stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז קניות
תכנון > תכנון פונקציונלי

כאמור, בתכנון האדריכלי של הקניונים מיושמים כמה עקרונות שמטרתם השאת הרווחים של בעלי הקניון על ידי עידוד הצרכנים לשהות זמן רב יותר בקניון ולהוציא יותר כסף מרצונם החופשי. לדוגמה:
הימנעות מפתחים (חלונות) כלפי חוץ ושימוש במערכות מיזוג אוויר ותאורה, באופן שישבש את תחושת הזמן של המבקרים, ויצור נתק מוחלט בין העולם החיצוני לפנים הקניון.
ארגון הפונקציות בקניון - המחשבה התכנונית של סידור הפונקציות לוקחת בחשבון את המסלול האופייני של הצרכן הממוצע ואת חנויות ה"עוגן" - חנויות ומוקדים מרכזיים המושכים אליהם צרכנים במיוחד מבחוץ. חנויות העוגן ממוקמות לרוב במקום המרוחק ביותר בקניון מתוך הנחה שהצרכנים יגיעו אליו בכל מקרה ויעברו בדרכם לשם בחנויות נוספות על הדרך.[דרוש מקור]
שימוש בדרגנועים - כל קניון מודרני הבנוי מיותר ממפלס אחד כולל דרגנועים למעבר מקומה לקומה. הדרגנועים מתוכננים להיות המעברים הבין-קומתיים העיקריים בהם נעים המבקרים במבנה ואילו חדרי מדרגות ומעליות נמצאים כמעט תמיד מרוחקים יותר. ישנם קניונים רבים שחדרי המדרגות אף נגישים במידה המינימלית הנדרשת על פי תקנות בטיחות. העובדה כי דרגנוע הוא גרם מדרגות חד סיטרי מאפשר את ארגון מערכת הדרגנועים באופן כזה שיאלץ את המשתמש לעבור בדרך מסוימת במעבר בין קומה לקומה. במקרים רבים, כדי לרדת שתי קומות בעזרת דרגנוע יצטרך המשתמש, במכוון, לבצע סיבוב בקומת הביניים שבה ייחשף למספר חנויות נוספות.[דרוש מקור]
העדר מקומות ישיבה "ציבוריים" - במקרים מסוימים נמנעים קניונים להציב ספסלים או לבנות מקומות ישיבה לאורך הקניון, במטרה לעודד אנשים העורכים קניות בקניון להתיישב דווקא בבתי הקפה והמסעדות של הקניון ולוּ רק כדי לנוח.
שימוש ב"מדרכה עילית" - בערים שונות בעולם בנויים קניונים זה לצד זה. בעזרת סמיכות זו נהנים שני קניונים מסינרגיה מסחרית בכך שאנשים רבים מבצעים את קניותיהם בשני הקניונים ביחד. במקרים רבים נבנות מדרכות עליות בגשרים המחברים בין הקניונים ומאפשרות למשתמשים לעבור בקלות רבה בין המבנים ללא צורך לצאת אל הרחוב ולהישאר בסביבה ממוזגת או מוגנת מפני גשם.
מרכזי הקניות הם אחד הסמלים המובהקים ביותר של ההתנגדות לתרבות הצריכה.
השפעות

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא:: פירוט השפעות שליליות בלבד. יש גם חיוביות.
השפעות > השפעות אורבניות

כמבנים גדולים מאוד, ומרכזים מסחריים בהם מספר גדול מאוד של חנויות, למרכזי הקניות השפעה רבה על הכלכלה ועל התפתחותה של הסביבה בה הם נמצאים. למשל, לא ניתן להפריד בין תהליכי פרוור של מגורים בעיר לבין "פרבור המסחר" בעיר - שמרכזי הקניות הם סימניו הבולטים ביותר. לטענת חוקר האורבניזם ויקטור גרין (Gruen) היה הקניון המצאה שנועדה להתקיים במרכז העיר ולתפקד כ"קירוי" של האזור העירוני האורגני במחשבה להעניק ביטחון לקונים במרכזי הכרכים שנהיו מקומות סוציאליים קשים בארצות הברית של שנות ה-50. עם הזמן "נדדו" הקניונים אל שולי הערים.
השפעות > השפעות אורבניות > השפעה מקומית

מרכזי קניות נבנים בדרך כלל סמוך לצמתים מחוץ לעיר או באזורי תעשייה בשוליה ולכן דרך ההגעה העיקרית אליהם היא באמצעות רכב פרטי. מסיבה זו גורמים בדרך כלל מרכזי הקניות לעומסי תנועה כבדים בסביבתם הקרובה.
מאפייני הבינוי של מרכזי הקניות הם כאלה היוצרים מבנה רחב ממדים עם מעט מאוד כניסות ופתחים הפונים אל הרחוב. למעט כניסות ספורות מתוך חניונים קטנים במפלס הקרקע או חנויות יוצאות דופן הפונות לרחוב גם מתוך מרכז הקניות, יוצר המבנה בדרך כלל קטע רחוב "מת". בתוך ערים, קטעי רחוב מתים פוגעים בנוחיותם של הולכי הרגל בסביבת הקניון ומרתיעים אנשים מללכת בהם, בעיקר בשעות החשיכה.
מאפייני המבקרים בקניון לפי גיל, מגדר, ומיקום > פרופיל המבקר בקניון ומאפיינים של קניונים

טווחי הגיל 21 – 30, וירידה בתדירות הבילוי בקניון החל בגילים 31 – 40;
השכלה תיכונית;
העדפת הנוחות בגלל מגוון רחב של מוצרים ושירותים זמינים, ובמחירים מושכים, באיכות משביעת רצון, במיקום נוח;
תשתיות שמוסיפות נוחות (כמו חנייה);
תדירות ביקורים: פעם בשבוע, בעיקר בשעות אחה"צ או הערב;
משך השהות בקניות: שלוש שעות.
מאפייני המבקרים בקניון לפי גיל, מגדר, ומיקום > השפעה של גיל ושל מגדר

בגילים מבוגרים מעדיפים לקנות בחנויות קטנות ובשווקים;
מבקרים מבוגרים אינם נוטים אחר אופנות חדשות, מוצרים ושירותים חדשים;
למבקרים מבוגרים חשוב יותר מיקום נוח – ליד מקום המגורים שלהם;
למבקרים מבוגרים חשוב יותר קשר ישיר עם מוכרנים, היכרות אישית איתם ואפשרות להתייעץ איתם;
בני נוער יוצאים לקנות בקניון כדי לבלות עם חברים;
קונים צעירים מושפעים יותר מעיצוב הקניון ומהאווירה שבו;
צעירים מגיעים לקניות בעיקר לבילוי ולזמן פנוי;
בקהל קונים צעיר הקניון מתקשר לא רק ליציאה לקניות;
קונים בוגרים מושפעים מהנוחות ומהשירותים;
נשים יוצאות לקניות בשביל לבלות;
גברים יוצאים למטרות של חברות.
הנראות של הקניון והשפעתו על התנהגות המבקר
מבקרים מעדיפים לבקר בקניונים שנמצאים במרחק של נסיעה של 30 דקות ממקום המגורים שלהם, אלא אם כן יש לקניון מסוים מאפיינים ייחודיים שלא ניתן למצוא בקניונים אחרים (מצב לא נפוץ, שכן קניונים דומים למדי במאפייניהם).
מיתוג חזק, אירועים והצעות בילוי וקנייה מגוונים מוצעים בתור כלי שיווקי המושך אליו תשומת לב מבקרים וכדי שהם ידעו על קיום הקניון.
מיקום מחדש של הקניון בהקשר לשכונה. יש לכלול בו חנויות מקומיות וחנויות מזון;
תמהיל מוצרים דינאמי יותר שיכול להציע ערך לכל אדם;
מתקנים לבילוי פעיל ופסיבי כדי למשוך יותר מבקרים נתון שמסייע לקניון להתפתח בתור יעד לקניות;
גיוון במזון במתחם של חנויות המזון עם אפשרויות הסעדה משובחות יותר ועם טעמים מקומיים;
בשיווק של הקניון נחוץ לנקוט באסטרטגיות לוחמניות ותחרותיות כדי לשמור על המבקרים הקיימים וכדי לטפל באיומים עסקיים מצד מתחרים;
השרידות של הקניון למשך זמן מותנית בשירותים שבו ובחוויית הקנייה בתוכו.
מאפייני המבקרים בקניון לפי גיל, מגדר, ומיקום > הקניון וגלובליזציה

יש הרואים בקניונים את המרחב הארכיטיפי של התרבות הגלובלית. לטענתם, הקניונים זהים בכל מקום ומציעים אותה תרבות צריכה ובהם באות לידי ביטוי הנטיות ההומוגניות שלה.[דרוש מקור]
מנגד, יש הטוענים כי הקניון הוא אחת מזירות הקרב האחרונות שנותרו בין הנטיות לגלובליזציה הומוגנית, זאת שהסופר בנג'ימין בארבר מכנה "אמריקניזציה", לבין הנטייה למקומיות, שבארבר מכנה "ג'יהאד". לטענת חוקרים אלה, כל קניון הוא תוצר של שילוב בין השאיפה של היזמים והמפעילים להפיק רווח מהנכס שבבעלותם ובין הצרכים החברתיים של המקום. כך, למשל, ניתן למצוא בקניונים ישראליים בתי כנסת, מרפאות, שירותים ממשלתיים וכדומה.
ברב הקניונים ניתן למצוא עמדות כספומט למשיכת מזומנים ובחלקם ניתן למצוא תיבה להחזרת ספרים לספרייה הציבורית.
סלסידו טוען כי היזמים הקפיטליסטיים אימצו ושילבו את הדרישות המקומיות בבנייה שלהם, במטרה למכור יותר.
הקניונים, מעצם הגדרתם, הפכו לאחד מסמלי הקפיטליזם, חיי השפע וצמיחה כלכלית. ככאלה הם יעד לביקורת עזה מצד תנועות שמאל רדיקלי בעולם, המתנגדות למה שהקניון מייצג. אחת התנועות החברתיות הידועות בעוינותן לתרבות הקניונים היא תנועת הפאנק, אשר אחת מסיסמאותיה היא Bomb the Mall ("הפציצו את הקניון").
מאפייני המבקרים בקניון לפי גיל, מגדר, ומיקום > היבטים משפטיים

קניון מוגדר בדרך כלל שטח פרטי, שלבעליו זכויות לפעול בו כרצונם. השאלות המשפטיות המתעוררות בהקשר זה הן בעיקר שאלות של אפליה ושל חופש ביטוי. שאלת מעמדו המשפטי של חלל הקניון כמרחב ציבורי מעסיקה רבים, במיוחד לאור פעילויות מצד תנועות חברתיות שונות.
במדינת קליפורניה שבארצות הברית נפסק כי מרכז הקניות הוא כמו רחוב לכל דבר, לעניין חופש ביטוי - משמעות הדבר שמותר להפגין בתוך קניון - על מנת לאפשר לציבור את הזכות להפגין ולהישמע.
בישראל, קבע בית המשפט המחוזי אחרת בפסק דין בהקשר של סכסוך בין עיריית תל אביב-יפו ו"לונדון מיניסטורס" בו נקבע כי חלל המרכז המסחרי אינו שטח ציבורי.
בקניונים רבים נהוג לכרות הסכמי בלעדיות הקובעים שהקניון לא ישכיר שטחי מסחר למתחרים ישירים של השוכר הראשון. על אחד מהסכמים אלו, שנגע לבלעדיות של בנק בקניון הראל במבשרת ציון, קבע הממונה על ההגבלים העסקיים כי התנאי אינו חוקי בהיותו הסדר כובל.
ראו גם

שוק
מרכז מסחרי
פאוור סנטר
קניון מת
הערות שוליים

↑  Shaun Walker, Europe’s biggest shopping mall opens in Moscow amid rouble crisis‏, באתר הגארדיאן, 28 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  אסתר זנדברג, החיים כקניון (ולהיפך), באתר הארץ, 18 באפריל 2002
↑  מיכאל יעקובסון, המגדיל לצרכן: "גרנד קניון" בבאר שבע - גודל יש, אופי אין, באתר Xnet‏, 3 ביוני 2013
↑  פאקו אנדרהיל, למה ואיך אנשים קונים, כתר הוצאה לאור 2001
↑  , Widiyani, Shopping behavior in malls., Phd Thesis 1 (Research TU/e / Graduation TU/e Built
Environment]. Technische Universiteit Eindhove, 2018
↑  Salcedo, Rodrigo. 2003. "When the Global Meets the Local at the Mall". American Behavioral Scientist 46(8):1084-1103
↑  פסק הדין בנושא לונדון מיניסטורס
↑  רע"א 2725/06 בנק דיסקונט לישראל בע"מ נ' קניון הראל בע"מ, ניתן ב־ח' בסיון תשס"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538955305171  BnF: cb119453790 (data)  GND: 4151331-9  HDS: 026301  LCCN: sh85121779  NDL: 00572274  NKC: ph314863 
גרנד קניון (באר שבע) - הקניון הגדול בישראל, מאי 2013
מרכז הקניות BIG יהוד עם הכיתוב "עם ישראל חי" במהלך מלחמת חרבות ברזל
יוג'ין פאמה

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1939 (בן 85) בוסטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  בית הספר לעסקים בות'  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת טאפטס  Malden Catholic High School 
 מנחה לדוקטורט:  בנואה מנדלברוט, מרטון מילר, Harry V. Roberts 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו 
 תלמידי דוקטורט:  Cliff Asness, Ross Leslie Watts, Tyler Graham Shumway, גרשון מנדלקר 
 פרסים והוקרה:  פרס אירווינג קריסטול (2014)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס נובל לכלכלה (2013)  Morgan Stanley-American Finance Association Award for Excellence in Finance (2008)  פרס דויטשה בנק לכלכלה פיננסית (2005)  Clarivate Citation Laureates (2002)  פרס סמית' ברידן (1992)  עמית החברה האקונומטרית (1973) 
 צאצאים:  Elizabeth Fama 
 תרומות עיקריות
 תורת המימון
 
יוג'ין פאמה (באנגלית: Eugene Fama; נולד ב-14 בפברואר 1939) הוא כלכלן אמריקאי ופרופסור למימון באוניברסיטת שיקגו. פאמה נחשב לאחד מאבות תורת המימון המודרנית, בזכות מחקריו פורצי הדרך בתחום התאוריה המודרנית של תיקי השקעות והערכות שווי נכסים. הוא אחד הכלכלנים המצוטטים והמשפיעים ביותר בתחומו, כתב מעל 100 מאמרים שהתפרסמו בכתבי עת מקצועיים, ושני ספרים. בשנת 2013 זכה בפרס נובל לכלכלה יחד עם רוברט שילר ולארס פטר האנסן.
ביוגרפיה

פאמה נולד בבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס להורים ממוצא איטלקי. ב-1956 החל בלימודי תואר ראשון בשפות רומאניות באוניברסיטת טאפטס המקומית, לאחר שנתיים החל להתמקד בלימודי כלכלה. הוא המשיך ללימודי MBA ודוקטורט בכלכלה ומימון באוניברסיטת שיקגו, בה עשה את כל הקריירה האקדמית שלו מלבד שנתיים שלימד בבלגיה. עבודת התזה שלו לדוקטורט, שנעשתה תחת הדרכתו של מרטון מילר, עסקה בחיזוי מחירי מניות, פאמה מצא כי המחירים מתנהגים באופן הבלתי ניתן לחיזוי מנתוני מחירי העבר, כלומר ב"הילוך מקרי" (רנדומלי). העבודה התפרסמה ב-1965 בכתבי עת למימון תחת הכותרת Random Walks In Stock Market Prices. פאמה טבע את המונחים שוק יעיל (efficient markets), ויעילות שוק (market efficiency) שהפכו למושגים מקובלים בשיח הענפי.
במהלך עבודתו בשיקגו נבנה לראשונה מאגר מסודר ואמין של היסטוריית מחירי ניירות ערך (CRSP), מה שאפשר לחוקרים ביצוע בדיקות אמפיריות לתאוריות המימוניות. ב-1969 פרסם פאמה עם עמיתיו מייקל ג'נסן, לורנס פישר וריצ'רד רול את המחקר האמפירי שביצעו ובו בחנו את תגובת מחירי ניירות ערך למידע חדש שהתפרסם. המחקר כלל מתודולוגיה חדשה לניתוח התגובות, והראה כיצד מגיבים המשקיעים במהירות ומחירי ניירות הערך משקפים כמעט מיידית את הגלום במידע החדש.
ב-1970 פרסם בכתב העת למימון את מאמרו פורץ הדרך Efficient Capital Markets: A Review of Theory and Empirical Work. פאמה סקר במאמר זה את המחקרים והנתונים שנאספו ממדינות שונות בעולם לגבי יעילות שוקי המניות ברמות שונות, לצורך כך פאמה הגדיר שלוש רמות של יעילות בשווקים: הרמה החלשה בה מחיר המניה משקף ידע של המשקיעים לגבי מחירים והיקפי המסחר במניה בעבר, הרמה החצי חזקה בה המחיר משקף את כל המידע הפומבי הקיים, והרמה החזקה בה המחיר משקף הן את המידע הגלוי והן מידע פנים.
שורת מאמרים אלו הניחו את הבסיס התאורטי והעובדתי למה שמכונה תאוריית השוק היעיל, שהתבססה על תאוריית הציפיות הרציונליות והגעה לשיווי משקל כלכלי. עם השנים הפכה התאוריה לנקודת המוצא של חוקרי המימון, כשעל מסקנותיה נעשו מחקרים רבים במטרה לבחון את נכונותה בתנאים שונים.
באמצע שנות ה-80 החל פאמה לשתף פעולה עם עמיתו מאוניברסיטת שיקגו קנת פרנץ' בסדרת מחקרים הנוגעים להערכת מחירי מניות. בין השאר השניים הטילו ספק בנכונותו של המודל המקובל להערכת שווי המניות ה-CAPM. ב-1992 פרסמו פאמה ופרנץ' את מחקרם על סיכון ותשואה בו בחנו את ביצועיהן של אלפי מניות משנות ה-60 ועד תחילת שנות ה-90. הם הראו כי הבטא שעל פי מודל ה-CAPM קובעת את התשואה הנדרשת למחיר המניה, בכך שמגדירה את רגישות המניה לכלל השוק, אינה גורם הסיכון היחידי וכי קיימים גורמים משפיעים נוספים.
מאז 1963 משמש פאמה כחבר סגל באוניברסיטת שיקגו, כשב-1968 מונה לפרופסור מן המניין. ב-1989 נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, הוא עמית בחברה האקונומטרית, נבחר לחבר הראשון באיגוד האמריקאי למימון וחבר כבוד באקדמיה הצרפתית למוסר ומדע המדינה.
בשנת 1993 הוא פרסם מאמר על השקעות מונחות פקטורים.
נשוי ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  יוג'ין פאמה באתר ideas.repec.org
↑  Fama, Eugene F., Fisher, Lawrence, Jensen, Michael C., Roll, Richard, The Adjustment of Stock Prices to New Information, 1969-02-15 doi: 10.2139/
↑  http://www.e-m-h.org/Fama70.pdf
| זוכי פרס נובל לכלכלה |
| --- | --- | --- |
| 1969–1975 | פריש, טינברגן (1969) • סמואלסון (1970) • קוזנץ (1971) • היקס, ארו (1972) • לאונטיף (1973) • מירדאל, האייק (1974) • קנטורוביץ', קופמאנס (1975) |  |
| 1976–2000 | פרידמן (1976) • אולין, מיד (1977) • סיימון (1978) • שולץ, לואיס (1979) • קליין (1980) • טובין (1981) • סטיגלר (1982) דברה (1983) • סטון (1984) • מודיליאני (1985) • ביוקנן (1986) • סולו (1987) • אלה (1988) • הוולמו (1989) • מרקוביץ, מילר, שארפ (1990) • קוז (1991) • בקר (1992) • פוגל, נורת' (1993) • הרסני, נאש, זלטן (1994) • לוקאס (1995) • מירליס, ויקרי (1996) • מרטון, שולס (1997) • סן (1998) • מנדל (1999) • הקמן, מקפאדן (2000) |  |
| 2001 ואילך | אקרלוף, ספנס, שטיגליץ (2001) • כהנמן, סמית' (2002) • אנגל, גריינג'ר (2003) • קידלנד, פרסקוט (2004) • אומן, שלינג (2005) • פלפס (2006) • הורוביץ, מסקין, מאירסון (2007) • קרוגמן (2008) • אוסטרום, ויליאמסון (2009) • דיאמונד, מורטנסן, פיסרידס (2010) • סימס, סרג'נט (2011) • רות, שפלי (2012) • פאמה, הנסן, שילר (2013) • טירול (2014) • דיטון (2015) • הארט, הולמסטרום (2016) • ת'יילר (2017) • נורדהאוס, רומר (2018) • קרמר, באנרג'י, דופלו (2019) • מילגרום, וילסון (2020) • אימבנס, אנגריסט, קארד (2021) • ברננקי, דיימונד, דיבוויג (2022) • גולדין (2023) • אג'מולו, ג'ונסון, רובינסון (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274762705171  PLWABN: 9810530163805606  CiNii: DA00177746  GND: 137549644  ISNI: 0000 0000 8172 8909  LCCN: n87801775  MGP: 81048  NDL: 00439193  NKC: vse2013749466  NTA: 068546254  SNAC: w6655dh0  SUDOC: 090255305  VIAF: 108162728   WorldCat (עם VIAF): 108162728
עין גדי (יישוב עתיק)

אזור עין גדי כיום
בית הכנסת העתיק בעין גדי
יעל במערות נחל דוד
עֵין גֶּדִי היה יישוב עתיק ומרכזי לחופו המערבי של ים המלח. שרידיו, הכוללים את בית הכנסת העתיק מהמאה השישית עם רצפת פסיפס מהמרשימות בארץ ישראל, מעידים על רצף התיישבות יהודית באזור של מעל 1,300 שנה, החל מהמאה ה-7 לפנה"ס ועד המאה ה-6 לספירה. נזכר רבות בתנ"ך, בכתבי יוסף בן מתתיהו, בכתבי חז"ל ובמקורות נוצריים קדומים, ושמו השתמר עד העת החדשה (עין ג'די).
אזור עין גדי היה מיושב בתקופות שונות, ובתחום הגן הלאומי עין גדי שרידי מקדש מהתקופה הכלקוליתית.
עין גדי בתנ"ך

השם עין גדי נזכר רבות בתנ"ך, ומקורו כנראה בעיזים וביעלים שרעו בסביבת היישוב הפורה והמעיין הסמוך אליו. יעלים אלה, המצויות באזור עין גדי עד ימינו, תועדו כבר בכלי פולחן מהתקופה הכלקוליתית שנמצאו בנחל משמר הסמוך.
תחילה נזכרת עין גדי בתנ"ך בתיאור ערי המדבר שבנחלת שבט יהודה: ”וְהַנִּבְשָׁן וְעִיר הַמֶּלַח וְעֵין גֶּדִי”. בהמשך, נזכר היישוב כמקום אליו ברח דוד מפני שאול: ”וַיַּעַל דָּוִד מִשָּׁם וַיֵּשֶׁב בִּמְצָדוֹת עֵין גֶּדִי”.
היישוב מוזכר גם במקומות אחרים במקרא: בספר יחזקאל, במגילת שיר השירים ובספר דברי הימים.
בדברי הימים ב' מכונה עין גדי בשם חַצְצוֹן תָּמָר, מקום בו התרכזו צבאות זרים ללחימה בממלכת יהודה:
וַיְהִי אַחֲרֵי כֵן בָּאוּ בְנֵי מוֹאָב וּבְנֵי עַמּוֹן וְעִמָּהֶם מֵהָעַמּוֹנִים עַל יְהוֹשָׁפָט לַמִּלְחָמָה וַיָּבֹאוּ וַיַּגִּידוּ לִיהוֹשָׁפָט לֵאמֹר בָּא עָלֶיךָ הָמוֹן רָב מֵעֵבֶר לַיָּם מֵאֲרָם וְהִנָּם בְּחַצְצוֹן תָּמָר הִיא עֵין גֶּדִי.
השם "חצצון תמר" נזכר גם בספר בראשית בהקשר למלחמות אמרפל. רמז לשם הקדום ניתן למצוא בוואדי חצאצה, הסמוך לעין גדי, הקרוי כיום נחל חצצון.
בסוף ספר ירמיהו, כאשר מתוארת היציאה לגלות בבל, נאמר: ”וּמִדַּלּוֹת הָאָרֶץ הִשְׁאִיר נְבוּזַרְאֲדָן רַב טַבָּחִים לְכֹרְמִים וּלְיֹגְבִים”. במסכת שבת אמר על כך רב יוסף: "אלו מלקטי אפרסמון מעין גדי ועד רמתא".
היסטוריה

בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בתל גורן, מקום מושבה של העיר עין גדי הקדומה, בין נחל דוד ונחל ערוגות, נחשפו ממצאים החל מימי ממלכת יהודה ועד התקופה הרומית-ביזנטית. היישוב היהודי בעין גדי נחרב בזמן חורבן בית ראשון, אך התחדש עם שיבת ציון.
בתקופת המרד הגדול נזכרת עין גדי בכתבי יוסף בן מתתיהו כעיר מחוז. הסיקריים שהתבצרו במצדה באותה עת, נהגו לפשוט על היישובים היהודיים הסמוכים. בחג הפסח פשטו על עין גדי ובזזו את המקום: "המיתו את החלשים אשר לא היה להם כוח לברוח, את הנשים והילדים, שבע מאות נפש ומעלה".
בעת דיכוי מרד בר כוכבא נפגע היישוב קשות. חלק מן התושבים, ובהם פרנסי עין גדי מטעמו של בר כוכבא, יהונתן בן בעיה ומסבלה בן שמעון, כמו גם בבתא בת שמעון, מצאו מקלט במערות נחל חבר הקרובות (מערת האימה ומערת האגרות), ומתו במצור הרומי עליהן.
בתקופת התלמוד השתקם היישוב, והיה ל"כפר גדול מאוד של יהודים", כפי שהעיד אוסביוס באונומסטיקון מתחילת המאה הרביעית לספירה.
במשך השנים התפרסמה עין גדי בגידול אפרסמון לבשמים, לשמן אפרסמון ולתרופות. בפסיפס שנחשף בבית הכנסת במקום מופיעה קללה שהוטלה על מי שיעז לגלות את "רזה דקרתא" ("סוד העיירה" בארמית). רוב החוקרים מאמינים שאותו סוד הוא סוד הכנת שמן האפרסמון.
הרופא היווני גלנוס (המאה ה-2 לספירה) מציין שלבלסם שנקרא 'הסורי' יש "שם נוסף על שם המקום בו הוא גדל בכמות הגדולה ביותר והוא היפה ביותר, כי הוא נקרא 'העין-גדיי', בהיותו עולה על זה הגדל במקומות אחרים בפלשתינה". גלנוס הוא הסופר הפגאני היחיד שמקשר באופן מפורש את הבלסם לעין גדי.
יש המקשרים את המטמון מן התקופה הכלקוליתית אשר נתגלה במערה בנחל משמר, וכלל כ-400 כלי נחושת, רובם בעלי אופי פולחני, עם המקדש הכלקוליתי בעין גדי.
ראו גם

שמורת עין גדי
קיבוץ עין גדי
בית הכנסת העתיק בעין גדי
המקדש הכלקוליתי בעין גדי
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ס"ב.
↑  ספר שמואל א', פרק כ"ג, פסוק כ"ט; פרק כ"ד, פסוק א'
↑  ספר יחזקאל, פרק מ"ז, פסוק י'
↑  מגילת שיר השירים, פרק א', פסוק י"ד
↑  ספר דברי הימים ב', פרק כ', פסוקים א'–ב'
↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק ז'.
↑  ספר ירמיהו, פרק נ"ב, פסוק ט"ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"ו, עמוד א'
↑  מלחמות היהודים, ספר ג', 55.
↑  יוסף בן-מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ד', פרק ז', פסקה ב'
↑  Galenus, De Antidotis, I, 4
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II, CXIV. Galen, p. 326
דוד אברהם ספקטור

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1955 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  16 בספטמבר 2013 (בגיל 58) 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  ? – 16 בספטמבר 2013 
 מספר צאצאים:  11 
 
הרב דוד אברהם ספקטור (ט' באב ה'תשט"ו - י"ב בתשרי ה'תשע"ד; 9 באוגוסט 1955 - 16 בספטמבר 2013) היה רב ומחבר ספרים תורניים ישראלי.
ביוגרפיה

נולד באמסטרדם שבהולנד, ועלה לישראל בשנת 1974 לאחר מלחמת יום הכיפורים.
למד בישיבת מרכז הרב ובכולל מר"ץ והיה מתלמידיו של הרב צבי יהודה הכהן קוק.
שימש כרב האוניברסיטה העברית בירושלים, רב היישוב נוקדים שבגוש עציון ורב צבאי בדרגת רב-סרן.
משנת ה'תשנ"ט (1998) ועד לפטירתו שימש כרב שכונת גבעת שרת בבית שמש. תפקידיו ברבנות בית שמש כללו את האחריות על העירובין והמקוואות של המועצה הדתית בעיר. במקביל שימש כרב בית הכנסת "אוהל יונה מנחם" בעיר וכמרצה במכללת אמונה בירושלים.
לאחר פטירתו נקרא על שמו אחד המקוואות בבית שמש, וכמו כן בנו בנה על שמו מקווה בגבעת סנה יעקב הסמוכה להר ברכה. בב' טבת תשפ"ב נקרא רחוב על שמו בבית שמש "דרך הרב ספקטור"
היה נשוי לחיה ואב לאחד עשר.
ספריו

הרב ספקטור חיבר מספר ספרים, ובהם:
"אל-דוד", שו"ת אקטואלי שפרסם בעת שהיה רבה של נוקדים (אל-דוד)
"טהרת ארץ ישראל" - על דיני טומאה וטהרה
"תורת ארץ ישראל" - על פרשת השבוע
ספר הגבאי - הלכות גבאי בית הכנסת. תורגם ויצא לאור גם באנגלית
בית שמש
שו"ת דרמה, הלכה
שו"ת אומנות, הלכות הקשורות באומנות
הערות שוליים

↑  מקווה ע"ש הרב ספקטור זצ"ל ביישוב בשומרון | שמשנט חדשות | גרסה להדפסה, באתר shemeshnet.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310683605171  ISNI: 0000 0000 6693 7518  LCCN: nr94038762  VIAF: 7276304   WorldCat (עם VIAF): 7276304
הלו קיטי

| --- | --- |

 יוצרים:  Yuko Shimizu 
 גילום הדמות:  מגומי האיאשיבארה 
 מידע
 תאריך לידה:  1974 
 מקום לידה:  לונדון 
 מקום מגורים:  לונדון 
 
"הלו קיטי" (ביפנית: ハローキティ ; באנגלית: Hello Kitty) היא מותג פופולרי אשר הצמיח כמות רבה של מוצרים נלווים ואף מספר סדרות אנימה לילדים (קודומו), אחת מהן - מיצי מימי ועוד - שודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות התשעים. המותג נוצר על ידי חברה יפנית בשם סאנריו (Sanrio), המתמחה בשיווק מוצרי תרבות פופ, בשנת 1974. המוצרים מתאפיינים בהבלטת הצבע הוורוד ובסגנון הציור של דמויות הסדרה, ברובן חתולים מואנשים. הדמות הראשית בסדרה – ילדה בשם קיטי – הפכה למותג תרבות מסחרי ופורסמה על גבי מגוון סוגי מוצרים, החל ממוצרים נלווים "מסורתיים" כגון משחקים, בובות, ופסלים; עבור במוצרי אופנה שונים; וכלה במוצרי צריכה שבדרך כלל אינם מקודמים תוך שימוש בדמות אנימה, כגון טלפונים ניידים, כלי נגינה ואף מכונית.
הבניית הדמויות בסדרה

הדמות הראשית בסדרה היא הילדה קיטי (בגרסה העברית: מיצי), אך קיים מגוון רב מאוד של דמויות סביבה, ודמויות חדשות נוצרות תדירות. בכלל זאת בני משפחה (אביה, אמה ואחותה התאומה) וחברים. כך, למשל, הוצג ב-1997 "חבר" לקיטי בשם דניאל ("דניאל היקר"); וזה האחרון, כמו גם אביה של קיטי, רכשו לה "חיות מחמד" אשר הפכו בעצמן לדמויות בסדרה החל מ-2004: אוגר וחתלתולה בשם צ'ארמי קיטי.
יוצרי הסדרה הקנו לעיתים לשמות הדמויות והסדרה משמעויות תרבותיות. שמה של קיטי (קיטי וייט) הוא מחווה לחתולתה של אליס בספרו של לואיס קרול "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם"; שמו של חברה של קיטי, "דניאל היקר", הוא שמה של הדמות הראשית בסרט "מלודי", המתאר אהבה ראשונה בין שני ילדים.
שם הסדרה "הלו קיטי" הוא עיוות של תרגום של שמו של המנקי נקו, פסל חתול יפני, אשר יש המאמינים בו כמביא מזל.
קיטי היא ילדה, תלמידת כיתה ג' שמתגוררת מחוץ ללונדון. היא לבנה וקטנה, בעלת עיטור (סרט או פרח) באוזן השמאלית. דמותה של קיטי ("מיצי") מעוצבת בדרך כלל ללא פה. נציג חברת סאנריו הסביר את הדבר בכך ש"קיטי מדברת מהלב".
הלו קיטי כמותג

אחד הפנים החשובים ביותר של השפעת הסדרה "הלו קיטי" בעולם הרחב אינו תרבותי, אלא דווקא מסחרי: דמויות הסדרה (ובראשן הדמות הראשית) הפכו לסמלים אשר משווקים באופן עצמאי מעלילות הסדרה; מתוך הנחה כי יסייעו בשיווק המוצר למעריצי העיצוב. בכך דומה תופעת "הלו קיטי" להפיכתה של דמות אחרת בתרבות הפופולרית לסמל מסחרי במנותק מעלילותיה, אמילי המוזרה. אך היקף מכירותיהם של מוצרי "הלו קיטי" עולה על זה של מוצרי "אמילי המוזרה".
דמויות הסדרה, ששווקה במקור כסדרה מצוירת לילדים, הפכו לפופולריות בעיקר בשל אימוצן כסמל אופנה על ידי שורה של "מפורסמים", ביניהם פריס הילטון, ריקי מרטין, קמרון דיאז, מריה קארי, היידי קלום, סטיבן טיילר, כריסטינה אגילרה, כרמן אלקטרה, ומנדי מור. הזמרת ליסה לוב אף הגדילה עשות ושחררה אלבום שלם המוקדש לקיטי - "האלו ליסה" - ואף קידמה גיטרה המעוצבת עם דמויות הלו קיטי.
המוצר הראשון ששווק עם דמותה של קיטי היה ארנק ויניל קטן למטבעות אשר נמכר במחיר של 240 ין (כ-12 ש"ח). כיום, כמעט כל מוצר אפשרי שווק גם עם עיצובי "הלו קיטי", כולל שמלות כלה ותחתונים למבוגרים. מעבר למוצרי אופנה, אשר נפוצים למדי בשיווק מוצרים לקהל חובבי האנימה, עיצובי "הלו קיטי" שווקו גם במוצרים פחות שגרתיים, ביניהם טלפון נייד, מצלמה של פנסוניק, ואף מכונית של חברת מיצובישי. החל מ-2004 משווק גם כרטיס חיוב של חברת מסטרקארד עם דמותה של קיטי. קיימות חנויות ייעודיות, המוכרות רק את מוצרי "הלו קיטי" השונים. בסך הכול קיימים כ-22,000 מוצרי "הלו קיטי" שונים; והמותג מגלגל הכנסות של כמיליארד דולר בשנה. הכנסות אלו מהוות כמחצית מהכנסות סאנריו בשנה.
מעבר למוצרים אלה, קיימים יצרנים המשווקים באופן בלתי חוקי מוצרי "קיטי", חלקם כביכול אינם תואמים את מדיניות החברה. עם זאת, סאנריו עצמה שיווקה מוצרים שהטעם מאחוריהם מפוקפק, כמו למשל ויברטור "הלו קיטי".
הסדרה המצוירת

דמותה של קיטי הומצאה בשנת 1974 והופיעה במסגרות שונות, אך רק החל מ-1987 הופיעה סדרת האנימציה "הלו קיטי" ביפן וכמעט מיד לאחר מכן בארצות הברית ובשווקים אחרים. בנוסף לאנימציית אנימה, ב-2006 הוכרז כי תופק גם סדרה בסגנון אנימציית דמויות חימר.
הסדרה המצוירת > הסדרה בישראל

בישראל שודרה הסדרה תחת השם "הלו קיטי" כסדרת אנימציה בטלוויזיה החינוכית. המדבבת של הדמות הראשית, שנקראה בעברית קיטי אינה ידועה. שמות אחרים תורגמו גם כן, שם המשפחה "וייט" תורגם ל"לבן". ניתן למצוא את הגרסה לפעוטות בערוץ הופ!. בשנת 2023 דובבה עוד סדרה בכיכובה ששודרה באותו ערוץ בשם "הלו קיטי סופר סטייל".
טענות לחוסר מקוריות

קיימות טענות כי דמותה של קיטי, והסדרה כולה, מושפעות במידה זו או אחרת מדמות קומיקס בשם "מאסטי" (אנ') שנוצרה על ידי האמן הבלגי ריי גוסנס ב-1945. [דרוש מקור] היא גם דומה מאוד ל"מיפי" (אנ'), דמות ארנבת לבנה שעיצב המאייר ההולנדי דיק ברונה ב-1955 וציין כי שהיא [קייטי מהלו קייטי] העתק [של מיפי], הוא חושב. הוא לא אוהב את זה כלל. ותמיד חשבתי 'לא, אל תעשה את זה'. תנסה לעשות משהו שחשבת עליו בעצמך" דהיינו רעיון מקורי.
ראו גם

קאוואיי
גודטמה