stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ואנג דזה
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פירושו של השם "ג'ואנג דזה" הוא "מאסטר ג'ואנג". כמעט שום דבר לא ידוע באופן ודאי על חייו של ג'ואנג דזה, אך חוקרים מניחים כי הוא דמות היסטורית, בניגוד ללאו דזה. שם הולדתו הוא "ג'ואנג ג'ואו" (庄周), וה-"דזה" (子) שבשמו הוא בעצם תואר כבוד שניתן לו (בדומה ללאו דזה). סינולוגים משערים שהוא נולד בסביבות שנת 369 לפני הספירה, במדינת סונג (במחוז אנחווי של ימינו בעיירה מנג) ומת סביב 301, 295 או 286 לפני הספירה. המידע הקונקרטי היחיד לגביו נמצא בפרק 63 בספר רשומות ההיסטוריון של סה-מה צ'יין.



ג'ואנג דזה היה בקיא בספרות הפילוסופית של תקופתו, ולמרות שמעולם לא פגש את לאו דזה אישית הוא עדיין נחשב לממשיך דרכו ולמבקר נוקב של הקונפוציאנזם ושל הפוליטיקה הסינית.
כתבים

באופן מסורתי מיוחס ג'ואנג דזה לכתיבה של לפחות חלק מהיצירה הנושאת את שמו, הג'ואנג דזה. יצירה זו, במתכונתה הנוכחית המונה 33 פרקים, מחולקת באופן מסורתי לשלושה חלקים: הראשון, המכונה "הפרקים הפנימיים", מורכב משבעת הפרקים הראשונים; השני, המכונה "הפרקים החיצוניים", מורכב מ-15 הפרקים הבאים; האחרון, המכונה "הפרקים המעורבים", מורכב מ-11 הפרקים הנותרים. משמעותם של שלושת השמות הללו מעוררת מחלוקת: על פי גואו שיאנג, "הפרקים הפנימיים" נכתבו על ידי ג'ואנג דזה, "הפרקים החיצוניים" שנכתבו על ידי תלמידיו, ואת "הפרקים המעורבים" בידי אחרים; הפרשנות האחרת היא שהשמות מתייחסים למקור כותרות הפרקים – "הפרקים הפנימיים" מוציאים את הכותרות שלהם מביטויים בתוך הפרק, "הפרקים החיצוניים" ממילות הפתיחה של הפרקים, ו"פרקים מעורבים "מתערובת של שני מקורות אלה.
בכתיבתו התעסק בנושאים דומים לנושאים שנידונו בדאו דה ג'ינג, ובמובנים מסוימים מבהירים ומפתחים אותם. בניגוד לדאו דה ג'ינג, הג'ואנג דזה קריא וברור גם לקורא העכשווי, והוא מאופיין בקטעים הומוריסטים וציניים.
השפעתו על הפילוסופיה המערבית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
השפעתו של ג'ואנג דזה חצתה את גבולות הפילוסופיה ה"מזרחית" והשפיעה גם על הוגים "מערביים" רבים.
בשנת 1910 הפילוסוף היהודי-גרמני מרטין בובר תרגם את הג'ואנג דזה לגרמנית, והחיבור היווה עבורו השראה להגותו שלו, שבאה לידי ביטוי בספרו משנת 1923 "אני ואתה".
ב-8 באוקטובר 1930 מרטין היידגר נשא נאום בעיר ברמן על ספרו "הוויה וזמן" תחת הכותרת "על מהות האמת", כשלאחריו ציטט מתוך התרגום של בובר כדי להסביר את רעיונותיו שלו.
ספרים

הספר האמיתי של פריחת הדרום, תרגום: דן דאור, חרגול הוצאה לאור, עם-עובד, תש"ע, 2010.
קולות האדמה: קטעים נבחרים מכתביו של החכם הסיני צ'ואנג טסה, תרגום: יואל הופמן, מודן הוצאה לאור, 1977
לקריאות נוספות

Ames, Roger T. (1991), ‘The Mencian Concept of Ren Xing: Does it Mean Human Nature?’ in Chinese Texts and Philosophical Contexts, ed. Henry Rosemont, Jr. LaSalle, Ill.: Open Court Press.
Ames, Roger T. (1998) ed. Wandering at Ease in the Zhuangzi. Albany: State University of New York Press.
Bruya, Brian (translator). (1992). Zhuangzi Speaks: The Music of Nature. Princeton: Princeton University Press. ISBN 978-0-691-00882-0.
Chan, Wing-Tsit (1963). A Source Book In Chinese Philosophy. USA: Princeton University Press. ISBN 0-691-01964-9.
Chang, Chung-yuan (1963). Creativity and Taoism: A Study of Chinese Philosophy, Art, and Poetry. New York: Julian Press.
Creel, Herrlee G. (1982). What is Taoism? : and other studies in Chinese cultural history. Chicago: University of Chicago Press. ISBN 0-226-12047-3.
Hansen, Chad (2003). "The Relatively Happy Fish," Asian Philosophy 13:145-164.
Horne, Charles F., ed. (1917). The Sacred Books and Early Literature of the East, Volume XII: Medieval China. New York: Parke.
Kirkland, Russell (2004). Taoism: The Enduring Tradition. New York: Routledge. ISBN 978-0-415-26321-4.
Mair, Victor H. (1994). Wandering on the Way: Early Taoist Tales and Parables of Chuang Tzu. New York: Bantam Books. ISBN 0-553-37406-0. (Google Books)
Merton, Thomas. (1969). The Way of Chuang Tzu. New York: New Directions.
Palmer, Martin (1996). The Book of Chuang Tzu. Penguin. ISBN 978-0-14-019488-3.
Roth, H. D. (1993). "Chuang tzu 莊子".  In Loewe, Michael (ed.). Early Chinese Texts: A Bibliographical Guide. Berkeley: Society for the Study of Early China;  Institute of East Asian Studies, University of California Berkeley. pp. 56–66. ISBN 1-55729-043-1.
Schwartz, Benjamin J. (1985). The World of Thought in Ancient China. Cambridge: Belknap Press. ISBN 978-0-674-96191-3.
Waltham, Clae (editor). (1971). Chuang Tzu: Genius of the Absurd. New York: Ace Books.
Watson, Burton (1962). Early Chinese Literature. New York: Columbia University Press.
Watts, Alan with Huan, Al Chung-liang (1975). Tao: The Watercourse Way. New York: Pantheon Books. ISBN 0-394-73311-8.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
Ziporyn, Brook (2009). Zhuangzi: The Essential Writings with Selections from Traditional Commentaries Hackett Classics Series. Hackett Publishing. ISBN 978-1-60384-435-2.
ראו גם

לאו דזה
הערות שוליים

↑  בין היתר תרגם את הג'ואנג דזה לגרמנית Reden und Gleichnisse des Tschuang Tse. 1910 (Erste deutsche Ausgabe, wichtiges Nachwort).
↑  Daoism Series 23: 荘子 Zhuang Zi
↑  Roth, H. D., Chuang tzu 莊子, Early Chinese Texts: A Bibliographical Guide, California Berkeley: Berkeley: Society for the Study of Early China; Institute of East Asian Studies, University of California Berkeley., 1993, ISBN 1-55729-043-1
↑  Dag Herbjørnsrud(אנ') Global History of Ideas: A Sea for Fish on Dry Land 15.2.2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259728505171  PLWABN: 9810581300705606  BIBSYS: 90112301  BNC: 000163078  BNE: XX1121768  BnF: cb11887919x (data)  CANTIC: a11135955  CiNii: DA01916266  GND: 118520768  ICCU: CFIV092086  ISNI: 0000 0001 0886 2375  LCCN: n81055210  LNB: 000120916  MusicBrainz: 705170ce-d87e-43fc-98db-fd1328bd28c2  NDL: 00624932  NKC: jn20000700357  NLA: 36730195  NLG: 86972  NLK: KAC200601687  NSK: 000300705  NTA: 069467226  RERO: 02-A000182297  SELIBR: 103730  SNAC: w61d5mw8  SUDOC: 026675560  Trove: 443649  VcBA: 495/163750  VIAF: 100166339   WorldCat (עם VIAF): 100166339 
ג'ואנג דזה והפרפר
מודה אני (שיר)

"מודה אני" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. את השיר הוציאה לאור ב-19 באוקטובר 2014 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה הראשונה והמובילה מתוך אלבום האולפן הרביעי של הזמר.
על השיר

"מודה אני" נכתב על ידי אבי אוחיון והופק על ידי אסף צרויה בהשראת התפילה "מודה אני". שניהם עבדו עם אדם בעבר במספר סינגלים אחרים, דוגמת "כובשת" ו"שקט". זהו שיר הודיה לאלוהים. תחילתו בנויה משני בתים בהם מודה אדם לאלוהים על כמה דברים חומריים שהעניק לו, ומציג את הסבל שחסך ממנו: בגדים, שלא יתקרר ולחם, שלא ירעב. בגשר הראשון מוסיף אדם להודות על דברים חומריים, שבשונה מתחילת השיר קשורים הפעם לקריירה המוזיקלית שלו (שיריו וכישרון הזמרה שלו). בפזמון מאדיר הזמר את שם האלוהים ואת תפארתו ("אצעק לך, אדיר שמך, אלייך אקרא יה"). בהמשך השיר מודה על אביו ואמו ועל יום השבת ומבצע פזמון נוסף. בשלב ההתרה מציג אדם כי גם הדברים הרעים שנחל בחייו, כמו כישלונות, מכשולים ופחדים, קרו לטובתו בהתאם לרצון האלוהים.
הצלחה מסחרית

"מודה אני" הפך בן רגע ללהיט במדינת ישראל. ב-6 בנובמבר נכנס למצעד הרשמי של גלגלצ ולמצעד הפזמונים העברי של רשת ג' במקום התשיעי. הוא הגיע לשיאו בשני המצעדים ב-4 בדצמבר, כשהגיע למקום השני – שם שהה שבועיים רצופים. לבסוף, לאחר ששהה תשעה שבועות בגלגלצ ועשרה שבועות ברשת ג' יצא מהדירוגים השבועיים. במצעד המוביל הארצי שהה חמישה שבועות לא רצופים, ובשיאו הגיע למקום הרביעי. במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ווואלה לשנת ה'תשע"ה דורג במקום השמיני, ואילו במצעדי העשור של כאן גימל ו-"Mako" (בשיתוף עם רדיו תל אביב) הגיע למקומות ה-38 והשביעי בהתאמה.
גרסאות כיסוי

גרסת ההופעה החיה של "מודה אני" נכללה באלבום ההופעה המשותף של אדם ושל משה פרץ מהפכה! (Live). ביצוע משותף שלהם אף הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של אדם ב-28 בינואר 2016. כשנתיים לאחר זכייתה בעונה השנייה של "בית הספר למוזיקה" הוציאה הזמרת אגם בוחבוט גרסת כיסוי ל"מודה אני" עם וידאו קליפ מיוחד, שהועלה ליוטיוב גם כן. בדצמבר 2018 עלו עידן עמדי ונינט לבצע לצד אדם את השיר. כמו כן, ב-20 בנובמבר 2019, במהלך הופעתו בפיס ארנה ירושלים, אירח אדם את ישי ריבו, שביצעו יחד אותו. בשנת 2021 הקליטה הזמרת זהבה בן גרסת כיסוי לשיר ופרסמה אותה ביוטיוב. "מודה אני" הפך לשיר מוכר במסיבות הבר-מצווה, בפרט בשלב העלייה לתורה. טל ועקנין הקליט גם כן את "מודה אני" בגרסה מרובת-שפות (ספרדית, אנגלית, צרפתית ועברית) בהתאם לשפות המדוברות ביותר בקרב יהודים בתפוצות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 2 |  |
|  ישראל | המוביל הארצי | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ ווואלה | 8 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי העשור (2010–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי העשור (2010–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי העשור (2010–2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי העשור (2010–2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | כאן גימל | 38 |  |
|  ישראל | Mako ורדיו תל אביב | 7 |  |
הערות שוליים

↑  מילות השיר, באתר שירונט
↑  המצעד השבועי 06.11.2014, גלגלצ
↑  המצעד השבועי 04.12.2014, גלגלצ
↑  המצעד השנתי הישראלי תשע"ה, גלגלצ
↑  כאן גימל גאה להציג: מצעד העשור הרשמי של ישראל, כאן גימל
↑   מודה אני, בביצוע עומר אדם ומשה פרץ, סרטון  באתר יוטיוב
↑   מודה אני, בביצוע אגם בוחבוט, סרטון  באתר יוטיוב
↑   מודה אני, בביצוע עומר אדם, עידן עמדי ונינט, סרטון  באתר יוטיוב
↑   מודה אני, בביצוע עומר אדם וישי ריבו, סרטון  באתר יוטיוב
↑   מודה אני, בביצוע זהבה בן, סרטון  באתר יוטיוב
↑  לינוי משעלי, ‏מיוחד: הלהיט המחזק של עומר אדם ב-4 שפות• צפו, באתר "סרוגים", 27 ביוני 2018
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏28 בדצמבר 2014 – 3 בינואר 2015
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם • לחנים שבורים |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| לחנים שבורים | "אהובתי כבר לא רואה אותי" ‏•‏‏ "טקילה" ‏•‏‏ "גברת אגו" ‏•‏‏ "נרקומן של בדידות" ‏•‏‏ "תהום" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: b8eaee9b-f20d-4ac3-ae09-05b85fcf7241
רמי איגרא

אין תמונה חופשית
רמי איגרא הוא איש ביטחון ישראלי, לשעבר ראש חטיבת השבויים והנעדרים במוסד ונכון ל-2023, מנכ"ל חברת Tender Loving Care.
ביוגרפיה

איגרא התגייס למוסד בגיל 21. הוא שימש במספר תפקידים בארגון ביניהם כראש שלוחת המוסד ("צומת") באירופה וראש חטיבת השבויים והנעדרים במוסד. לאחר פרישתו מהמוסד בשנת 1999 הוא כיהן כמנהל מחוז תל אביב של מכבי שירותי בריאות, מנכ"ל של "בית בלב". במסגרת הזאת הקים את בית החולים בבת ים ופיתח את מערך הסיעוד המורכב והשיקום של מכבי[דרוש מקור]. בשנת 2015 כתב מאמר המבקר את ההחלטה לכבד בהדלקת משואה את סימה שיין, לשעבר ראש חטיבת המחקר ב"מוסד", עקב עיסוקה בתפקיד משרדי ומחקרי ולא בתפקיד מבצעי.
כיום הוא משמש כמנכ"ל חברת "Tender Loving Care". בנוסף הוא מעביר הרצאות בנושא מודיעין, שבויים ונעדרים והמוסד.
הערות שוליים

↑  HOT 8 (2017-06-05), המוסד סיפור כיסוי - פרק 1 המלא, נבדק ב-2019-04-09
↑  שומרי שמיים: הכירו את יחידת למד"ן והמודיעין האווירי של ישראל, באתר פורבס ישראל
↑  רמי איגרא, ‏בעין הסערה: סימה שיין כמדליקת משואה - החלטה פוליטית מנותקת, באתר מעריב אונליין, 4 באפריל 2015
↑  רמי איגרא, באתר סגול הרצאות
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדר הכרמל

ערך זה עוסק בשכונה הוותיקה במרכז חיפה. אם התכוונתם לחברה שהקימה את השכונות הראשונות מחוץ לחומות חיפה העתיקה בשלהי המאה ה-19, ראו .
| --- | --- |

סניף הנביאים של דואר ישראל, בפינת הרחובות הנביאים ושבתאי לוי. ברקע – מלונות על רכס הכרמל (מימין: מלון דן כרמל, מלון נוף ומגדלי פנורמה)
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר אם:  חיפה
 שטח:  2.83 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  40,120 (2015)
 קואורדינטות:  32°48′28″N 34°59′53″E﻿ / ﻿32.80776389°N 34.99815°E﻿ / 32.80776389; 34.99815 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מקדש הבאב במרכזם של הגנים הבהאיים, כפי שנשקף מפינת הרחובות הנביאים ושבתאי לוי
הבניין ההיסטורי של הטכניון, בעת הקמתו
הבניין ההיסטורי של הטכניון, בו שוכן היום המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל, 2006
תהלוכת שבועות בהדר הכרמל – חיפה, 1928
מבנה חטיבת הכיתות התיכוניות של בית הספר הריאלי בהדר, שקו המתאר שלו אומץ כסמל בית הספר
הדר הכרמל (קרויה בקיצור הדר) היא מהשכונות הוותיקות של חיפה ורובע-מגורים מרכזי בעיר. הדר הוקמה כ"עיר גנים" על פי תכנונו של ריכרד קאופמן בשנת 1922. המונח "הדר" כולל את אוסף השכונות המצויות על המדרגה שבין העיר התחתית והכרמל. בעבר הייתה המשמעות מצומצמת יותר, ושכונת הדר הוגדרה על ידי הרחובות שממזרח לשכונת הרצליה, שאדמתה נרכשה כבר בשנת 1907, ועד מעט מזרחה מרחוב בלפור של ימינו. שכונות-בנות, שקמו מכל עבר, התמזגו עד מהרה, כשחלקן מאבדות את שמן וזהותן, ונכללו ב"הדר הכרמל", ויחד הן מהוות עתה רובע ששטחו 2.83 קמ"ר, כ-4.4% משטח השיפוט של העיר חיפה.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-20 החלו יהודים תושבי חיפה לעלות במעלה ההר על מנת לשפר את תנאי המגורים שלהם, שכונת אנפורטה שבמרכזה רחוב אנפורטה (רחוב הנביאים של ימינו) הייתה מיושבת על ידי ערבים, לכן השכונה החדשה נבנתה מדרום לשכונת אנפורטה. חלק מהאדמות במדרון הכרמל היו שייכות אז לערבים, וחלקן לטמפלרים הגרמנים; חלקן בידי חברת הכשרת היישוב ומקצתן בבעלות יק"א, וגורמים נוספים. השכונה הראשונה, הרצליה, נוסדה ב-1907 על ידי "אגודת אחים" שבראשה עמדו אנשי הציבור שבתי לוי ומשה גוטל לוין. ב-1913, לאחר חזון רב-שנים ומכשולים לא מעטים, וכשברקע ניטשת מלחמת השפות, הוקמו על גבעה לא הרחק משם בניין בית הספר הטכני בארץ ישראל – הטכניקום ובית הספר הריאלי העברי בחיפה, לפי תוכנית שהוזמנה מאלכסנדר ברוולד. בשנת 1920 נבנו בתיה הראשונים של "שכונת הטכניקום".
היסטוריה > שנות ה-20

בשנת 1918 נמנו בהדר הכרמל רק עשרה בתים, ואולם מקץ שנתיים, במקביל לבנייה סביב הטכניקום, נוספו מספר בתים לאורך רחוב הרצל (אז דרך לא סלולה). שני הבתים הראשונים ברחוב היו בתיהם של המהנדסים דוניה (בפינת רחוב חיים) ושל שמואל איצקוביץ' (בפינת רחוב מנחם) במהלך שנות ה-20 קמו שכונות שונות, המהוות היום אחדים מחלקי הרובע, חלקן על פי תכנונו של ריכרד קאופמן. לצד שכונת הדר המתוכננת נבנו שכונות קטנות ביוזמות מקומיות, של התאגדויות רוכשים שביקשו להוזיל ולשפר את תנאי מימון מגרשיהן. בשנת 1921 נרכשה אדמת שכונת מצפה (האזור שמעל הטכניקום), ושכונת נחלה (רחוב מיכאל וסביבתו), שאדמתה נרכשה בשנת 1914, אוכלסה בשנת 1922. בשנה זו נרכשה אדמת שכונת יחיאלה של קואופרטיב ברשד (על שם יחיאל צ'לנוב, באזור רחוב החלוץ), שנבנתה על אדמות מסדר שאד'לי הסופי, ולכן נקראה בהתחלה שדליה; ושלוש שנים אחר כך נרכשו אדמות "נחלת יהודה" (רחוב ברזילי וסביבתו) ו"גאולה" (מדרום לנחלה). "גבעת המעיין" (בהדר העליון, רחובות רש"י-רמב"ן) הוקמה ב-1929.
בשנת 1925 היו בהדר הכרמל כבר 2,500 תושבים שגרו ב-145 בתים ועוד 90 צריפים. השכונה הייתה למרכזה של חיפה העברית שרחוב הרצל בליבה. בשנה זו החלה סלילת רחובות והקמת תשתיות של מים וביוב על ידי חברת "סולל בונה".
הדר הכרמל נוהלה באמצעות אספת מורשים כללית וזו בחרה את ועד התושבים, שנקרא "ועד הדר הכרמל". הוועד ניהל את אספקת המים לתושבי הדר הכרמל וגבה עבורם תשלום. הוועד גם היה אחראי לסלילת הרחובות והקמת התשתיות, לשירותי הניקיון והיה רשום כאגודה עות'מאנית.
ועד הדר היה עצמאי בהחלטותיו מאחר שלא הזדקק לאישור תקציבי מצד מושל המחוז. זו גם הסיבה שמעת לעת נטל הלוואות, פעולה שגוף מתוקצב לא היה יכול לבצע. במסגרת עצמאות זו עלתה יוזמה להיפרדות מוניציפלית של הדר הכרמל מחיפה, יוזמה שלא הבשילה לכדי דיונים מעשיים. עקב המיסים הגבוהים שהטיל הוועד על התושבים קמה ב-1927 קבוצת אופוזיציה, שביקשה לפרקו ואף הגישה בקשת פירוק רשמית.
ועד הדר הכרמל היה רק אחד ממוקדי הכוח שפעלו בהדר. האחרים היו:
מושל המחוז מטעם המנדט (ולאחר קום המדינה הממונה על מחוז חיפה במשרד הפנים)
עיריית חיפה
ועד הקהילה (עד שנות ה-50), שבו היה ייצוג לוועד הדר הכרמל
מפ"ח – מועצת פועלי חיפה שליד ההסתדרות (שהייתה מיוצגת בוועד הדר הכרמל)
בשנת 1926, לאחר פתיחת בית החרושת למלט נשר, השיג ועד הדר הכרמל את אישור הבריטים לצפות את המבנים בטיח (מלט) במקום באבן. השימוש במלט נעשה מתוך רצון להתנתק מהתלות בערבים שהחזיקו את המונופול על החציבה ועבודות האבן, ולעבור לבנייה עברית, והוא האיץ את התפתחות הארכיטקטורה בחיפה והביא לבנייה גם בסגנון מודרני.
בשנת 1928 נחנך ממזרח להדר גשר רושמיה, שחיבר אותה עם שכונת חליסה ומשם לקריות ולעמק יזרעאל. עד לבניית הגשר עברה התנועה מזרחה דרך העיר התחתית. בנייתו השפיעה מיידית על התפתחות השכונות המזרחיות (נחלה, נחלת יהודה וגאולה) ועל הביקושים לקרקעות בהן.
היסטוריה > שנות ה-30

בעקבות מאורעות תרפ"ט (1929) חל גידול באוכלוסיית הדר הכרמל. הסיבה לכך הייתה בריחתם של תושביה היהודים של ארד אל-יהוד אל הדר, שהייתה הגוש היהודי הגדול בחיפה של אותה עת. מספר תושבי הדר הכרמל בשנת 1931 היה פי שניים ורבע ממספרם חמש שנים קודם לכן, ומנה 6,500 תושבים. כעבור שנה, עם תחילת העלייה החמישית, ניכרה בהדר תנופת בנייה. הגידול באוכלוסייה עיבּה את השכונות המזרחיות, והבנייה התאפיינה במעבר למבנים עם מספר קומות במקום קומה אחת, כולל הוספת קומות למבנים קיימים. בשנים 1933–1934 התרחבה תנועת הבנייה גם לעבר הרחובות במעלה ההר של שכונת גאולה, ל"מצפה" וכן לרחובות מלצ'ט ותל-חי. חלק לא מבוטל מהבנייה נעשה למטרת השקעה, כולל הקמת המרכז המסחרי החדש. גל הגאות בבנייה הגיע לשיא בשנים 1934–1935. בעקבותיו נבנו גם בניני מסחר ומשרדים, בהם בית הקרנות שנחנך ב-1937 ושוק תלפיות שנחנך ב-1940, והיה בבעלות ועד הדר הכרמל.
היסטוריה > שנות ה-40 ואילך

במחצית הראשונה של שנות ה-40 השפיע האדריכל אדולף רדינג השפעה מכרעת על נופה של הדר[דרושה הבהרה][דרוש מקור].
בשנת 1946 יזם ועד הדר הכרמל את הקמת חברת השיכון "מעון", שמטרתה הייתה לספק שיכון זול לעולים חדשים ניצולי שואה, וכן לחיילים משוחררים מהצבא הבריטי. את המימון להקמת החברה סיפק מס שיכון שגבה הוועד, בנוסף גויס כסף מהסוכנות היהודית וממכירת מניות של החברה. המגרשים הראשונים שרכשה החברה היו בשכונת נווה שאנן. הוועד הקים גם קופת גמל לעובדיו.
עם הקמת המדינה מנה הרובע כ-50,000 תושבים. ועד הדר הכרמל המשיך לפעול בנפרד מעיריית חיפה. כולל אחריות לאספקת המים.
בשנת 1957 החל משא ומתן על פירוק "ועד הדר הכרמל" והעברת נכסיו לעיריית חיפה, אולם השלמת המשא ומתן התעכבה עקב מחלוקת על השלמת מבנה "בית העם", אותו מימן הוועד, וקליטת 110 העובדים שלו בעיריית חיפה. פירוק הוועד והעברת הנכסים הושלמו בפברואר 1959. הנכסים שעברו לרשות העייריה כללו: 14 מגרשים, גני ילדים, ספרייה, שוק תלפיות ורשת המים של הרובע שפעלה תחת חברת בת בשם "מי הדר הכרמל". חברת השיכון "מעון" נמכרה בנפרד לחברת "רסקו", שבתמורה השלימה את הקמת "בית העם" של הרובע הצמוד לתיאטרון חיפה (הוא נפתח כשנה לפני התיאטרון).
בשנת 1959 נחנך מתחת לרובע הקו היחיד של הכרמלית, פוניקולר המקשר את תושבי הדר הכרמל עם מרכז הכרמל על ראש ההר ועם העיר התחתית ונמל חיפה למרגלותיו.
במרץ 1966 נערכה בהדר ה"ארכיפַּרְחיטורה" תהלוכה פורימית שמיצגי הענק שלה, שהורכבו על משאיות, הוכנו על ידי סטודנטים מהפקולטה לארכיטקטורה בטכניון (ולכן שם התהלוכה היה הלחם של "ארכיטקטורה" עם הביטוי "ארחי פרחי"). הארכיפרחיטורה נערכה מאז בקביעות עד 1990.
במרץ 1987 נפתח מדרחוב נורדאו בהדר והיה למדרחוב הראשון בחיפה. עם פתיחתו המדרחוב שקק חיים והותר למסעדות ובתי הקפה במקום לפעול בשבת, אך לאחר מחאה של תושבים דתיים נאסר על העסקים להוציא כיסאות ושולחנות לרחוב בשבת.
מראשית שנות ה-30 ועד לשנות ה-80 הייתה הדר הכרמל המרכז המסחרי והעסקי של העיר (מע"ר), לצד העיר התחתית. מאז תחילת שנות ה-90 ירדה הדר מגדולתה, רבים מתושביה המבוססים נטשו אותה, היא הוזנחה בהדרגה ומעמדה הסוציו-אקונומי דעך. רחוב הרצל, שהיה הרחוב המסחרי הראשי בחיפה, ירד גם הוא מגדולתו, בעקבות מעבר המסחר לקניונים מחוץ לאזור והזדקנות האוכלסיה בסביבתו.
היסטוריה > במאה ה-21

בשנת 2001 מאות בתים ברובע שנבנו בסגנון הבין-לאומי (באוהאוס) נכללו ברשימת השימור העירונית. בחיפה יש הריכוז השני בגודלו של מבני באוהאוס בישראל לאחר תל אביב, רובם ברובע הדר הכרמל.
ביוני 2003 נערך לראשונה מצעד הגאווה בחיפה שהסתיים בהדר הכרמל. לאחר הפסקה של כמה שנים נערך המצעד בקביעות מדי שנה מאז 2007, ומאז 2008 בחסות העירייה.
במחצית השנייה של העשור הראשון של המאה ה-21 החלה הדר הכרמל לעבור שיקום, באמצעות "קהילת הדר", עמותה שפועלת מטעם עיריית חיפה, ונעשה מאמץ להשיב לשכונהה את חשיבותה ומרכזיותה. הדבר בא לידי ביטוי בשיפוץ פיזי של הרחובות הראשיים כולל חידוש תשתיות, ריצוף, שתילת עצים חדשים והתקנת ריהוט רחוב במטרה למשוך עסקים וצעירים לאזור. בשנת 2006 יזמו עיריית חיפה ואוניברסיטת חיפה הקמת "כפר סטודנטים". בנוסף החלו לפעול בהדר הכרמל קיבוץ עירוני של תנועת הנוער העובד והלומד, קומונת שינשי"נים במסגרת גרעין "רעים" של הצופים, קומונה של ארגון "החלוץ" וכן קהילת אמנים של תנועת תרבות.
במרץ 2011, לראשונה מזה 20 שנה, נערכה תהלוכת פורים ההיתולית – ה"ארכיפרחיטורה", בציריה המרכזיים של הדר הכרמל, בשיירת משאיות צבעונית שאורגנה על ידי תלמידי הפקולטה לאדריכלות בטכניון.
בשנת 2012 הקימה עיריית חיפה מנהלת ציבורית להתחדשות מדרחוב נורדאו וסביבתו. לצדה פועלת בהתנדבות "קבוצת מ.ק.ס" (ראשי תיבות: מתכננים, קהילה, סביבה; שמה מנציח את שמו הפרטי של מקס נורדאו שעל שמו קרוי הרחוב) הכוללת מתכננים ואנשי תרבות המתגוררים או פועלים בהדר הכרמל. המנהלת עוסקת בכל ההיבטים של התחדשות עירונית, ובכלל זה שיקום ושיפוץ בניינים וייזום אירועי תרבות ואמנות ופסטיבלי רחוב.
באוגוסט 2013, החל לפעול בהדר הכרמל קו 3 של ה"מטרונית", בנתיב תחבורה ציבורית ייעודי.
בעשור השני של המאה ה-21 החלו לפעול ברובע משקיעי נדל"ן, חלקם השקיעו בשיפוץ מבנים לשימור, רבים אחרים רכשו נכסים קיימים להשקעה. בנוסף חלה התאוששות בפעילות המסחר ומקומות בילוי. תהליך התחדשות העירונית דחק חלק מהתושבים מחוץ לרובע, עם עליית המחירים, אך מחירי הנדל"ן עדיין נמוכים יחסית לשכונות אחרות בחיפה.
חשיבות היסטורית ועירונית

חשיבותה ההיסטורית של הדר היא במיקומה על רצף ההתפתחות של העיר העברית בחיפה במאה ה-20, ובבנייניה ומוסדותיה המשקפים התפתחות זו.
בהדר נמצאים מבנים שנבנו בסגנון הבין-לאומי המושפע מאסכולת הבאוהאוס הגרמנית לצד בניינים אקלקטיים וארצישראליים. רחוב הרצל שעובר בה הוא אחד הרחובות הסואנים של חיפה, ובו נמצאים חנויות ובתי עסק רבים, ולאורך השנים עברו בו מרבית קווי התחבורה הציבורית העירוניים (אוטובוסים ומוניות שירות). בסמיכות זה לזה עומדים במרכז השכונה מגדל השעון שהוקם בשנת 1935, בית הקרנות, שנבנה בשנות ה-30 ושיכן את המוסדות הלאומיים; בניין הטכניון הישן – היום מוזיאון המדע, ומשכן בית הספר הריאלי – חלוץ החינוך העברי. מבחינת קוויהם האדריכליים, ארבעת המבנים מתייחסים זה לזה. בהדר עומד גם בית העירייה, שנבנה בסגנון המונומנטלי ומשמש כמשכנם של כל ראשי העיר בתקופה המודרנית.
בנוסף להיותה שכונת מגורים הייתה הדר הכרמל גם מרכז אורבני ראשי עבור חיפה. במשך שנים רבות הייתה משכנם של מרכזי המסחר העירוניים, שוק תלפיות משרדי ממשלה, לשכת הגיוס, התיאטרון העירוני, המוזיאונים החיפאיים ובתי המשפט, כמו גם מרכז השכלה שכלל את הטכניון ואת בתי הספר בסמ"ת, הריאלי, גימנסיה ביאליק, גימנסיה אבן פינה, "אליאנס" (כי"ח), ובתי ספר יסודיים רבים.