stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האמנות המודרנית בבריטניה
הערות שוליים

↑  J. Rothenstein, 'Philip Wilson Steer 1860-1942', in J. Rothenstein, Modern English Painters Sickert To Smith (1952)
↑  ד' פייפר, א' רונן, א' רחום (עורכים). האמנות באנגליה: סיקרט וקבוצת אמני הוורטקס. אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, כרך ג', כתר. ירושלים 1983.
↑  J. Rothenstein, 'Philip Wilson Steer 1860-1942', in J. Rothenstein, Modern English Painters Sickert To Smith (1952), pp. 59–74.
↑  Baron, Wendy and Sickert, Walter. Sickert: Paintings and Drawings, p. 81, Yale University Press, 2006.
↑  Wendy Baron, Perfect Moderns: A History of the Camden Town Group, Ashgate, 2000
↑  ד' פייפר, א' רונן, א' רחום (עורכים)., האמנות באנגליה בין שתי מלחמות העולם., אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, ג, כתר, 1983, עמ' 198-199
↑  Hammer, Martin. Francis Bacon: Portraits and Heads. Edinburgh: National Galleries of Scotland, 2005. 

Harrison, Martin. In Camera, Francis Bacon: Photography, Film and the Practice of Painting. Thames & Hudson, 2005.
↑  Massey, Anne, The Independent Group: Modernism and Mass Culture in Britain, 1945-1959, Manchester University Press, 1995.
היפרבולה

ערך זה עוסק במונח מתמטי. אם התכוונתם להיפרבולה בספרות, ראו .
ההיפרבולה  y={\frac {1}{x}}
מציאת מרכז של היפרבולה
במתמטיקה, הִיפֶּרְבּוֹלָה היא צורה גאומטרית המהווה חתך חרוט, המורכבת משתי עקומות נפרדות הקרויות זרועות ההיפרבולה.
ההיפרבולה ניתנת להגדרה כמקום הגאומטרי של הנקודות שמקיימות שהערך המוחלט של ההפרש בין המרחקים שבין כל אחת מהן לשתי נקודות קבועות (נקודות המוקד) הוא קבוע.
ההיפרבולה ניתנת לייצוג על פני מישור קרטזי כעקום, באמצעות המשוואה האלגברית הבאה:
כאשר  \,B^{2}>4AC.
ניתן להגדיר היפרבולה גם כמקום הגאומטרי של הנקודות שהיחס בין מרחקן מנקודה קבועה – אחד ממוקדי ההיפרבולה – למרחקן מישר נתון – אחד משני מדריכי (directrix) ההיפרבולה – הוא קבוע גדול מ-1, הנקרא אקסצנטריות ההיפרבולה.
אמצע הקטע שבין שני המוקדים נקרא מרכז ההיפרבולה. להיפרבולה שתי אסימפטוטות שנחתכות במרכזה. תהליך למציאת מרכז היפרבולה מתואר באנימציה.
היפרבולה שציריה מאונכים זה לזה נקראת היפרבולה שוות שוקיים (או ישרה). היפרבולה שמרכזה בראשית הצירים נקראת היפרבולה קנונית.
משוואות המתארות היפרבולה > מערכת קואורדינטות קרטזית

מרכז ההיפרבולה:  (h,k)
בשתי משוואות אלה,  a הוא הציר הראשי ו- b הוא הציר המשני, אולם ייתכן ש- b יהיה גדול מ- a.
במקרה הפרטי של היפרבולה קנונית (כלומר, שהמרכז נמצא בראשית הצירים –  (0,0)), מתקבלת הנוסחה:
ניתן להבחין בדמיון הרב בין נוסחה זו לנוסחתה של אליפסה קנונית ( {\frac {x^{2}}{a^{2}}}+{\frac {y^{2}}{b^{2}}}=1).
האקסצנטריות נקבעת על פי המשוואה:
מוקדי ההיפרבולה הקנונית נמצאים בנקודות  ({\sqrt {a^{2}+b^{2}}},0) ו־ (-{\sqrt {a^{2}+b^{2}}},0). ניתן לכתוב את המוקדים גם כפונקציה של האקסצנטריות,  e:‏  (ae,0) ו־ (-ae,0).
היפרבולה בה צירי הקואורדינטות זהים לצירי ההיפרבולה:
משוואות האסימפטוטות הן:
תכונות אנליטיות של ההיפרבולה > השטח תחת ההיפרבולה

האינטגרל של ההיפרבולה "הפשוטה" מהצורה:  y^{2}-x^{2}=1 הוא:
\int {\sqrt {1+x^{2}}}\,\mathrm {d} x={\frac {1}{2}}\ln \left(x+{\sqrt {1+x^{2}}}\right)+{\frac {x{\sqrt {1+x^{2}}}}{2}}=\sinh ^{-1}(x)+{\frac {x{\sqrt {1+x^{2}}}}{2}}.
ניתן להגיע לתוצאה זאת באמצעות טכניקה אלגנטית של שינוי מערכת קואורדינטות מ- (x,y) למערכת קואורדינטות  (x^{*},y^{*}) המסובבת בזווית  45^{\circ } ביחס למערכת הצירים  (x,y) ומקיימת y^{*}={\frac {C}{x^{*}}}. טרנספורמציית קואורדינטות זאת מתאפשרת אודות לעובדה שהפונקציה  y={\frac {1}{x}} היא למעשה היפרבולה, מה שמסביר את הופעת הלוגריתם בתוצאת האינטגרציה של השטח תחת ההיפרבולה (האינטגרל של  y={\frac {1}{x}} הוא  \ln(x)). האיבר הנוסף בתוצאה נובע מכך שהשטח תחת ההיפרבולה מורכב גם ממשולש ישר-זווית "שאריתי" שניצביו  x ו- {\sqrt {1+x^{2}}}.
ראו גם

זווית היפרבולית
פונקציה היפרבולית
מסלול היפרבולי
מבנה היפרבולי
הגנה הולנדית

הגנה הולנדית היא פתיחת שחמט אשר מאופיינת במסעים 1. ד4 ו5. אליאס סטיין (1748–1812), אלזסי שהתנחל בהאג, המליץ על הגנה זו כתגובה הטובה ביותר ל-1. ד4 בספרו משנת 1789 Nouvelle essai sur le jeu des échecs, avec des réflexions militaires relatives à ce jeu.
המסע של השחור ...ו5 מהמר לתביעה רצינית למשבצת ה4 ומכוון לתקיפה של צד המלך של הלבן באמצע המשחק. אולם, זה מחליש את צד המלך של השחור במידת מה ולא תורם להתפתחות של השחור. נכון ל-2004 ההגנה אינה פופולרית ברמות הגבוהות של השחמט ומעולם היא לא הייתה אחת התוכניות העיקריות נגד 1. ד4, על אף שבעבר חלק מהשחקנים הטובים ביותר, כולל אלכסנדר אלכין ובנט לארסן השתמשו בה בהצלחה.
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
החברה הגבוהה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור פילדלפיה 
 בימוי:  צ'ארלס וולטרס 
 הופק בידי:  סול סיגל 
 תסריט:  פיליפ בארי, ג'ון פטריק
 עריכה:  ראלף וינטרס 
 שחקנים ראשיים:  בינג קרוסבי גרייס קלי פרנק סינטרה סלסט הולם לואי ארמסטרונג לואיס קלהרן
 מוזיקה:  קול פורטר 
 צילום:  פול ווגל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  MGM
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 ביולי 1956
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, קומדיית נישואים מחדש, סרט מוזיקלי 
 תקציב:  2,000,000$
 דף הסרט ב־IMDb
 
החברה הגבוהה (באנגלית: High Society) הוא סרט מוזיקלי שהופק בידי אולפני הקולנוע MGM ב־1956. הסרט בוים על ידי צ'ארלס ולטרס והופק על ידי סול סיגל, את המוזיקה והשירים כתב קול פורטר. הסרט מבוסס על מחזה בשם "סיפור פילדלפיה" שהועלה על בימות ברודוויי (המחזה הופק גם לסרט "סיפור פילדלפיה" שראה אור ב־1940).
בסרט זה שיחקה גרייס קלי את תפקידה האחרון בקולנוע, לפני שהיא הפכה לנסיכת מונקו, למעשה הסרט יצא אל האקרנים כשלושה חודשים לאחר נישואיה לנסיך רנייה השלישי ממונקו. קלי אשר הייתה בת 26 בזמן הצילומים, לא הייתה הבחירה הראשונה לתפקיד וזאת עקב גילה הצעיר. בזמן יציאת הסרט אל האקרנים, היה בינג קרוסבי בן 53 ואילו פרנק סינטרה וסלסט הולם היו מעבר לגיל ארבעים. הבחירה הראשונה לתפקיד הייתה אליזבת טיילור, אך היא לא יכלה לקבל את התפקיד עקב התחייבויות קודמות.
"החברה הגבוהה" היה הסרט הראשון בו שיתפו פעולה סינטרה וקרוסבי, השניים שהיו מהזמרים והשחקנים הפופולרים ביותר בשנות הארבעים והחמישים, שיתפו פעולה פעם אחת נוספת בסרט "רובין ושבעת הברדסים" ב־1964.
האזכור של פסטיבל ג'אז בעלילת הסרט, איפשר לבמאי לשתף את לואי ארמסטרונג שהיה אחד מכוכבי הג'אז הגדולים בכל הזמנים, להנאתם של חובבי המוזיקה והגברת המכירות של הסרט.
עלילה

סיפור הסרט נסב סביב אשת החברה הגבוהה, טרייסי לורד (גרייס קלי), העוסקת בהכנות לחתונתה. טרייסי מתכוונת להתחתן עם ג'ורג' קיטריג' (ג'ון לאונד) המנופח מחשיבות עצמית והמשעמם. העיתונאי החטטן, מייק קונור (פרנק סינטרה) והצלמת ליז אימברי (סלסט הולם) מתכוונים לכסות את האירוע הנוצץ. בעלה לשעבר של טרייסי, שעדיין מאוהב בה, סי. קיי. דקסטר-האבן (בינג קרוסבי), מופיע לפתע, לכאורה כדי להשתתף בפסטיבל ג'אז, אך למעשה כדי לנסות להשיב את טרייסי חזרה אליו. במהלך האירועים מייק גם כן מתאהב בטרייסי והיא בו ועתה על טרייסי לבחור מבין השלושה.
שחקנים

בינג קרוסבי - סי. קיי. דקסטר-האבן
גרייס קלי - טרייסי לורד
פרנק סינטרה - מייק קונור
סלסט הולם - ליז אימברי
לואיס קלהרן - דוד ווילי
לואי ארמסטרונג - בתפקיד עצמו
הטחנה

| --- | --- |

מבנה הטחנה
 מידע כללי
 סוג:  מרכז מסחרי 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′31″N 35°13′00″E﻿ / ﻿31.775138888889°N 35.216638888889°E﻿ / 31.775138888889; 35.216638888889
 he
 
הטחנה היא כינוי למבנה טחנת רוח ברחוב רמב"ן שבשכונת רחביה בירושלים.
היסטוריה

מבנה טחנת הרוח נבנה בשנות ה-70 של המאה ה-19 על ידי הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בירושלים, בלב שטח חקלאי בן אלפי דונמים. הטחנה שימשה להפקת קמח משדות החיטה שבאזור, כדי לכלכל צליינים נוצרים-אורתודוקסים (בעיקר רוסים אורתודוקסים) שהגיעו באלפיהם לקראת חג הפסחא. הטחנה צוידה במתקן מיוחד שסובב את הכנפיים הגדולות לפי כיוון הרוח. הטחנה הפסיקה את פעילותה בסוף המאה ה-19, לאחר שהגיעו לארץ טחנות הקיטור. מאז שהפסיקה לפעול, הפכה לבית מגורים שהחליף כמה בעלים ודיירים מידועני העיר, בניהם חליל א-סכאכיני, שהיה מחנך, סופר ומנהיג פוליטי ופרופ' יוסף לחמן, מנהל מחלקת אף, אוזן גרון מבית החולים הדסה. המפורסם שבין הדיירים היה האדריכל היהודי גרמני אריך מנדלסון. בשנת 1935 רכש האדריכל המפורסם אריך מנדלסון את מבנה הטחנה, שהזכירה לו את מגדל איינשטיין - בניין שתכנן בפוטסדאם שבגרמניה בשנת 1922 והיה המבנה הידוע והחשוב הראשון שתכנן. מנדלסון הוסיף מבנה חד-קומתי ממזרח לטחנה, שבו אירח את שמנה וסלתה של ירושלים בתקופת המנדט הבריטי. בשנת 1941 עזבו מנדלסון ורעייתו את הארץ.
בשנות השישים של המאה העשרים הושכר מבנה הטחנה לממשלת הולנד, אשר שיכנה בו - בזו אחר זו - את משפחות הקונסולים ההולנדיים בירושלים. בחירתן במבנה נעשתה מתוך רצון לאמץ את טחנת הרוח של ירושלים כסמל הולנדי.
בתחילת שנות ה-80, רכשה משפחת רייכמן את המתחם, בתקופה זו היה שימור האתרים ההיסטוריים בעל חשיבות נמוכה בירושלים בפרט ובישראל בכלל, אושרו תוכניות להריסת הטחנה. בשל מחאות של תושבי הסביבה הועלתה ההצעה לפרק את הטחנה ולבנות אותה מחדש בגן העצמאות, אולם לא נמצא מימון לפרויקט ההעתקה, והוחלט להרוס את המבנה. הוחלט לבסוף לשקם את מבנה הטחנה במקום להרסה, ובהתאם לתוכניות האדריכלים יעקב אלון ואמציה אהרונסון הפכה הטחנה למרכז קניות ואירועים. הפרויקט הושלם בשנת 1987. פרויקט זה היה מקרה ראשון של שיקום מבנה ארכיטקטוני תוך שינוי ייעודו לשימוש מסחרי עסק.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, מדריך טיולים בשכונות ובתים, כתר, 1996.
א' רמון, דוקטור מול דוקטור גר - שכונת רחביה בירושלים, יד בן צבי, ירושלים 1998
הערות שוליים

↑  אמנון רמון, דוקטור מול דוקטור גר, ירושלים: יד בן-צבי, 1998
↑  מסכי זכוכית, כותרת ראשית, 16 בדצמבר 1987
↑  יעד בירן, עם כיפה ובלעדיה, עת-מול 216, עמ' 22
החברה הגיאולוגית הישראלית

סמל החברה הגאולוגית הישראלית
החברה הגאולוגית הישראלית היא עמותה שהוקמה בשנת 1954 ומטרתה המוצהרת היא ליזום דיונים בנושאים הקשורים לתחום מדעי כדור הארץ על מנת לקדם את התחום, תוך שימת דגש על המחקר במדינת ישראל.
נכון ל-2017, בחברה הגאולוגית רשומים כ-300 חברים, הכוללים את העוסקים בתחומים השונים של מדעי כדור הארץ בישראל במוסדות האקדמאים השונים, סטודנטים בתחום, אנשי תעשייה וחובבים. החברות בעמותה פתוחה לכל אחד וכרוכה בתשלום שנתי.
את העמותה מנהל בהתנדבות ועד הנבחר מדי שנה בכנס השנתי של העמותה והכולל נשיא, סגן נשיא ומספר חברי ועד. פעילות העמותה ממומנת מדמי החבר השנתיים, תמיכה של מוסדות ותרומות של גופים שונים.
עם נשיאיה של החברה בעבר נמנו יהודה ליאו פיקרד (1951) שהיה הנשיא הראשון, יעקב בן-תור (1953), רפאל פרוינד (1964), עקיבא פלכסר (1968), צבי גרפונקל (1978) וצבי בן-אברהם (1985). רשימה מלאה של נשיאי החברה הגאולוגית לדורותיה ניתן למצוא באתר החברה הגאולוגית הישראלית (קישור מטה).
פעילויות עיקריות של העמותה

הכנס השנתי המתקיים במשך שלושה ימים באביב ובו מוצגות עבודות של חוקרים מקצועיים, עבודות מחקר של סטודנטים לתארים מתקדמים, וגיאולגיה יישומית. יומיים מתוך השלושה מוקדשים להרצאות ומפגשים חברתיים והיום השלישי מוקדש לסיורים גאולוגיים באזור בו מתקיים הכנס. כך למשל  הכנס של שנת 2017 התקיים במצפה רמון. במסגרת הכנס גם נערכות בחירות לוועד המנהל של העמותה.
סיור גאולוגי - אחת לשנה נערך כנס גאולוגי בן יום / מספר ימים, בישראל או בעולם. יום הסיור פתוח לקהל הרחב ומתפרסם מספר חודשים לפני המועד באתר החברה ובדף הפייסבוק.
יום מדעי כדור הארץ – כנס הנערך פעם בשנה ונועד לחשוף נושאים שיש בהם עניין לציבור הרחב וניתנות בו הרצאות הפתוחות לציבור. כך למשל בשנת 2016 נערך הכנס במכון ויצמן למדע.
העיתון הישראלי למדעי האדמה - בעבר יצא שנתון בשפה האנגלית (Israel Journal of Earth Sciences(הקישור אינו פעיל)). במסגרת השנתון התפרסמו מחקרים במדעי האדמה של ישראל והמזרח התיכון. לפני מספר שנים הופסקה הפצת השנתון.
חלוקת פרסים - על עבודות מצטיינות בתחום מדעי כדור הארץ וחלוקת ציונים לשבח על פעילות מתמשכת בתחום. - בכל שנה במהלך הכנס השנתי מחולקים מספר פרסים הכוללים מענקים כספיים על עבודות מחקר בולטות.
נוכחות החברה במרשתת (אינטרנט)

לחברה אתר רשמי בו מתפרסמות פעולותיה השנתיות השוטפות.
דף פייסבוק, בו מתפרסמים האירועים הרשמיים של החברה וכן תכנים ופעילויות נוספות מן האקדמיה, דוגמת סמינריונים וימי עיון של מחלקות הגאולוגיה/מדעי כדור הארץ השונות.
האקדמיה הבריטית

| --- | --- |


 אגודה מדעית
 תקופת הפעילות:  1902–הווה (כ־122 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  ג'וליה בלק
 סגל:  85 (נכון ל־2021) 
 מיקום
 מיקום:  לונדון, בריטניה בריטניה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 thebritishacademy.ac.uk
 
האקדמיה הבריטית (באנגלית: The British Academy) היא האקדמיה הלאומית בממלכה המאוחדת למדעי הרוח ולמדעי החברה, שנוסדה על ידי כתב זכויות מלכותי ב-1902 וממוקמת בלונדון, בירת בריטניה. האקדמיה היא מוסד אוטונומי ובלתי תלוי. האקדמיה מנוהלת על ידי המועצה שלה. מועצת האקדמיה מורכבת מהנשיא, סגני הנשיא וחמשה עשר חברים רגילים. נשיאת האקדמיה הבריטית הנוכחית, היא פרופסור ג'וליה בלק (אנ') והיא האישה השנייה בתפקיד. בנוסף למועצה, לאקדמיה יש מספר ועדות העוסקות במדיניות השקעות, פיתוח, מלגות, מחקר ומדיניות מוסדות להשכלה גבוהה, מדיניות ציבורית, יחסים בינלאומיים, מכוני מחקר בריטיים בינלאומיים וועדות פרסים מיוחדות.
המימון לאקדמיה הבריטית מתקבל מהמחלקה לעסקים, אנרגיה ואסטרטגיה תעשייתית (אנ') (BEIS) בממשלת בריטניה, מארגונים תומכים ותורמים פרטיים.
האקדמיה הבריטית מעניקה מגוון מענקים ומלגות לתמיכה במחקר אקדמי, פיתוח קריירה במגוון תחומי מדעי הרוח והחברה. הזדמנויות המימון מכסות מחקרים בריטיים ובינלאומיים מרמת הפוסט-דוקטורט ומעלה, ותומכים ברעיונות הטובים ביותר,ב חוקרים ובמשאבים אינטלקטואליים. הפרסומים האקדמיים של האקדמיה הבריטית מספקים תיעוד ייחודי של המחקר בממלכה הבריטית במדעי הרוח והחברה, עם מסורת של מצוינות שנמשכת למעלה ממאה שנה. פרסומי האקדמיה כוללים; דוחות וסקירות שנתיות, ספרים, ירחון אונליין של האקדמיה, סקירה של האקדמיה הבריטית, מלגת האקדמיה הבריטית אונליין, מונוגרפיות, זיכרונות ביוגרפיים של עמיתי האקדמיה, רשימה היסטורית של פרסומי האקדמיה, פרסומים מדעיים של מומחים, בלוג, ודו"ח עבודת המדיניות והמחקר של האקדמיה לתועלת הציבור ורווחת החברה. כמו כן, האקדמיה מעניקה בכל שנה, בעונת הסתיו, מגוון פרסים ומדליות להכרה בהישגים במדעי הרוח והחברה, המוענקים על פי המלצת ועדות מומחים. האקדמיה מקיימת אירועים המציגים את המחקר והחשיבה האחרונים במגוון נושאים והפעילויות הכוללות; פרויקטים, דיונים, הופעות, הרצאות, כנסים ודיוני מדיניות. הפעילויות מתקיימות בלונדון ובכל רחבי בריטניה.
באקדמיה הבריטית יש ספרייה המכילה מעל 13,000 ספרים במדעי הרוח ומדעי החברה. האקדמיה היא גם האפוטרופוס של מעל 100 יצירות אומנות של אוספים ואמנים בריטים במגוון טכניקות, המוצגות באקדמיה הבריטית.
סמליל חותם קליאו הכחול של האקדמיה הבריטית
מדליית נשיא האקדמיה הבריטית
לאקדמיה הבריטית יש תוכנית אסטרטגית בתחום מדעי הרוח והחברה לשנים 2018 -2022, חמשת היעדים האסטרטגיים של התכנית הם:
לדבר בשם מדעי הרוח ומדעי החברה.
להשקיע במיטב החוקרים והמחקר.
ליידע ולהעשיר את הדיון סביב השאלות הגדולות ביותר של החברה.
להבטיח מעורבות ושיתוף פעולה בינלאומי מתמשך.
להפיק את המרב מנכסי האקדמיה להבטחת איכות האקדמיה לעתיד.
עמיתי האקדמיה

האקדמיה הבריטית מונה כ-1,400 עמיתים (נכון לשנת 2020) וחברותם באקדמיה הבריטית מקנה להם יוקרה אקדמית גבוהה ואת הזכות להשתמש באותיות FBA לאחר שמם. בכל שנה, האקדמיה הבריטית בוחרת עמיתים בשלוש קטגוריות מעמד: עד 52 מלומדים מצטיינים תושבי בריטניה (בעת בחירתם), בעלי הישגים בכל ענף של מדעי הרוח והחברה הנבחרים כעמיתים (בקטגוריה זו יש מעל 1,000 עמיתים), עד 20 מועמדים מחוץ לבריטניה יכולים להיבחר כעמיתים (בקטגוריה זו יש מעל 300 עמיתים), ובנוסף האקדמיה יכולה לבחור עד ארבעה חברים כעמיתי כבוד (בקטגוריה זו יש 31 עמיתים). עמיתי האקדמיה נבחרים לאחד הענפים של מדעי הרוח או מדעי החברה הבאים:
עמיתי האקדמיה > מדעי החברה

אנתרופולוגיה וגאוגרפיה
כלכלה והיסטוריה כלכלית
לימודי ניהול ועסקים
מחקרים פוליטיים: תיאוריה פוליטית, ממשל ויחסים בינלאומיים
משפטים
סוציולוגיה, דמוגרפיה וסטטיסטיקה חברתית
פסיכולוגיה
עמיתי האקדמיה > מדעי הרוח

ארכאולוגיה
בלשנות ופילולוגיה
היסטוריה מודרנית החל משנת 1800
היסטוריה מודרנית עד שנת 1800
התקופה הקלאסית
לימודי אפריקה והמזרח
לימודי ימי הביניים
פילוסופיה
שפות קדומות וספרות מודרנית
שפות מודרניות, ספרות ומדיה אחרת
תולדות האמנות ומוזיקה
תאולוגיה ולימודי דת
תרבות, תקשורת ותורת המופע
נשיאי האקדמיה

להלן רשימת נשיאי האקדמיה (נכון ל־2024):
דונלד ג'יימס מקאי (אנ') (1902–1907)
אדוארד מאונד תומפסון (אנ') (1907–1909)
סמואל הנרי בוצ'ר (אנ') (1909–1910)
אדולפוס וורד (אנ') (1911–1913)
ג'יימס ברייס (אנ') (1913–1917)
פרדריק ג'ורג' קניון (אנ') (1917–1921)
ארתור ג'יימס בלפור (1921–1928)
הרברט אלברט לורנס פישר (אנ') (1928–1932)
ג'ון ויליאם מקייל (אנ') (1932–1936)
ויליאם דייוויד רוס (1936–1940)
ג'ון קלאם (אנ') (1940–1946)
אידריס בל (אנ') (1946–1950)
צ'ארלס קינגסלי ובסטר (אנ') (1950–1954)
ג'ורג' נורמן קלארק (אנ') (1954–1958)
ססיל מוריס בורה (אנ') (1958–1962)
ליונל רובינס (1962–1967)
קנת קלינטון וויר (אנ') (1967–1971)
דניז ליונל פייג' (אנ') (1971–1974)
ישעיה ברלין (1974–1978)
קנת ג'יימס דובר (אנ') (1978–1981)
אוון צ'אדוויק (אנ') (1981–1985)
רנדולף קויק (אנ') (1985–1989)
אנתוני קני (אנ') (1989–1993)
קית ויויאן תומאס (אנ') (1993–1997)
אדוארד אנתוני ריגלי (אנ') (1997–2001)
וולטר גריסון רונצ'מן (אנ') (2001–2004)
אונורה אוניל (אנ') (2005–2009)
אדם רוברטס (אנ') (2009–2013)
ניקולס שטרן (אנ') (2013–2017)
דייוויד קנאדין (אנ') (2017–2021)
ג'וליה בלק (אנ') (2021–2025)
סוזן ג'. סמית (אנ') (2025–2029)
מזכירי האקדמיה

להלן רשימת מזכירי האקדמיה (נכון ל־2020):
ישראל גולנץ (אנ') (1902–1930)
פרדריק ג'ורג' קניון (אנ') (1930–1949)
מורטימר וילר (אנ') (1949–1968)
דרק אלן (אנ') (1969–1973)
נוויל ג'ון ויליאמס (אנ') (1973–1977)
ג'ון פטריק קרלסוול (אנ') (1978–1983)
פיטר וילפרד הנרי בראון (אנ') (1983–2006)
רובין ג'קסון (2006–2015)
אלון אוונס (2015–2019)
הטאן שאה (אנ') (2020–)
ראו גם

החברה המלכותית
הערות שוליים

↑  TBA, Our supporters.
↑  TBA, About our funding.
↑  TBA, About the library.
↑  TBA, Art at the British Academy.
↑  TBA, The British Academy Strategic Plan 2018-2022.
↑  TBA, Fellows of the British Academy.
↑  TBA, The British Academy fellowship.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259151905171  PLWABN: 9810625095705606  BIBSYS: 90088641  BNE: XX82736  BnF: cb118714532 (data)  CANTIC: a10054303  CiNii: DA00879335  GND: 2006093-2  ISNI: 0000 0004 0411 8698  LCCN: n80034905  LNB: 000020245  NDL: 00744082  NKC: ko2002102040  NLA: 35241418  NLG: 55935  NSK: 000565093  RERO: 02-A003044311  SUDOC: 026472228  VcBA: 494/9889  VIAF: 122639391   WorldCat (עם VIAF): 122639391
הדר גנים-עמישב

| --- | --- |

שכונת הדר גנים- עמישב
 מידע
 עיר:  פתח תקווה
 תאריך ייסוד:  יוני 1951
 אוכלוסייה:  23,000 (2017)
 קואורדינטות:  32°04′33″N 34°54′40″E﻿ / ﻿32.07583333°N 34.91111111°E﻿ / 32.07583333; 34.91111111
 שכונות נוספות בפתח תקווה
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) הדר גנים-עמישב(למפת גוש דן רגילה) הדר גנים-עמישב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הדר גנים-עמישב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הדר גנים-עמישב  he הדר גנים-עמישבhe הדר גנים-עמישבמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חזית בית הכנסת לזכר חללי אסון המסוקים
ישיבת אור ישראל, הממוקמת באזור החרדי של השכונה (המכונה בפי התושבים "גני הדר")
שקיעה מעל בניינים באזור עמישב
הדר גנים - עמישב היא שכונה הממוקמת בחלק הדרום־מזרחי של פתח תקווה, ממזרח לכביש 40 (רחוב ירושלים) בסמוך לכפר סירקין.
עמישב

עמישב הוקמה כמעברה ביוני 1951 והיא נקראה בראשיתה "מעברת פתח תקווה". ראשוני המתיישבים במעברה היו עולים חדשים מעיראק, שהיוו לאחר מכן כ-85% מהתושבים. אחר-כך באו עולים מפרס, מרומניה, מאפגניסטן ומתימן. עד סוף שנת 1952 הוחלפו כל האוהלים במקום בצריפים שהושכרו לתושבים על ידי עמידר. מעטים מהתושבים עברו לגור במקומות אחרים, ואל המעברה הגיעו תושבים נוספים ממעברות אחרות. באמצע 1953 החליטה ועדת השמות הממשלתית לקרוא לה עמישב לציון נס קיבוץ הגלויות. בתחילת 1955 התגוררו במעברה כ-8,000 תושבים, בצריפים דולפים וללא חשמל.
עמישב > מעמד מוניציפלי

בשנת 1952 קידם שר הפנים חיים משה שפירא את צירוף המעברה לפתח תקווה. אולם בסוף אותה שנה נכנס לתפקיד שר הפנים ישראל רוקח מהציונים הכלליים והנושא לא קודם. בבחירות הקודמות לעיריית פתח תקווה בסוף 1950 היה כמעט שוויון בין ימין ושמאל וסיפוח עמישב לפתח תקווה נתפס כמה שיאפשר את שבירת השוויון והעברת ההגמוניה באופן סופי לידי מחנה השמאל. עם זאת, שר הפנים טען שהסיפוח מסובך, בין השאר מפני ששטח המעברה מיועד לחקלאות. בכתבה במעריב נטען שרב התושבים אדישים לעניין, ובין בעלי הדעה חלוקות הדעות האם עדיף צירוף לפתח תקווה או עצמאות בניהול ישיר של משרד הפנים.
בפברואר 1955 החליטה הממשלה לקדם את הסיפוח ומשהדבר לא התקדם קידמו חברי הכנסת מהפועל המזרחי מפ"ם ומפא"י חוק מיוחד לקידום הסיפוח. בימין טענו שהחוק הוא אנטי דמוקרטי, בהעניקו רטרואקטיבית זכות בחירה לעיריית פתח תקווה לתושבי עמישב בבחירות של 1955, אף על פי שהתאריך הקובע לתושבות בפתח תקווה לצורך הצבעה בבחירות כבר חלף. בעקבות משבר קואליציוני הוקמה ממשלת ישראל השישית, וחיים משה שפירא שב למשרד הפנים. שפירא קידם את הסיפוח, תוך הבטחה שתושבי המעברה לא יוכלו להצביע בבחירות הקרובות לעיריית פתח תקווה. הסיפוח בפועל בוצע לאחר הבחירות, בדצמבר 1955.
עמישב > מעבר לשיכונים

בשנת 1957 הוחל בבניית שיכון לדרי המעברה ועד אמצע 1959 קבלו 400 משפחות במעברה שיכון קבע, בשכונה, בשיכון טפחות, ומחוצה לה. העברת משפחות המעברה לדירות קבע נמשכה, והעירייה השתתפה בבניית 100 דירות להשכרה לחסרי אמצעים. הדירות שנבנו בשכונה כללו גם יחידות צמודות קרקע דו משפחתיות וגם בניינים רבי קומות. באמצע שנת 1960 נותרו בצריפי המעברה כ-500 משפחות. בין אחרוני המתגוררים בצריפים היו מעל 100 משפחות מעולי פרס שהתגוררו בקצה המזרחי של המעברה, וסירבו לעבור לשיכון ברבי קומות ודרשו בתים צמודי קרקע, כפי שלטענתם קבלו יוצאי עיראק. לאחר מספר הפגנות ומעצרים של מפגינים על אלימות, נכנעו המוסדות, ויוצאי פרס קיבלו יחידות דיור צמודות קרקע.
בתחילת 1961 נותרו עדיין 350–400 משפחות בצריפים שיועדו לפינוי ועל פי התוכנית היו אמורות כל המשפחות לעבור לשיכוני קבע עד סוף 1962. בשנת 1962 נותרו 200 משפחות בצריפים ושיכונן תוכנן להסתיים עד אמצע 1963. נוסף על אלו התגוררו עוד כמה מאות משפחות בצריפים שוודיים/פיניים שנחשבו עד 1962 למגורי קבע ולא יועדו לפינוי. אולם לאחר כניסת השר יוסף אלמוגי למשרד השיכון, הוחלט לפנות גם את הצריפים השוודיים. בסוף שנת 1965 התגוררו בצריפי המעברות כ-40 משפחות, 188 משפחות התגוררו בצריפים שוודיים וכ-700 משפחות בבניינים משותפים. בתחילת שנות ה-60 נבנתה בשכונה אזור של אזבסטונים אליהם הובאו עולים חדשים מצפון אפריקה ומרומניה. יוצאי רומניה עזבו במהרה את השכונה.
עמישב > מעבר לשיכונים > טענות לגבי חלוקת הדירות

סביב חלוקת דירות בעמישב לנזקקים עלו טענות, שנדונו אף בכנסת, על העדפה פוליטית בחלוקת הדירות למקורבי מפא"י. שר השיכון, מרדכי נמיר, הודיע שהייתה תקלה בהליך חלוקת הדירות, אולם בבדיקה פרטנית נמצא ש-31 מתוך 34 מקבלי הדירות היו אכן נתמכי סעד, כנדרש. האופוזיציה הדגישה את הימצאותן של משפחות שלא היו נתמכי סעד בין מקבלי הדירות כהוכחה לשחיתות שלטונית.