stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סה
מבנה

מיתרי הסה היו עשויים משי שזור בעוביים שונים. לוּ'שְׁה צ'וּנְצְ'יו מתאר כך את התפתחות הסה: "חמישה מיתרים היו לסה, אחר כך חמישה עשר מיתרים. כאשר שוּן עלה לשלטון, הוא הוסיף שמונה מיתרים אז היו עשרים ושלושה מיתרים לסה". דעה נוספת סוברת שלסה היו קודם חמישים מיתרים, שאחר-כך צומצמו לעשרים וחמישה. "לסה גדול יש חמישים מיתרים, לסה בינוני יש 25 מיתרים". על-פי אותו מקור, יצר פושי את הסה עם 50 מיתרים והקיסר הצהוב שינה זאת ל-25. ישנו סה נוסף קטן בעל 13 מיתרים (בדומה ל"קוטו" היפני). חפירות ארכאולוגיות גילו גם סה עם 24, 23, או 19 מיתרים, מספר המיתרים שונה ממקום למקום. אורך החוטים שונה גם כן.
לסה שנחשפו בחפירות ארכאולוגיות מבנה דומה: משטח ארוך מעץ, מעוקם קמעה. בקצהו שלושה גשרים ובראשו גשר אחד. בנוסף ישנם ארבעה מוטות לליפוף המיתרים (לעיתים יש שלושה או שני מוטות ליפוף בלבד). המוטות בדרך כלל מעוטרים בדוגמאות וקישוטים; בקצה הכלי ישנו פתח שדרכו מחדירים את קצה המיתרים על מנת לקושרם.
למרות ששניהם כלי מיתר סינים עתיקים יצוין שה"גוצ'ין" וה"סה" הם כלי נגינה שונים בתכלית, כל אחד וייחודו.
הסה כיום

כיום יש מעט מאוד נגני סה והסה נחשב ככלי "נכחד". נגן הסה הראוי לציון היחידי במאה ה-20 היה וו ג'ינגלו, נגן צ'ין במקור. ישנם גם מעט טבלטורות, רוב הטבלטורות הקיימות הן תווי ליווי ל"צ'ין".
לאחרונה, העניין בסה קם לתחייה, ונגנים נוספים לומדים את הסה. מספר מפעלים מייצרים סה מודרניים עם מיתרי מתכת על מנת לאפשר שילוב סה במוזיקה מודרנית.
סטטיסטיקה חסינה

סטטיסטיקה חסינה או "סטטיסטיקה רוֹבּוּסטית" (Robust statistics) היא טכניקה סטטיסטית שביצועיה טובים עבור נתונים מטווח רחב של התפלגויות. יתרונה בולט במיוחד עבור התפלגויות שאינן נורמליות. שיטות הסטטיסטיקה החסינות מתבססות יותר על החציון מאשר על הממוצע ומשתמשות יותר בערכים שבמרכז המדגם מאשר בערכים שבקצותיו.
הסטטיסטיקה החסינה מבקשת לספק שיטות המחקות את השיטות המקובלות בסטטיסטיקה, אך פחות מושפעות מנתונים קיצוניים. שיטות ההערכה הקלאסיות בסטטיסטיקה נשענות בחוזקה על השערות שלעיתים קרובות אין להן אחיזה במציאות. הסטטיסטיקה החסינה מוגדרת להיות עמידה מפני טעויות הנובעות מסטייה מההשערות. זה אומר שגם אם ההשערות מתקיימות רק בקירוב, המדד הסטטיסטי החסין יספק יעילות והטיה מתקבלות על הדעת, ואסימפטוטית (בשאיפה לאינסוף) יהיה חסר הטיה. 
שימוש נפוץ בסטטיסטיקה חסינה הוא להתמודדות עם תופעת הזנב הארוך.
מדידת חסינות

הכלים העיקריים המשמשים לתיאור ומדידת חסינות הם נקודת השבירה, פונקציית ההשפעה ועקומת הרגישות.
נקודת השבירה של מדד סטטיסטי היא שיעור התצפיות הקטן ביותר ששינוי בלתי מוגבל בהן יגרום לשינוי לא חסום בערך המדד. לדוגמה, בהינתן אוסף של n מספרים  (x_{1},...,x_{n}) ניתן להשתמש בנוסחה:  {\bar {x}}={1 \over n}\sum _{i=1}^{n}x_{i}={x_{1}+x_{2}+...+x_{n} \over n} על מנת לחשב את הממוצע. הממוצע לכן הוא בעל נקודת שבירה של 0 מכיוון שניתן לשנות אותו באופן בלתי חסום על ידי שינוי של כל אחד מהערכים  x_{1},...,x_{n}.
פונקציית ההשפעה בודקת את תלות המדד הסטטיסטי בערך נקודה בודדת במדגם.
עקומת הרגישות בודקת כיצד המדד הסטטיסטי מושפע משינויים קלים בפיזור הערכים במדגם.
מדידת חסינות > דוגמאות

חציון הוא מדד חסין, בעל נקודת שבירה של 50%, בעוד לממוצע נקודת שבירה של 0% והוא איננו מדד חסין.
טווח בין-רבעוני הוא מדד חסין של סטייה סטטיסטית, בעוד שטווח איננו.
שימוש באומד קטום או בווינסוריזציה מאפשר ליצור מדד חסין יותר מהמדד המקורי.
סופי הנסון

סופי הנסון (בשוודית: Sophie Hansson; נולדה ב-2 באוגוסט 1998) היא שחיינית שוודית. אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב ובבמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, סגנית אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-100 מטר חזה וזוכת מדליית ארד באליפות עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-50 מטר חזה. שותפה לשיא עולם בבריכת 25 מטר במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב.
ביוגרפיה

הנסון גדלה בהלסינגבורג. אביה, לארס אולף הנסון, מאמן שחייה במועדון השחייה שבו התאמנה בעיר מגוריה. אחותה הבכורה, לואיז הנסון אף היא שחיינית אלופת עולם בבריכת 25 מטר במשחה ל-100 מטר גב. היא לומדת ושוחה באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.
ביוגרפיה > 2015

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכתה במדליית כסף, במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:45.34 דקות, אחרי הולנד (1:44.85 דקות) ולפני איטליה (1:45.73 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.27 שניות ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.48 דקות ובמקום 17 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.11 דקות.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא סיימה במקום 26 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:30.59 דקות ובמקום 27 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.67 דקות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בקופנהגן, דנמרק 2017 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב ביחד עם האנה רוסוואל, שרה שסטרם ומישל קולמן בשיא לאומי חדש של 1:44.43 דקות, לפני דנמרק (1:45.00 דקות) וצרפת (1:45.35 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 29.30 שניות. מדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.77 שניות, אחרי רותה מיילוטיטה מליטא (29.36 שניות) וינה לאוקנן מפינלנד (29.54 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.28 דקות ובמקום 16 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.89 דקות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2018 היא סיימה פעמיים במקום שמיני, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 31.23 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 30.72 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.67 דקות.
ביוגרפיה > 2021 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 זכתה הנסון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.69 דקות, לפני אריאנה קסטיליוני (1:06.13 דקות) ומרטינה קררו (1:06.21 דקות), שתיהן מאיטליה. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:56.54 דקות, פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.31 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.72 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.79 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) היא סיימה במקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מישל קולמן, לואיז הנסון אחותה ושרה שסטרם בשיא לאומי חדש של 3:54.27 דקות, את סגנון החזה היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:05.67 דקות, במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.07 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 1:05.66 דקות ועלתה מהמקום הרביעי לשלב חצי הגמר שבו קבעה תוצאה של 1:05.81 דקות ועלתה מהמקום הרביעי למשחה הגמר. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.28 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:23.82 דקות ועלתה מהמקום ה-12 למשחה חצי הגמר.
ביוגרפיה > 2021 > אלופה ושיאנית עולם בבריכת 25 מטר

באליפות העולם בבריכת 25 מטר באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-5 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב, ביחד עם לואיז הנסון, שרה שסטרם ומישל קולמן בהשוואת שיא העולם של ארצות הברית בתוצאה של 1:42.38 דקות, לפני ארצות הברית (1:43.61 דקות) והולנד (1:44.03 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 29.07 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם לואיז הנסון, שרה שסטרם ומישל קולמן בשיא אירופה חדש של 3:46.20 דקות, לפני קנדה (3:47.36 דקות) וסין (3:47.41 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:03.70 דקות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 1:03.50 דקות, אחרי טאנג קיאנטינג מסין (1:03.47 דקות) ולפני מונה מקשרי מאירלנד (1:03.92 דקות). מדליות ארד במשחה ל-50 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 29.55 שניות, אחרי אנסטסיה גורבנקו מישראל (29.34 שניות) ובנדטה פילטו מאיטליה (29.50 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:28.80 דקות, אחרי ארצות הברית וקנדה שקבעו תוצאה זהה של 3:28.52 דקות, כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.41 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 חטר חזה בשיא לאומי חדש של 2:18.13 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חזה: 30.31 שניות (2021)
100 מטר חזה: 1:05.66 דקות (2021), שיא שוודיה
200 מטר חזה: 2:23.82 דקות (2021)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חזה: 29.55 שניות (2021), שיא שוודיה
100 מטר חזה: 1:03.50 דקות (2021), שיא שוודיה
200 מטר חזה: 2:18.13 דקות (2021), שיא שוודיה
סאות'אנד יונייטד

שחקני סאות'אנד יונייטד חוגגים ניצחון
סאות'אנד יונייטד (באנגלית: Southend United F.C) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר סאות'אנד-און-סי המשחק בנשיונל ליג, הליגה החמישית בחשיבותה.
היסטוריה

סאות'אנד נוסדה ב-19 במאי 1906 ומעולם לא השתתפה בליגה הבכירה. עם הקמתה שיחקה הקבוצה בליגה הדרומית עד שנת 1920, בסיומה העפילה לליגה השלישית אך כבר כעבור שנתיים נשרה לליגה הרביעית.
סאות'אנד המשיכה לשחק בליגה הרביעית עד שנת 1958, בסיומה העפילה הקבוצה לליגה השלישית.
בשנות השבעים והשמונים התנדנדה הקבוצה בין הליגה השלישית והרביעית.
בסיום עונת 1991/1990 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת המשנה. עלייה זאת באה אחרי ששנה קודם לכן העפילה הקבוצה מהליגה הרביעית לליגה השלישית. בכך רשמה הקבוצה עלייה של שתי ליגות בשנתיים.
בעונת 1992/1991 סיימה סאות'אנד במקום ה-12 בליגת המשנה, המקום הגבוה ביותר בתולדותיה. הקבוצה המשיכה לשחק בליגת המשנה עד עונת 1997/1996, בסיומה ירדה הקבוצה לליגה השלישית. שנה מאוחר יותר נשרה הקבוצה לליגה הרביעית.
סאות'אנד שיחקה בליגה הרביעית במשך שבע שנים ובסיום עונת 2005/2004 שבה לליגה השלישית, לאחר שניצחה בגמר הפלייאוף על העלייה לליגה השלישית את לינקולן סיטי בתוצאה 0–2. שנה מאוחר יותר סיימה ראשונה בליגה השלישית, רשמה עלייה של שתי ליגות בשנתיים ובכך שבה לליגה השנייה לאחר תשע שנות היעדרות, אך שנה מאוחר יותר נשרה שוב לליגה השלישית ומאז לא שבה יותר לליגת המשנה.
בעונת 2011/2010 נשרה הקבוצה פעם נוספת לליגה הרביעית. בסיום עונת 2015/2014 חזרה הקבוצה לליגה השלישית בה שיחקה עד עונת 2020/2019, בסיומה נשרה הקבוצה שוב לליגה הרביעית. בסיום עונת 2020/2021 השלימה הקבוצה ירידת ליגה נוספת וירדה לליגה החמישית.
סיימון סדברי

סיימון סדברי, סימון מסדברי או סימון תאובולד (באנגלית: Simon Theobald או Simon of Sudbury; נפטר ב-14 ביוני 1381) היה ארכיבישוף קנטרברי בין השנים 1375–1381 וכן הבישוף של לונדון.
קורות חיים

סיימון נולד בעיר סדברי שבסאפוק, ולמד באוניברסיטת פריז. עם תום לימודיו היה לאחד מהכמרים של האפיפיור אינקנטיוס השישי, אשר שלח אותו בשנת 1356 לאנגליה על מנת שיכהן בחצר המלך אדוארד השלישי.
באוקטובר 1361 האפיפיור מינה את סיימון לתפקיד הבישוף של לונדון והוא נמשח לתפקיד ב-20 במרץ 1362.
ב-4 במאי 1375 ירש את ויליאם ויטלסי בתפקיד הארכיבישוף מקנטרברי.
ביולי 1377 הכתיר את ריצ'רד השני, ובשנת 1378, בלחץ בית המלוכה שפט את ג'ון וייקליף בארמון למבת'.
בינואר 1380 התמנה לתפקיד לורד צ'נסלור ומסיבה זו ראו בו איכרי אנגליה כאחראי למיסים הרבים שהוטלו עליהם, ואשר הובילו למרד האיכרים.
במהלך המרד, שחרר ההמון את ג'ון בול מכלאו במיידסטון, וצבא האיכרים המורדים יצא מקנט לעבר לונדון ובדרכו הרס את רכוש הארכיבישוף בקנטרברי ובלמבת'. ההמון המוסת הגיע למצודת לונדון בה הסתתר סיימון.
סיימון היה כה שנוא על ידי העם, ששומרי המצודה נתנו לאיכרים המורדים להיכנס למצודה ולתפוס אותו בלא קרב.
סיימון נגרר לגבעת מצודת לונדון וב-14 ביוני 1381 נכרת ראשו. גופתו נקברה בקתדרלת קנטרברי אולם ראשו נותר תלוי זמן מה על גשר לונדון ולאחר מכן נקבר בכנסיית גרגורי הקדוש בסדברי שבסאפוק (אשר נבנתה מחדש על ידי סיימון בתקופת כהונתו כארכיבישוף).
סיליקון גרפיקס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'יימס ה. קלארק, David J. Brown, Kurt Akeley, Charles Kuta, Abbey Silverstone 
 תקופת הפעילות:  9 בנובמבר 1981 – מאי 2009 (כ־27 שנים) 
 חברות בנות:  Silicon Graphics International (Canada) 
 מיקום המטה:  סאניווייל 
 ענפי תעשייה:  חומרה 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה, תחנת עבודה, מחשב שרת 
  
 www.sgi.com
 
סמליל סיליקון גרפיקס עם תיבה תלת־ממדית
שרת onyx
תחנת עבודה Indy
סיליקון גרפיקס (.Silicon Graphics, Inc; עד 1999 מותגה בשם: SiliconGraphics; לאחר מכן SGI; גם Silicon Graphics Computer Systems או SGCS) הייתה חברה לייצור חומרה ותוכנה ליישומי גרפיקת תלת-ממד, שהתפתחה ליצרנית מחשבי-על. החברה נוסדה ב-1981 על ידי ג'יימס הנרי קלארק במאונטיין ויו, קליפורניה. עקב סדרת החלטות שגויות ותחרות עזה הודיעה החברה ב-2009 על פשיטת רגל ונרכשה על ידי Rackable. החברה החדשה SGI - Silicon Graphics International פעלה בתחום חומרת מחשבי-על עד שנמכרה ל-HP ב-2016.
עלייה והצלחה

ג'יימס קלארק ומארק האנה פיתחו באוניברסיטת סטנפורד מנוע לייעול חישובי גרפיקת תלת-ממד בשם Geometry Engine, שהיה פיתוח התוכנה הראשון שנצרב על גבי שבב VLSI. החברה שהקים קלארק, סיליקון גרפיקס, התבססה על פתרונות שכללו טכנולוגיה זו. החברה ייצרה תחנות עבודה גרפיות מבוססות מעבדי Motorola 68000 בשם IRIS.
ב-1992 רכשה סיליקון גרפיקס את יצרנית שבבי ה-RISC‏, MIPS, והחלה לבסס את מוצריה על משפחת מעבדים זו, שהותאמה במיוחד ליישומי גרפיקת תלת מימד וביססה את החברה כמובילת שוק בתחום. במקביל פיתחה החברה את ממשק תכנות היישומים OpenGL ואת מערכת ההפעלה IRIX, המבוססת UNIX עם התאמות קנייניות לחומרת MIPS. שימוש נרחב ב־OpenGL ניתן למצוא בסביבות מציאות מדומה, סימולציות מדעיות, הצגת מידע, סימולטורים מדמי טיסה ופיתוח משחקי מחשב.
ב-1993 הוציאה החברה את אחדת מסדרות השרתים ותחנות העבודה המוצלחות שלה, Onyx. בין היתר, קונסולת המשחקים נינטנדו 64 הייתה מבוססת על Onyx.
ב-1995 רכשה סיליקון גרפיקס את החברות Wavefront Technologies ו-Alias Systems Corporation יצרנית מוצרי אנימציה ממוחשבת תלת-ממדית שעבדה בין היתר עם אולפני ההנפשה של וולט דיסני. ב-1998 הכריזה חטיבת Wavefront/Alias בסיליקון גרפיקס על חבילת התוכנה המקצועית Maya.
ב-1996 רכשה סיליקון גרפיקס את יצרנית מחשבי-העל הוותיקה Cray במטרה להיכנס לתחום מחשבי העל. פעילות זו נמכרה זמן קצר לאחר מכן לסאן מיקרוסיסטמס.
דעיכה ונסיגה

על אף הצלחת החברה בשווקים ייעודיים כגון יישומים מדעיים, הנדסיים ורפואיים, פיתחה מיקרוסופט פתרונות זולים יותר על גבי מעבדי אינטל לתחום הביתי ולשוק הבידור. ב-1998 זנחה סיליקון גרפיקס את ההתבססות על מעבדי MIPS לטובת הימור על טכנולוגיית איטניום של אינטל. במקביל שינתה החברה את שם המותג שלה ל-SGI. החלטה זו הסתברה כהרסנית, עקב חוסר הבשלות של הטכנולוגיה. זניחת מעבד MIPS ומערכת ההפעלה IRIX גרמו לירידה בביצועים אליהם היו לקוחות החברה רגילים. זאת לצד תחרות עזה מצד מיקרוסופט הובילו לירידה במכירות. ב-2006 עברה החברה לתשתית מבוססת Xeon, לאחר כישלון פרויקט איטניום.
ב-1 באפריל 2009 הגישה החברה בקשה להסדר פשיטת רגל לפי צ'פטר 11.
SGI - Silicon Graphics International

לאחר פשיטת הרגל, רכשה Rackable את השליטה בחברה תמורת 25 מיליון דולר ושינתה את סימן המסחר שלה בנסד"ק מ-"RACK" ל-"SGI".
החברה ייצרה חומרה עבור מחשבי על ושרתי אחסון נתונים גדולים ואחסון ענן.
ב-2016 נמכרה החברה ל-HP.
קהילת משתמשים

על אף שהחברה לא הייתה שם מוכר בכל בית, היא זכתה למעמד מיוחד בקרב מעצבים גרפיים ומפתחים שיצרו סביבה וסביב מוצריה קהילת משתמשים יציבה ושוקקת חיים שהמשיכה להתקיים גם לאחר שהחברה פסקה מלהתקיים. בין החברים בקהילה נמנים מפתחי משחקי קונסולת נינטנדו 64, מעצבי הסרטים פארק היורה, צעצוע של סיפור ועוד.
הערות שוליים

↑  Hewlett Packard Enterprise to Acquire SGI to Extend Leadership in High-Growth Big Data Analytics and High-Performance Computing הודעה לעיתונות, 11 באוגוסט 2016
↑  Silicon Graphics: Gone But Not Forgotten, 5 בדצמבר 2020
↑  פורום משתמשי IRIX
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425776705171  ISNI: 0000 0001 2216 7782  LCCN: no93016287  MusicBrainz: 603dc7ac-4be6-447c-9ef7-b29b8ab93237  VIAF: 127785725   WorldCat (עם VIAF): 127785725
סדרת קולנוע

סדרות קולנוע היו סדרות של פרקים או של סרטים קצרים במסגרת עלילתית אחת, ששודרו בבתי קולנוע במחצית הראשונה של המאה ה-20, טרם הפיכת מקלט הטלוויזיה למוצר ביתי נפוץ. כיום כבר אין מציגים בקולנוע סדרות, ואת מקומו תפסו מזמן מכשירי הטלוויזיה, וכיום גם המחשבים, הטלפונים החכמים ודומיהם.
שידור תכנים מוסרטים

מכשירי הטלוויזיה, שהטכנולוגיה שאפשרה את פעולתם הייתה קיימת כבר בתחילת המאה ה-20, הפכו נפוצים בבתי מגורים רק במחצית השנייה של המאה ה-20, לאחר מלחמת העולם השנייה. לפיכך, במחצית הראשונה של המאה ה-20, היווה הקולנוע את אמצעי תקשורת ההמונים היחיד לשידור תוכן מוסרט, ולכן נהגו לשדר באולמות הקולנוע, מלבד סרטים, גם תכנים אחרים, בהם סדרות.
מאפיינים

במונחים בני ימינו, בשפה חופשית, ניתן להגדיר את סדרות הקולנוע כ״סדרות טלוויזיה ששודרו בקולנוע״. כמו בסדרות טלוויזיה בנות ימינו, גם בסדרות הקולנוע מקובל היה להציג פרק חדש מדי שבוע, והסדרה כולה היוותה רצף עלילתי אחד. להבדיל מסדרות סרטים, לא היה מדובר בסרט חדש באורך מלא ששודר מדי שבוע (עניין מורכב ויקר מדי אפילו בימינו), אלא בפרקים, לפעמים קצרים מאוד (גם רבע שעה), ששודרו מדי שבוע בבתי הקולנוע, בדומה לפרקי סדרת טלוויזיה כיום. ניתן לראות את סדרות הקולנוע גם כ״סדרות סרטים של סרטים קצרים״.
לרוב שודר פרק בסדרת קולנוע לפני או אחרי סרט קולנוע באורך מלא, והיה בכך יתרון כפול, שכן מצד אחד הסרט העיקרי היווה את ההצדקה ללכת לקולנוע למי שטרם הכיר את סדרת הקולנוע המשודרת, ומצד שני, הרצון לצפות בפרק הבא בסדרת קולנוע אליה נחשף הצופה, היווה סיבה מבחינתו להמשיך לפקוד את בתי הקולנוע בקביעות, אף מדי שבוע במשך מספר חודשים.
ראו גם

סרטי באטמן - סדרות קולנוע - שתי סדרות קולנוע משנות ה-50 (כשני עשורים לפני סרט באטמן הראשון)
יומן קולנוע - יומן חדשות שבועי שהיה נהוג לשדר בקולנוע
סדרת טלוויזיה - צורת השידור העיקרית לסדרות מאז שהטלוויזיה הפכה נפוצה
סדרת רשת - סדרות המשודרות באינטרנט
סרט באורך מלא
הערות שוליים

↑  הקולנוע שימש גם לשידור תכנים אחרים כמו יומני חדשות, סרטים מצוירים קצרים ופרסומות, וכן תכנים ממשלתיים כמו תשדירי שירות, תעמולה-חדשותית והנחיות לציבור, בעיקר בעתות חירום כמו מלחמה או מגפה. הללו שודרו לפני או אחרי הסרט המרכזי בעבורו הגיעו הצופים לקולנוע.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548433205171  GND: 4181036-3  LCCN: sh85088076 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סאאב 340

סדרת מטוסי סאאב 340 (באנגלית: Saab 340) הם מטוסים צרי גוף מתוצרת חברת Saab השוודית. המטוסים בעלי שני מנועי מדחף-טורבו מתוצרת חברת ג'נרל אלקטריק.
פיתוח

ייצור המטוס החל בשנת 1983 בשם SF340 ויוצרו כ-40 מטוסים מדגם זה. בשנת 1985 החליפה החברה את שם המטוס לשמו הנוכחי.
לאורך השנים יוצרו דגמים שונים של המטוס.
דגמי המטוס

Saab 340A: הדגם הראשון של המטוס משנת 1985, בעל שני מנועי מדחף-טורבו מסוג 1,735shp (1215kW) General-Electric CT7-5A2, המטוס מכיל בין 30–36 מושבים ויוצרו כ-159 יחידות בשלוש תצורות: נוסעים, מטען ו-VIP.
Saab 340B: דגם משופר של המטוס בעל שני מנועי מדחף-טורבו מסוג 1,870shp (1394kW) General-Electric CT7-9B, המטוס מכיל בין 33–36 מושבים.
Saab Tp 100 תצורת VIP לדגם B של המטוס. בנוסף תצורה זו נמכרה לחיל האוויר השוודי.
Saab Tp 100A: תצורת VIP נוספת לדגם B.
Saab OS 100: דגם שיוצר לטובת אמנה בדבר שמים פתוחים ונועד למתן תצפיות. יוצר מטוס אחד מדגם זה.
Saab 340B Plus: שיפור לדגם B של המטוס. השיפור נראה בעיקר בצורת הכנפיים.
Saab 340B plus SAR-200: מטוס חיפוש והצלה שיוצר לטובת משמר החופים היפני. הדגם מתבסס על שיפורי הדגם הקודם של המטוס.
תאונות ותקריות

בין השנים 1983 ל-2020 התרחשו 22 תאונות ותקריות במטוסים מדגמי ה-Sabb 340, שבהן נספו בסך הכל 48 איש.
אחת מהן היא טיסה KLM 433 בשנת 1994 שבה נהרגו הקברניט ושני נוסעים.
הערות שוליים

↑  Harro Ranter, Aviation Safety Network > ASN Aviation Safety Database > Aircraft type index > SAAB 340, aviation-safety.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4463841-3
סטטיסטיקות אונס

שיעורי אונס מדווחים ל-100,000 תושבים 2010–2012
נתונים סטטיסטיים על אונס ומעשי תקיפה מינית אחרים זמינים בדרך כלל במדינות מתועשות, והפכו מתועדים יותר בכל העולם. הגדרות לא עקביות של אונס, שיעורים שונים של דיווח, רישום, העמדות לדין והרשעות בגין אונס עלולים ליצור פערים סטטיסטיים, ולהביא לידי כך שסטטיסטיקות הנעשות על אונס ותקיפות מיניות יהיו מטעות ופחות אמינות.
דוגמאות

במערכות משפט מסוימות, צורת האונס היחידה הנספרת היא גבר-אישה. סמכויות שיפוט מסוימות גם אינן מחשיבות את אקט החדירה כהכרחי להגדרה כאונס, מה שיוצר מחלוקת נוספת סביב סטטיסטיקות אונס. ישנן מדינות שבהן אין הגדרה של אונס בין בני זוג נשואים.
באופן כללי, אונס הוא פשע בתת-דיווח (אנ'). שכיחות הסיבות לאי דיווח על אונס שונה בין המדינות. בין הסיבות: חשש מנקמה, חוסר ודאות אם אכן בוצע פשע או אם לפוגע הייתה כוונה לפגוע, חוסר רצון שאחרים יידעו על האונס, חוסר רצון שהפוגע יסתבך בצרות, חשש מהעמדה לדין של המתלונן או המתלוננת (למשל בשל חוקים נגד יחסי מין לפני נישואין), וספק בפועלה וסמכותה של מערכת אכיפת החוק המקומית.
מחקר

רוב מחקרי האונס והדיווחים עד כה הוגבלו לצורות אונס של גבר-אישה. בשנים האחרונות מתווספים מחקרים על צורות אונס גבר-גבר ואישה-גבר. עם זאת, כמעט לא נעשה מחקר על אונס אישה-אישה, זאת על אף העבודה שבחלק ממערכות המשפט ניתן לתבוע בגין אונס כזה.
הערות שוליים

↑  L. P. Gordon (2002). Violence Against Women. Nova Publishers. pp. 4–6. ISBN 978-1-59033-455-3.
↑  Misleading Statistics & Data: How To Protect Yourself Against Bad Statistics | Klipfolio, www.klipfolio.com (באנגלית)
↑  Stemple, Lara; Meyer, Ilan H. (13 במאי 2014). "The Sexual Victimisation of Men in America: New Data Challenge Old Assumptions". American Journal of Public Health. 104 (6): e19–e26. doi:10.2105/AJPH.2014.301946. PMC 4062022. PMID 24825225. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Gangoli, Geetanjali (2011). "Controlling women's sexuality". SIX Controlling women's sexuality: rape law in India. Bristol University Press. p. 104. doi:10.2307/j.ctt9qgkd6.9. JSTOR j.ctt9qgkd6.9.
↑  "Female Victims Of Sexual Violence, 1994-2010". 7 במרץ 2013. נבדק ב-26 באוגוסט 2016. {{cite journal}}:  (עזרה); Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  "Drug-facilitated, Incapacitated, and Forcible Rape: A National Study". Medical University of South Carolina National Crime Victims Research and Treatment CTR: 70. בפברואר 2007. {{cite journal}}:  (עזרה)
בסקר שנערך לאחרונה בקרב תלמידות בית ספר בלוסקה, זמביה, 53% דיווחו שבנות בבית הספר שלהן חוו הטרדה מינית.
ניקולו יומלי

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1714 אברסה, איטליה 
 פטירה:  25 באוגוסט 1774 (בגיל 59) נאפולי, ממלכת נאפולי 
 מוקד פעילות:  ממלכת נאפולי 
 תקופת הפעילות:  מ-1743 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 
ניקולו יומלי (באיטלקית: Niccolò Jommelli‏, 10 בספטמבר 1714 - 25 באוגוסט 1774) היה מלחין איטלקי.
ילדות ונעורים

יומלי נולד לפרנצ'סקו אנטוניו יומלי ומרגריטה גריסטיאנו באברסה, עיר קטנה, כ-20 קילומטר צפונית לנאפולי. אחיו, איניאציו, היה לנזיר דומיניקני ועזר למלחין בזקנתו. אביו, סוחר פשתן מצליח, הפקיד את בנו בידי מנצח מקהלת הקתדרלה, האב מוציו. כיוון שגילה כישרון למוזיקה, נרשם בשנת 1725 לקונסרבטוריו די סאנטו אונופריו א קאפואנה בנאפולי, שם למד אצל איניאציו פרוטה ופרנצ'סקו פאו. כעבור שלוש שנים עבר לקונסרבטוריו די סנטה מריה.
ראשית הקריירה

האופרה הראשונה שלו, הקומדיה L’errore amoroso, הוצגה בהצלחה רבה בחסות המרקיז מוואסטו, ג'ובאני באטיסטה ד'אבאלוס, בחורף 1737 בתיאטרון החדש של נאפולי. כעבור שנה הוצגה אופרה קומיק שנייה, "אודוארדו", בתיאטרון הפלורנטיני. האופרה הרצינית הראשונה שלו, "ריצ'ימרו מלך הגותים", שהוצגה בתיאטרון ארג'נטינה ברומא בינואר 1740 הקנתה לו את תשומת לבו ובהמשך את חסותו של הדוכס מיורק, הנרי בנדיקט. הדוכס יגיע בהמשך למעלת חשמן וישיג ליומלי מינוי בותיקן. במשך שנות ה-40' של המאה ה-18 כתב יומלי אופרות לערים רבות באיטליה: בולוניה, ונציה, טורינו, פדובה, פרארה, לוקה ופארמה, נוסף לנאפולי ורומא. כששהה בבולוניה בשנת 1741 התוודע אל האב ג'ובאני בטיסטה מרטיני, ויש משערים שאף למד אצלו, אך לכך אין ביסוס ונראה שיחסיו עם האב מרטיני לא נעדרו ביקורת הדדית. הסיבה העיקרית לשהייתו בבולוניה ולפגישתו עם האב מרטיני הייתה הצגת יצירתו הכנסייתית (הראשונה, כנראה) לאקדמיה פילארמוניקה של בולוניה לשם קבלה ללימודים. יצירה זו הייתה פוגה בחמישה קולות א'קאפלה על המילים האחרונות של מזמור התהילה הקטן, "סיקוט אראט". המוזיקולוג גוסטב פלרר, שבדק כמה יצירות כאלה, מעיד, כי הקטע של יומלי, על אף היותו "עבודת בית ספר נוקשה" ותו לא, יכול בהחלט להימנות בין העבודות הטובות ביותר שהוגשו כמבחני קבלה והמאוחסנות כיום באקדמיה פילארמוניקה של בולוניה.
קריירה כנסייתית בוונציה

בראשית שנות ה-40' כתב יומלי כמות גדלה והולכת של מוזיקה דתית, בעיקר אורטוריות והיצירה הליטורגית הראשונה שלו שעודנה קיימת, "לטאטוס סום" פשוט מאוד בפה מז'ור משנת 1743, שמורה באוסף סאנטיני במינסטר. למינויו של יומלי, בהמלצת יוהאן אדולף האסה למאסטרו די קאפלה של "בית המחסה לחשוכי מרפא" בוונציה אין תיעוד ברור. עם זאת, בשנת 1745 החל לכתוב יצירות דתיות למקהלת נשים, שנועדו לביצוע בכנסיית בית המחסה, סאן סלבטורה. אספקת יצירות למקהלת הכנסייה הייתה, יחד עם הדרכת התלמידות המתקדמות במוסד, ששימש כבית יתומות, אחת מחובותיו של מנצח המקהלה. אין עותקים חתומים של יצירות יומלי שחוברו לבית המחסה, אך עותקים רבים מגרסאות שונות ליצירותיו אפשר לייחס, בוודאות סבירה, לתקופת כהונתו כמאסטרו במקהלת הכנסייה. בין היצירות שחוברו בוונציה, על פי הרשימה של הלמוט הוכשטיין, אפשר למצוא ארבע אורטוריות: Isacco figura del Redentore, "בטוליה המשוחררת", "יואש", Juda proditor ויצירות שונות, ביניהן מוטטים, מיסות, טה דאום ומזמורי תהילים.
יש אי-בהירות מסוימת לגבי מועד עזיבתו של יומלי את ונציה. לפי כותבי הביוגרפיה המוקדמת ביותר שלו, מטאי ווילארוסה, התפטר ממשרתו שם בשנת 1748, אך את חיבוריו האחרונים לבית המחסה כתב בסוף 1746 ונראה שבמועד זה עזב את העיר, כיוון שבינואר 1747 כבר עסק בהפקת הגרסה הראשונה ל"דידו הנטושה" שלו ברומא ובמאי של אותה שנה עסק בהפקת הגרסה השנייה של "אאומנה" בנאפולי.
רומא

הצורך במנצח מקהלה לבזיליקה של פטרוס הקדוש לקראת חגיגות שנת היובל הביא לרומא הן את יומלי והן את דויד פרז בשנת 1749. הכנסייה הקתולית מקיימת חגיגות אלה במשך שנה תמימה מדי חמישים שנה, והחברה האריסטוקרטית ברומא ראתה בהן הזדמנות חשובה להופיע בציבור ברוב פאר והדר. את הזימון ליומלי הוציא החשמן הנרי בנדיקט, הדוכס מיורק. יומלי כתב בשבילו אורטוריה לליברית של פייטרו מטאסטאזיו, "הפאסיון", שבוצעה מדי שנה בשנה ברומא. הנרי בנדיקט הציג אותו לפני החשמן אלסנדרו אלבני, מקורבו של האפיפיור בנדיקט הארבעה-עשר.
בתקופת כהונתו של יומלי ברומא בא כריסטיאן קאנאביך להשתלם אצלו במוזיקה ואף נלווה אליו כשיצא לשטוטגרט.