stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לכל החברים מהמסע מים אל ים

לכל החברים מהמסע "מים אל ים" הוא האלבום החמישי של הזמר והמוזיקאי שלמה ארצי משנת 1974. שמו הושאל ממסע שהיה נפוץ בקרב תנועות הנוער באותם ימים ונקרא "מסע מים אל ים".
הפקה

חלק משירי האלבום עוסקים באופן ישיר או עקיף במלחמת יום הכיפורים ובאובדן הפיזי והמוראלי. בין השירים האלו אפשר למנות את "טורפים קלפים", "זמר לבני ליאור" ו"בארץ ישראל". ארצי כתב והלחין 10 מ-13 שירי האלבום ויאיר שרגאי עיבד והפיק מוזיקלית. 
בין כותבי הטקסטים לאלבום נמצאים המשוררים והפזמונאים אהוד מנור ("גוגו", הידוע גם בלחן נוסף מאת מתי כספי), נתן יונתן ("זמר לבני ליאור"), איציק מאנגר ("הייתי שנים"), ע. הלל ("ככה סתם"), נתן אלתרמן ("מכתבו של מנחם מנדל") והוגו פון הופמנסתאל ("הבלדה על החיים החיצוניים", שתרגם לעברית שמעון זנדבנק). המלחין סשה ארגוב הלחין את השיר "ככה סתם" ויאיר שרגאי הלחין את "בארץ ישראל", "אחד ועוד אחד" ו"LOVE לאהבה".
במהלך השנים הפך האלבום לנדיר ביותר, אך בשנת 1997 יצאה מהדורה חדשה שלו על גבי תקליטור.
רשימת רצועות

| לכל החברים מהמסע "מים אל ים"> מס' | לכל החברים מהמסע "מים אל ים"> שם | לכל החברים מהמסע "מים אל ים"> מילים | לכל החברים מהמסע "מים אל ים"> לחן | לכל החברים מהמסע "מים אל ים"> משך | לכל החברים מהמסע "מים אל ים">  | לכל החברים מהמסע "מים אל ים">  | לכל החברים מהמסע "מים אל ים">  | לכל החברים מהמסע "מים אל ים">  | לכל החברים מהמסע "מים אל ים">  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לכל החברים מהמסע "מים אל ים"  | ארצי | ארצי | 1:03 |  |  |  |  |  |
| 2. | טורפים קלפים  | ארצי | ארצי | 2:20 |  |  |  |  |  |
| 3. | זמר לבני ליאור  | נתן יונתן | ארצי | 3:24 |  |  |  |  |  |
| 4. | הייתי שנים נע ונד בנכר  | איציק מאנגר | ארצי | 4:30 |  |  |  |  |  |
| 5. | בארץ ישראל  | ארצי | יאיר שרגאי | 3:51 |  |  |  |  |  |
| 6. | גוגו  | אהוד מנור | ארצי | 4:30 |  |  |  |  |  |
| 7. | הבלדה על החיים החיצוניים  | הוגו פון הופמנסתאל (תרגום: שמעון זדבנק) | ארצי | 4:06 |  |  |  |  |  |
| 8. | אחד ועוד אחד  | ארצי | יאיר שרגאי | 3:07 |  |  |  |  |  |
| 9. | מכתבו של מנחם מנדל  | נתן אלתרמן | ארצי | 3:19 |  |  |  |  |  |
| 10. | יאללה תן  | ארצי | ארצי | 2:42 |  |  |  |  |  |
| 11. | ככה סתם  | ע. הלל | סשה ארגוב | 2:33 |  |  |  |  |  |
| 12. | חיים משוגעים  | ארצי | ארצי | 3:32 |  |  |  |  |  |
| 13. | LOVE לאהבה  | יאיר שרגאי | ארצי | 4:31 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 43:28 |  |  |  |  |  |
השתתפו בהקלטות

שלמה ארצי - שירה וקולות
יאיר שרגאי - גיטרה אקוסטית, קולות, עיבודים והפקה מוזיקלית, לחנים ל"בארץ ישראל" ו"אחד ועוד אחד", מילים (13)
אצ'י שטרו - גיטרה בס וקולות
שלמה חממי - תופים וכלי הקשה
דדי שלזינגר - גיטרות, מפוחית, אורגן, פסנתר וקולות
יהודית כץ - חליל
הוקלט באולפני "קולינור" באביב 1974
הערות שוליים

↑  גברת תפוח, באתר דודיפדיה- פרוייקט שימור המוסיקה הישראלית של דודי פטימר
| שלמה ארצי (דיסקוגרפיה) |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | שלמה ארצי (1970) • על אנשים (1971) • פתאום אחר ימים רבים (1972) • אומרים ישנה ארץ (1973) • לכל החברים מהמסע מים אל ים (1974) • את ואני (1975) • משחקי 26 (1975) • עת שערי רצון להפתח (1975) • יש לי אישה, ילדה ולמברטה ואני גר בתל אביב (1976) • רומנסה ופיוט (1977) • גבר הולך לאיבוד (1978) • דרכים (1979) • חצות (1981) • מקום (1982) • תרקוד (1984) • לילה לא שקט (1986) • חום יולי אוגוסט (1988) • כרטיס ללונה פארק (1990) • ירח (1992) • שניים (1996) • אהבתיהם (2000) • צימאון (2002) שפויים (2007) • אושר אקספרס (2012) • קצפת (2016) |  |
| אלבומי ילדים | הטיול לארץ התווים (1972) • שלמה ארצי שר ומספר לילדים על יאן הגמד (1976) • סיפורי התנ"ך לילדים (1982) |  |
| מיני-אלבומים | פתאום עכשיו פתאום היום (1970) • את ואני (1975) • ציונות בלי מירכאות • מממ-נננ\פנדל • חיוכו של ילד • Ich kann mich nicht ändern / Ich sah ein Lächeln • Ich kann mich nicht ändern / Ich sah ein Lächeln • אחרי שנואיבה נגמרה (1977) • אהבתיה (1994) • גבר הולך לאיבוד (1995) • אנחנו לא צריכים (1999) |  |
| אלבומי הופעה | שלמה ארצי ואצ'י בהופעה חיה בצוותא (1983)  • ההופעה 97 (1997) • שלמה ארצי ושלום חנוך בקיסריה (2005) • עונת ההופעות (2010) |  |
| אוספים ומארזים | אוסף שירים מתורגמים לגרמנית (1975)  • שלמה ארצי השירים היפים (1976) • השירים 1 (1990) • השירים 2 (1990) • שירים 3 (1991) • האוסף המשולש (1993) • שירי אהבה שלי (2003) • השנים הראשונות (2008) • תתארו לכם (2013) • אלבומי המופת (2013) • אוסף השירים שהסתתרו (2016) • פעם תורי, פעם תורך (2017) • אתמול היה טוב (2019) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c4d53457-e080-4e93-bec0-9e7158d3bf5c
יחסי ונצואלה–סין

| יחסי ונצואלה–סין |
| --- | --- |
ונצואלה: הרפובליקה העממית של סין


ונצואלה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 9,596,967.75
אוכלוסייה
28,433,569: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,964: 12,545
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה עממית

יחסי ונצואלה–סין הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה הבוליברית של ונצואלה. יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות כוננו באוגוסט 1944 וב-1974 הועברה תמיכת ונצואלה מטאיוואן לרפובליקה העממית של סין. לפני 1999 רק נשיא מכהן אחד, לואיס הררה קמפינס, ביקר בסין. שיתוף הפעולה החל לגדול באופן משמעותי בתקופת נשיאותו של הוגו צ'אווס מוונצואלה ותקופת כהונתם של ג'יאנג דזה-מין וחו ג'ינטאו כמנהיג הרפובליקה העממית של סין. הסחר בין סין לוונצואלה היה פחות מ-500 מיליון דולר בשנה לפני 1999, והגיע ל-7.5 מיליארד דולר ב-2009, מה שהפך את ונצואלה לשותפת הסחר השנייה בגודלה של סין, ונצואלה היא יעד ההשקעות הגדול ביותר של סין באמריקה הלטינית. עסקאות דו-צדדיות שונות הביאו להשקעה של סין במיליארדים בוונצואלה, וונצואלה הגדילה את היצוא של נפט ומשאבים אחרים לסין. בשנת 2016, הסחר בין סין לוונצואלה הסתכם ב-7.42 מיליארד דולר, כאשר 4.9 מיליארד דולר הגיעו מיצוא ונצואלה ו-2.52 מיליארד דולר מיצוא סיני.
היסטוריה > שנים מוקדמות (1944–1999)

יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ממשלות סין לוונצואלה כוננו באוגוסט 1944, עם משרדים שנפתחו בקראקס ובנאנג'ינג, בירת הרפובליקה של סין. לאחר השתלטות הקומוניסטים ב-1949, המשרד בוונצואלה הועבר מנאנקינג לטאיפיי, בירת טאיוואן. בשנת 1966 שודרג המשרד לשגרירות.
ב-1974 סיימה ונצואלה את ההכרה בטאיוואן ועברה להכיר במקום זאת ברפובליקה העממית של סין. לפני 1999, רק נשיא ונצואלה אחד ביקר ב-PRC: לואיס הררה קמפינס, ב-1981. כתוצאה מכך, עד 1999 היו רק 19 הסכמים רשמיים בין סין לוונצואלה, ורק שניים מהם אושרו על ידי שני הצדדים.
היסטוריה > ממשל צ'אבס (1999–2013)

טבען של יחסי סין–ונצואלה השתנה לחלוטין ברגע שהוגו צ'אווס ניצח בבחירות לנשיאות ונצואלה ב-1998.
מתחילת כהונתו, הוגו צ'אווס ביקש להתרחק מארצות הברית ולחזר אחר בעלי ברית אחרים שיוכלו לסייע לו למצוא מקורות חלופיים ליחסים מסחריים, דיפלומטיים וצבאיים. במהלך השנה הראשונה לנשיאותו, הוא ביקר בסין וצבר את המספר הגדול ביותר של ביקורים בסין מכל מנהיג אחר של אמריקה הלטינית במהלך אותה תקופה (1999–2012). בזמן שנשא נאום באוניברסיטת בייג'ינג, דווח כי צ'אווס הצהיר כי "המהפכה הבוליברית מושרשת באידאולוגיה של מייסד סין הקומוניסטית, מאו דזה-דונג". במהלך אותו ביקור, צ'אווס גם הכריז שסימון בוליבר הוא "הנפש התאומה של מאו דזה-דונג".
בעוד יחסי סין–ונצואלה לא היו חזקים בזמן בחירתו של הוגו צ'אווס ב-1999, בקדנציה השלישית שלו ב-2012 הברית בין המשטרים הסוציאליסטים הללו הייתה חזקה מאי פעם. מבחינת קשריה הדיפלומטיים, ונצואלה הפכה לתומכת של סין בנושאים הקשורים לאיראן ולקוריאה הצפונית; והם גם תמכו בפומבי ביצירת מטבע בינלאומי, שזו עמדה שסין העדיפה.
צ'אווס כונה 'מנהיג חזק ותוסס' ו'חבר טוב של העם הסיני'.
היסטוריה > ממשל מדורו (2013–הווה)

במרץ 2013 הוגו צ'אווס מת. באפריל נערכו בחירות מיוחדות לנשיאות, וסגן הנשיא של צ'אווס, ניקולאס מדורו ניצח.
בשנת 2017, בית הדין העליון של ונצואלה הסיר את השלטון מהאסיפה הלאומית הנבחרת, מה שהביא למשבר חוקתי ולמחאות באותה שנה. מדורו קרא לשכתב את החוקה, והאסיפה המכוננת של ונצואלה נבחרה ב-2017, תחת כמה מהם – כולל התובעת הראשית של ונצואלה, לואיזה אורטגה ו-Smartmatic, החברה שניהלה את מכונות ההצבעה – ראו בתנאי הצבעה לא סדירים; רוב חבריה היו פרו-מדורו. ב-20 במאי 2018, הבחירות לנשיאות הוכרזו בטרם עת; מנהיגי האופוזיציה נכלאו, הוגלו או נאסר עליהם לרוץ, לא היו משקיפים בינלאומיים, והשתמשו בטקטיקות כדי להציע שהבוחרים עלולים לאבד את עבודתם או את הרווחה החברתית שלהם אם לא יצביעו עבור מדורו. בעוד שרוב המדינות בעולם המערבי לא הכירו בבחירות לאספה המכוננת או בתוקף הבחירה מחדש של מדורו ב-2018, וממשלות ארצות הברית, קנדה ופנמה הטילו סנקציות על מדורו, סין, רוסיה ובעלות ברית אחרות הכירו בבחירות ובירכו את מדורו על הזכייה.
בינואר 2019, האספה הלאומית של רוב האופוזיציה הכריזה כי בחירתו מחדש של מדורו אינה חוקית והכריזה על נשיאה, חואן גואידו, כנשיא בפועל של ונצואלה. ארצות הברית, קנדה ומרבית מערב אירופה ואמריקה הלטינית (כולל ברזיל, קולומביה, ארגנטינה) הכירו בגואידו כנשיא זמני.
עם זאת, סין ורוסיה המשיכו להביע תמיכה במדורו והאשימו את ארצות הברית בהתערבות בענייני הפנים של ונצואלה על רקע המהומה המתמשכת. איראן גינתה גם את איומי ארצות הברית, בעוד שכמה מדינות באמריקה הלטינית כמו קובה ובוליביה ממשיכות גם הן לתמוך בממשל מדורו. מצד שני, טאיוואן הייתה בין המדינות שתמכו בחואן גואידו ובאסיפה הלאומית בראשות האופוזיציה בקריאותיה להחזיר את הדמוקרטיה. באמצעות חשבון הטוויטר שלו, משרד החוץ ציטט כי "טאיוואן עומדת עם כוחות החופש" תוך שהוא קורא ל"השבת הסדר הדמוקרטי" בוונצואלה.
בפברואר 2019, סין לצד רוסיה הטילה וטו על החלטת מועצת הביטחון של האו"ם הקוראת לבחירות לנשיאות חדשות בוונצואלה.
במהלך המשבר בוונצואלה, סין סיפקה ציוד לבקרת מהומות לרשויות בוונצואלה שנלחמות בהפגנות בוונצואלה. לפי המרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים, סין סייעה כלכלית גם לוונצואלה דרך המשבר הכלכלי שלה.
סחר והשקעות (1999–הווה)

בשנת 2001, ונצואלה הייתה המדינה ההיספנית הראשונה שנכנסה ל'שותפות פיתוח אסטרטגי' עם סין.
מ-2003 עד 2012, הקשרים הכלכליים של סין–ונצואלה התחזקו באופן אקספוננציאלי. כמות הסחר הדו-צדדי בין סין לוונצואלה התרחבה פי 24 מ-742,417,000 דולר ב-2003 ל-20 מיליארד דולר ב-2012. יתרה מכך, במהלך אותה תקופה, ונצואלה הפכה לספקית הנפט הרביעית בגודלה בסין.
באפריל 2010 הסכימה סין להעניק הלוואות של 20 מיליארד דולר לוונצואלה.
ונצואלה תיארה את תפקידו של המיזם ככזה שיקשר בין אזורי הפקת הנפט של ונצואלה ואזורי חקלאות חקלאיים. בספטמבר 2009 הודיעה ונצואלה על עסקה חדשה של 16 מיליארד דולר עם סין לקדוח נפט במיזם משותף עם PDVSA לייצור 450,000 חביות ליום (72,000 cubic metres per day) של נפט גולמי כבד במיוחד. הוגו צ'אווס הצהיר כי "בנוסף, יהיה מבול של טכנולוגיה למדינה, כאשר סין תבנה פלטפורמות קידוח, אסדות נפט, מסילות ברזל, בתים".
סחר והשקעות (1999–הווה) > נפט

אף על פי שלוונצואלה יש את הכמות הגדולה ביותר של עתודות נפט מחוץ למזרח התיכון, סוג הנפט שהיא מפיקה, מיקומה הגאוגרפי ויחסיה עם ארצות הברית עצרו את יכולתו של ממשל צ'אווס להגדיל את יצוא הנפט לסין.
המכשול הגדול ביותר שעמד בפני צ'אווס בייצוא נפט ונצואלה לסין היה בשל העובדה שבתחילת שנות ה-2000, לסין לא היו מכונות בבתי הזיקוק שלה המסוגלים לעבד את הנפט הוונצואלי הגופרתי. המשמעות היא שהנפט היחיד שסין הייתה מעוניינת לייבא היה סוג ספציפי של נפט בדרגה נמוכה בשם "אורימולציה" ששימש בעיקר לייצור אספלט.
גורם נוסף שהגביל את יכולתה של ונצואלה לייצא את הנפט שלה לסין היה גודלן של מכליות משלוחי הנפט של ונצואלה. המכליות היו פשוט גדולות מכדי להיכנס לתעלת פנמה והיה עליהן לעבור מסלול ארוך יותר שחצה את כף התקווה הטובה, דרום אפריקה.
המכשול האחרון לייצוא הנפט היה דיפלומטי. מכיוון שכ-60% מיצוא הנפט של ונצואלה הולך לארצות הברית, גורמים רשמיים בסין חששו שברכישת נפט נוספים הם יהיו מעורבים במחלוקות בין המשטר האנטי-אמריקאי של צ'אווס לבין ממשל בוש. בגלל גורמים אלה, בשנת 2005, ונצואלה ייצאה רק 140,000 חביות של אורמולציה גולמית ביום. בנוסף, ונצואלה היוותה רק 2 אחוזים מהיבוא והיצוא של סין בשנת 2003.
בספטמבר 2008 חתמה ונצואלה על שורה של עסקאות שיתוף פעולה בתחום האנרגיה עם סין עם הוגו צ'אווס, לפיה ייצוא הנפט עשוי לעלות פי 3 עד 2012, 1 מיליון חביות ליום (160,000 cubic metres per day). עם זאת, עד 2012, תת-השקעה במגזר הנפט גרמה לכך שרק 640,000 חביות נפט ביום יוצאו לסין ו-200,000 מהן פשוט נמסרו לכסות את החובות העצומים של ונצואלה לסין. במהלך הרבעון הראשון של 2018 יצאו רק 381,300 חביות נפט.
בפברואר 2009 הסכימו ונצואלה וסין להכפיל את קרן ההשקעות המשותפת שלהן ל-12 מיליארד דולר וחתמו על הסכמים להגברת שיתוף הפעולה הכוללים הגדלת יצוא הנפט מוונצואלה, ספקית הנפט הרביעית בגודלה בסין. בסין מתוכנן להקים בית זיקוק לנפט שיטפל בנפט כבד ונצואלי מאגן אורינוקו. "זהו חלק מברית אסטרטגית", אמר נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס, לאחר שפגש את סגן נשיא סין המבקר שי ג'ינפינג שהצהיר כי "שיתוף הפעולה שלנו מועיל ביותר".
ב-19 באוקטובר 2018, מדורו הבטיח להעלות את יצוא הנפט לסין ולרוסיה למיליון חביות ביום, 'גשם או ברק'.
סחר והשקעות (1999–הווה) > תשתיות, טכנולוגיה ותעשייה

הסכמי סחר נוספים בשווי 12 מיליארד דולר נחתמו בפברואר 2009, ומפעל הטלפונים הסלולריים הראשון בוונצואלה, שנבנה בתמיכה סינית, נחנך.
בשנת 2009, סין נכנסה לשותפות עם ונצואלה להשיק חברת רכבות בוונצואלה אשר תהיה בשליטת 40% על ידי תאגיד ההנדסה לרכבות של סין (CREC) והשאר על ידי ונצואלה.
בשנת 2012, צ'אנג ז'נמינג, נשיא קבוצת CITIC, חתם על מספר חוזי כרייה, למחקר וחיפושים של עתודות ברזל, זהב, בוקסיט, טוריו (פוטנציאל כדלק גרעיני) וכו' בוונצואלה.
בספטמבר 2013 החליטה סין להלוות 50 מיליארד דולר במשך 5 שנים למימון 201 פרויקטי דיור בוונצואלה.
בשנת 2016, במהלך כהונתו של ניקולאס מדורו והחמרה במשבר בוונצואלה, השיקה הממשלה את תוכנית הוועדות המקומיות לאספקה וייצור (CLAP) להפצת חבילות מזון מסובסדות ושכרה את Soltein SA de CV, חברה שבסיסה במקסיקו, לעצב פלטפורמה מקוונת כדי לעקוב אחריהם. ברצונה ללמוד עוד על המוטבים, הממשלה ביקשה מ-ZTE עזרה בפיתוח קודי QR עבור "כרטיסי המולדת". ZTE פיתחה את הקודים בעלות של פחות מ-3 דולר לחשבון, והממשלה הדפיסה את הכרטיסים, וקישרה אותם למסד הנתונים של Soltein.
בשנת 2017 סין גם שיגרה לוויין תקשורת Venesat-1 עבור ונצואלה. הם גם חתמו על עסקה עם Orinico לעדכון מפת הכרייה של ונצואלה.
סין תכננה לבנות מפעל תוריום עד 2020.
זכויות אדם

ביוני 2020, ונצואלה הייתה אחת מ-53 מדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי של הונג קונג באו"ם.
דרך המשי החדשה

ונצואלה הביעה תמיכה פומבית ביוזמת החגורה והדרך של סין. בספטמבר 2018 נסע מדורו לסין כדי לחזק את היחסים הבילטרליים באמצעות ה-BRI. הפרטים המדויקים של עסקאות כלשהן טרם נחשפו.
מתוך 150 מיליארד הדולר שהלווה הבנק לפיתוח הסיני לאמריקה הלטינית ב-12 השנים האחרונות, שליש הלך לוונצואלה.
שיתוף פעולה צבאי

גם יחסיהם הצבאיים השתפרו תחת צ'אווס. בתקופת הממשל של צ'אווס, סין החלה למכור מוצרים צבאיים שונים, כגון מכ"מים וכלי טיס, וכן החלה לבצע פעילות אימונים צבאיים דו-צדדיים בוונצואלה. על פי דיווח משנת 2019 סין מכרה 615 מיליון דולר בנשק בעשר השנים האחרונות.
הגירה

נכון לשנת 2017, מדורו העריך שיש 500,000 מהגרים סינים החיים בוונצואלה, עלייה של כמעט פי עשרה מאז 2000.
נציגויות דיפלומטיות

סין מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
ונצואלה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג וקונסוליות כלליות בהונג קונג ושאנגחאי.
לב סגול

| לב סגול |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
סוג:: לב סגול
שם מדעי
 Peltogyne ‏Vogel, 1837

לב סגול, עץ סגול ולפעמים אמרנת' (באנגלית purpleheart, violet wood או amaranth), מדעית "Peltogyne", הוא סוג המכיל 23 מינים מוכרים של בעלי פרחים במשפחת הקטניות. מקורו ביערות גשם טרופיים של מרכז ודרום אמריקה, מגררו, מקסיקו, דרך מרכז אמריקה ועד דרום מזרח ברזיל.
הם עצים בינוניים עד גדולים שגדלים על לגבהים של 30-50 מטרים, עם קוטר גזע של עד 1.5 מטר. העלים מתחלפים, מחולקים לזוג סימטרי של עלונים גדולים באורך 5-10 סנטימטרים ורוחב של 2-4 סנטימטרים. הפרחים קטנים, עם חמישה עלי כותרת לבנים, הגדלים בקבוצה על ענפים מסועפים. הפרי הוא תרמיל המכיל זרע בודד. העץ משמש לתעשייה, אבל קשה לעיבוד.
עץ

העצים מוערכים לעבודות נגרות בזכות צורת ומרקם העץ היפה, שכאשר חותכים אותם, הופך במהירות מחום בהיר לצבע סגול עשיר. חשיפה לאור אולטרה סגול (UV) מכהה את העץ לצבע חום עם גוון קל של הסגול המקורי. ניתן למזער את האפקט הזה עם גימור המכיל מעכב UV. העץ היבש קשה מאוד, נוקשה וצפוף עם משקל סגולי של 0.86 ק"ג למטר מעוקב. לכן קשה לעבוד עם עץ סגול. מאידך הוא מאוד עמיד לנזקים ובליה וכן עמיד למים.
לב סגול מוערך עבור שימוש בעבודות שיבוץ משובחות במיוחד עבור כלי נגינה, לוחות לגיטרה, חיתוך עץ, ארונות, ריצוף ורהיטים. העץ הוא בעל ערך גם ביישומים הדורשים קשיחות ועמידות, כגון סיפון משאיות.
גלריה

לוח עם למינציה של עץ סגול (הכהה ביותר)
Peltogyne sp. MHNT
הערות שוליים

↑  Sotuyo Vázquez, Jeny Solange (2014). "El palo morado (Peltogyne mexicana), una leguminosa maderable con futuro incierto y parientes lejanos". Revista Digital Universitaria (בספרדית). Universidad Nacional Autónoma de Mexico. 15 (4). ISSN 1607-6079.
↑  "PURPLEHEART-PELTOGYNE".
↑  Garnet Hall (בפברואר 2006). The Art of Intarsia: Projects & Patterns. Tamos Books, Incorporated. pp. 16–. ISBN 978-1-895569-75-9. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "WoodSense: Spotlight on Purpleheart". www.woodcraft.com. נבדק ב-2021-07-01.
↑  "Purpleheart Wood".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533964605171
לחנך את ג'ני

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  לונה שרפיג
 הופק בידי:   פינולה דווייר אמנדה פוזי דאגלס הנסן ונדי יפת ג'יימי לורנסון קרוליין לוי ג'יימס ד. שטרן דוד מ. תומפסון
 תסריט:  ניק הורנבי על-פי זכרונותיה של לין ברבר
 עריכה:  בארני פילינג
 שחקנים ראשיים:  קארי מאליגן פיטר סארסגארד אמה תומפסון דומיניק קופר אוליביה ויליאמס אלפרד מולינה רוזמונד פייק
 מוזיקה:  פול אינגלישביי
 צילום:  ג'ון דה בורמן
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  BBC Films 
 חברה מפיצה:  סרטי סוני Pictures Classics
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בינואר 2009 (פסטיבל סאנדנס) 30 באוקטובר 2009
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סיפור התבגרות, סרט דרמה 
 תקציב:  7.5 מיליון דולר
 הכנסות:  15,198,367 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   aneducation
 פרסים:  Sundance Film Festival - Audience Award – Best Foreign Feature Film  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
לחנך את ג'ני (באנגלית: "An Education") הוא סרט קולנוע בריטי מסוג דרמת התבגרות אשר יצא לאקרנים בשנת 2009. הסרט מתאר את סיפור התאהבותה של נערה בת 16 בגבר יהודי בורגני באנגליה של תחילת שנות ה-60. עלילת הסרט מתבססת על זיכרונותיה של העיתונאית הבריטית לין ברבר והוא בוים על ידי
הבמאית הדנית לונה שרפיג. בסרט מככבים קארי מאליגן ופיטר סארסגארד בתפקידים הראשיים, וצוות השחקנים כולל גם את אמה תומפסון ואלפרד מולינה.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס 2009 והוא קיבל ביקורות חיוביות. הוא הוקרן בספטמבר 2009 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפסטיבלים נוספים. הסרט זכה בפרס באפט"א, והיה מועמד לפרסים רבים, בהם שלושה פרסי אוסקר: לסרט הטוב ביותר, לתסריט המעובד הטוב ביותר ולשחקנית הטובה ביותר (קארי מאליגן).
למרות ביקורות חיוביות ושבחים רבים שקיבל הסרט, הופנתה נגדו ביקורת על כך שהעלילה בו אנטישמית, משום שהאנטגוניסט הוא יהודי.

תסריטאי הסרט ניק הורנבי הסביר אלמנט זה של הסרט בכך שביטויי אנטישמיות בבריטניה היו אופייניים בתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה, אך מבקרי הסרט מזווית זו טוענים שהסרט מציג בנוסף לאנטישמיות גלויה גם אג'נדה של אנטישמיות מודרנית נוצרית סמויה המתבטאת במוסר ההשכל של הסרט.
עלילה

ג'ני היא נערה בת 16 החיה בפרוורים השקטים של לונדון, תלמידה מצטיינת בבית הספר לבנות השואפת להתקבל ללימודים באוניברסיטת אוקספורד. עולמה מתהפך כאשר היא מכירה את דייוויד גולדמן, גבר יהודי עשיר ונהנתן בשנות ה-30 שלו, שנון ומתוחכם, והיא מתאהבת בו. הוא מחזר אחריה עם ארוחות מפוארות, קונצרטים, מועדונים וטיול לפריז ואף מוצא חן בעיני אביה השמרן, אבל שם את עתידה באוניברסיטת אוקספורד בסכנה. ג'ני מחליטה לנטוש את תוכניותיה ללימודים גבוהים, ומחליטה להיענות להצעתו של דייוויד להינשא לו. לאחר שנטשה את עברה כילדה והתמסרה לדייוויד כאישה, לקראת סוף הסרט היא מגלה כי דייוויד נשוי ואב לילד וכי היא נפלה לתרמית של גבר שרלטן ורמאי, המפתה נערות צעירות באופן סדרתי. לאחר שהתפכחה היא מחליטה לשוב לספסל הלימודים ולהשלים את שנת הלימודים האחרונה ומתקבלת לאוקספורד.
תהליך ההפקה > כתיבה

ניק הורנבי כתב את תסריט הסרט בהתבסס על זכרונותיה של לין ברבר, עיתונאית בריטית הכותבת לעיתון סאנדיי טיימס ואשר כתבה בעבר בעיתונים דיילי טלגרף, האובזרבר, דיילי אקספרס והמגזינים וניטי פייר ופנטהאוז.
התסריט התבסס על מאמר אוטוביוגרפי שכתבה ברבר על רומן שהיה לה כנערה בתקופת לימודיה בבית ספר תיכון עם מכר בשם סיימון פרוולסקי (Prewalksi) אותו הכירה כסיימון גרין, והתפרסם במגזין הספרותי "Granta". המאמר המלא, בשם "An Education", פורסם כספר עצמאי רק בשנת 2009, לקראת סיום צילומי הסרט.
הורנבי אמר כי מה שמשך אותו בסיפורה של ברבר היה "העובדה שהיא נערה מהפרוורים שהייתה מבוהלת מכך שהיא תחמיץ כל דבר טוב שקורה בעיר. זה, עבורי, סיפור גדול בתרבות הפופולרית. זה פחות או יותר סיפורה של כל להקת רוק אנד רול. למרות שהתסריט נכתב על נערה בגיל ההתבגרות, הורנבי העיד כי הכתיבה על הדמות לא הייתה קשה מכתיבה על כל דמות אחרת: "אני חושב שכל עוד אתה כותב על מישהו שהוא לא בדיוק כמוך, האתגר הוא שווה. אני שמח שכולן סביבי היו נשים ולכן הן יכלו לפקוח עלי עין, אבל אני לא זוכר מעולם שנאמר לי 'לא כך נשים חושבות'".
תהליך ההפקה > צילום

על אף שבית משפחתה של ג'ני אמור להיות בפרוורי שכונת טוויקנהאם שבמחוז מידלסקס, סצנות הפנים שבסרט צולמו בגאנרסבורי, אילינג שבמערב לונדון, במאטוק ליין שבמערב רובע אילינג, ובבית הספר היפני לבנות "Haberdashers' Aske's School for Girls", שבו צולמו כל הסצנות המתרחשות בבית הספר. אזור הצילומים הוסב למראה שתואם את תקופת שנות ה-60, כאשר האלמנט המודרני היחיד שנראה לעין הם הרמזורים שברחובות. למרות זאת, ישנן כמה טעויות בנושא זה כגון צלילים של צופרי מכונית כאשר באותה התקופה עדיין נעשה שימוש בפעמון, וכן סגנון לבושן ושיערן של הבנות בבית הספר אשר אינו תואם לחלוטין את הנהוג בתקופה. בנוסף, כיכר סנט ג'ון סמית' בה מתרחש הקונצרט לא נפתחה להופעות עד לשנת 1969, כמה שנים לאחר מועד התרחשות העלילה.
הערות שוליים

↑  "An Education (2009)". Box Office Mojo. Retrieved 2010-02-22.
↑  TODD MCCARTHY, "Sundance unveils competition lineup", Variety, 3/12/2008
↑  Christine Lambert, "An Education premiere at the 2009 Toronto International Film Festival", DigitalHit.com, retrieved 2009-12-11
↑  "Music Hall announces Telluride by the Sea 2009 titles", SeacoastOnline, 4/9/2009
↑  Ann Lee, "Carey Mulligan and Colin Firth lead British Oscars charge", Metro UK, 2/2/2010
↑  שמוליק דובדבני, חינוך מעורב, באתר ynet, 25 באוקטובר 2009
↑  פטריק גולדסטין (לוס אנג'לס טיימס), חובבי ציון, באתר nrg‏, 2 במרץ 2010
↑  Katey Rich, "Interview: An Education's Lone Scherfig And Nick Hornby", Cinema Blend, 12/10/2009
↑  Irina Bragin, "British Film Gives ‘An Education’ in Anti-Semitism", Jewish Journal, 2/12/2009
↑  Henry Makow, ""An Education" : Parable of Jewish Seduction", Henry Makow.com, 21/11/2009
↑  Stephen Brook, "Lynn Barber to leave Observer", The Guardian, 17 September 2009
↑  "An Education" by Lynn Barber, Granta 82, published Summer 2003, pages 203-223
↑   Nick Hornby on An Education, The Telegraph, 23 October 2009
1 2  Christy Grosz, "Nick Hornby takes pen to screen with 'An Education'", Los Angeles Times, 13/9/2009
↑  "Educating Lynn: take one", The Observer, 8/6/2008
↑  "An Education (2009)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-28 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "An Education Reviews". Metacritic. נבדק ב-28 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Archie Thomas (20 בפברואר 2008). "Bloom, Molina, Hawkins join 'Education'". Variety. נבדק ב-23 במאי 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hollywood Film Festival (5 באוקטובר 2009). "Hollywood Film Festival to Honor קארי מאליגן and Jeremy Renner". Movie Web. נבדק ב-23 בספטמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  BIFA (2009-12-03). "BIFA 2009 Nominations". נבדק ב-2009-12-03.
↑  "2009/2010 Nominations for An Education =IMDb". 2009-12-16. נבדק ב-2009-12-15.
↑  The LA Times (2009-12-04). "Satellite 2009 Nominations". נבדק ב-2009-12-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7694023-8
כתנות פסים (שיר)

כָּתְנוֹת פַּסִּים הוא שיר חול של רבי מֹשֶׁה אִבְּן עֶזְרָא (רמב"ע 1055–1140 בקירוב), שהיה משורר, פייטן ופילוסוף בתור הזהב של יהדות ספרד, ושנחשב לאחד מגדולי המשוררים היהודים של תקופה זו. השיר מתאר את הפרחים והעצים שבגָּן אשר מִתְיַפִּים לקראת בוא האביב, ובראשם נישא השׁוֹשָׁן כמו מֶלֶךְ שיצא מעלי הגביע שבהם ישב כלוא עד כה. השיר מסתיים בקריאה לשומע שלא להימנע מלחגוג את שמחת האירוע בשתיית יין. השיר שובץ בהגדות קיבוציות רבות בעקבות עיסוקו באביב ורמיזות שונות לחג הפסח, וכך זכה להלחנות רבות של מלחינים חברי קיבוצים, כמו ראובן ירון (שער העמקים), מוני אמריליו (עין כרמל), מיכאל וולפה (שדה בוקר) ורבים אחרים.
פירוש השיר

הַגָּן לָבַש כָּתְנוֹת פַּסִּים (בגד מהודר עם פסים צבעוניים, כמו הפסים הפורחים של ערוגות הגָּן) והדשא שבגָּן לָבַש מדים מרִקְמָה (כמו הדשא הרך והירוק).
כל עֵץ בגָּן לָבַש\עָטָה מְעִיל מקושט בתַּשְׁבֵּץ צבעוני, והראה את מראהו הפלאי לכל מי שהביט בו.
כל פרח\צִיץ פרח מחדש לקראת השעה המיועדת ויצא בצחוק לקראת בוא האביב.
אבל לפני כל הפרחים והעצים התקדם השׁוֹשָׁן, מֶלֶךְ הַגָּן, כאשר הוּרַם מעלה\עָל על כיסא מלכותו.
השׁוֹשָׁן יָצָא זה עתה מכִלְאוֹ שם שמרו עליו עֲלֵי הגביע, ואז הוא החליף\שינה גם את בגדי האסיר שלו בבגדי פריחה לבנים.
כל מִי שלֹא יִשְׁתֶּה את כוס היין שלו לכבוד השׁוֹשָׁן, יִשָּׂא על עצמו את משא החטא שלו (של המתנזר מיין, או של השׁוֹשָׁן - כלומר המתנזר יכנס לכלא במקום השׁוֹשָׁן).