stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הזארה
הערות שוליים

↑  אוכלוסיית אפגניסטן, ספר העובדות העולמי של ה-CIA, כפי שפורסם ב-5 באפריל 2014
1 2  Gordon, Raymond G., Jr. (ed.), 2005. Ethnologue: Languages of the World, Fifteenth edition. Dallas, Tex.: SIL International. http://www.ethnologue.com
↑  החיים החדשים של ההזארה באינדונזיה, אלג'זירה, 21/3/2014
↑  Hartl, Daniel L.; Jones, Elizabeth W. Genetics: Analysis of Genes and Genomes. p. 308
↑  Ratchnevsky, Paul (1991) Genghis Khan: His Life and Legacy Blackwell, Oxford, UK, p. 164, ISBN 0-631-18949-1
↑  "HAZĀRA: ii. HISTORY". Alessandro Monsutti (Online ed.). United States: Encyclopædia Iranica. December 15, 2003. Retrieved 2012-08-09. http://www.iranicaonline.org/articles/hazara-2
↑  MASSACRES OF HAZARAS IN AFGHANISTAN, משמר זכויות האדם, פברואר 2001
↑  הטליבאן טובח בבני הזארה באפגניסטן‏, BBC
↑  Many Karzai rivals find way to Parliament, פג'ווק אפגן ניוז, 22 בינואר 2011
↑  פיגוע כפול בהפגנה בקאבול: כ-80 נהרגו, יותר מ-200 נפצעו, באתר וואלה, 23 ביולי 2016
↑  "הטליבאן לא השתנה": דיווחים על זוועות מרחבי אפגניסטן, באתר ynet, 21 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553284905171  BnF: cb12466847p (data)  LCCN: sh85059438 
דאוד סארחוש (אנ'), מוזיקאי האזארי.
קבוצות אתניות באפגניסטן: הזארה – בצבע ירוק כהה
הנריק זיגלסקי

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1908 פוזנן, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  30 באוגוסט 1978 (בגיל 70) ליס, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Henryk Michał Zygalski 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  פולין, הממלכה המאוחדת
 מקום קבורה:  Chichester Crematorium and Garden of Remembrance 
 מקום לימודים:  Saint Mary Magdalene High School in Poznań (1926)  אוניברסיטת אדם מיצקביץ' בפוזנן (1931) 
 מוסדות:  ביורו שיפרוב (1929–1939)  צבא היבשה הפולני (1943–1945)  Cadix (1939–1943)  אוניברסיטת סאסקס (1947–1968) 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה (2000) 
 תרומות עיקריות
 השתתף בפענוח צופן האניגמה הגרמני
 
הנריק זיגלסקי (בפולנית: Henryk Zygalski; 15 ביולי 1908 - 30 באוגוסט 1978) היה מתמטיקאי וקריפטואנליסט פולני אשר עסק בפענוח צופן האניגמה הגרמני לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה.
חייו

זיגלסקי עבד כקריפטואנליסט בביורו שיפרוב שבארמון סכסון בוורשה החל מספטמבר 1932. הוא עבד שם עם עמיתיו בוגרי אוניברסיטת פוזנן ועם בוגרי קורס הקריפטוגרפיה מריאן רייבסקי וג'רזי רוזיקי. יחד הם פיתחו שיטות וציוד לפענוח תשדורות האניגמה.
בסוף שנת 1938, בשל המורכבות ההולכת וגדלה של נוהלי ההצפנה הגרמניים, תכנן זיגלסקי את "ניירות זיגלסקי" התקן ידני למציאת תצורת האניגמה. שיטה זו, כמו קודמתה - "קטלוג הכרטיסים" הייתה בלתי תלויה במספר החיבורים שהיו בשימוש בלוח התקעים של מכונת האניגמה.
בשנת 1943 פונה זיגלסקי יחד עם מריאן רייבסקי לבריטניה שם סופח לפעילות הפענוח המוצלחת בבלצ'לי פארק.
לאחר המלחמה נותר זיגלסקי בגלות בממלכה המאוחדת, שם עסק בהוראת המתמטיקה בבית ספר מקומי. הוא נפטר ב-30 באוגוסט 1978 בליס. הוא קבור בלונדון. מעט לפני מותו הוא זכה להוקרה על תרומתו לפענוח האניגמה ולתואר דוקטור לשם כבוד.
ראו גם

פענוח האניגמה
ניירות זיגלסקי
מריאן רייבסקי
מייצג ניירות זיגלסקי בבלצ'לי פארק
הנריק חיים גולדשמידט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביוני 1959 (בן 65) 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 עיסוק:  אבובן
 
הנריק חיים גולדשמידט (בדנית: Henrik Chaim Goldschmidt; נולד ב-29 ביוני 1959) הוא אבובן דני-יהודי. ייסד את תזמורת השלום של המזרח התיכון.
ביוגרפיה

גולדשמידט בן למשפחה של ניצולי שואה מברסלאו, כיום ורוצלב. הסבים שלו השתתפו במלחמת העולם הראשונה ונלחמו למען גרמניה. הם נמלטו לדנמרק מאימת הנאצים, אולם חלק מבני משפחתו נשלחו למחנות הריכוז. הוא החל לנגן בתזמורת הסימפונית של אודנסה(אנ') בגיל 19. הוא התחנך בקונסרבטוריון פונה למוזיקה (דנ') בהדרכתו של פרופסור יורגן המרגארד בשנים 1976–1979 ובאקדמיית קאראיאן במערב ברלין בהדרכתו של פרופסור לותר קוך (אנ'). בשנים 1981–1983 ניגן בפילהרמונית של ברלין ובשנים 1991–1993 ניגן כאבובן ראשון בתזמורת הפילהרמונית של המבורג(אנ'). הוא ייצג את דנמרק בתזמורת הסימפונית העולמית. מאז 1986 הוא מנגן בתזמורת המלוכתית של דנמרק (אנ').
בשנת 1987 היה בין המייסדים של תזמורת הרוח הדנית, שזכתה בשנת 1991 בפרס ראשון למוזיקה קאמרית של תאגיד השידור הדני (DR) ובשנת 1993 זכתה בפרס גראמי על "ההוצאה הקלאסית של השנה".
בשנת 1996 יצא אלבומו "Phantasy - Music for Oboe", בחברת EMI, ודורג במקום הראשון במצעד הקלאסי במשך כשישה שבועות.
בשנת 2003 הקים את תזמורת השלום במזרח התיכון, עם נגים ערבים ויהודים. התזמורת מנגנת מוזיקה יהודית, מוזיקה ערבית ומוזיקה נוצרית מסורתית ומסיירת ברחבי העולם. התזמורת מה דגש גדול על קירוב ילדים ויצירת הזדמנות למפגשים ייחודיים וניגנה בקופנהגן, סטוקהולם, בודו, פריז, ניו יורק, ירושלים, האנוי ועוד.
בשנת 2011 הקים הנריק את 'אקדמיית גולדשמידט', בית ספר למוזיקה בחינם לילדים בקופנהגן. הוא מלחין מוזיקה ללהקתו, להצגות תיאטרון ולסרטים. הוא גם מנגן בקונצרטים סימפוניים לילדים עם כל התזמורות הסימפוניות של דנמרק יחד עם שותפו המוזיקלי, נגן האקורדיון אנדרס סינג וסטרדהל.
פרסים ומלגות

פרס כבוד של איגוד המוזיקאים של דנמרק
מלגת יעקב גאדה (אנ')
מלגת אמיל הולם (דנ')
הנהר הקודר (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 מבוסס על:  הנהר הקודר 
 סוגה:  סדרת דרמה, סדרה המבוססת על ספר 
 כותבים:  יורי מורוז
 בימוי:  יורי מורוז 
 שחקנים:  אלכסנדר גורבאטוב אלכסנדר באלוייב יוליה פרסילד
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  16 
 הפקה
 מפיק:  דניס יבסטינגייב קונסטנטין ארנסט
 אתר צילומים:  מחוז סברדלובסק, קינשמה, סוזדל, מינסק, מוסקבה 
 מוזיקה:  יורי פוטיינקו 
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  9 במרץ 2021 – 1 באפריל 2021 
 קישורים חיצוניים
 ugrum-reka.1tv.ru
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הנהר הקודר (ברוסית: Угрюм-река) הוא סדרת טלוויזיה רוסית, המבוססת על הרומן בעל אותו שם מאת ויאצ'סלב שישקוב, שתשודר בשנת 2021 בערוץ הראשון ברוסיה.
עלילה

הסדרה מתרחשת בשלהי המאה ה-19 המאוחרת - תחילת המאה ה-20 בעיר רוסית מחוזית. סבו של גיבור הסרט דנילה גרומוב עסק בשוד והתעשר מכך. על ערש דוויי, הוא מעביר את הכסף לבנו ומספר את סיפור מקורם וכיצד הרוויח אותו. הבן, פיוטר גרומוב, משקיע ביזמות ומגדל את בנו פרוחור. פרוכור הוא אדם בעל מטרה ונחוש, בעל אופי חזק, מה שמוביל אותו להתעשרות שיא וצבירת כוח והשפעה באזור סיביר. עם זאת, נראה שמעשיו הרעים של דנילה רודף את המשפחה והתרחשויות רעות מתרחשות בזו אחר זו.
שחקנים ודמויות

אלכסנדר גורבטוב - פרוחור גרומוב
יוליה פרסילד - אנפיסה
אלכסנדר באלוייב - פיטר גרומוב
הפקה

העבודה על הסדרה החלה בשנת 2019. הצילומים נערכו בהרי אורל ובמרכז רוסיה. כאשר יוצרי הסדרה הדגישו כי זו לא גרסה מחודשת של הסרט הסובייטי: העלילה תתפתח בצורה אחרת. את הסדרה ביים יורי מורוז.
הערות שוליים

↑  Юлия Пересильд сменила имидж
הנהר השחור (אסיה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  910 קילומטרים
 אגן ניקוז:  52,900 קמ"ר 
 גובה מוצא הנהר:  11 מ' 
 יובלים:  Babian Jiang 
 שפך:  הנהר האדום 
 מדינות באגן הניקוז:  וייטנאם 
 
 
הנהר שחור ליד העיירה Mường Lay
הנהר השחור (בווייטנאמית: Sông Đà) הוא נהר הזורם בסין ובצפון־מערב וייטנאם. במעלה הזרם, בסין, הנהר נקרא: לִישְׂייֵן (Lixian).
תיאור הנהר ומהלכו

מקורו של הנהר השחור הוא במחוז יונאן שבסין. ומשם הוא זורם, בכיוון כללי דרומית מזרחית ועובר דרך המחוזות הווייטנאמיים לאי צ'אוּ (Lai Châu), סון לה (Sơn La) והוֹאַ בִּינֶה (Hòa Bình).
הנהר השחור נשפך אל אגם הוֹאַ בִּינֶה ומשם הוא זורם צפונה לכיוון העיר וויֶיט טְרִי, במחוז טאם נונג, ושם מתמזג עם הנהר האדום והוא היובל העיקרי שלו.
אורכו הכולל של הנהר השחור הוא 910 ק"מ, מהם 427 ק"מ בסין ו-527 ק"מ בווייטנאם.
כוח הידרואלקטרי

הנהר השחור מניב כוח הידרואלקטרי משמעותי.
בסין תוכננו שבעה סכרים על הנהר, מתוכם שישה הושלמו ואחד עדיין בשלב התכנון. קיבולת הכוח המותקנת הכוללת של סדרת סכרים זו היא כ-1,300 מגה וואט.
בווייטנאם, ישנם על הנהר השחור שלושה מפעלים הידרואלקטריים גדולים. סכר הוֹאַ בִּינֶה, כ־60 ק"מ דרומית מזרחית להנוי, הושלם בשנת 1994. סכר סון לה, כ-340 ק"מ מצפון מערב להנוי, הושלם בשנת 2012 והפך ליצרן ההידרואלקטרי הגדול ביותר בדרום מזרח אסיה וסכר לאי צ'אוּ נחנך ב-20 בדצמבר 2016. קיבולת הכוח המותקנת הכוללת של שלושת הסכרים הללו היא 5,520 מגה וואט.
הערות שוליים

↑  National Geographic Atlas of China. Washington, D.C.: National Geographic Society. 2007. p. 119. ISBN 978-1-4262-0136-3.
↑  , China generator advances three hydropower projects, hydroworld, 28 מרץ 2008
↑  Alestron, yunnan province construct series hydropower projects, business.highbeam, 13 נובמבר 2014
↑  "Inauguration of Lai Chau hydropower project". EVNICT. EVN. נבדק ב-2018-05-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10046420
הנהר הקודר (סרט)

| --- | --- |
 מבוסס על:  הנהר הקודר 
 בימוי:  Yaropolk Lapshin 
 תסריט:  Yaropolk Lapshin, Valentin Selivanov 
 שחקנים ראשיים:  Afanasy Kochetkov Valentina Vladimirova Georgy Yepifantsev Viktor Chekmaryov Lyudmila Chursina 
 מוזיקה:  יורי לויטין 
 צילום:  Vasily Kirbizhekov 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  אולפני הקולנוע של סברדלובסק, הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות 
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  1968 
 משך הקרנה:  316 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"הנהר הקודר" (Угрюм-река) הוא סרט טלוויזיה סובייטי בן ארבעה חלקים שהופק על ידי אולפן הקולנוע סברדלובסק בשנת 1968 על ידי הבמאי יארופולק לפשין. הסרט הוא עיבוד לרומן בעל אותו שם מאת ויאצ'סלב שישקוב.
רקע

האירועים מתרחשים בשלהי המאה 19 ותחילת המאה ה-20 סביב משפחת גרומוב.
סבו של דנילה גרומוב עסק בשוד והתעשר מכך. כעת בעודו גוסס, הוא מעביר את הכסף לבנו וחושף את מקורו. הבן, פויטר גרומוב, השקיע ביזמות וגידל את בנו פרוחור להיות יורש ראוי. פרוחור גרומוב מתגלה כאדם תכליתי בעל אופי חזק, מה שמוביל אותו לשיא העושר והשלטון באזור סיביר. עם זאת, נראה כי הרוע שעשה דנילה רודף את כל המשפחה. האומללות במשפחת גרומוב קורים בזה אחר זה. פרוחור, במקור אדם ישר ומוסרי, נתקע בביצה של רוע. הוא לא יכול לעמוד בתהפוכות רגשיות ועבודה קשה ובסופו של דבר משתגע ומשליך את עצמו מצוק לנהר.
שחקנים ודמויות

גאורגי יפיפנצב - פרוחור פטרוביץ' גרומוב
ויקטור צ'קרמאריוב - פיוטר דניליץ', אביו של פרוחור
אפנסיי קוצ'טקוב - הסבא דנילה
ולנטינה ולדימירובה - מריה קירילובנה, אמו של פרוחור
ליודמילה צ'ורסינה - אנפיסה פטרובנה קוזירבה
פאבל מאחוטין - אנדריי אנדרייביץ' פרוטאסוב, מהנדס
ולנטינה איוואנובה - נינה, אשתו של פרוחור
ולדימיר ימליאנוב - יאקוב נזארוביץ' 'קופרייאנוב, אביה של נינה
זיאידה נבוסטרוייבה - דומנה איוואנובנה, אמה של נינה
גיווי טוחאדזה - איברהים
אלכסנדר דמיאננקו - איליה סוחאטיך, פקיד
ולנטינה טלגיונה - ורוורה, מבשלת
יבגני וסניק - פיודור סטפנוביץ' אמברייב, איש ההוצאה לפועל
איוואן ריז'וב - האב איפאט
דניל נטרבין - קונסטנטין פרקוב
ולדימיר בלשוב, חוקר
ויקטור שגלוב - פון פפר, קפטן
עובדות

השחקן ולדימיר גוסב החל לגלם את התפקיד הראשי כפרוחור גרומוב, אך עקב רגל שבורה, הבמאי נתן את התפקיד לגאורגי יפיפנצב.
הערות שוליים

↑  "«Угрюм-река»". Сайт RUSKINO.RU. נבדק ב-2012-11-04.
↑  Ушёл из жизни актёр Владимир Гусев.
הנהר התת-קרקעי פוארטו פרינססה

הנהר התת-קרקעי פוארטו פרינססה (אנגלית: Puerto Princesa Subterranean River Natural Park) הוא פארק השוכן במרחק 50 קילומטרים צפונית לעיר פוארטו פרינססה באי פלאוואן שבפיליפינים. האתר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1999. ובשנת 2011, לאחר תהליך בחירה שנמשך ארבע שנים, נבחר הנהר לאחד משבעת פלאי עולם הטבע.
אקלים וגאוגרפיה

חלקו העיקרי של הפארק משתרע על פני שטח של 57,530 דונם. החלק הימי משתרע על פני 2,920 דונם. בתוך גבולות הפארק ניתן לצפות במגוון תצורות נוף הכוללות מישורים, הינטרלנד ופסגות הרים. רכס סנט פול השוכן בפארק הוא חלק מרצף של פסגות אבן גיר המשתרעות על ציר צפון-דרום לאורך האי פלאוואן. הרכסים הקרסטיים מהווים למעלה מ-90% משטחו של הפארק.
נהר תת-קרקעי באורך 8.2 קילומטרים זורם דרך המערות, ולאחר מכן נשפך אל ים סין הדרומי במפרץ סנט פול. במערה יש מספר חללים גדולים שממדיהם עשויים להגיע עד לרוחב של 120 מטרים ולגובה של 60 מטרים, ומספר רב של נטיפים וזקיפים. החלק הנמוך של הנהר נתון להשפעת הגאות והשפל.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת במקום נעה בין 2,000 ל-3,000 מילימטרים, והטמפרטורה הממוצעת היא 27 מעלות צלזיוס.
החי והצומח

הפלורה של האתר כוללת שמונה מתוך 13 תצורות היער הנפוצות באזור הטרופי של אסיה, ובהם יער הררי ויער מנגרובים. החוקרים זיהו למעלה מ-800 מיני צמחים מ-300 סוגים ו-100 משפחות. הפלורה של פלאוואן נבדלת מיתר הפלורה של הפיליפינים בכך שהיא מהווה עדות לתקופה שבה האי היה מחובר לבורנאו באמצעות גשר יבשתי. היערות מתחלקים לשלושה סוגים: יערות שפלה, יערות קרסט ויערות אבן גיר. יער השפלה משתייך מבחינה אקולוגית ליער הלח פלאוואן, וידוע בשל כך שהפלורה שלו נחשבת לאחת העשירות ביותר בכל אסיה. גובה חופת העצים עשוי להגיע עד ל-35 מטרים. יער הקרסט משתרע על פני שליש משטח הפארק, אך אפיפיטים וליתופיטים קיימים רק בנקודות מבודדות. יערות החוף משתרעים על פני שטח של 40 דונם בלבד, וניתן למצוא גם אזורי מנגרובים, יערות טחביים, סוואנות, ושוניות אלמוגים.
הפאונה של הפארק מגוונת, בעיקר בחולייתנים, וכוללת 30 מיני יונקים, 18 מיני זוחלים, 10 מיני דו-חיים, 41 מיני פרפרים, 62 מיני דגים של שוניות ו-91 מיני עופות, מתוכם 15 המינים האנדמיים לפלאוואן. עם מיני העופות הנפוצים נמנים את התוכי Tanygnathus lucionensis, הזרזיר Gracula religiosa, והקלאון קלאו לבן-זנב.
מקוק סרטנים הוא הפרימט היחיד באזור, ומינים נוספים שניתן למצוא הם חזיר מזוקן, בינטורונג, בואשן גירית פלאוואן והדרבן Hystrix pumilus.
שמונה מתוך 18 מיני הזוחלים שבפארק הם אנדמיים. המינים הנפוצים כוללים את הנחש פיתון מרושת, והלטאה Bronchocoela cristatella. פאונת הדו-חיים כוללת עשרה מינים, ובאזורי החוף של הפארק גדלים תחש המשכן וצב ים ירוק.
במערה ובחללים הגדולים שדרכם זורם נהר הפוארטו פרינססה יש אוכלוסיות גדולות של סיסיים ושמונה מינים של עטלפים.
תיירות

בשנת 1997 ביקרו בפארק כ-40,000 תיירים, והממשל המקומי האחראי על הפארק מעודד תיירות אקולוגית. כעבור שש שנים נחנך מרכז מבקרים, הכולל מוזיאון אתנוגרפי לשימור תרבותם של תושבי האזור המקוריים, וגן בוטני שבו גדלים מגוון מינים מקומיים. הנהלת הפארק מקיימת סיורים באמצעות סירות לתוך יערות המנגרובים, ועד למרחק של כ-4 קילומטרים לתוך המערה.
הכניסה לנהר התת-קרקעי
הפרפר לפרח

הפרפר לפרח הוא שיר ילדים של המשורר חיים נחמן ביאליק. פורסם לראשונה בשנת תרפ"ה 1925.
השיר הולחן על ידי יואל ולבה, ועל ידי נחום נרדי.
השיר חובר כהמשך לשירו של המשורר הפרח לפרפר; כמוהו, מתאר השיר הוא יפי הטבע ויחסי הגומלין בין יצורים: פרח ופרפר. לדבריו ולהזמנתו של הפרח, עונה הפרפר בשיר במילות נימוסין וידידות; הוא מסכים "לשתות מכוסו" את הצוף, ומודיע כי ימשיך במעופו בנוף ההר והגיא, ויחזור אליו בערב עם ברכתם.
מילות השיר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שָׁלוֹם לְךָ, פֶּרַח  וּבְרָכָה בְּלִי דָי,  שָׁלוֹם וּבְרָכָה,  מֵהַר וּמַגָּיְא!    | אֶשְׁתֶּה מִכּוֹסְךָ  רַק אֵגֶל טַל חָי  וְעַפְתִּי כְּרֶגַע  לָהָר וְלַגָּיְא.    | עֶרֶב אָשׁוּבָה  וּבְפִי לְךָ שָׁי:  בִּרְכַּת הֶהָרִים  וּבִרְכַּת הַגָּיְא.  |
הערות שוליים

↑  הפרפר לפרח, באתר זמרשת.
↑  הפרפר לפרח, באתר זמרשת.
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט

היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט (World Day Against Cyber Censorship) הוא יום ציון הנערך כל שנה ב-12 במרץ כדי לגייס תמיכה ברעיון של אינטרנט לא מוגבל, נגיש לכל, ולהגביר את המודעות לדרכים בהן ממשלות וחברות מסחריות פוגעות בחופש הביטוי באינטרנט. היום צוין לראשונה ב-12 במרץ 2008 ביוזמתם של "עיתונאים ללא גבולות" ו"אמנסטי אינטרנשיונל".
פרס נוטיזן

"עיתונאים ללא גבולות" מעניק את פרס נוטיזן (Netizen Prize) ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט - פרס זה ניתן למשתמש באינטרנט, בלוגר, פעיל רשת (cyber-dissident), או קבוצה אשר תרמה תרומה משמעותית להגנה על חופש הביטוי באינטרנט. הפרס ניתן בין השנים 2010 ל-2014.
2010: פעילות לזכויות נשים באיראן שהובילו את מיזם מיליון החתימות באתר, www.we-change.org.
2011: המייסדים של קבוצת בלוגרים בשם Nawaat.org.
2012: עיתונאים אזרחיים סורים ופעילים של המרכז התקשורת המקומי בוועדות התיאום המקומיות.
2013: בלוגר וייטנאמי Huynh Ngoc Chenh.
2014: בלוגר מערב הסעודית, ראף בדווי (ערבית: رائف بدوي).
רשימת הפוגעים בחופש הביטוי באינטרנט

ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט, עיתונאים ללא גבולות מעדכנים את רשימת הפוגעים בחופש הביטוי באינטרנט ומדינות תחת רשימות מעקב. הרשימה עודכנה בפעם האחרונה ב-2014 על ידי הארגון. Freedom House, ארגון אמריקני ללא מטרות רווח העוסק במחקר וסנגור בנושאי דמוקרטיה, חופש פוליטי וזכויות אדם, מפרסם כל שנה מדד חופש האינטרנט.
ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט בשנת 2016, חברת אדבלוק (AdBlock) המפעילה תוסף הנועד לחסום פרסומות באינטרנט, פרסמה מודעות בשיתוף פעולה עם אמנסטי אינטרנשיונאל המציגות דוגמאות של הסכנות הנובעות מפגיעה של ממשלות בפרטיות ובחופש הביטוי באינטרנט.
הערות שוליים (באנגלית)

↑  "March 12: World Day Against Cyber-Censorship", Maira Sutton, Electronic Frontier Foundation, 12 March 2012.
↑  "Reporters Without Borders : For Freedom of Information", Brochure, Reporters Without Borders, 16 April 2012.
↑  "Iranian women's rights activists win first Reporters Without Borders netizen prize with support from Google". Reporters Without Borders. 13 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-2012-08-21. נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reporters Without Borders (25 במרץ 2011). "Netizen Prize 2011". Reporters Without Borders. אורכב מ-המקור ב-2013-05-09. נבדק ב-11 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Syrian citizen journalists and activists capture 2012 Netizen Prize", Reporters Without Borders, 13 March 2012.
↑  "Reporters Without Borders Awards Vietnamese blogger Huynh Ngoc Chenh", Reporters Without Borders, 7 March 2013.
↑  "Reporters Without Borders - TV5Monde Prize for Press Freedom", Reporters Without Borders, 5 November 2014
↑  "Reporters Without Borders releases 'Enemies of the Internet' list", France24 (France Médias Monde), 13 March 2014.
↑  "First Online Free Expression Day launched on Reporters Without Borders website". Reports Without Borders. 12 במרץ 2008. אורכב מ-המקור ב-2012-06-16. נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  | Freedom House, freedomhouse.org
↑  היום הבינלאומי נגד צנזורה ברשת: "גם אם לא עשית דבר, אתה מתועד" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 12 במרץ 2016
פרס נוטיזן
הפירמידות בבוסניה

פירמידת השמש בבוסניה
הפירמידות בבוסניה הוא כינוי למקבץ של מבנים גאולוגיים הנמצא ליד העיר הבוסנית ויסוקו, צפונית-מערבית לסרייבו. הגבעה הקרויה ויסוצ'יצה משכה תשומת לב עולמית באוקטובר 2005, כאשר תוארה כפירמידה הגדולה ביותר מעשה ידי אדם. בחינת ההיסטוריה של האתר ו'הממצאים הארכאולוגיים' שהתגלו בו הובילו למסקנה שמדובר במבנים טבעיים, שלא נבנו בידי אדם. ארכאולוגים אירופיים בולטים פרסמו הצהרת גינוי לשלטונות בוסניה, על תמיכתם בפרויקט הפירמידות, שאותו תיארו כ"תרמית אכזרית של ציבור תמים, שאין לה מקום בעולם של מדע אמיתי".
הפירמידות 'התגלו' באוקטובר 2005 על ידי ד"ר סמיר אוסמנגיץ', שזכה לתמיכה כאילו התגלית מהימנה, לאחר שהתגלו "קירות יבשים" מעשי ידי אדם, במהלך חפירות ארכאולוגיות בתוך מבנה הפירמידה. לטענת התומכים, הסיבה להכחשת קיום הפירמידות בבוסניה, נעשה ממניעים כלכליים ובהשפעת מדענים מצרים, בעיקר על ידי זאהי חוואס[דרוש מקור].
על-פי המידע שסופק באתר האינטרנט של 'עמותת פירמידת השמש הבוסנית', סך הפירמידות שהתגלו הן 6 והן מכונות פירמידת האהבה, הדרקון, הארץ, השמש, הירח ומקדש וראטניק. הפירמידות מקושרות ביניהן על ידי מערכת מנהרות תת-קרקעית באורך של מספר קילומטרים. מדידות שונות שהתבצעו, מגלות כי מעבר האוויר וכמו כן אחוז החמצן במנהרות, "מושלם" למחיית אדם. האוויר שנמדד נמצא נקי מחיידקים ובקטריות וכמו כן לא נמדדה רמת קרינה. העמותה טענה כי מערכת המבוך הראשונה נבנתה כ-12,000 שנה לפנה"ס וכי תוספת הנדסית למבנה נעשתה (בקירוב) ב-5,000 שנה לפנה"ס. לידיעות אלה אין אישור בפרסום מדעי כלשהו.
הערות שוליים

↑  Anthony Harding, The great Bosnian pyramid scheme, British Archaeology, January/February 2007
↑  Declaration from the European Association of Archaeologists, 11 Dec 2006
↑  Bosnian Valley of the Pyramids
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016042793  VIAF: 14146095352200372776   WorldCat (עם VIAF): 14146095352200372776
הנס אספרגר

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1906 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  21 באוקטובר 1980 (בגיל 74) וינה, אוסטריה 
 שם לידה:  Johann Hans Friedrich Karl Asperger 
 ענף מדעי:  רפואת ילדים 
 מקום קבורה:  Neustifter Friedhof 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה 
 פרסים והוקרה:  פרס הקרדינל איניצר 
 
הנס אספרגר  או בשמו המלא יוהאן פרידריך קארל אספרגר (בגרמנית: Johann Friedrich Karl Asperger; ‏18 בפברואר 1906 - 21 באוקטובר 1980) היה רופא ילדים, פסיכיאטר ילדים ומחנך אוסטרי שעל שמו קרויה תסמונת אספרגר. אספרגר תרם לחקר ההפרעות שבספקטרום האוטיסטי ולביסוסן של שיטות טיפול בהפרעות אלה בחינוך המיוחד. הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת וינה והיה חבר באקדמיה לאופולדינה. מחקר שפורסם ב-2018 קבע כי אספרגר שיתף פעולה עם הנאצים בתוכנית T4 - אותנסיה, שבמסגרתה נרצחו ילדים שנחשבו פגומים.
ביוגרפיה > חקר תסמונת אספרגר

בשנת 1943 חקר ד"ר לאו קנר מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס קבוצה של 11 ילדים בעלי מאפיינים מיוחדים וטבע לגביהם את המונח "אוטיזם בילדות מוקדמת" (Early infantile autism).
בשנת 1944 בעבודת הדוקטורט שלו תיאר אספרגר ארבעה ילדים בעלי קשיים בהשתלבות חברתית. בלי לדעת על הפרסום של קנר שפורסם רק שנה אחת קודם לכן, קרא אספרגר לסוג האישיות שתיאר "פסיכופתיה אוטיסטית", הפרעת אישיות יציבה המאופיינת בבידוד חברתי. לפי גינטר קרמר מציריך, התבסס אספרגר במחקריו אלה על טיפול ב-400 ילדים. למרות יכולות אינטלקטואליות כמעט נורמליות, הראו הילדים קושי ניכר בתקשורת בלתי מילולית, בכלל זה בשימוש הולם במחוות גופניות ובנימת קול בשיחה, יכולת דלה לאמפתיה קוגניטיבית או אפקטיבית, נטייה לעשות אינטלקטואליזציה של רגשות ונטייה להשתמש בסגנון דיבור ארכני, לא קשוב ופורמלי מדי (צורת דיבור של "פרופסורים קטנים"). הילדים התאפיינו גם בתחומי עניין משונים, שאחריהם היו כרוכים במידה אובססיבית. ייתכן ואובססיביות זו, אשר גורמת להם להשקיע את כלל משאביהם האינטלקטואלים בנושא צר בלבד, היא הגורמת לאמונה השגויה כי הנ"ל הם תמיד בעלי רמת משכל גבוהה מהממוצע. זאת בנוסף לנטייה הרווחת להדגיש בעיקר מקרים המלווים באינטליגנציה מעל הנורמלי, בהם במיוחד מורגש הפער בין יכולות אינטלקטואליות גבוהות למדי לבין "כישורי חיים" נמוכים. עם ארבעת המקרים של ילדים בעלי תסמינים אוטיסטים שאספרגר דיווח עליהם בעבודתו המפורסמת ושהוא עקב אחריו עד לבגרות נמנה פריץ ו. שהפך לימים לפרופסור לאסטרונומיה ופתר טעות בעבודותיו של ניוטון אותה גילה מילדותו.
בניגוד לחולים של קנר, הילדים שתוארו על ידי אספרגר לא הקרינו ריחוק וסגירות. הם גם פיתחו, לעיתים בטרם עת, דיבור בעל תחביר מסובך, ולמעשה לא ניתן היה לאבחן אותם בשנות החיים הראשונות (גיל האבחון הממוצע עומד על גיל 6–7 שנים).
אספרגר הדגיש את אופייה המשפחתי של התסמונת שזיהה, ואף שיער שהמאפיינים האישיותיים הועברו בראש ובראשונה על ידי זכרים (תפיסה מקובלת בתסמונות הקשת האוטיסטית. ההנחה היא כי היחס בין גברים לנשים הוא 1:4).
קדם לגילוייו של אספרגר מחקרה של חוקרת מקייב, גרוניה סוחארבה (1981-1881), שפורסם בעיתונות המדעית הרוסית (1925) ואחר כך הגרמנית בשנת 1926. היא תיארה מקרים של ילדים שסבלו מ"פסיכופתיה סכיזואידית" או "אקסצנטרית", שהיא קראה לה מאוחר יותר "פסיכופתיה אוטיסטית" או "עם הימנעות פתולוגית". עבודתו של אספרגר פורסמה לראשונה בגרמניה, ונחשפה לעולם דובר האנגלית בעיקר בשנת 1981, כאשר פרסמה החוקרת לורנה וינג תיאורי מקרים שבהם הופגנו סימפטומים דומים. תיאורי המקרים שלה, שאפיינו התנהגות שאותה כינתה "תסמונת אספרגר", טשטשו במידת מה את ההבדלים בין התיאורים של קנר ואספרגר, מכיוון שהיא כללה בין ילדי תסמונת אספרגר ילדים עם פיגור שכלי מתון, כמו גם ילדים שהציגו איחור בהתפתחות שפה בשנות חייהם הראשונות, בעוד אספרגר התייחס לבעלי מנת משכל כמעט נורמלית.
מאז ניסו מספר מחקרים לייחד את תסמונת אספרגר כתסמונת שונה מאוטיזם ללא פיגור שכלי, אך העדר קונצנזוס על הקריטריונים האבחנתיים המאפיינים את תסמונת אספרגר הקשה על כך. אף על פי כן קיבלה התסמונת הכרה במדריך האבחנות DSM IV של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית. היא הוצאה מן המדריך DSM-5 משנת 2010 שראה בה חלק לא ייחודי בספקטרום האוטיסטי.
החל משנת 1964 כיהן אספרגר כראש התחנה הטיפולית-רפואית של הארגון SOS-Kinderdörfer (‏ (SOS - כפרי ילדים) השוכנת בכפר הינטרבריהל שבאוסטריה התחתית.