stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבעת סילברי
מחקרים > המאה ה-21

לאחר גשמים כבדים במאי 2002 התמוטט הפיר שנחפר ב-1776 ונוצר חור בפסגת הגבעה. קרן המורשת האנגלית ביצעה מחקר סייסמולוגי של הגבעה על מנת לזהות את הנזק שנגרם בחפירות קודמות ולקבוע את יציבות הגבעה. נעשו תיקונים אבל האתר נשאר סגור לקהל הרחב. כחלק מעבודת התיקונים ביצעה קרן המורשת האנגלית שתי מחפורות קטנות נוספות וגילתה רסיס של קרן אייל, הפעם הראשונה שנתגלה באתר זה ממצא בהקשר ארכאולוגי בטוח. הרסיס תוארך לתחום התאריכים 2340–2490 לפני הספירה, ובכך נקבע בצורה ודאית שהתל נבנה בשלהי התקופה הנאוליתית.
מחקרים אחרים התמקדו בתפקיד של החפיר המקיף את הגבעה, שייתכן שלא היה רק מקור לקירטון עבור הגבעה אלא מחסום הממולא במים שהוצב בין הגבעה לשאר העולם.
במרץ 2007 הודיעה קרן המורשת האנגלית שלמרגלות גבעת סילברי נתגלה כפר רומאי על שטח בגודל של 24 מגרשי כדורגל. הכפר כלל רחובות מסודרים ובתים.
ב-11 במאי 2007, החלה חברת הבנייה סקנסקה, במיזם גדול לייצוב הגבעה בהכוונה של קרן המורשת האנגלית, כשהיא ממלאה את המנהרות והפירים מחפירות קודמות במאות טונות של קירטון. במקביל נערך סקר ארכאולוגי תוך שימוש בציוד וטכניקות מודרניות. העבודה הסתיימה באביב 2008 ובמהלכה הושגו הבנות חדשות משמעותיות על בניית הגבעה וההיסטוריה שלה.
בפברואר 2010 נתגלו בספרייה הבריטית מכתבים שכתב אדווארד דרקס בנוגע לחפירה של 1776 שבו תיאר "חלל מאונך" ברוחב 15 סנטימטרים ובעומק של 12 מטרים. מכיוון שבחלל נתגלו רסיסים של עץ, ככל הנראה אלון, הועלתה השערה שהגבעה נבנתה סביב עץ או עמוד טוטם.
מחקרים > אתרים השוואתיים

בעקבות העבודות של 2007–2008 העלו הארכאולוגים את השאלה האם גבעת סילברי היא התל היחיד שנבנה על ידי אנשי התקופה, או האם יש תלים דומים אחרים שלא הוכרו כפרהיסטוריים. תלולית מרלבורו (Marlborough Mound), השוכנת בתחומי קולג' מרלבורו (Marlborough College)‏, 8.3 קילומטרים מזרחית לגבעת סילברי, במורד הזרם של אותו נהר קנט (River Kennet). גובה התלולית 18 מטרים, פחות מחצי הגובה של סילברי. יש סימנים ארכאולוגיים ותיעודיים שתלולית מרלבורו שימשה לביצורים מימי הביניים, והניחו כי היא נבנתה כמבצר גבעה נורמני. עם זאת, צוות של ארכאולוגים, בראשות ד"ר ג'ים לירי (Jim Leary), לקחו דגימות ליבה משתי קדיחות בקוטר 10 סנטימטרים כדי לנתח. פחם שנמצא מתחת לתלולית הוכיח שהיא נבנתה סביב התקופה שלאחר שנת 2,500 לפני הספירה, מה שהופך אותה לבת זמנה של גבעת סילברי. מועמד אחר, שבמאה ה-19 שוטח לחלוטין נמצא במרדן הנג', כ-10 קילומטרים דרומית לסילברי. ידוע כתלולית הטפילד (Hatfield Barrow), שרידים ממה שהיה ככל הנראה תל בגובה 15 מטרים תוארכו לאמצע האלף השלישי לפני הספירה.
מיזם התל העגול (Round Mound Project) שנועד לחקור תלים דומים אחרים החל ב-2015, ומתוך 154 גבעות פוטנציאליות ברחבי אנגליה נבחרו 20 לביצוע בדיקות ליבה וסקר מפורט. נכון לסוף 2017 הוכח ש-14 מתוך גבעות אלו אכן הוקמו בשנים שמיד לאחר הפלישה הנורמנית ב-1066. שלוש הן תלים שהוקמו אחר-כך בימי הביניים ואחת שתוארכה לתקופת הסקסונים, עשויה להיות תל קבורה. רק גבעה אחת, תל "מבצר סקיפסי" (Skipsea Castle) במזרח יורקשייר, נתגלתה כפרהיסטורית, אבל תוארכה לשנים 400–800 לפני הספירה, במהלך תקופת הברזל בבריטניה. על בסיס סקר זה נראה שבניית תלים נאוליתיים הייתה מוגבלת לחלק העליון של עמקי הנהרות קנט ואייבון, ושום דבר אחר בבריטניה אפילו לא מתקרב בהשוואה לגבעת סילברי.
מחקרים > חפצים

מעט מאוד חפצים פרהיסטוריים נתגלו בגבעת סילברי. בליבתה יש רק חרסית, אבני צור, דשא, טחב, קרקע, חצץ, קונכיות ממים מתוקים, דבקון, אלון, אגוז, אבני סארסן, עצמות שור וקצוות של קרניים. חפצים מהתקופה הרומית ומימי הביניים נמצאו על האתר ובסביבתו מאז המאה ה-19 ונראה שהגבעה הייתה בשימוש אחר-כך על ידי אנשים אחרים.
מטרה

המטרה המדויקת של הגבעה אינה ידועה, אם כי הועלו השערות שונות בנושא:
מטרה > פולקלור

על פי האגדה, סילברי הוא מקום המנוחה האחרון של המלך סיל (King Sil), המיוצג בפסל זהב מפואר בגודל טבעי ויושב על סוס מוזהב. אגדה מקומית ציינה ב-1913 שהשטן נשא שק של אדמה על מנת להפילו על התושבים של מרלבורו, אבל הכמרים של אייווברי הסמוכה עצרו אותו. ב-1861 דווח שמאות אנשים מקנט, אייווברי, אוברטון והכפרים הסמוכים התאספו בגבעת סילברי בכל יום ראשון של הדקלים.
מטרה > השערות אחרות

פרופסור ג'ון בארט (John C. Barret) טוען כי שאף שאנו כבר לא יודעים מה היה בפסגת גבעת סילברי ואיננו יכולים לשער אילו טקסים ספציפיים או אמונות היו קשורים בה, אנחנו יכולים לשער מושגים מרחביים בסיסיים. הוא מציין כי כל פולחן בגבעת סילברי היה חייב לכלול מצב שבו קבוצה של אנשים הייתה גבוהה פיזית הרבה מעל שאר האנשים. אנשים מעטים אלו במעמד מועדף היו גלויים במרחק קילומטרים סביב ובכמה מונומנטים אחרים באזור. זה עשוי להצביע על קיומה של קבוצה מובחרת, אולי כמורה, שהציגה את סמכותה בעוצמה.
הסופר, האמן וחוקר הפרהיסטוריה מייקל דיימס (Michael Dames) העלה תאוריה מורכבת של טקסים עונתיים, בניסיון להסביר את המטרה של גבעת סילברי והאתרים הנלווים אליה (הרוגם הארוך של מערב קנט, מעגל האבנים של אייווברי, המשכן וגבעת וינדמיל), שמהם אפשר לראות גבעת סילברי.
פול דוורו (Paul Devereux) הבחין שנראה כאילו סילברי והמונומנטים הסובבים אותה תוכננו במערכת של קווי ראיה משתלבים, המתמקדים במדרגה כמה מטרים מתחת לפסגה. מתלוליות שכנות סביב ומאייווברי, המדרגה מתיישרת עם הגבעות באופק מאחורי סילברי, או עם הגבעות לפני סילברי, כשרק הפסגה נראית לעין. במקרה האחרון משער דוורו שיבולי דגנים בשלים שגדלו על הגבעות לפני הגבעה יכסו את החלק העליון של סילברי, כשקצה הדגן וקצה סילברי חופפים.
בסקירה כללית מספקים ג'ים לירי ודייוויד פילד את המידע הארכאולוגי המתפתח והפרשנויות על האתר ומסכמים שהמטרה בפועל של תל האדמה המלאכותי איננה יכולה להיות ידועה והשלבים הרבים והחופפים של הבניה – כמעט עיצוב מחדש מתמשך – מוכיחים כי לא הייתה תוכנית בינוי, ותהליך הבנייה היה הדבר החשוב יותר מכל: ייתכן שהתהליך היה חשוב יותר מהגבעה.
מיקום

גבעת סילברי שוכנת בעמק קנט (Kennet Valley) ב-51°24′56″N 1°51′27″W﻿ / ﻿51.41556°N 1.85750°W﻿ / 51.41556; -1.85750. היא קרובה לכביש A4, בין העיירות מרלבורו וקאלן (Calne). בנוסף הנתיב של דרך רומאית בין בקהמפטון (Beckhampton) ווסט קנט (West Kennet) עוברת דרומית לגבעה. ב-1867 חפרה "חברת הארכאולוגיה ותולדות הטבע של וילטשייר" (Wiltshire Archaeological and Natural History Society) את הצד המזרחי של הגבעה לראות אם שרידים של הדרך הרומאית עוברים מתחת לה. לא נמצאו שרידים כאלו, וחפירות מאוחרות יותר דרומית לגבעה איתרו את הדרך בשדות מדרום כשהיא מבצעת פנייה מודגשת כדי להימנע מבסיס הגבעה. זו הייתה הוכחה מוחצת שהגבעה הייתה קיימת לפני סלילת הדרך.
ביולוגיה

הצמחייה של הגבעה עשירה בצמחיית ערבות העשב הקירטוניות הנשלטת על ידי מין הברומית Bromus erectus (באנגלית Upright brome) ובולבסן קיפח (Arrhenatherum elatius), אבל יחד עם מינים אופייניים לבית גידול זה, כולל אוכלוסייה חזקה של Orobanche elatior (באנגלית Knapweed broomrape). צמחייה זו הובילה להגדרת 23 דונם מהאתר ב-1965 כאתר בעל עניין מדעי מיוחד. האתר ייחודי בכך שמדרונותיו מכסה 360 מעלות ולכן ניתן לערוך השוואה בין צמחייה על מדרונות שונים של הגבעה.
לקריאה נוספת

Michael Dames, Silbury: Resolving the Enigma, History Press, 2010, ISBN 9780752454504
Jim Leary, David Field, The Story of Silbury Hill, English Heritage, 2010, ISBN 9781848020467
Jim Leary, David Field, Gill Campbell, Silbury Hill: The Largest Prehistoric Mound in Europe, English Heritage, 2013, ISBN 9781848020450
Adam Thorpe, On Silbury Hill, Little Toller Books, 2014, ISBN 9781908213242
A. W. R. Whittle, Joanne Best, Sacred Mound, Holy Rings: Silbury Hill and the West Kennet Palisade Enclosures: a Later Neolithic Complex in North Wiltshire, Oxbow, 1997, ISBN 9781900188265
ביאורים

↑  סוג של אתר ארכאולוגי. הארכאולוגים מגדירים אתר כזה כסוללת עפר מעגלית היוצרת מתחם מגודר וסגור שאליה צמודה תעלה פנימית
↑  Site of Special Scientific Interest, הגדרה של אזור מוגן בבריטניה
הערות שוליים

↑  "English Heritage Ancient Monument Listing". English Heritage.
1 2  History Of Silbury Hill
1 2  Meirion Jones,  Andrew (2012). Prehistoric Materialities: Becoming Material in Prehistoric Britain and Ireland. OUP. p. 181.
↑  The Pagan Religions of the Ancient British Isles , Pages 111-114
↑  Staff writer. "History Of Silbury Hill". English Heritage.
↑  Staff writer (2007). "Silbury Hill". English Heritage. אורכב מ-המקור ב-2010-09-10.
↑  Kerton, Nigel "Long lost theory on Silbury Hill is uncovered", Gazette and Herald 2 February 2010
↑  Reuters News
↑  BBC News – Tunnel open again at Silbury hill
↑  The Conservation Project
↑  Letters suggest Silbury Hill 'built around totem pole
1 2  Leary, Jim; Marshall, Peter (בדצמבר 2012). "The Giants of Wessex: the chronology of the three largest mounds in Wiltshire, UK". Antiquity Journal Vol. 86, Issue 334. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Jim Leary, Elaine Jamieson and Phil Stastney (2018). "Normal for Normans? Exploring the large round mounds of England". Current Archaeology (פורסם ב-באפריל 2018) (337). {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hill of secrets
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532449405171  LCCN: sh95010101  VIAF: 248729873   WorldCat (עם VIAF): 248729873 
מבט מכיוון מעיינות סוואלואו הד
גבעת סילברי כפי שהיא נראית מגבעה סמוכה שעליה שוכנת הרוגם הארוך של מערב קנט
צילום אווירי של גבעת סילברי וכביש A4
גבעת סילברי והאתרים הארכאולוגיים הנלווים באזור אייווברי, סביב השנים 2,600 עד 2,300 לפני הספירה
ארי שביט

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1957 (בן 67) רחובות, ישראל
 שם לידה:  ארי שביט 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת אוקספורד 
 עיסוק:  עיתונאי, בעל טור
 מעסיק:  הארץ, הניו יורקר 
 תחקירים בולטים:  כותב הספר הזוכה בפרס אניספילד-וולף (2013), My Promised Land,
 סוג כתב:  - בעל טור במקור ראשון
 תחום סיקור:  פרשן מדיני
 פרסים והוקרה:  פרס אניספילד-וולף (2014)  פרס יאן מיכלסקי (2015) 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  arishavit
 www.arishavit.co.il
 
ארי נמרוד שביט (נולד ב-26 בנובמבר 1957) הוא עיתונאי, פובליציסט ופרשן מדיני ישראלי, בעל טור בעיתון "מקור ראשון" ופאנליסט בערוץ 13. היה פעיל פוליטי ושימש כיו"ר הנהלת האגודה לזכויות האזרח וניסח את אמנת כנרת. שביט פרסם ארבעה ספרים בעברית (חלוקת הארץ; בית שלישי; להציל את ישראל; מלחמה קיומית) וספר אחד באנגלית (My Promised Land) - שהיה לרב מכר בינלאומי וזכה בפרס אניספילד-וולף לשנת 2013 ובפרס יאן מיכלסקי לשנת 2015.
ביוגרפיה

שביט נולד ברחובות, בנם של ד"ר נחמיה שביט, מדען במכון ויצמן, ורחל שביט-בנטואיץ, אמנית. אמו היא בת למשפחה שבניה היו בעלי תפקידים נכבדים בתנועה הציונית ובארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי: סבה, הרברט בנטוויץ', היה ממייסדי ההסתדרות הציונית בבריטניה ומתומכיו הראשונים של הרצל; אביה, יוסף בנטוויץ', היה מנהל בית הספר הריאלי והאחראי על מערכת החינוך בארץ (חתן פרס ישראל לחינוך לשנת 1962); אחיו (דודה של אמו), נורמן בנטוויץ', היה היועץ המשפטי הראשון של ממשלת המנדט וממקימי מערכת המשפט הארץ-ישראלית; אחותו (דודתה של אימו), תלמה ילין, הייתה צ'לנית מחוננת ומהמוזיקאיות הראשונות בארץ; וסבה של אמו, הלל יפה, היה מחלוצי הרופאים ביישוב ופעיל ציוני.
ביוגרפיה > תחילת דרכו - עד סוף שנות השמונים

שביט שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים ולחם במבצע ליטני. במהלך שירותו, במרץ 1978, ניסח מכתב לרמטכ"ל רפאל איתן ובו כתב על מקרים של התנהגות בלתי הולמת של חיילים במהלך המבצע, לרבות רצח שבויים וביזה, ודרש הקמת ועדת חקירה. בעקבות מכתבו, נפתחה חקירה פנימית בצה"ל. שנה לאחר מכן קיימה העיתונאית עדנה פאר ריאיון עם שביט בנושא הפרשה, שנשא את השם "קשר השתיקה". ברשות השידור הוחלט שלא לשדרו בקול ישראל, אך הוא פורסם לאחר מכן ב"מעריב" וסוקר גם בעיתון "דבר".
ב-1981 הצטרף שביט לתנועת "שלום עכשיו", כשלוש שנים לאחר הקמתה. הוא היה שותף לכתיבת מצע התנועה, ואף כתב בה את המסמך הפוליטי הראשון שלו - חוברת מטעם התנועה בשם "כל מה שלא רצית לדעת על ההתנחלויות בגדה המערבית", שבה טען כי מפעל ההתיישבות ביהודה ושומרון יסכן את עתיד הציונות.
בשנים אלה למד פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ובה הצטרף לצוות הכותבים בעיתון הסטודנטים "פי האתון".
ב-1984 הצטרף למערכת של השבועון "כותרת ראשית", תחילה כעורך ספרותי. במהלך ימיו ב"כותרת ראשית" פרסם מספר ראיונות עומק עם אישים ישראלים כגון דן מירון ונתיבה בן יהודה. בפברואר 1988 פרסם על גבי העיתון מסה רעיונית ראשונה: "יום לאחר הנסיגה", שבה גרס כי אף על פי שאין סיכוי לסיים את הסכסוך עם הפלסטינים בדרכי שלום, על ישראל לצאת מיהודה, שומרון ורצועת עזה כדי להבטיח את זהותה היהודית ואת ביטחונה. הוא כתב בעיתון עד סגירתו ב-1988.
בסוף שנות השמונים כתב גם לראשונה מאמרים לכתב העת "פוליטיקה", שבו פרסם עד ראשית שנות התשעים.
ביוגרפיה > 2010 ועד היום: My Promised Land והמשך פעילות עיתונאית

בנובמבר 2013 יצא לאור בארצות הברית ספרו "My Promised Land", שזכה לשבחים ואף זיכה אותו בפרס אניספילד-וולף בשנת 2014 ובמועמדות לפרס יאן מיכלסקי לשנת 2015
שביט הנחה את תוכנית הראיונות "בארבע עיניים", ששודרה בערוץ הכנסת ואת תוכנית הראיונות "אבא", ששודרה בערוץ 2. הוא היה חבר בפאנלים העוסקים בפוליטיקה הישראלית, ובהם "יומן" של ערוץ 1 וב"מועצת החכמים" בערוץ 10. בשנת 2016 עבר לשמש פרשן בתוכנית "שישי" עם אילה חסון בערוץ 10
בספטמבר 2019 חידש את פעילותו העיתונאית. ב-27 בספטמבר 2019 החל לפרסם טור שבועי בעיתון המודפס ובאתר האינטרנט של "מקור ראשון", ובהמשך אותה שנה הצטרף לצוות הפרשנים של ערוץ 13, וכן החל לפרסם מאמרי דעה ב"ידיעות אחרונות".
באביב 2021 יצא לאור ספרו השלישי, "בית שלישי – מעם לשבטים לעם". הספר מתאר את חשיבותה של ממלכתיות-בן-גוריון, את התפרקותה של ישראל לשבטים ואת היווצרותה של צנטריפוגה ישראלית המפוררת את החברה ומחלישה את המדינה. הספר גם מציע מתווה לגיבושה של ממלכתיות חדשה ההולמת את הערכים ואת הצרכים של המאה העשרים ואחת. בית שלישי היה לרב מכר ישראלי וזכה לברכותיהם של נשיא המדינה יצחק הרצוג, שר הביטחון גנץ ורבים אחרים.
בשלהי מרץ 2023 יצא לאור ספרו הרביעי של שביט: להציל את ישראל. המניפסט הקצר והעוצמתי יצא נגד שלטון הקנאים שאותו הגדיר כאנטי-יהודי, אנטי-ציוני, אנטי-מסורתי, אנטי-ישראלי ואנטי-ממלכתי. יחד עם זאת שביט קרא להושיט יד לתומכי נתניהו ולישראל השנייה ולכונן ברית ציונית אשר תכלול את הציונות-הליברלית, הציונות הלאומית-מסורתית והציונות-הדתית המתונה. שביט אף קרא להקמתה של ממשלת אחדות רחבה ויציבה אשר במרכזה יעמדו כל המפלגות הציוניות הגדולות.
פובליציסטיקה

ב-11 באוגוסט 2006, לקראת סוף מלחמת לבנון השנייה, פרסם שביט מאמר שהופיע באופן בולט בעמוד הראשון של העיתון "הארץ", ובו קרא לראש הממשלה אהוד אולמרט להתפטר אם יקבל את החלטת מועצת הביטחון על סיום המלחמה "ללא מהלך קרקעי". לפי מקורות שונים, מאמר זה שכנע את אולמרט לאשר את המהלך הקרקעי השנוי במחלוקת בסיום המלחמה.
בתקופת מערכת הבחירות לכנסת השמונה עשרה פרסם שביט מאמר ביקורת על שרת החוץ ויו"ר מפלגת קדימה ציפי לבני. במאמר מנה פגמים באישיותה של לבני, כגון קוצר רוח, קושי בקבלת החלטות וחוסר באינטליגנציה רגשית. את המאמר ביסס לדבריו על עדויות מאנשים בולטים בציבוריות הישראלית המכירים היטב את לבני, אך נמנע מלנקוב בשמותיהם. המאמר עורר סערה בשיח הציבורי והתקשורתי, שגלשה אף לדיון בשביט עצמו.
ב-11 ביוני 2009, לאחר נאומו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בקהיר, ולפני נאומו של בנימין נתניהו במרכז בגין-סאדאת, פרסם שביט מאמר ובו "נוסחת שבע המילים". במאמר הציע לנתניהו להכליל את שיטתו המדינית כולה במשפט "מדינה פלסטינית מפורזת לצד מדינת ישראל יהודית": משפט הכולל את ההסתייגות ממדינה פלסטינית מלאה וכן את הדרישה להכרה במדינת ישראל כמדינת העם היהודי. משפט זה נועד להחליף את המשפט השנוי במחלוקת "שתי מדינות לשני עמים". בנאומו אכן השתמש נתניהו במשפט דומה.
באוגוסט 2012 כתב מאמר שכותרתו "חשבון הנפש שלי" שבו "היכה על חטא" על אמונתו בעבר, כי יש להחזיר את מלוא שטחי רמת הגולן לסוריה ובמיוחד על פעילות השכנוע מול הציבור ומקבלי ההחלטות בישראל, בה עסק כדי להביא ליישום עמדתו, שבדיעבד התבררה כמוטעית, ושאם הייתה מיושמת: "גדודים של הג'יהאד העולמי היו חונים היום ליד עין גב, ומחנות של אל-קאעידה היו שוכנים על שפת הכנרת. צפון ישראל ומקורות המים של ישראל היו גובלים בקיץ הזה בישות איסלאמית חמושה וקיצונית ובלתי ניתנת לשליטה... השלום שבו האמנתי ועליו המלצתי היה נהפך למלחמה רבתי, שבה ייתכן שאלפים היו נהרגים."
מאמרו עורר הדים בציבור ובאמצעי תקשורת, ובריאיונות שהעניק לאחר מכן הבהיר, כי הוא עדיין משתייך לשמאל בדעותיו, מתנגד להתנחלויות ובעד מסירת שטחים לצורך הקמת מדינה פלסטינית במסגרת משא ומתן ישיר, אך הוא למד לקח חשוב, כי "חובה לנסות להשיג שלום מציאותי... מוכרחים לדבוק בניסיונות היצירתיים לסיים את הכיבוש באופן הדרגתי. אבל בזהירות, חברים. בצניעות. תוך כדי הקשבה רצינית לאזהרות הרציניות של האנשים מנגד ותוך כדי התבוננות מפוכחת בעולם האמיתי שבו אנחנו חיים".
בקיץ 2012 פרסם שביט ב"הארץ" סדרת ראיונות עם אישים ישראלים בסוגיית תקיפת מתקני הגרעין באיראן.
ביולי 2014, בעת מבצע צוק איתן, פרסם מאמר המצדיק את לחימתה של ישראל, בין השאר בנימוק "מול מי אנחנו נלחמים? מול ארגון פאשיסטי, המטיל אימה על תושבי עזה, מדכא נשים, נוצרים והומואים ובז לערכים של דמוקרטיה, חירות וקידמה."
חיים אישיים

שביט הוא בן זוגה של הבמאית תמנע רוזנהיימר ולהם שני בנים. בעבר היה נשוי לד"ר ליהי גת, ולהם בת.
ספריו

חלוקת הארץ - ישראלים חושבים על ההתנתקות, הוצאת כתר, 2005
My Promised Land: The Triumph and Tragedy of Israel, הוצאת Random House,‏ 2013,‏ ISBN 978-0385521703
בית שלישי - מעם לשבטים לעם, ידיעות ספרים, 2021
להציל את ישראל, ידיעות ספרים, 2023
מלחמה קיומית: מאסון לניצחון לתקומה, ידיעות ספרים, 2024
פיתוח בר-קיימא

פיתוח בר-קיימא (באנגלית: Sustainable development) הוא "פיתוח העונה על צורכי ההווה מבלי להתפשר על יכולתם של דורות העתיד לענות על צורכיהם" על פי ההגדרה של ועדת ברונטלנד שהוקמה מטעם האו"ם ב-1987. בעוד שקיימות נתפסת בדרך־כלל כיעד ארוך טווח (כלומר, להגיע לעולם בר־קיימא), פיתוח בר־קיימא מתייחס לאמצעים ולדרכים שיובילו ליעד הזה (כמו חקלאות בת־קיימא, צרכנות בת־קיימא, מינהל תקין, חינוך וכדומה). כדי להשיג פיתוח בר-קיימא המערכות האקולוגיות של כדור הארץ צריכות להישמר במצב בריא, וניצול המשאבים צריך להיעשות בקצב המאפשר לתהליכים הטבעיים לחדש את המשאבים שנוצלו. פיתוח בר-קיימא יכול להתקיים לאורך זמן ממושך מכיוון שאינו פוגע בבסיס המשאבים עליהם הוא נשען. פיתוח זה שונה מפיתוח קונבנציונלי שלרוב פוגע ביכולת של משאבי הטבע להתחדש ועל ידי כך מסכן את איכות החיים של הדורות הנוכחיים והדורות הבאים. ללא חוסן משאבי הטבע, המערכות האקולוגיות עלולות לקרוס ואיתן גם החברה והכלכלה, כפי שאנו רגילים אליהם, מכיוון שהם תלויים באופן ישיר ועקיף במערכות אלו.
עקרונות פיתוח בר-קיימא

פיתוח בר-קיימא מושתת על המושג קיימות שמקורו בלטינית ומשמעותו יכולת נשיאה, תמיכה, קיום ושימור. המונח נטבע על ידי האנס קרלוביץ ב-1713, שהיה הראשון לנסח כללים לניהול יערנות זהיר על מנת שניתן יהיה להפיק תועלת מהיער לחימום, בנייה וכרייה לאורך זמן. פיתוח בר-קיימא מורכב משלושה עמודי תווך השזורים ונתמכים זה בזה: הגנת הסביבה, הוגנות חברתית ופיתוח כלכלי, כאשר כל חיבור בין שניים מתוך שלושת עמודי התווך יוצר אספקט שונה של קיימות.
פעילי איכות הסביבה יאמרו שפיתוח בר קיימא הוא אוקסימורון, כי כל פיתוח גורר אחריו פגיעה בסביבה. הכלכלן הסביבתי הרמן דיילי (Herman Daly) שאל "מה הטעם במנסרה אם אין יער?" מנקודת מבט זו, הכלכלה איננה אלא תת-מערכת של החברה האנושית, שהיא עצמה תת-מערכת של המערכת האקולוגית העולמית. את הגישה הזאת ניתן לייצג באמצעות שלושה מעגלים המכילים זה את זה[דרוש מקור].
שלושת עמודי התווך של פיתוח בר-קיימא

הגנת הסביבה (environmental protection): הסביבה מהווה בסיס וקרקע פורייה לשני עמודי התווך הנוספים: החברה והכלכלה. חיי האדם תלויים במשאבי הטבע עליהם הוא נשען, וללא משאבים אלו כלכלת ורווחת האנושות לא יוכלו להתקיים בצורה תקינה. פיתוח בר-קיימא דוגל בשימוש במשאבי טבע מתחדשים, כגון אנרגיה סולרית שלא מתכלה בניגוד לדלקים מאובנים הנוצרים בתהליך של מיליוני שנים. כלכלה מעגלית היא גישה רווחת בפיתוח בר-קיימא בה נוצרת מערכת סגורה של משאבים כאשר משאב המגיע לסוף חייו הנוכחיים לא הופך לפסולת אלא לחומר גלם לתהליך או מוצר אחר.
הוגנות חברתית (social equity): "לא ניתן לפתור בעיות סביבתיות בלי להתייחס להשפעתן על בני האדם." לפיכך, פיתוח בר-קיימא שואף לצדק והוגנות חברתית בו חלוקת המשאבים הסביבתיים והכלכליים בין בני האדם היא הוגנת ולכל אדם רמת חיים נאותה. כדי להשיג זאת, פיתוח בר-קיימא מאפשר לאוכלוסיות המושפעות מהפיתוח לקחת חלק פעיל בהחלטות הנוגעות להן ולסביבתן. חברה בת-קיימא רואה את עצמה כחלק מהסביבה ומשתמשת במשאבי הטבע באופן מושכל ויעיל, המגן על הסביבה ועל ידי כך מגן גם על בריאות ורווחת האנשים התלויים בה. בחברה כזו, הצלחה כלכלית אינה מהווה מטרה, אלא אמצעי לשיפור איכות חיי האוכלוסייה.
פיתוח כלכלי (economic development): פיתוח כלכלי קונבנציונלי מתייחס לערכי הטבע כסחורה בעלת ערך כלכלי המשרתת את האדם, דבר המוביל להידלדלות משאבי הטבע והדרת אוכלוסיות מוחלשות. בניגוד לפיתוח זה, פיתוח כלכלי בר-קיימא לא מתחרה על משאבי הטבע אלא פועל בסנכרון עמם במטרה להבטיח שגשוג אקולוגי והוגנות חברתית לטווח הארוך. פיתוח בר-קיימא מתבטא במציאת פתרונות לצמיחה כלכלית המספקת פרנסה ומחייה נאותה לכל עם דגש על שיפור רווחתם של אוכלוסיות מוחלשות, ומונעת את דלדול משאבי הטבע, הגרעת הסביבה, פגיעה תרבותית וחוסר יציבות חברתית.
שלושה אספקטים של קיימות - החיבורים בין שלושת עמודי התווך

נשיאה: החיבור בין הגנת הסביבה להוגנות חברתית מייצר סביבה בריאה עם כושר התאוששות גבוה המספקת שירותי מערכת שמאפשרים לה לשאת ולהכיל את תושביה . דבר זה מתבטא באפשרות הסביבה לספק לאדם חיים בריאים ובטוחים ולאפשר התמודדות יעילה עם משברים סביבתיים וחברתיים. החברה מצידה, צריכה להשתית את הגנת הסביבה על ידי חוקים ותקנות כדי לשמר את שירותי המערכת הללו שמגנים עליה (ועל יצורים חיים אחרים). אולם ללא התייחסות לעמוד התווך של הפיתוח הכלכלי, עלולה להיות פגיעה בהתפתחות וקדמה בחברה.
הגינות: בחברה הוגנת פיתוח כלכלי נתפס ככלי המאפשר חלוקה הוגנת וצודקת של משאבים בין אנשים, כך שהפיתוח תומך במתן הצרכים הבסיסיים (כמו מזון ומחסה לכל הפחות) לכלל החברה. כמו כן חברה כזו מאפשרת לאנשיה לממש את רצונם מעבר לצורכי הבסיס על ידי מגוון אפשרויות תעסוקה, תמיכה בעסקים מקומיים וכלכלה מקומית, ומתן דגש על פיתוח עצמי והכשרה תעסוקתית. אך ללא התייחסות להגנת הסביבה, משאבי הטבע ינוצלו מעבר ליכולתם להתחדש והסביבה לא תוכל להמשיך ולספק את שירותיה לאדם לטווח ארוך.
קיום: פיתוח כלכלי נשען כמעט תמיד על משאבי הסביבה (כמו מים, מינרלים, צמחייה, וכו') כחומרי גלם כדי לספק מזון, מגורים, וצרכים אנושיים נוספים. החיבור בין פיתוח כלכלי להגנת הסביבה מאפשר למשאבים הטבעיים להתחדש ולהמשיך להתקיים ולתפקד בצורה מלאה ותקינה גם בעתיד הרחוק על ידי שימוש חסכוני ויעיל במשאבי הטבע. פיתוח כזה אינו פוגע בטבע, בשירותי המערכת אותם הוא מעניק, וביכולת הסביבה להתקיים בצורה הטובה ביותר. אך כאשר הוגנות חברתית לא נלקחת בחשבון, עלולה להיווצר חברה לא-הוגנת בה הפער בין המעמדות מתרחב והאוכלוסייה שנותרת ללא משאבים גדלה.
כפי שניתן לראות, חיבור בין שני עמודי תווך מאפשר את התקיימותו של פן מסוים בפיתוח בר-קיימא, אך רק כאשר שלושת עמודי התווך מתקיימים בו זמנית בצורה מאוזנת פיתוח בר-קיימא מלא יכול להתרחש.