סאגת וינלנד
כתיבה > השפעות

על אף שהמאנגה מושפעת מסאגת אריק האדום ומסאגת הגרינלנדים, ליוקימורה התקשה לקרוא אותם בשל אורכם הבולט. לצורך כתיבת המאנגה, ביקר יוקימורה גם בקנדה על מנת לקבל השראה לחומר שעליו לאייר. בנוסף, קיבל יוקימורה השראה מסדרות אנימה על ויקינגים שבהן צפה בילדותו והוקסם מהם מאז; תרבותם ואורח חייהם היו לו משהו חדש ורענן ביחס לחייו שלו. בשנת 2003, נסע יוקימורה לסקנדינביה במטרה לערוך מחקר מקיף על ויקינגים, דבר שאיתגר אותו בשל מחסום השפה. לאחר ששב מנסיעתו, טען יוקימורה שספינת האוסברג הייתה הספינה היפה ביותר שראה אי-פעם, והשווה את הוויקינגים לווקאו במקום לסמוראים, מכיוון שלדבריו, בעוד שהוויקינגים היו יותר חופשיים וכנים לגבי רגשותיהם שלהם; הסמוראים היו שקטים יותר וצייתנים כלפי אדונם או לכבודם שלהם. יתר על כן, לצורך השלמת מחקרו, ביקר יוקימורה גם בדנמרק, איסלנד, צרפת ובריטניה; ואף יצרה דגמים בקנה מידה מלא במטרה להבטיח את מירב הריאליזם בתיאור החומרים, על אף שייצורם השפיע במידה ניכרת על לוח הזמנים שלו מבחינת לחץ.
בעוד שלרוב מתוארים הוויקינגים כגיבורים הירואיים, יוקימורה היה מעוניין לעסוק בפן המציאות הקשה של תקופתם. בשל האלימות הקשה לה היה עד, דמותו של ת'ורפין תמיד מאוירת עם הבעת פנים רצינית בקשת הסיפור הראשונה ובקשת שבאה לאחר מכן, עסוק בלכפר על חטאיו. כנגזרת מכך, מאופיינת דמותו של ת'ורקל כקומית יותר, מה שהקל על תהליך איור הקרבות. בנוסף, מנעו עורכיו של יוקימורה לאייר את דמותו של קנוט עם זקן לעיתים קרובות, מכיוון שחששו שהתערבותו בארכיטיפ הבישונן שהוא ייצג תביא לירידה בפופולריות של הסדרה. יוקימורה דחה טענה זו בטענה נגדית לפיה לכל אדם באותה התקופה היה זקן. לעומת זאת, על אף התבגרותו במהלך הקשת הסיפור השנייה, מגלח ת'ורפין תכופות את זקנו, מכיוון שיוקימורה לא רצה שייצטייר כאדם חזק ואלים.
יוקימורה החל לחקור אודות ת'ורפין קרלספני לאחר שקרא ספר עליו. בשל היעדר מידע היסטורי על דמותו, יוקימורה היה חדור מוטיבציה להפוך אותו לגיבור באמצעות מספר חירויות יצירתיות בכל הקשור לרגעים מחייו. יוקימורה ציין שדמותו של ת'ורפין התפתחה בצל דמותו של אסקלאד, שדמותו הפכה מעורפלת אפילו לעצמו כתוצאה מהצדדים הרבים שהוא חושף בעצמו במהלך הסדרה. יוקימורה אף הצהיר כי רוב הדמויות שכתב הם אנשים שת'ורפין מסתמך עליהם למעט דמותו של אסקלאד – גם המנטור וגם הנמסיס של ת'ורפין - שהיה יוצא הדופן. מערכת יחסים מסובכת נוספת שכתב יוקימורה היא יחסיהם של איינר ות'ורפין, מכיוון שהשניים כושלים לבוא זה לעזרת זה. באמצעות הדמויות, ביקש יוקימורה להראות מהי השפעת הנקמה על הדמויות עצמן ועל סביבתן. בין שאר הדמויות, נוצרה דמותו של קנוט לשמש כניגוד לדמותו של ת'ורפין ולייצג את קונפליקט הערכים המנוגדים. בדיעבד, גילה יוקימורה שהסדרה מציגה בעיקר דמויות גבריות בולטות, שכן הנשים מתות או מופיעות באופן מועט. אחת היוצאות מן הכלל הייתה דמותה של גודריד – המבוססת על דמות היסטורית באותו שם שהשפיעה מאוד על חייו של ת'ורפין.
קשת הסיפור האחרונה של הסדרה, המתרחשת בווינלנד, מציגה באופן בולט את ילידי שבט המיקמק. כתיבת הדמויות והתרבות המיקמקיות נעשו בהדרכתן של בוורלי ג'דור ויולנדה דני מהארגון החינוכי "Miꞌkmaw Kinaꞌmatnewey". השימוש בשפת המיקמק נעשה בסיועו של ברני פרנסיס, בלשן וחוקר שעזר באורתוגרפיה הפרנסיס-סמית'ית, הכתיב הרשמי של המועצה הגדולה של מיקמק. הדמויות המיקמקיות שת'ורפין פוגש במסעו נכתבו בהשראת אגדת-העם "מוווינסקוו" ("הדוב הקטן", או "הגור הקטן"), במהלכה הדמות הראשית תמיד חיה יחד עם הטבע במטרה לשרוד. עם זאת, בניגוד לדמותו של ת'ורפין במאנגה, ת'ורפין קרלספני מת במהלך מסעו לווינלד, ויוקימורה הצהיר על כך שהוא מתלבט כיצד לכתוב את הקשת הסופית באופן מלא תקווה, והאם להישאר נאמן לעובדת מותו של ת'ורפין או לא.