הכרה בקוסובו
עמדות ארגונים בין-לאומיים

ארגונים בין ממשלתיים אינם נוקטים בעצמם בהכרה דיפלומטית עבור מדינות; המדינות החברות בהם עושות זאת בנפרד. עם זאת, בהתאם לפרוטוקולים הפנימיים של הארגונים ועמדות המדינות החברות בהם, הם עשויים להביע דעות חיוביות או שליליות באשר להצהרות עצמאות שונות, או לבחור להציע או לעכב חברות בארגון למדינה מוכרת חלקית.
| ארגון | עמדה |
| --- | --- |
הליגה הערבית הליגה הערבית: במאי 2009 בירך מזכ"ל הליגה הערבית, עמר מוסא, על בקשתו של שר החוץ של קוסובו, סקנדר היסני, ליצירת תקשורת בין קוסובו לליגה הערבית. בפגישה שהתקיימה ב-18 ביוני 2009 בין היסני, לנציג הליגה הערבית באו"ם, יחיא א. מחמאסני, אמר מחאמאסני כי נושא קוסובו נידון בליגה הערבית וכי תהיה תנועה הדרגתית לקראת הכרה כיוון שרוב המדינות הערביות תומכות בקוסובו. מדינות שהכירו בקוסובו (12/22) איחוד האמירויות הערביות† • אלג'יריה • בחריין† • ג'יבוטי† • הרשות הפלסטינית • ירדן† • כווית† • לוב† • לבנון • מאוריטניה† • מצרים† • מרוקו• סודאן • סומליה† • סוריה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית† • קומורו • קטר† • תוניסיה • תימן† †-מדינה שהכירה בקוסובו
הקהילה הקריבית הקהילייה הקריבית: באוגוסט 2010 קיבלה יו"ר הפרלמנט האלבני יוזפינה טופאלי מכתב מיו"ר הפרלמנט הגרנדי, ג'ורג' ג'יי מקגווייר, לפיו חברי הקהילייה הקריבית יקבלו בקרוב החלטה משותפת על הכרה בקוסובו. ב-19 באוגוסט 2011 דווח כי חברי הקהילייה הקריבית קיבלו החלטה משותפת להכיר בקוסובו, אך כל מדינה תודיע על הכרה רשמית בנפרד. מדינות שהכירו בקוסובו (8/15) איי בהאמה • אנטיגואה וברבודה† • בליז† • ברבדוס† • ג'מייקה • גרנדה • גיאנה† • דומיניקה • האיטי† • טרינידד וטובגו • מונטסראט‡ • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה† • סנט קיטס ונוויס† † מדינה שהכירה בקוסובו ‡-טריטוריה בריטית מעבר לים, בריטניה (המכירה בקוסובו) מייצגת את ענייני החוץ שלה.
האיחוד האירופי מועצת אירופה: קוסובו מתכננת להגיש בקשה לחברות במועצת אירופה, מכיוון שהיא רואה כי היא עומדת בדרישות לכך. אם קוסובו תקבל הצבעות חיוביות של שני שלישים מהמדינות החברות בארגון, היא תתקבל לחברות במועצת אירופה. קוסובו כבר הוכרה על ידי שני שלישים מהמדינות החברות בארגון, ולכן היא אמורה להיות מסוגלת להצטרף לארגון. במאי 2012, התחייב יו"ר ועדת השרים של מועצת אירופה, אדמונד האקסינאסטו האלבני, לפעול למען קוסובו במהלך תקופת הכהונה שלו בראשות ועדת השרים. האקסינאסטו הוסיף כי קוסובו תהיה בעתיד הקרוב חלק ממשפחת המדינות של מועצת אירופה. עם זאת, מזכ"ל מועצת אירופה טוריביאן יגלאנד הנורווגי, העיר כי חברותה של קוסובו תלויה ברצון החברות בארגון. דירקטוריון הבנק לפיתוח מועצת אירופה הצביע בעד חברותה של קוסובו ב-14 ביוני 2013 במהלך פגישתם במלטה. ביוני 2014 קוסובו הפכה למדינה חברה בוועדת ונציה, גוף מייעץ של מועצת אירופה. מדינות שהכירו בקוסובו (34/47) אוסטריה† • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה† • איסלנד† • אירלנד† • אלבניה† • אנדורה† • אסטוניה† • ארמניה • בולגריה† • בוסניה והרצגובינה • בלגיה† • בריטניה† • גאורגיה • גרמניה† • דנמרק† • הולנד† • הונגריה† • טורקיה† • יוון • לוקסמבורג† • לטביה† • ליטא† • ליכטנשטיין† • מולדובה • מונטנגרו† • מונקו† • מלטה† • נורווגיה† • סלובניה† • סלובקיה • סן מרינו† • ספרד • סרביה • פולין† • פורטוגל† • פינלנד† • צ'כיה† • מקדוניה הצפונית† • צרפת† • קפריסין • קרואטיה† • רומניה • רוסיה • שוודיה† • שווייץ† † מדינה שהכירה בקוסובו
הבנק האירופאי לשיקום ופיתוח: ההחלטה על קבלתה של קוסובו לחברות בבנק האירופאי לשיקום ופיתוח, אושרה על ידי מועצת הנאמנים שלה ב-16 בנובמבר 2012, וקבעה כי עד 17 בדצמבר 2012 היא תשלים את ההליכים הפנימיים הנדרשים. ב-8 בפברואר 2013 חתמו שר החוץ של קוסובו, אנבר הודג'אי, ונשיא ההבנק האירופאי לשיקום ופיתוח, סומה צ'קרברטי, על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי.
האיחוד האירופי האיחוד האירופי: האיחוד האירופי, בדומה לארגונים בין ממשלתיים אחרים, אינו בעל יכולת משפטית להכרה דיפלומטית בשום מדינה; המדינות החברות בו עושות זאת בנפרד. רוב המדינות החברות בארגון הכירו בקוסובו. ניסוח מדיניות משותפת של האיחוד האירופי של תמיכה או התנגדות לעצמאות קוסובו ידרוש הסכמה פה אחד מכל 27 המדינות החברות, שאינה קיימת כיום. ב-18 בפברואר 2008, האיחוד האירופי הצהיר רשמית כי הוא "ישים לב" להחלטת האספה בקוסובו. האיחוד האירופי שלח כח משימה (EULEX) כדי לשמור על השלום בקוסובו, הכוללת נציג מיוחד ו-2,000 אנשי משטרה ומשפט. הפרלמנט האירופי אמנם אינו מחזיק בסמכות רשמית לעיצוב מדיניות החוץ של האיחוד האירופי, אך נראה כי הוא הביע את הסכמתו לעצמאות קוסובו כאשר אירח את הפרלמנט של קוסובו בפגישה בין-פרלמנטרית ב-30 במאי 2008. זו הייתה גם הפעם הראשונה בה הונף רשמית דגל קוסובו על מוסד של האיחוד האירופי. ב-5 בפברואר 2009 אימץ הפרלמנט האירופי החלטה שעודדה את כל המדינות החברות באיחוד האירופי להכיר בקוסובו. ההחלטה בירכה גם על פריסתו המוצלחת של EULEX ברחבי קוסובו, ודחתה את האפשרות לחלוקה של קוסובו. החלטה שההועברה ברב של 424 שהצביעו בעד, לעומת 133 שהתנגדו. כמה נציגים רומנים וקומוניסטים קראו לכנס בין-לאומי חדש בנושא מעמדה של קוסובו או לאפשר לחלק הצפוני של המדינה להצטרף לסרביה. ב־8 ביולי 2010 אימץ הפרלמנט האירופי את החלטה המברכת "את הכרת כל המדינות בעולם בעצמאות קוסובו", שקבעה כי על המדינות החברות באיחוד האירופי "להגביר את הגישה המשותפת שלהן כלפי קוסובו". ההחלטה דחתה את האפשרות לחלוקה של קוסובו. ב־29 במרץ 2012 אימץ הפרלמנט האירופי החלטה שקראה לחמש המדינות החברות באיחוד האירופי שלא הכירו בעצמאות קוסובו לעשות זאת. מדינות החברות באיחוד שהכירו בקוסובו (22/27) אוסטריה† • איטליה† • אירלנד† • אסטוניה† • בולגריה† • בלגיה† • גרמניה† • דנמרק† • הולנד† • הונגריה† • יוון • לוקסמבורג† • לטביה† • ליטא† • מלטה† • סלובניה† • סלובקיה • ספרד • פולין† • פורטוגל† • פינלנד† • צ'כיה† • צרפת† • קפריסין • קרואטיה† • רומניה • שוודיה† מדינות מועמדות לחברות שהכירו בקוסובו (4/5) אלבניה† • טורקיה† • מונטנגרו† • סרביה • מקדוניה הצפונית† † מדינה שהכירה בקוסובו
קרן המטבע הבין-לאומית: ב־15 ביולי 2008 פרסמה קרן המטבע הבין-לאומית הצהרה בה נאמר "נקבע כי קוסובו התנתקה מסרביה כמדינה עצמאית חדשה". לאחר אישור חברותם בהצבעה חשאית על ידי 108 מדינות, קוסובו חתמה על סעיפי ההסכם של קרן המטבע הבין-לאומית ב-29 ביוני 2009 והפכה לחברה מלאה בקרן.
האינטרפול: בפגישה שהתקיימה ב-19 בפברואר 2017 בין נשיא קוסובו, האשים טאצ'י, למזכ"ל האינטרפול, יורגן סטוק, אמר סטוק כי האינטרפול פתוח לחברותה של קוסובו.
ארגון ההגירה הבין-לאומי: בפגישה שנערכה ב־30 במרץ 2012 בין סגן שר החוץ של קוסובו, פטריט סלימי, לסגנית מנהלתארגון ההגירה הבין-לאומי, לורה תומסון, הביעה תומסון נכונות להמשיך בדיונים מתקדמים עם נציגי קוסובו כדי לקדם את סיכויי החברות שלה בארגון.
נאט"ו נאט"ו: נאט"ו טענה שכח קוסובו שנועד לשמור על השלום בקוסובו יישאר ללא שינוי על בסיס החלטה 1244 של מועצת הביטחון של האו"ם (אנ'), כפי שהוסכם על ידי שרי החוץ בדצמבר 2007, אלא אם כן מועצת הביטחון של האו"ם תחליט אחרת. מדינות החברות בארגון שהכירו בקוסובו (26/30) איטליה† • איסלנד† • אלבניה† • אסטוניה† • ארצות הברית† • בולגריה† • בלגיה† • בריטניה† • גרמניה† • דנמרק† • הולנד† • הונגריה† • טורקיה† • יוון • לוקסמבורג† • לטביה† • ליטא† • מונטנגרו† • נורווגיה† • סלובניה† • סלובקיה • ספרד • פולין† • פורטוגל† • צ'כיה† • מקדוניה הצפונית† • צרפת† • קנדה† • קרואטיה† • רומניה מדינות מועמדות לחברות בארגון (0/1) בוסניה והרצגובינה † מדינה שהכירה בקוסובו
Flag of OIC הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי: בפברואר 2008, אמר מזכ"ל הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC), אקמלדין איהאסנוגלו, כי "קוסובו הכריזה סופית על עצמאותה לאחר מאבק ממושך ונחוש של אנשיה, ואנו שמחים על תוצאה משמחת זו, אנו מכריזים על הזדהותנו ותמיכתנו באחינו ואחיותינו שם. האומה האיסלאמית מאחלת להם הצלחה במלחמה החדשה הממתינה להם שהיא בנייתה של מדינה חזקה ומשגשגת המסוגלת לספק את תושביה". ה-OIC לא קרא למדינות החברות בו להרחיב את ההכרה, מכיוון שחלק מהמדינות החברות, כולל אזרבייג'ן, מצרים, אינדונזיה וסודאן, התנגדו בתוקף לכל הוצאת הצהרה כזו. ב־25 במאי 2009, במושב ה-36 של ה-OIC במועצת שרי החוץ בדמשק, 57 המדינות החברות בארגון אימצו החלטה שציינה את הכרזת העצמאות של קוסובו, שמרה על תפקידו של האו"ם בקוסובו, אישרה מחדש את האינטרס העז של ה-OIC בנוגע למוסלמים בבלקן, בירכו על שיתוף הפעולה של קוסובו עם המוסדות הכלכליים והפיננסיים של OIC, וקראו לקהילה הבין-לאומית להמשיך ולתרום לקידום כלכלת קוסובו. דווח כי טיוטה מוקדמת יותר של ההחלטה (שהונחה על ידי סעודיה) קראה להכרה בקוסובו על ידי מדינות האסלאם, אך זו נדחתה על ידי כמה מדינות חברות, בהן סוריה, מצרים ואזרבייג'ן. ה-OIC אימץ מנגנון דומה לזה שאומץ על ידי האיחוד האירופי המשאיר למדינות החברות בו להחליט באופן עצמאי בשאלת ההכרה בקוסובו. ביוני 2011, אימץ ה-OIC החלטה שקראה למדינות החברות בו לשקול להכיר בקוסובו, אך שוב הותירה את נושא ההכרה להחלטה אינדיבידואלית של כל מדינה. בנובמבר 2012, אימץ ה-OIC החלטה הקוראת למדינות החברות בו לשקול להכיר בקוסובו על סמך זכויותיהן החופשיות והריבוניות וכן על סמך נוהגן הלאומי. איהאסנוגלו הביע תמיכה בחיזוק הנתינות הבין-לאומית של הרפובליקה של קוסובו. בפברואר 2013, חידש ה-OIC את ההחלטה הקודמת ודחק בכל המדינות החברות בו להכיר בקוסובו. מדינות החברות בארגון שהכירו בקוסובו (33/57) אוגנדה • אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות† • אינדונזיה • איראן • אלבניה† • אלג'יריה • אפגניסטן† • בורקינה פאסו† • בחריין† • בנגלדש† • בנין† • ברוניי† • גבון† •גיאנה† • ג'יבוטי† • גינאה† • גינאה-ביסאו† • גמביה† •האיים המלדיביים† •הרשות הפלסטינית • חוף השנהב† • טג'יקיסטן • טוגו† • טורקיה† • טורקמניסטן • ירדן† • כווית† • לבנון • לוב† • מאוריטניה† • מאלי • מוזמביק • מלזיה† •מצרים† • מרוקו • ניז'ר† • ניגריה • סומליה† • סודאן • סורינאם • סוריה • סיירה לאון • סנגל† • עומאן • עיראק • ערב הסעודית† • פקיסטן† • צ'אד† • קומורו† • קזחסטן • קטר† • קירגיזסטן • קמרון • תוניסיה • תימן† † מדינה שהכירה בקוסובו
הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה: ב-19 בפברואר 2008, קראו היו"ר, אילקה קנרבה, ונציב המיעוטים של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), קנוט וולבק, לממשלת קוסובו ליישם במרץ מסגרות מוסכמות בנוגע למיעוטים. סרביה נשבעה להתנגד לחברות של קוסובו ב-OSCE וקראה לארגון לגנות את הכרזת העצמאות שלה. מדינות החברות בארגון שהכירו בקוסובו (36/56) אוזבקיסטן • אוסטריה† • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה† • איסלנד† • אירלנד† • אלבניה† • אנדורה† • אסטוניה† • ארמניה • ארצות הברית† • בולגריה† • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה† • בריטניה† • גאורגיה • גרמניה† • דנמרק† • הולנד† • הונגריה† • טג'יקיסטן • טורקיה† •טורקמניסטן • יוון • לוקסמבורג† • לטביה† • ליטא† • ליכטנשטיין† • מולדובה • מונטנגרו† • מונקו† • מלטה† • נורווגיה† • סלובניה† • סלובקיה • סן מרינו† • ספרד • סרביה • פולין† • פורטוגל† • פינלנד† • צ'כיה† • מקדוניה הצפונית† • צרפת† • קזחסטן • קירגיזסטן • קנדה† • קפריסין • קרואטיה† • קריית הוותיקן • רומניה • רוסיה • שוודיה† • שווייץ† † מדינה שהכירה בקוסובו
האומות המאוחדות האו"ם: רוסיה כינסה את מושב החירום של מועצת הביטחון של האו"ם ב-17 בפברואר 2008, אך חברי המועצה, בהתחשב בהבדלים בעמדה המוצהרת בין חברי הקבע, לא הצליחו להגיע להסכמה. רוסיה ביקשה פגישה נוספת ב-18 בפברואר. במרץ 2008, כוח המשימה הזמני של האו"ם בקוסובו (אנ'), אמר לממשלת סרביה להפסיק את התערבותה בצפון קוסובו לאחר שסרבים מקומיים שרפו משרד מכס שהקימה הרפובליקה של קוסובו. על מנת שקוסובו תזכה למושב באו"ם, דרושה הסכמה של כל חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון, שרק שלוש מהן מכירות כיום בקוסובו: בריטניה, צרפת וארצות הברית, בעוד סין ורוסיה מתנגדות בתוקף.  ב-17 בינואר 2012, קיימה נשיאת קוסובו, אטיפטה יאהיאגה, פגישה עם נשיא האספה הכללית של האו"ם, נסיר עבדולזיז אל-נאסר, שהצהיר כי ימשיך לתמוך בקוסובו בכל היוזמות והתהליכים שמקודמים. ב-11 ביולי 2012, הנשיא הנבחר של האספה הכללית של האו"ם, הסרבי ווק ירמיץ', אמר כי הניסיון של קוסובו להצטרף לאו"ם במהלך נשיאותו הקרובה באספה הכללית של האו"ם יהיה "מעשה של פרובוקציה חסרת טעם". "כל עוד סרביה מכהנת בנשיאות האיספה הכללית של האו"ם, מה שיקרה בשנה הקרובה, זה [הצטרפות קוסובו לאו"ם] יקרה רק על גופתי המתה," אמר ירמיץ'. עם זאת, מזכ"ל האו"ם, באן קי מון, אמר כי ירמיץ' היה צריך להצהיר על כך כפקיד של סרביה, ולא כנשיא האספה הכללית של האו"ם. 98 מתוך 193 מדינות חברות באו"ם ו-3 מתוך 5 מדינות חברות קבע במועצת הביטחון מכירות בקוסובו.
הבנק העולמי: ב-29 ביוני 2009, נהייתה הרפובליקה של קוסובו לחברה מן המניין בבנק העולמי.
ארגון המכס העולמי (אנ'): ב-3 במרץ 2017, נהייתה הרפובליקה של קוסובו לחברה מלאה בארגון המכס העולמי.