stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים
קשר למחלות נדירות אחרות

עד לאחרונה הספרות הרפואית לא הצביעה על קשר בין פגמים גנטיים רבים, גם תסמונות גנטיות וגם מחלות גנטיות שהיום רואים שיש קשר ביניהן. כתוצאה ממחקרים גנטיים חדשים כמה מאלה, אכן קשורים מאוד בגנום שלהם למרות המגוון הגדול של סימפטומים רפואיים. סוג חדש זה של מחלות נקרא סילופתי. הגורם המשתמע יכול להיות מכניזם בעל תפקוד לקוי ברמה מולקולרית במבני הריס (cilium) הראשוניים של התא, באברונים הקיימים בסוגי תאים רבים בכל הגוף האנושי. הפגמים בריסים משפיעים לרעה על "נתיבי איתות התפתחותיים חיוניים רבים" הנחוצים לַהתפתחות התאית" וכך מעלה היפותזה סבירה לאופי הרב סימפטומטי של מערכת גדולה של סימפטומים ותסמינים.
דיאגנוזה ופרוגנוזה

הדיאגנוזה נעשית בדרך כלל בהתבסס על ההיסטוריה של החולה. לעיתים משתמשים גם ברישומי EEG לאישור. הסיכויים להחלמה הם נמוכים ולכן יש צורך בטיפול תרופתי כל החיים.
טיפול

בדרך כלל נותנים לחולי (JME) חומצה ולפרואית המשפיעה היטב על המחלה.
הערות שוליים

↑  Badano, Jose L.; Norimasa Mitsuma; Phil L. Beales; Nicholas Katsanis (בספטמבר 2006). "The Ciliopathies : An Emerging Class of Human Genetic Disorders". Annual Review of Genomics and Human Genetics. 7: 125–148. doi:10.1146/annurev.genom.7.080505.115610. PMID 16722803. נבדק ב-2008-06-15. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  שילר, שם
↑  י. שילר. אפילפסיה, עמ' 33
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ארומנים

הדגל הארומני
תפוצת הרומנים. הארומנים באדום
ארומנים (נקראים גם: מקדו-רומנים וכן צִינְצָרִים; הארומנים קוראים לעצמם Armãnji, Rrãmãnji) הם קבוצה אתנית הנפוצה בדרום הבלקן, בעיקר באזור צפון יוון, אלבניה, מקדוניה הצפונית ובולגריה. קיימת גם קהילה גדולה של ארומנים בחבל דוברוג'ה שברומניה וחלק מן הרומנים מחשיבים את הארומנים כתת-קבוצה של העם הרומני. הארומנים הם הקבוצה השנייה בגודלה של ולאכים, אחרי הרומנים.
הארומנים מדברים ארומנית, שפה רומאנית קרובה לרומנית, ונחשבת לעיתים לניב שלה. לפני מלחמת העולם השנייה הקימה רומניה בבלקן רשת בתי ספר רומנים בשביל הארומנים. הארומנים שלמדו בבתי הספר האלה משוכנעים שהם רומנים, שאר הארומנים בבלקן לעיתים קרובות לא יודעים לענות על השאלה אם הם רומנים או לא[דרוש מקור]. דובר רומנית ששומע את שפת הארומנים בדרום אלבניה לא מבין אותם או מבין רק מעט מאוד[דרוש מקור].
בגלל שורשי השפה הדומים, שמקורם בתקופות שבהן היה שימוש בשפה הלטינית, מעריכים היסטוריונים כי החיבור עם השפה הרומנית נקטע בין המאות ה-7 וה-9, אחרי שכבר עוצבו מאפייני השפות הבלקנו-רומאניות.
דתם היא נצרות-אורתודוקסית-מזרחית.
אלק

ערך זה עוסק בעיר בפולין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אלק (פולנית: Ełk; גרמנית: Lyck; פרוסית: Luks) היא עיר בצפון-מזרח פולין.
היסטוריה

העיר, ככל האזור, נשלטה על ידי ממלכת פרוסיה ובהמשך על ידי האימפריה הגרמנית, רפובליקת ויימאר וגרמניה הנאצית, עד מחצית המאה ה-20. רוב התושבים ראו עצמם כגרמנים, והשפה המדוברת באזור הייתה גרמנית. בעקבות הפסד גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, בוטלה מדינת פרוסיה, גבולות פולין הורחבו והיא קיבלה את השליטה באזור. תושבי האזור הגרמנים גורשו.  הפולנים, שהיוו קודם מיעוט, קיבלו עידוד לבוא להתיישב באזור בהמוניהם. חלק באו מווילנה וממרכז פולין; ורובם, כולל מספר קטן של אוקראינים, באו משטחי פולין במזרח, שסופחו לברית המועצות בקו קרזון. עם המעבר לשליטת פולין, שונה שם העיר מליק לאלק.
אטימולוגיה

שמה של אלק עבר כמה גלגולים. שמה הגרמני של העיר היא ליק (Lyck), לגבי המקור יש שתי תאוריות. לפי תאוריה ראשונה זה גלגול של שמה הפרוסי של אלק, Lucks (מהמילה luka, נופריים); לפי תאוריה אחרת מקור השם מהמילה הפולנית łęg, אחו.
דמוגרפיה

| שנה | גודל אוכלוסייה |
| --- | --- |
1499: 600
1600: 800
1782: 2,000
1831: 2,945
1875: 5,912
1880: 6,846
1890: 9,981
1925: 15,159
1933: 15,512
1939: 16,243
2011: 59,274
קהילה יהודית

יהודים ראשונים התיישבו באלק בשנת 1707. בשנת 1840 היו העיר 90 יהודים ובשנת 1847 הוקם בית כנסת.
בשנת 1856 בעיר התחיל להתפרסם שבועון ראשון בשפה העברית המגיד. הוא הופץ ברחבי האימפריה הרוסית וגרמניה. בשנת 1899 אברהם מרדכי פיורקו החל להדפיס בעיר עיתון עברי לילדים.
בשנת 1905 בעיר התגוררו 365 יהודים. לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, חיי היהודים בעיר היו קשים. רובם ברחו והיתר מצאו את מותם.
ערים תאומות

| --- | --- |
 גרמניה נטטל, גרמניה  ליטא אליטא, ליטא  איטליה אורבסנו, איטליה  בלארוס לידא, בלארוס:  איטליה גלטונה, איטליה  נורווגיה לורנסקוג, נורווגיה  רוסיה אוזיורסק, רוסיה
גלריה

טירה עתיקה באלק
קתדרלת אלק, נבנתה סביב 1895
מרכז העיר
אנטוניו דה סילבה ריביירו

| --- | --- |
אנטוניו דה סילבה ריביירו
אנטוניו דה סילבה ריביירו
 לידה:  14 באוקטובר 1957 (בן 66) פומבל, פורטוגל פורטוגל
 מדינה:  פורטוגל 
 השתייכות:   הצי הפורטוגזי
 תקופת הפעילות:  1978–2023 (כ־45 שנים)
 דרגה:   אלמירנטה
 תפקידים בשירות
 ראש מטה הצי הפורטוגזי ראש מטה הכוחות המזוינים
 
אנטוניו מנואל פרננדש דה סילבה ריביירו (בפורטוגזית: António Manuel Fernandes da Silva Ribeiro; נולד ב-14 באוקטובר 1957) הוא אדמירל פורטוגזי בדימוס, אשר שימש כראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של פורטוגל מבין השנים 2018-2023.
ביוגרפיה

ריביירו נולד בפומבל ב-14 באוקטובר 1957. ב-1974 הוא הצטרף לבית הספר הימי של הצי, וסיים את לימודיו ב-1978. הוא הוצב כנווט על סיפון NRP São Gabriel (A5206) ולאחר מכן שימש כקצין בכיר על סיפון NRP Save (P1161). הוא שימש גם כראש שירות הניווט של NRP Comandante João Belo (F480), והפך לראש המרכז ללימודים טכניים-ימיים, וכן שימש כנציג באיגוד הפורטוגזי למשאבי מים ומשאבים הידראוליים.
בין תפקידיו השונים בשנים הבאות: סגן המנהל הטכני לשיתוף פעולה עם מדינות אפריקה דוברות פורטוגזית, ראש מדור פרסומים ימיים, סגן ראש אגף דינמיקת חופים במכון ההידרוגרפי הפורטוגזי. הוא שימש גם כמפקד הספינה NRP Almeida Carvalho (A527) וכסגן ראש המחלקה למחקרים אסטרטגיים וצבאיים במנהל הכללי למדיניות הגנה לאומית.
כמו כן, היה ראש מדור תכנון כוחות באגף התכנון במטה הימי, יועץ במוסד לביטחון לאומי, מנהל מחקר ותפעול בשירות ההגנה האסטרטגית והמידע הצבאי וכמפקד NRP Almeida Carvalho (A527). הוא שימש גם כמנהל הכללי של המכון ההידרוגרפי הפורטוגזי, הפך לרכז המחלקה לאסטרטגיה ולפרופסור לאסטרטגיה ותכנון אסטרטגי במכון המלחמה הימי העליון, והפך לראש אגף התכנון במטה הימי. ב-9 בדצמבר 2016 הוא מונה לראש מטה הצי הפורטוגזי. ב-1 במרץ 2018 הוא קודם לתפקיד ראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל). ב-1 במרץ 2023 הוא סיים את הקדנציה שלו ועזב את הצבא.
אלמנט מים

אלמנט מים הוא מרכיב בעיצוב גנים לאורך ההיסטוריה בעולם כולו. למים משמעויות רבות בתרבויות העולם, החל ביצירת חיים, שפע, ברכה, טוהר וכלה בכוח טבע הרסני.
השימוש במים בעיצוב הגן ובאדריכלות נוף משתנה, בהתאם לתפקיד המים ותכונותיהם במקום הספציפי. אדריכלי הנוף מתאימים את אופי ועיצוב אלמנט המים לרוח המקום (Genius loci), למשמעותם בו או למשמעות אותה המתכנן מעוניין לייצר ולקשר בין המים לבין האדמה והטבע.
אלמנטי מים באדריכלות הנוף בישראל

על אף שמים הם מצרך יקר בישראל, השימוש במופעי המים באדריכלות הנוף בישראל נפוץ יחסית בימינו. 
ניתן לראות שימוש באלמנטים של מים באדריכלות הנוף הישראלית כבר בראשוני השטחים הציבוריים הפתוחים שעוצבו בתל אביב – ביניהם הבריכה בשדרות רוטשילד שקיימת במקום עד היום וכיכר צינה דיזנגוף שעברה שינויים רבים אך תמיד נשארה במרכזה המזרקה.
טיפולוגיה של אלמנטי מים > בריכות

בריכת השתקפות – בריכה רדודה שתפקידה להעצים ולשקף אובייקטים הנמצאים סביבה תוך יצירת תחושת רוגע אצל המתבונן בה.
בריכת שכשוך – בריכה רדודה אשר ניתן להיכנס למימיה, מאפשרת למשתמשים ילדים ומבוגרים ליהנות מהמים, לעיתים אף מספקת מקום משחק ומשלבת סילוני מים.
בריכת אקולוגיות – בריכה שיכולה להיות מיועדת לרחצה או שכשוך, ומאידך יכולה לשמש כבריכת נוי בלבד. הבריכה לרוב מחולקת לאגנים, ביניהם עוברים המים. ונקיון המים נשמר על ידי תהליכים ביולוגיים המתבצעים באמצעות צמחית מים.
בריכת נוי – גוף מים המשמש לעיטור הגן והדגשת הארכיטקטורה שסביבו.
טיפולוגיה של אלמנטי מים > בריכות > רחבת הבימה - בריכת השתקפות

מתחם הבימה, שבתל אביב קיים עוד משנות ה-40 של המאה הקודמת, במהלך השנים עבר שינויים רבים. בשנת 2007, מבנה התיאטרון עבר שיפוץ וכך גם הכיכר הצמודה לו, בעקבות ההחלטה לבנות מתחת לכיכר חניון תת-קרקעי. הכיכר תוכננה ועוצבה על ידי הפסל דני קרוון ואדריכלית הנוף ליטל סמוק.
העקרונות התכנוניים לשיפוץ הכיכר היו אזכור הקשר לעיר הלבנה - במינימליזם נקי, שימוש בשדרות ברושים שאפיינו בעבר את המקום, בריצוף בצבע חול כמסמל את הכורכר. יצירת גן שקוע המאזכר את המשתלה העירונית שהייתה במקום בזמן פעילותו של אברהם קרוון, אדריכל הגנים של העיר תל אביב (בין השנים 60–1940) ואביו של דני קרוון. מטרתו של המתכנן הייתה לייצר מרחב ציבורי מזמין שייצג את ההיסטוריה של המקום.
בסמוך לגן השקוע, ממוקמת בריכת השתקפות שחורה, הבולטת כמראה גדולה לשמיים על רקע המרצפות הבהירות הבוהקות. הבריכה משקפת למתבוננים בה מזוויות שונות את המבנים המקיפים את הכיכר ואת הפסל התרוממות של האמן מנשה קדישמן.
טיפולוגיה של אלמנטי מים > בריכות > אתר הנצחה בקיבוץ דפנה – בריכת נוי וזיכרון

אתר ההנצחה לנופלים בני קיבוץ דפנה, בכל מלחמות ישראל, הוקם בשנת 1981 ותוכנן על ידי אדריכל הנוף חיים כהנוביץ', והפסל יצחק שמואלי. 
אתר ההנצחה כולל רחבה עגולה הצמודה לקיר עליו שמות הנופלים, שמוקפת בבריכת מים, בתוך הבריכה שמשקפת את העצים והגן שסביב, עובר שביל אבני מדרך יצוקות מבטון. הבריכה משרה על המבקר באתר תחושת רוגע ושקט ומדגישה את הרחבה שבמרכזה. הצורה העגולה של הבריכה מנתקת את האתר תחושתית מהסביבה ומאפשרת התייחדות עם זכר הנופלים בתוך הגן. אפשרות ההליכה על אבני המדרך מעל המים מייצרת חוויית מעבר בין הסביבה היומיומית למרחב שמיועד לזיכרון.
טיפולוגיה של אלמנטי מים > תעלות מים

תעלות השקיה של הגן האסלאמי – כנהוג בגנים אסלאמיים לאורך ההיסטוריה, הגן מחולק על ידי תעלות השקיה המסודרות באופן גאומטרי, התעלות מסמלות לרוב נהרות, התעלות מגיעות לבריכה או מזרקה המשמשת להיטהרות. באדריכלות הנוף העכשווית משתמשים לעיתים בתעלות מים המדמות את התעלות בגן האסלאמי לשימור מסורת ותרבות וליצירת קונטקסט מקומי.
דימוי טבעי (נחל) – תעלה המתחקה בצורתה אחר צורות של מופעי זרימת מים בטבע, על משמעויותיהם השונים: חיים, המשכיות, שפע.
טיפולוגיה של אלמנטי מים > תעלות מים > כיכר קרייטמן – תעלת מים המדמה נחל

הכיכר שנמצאת בקמפוס אוניברסיטת בן-גוריון שבבאר שבע, תוכננה על ידי אדריכלי הנוף שלמה אהרונסון, לאונרדו גורביץ' ותמר קורן. ביצועה הסתיים בשנת 1994.
זו הכיכר המרכזית בקמפוס, היא מוקפת במתחם קבלת הפנים של האוניברסיטה, ואזורים המיועדים לשהייה ומפגש ונחצית על ידי נתיבי תנועת הולכי רגל מרכזיים.
מטרת המתכננים הייתה ליצור קשר בין הטבע - קווים רכים וזורמים, לבין עולם ההשכלה והקוגניציה – קווים אורתוגונליים וקשים.
בלב הכיכר עובר אלמנט מים ייחודי – תעלת מים מתפתלת המייצגת נחל בוואדי מדברי פראי. נחל זה מעוצב באופן מוקפד ומוסיף עניין ורוח חיים לרחבה המבונה, תוך השתלבות בנוף המדברי הטבעי.
טיפולוגיה של אלמנטי מים > תעלות מים > כיכר סוזן דלל – תעלות מים המאזכרות תעלות השקיה

הכיכר הצמודה למרכז סוזן דלל, בשכונת נווה צדק שבתל אביב, תוכננה על ידי אדריכל הנוף שלמה אהרונסון, אדריכלית ג'ודי גרין ואדריכלית נוף ברברה אהרונסון. ביצועה הסתיים בשנת 1989 והוא היווה פרויקט מרכזי בתוכנית שיקום שכונת נווה צדק. הכיכר שממוקמת בין שני מבנים, תיאטרון ובית ספר לריקוד, משמשת לפעילויותיהם ולפעילות תושבי השכונה. 
עיצוב הכיכר מאזכר את ההיסטוריה העשירה של האזור, באמצעות נטיעת עצי ההדר המסמלים את הפרדסים שהיו במקום בעבר. אלמנט המים של תעלות המתחקות אחר תעלות ההשקיה שהיו נהוגות בחקלאות המקומית המסורתית מכתיב לכיכר צורניות גאומטרית רשמית, לצד דימויים היסטוריים.
טיפולוגיה של אלמנטי מים > מזרקות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מזרקה יוצרת מופע של סילוני מים וצלילים.
ראו גם

נווה מדבר עירוני
כיכר צינה דיזנגוף.
הבריכה האקולוגית בכיכר רבין.
בריכת ההשתקפות בהבימה.
אתר הנצחה לזכר אסון המסוקים.
מזרקה בטרסה התחתונה של הגנים הבהאיים.
אנטוניו דמסיו

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1944 (בן 80) ליסבון, פורטוגל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליסבון
 מוסדות:  אוניברסיטת דרום קליפורניה
 תחומי עניין:  תודעה, קווליה, בעיית גוף-נפש, קבלת החלטות
 עיסוק:  נוירולוג, כותב ספרי עיון, מרצה באוניברסיטה, אקדמאי, פסיכולוג, פילוסוף 
 מדינה:  פורטוגל וארצות הברית
 יצירות ידועות:  השגיאה של דקארט 
 פרסים והוקרה:  פרס פזואה (1992), פרס מח הזהב (1995), פרס נסיך אסטוריאס (2005), פרס קרן הונדה (2010), פרס גרוומייר לפסיכולוגיה (2014), פרס פול די. מקלין (2019)
 בן או בת זוג:  האנה דמסיו 
 
אנטוניו דמסיו (בפורטוגזית: António Damásio; נולד ב-25 בפברואר 1944) הוא פרופסור למדעי המוח וראש המכון ליצירתיות ומוח (BCI) באוניברסיטת דרום קליפורניה ומורה מן החוץ במכון סאלק.
במחקרו הראה דמסיו שלרגשות יש תפקיד מרכזי בקוגניציה חברתית וקבלת החלטות.
ספרים

Descartes' Error: Emotion, Reason, and the Human Brain, Putnam, 1994; revised Penguin edition, 2005 (יצא בעברית תחת הכותר: השגיאה של דקארט - רגשות, היגיון והמוח האנושי)
The Feeling of What Happens: Body and Emotion in the Making of Consciousness, Harcourt, 1999 (יצא בעברית תחת הכותר: ההרגשה של מה שקורה)
Looking for Spinoza: Joy, Sorrow, and the Feeling Brain, Harcourt, 2003 (יצא בעברית תחת הכותר: בחיפוש אחר שפינוזה - נפלאות הרגש ודרך פעולתו במוח)
Self Comes to Mind: Constructing the Conscious Brain, Pantheon, 2010 - חוקר את היחסים בין המוח לבין התודעה.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה, באתר USC Dornsife
↑  הדף של אנטוניו דמסיו ב-TED
↑  Self Comes to Mind: Constructing the Conscious Brain, amazon
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276804505171  PLWABN: 9810538548405606  BNE: XX873891  BnF: cb12413573n (data)  CANTIC: a10989699  CiNii: DA03953026  GND: 12367557X  ICCU: CFIV151034  ISNI: 0000 0001 3776 538X  LCCN: n88090795  MusicBrainz: f9717cd9-2d63-4d93-97b7-5cbba677a874  NDL: 00465243  NKC: xx0023230  NLK: KAC200704835  NTA: 074886819  SELIBR: 228541  SNAC: w6fp3mw0  SUDOC: 03325043X  VIAF: 79104198   WorldCat (עם VIAF): 79104198
ארנולד לובל

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1933 לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 פטירה:  4 בדצמבר 1987 (בגיל 54) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכון פראט 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  צפרדי וקרפד 
 תקופת הפעילות:  1953–1987 (כ־34 שנים) 
 בן או בת זוג:  אניטה לובל 
 פרסים והוקרה:  חרט הכסף (1971)  מברשת הכסף (1983)  מדליית קולדקוט (1981) 
 
ארנולד סטארק לובל (באנגלית: Arnold Stark Lobel; ‏22 במאי 1933 – 4 בדצמבר 1987) היה סופר ילדים ומאייר אמריקאי פופולרי. לובל מוכר בעיקר בשל סדרת הספרים שכתב: צפרדע וקרפד (אנ').
ביוגרפיה

נולד בלוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה. לאחר שסיים לימודי אמנות, נישא ב-1955 לאניטה קמפלר ונולדו להם שני ילדים.
בשנת 1974 לובל יצא מהארון, ובתחילת שנות ה-80 נפרד מאשתו והחל להיות בזוגיות עם הווארד ויינר.
בשנת 1981 זכה לובל במדליית קולדקוט, הניתנת כפרס שנתי לספר הילדים המאויר הטוב ביותר לאותה שנה, עבור ספרו "משלים".
לובל היה מאייר מוכשר שאייר גם ספרים של סופרי ילדים אחרים, ביניהם ספרו של נתניאל בנצ'לי, "סם והמינוטמן".
בין ספריו ניתן למנות את "צפרדי וקרפד ביחד" - סדרת ספרים לגיל הרך שהחלה להתפרסם ב-1970. עלילת "צפרדי וקרפד" נסובה סביב שני חברים, צפרדי וקרפד, שאי אפשר להפריד ביניהם. הם יוצאים למסע מעבר להרים, מגלים דברים, מכינים עוגיות, מטפלים בגינות ועוד הרפתקאות דומות. הסיפורים מתובלים בהומור, מסופרים בפשטות ותמיד מובילים את הילדים והמבוגרים לשמוח יחד איתם על חברות אמת.
על פי בתו, אדריאן, קיים מימד נוסף שגרם לפופולריות של הסדרה: "צפרדי וקרפד הם בני אותו המין, והם אוהבים אחד את השני."
ב-4 בדצמבר 1987 מת לובל כתוצאה מדום לב, שככל הנראה נבע ממחלת האיידס בה חלה.
ספריו שיצאו בעברית

בסוגריים, השנה בה יצא הספר לאור בארצות הברית:
אני יודע לקרוא (1970) - צפרדי וקרפד חברים, הוצאת אדם
אני יודע לקרוא (1972) - צפרדי וקרפד ביחד, הוצאת אדם
אני יודע לקרוא (1976) - צפרדי וקרפד כל השנה, הוצאת אדם
אני יודע לקרוא (1979) - צפרדי וקרפד יום יום, הוצאת אדם
משלים (1980)
משירי אמא אווזה (איורים), הוצאת מודן
מרק עכברים (2010) - הוצאת צלטנר. תרגום: יהודה אטלס
הערות שוליים

↑  Frog and Toad: An Amphibious Celebration of Same-Sex Love, מאתר הניו יורקר, ‏31 במאי 2016 (באנגלית)
↑  ‏It has name: AIDS - כתבה בעיתון Rome News-Tribune, מתאריך 7 בינואר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264766705171  PLWABN: 9810654518905606  BNE: XX980699  BnF: cb119131889 (data)  CiNii: DA0643814X  GND: 11890163X  ISNI: 0000 0000 8160 3022  LCCN: n79021042  MusicBrainz: a11f72d3-8261-4cf6-bcac-ab3a0a01cf5c  NDL: 00447898  NKC: jo20000074092  NLK: KAC200205075  NTA: 068558570  RKD: 306106  SNAC: w6w381c9  SUDOC: 026992310  Trove: 1223762  VIAF: 82968002   WorldCat (עם VIAF): 82968002
אנדרטת אורגון לשואה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל 
 מיקום:  פארק וושינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2004
 תאריך פתיחה רשמי:  2004 
 קואורדינטות:  45°31′20″N 122°42′13″W﻿ / ﻿45.52222222°N 122.70361111°W﻿ / 45.52222222; -122.70361111
  (למפת פורטלנד מוגדלת) אנדרטת אורגון לשואה(למפת פורטלנד רגילה) אנדרטת אורגון לשואה
 
אנדרטת אורגון לשואה (באנגלית: Oregon Holocaust Memorial) היא אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו בשואת יהודי אירופה ויתר קרבנות המשטר הנאצי, הניצבת בעיר פורטלנד, במדינת אורגון שבארצות הברית. היא נחנכה בשנת 2004.
האנדרטה

האנדרטה ניצבת באתר מוקף צמחייה בתחומיו של פארק וושינגטון בעיר פורטלנד. היא מורכבת משתי כיכרות, ששביל מחבר ביניהן. הכיכר האחת מעוצבת ככיכר של עיר, ובה ספסל ישיבה ופנס רחוב מעוצבים. היא מסמלת את כיכרות הערים שברבות מהן נאספו יהודי הקהילה המקומית לצורך שילוחם משם לגטאות ולמחנות הריכוז וההשמדה.
השביל המוביל מן הכיכר בנוי מאבני ריצוף, בדומה לריצוף של רחוב בעיר אירופית, שבו צעדו המגורשים, או בדומה למצע של פסי רכבת, אשר נשאו את רכבות הגירוש. בנקודות שונות בכיכר ועל גבי השביל מונחים העתקים יצוקי ארד של חפצים דוגמת אלו שהשאירו המגורשים אחריהם או שנשמטו מידיהם במהלך האיסוף והגירוש – דב-צעצוע, בובה, ספרון, נעל של ילד, משקפיים, מזוודה ריקה, חנוכייה, כינור. הם מסמלים את מהלך החיים של הקרבנות שנקטע על ידי הגירוש אל המוות.
השביל מוביל אל הכיכר האחרת, בה ניצב קיר זיכרון מעוגל הבנוי מאבנים אפורות. בין אבני הקיר שובצו לוחות עשויים ארד, שעליהם נכתבו משפטים מהתנסויותיהם וחוויותיהם של ניצולי שואה במהלך ימי הרדיפות, הגירוש וההשמדה.
בקצהו השמאלי של הקיר ניצבים שני לוחות זיכרון משיש שחור, המעוצבים כספר פתוח. הטקסט החרות עליהם מתאר את התפתחות משטר האלימות הנאצי והרציחות ההמוניות של היהודים ובני קבוצות נוספות משנת 1933 ועד 1945.
בקצהו הימני של הקיר, מתחת לסלע השקוע בקרקע, נטמנו אפר ועפר שהובאו מששת מחנות ההשמדה העיקריים באירופה – חלמנו, טרבלינקה, סוביבור, בלז'ץ, מיידנק, אושוויץ-בירקנאו. כתובת על גבי לוח שיש שחור הניצב בצד הסלע מציינת את ההטמנה.
על גבי חלקו האחורי של הקיר, המצופה גם הוא בשיש שחור, נחרתו שמות של יהודים שנרצחו בשואה וכן שמות של קרוביהם, ששרדו, הגיעו לארצות הברית והשתקעו במדינת אורגון ובדרום-מזרח מדינת וושינגטון.
מידע נוסף

האנדרטה הוקמה ביזמתם של ניצולי שואה שהתגוררו באזור אורגון, והקימו במהלך שנות התשעים את מרכז אורגון למידע על השואה (Oregon Holocaust Resource Center).
תכנון האנדרטה הוא פרי מלאכתה של קבוצה בת שבעה משתתפים, ובהם אמנים, אדריכלי נוף, טיפוגרף והיסטוריון. האנדרטה נחנכה בטקס שהתקיים ב-29 באוגוסט 2004.
השטח להקמת האנדרטה נתרם על ידי עיריית פורטלנד. המימון להקמת האנדרטה נאסף ממקורות פרטיים, וכך גם הכספים המשמשים לאחזקתה. אחזקת האנדרטה נעשית על ידי מרכז אורגון למידע על השואה.
ראו גם

אנדרטת ניו אינגלנד לשואה
אנדרטת השואה (סן פרנסיסקו)
אנדרטת השואה במיאמי ביץ'
שחרור (אנדרטה)
נעליים על הדנובה
הערות שוליים

↑  ראו כאן
ארנולד סקאלנד

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1925 וייט פליינס שבארצות הברית
 פטירה:  13 במרץ 2007 (בגיל 82) וייט פליינס, ארצות הברית 
 שם במה:  ארנולד סקאלנד
 כינוי:  ילד הזהב
 משקל:  110 קילוגרם
 גובה:  1.83 מטר
 מקום מגורים:  ניו יורק
 לאום:  אמריקני
 קריירה מקצוענית:  1946–1978 (כ־32 שנים)
 ליגות:  WWF
 היכל התהילה:  1994
 
ארנולד סקאלנד (באנגלית: Arnold Skaaland;‏ 21 בינואר 1925 - 13 במרץ 2007) היה מתאבק מקצועי בשנות החמישים והשישים. הכינוי שלו היה "ילד הזהב" (Golden Boy) ודמותו אופיינה בקרבות אלימים מאוד, יחסית לתקופתו.
חייו

סקאלנד החל בקריירה שלו ב-1946 לאחר ששוחרר מחיל הנחתים בו שירת בזמן מלחמת העולם השנייה. 
סקאלנד שיחק במסגרת ארגון ה-WWF (לימים ה-WWE). דמותו כמתאבק לא הייתה פופולרית במיוחד, והתסריט סיפק לו תואר יחיד, בשנת 1967, וגם הוא תואר זוגות, במשותף עם דמות אחרת.
תסריטאי הארגון החליטו להפוך את דמותו של סקאלנד לדמות מאמן שתלווה את דמויות המתאבקים אך לא תיקח חלק פעיל במיוחד בקרבות המבוימים עצמם. דמותו החדשה הפכה לפופולרית במיוחד וצוותה עם שניים מהמתאבקים הגדולים ביותר בארגון, ברונו סמרטינו ובוב באקלנד. דמותו זכורה היטב בעת שבמהלך קרב בו התסריט קבע שבקאלנד לא יסכים להיכנע, על אף שהיה בעמדת נחיתות קשה. על פי התסריט, דמות המתאבק לא הייתה מוכנה להיכנע, שכן עקב התפיסה בה אחז בה יריבה הייתה חייבת לומר את המילים "אני נכנע", ולא להסתפק במחווה גופנית. בנקודה זו בעלילה נכנסה דמותו של סקאלנד, שהתערב וזרק מגבת לזירה, ובכך למעשה הודיע על כניעת "חניכו".
מלבד דמות המאמן, דמותו של סקאלנד הופיעה גם פעמים מספר כשדרן או פרשן בתוכניות ה-WWF.
בשנת 1994 התקבל סקאלנד להיכל התהילה של ה-WWF, והוצג לקבל את התואר על ידי בוב באקלנד. הוא נפטר ב-13 במרץ 2007.
הערות שוליים

↑  Arnold Skaaland באתר ה-WWE
אפילפסיה בילדים

אפילפסיה משפיעה על כל קבוצות הגיל, אבל אצל ילדים ניכרת השפעתה על ההתפתחות הקוגניטיבית לאורך הילדות.
יש כמה צורות של אפילפסיה המתקשרות רק למצבים בילדות שמפסיקים להתקיים אחרי שהילד גדל.כשבעים אחוז מן הילדים שסובלים מאפילפסיה בזמן הילדות יירפאו ממנה, בסופו של דבר. יש גם כמה סוגי התקפים כמו התקפי חום שהם אירועים חד-פעמיים בזמן הילדות ולא מתפתחים, בדרך כלל, לאפילפסיה קבועה.
סיבות

הסיבות לאפילפסיה בילדות משתנות. בכשני שלישים מהמקרים הסיבה להתקפים אינה ידועה. התקפים אלה נקראים לפיכך התקפים עָלוּמִים (התקפים אידיופתיים בלעז).
סיבות > חלוקת הסיבות

לא ידועה 67.6%
מולדת 20%
טראומה 4.7%
זיהום 4%
גידול 1.5%
ניווני 7%
השפעות על ההשכלה

התפלגות האינטליגנציה של ילדים עם אפילפסיה דומה לזו של ילדים שאין להם אפילפסיה. האפילפסיה עלולה להשפיע על השכלתו של הילד ובכך לבעיות בלימודים ולציונים נמוכים יותר. בעוד שילדים רבים, שיש להם אפילפסיה, מסוגלים לתפקד בכיתה רגילה רבים אחרים נאלצים ללמוד בחינוך מיוחד.
הילד נאלץ להפסיד שעות לימודים רבות בבית הספר בגלל ההתקפים. ההתקפים עלולים לפגום ביכולתו של הילד לשנן חומרי לימוד.
לפרכוסי טוני קלוני עלולה להיות השפעה חמורה על ההשכלה בשל אובדן הזיכרון שהם גורמים ובשל הזמן הדרוש להחלים מן ההתקף, דבר הגורם לאיבוד שעות בבית הספר.
להתקפי ניתוק עלולה להיות השפעה שלילית על השכלתו של הילד. אם כי הם פחות נראים מפרכוסי טוני-קלוני הרי הם יכולים להתרחש פעמים רבות ביום ובכך פוגמים ביכולתו של הילד ללמוד וכתוצאה מכך הילד מקבל ציונים נמוכים.
גם כאשר ההתקפים נשלטים על ידי תרופות נוצרות בעיות. לרבות מן התרופות נוגדות הפרכוסים יש תופעות לוואי הכוללות ישנוניות וכך מושפעת השכלתו של הילד.
דווח שהיקף קבלת תעודת הבגרות היה 64% בהשוואה לממוצע הארצי שעמד על 82% (בארצות הברית).
השפעות חברתיות

הסטיגמה החברתית עלולה להוות מכשול כאשר הילד מועד יותר לבריונות.
ילדים רבים שיש להם אפילפסיה מוגנים הגנת יתר  על ידי הוריהם המגבילים אותם בשם הבטיחות כשהם מאלצים אותם ליותר פיקוח של מבוגרים מאשר ילדים אחרים ואינם מרשים להם להשתתף בפעילויות מסוימות הרגילות לקבוצת הגיל שלהם, כמו ספורט. יש לשקול אם ילד עם אפילפסיה נשלטת זקוק ליותר הגנה או הגבלה או האם הרווח גובר על ההפסד שעלול להיגרם לילד.
טיפול

רוב הילדים שמפתחים אפילפסיה מטופלים בצורה קונבנציונלית בתרופות נוגדות פרכוסים. בכשבעים אחוז ממקרי האפילפסיה בילדים יאזנו התרופות לחלוטין את ההתקפים.
התאמת תרופה לילד עשויה להיות מורכבת. רבות מן הגלולות מיוצרות רק לבליעה, מה שיכול להיות קשה לילד. עבור כמה מן התרופות יש גרסאות ללעיסה.
בדיאטה הקטוגנית משתמשים על מנת לטפל בילדים שלא הגיבו בהצלחה לטיפולים אחרים. דיאטה זו היא דלה בפחמימות, מספיקה בפרוטאין ועשירה בשומנים. הוכח שיש לה הצלחה בשני שלישים ממקרי האפילפסיה.
הערות שוליים

↑  Epilepsy: A Guide to Balancing Your Life By Ilo E. Leppik: page 35
↑  Epilepsy: Patient and Family Guide By Orrin Devinsky: page 6
↑  Epilepsy: A Guide to Balancing Your Life By Ilo E. Leppik: page 36
↑  Epilepsy: Patient and Family Guide By Orrin Devinsky: page 44
↑  Epilepsy: Patient and Family Guide By Orrin Devinsky: page 247-48
↑  Epilepsy: A Guide to Balancing Your Life By Ilo E. Leppik: page 32
↑  Epilepsy: A Guide to Balancing Your Life By Ilo E. Leppik: page 31
↑  The treatment of epilepsy: principles & practice By Elaine Wyllie, Ajay Gupta, Deepak K. Lachhwani: page 1203
↑  Epilepsy: The Ultimate Teen Guide By Kathlyn Gay, Sean McGarrahan: page 42
↑  Epilepsy: 199 Answers: A Doctor Responds to His Patients' Questions By Andrew N. Wilner: page 104
↑  Epilepsy: The Ultimate Teen Guide By Kathlyn Gay, Sean McGarrahan: page 44
↑  Epilepsy: Patient and Family Guide By Orrin Devinsky: page 6
↑  Epilepsy: A Guide to Balancing Your Life By Ilo E. Leppik: page 43
↑  Charlie Foundation - Ketogenic Diet FAQ
↑  Epilepsy: 199 Answers: A Doctor Responds to His Patients' Questions By Andrew N. Wilner: page 100
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אלכסנדר קרז'אקוב

אלכסנדר אנטולייביץ' קרז'אקוב (ברוסית: Александр Анатольевич Кержаков; נולד ב־27 בנובמבר 1982 בקינגיספ) הוא מאמן וכדורגלן עבר רוסי, ששיחק בעמדת החלוץ בזניט סנקט פטרבורג במשך 7 שנים.