stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמסונג גלקסי A01 ליבה
הערות שוליים

↑  Samsung Galaxy A01 Core - Full phone specifications, GSMArena.com
↑  מפרט טכני טלפון סלולרי Samsung Galaxy A01 Core SM-A013G/DS 16GB סמסונג - זאפ, באתר Zap
↑  Samsung Galaxy A01 Core - Full Specification, price, review, comparison, Gizmochina (באנגלית אמריקאית)
↑  Samsung Galaxy A01 Core (SM-A013F, SM-A013F/DS, SM-A013G, SM-A013G/DS) מפרט טלפון מלא | מדדי משחק, סוללה ומצלמה, באתר www.mobilesum.com
סלמנדריים

| סלמנדריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: בעלי זנב
משפחה:: סלמנדריים
שם מדעי
 Salamandridae ‏פולדפוס, 1820

סלמנדריים (שם מדעי: Salamandridae) היא משפחה הנקראת גם "סלמנדריים אמיתיים" ושייכת לעל-משפחת סלמנדרות, בסדרת בעלי זנב. במשפחה כ-55 מינים בקירוב ב-15 סוגים, שתפוצתם הגאוגרפית נרחבת ביותר: מרביתם באירופה, חלקם באסיה ושני סוגים אנדמיים לאמריקה הצפונית. בישראל קיימים שני מינים: הסלמנדרה המצויה וטריטון הפסים.
מאפיינים

סלמנדריים בוגרים הם קטני גוף, אורך גופם מגיע עד ל-20 ס"מ. עורם מפריש רעלים, והצבעים הבולטים הייחודיים לכל מין משמשים כצבעי אזהרה. הטריטונים רעילים ביותר בכל שלבי חייהם. למרבית המינים במשפחה זו איברי נשימה (מעין ריאות) מפותחים.
הסלמנדריים מוכרים בתצוגות החיזור שלהם, שבמהלכן מקיף הזכר את הנקבה ומחכך את גופו בגופה, ולעיתים אוחז בה לפני שהוא מעניק לה את שק הספרמטופור המכיל מספר גמטות זכריות. ההפריה פנימית. לא נצפתה כל דאגה לצאצאים הנולדים.
הראשנים חיים במים, למעט מספר מינים שמשריצים ולדות שצורתם כסלמנדרה בוגרת. קיימים שלושה סוגים של גלגולים בסלמנדריים: 1. ראשן שחי במים ומתגלגל לבוגר החי ביבשה. 2. ראשן שחי במים ומתגלגל לבוגר דו-חי (טיפוסי לטריטונים). 3. ראשן העובר באמצע הגלגול ליבשה, חי בה זמן מסוים וחוזר למים כדי להתרבות. אצל הסלמנדריים מתרחשים מקרים רבים של נאוטניה - מצב שבו נעצרת ההתפתחות ומתארך השלב הטרום בגרותי.
הסלמנדריים שוכנים במחילות קטנות תחת בולי עץ ואבנים, בעיקר ביערות ובחורש לחים. מגיחים בלילות בעלי לחות גבוהה יחסית. הטריטונים החוזרים למים כדי להתרבות, עוברים מעין "גלגול הפוך" לצורת הראשן שבמהלכו צומחים מעין סנפירים על הגב והזנב. מספר מינים חוזרים לאתרי הרבייה הראשוניים במשך מספר שנים.
הסלמנדריים ניזונים על פי רוב מחסרי חוליות, לעיתים ניזונים מראשנים של דו-חיים חסרי זנב.
מיון

סוג קלוטריטון Calotriton
סוג ומין יחיד סלמנדרה זהובה Chioglossa lusitanica
סוג טריטון אדום גחון Cynops
סוג סלמנדרה תנינית Echinotriton
סוג סלמנדרת פלגים Euproctus
סוג ומין יחיד טריטון אלפיני Ichthyosaura alpestris
סוג ליסוטריטון Lissotriton
סוג סלמנדרה ליקית Lyciasalamandra
סוג ומין יחיד סלמנדרה קווקזית Mertensialla caucasica
סוג סלמנדרה מנוקדת Neurergus
סוג טריטון צפון-אמריקאי Notophthalmus
סוג סלמנדרה משוטית Pachytriton
סוג טריטון יבלתי Paramesotriton
סוג סלמנדרה מצולעת Pleurodeles
סוג סלמנדרה Salamandra
סוג סלמנדרת משקפיים Salamandrina
סוג ניוט פסיפי Taricha
סוג טריטון Triturus
סוג טריטון תניני Tylototriton
קיימת חלוקה של המשפחה לשתי תתי-משפחות: סלמנדרות אמיתיות וטריטונים, כאשר הסלמנדרות בהכללה בעלות עור חלק יותר ואילו לטריטונים עור גבשושי יותר.
טריטון מזרחי (Notophthalmus viridescens)
Triturus cristatus
סירו גרה

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1981 (בן 43) Río de Oro, קולומביה 
 מדינה:  קולומביה 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית של קולומביה 
 פרופיל ב-IMDb
 
סירו גרה (בספרדית: Ciro Alfonso Guerra Picón; נולד ב-6 בפברואר 1981) הוא במאי ותסריטאי קולומביאני. הוא ידוע בעיקר בזכות סרטו "חיבוק הנחש", משנת 2015, שהיה מועמד לפרס הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-88, וסרטו דובר האנגלית "מחכים לברברים" (2019) בכיכובם של מארק ריילנס, ג'וני דפ ורוברט פטינסון.
הוא כתב וביים את סרטו הראשון "צללים נודדים" ב-2004 בגיל 23. הסרט הוגש למקצה הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-78, אולם הוא לא זכה למועמדות. סרטו הבא "מסעות הרוח" התחרה במסגרת מבט מסוים בפסטיבל קאן 2009 ונבחר כהגשה קולומביאנית לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-82; אך גם הוא לא נבחר.
סרטו "חיבוק הנחש" משנת 2015 הוקרן במדור שבועיים של הבמאים בפסטיבל קאן 2015, שם זכה בפרס CICAE. הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבלי הסרטים הבינלאומיים של אודסה ולימה, שם הוא גם קיבל פרס מיוחד מוועדת המבקרים. הסרט היה גם מועמד לפרס הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-88, וזהו הסרט הקולומביאני הראשון שקיבל מועמדות לאוסקר.
ב-22 בנובמבר 2017, נטפליקס הזמינה להפקה את המיני סדרה "Green Frontier, הסדרה" מבוססת על רעיון מקורי של דייגו רמירז שרמפ וג'ני סבאלוס מ-Dynamo Producciones. גרה רשום כמפיק בפועל של הסדרה, לצד דייגו רמירז שרמפ, אנדרס קלדרון, חורחה דוראדו וכריסטיאן קונטי. הסדרה בוימה על ידי גרה, Laura Mora Ortega וז'אק Toulemonde Vidal ונכתבה על ידי מאוריסיו לייבה-קוק, אנטון גונצ'אה, קמילה ברוז'ה, ג'יברן פורטלה, חאבייר פניאלוסה, מריה קמילה אריאס, נטליה סנטה וניקולס סראנו. המיני-סדרה עלתה לראשונה בנטפליקס ב-16 באוגוסט 2019.
בשנת 2018, גרה הוציא את סרטו העלילתי הרביעי, ציפורי מסע, הסרט צולם במדבר לה גוואג'ירה, קולומביה, גרה הצהיר שהסרט הוא "כמו סרט גנגסטרים, אבל שונה לחלוטין מכל סרט גנגסטרים שאי פעם ראית".
גרה גם ביים עיבוד לרומן של ג'ון מקסוול קוטזי, "מחכים לברברים", בכיכובם של מארק ריילנס, ג'וני דפ, רוברט פטינסון, גאנה באירסייקאן וגרטה סקאקי. הסרט (באותו שם) הוקרן בבכורה בפסטיבל ונציה ב-6 בספטמבר 2019, ויצא לאקרנים ב-7 באוגוסט 2020 על ידי סמואל גולדווין סרטים.
הוא היה נשיא חבר השופטים של מדור שבוע המבקרים הבינלאומי של פסטיבל קאן 2019.
חיים אישיים

בשנת 2020, כתב העת הפמיניסטי של אמריקה הלטינית "וולקאניקס" פרסם תחקיר מעמיק שבו שמונה נשים האשימו את גרה בהטרדה מינית. הוא הכחיש את ההאשמות והבטיח לנקוט בצעדים משפטיים נגד המתלוננות. במאי 2021, בית משפט בבוגוטה, קולומביה, פסק לטובת גרה, והורה לכתב העת לתקן את הפרסום שלו בטענה שההאשמות חסרות פירוט וראיות. בתגובה, באותו חודש פרסמו "וולקאניקס" פרטים נוספים והאשמות חדשות מחקירתם. לאחר מאבק משפטי, בית המשפט החוקתי של קולומביה חזר בו וביטל את פסיקתו הקודמות, ודחה את קבילותיו של גרה, בשם חופש הביטוי.
מסרטיו

דממה (סרט קצר) – 1998
Alma (נשמה), סרט קצר – 2000
צללים נודדים – 2004
הרוח הנודדת – 2009
חיבוק הנחש – 2015
ציפורי מסע – 2014
Green Frontier (מיני סדרה) – 2019
מחכים לברברים – 2019
הערות שוליים

↑  "Festival de Cannes: The Wind Journeys". festival-cannes.com. נבדק ב-17 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Directors' Fortnight 2015 selection!". Quinzaine des Réalisateurs. אורכב מ-המקור ב-23 באפריל 2015. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Justin Chang (21 באפריל 2015). "Cannes: Directors' Fortnight Unveils 2015 Lineup". Variety. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ford, Rebecca (14 בינואר 2016). "Oscar Nominations: The Complete List". The Hollywood Reporter. נבדק ב-14 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marie de la Fuente, Anna (22 בנובמבר 2017). "Netflix to Make its First Original Colombian Series". Variety. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Netflix continues to invest in Colombia with upcoming slate of six diverse original productions". Netflix Media Center. 8 באוקטובר 2018. אורכב מ-המקור ב-27 במרץ 2019. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mango, Agustin (4 בנובמבר 2018). "Inside the Growth in 5 Key Latin American Markets". The Hollywood Reporter. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "These are the three original series that Colombia produces for Netflix". El Espectador (בספרדית). 9 במרץ 2018. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "This is "Frontera Verde", the Ciro Guerra and Laura Mora series for Netflix". El Espectador (בספרדית). 29 ביולי 2018. נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Netflix reveals some details of the Colombian series 'Frontera Verde'". Colombia (בספרדית). 29 ביולי 2019. נבדק ב-29 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ciro Guerra Interview - Embrace of the Serpent; director reveals his next movie will be 'like a gangster film'". Flickreel. 10 ביוני 2016. נבדק ב-21 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  de la Fuente, Anne Marie. "Colombia's Caracol TV Boards Ciro Guerra's 'Birds of a Passage'". Variety.
↑  Busch, Anita. "Mark Rylance & Ciro Guerra To Bring J.M. Coetzee's 'Waiting For The Barbarians' To Big Screen". Deadline.
↑  "Jurys 2019 | La Semaine de la Critique of Festival de Cannes". Semaine de la Critique du Festival de Cannes (באנגלית). נבדק ב-15 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ruiz-Navarro, Catalina; de los Milagros Londoño, Matilde. "OCHO DENUNCIAS DE ACOSO Y ABUSO SEXUAL CONTRA CIRO GUERRA". נבדק ב-25 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eight women accuse Colombian director Ciro Guerra of sexual harassment, assault: Report". נבדק ב-25 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ciro Guerra: Court Rules in Favor of Director, Orders Magazine to Rectify Report on Sexual Harassment and Abuse Claims". Variety. נבדק ב-29 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ruiz-Navarro, Catalina; de los Milagros Londoño, Matilde. "Más información y una nueva denuncia de acoso sexual contra Ciro Guerra". נבדק ב-12 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ruling T-452/22". Constitutional Court of Colombia. נבדק ב-24 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010984312205171  PLWABN: 9810615743605606  GND: 133415686  ISNI: 0000 0000 7876 5127  LCCN: no2007029610  NLK: KAC201718405  NTA: 344133974  SUDOC: 193345005  VIAF: 20872896   WorldCat (עם VIAF): 20872896
סלמנדרת ענק אמריקנית

| סלמנדרת ענק אמריקנית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: בעלי זנב
תת־סדרה:: סלמנדרות ענק
על־משפחה:: סלמנדרות ענק
משפחה:: סלמנדרות ענקיות
סוג:: Cryptobranchus 
מין:: סלמנדרת ענק אמריקנית
שם מדעי
 Cryptobranchus alleganiensis ‏דודין, 1803
תחום תפוצה


סלמנדרת ענק אמריקנית, קְרִיפְּטוֹבְּרַנְכוּס או הלבנדר (שם מדעי: Cryptobranchus alleganiensis) הוא דו-חיים דמוי סלמנדרה ממשפחת סלמנדרות ענקיות המצוי בחלק המזרחי של ארצות הברית. סלמנדרה זו היא המין היחיד בסוגה ונחשבת לקרובה למינים הגדולים ביותר של דו-חיים - סלמנדרות ענק.
מאפיינים

אורכה של הסלמנדרה הבוגרת 30–75 ס"מ ומשקלה 1.5-2.5 ק"ג. סלמנדרות מגיעות לבגרות מינית לאחר כחמש שנים, ובשבי מסוגלות לחיות עד גיל 30. הסלמנדרה בעלת גוף אפור ורחב ומוארך עם לסת גדולה ועיניים קטנות. העור בעל קפלים גדולים והכפות גדולות ובעלות ארבע אצבעות ברגליים הקדמיות וחמש באחוריות. הזנב עבה ושרירי ומסייע בתנועה במים.
סלמנדרה זו נמצאת רק באגמים ונהרות בארצות הברית מניו יורק עד לצפון ג'ורג'יה. הסלמנדרה לא צריכה לעלות מעל פני המים כדי לנשום, כי היא יכולה לנשום על ידי עורה כשהוא מלא במים מחומצנים. היא שוכנת בעיקר באזורם סלעיים ומתרחקת מנהרות רחבים או מאזורים בוציים, בהם קשה לשחות ולנשום. היא אינה שחיינית טובה והיא מתרחקת גם מאזורים יבשים או קרים.
יצורים אלה שוכנים בסלעים ביתיים בשטחים טריטוריאליים ויתקפו כל מסיג גבול. הם יוצאים לפעילות בלילות ומחפשים בעזרת גבשושיות על ראשם מזון. הטרף העיקרי שלהם הוא סרטנים מקבוצת Astacoidea ומדגים שצפים במים. הם פעילות יותר בקיץ, אז ישנם גם שפע סרטנים יותר מבחורף. הם אוכלים גם את צאצאיהם.
הסלמנדרה נפגעת מפעילות אנושית בנהרות בהם היא חיה.
מיון

לסלמנדרה שני תת-מינים:
C. a. alleganiensis
C. a. bishopi
הערות שוליים

↑  סלמנדרת ענק אמריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
סלמנדרה בנהר בצפון קרוליינה
סילבסטר פנוייר

סילבסטר פנוייר (באנגלית: Sylvester Pennoyer;‏ 6 ביולי 1831 –  30 במאי 1902) היה איש חינוך, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאורגון. הוא נולד בעיירה גרוטון שבמדינת ניו יורק, למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, ובגיל 25 עבר לאורגון. כאיש המפלגה הדמוקרטית הוא כיהן שתי תקופות כהונה כמושל אורגון בשנים 1887–1895. בראשית שנות ה-90 הוא הצטרף לשורות המפלגה הפופוליסטית והיה המושל השני בארצות הברית מטעם מפלגה זו. פנוייר בלט בשל הרדיקליזם הפוליטי שלו, התנגדותו לאגף "דמוקרטי הבורבון" השמרני בהנהגתו של הנשיא גרובר קליבלנד, תמיכתו באיגודי העובדים, והתנגדותו לסינים באורגון. הוא גם בלט בגישתו העוקצנית כלפי שני נשיאי ארצות הברית שכיהנו בתקופת כהונתו כמושל - בנג'מין הריסון וקליבלנד, שפעם הוא שלח לו מברק מפורסם בו הוא אמר לו להתעסק בענייניו. בשנים 1896–1898 כיהן פנוייר כראש עיריית פורטלנד.
קורות חייו

סילבסטר פנוייר נולד בגרוטון שבמדינת ניו יורק. הוריו היו אליזבת (לבית האולנד) ויוסטוס פ. פנוייר, חבר בית המחוקקים של מדינת ניו יורק וחוואי אמיד. פנוייר למד בבית הספר אקדמיית הומר ולאחר מכן עסק בהוראה. ב-1854 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. ב-1855 הוא עבר לאורגון, שם הוא חידש את עיסוקו בהוראה.
ב-1856 נשא פנוייר לאישה את מרי א. אלן, ולשניים נולדו חמישה ילדים. בעת שעסק בהוראה, הוא גם עסק בעריכת דין. ב-1860 הוא נבחר כמפקח הראשי על בתי הספר של מחוז מולטנומה, תפקיד בו הוא שימש עד 1862. לאחר מכן ועד 1868 הוא עבר לתעשיית העץ וצבר הון. לאחר מכן הוא רכש את העיתון בעל הזיקה הדמוקרטית "אורגון הראלד", ושימש כעורכו עד שמכר אותו ב-1869.
ב-1866 שכר מרכוס נף את שירותיו ג'ון ה. מיטשל כעורך דין, אך לא עלה בידיו לשלם את שכר הטרחה. מיטשל תבע אותו וזכה בפסק דין ברירת מחדל נגד נף, ורכושו של זה האחרון נמכר במכירה פומבית לתשלום החוב. פנוייר רכש את הקרקע ממיטשל, שרכש את אותה במכירה הפומבית, ובהמשך נודע לנף על מכירה. נף תבע את פנוייר כדי שישיב לו את הרכוש במסגרת מה שנודע כפסק הדין "פנוייר נגד נף" (Pennoyer v. Neff) של בית המשפט העליון של ארצות הברית, שהגדיר את סמכות השיפוט כלפי אזרחים המתגוררים במדינות שונות. במשפט זה פסק השופט הפדרלי ויריבו של פנוייר, מתיו דידי, לטובתו של נף, וב-1877 אישר בית המשפט העליון את פסק הדין, ופנוייר נאלץ להשיב את הרכוש לנף.
ראשית הקריירה הפוליטית

במשך רוב ימי חייו היה פנוייר חבר המפלגה הדמוקרטית, אך בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19 הוא היה לחבר המפלגה הפופוליסטית. ב-1885 הוא התמודד בבחירות למשרת ראש עיריית פורטלנד, אך נוצח על ידי ג'ון גייסט, בין השאר בשל אהדתו כלפי הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים. בשנה שלאחר מכן הוא התמודד בבחירות על משרת מושל אורגון נגד תומאס קורנליוס, וזכה לתמיכה בשל עמדתו להעדפת ההעסקה של האמריקאים על פני המהגרים הסינים. בנובמבר 1886 נבחר פנוייר כמושל אורגון והושבע לתפקידו ב-12 בינואר 1887. הוא נבחר לכהונה שנייה ב-1890 וכיהן בתפקיד עד תום כהונתו השנייה ב-14 בינואר 1895.
מושל אורגון

כמושל, קנה פנוייר לעצמו עד מהרה שם של מנהיג רגזן ומשונה. ב-1891 הוא נהג בזלזול כלפי הנשיא בנג'מין הריסון כאשר זה האחרון ביקר באורגון במהלך מערכת הבחירות. הוא סירב לעזוב את לשכתו כדי לפגוש את הריסון בכניסתו למדינה. כאשר הגיע הריסון לסיילם, גרם לו פנוייר להמתין בתחנת הרכבת (בתוך קרון הרכבת) והגיע לשם באיחור של עשר דקות. באותה שנה חוקק בית המחוקקים של אורגון חוק שיצר את משרת התובע הכללי של אורגון, ופנוייר מינה לתפקיד את ג'ורג' ארל צ'מברלין. בעת שכיהן כמושל, הכריז פנוייר ללא סמכות שלבית המשפט העליון של אורגון אין את הסמכות לפסול צעדי חקיקה על בסיס חוקתי.
ב-1893 סירב פנוייר לאפשר לדמוקרטים באורגון לעשות שימוש בתותח הטקסי של המדינה כדי לירות מטחי כבוד לרגל השבעתו של גרובר קליבלנד לנשיאות. זמן קצר לאחר מכן עזב פנוייר את שורות המפלגה הדמוקרטית והיה למושל השני בארצות הברית מטעם המפלגה הפופוליסטית. "לא תינתן שום רשות להשתמש בתותח של המדינה לירות מטח כבוד לרגל השבעתו של פלוטוקרט מוול סטריט כנשיא ארצות הברית", הוא אמר, ודאג לנעילתו של התותח תחת משמר. בסופו של דבר עלה בידי הדמוקרטים לקבל את התותח על ידי שימוש בחוב של 10 דולר לנפח כאמתלה לשריף לתפוס את כלי הנשק, וירי הכבוד התקיים במועדו.
מערכת היחסים של פנוייר עם קליבלנד לא השתפרה באופן ניכר עם חלוף הזמן. חודשים ספורים לאחר מכן, ב-3 במאי 1893, הוא סירב לעשות שימוש במשאבי המדינה כדי להגן על הסינים כאשר התבקש לעשות כן על ידי מזכיר המדינה בממשלו של קליבלנד, וולטר גרשם. באותה עת האריך הקונגרס של ארצות הברית את חוק הדרת הסינים של 1882 בעשר שנים נוספות, והנשיא חשש מפרוץ מהומות על רקע זה. תגובתו של פנוייר לבקשה שנשלחה במברק הייתה, "וושינגטון, אני אעסוק בענייני, שהנשיא יעסוק בענייניו".
פנוייר סירב לבקשה נוספת של קליבלנד, כאשר זה ביקש ממנו להתערב כאשר קבוצה של מובטלים, שהיו חלק מ"צבא קוקסי" (אנ'), חטפו רכבת כדי לנסוע מזרחה ולהצטרף לצעדת המונים בוושינגטון הבירה. פנוייר הצהיר, "שהצבא של קליבלנד ידאג לטפל בצבא קוקסי". כמחאה נוספות לבקשתו של הנשיא הוא העביר את מועד חג ההודיה באורגון לתאריך מאוחר בשבוע מהתאריך הלאומי ב-1894.
במשך כל תקופת כהונתו כמושל היו לפנוייר יחסי יריבות עם עורך העיתון מאורגון הארווי סקוט, שכינה אותו במאמרי המערכת שלו "הוד תמהוניותו".
ראש עיריית פורטלנד

ב-1 ביוני 1896 נבחר פנוייר כראש עיריית פורטלנד. קודם לכן, בעת שכיהן כמושל, הוא התנגד למיזם המים בנהר בול ראן, ובנקודת זמן מסוימת הוא הטיל וטו על בקשה למימון המיזם בסכום של 500,000 דולר, בטענה שהמים, שמקורם בקרחונים, "יגרום לזפקת לנשות פורטלנד". בבית המחוקקים היה חסר קול אחד בלבד לעקיפת הווטו, והשופט מתיו דידי, שניסח את החוק, חש חוסר נוחות עד כי הוא כינה את המושל "Sylpester Annoyer" (סילפסטר המעצבן). באופן אירוני, במהלך תקופת כהונתו של פנוייר כראש העיר, נפל בחלקו ללגום את הלגימה הטקסית הראשונה בטקס חנוכת מיזם המים. הוא לגם ממימי נהר בול ראן, הניח את הגביע, ואמר: "ללא טעם, ללא גוף, תנו לי את המים של נהר וילמייט של פעם".
פנוייר היה ראש העיר השני של פורטלנד שאייש את בניין העירייה החדש שבנייתו הושלמה ב-1895. הוא תיאר את הבניין כ"יקר, לא ראוי ומזיק לבריאות". פנוייר כיהן כראש העיר עד יוני 1898, כאשר הוחלף על ידי ויליאם מייסון.
מותו

סילבסטר פנוייר נפטר בביתו שבפורטלנד כתוצאה ממחלת לב ב-30 במאי 1902. בתחילה הוא נטמן בבית הקברות לון פייר שבעיר, אך ב-1924 הועברה גופתו לבית הקברות ריבר ויו שבעיר. על שטח אדמה שהוא תרם לעיר הוקם פארק הנושא את שמו.
הערות שוליים

1 2 3  Oregon governor to United States president: Drop dead", By Finn J.D. John, (August 1, 2010).
↑  Kaylyn F. Mabey, Heritage: The year Oregon celebrated two Thanksgivings, Statesman Journal, Nov 20, 2015.
↑  Finn J.D. John, 1890s march on D.C. involved hijacking trains, offbeatoregon.com, September 8, 2013.
↑  Horner, John B. (1919). Oregon: Her History, Her Great Men, Her Literature. The J.K. Gill Co.: Portland. p. 245.
1 2  "Directory of Current and Past Elected Officials: Mayors of Portland". Auditor's Office, City of Portland, Oregon. Archived from the original on January 21, 2021.
↑  Finn J.D. John, Wicked Portland: The Wild and Lusty Underworld of a Frontier Seaport Town, Arcadia Publishing, 2012.
↑  MacColl, E. Kimbark (1988). Merchants, Money and Power: The Portland Establishment 1843-1913. Portland, Ore.: Georgian Press. p. 248.
↑  Finn J.D. John, Wicked Portland: The Wild and Lusty Underworld of a Frontier Seaport Town, Arcadia Publishing, 2012.
↑  Hanna Neuschwander, Happy Cup Opens Flagship Cafe In Portland City Hall, sprudge.com, FEBRUARY 10, 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193953472  LCCN: no2001076691  SNAC: w6gb2ngh  VIAF: 24255420   WorldCat (עם VIAF): 24255420
ספירט לבן

בקבוק שני ליטר של ספירט לבן
ספירט לבן, הידוע גם בשם "ממס סטודארד" ו"טרפנטין מינרלי", הוא נוזל שקוף מבוסס פרפין, העשוי מתרכובות אליפטיות ומתרכובת אליציקלית. החומר משמש בתעשיית הדבקים, צמיגים, גומי, להסרת שומנים ועוד.
היסטוריה

בשנת 1924, פיתחו עובדי ניקוי יבש בשם ויליאם סטודארד (William Joseph Stoddard) ולויד ג'קסון (Lloyd E. Jackson), במעבדה ממס חדש לניקוי יבש, במטרה להחליף את הממסים הדליקים מבוססי הנפט שנעשה בהם שימוש בתקופה זו. בשנת 1928 החל השימוש לניקוי יבש בחומר החדש, שנקרא גם "ממס סטודארד", על שם מפתחו.
שיטת ניקוי יבש באמצעות ספירט לבן הפכה לשיטה העיקרית לצורכי ניקוי יבש בארצות הברית, משנות ה-20 המאוחרות של המאה ה-20, ועד לשנות ה-50 המאוחרות של אותה מאה.
שימושים

ספירט לבן משמש בתעשיית הצבע והלכה, חומרי שימור לעצים, מוצרי אספלט, וכחומר ניקוי לנשק קל. במערב אירופה, 60% מצריכת החומר משמשת בתעשיית הצבע והורנית (לכה). ספירט לבן הוא הממס הנפוץ ביותר בתעשיית הצבע. שימוש ביתי של החומר (בשמו "טרפנטין מינרלי") הוא בניקוי מברשות צבע לאחר השימוש.
ישנם שלושה סוגים של ספירט לבן. הסוגים השונים מתייחסים ל: יכולת הסרה של גפרית (סוג 1), מקור החומר (סוג 2) והידרוגנציה (סוג 3).
ספירט לבן הוא אחד המרכיבים העיקריים בתרסיס השימון הנפוץ WD-40.
מאפייני החומר

| תכונה | סוג 1: הבזק נמוך | סוג 2:רגיל | סוג 3:הבזק גבוה |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודת רתיחה התחלתית (IBP) (°C) | 130-144 | 145-174 | 175-200 |
נקודת רתיחה סופית (°C): IBP+21, max. 220
| מסה מולקולרית ממוצעת | 140 | 150 | 160 |
| צפיפות יחסית (15 °C) | 0.765 | 0.780 | 0.795 |
| נקודת הבזק (°C) | 21-30 | 31-54 | > 55 |
| לחץ אדים (kPa, 20 °C) | 1.4 | 0.6 | 0.1 |
| נדיפות | 0.47 | 0.15 | 0.04 |
| טמפרטורת התלקחות עצמית (°C) | 240 | 240 | 230 |
רעילות

ספירט לבן מסווג בעיקר כחומר העלול לגרום לגירויים. החומר כמעט ואינו מזיק בנשימת האדים שלו, במגע עם העור ובבליעה. למרות זאת, חשיפה ממושכת לחומר עלולה לגרום לדיכאון במערכת העצבים המרכזית, אשר עלולה להתבטא בפגיעה בקואורדינציה ובתגובות איטיות. חשיפה לחומר בריכוז גבוה בחלל לא מאוורר עלולה לגרום לבחילה, סחרחורת, עייפות ועוד, ועלולות לגרום בסופו של דבר לאיבוד הכרה. בליעה של החומר גורמת לסכנה בדרכי הנשימה. חשיפה ארוכה לחומר, או חשיפה חוזרת ונשנית לחומר עלולה לגרום לגירויים בעור ולמחלות עור. כאשר יש צורך במגע ממושך עם החומר, יש להגן על העור באמצעות כפפות ושטיפת העור לאחר המגע. חשיפה חד פעמית לחומר לא תגרום, על פי רוב, לפגיעה בעור. חשיפה לחומר בריכוז ממוצע של 240 מיליגרם למטר מעוקב במשך 13 שנה, תגרום לפגיעה במערכת העצבים המרכזית. מכיוון שצבע מכיל כמות גדולה של ספירט לבן, ישנם צבעים הסובלים מפגיעה במערכת העצבים.
ספירט לבן יכול לפגוע במקורות מים, אך לא פוגע בסביבה בצורה חמורה. בכל מקרה, יש להימנע משפיכת החומר בצורה לא מבוקרת.
סמטת קמרגרסקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  צ'מברלין 
 אורך:  0.25 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  טברסקוי
 קואורדינטות:  55°45′36″N 37°36′49″E﻿ / ﻿55.759922222222°N 37.613591666667°E﻿ / 55.759922222222; 37.613591666667
 he
 
סמטת קמרגרסקי (ברוסית: Камергерский переулок) הוא רחוב קצר במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה בטברסקוי ראיון.
ברחוב זה גרו ויצרו אנשי תרבות רוסים מוכרים: לב טולסטוי, מיכאיל שולוחוב, סרגיי פרוקופייב,  
אדוארד בגריצקי, ונדיקט ירופייב, וסילי קצ'לוב, אלה טרסובה, ליובוב אורלובה ורבים אחרים.
גלריה

התיאטרון האמנותי של מוסקבה על שם צ'כוב
עובדיה לחמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1853 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  1913 (בגיל 60 בערך) 
 
עובדיה אמיל לחמן (ה'תרי"ג, 1853 – שבט ה'תרע"ג, 1913) היה נדבן, שתרם להקמת ישיבות תנועת המוסר בליטא, ולהקמת המושבה פתח תקווה.
קורות חיים

עובדיה נולד בברלין שבגרמניה לצבי לחמן, משפחה עשירה ועתירת נכסים.
בהשפעת הרב אליעזר יעקב חווס שהגה את הקמתו של כולל קובנא, יסד עובדיה את 'קרן לחמן' שמכספה הוקם הכולל. חווס הלך מיאנישוק לברלין שם התגורר אחיו רבי יוסף חיים חווס, שהיה מקורב לפרופסור עובדיה לחמן, שהתקרב ליהדות הודות לרבי ישראל סלנטר שקרבו. לחמן היה יהודי אמיד, וחווס קיווה שיאות לקחת על עצמו את החזקת הכולל או חלקו.
חווס ניפגש עם לחמן ושכנעו בדבר נחיצותו של מוסד לימודים זה, ואכן לחמן נענע לבקשתו ותרם עשרת אלפים רובל, סכום גדול באותם הימים. כמו כן הבטיח לתת תרומה שנתית של אלף רובל. את התרומות התנה לחמן בכך שאיש לא ידע על כך. לאחר שהיה בידו סכום כסף זה, שהיה בו די על מנת להתחיל בהקמתו של הכולל, נסע אליעזר יעקב לרבי ישראל סלנטר, ששהה באותה העת בעיר ממל, והפקיד בידו את כל הסכום, על מנת שיעשה בו כראות עיניו.
כמו כן הקים לחמן מכספי הקרן את ישיבת כנסת ישראל בסלובודקה וישיבות אחרות בליטא.
קורות חיים > אחוזת לחמן

בשנת תרמ"ד 1884 רכש באמצעות הרב אריה ליב פרומקין כ-900 דונם במושבה פתח תקווה, עליהן הוקם בית האבן הראשון במושבה בשם 'אחוזת לחמן' שבה הוקם בהמשך משק ותלמוד תורה. כיום המקום השתמר בחלקו, ונחשב כאתר מורשת לאומית.
מראה אחוזת לחמן (2012)
שלט במתחם אחוזת לחמן המספר על המקום
סוויני טוד

פדרו פומארס המשחק את סוויני טוד במחזמר
סוויני טוד (באנגלית: Sweeney Todd) הוא דמות בדיונית של רוצח שהופיעה לראשונה בסדרת סיפורים בשם "שרשרת הפנינים" במגזינים העממיים "פרסומי פני" בלונדון הוויקטוריאנית, בשנים 1846–1847. הסיפור הפך למרכיב עיקרי של המלודרמה הוויקטוריאנית. לאחר מכן החלו להופיע גרסאות נוספות של הסיפור, והוא אף הוצג באותה תקופה כמחזה בלונדון.
דמותו הופיעה במספר סרטים: סרט אילם משנת 1928; סרט קולנוע בריטי מ-1936; בסרט טלוויזיה מ-1982 עם אנג'לה לנסברי; סרט טלוויזיה מ-1997 עם בן קינגסלי בתפקיד הראשי; ובסרט טלוויזיה של ה-BBC מ-2006 עם ריי וינסטון בתפקיד הראשי, ועם טום הארדי ודייוויד וורנר.
ב-1973 הוא הוצג כאנטי גיבור במחזהו של כריסטופר בונד שחידש את הסיפור הוויקטוריאני, וגרסה זו היוותה את הבסיס למחזמר מ-1979, ולסרט הקולנוע של טים ברטון מ-2007 עם ג'וני דפ בתפקיד הראשי.
הטענות שסוויני טוד היה דמות היסטורית שהייתה קיימת במציאות שנויות במחלוקת על ידי חוקרים שונים, אם כי ייתכן שהיו קיימים אב טיפוס דוגמתו.
בגרסה המקורית של הסיפור, טוד הוא ספר שמפיל את קורבנותיו על ידי משיכת הידית כשהם יושבים בכיסא-הספר שלו. הקורבנות נופלים לאחור במורד דלת מסתובבת למרתף של חנותו, וזה גורם להם בדרך כלל לשבור את צווארם או את גולגולתם. במקרה שנשארו בחיים, טוד היה יורד למרתף ומשסף את גרונותיהם עם סכין הגילוח שלו. בחלק מהעיבודים תהליך הרצח הוא הפוך: טוד שיסף את גרונותיהם של לקוחותיו לפני שיגורם למרתף דרך הדלת המסתובבת. אחרי שטוד שדד את חפציהם של קורבנותיו המתים, הגברת לובט, שותפתו לפשע (בחלק מהגרסות המאוחרות יותר, גם בת זוגו או המאהבת שלו), מסייעת לו בסילוקן של הגופות על ידי אפיית בשרם בפשטידות בשר ומכירתן ללקוחות תמימים של חנות העוגות שלה. המספרה של טוד ממוקמת ברחוב פליט 186 בלונדון, בסמוך לכנסיית סנט דנסטן, והיא סמוכה לחנות העוגות של הגברת לובט או מחוברת אליה באמצעות מעבר תת-קרקעי. ברוב הגרסאות של הסיפור, טוד והגברת לובט שכרו נער יתום שלא מודע למתרחש, טוביאס ראג, כדי לשרת את לקוחות חנות העוגות.