stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דנילו קלפטוביץ'

| --- | --- |

דנילו קלפטוביץ'
 לידה:  27 באוקטובר 1875 קונרבו, נסיכות סרביה נסיכות סרביה
 פטירה:  1946 (בגיל 70 בערך) מוסבורג אן דר איסר, גרמניה תחת כיבוש בעלות הברית אזורי הכיבוש בגרמניה
 השתייכות:   הצבא הסרבי המלכותי  הצבא היוגוסלבי המלכותי
 תקופת הפעילות:  1893 – 1930, 1941 (כ־37 שנים)
 דרגה:   גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 נספח צבאי בבולגריה נספח צבאי ברומניהראש מחלקת המודיעין ראש מחלקת המבצעים נספח צבאי בצרפת מפקד דיוויזיית דראבה מפקד המחוז הצבאי ה-2 ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבלקן הראשונה מלחמת הבלקן השנייה מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 תפקידים אזרחיים
 מנהל רדיו בלגרד
דנילו קלפטוביץ' (בסרבית: Данило Калафатовић‏; 27 באוקטובר 1875–1946) היה גנרל יוגוסלבי, שניהל את המשא ומתן על כניעת יוגוסלביה למדינות הציר במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

קלפטוביץ' נולד בקונרבו ב-27 באוקטובר 1875. ב-1893 הוא התגייס לצבא סרביה ולמד באקדמיה הצבאית הסרבית. ב-1900 הוא מונה למפקד פלוגה, וב-1902 מונה למפקד סוללת תותחנים. בראשית 1909 מונה לראש מטה דיוויזיית טימוק. כבר ב-8 באפריל של אותה שנה הוא נשלח לשמש כנספח צבאי בבולגריה. באפריל 1911 הוא הועבר לשמש כנספח צבאי ברומניה. הוא פיקד על גדוד במהלך מלחמות הבלקן.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה מונה קלפטוביץ' לראש מטה דיוויזיית מורביה ה-2. ב-1916 הוא עבר לשמש כראש המודיעין הצבאי. באוגוסט 1917 הוא מונה לראש מחלקת המבצעים במטה הכללי. באפריל 1920 מונה לנספח צבאי בפריז. באפריל 1925 הוא מונה למפקד דיוויזיית דראבה. בינואר 1928 החל לשרת במטה הכללי. באפריל 1929 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-2. ב-1930 הוא פרש מהצבא.
לאחר פרישתו, הפך קלפטוביץ' למנהל "רדיו בלגרד", ועבד בו עד 1936. במהלך פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה באפריל 1941, הוא התגייס מחדש לצבא יוגוסלביה. ב-14 באפריל, הגנרל סימוביץ', שכיהן בו זמנית כראש הממשלה וכראש המטה הכללי, התפטר מתפקיד הרמטכ"ל והעביר אותו לידיו של קלפטוביץ'. יום למחרת, עזב סימוביץ' את הארץ ונמלט ללונדון. הוא הסמיך את קלפטוביץ' לנהל משא ומתן על הפסקת אש. קלפטוביץ' ניסה להגיע להבנות עם מדינות הציר, אולם הללו סירבו להסכים לשביתת נשק ודרשו כניעה מוחלטת ללא תנאי. לנוכח התפרקות הצבא היוגוסלבי, הימלטות הממשלה, וכיבוש מרבית עריה הגדולות של הארץ, ב-17 באפריל קלפטוביץ' מינה את שר החוץ אלכסנדר מרקוביץ' ואת הגנרל מילוקו ינקוביץ' לחתום על הסכם הכניעה שנכנס לתוקפו יום למחרת.
קלפטוביץ' נלקח בשבי לגרמניה, שם נפטר במהלך שנת 1946. ארכיונו הצבאי נמצא בטורונטו שבקנדה.
הערות שוליים

↑  Vujcic, Djuradj (2 בספטמבר 2020). "General Danilo Kalafatovic Archive in Toronto" (באנגלית). Urban Book Circle. נבדק ב-7 במרץ 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
קאסל

ערך זה עוסק בעיר בגרמניה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קַאסֶל (בגרמנית: ‏Kasselקובץ:De-Kassel.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר בגרמניה, בצפון מדינת הסן.
העיר שוכנת על שפת הנהר פולדה, אחד משני מקורותיו של הנהר וזר. היא בירתו של האזור האדמיניסטרטיבי קאסל (Kassel Regierungsbezirk) ושל מחוז (Kreis) קאסל. בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית העיר כ-198,500 תושבים.
התקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה קאסל השתייכה לאזור הכיבוש האמריקאי. ב-1949 היא ביקשה להפוך לבירה החדשה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (גרמניה המערבית), אולם ועדה מיוחדת שהוקמה לשם כך שללה בקשה זו בגלל מיקומה החשוף ליד הגבול הפנימי של מזרח גרמניה (גרמניה המזרחית). העיר בון הפכה לעיר הבירה הזמנית עד שליטת ברלין. שיקום העיר בוצע על פי תוכניות שהתבססו עוד מהתקופה הנאצית ועל פי רעיונות של "עיר ידידותית למכוניות". מעברים תת-קרקעיים נבנו לצורך הרכבת החשמלית שפעלה בין השנים 1968 ל-2005.
אתרים מרכזיים

אנדרטת הרקולס בקאסלאנדרטת הרקולס היא הסמל המזוהה ביותר עם העיר. בראש האנדרטה מופיע פסל עצום של הרקולס. מתחם האנדרטה כולה כולל דרך ארוכה במיוחד, ומפל מים שמתפרש על כ- 1.5 ק"מ. האנדרטה, הנקראת גם "הארמון העצום" ( Colossal Palace, בגרמנית- Octagon) מחזיקה את פסלו של הרקולס הנמצא מעליה. פסל זה נבנה על ידי הנסיך הבוחר קרל מהסן קאסל (Landgrave Carl of Hesse-Casse) ועל ידי האדריכל האיטלקי ג'ובני פרנצ'סקו גורנירו (Giovanni Francesco Guerniero) בין השנים 1700–1717. האנדרטה עצמה בנויה עם מעין פירמידת מדרגות שבקצה שלה נמצא פסלו של הרקולס, שהוא כלשעצמו בגובה 8.2 מטרים. הפסל של הרקולס הוא שחזור של הפסל האגדי Farnese Hercules שמקורו ביוון העתיקה. האנדרטה גם מכילה מרכז מבקרים, שממנה קיים נוף  אל כל עבר קאסל.
בית הנשף (Ball house) הוא מבנה תיאטרון שנבנה בקאסל, כתוספת לפארק Bergpark Wilhelmshöhe (ברגפארק וילהלמסהוהה) שבקאסל. חזיתו של המבנה מבחוץ נינוחה, אך לא כך עיצוב הפנים שלו. המבנה כולל אולם גדול (בגלל זה נקרא אולם הנשף) עם נברשות מקריסטל ואוצרות רבים. המבנה נבנה על ידי Leo von Klenze (1784–1864) כתוספת לתיאטרון החצר, בשנים 1808–1809 תחת שלטונו של אחיו של נפוליאון- בונפרטה Jérôme Bonaparte. במהלך המאה ה-19 נוסף עיצוב הפנים שבחלל המבנה, על ידי האדריכל Johann Conrad Bromeis, כל זאת תחת שלטונו של הנסיך האלקטור וילהלם השני (כל זאת בעת שלטונו בין השנים 1821-1831).
טירת האריות (Lion's Castle)- או בגרמנית Löwenburg, היא טירה בפארק Bergpark Wilhelmshöhe (ברגפארק וילהלמסהוֹהֶה) שבקאסל. מרחוק נראית הטירה כמעין מבנה יפה תואר ורומנטי של אביר מימי הביניים, אך למעשה היא נבנתה בין השנים 1793–1801. בנוסף לא שישמה הטירה כמעין במצר כנגד אויבים, אלא לצורכי פנאי והנאה בלבד. כדי לענות על בקשה זאת הטירה מכילה בתוכה חדרים מפוארים, עם ריהוט מברונזה, שטיחי קיר וזכוכית רבים. הטירה גם כוללת בתוכה בנוסף נשקייה וויטראז'ים בסגנון אדריכלות ימיי הביניים- מעיד על האהבה הגדולה של בעליה לאיסוף פריטים היסטוריים. הטירה (או למעשה הארמון) כוללת מוטיבים מאדריכלות ימיי הביניים יחד עם עיצוב פנים מתקופת הבארוק, מה שמעשיר מאוד את הייחוד שלה בעולם כולו כאחת הטירות הבודדות שבנויות כך בתוספת המוזליאום של הנסיך הבוחר וילהלם הראשון בכנסייה של הטירה.
ארמון ווילהלמסהוֹהֶה (Schloss Wilhelmshöhe)- ארמון זה הוא ארמון מפואר בעיר קאסל בגרמניה, הנמצא בפארק ברגפארק וילהלמסהוֹהֶה.
בית המרחץ מהשיש (Marmorbad)- זהו בית מרחץ המצופה בפנים שיש הנמצא בקאסל.
מוזיאון הטבע של קאסל (אוטונאום)- מוזיאון להיסטוריה של הטבע. מקום שמכנו המפורסם של "הפיל של גתה".
פרידריסיאנום (Fridericianum)- מוזיאון לאומנות בקאסל.
דוקומנטה

הדוקומנטה (Documenta Und Museum Fridericianum gGmbH) היא תערוכה המתרחשת פעם ב-5 שנים, בקאסל ובמקומות נוספים בעולם בתאריך סמוך.
בשנת 1955 נערכה הדוקומנטה הראשונה ביוזמת פרופסור ארנולד בודה (Arnold Bode) אשר שאף להחזיר לגרמניה את האמנות העכשווית ואת השיח הבינלאומי בנושא האמנות לאחר שדוכאה במשך כעשור תחת משטר גרמניה הנאצית. בודה הקים גם את "הארגון לאומנות מערבית של המאה ה-20" (“Society of Western Art of the 20th Century”).תערוכת הדוקומנטה הראשונה אופיינה בסגנונות מודרניים כגון קוביזם ואקספרסיוניזם. אמנים ידועים כמו פבלו פיקאסו, הנרי מור ומקס ארנסט הציגו יצירות בתערוכה ראשונה זו, לצד אומנים מודרניים כמו: אוסקר שלמר, פול קלי ומקס בקמן. התערוכה הראשונה משכה אליה כ-130,000 איש. הדוקומנטה קיימת עד ימינו, ופורחת ומשגשגת בקאסל ובמקומות נוספים בעולם, והיא מעלה את קאסל לאחת מערי האמנות החשובות באירופה.
הדוקומנטה ה-14 התקיימה ביוני 2017 בקאסל, וב-14 באפריל באתונה. הדוקומנטה ה-15 התקיימה ביוני 2022.
האחים גרים וקאסל

האחים גרים (יאקוב ווילהלם גרים- Jacob and Wilhelm Grimm) בילו במשך זמן רב מחייהם בעיר קאסל. למעשה קאסל נמצאת על "מסלול האגדות של האחים גרים"- שעובר במספר ערים בגרמניה, בעקבות סיפורי הילדים המוכרים, ועובר גם בה. היא הייתה המקום בו לוקטו האגדות ותורגמו לכ-160 שפות שונות. קאסל גם הייתה המקום בו הדעות הפוליטיות ותפיסת עולמם נוצרו, עקב השראתם מתרבות הספרות הגרמנית והשפה הגרמנית כאחד. בקאסל קיים בנוסף גם מוזיאון אודות האחים גרים.
אדריכלות בקאסל

אחרי מלחמת העולם השנייה, נבנתה קאסל בסגנון מודרני במקום הסגנון העתיק שאפיין אותה קודם. בשנות החמישים של המאה ה-20, התבצעה בניה מאסיבית בעיר, בעקבות ההרס הרב בתקופת המלחמה. במיוחד ניתן לראות זאת בבניינים ברחוב טְרֶפֶּן שבקאסל. ברחוב זה גם נמצאים מבנים רבים המיועדים לשימור בעתיד.
התיאטרון של קאסל

התיאטרון העירוני של קאסל, הוא התיאטרון הראשון בגרמניה שנמצא במבנה קבע. הוא הוקם עוד בשנת 1605.
חינוך

בקאסל נמצאת אוניברסיטת קאסל שהוקמה אחרי מלחמת העולם השנייה וגם בית הספר והחטיבה "פרידריכגימנסיום".
ערים תאומות

איטליה פירנצה, איטליה (מ־1952)
טורקיה איזמיט, טורקיה (מ־1999)
צרפת מילוז, צרפת (מ־1965)
ישראל רמת גן, ישראל (מ־1990)
פינלנד רובניימי, פינלנד (מ־1972)
שוודיה וסטרוס, שוודיה (מ־1972)
רוסיה ירוסלבל, רוסיה (מ־1988)
גרמניה מיטה, ברלין, גרמניה (מ־1962)
גרמניה ארנשטאט, גרמניה (מ־1989)
בולגריה מונטנה, בולגריה (מ־2007)
הערות שוליים

↑  Stadt Kassel, Stadtportal - ENGL Herkules, www.kassel.de (ארכיון)
↑  Stadt Kassel, Stadtportal - Ballhaus, www.kassel.de (ארכיון)
1 2  Stadt Kassel, Stadtportal - Löwenburg, www.kassel.de (ארכיון)
↑  Museumslandschaft Hessen Kassel, www.museum-kassel.de
↑  Stadt Kassel, Stadtportal - Marmorbad, www.kassel.de (ארכיון)
↑  English Shortguide - Exhibition, naturkundemuseum-kassel.de (ארכיון)
1 2 3 4  Deutsche Zentrale für Tourismus e.V., קָאסֶל: אגדות האחרים גרים ואמנות מודרנית, באתר www.germany.travel
1 2  About - documenta, www.documenta.de
↑  Stadt Kassel, kassel.de - Kassel und die Region - Welcome to the Capital City of the Brothers Grimm, www.kassel.de (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564322205171  BnF: cb119473215 (data)  GND: 4029869-3  LCCN: n80043584  MusicBrainz: 7b612d6a-36ca-49b3-a321-aa0d07445e9e  NARA: 10044944  NKC: ge208032  SUDOC: 081594097  VIAF: 135976607   WorldCat (עם VIAF): 135976607
צבי עזריה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  8 בספטמבר 1913 נובי בצ'יי, וויבודינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  22 במאי 2002 (בגיל 88) סביון, ישראל 
 מדינה:  גרמניה המערבית, ישראל, הונגריה 
 תקופת הפעילות:  ? – 22 במאי 2002 
 
 פרסים והוקרה:  צלב ההצטיינות של מסדר ההצטיינות של סקסוניה התחתונה (1 בספטמבר 1998) 
 
הרב ד"ר צבי עזריה (הלפגוט) (8 בספטמבר 1913 – 22 במאי 2002) היה חבר הנהלת יד ושם, רב ביוגוסלביה ובגרמניה ורבּהּ הראשון של סביון.
קורותיו

עזריה נולד בחבל וויבודינה שבסרביה, אז חלק מממלכת הונגריה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, בשם הרמן הלפגוט, לקלמן וחנה רחל הלפגוט. ב-1932 החל את לימודיו בסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו בהנהלת מוריץ לוי, ובהמשך בבית המדרש לרבנים בווינה. כמו כן, בשנים 1934–1938 למד מזרחנות שמית באוניברסיטת וינה. בשנת 1938, בעקבות איחוד אוסטריה עם גרמניה הנאצית, נמלט מווינה והמשיך את לימודיו בבודפשט. הוסמך כרב והשלים תואר דוקטור לפילוסופיה.
לאחר סיום לימודיו, כיהן כרב בקהילת וליקי-בצ'קרק (אז פטרובגרד, ולימים זרניאנין) שביוגוסלביה. במלחמת העולם השנייה, שירת כרב צבאי בצבא היוגוסלבי, נפל בשבי הגרמני, וישב בו ארבע שנים במחנות שבויים בשטרסבורג, נירנברג ובפומרניה, אחר כך במחנה לקצינים שבויים Oflag VI C באוסנבריק. במהלך השבי היה פעיל בחיי הדת, הרוח והתרבות של השבויים היהודים . עם שחרורו מהשבי, ב-1945, הגיע למחנה העקורים ברגן-בלזן, שם סייע לניצולי שואה. לאחר מכן התמנה כרב הראשי לקהילות באזור הכיבוש הבריטי בגרמניה ופעל לגיוס לוחמים ל"הגנה" מקרב ניצולי השואה.
בשנת 1948 עלה לישראל, עבד בבית רוטנברג בחיפה ושירת בצה"ל. בתפקידו האחרון היה קצין הסעד הראשי של חיל הרפואה. בשנות החמישים נשלח לגרמניה המערבית, שם היה רבה של קלן. הוא ארגן עלייה וטיפח את הקשרים בין ישראל לגרמניה.
בשנת 1961 שב לישראל והחל לכהן (בהתנדבות) כרבה של סביון. בשנים 1966–1970 שימש גם כרב הראשי של יהודי מדינת סקסוניה התחתונה בגרמניה המערבית.
פעל להנצחת זכר השואה. הוא היה ממקימי ארגון "שארית הפליטה", יו"ר ארגון הלוחמים היוגוסלביים בארץ וחבר בהנהלה ובמועצה של יד ושם.
פרסם שורה של ספרים העוסקים בתולדות עם ישראל, בתקופת השואה ובפילוסופיה.
היה נשוי למלכה לבית בודנר. נפטר בשנת 2002.
לקריאה נוספת

מבט לאחור: קובץ ליובלו של ד"ר צבי עזריה, תל אביב: אל"ף הוצאה לאור, 1963
צבי עזריה, עדים אנחנו, תל אביב: יבנה, 1970
הערות שוליים

↑  אתר יד ושם
↑  הפושעים נשפטים בנירנברג וקרבנותיהם נשכחים, המשקיף, 25 בדצמבר 1945
↑  יהודי ברגן בלזן פורצים את חומת ההסגר, המשקיף, 18 ביוני 1946
↑  הפרובוקציות נגד מחנות העקורים היהודיים באזור הבריטי בגרמניה, המשקיף, 9 ביוני 1948
↑  גרמניות לא יבואו בקהל, הצופה, 10 בנובמבר 1948
↑  מתבקשים, חרות, 5 באוקטובר 1950
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 8 בנובמבר 1954
↑  טכס אזכרה ליד מצבת ברגן בלזן, הצופה, 19 באפריל 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257950705171  BIBSYS: 6040049  CiNii: DA1956468X  GND: 115830065  ISNI: 0000 0001 0988 2984  LCCN: n87898937  NTA: 068561024  RERO: 02-A002941950  VIAF: 74590491   WorldCat (עם VIAF): 74590491 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסל נפרתיתי

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  Thutmose 
 תאריך יצירה:  1350 לפנה״ס? 
 טכניקה וחומרים:  קוורץ, סטוקו, אבן גיר 
 ממדים בס"מ
 אורך:  35 ס״מ 
 רוחב:  24.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 משקל:  20 ק"ג 
 זרם אמנותי:  אמנות מצרים העתיקה 
 מספר יצירה:  ÄM 21300 (המוזיאון המצרי (ברלין)) 
 מיקום:  המוזיאון החדש, המוזיאון הישן
 
פסל נפרתיתי היא פרוטומה צבועה עשויה מאבן גיר ומצופה בסטוקו של נפרתיתי, אשר הייתה אשת המלך הגדולה של אחנתון מלך מצרים. הפסל, אשר מתנשא לגובה של 48 סנטימטרים, מוצג במוזיאון המצרי של ברלין ומהווה את האטרקציה המרכזית של המוזיאון. פסל נפרתיתי הוא אחת מהיצירות הנודעות ביותר של האמנות המצרית העתיקה.
הפסל מתוארך לסביבות 1345 לפני הספירה. לפי ההערכות הפסל נוצר על ידי תחותמס(אנ'). הערכות אלו מתבססות בעיקר על כך שהפסל התגלה בבית המלאכה של תחותמס באתר אל-עמארנה שבמצרים.
הפסל התגלה במקור ב-1912 במהלך חפירות של החברה הגרמנית האוריינטלית בראשותו של האגיפטולוג היהודי הגרמני לודוויג בורכהרד(אנ'). הפסל הועבר לגרמניה בינואר 1913. מאז גילויו הפסל היה נמצא במקומות שונים בגרמניה לאורך השנים, כולל במרתף של בנק, במכרה מלח במרקרס-קיזלבך, במוזיאון דאלם, במוזיאון המצרי בשרלוטנבורג ובמוזיאון הישן בברלין. כיום הוא מוצג במוזיאון החדש בברלין. מצרים דורשת מעת לעת את החזרתו למצרים, בטענה שהפסל הוברח החוצה מהמדינה באופן בלתי חוקי. הגרמנים סירבו להחזירה למצרים וכתוצאה מכך החברה והמוזיאון בברלין לא קיבלו עוד רישיונות חפירה במצרים.
הערות שוליים

↑  "Nefertiti – Ancient History". History.com. נבדק ב-18 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  e.V., Verein zur Förderung des Ägyptischen Museums und Papyrussammlung Berlin. "Nefertiti: (Society for the Promotion of the Egyptian Museum Berlin)". www.egyptian-museum-berlin.com. נבדק ב-18 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tharoor, Ishaan. "The Bust of Nefertiti: Remembering Ancient Egypt's Famous Queen". Time. ISSN 0040-781X. נבדק ב-18 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Egypt renews demands to retrieve Nefertiti bust from Germany - Al-Monitor: Independent, trusted coverage of the Middle East". www.al-monitor.com (באנגלית). באוקטובר 2020. נבדק ב-2023-04-15. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1202461980
Arthur's Theme (Best That You Can Do)

Arthur's Theme (Best That You Can Do) (בעברית: "השיר של ארתור (הדבר הטוב ביותר שתוכל לעשות)") הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי הזמר-יוצר האמריקאי כריסטופר קרוס. השיר היה שיר הנושא בסרט "ארתור" משנת 1981 בכיכובם של דאדלי מור ולייזה מינלי. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1981. באוקטובר 1981 הגיע השיר למקום הראשון במצעדי בילבורד הוט 100 ו-Hot Adult Contemporary האמריקניים. הוא שהה בראש המצעד במשך שלושה שבועות. בנורווגיה הגיע השיר לראש המצעד VG-lista, והיה בין עשרת הגדולים במדינות נוספות. השיר היה הלהיט השני והאחרון של כריסטופר קרוס שהגיע למקום הראשון במצעד האמריקני. השיר נכלל כרצועת בונוס בתקליטור ובקלטת באלבום "Another Page" של קרוס שיצא לאור ב-1983.
צד ב' של התקליט "Minstrel Gigolo" היה השיר שהופיע בסינגל הבכורה של קרוס "Ride Like the Wind".
להקת האינדי פופ Fitz and The Tantrums הקליטה גרסת כיסוי של השיר לפסקול סרט הרימייק באותו שם שהופק ב-2011.
השיר נכתב על ידי קרוס בשיתוף המלחין ברט בכרך ואשתו קרול באייר סאגר (אנ'). קרדיט נוסף לכתיבת השיר היה לבעלה לשעבר של לייזה מינלי, הפזמונאי האוסטרלי פיטר אלן, שאף הוא הרבה לשתף פעולה עם באייר סאגר. השורה מהפזמון "When you get caught between the moon and New York City" (כשאתה נלכד בין הירח לעיר ניו יורק) נלקחה משיר אחר שכתבו אלן ובאייר סאגר ביחד.
ב-1982 זכה השיר בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, ובפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר. ב-2004 דורג השיר במקום ה-79 ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" הכוללת שירים מתוך סרטים. ב-2008 הוציא בארי מנילו גרסת כיסוי של השיר.
הווידאו קליפ של השיר כולל שני קטעים שנערכו יחד. באחד כריסטופר קרוס מבצע את השיר יחד עם מוזיקאים באולפן הקלטות, והשני מתאר את סיפור השיר.
משתתפים

כריסטופר קרוס – שירת סולו, גיטרה
מייקל אומארטיאן – כלי מקלדת, סינתיסייזר, עיבוד מוזיקלי
דייוויד האנגייט – גיטרה בס
סטיב לוקאתר – גיטרה
מרטי וולש – גיטרה
ג'ף פרוקרו – מערכת תופים
ארני ואטס – סקסופון
מייקל בודיקר – תכנות סינתיסייזר
פאולינו דה קוסטה – כלי הקשה
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1981–1982)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1981–1982)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1981–1982)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1981–1982)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | - |  |
|  אוסטרליה | קנט מיוזיק רפורט | 13 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 5 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 5 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי המיינסטרים רוק | 13 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 7 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 7 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 10 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 14 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | מצעד הסינגלים של RPM | 2 |  |
|  קנדה | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים של RPM | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1981)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1981)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1981)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1981)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 19 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 64 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1982)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1982)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1982)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1982)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 98 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 246 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 1,000,000 |
דגל איטליה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  2:3 (הדגל הצבאי - 1:1)
 הונף לראשונה:  19 ביוני 1946
 קבלת מעמד רשמי:  1 בינואר 1948
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור אדום לבן ירוק
 גרסאות נוספות

 
  דגל הצי הצבאי

 
  דגל הצי המדיני

 
  דגל הצי האזרחי
 גרסאות היסטוריות
 דגל ממלכת איטליה 1861 - 1946
 
   דגל לאומי ודגל ימי לאומי  היסטורי
 דגל הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית  1943 - 1945
 
   דגל לאומי ודגל ימי לאומי  היסטורי
דגל איטליה (איטלקית: Bandiera d'Italia) לעיתים מכונה גם הטריקולור (il Tricolore) הוא דגלה של הרפובליקה האיטלקית בעיצוב טריקולור המורכב משלושה פסי צבע אנכיים השווים ברוחבם בצבעי ירוק, לבן ואדום. הדגל בצורתו הנוכחית, נמצא בשימוש המדינה האיטלקית מ-19 ביוני 1946 ואושר באופן חוקי ורשמי ב-1 בינואר 1948.
הישות הראשונה אשר עשתה שימוש בצבעי הטריקולור האיטלקי הייתה רפובליקה צ'יספדנה בשנת 1797, לאחר חציית צבאו המנצח של נפוליאון את איטליה. הצבא הצרפתי הביא איתו רעיונות והשראה יעקובינים אשר גרמו ליצירת רפובליקות זעירות בהשפעתם, הביאו לקריסת המדינה העתיקה, ולרוב גם הניפו דגלים בעיצוב של שלושה פסים מקבילים בהשראתו של הדגל מהפכני הצרפתי של 1790. בחירת הצבעים הושפעה מצבעי דגל מילאנו האדום-לבן והצבע הירוק אשר שימש את צבעי המשמר האזרחי של מילאנו.
עיצובו של הדגל

דגל איטליה הוא  בצבעי ירוק, לבן ואדום ביחס רוחב/גובה של 2:3. רוחבם של הפסים זהה, וכל אחד מהם רוחבו 1/3 מרוחב הדגל. בשנת 2003, לאחר 206 שנות הנפה, תוקננו צבעי הדגל האיטלקי על ידי הממשל. תקנון זה לווה בביקורת אודות הגוונים שנבחרו, ביקורת אשר הובילה לשינויים ותקנון מחודש בשנת 2006.
| תבנית | ירוק | ירוק | לבן | לבן | אדום | אדום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RGB |  | 0-146-70 |  | 241-242-241 |  | 206-43-55 |
| CMYK |  | 100.0.52.43 |  | 0.0.0.5 |  | 0.79.73.19 |
| HSV |  | 149-100-057 |  | 120-000-095 |  | 365-079-081 |
| פנטון |  | 17-6153TC |  | 11-0601TC |  | 18-1662TC |
| HTML |  | #009246 |  | #F1F2F1 |  | #CE2B37 |
היסטוריה

הטריקולור האיטלקי הוצג לראשונה ב-7 בינואר 1797 כאשר הוכרז על ידי הקונגרס ה-14 של הרפובליקה הציספדנית. בהצעתו של נציג לוגו ג'וספה קומפנוני נכתב כי ”צבעי הדגלים יהיו ירוק, לבן ואדום”. בחירת הצבעים הללו מיוחסת לצבעי הדגלים של לגיון לומברדה שם צבעי האדום והלבן הגיעו מדגל מילאנו והירוק מצבע מדי המשמר האזרחי, סכמת צבעים אשר אומצה על ידי הלגיון האיטלקי אשר חייליו הגיעו מאמיליה ומרומנה.
ראו גם

דגלי איטליה
סמל איטליה
המנון איטליה
מלפפון חמוץ

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פרי הנחשב ירק, מלפפון, מוחמץ, אוכל משומר 
 מרכיבים עיקריים:  מלפפון, חומץ, תמלחת 
 
צלחת מלפפונים חמוצים
מלפפון חמוץ או מלפפון כבוש הוא מלפפון שעבר החמצה. זהו ירק מוחמץ נפוץ, שמשמש במטבחים לאומיים רבים ברחבי העולם.
המלפפון החמוץ נמכר לרוב מוחמץ בחומץ או במי מלח, ונארז לרוב בקופסת שימורים או בקופסת זכוכית אטומה.
היסטוריה

ארכאולוגים ואנתרופולוגים סבורים כי בני מסופוטמיה היו הראשונים שהחמיצו מלפפונים, בערך ב-2400 לפנה"ס. לאחר מכן המאכל הופץ ברחבי העולם בדרכי מסחר. המלפפונים החמוצים היו מוכרים גם לתושבי יוון העתיקה (ידוע כי אריסטו היה חובב מלפפונים חמוצים) ולתושבי מצרים העתיקה. תושבי רומא העתיקה ראו במלפפונים החמוצים מעדן, ופיתחו טכניקות רבות להחמצת המלפפונים. המלפפונים החמוצים הפכו לנפוצים באזורי הים התיכון והמגרב, והם פופולריים באזורים אלו גם כיום.
כימיה וביולוגיה של תהליך ההחמצה

ניתן לכבוש מלפפונים בשתי שיטות: בתמיסת חומץ (תהליך המכונה החמצה) או בתמלחת. כאשר כובשים את המלפפונים בחומץ הסביבה החומצית מגנה על המלפפון מפני ריקבון ועובש לאורך זמן. כאשר כובשים את המלפפונים בתמלחת (תמיסת מי מלח) התמלחת מגינה עליהם מפני אותן בקטריות ופטריות הגורמות לריקבון, אך מאפשרת לפרוביוטיקה לשגשג ולשמר את המלפפון. תהליך זה נקרא "תסיסה הומולקטית", מכיוון שהבקטריות הפרוביוטיות מסוג Lactobacillus acidophilus מייצרות חומצה לקטית.
בישראל

בישראל מלפפונים חמוצים נמכרים בקופסאות שימורים או קופסאות זכוכית אטומות. החברות הבולטות בתחום הן מפעלי בית השיטה, קבוצת יבנה, פרי ניר, בני דרום ומוטולה, כשלצידן פועלים גם יצרנים קטנים. כ-90% מן הצריכה בישראל היא של מלפפונים במלח.
ראו גם

קלאוסן
הערות שוליים

1 2  Terebelski, D; Ralph, N (2003). Pickle History Timeline. New York Food Museum.
↑    נווית זומר, חמוץ לו, חמוץ לו, באתר "ידיעות אחרונות", 24 באוקטובר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מלפפון חמוץ בקופסת שימורים
סמבה שוטה

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1983 (בן 42) נואקשוט, מאורטניה
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה, מאוריטניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
סמבה דירק-ז'אן שוטה (באנגלית: Samba Dirk-Jan Schutte; נולד ב-1 בפברואר 1983) הוא שחקן קולנוע, קומיקאי ותסריטאי מאורטני-הולנדי.
ביוגרפיה

שוטה נולד בפברואר 1983 בנואקשוט, מאורטניה כבן לאם מוסלמית ואב הולנדי-נוצרי. בגיל שנתיים משפחתו עברה לאתיופיה, עקב עבודתו של אביו. הוא למד בבית הספר הבינלאומי סנדפורד באדיס אבבה.
בשנת 2001 עבר שוטה להולנד, שם למד תיאטרון בבבית הספר לאמנויות באוטרכט (אנ') באוטרכט.
הוא החל לשחק במספר קומדיות רומנטיות החל מ-2004 וכן דיבב במספר סדרות ומשחקי וידאו. ב-2006 זכה שוטה בפרס חבר השופטים והקהל ב"פסטיבל קברט לידס". הוא הופיע כקומיקאי וסדנד-אפיסט בהולנד וכן היה הכותב והמגיש של הגרסה ההולנדית של הדיילי שואו - "De nieuwste show"
בשנת 2011 הוא עבר לעבוד בלוס אנג'לס, קליפורניה כדי לעבוד במשחק וקומדיה לאחר שקיבל ויזת אשרת עבודה קבועה.
שוטה הופיע במספר סרטים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו, לרוב כמדבב וכן כקריין של ספרי אודיו. בשנת 2019 הוא גילם בסדרה "Sunnyside" את חקים, מנתח לב ממוצא אתיופי שעובד כנהג מונית בניו יורק, כאשר התפקיד התאים עבורו מאחר שגם הוא היה מהגר שהחל לעבוד במדינה חדשה.
אשתו של שוטה היא מפיקת טלוויזיה שאותה הכיר בלוס אנג'לס לאחר שהגיע לראיון לסרט שהיא הפיקה. הוא דובר ארבע שפות: אנגלית, צרפתית, הולנדית ואמהרית וסובל מויטיליגו, אותה ניסה לטשטש כדי שלא יאבד את עבודתו.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | De multi culti story | מוחמד |  |
| 2013 | עמנואל והאמת אודות הדגים | איש ברכבת |  |
| 2013 | עמנואל והאמת אודות הדגים | איש ברכבת |  |
| 2015 | Borderline | בריאן |  |
| 2019 | Sunnyside | חכים |  |
| 2021 | מוקד 911 | סאלח |  |
| 2022-2023 | לו הייתי פיראט | רוץ' |  |
| 2024 | עולם היורה: תאוריית הכאוס | אוסמן מבאלו |  |
הערות שוליים

↑  "Habits for Success the Podcast: Episode 1 - Actor and Comedian Samba Schutte". Mango Publishing. Retrieved 24 October 2020.
↑  "Meet Samba Schutte in Los Feliz". Voyage LA. 11 September 2018. Retrieved 24 October 2020