stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוזנות נובלארה ובאניולו

| --- | --- |
סמל

 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  לטינית   איטלקית
 עיר בירה:  נובלארה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת הלורדות
 תאריך:  1371
 פירוק:  מותו של פיליפו אלפונסו גונזגה
 תאריך:  1728
 ישות קודמת:  האימפריה הרומית הקדושה ממלכת איטליה
 ישות יורשת:   דוכסות מודנה
 
רוזנות נובלארה ובאניולו (באיטלקית: Contea di Novellara e Bagnolo) הייתה מדינה עצמאית אשר התקיימה בצפון איטליה בין השנים 1371–1728. הרוזנות נשלטה במשך כשלוש מאות וחמישים שנים על ידי בית גונזגה.
היסטוריה

המדינה נוסדה בשנת 1371, כאשר פלטרינו גונזגה, הלורד של רג'ו ומנהיגה של הקואליציה האנטי-ויסקונטי, נאלץ למכור את רג'ו לברנבאו ויסקונטי, ופרש לנובלארה, שם הבן שלו גידו גונזגה התחיל לבצר את העיר.
הנחלה לא הייתה גדולה, והיא הייתה מחולקת לשני אזורים נפרדים, נובלארה ובאניולו. בשנת 1501 קיבלה הלורדות מעמד של רוזנות באימפריה הרומית הקדושה, ובמהלך אותה המאה הטירה הפכה לארמון אצולה. פיליפו אלפונסו גונזגה היה הרוזן האחרון, ולאחר מותו ב-12 באוקטובר 1728, חזרו הנחלות לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר מסר בשנת 1737 את הנחלות לדוכסות מודנה שהייתה בשליטת בית אסטה.
שליטי נובלארה > לורדים של נובלארה

פלטרינו גונזגה (1371–1374)
גידו גונזגה (1374–1399)
ג'אקומו גונזגה (1399–1441)
פרנצ'סקו הראשון גונזגה (1441–1484)
ג'אמפייטרו גונזגה (1484–1501)
שליטי נובלארה > רוזני נובלארה

ג'אמפייטרו גונזגה (1501–1515)
אלסנדרו הראשון גונזגה (1515–1530)
פרנצ'סקו השני גונזגה (1533–1577)
קמילו הראשון גונזגה (1577–1595)
אלפונסו הראשון גונזגה (1540–1589)
קמילו השני גונזגה (1595–1640)
אלסנדרו השני גונזגה (1640–1644)
קמילו השני גונזגה (1644–1650)
אלפונסו השני גונזגה (1650–1678)
קמילו השלישי גונזגה (1678–1727)
פיליפו אלפונסו גונזגה (1727–1728)
ראו גם

דוכסות מודנה ורג'ו
רשימת משאלות

רשימת המשאלות לחג המולד של ילד משנת 1990
רשימת משאלות או רשימת רצונות או רשימת תשוקות היא רשימה שבה מפורטים סחורות או שירותים שבהם אדם או ארגון רוצים. המחבר רשאי להפיץ עותקים של הרשימה למשפחתו, לחבריו ולבעלי עניין אחרים שסביר שירכשו חלק מהפריטים עבור הנמען או יציעו עבורו למכירה חלק מהפריטים הרשומים. המטרה של רשימת משאלות היא להקל על התקשורת בין מקבל המתנה לנותן המתנה. רשימות משאלות מכילות לרוב פריטים שרוכש מתנה יכול להשיג ממגוון קמעונאים. חלק מרשימות המשאלות מתמחות למטרות מסוימות או מרוכזות בקמעונאים בודדים, כגון רישום מתנות (אנ') (למשל רישום נישואים (אנ')).
בתרבויות מסוימות, אנשים נותנים רשימות משאלות לפני חגים גדולים הכוללים מתן מתנות, כגון חג המולד וימי הולדת. הזדמנויות נפוצות אחרות להנפקת רשימות משאלות כוללות מסיבות טרום לידה, חנוכת בית, חתונות וצדקה.
משתמשי תוכנה

אתרי אינטרנט וחבילות תוכנה ארגוניות רבים מציעים למשתמשים את האפשרות להוסיף "משאלה" – הצעה לשיפור או שינוי האתר/חבילה, ולהצביע על חשיבותה של ההצעה.
במקרים רבים, כאשר חברה לא יכולה לספק מסגרת שכזו, משתמשים יוצרים רשימות משאלות משלהם, בפורומים או בלוגים באינטרנט.
רשימת משאלות דרך אתרי קניות מקוונות

חלק מאתרי הקניות מספקים ממשקים נוחים לרשימת משאלות, בהם Amazon,‏ AliExpress ו-MyRegistry (אנ'). אלו מאפשרים לכל אחד, גם לאנשים פרטיים וגם לארגונים ועמותות, להרכיב ולפרסם רשימת משאלות. החברים או התורמים יכולים לסמן ברשימה את המוצרים שברצונם להזמין עבור מפרסם הרשימה, לשלם עליהם, והמוצרים יגיעו ישירות אל הכתובת של המפרסם.
רשימת משאלות של עמותות

עמותות רבות מפרסמות רשימת משאלות, ובה פריטים שהעמותה זקוקה להם, והציבור שמעוניין לתרום יכול להזמין את הפריטים האלו עבור העמותה.
רוב העמותות הללו משתמשות בממשקים של אתרי הקניות המקוונות. אלו מאפשרים לכל אחד להזמין פריטים מהרשימה ישירות אל הכתובת של העמותה. ברוב הממשקים, המשתמש יכול לחפש רשימת משאלות לפי שם העמותה.
מלבד אתרי הקניות, ישנם אתרים ייעודיים לתרומות פריטים לנזקקים באמצעות רשימת משאלות. דוגמה לכך היא אתר Givit, שמפרסם צרכים של אנשים נזקקים ונפגעי אסונות, והמשתמש יכול לסמן את הפריטים שברצונו לתרום ולממן אותם.
חלק מהעמותות שמפרסמות רשימת משאלות מדווחות שהן עדיין מעדיפות תרומות כספיות ישירות, מפני שהן מאפשרות לעמותה לנתב את הכסף שלה לפי הצרכים הדינאמיים שמתעוררים. בנוסף, לרוב העמותות יש גם צרכים שאינם חומריים, כמו שכירת שירותיו של איש מקצוע. כך למשל מדווחת עמותת Wildlife Rehabilitation Center, שמטפלת בחיות בר פגועות. למרות זאת, האפשרות לתרום פריטים מוחשיים מתוך רשימת משאלות לפעמים נוחה יותר לתורם.
הערות שוליים

↑  GIVIT - Whats needed, GIVIT
↑  Julianne Ragland, Wildlife Rehabilitation Center, Propel Nonprofits, ‏2016-07-28
רוזנות נסאו

| --- | --- |


 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1160 
 תאריכי פירוק:  1806 
 ישות קודמת:   בישופות וורמס
 ישות יורשת:   דוכסות נסאו
 
טירת נסאו
רוזנות נסאו (בגרמנית: Grafschaft Nassau) הייתה מדינה גרמנית בתוך האימפריה הרומית הקדושה ולאחר מכן חלק מהקונפדרציה הגרמנית. השושלת השלטת שלה, שהקו הגברי שלה נכחד כעת, הייתה בית נסאו.
היסטוריה

נסאו, במקור רוזנות, התפתחה על נהר לאן התחתון במה שמכונה היום ריינלנד-פפאלץ. העיירה נסאו נוסדה בשנת 915. דודו, רוזן לאורנבורג החזיק בנסאו כפייף כפי שהוענקה על ידי הבישוף של וורמס. בנו, רופרט, בנה שם את טירת נסאו בסביבות 1125, והכריז על עצמו כ"רוזן נסאו". התואר הזה לא זכה להכרה רשמית על ידי הבישוף מוורמס עד 1159 תחת שלטונו של בנו של רופרט, וולרם. עד 1159, רוזנות נסאו תבעה למעשה זכויות של מיסוי, גביית אגרה וצדק, ובשלב זה ניתן לראות בה הופכת למדינה.
בית נסאו החזיקו בשטח שבין הטאונוס והווסטרוולד בלאן התחתון והאמצעי. עד שנת 1128, הם רכשו את רשות הבישופות של וורמס, שהייתה לה זכויות רבות באזור, וכך יצרו קישור בין מורשתם בלאן התחתית לבין רכושם ליד זיגן. באמצע המאה ה-12, מערכת יחסים זו התחזקה על ידי רכישת חלקים מהממלכה הפיאודלית של הסן-תורינגיה. קשר הדוק לכך הייתה "לורדות וסטרוולד", גם היא ברשותה של נסאו באותה תקופה. בסוף המאה ה-12 רכש הבית את ה-Reichshof ויסבאדן, בסיס חשוב בדרום מערב.
בשנת 1255, לאחר שרוזני נסאו רכשו את אחוזות ויילבורג, חילקו בניו של הרוזן היינריך השני את נסאו בפעם הראשונה. וולרם השני קיבל את רוזנות נסאו-ויילבורג. משנת 1328 ואילך, אחיו הצעיר, אוטו הראשון, החזיק באחוזות מצפון לנהר לאן, כלומר רוזנות נסאו-זיגן ונסאו-דילנבורג. קו הגבול היה בעצם ה-Lahn, כאשר אוטו קיבל את החלק הצפוני של המחוז עם הערים זיגן, דילנבורג, הרבורן והייגר ו-וולרם שמר על הקטע שמדרום לנהר, כולל הערים ויילבורג ואידשטיין.
היסטוריה > רוזנות נסאו-ויילבורג

בנו של וולרם אדולף הפך למלך גרמניה ב-1292. בנו הרוזן גרלך התפטר ב-1344 והרוזנות חולקה תחת בניו ב-1355.
רוזנות נסאו-ויילבורג, חולקה שוב מ-1442 ל-1574
רוזנות נסאו-זארבריקן (הענף המבוגר)
רוזנות נסאו-ויילבורג
רוזנות נסאו-ויסבאדן, חולקה שוב מ-1480 ל-1509
רוזנות נסאו-אידשטיין
רוזנות נסאו-ויסבאדן
הנחלות חזרו לנסאו-ויילבורג ב-1605
רוזנות נסאו-זוננברג, חולקה בין נסאו-ויסבאדן ונסאו-וויילבורג ב-1405
בשנת 1605, כל חלקי נסאו-ויילבורג שוב אוחדו תחת הרוזן לודוויג השני; אולם לאחר מותו ב-1627, חילקו בניו את הרוזנות שוב.
רוזנות נסאו-אידשטיין, נפלה בידי נסאו-אוטוויילר ב-1721
רוזנות נסאו-זארבריקן (הענף הצעיר), חולקה שוב ב-1640
רוזנות נסאו-זארבריקן, נפלה בידי נסאו-אוטוויילר ב-1723
רוזנות נסאו-אוטוויילר, נפלה בידי נסאו-אוזינגן ב-1728
רוזנות נסאו-אוזינגן, נסיכות בשנת 1688
רוזנות נסאו-ויילבורג (הענף הצעיר יותר)
לאחר שנסאו-אוזינגן ירשה את נסאו-אוטוויילר עם נסאו-אידשטיין לשעבר ונסאו-זארבריקן, היא אוחדה מחדש עם נסאו-וויילבורג והועלתה לדוכסות נסאו ב-1806.
היסטוריה > רוזנות נסאו-דילנבורג

לאחר מותו של הרוזן אוטו הראשון, חולקה הרוזנות בין בניו ב-1303:
רוזנות נסאו-דילנבורג, נפל בידי נסאו-סייגן ב-1328
מחוז נסאו-הדמר (הענף המבוגר), נפל בידי נסאו-דילנבורג ב-1394
רוזנות נסאו-זיגן, שנקראה נסאו-דילנבורג מ-1328 ואילך, שוב חולקה מ-1341 ל-1561:
רוזנות נסאו-ביילשטיין (הענף המבוגר)
רוזנות נסאו-דילנבורג (הענף המבוגר)–1606)
ב-1504, היינריך השלישי, רוזן נסאו-דילנבורג ירש את אחוזות הרוזנות בברדה שבדוכסות בראבנט, בעוד אחיו הצעיר וילהלם הפך לרוזן נסאו-דילנבורג ב-1516. לאחר שבנו של היינריך השלישי, רנה משאלון נפטר ב-1544, הפך בנו הבכור של הרוזן וילהלם, וילם השקט, לנסיך אורנז' ולורד ברדה, סטאדהאודר בארצות השפלה מ-1559 ואילך. אחיו הצעיר, יוהאן השישי, איחד שוב את כל נכסי נסאו-דילנבורג ב-1561, אם כי הרוזנות שוב חולקה לאחר מותו ב-1606.
רוזנות נסאו-הדמר (הענף הצעיר), נסיכות ב-1650, נפלה בידי נסאו-דיאץ ב-1743
רוזנות נסאו-זיגן, (1607–23), שוב חולקה בין 1623 ל-1734:
רוזנות נסאו-זיגן (פרוטסטנטי), נסיכות ב-1664, נכחדה ב-1734
רוזנות נסאו-סייגן (קתולי), נסיכות, נפלה בידי נסאו-דיאץ ב-1743
רוזנות נסאו-דילנבורג, נפלה בידי נסאו-ביילשטיין ב-1620
רוזנות נסאו-ביילשטיין (הענף הצעיר), שנקרא נסאו-דילנבורג (הענף הצעיר) משנת 1620 ואילך, נסיכות ב-1652, נפלה בידי נסאו-דיאץ ב-1739
רוזנות נסאו-דיאץ, נפלה לידי הדוכסות הגדולה של ברג של ז'ואקים מירא לאחר פירוק האימפריה הרומית הקדושה ב-1806
הרוזנים של נסאו-דיאץ, צאצאיו של וילהלם פרידריך, היו סטאדהאודרים של פריסלנד, חרונינגן ודרנתה ונסיכי אורנז' משנת 1702 ואילך. כאשר הם איבדו את רכושם ההולנדי במהלך מלחמות נפוליאון, הם קיבלו פיצוי מנסיכות נסאו-אורנז'-פולדה. למרות שהם איבדו את רכושם הגרמני ב-1806, בית אוראניה-נסאו, דרך ירושה נשית, היה הבית השלטוני של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג עד 1890 והוא עדיין בית המלוכה של הולנד.
הערות שוליים

1 2  Abramson, Scott F. (2017-01-01). "The Economic Origins of the Territorial State". International Organization. 71 (1): 97–130. doi:10.1017/S0020818316000308. ISSN 0020-8183.
רץ מדבר

| רץ מדבר |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: שדמתיים
סוג:: Cursorius
מין:: רץ מדבר
שם מדעי
 Cursorius cursor ‏לאת'אם, 1787
תחום תפוצה


ביצים של רץ מדבר
רץ מִדבר או בערבית: ג'ליל (שם מדעי: Cursorius cursor) הוא מין של עוף ממשפחת השדמתיים, ומסדרת החופמאים, החי באזורים צחיחים, מהם קיבל את שמו.
תיאור

אורך גופו 24–27 ס"מ ומשקלו 100–120 גרם. מוטת כנפיו היא כ-55 ס"מ.
בעמידה צבעו הכללי בז' חולי ואחיד. ראשו צבעוני: פס-עין שחור ודק, גבה לבנה וכיפה כחלחלה. שלושת אלה - פס העין, הגבה והכיפה - נפגשים בעורף לצורה של משולש חד. המקור שחור, דק וכפוף מעט. הרגליים לבנות-כסופות. הזוויגים דומים. לצעירים חסרה דוגמת הראש הצבעונית. ראשם בצבע הגוף והם מנוקדים מעט בחלקים העליונים.
בתעופה מתגלים צבעים מנוגדים בתבנית נאה, שונה לגמרי מהמראה ה"חולי" על הקרקע: תת-הכנף שחורה מבריקה, הבטן לבנה, ובחלק העליון של הכנף ה"יד" שחורה וה"אמה" בצבע קרם.
קולות: קריאה בתעופה: "קוואט" עמום.
רץ המדבר זריז מאד על הקרקע ומאופיין בכך שהוא רץ בראש מורם. הוא גם מסוגל לעופף היטב והתעופה נעשית בלהקות קטנות של כמה פרטים עם רווחים ביניהן. היחיד והלהקה קלים למעקב כשהם בתעופה, אך כשהם נוחתים הם מתמזגים בקרקע ונעלמים מהעין.
תזונה

רץ מדבר ניזון מפרוקי רגליים וגם מחולייתנים קטנים כמו לטאות.
רבייה

מקנן על הקרקע. הקן נוצר כגומה על-ידי גריפה ברגליים. האפרוחים אינם רצים אחרי הבוגרים אלא מחכים למזון במסתור-צל.
תפוצה ומגמות אוכלוסין

רץ מדבר מקנן ברצועת רוחב המתחילה במערב באיים הקנאריים, נמשכת דרך צפון אפריקה למזרח התיכון ומגיעה עד אפגניסטן. רוב האוכלוסיות מבצעות בסתיו נדידה קצרת-טווח כדי לחרוף באזור חמים יותר.
רץ מדבר מאכלס בתי גידול יבשים, חשופים ושטוחים, אזורי חולות ואדמת לס.
מצב שימורו של העוף הוא ללא חשש.
בישראל מקייץ ומקנן בנגב, במיוחד במערבו. בסתיו רוב האוכלוסייה נודד קצת דרומה, אך להקות קטנות ופרטים מעטים נשארים לחרוף במקומם. במקביל, נצפים בחורף פרטים במרכז הארץ וצפונה. אלה שייכים לאוכלוסייה בסוריה, שנודדת דרומה לחרוף בארץ.
הערות שוליים

↑  רץ מדבר באתר הרשימה האדומה של IUCN
שיר הדגל

שיר הדגל הוא שירו של המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי. נכתב בשנת תרפ"ו 1926, כדי שישמש כהמנון לסטודנטים יהודים חברי הסתדרות "חשמונאי" שייסדו את בית"ר.
מחבר הלחן אינו ידוע.
זהו שיר גיוס ותעמולה למפעל ההתיישבות בארץ ישראל; הוא מעלה על נס את ערכי הזיכרון ההיסטורי הקיבוצי, אהבת ארץ ישראל, וההקרבה בלחימה למען האומה. ההקשר ההיסטורי של השיר הוא תקופת החשמונאים; הוא פותח באזכור דם "הַמַּכַּבִּי", ומסיים בשמו הנרדף: "חַשְׁמוֹנָאִי". ארבע טיפות בשלל צבעי הספקטרום הנראה, המייצגות כל אחד במהותו השונה, את מכלול התודעה והעשייה היישובית. הצבעים המוזכרים הם: אדום שמסמל מאבק והקרבה, לבן שמסמל את העבודה והיצירה, זהב שמסמל את המרד בנישול החברתי והלאומי, ותכלת שמסמל את החירות.
ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, גם שיר זה נכתב בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת. על פי פרופ' דן מירון, השיר הוא אחד משירתו הציונית הפוליטית של ז'בוטינסקי, שבה "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ...את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות", "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני".
מילות השיר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| אַל תַּגִּידוּ כִּי אֵינֶנּוּ  דַּם אָבִינוּ הַמַּכַּבִּי,  כִּי שָׁלוֹשׁ טִפּוֹת מִמֶּנּוּ  נִמְזְגוּ בְּדַם לִבִּי.    זוֹ כְּצֶבַע יָם כִּנֶּרֶת,  זוֹ כַּשֶּׁלֶג, זֹאת זָהָב, –  עַל הַדֶּגֶל, עַל הַסֶּרֶט,  עַל הָרֹאשׁ וּבַלֵּבָב.    זוֹ כִּתְכֵלֶת הִיא רָקִיעַ  גֹּבַהּ, אֹפֶק, עֹז-מָעוֹף –  לְעוֹלָם תַּמְרִיא, תַּגְבִּיהַּ  רוּח-עֵבֶר מוּל אֵין-סוֹף.    לְעוֹלָם תִּצְמָא נַפְשֵׁנוּ  דֵּעַ, יֹפִי, טָהֳרָה  וְתֵצֵא מֵהַר קָדְשֵׁנוּ  הָאֱמֶת שֶׁהִיא תּוֹרָה.    | לְבָנָה, זֵעַת-הַמֵּצַח,  הַיּוֹצֶרֶת, הַבּוֹנָה –  הִיא תַּזְרִיעַ זֶרַע נֶצַח  בַּשָּׂדֶה וּבַגִּנָּה.    עַל הַחוֹל תַּצְמִיחַ אֶרֶז,  עַל סְלָעִים תַּפְרֶה כַּרְמֶל;  הִיא תִּבְנֶה מִבּוּז וָהֶרֶס  אֶת מוֹלֶדֶת יִשְׂרָאֵל.    וְהַפָּז הוּא אוֹר הַשֶּׁמֶשׁ,  הַבּוֹקֵעַ אֶת הַלֵּיל,  לְעוֹלָם יָרִיב בָּאֶמֶשׁ  וּבָעֹשֶׁק יִשְׂרָאֵל.    לָאֶבְיוֹן, לַגֵּר, לָעֶבֶד  בְּכָל אֶרֶץ, בְּכָל דּוֹר  לְעוֹלָם יָבִיא הַזֶּבֶד  אוֹר הַצֶּדֶק, אוֹר וּדְרוֹר.      | אַךְ יֵשׁ עוֹד טִפָּה, יֵשׁ אֵגֶל,  לֹא הִכַּרְנוּ עַד הַיּוֹם,  הוּא אֵינֶנּוּ עַל הַדֶּגֶל,  הוּא בַּלֵּב וְהוּא אָדֹם.    עֵת יִפְרֹץ שׂוֹנֵא מֵאֶרֶב –  אָז נָקוּמָה וְנַצְבִּיא:  חֵי הַנֹּעַר, חֵי הַחֶרֶב,  חֵי הַדָּם הַמַּכַּבִּי.    נֵס עָמָל, חֵרוּת וָטֹהַר,  נֵס הַדּוֹר הַבָּנָאִי,  אַל תִּירָא, כִּי חַי הַנֹּעַר,  חַי וָעֵד חַשְׁמוֹנָאִי.  |
לקריאה נוספת

דן מירון (הקדמה), יוסף קיסטר (מבוא), אילן מצל בגיא, זאב ז'בוטינסקי ושירתו, תל אביב: הוצאת המסדר על־שם זאב ז'בוטינסקי, תשס"ו-2005.
הערות שוליים

↑  דן מירון,אילן מצל בגיא, עמ' 113-112.
↑  דן מירון, אילן מצל בגיא, עמ' 59.
↑  דן מירון,אילן מצל בגיא, עמ' 125-111.
| זאב ז'בוטינסקי |
| --- | --- | --- |
| פעילות פוליטית וחברתית | גדוד נהגי הפרדות • הגדודים העבריים • ברית החייל  • ציונות רוויזיוניסטית • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • בית"ר • ארגון צבאי לאומי • הסתדרות ציונית חדשה • הסכמי בן-גוריון–ז'בוטינסקי • הסתדרות העובדים הלאומית • תוכנית האווקואציה |  |
| משפחתו | יוענה ז'בוטינסקי (אשתו) • ערי ז'בוטינסקי (בנו) • זאב ז'בוטינסקי (נכדו) |  |
| כתביו | מגילת הגדוד • שמשון (ספר) • חמשתם • כן, לשבור! • על קיר הברזל • האתיקה של קיר הברזל • מתוך קרירות ואיתנות |  |
| שיריו | שיר אסירי עכו • שיר הדגל • שיר תל-חי • שמאל הירדן • שיר בית"ר • הנדר • שיר אל-על • כולה שלי • תרגום: העורב (פואמה) |  |
| הנצחה | יום זאב ז'בוטינסקי • פארק ז'בוטינסקי • מצודת זאב • גבעת זאב • פסגת זאב • כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי • מכון ז'בוטינסקי • ארכיון מכון ז'בוטינסקי • כביש 481 • כביש 441 • נחלת ז'בוטינסקי • תחנת ז'בוטינסקי • הילכו שניים יחדיו |  |
| שונות | קבורה בישראל • חלקת משפחת ז'בוטינסקי • מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי • פרס ז'בוטינסקי לספרות ומחקר |  |
שוקי זיסו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1961 (בן 63)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד משטרת התנועה הארצית  מפקד מרחב מוריה  סגן מפקד מחוז ש"י  סגן מפקד מחוז תל אביב  סגן ראש אגף שיטור וביטחון
 
יהושע (שוקי) זיסו (נולד ב-5 באוקטובר 1961) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש אגף שיטור וביטחון. הוא פרש מהמשטרה בעקבות החלטה לא לקדמו
זיסו שירת במשטרת ישראל במגוון תפקידי פיקוד. פיקד על פלוגת מג"ב בבסיס אבו דיס בשנים 1989 עד 1992. שימש ראש מדור מבצעים במטה הארצי וריכז את העבודה המבצעית לקראת ההערכות המשטרתית להשפעות באג 2000, שירת כמפקד משטרת התנועה הארצית ומפקד מרחב מוריה במחוז ירושלים. ב-2009 מונה לסגן מפקד מחוז ש"י (יהודה ושומרון) וב-2011 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. ב-2013 מונה לסגן ראש אגף שיטור וביטחון ושירת בתפקיד עד יולי 2016 כאשר פרש עקב אי-קידומו בדרגה.
הערות שוליים

↑  אלון חכמון, ‏זעזועים במשטרה: "אלשיך החליט לבלום דור שלם של קצינים ותיקים", באתר מעריב אונליין, 2 בפברואר 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שוק פטיקוט ליין

שוק סימטת פטיקוט.
שוק סימטת פטיקוט או שוק פטיקוט ליין (באנגלית: Petticoat Lane Market - מילולית: שוק סימטת התחתוניות) הוא שוק אופנה והלבשה הממוקם ברחובות ונטוורת' (Wentworth Street) ומידלסקס (Middlesex Street) באזור האיסט אנד של לונדון.
היסטוריה

במקום בו ממוקם כיום השוק עברה דרך בתקופת טיודור. באותה העת נקראה הדרך בשם "סימטת החזירים" (Hogs Lane) בשל העובדה שתושבי העיר לונדון הורשו לגדל חזירים מחוץ לשטח העיר בשטחים הפתוחים שלצד הדרך. בשנות ה-90 של המאה ה-16 החלה הקמת בתי מגורים לצד הדרך, ובשנת 1608 החלו לפעול לצד הדרך דוכנים לממכר בגדים יד שנייה. במפה משנת 1608 נכתב השם "סימטת פטיקוט" - "סימטת התחתוניות". השוק הפסיק את פעולתו בתקופת המגפה הגדולה של לונדון בשנת 1665. 
בשלהי המאה ה-17 התיישבו באזור השוק מתיישבים הוגנוטים, ואלה עסקו בעיקר בצביעת צמר ובתפירת בגדים. החל מאמצע המאה ה-18 הפך האזור למרכז ליצור בגדים, והרחוב הפך לשוק הבגדים העיקרי של העיר. בשנת 1830 שונה שם הרחוב לרחוב מידלסקס (שמו הנוכחי), אולם כינויו נותר בשימוש עד ימינו.
לאחר שנת 1882 החלו להתיישב באזור מהגרים יהודים רבים שברחו מהפוגרומים שאירעו ברוסיה ובפולין. מהגרים עניים, שחלק גדול מהם עסקו בחייטות ברוסיה ופולין, השתלבו בתחום הטקסטיל, ייצור הבגדים והמסחר בבגדים שפעל באזור, והשוק המשיך לשגשג. אופיו ה"יהודי" של השוק בא לידי ביטוי בפעולת השוק בימי ראשון בשבוע (ואף ביום חג המולד - המהווה יום חג בממלכה המאוחדת), ואי פעילות בימי שבת.
רשויות העיר לונדון התנגדו לפעולת השוק והפריעו את פעולתו. רק בשנת 1936 נחקק חוק של הפרלמנט הבריטי שהסדיר את פעילות השוק.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 התיישבה באזור השוק אוכלוסייה שמוצאה מאסיה.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של רחוב מידלסקס
סימטת פטיקוט בשנות ה-20 של המאה ה-20.
רשקוב

| --- | --- |

 מדינה:  מולדובה מולדובה
 מחוז:  קאמנקה
 חבל ארץ:  טרנסניסטריה טרנסניסטריה
 תאריך ייסוד:  1402
 גובה:  60 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,003 (2004)
 קואורדינטות:  47°56′34″N 28°50′29″E﻿ / ﻿47.94278°N 28.84139°E﻿ / 47.94278; 28.84139
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מולדובה מוגדלת) קישינב טירספול בלץ טיגינה ריבניצה קאחול אונגני סורוקה אורחיי דובסרי אוקראינה רומניהרשקוב(למפת מולדובה רגילה) קישינב טירספול בלץ טיגינה ריבניצה קאחול אונגני סורוקה אורחיי דובסרי אוקראינה רומניהרשקוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רשקוב (במולדובנית: Raşcov, באוקראינית: Рашків, ברומנית: Râşcov ו-Raşcu ) הוא כפר בחבל טרנסניסטריה במחוז המנהלי קאמנקה על גדות נהר הדנייסטר הנמצא דה יורו בשטחה של רפובליקת מולדובה. הכפר כיום הוא שילוב של שני כפרים: יאנטרני (Янтарне) ורשקוב (Raşcov). משמעות שם הכפר הוא מזן פטריות (בלטינית: Lactarius deliciosus) ומקורו בשפה הרומנית.
היסטוריה

הכפר הוקם בשנת 1402 כתחנת סוחרים על נהר הדנייסטר. עיירת רשקוב היא בעלת חשיבות גבוהה ליהודי העולם. בעיירה שני בתי קברות יהודים ובאחד מהם נמצא קברו של שבתי מרשקוב בעל הסידור החסידי הראשון, סופר ואישיות ידועה ונחשבת במאה ה-18 בקרב חסידים באותם הזמנים. מייסד שושלת חסידות רשקוב. באזור הכפר נמצאת הכנסייה הקתולית קאטאן (Kaatan) הנחשבת אתר מורשת היסטורי. ברשקוב היה גם מקום מגוריו של הרב יעקב יוסף כ"ץ מפולונאה, צדיק חסידי יהודי תלמידו של הבעש"ט שהוגלה משארוגרוד (Sharogrod), מאבות תנועת החסידות, וסופר ואידאולוג התנועה. באזור המרכזי של הכפר נשתמרו קירות מבנה בית כנסת אשר נבנה באמצע המאה ה-18 לערך, ובמשך זמן רב שימש כמרכז החיים הרוחניים של הקהילה היהודית הגדולה בכפר.כיום ניתן לזהות על קירות המבנה גילופי קישוטים שנשתמרו. בתחילת שנת 1930 נהרסו כל בתי הכנסת באזור רשקוב. בעקבות זאת הועבר המרכז הדתי לכפר ודול-רשקוב (ברוסית: Вадул-Рашков) הנמצא בעברו השני של נהר הדנייסטר שהיה חלק מרומניה באותה תקופה.
גאוגרפיה

רשקוב נמצאת בחלק הדרום מזרחי של מחוז קאמנקה על הגדה השמאלית של נהר הדנייסטר, 16 ק"מ ממרכז מחוז ו -30 ק"מ מתחנת הרכבת ריבניצה (Rybnitsa). הכפר בנוי בקונפיגורציה מורכבת עם שני צירי תכנון עיקריים, האחד לאורך עמק הדנייסטר והיובל השמאלי רשקובי לנהר הדנייסטר, הציר השני הוא הכביש המהיר המחבר בין טירספול לקאמנקה. לאורכם ממוקמים רוב המבנים בכפר.
הכפר מחולק למספר חלקים היסטוריים: המרכז (ברוסית: Центр), פוקרובקה (ברוסית: Покровка), פודול (ברוסית: Подол), מליני (ברוסית: Млыны). סגנון הבניה בכפר הוא על פי השפעתה של הכנסייה האורתודוקסית והקטולית. האדריכלות באזור משלבת אלמנטים אוקראינים ומולדובים. מחוץ לגבולות הכפר שוכן הגן הלאומי רשקוב עם נוף טבעי נרחב. שטח זה הוא בגדר שמורת טבע מוגנת.
אוכלוסייה

רשקוב הוא אחד הכפרים הגדולים במחוז קאמנסקי אולם אוכלוסיית הכפר פוחתת מדי שנה בשל עיור והגירה שלילית.
בשנת 1959 התגוררו בכפר 3731 תושבים, בשנת 1979 - 3252 תושבים, ב-1989 - 2470 תושבים, וב-2004 - כ-2003 תושבים. שיעור האוכלוסייה המבוגרת בעיר הוא גבוה בעקבות אחוז פריון נמוך, ועזיבתם של תושבים צעירים בין היתר בעקבות מחסור בהזדמנויות תעסוקה.
כ-80% מתושבי הכפר הם אוקראינים, והיתר מולדובים ורוסים. רוב תושבי הכפר הם נוצרים המשתייכים לזרם האורתודוקסי והזרם הקתולי.
הערות שוליים

↑  טבלת אוכלוסיית מולדובה - שנת 2004,מתוך אתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של מולדובה (ברומנית) (ברוסית)
שיר הורסט וסל

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שפה:  גרמנית
 מילים:  הורסט וסל 
 לחן:  הורסט וסל
 תאריך מעמד רשמי:  1933
 תאריך ביטול מעמד רשמי:  1945
 ‏האזנהקובץ:Песня Хорста Весселя.ogg‏Ⓘ‏
 
שיר הורסט וסל (בגרמנית: Horst-Wessel-Lied) הוא שיר שנכתב על ידי הורסט וסל כמה חודשים לפני רציחתו. הוא פורסם בעיתון הנאצי "דר אנגריף" ("ההתקפה") תחת השם "הדגל מתנופף אל על". כדי לפאר את הורסט וסל כקדוש, הפך השיר להמנונה הרשמי של המפלגה הנאצית, והושר אחרי ההמנון הגרמני. לאחר מלחמת העולם השנייה, כחלק ממדיניות הדה-נאציפיקציה, נאסרה בחוק בגרמניה השמעת השיר, על פי סעיפים 86 ו- 86A לקוד הפלילי הגרמני.
מילות השיר

| שיר הורסט וסל Horst-Wessel-Lied> הנוסח המקורי בגרמנית.בית ראשון | שיר הורסט וסל Horst-Wessel-Lied> תרגום לעברית.בית ראשון |
| --- | --- |
 Die Fahne hoch die Reihen fest geschlossen S. A. marschiert mit ruhig festem Schritt Kam'raden die Rotfront und Reaktion erschossen Marschier'n im Geist in unsern Reihen mit:  הדגל מתנופף, השורות צפופות, האס אה צועד בצעד שקט ובטוח ועמיתינו ירויי החזית האדומה והריאקציה צועדים בין שורותינו ברוחם
בית שני
 Die Strasse frei den braunen Batallionen  Die Strasse frei dem Sturmabteilungsmann  Es schau'n auf's Hackenkreuz voll Hoffnung schon Millionen  Der Tag für Freiheit und für Brot bricht an :  הרחובות פנויים לגדודים החומים, רחובות פנויים  לחייל הסער אל צלב הקרס נושאים כבר מיליונים  עיניים בתקווה  יום החירות והלחם מפציע 
בית שלישי
 Zum letzen Mal wird nun Appell geblasen  Zum Kampfe steh'n wir alle schon bereit  Bald flattern Hitler-fahnen über allen Strassen  Die Knechtschaft dauert nur mehr kurze Zeit :  בפעם האחרונה תישמע התרועה למען המאבק עומדים כולנו בהיכון בקרוב יתנופפו דגלי היטלר מעל כל רחוב השעבוד יימשך רק עוד זמן קצר 
בית רביעי
 Die Fahne hoch die Reihen fest geschlossen  S. A. marschiert mit ruhig festem Schritt  Kam'raden die Rotfront und Reaktion erschossen  Marschier'n im Geist in unsern Reihen mit :  הדגל מתנופף, השורות צפופות האס. אה. צועד בצעד שקט ובטוח ועמיתינו ירויי החזית האדומה והריאקציה צועדים בין שורותינו  ברוחם 
פירוש מונחים
 ↑  ויליאם שיירר הזכיר את השיר בספרו "עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי". באחד המקורות מופיע אזכור לכך שהשיר היה "שיר חובה" שחייבים היו לשננו בגרמניה הנאצית.  ↑  "הריאקציה" היא התייחסות למפלגות השמרניות ברפובליקת ויימאר, שעשו כמה ניסיונות כושלים להוציא מחוץ לחוק את האס אה.  ↑  "גדודים חומים" ו"חיילי הסער" היו כינויים של אנשי האס אה.  ↑  "השעבוד" מתייחס לחוזה ורסאי, שהטיל הגבלות על גרמניה.
שימוש מחוץ לגרמניה

איגוד הפשיסטים הבריטי השתמש במנגינת השיר הורסט וסל לניגון המנון המפלגה.
פרודיה על השיר נוצרה ונוגנה למנגינת השיר בסרט המצויר של דיסני "פני הפיהרר" ב-1943. המנגינה שימשה גם במשחק המחשב Wolfenstein 3D שיצא בשנת 1992, ובשירה של המפלגה הפינית (IKL) "לדגל".
השיר מופיע בסרט "האחים בלוז", בסצנה שבה רואים את מנהיג המפלגה הנאצית באילינוי במפקדתו. השיר גם מופיע בסרט האנימציה "מכשפים" ובסרט "ההינדנבורג".
בשנת 2005 השתמש סניף אלברטה של איגוד הווטרנים הקנדי בטעות במנגינת השיר לפרסומת לגיוס כסף.
ראו גם

הקרליד
רוסטוב ארנה

| --- | --- |

אצטדיון רוסטוב ארנה
 מיקום:  רוסיה רוסטוב על הדון, רוסיה
 קואורדינטות:  47°12′34″N 39°44′16″E﻿ / ﻿47.20944°N 39.73778°E﻿ / 47.20944; 39.73778
 אבן יסוד:  2014
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־7 שנים)
 בעלים:  ממשלת מחוז רוסטוב
 מפעיל:  ממשלת מחוז רוסטוב (משנת 2020) Sport Engineering (עד 2020)
 משטח:  דשא
 קבוצות:  מועדון הכדורגל רוסטוב
 מושבים:  43,472
 rostov-arena.ml
 he
 
רוסטוב ארנה על שם ויקטור פונדלניק (רוסית: Ростов Арена" имени Виктора" Понедельника) או רוסטוב ארנה הוא אצטדיון כדורגל בעיר רוסטוב על הדון בירת מחוז רוסטוב, רוסיה. האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 2018 שהתקיימו במדינה. משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל רוסטוב. באצטדיון מתוכננת תכולה של 43,472 צופים.