stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם ברוידס
ספריו

בתלם (תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל, ההסתדרות הכללית של הנוער העובד העברי, תרצ"א)
אשנב: שירים (תל אביב: במעלה, תרצ"ד)
מבית: שירים (תל אביב: דבר, תרצ"ו)
אמונים (תל אביב: דבר, תרצ"ח)
קול: שירים (תל אביב: דבר, ת"ש)
אלף בית : תוצרת ארצנו (תל אביב: המרכז למען תוצרת הארץ והמחלקה החקלאית, תש"א) <השיר מאת א. ברוידס ; הציורים - א. דוד>
שירים (ירושלים: קהלת, תש"א) <דברי הקדמה מאת אשר ברש>
לעד: שירים (תל אביב: [חמו"ל], תש"ג)
בצר (תל אביב: המשמרת הצעירה למפלגת פועלי ארץ-ישראל, תש"ו 1945)
מאדם לאדם : שירים (ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ח 1947)
מגן ושיר (תל אביב: במעלה, תש"ח) <שירים וקטעי פרוזה>
מתנה: שירים לילדים (תל אביב: דביר, תשי"ג 1953) <איורים - נחום גוטמן>
שיר לחג (תל אביב: אמונים, תשט"ו) <כולל תווים>
שרשים בסלע (תל אביב: עיינות, תשט"ז 1955) <שירים>
לילדי החביב: שירים (תל אביב: זימזון, תשי"ח 1957) <ציורים - חוה נתן>
בקום ישראל: שירים (תל אביב: עמיחי, תשי"ח)
משירי אברהם ברוידס: 36 שירים (תל אביב: מרכז לתרבות ולחנוך, תשי"ח 1958) <כולל תווים. בעריכת שלמה קפלן>
אל השחר הגנוז (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשכ"א)
אלף-בית (ירושלים: ניר, תשכ"א) <איורים - אליעזר להמן>
מן הארץ האחרת : שירים (תל אביב: אגודת הסופרים, תשכ"ה)
לארץ המוקד: נופי דרום, שירות (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשכ"ה 1965) <ציורים - שמואל כץ>
מחצבת (תל אביב: תרבות וחינוך, 1965)
לכל ימות השנה (תל אביב: אמונים, תשכ"ו) <שירים>
שירים נבחרים (תל אביב: עם עובד, תשכ"ט 1969)
תחנה ודרך: שירים (תל אביב: דביר, תש"ל)
מבית (תל אביב: עקד, 1971) <שירים; עריכה - איתמר יעוז-קסט>
בקר אור: שירים לילדים (תל אביב: ש. זימזון, 1972) <ציורים - ה. הכטקופף>
כל עוד עודי: שירים (תל אביב: עקד, תשל"ד 1974)
פגישות ודברים: עם סופרי הדור (רמת גן: מסדה, 1976)
שירים (רמת גן: מסדה, 1976) 2 כר'.
אוצר הספרות (תרמ"ז - תרנ"ב), שנתון עברי בחמישה כרכים בעריכת א' ברוידס ושאלתיאל אייזיק גרבר. כלל מחקרים בחוכמת ישראל, ביקורת וספרות יפה.
לקריאה נוספת

'ברוידס, אברהם', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 104.(הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת > ספרים

התנועה והמשורר: במלאת כ"ה שנה ליצירתו הפיוטית של אברהם ברוידס (תל אביב: הסתדרות הנוער העובד העברי: דפוס הפועל הצעיר, תשי"א-1951)
ליפסקר, אבידב, לעמל יולד: שירת אברהם ברוידס תרע"ט-תשל"ד (חיפה: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תש"ס-2000)
לקריאה נוספת > מאמרים

בוסאק, מאיר, "שירת הדווי", מאזנים, כרך מ"ד (1977), עמ' 267–268 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
בוסאק, מאיר, "אברהם ברוידס – לדמותו", מאזנים, כרך נ"א (1980), עמ' 64–65 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ברתיני, ק.א., "מאדם לאדם", גזית, כרך י', גל' ה' - ו' (שבט–אדר תש"ח, ינואר–מרץ 1948), עמ' 46–48
וויינר, חיים, "אברהם ברוידס – המשורר לעם", בספרו: פרקי חיים וספרות / ליקט וכינס זאב וויינר (ירושלים: קריית-ספר, תש"ך 1960), עמ' 95–98 (פורסם לראשונה ב"פאָרווערטס", 31 באוקטובר 1948, עם הענקת "פרס ברנר" לאברהם ברוידס על ספרו "מאדם לאדם")
קרמר, שלום, "שיר אנושי מאד", מאזנים: ירחון לספרות, כרך מ', גל' 3 (1975), עמ' 228–230 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "יצחק ברוידס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 921
↑  אבידב ליפסקר, לעמל יולד: שירת אברהם ברוידס, תרע"ט-תשל"ד, חיפה: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תש"ס-2000, עמ' 19.
1 2 3 4 5 6  אברהם ברוידס (1907–1979) בלקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  בעל פרס ברנר, יום יום (עיתון ערב), 2 ביולי 1948
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: גיל אלדמע, "למשמר האזרחי", (זמר), מחבר: אברהם ברוידס, מלחין: גיל אלדמע, "נגונים", תל אביב, 1945, (עמוד 114)
↑  בגליל באתר זמרשת
↑   בגליל, בביצוע  אריק איינשטיין, סרטון  באתר יוטיוב
↑  שאלתיאל אייזיק גרבר, באתר library.osu.edu
↑  ש"י עגנון, הערות וביאורים: נפתלי גינתון, שולמית ומשה יקיר, סיפור פשוט, תל אביב: שוקן, 1993, עמ' 87, הערת שולים 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293037905171  PLWABN: 9811260823205606  BnF: cb14516407r (data)  GND: 122559118  ISNI: 0000 0000 6656 6104  LCCN: nr90019822  MusicBrainz: 99ae2021-b213-4377-a748-4812fb5f3634  NKC: kup19960000011265  NTA: 274028123  SUDOC: 235154865  VIAF: 12539490   WorldCat (עם VIAF): 12539490 
אביו, יצחק ברוידס
ברוידס בשנת 1964
רישום של אברהם ברוידס מאת עמוס אריכא
אברהם ברוידס ושאול טשרניחובסקי בראשית שנות הארבעים
דיוקן המשורר אברהם ברוידס, ציור של משה רוזנטליס
מגדל הנ"מ בטירגארטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל פלאק, מבנה לשעבר 
 כתובת:  טירגארטן 
 מיקום:  ברלין 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1941
 תאריך פתיחה רשמי:  1941 
 תאריך פירוק:  1947 
 מידות
 גובה:  40 מ' 
 
 קואורדינטות:  52°30′36″N 13°20′09″E﻿ / ﻿52.51°N 13.3358°E﻿ / 52.51; 13.3358
  (למפת ברלין מוגדלת) מגדל הנ"מ בטירגארטן(למפת ברלין רגילה) מגדל הנ"מ בטירגארטן
 
תמונת המגדל ב-1947, לפני שנהרס
מגדל הנ"מ בטירגארטן (מוכר גם כמגדל הנ"מ בגן החיות) בברלין בירת גרמניה היה מבצר בנוי מבטון, שעל גגו הוצבו תותחי נ"מ כבדים. הוא ושני מגדלים אחרים הוקמו בעיר במהלך מלחמת העולם השנייה לשם הגנה עליה מפני התקפות אוויר של בעלות הברית. הוא שימש גם כמקלט לאזרחים מפני התקפות אוויר. נמצאו בו בית חולים ותחנת רדיו לשימוש השלטון הנאצי, והוחזקו בו פריטי אמנות ממוזיאונים בברלין לשם הגנתם. במהלך הקרב על ברלין ב-1945 סיפקו תותחי המגדל סיוע אש למגיני העיר. המגדל נהרס בשנת 1947.
המגדל

המגדל ומגדלים אחרים כמוהו הוקמו בברלין בעקבות התקפת האוויר הראשונה של חיל האוויר המלכותי הבריטי על ברלין ב-25 באוגוסט 1940. ההתקפה נערכה בכוח קטן יחסית - 95 מפציצים בלבד - אך הסבה מבוכה רבה לאדולף היטלר וכן להרמן גרינג, אשר הבטיח כי העיר לא תותקף מהאוויר.
המגדל הוקם בפארק טירגארטן, בסמוך לגן החיות של ברלין, ומכאן השמות שניתנו לו. הוא היה מגדל מהדור הראשון של מגדלי הנ"מ ונועד לספק הגנה נ"מ לרובע הממשלה בברלין.
המתקן כלל למעשה שני מגדלים: מגדל G, הגדול מהשניים, ומגדל L, שניצב כ-300 מטרים מצפון מזרח אליו. בגג מגדל G הוצבו תותחי הנ"מ. במגדל L היה ציוד מכ"ם. קו תקשורת קרקעי מוגן חיבר בין השניים. מגדל G היה רבוע בצורתו, באורך ורוחב של כ-70 מטרים והתנשא לגובה של כ-40 מטרים. היו בו שישה מפלסים ועוד מפלס אחד מתחת לפני הקרקע ושלושה פתחים, שאחד מהם היה גדול דיו לכניסת כלי רכב. מגדל L היה קטן ממנו ובעל חתך מתומן.
מגדל G היה מבנה מסיבי שנבנה מבטון מזוין. עובי קירותיו הגיע ל-2.4 מטרים ועובי תקרתו ל-3.8 מטרים. הוא היה גם המקלט הגדול ביותר בברלין נגד הפצצות ויכול היה להכיל עד 8,000 איש (לפי מקור אחר - 15,000). חדרי הקומה השנייה של המגדל הותקנו לשם החזקת הפריטים רבי הערך ביותר מאוספי 14 מוזיאונים בברלין, בתנאים מבוקרי אקלים. בקומה השלישית של המגדל הוקם בית חולים ובו 85 מיטות.
המגדל היה למעשה גם מבצר קרקעי, מצויד בתחמושת ואספקת מזון ומים אשר מגיניו האמינו שיאפשרו לו להחזיק מעמד זמן רב בפני התקפות ללא קשר למתרחש בשאר חלקי ברלין.
המגדל > חימוש

על גג המגדל נבנו מתקנים לשם הצבת ארבעה צמדים של תותחים נ"מ כבדים מדגם 40 בקוטר של 128 מילימטרים. תותחים אלו הוצבו בו מ-1943 ואילך. לפניהם הוצבו על גג המגדל תותחים נ"מ מדגם 38 בקוטר של 105 מילימטרים. התותחים בקוטר 128 מילימטרים היו בעלי טעינה חשמלית וקצב אש של 10 עד 12 פגזים בדקה, כך ששמונת התותחים היו מסוגלים לירות עד 96 פגזים בדקה. התחמושת הוזנה מחדרי האחסון לעמדות התותחים באמצעות מעליות חשמליות שהיו מוגנות באמצעות שריון פלדה. צוות התותחים מנה 350 חיילים. הם הסתייעו בטעינתם בנערים חברי תנועת נוער היטלר, שהטעינו את הפגזים למעליות התחמושת.
בנוסף לתותחים נ"מ הכבדים הוצבו על גג המגדל תותחים נ"מ קלים בקוטר של 20 ו-37 מילימטרים.
השימוש במגדל

במהלך רוב שנות קיומו סיפקו תותחי המגדל הגנה נ"מ לאזור מרכז ברלין, ונראה כי מנעו מחילות האוויר של בעלות הברית (ביחד עם מטוסי הלופטוואפה) מלגרום לו נזק בהיקף שנגרם עקב ההפצצות על ערים גרמניות אחרות. בבית החולים שבמגדל אושפזו חיילים גרמנים שנפצעו בחזיתות המלחמה. עם התמשכות ההפצצות על ברלין הועברו אל המגדל להגנה פריטים מאוספי המוזיאונים בעיר - למשל אוסף המטבעות של הקייזר וילהלם השני, פסל הראש של נפרטיטי והמזבח ממוזיאון פרגמון.
במגדל היו סידורים לשיכון המפקדות של ראשי השלטון הנאצי. מטהו של שר התעמולה יוזף גבלס שכן במגדל, אם כי הוא עצמו שהה עם היטלר בפיהררבונקר שמתחת לבניין הקנצלריה.
מבחנו הנוקב ביותר של המגדל הגיע במהלך הקרב על ברלין באפריל 1945. במהלכו סיפקו תותחי המגדל סיוע אש למגינים הגרמניים של העיר מפני התקפות הצבא האדום שחדר לתוכה, כך, תותחי המגדל ירו בכינון ישיר לעבר טנקים סובייטיים שניסו לחצות את גשר מולטקה על נהר השפריי, במרחק של כשני קילומטרים מהמגדל, והשמידו מספר גדול מהם. במהלך שעות היום ב-30 באפריל הצליחו תותחי המגדל למנוע מהחיילים הסובייטים לנוע בשטחים הפתוחים שלפני בניין הרייכסטאג ולתקוף אותו.
הצבא האדום ריכז אש ארטילרית לעבר המגדל, לרבות מתותחים כבדים בקוטר של 203 מילימטרים, אך עובי קירותיו הביא לכך שהוא לא הצליח להתגבר על חיל המצב שבו. עם זאת התנאים בתוך המגדל החמירו והלכו. אלפי אזרחים נדחסו במהלך ימי הקרב לתוך המגדל (הרבה מעבר לכושר הקיבול המתוכנן שלו) בניסיון למצוא הגנה, מי השתייה בתוכו הלכו ואזלו והאוויר בתוך המבנה הפך לקשה לנשימה. בסופו של דבר לא הוכנעו חיילי המגדל אלא הניחו את נשקם ביחד עם יתר מגיני העיר בתום הקרב.
לאחר תום הקרב על ברלין רוקנו חיילי הצבא האדום את המגדל מכל תכולתו.
הריסת המגדל

לאחר תום המלחמה נכלל אתר המגדל בשטח הכיבוש הבריטי בברלין. הבריטים החליטו להרוס את המגדל ואחיו הקטן. מגדל L פוצץ בהצלחה ב-28 ביולי 1947. ניסיון ההריסה הראשון של מגדל G היה כושל: ב-30 באוגוסט 1947 הופעלו בו 25 טונות של חומר נפץ. למרות זאת נותר המגדל לעמוד על תילו. מסופר כי אחד מהעיתונאים האמריקאים שחזו בניסיון ההרס של המגדל הפטיר "תוצרת גרמניה" (Made in Germany).
הבריטים הצליחו להרוס את המגדל רק בניסיון הבא, לאחר ארבעה חודשי הכנות. 35 טונות של חומר נפץ הוכנסו למגדל, לרבות חומר נפץ שהוחדר לכ-400 חורים שנקדחו בקירותיו. אלו מוטטו את המבנה. היה זה מגדל הנ"מ היחיד בברלין שבעלות הברית הצליחו להרוס כליל.
לימים עבר השטח שעליו ניצב מגדל G לשימושו של גן החיות של ברלין.
הערות שוליים

↑  52°30′42″N 13°20′23″E﻿ / ﻿52.511722°N 13.339678°E﻿ / 52.511722; 13.339678.
↑  מקור: https://facultystaff.richmond.edu/~wgreen/Ecdflak.htm.
↑  מקור: http://www.wartourist.eu/TWTNewsletter/TWT_2011_01_final_lores.pdf.
↑  מגדל אחר כוסה על ידי תל הריסות של בניינים שחרבו בברלין, ומגדל שלישי עומד על תילו עד היום.
תותח נ"מ על גג המגדל, 1942
מראה המגדל ב-1946
יורם שפטל

| --- | --- |

שפטל, 2015
 לידה:  15 בינואר 1949 (בן 76) י"ד בטבת ה'תש"ט תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת כהונה:  1971–הווה (כ־54 שנים) 
 תקופת הפעילות:  1971–הווה (כ־54 שנים)
 תפקידים בולטים:  סניגורו של ג'ון דמאניוק
 פעילויות נוספות:  שדרן רדיו ופובליציסט
 
יורם שֶפְטֶל (נולד ב-13 בפברואר 1949, י"ד בשבט ה'תש"ט) הוא עורך דין, שדרן רדיו ופובליציסט ישראלי.
ביוגרפיה

שפטל נולד וגדל בתל אביב. בן יחיד לברינדל, ילידת פולין, ולשלמה שפטל, יליד רוסיה, שניהם אנשי העלייה החמישית. אביו היה מהנדס כימיה שעלה לארץ ישראל ב-1933, תעשיין אמיד בעל מפעל לשפתונים שייצא למדינות ערב. לדברי שפטל, בעקבות פרוץ מלחמת העצמאות לא שילמו לו לקוחותיו הערביים את חובותיהם והוא פשט את הרגל. אמו הייתה צאצאית של רבי נחמן מברסלב.
למד בבית הספר תל נורדאו שבשכונת תל נורדאו עד אמצע כיתה ה', נשר מלימודיו, והשלים את לימודי היסודי בבית חינוך סוציאליסטי לילדי עובדים ע"ש א.ד. גורדון בצפון העיר. בתיכון למד בכיתה ט' בלבד, בעירוני ד', והשלים את בחינות הבגרות באופן עצמאי. שירת בצבא ההגנה לישראל בחיל התותחנים ולאחר מכן במסגרת המילואים בעוצבת ברעם (חטיבה 300) משני צידי גבול ישראל-לבנון, והמשיך להתנדב לשירות מילואים במסגרת חטיבת כפיר בגדוד נצח יהודה עד גיל 58.[דרוש מקור]
לאחר שירות החובה שהה באנגליה, שם עבד בבית מסחר יהודי במנצ'סטר.[דרוש מקור]
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1971–1974 וקיבל רישיון עריכת דין בפברואר 1976. במהלך לימודיו היה סגן יו"ר אגודת הסטודנטים בפקולטה וכן היה נציג ועד עובדי הטוטו.
ביוגרפיה > קריירה בעריכת דין

כעורך דין צעיר בתחילת דרכו קנה לעצמו שפטל שם כשייצג במהלך השנים 1980–1981 את המאפיונר היהודי-אמריקאי מאיר לנסקי. שפטל הקים, עוד בהיותו סטודנט למשפטים, ועד פעולה למניעת גירושו של לנסקי מישראל. בעתירה שהגיש לבג"ץ, לאחר שלנסקי כבר גורש ולאחר ששפטל כבר היה לעו"ד, נדרשה המדינה לפחות לאפשר ללנסקי להיכנס למדינה כתייר, אחת לשנה, לתקופה שלא תעלה על 30 יום, ועתירתו זו התקבלה.
במרץ 1988, הורשע שפטל בארבע עבירות שונות בגין התנהגות שאינה הולמת עורך דין בבית הדין המשמעתי הארצי של לשכת עורכי הדין בישראל. לפי פסק הדין, בשנת 1984, שפטל הגיש בקשות דחייה לבתי משפט שונים, לרבות בית המשפט העליון, בתואנות שקר שלפיהן נקרא למילואים ואף הציג צו מילואים, אולם בעת שהגיש את הבקשות לדחייה, שפטל ידע כי צו המילואים בוטל, וקבע למעשה באותו מועד חופשה ברומניה. אב בית הדין, עו"ד אביגדור שלוש, ציין בפסק הדין כי יש במעשיו של שפטל חומרה רבה המגיעה עד לכדי עבירות פליליות של שיבוש הליכי משפט וקבלת דבר במרמה. עוד ציין כי לשפטל 10 הרשעות קודמות. שפטל נידון ל-9 חודשי השעיה על תנאי למשך שנתיים.
לאורך השנים ביסס שפטל את מעמדו כאחד מעורכי הדין הידועים בישראל בתחומי המשפט הפלילי והמשפט החוקתי. הוא ייצג בין השאר נאשמים הנחשבים לעבריינים בולטים, כגון: יצחק אברג'יל, מאיר אברג'יל וגרגורי לרנר. הוא בלט גם בתיקים אידאולוגיים. כך, למשל, ייצג את חגי עמיר, אחיו של יגאל עמיר ושותפו לרצח ראש הממשלה יצחק רבין, את עמירם בן אוליאל שנחשד בהצתת בית משפחת דוואבשה בדומא, את החייל אלאור אזריה בערעור על הרשעתו בבית הדין הצבאי, ואת נשיא המדינה לשעבר משה קצב בבקשתו לדיון נוסף על ערעורו בגין הרשעתו באונס. על הבקשה כתבה השופטת אסתר חיות: "בא כוחו המלומד של העותר לא הותיר אבן שלא הפכה בפסק הדין נושא העתירה לדיון נוסף והעלה לא פחות מארבע סוגיות עיקריות ולא מעט סוגיות-משנה המסתעפות מהן, אשר לדעתו מצדיקות דיון נוסף".
תיקים בולטים נוספים שאותם ייצג שפטל הם של אלי כהן שרצח את אשתו בתאילנד וביתר את גופתה, ושל איש העסקים ניסים חדד שהורשע בבית המשפט המחוזי באונס בנה בן השנה וחצי של בת זוגו, ולאחר מכן זוכה בבית המשפט העליון מחמת הספק. בפסק דינו בתיק זה, כתב על שפטל השופט יצחק עמית: "אין לחשוד בבא כוחו המלומד של המערער כי הוא בבחינת מי שאינו יודע לשאול".
שפטל ייצג יחד עם שותפו, עו"ד דורון בקרמן, כאלפיים ניצולי שואה מברית המועצות בתביעה נגד ועדת התביעות. תיק זה עסק ברשלנות בטיפול התביעות של אותם ניצולים, שלא קיבלו פיצויים בסך 15,000 ש"ח. פסק הדין קבע כי הניצולים יפוצו ב-30 מיליון ש"ח, ובעקבות כך החליטה גרמניה לשלם לעוד 20 אלף ניצולים סכום בסך 15,000 ש"ח לכל ניצול.
שפטל נוהג לייצג ללא תמורה מתנחלים מיהודה ושומרון ובעבר גם מרצועת עזה, בעתירות שונות בבג"ץ ואף בבתי משפט רגילים. כאשר ייצג את מפוני גוש קטיף הופיע בבית המשפט עם צמיד גומי כתום ועם סרט כתום קשור לחגורה שהיו מסמלי המחאה נגד תוכנית ההתנתקות.
ב-2004 נורו יריות לעבר שפטל בעת שנכנס לרכבו. הוא לא נפגע, אך רכבו ניזוק.
ביוגרפיה > קריירה בעריכת דין > משפט דמיאניוק

בשנת 1987 שימש שפטל, תחילה יחד עם מארק אוקונור, עו"ד אמריקאי, ולאחר מכן לבדו, כסניגורו של ג'ון דמיאניוק. דמיאניוק הועמד לדין באשמה שהוא פושע המלחמה "איוואן האיום" ממחנה ההשמדה טרבלינקה, שהיה שותף לרציחתם של מאות אלפי יהודים במהלך השואה. טענת ההגנה הייתה שיש טעות בזיהוי וכי "איוון האיום" היה למעשה שומר אוקראיני בשם איוון מרצ'נקו.
הרכב מיוחד של בית המשפט המחוזי בירושלים הרשיע את דמיאניוק וגזר עליו עונש מוות. הוא ערער באמצעות שפטל לבית המשפט העליון ובשנת 1993 נפסק פה אחד שזיהויו של דמיאניוק כ"איוואן האיום" מוטל בספק ועל כן הוא זכאי מחמת הספק. שפטל כתב על השתלשלות הפרשה בישראל את הספר "פרשת דמיאניוק - עלייתו ונפילתו של משפט ראווה".
במהלך הלוויה של עו"ד דב איתן, סנגור נוסף במשפט, הותקף שפטל על ידי ניצול השואה, ישראל יחזקאלי, שהתיז עליו חומצה מלחית בריכוז גבוה, ממנה שפטל נכווה בפניו ונפגע חמורות בעינו. בגין מעשה זה נגזרו על יחזקאלי שלוש שנות מאסר וקנס כספי. בשנת 2011 לאחר שדמיאניוק נמצא אשם בבית משפט בגרמניה בסיוע לרצח של כ-28 אלף יהודים במחנה ההשמדה סוביבור, ונגזרו עליו 5 שנות מאסר, טען שפטל כי המשפט הגרמני היה מביש, בין היתר הוא נימק: "בגרמניה נקבע כי באותו פרק זמן ממש שעל-פי השופטת דורנר היה דמיאניוק כ"איוון האיום" בטרבלינקה ועסק שם בהפעלת תאי הגזים, הוא היה בעצם בסוביבור".
ב-2019 שודרה בנטפליקס סדרה בשם "The Devil Next Door" (אנ') בעריכת דניאל סיוון ויוסי בלוך, אשר עסקה במשפט דמיאניוק. הפרק הראשון יצא לאור ב-4 בנובמבר 2019. שפטל התבטא נגד הסדרה וטען כי "כל כולה שקר אחד גדול ביסודה" וכי היא העלימה בזדון חומרים שנשלחו אליה מטעם ההגנה בנוגע לחפותו של דמאניוק.
ביוגרפיה > שדרן רדיו

שפטל הגיש תוכנית בשם "חקירה נגדית" ברדיו קול חי בין השנים 2000–2002.
שפטל הגיש בהתנדבות שתי תוכניות בתחנת הרדיו 103FM משנת 2009 עד 2020. הראשונה, שודרה בימי חמישי ונקראה "יורם שפטל" ובה פרש את משנתו ושוחח עם מאזינים על אקטואליה ומגוון נושאים. כמו כן הקדיש פינה מיוחדת בתוכניתו לשפה העברית העוסקת בביקורת שפה, חידוד וחידוש מילים ומושגים עבריים שהוחלפו במרוצת הזמן במילים לועזיות, ובה הוא מארח את עו"ד אלי וילנר. שמה של התוכנית היה בתחילה "שפטל עצבני", אך הנהלת רדיו 103FM שינתה את השם לבקשתו של נתן זהבי, שהנחה בתחנה תוכנית וותיקה בשם "זהבי עצבני". התוכנית השנייה, "החיים על פי שפטל", שהיא מעין הרצאה של שפטל על נושאים שונים, שודרה באופן לא רציף בשנים 2011-2019. שפטל הודח מהתחנה במרץ 2020.
לאחר מכן הוא החל לשדר בערוץ היוטיוב "שפטל ללא כחל ושרק" עד נובמבר 2021 (עקב תקלות טכניות הפסיק לשדר שם למשך 10 חודשים). החל מאפריל 2021 הוא משדר ברדיו "גלי ישראל". בספטמבר 2022 חידש את תוכניתו "שפטל ללא כחל ושרק" ביוטיוב. התוכנית משודרת גם בערוץ 7.
ביוגרפיה > פאנליסט

החל מ-2014 שימש שפטל כפאנליסט בתוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20 ובתוכניות נוספות בערוץ. במרץ 2018 החל שפטל לשמש פאנליסט בתוכנית "כולם ב-20" שהגיש בועז גולן בערוץ 20. כמה חודשים לאחר מכן הצטרף כפאנליסט לתוכנית "האולפן הפתוח" עם בועז גולן המשודרת מידי ערב בין 23:00-21:30, ונתן פרשנות בתוכנית לצד עו"ד ארי שמאי. לאחר שהוקמה ממשלת בנט-לפיד הוא החל לכנות אותה "יודנראט", ועקב סירובו לחדול מכך הוא הודח מערוץ 20.
ביוגרפיה > פובליציסט

בשנים 2018-2019 כתב טורי דעה במעריב.
דעותיו

שפטל ידוע בסגנונו החריף והבוטה ובדעותיו הימניות. מבחינה אידאולוגית הוא משייך עצמו לציונות הרוויזיוניסטית. הוא מרבה לבקר ולגדף את השמאל הישראלי לדורותיו בניסוחים חריפים. הוא מתנגד לפתרון שתי מדינות לשני עמים ותומך בסיפוח שטח C ביהודה ושומרון. באשר לרצועת עזה, שפטל סבור כי ישראל צריכה לנתק כל קשר איתה ולהעביר את מלוא האחריות עליה לידי מצרים. בהומוסקסואליות הוא רואה "סטייה מחליאה" והתנגד לקיום מצעד הגאווה בירושלים. בנוסף עו"ד שפטל נוהג לבקר את מערכת המשפט בישראל על אחוז ההרשעות הגבוה בה, ובמיוחד את בית המשפט העליון, שלטענתו, בייחוד מאז השופט אהרן ברק, ניכס לעצמו סמכויות לא לו. בעניין זה כתב עבור אם תרצו, יחד עם ד"ר אלדד קולנשר, את הספרון "מדינה בשלטון בג"ץ".
בולט במיוחד יחסו הביקורתי של שפטל כלפי התקשורת בישראל אותה הוא מרבה לתקוף. בין היתר, בולטות התבטאויותיו נגד ערוצי הטלוויזיה, העיתונים, וביחסו כלפי תחנת הרדיו גלי צה"ל, ביטויים שהובילו את מפקד גל"צ ירון דקל להגיש תלונה לרדיו ללא הפסקה ולרשות השנייה.
שפטל תומך נלהב בקפיטליזם, דבר המתבטא בדעותיו הליברליות והאנטי-סוציאליסטיות. לטענתו, מצבה הכלכלי של ישראל רק הולך ומשתפר מאז המהפך של הליכוד. הוא הביע, בין היתר, התנגדות חריפה למחאת האוהלים ולשביתת הרופאים. עם זאת, הוא הביע את תמיכתו בזכותם של העובדים להתארגנות לא ממסדית כדי לשמור על זכויותיהם, להבדיל מוועדי העובדים הגדולים בחברות הממשלתיות.
שפטל נמנה עם תומכיו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו. לטענתו, שלושת התיקים שנתניהו חשוד בהם (תיק 1000, תיק 2000 ותיק 4000) מופרכים מיסודם וכי קיימת "הפיכה שלטונית במסווה משפטי". כמו כן, טוען שפטל כי התקשורת תוקפת את בנימין נתניהו באופן קבוע וכי היא לא אובייקטיבית. לטענתו, הוא כתב יחד עם נתניהו את נאומו טרם פתיחת משפטו, ואף היה במשא ומתן לייצגו במשפט.
מספר פעמים הגדיר שפטל את עצמו כאתאיסט  אך למעשה הוא אגנוסטיקן, המטיל ספק בקיומו של אלוהים (כתוצאה מהשואה).לעומת זאת, בשנת 2021, בזמן ממשלת השינוי של נפתלי בנט,  פנה יורם באמצע השידור בבקשה למאזינים שיתפללו בכוונה טהורה לאלוהים שיעביר ממשלת זדון מן הארץ. הוא מרבה להשתמש ברטוריקה יהודית דתית ולקיים מנהגים יהודיים.  לטענתו, אצל היהודים לא הייתה מעולם הפרדה בין דת ללאום, ולכן היהדות היא חלק בלתי נפרד מהזהות הלאומית היהודית. מסיבה זו הוא גם מתנגד להפרדת הדת מהמדינה בישראל. את היהדות הרפורמית הוא כינה "קבוצה יהודית אנטישמית". בנוסף הוא תומך בהקמת בית המקדש על הר הבית, תוך הריסת כיפת הסלע. לדבריו התנגדותו לשמאל אינה רק פוליטית אלא גם תרבותית-לאומית. הוא מאשים את השמאל החילוני בכך שניסה ליצור זהות יהודית "חלולה", מנותקת ממקורות היהדות. הוא נוהג להתפלל בבית כנסת מדי שבת ולומד את כתבי הרמב"ם. עם זאת שפטל התקיף לא פעם רבנים בעלי שם. בפורים 2014, קילל שפטל את הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן: "יימח שמך וזכרך הרב אהרון שטיינמן, אתה נבל, אתה מבזה את התורה, אתה אדם שפל ובזוי, לא למדת כלום מההיסטוריה של עם ישראל ואתה ממשיך באותה דרך טמאה בזויה נאלחת ורקובה של התנגדות לקיום יהודי אמיתי בארץ ישראל", לאחר שהרב קילל את חברי הממשלה בצורה דומה בגלל היוזמה להטיל סנקציות פליליות בסוגיית גיוס בני ישיבות. בעקבות ההתבטאות דרשו חברי כנסת חרדים לפטרו מהתחנה. לאחר שבוע הוא התנצל ואיחל לרב אריכות ימים. בשנת 2018 תקף את הרב הראשי לישראל, הרב דוד לאו, וטען כי הוא "מתחצף ומשקר בהלכה", על שקרא לכותל המקום הקדוש ביותר לעם היהודי.
סגנון

שפטל ידוע בסגנונו הבוטה, צעקני ולעיתים גס ופרובוקטיבי. בשל כך הוא מושעה מפעם לפעם מהערוצים והתחנות בהן הוא מופיע דרך קבע. כמו כן דמותו זכתה לחיקויים סאטיריים בתוכניות הרדיו "חותרים למגע", "שי ודרור" ו"מה קשור" ובתוכניות הטלוויזיה "בובה של מדינה" ו"ארץ נהדרת".
בעקבות סגנון זה שפטל נתבע לא פעם. בשנת 2013 מאזין ששוחח עמו בתוכניתו ספג ממנו כינויי גנאי. הוא הגיש נגדו תביעה בגין לשון הרע, שאמנם נדחתה בבית משפט השלום, אך בערעור לבית המשפט המחוזי נפסק שעל שפטל לפצותו ב-75,000 ש"ח ובתוספת 30,000 ש"ח הוצאות משפט. בקשת רשות ערעור של שפטל נדחתה. ביולי 2017 גידף שפטל את הרמטכ"ל רב-אלוף גדי איזנקוט בתוכניתו. לדרישת מנהל התנצל שפטל מספר ימים לאחר מכן, אך בתחילת 2018 החליטה ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין להעמידו לדין משמעתי. ב־6 בדצמבר 2020 דן בית הדין על שלושה אישומים שהוגשו נגד שפטל, שניים מהם נמחקו ועבור השלישי נידון לתשלום קנס בגובה 5,000 שקל. באוגוסט 2017 קנסה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו את תחנת הרדיו 103FM ב-120 אלף ש"ח, בעקבות שש התבטאויות של שפטל בשידוריו בתחנה. בעניין זה קבעה הרשות: "ההתבטאויות האמורות בהן עו"ד שפטל מגדף, משמיץ ומשתלח באנשים שונים, ובפרט במאזינים, באופן משולח רסן, מהוות הפרות של ההוראות המפורטות לעיל ואינן עומדות ברמת השיח המינימלית". ב-2018 הגיש השר לשעבר חיים רמון תביעה על הוצאת דיבה נגד שפטל, לאחר שזה כינהו בשידור "רמאי פתולוגי", "נכלולי" ו"פושע שידיו מגואלות בדם", על חלקו בהסכמי אוסלו ובהתנתקות. בסיום דיון קדם-משפט, לאחר שהשופט אלקלעי קבע ששפטל הוציא דיבה, התקבלה הצעת השופט לפשרה בין הצדדים, לפיה שפטל יחזור בו מדבריו ויתנצל בשידור.
חיים אישיים

שפטל גרוש ומתגורר בקיסריה.
נוער בסיכון

נוער בסיכון, וככלל ילדים ובני נוער בסיכון ובמצוקה, הם ילדים או בני נוער שנתונים במצבים המסכנים אותם, בקרב משפחתם או בסביבתם. והם אינם מקבלים ממשפחתם הגרעינית או הרחבה תנאי ביטחון והתפתחות תקינה. ילדים בסיכון אינם יכולים לממש את זכויותיהם הטבעיות כפי שמנוסחות באמנה לזכויות הילד. זכויות שבאות לידי ביטוי מבחינת קיום פיזי, בריאות והתפתחות, השתייכות למשפחה, למידה ורכישת מיומנויות, רווחה ובריאות רגשית, השתייכות והשתתפות חברתית, והגנה מסכנות מצד אחרים ומהתנהגויות מסכנות שלהם עצמם. ילדים ובני נוער יכולים להגיע למצבי סיכון כתוצאה מקשיים כלכליים, משברים במשפחה, הגירה, השתייכות לקהילות פוגעניות, קשיי הסתגלות, מוגבלות, לקויות למידה, מעבר בין מסגרות, חיים בסביבה מסכנת ועוד.
מוקדי סיכון אליהם יכולים להיקלע מגוונים ונעים מקשיים חברתיים, קשיים לימודיים, הפרעות קשב וריכוז, לקויות למידה, קשיי שפה, קשיים ביחסים המשפחתיים, חסרות עורף משפחתי, התמכרות, הימורים, הסתבכות בפלילים, היסטוריית צער בעלי חיים, התנהגות מינית לא מבוקרת, קורבן עבריינות מין, עיסוק וצריכת זנות, שוטטות, טראומה, בריונות, חרם חברתי, הפרעת אכילה, סוגיות בזהות הדתית, סוגיות בזהות המגדרית, סוגיות בדימוי גוף ובדימוי עצמי, חסרות מסוגלות חברתית או מסוגלות עצמית, חסרות כישורי חיים, חסרות הכשרה מקצועית, אבטלה, הדרה חברתית, תחום בריאות הנפש, אובדנות ועד לחסרות בית.
שיטות הטיפול והסיוע גם כן נעות בקשת רחבה בין אם באמצעות ארגוני חסד בישראל נתמכי גמילות חסדים, עמותה נתמכות תקציב ומימון ממשלתי או גופים ממשלתיים ועירוניים כקצין ביקור סדיר וקידום נוער. ומסתמכות מבחינת בסיס חוקי לפעולה על זכויות האדם הבסיסיות ובהם בעיקר הזכות לעבודה, הזכות לרמת חיים נאותה, הזכות לדיור, כבוד האדם, הזכות לפרטיות, הזכות לשוויון, הזכות להליך הוגן והזכות לחיי משפחה.
שיטות הסיוע כוללות: הפעלת אמצעים למניעת נשירה מלימודים (לרבות תוכנית היל"ה), שילוב חינוך בלתי פורמלי בחינוך פורמלי, הפעלת תוכניות העצמה וגיבוש בין קבוצת השווים לפיתוח מסוגלות עצמית והערכה עצמית (לרבות העצמת נשים), הפעלת תוכניות מניעת אלימות, אפליה וגזענות, טיפול קבוצתי, טיפול משפחתי לרבות הדרכה הורית במוקד התבגרות, אימון אישי, קשיבות, טיפול התנהגותי, טיפול קוגניטיבי, טיפול קוגניטיבי-התנהגותי, טיפול דיאלקטי התנהגותי, ניתוב לשוני פיזיולוגי, טיפול נרטיבי, טיפול באמנויות, טיפול בטבע, טיפול בבישול, טיפול במשחק, טיפול פסיכולוגי, הכנה לצה"ל, סיוע משפטי, מיצוי זכויות, סיוע וליווי מקצועי ותעסוקתי לרבות הפעלת תוכניות הכשרה מקצועית, הערכת מסוכנות, וטיפול ושיח מקרב באמצעות צ'אטים באינטרנט.