stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערבית פלסטינית
לקריאה נוספת

יוחנן אליחי, מילון עברי-ערבי לשפה הערבית המדוברת. ינץ, ירושלים, תשל"ז; מהדורה שנייה: 1996 – בתעתיק עברי מדעי בתוספת הסברים דקדוקיים.
יוחנן אליחי, לדבר ערבית: קורס ללימוד השפה הערבית המדוברת הפלסטינית. הוצאת קסת, ירושלים, 1989; מהדורה שנייה מתוקנת: מינרוה בית הוצאה לאור, ירושלים, 2006.
יוחנן אליחי, המילון החדש לערבית מדוברת: ערבי-עברי. משרד הביטחון והוצאת קסת, תל אביב תשנ"ט.
J. Elihay, The Olive Tree Dictionary – A Transliterated Dictionary of Conversational Eastern Arabic (Palestinian), מינרוה בית הוצאה לאור, ירושלים 2004 – מילון ערבי-אנגלי בתעתיק לטיני מדעי, כולל הסברים דקדוקיים.
אריה לוין, דקדוק הלהג הערבי של ירושלים. מאגנס, ירושלים, 1995; מהדורה שנייה: 1996 ISBN 965-223-878-3.
מיטל לוקוף, ספר ללימוד הערבית המדוברת הפלסטינית, כַּלִמַַאת, שדרות 2018.
שמעון לנדמן ומשה פיאמנטה, לשון ערב: הערבית המדוברת בפי העם. דערב, ירושלים, תש"ו–תש"ז.
עבד אלרחמן מרעי, וואלה בסדר: דיוקן לשוני של הערבים בישראל (ערך: רוביק רוזנטל). הוצאת כתר, 2013.
משה פיאמנטה, פרקים בלהג הערבי של הגליל המרכזי (מיועד לתלמידי המגמה המזרחית). משרד ראש-הממשלה – לשכת היועץ לענייני ערבים, ירושלים, תשי"ט.
משה פיאמנטה, דבר ערבית: מבוא לערבית הארצישראלית. מעריב, תל אביב, 1968.
משה פיאמנטה, מלון עברי-ערבי לנוהל פרלמנטרי ונהול ישיבות. משרד ראש-הממשלה – לשכת היועץ לענייני ערבים, ירושלים, 1962.
משה פיאמנטה, שימוש הזמנים, האספקטים והדרכים בלהג הערבי הירושלמי. משרד ראש-הממשלה – לשכת היועץ לענייני ערבים, ירושלים, 1964.
משה פיאמנטה, ערבית מדוברת למתחיל. מעריב, תל אביב, תשל"ג.
וולפדיטריך פישר ואוטו יסטרו, מדריך לחקר הלהגים הערביים, תרגם מגרמנית רפי טלמון. מאגנס, ירושלים, תשס"א מסת"ב 965-493-093-5 (בגרמנית: Handbuch der arabischen Dialekte, Wiesbaden: Otto Harrassowitz 1980).
מיופיברובלסטומה מסוג שדי

| --- | --- |

תמונה מוגדלת של מיופיברובלסטומה (גידול שפיר בשד)
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  {{}}
 DiseasesDB:  {{}}
 MedlinePlus:  {{}}
 OMIM:  {{}}
 סיווגים
 ICD-10:  {{}}
מיופיברובלסטומה מסוג שדי (באנגלית: Mammary-type myofibroblastoma או MFB) הוא גידול שפיר לחלוטין, כלומר הוא אינו מעביר גרורות וכאשר מסירים אותו בניתוח, נדיר שיחזור.
תגלית

מיופיברובלסטומה מסוג שדי (MFB), נקראת גם מיופיברובלסטומה שדית וחוץ שדית, נקראה לראשונה מיופיברובלסטומה של השד, או, בפשטות יותר, מיופיברובלסטומה שדי (MMFB) או רק מיופיברובלסטומה. השינוי במינוח זה התרחש מפני שהמחקר הראשוני משנת 1987 ומחקרים רבים לאחר מכן מצאו את הגידול הזה רק ברקמת השד. עם זאת, מחקר משנת 2001, ודיווחים רבים מצאו בעזרת בהיסטופתולוגיה המיקרוסקופית מאפיינים מרכזיים של מיופיברובלסטומה מסוג שדי במגוון רחב של איברים ורקמות. דבר המסבך יותר את הנושא הוא מחקרים מוקדמים על מיופיברובלסטומה מסוג שדי אשר סיווגו אותו כאחד ממגוון הסוגים השונים של גידול תאי ציר (אנ') אשר מלבד מיופיברובלסטומה מסוג שדי, היו לא מוגדרים. גידולים אלו, שלעיתים קרובות עלו בדיווחים שונים, הם: מיאלופיברובלסטומה, גידול תאי ציר שפירים, פיברומה, ליפומה של תאי ציר, גידול סטרומה מיוגני וגידול סטרומלי בודד. לבסוף, מחקרים מצביעים על כך שליפומה של תאי ציר ואנגיופיברומה תאית הם זנים של מיופיברובלסטומה מסוג שדי. כאן, שני הגידולים האחרונים מסווגים באופן ניסיוני כזנים של מיופיברובלסטומה מסוג שדי, אבל אחרת מיופיברובלסטומה מסוג שדי מתואר כפי שהוא מוגדר בצורה קפדנית יותר בהתאם לפרסומים האחרונים. ארגון הבריאות העולמי, 2020, סיווג גידולי מיופיברובלסטומה מסוג שדי וגידולי מיופיברובלסטומה (כלומר גידולים מיופיברובלסטיים חוץ שדיים) כצורות גידול נפרדות בקטגוריה של גידולים פיברובלסטיים ומיופיברובלסטיים (אנ').
אפידמיולוגיה

מיופיברובלסטומה מסוג שדי תוך-שדי מייצג ככל הנראה פחות מ-1% מכלל גידולי השד. לעומת זאת, במחקרים אחרונים נמצא כי מיופיברובלסטומה מסוג שדי חוץ-שדי מתרחש בתדירות גבוהה בהרבה: מחקר של 143 חולים דיווח כי מספר המקרים של מיופיברובלסטומה מסוג שדי חוץ-שדי עלה היה פי 10 ממספר מקרי התוך שדי. לפיכך, המחלה הכוללת עשויה להיות שכיחה יותר ממה שנחשב בעבר. מיופיברובלסטומה מסוג שדי חוץ-שדי מתרחש בערך באותה מידה אצל גברים ונשים, טווח הגילים שלו רחב וכולל ילדים. כמו כן, מיופיברובלסטומה מסוג שדי תוך-שדי מתרחש בערך באותה מידה בשני המינים, אך יש לו דומיננטיות ברורה במבוגרים בגיל העמידה ובמבוגרים.
תסמינים

מיופיברובלסטומה מסוג שדי היא מסה שאצל נשים עשויה להתגלות לראשונה בבדיקה עצמית שגרתית של השד (אנ') או שיטות זיהוי אחרות כגון ממוגרפיה. גברים עם מיופיברובלסטומה מסוג שדי בשד מופיעים בדרך כלל עם מסת שד מוחשית. בעוד שאובחן אצל גברים בני 25 עד 87, מיופיברובלסטומה מסוג שדי שכיח בעיקר בנשים לאחר גיל המעבר ומעלה (60–70 שנים). זה נקשר עם נטילת אסטרוגנים ובגברים, גינקומסטיה. מיופיברובלסטומה מסוג שדי מתפתח לעיתים קרובות ברקמות המופקות מקווי חלב עובריים (אנ'), כלומר שתי שורות של רקמות עובריות המולידות רקמות פוסט-עובריות המשתרעות מאמצע בית השחי ועד למפשעות המדיאליות. גידולי מיופיברובלסטומה מסוג שדי בקו חלב מתרחשים באזורים סביב בור השחי, פי הטבעת, הפות והאשכים. בעוד שלגידולי מיופיברובלסטומה מסוג שדי באתרים אלה אין רקמת שד, הם, כמו רקמת שד רגילה, בעלי תאים פיברובלסטיים או מיופיברובלסטיים שעלולים להיות בעלי נטייה ליצור גידולים מסוג מיופיברובלסטומה מסוג שדי. גידולי קו חלב הממוקמים מחוץ לאזורי השד ובלוטות הלימפה המנקזות אזורים אלו נחשבים כאן כמיופיברובלסטומה מסוג שדי חוץ שדי. כמו כן, דווח כי מיופיברובלסטומה מסוג שדי מתפתח בצלקת ניתוחית שנותרה לאחר טיפול בסרטן השד ובמטופלים עם היסטוריה של סרטן הערמונית, הכליות והלבלב. גידול זה מופיע בדרך כלל כגוש יחיד, מוצק, נייד, ללא כאבים. הצגה כמספר מסות היא נדירה ביותר. לרוב, חסרה לו קפסולה ובדרך כלל הוא קטן מ-4 ס"מ אף על פי שחלקם תועדו כגדולים עד 35.2 ס"מ.
במחקר של 128 חולים עם גידולי מיופיברובלסטומה מסוג שדי חוץ שדי (גודל ממוצע 6.6 ס"מ, טווח 1–22 ס"מ), 65 התרחשו באזור מפשעתי/מפשעה, 18 ברגל, 17 בתא המטען, 14 בחלל הבטן, חלל רטרופריטוניאלי (אנ'), או איברים באזורים אלו, 7 בחזה, 3 באזורי ראש-צוואר, 2 בנרתיק ו-2 בזרוע. לרוב החולים (גיל ממוצע 56 שנים, טווח 4–96 שנים) לא היו תסמינים או התלוננו על נפיחות ללא כאבים שהתפתחה במהלך הימים הקודמים, אף על פי שחלקם היו מודעים למסה במשך שנים. רק מיעוט (~20%) מהאנשים עם מיופיברובלסטומה מסוג שדי חוץ-שדי מתלוננים על מסה כואבת.
גרסת תאי הציר המסווגת באופן טנטטיבי של מיופיברובלסטומה מסוג שדי חוץ-שדי מופיעה בדרך כלל כמסה תת-עורית הטרוגנית המוגדרת היטב אצל גברים (יחס זכר לנקבה 10:1) בגילאי 45–70 שנים (גיל ממוצע 54 שנים) עם נטייה להתעורר בכתף, צוואר אחורי וגב עליון. עם זאת, סקירה רטרוספקטיבית עדכנית של 27 חולים עם מחלה זו מצאה כי היא התרחשה בעיקר בגברים (יחס גברים לנקבה 2:1), בני 18 עד 80 (גיל ממוצע 56.5 שנים), נעה בין 2 ל-10 ס"מ בגודל, והייתה ממוקמת לרוב באזורים בצד/פארה-שדרתי (24% מהמקרים), בצוואר (20%), בכתף (16%), בכף הרגל/בקרסול (12%) או באזורים אחרים (28%). גרסת האנגיופיברומה התאית המסווגת באופן טנטטיבי של מיופיברובלסטומה מסוג שדי מתרחשת בדרך כלל אצל מבוגרים (נשים בנות 40–50, גברים בני 60–70 עם מקרים נדירים בילדים), היא בדרך כלל גידול קטן אך יכול להיות גדול עד 25 ס"מ, ומתפתחת לעיתים קרובות באזורי המפשעה-שק האשכים או באזורי הפות.
תסמינים מיוחדים לאבחנה

מיופיברובלסטומה מסוג שדי יכול להידמות ויש להבחין בין מספר סוגים של גידולים שרובם נושאים פרוגנוזה רצינית יותר ממיופיברובלסטומה מסוג שדי. ליפוסרקומה (אנ') מובדלת היטב (WDL), המכונה גם גידול ליפומטי לא טיפוסי (ATL) או ATL/WDL, היא גידול נדיר ביותר, אשר בניגוד למיופיברובלסטומה מסוג שדי מורכב משומן בוגר, הומוגנית מורפולוגית ותאי סטרומה (אנ') שלעיתים קרובות יש להם גרעינים לא טיפוסיים. לגידול זה יש באופן אופייני תאים ניאופלסטיים עם כרומוזום סמן קטן נוסף בעל צורה חריגה (אנ'). כרומוזומים אלו מורכבים ממספר קטן של גנים שהועתקו מזרוע q של כרומוזום 12 באתרים 13–15 (מסומנים 12q13-q15) המכילים ובכך מגבירים את הביטוי של הגנים CDK4 (אנ') ו-MDM2 ושל הגנים הללו CD4K גליקופרוטאין ומוצרי חלבון MDM2. תאים ניאופלאסטיים ATL/WDL מבטאים בדרך כלל pRB WDL. מובחן מ-MFB על ידי ההיסטולוגיה שלו ואיתור כרומוזומים לא תקינים אלה. דסמואיד פיברומטוזיס (אנ'), המכונה גם פיברומטוזיס מסוג דסמויד, הוא גידול איטי, לעיתים נדירות מולטיפוקאלי, שאינו שולח גרורות אך הוא אגרסיבי מקומית. כ-10% מהמקרים מתפתחים אצל אנשים עם המחלה התורשתית, פוליפוזיס אדנומטי משפחתי (אנ')
(FAP). פוליפוזיס אדנומטי משפחתי נובע ממוטציות תורשתיות בגן APC האחראי לייצור חלבון (adenomatous polyposis coli (APC (אנ'). ב-90% הנותרים מהמקרים עם גידול זה יש מוטציות בגן CTNNB1 האחראי לייצור חלבון בטא-קטנין (אנ'). שתי המוטציות גורמות להפסדים בהתאמה בחלבון APC או הצטברויות מוגזמות של חלבון APC. גידולי פיברומטוזיס דרמטואיד מורכבים מיופיברובלסטים אחידים על רקע של סטרומה קולגנית בשפע ורקמות כלי דם. המחלה שונה ממיופיברובלסטומה מסוג שדי בהיסטופתולוגיה שלה, היעדר חלבון APC, עודף חלבון בטא-קטנין והיעדר חלבון דסמין. גידול סיבי בודד (אנ') (SFT) הוא גידול בעל גרורות לעיתים נדירות אך אגרסיבי מקומית. מקורו ברחבת הריאה או, לעיתים רחוקות, בחלל הבטן ובמגוון רחב של אזורים אחרים. גידול סיבי בודד מורכב מתאי ציר מזונכימליים חיוביים ל-CD34 במטריקס סיבי ווסקולרלי. לעיתים רחוקות, גידול זה מכיל תאי שומן ועל ידי כך ניתן לבלבל עם מיופיברובלסטומה מסוג שדי. הוא נבדל ממיופיברובלסטומה מסוג שדי על ידי כך שמכיל תאי גידול המבטאים יתר על המידה חלבון STAT6 (אנ') כפי שנקבע על ידי ניתוח אימונוהיסטוכימי. ה-STAT6 המובע בגידול סיבי בודד הוא למעשה חלבון היתוך (אנ') שנוצר על ידי מוטציה שבה חלק מהגן NAB2 (אנ') מתמזג עם הגן STAT6 לייצור גן כימרי (אנ') (NAB2-STAT6) שתוצר חלבון ההיתוך שלו מזוהה על ידי מבחני אימונוהיסטוכימיה ספציפיים לחלבון STAT6. לפיברומות (אנ') יכולות להיות אותן פרוגנוזות ומורפולוגיות כמו גם תאים ניאובלסטיים עם 13q14-deleted/pRB-negative כמו מיופיברובלסטומה מסוג שדי, אך הם שונים ממיופיברובלסטומה מסוג שדי בכך שהתאים הניאופלאסטיים שלהם אינם מבטאים דסמין. פיברומות אלו שפירות וניתן בצדק לסווג אותן כגרסאות מיופיברובלסטומה מסוג שדי. היפרפלזיה סטרומה פסאודואנגיומטית (אנ') היא גידול שפיר המופיע בשכיחות הגבוהה ביותר בנשים וגברים לפני גיל המעבר עם גינקומסטיה. הוא מורכב מחללים מחוברים, זוויתיים, דמויי חריצים, מרופדים בתאי ציר דקים ומוקפים בסטרומה קולגנית צפופה. מורפולוגיה זו והיעדר מחיקת 13q14, נוכחות של pRB שלילי, וברוב המקרים היעדר דסמין בתאים הניאופלאסטיים של הגידול הזה, מבדילים אותו ממיופיברובלסטומה מסוג שדי.
דרכי טיפול

ביופסיה ובדיקות של לפחות מספר סימני מיופיברובלסטומה מסוג שדי (למשל pRB, 13q14, CD24, דסמיס, וקולטני אסטרוגן, פרוגסטרון ואנדרוגן) יכולים להצביע על אבחנה של מיופיברובלסטומה מסוג שדי וגרסאותיו. ביופסיה טרום ניתוחית של הנגע החשוד מומלצת מאוד מכיוון שטיפול כירורגי של מיופיברובלסטומה מסוג שדי יכול להיות פחות אגרסיבי מטיפולים של גידולים אחרים. הטיפול המומלץ במיופיברובלסטומה מסוג שדי והגרסאות שלו הוא הסרה כירורגית שמרנית. במקרה שמצוין על ידי מיקום הגידול, הניתוח יכול להשאיר כמה תאים ניאופלסטיים מאחור: מיופיברובלסטומה מסוג שדי כמעט אף פעם לא חוזר גם כאשר לא כל רקמת הגידול מוסרות. יש לכלול מעקב שגרתי לאחר ניתוח כחלק מהטיפול במיופיברובלסטומה מסוג שדי.
ראו גם

לימפומה של תאי מעטפת
סרטן השד
גידול שפיר
לקריאה נוספת

Schnitt, S. J., & Collins, L. C. (2009). Biopsy interpretation of the breast. Lippincott Williams & Wilkins.
Bhargava, R. (2015). Simplified and Illustrated Breast Pathology. JP Medical Ltd.
מפרץ אומורה

| --- | --- |
מפרץ אומורה צולם ממעבורת חלל של NASA
מפרץ אומורה צולם ממעבורת חלל של NASA
 מידע כללי
 על שם:  אומורה 
 מיקום:  ים סין המזרחי
 סוג:  מפרץ
 ים של:  יפן
 מידות
 שטח:  320 קמ"ר
 אורך מרבי:  26 ק"מ
 רוחב מרבי:  11 ק"מ
 עומק מרבי:  55 מטר
 ‏עומק ממוצע:  15 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  51 נהרות
 ‏אגן ניקוז:  601 קמ"ר
 מדינות באגן הניקוז:  יפן
 אורך קו החוף:  360 ק"מ
 ערים:  אומורה, נגסאקי, איסהאיה, ססבו
 קואורדינטות:  32°56′49″N 129°52′23″E﻿ / ﻿32.94693780142228°N 129.87306683100397°E﻿ / 32.94693780142228; 129.87306683100397
 he
 
מפרץ אומורה (באנגלית:Ōmura Bay; ביפנית: 大村湾) הוא מפרץ בים סין המזרחי במרכז מחוז נגסאקי, יפן.
גאוגרפיה

גודל המפרץ כ-26 קילומטרים מצפון לדרום ו-11 קילומטרים ממזרח למערב. אורך קו החוף הוא כ-360 קילומטרים ושטח המפרץ הוא כ־320 קילומטרים רבועים (השוואה לכנרת: שטחה 169 קמ"ר ואורך קו החוף שלה כ-60 קילומטרים). שטח זה מהווה כ-8% מהשטח הכולל של המחוז. בהשוואה לגודלו, המפרץ רדוד יחסית העומק הממוצע עומד על 15 מטרים והעומק המרבי עומד על 55 מטרים.
המפרץ מוקף ביבשה מכל הכיוונים, ולכן הוא מופיע במפות כימה פנימית. שני החיבורים היחידים לים סין המזרחי נמצאים בצפון מערב: במיצר הריו-Hario שרוחבו המינימלי כ-200 מטרים ומזרחה יותר מיצר האיקי-Haiki שרוחבו נע בין 10–200 מטרים. שני המיצרים הללו אינם מובילים ישירות לים הפתוח, אלא למפרץ ססבו-Sasebo Bay. בין המיצרים הריו והאיקי נמצא האי האריו (אנ'). ממערב למפרץ נמצא חצי האי Nishisonogi Peninsula, ומדרום הר קוטונו-Mount Kotonoo. בחוף המזרחי של המפרץ נמצא מישור אומורה, עליו שוכנת העיר אומורה. מדרום לעיר אומורה בתוך המפרץ נמצא האי הגדול ביותר של המפרץ שנקרא: Mishima (箕島), עליו הקימו את נמל התעופה של נגסאקי (אנ'). לשם כך, תחילה היה צורך לשטח את האי ולעצב אותו מחדש.
לאורך גדת המפרץ נמצאות הערים הבאות: ססבו Kawatana, Higashisonogi, אומורה, איסהאיה, Nagayo, Togitsu, נגסאקי והסאיקאי.
גוף המים

בהשוואה למפרץ ססבו המחובר, למפרץ אומורה ממערב. זמן הגאות והשפל במפרץ אומורה מתעכב בכ-3 שעות. עוד לפני שמפלס המים במפרץ אומורה מגיע לרמת גאות זהה למפלס מי מפרץ ססבו, מפלס המים במפרץ ססבו משנה כיוון לשפל. כתוצאה מכך, ההבדל בין גאות והשפל במפרץ אומורה הולך וקטן. כך שבזמן שטווח הגאות והשפל המרביים במפרץ ססבו הוא כ-3 מטרים, במפרץ אומורה הוא רק כ-1 מטר.
51 נהרות מ-24 מערכות מים, מאזור היקוות של 601 קמ"ר זורמים למפרץ אומורה. השפעתם של נהרות אלו, על מי הים במפרץ ניכרת בהורדת המליחות, כך שמליחות מי המפרץ מעט נמוכה ממי הים הפתוח. עם זאת, השפעתם של זרמים מים חמים הזורמים בים סין המזרחי הנעים מדרום לצפון לאורך חוף המערבי של מחוז נגסאקי קטנה מאוד על טמפרטורת מי המפרץ. לכן, טמפרטורת מי הים במפרץ יורדת בחורף לכדי 10 מעלות צלזיוס, היא נמוכה משמעותית ממי הים הפתוח. בשפכי הנהרות השפעת המים המתוקים חזקה ובאותם המקומות פני מי המפרץ עלולים לקפוא בשכבה דקה.
בשל הזרימה האיטית של הגאות והשפל, חול דק ובוצה שוקעים בקרקעית המפרץ. איכות המים בפתח המפרץ למפרץ ססבו אינה רעה, אך זיהום הנגרם משפכים הפך לבעיה בחלקו המזרחי של המפרץ. עם פיתוח הביוב באזור החוף התחזית שמי המפרץ ישתפרו.
ביולוגיה

בגלל הגאוגרפיה של המפרץ, מי המפרץ מתחלפים ומתערבבים בכמויות מזעריות עם מי הים. כתוצאה מכך, החיים הימיים במפרץ שונים מאלה שבים הסמוך. במפרץ נמצא בעל חיים נדיר ואנדמי מסוג פוקנה הודית, שאינו עוזב את המפרץ במהלך חייו. דולפינן אנקולי ודולפינים נפוצים עשויים לנדוד אל תוך המפרץ שלא באופן סדיר. בעל חיים מיוחד נוסף החי במי המפרץ, המאופיין לעיתים כמאובן חי - הם מיני סרטני פרסה Tachypleus tridentatus. אף על פי שהמפרץ כמעט מופרד מהים, במפרץ נתן למצוא סוגי צדפות כולל צדפות פנינים, צדפות מאכל מסוג אוסטראה, מדוזות וכ-60 מיני דגים ובעלי חיים ימיים בנוספים.
פוקנה הודית
דולפינן אנקולי
צדפות פנינים ומאכל
סרטני פרסה
הערות שוליים

↑  日本大百科全書(ニッポニカ),ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典,百科事典マイペディア,精選版 日本国語大辞典,デジタル大辞泉,世界大百科事典 第２版, 大村湾とは, コトバンク (ביפנית)
↑  大村湾の特徴と現状 - 　Characteristics and current status of Omura Bay, web.archive.org, ‏2012-04-04
↑  Northern Omura Bay | Ecologically or Biologically Significant Marine Areas [MOE], www.env.go.jp
↑  מפרץ אומורה במפת גוגל
↑  Tadashi Fukumoto, Nobuhisa Kobayashi, Bottom Stratification and Water Exchange in Enclosed Bay with Narrow Entrance, Journal of Coastal Research 21, 2005-01-01, עמ' 135–145 doi: 10.2112/01137.1
↑  大村湾にイルカはいるか？ | NCC長崎文化放送 | デジタルは5ch, web.archive.org, ‏2016-11-08
↑  大村湾のスナメリ, web.archive.org, ‏2013-03-12
↑  Kazumi Matsuoka "Nature and Environment of Omura Bay Ultra-Closed Sea Area" Koto no Umi "" Nagasaki Shimbun ISBN 4-931493-51-3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00640612  VIAF: 260258769   WorldCat (עם VIAF): 260258769
מקוריתיים

| מקוריתיים |
| --- | --- |
 חרטומית בנגלית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
משפחה:: מקוריתיים
שם מדעי
 Rostratulidae ‏ריג'ווי, 1919
תחום תפוצה


מקוריתיים (שם מדעי: Rostratulidae) היא משפחת עופות השייכת לסדרת החופמאים.
מאפיינים

המינים השייכים למשפחה זו מתאפיינים במקור ארוך, דק וכפוף בקצהו, הנחיריים בחריץ עמוק, הרגליים והאצבעות ארוכות. דו צורתיות זוויגית בולטת. הנקבות הן הגדולות והמקושטות. לנקבה צוואר ערמוני מבריק. זפק וחדר תהודה, קולה עמוק וחזק, היא הנחלתית והמחזרת אחרי הזכר. הזכר הוא הבונה קן, דוגר ומטפל באפרוחים. סימן היכר - לשניהם טבעת לבנה סביב לעין.
בני המשפחה חיים בשטחי ביצות וגדות ותפוצתם מאפריקה עד לדרום אסיה ודרום מזרח אסיה וכן עד אוסטרליה. המין מקורית אמריקנית מצוי גם באמריקה הדרומית.
מיון

סוג רוסטרטולה (Rostratula )
מין חרטומית בנגלית (Rostratula benghalensis)
מין חרטומית אוסטרלית (Rostratula australis)
סוג ומין יחיד מקורית אמריקנית (Nycticryphes semicollaris)
קרב מוצב סופה

קרב מוצב סופה נערך בין לוחמי צה"ל ובין מחבלים המשתייכים לזרוע הצבאית של חמאס, שפשטו על מוצב סופה במהלך טבח שבעה באוקטובר. בתחילת הקרב הגנו על המוצב לוחמי סיירת נח"ל, לוחמי שריון ולוחמי גדוד 50, שאיישו אותו, ובהמשך הגיעו לעזרתם מסוק קרב, לוחמים מגדוד קרקל, לוחמים וטנקים של גדוד 77 ולוחמי שייטת 13. בקרב נהרגו 11 לוחמי צה"ל ועשרות מחבלים.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
מוצב סופה הוא מוצב פלוגתי שנמצא סמוך לדרום רצועת עזה, מול רפיח. תפקידו לשמור על הגבול ולהגן על שלושת היישובים הסמוכים לו: סופה, חולית וניר יצחק. המוצב היה מאויש בידי לוחמי סיירת עורב נח"ל המתוגברים במחלקת טנקים ומחלקת מרגמות.
מהלך הקרב

לוחמי גדוד 50 נפרסו מחוץ למוצב בשעה 5 בבוקר, עוד לפני פרוץ האירועים, כחלק מהנוהל הרגיל של "כוננות עם שחר". במסגרת זו יצא כוח של שישה לוחמי סיירת הנח"ל מהמוצב אל אנדרטת דנגור שנמצאת בין המוצב לקיבוץ סופה. בשעה 6:29 נשמעו אזעקות ופיצוצים סביב המוצב כאשר לכל אורך גדר הרצועה נורו פצמ"רים ורקטות. כל הלוחמים התעוררו ורצו למרחב המוגן. סגן מפקד סיירת הנח"ל, רס"ן עידו שני, הודיע ללוחמיו שהם במלחמה ופקד להגן בגזרתם ולהרוג מחבלים. הוא נהרג בהיתקלות בדרך למוצב. המחבלים שהצליחו לפרוץ לבסיס מצאו אותו כמעט ריק לאחר שחלק מהלוחמים יצאו לקרב מחוץ למוצב. החיילים שנשארו במוצב התבצרו בחדר האוכל ובעמדת הש"ג הקדמי והדפו במשך שעות ניסיונות כניסה של מחבלים. מחלקת המרגמות של גדוד 50, שתפסה את הש"ג האחורי, נסוגה עם נפגעים לחדר האוכל. לאחר כמה שעות הזעיק מפקד הכוח בבסיס מסוק קרב מטייסת 190 כדי לסייע בעצירת המחבלים.
הכוח ששהה באנדרטת דנגור, מצויד בנשק אישי בלבד, התבצר עם תחילת המתקפה במיגונית שבמקום, ונאבק בעשרות מחבלים, חמושים ברימוני יד ובמטולי RPG, שתקפו אותו. בשעה 7:15 הגיע לאנדרטה המ"פ, סרן רועי צ'אפל, ונהרג מפגיעת צלף. גם הקשר שלו תומר מזרחי נהרג מפגיעת RPG. ב-7:50 הגיעה למקום תגבורת של שישה לוחמים. לאחר שהמיגונית כותרה בידי מחבלים הורה מפקד הכוח, סרן אייל קליין, להתפצל לחוליות קטנות באזור האנדרטה. בקרב שהתפתח במקום מחבלים ירו רימונים וטילי RPG, מהם נהרגו קליין ולוחם נוסף. עוד שישה לוחמים נפצעו. בקרב נהרגו גם מחבלים רבים, והוא הסתיים בערך בשעה 9:15. ההרוגים והפצועים חולצו בצהריים במסוק של יחידה 669.
לקראת השעה 14:00, כשבמוצב מתבצרים הלוחמים בחדר האוכל ובש"ג הקדמי, הגיע כוח לוחמים משייטת 13 שטיהר את המוצב מהמחבלים שחדרו אליו. במהלך הקרב התבצרו כארבעה מחבלים בעמדה שולטת באחד הפילבוקסים של המוצב, המחבלים נהרגו בעזרת טנק מגדוד 77 שירה עליהם. הקרב הסתיים לאחר 14 שעות.
לאחר הקרב נמנו באזור המוצב 15 גופות של מחבלים שנהרגו על ידי לוחמי סיירת נח"ל וגדוד 50, 4 מחבלים שנהרגו על ידי לוחמי שייטת 13, 12 מחבלים שנהרגו על ידי מסוק קרב שהוכוון על ידי סיירת נח״ל וכ-10 גופות של מחבלים שנהרגו על ידי צוות הטנק מגדוד 77.
בקרב במוצב סופה השתתף גם סא"ל אלי גינסברג, שבהמשך לחימתו נהרג בקיבוץ בארי.
בקרב נהרגו תשעה לוחמים מסיירת הנח"ל: רס"ן רועי צ'אפל, סרן אייל קליין, סמ"ר ירון שי, סמ"ר עמית מוסט, סמ"ר הלל סעדון, סמ"ר אופיר מלמן,סמ"ר תומר יעקב מזרחי, סמ"ר גלי רועי שקותאי וסמ"ר דניאל בזגודוב.
בנוסף נהרגו ארבעה לוחמים מגדוד 50: סמ"ר טל לוי, סמל נחמן דקל, סמל אמיר לביא, וסמל שגב שוורץ.
ראו גם

חטיבת הנח"ל במלחמת חרבות ברזל
הטבח בכפר עזה
קרב מוצב כרם שלום
קרב כרם שלום
קרב מוצב לולים
הערות שוליים

↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※  מערכת את"צ, סיכום מספר הנפגעים בצה"ל בשנתיים החולפות, באתר צה"ל, 2 בינואר 2025
↑  ※ אלון חכמון, ‏גיבורים בכחול: 67 שוטרים ושוטרות חירפו נפשם בהגנה על ישראל בשנת המלחמה, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2024
↑  ※ יואב זיתון, ההקפצה של צוות "טקילה" והאובדן של שב"כ, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023
↑  יואב זיתון, הצל"שניקית מקרקל לחמה עם הצל"שניק מהסיירת: "המחבלים הסתובבו כזומבים", באתר ynet, 17 באוקטובר 2023
↑  גיבורי ישראל: בתוך התופת התגלתה רוחם של האזרחים והלוחמים, באתר ישראל היום, 12 באוקטובר 2023
↑  סיפור הקרב באנדרטת דנגור, באתר לזכרו של סרן אייל קליין
↑   כך נראה הקרב של שייטת 13 על מוצב סופה, באתר צה"ל, 12 באוקטובר 2023
↑  איתי בלומנטל, "תישארו בבונקר, אנחנו באים!": תיעוד דרמטי של לוחמי שייטת 13 מסתערים על מוצב סופה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 12 באוקטובר 2023
↑   רס"ן רועי צ'אפל ז"ל, באתר צה"ל
↑   סרן אייל קליין ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמ"ר ירון אורי שי ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמ"ר עמית מוסט ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמ"ר הלל שמואל סעדון ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמ"ר אופיר מלמן ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמ"ר תומר יעקב מזרחי ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמ"ר גלי רועי שקותאי ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמ"ר דניאל בזגודוב ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמ"ר טל לוי ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמל נחמן דקל ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמל אמיר לביא ז"ל, באתר צה"ל
↑   סמל שגב שוורץ ז"ל, באתר צה"ל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012737164405171
מערכת לייטנר

במערכת לייטנר, כרטיסים שנענו נכון מתקדמים הלאה, לקופסה פחות תדירה, בשעה שכרטיסים שלא נענו נכון חוזרים לקופסה הראשונה לעיון יותר עז ושינון יותר מעמיק. שיטה חלופית שבה תשובות שגויות מוחזרות רק דרך תיבה אחת.
מערכת לייטנר היא שיטה נפוצה בשימוש יעיל באמצעות כרטיסים שהוצעה על ידי עיתונאי מדע גרמני בשם סבסטיאן לייטנר בשנות ה-70. זהו יישום פשוט של העיקרון שינון בסירוגין, שבו כרטיסים נבדקים בהפוגות הולכות וגדלות.
השיטה

בשיטת לייטנר כרטיסי זיכרון מסודרים לתוך קבוצות בהתאם לפי כמה טוב הלומד יודע כל אחד מהכרטיסים בקופסת למידה של לייטנר. הלומדים מנסים להיזכר בתשובה שנכתבה על כרטיס הזיכרון. אם הם יצליחו, הם ישלחו את הכרטיס לקבוצה הבאה. אם הם יכשלו, הם ישלחו אותו בחזרה לקבוצה הראשונה. לכל קבוצה מצליחה יש פרק זמן ארוך יותר, לפני שהלומד נדרש לבחון מחדש את הקלפים. בשיטתו המקורית של לייטנר, שיצאה לאור בספרו "So lernt man Lernen", (איך ללמוד כדי ללמוד) תוכנית השינון נקבעת על פי גודל המחיצות בתיבת הלמידה. אלו היו 1, 2, 5, 8 ו-14 ס"מ. רק כאשר מחיצה התמלאה הלומד היה צריך לבחון כמה כרטיסים היא הכילה, להזיז אותם קדימה או אחורה, תלוי אם הם זוכרים אותם.
רעיונות דומים לאלה יושמו במספר שפות סיוע מחשב לימודיות ותוכנות כרטיסי זיכרון, כמו: אנקי וקוויזלט. רוב התכנות האלו עושות שימוש כזה שנקרא כביכול "כרטיסים אלקטרונים".
דוגמאות > שלוש קופסאות

נניח שיש שלוש קופסאות של כרטיסים הנקראים "תיבה1", "תיבה 2" ו - "תיבה 3". הקלפים בתיבה 1 הם אלה שהלומד עושה איתם לעיתים קרובות יותר טעויות, ותיבה שלוש מכילה את הכרטיסים שהוא יודע היטב. הוא עשוי לבחור ללמוד את תיבה 1 פעם ביום, תיבה 2 כל שלושה ימים, ואת תיבה 3 כל 5 ימים. אם הוא מסתכל על כרטיס בתיבה 1 ויודע את התשובה, הוא "מקדם" אותו לתיבה 2. תשובה נכונה עם כרטיס בתיבה 2 "מקדמת" את הכרטיס הזה לתיבה 3. אם הוא עושה טעות עם כרטיס בתיבה 2 או בתיבה 3, זה מקבל "הורדה בדרגה" לתיבה הראשונה, מה שמאלץ את הלומד לקרוא את הכרטיס הזה לעיתים קרובות יותר.
ההיתרון של שיטה זו היא שהלומד יכול להתמקד על הכרטיסים הקשים ביותר, אשר נותרים בכמה מהקבוצות הראשונות. התוצאה היא, באופן אידיאלי, צמצום בזמן המחקר הדרוש.