stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולטימייט
כללי המשחק > מהלך המשחק

בתחילת המשחק כל קבוצה עומדת בשורה על הקו הקרוב למרכז של שטח ההבקעה שלה (end-zone). שחקן מתוך הקבוצה המגנה נבחר לזרוק את זריקת הפתיחה (ה-"Pull"). הקבוצה המתקיפה מרימה את הפריזבי, והמשחק מתחיל.
כאשר שחקן אוחז בפריזבי אסור לו לזוז (אלא אם רגל אחת שלו סטטית) אלא רק למסור אותה. כאשר שחקן זורק את הפריזבי והוא פוגע בקרקע, מכל סיבה שהיא, הפריזבי עובר לקבוצה השנייה. שחקנים מגינים יפילו את הפריזבי ואז הוא שייך לקבוצתם, בנוסף הם יכולים לתפוס את הפריזבי ולהתחיל את ההתקפה שלהם מיד.
אסור לחטוף את הפריזבי מידיו של שחקן או ליצור מגע עמו או עם הפריזבי שבידיו.
לאחר כל הבקעה, הצד המבקיע נשאר בצד ההבקעה, הקבוצה השנייה חוזרת לצד השני, הקבוצה המבקיעה מעבירה את הפריזבי לצד השני של המגרש בזריקה אחת ("Pull") והמשחק מתחיל משם על ידי הקבוצה השנייה.
מותר להצר את האפשרויות של השחקן האוחז בפריזבי ללא מגע. על השומר להיות במרחק העולה על קוטר הפריזבי מהשחקן האוחז בו. למגן אחד מותר להיות כמעט צמוד לשחקן אך הגנה על ידי יותר ממגן אחד אסורה אלא אם כן: 1) המגן רחוק ממחזיק הפריזבי כ-3+ מטר (עשרה רגל). או 2) שחקני התקפה אחרים קרובים מאוד למחזיק הפריזבי שאז מגנים נוספים רשאים להגן עליהם.
כללי המשחק > שיפוט עצמי

אלמנט ייחודי באולטימייט בכך שהוא מתנהל על ידי שיפוט עצמי של השחקנים על המגרש. דבר זה מתאפשר בזכות  רוח המשחק. בליגה המקצועית בארצות הברית (AUDL) השיפוט נעשה בידי שופטים. ויש תחרויות בהם נעזרים ב'משקיפים', ללא סמכויות שיפוט פורמליות, אשר עוזרים להחלטות כאשר קשה לשחקנים להחליט בינם לבין עצמם.
כללי המשחק > פריזבי חוף

סוגה של המשחק משוחקת על חול (בחוף בדרך כלל), ללא נעליים ועם חמישה שחקנים.
אליפויות ותחרויות בינלאומיות קיימות גם בגרסת החוף.
רוח המשחק

רוח המשחק (אנגלית: Spirit of the Game): אולטימייט מבוסס על רוח ספורטיבית אשר מטילה את האחריות למשחק הוגן על השחקן. רוח המשחק מעודדת תחרותיות, אך לעולם לא על חשבון כבוד הדדי בין המתחרים, דבקות בחוקים המוסכמים וחדוות המשחק. שמירה על מרכיבים חיוניים אלה נועדה למנוע התנהגות בלתי ספורטיבית במגרש האולטימייט. פעולות כגון התגרות בשחקנים יריבים, תוקפנות מסוכנת, התנהלות מאיימת, עבירות מכוונות או התנהגות שמטרתה "לנצח-בכל-מחיר" נוגדות את רוח המשחק ועל כל השחקנים להימנע מהן.
זריקות בסיסיות

ישנן 3 זריקות בסיסיות לאולטימייט:
Backhand - הזריקה הבסיסית ביותר. הצלחת מוחזקת כהמשך טבעי של כף היד, כאשר האצבע המורה מונחת על השוליים, האגודל מונח על הצד העליון ושלוש האצבעות המורות מחזיקות את הצלחת מהצד התחתון. הצלחת נזרקת בתנועה "החוצה" כאשר התנועה באה בעיקר מפרק כף היד והאמה ולא מהגוף. באופן עקרוני, הצלחת צריכה להיזרק בזווית של 90 מעלות מהקרקע.
Forehand - זריקה בסיסית אך קשה במעט, למרות שבפועל זריקה זו משמשת לקרוב לחצי מהזריקות. הצלחת מוחזקת כדלהלן: האגודל מונח על הצד העליון של הצלחת, האמה מחזיקה את הצלחת לאורך הדופן הפנימי, האצבע המורה ניצבת אליה בזווית קהה כמה שפחות. שתי האצבעות האחרונות מקופלות. השחקן צריך לזרוק את הצלחת בתנועה "פנימה" בד בבד עם תנועה קדימה של הרגל המקבילה, בזווית של 90 מעלות מהקרקע.
Hammer - זריקה יחסית נדירה אולם לא נדירה מאוד. אותה האחיזה של הפורהאנד, אבל הזריקה שונה. תנועת הזריקה מתחילה כשהצלחת נמצאת בזווית של 45 מעלות לרצפה - כאשר הצד העליון שלה מופנה אל צד הראש של השחקן. השחקן צריך לזרוק את הצלחת קדימה וגבוה. תנועת ותנוחת הזריקה גורמים לצלחת לעוף גבוה, להתהפך באוויר וליפול הפוכה.
אולטימייט בישראל

ענף האולטימייט בישראל התפתח עם השנים וכיום קיימות עשרות קבוצות ברחבי הארץ  (אורכב 25.03.2018 בארכיון Wayback Machine). ההתאחדות הישראלית לענפי הפריסבי  מנהלת משחקי ליגה סדירים וכן את תחרות גביע המדינה למועדונים  (אורכב 25.03.2018 בארכיון Wayback Machine). החל משנת 2011, ישראל שולחת נבחרות המשתתפות באליפויות בין לאומיות באופן סדיר. בשנים האחרונות נשלחות בכל שנה לאליפויות כמה נבחרות: נבחרת של בנים עד גיל 17, נבחרת של בנים עד גיל 20, ונבחרת של בנות עד גיל 20. בנוסף, נבחרת הבוגרים מגיל 20 ומעלה יוצאת לתחרויות מספר פעמים בשנה.
שחקני פריסבי מצטיינים מקבלים מעמד של ספורטאי פעיל בצה"ל כדי שיוכלו להמשיך את אימוניהם הסדירים, ולייצג את המדינה.
קבוצות אולטימייט פריזבי בליגה בישראל:
פרמרס Farmers (קיבוץ נען)
הגמלים המעופפים Flying Camels (באר שבע)
אלמנט Element (תל אביב)
סקייליין Sky Line (תל אביב)
ניו אייג' New Age (רעננה)
האקינג קרייזי Hucking Crazy (חיפה)
מאסטרס Masters (נווה ימין)
אולטימייט בישראל > הישגי נבחרות ישראל בתחרויות בין לאומיות

בשנת 2024 בשל אנטשמיות באזור, הוציאו את הנבחרות מהתחרות
בשנת 2020 לא התקיימו תחרויות בין לאומיות בשל מגפת הקורונה
בשנים 2019--2014 נבחרות ישראל השתתפו בתחרויות בין לאומיות, אך לא זכו להישגים יוצאי דופן.
בשנת 2013 הנבחרת הצעירה של עד גיל 20 לקחה את המקום השישי באליפות העולם אחרי שהפסידה בבתים לשווייץ (שחזרה בקאמבק במחצית השנייה) ולגרמניה האלופה הבלתי מנוצחת כבר כמה שנים ברציפות.
בשנת 2012 נבחרת הנוער שיפרה את מקומה וזכתה במדליית ארד אחרי שניצחה בדרך גם את האלופה המכהנת גרמניה אך פגשה אותה שוב בחצי הגמר והפסידה לה וזכתה בארד במשחק צמוד נגד צרפת.
בשנת 2011 נבחרת ישראל עד גיל 17 זכתה במקום 5 באליפות אירופה.
אולטימייט בישראל > הישגי מועדוני פריזבי ישראלים בתחרויות בינלאומיות

בישראל קיימים כמה מועדני פריזבי ותיקים, ביניהם ניו-אייג', אלמנט ושדה בוקר. בשנת 2019 מועדון ניו-אייג' השתתפו בתחרויות בין-לאומיות באיטליה (בה זכו במקום השני) ובבלגיה.
ראו גם

פריזבי
זריקת דיסקוס
דיסק גולף
הערות שוליים

1 2  WFDF, History of Ultimate
↑  Spirit Captain Guide באתר Ultimate Players Association
↑  חדשות 13 (2024-08-07), בשל "קשיי אבטחה": נבחרת ישראל בפריזבי סולקה מאליפות אירופה, נבדק ב-2024-12-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560831305171  GND: 4616805-9  LCCN: sh85139461 
מידות מגרש דשא לפי החוקים האמריקאיים
זורק ושומר בטורניר בספורטק בתל אביב
שחקן התקפה קופץ לגובה מעל שחקן הגנה ותופס את הפריזבי
חינגה ליטבאק-סמילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בספטמבר 1899 
 פטירה:  1 במרץ 1977 (בגיל 77) 
 מדינה:  ישראל 
 
חינגה ליטבאק-סמילר (10 בספטמבר 1899 – 1 במרץ 1977) הייתה גננת, מפיקת תיאטרון לילדים, משוררת, פזמונאית, מתרגמת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1899 לאליהו ליטבאק. שירתה ביחידת הנשים של הצבא הבריטי.
עלתה לישראל בשנת 1919 ונישאה לשלמה סמילר. השניים התגוררו בשכונת הדר הכרמל בחיפה.
לאחר עלייתה שירתה בלשכת הגיוס בחיפה וקראה לנשים להצטרף לצבא: "בואנה לעזרת הצבא שלהצלחתו אתן מתפללות ויהיה גם לכן חלק בניצחון כי יבוא"
בשנת 1935 ייסדה בחיפה את התיאטרון לילדים "קטינא", שסיסמתו הייתה "על ידי הילדים - ולמענם". בתיאטרון שיחקו ילדים בני 8 ומעלה.
בשנת 1937 עברה לירושלים, יחד עם תיאטרון הילדים ומשתתפיו הופיעו בעת גיוס המתנדבים ליחידות העבריות בזמן המלחמה, וכן בחגיגות אחד במאי וכן בחגיגות הבאת הביכורים בירושלים. הצגות התיאטרון כללו את "הנער השונא אילנות", "המלכה בשבי", "ליכלוכונית" ו-"ספר בראשית". סמילר פעלה רבות לעידוד חוגי דרמה לילדים ואף יזמה את הקמת "קרן צ'קוור" לטיפוח תרבות התיאטרון.
בתה, רבקה אל-נתן, נישאה לפנחס ספיר.
היא נפטרה ב-1977 ונקברה בהר המנוחות.
יצירתה > ספרים

מחזה לכל עת; אוסף מחזות מקוריים ומתורגמים לילדים, 1970, הוצאת עידית
יצירתה > שירים

אווירון (מוכר גם "רד אלינו אווירון" ו"לאווירון") - לחן: פניה וגמן שלונסקי - ביצעו יפה ירקוני, שרה פיינשטיין, חיה קורן, רנה שץ, נתן דטנר.
גן שלנו - לחן: פניה וגמן שלונסקי - ביצעו: מרים אביגל, יפה ירקוני.
פזמון לפורים (מוכר גם כ"שיר המסכות") - לחן: מרק ורשבסקי - ביצוע מקהלת הדסים ודודו אלהרר.
ברוזון קטן אחד מתנדנד מצד אל צד - לחן: אליהו אלון.
גול גול זה הצב שלי שהביאה לי אמי - לחן: אליהו אלון.
סביבון עשיתי בידי ושמחתי עד בלי די - לחן: אליהו אלון.
שיר הביכורים - לחן: פניה וגמן שלונסקי.
יצירתה > תרגומים

אסור - מילים: ביירנה הנינג-ינסן, לחן: וינטרניץ חנן - ביצוע: שולמית לבנת.
יצירתה > הצגות תיאטרון

הלול (1932)
על שפת ים חיפה (1932)
בחנוכה עם משמר הגבול : מחזה בשתי מערכות (1950)
המלכה בשבי - אגדה בשלוש מערכות (יחד עם הלל אביחנן) (1959)
המעפיל הקטן (1959)
ספר בראשית (על פי ביאליק)
השפנים העליזים (1976)
סוד האומן, או: בובות הפלא - מחזה בשתי מערכות (1960)
עדלידע, מש­חק בתוך משחק (1960)
נס פורים של יוסי : מחזה בדיחה בשתי מערכות (1960)
הערות שוליים

↑  בשכונת הרצליה נפתח גן ילדים פרטי בהנהלת הגננת חינגה ליטבק-סמילר, תשומת לב מיוחדת לחינוך מוסיקלי
↑  רבקה אל-נתן, רעייתו של פנחס ספיר, באתר דבר⁩⁩, 21 אוקטובר 1974
↑  מפקד הבוגרים בארץ ישראל - 1928 בחיפה רבתי
↑  הארץ⁩⁩, 30 יוני 1942, נפתח המועדון לחיילות בתל-אביב
↑  מעריב⁩⁩, 3 אוקטובר 1968, חינגה סמילר הוזמנה לפסיטבאל בסופיה
↑  ש. ארנן, עשור לסטודיו "קטינא", דבר, 31 אוקטובר 1947
↑  ד.זמיר, חינגה סמילר, באתר דבר⁩⁩, 9 מאי 1977
↑  הרומן החשאי, באתר העולם הזה
↑  חינגה ליטבאק-סמילר באתר GRAVEZ
↑  מחזה לבל עת מאת חינגה סמילר - מחזות לחגים, למועדים - ולסתם יום של חול. עלילות מרתקות — העזה ותושיה
↑  רד אלינו אווירון, באתר הספריה הלאומית של ישראל
↑  מילותיו המקוריות של השיר בכתב ידה של המחברת
↑  פזמון לפורים, באתר זמרשת
↑  ברווזון קטן אחד - הספרייה הלאומית של ישראל
↑  גול גול זה הצב שלי - הספרייה הלאומית של ישראל
↑  סביבון עשיתי בידי - הספרייה הלאומית של ישראל
↑  שיר הביכורים - הספרייה הלאומית של ישראל
↑  אסור - הספרייה הלאומית של ישראל
1 2  הצגה אמנותית לילדים - מודעה, באתר https://web.nli.org.il/
↑  בחנוכה עם משמר הגבול - הספרייה הלאומית של ישראל
↑  תיאטרון בובות - המלכה בשבי, באתר web.nli.org.il/
↑  המעפיל הקטן - מחזה מקורי מתקופת העפלה
↑  מחזה ילדים חדש עפ"י ביאליק
1 2  הצגות מאת חינגה סמילר בהשתתפות חוג הדרמה ליד תיאטרון באר שבע
↑  שולה איתן וירדנה הדס, ויזתא - צעיר במו של הצורר, ספרות ילדים ונוער, 1979, עמ' 21
↑  נס פורים של יוסי - הספרייה הלאומית של ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306987905171  ISNI: 0000 0004 0249 8631  MusicBrainz: 4ec535a7-ef27-4d9e-a440-ec6173337de9  VIAF: 298017726   WorldCat (עם VIAF): 298017726
ברוך עוזיאל

ברוך עוזיאל (1 באוגוסט 1901 – 20 בפברואר 1977) היה איש ציבור, פעיל תנועת מכבי העולמית, ממייסדי תנועת העובד הציוני ועורך דין ישראלי שכיהן כחבר הכנסת.
ביוגרפיה

נולד בסלוניקי שביוון למשה עוזיאל. סבו, הרב יעקב עוזיאל, היה אספן ספרים ומנהל העיתון הרשמי של ממשלת טורקיה בסלוניקי. בילדותו למד בתלמוד תורה של הקהילה היהודית בעיר בניהול יצחק אפשטיין. כבר מגיל צעיר עסק בכתיבה, ואחד ממאמריו הראשונים הודפס בעיתון "איל אימפארסייאל" ועסק בצורך לאסוף את הפולקלור הספרדי. בסלוניקי נמנה עם חברי תנועת מכבי, וייסד יחד עם דוד בנבנשתי ושמעון נסים את אגודת "מחזיקי העברית" שקידמה את התרבות העברית, והוציאה לאור את "התחיה" - העיתון העברי הראשון בעיר.
בשנת 1914 עלה לישראל יחד עם קבוצת צעירים מסלוניקי ולמד בבית המדרש למורים. בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה הוגלה על ידי הטורקים לדמשק שבסוריה בשל נתינותו היוונית. לאחר שחזר לישראל עם הכיבוש הבריטי, עסק בהוראה בירושלים, ברחובות ובפתח תקווה. במקביל השלים גם לימודי משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים, ובסוף שנת 1933 הומלץ לקבל רישיון עריכת דין על ידי המועצה המשפטית הממשלתית. מחודש ינואר 1934 החל לעסוק בעריכת דין.
עוזיאל היה פעיל במהלך השנים שקדמו לקום המדינה בהבאת פועלי נמל יהודיים מסלוניקי. כן היה פעיל בהתאחדות עולי יוון וכיהן כיו"ר המכון לחקר יהדות סלוניקי, ונמנה עם מייסדי הסתדרות "חלוצי המזרח" (לימים ספרדים ועדות מזרח) בירושלים, בה פעל שנציגים ספרדים ישתתפו באספת הנבחרים הראשונה. בין השנים 1930 - 1931 שימש כחבר הנשיאות של תנועת מכבי בישראל, וניהל את המחלקות לתרבות ולתעמולה. כן השתתף באספת היסוד של הנוער הציוני שהתקיימה בפתח תקווה, ונבחר בהזדמנות זו למזכירות התנועה.
עוזיאל נמנה בין מייסדי תנועת "העובד הציוני" וכיהן מטעמה באספת הנבחרים הרביעית. לאחר קום המדינה נמשכה פעילותו במסגרת המפלגה הפרוגרסיבית. בבחירות לכנסת הרביעית בשנת 1959 היה בעשיריה הראשונה של המפלגה, אולם למרות שהגיע למעמד "הבא בתור", לא נכנס לכנסת. לאחר הקמת המפלגה הליברלית הישראלית וההצלחה בגידול כוחה לעומת מרכיביה, בבחירות לכנסת החמישית בשנת 1961, נכנס עוזיאל לכנסת. עוזיאל נותר במפלגה הליברלית גם לאחר הקמת גח"ל. מהלך זה הוסבר בעיתונות ביחיסים המעורערים שלו עם משה קול וחששו כי לא יזכה למקום ריאלי ברשימה לבחירות לכנסת הבאה. עוזיאל נבחר לכנסת השישית מטעם גח"ל וכיהן מטעמה בכנסת עד 1969, עת פרש מטעמי גיל. במהלך הכנסת החמישית והכנסת השישית הוא היה חבר ועדת החינוך והתרבות וועדת השירותים הציבוריים.
במהלך חייו כתב מאמרים ופיליטונים רבים שהודפסו בעיתונים העבריים הארץ, דבר, הפועל הצעיר, "השער" ו"המכבי", ובעיתונים הספרדיים "איל טיימפו" ו"לה רינאסינסייה ז'ודיאה".
משפחתו

לעוזיאל שני ילדים, בתו היא המשוררת המנוחה רחל עוזיאל פרחי. ובן המתגורר בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  27 עו"ד חדשים, דבר, 22 בדצמבר 1933
↑  מפ"ם רוגזת על מ. דיין, חרות, 26 באפריל 1960
↑  נקבעה רשימת הפרוגרסיבים, דבר, 7 בספטמבר 1959
↑  יהושע ביצור, הליברלים נלחמים על שם סיעתם, מעריב, 10 במרץ 1965
↑  יהושע ביצור, הכיסאות המתפנים של גח"ל, מעריב, 28 במרץ 1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007510082705171  ISNI: 0000 0000 2718 623X  LCCN: n88294737  VIAF: 1711155919370139730002   WorldCat (עם VIAF): 1711155919370139730002
שיר הבטלנים

שיר הבטלנים (ידוע בעיקר בשירת הסקאט בפזמון: "הוֹפָּה הוּלֶה") הוא השיר אשר ייצג את ישראל באירוויזיון 1987. השיר, שנכתב והולחן על ידי זהר לסקוב, עובד על ידי קובי אושרת ובוצע בשפה העברית על ידי הצמד הקומי "הבטלנים", נתן דטנר ואבי קושניר (שנקראו לצורך כך באנגלית: Lazy Bums), לבושים בחליפות שחורות ועניבות בסגנון האחים בלוז, בבימויו של מיכה לבינסון. בגמר התחרות הגיע השיר למקום השמיני, עם 73 נקודות.
השיר מתאר את שגרת יומו של אדם בטלן, ככל הנראה מובטל, המתעורר בשעה 10 בבוקר, ואינו יכול לראות את השמש כיוון שהתריסים מסתירים אותה. מתוארת בשיר שגרתו להכין לעצמו קפה, לעשן, להאכיל את הציפורים וכולי. לקראת סיום השיר, בסוף יומו של הבטלן, מסופר כי אינו יכול לראות את הירח, כיוון שהוא חסום על ידי בניינים.
ביצוע השיר > לקראת האירוויזיון

השיר נבחר לייצג את ישראל לאחר השתתפותו לראשונה בקדם-אירוויזיון 1987, שם סיים עם 79 נקודות, והביס 15 שירי אמנים ישראלים אחרים, ביניהם של זוכה אירוויזיון 1978, יזהר כהן. הייתה זו הפעם הראשונה שנבחר צמד קומי-סאטירי לייצג את ישראל. הדבר עורר את זעמו של שר התרבות, יצחק נבון, שאיים להתפטר אם השיר ייצג את ישראל בליל התחרות; אך אף על פי שהשיר בוצע, השר לא קיים את איומו.
ביצוע השיר > בתחרות

באירוויזיון בוצע השיר במקום השני בסדר השירים, לאחר "Mitt liv", שייצג את נורווגיה, ולפני "Nur noch Gefühl", שייצג את אוסטריה.
מנחת האירוע, הזמרת הצרפתייה-הבלגית ויקטור לאזלו, הציגה את הצמד נתן דטנר ואבי קושניר כ"צמד פוחחים עליזים, בסגנון השחקנים-הטרובאדורים, המפזרים שמחה וצחוק באשר הם הולכים. השיר, 'הופה הולה של הבטלנים', הוא מעין המנון לנהנתנות".
את השיר ביצעו בשידור חי שני הקומיקאים, לבושים בחליפות שחורות ועניבות בסגנון האחים בלוז. השניים הופיעו בליווי תזמורת ומנצח בלבוש דומה, ומדי פעם רקדו באופן מתואם.
לדברי הסופרת והמסאית שולמית הראבן, השיר הוא דוגמה ל"משחק נגד הטקסט" – "הוא מצליח מפני שהוא שיר מלא מרץ וקצב ומעורר מאוד, כלומר בדיוק ההפך מהטקסט האומר 'אני בטלן'".
ביצוע השיר > ביצוע באנגלית ווידאו קליפ

השיר הוקלט במקור גם באנגלית, וצולם לו וידאו קליפ בשבוע שלפני האירוויזיון, בנמל התעופה בן-גוריון ובבריסל (צילם: פיטר סלע, ערך: יגאל שילון).
ביצוע השיר > ביצועים לאחר המופע וגרסת כיסוי

השיר זכה להצלחה גם לאחר המופע, ובעיקר באיסלנד, שם הצמד יצא לסיבוב הופעות והופיע בטלוויזיה.
בשנת 1988 רשם מנהל חברת התקליטים השוודית והפוליטיקאי לשעבר ברט קרלסון גרסת כיסוי שוודית לשיר בשם "Hoppa Hulle" (הופה הולה).
ב-1996, כוכבת הילדים הבינלאומית שושה הקליטה לשיר גרסה בפורטוגזית עבור אלבומה "Tô de Bem com a Vida".
בשנת 2020 התפרסם ששיר עידוד של קבוצת כדורגל מאיי פארו מבוסס על הלחן של שיר הבטלנים.
גרסאות פרודיות

לקראת בחירות 1988 ביצע הקומיקאי טוביה צפיר גרסה פרודית ל"שיר הבטלנים", ששודרה בתוכנית "ממני" של מני פאר בטלוויזיה הישראלית וזכתה לפרסום. צפיר הופיע בתפקיד כפול, של שני עסקנים חרדים עבדקנים, אשכנזי ומזרחי, ששליחי המפלגות משחרים לפתחם. את הפזמון שרו השניים יחד: "הופה הולה הולה הולה / שר החוץ וראש ממשולה / הופה הולה הולה – קפוץ-קפוץ-קפוץ / הופה הולה הולה – מערך, ליכוד וכולי / תנו לנו כל מה שרק נחפוץ".
גרסה פרודית נוספת ביצעה להקת פנצ'ר: השיר "הופה חול"ה" מתאר את מורת רוחו של ישראלי שכל חבריו טסים לחופשות בחו"ל ורק הוא נשאר לו "עצוב בודד מאוד כאן / עם הדיכאון ועם הזפת על הים". הפזמון החוזר: "הופה חו"לה הופה חו"לה / כל החברה כבר בחו"לה / ואותי השאירו פה לבד / הופה חו"לה-חו"לה / הופה-הופה חו"לה-חו"לה / לא נשאר לי אף חבר אחד".
הערות שוליים

↑  אבי מורגנשטרן ואילנה באום, זוהר לסקוב – כוכב בזכות שני "בטלנים", מעריב, 3 באפריל 1987; איך "הבטלן" קפץ למעלה, מעריב, 9 באפריל 1987.
↑  שולמית הראבן, עיורים בעזה: ספרות, מדיניות, חברה, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ב 1991, עמ' 116
↑   שיר הבטלנים: הווידאו קליפ באנגלית, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מור לוי, ‏תיעוד: קבוצת הכדורגל מאיי פארו חגגה ניצחון - עם השיר הישראלי מהאירוויזיון, באתר ‏מאקו‏, 27 באוגוסט 2020
↑  "ראש ממשלה" בהגייה אשכנזית.
מידע על היצירה "שיר הבטלנים" באתר Discogs
האחים סופר מריו

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1985
 סוגה:  משחק פלטפורמה
 פיתוח:  נינטנדו
 הוצאה לאור:  נינטנדו 
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  נינטנדו
 עיצוב:  שיגרו מיאמוטו
 סדרה:  מריו
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו לשחקן יחיד, משחק מרובה משתתפים
 דירוג:  לכל הגילאים
 פלטפורמות:  NES, גיים בוי ,Wii,‏ SNES,‏ switch,‏ Game & Watch
 המשחק הקודם:  האחים מריו
 המשחק הבא:  האחים סופר מריו: השלבים האבודים
 
האחים סופר מריו (באנגלית: Super Mario Bros.‎) הוא משחק וידאו שהופץ בשלהי שנת 1985 על ידי נינטנדו לקונסולת Nintendo Entertainment System.
יוצר המשחק, שיגרו מיאמוטו, פיתח אותו שנתיים לאחר יצירת המשחק "האחים מריו" (1983). נכון לשנת 2022, "האחים סופר מריו" הוא משחק הווידאו השישי בהיקף מכירותיו בכל הזמנים לאחר שנמכרו ממנו 58 מיליון עותקים, והוא השפיע רבות על הצלחת מערכת ה-NES. המשחק סייע לשקם את שוק משחקי הווידאו לאחר הקריסה בשנת 1983, והוא הפרויקט המוצלח ביותר של מיאמוטו.
במשחק מככבים השרברב האיטלקי מריו, אחד מסמליה המוכרים ביותר של נינטנדו, ואחיו לואיג'י.
עלילה

המלך באוזר פלש לממלכת הפטריות והשתלט עליה. באוזר הפך את אנשי הפטריות לפסלים וחטף את הנסיכה טודסטול. בינתיים, האחים מריו ולואיג'י, שני שרברבים מהעיר ניו יורק סיטי, הגיעו בטעות לממלכת הפטריות דרך פורטל קסום והתנדבו למשימה להציל את הממלכה ולשחרר את הנסיכה טודסטול.
משחק

השחקן שולט במריו, ובמצב שני שחקנים שולט השחקן השני בלואיג'י. מטרת המשחק היא להציל את הנסיכה טודסטול (לימים פיץ') תוך מעבר בממלכת הפטריות וחיסול חייליו של המלך קוּפָּה (באוזר). צורת התקיפה העיקרית של האחים מריו היא קפיצה על חלקו העליון של האויב (רמיסה). צורת תקיפה זו הורגת את הגומבות ומכניסה את הקוּפּות (קופה טרופה, יצור דמוי צב) לתוך שריונם. חלק מהאויבים ניתנים לחיסול רק בפגיעת שריון או כדור אש. קפיצה על מספיק אויבים ברציפות או שליחת שריון למספר רב של אויבים (קומבו) מזכה בניקוד כפול, ולעיתים גם בחיים נוספים המאפשרים ניסיון נוסף למעבר שלב. חיים נוספים מתקבלים גם על ידי צבירת 100 מטבעות או השגת פטרייה ירוקה.
קיימים מספר כלים המסייעים לאחים מריו במשימתם. כשהם נפגעים מאויב בעודם במצב "סופר" או "אש" יחזור השחקן למצב הראשוני במקום להיפסל, והמשחק ימשיך. לעומת זאת, במקרה של נפילה לבור או אובדן הזמן המוקצב לשלב יפסל השחקן ויאבד חיים. כן ניתן להשיג כוכב ההופך את השחקן לבלתי מנוצח. כאשר מריו או לואיג'י במצב "בלתי מנוצח", ביכולתם להרוג כל אויב בנגיעה, אבל עדיין ניתן להיפסל מנפילה מהשלב או כשנגמר הזמן.
במשחק שמונה עולמות, ובכל עולם ארבעה שלבים. כל שלב מתאפיין בסביבה משלו כגון נוף תת קרקעי או תחת פני המים. תפאורת השלב הרביעי בכל אחד מהעולמות היא טירתו של המלך קופה, שעמו השחקן מתמודד בסוף השלב. עם זאת, מלבד בשלב האחרון מתגלים כל המלכים כמתחזים למלך האמיתי. בשתי הטירות האחרונות משליך המלך קופה פטישים בנוסף ליריקות האש שלו. ניתן להביס את המלך בשתי דרכים: ריצה מתחתיו ונגיעה בגרזן שבקצה הגשר, המפיל אותו לתוך הלבה, או יריית מספר רב של כדורי אש לעברו. מלבד בטירה האחרונה ממתין טואוד בסוף כל טירה ואומר שהנסיכה בטירה אחרת.
לאחר תום המשחק יכול השחקן לחזור על כל השלבים ברמת קושי גבוהה יותר.
משחקי המשך

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
למשחק יצאו שלושה משחקי המשך שונים:
משחקי המשך > האחים סופר מריו השלבים האבודים (Super Mario Bros.: The Lost Levels)

Super Mario Bros.: The Lost Levels (ביפן: Super Mario Bros. 2) הוא למעשה משחק הזהה בבסיסו ל-Super Mario Bros. בעל עיצוב השלבים ברמת קושי מתקדמת. המשחק יצא ביפן ב-3 ביוני 1986. למרות הצלחתו, מעולם לא ראה אור מחוץ ליפן עד לגרסת ה-All-Stars, בטענה כי הוא היה קשה מדי לשחקנים מערביים.
מלבד חידוש השלבים נוספו למשחק כמה אלמנטים חדשים, כגון פטרייה רעילה ומקפצה ירוקה המקפיצה לגובה רב יותר.

לאחר גרסת ה-All-Stars ב-1993 יצאה גרסת גיים בוי אדוונס כחלק מסדרת ה-Famicom Mini ב-2004. גרסת ה-Game Boy Color נכללת במשחק Super Mario Bros. Deluxe, וניתן לשחק בה לאחר סיום המשחק כאתגר סופי.
משחקי המשך > האחים סופר מריו 2 (Super Mario Bros. 2)

לאחר כישלון Super Mario Bros.: The Lost Levels במערב וביקורת שלילית מצד נשיא נינטנדו אמריקה פותח משחק נוסף בשם זה שהופץ מחוץ ליפן בשנת 1988. פיתוח המשחק החל לאחר שנינטנדו הצליחה לרכוש זכויות על המשחק Yume Kōjō: Doki Doki Panic, כיוון שכוונת החברה הייתה שיתבסס עליו.

ארבע דמויות המשחק הראשיות הפכו למריו, לואיג'י, הנסיכה וטואוד. לכל דמות יכולת מיוחדת – לואיג'י מסוגל לקפוץ גבוה, הליכתו של טוד מהירה מאוד וכו'. במשחק מופיעים לראשונה הביישנונים, ואחד מהאלמנטים המייחדים את המשחק הוא היכולת לקטיפת ירקות מהאדמה ודרכי השימוש השונים בהם. בניגוד לקודמיו, את אויבי המשחק לא ניתן להרוג בקפיצה פשוטה, ויש צורך בהתקפה מיוחדת, כדוגמת השלכת ירק לעברם. המשחק ראה אור בגרסה משופרת לסדרת Super Mario All-Stars, וכראשון בסדרת ה-Super Mario Advance לגיים בוי אדוונס. לרבים ממעריצי הסדרה משחק זה נחשב לפגמה היחידי, שכן הוא אינו מקורי, אך למרות זאת ניתן להבחין בהשפעתו הרבה על שאר משחקי מריו.
משחקי המשך > האחים סופר מריו 3 (Super Mario Bros. 3)

הפצת המשחק התרחשה ב-23 באוקטובר 1988. לראשונה בסדרת המשחקים, מוצגת מפה מוגדרת של ממלכת הפטריה, ושמונת עולמות המשחק. לעומת עלילותיהם הפשוטות של קודמיו, במשחק זה העלילה מורכבת יותר – באוזר שלח את שבעת ילדיו, המופיעים לראשונה, במטרה לגנוב את שבעת שרביטי הקסם משבעת העולמות. בסוף העולם השביעי תוכנית זו מתגלה כתוכנית צדדית על מנת להעסיק את מריו בזמן שבאוזר חוטף את הנסיכה פיץ'.
למשחק נוספו ארבע יכולות חדשות מלבד מריו בוער וסופר מריו - מריו צפרדע, מריו דביבון, מריו פטיש, ומריו טנוקי. בהשפעת כל אחד מהם מראו ויכולותיו של מריו משתנים בהתאם – למריו צפרדע יכולת שחיה משופרת, מריו דביבון מסוגל להתקיף בזנבו, לדאות ואף לעוף, מריו פטיש ניחן בזריקת פטישי יד ומריו טנוקי הוא מעין שדרוג של מריו דביבון היכול להפוך לבלתי פגיע. שלבי המשחק רצופים סודות, ומוחבאים בתוכם שלושה שרביטי קסם בעלי היכולת לדלג בין עולמות.
גרסאות מחודשות למשחק יצאו לסדרת ה-Super Mario All-Stars וה-Super Mario Advance. כמו כן המשחק מופיע בשירות ה-Virtual Console של ה-Wii.
בזמן שכוללים את מכירות גרסאותיו השונות יחדיו ניתן להחשיב את המשחק לנמכר ביותר, אך בשיא מחזיק עדיין Super Mario Bros.‎.
המרות > Game and Watch

האחים סופר מריו הוא אחד מהמשחקים הרבים ששוחררו מחדש ל-Game & Watch. הגרסה הייתה פשוטה מאוד בגלל מגבלות הקונסולה.
המרות > Famicom Disk System

ביפן, האחים סופר מריו שוחרר ל-Famicom Disk System. הגרסה זהה במידה רבה לגרסה המקורית, אך זולה יותר, ובעלת עולם המינוס השלם, לא כמו ב-NES שבו עולם המינוס הוא עולם 2–7 בלופ.
המרות > Super Mario All-Stars

ב-1993 נינטנדו שחררה גרסה אשר כללה את כל משחקי הסופר מריו ששוחררו ל-NES. הגרסה שוחררה ל-SNES, ובזכות יכולות הקונסולה הגרפיקה והסאונד שופרו לגמרי בכל המשחקים. נוספה גם האפשרות לשמור את מצב המשחק, וכמה גליצ'ים מהגרסאות הישנות תוקנו, כמו עולם המינוס.
המרות > Super Mario Bros. Deluxe

בשנת 1999 שוחררה הגרסה ל-Game Boy Color. הגרפיקה לא שופרה (מלבד של לבה ולמים נוספה אנימציה ועדכון הצבעים של לואיג'י), אך נוספו תוספות שונות, כמו יצירת תמונות ל-Game Boy Printer, אוסף קלפים, תחרויות, אפשרות למצב רב משתתפים וכו'.
המרות > Classic NES Series

המשחק הוא אחד מהמשחקים שחודשו לגרסת גיים בוי אדוונס בשנת 2004 המוקדמת. ב-2005 שוחררה גרסה נוספת ומשופרת לחגיגת ה-20 שנים למשחק, אשר מכרה יותר מ-876,000 עותקים.
המרות > Virtual Console

ב-25 בדצמבר שוחרר המשחק ל-Virtual Console של ה-Wii במחיר של 500 נקודות Wii.
תמונת מסך מתוך המשחק
סמנתה וומאק

| --- | --- |

סמנתה וומאק ב-2016
 לידה:  2 בנובמבר 1972 (בת 52) ברייטון, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של סילביה יאנג 
 בן או בת זוג:  מארק וומאק (2009–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
סמנתה זואי וומאק (באנגלית: Samantha Zoe Womack; שם נעורים ג'אנוס Janus; נולדה ב-2 בנובמבר 1972) היא שחקנית, זמרת ובמאית אנגלייה המופיעה בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון.
וומאק ידועה מהופעתה בתפקיד מיטשל באופרת הסבון "איסטאנדרס". היא זכתה להכרה בשנות התשעים של המאה העשרים כשהופיעה בתפקיד מנדי וילקינס בסיטקום "Game On". ב-1991 ייצגה את הממלכה המאוחדת בתחרות האירוויזיון.
ביוגרפיה

וומאק נולדה בברייטון. אביה נואל ג'אנוס, זמר-יוצר, עזב את המשפחה כשהייתה בת שש. זמן קצר אחר כך התחתנה אמה, דיאנה או'הנלון, והמשפחה עברה לגור באדינבורו. ג'אנוס חייתה עם סבתה, שילה הולט, על האונייה QE2. לוומאק יש אחות למחצה צעירה ממנה. בהופעה בשעשועון "Big Star's Little Star" ב-2014 התברר שהיא למדה באותו בית ספר כמו בנות להקת אול סיינטס.
בגיל 15 עזבה את הבית לחיים פרועים של שתייה, עישון וסמים. בסופו של דבר שינתה את דרכיה והחלה ללמוד בבית הספר למשחק "סילביה יאנג" בלונדון.
וומאק היא אחיינית של אנג'י בסט מי שהייתה אשתו של הכדרוגלן ג'ורג' בסט. בן דודה מצד אביה הוא קאלום בסט (אנ').