stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדיפונקטין
תפקיד ומנגנוני פעולה > השפעות אנטי-דלקתיות

בשנים אחרונות מצטבר מידע על המעורבות של אדיפונקטין במצבי מחלה ודלקת, במנגנון שלא תמיד פוענח.
נמצא שאדיפונקטין משפיע על תאי מערכת החיסון כגון עיכוב הפיכת מאקרופאג'ים לתאי קצף, עירור הפרשת הציטוקין נוגד הדלקת IL-10 ממאקרופאג'ים, עיכוב הביטוי של מולקולות צימוד על תאי אנדותל ועוד.
לאדיפונקטין השפעה דואלית על המסלול הדלקתי של NF-κB - נמצא כי הוא יכול להביא לשפעול המסלול בתאי שריר, אנדותל, פיברובלסטים ותאי כבד בעוד שבמקביל נמצא כי ביכולתו לעכב את שפעול המסלול בתגובה ל-LPS באדיפוציטים (תאי רקמת שומן) ובתגובה ל-TNF-α בתאי אנדותל.
בבני אדם נמצאו רמות נמוכות של אדיפונקטין בחולים קריטיים בעוד שבמחלות כרוניות דוגמת זאבת, ציסטיק פיברוזיס ודלקת מפרקים שגרונית נמצאו רמות אדיפונקטין גבוהות.
רמות אדיפונקטין בסרום - משמעות וטיפול

ידוע כי השמנה ועלייה במאגרי שומן תוך גופיים מביאה לירידה ברמות אדיפונקטין (היפואדיפונקטינמיה) ועלייה ברמות חומצות שומן חופשיות בפלסמה. שינויים אלה גורמים בהמשך לתנגודת לאינסולין ברקמות הפריפריאליות הכבד והשרירים. נמצא שהיפואדיפונקטינמיה היא גורם סיכון בלתי תלוי להתפתחות התסמונת המטבולית וסוכרת מסוג 2. עם זאת, מתן אדיפונקטין ממקור חיצוני במצבי חסר היא מורכבת היות שכמו הורמונים אחרים, דוגמת אינסולין והורמון גדילה, אדיפונקטין הוא חלבון המתפרק בקיבה במתן דרך הפה. מכאן, שהדרך היחידה לטיפול באדיפונקטין היא מתן תוך ורידי (IV) הכרוך גם הוא במגבלות לוגיסטיות ואחרות.
לפיכך הטיפול כיום הוא בעיקר התערבות התנהגותית. מעדויות שמצטברות עולה כי הצריכה הקלורית מעורבת בוויסות רמות אדיפונקטין בסרום. נמצא שצריכה קלורית גבוהה בתזונה מביאה לירידה ברמות אדיפונקטין בסרום. מצד שני, הגבלה קלורית וירידה במשקל שהושגו באמצעות שינויים ארוכי טווח בסגנון החיים נמצאו קשורים לריכוזי אדיפונקטין גבוהים בסרום
הערות שוליים

1 2 3  GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000181092 - Ensembl, מאי 2017
1 2 3  GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000022878 - Ensembl, מאי 2017
↑  "Human PubMed Reference:".
↑  "Mouse PubMed Reference:".
↑  Hu E, Liang P, Spiegelman BM. AdipoQ is a novel adipose-specific gene dysregulated in obesity. J Biol Chem. 1996 May 3;271(18):10697-703. PMID 8631877
↑  Scherer PE, Williams S, Fogliano M, Baldini G, Lodish HF. A novel serum protein similar to C1q, produced exclusively in adipocytes. J Biol Chem. 1995 Nov 10;270(45):26746-9. PMID 7592907
↑  Kadowaki T, Yamauchi T, Kubota N, Hara K, Ueki K, Tobe K. Adiponectin and adiponectin receptors in insulin resistance, diabetes, and the metabolic syndrome. J Biol Chem. 1996 May 3;271(18):10697-703. PMCID: PMC1483172
↑  Katherine R, John P, and Bala V. Clinical review: adiponectin biology and its role in inflammation and critical illness. Crit Care. 2011 Apr 20;15(2):221. PMCID: PMC3219307
↑  Hardie DG, Pan DA. Regulation of fatty acid synthesis and oxidation by the AMP-activated protein kinase. Biochem Soc Trans. 2002 Nov;30(Pt 6):1064-70. PMID 12440973
↑  Buemann B, Sørensen TI, Pedersen O, Black E, Holst C, Toubro S, Echwald S, Holst JJ, Rasmussen C, Astrup A. Lower-body fat mass as an independent marker of insulin sensitivity--the role of adiponectin. Int J Obes (Lond). 2005 Jun;29(6):624-31. PMID 15824752
↑  Esposito K, Pontillo A, Di Palo C, Giugliano G, Masella M, Marfella R, Giugliano D. Effect of weight loss and lifestyle changes on vascular inflammatory markers in obese women: a randomized trial.JAMA. 2003 Apr 9;289(14):1799-804.PMID 12684358
Adiponectin structure
ארטיס גילמור

| --- | --- |

גילמור בשנת 1977
 לידה:  21 בספטמבר 1949 (בן 75) צ'יפלי שבפלורידה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.18 מטר
 מספר:  53
 מכללה:  אוניברסיטת ג'קסונוויל
 דראפט:  בחירה מספר 117, 1971 שיקגו בולס
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 2011
 קבוצות כשחקן
 1971–1976   1976–1982   1982–1987   1987   1988   1988–1989:  קנטקי קולונלס (ABA)  שיקגו בולס   סן אנטוניו ספרס   שיקגו בולס   בוסטון סלטיקס   פורטיטודו בולוניה (איטליה)
 הישגים כשחקן
 ב-NBA:  6 הופעות במשחק האולסטאר (1978, 1979, 1981–1983, 1986)   בחירה לחמישיית ההגנה השנייה (1978)   ב-ABA:  זכייה באליפות ה-ABA‏ (1975)   MVP של הפלייאוף (1975)   MVP של העונה הסדירה (1972)   5 בחירות למשחק האולסטאר (1972–1976)   5 בחירות לחמישיית העונה (1972–1976)   4 בחירות לחמישיית ההגנה (1973–1976)   רוקי העונה (1972)   חבר בקבוצת כל הזמנים של ה-ABA
ארטיס גילמור (באנגלית: Artis Gilmore; נולד ב-21 בספטמבר 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-ABA ובליגת ה-NBA.
השנים המוקדמות

גילמור נולד בצ'יפלי, פלורידה, וגדל שם ובדותן, אלבמה, קהילה גדולה הנמצאת 35 קילומטרים מצפון לצ'יפלי. גילמור שיחק כדורסל בקולג' גרדנר-ווב ג'וניור קולג' לשנתיים ובאוניברסיטת ג'קסונוויל במשך שנתיים, מוביל את ג'קסונוויל לגמר ה-NCAA בשנת 1970, שבו הם הפסידו 80-69 ל־UCLA. במהלך השנים שבהן שיחק גילמור ב-NCAA בג'קסונוויל, הוא הפך לאחד מחמישה שחקני כדורסל מכללות אי פעם שהגיעו לממוצע של לפחות 20 נקודות ו-20 ריבאונדים בקריירה.
לאחר שעזב את המכללה, נבחר גילמור על ידי הקנטקי קולונלס בדראפט ה-ABA בשנת 1971, ועל ידי השיקגו בולס בדראפט ה-NBA בשנת 1971.
קריירה מקצוענית > ABA

גילמור החל את הקריירה המקצוענית שלו עם הקנטקי קולונלס מה-ABA בעונת 1971–1972. הוא היה כל כך דומיננטי כבר בתחילת הקריירה שהוא קיבל את תואר רוקי השנה פרס ואת ה-MVP של הליגה בעונה הראשונה שלו.
במשך הקריירה שלו ב-ABA, גילמור הוביל ארבע פעמים את ה-ABA בממוצע ריבאונדים למשחק, פעמיים גם באחוזים מהשדה וגם במספר הבלוקים למשחק, ופעם אחת בעבירות. הוא נבחר במשך חמש עונות רצופות לחמישיית העונה של ה-ABA, וארבע פעמים לחמישיית ההגנה. הוא שיחק במשחק האולסטאר של ה-ABA במשך כל חמש השנים שהוא היה בליגה, וקיבל את תואר ה-MVP של משחק האולסטאר בשנת 1974. גילמור הוביל את הקנטקי קולונלס לאליפות ה-ABA בשנת 1975.
קריירה מקצוענית > NBA > בחירה ראשונה בדראפט

ליגת ה-ABA הסתיימה לאחר עונת 1976, כאשר 4 קבוצות (דנוור נאגטס, אינדיאנה פייסרס, ניו יורק נטס, וסן אנטוניו ספרס) הצטרפו ל-NBA, והקבוצות שנותרו, כולל הקנטקי קולונלס, התפרקו. מכיוון שקבוצה שלו, הקנטקי קולונלס, התפרקה, גילמור נכנס לדראפט המיוחד בשנת 1976, והוא נבחר בבחירה הראשונה על ידי השיקגו בולס. גילמור לא השתמש באותו כוח כמו שהוא היה ב-ABA, ולאחר 4 בחירות למשחק האולסטאר בחמש עונות סולידיות בשיקגו, גילמור הועבר לסן אנטוניו ספרס בשנת 1983. גילמור נבחר פעמיים נוספות למשחק האולסטאר בזמן תקופתו בסן אנטוניו. הוא הצטרף מחדש לבולס לחלק מעונת 1988, לפני שסיים את הקריירה שלו ב-NBA עם הבוסטון סלטיקס בשנת 1988.
גילמור שיחק את עונת 1988–1989 עם פורטיטודו בולוניה מהליגה האיטלקית, שם הוא השיג ממוצעים של 12.3 נקודות ו-11.0 ריבאונדים ונבחר לקבוצת האולסטאר האירופית.
קריירה מקצוענית > NBA > הישגים ב-NBA

גילמור שיחק בסך הכל בשישה משחקי אולסטאר ב-NBA. הוא הוביל את ה-NBA באחוזים מהשדה בארבע עונות רצופות, כולל שיא קריירה של 67% בעונת 1980–1981 - האחוז השלישי בגובהו בהיסטוריה של ה-NBA.
קריירה מקצוענית > NBA > היכל התהילה

גילמור נבחר להיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' בשנת 2011.
גלגל (אתר מקראי)

צילום אוויר של גלגל ארגמן ליד מושב ארגמן
גִּלְגָּל הוא אתר מקראי הנזכר 39 פעמים בתנ"ך. השם האונומטופיאי, מהשורש 'גל', נובע מהצורה המעוגלת, האופיינית למתחמי נוודים. הגלגלים היו האתרים המרכזיים לשבטי ישראל בזמן התנחלות והשופטים.
אפיוני האתר

מהמקרא עולים לפחות שישה אפיונים לגלגל:
הגלגל הוא סוג אתר ואיננו מקום ספציפי מסוים היות שהמקרא מציין את הגלגל בשלושה אזורים גאוגרפיים שונים לפחות: גלגל אלוני מורה (אזור שכם) בספר דברים, גלגל יריחו וגלגל מעלה אדומים.
מקומות אלה שימשו את שבטי ישראל להתכנסות חברתית, פולחן, משפט, מנהיגות, המלכת מלך, יציאה למלחמה וחזרה ממנה. הגלגל הוא תמיד מיודע בה"א הידיעה (ה – גלגל)
פעילותם העיקרית של האתרים הללו היא בתקופת ההתנחלות המתועדת בספר שופטים (מאות 10-12 לפנה"ס), אך קיומם נמשך גם בזמן המלוכה (מאות 8-9 לפנה"ס). אין אזכור לגלגל במקרא אחרי נפילת שומרון וכיבוש ממלכת ישראל (722 לפנה"ס). דבר זה מוסבר ככל הנראה כחלק ממהפכת הפולחן של חזקיהו ואחריו יאשיהו שקבעו את ירושלים כמקום הפולחן היחיד לה'.[דרוש מקור]
היו אלה מחנות ולא מקומות למגורי קבע. זאת לפי הצמדת המילה "המחנה" לגלגל, ויידוע שם המקום "הגלגל".[דרוש מקור].
מבחינה טופוגרפית, הגלגלים נמוכים מסביבתם.
תפוצת הגלגלים שזוהו, על פי המקרא, הייתה רק בבקעת הירדן ולפי פירושים מסוימים גם בגב ההר (בהקשר ליישוב בית אל). אין אזכור של גלגלים בנגב, בחוף, בעמקים, בגליל ובהרי עבר הירדן.[דרוש מקור]
הגלגל במקרא

בחלק ההיסטורי של התנ"ך נזכר הגלגל בדברים, יהושע, שופטים, שמואל ומלכים; ולאחר מכן בנביאים הושע ועמוס. בשאר הספרים, מבראשית עד דברים ובנביאים המאוחרים, אין לו זכר. חלוקה זו מצביעה על תפקידו החברתי והדתי ועל זמנו של הגלגל. שני אזכורים נוספים מופיעים בספר מיכה וספר נחמיה. שני האזכורים האלה מתייחסים לגלגל המופיע בספר יהושע.
להלן פירוט האתרים:
גלגל דברים: בספר דברים י"א, ל, הגלגל הוא אחד מחמשת האיכונים הטופוגרפיים של משה, בדרך לטקס הברכה והקללה בהר עיבל והר גריזים: "הלא המה בעבר הירדן אחרי דרך מבוא השמש בארץ הכנעני היושב בערבה מול הגלגל אצל אלוני מורה." לגלגל הזה יש הצעת זיהוי ממשית - גלגל נחל תרצה.
גלגל יריחו ביהושע: בספר יהושע נזכר הגלגל שהקימו בני ישראל ב"קצה מזרח יריחו". עם הכניסה לארץ ומעבר הירדן הוקמו בגלגל 12 אבנים, נערכה ברית מילה, חגגו את הפסח, שבת המָן ואכלו מתבואת ארץ כנען; שם נמצאו המועלים בחרם ועלו משם לעמק עכור; לשם הגיעו הגבעונים ויהושע עלה להשמיד את מלכי האמורי. מפרק י"א ואילך עובר המנהיג למקומות אחרים ו'המחנה הגלגל' אינו נזכר יותר. גלגל יריחו לא נמצא בפועל עד עתה.
גלגל נוסף נזכר בספר יהושע פרק ט"ו, בתיאור גבול הנחלות של יהודה ובנימין: "ועלה הגבול דבירה מעמק עכור וצפונה פונה אל הגלגל אשר נוכח למעלה אדומים אשר מנגב לנחל ועבר הגבול אל מי עין שמש והיו תוצאותיו אל עין רוגל." (וראה המקבילה ביהושע י"ח, יז-יט). הוצע לזהותו עם אתר מדרום-מזרח לצומת רימונים.
גלגל שופטים: נזכר פעם אחת בסיפור על אהוד בן גרא והריגתו של עגלון מלך מואב (שופטים ג', יז-כו). על אהוד נאמר:"והוא שב מן הפסילים אשר בגלגל" (שם יח), והכוונה אולי לגלגל יריחו[דרוש מקור]. בעלילות השופטים שפעלו באזורים האמורים (שמגר בן ענת, דבורה, ברק בן אבינעם, גדעון, יפתח ואחרים) - אין אזכור לגלגלים, וכך בספר שופטים אחרי פרק ג'.
הגלגל בשמואל א': בין הפרקים ז' ו-ט"ו בשמואל א' יש אזכורים רבים לגלגל במזרח בנימין, הסמוך לבית אל ולהמצפה. שמואל 'סובב' שם ושופט את ישראל (שמואל א' ז', טו-טז), אחר כך הוא ממליך את שאול (שם י', ח) ו"מחדש את המלוכה" (שם י"א, יד-טו). מתכנסים בגלגל גם למלחמה בפלשתים (שם י"ג, ד-טו), שמואל מבטל שם את מלכות שאול ומשסף את אגג מלך עמלק (שם ט"ו, יב ואילך). מקום גלגל בנימין, מהחשובים באתרים מסוג זה, אינו ידוע בינתיים.
הגלגל של דוד בשמואל ב': נזכר כשדוד עובר את הירדן עם שובו ממרד אבשלום (שמואל ב' י"ט ואילך). בשל הקרבה לירדן ייתכן שמדובר בגלגל יריחו, ואפשרות אחרת – הקשורה בגִּלעָד – היא שמדובר בגלגל הסמוך לארגמן, וראה להלן.
הגלגל בספר מלכים: במלכים ב' ב', א-ז, נזכר גלגל שאליהו ואלישע הסתופפו בו. ממנו הם 'יורדים' לבית אל ואחר כך ליריחו, אך לא נמסרים פרטים נוספים.
הגלגלים אצל הושע ועמוס: מכל נביאי ישראל, רק הושע ועמוס עוסקים בסוג האתר הזה. היחס למקומות הללו, שהיה חיובי קודם לכן, עובר שינוי חד אצל הנביאים הנזכרים. בארבעת הפסוקים בהושע (ד', טו; ח', ד; ט', טו ו-י"ב, יב) מוצג הגלגל באור שלילי וקושרים אותו ל'זנות', 'רעה' ועוד. הושע מתנגד ל'המלכה' בגלגל ומשווה את המקום ל'בית און' ול'גלעד'. עמוס מתנבא על הגלגל פעמיים (עמוס ד', ד ו-ה', ה) ברוח דומה להושע. גם הוא משווה את בית אל לגלגל, מוסיף את באר שבע ומנבא "כי הגלגל גלה יגלה ובית אל יהיה לאון." שני הנביאים מדברים, כנראה, בגלגלים שעמדו בממלכת ישראל. לא לגמרי מחוור האם מקור הנבואות בתחרות עם ירושלים כמרכז פולחני או שהיו גם סיבות אחרות. מנבואותיהם עולה הקשר החזק של העם עם הגלגלים, שהיו מרכזים פולחניים ופוליטיים אקס-טריטוריאליים שאפיינו, כנראה, את השלב הנוודי הקדום של העם.
תולדות המחקר

אתרי הגלגל השונים, לא נחקרו עד 2009. מקור המידע היחיד, המקרא, סיפק מעט רמזים על מקום הגלגלים, ובהיעדר מועמד של ממש עסקו הפרשנים בתאוריות טקסטואליות.
בסקר הר מנשה, בניהולו של אדם זרטל, נתגלו עד ינואר 2014, שישה אתרי-מתחם גדולים שעוצבו ככף רגל אנושית. המקומות הללו, שאף אחד מהם לא היה ידוע לפני כן, מתפרשים בבקעת הירדן, בנחל תרצה, בהר עיבל ובמזרח בנימין. חמישה מהמתחמים הוקמו בראשית תקופת הברזל, סביב 1200 לפנה"ס, והאחרון שנתגלה – הגלגל בבנימין – נוסד בתקופת הברזל השנייה (מאה 8 לפנה"ס). להלן רשימת המקומות:
גלגל ארגמן, שטחו כ-14 דונם (מידותיו 200X80 מ'), בעל צורת כף רגל מדויקת למדי, מקומו סמוך למושב ארגמן;
גלגל משואה, כ-5 דונם, מדרום למשואה. המקום הרוס וזיהויו אינו מוחלט;
גלגל יפית, כ-8 דונם. ממערב למושב יפית בבקעת הירדן. מוקף מסלול בנוי;
גלגל נחל תרצה, כ-15 דונם. מקומו במעלה נחל תרצה ומצפון לאלון מורה. צורתו מעין סנדל גדול; זוהה עם הגלגל המופיע בדברים, י"א, ל'.
מתחם המזבח בהר עיבל, כ-14 דונם. עיצוב המתחם הכפול דומה לכף רגל; התגלה ונחפר בשנות ה-80 של המאה ה-20.
גלגל בנימין, מדרום-מזרח לצומת רימונים, כדונם אחד. נתגלה ב-2013.
סימני ההיכר המשותפים לכולם הם התארוך (פרט למס' 6), הצורה הבסיסית והיותם כמעט תמיד נמוכים מסביבתם. פרט לכך יש שוני בפרטים: חלקם מוקפים במסלול בנוי ('דרך תהלוכות') ונמצאים לרגלי מדרון ששימש אולי לישיבה. באחרים יש מבנה עגול או רבוע, ששימש אולי במה. שלושה מהמתחמים נחפרו ותוארכו: הר עיבל בשנות ה-80 של המאה ה-20, ארגמן בשנים 2003–2008, ויפית ב-2006. בשנת 2009 הציע זרטל את משמעות כף הרגל במקרא: בעלות על הארץ ("כל המקום אשר תדרך כף רגלכם בו" – דברים י"א, כד), סמל לקיום העם ("ולא אוסיף להניד את רגל ישראל" – מלכים ב' כ"א, ח), שליטה על גוים ורשעים ("עד תן ה' אותם תחת כפות רגליו" – מלכים א' ה', יז) וסמל של רגל האל ("לפאר מקום מקדשי ומקום רגלי אכבד" – ישעיהו ס', יג). כך מבוארים מחדש גם המונחים 'עליה לרגל' ו'רגל' - חג ומועד.
בד בבד הוצע שהמתחמים החדשים הם חלק מהגלגלים הקדומים. ההצעה מבוססת על המתאם בין האתרים להגדרה במקרא: הם מחנות נמוכים מראשית תקופת הברזל, שטחם ומהותם תואמים לפונקציות של הגלגלים ותפוצתם דומה לזו שבמקרא. גם לא עלו, בסקר המפורט, מועמדים אחרים המתאימים לגלגלים.
קושי מסוים בתגלית החדשה הוא העדר כמות ניכרת של עצמות קרבנות, כעולה לכאורה מהושע ועמוס. שני גלגלים חשובים, המוזכרים במקרא ולא נתגלו נכון לשנת 2022: גלגל יריחו וגלגל בנימין של שמואל. לדעתה של ארנה קובוס בית חגלה המקראית הוא המקום של גלגל יריחו.
ראו גם

ביד'ת א-שעב
לקריאה נוספת

חיים גבריהו, "גלגל", אנציקלופדיה מקראית ב', 1954, טורים 488–490.
ד 'בן-יוסף, "חפירות בביד'ת א-שעב", בתוך: א' זרטל, סקר הר מנשה כרך רביעי – מנחל בזק עד הסרטבה, חיפה 2005.
אדם זרטל, כפות רגלים ענקיות מראשית ישראל בבקעת הירדן (תקציר), חיפה 2009.
אדם זרטל, כפות רגלי האל - כיצד גילינו את הגלגלים בבקעת הירדן, הוצאת סלע מאיר, 2023, ספריית שיבולת
E. Sellin. Gilgal, Leipzig 1917
A. Kotter, "Gilgal", The Anchor Bible Dictionary II, New York 1992, 1022-1024.
B. M. Bennett, "The Search for Israelite Gilgal", Palestine Exploration Quarterly 104 (1972) ,111-122
ביבליוגרפיה נוספת נמצאת בפרשנויות השונות לספרי המקרא.
הערות שוליים

1 2  ספר דברים, פרק י"א, פסוק ל'
1 2  ספר יהושע, פרק ד', פסוק י"ט
1 2  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ז'
↑  למשל: "וַיָּשָׁב יְהוֹשֻׁעַ וְכָל יִשְׂרָאֵל עִמּוֹ אֶל הַמַּחֲנֶה - הַגִּלְגָּלָה" שבעברית מקראית משמעותו: אל המחנה, שנמצא בתוך הגילגל
↑  ספר מיכה, פרק ו', פסוק ה'
↑  ספר נחמיה, פרק י"ב, פסוק כ"ט
↑  שם נכתב: "ויצא אל גלילות"
↑  ספר שופטים, פרק ג', פסוק י"ט
↑  ספר שמואל א', פרק ז', פסוק ט"ז
↑  ספר שמואל א', פרק י', פסוק ח'
↑  ספר שמואל א', פרק י"א, פסוק י"ד
↑  ספר שמואל א', פרק י"ג, פסוק ד'
↑  ספר שמואל א', פרק ט"ו, פסוק י"ב
↑  ספר שמואל ב', פרק י"ט, פסוק א'
↑  ספר מלכים ב', פרק ב', פסוק א'
↑  ספר הושע, פרק ד', פסוק ט"ו
↑  ספר עמוס, פרק ד', פסוק ד'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592808705171  LCCN: sh2010011625  VIAF: 303144783029318556529   WorldCat (עם VIAF): 303144783029318556529 
| תקופת השופטים |
| --- | --- | --- |
| שופטי ישראל | עתניאל בן קנז • אהוד בן גרא • שמגר בן ענת • דבורה הנביאה • גדעון בן יואש •  תולע בן פואה • יאיר הגלעדי • יפתח הגלעדי • אבצן מבית לחם • אילון הזבולוני • עבדון בן הלל • שמשון  • עלי הכהן • שמואל הנביא • יואל ואביה בני שמואל |  |
| דמויות בולטות נוספות | בני קיני • ברק בן אבינעם • יעל אשת חבר הקיני • אבימלך בן גדעון • יותם בן גדעון • פינחס בן אלעזר הכהן • אלקנה • חנה • פנינה • חפני ופינחס • אשת פינחס • מנוח • אשת מנוח • בת יפתח • משפחת אביעזר • יהונתן בן גרשום |  |
| דמויות במגילת רות | אלימלך • בעז • נעמי • רות • ערפה • מחלון וכליון |  |
| דמויות נוכריות בולטות | עגלון מלך מואב • יבין מלך חצור • סיסרא • דלילה • אם סיסרא • כושן רשעתים • זבח וצלמונע |  |
| אירועים | מלחמת סיסרא • שירת דבורה • פסל מיכה • פילגש בגבעה • מגילת רות |  |
| מקומות | גלגל • משכן שילה • נחלות שבטי ישראל • המצפה • מעברות הירדן • חרושת הגויים •  קריית יערים • אלון מעוננים • אלון מוצב • תומר דבורה • בית אל • מרוז |  |
| עמים | שבעת העממים • כנען • פריזי • יבוסי • אמורי • חיווים • חתים • גרגשי • ארמים • מואב • עמון • עמלק • פלשתים • מדין • בני קדם • הקיני |  |
פרחה

ערך זה עוסק בכינוי סלנג בישראל. אם התכוונתם למשוררת יהודיה מצפון אפריקה בת המאה ה-18, ראו .
פְרֵחָה הוא כינוי גנאי בסלנג הישראלי לתיאור אישה המונית, קלת דעת, גסה ולעיתים אף בריונית. הכינוי מוכר במיוחד כתיאור משפיל של נשים.
בספר "מילון עולמי לעברית מדוברת" (1982) בעריכת דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה מוגדרת הפרחה כ"בחורה פשוטה, גסה, חסרת השכלה ועידון המתלבשת ומסתפרת לפי צו האופנה האחרונה".
היסטוריה של המושג

נשים מזרחיות רבות נקראו בשם פרחה (בערבית: فرحة, שפירושה "שמחה"; להבדיל מ-فرخة פרח'ה, שמשמעותה "פרגית"; באוזניהם של דוברי ערבית נשמעות שתי המילים שונות, אך באוזניהם של מי שאינם דוברי שפה המבדילה בין ח ל-ח' המילים נשמעות הומופוניות).
תאוריה אחת[דרוש מקור] ביחס למקורו של המונח ושימושו הראשון היא הטענה שהוא החל לשמש ככינוי גנאי עם העלייה ההמונית בשנות החמישים, שהביאה עימה עולים מזרחים רבים מארצות ערב. שיא הנצחת המושג באשר לנשים מזרחיות, היה בשנות השבעים של המאה ה-20. השם "פרחה" היה שם נשי מקובל בקרב יהדות מרוקו ובקרב יהדות עיראק. ועם הזמן הפך לכינוי גנאי לתיאור נשים מזרחיות ועל פי הסבר זה התנהגותן של נשים אלה הייתה מנוגדת לתפיסות התרבותיות של מי ששלטו בימים ההם במוקדי הכוח החברתיים, האשכנזים, מה שהביא ליצירת כינוי הגנאי.
תאוריה שונה[דרוש מקור] היא שהכינוי צמח ועשה את צעדיו הראשוניים בזירה בעיקר בתוך העדה המרוקאית, החל באמצע שנות השישים (עיקר העולים ממרוקו הגיעו לישראל בין 1957- 1963) וכוון ראשית לכל ומעל לכל להתנהגות נשית שהייתה מנוגדת ל"תפישות התרבותיות" המסורתיות והשמרניות של ראשי משפחות יוצאי מרוקו באותה עת. הפרחה הייתה צעירה שלא התחתנה בגיל מוקדם עם אדם כבחירת הוריה, והעדיפה במקום זאת לצאת לבלות עם בחורים שהיא בחרה בהם. מרידה זו זכתה לגינוי, שהבליט את ההבדל בין הנערה ה"טובה" (לבוש והתנהגות צנועה, עושה כמצוות הוריה) והנערה ה"רעה" (מתלבשת בלבוש מושך, בעלת דעה משלה).
תאוריה נוספת מתייחס לביטוי היידי פָּרֶח (או פרך) שמיוחס למילים העבריות "ארחי פרחי" או "פרחח" וממנו נגזר כנראה הביטוי "פרנק פָּרֶח". הטיית המילה לנקבה יוצרת את המילה "פרחה".
תאוריה נוספת שואבת את הביטוי מהמילה הגרמנית Frechheit (נהגית פְֿרֶכְהַיְיט) שמשמעותה "חוצפה" או "זלזול", ומתייחסת בעיקר להתנהגות יהירה וחצופה. עולי גרמניה האמונים על סדר ונימוס שנתקלו בהתנהגות שנראתה להם לא הולמת הפטירו את ביטוי הגנאי פרחייט וממנו נגזר פרחה.
סוציולוגים רבים טוענים[דרוש מקור] כי הכינוי פרחה משקף עמדות שיש בהן שוביניזם גברי וגזענות. הפרחה, ובדומה לה הצ'חצ'ח, הם על-פי ביקורת זו ביטוי לעמדתם של יוצאי מדינות אירופה ביחס ליוצאי מרוקו, המציגה אותם בסטריאוטיפ שממנו משתקפת נחיתות, המוניות והיעדר חינוך ותרבות. על פי תפישה זו משמשים הסטריאוטיפים הנלעגים כלי המאפשר להדיר את רגליהם של חברי הקבוצות אשר להן לועגים מהשיח החברתי הלגיטימי בחברה הישראלית. הפיכתן של קבוצות אלו ל"אחר", ל"שונה" באמצעות פרקטיקות פוסטקולוניאליות, המרחיקות אותן מכניסה אל מוקדי הכוח וההשפעה בחברה.
המושג בעולם הבידור

סטריאוטיפ הפרחה הונצח רבות בטלוויזיה ובקולנוע הישראלים. הפרחה לרוב מתוארת כבחורה ממעמד סוציו אקונומי נמוך, שידיעותיה בהליכות העולם דלות, שטחית וצרת אופקים. הפרחה מתעניינת בעיקר בעולם הזוהר (רכילות, ידוענים, אופנה ומוזיקה), בבילויים ובהתרועעות עם בני המין השני. הפרחה נוהגת בצעקנות וגסות, לבושה באופן המוני, מדברת במשלב לשוני נמוך ונוטה לקלל לעיתים קרובות.
אחד הייצוגים המוכרים ביותר לדמות הפרחה הוא שיר הפרחה (או, כפי שאייתו אז, 'שיר הפריכה'), שכתב אסי דיין וביצעה עפרה חזה ללחן של צביקה פיק. בשיר זה משורטטים קוויה של הפרחה כאחת שאין לה ראש "למילים ארוכות", ועם "הלקה, הליפסטיק ושאר דאווין". שיר זה עורר ביקורת עם צאתו עקב השימוש במילה "פרחה", שנתפסה על ידי המזרחים כביטוי לגזענות כלפיהם.
שימוש פופולרי נוסף במילה נעשה בשנת 2004 בשיר "בחום של תל אביב" שכתב עברי לידר ושרה שרית חדד. השיר נקרא בתחילה "פרחה במרצדס", אך השם שונה, אם כי השורה הכוללת את הביטוי נותרה מזוהה עם השיר. הפרחה הבליינית שתיאר אסי דיין בשנות ה-70 של המאה ה-20 קיבלה מספר מאפיינים של שנות ה-2000 כגון מכונית מרצדס עם מושבי עור, אך עדיין נותרה הבחורה קלת הדעת, המעוניינת בבילויים ובבחורים, ומתלוננת "הוי מה אתם רוצים, אנשים מסובכים".
הצגות סטראוטיפיות של הפרחה פופולריות עד היום בתוכניות בידור. דוגמה לייצוג של פרחה סטריאוטיפית היא הדמות של סיגי כהן (בגילום נתי קלוגר) בתוכנית הרצועה בערוץ ביפ, המתארת פרחה טיפשה עם צורת דיבור עילגת, בעלת לבוש המוני (בגדים מנומרים, עגילי חישוק וטייץ איילים) שלועסת מסטיק באופן קולני ואינה מפסיקה לדבר בטלפון.
ב-2014 יצא רון כחלילי בסדרה תיעודית ששודרה בערוץ 8 בשם "ערסים ופרחות - האליטות החדשות", על אפליית מזרחים בישראל.
ראו גם

צ'חצ'ח
פקצה
ערס
צ'חלה
בימבו
לקריאה נוספת

תהל פרוש, האבולוציה של מושג הפרחה, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2008
יעקב אדלר

| --- | --- |
יעקב אדלר, 1920
 לידה:  12 בפברואר 1855 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1 באפריל 1926 (בגיל 71) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית קברות מאונט כרמל 
 בן או בת זוג:  סוניה אדלר (1880–1886)  שרה אדלר (1891–1926)  דינה שטטין (1887–1891) 
 
יעקב אדלר. איור של יעקב אפשטיין משנת 1902
יעקב פבלוביץ' אדלר (יעקב בן פנחס. ביידיש: יעקב פ. אדלער; 12 בפברואר 1855, אודסה, האימפריה הרוסית (עכשיו אוקראינה) – 1 באפריל 1926, ניו יורק) היה שחקן יהודי וכוכב בתיאטרון יידיש, בתחילה באודסה ומאוחר יותר בלונדון ובניו יורק.
כינויו "הנשר הגדול" בא מהמילה ביידיש אדלער שפירושה נשר. הצלחתו הבימתית הראשונה הייתה באודסה אבל הקריירה שלו נקטעה במהירות כשהשלטונות הרוסיים הכריזו על תיאטרון יידיש כלא חוקי ב-1883. הוא נעשה כוכב בתיאטרון יידיש בלונדון וב-1889 במסעו השני לארצות הברית הוא התיישב בניו יורק. אדלר הקים במהרה להקה משלו כשהוא מנהיג תיאטרון יידיש רציני יותר מהמקובל, במיוחד על ידי גיוסו של המחזאי הריאליסטי הראשון ביידיש יעקב גורדין. אדלר זכה להישג גדול בתפקיד דער יידישער קעניג ליר מאת יעקב גורדין, שמקום התרחשותו היה ברוסיה של המאה ה-19. תפקיד זה יחד עם גילומו את שיילוק במחזה של שייקספיר תרמו ליצירת הדמות, שהוא עצמו הגדיר כיהודי הגדול.
כמעט כל משפחתו הייתה בתיאטרון. הידועה מכולם היא בתו הצעירה סטלה אדלר, שלימדה את שיטת המשחק לשחקנים רבים, בהם מרלון ברנדו.
קורות חיים > ילדות ונעורים

אביו של אדלר, פייבל אברמוביץ' אדלר, היה סוחר תבואה, שעסקיו לא המריאו. אמו, חסיה הלפרין, הייתה אישה ממשפחה אמידה בברדיצ'ב. היא הורחקה ממשפחתה לאחר שהתגרשה מבעלה הראשון כדי לשאת את אביו של יעקב אדלר. על פי אדלר, הדמות הפטריארכלית האמיתית במשפחתו הייתה דודו אהרן טרכטנברג שהיווה מאחר יותר מודל לגילום תפקידים כמו המלך ליר היהודי במחזהו של יעקב גורדין.
אדלר גדל עם רגל אחת בעולם היהודי המסורתי ורגל אחת בעולם המודרני יותר, האירופי. חינוכו היה לא סדיר. הוא נשלח לחדר או לבית ספר בו למדו ברוסית על פי המצב הכלכלי של המשפחה. היו זמנים בהם לא למד והיו זמנים בהם היה לו מורה פרטי למשך כמה חודשים. הוא כתב ש"סך לימודיו היה מעט חשבון, מעט דקדוק רוסי וכמה משפטים ברוסית".
אדלר גדל עם חברים יהודים ונוצרים וכן שרד פוגרום שהיה בערך ב-1862. כילד בן 12 הלך לצפות בהצלפות פומביות, סימונים בברזל מלובן והוצאות להורג של פושעים. מאוחר יותר הוא החל ללכת למשפטים שנערכו בבתי משפט. בגיל 14 התחיל לעבוד בבית חרושת לטקסטיל, וזמן קצר לאחר מכן התקדם לעבודה פקידותית בשכר של 19 רובל לחודש, סכום שהיה נחשב באותה תקופה שכר מכובד אפילו למבוגר. עוד בעת שהתגורר בבית הוריו החל לפקוד לעיתים קרובות את אזור מולדובנקה הידוע לשמצה. החיכוך הראשון שלו עם כוכבות היה כשהוא היה, לזמן קצר, מתאגרף בכינוי יענקלע קולאטשניק (יעקב האגרוף). הוא השתעמם מהאגרוף אחרי זמן קצר אבל לא מהקשרים החדשים שלו עם "בני העשירים, עורכי דין בלי דיפלומה" וכדומה. בהיותו רקדן טוב הוא נעשה חלק מציבור של צעירים קשוחים שהשתלטו בפראות על מסיבות נישואין באופן קבוע. הוא התפרסם מקומית כרקדן הקאן-קאן הטוב ביותר באודסה.
אדלר עזב את בית החרושת ונעשה רוכל. בזיכרונותיו הוא רומז על פגישות אהבים עם נערות משרתות וחדרניות. על פי עדותו הוא היה כפסע מחיי פשע באותה תקופה. בזכות דודו ארקה "אוהב תיאטרון נלהב" הוא החל להתעניין בתיאטרון; תחילה בשחקנית היפהפייה אולגה גלבובה ובלבוש האופנתי של השחקן איבן קוזלסקי, אך מזלו הטוב איפשר לו להימצא באחד מבתי התיאטרון הטובים ביותר של זמנו.
בגיל 17 הוא נעשה מנהיג קבוצת המריעים להופעותיה של גלבובה והתפרנס כמעתיק עבור עורכי דין. הוא היה הולך לתיאטרון, מסבאה או מסיבה כל לילה. במהלך השנים היה מעורב במספר פרשיות אהבה, ונמנע ממנו להינשא לבחורה בשם אסתר רייזל בשל פרסומו המפוקפק שצורף לכתם החברתי שגרמו גירושי אמו. הוא שרד פוגרום נוסף אבל משפחתו נהרסה מבחינה כלכלית בשל אובדן רכושם וגנבת כספם.
בכתיבתו על תקופה זו מזכיר אדלר שהוא נכח בהופעה הראויה להערצה של ישראל גרודנר שהיה חבר בזמרי ברודי ושחקן מאלתר שזמן קצר לאחר מכן נעשה אחד ממייסדי תיאטרון יידיש המקצועי. הוא סיפר שהיה גם הוא הופך לאחד מזמרי ברודי כמו גרודנר, אלא ש"לא היה לי קול". חיסרון זה של יכולת לשיר היה גורם מרכזי בכיוון אליו פנתה קריירת המשחק שלו. על פי רוזנפלד: אף על פי שתיאטרון יידיש נשלט זה מכבר על ידי וודוויל ואופרטות "הוא היה שחקן תיאטרון יידיש היחיד שנשען רק על מחזות קלאסיים ותרגומי מחזות אירופאיים מודרניים.