stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2018/2019 ב-KHL

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  1 בספטמבר 2018
 תאריך סיום:  19 באפריל 2019
 מספר קבוצות:  25
 תארים
 מחזיקת גביע הפתיחה:  סק"א סנקט פטרבורג
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  צסק"א מוסקבה (106)
 מלך ההבקעות:  קיריל קפריזוב (30)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  אוונגרד אומסק
 אלופת המערב:  צסק"א מוסקבה
 סדרת הגמר
 אלופה:  צסק"א מוסקבה
 
 → 2017/2018 2019/2020 ← 
 
עונת 2018/2019 היא העונה ה-11 של ליגת ה-KHL. העונה הסדירה החלה ב-1 בספטמבר 2018 והסתיימה ב-22 בפברואר 2019. משחקי הפלייאוף נפתחו בסוף פברואר והסתיימו באפריל 2019.
הרכב הליגה הוצג כבר באפריל 2018, לאחר סיום העונה הקודמת, וממנו נגרעו שתי קבוצות בשל ירידה בפופולריות שלהן: לאדה טוליאטי ויוגרה.
הקבוצות שיחקו 64 משחקים בעונה הסדירה זו מול זו, 14 משחקים עם קבוצות החטיבה.
כחלק ממטרות שיווק הליגה באירופה, נערכו משחקים גם באוסטריה ובשווייץ. באוקטובר נערך משחק בווינה ובנובמבר נערך משחק בציריך בין סק"א לדינמו ריגה, לעיני 4,178 צופים.
העונה הסדירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הליגה נפתחה עם משחק גביע הפתיחה שהפגיש בין מחזיקת גביע גגארין אק בארס קאזאן ומחזיקת גביע היבשת (אלופת העונה הסדירה של עונת 2017/2018) סק"א סנקט פטרבורג.
המשחק, שנערך בטטנפט ארנה בקאזאן הסתיים בניצחון סק"א 6:1 על אק בארס ובכך סק"א שחזרה את הישג הניצחון הגדול ביותר למשחק פתיחה בליגה, כשגם ב-2015, מטאלורג מגניטוגורסק ניצחה בגביע הפתיחה בתוצאה 6:1 את דינמו מוסקבה.
צסק"א מוסקבה זכתה בגביע היבשת לאחר שהחזיקה במאזן הניקוד הגבוה ביותר מבין כל קבוצות הליגה, בעונה הסדירה.
הערות שוליים

↑  Определена предварительная дата начала сезона КХЛ 2018/2019. Матч за #КубокОткрытия состоится 1 сентября 2018
↑  КХЛ определила структуру чемпионата 2018/19 и состав дивизионов
| ליגת ההוקי הקונטיננטלית> עונות KHL | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> טורנירים נוספים | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> נשיאי הליגה | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> שונות | ליגת ההוקי הקונטיננטלית>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ← • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023  |  גביע גגארין • גביע היבשת • גביע לוקומוטיב • WHL • MHL • VHL • גביע חרלמוב • גביע האתגר • גביע הפדרציה • גביע פטרוב • גביע האלופות  |  אלכסנדר מדבדב • דמיטרי צ'רנישנקו • אלכסיי מורוזוב  |  פרסי ההוקי הרוסי • דראפט ה-KHL • ‏KHL נגד NHL • התרסקות טיסת שחקני לוקומוטיב יארוסלבל • משחק האולסטאר • יריבויות בליגת KHL  |  |  |
קבוצות בעונת ‏2023/24
| החטיבה המזרחית | החטיבה המזרחית | החטיבה המערבית | החטיבה המערבית |  |  |
| בית חרלמוב | בית צ'רנישב | בית בוברוב | בית טראסוב |  |  |
| רוסיהאבטומוביליסט יקטרינבורג | רוסיהסלבאט יולאייב אופה | רוסיהויטיאז מחוז מוסקבה | בלארוסדינמו מינסק |  |  |
| רוסיהאק בארס קאזאן | רוסיהאוונגרד אומסק | רוסיהסוצ'י | רוסיהדינמו מוסקבה |  |  |
| רוסיהטרקטור צ'ליאבינסק | רוסיהאמור חברובסק | רוסיהספרטק מוסקבה | רוסיהצסק"א מוסקבה |  |  |
| רוסיהנפטכימיק ניז'נקאמסק | קזחסטןבאריס נור-סולטן | רוסיהסק"א סנקט פטרבורג | רוסיהלוקומוטיב ירוסלבל |  |  |
| רוסיהמטאלורג מגניטוגורסק | הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון | רוסיהסברסטאל צ'רפובץ | רוסיה אדמירל ולדיווסטוק |  |  |
| רוסיהטורפדו ניז'ני נובגורוד | רוסיהסיביר נובוסיבירסק | לאדה טוליאטי |  |  |  |


קבוצות עבר
‏יוגרה • סלובן ברטיסלאבה • לב פופראד • דונבאס • אטלנט מיטישצ'י • דינמו ריגה • יוקריט הלסינקי • לב פראג   מדבצ'אק זגרב • מטאלורג נובוקוזנצק • אם.וה.דה • חימיק ווסקרסנסק
מרטין ארליץ'

מרטין ארליץ' (בקרואטית: Martin Erlić; נולד ב-24 בינואר 1998 בזאדאר שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בולוניה מהסרייה א' ובנבחרת קרואטיה.
קריירת מועדונים

ארליץ' גדל במחלקות הנוער של דינמו זאגרב, רייקה, פארמה וססואולו. בעונת 2017/2018 הושאל ארליץ' לסודטירול מהסרייה א', במדיה ערף 30 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-10 ביולי 2018 הושאל ארליץ' לספציה מהסרייה ב'. הוא החמיץ את רוב משחקי העונה בשל פציעה, וערך את הופעתו היחידה בעונה זו במסגרת קופה איטליה. ב-15 ביולי 2019 חתם ארליץ' על חוזה קבוע בספציה. בתום עונת 2019/2020 העפיל עם המועדון לסרייה א'. ב-27 בספטמבר 2020 ערך ארליץ' את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בהפסד 1–4 לססואולו במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2020/2021. ב-6 בפברואר 2021 הבקיע ארליץ' את שער הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 1–2 על ססואולו במסגרת המחזור ה-21 בליגה.
ב-16 באוגוסט 2021 חתם ארליץ' בססואולו מהסרייה א', והושאל למשך עונת 2021/2022 בחזרה לספציה.
ב-20 באוגוסט 2022 ערך ארליץ' את הופעת הבכורה שלו בססואולו, בניצחון 0–1 על לצ'ה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית

ב-6 ביוני 2022 ערך ארליץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת צרפת במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2024.
הערות שוליים

↑  MERCATO: MARTIN ERLIC ANCORA IN MAGLIA BIANCA באתר הרשמי של ספציה, 15 ביולי 2019 (באיטלקית)
↑  MARTIN ERLIC A TITOLO DEFINITIVO AL SASSUOLO באתר הרשמי של ספציה, 16 באוגוסט 2021 (באיטלקית)
↑  Croatia Squad בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקרואטית, 9 בנובמבר 2022
↑  Croatia head coach Dalić presents preliminary EURO 2024 squad באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הקרואטית, 20 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת קרואטיה – מונדיאל 2022 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 בארישיץ' •  4 פרישיץ' •  5 ארליץ' •  6 לוברן •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 גרביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 ליבאיה • 15 פשאליץ' • 16 פטקוביץ' • 17 בודימיר • 18 אורשיץ' • 19 סוסה • 20 גברדיול • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 שוטאלו • 25 סוצ'יץ' • 26 יאקיץ' • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
| נבחרת קרואטיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
יוסל בירשטיין

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1920 ביאלא פודולסק, רפובליקת פולין 
 פטירה:  28 בדצמבר 2003 (בגיל 83) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 צאצאים:  נורית שני 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש (1991) 
 
יוסל בירשטיין (24 בספטמבר 1920 – 28 בדצמבר 2003) היה סופר ומשורר ישראלי יליד פולין, כתב ביידיש ובעברית.
ספריו

במדרכות צרות, רומן מחיי הקיבוץ, עברית - מ’ רביד, תל אביב, התשי"ט 1959.
המוטבים, רומן, תרגום חדש מיידיש - מנחם פרי, הספריה החדשה, 2001
ציפייה ועוד סיפורים, משרד הביטחון, תשכ"ו (1966).
נסיעתו הראשונה של רולידר, ועוד שני סיפורים, מיידיש - נסים אלוני וי’ בירשטיין; עם שמונה רישומים מאת יוסל ברגנר, ספרית פועלים, תל אביב, תש"ל 1970.
סיפורים קטנים, ליקט אלכס זהבי, עיבד משה מנור, ירושלים, תשמ"ה 1985.
כתם של שקט, קצרצרים, איורים - נורית ענבר-שני, הספריה החדשה, 1986 הספר הראשון שכתב בירשטיין בעברית, על-פי סיפורים שכתב לתוכנית "שעתיים משתיים" בגלי צה"ל.
ציפור כהה בדרך, הספריה החדשה, 1989
פנים בענן, רומאן, הספריה החדשה, 1991
אל תקרא לי איוב, הספריה החדשה, 1996
הבורסה, רומן, מיידיש - מנחם פרי, הספריה החדשה, 1984
סיפורים רוקדים ברחובות ירושלים, איורים - נורית שני, הספריה החדשה, 2000
סיפורים מאזור השלווה, עורך - מנחם פרי, הספריה החדשה, 2004
ומאז רק סיפורים: סיפורים מן העזבון עורך - עמינדב רוטנברג, בר-אילן, 2020
ספריו ביידיש:
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אונטער פֿרעמדע הימלען (1949)
אויף שמאָלע טראָטואַרן (1958)
אַ מאַנטל פֿון אַ פּרינץ (1969)
דער זאַמלער (1985)
דײַנע געסלעך – ירושלים: קלײנע מעשׂיות (1989)
אַ פּנים אין די וואָלקנס (2000)
פרסים

פרס בימקו, הסיפור הטוב ביותר (הופיע ברבעון היידי "די גאלדענע קייט", תל אביב), 1954
פרס "הקונגרס לתרבות יידיש בצרפת" על הרומן "במדרכות צרות", 1960
פרס סטולר, (ארגנטינה) עבור הרומן "במדרכות צרות", 1959
פרס חיפה ע"ש דוד פינסקי עבור "נסיעתו הראשונה של רולידר", 1976
פרס יעקב פיכמן, תל אביב, 1983
פרס ראובן ולנרוד, אגודת הסופרים העברים בישראל, תל אביב, 1986
פרס ראש הממשלה, 1987
פרס אטרן, מטעם הירחון "די צוקונפט" ניו יורק, 1988
פרס הורביץ על הרומן "המוטבים", ירושלים, 1985
פרס שלום עליכם מטעם "בית שלום עליכם" בתל אביב, 1989
פרס איציק מאנגר, תל אביב, 1991
פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, 1999
לקריאה נוספת

מלך ראוויטש לאור מכתבים שבארכיונו, מסה שכתב יוסל בירשטיין, תורגם מיידיש, נדפס בגשרים, בריקן, א', תשמ"ג 1983.
שחר פינסקר, בית ישן ארץ חדשה, "דווקא" 3, ספטמבר 2007.
דורונה בן דור, "סימנים וקולות: האירוע ההיגוי של יוסל בירשטיין: מחקר השוואתי", הוצאת מזרח התיכון אפריקה - אוניברסיטת תל אביב, 1993.
קובי נסים, "המגיד מירושלים", על: יוסל בירשטיין, דבר, דבר השבוע, 24 בינואר 1992.
עמינדב רוטנברג, "אני מספר כי אני סיפור: היבטים אוטוביוגרפיים ביצירתו של יוסל בירשטיין; עיון במבחר מסיפוריו הקצרים", המחלקה לספרות עם ישראל, אוניברסיטת בר-אילן, 2021.
הערות שוליים

↑  יוֹסִי רן, סיפורים רוקדים ברחובות ירושלים עם יוסל בירשטיין, באתר תרבות הפנאי, ‏2013-12-19
↑  ארכיון יוסל בירשטיין, בספרייה הלאומית
↑  משה גרוסמן, הזהרו מפני סופרים, דבר, 6 בפברואר 1959.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258714505171  PLWABN: 9810665739805606  BnF: cb12546557x (data)  CiNii: DA19112236  GND: 124743307  ICCU: CFIV151425  ISNI: 0000 0000 7834 4728  LCCN: n86039545  NKC: xx0117179  NLA: 35207676  NTA: 185291430  SUDOC: 098182544  VIAF: 14885134   WorldCat (עם VIAF): 14885134
סנטיאגו קסטרו

סנטיאגו תומאס קסטרו (בספרדית: Santiago Tomás Castro; נולד ב-18 בספטמבר 2004 בסן מרטין שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בולוניה.
קריירת מועדונים

קסטרו גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.
ב-30 בינואר 2024 חתם על חוזה בבולוניה שמשחקת בסרייה א', וב-20 במאי באותה שנה כבש את שערו הראשון בקבוצה מול יובנטוס.
קריירה בינלאומית

קסטרו נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 בטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת 2023, וערך שלוש הופעות בטורניר.
לוס אנג'לס גלאקסי

לוס אנג'לס גלאקסי (באנגלית: Los Angeles Galaxy) היא קבוצת כדורגל מקרסון שבקליפורניה המשחקת בליגת ה-MLS. צבעי הקבוצה הם צהוב, כחול ולבן. הגלאקסי הוקמה ב-1996 - אחת מעשר הקבוצות הראשונות של ה-MLS. מאז שנת 2003 משחקת הקבוצה באצטדיון דיגניטי הלת' ספורטס פארק (בעבר לצד קבוצת צ'יבאס ארצות הברית שהתפרקה בשנת 2014). בעבר שיחקה הקבוצה שיחקה באצטדיון רוז בול.
הגלאקסי הגיעו לגמר גביע ה-MLS תשע פעמים: הם הפסידו בשנים 1996, 1999, 2001 ו-2009, וניצחו ב-2002, 2005, 2011, 2012, 2014 ו-2024 בנוסף, הגלאקסי זכו גם בגביע ארצות הברית הפתוח (2001 ו-2005) וגם בגביע CONCACAF לאלופות (2000).
מאמנים ראשיים

לותאר אוסיאנדר (1996 - 1997)
אוקטביו זמבראנו (1997 - 1999)
ראלף פרז (1999)
סיגי סצ'מיד (1999 - 2004)
סטיב סמפסון (2004 - 2006)
רוד חוליט (2007 - 2008)
ברוס ארנה (2008 - 2016)
קורט אונאלפו (2016 - 2017)
סיגי שמיד (2017 - 2018)
גיז'רמו בארוס שלוטו (2019 -)
תארים

גביע ה-MLS ‏ (6)
2002, 2005, 2011, 2012, 2014, 2024
גביע ארצות הברית הפתוח (2)
2001, 2005
מגן האוהדים (4)
1998, 2002, 2010, 2011
גביע CONCACAF לאלופות ‏ (1)
2000
שנה אחרי שנה

| שנה | עונה סדירה | פלייאוף | גביע ארצות הברית הפתוח | ליגת האלופות של CONCACAF |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | 1, מערב | גמר | לא השתתפה | לא השתתפה |
| 1997 | 2, מערב | רבע גמר | לא השתתפה | גמר |
| 1998 | 1, מערב* | חצי גמר | לא השתתפה | רבע גמר |
| 1999 | 1, מערב | גמר | רבע גמר | לא העפילה |
| 2000 | 2, מערב | חצי גמר | חצי גמר | אלופה |
| 2001 | 1, מערב | גמר | אלופה | לא העפילה |
| 2002 | 1, מערב* | אלופה | גמר | לא העפילה |
| 2003 | 4, מערב | רבע גמר | חצי גמר | רבע גמר |
| 2004 | 2, מערב | חצי גמר | סיבוב רביעי | לא העפילה |
| 2005 | 4, מערב | אלופה | אלופה | לא העפילה |
| 2006 | 5, מערב | לא העפילה | גמר | רבע גמר |
| 2007 | 5, מערב | לא העפילה | סיבוב שלישי | לא העפילה |
| 2008 | 6, מערב | לא העפילה | לא העפילה | לא העפילה |
| 2009 | 1, מערב | גמר | לא העפילה | לא העפילה |
| 2010 | 1, מערב* | חצי גמר | רבע גמר | לא העפילה |
| 2011 | 1, מערב* | אלופה | רבע גמר | מוקדמות |
| 2012 | 4, מערב | אלופה | סיבוב שלישי | רבע הגמר |
| 2013 | 3, מערב | חצי גמר | סיבוב רביעי | חצי גמר |
| 2014 | 2, מערב   | אלופה | סיבוב חמישי | לא העפילה |
| 2015 | 5, מערב | נוק אאוט | רבע גמר | לא העפילה |
זכייה במגן האוהדים
ממוצע אוהדים

עונה רגילה/פלייאוף
1996: 30,129/29,883
1997: 23,626/26,703
1998: 21,784/13,175
1999: 17,632/21,039
2000: 20,400/25,033
2001: 17,387/28,462
2002: 19,047/24,596
2003: 21,983/20,201
2004: 23,809/20,206
2005: 24,204/17,466
כולל: 21,287
סמל המועדון לאורך השנים

הלוגו הראשון של המועדון (1996–2002)
הלוגו השני (2003–2006)
הלוגו הנוכחי (2007–הווה)
גמר מונדיאל 1990

גמר מונדיאל 1990 התקיים בסטאדיו אולימפיקו ברומא, איטליה ב-8 ביולי 1990, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1990 היא נבחרת גרמניה המערבית, שניצחה את אלופת העולם המכהנת, ארגנטינה, בתוצאה 0-1, משער בבעיטת עונשין של אנדראס ברמה בדקות הסיום של המשחק. לגרמניה הייתה זו הזכייה השלישית בתולדותיה בגביע העולם.
שתי הנבחרות נפגשו במשחק גמר המונדיאל הקודם, גמר מונדיאל 1986, בו ניצחה ארגנטינה בתוצאה 3-2. בכך, בפעם הראשונה בהיסטוריה, שתי נבחרות נפגשו יותר מפעם אחת בגמר גביע העולם, הישג ששוחזר טורניר אחד מאוחר יותר, כשנבחרות ברזיל ואיטליה נפגשו בגמר מונדיאל 1994. בפעם היחידה בהיסטוריה עד כה, שתי נבחרות שיחקו זו מול זו בשני גמרים רצופים. הנבחרות נפגשו בפעם השלישית בגמר מונדיאל 2014, בו ניצחה גרמניה בתוצאה 1-0, והיו ליחידות שנפגשות שלוש פעמים במשחק הגמר.
במשחק זה נקבעו מספר תקדימים נוספים. היה זה משחק הגמר הדל ביותר בשערים עד אז, עם שער אחד בלבד. בכך שארגנטינה לא הצליחה לכבוש, נקבע שלראשונה במשחק הגמר, אחת הנבחרות לא כובשת שער במשחק. מגן נבחרת ארגנטינה, פדרו מונסון, היה לשחקן הראשון בהיסטוריית משחקי הגמר שהורחק, לאחר שספג כרטיס אדום ישיר בעקבות עבירה על חלוץ נבחרת גרמניה, יורגן קלינסמן, בדקה ה-65. הופעתה השישית של נבחרת גרמניה במשחק הגמר, הציב אותה בראש טבלת הנבחרות המופיעות בגמר. היא עדיין מחזיקה בשיא זה, עם 8 הופעות. כמו כן, הייתה זו הופעתה השלישית ברציפות בגמר, הישג ששוחזר על ידי ברזיל, שהשתתפה במשחק הגמר ב-1994, 1998 ו-2002.
בהופעותיה הקודמות של גרמניה במשחקי הגמר, היא ניצחה פעמיים (1954, 1974) והפסידה שלוש פעמים (1966, 1982, 1986). לארגנטינה הייתה זו ההופעה הרביעית במשחק הגמר. קדמו לה שני ניצחונות (1978, 1986) והפסד אחד (1930).
רקע > מפגשים קודמים

משחק זה היה המפגש הרביעי בין הנבחרות בגביע העולם. קדמו לו המפגשים הבאים:
בית א' במונדיאל 1958, גרמניה המערבית גברה על ארגנטינה בתוצאה 1-3.
בית ב' במונדיאל 1966, המשחק בין ארגנטינה וגרמניה המערבית הסתיים בשוויון 0-0.
גמר מונדיאל 1986, ארגנטינה גברה על גרמניה המערבית בתוצאה 3-2 וזכתה בגביע העולם.
שופט המשחק

אדגרדו קודסאל ממקסיקו נבחר לשופט המשחק יחד עם עוזרי השופט, ארמנדו פרז הויוס מקולומביה ומיכאל ליסטקביץ מפולין, שנבחרו לשמש כקוונים במשחק.
קודסאל, שהיגר למקסיקו עם משפחתו מאורוגוואי, היה לשופט המקסיקני היחיד בהיסטוריה ששפט משחק גמר מונדיאל. אביו, חוסה מריה קודסאל, תחת אזרחות אורוגוואי, גם הוא שפט בטורניר מונדיאל, בשנת 1966.
במהלך הטורניר, קודסאל שפט בשני משחקים נוספים. המשחקים ששפט היו המשחק מבית א' בין איטליה וארצות הברית (0-1) והמשחק ברבע הגמר בין אנגליה וקמרון (2-3 בהארכה). במהלך משחק זה, שרק קודסאל לשלוש בעיטות עונשין, וזכה למחמאות על שליטתו במשחק.
במשחק הגמר, ספג השופט ביקורות רבות, בעיקר מהצד הארגנטינאי. החלטתו להעניק כדור עונשין שנוי במחלוקת לגרמניה שלבסוף הכריע את המשחק, בנוסף על הרחקת שני שחקנים מנבחרת ארגנטינה, והעובדה שלא שרק לכדור עונשין לזכות ארגנטינה, עוררו כנגדו זעם רב. על אף פרישתו זמן קצר לאחר הטורניר, כרזות בגנותו נתלו על ידי אוהדי ארגנטינה במשחקי הנבחרת במונדיאל 1994.
מהלך המשחק

בעקבות משחק חצי הגמר מול איטליה, ארגנטינה הגיעה למשחק ללא ארבעה משחקניה - ריקרדו ג'וסטי הורחק במשחק, חוליו אולרטיקואצ'אה, סרחיו בטיסטה וקלאודיו קאניג'ה ספגו כרטיסים צהובים שמנעו את השתתפותם. ג'וסטי, אולרטיקואצ'אה ובטיסטה היו בהרכב הפותח של הנבחרת בגמר המונדיאל הקודם.
המשחק עצמו התאפיין במשחק הגנתי ומבוקר, במיוחד מצד ארגנטינה, שמיעטה להתקיף, וסיימה את המשחק עם בעיטה אחת בלבד לכיוון השער. ניכר היה שארגנטינה רוצה להביא את המשחק להכרעה בבעיטות עונשין, לאחר שאת שלבי רבע הגמר וחצי הגמר הכריעה בדו-קרב כזה.
המחצית הראשונה הסתיימה בשוויון 0-0, ללא מצבים מיוחדים מצד שתי הנבחרות.
כרבע שעה מפתיחת המחצית השנייה, שחקנה המחליף של ארגנטינה, גבריאל קלדרון תוקל על ידי לותר מתאוס. בהחלטה שנויה במחלוקת, החליט השופט קודסאל שלא לשרוק לכדור עונשין לזכות ארגנטינה.
בדקה ה-65 הכשיל פדרו מונסון הארגנטינאי את חלוץ גרמניה יורגן קלינסמן, כשגלש לעברו כשרגלו מוגבהת מעל הקרקע. בגלל הגבהת הרגל, החליט השופט לשלוף לו את הכרטיס האדום הישיר, ובכך להפוך את מונסון למורחק הראשון בתולדות משחקי גמר המונדיאל.
בדקה ה-83, נכנס מגן ארגנטינה רוברטו סנסיני לתיקול מול חלוץ גרמניה, רודי פלר. על אף שלא נראה בבירור אם אכן הייתה עבירה, השופט המקסיקני החליט לשרוק לכדור עונשין מ-11 מטר לזכות גרמניה. לאחר שתי דקות של ויכוחים מצד שחקני ארגנטינה, ולרקע תנועות המחאה של מאמן הנבחרת קרלוס בילארדו, בוצעה הבעיטה על ידי המגן השמאלי של גרמניה, אנדראס ברמה. ברמה בעט כדור שטוח לצד שמאל. שוער ארגנטינה, סרחיו גויקוצ'אה אמנם זינק לכיוון הבעיטה, אך לא הצליח לעצור, וגרמניה עלתה ליתרון ראשון במשחק.
שתי דקות אחר כך, שחקן גרמניה יורגן קולר אחז בכדור לפני ביצוע כדור חוץ על מנת לבזבז זמן. גוסטבו דסוטי הארגנטינאי תקף אותו במכה לכיוון הצוואר כדי להוציא ממנו את הכדור, וספג מהשופט כרטיס אדום, שהשאיר את נבחרתו ב-9 שחקנים.
המשחק הסתיים בתוצאה 1-0, וקפטן הנבחרת לותר מתאוס, שאף זכה בתואר השחקן המצטיין בטורניר, הניף את הגביע השלישי בתולדות גרמניה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 ביולי 1990 |  גרמניה המערבית | 1 - 0 |  ארגנטינה | סטאדיו אולימפיקו, רומא, איטליה צופים: 73,603 שיפוט: מקסיקו אדגרדו קודסאל |
| 8 ביולי 1990 | אנדראס ברמה  85' (פ) | (סיקור) |  | סטאדיו אולימפיקו, רומא, איטליה צופים: 73,603 שיפוט: מקסיקו אדגרדו קודסאל |
| --- | --- |
              גרמניה המערבית :               ארגנטינה 
שופט: מקסיקו אדגרדו קודסאל

קוונים: קולומביה ארמנדו פרז הויוס, פולין מיכאל ליסטקביץ
הערות שוליים

↑  1958 FIFA World Cup Match Report: Argentina – Germany FR, באתר פיפ"א
↑  1966 FIFA World Cup Match Report: Germany FR – Argentina, באתר פיפ"א
↑  1986 FIFA World Cup Match Report: Argentina – Germany FR, באתר פיפ"א
| גביע העולם בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | אורוגוואי 1930 • איטליה 1934 • צרפת 1938 • ברזיל 1950 • שווייץ 1954 • שוודיה 1958 • צ'ילה 1962 • אנגליה 1966 • מקסיקו 1970 • גרמניה המערבית 1974 • ארגנטינה 1978 • ספרד 1982 • מקסיקו 1986 • איטליה 1990 • ארצות הברית 1994 • צרפת 1998 • יפן וקוריאה הדרומית 2002 • גרמניה 2006 • דרום אפריקה 2010 • ברזיל 2014 • רוסיה 2018 • קטר 2022 • קנדה, מקסיקו וארצות הברית 2026 • ספרד, פורטוגל, מרוקו, ארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי 2030 • ערב הסעודית 2034 |  |
| משחקי גמר | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010  • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
המדבר הלבן (פארק לאומי)

| --- | --- |
היווצרות סלעית בפארק הלאומי המדבר הלבן
היווצרות סלעית בפארק הלאומי המדבר הלבן
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  2002
 נתונים ומידות
 שטח:  300 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  מצרים
 מיקום:  מחוז אל-ואדי אל-גדיד 
 קואורדינטות:  27°16′38″N 28°12′02″E﻿ / ﻿27.277336111111°N 28.200441666667°E﻿ / 27.277336111111; 28.200441666667
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםהמדבר הלבן(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםהמדבר הלבן
 
המדבר הלבן (בערבית: الصحراء البيضاء, תעתיק עברי: א-סהרה אל אֳבְּיָיד) הוא פארק לאומי במצרים, שהוכר כשמורת טבע בשנת 2002. הפארק ממוקם בשקע פראפרה, כ-45 ק"מ צפונית לעיר פראפרה. חלק מהפארק הוא נווה המדבר פראפרה (אל-ואדי אל-גדיד).
אתר הפארק מורכב ממבנים סלעיים מסוג קירטון, שנוצרו כתוצאה מסחיפה של רוחות וסופות חול. כמו כן, מצויים בפארק צוקים לצידו הצפוני של שקע פראפרה, דיונות חול (כחלק מימת החול הגדולה), כמו גם ואדי ח'ניס ונאות מדבר בעין אל-מקפי ועין אל-ואדי.
הפארק הלאומי מקיף שטח של כ-300 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביותר בו היא אל-קס אבו סעיד (353 מטרים מעל פני הים), והנקודה הנמוכה ביותר היא ואדי ח'ניס (32 מטרים).
הפארק משמש כמקום מפלט למגוון חיות בר, ביניהן צבי רים שבסכנת הכחדה, צבי הנגב, עבדקן הרעמה, תנים, שועל החולות, שועל מצוי, פנק וחתול חולות.
בתרבות הפופולרית

המדבר הלבן מופיע כאחד מפלאי הטבע בחבילת ההרחבה Gathering Storm משנת 2019 של משחק האסטרטגיה "Civilization VI".
המדבר הלבן מופיע כמיקום במשחק הפעולה-תפקידים "Assassin's Creed Origins" מזיכיון  סדרת משחקי Assassin's Creed, שמתרחש בתקופת ממלכת בית תלמי שבמצרים העתיקה.
הערות שוליים

↑  White Desert National Park, National Parks. Irving, TX: Global Alliance of National Parks
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדבריות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרץ רוזנברג

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1919 הונגריה 
 פטירה:  25 באוקטובר 2008 (בגיל 89) בית שערים 
 תאריך עלייה:  1920
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 צאצאים:  נעמי ולך 
 השתייכות:  הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1942–1944 (כשנתיים)
 תפקידים בשירות
 אלחוטן, צנחן
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 תפקידים אזרחיים
 חקלאי, ממציא
 
פרץ רוזנברג בתחילת שנות ה-40
פרץ רוזנברג (11 בספטמבר 1919 – 25 באוקטובר 2008) היה ראשון צנחני היישוב, חקלאי וממציא.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

פרץ רוזנברג נולד בהונגריה, כשהוריו היו בדרך מפולין לארץ ישראל. בד בבד עם לימודיו בגימנסיה הרצליה הצטרף בגיל 16 ל"הגנה" ואף שימש כמפקד קורס אלחוטנים. במסגרת תפקידו המציא ופיתח מספר מכשירי אלחוט. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלח לרומניה כשליח יחידת הגדעונים של ההגנה, על מנת לחבור לקבוצה של מלחים ובאמצעותם לנסות להביא עולים עם אוניית המעפילים אטרטו ז', שנתפסה לבסוף על ידי הבריטים. הבריטים אמנם חיפשו את המלווים אך הוא הצליח להימלט ממנה במכונית האספקה.
כהכנות לחשש מפני כיבוש גרמני של ארץ ישראל (מה שלימים נקרא "מאתיים ימי חרדה") הצטרף עם כעשרים אלחוטנים לקורס האלחוטנים של "פלסטיין סקים" (Palestine Scheme), שם השתלם במורס אנגלי. ב-1942 התנדב רוזנברג לצבא הבריטי ונסע לקהיר, יחד עם יעקב שפירא (אחיו של דני שפירא) ורחבעם עמיר, על מנת להדריך בסרבו-קרואטית סוכנים שהיו אמורים לצנוח בעורף האויב הנאצי במסגרת מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית.
ביוגרפיה > הצניחה באירופה

רוזנברג הצטרף לאימוני הצניחה של צנחני היישוב, ובמאי 1943, תחת זהות בדויה ("סרג'נט רוז" (Rose)), צנח באזור ז'אבליאק (Žabljak), בהרי דורמיטור שבמונטנגרו, כחלק מכוח קומנדו ומודיעין בריטי בפיקוד קפטן דיקן (F.W. Deakin) שתפקידו היה לחבור לקבוצת הפרטיזנים בפיקודו של טיטו. רוזנברג שימש כאלחוטן של היחידה הבריטית והיה איש הקשר ממפקדת טיטו למטה הבריטי בקהיר. קשר זה הניב הצנחות של חומרי נפץ ועוד.

עקב ידיעותיו הרבות בנושאי קשר סייע רוזנברג גם לאנשי טיטו לתחזק את ציוד הקשר שלהם, וכך נוצר קשר חם בינו לבין צוותו של טיטו.
בנובמבר 1943, כחלק מכוחות הפרטיזנים, נכח רוזנברג בכנס השני של "המועצה האנטי-פשיסטית לשחרור יוגוסלביה" ביאיצה (כיום בבוסניה והרצגובינה), שבו הכריזה על עצמה המועצה כרשות המבצעת העליונה של יוגוסלביה.
מיד אחרי הכנס יצא רוזנברג, עם מספר פרטיזנים פצועים, למסע חזרה אל חוף הים האדריאטי, שם עלו על ספינת טורפדו בריטית שלקחה אותם לבארי בדרום איטליה, ומשם בטיסה לקהיר, ולמושבו דאז, נהלל.
בתחילת מלחמת העצמאות שירת במחלקת המדע וסייע לז'נקה רטנר בפיתוחי אמל"ח שונים, באותה תקופה הושאל פרץ לבקשתו של אהרן רמז כדי לסייע בהקמת קשר אלחוטי בשירות אוויר, ולזכותו נזקפת ההנחתה ללא תקלה של מטוס הנשק "בלק 1" במנחת בית דראס.