת את המאובנים האפריקנים למין משלהם, אשר במקרה זה ייקרא הומו רודזיינסיס (על שם אדם רודזיה).
בשנת 2013 פורסם מחקר השוואתי בין 30 גולגולות ארקטוס ממזרח-אפריקה, הקווקז, ג'אווה וג'ואוקואודיין, לבין 11 גולגולות אדם מן הפלייסטוקן התיכון, ביניהן גולגולות האדם הגלילי, אדם רודזיה, בודו, פטראלונה, שטיינהיים, אראגו, וסימה דה לוס ווסוס (גולגולות 4 ו-5). הנפח הממוצע של גולגולות ארקטוס היה 950 סמ"ק, לעומת 1,230 סמ"ק של גולגולות הפלייסטוקן התיכון. בניתוח גורמים, גורם שהכיל 70.9% מן השונות בצורת הגולגולת, כולל נפח המוח ומדדים נוספים, הפריד באופן מושלם בין שתי הקבוצות, אם כי ללא התקבצות לאשכולות. לדעת מחבר המאמר, הפלאונטולוג ג'. פיליפ רייטמייר מאוניברסיטת הרווארד, תוצאות אלו תומכות במאורע הופעת מין חדש של אדם בפלייסטוקן התיכון. אם מין זה איננו הומו ספיינס, ומכלילים בו גם את לסת מאואר, שמו המתאים לפי כללי הטקסונומיה הוא היידלברגנסיס.
שאלה נוספת היא מה מקומם של ממצאי אדם עתיקים אף יותר שהתגלו לאחרונה באירופה – המאובנים ממערת גראן דולינה באטאפוורקה וכיפת גולגולת שנחשפה בצ'פראנו (Ceprano) שבאיטליה. הם מתוארכים לזמן שבין מיליון ל-800 אלף שנה לפני זמננו ולכן ייתכן שהם מוקדמים מתיארוך הפיצול מן האדם המודרני על פי הגנום הניאנדרטלי, ובכך רומזים על מוצא אירופי ולא אפריקני של היידלברגנסיס. שני הממצאים האלו הוצעו כאבותיו של היידלברגנסיס וגם כמינים נפרדים (הומו אנטקסטור והומו קפרננסיס), אך נראה כי מרבית החוקרים בתחום סבורים שהם חלקיים מדי על-מנת להסיק מהם מסקנות כאלו. גם לא ניתן להשוות בין המאובנים האיטלקים והספרדים מכיוון שכל אחד מהם כולל חלקי גולגולת אחרים.