stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריפוי המשותק מבית חסדא
ריפוי בשבת

הסיפור בבשורה על פי יוחנן ממשיך לומר כי המעשה התרחש בשבת, והיהודים אמרו למשותק שנרפא שאסור לשאת את משכבו בשבת. הנכה שנרפא מספר להם שהאיש שריפא אותו הנחה אותו לעשות כן. הם שואלים אותו מי היה אותו מרפא, אך הוא לא היה מסוגל לגלות להם, שכן ישו נעלם אל תוך ההמון.
מאוחר יותר, מוצא ישו את האיש במקדש, ומתרה בו שלא ישוב לחטוא, על מנת שלא יקרה לו דבר מה גרוע יותר. האיש מתרחק ומספר לאנשים ששאלו אותו קודם לכן "מי זה שריפא אותך?", שישו הוא זה שריפא אותו. על פי בשורת יוחנן החלו אנשי דת מיהודה לרדוף את ישו ומבקשים להורגו מכיוון שריפא בשבת. ישו עונה להם באומרו כי "אבי פועל פעולתו עד אתה, וגם אני פועל". באומרו זאת התכוון ישו שהוא אינו פועל על דעת עצמו, אלא שהוא פועל בדיוק כפי שאלוהים מנחה אותו. קביעה זו הופכת את רודפיו ליותר נחושים להרוג אותו, מכיוון שלא זו בלבד שהוא הפר לכאורה את השבת, אלא שהוא מכנה את עצמו לבן אלוהים בכך שהוא מכנה את אלוהים כאביו.
טקסטים מוספים

מספר כתבי יד של הבשורה כוללים קטע שנחשב על ידי מבקרים רבים לתוספת שהושתלה ונוספה לטקסט המקורי. בחלק מן הגרסאות של בשורת יוחנן כתוב כהסבר: שחולים רבים היו ממתינים לתנועה של המים, כיוון שמלאך אלוהים היה יורד לעיתים קרובות וגורם להתגעשות המים, כל מי שירד ראשון למים לאחר שהתגעשו היה נרפא מכל מחלה שחלה בה..
אף על פי שהמהדורה העיקרית של "וולגטה הלטינית" אינה כוללת את "התגעשות המים" או את הופעת "המלאך", היו קטעים אלה נוכחים בכמה מכתבי היד הלטיניים, וברבים מאלו ששימשו לנוסח המקובל של הברית החדשה ביוונית, שעליהן מבוססים התרגומים באנגלית ובשפות אחרות לרבות התרגום לעברית של דליטש של הברית החדשה. מלומדים ליברליים מודרניים רואים קטעים כמאוחרים וכנוספים ולא נחשבים כאמינים. לדעתם ככל הנראה לא היו חלק מהטקסט המקורי. תרגומים מודרניים רבים אינם כוללים קטעים אלה, אך הם שומרים על מערכת המספור של הפסוקים כך שהם מדלגים מפסוק 3 ישר לפסוק 5. הכללת פסוק 3 כחלק מ"התוספת המושתלת" אכן יוצרת קושי לאלה המטילים ספק באותנטיות של הקטע המוסף מכיוון שהתגעשות המים (הרעשת המים) גם כן מוזכרת בו.
השוואה למעשי השליחים ג

במעשי השליחים, מתועד נס ריפוי דומה, שבו השליחים שמעון פטרוס ויוחנן בן זבדי מבקרים במקדש ומרפאים בשם ישו, נכה (משותק) שנכח שם. הדמיון הוא בכך, שבשני המקרים ניתן המיקום ספציפי בירושלים, ובשני המקרים מודגשת העובדה כי הנרפא התרחק מהמקום על רגליו.
ראו גם

ריפוי המשותק מכפר נחום
ריפוי העיוור מבית צידה
ריפוי ברטימאי
ריפוי עשרה מצורעים
ריפוי מצורע בידי ישו
הערות שוליים

↑  The Miracles of Jesus by Craig Blomberg, David Wenham 2003 ISBN 1592442854 page 462
↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי יוחנן, פרק ה', פסוק 1
↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי יוחנן, פרק ה', פסוק 17
↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי יוחנן, פרק ה', פסוקים 1–18
↑  James H. Charlesworth, Jesus and archaeology, Wm. B. Eerdmans Publishing, 2006. p. 560–566.
↑  הברית החדשה, מעשי השליחים, פרק ג', פסוקים 1–10
רחל טימור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בת 80 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  מכון אבני 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 בן או בת זוג:  אליעזר ז'ורבין 
 www.racheltimor.co.il
 
רחל טימור (נולדה ב-20 בינואר 1944) היא אמנית, ציירת ופסלת ישראלית.
ביוגרפיה

טימור נולדה ביד אליהו. היא בת למשפחת פרדסנים, שהייתה היצואנית הראשונה של אתרוגים ולימונים מארץ ישראל לארצות הברית.
טימור התחתנה בגיל 19, והתגרשה לאחר זמן קצר. מהנישואין נולדו לה שתי בנות. לאחר כעשור של עבודה כסוכנת לציוד כבד לבניין, בתקופת המיתון שאחרי מלחמת יום הכיפורים, פוטרה והחליטה להתרכז באמנות. בשנות ה-70 יצירותיה הוצגו אך מעט בישראל. בשנת 1975 הוצגו יצירות שמן שלה בגלריה איפנמה בתל אביב ובשנת 1977 הוצגו יצירות שלה למכירה במכירה פומבית ביפו העתיקה. הממסד האמנותי התעלם ממנה, אך רוכשים אמידים החלו לרכוש את יצירותיה. היא החלה לבלות בחברתם, כך הכירה את ח"כ מיכאל רייסר, והוא הכיר לה את חבריו. בחוץ לארץ היא זכתה בשנות ה-70 להצלחה רבה והיא הייתה לציירת ידועה ויצירות שלה הוצגו בקלן, סידני, בנגקוק ומנילה. בשנות השמונים ציורים רבים הוזמנו לאירופה, במיוחד בגרמניה. גם באוסטרליה ובתאילנד הייתה טימור לאורחת מבוקשת, והוזמנה להציג בגלריות.
בשנת 1980 טימור הייתה חלק מקבוצת משושה, שדגלה בהחדרת האמנות הסוריאליסטית לשדה האמנות בישראל. איתה במשושה היו יעקב גילדור, ברוך אלרון, יואב שועלי, אריה למדן, ואשר רודניצקי.
יצירתה

ביצירותיה, ניכרת אהבתה לארץ ישראל ונופיה. לאורך שנות עבודתה, נהגה לצייר מראות של ישראל הישנה, מראות עירוניים, שכונות עבריות ראשונות וסצנות מחיי היום יום של תושבי ישראל, וכן להשוות בין מה שהיה פעם, למה שיש עכשיו. הרקע לתרחישי ציוריה הוא הסביבה, היא משלבת בין העבר לעתיד.
בשנות ה-30, ננטש הדימוי המזרחי באמנות הישראלית. יש יותר התייחסות לנוף, בעיקר לנוף עירוני, שהופך למשמעותי ובולט. בתקופה זו נופים שישלבו אלמנטים מזרחיים ולצידם אלמנטים מודרניים. באמנותה של טימור, ניתן להבחין בחלק גדול מיצירותיה בנוף עירוני, תל אביבי, בשילוב תמונות קטנות המשמשות כמעין ביאורים/ ביקורת, אשר מסמנים את האוריינטלים (פעמים רבות בצורת גמל או חמור).
המגמה היא שהנופים הופכים לעירוניים, ויש סמליות בתוך הנוף. הבית המודרני הופך לסמל למודרניות והתפתחות, הגמל הופך לסמל למזרחיות.
רבים מציוריה הם בשחור לבן, בהשראת צילומים של פעם. תוך צמצום מכוון של מגוון הצבעים רחל טימור מספרת את סיפוריה. מצד אחד- מחקה את הזיכרונות, כמו צילומים של פעם, ומצד שני- לוקחת את הצופה את הדמיון.
יצירתה > פיסול

בפיסול של טימור, חוזר על עצמו מוטיב הכיסא הריק. לפי פרופ' מרדכי עומר, ”הצורך לקרב את משמעותו של הכיסא-ככלי המתפקד ברמה האסתטית-פולחנית לכיסא שמשמעותו כלי קיבול פונקציונאלי, הוא עדות נוספת לצורך של האמנות העכשווית להתערות בחיים עצמם, תוך צמצום הפער בין האובייקט האמנותי לבין האובייקט השימושי, שניהם מתקיימים על-מנת להכיל את האדם, שנעשה יותר ויותר אחר וזר בסביבתו”[דרוש מקור].
ביצירותיה של רחל, השימוש בכיסא הוא מטאפורי, וכל כיסא מייצג משהו שונה בסיטואציות שונות. למשל, שני כיסאות הנוגעים זה בזה, מסמלים קשר בין שני אנשים.
יצירתה > חיים אישיים

הייתה בזוגיות עם מיכאל (מייקל) גביש ולאחר מכן הייתה בת זוגו של אליעזר ז'ורבין, שהלך לעולמו בשנת 2013.
טימור מתגוררת בתל אביב.
לקריאה נוספת

אהרונסון מ', טימור ר', תל אביב: ציור/ רחל טימור, רמת גן: המוזיאון לאמנות ישראלית, 2007
הערות שוליים

↑  גלריה לאמנות איפנמה, מעריב, 2 במאי 1975
↑  איפנמה מזמינה לתערוכות ציורים, מעריב, 25 ביולי 1975
↑  קבוצת ציירים מזמינה למכירה פומבית, דבר, 4 במאי 1977
↑  מיכל מירון, הציפורים בראש של רחל, מעריב, 9 באוקטובר 1978
↑  השישה של משושה, מעריב, 15 בינואר 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279315  NLI: 987007517017505171  ISNI: 0000 0000 5264 6859  LCCN: nr2006010418  VIAF: 22102569   WorldCat (עם VIAF): 22102569 
ציור המבוסס על גלויה
פסלה של רחל טימור, מפרשית בטיילת בת ים, 1998
שדה סקלרי

במתמטיקה ובפיזיקה, שדה סקלרי הוא פונקציה המתאימה לכל נקודה במרחב ערך מספרי.
הגדרה

פונקציה  f:\mathbb {R} ^{n}\to \mathbb {R}  המתאימה לכל נקודה במרחב האוקלידי ה- \,n ממדי מספר ממשי תיקרא שדה סקלרי.
דוגמאות

מפה טופוגרפית – לכל נקודה על פני המפה (מרחב מממד 2) משויך גובה (סקלר).
טמפרטורת המים בנהר - לכל נקודה בנהר (המרחב) מותאמת הטמפרטורה באותה נקודה (סקלר).
\ f(x,y,z)=x^{2}+3yz^{5}-4ze^{(x-y)}
\ f({x}_{1},{x}_{2},{x}_{3},{x}_{4})={x}_{1}+2{x}_{2}+{\pi }^{{x}_{3}}+{{x}_{4}}^{3}
ראו גם

שדה וקטורי
אנליזה וקטורית
| אנליזה וקטורית |
| --- | --- | --- |
| מושגים | אנליזה מתמטית - מונחים • מרחב וקטורי • שדה סקלרי • שדה וקטורי • גרדיאנט • נגזרת כיוונית • דיברגנץ • רוטור • לפלסיאן • דל במערכות צירים שונות • ד'אלמברטיאן • פוטנציאל וקטורי |  |
| משפטים | משפט גאוס • משפט גרין • משפט הגרדיאנט • משפט סטוקס |  |
אנליזה מתמטית • אנליזה וקטורית • טופולוגיה • אנליזה מרוכבת • אנליזה פונקציונלית • תורת המידה • גאומטריה דיפרנציאלית
רנו Type MT

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו (Renault)
 שנות ייצור:  1923–1925
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  רנו Type KJ
 מודל אחריו:  רנו NN
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 אורך:  3,650 מ"מ
 רוחב:  1,370 מ"מ
 משקל:  543 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,450 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, מקורר מים, 951 סמ"ק המפיק 15 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש
 מעצב:  לואי רנו וחברת עיצוב המכוניות Henri-Labourdette
 
רנו Type MT, שנת 1925
רנו Type MT (בצרפתית: Renault Type MT) היא מכונית ספורט קומפקטית, מסוג טורפדו, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1923–1925.
תצורות

דגם קבריולה, 2 דלתות, 2 מושבים
דגם קבריולה, 2 דלתות, 4 מושבים
דגם ואן
תמונות

רנו Type MT, שנת 1925
רנו Type MT
רנוType MT , שנת 1924, 4 מושבים
רנו Type MT
ראו גם

רנו
לואי רנו
רנו Type A
רנו Type B
רנו Type C
רנו Type D
רנו Type E
רנו Type G
רנו Type E
רנו Type EU
רנו Type EF
רנו Type AX
רנו Type IG
רנו Type II
רנו Type MG
רנו Type KJ
רנו Type KR
הערות שוליים

↑  סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש בתחילת המאה העשרים עד אמצע שנות השלושים
רנו ארקנה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  רנו
 שנות ייצור:  2019–הווה
 הרכבה:  דרום קוריאה דרום קוריאה  רוסיה רוסיה
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר קופה בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  רנו-ניסאן B (רוסיה) CMF-B (אירופה)
 אורך:  4,545 מ"מ (רוסיה) 4,570 מ"מ (אירופה)
 רוחב:  1,820 מ"מ
 גובה:  1,576 מ"מ
 משקל:  1,370–1,571 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,720 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע טורבו בנזין בנפח המספק כ-150 כוחות סוס (רוסיה) הנעה היברידית (אירופה)
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 קשר:  רנו קליאו, רנו קפוצ'ור
 מעצב:  לורנס ואן דן אקר
רנו ארקנה (באנגלית: Renault Arkana) היא קרוסאובר קופה בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי רנו משנת 2019. היא הוצגה במוסקבה בשנת 2018 כמכונית קונספט.
שווקים

הארקנה התחילה את שיווקה ברוסיה ובשנת 2020 באירופה. בכל שוק יש פלטפורמה שונה ועיצוב מעט שונה.
שווקים > רוסיה

בשנת 2019 הציגה רנו את הארקנה הראשון לרוסיה המבוסס על פלטפורמה B. הדגם שיוצא לרוסיה מיוצר על ידי רנו רוסיה וכולל מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1.3 ליטרים המספק כ-150 כוחות סוס. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים.
שווקים > אירופה

בשנת 2020 הציגה רנו את הגרסה האירופאית שמבוססת על פלטפורמה CMF-B. באירופה משווק הדגם עם מערכת הנעה היברידית הכוללת מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1.3 ליטרים המספק כ-140 כוחות סוס עם מערכת מיקרו היברידית המספקת כ-12 קילו-וואט. יש רמת גימור בשם S ליין שנותנת עיצוב ספורטיבי יותר עם אותה מערכת הנעה.
הערות שוליים

↑  רנו ארקנה נחשף - קרוסאובר קופה לפשוטי העם, באתר קארטיוב, ‏29 באוגוסט 2018
↑  לשוק הרוסי בלבד: רנו ארקנה נחשף בגרסת ייצור, באתר קארטיוב, ‏24 במאי 2019
↑  רנו אקרנה 2021 מגיע לאירופה, באתר קארטיוב, ‏23 בספטמבר 2020
שדה ספאנייה

| --- | --- |

ספאנייה
 מדינה:  ערב הסעודיתערב הסעודית
 אזור:  מימי המפרץ הפרסי
 מיקום:  קרוב לגבול הדרומי של האזור הנייטרלי הסעודי-כוויתי
 יבשתי/ימי:  ימי
 שטח:  750 קמ"ר
 ענק/סופר-ענק:  סופר-ענק
 קואורדינטות:  28°16′48″N 48°45′0″E﻿ / ﻿28.28000°N 48.75000°E﻿ / 28.28000; 48.75000
 מפעיל:  עראמקו הסעודית
 תאריך הגילוי:  15 באוגוסט 1951
 תחילת ההפקה:  1957
 תפוקת שיא:  1.5 מיליון חביות נפט ביום (ח/י)
 שנת תפוקת השיא:  1980/81
 כושר תפוקת הנפט:  1.5 מיליון ח/' (נכון ל-2013)
 תפוקת נפט נוכחית:  1.2 מיליון ח/י
 שנת תפוקת הנפט הנוכחית:  2013
 סוג הנפט:  נפט סעודי כבד
 כבידת מכון הנפט האמריקאי:  API °‏27
  (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף ספאנייה(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף ספאנייה
מקור: עראמקו הסעודית דרך מינהל המידע האמריקאי לאנרגיה, כפי שמופיע בבלוג Petroleum Insights; תיאור: מפת שדות הנפט (בירוק) והגז (באדום) של ערב הסעודית ‏ (באנגלית)
שדה ספאנייה (בערבית: حقل السفانية – בתעתיק חופשי: חקל א-ספאנייה; בתעתיק מדויק חקל אלספאניה; באנגלית: Safaniya Field) הוא שדה הנפט הימי הגדול בעולם הממוקם במימי המפרץ הפרסי לא רחוק מהגבול הדרומי של האזור הנייטרלי הסעודי-כוויתי (אנ'), בערב הסעודית. בחישוב הכולל של שדות הנפט הימיים והיבשתיים, נמנה בין 10 שדות הנפט הגדולים בעולם, ועל פי כמה מקורות - בין חמשת הגדולים. השדה הסופר-ענק משתרע על שטח של 50 ק"מ אורך על 15 ק"מ רוחב, ונמצא בבעלותה של חברת הנפט הממלכתית של סעודיה, עראמקו הסעודית.
המאגר במקור התגלה ב-15 באוגוסט 1951 על ידי חברות אמריקאיות, שהרכיבו את התאגיד עראמקו, והחל להניב נפט בקצב של 50,000 חביות ביום (ח/י) מ-18 בארות בשנת 1957, שש שנים לאחר גילויו. בראשית שנת 1962, השדה כבר הכיל מתקנים בעלי כושר הפקה של 350,000 ח/י מ-25 בארות. ב-1981/1980 כאשר תפוקת נפט הסעודית הגיעה לשיאה, השדה הניב למעלה מ-1.5 מיליון ח/י, ומאז תנובתו פחתה עד מאוד ל-600,000 ח/י (התפוקה קוצצה בהמשך העשור כתוצאה מהירידה בביקוש), אך שבה ועלתה ל-1.4 מיליון ח/י ב-2007 (ב-2008 התפוקה קוצצה שוב בגלל הירידה בביקוש העולמי).
עראמקו הסעודית התוותה תוכנית אב ארוכת טווח לפיתוח השדה הכוללת בשלב הראשון שדרוג מתקנים לאיסוף נפט גולמי והספקת כוח למקטע המרכזי והצפוני של השדה, במטרה לסייע בשמירת כושר הייצור המקסימלי. בימינו (נכון לתחילת שנת 2013) כושר הייצור שלו נאמד ב-1.5 מיליון ח/י, והתפוקה בפועל היא למעלה מ-1.2 מיליון ח/י של נפט סעודי כבד (Arab Heavy Crude) בעל API °‏27.
בנוסף, המאגר אוצר גז טבעי הנלווה לנפט. כ-57 אחוזים מעתודות הגז המוכחות של סעודיה מכילות גז נלווה משלושה שדות: גוואר, ושני שדות ימיים, ספאנייה וזלופ.
ראו גם

מפיקת נדנדה
שדה גוואר
עראמקו הסעודית
לקריאה נוספת

Fredrik Robelius, "Giant Oil Fields – The Highway to Oil: Giant Oil Fields and Their Importance for Future Oil Production", PhD dissertation (Uppsala University, 2007), p. 79, Table 6.1 – The 20 largest oil fields in the world with respect to URR (GF)
Rafael Sandrea, "Global Natural Gas Reserves – A Heuristic Viewpoint", MEES, 20 March 2006, pp. 34-35, Table 1 – World's Fifteen Largest Oil and Gas Fields
הערות שוליים

↑  ספציפית יותר, שדה נפט סופר-ענק הוא שדה שסך המשאבים שניתן למצות (באנגלית: ultimately recoverable resources או URR) בו, קרי העתודות המוכחות + התפוקה המצטברת, עולים מעל ל-5 מיליארד חביות. סך המשאבים שניתן למצות בספאנייה (קרי ה-URR) נאמדים בין 21 ל-55 מיליארד חביות.
↑  מקור המילה "עראמקו" הוא באנגלית: Arabian American Oil Company – Aramco, ובשם זה נודע התאגיד מאז שנת 1944, אף שנעדר בו המרכיב הסעודי (רק בשנת 1973 קיבלה לראשונה הממשלה הסעודית 25% ממניות החברה). בשנת 1988 הוסב שמה של החברה לעראמקו הסעודית.
↑  Safaniya Field, Aramco World, Aug/Sep 1962, pp. 3-7 via Saudi Aramco World website
↑  נתוני התפוקה מקורם: Matthew Simmons, Twilight in the Desert: The Coming Saudi Oil Shock and the World Economy, John S. Wiley & Sons, 2005, p. 188
↑  EIA, Saudi Arabia Country Analysis Brief, 2009, p. 3
↑  Saudi Aramco, Annual Review 2010, company's website, p. 25
↑  EIA, Country Analysis Brief, 26 February 2013
↑  Siraj Wahab, Huge Platform Installed at World's Largest Oil Field, Arab News, 14 January 2013
קליפת הראייה

| --- | --- |

 שיוך:  האונה העורפית 
 מזהים
 מזהה נרולוקס:  nlx_143552 
 FMA:  242644 
 קוד MeSH:  A08.186.211.200.885.287.500.571.735 
 מזהה MeSH:  D014793 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0038446 
 
תרשים של המסלול העצבי העיקרי במערכת הראייה האנושית - מבט מלמטה
קליפת הראייה (אנגלית: Visual cortex, נקראת גם קליפת המוח הראייתית) היא האזור המרכזי במוח בו מעובד מידע חזותי הנקלט במערכת הראייה. קליפת הראייה מהווה חלק מקליפת המוח, והמוקד שלה הוא באונה העורפית. המידע החזותי שנקלט ברשתית העין מועבר לקליפת הראייה דרך גרעין הברך הצדי שבתלמוס.
קליפת הראייה כוללת בתוכה מספר אזורים, ולכל אזור תפקיד משלו בתהליך עיבוד המידע. אזורי הראייה הראשוניים כמו קליפת הראייה העיקרית מעבדים בעיקר מידע המהווה את הבסיס לראייה, כמו קווים וקצוות, זיהוי תנועה, עומק וצבע, בעוד שאזורי ראייה אחרים בקליפת המוח מעבדים מידע מורכב יותר כמו זיהוי צורות ותבניות, מקומות ופנים.
מבוא

קליפת הראייה מקבלת את המידע החזותי דרך מסלול עצבי המגיע מן העין אל אזורי הראייה במוח. המסלול מתחיל למעשה ברשתית, שבה מתרחשת ההתמרה של אור לאותות עצביים. אותות אלה מועברים משתי העיניים אל המוח על ידי עצב הראייה. בתצלובת הראייה, חלק מהאקסונים המרכיבים את עצב הראייה חוצים לצדו השני של המוח, כך שמידע מהצד הימני של שדה הראייה מגיע להמיספרה השמאלית של המוח, ולהפך. מתצלובת הראייה ממשיכים האותות אל גרעין הברך הצדי, שבו מתבצע העיבוד הראשוני של המידע החזותי. צרור של אקסונים, הפרוש לאורך אזור הנקרא מַעֲנִית הַפָּרִישׁ, מוליך את האותות מתאי העצב של גרעין הברך הצדי אל אזורי קליפת הראייה באונה העורפית, שם מתבצע עיבוד מתקדם יותר של המידע החזותי.
נהוג למספר את האזורים השונים המרכיבים את קליפת הראייה בצורה הבאה: V3 ,V2 ,V1 וכו'. אזור V1 נקרא גם "קליפת הראייה העיקרית", והוא תחנת העיבוד הראשונית בקליפת הראייה.
תאי עצב בקליפת הראייה יורים דחפים עצביים כאשר גירוי חזותי מופיע בשדה הקלט שלהם. לכל תא עצב יש כוונון לגירויים בעלי מאפיינים מסוימים, שאליהם הוא מגיב יותר. באופן כללי, בקליפת הראייה העיקרית תאי העצב רגישים למאפיינים פשוטים יותר בשדה הקלט (למשל, פס אור בעל אוריינטציה מסוימת) ובאזורי העיבוד המתקדמים יש כבר כוונון מורכב יותר למאפיינים כמו צבע, צורות גאומטריות ואפילו מקומות ופנים.
קליפת הראייה מקבלת את אספקת הדם שלה בעיקר מהענף הדורבני שבעורק המוח האחורי.
קליפת הראייה העיקרית V1

קליפת הראייה העיקרית V1, הנקראת גם אזור הראייה הראשוני, היא אזור הראייה שנחקר בצורה המקיפה ביותר. אצל כל היונקים אזור זה ממוקם בקוטב האחורי של האונה העורפית, והוא שקול לאזור ברודמן 17. זהו אזור הראייה המוקדם ביותר בתהליך עיבוד המידע החזותי במוח, ומנגנוני עיבוד המידע בו הם הפשוטים ביותר. קליפת הראייה העיקרית מותאמת במיוחד עבור עיבוד מידע חזותי המבדיל עצמים נייחים מעצמים נעים, והיא מצוינת בהכרת דפוסים.
קליפת הראייה העיקרית שקולה בקירוב לאזור האנטומי שמכונה "הקליפה המפוספסת" (Striate cortex). שם זה נגזר מ"הפס של ג'נארי", שהוא פס לבן (הנראה גם לעין בלתי מזוינת) של אקסונים עטופים במיאלין שמגיעים מגרעין הברך הצדי לשכבה מס' 4 של החומר האפור בקליפת הראייה.
גודל הקליפה אצל אדם בוגר הוא 25 סנטימטרים רבועים בקירוב, והמספר הכולל של תאי עצב בקליפה הוערך לסביבות 200 מיליון.
קליפת הראייה העיקרית V1 > מבנה ותפקוד קליפת הראייה העיקרית V1

בקליפת הראייה העיקרית, כמו גם ברשתית עצמה, יש שטח מוקצב של רקמת עצב לכל יחידת שטח בשדה הראייה, אשר מוקדש לעיבוד המידע החזותי מאותו אזור. כך לדוגמה, חלקו העליון של הקליפה בבני אדם (המהווה את הגוש העליון של מענית הפריש) מתאים לחציו התחתון של שדה הראייה, וחלקו התחתון של הקליפה (המהווה את הגוש התחתון של מענית הפריש) מתאים לחציו העליון של שדה הראייה. 
מיפוי זה של שדה הראייה על פני הרשתית וקליפת הראייה העיקרית (וכך גם באזורי עיבוד ראייתי נוספים) מכונה מיפוי רטינוטופי. זהו מיפוי מאוד מדויק - אפילו הכתם העיוור ממופה לקליפת הראייה העיקרית. מבחינה אבולוציונית, התאמה זו היא בסיסית מאוד וקיימת ברוב רובם של בעלי החיים להם אזור זה במוח. אצל בני אדם ובעלי חיים שהם בעלי גומה מרכזית ברשתית, חלק גדול מ-V1 מוקדש לחלק קטן במרכז שדה הראייה ("מוקד הראייה"), תופעה הידועה בשם הגדלה קליפתית (Cortical magnification).
לתאי העצב ב-V1 יש את שדה הקלט הקטן ביותר מכל התאים בקליפת הראייה, אולי לצורך קידוד מדויק של מיקום מרחבי.
יכולת הכוונון של תאי העצב ב-V1 לגירוי ספציפי (אליו תא העצב יגיב) משתנה במידה רבה עם הזמן. בהתחלה (החל מ-40 מילישניות מתחילת הצגת הגירוי) לנוירונים העצמאיים ב-V1 יש כוונון חזק לקבוצה מצומצמת של גירויים, כלומר התגובות העצביות יכולות להבחין בשינויים זעירים בכיוון שדה הראייה בתדירות מרחבית (המהירות שבה גירוי משתנה במרחב) ובצבע. זאת ועוד, לתאי העצב ב-V1 בבני אדם ובעלי חיים בעלי ראייה בשתי עיניים יש את היכולת להתכוונן לרק אחת משתי העיניים. ב-V1 ובקליפות חושים עיקריות אחרות, תאי עצב עם יכולות כוונון דומות נוטות לחבור יחד וליצור עמודות קליפה רבות שכבה. דייוויד הובל וטורסטן ויזל היו הראשונים שהציעו את מבנה הקובייה (עליו נרחיב בהמשך) של קליפות שכבה כמודל הארגון עבור שתי יכולות כוונון: שליטה בתזוזת העיניים ואוריינטציה (יכולת כיוון). אולם מודל זה אינו מתחשב בצבע, תדירות מרחבית ומשתנים רבים אחרים אליהם תאי עצב מתכווננים. הארגון המדויק של כל אותם עמודות קליפתיות בתוך ה-V1 נשאר בגדר תעלומה אותה חוקרים כיום.
התאוריה הרווחת בקרב החוקרים כיום היא שתגובות מוקדמות של תאי העצב מורכבות מסדרות רציפות של מסננים בררניים מרחביים-זמניים. בתחום המרחבי, התפקוד של V1 יכול להיות רעיון הדומה למאסף מרחבי, התמרת פורייה מורכבת. באופן תאורטי, יחדיו מסננים אלו יכולים לבצע עיבוד עצבי של תדירות מרחבית, אוריינטציה, תנועה, כיוון, מהירות (כך נמדדת התדירות המרחבית), ועוד הרבה מאפיינים מרחביים-זמניים. ניסויים על תאי עצב ב-V1 מאששים תאוריות אלו, אך גם מעלות שאלות חדשות בנושא.
מאוחר יותר (לאחר 100 מילישניות) תאי העצב ב-V1 רגישים גם לארגון היותר כללי של שדה הראייה. מאפייני תגובות אלו מקורם כנראה מן העיבוד החוזר והנשנה (ההשפעה על אזורי קליפה בעלי רמת עיבוד גבוהה יותר על אזורי קליפה ברמה נמוכה) וההקשרים הצדדיים מן תאי עצב בצורת פירמידה.
המידע החזותי המועבר ל-V1 אינו מקודד מבחינת השימוש בדימויים מרחביים או אופטיים, אלא דווקא כניגוד מקומי. לדוגמה, לתמונה בה צד אחד שחור וחציו השני לבן, קו החלוקה בין השחור והלבן מהווה ניגוד מקומי חזק והוא אינו מקודד, ואילו כמה נוירונים מצפינים מידע בוהק (שחור או לבן כשלעצמו) כאשר המידע מועבר לאזורי הראייה הבאים, הוא מקודד כאותות מופע או תדר הנהפכים ללא מקומיים יותר ויותר. בשלבים מוקדמים אלו של עיבוד המידע הקליפתי, המיקום המרחבי של המידע החזותי נשמר היטב בקרב הקידוד הניגודי המקומי.
קליפת הראייה העיקרית V1 > מבנה ותפקוד קליפת הראייה העיקרית V1 > שכבות הקליפה

קליפת הראייה העיקרית מחולקת לשש שכבות אופקיות של חומר אפור, הממוספרות מ-1 ועד 6, כאשר לכל אחת מבנה ותפקיד ייחודי (שכבה 1 היא הקרובה ביותר לפני הקליפה ושכבה 6 סמוכה לחומר הלבן שמתחת):
השכבה הראשונה מורכבת בעיקר מחיבורי אקסונים ודנדריטים.
שכבות 2 ו-3 מורכבות ממספר רב של תאי עצב השולחים שלוחות אקסונים לאזורי הראייה האחרים. שכבה 2 שולחת פלט ל-V2.
שכבה מס' 4, אשר מקבלת את רוב הקלט החזותי מן גרעין הברך הצדי, מחולקת גם היא ל-4 שכבות, הנקראות ו-4Cβ, 4Cα, 4B, 4A. שכבה 4B אחראית על התנועה והראייה התלת־ממדית, והיא מקבלת קלט מן 4Cα ושולחת פלט ל-V2 ו-V5. שכבת המשנה 4Cα מקבלת את רוב הקלט משכבות תאי העצב המאגנו-תאיים (Magnocellular) בגרעין הברך הצדי, ושולחת פלט לשכבה 4A, בעוד שהשכבה 4Cβ מקבלת את הקלט מן תאי העצב הפארוו-תאיים (Parvocellular), ושולחת פלט לשכבות 2 ו-3, ומעט אל V2.
שכבות 5 ו-6 מורכבות ממספר רב של תאי עצב השולחים שלוחות אקסונים לעִצבוב גרעין הברך הצדי, ממנו מקבלים קלט. שכבה 5 שולחת פלט לתליל העליון ושכבה 6 בחזרה לגרעין הברך הצדי. יש לציין כי גם בגרעין הברך הצדי שש שכבות.
לכל השכבות מלבד 1 ו-4A יש חיבורים עצביים אל מחוץ לקליפת הראייה העיקרית. שכבות 1 ו-2 מכילות בועות (אזורים עגולים בקליפה המכילות תאי עצב בעלי שדה קלט ניגודי כפול) האחראיות לראייה צבעונית ובכללה צבע וצורה ומקבלות קלט מן שכבה 4Cα ו-4Cβ.
קליפת הראייה העיקרית V1 > מבנה תאי אזור הראייה הראשוני V1 ותפקידם

לתאים באזור הראייה הראשוני שדה קלט מוארך, ולכן הם מגיבים הכי טוב לגירויים חזותיים ארוכים, כמו קווים.
בשנת 1959, צמד החוקרים דייוויד הובל וטורסטן ויזל היו אלה שגילו כי גירוי בצורת קו, גורם לתגובה של תאי ה-V1. ישנו מיתוס האומר כי ויזל והובל גילו תגלית זו בטעות. לפי האגדה, החוקרים הציבו חתול מורדם מול מסך, כאשר עיני החתול פקוחות, ומקרן שקופיות המציג צורות גאומטריות שונות על המסך. הם החדירו כ-45 מיקרו-אלקטרודות לקליפת הראייה, שהיו מחוברות למגבר, כך שכאשר נוצרת תגובה המגבר מעביר צליל סטטי לאוזניות החוקרים, אשר חוזקו תלוי בחוזק התגובה.
כאשר הניחו את האלקטרודות ב-V1 התגובות החשמליות שקיבלו מהצורות היו חלשות והבדיקה נערכה זמן מה, כשלפתע נתקעה אחת השקופיות במקרן ונוצר קו זוויתי ממעטפת השקופית, ומיד התקבל רעש חזק באוזניות. לאחר בדיקה ממושכת הבינו החוקרים כי לתאים שונים מתאימות זוויות שונות של הקו. 
אין שום עדות לכך שסיפור זה הוא נכון, וניתן לראות במאמריהם המסכמים של החוקרים כי מחקריהם התבצעו בצורה מאורגנת ובכוונה תחילה. עם זאת, מרצים באוניברסיטאות ממשיכים לספר סיפור זה מדי פעם כאנקדוטה משעשעת.
צמד החוקרים סיווגו תאים אלו לפי מידת המורכבות של תגובותיהם, המחלק אותם לשתי קבוצות תאים עיקריות: "תא פשוט" ו"תא מורכב".
קליפת הראייה העיקרית V1 > מבנה תאי אזור הראייה הראשוני V1 ותפקידם > תאים פשוטים

שדה הקלט בתא פשוט מחולק לשני אזורי משנה; אזור המפעיל מסר מעורר (סינפסה מעוררת, המתחילה את התגובה), הממוקם בחלק הפנימי של התא, ואזור המפעיל מסר מעכב (סינפסה מעכבת, המפסיקה את התגובה) אשר ממוקם בחלקו החיצוני של התא. האזורים המעכבים והמעוררים מסודרים זה לצד זה, ולא במבנה שדה הקלט הרגיל במערכת הראייה, משמע שדה קלט המחולק ל"מרכז" ול"היקף" (צורתם סגלגלה) כאשר פגיעה של גירוי במרכז מעורר תגובה, ובהיקף מעכב.
תאים מסוג זה מגיבים הכי טוב לגירוי באוריינטציה מסוימת (כלומר, תא מסוים יעדיף גירוי הנמצא בזווית מסוימת ה"מתיישרת" עם שדה הקלט שלו), הנמצא יותר באזור המעורר מאשר המעכב, ובעל גודל וכיוון המתאימים לשדה הקלט בתא. מכיוון שתאים שונים מעדיפים אוריינטציה שונה, יש לכל אוריינטציה נתונה תא פשוט שמגיב לה.
ניתן לראות את העדפת תאים אלו לאוריינטציה מסוימת בעקומה הנקראת "עקומת כיוון האוריינטציה" (orientation tuning curve), הנוצרת על ידי הקלטת תגובות התאים לגירויים בזוויות שונות באמצעות הנחת מיקרו-אלקטרודות על התא.
שדה הקלט בתא פשוט יכול ל"היבנות" בקליפה על ידי תגובות מאורגנות מתאים בגרעין הברך הצדי בעלי שדות קלט הממוקמות לצד פס החוצה את הרשתית.
קליפת הראייה העיקרית V1 > מבנה תאי אזור הראייה הראשוני V1 ותפקידם > תאים מורכבים

תאים מורכבים הם התאים השכיחים ביותר באזור הראייה הראשוני, כאשר הם מהווים שלושה רבעים מהתאים בו בערך. גם תאים אלו מגיבים לגירויים באוריינטציה מסוימת אך אינם מקפידים על מיקום הגירויים, כל עוד הם נמצאים בתוך שדה הקלט. תאים מורכבים רבים מגיבים רק כאשר גירוי באוריינטציה התואמת לשדה הקלט נע בכיוון אחד, ולא כאשר הוא נע בכיוון המנוגד.