stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה
המערכה במסופוטמיה

המערכה במסופוטמיה בתקופת מלחמת העולם הראשונה החלה בנובמבר 1914 עם פלישת כוח D של חיל המשלוח ההודי לאזור שאט אל ערב. תחילה נחל הצבא הבריטי סדרה של הצלחות ובין השאר כבש, ביוני 1915, את העיר עמארה (אנ') במהלך קרב עמארה.
שנת 1916 היוותה עבור הצבא הבריטי שנה של תבוסות שבשיאן נכשל הכוח לכבוש את בגדאד והדיוויזיה השישית שלו נאלצה להיכנע בכות לאחר המצור על כות. תקופה זו התאפיינה במספר רב של חללים (כ-30,000) שנקברו במספר בתי קברות במזרח עיראק ובין השאר בעמארה.
משלהי 1916 ותחילת 1917 השתנתה המגמה והצבא הבריטי, בראשות פרדריק סטנלי מוד, חיזק את שורותיו הצליח לכבוש את בגדאד במרץ 1917 ולהמשך להתקדם מערבה.
בסך הכל נהרגו במערכה במסופוטמיה כ-92,000 מחיילי צבא בריטניה והם הובאו למנוחות ב-13 בתי קברות צבאיים שהוקמו ברחבי עיראק (בין השאר בבצרה, בגדאד ובעמארה).
ההיסטוריה של בית הקברות

לאחר כיבוש עמארה הפכה העיר להיות מרכז רפואי אסטרטגי והוקמו בה 7 בתי חולים שנפרשו משני צידי נהר החידקל. במקביל הוקם בעיר בית קברות צבאי אליו הובאו למנוחות חיילים שנהרגו בקרבות (בעיקר בקרבות הקשים לשחרור המצור על כות אך גם פצועים שנפטרו בבתי החולים בעיר.
שטח בית הקברות הוא כ-8 דונם ויש בו ציון ל-4,621 חללים של צבא בריטניה מתוכם כ-3,000 נקברו סמוך לסיום המלחמה לאחר שהתאפשר לצבא לאסוף את חלליו משדות הקרב. רק 3,696 מהמצבות הן של חיילים שזוהו והשאר נקברו כאלמונים.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הועבר בית הקברות לאחריותה של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה שעסקה בשימור המקום. ב-1933 מצאה הוועדה שהמלח באדמת בית הקברות מפורר את המצבות ולכן נבנה במקום קיר זיכרון עליו נחקקו שמות הנופלים. החל מפרוץ מלחמת המפרץ ב-1991 הערימו שלטונות עיראק קשיים בפני הוועדה בניסיונה לתחזק את בית הקברות וזאת במקביל להיעלמותן של המצבות כך שמה שנותר כיום זה רק הקיר עליו חקוקים שמות החללים.
כתבים שביקרו באתר (2003, 2014, 2016) דווחו על התדרדרות במצבו של קיר בית הקברות והתשתיות שלו וכן על חוסר בהירות בנוגע לגורמים המקומיים שאחראים לטפל באתר. דובר "ועדת חבר העמים לקברי מלחמה" מסר בתגובה שבית הקברות יטופל כשהמצב הביטחוני יאפשר זאת.
מדרום לבית הקברות זה קיים בית קברות נוסף עבור החללים ההודים שנהרגו במערכה במסופוטמיה ובו קבורים כ-5,000 חיילים הודים (אנ').
חללים ידועים

בבית הקברות טמונים מספר חללים ידועי שם:
סר ד"ר ויקטור הורסלי (אנ') – רופא מנתח בכיר שהתנדב לסייע לחיל הרפואה במערכה במסופוטמיה. נפטר כתוצאה ממכת חום (1858–1916).
קורפורל סידני ויליאם וור (אנ') – זוכה צלב ויקטוריה לאחר שפינה, על כתפיו, את כל חבריו הפצועים משדה הקרב (1892–1916).
לוטננט קומנדר אדגר כריסטופר קוקסון (אנ') – זוכה צלב ויקטוריה כשניסה במו ידיו לפרק מחסום שהציבו הטורקים בחידקל (1883–1915).
לוטננט קולונל אדוארד הנדרסון (אנ') – זוכה צלב ויקטוריה כשהוביל את גדודו לכיבוש עמדה מול אש אויב חזקה (1878–1917).
טענות לאפליה בהנצחה

בשנים האחרונות נטען נגד הוועדה לקברי מלחמה לקיום אפליה באופן ההנצחה של חלק מחיילי צבא בריטניה, במיוחד בנוגע לחיילים מהודו, מזרח אפריקה, מערב אפריקה, מצרים וסומליה. לפי כללי ההנצחה שנקבעו לוועדה יש להנציח את כל החללים באופן אחיד, אם על גבי מצבות או על אנדרטאות ולפי הטוענים הוועדה מתרכזת בעיקר בהנצחת החיילים ילידי אנגליה ומזניחה את הנצחתם של בני לאומים אחרים ששירתו בצבא הבריטי. ההערכה היא שכ-50,000 חללים הונצחו באופן לא שוויוני (כלומר רשומים בספרים באנגליה אבל לא חקוקים בבתי הקברות) ועוד כ-100,000 חללים כלל לא הונצחו.
הוועדה הכירה בטעותה זו ומצהירה על כוונתה לתקן אפליה זו.
ראו גם

בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד
בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה
בית הקברות הצבאי הבריטי בכות
לקריאה נוספת

Haythornthwaite, Philip J. (1996). The World War One Source Book. London: Arms and Armour Press. ISBN 1-85409-351-7.
Moberly, F.J. (1997) [1923]. Official History of the War: Mesopotamia Campaign. London: Imperial War Museum. ISBN 1-870423-30-5.
Barker, A. J. (2009). The First Iraq War – 1914–1918: Britain's Mesopotamian Campaign. New York: Enigma Books. ISBN 978-0-9824911-7-1.
Knight, Paul (2013). The British Army in Mesopotamia, 1914–1918. Jefferson, NC: McFarland. ISBN 978-0-7864-7049-5.
Moberly, F. J. (1997) [1927]. The Campaign in Mesopotamia 1914–1918. History of the Great War Based on Official Documents. Vol. IV. Compiled at the Request of the Government of India, under the Direction of the Historical Section of the Committee of Imperial Defence (Imperial War Museum and Battery Press repr. ed.). London: HMSO. ISBN 978-0-89839-290-6.
הערות שוליים

↑  ב-1915 וב-1916 המערך הרפואי הבריטי במסופוטמיה לא היה ערוך לטפל בהיקף הנפגעים הגדול באותן שנים דבר שהביא לתמותה נרחבת של פצועים
↑  146 חיילים הודים נקברו בבית הקברות של החיילים הבריטים על אף קיומו של בית קברות לחיילים הודים
↑  רק 9 מתוך 5,000 החללים ההודים זוהו
↑  דו"ח ה"לא מונצחים", באתר "ועדת חבר העמים לקברי מלחמה"
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
קברו של סר ד"ר ויקטור הורסלי בעמארה
בן ניקולסון

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1894 בקינגהאמשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 בפברואר 1982 (בגיל 87) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר סלייד לאמנות יפה  בית ספר גרשם 
 תקופת הפעילות:  1912–1982 (כ־70 שנה) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אמנות מופשטת 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות 
 בן או בת זוג:  ברברה הפוורת' (1938–1951)  ויניפרד ניקולסון (1920–1938) 
 צאצאים:  קייט ניקולסון 
 
"1934 (relief)" מאת ניקולסון; מוצג במוזיאון טייט מודרן
בנג'מין לאודר "בן" ניקולסון (אנגלית: Benjamin Lauder "Ben" Nicholson; 10 באפריל 1894 –  6 בפברואר 1982) היה צייר אנגלי, אשר צייר בסגנון האבסטרקטי.
ביוגרפיה

ניקולסון נולד בדנהאם שבבקינגהאמשייר. אביו, ויליאם ניקולסון היה צייר וכן גם אמו מייבל פרייד. לבן היו שלושה אחים, בהם הארכיטקט כריסטופר ניקולסון והציירת ננסי ניקולסון. בשנת 1896 עברה המשפחה ללונדון שם למד ניקולסון בבית ספר יסודי ואחר כך למד בפנימיה בתיכון. בין השנים 1910 ל-1914 למד אמנות ב-Slade School of Fine Art.
בשנת 1904, נפגש עם המחזאי ג'יימס מתיו ברי, אשר השתמש באחד מציוריו של ניקולסון לכרזה למחזה הנודע פיטר פן.
ניקולסון לא גויס לצבא במלחמת העולם הראשונה עקב מחלת האסתמה ממנה סבל. בשנת 1917 נסע לניו יורק לניתוח בשקדים וחזר לאנגליה שנה לאחר מכן.
בשנת 1922 הציג לראשונה תערוכה של אמנות פיגורטיבית בלונדון. בהמשך החל להיות מושפע מסגנון הקוביזם ואחר כך מסגנון הפרימיטיביזם של אנרי רוסו. בלונדון הושפע מהפסלת ברברה הפוורת' (שלה ינשא) ומהפסל הנרי מור. בנסיעתו לפריז נפגש עם הצייר פיט מונדריאן אשר השפיע על יצירתו לכיוון האבסטרקטי ועם פיקאסו.
ניקולסון נישא שלוש פעמים. נישואיו הראשונים היו לווינפרד רוברטס ב-1920. לזוג היו שלושה ילדים והם התגרשו בשנת 1938. באותה שנה נישא לאמנית ברברה הפוורת', נישואים שהחזיקו מעמד עד שנת 1951. בשנת 1957 נישא לפליסיטס וולגר, צלמת גרמנית, ממנה התגרש בשנת 1977.
ארצ'יבלד ויויאן היל

| --- | --- |

תמונה של היל מ-1922
 לידה:  26 בספטמבר 1886 בריסטול, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  3 ביוני 1977 (בגיל 90) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Archibald Vivian Hill 
 ענף מדעי:  פיזיולוגיה וביופיזיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  טריניטי קולג' (קיימברידג')
 מנחה לדוקטורט:  וולטר מורלי פלטשר
 מוסדות:  אונבירסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת מנצ'סטר  אוניברסיטת לונדון
 תלמידי דוקטורט:  ברנד כץ  ראלף ה. פאולר  טה-פאי פנג  ברנרד אבוט
 פרסים והוקרה:  הרצאת קרוניאן (1926)  פרס אקטון (1928)  הרצאת גאטרי (1938)  מדליית ביילי (1927)  מדליית קוטניוס (1966)  הרצאת בייליס-סטרלינג (1969)  המדליה המלכותית (1926)  מדליית קופלי (1948)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1922)  עמית כבוד  קצין במסדר האימפריה הבריטית  פרס ומדליית פאראדיי  עמית החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  Margaret Neville Keynes 
 צאצאים:  Polly Hill, Maurice Hill, David Keynes Hill, Janet Hill 
 תרומות עיקריות
 עבודה מכנית בשרירים  מודל כיווץ שרירים  ייסוד ביופיזיקה  משוואת היל (ביוכימיה)
 
ארצ'יבלד ויויאן היל (באנגלית: Archibald Vivian Hill‏; 26 בספטמבר 1886 – 3 ביוני 1977) היה פיזיולוג וביופיזיקאי בריטי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1922, ביחד עם אוטו מאירהוף, על תגליותיו בנוגע לייצור חום בשרירים.
ילדות, נעורים והכשרה

ארצ'יבלד ויויאן היל נולד ב-26 בספטמבר 1886 בעיר בריסטול שבאנגליה. הוא למד בבית הספר בלונדל שבטיברטון. לאחר מכן למד במכללת טריניטי בקיימברידג', ונחשב לתלמיד מוכשר במתמטיקה. אחרי שסיים את לימודיו, ב-1907, עודד אותו וולטר פלטשר, פיזיולוג שהיה אחד ממוריו, ללמוד פיזיולוגיה. היל החל בעבודת חקר בשנת 1909, אז הוציא את מאמרו הראשון. בהשפעת ג'ון לנגלי, ראש המחלקה לפיזיולוגיה, היל בחר לחקור את נושא כיווץ השרירים. לנגלי עודד אותו לחקור את נושא החומצה הלקטית בשרירים, בייחוד בקשר להשפעת חמצן על הסרתה בתהליך ההתאוששות. בנוסף, הוא חקר את התלות של הפקת חום באורך של סיבי השריר. לאחר פרסום מאמריו, הוא גילה שמדענים גרמנים כבר חקרו את הנושא, ועל כן עבר לגרמניה בתחילת 1911 על מנת ללמוד על עבודתם. היל קיבל מלגה בטריניטי בשנת 1910.
הישגים בולטים במחקר

בשנת 1910 ניסח היל את משוואת היל, שמשמשת לתיאור הקישור בין מולקולות חמצן לבין המוגלובין שמאוחר יותר שימשה אותו בעבודתו על שרירים. המשוואה פשוטה ומשמשת באופן נרחב בתחום מדעי החיים. היל גם חקר את תופעת הפקת החום בשרירים של צפרדעים, ומצא שחום מופק בתהליך ההתכווצות בלבד, ושתהליך ההרפייה הוא פסיבי ולא דורש השקעת אנרגיה. חקר הפקת החום גם תרם להבנת מקור חומצת החלב בשרירים. בנוסף, היל נחשב, יחד עם הרמן פון הלמהולץ, כאחד ממייסדי הביופיזיקה. היל עבד גם על קלורימטריה של חיות. בנוסף, הוא הראה במחקרו שבמקרים מסוימים חמצן לא דרוש בזמן כיווץ שרירי אבל כן בזמן התאוששות, מה שנתן השראה למונח "חוב חמצן".
קריירה

בשנת 1918 נבחר לחבר החברה המלכותית, שבה שירת כמזכיר הביולוגי בין שנת 1935 לבין שנת 1945. בשנת 1948 קיבל מהחברה את מדליית קופלי, עבור "הישגים יוצאים מן הכלל במחקר בכל תחום מדעי". בשנת 1919, אחרי מלחמת העולם הראשונה, חזר היל לקיימברידג' לזמן קצר, לפני שקיבל קתדרה בפיזיולוגיה באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר, בשנת 1920. בשנת 1922 זכה בפרס נובל בפיזיולוגיה ורפואה ביחד עם אוטו מאירהוף כהוקרה על מחקרו בנושא שרירים, ובפרט על תפוקת החום בשריר ועל היחס בין צריכת חמצן ומטבוליזם של חומצה לקטית. ב-1923 הוא התמנה לפרופסור לפיזיולוגיה ביוניברסיטי קולג' לונדון, ונשאר שם עד לפרישתו ב־1951. הוא היה ממייסדי המחלקה הראשונה בעולם לביופיזיקה, ביוניברסיטי קולג' לונדון, וב-1926 הוא התמנה לפרופסור חוקר מטעם החברה המלכותית, והחל לנהל את המחלקה והמעבדה לביופיזיקה, אותן הוא ניהל עד 1952. בין 1940 לבין 1945 שירת כאחד מתוך 650 נבחרים בבית הנבחרים הבריטי, כעצמאי מטעם אוניברסיטת קיימברידג'.
הישגים נוספים

במהלך מלחמת העולם הראשונה, היל פיתח אמצעים נגד מטוסים. בסוף 1915, במהלך חופשה, הוא התבקש על ידי מנהל התחמושת לייעץ לאימון תותחים נוגדי מטוסים. באותו יום הוא הציע שיטה לגילוי גובה מטוסים ושיטה למדידת מקום פיצוץ פצצות עשן בעזרת שימוש בשתי מראות. מאוחר יותר במלחמה עבד על שיטה לגילוי מטוסי אויב על פי קולותיהם. על עבודתו במלחמה קיבל את מסדר האימפריה הבריטית ב-1918.
היל היה מייסד, חבר וסגן הנשיא במועצה לסיוע אקדמי - ארגון צדקה בריטי שמוקדש לעזרה לאקדמאים בסכנה או בגלות כפויה. הרעיון לארגון הגיע ב-1933 על ידי ויליאם בוורידג, ששמע על פיטורים של מספר אקדמאים על רקע גזעני באוניברסיטאות גרמניות. בשנותיה המוקדמות, המועצה עזרה לכ-1,500 אקדמאים, מתוכם שישה עשר או יותר זכו בפרס נובל, שמונה עשר קיבלו תואר אבירות, ומעל למאה נבחרו לחברים בחברה המלכותית. הוא החזיק במעבדתו בובה של היטלר מצדיע במועל יד ונהג להסביר שהיא משמשת להכרת תודה על כל המדענים שהוגלו מגרמניה. היל גם עבד עם מספר מדענים שהוגלו.
פרסים ועיטורים

קצין מסדר האימפריה הבריטית (1918)
עמית של החברה המלכותית (1918)
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1922)
מסדר עמיתי הכבוד (1946)
מדליית קופלי של החברה המלכותית (1948)
הנשיא של איגוד המדע הבריטי (1952)
חיים אישיים ומשפחה

בשנת 1913 הוא התחתן עם מרגרט קיינס (1885–1974), בתו של הכלכלן ג'ון נוויל קיינס והאחות של הכלכלן ג'ון מיינרד קיינס והמנתח ג'פרי קיינס. היו להם שתי בנות ושני בנים:
פולי היל (1914–2005), כלכלנית
ג'נט היל (1918–2000), פסיכיאטרית ילדים
דייוויד קיינס היל (1915–2002), פיזיולוג
מאוריס היל (1919–1966), אוקיינוגרפר
השפעה ומורשת

ב-9 בספטמבר 2015 הועמדה לוחית כחולה של "אינגליש הריטג'" בבית בלונדון שבו התגורר היל בין השנים 1923–1967. האדון ראלף קון F.R.S שהציע את תליית הלוחית, אמר: "זוכה הפרס נובל א. ו. היל תרם במידה ניכרת להבנתנו של פיזיולוגית שרירים. העבודה שלו יושמה לטווח רחב ברפואת ספורט. כבן אדם יוצא מן הכלל, הוא לא התפשר בגינוי המשטר הנאצי בגין רדיפתם אחר מדענים ואחרים. להיל היה תפקיד מרכזי בעזרה וחילוץ של פליטים רבים למען המשך עבודתם במדינה זאת".
לקריאה נוספת

Van der Kloot, W. (2011). Mirrors and smoke: A. V. Hill, his Brigands, and the science of anti-aircraft gunnery in World War I. Notes and Records of the Royal Society, 65(4), 393–410.
doi:10.1098/rsnr.2010.0090
Hale, T. (2008). History of developments in sport and exercise physiology: A. V. Hill, maximal oxygen uptake, and oxygen debt. Journal of Sports Sciences, 26(4), 365–400. 
doi:10.1080/02640410701701016
Bassett, D. R. (2002). Scientific contributions of A. V. Hill: exercise physiology pioneer. Journal of Applied Physiology, 93(5), 1567–1582. 
doi:10.1152/japplphysiol.01246.2001
https://www.physiology.org/doi/full/10.1152/japplphysiol.01246.2001
Katz, B. (1978). Archibald Vivian Hill, 26 September, 1886 - 3 June 1977, 24, Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society. 
doi:10.1098/rsbm.1978.0005
http://www.dcscience.net/AV-Hill-Biographical-Memoir.pdf
ברין (מסע בין כוכבים)

| --- | --- |
ברין, מתוך "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
ברין, מתוך "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
 הופעה ראשונה:  שנת 1996, בפרק העונה הרביעית של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" בשם "Indiscretion".
 נתונים
 טריטוריית מגורים:  רביע אלפא
ברין הוא גזע חייזרי בדיוני המופיע ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". הם מוזכרים לראשונה בפרק "The Loss", פרק העונה רביעית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", ששודר לראשונה בשנת 1990. קיימות התייחסויות רבות לגזע זה במספר מפרקי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" ו-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", אולם הם לא נראו על המסך עד לשנת 1996, בפרק העונה הרביעית של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" בשם "Indiscretion". ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" הם היו מעורבים באופן משמעותי, בסופו של קו העלילה המרכזי של הסדרה, ב-1999, אשר במהלכו נחשף מידע רב אודות גזע זה. המראה החיצוני האמיתי של הברין מעולם לא נראה בפני הצופים, אשר מעולם לא ראו את הברין על המסך ללא הקסדות שלהם.
הפקה

הברין מוזכרים לראשונה בפרק "The Loss", פרק העונה רביעית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", ששודר לראשונה בשנת 1990. על פי הפרק, מדובר באחת ממספר גזעי חייזרים, אשר אמפתיים אינם מסוגלים לחוש, בדומה לפרנגי. התייחסויות רבות לגזע זה במספר מפרקי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" ו-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", אולם הם לא נראו על המסך עד לשנת 1996, בפרק העונה הרביעית של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" בשם "Indiscretion". בפרק זה נראו הברין מפעילים מתקן כרייה, שממנו דוקאט ומייג'ור קירה מחלצים את הבת של דוקאט, טורה זיאל. על פי רוברט יואיט וולף, תסריטאי/מפיק בסדרה, לאחר שבעבר השתמשו בהם רק כהטעיות, מאז האזכור הראשון שלהם ב-"מסע בין כוכבים: הדור הבא", וכבדיחה מתגלגלת על ידי צוות ההפקה, סוף סוף הם היו הנבלים בפרק. המראה האמיתי שלהם חבוי מתחת מסכות, על פי התסריטאי/מפיק איירה סטיבן בהר, משום ש"לא הייתי ממש במצב-הרוח כדי להמציא גזע חייזרים חדש. אז אמרתי, 'בואו לא נראה אותם. בואו פשוט נשים אותם בתחפושת כי הם בדרך כלל חיים בקור".
המראה של מסכות הברין, הכולל "חוטם", עוצב בהשראת ההצעה החזותית כי הם גזע של "בעלי זרבוביות", כמו לזאב ארקטי.
תלבושות הברין היקשו על השחקנים לשחק, שכן הם היקשו הן על הראייה והן על הנשימה: היה רק חור אחד קטן במקור, כ-20 ס"מ מאפו של השחקן, על פי הפעלולן טוד סלייטון, אשר גילם את דמותו של תו'ט גור. התלבושות כללו גם נעליים גדולות, מגושמות, והתלבושות היו עשויות שכבות, כשל ארמדילו, אשר הקשו על התנועה. הקסדות, אשר היה מסובך לשים אותן ולהוריד אותן, היו מחוברות עם מגנטים, ולפיכך מועדות לנפילה, בעת שמישהו נתקל בהם.
הכפתורים המדליקים את האורות של הקסדה היו בתוכה, דבר שמחייב את השחקנים להסיר את הקסדה, על מנת להדליק ולכבות את האורות. מסיבות שאינן ידועות לאיש מאנשי ההפקה, הסוללות שאליהן היו מחוברים האורות הספיקה למשך דקות בודדות, בטרם נגמרו.
על מנת לשמור על תדמית הברין כגזע מסתורי, הקולות של הברין נעשו בהשראת אלבומו של לו ריד - "Metal Machine Music", כאשר צוות הפוסט-פרודקשן קיבל הנחיה להאזין לו כאשר הם יוצרים את הקרקור האלקטרוני המשמש כקולות הברין.
היסטוריה ותרבות

כוכב הבית של הברין נקרא "ברין", על פי הפרק "Til Death Do Us Part" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" משנת 1999. הכוכב הוא "שממה קפואה", על פי הנאמר בפרק "Indiscretion". עם זאת, בפרק "The Changing Face of Evil" מ-1998, נאמר על ידי וואיון כי הקור די מתון. בהתחשב בטבעו של וואיון, הידוע כמי שאיננו ראוי לאמון, לא ברור לאיזה מידע כדאי להאמין. בקרב הברין, היריון בגיל צעיר זו תופעה שכיחה, על פי הפרק "Elogium", מהעונה השנייה של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" (1995). עם זאת, לא נאמר מפורשות מה נחשב "צעיר" בתרבות הברין. לברין אין דם. לא נחשף כיצד מבוצעות פונקציות בפיזיולוגיה של הברין, אשר באופן נורמלי מתבצעות באמצעות הדם במינים אחרים. למרות שתזונתו איננה ידועה, לוטננט-קומנדר וורף ואזרי דקס קיבלו לאכול ממרח אצות כאשר היו אסירים של הברין, בפרק "Til Death Do Us Part".
מבחינה היסטורית, הקלינגונים היו בין ראשונים לגלות את ההשלכות של ההמעטה בערכם של הברין. כפי שנחשף בפרק "Til Death Do Us Part", במהלך תקופת האימפריה הקלינגונית השנייה, הקנצלר מוו'גא הורה על צי שלם של ספינות מלחמה קלינגונית לפלוש ולכבוש את עולם הבית של הברין. הצי לא חזר, ומעולם לא נשמע ממנו שוב. לרומולאנים יש פתגם, שאומר: "לעולם אל תפנה את גבך לברין". פתגם זה נאמר לראשונה (וגם מודגם...) בפרק "By Inferno's Light" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" משנת 1997, שבו ברין, שבוי של הדומיניון במחנה מעצר, שולף אקדח מתוך נרתיק שעל חגורתו של שומר ג'מהדאר, אשר הפנה אליו את הגב, והשתמש בו על מנת להרוג שני שומרים. עד לאותו הרגע, אותו ברין לא עשה דבר, מלבד לשבת בשקט, ולא נתן שום אינדיקציה לכך שהוא מהווה איום.
הברין הקימו את קונפדרצית הברין המבודדת ברביע אלפא (החלק של גלקסיית "שביל החלב" שבו נמצאים כדור הארץ וכן כוכבי הבית של הפרנגי, הקרדאסים וחלקים מהאימפריה הקלינגונית ומאימפריית הכוכבים הרומולאנית). הברין הקימו מאחזים ליד ה-"Black Cluster". כמו כן, הם הקימו מתקני כרייה, בהם שומרים ברינים ועבדים אשר נחטפו מספינות חלל, כמו טורה זיאל - ביתו החצי קרדאסית-חצי באג'ורנית של דוקאט הקרדאסי, אשר ספינת ההובלה שהייתה עליה התרסקה על פני כוכב לכת שהיא בשליטת הברין.
על אף חוסר ההזדהות הפוליטית שלהם, על פי הפרק "Hero Worship" הברין הפכו לבני-ברית חזקים של הדומיניון מרביע גמא, במהלך מלחמת הדומיניון אשר פרצה ונמשכה במשך שתי העונות האחרונות של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". בפרק "Til Death Do Us Part" נחשף כי הברין הפכו בני-ברית של הדומיניון. לאחר שזה מתרחש, הברין תוקפים את כדור הארץ, ומשמידים חלקים נרחבים של סן פרנסיסקו, בטרם כוחותיהם נהדפים ונסוגים. כמו כן, הם הוכיחו את עצמם כאויב חזק במהלך הקרב על צ'ינטוקה, בו הם נלחמו לצד הקרדאסים והדומיניון, נגד הפדרציה ובני-בריתה - האימפריה הקלינגונית והרומולאנים. במהלך קרב זה, הברין עזרו להשמיד צי של ספינות, בהן - הדיפאיינט. לברין הייתה אחריות גדולה בעניינים צבאיים. הנציגים המובילים של הקונפדרציה לדומיניון, שנקראו "ת'וטים" (במקור: Thots; ביחיד: ת'וט; - ככל הנראה דרגה המקבילה לגנרל), כגון ת'וט גור ות'וט פראן, קיבלו סמכויות נרחבות, למורת רוחו של "לגאט" דמאר הממורמר, מנהיג קרדאסיה, מעצמה משמעותית מרביע אלפא אשר הצטרפה לדומיניון קודם לכן. זה היה אחד הגורמים אשר הביאו את דמאר להחליף צדדים, ולהוביל למרד קרדאסיה החופשית בדומיניון. לאחר שהקרדאסים התקוממו נגד הדומיניון, הדומיניון והברין הובסו בקרב על כוכב הבית של קרדאסיה, בפרק הכפול המסיים את הסדרה - "What You Leave Behind". מעמדו של הברין ברביע אלפא, לאחר כניעתו של הדומיניון, מעולם לא הובהר.
טכנולוגיה וציוד

בפרק "Scorpion", פרק סיום העונה השלישית של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" משנת 1997, לוטננט טובוק מציין כי הברין משתמשים בטכנולוגיה אורגנית בספינות החלל שלהם, במהלך שיחה על ספינות החלל הביו-אורגניות של גזע 8472. בספינות שלהם מותקנים מכשירי הסוואה וכלי נשק מסוג "משבשים", על פי הפרק "Hero Worship".
בסרט "מסע בין כוכבים: דורות", ויליאם רייקר מציין את הברין, כאחד מבין שלושה מינים בלבד, בעלי גישה לכלי נשק מסוג מסוים (Type-III hand-held disruptors).
במהלך הקרב על צ'ינטוקה, קרב מלחמת הדומיניון שהתרחש בפרק "The Changing Face of Evil" הברין פרשו נשק מרסן אנרגיה, אשר יכול בבת אחת להשבית את כל ספינות החלל של בעלות הברית. הקלינגונים גילו כי בעקבות שינוי במנועי הספינה - הופכות הספינות הקלינגוניות לחסינות מפני נשק זה, למרות שפעולה זו לא ניתנת ליישום על ספינות של הפדרציה או של הרומולאנים, מאחר שהן פועלות באופן שונה. הברין השתמשו בכלי הנשק שלהם, וכך שיתקו את הדיפאיינט וכן צי של ספינות חלל של בעלות הברית, וכך הפכו אותן לפגיעות ולחסרות הגנה, מה שאיפשר לברין להשמיד אותן בקלות.
הקסדה של חליפות הברין כוללת אמצעי-ראייה, אשר זוהר בצבע ירוק או בצבעים ירוק ואדום, וכן "מקור" הניתן להסרה. החליפות של הברין מגיעות בשני סוגים: הראשון הוא חליפה רגילה, אותה לובשים רוב הברין; השני הוא גרסה מהודרת יותר, אותה לובשים ת'וטס או נציגים בכירים, אשר יש לה בטנת זהב ופסי זהב ייחודיים, במורד החלק העליון של הקסדה וה-"מקור", כפי שנראה בפרקים מאוחרים יותר של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", כמו "Strange Bedfellows".
הופעות נוספות

הברין השתתפו ב-Palio שנערך על חלל עמוק 3, על פי "Interface", פרק העונה השביעית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" משנת 1993.
פורעי-חוק ברינים תקפו את פרי-הייבן (Free Haven), מושבה באג'ורנית, בפרק "To the Death" מהעונה הרביעית של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", משנת 1996.
דמות של ברין הופיע ב-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר" כהולוגרמה, בפרק "Flesh and Blood", מתוך העונה השביעית.