stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמי סמולרצ'יק
קריירה > טלוויזיה

בשנת 1995 שיחק בסדרת הטלוויזיה "הלו פנינה" בתפקיד פקיד.
בשנת 1997 התארח בסדרה הקומית "איצ'ה" ששודרה בערוץ 2, בתפקיד אלי פצ'ינו.
תפקידו הגדול והראשון היה בסדרת הדרמה "פלורנטין" ששודרה בין השנים 1997–2001 בערוץ 2, שם שיחק את חנן.
בשנת 1998 התארח בתפקיד אורח קטן מאוד בסדרת הטלוויזיה "20 פלוס" ששודרה בטלוויזיה החינוכית גילם איש ברחוב שמנסה להתחיל עם מיקי.
בשנת 2002 התארח בעונה השלישית בסדרת דרמת הנוער של ערוץ הילדים "החבר'ה הטובים" גילם את אמיר צמחי "צ׳ארמה".
ב-2004 השתתף בסדרה "אהבה זה כואב".
ב-2005 שיחק את דמותו של טרלה בסדרת הילדים "האיגלו של טרלה".
בשנת 2007 שיחק בסדרת הטלוויזיה "בלי גרביים".
ב-2008 השתתף בתוכנית ההומור "שבוע סוף" וגילם בה את דמותה של הפוליטיקאית ציפי לבני. השתתף גם בקומדיה החינוכית "בלי גרביים". באותה השנה גם שיחק בסדרה "פאפאדיזי" בתפקיד מנוליס ובסדרה "עד כאן".
בשנת 2010 השתתף בין היתר בסדרות "15 דקות" ו"סרוגים".
ב-2011 גילם חוקר משטרה בסדרה "השנים הכי יפות" ושיחק בתוכנית "מיקמק-הסדרה" ב-2011 (תוכנית אינטרנטית שהופקה על ידי חברת וואלה ושודרה גם ב-VOD של חברת Yes).
בשנים 2011-2025 שיחק בסדרה הקומית "סברי מרנן" ששודרה בקשת 12, לצד ימית סול, יונה אליאן, רותם אבוהב ואחרים, גילם את משה כץ.
בשנת 2012 השתתף במספר פרקים בודדים בעונה הראשונה של הסדרה ״גאליס״ לצד נווה צור, גיא זו ארץ, הדס קלדרון ואחרים, בתפקיד יגאל שדה, צלם פפראצי.
בשנת 2014 השתתף סמולרצ'יק בסדרת הילדים "משפחת יומולדת "בתפקיד אב המשפחה ושיחק בעונה השלישית של מר עגבנייה את איש המערות אמנון הקדמון, וכן השתתף בעונה השלישית של הסדרה נויורק.
בשנת 2015 שיחק בסדרה "שוברי גלים" מבית ערוץ הילדים.
ב-2016 שיחק ב"תאג"ד" ששודרה ב-YES.
ב-2017 התארח בסדרת הילדים ״אלישע״ ששודרה בערוץ הילדים, גילם את בני בלנגה.
ב-2018 השתתף בסדרה "כפולה" בתפקיד בצר, מנהל הפיצוצייה.
ב-2020 השתתף בסדרה "שעת נעילה" בכאן 11.
ב-2021 השתתף בסדרה "שקשוקה" בכאן חינוכית.
קריירה > קולנוע

ב-1996 שיחק בסרט "זולגות הדמעות מעצמן" בתפקיד נוכל צעיר.
ב-1997 שיחק בסרטו של מנשה נוי "פתיחה 1812".
ב-1999 שיחק בסרטיו של דרור שאול: בסרט "מבצע סבתא" שיחק את בני שגיב.
ב-2003 שיחק בסרט "סימה וקנין מכשפה" שיחק את שוטר השכונה.
בשנת 2000 השתתף בסרט הילדים "תוף הלב של דין דין" בתפקיד בולרו לצד דין דין אביב.
ב-2013 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "מחכים לסורקין" לצידו של אורי הוכמן, בבימויו של יונתן פז.
ב-2017 שיחק בסרטו של מתן יאיר "פיגומים".
קריירה > תיאטרון

בתיאטרון שיחק סמולרצ'יק בהצגות רבות בתיאטרון הבימה, ביניהן בהצגה "מבקר המדינה" בתפקיד עוזר המבקרֿ. ב-1998 העלה מופע יחיד בשם "סמולרצ'יק" המבוסס על מערכונים פרי עטו, שהורכב ממונולוגים קומיים של קשת של דמויות. את המופע ביים השחקן והבמאי אורי הוכמן.
בשנת 2006 גילם את איש המעלית במחזה "נודניק" בבימויו של משה נאור.
ב-2016 החל לגלם את אנו קלוגה במחזה "לבד בברלין" בתיאטרון הבימה, בבימויו של אילן רונן.
ממאי 2022 משחק בתיאטרון הבימה במחזה "הרטיטי את ליבי".
ב-2024 שיחק בתיאטרון הבימה במחזה "מעבר לדלת".
קריירה > ספר

ב-2005 יצא לאור ספרו - "איפה אתה" בהוצאת "מוזה הוצאה לאור", ספר על מסע לא שגרתי בהודו העוסק בשגעון המבוסס על מסעותיו של סמולרצ'יק בהודו.
חיים פרטיים

סמולרצ'יק היה נשוי לשחקנית דורית לב ארי עד לשנת 2001. נשוי בשנית לחיה ואב לשלושה בנים. מתגורר בתל אביב-יפו.
רוברטו אבלאי

רוברטו אבלאי (בספרדית: Roberto Aballay;‏ 22 בנובמבר 1922–1982 בערך) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

אבלאי נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו במועדוני הכדורגל הארגנטינאים ריבר פלייט, ארחנטינוס ג'וניורס ובאנפילד. לאחר מכן עבר לאסטוריאס מליגת העל המקסיקנית, איתה זכה באליפות מקסיקו, וסיים כמלך שערי הליגה עם 40 שערים ב-24 הופעות. הוא זכה בתואר שחקן השנה של CONCACAF לשנת 1945. לאחר מכן חזר לארגנטינה ושיחק בסן לורנסו. בהמשך עבר לשחק בגנואה מהסרייה א' למשך עונה אחת, ממנה עבר לצרפת ושיחק ב-FC נאנסי ובמץ. הוא סיים את הקריירה שלו באלג'יר מליגת העל האלג'יראית.
נפטר בקולומביה בסביבות שנת 1982.
תארים

אליפות מקסיקו (1): 1943/1944
גאורגיה באירוויזיון הילדים

| --- | --- |

 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 רשת שידור:  GPB
 השתתפות ראשונה:  הולנד רוטרדם, 2007
 זכיות:  קפריסין לימסול, 2008   ארמניה ירוואן, 2011   מלטה ולטה, 2016   ספרד מדריד, 2024
 השתתפויות:  16
 היעדרויות:  0
 אירוח האירוויזיון:  גאורגיה טביליסי, 2017
 השתתפות אחרונה:  ספרד מדריד, 2024
 
גאורגיה נטלה חלק בתחרות אירוויזיון הילדים כ-12 פעמים, החל מהצטרפותה הראשונה ב-2007, כאשר מרים רומלשווילי נשלחה כנציגה של גאורגיה בתחרות עם השיר "Odelia Ranuni". גאורגיה ניצחה בתחרות 4 פעמים ב-2008, 2011, 2016 ו-2024.
הישגים

גאורגיה נטלה חלק בתחרות כ-11 פעמים, שמתוכם ניצחה גאורגיה בתחרות כ-3 פעמים. נכון להיום, גאורגיה נמצאת במקום הראשון בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם צרפת כששתיהן זכו בתחרות 3 פעמים. גאורגיה ניצחה בתחרות אירוויזיון הילדים שלוש פעמים: בפעם הראשונה ב-2008 עם השיר "Bzz" אותו ביצעו ההרכב "Bzikebi", בפעם השנייה ב-2011 עם השיר "Candy Music" אותו ביצעו ההרכב "Candy" ובפעם השלישית ב-2016 עם השיר "Mzeo" אותו ביצעה מרים רומלשווילי. גאורגיה הגיעה למקום השני פעמיים: ב-2012 עם השיר "Funky Lemonade" אותו ביצעו ההרכב "Funkids" וב-2017 עם השיר "Voice of the Heart" אותו ביצע גריגול קיפשידזה. גאורגיה הגיעה פעם אחת למקום השלישי: ב-2022 עם השיר "I Belive" אותו ביצעה מרים ביגווה. גאורגיה הגיעה שלוש פעמים למקום הרביעי: ב-2007 עם השיר "Odelia Ranuni" אותו ביצעה מרים רומלשווילי, ב-2010 עם השיר "Mari-Dari" אותו ביצעה מרים קנקליאשוילי וב-2021 עם השיר "Let’s Count The Smiles" אותו ביצע ניקולוז קאג'איה . גאורגיה הגיעה פעם אחת למקום החמישי: ב-2013 עם השיר "Give Me Your Smile" אותו ביצעו ההרכב "The Smile Shop".
המקום הגרוע ביותר של גאורגיה באירוויזיון הילדים הוא המקום ה-14 עם 69 נקודות, אליו היא הגיעה בתחרות בשנת 2019 עם השיר ""We Need Love"" שאותו ביצע ג'ורג'י רוסטיאשווילי.
ב-2024 ניצחה גאוגריה באירווזיון הילדים לאחר שקיבלה שהשופטים 12 פעמים 12 נקודות מה שהוביל בין היתר לניצחונה בעיקר
המבצעים והשירים שייצגו את גאורגיה באירוויזיון הילדים

שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
| שנה | מבצע | שיר | תרגום לעברית | גמר | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | מרים רומאלסבי | "Odelia Ranuni" | "זהה את רינו" | 4 | 116 |
| 2008 | חבורת בזיקבי | "Bzz" | "באז" | 1 | 154 |
| 2009 | להקת "נסיכות" | "Lurji prinveli" | "ציפור כחולה" | 6 | 68 |
| 2010 | מרים קנקליאשוילי | "Mari-Dari" | "הדארי שלי" | 4 | 109 |
| 2011 | Candy | "Candy Music" | "מוזיקת הממתקים" | 1 | 108 |
| 2012 | Funkids | "Funky Lemonade" | "לימונדה" | 2 | 103 |
| 2013 | The Smile Shop | "Give Me Your Smile" | "תן לי את החיוך שלך" | 5 | 91 |
| 2014 | ליזי פופ | "Happy Day" | "יום שמח" | 11 | 54 |
| 2015 | The Virus | "Gabede" | "מגושם" | 10 | 51 |
| 2016 | מרים רומלשווילי | "Mzeo" | "גיל" | 1 | 239 |
| 2017 | גריגול קיפשידזה | "Voice of the Heart" | "קול הלב" | 2 | 185 |
| 2018 | תמר אדילשווילי | "Your Voice" | "הקול שלך" | 8 | 144 |
| 2019 | ג'ורג'י רוסטיאשווילי | "We Need Love" | "אנחנו צריכים אהבה" | 14 | 69 |
| 2020 | סנדרה גדליה | "You Are Not Alone" | "אתה לא לבד" | 6 | 111 |
| 2021 | ניקולוז קאג'איה | "Let’s Count The Smiles" | "בואו נספור את החיוכים" | 4 | 163 |
| 2022 | מרים ביגווה | "I Believe" | "אני מאמינה" | 3 | 161 |
| 2023 | אנסטסיה ורנינה | "Over The Sky" | "מעל השמיים" | 14 | 74 |
| 2024 | אנדריה פוקראדזה | "To My Mom" | "לאמא שלי" | 1 | 239 |
מגישי הניקוד ושדרנים מטעם גאורגיה

| שנה | מגיש | שדרנים |
| --- | --- | --- |
| 2007 | נינו אפרמידה | טמו קווירקבליה |
| 2008 | אנה דויטיה | טמו קווירקבליה |
| 2009 | אנה דויטיה | סופיה אבטונשווילי |
| 2010 | גירגי טורס | טמו קווירקבליה |
| 2011 | אלן מקאשווילי | טמו קווירקבליה |
| 2012 | ההרכב "Candy" | טמו קווירקבליה |
| 2013 | אלן מגרישווילי | נטליה בונטורי וג'ורג'י גרדזלישווילי |
| 2014 | מריאם חונג'ורואה | מרוו צ'יקשווילי ותמו קווירקבליה |
| 2015 | ליזי פופ | טוטה חכידזה |
| 2016 | אלן סטורואה | דמטרי ארגמליך |
| 2017 | ליזי טברידזה | דמטרי ארגמליך |
| 2018 | ניקולוז ואסאדזה | הלן קלנדזה וג'ורג' אבאשידזה |
| 2019 | אנסטסיה גרסוונישווילי | דמטרה ארגמלידזה ותמר אדילשווילי |
| 2020 | מריטה חודלידזה | הלן קלנדזה |
| 2021 | סנדרה גדליה | ניקולוז לובילדזה |
אירוח אירוויזיון הילדים

| שנה | העיר המארחת | מקום התחרות | מנחים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | טביליסי | הארמון האולימפי | הלן קלנדאזה וליזי ג'פרידזה |
ראו גם

אירוויזיון הילדים
גאורגיה באירוויזיון
גאורגיה באירוויזיון למוזיקאים צעירים
אורופוס

| --- | --- |

 מדינה:  יוון יוון
 מחוז:  אטיקה אטיקה
 שטח:  317.5 קמ"ר
 גובה:  45 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,066 (2021)
  ‑ צפיפות:  110 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  38°18′N 23°45′E﻿ / ﻿38.300°N 23.750°E﻿ / 38.300; 23.750
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןאורופוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןאורופוס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אורופוס (ביוונית: Ωρωπός) היא עיירת נמל באטיקה שביוון. כ-54 ק"מ מעיר הבירה - אתונה.
היסטוריה

אורופוס נוסדה על ידי מתיישבים מהעיר ארטריה שבאי אֶוּבּוֹיָה (אֶבְיָה או אֶבוֹיָה של ימינו). בעת העתיקה, היא הייתה עיר גבול בין בויאוטיה ואטיקה, ושאלת השליטה בה היוותה עילה לסכסוך גבולות מתמשך בין אתונה לתבאי. בסופו של דבר הגיעה העיר לידיה של אתונה. אולם קצב התפתחותה היה אטי, אפילו כאשר השתלטה הרפובליקה הרומית על האזור. הנמל החשוב שלה, אשר כונה דלפיניום (Delphinium), שכן למעשה בפתחו של נהר אסופוס, כקילומטר וחצי צפונית לעיר.
מקדש אמפיאראוס באורופוס נמצא בתחומה, הוא שכן במרחק של 12 סטאדיות מהעיר עצמה. האתר נחפר על ידי האגודה לארכאולוגיה של אתונה. הוא הכיל מקדש, מעיין קדוש, שלתוכו נזרקו מטבעות בידי המתפללים, מזבחות, וכן תיאטרון קטן, אשר הפרוסקניון (במה מוגבהת שעליה הציגו השחקנים) שלו נשמר היטב. המתפללים נהגו להתייעץ עם אמפיאראוס שלכבודו נבנה המקדש על ידי כך שהיו ישנים על עור של אייל שחוט בתוך המבנה.
במקדש נמצאה כתובת הקדשה על ידי יהודי בשם "מוסכוס בן מוסכיון". על פי הכתובת, מוסכוס היהודי חלם שהאל אמפיאראוס והאלה היגיאה התגלו אליו בחלום וציוו עליו לתרום כתובת זו ולקבוע אותה על גבי המזבח.
בתקופת האימפריה הביזנטית העיר הייתה מרכז חקלאות פעיל, והיא נותרה כזו עד שנבזזה ונהרסה בידי צבא האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העצמאות היוונית. בשנת 1840 בוטלה העירייה והיא סופחה לפרובינקיית אטיקה. בשנת 2011 היא הוקמה מחדש על ידי איחוד של 9 עיירות קטנות יותר באזור.
הערות שוליים

↑  Brent Nongbri, The Moschos Ioudaios Inscription, Variant Readings, ‏2018-07-15 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560135605171  GND: 4299636-3  LCCN: n87867558  SUDOC: 067173039  VIAF: 129101539   WorldCat (עם VIAF): 129101539
ישראל אפשטיין (עיתונאי)

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1915 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 במאי 2005 (בגיל 90) בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין 
 מקום קבורה:  Babaoshan Revolutionary Cemetery 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 
ישראל אפשטיין (20 באפריל 1915 – 26 במאי 2005) היה עיתונאי וסופר סיני-יהודי יליד פולין. היה אחד האזרחים הסינים הבודדים ממוצא שאינו סיני שהפכו לחברים במפלגה הקומוניסטית הסינית.
ילדות

ישראל אפשטיין נולד ב-20 באפריל 1915 בוורשה להורים יהודים. ורשה הייתה אז חלק מפולין הקונגרסאית, שהייתה בשליטת האימפריה הרוסית. אביו נכלא על ידי השלטונות כיוון שהוביל מרד עבודה ואימו הוגלתה לסיביר. אביו של אפשטיין נשלח על ידי מקום עבודתו ליפן לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה. כשהצבא הגרמני התקרב לוורשה, אפשטיין ואימו ברחו והצטרפו אליו למזרח אסיה. בשנת 1917, לאחר שמשפחתו חוותה אנטישמיות במספר מקומות, הגיע אפשטיין לסין עם הוריו בגיל שנתיים והם התיישבו בטיאנג'ין ב-1920, שם אפשטיין גדל.
קריירה

אפשטיין החל לעבוד בעיתונאות בגיל 15, כשכתב ב"פקינג" וב"טיינטסין טיימס", עיתונים בשפה האנגלית שבסיסם בטיאנג'ין. הוא גם סיקר את הפלישה היפנית לסין עבור יונייטד פרס וסוכנויות ידיעות מערביות אחרות. ב-1938, הוא הצטרף לליגת ההגנה של סין, שהוקמה על ידי סונג צ'ינג-לינג, אלמנתו של סון יאט-סן, במטרה לפרסם ולגייס תמיכה בינלאומית עבור סין. בשנת 1941, הוא זייף חדשות על מותו שלו כפיתיון עבור יפן שניסתה לעצור אותו. המידע השגוי אפילו מצא את דרכו לידיעה שהודפסה ב"ניו יורק טיימס".
אפשטיין הוכנס למחנה ריכוז על ידי השלטונות היפניים בעקבות ההתקפה על פרל הארבור ב-1941, אבל הצליח להימלט יחד עם כמה אסירים אחרים. לאחר שנמלט, הוא עבד בעיתון Allied Labour News, והפך לעורך הראשי. ב-1947 הוא פרסם את ספרו "המהפכה הבלתי נגמרת בסין". ספרו זכה לביקורת נלהבת בעיתון "הניו יורק טיימס" על ידי אוון לאטימור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
לאחר שנדרש לסקור את אחד מספריו של העיתונאי אדגר סנואו, אפשטיין וסנואו הכירו זה את זה באופן אישי. אפשטיין הושפע עמוקות מהפרוגרסיביות של סנואו ונהיה מעורב בתנועה הדמוקרטית בסין, והפך לעורך במגזין של סנואו, "דמוקרטיה".
בשנת 1946, עבר אפשטיין לארצות הברית יחד עם אשתו השנייה, אליס פיירפקס-צ'ולמלי. בשנת 1951 העידה העריקה הקומוניסטית אליזבת בנטלי בפני ועדת המשנה לביטחון פנים של הסנאט האמריקאי כי "ישראל אפשטיין היה חבר במשטרה החשאית הרוסית במשך שנים רבות בסין".
ב-1951, סונג צ'ינג-לינג הזמינה אותו לחזור לסין עם אשתו פיירפקס-צ'ולמלי. אפשטיין שימש כיועץ למגזין "סין העממית", גרסה מוקדמת של "Peking Review". יחד עם סונג, הוא הקים את המגזין "סין מתחדשת", ששמו שונה לאחר מכן ל"סין היום" ("China Today"). אפשטיין עבד גם על תרגום "יצירות נבחרות של מאו דזה-דונג".  אפשטיין נשאר העורך הראשי של "China Today" עד לפרישתו בגיל 70, ונשאר כעורך אמריטוס. במהלך כהונתו ב-"China Today", הוא הפך לאזרח סיני ב-1957 ונהיה לחבר במפלגה הקומוניסטית הסינית ב-1964. ב-1955, 1965 ו-1976 ביקר אפשטיין בטיבט, ובהתבסס על שלושת הביקורים הללו ב-1983 פרסם את הספר "טיבט שעברה שינוי".
במהלך מהפכת התרבות, באשמת מזימה נגד ג'ואו אנלאי, הוא נכלא ב-1968 בצפון בייג'ינג בכלא צ'ינצ'נג, שם היה בבידוד. ב-1973 הוא שוחרר,ג'ואו התנצל וזכויותיו הוחזרו. למרות 5 שנות המאסר שלו, הוא נשאר נאמן לאידיאלים של הקומוניזם עד מותו. ישראל אפשטיין נבחר כחבר בוועדה המתמדת במועצת המדינה של סין, גוף מייעץ, ב-1983.
אפשטיין נישא שלוש פעמים. ב-1934 נישא אפשטיין לאידית ביחובסקי אפשטיין, לימים באלין, ממנה התגרש בתחילת שנות ה-40. לאחר מכן נישא לפיירפקס-צ'ולמלי, איתה התגורר בארצות הברית במשך חמש שנים. פיירפקס-צ'ולמלי לקחה חלק בעריכת אחד המילונים הסיניים-אנגליים הנפוצים ביותר שפורסמו בסין. לאחר מותה של פיירפקס-צ'ולמלי ב-1984, אפשטיין נישא לאשתו השלישית, הואנג הואנבי.
הוקרה

במהלך חייו, זכה ישראל אפשטיין לכבוד על ידי המנהיגים הפוליטיים הסיניים ג'ואו אנלאי, מאו דזה-דונג, דנג שיאופינג, ג'יאנג דזה-מין וחו ג'ינטאו. הלווייתו נערכה בבית הקברות באבאושאן למהפכנים, במחוז שיג'ינגשאן, בייג'ינג, ב-3 ביוני 2005. בטקס השתתפו בכירים רבים, ביניהם הנשיא חו ג'ינטאו, ראש הממשלה וון ג'יאבאו, וכן גם חברי הוועדה המתמדת של הפוליטביורו ג'יה צ'ינגלין ולי צ'אנגצ'ון. לאחר הלווייתו, גופתו נשרפה.
הערות שוליים

↑    Israel Epstein (Obituary), The Telegraph, 14 June 2005
1 2 3 4 5 6  Pan, Guang (2019),  Pan, Guang (ed.), "Jewish Refugees and the Chinese People: Friendship in a Troubled Time", A Study of Jewish Refugees in China (1933–1945): History, Theories and the Chinese Pattern (באנגלית), Singapore: Springer: 63–83, doi:10.1007/978-981-13-9483-6_6, ISBN 978-981-13-9483-6, נבדק ב-2021-04-09
1 2 3 4 5  Li, Hongshan (2024). Fighting on the Cultural Front: U.S.-China Relations in the Cold War. New York, NY: Columbia University Press. ISBN 9780231207058.
↑  Medford Evans, "The Assassination of Joe McCarthy", Western Islands Press, 1970, pp. 117–118
↑  Israel Epstein, a famous apologist for the Chinese Communist regime
↑  Israel Epstein. Emigre journalist whose devotion to Communist China withstood even imprisonment during the Cultural Revolution, 8 June 2005, The Times
↑  Song, Anna. (2010). The Heavenly Ford. Tianjin People's Publishing House. p. 151. ISBN 978-7-201-06559-5. OCLC 862144523.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303869305171  PLWABN: 9810600488405606  BIBSYS: 11047754  BnF: cb128203409 (data)  CiNii: DA04139680  GND: 105465178  ISNI: 0000 0001 0891 7559  LCCN: n79144933  LNB: 000223172  NDL: 00513102  NKC: jn20030919015  NLA: 35914960  NTA: 069962286  RERO: 02-A003219444  SNAC: w6xr15r3  SUDOC: 106004492  Trove: 1144067  VIAF: 41968185   WorldCat (עם VIAF): 41968185 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ישראל אפשטיין (עיתונאי)".
אפשטיין (שירה, שני מימין) בביקור בין-אן ב-1944 עם מאו (למעלה מימין)
אלינה דניאליאן

| --- | --- |
דניאליאן באולימפיאדת השחמט בדרזדן
דניאליאן באולימפיאדת השחמט בדרזדן
 לידה:  16 באוגוסט 1978 (בת 46) באקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן 
 הישג בולט:  בשנת 2012 דורגה מס' 8 בין נשים
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן משנת 2010
 מד כושר מרבי:  2521 (יולי 2011)
 מד כושר נוכחי:  2399 (פברואר 2020)
 מדינה:  ארמניה
 פרסים והוקרה:  מדליית שירות למולדת 
 
אֶלינה דניאליאן (בארמנית Էլինա Դանիելյան; נולדה 16 באוגוסט 1978, באקו, אזרבייג'ן הסובייטית, ברית המועצות) היא שחמטאית ארמנית בדרגת רב אמן, שזכתה בשש אליפויות שחמט בארמניה.
נכון לפברואר 2020, מדורגת במקום הראשון בארמניה ובמקום ה-63 בעולם בין הנשים, ובמקום ה-35 בדירוג הכללי בארמניה, לפי מד כושר.
ביוגרפיה

אלינה דניאליאן נולדה למשפחה ארמנית באזרבייג'ן הסובייטית, אך בשנת 1988 אולצה לעקור לארמניה עם משפחתה, בשל מלחמת נגורנו קרבאך. בשנת 2008 נישאה להולנדי בשם אלכסנדר ואן פלט, והם עקרו לעיירה ליד חרונינגן, בהולנד.
במהלך אולימפיאדת השחמט 1994 השיגה דניאליאן דרגת רב אמן לנשים, והייתה לאשה הארמנית הראשונה שהגיעה לדרגה זו.
היא ייצגה את ארמניה 12 פעמים באולימפיאדת השחמט (1992-2014). היא השתתפה בקבוצת הנשים הארמנית שזכתה במדליית הזהב באליפות אירופה לקבוצות בשחמט בפלובדיב ב-2003. במרץ 2011, הגיעה לתיקו במקום הראשון בטורניר "גראנד פרי" של פיד"ה 2009-2011 בדוחא, קטר. היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה בשחמט ליחידים בטביליסי, בתוצאה של 8/11 נקודות.
קבלת דרגות בינלאומיות

1992 - אמן פיד"ה לנשים
1993 - אמן בינלאומי לנשים
1994 - רב-אמן לנשים
2003 - אמן בינלאומי (כללי)
2010 - רב-אמן (כללי)
אלינה דניאליאן באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1992 ל-2024 השתתפה אלינה דניאליאן ב-15 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1992 | 3 | ארמניה | 2025 | 5 מ-9 | 4+ 2= 3- | 55.6 | 33 קבוצתי, 20 אישי |
|  1994 | 1 | ארמניה | 2320 | 9 מ-13 | 7+ 4= 2- | 69.2 | 24 קבוצתי, 6 אישי |
|  1996 | 1 | ארמניה | 2330 | 8.5 מ-13 | 6+ 5= 2- | 65.4 | 20 קבוצתי, 8 אישי |
|  1998 | 1 | ארמניה | 2395 | 5 מ-10 | 4+ 2= 4- | 50.0 | 21 קבוצתי, 35 אישי |
|  2000 | 1 | ארמניה | 2389 | 6.5 מ-12 | 4+ 5= 3- | 54.2 | 10 קבוצתי, 28 אישי |
|  2002 | 1 | ארמניה | 2389 | 7 מ-12 | 6+ 2= 4- | 58.3 | 15 קבוצתי, 24 אישי |
|  2004 | 1 | ארמניה | 2437 | 7 מ-13 | 3+ 8= 2- | 53.8 | 11 קבוצתי, 40 אישי |
|  2006 | 2 | ארמניה | 2422 | 8.5 מ-12 | 6+ 5= 1- | 70.8 | 8 קבוצתי, 6 אישי |
|  2008 | 1 | ארמניה | 2513 | 5.5 מ-10 | 4+ 3= 3- | 55.0 | 6 קבוצתי, 16 אישי |
|  2010 | 1 | ארמניה | 2466 | 7.5 מ-11 | 6+ 3= 2- | 68.2 | 11 קבוצתי, 11 אישי |
|  2012 | 1 | ארמניה | 2476 | 6.5 מ-10 | 5+ 3= 2- | 65.0 | 6 קבוצתי, 10 אישי |
|  2014 | 1 | ארמניה | 2490 | 5.5 מ-9 | 5+ 2= 2- | 66.7 | 5 קבוצתי, 10 אישי |
|  2018 | 1 | ארמניה | 2409 | 6.5 מ-10 | 5+ 3= 2- | 65.0 | 5 קבוצתי |
|  2022 | 1 | ארמניה | 2441 | 4 מ-9 | 3+ 2= 4- | 44.4 | 5 קבוצתי |
|  2024 | 3 | ארמניה | 2393 | 7.5 מ-11 | 7+ 1= 2- | 75.0 | 5 קבוצתי, 3 אישי |
הערות שוליים

↑  http://www.elinachess.com/about.php
1 2 3  על פי האתר הרשמי של דניאליאן (אנגלית)
↑  רשימת אלופות השחמט של ארמניה (באנגלית) באתר כתב העת Chess in Armenia
↑  אזכור באתר אולימפבייס (אנגלית)
↑  אזכור באתר אולימפבייס (אנגלית)
↑  אזכור במאמר על הזוכים (אנגלית) באתר הטיימס של הודו.
↑  דירוגים ותוצאות (אנגלית) באתר פיד"ה
↑  דף תוצאות (אנגלית) באתר Chess-Results.com
↑  Danielian, Elina - Women's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס
↑  https://archive.chess-results.com/tnr368909.aspx?lan=1&art=20&fed=ARM&flag=30
↑  https://archive.chess-results.com/tnr653632.aspx?lan=1&art=20&fed=ARM&flag=30
↑  https://chess-results.com/tnr967172.aspx?lan=1&art=20&fed=ARM&flag=30
כל כך מוכר

"כל כך מוכר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים האחים ראובני במאי 1989. הוא נכלל כרצועה וכסינגל הראשון מאלבום האולפן הרביעי של הזמרת, "מנטה".
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי רוני ערן ויאיר קלינגר והופק על ידי ירוסלב יעקובוביץ'. השיר הופץ כסינגל רשמי מתוך "מנטה", על מנת לעזור בקידום המסחרי שלו. ב-23 במאי 1989 נכנס השיר למצעד הסינגלים של תחנת הרדיו רשת ג' והגיע למקום ה-20. ב-13 ביוני אותה השנה עלה למקום ה-23 – הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-25 ביולי יצא השיר מהמצעד לאחר תשעה שבועות רצופים. בנוסף, השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים היומי של מדיה פורסט.
וידאו קליפ

"כל כך מוכר" לא הועלה באופן רשמי לערוץ היוטיוב של צנעני, אך בשנת 2014 הועלה אודיו לא רשמי שלו ליוטיוב.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 23 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולם | מאי 1989 | תקליטור | האחים ראובני |
הערות שוליים

1 2  מרגלית צנעני - כל כך מוכר, יוטיוב, 2 בספטמבר 2014
↑  Discogs, Margalit Tzanani = מרגלית צנעני* – מנטה
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 23 במאי 1989, פזמונט
| מרגלית צנעני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נערי שובה אלי • שמור אותי • אהבה אבודה • מנטה • חומות חימר • פגישה • מרגול • ארץ אש וארץ ים • חופשי • לעולם • גלה לי • דווקא היום |  |
| אלבומי אוסף | להיטי זהב • להיטי זהב חלק ב' • המיטב • המובחרים |  |
| מארזי תקליטורים | זמרת הנשמה מס' 1 |  |
| ערכים קשורים | אסף לביא צנעני • מרגול • ביג בוס |  |
| מרגלית צנעני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| נערי שובה אלי | "נערי שובה אלי" • "רוברטו" |  |
| שמור אותי | "שמור אותי" • "כמו שאתה יודע" |  |
| אהבה אבודה | "אהבה אבודה" |  |
| מנטה | "כל כך מוכר" • "עוד יהיה לי" • "ירוק חום ותכלת" • "בחיים תמיד צריך מזל" • "מנטה" |  |
| חומות חימר | "שחור הוא הצבע" • "צל על פני העשב" • "חומות חימר" • "אנ'לא מכפר שמריהו" • "נראה אותך הגבר" |  |
| פגישה | "פגישה" • "ידועה בציבור" • "חלומות האתמול" |  |
| מרגול | "למה לקחת לי אותו" • "רגעים" • "מרגול" • "עמק השווה" |  |
| ארץ אש וארץ ים | "ארץ אש וארץ ים" |  |
| חופשי | "חופשי" • "ציפיות" • "קפה אלהמברה" • "גם אני" • "נוגעת בתהילה" |  |
| לעולם | "לעולם" • "אל תבוא היום" • "שמעתי בכי" |  |
| גלה לי | "השנים הכי יפות" • "אין לי כוח למשחקים" • "אז מה?!" • "זה הכל משמים" • "אל תגיד לי ביי" |  |
| דווקא היום | "אל תישברי" • "עץ ירוק מפלסטיק" • "סרט ישן" • "צועקת אליך" |  |
| סינגלים אחרים | "רוצים שלום" • "נסיכות שחורות" • "פסטיגלבי" • "בלוז ים המלח" • "פתח לי" • "ימי הרדיו" • "במעגל" • "אני בחלד" • "בואו נתערבב" • "התחנה המרכזית" • "המנון האגודה" • "ארץ אבודה" • "נערי שובה אלי 2012" • "מלך" • "הלילה" • "למחוק את הזמן" • "מקצב במרוקאית" • "ילד" • "ידיים לשמיים" • "טיפה של חום" • "רגשות מזויפים" • "כולי באורות" • "מה אתה רוצה?" • "קול העולם" • "הוא פגע בי אמא" • "אהבה גדולה" • "עלם חמודות" • "מי אתה בכלל" • "פה זה לא אירופה" • "עוד יום" • "רחוק מכאן" • "יאמה" • "על הספסל שבשכונה" |  |
מירי שילון

| --- | --- |

שילון, 1992
 לידה:  19 ביוני 1954 (בת 70) כפר שמואל, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  שחקנית, מנחה, עורכת
 בן או בת זוג:  דן שילון (?–2012) 
 צאצאים:  עדי שילון, דפנה שילון
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
מרים (מירי) שילון (נולדה ב-19 ביוני 1954) היא שחקנית, מנחת טלוויזיה, מפיקה ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בשם מרים צביון וגדלה במושב כפר שמואל.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1998 הנחתה שילון בערוץ הראשון של רשות השידור הישראלית, את תוכנית האירוח "שילון בראשון".
ב-2001 שיחקה בסדרת הדרמה "סיטי טאוור" בתפקיד אריאלה רפפורט.
ב-2005 הגישה לצד בעלה בערוץ 10 את התוכנית "זוג בכותרות".
ב-2019 בתוכנית המציאות "2025" של קשת 12, נתנה את קולה למנהלת הבנק בתוכנית זו - גברת סילבר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

היא הכירה את דן שילון בניו יורק, בעת שהייתה שם בשליחות מטעם המדינה, והוא שימש שם כתב של רשות השידור הישראלית. שילון היה נשוי באותה עת; אם כי, לאחר תקופה של כ-7 שנים הוא התגרש, ונישא למירי.
נולדו להם שתי בנות, שגם הן עוסקות בעולם הבמה: עדי שילון (הייתה נשואה ליוּסֻף "ג'ו" סוויד) מנחת רדיו וטלוויזיה; ודפנה שילון זמרת שהתמודדה בתוכנית המציאות "The Voice ישראל".
במהלך נישואיהם, ועד לגירושיהם ב-2012, התגוררו בקיסריה ובזכרון יעקב.