stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רד אקסס
היסטוריה

ארזי וסדובניק, שגדלו שניהם באזור השרון, נפגשו והחלו לכתוב יחד שירים בגיל 14. ב-2016 הקימו את 'רד קוטון' (Red Cotton), להקה שכללה גם את אודי נאור, אור רימר ויובב, אחיו של ארזי. הלהקה ניגנה בעיקר רוק ורוק מתקדם, עם השפעות של אלקטרוניקה והגל החדש. ב-2007 הוציאה הלהקה את אלבומה 'memory card' והופיעה במועדונים בארץ. בהמשך תכננו חברי הלהקה לעבור ללונדון, אך הניסיון לא עלה יפה וההרכב נסע במקום זאת לאמסטרדם, שם הקימו אולפן ביתי מחוץ לעיר. ההתנסות באמסטרדם דחפה את ההרכב לכיוון אלקטרוני יותר ולשימת דגש על הפקה יותר מאשר על ביצוע; לאחר ארבעה חודשים התפרקה הלהקה. לאחר שובם לישראל החלו ארזי, סדובניק ואודי נאור ללמוד הפקה במכללת BPM בתל אביב ולתקלט במסגרות קטנות. בהמשך הקימו את ליין המסיבות ״!break it״, וב-2010 יצא ה-EP הראשון של הצמד.
לאורך השנים 2010–2015 פרסם הצמד בעיקר תחת הלייבל הצרפתי I'm a Cliche אבל עבד גם עם לייבלים בינלאומיים נוספים, בהם Correspondent, Crosstown Rebels, Hivern Discs, Life and Death, Permanent Vacation, Dark Entries ו-Multi Culti. בתקופה זו צבר הצמד מעמד בסצנה האלקטרונית בארץ ובעולם, ופיתח צליל ייחודי המזוהה עמו ומשלב במוזיקה האלקטרונית מאפיינים של רוק ואנדרגראונד.
האלבום המלא הראשון של הצמד, Ballad of the Ice, הופיע תחת הלייבל I'm A Cliché בשנת 2014. האלבום כלל שיתופי פעולה עם האמן הברזילאי Abrão וכן קאבר לשיר Bela Lugosi's Dead של Bauhaus. את הוצאת האלבום ליווה סיבוב הופעות עולמי, והצמד זכה להכרה בינלאומית הן על רחבות המועדונים והן במצעדי המוזיקה ברחבי העולם.
בשנת 2015 הקים הצמד לייבל עצמאי בשם Garzen Records והפיק תחתיו אמנים והרכבי אינדי-רוק ישראליים, בהם המסך הלבן, המפשעות ודף צ'ונקי. במקביל צירף אליו הצמד אמנים נוספים מסצנת האינדי הישראלית לפרויקט אלקטרו-רוק בשם ״אחוזת בית״, שהחזיר את ארזי לסדובניק לעבודה בפורמט של להקה. ב-2016 יזמו פסטיבל שנשא את שם הלייבל החדש, וקיימו במסגרתו מסיבות ברחבי העולם.
בשנת 2016 יזמו הצמד את פרויקט "Red Axes around the world", בו הוא נוסע למקומות מרוחקים ומבצע הקלטות וסדנאות עם מוזיקאים וסטודנטים מקומיים. הפרויקט מצולם לסדרה תיעודית, שפרקיה הראשונים צולמו באתיופיה ובחוף השנהב.
ב-2017 הוציא הלייבל את אלבומו השני של ההרכב, "The Beach Goths". כל שתים עשרה הרצועות באלבום נוצרו יחד עם אמנים נוספים של הלייבל, בניסיון מוצהר ליצור "הרפתקה קוסמית פסיכדלית חדשה" למעריצי ההרכב. התוצאה הסופית תוארה כ"חדשנית בפשטות שבה היא מדברת לנשמתו של המאזין, כמו גם במבחר הרפרנסים המוזיקליים שמכילה כל רצועה. The Beach Goths מורכב מ-12 קטעים שניתן לראות בהם נתיבים; אף אחד מהם אינו מוגבל לפרשנות ספציפית, אך מה שמוגדר בבירור הוא המאפיין המחבר אותם - הזמנה לגשת למוזיקה בדרך הטבעית ביותר, מתוך מודעות לכך שכל חווית האזנה טומנת בחובה פרשנות סובייקטיבית טהורה ובלעדית".
ב-2020 יצא האלבום השלישי של הצמד, בשם "Red Axes".
בספטמבר 2022 יצאה גרסת כיסוי אלקטרונית, משותפת לרד אקסס, אסף אמדורסקי ואלה לי לשירו של צביקה פיק "מרי לו". הגרסה המחודשת לשיר נוצרה ביוזמת גלגלצ לכבוד המצעד העברי השנתי לשנת תשפ"ב וכמחווה לצביקה פיק שהלך לעולמו באותה שנה.
בין הפסטיבלים הבינלאומיים בהם הופיע הצמד נמנים פסטיבל ברנינג מן, פסטיבל גלסטונברי, פסטיבל פיוז'ן, קואצ'לה, Sonar, DGTL ועוד רבים אחרים. הצמד מקיים מופעים וסטים בצורות שונות, לעיתים כ-DJ, לעיתים כצמד מוזיקלי אלקטרוני ולעיתים בהופעה עם להקה מורחבת תחת השם "Red Axes 4".
פרסים

2016 - פרס אקו"ם להישגים יוצאי דופן במוזיקה אלקטרונית
2016 - מספר 35 בדירוג מאה המופעים הטובים לשנת 2016 של האתר ״רזידנט אדוויזר״
2016 - מס ' 26 ברשימת 50 הטראקים הטובים לשנת 2016 של האתר ״רזינדנט אדוויזר״
2016 - מס' 7 בדירוג אמני דאנס - נו דיסקו לשנת 2016 של Beatport
3 טראקים ב-10 הטראקים הנמכרים ביותר בפלטפורמה Beatport
2016 - הרצועה שהורדה הכי הרבה באתר Xlr8r
2017 - המקום ה-9 בדירוג Best Dj Mix Time out new york
2017 - פרסי חיי הלילה של וואלה - פרס המפיק/DJ הטוב ביותר
דיסקוגרפיה > אלבומים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | לייבל | שנה |
| Ballad of the Ice | I'm A Cliché | 2014 |
| The Beach Goths | Garzen Records | 2017 |
| Red Axes | Dark Entries | 2020 |
הערות שוליים

↑  רועי צור, ‏זה הגרזן גדול יהיה, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2020
↑  "I'm A Clinche". 1 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Gaughan, Kevin. "Red Axes reveal new band and discuss the Tel Aviv music scene [Interview]". Ear Milk.
↑  אורי זר אביב, אקסים מיתולוגיים: רד אקסס החליטו להשתלט על הרוקנ'רול. ריאיון, באתר טיים אאוט, ‏11 בנובמבר 2015
↑  "RED AXES SET TO RELEASE SOPHOMORE ALBUM". Dancing Astronaut. 27 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Red Axes: the new album and all their world". Vogue. 22 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה) (נוסח המקור באיטלקית)
↑  יובל אראל‏, רד אקסס – Red Axes - סיבה למסיבה, רד אקסס השיקו אלבום מסיבה, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 10 במאי 2020
↑  רד אקסס * אסף אמדורסקי * אלה לי - מרי לו (מיוחד למצעד השנתי), נבדק ב-2022-09-23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7147 7332  MusicBrainz: a9734106-210d-4c29-b2cb-aed0cb049733
ראקוניים

| ראקוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
אינפרא־סדרה:: ארקטואידה
על־משפחה:: מוסטלואידה
משפחה:: ראקוניים
שם מדעי
 Procyonidae ‏גריי, 1825

דביבון מצוי
דביבון זנב-טבעת
רָקוּנִיִּים (שם מדעי: Procyonidae) היא משפחה בסדרת הטורפים של יונקים אוכלי כל החיים רק בעולם החדש. הם שייכים לתת-סדרת דמויי כלב ומזכירים במראם משפחות נוספות מאותה תת-סדרה כמו דוביים, סמוריים ופנדות אדומות.
מיון ראקוניים

סוג: בסרקיון (Bassaricyon )
מין: אולינגו צפוני (Bassaricyon gabbii)
מין: אולינגיטו (Bassaricyon neblina)
מין: אולינגו מזרחי (Bassaricyon alleni)
מין: אולינגו מערבי (Bassaricyon medius)
סוג: חוטמן הרים (Nasuella )
מין: חוטמן הרים מזרחי (Nasuella olivacea)
מין: חוטמן הרים מערבי (Nasuella olivacea)
סוג ומין יחיד: דביבון לופת (Potos flavus)
סוג: בסריסקוס (Bassariscus )
מין: דביבון זנב-טבעת (Bassariscus astutus)
מין: קקומיסטו (Bassariscus sumichrasti)
סוג: חוטמן (Nasua )
מין: חוטמן אדום (Nasua nasua), נפוץ בדרום אמריקה
מין: חוטמן חום (Nasua narica)
סוג: דביבון (Procyon )
מין: דביבון סרטנים (Procyon cancrivorus)
מין: דביבון מצוי (Procyon lotor)
מין: דביבון קוסומל (Procyon pygmaeus)
מין: Procyon rexroadensis - נכחד
מיון ראקוניים > סוגים נכחדים

בעבר חיו בדרום אמריקה סוגים נוספים מהסדרה כשהגדול שבהם - הצ'מפלמלניה הגיע לגודל של פנדה ענקית. הם נכחדו כאשר ההחלפה האמריקנית הגדולה הגיעה לדרום אמריקה והתחרות עם חיות צפון-אמריקאיות הכריעה אותם:
Parahyaenodon
Tetraprothomo
Angustictis
Probassariscus
Edaphocyon
Arctonasua
קיונסואה (Cyonasua)
Amphinasua
צ'מפלמלניה (Chapalmalania)
Protoprocyon
Paranasua
Bassaricynoides
Parapotos
הערות שוליים

↑  הָרָקוּנִיִּים במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538597605171  BNE: XX542117  BnF: cb121635704 (data)  GND: 7750986-9  LCCN: sh85107178  NKC: ph321889  SELIBR: 147503 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט אנגל

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1942 (בן 81) סירקיוז, ניו יורק, ארצות הברית
 ענף מדעי:  כלכלה
 עיסוק:  אקונומטריקה
 מקום לימודים:  ויליאמס קולג'  אוניברסיטת קורנל  Penncrest High School 
 מנחה לדוקטורט:  Liu Ta-Chung 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
 תלמידי דוקטורט:  Mark Watson, Kevin Sheppard, William Ernst Conrad, Wen-ling Tsai Lin, Simone Manganelli, Maria Gloria González Rivera, Jeffrey R. Russell, Andrew John Patton, Tim Bollerslev, Jesús Gonzalo, Robert Clifford Marshall 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (2003)  Clarivate Citation Laureates (2003)  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה (2000)  עמית החברה האקונומטרית (1981)  דוקטור לשם כבוד מבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז  הרצאת פישר-שולץ  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
רוברט אנגל (באנגלית: Robert F. Engle III; נולד ב-10 בנובמבר 1942) הוא כלכלן וסטטיסטיקאי אמריקאי. זוכה פרס נובל לכלכלה יחד עם קלייב גריינג'ר.
ביוגרפיה

רוברט אנגל נולד ב-10 בנובמבר 1942 בסירקיוז, ניו יורק למשפחה קווייקרית. בצעירותו למד פיזיקה בויליאמס קולג' שבמסצ'וסטס. בשנת 1969 סיים לימודי דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת קורנל. בשנים 1969–1977 כיהן אנגל כפרופסור לכלכלה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. משנת 1975 ועד פרישתו בשנת 2003 כיהן אנגל גם כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. כיום הוא מלמד באוניברסיטת ניו יורק.
ב-2003 זכה אנגל בפרס נובל לכלכלה על שיטות לניתוח סדרות עתיות כלכליות עם מגמות משותפות (קואינטגרציה).
חיים אישיים

אנגל נשוי למריאן, בתה של הפסיכולוגית היהודייה-אמריקאית אדית אגר.
רוברט אלמר

רוברט אלמר (בגרמנית: Robert Almer, נולד ב-20 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

אלמר החל את הקריירה המקצוענית במועדון נעוריו SC אונטרסייבנברון בעונת 2002–2003. ב-2004, עבר לשחק לעונה אחת בקבוצת DSV לובן. אחרי עונה פושרת, ועונה שלאחר מכן בקבוצת המילואים של אוסטריה וינה, אלמר חתם במטרסבורג, בה שיחק בין השנים 2006–2008. ב-2008, חתם באוסטריה וינה, ובמשך שלוש עונות שימש כשוער מחליף במועדון. ב-2011, עזב את הבונדסליגה האוסטרית, לאחר שחתם בפורטונה דיסלדורף הגרמנית. לאחר שנתיים, חתם באנרגי קוטבוס, בה שימש כשוער ראשון לעונת 2013–2014. עקב עונה מרשימה, חתם בקבוצת הבונדסליגה הנובר 96, לעונת שלאחר מכן, אך אלמר עזב את מועדונו החדש בתום העונה ללא שצבר אפילו הופעת ליגה אחת, ושב לקבוצת אוסטריה וינה.
קריירה בינלאומית

אלמר קיבל זימון כשוער ראשון עבור נבחרת אוסטריה לקראת טורניר יורו 2016 בצרפת.
רד אלינו לבקעה

רד אלינו לבקעה היא תוכניתה ה-17 של להקת פיקוד מרכז משנת 1969. בתוכנית נכללו שירים רבים שצעדו במצעדי הפזמונים, עמם הופיעה הלהקה בפסטיבל הזמר של אותה שנה. בהם: "שנינו מאותו הכפר", "שירו של צנחן", "צ'ארלי צ'פלין", ו"בכי תמרורים".
כתיבת התוכנית

את התוכנית ביים דני ליטאי לצידו של המנהל המוזיקלי יאיר רוזנבלום, שאף הלחין חלק מהשירים.
ללהקה כתבו יוצרים רבים, ביניהם יורם טהרלב ("שירו של צנחן", "צ'ארלי צ'פלין", "מגע ידך", "הבלתי מאושרים", "טנגו ולנטינו", "סיסי", "בכי תמרורים", "המלווה", "כמה שמש"), נעמי שמר ("שנינו מאותו הכפר"), חיים חפר ("רד אלינו לבקעה" ("אי, כרמלה"), "ארץ המרדפים") ורימונה די-נור ("אהבה ים תיכונית"). למילותיהם כתבו לחנים סשה ארגוב, יאיר רוזנבלום ונעמי שמר. את המערכונים כתב בעיקר אפרים קישון.
רשימת השמעה

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אהבה ים תיכונית  | 2:29 |
| 2. | ארץ המרדפים  | 2:36 |
| 3. | בכי תמרורים  | 5:05 |
| 4. | הבלתי מאושרים  |   |
| 5. | המלווה  | 4:14 |
| 6. | טנגו ולנטינו  |   |
| 7. | כמה שמש  | 2:10 |
| 8. | מגע ידך  |   |
| 9. | סיסי  | 4:01 |
| 10. | צ'רלי צ'פלין  | 3:52 |
| 11. | רד אלינו לבקעה  | 2:54 |
| 12. | שירו של צנחן  | 3:28 |
| 13. | שנינו מאותו הכפר  | 3:28 |
מעורבותו של האלוף רחבעם זאבי (גנדי)

גם למפקד פיקוד המרכז באותה שנה, רחבעם זאבי (גנדי), היה קשר לתוכנית. לאחר תום התוכנית הקודמת ("איפה המרכז", 1968), יזם גנדי רבות בתוכנית המדוברת בערך זה והדגיש כמה היבטים:
הלהקה מחדירה מוטיבציה גבוהה בפני החיילים, גם בפקודה וגם ברוח צוות. את הבנים שלח לקורס צניחה, וב"שירו של צנחן" היו מעוטרי כנפיים, ונעלי צנחנים.
צמצום משך החזרות: החזרות נמשכות בין שלושה לארבעה חודשים, והרצת התוכנית ב-500 הופעות מינימום. הלהקה הופיעה חמש פעמים ביום ולפעמים יותר.
החזרות עוברות למקום סגור בתנאי פנימייה מחוץ לתל אביב.
לכידות, ויעילות בין חברי הלהקה, המביים והמנהל המוזיקלי.
כל חברי הלהקה יכולים להעיר הערות ולהעלות הצעות לשיפור.
גם כותבי המילים שותפים בהכנת התוכנית, ויש צורך להביאם אל זירת הפעילות.
זאבי אף הגיע אל הפרטים הקטנים ביותר, והיה שותף לבחירת השירים וקטעי המעבר, ואף שינה טקסטים שלא נראו לו. מספרת ניצה שאול חברת הלהקה:
בשיר "שירו של צנחן" אשר הופיע בתוכנית הייתה הקפדה גדולה מצידו של זאבי. בחזרה הגנרלית לתוכנית הוא הגיע, ובסופה הוא פונה אל יורם טהרלב ויאיר רוזנבלום, מחברי השיר, ואמר שהלהקה לא יכולה להופיע עם השיר כמו שהוא, משום שטהרלב כתב "שייפתח עלי שייפתח", וזה כמו תפילה, שחיילים מתפללים שהמצנח ייפתח. כך יכולים החיילים לחשוב שהמצנח עלול לא להיפתח, וזה יוריד את המורל לצנחנים. זאבי עצמו הגה את הרעיון של הוספת כ"ף קטנה: "כשייפתח".
השיר זכה גם להקפדה מכיוון אחר. בשליחתו לרדיו פנו אנשי האקדמיה ללשון העברית ואמרו שאי אפשר להשתמש בשיר, מכיוון שהלהקה שרה "מִצְנָח", בעוד שהניקוד הנכון הוא "מַצְנֵחַ". כיוון שהתיקון דרש כניסה מחודשת של הלהקה לאולפני הקלטות, והוצאת כספים, נלחמו חברי הלהקה להשאיר את השיר כמו שהוא, והצליחו בכך. השיר הגיע למקום השני במצעד הפזמונים העברי השנתי של אותה שנה.
מצעדי הפזמונים

שניים משיריה של הלהקה השתתפו במצעד הפזמונים של אותה שנה, תשכ"ט: "שירו של צנחן" ו"שנינו מאותו הכפר". את השיר "שנינו מאותו הכפר" שר דני וסלי כסולן והוא הגיע למקום החמישי במצעד. שירו של צנחן הגיע למקום השני אחרי "על כפיו יביא", שנכתב גם הוא על ידי טהרלב ורוזנבלום.
סולנים

שלמה בראבא: המלווה
דני וסלי: שנינו מאותו הכפר
ניצה שאול: מגע ידך
בני הלהקה: שירו של צנחן, רד אלינו לבקעה
בנות הלהקה: צ'ארלי צ'פלין
קונרד מרטנס

| --- | --- |

 לידה:  1801 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 באוגוסט 1878 (בגיל 77 בערך) סידני, אוסטרליה 
 יצירות ידועות:  The Corcovado, Botofogo Bay, Rio de Janeiro, View of Sydney Harbour showing Vaucluse House, The funeral of Rear Admiral Phillip Parker King, 1856, by Conrad Martens, Sydney from the North Shore, New South Wales 
 
קונרד מרטנס (באנגלית: Conrad Martens‏; 1801 – 21 באוגוסט 1878), היה צייר נוף יליד אנגליה. ליווה את צ'ארלס דרווין בחלק מהמסע על הספינה "ביגל", והגיע לאוסטרליה בשנת 1835 וצייר שם עד מותו בשנת 1878.
ביוגרפיה ועבודה

אביו של קונרד, ג'יי סי מרטנס, היה סוחר יליד אוסטריה שהגיע ללונדון כקונסול האוסטרי. קונרד נולד ב-1801 ליד טאואר היל ולאחר מות אביו בשנת 1816 היה נחוש להמשיך בקריירה כאמן ולמד ציור נוף בצבעי המים אצל הצייר קופלי פילדינג. שני אחיו, ג'ון ויליאם והנרי מרטנס היו גם הם אמנים.
בשנת 1832 ביקש ממנו קפטן בלקווד, מפקד ספינת מלחמה בריטית, להצטרף לשייט בן שלוש שנים להודו כאמן טופוגרפי. לקראת סוף 1833, כשהיו במונטווידאו, הוא שמע את רוברט פיצרוי, המפקד של ספינת המלחמה "ביגל" שעסקה בסקר מיצרי מגלן, כי הוא מחפש אמן להחליף את אמן הספינה אוגוסטוס ארל שחלה. בדרך זו קונרד הצטרף למסע השני של "ביגל" (אנ') ונשאר על סיפונה כשנתיים. בעודו על סיפונה של הביגל, נוצרה ידידות בין קונרד מרטנס וצ'ארלס דרווין, שלקח חלק במשלחת כחוקר טבע במימון עצמי ובן לוויה של הקפטן.
קונרד מרטנס עזב את הביגל בוולפראיסו במחצית השנייה של 1834 ועבר לטהיטי, ולאיי הים הדרומי, כולל ניו זילנד, לפני שהגיע לסידני ב-1835. מרטנס הגיע לקולוניה עם אוסף יקר של שרטוטים שבתחילה התכוון להחזיר לידידו בלקווד בהודו, אך תמונותיו זכו להערכה בסידני והוא מצא תעסוקה מתמדת והחליט להישאר.
הוא המשיך להיות אחד מאמני הנוף הבקיאים, הבולטים והפוריים בקולוניה. "ביגל" הגיעה בשנת 1836, ודרווין וקפטן פיצרוי הזמינו ממנו מספר ציורים שצייר במסעותיו עם הביגל בטיירה דל פואגו ובאוקיינוס השקט. בעקבות זאת הוא קיבל הזמנות גדולות אחרות ובשנת 1837 הוצגו כמה מציורי צבעי המים האוסטרליים של מרטנס באגודה המלכותית בלונדון.
משנת 1839, התחיל מיתון כלכלי שנמשך עד שנות ה-50 של המאה ה-19, וההזמנות הפכו לנדירות יותר. באותה העת - שנות ה-40 של המאה ה-19, הוא פנה לליתוגרפיות, שאיפשרו לו למכור את אותה יצירה פעמים רבות - ההדפס "מבט על סידני מהחוף הצפוני" היה פופולרי במיוחד.
משפחה

קונרד מרטנס התחתן ב־9 במרץ 1837 עם ג'יין קרטר, ממוצא וולשי, ילדתם היחידה של ויליאם וג'יין קרטר. אביה של ג'יין היה שופט בבית המשפט העליון של ניו סאות' ויילס, ורכש ב 1836 את אחד מציוריו של מרטנס, נוף בטהיטי.
נולדו להם בן ושתי בנות. הבת הבכורה, רבקה מרטנס (1838 – 10 ביולי 1909) הייתה מזכירה ותומכת ותיקה בסניף סנט לאונרדס של אגודת התנ"ך הבריטית. היא הייתה אמנית, ידועה בצבעי מים. שני ילדיהם האחרים מתו לפניהם. ג'יין מרטנס נפטרה ב־6 ביולי 1894.
שנים מאוחרות

בסוף 1851 הפליג מרטנס לבריסביין ואז נסע חזרה לסדני דרך נופי אוסטרליה והתארח אצל מתיישבים וחוואים ותיעד אותם. הוא צייר למעלה משבעים ציורים בנסיעה זו. בין השנים 1841–1852 הוא נסע באזורי ניוקאסל והאנטר ואלי. חלק ניכר מאוסף ציוריו מהמסעות האלה, מצוי בספרייה הממלכתית של ניו סאות' ויילס.
הוא הציג באגודה לאמנות ויקטוריאנית במלבורן בשנת 1853, ובתערוכה האוניברסלית בפריז בשנת 1855. שיפור בסופו של דבר בכלכלת אוסטרליה בשנות ה-1850 המאוחרות יותר (בעיקר בגלל גילוי הזהב) הביא לעלייה משמעותית בהזמנות ממנו.
בשנת 1862 קיבל מכתב מדרווין, ובירך אותו על ההצלחה של "מוצא המינים". הוא שלח לדרווין ציור צבעי מים של נהר בריסביין שהציג בתערוכה הבינלאומית בלונדון. בשנת 1863 הפך לעוזר ספרן בספרייה הפרלמנטרית, והבטיח את מעמדו הכספי, אך קיצץ את הזמן שהיה יכול להשקיע בעבודה אמנותית. עם זאת, הוא הציג בתערוכה הבינלאומית בפריז בשנת 1867 ומצא זמן לחנך כישרונות אוסטרלים שאפתנים כמו הציירת מרי הרייט גאדי.
הוא קיבל את העבודה הציבורית הראשונה שלו בשנת 1872, מהגלריה הוויקטוריאנית (לימים הגלריה הלאומית של ויקטוריה), עבור ציור צבעי מים של מפלי אפסלי ליד וולצ'ה, ניו סאות' ויילס, ועבודה שנייה בשנת 1875 מהאקדמיה לאמנויות של ניו סאות' ויילס, שבמועצה שלה היה חבר בשנת 1877.
משנות 1860 התדדרה בריאותו והוא נפטר מהתקף לב ב־21 באוגוסט 1878.
הוא נקבר בטקס פרטי בפארק סנט תומאס רסט, צפון סידני.
כמו אמנים רבים, מרטן לא זכה להכרה אוניברסלית בחייו, אך בשנת 1910 עבודותיו הוצגו בפתיחת גלריית מיטשל בספרייה הממלכתית של ניו סאות' ויילס.
גלריה

סידני
טהיטי
טהיטי
הכניסה למונטווידאו
ה"ביגל"
צ'ארלס דרווין
יליד בארץ האש
שודד דרום אמריקאי
רישום
רישום האי צ'ילואה
רישום טהיטי
רישום האורגת
הערות שוליים

↑  "The Late Mr.Conrad Martens". Australian Town and Country Journal. XVIII (451). New South Wales, Australia. 31 August 1878. p. 13. Retrieved 21 May 2018 – via National Library of Australia.
↑  Conrad Martens: The second voyage of the HMS 'Beagle', webarchive.nationalarchives.gov.uk
↑  https://www.darwinproject.ac.uk/letter/DCP-LETT-3398.xml, Darwin Correspondence Project (באנגלית)
↑  Douglas Dundas, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437589605171  ADB: martens-conrad-2434  AGSA: 3415  autores.uy: 4714  DAAO: conrad-martens  DSI: 2124  FNZA: 9569  GND: 119414139  ISNI: 0000 0000 6675 9328  LCCN: n88156333  NGV: 1967  RKD: 52869  SNAC: w61g22vr  SUDOC: 119443929  TePapa: 1475  Trove: 588579  ULAN: 500030872  VIAF: 25412000   WorldCat (עם VIAF): 25412000
רוברט ג'. לאנג

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1961 (בן 63) דייטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2013) 
 www.langorigami.com
 תרומות עיקריות
 התמחה בלייזרים ומוליכים למחצה, אמן אוריגמי בולט
 
רוברט ג'. לאנג (אנגלית: Robert J. Lang; נולד ב-4 במאי 1961) הוא מדען ואמן אוריגמי בולט.
לאנג נולד ב-4 במאי 1961 באוהיו וגדל באטלנטה. הוא למד לדוקטורט בפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, התמחה בלייזרים ומוליכים למחצה וחתום על עשרות פטנטים ומאמרים בתחום.
מגיל שש עסק לאנג באוריגמי ובבגרותו החל לחקור את המתמטיקה של קיפול משטחים. הוא פיתח אלגוריתמים לתכנון דגמי אוריגמי מורכבים ותכנן, על בסיס מחקרו זה, מאות דגמי אוריגמי מהמורכבים שנוצרו אי-פעם. כמו כן, פיתח קיפול בטיחותי יותר עבור כריות אוויר לרכב ואף סייע בתכנון טלסקופ חלל בעל עדשה מתקפלת עצומה בקוטר 100 מטר עבור משרד האנרגיה האמריקני.
כיום מתגורר לאנג בקליפורניה.
ראקובסקי

ערך זה עוסק בעיר בבולגריה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ראקובסקי (בבולגרית: Раковски) היא עיר בדרום בולגריה בשטח מחוז פלובדיב, השוכנת 142 קילומטרים מהבירה סופיה ו-25 קילומטרים מבירת המחוז פלובדיב.
היסטוריה

שרידי ישוב מאורגן שנתגלו באזור מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית. בהמשך עבר השטח לשליטת האימפריה הרומית. במהלך המאה ה-14 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. עדויות לקיומם של 3 כפרים במקום מצויות בתעודות עות'מאניות משלהי המאה ה-15. ראקובסקי הוקמה ב-1966 כתוצאה מאיחודם של שלושת הכפרים: גנרל ניקולאבו, סקירובו ופארצ'ביץ'. העיר נושאת את שמו של המהפכן הבולגרי גאורגי ראקובסקי שהיה אחד מראשי תנועת התחייה הלאומית הבולגרית באמצע המאה ה-19.
כלכלה

כלכלת העיר נסמכת על תעשיית טקסטיל, כימיקלים ועיבוד מזון. בסמיכות לעיר הוקם ב-2004 אזור תעשייה מחוזי. כמו כן בשטח הרשות המקומית קיימים שטחים חקלאיים ובהם מגדלים חיטה, שעורה, חמניות וירקות.
דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מצויה במגמת גידול מתונה. אף על פי ששיעור התמותה גדול משיעור הילודה, קיים מאזן הגירת עבודה חיובי לעיר, בעיקר מאז הקמתו של אזור התעשייה. בין 2007 ל-2010 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 1.6 אחוזים. מרבית תושבי העיר הם קתולים וזאת בניגוד למאפייני האוכלוסייה בבולגריה שרובה נוצרית אורתודוקסית. בעיר מספר כנסיות ומנזרים.
רוברט שול

| --- | --- |

רוברט שול
 לידה:  13 באפריל 1891 מינהארט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  25 באוקטובר 1973 (בגיל 82) מינכן, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  All-German People's Party 
 
 
רוברט שול (בגרמנית: Robert Scholl‏; 13 באפריל 1891 - 25 באוקטובר 1973) היה פוליטיקאי גרמני מתנגד לנאציזם. הוא היה ראש עיריית אינגרשיים בין השנים 1917–1920, ראש עיריית פורכטנברג בין השנים 1920–1930 וראש עיריית אולם בין 1945–1948. עם זאת, את עיקר פרסומו הוא קנה כאביהם של הנס וסופי שול.
ביוגרפיה

שול נולד ב-13 באפריל 1891 במינהארט שבקיסרות הגרמנית. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס לחיל הרפואה בצבא הקיסרות הגרמנית, ובתקופה זו פגש את מגדלנה מילר (1881-1958), ונישא לה ב-1917. באותה שנה נבחר שול לתפקיד ראש עיריית אינגרשיים. הוא החזיק בתפקיד עד 1920 עת התמנה לראש עיריית פורכטנברג. בתפקיד זה הוא החזיק עד 1930. היו להם שישה ילדים: אינגה, הנס, אליבת, סופי, ורנר ומתילדה (נפטרה בגיל שנה). ב-1930 עברה המשפחה ללודוויגסבורג ובשנת 1932 לאולם, שם הקים שול חברת מס וחשבונאות.
לאחר שעלתה המפלגה הנאצית לשלטון, התלהב ממנה הנס, ועד מהרה סחף אחריו את כל אחיו ואחיותיו. רוברט לעומת זאת, היה מתנגד חריף לנאציזם, ונהג לנהל ויכוחים ארוכים על כך עם הנס. בעיניו של רוברט היה היטלר "נוכל אשר עתיד לגרור את כל העם הגרמני אל התהום." עם זאת, בהיותו ליברלי, הוא האמין שיש לתת לילדיו חירות לבחור את דרכם ולפיכך לא כפה עליהם להתרחק מהנאצים. במהלך יום המפלגה בנירנברג בנובמבר 1935, קיבל הנס את הכבוד לשאת את דגל ההיטלריוגנד במצעד. עם זאת, במהלך הכנס הוא חווה משבר שגרם לו לעבור מתומך בנאציזם למתנגד לו. בעקבותיו של הנס, הפכו גם שאר האחים לשונאי הנאציזם. רוברט עודד אותם כאשר סיפר להם על מחנות הריכוז שמפעיל המשטר. כאשר ילדיו ניסו לטעון שאולי היטלר לא יודע על המחנות, התפרץ עליהם רוברט בזעם: "ואיך הוא לא יודע, כאשר [המחנות] עומדים על תלם כבר שנים, וידידיו הקרובים ביותר הקימו אותם? מדוע לא השתמש בסמכותו כדי לבטל אותם מיד?".
מושפעים מהטפותיו של רוברט, ורנר והנס הצטרפו לקבוצת נוער מחתרתית שכונתה "1 בנובמבר 1929" (על שם התאריך שבו הוקמה). הקבוצה הייתה מיועדת לבנים בלבד, כך שהבנות לא יכלו להצטרף. עם זאת, כאשר נודע לשלטונות שהנס עומד באש הסניף של הקבוצה באולם, הם החליטו להעניש באופן קולקטיבי את כל משפחת שול. בסוף נובמבר 1937, נלקחו הנס, ורנר, סופי ואינגה למעצר. הבנות שוחררו כמעט מיד, וורנר זמן קצר לאחר מכן. הנס נותר במעצר ארבעה שבועות ושוחרר רק תודות להתערבות ידידיו. האירוע הפך את משפחת שול כולה למתנגדת חריפה לנאצים. בסופו של דבר ייסדו הנס וסופי, ללא ידיעת הוריהם, את מחתרת הסטודנטים "הוורד הלבן". ב-1942 נידון רוברט לארבעה חודשי מאסר לאחר שאחת ממזכירותיו שמעה אותו מדבר נגד היטלר. סופי, שרצתה לנחם אותו, הגנבה לתאו את אחד מהעלונים שהיא ואחיה פרסמו נגד הנאצים. רוברט התלהב מאוד מהעלון, אולם מיהר לשאול: "סופי, אני מקווה שאת לא מעורבת בדברים האלה". סופי מיהרה להשיב: "איך עלה הדבר על דעתך... לי אין שום קשר לזה". ב-22 בפברואר 1943 התגלתה פעילותם המחתרתית של הנס וסופי, ושניהם הוצאו להורג. חמישה ימים לאחר מכן נידון רוברט ל-18 חודשי מאסר בגין האזנה לשידורי הרדיו של האויב.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, שימש רוברט שול כראש עיריית אולם מ-1945 עד 1948. הוא היה חבר בפרלמנט של באדן-וירטמברג. ב-1952 ייסד שול יחד עם גוסטב היינמן מפלגה פוליטית החדשה, מפלגת העם הגרמנית (GVP). בין חברי המפלגה נמנו יוהאנס ראו, לימים נשיא גרמניה וארהרד אפלר, לימים השר לשיתוף פעולה כלכלי של גרמניה. המפלגה תמכה במשא ומתן עם ברית המועצות במטרה לאחד את גרמניה ולהפוך אותה לנייטרלית בין הגוש המערבי לגוש המזרחי, אך ה-GVP לא הצליחה למשוך רבים מהבוחרים. ב-1957 פיזרו שול והיינמן את המפלגה. שול נפטר בשטוטגרט ב-25 באוקטובר 1973 בגיל 82.
בסרט משנת 2005 - "סופי שול - הימים האחרונים", מגולם רוברט שול בידי יורג הופ.
הערות שוליים

↑  Axelrod, Toby (בפברואר 2001). Hans and Sophie Scholl: German Resisters of the White Rose. Rosen Publishing Group. p. 26. ISBN 0-8239-3316-4. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Spitz, René (25 במאי 2002). The Ulm School of Design: A View Behind the Foreground. Edition Axel Menges. p. 40. ISBN 3-932565-17-7. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  דני אורבך, ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 153.
↑  דני אורבך, ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 155.
1 2  דני אורבך, ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 156.
↑  דני אורבך, ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 159.
↑  Michalczyk, John J. (1997). Resisters, rescuers, and refugees: Historical and Ethical Issues. Rowman & Littlefield. p. 53. ISBN 1-55612-970-X.
↑  דני אורבך, ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 176.
↑  גוסטב היינמן, באתר קרן פרידריך אברט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4742685  GND: 119526751  VIAF: 10658095   WorldCat (עם VIAF): 10658095