stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסף פני-אל
ביוגרפיה > כתיבה ועריכה

ב-2002 היה שותף בעריכת הספר "רשו"ת הרבים" מאת הרב יובל שרלו בהוצאת ישיבת פתח תקווה.
ב-2003 ערך (לצד שי רבינוביץ וספי כהן) את הספר "רשו"ת היחיד" מאת הרב יובל שרלו בהוצאת ישיבת פתח תקווה.
ב-2006 יזם את ההוצאה לאור של הספר "הנבא בן אדם: על הנבואה כאפשרות ממשית" שערך אודיה צוריאלי בהוצאת ראובן מס.
ב-2008 עלתה בתיאטרון אספלריא ההצגה "אויש ומויש ונס פך השמן" שכתבו אסף פני-אל וחגי לובר.
בין השנים 2014–2015 כתב טור בשם "שחנ"ש במוצ"ש" באתר כיפה. הטור עסק בעולם הנפשי של האדם הדתי.
ב-2017 כתב ושיחק בהצגה "תיקון חצות" שביימו אושרי מימון ועמיחי חזן בהפקת תיאטרון נקודה טובה. הצגה זו עלתה גם בפסטיבל עכו.
ב-2018 כתב וביים את ההצגה "אבי הכיפות הסרוגות", המבוססת על חייו של הרב משה צבי נריה, בהפקת מדרשת ירושלים של זהב.
כתב טורים בענייני תרבות בערוץ 7, במעייני הישועה וטור בנושא תיאטרון בעיתון אותיות.
עוסק גם באיור ובעריכת וידאו.
ב-2020 יזם ואייר את מיזם "פרשה בדקה" - סדרת סרטוני אנימציה על פרשת השבוע בליווי קריינות של אמנים שונים, ביניהם: רמי קלינשטיין, שי אברמסון, עידן יניב, נעם יעקובסון, ידידיה מאיר, סיון רהב-מאיר, ישי לפידות, עודד מנשה, רביטל ויטלזון-יעקבס, יאיר אורבך, שולי רנד, קלמן ליבסקינד, גולן אזולאי, עקיבא תורג'מן, טוביה רוזנפלד, טל מוסרי, נתן רביץ, אמיר מויאל, מיכל דליות, ארלה הראל, משה פייגלין, אראל סג"ל, מתן צור, נדב נווה, יאיר יעקבי, אשר בן אבו, דנה ורון, קובי אפללו, קובי אריאלי, אברי גלעד, יהורם גאון, דין דין אביב, אבישי שטרית, ג'קי לוי ועוד.
ביוגרפיה > בימוי

ב-2011 ביים את ההצגה "שווים זה"ב" שכתבה אתי אלבוים בתיאטרון אספקלריא.
ב-2012 ביים את ההצגה "אגדת להטוטים" בהפקת תיאטרון מופאש.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי ואב לשישה, והם מתגוררים בשילה.
הערות שוליים

1 2  הילה חיימוביץ', ‏גיוס: MyState הישראלית מגייסת 6.5 מיליון דולר, תחסוך לכם את ההמתנה בטלפון, באתר Geektime‏, 20 בינואר 2016
↑  אסף אולשיצקי, שיחות עם אסף: כשחיפוש זוגיות פוגש פסיכודרמה, באתר ערוץ 7, 6 באוקטובר 2023
↑  למשל: קורס פלייבק במתנ"ס בית אל
↑  אמציה האיתן, רואים את הקולות, באתר ערוץ 7, 19 באוקטובר 2006
↑  שמעון כהן, העקירה עולה לראשונה על בימת התיאטרון, באתר ערוץ 7, 13 בדצמבר 2015
↑  ורדה בלונדר, ביטויים של שבר: ניתוח מופעי תיאטרון שצמחו בקרב מפוני גוש קטיף לאחר ההתנתקות באוגוסט 2005, עבודת גמר (מ.א.) אוניברסיטת תל אביב 2013
↑  אחיה ראב"ד וברית פרץ, אביו של הרוג הפיגוע: תבקש מה' להיות האחרון, באתר ynet, 30 באפריל 2013
↑  אסף פני אל, ‏שחנ"ש במוצ"ש: טראומה,  באתר כיפה, 24 במאי 2014
↑  אמילי עמרוסי, השליחים של נאפו, באתר ישראל היום, 7 ביוני 2013
1 2  תיקון חצות באתר תיאטרון נקודה טובה
1 2  אבינדב ויתקון, הדתיים מקבלים במה, באתר ערוץ 7, 7 בספטמבר 2017
↑  הקורונה מפחידה? אמונה בסיפורו של נחום איש גמזו, באתר "סרוגים", 2 באפריל 2020
↑  אבי טאוב, חייל עם סיפור מחפש תרופה - קרוב אליך, באתר קרוב אליך, ‏21 במרץ 2024
↑  החזן שלא ידע לקרוא בתיאטרון לב השמיים
↑  היצירה והמצווה: לחם באתר ניצוצות
↑  היצירה והמצווה: נייר באתר "ניצוצות"
↑  היצירה והמצווה - חבלים באתר ניצוצות
↑  אוצר המשלים - חלק 1 באתר ניצוצות
↑  איך לדבר על מה שקשה?, באתר ערוץ 7, 20 במאי 2020
↑  ערוץ הילדים, אלף אלף: אומנות ואמונה עם אושרי ואסף. מצוות כיבוד הורים, באתר הידברות, ‏30 ביוני 2024
↑  כיכר השבת, ‏ראיון ופרק חדש בסדרת המתח "שמי ברזל", באתר כיכר השבת, 16 בדצמבר 2020
↑  רשו"ת הרבים באתר הספרייה הלאומית
↑  רשו"ת היחיד באתר הספרייה הלאומית
↑  יאיר שלג, בומבה של נביא, באתר הארץ, 5 במרץ 2007
↑  הנבא בן אדם באתר הספרייה הלאומית
↑  אסף פני אל,  באתר כיפה
↑  טורים מאת אסף פני-אל, באתר ערוץ 7
↑  אסף פני-אל, פרשה בדקה, באתר ערוץ 7
↑  מופאש - תיאטרון ייחודי המשלב להטוטים והצגות, באתר שורש, ‏3 בפברואר 2012
↑  יצחק טסלר, הקונטרה לפסטיגל: להיטי החנוכה שכבשו את במות המגזר, באתר ynet, 26 בדצמבר 2019
↑  אגדת להטוטים באתר תיאטרון מופאש
מולי (אסף פני-אל) ופולקע (אבישי שטרית)
מעלית הכותל

מעלית הכותל היא מעלית שעתידה לחבר בין מפלס הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים למפלס רחבת הכותל המערבי. מטרת היוזמה היא הנגשת רחבת הכותל המערבי לעשרות אלפי מבקרים, שנאלצים להגיע במעלות רבי יהודה הלוי או בדרכים אחרות.
בסך הכל ייבנו באתר שתי מעליות בגובה כ-22 מטר ואולם מבואה, בעלות 55 מיליון שקלים ובמשך כשלוש שנים.
המעלית

הרובע היהודי כבר הונגש ברובו לבעלי מוגבלויות לפני כמה שנים. עם זאת, לאור המורכבות הרבה בחפירה בתוך אדמת הרובע, לא נפתרה בעיה מרכזית, חיבור מפלס הרובע למפלס הכותל. על מנת לפתור את הבעיה תיבנה מעלית שתרד מרחוב משגב לדך עד גובה הכותל, משם תוביל מנהרה אופקית באורך 65 מטר עד ליציאה. במתחם ייבנו חדרי שירותים, פינות ישיבה, חדרי חשמל ואוורור וכן שדרת חנויות.
היוזמה הוצעה לראשונה בשנת 2001 על ידי ברוך קליין, איש עסקים בינלאומי המתגורר ברובע היהודי. בשנת 2008 חתמו ניסים ארזי, מנכ"ל החברה לשיקום ופיתוח הרובע היהודי, ומר ברוך קליין, על תרומה של מר קליין בגובה של כעשרה מיליון ש"ח ליוזמה.
במאי 2017 התקבלה החלטת ממשלה על ביצוע ומימון היוזמה. היא תמומן על ידי גופים שונים, וכוללת שיתוף פעולה מורכב בין כולם. מבין הגופים ניתן למנות את עיריית ירושלים, החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי, משרד ירושלים ומורשת, משרד התיירות, משרד הבינוי והשיכון ועוד. ביוני 2020 פורסם שנחתם הסכם בין עיריית ירושלים לחברה לשיקום ולפיתוח ברובע היהודי לתחילת העבודות. העלות סופית מגיעה ל-55 מיליון ש"ח והבנייה צפויה להסתיים תוך כשלוש שנים.
בספטמבר 2024 החלו עבודות הבנייה של המנהרה, שעל פי התכנון, יסתיימו עד 2026.
ממצאים ארכאולוגים

בחפירות ההצלה במקום התגלה מקווה טהרה מתקופת בית שני. ייחודו של המקווה מתבטא במיקומו, על המדרון המזרחי של הגבעה המערבית, באזור שבין העיר העליונה לעיר התחתונה. תופעה לא מוכרת שמצריכה מחקר נוסף היא שהמקווה נחצב תחת אמת המים התחתונה, ונראה שהיא הייתה מקור המים המרכזי שלו. ייתכן שהמקווה שימש חלק מבית מפואר ברובע ההרודיאני שסביר להניח שגרו בו משפחת כהנים.
בנוסף נמצאו אמת מים מימי בית המקדש השני, בריכת מים שנבנתה על ידי חיילי הלגיון העשירי פרטנסיס ובור מים ובו כ-40 סירי בישול מתקופה זו. החפירות נערכו בניהולם של מיכל הבר וד"ר אורן גוטפלד, מטעם האוניברסיטה העברית ובמימון משרד ירושלים ומורשת.
בשיתוף עם ד"ר עמית ראם הוחלט לשמר את המקווה ולשלב אותו ואת שאר הממצאים בבניית אולם המבואה של המעלית.
הערות שוליים

↑  בעלות 55 מיליון שקלים: פרויקט המעלית לכותל מתקדם | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2020-06-24
↑  אגף תכנון, בינוי ופיתוח, באתר החברה לפיתוח הרובע היהודי, ‏2021-09-09
↑  מעלון יחבר את הרובע היהודי עם רחבת הכותל, באתר www.aisrael.org
↑  קותי פונדמינסקי, בקרוב בכותל: מעלית מהרובע היהודי אל רחבת המתפללים, באתר mynet‏ ירושלים, 28 במאי 2017
↑  כיכר השבת, ‏משה ליאון חתם: תוקם מעלית שתחבר בין הרובע לכותל, באתר כיכר השבת, 23 ביוני 2020
↑  שילֹה פריד, פורצי דרך: החלו העבודות לבניית מעלית הכותל, באתר ynet, 22 בספטמבר 2024
↑  איתמר אייכנר, מקווה טהרה מימי בית שני התגלה בחפירות ארכיאולוגיות בירושלים, באתר ynet, 11 ביולי 2022
| הר הבית |
| --- | --- | --- |
| מבני הר הבית | מסגד אל-אקצא • כיפת הסלע • אורוות שלמה • כיפת השלשלת • כיפת שלמה • כיפת הרוחות • כיפת הדקדוק • כיפת העלייה • המינרטים בהר הבית • הכוס • מוזיאון האסלאם |  |
| הר הבית בדתות המונותאיסטיות | הר הבית ביהדות • הר הבית בנצרות • הר הבית באסלאם |  |
| הכותל המערבי | שער קיפונוס • רחבת הכותל המערבי • הכותל הקטן • קשת רובינסון • שער ברקלי • קשת וילסון • שער וורן • שער המוגרבים • שער השלשלת • שער הטהרה • שער מוכרי הכותנה • שער הברזל • שער המשגיח • שער בני ע'ואנימה • מנהרות הכותל |  |
| הכותל הדרומי | שערי חולדה • השער הכפול • העופל • הגן הארכאולוגי ירושלים |  |
| הכותל המזרחי | שער הרחמים • שער שושן |  |
| הכותל הצפוני | שער טדי • השער החשוך • שער הסליחה • שער השבטים |  |
| מבנים בהר בעבר | בית המקדש הראשון • בית המקדש השני • מקדש הורדוס • מקדש יופיטר • בית המקדש של יוליאנוס |  |
| מבנים מתוכננים בעתיד | מעלית הכותל • הרכבל לכותל • בית המקדש השלישי |  |
| עליית יהודים להר הבית | כניסה להר הבית (הלכה) • הגבלת כניסה להר הבית |  |
| שונות | הסטטוס קוו בהר הבית • זיהוי מקום המקדש • פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית |  |
אנטרפרייז (NCC-1701-E)

ספינת החלל אנטרפרייז-E (או בשמה המלא באנגלית: USS Enterprise – NCC-1701-E) היא ספינת הפדרציה השישית הנושאת את השם אנטרפרייז אשר מופיעה בסרטי הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", "מסע בין כוכבים: המרד", "מסע בין כוכבים: נמסיס", ושייכים לזיכיון מסע בין כוכבים. הקפטן הוא ז'אן לוק פיקארד, שעבר לאנטרפרייז-E לאחר שאנטרפרייז-D נהרסה (בסרט "מסע בין כוכבים: דורות").
מקורות ועיצוב

רונלד ד' מור, אחד הכותבים הראשיים של הסרט "דורות" ו"המפגש" הציע שבניית אנטרפרייז-E החלה בעונה האחרונה של "הדור הבא" (2370). לספינה ניתן בתחילה שם שונה שהוחלף לאנטרפרייז. כך הפכה לספינת הדגל של הפדרציה לאחר שאנטרפרייז-D הושמדה במהלך הסרט דורות.
תיאור

האנטרפרייז-E היא ספינה מדגם "סובריין" ("Sovreign"), הספינה הושקה בשנת 2372 במספנות סן פרנסיסקו (הנמצאות במסלול סביב כדור הארץ) תחת פיקודו של קפטן ז'אן לוק פיקארד ורוב הסגל הבכיר ששירת על סיפונה של האנטרפרייז-D. ברומן הלא-קאנוני "Ship of the Line", פרי עטה של הסופרת דיאן קרי, צוין ששמה המיועד של הספינה היה "הונוריוס" ("Honorius") ושמונטגומרי סקוט היה חלק מצוות המהנדסים שעיצבו אותה.
בסרט "המפגש", האנטרפרייז-E השתתפה בקרב על גזרה 001, הרסה את קוביית הבורג ובהמשך נסעה לעבר על מנת לעצור את הבורג מלהתערב במפגש הראשון של זפרם קוקרן עם הוולקנים. הבורג חטפו וכמעט הטמיעו את הספינה, עד שפיקארד ודאטה הצליחו לכבוש אותה מחדש. בסרט "המרד" הצוות עוצר את סונ'א מלעקור בכוח את הבא'קו מעולם הבית שלהם. בסרט "נמסיס" האנטרפרייז-E סופגת פגיעות קשות כשהיא עוצרת את שינזון מלהשתמש בנשק להשמדה המונית שיהרוס את כל החיים על פני כדור הארץ, לאחר מכן הספינה חוזרת לנמל כדי לעבור שיפוצים מסיבים. בפרק האחד לפני אחרון של מסע בין כוכבים: פיקארד, "וקס", האנטרפייז נזכרת בקצרה שהיא הייתה מפוקדת על ידי וורף, אבל היא בלתי שמישה ומקולקלת בגלל סיבות לא ברורות.
בספרים שפורסמו על ידי Pocket Books אחרי הסרט "נמסיס" האנטרפרייז-E נשארת תחת פיקודו של פיקארד כשבשנת 2385 (על פי סדרת הרומנים הלא-קאנוניים "Star Trek: The Fall" משנת 2013) דאטה מוחזר לחיים (בדומה לעלילת הקומיקס "Countdown") אך מחליט שלא להצטרף מחדש לצי הכוכבים. בספר "The Last Best Hope" מהסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד" מסופר שלאחר שפיקארד יצא למשימה לפינוי החלל הרומולאני לקראת הסופרנובה, קיבל וורף את הפיקוד על האנטרפרייז-E.
בשרטוטים של המעצבים ניתן לראות שבסרט "נמסיס" יש לאנטרפרייז-E תותחי פייזר ומשגרי טורפדו שלא נמצאו עליה בסרט "המרד". בנוסף, ניתן לראות שמנועי העיוות הוזזו מעט למעלה וקדימה. בספר "Star Trek: Ships of the Line" שנכתב על ידי היועץ הטכני של הזיכיון, מייקל אוקודה, נכתב שהאנטרפרייז-E מסוגלת לטוס במהירות עיוות מקסימלית של 9.995.
בפרק "Vox", הפרק הלפני אחרון בסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד", שעלילתו מתרחשת בשנת 2401 נרמז שהספינה הושמדה כליל, וכי ישנם מי שמאשימים בכך את וורף.
תיאור > צוות הפיקוד

קפטן ז'אן לוק פיקארד (קפטן) - מפקד הספינה מיום השקתה (2372).
קומנדר ויליאם רייקר (קצין ראשון) - קצין ראשון על האנטרפרייז מיום השקתה (2372) ועד למינויו לקפטן הטיטאן (2379).
לוטננט קומנדר דאטה (קצין מבצעים) - קצין המבצעים, והשלישי בשרשרת הפיקוד של האנטרפרייז מיום השקתה (2372) ועד מותו בסוף הסרט "נמסיס" (2379).
קומנדר דיאנה טרוי (יועצת) - יועצת הספינה מיום השקתה (2372) ועד שעברה לשמש כיועצת על סיפון הטיטאן יחד עם בעלה הטרי, ויליאם רייקר, שמונה לקפטן הספינה (2379).
לוטננט קומנדר וורף (מפקד הביטחון / קצין נשק) - לאחר ששירת כקצין מבצעים אסטרטגי על חלל עמוק 9 במהלך מלחמת הדומיניון, מונה לשגריר על קרונוס, אך עד לתקופה המתוארת בסרט "נמסיס", חזר לצי הכוכבים. עם קידומו של רייקר והמעבר לטיטאן מונה וורף לקצין ראשון ברומן הלא-קאנוני "Resistance" וממשיך לשרת בתפקיד זה בספרי ההמשך של "הדור הבא". בספר "The Last Best Hope", פריקוול לסדרה "פיקארד", מונה וורף לקפטן האנטרפרייז-E. עד כה לא אושר מינוי זה בקאנון.
קומנדר ד"ר בברלי קראשר (קצינת רפואה ראשית) - קראשר שימשה כקצינת הרפואה הראשית של הספינה מיום השקתה. לפי הרומן הלא-קאנוני "Death in Winter" לקחה על עצמה את תפקיד קצינת הרפואה הראשית של צי הכוכבים לקדנציה נוספת (הראשונה הייתה במהלך העונה השנייה של "הדור הבא"), אך חזרה לאנטרפרייז-E ברומן "Resistance" ולאחר מכן נישאה לקפטן פיקארד.
לוטננט קומנדר ג'ורדי לה פורג' (מהנדס ראשי) - מונה למהנדס ראשי של הספינה מיום קבלתה לצי הכוכבים.
לוטננט רג'ינלד בארקלי (טכנאי דיאגנוסטיקה) - נוכח במהלך אירועי הסרט "המפגש".
לוטננט הוק (הגאי) - שימש כהגאי הספינה עד להטמעתו על ידי הבורג, ומותו לאחר מכן בידי וורף בסרט "המפגש".
קבלה

בשנת 2018 דירג האתר גיזמודו את האנטרפרייז-E על בסיס העיצוב בסרטים "המפגש", "המרד" ו"נמסיס" במקום השלישי מבין כל הספינות שנשאו את השם "אנטרפרייז" בזיכיון "מסע בין כוכבים".
ב-2019 אתר Syfy דירג את האנטרפרייז-D במקום השלישי מבין גרסאות הספינה בזיכיון.
הערות שוליים

↑  Ronald D. Moore (17 בפברואר 1998). "Answers". אורכב מ-המקור ב-2009-01-05. נבדק ב-2006-12-31. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Okuda, Michael; Okuda, Denise; Debbie Mirek (1999). The Star Trek Encyclopedia. Pocket Books. ISBN 0-671-53609-5.
↑  Carey, Diane (1997). Ship of the Line. New York, USA: Pocket Books. ISBN 0-671-00924-9.
↑  "Star Trek Nemesis".
↑  , Miller, Leon (April 18, 2023). . CBR. Retrieved April 20, 2023.
↑  http://www.ex-astris-scientia.org/articles/sovereign.htm ex-astris-scientia.org
↑  Okuda, Michael; Clark, Margaret; Doug Drexler (בנובמבר 2006). Star Trek: Ships of the Line. Simon & Schuster Adult Publishing Group. ISBN 1-4165-3243-9. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Whitbrook, James. "All 11 Versions of the U.S.S. Enterprise, Ranked". io9 (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-07-09.
↑  Brigden, Charlie (2019-01-21). "From one generation to the next: Ranking the Starships Enterprise". SYFY WIRE (באנגלית). נבדק ב-2019-07-31.
| מסע בין כוכבים: הדור הבא |
| --- | --- | --- |
| יוצר הסדרה | ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | פטריק סטיוארט • ג'ונתן פרייקס • לוואר ברטון • מייקל דורן • גייטס מק'פאדן • מרינה סירטיס • ברנט ספיינר • ויל ויטון • דניס קרוסבי • דיאנה מולדואר |  |
| דמויות ראשיות | ז'אן-לוק פיקארד • ויליאם רייקר • ג'ורדי לה פורג' • וורף • בוורלי קראשר • דיאנה טרוי • דאטה • וסלי קראשר • טאשה יאר • קתרין פולאסקי |  |
| דמויות משנה | מיילס או'בריאן • רג'ינלד בארקלי • גאורון • גאינן • רו לארן • סארק • סילה • זפרם קוקרן • קיו • קיילאס • תומאס רייקר |  |
| גזעי חייזרים | אל-אוריאנים • אנדרואיד • באג'ורנים • בטאזואיד • בורג • וולקנים • פרנגי • קיו • קרדאסים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | אנטרפרייז-D • אנטרפרייז-E • הולודק • וייזור • טרנספורטר • מאקי • מנוע עיוות • משכפל • מתרגם אוניברסלי • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • הקרב בוולף 359 • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| סרטי הקולנוע | דורות • המפגש • המרד • נמסיס |  |
| פרקים בולטים | Encounter at Farpoint • The Big Goodbye • Pen Pals • Q Who • Yesterday's Enterprise • The Best of Both Worlds • Redemption • Darmok • The Outcast • The Inner Light • All Good Things... |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים • מסע בין כוכבים: פיקארד • אימזדי |  |
פסאפאלו

פסאפאלו (בפינית: Pesäpallo; מכונה גם בייסבול פיני) הוא ספורט פופולרי בפינלנד, שלעיתים קרובות נקרא הספורט הלאומי של פינלנד. הוא מבוסס באופן ישיר על הבייסבול ושמו נדרש ממנו (אם כי המילה "Pesä" מתורגם כ"קן" בפינית). בפסאפאלו משחקים גם במדינות אחרות כולל גרמניה, שוודיה, שווייץ, אוסטרליה וקנדה. המשחק דומה ל-Brännboll, הקפות, וכן Lapta, כמו גם בייסבול. לפעמים קוראים לו בכינוי ״Pesis״.
הפינים החלו לשחק במשחק זה במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20.
הקורפוס ה-51 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  28 באוגוסט 1916 – ינואר 1919 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
הקורפוס ה-51 (בגרמנית: Generalkommando zbV 51 תרגום מילולי: "הפיקוד הכללי מס' 51") היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1919.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-27 באוגוסט 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובניגוד למבנה הקורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, שכלל 2 דיוויזיות אורגניות בכל קורפוס, החליט המטה הכללי הגרמני בשל מלחמת החפירות שהתנהלה בחזיתות השונות, להקים מפקדת קורפוס ללא יחידות אורגניות תחתיה, ואשר תאגד לעיתים אף 5 או 6 דיוויזיות.
הקורפוס לחם בחזית המזרחית, ולחם במתקפת קרנסקי ובקרב ריגה. בספטמבר 1917 הועבר הקורפוס לחזית האיטלקית, שם השתתף בקרב קפורטו כחלק מהארמייה ה-14. בתחילת 1918 הועבר הקורפוס לחזית המערבית, ובמרץ לחם הקורפוס במבצע מיכאל כחלק מהארמייה השנייה ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרב אמיין ובמתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

אלברט פון ברר (27 באוגוסט 1916 - 28 באוקטובר 1917)
אברהרד פון הופקר (3 בנובמבר 1917 - 23 באוגוסט 1918)
הנס פון בלו (23 באוגוסט 1918 - ינואר 1919)
לקריאה נוספת

קרון, הרמן (2002). הצבא הגרמני הקיסרי 18–1914: ארגון, מבנה, וסדרי כוחות (פורסם לראשונה ב-1937).
יעקב קדמי (פעיל עלייה)

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1947 (בן 77) ברית המועצות (1923–1955) ברית המועצות
 תאריך עלייה:  1968
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  המכללה לביטחון לאומי 
 השתייכות:   נתיב
 תפקידים בשירות
 ראש נתיב
 פעולות ומבצעים
 מלחמת יום הכיפורים 
 
יעקב קדמי (נולד ב-5 במרץ 1947) הוא פעיל עלייה יליד ברית המועצות, לשעבר ראש ארגון "נתיב", איש ציבור, מרצה, יועץ ופרשן גאופוליטי. מאז פברואר 2023 נמצא תחת סנקציות של מועצת האיחוד האירופי בשל פעילותו בהפצת התעמולה של המשטר הרוסי לשם הצדקת התוקפנות הרוסית במלחמת אוקראינה–רוסיה.
כללי

יעקב קדמי (נולד ב-5 במארס 1947 בשם יעקב קזקוב) בן ליוסף וסופיה (סוניה), הוא פעיל עלייה יליד ברית המועצות שהיה ליהודי הראשון שקבל אשרת עלייה למדינת ישראל ללא משפחה בישראל, ולימים הפך לראש ארגון "נתיב" (1992–1999), כיום הוא מרצה על אסטרטגיה, יחסים בין-לאומיים, יחסיה של רוסיה עם העולם ועל עלייה.
בחודש דצמבר 1967 פנה במכתב לשלטונות, אשר פורסם במקביל בוושינגטון פוסט, ובו הודיע כי ויתר על אזרחותו הסובייטית ודרש שיאפשרו לו לעלות לישראל. חודשיים לאחר פרסום המכתב, בפברואר 1968, גורש קזקוב מרוסיה, ונסע לבדו ברכבת לווינה. משם הגיע לישראל בהיותו בן 20.
בישראל המשיך קזקוב בפעילותו, בדרישתו לתת אפשרות ליהודי ברית המועצות לעלות לישראל. הממסד הישראלי חשד בתחילה שקזקוב הוא סוכן מושתל של הקג"ב. למרות זאת, בסיוע חברי כנסת שהציגוהו כגיבור לאומי, הגיע קזקוב ודרישתו לשחרר את יהודי ברית המועצות אל דעת הקהל הישראלית. בכך היה קזקוב מהראשונים שעוררו את הפעילות הציבורית הגלויה בכל העולם. ב-1970 הוא טס לניו יורק, יחד עם פעיל העלייה דב שפרלינג, וקיים שם במשך תשעה ימים שביתת רעב מול בניין האומות המאוחדות. השביתה עוררה הדים רבים בישראל ובעולם ובמהלכה טבע קזקוב את הסיסמה "שלח את עמי", שהפכה לסמל המאבק למען העלייה.
קזקוב שב לישראל, התגייס לצה"ל ושירת כקצין בשריון. במלחמת יום הכיפורים היה בצוות הטנק של אהוד ברק, שנשלח לחווה הסינית לחלץ את הצנחנים.
לאחר שירותו הצבאי הצטרף לארגון "נתיב" (שהיה ידוע גם כ"לשכת הקשר") ופעל רבות למען יהדות ברית המועצות, שלומה, ביטחונה ועלייתה ארצה, ובמסגרת זו גם עברת את שם משפחתו כחלק משליחות בין-לאומית. בשנת 1992 מונה לעמוד בראש הארגון אשר לקח חלק משמעותי מאוד בגל העלייה הגדול של שנות התשעים. בשנת 1999 פרש קדמי מראשות הארגון ומאז הוא משמש כמרצה ויועץ.
מאבק העלייה האישי לישראל

ב 19 בפברואר 1967 קדמי התפרץ לשגרירות ישראל במוסקבה וביקש שיסייעו לו לעלות לישראל. על סמך היתר כניסה לישראל שניתן לו על ידי שגרירות, פנה לשלטונות ברית המועצות בבקשה למתן היתר יציאה לעלייה לישראל. שלטונות ברית המועצות סירבו בנימוק שאין לו קרובים בישראל. ב-11 ביוני 1967, ביומה האחרון של מלחמת ששת הימים, ניתקה ברית המועצות את יחסיה עם ישראל. באותו יום הגיש בקשה לפרלמנט הסובייטי, שבה ויתור על אזרחותו הסובייטית. זו הייתה פעם ראשונה שאזרח סובייטי מבקש לוותר על אזרחותו הסובייטית כשהוא נמצא בשטחה של ברית המועצות. לאור ניתוק היחסים בין ישראל וברית המועצות ולאור העובדה שלא ניתן היה להיכנס לשגרירות ישראל, התפרץ קדמי לשגרירות ארצות הברית, והשאיר בה פנייה לוועדה לזכויות אדם של האו"ם בצירוף העתק בקשה לפרלמנט הסובייטי על ויתור על אזרחותו הסובייטית. בפנייתו לפרלמנט הסובייטי דרש לוותר על אזרחותו הסובייטית ובין השאר כתב:
אני יהודי. נולדתי יהודי, ואני רוצה לחיות את חיי כיהודי. עם כל רגשי הכבוד שלי לעם הרוסי איני רואה את עמי נחות באופן כלשהו לגבי העם הרוסי, או כל עם אחר, ואינני רוצה להיטמע על ידי עם כלשהו. מאחר שבברית המועצות אין כל תנאים לקיומו של עם יהודי, יש להניח ליהודים הרוצים לצאת מברית-המועצות את האפשרות לעשות זאת (בדיוק כפי שהדבר נעשה בארצות אחרות, למשל, ברומניה ובפולין). אני יהודי, וכיהודי אני סבור שמדינת ישראל היא מולדתי, מולדת עמי, והמקום היחיד על פני כדור הארץ שבו קיימת מדינה יהודית עצמאית, ואני ככל יהודי אחר, בעל זכות בלתי-מפוקפקת לחיות באותה מדינה. לעם היהודי ישנה זכות משלו למדינה עצמאית משלו, וכל יהודי, יהיו מגוריו באשר יהיו, ויהיה מקום הולדתו אשר יהיה, יש לו זכות לחיות במדינה היהודית.
בדצמבר 1968 פורסמה הפנייה של קזקוב בעיתון וושינגטון פוסט. ראש שלוחת "נתיב" בארצות הברית, נחמיה לבנון, הוא שהעביר עותק של הפנייה לפרסום. זו הייתה ההצהרה הראשונה מסוגה שפורסמה ואתגרה באופן פומבי את שלטונות ברית המועצות, שמנעו באופן גורף את יציאתם של יהודי ברית המועצות מתחומה, אלא אם היו להם קרובים מדרגה ראשונה בישראל שביקשו "איחוד משפחות" (גם הבקשות לאיחוד משפחות לרוב נענו בסירוב). בפברואר 1969, בעקבות הפרסום, הודיעו השלטונות לקזקוב שהם מאפשרים לו לצאת לישראל ועליו לצאת מהמדינה תוך שבועיים. בכך, היה קזקוב למעשה ליהודי הראשון שקיבל אישור לעזוב את ברית המועצות ולעלות לישראל ללא קרובים בישראל.
המאבק לפתיחת שערי ברית המועצות לעלייה לישראל

בישראל, יחד עם פעילי עלייה ואסירי ציון שהחלו לעלות לישראל, דרש קזקוב משלטונות ישראל לעבור למדיניות מאבק פומבית לאפשר עלייה חופשית ליהודי ברית המועצות, בניגוד למדיניות הישראלית הרשמית – שגרסה שעדיף לפעול בדרכים שקטות כדי לא להרגיז את השלטונות הסובייטיים.
בדצמבר 1969 נסע לארצות הברית עם גאולה כהן ודב שפרלינג במטרה להסביר ליהודי ארצות הברית את מצבם של יהודי ברית המועצות ולגייס אותם למאבק למען עלייה חופשית של יהודי ברית המועצות לישראל. באותה הנסיעה נפגש עם כמה ראשי ארגונים יהודים, שנענו לבקשתם. פעילותם ונוכחותם בארץ של פעילי העלייה נשמרה בסוד, בהתאם למדיניותה של ממשלת ישראל. הצנזורה אסרה כל פרסום בתקשורת הישראלית על העלייה ועל המאבק להעלאת יהודי ברית המועצות.
קדמי וצעירים נוספים החליטו לשבור את קשר השתיקה. לצורך כך הם גייסו את יו"ר התאחדות הסטודנטים, יונה יהב, אשר שוכנע שמדיניות ממשלת ישראל שגויה, ורק מאבק גלוי בגיבוי תקשורתי יסייע לפתיחת שערי ברית המועצות ליהודים. כתוצאה מכך, יהב החליט לגייס את הקמפוסים למאבק נגד הצנזורה ובעד העלייה, וראיין את קזקוב לעיתון האוניברסיטה. הצנזורה פסלה את הראיונות ולכן החליטו יהב ואנשיו להדפיס בעמוד הראשון של עיתון האוניברסיטה כתם שחור עם חותמת הפסילה של הצנזורה, והדבר הביא להגברת העניין במאבקם ולארגון הפגנות בקמפוסים. כתוצאה מכך מנהלי "נתיב" איימו על יונה יהב שיודח מתפקידו ואף ייאסר. הח"כים גד יעקבי ושולמית אלוני הציגו בכנסת שאילתות מביכות ועוקפות צנזורה.
באפריל 1970 קיים יעקוב קדמי במשך תשעה ימים שביתת רעב מול בניין האומות המאוחדות בניו יורק בדרישה לאפשר למשפחתו לעלות לישראל. השביתה עוררה הדים רבים בישראל ובעולם. כעבור תשעה ימים, נציג ישראל באו"ם, יוסף תקוע, מסר לו שמזכ"ל האו"ם קיבל מהסובייטים הבטחה שתוך שנה הוריו של קזקוב עם כל המשפחה יקבלו היתר עלייה לישראל – וקדמי סיים את שביתת הרעב. כששב ארצה, הוא התקבל בשדה התעופה על ידי תומכים נלהבים רבים. כל משפחה קזקוב עלתה לישראל בפברואר 1971.
שירות צבאי

קזקוב שב לישראל ובאוגוסט 1970 העדיף להתגייס לצה"ל. בגלל פגיעה באוזניים במהלך קורס קציני שריון, שבגינה הוכר כנכה צה"ל, נאלץ לעזוב את המסלול ושירת כקצין מודיעין בחיל השריון. לאחר שחרורו בחודש יוני 1973, הוצב לשירות מילואים בחיל השריון. במהלך שירותו, באוגוסט 1971, נשא לאישה את אדית לבית סולומונחיס, בת יחידה למשפחה יהודית מצ'רנוביץ, שעלתה בקיץ 1969. ביוני 1972 נולד בנם הבכור שרון.
במלחמת יום הכיפורים היה קצין המודיעין וקצין המבצעים של גדוד 100, ולחם בצוות הטנק של אהוד ברק, שהיה בשעתו מפקד גדוד 100 בחזית הדרום. קדמי השתתף בקרבות בציר טרטור (בחווה הסינית, חילוץ הצנחנים) ובקרבות בעיר סואץ.