stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרגרט המילטון (שחקנית)
קורות חיים > הקוסם מארץ עוץ

ב-1939 שיחקה המילטון בסרט "הקוסם מארץ עוץ" בתור המכשפה המרשעת מן המערב וגם בתור העלמה אלמירה גאלץ' (שגם היא מרשעת), לצידה של ג'ודי גרלנד. היא היטיבה ליצור את אחת הדמויות המרושעות בתולדות הקולנוע - אך במציאות הייתה אישה נחמדה ואדיבה ביותר, שקודם לכן עבדה כגננת ואהבה מאוד ילדים.
במהלך הסצנה שבה המכשפה חומקת מארץ המנצ'קינים נישאת על גבי ענן עשן, אירעה תקלה. הכובע, המטאטא והאיפור של המילטון עלו באש, והיא נכוותה קשות. היא סבלה מכוויה דרגה שנייה בפנים ודרגה שלישית ביד ונזקקה לטיפול בבית חולים ובבית. לאחר הפסקה של שישה שבועות התבקשה להשתתף בסצנה נוספת עם אפקטים דומים, וסירבה. היא לא תבעה את חברה ההפקה כי רצתה להמשיך לעבוד, אלא התנתה את חזרתה בכך שלא תשתתף יותר בסצנות אש. במקומה זאת הובאה כפילה, בטי דנקו (אנ'), שגם אצלה אירעה תקלה והיא סבלה מכוויות קשות ברגליה וגם היא נזקקה לאשפוז בבית חולים.
חיים אישיים

ב-1933 נישאה לפול מסרב ובשנת 1936 נולד בנם המילטון וודסוורת' מסרב. הם התגרשו ב-1938 והיא טיפלה בבנה כאם יחידנית.
בשנותיה האחרונות סבלה ממחלת אלצהיימר ומתה בשנתה מהתקף לב בגיל 82.
פלסיבו (להקה)

| --- | --- |

פלסיבו, נובמבר 2009
 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי רוק אינדי רוק בריטפופ
 חברת תקליטים:  EMI   Virgin Records
 Placeboworld.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 בריאן מולקו (שירה, גיטרה)   סטפן אולסדל (גיטרה, גיטרה בס)
 חברים לשעבר
 סטיב יואיט (תופים)   רוברט שולצברג (תופים)  סטיב פורסט (תופים)
 
פלסיבו (באנגלית: Placebo) היא להקת רוק אלטרנטיבי בריטית, אשר נוסדה ב-1994. חברי הלהקה הם בריאן מולקו (סולן וגיטריסט) וסטפן אולסדל (גיטריסט ובסיסט). עד 2015, שימש סטיב פורסט כמתופף הלהקה.
היסטוריה > הקמת הלהקה

פלסיבו הוקמה על ידי הזמר והגיטריסט בריאן מולקו והבסיסט סטפן אולסדל, אשר הכירו כשלמדו יחד בבית הספר האמריקאי שבלוקסמבורג, אם כי דרכיהם לא הצטלבו עד לשנת 1994 – כאשר פגשו זה בזה באורח מקרי ברכבת התחתית של לונדון. באותה תקופה הופיע מולקו בבר מקומי. אולסדל הגיע, לבקשתו, לאחת מהופעותיו ובעקבות זאת החליט להצטרף למולקו ולהקים להקה.
הלהקה שהוקמה נקראה בהתחלה "Ashtray Heart", שם שנלקח מאחד משיריו של המוזיקאי האמריקאי דון ואן וליט, אך לאחר זמן קצר שונה השם לפלסיבו. באותה העת פעלו להקות רבות שנשאו שמות של סמים, ופלסיבו שיקפה את התופעה.
היסטוריה > אלבום הבכורה, 1994–1998

בתחילת דרכה לא היה ללהקה מתופף קבוע, ואת התפקיד נשאו במקביל סטיב יואיט ורוברט שולצברג. כשחתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת "קרולין רקורדס", חתם שולצברג על החוזה כמתופף הרשמי מכיוון שיואיט היה מחויב ללהקה אחרת (Breed). שולצברג השתתף בהקלטת סינגל הבכורה של הלהקה, וכן בהקלטת אלבום הבכורה המצליח של הלהקה הנושא את שמה, Placebo. האלבום יצא ב-17 ביוני 1996 והגיע למקום ה-5 במצעד המכירות הבריטי. שולצברג עצמו פוטר בשל חילוקי דעות באוגוסט 1996, ערב הופעת הבכורה הטלוויזיונית של הלהקה. מאוחר יותר, תפס יואיט את מקומו כמתופף הלהקה.
בראשית 1996 הופיעה הלהקה כלהקת החימום של דייוויד בואי באיטליה, צרפת ושווייץ, כחלק ממסע ההופעות שליווה את אלבומו של בואי Outside. הופעת הבכורה של פלסיבו עם יואיט הייתה בהופעת יום ההולדת ה-50 של בואי, שהתקיימה בניו יורק במדיסון סקוור גארדן ב-1997.
שנה לאחר מכן חידשה הלהקה את שירם של טי רקס ומארק בולאן "20th Century Boy", שנועד לפסקול של הסרט ולווט גולדמיין. בסרט זה אף הופיעה הלהקה בתפקיד קטן. הקשר של דייוויד בואי עם הלהקה לא פסק – באותה שנה, הקליטו פלסיבו יחד עם דייוויד בואי את השיר "Without You I'm Nothing", בהפקתו של טוני ויסקונטי. בנוסף, הופיעה הלהקה עם בואי בטקס פרסי המוזיקה הבריטית בשנת 1999 עם השיר 20th Century Boy.
היסטוריה > 1998–2000

ב-1998 הצטרפה הלהקה לחברת התקליטים המצליחה Virgin Records ובנובמבר של אותה שנה הוציאה את אלבומה השני, שזכה להצלחה רבה, Without You I'm Nothing. האלבום, שזכה להצלחה בבריטניה, הביא ללהקה פרסום רב גם בארצות הברית. סינגלים שליוו את האלבום, שיר הנושא "Every you, every me" ו-"Pure Morning", הפכו ללהיטים מצליחים והגיעו שניהם לראשי מצעדי הפזמונים בבריטניה. על אף שהלהקה שרה באנגלית, הפכה דווקא צרפת למוקד הצלחת הלהקה, ועקב כך הקליטה הלהקה מספר גרסאות משיריה בשפה הצרפתית. הסינגל Every you, every me גם הופיע בפסקול הסרט Cruel intentions.
אלבומה השלישי של הלהקה, שיצא בשנת 2000, Black Market Music, כלל נגיעות קלות של סגנונות מגוונים כדוגמת היפ הופ ודיסקו ששולבו בסגנון המוזיקלי המרכזי של הלהקה – רוק. שלושה משירי האלבום זכו להצלחה גדולה: "Taste in Men", "Special k ו-"Slave to the Wage".
היסטוריה > 2000–2006

אלבומה הרביעי של הלהקה Sleeping with Ghosts יצא בשנת 2003, ושילב גם מעט מקצבי דאנס ואלקטרוני בסאונד הטיפוסי של הלהקה. שנה לאחר מכן, הוציאה הלהקה את הדי.וי.די, Soul mates never die, המתעד הופעה בה התארח פרנק בלאק מהפיקסיז.
באותה שנה יצא אוסף הסינגלים Once More with Feeling. השקת האוסף לוותה בהופעה חד פעמית בומבלי ארנה. בהופעה זו התארח סולן להקת הקיור רוברט סמית'. באוסף נכלל שיר חדש בשם "Twenty Years".
ביולי 2005 הופיעה הלהקה במסגרת קונצרט Live 8 בצרפת שם ניגנה שני שירים: "The Bitter End" ו-"Twenty Years". שנה לאחר מכן, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בבריטניה, לאחר שלא הופיעה בה שנתיים. הכרטיסים לכל מסע הופעות זה נמכרו תוך סוף שבוע אחד בלבד.
היסטוריה > 2006–הווה

בספטמבר 2005 סיימה הלהקה את הקלטת אלבומה החמישי, שיצא ב-13 במרץ 2006 ונקרא Meds. הסינגלים המצליחים מאותו אלבום היו: "Because I Want You", "Song To Say Goodbye" ו-"Infra-Red". באלבום נכללו שני דואטים עם שני סולני להקות מצליחות בארצות הברית: מייקל סטייפ, סולן להקת R.E.M. ואליסון מוסהרט, סולנית להקת The Kills. האלבום הגיע לראשי מצעדי המכירות באירופה ובאוסטרליה.
באותה שנה, יצא אלבום הבכורה של הלהקה במהדורה חדשה ומורחבת לרגל עשור ליציאתו המקורית. הוצאה זו כללה דיסק DVD בו נכללו רצועות של הופעות חיות, קליפים והופעות טלוויזיוניות של הלהקה.
ב-2007, לאחר תקופה מסוימת בה הידרדרו היחסים בין חברי הלהקה, פרש סטיב יואיט מתפקיד המתופף, והלהקה יצאה לפגרה. באמצע 2008 אויש תפקיד המתופף על ידי סטיב פורסט האמריקני, אותו הכירו חברי הלהקה במהלך סיבוב ההופעות של Meds, בו תופף פורסט בלהקת החימום של המופע בארצות הברית.
ב-8 ביוני 2009 יצא לאור אלבומה השישי של הלהקה, Battle For The Sun, כשעל עטיפתו מופיע תצלום של ליקוי חמה מלא. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "For What It's Worth" יצא רשמית ביוני אך הושמע עוד לפני כן יחד עם שיר הנושא של האלבום בתוכניות רדיו ובהופעות. סינגלים נוספים שיצאו אחריו היו: "Battle For the Sun", "Ashtray Heart" ו-"The Never-Ending Why". באלבום 12 שירים, אולם יצאו לו עוד 2 גרסאות מיוחדות בעולם הכוללות שירי בונוס. בגרסה המורחבת הראשונה ישנם 14 שירים, כשלצד השירים המופיעים בגרסה הבסיסית מופיעים השירים "Unisex" ו"The Movie on your Eyelids". בגרסה המורחבת השנייה שיצאה ביפן בלבד מופיע גם השיר "In a Funk".
השירים באלבום החדש התאפיינו בצליל חדש המציג התפתחות בסגנונה של הלהקה, החותר לכיוון של המנוני אצטדיונים. השיר הראשון באלבום, "Kitty Litter", נכתב כאשר הלהקה הייתה בתחילת דרכה, ורק באלבום הנוכחי עובד והוקלט. הצלחת האלבום הביא את הלהקה לזכייה ב-5 בנובמבר 2009 בפרס הלהקה האלטרנטיבית הטובה של השנה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה.
בחודש יוני 2010 הופיעה הלהקה בישראל, בגני התערוכה בתל אביב.
לאחר הפסקה שלקחו חברי הלהקה, שבו לאולפן באמצע שנת 2012 להקלטת אלבומם השביעי. באוקטובר אותה שנה הוציאה הלהקה את המיני-אלבום B3 הכולל חמישה שירים.
ב-16 בספטמבר 2013 שוחרר אלבומה השביעי של הלהקה, Loud Like Love. האלבום, אשר הוקלט בלונדון, כולל עשרה שירים. סינגל ראשון מתוך האלבום, "Too Many Friends", שוחרר ביוני 2013. הקליפ לשיר זה נערך בשיתוף פעולה עם הסופר האמריקני ברט איסטון אליס. אליס שיתף פעולה עם הלהקה גם בקליפ לסינגל נוסף מתוך האלבום, "Loud Like Love", ששוחרר במרץ 2014. הסינגל השלישי ששוחרר מאלבום זה, ביוני 2014, הוא "A Million Little Pieces".
ב-2 בפברואר 2015 הודיעה הלהקה כי המתופף סטיב פורסט עזב את שורותיה. על פי ההודעה, היה הרקע לעזיבתו של פורסט רצונו להתמקד בקריירת המוזיקה האישית שלו. את מקומו בסיבובי ההופעות הבאים תפס מאט לאן (Matt Lunn). בסוף פברואר יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד, ובתום השנה הוציאה את אלבום ההופעה הראשון שלה MTV Unplugged, הכולל שירים מ-20 שנות פעילותה בגרסאות אקוסטיות.
ב-25 במרץ 2022 שוחרר אלבומה השמיני של הלהקה, Never Let Me Go. האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים של אוסטריה, גרמניה, הולנד ושווייץ, למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום הראשון במצעד אלבומי האינדי הבריטי.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1996: Placebo
1998: Without You I'm Nothing
2000: Black Market Music
2003: Sleeping With Ghosts
2006: Meds
2009: Battle For The Sun
2013: Loud Like Love
2022: Never Let Me Go
דיסקוגרפיה > מיני-אלבום

2012: B3
דיסקוגרפיה > אלבומים אחרים

2004: Once More with Feeling
2006: Covers
2007: Extended Play '07
2015: MTV Unplugged
2017: A Place For Us To Dream – 20 Years Of Placebo
וידאוגרפיה

2004: (Soulmates Never Die (Live In Paris 2003
2004: Once More With Feeling
2015: MTV Unplugged'
הערות שוליים

↑  אור ברנע, "פלסיבו" תופיע בישראל, באתר ynet, 14 במרץ 2010
↑  Steve Forrest Leaves Placebo To Pursue Personal Musical Ambitions. February 2, 2015. placeboworld.co.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009848967405171  BnF: cb139935510 (data)  GND: 5531412-0  LCCN: no00014116  MusicBrainz: 847e8284-8582-4b0e-9c26-b042a4f49e57  NKC: xx0009077  SUDOC: 077442784  VIAF: 2978159248573804870009   WorldCat (עם VIAF): 2978159248573804870009 
בריאן מולקו, 2006
עמית דרור

עמית דרור הוא קשת ישראלי וספורטאי ספורט נכים.
דרור נפצע בשנת 1974 במהלך תאונת אימונים במסגרת שירותו בסיירת גולני.
בשנת 1978 השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה עם שמואל כרמלי ואסף אגמון במדליית כסף במשחה שליחים 3X50 בסגנון מעורב אישי.
בהיותו מרותק לכסא גלגלים הוא היה מראשוני הספורטאים בארץ לעסוק בקשתות (1982) והחל משנת 1997 הוא עוסק בספורט באופן מקצועי, בהדרכת המאמן יהודה אפרתי. בשנת 1992 השתתף דרור לראשונה במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) ודורג במקום ה-32 לאחר שכשל בתחרות המקדימה. במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) השתתף דרור, שהיה באותה עת בין 16 הקשתים הטובים בעולם, ודורג במקום ה-20 לאחר שכשל בתחרות המקדימה.
בשנת 2007 סיים דרור במקום השלישי באליפות אירופה. באותה שנה הוא שבר את שיאו האישי בירי ל-70 מטרים וקבע שיא ישראלי חדש לנכים העומד על 308 נקודות למקצה. במרץ 2008 השתתף דרור במחנה אימונים לקראת התחרויות הפאראלימפיות ובו הוא קבע את זכאותו להשתתף במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג במהלך 2008.
הערות שוליים

↑  ישראל הכניעה את ארה"ב אלופת העולם בכדורסל, מעריב, 30 ביולי 1978
↑  אברהם תשובה עבור‏, התקווה שווה הרבה זהב, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2004
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | זיו בר-שירה • נחמן וולף • מלכה פוטשניק • צפורה רובין • חן שינה |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר • שמואל חיימוביץ' • דותן מישר •  אברהם שטרויך • יהודה שרון • ראובן תנעמי |  |
|    חץ וקשת | עמית דרור • עמרם זילברמן |  |
|    טניס | תקווה אהרוני • שבתאי בן-יורם • אבי ויינברג • מלי מילר |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי •  זאב גליקמן • בועז טביב • יעקב סולימן • אליהו עטיה |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (הנרי אביטל, אריאל אוטולנגי, רוני גוטרמן, צבי גזיאל, ליאור דרור, אליעזר האובן, אבי ויינברג, משה לוי, חנן לושקוב, בועז מזרחי, מקבל שופנייה, אייל שרטוב) |  |
|    כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, חנוך בודין, אייל גור, אהרון דנציגר, חגי זמיר, גד לנצר, נסים פרנקו, חן צור, מירון צידקילוב, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, שלמה לזמי, רפאל פלח, זהר שרון) |  |
|    קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי • דורון שזירי |  |
|    שחייה | בועז אבהר • שלום אייגר •  חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר • אורנה גרינברג •  יזהר כהן • מירי סיסו • שלמה פינטו •  ערן שמש •  משחה שליחים (שלום אייגר, חנוך בודין, שלמה פינטו, ערן שמש) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | זיו בר-שירה |  |
|  אתלטיקה | יוגב קנזי |  |
|  חץ וקשת | עמית דרור |  |
|  טניס | שרגא ויינברג |  |
|  טניס שולחן | דוד אלטרץ • זאב גליקמן |  |
|  קליעה | אברהם הדסי • אילן זלצמן • אליהו חברה •  דורון שזירי |  |
|  רכיבה | עומר בן-דור • איתי צוק • אייל שחר |  |
|  שחייה | חנוך בודין • זיו בטר • יזהר כהן •  קרן לייבוביץ' •  יצחק ממיסטבאלוב •  ענבל פיזרו •  נמרוד צבירן • ענבל שוורץ |  |
|  שיט |  צוות סונאר (ארנון אפרתי, בני וקסלר, דרור כהן) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | נתי גרוברג |  |
|  אתלטיקה | בזה נבבה |  |
|  חץ וקשת | עמית דרור |  |
|  חתירה | פסקל ברקוביץ •  אלי נאווי • חתירה זוגית (איגור קוגן, מרי קוגן) רביעייה מעורבת (אנסטסיה דוברובולסקי, אנדריי זוכבאיה, ראובן מגנאג'י, שיר קלמנוביץ וההגאי גנדי סנדלר) |  |
|  טניס |  שרגא ויינברג • אילנית פרידמן •  בועז קרמר |  |
|  טניס שולחן | דוד אלטרץ • לירן גבע • זאב גליקמן • שמואל שור |  |
|  כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים (גברים) (אריאל אוטולנגי, אלון דור-און, ליאור דרור, דוד דרעי, לירן הנדל, שי חיים, אבי לרמן, דותן מישר, רון פורמן, רותם פיליפס (קפטן), רועי רוזנברג, אייל שרטוב) |  |
|  קליעה |  דורון שזירי |  |
|  רכיבה | עומר בן-דור |  |
|  שחייה | זיו בטר • יזהר כהן • קרן לייבוביץ' • ליעוז עמר •  ענבל פיזרו • ענבל שוורץ • איאד שלבי |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, בני וקסלר, דרור כהן) |  |
פייבל במערב הפרוע

| --- | --- |

 בימוי:  פיל ניבלינק, סיימון וולס 
 הופק בידי:  סטיבן ספילברג רוברט וואטס
 תסריט:  פלינט דילי, דייויד קירשנר 
 עריכה:  ניק פלטצ'ר 
 שחקנים ראשיים:  פיליפ גלאסר קאת'י קאווידי דום דה-לואיז נחמיה פרסוף איימי אירווינג אריקה יוהאן ג'יימס סטיוארט ג'ון קליז ג'ון לוביץ
 מדבבים:  פיליפ גלסר נחמיה פרסוף איימי אירווינג ג'ון קליז דום דה-לואיז ג'יימס סטיוארט ג'ון לוביץ בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, אמבלין אנטרטיינמנט, Amblimation 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בנובמבר 1991
 משך הקרנה:  74 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, מערבון, מערבון 
 תקציב:  16.5 מיליון דולר
 הכנסות:  40.8 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   fievelgoeswest
 סרט קודם:  פייבל והחלום האמריקאי (1986)
 סרט הבא:  פייבל 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פַייבֶל במערב הפרוע (באנגלית: An American Tail: Fievel Goes West) הוא סרט הנפשה מוזיקלי קומי אמריקאי-בריטי לכל המשפחה משנת 1991, בבימויהם של פיל ניבלינק וסיימן וולס. זהו סרט המשך לסרט "פייבל והחלום האמריקאי" שביים דון בלות'. הסרט הופק על ידי אמבלין אנטרטיינמנט ו-Amblimation. בשנת 1992 יצאה סדרת הנפשה בעקבות הסרט בשם "הרפתאותיו האמריקאיות של פייבל". ושני סרטי המשך נוספים שיצאו לקראת סוף שנות התשעים לקלטות הווידאו "פייבל: אוצר האי מנהטן" ו"פייבל: תעלומת מפלצת הלילה" ומתרחשים בין שני הסרטים הראשונים.
עלילת הסרט

כעבור כמה שנים בארצות הברית של 1885, משפחת עכברוביץ גלתה שזה לא התקווה שציפו לה, והם נאלצו להתמודד עם עוד חתולים רעבים. פייבל חושב כל הזמן על וויילי בארפ, הכלב השריף של המערב הפרוע, בעוד שאחותו טניה חולמת להיות זמרת. בינתיים, חברתו של טייגר, מיס קיטי, עזבה אותו על מנת למצוא חיים חדשים במערב כך שהיא מחפשת "חתול שדומה יותר לכלב".
מיד לאחר מכן, חתול ר. וואול, חתול ארטיסטי המדבר במבטא בריטי, מביא את העכברים אל הביוב, כולל משפחת עכברוביץ, בעוד הוא משתמש בבובת עכבר, וואול אומר לעכברים לבוא אל חיים חדשים במערב. טייגר רודף אחר הרכבת, מנסה לעקוב אחר חבריו, אולם הוא הושלך בידי להקת כלבים. כאשר ברכבת, פייבל הסתובב במחלקת החיות, שם הוא שמע שהחתולים מתכננים להפוך אותם ל"עכברבורגרים". לאחר שגילה זאת, הוא הושלך מהרכבת על ידי ט.ר. צ'ולה, עוזרו של וואול, ונפל אל אמצע המדבר. משפחתו שוב הצטערה על אובדנם והגיעו אל הנהר הירוק יוטה עם לבבות גדולים ומקווים שפייבל עדיין חי.
כאשר הגיעו אל הנהר הירוק, צ'ולה חסם את מגדל המים, וייבש את הנהר. וואול בירך את העכברים והציע להם לבנות מסבאה חדשה ביחד, אף על פי שהוא מנסה לסדר את העכברים כדי שהם יעשו את רוב העבודה ואז הם יאכלו בידי החתולים. בינתיים, פייבל הרגיש אבוד במדבר, כמו טייגר, טייגר נתפס בידי עכברים אינדיאנים והפך לאל שלהם ופייבל התאחד עם טייגר, טייגר החליט להישאר בכפר ופייבל נסע דרך הצמח אל הנהר הירוק. ברגע שהוא הגיע, הוא התאחד במהרה עם משפחתו אולם הם לא האמינו לו שוואול מנסה להרוג אותם. אולם וואול שומע את קול שירתה המקסים של טניה.
הוא שולח את טניה אל מיס קיטי, אשר הפכה לחתולה זמרת במסבאה, והיא הבינה שהיא באה בעקבות המלצה של וואול. הוא אומר למיס קיטי להעלות אותה על הבמה. עם קצת ביטחון עצמי ממיס קיטי, טניה הביאה בכורה מופלאה לחתולים. בינתיים פייבל נרדף בידי צ'ולה ונאסר, אך הצליח לברוח.
כאשר הלך מחוץ לעיר, פייבל דיבר אל הכלב הישנוני מחוץ לכלא אשר גילה שהוא ווילי בארפ. פייבל החליט לתת לו לאמן את טייגר בתור איש חוק וכלב. טייגר סירב בהתחלה, אולם החליט בסוף לבוא כדי לזכות בלבה של מיס קיטי. הם חזרו להילחם בחתולים, אשר עמדו לחסל את העכברים בזריחת השמש בפתיחת המסבאה של וואול באמצעות מלכודת עכברים ענקית. טייגר, וויילי ופייבל נלחמו בחתולים באומץ רב. כאשר צ'ולה עמד להרוג את מיס קיטי, טייגר הציל אותה והשתמש בקלשון וקור של צ'ולה בתור לאסו כדי ללכוד אותו במלכודת עם וואול והחתולים מחוץ לעיר כאשר הגיבורים השתמשו במלכודת בתור מקלעת. החתולים עפו ונחתו בשק דואר אשר נאסף ווואול עצמו נלקח על ידי אישה שהלבישה אותו כתינוק.
מיס קיטי וטייגר התאחדו בשנית בשל אישיותו החדשה. טניה הפכה לזמרת מפורסמת ומגדל המים שוב הביא מים והנהר הירוק הצמיח פרחים. פייבל מצא את וויילי מחוץ למסיבה, אשר נתן לו את תג השריף. פייבל לא היה בטוח על מה הוא דיבר, אולם הבין שהמסע שלו עוד לא נגמר.
שחקנים

פיליפ גלאסר – פייבל, עכברון יהודי רוסי צעיר אשר מחפש את משפחתו בניו יורק; הגיבור הראשי של הסרט
קאת'י קאווידי – טניה, אחותו של פייבל
נחמיה פרסוף – אבא מאוסקוביץ
אריקה יוהאן – אמא מאוסקוביץ
דום דה-לואיז – טייגר, חתול ענק וג'ינג'י, חברו של פייבל
ג'יימס סטיוארט - ווילי בארפ
איימי אירווינג - מיס קיטי
ג'ון קליז - חתול ר. וואול
ג'ון לוביץ - ט.ר. צ'ולה
שחקנים > מדבבים בעברית

הדיבוב בוים והופק על ידי שפרירה זכאי
מיכאל הנגבי - פייבל מאוסקוביץ'
יוסי ידין - וויילי השריף
יובל זמיר - טייגר
יעל עמית - מיס קיטי
גיורא קנת - צ'ולה
אלי גורנשטיין - חתול ר. וואול
דב רייזר - פאפא מאוסקוביץ'
שפרירה זכאי - מאמא מאוסקוביץ'
לימור שפירא - טניה מאוסקוביץ'
הערות שוליים

↑  פייבל חוזר - העכבר הקטן ובעל התושיה מציל שוב את העולם ”פייבל במערב הפרוע", חדשות, 10 ביולי 1992
| סטיבן ספילברג |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שוגרלנד אקספרס (1974) • מלתעות (1975) • מפגשים מהסוג השלישי (1977) ‏• 1941 (1979) • שודדי התיבה האבודה (1981) • אי.טי. (1982) • אזור הדמדומים: הסרט (1983) • אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור (1984) • הצבע ארגמן (1985) • אימפריית השמש (1987) • אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989) • תמיד (1989) • הוק (1991) • פארק היורה (1993) • רשימת שינדלר (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • אמיסטד (1997) • להציל את טוראי ריאן (1998) • אינטליגנציה מלאכותית (2001) • דו"ח מיוחד (2002) • תפוס אותי אם תוכל (2002) • טרמינל (2004) • מלחמת העולמות (2005) • מינכן (2005) • אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) סוס מלחמה (2011) • לינקולן (2012) • גשר המרגלים (2015) • העי"ג (2016) •‏ העיתון (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • סיפור הפרברים (2021) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סרטים שהפיק | פולטרגייסט (1982) • גרמלינס (1984) • בחזרה לעתיד (1985) • הגוניס (1985) • סיפור אמריקאי (1986) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יום במלכודת (1987) • המסע לעמק החלומות (1988) • מי הפליל את רוג'ר רביט (1988) בחזרה לעתיד 2 (1989) • ארכנופוביה (1990) • בחזרה לעתיד 3 (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • פסגת הפחד (1991) • פייבל במערב הפרוע (1991) • קספר (1996) • טוויסטר (1996) • גברים בשחור (1997) • פגיעה קטלנית (1998) • המסכה של זורו (1998) פארק היורה 3 (2001) • גברים בשחור 2 (2002) • האגדה של זורו (2005) • זכרונותיה של גיישה (2005) • גיבורי הדגל (2006) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • רובוטריקים (2007) • לכודים ברשת (2008) • רובוטריקים 2 (2009) • רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011) • גברים בשחור 3 (2012) • מסע של מאה צעדים (2014) • עולם היורה (2015)  • העי"ג (2016) •‏ העיתון‏ (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סדרות שהפיק | עלילות טייני טון (1990-92) • אנימניאקס (1993-98) • פינקי והמוח (1995-98) • אחים לנשק (2001) • The Pacific (2010) • השמיים נופלים (2011-15) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-22) • עולם היורה: תאוריית הכאוס (2024-) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX3810191  BnF: cb14291969m (data)  LCCN: no98015146  VIAF: 184501189   WorldCat (עם VIAF): 184501189
ג'וש שירמן (סדרת ספרים)

יהושע (ג'וש) שירמן הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח מאת יאיר לפיד אשר הושפע ביצירתו מעבודתם של ריימונד צ'נדלר ודשיל האמט, אבות הסוגה של הבלש הפרטי הקשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective) בספרות האמריקנית.
ביוגרפיה בדיונית

ג'וש שירמן הוא בלש פרטי ובלש משטרה לשעבר. דמותו של שירמן נוצרה בהשראת יוצרו של הבלש הפרטי פיליפ מרלו, הסופר ריימונד צ'נדלר, אשר שנא עובדות יבשות ועל כן מיעט בפרטים ביוגרפים ברורים לגבי הגיבור שלו. עם זאת לאורך סדרת הספרים מתגלה לקורא כי שירמן, שהוא בשלהי שנות השלושים לחייו בספר הראשון בסדרה, "הראש הכפול", ובשלהי שנות הארבעים לחייו בשני הספרים האחרים, הוא גבר גבוה, גדל גוף וחזק, אולם לפיד מתארו תמיד כמי שנגרר לפעולה מתוך כורח ולא מתוך רצון וכמי שנאבק ללא הצלחה במשקל עודף.
שירמן הוא יליד תל אביב ואביו עיתונאי חוקר ותיק ובעל שם. בנעוריו נהג להתאמן באגרוף וקרב מגע. את שירותו הצבאי עשה שירמן בגולני, שם הוכשר כלוחם ועבר קורס מ"כים חי"ר. לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר ועם סיומו שב לחטיבה כמפקד מחלקה. כאיש מילואים לחם שירמן בלבנון. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס שירמן למשטרת ישראל, ובמהרה עשה לעצמו שם כשוטר קשוח וישר שלו מוח אנליטי חריף. הוא שירת במשטרה כעשר שנים ופוטר לאחר שנתפס על ידי מפקד המרחב בעת שהכה עציר בחדר החקירות. לאחר שעזב את המשטרה פתח משרד עצמאי לחקירות פרטיות.
לאורך סדרת הספרים מתגלה שירמן כצלף מיומן הבקי היטב בשימוש באקדח, וכן כבעל מיומנות גבוהה בקרב מגע ואיגרוף. מספר לספר משתנה סוג האקדח שבידו. כך למשל:
בספר "הראש הכפול" הוא משתמש באקדח חצי אוטומטי מסוג אקדח FN בראונינג בקוטר 9 מ"מ.
בספר "החידה השישית" הוא משתמש באקדח חצי אוטומטי מסוג גלוק 17 בקוטר 9 מ"מ.
בספר "האישה השנייה" הוא משתמש באקדח חצי אוטומטי מסוג גלוק 19 בקוטר 9 מ"מ.
כמו כן משתנה במהלך הסדרה סוג המכונית בה הוא נוהג. בספר הראשון בסדרה נוהג שירמן בפורד מסוג "קאפרי" מודל 1971. בספר השני זוהי מכונית ביואיק מדגם "סנצ'ורי". בספר השלישי בסדרה, "האישה השנייה", נוהג שירמן בוולוו משנת 1989.
אחותו הקטנה של שירמן רונית, המכונה "רוני", נרצחה במהלך הספר הראשון בסדרה ומותה מלווה כצל את הגיבור לאורך כל סדרת הספרים. שירמן הוא גרוש. וחי לבדו בדירה ברחוב מאפו בתל אביב. הוא סוליסט ומעין "זאב בודד" וחבריו היחידים הם ז'אקי, עבריין שעצר כשעוד עבד בבילוש, וקרביץ, חברו עוד מצעירותו אשר הוא קצין משטרה בכיר והיה שותפו לשעבר של ג'וש בעת שירותו במשטרה. לאורך הסדרה כולה לא מוזכר שמו הפרטי של קרביץ.
במהלך סדרת הספרים מוצא עצמו שירמן מתמודד כנגד רוצח סדרתי, מלחמת כנופיות בין ארגוני הפשע המאורגן בישראל וכנופיית שודדי יהלומים.
ספרי הסדרה > הראש הכפול

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  יאיר לפיד
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  זמורה ביתן
 מספר עמודים:  175
הראש הכפול הוא הספר הראשון בסדרת ספרי המתח מאת הסופר והעיתונאי הישראלי יאיר לפיד, המתארים את עלילותיו של הבלש הפרטי ובלש המשטרה לשעבר ג'וש שירמן. הספר יצא לאור בשנת 1989.
ספרי הסדרה > הראש הכפול > עלילת הספר

הספר נפתח בעת ששירמן מבצע מעקב אחר שי טל, בעל מלטשת יהלומים, אשר היה הסמג"ד של שירמן בצבא. אשתו של טל, רינה, שכרה את שירמן לעקוב אחר בעלה משום שחשדה כי הוא מנהל רומן עם אישה אחרת. במהלך המעקב עד שירמן לכנופיית פורצים השודדים את המלטשה הנ"ל ומלטשה נוספת, וכן מוצא צעירה חסרת הכרה על הכביש. הצעירה מתגלה כרחל (רלי) שטאמפפר, בתו של הרב אהרון שטאמפפר, ראש אגודת החסידים של קהילת ליטסק בבני ברק, אשר נאנסה קרוב לשתי מלטשות היהלומים שנשדדו. עד מהרה מתברר לשירמן, אשר חוקר בעבור אביה של רחל שטאמפפר מי אנס אותה, כי הוא חשוד בביצוע השוד וכן ברצח. כאשר המשטרה וכן גורמים נוספים פותחים במרדף אחריו נאלץ שירמן להוכיח את חפותו ולגלות מי הפליל אותו.
ספרי הסדרה > החידה השישית

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  יאיר לפיד
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  קשת הוצאה לאור
 מספר עמודים:  220
החידה השישית הוא הספר השני בסדרת ספרי המתח מאת הסופר והעיתונאי הישראלי יאיר לפיד, המתארים את עלילותיו של הבלש הפרטי ובלש המשטרה לשעבר ג'וש שירמן. הספר יצא לאור בשנת 2001.
ספרי הסדרה > החידה השישית > עלילת הספר

הספר נפתח בעת שהגר הוסמן פונה לשירמן ומבקשת לשכור את שירותיו כדי לאתר את בתה, יערה, שנעלמה בעודה בת 9 מן הגן שליד ביתה בשכונת בבלי שבתל אביב. אף כי שירמן מסרב בתחילה לבקשת האם, הוא נעתר ולוקח על עצמו את הטיפול בחקירה. עד מהרה מתברר לשירמן כי יערה היא אחת משש ילדות שנעלמו החל משנת 1989 ועד לשנת 2001. גופותיהן של ארבע מן הילדות נמצאו בחולות ראשון לציון כשגרונן משוסף. עד מהרה מתברר לשירמן כי הוא במרדף אחר רוצח סדרתי החוטף ילדות ורוצח אותן.
ספרי הסדרה > האשה השנייה

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  יאיר לפיד
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  קשת הוצאה לאור
 מספר עמודים:  288
האשה השניה הוא השלישי בסדרת ספרי המתח מאת הסופר והעיתונאי הישראלי יאיר לפיד, המתארים את עלילותיו של הבלש הפרטי ובלש המשטרה לשעבר ג'וש שירמן. הספר יצא לאור בשנת 2006.