stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבת גבעת שאול

| --- | --- |

 ישיבה
 השתייכות:  ישיבה ליטאית
 תקופת הפעילות:  אלול תשנ"ד (אוגוסט 1994) – הווה
 מייסדים:  הרב שלמה וולבה
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב אליקום גצל פשקס, הרב יעקב ליוואוויץ
 מיקום
 מיקום:  ירושלים שכונת גבעת משה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′50″N 35°12′59″E﻿ / ﻿31.797111111111°N 35.216388888889°E﻿ / 31.797111111111; 35.216388888889
  (למפת ירושלים מוגדלת) ישיבת גבעת שאול(למפת ירושלים רגילה) ישיבת גבעת שאול(למפת הרי ירושלים רגילה) ישיבת גבעת שאול(למפת הרי ירושלים מוגדלת) ישיבת גבעת שאול
 
ישיבת גבעת שאול היא ישיבה גדולה המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה נוסדה על ידי הרב שלמה וולבה ושוכנת בשכונת גבעת משה בירושלים.
היסטוריה

הישיבה נוסדה על ידי הרב שלמה וולבה שייסד את ישיבת באר יעקב וכיהן בה כמשגיח (בעבר אף כונתה בשמו "ישיבת הרב וולבה"). בשנת תשמ"ב עזב את הישיבה בבאר יעקב והקים בירושלים את "בית המוסר", מטרתו הייתה להחדיר את רעיון לימוד המוסר בקרב אברכי כולל. בית המוסר פעל במסגרת של כולל אברכים שחלק מלימודם היומי היה לימוד המוסר ושמיעת שיחות מוסר וועדים. במקביל התקיימו בו שיחות מוסר לכלל הציבור על ידי הרב וולבה ואנשי מוסר נוספים שהזמין למקום. בחודש אלול תשנ"ד (אוגוסט 1994) הרחיב הרב וולבה את הרעיון והקים ישיבה גדולה בשכונת גבעת שאול. בראשות הישיבה העמיד הרב וולבה את תלמידו הרב אליקים גצל פשקס שכיהן כר"מ בישיבת באר יעקב ועזב כשנה לאחר עזיבת הרב וולבה. הרב וולבה עצמו כיהן כמשגיח בישיבה ומסר בה שיחות מוסר שבועיות וועדים לבחורים כשלצידו הוא מינה למנהל רוחני בישיבה את הרב יהודה בועז מנדלסון שכיהן עד אז כמנהל בית המוסר. בהמשך עברה הישיבה למבנה קבע ברחוב אהלי יוסף שבשכונת גבעת משה בירושלים, אולם שמה נותר "ישיבת גבעת שאול" על שם השכונה בה היא נוסדה.
ב-2013 עקב התנהגות בעייתית של חלק מבחורי הישיבה בעיני ראשי הישיבה הוצבו בישיבה מצלמות נסתרות, שנופצו על ידי בחורים מהישיבה.
ב 2022 הודיע הרב מנדלסון על סגירת הישיבה עקב קשיים כלכליים. תלמידי הישיבה התאחדו עם רמ"י ורבני הישיבה ולפי המסתמן בזמן אלול יעברו לישיבת דרך חכמה של הרב סילבר
ממאפייני הישיבה

הישיבה בבסיסה שמה בעבר דגש רב על לימוד המוסר יותר מהמקובל בעולם הישיבות, דבר שהתבטא בסדרי מוסר ארוכים יותר ושתי שיחות מוסר שבועיות שנמסרו בישיבה. לאחר פטירת הרב וולבה סגנון הישיבה שווה לשאר הישיבות הליטאיות.
צוות הישיבה

לאחר פטירת הרב וולבה בניסן תשס"ה, עברה הישיבה להנהגתו של הרב אליקים גצל פשקס ובמקומו של הרב וולבה מונה הרב יהודה מנדלסון כמשגיח הישיבה.
נוספו עליהם הר"מים:
הרב מרדכי שרגא הייזלר
הרב שלמה אנגלרד
הרב אליעזר שפירא
הרב אברהם זורייבין
בשנת תשע"ה מונה הרב יעקב ליוואוויץ, שהיה ראש ישיבת שערי בינה שנסגרה, לכהן כראש ישיבה לצדו של הרב פשקס.
ראו גם

תנועת המוסר
הערות שוליים

↑  ישראל כהן, ‏ישיבת גבעת שאול סוערת: המצלמות הנסתרות נופצו, באתר כיכר השבת, 15 באפריל 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300422805171  VIAF: 130722349   WorldCat (עם VIAF): 130722349
ישיבת גבעת אולגה

| --- | --- |


 ישיבת הסדר
 השתייכות:  ציונות דתית, ישיבות הקו
 תקופת הפעילות:  אלול ה'תשע"א – הווה
 מייסדים:  הרב אפרים ג'יאמי
 בעלי תפקידים
 מנהל:  שגיא בן לישה
 ראש הישיבה גבוהה:  הרב אפרים ג'יאמי
 סגל:  ראו צוות
 תלמידים
 :  כ-250 תלמידים
 מיקום
 מיקום:  רח' הרב בן איש חי 22, חדרה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°26′30″N 34°53′14″E﻿ / ﻿32.441527777778°N 34.887361111111°E﻿ / 32.441527777778; 34.887361111111
 www.yeshiva-olga.com
  (למפת הכרמל מוגדלת) ישיבת גבעת אולגה(למפת הכרמל רגילה) ישיבת גבעת אולגה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת גבעת אולגה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת גבעת אולגה
 
ישיבת גבעת אולגה היא ישיבת הסדר/גבוהה הנמצאת בשכונת גבעת אולגה בחדרה.
היסטוריה

הישיבה הוקמה באלול ה'תשע"א ביוזמת הגרעין התורני "עתיד עם תקווה" ,קיבלה הכרה כישיבת הסדר ממשרד הביטחון בשנת ה'תשע"ג.
מיקום

הישיבה ממוקמת בשכונת גבעת אולגה שבחדרה.
התלמידים מתנדבים במספר פרויקטים, כגון חונכות אישית, קידושים בבית חולים, ריקודים בשבתות ומועדים ועוד. מציאות זו יוצרת חיבור טבעי עם תושבי השכונה בכל הגילאים.
בית המדרש מארח גני ילדים וכיתות מבתי הספר בשכונה למפגש עם תלמידי הישיבה. במפגשים אלו מתקיימות פעילויות שונות כגון לימוד משותף, ליווי חינוכי ופעילויות משותפות סביב מעגל השנה.
מסלולי לימוד

בישיבה קיימים מסלולי לימוד גמרא בעיון, הלכה בעיון וכולל אברכים.
צוות

הרב אפרים ג'יאמי - ראש הישיבה
הרב בן ציון המאירי-ר"מ בוגרי צבא
הרב אפי כפרי
הרב רפאל ג'יאמי - ר"מ הלכה ור"מ שיעור ב'
הרב אלעד בן שלומי
הרב ליאור שגב - ר"מ הלכה
הרב מלכו סופר
הרב גלעד מורד
הרב ישראל אביטן
הרב דוד כהן
הרב אליהו רקנטי
הרב עמיחי בכר
הרב יצחק שילר
כמו כן מעבירים שיעורים קבועים בישיבה:
הרב צבי אלון
הרב מרדכי הס
הרב דוד ג'יאמי
הרב יגאל לוינשטיין
הרב מאיר נאמן
בעבר העבירו שיעורים בישיבה הרב אלישע וישליצקי והרב מרדכי אלון.
הערות שוליים

↑  רשימת הישיבות המוכרות על ידי משרד הביטחון באתר צבא ההגנה לישראל
↑  שירה כהן, אירוע שויתי ראשון - העצמה רוחנית ודתית עבור תלמידים השואפים לתוספת של קודש בישיבת כפר הרא"ה, 26 בפברואר 2019
↑  לאה בלפר-קליין, גדלים בתורה בישיבת אמי"ת נתיבות דרור, באתר "גפן - מגזין המושבות", 24 במרץ 2017
↑  בנו של הרב חיים כפרי - ראש ישיבת תקוע לשעבר. בוגר ישיבת הר המור וישיבת איילת השחר
↑  עמותת שערי הדעת בראשות הרב רפאל ג'יאמי
↑  טוביה אריאל, תשובה - "העניין של הדור", באתר הקול היהודי, 26 באוקטובר 2015
↑  רב משיב במכון פוע"ה (הרבנים המשיבים באתר מכון פוע"ה)
↑  בוגר ישיבת מדברה כעדן וישיבת רמת השרון
↑  בוגר ישיבת שבי חברון
↑  משמש כשליח חינוכי-דתי בקרב הקהילות היהודיות בדרום אמריקה מטעם משרד התפוצות והמרכז לטכנולוגיה חינוכית. רבה של קיסריה לשעבר. בנו של הרב מרדכי אלון
↑  יזהר גואטה, המסירות לא נפגעת, ד' בשבט התשע"ט

הרב אפרים ג'יאמי
חלק מרבני הישיבה
ישראל מפולוצק

רבי ישראל מפּוֹלוֹצק (בכתיב יידי: פּאָלאָצק, ויטבסק, ה'ת"צ (1730) בערך - א' באייר ה'תקמ"ב (1788)-ה'תקמ"ד) היה מתלמידי המגיד ממזריטש ומראשי עליית החסידים בשנת תקל"ז (1777). היה השד"ר החסידי הראשון, וממקימי התשתית הארגונית לתמיכה הכלכלית ביישוב החסידי בארץ ישראל.
קורות חייו

רבי ישראל מפולוצק היה מתלמידיו של רבי דב בער, "המגיד ממזריטש". בשל כושרו הארגוני והדרשני נשלח על ידי רבו להפיץ את תורת החסידות בליטא.
בשנת תקל"ז (1777) היה מראשי שיירת החסידים שמנתה כ-300 איש, אשר יצאה מליטא ומרייסין לארץ ישראל. אליו התלוו בני משפחתו "מקטנם ועד גדולם".
בשל הוצאות הדרך הרבות נשלח רבי ישראל לחו"ל מיד עם הגיעם לארץ על מנת לדאוג להעברת כסף ותרומות לאנשי השיירה. שליחות זו הייתה בעל כורחו; על פי עדות מנהיג החבורה, רבי מנחם מנדל מוויטבסק "גם אם היו נותנים לו עשרת אלפים בחודש חליפות יציאת ארץ ישראל הקדושה היה בז לכל דבר".
רבי ישראל נסע לקושטא והצליח להשיג 3,000 'אריות' (מטבע טורקי), מהם שלח 2,750 לארץ ישראל – 2,000 לשלם לפאשה והשאר לצורכי היום יום – ואת היתר השאיר לעצמו להוצאות הדרך. באיגרת ששלח מקושטא לגבאי ארץ ישראל בוויטבסק בשנת תקל"ח (1778) מתאר רבי ישראל את נסיעתם לארץ ישראל, את תחילת התיישבותם בצפת ואת מצבם הכספי המדולדל, "כי תם הכסף ולא נשאר בלתי אם גוויתנו". איגרת זו היא מקור מרכזי להבנת הלכי הרוח של בני החבורה באותה תקופה ולתיאור תלאות הדרך שעברו בדרכם לארץ ישראל.
בחוץ לארץ עשה תעמולה ופרסום למען היישוב החסידי בארץ ישראל, והקים את התשתית לתמיכה כלכלית ביישוב החסידי בארץ ישראל. הוא שלח איגרות רבות ואף הגיע בעצמו עד למערב אירופה במטרה לאסוף כסף לחבריו בצפת. ברייסין שיתף פעולה עם רבי יששכר בער מלובביץ' ועם רבי שניאור זלמן מלאדי.
הוא התכוון לחזור לארץ ישראל, אולם בשהותו בעיר פאסטוב (חוואסטוב) חלה לפתע, ונפטר. הוא נקבר בעיר זו, בסמוך לקברו של רבי אברהם המלאך, בנו של המגיד ממזריטש.
הערות שוליים

↑  ראו שלום בערך לוין, תולדות חב"ד בארץ הקודש פרק ב.
↑  סדר הדורות החדש, עמ' 33. בית רבי א', דף ס"ה.
↑  גנזי נסתרות, עמ' כ"ח.
↑  ברוך הכהן כהנא, חיבת הארץ, עמ' מ"ז. 
אברהם יערי, אגרות ארץ ישראל, עמ' 312.
↑  ח' שטימן כ"ץ, ראשיתן של עליות החסידים, יד בן צבי, עמ' 98.
כאפיסא

| --- | --- |
כביש מהיר בעמק תגאב
כביש מהיר בעמק תגאב
 מדינה:  אפגניסטן אפגניסטן
 מושל:  סעיד מוחמד חמיד
 בירת המחוז:  מחמוד-י ראקי
 שפה רשמית:  דארי, פשטו
 שטח:  1,842 קמ"ר
 גובה:  1,746 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  441,000 (2009)
 קואורדינטות:  35°00′N 69°42′E﻿ / ﻿35°N 69.7°E﻿ / 35; 69.7 
 אזור זמן:  UTC+4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כאפיסא (בפרסית/דארי/פשטו: کاپیسا) הוא אחד מתוך 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם דרומית-מזרחית למרכז המדינה בתוך רכס הרי הינדו-כוש. בירת המחוז היא העיר מחמוד-י ראקי. שטחו של המחוז 1,842 קילומטרים רבועים, משמע שזהו המחוז הקטן ביותר באפגניסטן. אוכלוסיית המחוז מונה 441,000 איש נכון לרישום משנת 2015. המחוז ממוקם מצפון לבירת המדינה קאבול.
גאוגרפיה

כאפיסא הוא בין המחוזות המרכזיים של אפגניסטן. הוא מוקף במחוזות פנג'שיר מצפון לו, פרוואן ממערב לו, קאבול ולגמן מדרום לו, ואילו לגמאן ממוקמת גם ממזרח לו. מחמוד ראקי היא בירת המחוז, הממוקמת 65 קילומטרים מצפון לקאבול. גובהו הממוצע של המחוז 1,500 מטר מעל פני הים. ענבים ורימונים הם פירות המיוצרים בשפע במחוז ודרכה הם מיוצאים למדינות אחרות.
המחוז זוכה לגשם שנתי הנמדד בין 300 ל-400 מיליליטר בממוצע בעוד שהטמפרטורה בקיץ בעה בין 25 ל-45 מעלות צלזיוס. לתושבי כאפיסא שטח מישורי קטן המתאים לחקלאות מכיוון שההרים מתפרשים על רוב המחוז. מהגידולים שכן מתפתחים במחוז יש חיטה, שעועית ותירס. פירות כמו רימונים, ענבים, אגוזים משמשים כעצם האחורית של כלכלת המחוז.
אוכלוסייה

אוכלוסיית המחוז מחולקת מבחינה אתנית בעיקר בין הקבוצות הגדולות של טג'יקים, פשטונים ונוריסטנים. מעל 1,100 פרויקטים של סיוע מחוזי מתוכננים באזור עם מעל 17 מיליון דולר אמריקני בעלויות מתוכננות. במחוז ישנם 99 מוסדות חינוך (בהם אוניברסיטה אחת) ו-32 אחוז מכלל האוכלוסייה יודעים אוריינות. ישנם 2 בתי חולים מחוזיים ו-35 קופות חולים.
ביטחון

שלוש נפות במחוז כאפיסא הם שדה קרב בין כוחות הממשלה האפגנית למורדים וארגוני טרור, הגדול שבהם הוא הטליבאן. ארבע הנפות האחרות נמצאות בשליטה מלאה של הממשלה האפגנית. 81 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 1.4 תקריות בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות מספר פעולות שבוצעו על ידי כוחות ממשלה, בתמיכת ארצות הברית, בעיקר בנפות טאגאב וניג'ראב בשנת 2018 ובתחילת 2019, מה שהביא להשבת כמה כפרים משליטת הטליבאן בינואר 2019.
תועדו 139 נפגעים אזרחיים (39 הרוגים ו-100 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 29 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בעלייה של 38% בהשוואה לשנת 2017. הסיבות המובילות לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות בשטחים מיושבים ואחריהם התקפות אוויריות והטלת מטעני חבלה. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 890 אנשים ממחוז כאפיסא, רובם הועברו למקומות אחרים בתוך המחוז או למחוזות שכנים.
חלוקה מנהלית

מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז כאפיסא ואוכלוסייתן.
אלסאי – 38,642
הסה אוול קוהיסתאן – 64,483
הסה דאום קוהיסתאן – 45,962
קוהא בנד – 24,001
מחמוד ראקי – 65,632
ניג'ראב – 114,726
טאגאב – 82,564
ראו גם

הינדו-כוש
קאבול
נפות מחוז כאפיסא
לורד צ'נסלור

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  שבאנה מחמוד
 תאריך כניסה לתפקיד:  5 ביולי 2024
 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת
 ייסוד המשרה:  1066 
 איוש ראשון:  הלורד ויליאם קוופר
 
הלורד צ'נסלור (באנגלית: בשמו המלא – Lord High Chancellor of Great Britain – כלומר, "הלורד הצ'נסלור הרם של בריטניה הגדולה")  הוא חבר ממשלה בבריטניה בתפקיד הדומה לשר משפטים, בו הוא אחראי על עבודת בתי המשפט ועצמאותם, ועל מינוי שופטים בשיתוף הוועדה למינוים משפטיים. תפקידו נחשב לאחד הבכירים בקבינט ממשלת בריטניה. בתפקידו הוא אחראי או שותף בכיר במינוי השופטים של אנגליה וויילס. הלורד צ'נסלור הנוכחי היא שבאנה מחמוד, המכהנת בתפקיד מיולי 2024.
לפני הרפורמה של שנת 2005, כיהן הלורד צ'נסלור גם כיושב ראש בית הלורדים, תפקיד שהועבר ללורד יושב הראש, וכראש הרשות השופטת, תפקיד שהועבר לאב בתי הדין. כהונה מורכבת זאת, שכללה תפקידים מהרשות המבצעת (בהיותו חבר ממשלה), מהרשות המחוקקת (בהיותו חבר בבית הלורדים), והרשות השופטת, נגדה את עקרון הפרדת הרשויות, דבר שנחשב בעייתי במיוחד מאז חקיקת חוק זכויות האדם 1998.
היסטוריה

משרת הלורד צ'נסלור מקורה עוד בימי הכיבוש הנורמני של אנגליה בשנת 1066, ויש המשערים שהמשרה מבוססת על משרות שהתקיימו עוד קודם לכן. הלורד צ'נסלור היה התפקיד השלישי בחשיבותו באנגליה, אחרי המלך וראש השרים. עד אמצע המאה ה-16 כמעט תמיד שימש בתפקיד איש דת, שכן רוב המלומדים בימי הביניים היו אנשי דת. תפקידי הלורד צ'נסלור כללו בנוסף לתפקידים דתיים, את שמירת החותם המלכותי וייעוץ למלך בנושאים רוחניים וגשמיים.
מקור השם במילה הלטינית cancellarius שפירושה "מזכיר" או "פקיד בית הדין"; מקור המילה הוא השְׂבָכָה (cancellus) שישב מאחוריה.
עם הזמן נוספו ללורד צ'נסלור תפקידים שונים. כאחד מיועצי המלך, היה הלורד צ'נסלור חבר במועצה המלכותית. כאשר המועצה המלכותית הוחלפה על ידי הפרלמנט, קיבל הלורד צ'נסלור את תפקיד יושב ראש הבית העליון, בית הלורדים. על פי חוק מתקופת הנרי השמיני, הלורד צ'נסלור היה יושב ראש בית הלורדים, גם אם הוא עצמו לא היה לורד. בשנת 1280 הנחה אדוארד הראשון את אנשי המועצה המלכותית לבחון בעצמם את בקשות הצדק שהופנו למלך, ולצורך כך הוגדרו כטריבונל שיפוטי (The kings bench). הנחיות המלך היו שבקשות חשובות יופנו ללורד צ'נסלור ובקשות עוד יותר חשובות יופנו אל המלך בעצמו. בתקופת אדוארד השלישי כבר היה ללורד צ'נסלור הרכב שיפוטי (High Court of Chancery) אשר דן לפי עקרונות היושר והיה רשאי לסטות מהמשפט המקובל לשם עשיית צדק. בעקבות זאת נודע הלורד צ'נסלור כשומר המצפון של המלך. תפקיד נוסף של הלורד צ'נסלור היה הוצאת צווי הבאה.
לאחר סירובו של הקרדינל וולזי לאשר את גירושיו של הנרי השמיני, סר חנם של אנשי הדת באנגליה ותפקיד הלורד צ'נסלור ניתן כמעט תמיד לאנשים פשוטים, למעט בתקופתה של מרי הראשונה, מלכת אנגליה.
בתקופות קדומות, כאשר הלורד צ'נסלור נעדר, מילא את תפקידיו אדם שנשא בתואר "שומר החותם של המלך". בתקופת כהונתה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, הועבר חוק בפרלמנט שהשווה את סמכויותיהם של הלורד צ'נסלור ושומר החותם, כאשר ההבדל היחיד ביניהם היה דרך המינויים הסמלית. באופן כללי, מועמדים חסרי תואר אצולה מונו לתפקיד שומר החותם, בעוד בעלי תואר אצולה מונו לתפקיד לורד צ'נסלור. לעיתים, הוענק תואר אצולה לשומר החותם והוא קודם לתואר לורד צ'נסלור. החל משנת 1760 הפסיקו להבחין בין בעלי וחסרי תואר אצולה וכל המינויים נעשו לתפקיד לורד צ'נסלור. לרוב הוענק תואר אצולה ללורד צ'נסלור זמן קצר לאחר המינוי. היו מקרים לפני 1836 בהם התפקיד הוענק למספר אנשים במשותף.
עד לאיחוד אנגליה וסקוטלנד לבריטניה הגדולה, כיהנו לורד צ'נסלורים שונים באנגליה ובסקוטלנד. לאחר האיחוד כיהן לורד צ'נסלור אחד בבריטניה הגדולה. לעומת זאת, גם לאחר האיחוד עם אירלנד המשיך לכהן בה לורד צ'נסלור נפרד, עד הענקת העצמאות לאירלנד בשנת 1922, ועד היום הלורד צ'נסלור הוא "הלורד צ'נסלור של בריטניה הגדולה" ולא של הממלכה המאוחדת.
תפקידים לפני הרפורמה

לפני הרפורמה של שנת 2005, הלורד צ'נסלור נשא תפקידים מכל שלוש רשויות השלטון. ברשות המחוקקת הוא כיהן כיו"ר בית הלורדים, ברשות המבצעת כיהן הלורד צ'נסלור במועצת המלך או בממשלה, והחל משנת 1885 הוא ניהל את משרד הלורד צ'נסלור או "מחלקת הלורד צ'נסלור". בשנת 2007 שונה שם המשרד למשרד המשפטים. תפקיד המשרד נוגע לאחריות על חקיקה ואחריות מנהלית לתפקוד בתי המשפט. הלורד צ'נסלור גם עוסק במינוי שופטים ובהענקת תואר עורך דין בכיר (queen's council) לעורכי דין ותיקים. הלורד צ'נסלור גם אחראי על הטבעת חותם המלכה על מסמכי הממלכה והדבר נעשה באחריות אחד מעוזריו. כמו כן, הוא לוקח חלק בנוהל הטקסי של הכנסת חקיקה חדשה לתוקף. ברשות השופטת, הלורד צ'נסלור כיהן כשופט בבית הלורדים, כחלק מבית המשפט של מועצת המלך וכנשיא בית המשפט העליון של אנגליה וויילס. בזמנים מודרניים הלורד צ'נסלור תפקד בפועל בתפקידים אלו מעט מאוד, כאשר תפקד כשופט כמעט רק כחלק מבית הלורדים.
ללורד צ'נסלור גם תפקידים בכנסייה האנגליקנית. הוא אחד ממועצה של שלושים ושלושה אנשים המנהלים את נכסיה של הכנסייה, הוא אחראי על מינוי חלק מאנשי הדת ויש להתייעץ אותו בענייני מינויים לבתי משפט דתיים. בשנת 1829 נקבע בחוק שביטל כל איסור קיים על קתולים לכהן בתפקידי ממשל בממלכה המאוחדת, שהחוק אינו חל על תפקידי הלורד צ'נסלור ושומר החותם. בשנת 1974 שונה החוק כדי לקבוע מפורשות שמותר לקתולים לשאת במשרת הלורד צ'נסלור, אולם נקבע שאם קתולי ימונה לתפקיד, יופקדו התפקידים הדתיים באופן זמני אצל ראש הממשלה או שר אחר.
פקיד הכתר בגנזך הוא אחד מהפקידים הכפופים ללורד צ'נסלור, והוא עומד בראש משרד הכתר, שאחראי על שמירת חותם המדינה, בעוד שהלורד שומר החותם אחראי על שמירת חותמה האישי של המלכה אליזבת השנייה. פקיד הכתר בגנזך מחזיק גם במספר תפקידים ניהוליים הקשורים לבתי המשפט והרשות השופטת, וכן אחראי גם על מספר תפקידים הקשורים למסמכים המלכותיים שצריכים לעבור תחת חתימת המונרך המלכותית, פקודות, אישורי פטנטים וכדומה. מאז 1885 נמצא משרד פקיד הכתר בגנזך תחת אחריות הלורד צ'נסלור. פקיד הכתר בגנזך מבזר את סמכויותיו לגבי השימוש בחותם הגדול והכנת המסמכים השונים תחת הנחיית הלורד צ'נסלור, שאחד מתפקידיו הוא גם שמירת החותם. פקיד הכתר בגנזך מתחיל את הבחירות לפרלמנט הבריטי במחוז בחירה כלשהו באמצעות שליחת פקודת בחירות (Election Writ) למפקד הבחירות האזורי, האחראי על הטיפול בספירת הקולות בקלפיות.
בכירות התפקיד

תפקיד הלורד צ'נסלור נחשב הבכיר בתפקידי שרי המלך, כולל זה של ראש הממשלה, למעט תפקיד ה-Lord High Steward, אשר חדל להתקיים באופן מעשי מאז המאה ה-15. הדבר מתבטא במשכורת הגבוהה שהוא מקבל (227,736 לירה שטרלינג לשנה ופנסיה של  106,868 לירה שטרלינג לשנה), הרבה מעבר לשכרם של שרים אחרים, כולל זה של ראש הממשלה. אי הנוחות מהמשכורת הגבוהה הביאה את הלורד צ'נסלור הקודם, הלורד פלקנור מת'ורותון, לוותר על המשכורת העודפת על שאר השרים. חשיבותה של משרת הלורד צ'נסלור באה לידי ביטוי גם בכך שרציחתו נחשבת מעשה של בגידה חמורה, כמו רצח של שופט בשבתו בדיון משפטי.
ירושלים (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  משה מנדלסון
 שפת המקור:  גרמנית
 נושא:  יהדות, עידן הנאורות 
 הוצאה
 הוצאה:  פרידריך מאורר 
 מקום הוצאה:  ברלין 
 תאריך הוצאה:  1783
 מספר עמודים:  141 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כרמל
 תאריך:  2022
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990012043540205171
 
ירושלים: או על כוח דתי והיהדות (בגרמנית: Jerusalem, oder über religiöse Macht und Judentum) הוא ספר מאת משה מנדלסון, העוסק באמנה חברתית ובתיאוריה פוליטית ובעיקר בשאלת ההפרדה בין דת למדינה.
רקע

ב-1781 פרסם כריסטיאן וילהלם פון דוהם את חיבורו "על תיקונם האזרחי של היהודים" (Über die bürgerliche Verbesserung der Juden) שכתב לבקשת משה מנדלסון. דוהם המליץ שגם כאשר יקבלו היהודים שוויון זכויות לא תישלל ממנהיגי הקהילות האפשרות להחרים ולנדות את בני קהילתם לפי הצורך. מנדלסון שלא הסכים עם גישה זו התייחס לדברים בהקדמה לספר "לתשועת ישראל" של מנשה בן ישראל שתרגם לגרמנית ב-1782. בהקדמה קרא מנדלסון לרבנים לוותר מרצונם על סמכות הכפייה הדתית. בתגובה להקדמה זו פרסם הסופר אוגוסט קראנץ באנונימיות חוברת שתקפה את דברי מנדלסון. מנדלסון, שחשב בטעות שהחוברת נכתבה על ידי ידידו האוסטרי יוסף פון זוננפלס, פנה לכתוב תגובה מפורטת לדברים, ובמשך כשמונה חודשים – משלהי קיץ 1782 ועד ראשית אביב 1783 כתב את ספרו "ירושלים".
תוכן

ב"ירושלים", שנחשב לחשוב ביותר מפרי עטו, קרא משה מנדלסון לסובלנות דתית ולהכרה בזכויות היהודים. לשיטתו, אין זה מתפקידה של ההנהגה הדתית לכפות דעות והשקפות, אלא רק בתחום המצוות והמעשים. כנגד הטענות על החרמות שהוציאו הרבנים, קבע מנדלסון כי היהדות היא דת סובלנית יותר מן הנצרות, משום שאין היא מצווה על השקפות אלא רק על מצוות מעשיות; ושהיא מענישה רק על חטאים הפוגעים בקהילה, רק על מעשים ולא על דעות. ב"ירושלים" גם יצא מנדלסון במפורש כנגד ההתבוללות בנוצרים, או במונחי תקופתו "אחדות האמונות". הרעיון ליצור "דת טבעית" שתתאים לכל, דאיזם, היווה בעיניו כפיית אמונה בדרך אחרת, ועל כן נגד את הנאורות והסובלנות.
השפעה

בתקופתן של מנדלסון, כתביו והשקפותיו לא השפיעו בצורה ניכרת על הזירה הפנים-יהודית ולא עמדו במוקד הפעילות של תנועת ההשכלה. רוב כתביו, למעט הביאור, נכתבו בגרמנית ובוודאי שלא היו מוכרים למשכילים במזרח אירופה. "ירושלים" בניגוד למעמדו המאוחר אף לא הפך לספר היסוד של הנאורוּת היהודית וזכה לתרגום מלא ראשון לעברית רק במחצית השנייה של המאה ה-19 כשמונים שנה אחרי מותו של מנדלסון.
הוצאות לאור > בעברית

יצחק אייכל, תולדות רבנו החכם משה בן מנחם, ברלין תקמ"ט (1789). (קיצור של הספר ירושלים מופיע בעמודים מד-צח)
ירושלים, שחבר בלשון אשכנזית... משה בן מנחם מדעסויא, ונעתק ללשון עברית על ידי אברהם דוב בער גאטטלאבער, תרגם: אברהם בר גוטלובר, זיטאמיר תרכ“ז (1867). (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" )
ירושלים מאת רבי משה בן מנחם, נעתק משפת אשכנז על ידי שוחר טוב לישראל, תרגם: צבי הירש גרינבוים, וינה תרל"ו (1876).
ירושלים, כתבים על היהדות, תרגם: שלמה הרברג, מבוא: נתן רוטנשטרייך, הוצאת לגבולם, רמת גן תש"ז (1947) ו-1977.
ירושלים: או על כוח דתי והיהדות, תרגם: יפתח הלרמן כרמל, מבוא: פיני איפרגן, הוצאת כרמל, ירושלים תשפ"ב (2022).
לקריאה נוספת

אלי שיינפלד, האפולוגיה של מנדלסון: הולדת הפילוסופיה היהודית המודרנית, הוצאת כרמל, 2019
אליעזר שביד, תולדות פילוסופיית הדת היהודית בזמן החדש, כרך ראשון, עמודים 64 - 82, הוצאת עם עובד, 2001
הערות שוליים

↑  Das Forschen nach Licht und Recht in einem Schreiben an Herrn Moses Mendelssohn auf Veranlassung seiner merkwürdigen Vorrede zu Manasseh Ben Israel (החיפוש אחר האור והצדק מכתב למר משה מנדלסון לרגל הקדמתו המוזרה למנשה בן ישראל) ברלין 1782. עותק דיגיטלי
↑  זאב לוי, "היהודי הנסבל" שהיה לנביא הנאורות בגרמניה, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2005
הספר בהוצאה מחודשת
"תולדות הרמבמ"ן" – הביוגרפיה של מנדלסון שחיבר יצחק אייכל ובתוכה קיצור של הספר "ירושלים", ברלין תקמ"ט-1788
לבוסלב רוז'יצ'קה

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1887 ווקובאר, קרואטיה 
 פטירה:  26 בספטמבר 1976 (בגיל 89) ממרן, שווייץ 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום קבורה:  בית הקברות פלונטרן 
 מקום לימודים:  III Gymnasium Osijek  המכון הטכנולוגי של קרלסרוהה 
 מנחה לדוקטורט:  הרמן שטאודינגר 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוטרכט (10 בנובמבר 1926–25 בספטמבר 1929)  המכון הטכנולוגי של ציריך (1918–1957) 
 תלמידי דוקטורט:  אלברט אשנמוזר, Moses Wolf Goldberg, Oskar Jeger, George Büchi, Arie Jan Haagen-Smit, Jakob Schreiber 
 פרסים והוקרה:  פרס פאראדיי (1958)  חבר זר של החברה המלכותית (18 ביוני 1942)  פרס נובל לכימיה (1939)  פרס מרסל בנואה (1938) 
 תרומות עיקריות
 עבודתו על פולימתילנים וטרפנים גבוהים
 
לבוסלב (לאופולד) סְטְיֶיפָּאן רוּזִ'יצְ'קָה (בקרואטית: Lavoslav (Leopold) Stjepan Ružička;‏ 13 בספטמבר 1887 – 26 בספטמבר 1976) היה כימאי קרואטי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1939 (לצד אדולף בוטנאנדט) "על עבודתו על פולימתילנים וטרפנים גבוהים". החזיק בשמונה תוארי דוקטור לשם כבוד (ארבעה במדע, שניים ברפואה, אחד במדעי הטבע, ואחד במשפטים), שבעה פרסים ומדליות, ו-24 חברויות לשם כבוד בחברות כימיות, ביוכימיות ומדעיות אחרות.
שנותיו המוקדמות וחינוך

רוז'יצ'קה נולד בווקובאר (אז חלק מאוסטרו-הונגריה, כיום בקרואטיה), למשפחת אומנים וחוואים ממוצא צ'כי, גרמני וקרואטי. רוז'יצ'קה התחנך בבית הספר התיכון הקלאסי באוסייק. בתחילה שאף לכמורה, אך שינה את דעתו ופנה ללימוד התחומים הטכניים. לבסוף בחר בכימיה, כנראה כיוון שקיווה לזכות במשרה במזקקת הסוכר שנפתחה באותה עת באוסייק.
עקב הקשיים הרבים בחיי היומיום והחיים הפוליטיים, עזב רוז'יצ'קה ויצא ללמוד בבית הספר הטכני הגבוה בקארלסרוהה שבגרמניה. הוא היה תלמיד טוב, אך רק בתחומים שאהב, ושסבר שיהיו חשובים ומועילים לעתידו בכימיה אורגנית. עקב מגמה זו, מרצהו לכימיה פיזיקלית, פריץ הבר (חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1918) התנגד להעניק לו תואר בהצטיינות יתרה. למרות זאת, במהלך לימודיו פיתח רוז'יצ'קה שיתוף פעולה פורה עם הרמן שטאודינגר (חתן פרס נובל לשנת 1953). רוז'יצ'קה למד במחלקתו של שטאודינגר, והשיג תואר דוקטור לפילוסופיה ב-1910. אז עזב שטאודינגר לציריך, ולקח עמו את רוז'יצ'קה כעוזרו.