stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טביעות חותם של הלגיון השישי פראטה
בית היוצר של הלגיון השישי פראטה

בדיקות פטרוגרפיות שערך פרופ' יובל גורן מאוניברסיטת תל אביב לרעפים של הלגיון השישי, הראו כי כולם נעשו מסוגי טין האופייני לאזור מגידו ונחל קיני. דבר זה דומה לבית היוצר של הלגיון העשירי שנחשף בגבעת רם, שגם הוא נמצא לא רחוק ממחנה הלגיון בירושלים. טפר משער כי בית היוצר הוקם על ידי הלגיון השישי בקרבת מחנה הלגיון שעל גדת נחל הקיני ובו ייצרו רעפים ולבנים.
תפוצת חומרי הבנייה של הלגיון השישי

לבנים ורעפים עם טביעות חותם של הלגיון השישי נתגלו בלגיו וסביבתה, וכן במקומות לא רבים בארץ ישראל בשימוש משני, להלן תפוצת המקומות שבהם נתגלו טביעות חותם של הלגיון השישי על גבי לבנים ורעפים:
לגיו - מפקדת הלגיון השישי פראטה ישבה במחנה בלגיו, באזור צומת מגידו של ימינו. אזור זה היה מקום אסטרטגי על הדרך קיסריה - בית שאן, בשיפולים הדרומיים של עמק יזרעאל. ממפקדת הלגיון נסללו בשנת 120 לספירה כבישים לבירת הפרובינקיה - קיסריה, לציפורי, לסקיתופוליס (בית שאן), ולפטולמאיס (עכו). באזור המשוער של מפקדת הלגיון (גבעת אל מאנך), נמצאו כתובות, רעפים הטבועים בטביעות הלגיון, מטבעות בהם טביעות משנה של הלגיון וציוד צבאי רומי. שומכר פרסם רעף שנמצא ממזרח לתיאטרון בלגיו עם טביעת חותם של הלגיון השישי.
לגיו (גבעת המשטרה) - בחפירות שנערכו בגבעת המשטרה בבית הכלא במגידו נמצאה וילה רומית, שנבנתה על בסיס כפר יהודי קדום. באתר נמצאו רעפים של הלגיון השישי פראטה.
כפר חנניה - בכפר חנניה נמצאה שכבת רעפים, שגודלה 8X18 מטר. חלק מהרעפים נושאים טביעה של הלגיון השישי 'פראטה' בצורה LEGVIF, דבר המראה כנראה על קיומו של מתקן צבאי באזור זה, למרות זאת הרעפים לא התגלו בזיקה לשכבה ארכאולוגית אלא כשפכים.
חורבת חזון - במערכת מסתור הר חזון ליד הכפר הערבי מעאר, נמצאה לבנה שעליה טביעה של הלגיון השישי, במערכת המסתור התגלו חרסים מהמאה השנייה והשלישית לספירה השייכים לסוג הגלילי.
ראו גם

טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס
חותם לחם צבאי
לקריאה נוספת

טפר יותם, סקר מרחב לגיו ליד מגידו: מחקר גאוגרפי היסטורי - עבודת תזה, תל אביב, 2003., עמ' 64–68.
Dan Bahat, A Roof Tile of the Legio VI Ferrata and Pottery Vessels from Horvat Hazon, Israel Exploration Journal 24 (1974), pp. 160-69. PL 30
G. Schumacher, Tell el-Mutesellim, Leipzig, 1908, p. 175
הערות שוליים

↑  G. Schumacher, Tell el-Mutesellim, Leipzig, 1908, p. 175
1 2  Dan Bahat, "A Roof Tile of the Legio VI Ferrata and Pottery Vessels from Horvat Hazon," Israel Exploration Journal 24 (1974): 160-69.Pl 30,31
↑  ראו: אדן-ביוביץ ד', 'כפר חנניה', חדשות ארכאולוגיות צ, 1986, עמ' 10.; אדן-ביוביץ ד', 'כפר חנניה', חדשות ארכאולוגיות צ"ג, 1989, עמ' 16–17.; אדן-ביוביץ ד', 'כפר חנניה', חדשות ארכאולוגיות צ"ז, 1991, עמ' 20–21.; David Adan-Bayewitz, "Kefar Hananya", Israel Exploration Journal 37 (1987). pp 178-179.; Adan-Bayewitz, D.,, Kefar Hananya, New Encyclopedia of Archaeological Excavations in the Holy Land, (ed. E. Stern), 2008, pp. 1909-1911
↑  טפר יותם, סקר מרחב לגיו ליד מגידו: מחקר גאוגרפי היסטורי - עבודת תזה, תל אביב, 2003., עמ' 64–68.
↑  טפר, עמ' 67.
↑  טפר, עמ' 68.
↑  טפר יותם, סקר מרחב לגיו ליד מגידו: מחקר גאוגרפי היסטורי - עבודת תזה, תל אביב, 2003., ראו גם: טפר י', 'סקר מרחב לגיו', חדשות ארכאולוגיות 115, 2003, עמ' 35–37.; וגם: Tepper Y. 2002. Lajjun-Legio in Israel: Results of a Survey in and Around the Military Camp Area. In: Freeman, P., Bennett, J., Fiema Z.T. and Hoffmann B. eds. Proceedings of the XVIIIth International Congress of Roman Frontier Studies (BAR International Series 1084). Oxford: 231–242.; Y. Tepper, The Roman Legionary Camp at Legio, Israel: Results of an Archaeological Survey and Observations on the Roman Military Presence at the Site, in: The late Roman Army in the Near East from Diocletian to the Arab Conquest: Proceedings of a Colloquium Held at Potenza, Acerenza and Matera, Italy (May 2005), ed. A. S. Lewin and p. Pellegrini, (BAR International Series 1717), Oxford: Archaeopress, 2007, pp. 57-71
↑  G. Schumacher, Tell el-Mutesellim, Leipzig, 1908, p. 175
↑  B. Zissu, Y. Tepper. and D. Amit, Miqwa’ot at Kefar ‘Othnai near Legio, Israel Exploration Journal 56.1, 2006, pp. 57-66; יותם טפר, לגיו, כפר עותנאי, חדשות ארכאולוגיות 118, (2006)
↑  Yotam Tepper - Leah Di Segni, A Christian prayer hall of the third century CE at Kefar `Othnay (Legio): excavations at the Megiddo prison, Jerusalem 2006, p. 14.; וכן: יותם טפר ולאה די סגני, אולם תפילה נוצרי מהמאה הג’ לסה"נ בכפר עותנאי (לגיו), ירושלים: רשות העתיקות, תשס"ו 2006; יותם טפר ולאה די סגני, אולם פולחן נוצרי קדום בכפר עותנאי (לגיו), קדמוניות 136, 2008, עמ' 113–120
↑  ראו: אדן-ביוביץ ד', 'כפר חנניה', חדשות ארכאולוגיות צ, 1986, עמ' 10.; אדן-ביוביץ ד', 'כפר חנניה', חדשות ארכאולוגיות צ"ג, 1989, עמ' 16–17.; אדן-ביוביץ ד', 'כפר חנניה', חדשות ארכאולוגיות צ"ז, 1991, עמ' 20–21.; David Adan-Bayewitz, "Kefar Hananya", Israel Exploration Journal 37 (1987). pp 178-179.; Adan-Bayewitz, D.,, Kefar Hananya, New Encyclopedia of Archaeological Excavations in the Holy Land, (ed. E. Stern), 2008, pp. 1909-1911
טביעת אדמירל נחימוב

| --- | --- |

אדמירל נחימוב בשמה המקורי "ברלין", בתמונה משנת 1925
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת קיטור 
 סדרה:  אוניית נוסעים 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Bremer Vulkan 
 תקופת הפעילות:  31 באוגוסט 1986 
 מיקום:  44°36′15″N 37°52′35″E﻿ / ﻿44.60416667°N 37.87638889°E﻿ / 44.60416667; 37.87638889 
 מידות
 אורך:  174.3 מ' 
 רוחב:  21.1 מ' 
 שוקע:  9 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  16 קשר 
 מספר נוסעים:  1,500 נוסע 
 
אדמירל נחימוב (ברוסית: Адмирал Нахимов) הייתה  אוניית נוסעים סובייטית, אשר נטרפה בים השחור ב-31 באוגוסט 1986, בעקבות התנגשות בספינה אחרת; באסון נספו 423 איש. נקראת לעיתים "טיטניק הסובייטי".
תולדות הספינה

הספינה נבנתה בשם "ברלין" בשנת 1925 בגרמניה, עבור חברת נורד-דויטשר-לויד ושימשה בקו הנוסעים ברמן-סאות'המפטון-שרבור-ניו יורק. בשנת 1939 נחכרה על ידי המשטר הנאצי ובמשך מלחמת העולם השנייה שימשה כספינת תובלה וכספינת בית-חולים, עד אשר טובעה בפברואר 1945 על ידי מוקש בנמל סווינמונדה, פומרניה (כיום חלק מפולין).
בשנת 1949 הסובייטים משו את הספינה מקרקעית הים הבלטי ולקחו אותה לעצמם כחלק מהפיצויים מגרמניה בעקבות המלחמה. הספינה עברה שיפוץ יסודי, הוגדלה קמעא ושמה שונה ל"אדמירל נחימוב", על שם האדמירל הרוסי הנודע פאבל נחימוב, אשר נלחם במלחמת קרים.
בשנת 1957, לאחר השיפוץ, החלה הספינה לשמש כספינת נוסעים של רשות חברת הספנות האודסאית בים השחור. היא שימשה לטיולי קיט שבועיים לאורך חופי הים במסלול אודסה-יאלטה-נובורוסיסק-סוצ'י-סוחומי-בתומי ובמשך תקופה מסוימת הייתה לספינת הדגל בין ספינות הנוסעים בים השחור.
נתוני הספינה

אורך ה"נחימוב" היה 174 מ' ורוחבה המרבי - 21 מ'; גובהה היה 11.8 מ', מתוכם היו בתוך המים 9 מ'; לספינה היו שישה סיפונים. הנפח הכולל ברוטו היה 17,000 טון. מכונותיה של הספינה פיתחו הספק של 12 אלף כוחות סוס ומהירותה המרבית הייתה 16 קשר. הספינה יכלה לקחת כ-1000 נוסעים והיו עליה 346 אנשי צוות. היא הייתה מאובזרת בברים, דיסקו, בית קולנוע ובתזמורת משלה.
בזמן טביעתה, הייתה ה"נחימוב" שייכת לחברת הספנות של הים השחור ונמל הבית שלה היה אודסה. לספינה היה "תקן של אי-טביעה של תא אחד" (одноотсечный стандарт непотопляемости), כלומר היא יכלה להישאר מעל פני המים אם אחד מתאיה היה נפרץ. כמו כן, היא הייתה מאובזרת בדי סירות הצלה להכלת כל הנוסעים ואנשי הצוות ובנוסף עליהן היו עליה גם רפסודות מתנפחות.
ההתנגשות

ב-31 באוגוסט 1986, בשעה 22:00 שעון מוסקבה, ה"אדמירל נחימוב", בפיקודו של רב-החובל ולדימיר מרקוב, יצאה מנמל נובורוסיסק עם 1234 איש עליה: 888 נוסעים ו-346 אנשי צוות. באותה שעה מגדל הפיקוח של הנמל דיווח על כך כי ספינת המשא "פיוטר ואסיוב" מתקרבת לכניסה לנמל ועל כך שהיא הוזהרה בדבר יציאת ה"נחימוב" ממנו. רב-החובל של פיוטר ואסיוב, ויקטור טקצ'נקו, הבטיח לתת ל"נחימוב" זכות קדימה. מאוחר יותר, במשך כל הזמן עד להתנגשות, קברניטי שתי הספינות ניהלו קשר אלחוטי שוטף ורציף.
בשעה 23:00 רב-החובל מרקוב העביר את הפיקוד על הספינה לסגנו השני וירד לתאו - וזאת על אף שה"פיוטר ואסיוב" כבר היה במרחק של כ-10 ק"מ מה"נחימוב" ואסור היה על רב-החובל לעזוב את משמרתו במצב כזה. בינתיים, רב-החובל טקצ'נקו, אשר השתמש במערכת САРП (מערכת אוטומטית לניווט בעזרת רדיו, שהנתונים אליה הוזנו באופן ידני), ראה שבהינתן המהירויות והכיוונים הנתונים, שתי הספינות תחלופנה זו לצד זו כשקילומטר אחד מפריד ביניהן בנקודת ההתקרבות המקסימלית ולכן לא שינה את כיוון ומהירות הפלגתו.
בינתיים, סגנו השני של מפקד ה"נחימוב", שהושאר על גשר הפיקוד, נלחץ יותר ויותר ממראה ספינת המשא הכבדה שהתקרבה אליו מימין. בניסיון למנוע את ההתנגשות, הוא הורה להטות את ה"נחימוב" שמאלה - כפי שהסתבר מאוחר יותר, בדיוק לנתיב השיוט של ה"פיוטר ואסיוב"  - ולא יידע על כך לא את מפקדו ולא את מפקד הספינה השנייה, אשר נותר סמוך ובטוח כי לא תהיה כל התנגשות. כשזה האחרון, לאחר הפצרות חוזרות מצד סגנו השלישי, עזב לבסוף את המערכת האלקטרונית והביט אל הים עצמו, שתי הספינות היו כבר מאוד קרובות אחת לשנייה. רב-החובל טקצ'נקו הורה מיד על הורדת מהירות הדרגתית ולאחר עוד שתי דקות אף הורה על כיוון המכונות ל"שיא המהירות לאחור". ספינת המשא הכבדה, ששקלה כ-28,000 טון, לא הספיקה לבלום ובשעה 23:12 התנגש חרטומה בדופן ימין של ה"אדמירל נחימוב" ופער בו חור בשטח של כ-80 מ"ר. מים החלו לשטוף את ה"נחימוב". מסיבה לא ברורה לא הופעלה מערכת אטימת התאים, שאליהם חולקה הספינה. אמנם, האטימה לא הייתה מצילה את הספינה מטביעה, שכן היא תוכננה להישאר על המים במקרה של פריצה של תא אחד ואילו ה"ואסיוב" פרץ שניים, אך בכל אופן הייתה מאיטה קצב שקיעתה של הספינה; לשם השוואה, הטיטניק טבעה במשך ארבע שעות שלמות.
מערכת האטימה לא הופעלה והמים התפשטו ברחבי הספינה במהירות. כעבור שתי דקות בלבד הספינה כבר נטתה באופן חד לצד ימין, מה שמנע את הורדת סירות ההצלה. הנטייה הוחמרה על ידי כך שחלונות התאים בסיפונים התחתונים לא היו סגורים, בניגוד לתקנות ימיות; הסיבה לכך הייתה האוורור הלוקה של האונייה. תחת סירות ההצלה, כמה מימאי הספינה תחת פיקודו של רב-המלחים (boatswain) לוֹבּוֹדָה הורידו למים רפסודות מתנפחות; אולם ברפסודות אלו לא היה מקום לכל הנוסעים ואנשי הצוות. בינתיים, ה"נחימוב" נטתה ושקעה יותר ויותר. נוסעים רבים, אשר הצליחו להגיע לסיפון העליון, נאבקו על כל נקודת אחיזה בדופן שמאל הרחוק מהמים, של הספינה וגלשו ממנו אל הים ואל הרפסודות. כעבור שבע דקות מרגע ההתנגשות ה"אדמירל נחימוב" טבעה.
החילוץ

בסירת-הכיוון אשר יצאה מנמל נובורוסיסק לקראת ה"פיוטר ואסיוב" ראו את שהתרחש ודיווחו למפקד הנמל, שה"נחימוב" נפגעה (הודעה דומה מה"פיוטר ואסיוב" התקבלה רק לקראת חצות). מפקד הנמל, ג. ל. פופוב, הורה מיד עם קבלו את ההודעה על שליחת כל אמצעי השיוט הזמינים לאזור התאונה: סירות-כיוון, גוררות, סירות של משמר החופים וסירות מנוע לשיט נוסעים - סך הכול 64 כלי שיט. באותו הזמן, סירת-הכיוון שדיווחה על התאונה לקחה 118 איש והפליגה במלוא המהירות בחזרה לנמל. גם מלחי ה"פיוטר ואסיוב" ניסו לסייע בחילוץ הנפגעים, אולם הסולם הראשי לא ירד, על ספינת המשא הייתה רק סירת-הצלה אחת ואילו המצופים שנזרקו מהספינה לעיתם פגעו בחלק מהאנשים במים והטביעו אותם. בסך הכול ה"פיוטר ואסיוב" חילץ מהמים 37 איש וגופה אחת.
אנשים רבים, שלא נמצא להם מקום ברפסודות החילוץ, צפו בחגורות-הצלה על פני המים, שהיו מעורבבים עם מזוט וצבע שנשפכו מה"נחימוב" הטובעת. היו בהם שניסו לעזור לאחרים, היו שניסו להיחלץ על חשבונם של אחרים. רוח של כ-6 קמ"ש שהחלה לנשוב באזור התאונה רק הקשתה על מאמצי החילוץ. בסופו של דבר ניצלו 836 איש. 423 נספו ובהם ילדים שהוריהם השאירו אותם לישון בתאים, אנשים שנתקעו במעברים הצרים של הספינה ולא הספיקו לצאת לסיפון ואנשי צוות אשר ניסו לסייע לנוסעים. בין הנספים היה גם הסגן השני של מפקד ה"נחימוב": מיד לאחר ההתנגשות, שארעה בזמן משמרתו, הוא ירד לתאו ונעל את עצמו בפנים.
לאחר האסון

מיד לאחר האסון, עוד באותו לילה, הוקמה ועדת חקירה מטעם פרקליטות המדינה של ברית המועצות בראשות נשיא אזרבייג'ן לעתיד, ג. א. אלייב. לאחר חצי שנה של חקירה וגביית עדויות שני רבי-החובלים, מרקוב וטק'צנקו הועמדו לדין באשמת טריפת ספינה וגרימת מוות ונידונו ל-15 שנות מאסר כל אחד. הם זכו לחנינה בשנת 1992 על ידי נשיאי רוסיה ואוקראינה. ויקטור טקצ'נקו עלה לארץ ישראל ושינה את שם משפחתו ל"טלאור". הוא נספה בשנת 2003 כאשר סירתו נטרפה מול ניופאונדלנד, ונקבר בתל אביב. ואדים מרקוב נשאר באודסה ושימש רב-חובל - מנחה בספינות נוסעים עד לפרישתו לגמלאות. הספינה "פיוטר ואסיוב" נמכרה לחברת ספנות יוונית ונקראת כיום "Myoressa".
מפקד נמל נובורוסיסק, סגנו, סגן מנהל חברת הספנות של נובורוסיסק ומספר אנשי צוות של כלי השיט שהשתתפו החילוץ קיבלו עיטורים משליט ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב ב-1990. כן זמן קצר לאחר התאונה פוטרו שר הימייה, ראש חברת הספנות של הים השחור וראש מחלקת הבטיחות שלה.
ה"אדמירל נחימוב" נשארה שוכבת על קרקעית הים השחור. כעבור שנה מיום האסון הוקמה על חוף הים מול מקום מנוחתה של הספינה אנדרטה לזכרה. מדי שנה, ב-31 באוגוסט, יום השנה לאסון, למקום טביעת ה"נחימוב" מגיעות סירות עם קרובי משפחה של הנספים ונערך שם טקס אזכרה.
טסמין ארצ'ר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באוגוסט 1963 (בת 61) בריטניה ברדפורד, אנגליה
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  EMI
 טסמין ארצ'ר - אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
טסמין ארצ'ר (באנגלית: Tasmin Archer; נולדה ב-3 באוגוסט 1963) היא זמרת פופ אנגלייה, הנודעת בזכות להיטה Sleeping Satellite, זוכת פרס תגלית השנה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 1993.
ביוגרפיה

ארצ'ר נולדה בברדפורד שבאנגליה. בשנת 1980, למדה קלדנות (Typing) בקולג' ברדפורד (Bradford College) ועבדה כפקידה בבית משפט בלידס. לאחר מכן, החלה לעבוד עם מוזיקאים והצטרפה להרכבים מוזיקליים כזמרת ליווי (Backing vocalist).
קריירה מוזיקלית

בשנת 1990, ארצ'ר חתמה חוזה עם חברת התקליטים EMI. באוגוסט 1992, הוציאה לאור את הסינגל Sleeping Satellite שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-32 במצעד הפזמונים האמריקאי של הבילבורד הוט 100. באוקטובר 1992, הוציאה לאור את אלבומה הראשון 'Great Expectations' (אנ') שהגיע למקום השמיני במכירות לפי מצעד האלבומים הבריטי וזכה למעמד של אלבום זהב בדצמבר 1992. הסינגל השני של ארצ'ר 'In Your Care' (אנ') עסק בהתעללות בילדים, וארצ'ר תרמה את התמלוגים ממנו לארגון Childline (אנ') העוזר לילדים ולנוער במצוקה.
בשנת 1993, זכתה ארצ'ר בפרס תגלית השנה במסגרת טקס פרסי המוזיקה הבריטי.
בשנת 1996, ארצ'ר הוציאה לאור את אלבומה השני Bloom (אנ') אולם האלבום לא הצליח לשחזר את ההצלחה של אלבומה הראשון. לאחר ערעור היחסים עם חברת EMI, החליטה ארצ'ר לקחת הפסקה, אולם כשניסתה לאחר שנתיים לכתוב שוב - נתקלה במחסום כתיבה. בשנת 2002, הוציאה לאור מספר סינגלים שעתידיים היו להכלל באלבומה השלישי 'On' שיצא לאור בספטמבר 2006.
טנק (יצרנית רכב)

| --- | --- |


טנק 300 המכונית הראשונה של החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 מייסדים:  גרייט וול מוטורס
 תקופת הפעילות:  21 במרץ 2021 – הווה (3 שנים)
 חברת אם:  גרייט וול מוטורס
 מיקום המטה:  הרפובליקה העממית של סין באודינג, חביי סין
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  רכבי שטח
  
 www.tanksuv.com
 
טנק (באנגלית: TANK; במנדרינית תקנית: 坦克) היא יצרנית רכבי שטח, שבסיסיה בבאודינג שבמחוז חביי שבסין. היא הוקמה ב-21 במרץ 2021 על ידי גרייט וול מוטורס כחברת הבת שלה המייצרת עבורה רכבי שטח. רכבה הראשון טנק 300 יוצר בתחילה על ידי מותג ויי אך זו מייצרת קרוסאוברים ולכן הדגם הועבר למותג טנק. במסגרת תערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2021 הציגה החברה שני דגמים נוספים, טנק 700 וטנק 800, באוגוסט 2021 חשפה עוד מספר כלי רכב, טנק 400, טנק 500 וטנק 600.
דגמים > דגמים נוכחיים

טנק 300
טנק 500
דגמים > דגמים מתוכננים

טנק 400
טנק 600
טנק 700
טנק 800
הערות שוליים

↑  Great Wall Motor to spin off TANK series into standalone brand, autonews.gasgoo.com
↑  Hu, Great Wall TANK 700 is officially unveiled! Power tower over Mercedes-Benz V8, China Car News, Reviews and More, ‏2021-04-20
↑  Hu, Great Wall TANK 800 Made Debut in China: Cullinan-like luxury SUV, China Car News, Reviews and More, ‏2021-04-21
1 2  The Great Wall is really fast, another brand new SUV, the 400 tank is officially released the day after tomorrow
↑  2022 Tank 600: GWM's Toyota Prado rival revealed, CarExpert
| טנק |
| --- | --- | --- |
| כלי רכב | טנק 300 • טנק 500 |  |
| מכוניות קונספט | טנק 400 • טנק 600 • טנק 700 • טנק 800 |  |
| אחר | גרייט וול מוטורס (חברת האם ומייסדת החברה) |  |
טילט

המחשה של מצלמה הנעה בתנועת טילט
טילט (באנגלית: Tilt) היא תנועת מצלמה על הציר האנכי (המצלמה מבלי לזוז פונה זוויתית למעלה או למטה). כדי ליצור תנועה חלקה של המצלמה, לרוב משתמשים בחצובה.
מבין כל תנועות המצלמה, תנועת הטילט היא התנועה בה משתמשים הכי פחות מפני שרוב האובייקטים המצולמים זזים אופקית ולא אנכית.
שימוש תנועת הטילט

תנועת הטילט לרוב משמשת להצגת אובייקט מסוים (טילט מלמטה ועד למעלה של האובייקט, או ההפך).
אחד משימושי הטילט הוא הצגת דמויות ולהראות אותם מרגליהם עד לראשם.
תנועת הטילט גם משמשת להצגת אובייקטים גדולים כמו בניינים גבוהים שלא נקלטים בכל הפריים וגם משתמשת להדגשת גודל של אובייקט מסוים.
תנועת הטילט יכולה להצטרף לתנועות אחרות כגון תנועת הדולי.
ראו גם

פאנינג
טוינה

טוינה היא שיטת טיפול במגע שמקורה ברפואה הסינית המסורתית. פירוש המילה הוא "למשוך ולתפוס".
שיטת הטיפול

הטוינה מבוססת על מניפולציות על גוף המטופל. כל מניפולציה היא קבועה, בעלת עוצמה, רצופה, רכה, עמוקה ויסודית. הכוונה בקבועה היא שהמניפולציה לא משתנה בצורתה ובקצבה. הכוונה ברצופה היא שהמניפולציה היא בעלת קצב אחיד ולחץ שווה כל הזמן. רכה – מידת מה של קלילות - אך לא שטחי, כבדות - אך לא עצור, לא גס וקשה, והתנועה טבעית וחלקה. עמוק ויסודי – מתכוון לכך שהמניפולציה תהיה עם כיוון ספציפי של העוצמה.
ההגדרות הנ"ל נכונות לכל המניפולציות, עם שינויים בהדגש. לדוגמה: דחיפה עם אצבע אחת וגלגול דורשים "רכות" עם עוצמה, כאשר הדגש הוא על הרכות. טפיחה עם האצבע דורש דיוק, מהירות ועוצמה במכה ביחד עם רכות, כאשר הדגש הוא על העוצמה.
הפרמטרים של המניפולציה, כמו פרק הזמן בו היא מבוצעת ועוצמתה נבחרים על ידי המטפל בהתאם למצב הבריאותי של המטופל וגילו.
הטוינה משלבת, לטענת העוסקים בה, "עבודה פיזית ואנרגטית" (אין קשר למושג הפיזיקלי אנרגיה) על נקודות דיקור ועל רקמות הגוף השונות, ובנוסף שימוש בשמנים, משחות, מיצויי צמחים, קומפרסים, כוסות רוח ומוקסה.
משך הטיפול הוא קצר בהשוואה לטיפולים אחרים (20–30 דקות), מה שמאפשר שילוב עם טכניקות טיפול נוספות כדוגמת הדיקור. מהלך הטיפול משולב בשימוש בשיטת צ'י קונג (תרגילים "אנרגטיים" לשיפור מצבם הפיזי ו"האנרגטי" של המטפל והמטופל) – תרגולים אלה מאפשרים טיפול במספר רב של מטופלים.
התאוריה מאחורי הטוינה היא שיש בגוף האדם צ'י ה"זורם" לאורך ולרוחב הגוף ב"ערוצי אנרגיה" הנקראים מרידיאנים. על פי תאוריה זו, מחלות נגרמות כאשר יש "חסימה" במרידיאנים והטוינה נועד לשחרר את החסימה, במיוחד בהקשר של מחלות כרוניות ואקוטיות. אין כל עדות מדעית לקיומם של "ערוצי אנרגיה" אלה, וממילא לא ל"חסימה" בהם.
טוינה ילדים

הרפואה הסינית מפרידה בין טיפולי טוינה המיועדים למבוגרים לבין טיפולים המיועדים לילדים ותינוקות. על פי הרפואה הסינית המסורתית, לילדים נקודות גירוי אשר הולכות ונחלשות עם תהליך ההתבגרות, וטיפולי טוינה בנקודות אלו מביאות לתוצאות מהירות ויעילות, אף יותר מאשר בטוינה למבוגרים. גם שיטת האבחון שונה במהותה ומסתמכת יותר על צפייה במטופל, ופחות על תשאול, משום שילדים ובעיקר תינוקות, מתקשים או אינם יכולים להסביר את שהם חשים.
אסכולות שונות בטוינה

הטוינה התפתחה בתקופות שונות ובאזורים שונים בסין. עד היום ניתן למצוא אסכולות שונות לטיפול זה אשר כל אחת מהן שמה דגש על מימד מסוים או טכניקה מסוימת של שיטה זו.
במערב התוודעו לשיטת טיפול זו רק בשנים האחרונות והיא ממותגת כ"פיזיותרפיה סינית", זאת על אף שברפואה הסינית היא נחשבת כבעלת השפעות רבות גם על איברים פנימיים ותהליכים נפשיים.
היסטוריה

הטוינה הופיעה לראשונה בראשית המאה ה-18. בשנות ה-20 של המאה ה-20 ביקשה ממשלת סין לבטל את השימוש בטוינה כיוון שלא היה לה כל ביסוס מדעי. אולם דבקותם של המטפלים הסיניים בטוינה מנעה את ביטולה, וכיום היא מקובלת מאוד בסין.
הערות שוליים

↑  Chinese Traditional Medicine - An Approach Towards Holistic Medicine, Lulu.com, page 51
טביעת אצבע

| --- | --- |

 שיוך:  impression 
 תיאור ב:  המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה 
 
טביעת אצבע
איבוק זירת פריצה לגילוי טביעות-אצבע
טביעת אצבע היא התבנית המתקבלת מלחיצת אצבע על גבי משטח חלק. טביעת אצבע היא ייחודית מאד, ונותרת קבועה לאורך חיי האדם, ולכן ניתן להיעזר בה לשם זיהוי אנשים בידי המשטרה, הצבא וארגונים נוספים.
מבנה טביעת האצבע מושפע מאלמנטים שונים טרום הלידה, ואם הלידה מתפתחת באופן דומה מספיק, טביעת האצבע של שני אנשים יכולה להיות זהה. מקובל לחשוב כי בתוך 3 מיליון אנשים, נוכל למצוא שניים עם טביעות אצבע זהות. התבנית הייחודית של טביעות האצבע נקבעת בחודש הרביעי להתפתחות העובר. טביעות האצבעות, שנקראות גם רכסים או תַּלְמֵי חיכוך, מצויות גם אצל הפרימטים והקואלות. על פי ההשערות, היתרון האבולוציוני העיקרי שמעניקים הרכסים הוא הגברת מקדם החיכוך של האצבע, המסייע לפרט לאחוז בעצמים.
ברוב המקרים, טביעות האצבע סמויות מעין (טביעות לטנטיות), ולשם חשיפתן יש להיעזר באבקה או באמצעים כימיים אחרים. טביעת האצבע הייתה המאפיין הראשון ששימש לזיהוי ביומטרי.
טביעת אצבע עמידה זמן רב אחרי המוות.
בין השנים 2007–2011 התגלה גן נדיר ביותר, שמכונה SMARCAD1. מוטציה בגן זה גורמת לאדרמטוגליפיה(אנ'), פגם גנטי הגורם להיעדר מולד של טביעות אצבעות.
היסטוריה

לא קיימת הוכחה לשימוש בטביעות אצבע לזיהוי אנשים בתקופות קדומות, אף על פי שקיימת סברה כי הסינים עמדו על אופיין המיוחד כבר לפני אלפי שנים. ההכרה המודרנית בכך, סיווג הטביעות ושימושן הנוכחי הוא מדע חדש יחסית.
ב-1823 פרסם ג'ון פורקיני (John Purkinji), פרופסור לאנטומיה מאוניברסיטת ברסלאו, מאמר בנושא טביעות האצבעות וסיווגן לפי תשעה דגמים, אך לא העלה את נושא השימוש בהן לצורך זיהוי. ב-1880 פרסם ד"ר הנרי פולדס מאמר ראשון בנושא בירחון המדעי האמריקאי "Nature". ב-1886 חזר פולדס למולדתו בריטניה והציע למשטרת לונדון את השימוש בטביעות אצבע, אך הצעתו נדחתה. ב-1892 פרסם סר פרנסיס גלטון (Galton) מודל סטטיסטי מפורט של ניתוח וזיהוי טביעות אצבע, ועודד את השימוש בהן בשירות החוק בספרו "Finger Prints". ב-1901 פיתח סר אדוארד ריצ'רד הנרי (Henry) את "סיווג הנרי", שיטה לסיווג ולמיון טביעות אצבעות, שנמצאת בשימוש (בשינויים קלים) עד היום.
השימוש בטביעות אצבע כיום

מדע ניתוח טביעות האצבעות נקרא דקטילוגרפיה, והוא נמצא בשימוש בעיקר לצורכי כוחות הביטחון. ברוב המשטרות בעולם נמצא מאגר טביעות אצבע של אנשים שנעצרו בגין עבירות מסוימות, כדי לזרז את זיהוים במקרה של פשע עתידי. מאגר המידע של ה-FBI, ה-IAFIS (ראשי תיבות באנגלית של Integrated Automated Fingerprint Identification System), הוא מאגר טביעות האצבע הגדול בעולם, ומכיל למעלה מ-47 מיליון דגימות של טביעות אצבע. המאגר הממוחשב של משטרת ישראל, AFIS, מכיל כחצי מיליון דגימות, ומשמש בנוסף גם לזיהוי קורבנות אסון.
שימוש נוסף כיום נעשה נפוץ במערכות של בקרת כניסה ונושא אופי מסחרי.
ישנו הבדל מהותי בין שיטות הזיהוי הצבאיות והמשטרתיות לבין השיטות המסחריות.
הפיענוח במערכות הצבאיות והמשטרתיות מבוסס על ניתוח של נקודות ומאפיינים בטביעה, וביצוע השוואה של קידוד טביעה מול טביעה אחרת.
הפיענוח במערכות האזרחיות מבוסס על השוואת צילומי טביעות אצבע אחת לשנייה. בשיטה זו רבות הטעויות ומידת הזיהוי אינה מוחלטת.
בבתי המשפט במדינת ישראל "משקלה של ראיה נסיבתית, כגון טביעת אצבע, אינו נופל מכוחה של ראיה ישירה, ובלבד שניתן להסיק ממנה, על פי מבחני היגיון וניסיון החיים, מסקנה הגיונית אחת ויחידה לפיה לא נותר ספק סביר בדבר אשמתו של נאשם". הפסיקה מבחינה בין "כוחה הראייתי של טביעת אצבע שנמצאה על חפץ נייח, עליה ניתן לומר בוודאות גבוהה כי היא מלמדת על הימצאותו של הנאשם במקום, לבין כוחה הראייתי של טביעת אצבע שנמצאה על חפץ נייד, שמקורה עלול להיות אדם שאינו מעורב בביצוע העבירה". עם זאת נקבע כי כאשר טביעת האצבע היא הראיה היחידה, בית המשפט ינהג בזהירות יתירה בבואו להרשיע את הנאשם.
השימוש בטביעות אצבע כיום > בסמארטפונים

חיישן טביעות האצבע מותקן כיום ברוב הסמארטפונים, ומשמש חלופה להקשת סיסמה במכשיר אלא להיכנס אליו דרך החזקת האצבע על גבי החיישן. הראשונה להשתמש בחיישני טביעת האצבע בטלפון החכם שלה היא חברת אפל, כאשר חשפה את האייפון 5S יחד עם סורק טביעות האצבע הראשון, מה שכונה TouchID, אחריה חברות רבות ובעיקר המתחרות הגדולות, כמו סמסונג, אשר שחררה בשנת 2019 את הגלקסי 10S, אשר נשא חיישן אצבע תלת מימד על גבי המסך, וזאת לאחר שהעתיקה מוואוי מייט 20.
סיווג

גם מי שאינו מנוסה בזיהוי טביעות אצבע מסוגל להבחין בהבדל בין שלושת הסוגים העיקריים של הטביעות: "מערבולת", "לולאה" ו"קשת". שיטת הסיווג של הנרי כוללת בתוכה סיווג מעמיק יותר, המפריד בין לולאות רדיאליות וקוויות לבין סוגים שונים של מערבולות. במקרים רבים יש טביעות אצבע שונות גם באותה היד, זאת משום שכל אצבע מתפתחת באופן עצמאי משאר האצבעות.
קשת
לולאה
מערבולת
קשת (עם לולאת אוהל)
היבט אבולוציוני

למספר מינים אחרים ישנן טביעות אצבעות, כאשר מביניהן יש לגורילות, השימפנזות והקואלות טביעות אצבעות שכמעט זהות לטביעות אצבעות של האדם. מחקר שנערך בנושא הראה שאפילו תחת המיקרוסקופ, קשה עד בלתי אפשרי להבדיל בין טביעות של אדם לחיות אלו. המקור המשותף להיווצרות טביעות האצבעות בין מינים אלו הוא האחיזה, אשר תורמת ליכולת החיכוך ומסייעת לטיפוס אנכי על גבי עצים.
הערות שוליים

↑  "How durable is a fingerprint?". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-09-29. נבדק ב-2017-09-25.
↑  אסף שטול - טראולרינג, [הארץ חוקר ישראלי גילה את הגן שגורם להיעדר טביעת אצבע.], ‏9.8.2011
↑  ד. אלמוג, מומחי המשטרה אינם ארכיאולוגים, מעריב, 9 בפברואר 1960
↑  רע"פ 9452/09 ציון אביטל נ' מדינת ישראל, ניתן ב־י"ג באייר התש"ע
↑  איך פועל חיישן טביעת אצבע?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
↑  John Staughton, Do Animals Have Fingerprints?, Science ABC, ‏23/05/2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531230005171  GND: 4257613-1  LCCN: sh85048337  NDL: 00570995  NKC: ph180944