stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר בוגדנוב
תולדות חייו > בטרם מלחמת העולם הראשונה

אלכסנדר מלינוֹאוּסקי נולד בקיץ 1873 בעיירה סוקולקה (Sokółka; Соколка) שבפלך גרודנו, במערב האימפריה הרוסית (כיום בצפון-מזרח פולין) למשפחת מורים כפריים ממוצא בלארוסי. בעת לימודיו באוניברסיטת מוסקבה נעצר בעוון חברות בתנועה המחתרתית הסוציאליסטית "נרודניה ווליה", והוגלה לעיר טולה. המשיך את לימודי הרפואה באוניברסיטת חרקוב, שם נעשה מעורב בפעילויות מחתרתיות ופרסם את "קורס קצר במדע הכלכלה" (1897). בשנת 1899 קיבל תואר דוקטור לרפואה, ופרסם את חיבורו הבא. אז נעצר מלינואוסקי על ידי משטרת הצאר ובילה חצי שנה בבית הסוהר, שלאחריה הוגלה לוולוגדה.
במסגרת מאבקו למען צדק חברתי למד פילוסופיה פוליטית וכלכלה, אימץ לעצמו את שם העט "בוגדנוב" והצטרף ב-1903 לפלג הבולשביקי במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (רדסל"פ).
במהלך שש השנים הבאות היה בוגדנוב דמות בולטת בקרב הבולשביקים, שני בהשפעתו רק לוולדימיר לנין. בשנים 1904–1906 פרסם בוגדנוב שלושה כרכים של המסה הפילוסופית "אמפיריומוניזם", שבה ניסה למזג רעיונות מרקסיסטיים עם הפילוסופיות של ארנסט מאך, וילהלם אוסטוולד וריכארד אוונאריוס. הגותו של בוגדנוב השפיעה מאוחר יותר על מספר תאורטיקנים מרקסיסטיים, בהם ניקולאי בוכארין.
לאחר כישלון מהפכת 1905 הנהיג בוגדנוב קבוצה רדיקלית מקרב מפלגת רדסל"פ (שכונתה "אולטימטיסטים" או "אוֹטְזוֹבִיסטים" (Отзовисты) – "מחזירנים"), אשר דרשה את החזרתם של נציגי המפלגה מהדומה (במסגרת דרישתהּ לחדול לחלוטין מכל השתתפות של המפלגה במוסדות השלטון, ומכאן כינויהּ), וקראה תיגר על מנהיגותו של לנין את הסיעה הבולשביקית. בשנת 1906 לובוב אקסלרוד פרסמה מספר מאמרים עם ביקורת על דעותיו. הואיל ובאמצע שנת 1908 הפכו המחלוקות בין בוגדנוב ללנין בלתי ניתנות לגישור, ומרבית מנהיגי הבולשביקים צידדו בבוגדנוב או נמנעו מהכרעה, ריכז לנין את מאמציו בערעור המוניטין של בוגדנוב כפילוסוף. ב-1909 פרסם לנין ספר בשם "מטריאליזם ואמפיריו-קריטיציזם", שבו מתח ביקורת חריפה על בוגדנוב, תקף את עמדתו והאשימו ב"אידיאליזם פילוסופי".
בחודש יוני 1909 הובס בוגדנוב בידי לנין בוועידה זעירתא בפריז שאורגנה על ידי מועצת המנהלים של כתב העת הבולשביקי "פרולטרי". הוא הודח מהסיעה והצטרף לגיסו אנטולי לונצ'רסקי, למקסים גורקי ול"אוטזוביסטים" נוספים באי קאפרי, שם ייסדו בית ספר עבור פועלי מפעל רוסים. ב-1910 העבירו בוגדנוב, לונצ'רסקי, פוקרובסקי ותומכיהם את בית הספר לבולוניה, שבה הוסיפו ללמד לאורך שנת 1911. במקביל לכך, ייסדו לנין ובני בריתו בית ספר מתחרה מחוץ לפריז. באותה שנה נפרד בוגדנוב מעל ה"אוטזוביסטים", ונטש את הפעילות המחתרתית. כעבור שש שנים של גלות פוליטית באירופה, שב בוגדנוב בשנת 1914 לרוסיה, בעקבות החנינה הכללית.
חיבורו ההשוואתי של בוגדנוב על כוחן הכלכלי והצבאי של אומות אירופה, שנכתב בין השנים 1912–1913, היה מראשוני החיבורים הבין-תחומיים שעסקו בניתוח מערכות. בחיבור זה הציג בוגדנוב עקרונות מודרניים המשמשים בתורת המערכות ובניתוח מערכות. ואולם, עבודתו בתחום לא תורגמה בימי חייו, ולא הוכרה מחוץ לרוסיה משך שנים רבות.
תולדות חייו > בשנים שלאחר מלחמת העולם

במלחמת העולם הראשונה שירת בוגדנוב כרופא בבית חולים, ולא השתתף כלל במהפכה. לאחר עליית הבולשביקים לשלטון באוקטובר 1917, דחה בוגדנוב מספר הצעות להצטרף מחדש למפלגה, והוקיע את המשטר החדש כזהה לשלטונו הרודני והמושחת של גנרל אלכסיי אַרַקְצֶ'יֶב (Аракчеев) בראשית שנות ה-20 של המאה ה-19. בשנים 1913–1922 שקע בכתיבת מסה פילוסופית מקיפה, 'טֶקְטוֹלוגיה: המדע האוניברסלי של ארגון', אשר חזתה רבים מן הרעיונות הבסיסיים של ניתוח מערכות שנחקרו בהמשך בתחום הקיברנטיקה. ב-1918 התמנה בוגדנוב לפרופסור לכלכלה באוניברסיטת מוסקבה ולמנהל האקדמיה הסוציאליסטית למדעי החברה שזה עתה נוסדה.
בשנת 1918 היה בוגדנוב ממייסדי התנועה האמנותית "פְּרוֹלֶטְקוּלְט" (Пролеткульт), והתאורטיקן המוביל שלה. בהרצאותיו ובמאמריו קרא להרס מוחלט של "התרבות הבורגנית הישנה", אשר תוחלף ב"תרבות פולטרית טהורה". בתחילה זכתה "פרולטקולט", כתנועות תרבותיות רדיקליות אחרות באותה תקופה, לתמיכה כספית מהממשלה הבולשביקית; אך בין השנים 1919–1920 הפנתה ההנהגה הבולשביקית אט-אט עורף לתנועה, וב-1 בדצמבר 1920 פרסם העיתון "פראבדה" צו שגינה את "פרולטקולט" כארגון "זעיר-בורגני" הפועל מחוץ למוסדות הסובייטים וכמקלט ל"אלמנטים זרים חברתית". מאוחר יותר באותו חודש הודח נשיא "פרולטקולט", ובוגדנוב איבד את מושבו בוועד המרכזי. ב-1921–1922 פרש לחלוטין מהארגון.
בקיץ 1923 החל בוגדנוב בניסוייו לבצע עירוי דם. בין המתנדבים לניסוי הייתה אחותו של לנין, מריה אוליאנובה. ככל הנראה (לפחות באופן חלקי) בתקווה להשיג נעורים נצחיים או לפחות הצערה חלקית. לאחר שקיבל 11 עירויים, ציין בוגדנוב בסיפוק שיפור בראייה, האטת התקרחות וסימפטומים חיוביים נוספים שהדגים. חברו, הפוליטיקאי לאוניד קראסין, כתב לאשתו כי "בוגדנוב נראה כאילו נהייה צעיר ב-7, לא, ב-10 שנים אחרי הטיפול". בשנת 1925 ייסד בוגדנוב את המכון להמטולוגיה ולעירויי דם, שבהמשך נקרא על שמו.
באביב 1928 קיפח אלכסנדר בוגדנוב את חייו כתוצאה מאחד מניסוייו, כאשר הערה לעצמו את דמו של סטודנט שסבל ממלריה ומשחפת. מספר חוקרים (בהם לורן גרהאם) העלו את ההשערה כי מותו של בוגדנוב היה לאמיתו של דבר התאבדות, שכן זמן קצר לפני ניסוי זה כתב מכתב פוליטי נרגש למדי; מנגד, יש התולים את מותו באי-התאמה בסוג הדם, שלא הובנה דיה בזמנו.
הגותו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הצעתו המקורית של בוגדנוב – "טֶקְטוֹלוגיה" – הייתה לאחד את מדעי החברה, הטבע והפיזיקה, באמצעות החשבתם כמערכות של יחסים, ובאמצעות חיפוש אחר העקרונות המארגנים המונחים ביסוד כל המערכות. בחיבורו "טקטולוגיה: מדע ארגון אוניברסלי", שהעבודה עליו נסתיימה בראשית שנות ה-20, צפה רבים מהרעיונות שהוצגו מאוחר יותר ב"קיברנטיקה" של נורברט וינר וב-"General System Theory" ללודוויג פון ברטלנפי (שייתכן שנתקלו בהם בתרגום לגרמנית של "טקטולוגיה", שראה אור ב-1928). בברית המועצות נחשבה הפילוסופיה הנטורליסטית של בוגדנוב לאיום אידאולוגי על המטריאליזם הדיאלקטי, והושכחה. רק בשנות ה-70 נתגלה החיבור מחדש.
רבים מחיבוריו של בוגדנוב תורגמו במחצית הראשונה של המאה ה-20 ליידיש. לעברית תורגם רק חיבורו 'תורת הכלכלה המדינית', באמצע שנות ה-40.
בוגדנוב כסופר מדע בדיוני

בשנת 1908 חיבר בוגדנוב את הרומן "כוכב אדום", על אודות אוטופיה המתקיימת במאדים, ובו תחזיות כמעט נבואיות בנוגע להתפתחויות המדעיות והחברתיות העתידיות. באוטופיה הופיעו גם מוטיבים פמיניסטיים, שנעשו נפוצים יותר עם התפתחות המדע הבדיוני האוטופי; לדוגמה: שני מינים הנעשים כמעט זהים, או נשים הבורחות מ"עבדות הבית" ונעשות חופשיות לתור אחר מערכות יחסים באותה החופשיות כמו גברים.
'כוכב אדום' הוא אחד מגורמי ההשראה לרומן המדע הבדיוני זוכה פרסי הוגו ונבולה 'מאדים האדום' (מ'טרילוגיית מאדים') מאת קים סטנלי רובינסון. בספר מופיעה דמותו של ארקדי בוגדנוב, צאצא בדיוני של אלכסנדר בוגדנוב.
מכתביו > הגות

ידע מנקודת מבט היסטורית, סנקט פטרבורג: 1901.
אמפיריומוניזם: מאמרים על פילוסופיה (בשלושה כרכים), מוסקבה: 1904–1906.
פילוסופיה של הניסיון החי: מסות פופולריות, סנקט פטרבורג: 1912.
טקטולוגיה: המדע האוניברסלי של ארגון (בשלושה כרכים), ברלין ופטרוגרד-מוסקבה: 1922.
מכתביו > בידיון

כוכב אדום, 1908.
מכתביו > אוטוביוגרפיה

בוגדנוב חיבר אוטוביוגרפיה קצרה במילון האנציקלופדי (Энциклопедический Словарь)‏ XLI, מוסקבה: 1926, עמ' 29–34.
מכתביו > כתביו בתרגום עברית

תורת הכלכלה המדינית; תרגם מרוסית: ש' הרברג, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תש"ו.
לקריאה נוספת

אברהם יסעור, מלקחי מהפכת 1905 ברוסיה: צמיחתו של הבולשביזם, רמת גן: מסדה, 1972.
John Biggart, Georgii Gloveli, & Avraham Yassour, Bogdanov and his Work. A guide to the published and unpublished works of Alexander A. Bogdanov (Malinovsky) 1873-1928, Aldershot, Ashgate, 1998, ISBN 1-85972-623-2
John Biggart, Peter Dudley, & Francis King, (eds.), Alexander Bogdanov and the Origins of Systems Thinking in Russia, Aldershot: Ashgate, 1998, ISBN 1-85972-678-X
Peter Dudley & Simona Pustylnik. Reading The Tektology: provisional findings, postulates and research directions, Centre for Systems Studies, Hull: University of Hull (UK), 1995
Dietrich Grille, Lenins Rivale: Bogdanow und seine Philosophie, Köln: Verlag Wissenschaft und Politik, 1966 (בגרמנית)
Kenneth Martin Jensen, Beyond Marx and Mach: Aleksandr Bogdanov's Philosophy of living experience, D. Reidel, Dordrecht, 1987
Krisztina Mänicke-Gyöngyösi, "Proletarische Wissenschaft" und "sozialistische Menschheitsreligion" als Modelle proletarischer Kultur: Zur linksbolschewistischen Revolutionstheorie A.A. Bogdanovs und A.V. Lunačarskijs,Wiesbaden: Harrassowitz, 1982 ISBN 3447022515(בגרמנית)
Maja Soboleva, Aleksandr Bogdanov und der philosophische Diskurs in Rußland zu Beginn des 20. Jahrhunderts: Zur Geschichte des russischen Positivismus, Hildesheim 2007. (בגרמנית)
לקריאה נוספת > מאמרים

Karl G. Ballestsremm 'Lenin and Bogdanov', Studies in Soviet Thought, IX (December, 1969), pp. 282-310.
Michael M. Boll, 'From Empiriocriticism to Empiriomonism: The Marxist Phenomenology of Aleksandr Bogdanov', Slavonic and East European Review, Vol. 59, No. 1 (January, 1981), pp. 41-58
George Gorelick, 'Bogdanov's Tektology: Nature, Development and Influences', in: Studies in Soviet Thought (1983), Vol. 26, pp. 37-57.
Loren R. Graham, 'Bodganov's Red Star: An Early Bolshevik Science Utopia', in: Everett Mendelsohn & Helga Nowotny (eds.), Nineteen Eighty-Four: Science between Utopia and Dystopia. Sociology of Sciences: A Yearbook, Vol. 8. Dordrecht: D. Reidel, 1984, pp. 111-125
Loren R. Graham, 'Alexandr Bodganov', Dictionary of Scientific Biography, Supplementary Volume, New York: Charles Scribner's Sons, 1977.
George Haupt, 'Alexandr Alexandrovich Bodganov (Malinovksi)', in: George Haupt & Jean-Jacques Marie, Makers of the Russian Revolution, Ithaca: Cornell University Press, 1974, pp. 289-292.
Kenneth Martin Jensen, 'Red Star: Bogdanov builds a Utopia', Studies in East European Thought Vol. 23, No. 1 (January, 1982), pp. 1-34
Simona Pustylnik, "Biological Ideas of Bogdanov's Tektology", presented at the Int'l Conf.: Origins of Organization Theory in Russia and the Soviet Union, University of East Anglia (Norwich), Jan. 8-11, 1995
S. V. Utechin, 'Philosophy and Society: Alexander Bogdanov', in: L. Labedz (ed.), Revisionism: Essays on the History of Marxist Ideas, London/New York: Praeger, 1962, pp. 117-125.
לקריאה נוספת > מאמרים > על מחקריו ברפואה

Douglas W. Huestis, 'The life and death of Alexander Bogdanov, physician', Journal of Medical Biography 4 (1996), pp. 141–147
Douglas W. Huestis, 'Alexander Bogdanov: The Forgotten Pioneer of Blood Transfusion', Transfusion Medicine Reviews, Vol. 21, No. 4 (October 2007), pp. 337-340
הערות שוליים

↑  על־פי הלוח היוליאני שהיה נהוג ברוסיה בזמנו; על פי הלוח הגרגוריאני: 22 באוגוסט
↑  באנגלית: "Basic elements of historic prospective on nature".
↑  כתב גם בשמות העט "מקסימוב" ו"נ' ורנר".
↑  Stephen F. Cohen. Bukharin and the Bolshevik Revolution: A Political Biography, 1888-1938, Oxford University Press, 1980 (first published by Alfred A. Knopf in 1973), ISBN 0-19-502697-7, p.15. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258957905171  PLWABN: 9810572296305606  BIBSYS: 90249052  BNE: XX1209687  BnF: cb124363241 (data)  CiNii: DA03355137  GND: 118637894  ICCU: CFIV101757  ISNI: 0000 0003 6857 7933  LCCN: n81126199  LNB: 000093561  NDL: 00550448  NKC: jn19990210120  NLA: 36339118  NLG: 80458  NLK: KAC201608079  NTA: 070211221  RERO: 02-A003018871  RSL: 000079517  SELIBR: 41790  SNAC: w63z1kkf  SUDOC: 03350279X  Trove: 1248319  ULAN: 500120763  VIAF: 37009905   WorldCat (עם VIAF): 37009905
אסטרוד ז'ילברטו

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1940 סלבדור, ברזיל 
 פטירה:  5 ביוני 2023 (בגיל 83) פילדלפיה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Astrud Evangelina Weinert 
 שם במה:  Astrud Gilberto 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1963–2002 (כ־39 שנים) 
 סוגה:  בוסה נובה, סמבה-ג'אז, סמבה 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית, פורטוגזית, איטלקית, פורטוגזית ברזילאית 
 חברת תקליטים:  ורב רקורדס, CTI רקורדס, פולידור רקורדס, Elenco, פוליגראם, יוניברסל מיוזיק גרופ 
 בן או בת זוג:  ז'ואאו ז'ילברטו (1960–1964) 
 צאצאים:  João Marcelo Gilberto 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי הלטיני למפעל חיים (2008)  היכל התהילה הבין-לאומית למוזיקה לטינית (2002)  פרס גראמי להקלטת השנה (1965) 
 www.astrudgilberto.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אסטרוד ז'ילברטו (בפורטוגזית: Astrud Gilberto;‏ 29 במרץ 1940 – 5 ביוני 2023) הייתה זמרת ג'אז אמריקאית ממוצא ברזילאי.
ביוגרפיה

אסטרוד אוונגלינה ויינרט, נולדה בסלבדור במדינת באהיה בברזיל, בת לאם ברזילאית ואב גרמני. היא גדלה בריו דה ז'ניירו. אביה היה פרופסור לשפות, והיא דיברה כמה שפות.
בשנת 1959 נישאה לזמר ז'ואאו ז'ילברטו. לזוג נולד בן אחד, ז׳ואאו מרסלו ז׳ילברטו. בשנת 1963 היגרו לארצות הברית. בדצמבר 1964 הם התגרשו. מבן זוג אחר יש לז׳ילברטו בן נוסף - גרגורי לסורסה.
נפטרה בפילדלפיה ב-5 ביוני 2023.
קריירה

קריירת השירה המקצוענית שלה החלה בהקלטת אלבום הבוסה נובה של סטן גץ ובעלה, ז'ואאו ז'ילברטו, בשנת 1963. במהלך סשן הקלטות בניו יורק עם ז׳ילברטו, אנטוניו קרלוס ז'ובים וגץ, עלה הרעיון להקליט גרסה באנגלית לשיר "הנערה מאיפּנמה", שנכתב במקור עם מילים בפורטוגזית מאת ויניסיוס דה מוראיס והולחן על ידי ז'ובים בשנת 1962. נורמן גימבל כתב את המילים באנגלית. אסטרוד ז׳ילברטו, הייתה היחידה מבין הברזילאים שדיברה אנגלית היטב ונבחרה לבצע את השיר. אף על פי שזו הייתה ההקלטה המקצועית הראשונה שלה, אסטרוד לא הייתה לגמרי זמרת טירונית. היא גדלה עם מוזיקה - אמה ניגנה בכלים מרובים - ושרה לעיתים קרובות עם ז'ואאו בברזיל. על אף שהשיר בביצועה זכה להצלחה עולמית, היא מעולם לא קיבלה קרדיט על הביצוע ולא קיבלה תמלוגים כלשהם. בעוד כותבי השיר ושאר המבצעים זכו לרווחים עצומים מתמלוגי הפזמון, אסטריד ז׳ילברטו וקיבלה רק 120 דולר עבור חלקה.
ז׳ילברטו הפכה לכוכבת ג'אז והחלה בקריירת סולו. בתחילה התמקדה בביצוע בוסה נובה וג'אז אמריקאי ובשנות ה-70 החלה להקליט לחנים של עצמה. היא שרה בפורטוגזית, אנגלית, ספרדית, איטלקית, צרפתית, גרמנית ויפנית.
בשנת 1982 בנה מרסלו הצטרף ללהקתה כבסיסט, והשתתף בסיבובי ההופעות שלה במשך עשור.
ב-1996, היא השתתפה באלבום צדקה למלחמה באיידס Red Hot + Rio (אנ') בהפקת ארגון Red Hot (אנ') בביצוע השיר "Desafinado" (בפורטוגזית "slightly out of tune", או "זיוף מוזיקלי") יחד עם ג'ורג' מייקל. אף על פי שמעולם לא פרשה רשמית, ז׳ילברטו הודיעה ב-2002 שהיא לוקחת "חופשה בלתי מוגבלת" מהופעות פומביות.
פרסים

ב-1964 זכתה ביחד עם השיר "הנערה מאיפנמה" בשני פרסי גראמי – על ההופעה הקולית הטובה ביותר לאשה, ושיר השנה.
הערות שוליים

1 2  Martin Chilton, ‘He made sure that she got nothing’: The sad story of Astrud Gilberto, the face of bossa nova, Yahoo sports, ‏2022-02-21
↑    Telegraph Obituaries, ‏Astrud Gilberto, singer who sent bossa nova around the world with her seductive rendition of The Girl from Ipanema – obituary, The Telegraph, 6 June 2023
↑  אסטרוד ז'ילברטו ג'ורג' מייקל דספינדו, באתר yosmusic.com, ‏2022-05-31
↑  שירה נאות, הזמרת אסטרוד ז'ילברטו ("הנערה מאיפנמה") מתה בגיל 83, באתר הארץ, 6 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403033305171  PLWABN: 9810615063605606  BIBSYS: 1007230  BNE: XX947878  BnF: cb13894466t (data)  CiNii: DA16707146  GND: 13438508X  ICCU: MODV152156  ISNI: 0000 0001 1631 6905  LCCN: n92036206  MusicBrainz: 8d08cabf-03a3-4f38-a815-8197a0984f19  NKC: xx0012746  NLA: 36039299  NLK: KAC201941326  NTA: 070730768  RERO: 02-A003296177  SNAC: w6vn8j6g  SUDOC: 077722205  VIAF: 44485145   WorldCat (עם VIAF): 44485145 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנה ברנאביץ'

אנה בְּרְנַאבִּיץ' (בסרבית: Ана Брнабић – Ana Brnabić, ‏ נולדה ב-28 בספטמבר 1975) היא פוליטיקאית סרבית, שכיהנה כראש ממשלת סרביה בין 29 ביוני 2017 ל-20 במרץ 2024. החל מ-20 במרץ 2024 היא מכהנת כיושבת ראש האספה הלאומית של סרביה.
אנה ברנאביץ' כיהנה בעבר – בין 11 באוגוסט 2016 ל-29 ביוני 2017 כשרת המנהל הציבורי והשלטון העצמי המקומי בממשלת אלכסנדר ווצ'יץ'-איוויצה דאצ'יץ'.
אחרי שווצ'יץ' נבחר לנשיא סרביה ב-31 במאי 2017 הוא המליץ בחודש יוני על ברנאביץ' כיורשת שלו בתפקיד ראש הממשלה.
ברנאביץ' עומדת בראש ממשלת קואליציה שקיבלה ב-29 ביוני 2017 את אישור האספה הלאומית של סרביה עם רוב של 157 קולות מתוך 250 חברי הבית.
ברנאביץ' היא האישה הראשונה המכהנת כראש ממשלת ארצה וגם הלהט"בית המוצהרת החמישית שנבחרה לעמוד בראש ממשלה בעולם, אחרי תקדימים באיסלנד, בבלגיה, בלוקסמבורג ובאירלנד.
היא גם ראש הממשלה הראשון בארצות הבלקן שהעז להיות נוכח במצעד הגאווה בבירת ארצה (ב-17 בספטמבר 2017).
ברנאביץ' היא כלכלנית ומומחית במנהל עסקים וסרבית בעלת שורשים קרואטיים מצד אביה.
ביוגרפיה

אנה ברנאביץ' נולדה בבלגרד. סבה מצד האב, אנטון ברנאביץ', הוא קרואטי מן היישוב סטארה באשקה שבאי הקרואטי-דלמטי קרק וסבתה מצד אביה היא סרביה מן היישוב גורוביל על יד פוז'גה. סביה מצד אמה הם סרבים מן העיירה בבושניצה.
היא למדה בגימנסיה מס. 5 ברובע פאלילולה בבלגרד. אחר כך למדה מנהל עסקים באוניברסיטת נורת'ווד במדינת מישיגן בארצות הברית ואחר כך סיימה תואר שני בשיווק באוניברסיטת האל (Hull) באנגליה. בתום לימודיה עבדה במספר ארגונים בינלאומיים, ביניהם – בשנים 2002–2011 בסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי USAID, ובחברות ממלכתיות סרביות.
אחרי שובה לסרביה בשנת 2001 עבדה ברנאביץ' בתוכנית לפיתוח החקלאי של סרביה (בחסות האיחוד האירופי). אחרי 2011 עבדה בחברה האמריקאית Continental Wind Serbia, החל מינואר 2013 כמנהלת שלה. בשנת 2006 השתתפה ברנאביץ' בהקמת הברית הלאומית לפיתוח כלכלי מקומי NALED, החל משנת 2013 כסגנית יושב ראש והחל מ-2016 כיושב ראש שלה.
ברנאביץ' כיהנה גם כיושבת ראש המועצה הממשלתית המייעצת לקידום היזמות וטכנולוגיית המידע וכיושבת ראש המועצה המייעצת בנוגע למיעוטים הלאומיים וסגנית יושב הראש של המועצה המייעצת בנוגע לרפורמת המנהל הציבורי.
הרכב ממשלתה קיבלה אישור האספה הלאומית הסרבית אחרי יומיים של דיונים סוערים. ממשלתה קיבלה ב-29 ביוני 2017 את קולות "המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית" (SNS) מן הימין, המפלגה הסוציאליסטית הסרבית SPS מן השמאל, וכן של "האיחוד ההונגרי מוויבודינה" (VMSZ).
בממשלה עצמה שבה מכהן איוויצה דאצ'יץ' כסגן ראש הממשלה ושר החוץ, נכנסו חברי המפלגות SNS ו-SPS, וכן נציגים קשורים למפלגות יותר קטנות – המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של סרביה, התנועה הסוציאליסטית, המפלגה המאוחדת של הגמלאים, מפלגת העם הסרבי וכמה נציגים אל-מפלגתיים.
אנה ברנאביץ' דוברת השפות אנגלית ורוסית.
בזמנה הפנוי היא אוהבת לבשל, לשחות, לשמוע מוזיקה (להקת דפש מוד למשל), לבקר בתערוכות ובארצות רחוקות ומגדלת שני כלבים. בפברואר 2019, בת זוגה, ד"ר מיליצה ג'ורג'יץ', שהיא רופאה רדיולוגית במקצועה, ילדה בן, וברנאביץ' הפכה לאם שותפה.
הערות שוליים

↑  באתר בצרפתית ouest france
↑  4.7.2017 Serbian Monitor
↑  Ana Brnabic: Gay partner of Serbian PM gives birth, באתר BBC, ‏20 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 7567166600457418000007   WorldCat (עם VIAF): 7567166600457418000007 
אנה ברנאביץ' בשנת 2017
אקירה סונה

אקירה סונה (ביפנית: 素根輝; נולדה ב-9 ביולי 2000) היא ג'ודוקא יפנית המתחרה בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג, אלופה אולימפית מטוקיו 2020 ואלופת עולם (2019 ו-2023).
ביוגרפיה וקריירה

סונה נולדה בשנת 2000 בעיר קורומה שביפן ובגיל שבע החלה להתאמן בג'ודו בעקבות שלושת אחייה. היא צברה הצלחות בגילאי נוער, כאשר בשנת 2017 זכתה באליפות יפן לתיכונים ובאליפות העולם לנוער. בדצמבר 2016, סונה זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות בוגרים כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו. באפריל 2017 היא זכתה לראשונה באליפות יפן לבוגרים ובשנת 2018 זכתה במדליית זהב בתחרויות הג'ודו של משחקי אסיה.
באליפות העולם 2019 אשר נערכה בטוקיו, זכתה סונה לראשונה בתואר העולמי לאחר שניצחה את כל חמשת קרבותיה באיפון; בחצי הגמר היא ניצחה תוך 27 שניות את קאירה סאיט הטורקייה ובגמר גברה בזכות עונשים על אידאליס אורטיס הקובנית.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה סונה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הכבדה ביותר, מעל 78 ק"ג. היא החלה את התחרות האולימפית בסיבוב השני, שם ניצחה באיפון את רז הרשקו הישראלית דקה לסיום הקרב. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את קיירה סאיט הטורקייה 17 שניות לסיום ובחצי הגמר ניצחה שוב באיפון את אירינה קינדזרסקה האזרית לאחר כשלוש דקות של קרב. בגמר התמודדה סונה מול אידאליס אורטיס הקובנית, אותה ניצחה באיפון לאחר 8:51 דקות של קרב. בנוסף למדליה בתחרות האישית, זכתה סונה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | גראנד פרי | חוחחוט | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2018 | מאסטרס | גואנגג'ואו | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2019 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיה קרואטיה |
| 2019 | גראנד סלאם | אוסקה | יפן יפן |
| 2021 | גראנד סלאם | טשקנט | אוזבקיסטן אוזבקיסטן |
הערות שוליים

↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
|  אלופות אולימפיות בג'ודו – משקל כבד (נשים) |
| --- | --- | --- |
| מעל 72 ק"ג | 1992: הרפובליקה העממית של סין ג'ואנג שיאויאן   •   1996: הרפובליקה העממית של סין סון פומינג |  |
| מעל 78 ק"ג | 2000: הרפובליקה העממית של סין יואן הואה   •   2004: יפן מאקי צוקדה   •   2008: הרפובליקה העממית של סין טונג וון   •   2012: קובה אידאליס אורטיס   •   2016: צרפת אמילי אנדאול   •   2020: יפן אקירה סונה   •   2024: ברזיל ביאטריס סוזה |  |
אנה ג'יין הריסון

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1912 בנטון סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  8 באוגוסט 1998 (בגיל 85) הוליוק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה אורגנית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיזורי 
 מוסדות:  מכללת מאונט הוליוק 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'יימס פלאק נוריס (1977)  פרס ג'ורג' ק. פימנטל לחינוך בכימיה (1982)  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע 
 
אנה ג'יין הריסון (באנגלית: Anna Jane Harrison‏; 23 בדצמבר 1912 – 8 באוגוסט 1998) הייתה מדענית אמריקאית והאישה הראשונה לכהן כיושבת ראש האגודה האמריקאית לכימיה (ACS, American Chemical Society). עסקה במחקר והוראה במשך 35 שנים במכללת מאונט הוליוק, וזכתה ב-20 פרסים שונים בכימיה. ידועה בזכות מחקר שעסק בספקטרוסקופיה מולקולרית באזור האולטרה סגול הרחוק של הספקטרום.
ביוגרפיה

אנה הריסון נולדה וגדלה בבנטון סיטי שבמיזורי. אביה, אלברט הריסון, עסק בחקלאות ונפטר כשהייתה בת 7. אימה, מרי קתרין ג'ונס, נותרה לבדה לגדל בת קטנה עם העזרה של בנה הגדול. הריסון למדה בבית ספר של חדר אחד קרוב לביתה. בהמשך למדה בתיכון קרוב לשכונת מגוריה והמשיכה למכללת מיזורי. ב-1933 סיימה תואר ראשון בכימיה ובין השנים 35–1933 חזרה לבית ספר שבה למדה כמורה לכימיה.
קריירה

באותן שנים שבהם עבדה כמורה, הריסון המשיכה ללמוד לקראת התואר השני שאותו קיבלה בשנת 1937. לאחר מכן, פרסמה עבודה על אפקטים פוטו-וולטאיים והמשיכה משם לדוקטורט שאותו קיבלה בשנת 1940. מחקר התזה שלה התמקד בקשר של נתרן קטילים (סוג של רדיקלים). נהיית מדריכה בין השנים 1940-1942 במכללת סופי ניקטומוב בניו אורלינס, לוס אנג'לס וב-1944 סייעה למאמץ המלחמתי בכך שפיתחה מחקר על גז רעיל למען קו ההגנה של ארצות הברית.
שנתיים לאחר מכן גם עזרה בפיתוח של תיקי עזרה ראשונה לשטח וגילוי של גזים רעילים ב-1945 הריסון עברה למכללת מאונט הוליוק בתואר פרופ' חבר במחלקה של כימיה שם גם התמנתה לפרופסור ב 1950. בין השנים הללו כתבה עוד מאמר על תכולת מים ושידור אינפרא אדום של משקפים פשוטים (1947). היא כתבה מאמר על ספקטרום הספיגה עם אור סגול ב-1953 והמשיכה משם להיות ראש המחלקה ב-1960 .אנה הריסון זכתה בפרס הראשון שלה (Citation of Merit, University of Missouri, College of Arts and Sciences) ב-1960 ועזבה את האוניברסיטה רק ב-1979.
במהלך עבודתה באוניברסיטה זכתה בעוד שני פרסים מעורכים - (Manufacturing Chemists Association Award in College Chemistry, 1969; James Flack Norris Award for Outstanding Achievement in Teaching of Chemistry, ACS Northeastern Section, 1977). גם לאחר שפרשה מהאוניברסיטה בשנת 1979,
הריסון לא הפסיקה להתעניין בכימיה וב-1983-84 הייתה נשיאת האגודה לקידום המדע האמריקאי ((American Association for the Advancement of Science (AAAS). זכתה ב-1982 בפרס בחינוך לכימיה (ACS) ובין השנים 1988–1991 הייתה חברה במועצת המנהלים של Sigma Xi.
במהלך חייה, הריסון כתבה מאמרים רבים עבור Chemical & Engineering News (אנ') ואף חיברה יחד עם אדווין ס. וויבר ממכללת מאונט הוליוק ספר לימוד בשם A Search to Understand. הריסון נלחמה למען זכויות נשים בענף המדע והשתתפה כחברת צוות בהרבה ארגוני מדע שונים. נפטרה משבץ בשנת 1998 בגיל 83.
הערות שוליים

1 2  אנה ג'יין הריסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
1 2 3  Missouri Women in the Health Sciences - Biographies - Anna J. Harrison, beckerexhibits.wustl.edu
↑  ACS President: Anna Jane Harrison (1912-1998), American Chemical Society (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12442659r (data)  GND: 1162668466  ISNI: 0000 0000 2588 0113  LCCN: n87862785  LNB: 000141773  SUDOC: 08595179X  VIAF: 2565212   WorldCat (עם VIAF): 2565212 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנה ג'יין הריסון".
אנטואן ולואה-פורטייה

אנטואן ולואה-פורטייה (באנגלית: Antoine Valois-Fortier; נולד ב-13 במרץ 1990) הוא ג'ודוקא קנדי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
ולואה-פורטייה התחרה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים. בלונדון 2012 הוא זכה במדליית הארד, לאחר שניצח את טרוויס סטיבנס האמריקאי. בריו 2016 סיים במקום השביעי, לאחר שהפסיד בשלב רבע הגמר לחסן חלמורזייב הרוסי שזכה בזהב. באולימפיאדת טוקיו 2020, הוא הודח בשלב שמינית הגמר לאחר הפסד לאלן חובצוב הרוסי.
ולואה-פורטייה מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, מדליית כסף (2014) ושתי מדליות ארד (2015 ו-2019). במשחקים הפאן-אמריקאיים הוא זכה במדליית ארד אחת (2011), ובאליפויות הפאן-אמריקאיות הוא מחזיק בשמונה מדליות, שלוש מדליות זהב (2016, 2018 ו-2019), שלוש מדליות כסף (2012, 2013 ו-2014) ושתי מדליות ארד (2011 ו-2015).
במהלך הקריירה זכה ולואה-פורטייה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי, וביניהן מדליות מגראנד סלאם פריז וגראנד סלאם אבו דאבי.