stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)
הערות שוליים

1 2  "Salt Lake City 2002 Official Report - Volume 1" (PDF). Salt Lake Organizing Committee. LA84 Foundation. 2002. אורכב מ-המקור (PDF) ב-6 במאי 2010. נבדק ב-1 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Salt Lake City 2002 Official Report - Volume 3" (PDF). Salt Lake Organizing Committee. LA84 Foundation. 2002. אורכב מ-המקור (PDF) ב-20 בפברואר 2012. נבדק ב-1 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| ישראל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | הלסינקי (1952) • מלבורן (1956) • רומא (1960) • טוקיו (1964) • מקסיקו סיטי (1968) • מינכן (1972) • מונטריאול (1976) • לוס אנג'לס (1984) • סיאול (1988) • ברצלונה (1992) • אטלנטה (1996) • סידני (2000) • אתונה (2004) • בייג'ינג (2008) • לונדון (2012) • ריו דה ז'ניירו (2016) • טוקיו (2020) • פריז (2024) |  |
| משחקי החורף | לילהאמר (1994) • נאגנו (1998) • סולט לייק סיטי (2002) • טורינו (2006) • ונקובר (2010) • סוצ'י (2014) • פיונגצ'אנג (2018) • בייג'ינג (2022) |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)  |
| --- | --- | --- |
|  החלקה אומנותית | אלכסיי בלצקי • נטליה גודינה • גלית חייט • סרגיי סחנובסקי |  |
|  החלקה מהירה במסלול קצר | אולגה דנילוב |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יצחק איש-הורביץ

| --- | --- |

יצחק איש-הורביץ
 לידה:  25 בדצמבר 1931 עקרון, ארץ ישראל 
 פטירה:  21 בדצמבר 2018 (בגיל 86) 
 מדינה:  ישראל
 פעילות בולטת:  מנכ"ל תדיראן תקשורת, מנכ"ל משרד התקשורת
 השכלה:  תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה,
 מקצוע:  מנהל כללי
 
יצחק איש-הורביץ (25 בדצמבר 1931 – 21 בדצמבר 2018) היה מנכ"ל ישראלי. כיהן כמנכ"ל תדיראן תקשורת, וכמנכ"ל משרד התקשורת.
קורות חייו

יצחק איש-הורביץ נולד במושבה עקרון (מזכרת בתיה כיום) כבן אמצעי ולו שתי אחיות. בנם של לאה ובן-ציון איש-הורביץ. נצר לרב ישעיה הלוי הורוביץ את לימודיו היסודיים עשה במושבה, ובסיומן זכה במלגה והתקבל לגימנסיה ברחובות. בהיותו תלמיד כיתה י" נבחר ליו"ר ועד התלמידים של כל הגימנסיה. בחופשת הקיץ השתתף בקורס מ"כים של ההגנה. את מירב זמנו בכיתה י"א הקדיש במסגרת הפלמ"ח לליווי שיירות שעברו בכפרים ערביים. בשנת 1948 גויס לצה"ל, והתמנה למ"כ בגדוד הראשון של הנח"ל.
ב-1950 עד 1954 למד הנדסת אלקטרוניקה בטכניון, במלגה מאת העתודה האקדמית.
ב-1954 במהלך לימודיו בטכניון סיים קורס קצינים בהצטיינות ואת סיכת הקצין ענד לו הרמטכ"ל, רב-אלוף יגאל ידין. ב-1956 התמנה לקצין הטכני של חיל הקשר בפיקוד דרום. במלחמת סיני טיפל בקשר רדיו-טלפון בין המפקדות לבין היחידות בשטח ובפיתוח מכוניות הקשר שנשלחו אל השטח. לאחר המלחמה התמנה לקצין הטכני של המטכ"ל, והיה אחראי להתקנות בבור, מקום מושבו של הפיקוד העליון של צה"ל.
בשנת 1957 נישא לחנה לבית וינוגרד, עורכת דין ועיתונאית, ונולדו להם שלושה ילדים.
מ-1962 עד 1987 היה חבר בהנהלת תדיראן. בשנת 1965 הקים את תדיראן תקשורת אותה ניהל עד 1980. מ-1981 עד 1984 כיהן כסמנכ"ל לתכנון, מחקר ופיתוח ומ־1984 עד 1987 כיהן כנשיא שלוחת תדיראן בארצות הברית והתגורר בניו יורק.
ב-1987 ניהל את JIM – JERUSALEM INSTITUTE OF MANAGEMENT – מכון מחקר של אוניברסיטאות הרווארד ותל אביב.
ב-1988 מונה על ידי שר התקשורת גד יעקבי לתפקיד מנכ"ל משרד התקשורת. בהמשך כיהן כחוקר בכיר במרכז לחיזוי טכנולוגי באוניברסיטת תל אביב ויועץ לשר התקשורת.
איש-הורביץ היה חבר בוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה וניהל את הקונסורציום לתקשורת לוויינים.
היה חבר בוועדות ציבוריות בתחום התקשורת וביניהן: ועדת בועז, ועדת גרונאו ועדת רשות התקשורת ובמספר דירקטוריונים כולל של חברת נטוויז'ן וצח"מ בקיבוץ אפיקים.
כיהן כנשיא הסניף הישראלי של אגודת מהנדסי החשמל AEEE, נשיא מועדון תל אביב – יפו של רוטרי, עמית פול האריס של "רוטרי" העולמי, יו"ר העמותה לחקר משפחת הורוביץ, ופעיל בארגון "בקול" לכבדי שמיעה ובמרכז יום לקשיש בשכונת התקווה.
הערות שוליים

↑  הממשלה אישרה מינוי יצחק איש-הורוביץ למנכ"ל משרד התקשורת בעיתון מעריב, באתר הספרייה הלאומית, 16 במאי 1988
↑  מרכזת משוכללת פותחה ב"תדיראן", בעיתון דבר, אתר הספרייה הלאומית, 9 בספטמבר 1977
↑  אפי לנדאו, ‏יצחק איש-הורביץ התפטר מוועדת רשות התקשורת, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2002
יחסי בוסניה והרצגובינה – סרביה

| יחסי בוסניה והרצגובינה – סרביה |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: סרביה


בוסניה והרצגובינה: סרביה
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 77,474
אוכלוסייה
3,158,147: 6,724,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 75,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 11,181
משטר
רפובליקה

יחסי בוסניה והרצגובינה–סרביה הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה לסרביה. המדינות המודרניות היו שתיהן חלק מיוגוסלביה. רוב האוכלוסייה בשתי המדינות מדברת אחת מהניבים של סרבו-קרואטית.
לבוסניה והרצגובינה שגרירות בבלגרד. לסרביה שגרירות בסרייבו וקונסוליה כללית בבאניה לוקה. שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה והסכם הסחר החופשי במרכז אירופה (CEFTA). סרביה היא מדינה מועמדת רשמית לחברות באיחוד האירופי ובוסניה מוכרת כמדינת מועמדות פוטנציאלית על ידי האיחוד האירופי.
גאוגרפיה

שתי המדינות ממוקמות במערב הבלקן ובדרום-מזרח אירופה. הם חולקים גבול לאורך 357 ק"מ לאורך הדרינה.
יוגוסלביה

לאחר מלחמת העולם הראשונה התאחדו ממלכת סרביה, ממלכת מונטנגרו ומדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, שהייתה קודם לכן חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, והקימו את ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שהפכה בשנת 1929 לממלכת יוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות תחת כיבוש גרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה הוקמה יוגוסלביה מחדש, בראשותו של טיטו. בשנת 1991 הכריזה בוסניה והרצגובינה על עצמאותה, לאחר שקדמו לה במהלך זה סלובניה וקרואטיה.
יוגוסלביה > מלחמת בוסניה

בין אפריל 1992 לדצמבר 1995, על רקע התפרקות הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, התרחשה מלחמת בוסניה. הכוחות התוקפים העיקריים הזדהו כסרבים וכקרואטים של בוסניה והרצגובינה, לרבות משִטחי רפובליקה סרפסקה והקהילה הקרואטית של הרצג בוסניה (כלומר מתוך המדינה). כוחות אלה הונהגו וזכו לאספקה מן המדינות סרביה וקרואטיה (כל מדינה והקהילה האתנית הקשורה אליה), ומבוסניה והרצגובינה עצמה (אז "הרפובליקה של בוסניה והרצגובינה"). בשלביה המאוחרים השתתפו במלחמה גם כוחות נאט"ו. במהלך המלחמה ביצעו שני הצדדים פשעי מלחמה, ואזרחים רבים משני הצדדים נרצחו באכזריות, כחלק מטיהור אתני.
2015

ב-8 ביולי 2015, רוסיה הטילה וטו על החלטת מועצת הביטחון של האו"ם, אשר גינתה את טבח סרברניצה כרצח עם. הווטו זכה לשבחים על ידי רפובליקה סרפסקה וסרביה, וזכה לשבחים על ידי נשיא סרביה, טומיסלב ניקוליץ', אשר קבע כי רוסיה "מנעה ניסיון להכתים את האומה הסרבית כרוצחת עם" והוכיחה עצמה כחברה אמיתית וכנה.
ראש ממשלת סרביה, אלכסנדר ווצ'יץ', שהוזמן על ידי ממשלת בוסניה להשתתף באנדרטה השנתית בסרברניצה ב-11 ביולי 2015 כדי לכבד את זכרם, הותקף על ידי אספסוף ההמון באבנים, בקבוקים וחפצים אחרים ונאלץ להימלט מהטקס.
בסרייבו נאסרה אזכרה מתוכננת לקרבנות מבצע "אולוג'ה".
כלכלה

סרביה היא המשקיעה השנייה בגודלה בבוסניה והרצגובינה, על פי נתונים שנפרסו ממאי 1994 עד דצמבר 2013.
תרבות

הסרבים והבוסניאקים שייכים אתנית ולשונית לעמים הדרום סלאביים.
רוב האוכלוסייה בסרביה ובוסניה והרצגובינה מדברות סרבו-קרואטית. אחד בניבים שלו, סרבית, הוא השפה הרשמית בשתי המדינות. בוסנית וקרואטית, הניבים האחרים של סרבו-קרואטית בבוסניה והרצגובינה, מוכרים כשפות מיעוט של סרביה.
דמוגרפיה > סרבים בבוסניה והרצגובינה

הסרבים הם אחד משלושת העמים המרכיבים את בוסניה והרצגובינה יחד עם בוסניאקים וקרואטים. מדובר בקבוצה האתנית השנייה בגודלה, המונה 1,086,733 (30.78%) על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2013. הקהילה מתרכזת ברפובליקה סרפסקה (המונה 970,857; 82.95%), אחת משתי הישויות המרכיבות את בוסניה והרצגובינה. הסרבים משתייכים בעיקר להיכנסייה המזרחית האורתודוקסית.
דמוגרפיה > בוסניאקים בסרביה

בוסניאקים הם מיעוט מוכר בסרביה. מדובר בקבוצה האתנית הרביעית בגודלה, המונה 145,278 (2.02%) על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2011. הקהילה מרוכזת באזור סנג'ק בדרום מערב סרביה. הבוסניאקים משתייכים בעיקר לדת המוסלמית הסונית.
רפובליקה סרפסקה

את תחילתו של שיתוף פעולה רשמי ניתן לייחס למלחמת בוסניה; רפובליקה סרפסקה קיבלה תמיכה מסרביה. בהסכם דייטון ייצג נשיא הרפובליקה של סרביה סלובודן מילושביץ' את האינטרסים הבוסנים הסרבים עקב היעדרו של רדובאן קאראג'יץ'. הסכם דייטון הבטיח את זכותם של גורמים בבוסניה והרצגובינה ליצור קשרים מקבילים מיוחדים עם מדינות שכנות התואמות את הריבונות הטריטוריאלית של בוסניה והרצגובינה. ההסכם על יחסים מקבילים מיוחדים נחתם ב-28 בפברואר 1997. ההסכם יושם ב-15 בדצמבר 2010. עד כה התקיימו מספר לא מבוטל של ישיבות פורמליות ובלתי פורמליות בין נציגי שני הצדדים.
יעקב פישר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1860 דונפלדוואר, הונגריה 
 פטירה:  17 בדצמבר 1920 (בגיל 60) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1885) 
 
יעקב פישר (בהונגרית: Fischer Jakab;‏ 11 בנובמבר 1860, דונפלדוואר – 17 בדצמבר 1920, בודפשט) היה הרופא הראשי של בית החולים הממלכתי בברטיסלאבה, (אז חלק מממלכת הונגריה) מפקח על בריאות הציבור, הוא היה דודו של הכירורג הפרופסור אנדרה מקאי.
ביוגרפיה

יעקב פישר נולד בדונפלדוואר כבנם של הרב חנוך פישר ושל אנה (נינה) הרמן. אביו למד ישיבה בברטיסלאבה ולאחר מכן למד פילוסופיה באוניברסיטת פראג. המשפחה עברה מאוחר יותר לעיר מאקו. אמו נפטרה בשנת 1873 ואביו גידל את ילדיו לבד מאז. שני בנים וארבע בנות: אמיל, יעקב, הרמינה, רוזליה, רגינה וריזה. מאוחר יותר הפך אמיל למשורר בשם אמיל מקאי.
בסיום ילדותו במאקו למד יעקב פישר בגימנסיה הפיאריסטית בסגד, אך בשל השיטפון וההצפות בעיר סיים את בחינות הבגרות בשנת 1879 בעיר נובי סאד. בין השנים 1879–1885 היה סטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד) ואז בשנים 1885–1886 שירת שרות צבאי בבית החולים של חיל המצב של וינה. בשנים 1886–1887 היה מתמחה בחדר הניתוחים של המרפאה הכירורגית בבודפשט, ובין השנים 1888–1890 היה מתמחה בבית החולים הפסיכיאטרי המלכותי בבודה. בשנת 1890 מונה לרופא הראשי של בית החולים הממלכתי של ברטיסלאבה. משנת 1892 עבד גם כרופא משפטי מלכותי.
אשתו הייתה הרמינה לייטרסדורף, אותה פגש בנשף בשנת 1892. היא באה ממשפחה יהודית ותיקה בברטיסלאבה ואביה, ליפוט לייטרסדורף, היה בעל בתים בברטיסלאבה וסיטונאי בדי לבד, מאבות העיר ואיש ציבור. הם התחתנו בספטמבר 1893. היא נשארה אלמנה במשך 18 שנים לאחר מותו ונפטרה ב-3 בנובמבר 1938 בבודפשט. בנם אנטל פישר היה גם הוא רופא וראומטולוג, ומשנת 1965 גם Ph.D. ברפואה (בנוסף לתואר M.D.)
יעקב פישר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
עבודתו

שמו של יעקב פישר קשור להקמת המחלקה הפסיכיאטרית בברטיסלאבה והוא עמד בראשה כמעט שלושים שנה. בנוסף לייסוד טיפול פסיכיאטרי, הוא גם ביצע פעילויות ארגון מדעיות מצטיינות. הוא היה גם מזכיר האגודה למדעי הרפואה והטבע בברטיסלאבה.
מאמריו הרבים פורסמו כלהלן:
בכתב העת "רפואה" (Gyógyászat) 1888. על ההשפעות של Hyoscin (כיום שמו Scopolamine)
ה-Antifebrin (כיום שמו Acetanilid) בפסיכיאטריה, 1889
הרהורים בשאלת האחריות הפלילית
הפעולה של הפרעות נפשיות לאחר ביצוע הפשע, 1891
הפרעות נפשיות בילדים, 1892
חולשת נפש בפני בית הדין, בסקירת בריאות הציבור (1891–1892. מחלות נפש בהונגריה)
בחוברות הקליניות (1892. על נוירסטניה)
כמה מאמריו פורסמו ב"דפי הבירה" (Fővárosi Lapok)
ב"אומה" (Nemzet)
בפשטי נפלו
ב"ידיעון מערב-הונגריה (Nyugatmagyarországi Hiradó)
פעילותה הציבורית מתועדת בהודעות העמותה (חוברות שנה).
אנדרטת 1906-1856. עורך יעקב פישר וטיבאדר אורטוואי וקארוי פוליקייט. ברטיסלאבה, 1907
לקריאה נוספת

יאנוש פישר: זכרונות
מפגש הנצחה של יעקב פישר
עורך קארוי קפרונצאי: פרסומים בהיסטוריה רפואית 234–237. (בודפשט, 2016) חומר הזכייה של יעקב פישר. יאנוש פישר: חייו של יעקב פישר. עמ' 135.
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים.
אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מצטיינים. בודפשט, מכבי, 2001.
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002., a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. יעקב פישר
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. V. ker. állami halotti akv. 618/1920. folyószáma alatt.
↑  Ország-Világ, 1893. szeptember 17. / 38. szám.
↑  Budapest II. ker. állami halotti akv. 465/1938. folyószám.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 84827422   WorldCat (עם VIAF): 84827422
יצחק פלקסר

הרב יצחק פלקסר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב יצחק דוד פלקסר (י"א בטבת ה'תרע"ז, 5 בינואר 1917 - י' באייר ה'תשנ"ט, 26 באפריל 1999) היה רב ישראלי ממוצא פולני, מראשי ישיבת שפת אמת בירושלים, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל וראב"ד בד"צ אגודת ישראל.
ביוגרפיה

נולד בולוצלאווק שבפולין לבתיה דבורה ולרב ישראל פלקסר. בשנות ה-30 של המאה ה-20 למד בישיבת חכמי לובלין מפי הרב מאיר שפירא, הרב אריה צבי פרומר והרב אברהם שמעון הלוי אנגל-הורוביץ. אמו נפטרה בשנת 1938. בשנת תרצ"ו (1936) עלה לארץ ישראל. אביו, שני אחיו ושתי אחיותיו נספו בשואה.
למד בשנים ה'תש"א-ה'תש"ב בבית המדרש של חסידות קוידנוב בשכונת בית ישראל בירושלים עם תלמידים נוספים של ישיבת חכמי לובלין שהצליחו להימלט ולהגיע לארץ ישראל, בהם: הרב שמואל הלוי ואזנר והרב אברהם לנדא מסטריקוב. לאחר מכן נכנס ללמוד בישיבת שפת אמת של חסידות גור בירושלים וכן למד בישיבת בית זבול. בהמשך, בסוף שנות ה-40 התמנה כר"מ בישיבת שפת אמת של חסידות גור בירושלים, ובמשך שנים נחשב כאחד מראשי הישיבה, עד פטירתו. בסוף שנות ה-50 החל גם לשמש כדיין בבד"צ אגודת ישראל ולימים עמד בראש בית הדין. בשנת ה'תשמ"ט התמנה כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
חיבר את ספרו שערי יצחק על התלמוד בבלי ב-17 כרכים.
נפטר לאחר מחלה ממושכת בי' באייר ה'תשנ"ט, 26 באפריל 1999 ונטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות.
לקריאה נוספת

עטרת יצחק: לזכרו של רבי יצחק דוד פלקסר. ירושלים תש"ס
חנוך ריגל, כארי יתנשא, ירושלים: נחום פלקסר, 2009
יצחק בונה (בלקס)

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1907 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 בינואר 1980 (בגיל 72) 
 שם לידה:  יצחק בלקס 
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 
יצחק בונה (בֶּלקֵס; 4 בספטמבר 1907 – 15 בינואר 1980) היה אדריכל ישראלי, בוגר הטכניון, אשר פעל בארץ ישראל החל מהמחצית השנייה של שנות ה-30 ועד לשנות ה-70. גוף עבודותיו כולל כ-50 מבנים שתכנן עבור המגזר הפרטי והציבורי, בתל אביב ומחוצה לה. אחדים מבנייניו בתל אביב הוכרזו כמבנים לשימור ומהווים חלק מהעיר הלבנה של תל אביב.
קורות חיים

יצחק בונה, בן יעקב ולאה בֶּלקֵס, נולד בוורשה, פולין, החמישי מבין שישה ילדים, בן למשפחה ציונית אמידה שעסקה במסחר של חומרי בניין בכל אירופה. אמו ואחת מאחיותיו נספו בשואה.
בלקס עלה לארץ ישראל בשנת 1925, בהיותו בן 18, על מנת ללמוד ב"מחלקה לבנייה ולסלילה" בטכניון בחיפה. הוא היה חניכו של פרופ' אלכסנדר ברוולד, איתו יצא לסיורים לימודיים במזרח התיכון: בלבנון, בסוריה, בעבר הירדן ובמצרים.
עם סיום לימודיו עבד תקופה בשבמצרים בשל המחסור בעבודת תכנון בארץ ישראל, והיה שותף לתכנון בית חולים ליולדות באלכסנדריה.
מדי שנה היה נוסע בחופשת הקיץ לוורשה לבקר את משפחתו. באחת מהחופשות הללו פגש את רעייתו לעתיד, פלה לבית צוקרמן, אחותו של מרדכי צאנין. השניים נישאו בשנת 1932, ופלה העתיקה את מקום מגוריה לארץ ישראל. השניים קבעו את ביתם בתל אביב, ונולדו להם שלושה ילדים: אילנה, נאוה ודן.
בשנת 1933 חבר לאדריכל מרדכי זברודסקי, והשניים הקימו משרד תכנון זברודסקי את בלקס ברחוב יהודה הלוי 40 בתל אביב. יחדיו תכננו בנייני דירות, אך בשנת 1939 נאלצו לסגור את המשרד בשל מחסור בעבודה. באותה השנה עיברת יצחק את שם משפחתו מבֶלקֵס (Belkes) לבונה (Bonneh).
בין השנים 1942-1945 עבד בונה במחלקת ההנדסה של עיריית תל אביב בתכנון ובפיקוח, תחת מהנדס העיר משה עמיעז.
בשנת 1945 פתח שוב משרד אדריכלים, הפעם לבדו. הוא תכנן בנייני מגורים רבים עבור קבלנים פרטיים בתל אביב וסביבותיה. כמו כן נשכר על ידי גופי ההסתדרות השונים לביצוע עבודות, ביניהן: סניפים של בנק הפועלים, סניפים של לשכת המס של ההסתדרות, בית פעילי ההסתדרות והמכון האפרו-אסייתי (רחוב בארי, תל אביב; נהרס). מבני ציבור נוספים העסיקו את בונה כמו בניינה הראשון של עיריית נתניה.
בשנות ה-60, לאחר שסגר את משרדו, הוזמן על ידי מזכ"ל הוועד הפועל לעמוד בראש מחלקת הנכסים של ההסתדרות. במסגרת תפקידו דאג לתחזוקתם של הבניינים הרבים וניהל את הליכי התכנון של הבנייה החדשה. בונה ניסח את פרוגרמות התכנון, הזמין משרדי אדריכלים לבצוע עבודות התכנון, השגיח באופן צמוד על תכנון וניהול הפרויקטים. כך הוקמו מפעלי תרבות ונופש רבים ברחבי הארץ כדוגמת "כפר הנופש הצרפתי" באשקלון, מלון "מלכת שבא" באילת, בית ההבראה של "מבטחים" בזכרון יעקב ועוד. כמו כן, שימש בונה כבורר בסכסוכים הקשורים לבניה שעלו בבניין היכל התרבות בתל אביב, ובבניין עיריית תל אביב-יפו.
בונה היה מוכר בקהילת האדריכלים וחברם הקרוב של האדריכלים דב כרמי, בנימין אידלסון, זכי שלוש ואחרים. ביתו שימש כמקום מפגש בו התכנסו לעיתים קרובות חבריו השונים, ובמרפסתם התקיימו משחקי ברידג' בימי שבת אחר הצהריים. דב כרמי, שהעריך מאוד את יכולותיו המקצועיות של בונה, שיתף עמו פעולה בפרויקטים שונים שתכנן. בונה היה צלם חובב, ושמר מאות תצלומים ותשלילים. אלו נשמרו באלבומים וכאוספים המוחזקים אצל ילדיו.
הוא נפטר ב-15 בינואר 1980 ונקבר בבית העלמין בחולון.
פרויקטים נבחרים

(רשימה חלקית)
מבנים שתוכננו במסגרת זברודסקי את בלקס:
מבני מגורים:
רחוב מנדלסון 4 תל אביב
שדרות רוטשילד 131 תל אביב
שדרות ח"ן 7 תל אביב
שדרות בן ציון 30 תל אביב
רחוב מרכז בעלי מלאכה 22 תל אביב
רחוב יהודה הלוי 73 תל אביב
רחוב יהודה הלוי 86 תל אביב
מבנים ציבור ומסחר:
בניין החברה לפיתוח חוף נתניה, נתניה
בניין העירייה הראשון של נתניה
מבנים שתוכננו במסגרת משרד י. בונה:
מבני מגורים:
רחוב הנביאים 6 תל אביב
רחוב השופטים 6 תל אביב
רחוב השופטים 12 תל אביב
רחוב השופטים 16 תל אביב
רחוב אבן גבירול 12 תל אביב
רחוב שטרוק 10 תל אביב
רחוב נצח ישראל 1 פינת מסריק 2 תל אביב
רחוב מאנה 8 פינת שדרות ח"ן 51 תל אביב
רחוב בארי 26
מבנים ציבור ומסחר:
בית פעילי ההסתדרות ע"ש אברהם לוינסון, רח' בארי תל אביב (נהרס)
המכון האפרו אסייתי, רח' נהרדעא תל אביב (נהרס)
בנק הפועלים סניף ראשי רחובות
בנק הפועלים אבן יהודה
בנק הפועלים לוד
לשכת המס חולון
לשכת המס כפר סבא
לשכת המס נתניה
שלט המשרד
ישיבת הרב קוק ביפו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 ישיבה גדולה
 תקופת הפעילות:  1909–1915 (כ־6 שנים) 
 מייסדים:  אברהם יצחק הכהן קוק 
 
ישיבת הרב קוק ביפו הייתה ישיבה גבוהה שהוקמה בשנת ה'תרס"ט (1909) ביפו, על ידי רבן של יפו והמושבות, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, ונסגרה בשנת 1915 בעקבות מלחמת העולם הראשונה. קודם להקמתה תוכנן ששמה יהיה "אוצר חיים", אך לא ידוע על שימוש בשם זה לאחר הקמתה.
ייסוד הישיבה

בשנת תרס"ז החל הראי"ה קוק בפעולות להקמת ישיבה ייחודית לבחורים כישרוניים מרחבי הארץ והעולם, שתכלול תוכני לימוד רבים ותגדל אנשים שישפיעו על המצב הרוחני והתרבותי בארץ־ישראל.
תוכנית הלימודים

תוכנית הלימודים בישיבה עוצבה על ידי הראי"ה קוק בשיתוף ר' שם טוב גפן, הסופר אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ (אז"ר), ד"ר נחמן שלזינגר, ד"ר יעקב שלום ענגיל, הרב ד"ר בנימין מנשה לוין, הרב ד"ר משה זיידל ואנשים נוספים. תוכנית הלימודים כללה בין היתר לימוד פנימיות התורה, אמונה ומחשבת ישראל, מדעים ושפות זרות. לתלמידים המעוניינים בכך, ניתנה אפשרות ללמוד מלאכת־כפיים בבית המלאכה של תלמוד התורה 'שערי תורה', אשר שכן בסמוך לישיבה. כל זאת בנוסף לסדרי הלימוד הרגילים הנהוגים בישיבות – לימוד ש"ס ופוסקים בבקיאות ובעיון – בהכוונתו של הראי"ה, ועל פי דרכו המיוחדת.
פעילות הישיבה במהלך השנים

לאחר כשנתיים של פעולות הקמה, בשנת תרס"ט, נפתחה הישיבה, וכמה עשרות תלמידים למדו בה במשך השנים, עד לסגירתה בסביבות שנת תרע"ה, בשל מלחמת העולם הראשונה. ככל הנראה, ברוב שנות פעילותה שכנה הישיבה בקומה השנייה במתחם המוסד 'שערי תורה' בשכונת נווה־שלום. בין מגידי השיעורים בישיבה היו הראי"ה, ר' זלמן שך, ר' שם טוב גפן ועוד. בין התלמידים המפורסמים שלמדו ב'אוצר חיים' ניתן למנות את הרבנים יצחק לוי, ישראל פורת ויהושע קניאל, הלל פרלמן ("מר שושני"), המשורר יוסף צבי רימון, ועוד.
לקריאה נוספת

ידידיה ונגרובר (עורך), רבי שם טוב גפן: פרקי חיים איגרות ומאמרים, מטולה: נזר דוד, תשע"ז, עמ' 27–33; 111–138
הרב מתניה אריאל, "לימודי החול בישיבת הרב קוק ביפו", אסיף ב, איגוד ישיבות ההסדר, תשע"ה, עמ' 307–329
ידידיה ונגרובר, "הישיבה החדשה 'אוצר חיים' שהננו ניגשים לייסד", המעיין, מכון שלמה אומן, תשרי תש"פ (231)
פנקסי הראי"ה ד, מכון הרצי"ה, תשע"ז, עמ' תסב-תצה.
פנקסי הראי"ה ג, מכון הרצי"ה, עמ' שא-שכג.
הערות שוליים

↑  שם הישיבה נזכר באיגרת ששלח הראי"ה, התפרסמה במאמר "הישיבה החדשה 'אוצר חיים' שהננו ניגשים לייסד: איגרות חדשות של מרן הראי"ה קוק זצ"ל בעניין הקמת הישיבה ביפו", בתוך כתב העת "המעיין", גיליון 60, עמ' 370-380.
↑  ידידיה ונגרובר, ר' שם טוב גפן: פרקי חיים איגרות ומאמרים, מטולה: נזר דוד, מהדורה שנייה, ה'תשע"ח, עמ' 27, באתר אוצר החכמה; שם, עמ' 121, מובאת התכתבות בנושא בין הראי"ה לרב שם טוב גפן. בחלק מהמסמכים אף נזכרה הישיבה בתור "ישיבה לתורה ולחכמת האמת" (עמ' 124).
↑  ראו לשלושה באלול, מכון הרצי"ה, ירושלים תשס"ג, עמ' מב.
1 2  ר' שם טוב גפן, עמ' 132.
↑  ראו אגרות הראי"ה א, איגרת קמו, עמ' קפז; אגרות הראי"ה ב, איגרת שעו; תשכג.
↑  ראו אגרות הראי"ה א, איגרת רח, עמ' רסא.
↑  ר' שם טוב גפן, עמ' 131.
יצחק פרחי

| --- | --- |

ציונו של הרב פרחי בהר הזיתים, ירושלים
 לידה:  1779 ה'תקל"ט צפת
 פטירה:  1853 (בגיל 74 בערך) ג' באייר ה'תרי"ג ירושלים
 כינוי:  המגיד הירושלמי
 מקום קבורה:  הר הזיתים, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ?–1853 
 רבותיו:  הרב יום-טוב אלגזי
הרב יצחק פרחי (מכונה "המגיד הירושלמי"; 1779 – 1853, ג' באייר ה'תרי"ג) היה חזן ודרשן, שד"ר ואיש ציבור ירושלמי יליד צפת, מרבני ועסקני ירושלים במאה ה-19, ומחבר ספרים רבים בעברית ובלאדינו.
ביוגרפיה

נולד בצפת לרב שלמה ולמרים פרחי בשנת 1779 (ה'תקל"ט). בשנת 1798 (ה'תקנ"ח) עבר להתגורר בירושלים בשל פטירת אביו. בירושלים למד אצל הרב יום-טוב אלגזי, ושימש את גדולי רבני ירושלים, בהם הרב אברהם שלום מזרחי.
נישא לאסתר, ובשנת 1828 (ה'תקפ"ח) יצא בשליחות כוללות ירושלים כשד"ר לטורקיה, וכשחזר שימש כחבר בבית הדין של הרב חיים אברהם גאגין. בשנת 1837 (ה'תקצ"ז) יצא בשנית לטורקיה ולמדינות הבלקן. בשנת 1848 (ה'תר"ח) יצא בשלישית לערי איטליה יחד עם ידידו, הרב לוי נחמיאש. במסעותיו חילק את ספריו, והודות לכך נפוצו ספריו בקהילות היהודיות ברחבי העולם.
בירושלים נמנה עם עסקני העדה הספרדית, והודות לפעילותו נוסדו בעיר חברות שונות לרווחת היישוב, בהן ישיבת "חיי עולם", שאף עמד בראשה, ודאגה בין היתר להיטיב את מצבו הכלכלי של הנוער היהודי בעיר. עסק רבות בענייני צדקה, נמנה עם מנהלי ישיבת 'תפארת ישראל', ובמשך שנים רבות שימש כחזן בבית הכנסת של קהילת יוצאי איסטנבול בעיר.
הודות לדרשותיו בהן שילב תוכחה ומוסר, נודע בכינוי "המגיד הירושלמי". מעמדו בירושלים סייע לו ליישב סכסוכים בקהילות השונות בעיר, ובין היתר חתם על כתב  פשרה בין כוללות העדה הספרדית לישיבת המקובלים בית אל בשנת 1844 (ה'תר"ד).
ספרו "טוב ירושלים" מכיל פרטים רבים אודות מצב מוסדות החסד בירושלים בתקופתו, ומתוכו ניתן לקבל הצצה אל התקופה ואל ארבעת הגופים העיקריים שתמכו כלכלית באנשי היישוב.
פרחי הלך לעולמו בירושלים ב-11 במאי 1853 (ג' באייר ה'תרי"ג) ונקבר בהר הזיתים.
חיבוריו

אמרי בינה - מוסר בלאדינו, בלגרד ה'תקצ"ח
זכות הרבים - דורש כתרי אותיות על הפרשיות, קושטנדינא ה'תקפ"ט
זכות ומישור - בלאדינו, סלוניקי ה'תרמ"ז
טוב בירושלים - גדול מעלות העיר הקדושה, מוסדות חסד, קופות ועוד, ירושלים ה'תר"ג
מוסר השכל - בלאדינו, קושטנדינא ה'תק"ץ
מיני מתיקה - כולל שלוש דרשות לפרשת זכור, ליבורנו ה'תר"ח
מרפא לעצם - פרקי מוסר השכל, קושטנדינא ה'תק"ץ, בגדאד ה'תרנ"ב
מתוק לנפש - דרשות ומוסר, ליבורנו ה'תרנ"ח
מתוק מדבש - דברי מוסר, ירושלים ה'תר"ג. בהמשך נדפס גם בזלקווא, וילנא, זיטומיר, לבוב, פולין, ורשה ועוד
צוף דבש - דברי מוסר ואמרי נועם לשבתות ולמועדים, ליבורנו ה'תר"ט, ירושלים ה'תרפ"ט
שבט מישור - מוסר, בליגוארדו ה'תקצ"ז
שיטות וביאורים על הש"ס ורמב"ם
יפה יפה

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"יָפֶה יָפֶה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-19 במרץ 2012, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר זכה להצלחה ועם צאתו כבש את פסגת המצעד של מדיה פורסט, והגיע למקום השלישי ברשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דיקלה ומור שלומוביץ, הולחן על ידי דיקלה והופק על ידי רן שם טוב. במקור, תוכנן השיר לתפקד כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום ה-21 של שרית חדד, אך בסוף הוחלט שלא לכלול אותו באף אלבום.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
וידאו קליפ

טרם הוציאה את הוידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל. האודיו זכה לויראליות נאה, ונכון ל-25 באוגוסט 2018, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב למיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 3 |  |
|  ישראל | רדיו לב המדינה | 24 |  |
יחסי סנט לוסיה – קוריאה הדרומית

| יחסי סנט לוסיה – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
סנט לוסיה: קוריאה הדרומית


סנט לוסיה: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
616: 99,720
אוכלוסייה
179,845: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,520: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,012: 33,126
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה: רפובליקה

יחסי סנט לוסיה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט לוסיה לבין הרפובליקה של קוריאה.
סקירה כללית

בין סנט לוסיה לבין הרפובליקה של קוריאה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט לוסיה לבין הרפובליקה של קוריאה כוננו ב-23 בפברואר 1979. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים מועטים והתקיימו ביניהן ביקורים רמי דרג שהגבירו את הדיאלוג הפוליטי ביניהן.