אבבה ברהן
קורות חיים > פעילות למען עלייה לישראל

הרב יאיר, אביו ואחיו, עקיבא ברהן, היו המנהיגים הפעילים במחוז לעידוד העלייה. הסוכנות היהודית ביקשה מאביו שיעלה לישראל ובעקבותיו יעלו גם שאר קהילות ביתא ישראל. תחילה סירב הקס לבקשה מכיוון שטען שהמנהיג נשאר עד שאחרון היהודים עוזב ורק לאחר מכן הוא עולה. לאחר לחצים ושכנועים שהופעלו עליו על ידי הממסד בישראל החליט לעלות לירושלים כשהוא מוריש את עיקר העשייה הציונית בידיו של בנו. נשלחו שליחים לכל הקהילות היהודיות באתיופיה ובוצעו רישומים שסקרו את מספר יהודי ביתא ישראל, הרישומים הועברו על ידי שליחים ומכתבים להוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה שעל בסיס נתונים אלו תתבסס רשימת אורט של גרשון לוי.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר העליות לישראל היו בשיאן, נעצר הרב יאיר באשמת פעילות נגד הדרג. הוא נכלא ועונה בבית הכלא שבגונדר במשך עשרה חודשים. במהלך שהותו בבית הסוהר סירב לאכול את מזון בית הסוהר היות שלא היה כשר, עד שבסופו של דבר, לאחר מאבק עיקש שבמהלכו שבת רעב ועונה על ידי הסוהרים בשל כך, הותר לו לקבל מזון כשר, שהובא על ידי אשתו מדי יום. לאחר שחרורו מהכלא המשיך לפעול לקידום העלייה חרף המגבלות שהוטלו עליו. לאחר שהגיע אליו מידע ממקורות יהודיים במשטרת גונדר על כוונה לעוצרו, עזב את כפרו לאדיס אבבה, שם המשיך לפעול לקידום העלייה.
בסוף שנות השמונים עם פתיחת שערי העלייה לישראל דרך אדיס אבבה פעל, יחד עם אנשי דת נוספים, כגון קס אמהה נגט וקס יימנו טימייט, למען היהודים שהגיעו לעיר הבירה האתיופית כדי לעלות לישראל, והשתדלו לדאוג לכל מחסורם הגשמי והרוחני כאחד.
הרב יאיר פעל לעליית נערים וילדים יהודים לארץ ישראל במסגרת מבצע פדיון שבויים, במסווה שהם יתומים שהולכים לקבל טיפול רפואי מחוץ לאתיופיה ושבכוונתם לחזור לאתיופיה לאחר הטיפולים הרפואיים. כך הוברחו מחוץ לגבולות המדינה ובהמשך הגיעו לישראל, דרך איש קשר שחיכה להם באחד מנמלי התעופה באירופה. הרב יאיר פעל יחד עם ישעיהו צ'אנה, יהודי ישראלי ממוצא אתיופי, שעלה לארץ ישראל ב-1974 ומתחילת 1985 העלה צעירים יהודים רבים מאתיופיה בדרך זו ובדרכים אחרות.
לפי סוזאן פולק, נציגת האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה באדיס אבבה, הרב אבבה יאיר היה במשלחת הקסים והשמגלוץ' שהיו הוגי הרעיון להבאת היהודים מאתיופיה דרך עיר הבירה ולא דרך סודאן, כפי שהיה מקובל עד אותן שנים. מלבד הרב אבבה יאיר ברהן, במשלחת זו היו שלושה קסים ושני שמגלויץ'(מבוגרים חכמים). בין הקסים ניתן למנות את קס ברכאו יאלו. אותה משלחת פנתה לסוזאן כאשר הייתה באדיס אבבה ונפגשו עימה בשנת תשמ"ח. הם סקרו בפנייה את המצב הקשה באותו העת בכפרי ביתא ישראל ועל חוסר המשילות באזורים אלו. הם אמרו לה שיהודי אתיופיה לא יכולים כבר להישאר בכפריהם ורבים החלו ללכת לכיוון סודאן. כדי למנוע אבדות בנפש ואסונות הומינטריים הם הפצירו בה לפתוח ציר עלייה נוסף דרך אדיס אבבה. בהתחלה סוזאן הייתה סקפטית מכיוון שזו הייתה קבוצה גדולה של יהודים והיא לא ראתה היתכנות של היערכות לכך מבחינה לוגיסטית ארגונית. כמו כן היה חשש שייפגעו בהם פיזית בגלל המצב הביטחוני האישי הרעוע באותן שנים בדרכים ובאדיס אבבה. אותה קבוצת קסים ושמגלויץ' הבטיחו לה שהם ידאגו לכך שאותם יהודים יגורו בקבוצות קטנות ובפיזור בכל רחבי העיר, וגם לתחום הרפואי והלוגיסטי יימצא פתרון. מכיוון שזו אופרציה שתעלה עשרות מיליוני דולרים סוזאן פנתה, לנייט שפירו, שהיה באותה העת נשיא האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה. נייט התלהב מהרעיון ואמר לה שהכסף ימצא וצריך ללכת על המהלך הזה כך בכל הכוח כדי שלא יהיה חלילה אסון ליהדות אתיופיה. ואכן מסוף שנות השמונים הגיעו רוב רובם של ביתא ישראל לאדיס אבבה במטרה לעלות לישראל. סוזאן מוסיפה שזה היה המהלך שהכריח את מדינת ישראל להוציא לפועל את מבצע שלמה .
בשנת 1988 נאסר בשנית, באשמת פעילות ציונית והוראת עברית ויהדות. נכלא ועונה בבית הכלא בעיר אדיס אבבה למשך תקופה של כחצי שנה. כמו בבית הסוהר בגונדר, כך גם בבית הכלא באדיס אבבה, במהלך שהותו בבית הסוהר סירב לאכול את מזון בית הסוהר היות שלא היה כשר, עד שבסופו של דבר לאחר מאבק עיקש שבמהלכו שבת רעב ועונה על ידי הסוהרים בשל כך, הותר לו לקבל מזון כשר, שהובא על ידי אשתו מדי יום.
בשנת 1989 הוברח לישראל מחשש שיעצרוהו בשלישית.