stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקביות (לוגיקה)

במתמטיקה ובלוגיקה, עקביות (או קונסיסטנטיות, קוהרנטיות) של מערכת מסוימת פירושה שמערכת זו היא נטולת סתירות. בלוגיקה מתמטית, תורה עקבית היא כזו שלא נובעת ממנה טענה והיפוכה. בתורות לא עקביות אפשר להוכיח כל טענה (משום שמהנחות שקריות נובעת כל מסקנה שהיא), ולכן נחשבת עקביות למעלה הכרחית בכל תורה ראויה.
כדי להוכיח שמערכת היא עקבית, מספיק למצוא מודל שמקיים את כל האקסיומות של המערכת. מודל עבור תורה  A הנבנה במסגרת של תורה  B מוכיח עקביות יחסית – אם  B עקבית, אז גם  A כזו. מודלים כאלו ידועים עבור גאומטריות שונות (למשל, שתי הגרסאות הלא-אוקלידיות של גאומטריית המישור הן עקביות ביחס לגאומטריית המישור האוקלידית), וגם עבור מערכות אקסיומטיות שונות לתורת הקבוצות.
לכל מערכת אקסיומות עקבית יש מודל (משפט השלמות של גדל, 1930). ישנן תורות שבמסגרתן לא ניתן להראות עקביות. דוגמה לכך היא תורת המספרים. כדי להוכיח עקביות של מערכות כאלה יש להפעיל כלים מתמטיים סבוכים יותר ולהסתמך על תורות אחרות. משפט האי-שלמות השני של גדל קובע שלא ניתן להוכיח את העקביות של תורה אריתמטית אפקטיבית (שהיא עקבית), במסגרת התורה עצמה.
ראו גם

תורה (לוגיקה מתמטית)
עקבים

ערך זה עוסק בתת-משפחה של דורסי יום ממשפחת הנציים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| עקבים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עקבים
שם מדעי
 Buteoninae

Buteo lineatus
עקבים (שם מדעי: Buteoninae) היא תת-משפחה של דורסי יום ממשפחת הנציים. מקור שמם במנהגם לעקוב ולרדוף אחרי טרפם לאורך זמן, עקב זריזותם ועקב מנהגם לצוד בחבורות קטנות.
עופות דורסים אלה יותר קטנים מהעיטים אך גדולים מהנץ ומהדיה ויכולים לתפוס טרף גדול יותר. הם חיים במגוון בתי גידול ודואים במשך שעות  בחיפוש אחר טרפם, אותו הם תופסים והורגים על ידי צלילה ותפיסה בטפריהם הענקיים ומקורם החזק והחד.
העקבים בעלי כסות נוצות חומה-כתמתמה וזנבם מוארך מעט. צבע המקור צהוב והרגליים צהובות וחשופות מנוצות. מינים מסוימים נמצאים רוב הזמן על הקרקע.
מיון

תת-משפחת עקבים (Buteoninae)
סוג עקב כהה (Geranoaetus)
סוג עקב (Buteo)
סוג ומין יחיד עקב האריס (Parabuteo unicinctus)
סוג ומין יחיד עקב צד הדרך (Rupornis magnirostris)
סוג עקב לבן (Pseudastur)
סוג ומין יחיד עקב מסורג (Morphnarchus princeps)
סוג עקב שחור (Buteogallus)
סוג ומין יחיד עקב שחור-צווארון (Busarellus nigricollis)
סוג עיט מצויץ (Harpyhaliaetus) - שייך לעיטים טרופיים.
סוג עקב כתום (Leucopternis)
סוג ומין יחיד עקב פלומביאוס (Cryptoleucopteryx plumbea)
סוג ומין יחיד עקב הלטאות (Kaupifalco monogrammicus)
סוג עקב אפור (Butastur)
סוג טיטאנוהיירקס (Titanohierax) - נכחד
על פי חלוקות מסוימות שייכים הנה גם מיני העיטים.
אנדריה

אנדריה (באיטלקית: Andria) היא עיר במחוז פוליה שבאיטליה. אנדריה ממוקמת על המורדות המזרחיים של מישור מורג' (Murge), ממש דרומית לברלטה, ליד הרכבת מבארי לפוגיה. העיר היא מרכז חקלאי באזור המפיק יין, שקדים וזיתים. מספר התושבים בעיר (נכון להערכה משנת 2018) הוא כ-100,000.
היסטוריה

מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה המוקדמת של העיר. ההיסטוריה המתועדת שלה החלה עם בואם של הנורמנים במאה ה-11, כאשר פייטרו הראשון, הרוזן הנורמני של טראני הסמוכה, הגדיל וביצר את היישוב הקטין של לוקום אנדרה. העיר עברה לשושלת אנגווין, לאוטו הרביעי (אוטו מברונסוויק), ולמשפחות אורסיני, אקוואוויבה וקראפה. בשנת 1046 מופיע אנדריה כעיר נורמנית. העיר הפכה לבירת דוכסות במאה ה-14. בשנת 1431 נמצאו בעיר שרידיו של הקדוש הנוצרי ריצ'רד מאנדריה ומאז הוא פטרון העיר.
העיר הייתה אחד מהמקומות האהובים על פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והוא בנה בסמוך אליה את קסטל דל מונטה ("מצודת ההר"). המבנה מצטיין בתכנון סימטרי ומדויק, והוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1996.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Andria
Italy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564234605171  BNE: XX6149368  BnF: cb12270576v (data)  GND: 4079773-9  LCCN: n79069898  MusicBrainz: 8150997d-bde4-4a8e-8f75-9bba5baa11e7  SUDOC: 113576056  VcBA: 494/34788  VIAF: 133678285   WorldCat (עם VIAF): 133678285 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פאזל אלהי צ'אודהרי

פאזל אלהי צ'אודהרי (באורדו ובפנג'אבי: فضل الہی چودہری; ‏ 1 בינואר 1904 – 2 ביוני 1982) היה נשיא פקיסטן החמישי, שכיהן בתפקיד בין השנים 1973 – 1978, קודם לתקופת המשטר הצבאי בהנהגתו של ראש מטה צבא פקיסטן, הגנרל מוחמד זיא אל-חאק.
לאחר הכינון המוצלח של חוקת פקיסטן החדשה ב-1973 נבחר צ'אודהרי כנשיא וירש בתפקיד את זולפיקאר עלי בהוטו. כך הוא היה לנשיא הראשון מבין בני העם הפנג'אבי. טרם בחירתו כנשיא הוא לקח חלק בפעילות התנועה הפקיסטנית בשנות ה-40 של המאה ה-20 והיה חבר בליגה המוסלמית. ב-1947 הוא מונה לתפקיד שר בממשלתו של ליקאת עלי ח'אן וב-1951 הוא היה חלק מהמשלחת הקבוע של פקיסטן לאו"ם.
בתקופת נשיאותו של צ'אודהרי הוא היה דמות טקסית, שכן על פי החוקה החדשה, עברו הסמכויות הביצועיות לידיו של ראש הממשלה. לאחר הצלחתו של "מבצע משחק הוגן" (Operation Fair Play), שם קוד למבצע להדחתו של זולפיקאר עלי בהוטו מהשלטון, המשיך צ'אודהרי לכהן כנשיא, אך לא הייתה לו השפעה על פעולות הממשלה והצבא. בשל מערכת יחסים עכורה עם הצבא, ויתר צ'אודהרי על תפקידו כנשיא, על אף הפצרותיו של ראש המטה הכללי. ב-16 בספטמבר 1978 העביר צ'אודהרי את הנשיאות למפקד השלטון הצבאי, הגנרל זיא-אל-חאק, שירש אותו כנשיאה השישי של פקיסטן.
ראשית חייו

פאזל אלהי צ'אודהרי נולד למשפחה בעל השפעה מבני הקבוצה האתנית הגורג'רית בכפר מראלה שליד העיר חריאן שבמחוז פנג'אב שבהודו הבריטית (כיום בפקיסטן). לאחר שסיים את חוק לימודיו בכפרו, החל צ'אודהרי ב-1920 את לימודיו באוניברסיטה המוסלמית היוקרתית של אליגר וב-1924 סיים את לימודי המשפטים. לאחר מכן הוא שב לפנג'אב והמשיך את לימודיו באוניברסיטה המקומית במשפטים ובמדע המדינה. ב-1925 סיים צ'אודהרי את לימודי התואר השני במדע המדינה וב-1927 את לימודי התואר השני במשפטים.
לאחר סיום לימודיו הקים צ'אודהרי משרד עורכי דין בלאהור, שם עסק בעיקר במשפט אזרחי ובהמשך חזר למחוז נעוריו והמשיך לעסוק שם בעריכת דין. ב-1930 הוא החל לגלות עניין בפוליטיקה והשתתף בבחירות הכלליות בהודו שנערכו באותה שנה ונבחר ללא מתחרים למועצת מחוז גוג'ראט.
קריירה פוליטית

ב-1942 הצטרף צ'אודהרי לליגה המוסלמית. ב-1945 הוא נבחר לתפקיד נשיא הליגה. הוא לקח חלק בבחירות של 1946 כנציג הליגה והיה פעיל מאוד כמי שהפיץ את רעיונות הליגה בקרב תושבי אזור מגוריו. עם קבלת עצמאותה של פקיסטן, היה צ'אודהרי מעורב בפעילות הממשלה החדשה ומילא תפקידים בכירים באספה הלאומית.
לאחר קבלת העצמאות מונה צ'אודהרי לתפקיד מזכיר פרלמנטרי. מאוחר יותר הוא מונה לתפקיד שר החינוך והבריאות. ב-1951 הוא התמודד בבחירות לאספה המחוקקת של מחוז פנג'אב מטעם הליגה המוסלמית ונבחר לתפקיד. ב-1952 הוא הצטרף למשלחת הפקיסטנית לאו"ם. בבחירות של 1956 הוא נבחר לאספה המחוקקת של מערב פקיסטן. ממאי 1956 ועד אוקטובר 1958 הוא שימש כיושב ראש האספה. כאשר איוב ח'אן הכריז על עריכת בחירות הוא נבחר כסגן מנהיג האופוזיציה על בסיס ניסיונו והידע שלו בהליכים הפרלמנטריים. צ'אודהרי הצטרף לוועידת הליגה המוסלמית ולאחר הבחירות של 1956 הוא נבחר כסגן יושב ראש האספה הלאומית.
נשיא פקיסטן

ב-1970 נבחר צ'אודהרי לאספה הלאומית מטעם מפלגת העם הפקיסטנית ומאוחר יותר נבחר להיות יושב ראש האספה. בבחירות לנשיאות שהתקיימו ב-1972 הוא התמודד מול ח'אן אמירזדה ח'אן, נציג מפלגות האופוזיציה וב-1973 הוא הושבע כנשיא, כשבמקביל מונה מנהיג מפלגת העם, זולפיקאר עלי בהוטו כראש הממשלה.
כנשיא היה צ'אודהרי בעיקר דמות סמלית והיה הראשון מבין נשיאי פקיסטן שסמכויותיו היו פחותות מזה של ראש הממשלה. היה זה בעקבות כינון החוקה החדשה של 1973 שנתנה יותר סמכויות לראש הממשלה. קודם לכן היה למעשה הנשיא ראש הזרוע הביצועית של הממשלה והיה זה שממנה את ראש הממשלה.
צ'אודהרי כיהן כנשיא עד 1978, כאשר הוא התפטר לאחר שהשלטון במדינה נתפש על ידי מפקד הצבא, הגנרל מוחמד זיא אל-חאק. הוא מת ב-2 ביוני 1982 בגיל 78.
אריק מוריץ ורבורג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1900 המבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  9 ביולי 1990 (בגיל 90) המבורג, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אולסדורף 
 מקצוע:  איש עסקים
 תפקיד:  מייסד ורבורג פינקוס
 פרסים והוקרה:  פרס אריק ורבורג (1988)  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  צלב המלחמה 1939-1945 
 www.warburgpincus.com
 
אֶריק מוֹרִיץ וַרְבּוּרְג (בגרמנית: Erich Moritz Warburg;‏ 15 באפריל 1900 – 9 ביולי 1990, המבורג) היה איש עסקים אמריקאי-גרמני יהודי בעל שם עולמי, שהיה אחד מעמודי התווך של הציונות בגרמניה ומייסד קרן ההשקעות ורבורג פינקוס.
קורות חיים

ורבורג נולד בשנת 1900 בעיר המבורג, גרמניה לאליס (לבית מגנוס) ומקס ורבורג שהיה חבר בפרלמנט של המבורג ושותף בבנק המשפחתי מ"מ ורבורג ושות' (M.M. Warburg & Co). דודו היה פליקס ורבורג, יו"ר ראשון של הסוכנות היהודית המורחבת.
ורבורג למד בתיכון היינריך הרץ (Heinrich Hertz-Realgymnasium) הממוקם בעיר המבורג ובשנת 1918 התגייס לצבא הגרמני.
בשנת 1938 נמלט מגרמניה לארצות הברית, התגייס לצבא וכיהן כקצין מודיעין בדרגה המקבילה לסגן-אלוף.
בעת שירותו הצבאי וכדובר גרמנית, חקר פושעי מלחמה נאצים רבים ובהם מפקד הלופטוואפה ומשרד התעופה, הרמן גרינג.
במהלך מלחמת העולם השנייה סייע למדענים גרמנים להגר לארצות הברית ואף קיבל עיטור צבאי אמריקאי, בלגי, צרפתי ובריטי.
ורבורג נישא לדורותיאה טורש (Dorothea Thorsch) ולהם שלושה ילדים.
קורות חיים > קריירה

ורבורג התמחה בעיקר בעסקים מתחום הבנקאות והפיננסים והיה שותף בחברות מברלין, פרנקפורט, אמסטרדם, לונדון וניו יורק.
בנוסף היה ידוע במאמציו לחיזוק הקשרים העסקיים בין גרמניה לארצות הברית ועל כך זכה בפרס אריק מוורבורג הראשון.
בשנת 1939, ייסד את חברת מ"מ ורבורג ושות' בניו יורק שהפכה בשלב מאוחר יותר לחברת "ורבורג פינקוס".
ראו גם

משפחת ורבורג
פליקס ורבורג
פאול ורבורג
אבי ורבורג
ורבורג
ליונל פינקוס
הערות שוליים

↑  Narvaez, Alfonso A. (1990-07-11). "Eric Warburg, 90, Investment Banker From Germany, Dies". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-15.
↑  Eric M. Warburg Award, Atlantik-Brücke e.V. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294105005171  BnF: cb177981519 (data)  CANTIC: a1106805x  GND: 117141569  ISNI: 0000 0003 8820 1474  LCCN: nr99022351  SNAC: w6t51cm0  SUDOC: 158177495  VIAF: 281375742   WorldCat (עם VIAF): 281375742 
קברו של אריק ורבורג
בגידה בוונציה

| --- | --- |

עטיפת הספר במהדורתו העברית
 מידע כללי
 מאת:  סטיב ברי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי, ספר מתח
 הוצאה
 הוצאה:  ספרי בלנטיין 
 הוצאה בשפת המקור:  Ballantine Books
 תאריך הוצאה:  2008
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מטר
 תרגום:  אמנון כץ
 סדרה
 ספר קודם:  The Alexandria Link 
 הספר הבא:  בעקבות שרלמאן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002786996
 
בגידה בוונציה הוא רומן מתח היסטורי, ספרו השישי של סטיב ברי, השלישי בסדרת ספריו העוסקים בסוכן המיוחד לשעבר של משרד המשפטים האמריקאי, שהפך לסוחר ספרים עתיקים, קוטון מאלון.
תקציר העלילה

בבבל, 323 לפנה"ס, אלכסנדר הגדול מוציא להורג את הרופא שנכשל בהצלת ידידו ומאהבו היפאסטיון מקדחת, למרות שהיה ידוע לו שיקוי סודי שיכול היה לרפאותו. רגע לפני ההוצאה להורג מגלה אלכסנדר לרופא כי גם הוא לקה בקדחת דומה, וכי לא אכפת לו למות בעקבות אהובו. בפועל, מתברר בהמשך הספר שאלכסנדר סמך על כך שתלמידו של הרופא מכיר את השיקוי, אך זה סירב להציל את אלכסנדר, כנקמה על הריגת הרופא שהציל בעבר באמצעות שיקוי זה את התלמיד.
קוטן מאלון שקבע להיפגש עם חברתו קסיופיאה ויט במוזיאון יווני-רומאי בקופנהגן, ניצל ברגע האחרון ממבנה המוזיאון הבוער בידי קסיופיאה, לאחר שנכנס אל המבנה לילה לפני הפגישה המיועדת, הותקף בידי מציתי המוזיאון והונח בתוכו ללא הכרה. היא וידידה הנריק תורבלדסן מספרים למאלון על סדרת גנבות של מדליוני פילים המתארים את מסעו של אלכסנדר להודו ומתארים את נסיונותיהם לגלות את מטרתם של גנבי המדליונים ברחבי אירופה. החשודה העיקרית היא אירנה זובסטינה מנהיגת הפדרציה המרכזית של אסיה, ישות מדינית חדשה שאיחדה זובסטינה ושהורכבה מהמדינות ההיסטוריות קזחסטן, אוזבקיסטן, קירגיזסטן וטורקמניסטן. זובסטינה מתכננת לכבוש באמצעות נשק ביולוגי את שכנותיה, איראן, אפגניסטן ואחריהן פקיסטן ולכונן אימפריה אסיאתית חדשה שתאתגר בהמשך גם את המערב. הנוגדן, ההכרחי לאפשר את הפעלת הנשק הביולוגי שבידי זובסטינה, אמור להיות מסופק לה בידי אנריקו וינצנטי, אזרח אמריקאי לשעבר שעמד בראש המאמץ הביולוגי של סדאם חוסיין בשנות ה-80 של המאה ה-20 וכעת בעליה של חברת תרופות משגשגת והיו"ר התורן של הליגה הוונציאנית שראה בעסקה הזדמנות להגדיל משמעותית את עושרו.
הנריק סיפר למאלון גם כי חברה הטוב ואולי מאהבה של קסיופיאה עבד בשירות זובסטינה במשך תקופה במוזיאון בסמרקנד, וכי היא מאמינה שהוא נרצח בידי זובסטינה בשל תגלית שגילה אודות ההיסטוריה של אלכסנדר, ושאותה חלק גם עם קסיופיאה שחלקה את המידע עם הנריק. שניהם רקחו תוכנית כיצד לעלות על עקבות אנשיה של זובסטינה, ולמטרה זו ניסו להגיע למדליונים שעדיין לא נגנבו, לפניהם. במהלך המסע להשגת המדליונים מתערבת גם סוכנת מיוחדת של משרד המשפטים האמריקאי, סטפני נל, שמפעילה שניים ממאבטחיו של נשיא ארצות הברית בפעולה באמסטרדם, שם הם נאלצים להרוג שני סוכנים של הפדרציה האסייתית. סטפני נל נעצרת בידי המשטרה המקומית, משוחררת בהתערבות נשיא ארצות הברית, אך בתמורה נשלחת לוונציה, שאליה עושים דרכם גם שאר הדמויות בספר.
קסיופיאה מנסה להרוג בוונציה שניים מאנשיה של זובסטינה שחשודים בעיניה גם כרוצחיו של חברה, אלי, עובד המוזיאון מסמרקנד. זובסטינה עצמה נכנסת למלכודת שהוכמנה לה בידי האמריקאים בבזיליקת סן מרקו ומצליחה להיחלץ ממנה רק באמצעות לקיחת קסיופיאה כבת ערובה. אחרי יציאתה, מתברר למלון ולסטפני נל כי הוותיקן והאמריקאים משתפים פעולה בסיפור, וכי שומר ראשה של זובסטינה, ויקטור תומאס, הוא מרגל אמריקאי.
במקביל, וינצנטי עושה בסמרקנד, הוא רוצה להדיח את זובסטינה, וסבור שגילה תרופה לאיידס. הוא חוטף את המאהבת הגוססת של זובסטינה כנשק נגדה. זובסטינה חוזרת לסמרקנד, היא מתכוונת להוציא להורג את קסיופיאה אך מאלון וויקטור מצילים אותה, וסטפני והנריק מגלים כי הידיד שלה אלי לונד באמת לא נרצח.
הספר נגמר באחוזתו האסיאתית של וינצנטי שבה אמורה להימצא התרופה וגם קברו של אלכסנדר. זובסטינה מחסלת את וינצנטי, ונהרגת בפיצוץ המסוק שלה בידי קסיופיאה.
דמויות עיקריות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קוטון מאלון – סוכן של משרד המשפטים האמריקאי שפרש מהשירות והיה לבעליה של חנות ספרים בקופנהגן
רוברט דניאלס – נשיא ארצות הברית
סטפני נל – מנהלת המחלקה במשרד המשפטים האמריקאי
אדווין דייוויס – סגן היועץ לביטחון לאומי
עקבת ג'בר

| --- | --- |
מחנה הפליטים עקבת ג'בר
מחנה הפליטים עקבת ג'בר
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  יריחו
 תאריך ייסוד:  1948 
 גובה:  250- מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחנה הפליטים:  6,500 (2007)
 קואורדינטות:  31°51′20″N 35°27′44″E﻿ / ﻿31.8554444444444°N 35.4621805555556°E﻿ / 31.8554444444444; 35.4621805555556
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) עקבת ג'בר(למפת הרי ירושלים רגילה) עקבת ג'בר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עקבת ג'בר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עקבת ג'בר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עַ֫קְבֶּת גַ֫'בֶּר (בערבית: مخيّم عقبة جبر) הוא מחנה פליטים פלסטינים, הממוקם שלושה קילומטרים דרומית-מערבית ליריחו, בתחום שיפוטה של הרשות הפלסטינית.
המחנה הוקם ב-1948, על שטח של 1,688 דונם. מרבית האוכלוסייה (אשר מנתה כ-30,000 איש) היגרה לירדן וכיום מתגוררים במחנה כ-6,000 איש בלבד. ב-1994 עבר המקום לשליטה פלסטינית כחלק מהסכמי "עזה ויריחו תחילה". במחנה חיים גם כאלו שאינם מוגדרים כפליטים, אשר בנו בתים בלתי חוקיים במקום.
מרבית התושבים מועסקים בחקלאות באזור. חברת מקורות הישראלית היא ספקית המים העיקרית של המחנה, וחלק קטן מהמים נשאבים ממעיין בסביבה על ידי אונר"א, המפעילה במקום גם בית ספר, גני ילדים ושירותים נוספים לקהילה.
ב-1987 צילם הבמאי אייל סיון סרט על המקום, "עקבת ג'בר - חיים בינתיים", וסרט המשך ב-1995, "עקבת ג'בר - שלום ללא שיבה?".
הערות שוליים

↑  מחנה הפליטים עקבת ג'בר, באתר אונר"א (באנגלית).
| Flag of Senegalיישובי נפת יריחו |
| --- | --- | --- |
| ערים | יריחו |  |
| מועצות מקומיות | עוג'ה א-תחתא • פארעה אל-ג'יפתליק |  |
| כפרים | פסאיל • נועימה • עין א-דיוכ א-תחתא • עין א-דיוכ אל-פוקא • זובידאת • מרג' נעג'ה |  |
| מחנות פליטים | עקבת ג'בר • עין א-סולטאן |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582050105171  VIAF: 548146461448127730079   WorldCat (עם VIAF): 548146461448127730079 
עקבת ג'בר
פול לואי דורוזייה

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1826 פריז, צרפת 
 פטירה:  16 בינואר 1897 (בגיל 71) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  רפואה 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 
פּוֹל לוּאִי דוּרוֹזְיֶה (בצרפתית: Paul Louis Duroziez;‏ 8 בינואר 1826 – 16 בינואר 1897) היה רופא צרפתי אשר תיאר את מחלת דורוזייה, סוג מולד של היצרות המסתם הצניפי, ואת סימן דורוזייה, סימן של אוושה סיסטולית מעל עורק הירך בהאזנה במסכת בעת לחיצה במקום מקורב לעומת מקום ההאזנה, ומנגד, אוושה דיאסטולית מעל עורק זה בעת לחיצה במקום המרוחק לעומת מקום ההאזנה, אשר מופיע באי-ספיקת מסתם אבי העורקים.
דורוזייה למד רפואה בפריז וסיים את לימודיו בשנת 1853. הוא עבד עם ז'אן-מרטן שארקו ומאוחר יותר כמנתח במלחמת צרפת–פרוסיה ב-1870. הוא עבד כרופא כללי במרפאה, ולא בבית חולים, אך המוניטין שלו נודע עקב פרסומיו בתחום מחלות הלב. הוא נבחר לנשיא האגודה הרפואית של פריז ב-1882 וקיבל תואר אבירות של לגיון הכבוד ב-1895.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb10468099x (data)  ISNI: 0000 0001 4048 7835  LCCN: n87804102  Léonore: 131037  SUDOC: 069661499  VIAF: 191661836   WorldCat (עם VIAF): 191661836 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עקביות (פסיכולוגיה)

עקביות היא מושג בפסיכולוגיה המתאר את הציפייה מאופיו של אדם להישאר קבוע לאורך זמן.
עקביות הפרט

עקביות בפסיכולוגיה היא בחירה דומה של אדם המופיעה במצבים דומים לאורך זמן. הציפייה לאופי קבוע משותפת הן לאדם עצמו והן לחברה סביבו.
מצד שני, ישנה ציפייה מהאדם לעבור שינויים מסוימים ולאמץ שינויים התנהגותיים על ידי תהליכים של למידה. נוסף על כך, כוחות חברתיים הפועלים על האדם, כגון לחץ חברתי, יכולים לגרום לשינוי התנהגות חד פעמי. על פי תאוריית הייחוס, במצבים מסוימים תוסבר פעולתו של אדם בהיותה חלק מאופיו, ולעיתים סיבת ההתנהגות המיוחסת לאדם תהיה השפעה סביבתית.
הציפייה של אדם מעצמו לעקביות, על פי גישה פסיכולוגית אחת, היא כה חזקה עד שלעיתים ישנה האדם את דעותיו בהתאם לעקרון העקביות, כדי שיוכל לשמור על תחושת עקביות של העצמי. שינוי עמדות זה נקרא דיסוננס קוגניטיבי.
עקביותו של אדם היא המקנה לו אמינות. כשלים לוגיים בשם אד הומינם, מערערים על אמינותו של אדם בעזרת הצבעה על חוסר העקביות שלו. הערעור על העקביות אינו משמש הפרכה לטיעון שנאמר משום שאינו מתייחס לתוכנו או מבנהו.
עקביות הסביבה

תחושת עקביות נוצרת אצל הפרט כשהוא מסוגל לראות הגיון בהתנהגות הסביבה שלו, ההרגשה ש'העולם הגיוני'. תפיסת העולם כעקבי מורכבת מתפיסת עולם רחבה, הן בזמן והן בחשיפה למרחב התנסויות גדול יותר. החוקר אנטונובסקי הגיע למסקנה כי המשותף לגורמים השונים העוזרים לאדם להתמודד עם מצבי לחץ הוא שיש בהם ביטויים שונים של תחושת עקביות. שלושת הגורמים התומכים בהתמודדויות אלה הם: ההבנה, יכולת הניהול וייחוס המשמעות. כשיש לאדם תחושת עקביות, הוא מרגיש שהעולם ברור ומסודר, שיש לו את המשאבים לנהל את הסיטואציה בה הוא נמצא ולשלוט בה, ושיש משמעות לדברים שהוא עושה. אנשים שהתגלתה אצלם תחושת עקביות נמוכה נטו להיכנס יותר ללחץ ולחרדה ובריאותם הייתה פחות טובה.
הגורמים התומכים בהתפתחותה של התחושה כי הסביבה היא עקבית הם מגוונים, ביניהם אפשר למצוא את מידת התמיכה המשפחתית, המעמד החברתי ואף גורמים גנטיים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552179905171  GND: 4214306-8  LCCN: sh2008003747
עמימות

ערך זה עוסק באפשרות למספר פרשנויות למונח מסוים. אם התכוונתם למדיניות של עמימות ביטחונית, ראו .
דוגמה לתמונה רב-משמעי: אתה יכול לראות גם ארנב וגם ברווז בהתאם לזווית שבה אתה רואה את זה
בסמנטיקה, עמימות או כפל משמעות הוא מצב, שבו ניתן לפרש מילה, מונח, סימן, סמל, צירוף, משפט או כל מבע תקשורתי אחר ביותר מדרך אחת.
המונח העברי ״עמימות״

צבי לם מספר שכאשר ערך את ספרו של קרל פרנקנשטיין "עמימות", התלבט כיצד לתרגם את המושג "ambiguity" לעברית, ובסופו של דבר בחר לתרגמו ל"עמימות". עם זאת, הוא מדגיש שהמילה "עמימות" בעייתית, מכיוון שיש לה משמעות של חוסר בהירות, בעוד המושג "ambiguity" משקף דווקא מצב של "תובנה בהירה של אדם בנוגע למצבו הקיומי". כלומר, המושג "עמימות" מתאר מצב בו אדם יכול להכיל בתוכו מספר פרשנויות או יותר מהשקפה אחת.
המונח "ambiguity" מיתרגם לעיתים קרובות גם ל"דו־משמעות" או ל"אי־בהירות", אך השימוש המסורתי במונחים אלה יוצא מתוך הנחה שיש לשאוף ל"בהירות". עם זאת, מבחינה טכנית, תאוריות העוסקות בעמימות משתמשות באותם כלים בהם משתמשים לזיהוי של דו־משמעות. אי לכך, מעתה והלאה נשתמש במונח "עמימות" בהקשר של תאוריות המבוססות על "ambiguity", במונח "אי־בהירות" בהקשר של השקפות עולם החותרות לבהירות, ובמונח "דו־משמעות" לתיאור של הטכניקות המשמשות את שתיהן.
עמימות לשונית

את העמימות הלשונית ניתן לחלק לעמימות לקסיקאלית ועמימות תחבירית (מבנית). לרוב, ניתן לפתור את העמימות הלשונית לפי ההקשר שבו היא מופיעה.
אחת המטרות של עריכת לשון היא למנוע עמימות לשונית. לשם כך, משתמש העורך באמצעים הבאים: פיסוק, שכתוב וניקוד (חלקי או מלא).
עמימות לשונית > דו-משמעות של מילים

דו־משמעות סמנטית נובעת מפוליסמיה – מילה שלה יותר ממשמעות אחת, או מהומונימיות – מילה שבין הפירושים שלה אין קשר סמנטי. הפוליסמיה וההומונימיה יוצרות דו־משמעות – הן בכתיבה והן בדיבור. לעומת זאת, דו־משמעות הנובעת מהומופוניה מתקיימת רק בדיבור ודו־משמעות הנובעת מהומוגראפיה מתקיימת רק בכתיבה.
דוגמה לדו־משמעות לקסיקלית: המילה ״שלח״, משמעה גם שדה המושקה רק במי גשם וגם סכין תקיפה. לכן, אם אדם יאמר, ״אין לי שלח״, דבריו יוכלו להתפרש בשני אופנים – "אין לי סכין תקיפה" או "אין לי שדה, המושקה רק בגשם". אולם, דו־משמעות כזו נפתרת לרוב, בעזרת הקשר הדברים. אם אותו אדם יאמר, ״אני פרדסן ולכן אין לי שלח״, או שיצטט מהמקורות ״כשלחייך פרדס רימונים״, לא יחשוב איש, שהעיסוק הוא בסכין תקיפה.
לעיתים, נעשה שימוש בדו-משמעות סמנטית גם בכותרות העיתונים ובפרסומות, על מנת ללכוד את תשומת לבו הקורא, לבדח או להדגיש עמדה. דוגמה ידועה לכפל משמעות מסוג זה היא, למשל, הכותרת באנגלית "From Hitler Youth to Papa Ratzi" (נשמעת: "מנוער היטלר לפפראצי"), שפורסמה על ידי הצהובון הבריטי The Sun בחודש אפריל 2005, עם היבחרו של יוזף רצינגר לאפיפיור בנדיקטוס השישה עשר. משמעות המילה "Papa" היא "האב הקדוש" – האפיפיור, ואילו המילה "Ratzi" היא תחילת שם המשפחה של רצינגר. כתיבתן בכפל משמעות, המזכירה "פפראצי", עשויה להיחשב כמשחק מילים מזלזל ולא ראוי כאשר מדובר באפיפיור.
עמימות לשונית > דו-משמעות תחבירית

הלוואי הוא אחד הגורמים המרכזיים לדו־משמעות תחבירית. סעיף 3 של "כללי הפיסוק החדשים", מתייחס למצב שבו יש רצף של שני לוואים אחרי שם עצם. במקרה זה נוצרת דו־משמעות, כיוון שלא ברור, אם הלוואי השני מתייחס לשם העצם (מעין לוואי מאוחה) או שהוא מתייחס לשם העצם והלוואי שקדמו לו (לוואי מקונן או לוואי של לוואי). את הבעיה הזו כללי הפיסוק החדשים פותרים באמצעות פיסוק. לדוגמה: "תושבי השכונות החדשות הקטנות והמרוחקות נאלצים לערוך את קניותיהם במרכז העיר" לעומת "תושבי השכונות החדשות, הקטנות והמרוחקות נאלצים לערוך את קניותיהם במרכז העיר". במקרה הראשון, המילים "הקטנות והמרוחקות" הן לוואים של הצירוף השמני "השכונות החדשות". במקרה השני, כל אחת מהמילים "החדשות", "הקטנות", ו"המרוחקות" הן לוואים של "השכונות".
עם זאת, יש מקרים שבהם לא ניתן לפתור את כפל המשמעות באמצעות כללי הפיסוק. לדוגמה: "הורי התלמידים הנפגעים דרשו לדבר עם המנהל". במשפט זה לא ברור לאיזה רכיב בסמיכות מתייחס הלוואי "נפגעים" – לנסמך (ההורים), או לסומך (התלמידים). במקרה זה, הדרך לפתרון הבעיה היא שכתוב של המשפט על ידי פירוק של הסמיכות. לדוגמה:"ההורים של התלמידים הנפגעים" או "ההורים הנפגעים של התלמידים".
עוד פתרון שמספקים כללי הפיסוק החדשים להתמודדות עם כפל משמעות הוא ההבדל בפיסוק בין פסוקית לוואי מצמצם (פסוקית תוכן) לפסוקית לוואי לא־מצמצם (פסוקית לוואי זיקה). לדוגמה: "העובדים, שחתמו על הסכם ההבראה, חזרו לעבודתם" לעומת "העובדים שחתמו על הסכם ההבראה חזרו לעבודתם". עם זאת, במשפט "הבן של השר, שהואשם בפלילים, התראיין ברדיו ובטלוויזיה", אף על פי שהפיסוק מבהיר שמדובר בפסוקית זיקה, לא ברור אם היא מתייחסת לשר (הסומך) או לבן (הנסמך). דו־משמעות יכולה להתרחש בעברית לעיתים קרובות, כאשר מדובר בסמיכות של שתי מילים מאותו מין. לדוגמה, במשפטים "בן אחי הצעיר" או "חולצת דודתי הגדולה" לא בהכרח מובן מאליו למי בדיון מתייחס התיאור "צעיר" או "גדולה", ויש להסיק זאת לפי ההקשר.
אשליות ודו משמעות תפיסתית

ישנם מקרים שבהם קיימת עמימות בנוגע לטיבם של גירויים שונים בסביבה. זאת משום שלדימוי יחיד ברמת החישה יכולות להיות פרשנויות רבות ברמת התפיסה והזיהוי. אשליה אופטית היא דוגמה למצב מסוג זה.
ראו גם

שעווה וזהב
אי-ודאות
עיבוד מלמטה-למעלה ומלמעלה-למטה (קוגניציה)
הערות שוליים

↑  צבי לם, מאידאולוגיה כחינוך לחינוך כאידאולוגיה, מתוך: לחץ והתנגדות בחינוך, מאמרים ושיחות, עורך: יורם הרפז, (ספריית פועלים, 2000)
↑  ההבדל בין המשמעות הלשונית למשמעות ההקשרית, מתוך סמנטיקה - פרקי יסוד באתר סנונית
↑  בשפה מקצועית. כותרות מעין אלו מכונות "כותרת פיקנטית".
↑  From Hitler Youth to Papa Ratzi The Sun 20.4.2005
↑  "כללי הפיסוק החדשים", לשוננו לעם, (טבת התשס"ב)
↑  גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294752005171  BnF: cb11945280x (data)  GND: 4138525-1  LCCN: sh85004148
ספר תיקון מידות הנפש

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שלמה אבן גבירול 
 שפת המקור:  ערבית 
 סוגה:  ספרות המוסר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1550 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990000782500205171, 990000463020205171, 990000838470205171, 990000912310205171
 
ספר תיקון מידות הנפש הוא ספר מוסר/פילוסופיה, שנכתב על ידי רבי שלמה אבן גבירול.