אלי גבע
במבצע שלום הגליל > פרשת פרישתו / הדחתו

עוד לפני פרוץ המלחמה, ובשלבי תכנונה, הביע גבע בפני ראשי הדרג הצבאי את הסתייגויותיו ממטרות המלחמה ומהיכולת להשיג תוצאות בעקבותיה. עם התקדמות הלחימה ובמהלך המצור על ביירות, טען גבע כי אין לפרוץ לתוך ביירות מחשש לפגיעה נרחבת באוכלוסייה אזרחית ומוות מיותר של חיילים.
במהלך תדריך שערך אלוף הפיקוד אמיר דרורי, הוצגה תוכנית לכיבוש מערב ביירות במהלך 48 שעות. קצינים בכירים רבים הסתייגו מן התוכנית והדובר העיקרי ביניהם היה גבע, שחטיבת השריון שלו אמורה הייתה לפרוץ באחד הצירים הקשים ביותר. גבע אמר שיש לו "השגות והרהורים" אך הדגיש כי אינו רוצה להתוכח עם האלוף וביקש שהדרג המדיני יבוא ללבנון "להסביר ולשמוע". כשהגיע הרמטכ"ל, רפאל איתן, לדיון, טען גבע כי "זה קרב לא לנו" והזהיר מפני אבדות רבות לחיילי צה"ל ופגיעה בהמוני אזרחים. גבע אמר: "אל לנו להיגרר לענייניה הפנימיים של לבנון. זה לא ענייננו. טוב שיהיה כאן שלטון יציב שישתלט על המחבלים, אך אין לנו זכות לכפות זאת במחיר שזה יעלה לנו ולתושבים האזרחים". גבע הוסיף גם לגבי ההשלכות המדיניות של הכניסה לביירות: "המעשים שלנו דוחפים את הבעיה הפלסטינית לפינה. אנו דוחפים את האמריקאים למודעות יתירה לבעיה הפלסטינית, ואנחנו עלולים למצוא עצמנו מול פתרונות שאינם לפי רוחנו".
איתן טען בפניו שאין כל כוונה להיכנס למערב ביירות, אולם גבע לא השתכנע וביקש להשתחרר מפיקוד על החטיבה והציע להמשיך ללחום לצד פקודיו אך לא לפקד עליהם, מאחר שעמד על דעתו שהלחימה בלבנון אינה תכליתית ולא תוביל לתוצאות.
במשך מספר ימים שקל גבע את התפטרותו מהפיקוד על החטיבה. רוב הקצינים שנועץ בהם ניסו להניאו מהתפטרות וגם יצחק רבין יעץ לו לחזור בו, מאחר שממילא תוכנית כיבוש מערב ביירות תתבטל.
את טענותיו והסתייגותיו המוסריות והמקצועיות ממהלכי המלחמה, שנוסחו במסמך בן 23 שאלות, העלה גבע במספר שיחות בפני ראשי הדרג הצבאי והדרג המדיני.
גבע נפגש עם האלוף דרורי בלשכת הרמטכ"ל וקרא מתוך פנקס דברים שהכין מראש. בין היתר טען כי ניתן להסכים לנוכחות הסורית בבקעת הלבנון ושגישתו של שר הביטחון אריאל שרון עלולה להוביל למלחמה נוספת עם סוריה: "על-פי תפיסתו של שר הביטחון, האם נלך גם על טריפולי? גם שם יש מחבלים. מדוע ניעצר בביירות?". למחרת, בפגישה נוספת עם האלוף, הסכים גבע להצעתו להישאר כמפקד טנק, אולם שר הביטחון דחה את ההצעה. גבע נפגש עם הרמטכ"ל וטען בפניו כי "כניסה לביירות היא רצח משפחות", אולם הרמטכ"ל סירב לדון עמו בנושא מדיני והפציר בו להישאר בתפקידו כדי לא לגרום ל"בקע" בצבא.
לאחר מכן נפגש גבע עם שרון. בפגישה זו, בה רשם שרון את דבריו, הציע גבע לאפשר למחבלים בביירות לצאת לבקעת הלבנון, ליזום הידברות עם אש"ף ולהכריז שצה"ל מוכן לסגת לקו 40 הקילומטרים, ורק אם כל ההצעות הללו לא יתקבלו, "יש להמשיך במצור מתוך הכרה שלנו שלא ניכנס פנימה". שרון שלח את גבע להיפגש עם ראש הממשלה מנחם בגין בכנסת וגבע התריע בפניו על הקרבנות הצפויים מכיבוש ביירות, אותם העריך ב"עשרות". בגין ציין כי הערכה זו נוגדת את הערכת הרמטכ"ל בדבר "אבדות מעטות" ולשאלתו אם הוא חולק על הרמטכ"ל ענה גבע בחיוב. לדברי אביו של גבע, שאל ראש הממשלה את גבע האם אינו סומך על הרמטכ"ל, וכשענה בשלילה אמר בגין שאין לגבע מקום בצה"ל.
כעבור פחות מ-48 שעות קיבל גבע הודעה על פיטוריו מצה"ל. לא ניתנה לו האפשרות להיפרד מחייליו והוא סורב לתפקיד במילואים.
לימים הסביר גבע את צעדו: "האמירה כי יש לסרב רק כאשר "דגל שחור" מתנוסס מעל הפקודה, היא סיסמה ריקנית ולא רצינית. נושא רגיש וסבוך זה מחייב דיון מורכב ומעמיק יותר. ברוב המקרים, מצבים ומשמעויות של פקודות והחלטות הם חוקיים במובנם היבש והראשוני. הקושי הוא, שבהתפתחותם הם גורמים למעשים הנעים לכאן ולכאן על גבול אי-החוקיות, עד שגם עליהם יתנוסס דגל אפור עד שחור".
גבע לא הוזמן לקבל את אות מערכת שלום הגליל. לאחר מספר שנים סורבה גם בקשתו לשוב להשתלב בתפקיד במילואים.