דאגלס אדמס
ביוגרפיה > חייו הבוגרים

בשנת 1974, התפרסמו חלק מהדברים שכתב בזמן האוניברסיטה (לאחר עריכה), בטלוויזיה, בערוץ ה-BBC2. באותה שנה, עלתה בלונדון גרסה של ההצגה. גרהאם צ'אפמן, גיבור הילדות של אדמס וחבר בצוות מונטי פייתון, ראה את ההצגה ויצר איתו קשר. כשנפגשו ביקש צ'אפמן מאדמס עזרה בסיום תסריט שהיה צריך לגמור עד הצהריים. נוצרה ביניהם שותפות כתיבה קצרה, במהלכה, בין השאר, הרוויח אדמס זכויות כתיבה על הפרק ה-45 בסדרה "הקרקס המעופף של מונטי פייתון". הוא הרוויח את זכויות הכתיבה בזכות טיוטה שכונתה "Patient Abuse", ומספרת על אדם שנדקר על ידי אחות, וכאשר הוא מגיע אל הרופא שלו, בעודו מדמם מהבטן, זה נותן לו למלא מספר טפסים לפני שהוא מתחיל בניתוח (מכאן הוא לקח גם את הבדיחה על "הווגונים" בהמשך). אדמס עזר גם לתכנן את הפוסטר לסרט "מונטי פייתון והגביע הקדוש".
בנוסף, היו לאדמס שתי הופעות קצרות בעונה הרביעית של הסדרה של מונטי פייתון. פעם אחת, בתחילת פרק 42, בתפקיד רופא לבוש מסכה, ופעם שנייה, בפרק 44, כשהוא מעמיס טילים על עגלה הנהוגה בידי טרי ג'ונס.
בשנת 1975, אחרי שנפרד מצ'אפמן, נתקל אדמס בקשיים במכירת הדברים שכתב. הוא המשיך לכתוב מערכונים, אבל לא הצליח להתפרנס מכך. כתוצאה מהקושי להתפרנס כתסריטאי, עבד אדמס במגוון עבודות שונות ומשונות, כגון מנקה לולי תרנגולות, ושומר ראש של משפחתו של אחד משליטי קטר (עבודה אליה הגיע בעקבות מודעה בעיתון). בזמן העבודה כשומר ראש לקה אדמס בדיכאון, וכשנסע לבקר את אמו בחג המולד, נשאר אצלה במשך שנה.
ב-1978 יצאה סדרת הרדיו של מדריך הטרמפיסט לגלקסיה. ב-1979 יצאה גרסת הספר לתסכיתים. ב-1980 יצאה גרסה חדשה לתסכיתי הרדיו, יחד עם הספר "המסעדה שבסוף היקום", ספר המשך ל"מדריך". בשנים אלו כתב את הסיפורים ״כוכב הפיראטים״, ״עיר המוות״ (יחד עם גראהם ויליאמס) ו״שאדה״ (שמעולם לא הופק) לסדרת המד״ב דוקטור הו.
למרות כל הספרים המצליחים בשנות השמונים מצבו הכלכלי הידרדר. הוא הפסיק להפיק הנאה מהכתיבה, והתחיל להתעניין בגאדג'טים ובמאבק למען איכות הסביבה. לפי דבריו, הסיבה להתדרדרות הכספית היא זאת: "משלמים לך המון ואתה לא מרוצה, הדבר הראשון שאתה עושה הוא לקנות דברים שאתה לא צריך ולא רוצה - ובשביל זה אתה צריך עוד כסף".
ב-1981 יצא "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" כסדרת טלוויזיה, אבל היא לא הצליחה כמצופה.
ב-1983 יצא הספר "The Meaning of Liff", שנכתב בעקבות משחק שנהג לשחק עם ג'ון לויד. במהלך המשחק, כל אחד אומר שם של עיר, והאדם השני צריך להמציא משמעות לאותה מילה (כך למשל, משמעות המילה "woking" היא "התחושה שאתה מרגיש כשאתה עומד במטבח ותוהה למה בדיוק באת לשם").
ב-1984 הוא סיים את "היו שלום ותודה על הדגים", הספר הרביעי בסדרת ה"מדריך". באותה שנה יצא גם משחק מחשב לפי הסיפור של מדריך הטרמפיסט. ב-1987 וב-1988 יצאו שני הספרים בסדרת דירק ג'נטלי, "סוכנות הבילוש של דירק ג'נטלי" ו"שעת התה הארוכה והאפלה של הנפש". ב-1987 הוציא אדמס משחק מחשב בשם "בירוקרטיה".
ב-1990 הוא הוציא לאור את "הזדמנות אחרונה לראות" ספר העוסק בחיות נכחדות, ובמסעו של אדמס מטעם ה-BBC, יחד עם הזואולוג מארק קרווארדיין, לראות אותן בפעם האחרונה.
ב-1991 סיים לכתוב את "The Deeper Meaning of Liff" (ספר ההמשך לספר "The Meaning of Liff"). ב-1992 יצא "לא מזיק ברובו", הספר החמישי בטרילוגיה של מדריך הטרמפיסט לגלקסיה.
באמצע שנות ה-90 הפסיק לכתוב מכיוון שלפי דבריו: "נתקעתי לגמרי באמצע כתיבת רומן, ואפילו שזה נשמע כפוי טובה, המחשבה שאצטרך לחתום על אינספור ספרים עוררה בי כעס ודיכאון".
ב-1997 הוציא משחק מחשב בשם "ספינת החלל טיטניק".
ב-2002 יצא ספרו האחרון "סלמון הספק", שהורכב מקטעים שונים שכתב במהלך חייו, כולל חלק מתוך הספר השלישי של "דירק ג'נטלי" אותו מעולם לא סיים לכתוב.