stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית עיריית תל אביב-יפו
לקריאה נוספת

עידו רוזן. Tel Aviv Storeys: רבי קומות וגיבורות במטרופולין תל אביב. גחליליות: כתב עת לקולנוע וטלוויזיה (1). תל אביב: רסלינג, 2018.
הערות שוליים

↑  שי פאוזנר, עיריית ת"א תעבור שיפוץ שיכלול שתי קומות חדשות, באתר ynet, 19 בדצמבר 2007
↑  איתי בלומנטל, לא רק דגל לבנון: מתי עוד הואר בניין עיריית תל אביב?, באתר ynet, 6 באוגוסט 2020
↑  משה כהן, ‏אחרי פיגוע הדקירה הרצחני בתל אביב: בניין העירייה הואר בדגל ישראל, באתר מעריב אונליין, 19 בנובמבר 2015
↑  משה כהן, ‏לרגל חגיגות ה-100 לעצמאות: בניין עיריית ת"א הואר בדגל פולין, באתר מעריב אונליין, 10 בנובמבר 2018
↑   בעקבות האסון: דגל סרי לנקה בבניין עיריית תל אביב, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:33)
↑  דנה ירקצי‏, מחיפה ועד אילת: מבנים נצבעו באדום כחלק מהמאבק באלימות נגד נשים, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2019
↑  יאיר טוקר, ‏בניין עיריית תל אביב הואר: "אוהבים את בני ברק", באתר כיכר השבת, 6 באפריל 2020
↑  איתי בלומנטל, בניין עיריית תל אביב הואר בדגל לבנון: "ליבנו עם העם הלבנוני", 6 באוגוסט 2020
↑  חדשות כיפה, ‏דגל איחוד האמירויות ודגל ישראל על בניין עיריית תל אביב,  באתר כיפה, 13 באוגוסט, 2020 21:54
בניין עיריית תל אביב הראשון
שוקבא

| --- | --- |

שוקבא
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 שטח:  13.183 קמ"ר
 גובה:  321 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,755 (2016)
 קואורדינטות:  31°59′15″N 35°02′19″E﻿ / ﻿31.987549°N 35.038662°E﻿ / 31.987549; 35.038662
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) שוקבא(למפת גוש דן רגילה) שוקבא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שוקבא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שוקבא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שוקבא (בערבית: شقبا או شقبة, תעתיק מדויק: "שקבא" או "שקבה") הוא כפר פלסטיני הנמצא בנפת רמאללה ואל-בירה, הממוקם 17.7 ק"מ מצפון-מערב לרמאללה וצפונית ליישובים ניל"י ושיבתין. ממערב לו נמצא הכפר קיביה. באמצע שנת 2016 מנה הכפר 5,755 תושבים ובשיפוטו נמצאים 13,183 דונם.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברזל II. כ-3 קילומטרים ממערב לכפר, על תוואי גדר ההפרדה, נמצאת "ח'רבת דסרה" - אתר ארכאולוגי, הממוקם על תל נישא ושולט, שהוכרז כאתר עתיקות בשנת 1944.
מדרום לכפר נמצאת מערת שוקבא, בה נמצאה לראשונה התרבות הנאטופית.
גרעין הכפר הנוכחי הוקם מסביב לקבר שייח ("שייח אחמד") ומסגד מהתקופה הממלוכית בארץ ישראל.
היסטוריה > התקופה העותמאנית

ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים., 49 משפחות התגוררו בכפר.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב: ”בשעה שש וחמישים וחמש דקות משכו לרגע את שימת לבי עוד קברים עתיקים, דומים לקודמים. אחר כך עלינו על גבעת טרשים שמכתיר הכפר הקטן שוכבא, הכפר הזה בנויים בנייה גסה מאוד. מספר תושביו כמאתיים”.
בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ-"כפר קטן על ראש גבעה, מוקפת במטעי זיתים.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בשוקבא הייתה אוכלוסייה של 530 נפש, כולם מוסלמים, במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-696 נפש. בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 840 תושבים, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. בהסכם אוסלו ב'סווג השטח הבנוי של הכפר כשטח B.
תושבי הכפר היו מעורבים במאבק נגד גדר ההפרדה אשר חלק ממנה הוקם על אדמותיהם ולטענתם פוגעת בחייהם. מועצת הכפר ומספר מתושבי הכפר אף עתרו ב-2004 לבג"ץ בעניין זה ועתירתם נדחתה. בנובמבר 2006 אישר ראש הממשלה אהוד אולמרט את הרחקת גדר ההפרדה מהקו הירוק באזור שוקבא, כדי שתכלול את ההתנחלויות ניל"י ונעלה באופן שהיה משאיר את שוקבא בתוך מובלעת המחוברת לשטחי יהודה ושומרון דרך שני מעברים תת-קרקעיים. תוכנית זאת לא יצאה אל הפועל. בשוקבא התקיימו הפגנות שבועיות נגד גדר ההפרדה לפחות עד שנת 2011.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  תוספת  2 לעיתון הרשמי גיליון מיוחד מם, 1375 מיום 24 בנובמבר 1944
↑  Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2.p. 118
↑  ויקטור גרן,תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך חמישי : השומרון (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1984, עמודים 56
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II; p. 290
↑  Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Ramallah, p. 16
↑  Mills, 1932, p. 47
↑  יובל יועז, מזוז לרה"מ: ההחלטה בהאג נגד הגדר עלולה להוביל לסנקציות נגד ישראל, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2004
↑  בג"ץ 4825/04 מחמד חאלד עליאן נ' ראש הממשלה, ניתן ב־9 במאי 2005
↑  מירון רפופורט, רה"מ שינה החלטת ממשלה: הגדר תכלול את ניל"י ונעלה, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2007
↑  מאות חגגו בבלעין את פירוק גדר ההפרדה, המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 2 ביולי 2011
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584243605171  VIAF: 113146461452127730455   WorldCat (עם VIAF): 113146461452127730455
קנגורו פירסוני

| קנגורו פירסוני> תקופה |
| --- | --- |
פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: קנגורו
מין:: קנגורו פירסוני
שם מדעי
 Macropus pearsoni

קנגורו פירסוני (שם מדעי: Macropus pearsoni) הוא מין נכחד של יונק כיס מהסוג קנגורו שבמשפחת הקנגוריים. מין זה התקיים באוסטרליה לצד מיני מגה-פאונה גדולים, בתקופת הפליסטוקן. המידע עליו עולה ממאובני לסת ומשיניים שהתגלו בכמה אזורים בניו סאות' ויילס, בצפון קווינסלנד ובדרום-מזרח אוסטרליה. המין זוהה לראשונה ב-1971 בידי החוקר אלן ברתולומאי.
הערות שוליים

↑  Alan Bartholomay, Fissuridon Pearsoni, a New Fossil Macropodid (Marsupialia) From Quensland, Mem. Qd Mus. 16(3), 1973, עמ' 365-8
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרשון ק' גרשוני

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 באוקטובר 1902 קושיצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  21 בספטמבר 1969 (בגיל 66) 
 מדינה:  ישראל 
 
גרשון ק' גרשוּני (קָמֶלהַאר) (Gershon K. Gershuni;‏ 1902 – 22 בספטמבר 1969, ירושלים) היה מבקר תיאטרון ואמנות ישראלי.
ספריו

נס המרד בגיטו וורשה: מחזה בשלש מערכות, ירושלים: אחיאסף, תש"ה.
עולם התיאטרון: גדולי במה ויצירתם, תל אביב: יבנה, תשכ"ג.
בבואות וחיוכים: ספורים קטנים על אמנים גדולים; המביא לבית הדפוס: צבי ק’ אריאל, רמת גן: מסדה, 1975. (ראה אור לאחר מותו)
The Hebrew Theatre , Jerusalem: Israel digest (Israel Today 25) 1963. (ספרון)
The Hebrew Theatre, Jerusalem: Israel digest (Israel today 25), 1970. ("Based upon original material written by G. K. Gershony and on the book ’The Hebrew Theatre - its first fifty years’ by Mendel Kohansky")
ספריו > תרגומים

פריץ ויטלס, טפוסי נשים בעבר ובהוה לאור הפסיכואנליזה; עברית: ק’ גרשוני, ירושלים: הממכר הראשי: אחיאסף, תרצ"ה.
אלכסנדר גראנאך, אדם ונתיבו: רומן אבטוביוגראפי; עברית: ג"ק גרשוני, מרחביה: ספרית פועלים, 1948.
לקריאה נוספת

שלום קרמר, 'גרשון ק' גרשוני ז"ל', במה 43 (1969), 91–92.
הערות שוליים

1 2  גרשון ק' גרשוני באתר GRAVEZ
↑  בבית המשפט המחוזי בירושלים, דבר, 21 באוקטובר 1969.
↑  על קורות חייו של אביו ומשפחתו ראו: יהושע מונדשיין, הצופה לדורו: תולדות חייו ופעלו של הרב יקותיאל אריה קמלהאר, ירושלים: ר’ מס, תשמ"ז.
↑  שאול חיות, אוצר בדויי השם, וינה תרצ"ג, עמ' 92, באתר היברובוקס.
↑  אורי קיסרי כתב כי "מוזר עד כמה ירד אצל גרשוני המסך על כל מה שהתרחש בעולם ובעולמנו לאחר אותן שנים בהן גמלה בו אישיותו. הוא היה שמרן מובהק, ישר וידען, אך שמרן נעול" (אורי קיסרי, לזכרו של גרשון גרשוני, מעריב, 17 באוקטובר 1969).
↑  ראו: ברוך קרוא, האיש שאהב תיאטרון, מעריב, 23 בינואר 1970.
↑  אורי קיסרי, לזכרו של גרשון גרשוני, מעריב, 17 באוקטובר 1969.
1 2  אריה ליפשיץ, סופר ואיש התיאטרון (לזכרו של ג. ק. גרשוני), דבר, 5 בדצמבר 1969.
↑  גרשון ק. גרשוני, מעריב, מודעת אבל, 12 באוקטובר 1969.
↑  הוצאת מסדה: ספרים חדשים: ג. ק. גרשוני, בבואות וחיוכים, דבר, 31 באוקטובר 1975.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309144205171  BnF: cb148588755 (data)  ISNI: 0000 0003 9275 4530  SUDOC: 087518201  VIAF: 297795645   WorldCat (עם VIAF): 297795645
Ungodly Hour

Ungodly Hour הוא אלבום האולפן השני של הההרכב האמריקאי קלואי x האלי. האלבום יצא לאור ב-12 ביוני 2020 על ידי חברות התקליטים פארקווד וקולומביה. מתוך האלבום שלושה סינגלים, מתוכם השירים "Catch Up", "Do It" ו-"Forgive Me".
במקור האלבום היה אמור לצאת ב-5 ביוני 2020, אך נדחה ל-12 ביוני, על מנת להראות תמיכה וכבוד בתנועת BLACK LIVE MATTER בארצות הברית.
רשימת רצועות

| Ungodly Hour> מס' | Ungodly Hour> שם | Ungodly Hour> כותב(ים) | Ungodly Hour> מפיק/ים | Ungodly Hour> משך | Ungodly Hour>  | Ungodly Hour>  | Ungodly Hour>  | Ungodly Hour>  | Ungodly Hour>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Intro  | קלואי ביילי, האלי ביילי, מארק ספירס, ניג'ה צ'ארלס | קלואי ביילי | 0:28 |  |  |  |  |  |
| 2. | Forgive Me  | קלואי ביילי, האלי ביילי, ניג'ה צ'ארלס, מארק ספירס | סאונוויב, ג'ייק וואן | 2:38 |  |  |  |  |  |
| 3. | Baby Girl  | קלואי ביילי, האלי ביילי | קלואי ביילי, האלי ביילי | 3:32 |  |  |  |  |  |
| 4. | Do It  | קלואי ביילי, האלי ביילי, אנטון קהול, סקוט סטורצ', ויקטוריה מונט, וינסנט ואן דן אנדה | סקוט סטורצ' | 2:56 |  |  |  |  |  |
| 5. | Tipsy  | קלואי ביילי, האלי ביילי | קלואי ביילי | 2:33 |  |  |  |  |  |
| 6. | Ungodly Hour  | קלואי ביילי, האלי ביילי, גיא לורנס, האוורד לורנס | דיסקלוז'ר | 4:16 |  |  |  |  |  |
| 7. | Busy Boy  |   |   | 3:10 |  |  |  |  |  |
| 8. | Catch Up (בשיתוף סוואה לי, מייק וויל מייד איט)   |   |   | 3:04 |  |  |  |  |  |
| 9. | Overwhelmed  |   |   | 0:52 |  |  |  |  |  |
| 10. | Lonely  |   |   | 3:15 |  |  |  |  |  |
| 11. | Don't Make It Harder on Me  |   |   | 3:35 |  |  |  |  |  |
| 12. | Wonder What She Thinks of Me  |   | קלואי ביילי, האלי ביילי | 3:32 |  |  |  |  |  |
| 13. | ROYL  |   |   | 3:25 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 37:17 |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 16 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 80 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 160 |
|  צרפת | SNEP | 126 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 71 |
הערות שוליים

↑  דיסקלוז'ר, ג׳ף גיטלמן, מייק וויל מייד איט, ג׳ייק וואן, סקוט סטורץ'
1 2  Ungodly Hour, Genius (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3372986f-d68b-4b80-ac5b-0fba914d8536
פרוקופטודון

| פרוקופטודון |
| --- | --- |

תקופה
פליסטוקן כ-500–150 אלף שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: חיות כיס
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: פרוקופטודון
שם מדעי
 Procoptodon ‏אוון, 1873

פרוקופטודון (שם מדעי: Procoptodon) הוא סוג נכחד של קנגורו מתת-משפחת קנגורי ענק ששגשג בתקופת הפליסטוקן.
מאפיינים

יצור זה היה הגדול שבמיני הקנגורו מעולם.
קנגורו זה אכל עלים מצמרות העצים של יערות אוסטרליה והיה קצר-פנים שעיניו הופנו קדימה והוא הגיע לגובה שני מטרים ולמשקל 230 ק"ג. בידיו היו שתי אצבעות ארוכות עם טפרים גדולים בכל יד שאולי עזרו לו לתפוס את הענפים הגבוהים ולקרבם לפיו. היו לו אצבעות דמויי-פרסות והוא רץ מהר כדי להתגונן ויכול גם לקפוץ ולבעוט באויביו בעיטה חזקה לא פחות מהקנגורו המודרני.
הפרוקופטודון שימש טרף לאריה הכיס, לטאת המגלניה הענקית, לנחש וונאמבי ולתניני ענק האוסטרליים מקוסוכיניים.
הוא היה חלק ממגאפאונה אוסטרלית קדומה שכללה את טפיר הכיס, עופות ענק ממשפחת הדרומורניטיים, הצב מיאולניה ועוד זוחלי ענק ובעיקר קרוביו של הוומבאט - הדיפרוטודוניים העצומים שהגיעו לגודל של קרנף.
חיות אלו נכחדו עם הגיעו של האדם לאוסטרליה, מסיבות שונות. הן מאחר שניצודו, והן מאחר שסביבת המחיה שלהם שונתה בהדרגה באופן שלא אפשר את התקיימותם. גם שינוי האקלים בתקופת הקרח יכול היה לגרום להיעלמות היערות ולהכחידם.
הוא תואר על ידי החוקר ריצ'רד אוון ב-1873.
בתרבות

הופיע בסדרה "מפלצות חוזרות לתחייה" ובמשחק "עולם היורה: המשחק".
שחזור
סאיטקס קורפוריישן

.
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  אפי ארזי
 תקופת הפעילות:  1968 – 2005  (הפכה לשלד בורסאי בשם סקיילקס) (כ־37 שנים)
 מיקום המטה:  הרצליה
 בעלות:  השקעות דיסקונט
 ענפי תעשייה:  דפוס
 מוצרים עיקריים:  מערכות קדם דפוס, מכונות דפוס
 הכנסות:  690 מיליון דולר בשנת 1999
 רווח:  54 מיליון דולר בשנת 1999
 מנכ"ל:  אפי ארזי (1968-1988) אריה רוזנפלד (1988–1996) יואב שלוש (1996–2001)
 עובדים:  כ-3,400 בשנת 1999
 
סאיטקס קורפוריישן בע"מ (באנגלית: .Scitex Corporation Ltd) הייתה חברת היי-טק ישראלית שעסקה בפיתוח, יצור ושיווק טכנולוגיות שונות לתעשיית הדפוס, הסריגה, דפוס הטקסטיל והמעגלים המודפסים. סאיטקס הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2005 נמכרה כל פעילות החברה, כולל המותג "סאיטקס", והחברה הפכה לשלד בורסאי בשם "סקיילקס" . סאיטקס כיום מוכרת בגלגולה הנוכחי כ-HP Scitex, לאחר שעברה החברה סדרה של רכישות ומיזוגים ובשנת 2005 נמכרה סאיטקס ויז'ן לחברת היולט פקארד (HP) האמריקאית, כולל שם המותג תמורת 230 מיליון דולר.
במשך כ-30 שנה נחשבה סאיטקס כאחת מספינות הדגל של תעשיית היי-טק בישראל, המוצרים של החברה היו מרכזיים בפיתוח ענף הדפוס הדיגיטלי העולמי. בנוסף טיפחה דור שלם של עובדים שהפכו בעצמם ליזמים, שהקימו חברות היי-טק רבות בישראל.
היסטוריה > הקמת החברה

סאיטקס נוסדה בשנת 1968 על ידי אפי ארזי, בוגר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בהנדסת אלקטרוניקה, כחברת "טכנולוגיה מדעית בע"מ" ועסקה בייצור מכונות ממוחשבות לענף הטקסטיל ברחובות.
במהלך לימודיו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס עבד אפי ארזי בנאס"א, ונטל חלק בפיתוח מערכת שידור תמונות טלוויזיה מהחלל, ב-1963 הצטרף ארזי לחברת ITEK, במטרה לבנות לוויין צילום אלקטרו אופטי. ארזי היה המהנדס הראשי בפרויקט, שעסק בטלסקופ לראייה בחלל. בשנת 1967 רצה ארזי לחזור לישראל והציע ל-ITEK להקים מרכז מחקר ופיתוח בישראל. אך בעקבות פריצת מלחמת ששת הימים כמעט בוטלה התוכנית. לבסוף יצאה ההשקעה לפועל כאשר ITEK השקיעה 600,000 דולר והשקעות דיסקונט 200,000 דולר בחברה.
בתחילת שנות ה-70 החלה החברה למכור את מכונות הטקסטיל בארצות הברית והגיעה למכירות שנתיות של 6 מיליון דולר בשנת 1971. באותה שנה הוחלט לשנות את שם החברה ל"סאיטקס" (השם נבחר בגלל הדמיון למילה טקסטיל, השוק העיקרי של החברה באותה עת) ולהעביר את משרדי החברה למבנה תעשייתי באזור התעשייה של הרצליה. "סאיטקס" הייתה חברת ההיי טק הראשונה שהתמקמה באזור זה בשנת 1972, שהיה באותה עת אזור של בתי מלאכה ובתי חרושת, במתחם של "תעשיות עתירות מדע" שהקימה חברת גב-ים.
היסטוריה > כניסה לשוק הדפוס וההנפקה בנאסד"ק

בשנת 1979 החליט ארזי, לאחר ביקור בבתי הוצאה לאור בארצות הברית, לפתח מערכות ממוחשבות לעיבוד תמונות צבע כך שיהפוך את תהליך הקדם דפוס (Prepress) ובעיקר את תהליך ייצור הלוחות לדיגיטלי (Computer to plate (אנ')). בשנת 1980 הונפקו מניות החברה בבורסת הנאסד"ק בעזרתו של איש הכספים של החברה ארתור לאו ופרד אדלר, משקיע אמריקאי מאבות תעשיית הון הסיכון. סאיטקס החליטה שכדי להמשיך ולצמוח היא חייבת להיכנס לתחום פעילות חדש המבוסס על הטכנולוגיות שלה (הדפסה וסריקה מדויקים בפורמט גדול ובהרבה שכבות צבע). שוק היעד שנבחר היה הנדסת מכונות, והמוצר העיקרי היה אמור להיות מכונה הקוראת שרטוטי נייר ומתרגמת אותם אוטומטית לקובצי תיב"מ. הוקם צוות לפיתוח היכולת הזו, וכעבור שנה התברר שחברה אחרת (Optigraphics) יצאה לשוק עם מכונה דומה. סאיטקס נטשה את המוצר הזה, ובחרה במוצר אחר המבוסס על הטכנולוגיות שלה ומשרת את מהנדסי המכונות – המדפסת התלת־ממדית.
בשנת 1983 החלה לפתח מוצרים גם לתעשיית המעגלים המודפסים. בשנת 1984 הגיעו המכירות השנתיות של החברה לסכום של 104 מיליון דולר.
היסטוריה > המשבר בחברה ועזיבת אפי ארזי

בשנת 1985 נכנסה "סאיטקס" למשבר קשה, אמנם היה לה כסף בקופה אחרי ההנפקה בנאסד"ק, אך הפסדיה נאמדו בכמה עשרות מיליוני דולרים, זאת בעקבות המשבר הכלכלי בישראל ותוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 כשהבנקים עצרו את האשראי לחברה. בחברה בוצע רה-ארגון, עובדים פוטרו והוצאות צומצמו.
בסוף שנת 1988, אחרי שהצליח לייצב את "סאיטקס", פרש אפי ארזי מהחברה.
היסטוריה > לאחר ארזי

החברה פיתחה, יצרה ומכרה תחנות עבודה, תוכנה, סורקים ותוויינים (אנ') לשוק קדם הדפוס הממוחשב. ב-1992 סאיטקס שלטה ב-45% משוק קדם הדפוס העולמי.
במחצית הראשונה של שנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות קריסת שוק המוצרים לקדם דפוס (עם כניסתו של המחשב האישי לתעשייה, ובעיקר מחשבי המקינטוש בעלי היכולות הגרפיות הגבוהות), צמחה החברה על ידי רכישות של חברות בתחום הדפוס הדיגיטלי בטכנולוגיית הזרקת דיו. רכישות אלו כללו את חברת אייריס, שפיתחה מדפסות הגהת צבע (Color proofing) איכותיות לתחום האופסט, ואת חברת SDP, שפיתחה מדפסות הזרקת דיו מהירות לתחום הטפסים והחשבונות. בשנת 1995 מכירותיה השנתיות הגיעו לרמה של 730 מיליון דולר אך הפסדיה היו כ-30 מיליון דולר. לאחר רכישתן של אייריס ו-SDP החליטו בסאיטקס להעמיק את הידע בתחום הזרקת הדיו, ולפתח את הטכנולוגיה באופן עצמאי, ובשנת 1999 הוקמה על בסיס ההטכנולוגיה שפותחה חברת "אפריון דיגיטל".
בשנת 1998 רכשה סאיטקס עוד שתי חברות ישראליות, עידנית ומתן, המתמחות בייצור מכונות דפוס לפורמט רחב, כאשר גם חברות אלו מבוססות על טכנולוגיית הזרקת הדיו. החברות אוחדו לחברה אחת תחת השם "סאיטקס ויז'ן" (Scitex Vision). בתחילת 2003 מוזגה גם חברת "אפריון דיגיטל" לתוך "סאיטקס ויז'ן".
היסטוריה > מכירת החברה

בשנת 1996 איש העסקים דוידי גילה ניסה להוביל מהלך של השתלטות על החברה. גילה הגיש הצעת רכש לקבוצת אי די בי, בעלת השליטה ב"סאיטקס" לרכישת החברה במחיר של 20 דולר למניה במזומן, כ-44 אחוז מעל מחיר המניה באותה עת. הצעת הרכש שיקפה שווי של כמיליארד דולר לסאיטקס, אך היא נתקלה בהתנגדות של בעלי השליטה שטענו שכל מטרתו היא למכור את כל החברות-הבנות של סאיטקס ברווח ולפרק את החברה. לאחר פקיעתה של הצעת הרכש מחיר המניה קרס והנהלת החברה חזרה לחפש יעד ליתרות המזומנים הגדולות שהצטברו בקופתה. לאחר כחמש שנים בהן לא נמצא יעד להשקעה, החל תהליך בו כל החברות-הבנות של סאיטקס נמכרו או נסגרו על ידי בעלי השליטה בעצמם.
בשנת 2000 חברת "קריאו", מתחרה קנדית של סאיטקס שמייסדיה הם ישראלים, עמוס מיכלסון ודן גלברט, רכשה את פעילות הקדם-דפוס של סאיטקס, והפעילות במסגרת המשותפת נקראה קריאו-סאיטקס. בשנת 2005 נמכרה קריאו עצמה לחברת קודאק. העסקה בוצעה במניות, שסאיטקס קיבלה 27% ממניות קריאו, שהיו שוות באותה עת כ-450 מיליון דולר. ומאז החלה סאיטקס לפעול כחברת החזקות, כשנה אחר כך החלה למכור את כל המניות של קריאו שהיו בבעלותה, מכירה שהביאה בפעול לירידה במחירן..
בינואר 2001 רשמה סאיטקס את מניותיה למסחר גם בבורסה התל אביבית, כמניה דואלית, ונכללה במדד מדד תל-טק.
בינואר 2004 נמכרה חברת הבת "סאיטקס דיגיטל פרינטינג" (SDP) תמורת 250 מיליון דולר במזומן לחברת קודאק. ובנובמבר 2005 נמכרה חברת הבת סאיטקס ויז'ן, שעסקה בפיתוח פתרונות ההדפסה בפורמט רחב, לחברת היולט פקארד האמריקנית, כולל שם המותג תמורת 230 מיליון דולר. לאור זאת, החברה האם סאיטקס, שינתה את שמה לסקיילקס בינואר 2006. במקביל באותה תקופה הפכה חברת סאני אלקטרוניקה, שהייתה בשליטת איש העסקים אילן בן דב לבעלת עניין בחברה, לאחר שרכשה בהדרגה כ-10% ממניותיה.
היסטוריה > כשלד בורסאי

במאי 2006 מכרו קבוצת דיסקונט השקעות וכלל תעשיות, שחזיקו כל אחת ב-24.5% ממניות סקיילקס, את השליטה בחברה לידי חברת מפעלים פטרוכימיים בישראל שהייתה בשליטת איש העסקים דייוויד פדרמן, תמורת 165 מיליון דולר. מיד אחר כך נכנס גם איש העסקים יעקב לוקסנבורג להשקעה בחברה באמצעות חברת לפידות קפיטל. בנוסף לאילן בן דב שהיה כבר בעל מניות בחברה. בשלב זה הנכס היחיד של החברה הייתה קופת מזומנים של 245 מיליון דולר. באמצעות קופת המזומנים החלה החברה לרכוש מניות של בתי זיקוק לנפט. בנוסף רכשה מניות של בתי זיקוק לנפט שהחזיק תאגיד גלנקור. באפריל 2008 בוצעה עסקה סיבובית כאשר חברת סאני אלקטרוניקה, שבשליטת אילן בן דב, רכשה 50% מסקיילקס מהמפעלים הפטרוכימיים. אך ההחזקה של סקיילקס ב-15% ממניות בתי הזיקוק עברה למפעלים הפטרוכימיים תמורת 1.14 מיליארד שקל, כך שבן דב נשאר עם חברת סקיילקס וללא בז"ן, שהפכה שוב שלד בורסאי עתיר מזומנים.
חברות בת וספין-אוף

במהלך השנים השקיעה סאיטקס והחזיקה במניות של מספר חברות, חלקן הוקמו בתוך החברה כספין-אוף, בנוסף שורה של חברות הזנק הוקמו על ידי יוצאי סאיטקס, ביניהן:
קיוביטל - חברת בת שנוסדה בשנת 1987 והייתה בין הראשונות בעולם לפתח טכנולוגיות הדפסה תלת-ממדית. לחברה מונה כונס נכסים בתחילת 2001 והיא נסגרה, אולם אחד הפטנטים שלה נמכר לחברת "אובג'ט גאומטריקס", שמוזגה אחר כך עם חברת סטרטסיס.
Electronics for Imaging - חברה שהוקמה על ידי אפי ארזי ב-1989, זמן קצר לאחר שעזב את סאיטקס. המוצר הראשון של החברה היה שרת שהתחבר למכונת צילום צבעונית והופך אותה למדפסת צבעונית בעלות נמוכה, על ידי חיבורה למחשב. הוא פותח על ידי צוות שרובו עבד קודם בסאיטקס. החברה זכתה להצלחה והייתה למובילה עולמית בתחום הדפוס הדיגיטלי
ליף אימג'ינג (אנ') - חברה שעסקה בייצור מצלמות דיגיטליות ונרכשה על יד סאיטקס ב-1994 תמורת כ-30 מיליון דולר, ופעלה במסגרת חטיבת הגרפיק ארטס. החברה הוקמה במקור בארצות הברית אך פעילותה עברה בהמשך לכפר-סבא. בשנת 2000 הקימה ליף מיזם משותף עם יצרנית המצלמות היפנית Mamiya. המצלמות הדיגיטליות שלה שווקו לשוק הצילום המקצועי.
ג'מטקס - חברה שנוסדה ב-1995 על ידי ד"ר מאיר וקסלר וד"ר יהושוע שיינמן ועסקה בפיתוח טכנולוגיית הזרקת דיו ייחודית להדפסה על טקסטיל ואריחי קרמיקה. סאיטקס השקיעה בחברה 5 מיליון דולר והייתה בעלת השליטה בה. ביולי 2006 נסגרה החברה על ידי סקיילקס (החברה שנותרה מסאיטקס), זמן קצר אחר כך רכשו אותה משקיעים חדשים והיא המשיכה לפעול עוד מספר שנים עד שנסגרה.
סאידל טכנולוגיות - חברה שהחלה כפעילות פנימית בסאיטקס ונוסדה ב-1995. סאידל פיתחה תוכנה לשילוב פרסומות בשידורי ספורט. החברה נמכרה במרץ 2002 תמורת נמוך מהסכום שהושקע בה.
קאראט דיגיטל פרס (Karat Digital Press) - חברה שהוקמה בשנת 1997 והייתה בבעלות שווה של סאיטקס ויצרנית מכונות הדפוס הגרמנית Koenig & Bauer ‏(KBA) (אנ'). המיזם המשותף עסק בפיתוח מכונת דפוס אופסט דיגיטלית בשם "קאראט 74", שבה לוחות הדפוס מיוצרות על תוף המכונה. מכונת הדפוס הותקנה לניסיון אצל כמה לקוחות החל ממסוף 1999, והיא נמכרה החל מקיץ 2000. אולם בתחילת 2001 החליטה סאיטקס לצאת מהמיזם ולהעביר את מלוא הבעלות בו לשותפה הגרמנית, תמורת תמלוגים עתידיים על מכירות שלו. כ-20 עובדים בישראל שעסקו בפיתוח וייצור ראשי דפוס עברו לחברת לקריאו-סאיטקס, שהחלה לספק למיזם תמיכה טכנית, ושירותי פיתוח.
פרו-אימג' (ProImage) - חברה שהוקמה ב-1995 על ידי שני יוצאי סאיטקס ופיתחה מערכות לניהול תהליכי עבודה בתחום ההוצאה לאור והדפוס של עיתונים יומיים. בשנת 2004 רכשה חטיבת הקדם דפוס של תאגיד אגפא את "פרו-אימג'", שהמשיכה לפעול בישראל כחברת בת של אגפא.
אובג'ט גאומטריקס - חברה שנוסדה ב-1998 על ידי כמה מיוצאי סאיטקס ועסקה בפיתוח מדפסות תלת־ממדיות, בטכנולוגיית הזרקה של חומר פוטו-פולימרי. סאיטקס השקיעה בחברה בסך הכל כ-9 מיליון דולר, אשר הקנו לה אחזקה של כ-22.9% ממניותיה, אולם היא מכרה את חלקה תמורת כ-3 מיליון דולר במאי 2005. באפריל 2012 התמזגה אובג'ט עם חברת סטרטסיס לפי שווי של 630 מיליון דולר.
XMPie - חברה שהוקמה בשנת 2000 כחברת הזנק פנימית בסאיטקס, ובינואר 2001 גייסה מימון חיצוני מקרן הון הסיכון JVP. החברה פיתחה תוכנה לפרסונליציה של שירותי דפוס דיגיטלי, כלומר התאמת תוכן הדפוס אישית לכל לקוח. באוקטובר 2006 נרכשה XMPie על ידי חברת זירוקס, תמורת 54 מיליון דולר.
לקריאה נוספת

גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "דפוס משנה מציאות", עמ' 138–143