stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rolling in the Deep
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט |
| --- | --- | --- |
| הולנד | 29 בנובמבר 2010 | הורדה דיגיטלית |
| ארצות הברית | 30 בנובמבר 2010 | הורדה דיגיטלית |
| יפן | 22 בדצמבר 2010 | הורדה דיגיטלית |
| שווייץ | 27 בדצמבר 2010 | הורדה דיגיטלית |
| גרמניה | 27 בדצמבר 2010 | הורדה דיגיטלית |
| אוסטריה | 27 בדצמבר 2010 | הורדה דיגיטלית |
| אוסטרליה | 10 בינואר 2011 | רדיו |
| גרמניה | 14 בינואר 2011 | תקליטור |
| אוסטרליה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| הממלכה המאוחדת | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| אירלנד | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| ניו זילנד | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| בלגיה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| שווייץ | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| פורטוגל | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| אוסטרליה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| אוסטריה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| צרפת | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| גרמניה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| דנמרק | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| קנדה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| פינלנד | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| יוון | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| ספרד | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| איטליה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| נורווגיה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| לוקסמבורג | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| הולנד | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| שוודיה | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| יפן | 16 בינואר 2011 | מיני-אלבום |
| הממלכה המאוחדת | 17 בינואר 2011 | תקליטור |
| ארצות הברית | 1 בפברואר 2011 | ג'ימי XX רמיקס - הורדה דיגיטלית |
| ארצות הברית | 8 במרץ 2011 | רדיו מיינסטרים |
| ארצות הברית | 26 ביולי 2011 | רדיו שירים אורבניים |
המונולוג של יגאל עמיר

| מערכון מ"החמישיה הקאמרית" |
| --- | --- |

השחקן רמי הויברגר מגלם את דמותו של המתנקש יגאל עמיר
 מספר עונה:  5
 תאריך שידור מקורי:  1997
 שפה:  עברית
 תסריט:  עוזי וייל
 בימוי:  איתן צור 
 
המונולוג של יגאל עמיר הוא מערכון סאטירי של החמישייה הקאמרית ששודר בשנת 1997, שנתיים לאחר רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, במהלכו גילם השחקן רמי הויברגר את דמותו של המתנקש יגאל עמיר תוך שהוא מציג את הטענה לפיה בעוד שני עשורים תוענק לו חנינה והוא ישוחרר ממאסר.
רקע

ב־4 בנובמבר 1995 בסיום עצרת השלום בכיכר מלכי ישראל נרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בידי המתנקש יגאל עמיר, שהתנגד לדרכו המדינית של רבין ולחתימתו על הסכמי אוסלו. עמיר נתפס במקום והועבר לחקירה בידי השב"כ, שבה שיתף פעולה באופן מלא והביע את שמחתו על הצלחתו. בסיום החקירה הועמד לדין באשמת רצח ופציעה בנסיבות מחמירות לפני בית המשפט המחוזי בתל אביב.
הוא הורשע ונידון למאסר עולם ועוד שש שנים על פציעת מאבטח. במשפט נוסף נידון לחמש שנות מאסר, ולאחר ערעור המדינה הוחמר העונש לשמונה שנות מאסר, על קשירת קשר עם אחיו ועם עדני. כל העונשים ניתנו במצטבר בעוד עמיר מעולם לא הביע חרטה על הרצח.
יצירה ושידור

תסריט המערכון נכתב על ידי עוזי וייל וצולם כשבוע אחרי רצח רבין. בריאיון ל"כאן תרבות" תיאר הויברגר את יום הצילומים:
זה היה יום קשה, לא צחקו באותו יום צילום, נכנסנו לצלם את המערכון הזה כמו להיכנס למשהו שצריך "לעשות אותו".. עשיתי שניים שלושה טייקים.
המערכון צולם בבימוי איתן צור, ושודר ב-1997 כחלק מהעונה החמישית של תוכנית המערכונים הישראלית "החמישייה הקאמרית".
תוכן המערכון

המונולוג התרחש בתא הכלא של יגאל עמיר, כשעל הקירות נראים דפי הוקרה ותמיכה שקיבל מתומכיו. עמיר מביט למצלמה בחיוך שנותר על פניו עד לסיום המערכון ואומר: ”יום אחד, עוד עשרים שנה, אני אקבל חנינה. אתם יודעים את זה, בתוך הלב עמוק אתם יודעים שעוד עשרים שנה אני אקבל חנינה”. הוא מסביר שחנינתו תבוא בתירוץ שבישראל הייתה תקופה קשה ופילוג בעם, כך שהמערך יסכים לחנינה תמורת ביטול כתב האישום שיוגש כנגד סיעת "רם" בהסתדרות. עמיר מציין כי בזמן שחרורו הוא יודיע שהוא מצטער על הרצח שאותו עשה בהשפעת האווירה הציבורית.
לאחר מכן הוא מתאר כיצד יתנהלו חייו לאחר השחרור: אחרי חודש הסערה התקשורתית תדעך, עמיר יגור בירושלים ובכל פעם שיצא לרחוב כל השכונה תמחא לו כפיים. לאחר שנה יתקיימו בחירות לעירייה וראש העיר יבוא להצטלם עמו. כעבור כמה שנים בודדות הוא יראה את איתן הבר שיקרא לעברו קריאות "רוצח, רוצח", וכשחבריו סביבו ישאלו האם לפגוע בהבר הוא יענה להם ”עזבו, בן אדם זקן, במילא אלוהים היה אתנו”, אך לאחר מכן הוא יפנה לעברו תנועה מאיימת שתגרום להבר להתקף לב.
עמיר מסיים את המונולוג בהצהרה: ”ככה זה יהיה עוד עשרים שנה, אתם יודעים שזה מה שיהיה, עמוק בלב אתם יודעים”. לאחר כתוביות הסיום נשמע קולו אומר בגיחוך: ”עשרים שנה, אולי אפילו פחות”.
פרשנות

על פי בן כספית מ"מעריב" דמותו של יגאל עמיר מוצגת באופן כזה שהוא לא מדבר "סתם" אלא הוא מחייך, מזלזל בנו ובטוח בעצמו. ועל פי אורי הייטנר מ"ישראל היום", בשביל יוצרי המערכון, יגאל עמיר ייצג כל מי שחשב אחרת מהם.
קבלת המערכון בציבור הישראלי

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | זה דוגמא מובהקת לאחד המערכונים שלא הצחקנו. | “ |

|  – רמי הויברגר בסרט "איפה היית כשרבין נרצח?" |  – רמי הויברגר בסרט "איפה היית כשרבין נרצח?" |  |
המערכון גרר תגובות רבות בציבור הישראלי; שרון כידון מאתר "ynet" ורותם דנון ממגזין "ליברל" תיארו אותו בתור הקטע הזכור ביותר של החמישייה הקאמרית,יסמין גואטה ורפאלה גויכמן מ"דה מרקר" תיארו אותו כמערכון מיתולוגי, שלמה פיוטרקובסקי מערוץ 7 תיאר את המונולוג כקאלט, וערן לאור מ"הארץ" כתב הפגיעה המדויקת של המערכון בפחד הציבורי מפני עמיר הנציחה מחדש את "החמישייה הקאמרית" כבעלת האמירה הכי נוקבת בסאטירה הישראלית מאז התוכנית הסאטירית "ניקוי ראש".
המערכון נכלל ברשימת "75 מערכונים ל-75 לישראל" של "ישראל היום", ברשימת "עשרת הרגעים הסאטיריים הכי חריפים בטלוויזיה" של מגזין "Time Out", וברשימת "המערכונים הגדולים ביותר של החמישייה הקאמרית" של עיתון "מעריב".
אתגר קרת, מי ששימש כתסריטאי בשלוש העונות הראשונות של התוכנית, סיכם כי מה שנשאר מ"החמישייה" - זהו המונולוג של יגאל עמיר. הוא ציין שבאותו הזמן סבר כי אותו המערכון לא היה צריך להיות משודר בתור חלק מתוכנית החמישייה הקאמרית אלא בתוכנית אחרת שכן אין הוא מתאים לסגנון של החמישייה.
נירית אנדרמן מ"הארץ" תיארה אותו כאחד המערכונים המבריקים והמצמררים ביותר של "החמישייה הקאמרית". היא ציינה כי בזמן שידור המערכון הציבור הישראלי טרם התאושש מן הטראומה הלאומית, ויש להניח כי האגרוף שבשלב מסוים שיגר הויברגר לעבר המצלמה הצליח להקפיא כל חיוך.
שי להב מ"מעריב" כתב שהמערכון תיאר היטב את חששות הציבור הישראלי, וב"וואלה!" נאמר כי בפשטות גאונית, תוכנית המערכונים המיתולוגית הצליחה להגדיר חברה יותר מאשר תקופה.
ניר קיפניס מ"גלובס" ציין כי הדבר הראוי ביותר לעשות לזכרו של רבין הוא לשדר שוב את מערכון המונולוג, ועידו קינן ציין כי המערכון משותף ברשת האינטרנט "עד מיאוס".
קבלת המערכון בציבור הישראלי > התייחסויות לסוגיית "התגשמות" המערכון

ביוני 2006 כתב גיל סלומון מ"מעריב" כי בזמן שידור המערכון רק מעטים חשבו כי קיים סיכוי שהדמיון יהפוך למציאות. בנובמבר 2006 כתב צפריר אלטרמן-רבין ב"וואלה!" כי התגשמות המערכון היא חלק מתהליך, שמתבטא בכך ששליש מהעם הביע תמיכה במתן חנינה לעמיר. בדצמבר 2007 כתב ניר קיפניס מ"גלובס" כי המערכון מתגשם בדיוק מבהיל.
באוקטובר 2015, במהלך הטקס הממלכתי של יום הזיכרון ליצחק רבין בבית הנשיא, ציטט נשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין, את דבריו של הויברגר מהמונולוג: "בעוד 20 שנה אני אקבל חנינה", והצהיר כי המערכון גילם בצורה עמוקה ביותר את החרדה של השמאל מפני הימין באותם הימים. לאחר מכן הכריז כי לא יעניק חנינה ליגאל עמיר.
באוקטובר 2019 כתב בר דנינו ב"הארץ" בקשר לעצרת השנתית לזכר רצח רבין, כי יש לוודא שהמונולוג של החמישייה הקאמרית יישאר בגדר מערכון בלבד.
באפריל 2021, בעקבות ריאיון שקוים עם אלאור אזריה, הזהיר איתי שטרן מעיתון "הארץ" כי המונולוג של יגאל עמיר מהדהד בהקשר זה, של הפיכתו של פושע לגיבור. באוקטובר 2021, קבע העיתונאי גיא זהר בתוכניתו "מהצד השני עם גיא זהר" כי נבואת המערכון לא התגשמה וכי "הפאנץ' כבר לא עובד".
ביוני 2023, בעקבות הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע, אמר רמי הויברגר כי הצטרפות גורמים הקיצוניים לממשלה זהו דבר שלא רחוק מהחזון הדיסטופי שהציג במערכון. באוגוסט 2023, בעקבות חרם של חברת שטראוס על ערוץ 14 עקב קריאה שהושמעה בו למען שחרורו של יגאל עמיר אמר ידידיה מאיר, פאנליסט בערוץ 14, כי "החיים הם לא מערכון של החמישייה הקאמרית".
קבלת המערכון בציבור הישראלי > טענות כנגד שידור המערכון בטלוויזיה

ב-4 ביולי 2012 דווח בתוכנית 'מבט' בערוץ הראשון על יציאתו של האסיר יגאל עמיר מבידוד לתא משותף עם אסירים אחרים. פעמיים, לפני הכתבה ובאמצעה, שודר קטע המערכון. עדי גרסיאל מערוץ 7 התלונן על הפרה של הקוד האתי המקצועי ואמר שגם אם יש לקטע קשר חזק לנושא, מכיוון שהוא נועד לנגח לא מתאים לכלול אותו דווקא בחדשות, כי זו מסגרת שבה יש לשמור על איזון ועל חוסר הטיה פוליטית או אישית של העורך. התלונה נדחתה על הסף על ידי דדי מרקוביץ, הממונה על קבילות הציבור אשר אמר כי השימוש במערכון הוא שימוש נכון בחומרים העומדים לרשות החדשות, המשתמשת בסאטירה כמסמך תיעודי-חברתי המשקף את האווירה שנוצרה בישראל מייד לאחר הרצח.
ראו גם

ימים נוראים (סרט)
שאולי ומלחמת האזרחים
כוכבית גיור
מוריס והיונים
היכל טוטו חולון

| --- | --- |
היכל טוטו חולון
היכל טוטו חולון
 כתובת:  שדרות ירושלים 220
 מיקום:  ישראל פארק פרס, חולון, ישראל
 קואורדינטות:  32°00′09″N 34°47′51″E﻿ / ﻿32.0024°N 34.7976°E﻿ / 32.0024; 34.7976
 אבן יסוד:  2012
 תקופת הפעילות:  3 במרץ 2015 – הווה (10 שנים)
 עלות הבנייה:  160 מיליון ש"ח
 בעלים:  חולון 
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  יוסי בן נעים
 קבוצות:  הפועל חולון (2015-היום)
 מושבים:  5,500
  מפת מיקום  מפה מפורטת #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
היכל טוטו חולון הוא אולם רב תכליתי הממוקם בחולון. האולם נחנך בחודש מרץ 2015 ומשמש את קבוצת הכדורסל הפועל חולון. האולם ממוקם במתחם פארק פרס שבעיר.
תיאור ההיכל

שטח המבנה בקומפלקס היכל הספורט הוא כ-13,000 מ"ר וההיכל מכיל 5,500 מקומות ישיבה. המושבים באולם בצבע סגול. לאולם יש גם עתודת הרחבה של עוד מאות מקומות ישיבה לצורך גידול עתידי. לצד האולם המרכזי בקומפלקס, הוקם אולם רב תכליתי בשם "האנגר בפארק" בשטח של 1,200 מ"ר שרוצף בפרקט ומשמש כמגרש אימונים בהתעמלות וכאולם אירועים. ההיכל החליף את אולם הפחים כאולמה הביתי של הפועל חולון.
היסטוריה

אירוע הספורט הראשון שאירח האולם במועד פתיחתו היה משחק האולסטאר השנתי (המשחק בין קבוצת כוכבי כדורסל מקומיים לשחקנים זרים) כוכבי ליגת העל בכדורסל בעונת 2015/2014 שהתקיים ב-3 במרץ 2015. במאי 2015 אירח האולם את תחרות ה"גרנד פרי" בהתעמלות אמנותית המתקיימת מדי שנה בחולון ועברה להתקיים בהיכל החדש.
 משחקה הרשמי הראשון של הפועל חולון באולם נערך בספטמבר 2015 במסגרת גביע וינר, והחל מאוקטובר אותה שנה מארחת הקבוצה את משחקיה הביתיים במסגרת ליגת העל בכדורסל באולם.
בחודש יוני 2016 אירח ההיכל את אליפות אירופה בהתעמלות אמנותית.
בחודש מרץ 2017 התקיים בהיכל אירוע הגמר של אליפות הסייבר הישראלית.
בחודש אוקטובר 2017 אירח האולם את משחקי גביע וינר. גם בספטמבר 2019 אירח את משחקי חצאי הגמר וגמר גביע וינר וצפוי לארחם גם בספטמבר 2024.
ב-6 בינואר 2018 התקיים באולם טקס הנצחה לשתי דמויות עבר היסטוריות של המועדון הפועל חולון ובמסגרתו הוענקו לשני היציעים המרכזיים בהיכל את הכינויים יציע מיכה שמבן, ע"ש מייסד המועדון ב-1947 (הלך לעולמו ב-7 בינואר 2013) ויציע עופר אשד אחד משחקני הקבוצה הגדולים בעבר (הלך לעולמו ב-23 ביוני 2007).
ב-13 ביולי 2019 שודר מהאולם בשידור חי בערוץ 13, גמר הישרדות VIP עונה 2.
בחודש נובמבר 2019 האולם אירח את אליפות אירופה בהתעמלות אקרובטית, ואת מופע הפרימיירה של להקות המחול הייצוגיות "הורה רעים חולון" - "אחישראלי" (בשיתוף האמנים רוני דלומי, הראל סקעת ועדי כהן).
גלריה

היכל טוטו חולון, נובמבר 2015
היכל טוטו חולון, פברואר 2015
היכל טוטו חולון, פברואר 2015
משחקה הרשמי הראשון של הפועל חולון בהיכל. המשחק נערך במסגרת גביע וינר נגד מכבי ראשון לציון, בספטמבר 2015
הערות שוליים

↑  דין אלמס, ‏העבודות להקמת האולם החדש בחולון יוצאות לדרך, באתר ‏מאקו‏, 30 בנובמבר 2011
אלעזר שטורם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בן 78 בערך) בני ברק, ישראל
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  ישיבה
 מקצוע:  מורה, לוביסט, מנחה טלוויזיה
 מעסיק:  ערוץ 33, ערוץ 1, ערוץ TOV, ערוץ 14
 תפקיד:  יו"ר עמותת "אמנות לעם"
 צאצאים:  נועם, איתמר
 מספר צאצאים:  2
 
אלעזר שטורם (נולד ב-1947) הוא איש תקשורת ומנחה טלוויזיה ישראלי. מנחה ראשי בערוץ TOV אקטואליה יהודית, הקים את עמותת "שורשים" וכיהן כיו"ר עמותת "אמנות לעם".
ביוגרפיה

אלעזר שטורם נולד למשפחה חרדית בשנת 1947 בעיר בני ברק שבישראל. אביו היה ממוצא מזרח אירופי, וסבו היה ניצול מחנה הריכוז דכאו. עד כיתה ג' למד בתלמוד תורה "רבי עקיבא" בבני ברק, ולאחר מכן למד שנתיים בתלמוד תורה, ובסופם חזר ל"רבי עקיבא". כשהגיע לגיל 13 עבר ללמוד בישיבת קול תורה שבירושלים. באותה תקופה התקרב אביו לתנועת החסידות והפך לחסיד האדמו"ר מקרטשעניף.
כשהיה בן 18, לאחר חמש שנים בישיבה, שידך האדמו"ר מקרטשניף את בת דודתו השנייה עם אלעזר שטורם. השניים התחתנו בחתונה חסידית, והתגרשו לאחר חצי שנה. את שירותו הצבאי בצה"ל עשה שטורם בתור מורה חייל ביישובי הפריפריה, שם נחשף לראשונה ובאופן אינטנסיבי לעולם החילוני. בגיל 19 הוסמך לרבנות.
הוא שימש כמורה בבית ספר יסודי של החינוך העצמאי בראש העין ולאחר מלחמת ששת הימים עבר ללמד בבית ספר דתי בעיר טבריה. לאחר מכן עבר לשמש כמורה לתלמוד בבית ספר דתי בקריית שמונה, משם עבר ללמד תלמוד בבית ספר חילוני עיוני בצפת.
בשנתיים שבהן שהה בצפת, הקים יחד עם הווטרינר המקומי את בית היין והגבינות הראשון בישראל. לאחר שעזב את צפת עבר להתגורר בתל אביב תוך שהוא משמש מורה בבית ספר עירוני ה' בחיפה. לאחר תקופה עבר לעיר ירושלים, שם הקים יחד עם הרב מנחם הכהן את מדרשת ספיר ללימודים יהודיים בעיר העתיקה של ירושלים. לאחר שש שנות עבודה משותפת, שטורם נאלץ לעזוב את המדרשה בעקבות סכסוך אישי עם מנחם כהן.
לאחר עזיבתו החל לקדם את רעיון הקמת מכון ללימודים יהודיים, ובעידודו של מנהל המחלקה לחינוך מבוגרים במשרד החינוך, אברהם צביון, הקים שטורם בשנת 1979 את עמותת "שורשים" אשר קיימה סדרות של הרצאות, סמינרים וימי עיון על יהדות. לאחר שניהל את העמותה במשך 21 שנים הוא פרש ממנה בעקבות עניינים כספיים.
לאחר שהתיידד עם מנכ"ל ערוץ 33 ורשות השידור הישראלית יוסף בראל הפך שטורם ללוביסט בכנסת ישראל על מנת לקדם את האינטרסים של ערוץ 33 ורשות השידור. בנוסף, שטורם כיהן כמנכ"ל חברת מגה טי.וי.
בשנת 1982 החל את עבודתו בעמותת "אמנות לעם" שמטרתה להביא פעילות תרבותית לפריפריה בישראל. בשנת 1998 הוציא יחד עם יזהר הס, חברו לעמותת שורשים, את הספר "שאלות על אלוהים: דיאלוגים". בשנת 1999 מונה ליו"ר ההנהלה הציבורית של העמותה וב-2005 הפך ליו"ר העמותה. ביולי 2007 הודיעו שטורם ומנכ"ל העמותה, גדעון שירין, על התפטרותם, בעקבות מצוקה תקציבית אליה נקלעה העמותה עקב עצירת העברת כספי התמיכה המגיעים אליה מן משרד התרבות והספורט.
בשנת 2023 כיהן כאחראי התוכן של "עד הבית", פרויקט של החברה העירונית לתרבות ופנאי אשדוד,  במסגרתה התאפשר לתושבי העיר לארח בביתם הפרטי מומחים בעלי שם להרצאות ומפגשים אישיים, ואמנים להופעות אינטימיות בחינם.
ביוגרפיה > בטלוויזיה

שטורם הנחה תוכניות טלוויזיה שונות, בהן "אכפת לי" בין השנים 1993-1994, "שבת שלום", "הלילה החמישי", התוכניות "נקודות עימות" ו"החצר האחורית" בערוץ 33, "הנאשם מת מזמן" בערוץ 1, "הרב והפרופסור" בערוץ אורות ומנחה תוכניות אקטואליות ובעיקר ביטחוניות בערוץ TOV אקטואליה יהודית. בשנת 2004 שימש כיועץ לפרקי המסורת והדת של כאן 11.
חיים אישיים

לשטורם ארבעה אחים. לאחר שהתגרש מאשתו ששודכה לו, התחתן פעמיים בחתונה חילונית, מהם יש לו בן - איתמר ובת - נועם. בתו נועם נולדה בשנת 1979. שטורם מאז גיל 18 לא היה בקשר עם אביו עד למותו, ועבר לגור עם אמו תקופה לפני שנפטרה מסרטן.
דעותיו

לאחר שיצא בשאלה הכריז שטורם כי הוא איננו יהודי, משום שלטענתו, יהדות היא דת, ולכן אם הוא אינו דתי הוא גם איננו יהודי. הוא הצהיר כי מה שבסופו של דבר השאיר אותו ביהדות היו עיסוקיו המקצועיים בתחומי היהדות. הוא מחשיב עצמו ציוני והושפע מהוגה הדעות ישעיהו ליבוביץ והתבטא עליו בתור "מורי ורבי". הוא טען כי העולם היהודי שלו לא יכול לסבול את הפוסטמודרניזם, בו אין הבדל מובחן בין טוב ורע.
דעותיו > יחסו ליהדות החרדית

על פי שטורם, הבסיס של התעסקות היהדות החרדית ביהדות היא העובדה שיש להם מונופול על היהדות. הוא אמר כי היהדות איננה שלהם וכי יש להפקיע אותה מידיהם. הוא הרבה לבקר גם את ההנהגה החרדית:
המנהיגות החרדית נכשלת את הכישלון ההיסטורי הכי גדול של העם היהודי. כישלון גדול יותר מבר כוכבא. זוהי קבוצת מנהיגות שסוחבת איתה רגשי אשם איומים. היא מוכרחה להמשיך להתקוטט. בתת מודע לא רוצים החרדים במדינת ישראל. חוגי אגודת ישראל רוצים להרע את איכות החיים במדינה. כשמשהו פה רע, כשמשהו לא הולך או נדפק, אצלם יש קולות צהלה ושמחה.
דעותיו > יחסו לתנועת החסידות

למרות שאביו הפך לחסיד, שטורם אמר כי מאז ומעולם ראה עצמו כ"מתנגד", וציין כי לא אהב את העובדה שבני אדם זקוקים למתווך בכל מה שקשור בהוויה הדתית שלהם. הוא אף התבטא כי "החסידות הפכה להיות הקתוליות בהתגלמותה, אדם אחד עובד עבור אחר".
הוא טען כי לחצרות החסידות בימינו כמעט אין קשר לחסידות המקורית וכי אין בהם כל התגלות טוב למעט חסידות חב"ד, בה לטענתו קיימת דאגה אמיתית לקיומו של העם היהודי. הוא ציין כי "ללמוד את הרב'ה, שלומד את רש"י - זו בשבילי הייתה התגלות". שטורם כתב כי למרות הפער העמוק בין שניהם, בין ליבוביץ' ומנחם מנדל שניאורסון שררה קירבה עיונית רבה.
דעותיו > דעותיו הפוליטיות

הצהיר שבחר באהוד אולמרט, אותו כינה פרגמטיסט. בנוסף, הוא טען כי נעשה לשר אריה דרעי עוול במשפטו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  דניאל דור, כוס חמישית של שטורם, כל העיר, גיליון 398, ירושלים, ישראל, 25 אפריל 1986⁩, עמ' 19
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  ציפי שוחט, השריף, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2005
↑   אלעזר שטרום פרשת בלק, סרטון בערוץ "ארגון יוצאי מרכז אירופה", באתר יוטיוב (אורך: 01:26:13)
↑  TOV אקטואליה יהודית (2024-06-29), "אני אחטוף על זה צעקות": אלעזר שטורם לא מצליח להתאפק ואומר לאיריס חיים את מה שהוא חושב, נבדק ב-2024-06-30
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17  יעל אדמוני, התפקר, חדשות, גיליון 989, 5 ביוני 1987⁩, עמ' 55
1 2 3 4 5 6 7  אלעזר שטורם, באתר ביתן
1 2 3 4 5 6 7  ליאת רון, ‏פורטפוליו / אלעזר שטורם, באתר גלובס, 6 בספטמבר 2006
1 2 3  מרב יודילוביץ', התפטרו מנכ"ל ויו"ר הנהלת אמנות לעם, באתר ynet, 24 ביולי 2007
↑  שאלות על אלוהים, באתר הספרייה הלאומית
↑  ynet, מיזם באשדוד: הרצאות והופעות בבתים פרטיים, באתר ynet, 17 במאי 2023
↑  אכפת לי (1991-1994), באתר אישים
↑  יגאל מוסקו, שידורים, כל העיר, גיליון 617, 29 יוני 1990⁩, עמ' 28
↑  רשת ב' - הלילה החמישי, מעריב, 15 בינואר 1988
↑  הנאשם מת מזמן בערוץ הראשון, באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2004
↑  הנאשם מת מזמן, באתר כאן ארכיון
↑  הרב והפרופסור מסכימים: אין אלוהים, באתר ynet, 24 בינואר 2012
↑  אלעזר שטורם בווידוי אישי: "כשחדלתי לקיים מצוות הכרזתי שאינני יהודי" - TOV אקטואליה יהודית, באתר TOV אקטואליה יהודית, ‏7 במאי 2023
↑  ניב זך, אפעס טלוויזיה, באתר nrg‏, 28 בנובמבר 2004
↑  יעל אדמוני, התפקר, חדשות, גיליון 989, 5 ביוני 1987⁩, עמ' 53
1 2   הוידוי העצוב של אלעזר שטורם, סרטון בערוץ "TOV אקטואליה יהודית", באתר יוטיוב (אורך: 09:24)
1 2   אלעזר שטורם, להבין את הרבי מלובביץ', באתר הארץ, 20 באוגוסט 2015
↑   הרב עדין שטיינזלץ זצ"ל - הקשר עם פרופ' ישעיהו ליבוביץ' ז"ל, סרטון בערוץ "יובל אלנקווה", באתר יוטיוב (אורך: 02:05)
1 2   באמצע השידור: הרב זאגא ושטורם גלשו לשיחת נפש מרתקת - צפו בווידוי של אלעזר ובהצעה המפתיעה שקיבל, סרטון בערוץ "TOV אקטואליה יהודית", באתר יוטיוב (אורך: 15:22)
לינדמן (להקה)

| --- | --- |

לינדמן בהיכל טוטו חולון, ינואר 2022
 מקום הקמה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 סוגה:  אינדסטריאל מטאל
 שפה מועדפת:  אנגלית, גרמנית
 חברת תקליטים:  האחים וורנר רקורדס 
 https://lindemann.band/
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 טיל לינדמן -שירה   אמלי רובידיך (Emily Ruvidich)  -גיטרה  ג'ס פייג' (Jes Paige) -גיטרה   אסי סלייד (Acey Slade) -בס   סנדי ביצ'ס  (Sandy Beaches) - תופים
 חברים לשעבר
 פיטר טגטרן - גיטרה
 
לִינְדֶמַן (Lindemann) היא פרויקט סולו של טיל לינדמן, המוכר בעיקר כסולן להקת רמשטיין. הפרויקט התחיל כסופרגרופ גרמני-שוודי שהורכב מטיל לינדמן ופיטר טגטרן הנגן של להקת Hypocrisy והפרויקט Pain(אנ'). הלהקה החלה לפעול בשנת 2013 ובהמשך טגרטן פרש מהרכב.
היסטוריה

לינדמן וטרטגן נפגשו לראשונה בתחילת שנות ה-2000 בפאב בסטוקהולם לאחר שחברי להקת Clawfinger הכירו ביניהם. בשנת 2013 הגיע לינדמן עם להקת רמשטיין להופעה בשוודיה. הוא הזמין את טרטגן וסיפר לו על רצונו ליצור ביחד. בתחילה חשבו השניים ליצור שיר או שניים משותפים, אך טרטגן חש שזה "טוב מידי" ורצה להמשיך ליצור ביחד. ב-28 במאי 2015 הוציאה הלהקה את סינגל הבכורה שלה "Praise Abort". שלושה שבועות לאחר מכן יצא האלבום הבכורה "Skills in Pills".
בשנת 2018 יצרו השניים מוזיקה לגרסה של ההצגה "הנזל וגרטל" בה השתתף לינדמן כשחקן. בספטמבר אותה שנה הכריזו השניים על מסע הופעות ברוסיה, אוקראינה וקזחסטן לקידום הספר "Messer" שנכתב על ידי לינדמן.
בספטמבר 2019 יצא לאור הסינגל "Steh auf", שהיה השיר הראשון מתוך האלבום השני של הלהקה "F & M". ב-1 בנובמבר יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Knebel", שעורר סערה סביב הווידאו קליפ שליווה אותו ושהכיל תכנים מיניים וקיצוניים. האלבום יצא ב-22 בנובמבר ובניגוד לאלבום הראשון, בו היו השירים בשפה האנגלית, באלבום זה השירים הם בגרמנית.
הלהקה הכריזה על סיבוב הופעות שצפוי היה להתקיים במהלך שנת 2020, אך נדחה בסופו של דבר עקב מגפת הקורונה.
ב-2021 הודיע טגטרן על סיום שיתוף הפעולה בינו לבין לינדמן, אשר ממשיך להופיע עם נגנים אחרים. בינואר 2022 הופיע לינדמן עם הרכב חדש בהיכל טוטו חולון.
רשימת אלבומים > אלבומי אולפן

| אלבום | פרטים | מיקום שיא במצעדים> גרמניה  | מיקום שיא במצעדים> אוסטרליה  | מיקום שיא במצעדים> אוסטריה  | מיקום שיא במצעדים> בלגיה (פלנדריה)  | מיקום שיא במצעדים> בלגיה (ולוניה)  | מיקום שיא במצעדים> פינלנד  | מיקום שיא במצעדים> צרפת  | מיקום שיא במצעדים> הולנד  | מיקום שיא במצעדים> נורווגיה  | מיקום שיא במצעדים> שוודיה  | מיקום שיא במצעדים> שווייץ  | מיקום שיא במצעדים> בריטניה  | מיקום שיא במצעדים> ארצות הברית  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Skills in Pills |  יציאה: 19 ביוני 2015  חברה: וורנר מרכז אירופה | 1 | 17 | 3 | 17 | 19 | 1 | 16 | 6 | 9 | 27 | 2 | 35 | 144 |
| F & M |  יציאה: 22 בנובמבר 2019  חברה: יוניברסל/ורטיגו ברלין | 1 | — | 3 | 9 | 25 | 5  | 38  | 18 | 20  | 23  | 3 | 85 | — |
רשימת אלבומים > אלבומי הופעה

| שם | פרטי האלבום | מיקום שיא במצעדים> גרמניה | מיקום שיא במצעדים> הולנד  | מיקום שיא במצעדים> בלגיה (פלנדריה)  | מיקום שיא במצעדים> בלגיה (ולוניה)  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Live in Moscow |  יציאה: 21 במאי 2021  חברה: יוניברסל/ורטיגו ברלין | 2 | 39 | 9 | 7 |
הערות שוליים

↑  Peter Tägtgren On Lindemann: “It’s A Party Album”, bloody-disgusting, 27 May 2015
↑  "Discographie von Lindemann". GfK Entertainment. נבדק ב-20 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Discography Till Lindemann". Australian-charts.com. נבדק ב-30 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Longplay-Chartverfolgung". Musicline.de (בגרמנית). PHONONET GmbH. נבדק ב-30 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Discografie Till Lindemann". Ultratop.be. Hung Medien. נבדק ב-28 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Discographie Till Lindemann". Ultratop.be. Hung Medien. נבדק ב-28 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Discography Till Lindemann". Finnishcharts.com. Hung Medien. נבדק ב-28 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Discography Till Lindemann". Lescharts.com. Hung Medien. נבדק ב-4 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Discografie Till Lindemann". Dutchcharts.nl (בהולנדית). נבדק ב-30 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Discography Till Lindemann". Norwegiancharts.com. Hung Medien. נבדק ב-28 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Discography Till Lindemann". Swedishcharts.com. Hung Medien. נבדק ב-28 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Longplay-Chartverfolgung". Swisscharts.com (בגרמנית). PHONONET GmbH. אורכב מ-המקור ב-8 ביולי 2015. נבדק ב-30 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "LINDEMANN". Officialcharts.com. Official Charts Company. נבדק ב-30 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rammstein - Billboard 200". Billboard. נבדק ב-20 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.ifpi.fi/lista/albumit/2019/48/
↑  "Top Albums (Week 48, 2019)" (בצרפתית). Syndicat National de l'Édition Phonographique. נבדק ב-3 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "VG-lista – Topp 40 Album uke 48, 2019". VG-lista. נבדק ב-30 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Veckolista Album, vecka 48". Sverigetopplistan. נבדק ב-30 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7049 3525  MusicBrainz: cc9060e4-ad8a-4b28-a19c-3ec6c93f8236  NKC: xx0258652
דגל

ערך זה עוסק בפיסת בד שמשמשת בדרך כלל לסימון, לאיתות או לזיהוי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דגל ישראל
דגל דנמרק, ה"דאנברואו", הוא דגל המדינה העתיק ביותר
דגל הממלכה המאוחדת, אחד מדגלי הלאום המזוהים ביותר בעולם
מפה של דגלי העולם
דגל הוא פיסת בד המתנופפת על עמוד או תורן, בדרך כלל לסימון, לאיתות, או לזיהוי.
השימוש בדגלים החל בשדות קרב עתיקים לשם תיאום וקישור בין יחידות ובמרוצת הזמן שוכללו לכלי איתות וזיהוי, במיוחד באזורים בהם היה קושי בתקשורת (לדוגמה, הסביבה הימית בה נעשה שימוש בסמפור).
הדגל הלאומי הוא סמל חשוב ביותר ועשוי לשמש ליצירת מוקד הזדהות וגאווה בקרב אלה המניפים אותו. שימוש זה בדגלים גדל בעקבות עליית הלאומיות כביטוי לפטריוטיות. הדגלים הלאומיים עשויים לעורר אסוציאציות צבאיות עקב מקורם והשימוש הצבאי הנרחב בהם. הדגל הלאומי הקדום ביותר שעדיין נמצא בשימוש הוא דגל דנמרק, שקיימות עדויות לשימוש בו עוד במאה ה-13.
משהחלו מדינות לאום להקים ציים ימיים גדולים במאה ה-15 נוצר הצורך לזהות בים, ממרחק ניכר, לאיזו מדינה שייכת הספינה. צורך זה הוביל ליצירת דגלים גדולים יחסית, בצבעים חדים וברורים ובעלי צורה גרפית חדה (במקום סמלי האבירים ופסי-הבד של ימי הביניים).
מחקר של דגלים מכונה "וקסילולוגיה", מהמילה הלטינית VEXILLUM שמשמעותה "דגל" או "כרזה".