stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החתים במקרא
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק י', פסוק ט"ו
↑  ספר בראשית, פרק כ"ג
↑  ספר בראשית, פרק כ"ו, פסוק ל"ד
↑  ספר במדבר, פרק י"ג, פסוק כ"ט
↑  ספר יהושע, פרק א', פסוק ד'
↑  ספר שמואל א', פרק כ"ו, פסוק ז'.
↑  ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק מ"א.
↑  ספר שמואל ב', פרק ח', פסוקים ט'–י'.
↑  יהושע פרק טו,סג, שופטים פרק א, כז-לו ובמקומות נוספים
↑  ספר מלכים א' פרק ט' פסוק כ'-כ"א
↑  ספר מלכים א', פרק י"א, פסוק א'
↑  ספר מלכים א', פרק י', פסוק כ"ט
↑  ספר מלכים ב', פרק ז', פסוק ו'
↑  "מקרא וארכאולוגיה", פרק כג, עמודים 122-124
פיי וייט

פיי וייט (באנגלית: Faye White; נולדה ב-2 בפברואר 1978) היא כדורגלנית אנגליה המשחקת בקבוצת ארסנל ליידיס ובנבחרת אנגליה.
ארסנל

וייט החלה את הקריירה שלה בארסנל כשהייתה בת 18. בעונת 1996/1997 היא תופקדה במרכז מערך ההגנה של הקבוצה, וזכתה עמה באליפות הפרמייר ליג לנשים. בעונה שלאחר מכן היא זכתה עם ארסנל בדאבל של אליפות וגביע ה-FA לנשים, ואף נבחרה לשחקנית השנה בפרמייר ליג. לאחר מכן זכתה עם ארסנל פעם נוספת בגביע ה-FA ופעמיים בגביע הליגה לנשים. ארסנל לא זכתה בתארים נוספים בשנים שלאחר מכן, ורק בעונת 2000/2001 הצליחה הקבוצה לזכות בכל שלושת התארים האפשריים בכדורגל האנגלי.
בשנת 2002 קיבלה וייט את סרט הקפטן של ארסנל, והובילה את הקבוצה לזכייה בדאבל בעונת 2003/2004 ובעונת 2005/2006.
וייט החמיצה את רוב עונת 2006/2007 לאחר שסבלה מקרע ברצועה הצולבת הקדמית בפעם השנייה בקריירה שלה. בעקבות ניתוח ושיקום מוצלחים היא חזרה לסגל של ארסנל, והובילה את הקבוצה לזכייה בגביע אופ"א לנשים. לאחר מכן עזבה לקנדה והצטרפה לאוטווה פיורי, שאותה הובילה למשחקי הפלייאוף על האליפות. בנוסף, היא הובילה את ארסנל לזכייה באליפות חמישית ברציפות באותה שנה, שהייתה חלק מדאבל שלישי ברציפות.
בשנת 2007 הוענק לה תואר חברה במסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לספורט.
ב- מרץ 2013 הודיעה וייט על פרישתה ממשחק פעיל. מאז שימשה כפרשנית בערוצי ספורט מרכזיים כמו BBC ו-Sky. כמו כן לקחה על עצמה משימה לקדם את כדורגל הנשים באנגליה ולקדם שחקניות צעירות.
נבחרת אנגליה

ב-1997 היא ערכה את הבכורה שלה במדי נבחרת אנגליה במשחק מול נבחרת סקוטלנד, ובמשחקה המלא הראשון (מול נבחרת צרפת ב-1998) היא נבחרה לשחקנית המצטיינת של המשחק. הטורניר החשוב הראשון שבו היא נכללה בסגל הנבחרת היה יורו 2001 שנערך בגרמניה.
במשחק מול נבחרת ניגריה ב-2002 היא קיבלה את סרט הקפטן של הנבחרת, ושימשה בתפקיד זה במהלך מוקדמות מונדיאל 2003 בארצות הברית, שאליו לא העפילה אנגליה לאחר הפסד לנבחרת צרפת במשחקי הפלייאוף.
וייט שימשה בתפקיד קפטן הנבחרת גם ביורו 2005 שנערך באנגליה, והובילה את הנבחרת לרבע הגמר במונדיאל 2007 שנערך בסין. היא השתתפה בכל משחקי הטורניר בסין, ואף נבחרה לשחקנית המצטיינת בתיקו 0 - 0 מול נבחרת גרמניה.
נכון ל-9 ביולי 2011 היא השתתפה ב-90 משחקים של הנבחרת, והבקיעה בהם תריסר שערים.
תארים

גביע אופ"א לנשים: 1 (2006/2007)
אליפות הפרמייר ליג לנשים: 8 (1996/1997, 2000/2001, 2001/2002, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008)
גביע ה-FA לנשים: 7 (1997/1998, 1998/1999, 2000/2001, 2003/2004, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008)
גביע הליגה לנשים: 6 (1997/1998, 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2004/2005, 2005/2006)
מגן הקהילה לנשים: 4 (1999/2000, 2001/2002, 2004/2005, 2005/2006)
שחקנית השנה בפרמייר ליג: 1 (1997/1998)
הערות שוליים

↑  ניל בורקט, קפטן אנגליה לשעבר וקפטן ארסנל פיי ווייט במשימה לקדם כדורגל נשים, באתר Chronicle, ‏2 בפברואר 2023
| נבחרת אנגליה – גביע העולם בכדורגל נשים 2007 |
| --- | --- | --- |
|  1 בראון •  2 א. סקוט •  3 סטוני •  4 צ'פמן •  5 וייט •  6 פיליפ •  7 קארני •  8 ויליאמס •  9 אלוקו •  10 ק. סמית' •   11 יאנקי •  12 אסנטה • 13 צ'מברלין •  14 יוניט • 15 ס. סמית' • 16 ג'. סקוט • 17 הנדלי • 18 סנדרסון • 19 אקסלי • 20 ג'ונסון • 21 טלפורד • מאמן: פאוול |  1 בראון •  2 א. סקוט •  3 סטוני •  4 צ'פמן •  5 וייט •  6 פיליפ •  7 קארני •  8 ויליאמס •  9 אלוקו •  10 ק. סמית' •   11 יאנקי •  12 אסנטה • 13 צ'מברלין •  14 יוניט • 15 ס. סמית' • 16 ג'. סקוט • 17 הנדלי • 18 סנדרסון • 19 אקסלי • 20 ג'ונסון • 21 טלפורד • מאמן: פאוול | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – גביע העולם בכדורגל נשים 2011 |
| --- | --- | --- |
|  1 בארדסלי •  2 א. סקוט •  3 יוניט •  4 ג'. סקוט •  5 פ. וייט •  6 סטוני •  7 קלארק •  8 ויליאמס •  9 א. וייט •  10 סמית' •   11 יאנקי •  12 קארני • 13 בראון •  14 אלוקו • 15 ברדלי • 16 האטון • 17 באסט • 18 אסנטה • 19 סוסי • 20 ראפרטי • 21 צ'מברלין • מאמן: פאוול |  1 בארדסלי •  2 א. סקוט •  3 יוניט •  4 ג'. סקוט •  5 פ. וייט •  6 סטוני •  7 קלארק •  8 ויליאמס •  9 א. וייט •  10 סמית' •   11 יאנקי •  12 קארני • 13 בראון •  14 אלוקו • 15 ברדלי • 16 האטון • 17 באסט • 18 אסנטה • 19 סוסי • 20 ראפרטי • 21 צ'מברלין • מאמן: פאוול | אנגליה |
ג'רום מיינסה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בדצמבר 1988 (בן 36) באטון רוז', לואיזיאנה, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08
 מספר:  55
 מכללה:  אוניברסיטת וירג'יניה
 דראפט:  לא נבחר, 2010
 קבוצות כשחקן
 2010–2011   2011–2012   2012   2012–2013   2013   2013–2016   2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020–2021   2021–2022   2022 -:  9 דה חוליו   אסטודיאנטס דה באהיה בלאנקה   סנטרו חובנטוד סיוניסטה   רגטאס קוריינטס   טרוטאמונדוס קראבובו   פלאמנגו   סן לורנסו   אתנאס דה קורדובה   סן לורנסו   אגוואקטרוס דה מיצ'ואקאן   עירוני נס ציונה   סנדאי   עירוני נס ציונה
 הישגים כשחקן
 3 אליפויות הליגה הברזילאית (2014–2016)   הגביע הבין-יבשתי בכדורסל (2014)   גביע היורופקאפ (2021)
 
ג'רום דיו דון מיינסי (באנגלית: Jerome Dieu Donne Meyinsse; נולד ב-18 בדצמבר 1988) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר בעירוני נס ציונה.
קריירה

מיינסי נולד וגדל בבאטון רוז' שבלואיזיאנה. הוא למד ושיחק כדורסל בבית הספר התיכון מקינלי, כשבעונתו האחרונה הוא העמיד ממוצעים של 18.5 נקודות, 11 ריבאונדים, 5 חסימות ו-3 אסיסטים למשחק. מיינסה שימש כקפטן נבחרת התיכון ונבחר לחמישייה השנייה של המחוז. מיינסה שיחק בנבחרת המזרח במהלך משחק האולסטאר של כוכבי התיכון.
לאחר התיכון, מיינסי החל לשחק באוניברסיטת וירג'יניה, כשב-89 משחקים בהם שיחק במכללה, הוא העמיד ממוצעים של 3.4 נקודות ו-2.5 ריבאונדים ב-12.7 דקות.
מיינסי החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2010, ושיחק עם כמה מועדונים בארגנטינה וברזיל. בינואר 2013, שוחרר מיינסה מסנטרו חובנטוד סיוניסטה וחתם ברגטאס קוריינטס. הוא התחבר במהירות לקבוצה, ובמאי זכה עימה באליפות.
ב-2013, חתם מיינסה בפלמנגו. בעקבות שליטתו בשפה הפורטוגזית וההסתגלות המהירה שלו לתרבות הברזילאית, מיינסה היה חביב האוהדים בפלמנגו. הוא זכה לכינוי "הגדול" על ידי האוהדים, והיה אחד משחקני הכדורסל הפופולריים ביותר בברזיל באותה תקופה. מיינסה חווה הצלחה בפלמנגו וזכה במספר תארים איתם.
בשנת 2016, הצטרף מיינסה לסן לורנסו וזכה איתה בליגה הארגנטינאית. ב-2017, הוא חתם באתנאס דה קורדובה.
ב-22 בנובמבר 2020, חתם בעירוני נס ציונה מהליגה הישראלית.
בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את סטאל אוסטרוב מפולין 74:82. הוא העמיד במדי הכתומים ממוצעים של 14.2 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-1.2 חסימות למשחק. משחק השיא שלו באותה עונה היה במשחק מס׳ 2 ברבע גמר הפלייאוף נגד הפועל חולון, כרשם 28 נקודות, 14 ריבאונדים ו-48 נקודות מדד - שיא מועדון בליגת העל - בניצחון נס ציונה על חולון בתוצאה 75:86.
בעונת 2021/22 חתם במועדון סנדאי מהליגה היפנית השנייה.
בעונת 2022/23 חזר לעירוני נס ציונה וחתם לעונה אחת במועדון. בעונה זו העמיד ממוצעים 14.0 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק - כשבקטגוריית החסימות היה מדורג במקום השני בליגת העל.
לאחר סיום עונת 2022/23 האריך מיינסי את חוזהו לעונה אחת בעירוני נס ציונה.
נכון לתאריך 29 בינואר 2024, מיינסי מדורג השישי בכל הזמנים במדי נס ציונה במשחקים, רביעי בנקודות, שלישי בריבאונדים ושני בחסימות.
הערות שוליים

↑  מתחזקת: ג'רום מיינסה סיכם בנס ציונה, באתר ערוץ הספורט, ‏19 בנובמבר 2020
↑  משה ברדה, ‏היסטוריה: עירוני נס ציונה זכתה ביורופקאפ, באתר ONE‏, 25 באפריל 2021
מדרחוב הנביאים

ערך זה עוסק במדרחוב באשדוד. אם התכוונתם לרחוב בירושלים, ראו .
| --- | --- |

מדרחוב הנביאים, 2024
 מידע כללי
 על שם:  נביאי ישראל
 אורך:  0.9 ק"מ 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1995
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:  אשדוד
 רובע:  רובע י'
 
 קואורדינטות:  31°46′49″N 34°38′59″E﻿ / ﻿31.780187646359°N 34.649755605947°E﻿ / 31.780187646359; 34.649755605947
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אשדוד מוגדלת) מדרחוב הנביאים(למפת אשדוד רגילה) מדרחוב הנביאים(למפת השפלה רגילה) מדרחוב הנביאים(למפת השפלה מוגדלת) מדרחוב הנביאים  he מדרחוב הנביאיםhe מדרחוב הנביאיםמפת  __ אשדוד  __ גן יבנה [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית חבל יבנה ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית באר טוביה ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מדרחוב הנביאים הוא רחוב מרכזי ברובע י' באשדוד, המתפקד כמדרחוב וכמרכז המסחרי של הרובע. המדרחוב תוכנן על ידי האדריכלים דן ואילנה אלרוד. זהו המדרחוב היחיד בעיר.
שם המדרחוב משתלב עם מערכת מתן השמות הרובעית, שהרי מרבית הרחובות ברובע נקראים על שמם של נביאי ישראל, וכן שמות הקשורים בראשית הציונות.
היסטוריה

רובע י', השוכן בדרום-מזרח העיר, הוקם בתחילת שנות ה-90 כדי לתת מענה מהיר לעלייה מברית המועצות לשעבר. כל רובעי המגורים באשדוד, תוכננו כיחידות אורבניות עצמאיות בעיר המתוכננת – כאשר כל אחת כוללת מרכז מסחרי, מרכז קהילתי, בתי ספר וגנים, קופות חולים ושירותים יומיומיים. רובע י' הוא היחיד מביניהם הכולל רחובות מהותיים אלכסוניים שאינם במתווה שתי וערב. כמו כן, הוא הרובע היחיד הכולל מדרחוב.
תכנון תוכנית בניין העיר של שכונת הנביאים החל בשנת 1990 בהזמנת משרד הבינוי והשיכון, תוך לחץ רב של שר המשרד, אריאל שרון, וראש עיריית אשדוד צבי צילקר, שקידמו את הוצאתה המהירה של התוכנית לפועל. ב-1995, החל תהליך האכלוס של השכונה. התב"ע ובנייני המגורים שבמרכז השכונה ולאורך המדרחוב, תוכננו על ידי אלרוד, והשאר תוכננו על ידי אדריכלים אחרים, ביניהם חיים דותן ודוד נופר, שתכנן גם את בית הספר היסודי "אריאל" השוכן במרכז המדרחוב.
אדריכלות ותכנון

ברובע י', בשונה משאר רובעי אשדוד – המושתתים על מתווה רחובות שתי וערב – ישנם שני רחובות אלכסוניים החוצים אותו, הם שדרות המייסדים, ומדרחוב הנביאים. מטרת התכנון הזה, לטענת אילנה אלרוד, היא לאפשר תנועה של תחבורה ציבורית ברחוב הפנימי החוצה את המדרחוב, וכן ליצור התממשקות בין הרובע לרבעים האחרים; מצידו הצפוני, מדרחוב הנביאים נחצה על ידי שדרות קק"ל, וממשיך אל רובע הקריה ("הסיטי") דרך מדרחוב בן-צרויה שאינו מעורב-שימושים. המדרחוב ממשיך באותו קו אל מפגש שדרות מנחם בגין–שדרות בני ברית.
הבניינים התוחמים את המדרחוב לאורכו הם בני 3 קומות, ובחלק הפונה לכיכר הכניסה – 5 קומות בנסיגה (דירוג). בחלקו הפנימי של המדרחוב, נמצאת שכונת "נווה יוסף", אותה תכנן האדריכל חיים דותן כשהיה בתחילת דרכו. במקור, חלק זה תוכנן לשמש למגורים בלבד, ולא למסחר.
נוסף על מדרחוב הנביאים, האדריכלים אלרוד תכננו בעיר גם בניינים רבי-קומות ובית ספר יסודי ברובע הקריה, וכן בנייני מגורים ברובע י"א.
תכנון מדרחוב הנביאים והמרכז המסחרי של רובע י' זיכה את הזוג אלרוד בפרס ע"ש פנחס אילון לתכנון אורבני.[דרוש מקור]
גלריה

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
מפה

he
ראו גם

רחוב רוגוזין
הערות שוליים

↑  מינהלת רובעים י'-י"ג, באתר עיריית אשדוד
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מיכאל יעקובסון, סיבוב במרכז רובע י' באשדוד, באתר חלון אחורי, סקירה אדריכלית של המדרחוב, ‏23 בדצמבר 2020
↑  טלי הרדאבל, ‏"די לאיידס האדריכלי", באתר גלובס, 23 בנובמבר 2006
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד • רובעי העיר • תכנון העיר • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף בני ברית • מסוף ביג • מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • הקריה האקדמית של אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות • אצטדיון אשדוד (עתידי) |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
| קטגוריה ראשית | כל הערכים על העיר |  |
מיגונית שהוצבה במדרחוב במהלך מלחמת חרבות ברזל, ועליה גרפיטי להנצחת איזבלה גנדלין, תושבת אשדוד שנרצחה בטבח בפסטיבל נובה ב-7 באוקטובר 2023
תכנון המדרחוב
הרולד לוסאנו

ג'ון הרולד לוסאנו פרדו (בספרדית: John Harold Lozano Prado) הוא כדורגלן עבר קולומביאני ששיחק בעמדת הקשר. את רוב עונותיו כמקצוען שיחק בספרד בקבוצות ריאל ואיאדוליד ומיורקה. שיחק גם במדי הנבחרת במונדיאל 1994 ו1998 וכן בקופה אמריקה 1993, 1995 ו-1999.
היסטוריית מועדונים

לוסאנו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אמריקה קאלי, שם שיחק 4 שנים וזכה עם הקבוצה בתואר האליפות ב-1992 תחת המאמן פרנסיסקו מטוראנה. התחנה הבאה הייתה פלמיירס הברזילאית ב-1995, שנה לאחר ששיחק עם קולומביה במונדיאל 1994. לאחר כחצי שנה, עבר לוסאנו למקסיקו ולקבוצת קלוב אמריקה, אחת הבכירות של הליגה המקומית. שם הצטיין וכבש שבעה שערים ב-28 הופעותיו, מה שגרם לריאל ואיאדוליד לצרף אותו לשורותיה. במשך שש עונות שיחק בקבוצה מעל 100 משחקי ליגה וב-2002 הצטרף למיורקה ועזר להם לזכות ב-2003 בגביע הספרדי. אחרי חצי עונה בפצ'וקה המקסיקנית, פרש לוסאנו מכדורגל.
נבחרת לאומית

לוסאנו צורף לראשונה לנבחרת הלאומית של קולומביה לקראת הקופה אמריקה 1993. הוא שיחק במדים הלאומיים 48 פעמים וכבש שלושה שערים, החשוב מביניהם במשחק האחרון בשלב הבתים של מונדיאל 1994 מול שווייץ בניצחון 0-2. שיחק גם במונדיאל 1998 וכן בטורנירי הקופה אמריקה 1995 ו-1999. ב-2003 שיחק את משחקי האחרון במדי הנבחרת.
תארים והישגים

אליפות קולומביה עם אמריקה קאלי (1992)
גביע ספרדי עם מיורקה (2003)
אליפות מקסיקו עם פצ'וקה (2003)
בילבורד הוט 100 (2022)

"Anti-Hero" בביצועה של טיילור סוויפט היה השיר ששהה הכי הרבה זמן בפסגת המצעד על ידי אישה
שירה של מריה קארי, "All I Want for Christmas Is You", היה לראשון שכבש את פסגת המצעד בשנת 2022.
"As It Was" של הארי סטיילס כבש את פסגת המצעד 15 פעמים – פרק הזמן הארוך ביותר לזמר סולו במצעד – ועקף את שיאם של אלטון ג'ון עם "Candle in the Wind 1997", ויטני יוסטון עם "I Will Always Love You" ומריה קארי עם "We Belong Together"
לין-מנואל מירנדה כתב את "We Don't Talk About Bruno" – שיר הדיסני הראשון שהגיע למקום הראשון במשך חמישה שבועות רצופים
"Heat Waves" של להקת האינדי פופ גלאס אנימלס הגיע למקום הראשון בשבוע ה-59 מאז כניסתו למצעד. זהו פרק הזמן הארוך ביותר לשיר שנכנס לבילבורד הוט 100 להגיע למקום הראשון. בנוסף, הוא דורג במקום הראשון גם במצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2022
דרייק הוא המוזיקאי היחידי שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 עם שני שירים שונים
זוהי רשימה של השירים שדורגו במקום הראשון בארצות הברית במהלך שנת 2022. השירים והסינגלים המובילים ביותר בארצות הברית מדורגים במצעד בילבורד הוט 100, שמפורסם על ידי מגזין בילבורד. הנתונים נאספים על ידי נילסן סאונדסקאן, בהתבסס על צריכה רב-מטרית כפי שהיא נמדדת במכירות המתבססות על כמה פרמטרים: עותקים פיזיים ודיגיטליים והשמעות בתחנות הרדיו שבארצות הברית. בנוסף לכך, מתפרסם המצעד באופן קבוע כבר ביום ראשון של כל שבוע, באתר בילבורד הרשמי.
"As It Was", הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי של הזמר הבריטי הארי סטיילס, Harry's House, נכנס לראשונה לבילבורד הוט 100 במקום הראשון, שהה שם חמישה־עשר שבועות – פרק הזמן הארוך ביותר לזמר סולו במצעד – ועקף את שיאם של אלטון ג'ון עם "Candle in the Wind 1997", ויטני יוסטון עם "I Will Always Love You" ומריה קארי עם "We Belong Together".
"We Don't Talk About Bruno" בביצועם של קרולינה גייטאן, מאוריסיו קסטיו, אדסה, רנזי פליז, דיאן גוררו, סטפני ביאטריס וצוות השחקנים של "אנקאנטו" הוא שיר הדיסני השני שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100. "A Whole New World" מהסרט "אלאדין", עשה זאת בשנת 1992. הוא שבר את השיא עבור מספר האמנים הגבוה ביותר בשיר אחד שהגיע למקום הראשון במצעד (שבעה זמרים). "Heat Waves" של להקת האינדי פופ גלאס אנימלס הגיע למקום הראשון בשבוע ה-59 מאז כניסתו למצעד. זהו פרק הזמן הארוך ביותר לשיר שנכנס לבילבורד הוט 100 להגיע למקום הראשון. לאחר ש-"Unholy" הגיע למקום הראשון הפכו סם סמית' וקים פטרס לאמנים הג'נדרקווירים וטרנסג'נדרים היחידים לעשות זאת.
"Anti-Hero", הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן העשירי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, Midnights, צבר כ-327,000 עותקים דיגיטליים בשבוע הראשון לצאתו, והפך לסינגל עם שבוע המכירות הגדול ביותר מאז "Look What You Made Me Do".
עד כה עשרים ושלושה אמנים שונים הגיעו לפסגת המצעד בשנת 2022, כאשר אחד־עשר מתוכם – קרולינה גייטאן, מאוריסיו קסטיו, אדסה, רנזי פליז, דיאן גוררו, סטפני ביאטריס, גלאס אנימלס, טמס, סטיב לייסי, סם סמית' וקים פטרס – עשו זאת לראשונה. המוזיקאי דרייק הוא היחידי שניצב בראש המצעד עם שנים שירים שונים: "Wait for U" ו-"Jimmy Cooks".
סטטיסטיקות

| מקום | מדינה | אמנ/ית | שבועות במקום הראשון |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | הארי סטיילס | 15 |
| 2 | ארצות הברית ארצות הברית | טיילור סוויפט | 6 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית | שחקני הסרט "אנאקנטו" | 5 |
| 3 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | גלאס אנימלס | 5 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית | מריה קארי | 5 |
| 6 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | אדל | 3 |
| 6 | ארצות הברית ארצות הברית | ג'ק הארלו | 3 |
| 6 | ארצות הברית ארצות הברית | סטיב לייסי | 3 |
| 9 | קנדה קנדה | דרייק | 2 |
| 9 | ארצות הברית ארצות הברית | ליזו | 2 |
| 9 | ארצות הברית ארצות הברית | ביונסה | 2 |
| 12 | ארצות הברית ארצות הברית | פיוצ'ר | 1 |
| 12 | ניגריה ניגריה | טמס | 1 |
| 12 | ארצות הברית ארצות הברית | 21 סבאג' | 1 |
| 12 | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | ניקי מינאז' | 1 |
| 12 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | סם סמית' | 1 |
| 12 | גרמניה גרמניה | קים פטרס | 1 |
ראו גם

בילבורד הוט 100 (2020 ואילך)
בילבורד 200 (2022)
חנה ברכיהו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1887 לטביה 
 פטירה:  10 בנובמבר 1969 (בגיל 82 בערך) ירושלים, ישראל 
 תפקידים:  רופאה 
 
חנה ברכיהו (1887 – 1969) הייתה רופאה ישראלית, פעילת ציבור, סופרג'יסטית, פמיניסטית, נמנתה עם מייסדות "התאחדות נשים עבריות לשווי זכויות בארץ ישראל".
התאחדות נשים עבריות לשווי זכויות בארץ ישראל עומדות מימין לשמאל: חסיה פינסוד סוקניק, שרה עזריהו, ד"ר רוזה וולט-שטראוס, ד"ר חנה ברכיהו, צפורה קלויזנר, עדה גלר יושבות: עדה טברסקי, פניה מטמון-כהן, רחל גולומב, נחמה פוחצ'בסקי, מאשה סקיבין
ביוגרפיה

נולדה ב-1887 בלטביה להוריה הלנה ויהושע העשיל חוזה. היא נינתו של יחיאל מיכל זבלודובסקי.
ב-1906 החלה ללמוד רפואה באדינבורו, וב-1912 סיימה את לימודיה ונישאה.
ב-1912 עלתה לארץ ישראל והתגוררה עם בעלה, ד"ר מרדכי ברכיהו, ביפו והוא החל לעבוד כרופא של בית הספר גימנסיה הרצליה. באותם ימים הוקמה "האגודה המדיצינית העברית בארץ ישראל", לימים ההסתדרות הרפואית, בה ניהלה ברכיהו את הספרייה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 גויס בעלה לצבא העות'מאני. בעקבות הרעב, המגפות והמחלות ששררו אז בארץ, נוצר מחסור ברופאים. רוב הרופאים הגברים גורשו או גויסו לצבא הטורקי כרופאים צבאיים. בתקופה זו החלו הרופאות לשמש בתפקידים שהיו עד אז שמורים לגברים בלבד. ברכיהו החליפה את בעלה כרופאה של בית הספר גימנסיה הרצליה.
ב-1917, עם צו הגירוש לכל יהודי תל אביב-יפו, ארבע הרופאות נדדו עם המגורשים. ברכיהו עברה בשנה זו ללבנון, שם ניהלה במשך שנתיים בית חולים בדהיישה.
בשנת 1919 חזרה לארץ ישראל ועברה לגור בירושלים, בשכונת בית הכרם, שם החלה לעבוד כרופאה של תיכון בית הכרם.
ביוגרפיה > פעילותה הציבורית בתחום שוויון זכויות לנשים

ב-1919 הייתה בין המייסדות של "התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל", שנודעה בעיקר בזכות המאבק הסופרג'יסטי שניהלה. ברכיהו הייתה אחראית על הקשרים הבינלאומיים של ההתאחדות עם תנועות נשים ותנועות פמיניסטיות בעולם. בישיבה שהתקיימה ב-1932 נמנתה ברכיהו עם חברות המרכז של ההתאחדות.
ב-1938 נבחרה לוועד הקהילה בירושלים מטעם התאחדות הנשים לשווי זכויות.
ב-1946 ייצגה את ישראל בקונגרס הבינלאומי ה-14 לשיווי זכויות של נשים שנערך בשווייץ.
ב-1947 ייצגה את ההתאחדות בוועידה בהודו, בה השתתפו נציגים ונציגות מארצות שונות באסיה. היא פרסמה את חוויותיה במדור הנשים של עיתון הארץ שם סקרה את מעמד האישה בהודו.
ב-1949 ייצגה את ישראל בקונגרס הבינלאומי ה-15 לשווי זכויות של נשים שנערך באמסטרדם, הולנד. הארגון שיזם את הכנס היה "ארגון ברית הנשים הבין-לאומית למען זכות בחירה וזכויות אזרחיות שוות". במסגרת הוועדה נלחמה, יחד עם שתי נציגות נוספות של ישראל, חמדה נופך מוזס ועדי גורדון, בהצעה המצרית שעמדה על כך שהארגון ידרוש מהאו"ם השבת כל הפליטים הפלשתינאים לארץ ישראל. ההצעה ירדה מהפרק בעקבות התנגדות ישראל ובתמיכת ארצות הברית.
ב-1953 הייתה מעורבת בהקמת ה"ועדה להקמת ארגוני נשים בארץ ישראל" תחת שר החוץ משה שרת.
ב-1961 ייצגה את ישראל בוועידה ה-19 של ההתאחדות הבינלאומית של נשים שנערכה בדבלין, אירלנד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ברכיהו הייתה נשואה לרופא מרדכי ברכיהו עד למותו ב-1959 ואם לשתי בנות.
היא נפטרה ב-10 בנובמבר 1969 ונטמנה בירושלים לצד בעלה.
לקריאה נוספת

שרון גבע, הרופאה הפמיניסטית שלימדה את שר החוץ לדבר אנגלית, 21 בינואר 2020
מרגלית שילה, 'עמנו הצדק ועמו ננצח': מאבקן של נשים בארץ־ישראל לזכות הבחירה, יד יצחק בן־צבי ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשע"ג.
צפורה שחורי־רובין, רופאות ראשונות בארץ ישראל, 1900‐,1918 באר־שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשע"ד, 202 עמ'
שרה עזריהו, התאחדות נשים עבריות לשווי זכויות בא"י: פרקים לתולדות תנועת האשה בארץ 1900–1947, פמיניזם הקרן לעזרת האשה, 1977
הערות שוליים

↑  ⁨מעזבונו של יחיאל מיכל זאבלודובסקי | ⁨הארץ⁩ | 16 אוקטובר 1936 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
1 2 3 4  צפורה שחורי־רובין, אֵם־טיפוס לרופאה ציונית בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית, "עיונים בתקומת ישראל" סדרת נושא: מגדר בישראל, עמ' 251
↑  ביפו ובתל אביב נשארו ארבע רופאות שהגישו טיפול רפואי לאוכלוסייה המקומית עד הגירוש: בנוסף לד"ר ברכיהו היו גם: ד"ר אלכסנדרה בלקינד, ד"ר בת שבע יוניס גוטמן וד"ר איטה גליבטר־חיסין.
↑  Cathedra for the history of Eretz Israel and its yishuv, Yad Yitsḥak Ben-Tsevi, 1994. (בiw)
↑  ⁨ועדה לחקמת מועצת ארגוני נשים כישראל ⁩ | ⁨שערים⁩ | 27 מרץ 1953 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  Eyal Katvan, Margalit Shilo, Ruth Halperin-Kaddari, חוקה אחת ומשפט אחד לאיש ולאישה: נשים, זכויות ומשפט בתקופת המנדט, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2010, מסת"ב 978-965-226-392-6. (בiw)
↑  ⁨נקבע ההרכב החדש ⁩ | ⁨הארץ⁩ | 10 פברואר 1938 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨מי נבחר לוועד הקהלה בירושלים | ⁨הצפה⁩ | 7 מרץ 1938 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨הכלל והפרט ⁩ | ⁨הארץ⁩ | 21 יולי 1946 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨משלחת הישוב לוועידה הפאנאסיאתית בדלהי ⁩ | ⁨הצפה⁩ | 11 מרץ 1947 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨דוח היום ⁩ | ⁨הבקר⁩ | 13 מאי 1947 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨האשה מה היא אומרת - פגישה עם אורחות מהודו | דבר⁩ | עמוד 3 | 1 פברואר 1950 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  הדיפלומטיה הציונית באסיה מהצהרת בלפור עד הקמת המדינה - חלק ב׳, באתר העמותה למורשת משה שרת
↑  ⁨הקונגרס הט"ו הבינלאומי של נשים ⁩ | ⁨הארץ⁩ | 16 אוגוסט 1949 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨ועדה להקמת מועצת ארגוני נשים בישראל ⁩ | ⁨הצפה⁩ | 29 מרץ 1953 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨שוויון בכל מחיר וועידת נשים בינלאומית מתכנסת בדאבלין⁩ | ⁨הארץ⁩ | 26 יוני 1961 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
מבצע מכבי

שלט בשמורת המסרק אודות משלט 17 וכיבושו במבצע מכבי
משלט 16 ב"שלוחת שיירות" מעל שער הגיא
משלט 10 ב"שלוחת משלטים", המערבי ביותר. עליו נערכו התקפות כבדות של צבא ההצלה במבצע מכבי
מבצע מכבי במלחמת העצמאות נערך על ידי ארגון ההגנה בתאריכים 8 במאי 1948 - 18 במאי 1948, במטרה לפתוח את הדרך מן השפלה לירושלים. אם כי הדרך נפתחה לזמן מה, הרי בסופו של המבצע, נשארה הדרך לירושלים חסומה באזור לטרון. בכל זאת, המבצע הביא להישגים טריטוריאליים, ובמהלכו הועברה כמות מצומצמת של אספקה לירושלים.
רקע

במבצע נחשון, ובהמשכו, מבצע הראל, נפרצה זמנית הדרך לירושלים המנותקת. זו הפעם, בניגוד למבצעים קודמים, החזיקו כוחות ההגנה במשלטים לצידי הדרך. עקב ידיעות מודיעיניות מוטעות שהצבא הבריטי בירושלים יקדים את פינויו, חטיבת הראל נקראה בסוף אפריל לעלות לירושלים להשתתף במבצע יבוסי. החטיבה הפסיקה את מבצע 'הראל', והערבים חזרו וחסמו חלק את הכביש מן השפלה לירושלים. בתחילת מאי, עם סיום מבצע 'יבוסי' הוחלט על מבצע לפתיחת הדרך מחדש. יצחק רבין מונה למפקד המבצע בו השתתפה חטיבת  'הראל', אליה צורף גדוד 51 מחטיבת גבעתי. השם מבצע מכבי נקבע לזכרו של מכבי מוצרי, קצין המנהלה של חטיבת 'הראל' שנפצע קשה ב'שיירת הראל' ב-20 באפריל 1948 ונפטר מספר ימים לאחר מכן.
תוכנית המבצע כללה שלושה שלבים:
בשלב א' היה על גדוד 51 של 'גבעתי' להיערך בחלק המערבי של הדרך, מחולדה עד סמוך ללטרון.
בשלב ב' היה על חטיבת 'הראל' להשתלט על הרכסים השולטים על הכביש מן השפלה לירושלים משער הגיא מזרחה. על הגדוד החמישי הוטל להשתלט על הרכס הצפוני (שלוחת משלטים). על הגדוד הרביעי הוטל להשתלט על הרכס הדרומי (שלוחת שיירות), כולל משלט המסרק והכפר בית מחסיר.
בשלב ג' היה על חטיבת 'הראל' לכבוש את דיר איוב, שמצפון לכביש ירושלים-השפלה, בין שער הגיא ללטרון, ולפגוש את גדוד 51, אשר יתקדם מזרחה לקראתה.
לערבים היו באזור רק לוחמים מקומיים אך מיד לאחר התחלת המבצע נהרו לבית מחסיר לוחמים רבים מכפרי הסביבה וב-10 במאי 1948 הגיע לגזרת לטרון - דיר איוב, גדוד של צבא ההצלה בפיקודו של הקולונל העיראקי צאלח מוחמד מהאדי. במהרה גדל כוח זה לשני גדודים עם סוללת תותחים 75 מ"מ ומשוריינים.