stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקול זליקמן

ניקול זליקמן (נולדה ב-30 בינואר 2001) היא מתעמלת אמנותית עבר ישראלית. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) וסיימה במקום השביעי.
ביוגרפיה

נולדה, גדלה והתחנכה בכפר סבא, להורים ולסבים ילידי באקו שבאזרבייג'ן הסובייטית, שם הכירו אביה ואמה ונישאו. ב-1993 עברו לרוסיה, ולאחר מכן עלו לישראל. אמה של ניקול, לנה זליקמן, היא מתעמלת קרקע לשעבר. ניקול החלה להתאמן בהדרכתה של אמה כבר מגיל שלוש וחצי. לה אח-תאום ושני אחים גדולים.
המאמנת המקצועית שלה היא אלה סמופלוב.
קריירה > 2016

ביוני זכתה במדליית כסף בתרגיל החישוק ובמדליית ארד בתרגיל הכדור בקטגוריית הג'וניור באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה בחולון. במאי אותה שנה זכתה במדליית ארד בתרגיל החישוק בתחרות בטשקנט.
קריירה > 2017

בשנה זו החלה זליקמן להתחרות בקטגוריית הבוגרות. בתחרות שהתקיימה בשנה זאת בקאלה שבצרפת זכתה במדליית זהב בקרב רב. באותה שנה התנהל מרוץ על שני הכרטיסים שקיבלה ישראל לאליפות אירופה. לאחר כמה תחרויות החליט איגוד ההתעמלות לשלוח לתחרות את לינוי אשרם וטורי פילנובסקי ושזליקמן תצא כמחליפה בלבד. זליקמן ואגודתה מכבי תל אביב ערערו לבית המשפט על ההחלטה וטענו שהישגיה בתקופה הרלוונטית היו טובים מהישגיה של פלינובסקי אך בית המשפט דחה את הבקשה.
בהמשך אותה שנה נפצעה זליקמן ועברה שני ניתוחים. בעקבות זאת הפסידה כמה מן התחרויות החשובות בעונה זאת.
קריירה > 2018

בשנת 2018 חזרה זליקמן להתחרות ובחודש מרץ זכתה במדליית כסף בתרגיל הכדור בתחרות גרנד פרי שנערכה בצרפת. ב-6 במאי זכתה במדליית ארד בתרגיל הכדור בתחרות מסבב גביע האתגר שנערכה בספרד, ושבוע לאחר מכן זכתה בשלוש מדליות בתחרות מאותו סוג שנערכה בפורטוגל: מדליית זהב בתרגיל הכדור, כסף בתרגיל החישוק וארד בתרגיל האלות.
באליפות אירופה שנערכה באותה שנה במאי בספרד דורגה זליקמן במקום התשיעי בקרב רב (בתחרות זו לא נערכה תחרות על מכשירים בודדים). באליפות העולם שנערכה בספטמבר בסופיה שבבולגריה עלתה זליקמן לשני גמרים (כדור וחישוק) בהם הגיעה למקום החמישי, בנוסף עלתה לגמר הקרב רב ודורגה בו במקום ה-11.
קריירה > 2019

באליפות אירופה 2019, שנערכה במאי בבאקו, התמודדה זליקמן כמתעמלת הבכירה של ישראל לאחר שלינוי אשרם נפצעה מספר ימים לפני התחרות. בתחרות לא הוענקו מדליות בקרב רב וזליקמן העפילה לארבעת הגמרים האישיים. בתרגיל החישוק זכתה במדליית ארד.
באליפות ישראל שנערכה בתחילת אוגוסט במרכז הספורט הלאומי - תל אביב, זכתה זליקמן במדליית כסף בקרב-רב, ובכך הוכתרה כסגנית אלופת ישראל.
בתחרות גביע האתגר שהתקיימה באוגוסט בקלוז'-נאפוקה, רומניה, זכתה זליקמן בתחרות הקרב-רב במדליית ארד. ביום השני של התחרות, השתתפה בארבעה גמרים של מכשיר בודד, בהם זכתה ב-3 מדליות: ארד בתרגיל החישוק, ארד בתרגיל הכדור, וארד בתרגיל הסרט. ביחד עם לינוי אשרם, שזכתה באותה תחרות במדליית זהב בקרב-רב, עשתה היסטוריה בכך שזו פעם ראשונה שבה שתי מתמודדות ישראליות עלו ביחד על הפודיום בתחרות קרב-רב בהתעמלות אמנותית המוכרת על ידי התאחדות ההתעמלות הבינלאומית.
באליפות העולם שנערכה באותה שנה בבאקו, אזרבייג'ן, זכתה זליקמן במדליית כסף היסטורית ביחד עם לינוי אשרם, ניקול וורנקוב, ויוליאנה טלגין. המדליות בקטגוריה הצוותית ניתנות למתעמלות האישיות של כל אחת מ-3 המדינות המובילות לאחר סיום המוקדמות ושקלול שמונה הציונים הטובים מבין כל המתעמלות האישיות למדינה. בתחרות הקרב-רב זליקמן סיימה במקום ה-11 עם ציון כולל של 81.750, ומכוח היותה בין ה-16 הראשונות בתחרות זו, השיגה את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת טוקיו 2020.
במהלך שנת 2019 חתמה זליקמן על הסכם חסות עם חברת יזמות הנדל"ן "בנייני העיר הלבנה".
קריירה > 2021

באולימפידאת טוקיו 2020, עלתה זליקמן לגמר קרב רב מהמקום ה-7 במוקדמות, יחד עם עמיתתה הישראלית המתעמלת לינוי אשרם שהעפילה מהמקום ה-3, הישג שיא ישראלי לענף ההתעמלות האמנותית בתחרויות האישיות. זליקמן סיימה את שלב הגמר במקום השביעי, חברתה לינוי אשרם, זכתה במדליית הזהב האולימפית.
קריירה > 2022 ופרישה

בפברואר 2022 הודיעה זליקמן על פרישה מהתעמלות אמנותית, ויציאה ללימודים בפרסום ותקשורת שיווקית בקריה האקדמית אונו.
אליפות אירופה בשחייה 2024

| --- | --- |
 ענף:  שחייה תחרותית 
 ארגון מפעיל:  LEN 
 תקופת התחרות:  10 ביוני 2024 – 23 ביוני 2024 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  37 
 
 → אליפות אירופה בשחייה 2022 2026 European Aquatics Championships ← 
 
אליפות אירופה בשחייה נערכה בבלגרד, סרביה מה-10 ביוני ועד ה-23 ביוני 2024.
טבלת המדליות כללי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | הונגריה הונגריה | 12 | 9 | 10 | 31 |
| 2 | ספרד ספרד | 7 | 3 | 1 | 11 |
| 3 | יוון יוון | 6 | 10 | 4 | 20 |
| 4 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 5 | 4 | 7 | 16 |
| 5 | אוסטריה אוסטריה | 5 | 1 | 0 | 6 |
| 6 | פולין פולין | 4 | 7 | 7 | 18 |
| 7 | גרמניה גרמניה | 4 | 7 | 5 | 16 |
| 8 | ישראל ישראל | 4 | 2 | 3 | 9 |
| 9 | איטליה איטליה | 3 | 11 | 6 | 20 |
| 10 | אוקראינה אוקראינה | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 11 | שוודיה שוודיה | 3 | 2 | 4 | 9 |
| 12 | צ'כיה צ'כיה | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 13 | צרפת צרפת | 2 | 3 | 5 | 10 |
| 14 | טורקיה טורקיה | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 15 | הולנד הולנד | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 16 | רומניה רומניה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 17 | דנמרק דנמרק | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 18 | אירלנד אירלנד | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 18 | בלגיה בלגיה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 18 | ליטא ליטא | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 21 | סרביה סרביה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 21 | פורטוגל פורטוגל | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 23 | אסטוניה אסטוניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 23 | בולגריה בולגריה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 25 | שווייץ שווייץ | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 26 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 26 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 26 | פינלנד פינלנד | 0 | 1 | 0 | 1 |
שחייה > שחייניות מצטיינות

ברבורה סימנובה (צ'כיה צ'כיה) זכתה ב-4 מדליות אישיות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד
אנסטסיה גורבנקו (ישראל ישראל) זכתה ב-4 מדליות זהב, מהן 2 אישיות
אינה קשלי (הונגריה הונגריה) זכתה ב-2 מדליות זהב אישיות
שחייה > שחיינים מצטיינים

דוד פופוביץ' (רומניה רומניה) זכה ב-2 מדליות זהב אישיות
כרישטוף מילאק (הונגריה הונגריה) זכה ב-2 מדליות זהב אישיות
אפוסטולוס כריסטו (יוון יוון) זכה ב-2 מדליות זהב אישיות
שחייה > טבלת מדליות בשחייה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | הונגריה הונגריה | 10 | 9 | 8 | 27 |
| 2 | יוון יוון | 5 | 8 | 4 | 17 |
| 3 | ישראל ישראל | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 4 | פולין פולין | 3 | 6 | 6 | 15 |
| 5 | צ'כיה צ'כיה | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 6 | טורקיה טורקיה | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 7 | אוקראינה אוקראינה | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 8 | אוסטריה אוסטריה | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 9 | שוודיה שוודיה | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 10 | רומניה רומניה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 11 | גרמניה גרמניה | 1 | 3 | 3 | 7 |
| 12 | דנמרק דנמרק | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 13 | בלגיה בלגיה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 13 | ליטא ליטא | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 15 | אירלנד אירלנד | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 16 | סרביה סרביה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 16 | פורטוגל פורטוגל | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 18 | אסטוניה אסטוניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 18 | בולגריה בולגריה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 20 | שווייץ שווייץ | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 21 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 22 | בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | פינלנד פינלנד | 0 | 1 | 0 | 1 |
שחייה > המנצחות והמנצחים > קבוצתי (2 שחייניות ו-2 שחיינים)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
4x100 מטר חופשי: 
4x200 מטר חופשי: 
| 4x100 מטר מעורב | ישראל ישראל   אנסטסיה גורבנקו (59.44)   רון פולונסקי (59.80)  גל כהן גרומי (51.90)  אנדראה מורז (54.60)   *איילה ספיץ   *יהונתן יצחקי   *אריאל חיון   *אלכסיי גליבינסקי | 3:45.74 דקות | גרמניה גרמניה | 3:48.12 דקות | הונגריה הונגריה | 3:48.79 דקות |

(*) שחיינים ששחו בשלב המוקדמות וזכו אף הם במדליות
קפיצה למים > טבלת מדליות בקפיצות למים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
קפיצה למים > טבלת מדליות בקפיצות למים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
מקפצה גמישה ממטר אחד: 
מקפצה גמישה מ-3 מטר: 
קפיצה סינכרונית ממקפצה גמישה מ-3 מטר: 
פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר: 
קפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר:
קפיצה למים > טבלת מדליות בקפיצות למים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
מקפצה גמישה ממטר אחד: 
מקפצה גמישה מ-3 מטר: 
קפיצה סינכרונית ממקפצה גמישה מ-3 מטר: 
פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר: 
קפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר:
קפיצה למים > טבלת מדליות בקפיצות למים > קבוצתי (קופצת וקופץ למים)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
קפיצה סינכרונית מעורב ממקפצה גמישה מ-3 מטר: 
קפיצה סינכרונית מעורב מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר: 
תחרות קבוצתית:
שחייה במים פתוחים > טבלת מדליות בשחייה במים פתוחים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | איטליה איטליה | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 2 | גרמניה גרמניה | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 3 | הונגריה הונגריה | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 4 | צרפת צרפת | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 5 | ספרד ספרד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סה"כ | 7 | 7 | 7 | 21 |  |
שחייה במים פתוחים > טבלת מדליות בשחייה במים פתוחים > שחייניות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 5 ק"מ | לאוני בק   גרמניה גרמניה | 58:25.3 דקות | ג'ינברה טדאוצ'י   איטליה איטליה | 58:26.5 דקות | בטינה פאביאן   הונגריה הונגריה | 58:28.7 דקות |
| 10 ק"מ | לאוני בק   גרמניה גרמניה | 2:00:54.8 שעות | ברברה פוצובון   איטליה איטליה | 2:00:54.9 שעות | ג'וליה גבריאלסקי   איטליה איטליה | 2:00:58.5 שעות |
| 25 ק"מ | ברברה פוצובון   איטליה איטליה | 5:25:37.7 שעות | ליה בוי   גרמניה גרמניה | 5:28:39.6 שעות | קנדלה סאנצ'ס   ספרד ספרד | 5:29:15.2 שעות |
שחייה במים פתוחים > טבלת מדליות בשחייה במים פתוחים > שחיינים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 5 ק"מ | דוד בטלהם   הונגריה הונגריה | 53:28.3 דקות | מרק אנטואן אוליבייה   צרפת צרפת | 53:28.7 דקות | מרצ'לו גוידי   איטליה איטליה | 53:30.8 דקות |
| 10 ק"מ | גרגוריו פלטריניירי   איטליה איטליה | 1:49:19.6 שעות | מרק אנטואן אוליבייה   צרפת צרפת | 1:49:41.0 שעות | דוד בטלהם   הונגריה הונגריה | 1:49:41.2 שעות |
| 25 ק"מ | דריו וראני   איטליה איטליה | 5:08:50.9 שעות | מתאו פורלן   איטליה איטליה | 5:08:56.6 שעות | אקסל ריימונד   צרפת צרפת | 5:09:00.5 שעות |
שחייה במים פתוחים > טבלת מדליות בשחייה במים פתוחים > קבוצתי (2 שחייניות ו-2 שחיינים)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| תחרות קבוצתית ל-5 ק"מ | הונגריה הונגריה | 1:06:07.7 | איטליה איטליה | 1:06:28.6 | צרפת צרפת | 1:06:51.7 |
שחייה צורנית > טבלת מדליות בשחייה צורנית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
יחידה תרגיל חופשי: 
יחידה תרגיל טכני: 
דואט תרגיל חופשי: 
דואט תרגיל טכני: 
קבוצתי תרגיל חופשי: 
קבוצתי תרגיל טכני: 
קבוצתי קומבינציה: 
קבוצתי Highlights:
שחייה צורנית > משולב (אישה וגבר)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  

דואט תרגיל חופשי: 
דואט תרגיל טכני:
ישראל ישראל באליפות אירופה בשחייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לאסו

תמונה שצולמה במהלך הרודיאו בקליפורניה, מהדורת 2006
לָאסוֹ (בספרדית: lazo; בעברית: פַּלְצוּר) היא לולאת חבל המשמשת כאמצעי ריסון הנזרק לעברה מטרה ומתהדק עליה. הלאסו משמש בוקרים (קאובויים) בתרבות האמריקאית במשך שנים. ללאסו יש גם פירוש נוסף, זהו פועל שמשמעותו הטלת לולאת חבל לעבר חפץ.
מוזיקת דאנס

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  מגוונים, כיום בעיקר מוזיקת פופ, דיסקו, טכנו, טראנס, גואה טראנס
 כלים:  מגוונים, כיום בעיקר אלקטרוניים
 נושאים קרובים
 טכנו, פופ, דיסקו, אלקטרו, טראנס, ראפ והיפ-הופ
 
מוזיקת דאנס (באנגלית: Dance music) היא שם כללי למספר סגנונות מוזיקליים שתכליתם העיקרית ללוות ריקוד (באנגלית: Dance, ומכאן השם). ההגדרה העממית של המוזיקה התפתחה עם השנים, ובעבר היה ניתן לכלול תחתיה גם יצירות תקופת הבארוק, ובעבר הקרוב רוק אנד רול, סווינג ועוד. כיום הכוונה היא בעיקר למוזיקה אלקטרונית, כגון דיסקו, טראנס והיפ הופ.
התפתחות מוזיקת הדאנס

סוגות מוזיקה אשר נועדו לשמש כליווי לריקודים נוצרו במקביל להתפתחות המוזיקה והמחול הפופולריים. כך, לדוגמה, ניתן לראות על גבי כדי חרס מהעת העתיקה דמויות מחוללים בצמוד לדמויות נגנים. עם זאת, סגנונות מוזיקת הריקודים שהשתמרו במידה זו או אחרת בעת המודרנית הם מתקופות מאוחרות יותר, כגון המוזיקת הרנסאנס.
עם חילופי הדורות והתפתחות הטעם המוזיקלי בקרב ההמון, עלו וירדו סגנונות שונים. אם בעבר היה ניתן לכלול יצירות שהולחנו ליצירות בלט תחת הכותרת הזו, הרי שבתקופתנו אנו הדבר אין עוד מקובל. במחצית הראשונה של המאה ה-20 נפוצו סגנונות שונים, בהם ג'אז, פוקס טרוט, ביג בנד, סווינג, רוק אנד רול ועוד.
בעוד שסגנונות אלו הלכו והתפתחו לכיווניהם שלהם, סגנונות אחרים תפסו את מרכז הבמה והתקרבו להגדרה הנוכחית למוזיקת דאנס, בהם סגנונות הפאנק (Funk), רית'ם אנד בלוז ובשנות ה-70 של המאה ה-20 - הדיסקו, אשר אף מקור שמו מכינוים של מועדוני ריקודים בצרפת באותה תקופה.
דאנס בישראל

בישראל פופולרי במיוחד ז'אנר המשלב דאנס עם מוזיקה מזרחית ויכול להיות מסווג כדאנס מזרחי או עם מוזיקת רוק ישראלי ויכול להיות מסווג כרוק דאנס.
בין האומנים הישראלים היוצרים בסגנון זה נמנים עפרה חזה ששילבה אלמנטים של דאנס בקריירה המאוחרת שלה ואף חדרה לשוק המוזיקה העולמי עם גרסת דאנס של 'אם ננעלו', מיכל אמדורסקי הנחשבת לאחת מ"חלוצות" הסוגה בארץ, נוב, חן אהרוני, עופר ניסים, אחד ממפיקי ותקליטאי הדאנס הידועים בישראל, שעבד עם מדונה בעבר, דנה אינטרנשיונל ועברי לידר. שילובים של דאנס ניתן למצוא בחלק ניכר משירי אתניקס וטיפקס המכילים אלמנטים של דאנס בשילוב של פופ, רוק ומוזיקה מזרחית. ניתן לראות שגם הזמרת והשחקנית רוני (סופרסטאר) דואני משלבת דאנס עם פופ, מאיה בוסקילה משלבת פופ, רוק ומוזיקה מזרחית, אוף שימחעס משלבים דאנס עם מוזיקה חסידית, איציק קלה שילב דאנס עם מוזיקה מזרחית באלבום "מנטה דאנס", שלמה ברונר היוצר מוזיקה חסידית מעורבת עם דאנס, אברהם פריד שילב דאנס עם פופ, רוק ומוזיקה חסידית, רן דנקר שילב דאנס עם רוק ופופ (במיוחד בשנים האחרונות), שחר טבוך שילב דאנס עם פופ, סאבלימינל והצל שילבו דאנס עם היפ הופ, פופ ורוק, להקת צ'ייסר המוכרת מהתכנית ישנן בנות ששילבו דאנס עם פופ, להקת BFF ששילבו דאנס עם טין פופ, להקת פורמולה ששילבו דאנס עם פופ, להקת היי פיב שילבו דאנס עם פופ, להקת פור יו שילבו דאנס עם פופ והדורבנים שילבו דאנס עם רוק, פופ, פ'אנק ודיסקו .
פלטפורמת יונדאי E-GMP

| --- | --- |

יונדאי איוניק 5 המכונית הראשונה שמשתמשת בפלטפורמה E-GMP
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי מוטור
 שנות ייצור:  2020–הווה
 סיווג:  מכוניות חשמליות
 מרכב:  מרכב סדאן, קרוסאובר ומרכב קופה
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי (הנעה אחורית והנעה כפולה)
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולות שונות
 טווח נסיעה:  עד 500 ק"מ
 קשר:  פלטפורמת טויוטה e-TNGA
פלטפורמת יונדאי E-GMP (באנגלית: Hyundai E-GMP platform) היא פלטפורמת רכב, שפותחה על ידי קבוצת יונדאי מוטור בשנת 2020 למכוניות חשמליות.
הפלטפורמה

היא מיועדת לשימוש בדגמים החשמליים של יונדאי מוטור, קיה וג'נסיס מוטורס. הפלטפורמה מיועדת לשימוש במכוניות חשמליות הן סדאן והן קרוסאוברים. היא מתאימה גם למכונית ספורט עד לתאוצה של 3.6 שניות ומהירות של 260 קמ"ש. היא כוללת סוללת ליתיום-יון שתאפשר טעינה מלאה ומהירה בתוך 18 דקות, וטווח נסיעה מרבי של 500 ק"מ.
דגמים המשתמשים בפלטפורמת E-GMP > דגמים נוכחיים

יונדאי איוניק 5 - משנת 2021.
קיה EV6 - משנת 2021.
ג'נסיס GV60 - משנת 2021.
יונדאי איוניק 6 - מיולי 2022.
קיה EV9.
דגמים המשתמשים בפלטפורמת E-GMP > דגמים עתידיים

קיה EV4 (השקה מתוכננת ל-2022).
יונדאי איוניק 7 (השקה מתוכננת ל-2024).
הערות שוליים

↑  טעינה ב-18 דקות: פלטפורמת E-GMP החשמלית של קיה ויונדאי, באתר קארטיוב, ‏2 בדצמבר 2020
↑  אביעד רייס, רצה קדימה: יונדאי חושפת פלטפורמה חשמלית חדשה, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏3 בדצמבר 2020
↑  יונדאי חושפת את האיוניק 5, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏2021-02-23
↑  קיה מציגה את ה-EV6 החשמלי, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏2021-03-15
↑  cartube, חשיפה ראשונה: 2022 ג'נסיס GV60 החשמלי, באתר cartube
↑  cartube, יונדאי חושפת את העיצוב של האיוניק 6 החשמלית, באתר cartube
↑  Joey Capparella, Kia EV9 Concept Looks Big and Chunky, Previews a Three-Row EV SUV, Car and Driver, ‏2021-11-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  New Kia EV4 on course to grow electric SUV range, Auto Express (באנגלית)
↑  Caleb Miller, Hyundai Seven Concept Previews Electric SUV For Ioniq Sub-Brand, Car and Driver, ‏2021-11-17 (באנגלית אמריקאית)
הארפר'ס ויקלי

| --- | --- |

עטיפת המגזין ב-10 בנובמבר 1860, בה מוצג הנשיא הנבחר של ארצות הברית אברהם לינקולן
 תדירות:  שבועי
 סוגה:  חדשות, פוליטיקה
 מו"ל:  הוצאת הארפר
 מייסד:  פלצ'ר הארפר
 תאריכי הופעה:  1857 – 13 במאי 1916 (כ־59 שנים)
 שפה:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 harpweek.com
 
הארפר'ס ויקלי (באנגלית: Harper's Weekly) היה מגזין פוליטי אמריקאי שבסיסו בעיר ניו יורק. הוא פורסם על ידי Harper & Brothers (אנ') מ-1857 עד 1916, הוא פרסם חדשות חוץ ומקומיות, סיפורת, חיבורים בנושאים רבים והומור, לצד איורים. הוא נשא סיקור נרחב של מלחמת האזרחים האמריקאית, כולל איורים רבים של אירועים מהמלחמה. התקופה המשפיעה ביותר שלה, היה במהלך הפורום של הקריקטוריסט הפוליטי תומאס נאסט.
המגזין היה כתב העת הנקרא ביותר בארצות הברית בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית של אמצע המאה ה-19.[דרוש מקור]
ב-14 בינואר 1893 הפך המגזין למגזין האמריקאי הראשון שפרסם סיפור של שרלוק הולמס, "The Adventure of the Cardboard Box" (אנ').
היסטוריה > התחלה

פלצ'ר הארפר מייסד המגזין ייסד אותו יחד עם אחיו ג'יימס וג'ון. הוא הקים את חברת ההוצאה לאור Harper & Brothers בשנת 1825. בעקבות השראה רבה מהמגזין The Illustrated London News (אנ'), הארפר החל לפרסם לראשונה את מגזין הארפרז עוד בשנת 1850. בפרסום החודשי של הארפרז, הופיעו סופרים כמו צ'ארלס דיקנס וויליאם מייקפיס תאקרי ובתוך מספר שנים, הביקוש למגזין היה גדול מספיק כדי להוציא מהדורות שבועיות.
בשנת 1857 החלה החברה שלו לפרסם את המגזין הארפר'ס ויקלי בניו יורק. עד 1860, תפוצת השבועון הגיעה ל-200,000. איורים היו חלק חשוב מהתוכן של השבועון, והוא פיתח מוניטין של שימוש בכמה מהמאיירים הנודעים ביותר של אותה תקופה, בעיקר וינסלו הומר, גרנוויל פרקינס, דייוויד האנטר סטוטר (אנ') ועוד.
בין המאפיינים במגזין היו הקריקטורות הפוליטיות הרבות של תומאס נאסט, שהתחיל לעבוד במגזין ב-1862 ועבד עם השבועון במשך יותר מ-20 שנה. נאסט היה קריקטוריסט מוכשר, ולעיתים קרובות נקרא אבי הקריקטורה הפוליטית האמריקאית. הוא היה הראשון שהשתמש בפיל כסמל המפלגה הרפובליקנית שפורסמה במגזין ב-7 בנובמבר 1874, הוא גם צייר את דמותו האגדית של סנטה קלאוס שהגרסה שלו נעשתה קשורה מאוד לדמות, שזכתה לפופולריות כחלק ממנהגי חג המולד בסוף המאה ה-19.
היסטוריה > המאה ה-19

במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1860, המגזין תמך בסטיבן דאגלס במסעו נגד אברהם לינקולן. אבל עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, המגזין תמך באופן מלא בלינקולן ובאיחוד. מאמר שפורסם במגזין ב-4 ביולי 1863 על העבד הנמלט גורדון כלל איור שנלקח מתצלום של גבו, מצולק קשות מהצלפות. התמונה סיפקה לקוראים רבים בצפון ארצות הברית את העדות החזותית הראשונה שלהם לאכזריות של העבדות. התמונה והסיפור נתנו השראה לשחורים חופשיים רבים בצפון ארצות הברית להתגייס לצבא האיחוד.
החל מ-1863 ועד מותו ב-1892, שימש ג'ורג' ויליאם קרטיס (אנ'), ממייסדי המפלגה הרפובליקנית, כעורך הפוליטי של המגזין. המאמרים שלו התעסקו ברפורמה בשירות המדינה (אנ'), מכס נמוך ועמידה בתקן הזהב.
היסטוריה > עיתונאות ותמיכות פוליטיות

לאחר תום מלחמת האזרחים, תמך המגזין באופן גלוי יותר במפלגה הרפובליקנית, ותמך במועמדותו לנשיאות של יוליסס ס. גרנט ב-1868 ושוב ב-1872. בשנות ה-70, הקריקטוריסט תומאס נאסט החל בקמפיין אגרסיבי במגזין נגד המנהיג הפוליטי המושחת בניו יורק ויליאם מ. טוויד (אנ'). עם זאת, נאסט דחה 500,000 דולר שהוצע לו מכדי לסיים את הקמפיין שלו. עקב זאת, טוויד נעצר ב-1873 והורשע בהונאה.
נאסט השפיע מאוד באמצעות המגזין בבחירות לנשיאות של רתרפורד הייז ב-1876. מאוחר יותר ציין הייז כי נאסט הוא "הסיוע החזק ביותר, ביד יחידה שהיה לו". לאחר הבחירות, תפקידו של נאסט במגזין הצטמצם במידה ניכרת. מאז שנות ה-60 המאוחרות, לנאסט וג'ורג' קרטיס היו חלוקי דעות בעניינים פוליטיים ובמיוחד לגבי תפקידן של קריקטורות בשיח הפוליטי. קרטיס האמין שלעג בקריקטורה על פוליטיקאים דמוקרטים זה בסדר, ואילו לעג על פוליטיקאים רפובליקנים כמו קארל שורץ וצ'ארלס סאמנר זה לא בסדר.
ב-29 במאי 1877, פלצ'ר הארפר מת בביתו בניו יורק, ואחייניו, ג'וזף הארפר וג'ון הארפר, קיבלו את השליטה על המגזין.
אולם ב-1884, קרטיס ונאסט הסכימו שהם לא יכולים לתמוך במועמד הרפובליקני ג'יימס בליין, שהקשר שלו עם השחיתות היה מעורר חרדה עבורם. במקום זאת הם תמכו במועמד הדמוקרטי, גרובר קליבלנד. הקריקטורות של נאסט עזרו לקליבלנד להפוך לנשיאה הדמוקרטי הראשון שנבחר לנשיאות מאז 1856. בקיצור מילותיו של נכדו של נאסט, "נאסט למעשה, עשה נשיא".
תרומתו האחרונה של נאסט למגזין הייתה איור חג המולד בדצמבר 1886. העיתונאי הנרי ווטרסון אמר ש"בעזיבתו את המגזין, נאסט איבד את הפורום שלו: באיבודו, המגזין איבד את חשיבותו הפוליטית". הביוגרפית של נאסט פיונה דינס האלורן אומרת "הראשון נכון במידה מסוימת, השני לא סביר. ייתכן שהקוראים פספסו את הקריקטורות של נאסט, אבל המגזין נשאר משפיע".
היסטוריה > המאה ה-20

לאחר 1900, המגזין הקדיש יותר דפוס לנושאים פוליטיים וחברתיים, והציג מאמרים של כמה מהדמויות הפוליטיות הבולטות של אותה תקופה, כגון תאודור רוזוולט.
רודריק סי פנפילד (אנ') שימש כעורך הראשי של המגזין בין השנים 1912–1914. המגזין פרסם את הגיליון האחרון שלו ב-13 במאי 1916.
ראו גם

הארפרז (כתב עת)
הרפרס בזאר
הארפר (מוציא לאור) (אנ')
הערות שוליים

↑  Frank Luther Mott, A history of American magazines, Cambridge, Harvard University Press, 1938
↑  Photography changes the way we record and respond to social issues, web.archive.org, ‏2013-05-01
1 2 3  Albert Bigelow Paine, Th. Nast, his period and his pictures, Princeton : Pyne Press, 1974
↑  Frank Luther Mott, A History of American Magazines, Volume II: 1850-1865, Harvard University Press, 1938, ISBN 978-0-674-39551-0. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 261216031   WorldCat (עם VIAF): 261216031 
דיוקנאות של העבד הנמלט גורדון (4 ביולי 1863)
קריקטורה של ויליאם טוויד, מאת תואמס נאסט שפורסמה במהדורה של 21 באוקטובר 1871
"אין מנוחה לרשעים - נידון לעבודה קשה יותר", קריקטורה עצמית מאת תומאס נאסט על שער המהדורה של 2 בדצמבר 1876
מרצדס-בנץ EQE

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  2021 - הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  מכונית מנהלים חשמלית
 מרכב:  סדאן בעלת ארבע דלתות
 פלטפורמה:  מרצדס-בנץ MEA
 אורך:  4,946 מ"מ
 רוחב:  1,906 מ"מ
 גובה:  1,512 מ"מ
 משקל:  2,355–2,525 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,120 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  EQE 350: מנוע חשמלי המספק 292 כ"ס ומומנט מרבי של 56.5 קג"מ  AMG EQE 43: גרסת הביצועים הכוללת שתי מנועים חשמליים המספקים יחד 476 כ"ס ומומנט מרבי של 85.8 קג"מ  AMG EQE 53: גרסת הביצועים הגבוהים הכוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 617 כ"ס ומומנט מרבי של 96.7 קג"מ או עם חבילת "AMG דינמיק פלוס" ההספק עולה ל-677 כ"ס ומומנט של 101.8 קג"מ לזמן קצוב
 מהירות מרבית:  210 קמ"ש (EQE 350 ו-AMG EQE 43) 240 קמ"ש (AMG EQE 53)
 תאוצה:  6.4 שניות (EQE 350) 4.2 שניות (AMG EQE 43)  3.5 או 3.3 שניות (AMG EQE 53)
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 90.56 קוט"ש
 טווח נסיעה:  630 ק"מ (EQE 350) 470 ק"מ (AMG EQE 43) 518 ק"מ (AMG EQE 53)
 קשר:  מרצדס-בנץ E-קלאס, מרצדס-בנץ EQS
 צריכת אנרגיה:  15.9 ל-18.7 קוט"ש לכל 100 ק"מ (EQE 350) 79.7 ל-21.6 קוט"ש לכל 100 ק"מ (AMG EQE 43)
מרצדס-בנץ EQE (באנגלית: Mercedes-Benz EQE) היא מכונית מנהלים חשמלית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2021. היא נחשפה ב-5 בספטמבר 2021 והוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של מינכן ב-6 בספטמבר 2021, היא הגיעה לישראל ב-31 במאי 2022.
עיצוב

העיצוב החיצוני מעוצב בעיצוב קופה אך המרכב סדאן, היא מבוססת על המרצדס-בנץ E-קלאס אך יותר מרווחת ממנה, בנוסף תא הנוסעים נלקח ללא שינוי ממרצדס-בנץ EQS. דגמי ה-AMG של ה-EQE כוללים מראה ספורטיבי יותר מתלים בכיול ספורטיבי, ומערכת מיוחד המציעה סאונד של מכונית ספורט בעת מצב הספורט.
מפרט טכני

ה-EQE משווקת עם שלושה יחידות הנעה (2 מהם של מרצדס AMG).
EQE 350: מנוע חשמלי המספק 292 כ"ס ומומנט מרבי של 56.5 קג"מ. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 6.4 שניות ומהירות מרבית של 210 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 90.56 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 630 ק"מ. צריכת האנרגיה עומדת על בין 15.9 ל-18.7 קוט"ש לכל 100 ק"מ.
AMG EQE 43: גרסת הביצועים הכוללת שתי מנועים חשמליים המספקים יחד 476 כ"ס ומומנט מרבי של 85.8 קג"מ. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 4.2 שניות ומהירות מרבית של 210 קמ"ש. סוללת ליתום-יון בקיבולת 90.56 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 470 ק"מ. צריכת האנרגיה עומדת על בין 79.7 ל-21.6 קוט"ש לכל 100 ק"מ.
AMG EQE 53: גרסת הביצועים הגבוהים הכוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 617 כ"ס ומומנט מרבי של 96.7 קג"מ או עם חבילת "AMG דינמיק פלוס" ההספק עולה ל-677 כ"ס ומומנט של 101.8 קג"מ לזמן קצוב. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 3.5 שניות או עם חבילת "AMG דינמיק פלוס" 3.3 שניות ומהירות מרבית של עד 240 קמ"ש. סוללת ליתום-יון בקיבולת 90.56 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 518 ק"מ (משוער).
את הסוללה אפשר להטעין ממטען פנימי בקיבולת של 11 קילוואט או 22 קילוואט, או ממטען מהיר בקיבולת 170 קילוואט, ישנה אפשרות להוסיף עם המטען המהיר 250 ק"מ ב-15 דקות (EQE 350) או 180 ק"מ ב-15 דקות (AMG EQE 43 ו-AMG EQE 53).