stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיסטופיה

דיסטופיה (באנגלית: Dystopia), ניגודה של האוטופיה, היא מציאות אנושית שבה שולטים יסודות חברתיים הנתפסים כשליליים.
מקור המונח

לפי מילון אוקספורד, המונח הומצא במאה ה-19 על ידי ג'ון סטיוארט מיל, שהשתמש גם במונח של ג'רמי בנתאם "קקוטופיה" (cacotopia). משמעות הקידומת 'קקו' (caco) היא "רע", כמו במונח "קקופוניה". שני המונחים נוצרו כהנגדה למונח "אוטופיה", שנטבע על ידי סר תומאס מור לתיאור חברה או מקום אידיאליים.
אך כמו שציינו כותבים שונים,[דרוש מקור] לפעמים ההבדל בין אוטופיה לדיסטופיה תלוי בנקודת המבט: גן עדן של אדם אחד יכול להיות גיהנום עבור אדם אחר.
בתרבות

בספרות ובקולנוע, חברות דיסטופיות מאופיינות בדרך כלל בעריצות, נצלנות או בקיומו של שלטון דיקטטורי.
ברוב היצירות הדיסטופיות, הממשל מושחת ויוצר או משמר את איכות חיי התושבים ברמה ירודה, לעיתים תכופות תוך כדי הטעיית הציבור שהחברה היא טובה וצודקת, או אפילו מושלמת. רוב היצירות הדיסטופיות מתרחשות בעתיד, אך לעיתים קרובות משלבות בתוכן במודע מגמות חברתיות קיימות מוקצנות. יצירות כאלה נכתבו כאזהרה או כסאטירה, המראה כיצד מגמות חברתיות נוכחיות עלולות להתפתח עד לתוצאה המבעיתה, הדיסוטופית, ובכך מהוות קריאה לשנות את כיוונן – למשל בפעילות המערכת הפוליטית, או בהתקדמות ההתפתחות טכנולוגית.
רבות מהיצירות הדיסטופיות מתארות חברות דיסטופיות היפותטיות החיות בעתיד בו תנאי החיים גרועים במיוחד כתוצאה מדיכוי, טרור, אנרכיה או חוסר במשאבים. במדע בדיוני, במיוחד במדע בדיוני פוסט-אפוקליפטי ובסייברפאנק, ניתן למצוא דיסטופיות רבות.
מאפיינים נפוצים של חברות דיסטופיות

כמה מהמאפיינים של חברות דיסטופיות המתוארות ביצירות שונות הם:
חברה היררכית בה ההפרדה בין המעמדות מוחלטת ובלתי ניתנת לשינוי.
מערכת תעמולה ממשלתית המשכנעת אזרחים שהחיים תחת השלטון הם טובים וצודקים.
קונפורמיות חזקה בקרב האזרחים, תחת ההנחה שייחודיות אישית וחוסר שביעות רצון מהשלטון הן תכונות בלתי רצויות.
פולחן של דמות אב הניצבת בראש המדינה, כגון האח הגדול בספר "1984".
פחד או תיעוב כלפי העולם שמחוץ למדינה.
מערכת ענישה נטולת חוקים להליך הוגן, שמשתמשת בעינויים פיזיים או נפשיים בצורה שגרתית.
האזרחים נמצאים תחת מעקב מתמיד של המשטר.
ישנו רוב גדול של עניים החיים בתנאי חיים קשים, ומנגד, מיעוט של עשירים אשר חיים בעושר מופלג וקיצוני וזו תמורת איבוד טוטאלי ומוחלט של האנושיות, המוסר והרצון החופשי.
יצירות דיסטופיות ידועות > דיסטופיה בספרות

רומנים דיסטופיים ידועים:
עולם חדש מופלא – אלדוס האקסלי
תפוז מכני – אנתוני ברג'ס
1984 – ג'ורג' אורוול
חוות החיות – ג'ורג' אורוול
התלת רגליים
פרנהייט 451 – ריי ברדבורי
וי פור ונדטה – אלן מור
המנון – איין ראנד
מרד הנפילים – איין ראנד
בעל זבוב – ויליאם גולדינג
מעשה השפחה – מרגרט אטווד
אנחנו – יבגני זמיאטין
האם אנדרואידים חולמים על כבשים חשמליות? – פיליפ ק. דיק
המשפט – פרנץ קפקא
טרילוגיית משחקי הרעב – סוזן קולינס
הרץ במבוך – ג'יימס דשנר
ההצהרה (אנ') – ג'מה מלי
המנון לליבוביץ' – וולטר מ' מילר
בכלות העשב – סמואל יוד
המעניק – לויס לאורי
מפוצלים – ורוניקה רות
144 קומות – יו האווי
אינקרסרון – קתרין פישר
אגדה – מרי לו
כעורים – סקוט ווסטרפלד
הבחירה – אלי קונדי
המבחן – ז'ואל שרבונו
ברון טראמפ ומסעו התת־קרקעי המופלא – אינגרסול לוקווד, שנת 1893
2000 – חמוטל שבתאי
טרילוגיית כאוס מהלך – פטריק נס
מלכה אדומה – וויקטוריה איוויארד
טרילוגיית המועמדת – קיארה קאס
יצירות דיסטופיות ידועות > דיסטופיה בקולנוע ובטלוויזיה > סרטי דיסטופיה ידועים

בלייד ראנר – רידלי סקוט
ברזיל – טרי גיליאם
מטרופוליס – פריץ לאנג
המעניק – פיליפ נויס
מה קרה בגטקה? – אנדרו ניקול
אידיוקרטיה: הטמטום שולט – מייק ג'אדג'
תפוז מכני – סטנלי קובריק
ונדטה – האחיות וצ'אוסקי
משחקי הרעב – גארי רוס ופרנסיס לורנס
מפוצלים (במאי – ניל בורגר; שחקנים – שיילין וודלי, ת'יאו ג'יימס), מבוסס על סדרת רבת המכר העולמית בשם 'מפוצלים'.
איילנד (The Island) – מייקל ביי
שיווי משקל – קורט וימר
1984 (1955) – מייקל אנדרסון
1984 (1984) – מייקל רדפורד
המטריקס – האחיות וצ'אוסקי
יצירות דיסטופיות ידועות > דיסטופיה בקולנוע ובטלוויזיה > סדרות דיסטופיה ידועות

סיפורה של שפחה
מראה שחורה
האיש במצודה הרמה
יצירות דיסטופיות ידועות > דיסטופיות ישראליות

על פי חוקרי ספרות ישראלים, הדיסטופיה העברית הראשונה היא יצירה מ-1941 בשם "שמים מאסו הבונים" מאת ארי אבן-זהב, אולם הסיפור לא ממוקם בסביבת ארץ ישראל. היצירה הדיסטופית הראשונה שעוסקת במרחב המקומי ראתה אור ב-1951 בשם "ישראל בשנת 2000" מאת הסופר סטניסלב גולדפלוס, העוסקת בהתאוששות של ישראל ממרד חיות שנגרם עקב כרסום בשטחי המרעה והמחייה שלהן. הספר יצא לאור במהדורה מחודשת בעריכת חיים פסח, בשנת 2002, בהוצאת בבל.
מאז שנות השמונים חלה פריחה בז'אנר. ניתן לציין במיוחד את "הדרך לעין חרוד" ו"שואה 2" של עמוס קינן, "מלאכים באים" של יצחק בן נר ו"פונדקו של ירמיהו" של בנימין תמוז.
בעשור הראשון והשני של המאה ה-21 יצאו לאור דיסטופיות נוספות, כגון "כפור" של שמעון אדף, "הידרומניה" של אסף גברון, "2023" של יגאל סרנה, "כתר זמני" של יהונתן גפן, "העיר המזרחית" של אילנה ברנשטיין, "לב ארי" של רותם אורג, ״הזקן השתגע״ של אביבית משמרי ו"השלישי" של ישי שריד. בשנים האחרונות חלה עלייה מחודשת בפופולריות הז'אנר בישראל בעקבות מגמות עולמיות ומקומיות בספרות, בתרבות ובפוליטיקה.
בספטמבר 2018, עלתה לשידור הדיסטופיה הקולנועית הישראלית הראשונה, אוטונומיות, של היוצרים יהונתן אינדורסקי ואורי אלון.
ראו גם

אוטופיה
מדע בדיוני
פנטזיה
לקריאה נוספת

יוחאי ג'רפי, "מעגל חיבוקים של מזהי תהליכים: על הגל השני של הדיסטופיה העברית", דחק, כרך יג, 2021, עמ' 548–573.
הערות שוליים

↑   בן לוי ועירית עילם־עבדי, נפתרה התעלומה: מי עמד מאחורי הדיסטופיה הישראלית הראשונה?, באתר הארץ, 29 ביוני 2017
↑  חיים פסח, ישראל בשנת 2000 (ובשנת 2050), באתר המולטי יקום של אלי אשד, ‏15 באפריל 2014
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567962305171  BnF: cb177181582 (data)  GND: 4202262-9  LCCN: sh85040350  NKC: ph714392 
עיר סייברפאנק עתידנית בעלת מוטיבים דיסטופיים כפי שמשתקפת ביצירות רבות
משחק החיים (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  האגדה של באגר ואנס 
 בימוי:  רוברט רדפורד 
 הופק בידי:  מייקל נוזיק, ג'יק אברטס 
 תסריט:  ג'רמי ליוון 
 עריכה:  הנק קורווין 
 מוזיקה:  רייצ'ל פורטמן 
 צילום:  מיכאל בלהאוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אלייד פילמייקרס 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 בפברואר 2001 
 משך הקרנה:  126 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט דרמה, סרט פנטזיה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ג'ורג'יה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   legendofbaggervance
 דף הסרט ב־IMDb
 
משחק החיים (באנגלית: The Legend of Bagger Vance) הוא סרט דרמת ספורט משנת 2000 בבימויו של רוברט רדפורד, בכיכובם של מאט דיימון, ויל סמית' ושרליז ת'רון. הסרט מבוסס על ספרו של סטיבן פרספילד ומתרחש בשנות ה-30 בארצות הברית. העלילה עוקבת אחר ראנולף ג'ונו (מאט דיימון), שחקן גולף לשעבר שהקריירה שלו נהרסה בעקבות טראומה ממלחמת העולם הראשונה. חייו משתנים כשהוא פוגש במסתורי, בגאר ואנס (ויל סמית'), שמסייע לו למצוא מחדש את יכולותיו במשחק ובחייו האישיים.
העלילה מבוססת באופן רופף על אחד מכתבי הקודש ההינדיים הבהגווד גיטא. הוא מתאר את אלוהים, קרישנה, מורה לגיבור-לוחם, ארג'ונה, שגילם בסרט סמית' ודיימון.
הסרט היה כישלון ענק בקופות עם תקציב בגובה 80 מיליון דולר והכנסות בגובה 39.5 מיליון דולר בלבד.
תקציר העלילה

הסרט מתרחש בג'ורג'יה בשנות ה-30, שם ראנולף ג'ונו, גולפאי מוכשר שאיבד את אמונו בעצמו, נאלץ להתמודד עם שדי העבר כשהוא משתתף בטורניר יוקרתי. בגאר ואנס, דמות מסתורית וחכמה, מופיע כדי להדריך אותו. בעודו מאמן את ג'ונו במשחק הגולף, ואנס מסייע לו גם למצוא מחדש את התשוקה לחיים ואת הכוח להתגבר על עברו.
צוות השחקנים הראשי

מאט דיימון בתפקיד ראנולף ג'ונו
ויל סמית' בתפקיד בגאר ואנס
שרליז ת'רון בתפקיד אדל אינגרם
ברוס מקגיל בתפקיד וולטר האגן
ג'ק למון בתפקיד הארדי גריבס המבוגר (קריין הסיפור)
ביקורות

משחק החיים קיבל ביקורות מעורבות, כאשר המשחק של ויל סמית' והמסרים ההשראתיים קיבלו שבחים, אך המבקרים מתחו ביקורת על העלילה הנוסחתית. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 43%, וב-Metacritic ציון של 47 מתוך 100.
שלום לנצח (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית
 מבוסס על:  שלום ולא להתראות (ספר מתח) מאת ריימונד צ'נדלר
 בימוי:  רוברט אלטמן
 הופק בידי:  אליוט קסטנר 
 תסריט:  לי בראקט
 עריכה:  לאו לומברדו 
 שחקנים ראשיים:  אליוט גולד, נינה ואן פאלנדט, סטרלינג היידן
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס (מלחין)
 צילום:  וילמוש ז׳יגמונד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי ליונסגייט
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 בנובמבר 1973 
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, פילם נואר, סרט דרמה, סרט בלשי, נאו-נואר, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 הכנסות באתר מוג'ו:   longgoodbye
 דף הסרט ב־IMDb
 
שלום לנצח הוא סרט מסוגת נאו-נואר אמריקאי משנת 1973 בבימויו של רוברט אלטמן ועל פי תסריט של לי ברקט, המבוסס על רומן של ריימונד צ'נדלר משנת 1953. בסרט מככב אליוט גולד בתפקיד פיליפ מארלו ובנוסף גם סטרלינג היידן (אנ'), נינה ואן פאלנדט, ג'ים בוטון, מארק ריידל, והופעה מוקדמת של ארנולד שוורצנגר.
עלילה

בדרכו חזרה ממסע לילי למכולת, חוקר פרטי בשם פיליפ מארלו (אליוט גולד) מוצא את חברו הקרוב, טרי לנוקס (ג'ים בוטון), בדירתו בלוס אנג'לס. לנוקס מבקש ממרלו טרמפ לטיחואנה עקב צרות עם המשטרה. מארלו נענה לבקשתו.
עם שובו ממקסיקו, מארלו נפגש עם שני בלשים המתחקרים אותו על לנוקס, ועוצרים אותו כשהוא מסרב לענות. במהלך החקירה, מארלו מגלה שלנוקס הואשם ברצח אשתו, סילביה. לאחר שהייה של שלושה ימים בכלא, המשטרה משחררת את מארלו כאשר הם מגלים שלנוקס התאבד במקסיקו. מארלו אינו מאמין שלנוקס התאבד או שהוא הרג את סילביה.
במקביל, אישה בשם איילין ווייד שוכרת את מארלו כדי למצוא את בעלה הנעדר, רוג'ר ווייד, סופר אלכוהוליסט עם מחסום כתיבה. מארלו הולך לחפש במרכז גמילה, שם הוא מוצא את רוג'ר, ולוקח אותו הביתה. כשהם מגיעים, מארלו מגלה שרוג'ר ואיילין הכירו את הלנוקסים. מארלו מיד חושד במערכת היחסים הזו.
בעקבות היעלמותו של טרי לנוקס, הגנגסטר מרטי אוגוסטין (מארק ריידל) מתחקר את מארלו, ודורש ממנו לשלם לו 355 אלף דולר שלנוקס נשלח להעביר למקסיקו סיטי. אוגוסטין מרסק את פניה של חברתו עם בקבוק קולה כדרך לאיים על מארלו. מארלו מבקר אצל רוג'ר ומגלה שאוגוסטין חייב לו 50,000 דולר.
מארלו נוסע למקסיקו, שם גורמים רשמיים מאשרים את פרטי מותו של לנוקס. הוא חוזר למסיבת חוף בבית ווייד. ד"ר ורינגר (הנרי גיבסון) מופיע ודורש תשלום של 4,400 דולר מרוג'ר על שהותו במרכז הגמילה. המסיבה מתפרקת ורוג'ר נכנס לאוקיינוס. איילין ומארלו רודפים אחריו. רוג'ר נעלם ומשערים שטבע. כשהמשטרה מגיעה, איילין מספרת למארלו שרוג'ר ניהל רומן עם סילביה ואולי אף הרג אותה. מארלו מוסר את המידע הזה למשטרה, אשר מספרים לו שהם כבר ידעו שרוג'ר נפגש עם סילביה לפני שהלך למרכז הגמילה.
מארלו מקבל מכתב פרידה חתום בשמו של "טרי" עם שטר בשווי 5,000 דולר. הוא מובא לפגישה עם אוגוסטין, שמבקש מכולם להתפשט. ארנקו של מארלו נופל מכיסו, והשטר של 5,000 דולר נחשף, אשר אוגוסטין מניח שהגיע מהשלל שלו. הכסף החסר מועבר לאוגוסטין, שמחזיר למארלו את שטר ה-5,000 דולר. מארלו יוצא, ורואה את איילין נוסעת במכונית מרצדס-בנץ 450SL 0 (אנ') ומנסה להשיג את תשומת ליבה. בזמן שהוא רץ אחריה, הוא נפגע ממכונית ומאושפז בבית חולים. כשהוא מתעורר, הוא מקבל מפוחית מיניאטורית מחולה חבוש במיטה הסמוכה. בשובו למאליבו, הוא מוצא את בית ווייד בניהול חברת נדל"ן ומבחין שאיילין נעלמה.
מארלו חוזר למקסיקו, שם הוא משחד פקיד מקומי עם שטר של 5,000 דולר. הפקיד מודה ששילמו להם כדי לזייף את התאבדותו של טרי לנוקס. מארלו מוצא את טרי בווילה מקסיקנית. טרי מודה ברצח של סילביה ושהוא מנהל רומן עם איילין. רוג'ר גילה את הרומן וסיפר לסילביה, ולאחר מכן טרי הרג אותה במהלך ויכוח אלים. טרי מתרברב ושמח על כך שלאף אחד כבר לא אכפת מהתיק, מאחר שהוא מת באופן חוקי, ושה-350,000 דולר הוחזרו לאוגוסטין.
מארלו יורה למוות בטרי. כשהוא הולך מזירת הירי, הוא חולף על פני איילין, הנוסעת לפגוש את טרי. היא מסובבת את ראשה כדי להביט בו. מארלו שולף את המפוחית ומנגן בה תוך כדי הליכה במורד הכביש.
הערות שוליים

↑  The Long Goodbye – Plot, IMDb
הנערה מהבית במורד השדרה

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  ספר באותו השם
 בימוי:  ניקולס גסנר 
 הופק בידי:  זאב בראון 
 תסריט:  ליירד קניג 
 עריכה:  איב לנגלואה 
 שחקנים ראשיים:  ג'ודי פוסטר מרטין שין אלכסיס סמית מורט שומן סקוט ג'קובי
 מוזיקה:  כריסטיאן גובר
 צילום:  רנה ורזיה 
 מדינה:  קנדה, צרפת, ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  American International Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בנובמבר 1976
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  מיין 
 תקציב:  כ-1,100,000 דולר קנדי
 הכנסות באתר מוג'ו:   littlegirlwholivesdownthelane
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנערה מהבית במורד השדרה הוא סרט קולנוע קנדי-צרפתי משנת 1976, בבימויו של ניקולס גסנר ובכיכובם של ג'ודי פוסטר, מרטין שין, אלכסיס סמית, מורט שומן וסקוט ג'קובי. התסריט נכתב על ידי ליירד קניג על בסיס ספרו מ-1974 הנושא את אותו שם. העלילה מתארת את קורותיה של ילדה מסתורית בת 13 בשם רין ג'ייקובס (פוסטר). הסרט הוא בעיקרו מותחן אך הוא משלב קטעים של אימה, מסתורין ורומנטיקה.
בשנת 1978 הסרט זכה בשני פרסי סאטורן והיה מועמד לשלושה נוספים.
עלילה

במהלך ליל כל הקדושים רין ג'ייקובס (ג'ודי פוסטר) חוגגת את יום הולדתה ה-13 לבדה בבית ששכר אביה, לסטר. לסטר היה משורר והם עברו לבית זה בארצות הברית מאנגליה. פרנק הלט (מרטין שין), בנה של בעלת הבית קורה הלט (אלכסיס סמית), בא לביקור ומתנהג כלפי רין בגסות. הוא עוזב כשילדיו מגיעים לפתח הבית במסגרת סיבוב "תעלול או ממתק". למחרת הוא מנסה להציע לרין טרמפ אך היא מתעלמת ממנו.
קורה הלט מגיעה לבית ומחפשת את לסטר, רין טוענת שאביה בניו יורק ומאיימת שתספר מה עשה לה בנה, פרנק. במהלך סידורים בעיר פוגשת רין את פרנק שוב אך אז פגישתם נקטעת על ידי השוטר מיגליוריטי (מורט שומן) שחושד שפרנק מטריד אותה. הוא מסיע אותה לביתה והם מתיידדים. על אביה היא אומרת שהוא עסוק ואסור להפריע לו.
גברת הלט מבקרת שוב כדי לקחת צנצנות לריבה. אמנם רין הוציאה מבעוד מועד את הצנצנות אך את המכסים השאירה במרתף. למרות אזהרותיה של רין, גברת הלט פותחת את דלת הסתרים ויורדת למרתף להביא את המכסים בעצמה. משהו מבהיל אותה והיא מפילה על ראשה את דלת הסתרים. כשרין פותחת את הדלת היא מגלה שגברת הלט מתה.
לאחר כמה רגעי הלם רין מנסה להעלים ראיות לביקורה של גברת הלט. היא לוקחת ממנה את המפתחות לרכבה ומנסה להניע אותו. הקושי שלה להניע את הרכב מושך את תשומת לבו של נער הרוכב על אופניו בכביש סמוך. הנער מריו (סקוט ג'קובי) הוא אחיין של השוטר מיגליוריטי, קוסם חובב בדרכו למופע ביום הולדת של אחד מילדי הכפר. מריו לבוש כקוסם - גלימה, קובע ומקל. המקל הוא לא רק אביזר, למריו יש צליעה כיוון שחלה בשיתוק ילדים. הוא מדבר עם רין ומבטיח לעזור לה להזיז את הרכב אחרי המופע.
לאחר שהזיז את הרכב נשאר מריו לארוחת ערב עם רין בביתה. השוטר מיגליוריטי בא לביתה של רין בעקבות דיווח של פרנק על היעדרה של אימו. הוא מבקש לראות את אביה ומריו משקר שאביה הלך לישון. בהמשך הערב פרנק מבקר בעצמו וחושד ברין שיש לה קשר להיעלמות אימו. בין ניסיונותיו לדובב אותה הוא מענה והורג את אוגר המחמד שלה. לבסוף מריו מבריח את פרנק בעזרת חרב שהוסתרה במקלו. רין כעת בוטחת במריו ומספרת לו את סודה. במרתף יש שתי גופות, של אימה ושל גברת הלט.
אביה היה חולה סופני ולא רצה שביתו תעבור להשגחת גרושתו, אימה של רין. הוא הכין תוכניות שאיפשרו לרין לחיות לבד וצייד אותה באשלגן ציאניד בו תרעיל את אימה למקרה שתופיע. לאחר מכן התאבד בים. אימה אכן הגיעה ורין שמה לה מהרעל בתה. מריו עוזר לרין לקבור את הגופות ליד הבית ומאחר שירד גשם הוא מצטנן.
השוטר מיגליוריטי חוזר שוב לביתה מתוך חשד ששיקרה לגבי אביה. הפעם מופיע אדם מבוגר ומציג את עצמו כאביה והשוטר מתנצל על חשדותיו. לאחר שהלך מתברר שהיה זה מריו שהתחזה לאביה.
הקשר בין השניים מתפתח ורין מתפשטת ונכנסת איתו למיטה (פוסטר הייתה קטינה בעת צילום הסרט ואת סצנת העירום מגלמת למעשה אחותה).
למחרת מגלה רין שמריו פיתח דלקת ריאות והיא מבקרת אותו בהיותו חסר הכרה בבית החולים.
בלילה לקראת השינה היא שומעת רעש מדלת הסתרים. להפתעתה יצא משם פרנק והוא מספר לה שגילה את סודותיה ושהוא מסכים להסתירם אם תהיה "חברה" שלו. רין משתפת פעולה ומציעה לו תה, כאשר לתוך כוסה הכניסה רעל. פרנק חושד בה ובוחר לשתות את הכוס שלה, הוא מתחיל להשתעל וללטף את שיערה ורין מביטה בו גוסס בקור רוח.
שחקנים

ג'ודי פוסטר - רין ג'ייקובס
מרטין שין - פרנק הלט
אלכסיס סמית - גברת הלט
מורט שומן - השוטר מיגליוריטי
סקוט ג'קובי - מריו
ג'אמפר (סרט, 2008)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  Jumper 
 בימוי:  דאג לימן 
 הופק בידי:  סיימון קינברג 
 תסריט:  דייוויד ס. גויר, ג'ים יולס, סיימון קינברג 
 עריכה:  סער קליין 
 שחקנים ראשיים:  היידן כריסטנסן קריסטן סטיוארט טום הולס ג'סי ג'יימס טדי דאן נתלי קוקס Massimiliano Pazzaglia שון רוברטס מקס ת'יריוט מייקל רוקר רייצ'ל בילסון אנה-סופיה רוב סמואל ל. ג'קסון דיאן ליין ג'יימי בל Meredith Henderson 
 מוזיקה:  ג'ון פאוול 
 צילום:  ברי פטרסון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20, Regency Enterprises 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 במרץ 2008 
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מדע בדיוני, סרט מתח, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  הונג קונג, מישיגן, ניו יורק, מצרים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   jumper
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'אמפר (באנגלית: Jumper) הוא סרט פעולה, מדע בדיוני, אמריקאי משנת 2008 המבוסס על הרומן של סטיבן גולד. את הסרט ביים דאג לימן ובו משתתפים היידן כריסטנסן, ג'יימי בל, רייצ'ל בילסון, מקס ת'יריוט, אנה-סופיה רוב, דיאן ליין, מייקל רוקר וסמואל ל. ג'קסון. הסרט עוקב אחרי צעיר המסוגל לעשות טלפורטציה כשהוא נרדף על ידי חבורה סודית שכוונתה להרוג אותו. התסריט עבר כתיבה מחדש לפני הצילום והתפקידים של הדמויות הראשיות שונו במהלך ההפקה. ג'אמפר צולם ב-20 ערים ו-14 מדינות מ-2006 ל-2007. הסרט יצא ב-14 בפברואר 2008, והפסקול יצא כעבור חמישה ימים ב-19 בפברואר. הסרט תפס את המעמד הראשון בסוף השבוע עם 27.3 מיליון דולר, אבל קיבל ביקורות שליליות בדרך כלל מהמבקרים, בעיקר בגלל השינויים הרבים לנובל של גולד, העלילה המהירה והסיום האנטי אקלימי.
עלילה

ב-אן ארבור, מישיגן, ארצות הברית דייוויד רייס תלמיד תיכון בן ה-15, ננטש על ידי אימו בגיל חמש וחי עם אביו הקשוח והאלכוהליסט. נופל דרך השלג ובמסתוריות מוצא את עצמו בספרייה המקומית ומגלה שיש לו את היכולת "לקפוץ" ממקום אחת למקום שני. שמונה שנים אחר כך, דייוויד כבר מבוגר, וחי על כסף גנוב. יום אחד נעשה מארב בביתו על ידי רולנד קוקס, חבר בקבוצת הפלדינים, החברה הסודית של קנאים דתיים שהיה במעקב והיה הורג "קפצנים". ההסבר שלהם זה ש"קפצנים" לכאורה נמצאים בכל מקום. רולנד מנסה ללכוד את דייוויד עם כבלים חשמליים שנועדו לבטל את יכולתיו, אבל דייוויד בורח. הוא חוזר לאן ארבור, מחפש את האהבה הישנה שלו מיילי. כשמארק תוקף אותו, דייוויד משגר אותו לכספת בנק ועוזב אותו שם. אחר כך דייוויד חוזר למיילי ומציע לה טיול לרומא. רולנד מאוחר יותר מגלה את מארק במעצר משטרתי ולומד על הזהות של דייוויד.
קבלה > הישגים בקופות

הסרט יצא ב-14 בפברואר 2008 בארצות הברית ובקנדה, בתקווה למשוך עסקים לחג האהבה. הסרט היה ממוקד לקהל של גברים ונשים מתחת לגיל 25. הסרט ג'אמפר גייס $27,300,000 על 4,600 מסכים ב-3,428 תיאטראות מיום שישי עד יום ראשון, הדירוג הראשון לסוף השבוע בקופות. בסוף השבוע הראשון שלו, הסרט הקליט את המהדורה הגדולה ביותר לפברואר בקוריאה וזכה במקום הראשון ב -11 מתוך 30 השווקים שבהם הוא יצא. במשך שני סופי השבוע הראשונים לשחרורו, הסרט שמר על מיקומו כמספר אחד בשווקים הבינלאומיים, בעודו מחליק למקום השני בארצות הברית לשחרור Vantage Point. הכנסות הסרט ברוטו בעולם הם 221,231,186 $ עם 80,172,128 $ מן הקופה בארצות הברית ובקנדה ו-142,059,058 $ משטחים אחרים. היה זה הסרט במקום ה-28 בעולם מבחינת רווחה לשנת 2008.
קבלה > ביקורת

הסרט קיבל ביקורות שליליות בדרך כלל ממבקרים. Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון של 16% מבוסס על ביקורות של 156 מבקרים, עם ציון ממוצע של 4/10; הקונצנזוס היה "פעולה לא עקבית עם מעט קוהרנטיות ואפקטים מיוחדים חסרי שחר". מטקריטיק נתן לסרט ציון ממוצע של 35, מבוסס על 36 ביקורות.
אוסטין כרוניקל מארק סלוב, קרא לסרט "... די חלקלק, דברים משעשעים, מיוצרים היטב על ידי לימן, נערך לתוך צרור צר של פעולה". ל-Empire היה פסק דין של "סרט הפעולה הכי פחות כריזמטי של לימן, והפחות מפותח, אבל הוא עדיין אוסף כמה פעולות פיצוח בזמן הריצה הקצר ומניח יסודות שעליהם ניתן לבנות זיכיון גדול ". סוקר הקולנוע האוסטרלי, דייוויד סטראטון, היה הרבה פחות אדיב, וטען כי "הסרט הזה מייצג [קו פרשת מים] חדשה בתולדות הקולנוע משום שאין לו עלילה, אין לו דמויות, אין לו סצנת פעולה שעושה כל סוג של חוש", והעניק לה חצי כוכב מתוך חמישה.
ליהוק

היידן כריסטנסן - דייוויד רייס, צעיר המגלה את היכולת המרחבית הגנטית "לקפוץ" על פני מרחקים קצרים וארוכים המכוסים עשן שחור דק. הוא גם telekinetic סמוי, יכולת תורשתית נוספת שמתרחשת בכל פעם שהוא לחוץ ולא יכול לקפוץ.
מקס ת'יריוט- דייוויד בן ה-15.
ריאן גראנטהם - דייוויד בן ה-5.
רייצ'ל בילסון - מילי האריס, חברת ילדותו של דייוויד היא עוזרת לחמוק מן השובים שלו.
אנה-סופיה רוב - מילי האריס הצעירה.
סמואל ל. ג'קסון - רולנד קוקס, מנהיג קבוצת פלדינס, שמטרתה להרוג את המגשרים. בספר, שמו הוא בריאן קוקס, אבל הוא השתנה בסרט כדי למנוע בלבול עם פיזיקאי החלקיקים הבריטי או שחקן אופי באותו שם.
ג'יימי בל - גריפין או'קונור, ג'אמפר בוגד שמסתיר ומבטל את הפלדינים. במהלך החיפוש שלו, הוא מתיידד עם דוד. מקום הימצאותו בסוף הסרט אינו ידוע.
דיאן ליין - מרי רייס, אמו של דייוויד שאבדה מזמן מבנה כשהיה בן חמש, שהפעיל את יכולות הטלפורטציה הרדומות שלו.
טדי דאן - מארק קובולד, בריון ילדות של דייוויד.
ג'סי ג'יימס - מארק הצעיר.
מייקל רוקר - ויליאם רייס, אביו המתעלל של דייוויד, והסיבה מדוע דייוויד עזב את הבית.
קריסטן סטיוארט - סופי, אחותו למחצה של דייוויד.
טום הולס - מר בוקר.
ברברה גריק - אלן.
רמי מאלק - קסטר מוראהאוס.
קישור הסרט לחורי תולעת

הסרט ג'אמפר הוא סרט מדעי מז'אנר מדע בדיוני. בסרט מתרחשות הרבה תופעות מדעיות ואחת מהן היא חורי תולעת. התופעה באה לידי ביטוי כאשר "הג'אמפרים" משתמשים בכוח המיוחד שלהם לעבור בין שתי נקודות באופן ישיר במרחב זמן. "הג'אמפרים" משתמשים ביכולת שלהם אשר יוצרת חורי תולעת כדי להילחם באנשים המאיימים על חייהם, כדי לשדוד בנקים או לבצע מעשי גנבה אחרים, לברוח מאנשים אחרים וכדי להציל אנשים.
סדרה של צרות (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  התחלה נוראה 
 בימוי:  בראד סילברלינג
 הופק בידי:  ג'ים ון וויק וולטר פרקס לאורי מקדונלד
 תסריט:  רוברט גורדון
 עריכה:  מייקל קאן 
 שחקנים ראשיים:  ג'ים קארי אמילי בראונינג ליאם אייקן קארה ושלבי הופמן מריל סטריפ
 מוזיקה:  תומאס ניומן
 צילום:  עמנואל לובצקי 
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי ניקלודיאון, סקוט רודין הפקות, דרימוורקס 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 בדצמבר 2004 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט נעורים, סרט לכל המשפחה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט פנטזיה, סרט דרמה 
 תקציב:  140,000,000‏$
 הכנסות:  209,073,645‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   lemonysnicket
 פרסים:  פרס אוסקר על האיפור
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סדרה של צרות (באנגלית: Lemony Snicket's A Series of Unfortunate Events) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2004, בבימויו של בראד סילברלינג ובכיכובו של ג'ים קארי. הסרט מבוסס על שלושת הספרים הראשונים בסדרת הספרים "סדרה של צרות" ותסריטו של רוברט גורדון.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מבוססת על שלושת הספרים הראשונים בסדרת הספרים "סדרה של צרות": התחלה נוראה, חדר הזוחלים והחלון הרחב, אך עם שינויים קטנים בסדר ההתרחשויות.
העלילה מסופרת על ידי למוני סניקט (ג'וד לאו), אשר מופיע מדי פעם כצללית, הכותב את הסיפור במכונת כתיבה בתוך החלק הפנימי של מגדל שעון. הסרט מספר על שלושת ילדי בודלר, ויולט בעלת כושר ההמצאה המיוחד, קלאוס הנבון וסאני התינוקת בעלת השיניים החזקות ונטייה לנשכנות. אשר מתייתמים מהוריהם לאחר ששריפה מסתורית פורצת בבתיהם.
שלושת היתומים עוברים לגור עם דודם לכאורה, הרוזן אולף, שחקן נרקיסיסט, איש רשע וזדוני, המשמש כאפוטרופוס שלהם ומעבידם בפרך. עם הזמן, השלושה מגלים שמטרת הרוזן היא לזכות בכספי הירושה של משפחת בודלר. לאחר שהוא מגלה כי לא יירש דבר עד שוויולט לא תגיע לגיל 18 אלא אם כן כל הילדים ימותו, הוא מנסה לרצוח אותם על ידי כליאתם במכונית על פסי רכבת, אך הילדים מצליחים להסיט את הרכבת ולהינצל. מר פו (טימותי ספול) האחראי על העיזבון של הורי הילדים לא האמין להם כאשר ניסו לשכנעו שהרוזן ניסה לרצוח אותם אך הוא שולל את האפוטרופסות של אולף מאחר שהאמין כי נתן לוויולט לנהוג במכונית בעצמה.
היתומים מועברים בשמחה מבית הרוזן אך הם לא נפטרו ממנו לתמיד והוא ממשיך לרדוף אותם ולנסות להשיג את המשמורת עליהם מחדש, לרוב כאשר הוא מתחזה לאדם אחר. הם עוברים לגור עם הדוד מונטי ולאחר שזה נרצח על ידי הרוזן, הם עוברים לגור אצל ג'וזפין אנוויסל, שגם אותה מנסה אולף לחסל.