stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוהאן דה קוק
קריירה בינלאומית

דה קוק ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד בשנת 1993, במשחק בו ניצחה הולנד 3-1 את טורקיה במוקדמות מונדיאל 1994, אך זו הייתה הופעה בודדת עד לשנת 1995, בה דה קוק הפך לתקופה קצרה שחקן מפתח בנבחרת הולנד. דה קוק זומן לסגל ההולנדי ליורו 1996, ושיחק 90 דקות במשחק הראשון של הולנד, שהסתיים בתיקו 0-0 מול סקוטלנד. במשחק השני בשלב הבתים, בו ניצחה הולנד 2-0 את שווייץ, נכנס דה קוק כמחליף כבר בדקה ה-26 במקום קלארנס סידורף שנפצע. במשחק השלישי בשלב הבתים, בו הובסה הולנד 4-1 על ידי אנגליה, נכנס דה קוק כמחליף במחצית במקום ריצ'רד ויטסחה, במצב של 1-0 לאנגליה. על אף התבוסה, הולנד ודה קוק העפילו לרבע הגמר מהמקום השני. ברבע הגמר פגשו הולנד ודה קוק את צרפת. דה קוק פתח בהרכב, במשחק שהסתיים בתיקו 0-0 לאחר 120 דקות, והגיע לבעיטות הכרעה. דה קוק הבקיע את הפנדל הראשון של הולנד, אך צרפת ניצחה לבסוף 5-4, והולנד ודה קוק הודחו מהטורניר. בשנת 1997 ערך דה קוק את הופעתו ה-13 והאחרונה במדים הלאומיים.
תארים

עם שאלקה 04:
גביע אופ"א: 1996/97
פטריק סווייזי

| --- | --- |
סווייזי, 1990
סווייזי, 1990
 לידה:  18 באוגוסט 1952 יוסטון, טקסס, ארצות הברית
 פטירה:  14 בספטמבר 2009 (בגיל 57) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Patrick Wayne Swayze 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1979–2009 (כ־30 שנה) 
 מקום לימודים:  Coastal Carolina University  סן ג'קינטו קולג'  תיכון ולטריפ 
 בן או בת זוג:  Lisa Niemi (12 ביוני 1975–14 בספטמבר 2009) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
פטריק ויין סווייזי (באנגלית: Patrick Wayne Swayze;‏ (18 באוגוסט 1952 – 14 בספטמבר 2009) היה שחקן, רקדן וזמר אמריקאי, היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב, והוא מוכר בין היתר מסרטיו כגון "צפון ודרום" (1985), "ריקוד מושחת" (1987), "שומר הברים" (1989), "רוח רפאים" (1990)", "נקודת פריצה" (1991), "קאדילק של סופשבוע" (1995) ו"דוני דארקו" (2001).
ביוגרפיה

סווייזי נולד ביוסטון, טקסס, ארצות הברית. הוא השני מבין חמשת ילדיהם של הכוריאוגרפית פטסי סווייזי ושל ג'סי סווייזי, אלוף רודיאו. הייתה לו אחות מבוגרת בשם ויקי ושלושה אחים צעירים: דון, שון ובמבי. משפחת אביו היא במקור מדורסט, אנגליה. במהלך לימודי התיכון הוא למד גם בלט, החלקה על הקרח, משחק ופוטבול בתקווה לקבל מלגת ספורט ללימודים במכללה. לאחר פציעה בברך, הוא ויתר על הקריירה והחל להתאמן באמנויות לחימה: טאקוונדו ואייקידו. ב-1972, עבר לניו יורק ולמד בבתי ספר לבלט.
ביוגרפיה > קריירה

תפקידו המקצועי הראשון היה במופע של דיסני, ובהמשך הופיע בהפקה של "גריז" בברודוויי. ב-1979, הופיע בסרטו הראשון, "סקייטמן, U.S.A".
סוויזי התפרסם לאחר ששיחק בסרט נערי הכרך ב-1983. בשנת 1985 החל לשחק במיני סדרה "צפון ודרום". בשנת 1987, כיכב בסרט "ריקוד מושחת" לצידה של ג'ניפר גריי. הסרט הופק בתקציב נמוך ותוכנן להיות מוקרן שבוע אחד בלבד ולאחר מכן לעבור לקלטות וידאו, אך בפועל הוא זכה להצלחה רבה וסוויזי היה מועמד לפרס גלובוס הזהב. בדצמבר 1987, הוציא לצד וונדי פרייזר את הסינגל "She's Like the Wind".
לאחר מכן, לסוויזי הוצעו סרטים רבים והוא שיחק ב-1989 בשומר הברים לצידו של סם אליוט. בשנת 1990, הוא כיכב בסרט "רוח רפאים" לצידה של דמי מור שזכה אף הוא להצלחה ופרסום רב. ב-1991, שיחק לצידו של קיאנו ריבס בסרט "נקודת פריצה". במאי 1997, הוא נפצע קשה כאשר נפל מסוס ונפגע מהעץ במהלך צילומי הסרט "מכתבים מרוצח". הוא שבר את רגליו וגידיו נותקו מכתפיו. צילומי הסרט הופסקו לחודשיים והוא יצא לאקרנים ב-1998.
בשנת 2001, שיחק בסרט "דוני דארקו". ב-2002, שיחק בסרט "להתעורר ברינו" לצידה של שרליז תרון, וב-2003 שיחק בקומדיה השחורה "11:14" לצד הילרי סוונק. בשנת 2004 שיחק תפקיד אורח בסרט המשך שלא הצליח, בשם "ריקוד מושחת: לילות הוואנה". בשנת 2006 דיבב בסרט "השועל והכלבלב 2" בהפקת אולפני דיסניטון, כשזהו תפקיד הדיבוב היחידי בקריירה שלו.
סרטו האחרון של סווייזי לפני מותו היה "בוקר כחול בהיר" (אנ') משנת 2009, בו הופיע גם אחיו דון בתפקיד שולי, כסדרן במועדון חשפנות.
ביוגרפיה > חייו האישיים

ב-12 ביוני 1975, נישא לשחקנית ליסה ניאמי. הזוג הכיר ב-1970, כאשר ליסה החלה לקחת שיעורי ריקוד אצל אמו של סווייזי. לזוג לא היו ילדים וליסה חוותה הפלה טבעית במהלך הנישואים.
ב-1982, אביו של סוויזי נפטר בגיל 57 מהתקף לב פתאומי.
לאחר מכן, סווייזי החל לסבול מאלכוהוליזם. הוא היה גם מעשן כבד. לאחר מות אחותו הבכורה ויקי ב-1994, שהתאבדה בגיל 45 באמצעות מנת יתר, החל בטיפול באלכוהוליזם.
סווייזי גם עסק בהרבעת סוסים ערביים.
בדצמבר 2007, הוא החל לחוש כאבים בקיבה בעקבות חסימה בצינורות המרה. בינואר 2008 אובחן כחולה בסרטן הלבלב, ממנו מת ב-14 בספטמבר 2009 בגיל 57. גופתו נשרפה והאפר פוזר בחווה שלו בניו מקסיקו.
בוני קאי ויטל, אימו של שחקן הפוטבול לשעבר ג'ייסון ויטל (יליד 1975), טענה על ערש דווי שהוא בנו של פטריק כתוצאה מרומן חד פעמי, בדיקות DNA הוכיחו זאת, אך באותו הזמן פטריק כבר לא היה בין החיים והם מעולם לא נפגשו. ג'ייסון נשוי עם 6 ילדים.
פילמוגרפיה > קולנוע

"נערי הכרך" (1983)
"גיבור שלא יחזור" (1983)
"שחר אדום" (1984)
"חתיך חתיך" (1986)
"שחר הפלדה" (1987)
"ריקוד מושחת" (1987)
"שומר הברים" (1989)
"Next of Kin"‏ (1989)
"רוח רפאים" (1990)
"נקודת פריצה" (1991)
"עיר של אושר" (1992)
"Father Hood"‏ (1993)
"קדילאק של סופשבוע" (1995)
"הנתיב השחור" (1998)
"לולו לנצח" (2000)
"דוני דארקו" (2001)
"הדרקון הירוק" (2001)
"ריקוד אחרון" (2003) (אנ')
"11:14" (2003)
"ריקוד מושחת:לילות הוואנה" (2004)
"איזו מאמי" (2005)
"השועל והכלבלב 2" (2006)
"בוקר כחול בהיר" (אנ') (2009)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

"צפון ודרום" (1986) - מיני-סדרה
"The Beast" ‏(2009)
הערות שוליים

↑  פטריק סוויזי: "יש לי שנתיים לחיות", באתר ynet, 7 בינואר 2009
↑  סוכנויות הידיעות, השחקן פטריק סווייזי מת מסרטן הלבלב, באתר nrg‏, 15 בספטמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429090705171  PLWABN: 9810695597905606  BIBSYS: 99026087  BNE: XX1265826  BnF: cb13924637h (data)  CiNii: DA18760922  GND: 118843923  ISNI: 0000 0001 1449 9568  LCCN: n88266630  LNB: 000347121  MusicBrainz: 295ab66f-31fe-4530-afb2-3b80613707ea  NKC: js20040107005  NLA: 35378898  NLK: KAC2020K9615  NTA: 073695998  RERO: 02-A018912388  SELIBR: 329721  SNAC: w6pg1z52  SUDOC: 070750068  Trove: 931714  VIAF: 84230844   WorldCat (עם VIAF): 84230844
ברוך בן-טובים

| --- | --- |

בן-טובים, 1930
 לידה:  10 בינואר 1885 ביאליסטוק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 בפברואר 1969 (בגיל 84) 
 פעילות בולטת:  המנהל הראשון של סניפי בנק אפ"ק בטבריה (1913) ובתל אביב (1923)
 בת זוג:  חנה בן-טובים לבית רבינוביץ'
 צאצאים:  ד"ר אליהו בן-טובים, אליעזר בן-טובים, רחל מטלון, שמואל בן-טובים, מוריאל מטלון
 
ברוך בן-טובים (10 בינואר 1885, ביאליסטוק – 4 בפברואר 1969, תל אביב) היה מאנשי העלייה הראשונה, היה מחלוצי הבנקאות בארץ ישראל ופעיל ציבור מוכר בטבריה ובתל אביב.
ביוגרפיה

אביו היה יצחק אייזיק בן-טובים (נכד הרב הגאון ר' שמואל חסיד מראסיין) ואמו שיינה חיה בת ר' מרדכי דודובסקי.
ביוני 1891 עלה לארץ ישראל כילד עם הוריו ושבעת אחיו ואחיותיו לרגל מינויו של אביו, על ידי הרב שמואל מוהליבר, כחבר בהנהלת המשרד הראשון של חובבי ציון ביפו, לצדם של יחיאל מיכל פינס וזאב טיומקין. המשפחה התיישבה ביפו. ב-1899 עברה המשפחה לירושלים ובה השלים את לימודיו התורניים בישיבה של ר' זרח ברוורמן במאה שערים, בישיבת "ישיבת תורת חיים" של רבי יצחק וינוגרד, ואת לימודיו הכלליים בבית הספר לכלכלה ע"ש פרינס עמנואל שנפתח אז בירושלים. ב-1904, כאשר בנק אנגלו-פלשתינה (אפ"ק) פתח את סניפו הראשון בירושלים, הוא התקבל לעבודה כאחד הפקידים הראשונים.
ביוגרפיה > תקופת תל אביב

ב־1923 מונה בן-טובים למנהל הסניף הראשון של הבנק בתל אביב, שנפתח בבניין בקרן הרחובות הרצל ויהודה הלוי, מקום שבו שכן הסניף המרכזי של בנק לאומי עד 2021. היה זה הסניף הראשון של בנק כלשהו בעיר, שהוכרזה כעיר נפרדת מיפו רק שנתיים קודם לכן. הצורך לפתוח סניף בתל אביב נבע בעיקר מתנועת מעבר גדולה של תושבים יהודיים מיפו לתל אביב לאחר מאורעות תרפ"א. את ביתם בנו ברוך וחנה בן-טובים בקרן הרחובות אחד העם ומזא"ה, בנין אייקוני בעל מרפסת עגולה עם עמודים שתכנן האדריכל יוסף טישלר. בשנות ה-40 נוספו לו שתי קומות, ואחת הדירות הפכה ב־1948 לדירת השרד של הרמטכ"ל הראשון של צה"ל רב-אלוף יעקב דורי ובני משפחתו. הבית נמכר בתחילת שנות ה-80 ונהרס על ידי הרוכשים לפני שתקנות השימור בתל אביב נכנסו לתוקף.
ב־1926 מונה לעמוד בראש הסניף הראשי של הבנק ביפו. באוגוסט 1938 ניסו ערביי יפו לשרוף את הסניף, ואז פונה הבניין והוא עבר לעבוד מתל אביב. ברוך המשיך לנהל משם את עסקי סניף יפו עד יציאתו לגמלאות בסוף 1949, לאחר 45 שנות עבודה בבנק.
בתל אביב היה בן-טובים ממייסדי בית-הספר למסחר ("גימנסיה גאולה") ופעיל בהנהלת בית היתומים שיסד יעקב בלאושטיין. ניהל בהתנדבות את מחלקת הכספים של הליגה למלחמה בשחפת במשך כמה שנים. היה חבר בהנהלת לשכת המסחר ישראל-פולין ובמועצת התאחדות בעלי הבתים בתל אביב. רעייתו חנה הקימה את "אגודת נשים לגמילות חסדים" ועמדה בראש הנהלתה שנים רבות.
אחרי הקמת המדינה מונה לחבר בוועדה המייעצת למס הכנסה, שתפקידה היה להסדיר את תביעותיהם של מפקחי מס הכנסה מהאזרחים, והתנגדותם של אזרחים לתביעות, פעיל בוועד שוחרי האוניברסיטה העברית בירושלים.
נפטר בתל אביב ב-4 בפברואר 1969, והובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול.
משפחתו

בן טובים נשא לאשה ב-1911 בירושלים את חנה בת הרב יעקב רבינוביץ', אז אב בית הדין באדינבורו. אחד מאחיה היה פרופ' לואיס יצחק רבינוביץ, הרב הראשי של דרום אפריקה ולימים סגן ראש עיריית ירושלים. אחותה נישאה לדוד הילמן, אחיה של הרבנית שרה הרצוג, רעיית הרב הראשי יצחק הלוי הרצוג, אמו של נשיא המדינה השישי חיים הרצוג וסבתו של הנשיא ה-11 יצחק הרצוג. שלוש מאחיותיה היו רופאות שגדלו בלונדון, אחת מהן, ד"ר פאני רבינוביץ', עלתה לארץ והייתה ממייסדות בית הספר לאחיות שליד בית החולים הדסה בירושלים.
שלושת ילדיו, כולם נולדו בטבריה, הם ד"ר אליהו בן-טובים (יליד 1914), שניהל במשך שנים רבות את המחלקה הכירורגית בבית החולים זיו בצפת; אליעזר בן-טובים (1916), איש ביטוח, לשעבר סוכן לוידס בתל אביב שפעל רוב שנותיו בארצות הברית; רחל מטלון (1922), אשת נתנאל מטלון, חבר מועצת עירית תל אביב יפו, שגריר ישראל באורוגוואי ובפרגוואי ובנו של משה יצחק מטלון, מבוני תל אביב.
אחיו הבכור הוא המורה והעיתונאי זלמן בן-טובים. ביתו היא המחנכת פועה מנצ'ל ונכדו הארכאולוג אהוד נצר. נכדה נוספת היא החלילנית עטרה בן-טובים ונינתו היא אילה בן-טובים, מוזיקאית בריטית הידועה בכינויה Sister Bliss. אחיו שמואל בן-טובים היה מראשוני שכונת תלפיות ובעל בתי מרקחת ליד שער יפו בירושלים ובאלכסנדריה. ילדיו הם האספנית והנדבנית אילה זקס-אברמוב; אריה בן-טובים, שהיה קונסול ישראל בניו יורק; רחל גרץ, אשת היינץ גרץ, שותפם של מאיר דיזנגוף ומאיר אריסון בחברת הספנות מ. דיזנגוף.
אחייניו (בני אחותו רבקה) הם רב-ניצב יחזקאל סהר, שהיה המפכ"ל הראשון של משטרת ישראל, אהרון סחרוב, ישראל סחרוב ואליהו סחרוב. שנים מאחייניו המשיכו את המסורת וכיהנו כמנהלי סניפים בבנק לאומי: שמואל מלך, בן-ציון מלך.
בין נכדיו: עו"ד מוריאל מטלון, יו"ר ועדת הניהול ובמשך כ-30 שנה השותף המנהל של משרד עורכי הדין, גורניצקי ושות'; שמואל בן-טובים, שכיהן כקונסול כלכלי בניו יורק, ציר כלכלי בלונדון וכראש המועצה המקומית כפר שמריהו.
לקריאה נוספת

דוד תדהר (עורך), "ברוך בן-טובים", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5178
ברוך בן-טובים, "עיר חדשה", בספר "אשר היה", הוצאת משפחת ארליך, 1959, עמ' 203–205
גרשון הל, "ברוך בן-טובים לגבורות – הבנקאי שהטורקים אסרו בעוון שטיח ציוני", עיתון הבוקר, 14 בפברואר 1965
"מודעת אירושים של ברוך בן-טובים וחנה רבינוביץ", עיתון חירות ירושלים, 23 בנובמבר 1910
שרה ורמי בן-ראובן, "נשים עבריות בדמשק 1917–1918", הוצאת ספרים אריאל, ירושלים (2010), עמ' 37–38
ברוך בן-טובים, "פרקי זכרונות", אגרת - ארגון מנהלים ומורשי חתימה, 189–190, בנק לאומי לישראל בערבון מוגבל, עמ' 10–14
דוד שיר, "בשולי זכרונותיו של ר' ברוך בן-טובים ז"ל", אגרת - ארגון מנהלים ומורשי חתימה, 191-2, בנק לאומי לישראל בערבון מוגבל, עמ' 12–14
הערות שוליים

↑  ברוך בן-טובים, "פרקי זכרונות", אגרת - ארגון מנהלים ומורשי חתימה, 189-190, בנק לאומי לישראל בערבון מוגבל, עמ' 10 - 14
↑  שרה ורמי בן-ראובן, נשים עבריות בדמשק 1917 - 1918, ירושלים: הוצאת ספרים אריאל, 2010
↑  יוסי כץ, "ראשיתה של טבריה החדשה: המאמצים להקמת שכונות יהודיות מחוץ לחומת טבריה בראשית המאה ה-20", מטוב טבריה 4, המרכז לחקר טבריה, דצמבר 1986, עמ' 23-30
↑  עיריית טבריה, פרוטוקול 12/2020, באתר https://www.tiberias.muni.il, ‏4.11.2020
↑  עיריית טבריה, פרוטוקול ועדת שמות מיום 20.10.2020, באתר https://www.tiberias.muni.il, ‏20.10.2020
↑  עיריית טבריה, היום הסרנו את הלוט וחנכנו רחוב על שמו של ברוך בן טובים., באתר facebook, ‏12 בינואר 2022
↑  גרשון הל, ברוך בן-טובים לגבורות, באתר http://www.jpress.nli.org.il/, ‏14 בפברואר 1965
↑  מודעת אירושים, באתר http://jpress.org.il/, ‏23.11.1910
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010820223205171  VIAF: 4760164298367608630003   WorldCat (עם VIAF): 4760164298367608630003 
נשיא התנועה הציונית ויו"ר בנק אנגלו-פלשתינה דוד וולפסון מבקר בסניף ירושלים של הבנק. יושבים משמאל לימין: מנהל הסניף יוסף לוי, דוד וולפסון, מנהל אפ"ק זלמן דוד לבונטין. ברוך בן-טובים עומד שני משמאל. 1907
ברוך בן-טובים, נשיא חברת "אחוזת בית", מקדם את פני הנציב העליון סר הרברט סמואל ורעייתו, בטקס הנחת אבן הפינה לשכונת "קריית שמואל". טבריה, 26 בנובמבר 1922
תל אביב, 1930. עומדים: חנה וברוך בן-טובים. הילדים (מימין): אליעזר, רחל (מטלון), אליהו
יצחק צוקרמן

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1915 וילנה, אובר אוסט 
 פטירה:  17 ביוני 1981 (בגיל 65) לוחמי הגטאות, ישראל 
 מדינה:  פולין, ישראל 
 בן או בת זוג:  צביה לובטקין 
 
יִצְחָק צוּקֶרְמן ("אַנְטֶק") (בפולנית: "Icchak Cukierman "Antek; ח' בטבת תרע"ו, 13 בדצמבר 1915, וילנה – ט"ו בסיוון תשמ"א, 17 ביוני 1981, לוחמי הגטאות) היה ממייסדי הארגון היהודי הלוחם (אי"ל) בימי מרד גטו ורשה וממנהיגיו.
קורות חייו > משפחתו

אחותו שרה (סוניה) פרידלנד, ילידת 1914, עלתה ארצה טרם מלחמת העולם השנייה.
אחיו הבכור, אברהם צוקרמן, יליד 1907, עבר להתגורר בברית המועצות טרם מלחמת העולם השנייה ולאחר המלחמה לא נוצר ביניהם קשר שוב. ייתכן שאברהם נרצח בידי הסובייטים.
אחותו לנה (Lesha) בורשטיין, ילידת 1911, נרצחה יחד עם בעלה, דוד, בנה הקטן, בנציון, ויחד עם הוריה, שמעון ורבקה, ביער פונאר הסמוך לווילנה.
היה נשוי לצביה לובטקין, לשניים היו שני ילדים שמעון (1947) ויעל (1949).
נכדתו, רוני צוקרמן, היא האישה הראשונה אשר סיימה את קורס הטיס של חיל האוויר הישראלי במגמת קרב, בשנת 2001.
ספריו

קאפיטלען פון עיזבון / יצחק צוקערמאן (אנטעק); (געבראכט צום דרוק שמואל באראנטשוק [=ברנצ'וק], ראובן יציב), לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגיטאות והקבוץ המאוחד, תשמ"ב-1982. (ביידיש)
פרקים מן העזבון / מאת יצחק צוקרמן (אנטק); (תרגם מכתב-יד ביידיש: ק. א. ברתיני; התקין לדפוס: שלמה דרך), לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ב-1982.
בגיטו ובמרד (ערך והביא לדפוס: שלמה דרך), לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות, תשמ"ה-1985.
יציאת פולין: על "הבריחה" ועל שיקום התנועה החלוצית (ערכו והביאו לדפוס: שלמה דרך, שלמה אבן שושן, יודקה הלמן), לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגיטאות, 1988.
שבע השנים ההן: 1939–1946 / יצחק צוקרמן (אנטק); (ערך והביא לדפוס: עמנואל ביחובסקי), לוחמי הגטאות: הקיבוץ המאוחד, 1990. (יצא לאור לאחר מותו.)
ערך אנציקלופדי:
האנציקלופדיה של השואה, כרך ד', עמ' 1029–1031.
בעריכתו:
פיין און גבורה - אין דעם יידישן עבר אין ליכט פון דער קעגנווארט (ענות וגבורה בעבר היהודי לאור המציאות של ימינו), / בעריכת יצחק צוקרמן ואליהו גוטקובסקי, הוצאת תנועת דרור בגטו ורשה תמוז ת"ש (יולי-אוגוסט 1940). (הוצאה מחודשת בתרגום לעברית - דרור לנפש 2011)
ספר מלחמות הגיטאות: בין החומות במחנות ביערות / ערוך בידי יצחק צוקרמן, משה בסוק, תל אביב – לוחמי הגטאות: הקיבוץ המאוחד – בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון, תשי"ד-1954. (במהדורה הבאה יצא בשם "מלחמות הגיטאות".)
ספרים ומאמרים לזכרו

שלמה אבן שושן, ארנסט הורביץ, גיל אלדמע, מן המיצר שירים מן הגיטאות והמחנות ושירי המרד, (סדרת ספרים ע"ש יצחק צוקרמן), מו"ל : לוחמי הגיטאות, הקיבוץ המאוחד, 1987.
חוי דרייפוס, "כתביו של אנטק צוקרמן : עד ומקור, מנהיג ואדם", ילקוט מורשת, כרך 92–93 (תשע"ג), עמ' 117–132
לקריאה נוספת

ניר איציק, יצחק (אנטק) צוקרמן ועדויותיו על הארגון היהודי הלוחם בגטו ורשה, עבודת גמר לתואר שני, אוניברסיטת ת"א, 2018.
ניר איציק, "עדויותיו של יצחק (אנטק) צוקרמן מימי המלחמה ועד ל-שבע השנים ההן - עיון מחודש", ילקוט מורשת, כרך 99 (תשע"ט), עמ' 91–126.
פועה הרשלג, למדוד את התהום: סיפורו של יצחק צוקרמן (אנטק), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2006. ISBN 965-217-255-3
יוסף שביט (עורך), גטו ורשה בתמונות, לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגטאות, תשנ"ה 1995.
נעימה ברזל, עד כלות ומנגד: המפגש בין מנהיגי מרד הגטאות לבין החברה הישראלית, ירושלים: הספרייה הציונית על יד ההסתדרות הציונית העולמית, תשנ"ח 1998.
שרון גבע, כל השאר הוא אלמוות: פרשת חייהם של צביה לובטקין ויצחק (אנטק) צוקרמן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2023
הערות שוליים

↑  בימי שואה ופקודה, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 7 (כתב דן מכמן), עמ' 140.
↑  נאוה צוריאל, רוני סופר-קרב, באתר nrg‏, 12 באוקטובר 2005
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך : גיל אלדמע, "מן המיצר שירים מן הגיטאות והמחנות ושירי מרד", שלמה אבן שושן, ארנסט הורוביץ, גיל אלדמע, (סדרת ספרים ע"ש יצחק צוקרמן), לוחמי הגיטאות, הקיבוץ המאוחד, 1987, ספר גיטו 2, 179 עמודים
↑   עופר אדרת, הספר חוזר אל מקימי קיבוץ לוחמי הגטאות, באתר הארץ, 17 באפריל 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298120005171  PLWABN: 9810669047705606  BIBSYS: 90843835  BnF: cb124552378 (data)  CiNii: DA0789827X  GND: 123187168  ISNI: 0000 0001 0904 1712  LCCN: n84190302  NKC: jx20140417003  NTA: 296534137  RERO: 02-A000182690  SELIBR: 103938  SUDOC: 033713111  VIAF: 56706245   WorldCat (עם VIAF): 56706245 
יצחק צוקרמן עם חווקה פולמן רבן במרכז תנועת "דרור" בלודז', 1946
שלט הנצחה ליצחק (אנטק) צוקרמן ברחוב יצחק צוקרמן בפתח תקווה
נחל ברק בן אבינעם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מוצא:  הר יונה
 שפך:  נחל תבור 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) נחל ברק בן אבינעם(למפת עמק בית שאן רגילה) נחל ברק בן אבינעם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ברק בן אבינעם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ברק בן אבינעם
 
נחל ברק בן אבינועם הוא נחל אכזב, קצר בגליל התחתון ואחד מיובליו של נחל תבור. הוא חוצה את יער בית קשת. הנחל יורד בסביבות הר יונה, עובר בעינות שועים ועובר את דרך יער בית קשת בין הר כסולות להר דבורה.
תוואי הנחל

לפני המעלה להר דבורה עוברת דרך נוף יער בית קשת באפיקו של הנחל. ראשיתו של הנחל בהר יונה והוא זורם דרומה ממזרח להר דבורה לכיוון בקעת כסולות ועמק יזרעאל ונשפך לנחל תבור. בנקודת המפגש של הדרך עם הנחל נמצא לרשות הקהל חניון ברק. במורד הנחל מסלול טיול מוסדר שרובו מוצל העובר בתוך צמחייה עשירה של חורש ים תיכוני. בחורף זורמים מים באפיק הנחל. בנחל צמחיית פרחי בר עשירה כולל סחלבים.
שמו של הנחל

הנחל קרוי על שמו של ברק בן אבינעם, מנהיג צבאי שנזכר בספר שופטים (פרקים ד' – ה') ומי שפעל יחד עם דבורה הנביאה. מוצאו היה מן העיר קדש נפתלי שבשבט נפתלי.
הערות שוליים

↑  מסלול נחל ברק בן אבינעם ופארק אל-פשארה - בשביל המשפחה, באתר בשביל המשפחה, ‏3 באוקטובר 2021
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל בית העמק • נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל ינוח • נחל יסף • נחל כזיב • נחל שעל • נחל שרך |  |
ננסי אגמון-לוין

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1965 (בת 59) תל אביב
 שם לידה:  ננסי חגית מינה אגמון
 ענף מדעי:  רפואה
 מקום מגורים:  רחובות
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מוסדות:  בית חולים תל השומר 
 בן זוג:  יעקב לוין
 מספר צאצאים:  3
 
ננסי אגמון-לוין (נולדה ב-28 בספטמבר 1965) היא פרופסור לרפואה, מנהלת היחידה לאימונולוגיה קלינית, אנגיואדמה ואלרגיה, במרכז למחלות אוטואימוניות במרכז הרפואי שיבא תל השומר. היא חברת סגל אקדמי קליני ברפואה פנימית בבית הספר ללימודי המשך ברפואה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

ננסי אגמון-לוין נולדה בשנת 1965 בשם ננסי חגית מינה אגמון, בת יחידה לעמוס ולמרטין. היא גדלה ברמת גן ובתל אביב. נשואה ליעקב לוין ומתגוררת ברחובות. לזוג שלושה ילדים.
קריירה מקצועית

אגמון-לוין סיימה לימודי רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1992. בשנת 1994 פרסמה את התזה שלה, בהנחיית פרופ' ארי זמרה, בנושא פריון ומחלת גושה. בשנת 2001 סיימה בהצטיינות התמחות ברפואה פנימית במרכז הרפואי קפלן. בשנת 2007 סיימה התמחות נוספת באלרגיה ואימונולוגיה קלינית.
בשנים 1999–2000 שהתה בהיידלברג שבגרמניה כמדענית אורחת במרכז הגרמני לחקר הסרטן (DKFZ) בתוכנית לאימונולוגיה של גידולים במימון מלגה מטעם קרן מינרווה.
לאחר חזרתה, בשנים 2001–2010, עבדה במרכז נווה אור לטיפול בחולי איידס במרכז הרפואי קפלן ברחובות, במחלקה לאימונולוגיה ואלרגיה.
אגמון-לוין מנהלת את המכון לאימונולוגיה קלינית ואלרגיה במרכז למחלות אוטואימוניות במרכז הרפואי שיבא, המרכז הגדול ביותר למחלות אוטואימוניות בישראל, מאז שנת 2016, לאחר שתפקדה כסגנית מנהל המכון בשנים 2011–2016. בשנת 2023 זכה המכון להכרה כמרכז מצוינות באלרגיה ואימונולוגיה מטעם ארגון האלרגיה העולמי (World Allergy Association).
אגמון-לוין הייתה חברת ועד של האיגוד הישראלי לאלרגיה ואימונולוגיה קלינית, ובשנים 2013–2017 הייתה נשיאת האיגוד. מאז 2019, היא יו"ר ועדת הוראה של האיגוד, אחראית להוראה, קורס שבועי המועבר לכל המתמחים בישראל, ושותפה לכתיבת בחינות ההתמחות.
הוראה והנחיה

אגמון-לוין שותפה פעילה בהדרכה והוראה של רופאים בהתמחות בסיס ברפואה פנימית, ונטלה חלק בקורסי ההכנה בבית הספר לרפואה לקראת שלב א' כמו גם בקורס ההכנה לרפואה פנימית לסטודנטים לרפואה. היא אחראית גם על קורס באימונולוגיה ואלרגיה לסטודנטים לרפואת שיניים בפקולטה לרפואה.
היא מדריכה עשרות סטודנטים מדי שנה במסגרת כ-10 סבבים שנתיים במכון, עבורם היא זוכה מדי שנה לציוני הערכה גבוהים כמרצה. היא הדריכה לאורך השנים רופאים וסטודנטים רבים בעבודות מחקר שונות, כולל עבודות תזה MD, פרויקט ח"ץ (חוקר צעיר), ורופאים בעבודת מדעי יסוד. רבות מעבודות אלו זכו לפרסום.
אגמון-לוין פעילה מאוד בוועדות לאישור תיזות MD ו-PHD של סטודנטים בפקולטה לרפואה. היא שותפה בוועדות רבות למינויים אקדמיים באוניברסיטת תל אביב אך גם באוניברסיטת בן-גוריון שבנגב, באוניברסיטה העברית בירושלים ובטכניון.
מזה מספר שנים היא יו"ר ועדת הוראה של האיגוד, אחראית להוראה, קורס שבועי המועבר לכל המתמחים בישראל, ושותפה לכתיבת בחינות ההתמחות.
פרסים

פרס הפקולטה על הצטיינות בהוראה, מטעם בית הספר לרפואה הדסה באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנת 2005.
פרס על הצטיינות בהתמחות באלרגיה ואימונולוגיה, מטעם בית הספר לרפואה הדסה באוניברסיטה העברית בירושלים, בשנת 2006.
הכרה מיוחדת מטעם הארגון הבינלאומי לאלרגיה, בשנת 2018.
הכרה במרכז שבניהולה כמרכז מצוינות על ידי הארגון הבינלאומי לאלרגיה, בשנת 2023.
פעילות אקדמית בינלאומית

אגמון-לוין שותפה בכנסים רבים בארץ ובעולם בתחומי התמחותה, כולל ועדות ה-EULAR – לזאבת, תסמונת הנוגדנים האנטי פוספוליפידים, הריון ופוריות בנשים עם תחלואה אוטואימונית, והטיפול בחיסונים לחולים עם מחלות אוטואימוניות/ראומטיות.
היא משמשת כחברת הוועדה המארגנת בכנסים אירופאים שונים דוגמת כנס SLE-EURO המתקיים אחת לשנתיים ובית הספר האירופאי להוראת זאבת, ומוערכת כמרצה ומנחה מצוינת. היא אחראית לארגון ושימשה כיו"ר של כנסים בינלאומיים שונים, כדוגמת כנס WISC (המאורגן עם ארגון האלרגיה הבין לאומי WAO) ושני הכנסים הישראלים לתסמונת הנוגדנים האנטי-פוספוליפידים.