stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרוגן

האנדרוגנים (מיוונית: Ανδρογόνα) הם קבוצת הורמונים השייכת לקבוצת ההורמונים הסטרואידיים, הכוללת את הטסטוסטרון והאנדרוסטרון, הגורמים להתפתחות מערכת הרבייה הזכרית ביונקים מתקדמים ומאפיינים זכריים אחרים, כגון צמיחת שיער גוף, צמיחת זקן, העמקת הקול והתפתחות השרירים. מקורם של הורמונים אלה הוא באשכים, אך הם מופרשים בכמות מעטה גם בבלוטת יותרת הכליה ובשחלות.
ראו גם

התבגרות
טיפול להפחתת אנדרוגן
סטרואידים אנבוליים
אז'דרכו

| אז'דרכו |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 92 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: זאורופסידה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: אזדרקיים
תת־משפחה:: Azhdarchinae
סוג:: אז'דרכו
מין:: Azhdarcho lancicollis
שם מדעי
 Azhdarcho

אז'דרכו (שם מדעי: Azhdarcho) הוא זוחל קדום מעופף מסדרת הפטרוזאוריה שחי בתור הקרטיקון לפני 92 מיליון שנה. יצור זה השתייך למשפחה הנכחדת אזדרקיים בהם היו הגדולים שבמעופפים בכל הזמנים. שמו מבוסס על היצור דמוי-הדרקון מהמיתולוגיה הפרסית אז'דרה (אנ').
מאובני היצור התגלו באוזבקיסטן ברחבי מדבר קיזילקום. הוא הגיע לגובה 2 מטר ולמוטת כנף של 4-5 מטרים. היצור היה בעל צוואר ארוך ולסתות דמויות מקור וחסרי שיניים. בשל מבנה עצמותיו הוא לא היה יכול לכופף את צווארו למטה, אך יכול היה להוריד אותו במידה מסוימת. ייתכן שהוא צד דגים ויצורי מים בדומה לגיזרן המודרני בגריפה של המים ושלייה של מה שנתפס במקורו.
גופו הגדול דרש ממנו לדאות כדי להיות באוויר והוא לא היה מסוגל לרפרף או לנוע באוויר דומם אלא רק על ידי רוחות שמנשבות תחת כנפיו. כמו כן הוא לא היה מסוגל לשחות.
שחזור של אז'דרכו
אקה בורג

אקה בורג (בשוודית: Åke Borg;‏ 18 באוגוסט 1901 – 6 ביוני 1973). היה שחיין שוודי, בעל מדליית ארד אולימפית ושתי מדליות (כסף וארד) מאליפות אירופה בשחייה במשחי השליחים.
ביוגרפיה

בורג נולד בסטוקהולם. אחיו התאום ארנה בורג היה אלוף אולימפי ושיאן עולם.
ביוגרפיה > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת פריז (1924) זכה בורג במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אחיו ארנה, אורבר טרולה ויורג ורנר בתוצאה של 10:06.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 9:53.4 דקות ואוסטרליה (10:02.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:26.0 דקות, אחיו התאום ארנה זכה במדליית כסף בתוצאה של 5:05.6 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 5:25.0 דקות ובמקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 21:59.4 דקות, גם במשחה זה זכה אחיו במדליית כסף בתוצאה של 20:41.4 דקות.
באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט שבהונגריה בשנת 1926 זכה בורג במדליית ארד במשחה לשליחים 4x200 מטר חופשי (10:06.8 דקות) ובאליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה שבאיטליה בשנת 1927 הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:52.0 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 9:49.6 דקות. שתי הנבחרות שיפרו את שיא העולם של ארצות הברית (9:53.4 דקות).
אז'ור

ערך זה עוסק בטכניקת רקמה. אם התכוונתם לשירותי הענן של מייקרוסופט, ראו .
אָז'וּר (על פי האקדמיה ללשון העברית: מִשְׁלֶפֶת) היא טכניקת רקמה שנעשית בדרך כלל על בד כותנה עדין, בדרך כלל מיוצר מסיבי כותנה. בטכניקה זו פורמים חלק מסיבי האריג ורוקמים מחדש בדוגמאות שיוצרות חורים קטנים דמויי תחרה. החורים ערוכים לעיתים בדוגמאות של פרחים או עלים. הבד משמש לחולצות נשים ולשמלות לתינוקות וילדות וכן לכלי לבן (סדינים, ציפות, מפות וכו').
אסקימואים

מפה של המועצה האינואיטית המציינת את מיקומם של השבטים האסקימואים השונים
אסקימואים הוא שם המשמש להתייחסות לעמים הילידים של אלסקה, קנדה, גרינלנד וסיביר. לעמים אלו, המוכרים גם בשם אינואיט או יופיק, יש היסטוריה ארוכה ועשירה שראשיתה אלפי שנים. הם חיו באופן מסורתי בקהילות קטנות ומפוזרות באזורים הארקטיים של מדינות אלה, שם הם הסתמכו על ציד, דיג וליקוט למחייתם.
אחד מאבני היסוד של תזונת האסקימואים הם דגים, הנלכדים בשיטות שונות כמו רשתות דיג, מלכודות, וחניתות ארוכות המכונות "הרפונים".
בנוסף הם צדים גם חיות יבשה כמו קריבו, מושקוקס ודובי קוטב לבשרם, כמו גם ציפורים ויונקי ים כמו כלבי ים ולווייתנים. בנוסף לבשר, תזונת האסקימואים כוללת מגוון ירקות ופירות שמקורם בקוטב הצפוני, כמו פירות יער, שורשים ופקעות. מזון אסקימואי מסורתי כולל גם מזונות מותססים ומיובשים, כמו דגים יבשים ובשר כלבי ים, אותם ניתן לאחסן לפרקי זמן ארוכים ולאכול במהלך חודשי החורף בהם מזון טרי דל.
תרבות האסקימואים מאופיינת בדגש חזק על קהילה, משפחה ותלות הדדית. לעמים האסקימואים יש מסורת עשירה בעל פה והם ידועים בסיפורם, המוזיקה והאומנות שלהם, שלעיתים קרובות מתארים את בעלי החיים, הנופים והאמונות הרוחניות של תרבותם. יש להם שפה ומערכת כתיבה ייחודית, המשמשת לכתיבת שפת האינואיטים.
בנוסף, אסקימו הוא שם גנאי שניתן על ידי האירופאים לאינואיטים ומשמעו אוכלי בשר נא. קריאה בשם זה לאינואיטים נחשבת בהרבה מקומות לעלבון על גבול הגזענות.
היסטוריה

עדויות גנטיות מצביעות על כך שהייתה הגירה לאמריקה מצפון מזרח אסיה במספר גלים. בעוד שאת הרוב הגדול של העמים הילידים האמריקאיים ניתן לייחס להגירה מוקדמת של פלאו-אינדיאנים, האינואיטים והילידים באלסקה יש אבות קדומים של אוכלוסיות שונות שהיגרו לאמריקה במועד מאוחר יותר וקשורות קשר הדוק לעמים מצפון מזרח אסיה הרחוקה (למשל צ'וקצ'ים) ההגירה המאוחרת הזאת מהווה קיום כמחצית מהגנום של הקהילה האסקימואית המודרנית. אוכלוסיית הפליאו-אסקימואים העתיקה הייתה שונה מבחינה גנטית מהאוכלוסיות המעגליות המודרניות, אך בסופו של דבר היא נובעת מאותו מקבץ צפון מזרח אסיה הרחוק. מובן שחלק מהאנשים הקדומים האלה או כולם נדדו על פני ים צ'וקצ'י לצפון אמריקה במהלך התקופה הפרה-נאוליתית, אי שם לפני 5,000 עד 10,000 שנים. ישנם סברות כי אבותיהם של בני העליות אכלסו את השרשרת האלאוטית לפני 10,000 שנה.
דת

הדת המסורתית של האסקימואים, מבוססת על אנימיזם, האמונה שלכל החפצים הטבעיים, החיות והכוחות יש נשמות או רוחות. לאסקימוסים יש כבוד עמוק לרוחות החיות ולעולם הטבע, ולעיתים קרובות הם עורכים טקסים כדי לכבד ולתקשר עם הרוחות הללו. בדת האסקימואית, היקום מחולק לשני מחוזות: העולם הארצי, המאוכלס בבני אדם, ועולם הרוחות, המאוכלס ברוחות. האמונה היא שרוחות הנפטרים יכולות לחזור לעולם הארצי כדי לעזור ולהדריך את החיים, ולעיתים קרובות הם משאירים מנחות לרוחות במקומות מיוחדים בעולם הטבע. ובנוסף מאמינים גם בישות עילאית, המכונה "מאסטר החיות", האחראית לרווחה ולאיזון של עולם הטבע.
אסקימואים בעת המודרנית

במאה ה-21, האסקימוסים ממשיכים לשמור על זהות תרבותית חזקה וחיבור ליבשה ולים. אסקימוסים רבים עדיין מסתמכים על שיטות ציד ודייג מסורתיות, ואימצו גם תעשיות מודרניות כמו תיירות ופיתוח נפט וגז. ישנם מאמצים מתמשכים לשמר ולהחיות את שפת האינואיט, ולטפל בנושאים כמו עוני, דיור ושירותי בריאות בקהילות האינואיט. בשנים האחרונות נעשו גם מאמצים להגביר את הייצוג והמנהיגות של האסקימוסים בפוליטיקה ובממשל ברמה המקומית, הטריטוריאלית והלאומית.
אלישע בקסטר

אלישע בקסטר (באנגלית: Elisha Baxter;‏ 1 בספטמבר 1827 –  31 במאי 1899) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ארקנסו העשירי בשנים 1873–1874.
ראשית חייו

אלישע בקסטר נולד בפורסט סיטי שבקרוליינה הצפונית. הוא שאף להתקבל לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית והצליח בכך. אביו של בקסטר, ויליאם, התנגד מאוד למינוי זה, ובקסטר ויתר עליו באי רצון. הוא שב לביתו והיה לאיש עסקים. הוא ניהל עסק מסחרי מוצלח במחוז רתרפורד יחד עם גיסו ספנסר איבס.
ב-1852 עבר בקסטר לבייטסוויל, ארקנסו, שם הוא פתח עסק מסחרי יחד עם אחיו טיילור. עד מהרה העסק כשל, ובקסטר הצטרף לשורות המפלגה הוויגית ונבחר ב-1853 כראש עיריית בייטסוויל. שנה לאחר מכן הוא נבחר לבית הנבחרים של ארקנסו כנציג מחוז אינדיפנדנס. הוא למד משפטים, וב-1856 התקבל ללשכת עורכי הדין של ארקנסו. ב-1858 הוא נבחר לכהונה נוספת בבית הנבחרים וכיהן בו עד 1860.
מלחמת האזרחים האמריקנית

עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, סירב בקסטר להילחם עבור הקונפדרציה וניסה להימלט למיזורי. הוא נתפס ונשפט על בגידה. הוא נמלט שוב לצפון והתגייס לרגימנט הרגלים הרכוב הרביעי של ארקנסו במסגרת צבא האיחוד, בו הוא שירת כקולונל של הרגימנט. ב-1864, לאחר שארקנסו נכבשה על ידי צבא האיחוד, מונה בקסטר כנשיא בית המשפט העליון של ארקנסו. במאי 1864 נבחרו בקסטר וויליאם מיד פישבק על ידי בית המחוקקים החדש של המדינה כשני נציגיה בסנאט של ארצות הברית, אך בפברואר 1865 לא אושרה בחירתם על ידי הרפובליקנים בקונגרס, שלא היו שבעי רצון מניסיונו של הנשיא אברהם לינקולן להחזיר את ייצוגם של מדינות הדרום בקונגרס בקלות כה רבה. באמצעה של אותה שנה, הקים בקסטר שותפות במשרד עורכי דין בליטל רוק עם מי שבהמשך יכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית, ג'יימס מ. הינדס.
מושל ארקנסו

ב-1868 בחר בית המחוקקים של ארקנסו באנדרו האנטר כנציג המדינה בסנאט של ארצות הברית, אך המינוי שוב נדחה על ידי הקונגרס בשל סירובן של מדינות הדרום להרחיב את זכות הבחירה של העבדים המשוחררים. בשנים 1868 - 1872 כיהן בקסטר בבית המשפט של ארקנסו בסבב השלישי.
ב-1872 נבחר בקסטר כמושל ארקנסו מטעם הרפובליקנים על פניו של ג'וזף ברוקס במערכת בחירות שנויה במחלוקת שהובילה למלחמת ברוקס-בקסטר. בקסטר הוצא באופן פיזי מלשכת המושל על ידי ברוקס ואנשי המילציה שהיו נאמנים לו. רק חודש לאחר מכן הוא שב לכהונתו.
במהלך תקופת כהונתו כמושל, קיבלה ארקנסו חוקה חדשה שעל פיה קוצרה תקופת הכהונה של מושל המדינה לשנתיים, והושבה זכות הבחירה של אנשי הקונפדרציה לשעבר. ב-1874 בחר בקסטר שלא להתמודד על כהונה נוספות כמושל. בשל שלילת זכות הבחירה של השחורים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19, ירד משמעותית כוחה של המפלגה הרפובליקנית בארקנסו. הדמוקרטים הפכו אותה למדינה של מפלגה אחת שהתקיימה עד לשנות ה-60 של המאה ה-20. בקסטר היה הרפובליקני האחרון שנבחר כמושל ארקנסו עד לבחירתו של וינטרופ רוקפלר ב-1966.
שנותיו האחרונות

לאחרת תום כהונתו כמושל, שב בקסטר לחוותו ליד בייטסוויל. ב-1878 הוא התמודד על מושב בבית הנבחרים של ארקנסו, אך ללא הצלחה. אלישע בקסטר נפטר בביטסוויל ב-31 במאי 1899. הוא נטמן בבית הקברות אוקלואן שבעיר. מחוז בקסטר שבארקנסו קרוי על שמו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 73.
הערות שוליים

↑  "Elisha Baxter: I Was Born". Old State House Museum. Archived from the original on April 19, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1211763226  LCCN: n2008163763  SNAC: w60z9h94  VIAF: 51171799   WorldCat (עם VIAF): 51171799
אקדמיסק בולקלוב

אקדמיסק בולקלוב גלדסקסה (בדנית: Akademisk Boldklub Gladsaxe בקיצור: AB, פירושו: מועדון הכדורגל האקדמי גלדסקסה) הוא מועדון ספורט דני וקבוצת כדורגל שבסיסה בעיר גלדסקסה, המייצגת את צפון קופנהגן. הקבוצה כיום משחקת בליגה הדנית השלישית אולם בעבר הייתה אחת הקבוצות הבולטות בכדורגל הדני כששיחקה בליגת העל הדנית וזכתה ב-9 תוארי אליפות הליגה הדנית (בהם זכתה משנת 1919 ועד 1967), בגביע דני אחד ובגביע סופרקאפ דני אחד, שניהם בשנת 1999.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1889 על ידי סטודנטים, כחלק מאיחוד של שני מועדוני ספורט: מועדון קריקט בשם "מועדון הקריקט לסטודנטים של פרדריקה" ומועדון ספורט לכדור בשם "מועדון הכדור הפוליטכני". הוא אחד המועדונים הוותיקים ביותר בדנמרק ובכדורגל האירופי מחוץ לאנגליה, וב-5 במרץ 1889 שיחק את המשחק הרשמי הראשון שלו נגד BK Ferm, אותה ניצחה אקדמיסק 0–2. מ-1890 ועד 1900 זכתה הקבוצה ב-8 אליפויות מחוז קופנהגן. ב-1902 עבר המועדון למגרש קבוע באוסטרברו כאשר שהיא בעיקר משחקת בטורנירי ליגה וגביעים מקומיים של אזור קופנהגן.
ב-1912 הוקמה ליגת העל הדנית כאשר אקדמיסק אחת מהקבוצות המייסדות. ב-1916 מסיימת אקדמיסק כסגנית הליגה בפעם הראשונה אחרי קופנהגן בולקלוב ששלטה בכדורגל הדני באותן שנים. בעונת 1918/1919 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות הדנית, ולאחר מכן ב-1919 עברה הקבוצה לאצטדיון בנורברו, אחד מעשרת האזורים של קופנהגן. שנתיים לאחר מכן בעונת 1920/1921 זכתה באליפות השנייה שלה.
בסיום שנות ה-30 החל תור הזהב של הקבוצה, שצברה המון אוהדי כדורגל שהחלו להתאסף בהמוניהם במשחקי הקבוצה, שבעצם היוו מפלט מחיי היומיום בזמן מלחמת העולם השנייה שהתחוללה באירופה, אולם בדנמרק המשיך ענף הכדורגל להתקיים. החברות במועדון גדלה בכ-1,000 צופים לאורך המלחמה, והקבוצה שהחלה את שנות ה-40 עם מממוצע צופים של כ-30 אלף למשחק, סיימה את המלחמה ב-1944, ב-43 אלף צופים למשחקי הגמר ב-3 אליפויות שלקחה הקבוצה בשנים 1943, 1945 ו-1947, כמויות שיא שלא נראו לפני כן. בשנים הללו הקבוצה נבנתה משחקני נבחרת דנמרק, והציגה כדורגל איכותי ויציב ביחס ליריבותיה בליגה. בשנות ה-50 זכתה הקבוצה עוד פעמיים באליפות הדנית ב-1951 ו-1952.
בשנת 1960 ירדה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת המשנה, אולם חזרה מיד לאחר מכן. ב-1958 הסתיימה חכירת השטח של אצטדיון הקבוצה על ידי המועדון והקבוצה נאלצה לנדוד לעיר גלדסקסה שמרוחקת מעט מקופנהגן. ב-1967 זכתה הקבוצה באליפות האחרונה שלה עד היום, ובעונה שלאחר מכן השתתפה בטורניר ליגת האלופות כנציגה הדנית הבכירה והעפילה לסיבוב השני ולשמינית הגמר של עונת 1968/1969, שם הודחה על ידי א.א.ק. אתונה.
בעשורים שלאחר מכן הקבוצה דעכה ובשנות ה-80 ירדה לליגת המשנה פעם נוספת. בשנות ה-90 הצליחה הקבוצה להתרומם מעט והעפילה חזרה לליגה הבכירה, אולם בשנת 1997 חוותה הקבוצה משבר כלכלי וכתוצאה מכך בשנות ה-2000 חזרה להתמודד בליגת המשנה, ואף התדרדרה לליגה השלישית ב-2015, מאז נמצאת הקבוצה שם.
תארים

ליגת העל הדנית: 9 אליפויות
הגביע הדני: זכייה אחת
גביע הסופרקאפ הדני: זכייה אחת
אלכס שטילוב

אלכסנדר (אלכס) שטילוב (ברוסית: Александр Шатилов; נולד ב-22 במרץ 1987) הוא מתעמל עבר ישראלי יליד ברית המועצות. אלוף אירופה בהתעמלות מכשירים ובעל שתי מדליות ארד מאליפות העולם. הוא המתעמל הישראלי הראשון שזכה במדליות זהב וכסף באליפות אירופה, המתעמל הישראלי הראשון שזכה במדליה באליפות העולם, וגם מתעמל המכשירים הישראלי הראשון שהעפיל לשלב הגמר במשחקים האולימפיים ובאליפות העולם. להישגים אלה הגיע בתרגיל הקרקע, בו הוא מצטיין.
ביוגרפיה

שטילוב נולד וגדל בטשקנט שבאוזבקיסטן הסובייטית, למשפחה רוסית ממוצא יהודי. אמו אלה היא מתעמלת עבר ומאמנת התעמלות בהווה. הוא החל להתעמל בגיל 5, ובגיל 12 החל ללמוד בפנימיית ספורט לנוער. לאחר שמשפחתו עלתה עמו לישראל בגיל 15 בשנת 2002, המשיך להתאמן במסגרת מועדון מכבי תל אביב יחד עם מאמנו סרגיי וייסבורג.
קריירה מקצועית > 2006–2007

בשנת 2006, באליפות העולם שנערכה באורהוס, סיים שטילוב במקום השביעי בגמר תרגיל הקרקע. ב-2007, באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, סיים במקום החמישי בשלב הגמר בתרגיל הקרקע. באותה שנה זכה גם במדליית ארד בתחרות במוסקבה במסגרת סבב גביע העולם.
קריירה מקצועית > גמר אולימפי, בייג'ינג 2008

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים במקום השמיני בתרגיל הקרקע. לאחר האולימפיאדה השתתף בתחרות במסגרת סבב גביע העולם, שנערכה בגלאזגו, וזכה במדליית זהב.
קריירה מקצועית > מדליית ארד ראשונה באליפות אירופה 2009

באליפות אירופה שנערכה במילאנו בשנת 2009 זכה שטילוב במדליית ארד בתרגיל הקרקע ובכך הפך למתעמל הישראלי הראשון בכל הזמנים שעלה על הפודיום באליפות בינלאומית חשובה. נוסף לכך, סיים במקום שמיני בגמר הקרב רב.
קריירה מקצועית > מדליות ארד באליפות העולם

באותה שנה, באליפות העולם שנערכה בלונדון זכה שטילוב במדליית ארד בתחרות תרגילי הקרקע בתוצאה של 15.575 נק', לאחר מריאן דרגולסקו מרומניה (15.700 נק') וז'ו קאי מסין (15.675 נק'), וסיים במקום ה-11 בשלב הגמר בקרב רב בתוצאה של 85.825 נק'. בכך הפך שטילוב למתעמל הישראלי הראשון שזכה במדליה באליפות העולם.
באביב 2010 נפצע שטילוב בברכו ועבר ניתוח, ונעדר מרוב התחרויות במשך השנה. הוא חזר להתחרות רק זמן קצר לפני אליפות העולם שנערכה ברוטרדם, הולנד באוקטובר 2010, בה סיים במקום הרביעי בתרגיל הקרקע, והחמיץ ב-33 אלפיות את מדליית הארד, לאחר שעלה לשלב הגמר מהמקום השני. נוסף לכך הוא סיים במקום העשירי בגמר הקרב רב.
במסגרת סבב גביע העולם שנערכה בקוטבוס שבגרמניה במרץ 2011 זכה שטילוב במדליית כסף בתרגיל הקרקע. באפריל אותה שנה, זכה במדליית כסף בתרגיל הקרקע באליפות אירופה שהתקיימה בברלין.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו באוקטובר 2011, שחזר שטילוב את הישגו משנת 2009 וזכה במדליית הארד בתרגיל הקרקע ביחד עם היפוליטו מברזיל בתוצאה של 15.466 נק', אחרי קוהיי אוצ'ימורה מיפן (15.633 נק') וז'ו קאי (15.500 נק'). הישג זה הקנה לו את הקריטריון לאולימפיאדת לונדון (2012). נוסף לכך, הוא סיים במקום ה-13 בגמר הקרב רב בתוצאה של 87.433 נק'.
קריירה מקצועית > גמר אולימפי, לונדון 2012

באולימפיאדת לונדון סיים שטילוב במקום שישי בתרגיל הקרקע בתוצאה של 15.333 נק', הדירוג הגבוה ביותר של מתעמל ישראלי במשחקים האולימפיים ובמקום 12 בתחרות קרב רב אישי. (קרקע – 15.600 נק', מקום ראשון; סוס סמוכות – 14.266 נק' (מיקום: 9); טבעות – 14.200 נק', (18); קפיצות – 15.133 נק', (18); מקבילים – 14.400 נק', (21); מתח – 14.833 נק', (10)). גם בשלב המוקדמות הוא דורג במקום 12, וכן עלה לגמר בתרגיל הקרקע. הוא צבר במוקדמות 89.032 נקודות בששת המכשירים: 14.700 במקבילים, 15 במתח, 15.633 בקרקע, 14.133 בסוס הסמוכות, 14.033 בטבעות ו-15.533 בקפיצות.
קריירה מקצועית > אלוף אירופה 2013

באליפות אירופה שנערכה במוסקבה באפריל 2013 זכה שטילוב במדליית זהב בתרגיל הקרקע בצוותא עם מקס ויטלוק מבריטניה בתרגיל הקרקע בתוצאה של 15.333 נק' ובכך היה למתעמל הישראלי הראשון והיחיד שזכה במדליית זהב באליפות אירופה. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בתרגיל על המתח (14.733 נק').
קריירה מקצועית > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים שטילוב את דרכו כבר בשלב המוקדמות בתרגילי המתח והקרקע, ובכך לראשונה מאז האולימפיאדה הראשונה שלו הוא לא העפיל לגמר אולימפי.
קריירה מקצועית > מדליית ארד אליפות אירופה 2017

באליפות אירופה שנערכה בקלוז', רומניה באפריל 2017 זכה שטילוב במדליית ארד בתרגיל קרקע בתוצאה של 14.400 נקודות.
קריירה מקצועית > 2019

באליפות אירופה 2019 שנערכה בשצ'צ'ין, פולין העפיל שטילוב לגמר תרגיל הקרקע מהמקום השביעי עם ציון של 14.566 נקודות. בוסף, שטילוב העפיל לגמר הקרב רב מהמקום העשירי עם ציון כולל של 82.265 נקודות: 14.566 נקודות בתרגיל הקרקע, 13,466 נקודות בסוס סמוכות, 12.900 נקודות בטבעות, 14.000 נקודות בשולחן הקפיצות, 13.633 נקודות במקבילים ו-13.700 נקודות בתרגיל המתח. שטילוב בחר לא להשתתף בגמר הרב קרב לטובת ההכנות להשתתפותו בגמר תרגיל הקרקע. שטילוב סיים במקום ה-5 ולא זכה במדליה בגמר תרגיל הקרקע עם ציון של 14.466 נקודות.
קריירה מקצועית > 2021

אולימפיאדת טוקיו 2020 הייתה הרביעית שלו בקריירה. הוא התחרה במוקדמות תרגיל הקרקע וקיבל את הציון 13.500, שלא הספיק לעלייה לגמר.
שטילוב הוא המתעמל הגבוה ביותר שהשתתף במשחקים האולימפיים.
קריירה מקצועית > פרישה ומינוי למנהל נבחרת

אולימפיאדת טוקיו 2020 הייתה התחרות האחרונה של שטילוב והחלטתו לפרישה נבעה מגילו. ב-9 בדצמבר 2021, שטילוב הכריז על פרישתו במסיבת עיתונאים, ועל מינויו למנהל נבחרת התעמלות המכשירים לגברים.
לאחר הפרישה

בשנת 2022 השתתף בעונה השמינית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12, וזכה במקום הראשון יחד עם הרקדנית נינה סולביוב.
2022 חבר בוועדה לתהליך בחירת המאמנים והמאמנות של המדינה.
הוקרה

2011 פרס הוז לספורט מטעם עיריית תל אביב-יפו
בשנת 2015 נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה של המשחקים האירופיים בבאקו שבאזרבייג'ן
2022 לאחר הזכייה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים", זכה להוקרה מחברת "סוויס סיסטם" (אותה הוא מייצג כפרזנטור) בהשקת כרית שינה חדשה שתקרא על שמו "אלצ'קו"
חיים אישיים

ב-2015 נישא לבת זוגו אלה קליכמן, ולהם 2 ילדים. לומד בקריה האקדמית אונו לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
אמיל ארמין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1883 רדאוץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  2 ביולי 1971 (בגיל 88 בערך) שיקגו, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  מודרניזם 
 
אמיל ארמין (באנגלית : Emil Armin ;‏ 1 באפריל 1883 – 2 ביולי 1971) היה אמן יהודי אמריקאי הידוע בשימוש שלו בצבעים עזים ובעבודות מכחול. משנות ה-20 ועד מותו ב-1971, שמר ארמין על מעורבות גבוהה בקהילה האמנותית של שיקגו.
מבקר האמנות סמואל פוטנם, מה"שיקגו איבנינג פוסט", תיאר את ארמין כ"אמן הרגיש ביותר בשיקגו... עם נשמה של איכר ומשורר ומוח של פילוסוף."
ראשית חייו

ארמין נולד באוסטרו-הונגריה ב-1883. סבו היה סופר סת"ם יהודי, שהעתיק מגילות קודש לבית הכנסת המקומי. ארמין החל לצייר בגיל חמש וככל הנראה למד גילוף עץ מאביו, הירש ליב, שהיה אמן חובב.
כאשר ארמין היה בן 10, הוריו מתו. הוא גדל בעזרת אחיו המבוגרים עד שקיבל עבודה במשרה מלאה במסעדה בגיל 14 ועבר לגור בבית הבעלים. ב-1901, כשהיה בן 18, הוא עבר לצ'רנוביץ כדי ללמוד אמנות לאחר שמנהל המסעדה עודד אותו ללמוד בבית ספר לאמנות
בשנת 1905 היגר ארמין לארצות הברית, כדי להצטרף לאחיו זיגמונד ופרידה בשיקגו, שם המשיך לצייר סקיצות בכל פעם שהיה יכול בזמן שעבד בחנות של בן דוד עשיר.
ארמין החל את לימודיו בבית הספר לאמנות של שיקגו בשנת 1908, והוא המשיך לעבוד וללמוד בכל הזדמנות אפשרית, אפילו בתקופות של מאבק כלכלי גדול. בשנת 1916, לאחר שחסך ארבע מאות דולרים מעבודותיו הרבות, הוא עבר משיעורי לילה ללימודי יום כסטודנט במשרה מלאה, תוך הפסקה רק במהלך מלחמת העולם הראשונה כדי לקבל עבודה בייצור רתמות ארטילריה בשמונה עשר דולר לשבוע.
הוא למד אצל ג'ורג' בלוז, רנדל דייווי והרמן זאקס, ושאב השראה מהם. מדריכים אחרים כללו את אנלה בנדיקט, אלברט הנרי קרביאל, אנטונין סטרבה, ג'ון וו. נורטון והארי ל. טימינס. באביב 1920, בגיל 36 ו-12 שנים. לאחר שנרשם לראשונה לשיעורי הלילה, ארמין סיים את לימודיו.
קריירה

יצירות האמנות של ארמין כללו ציורים, חיתוכי עץ, גילופי עץ, פסלים, קריקטורות ותחריטים, אך הוא ידוע בעיקר בזכות ציוריו. הוא היה צייר מודרניסטי, בעל חיבה לציור נופים, עמים פרימיטיביים, פרחים ובעלי חיים.
בעבודתו סינתז ארמין מגמות אמנותיות עם השראה שאובה משורשיו היהודיים וממסורות האיכרים של דרום מערב אמריקה ומולדתו מזרח אירופה.
רוב עבודתו הושלמה בשיקגו. לאחר סיום לימודיו, ארמין הצטרף לקבוצת אמנים, ביניהם גרטרוד אברקרומבי, פרנסיס סטריין וצ'ארלס בייזל, במושבת אמנים שם חי ועבד עד 1925. (קבוצת אמנים זו נקראה קבוצת הרחוב החמישים שבע ונודעה גם בשם מושבת פארק ג'קסון.
ארמין חלק סטודיו לאמנות עם עמיתו המודרניסט טודרוס גלר מ-1926 עד 1930. לאחר מכן עבר לזמן קצר לצד הצפוני של שיקגו, שם עבד והתגורר בשדרות סאניסייד לפני שחזר לצמיתות לסאות' סייד בשדרות הארפר בהייד פארק.
בשנות ה-30 הוא נכנס ליריד האמנות של גרנט פארק, ועבד כצייר בעבודות ממשלתיות בזמן המשבר הגדול. בשנת 1940, ארמין השיג עבודה עבור פרויקט האמנות של אילינוי. כמו כן, בשנת 1940 הקים ארמין, יחד עם אמנים יהודים מקומיים נוספים, את מועדון האמנות היהודית האמריקאית והמשיך להציג איתם עד מותו.
הוא הרחיב את אופקיו מעבר לשיקגו, עבר לזמן קצר לדייטון ועשה טיולים לדיונות באינדיאנה, וויסקונסין, ניו מקסיקו, מיין  ומאוחר יותר לאגם צ'אפלה במקסיקו.
במשך הזמן, ארמין הצליח להתפרנס בצניעות כאמן, למכור את אמנותו ולהתפרנס בעבודות מזדמנות בהוראת אמנות, כולל עבודה עם המועצה היהודית לחינוך והוראה בהאל האוס.
ארמין הציג בתערוכות אזוריות וארציות עד שמת בגיל 88.
קריירה > המודרניזם בשיקגו

לאחר סיום לימודיו ב-1920, ארמין הפך לחבר פעיל בקהילת האמנות המודרניסטית המתהווה של שיקגו, אשר הדגישה את חופש הביטוי האישי כתורה הבלעדית. (היסטוריונית האמנות סו אן פרייס תיארה את תנועת המודרניזם של שיקגו כ"המאבק המטורף של העיר בין הדור הוותיק שקידם את האידיאלים של האמנות המסורתית של המאה התשע-עשרה לבין אוונגרד של ציירים, מאיירים, צלמים ופסלים שדגלו באמנות המודרניסטית החדשה מאירופה."
בשנת 1913, ארמין ביקר בתערוכת הארמורי כשהוצגה במכון לאמנות בניו יורק, והוא הושפע מהמודרניזם האירופי והאמריקאי.
בהשראת התנועה המודרניסטית, ארמין ואמני שיקגו אחרים הקימו קבוצות פתוחות וחופשיות משלהם כדי לספק אלטרנטיבה למכון האמנות השמרני של שיקגו.
נישואים ומשפחה

בשנת 1945, בגיל 65, ארמין התחתן עם הילדה רוז דיימונד, עובדת סוציאלית בשירות המשפחה והקהילה היהודית בשיקגו.
הערות שוליים

↑  Emil Armin | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית)
↑  Judith A. Barter, Art Institute of Chicago, Window on the West: Chicago and the Art of the New Frontier, 1890-1940, Hudson Hills, 2003, ISBN 978-0-86559-199-8. (באנגלית)
↑  Emil Armin Biography, www.museum.state.il.us
1 2  Emil Armin Biography | Annex Galleries Fine Prints, www.annexgalleries.com
↑  The Renaissance Society, Emil Armin: Paintings in Oil, Watercolors, and Woodcuts | Exhibitions | The Renaissance Society, www.renaissancesociety.org (באנגלית)
↑  "Emil Armin"
↑  "Emil Armin (1883-1971)"
1 2  Emil Armin painted Lake Chapala in the 1950s – Lake Chapala Artists and Authors, lakechapalaartists.com
↑  Irving Cutler, The Jews of Chicago: From Shtetl to Suburb, University of Illinois Press, 1996, ISBN 978-0-252-02185-5. (באנגלית)
↑  "In the old 57th Street Art Colony"
↑  Jan Pinkerton, Randolph H. Hudson, Encyclopedia of the Chicago Literary Renaissance, Infobase Publishing, 2009, ISBN 978-1-4381-0914-5. (באנגלית)
1 2  CONTENTdm, artic.contentdm.oclc.org
↑  Sue Ann Prince, The Old Guard and the Avant-Garde: Modernism in Chicago, 1910-1940, University of Chicago Press, 1990, ISBN 978-0-226-68284-6. (באנגלית)
↑  Windy City (Snow Storm), 1928, נבדק ב-2024-04-09
↑  Robert Cozzolino, Art in Chicago: Resisting Regionalism, Transforming Modernism, Pennsylvania Academy of the Fine Arts, 2007, ISBN 978-0-943836-29-4. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271836505171  ISNI: 0000 0000 7891 7768  LCCN: n81134772  ULAN: 500023260  VIAF: 95824605   WorldCat (עם VIAF): 95824605 
פסגת ההר, 1924
חיתוך עץ, שיקגו 1925
אנריקו הרננדס

אנריקו אריק דואניאס הרננדס ביסחופ (בספרדית: Enrico Erick Dueñas Hernández Bisschop; נולד ב-23 בפברואר 2001 באלמיירה שבהולנד) הוא כדורגלן סלוודורי-הולנדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קרטחנה ב' הספרדית ובנבחרת אל סלוודור.
קריירת מועדונים > ויטסה ארנהם

הרננדס גדל במחלקות הנוער של אלמיירה סיטי, של ואטרוייק ושל אייאקס, ובשנת 2018 הגיע אל מחלקת הנוער של ויטסה ארנהם. ב-17 בדצמבר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על וילם II במסגרת הסיבוב השני של הגביע ההולנדי. ב-6 בפברואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1-0 להירנפיין במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2020/2021. הוא ערך שתי הופעות ליגה בעונה זו.
קריירת מועדונים > ההשאלה למועדון הכדורגל איינדהובן

ב-4 באוגוסט 2021 הושאל הרננדס למועדון הכדורגל איינדהובן מליגת המשנה ההולנדית. ב-6 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד פולנדם במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-23 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 לקבוצת המילואים של פ.ס.וו. איינדהובן במסגרת המחזור השלישי בליגה.