stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוטיס ת'ורפ
קריירה ב-NBA

ת'ורפ נלקח על ידי קנזס סיטי קינגס בבחירה התשיעית של דראפט ה-NBA לשנת 1984, הנחשב בעיני רבים לאחד הדראפטים האיכותיים אי פעם, לאחר שנבחרו בו בין היתר השחקנים מייקל ג'ורדן, האקים אולאג'ואן, צ'ארלס בארקלי וג'ון סטוקטון. בשתי עונותיו הראשונות עם הקינגס, במהלכן עברה הקבוצה לעיר סקרמנטו, שימש ת'ורפ כשחקן ספסל וקלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק, אך בשתי העונות הבאות ביצע קפיצת מדרגה משמעותית ורשם ממוצעים של 19.8 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת 1989/1990 נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס, בתמורה לחבר חמישיית ההגנה של העונה רודני מקריי. לכל אורך תקופתו עם הרוקטס היה אחד השחקנים המובילים והיציבים בקבוצה, כשהיה הקלע השני בטיבו באותן 6 עונות, אחרי האקים אולאג'ואן, עם ממוצע של 15.8 נקודות למשחק. בעונת 1991/1992 נבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, אך במשחק עצמו שותף ל-4 דקות בלבד. לאחר 5 עונות בהן הודחה מהפלייאוף על ידי סיאטל סופרסוניקס ולוס אנג'לס לייקרס לסירוגין, בעונת 1993/1994 העפילה יוסטון לגמר ה-NBA, וזכתה באליפות לאחר שגברה על ניו יורק ניקס בתוצאה 4–3.
באמצע עונת 1994/1995 העבירה יוסטון את ת'ורפ לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לכוכב הוותיק קלייד דרקסלר, ובסיום אותה עונה הועבר בטרייד נוסף לדטרויט פיסטונס. בשתי עונותיו בדטרויט פתח בחמישייה לצד הכוכב הצעיר גרנט היל, וקלע 13.6 נקודות למשחק. בשנת 1997 נשלח לונקובר גריזליס בתמורה לבחירת דראפט עתידית, אשר בדיעבד הפכה לבחירה השנייה בדראפט 2003 האיכותי. עד סוף הקריירה בעונת 2000/2001 שיחק ת'ורפ גם במדי סקרמנטו קינגס, וושינגטון ויזארדס, מיאמי היט ושארלוט הורנטס.
בעת פרישתו דורג במקום ה-11 בתולדות ה-NBA במספר משחקים (1,257), במקום ה-13 בדקות משחק (39,822) ובמקום ה-14 באחוזי קליעה מהשדה (54.6%).
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ת'ורפ ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ת'ורפ, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1984, באתר basketball-reference.com
↑  דראפט 1984 הוא הטוב אי פעם, באתר הרשמי של שיקגו בולס, 3 ביוני 2014
↑  ת'ורפ נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 12 באוקטובר 1988
↑  ת'ורפ נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, באתר chron.com,‏ 15 בפברואר 1995
↑  ת'ורפ נשלח בטרייד לדטרויט פיסטונס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 21 בפסטמבר 1995
↑  כיצד הטרייד של ת'ורפ לוונקובר כמעט הוביל לבחירה של ממפיס בלברון ג'יימס, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 20 במאי 2014
↑  השחקנים בעלי מספר המשחקים הרב ביותר ב-NBA, נכון ל-2001, באתר basketball-reference.com
↑  השחקנים ששיחקו במספר הדקות הרב ביותר ב-NBA, נכון ל-2001, באתר basketball-reference.com
↑  השחקנים בעלי אחוזי הקליעה מהשדה הגבוהים ביותר ב-NBA, נכון ל-2001, באתר basketball-reference.com
איבט הרל

איבט הרל (באנגלית: Yvette Herrell; נולדה ב-16 במרץ 1964) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת ניו מקסיקו. היא נבחרה לתפקיד בבחירות 2020. היא כיהנה בעבר כחברת בית הנבחרים המדינתי של ניו מקסיקו מטעם מחוז הבחירה ה-51.
ביוגרפיה

הרל נולדה ברוידוסו (Ruidoso) שבניו מקסיקו, והיא חברה באומת הצ'רוקיים. לאחר שלמד בבית הספר התיכון קלאודקרופט, הרל קיבל תעודת מזכירה משפטית מבית הספר לעסקים במכון הטכנולוגי ITT ששכן בבויסי, בירת איידהו. כסיימה את לימודיה הגבוהים החלה לעבוד כמתווכת נדל"ן באלאמוגורדו (Alamogordo). בשנת 2010 התמודדה הרל לבית הנבחרים המדינתי של ניו מקסיקו מול נציגת מחוז הבחירה ה-51 המכהנת גלוריה ווהן, וב-1 ביוני ניצחה בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית עם 54.2% מהקולות. גם בבחירות הכלליות ניצחה עם 62.9% מקולות הבוחרים ונבחרה אל בית הנבחרים המדינתי. בשנת 2012 התמודדה מחדש לבית הנבחרים המדינתי בניו מקסיקו ללא התנגדות, הן בבחירות המקדימות הרפובליקניות והן בבחירות הכלליות.
במהלך בחירות 2018 התמודדה הרל במערכת בחירות צמודה לבית הנבחרים של ארצות הברית, אם כי בבחירות הכלליות הפסידה לסוצ'יל טורס סמול, מועמדת המפלגה הדמוקרטית. בליל הבחירות התוצאות היו צמודות מכדי להכריע את המירוץ, כאשר הרל הובילה בסוף הלילה וכלי תקשורת מקומי בניו מקסיקו פרסם תחזית לפיה הרל היא המנצחת המשוערת. למחרת נספרו פתקי הצבעה נוספים אשר צמצמו את יתרון ההובלה של הרל, וכלי תקשורת אחדים ביטלו את תחזיותיהם הראשונות. ספירת קולות ההצבעות מרחוק ביססו בסופו של דבר את ניצחונה של טורס סמול בבחירות הכלליות. מבלי להציג ראיות ממשיות, טענה הרל להונאת בחירות אך בסופו של דבר הודתה בניצחונה של טורס סמול.
סקירה של סוכנות הידיעות "Associated Press" ב-2018 את רישומות גילויי הכספים של הרל במטה הבחירות שלה, העלתה כי הרל לא גילתה כי חברת הנדל"ן שלה הרוויחה כ-440,000 דולר אמריקני בחוזים עם שתי סוכנויות ממשלתיות בניו מקסיקו במשך תקופה של חמש שנים. הרל נימקה כי הגישה את כל הניירת הנדרשת וכי הטענות נגדה מבטאות "התקפה על אופייה המוסרי" שתוזמר על ידי אחד מיריבה בבחירות המקדימות הרפובליקניות.
גם בבחירות 2020 התמודדה למחוז הקונגרס השני של ניו מקסיקו בבית הנבחרים האמריקאי. בבחירות המקדימות הרפובליקניות התמודדה הרל מול אשת העסקים קלייר צ'ייס ואיש העסקים כריס מת'יס. הרל זכתה בפריימריז עם 45.6% מהקולות והתקדמה לבחירות הכלליות מול טורס סמול, בשנית כמו ב-2018. היא זכתה לתמיכות מצד מספר אישים בהם דונלד טראמפ, טד קרוז, מארק לוין, ג'ים דמינט, מארק מדוז ומייק האקבי. ביום הבחירות הכלליות בנובמבר, הרל גברה על טורס סמול עם 53.7% מקולות הבוחרים. היא עתידה נשבעה לתפקידה עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית. הרל ערכה מסע בחירות נמרץ בדרום המדינה הגובל במקסיקו, תמכה בעסקים קטנים ובינוניים והבטיחה להילחם בתקנות ממשלתיות הדוקות מדי.
בבחירות 2022 התמודדה לתקופת כהונה שנייה מול גייב ואסקז, והפסידה לו בפער של 1,338 קולות בלבד (הפרש בן 0.6%) משגרפה 49.7% מקולות הבוחרים. כהונתה הסתיימה עם התפזרות הקונגרס ה-117 בראשית ינואר 2023.
הערות שוליים

↑  אלגרנון דמאסה, On Fox, Herrell alleged 'documented complaints' about election. Then she went silent., באתר Las Cruces Sun News‏, 13 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  ראסל קונטריס, Records: New Mexico lawmaker didn’t disclose state contracts, באתר AP‏, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  לורן ארטאני, Record number of Native American women elected to Congress, באתר הגרדיאן, 4 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  ג'וליה מולר, Democrat Gabe Vasquez defeats Republican incumbent in New Mexico, באתר The Hill‏, 10 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6nh5g68  US Congress: H001084
אוטלדה

| --- | --- |
סמל אוטלדהסמל אוטלדה

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה פדרלית:  סקסוניה התחתונה סקסוניה התחתונה
 תאריך ייסוד:  לפני 1110
 שטח:  15.46 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  962 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  53°18′52″N 8°34′54″E﻿ / ﻿53.314438888889°N 8.5817916666667°E﻿ / 53.314438888889; 8.5817916666667 
 אזור זמן:  UTC+1
 www.uthlede.de
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאוטלדה(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאוטלדה(למפת סקסוניה התחתונה רגילה) הנובר אוסנבריק אולדנבורג גטינגן וולפסבורג זלצגיטר הילדסהיים וילהלמסהאפן דלמנהורסט שלזוויג-הולשטיין ה. מקלנבורג מערב פומרניה  בר. סקסוניה אנהלט  תורינגיה הסן נורדריין וסטפאליה  הולנדאוטלדה(למפת סקסוניה התחתונה מוגדלת) הנובר אוסנבריק אולדנבורג גטינגן וולפסבורג זלצגיטר הילדסהיים וילהלמסהאפן דלמנהורסט שלזוויג-הולשטיין ה. מקלנבורג מערב פומרניה  בר. סקסוניה אנהלט  תורינגיה הסן נורדריין וסטפאליה  הולנדאוטלדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוטלדה (בגרמנית: Uthlede; בגרמנית תחתית: Uthlee) הוא יישוב במחוז קוקסהאפן (אנ') במדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה. נכון לנובמבר 2017 התגוררו ביישוב 1,009 איש.
היסטוריה

היישוב השתייך בשחר ימי הביניים לארכיבישופות של ברמן (אנ'), שהייתה ב-1648 לדוכסות ברמן-ורדן (אנ'). מ-1715 היה היישוב בשליטת נסיכות הבוחר מהנובר, מ-1810 בממלכת וסטפאליה והקיסרות הצרפתית. מ-1814 נכלל בשטחי ממלכת הנובר ומ-1866 ועד אחרי מלחמת העולם השנייה בפרובינציית הנובר הפרוסית.
מבחינה מנהלית השתייך היישוב מ-1823 למחוז שטאדה (אנ') בנפות שונות (האגן, גסטמינדה, וזרמינדה).
כיום הוא משתייך למחוז קוקסהאפן (אנ') במדינת סקסוניה התחתונה.
יהודי אוטלדה

באוטלדה וסביבתה: שוונוודה, מיינבורג, ורזבה והינבק, אזור כפרי שהשתרע לחופי הים הצפוני, התקיימה קהילה יהודית קטנה, שהחלה להתקיים בסוף המחצית הראשונה של המאה ה-18, ובשיאה - סביב שנת 1850 - החזיקה בית ספר יהודי עצמאי.
מספר היהודים באזור, שמעולם לא עלה על כמה עשרות, התדלדל בראשית המאה ה-20 לכדי בודדים ממש. ב-1913 היו רשומים בה 10 נפשות, ולפי בקשת רב המדינה של הנובר, צורפה הקהילה חוקית בידי שר הפנים של פרוסיה לקהילת האגן. היהודים האחרונים עזבו את היישוב בשנות ה-20 של המאה ה-20, ובמפקד האוכלוסין הנאצי מ-1939, נרשמה במקום תושבת יהודייה אחת, קשישה בגיל 80.
לקריאה נוספת

דניאל פרנקל ותמר אברהם (עורכים), פנקס הקהילות: גרמניה, כרך רביעי: צפון מערב גרמניה, חלק I, עמ' 122–123 (הערך נכתב בידי יירגן בומבך).
איבונה דאדיץ'

איבונה דאדיץ' (בגרמנית: Ivona Dadic; נולדה ב-29 בדצמבר 1993) היא אתלטית אוסטרית המתחרה בקרב שבע.
ביוגרפיה

דאדיץ' נולדה בולס שבאוסטריה בת להורים ממוצא קרואטי שהיגרו לאוסטריה מבוגוינו במהלך המלחמה הקרואטית-בוסנית.
היא ייצגה את אוסטריה בקרב שבע באולימפיאדת לונדון (2012) ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באליפות אירופה באתלטיקה 2016 זכתה במדליית ארד בקרב שבע בשיא אוסטריה של 6408 נקודות. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 זכתה במדליית כסף בקרב חמש בשיא אוסטריה של 4767 נקודות, לאחר המנצחת נפיסטו ת'יאם. באותה שנה סיימה שישית בקרב שבע באליפות העולם באתלטיקה בשיא אוסטריה של 6417 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה שנייה לאחר קתרינה ג'ונסון-תומפסון בתוצאה של 4700 נקודות. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 סיימה רביעית בשיא אישי של 6552 נקודות.
ב-2019 זכתה באליפות אוסטריה בקפיצה לגובה וסיימה רביעית בקרב חמש באליפות אירופה באולם בתוצאה של 4702 נקודות.
באולימפיאדת טוקיו סיימה במקום השמיני בתוצאה של 6403 נקודות.
שיאים אישיים

אצטדיון:
ריצת 100 מטר משוכות: 13.36 שניות, 2019
קפיצה לגובה: 1.83 מטר, 2017
הדיפת כדור ברזל: 14.97 מטר, 2020
ריצת 200 מטר: 23.61 שניות, 2018
קפיצה לרוחק: 6.49 מטר, 2016
הטלת כידון: 52.48 מטר, 2015
ריצת 800 מטר: 2:10.67 דקות, 2012
קרב שבע: 6,552 נקודות, 2018, שיא אוסטריה
אולם:
ריצת 60 מטר משוכות: 8.32 שניות, 2018
קפיצה לגובה: 1.87 מטר, 2017
קפיצה לרוחק: 6.42 מטר, 2019
הדיפת כדור ברזל: 14.56 מטר, 2021
ריצת 800 מטר: 2:12.15 דקות, 2019
קרב חמש: 4,767 נקודות, 2017, שיא אוסטריה
אות ניל"י

| --- | --- |
 
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוג:  אות שירות
 זכאות:  חברי ארגון ניל"י
 הענקות
 הוענק לראשונה:  1981
 
אות ניל"י הוא אות שירות המוענק על ידי משרד הביטחון מכוח החלטת ועדת השרים לענייני טקסים וסמלים לציון חברותו של אדם בארגון ניל"י בין השנים 1915 ועד 1917.
חלוקת האות החלה בשנת 1981.
מקבלי אות ניל"י ששירתו בה לפחות שישה חודשים, היו זכאים לקבל באופן אוטומטי גם את עיטור לוחמי המדינה, שהוענק בשנת 1968.
במקרה של פטירת אדם הזכאי לאות הוא יוענק לאחד מקרובי משפחתו.
אברהם תג'ר

| --- | --- |

הקולונל אברהם תג'ר
 לידה:  15 באוגוסט 1872 סופיה, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  20 באוקטובר 1958 (בגיל 86) תל אביב, ישראל ישראל
 כינוי:  "הקולונל", "האלוף"
 השתייכות:  ממלכת בולגריה צבא ממלכת בולגריה
 תקופת הפעילות:  1892–1919 (כ־27 שנים)
 דרגה:  קולונל
 תפקידים בשירות
 מלחמת הבלקן הראשונה  מלחמת הבלקן השנייה  מלחמת העולם הראשונה  אחד מנציגי צבא בולגריה לוועידת השלום בפריז
 עיטורים
 צלב הברזל דרגה שנייה
 תפקידים אזרחיים
 יושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה  נציג יהדות בולגריה לקונגרס הבינלאומי של מיעוטים לאומיים(אנ')
משמאל בתמונה אברהם תג'ר, לצידו מורנו גרציאני. מימין בתמונה רחמים מושונוב ולצידו יוסיף הרבסט ויושבת סולטנה מושונוב, רעייתו של רחמים. התמונה צולמה בינואר 1896
אברהם פרץ תג'ר (בבולגרית: Авраам Перец Таджер;‏ 15 באוגוסט 1872, סופיה, האימפריה העות'מאנית – 20 באוקטובר 1958, תל אביב, ישראל) היה קולונל יהודי בצבא בולגריה, גיבור מלחמה ובכיר הקצינים מקרב יהדות בולגריה. בהמשך, כיהן תג'ר כיושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה ונציג המיעוט היהודי מבולגריה לקונגרס הבינלאומי של מיעוטים לאומיים (אנ'). תג'ר זכה להערכה רבה בציבוריות הבולגרית בשל תמיכתו בשם המיעוט היהודי, בזכויות המיעוט הבולגרי במקדוניה ודרום דוברוג'ה ומעמד זה סייע לו בהמשך להיות אחד ממובילי המאבק נגד רדיפת יהודי בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים > ראשית הקריירה

אברהם תג'ר נולד בסופיה. נכדו של ממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה משה שמואל תג'ר. הוא רכש השכלה תיכונית בעירו, בהמשך התקבל לאקדמיה הצבאית הבולגרית וב-1892 סיים אותה בהצלחה והוצב בגדוד רגלים בארמייה הראשונה.
תג'ר לחם במלחמות הבלקן ובמהלכן פיקד על גדוד רגלים. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם במערכה על סרביה כמפקד רגימנט ובהמשך מונה למפקד חיל המצב בעיר וראניה. תג'ר זכה במספר עיטורים ובכלל זה צלב הברזל דרגה שנייה ונחשב לגיבור מלחמה בולגרי. במהלך כהונתו בווראניה, קיבל פקודה ממפקדיו להוציא להורג אזרחים סרבים תושבי וראניה, אך סירב לבצעה מסיבות מצפון. תג'ר הועבר מתפקידו והועמד לדין צבאי על אי מילוי פקודה בעת מלחמה, אך לבסוף זוכה. בהמשך, הובא האירוע לידיעתו של ראש הממשלה אלכסנדר סטמבוליסקי אשר מינה את תג'ר לאחד מנציגי צבא בולגריה לוועידת השלום בפריז וזאת כדי להציג את פניו האנושיות של הצבא הבולגרי נוכח טענות הסרבים על טבח רחב היקף שביצעו הבולגרים בשטחים הכבושים. לאחר חתימת חוזה ניי צומצם הצבא הבולגרי לכדי ז'נדרמריה ותג'ר שוחרר מהצבא והתמנה ליושב ראש איגוד חיילי וקציני המילואים היהודים.
קורות חיים > בין מלחמות העולם

באפריל 1925 לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה, נודע כי אחד מחברי מנגנון הטרור היה חיים מרקו פרידמן, יהודי מהעיר סטארה זאגורה. בסופיה פרץ גל אנטישמי שכלל גם את הפצתם של הפרוטוקולים של זקני ציון בתרגום לבולגרית ומאמרי שטנה בעיתונות. בתגובה, יזם תג'ר את הקמתה של "האגודה לגמילות חסדים של חיילי המילואים היהודים" בסופיה, שמטרתה הלא רשמית הייתה לארגן כוח מיומן ובמידת הצורך חמוש שיגן על בני הקהילה היהודית. בהמשך, נוסדו סניפים של אגודה זו גם בערים נוספות.
ביולי 1926 נערך כינוס הקהילות היהודיות בבולגריה ונציגי הקהילות מחו על סירוב הממשלה הבולגרית לאשר רשמית את התקנון להתנהלות יהדות בולגריה. נציגי הקהילות דרשו מהנהגת הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה להגיש מחאה לממשלה הבולגרית ולפעול ביתר שאת לאישורו של התקנון. התעוררה מחלוקת קשה בין חברי הקונסיסטוריה על עוצמת המחאה ואופייה והדיון הוסלם לכדי הצבעת אמון אשר במהלכה נבחר אברהם תג'ר ליושב הראש החדש של הקונסיסטוריה במקומו של חיים אהרן פרחי.
במהלך כהונתו הרחיב תג'ר את פעילות הקונסיסטוריה אל מחוץ לגבולות בולגריה ומיצב אותה כמוסד המייצג את המיעוט היהודי בממלכה תוך רקימת קשרים עם נציגי מיעוטים באירופה. תג'ר הציג עמדה תקיפה נגד אירועים אנטישמיים בבולגריה וצידד בזכויות המיעוט הבולגרי במקדוניה ודרום דוברוג'ה. בעקבות פעילותו, הפך תג'ר לדמות בולטת ומוערכת בציבוריות הבולגרית. באוגוסט 1926 השתתפו אברהם תג'ר ואלברט רומנו בקונגרס הבינלאומי למיעוטים לאומיים שנערך בז'נבה. הקונגרס החל בפעילותו לאחר מלחמת העולם הראשונה ומבין יוזמיו היה ליאו מוצקין. מטרתו העיקרית הייתה הגנה על זכויות המיעוטים באירופה, סוגיה שהפכה משמעותית בשל השינויים הטריטוריאליים ביבשת. במהלך הכינוס נאם תג'ר ותמך בשם יהודי בולגריה בזכויות המיעוט הבולגרי במקדוניה. הנאום זכה להדים נרחבים בתקשורת הבולגרית ולרקימת קשרים בין הקונסיסטוריה לארגון "ברית האחים המקדוניים" בבולגריה. ב-1927 השתתף תג'ר במושב הקונגרס שנערך בציריך וחזר על תמיכתו בזכויות הבולגרים במקדוניה ובחבל דרום דוברוג'ה. ביוזמתו של תג'ר, ערכה הקונסיסטוריה מגבית למען הפליטים הבולגרים ממקדוניה והועבר סכום של 100,000 לבות לארגון הגג המקדוני.
ב-1929, הגישו אברהם תג'ר בשם הקונסיסטוריה היהודית בבולגריה, מרדכי נורוק מלטביה, אמיל מרגוליס מצ'כוסלובקיה ויצחק גרינבוים מפולין, מכתב מחאה לחבר הלאומים, על הפגיעה בזכויות הגישה של היהודים לכותל המערבי בארץ ישראל, בשל מאורעות תרפ"ט. בינואר 1932, נכשלה קבוצת סטודנטים אנטישמית חברי ארגון רודנה זאשטיטה בניסיון לחטוף את אברהם תג'ר. חברי הקבוצה נלכדו, הועמדו לדין ונדונו לתקופות מאסר שונות. תג'ר כיהן בתפקידו עד 1932 ובכינוס נציגי הקהילות שנערך בשלהי יוני בסופיה נבחר לתפקיד חיים אהרן פרחי.
קורות חיים > מלחמת העולם השנייה

ב-1940 לאחר חתימת הסכם קראיובה והחזרת חבל דרום דוברוג'ה לבולגריה פרסם המושל הצבאי של החבל הגנרל גאורגי פופוב צו גירוש מבולגריה לרומניה, לכל היהודים שהתגוררו בו. אברהם תג'ר פנה לנציגי ארגון המיעוט הבולגרי בדוברוג'ה עימם רקם קשרים במסגרת הקונגרסים הבינלאומיים למיעוטים לאומיים. נציגי הארגון פנו לגנרל פופוב והוא ביטל את צו הגירוש.
לאחר החלת החוק להגנת האומה החזיר תג'ר את עיטוריו הצבאיים לאות מחאה. במאי 1942 משגברו השמועות על כוונת ממשלת בולגריה לגרש את יהודיה, פנה אברהם תג'ר שכיהן כיושב ראש איגוד קציני וחיילי המילואים היהודים, במכתב למלך בוריס השלישי ובו בקשה להימנע מגירוש יהודי בולגריה אך הוא לא נענה.
ב-15 במרץ 1943, לאחר כישלון גירוש יהודי "בולגריה הישנה" למחנות ההשמדה, הגיעו תג'ר ויוסף גירון נשיא הקהילה יהודית בסופיה למטה הסינוד וביקשו את התערבות הכנסייה להפסקת רדיפות היהודים. בעקבות הפנייה זימן המטרופוליט סטפן כינוס של ראשי הכנסייה בערים השונות כדי לדון במצב. ב-2 באפריל התכנסה מועצת הסינוד ופרסמה גינוי חריף לרדיפות היהודים. ב-21 במאי, עם הגעתם של צווי הגירוש ליהודי סופיה, פנה שוב תג'ר למועצת הסינוד וביקש את עזרת הכנסייה במניעת הגירוש וזאת כחלק ממהלך נרחב שביצעו מנהיגי הקהילה היהודית. בעקבות פנייתו של תג'ר, פנה המטרופוליט סטפן אישית למלך בוריס השלישי וביקשו להימנע מגירוש היהודים אל מחוץ לבולגריה. ב-26 במאי גורשו יהודי סופיה לערי השדה, אך הגירוש אל מחוץ לגבולות הממלכה לא התממש.
קורות חיים > שלהי הקריירה ואחריתו

ביוני 1944 הזמין ראש הממשלה החדש איוון בגריאנוב את נציגי הקונסיסטוריה ומסר להם שבכוונתו להשיב בהדרגה את זכויותיהם של יהודי בולגריה. בגריאנוב התיר לקונסיסטוריה לחדש את פעילותה ואישר את מינויו של אברהם תג'ר לתפקיד היושב ראש. בהמלצת הנהגת הקונסיסטוריה מונה השופט דימיטר פרוטיץ' לממונה על הקומיסריון לשאלות יהודיות והוא השלים את הצעת החוק לביטול החוק להגנת האומה.
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית ונתמכה על ידי הצבא האדום אשר כוחותיו כבשו את סופיה. במהלך ההפיכה השתלטו בכוח קומוניסטים יהודים על משרדי ומוסדות הקהילות והדיחו את כל ראשי הקונסיסטוריה היהודית. בשל מעמדו המיוחד בציבור היהודי לא הודח אברהם תג'ר והקומוניסטים הציעו לו להמשיך ולעמוד בראש הקונסיסטוריה. תג'ר סירב והתפטר ולתפקיד יושב ראש הקונסיסטוריה מונה דוד ירוחם שהיה חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ב-1950 עלה אברהם תג'ר לישראל והיה פעיל בהתאחדות עולי בולגריה. ב-1958 הלך לעולמו והוא בן 86 שנים.
משפחתו

תג'ר היה נשוי לרוזה אחותה של מלווינה הרבסט, רעייתו של קרל הרבסט. לזוג נולדו שני ילדים בן-מכבי ובת-רגינה (1993-1903). ב-16 באפריל 1925 השתתפו תג'ר ורעייתו בתפילת האשכבה בכנסיית סווטה נדליה בסופיה, לזכרו של הגנרל קונסטנטין גאורגייב, שנרצח יומיים קודם לכן בידי מתנקשים חברי המפלגה הקומוניסטית. במהלך האירוע התפוצצה במקום פצצה שנועדה לחסל את המלך בוריס השלישי, אך הוא איחר לאירוע וניצל. בפיגוע בכנסיית סווטה נדליה נהרגו 160 בני אדם ו-320 נפצעו. אברהם תג'ר נפצע קל ורעייתו נהרגה.
לקריאה נוספת

אלברט רומנו, רגינה זילברשטין, יוסף גרון, אברהם תג'ר, לאלה אשר עוררו את כיסופי הגאולה ביהדות בולגריה, ועד היובל של אחוד עולי בולגריה, תל אביב, 1955.
הערות שוליים

↑  אברהם תג'ר באתר GRAVEZ
↑  היו עוד שני קצינים שהגיעו לדרגת קולונל - מורנו גרציאני ורחמים מושונוב, אך מבחינת תפקידו הצבאי ומעמדו היה תג'ר הבכיר מכולם.
1 2 3  אנג'לה רשקובה, גורלם הנשכח של יהודים ובולגרים במהלך השואה, עמוד 61, באתר dialogueeurope.org (בבולגרית) .
↑  אלברט רומנו, מאבק בין מתונים וקיצונים בהסתדרות הציונית, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 291-292.
↑  אלברט רומנו, מאבק בין מתונים וקיצונים בהסתדרות הציונית, עמוד 286.
↑  אלברט רומנו, תנועת רודנה זאשטיטה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 511-512.
1 2  אלברט רומנו, כינוס ב"כ הקהילות - תקנון הקהילות והקונסיסטוריה, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 435-454.
↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 602-603.
↑  בתפוצות - אסיפת הנבחרים של יהודי בולגריה, דבר, 14 ביולי 1932.
↑  חיים קשלס, היהודים במשטר הפאשיסטי - רדיפות ראשונות, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 773-774.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 74.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמודים 152-153.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, עמודים 168-172.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, עמודים 219-222.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1970, עמודים 55-56.
↑  בוריסלאב גורדב, "כתבה לרגל מלאת 80 שנים לפיגוע בכנסיית סוייטה נדליה", באתר mediatimesreview.com (בבולגרית).
↑  אמיל בסט, אנשים ומסכות, באתר emilbasat.blogspot (בבולגרית).
↑  רשימת הנספים בפיגוע בכנסיית סווטה נדליה, באתר edinzavet.wordpress (בבולגרית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012281773705171  VIAF: 4563167807388718130005   WorldCat (עם VIAF): 4563167807388718130005 
קברו של אברהם תג'ר בבית העלמין קריית שאול
אויגן אוט

ערך זה עוסק במפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה. אם התכוונתם לשגריר של גרמניה הנאצית ביפן, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1890 זינציג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  11 באוגוסט 1966 (בגיל 76) הוהנשפטלארן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1907–1945 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-7   מפקד הקורפוס ה-30   מפקד הקורפוס ה-11   מפקד הקורפוס ה-52
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גנרל אויגן אוט (בגרמנית Eugen Ott;‏ 20 במאי 1890 – 11 באוגוסט 1966) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

אוט נולד ב-20 במאי 1890 בזינציג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-144 (לורן ה-5), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-1 בינואר 1916 מונה למפקד פלוגה ברגימנט. בתחילת מאי 1917 נפצע במהלך הקרבות, וב-28 בנובמבר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. בסוף מרץ 1918 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-173 (לורן ה-9), וביוני 1918 חזר לרגימנט הרגלים ה-144. ביולי 1918 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-173, ב-1 בספטמבר 1918 מונה לשליש חטיבת הרגלים ה-67. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף אוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בסתיו 1929 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1930 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-7 (הפרוסי). ב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 במאי 1933 מונה לקצין מטה באגף ההדרכה. ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בינואר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-1. ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-1 במאי 1938 מונה למפקח הכללי על חיל הרגלים, וב-1 באוגוסט 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-7.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה אוט מפקד הדיוויזיה ה-7, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14, וב-30 בספטמבר 1939 מונה למפקח הכללי על חיל הרגלים. ב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-25 במרץ 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-30. אוט לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב על יוון כחלק מהארמייה ה-12, ופיקד עליו עד 10 במאי.
ב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-6 באוקטובר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-11, שהיה חלק מהארמייה ה-17 ולאחר מכן חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-10 בדצמבר 1941 מונה אוט למפקד הקורפוס ה-52, שהיה חלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובאוגוסט 1942 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות A, והשתתף עמו בקרב על קווקז. ב-25 בדצמבר 1942 קיבל אוט על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובפברואר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17 והשתתף בקרבות בגשר קובאן. באפריל הועבר הקורפוס תחת פיקוד פלגת הארמייה קמפף, והשתתף בקרב חרקוב השלישי, וביולי לחם הקורפוס בקרב קורסק כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-1 באוקטובר 1943 מונה שוב למפקח הכללי על חיל הרגלים, וב-10 בפברואר 1944 מונה למפקח על היחידות האיטלקיות ששיתפו פעולה עם הורמאכט, ובתפקיד זה כיהן עד סוף המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר אוט בהוהנשפטלארן, וב-11 באוגוסט 1966 מת, והוא בן 76.
אאולוחיו מרטינס

אֵאוּלוֹחְיוֹ רָאמִירוֹ מַרְטִינֶס (בספרדית: Eulogio Ramiro Martínez; ‏11 ביוני 1935, אסונסיון – 30 בספטמבר 1984, ברצלונה) היה כדורגלן ששיחק בעמדת החלוץ במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. מרטינס נודע בעיקר בשל תקופתו במדי ברצלונה, שבמשך 6 שנים זכה שם פעמיים באליפות ספרד ופעמיים בגביע הספרדי. כמו כן, הוא ייצג הן את נבחרת פרגוואי והן את נבחרת ספרד, עמה השתתף במונדיאל 1962. לעיתים כונה בשם "קוקיטו" (Kokito או Coquito).