stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי
מבנה הארגון > ITU-D

ITU-D הוא מגזר פיתוח הטלקומוניקציה (ITU Telecommunication Development Sector) ומטרתו היא לאפשר ולקדם את תחום הטלקומוניקציה בעולם כולו. זאת על ידי ארגון ותיאום של שיתוף פעולה טכני ועזרה בפעילויות. לצורך מילוי משימתו המגזר פעיל בחמישה תחומי פעולה: רפורמה בתחום הקומוניקציה, טכנולוגיות, ניהול, מימון וכח אדם. המגזר מנסה להגשים את משימתו בעזרה ישירה למדינות ולחברות בתחום התקשורת, בפיתוח משאבים וניודם, בפיתוח שותפויות ובהפצת מידע. אחת מפעילויות המגזר, לצורך השגת מטרותיו, הוא ארגון ועידות בין-לאומיות לפיתוח טלקומוניקציה, בהן נידונים קווי מדינות בתחום התקשורת, מאושרות המלצות האיגוד ותוכניותיו האסטרטגיות. ועידות פיתוח בין-לאומיות נערכות, החל משנת 1994, אחת לארבע שנים. במרץ 2006 נערכה הוועידה בעיר דוחה שבקטר. בוועידה זו אומצה "הצהרת דוחה" המניחה את קווי פעולת הארגון לשנים הבאות.
ישראל באיגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי

מדינת ישראל הצטרפה כחברה לאיגודה הטלקומוניקציה הבין-לאומי ב־24 ביוני 1948. לישראל נציג קבוע במטה הארגון בז'נבה. מלבד משרד התקשורת שמייצג את מדינת ישראל, חברות בארגון גם חברות נוספות בתחום התקשורת: בזק, תדיראן, קומברס, רד תקשורת מחשבים, טלרד, אלווריון, אודיוקודס וחברות נוספות. בין השאר הין חברות ישראליות מעורבת בקביעת תקני תקשורת בין-לאומיים בתחומים של העברת קול ברשת האינטרנט - VoIP (Voice over Internet Protocol), ותקנים לתקשורת אלחוטית.
הערות שוליים

↑  ישראל תשתתף בכנס תקשורת בינלאומי, על המשמר, 15 בספטמבר 1965
↑  ITU Global Directory
↑  ITU Global Directory - Israel
↑  רד תקשורת מחשבים וטליה השוודית ישתפו פעולה בפיתוח תקן אינטרנט בינלאומי, באתר גלובס, 12 במאי 1999
↑  אפי לנדאו, ‏בריזקום מקיימת כנס בנושא תקנים בינלאומיים לתקשורת אלחוטית, באתר גלובס, 10 בינואר 2000
↑  גתית פנקס, קונסורציום חדש של אלווריון, גילת, TTI וטלרד יצר פתרון טכנולוגי משותף של רשתות תקשורת לאזורים מרוחקים, באתר הארץ, 28 ביולי 2004
| סוכנויות וארגונים מתמחים של האו"ם (UN Specialized Agencies)  |
| --- | --- | --- |
| ארגוני תקינה ורגולציה | הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA)‏1 • הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) • ארגון הימאות הבינלאומי (IMO) • איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU) • איגוד הדואר העולמי (UPU) • הארגון המטאורולוגי העולמי (WMO) |  |
| ארגונים חברתיים-כלכליים, תרבותיים והומניטריים | ארגון המזון והחקלאות (FAO) • ארגון העבודה הבין-לאומי (ILO) • ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם (UNESCO) • ארגון האו"ם לפיתוח תעשייתי (UNIDO) • ארגון התיירות העולמי (UNWTO) • תוכנית המזון העולמית (WFP)‏2 • ארגון הבריאות העולמי (WHO) • הארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO) |  |
| ארגונים פיננסיים | הקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי (IFAD) • קרן המטבע הבינלאומית (IMF) • הבנק העולמי (WB) |  |
| הערות | 1 סוכנות בינלאומית אוטונומית, בעלת מעמד מיוחד באו"ם – מדווחת על פעילותה לעצרת הכללית, ועל פי הצורך למועצת הביטחון. 2 אינה "סוכנות מתמחה" מבחינה פורמלית אך מהווה חלק בלתי נפרד מהאו"ם בתוקף הסכם לשיתוף פעולה עמו. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263137505171  PLWABN: 9810553607005606  BIBSYS: 90209116  BNE: XX130453  BnF: cb12746185d (data)  CiNii: DA00884379  GND: 2014969-4  HDS: 013816  ISNI: 0000 0001 2187 1858  LCCN: n80089972  NDL: 00360283  NKC: xx0171661  NLA: 35234323  NLG: 292966  NLK: KAB201913414  RERO: 02-A000166442  SUDOC: 050632426  Trove: 875612  VcBA: 494/82045  VIAF: 152495097   WorldCat (עם VIAF): 152495097
מבנן

דוגמה של תכנון מבנן מלבני
מבנן (או בלוק עירוני) הוא מושג מתחום התכנון העירוני, שמוגדר כאזור עירוני שתוחמים אותו בניינים, רחובות וכבישים. בהוראה מורחבת משמש מונח זה להגדרת כל קבוצת בניינים שיש להם מתחם משותף. הבלוק הוא קבוצת מבנים ומרחבים פתוחים הממוקמים בין ארבעה כבישים הממשיכים מעבר לבלוק ומהווים חלק מאותו פסיפס אורבני. בלוק עירוני הוא יחידת חלוקה בסיסית החוזרת על עצמה ויוצרת את הרקמה העירונית הבנויה.
הבלוק העירוני כבסיס לארגון המרחב, החל להופיע בראשית המחשבה על בנייתן של ערים ומאז הוכר כבעל חשיבות רבה בתכנון הסביבה האורבנית. לאורך ההיסטוריה השתנו גודלו וצורתו של הבלוק העירוני, אך הוא נשאר חשוב בעיצוב אופייה ומרחביה של העיר. בנוסף לכך, לאורך השנים הוכר תפקידו החברתי החשוב של הבלוק העירוני במרחב האורבני ובכוחו ביצירת חוסן חברתי וקשרים קהילתיים שונים. דרך ניתוח הפרמטרים הכמותניים והאיכותניים של בלוק אחד – כגון מרחבים פרטיים וציבוריים, טיפולוגיות מגורים, שפות אדריכליות, אִיזוּר, סקיילים שונים, יחס כלפי הרחובות ומרחבים ירוקים – ניתן להבין את העיר עצמה.
רקע היסטורי

הבלוק העירוני כבסיס לארגון המרחב האורבני, החל להופיע כבר בראשית המחשבה על בניית ערים ועל מהי עירוניות. בעזרת סידור המרחבים בעיר ניתן היה לגבות מיסים ולגייס אנשים לצבא בצורה מסודרת, ובכך לבסס הגמוניה ושליטה כלכלית באזרחים. כבר בתחילת דרכו, הכיל הבלוק העירוני את כל אותם מאפיינים שהיו חלק מהחיים האנושיים: בית מגורים, מקום תפילה וחלקות חקלאיות בהם גידלו לעצמם האנשים פירות וירקות.
צמיחתם של ערכי הדמוקרטיה והשוויון ביוון הקלאסית במאה ה-6 לפנה"ס, מגולמים היטב בחלוקת המרחב העירוני בערים היווניות. בערים אלו לא היו רחובות מרכזיים או משניים, אלא מרחב ציבורי משמעותי נגיש לכולם הממוקם במרכז העיר. צורתם של הבלוקים העירוניים הייתה מלבנית וגודלם נקבע על ידי הרחובות שהתפתחו מסביב למרכז העיר. הבלוקים התאימו לאופי וגודל יחידות הדיור שהיו מקובלות באותה תקופה, והם גודרו על ידי חומות מאולתרות שהתאימו לתנאי השטח.
באימפריה הרומית, אשר כבשה את יוון במאה ה-2 לפנה"ס, התבססה תפיסה אורבנית חדשה: העיר נחצתה על ידי שני רחובות ראשיים, הדומוס (צפון-דרום) והדקומנוס (מזרח-מערב) שהפכו למרכזי כוח וגיוס כספים וחיילים, דבר שהעיד על שלטון חזק ומשמעותי. סביב שני הרחובות ובצומת המרכזית שנוצרה בחיבור ביניהם, התפתח המרכז האורבני של העיר הרומאית. שני רחובות אלו יצרו חלוקה עירונית ל-4 רבעים, שניים מתוכם נחשבו לאזורים טובים בסמוך למרכז העיר והשניים האחרים לאזורים פחות טובים, ולפיכך גם חלוקה של אוכלוסיות שונות. הבלוק העירוני היה בצורה מרובעת ונוצר עקב החלוקה לרבעים, כאשר בכל רובע היו דפוסי בלוקים שונים. הרומאים הביאו תפיסה כוחנית יותר לארגון וסידור העיר.
סקירה היסטורית של הבלוק העירוני מעלה מספר תובנות עיקריות:
בחירת גודל וצורת הבלוק בתקופות היסטוריות חשובות נקבעה בעיקר עקב דרישות פיתוח ראשוניות של חלוקת הקרקעות.
כל תקופה שיקפה מידה מסוימת של עקביות בגודל ובצורת הבלוק העירוני, ובכל תקופה כזו ניתן לזהות את גודל הבלוק הדומיננטי בהתאם לאזור גאוגרפי ולתקופה ההיסטורית.
ניתן לזהות צורות וממדים של בלוקים בעלי יעילות אופטימלית של היבטים מסוימים, וכן לזהות השלכות על התפתחות תהליכים של צורות וממדי הבלוק.
תיאוריות עירוניות

עם התפתחות הרעיון האורבני וצמיחתו של תחום התכנון העירוני החלה התייחסות ספציפית לאלמנטים אורבניים שונים וביניהם הבלוק העירוני. תיאוריות רבות ומגוונות התהוו סביב רעיון הבלוק העירוני כאשר כל גישה מתייחסת לסוגיה אחרת הנוגעת לבלוק.
תיאוריות עירוניות > העיר הרכה

אחת הסוגיות הבולטות בחקר הבלוק העירוני היא הדרך שבה האדם ההולך במרחב חווה אותו. לכן, בתכנון עירוני נכון יש לקחת בחשבון את הארגון והפריסה של הסביבה הבנויה ליצירת תנועה נוחה, כמו סוגי הבניינים וארגונם במרחב. דייוויד סים תבע את המונח העיר הרכה (soft city) ככזו שיוצרת מרחבים נעימים ובטוחים עבור תושביה בניגוד לתפיסה הרווחת על חיים בעיר. בין היתר מדגים סים כיצד תצורות שונות של פיזור הבניינים בבלוקים בעלי שטח זהה, יוצרות חוויה מרחבית ועירונית שונה לחלוטין.
כאשר לוקחים ארבעה בלוקים בעלי אותו השטח ומספר זהה של יחידות דיור, בכל אחד מהם תיווצר חוויה עירונית ומרחבית שונה והזדמנויות שונות במרחב העירוני. התצורות השונות גורמות למרחב להיראות אחרת: בנייה גבוהה אל מול בנייה נמוכה, שטחים ציבוריים רחבים אל מול שטחים ציבוריים קטנים וכדומה. כשבפועל האדם במרחב יקבל תחושה שונה לחלוטין בכל אחד מהמקרים. למשל, במקרה בו בלוק מוקף על ידי בניינים, קירות הבניינים עוזרים להרחיק את הרעש מהרחובות והמרחבים הציבוריים, במיוחד מהתנועה. כך נוצר חלל במרכז שמאפשר מרחב בטוח למשחק עבור ילדים וכן הזדמנויות רבות לאינטראקציה אנושית.
היבט חשוב בהקשר הזה הוא היכולת של פיזור המבנים בבלוק ביצירת תחושת קהילתיות וביטחון מעצם קיומו של בלוק במבנה מסוים. למשל בבנייה אחידה וגבוהה אדם עלול לחוש בדידות רבה יותר לעומת בנייה נמוכה יותר עם עירוב שימושים וקרבה בין הבניינים כך שבאופן אוטומטי נוצרים מפגשים אנושיים ותחושת הניכור שמאפיינת לעיתים את החיים בעיר מצטמצמת.
תיאוריות עירוניות > גודל הבלוק

בספרה של ג'יין ג'ייקובס, עיתונאית וסופרת שעסקה רבות בתחום התכנון העירוני היא מתייחסת לגודל הבלוק האידיאלי ומציגה את גודל הבלוק כהיבט חשוב ביותר בהוויתו וכאחד התנאים להיווצרותה של עירוניות טובה. עירוניות טובה היא כזו המבוססת על גיוון במרחב שמביא לנוכחותם של הולכי רגל רבים ברחוב לאורך רוב שעות היממה. על מנת ליצור את הגיוון נדרשת יש לאפשר נגישות של המרחב עבור הולכי הרגל המיועדים לכיוון מסוים והולכי רגל "מזדמנים-אקראיים". אלה ואלה ככל שיקרו למקום מסוים באופן מזדמן יוסיפו לחיות הרחוב, ימקסמו את המפגשים האנושיים ואף יחשפו לבתי עסק הנמצאים ברחוב כלקוחות פוטנציאליים.
לגודל הבלוק חשיבות גדולה בעיקר בתחום ההליכתיות בעיר. כלומר, ככל שהבלוק גדול יותר, כך חווית ההליכה תהיה קשה יותר ופחות אטרקטיבית. לעומת זאת, בלוקים קטנים יוצרים יותר אפשרויות הליכה בעיר ומגדילים את המגוון ההליכתי ואת האפשרויות למפגשים אנושיים שונים.
תיאוריות עירוניות > סופר-בלוק

הסופר-בלוק (super-block) היא התפתחות של העשורים האחרונים בתפיסת הבלוק העירוני. מדובר על איחוד מספר בלוקים על ידי הגבלת התנועה בכבישים ביניהם ויצירת מרחב ציבורי אטרקטיבי בחלל המשותף: "סופר-בלוק הוא שטח המכיל מבנים למגורים, חנויות, בתי ספר, משרדים וכו', עם שטח פתוח ציבורי (למשל ירוק), מוקף בכבישים ודרכים ללא מוצא. הוא מקושר לסופר-בלוק אחרים ולמרכז העיר באמצעות שבילים מעל או מתחת לכבישים".
הבלוק העירוני המסורתי פיזר את תנועת הרכב לדרכים צרות יותר במהירות איטית יותר בעזרת פיזור צמתים בתדירות גבוהה יחסית המאטים את תנועת המכוניות. רשת המחוברת זו של כבישים צרים אפשרה פריחה של מספר תחומים הנוגעים להולכי הרגל ורוכבי האופניים בשכונות המורכבות מבלוקים סמוכים. אך צמתים כה רבים עלולים גם להאט את תנועת הולכי הרגל וגם לסכן אותם. יתרה מכך, פיזור כבישים צרים ורבים בין הבלוקים לרוב בא על חשבון צמצום השטחים הציבוריים הפתוחים במרחב השכונה.
בעקבות זיהוי חסרונות אלה ומתוך ההבנה כי חיבור של בלוקים בקנה מידה המתאים רק לרכב, ולא להולכי רגל, שימש כאמצעי לדומיננטיות המכונית באמצע המאה העשרים ולא תואם את התפיסה ששמה את הולך הרגל בראש סדרי העדיפויות. רעיון ה"סופר-בלוק" נותן לכך מענה באמצעות איחוד מספר בלוקים והגבלת הכבישים ביניהם כך שנוצר שטח ציבורי ללא תנועת מכוניות. הסגירה הזו מאפשרת לפתח במרחב שבילי אופניים, שטחי ציבור, גנים ופארקים ויוצרת סביבה עירונית בטוחה ונעימה יותר תוך ניתוב הכבישים לדרכים אחרות, על חשבון העירוניות המתקבלת ברחובות ליניאריים: "העיר הטובה מאפשרת חופש במגוון דרכים וצורות. חופש תנועתי במגוון אמצעים למגוון אנשים, ללא תלות בגילם. הבסיס לחופש זה הוא האפשרות של בני האדם לנוע בצורה הטבעית להם – ברגל. בעיר הטובה החופש לנוע באופן עצמאי במרחב מוענק גם לקשישים, לילדים ולבעלי מוגבלויות." (תנועה מקיימת במרחב העירוני)
בלוק עירוני בישראל

את הבלוק העירוני בישראל ניתן למצוא לדוגמה בתל אביב. תוכנית "גדס" הייתה תוכנית המתאר הראשונה של תל אביב, אשר תוכננה על ידי פטריק גדס, מתכנן ערים סקוטי. התוכנית התמקדה בתכנון רחובות ושדרות הניצבים לים בכדי לאפשר כניסת רוח לעיר, ורחובות אורכיים שיעודדו התפתחות מסחרית, בשילוב של תכנון כולל של גנים ציבוריים קטנים השזורים במרקם העיר. ה"בלוק העירוני של גדס" התבסס על בלוקי מגורים בעלי מאפיינים זהים, אשר יצרו קהילות-משנה בתוך המרקם העירוני ויתפקדו כיחידות עירוניות קטנות. הבלוקים תוכננו בין ארבעה רחובות ראשיים הממשיכים מעבר לבלוק, בכדי ליצור אחידות ברצף האורבני.
הבלוק האידיאלי היה מרובע ובעל צלעות באורך של כ-200 מטרים, כאשר הרחובות הפנימיים הם צרים וחד-סטריים למכוניות, ומתקיימת אווירה שכונתית ושקטה יותר. בתוך הבלוק לרוב הוקמה גינה ציבורית או מבנה ציבור שכונתי כמו גן ילדים, בית ספר או קופת חולים. במשך השנים ברבים מבלוקים אלו נבנו במרכז הבלוק בנייני מגורים נוספים.
מחקר מעניין אודות הבלוק העירוני בישראל נעשה על ידי יעל אלוויל, חוקרת ומתכננת ערים ישראלית, המתעסקת רבות במחקריה במגדר ובקשרי הגומלין היום-יומיים בין נשים במרחב העירוני. היא טוענת כי גדס תכנן את תל אביב מתוך מחשבה על נשים ממעמד הפועלים. מחקרה ההיסטורי חשף כי "הבלוקים של גדס", תוכננו כמרחבי מחיה ביתיים עצמאיים של משפחות פועלים ואפשרו מפגשים אקראיים בין נשים, אשר יצרו מעוז כוח חברתי ופוליטי של פועלים מקשת רחבה של ארגוני פועלים ציוניים בעיר בשנות ה-30. לטענת אלוויל, ישנם בלוקים עירוניים בעיר שאיפשרו ואף מאפשרים גם כיום, מפגשים משמעותיים בין נשים. מפגשים הכוללים היבטים של זהות נשית סביב יצירת קשרים מקצועיים, הופעה בלבוש אופנתי, התארגנות אקטיביסטית ואפילו התארגנות פוליטית.
קורונה והבלוק העירוני

המציאות החדשה הבליטה את רלוונטיות החיים בסביבה עירונית, קומפקטית, מגוונת ואינטנסיבית וחידדה את חשיבותם של מגוון הזדמנויות במרחב הביתי; מסחר, מקומות עבודה, שירותים שונים, מקומות ישיבה מוצלים, גינה שכונתית ועוד. בעקבות המציאות המשתנה הוציא מינהל התכנון דוח הערכת מצב שמטרתו לזהות איומים והזדמנויות שבמשבר הקורונה על עולם התכנון, אשר מתמקד בין היתר בצורך לחזק את העירוניות הקרובה לבית מסמך נוסף שפרסם מינהל התכנון בהקשר זה מתמקד בתכנון עדכני ואיכותי של חללים עירוניים ובאתגר להשיגם במרחב מחיה מצומצם. הגבלת התנועה לטווח 100 מטר הציפה את חשיבות מרחבי הבניינים בבעלות משותפת, ששימשו את הדיירים כמקומות מפגש ומקום מפלט לשאיפת אוויר צח. הסגר בתקופת הקורונה הדגיש את הערך בשטחי חוץ, בצמחייה ובשטחי טבע בקרבת הבית, בייחוד עבור המפגש החברתי שנוצר בקרב משפחות עם ילדים, אוכלוסייה מבוגרת ועוד.
פרופ' אלס ורבקל, ראש המחלקה לארכיטקטורה בבצלאל, מביטה על השינויים העמוקים שהביא עמו משבר הקורונה, וטוענת כי תקופה זו מצריכה מחשבה מחודשת על הקשר בין האדם והטבע, ועל האופן בו אנו מתכננים ערים. הקורונה שינתה את היומיום העירוני, והעלתה את חשיבות הקשר בין הבית לסביבה המיידית שבחוץ: אור שמש, אוויר, צמחייה וטבע, ובין המתגוררים בו לבין הקהילה – בהתאם לאלמנטים המרכזיים בתכנון הבלוק העירוני. לדבריה, הסגר חשף את האמת: "האנשים גילו שבטווח ה-100 מטרים אין לעיר שלהם מה להציע". ורבקל מסתכלת על ההקצאה התכנונית של שטחים פתוחים בעיר וטוענת כי האתגר המרכזי כעת יהיה להפוך את אותם מרחבים פתוחים לכאלה שהמשתמש העיקרי בהם הוא לא האדם: "אנחנו צריכים להיות רק מבקרים".[15]
ראו גם

מבנה עירוני
רחובות שתי וערב
הערות שוליים

↑  Boffet Annabelle and Rocca Serra s., Boffet Annabelle and Rocca Serra s., (2001). Identification of Spatial Structures Within Urban Blocks for Town Characterisation. France: Cogit Laboratory.
↑  אזרד דניאל, לגלות מחדש את הבלוק של סרדה, ארכיטקסט גליון 7, 2019
1 2  Siksna A., A comparative study of block size and form : (in selected new towns in the history of western civilization and in selected North American and Australian city centres)., Thesis submitted for the Degree of Doctor of Philosophy, Department of Geographical Sciences (Geography, Planning, Surveying), ., The University of Queensland, 1990
1 2  Sim, D (2019), . Soft City: Building Density for Everyday Life., U.S.A Washington: Island Press.
↑  ג'ייקובס, ג' (1961)., מותן וחייהן של ערים אמריקאיות גדולות., הוצאה עברית בתרגום מרים טליתמן, תל אביב: הוצאת בבל.
↑  James Stevens (2006)., A Dictionary of Architecture and Landscape Architecture, 2ed., Oxford: Oxford University Press. super-block.
↑  Keating, W. Dennis, Norman Krumholz (2000)., Education and Research. 20 (1): 111–114, "Neighborhood Planning". Journal of Planning.
↑  מנהל התכנון, תכנית אסטרטגית לאומית לתנועה מקיימת במרחב העירוני (יולי 2019). מינהל התיכנון
↑  פרופ' פטריק גדס, [תרגום והקדמה מאת אליעזר פרנקל], דו"ח תכנון העיר יפו תל אביב (1925)
↑  Allweil Y. 2016., Homeland: Zionism as housing regime, 1860-2011,, London: Routledge.
↑  מנהל התכנון, הערכת מצב - משבר הקורונה ועולם התכנון (אפריל 2020). מינהל התיכנון.
↑  מנהל התכנון, יחידה המגורים בשגרה ובחירום בעקבות משבר נגיף הקורונה 2020 (אוקטובר 2020). מינהל התכנון.
↑   גילי מלניצקי, הסגר חשף את האמת: "אנשים גילו שבטווח ה-100 מטר אין לעיר שלהם מה להציע", באתר TheMarker‏, 3 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph297022
משה ברקוביץ'

| --- | --- |
משה ברקוביץ'
משה ברקוביץ'
 לידה:  מרץ 1934 כ' באדר ה'תרצ"ד לספז, רומניה רומניה
 פטירה:  ספטמבר 2014 (בגיל 80) כ' באלול ה'תשע"ד גבעת שמואל, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – ספטמבר 2014 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  חינוך והנהגת ציבור
 רבותיו:  הרב שלמה צוקרמן, הרב משה צבי נריה והרב אברהם צוקרמן
 
משה מרדכי ברקוביץ' (מרץ 1934 - ספטמבר 2014) היה איש חינוך ויו"ר המועצה הדתית בגבעת שמואל.
ביוגרפיה

נולד בעיירה לספז שברומניה לדובריש (דורה) ויחיאל מיכאל דב בשנת 1934. בהיותו בן 6 פרצה מלחמת העולם השנייה והוא גורש עם משפחתו, ואביו נלקח למחנות עבודה. אחרי המלחמה, כנער בן 13, צורף לקבוצת עליית הנוער שניסתה להגיע לארץ ישראל באניית המעפילים "מדינת-היהודים" אולם האנייה נתפסה על ידי הבריטים וכל המעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין. בתחילת 1948 הובאו הנערים למדינת ישראל והוא נשלח ללמוד במוסד-יקיר אצל הרב שלמה צוקרמן ולאחר מכן בישיבת כפר הרא"ה אצל הרב משה צבי נריה והרב אברהם צוקרמן. שרת בצה"ל בחיל השריון והוסמך בלימודי תנ"ך ותולדות עם-ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
במשך שלושים וארבע שנים (1953-1987) ניהל בתי ספר: בכפר הנוער הודיות שבגליל, בבאר יעקב, בבית דגן, בתיכון י"ג בשכונת התקווה בתל אביב, ובבני-ברק. כהוקרה על פעילותו החינוכית הענפה, הוענק לו פרס החינוך של עיריית תל אביב, וכן אות "יקיר החינוך הדתי" מטעם ארגון המורים הדתיים.
בשנים 1971-1967 היה שליח עלייה מטעם הסוכנות היהודית לדרום אמריקה. במסגרת השליחות ניהל את בית הספר "תלפיות" בארגנטינה, ו"יבנה" באורוגוואי והיה ממקימי "המרכז לחינוך דתי".
ברמת גן היה ממייסדי בית הכנסת "דובב-עוז" (1971).
בהושענא-רבה שנת תשל"ב (1972), לאחר שעבר להתגורר בשכונת רמת-אילן בגבעת שמואל, גיבש קהילה והקים בית כנסת בו שימש כגבאי, העביר שיעורי תורה, קרא בתורה בקביעות, וארגן תפילות, שיעורי תורה ואירועים חברתיים. גם ילדי בית הספר החילוני ברמת אילן ביקרו בבית הכנסת בקביעות ביוזמתו ובהנחייתו, לקראת חגי שבועות ולקראת קבלת חומש בכיתה ב' ולקראת עלייתם לתורה בבר המצווה. כהוקרה על פעילותו זו, הוענק לו עיטור מפעל חיים לעוסקים בצרכי ציבור באמונה מטעם איחוד בתי הכנסת בישראל.
בשנת 1987 נבחר לראשות המועצה הדתית בגבעת שמואל, תפקיד שבו כיהן עד 2004. הוא הקים את עמותת לח"ן – למען חינוך הנוער בגבעת שמואל, שהייתה גם בסיס להקמת בית הספר הממלכתי-דתי הראשון בגבעת-שמואל "מורשת-זבולון". כהוקרה על פעילותו הרבה למען העיר, הוענק לו אות יקיר-העיר גבעת שמואל.
היה נשוי ליפה (לבית רוט, נכדת הרב שלמה זלמן הבלין), איתה נפגש כשלימדו יחד בכפר הנוער "הודיות".
באלול ה'תשע"ה ביום השנה הראשון לפטירתו נערך בבית הכנסת "רמת אילן" ערב עיון וזיכרון לזכרו, בו הוכרז בית הכנסת כבית הכנסת "רמת אילן" - ע"ש משה ברקוביץ'.
הערות שוליים

↑  ריאיון עם משה ברקוביץ לרגל קבלת אות יקיר החינוך הדתי
↑  עיתון "זו-עירי" גיליון 282 עמוד 7
↑  אתר בית הכנסת ברמת-אילן
↑  אתר איחוד בתי הכנסת בישראל
↑  עיתון "471" גיליון 439 עמוד 9
מקס הופמן (יבואן רכב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1904 וינה, אוסטריה
 פטירה:  9 באוגוסט 1981 (בגיל 76) ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  יבואן רכב
 
מקסימיליאן (מקס) אדווין הופמן (באנגלית: Maximilian Edwin Hoffman;‏ 12 בנובמבר 1904–9 באוגוסט 1981) היה יבואן רכבי יוקרה אירופאיים לארצות הברית. בנוסף למכירת הרכבים היה מעורב בפיתוחם של מספר דגמים ידועים ביניהם: מרצדס-בנץ 300 SL, פורשה 356 ספידסטר וב.מ.וו 507 רודסטר.
בשנת 2003 נבחר לחבר בהיכל התהילה של תעשיית הרכב.
ביוגרפיה

הופמן נולד ב-12 בנובמבר 1904 בווינה, אוסטריה לאב יהודי ולאם קתולית. אביו ניהל סדנה לייצור אופניים בה עבד מקס בילדותו. הוא החל לעבוד כנהג במפעל אוסטרי בו ייצרו את דגמי חברת אמילקר הצרפתית. בהמשך פתח סוכנות למכירת המכוניות. בתחילת שנות ה-30 הקים, יחד עם שותף, את "אוטומוביל האנדל הופמן אונד הופרט" שהייתה סוכנות השיווק הראשונה של וולוו מחוץ לשוודיה.
בעקבות האנשלוס, סיפוח אוסטריה לגרמניה שהתבצע במרץ 1938, נמלט הופמן לצרפת. לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים ברח לארצות הברית על גבי אוניה פורטוגלית. תעשיית הרכב בארצות הברית הייתה כמעט מושבתת ופעלה לטובת ייצור רכבים עבור הצבא האמריקאי והופמן מצא עבודה כמעצב תכשיטים. הופמן רצה לחזור לעסוק בתחום הרכב, אך החליט להתמקד במכירת מכוניות יוקרתיות מתוצרת אירופאית. בשנת 1947 פתח את סוכנות "הופמן מוטורס" בניו יורק בה מכר את דגמי יגואר. שנה לאחר מכן קיבל את הזיכיון הבלעדי לשיווק המותג בחוץ המזרחי של ארצות הברית. במקביל קיבל את הזיכיונות לשיווק של רולס רויס, ליאה פרנסיס, אוסטין ומורגן.
בשנת 1949 קיבל את הזיכיון למכירת החיפושית של פולקסווגן. במסגרת העבודה עם היצרן הגרמני הכיר את פרי פורשה, בנו של מתכנן החיפושית, פרדיננד פורשה. אחרי שלוש שנים ויתר על מכירת החיפושית, אך שמר על הקשר עם פורשה הבן. כשפורשה ניסתה להרחיב את מכירותיה לארצות הברית הציע פרי להופמן את הזיכיון למכירת המכונית, בתנאי שיצליח למכור 5 מכוניות בשנה. בשנת 1951 מכר הופמן 32 מכוניות פורשה. בשנת 1954 מכר 600 מכוניות. במטרה להפחית עלויות ולהגדיל את המכירות הופמן הציע לפורשה לייצר דגם של הפורשה 356 ללא גג וולא חלון קדמי, כך נוצר דגם פורשה 365 ספידסטר, שזכה לפופולריות רבה. בנוסף, היה שותף לעיצוב הלוגו של החברה.
בשנת 1951 קיבל את הזיכיון למכירת מכוניות מרצדס-בנץ בחוף המזרחי של ארצות הברית. הוא הוזמן לדירקטוריון החברה והציע להם לייצר גרסת כביש לדגם ה-SL שזכה להצלחה על מסלולי המרוצים. הדבר הוביל ליצירת דגמי מרצדס-בנץ 190 SL ו-300 SL שיצאו לשוק בשנת 1954. באותה שנה היה מעורב גם בפיתוח של ב.מ.וו 507. אלפא רומיאו השיקה בשנת 1954 את אלפא רומיאו ג'ולייטה והתייעצה עם הופמן, שייבא את המותג לארצות הברית לגבי עיצוב המכונית. הופמן ייעץ לחברה לייצר דגם רודסטר, שהוצג לראשונה בתערוכת הרכב של פריז שנה לאחר מכן.
חיים אישיים

מקס היה נשוי למריון. השניים התגוררו בניו יורק בבית שעוצב על ידי פרנק לויד רייט. לאחר פטירתו, בשנת 1981, הקימה אשתו את קרן מקסימילאין ומריון הופמן. הקרן תומכת ביוזמות בעיקר בלימודי רפואה ואומנות.
הערות שוליים

↑  Max Hoffman Made Imports Less Foreign to Americans, New York Times, 18 March 2007
1 2  תומר הדר, היהודי שנמלט מהנאצים והפך את פורשה ומרצדס בנץ למותגי על בארה"ב, באתר כלכליסט, 5 במאי 2024
↑  Seventy years of style, Porsche.com, 4 April 2018
↑  עילית עממית Porsche 356 SpeedSter, מגזין סיגאר, 3 במרץ 2021
↑  The history of the Porsche logo and crest, Porsche.com, 20 June 2023
↑  Who is Max Hoffman?, Motor Trend, 3 November 2018
↑  1952 Mercedes-Benz 300SL W194 00002 Classic Drive, Motor Trend, 9 Janaury 2013
↑  ניר בן זקן, חוזרת למקורות אבל לא רטרו: זו מרצדס SL הבאה, באתר ynet, 14 במרץ 2021
↑  טל שביט, ב.מ.וו 507: יופיו של הכישלון, אוטו, 14 באפריל 2007
↑  Max Hoffman - The "Carguy" with the automobile Instinct
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2023028461  VIAF: 7704167931771729520000   WorldCat (עם VIAF): 7704167931771729520000 
thumb מרצדס-בנץ 300SL, דגם שפותח בהמלצתו של הופמן בהתאמה לשוק האמריקאי
ביתו של הופמן בעיצובו של פרנק לויד רייט
משה צבי אריה ביק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בינואר 1911 כ"ג בטבת ה'תרע"א 
 פטירה:  9 בספטמבר 1990 (בגיל 79) י"ט בסיוון ה'תש"נ 
 תקופת הפעילות:  ? – 9 בספטמבר 1990 
 
משה צבי אריה ביק (כ"ג בטבת ה'תרע"א, 23 בינואר 1911 – י"ט בסיוון ה'תש"נ, 9 בספטמבר 1990) היה רב ופוסק בארצות הברית.
ביוגרפיה

נולד במז'יבוז' לרב העיר הרב חיים יחיאל מיכל ביק ולמרים (הורביץ).
בגיל 15 הוסמך להוראה על ידי רבי שלום מוטרפרל מפרוסקורב (חלימניצקי).
נשא בשנת ה'תרצ"ב את זיסל בת יצחק אייזיק באלד.
בשנת תרפ"ו היגר לארצות הברית ושימש את הרב מאיר דן פלוצקי, ששהה אז בארצות הברית. למד בישיבת רבינו יצחק אלחנן אצל הרבנים שמעון שקופ ומשה סולובייצ'יק.
בשנת ה'תרצ"ג מונה לרב בית כנסת ברובע ברונקס שבניו יורק ובשנת ה'תרצ"ו מונה לרב קהילת יוצאי קרשניק "בני משה" בברונקס. בתרצ"ז יסד את ישיבת אהבת תורה במקום, ובתש"א יסד בית יעקב לבנות.
בשנת ה'תש"ב מונה לראש ישיבה בישיבת חתן סופר, ובשנת ה'תשכ"ב מונה לר"מ בישיבת נייטרה במאונט קיסקא.
בשנת ה'תשכ"ז עבר לשכונת בורו פארק שבברוקלין. והיה שם מגדולי הפוסקים. כיהן כחבר באגודת הרבנים, בוועד ההנהלה של התאחדות הרבנים. ומנשיאי ועד למען טהרת המשפחה בא"י (וראש ההנהלה של המשרד בארצות הברית). ומנשיאי ארגון עזרת תורה.
משפחתו > בניו

הרב שאול בער ביק.
הרב אברהם יהושע השיל, ממלא מקומו, חבר נשיאות התאחדות הרבנים.
הרב יצחק נתן, רב קהילת נחלת משה.
משפחתו > בנותיו

חיה חנה, אשת הרב יצחק יעקב שפיגל אדמו"ר מאסטרוב קולשין.
דבורה רבקה, אשת הרב חיים אלעזר פרידמן, גאב"ד טענקא בברוקלין.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296221005171
משהו מהסרטים

"משהו מהסרטים" הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי בני אל. את האלבום הוציאה בשנת 1986 לאור חברת התקליטים האחים ראובני על גבי תקליט ותקליטור. בניגוד לאלבומו הקודם, "משהו מהסרטים" לא זכה להצלחה גבוהה.
רשימת רצועות

| משהו מהסרטים> מס' | משהו מהסרטים> שם | משהו מהסרטים> משך | משהו מהסרטים>  | משהו מהסרטים>  | משהו מהסרטים>  | משהו מהסרטים>  | משהו מהסרטים>  | משהו מהסרטים>  | משהו מהסרטים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ילדתי חזרי  | 4:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | סוכר  | 4:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | למה לא  | 3:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ילה-ילה  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | עמית  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | פרא אדם  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | כמו פרפר  | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | חביבי יעני  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | אנא אלי  | 5:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 34:56 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  משהו מהסרטים - בני אל, ספוטיפיי
| בני אל |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: קיץ מסוכן • משהו מהסרטים • ממא-מיה • קריסטל – באווירה ים תיכונית • בחפלה משגעת • אל תלכי רחוק • שירים לאוהבים • מתי תביני
אלבומי אוסף: בני אל בלהיטי זהב 97
אלבומי גרסאות כיסוי: בני אל בלהיטים הגדולים 95
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: a1bd96fa-f2ef-42e6-9a8c-55bc7c1bd846