stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בכרך
יהודי בכרך

רשומות ממסע הצלב השני (1146) מזכירות את המלומדים היהודים של בכרך, אלכסנדר בן משה, מר אברהם בן שמואל, ומר קלונימוס בר מרדכי. אלה, יחד עם משקי הבית שלהם, ביקשו מקלט בטירת שטאהלק, שם הם נרצחו. שרידיהם הובאו לקבורה במיינץ.
ב-19 באפריל 1283 (שביעי של פסח, כ"א בניסן ה'מ"ג) נרצחו בעיירה עשרים וששה יהודים. בשנת 1287 היו יהודי בכרך נתונים לרדיפות שהתעוררו בעקבות הרצח של נער בשם וורנר, שהוכרז כקדוש מעונה על ידי הכנסייה. על פי עלילת הדם, נער בן 16 נרצח ב"יום חמישי הקדוש" בשנת 1287 על ידי חברי הקהילה היהודית המקומית, שעשו לאחר מכן שימוש בדמו במהלך הפסח. תחת עילה זו של רצח פולחני לכאורה, פתח ההמון האנטישמי בפוגרום, שבמהלכה נמחו קהילות יהודיות לא רק על הריין התיכון, אלא גם אלה שעל המוזל ובאזור הריין התחתון. בתרבות הנוצרית העממית נוצר פולחן סביב מותו של ורנר, שהוצא מלוח השנה הבישופי של טריר רק בשנת 1963.
רדיפה זו תוארה על ידי היינריך היינה בפרגמנט של הרומן ההיסטורי היהודי שלו, "הרבי מבכרך", שנכתב בשנת 1824 לערך וראה אור לבסוף בשנת 1840 ושעל שמו נקרא רחוב בצפון יפו.
על הדרך במעלה טירת שטאהלק, גלוי לעין עד היום (2010) המבנה הגותי הלא גמור של הקפלה על שם וורנר פון אוברווסל (Wernerkapelle).
בשנת 1337 תקף אספסוף תחת הנהגתו של ארמלדר את היהודים; וב- 1349, בגזירות המגפה השחורה, נטבחו רבים מיהודי העיר. בשנות 1365-1370 פרס השלטון חסות על מספר יהודים והתיר להם להתיישב בבכרך; ובשנת 1510 חודשה הרשאת ההתיישבות. בשנת 1722 חיו בעיירה רק שתי משפחות יהודיות, ובשנת 1901 גדל מספר התושבים היהודים לארבעים ושישה.
"בכרך" הוא שם משפחה יהודי ידוע, ומלמד כנראה על משפחה שמוצאה מן העיירה. בין הידועים שנשאו שם זה ניתן למנות את הרב יאיר חיים בכרך (המאה הי"ז), מחברו הידוע של שו"ת "חוות יאיר", ואת אלקן לוי בכרך.
קפלת וורנר
תצלום אווירי
בורשצ'יב

| --- | --- |
סמל בורשצ'יבסמל בורשצ'יב

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 אובלסט:  מחוז טרנופול טרנופול
 ראש העיר:  איוון בשניאק
 תאריך ייסוד:  1456
 שטח:  266 קמ"ר
 גובה:  237 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  10,632 (2022)
 קואורדינטות:  48°48′09″N 26°02′24″E﻿ / ﻿48.802385274006°N 26.040006814608°E﻿ / 48.802385274006; 26.040006814608 
 אזור זמן:  UTC +2
 https://www.borschivrada.gov.ua/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםבורשצ'יב(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםבורשצ'יב(למפת מחוז טרנופול רגילה) טרנופול צ'ורטקוב קרמניץ בז'ז'ני זברז' טרבובליה בוצ'אץ' רובנו חמלניצקי צ'רנוביץ איוואנו-פרנקיבסק לבובבורשצ'יב(למפת מחוז טרנופול מוגדלת) טרנופול צ'ורטקוב קרמניץ בז'ז'ני זברז' טרבובליה בוצ'אץ' רובנו חמלניצקי צ'רנוביץ איוואנו-פרנקיבסק לבובבורשצ'יב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בורשצ'יב (באוקראינית: Борщів, בפולנית: Borszczów, בורשצ'וב, ביידיש: באָרשטשיוו) היא עיר במחוז טרנופול אוקראינה.
היסטוריה

האזכור הראשון של העיר מתייחס ל-1456, אז העיר השתייכה למשפחת דודינסקי. ב-1629 העיר קיבלה זכויות מגדבורג. בין 1672–1683 העיר השתייכה לטורקים. אחרי חלוקת פולין העיר עברה לידיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בין 1809–1815 הייתה העיר חלק מן האימפריה הרוסית, ואז חזרה לידיה של אוסטריה. ב-1810 נמנו בעיר 317 משפחות, 286 בתים ו-1054 תושבים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, בין השנים 1914–1917, נכבשה העיר על ידי הרוסים, ולאחר מכן הייתה זמן קצר חלק מהרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. עד ספטמבר 1939 הייתה חלק מפולין, ואז נכבשה על ידי הצבא האדום.
יהודים > תולדות הקהילה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא מסוף המאה ה-17. מהמחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה הקהילה בעיר, וישבו בה חסידויות שונות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיר מאות פליטים יהודים מיישובי הסביבה.
ארגונים ציוניים פעלו בעיר מסוף המאה ה-19, ובשנת 1909 הוקם בה בית ספר עברי מרשת שפה ברורה. בין מלחמות העולם פעלו בעיר תנועות נוער ציוניות.
יהודים > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיר פליטים יהודים ממערב פולין, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. ב-17 בספטמבר 1939 נכנס לעיר הצבא האדום, ומוסדות הציבור היהודיים במקום נסגרו.
ב-7 ביולי 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו לעיר כוחות צבא הונגריה. באותה עת הובאו לעיר מאות פליטים יהודים מאזור הקרפטים, והועד המקומי התגייס לסייע להם. עם העברת השלטון בעיר לידי הגרמנים, צוו יהודיה לשאת סרט עם מגן דוד על זרועם, ובני 14 עד 60 חויבו בעבודות כפייה. כמו כן, הוגבלה תנועת היהודים בעיר, ומונה בה יודנרט, אשר נצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר וחפצי ערך. ראש היודנרט הראשון בעיר, וולף הס, נרצח לאחר שהגרמנים סברו שאינו צייתן דיו.
בחורף 1942-1941 נחטפו צעירים יהודים מהעיר למחנות עבודה באזור טרנופול, שם הועבדו במחצבות, ונרצחו בסופו של דבר.
באפריל 1942 הוקם באזור העני של העיר גטו, בו רוכזו היהודים בצפיפות. לגטו הועברו יהודים רבים מיישובי הסביבה, ומעת לעת אירעו בו מעשי רצח בידי הגרמנים. ב-26 בספטמבר 1942 בוצעה בגטו אקציה ראשונה, במהלכה כ-100 יהודים, רובם קשישים וחולים, נרצחו במקום, וכ-800 יהודים שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. קבוצת צעירים הועברה למחנה ינובסקה, שם נרצחו.
לאחר אקציות שנערכו ביישובי בסביבה, הועברו לגטו בעיר יהודים נוספים רבים מהאזור, ואלו סבלו במהלך חורף 1943-1942 מרעב וממגפות. יהודים רבים שניסו להימלט מהגטו נתפסו, ונרצחו.
ב-3 במרץ 1943 שולחו כ-400 יהודים נוספים מהגטו למחנות ההשמדה, וב-19 באפריל, ערב פסח, אספו שוטרים גרמנים ואוקראינים כ-800 יהודים מהגטו, ורצחו אותם בבית העלמין היהודי בעיר.
ב-5 ביוני 1943 נרצחו כ-700 יהודים נוספים בבית העלמין בעיר. ב- 9 ביוני 1943 החלה אקציה נוספת, בת חמישה ימים, במהלכה נרצחו כ-1,800 יהודים נוספים בבית העלמין בעיר, והעיר הוכרזה רשמית כ"נקייה מיהודים". קבוצה של כ-60 יהודים הושארה בעיר לצורך סידור רכוש הקורבנות.
ב-14 באוגוסט 1943 נרצחו כ-360 יהודים שהסתתרו ביערות הסביבה, והתפתו להודעות הגרמנים כי אם יסגירו עצמם לא יאונה להם כל רע. המצוד אחר יהודים מסתתרים נמשך עד לתום תקופת הכיבוש הגרמני ב-27 ביולי 1944.
קבוצת פרטיזנים יהודים מהעיר, שנודעה בשם "בארשטשיווער באנדע" (כנופיית היהודים), ביצעה מספר פעולות נגד המשטרה האוקראינית, וב- 17 בנובמבר 1943 ביצעה פעולה לשחרור הכלואים בבית הסוהר בעיר, ובהם 20 יהודים. במהלך היתקלות עם הגרמנים בדצמבר 1943 התפזרה הקבוצה, וחלק מחבריה שמו קץ לחייהם כדי לא ליפול בידי הגרמנים.
יהודים > אוכלוסין

שינוי אוכלוסייה יהודית לאורך השנים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | כלל אוכלוסייה | אוכלוסייה יהודית |
| 1765 | (?) | 301 |
| 1880 | 3,988 | 1,307 |
| 1890 | 4,331 | 1,808 |
| 1900 | 4,590 | 1,341 |
| 1910 | 4,765 | 1,263 |
| 1921 | 5,011 | 1,637 |
| 1931 | (?) | 1,756 |
הערות שוליים

↑  Leschyński Jan. Rzady Rosyjskie w kraju Tarnopolskim. 1809–1815. — Kraków, Warszawa, 1903. — S. 198–204.
↑  פנקס הקהילות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475726805171  GND: 4468427-7  LCCN: n00100666  NKC: ge1033215  SUDOC: 176172238  VIAF: 151235828   WorldCat (עם VIAF): 151235828
בלה אורמוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1899 אויפשט, הונגריה 
 פטירה:  13 באפריל 1945 (בגיל 46) מאוטהאוזן, אוסטריה 
 שם לידה:  Spitzer Béla 
 
בלה אורמוש (במקור  שפיצר, בהונגרית: Ormos Béla;‏ אויפשט, 1 במרץ 1899 – מחנה הריכוז מאוטהאוזן, 13 באפריל 1945) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-הונגרי, קומיקאי ושחקן מוכשר, כישרון גדול עולה שנגדע באיבו בשואת יהודי הונגריה בגיל 46.
קורות חייו

בלה שפיצר נולד במשפחה יהודית כבנם של ברטולד אלברט שפיצר (1858–1912), מלצר ושל הנרייטה גלנץ (יֶטִי). הוא למד משחק בבית הספר למשחק של ינה הרצג ושל קלמן רוז'אהדי. אורמוש קיבל את החוזה הראשון שלו ב-1920 בקברט בונבונייר (Bonbonnière Kabaré). מהשנה שלאחר מכן הפך לחבר ברויאל אורפאום (Royal Orfeum). לאחר מכן עזב את הבמה לכמה שנים. הוא עבד במסחר במשך שלוש שנים. מאוחר יותר שיחק בפשטארז'בט ובלהקות ערי שדה אחרות. בין 1930 לבין 1934, היה בחוזה ב"תיאטרון ככר בתלן" (Betlen-tér). ב-1934 הופיע על במת "בימת בודפשט", ב-1935 על "בימת בולוואר טרז" (Terézkörúti Szinpad) בין גדולי הקומיקאים של אותה תקופה ולאחר מכן ב-1936 שיחק שוב בתיאטרון ככר בתלן ובבודפוק. בשנת 1939, הוא נאלץ לעזוב את התיאטרון הקאמרי (Kamara Színház) עקב חקיקת החוקים ה(אנטי)יהודיים, שאסרו על יהודים להופיע בפני קהל לא יהודי ולאחר מכן, בשל מוצאו, הוא יכול היה להופיע רק על בימת תיאטרון גולדמארק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך ורק בפני קהל יהודי. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נלקח למחנות לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), לאחר מכן גורש לגרמניה להמבורג כעובד כפייה. ב-29 במרץ 1945 הועבר למחנה הריכוז מאוטהאוזן, שם נפטר ב-13 באפריל.
רעייתו הייתה שרה אלינגר, איתה התחתן ב-24 בדצמבר 1932 בבודפשט.
תפקידו הקולנועי

דודה איזה (1933)
ספריו

תקליטיי (Lemezeim)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
קורות חייו באתר הסרט המדבר (Hangosfilm)
קורות חייו בארכיב של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך
Horák Magda: A magyar értelmiség veszteségei az 1940-es években (אבדותיה של האינטליגנציה ההונגרית בשנות הארבעים)
Magyar Színművészeti Lexikon, Budapest, 1931 (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése az újpesti polgári születési akv. 340/1899. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-09.
↑  "Spitzer Bertold halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 2326/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-09.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 272/1887. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-09.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 1559/1932. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-09.
בולסלבייץ (פרובינציית לודז')

בולסלבייץ (בפולנית: Bolesławiec) הוא כפר במחוז ויירושוב שבפרובינציית לודז' בפולין, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, וקיבל זכויות עירוניות. מעמדו העירוני של היישוב ניטל ממנו בשנת 1870, בעקבות מרד ינואר.
יהודי בולסלבייץ

יהודים התיישבו בבולסלבייץ החל מאמצע המאה ה-18, ועסקו תחילה בעיקר בפונדקאות. בסוף המאה ה-19 נבלמה התפתחות הקהילה כתוצאה מהגבלות מגורים על יהודים באזור.
ביישוב התקיימה קהילה עצמאית, ומסוף המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20 כיהן במקום הרב משה יחיאל ברלאך. בין מלחמות העולם כיהן כרב הקהילה הרב י' בנייץ.
בשנת 1930 הוקם ביישוב סניף של "השומר הלאומי", ובתקופה זו בלטה במקום מפלגת הציונים הכלליים.
טרם מלחמת העולם השנייה חיו בבולסלבייץ למעלה מ-500 יהודים. עד אוגוסט 1941 חוסל היישוב היהודי בכפר, לאחר שאנשיו גורשו לריכוזים יהודיים גדולים יותר בסביבה, וגורלם היה זהה לגורל יתר היהודים במקומות אלו.
לאחר השואה שבו לכפר 8 יהודים בלבד, ובאוקטובר 1945 נרצחו כולם בידי פולנים.
אנדרטה לזכר יהודיו בולסלביץ והסביבה שנרצחו בשואה בבית העלמין קריית שאול בתל אביב
בליי אוריול

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מ-1996
 סוגה:  שאנסון רוסי, מוזיקת פופ, פופ רוק
 www.w-eagle.ru
 חברים
 דניס קוסיאקין
 חברים לשעבר
 ולדימיר ז'צ'קוב (רו') ודים גולוטבין (רו') אלכסנדר יאגיא (רו') אנדריי חרמוב (רו')
 
בליי אוריול (ברוסית: Белый орёл; בעברית: נשר לבן) היא להקת פופ רוסית שנוסדה ב-1996 על ידי איש העסקים ולדימיר ז'צ'קוב, שביצע באופן אישי את רוב להיטי הלהקה.
שיא הפופולריות של הלהקה הגיע בשנים 1997–1999, אז צולמו 7 קליפים, ששודרו באופן פעיל בטלוויזיה. בסך הכל יש ללהקה 22 קליפים. הגל השני של הפופולריות של הלהקה קשור ליציאת הלהיט "אה ו צ'יסטום פולה" (רו') ב-2001.
הלהיט של הלהקה "קאק אופויטלני ו רוסיי וצ'רה" («Как упоительны в России вечера») קיבל את פרס אובציה על שנת 1998 בקטגוריה להיט השנה, ופרס גרמופון הזהב בשנת 1999.
הערות שוליים

↑  НАШИ 90-Е: БЕЛЫЙ ОРЁЛ, xn--80aafx.xn--p1ai
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2002047800  MusicBrainz: a81d1f08-54ae-4ac8-957e-444dfa453922  VIAF: 125824730   WorldCat (עם VIAF): 125824730 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריק הובסבאום

| --- | --- |

אריק הובסבאום, 2004
 לידה:  9 ביוני 1917 אלכסנדריה, מצרים 
 פטירה:  1 באוקטובר 2012 (בגיל 95) לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייגייט 
 מקום לימודים:  קינגס קולג' (קיימברידג')
 שפות היצירה:  אנגלית, איטלקית, צרפתית, גרמנית, ספרדית 
 יצירות בולטות:  The Age of Revolution: Europe 1789–1848, The Age of Extremes: A History of the World, 1914–1991, The Age of Capital: 1848–1875, Bandits, Primitive Rebels: Studies in Archaic Forms of Social Movement in the 19th and 20th centuries 
 בן או בת זוג:  Muriel Seaman  Marlene Hobsbawm 
 צאצאים:  ג'וליה הובסבאום, אנדי הובסבאום, Joss Bennathan 
 פרסים והוקרה:  פרס בלצן (2003, 2003)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'ירונה (2008)  אזרחות כבוד של וינה (2008)  פרס הספרות של לייפציג (1999)  פרס לזכר דויטשר (1995)  מדליית מדליקוט (1999)  פרס וולפסון להיסטוריה (1997)  פרס ארנסט בלוך (2000)  פרס ליונל גלבר (1995)  Bochum Historian Prize (2008)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית החברה המלכותית לספרות  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קארל בפראג  עמית האקדמיה הבריטית  עמית כבוד  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וינה 
 
אֶרִיק ג'ון ארנסט הוֹבְּסבּאוּם (באנגלית: Eric John Ernest Hobsbawm‏; 9 ביוני 1917 – 1 באוקטובר 2012) היה היסטוריון מרקסיסטי יהודי-בריטי, סופר וחבר במסדר עמיתי הכבוד. הובסבאום היה במשך תקופה ארוכה חבר במפלגה הקומוניסטית של בריטניה, שכיום אינה פועלת עוד, וב"קבוצת ההיסטוריונים של המפלגה הקומוניסטית" שהייתה חלק ממנה. הוא כיהן כנשיא קולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון.
אחד מנושאי העניין של הובסבאום היו פיתוח המסורות. עבודתו היא מחקר של התפתחותן בהקשר למדינת הלאום. הוא טען כי מסורות רבות הומצאו  על-ידי האליטות הלאומיות על מנת להצדיק את קיומן וחשיבותן של מדינותיהן.
ביוגרפיה

הובסבאום נולד ב-1917 בעיר אלכסנדריה שבמצרים ללאופולד פרסי הובסבאום ונלי גרון, שניהם יהודים. הוא גדל בווינה ובברלין. על אף שהם חיו בארצות דוברות גרמנית, הוריו המשיכו לדבר עִמו ועם אחותו הצעירה ננסי באנגלית.
אביו נפטר ב-1929, והוא החל לעבוד כאו-פר וכמורה לאנגלית. בגיל 14 התייתם גם מאמו, הוא וננסי אומצו על ידי גרטי, שהייתה דודתם מצד אמם, ועל ידי סידני בעלה, ולהם בן שנקרא אף הוא אריק. כולם עברו ללונדון ב-1933.
בשנת 1998 הוענק להובסבאום על ידי בית המלוכה הבריטי התואר חבר מסדר עמיתי הכבוד.
ביוגרפיה > פוליטיקה

אריק הובסבאום הצטרף ל"תלמידי בתי הספר הסוציאליסטים" בשנת 1931 ולמפלגה הקומוניסטית ב-1936. היה חבר ב"קבוצת ההיסטוריונים של המפלגה הקומוניסטית" מ-1946 עד 1956.
הפלישה הסובייטית להונגריה ב-1956 סימנה את קיצה של "קבוצת ההיסטוריונים של המפלגה הקומוניסטית" והניעה את מרבית חבריה לעזוב את המפלגה הקומוניסטית הבריטית. הובסבאום היה יוצא דופן בקרב חבריו, בכך שנותר במפלגה. והרחיק לכת כל כך עד כדי שסינגר על הפלישה הסובייטית להונגריה. הוא כתב ב"דיילי וורקר" בשלהי 1956 וגרס "בעודי נוכח לדעת בלב כבד את מה שהתרחש בהונגריה, עלינו גם לומר בהגינות כי אנו סבורים שעל ברית המועצות להסיג את כוחותיה מהארץ מוקדם ככל האפשר".
מאוחר יותר החל לתמוך בסיעה ה"אירוקומוניסטית" ב-CPGB. במאמרו: "צעד הקדימה של העובדים נבלם", שהתפרסם במקור בכתב העת "מרקסיזם היום" בספטמבר 1978, הוא טען שמעמד הפועלים איבד באופן בלתי נמנע את תפקידו המרכזי בחברה, וכי מפלגות השמאל לא מסוגלות יותר לפנות למעמד זה גרידא; נקודת ראות שנויה במחלוקת בעידן של לוחמנות איגודי עובדים. הובסבאום תמך בטרנספורמציה שחלה אצל ניל קינוק ממפלגת הלייבור הבריטית מאז שנת 1983. עד לסגירת כתב העת ב-1991, הוא המשיך לתרום ל"מרקסיזם היום".
הובסבאום משך אליו ביקורת רבה בשל תמיכתו בקומוניזם. לפי רוברט קונקווסט, בריאיון עם מבקר התרבות הקנדי מייקל איגנטיף בראיון טלוויזיוני ב-1994, נשאל הובסבאום, אם מותם של עשרים מיליון היה מוצדק, אם האוטופיה הקומוניסטית כביכול, הייתה נוצרת כתוצאה מכך, והוא ענה באמירת "כן".
אולם בספרו שלו משנת 1994, "עידן הקיצוניות" הוא כתב שמותם היה מעבר לכל הצדקה. בספרו זה הפגין הובסבאום גישה ביקורתית מאוד הן כלפי רוסיה הסטליניסטית וניקיטה חרושצ'וב, והן לגבי המערב בעידן של מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

אריק הובסבאום התחנך בגימנסיה של פרינץ-היינריך בברלין, בבית הספר העיוני סט. מרילבון (כיום אינו פועל עוד) ובקולג' המלכותי שבקיימברידג', שממנו הוא קיבל את הדוקטורט שלו בהיסטוריה של האגודה הפביאנית. הוא היה חבר בקבוצת "שליחי קיימברידג'". במהלכה של מלחמת העולם השנייה, שירת כמכונאי.
ב-1947 נעשה מרצה להיסטוריה בקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון. הוא היה מרצה אורח באוניברסיטת סטנפורד בשנות השישים. ב-1970 הוא התמנה כפרופסור ב-1971 הוא נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וב-1978 הוא נבחר לחבר באקדמיה הבריטית. בשנת 2000 זכה בפרס ארנסט בלוך.
הוא פרש ב-1982 אולם נשאר כמרצה אורח מספר חודשים בשנה בניו סקול לחקר החברה במנהטן עד 1997. נכון ל-2010 היה נשיאה של מכללת בירקבק, אוניברסיטת לונדון ופרופסור אמריטוס בניו סקול לחקר החברה במחלקה למדע המדינה.
ביוגרפיה > כתביו

הובסבאום הרבה לכתוב על נושאים רבים והיה אחד מההיסטוריונים הבולטים בבריטניה. כאיש ההיסטוריוגרפיה המרקסיסטית הוא התמקד בניתוח "המהפכה הדואלית" (המהפכה הצרפתית הפוליטית והמהפכה התעשייתית הבריטית). הוא רואה את השפעתן ככוח המניע מאחורי המגמה השולטת לעבר הכלכלה החופשית כיום. הובסבאום התנגד לפרימורדיאליזם בהיסטוריוגרפיה. נושא חוזר ונשנה נוסף בעבודתו היה "שודדים חברתיים", תופעה שהובסבאום ניסה למקם בהקשר החברתי וההיסטורי הרלוונטי, וכך התנגד להשקפה המסורתית שראתה בו צורה ספונטנית ובלתי צפויה של מרד פרימיטיבי.
מחוץ לכתיבה האקדמית ההיסטורית, כתב הובסבאום (תחת הפסבוודונים "פרנסיס ניוטון", שמו של החצוצרן הקומוניסט של בילי הולידיי) כמבקר הג'אז של השבועון "ניו סטייטסמן". הוא כתב מסות רבות שפורסמו בכתבי עת אינטלקטואלים שונים, העוסקים בתחומים רבים, מברברים בעת החדשה לבעיות בתנועות עובדים והעימות בין אנרכיזם לקומוניזם.
פרסומיו האחרונים הם האוטוביוגרפיה "זמנים מעניינים", ו"גלובליזציה, דמוקרטיה וטרוריזם".
ביבליוגרפיה חלקית > בתרגום לעברית

תקופת המהפכה: אירופה 1789-1848/ א.י. הובסבאום. מבוא: יעקב טלמון; תרגמה: עליזה נצר; הערות והסברים: שלמה נצר. תל אביב: הדר, תשכ"ו 1965.(הספר בקטלוג ULI)
עידן הקיצוניות: המאה העשרים הקצרה, 1914-1991/ אריק הובסבאום; תרגמה מאנגלית: כרמית גיא. תל אביב: עם עובד, 1999.(הספר בקטלוג ULI)
לאומיות ולאומים: מאז עידן המהפכה/ אריק הובסבאום; תרגום מאנגלית: עידית שורר; עריכה מדעית: שלמה זנד. תל אביב: רסלינג, 2006.(הספר בקטלוג ULI)
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית > ספרים

Primitive rebels: studies in arachaic forms of social movement in the 19th and 20th centuries/ E.J. Hobsbawm. New York: W.W. Norton, 1965
Industry and Empire: from 1750 to present day/ E.J. Hobsbawm. Harmondsworth, Middlesex, penguin Books, 1969.
The age of revolution: Europe, 1789-1848/ E.J. Hobsbawm. London: Weidenfeld and Nicolson, 1975
World of labour: further studies in the history of labour/ E.J. Hobsbawm. London: Weidenfeld and Nicolson, 1984.
The age of capital, 1848-1875/ E.J. Hobsbawm. London: Sphere Books, 1985.
Bandits/ E.J. Hobsbawm. 2nd ed. Harmondsworth, Middlesex, Penguin Books, 1985.
Captain Swing/ E.J. Hobsbawm and George Rude. Harmondsworth, Middlesex: Penguin Books, 1985
Labouring men: studies in the history of labour/ E.J. Hobsbawm. London: Weidenfeld and Nicolson, 1986
The age of empire, 1875-1914/ E.J. Hobsbawm.
London: Weidenfeld and Nicolson, 1987
Echoes of the Marseillaise: two centuries look back on the French Revolution/ E.J. Hobsbawm. New Brunswick, N.J.: Rutgers University Press, 1990
The age of extremes: a history of the world, 1914-1991/ Eric Hobsbawm. New York: Pantheon Books, 1994
Nations and nationalism since 1780: programme, myth, reality/ E.J. Hobsbawm, 2nd ed., Cambridge: Cambridge University Press, 1992.
On history/ Eric Hobsbawm. London: Weidenfeld & Nicholson, 1997
Uncommon people: resistance, rebellion and jazz/ Eric Hobsbawm. New York: New Press, 1998
Revolutionaries/ Eric Hobsbawm. London: Abacus, 1999
The new century/ Eric Hobsbawm in conversation with Antonio Polito. translated from the Italian by Allan Cameron. London: Little, Brown, 2000
Interesting times: a twentieth-century life/ Eric Hobsbawm. London: A. Lane, 2002
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית > בעריכתו

Peasants in history: essays in honour of Daniel Thorner/ edited by E.J. Hobsbawm... (et al)/ Calcutta: Oxford University Press, 1980.
The invention of tradition/ edited by Eric Hobsbawm and Terence Ranger. Camridge: Cambridge University Press, 1992.
הערות שוליים

↑  דיילי וורקר, 9 בנובמבר 1956
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262634405171  PLWABN: 9810664853605606  BIBSYS: 90061484  BNC: 000632721  BNE: XX856872  BnF: cb11907589h (data)  CANTIC: a10446618  CiNii: DA00599408  GND: 120342081  ICCU: CFIV010904  ISNI: 0000 0001 2120 0974  LCCN: n80014878  LNB: 000002756  NDL: 00443461  NKC: jn19990009784  NLA: 36160720  NLG: 266450  NLK: KAC199612499  NSK: 000033536  NTA: 068787677  RERO: 02-A000080712  SELIBR: 189762  SNAC: w6wx4tq2  SUDOC: 02759713X  Trove: 1222043  VcBA: 495/47341  VIAF: 9847789   WorldCat (עם VIAF): 9847789
באר החסידות

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אליעזר שטיינמן
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  תורת החסידות
 נושא:  ביוגרפיה
 הוצאה
 מקום הוצאה:  תל אביב
 תאריך הופעה ראשונה:  ה'תשי"א-ה'תשכ"ב
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  10
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  34295
 הספרייה הלאומית:  990020694650205171
 
באר החסידות היא סדרת ספרים בת- 10 כרכים שיצאה לאור על ידי הסופר אליעזר שטיינמן לחקר תורת החסידות, בהוצאת הספרים כנסת (תל אביב), בין השנים ה'תשי"א-ה'תשכ"ב.
כרכי הסדרה > כרך א

כתבי רבי נחמן הכרך הראשון בסדרה יצא לאור בשנת ה'תשי"א ועוסק בתולדות חייו, תורתו ומשנתו של רבי נחמן מברסלב, בספר מופיעים תורותיו של רבי נחמן וסיפורי מעשיות שסיפר כשהם מנוסחים ומעובדים בידי שטיינמן.
בפתח הספר מביא המחבר את קיצור תולדותיו של רבי נחמן ובתוכו גם רשימת חיבוריו (כולל כתבי רבי נתן) ותמונת ה"ציון" שעל קבר רבי נחמן מברסלב, אחר כך מופיעה "פתיחה" של המחבר בו הוא מספר מזווית אישית על סיבת כתיבת הספר ועל דמותו של רבי נחמן בעיניו. פרק בפתיחת הספר מוקדש על ידי המחבר לתיאור חכמת הסיפור של רבי נחמן. אחר כן מופיע מאמר מאת נחום סוקולוב בפולמוס המחלוקת על רבי נחמן.
בפנים הספר מופיע הספר סיפורי מעשיות בעיבודו של המחבר (לפני הדברים מובאים הקדמות שנכתבו לסיפורי וכן הקדמותיו של רבי נתן). אחרי סיפורי המעשיות מופיעים סיפורים קטנים, חלומות, שיר מאת רבי נחמן, תורות, ניגונים, ניצוצות, שיחות, ליקוטי תפילות, שיחות חולין, שבחי רבי נחמן ופרקי נסיעתו לארץ הקודש, אהבת חסידים, הסתלקותו, רבי נחמן על עצמו, שיירים, מחלוקות ורדיפות, מכתבי רבי נתן, הערות ומפתחות.
כרכי הסדרה > כרך ב

הכרך השני בסדרה יצא לאור בשנת ה'תשי"ח ובו מפורשים היטב, אמרי שפר, תורות ושיחות, פרקי תולדות ושבחי הנהגות. ומצורפים קו לקו שרטוטים מדיוקנאות המזהירות של שבעת הרועים המורים לחסידות, הלא המה: רבי פנחס מקוריץ - עמוד האמת, הסבא משפולה - עמוד הדמיון, רבי ברוך ממז'יבוז' - עמוד היחס, רבי נחמן מברסלב - עמוד ההתלהבות, רבי ישראל מרוזין - עמוד החן, רבי מנחם מנדל מקוצק - עמוד הצער, רבי זאב וולף מסטריקוב - עמוד השכל הישר.
בפתח הספר מופיע השער הראשון "מקור החסידות" ובו שני פרקים: א) מקור ברוך - העוסק במקורות תנועת ותורת החסידות בתוך ספרי חז"ל והראשונים והתגלותה על ידי הבעל שם טוב ותלמידיו. ב) במזל תאומים - בו הוא מסביר על הבעל שם טוב ותלמידיו ומפרט אודות כל אחד משיטות התלמידים אודותם כותב בספר. השער השני עוסק בדמותו של רבי פנחס מקוריץ, תולדות חייו, דיוקנו ואמרותיו. השער השלישי עוסק בדמותו של הסבא משפולה, תולדות חייו, דיוקנו, התגלותו וסיפורי מעשיות. השער הרביעי עוסק בדמות של רבי ברוך ממז'יבוז', דיוקנו, דרכיו ומדרגותיו, שיחותיו ואמרותיו. השער החמישי עוסק בדמותו של רבי נחמן מברסלב ובו פתיחה, סיפורים, זר קטן לרבי נתן, פירורים. השער השישי עוסק בדמותו של רבי ישראל מרוז'ין, תולדותיו, דיוקנו, שיחותיו וסיפורים. השער השביעי עוסק רבי מנחם מנדל מקוצק, תולדותיו, שחרית של קוצק, ערבות של קוצק ואמרות. השער השמיני אודות רבי זאב וולף מסטריקוב, פרק א - חכם, יהודי טוב ומליץ, פרק ב - בצור משגבי. פרק ג - ותצלח עלי רוח השיר.
בסוך הספר נדפס קונטרס טיולים בפרדס החסידות בו עוסק המחבר בנושאים: א) מהי חסידות?. ב. למדנותו של רבי ישראל בעל שם טוב. ג. פולמוס החסידים והמתנגדים. ד. בדיקת חמץ במשנת חסידים. ה. המחלוקת על רבי נחמן. ו. קוצק ורוז'ין - שתי פרשיות סתומות. ז. תמצית החסידות. ח. מראי מקומות והערות.
כרכי הסדרה > כרך ג

הכרך השלישי בסדרה יצא לאור בשנת ה'תשי"ח, ובו בשקפים כבמחזה חכמי החסידות ורבניה, בתוורות ובשיחות, בעיון מחשבה ובסיפורי מעשיות, ומצורפים קו לקו שרטוטים מאנפין קדישין, לפי החלוקה הבאה:
עולם בחינת מנורת המאור - בית קרלין לדורותיו. הפרקים (כוללים תולדות, דיוקנאות, שיחות ואמרות): נוסח קרלין בחסידות, תולדות בית קרלין, רבי אהרן הגדול, רבי אשר מסטולין (הראשון), רבי שלמה מקרלין, רבי אהרון מקרלין (השני), רבי אשר מסטולין (השני), תלמידיהם ורבותיהם, ביהודית מדוברת, האור הערב - הנערב, הדרן עלך קרלין, יה אכסוף, הינוקא.
עולם בחינת אספקלרית החכמה - רבי שמחה בונם מפשיסחא: תולדות רבי בונם, המחלוקת על פשיסחא, תורות, תלמידים על רבם.
עולם עמוד העבודה - רבי צבי הירש מרימנוב (רבי הירש משרת) כולל חמש עשרה פרקים מתורתו.
גנזי שיחות וסיפורי מעשיות
מפי חסידים וצדיקים
מילואים (השלמות לכרך ב אודות:) רבי פנחס מקוריץ, רבי ישראל מרוזין רבי בונם, רבי מנחם מנדל מקוצק.
נוטריקון וגימטריאות
מראה מקומות ותוספות
בפתח הכרך מופיעה הקדמה טעמה של חסידות.