ניו גלן
היסטוריה

כבר לפני שנת 2012 הודיעה בלו אוריג'ין על כוונותיה לפתח משגר מסלולי רב-שימושי שינחת במאונך חזרה ארצה ואשר יעשה בו שימוש לשיגורים נוספים. בספטמבר 2016 חשפה בלו אוריג'ין לציבור תכנון מפורט אודות המשגר והכריזו על שמו "ניו גלן" על שם ג'ון גלן, האסטרונאוט האמריקאי הראשון שהקיף את כדור הארץ. למשגר שתי גרסאות מתוכננות; משגר דו-שלבי ומשגר תלת-שלבי. שיגור הבכורה של הניו גלן תוכנן תחילה לשנת 2020.
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 החלה העבודה על המנועים שישמשו עבור הניו גלן; מנוע BE-4 עבור השלב הראשון של המשגר ומנוע BE-3 עבור השלב השני. באוקטובר 2012 ערכה בלו אוריג'ין בדיקת דחף בעוצמה מלאה של מנוע BE-3 אשר משמש את השלב השני במשגר הניו גלן. הבדיקה עברה בהצלחה כאשר המנוע הגיע לדחף הרצוי של 440 קילו-ניוטון. באפריל 2015 ביצע המנוע את טיסתו הראשונה כאשר שיגר את משגר ניו שפרד. על מנוע BE-4 העוצמתי בלו אוריג'ין החלה לעבוד החל משנת 2011. באוקטובר 2017 ביצעה לראשונה בדיקה מלאה ומוצלחת ראשונה של המנוע ובינואר 2024 ערך המנוע את טיסתו הראשונה כאשר שיגר את משגר וולקן קנטאור החדש של חברת United Launch Alliance.
עבודות מתקדמות על מבנה המשגר נערכו בספטמבר 2016, אז נבדק דגם בקנה מידה של המשגר במנהרת רוח על מנת לאמת את יכולות המערכת בטיסה במהירות עבר-קולית ועל-קולית. מימון פיתוחו של המשגר הגיע בעיקר ממייסד בלו אוריג'ין ג'ף בזוס, שמדי שנה העביר מיליארד דולר על מנת לממן את פעילות בלו אוריג'ין ובהן את פיתוח ניו גלן. עד ספטמבר 2017 השקיע בזוס 2.5 מיליארד דולר בפיתוח המשגר. באוקטובר 2018 קיבלה החברה חוזה מחיל האוויר האמריקני על סך 500 מיליון דולר עבור פיתוח המשגר. למרות זאת קצת יותר משנתיים לאחר מכן בדצמבר 2020 בוטל החוזה בטרם עת כאשר הסכום שקיבלה בלו אוריג'ין בתקופה זו הסתכם ב-255.5 מיליון דולר בלבד. עד פברואר 2019, הצליחה בלו אוריג'ין לחתום על חוזי שיגור עם מספר חברות לוויינים וביניהם: OneWeb, ‏Eutelsat, ‏Telesat, ו-SKY Perfect JSAT.
באשר לשימוש חוזר של השלב השני במשגר, התייחסה בלו אוריג'ין לנושא בפברואר 2019 וציינה שזה לא עומד במפת הדרכים של החברה. לעומת זאת ביולי 2021 בחנה החברה אפשרויות שונות לפיתוח שלב שני רב-שימושי והקימה לשם כך את פרויקט ג'ארביס (Project Jarvis). באותה השנה עדכנה החברה שהיא מתכננת לעשות שימוש חוזר בשלב הראשון של כל משגר כך שיתמוך לפחות ב-25 שיגורים, לעומת 100 שיגורים כפי שתוכנן במקור.
ביוני 2024 נבחר המשגר לראשונה לתוכנית NSSL ‏(National Security Space Launch) שבמסגרתה תשגר בלו אוריג'ין לוויינים עבור מחלקת ההגנה של ארצות הברית וגופים ממשלתיים אחרים בארצות הברית. ניו גלן נבחר לצד המשגרים פאלקון 9 של SpaceX ווולקן קנטאור של ULA בחוזה על סך 5.6 מיליארד דולר אשר יתחלקו בין החברות.
לאחר עיכובים רבים במהלך פיתוח המשגר, הוא תוכנן להמריא לראשונה בשלהי 2024 בעודו נושא את החללית EscaPADE של נאס"א. בעקבות בעיות טכניות ובעיות בלוחות זמנים, החליטו בלו אוריג'ין ונאס"א לדחות את השיגור. ההכנות לשיגור הבכורה המשיכו ובספטמבר נערכה בהצלחה בדיקת הצתת מנועים סטטית של השלב השני של המשגר. ב-27 בדצמבר 2024 נערכה לראשונה בדיקת הצתת מנועים סטטית מוצלחת של המשגר במלואו כמערכת משולבת.
ניו גלן שוגר לראשונה ב-16 בינואר 2025 מכן השיגור LC-36 בנמל החלל קייפ קנוורל שבפלורידה. השלב השני של הניו גלן הצליח להיכנס למסלול לווייני בינוני כמתוכנן יחד עם המטען שנשא; אבטיפוס של החללית "Blue Ring" של בלו אוריג'ין המיועדת להובלה ותדלוק של לוויינים. השלב הראשון של המשגר תוכנן לנחות בחזרה על אסדה ניידת באוקיינוס האטלנטי אך במהלך חדירתו לאטמוספירה אבד הקשר עמו והוא ככל הנראה התפרק באוויר.