stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראיין ג'יילס
קריירה

ג'יילס נולד בטלפורד, שרופשייר, גדל בסנט ג'ורג' ולמד בבית הספר ווקוורדין ווד. הוא התקדם במחלקת הנוער של וולברהמפטון וונדררס, וזכה בפרס שחקן האקדמיה של השנה עבור עונת 2017/2018. הקשר היה אחד מקבוצת שחקנים צעירים שהצטרפו לסבב ההכנה עם הקבוצה הבוגרת בקיץ 2018. הוא ישב על הספסל מספר פעמים בגביע הפוטבול ליג, לפני שחתם על חוזה לארבע שנים, עד קיץ 2022.
ב-24 במרץ 2018 הוא הושאל לטלפורד יונייטד עד סוף העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באותו יום בתיקו 0-0 בבית נגד דרלינגטון כמחליף בדקה ה-82 במקום ג'ורדן לאסי. הוא ערך בסך הכול תשע הופעות, כבש פעמיים ובישל שבעה שערים שסייעו לקבוצה לשרוד בליגה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בוולבס ב-26 בינואר 2019, ביום הולדתו ה-19, במשחק הגביע האנגלי מול שרוסברי טאון. המשחק הסתיים בתיקו 2-2.
ב-28 ביולי 2023 הודיעה לוטון טאון, העולה החדשה לפרמייר ליג, על רכישתו של ג'יילס תמורת כ-4.5 מיליון ליש"ט. ב-30 בינואר 2024 הושאל עד לסיום עונת 2023/2024 להאל סיטי מהצ'מפיונשיפ. ב-27 ביולי, לאחר סיום העונה, הפעילה האל סיטי את סעיף הרכישה בחוזהו וג'יילס חתם בקבוצה על חוזה קבוע לשלוש שנים. ב-23 בינואר 2025 הושאל אל מידלסברו.
הערות שוליים

↑  Luton Town Announce Sixth Signing Of The Summer, vitalfootball
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ראיין ג'יילס".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590810405171  GND: 141665866  ISNI: 0000 0001 1695 1108  LCCN: no2009193483  ORCID: 0000-0003-3424-9624  VIAF: 102850664   WorldCat (עם VIAF): 102850664
שריל לי

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1967 (בת 57) אאוגסבורג, בוואריה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולורדו בולדר 
 מספר צאצאים:  1 
 http://sherylleehomepage.free.fr
 פרופיל ב-IMDb
 
שריל לי (באנגלית: Sheryl Lee; נולדה ב-22 באפריל 1967) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית.
ביוגרפיה

לי נולדה בבוואריה, גרמניה להורים אמריקאים וגדלה בקולורדו.
היא למדה תקופה באוניברסיטת קולורדו ולאחר מכן עברה להתגורר בסיאטל על מנת לעבוד שם כשחקנית תיאטרון.
קריירה

יוצר הסדרה טווין פיקס, דייוויד לינץ', הציע לה להיבחן לסדרתו לאחר שהבחין בה במחזה ששיחקה, בטווין פיקס היא גילמה תפקיד כפול של לורה פלמר ושל מדי פרגוסון שהעניקו לה את מירב פרסומה.
ב-1992 שיחקה במחזה בברודוויי לצד אל פצ'ינו. ושיחקה בסרט "ג'רזי גירל".
ב-1998 שיחקה בסרט "ערפדים" לצד ג'יימס וודס.
היא הייתה הבחירה המקורית לתפקיד מרי אליס יאנג בסדרה עקרות בית נואשות אך לבסוף הוחלפה בשחקנית ברנדה סטרונג.
בשנת 2002 שיחקה בסרט העצמאי "ילדים ביום הולדתם" אשר מבוסס על סיפור קצר מאת טרומן קפוטה.
ב-2005 היא החלה להופיע במספר פרקים של הסדרה "מגרש ביתי".
בשנת 2010 שיחקה בדרמה "קר עד העצם" בכיכובה של ג'ניפר לורנס. בשנת 2014 שיחקה במותחן הפסיכולוגי "ציפור לבנה בסופת שלג" בכיכובה של שיילין וודלי, ובסרט הדרמה "ג'קי וראיין" (אנ').
חייה האישיים

לי ניהלה בעבר מערכת יחסים עם השחקן דייוויד דוכובני והייתה נשואה לבנו של הזמר ניל דיימונד.
שייטת הים התיכון של הצי הרוסי

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אירועים ותאריכים
 מלחמות:  מלחמת האזרחים בסוריה, המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה 
 
שייטת הים התיכון של הצי הרוסי, רשמית: היחידה המבצעית של הצי הרוסי בים התיכון (ברוסית: Постоянное оперативное соединение Военно-морского флота Российской Федерации в Средиземном море) הוא יחידה מבצעית קבועה של הצי הרוסי באזור הים התיכון, שנוצרה ב-21 בספטמבר 2013 לביצוע משימות בים התיכון, תוך התחשבות בהתפתחות המצב הצבאי-פוליטי באזור. השייטת כפופה למפקד צי הים השחור של הצי הרוסי ומהווה גוף חשוב במאבק הרוסי במדינה האסלאמית בסוריה, במסגרת מעורבותה במלחמת האזרחים בסוריה.
היסטוריה

ההחלטה על הקמת היחידה התקבלה על ידי שר ההגנה הרוסי, גנרל הצבא סרגיי שויגו, במרץ 2013. ב-31 במאי מונה סגן מטה צי הים השחור, קפטן יורי זמסקי, לפקד על היחידה. ב-1 ביוני 2013 החלה למלא את המשימות שהוטלו עליה. בתחילת ספטמבר 2013 הגיעו למקום השירות הספינות הראשונות של הצי הרוסי ובראשן הספינה הגדולה נגד צוללות "אדמירל פנטלב", שעל סיפונה נמצא מטה כוח המשימה. היחידה המבצעית של הצי הרוסי בים התיכון החלה לתפקד במלואה ב-21 בספטמבר 2013. פיקוד היחידה כולל מטה ופיקוד מבצעי באזור הים התיכון, הממוקמים על סיפון ספינת הדגל (סיירת, אוניית צוללות גדולה או ספינת סיור).
הרכב היחידה יכול להיות בין 10 ל-20 ספינות וכלים, בהתאם למתח השורר בשטח ולגידול בטווח המשימות. בזמן היווצרותה כללה היחידה עד 15 ספינות, בשנת 2016 כבר הכילה עד 10 ספינות, מתוכן לפחות 6 ספינות מלחמה ו-3–4 ספינות תמיכה מציי הים השחור, הבלטי, הצפוני והאוקיינוס השקט.
כוחות היחידה המבצעית של הצי בים התיכון נשלטים מהמרכז הלאומי להגנת הפדרציה הרוסית. המשימות העיקריות שהוטלו עליה: הגנה נגד צוללות, הגנה אווירית, סיקור המצב, הגנה נגד טילים, ביצוע משימות הומניטריות, פעילויות חיפוש והצלה. מינואר עד יוני 2014, היחידה לקחה חלק בהבטחת המבצע להסרת נשק כימי מסוריה. היחידה מבצעת גם פעולות חילוץ.
מאז תחילת המבצע הצבאי של כוחות האוויר והחלל הרוסים בסוריה ב-30 בספטמבר 2015, היחידה לוקחת חלק במצבע ומספקת כיסוי לקבוצה האווירית של כוחות האוויר והחלל הרוסים בסוריה ובסיס חמיימים, שם היא פרוסה. המשימה העיקרית שלה היא להבטיח את פעילות הכוחות הרוסים בשטח הרפובליקה הערבית הסורית.
היחידה מפעילה כלים גם בנקודת הלוגיסטיקה ה-720 של הצי הרוסי, הממוקם בטרטוס (סוריה). באוקטובר 2016 הודיע משרד ההגנה הרוסי כי בסיס צי מלא יתפרס בטרטוס. החלטה זו נתמכה על ידי נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, כך יהפוך טרטוס לבסיס הקבע של היחידה המבצעית של הצי הרוסי בים התיכון.
היחידה מפעילה טילים נגד צוללות, נחתות, ספינות דיזל וצוללות גרעיניות. היחידה מהווה גוף עצמאי שיכול לקיים שיתוף פעולה מלא עם חיל האוויר, לבצע משימות חיפוש אחר צוללות, כמו גם את משימות של הגנה אווירית.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| נושאת המטוסים אדמירל קוזנצוב | סיירת פיוטר הגדול | סיירת הטילים "מוסקבה" | סיירת הטילים "וריאג" |
בהתאם להחלטת המפקד העליון של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, ולדימיר פוטין, בינואר 2017, החל צמצום קבוצת הכוחות של הפדרציה הרוסית בסוריה, כולל היחידה המבצעית של הצי הרוסי בים התיכון. עם זאת, היחידה עצמה ממשיכה בפעילותה ובסוף פברואר 2018 כללה 15 ספינות מלחמה וכלי תמיכה, כולל סדנה צפה להבטחת המוכנות הטכנית של ספינות וכלי שיט. במאי 2018 הודיע מפקד הצי הרוסי, האדמירל ולדימיר קורוליוב, כי חיל הים ימשיך לשמור על כוח מספרי יעיל ומאוזן של היחידה.
ביולי 2017 קיימו ספינות וכלי היחידה לראשונה מצעד ימי לכבוד יום הצי הרוסי. המצעד נערך בטרטוס, בשטח המרכז הלוגיסטי של הצי הרוסי. בספטמבר 2018 השתתפו אוניות היחידה בפעולות החיפוש וההצלה של מטוס הסיור הרוסי Il-20 שהופל.
בזמנים שונים, כללה היחידה את ספינות הדגל של הצי הרוסי: נושאת המטוסים אדמירל צי ברית המועצות קוזנצוב, שייטת הטילים הגרעיניים הכבדים פיוטר הגדול והסיירות וריאג ומוסקבה, הפריגטות אדמירל גריגורוביץ' אדמירל אסן ואדמירל מקארוב.
מפקדים

יורי זמסקי (2013–2014)
אלכסנדר אוקון (2015–2016)
פאבל יאסניצקי (2016–2020)
פאבל פרוסקוב (ממלא מקום; 2020–)
ראו גם

המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה
בסיס הצי הרוסי בטרטוס
הערות שוליים

↑  Владимир Путин посетил Центральный командный пункт Вооруженных Сил РФ : Министерство обороны Российской Федерации
↑  // Интерфакс
↑  РФ разместит постоянную военно-морскую базу в сирийском Тартусе
↑  Страшный сон Запада сбывается: Россия построит военную базу в Сирии — Телеканал «Звезда»
1 2  Минобороны приступило к сокращению группировки Вооруженных сил в Сирии
↑  Морской тральщик Черноморского флота «Вице-адмирал Захарьин» вошёл в состав постоянного соединения ВМФ в Средиземном море, 24.02.2018
↑  Плавмастерская ПМ-138 ЧФ пополнила соединение кораблей ВМФ в Средиземном море. 09.03.2018
↑  Главком ВМФ заявил, что группировка флота в Средиземном море будет меняться / life.ru, 27.05.2018
↑  В сирийском Тартусе прошел парад ко Дню ВМФ, 30.07.2017
↑  Российские военные подняли обломки самолета Ил-20 / gazeta.ru, 18.09.2018
↑  Три года назад было сформировано оперативное командование постоянного оперативного соединения ВМФ России в Средиземном море : Министерство обороны Российской Федерации
↑  В Москве состоялось заседание Коллегии Министерства обороны России
↑  "Сметливый" вернулся в Севастополь
↑  Черноморцы в Средиземном море ответили на «демонстрацию мускулов»
↑  В сирийском Тартусе состоялось торжественное открытие бюста выдающегося русского флотоводца адмирала Фёдора Ушакова / mil.ru
צאדק הדאיאת

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1903 טהראן, איראן 
 התאבד:  4 באפריל 1951 (בגיל 48) פריז, צרפת 
 מדינה:  איראן 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מקום מגורים:  rue Championnet 
 השכלה:  דאר אל פנון 
 חתימה:   
 
צאדק הדאיאת, 1903–1951
צָאדֶק הֶדָאיָאת (פרסית: صادقِ هدایت Содиқи Ҳидоят, 17 בפברואר 1903 בטהראן–9 באפריל 1951 בפריז) היה סופר ואיש רוח איראני. מחבר הרומן הנודע הינשוף העיוור. הדאיאת היה אחד הסופרים האיראנים הראשונים שהשתייכו לזרם הספרות המודרניסטית.
צנזורה עכשווית

כתביו של הדאיאת אינם מתקבלים בעין יפה ברפובליקה האסלאמית של איראן. בשנת 2005, נאסר להציג את ספריו הינשוף העיוור וחאג'י אקא ביריד הספרים הבין-לאומי ה-18 שהתקיים בטהראן. בשנת 2006 נאסר על פרסום מחדש של כתביו המקוריים, שלא עברו צנזורה.
צמחונות

בצעירותו, חזה הדאיאת בהקרבת גמל - מחזה שהותיר עליו רושם עז וגרם לו לאמץ אורח חיים צמחוני. בעקבות אירוע זה, כתב הדאיאת בשנת 1924 את ספרו 'בני האדם ובעלי החיים' (Men and Animals) המבקר את אכזריות האדם כלפי בעלי החיים וטוען נגד הריגת בעלי חיים לצורכי האדם. בשנת 1927, כתב את הספר 'יתרונות הצמחונות' (אנ'). הארגון Vegankind האיראני מכנה אותו 'אבי התנועה הצמחונית המודרנית האיראנית'.
מבחר מכתביו

1930 - נקבר בחיים (زنده‌به‌گور). אוסף של סיפורים קצרים
1931 - הצל המונגולי (سایه مغول)
1932 - שלוש טיפות דם (سه قطره خون)
1933 - אור-צל (سایه‌روشن)
1934 - אדון הב-הב (وغ‌وغ ساهاب)
1936 - הינשוף העיוור (بوف کور)
1942 - כלב שוטה (سگ ولگرد)
1943 - גברת עלווייה (علویه خانم)
1944 - מי החיים (آب زندگى)
1945 - אדון עולה הרגל (حاجی آقا)
1946 - מחר (فردا)
1947 - תותח הפנינה (توپ مرواری)
מבחר מכתביו > תרגומים מפרסית אמצעית

1943 - ספר המעשים של ארדשיר -י פאפאגאן
1943-4 - שיכַּנְד גוּמאניכּ ויצ'אר(אנ')
1944-5 - היסנה של זנד והמן(אנ')
1945 - ביאתו של שאה בהרם ורג'וונד
מבחר מכתביו > תרגומים מצרפתית

1931 - גן הדובדבנים מאת אנטון צ'כוב
1948 - במושבת העונשין מאת פרנץ קפקא
1944 - לפני החוק מאת פרנץ קפקא
1950 - הגלגול מאת פרנץ קפקא (יחד עם חסן קמיאן)
1950 - "החומה" מאת סרטר
1950 - סיפור של שתי ארצות מאת אלכסנדר קילנד
1950 - ג'ירונימו העיוור ואחיו מאת ארתור שניצלר
תרגומים לעברית
2018 - הינשוף העיוור + שלוש טיפות דם, תרגום בן ציון הרמן, הקדמה בן מרדכי אלישע, הוצאת אסטרולוג/ משכל.
לקריאה נוספת

Homa Katouzian, Sadeq Hedayat: Life and legend of an Iranian writer, I.B. Tauris, 2000. ISBN 1-86064-413-9
Sadeq Hedayat, the foremost short story writer of Iran
The Sacred and the Absurd, a film about Hedayat's death
Hassan Kamshad, Modern Persian Prose Literature, Ibex Publishers, 1996. ISBN 0-936347-72-4
Michael C. Hillmann, Hedayat's "The Blind Owl" Forty Years After, Middle East Monograph No. 4, Univ of Texas Press, 1978.
Iraj Bashiri, Hedayat's Ivory Tower: Structural Analysis of The Blind Owl, Minneapolis, Minnesota, 1975.
Iraj Bashiri, The Fiction of Sadeq Hedayat, 1984.
Sayers, Carol, The Blind Owl and Other Hedayat Stories, Minneapolis, Minnesota, 1984.
What is left for me from Sadegh Hedayat? Excerpt from "Sadegh Hadayat: Dar Tare Ankaboot" (In the Spider's Web), by M. F. Farzaneh, 2005.
Hedayat's last night out in Paris Excerpt from M.F. Farzaneh's "Ashenayee ba Sadegh Hedayat" (Knowning Sadegh Hedayat), 2004.
הערות שוליים

↑  Homa Katouzian, HEDAYAT, SADEQ i. Life and work," Encyclopaedia Iranica, www.iranicaonline.org".
↑  FARZĀD, MASʿŪD, באנציקלופדיה איראניקה (באנגלית)
↑  Nadeem Akhtar, .Hedāyat in India
↑  Kamran Sharareh, From Persia to Tehr Angeles: A Contemporary Guide to Understanding and Appreciating Ancient Persian Culture, p. 126.
↑  Katouzian, Homa, “Hidāyat, Ṣādiq”, Encyclopaedia of Islam, THREE.
↑  Nematollah Fazeli, Politics of Culture in Iran, Routledge 2006, p. 71.
↑  John Heath-Stubbs, "A cassida for Sadegh Hedayat", in A Charm Against the Toothache, Methuen, 1954, p. 38.
↑  "רבי מכר צונזרו", The Guardian, 17.11.2006.
↑  HEDAYAT, SADEQ i. LIFE AND WORK
↑  Sadeq Hedayat - jworld.ch
↑  صادقانه های هدایت - Vegankind
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262659205171  PLWABN: 9810653956205606  BIBSYS: 90688966  BNE: XX966345  BnF: cb120669834 (data)  CiNii: DA02147917  GND: 118547585  ICCU: RAVV029675  ISNI: 0000 0001 0844 961X  LCCN: n50035083  NDL: 00443276  NKC: xx0003542  NLA: 35193339  NLG: 84068  NLK: KAC200206413  NSK: 000172846  NTA: 070162158  RERO: 02-A000079128  SELIBR: 59942  SUDOC: 028937503  TDVİA: sadik-hidayet  Trove: 859459  VIAF: 56631825   WorldCat (עם VIAF): 56631825 
קברו של הדאיאת בבית הקברות פר לשז בפריז
כתב ידו של הדאיאת
שמריהו יהודה לייב מדליה

הרב שמריהו מדליה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב שמריהו יהודה לייב מֶדַלְיֶה (מעדאליע בכתב אידיש) (כ"ז בתמוז תרל"ג, 22 ביולי 1873, וויגרי שבליטא - 1938, מוסקבה) היה רב של כמה עיירות ברוסיה ובערים טולא, קרלביץ, ויטבסק ומוסקבה בתקופת השלטון הסובייטי, נעצר על ידי הנ.ק.וו.ד. בתקופת הטיהורים הגדולים של סטלין ונידון למוות.
ביוגרפיה

מדליה נולד לאביו, הרב יעקב אידל חסיד חב"ד, בעיירה קרוטינגא בליטא. למרות זאת, נשלח בצעירותו ללמוד בישיבת סלובודקה המתנגדית. נישא לדבורה (נפטרה ב-1962) בתו של הרב דב בער קרסיק רבה של קרלביץ' (פלך צ'רניגוב), שאף הוא היה חסיד חב"ד. בשנת תרנ"ה בגיל עשרים וחמש, התמנה כרבה של טולה (רוסיה). לאחר פטירת חמיו מילא את מקומו ברבנות קרלביץ משנת תרס"א. זמן מה שימש כרב - בעיירה קורליצ'י (בלארוס). בשנת ה'תרס"ט (1909) התקבל כרב בעיר ויטבסק (בלארוס).
בשנת 1910 השתתף מדליה בכנס רבני רוסיה. וכן בשנת 1912 השתתף בכנס היסוד של אגודת ישראל בקטוביץ. הוא הביע עמדה עקבית נגד הקמת מדינה יהודית לפני בוא המשיח. אחרי המהפכה הבולשביקית באוקטובר 1917 נרדף כאיש דת. בשנים 1927–1931 נתמנה שוב לרבה של טולה.
בשנת ה'תרצ"ג (1933) נתמנה לרבה של מוסקבה, והחל לשמש כרב בית הכנסת הגדול בעיר. ביום הכיפורים של שנת ה'תרצ"ז, לפני תפילת נעילה, נשא דרשה אמיצה בבית הכנסת הגדול של מוסקבה, בה הלהיב את היהודים, שהגיעו לתפילה בהמוניהם, להיות נאמנים לדתם ולעמם. דרשה זו הייתה מעין התרסה כנגד השלטון האנטי-דתי והאנטישמי, ובסופו של דבר עלתה לו בחייו. קצת יותר משנה לאחר מכן, בב' בשבט ה'תרצ"ח (4 בינואר 1938) מדליה נעצר ונלקח למקום בלתי ידוע. בני המשפחה, שלא נוכחו בעת מעצרו, לא ידעו מה עלה בגורלו. רק שנים רבות לאחר מכן, נודע על פי המסמכים שנחשפו על ידי הק.ג.ב., שמדליה הואשם בהשתתפות בארגון אנטי-מהפכני, ובמשפט מהיר, שנערך בכ"ד בניסן ה'תרצ"ח (25 באפריל 1938) נידון למוות בירייה, ולמחרת הוצא להורג. רק בשנת 1964 קיבלה המשפחה את ההודעה על כך יחד עם ההודעה על "טיהור שמו" (אנ') ("רהביליטציה"). בשנת ה'תשס"ח, איתרה הקהילה היהודית של מוסקבה את מקום קבורתו - אחוזת ראש הבולשת הרוסית גנריך יגודה בקומונארקה, שהיה אתר קבורה לאח"מים שנרצחו בימי הטיהורים של סטלין.
משפחתו

לרב מדליה היו שישה בנים ושש בנות.
איטה אשת הרב ר' משה בנדיט הלוי מינסטער ממנהלי ישיבת סלובודקה, נרצחו בשואה יחד עם ילדיהם.
ברכה אשת הרב ר' מאיר רבינוביץ שהוגלה פעמיים לסיביר.
ר' דובער.
ר' אהרון שלמה חתן הרב אברהם חיים קצנלנבוגן שהי' רב ברוסטוב על נהר דון.
הרב משה, נשא לאשה את בתו של אב"ד בברויסק הרב שמואל בזפלוב, כיהן כאביו כרבה של טולה, ולאחר מכן כרבה של רוסטוב (רוסיה). בשנת תרצ"ו הוא הוגלה לסיביר והוצא להורג על ידי ה-נ.ק.וו.ד. בחודש אייר שנת תרצ"ח (מאי 1938). אשתו, בנו ובתו חזרו לבברויסק ושם נספו בשואה.
הרב אברהם נאסר באותה תקופה שאביו נאסר (חורף תרצ"ח) והוגלה לסיביר ממנה שב לאחר שבע-עשרה שנה. הוא גר בלנינגרד ושימש כרב של הקהילה החסידית בעיר והעמיד תלמידים וחסידים ביניהם הרב יצחק קוגן, "הצדיק מלינגרד".
הרב ד"ר הלל (1916, ויטבסק - 1977, אנטוורפן), עזב את רוסיה בשנת 1922. קיבל השכלה תורנית וכללית, וזכה לתואר דוקטור לפילוסופיה. היה ממנהיגי תנועת המזרחי באנגליה, כיהן ברבנות לידס (אנגליה), חדרה, דבלין (אירלנד) ואנטוורפן (בלגיה). הוציא לאור ספר, שקרא לו 'שילה', המרמז לשמו של אביו – שמריהו יהודה לייב, בצירוף שמו – הלל. כמו כן, ההדיר את השולחן ערוך בתרגום לאנגלית והוציא לאור את ספרי סבו הרב קרסיק.
לזכרו

רב העיר מוסקבה משנת 1991, פנחס גולדשמידט העניק לבית הכנסת כוראל הגדול במוסקבה פרוכת לזכרו של הרב מדליה.
בשנת 2014 נערכה תערוכה במוזיאון היהדות והסובלנות במוסקבה לזכר הרב ובני משפחתו. בפברואר 2017 עיריית מוסקבה החליטה להציב שלט זיכרון לזכרו ברחוב הטייס באבושקין, שבו התגורר הרב.
לקריאה נוספת

"הרב ר' שמריהו לייב מדאליה" ומענדל עלקין, "זכרונות על הרב שמריהו מדאליה" בתוך: וויטבסק ספר קהילה, תל אביב תשי"ז, עמודות 193–200.
הערות שוליים

↑  В Москве появится мемориал расстрелянному главному раввину столицы
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297836405171  VIAF: 305413051   WorldCat (עם VIAF): 305413051
מרגו קידר

| --- | --- |

מרגו, 1970
 לידה:  17 באוקטובר 1948 ילונייף, קנדה 
 התאבדה:  13 במאי 2018 (בגיל 69) ליווינגסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Margaret Ruth Kidder 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה 
 תקופת הפעילות:  1965–2017 (כ־52 שנים) 
 מקום לימודים:  קולג' האברגל  תיכון מגי 
 בן או בת זוג:  תומאס מקגואן (1975–1977)  ג'ון הרד (1979–1979)  פיליפ דה ברוקה (1983–1984)   בריאן דה פלמה 
 צאצאים:  Maggie McGuane 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הקנדית לקולנוע ולטלוויזיה להופעה הטובה ביותר של שחקנית בתפקיד ראשי  פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר  פרס אמי לבידור בשעות היום לשחקן יוצא מן הכלל בסדרת ילדים 
 http://www.margotkidder.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מרגרט רות קידר (באנגלית: Margaret Ruth Kidder;‏ ידועה כמרגו קידר (Margot Kidder);‏ 17 באוקטובר 1948 – 13 במאי 2018) הייתה שחקנית ופעילה חברתית קנדית-אמריקאית. זוכת פרס אמי לבידור בפריים טיים. היא התפרסמה ב-1978 בזכות תפקידה בתור לויס ליין בסדרת סרטי סופרמן, לצד כריסטופר ריב.
קידר החלה את הקריירה שלה בשנות ה-1960 כשהופיעה בסרטים דלי תקציב קנדיים ובסדרות טלוויזיה, לפני שזכתה בתפקיד ראשי בסרט "Quackser Fortune Has a Cousin in the Bronx" ‏(1970). לאחר מכן היא שיחקה זוג תאומות במותחן הקאלט של בריאן דה פלמה, "אחיות" (אנ') (1973), חברת אחוות סטודנטיות בסרט האימה "Black Christmas" ‏(1974), ובת הזוג של דמות הכותרת בסרט "The Great Waldo Pepper" ‏(1975), לצד רוברט רדפורד. הביצוע שלה את תפקיד קאתי לוץ בסרט האימה שובר הקופות "The Amityville Horror" ‏(1979) הביא לה חשיפה נוספת במיינסטרים.
ב-1996 חוותה אפיזודת מאניה והתמוטטות עצבים מתוקשרת. הקריירה שלה דעכה בסוף שנות התשעים.
בשנת 2005 הפכה לאזרחית ארצות הברית. היא הייתה פעילה פוליטית, סביבתית ופציפיסטית.
תחילת דרכה

קידר, אחת מחמישה ילדים, נולדה בילונייף, בטריטוריות הצפון-מערביות, בתם של ג'וסלין מרי "ג'יל" (לבית וילסון), מורה להיסטוריה, וקנדל קידר, מומחה לחומרי נפץ ומהנדס. קידר גם חייתה במהלך ילדותה בלברדור סיטי, בניופאונדלנד. אמא שלה הייתה מקולומביה הבריטית, קנדה, ואבא שלה היה מניו מקסיקו, שבארצות הברית.
קידר נולדה בילונייף בגלל עבודתו של אביה, אשר לקחה את המשפחה למגוון מקומות מרוחקים. אביה היה מנהל בחברת הטלפון של ילונייף בשנים 51–1948. קידר אמרה על ילדותה בצפון קנדה, "לא היו לנו סרטים בעיירת הכורים הקטנה הזו. כשהייתי בת 12 אמא שלי לקחה אותי לניו יורק וראיתי את "ביי ביי בירדי", עם אנשים שרים ורוקדים, וזה היה זה. ידעתי שאני חייבת להתרחק. לא היה לי מושג, אבל אני [הסתדרתי] לא רע."
קידר למדה במספר בתי ספר בצעירותה, וסיימה את לימודיה בהברגל קולג', פנימייה פרטית בטורונטו, ב-1966. יש לה אחות אחת, אנני, שהיא שחקנית קנדית ומנכ"לית המלכ"ר "People for Education", וכן שלושה אחים: ג'ון, מייקל ופיטר. קידר הייתה האחיינית של ג'נט קידר שגם היא שחקנית.
קריירה > 1968-1974: התחלה

הבכורה הקולנועית של קידר הייתה בסרט בן 49 דקות סרט שכותרתו "The Best Damn Fiddler from Calabogie to Kaladar" ‏(1968), דרמה אשר מתרחשת בקהילת חוטבי עצים קנדית, אשר הופקה על ידי חברת Challenge for Change (אתגר לשינוי). הסרט העלילתי הראשון שלה היה בסרט האמריקאי משנת 1969, "Gaily, Gaily", קומדיה בכיכובו של בו ברידג'ס. היא הופיעה במספר סדרות דרמה של הרשת הקנדית CBC, כולל הופעות אורח בסדרות "Wojeck", "Adventures in Rainbow Country" ותפקיד קבוע-למחצה בתור כתבת צעירה בסדרה "מקווין". היא גם הייתה פאנליסטית בתוכנית "Mantrap" בה הוצגו דיונים מפרספקטיבה פמיניסטית. במהלך עונת 72–1971, היא כיכבה בתפקיד ראשי בתור הברמנית רות בסדרה Nichols, מערבון של ג'יימס גארנר, אשר שודרה ב-NBC.
בשנות ה-1960 המאוחרות קידר הייתה מבוססת בטורונטו, וב-1970 עברה לוונקובר. באותה תקופה לא הייתה בטוחה שעתידה הוא כשחקנית, ושקלה שינוי לכיוון עריכה. בינתיים, המשיכה להופיע במגוון תוכניות, ביניהן תפקיד כוכבת אורחת ב-1972 בסדרת הבלשים של ג'ורג' פפארד, "Banacek".
כעבור זמן קצר עברה קידר ללוס אנג'לס, שם לוהקה לתפקיד ראשי לצד ג'ין ויילדר בסרט "Quackser Fortune Has a Cousin in the Bronx" ‏(1970) בתור סטודנטית באירלנד שהופכת למושא האהבה של אספן זבל סוסים עני בדבלין. לאחר הצילומים באירלנד, קידר עברה לניו יורק כדי להמשיך ללמוד משחק.
שנה לאחר מכן, היא חזרה לקליפורניה, ולוהקה בסרט הקאלט של בריאן דה פלמה "Sisters" ‏(1973), אשר הגביר את המוניטין של הבמאי ושל השחקנית הראשית, אשר גילמה תאומות מחוברות. קידר הייתה במערכת יחסים עם דה פלמה באותו הזמן, והייתה שותפה לדירה עם כוכבת המשנה שלה בסרט, ג'ניפר סולט. היא אז כיכבה בסרט האימה "Black Christmas" ב-1974, תפקיד עבורו זכתה בפרס הסרט הקנדי לשחקנית הטובה ביותר; אחריו גילמה זונה בסרט שכתב טרנס מאליק, "The Gravy Train" ‏(1974). היא זכתה בעוד פרס הסרט הקנדי לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בדרמת המלחמה "A Quiet Day in Belfast" ‏(1974).
קריירה > 1975-1979: סופרמן, הכרה במיינסטרים

בשנת 1975, קידר לוהקה לתפקיד ראשי בסרט "וולדו פפר הגדול" לצד רוברט רדפורד, היא הופיעה גם בסרטים "The Reincarnation of Peter Proud" ו-"92 in the Shade" ‏(1975) עם פיטר פונדה. תפקידים אשר הבטיחו את מעמדה כשחקנית ראשית. קידר נישאה לבמאי של הסרט "92 in the Shade", תומאס מגוויין. היא הופיעה ב-9 במרץ 1975 בפרק של "American Sportsman", בו היא למדה גלישה אווירית, וקריינה. הפרק מסתיים עם גלישות סולו של קידר בין הרי הרוקי.
קידר הופיעה במרץ 1975 בגיליון של פלייבוי, שצולם בשחור-לבן על ידי דאגלס קירקלנד, עם מאמר שנכתב על ידי קידר עצמה.
לאחר הפסקה ממשחק אחרי לידת בתה ב-1976, קידר ביקש לחזור לעשות סרטים בשנות ה-1970 המאוחרות. אחרי קריאה של תפקיד לויס ליין עבור סרט גיבורי העל "סופרמן", קידר הוטסה לאנגליה על ידי ריצ'רד דונר בשביל מבחן בד. דונר בסופו של דבר ליהק את קידר בתפקיד, אשר הפך לאחד האייקוניים שלה. הסרט צולם במשך יותר משנה, ויצא לאקרנים במהלך חג המולד 1978, להצלחה מסחרית גדולה. קידר זכתה בפרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט. קידר ביטאה בפומבי את חוסר הסכמתה עם ההחלטה של המפיקים אלכסנדר סלקינד ואיליה סלקינד להחליף את ריצ'רד דונר כבמאי בסרט "סופרמן 2" (1980). דווח, כי כתוצאה מכך, התפקיד של קידר ב"סופרמן 3" (1983) צומצם לפחות מחמש דקות זמן מסך, אם כי המפיקים הכחישו זאת בראיון שנכלל בגרסת ה-DVD של הסרט. תפקידה ב"סופרמן 4" (1987) היה יותר משמעותי.
גילומה של קידר את תפקיד קאתי לוץ בסרט האימה משנת 1979 "The Amityville Horror" חיזק את מעמדה בתור אחת הגברות המובילות של הוליווד. הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, אך היה נחל הצלחה מסחרית מסחררת, עם הכנסות של מעל 86 מיליון דולר בארצות הברית. קידר עצמה זכתה לביקורות חיוביות על משחקה. באותה שנה, קידר אירחה פרק של תוכנית המערכונים האמריקאית "סאטרדיי נייט לייב".
קריירה > 1980-1999: עבודה שוטפת

קידר המשיכה לעבוד במשך שנות ה-1980. היא הופיעה בסרטיו של פול מזורסקי "Willie & Phil" ו-"Some Kind of Hero". ביצועיה בסרט משנת 1981 "Heartaches" זכו לשבחי הביקורת ובאזז לאוסקר. כשהסרט "Trenchcoat" בו הופיעה כמיקי ריימונד, קצרנית בית משפט שהופכת לבלשית פרטית, קיבל דירוג של PG-13, הדבר הניע את חברת וולט דיסני להקים את חברת סרטי טאצ'סטון. היא הופיעה לצד ג'יימס גארנר בדרמת הפשע מעוררת המחלוקת "Glitter Dome" ‏(1984). ב-1985, היא שיחקה בתפקיד ראשי עם טד דנסון וברט לנקסטר בסרט "Little Treasure", בו היא שיחקה חשפנית קצת מבולבלת המחפשת את ההון האבוד של אביה שודד הבנקים. ב-1986 היא נבחרה כמדבבת סדרת האנימציה היפנית "הקוסם מארץ עוץ".
הפקת תיאטרון משנת 1982 של "Bus Stop" בכיכובה של קידר בתפקיד שרי וטים מתיסון בתפקיד בו, שודר ב-HBO. בשנת 1983 קידר הפיקה וכיכבה בתפקיד אלייזה דוליטל בגרסה של "פיגמליון" עם פיטר אוטול עבור שואוטיים. היא הפיקה וכיכבה בסרט הטלוויזיה הצרפתי-קנדי התקופתי "Louisiana"‏ (1984), כבעלת מטעים בדרום של ארצות הברית אשר חוזרת מפריז ומגלה שאיבדה את נכסיה.
ב-1988 השתתפה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "Body of Evidence" של ערוץ CBS.
בשנת 1994 הופיעה בסרט "WindRunner" ערוץ דיסני לצד ראסל מינס וג'ייסון ויילס. באותה שנה דיבבה את דמות הברמנית בפונדק במשחק המחשב "Under a Killing Moon" של IBM.
באמצע שנות ה-1990, הקריירה שלה חוותה דעיכה, אשר יוחס להתמוטטות עצבים ציבורית שחוותה ב-1996.