stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היטל השבחה
פטור מהיטל השבחה

פטור מתשלום היטל השבחה יינתן במקרים הבאים:
השבחה במקרקעין למגורים המצויים ביישוב או בחלק ממנו שהממשלה הכריזה עליו כעל שכונת שיקום, כל עוד ההכרזה בתוקף.
השבחה במקרקעין למגורים המצויים ביישוב או בחלק ממנו ששר הבינוי והשיכון ושר הפנים הכריזו בצו, בהסכמת הרשות המקומית הנוגעת בדבר, וכן ביישובים על מקרקעין באזור יהודה ושומרון (מעבר לקו הירוק) פטורים מתשלום היטל השבחה.
השבחה במקרקעין למגורים הנכללים באזור שיקום כמשמעותו בחוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום, התשכ"ה-1965.
השבחה במקרקעין של מוסד לחינוך, לתרבות, למדע, לדת, לצדקה, לסעד, לבריאות או לספורט או במקרקעין של הקדש ציבורי, כמשמעותו בחוק הנאמנות, התשל"ט-1979, שאין עיסוקו לשם קבלת רווחים, אם אותם מקרקעין או התמורה בעדם, משמשים או מיועדים לשמש למטרות האמורות.
השבחה במקרקעין המשמשים לבעליהם לבניה של דירת מגורים או להרחבתה והוא זכאי לסיוע באחת מתוכניות הסיוע של משרד הבינוי והשיכון, ובלבד שהסיוע מיועד לבניה של אותה דירת מגורים, או להרחבתה, והשטח הכולל של אותה דירה תואם את הוראות תוכנית הסיוע לה הוא זכאי; (ע"פ פסק דין של בית המשפט העליון, פס"ד חמאיסי, אין תחולה לסעיף זה).
הרחבה של דירת מגורים בתנאי שהשטח הכולל של הדירה לא עולה על 140 מ"ר, ובתנאי שהבעלים או קרובו יגור בדירה לפחות 4 שנים מגמר הבניה.
השבחה במקרקעין בשל תוספת שטחי שירות, הנדרשים לצורך ביצוע התאמות נגישות, לרבות בניית מעלית, שבנייתה אינה נדרשת לפי חוק זה או לפי כל דין לרבות תוספת שטחי שירות של עד 5% משטח המגרש.
השבחה במקרקעין שבעליהם החזיקו בהם ערב ההשבחה עשר שנים לפחות, והם משמשים לבניה או להרחבה של דירת מגורים עבור בעליהם או קרובו וההשבחה נובעת מתוכנית שאושרה, והתוכנית שקדמה לה קיבלה תוקף לפני י"ב בטבת התש"י (1 בינואר 1950).
השבחה בבנית ממ"ד. הפטור יינתן לשטח המינימלי הנדרש בלבד (9 מ"ר נטו + קירות).
תולדות ההיטל

היטל השבחה הוטל ביולי 1981 בתיקון 18 לחוק התכנון והבניה. בחוק נקבע כי שומת היטל ההשבחה תיערך על ידי שמאי מקרקעין של הוועדה המקומית לתכנון ולבניה, כאשר לבעלים יש את הזכות לערער על עצם החיוב בפנייה לוועדת הערר לפיצויים ולהיטל השבחה של משרד הפנים, או על גובה החיוב, בפנייה ליו"ר מועצת השמאים למינוי שמאי מכריע. ערעור על גובה החיוב ייעשה בדרך כלל באמצעות חוות דעת של שמאי מקרקעין מטעמו של הבעלים.
במהלך השנים התגבשה פרקטיקה של ניהול משא ומתן בין הנשום לבין הוועדה המקומית, בדרך כלל באמצעות שמאיהם או לחלופין בהיעדר הסכמה באמצעות השמאי שלישי. כן אירעו מקרים בהם הגיעו רשויות מקומיות להסכמות עם נישומים על הסכמה לתשלום היטל השבחה במועד שלא היו חייבים בה כלל, למשל עוד לפני אישור התוכנית. בעקבות טענות על התנהלות לא ראויה, ביולי 2008 בתיקון 84 לחוק התכנון והבנייה קבעה הכנסת איסור על הגעה להסכמות כאלו. התיקון ספג ביקורת ועורר חשש מצד גורמים שונים בטענה שהוא עלול לסרבל את ההליכים לבירור גובה ההיטל אך לבסוף נמצא כי התיקון מאפשר ניהול בירור יעיל בטווח זמן סבירים והביא לשיפור בשקיפות ובמקצועיות של ההכרעות.
ראו גם

היטל פיתוח
מס רכישה
מס קנייה
מס שבח מקרקעין
לקריאה נוספת

משה אלפסי, היטל השבחה - דין, הלכה ומעשה, הוצאת "אוצר המשפט".
הערות שוליים

↑  ע"א 7368/06 דירות יוקרה בע"מ נ' ראש עיריית יבנה,מר צבי גוב-ארי, ניתן ב־27 ביוני 2011, סעיף 32
↑  שנה לעבודת השמאי המכריע מסתיימת יפה, באתר גלובס, 24 במאי 2010
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565728205171
קונצרט הלהקה

| --- | --- |

ההכרזה הקולנועית לסרט
 בימוי:  וילפרד ג'קסון, וולט דיסני
 הופק בידי:  וולט דיסני
 תסריט:  Hugh Hennesy, Terrell Stapp 
 עריכה:  שיטת טכניקולור
 מדבבים:  קלרנס נאש
 מוזיקה:  לי הרליין (מוזיקה) ג'ואקינו רוסיני (פרטיטורה)
 אנימטור:  ג'וני קאנון, לס קלארק (מיקי מאוס), אוגו ד'אורסי, פרנצ'י דה טרמודן, קלייד ג'רונימי, הושטי הורבאת׳, דיק הומר, ג'ק קני, וולפגנג ריית'רמן, וורד קימבל, מילט קאהל, ארצ'י רובין, לואי שמיט, דיק ויליאמס, רוי ויליאמס, סיי יאנג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בפברואר 1935
 משך הקרנה:  9 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קונצרט הלהקה (באנגלית: The Band Concert) הוא סרט הנפשה קצר משנת 1935 שהופק ב-3 רצועות טכניקולור על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. זהו הסרט הקצר ה-73 בסדרת הסרטים "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים, והשני באותה שנה.
הסרט היה הסרט הראשון של מיקי מאוס שהופק בצבע. שני סרטי מיקי מאוס נוספים שהחלו הפקה בשחור-לבן לפני שהופקו בצבע היו: "תחנת השירות של מיקי" ו"הקנגורו של מיקי". מיקי הופיע קודם בצבע בסרט קצר בן שתי דקות בשם "מצעד מועמדי הפרסים" שנעשה במיוחד עבור טקס פרסי אוסקר ה-5 בשנת 1932.
הסרט בוים על ידי וילפרד ג'קסון והציג מוזיקה מעובדת של לי הארליין. הדמות המדברת היחידה בסרט היא דונלד דאק שמדובב על ידי קלרנס נאש. הסרט נותר אחד מסרטי דיסני הקצרים המוערכים ביותר. הסיפור הוא על להקת מוזיקלית קטנה בניצוחו של מיקי מאוס שנאבקת במלא הסחות דעת בכדי להמשיך להופיע.
עלילה

להקת התזמורת של מיקי מאוס מבצעת קונצרט בפארק. עם פתיחת הסרט, הם זוכים למחיאות כפיים על שהשמיעו זה עתה מוזיקה מתוך האופרה "Zampa" של המלחין הצרפתי פרדיננד הרולד. לאחר מכן הם מתחילים לבצע את האוברטורה של וילהלם טל מאת המלחין האיטלקי ג'ואקינו רוסיני.
הביצוע של מיקי מופרע לראשונה על ידי ויברטו מהחצוצרה של פטר פיג והטובה של פאדי פיג המנגנים את "Prelude: Dawn" מתוך האוברטורה של וילהלם טל. בינתיים, דונלד דאק מגלגל עגלת אוכל בין הקהל ומוכר פופקורן, לימונדה, בוטנים וגלידה, מה שמסיח עוד יותר את דעתו של מיקי.
בזמן שהלהקה מנגנת את הקטע "Finale", דונלד מנגן את "Turkey in the Straw" באותו קצב כמו הלהקה. תוך כשהוא שומע את דונלד, מיקי המנצח גורם ללהקה לנגן את השיר של דונלד. משהבין את טעותו, מיקי מאבד עשתונותיו על כך שההופעה שלו מופרעת בצורה זו. מיקי שובר את החלילית של דונלד לשניים, אך דונלד מוציא עוד משרוולו אחת נוספת. הם מנגנים את השיר שוב ומיקי שובר את החלילית פעם נוספת. הלהקה מנגנת מחדש את הקטע, אבל כשדונלד שולף חלילית שלישית ומנגן בפעם הנוספת את "Turkey in the Straw", דונלד שובר את החלילית בעצמו לפני שמיקי יכול לעשות זאת. לפני שדונלד מספיק להתחיל לנגן בפעם הרביעית, נגן הטרומבון תופס אותו בצווארו, מנער ממנו כמות רבה של חליליות ומסלק אותו מהבמה, מפיל אותו בחזרה על העגלה.
בזמן שדונלד מנסה להשמיע את השיר שוב, הוא מופסק על ידי דבורה שמציקה לו. כשהדבורה נוחתת על הכובע של מיקי, דונלד זורק עליה גלידה, שעפה היישר לחצוצרה של פטר חזיר; האחרון נושף אותה החוצה ומכה איתה בטעות את מיקי. הגלידה מחליקה מתחת למדים של מיקי, גורמת לו להתנער, מה שגורם ללהקה לנגן לזמן קצר את "The Streets of Cairo" עד שהגלידה נושרת ממנו החוצה והוא בועט אותה. מיקי מנצח על הלהקה לנגן את "Ranz des Vaches", וכשהוא מנענע את שרביט הניצוח שלו בכדי לסלק את הדבורה, הלהקה מנגנת לזמן קצר תווים שונים באופן דרסטי מהשיר. נגן כלי ההקשה הוראס הורסקולר מנסה להרוג את הדבורה על ידי מעיכתה במצלתיים ובפטיש, אך במקום זאת פוגע בטעות בראשו של גופי, שנטחב עמוק לתוך הז'קט שלו. אך הוא ממשיך לנגן בקלרינט שלו מבפנים.
כשהלהקה מגיעה לקטע "סופה" של האוברטורה, היא מזמנת סופת טורנדו ממשית, מה שמביא לכך שהקהל ודונלד נסים משם. הספסלים שעליהם ישבו הקהל מתעוררים לחיים (כל אחד חבוש בכובע שנפל מחברי הקהל), וגם מתחילים לרוץ על חייהם. דונלד מנסה לתפוס מחסה בעצים מסוימים, אך הטורנדו סובך וקושר אותו בהם. הטורנדו שואב והורס את כל מה שנקרה בדרכו (בתים, חוות, עצים, חומות, שלטים, טחנות רוח, גדרות, קווי חשמל וכו'), אפילו את הביתן עליו מנגנת הלהקה, אבל הלהקה, כל כך רגילה להסחות דעת בשלב זה, ממשיכה לנגן מתוך הטורנדו (בו מיקי מרחף דרך שרידי בית הרוס, פטר פיג חוטף מכה מגדר, וקלרבל נחבטת מזוג תחתונים ומטרייה שהופכת את החלילית שלה מפנים לחוץ). הטורנדו קופא לרגע כאשר מיקי לוקח הפסקה ממלאכת הניצוח (שלכאורה עוצר את הזמן עצמו לרגע) ונסוג לאחור כשהלהקה מסיימת את החלק האחרון של השיר. כשהסערה חולפת, הלהקה (מלבד מיקי, הוראס ופטר פיג שמאבד את בגדיו בין ענפי העצים) נזרקת לתוך עץ בעוד הם מסיימים את האוברטורה. בשלב זה, חבר הקהל היחיד שנותר הוא דונלד דאק אשר מוחא כפיים בהתלהבות. כשהם עדים לדונלד מנגן את "Turkey in the Straw" כהדרן, חברי הלהקה, שנמצאים מחוץ למסך, זורקים עליו בזעם את הכלים שלהם.
חברי הלהקה

מיקי מאוס - מנצח
גופי - קלרינט
כלב ללא שם - טרומבון
קלרבל הפרה - חלילית
הוראס הורסקולר - כלי הקשה
פיטר פיג - טובה
פאדי פיג - חצוצרה
ביקורת

הסרט הפך לאחד מסרטי דיסני הקצרים המוערכים ביותר. מבקר התרבות של מגזין אסקוויר, גילברט סלדס, כתב כי "[אף אחת] מעשרות היצירות שהופקו באמריקה בו-זמנית בכל האומנויות האחרות יכולה לעמוד בהשוואה לזו". המנצח האיטלקי ארטורו טוסקניני היה כל כך מעריץ של הסרט שהוא ראה אותו שש פעמים בקולנוע ומאוחר יותר הזמין את וולט דיסני לביתו באיטליה.
מבקר הקולנוע לאונרד מלטין בספרו "The Disney Films" כתב כי הסרט הוא "אחת מהסרטים המצוירים הטובים ביותר שנעשו אי פעם בכל מקום... ישנם ניואנסים של ביטוי בדמותו של מיקי לאורך סרט זה, שלעיתים רחוקות נחקרו בסרטים קצרים קודמים. גם הקצב הוא שונה לחלוטין מהקומדיות הסטנדרטיות של מיקי מאוס משנות ה-30 המוקדמות. במקום לנסות לארוז אלף בדיחות בדקה, 'קונצרט הלהקה' לוקח את הזמן שלו ונבנה לכדי קרשנדו".
בשנת 1994, הסרט דורג במקום השלישי בספר "The 50 Greatest Cartoons" מאת ג'רי בק, אשר דירג את סרטי ההנפשה הגדולים ביותר בכל הזמנים על ידי חברי תחום ההנפשה. כתוצאה מכך, הוא היה הסרט המצויר של דיסני בדירוג הגבוה ביותר ברשימה, והיחיד בחמישה המובילים שלא הופק על ידי Warner Bros. Cartoons של האחים וורנר.
מורשת

על פי לאונרד מלטין, הסרט של מיקי מאוס משנת 1942, "שעת המוזיקה", היה במובן מסוים גרסה מחודשת של סרט זה.
בסרט המצויר משנת 1942, "כולם ביחד", רואים את מיקי וכל הלהקה שלו מהסרט במצעד.
במשחק הווידאו "Kingdom Hearts II", באזור הגן של טירת דיסני, יש פסל עשוי משיחי נוי של כל הדמויות בלהקה מלבד מיקי, דונלד וגופי.
הסרט משמש כבסיס לרמת פרוג'קטור במשחק "Epic Mickey 2: The Power of Two".
הסרט היה גם הבסיס והכותרת של הרמה הסודית במשחק "Mickey Mania: The Timeless Adventures of Mickey Mouse".
הסרט הוא אחד מיחידות המצעד שהוצגו במצעד של דיסנילנד טוקיו "דיסני במצעד: 100 שנים של קסם", המציג מתנפח גדול של מיקי מהסרט המצויר. מאוחר יותר נעשה בו שימוש חוזר עבור "Disney on Parade" בדיסנילנד הונג קונג.
סרט זה היה גם ההשראה להפילהרקסם של מיקי בממלכת הקסם שבאתר דיסניוורלד.
הסרט היה אחד מני רבים שהוצגו ביום הולדתו ה-50 של דונלד דאק, דונלד נזכר בו בטיפול פסיכולוגי עם ד"ר לודוויג פון דרייק ואומר שמיקי "הזמין" אותו לנגן עם הלהקה שלו.
הסרט הוא הנושא של האטרקציה "Silly Symphony Swings" בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני.
סרט מצויר זה הוצג במשחק הווידאו "Disney's Magical Mirror Starring Mickey Mouse".
הערות שוליים

↑  Smith, Dave (1996). "Band Concert, The". Disney A to Z: The Official Encyclopedia (1st ed.). New York: Hyperion. pp. 40–41. ISBN 0-7868-8149-6.
↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 108-109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  תבנית:IMDb title
↑  The Band Concert (אורכב 20.08.2006 בארכיון Wayback Machine) at The Encyclopedia of Disney Animated Shorts
↑  The overture was significantly abridged to account for events in the film. It was also played out of order, starting with the "Finale" (the "Lone Ranger" segment), continuing with the Ranz des Vaches "Daybreak" movement, and ending with the "Prelude" and "Storm" movements.
↑  מופיע בתור גדעון העז בפרסומות לקידום הסרט (D23: The Official Disney Fan Club, D23 (באנגלית אמריקאית))
↑  Gabler, Neal. Walt Disney: The Triumph of the American Imagination. Vintage: New York. 2007. page 195.
↑  Maltin, Leonard (1984). The Disney Films (2nd ed.). Crown Publishers. p. 294. ISBN 0-517-55407-0. נבדק ב-15 בפברואר 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Beck, Jerry (1994), 50 Greatest Cartoons, The. Atlanta: Turner Publishing Inc., pg 41. 1-878685-49-X
כותרת הסרט בדיסני+
זקסה קנדז'ז'ין-קוז'לה

מועדון הכדורעף זָקְסַה קֵנדזְ'זִ'ין-קוֹזְ'לֶה (בפולנית: ZAKSA Kędzierzyn-Koźle) הוא אחד ממועדוני הכדורעף החשובים והידועים ביותר בפולין. המועדון ממוקם בעיר קנדז'ז'ין-קוז'לה שבדרום פולין.
המועדון נוסד בשנת 1994 וזכה באליפות פולין תשע פעמים ועשר פעמים בגביע הפולני, בנוסף זכה שלוש פעמים בליגת האלופות בכדורעף (2021, 2022, 2023), מה שהופך אותם לאחד המועדונים המצליחים ביותר בפולין.
זהו המועדון הפולני השני מאז פלומין מילוביצה ב־1978 שזכה בתחרות הכדורעף היוקרתית ביותר באירופה.
תארים

האיחוד האירופי ליגת האלופות
אלופה (3): 2021, 2022, 2023
פולין אליפות פולין
אלופה (9): 1997/98, 1999/00, 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2015/16, 2016/17, 2018/19, 2021/22
פולין גביע פולין
מחזיקת הגביע (9): 2000, 2001, 2002, 2013, 2014, 2017, 2019, 2021, 2022, 2023
פולין הסופר קאפ הפולני
מחזיקת הגביע (2): 2020, 2021
מנזר פרן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר אורתודוקסי 
 מדינה:  ישראל
 מייסדים:  חריטון 
 
 קואורדינטות:  31°50′00″N 35°18′07″E﻿ / ﻿31.833333333333°N 35.301944444444°E﻿ / 31.833333333333; 35.301944444444
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) מנזר פרן(למפת הרי ירושלים רגילה) מנזר פרן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנזר פרן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנזר פרן
 
מנזר פרן בעין פרת
מנזר פרן (נקרא גם הלאורה של פרן, ברוסית Фара́нская ла́вра, באנגלית: Faran Monastery) הוא המנזר הנוצרי הראשון שהוקם במדבר יהודה, בסביבות שנת 330 לספירה. המנזר הוקם בנחל פרת, ליד עין פרת, על ידי הנזיר חריטון שנחשב למייסד נזירות מדבר יהודה. המנזר נחרב בשנת 614 לספירה בידי הפרסים, חודש בסוף המאה ה-19 אך שופץ בסוף המאה ה-20 בידי הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית, וניתן לראות בו שרידים של המנזר הביזנטי. המנזר נמצא בשמורת הטבע נחל פרת ופתוח למבקרים בתיאום מראש.
"חיי חריטון" והקמת המנזר

בעקבות יצירתו של קירילוס מסקיתופוליס, שכתב ביוגרפיות של נזירים משפיעים במדבר יהודה, בחר נזיר אלמוני לכתוב את "חיי חריטון" – תולדות חייו של מייסד המנזרים הראשונים במדבר יהודה. זהו המקור הבלעדי לחייו ופועלו של חריטון, נכתב במאה השישית, כמאתיים שנה אחרי מותו של חריטון, מתוך מגמה ברורה להנציח את שמו של ראשון נזירי מדבר יהודה, לכן דיוקו לוקה בחסר. חסרים מקורות המתארים את השלב הראשוני של נזירות מדבר יהודה, ועולות שאלות בנוגע למקורותיה. אין עדות כלשהי על קשר בין הנזירות הנוצרית לבין תופעות דומות של כיתות יהודיות, כגון האיסיים. כמו כן, לא ברורה ההשפעה של הנזירויות השונות באזור (בסוריה ובמצרים) על חריטון, אך ניכר כי הוא ייסד זרם נזירות מסוג חדש. המילה "לאורה" שנועדה לתאר את סוג המנזר החדש שהקים, מעידה על עצמאות מסוימת מנזירות מצרים.
על פי מחבר "חיי חריטון", הנזיר היה בן למשפחת אצולה מהעיר איקוניום (קוניה שבדרום טורקיה). בתום רדיפות הדת שחווה, אחרי שנת 312 לספירה, החליט לעלות לרגל למקומות הקדושים שבארץ ישראל. המחבר מספר סיפור מיסטי על ראשיתו של מנזר פרן:
בדרך מן הירדן לירושלים הוא נפל בידי שודדים ונכלא במערה בפרן (עין פרה, מצפון לדרך ירושלים-יריחו). נחש שנכנס לכדי היין של השודדים הרעיל את היין וגרם למותם, וחריטון מצא את עצמו חופשי ויורש ממון השודדים ומערת המסתור שלהם. הוא השתמש בכסף להקמת מנזר והפך את המערה שבה היה שבוי לכנסייה.
המחבר מציין שהקמת המנזר קרתה בימיו של מקאריוס, הגמון ירושלים בשנים 314–333 לספירה, והחוקרים משערים שהוא הוקם בשנת 330 לספירה. קירילוס מסקיתופוליס מציין כי שמו של המנזר נגזר מכפר קרוב שנשא את אותו שם, אך החוקרים טוענים כי המקור הוא שמו העתיק של המקום – גיא "פרתאי" (Pheretai), הנזכר אצל יוסף בן מתתיהו כמקום ששימש מסתור בזמן המרד הגדול. הטענה מתבססת על מערות מסתור מהתקופה שנמצאו בקרבת המנזר. המנזר היה מסוג "לאורה", ומאפייניו, ששילבו חיי התבודדות עם חיי שיתוף, היו חדשים וייחודיים. לאחר הצלחת המנזר, חריטון עזב את מנזר פרן מפאת המוני המבקרים שפקדו אותו, ובהמשך נדודיו הקים עוד שתי לאורות: דוקה (הר קרנטל) וסוקה (נחל תקוע). רק בערוב חייו חזר חריטון למנזר פרן, שם נקבר לפי הסיפור.
"חיי חריטון" מציין את חשיבותו הרוחנית של מדבר יהודה בעיני חריטון, שהגיע אליו במטרה "לחקות את אורח חייהם של אליהו ויוחנן המטביל במדבר". הקרבה לירושלים ולמקומותיה הקדושים תרמה אף היא. אך המדבר הציע גם יתרונות פיזיים: מחסה טבעי במערות, בדידות ושקט הנובעים ממיעוט תושבים, תוך קרבה מסוימת ליישובים איתם אפשר לסחור (לקנות מזון ולמכור את מעט התוצרת הנזירית). שלוש הלאורות של חריטון מוקמו בקרבה לנביעות מעיין, שכן בשלב זה עדיין לא למדו הנזירים את אמנות איסוף מי הגשם.
למנזר פרן הייתה חשיבות מיוחדת כדגם הראוי לחיקוי, שהשפיע על מנזרים עתידיים והפך לצורה הנזירית הנפוצה ביותר במדבר יהודה. מעיד על כך הביטוי "לאורה על-פי דוגמת פרן", החוזר פעמיים בכתביו של קירילוס. אחד הנזירים החשובים שניסה לשחזר את הדגם של מנזר פרן הוא אותימיוס, ששהה במנזר כחמש שנים בראשית דרכו הנזירית.
מבנה המנזר והממצאים הארכאולוגיים

סקר ארכאולוגי של המנזר בוצע בקיץ 1987 בניהולו של יזהר הירשפלד:
איזור הלאורה תחום על ידי שני קירות מצוק הנישאים לגובה 30–50 מ'. שביל הגישה ללאורה, המגיע מכיוון דרום, נחלק לשניים: סעיף אחד יורד אל המעיין וסעיף שני פונה מערבה אל מבני הגרעין הצמודים למצוק הדרומי. בתחילת המאה ה-20 נוסד במקום זה מנזר רוסי-אורתודוכסי קטן שמבניו שננטשו כיסו חלק משרידי המנזר הקדום. במהלך הסקר הובחנו שרידיהם של ארבעה מבנים שהיוו חלק מגרעין הלאורה: כנסיית מערה, כנסייה נוספת לרגליה, מבנה מערבי ומאגר מים חצוב בסלע המצוק… אותרו שרידיהם של תאי מתבודדים של לאורת פרן, הפרושים על המדרונות משני צידי הנחל, על שטח של כ-30 דונם: שישה בגדה הדרומית ותשעה בגדה הצפונית. המרחק הממוצע בין התאים הוא 36 מ'. מרבית התאים פשוטים, ומידותיהם 4x6 מ' בממוצע. לצד התאים הוכשרו חלקות עיבוד קטנות.
משמעותה המילולית של "לאורה" היא "שביל צר", והיא מתייחסת כנראה לשביל שחיבר את שני חלקי המנזר – תאי המתבודדים ומבני הציבור. לפי מספר התאים שהתגלו, מוערך מספר הנזירים בכ-20–25. 
כנסיית המערה היא אחת המרשימות שהתגלו, ובה כביכול התרחש סיפור הצלתו של חריטון מהשודדים. הגישה למערה הייתה באמצעות מדרגות ופיר אנכי, ושלושת החדרים הצמודים לכנסייה כנראה נועדו למגוריו של אב המנזר. עד שנות השלושים של המאה ה-20 פעלה כנסיית מערה זו כמנזר רוסי-אורתודוקסי קטן.
ממצאים נוספים שהתגלו באזור: קמרון שייתכן ומסמן את מקום קבורתו של חריטון; תא מבודד יותר הנמצא ק"מ אחד מערבית ללאורה; מערת התבודדות במצוק הצפוני; מערות קבורה וקאפלת קבורה כ-1.5 ק"מ ממזרח ללאורה, שכנראה היו בית הקברות של פרן; אמת-מים שהוליכה את מי המעיין למכלול הקבורה. נמצאה גם טחנת קמח, אך היא אינה שייכת ללאורת פרן, אלא למנזר ששופץ במאה ה-20.
אופי החיים במנזר

עד ימי אותימיוס במאה החמישית, ממדי הנזירות היו מצומצמים ודלי השפעה – המנזרים היו עדיין קטנים מאוד, ובשלוש הלאורות שהקים חריטון (פרן, דוקה וסוקה) לא היו יותר מכמה עשרות מתבודדים. אין עדות לקשר כלשהו שהתקיים בין שלוש הלאורות. כאמור, החיים במנזר שילבו בין התבודדות לבין שיתוף פעולה: הנזירים חיו בתאים נפרדים במשך השבוע, אך נפגשו בסופי השבוע לטקס המיסה ולארוחה משותפת. לכל נזיר היה מרחב עצמאות בתאו, אך תפקידים שונים חולקו בתורנות והטילו על הנזירים אחריות מסוימת לכלל. מחבר "חיי חריטון" מספר כי חריטון קבע תקנות בעל-פה לנזיריו: הורה להסתפק בארוחה אחת בסוף היום (שכללה רק לחם, מלח ומים), קבע שבעה מועדי תפילה ביום, וחייב עבודת כפיים לפרנסה (בעיקר קליעת סלים או שזירת חבלים). הוא הנחיל גם ערכים חדשים לנזירות, בכך שהעדיף את אהבת הזולת על פני הסגפנות, ופתח את מנזריו לאירוח זרים ועזרה לעניים.
ראו גם

חריטון
נזורה במדבר יהודה
קירילוס מסקיתופוליס
לקריאה נוספת

ספי בן-יוסף (עורך), מדריך ישראל החדש, כרך 13: מדבר יהודה ובקעת ים המלח (ירושלים: כתר, 2001).
לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה (ירושלים: יד בן-צבי, 2005).
יזהר הירשפלד, "מנזרים במדבר יהודה ובשומרון – 1987 (א)", חדשות ארכאולוגיות צג (1989), עמ' 72-29.
יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה: מנזרי מדבר יהודה בתקופה הביזאנטית (ירושלים: יד בן צבי, 2002).
אהרון לירון, הנצרות וארץ הקודש (תל אביב: צ'ריקובר, 1997).
יוסף פטריך, נזירות מדבר יהודה בתקופה הביזאנטית: מפעלם של סבאס ותלמידיו (ירושלים: יד בן-צבי, 2002).
ריכב רובין, "מנזרי ה'לאורה' במדבר יהודה בתקופה הביזאנטית", קתדרה: לתולדות ארץ ישראל ויישובה 23 (1982), עמ' 25–46.
הערות שוליים

↑  ספי בן-יוסף (עורך), מדריך ישראל החדש, כרך 13: מדבר יהודה ובקעת ים המלח (ירושלים: כתר, 2001), עמ' 184.
↑  ליצירתו המלאה מתורגמת לעברית ראו: לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה (ירושלים: יד בן-צבי, 2005).
↑  לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה (ירושלים: יד בן-צבי, 2005), עמ' 15.
↑  הטקסט המלא של "חיי חריטון" תורגם לאנגלית ופורסם בחוברת: V.L. Wimbush (ed.), Ascetic Behavior in Greco-Roman Antiquity: A Source Book (Minneapolis 1990), pp. 393-421.
↑  לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה, עמ' 43-44.
1 2  לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה, עמ' 46.
↑  Derwas J. Chitty, The Desert a City: an Introduction to the Study of Egyptian and Palestinian Monasticism Under the Christian Empire (Crestwood: St Vladimir’s Seminary, 1999), pp.15.
↑  לעומת החוקרים, "חיי חריטון" מקדים את תאריך עזיבתו של חריטון את ביתו לשנים 270–275 לספירה. להרחבה ראו: לאה דה סגני, עמ' 46. וכן: יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה: מנזרי מדבר יהודה בתקופה הביזאנטית, (ירושלים: יד בן-צבי, 2002), עמ' 19.
1 2  יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, עמ' 20.
↑  לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה, עמ' 136.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים (כרמל: ירושלים, 2009) ספר רביעי: 512, עמ' 419.
↑  יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, עמ' 20, 152.
↑  לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה, עמ' 50.
↑  יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, עמ' 19.
↑  יוסף פטריך, נזירות מדבר יהודה בתקופה הביזאנטית: מפעלם של סבאס ותלמידיו (ירושלים: יד בן-צבי, 2002), עמ' 6.
↑  יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, עמ' 27-28.
↑  לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה, עמ' 18, 46.
↑  יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, עמ' 86.
↑  יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, עמ' 237-238.
↑  יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, עמ' 90-91.
↑  לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה, עמ' 10.
↑  יוסף פטריך, נזירות מדבר יהודה בתקופה הביזאנטית: מפעלם של סבאס ותלמידיו, עמ' 8.
↑  לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה, עמ' 47.
↑  על אותימיוס מסופר שבפרן למד לשזור חבלים. ראו: לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס: חיי נזירים במדבר יהודה, עמ' 79.
↑  יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, עמ' 22.
לאורת פרן - תוכנית וחתך של כנסיית המערה
לאורת פרן - תוכנית כללית
הרכבת התחתית של מוסקבה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 עיר:  מוסקבה
 שם המערכת:  מוסקובסקי מטרופוליטן
 מפעיל:  מוסקובסקי מטרופוליטן
 מידע על ההקמה
 חברה בונה:  מוסמטרוסטרוי
 פתיחת המערכת:  1935
 מידע על המערכת
 אורך המערכת:  479 ק"מ (+ 4.7 ק"מ מונורייל; + 54 ק"מ הטבעת המרכזית)
 רוחב המסילה:  1,520 מ"מ
 מספר נוסעים ביום:  8.6 מיליון
 מספר נוסעים בשנה:  3.14 מיליארד
 מספר הקווים:  15(+ מונורייל; + הטבעת המרכזית)
 מספר התחנות:  271‏ (+ 6 מונורייל; + 31 הטבעת המרכזית)
 http://mosmetro.ru
 תרשים המערכת
 
הרכבת התחתית של מוסקבה (ברוסית: Московский метрополитен, מוסקובסקי מטרופוליטן) היא מערכת הסעת המונים ותיקה הפועלת במוסקבה, עיר בירתה של רוסיה וחלקית במחוז מוסקבה, ברציפות מאז שנת 1935. רכבת תחתית זו היא אחת הענפות בעולם וכוללת 271 תחנות ב-14 קווים שונים שאורכם הכולל מגיע ל-479 קילומטר. בין קווים אלה נמצא גם קו הרכבת התחתית הארוך בעולם, הקו הטבעת הגדול (רוסית: Большая кольцевая линия), שאורכו הוא 70 קילומטר. מערכת הרכבת התחתית של מוסקבה נודעת בעולם גם בזכות תחנותיה, הנחשבות למפוארות בעולם. מבחינת אורך הקווים הכולל נמצאת הרכבת התחתית של מוסקבה במקום 9 בעולם ובמקום 1 באירופה. מבחינת כמות נוסעים שנתית - במקום 7 בעולם ובמקום 1 באירופה.