stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לינקולן רד אימפס
היסטוריה

מועדון הכדורגל הוקם בשנת 1976 על ידי צ'ארלס פולסון וצ'ארלס האד כקבוצת נוער ששיחקה בליגה הרביעית בגיברלטר. כאשר השחקנים במועדון גדלו הצטרף המועדון לליגה השנייה בגיברלטר, ולאחר עונה אחת בלבד עלה לליגת העל. בעונת 1984/85 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו, ובין 1989 ל-1994 זכה באליפות בכל שנה. בין השנים 2003 ל-2016 זכתה הקבוצה ב-14 אליפויות רצופות.
לאחר הצטרפותה של גיברלטר לאופ"א הוחלט כי אלופת גיברלטר תייצג את המדינה בליגת האלופות, ולאחר זכייתה של לינקולן באליפות בעונת 2013/14 היא התמודדה במוקדמות, אך הודחה לאחר הפסד 3–6 בסיכום הכללי להבנר בולטפלאג בסיבוב הראשון. ב-7 ביולי 2015 ניצחה 2–1 את סנטה קולומה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, ובסיכום שני המשחקים אף העפילה לסיבוב הבא במסגרת המוקדמות. בכך רשמה את הניצחון הראשון של קבוצה גיברלטרית במסגרת אירופית, והפכה לקבוצה הגיברלטרית הראשונה שעוברת סיבוב במסגרת טורניר אירופי רשמי.
ב-12 ביולי 2016 ניצחה הקבוצה בביתה 1–0 את סלטיק הסקוטית במשחק הראשון של הסיבוב השני במוקדמות עונת 2016/2017 בליגת האלופות, אך הפסידה 0–3 בחוץ והודחה.
ב-26 באוגוסט 2021 ניצחה לינקולן 3–1 את ריגה הלטבית במסגרת שלב הפלייאוף של מוקדמות הקונפרנס ליג לעונת 2021/2022, ובכך הפכה לקבוצה הראשונה מגיבלטר שמעפילה לשלב הבתים של מפעל אירופי כלשהו. עם זאת, הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית ללא ניצחונות במאזן שערים 2–17.
תארים

אליפות גיברלטר: 28
1984/1985, 1985/1986, 1989/1990, 1990/1991, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 2000/2001, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024
גביע רוק: 20
1985/1986, 1988/1989, 1989/1990, 1992/1993, 1993/1994, 2001/2002, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2020/2021, 2021/2022, 2023/2024
גביע פפה רייס (סופר-קאפ): 12
2001, 2002, 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2014, 2015, 2017, 2022
הערות שוליים

↑  סנסציה: סלטיק הפסידה לאלופת גיברלטר 1:0 במוקדמות ליגת האלופות, באתר וואלה, 12 ביולי 2016
שבתי הלוי

| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום פעילות:  קושטא
 תחומי עיסוק:  אב בית הדין בקושטא  ממלא מקום החכם באשי של האימפריה העות'מאנית
 
הרב שבתי הלוי היה אב בית הדין בקושטא וממלא מקום החכם באשי של האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה

חי ופעל בקושטא שבטורקיה, וכיהן תחילה כממונה איסור והיתר בעיר, סביב שנת 1894 (ה'תרנ"ד). בשנה זו, ובשנים 1897 (ה'תרנ"ז) ו-1905 (ה'תרס"ה), כיהן כחבר בוועד הרוחני של הקהילה היהודית.
בשנת 1909 (ה'תרס"ט) מונה לכהן כאב בית הדין של קושטא, וכיהן בתפקיד במשך שנה.
בחודשים מרץ–מאי 1910 החליף את הרב חיים נחום אפנדי בתפקיד החכם באשי, ופעם נוספת בחודשים מרץ–יולי ובחודש אוגוסט 1912. בשנים אלו המשיך לכהן בתפקידו גם בוועד הרוחני, עד לשנת 1918.
נמצא חתום בראש הוועד הרוחני בין השנים 1912–1918, ובראש רבני העיר על תקנות הרבנות המקומית והרבנות הראשית בשנת 1914, תחת הרב חיים נחום.
אחיו היה הרב משה הלוי, שכיהן גם הוא בתפקיד החכם באשי של האימפריה העות'מאנית.
לקריאה נוספת

שמעון ואנונו, ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח, ה'תשס"ו, חלק ד', עמ' 2018
הערות שוליים

↑  יעקב פרחיה, מכתב מטורקיה, בעיתון המצפה, 23 באוגוסט 1912
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב חיים נחום אפנדי | רבנים ראשיים של האימפריה העות'מאנית | הבא: הרב חיים נחום אפנדי |
צ'אברנדק

צ'אברנדק (בהונגרית: Csabrendek) הוא כפר במחוז וספרם, בנפת שימג שבהונגריה.
מיקום

הכפר שוכן לרגלי השלוחה האחרונה של הרי הבקוני למרגלות גבעת רנדקי שגובהה 374 מטר. רוב הכפר ממוקם על בליטות קטנות או גדולות יותר ולכן ניתן להבחין בהבדלי גובה משמעותיים בחלק מרחובותיו. במבט מטה מההר ניתן לראות למרחק רב מכיוון שלצפון-מערב האזור מישורי ושטוח.
מנקודת מבט תחבורתית, היישוב נמצא במיקום טוב. במרכזו עובר כביש 7324. דרך זו מחברת את קטע הכביש דווצ'ר בכביש הראשי 8 ועם קטע שימג בכביש הראשי 84. היישובים הסמוכים לצ'אברנדק הם שימג כאמור ועוד כמה כפרים אחרים. ישנן גם כמה עיירות ברדיוס של 15–20 ק"מ מהכפר: דווצ'ר, אייקה ו-טפולצה בנוסף לשימג. בסמוך אליו זורם הנחל ששמו מלג-ויז (Meleg-Víz שפירושו מים-חמים), שהוא יובלו של נחל המרצל.
היסטוריה

צ'אברנדק הוא יישוב קדום. אנשים חיו על מדרון הגבעה הזו גם בתקופת האבן, כאשר החלקים הנמוכים יותר עדיין היו מכוסים על ידי הים. מאוחר יותר האזור יושב על ידי הקלטים, אחר כך על ידי הרומאים, אחר כך על ידי הסלאבים הפאנוניים ומאוחר יותר על ידי הסלובנים. שמו המקורי של הכפר הוא רֶנְדֶק. המילה רנדק היא ממוצא סלאבי, שפירושה עפרות אדומות. הכוונה היא לאדמה הצבועה באדום מהבוקסיט, שהוא המאפיין של האזור.
בשנת 1632, שישה יישובים שסובבו את שימג, ביניהם הכפר, נפלו תחת השלטון הטורקי, אך אלה לא הצליחו לכבוש את המבצר. גם האחוזות של משפחת צ'אבי נפלו לידי הטורקים. בני המשפחה לחמו אז נגד הטורקים המאיימים כחיילי המבצר.
כנסיית סנט לורינץ בכפר נחרבה ושופצה רק בשנת 1725. הכנסייה הנוכחית, שעומדת עד היום, נבנתה בשנת 1785 בסגנון בארוק. כנסיית סנט לורינץ הורחבה בשנת 1843. בסוף המאה ה-18 אוכלוסיית הכפר עסקה בחקלאות ובגידול בעלי חיים. בכפר היו באותה תקופה אורגים, יצרני גלגלים ועגלות. בין המתיישבים הגרמנים הרבים שהגיעו לכפר היו הרבה בעלי מלאכה בעיקר בורסקאים, יצרני מגפיים, חייטים, נפחים. מספר בעלי המלאכה ירד בתחילת המאה ה-19 מכיוון שגידול התבואה הניב תשואות טובות יותר ורבים בחרו בחקלאות.
יושקה שאבאניו, השודד האחרון של הרי הבקוני, ביקר במקום מספר פעמים כיוון שאחותה גרה בכפר.
בתחילת המאה ה-20 חלו שינויים גם בחלוקת האחוזות סביב הכפר ובבעליות שלהן. כ־10,000 דונם מתוך אחוזה גדולה נמכרה אחרי מלחמת העולם הראשונה לידיים חדשות לחלוטין. הבעלים החדש היה סוחר בקר יהודי בשם לאיוש גרוס. אי שם ביער ליד הכפר נמצא בית הקברות היהודי העתיק, שבו הקבר האחרון הוא מתקופת סוף מלחמת העולם הראשונה.
אתרים בעלי חשיבות

אחוזת בוגיי
אחוזת הבארוק נבנתה בשנות ה-90 של המאה ה-18 והורחבה מאוחר יותר.
טירה פקטה
טירת הבארוק המאוחרת נבנתה בסביבות 1790 ושופצה בשנת 1816 בסגנון הקלאסיציטי. ראויים לציון גם מבני החוץ הבארוקיים. הבעלים של הטירה היה הרוזן יאנוש פקטה, יליד הכפר, אחת הדמויות המעניינות והמפורסמות של התרבות וההיסטוריה ההונגרית.
הוא נולד כאמור בצ'אברנדק בשנת 1741. אביו זכה בתואר "שופט מדינה" (országbíró) שהייתה המשרה השלישית בחשיבותה בהונגריה אחרי המלך והפלטין, הוא עצמו היה חייל בדרגת גנרל והיה גם משורר. התכתב עם וולטר, אליו שלח את שיריו בצרפתית, מלווים בכמה בקבוקי יין טוקאי. לדברי הסופר והמשורר ההונגרי פרנץ קאזינצי, וולטייר אמר כי היין טוב משיריו. הוא גם השתתף בהכתרתו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1792. הוא נפטר בשנת 1803 בעיר פוט.
אחוזת אוסטנהובר
אחוזת הבארוק המאוחרת נבנתה בסוף המאה ה-18.
הכנסייה הרומית קתולית סנט לורנס
כנסיית הבארוק המאוחרת עברה שינוי בשנים 1785–1797. בשנת 1885 הכנסייה נהרסה בשריפה, ואילו בשנת 1922 היה צריך לבצע בה תיקונים עקב פגיעת ברק, ולבסוף בשנת 1948 הוא ניזוק ברוחות בעוצמת הוריקן.
כיכר הכנסייה
נמצאת מול הכנסייה הנוכחית, ליד בניין גן הילדים. הוא גובל בגן ציבורי מצד אחד ובגן ילדים מצד שני. פארק מטופח ואנדרטה מעלים את רמת האזור. כיום זהו אזור לא מגודר ולשימוש ציבורי.
קהילה יהודית

בצ'אברנדק חיה קהילה יהודית בתקופות זמן שונות ובמקום היה בית כנסת. היהודים הראשונים התיישבו בכפר בסביביות שנת 1740. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1764 | כ-200 |  |
| 1840 | 473 |  |
| 1869 | כ-600 |  |
| 1880 | 537 | 3,201 |
| 1910 | 242 |  |
| 1920 | 167 |  |
| 1930 | 107 |  |
| 1941 | 57 | 3,315 |

הרב הראשון של הכפר היה הרב ראובן ליב אנהצלר, והוא שישמ כרב עד לפטירתו בשנת ה'תקפ"ב. במשך שנתיים, עד לשנת ה'תקפ"ו, שימש כרב הכפר הרב שלמה זלמן אולמן, בעל ה"יריעות שלמה". בשנת ה'ת"ר החל לכהן כרב הכפר הרב אברהם פריידר, ששימש בתפקיד זה מעל ל-20 שנה. בשנ ה'תרל"ג רב הכפר היה הרב וייס.
נולדו בכפר

שאנדור דובו, בשמו הקודם עד 1918 שייבר (בהונגרית: Dobó Sándor; צ'אברנדק, 1 בספטמבר 1855 - גיור, 5 בדצמבר 1923) היה שחקן, יהודי-הונגרי, מנהל תיאטרון.
ינה ואז'וני, בשמו המקורי יעקב וייספלד היה כלכלן, מהנדס מכונות, יהודי-הונגרי נשיא חברת הרכבות של הונגריה.
לקריאה נוספת

צילומי אוויר של צ'אברנדק
הערות שוליים

↑  בית הכנסת בצ'אברנדק
1 2 3 4  עקיבא בן מרדכי ליב פישר, עטרת עקיבא, באתר אוצר החכמה
↑  תיעוד יהודים מצ'אברנדק שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת שימג |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שימג • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר |  |
קוזאקים

.
ממאי הקוזאק צופה בהיידמקים הורגים מלווים-בריבית יהודים. ציור עממי מן המאה ה-19.
קוֹזָאקים (ברוסית: казаки; באוקראינית: козаки; בפולנית: Kozacy) הם קבוצת אנשים שהורכבה בעיקרה מסלאבים מזרחיים שחיו בארצות מזרח אירופה. נודעה בקהילותיה העצמאיות והצבאיות-למחצה. הם ישבו בשטחים של האיחוד הפולני-ליטאי, באוקראינה, באימפריה הרוסית ולאחר מכן גם בברית המועצות. רובם המוחלט נוצרים, בני הכנסייה האורתודוקסית המזרחית (או "אדוקי האמונה הישנה").
מקור השם

השם "קוזאקים" מגיע מהשפות הסלאביות המזרחיות הישנות, מן המילה הטורקית kazak, שמשמעותה נווד/מטייל (השווה לשורש הטורקי qaz); קוזאק היה גם השם שניתן לפרש קל בצבא האיחוד הפולני-ליטאי, ללא התחשבות במוצא האתני. השם "קוזאק פולני" הפך לשם נרדף לפטריוט פולני קתולי משנת 1814.
בהיסטוריה של עם ישראל השם "קוזאק" שימש שם נרדף לפושע גוי שרוצח, אונס ושודד יהודים בתחומי האיחוד הפולני-ליטאי ובאזורים סמוכים, פעילות שאכן בוצעה על ידי קוזאקים בדבקות ובשיטתיות.
היסטוריה

מקורם של הקוזאקים בקבוצות איכרים, צמיתים וחולופ שנמלטו מכפריהם או מאדוניהם במהלך המאה ה-12 ואילך, במטרה להיות חופשיים. הקוזאקים שהתערבבו עם קבוצות ממוצא טורקי וטטרי התארגנו באזור הספר בין רוסיה והאימפריה העות'מאנית, שטח הפקר שבו לא היה שליט ולא הייתה סכנה שאדוניהם לשעבר יבואו להחזירם משם לשיעבוד. הקוזאקים היו ידועים בכישוריהם הצבאיים מזה מאות בשנים. עם עליית הקומוניזם לאחר מהפכת אוקטובר דוכאו על ידי הממשל הסובייטי ובזמן המלחמה הפולנית-סובייטית רבים מן הקוזאקים נלחמו נגד הצבא האדום, מאחר שמרביתם היו נאמני הצאר והכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. תחיית תרבות הקוזאקים ברוסיה ובאוקראינה החלה רק לאחר התפרקות ברית המועצות, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
הקוזאקים היו בני עמים רבים, רוסים, פולנים, טורקים, טאטארים, מגיארים, ולאכים וגם יהודים היו ביניהם.
לפי הרב עדין שטיינזלץ, במהלך המאה ה-19 חלה תופעה של התגיירות בקרב חלק מהקוזאקים של הדון (אנ') ששירתו בצבא הרוסי. ההיסטוריונית ד"ר אירנה ולדימירסקי מאוניברסיטת תל אביב מונה את מספרם של המתגיירים הללו מאזור הדון בכ-40,000, ומציינת כי מקצתם עשו כך או אימצו מנהגים יהודיים בהשראת מפקדיהם.
אנטישמיות

יהודי מזרח אירופה זיהו את הקוזאקים ותרבותם באופן אינסטינקטיבי כאנטישמים, ובתודעה היהודית נצרבה מעורבותם האכזרית בגזרות ת"ח ת"ט. במלחמת העולם הראשונה גרמו הקוזאקים לפינוי מרצון של יהודים את מקומות ישובם, בידיעה מה צפוי להם: "שוד ורצח, אונס והחרמת רכוש". במלחמת העולם השנייה הקוזאקים תמכו בנאצים ואף ביצעו פוגרומים ביהודים. עם זאת, היו משפחות קוזקיות מעטות שאימצו בימי השואה ילדים פולנים, נוצרים ויהודים. שם המשפחה "קוזאק" קיים בקרב חלק מיהודי פולין וצאצאיהם, ואף בישראל.
דמות הקוזאק תפסה מקום מרכזי בעולם הדימויים היהודי-ציוני, והיא מוזכרת לא פעם בספרות היידיש ובספרות העברית, כמו הביטוי: "קוזאק הנגזל" (המדבר על גורם תוקפני שמבצע עוול ומציג עצמו כקורבן).
ראו גם

גזרות ת"ח–ת"ט
הסיץ' הזפורוז'י
קוזאק הנגזל
היידמקים
איוואן גונטה
קזצ'וק
מרד חמלניצקי
בוגדן חמלניצקי
חמוץ אמריקאי
לקריאה נוספת

ישראל ברטל, "קוזאק ובדווי: עולם הדימויים הלאומי החדש", בתוך: קוזק ובדווי: עם וארץ בלאומיות היהודית, תל אביב: עם עובד (תשס"ז)
הערות שוליים

↑  cossack | Etymology, origin and meaning of the name cossack by etymonline, www.etymonline.com (באנגלית)
↑  Bessonov, V. A.; B. P. Milovidov (2006). Польские военнопленные Великой армии в России в 1812–1814 гг. [Polish Prisoners of War of the Imperial Russian Army in Russia During 1812–1814] (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-21 בפברואר 2014. נבדק ב-20 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Heifetz, Elias (1921). The Slaughter of the Jews in the Ukraine in 1919. Thomas Seltzer, Inc.
↑  אהוד אנגל (עורך ומתרגם), דגלים שחורים באוקראינה, 1976, הארגון הסוציאליסטי הישראלי, עמוד 21
↑  הסיפור הבלתי-סביר והלא-מספיק-זכור על עלייתה ונפילתה של מזרח אירופה היהודית מאת שלום בוגוסלבסקי, הוצאת זרש, עמוד 118
↑  РУССКИЕ И ЕВРЕИ
↑  עזריאל הירש, נועדים ביום קרב, ירושלים, ראובן מס, 1995, עמ' 80, 88-89
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567989005171  BnF: cb11952207b (data)  GND: 4032542-8  LCCN: sh85033189  NDL: 00566668
Sega Saturn

| --- | --- |

 
 יצרן:  סגה 
 סוג:  קונסולת משחקים
 דור:  תקופת הדור החמישי
 יצא לראשונה:  22 בנובמבר 1994 (יפן)  11 במאי 1995 (צפון אמריקה)  8 ביולי 1995 (אירופה)  8 ביולי 1995 (אוסטרלאסיה)
 הפסקת הייצור:  צפון אמריקה: 1998 אירופה: 1998 יפן: 2000
 מעבד:  SH-2 
 מדיה:  CD-ROM, CD+G
 אחסון:  RAM
 שירותים אונליין:  Sega NetLink
 יחידות שנמכרו:  בכל העולם: 9.26 מיליון יחידות שנמכרו
 המשחק הנמכר ביותר:  Virtua Fighter 2 1.7 מיליון ביפן
 מודל קודם:  סגה מגה דרייב 
 מודל אחריו:  דרימקאסט 
 
Sega Saturn (סגה סאטורן) היא קונסולת משחקי וידאו שהושקה על ידי SEGA לראשונה ביפן ב-22 בנובמבר 1994, ובאירופה ב-11 במאי 1995 כיורשת של ה-Sega Megadrive/Genesis המצליחה. ייצור המערכת הופסק בשנת 1998 בצפון אמריקה, באירופה, באוסטרליה ובאסיה. ובשנת 2000 ביפן.
למרות פופולריות הקונסולה ביפן, היא לא זכתה בנתח שוק דומה בצפון אמריקה ובאירופה לעומת הסוני פלייסטיישן והנינטנדו 64, המתחרות העיקריות שלה. אחת לסיבות כישלונה היה המשחק Sonic X-treme, שבוטל בעקבות בעיות בחברה ובגלל ביטולו, יצאה גרסת סאטורן למשחק המגה דרייב Sonic 3D Blast כמו גם המשחק Sonic R לסגה סאטורן.
משחקים

חלק גדול מספריית המשחקים של הסאטורן הגיע מפורטים של משחקי ארקייד, ביניהם ניתן למצוא את Daytona USA, The House of the Dead, Sega Rally, Fighting Vipers, משחקי סדרת Virtua Fighter, סדרת Virtua Cop ועוד.
מלבד אלו, הפורטים של משחקי הלחימה הדו-ממדיים של Capcom כמו Darkstalkers 3, Marvel Super Heroes, X-Men vs. Street Fighter ו-Street Fighter Alpha 3, היו ידועים באיכותם ונאמנותם למקור.
משחקים אקסקלוסיביים פופולריים אחרים לסאטורן כוללים את Panzer Dragoon Saga, Guardian Heroes, Nights Into Dreams, Shining Force III, Burning Rangers, Radiant Silvergun ו-Saturn Bomberman.
משחקים רבים שעשו את הקונסולה פופולרית ביפן לא קיבלו הוצאה גם במערב, כמו Grandia, Lunar: Silver Star Story Complete, Policenauts, סדרת Sakura Wars ועוד.
פנץ

| --- | --- |
סמל פנץסמל פנץ
מוזיאון הכפר על שם לאיוש יאקוש
מוזיאון הכפר על שם לאיוש יאקוש
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז הונגריה
 מחוז:   פשט
 נפה:  נפת ואץ'
 שטח:  21.34 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,554 (1 בינואר 2024)
  ‑ צפיפות:  72.68 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  47°48′N 19°15′E﻿ / ﻿47.8°N 19.25°E﻿ / 47.8; 19.25 
 אזור זמן:  UTC +1
 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פנץ(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פנץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פנץ (בהונגרית: Penc) הוא כפר השוכן במחוז פשט, נפת ואץ בהונגריה.
מיקום

היישוב ממוקם כ־9 קילומטרים מזרחית לעיר ואץ, למרגלותיהם הדרומיים של מערכת הרי הצ'רהאט, קרוב להר נסאי. היישובים השכנים הם: קסג מצפון, נז'ה מצפון־מזרח, צ'וואר ממזרח ועוד.
מיקום > נגישות

בכביש, הכפר נגיש הכי קל מכביש 2 ומהכביש המהיר M2, באמצעות כביש המשנה 2106. אותו כביש מחבר אותו עם צ'וואר ועם הכפרים של הרי הצ'רהאט מזרחה יותר. הוא מחובר לקסג בכביש 2107.
קווי אוטובוס רבים באזור מגיעים ליישוב כמו 312, 334, 335, 336, 337, 338.
היסטוריה

בתקופת הברזל (המאה ה-6 לפנה"ס), הסקיתים התיישבו גם באזור פנץ, כבני העם הנוודים על סוסים שהיו הראשונים להתיישב באגן הקרפטים. הם הכינו את כליהם כבר על דיסק קדרות מסתובב. היה להם גם מתקן התכה של ברזל (קטן). בין שרידי בית המלאכה לעיבוד מתכת מצאו הארכאולוגים גם צינור מפוח באורך 6.5 ס"מ. היה להם יישוב למרגלות ההר ואיפשהו בקרבת מקום היה להם בית קברות. אחד הממצאים הבולטים ביותר מתקופתם מגיע מהכפר פנץ, חרב סקיתית שמצא הארכאולוג פאל פטאי במהלך חפירותיו בשנת 1958 (ניתן לראות עותק שלה במוזיאון הכפר פנץ).
שמו של היישוב הוזכר לראשונה במקורות המתועדים הידועים בשנת 1326 בשם Pynch. באותה שנה, קארוי הראשון, מלך הונגריה, נתן את האחוזה סביב הכפר לבאלאז' פוני, אדון המבצר פילק (לאחר שהבעלים הקודם נפטר ללא יורש), ואת הכפר עצמו לאחיו הצעיר זונק. שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1329, הוזכר כומר הכנסייה של הכפר בפסק דין של תביעה כלשהי.
במאה ה-16 מוזכרים במסמכים מאזור זה שני יישובים: פנץ הקטן ופנץ הגדול. במהלך התקופה העות'מאנית, שני הכפרים בשם פנץ נהרסו ויושבו שוב רק במאה ה-17.
שנדור פטפי (המשורר הלאומי של הונגריה) ביקר בפנץ מספר פעמים אצל דודתו מצד אמו, אווה הרוז, שעבדה בכפר כמשרתת אצל עורך הדין אימרה קוסטולאני, אך לפטפי היו בכפר גם חברים סטודנטים. הוא בילה במקום את חג המולד של 1835 ואת הקציר של 1838.
אתרים בעלי עניין

הכנסייה הקתולית, שנבנתה בשנת 1769, אך יש בה גם חלקים רומנסקיים (החפירה עדיין נמשכת).
כנסייה אוונגליסטית
מצפה כוכבים גיאודטי קוסמי הממוקם בפאתי הכפר.
מוזיאון הכפר Jakus Lajos Cserhátalja
מרתף Osztrolenszky, הקמרון שלו מזכיר את ימי הביניים: נבנה במאות ה-15–16.
הבניין הקלאסיציסטי בצורת "L" בקומת הקרקע של אחוזת קלמנהאזי נבנה בסביבות 1810. הוא מיושב עד היום. בחצרה ניתן לראות מרפסת עם עמודים טוסקניים.
ילידי המקום

רוז'י שנפלד (1898 – 1980) הייתה רופאה יהודייה-הונגרייה זוכת פרס המדינה, רופאת נשים-מיילדת.
תמונות נוספות

מוזיאון הכפר על שם לאיוש יאקוש, לוח מידע (2014)
מוזיאון הכפר על שם לאיוש יאקוש
מוזיאון הכפר על שם לאיוש יאקוש
לקריאה נוספת

ג'רג' ג'רפי : מחוז נוגראד.
אתר מוזיאון הכפר Jakus Lajos Cserhátalja
הערות שוליים

↑  Szkíta kard
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559978505171  LCCN: n83173251  VIAF: 148440932   WorldCat (עם VIAF): 148440932
אנאבוליזם

אָנָבּוֹלִיזְם (מלועזית: Anabolism; בעברית: הבניה או תהליך בנייה) הוא רצף של תהליכים מטאבוליים במהלכם מתקיימת סינתזה של מולקולות המורכבות מאבני בניין קטנות יותר. תגובות אלה דורשות אנרגיה, המכונה גם תהליך אנדרגוני. התהליך ההפוך לאנאבוליזם הוא קטבוליזם שהוא תהליך פירוק שבו בדרך כלל מופקת אנרגיה.
מקור השם מיוונית עתיקה:  ἀνα- (ana-, “למעלה”) + βάλλω  (בלו, “להשליך”), כלומר, פעולה המעלה את רמת האנרגיה.
באופן כללי, המולקולות המורכבות והמבנים התאיים נבנים צעד אחר צעד ממולקולות קטנות ופשוטות יותר.
לאנאבוליזם שלושה שלבים בסיסיים. ראשית, ייצור או השגת אבני הבניין הבסיסיות כדוגמת חומצות אמינו, חד-סוכרים, נוקלאוטידים וחומצות שומן. שנית, הם מאוקטבים על ידי שימוש באנרגיה מ-ATP, ולבסוף הם מורכבים מחומרי המוצא למבנה העל שלהם (חלבונים, רב-סוכרים, שומנים וחומצות גרעין).
דוגמאות לתהליכים אנאבוליים כוללות התפתחות עצמות ועליה במסת שריר.
אורגניזמים שונים מקוטלגים לפי איזה מולקולות תאיהם יכולים ליצור בעצמם. אוטוטרופים הם בעלי יכולת ליצור את כל סוגי המולקולות האורגניות בתאים, מרב-סוכרים ועד לחלבונים, ממולקולות פשוטות (פחמן דו-חמצני ומים). הטרוטרופים לעומת זאת, זקוקים למקור של מולקולות מורכבות יותר כמו חד סוכרים וחומצות אמינו לשם יצירת אבות המזון.
אנדוקרינולוגים מסווגים הורמונים אנאבוליים והורמונים קטבולים, תלוי איזה שלב במטאבוליזם הם מעוררים. לדוגמה סטרואידים אנאבוליים המעוררים סינתזת חלבון וגידול שריר.
הערות שוליים

↑  תַּהֲלִיךְ בְּנִיָּה במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4315187-5  NKC: ph196641 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תודוס איש רומי

תודוס איש רומי היה מנהיג בקהילת יהודי רומא בתקופת התנאים. זמנו המדויק אינו ידוע.
התנא רבי יוסי מספר עליו שהנהיג ברומא מעין תחליף לקרבן הפסח, אכילת גדי שנצלה בשלמותו ("גדי מקולס") בליל הסדר. המעשה זכה לביקורת חריפה מצד חכמי ארץ ישראל, שאמרו שראוי לנדות אותו אלמלא מעמדו המיוחד. לדעתם יש מקום לחשש שהמנהג ייתפס כהקרבת קרבנות מחוץ לבית המקדש, דבר האסור לחלוטין על פי ההלכה.
התלמוד (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ג, עמוד ב') מתלבט האם נמנעו מלנדות את תודוס משום שהיה אישיות תורנית או משום שחששו ממנו. מסקנת התלמוד שהיה אישיות חיובית, שכן הובאה דרשה בשמו:
"מה ראו חנניה, מישאל ועזריה שמסרו עצמן על קדושת השם לכבשן האש? - נשאו קל וחומר בעצמן מצפרדעים: ומה צפרדעים, שאין מצווין על קדושת השם, כתיב בהו 'ובאו ועלו... ובתנוריך ובמשארותיך'... בשעה שהתנור חם, אנו, שמצווין על קדושת השם - על אחת כמה וכמה". פרשנים מאוחרים נחלקו, האם דברי תודוס נאמרו רק כלפי עבודה זרה בפרהסיה, או גם כלפי עבודה זרה בצנעה.
עוד מספר התלמוד שתודוס היה מפרנס תלמידי חכמים. הוא אחד האישים הבודדים מיהדות המערב, ולא ארץ ישראל או בבל, המוזכרים בספרות חז"ל.
אישיות נוספת שהוזכרה לצד תודוס איש רומי היא פלטון איש רומי, שהציע מקור דרשני אחר למסירות נפשם של חנניה מישאל ועזריה.
לקריאה נוספת

משה בר, תודוס איש רומי ופולחן הקיסר דומיטיאנוס. בתוך חכמי המשנה והתלמוד, הגותם פועלם ומנהיגותם. הוצאת אוניברסיטת בר-אילן (2011) עמודים 240-326.
הערות שוליים

↑  תוספתא ביצה ב, טו. על פי גרסת התלמוד בברכות יט ע"א מי ששלח לנדותו הוא שמעון בן שטח, ולפי זה ניתן לתארך את זמנו למאה ה-1 לפנה"ס. אולם הגרסה שם מסופקת ואיננה מתאימה לכתבי יד ולמקבילות בספרות חז"ל, בהן הושמט שמו של שמעון בן שטח מן הסיפור, כפי שהעיר בדקדוקי סופרים.
↑  מנהג מקביל לזה של תודוס עשה גם רבן גמליאל בביתו (משנה, ביצה ב, ז), אך הוא לא הנהיג זאת ברבים.
↑  פרופ' נחום רקובר, מסירות נפש - הקרבת היחיד להצלת הרבים "בירור שיטת תודוס איש רומי - מסירות נפש כדי לא לעבוד עבודה זרה בצנעה" (אגרת הרש"ז פינס), 257. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תש"ס-2000.
↑  דורון מנדלס, Why Did Paul Go West?: Jewish Historical Narrative and Thought,‏, A&C Black, 2014. עמ' 3.
↑  מדרש תהלים מזמור כח. דרשה נוספת של איש זה מופיעה במדרש שיר השירים רבה, פרשה ח א.
סיני לייכטר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1913 קיילצה, פולין פולין 
 פטירה:  26 בדצמבר 2004 (בגיל 91) ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 אירועים משמעותיים:  עלייה לארץ ישראל (1935) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 שפות היצירה:  עברית, יידיש, אנגלית
 תחום כתיבה:  היסטוריה
 נושאי כתיבה:  היסטוריה של הפולקלור היהודי
 יצירות בולטות:  אנתולוגיה של שירי עם ביידיש
 תקופת הפעילות:  1935–2004 (כ־69 שנים)
 פרסים והוקרה:  עמית כבוד של האוניברסיטה העברית (2001)
 
סיני לייכטר (21 ביולי 1913 – 26 בדצמבר 2004) היה היסטוריון, מרצה, נואם, תסריטאי, מפיק, מתורגמן וסופר ישראלי שהתמחה בחקר פולקלור יהודי והיה מגייס כספים עבור מדינת ישראל בשנות הקמתה. קיבץ וערך את האנתולוגיה של שירי עם ביידיש, שימש רכז המערכת של אנציקלופדיה יודאיקה, ושירת כשליח קרן קיימת לישראל לקנדה ולארצות הברית.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

סיני לייכטר נולד בעיר קיילצה (קילץ) שבפולין, הבכור מבין תשעת ילדיהם של צבעטל (צילה, לבית זייפמן) ושמואל לייכטר. הוריו עברו מחנטשין לקיילצה בראשית המאה ה-20. אמו הייתה תופרת ואביו חייט, והמשפחה סבלה מעוני. למד בחדר, ובשל הצטיינותו זכה במלגת עניים שאפשרה לו ללמוד בגימנסיה עברית, אליה התקבל בעידודו ובסיועו של ד"ר משה פלץ (אביו של יוחנן פלץ) שהיה ידיד המשפחה. בשעות הערב היה מקדיש זמן למתן שיעורים פרטיים לתלמידי תיכון, שמימנו עבורו את הוצאות הנסיעה לארץ ישראל.