stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העורב הלבן
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| אולג איבנקו | רודולף נורייב |  |
| אדל אקסרקופולוס (אנ') | קלרה סיינט |  |
| שולפן קמטובה | קסניה יורגנסון |  |
| רייף פיינס | אלכסנדר פושקין | רקדן ומורה בלהקת הבלט של תיאטרון מריאינסקי |
| אלכסיי מורוזוב | סטרז'בסקי |  |
| אנסטסיה מסקובה | אלה אוסיפנקו |  |
| דמיטרי קרנבסקי | ליאוניד |  |
| נאדז'דה מרקינה |  | פקידה |
| קסניה ריבינקינה | אנה אודלטסובה |  |
| רפאל פרסנאז | פייר לאקוטה |  |
| אוליבייה רבורדין | אלכסינסקי |  |
| רבשאנה קורקובה | פרידה נורייבה |  |
| לואיס הופמן | טג'ה קרמקה |  |
| סרגיי פולונין | יורי סולובייב |  |
| מקסימיליאן גריגורייב | רודולף נורייב בגיל 8 |  |
| זאק אוורי | מייקל ג'ונס |  |
| איב הק | ג'אגאד-לחאום |  |
תגובות וביקורות

אתר האינטרנט Rotten Tomatoes מדווח על דירוג חיובי של 68% לסרט זה, על פי 103 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.38 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי לסרט "חסרה החינניות המאפיינת של הנושא שלו, אך כסרט ראשון העוסק בתקופה מכרעת בחייו של אמן מבריק, הסרט עשוי היטב מתחילתו ועד סופו" האתר Metacritic העניק לסרט ציון מנורמל של 54 מתוך 100, על סמך 8 מבקרים, ציון המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
הניו יורק טיימס כתב כי הסרט הוא "דיוקן של האמן כבחור צעיר, ניסיון להראות את מערך הגורמים המורכב - ביוגרפי, פסיכולוגי, חברתי, פוליטי - שהוביל לרגע בו הרקדן בן ה-23 קיבל החלטה שתשנה את ההיסטוריה של הבלט: נורייב הפך לנורייב על ידי כך שערק מברית המועצות אל המערב בנמל התעופה לה בורז'ה בצרפת ביוני 1961... לאורך [הסרט], פיינס [הבמאי] והר [התסריטאי] מתארים את הרצון ואת הסקרנות יוצאי הדופן שהניעו את נורייב לרקוד ולחפש אמנות ותרבות בכל מקום שהוא רק יכול".
הערות שוליים

1 2  "Shooting Wraps On Ralph Fiennes' The White Crow - Filmoria". www.filmoria.co.uk. נבדק ב-31 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roache, Madeline (26 באפריל 2019). "The True Story Behind the Rudolf Nureyev Movie The White Crow". Time. נבדק ב-6 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Erbland, Kate (2018-08-30). "Telluride Reveals 2018 Full Lineup: 'Destroyer,' 'White Boy Rick,' and 'The Old Man & the Gun' Set for World Premieres". IndieWire (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-08-30.
↑  "The White Crow (2019)". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-23 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The White Crow". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-20 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sulcas, Roslyn (2019-04-28). "Trying to Pinpoint the Moment Nureyev Became Nureyev". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-10-09.
פרדיננד צ'טלוש

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1895 ליפטובסקי פטר, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 בדצמבר 1972 (בגיל 77) מרטין, סלובקיה סלובקיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי במרטין 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 השתייכות:  Czechoslovak legions in Russia, צבא היבשה של הרפובליקה הסלובקית, הלגיונות הצ'כוסלובקיים במלחמת העולם הראשונה 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה המערכה בפולין  מבצע ברברוסה
 
פרדיננד צ'טלוש (בסלובקית: Ferdinand Čatloš;‏ 7 באוקטובר 1895 - 16 בדצמבר 1972) היה קצין ופוליטיקאי סלובקי.
ביוגרפיה

צ'טלוש נולד ב-7 באוקטובר 1895 בליפטובסקי פטר, שהייתה חלק מממלכת הונגריה בתוך האימפריה האוסטרו-הונגרית, והיה הבכור מבין עשרת אחיו. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בצבא האוסטרו-הונגרי, ואף נפל בשבי הרוסי במהלך הקרבות. בעת שהותו בשבי הוא הצטרף ללגיון הצ'כי, ולאחר הקמת צ'כוסלובקיה בתום המלחמה, הוא שירת כקצין בצבא הצ'כוסלובקי.
לאחר ועידת מינכן הכריזה סלובקיה על עצמאותה, והוקמה הרפובליקה הסלובקית. צ'טלוש מונה למפקד הצבא הסלובקי, ופיקד עליו במהלך המלחמה ההונגרית-סלובקית. לאורך כל הקריירה שלו בממשלת הרפובליקה הסלובקית, הוא שימש כשר ההגנה. בנוסף, היה צ'טלוש גם מפקדה של ארמיית ברנולאק במהלך הפלישה לפולין ובמהלך מבצע ברברוסה, ואף קיבל מהיטלר את עיטור צלב הברזל. בשנת 1944, לקראת סיומה של מלחמת העולם השנייה, הוא ניהל משא ומתן חשאי עם ברית המועצות על מעבר סלובקיה לצד בעלות הברית, בתקווה שסלובקיה תכריז מיד מלחמה על הונגריה, ותוכל להשיב לעצמה את השטח אותו איבדה בבוררות וינה הראשונה, אולם תוכניותיו נכשלו בשל המרד הסלובקי והכיבוש הגרמני שבא בעקבותיו.
לאחר המלחמה הוא נכלא במשך שלוש שנים במוסקבה, ושוחרר רק בשנת 1948. צ'טלוש בילה את שארית חייו כפקיד רגיל במרטין, וב-16 בדצמבר 1972 הוא מת בביתו.
נוברוז מאמאדוב

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1947 (בן 77) Şıxmahmud, אזרבייג'ן 
 מדינה:  ברית המועצות, אזרבייג'ן 
 השכלה:  האוניברסיטה לשפות של אזרבייג'ן 
 תפקיד:  ראש ממשלת אזרבייג'ן (21 באפריל 2018–8 באוקטובר 2019)  member of the National Assembly of Azerbaijan 
 מפלגה:  מפלגת אזרבייג'ן החדשה, Azerbaijan National Independence Party, המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 פרסים והוקרה:  מסדר התהילה של אזרבייג'ן  קצין בלגיון הכבוד  אביר במסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין  מסדר שרף  אביר בלגיון הכבוד 
 cabmin.gov.az
 
נורבוז איסמעיל מאמדוב (נולד ב-15 במרץ 1947) היה ראש ממשלת אזרבייג'ן המכהן משנת 2018 ועד אוקטובר 2019.
ראשית חייו

מאמדוב נולד ב-15 במרץ 1947 בעיר באבק שברפובליקה האוטונומית של נחציבאן שנמצאת באזרבייג'ן (אז חלק מברית המועצות). עוד בצעירותו חבריו ומשפחתו הגדירו אותו בתור מדינאי או פוליטיקאי עתידי.
קריירה

מאמדוב סיים את לימודיו ב-1964. הוא למד צרפתית במכון הפדגוגי לשפות באזרבייג'ן. בין השנים 1967 ל-1968 הוא עבד בתור פרשן מקצועי באלג'יריה
בין 1971 ל־1973, עבר לגיאנה ולאחר מכן חזר לאלג'יריה.
בשנת 1991 קיבל דוקטורט מהמכון הפדגוגי לשפות באזרבייג'ן.
בשנים 1992 ו-1993 עבד מאמדוב כדיקן מכינת APLFI, ובין 1993 ל-1997 בתור דיקן המחלקה לשפה הצרפתית במכינה. הוא גם עבד בתור מתרגם לצרפתית ומצרפתית עבור הנשיא הדאר אייליב.
בשנת 1997 מאמדוב מונה לראש מחלקת יחסי החוץ של הרפובליקה האזרית.
בשנת 2001 תרגם את הסרט מיתוס האימה מאנגלית לצרפתית
פרסים ומינויים

בשנת 1998 מאמדוב קיבל את פרס הלגיון דאהונור מידי הנשיא של הרפובליקה הצרפתית, ז'אק שיראק.
בינואר 2002 הוענקה לו דרגת שגריר של כבוד מידי הנשיא האזרי
גם ב-2002 הוא קיבל את תפקיד ממלא מקום הנשיא
מאז ספטמבר 2005 הוא חבר בוועדה הבין לאומית של אונסקו עבור אזרבייג'ן
בשנת 2007 הוענק לו פרס השורהאט (כבוד) על ידי אילהם אילייב (נשיא אזרבייג'ן)
בשנת 2009 הוענק לו פרס לגיון הכבוד הפולני על ידי לך קצ'ינסקי נשיא פולין.
ב-13 במרץ 2017 הוענק לו פרס השוהרף מידי נשיא אזרבייג'ן אילייב.
מ-1 ביוני 2017 ועד אפריל 2018 הוא שימש כעוזרו של הנשיא לנושאי מדיניות חוץ וראש מחלקת מדיניות החוץ של ממשלת אזרבייג'ן
ב-21 באפריל 2018 קבע הפרלמנט האזורי שהמועמד של מפלגת אזרבייג'ן החדשה נוברוז מאמדוב יכהן בתור ראש ממשלת אזרבייג'ן.
נאמר על מאמדוב שהוא מנהיג נאמן למולדת שנהג לצטט משפט של הנשיא לשעבר הדאר אייליב (תמיד הייתי גאה להיות אזרי ותמיד אהיה גאה להיות אזרי). וכן שעשה את מיטב המאמצים לשמר ולהפיץ את התרבות האזרית ברחבי העולם ובעיקר את הסובלנות וקבלת האחר. הוא נודע בהיותו פטריוט אזרי בעל אידאולוגיה ימנית אבל הוא גם אדם שקול וסובלני שמבין את האחר ודואג לזולת.
מאמדוב נבחר לראשות הממשלה מטעם מפלגת אזרבייג'ן החדשה שזכתה ברוב הקולות בבחירות לפרלמנט האזרי. מאז מינויו לראשות הממשלה הוא החל בתהליכים לשיפור יחסיה של אזרבייג'ן עם מדינות שונות ברחבי העולם שישראל היא אחת מהן.
מאמדוב דובר באופן שוטף צרפתית, רוסית, אנגלית וטורקית ואזרית. מאמדוב הוא גם ראש המחלקה לקסיקולוגיה וסטיליסטיקה של השפה הצרפתית באוניברסיטת אזרבייג'ן. בנוסף מאמדוב חיבר 20 מאמרם בנושאי המדעים השונים ויותר מ-300 קטעים וחיבורים בנושאים: פוליטיקה מקומית ואקטואליה
הוא נשוי ויש לו שלושה ילדים ונכד אחד.
המלחמה הארמנית-אזרית בשנות ה-90

בשנת 1989 החל סכסוך בין אזרבייג'ן הסובייטית לארמניה הסובייטית על חבל הארץ נגורנו קרבאך. באותו זמן שתי המדינות היו חלק מברית המועצות שהתפרקה ב-1991 באופן רשמי. וב-1992 כשנה לאחר פירוק ברית המועצות פרצה מלחמה בין שתי המדינות. מאמדוב, שאז עבד בתור דיקן המכינה, גינה את ההפצצות של צבאות ארמניה ואזרבייג'ן על ערים אזריות וארמניות. בנוסף לכך הוא קרא לסיום המלחמה.
בסיום המלחמה ארמניה סיפחה את נגורנו קרבאך. סיפוח זה גרם לבידוד אזור נחציבאן משאר אזרבייג'ן (אזור הולדתו של מאמדוב). ובכך גרם לו לכעס רב, מכיוון שלא היה יוכל לחזור לעיר הולדתו מבלי לעבור דרך הים או דרך שטח של מדינת אויב.
הערות שוליים

1 2  לא מצוין, novruz mamadov, news.az(הקישור אינו פעיל)
1 2  israfil abdullayev and jala askarova, novruz mammadov-70 years of honour and patriotism, azeri bserver, ‏22 לאפריל 2018
סרגיי סמירנוב

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1950 (בן 74) צ'יטה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 פרסים והוקרה
 עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליית השירות המצוין, דרגה 1  מדליית השירות המצוין, דרגה 2  מדליית "הצטיינות בהגנה על גבולות המדינה"  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  עיטור הידידות (רוסיה)  מדליה על הישגים צבאיים  אמן הספורט של ברה"מ  מדליית השירות המצוין, דרגה 3 
 
סרגיי מיכאילוביץ' סמירנוב (ברוסית: Серге́й Миха́йлович Смирно́в; נולד ב-12 באוקטובר 1950, צ'יטה) הוא קצין בכיר בשירותים החשאיים הרוסים, בדרגת גנרל הצבא, כיהן כמשנה ראשון למנהל שירות הביטחון הפדרלי (2000–2020).
ביוגרפיה > השכלה

הוא נולד בצ'יטה במשפחה צבאית. בשנת 1952 עברה המשפחה ללנינגרד והוא סיים את בית הספר התיכון מספר 211 בלנינגרד (חברם לכיתה של ניקולאי פטרושב ובוריס גריזלוב). הוא התחנך במכון לתקשורת אלקטרונית בלנינגרד על שם בונץ'-ברוייביץ' בשנת 1973 (שם למד עם בוריס גריזלוב). הוא עבד במכון המחקר המרכזי לתקשורת.
ביוגרפיה > עבודתו בשירותי הביטחון

בספטמבר 1974 גויס לק.ג.ב. הוא סיים את הקורסים הגבוהים של הק.ג.ב במינסק בשנת 1975 ומשנת 1975 שירת בסניף הק.ג.ב. במחוז לנינגרד בתפקידים מבצעיים וניהוליים.
בשנת 1997 מונה לראש מחלקת העיר קינגיספ של מנהלת שירות הביטחון הפדרלי במחוז לנינגרד. בשנת 1998, לאחר שפוטין מונה למנהל שירות הביטחון, הוא עבר למוסקבה ומונה לתפקיד ראש המינהל לביטחון פנים של שירות הביטחון הפדרלי.
עם בחירת פוטין לנשיאות רוסיה, מונה ביולי 2000 לסגן מנהל שירות האבטחה הפדרלי, הגוף האחראי לאבטחת בכירים. בינואר 2001 נשלח לנהל את השלוחה של שירות הביטחון הפדרלי בסנקט פטרבורג ובמחוז לנינגרד. ביוני 2003 חזר למוסקבה ומונה לסגן הראשון של מנהל שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית.
בסוף ינואר 2015 גילתה נובאיה גאזטה כי לאשתו של סמירנוב, סרגיי, יש דירה בשטח של 144 מ"ר, הממוקמת במתחם מגורים יוקרתי בסנקט פטרבורג, שלא צוינה בהצהרות המס. זמן קצר לאחר הפרסום, סוכנות הרישום הפדרלית הסירה את רישומי הזיהוי מהארכיון. לטענת משרד התובע הכללי, הייתה טעות טכנית בתהליך פרסום ההצהרות.
בסוף מאי 2019 הודיעה רוסבלט כי סמירנוב צפוי להתפטר מתפקיד סגן המנהל וכי ראש שירות הביטחון הכלכלי של הארגון, סרגיי קורוליב, יתפוס את מקומו. לדברי כתב נובאיה גאזטה אנדריי סוכוטין ב-21 ביוני 2019, השערורייה עם מעצרו של איוואן גולונוב הביאה לתיקון טיוטת הצו הנשיאותי על מתן דרגות צבאיות, שתוזמן לחפוף ליום רוסיה כאשר שמו של קורוליוב לא הופיע בצו שפורסם ב-11 ביוני.
בקיץ 2019 הוזכר בתקשורת סמירנוב בקשר לתיק הפלילי נגד עובדי מחלקת הבנקאות במחלקת "K" של שירות הביטחון הכלכלי של שירות הביטחון הפדרלי, קיריל צ'רקלין, דמיטרי פרולוב ואנדריי וסילייב, ושמו נקשר גם לרצח משנת 2006 של סגן יו"ר הבנק המרכזי של רוסיה, אנדריי קוזלוב.
הוא עזב את התפקיד בשנת 2020 עקב יצאה לגמלאות ובהמשך במקומו מונה סרגיי קורוליוב.
לקריאה נוספת

Генерал армии Сергей СМИРНОВ: «Наша главная традиция — любовь и преданность Родине и своему народу» // Красная звезда, 19 декабря 2007.
הערות שוליים

↑  Нехорошая квартира в «Парадном квартале» — Расследования // Новая Газета № 9 ОТ 30 ЯНВАРЯ 2015
↑  Николай Соловьев (23 במרץ 2015). "Квартира жены замглавы ФСБ отсутствовала в декларации из-за «технической ошибки»". Slon.ru. נבדק ב-2015-07-27. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  http://www.rosbalt.ru/moscow/2019/05/31/1784279.html
↑  https://www.novayagazeta.ru/articles/2019/06/21/80973-serye-nachinayut-i-vyigryvayut
↑  Письмо из Лабытнанги. Банкир Френкель обвиняет генерала ФСБ. 7.08.2’19.
↑  «Коммерческие ребята»: как ФСБ крышует российские банки. 31 июля 2019.
הג'יגולו הלבן

| --- | --- |

 בימוי:  ברוס לה ברוס, ריק קסטרו 
 תסריט:  ברוס לה ברוס, ריק קסטרו 
 שחקנים ראשיים:  טוני וורד Ivar Johnson גלן מדמור גרהם דיוויד סמית' Kevin P. Scott ברוס לה ברוס רון אתיי ואג'ינל דייויס 
 צילום:  James Carman 
 מדינה:  קנדה, גרמניה 
 חברה מפיצה:  Strand Releasing 
 הקרנת בכורה:  פברואר 1996 
 משך הקרנה:  79 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי, סרט קומדיה 
 תקציב:  50,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
הג'יגולו הלבן (באנגלית: Hustler White) הוא סרט אלט פורן (אנ')-קומדיה שחורה-סאיטרית משנת 1996, העוסק בהומוסקסואלים העוסקים בזנות גברית בשדרות סנטה מוניקה (אנ') שבמערב הוליווד (אנ'), קליפורניה, ובלקוחותיהם. את הסרט כתבו וביימו ברוס לה ברוס וריק קסטרו (אנ') ומככבים בו טוני וורד ולה ברוס. בנוסף להיותו שייך לזרם הקולנוע הקווירי החדש, הסרט הוא הומאז' לקולנוע ההוליוודי הקלאסי. בסרט מופיעים גם ואג'ינאל דייויס (אנ'), גלן מדמור (אנ') וגרהאם דיוויד סמית' (אנ').
עלילת הסרט מזכירה את זו של שדרות סאנסט, אולם מעבירה את זירת ההתרחשות מאחורי הקלעים של תעשיית הקולנוע ההוליוודי הקלאסי אל עולם הזנות הגברית ותעשיית הפורנו המודרניים. הסרט, כמו כל יצירותיו של לה ברוס, כולל סצנות מין מפורשות בהן סצנת סקס שנויה במחלוקת הכוללת גבר קטוע רגל. הבמאי-השותף ריק קסטרו ליהק לסרט שחקנים חובבים, חלקם עסקו בעבר בדוגמנות ובזנות, בהם טוני וורד. הם גם השתמשו בבתיהם האמיתיים כאתרי צילום.
חלקים מהסרט מופיעים בוידאו קליפ של השיר "Misogyny" בביצוע להקת הרוק הקנדית Rusty (אנ'), שהופיעה בערוץ Much (אנ') בשנות התשעים.
תקציר העלילה

הסרט מתחיל עם מונטי וורד (טוני וורד), זונה ממין זכר, שנמצא מת בג'קוזי. לאחר מכן, בוויס אובר, מונטי מתאר את הנסיבות שהובילו למותו (זאת כהומאז' לפתיחת הסרט "שדרות סאנסט").
יורגן אנגר (ברוס לה ברוס), סופר מאירופה, מגיע לקליפורניה לצורך תחקיר שהוא עורך לספר העוסק בזנות גברית ופורנוגרפיה בהוליווד. תוך כדי סיור בשדרות סנטה מוניקה (אנ'), הוא פוגש את מונטי המסתובב ברחוב והוא מתאהב בו. לאורך כל הסרט אנו נחשפים אל היבטים שונים של חייו של מונטי, הכוללים מפגשים מיניים מזדמנים רבים. יורגן מחזר ללא הצלחה אחרי מונטי, אך לבסוף מונטי מגיע אל דירתו של יורגן. שם, מונטי מחליק על סבון ומאבד את הכרתו בתוך ג'קוזי. יורגן מוצא אותו ומוציא אותו מהמים בעודו סבור שמונטי מת. הוא מביא אותו לחוף הים כדי לזרוק את גופתו אל תוך הים, אבל מונטי מתעורר. בסופו של דבר, השניים רצים יד ביד על החוף.
שחקנים ודמויות

טוני וורד בתפקיד מונטגומרי "מונטי" וורד
ברוס לה ברוס בתפקיד יורגן אנגר
אלכס אוסטין בתפקיד אלכס
קווין קרמר בתפקיד קווין
רון את'י (אנ') בתפקיד סימור קסביאן
גלן מדמור (אנ') בתפקיד סטיו בלייק
איוור ג'ונסון בתפקיד פיגלט
קווין פ. סקוט בתפקיד אייגיל וסטי
גרהם דיוויד סמית' (אנ') בתפקיד אמברוז סאפרשטיין
מיילס ה. וילדקוק השני בתפקיד פיטר פסטוס
באד קוקרהאם בתפקיד באד קוקראם
מייקל גלאס בתפקיד גב' גלאס
וג'ינאל דייויס (אנ') בתפקיד באסטר בוט
חואקין מרטינז בתפקיד ריאן בלוק
דריל קרלטון בתפקיד דיביניטי פאדג'
טוני פאוורס (אנ') בתפקיד בתפקיד עצמו
פול 'סופר-האסטלר' באטמן בתפקיד בילי ריי ג'ייד
בארי מורס בתפקיד רוג'ר וי. דים
פול בליני (אנ') בתפקיד העוזר של רוג'ר
מאט ג'ונסטון בתפקיד נהג הסטודנטים של UCLA
מקס מילאן בתפקיד אמריקקה
שון מקאנדרו בתפקיד תאום מספר 1
ריאן מקאנדרו בתפקיד תאום מספר 2
סטיבן מונס בתפקיד האסלר
ברנט הובר בתפקיד האסלר
מרי מוריס בתפקיד האסלר
בילי מאורו בתפקיד האסלר
רוקו הייז בתפקיד התינוק של מונטי
אנטוניו לי קלאט בתפקיד העבד התלוי בקרסוליים
כריס ברי בתפקיד ניצב
ריק קסטרו (אנ') בתפקיד צלם
הערות שוליים

1 2 3  Dominic Johnson (Editor) ‏Pleading in the Blood: The Art and Performances of Ron Athey, עמ' 118, באתר גוגל ספרים
↑  Glyn Davis ‏Far from Heaven (2011), עמ' 27, באתר גוגל ספרים
↑  Salerno, Rob (26 במרץ 2013). "Daily CanCon: "Misogyny" by Rusty — an odd outpost of queerness in Grunge rock". Exit Upstage. נבדק ב-22 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gormely, Ian. "Rusty Return with Their First Album in 20 Years". 29 June 2018. exclaim.ca. נבדק ב-22 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
מצודת חאג'יביי (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  קונסטנטין קונובאלוב
 הקרנת בכורה:  אוקראינה 10 באוקטובר 2020
 סוגה:  סרט תקופתי היסטורי
 
מצודת חאג'יביי (באוקראינית: Фортеця Хаджибей) הוא סרט היסטורי עלילתי, שיתוף פעולה אוקראיני-גרוזיני-טורקי. עבודת ההפקה נמשכה במשך שנתיים, מדצמבר 2018 עד מאי 2020, כשהוא יצא לאקרנים באוקראינה ב-10 באוקטובר 2020. על פי העלילה, הקוזאק אנדריי צריך להעביר מידע חשוב לאיסטנבול. לשם כך עליו לשחרר את אבי אהובתו מהכלא - פטימה הטורקייה יפת התואר, אלא שאת האב עליהם לשחרר ממצודה המוחזקת בידי צבא האימפריה הרוסית.
עלילה

במאה ה-18, רוסיה נמצאת במלחמה עם האימפריה העותמאנית. הקוזאקים של עבר הדנובה היו בעלי ברית של העותמאנים. כאשר הם מקבלים מידע צבאי חשוב, על ההטמן להעבירו לאיסטנבול, אל הסולטן באופן אישי. אחמט פשה, מפקד המבצר הטורקי האחרון, חאג'יביי, מציע לסייע. בידיעה שאנדריי צריך להעביר אליו את המכתב עם המידע הצבאי. אך המבצר נכבש בידי חיילים רוסים, אחמט פשה נשבה ובתו היחידה, פטימה, מצליחה לברוח מהשבי. אנדריי ופטימה נפגשים בנסיבות אלה ונאלצים להחליט כיצד להמשיך. בשעה זו, הנוסע הגאורגי יורם מגיע לנמל חאג'יביי ובאמתחתו גפן ייחודית לגידול כרם. יש לו גם כוס ישנה שדוד טימוש נתן לו פעם. כוס זו הייתה שייכת לד'ארטניאן המפורסם, ולדברי דוד טימוש, הדבר הזה אמור להציל את חייו של יורם. על חוף הים השחור יורם האמיץ נקלע מיד לעימות עם חיילים רוסים ומסכים לעזור לאנדריי ופטימה. יש לו סיבה חשובה נוספת, והיא לפגוש את קטריה, שגם אביה, אדון דנילו, נמצא בצינוק רוסי.
הפקה

הסרט צולם בשנת 2019 במצודת בלגורוד-דניסטר שבאקרמן, בביתנים של אולפן הקולנוע של אודסה, בכרמי שאבו, ליד הים לחופי הדנובה.
קבוצת פעלולנים מתיאטרון הרכיבה הקוזאקי מזפוריז'יה הייתה מעורבת בהפקה והם לימדו את השחקנים לרכב על סוסים, ולהשתמש באמנויות לחימה. כוריאוגרפיה קרבית פותחה באופן אינדיבידואלי לכל דמות ספציפית. התלבושות והאביזרים סופקו על ידי אולפן הקולנוע של אלכסנדר דובז'נקה בקייב ואולפנים טורקים, כולל תלבושות של כוחות היניצ'רים, כלים, שטיחים ואביזרים כגון רובים ואקדחים. כל התלבושות של פטימה ואחמט פשה נוצרו בטורקיה.
את פאטימה גילמה הדוגמנית הטורקייה דרן טאלו. את תפקיד אביה גילם השחקן הטורקי המפורסם יורדאם אוקור. על פי התסריט, אחמט פשה ופטימה מכירים את השפה האוקראינית משום שהם גרים בשטח זה. הם מדברים זה עם זה טורקית, ואוקראינית עם האוקראינים.
הערות שוליים

↑  В Одессе отснятый фильм о Хаджибейской крепости передали на пост-продакшн
↑  У Києві презентували історичну драму «Фортеця Хаджибей»
גדולה מהחיים (סרט, 2000)

| --- | --- |

 בימוי:  אנדרו ברגמן 
 תסריט:  פול ראדניק 
 שחקנים ראשיים:  בט מידלר כריסטופר מקדונלד אמנדה פיט דבי גראביט פול בנדיקט דינה ספייבי ג'ון להרוקט דייוויד הייד פירס ג'ון קליז נייתן ליין סטוקרד צ'אנינג לארי בלוק 
 מוזיקה:  ברט בכרך 
 צילום:  קרל ולטר לינדנלאוב 
 מדינה:  ארצות הברית הממלכה המאוחדת גרמניה יפן
 חברה מפיצה:  נטפליקס, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2000 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   instshegreat
 www.isntshegreat.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
גדולה מהחיים (באנגלית: Isn't She Great) הוא סרט דרמה קומית ביוגרפי משנת 2000 המציג ביוגרפיה בדיונית של הסופרת ז'קלין סוזן, בגילומה של בט מידלר. הסרט הוא קופרודוקציה אמריקאית, בריטית, גרמנית ויפנית בבימויו של אנדרו ברגמן על פי תסריט מאת פול רודניק המבוסס על כתבת פרופיל שפורסמה בשנת 1995 במגזין "הניו יורקר" מאת מייקל קורדה. הסרט מתאר את סיפור חייה של סוזן, כשהוא מתמקד במאבקיה בראשית הקריירה שלה, כשחקנית שאפתנית הרעבה לתהילה, מערכת היחסים שלה עם בעלה אירווינג מנספילד (נייתן ליין), איתו הביאה לעולם בן אוטיסט, הצלחתה כמחברת הספר "עמק הבובות", והתמודדותה עם סרטן השד שלבסוף הביא למותה. בסרט מככבים, לצידם של מידלר וליין, סטוקארד צ'אנינג בתפקיד פלורנס מייבל, חברתה הטובה ביותר של סוזן; דייוויד הייד פירס, עורך הספרים מייקל הייסטינגס; וכן ג'ון קליז כמוציא לאור הנרי מרקוס. עוד משתתפים בסרט, בתפקידי משנה: ג'ון לרוקרט, אמנדה פיט, כריסטופר מקדונלד, דבי שפירו ופול בנדיקט.
ב-28 בינואר 2000 הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית והוקרן ב-750 בתי קולנוע, אולם זכה לביקורות חריפות מצד המבקרים אשר הרחיקו את הקהל, כך שהסרט הכניס רק 3 מיליון דולר בקופות הכרטיסים, הרבה פחות מעלותו - 44 מיליון דולר. מידלר הייתה מועמדת לפרס פטל הזהב בקטגוריית השחקנית הגרועה ביותר.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| בט מידלר | ז'קלין סוזן |  |
| נייתן ליין | אירווינג מנספילד | בעלה של ז'קלין סוזן |
| סטוקארד צ'אנינג | פלורנס מייבל | חברתה הטובה ביותר של ז'קלין סוזן |
| דייוויד הייד פירס | מייקל הייסטינגס | עורך ספריה של ז'קלין סוזן |
| ג'ון קליז | הנרי מרקוס | מו"ל ספריה של ז'קלין סוזן |
| אמנדה פיט | דבי |  |
| ג'ון לרוקרט | מורי מנינג |  |
| כריסטופר מקדונלד | בראד ברדברן |  |
| דינה ספייבי | במבי מדיסון |  |
| לארי בלוק | הרבי |  |
| פרנק וינסנט | אריסטוטלס אונאסיס |  |
| ג'יימס וילמייר | ג'ים מוריסון |  |
| סם סטריט | טרומן קפוטה |  |
הפקה

הסרט הוא הפקה בינלאומית, בשיתוף ה-BBC‏, Lobell-Bergman Productions‏, Marbeni‏, Mutual Film Corporation‏, Tele-Munchen, טוהו וסרטי יוניברסל, ועל כן - זוהי הפקה אמריקאית-בריטית-גרמנית-יפנית. עם זאת, אף על פי שזו הפקה בינלאומית, הסרט לא הופץ ביפן.
תגובות וביקורות

הסרט קיבל ביקורות חריפות מאוד מצד המבקרים, ובאתר האינטרנט Rotten Tomatoes יש לו דירוג של 25% המבוסס על 61 ביקורות.
פרסים ומועמדויות

בט מידלר הייתה מועמדת לפרס פטל הזהב בקטגוריית השחקנית הגרועה ביותר, אך "הפסידה" את הפרס למדונה על הופעתה בסרט "הדבר הטוב הבא".
הערות שוליים

1 2 3  Galbraith IV, Stuart (2008). The Toho Studios Story: A History and Complete Filmography. Scarecrow Press. ISBN 1461673747.
↑  Isn't She Great (2000)
מימינו (1977)

| --- | --- |

 בימוי:  גיאורגי דאנליה 
 תסריט:  רזו גבריאדזה, ויקטוריה טוקרבה, גיאורגי דאנליה 
 שחקנים ראשיים:  וחטנג קיקבידזה מרינה דיוז'בה Archil Gomiashvili ואדים ספירידונוב לאוניד קוראבליוב Kote Daushvili בוריסלב ברונדוקוב Elena Proklova פרונזיק מקרטצ'יאן יבגני לאונוב ולדימיר בסוב 
 מוזיקה:  גיה קנצ'לי 
 צילום:  אנטולי פטריטסקי 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  מוספילם 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1977 
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית, ארמנית, גאורגית, אנגלית 
 סוגה:  קומדיה טראגית, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ברלין 
 פרסים:  10th Moscow International Film Festival  All-Union Film Festival  פרס ברית המועצות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מימינו (גאורגית: მიმინო, רוסית: Мимино) הוא סרט קולנוע קומי של הבמאי הגאורגי-סובייטי גיאורגי דאנליה משנת 1977.
הפקה

בתפקיד הראשי בסרט מופיע הזמר והשחקן הגאורגי מפורסם וחטנג קיקבידזה. הגיבור הראשי הוא טייס בשם וַלִיקוֹ, המכונה "מימינו" (בז בגאורגית), העובד בקווי תעופה מקומיים ומטיס מסוק בין כפרים קטנים בגאורגיה. חלומו של מימינו הוא לעבוד כטייס מטוס בקווי תעופה בינלאומיים. לשם כך הוא נוסע למוסקבה כדי לנסות להתקבל לעבודה ברשות התעופה הממלכתית של ברית המועצות. במוסקבה הוא פוגש נהג משאית ארמני בשם רוביק (פרונזיק מקרטצ'יאן) ויחד איתו נקלע למצבים משעשעים שמציגים את הרבגוניות של העמים השונים של ברית המועצות.
ישנו קטע בסרט בו מימינו מבקש מהטלפנית בשדה התעופה לחייג לתלאווי, עיר בגאורגיה, ובטעות היא מחייגת לתל אביב, ועונה לו יהודי שעלה לישראל מגאורגיה. לאחר שמתבררת הטעות, מבקש ממנו התל אביבי לשיר לו שיר גאורגי כלשהו והשירה של מימינו בטלפון גורמת לו לבכי. בכך הסרט מביע זכר לכמיהה של העולים מגאורגיה באותם ימים, בהם מסך הברזל מנע מהם כל קשר עם ארץ מוצאם.
הסרט דובר רוסית וגאורגית.
"מימינו" היה לאחד הסרטים המצליחים ביותר שיצאו בברית המועצות. הוא המשיך להיות משודר לעיתים קרובות בטלוויזיה שנים רבות אחרי יציאתו. משפטים רבים ממנו, במיוחד הדיאלוגים ברוסית מעט קלוקלת בין וליקו לבין רוביק, הפכו למטבעות לשון ברוסית. גם שיר הנושא של הסרט, "צ'יטו גווריטו", המבוצע בשפה הגאורגית על ידי קיקבידזה, הפך ללהיט גדול בכל ברית המועצות.
הסרט קיבל את מדליית הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי שנערך במוסקבה.
פטריק סטרודה

פטריק סטרזודה (בצרפתית: Patrick Strzoda; נולד ב-5 בינואר 1952) הוא פקיד בכיר בממשל הצרפתי, המכהן כמנהל לשכה של נשיא צרפת, עמנואל מקרון ומייצג אותו באנדורה מתוקף מעמד הנשיא הצרפתי כנסיך-שותף של אנדורה. סטרודה עבד בעבר כראש מחלקת הביטחון של ארמון האליזה. הוא משפטן ואיש מנהל בהכשרתו.
שנותיו הראשונות

סטרודה נולד ב-5 בינואר 1952 בעיר תן, או-רן, צרפת. סטרודה למד באוניברסיטת פראנש-קונטה ובאוניברסיטת שטרסבורג. והוא בעל תואר אקדמי באנגלית ובמשפטים. בשנת 1983, סיים את לימודיו בגרנד אקול הלאומי לניהול.
קריירה

בין השנים 1985–1987, עבד סטרודה כראש מחלקת הביטחון של מחוז דורדון. בשנת 1992, מונה למזכ"ל הוועדה של אולימפיאדת החורף ה-16, שנערכה באלברוויל. בין השנים 1992–1994, סטרודה עבד כמזכ"ל מחוז דרום.
הוא היה ראש מחלקת הביטחון של מחוז האלפים העליונים בין השנים 2002–2004, מחוז דה-סוור ב-2005 ומחוז סבואה בין השנים 2006–2007. בין השנים 2009–2016 היה אמון על מחלקת הביטחון של המחוזות רמות הסן, קורסיקה הדרומית וברטאן.
ב-14 במאי 2017, סטרודה מונה לנציג הנסיך-שותף הצרפתי של אנדורה, עמנואל מקרון.
סטרודה הוא קצין של לגיון הכבוד ושל מסדר הכישרון החקלאי, אביר של מסדר הדקלים של האקדמאים ומפקד במסדר הכבוד הלאומי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Patrick Strzoda
1 2 3  Patrick Strzoda, ancien préfet de Bretagne, directeur de cabinet d'Emmanuel Macron
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 225149540  VIAF: 69152380123301761859   WorldCat (עם VIAF): 69152380123301761859