stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהרן זאב אשכולי
קורות חיים

אשכולי נולד בשם אהרן זאב ויינטראוב בשנת 1901 בלודז' שבפולין להינדה ולחיים-מאיר, ולמשפחה שהייתה קשורה לחסידות אלכסנדר. בגיל 17 הוסמך לרבנות ונסע ללמוד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין. בשנת 1925 העפיל לארץ ישראל בדרך היבשה.
אשכולי היה ציוני נלהב עוד מנעוריו ופעל במסגרות ציוניות שונות. הוא השתלם בלשונות היהודים ורכש בהן שליטה מלאה. הוא הרצה וכתב בעברית, בערבית, באמהרית, ברוסית, בפולנית, באנגלית, בצרפתית, בגרמנית, באיטלקית וביידיש.
בשנת 1927 נסע ללמוד באירופה ובעיקר בפריז, שם כתב עבודת דוקטור שכותרתה "Introduction à l’étude des hérésies religieuses parmi les juifs: la Kabbale, le Hassidisme" ("מבוא למינות בקרב היהודים – הקבלה והחסידות").
בקיץ 1940 פרסם (תחת שם העט איו"ב) מאמר חריף כנגד חסידות גור ומנהיגה בעיתון דבר. בתגובה שלח הארגון 'התאחדות חסידי גור בארץ ישראל' מכתב מחאה חריף כנגדו לעיתון הצופה, שכלל בקשה שלא לעסוק בנושא.
אף-על-פי שהיה נשוי ואב לבת ומבוגר יחסית, התנדב אשכולי במלחמת העולם השנייה לצבא הבריטי. הוא שירת תחילה כטוראי ומשהכירו שם בידיעותיו ובכשרונותיו מינוהו למדריך ואחר-כך לרב צבאי. הוא שירת בחזיתות מצרים וסוריה ועבר עם הבריגדה היהודית לאיטליה. שם ארגן מוסדות-סעד ושימש כקצין מקשר בין הצבא הבריטי ובין צבאות בעלות הברית.
בסוף 1945 שוחרר אשכולי מהצבא הבריטי וניהל את הסמינר לגננות מיסודו של הד"ר יצחק אפשטיין, שנקרא אחרי-כן סמינר אשכולי, על שמו. אשכולי עסק בהוראה בבתי-ספר תיכוניים בירושלים והיה פעיל ב"הגנה".
בראשית מלחמת העצמאות, התנדב אשכולי לשירות והיה מראשוני המארגנים של תחנות הגיוס מטעם מטכ"ל ואכ"א בירושלים. עם נפילת החללים הראשונים בקרבות, נטל עליו את התפקיד הקשה של מסירת ההודעות למשפחות השכולות והמיותמות ואת פעולות הסעד למענן. חבר אליו בתפקידו זה גם ישעיהו ליבוביץ.
ביוזמתו נוסדה היחידה להנצחת החייל במשרד הביטחון, והוא שירת בה במסירות. תחילה בימי הקרבות בירושלים ואחר-כך גם בעת ההפוגה השנייה. לאחר-מכן הועבר לשרת בארכיון לחללי המלחמה במשרד הביטחון.
אשכולי היה איש ידוע חולי, אך למרות מחלתו לא הפסיק את שירותו. ביום י"ד בכסלו ה'תש"ט (6 בדצמבר 1948), בנוסעו בענייני תפקידו מחיפה לתל אביב, לקה בהתקף לב קטלני. הוא אושפז בבית חולים בילינסון ושם נפטר. למחרת הובא לקבורה בירושלים, בבית העלמין שייח' באדר.
ביום י"ז בסיוון ה'תשי"א (21 ביוני 1951) הועבר אשכולי למנוחת עולמים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
על שמו נקרא רחוב בשכונת רמות ב' בירושלים.
פעילות מחקרית

אשכולי היה היסטוריון, סופר ומחנך. פרסם כ-15 ספרים ולמעלה ממאתיים מאמרים על נושאים מדעיים, היסטוריים, חינוכיים ותרבותיים: על החסידות, על חבש (אתיופיה), הוא התקין תרגומים מחבשית, על הרעיון המשיחי בכל הדורות ועוד. וכן הוציא אוסף מקורות ענק לתולדות המשיחיות.
מקום מרכזי בהגותו ועבודתו המדעית הקדיש א"ז אשכולי לרעיון המשיחי ביהדות. אשכולי פרסם ספרים על יהודים בתנועה המהפכנית הפולנית, על ההיסטוריה של היהודים באתיופיה, ומחקר אנתרופולוגי על עם ישראל.
אשכולי חקר גם את השליח המשיחי דוד הראובני, וכתב שלושה כרכים על תולדות התנועות המשיחיות בישראל, שרק הראשון מהם ראה אור. כמו כן פרסם אשכולי את כתביהם של שלמה מולכו ור' חיים ויטל, ואף כתב על חסידות פולין. התעניינותו של אשכולי ביהודים בכל העולם הביאה אותו לעסוק גם בחברות שבהן הם חיו, והוא התעניין במיוחד בשפה הסינית, ותירגם לעברית את ספרו של לאו דזה.
בין היתר הוציא מהדורה מורחבת של שבחי ר' חיים ויטאל, ספר שיצא לאור לראשונה בה'תקפ"ו (סביבות 1826) כנראה בידי דפוס סלאויטה, ובו האשמות כבדות וביטויים מיניים בוטים נגד אנשים וקהילות בסביבתו של ר' חיים ויטל. היו שטענו כי מדובר בזיוף. הספר הודפס בידי מוסד הרב קוק כשש שנים אחר מותו. במבוא אשכולי כתב שבידו כתב היד המקורי, ושההוצאה המקורית אף צנזרה את שמות המואשמים, וביניהם את ר' ישראל נג'ארה. הרב ראובן מרגליות, חוקר ספרות תורנית וקבלית, מחה נגד מוסד הרב קוק וטען שאשכולי חזר בו מטענת המקוריות, ולכן לא הדפיס את הספר בימיו, וכמו כן הוכיח באריכות את זיופו של הספר כבר במהדורתו המקורית, אלא שמהדורה זו הגדישה את הסאה. מוסד הרב קוק קרא להשבת כל המהדורה המודפסת, ונותרו רק עותקים ספורים. בקטלוג ספרייתו, גרשם שלום כתב על פולמוס זה, וצידד באשכולי.
מספריו

דוד הראובני לאור ההיסטוריה, ירושלים, תרצ"ג 1933.
תנועת טוביאנסקי בין היהודים, אפיזודה משיחית, ירושלים תרצ"ג 1933.
חבש: העם, הארץ, התרבות, דברי-הימים, השלטון, הפוליטיקה. סקירה עם מפת הארץ, ירושלים, תרצ"ו 1936.
ספר הדרך ואורח מישרים, מאת החכם הסיני לאו- טזו, ראובן מס, ירושלים, 1937 תרצ"ז.
ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק, תש"ג 1943.
כיתות ושבטים, טקסטים ומחקרים לתולדות נדחי ישראל, מאת א"ז אשכלי, ירושלים, תש"ג 1943.
על התנועה המשיחית בסיקיליה  (סיציליה), מאת א"ז אשכלי, ירושלים, ת"ש 1940.
איגרת לחייל, 1945.
איגרת לחיילת, ירושלים, תש"ה 1945.
קהילת לודז’, תולדות עיר ואם בישראל, ירושלים, תש"ח 1948.
האמנסיפציה היהודית, המהפכה הצרפתית ומלכות נפוליאון, מקורות, קריית ספר ירושלים, תשי"ב 1952.
ספר החזיונות, רבי חיים ויטאל, יוצא לאור מתוך כתב יד המחבר על ידי אהרן זאב אשכלי, ירושלים, מוסד הרב קוק, תשי"ד 1954.
גזע האדם, חקר הגזעים ותורות הגזע, הוצאת ראובן מס, ירושלים, 1956.
התנועות המשיחיות בישראל, אוצר המקורות והתעודות לתולדות המשיחיות בישראל, בצירוף מבואות, ביאורים והערות היסטוריות, מאת אהרן זאב אשכולי, הביא לבית הדפוס יהודה אבן שמואל, הקדים מבוא משה אידל, ירושלים, מוסד ביאליק, 1987.
החסידות בפולין, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1998.
סיפור דוד הראובני - על פי כתב-יד אוכספורד בצירוף כתבים ועדויות מבני הדור, עם מבוא והערות, ערוך בידי א"ז אשכולי, מבואות - משה אידל ואליהו ליפינר, מוסד ביאליק, 1993.
לקריאה נוספת

'אשכולי (וינטרוב), אהרון זאב', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 64. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אהרון זאב אשכולי (איו"ב), מהיכי תיתי, דבר, 21 באוגוסט 1940
↑  התאחדות חסידי גור בא"י, תל אביב, מכתב למערכת, הצופה, 23 באוגוסט 1940
↑  היחידה להנצחת החייל
↑  א. ז. אשכולי, דבר, 7 בדצמבר 1948
↑  גוויות 47 חללי ירושלים הועברו להר הרצל, על המשמר, 22 ביוני 1951
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257573905171  PLWABN: 9810655638305606  BnF: cb124500663 (data)  GND: 115621954  ISNI: 0000 0001 0883 6206  LCCN: n87888001  NTA: 087278081  RERO: 02-A002910278  SUDOC: 085833649  VcBA: 495/27622  VIAF: 29628199   WorldCat (עם VIAF): 29628199
מבט שני

| --- | --- |

סמליל התוכנית
 סוגה:  תחקיר
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 הפקה
 מפיק:  איתי לנדסברג
 חברת הפקה:  הערוץ הראשון
 עורכים:  איתי לנדסברג
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון, רשות השידור
 תקופת שידור מקורית:  1976–2017
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מבט שני הייתה תוכנית תחקירים עיתונאיים ששודרה החל משנת 1976 עד 2017 בערוץ הראשון. רוב התחקירים של התוכנית עסקו בחברה הישראלית. אות התכנית (החל מ-1979) היה "סטאנטמן" מאת המלחין הגרמני אדגר פרוזה, חבר להקת טנג'רין דרים.
התוכנית הפסיקה להיות משודרת עם סגירת רשות השידור וחטיבת החדשות של הערוץ הראשון, ב-9 במאי 2017.
תחקירים וסרטי תעודה

בין התחקירים וסרטי התעודה הבולטים ששודרו בתוכנית במשך השנים היו:
כתבה של ויקטור נחמיאס ב-1978 שיצא לבדוק את מצבה של הקהילה היהודית במצרים, עשרים שנה לאחר שהוא עצמו עזב את המדינה. הכתבה תעדה את אחרוני היהודים שגרו במצרים.
כתבת תחקיר של שרי רז מ-1983 על חברת "צמד" והשדכנית הלנה עמרם, בה נשמעו תלונות של לקוחות על התנהלותה. בעקבות הכתבה ניהלה עמרם משפט דיבה נגד הטלוויזיה הישראלית בגין כתבת התחקיר. בשנת 1984 פסק השופט המחוזי יעקב מלץ לטובת עמרם, והיא זכתה בפיצוי של 23 אלף דולר.
כתבה ששודרה ביוני 1985 ועסקה לראשונה בהתפשטות מגפת האיידס שהחלה אז גם בישראל. שנתיים אחר כך שודרה כתבת המשך.
כתבה של מנחם הדר שהוקדשה לבעיית נטישת תינוקות בעלי תיסמונת־דאון על־ידי הוריהם בבתי חולים בישראל.
תחקיר ששודר באפריל 2011 ועסק ברצח אל"ם ג'ו אלון, שנורה למוות בפתח ביתו כשלושה חודשים לפני פרוץ מלחמת יום כיפור. בתחקיר נטען שאחת האפשרויות היא שאלון נרצח מכיוון שנודע לו כי בין מצרים, ארצות הברית וישראל נרקמה קונספירציה, שיעדה להביא למלחמה שבה תשיג מצרים ניצחון קל יחסית, שיחזיר לה את כבודה ויאפשר השגת שלום. התחקיר עורר סערה ונטען שהוא בגדר תאוריית קשר חסרת ביסוס עובדתי.
כתבה ששודרה במרץ 2012 בה תיעד הכתב אורי גולדשטיין בוררת שניהל איש העסקים מוניב אל-מסרי  בין החמאס לפתח. בכנס של כל הפלגים הפלסטינים בשכם.
תחקיר של אבנר הופשטיין בשם "תיק 'מעריב' נפתח", ששודר בפברואר 2015, בו הוצגו עשרות עדויות, אימיילים ומסמכים שחושפו כיצד ניצלו נוחי דנקנר ואנשיו את העיתון "מעריב" כדי לקדם את עסקי תאגיד אי.די.בי וכדי להילחם ביריביהם. זאת לאחר שחברת "דיסקונט השקעות" (חברת בת של אי.די.בי שהייתה בשליטת דנקנר) רכשה את העיתון.
תחקיר של תומר אביטל וטל מיכא, ששודר באפריל 2015, וחשף כיצד יוזמה לחקיקת חוק לאיסור סחר בפרוות בישראל נגנזה בגלל פעילות של לוביסטים שמומנו על ידי תעשיית הפרוות העולמית. בין השאר נחשף כי 4 ח"כים (פאינה קירשנבאום מישראל ביתנו, כרמל שאמה הכהן מהליכוד, אליעזר מנחם מוזס מיהדות התורה ואמנון כהן מש"ס) דיווחו על נסיעה לחוות פרווה בדנמרק כסיור בקהילה היהודית, אף שמומן על ידי תעשיית הפרוות. הסיבה הייתה החוק, שהיה הופך את ישראל למדינה הראשונה בעולם שתאסור על סחר בפרוות, זכה לסיקור בינלאומי נרחב ותעשיית הפרוות חששה שהחקיקה הישראלית תביא לחקיקת חוקים דומים ברחבי העולם ותוביל לפגיעה בהכנסותיהם.
יואב תורג'מן

| --- | --- |

 לידה:  1962 (בן 63 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת בר-אילן 
 מעסיק:  התעשייה האווירית לישראל, אלתא מערכות, רפאל – מערכות לחימה מתקדמות 
 
יואב תורג'מן (נולד ב-1962) הוא מנכ"ל חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. קודם לכן שימש כמנכ"ל חטיבת אלתא מערכות של התעשייה האווירית לישראל משנת 2018.
ביוגרפיה

יואב תורג'מן גדל בחדרה, בן רביעי מבין שישה להורים שעלו ממרוקו. אביו היה פועל במפעל צמיגים ואמו גננת. למד בפנימייה במסלול עתודה טכנולוגית. התגייס לקורס חובלים, ובהמשך שירת בתפקידי מטה ופיקוד בחיל הים, שימש ראש ענף מערכות נשק, מפקד פלגה טכנית וראש מחלקת מערכות לחימה של החיל. בתפקידו האחרון בצה"ל הדריך במכללה לביטחון לאומי. לאחר 25 שנים השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
ב-2006 הצטרף לתעשייה האווירית. שימש ראש מינהלת תוכנית החץ בחברה. ב-2012 מונה למנהל מפעל מלמ בבאר יעקב.
ביוני 2018 מונה למנכ"ל אלתא וסמנכ"ל התעשייה האווירית, בהחליפו את ניסים הדס.
בדצמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הודיעה רפאל כי תורג'מן נבחר לתפקיד מנכ"ל החברה. זאת, על רקע צבר ההזמנות הגדול בתולדות רפאל, בעקבות המלחמה. הוא נכנס לתפקיד זה בפברואר 2024. במהלך המלחמה גדל במידה ניכרת צבר ההזמנות של החברה.
לתורג'מן תואר ראשון ותואר שני בהנדסת חשמל מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני במשפטים ללא משפטנים מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני נוסף, במדעי המדינה, מאוניברסיטת חיפה.
הוא נשוי ואב לחמישה.
הערות שוליים

↑  סופי שולמן, רפאל: יואב תורג'מן ימונה לתפקיד המנכ"ל, באתר כלכליסט, 5 בדצמבר 2023
↑  דורון אביגד, ‏הוא התחיל כחובל בחיל הים, בקרוב החברה שהוא מנהל תשמיד טילים עם לייזר באוויר, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2024
↑  אמנון ברזילי, ‏עוד ניסוי מוצלח לטיל החץ, באתר גלובס, 26 במרץ 2007
↑  נמשך סבב המינויים בתע"א, באתר TechTime‏, 26 ביולי 2012
↑  מורן ישעיהו, יואב תורג'מן מונה למנכ"ל חברת "אלתא", באתר ביזפורטל, 10 ביוני 2018
↑  רפאל מערכות לחימה - צבר ההזמנות בשיא של כל הזמנים, ערוץ 0404, 1 בדצמבר 2023
↑  קורות חיים של תורג'מן באתר רשות החברות הממשלתיות
יונקי כיס אוסטרליים

| יונקי כיס אוסטרליים |
| --- | --- |
 וולבי אדום-צוואר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: יונקי כיס
על־סדרה:: יונקי כיס אוסטרליים
סדרות
 Microbiotheria  Dasyuromorphia  Peramelemorphia  Notoryctemorphia  Diprotodontia
שם מדעי
 Australidelphia

יונקי כיס אוסטרליים (שם מדעי: Australidelphia) היא על-סדרה גדולה של כיסאים הכוללת את רוב הכיסאים המודרניים. הם חיים ביבשת אוסטרליה ובאיים סביבה כגון טסמניה, גינאה החדשה ואף כמה איים אינדונזים.
המין הפרימיטיבי ביותר בקבוצה זו (והמין היחיד ששרד מסדרתו) מוניטו דל מונטה, החי ביערות בדרומה של אמריקה הדרומית והוא בעל מאפיינים של יונקי כיס אמריקאים, אף שהוא אינו שייך לקבוצה זו. מעריכים שקרוביו הפרהיסטוריים נעו דרך היבשת הקדומה גונדוונה, דרך אנטארקטיקה (לפני שהדרימה והתקררה) ונעו דרכה לאוסטרליה, שם מילאו את גומחות יונקי השליה הנעדרים.
מיון

סדרה מוניטאים (Microbiotheria)
משפחה מוניטיים (Microbiotheriidae) - בה סוג ומין יחיד.
סדרה חפרפרות כיס (Notoryctemorphia)
משפחה חפרפרות כיס (Notoryctidae) - בה סוג יחיד
סדרה בנדיקוטאים (Peramelia)
משפחה בילביים (Thylacomyidae) - בה סוג יחיד
משפחה בנדיקוטיים רגלי-חזיר - נכחדה
משפחה בנדיקוטיים (Peramelidae) - בה 6 סוגים
סדרה קנגוראים (Diprotodontia)
משפחה קואליים (Phascolarctidae) - בה סוג יחיד
משפחה Ilariidae - נכחדה
משפחה דיפרוטודוניים (Diprotodontidae) - נכחדה
משפחה Palorchestidae - נכחדה
משפחה אריות כיס (Thylacoleonidae) - נכחדה
משפחה Wynyardiidae - נכחדה
משפחה וומבטיים (Vombatidae) - בה 2 סוגים
משפחה קוסקוסיים (Phalangeridae) - בה 6 סוגים
משפחה צופוניים (Tarsipedidae) - בה סוג יחיד
משפחה כיסנאיים (Petauridae) - בה 3 סוגים
משפחה פוסומים ננסיים (Burramyidae) - בה 2 סוגים
משפחה פוסומים זנבות-טבעת (Pseudocheiridae) - בה 6 סוגים
משפחה פוסומים מנוצי-זנב (Acrobatidae) - בה 2 סוגים
משפחה Balbaridae - נכחדה
משפחה קנגורים חולדתיים (Potoroidae) - בה 3 סוגים
משפחה קנגוריים (Macropodidae) - בה 11 סוגים
משפחה קנגוריים מושקים (Hypsiprymnodontidae) - בה סוג יחיד
סדרה טורפי כיס (Dasyuromorphia)
משפחה נומבטיים (Myrmecobiidae) - בה סוג יחיד
משפחה נמיות כיס (Dasyuridae) - בה 15 סוגים
משפחה זאבי כיס (Thylacinidae) - נכחדה
קווארי
בנדיקוט חום צפוני
וומבט שעיר-אף דרומי
רצח טופאק שאקור

| --- | --- |

צומת הדרכים בלאס וגאס בה נרצח טופאק
 תאריך:  7 בספטמבר 1996, ב־23:15
 מקום:  לאס וגאס, נבדה, ארצות הברית
 קואורדינטות:  36°10′09″N 115°08′41″W﻿ / ﻿36.1692°N 115.1447°W﻿ / 36.1692; -115.1447
 סוג:  התנקשות
 נשק:  אקדח
 הרוגים:  טופאק שאקור (מת מפצעי ירי ב-13 בספטמבר 1996, 6 ימים לאחר ההתנקשות)
 פצועים:  1 (שוג נייט)
 מבצע:  לא ידוע
 he
 
רצח טופאק שאקור הוא רצח שבוצע בלאס וגאס, נבדה, ב-7 בספטמבר 1996, בו נורה למוות הראפר טופאק שאקור, מרכב חולף. כתוצאה מהירי, הוא נפצע בחזה, ביד ובירך. הוא מת מפצעיו כעבור שישה ימים, בן 25 במותו.
האירועים שלפני הרצח

טופאק שאקור צפה בקרב אגרוף של מייק טייסון נגד ברוס שלדון, על במת ה-MGM Grand בלאס וגאס, נבדה. לאחר שעזבו את זירת הקרב, אמר אחד ממכריו של שוג נייט, טרבור "טריי" ליין, חבר בכנופיית M.O.B פיירוס מקומפטון שבקליפורניה, כי ראה את אורלנדו "בייבי ליין" אנדרסון מקריפס, כנופיה יריבה של M.O.B, בלובי של ה-MGM Grand.
כמה חודשים לפני כן, במאי 1996, ניסו אנדרסון ואחרים מכנופיית קריפס לשדוד את ליין בחנות "פוט לוקר". ליין סיפר על כך לשאקור, והאחרון תקף. שאקור שאל את אנדרסון אם הוא מהקריפס והכה אותו באגרוף לפנים שהטיח אותו לרצפה. חברי הפמליה של שאקור ונייט סייעו לתקוף את אנדרסון. הקטטה, אשר נקלטה במצלמות האבטחה של ה-MGM Grand, נעצרה על ידי מאבטחים של המלון.
לאחר הקטטה נסע שאקור עם נייט לקלאב 662 שהיה בבעלותו של נייט. שאקור סיפר לחברתו קידדה ג'ונס בסתר על מעורבותו בקטטה עם אנדרסון, ולפני כן הבטיח לה לחזור אליה לאחר השהייה במלון MGM Grand וביקש שהיא תישאר ברכב. שאקור עזב עם נייט לאחר שהשניים החליפו את בגדיהם.
הירי

סמוך לשעה 23:00 שוטרים רכובים על אופניים עצרו את מכוניתם של שאקור ונייט עקב מוזיקה רועשת ונסיעה ללא לוחית רישוי. לוחית הרישוי נמצאה בתא המטען והם שוחררו כעבור דקות בודדות ללא קנס. בהמשך הכביש, נעצרו בהמתנה בצומת לצד מעריץ של שאקור. המעריץ הבחין בהם וביקש לצלמם, מה שתהיה תמונתו האחרונה של שאקור בחיים. התפתחה שיחה קצרה ושאקור אף הזמין את המעריץ למועדון 662. סמוך לשעה 23:10 עת שעצרו בצומת וחיכו לרמזור להתחלף, רכב עם שתי נשים עצר משמאלם. שאקור הזמין אותן למועדון 662. רגעים ספורים אחר כך, מכונית קאדילק לבנה עצרה לימינם ונורה לעברם צרור מחלון הנוסעים. ארבעה כדורים פגעו בשאקור; אחד באגן, אחד בידו הימנית ושניים בחזה. אחד מהכדורים נעצר בריאתו הימנית. נייט נפגע בראשו מרסיסים.
שומר הראש של שאקור, פרנק אלכסנדר, אמר כי כאשר היה אמור לעלות לרכב עם שאקור ונייט, שאקור ביקש ממנו לנהוג ברכב של ג'ונס למקרה שיצטרכו כלי רכב נוספים בנסיעה ממועדון 662 בחזרה למלון שלהם. אלכסנדר סיפר בסרט התיעודי Tupac Shakur: Before I Wake שזמן קצר לאחר התקיפה אחת ממכוניות השיירה עקבה אחר הרכב התוקף, אך הנוסעים במכונית לא דיברו איתו מעולם.
למרות פציעתו ועל אף שאחד הצמיגים של המכונית נוקר, נייט ביצע פניית פרסה ופתח בנסיעה אגרסיבית לאורך קילומטר בסטריפ של לאס וגאס ששאקור מדמם לצידו, עד שלבסוף נעצרו שוב על ידי שוטרים רכובים על אופניים. השוטרים הזעיקו פרמדיקים ושאקור ונייט נלקחו לבית חולים. שאקור חובר למכונות הנשמה והוכנס לתרדמת כפויה. מותו נקבע שישה ימים לאחר מכן ב-13 בספטמבר לאור אי-ספיקה נשימתית שהובילה לדום לב לאחר שהריאה הימינית שלו הוסרה בניתוח. הרופאים ניסו להחיותו אך אימו ביקשה להפסיק את הניסיונות.
נייט שוחרר מבית החולים יום לאחר הירי, ב-8 בספטמבר, אבל שמר על שתיקה עד 11 בספטמבר. הוא אמר לשוטרים כי הוא "שמע משהו, אבל לא ראה כלום" בליל הירי. דובר של המשטרה אמר שנייט לא סייע בדבר לחקירה. בזמן ששאקור היה במיון, שוטרים דיווחו שלא הגיעו לשום מסקנות. סמל קווין מנינג אמר שבמהלך השבוע השוטרים לא זכו ל"הרבה מאוד שיתוף פעולה" מסביבתו של שאקור.
רהימי ומספר חברים מלהקתו של שאקור, אאוטלוז, שמרו על שאקור בזמן אשפוזו במיון, מאחר שחששו כי היורים "יחזרו לסיים את העבודה". רהימי ציין כי ייתכן שחברי הלהקה הביאו עמם נשק. בזמן שהיה ביחידה לטיפול נמרץ, ביום שישי, ה-13 בספטמבר 1996 אחר הצהריים, מת שאקור מקריסה נשימתית שהובילה לדום לב, לאחר כריתת ריאתו הימנית. רופאים ניסו להחיותו, אך לא הצליחו לעצור את הדימום. אמו אפני קיבלה את ההחלטה להפסיק את הטיפול הרפואי. הוא הוכרז מת בשעה 16:03 אחר הצהריים.
ב-2014 דיווח שוטר אשר טען כי היה עם שאקור ברגעיו האחרונים כי שאקור סירב להצהיר מי ירה בו. כאשר השוטר שאל את שאקור אם הוא ראה את האדם או את האנשים שירו בו, שאקור ענה באומרו "לך תזדיין" - מילותיו האחרונות. פרמדיקים ושוטרים שנכחו במקום לא דיווחו כי שמעו את שאקור אומר מילים אלו, כמו גם נייט ואלכסנדר שנכחו באותו זמן בחדר.
דיווחים בנוגע לחקירת הרצח

כשנה לאחר הפיגוע ירי, סיפר סמ"ר קווין מנינג, מי שהיה החוקר הראשי של הרצח, לכתב החקירות של עיתון לאס וגאס סאן, קטי סקוט, שהרצח של שאקור "כנראה לא ייפתר לעולם". המקרה הואט בשלב מוקדם של החקירה, לדבריו, מכיוון שרמזים חדשים כמעט לא הגיעו, והעדים לרצח שמרו על שתיקה. מנינג ציין שהחקירה הייתה בהקפאה. E.D.I. Mean, חבר בלהקתו של שאקור אאוטלוז, אמר שהוא בטוח שהמשטרה יודעת מה קרה והוסיף: "זו אמריקה. מצאנו את בן לאדן".
ב-2002, הלוס אנג'לס טיימס הוציא לאור מאמר בעל שני חלקים מאת צ'אק פיליפס, בכותרת "מי הרג את טופאק שאקור?", המבוסס על חקירה בת שנה. פיליפס דיווח כי "הירי בוצע על ידי כנופיה מקומפטון בשם סאוטסייד קריפס במטרה לנקום בשאקור אחרי שהאחרון תקף חבר אחר מהכנופיה. אורלנדו אנדרסון, חבר הכנופיה ששאקור תקף, הוא זה שירה. משטרת לאס וגאס ראתה את אנדרסון כחשוד וחקרה אותו רק פעם אחת, בקצרה. אנדרסון נהרג כמעט שנתיים לאחר מכן בירי כנופיות שלא היה קשור לרצח שאקור". הכתבה של פיליפס הזכירה ראפרים של החוף המזרחי, לרבות הנוטוריוס בי. איי. ג'י., היריב של טופאק באותו זמן, ופושעים אחרים מניו יורק.
בחלק השני של המאמר, פיליפס התייחס לחקירת הרצח וכתב כי משטרת לאס וגאס ניהלה אותה באופן שגוי. לפי המאמר, הצעדים השגויים של המשטרה כללו: (1) זלזול בחשיבות התקרית שהתרחשה שעות ספורות לפני הירי, כאשר שאקור היא מעורב בתקיפת אנדרסון בלובי במלון; (2) הימנעות ממעקב אחר חבר פמלייתו של שאקור שהיה עד לירי, ואמר למשטרת לאס וגאס שהוא היה יכול כנראה לזהות אחד או יותר מהתוקפים, אך נרצח כחודשיים לאחר פיגוע הירי; ו-(3) כישלון במעקב אחר מידע שסיפק עד ראייה שהבחין בקדילק לבנה הדומה למכונית ממנה נורו היריות הקטלניות בשאקור ובה היורים נמלטו.
עיתון הארץ הישראלי דיווח ב-2011 כי ה-FBI הוציאו מסמכים, כתוצאה מבקשה לזכויות המידע, המגלים חקירה כנגד ארגון פשע יהודי בשם "הליגה להגנה יהודית". לפי המסמכים, הארגון סחט באיומים כספים משאקור וראפרים אחרים, תוך איום על חייהם. ב-2017, נייט טען שהוא כנראה היה המטרה בתקיפה שהרגה את שאקור, שנועדה ליטול את השליטה בדת' רואו רקורדס.
בספטמבר 2023, משטרת לאס וגאס עצרה אדם בשם דוויין דייוויס בקשר לרצח. המעצר הגיע בעקבות מתן צו חיפוש חדש על ידי משטרת המטרופולין של לאס וגאס. דייוויס נעצר לפנות בוקר ב-29 בספטמבר בעיר הנדרסון שבנבדה, קילומטרים ספורים מהסטריפ של לאס וגאס, שם נרצח שאקור. דייוויס טען כי הוא עד לפשע במספר ראיונות, אך מעולם לא חשף את שמות האחראים למעשה. הוא העלה האשמות דומות בספר הזיכרונות שלו מ-2019 "Compton Street Legend", שם הצהיר שהוא היה במכונית ממנה בוצעו היריות. משטרת לאס וגאס פשטה על ביתה של אשתו של דייוויס ב-17 ביולי כחלק מהחקירה. במהלך הפשיטה, הם אספו מספר פריטים, כולל מחשבים, טלפון סלולרי, כונן קשיח, מגזין ובו שאקור, כדורים, תמונות ועותק של ספרו של דייוויס. לנבדה אין חוק התיישנות להעמדה לדין של תיקי רצח, מה שאפשר לחקירה להישאר פתוחה לתקופה ממושכת.
עדים

בזמן הירי, היו כעשרה כלי רכב חלק מהפמליה של נייט ושאקור, ונסעו בעקבותיהם. בשנה שאחרי הירי, נייט ציין בזמן ראיון בתוכנית פריים-טיים לייב של רשת ABC כי אינו יודע מי ירה בשאקור, אך לא היה אומר גם אם ידע.
קדאפי היה מעורב בקטטה עם שוטרים יומיים לאחר הירי, לאחר שהשוטרים עצרו נהג אופנוע המקורב לו, והוא מחה על כך. קדאפי עזב את לאס וגאס ימים ספורים לאחר מותו של שאקור, ונסע לאטלנטה ולוס אנג'לס לפני שהתיישב בניו ג'רזי, שם התגוררו קרוביו. באותה תקופה, חוקרים מקומפטון הרכיבו תמונת מעצר של כמה מחברי הכנופיה, שכללו את אנדרסון, והעבירו אותם ללאס וגאס. מאנינג אמר כי בלשים התקשרו לעורך דינו של קדאפי לקבוע פגישה עם הראפר כדי שיוכלו להציג לו את התמונות. לדברי מאנינג, השיחות לא נענו. השוטרים לא ניסו לאתר את קדאפי, שנורה ונפגע אנושות על ידי דודו השיכור בפרויקט דיור באירווינגטון, ניו ג'רזי בנובמבר 1996, חודשיים לאחר הרצח של שאקור.
מין ואלכסנדר אמרו ללוס אנג'לס טיימס בתחילת 1997 כי מעולם לא התבקשו על ידי משטרת לאס וגאס לראות תמונות של חשודים אפשריים בפרשה, אף על פי שראו את הירי וראו את הגברים במכונית שממנה נורו היריות. בראיון שערכה משטרת לאס וגאס אלכסנדר ב-19 במרץ 1997, הוצגה לו סדרה של שמונה מערכי צילום, אך לא הצליח לזהות חשודים מהם. מין טען שראה את כל ארבעת הגברים ברכב, בעוד אלכסנדר דיווח כי ראה את פניו של החשוד שירה בשאקור. בראיון המשטרתי שלו במארס 1997, אמר אלכסנדר כי ראה את נוסעי המכונית היורה רק ב"פרופיל". משטרת לאס וגאס הטילה ספק בדיווח של השניים על ליל הירי.
בסרט התיעודי Unsolved של רשת USA Network, שיצא בשנת 2018, טען דואן "קיף די" דייוויס, מנהיג כנופיית קריפס בקליפורניה ודודו של אנדרסון, שהיה במכונית עם רוצחו של טופאק כשנורו היריות. הוא סירב לנקוב בשמו של היורה וציין כי זה "קוד הרחוב". בשנת 2016, M.O.B. פירו ושומר הראש לשעבר של דת' רואו, ג'יימס "מאפ ג'יימס" מקדונלד, טענו כי ראה את אנדרסון ושאר חברי סאוטסייד קריפס מתרוממים במועדון 662 בקאדילק לבן.
טענות הקושרות את נוטריוס בי. אי. ג'י. לרצח

הראפר כריסטופר וואלאס, הידוע כנוטריוס בי. אי. ג'י., הכחיש את מעורבותו ברצח. המשפחה שלו הפיקה תיעוד, לפיו הקליט וואלאס שיר בסטודיו הקלטות בניו יורק סיטי בלילה בו נורה שאקור. המנהל של וואלאס, ויין בארו, והראפר ליל סיס הכחישו את מעורבותו של וואלאס בפשע ואמרו שהם היו בסטודיו באותו לילה של ההתנקשות.
שישה חודשים לאחר מכן, ב-9 במרץ 1997, וואלאס עצמו נורה בתקרית דומה על ידי תוקף שזהותו לא ידועה, ומת בבית החולים סידרס-סיני שבלוס אנג'לס.