stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדי ז'ירארדה

| --- | --- |

פרדי ז'ירארדה, 1982
 לידה:  17 בנובמבר 1936 (בן 87) לוזאן, שווייץ 
 מסעדות:  הוטל דה ויל
 פרסים והוקרה:  פרס אקארט ויציקמן (2006)  אביר מסדר האמנויות והספרות (1987)  קצין בלגיון הכבוד 
 
פרדי ז'ירארדה (בצרפתית: Frédy Girardet; נולד ב-17 בנובמבר 1936) הוא אחד השפים החשובים ביותר במטבח הצרפתי משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד המחצית השנייה של שנות ה-90.
חייו

פרדי ז'ירארדה נולד בשנת 1936 בלוזאן שבשווייץ. אביו היה בעל בית קפה בקריסייה (Crissier), עיירה הסמוכה ללוזאן, בו עבד ז'ירארדה בצעירותו. לאחר מכן פנה לצרפת והתלמד בבישול ברואן ובבוז'ולה.
ז'ירארדה חזר לבית הקפה של אביו ופתח במקומו את המסעדה שנשאה את שמו. ההצלחה לא איחרה להגיע והמסעדה הפכה למוקד לאניני טעם מכל רחבי תבל. ב-1986 צרפת העניקה לז'ירארדה את עיטור הכבוד הגבוה ביותר.
בשנת 1990 הוא השתתף בסלון הגסטרונומי בלוזן לצד ז'ראר רבאה. ב-1994 מדריך מישלן העניק למסעדה שלושה כוכבים, היה זה בשנה הראשונה שיצא לאור המדריך בשווייץ, צעד חסר תקדים מבחינת המישלן ועד לפרישתו הוא היה השף היחידי בשווייץ שהחזיק בשלושה כוכבים. כמו כן והוענק לו הציון המקסימלי של 19.5 נקודות בגו מיו.
ב-1996 בהיותו בן שישים פרש ז'ירארדה בשיא תהילתו והצלחתו. הוא מכר את המסעדה לעוזרו מאז 1989 פיליפ רושה ששינה את שם המסעדה להוטל דה ויל. המסעדה ממשיכה לשמור על שלושה כוכבים במישלן.
ביקורת עמיתים

ז'ואל רובישון אמר עליו: "הוא מלך השפים על פני כדור הארץ, שבישולו האינטליגנטי משלב ספונטניות ומחשבה מעמיקה.". צ'ארלי טרוטר משיקגו אמר שהוא: "השף החי הגדול ביותר, פרדי ז'ירארדה עורר השראה בשפים מכל רחבי הכולם באמצעות מסעדתו האגדית ומטבחו. הוא האפיפיור של המטבח העילי - גאון קולינרי שאין שווה לו".
דניאל בולו מניו יורק אמר: "אחד השפים הגדולים בעולם במאה הקודמת. הוא היה תמיד מקור השראה לשפים מקצועיים".
מטבחו ותבשיליו

מטבחו נשען על יסודות המטבח הצרפתי הקלאסי, שעל בסיסו הוא פיתח תבשילים רבים פרי יצירתו, ששאבו גם מן ההיצע העשיר של מטבחי העולם ונהג לשנותם תדיר, מעולם הוא לא בישל אותו מאכל באותה צורה. הוא השתמש בחומרי הגלם הטריים ביותר. במאכליו הרבו לככב פטריות כמהין, כבד אווז ופירות הדר. מנותיו היו מרהיבות ביופיין. בין תבשיליו ניתן למנות: מותן אייל עם בצלים וערער עם כרוב וחמאה, בשר עוף עם תבלינים הודיים, עשבים מטוגנים עמוק ופילאף אורז בסמטי, סלט תות ובננה עם קליפות פרי הדר מקורמלים, תאנים אפויות עם סירופ ליים ורוטב פטל, מרק קרם אפונה עם רגלי צפרדעים וקויאר אוסטרה, שקדי עגל עטופים בחסה עם ארבעה סוגי פלפל ואשלוט, מרק קרם קר של פורל במקפא זעפרן וקויאר אוסטרה, לנגוסטין עם צ'ילי איולי ושבלולים עטופים בשומשום, אגסים שלוקים עם סירופ תפוזים ביחד עם טוגני שזיפים וגלידת אגוזים.
ציוני דרך בקריירה

ב-1975 קיבל ממדריך המסעדות גו מיו את אות "מפתח הזהב"
ב-1980 צרפת העניקה לו את העיטור "אביר החקלאות הצרפתית".
ב-1982 יצא לאור ספרו "בישול ספונטני", שנמכר עד שנת 2002 במאה אלף עותקים, שיעור חסר תקדים לספר בישול.
ב-1986 נכתב עליו ערך בלארוס גסטרונומיק והוא קיבל את עיטור אביר מסדר אריה הזהב.
ב-1987 קיבל את האות "אביר מסדר האמנויות והספרות".
ב-1988 בחר בו גו מיו, לרגל עשרים שנה למגזין כ"טבח המאה".
ב-1989 זכה בפרס בינלאומי באומנות הבישול.
ב-1994 הוענקו שלושה כוכבים ממדריך המסעדות מישלן ומדליית זהב של העיר לוזאן.
ב-1998 הוא זכה ב-Olympic Order Conferred by the IOC.
ספריו

Giradet, Fredy. Le Cuisine Spontanee, 1982.
Girardet, Fredy. "Girardet: Recipes from a Master of French Cuisine Berkeley, California, Ten Speed Press, 2002.
הערות שוליים

↑  בולו אמר זאת במאה ה-21 והתכוון למאה ה-20 בה פעל ז'ירארדה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12609132j (data)  GND: 123732751  ISNI: 0000 0000 7248 5992  LCCN: n83208938  NDL: 00440993  NTA: 070442223  SUDOC: 05527403X  VIAF: 64125084   WorldCat (עם VIAF): 64125084
פרנצ'סקו גבאני

| --- | --- |

פרנצ'סקו גבאני בטקס הפתיחה של אירוויזיון 2017
 לידה:  9 בספטמבר 1982 (בן 42) איטליה קרארה, איטליה
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 עיסוק:  זמר, פזמונאי
 סוגה:  סינת'פופ, אינדי פופ
 שפה מועדפת:  איטלקית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר
 חברת תקליטים:  BMG Rights Management
 פרסים והוקרה:  פסטיבל סן רמו 
 http://francescogabbani.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנצ'סקו גבאני (באיטלקית: Francesco Gabbani; נולד ב-9 בספטמבר 1982) הוא זמר וכותב איטלקי. ב-2016 זכה בפרס הזמר החדש הטוב ביותר בפסטיבל סן רמו עם השיר "אמן" (איטלקית: "Amen"). שנה לאחר מכן זכה בתחרות הראשית בפסטיבל, ובכך נבחר לנציג איטליה לאירוויזיון 2017, עם השיר "קארמה מערבית" (איטלקית: "Occidentali's Karma").
קורות חייו

גבאני נולד בעיר קרארה באיטליה. הוריו היו בעלי חנות לכלי מוזיקה, וכבר בילדותו החל לנגן על תופים וגיטרה. בתחילת שנות ה-2000 הופיע במסגרת ההרכב טריקובלטו. בשנת 2010 עזב את ההרכב לטובת הקלטת אלבום ראשון. ב-2011 הוציא סינגל ראשון בשם "קיץ" (איטלקית: "Estate"), ובשנת 2013 יצא אלבומו הראשון "Greitist Iz". בשנת 2016 יצא אלבומו השני "לנצח עכשיו" (איטלקית: "Eternamente ora").
בשנת 2016 זכה בתחרות הזמר החדש הטוב ביותר בפסטיבל סן רמו עם השיר "אמן" (איטלקית: "Amen"). שנה לאחר מכן השתתף בתחרות הראשית בפסטיבל עם השיר "קארמה מערבית" (איטלקית: "Occidentali's Karma") וזכה במקום הראשון. הייתה זו הפעם הראשונה שבה זוכה זמר בשתי התחרויות ברציפות. לאחר הניצחון, הודיעה רשות השידור האיטלקית RAI כי גבאני הסכים לייצג את איטליה באירוויזיון 2017 בקייב. מאחר שאיטליה היא בין חמש המדינות המממנות העיקריות של התחרות, העפיל גבאני אוטומטית לשלב הגמר שנערך ב-13 במאי 2017. למרות שנחשב בעיני רבים כמועמד מועדף לזכייה, סיים גבאני את התחרות במקום השישי.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה (באיטלקית)
↑  Escudero, Victor M. (12 בפברואר 2017). "Francesco Gabbani flies the Italian flag in 2017!". eurovision. {{cite web}}:  (עזרה)
| איטליה איטליה באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
פסטיבל סן רמו • Canzonissima
| השתתפויות | 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1983 • 1984 • 1985 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1997 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | פרנקה ריימונדי & טונינה טוריאלי • נונציו גאלו • דומניקו מודוניו • דומניקו מודוניו • רנאטו רשל • בטי קרטיס • קלאודיו וילה • אמיליו פריקולי • ג'יליולה צ'ינקווטי • בובי סולו • דומניקו מודוניו • קלאודיו וילה • סרג'ו אנדריגו • איווה זניצ'י • ג'אני מורנדי • מאסימו ראניירי • ניקולה די בארי • מאסימו ראניירי • ג'יליולה צ'ינקווטי • ווס ודורי גצי • אל באנו ורומינה פאוור • מיה מרטיני • ריקי אה פוברי • מתיה בזאר • אלון סורנטי • ריקרדו פולי • אליס ופרנקו בטיאטו • אל באנו ורומינה פאוור • אומברטו טוצי וראף • לוקה ברברוסה • אנה אוקסה ופאוסטו ליאלי • טוטו קוטוניו • פפינו די קאפרי • מיה מרטיני • אנריקו רוג'רי • ג'ליסה רפאל גואלאצי • נינה זילי • מרקו מנגוני • אמה מרונה • איל וולו • פרנצ'סקה מיקיילין • פרנצ'סקו גבאני • ארמאל מטה ופבריציו מורו • מחמוד • דיודאטו • מונסקין • מחמוד ובלאנקו • מרקו מנגוני • אנג'לינה מנגו |  |
| שירי המדינה | "Aprite le finestre" & "Amami se vuoi" • "Corde della mia chitarra" • "Nel blu dipinto di blu" • "Piove (Ciao, ciao, bambina)‎‎" • "Romantica" • "Al di là" • "Addio, addio" • "Uno per tutte" • "Non ho l'età" • "Se piangi, se ridi" • "Dio, come ti amo" • "Non andare più lontano" • "Marianne" • "Due grosse lacrime bianche" • "Occhi di ragazza" • "L'amore è un attimo" • "I giorni dell'arcobaleno" • "Chi sarà" • "Sì" • "Era" • "We'll Live It All Again" • "Libera" • "Questo amore" • "Raggio di luna" • "Non so che darei" • "Per Lucia" • "I treni di Tozeur" • "Magic Oh Magic" • "Gente di marel" • "Vivo (Ti scrivo)" • "Avrei voluto" • "Insieme: 1992" • "Comme è ddoce 'o mare" • "Rapsodia" • "Sole d'Europa" • "Fiumi di parole" • "Madness of love" • "L'amore è femmina (Out of Love)" • "L’essenziale" • "La mia città" • "Grande amore" • "No Degree of Separation" • "Occidentali's Karma" • "Non mi avete fatto niente" • "Soldi" • "Fai rumore" • "Zitti e buoni" • "Brividi" • "Due vite" • "La noia" |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1965 • אירוויזיון 1991 • אירוויזיון 2022 • RAI |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה איטליה מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1125280646  ICCU: DDSV317911  MusicBrainz: 14f15f56-b064-4c06-be86-97d9525247a1  VIAF: 2491148705701637080008   WorldCat (עם VIAF): 2491148705701637080008
פרנק נטר

| --- | --- |
צילום מאת קווין קאפלין  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 באפריל 1906 מנהטן, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בספטמבר 1991 (בגיל 85) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 השכלה:  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק  תיכון דוויט קלינטון 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת המדינה של אוהיו 
 חתימה:   
 www.netterimages.com
 
פרנק הנרי נטר (באנגלית: Frank Henry Netter;‏ 25 באפריל 1906 – 17 בספטמבר 1991) היה כירורג ואמן אמריקאי, שעסק באיור רפואי של אנטומיית האדם ותחומי רפואה אחרים, ויוצרו של "אטלס נטר" לאנטומיה. עבודתו בתחום האיור הרפואי תרמה רבות להבנת האנטומיה של גוף האדם, ולחינוכם של תלמידי רפואה בכל העולם.
ביוגרפיה

נטר נולד ב-1906 במנהטן שבניו יורק. למד בתחילה בסיטי קולג' ואחר כך למד אמנות באקדמיה הלאומית לציור ובליגת הסטודנטים לאמנות. הוא הושפע מסגנונם של המאיירים הגדולים של המגזינים של אותה תקופה, כמו רוברט הנרי, ג'ורג' בלואוס וחברים אחרים ב"אסכולת אשקן" (Ashcan School) שניסו לתעד את חיי היום-יום. כצייר מסחרי צעיר, הוא זכה להצלחה יחסית, אך בעצת הוריו שינה מקצוע והחל ללמוד רפואה באוניברסיטת ניו יורק.
כבר בתחילת לימודיו גילה כי הוא מיטיב לזכור את חומר הלימודי באמצעות איורו, במקום שינונו בכתב. ציוריו של נטר זכו עד מהרה להכרה על ידי הפקולטה לרפואה, ונטר החל, כעבודה צדדית, לצייר איורים לספרי לימוד ולהרצאות. נטר התמחה בכירורגיה, אך לאור הביקוש העצום לאיוריו, זנח את הכירורגיה והתמקד באיור רפואי.
עבודתו הראשונה של נטר כמאייר רפואי הייתה בשנת 1938, כאשר חברת התרופות CIBA ביקשה ממנו לצייר פרסומת לתרופה דיגיטליס, אשר זכתה להצלחה גדולה. בעקבות זאת פרסם נטר עוד סדרת תמונות של איברים שונים, שגם הן זכו להצלחה בזכות דיוקן האנטומי ובהירותן. בהמשך צייר איברים ומערכות אנטומיות ופתולוגיות מגוונות של גוף האדם. חברת התרופות פרסמה את איוריו בספר "The Netter Collection of Medical Illustrations", שיצא לאור בשנת 1948.
איורי האנטומיה של נטר משמשים עד היום כאמצעי מרכזי ללימוד אנטומיה בפקולטות לרפואה ברחבי העולם.
בחורף 1989 בעת ניתוח הסרת כיס המרה אובחן אצלו מפרצת בטנית באבי העורקים. ב-1990 במרכז הרפואי טקסס עבר ניתוח שהסתבר כמורכב יותר והסתבך.
בעקבותיו שהה ששה שבועות בטיפול נמרץ ונשאר מרותק למיטה, אך עדיין במודע צלול ומסוגל לנשום חופשי.  במאי 1991 הועבר מבית החולים בטקסס לבית החולים הר סיני בניו יורק, בו נהנה מביקורי משפחתו וחבריו. בספטמבר 1991 אחרי הטבה במצבו לקה בספסיס  ונפטר באותו בית חולים ב-17 בספטמבר 1991.
הנצחה

ב-2010 נקרא על שמו בית הספר לרפואה של אוניברסיטת קיניפיאק בנורת' הוון, קונטיקט (Frank H. Netter M.D. School of Medicine at Quinnipiac University), שהוקם במימון תרומות בני משפחתו.
הערות שוליים

↑  תערוכה של נטר במוזיאון מוריס, באתר Artdaily
↑  Francine Mary Netter, Gary E. Friedlaender, Frank H. Netter MD and a Brief History of Medical Illustration, Clinical Orthopaedics and Related Research 472, 2014-3, עמ' 812–819 doi: 10.1007/s11999-013-3459-8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475210005171  PLWABN: 9810687525605606  BIBSYS: 90124918  BNE: XX997763  BnF: cb145068812 (data)  CANTIC: a10219158  CiNii: DA00735969  DSI: 1226  GND: 122995767  ICCU: CFIV018470  ISNI: 0000 0000 8360 7975  LCCN: n79056358  LNB: 000113330  MusicBrainz: 6cd37fb1-02bf-41e8-8347-623625dd4695  NDL: 00451152  NKC: skuk0004297  NLA: 35380413  NLG: 82505  NLK: KAC199635638  NSK: 000319772  NTA: 068382170  RERO: 02-A003635640  SELIBR: 243035  SNAC: w6418sfs  SUDOC: 058921109  Trove: 932250  VIAF: 17455040   WorldCat (עם VIAF): 17455040
פרנץ וגנר

| --- | --- |

וגנר בשנת 2023
 לידה:  27 באוגוסט 2001 (בן 23) ברלין, גרמניה
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.08 מטר
 מספר:  22
 מכללה:  אוניברסיטת מישיגן
 דראפט:  בחירה שמינית, 2021 אורלנדו מג'יק
 קבוצות כשחקן
 2017–2019   2018–2019   2021–:  אלבה ברלין   ← לוקומוטיב ברנאו   אורלנדו מג'יק
 הישגים כשחקן
 השחקן הצעיר המצטיין בליגה הגרמנית (2019)   חמישיית הרוקיז הראשונה (2022)
פרנץ וַגְנֶר (בגרמנית: Franz Wagner; נולד ב-27 באוגוסט 2001) הוא כדורסלן גרמני המשחק בעמדת הסמול פורוורד באורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA. אחיו, מוריץ וגנר, משחק גם הוא בליגת ה-NBA במדי אורלנדו מג'יק.
ביוגרפיה > ראשית הקריירה

וגנר נולד במינכן בגרמניה.
בעונת 2018/2019, וגנר שיחק בחוזה כפול עבור אלבה ברלין מליגת העל הגרמנית ובלוקומוטיב ברנאו מהליגה הגרמנית השלישית. במאי 2019, וגנר זכה בתואר השחקן הצעיר המצטיין בליגה הגרמנית. במשחק השני בגמר הפלייאוף מול באיירן מינכן, וגנר קלע 14 נקודות ב-6 מ-6 מהשדה. באותה עונה, וגנר קלע 4.6 נקודות ב-12.4 דקות בממוצע למשחק.
לקראת המכללות, וגנר דורג בארבעה כוכבים. ב-6 ביולי 2019, הוא התחייב לשחק באוניברסיטת מישיגן.
ביוגרפיה > קריירת מכללות

ב-21 באוקטובר 2019, וגנר שבר את פרק כף היד הימנית והחמיץ חמישה שבועות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במכללה ב-27 בנובמבר, כשהעמיד 6 נקודות, 3 ריבאונדים וחסימה אחת ב-23 דקות במהלך הניצחון 76–83 על אוניברסיטת המדינה של איווה ברבע הגמר הפלייאוף. ב-6 בדצמבר, וגנר קלע שיא קריירה של 18 נקודות בניצחון 91–103 על אוניברסיטת איווה. ב-1 במרץ 2020, וגנר רשם את הדאבל דאבל הראשון בקריירה שלו של 18 נקודות ו-10 ריבאונדים בהפסד 63–77 לאוניברסיטת המדינה של אוהיו. בתום העונה נבחר וגנר לקבוצת הרוקיז של העונה.
בעונתו השנייה במכללה, וגנר קלע ב-14 משחקים בדאבל פיגרס ובארבעה משחקים מעל 20 נקודות. הוא העמיד ממוצעים של 13.0 נקודות למשחק עם 6.3 ריבאונדים, 30 חטיפות ו-23 חסימות. בתום העונה הוא נבחר לקבוצה השנייה של העונה על ידי המאמנים ולקבוצה השלישית על ידי התקשורת.
קריירה מקצוענית

ב-4 במאי 2021, וגנר הכריז על התמודדות בדראפט ה-NBA ‏2021, שם נבחר בבחירה השמינית על ידי האורלנדו מג'יק.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | אורלנדו | 79 | 79 | 30.7 | 0.468 | 0.354 | 0.863 | 4.5 | 2.9 | 0.9 | 0.4 | 15.2 |
| 2022/2023 | אורלנדו | 80 | 80 | 32.6 | 0.485 | 0.361 | 0.842 | 4.1 | 3.5 | 1.0 | 0.2 | 18.6 |
| קריירה |  | 159 | 159 | 31.7 | 0.477 | 0.358 | 0.850 | 4.3 | 3.2 | 0.9 | 0.3 | 16.9 |
הערות שוליים

↑  דקה אחר דקה: דראפט ה-NBA, באתר ערוץ הספורט, ‏30 ביולי 2021
פרנק אוז

| --- | --- |

פרנק אוז, 2012
 לידה:  25 במאי 1944 (בן 80) הרפורד, הרפורדשייר, אנגליה
 שם לידה:  Frank Richard Oznowicz 
 סוגה מועדפת:  קומדיה, טלוויזיה חינוכית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1963
 מקום לימודים:  Laney College  התיכון הטכני של אוקלנד 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר (1978)  פרס המהגרים הגדול (2008)  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנק אוז (שם לידה: פרנק ריצ'רד אוזנוביץ'; נולד ב-25 במאי 1944) הוא שחקן, במאי קולנוע, מדבב, מפעיל ויוצר בובות בריטי-אמריקאי ממוצא יהודי.
אוז מפורסם בגלל עבודתו בהפעלה, בדיבוב ויצירת בובות - הוא הפעיל בין היתר את יודה בסרטי "מלחמת הכוכבים", דיבב והפעיל את מיס פיגי ופוזי הדוב מ"החבובות", אותם גם יצר. בנוסף הפעיל ודיבב בובות ב"רחוב סומסום" ובסרטים "המבוך" ו"הקריסטל האפל".
קורות חיים

אוז נולד לאב יהודי (עם שורשים מקהילות יהדות הולנד ויהדות פולין) ואם קתולית בהרפורד שבאנגליה, לשם הוריו הגרו כדי לברוח מהשואה. כשאוז היה בן חמש המשפחה עברה לאוקלנד, שבקליפורניה.
פילמוגרפיה

סרטים
| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1979 | החבובות – הסרט | פוזי הדובמיס פיגיסם העיטחיהמארווין סאגסדמויות נוספות | בובנאי\מדבב; גם יועץ יצירתי |
| 1980 | האחים בלוז | קצין תיקונים | גם מדבב את מנהל הבניין של אלווד |
| 1980 | האימפריה מכה שנית | יודה | בובנאי\מדבב |
| 1981 | תעלול החבובות הגדול | פוזי הדובמיס פיגיסם העיטחיהדמויות נוספות | בובנאי\מדבב |
| 1981 | זאב אמריקאי בלונדון | מר קולינס |  |
| 1982 | הקריסטל האפל | אוגרה צ'מברלין | בובנאי |
| 1983 | סופרמן 3 | סוריגון | סצנה שנמחקה בעריכה |
| 1983 | שובו של הג'דיי | יודה | בובנאי\מדבב |
| 1983 | משנה מקום משנה מזל | שוטר הזמנה |  |
| 1984 | החבובות כובשות את מנהטן | פוזי הדובמיס פיגיסם העיטחיהבנץעוגיפלצתחבר מועצת המנהלים של אושן בריז דמויות נוספות |  |
| 1985 | מרגלים כמונו | בוחן |  |
| 1985 | רחוב סומסום מציגים: עקוב אחר הציפור הזאת | בנץכרוביעוגיפלצת | בובנאי\מדבב |
| 1986 | המבוך | האיש החכם |  |
| 1991 | החבובות*חיזיון תלת מימד | פוזי הדובמיס פיגיסם העיטדמויות נוספות | בובנאי\מדבב; אטרקציית פארק שעשועים |
| 1992 | דם התמימים | פתולוג |  |
| 1992 | מזמור חג המולד של החבובות | פוזי הדובמיס פיגיסם העיטחיהדמויות נוספות | בובנאי\מדבב |
| 1996 | החבובות באי המטמון | פוזי הדובמיס פיגיסם העיטחיהדמויות נוספות | מדבב |
| 1998 | האחים בלוז 2000 | וורדן |  |
| 1999 | מלחמת הכוכבים: פרק 1 - אימת הפנטום | יודה | בובנאי\מדבב |
| 1999 | החבובות בחלל | פוזי הדובמיס פיגיסם העיטחיהדמויות נוספות | מדבב |
| 1999 | הרפתקאות אלמו בזעפניה | בנץכרוביעוגיפלצת | בובנאי\מדבב |
| 2001 | מפלצות בע"מ | ג'ף פונגוס | מדבב |
| 2002 | מלחמת הכוכבים: פרק 2 - מתקפת המשובטים | יודה | מדבב |
| 2005 | זאת'ורה | רובוט | מדבב |
| 2005 | מלחמת הכוכבים: פרק 3 - נקמת הסית' | יודה | מדבב |
| 2011 | סטאר טורס-ההרפתקאה ממשיכה | יודה | בובנאי\מדבב; אטרקציית פארק שעשועים |
| 2011 | להיות אלמו: מסעו של בובנאי | עצמו | דוקומנטרי |
| 2014 | אני ציפור גדולה: הסיפור של קרול ספיני | עצמו | דוקומנטרי |
| 2015 | הקול בראש | דייב | מדבב |
| 2015 | מלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר | יודה | מדבב (הקלטה מהארכיון) |
| 2017 | החברה של החבובות מדברים: הסודות מאחורי הסדרה שבה כל העולם צפה | עצמו | דוקומנטרי |
| 2017 | מלחמת הכוכבים: אחרוני הג'דיי | יודה | בובנאי/ מדבב |
| 2019 | רצח כתוב היטב | אלן סטיבנס |  |
| 2019 | מלחמת הכוכבים: עלייתו של סקייווקר | יודה | רק מדבב |
פילמוגרפיה > כבמאי

1982 - הקריסטל השחור (לצד ג'ים הנסון)
1984 - החבובות כובשות את מנהטן
1986 - חנות קטנה ומטריפה
1988 - נוכלים עם סגנון
1991 - מה הסיפור שלך בוב?
1997 - אין ואאוט
1999 - שחק אותה סטאר
2001 - הפריצה
2004 - נשים מושלמות
2007 - למות מלוויה
פילמוגרפיה > כשחקן

בלאדי מרי (1992)
פרנק אוז עם ג'ים הנסון ודמויותיהם
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פליצ'ה רומאני

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1788 ג'נובה, הרפובליקה של ג'נובה 
 פטירה:  28 בינואר 1865 (בגיל 76) מונליה, איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  Boschetto Irregolare 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'נובה 
 שפות היצירה:  איטלקית, צרפתית 
 
פליצ'ה רומאני (באיטלקית: Felice Romani; ‏31 בינואר 1788 – 28 בינואר 1865) היה משורר וחוקר ספרות ומיתולוגיה איטלקי, שכתב לבריות למלחיני האופרה דוניצטי ובליני. רומאני נחשב ללבריתן הטוב ביותר בין מטסטאזיו ובויטו.
ביוגרפיה

רומאני הצטרף לסגל המורים של האוניברסיטה בג'נובה ובתקופת שהותו שם תרגם ספרות צרפתית. הוא הכין, יחד עם עמית שלו, מילון בן שישה כרכים למונחי מיתולוגיה ועתיקות, כולל ההיסטוריה הקלטית באיטליה. בקיאותו של רומאני בשפה הצרפתית ובעתיקות באה לביטוי בלבריות שכתב; רובן מבוססות על ספרות צרפתית ורבות, כמו "נורמה", עושות שימוש במקורות מיתולוגיים.
רומאני הרבה לסייר בספרד, יוון, גרמניה וצרפת. בשנת 1814 השתקע במילאנו, שם התיידד עם דמויות חשובות בחוגי הספרות והמוזיקה. הוא דחה הצעה למשרת משורר החצר בווינה והחל תחת זאת בקריירה של לבריתן אופרות. הוא כתב שתי לבריות למלחין יוהאן סימון מאייר, וכתוצאה מכך התמנה ללבריתן של לה סקאלה. רומאני זכה להוקרה הרבה ביותר מבין הלבריתנים האיטלקים של זמנו והוציא מתחת ידיו קרוב למאה לבריות. על אף עניינו בספרות הצרפתית, סירב לעבוד בפריז.
ככלל, רומאני לא יצר סיפורים משלו; הוא התעדכן בקביעות במתרחש בתיאטרון הפריזאי ועיבד מחזות שזכו שם לפופולריות, אבל התברר שלא תמיד הייתה זו אסטרטגיה בטוחה, בהתחשב בחקיקה המעורפלת בנושא קניין רוחני בשנים ההן. במקרה אחד, רומאני כתב לברית על בסיס המחזה "לוקרציה בורג'ה" מאת ויקטור הוגו לאופרה "לוקרציה בורג'ה" מאת דוניצטי, אבל כשהאופרה הוצגה בפריז ב-1840, השיג הוגו צו האוסר על הפקות נוספות. הלברית נכתבה מחדש והוכתרה בשם "לה רינגאטה" והדמויות האיטלקיות הוחלפו בטורקיות.
רומאני כתב את הלבריות ל"שודד הים", "זאירה" "בני קפולט ובני מונטגיו", "לה סונאמבולה", "נורמה" ו"באטריצ'ה די טנדה" של בליני, ל"טורקי באיטליה" ול"ביאנקה ופליירו" של רוסיני ול"אנה בולנה" ו"שיקוי האהבה" של דוניצטי (שאותה עיבד מ"לה פיליטר" של אז'ן סקריב). כמו כן כתב לברית (במקור למלחין אדלברט גירובץ), שורדי השתמש בה לקומדיה המוקדמת שלו "בוקר מלכותי".
רומאני נחשב לשותף אידיאלי לבליני, המצוטט כמי שאמר: "תנו לי שירה טובה ואתן לכם מוזיקה טובה". "סיטואציות" דרמטיות, אפילו מוגזמות, המנוסחות בחרוזי שיר ש"תכליתם לתאר את להט היצרים באופן הססגוני והחי ביותר", כך הגדיר בליני את ציפיותיו מלברית במכתב לפלורימו מ-4 באוגוסט 1834, ואת מבוקשו זה מצא אצל רומאני.
הקשר האידיאלי הזה עלה על שרטון בגלל אי-עמידה בלוח הזמנים ל"באטריצ'ה די טנדה". אחרי שכתב את "הפוריטנים" ללברית מאת קרלו פפולי, גמר בליני אומר שלא לחבר עוד אופרות איטלקיות עם איש פרט לרומאני. "הפוריטנים" הייתה הבאופרה האחרונה שלו; הוא מת פחות משנה אחרי הצגת הבכורה שלה. רומאני התאבל עליו עמוקות וכתב הספד, שבו ביטא את צערו העמוק על חילוקי הדעות שהפרידו ביניהם.
ב-1834 התמנה רומאני לעורך ה"גאזטה אופיצ'יאלה פיאמונטזה", שלו תרם ביקורות ספרותיות. הוא נשאר במשרה זו, בהפסקה בשנים 1849 - 1854, עד מותו, במונליה (במחוז ליגוריה שבאיטליה). כרך של הפואמות הליריות שלו יצא לאור בשנת 1841.
פרסי הוברט

| --- | --- |

פרסי הוברט
 לידה:  14 ביוני 1885 נאיניטל, הודו הבריטית הודו הבריטית
 פטירה:  19 בפברואר 1957 (בגיל 71) פרנהאם, בריטניה בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  "הובו"
 השכלה:  מכללת קליפטון  האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' 
 בן או בת זוג:  Dorothea Florence Field 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1902–1946 (כ־44 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הניידת מפקד דיוויזיית השריון ה-11 מפקד דיוויזיית השריון ה-79
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מסדר האמבט (עמית)  מסדר האימפריה הבריטית (אביר מפקד)   אות השירות המצוין   הצלב הצבאי
 
פרסי קלגהורן סטנלי הוברט (באנגלית: Percy Cleghorn Stanley Hobart; 14 ביוני 1885 - 19 בפברואר 1957) היה מייג'ור גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות שריון במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

הוברט נולד ב-14 ביוני 1885 בעיר נאיניטל שבהודו הבריטית כבנם של רוברט וסטנלי הוברט. הוא התגייס לצבא בריטניה בשנת 1902, ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' עד 1904. לאחר מכן הוצב בחיל ההנדסה המלכותי, ושרת בהודו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. במהלך המלחמה, הוא לחם בחזית המערבית ובמערכה במסופוטמיה. לאחר מכן הוחזר להודו, ובין 1919–1920 השתתף בדיכוי תסיסות בווזיריסטן. ב-24 במאי 1922 הוענקה לו דרגת כבוד של לוטננט קולונל, וב-1923 הועבר לרגימנט הטנקים המלכותי. בין 1923–1927 הוא שימש כמאמן במכללה לפיקוד ומטה בכוויתה. ב-1 בינואר 1928 הוענקה לו דרגת כבוד של קולונל, ובנובמבר של אותה שנה הוא נישא לדורותיאה פילד, בתו של קולונל בחיל הנחתים המלכותי. אחותו של הוברט, אליזבת (בטי) נישאה ב-1927 לברנרד מונטגומרי.
ב-1 במרץ 1933 הפכה דרגת הקולונל שלו לקבועה, ובד בבד הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקח על רגימנט הטנקים המלכותי. ב-1 באפריל 1934 הוא מונה למפקד בריגדת הטנקים ה-1, אשר הייתה בריגדת השריון הראשונה של צבא בריטניה. הוא מילא תפקידי מטה שונים במשרד המלחמה, וב-18 בדצמבר 1937 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-27 באוקטובר 1938 הוא נשלח למצרים, והקים שם את "הדיוויזיה הניידת", אשר לימים הפכה להיות דיוויזיית השריון ה-7 ("עכברי המדבר").
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

רעיונותיו של הוברט בנושא לוחמת שריון היו לא מקובלים בצבא הבריטי, וב-9 במרץ 1940 הוא נאלץ לפרוש. הוא הצטרף למשמר המולדת והוצב בעיר צ'יפינג קמפדן. לידל הארט, אשר הכיר את הוברט והיה שותף לחלק מרעיונותיו, פרסם מאמר נגד פרישתו של הוברט. המאמר הגיע לידי וינסטון צ'רצ'יל, אשר מיהר לשכנע את הוברט לחזור לשירות. הוברט הוחזר לשירות פעיל ב-14 בפברואר 1941, ומונה למפקד דיוויזיית השריון ה-11. ב-16 באוקטובר 1942 הוטל עליו התפקיד להקים ולאמן את דיוויזיית השריון ה-79. מטרת הדיוויזיה הייתה להפיק את לקחי הפשיטה על דייפ לקראת מבצע אוברלורד, ולעצב כלים משוריינים אשר יוכלו להתמודד בנחיתות אמפיביות כנגד מכשולים טבעיים או מעשה ידי אדם. הדיוויזיה כללה כמעט 7,000 כלי רכב משוריינים אשר עוצבו במיוחד לצורך נחיתה אמפיבית וכונו "Hobart's Funnies". במהלך הפלישה לנורמנדי, הדיוויזיה לא לחמה כגוף אחד וכליה פוזרו בין כוחות הצבא הבריטי. הדיוויזיה השתתפה בעוד מספר קרבות בחזית המערבית לפני שפורקה ב-20 באוגוסט 1945.
ביוגרפיה > אחריתו

הוברט פרש מהצבא ב-1946. הוא נפטר בפרנהאם ב-19 בפברואר 1957 בגיל 71.
פרסי ההיפ הופ של ה-BET

טקס פרסי ההיפ הופ של ה-BET (באנגלית: BET Hip Hop Awards) הוא טקס מוזיקה המשודר ב-BET. הפרס ניתן לאמני היפ הופ, מפיקים ובמאי וידאו קליפים. הטקס החל בשנת 2006, ונערך לראשונה ב-12 בנובמבר 2006 בתיאטרון פוקס (אנ') שבאטלנטה בהנחיית הקומיקאי קאט ויליאמס (אנ').
הטקס השני נערך ב-13 באוקטובר 2007 ושודר ב-17 באוקטובר באותה השנה. כמו קודמו, הטקס נערך גם בתיאטרון פוקס באטלנטה והונחה על ידי קאט ויליאמס. הטקס השלישי הוקרן בבכורה ב-23 באוקטובר 2008 והונחה על ידי אמן ה-R&B וההיפ הופ טי-פיין. הטקס הרביעי נערך ב-10 באוקטובר 2009, הונחה על ידי מייק אפס ושודר ב-27 באוקטובר. הטקס החמישי נערך ב-2 באוקטובר 2020, שודר ב-12 באוקטובר והונחה אף הוא על ידי אפס. אפס הנחה שני טקסים נוספים בשנים 2010 ו-2011, והראפר סנופ דוג הנחה את הטקס בשנים 2013, 2014 ו-2015.
נכון לשנת 2020, ג'יי זי מחזיק ב-22 זכיות בטקס, מספר הזכיות הרב ביותר.