ברתלמי בוגנדה
קורות חייו > כניסתו לפוליטיקה. חבר בפרלמנט הצרפתי

בתום מלחמת העולם השנייה הממשלה הצרפתית החליטה לשתף את מושבותיה של צרפת באספה החוקתית הצרפתית. במסגרת מחוז בחירות שכלל את אובנגי שארי ואת צ'אד, נבחרו שני נציגים - אחד של המתיישבים הצרפתים ואחד של האוכלוסייה המקומית.
נבחרו שני קולגיומים לבחירות. המצביעים הזרים יכלו לבחור בשניהם, בעוד האפריקאים המקומיים - רק בקולגיום השני. כל קולגיום הצביע למועמדים משלו. באובנגי שארי האזרחים הצרפתים המקוריים היו פחות משלושת אלפים, בעוד בני אובנגי שארי המקומיים היו מעל מיליון. המצביעים מקרבם היו נכבדים כמו ראש שבטים, וטרנים של הצבא, פקידים ועובדי חברות. בשנת 1946, לפי פנל, 30,000 אנשים הורשו להשתתף בהצבעה.
בשתי מערכות בחירות עוקבות לאספה החוקתית המתיישבים האירופים בחרו בווטרינר רנה מלבראן, בעוד הילידים הצביעו בעד המפקד הצרפתי גי בושרון דה בואסודי. מספר בני אובנגי ובראשם אבל גומבה, פנו לבוגנדה עם בקשה שיציג את מועמדותו.
גם הבישוף של בנגי, גרנדן, ביקש מבוגנדה להשלים את פעילותו ההומניטרית ובתחום הרווחה באמצעות פעולה פוליטית. הוא ראה בכך הזדמנות לעצור את התפשטות תעמולת השמאל האתאיסטי במושבה ולהגן על עמדות המיסיונים הקתוליים במטרופולין.
בעזרת הבישוף, החליט בוגנדה לרוץ לאספה הלאומית הצרפתית. אכן ב-10 בנובמבר 1946 הוא היה הנציג הראשון מאובנגי שארי שנבחר בפרלמנט הצרפתי. זכה בכמעט מחצית הקולות והביס את שלושת המועמדים האחרים, כולל את הנציג הקודם, פרנסואה ז'וזף רסט, ששימש בעבר מושל כללי של אפריקה המשוונית הצרפתית.
הוא נרשם כחלק מהסיעה הפרלמנטרית הדמוקרטית-נוצרית של התנועה הרפובליקנית עממית MRP, בה התקבל על ידי האב פייר. המיסיונרים הצמידו לו את הנציג הצרפתי של קמרון, לואי-פול אוז'ולא. בעקבות פגישה ביניהם הוקם ב-7 ביוני 1948 בליון "איגוד ידידי אפריקה" ובוגדנה נבחר לסגן יושב ראש שלו.
בוגנדה הגיע לפריז בבגדי כומר והציג את עצמו בפני שאר הפרלמנטרים כבנו של קניבל פוליגמי. הוא נבחר חבר בוועדת הטריטוריות שמעבר לים ובוועדה לענייני אספקה. אחרי שנת 1947 ניהל קמפיין תוסס נגד הגזענות והמשטר הקולוניאלי. במהרה הבחין במגבלות השפעתו בצרפת. אחרי שעד שנת 1950 פעל כנציג התנועה הרפובליקנית העממית MRP בהמשך הפך לפרלמנטר עצמאי. נאם במליאה פעמיים, בשנת 1947 כשהוקיע את עוולות הקולוניאליזם:
"הייתי רוצה לעלות לבמה זו, עם הלב גדוש ברגשות של אסירות תודה כלפי המפעל הצרפתי בטריטוריות שמעבר לים. אולם תרשו לי להתקומם נגד העובדה שמעט מאוד אנשים יכולים לשלול:המפעל הגרנדיוזי הזה היה והוא עדיין מקולקל על ידי מעשים שרירותיים חמורים ביותר"
.
וב-1950 כשגינה את חוסר הצדק החברתי באפריקה המשוונית הצרפתית
בשנת 1949 הציג בשמו שלוש הצעות חוק: הראשונה ב-17 ביוני, שביקשה לבטל את הצורך בדרכוני מעבר מנהליים ("לסה פסה") בתנועה ברחבי אפריקה המשוונית הצרפתית. השנייה, מ-24 בנובמבר ביקשה הנהגת המונח "נכסים שבטיים" בתוך מערכת החוקים. והשלישית, מ-9 בדצמבר דרשה חיזוק החוק על שם אופואה בואני נגד עבודות הכפייה, שעדיין הופעלו בקנה מידה רחב. שלוש ההצעות נחשבו מופרכות ולא התקבלו.
ב-6 באוקטובר 1947 התמנה לדובר קבוצת הפרלמנטרים האפריקאים בהצגת הצעת החוק של נציג מצ'אד, גבריאל ליזט שביקשה מהממשלה להעלות את מחיר הכותנה מתוצרת אפריקה המשוונית (שנמכר אז רק ב-2.5 פרנק לקילוגרם לעומת הכותנה תוצרת אפריקה המערבית הצרפתית שנמכרה ב-7 פרנק לקילוגרם). ההצעה עברה רק אחרי עשרה חודשים וחצי. בוגנדה התאכזב והתחיל לצמצם את עבודתו בוועדה. ב-1 ביוני 1950 לאופולד סדאר סנגור נאלץ להחליפו בתפקיד דובר הקבוצה. גישתו של בוגנדה הביכה את כמה מעמיתיו, כולל את הנציג מגבון, ז'אן-הילר אובאם, שהעלה שלוש הצעות חוק באספה.
פרט לכך הוא הגיע לחילוקי דעות עם התנועה MRP אותה הציג. בימי המרד במדגסקר הפריעה לו ההצבעה של סיעתו בעד הסרת החסינותם של שלושה חברי פרלמנט מלגשים. הביע אכזבתו מהמדיניות הקולוניאלית של השר הצרפתי לטריטוריות שמעבר לים, פול קוסט-פלורה.
המנטור שלו, אוזו'לא, עזב את המפלגה בנובמבר 1948. בוגנדה נשאר עדיין, אבל מעשיו מפריעים.
ב-1 ביולי 1948 הקים את העיתון 'Pour sauver un peuple' (למען הצלה של עם) שהיה לשופר דעותיו הבקורתיות כלפי המינהל הצרפתי בארצו. הוא הופיע בעריכתו ב-2000-3000 עותקים ועורר עיניין בקרב חוגי השמאל.
אחרי שקובץ ממאמריו התקיפים של בוגנדה פורסם גם בעיתון הקומוניסטי ל'הומניטה פנה התובע הכללי לבית המשפט לערעורים בברזוויל עם בקשה להסיר את חסינותו של בוגנדה ולהגיש נגדו תביעה בגין הוצאת דיבה.
ביוני 1950 בוגנדה עזב את מפלגת MRP ואחרי 1956 הפסיק את נסיעותיו לפרלמנט בפריז.