stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר קריסטוף
קריירה > יו. איי.אי אמיירטס (2018–2021) > 2019

קריסטוף ניצח את הקטע הראשון בטור של עומאן, ואת מרוץ גנט–וייפלחם. הוא ניצח את השלב החמישי בטור של נורווגיה ובעקבות כך גם את המרוץ כולו ואת דירוג המאיצים, הוא ניצח את מרוץ ג'יפי דו קאנטון. ובטור דה פראנס ההישג הבכיר שלו היה מקום שני בקטע הרביעי. הוא ניצח את הקטע השני בטור של גרמניה וסיים שני בדירוג המאיצים. קריסטוף התחרה בטור של סלובקיה, וניצח את החלק הראשון של קטע 1 במרוץ.
קריירה > יו. איי.אי אמיירטס (2018–2021) > 2020

קריסטוף פתח את עומת 2020 עם מקום שני בקלאסיקה די אלמריה, אחרי פסקל אקרמן המנצח. הוא סיים שלישי בקורנה–בריסל–קורנה, שלמעשה היה שני מתוך הפלוטון, לאחר שקספר אסגרן ניצח מתוך בריחת סולו וג'אקומו ניצולו ניצח את הספרינט מהפלוטון. בטור דה פראנס, חווה קריסטוף הצלחה גדולה מאוד בקטע הראשון עם ניצחון בספרינט רב משתתפים, לפני מאדס פדרסן וקייס בול ולבש את החולצה הצהובה בקטע ה-2. אולם בשאר המרוץ קריסטוף מיעט להתבלט, הוא שימש כפועל של טאדיי פוגאצ'אר שניצח את המרוץ וסיים רביעי בקטע ה-21. לקראת סוף העונה השיג קריסטוף עוד פודיום במונומנט כשסיים שלישי ברונדה ון פלנדרן, כשניצח את הספרינט על המקום השלישי מתוך דבוקה של 14 רוכבים, שהגיעה 8 שניות אחרי מת'יו ואן דר פול המנצח וווט ואן ארט.
הערות שוליים

↑  Alexander Kristoff to sign for UAE Team Emirates, http://cycling.today
קריסטוף, במרכז הפודיום של מרוץ סכלדפרייס.
קריסטוף ב-2017
קריסטוף במדי אלוף אירופה, 2018
סטפנו אוסי

| --- | --- |

 לידה:  3 בספטמבר 1822 פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 פטירה:  11 ביולי 1901 (בגיל 78) פירנצה, ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  בית הקברות של פורטה סנטה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאומנויות של פירנצה 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 
סטפנו אוסי (באיטלקית: Stefano Ussi ‏; 3 ספטמבר 1822–1901) היה צייר איטלקי, שנודע בתחילת דרכו בציורי ההיסטוריה שלו, ואחר כך בתיאור נושאים אוריינטלים.
ביוגרפיה

הוא נולד בפירנצה ולמד שם באקדמיה לאמנויות יפות אצל אנריקו פולסטריני. בין עמיתיו היו פייטרו בנבנוטי וג'וזפה בזאוולי.
לאחר לימודיו באקדמיה, נרשם כמתנדב למלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה, במהלכה נפל בשבי הכוחות האוסטריים. לאחר שחזר לפירנצה, הוא זכה בפרס הטריאנלה על ציור "תחיית לזרוס" ב-1849, והציג עבודות בשנים הבאות בנושאים היסטוריים וספרותיים.
הוא מזוהה עם קבוצת הציירים מאקיאיולי - שהיו קבוצת ציירים מאזור פירנצה, שאפשר לראות בהם מבשרי האימפרסיוניזם מבחינת הנושאים והצבעים שהם ציירו. הוא זכה להצלחה רבה עם יצירתו "גירוש הדוכס מאתונה" שהוצג בפירנצה בתערוכה הראשונה בשנת 1861. הוא זכה בפרס בפריז בשנת 1867, על יצירתו המייצגת את הגירוש במאה ה-14 של השליט העריץ של פירנצה.
בתקופתו של אוסי, אירועי ימי הביניים קיבלו משמעויות פטריוטיות חדשות כאשר הממלכה האיטלקית הייתה בתהליכי גיבוש ואיחוד.
אוסי נחשב לאחד מהציירים האוריינטליים החשובים בתקופתו.  הוא ביקר במצרים ב-1869 לרגל פתיחת תעלת סואץ, וחזר ב-1872 בהזמנת החדיב. יחד עם חברו, הצייר צ'זארה ביזאו. הוא ליווה משלחת דיפלומטית איטלקית למרוקו בשנת 1875. הרישומים הרבים שעשה במסעות אלו סיפקו לו חומר בשנים שלאחר מכן.
המשנה למלך מצרים הזמין ציור גדול המתאר ״עלייה לרגל למכה״.
ב-1880, בטורינו הוא הציג את ״פנטזיה מרוקאית״ וכן ״משפחה ערבית במדבר״. בשנת 1881 במילאנו, הוא הציג את ״החג של מוחמד בטנג'יר״. בין שאר יצירותיו ניתן למנות את ״הפרשים הערבים״.
הוא מת בפירנצה ב-1901.
הערות שוליים

↑  ARTGATE - Fondazione Cariplo, www.artgate-cariplo.it
↑  Dizionario degli Artisti Italiani Viventi: pittori, scultori, e Architetti, by Angelo de Gubernatis. Tipe dei Successori Le Monnier, 1889, page 531-2.
↑  The Orient in dreams, paintings, and exploration, Culturaitalia (באיטלקית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130175900  ISNI: 0000 0000 6687 0421  LCCN: nr90020811  RKD: 78843  ULAN: 500014508  VIAF: 38018310   WorldCat (עם VIAF): 38018310
תחבורה בדרך שלנו

| --- | --- |

 פעילות:  ייצוג הנוסעים המשתמשים בתחבורה הציבורית בישראל וקידום תוכניות לשיפורה
 התאגדות:  עמותה
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  פתח תקווה
 מייסדים:  דניאל קומיסר, איתי חיים, איליה קוגן
 יושב ראש:  מקס מורוגובסקי
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 http://www.tachbura.org
 
ארגון נוסעי התחבורה הציבורית בישראל - תחבורה בדרך שלנו (באנגלית: Public Transport Users Assosiation in Israel או בקיצור Ptua in Israel), הוא ארגון חברתי ללא מטרת רווח (מלכ"ר), למען התחבורה הציבורית בישראל. הארגון נוסד ונרשם כעמותה בשנת 2011 במטרה לייצג את הנוסעים המשתמשים בתחבורה הציבורית בישראל ולקדם תוכניות לשיפורה.
אודות הארגון

הארגון קם כמיזם התנדבותי במרץ 2011 בעקבות הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן על ידי פעילים עצמאיים מפורום תחבורה ציבורית בפורטל תפוז. בדצמבר 2011 הוכרז כעמותה, ואיגד מתנדבים הפועלים לקידום התחבורה הציבורית באזורים שונים בישראל. הארגון מקדם נושאים שונים כחלק מתפיסתו החינוכית והסביבתית: קידום ופיתוח מערכות הסעת המונים בנות קיימא, קידום חלופות לרכב פרטי, נגישות למוסדות ציבור ומרכזי תעסוקה, מתן העדפה לתשתיות מקדמות תחבורה ציבורית במוסדות התכנון, פעילות לשיפור השירות בשעות הערב ובסופי השבוע, שיפור המידע הזמין לנוסעי התחבורה הציבורית והפצת ניירות עמדה וסקרים בקרב נוסעים. בשנת 2022 כלל הארגון כ-40 מתנדבים. הארגון חבר ב"חיים וסביבה", ארגון הגג של ארגוני הסביבה בישראל.
אנשי הארגון

חברי הוועד המנהל של העמותה הם מומחים בתחומם, פעילים מקומיים לשיפור התחבורה הציבורית בישראל, אנשי הייטק, אקדמיה ומנהיגים צעירים בקהילה; משה לסקר, מנכ"ל חברת רמה תחבורה ציבורית גולן; עידו עפרוני, מומחה הון אנושי וייעוץ ארגוני, ממובילי מאבק התחבורה במבשרת ציון, עמית שמש, מהנדס תוכנה ופעיל בתחום התחבורה מרמת השרון; עו"ד ארנון פנץ, מומחה רגולציה מתחום האנרגיה הירוקה, יהודה אלבז, לשעבר מנהל אגף בכיר תחבורה ציבורית במשרד התחבורה, עו"ד ניר קפלן, סמנכ"ל רגולציה בהתאחדות המלונות ומקס מורוגובסקי, ממייסדי שבו"ס חולון, המשמש גם כיו"ר פעיל של הוועד המנהל החל מאוגוסט 2020. בתפקיד מנכ"ל הארגון הראשון שימש איתי חיים בהתנדבות, בין מרץ 2012 לינואר 2020. בין אוגוסט 2020 ליולי 2021, שימשה לילך חייבי מנחם כמנכ"לית העמותה.
פעילות הארגון

בין השנים 2013 ועד 2016, הפעיל הארגון את "פרויקט סרדין" לדיווח על צפיפות בקווי אוטובוס, במטרה להביא נתוני שטח למשרד התחבורה על מנת לשפר תדירות בקווים נבחרים. כמו כן יוזם הארגון פעילויות לשיפור בעיות נקודתיות בתחבורה הציבורית ומעלה סוגיות של חוויות משתמש בפורומים תחבורתיים שונים, גורמי תכנון, ועדות הכנסת ובתקשורת.
הארגון מסייע למקבלי החלטות ברשויות המקומיות ובקרב גורמי ממשל בשיפור התקשורת עם הציבור הרחב כגורם מייעץ ובעל ידע.
בשנת 2016, ביצעה העמותה עבור הקרן הקיימת לישראל מחקר מקיף ובניית מאגר מידע העוסק בנגישות לאתריה באמצעות שימוש בתחבורה הציבורית.
ביוני 2022, פרסמה העמותה מחקר מקיף העוסק בביזור סמכויות התחבורה לרמה האזורית והמקומית, באמצעות הקמת רשויות אזוריות ומטרופוליניות לתחבורה בישראל.
ראו גם

תחבורה ציבורית בישראל
15 דקות (ארגון)
תחבורה היום ומחר
סאמי אל-ג'אבר

סאמי אל-ג'אבר (בערבית: سامي الجابر; נולד ב-11 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר סעודי.
קריירת מועדונים

אל-ג'אבר מצוטט לעיתים קרובות כשחקן המפורסם ביותר של אל-הילאל, לאחר ששיחק כמעט 20 שנה במועדון. הוא הצטרף למועדון בגיל 15 ובמשך שני עשורים שיחק שם כשחקן בכיר. הוא עזר למועדון לזכות ב-6 אליפויות, 6 גביעי נסיך הכתר ו-2 זכיות בליגת האלופות האסיאתית. הוא היה גם מלך השערים פעמיים בליגת העל הסעודית (בעונת 1989/90 ובעונת 1992/93). בעונת 2000/2001 הושאל לתקופה קצרה לקבוצת וולברהמפטון וונדררס.
ב-21 בינואר 2008, אל-הילאל קיימה משחק ידידות לכבודו של אל-ג'אבר נגד מנצ'סטר יונייטד. אל-ג'אבר כבש פנדל בדרך לניצחון 3-2 על האורחים, במשחקו האחרון במועדון.
קריירה בינלאומית

אל-ג'אבר כבש 46 שערים ב-156 משחקים בנבחרת ערב הסעודית. הוא הופיע עם הנבחרת במונדיאל 1994, מונדיאל 1998, מונדיאל 2002 ובמונדיאל 2006. ב-1998 היה לכדורגלן הראשון מאסיה, שכבש בשני מונדיאלים רצופים.
אל-ג'אבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-11 בספטמבר 1992 בתיקו 1-1 עם סוריה בגביע האומות הערביות. רק בהופעה ה-19 שלו הוא כבש את שער הבכורה במדים הלאומיים בניצחון 6-0 על מקאו במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. סעודיה העפילה לאחר מכן לגביע העולם 1994, הופעתם הראשונה בתחרות. אל-ג'אבר הופיע בשניים ממשחקי הנבחרת במונדיאל עצמו כשהוא מבקיע בניצחון 2-1 על מרוקו.
אל-ג'אבר היה חלק מהסגל שזכה בגביע אסיה ב-1996 לפני שהגיע עמה למונדיאל השני שלו ב-1998. הוא שיחק בכל שלושת המשחקים בהם הופיעה הנבחרת במונדיאל וכבש את השער השני במשחק שהסתיים בתוצאה 2-2 עם דרום אפריקה. זה הפך אותו לשחקן האסייתי הראשון שכובש בשני גביעי עולם ברציפות.
הוא הופיע בגביע העולם ב-2002, אך שיחק רק במשחק אחד, בתבוסה 0-8 לגרמניה. הוא החמיץ את המשך הטורניר עקב פציעה ואף הובל לבית חולים מקומי.
בעקבות האכזבה הזו, הוא החליט לפרוש מהנבחרת, אך התפתה לאחור על ידי המאמן הארגנטינאי סעודי גבריאל קלדרון בתחילת 2005 לקראת מוקדמות מונדיאל 2006. הוא כבש שלושה שערים בארבעה משחקי מוקדמות ועזר לנבחרת להעפיל למונדיאל רביעי ברציפות. הוא הופיע בכל שלושת המשחקים שהסעודים שיחקו בטורניר שנערך בגרמניה ואף כבש במשחק הפתיחה שלהם מול תוניסיה כדי להעניק להם יתרון 2-1, במשחק שהסתיים בתוצאה 2-2. בסיום הטורניר, הודיע אל-ג'אבר על פרישתו מהמדים הלאומיים.
קריירת אימון

אל-ג'אבר מונה לעוזר מאמן אל-הילאל בשנת 2009, שנה לאחר שפרש מכדורגל מקצועי. הוא עבד תחת מאמנים בולטים כמו אריק גרטס, גבריאל קלדרון ותומאס דול. בשנת 2012 הוא מונה לעוזר מאמן בקבוצת אוסר מליגת המשנה הצרפתית.
ב-27 במאי 2013, סאמי אל-ג'אבר מונה למאמנה הראשי של אל-הילאל, הוא החליף את המאמן זלאטקו דאליץ'. הוא הפך למאמן הסעודי הראשון שמאמן את אל-הילאל אחרי 14 שנים. אחרי העונה הראשונה בקריירה החדשה שלו, הוא דורג במקום ה-19 בדירוג העולמי של מאמני הכדורגל. למרות זאת, הנהלת אל-הילאל החליטה להחליף אותו. ב-19 ביולי 2014 מונה למנהל הטכני של קבוצת אל ערבי מליגת העל הקטרית. ב-16 בספטמבר 2017 הודיעה הנהלת המועדון על פיטוריו.
חיים אישיים

בנוסף לשפת האם שלו, סאמי דובר אנגלית, צרפתית ופורטוגזית. הוא נשוי ואב לבן, עבדאללה, שמשחק גם הוא כדורגל ובת, רמה סאמי.
תארים כשחקן > קבוצתיים > אל-הילאל

ליגת האלופות האסיאתית: 2000
גביע אסיה למחזיקות: 1997, 2002
הסופר קאפ האסיאתי: 1997
אליפות ערב הסעודית: 1989/1990, 1995/1996, 1997/1998, 2001/2002, 2004/2005
הגביע הסעודי: 1994/1995, 1999/2000, 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006
גביע הפדרציה הסעודי: 1990, 1993, 1996, 2000
גביע האלופות הערבי: 1994, 1995
הסופר קאפ הערבי: 2001
תארים כשחקן > קבוצתיים > נבחרת ערב הסעודית

גביע אסיה בכדורגל: 1996
גביע המפרץ לאומות: 1994, 2002
תארים כשחקן > אישיים

כדורגלן השנה הערבי: 2001
השחקן הערבי היחיד ששיחק בארבעה מונדיאלים: 1994, 1998, 2002, 2006
השחקן הערבי היחיד שכבש בשלושה מונדיאלים: 1994, 1998, 2006
תארים כמאמן > אל-הילאל

אליפות ערב הסעודית: 2013/2014
הגביע הסעודי: 2013/2014
ג'יימס אירווין (צייר)

| --- | --- |

 לידה:  1822 Menmuir, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  17 במרץ 1889 (בגיל 67 בערך) Montrose, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1780–1831 (כ־51 שנים) 
 
ג'יימס אירווין (באנגלית: James Irvine; ‏1822 – 17 במרץ 1889) היה צייר דיוקנאות סקוטי.
ביוגרפיה

אירווין נולד בשנת 1822, במחוז פורפשייר במזרח סקוטלנד. הוא היה בנו הבכור של ג'ון אירווין והתחנך בבית הספר הקהילתי המקומי. הוא היה תלמידו של צייר הדיוקנאות הסקוטי קולווין סמית' בברצ'ין.
אירווין התבסס כצייר בארברואת', לפני שעבר למונטרוז, שם קיבל הזמנות מהרקטור של אקדמיית מונטרוז ומאוצר מוזיאון מונטרוז.
בסופו של דבר הוא קיבל הרבה יותר עבודה מכיוון שהוכר כאמן פורטרטים מוביל בסקוטלנד. הוא היה חבר טוב של עמיתו האמן ג'ורג' פול צ'למרס. בין הדיוקנאות שלו היו אלה של ג'יימס קול (1786–1880), ניצול מהקרב הימי שהוביל ללכידת האוניה "צ'סאפיק". ג'יימס קול גם נולד בפרידן, ליד מונטרוז, אך עשרות שנים לפני אירווין ב-1786. קול נלחם בקרב טרפלגר ואיבד יד. לאחר שנים של ציד לווייתנים הוא פרש לעיר הולדתו, שם צייר אותו אירווין חמש פעמים. קול הפך לסלבריטי בגלל קורות חייו ובזכות אורך חייו. ההספד של קול סוקרה בסופו של דבר ב"ניו יורק טיימס".
אירווין גם צייר כמה נופים והוא החל לצייר דיוקנאות זיכרון של הרוזן והרוזנת מדלהוזי, אך לא השלים את המלאכה.
הוא מת בביתו במונטרוז ב-17 במרץ 1889.
לאירווין יש יותר משלושים ציורים בבעלות ציבורית.
הערות שוליים

↑  L. H. Cust, ‘Irvine, James (1822–1889)’, rev. Jennifer Melville, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
↑  Obituary, Montrose Standard, 8 October 1880, p. 2.
↑  Art and Artists, www.nationalgalleries.org (באנגלית)
↑  Lee, Sidney, ed. (1892). "Irvine, James" . Dictionary of National Biography. Vol. 29. London: Smith, Elder & Co.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 41128  ULAN: 500123567  VIAF: 96593679   WorldCat (עם VIAF): 96593679 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימס אירווין (צייר)".
ג'יימס אירווין, לואיס בלאק - עבד משוחרר.
ג'ובאנה טינטי

| --- | --- |

טינטי מרצה על טלסקופ החלל אריאל ב-2018
 לידה:  1 באפריל 1972 (בת 52) טורינו, איטליה 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורינו 
 מנחה לדוקטורט:  Luigi Sertorio 
 מוסדות:  המחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה, יוניברסיטי קולג' לונדון (1 בספטמבר 2013)  סוכנות החלל האירופית (1 באוקטובר 2005–30 בספטמבר 2007)  המכון הטכנולוגי של קליפורניה (1 באוקטובר 2002–30 בספטמבר 2003)  אוניברסיטת דרום קליפורניה (1 באוקטובר 2001–30 בספטמבר 2002)  יוניברסיטי קולג' לונדון (1 ביוני 2020)  המחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה, יוניברסיטי קולג' לונדון (1 בספטמבר 2007–30 באוגוסט 2009)  המחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה, יוניברסיטי קולג' לונדון (1 בספטמבר 2010–30 באוגוסט 2013)  המחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה, יוניברסיטי קולג' לונדון (1 בספטמבר 2009–30 באוגוסט 2010)  החברה המלכותית (1 באוקטובר 2009–2017)  יוניברסיטי קולג' לונדון (20 בנובמבר 2018) 
 תלמידי דוקטורט:  David M. Kipping 
 פרסים והוקרה:  Moseley medal (2011) 
 
ג'ובאנה טינטי (באיטלקית: Giovanna Tinetti;‏ 4 באפריל 1972, טורינו איטליה) היא אסטרוביולוגית איטלקייה. פרופסורית לאסטרונומיה ביוניברסיטי קולג' לונדון. טינטי ידועה בהיותה הראשונה שזיהתה אדי מים באטמוספירה של כוכב לכת חוץ-שמשי.
השכלה ומסלול מקצועי

לטינטי תואר ראשון באסטרופיזיקה -1997, ותואר שני בהידרודינמיקה -1998, ודוקטורט בפיזיקה תאורטית - 2003, שלושתם מאוניברסיטת טורינו. בהמשך עשתה פוסט-דוקטורט במכון החדש לאסטרוביולוגיה במעבדה להנעה סילונית (JPL) של נאס"א בפסדינה, קליפורניה. ב־2005 עברה למכון לאסטרופיזיקה של פריז (Institut d'astrophysique de Paris)(אנ'). ב-2007 עברה ליוניברסיטי קולג' לונדון, שם היא פועלת עד היום.
ב-2013 מונתה למתאמת תוכנית EChO (אנ') -הצעה לסוכנות החלל האירופית של טלסקופ חלל. כיום היא החוקרת הראשית של תוכנית ARIEL(אנ'), טלסקופ חלל מיועד לשיגור ב-2028.
פעילותה המדעית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בתחילת דרכה עסקה בפיזיקה תאורטית והדוקטורט שלה היה בפיזיקת חלקיקים. אולם לקראת הפוסט-דוקטורט עברה לתחום של כוכבי הלכת החוץ שמשיים.
טינטי היא מחלוצי השימוש ב-infrared, transit spectroscopy לגילוי המבנה המולקולרי של אטמוספירת כוכבי הלכת החוץ-שמשיים. ב-2007 זיהתה אדי מים באטמוספירה של כוכב הלכת החוץ שמשי HD 189733b (אנ'). ב-2008 הייתה שותפה לצוות בינלאומי שגילה עקבות של מתאן באותו כוכב לכת.
מדע פופולרי

טינטי פעילה בהנגשה לציבור הרחב של מדעי החלל ובמיוחד את כוכבי הלכת החוץ-שמשיים. היא מופיעה בקביעות בתוכניות האסטרונומיה של ה-BBC, וכותבת פודקאסטים.
ב-2013 הוציאה באיטלקית ספר מדע פופולרי על כוכבי הלכת החוץ-שמשיים.
הערות שוליים

↑  הודעה על הגילוי באתר של יוניברסיטי קולג' לונדון (באנגלית)
↑  מעודכן ל-1 באפריל 2020
↑  מאמר בNature על EChO (באנלית)
↑  ההצעה לתוכנית ARIEL, מאמר של טינטי ואחרים (באנלית)
↑  שידור ב-BBC בהשתתפות טינטי(באנלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 277/6354  GND: 1281714704  ICCU: TO0V509920  ISNI: 0000 0003 6715 5034  LCCN: no2012022149  MGP: 301479  NTA: 408789220  ORCID: 0000-0001-6058-6654  ResearcherID: G-7956-2017  RERO: 02-A023191759  SUDOC: 160227429  VIAF: 231789913   WorldCat (עם VIAF): 231789913
יבגרף סורוקין

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1821 (יוליאני) Nekrasovskoye, רוסיה 
 פטירה:  17 בפברואר 1892 (יוליאני) (בגיל 70) 
 מקום קבורה:  Intercession Monastery 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1849) 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1849) 
 
יבגרף סורוקין (ברוסית: Евгра́ф Семёнович Соро́кин;‏ 18 בדצמבר 1821 – 1892) היה אמן ומורה רוסי; ידוע בציורים היסטוריים, דתיים וז'אנרים.
ביוגרפיה

החשיפה הראשונה שלו לאמנות הגיעה מצייר אייקונים בירוסלב. לאחר תקופת הכשרה, כומר מקומי שאהב את עבודתו הציע לו ליצור ציור של פטר הגדול המגלה את האמן, אנדריי מטווייב. לכבוד הביקור הקרוב של הצאר ניקולאי הראשון. ציור זה הוצג בפני הצאר, שהתרשם מספיק כדי להוציא הוראה שסורוקין ילמד באקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות.
בשנת 1841, הוא נכנס לאקדמיה תחת פיקוחו של אלכסיי מרקוב. בשנה שלאחר מכן הוא כבר זכה לשבחים ממועצת האקדמיה. הוא זכה במספר מדליות כסף וב-1847 זכה במדליית זהב על עיבודו של "דניאל בגוב האריות". שנתיים לאחר מכן, ציורו של הגיבור העממי, איאן אוסמובטס, זיכה אותו במדליית זהב ובמלגה ללימודים באירופה. הוא היה בספרד מ-1851 עד 1854 ובאיטליה מ-1855 עד 1859. הוא ערך ביקור גם במצרים ובסוריה. כמה מהעבודות שיצר בספרד הן מהידועות שלו.
ב-1859 חזר לרוסיה והתמנה למורה בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם שהה עד מותו.
ב-1861 הוא זכה בתואר "אקדמי" ויצר ציורי מזבח לקתדרלת אלכסנדר נייבסקי החדשה בפריז.
מאוחר יותר, הוא עבד בקתדרלת ישו המושיע והשלים כמה תמונות שפיודור ברוני השאיר לא גמורות.
עבור עבודה זו, הוא קודם לדרגת "פרופסור" בשנת 1878.
תאריך מותו המדויק אינו ידוע.
גלריה

חיזור, 1858
הצליבה, 1873
צוענים בספרד, 1853
קבצנית בספרד, 1852
הערות שוליים

↑  Kenneth, Yevgraf Sorokin, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
פנטסומיה X

| --- | --- |

קריוטיפ של תוספת שלושה כרומוזמי X
 שמות נוספים:   49,XXXXX
 תחום:  גנטיקה
 אבחון:  בדיקת קריוטיפ
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  C535319
 סיווגים
 ICD-10:  Q97.1
 ICD-11:  LD50
תוספת של 3 כרומוזומי X (פנטסומיה X), הידועה גם בשם  49,XXXXX, היא הפרעה כרומוזומלית (אנ') שבה לנקבה יש חמישה, ולא שני עותקים של כרומוזום X. פנטסומיה X עשויה לגרום לקומה נמוכה (אנ'), מוגבלות שכלית, שינויים בתווי הפנים, מומי לב, שינויים במבנה השלד, והפרעות פריון. המצב נדיר במיוחד, ושכיחותו המשוערת באוכלוסייה בין 1 ל-85,000 ל-1 ל-250,000. התסמונת מופיעה אצל נשים בלבד.
לתסמונת יש מגוון גדול של סימפטומים, ולכן אין לה תיאור אחיד שלהם. אף על פי שהתסמונת מתאפיינת במוגבלות משמעותית, רק מעטים מהמקרים מאובחנים ולכן קשה להסיק מסקנות לגבי ביטויי התסמונת והפרוגנוזה שלה. בנוסף, לעיתים תוספת של 3 כרומוזומי X עלולה להיחשב כהפרעה כרומוזומלית נפוצה יותר כמו תסמונת דאון או תסמונת טרנר.
התסמונת אינה עוברת בתורשה, היא נגרמת בשל אירוע אקראי שקורה בזמן התפתחות תאי הרבייה. במקרים נדירים, זה עשוי להיות קשור לפסיפס הכרומוזומלי של ההורה. הקריוטיפ שקיים בפנטסומיה X נקרא  49,XXXXX, והוא מייצג את 49 הכרומוזומים שנצפו בהפרעה בהשוואה ל-46 בהתפתחות רגילה.
תסמינים

המאפיינים הקליניים העיקריים של פנטסומיה X הם מוגבלות שכלית, קומה נמוכה(אנ'), שינויים במבנה הפנים והשרירים ומומי לב מולדים. בדרך כלל התסמונת מתבטאת במוגבלות שכלית ברמה בינונית, רמה זו של מוגבלות מאופיינת ביכולת קוגניטיבית הדומה לזו של ילדים בגילאי שש עד שמונה גם בגילאי בגרות. הלוקות בתסמונת יכולות לרכוש מיומנויות חיים ותעסוקה בסיסית בעזרת תמיכה.
התסמונת יכולה לגרום למומים בלב, ללוקות בתסמונת יש שיעור גבוה יותר של מומי לב מולדים מלכל הפרעה כרומוזומלית אחרת, כאשר ל-56.5% מהחולות המתועדות יש מום לב כלשהו.
בעיות רפואיות פנימיות אחרות המתועדות לעיתים קרובות כוללות מומים בכליות ובשתן
מבחינה פסיכולוגית בנות ונשים עם ההפרעה מתוארות לעיתים קרובות כביישניות ומשתפות פעולה. תכונות אשר באות לידי ביטוי גם בתסמונות אחרות שכוללות תוספות של כרומוזומי X. העיכובים ההתפתחותיים עלולים לגרום לקושי בתקשורת, וכתוצאה מכך לתסכול ולהתפרצויות זעם. אך, באופן כללי, התסמונת אינה קשורה לבעיות התנהגותיות חמורות.
גורמים

התסמונת נגרמת על ידי תהליך שדרכו נוצרים תאי רבייה (ביצים או זרע) עם יותר מדי או מעט מדי כרומוזומים. בתהליך זה, כרומוזומים הומולוגיים או כרומטידות אחיות(אנ') לא מצליחים להיפרד כראוי בעת ייצור תאי הרבייה. בטטרסומיה(אנ') ופנטסומיה של כרומוזומי מין, הכרומוזומים הנוספים עוברים באופן עקבי מהורה אחד. ובמקרה הספציפי של התסמונת הזו, כל המקרים הידועים ירשו את הכרומוזומים הנוספים מהאם.
אי-הפרדה קשורה לגיל מתקדם של האם(אנ'), אבל ההשפעה של גורם זה על פנטסומיה X אינה ברורה. פנטסומיה X אינה עוברת בתורשה ואינה נגרמת על ידי גורמים סביבתיים. עם זאת, במקרים נדירים, פנטסומיה X עשויה להיות קשורה לפסיפס כרומוזומלי של ההורים.
השתקה של כרומוזום X היא גורם מרכזי לפנטסומיה X.
דרכי אבחון

תוספת או חוסר בכרומוזומים כגון פנטסומיה X מאובחנים בתהליך של קריוטיפ, או בדיקת כרומוזומים (בדיקות למציאת שינויים בגנום). לא ניתן לבצע אבחנה על בסיס פנוטיפ (התבטאותן של תכונות על פי ההרכב הגנטי) בלבד, מכיוון שתסמונות אחרות מבוטאות באופן דומה.
הפנוטיפ של פנטסומיה X אינו ספציפי להפרעה, ומצבים רבים אחרים יכולים להוות אבחנה מבדלת. למשל, טטרסומיה X(אנ'), הפרעה שבה לילדה או לאישה יש ארבעה עותקים של כרומוזום X. עם זאת, הפנוטיפ של פנטסומיה X חמור יותר מזה של טטרסומיה X, כיוון שבפנטסומיה X מנת המשכל נמוכה יותר והשינויים החיצוניים מובהקים יותר. לתסמונת הזו יש גם מאפיינים נוספים שאינם שכיחים בטטרסומיה, כגון נמוכות קומה.
אבחנה מבדלת פוטנציאלית נוספת היא תסמונת דאון. המאפיינים של שני המצבים חופפים, וייתכן שחלק מהבנות עם פנטסומיה X אובחנו בתסמונת דאון לפני הבירור הגנטי. לחלק מהמקרים של פנטסומיה X הייתה היסטוריה משפחתית של תסמונת דאון, מה שעורר השערות על כך שהתסמונות עלולות להיות גנטיות. השערה נוספת שהדבר העלה הייתה שזה עשוי להצביע על כך שחלק מהחולות שאובחנו עם תסמונת דאון על בסיס פנוטיפ עשויות להיות למעשה בעלות פנטסומיה X.
הפנוטיפ של פנטסומיה X הושווה גם לזה של תסמונת טרנר, המאופיינת בכך שלנקבה יש עותק אחד של כרומוזום X. הן טרנר והן פנטסומיה X הן הפרעות אצל נשים בלבד המאופיינות בקומה נמוכה, מומי לב והתפתחות לא תקינה של התבגרות. עם זאת, הלקויות השכליות שנצפו בפנטסומיה X נדירות בתסמונת טרנר.
פרוגנוזה

הפרוגנוזה ארוכת הטווח של פנטסומיה X אינה ברורה, בשל השכיחות הנמוכה שלה. אף על פי שחלק מהסקירות טוענות לפרוגנוזה לא טובה עקב הפגמים המולדים שנצפו במקרים חמורים, ישנן קבוצות תמיכה המדווחות על תסמינים קלים יותר מהמקובל בספרות הרפואית, כולל מבוגרים עם פנטסומיה X במצב בריאותי סביר. ספקטרום החומרה של התסמונת משתנה. קיים צורך קבוע בתמיכה, אך חלק מהנשים דיווחו על יכולת לעבוד במשרה חלקית ולנהל חלק מענייניהן בחיים האישיים. עבור הפרעות טטרסומיה ופנטסומיה של כרומוזומי מין בכללותם, הפרוגנוזה הטובה הייתה קשורה לתמיכה הורית חזקה. נערות ונשים עם פנטסומיה X שהמטפלים שלהן תמכו בהם וניסו לעזור להן להצליח דווחו כמי שהגיעו להישגים ברמות אישיות וחברתיות גבוהות יותר מהתיאור שמופיע בספרות הרפואית.
היסטוריה

פנטסומיה X אובחנה לראשונה בשנת 1963, בילדה בת שנתיים שעברה בדיקת קריוטיפ בשל מוגבלות שכלית חמורה. באותו הזמן, נרשמו ארבעה מקרים של תסמונת XXXXY(אנ').
ראו גם

גנטיקה
כרומוזום
פגם גנטי
תסמונת ה-X המשולש
תסמונת דאון
לקריאה נוספת

Linden, M. C., Bender, B. G., & Robinson, A. (1995). Sex chromosome tetrasomy and pentasomy. Pediatrics, 96(4), 672-682.
כפר המלכה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חוות נוי 
 על שם:  מארי אנטואנט 
 כתובת:  גני ארמון ורסאי 
 מיקום:  ורסאי 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1783
 תאריך פתיחה רשמי:  1783 
 אדריכל:  רישאר מיק 
 קואורדינטות:  48°49′07″N 2°06′46″E﻿ / ﻿48.818611111111°N 2.1127777777778°E﻿ / 48.818611111111; 2.1127777777778
 אתר רשמי
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי כפר המלכה(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי כפר המלכה
 
בית מארי אנטואנט בכפר המלכה.
כפר המלכה (בצרפתית: Hameau de la Reine) הוא כפר-דמה שנבנה בגנים של ארמון הטריאנון הקטן שבעצמו ממוקם בגנים של ארמון ורסאי עבור מארי אנטואנט רעייתו של לואי השישה עשר, מלך צרפת.
תיאור הכפר

בשנת 1774, הגנים הפורמליים של ארמון הטריאנון הקטן הפכו לגנים אנגליים "טבעיים" יותר, ונבנו בהם גבעות, אגם ופלגים קטנים, תחת פיקוחו של אנטואן רישאר, הגנן האישי של המלכה.
הכפר הוקם בשנת 1783 בתכנונו של האדריכל רישאר מיק (Richard Mique). בכפר נבנו בית חווה, מחלבה וטחנת קמח שהפיקו תנובה כפרית טרייה לשימוש המלכה ופמלייתה. הכפר פעל כמתחם נפרד מארמון ורסאי וחיו בו אנשים שנשכרו לטפל בכפר ולהפוך אותו ליצרני. המלכה והגבירות נהגו להתארח בכפר ולהתלבש בהתאם לסגנון לבוש כפרי, רועות צאן ורפתניות, בעוד הן עובדות במקום מטפלות בצאן וחולבות את הפרות.
הריהוט בתוך המבנים לא היה ריהוט אופייני לבתי כפר, אלא ריהוט מלכותי ומפואר, אולם יחד עם זאת, פשטות המבנים היוותה ניגוד לפאר הרב של ארמונות ורסאי, או אפילו של הטריאנון הקטן עצמו.
ראו גם

גני ארמון ורסאי
הטריאנון הגדול
הטריאנון הקטן
סגנון לואי השישה עשר
סמואל בו

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1822 קרלייל, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 בנובמבר 1878 (בגיל 56) אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית קברות דין 
 תחום יצירה:  ציור נוף 
 
סמואל בו (באנגלית: Samuel Bough;‏ 8 בינואר 1822 – 19 בנובמבר 1878) היה צייר נוף יליד אנגליה שבילה חלק ניכר מהקריירה שלו בעבודה בסקוטלנד.