stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנג'לו סקולה
הערות שוליים

1 2 3 4  "Scholarly Venice cardinal intent on raising church's profile". Catholic News Service (via AmericanCatholic.org). 1 באפריל 2005. אורכב מהמקור ב-27 בספטמבר 2015. נבדק ב-27 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  Vecchi, Gian Guido (28 ביוני 2011). "Severino: "È stato mio allievo. Da laico gli ho dato 30 e lode"". Il Corriere della Sera (באיטלקית). Milan. ארכיון מ-29 ביוני 2011. נבדק ב-17 ביוני 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Rinuncia e Nomine, 28.06.2011" (הודעה לעיתונות) (באיטלקית). Holy See Press Office. 28 ביוני 2011. נבדק ב-10 באפריל 2019. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  O'Connell, Gerard (7 ביולי 2017). "Pope Francis accepts Scola's resignation, appoints native son Delpini to Milan". America. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Card. Scola in Moscow, ecumenism grows from encounter between the faithful". Asia News. 11 בנובמבר 2013. נבדק ב-4 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cardinal Scola: Communion for the remarried contradicts Church teaching". Catholic Herald (באנגלית אמריקאית). 6 בספטמבר 2018. נבדק ב-15 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vigorelli, Ilaria (1 בנובמבר 2014). "Scola-Severino, la morte non è un optional" (באיטלקית). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "La morte contesa: Scola e Severino in dialogo" (באיטלקית). 20 במרץ 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273737405171  PLWABN: 9810644830905606  BNE: XX832863  BnF: cb120300420 (data)  CiNii: DA12816831  GND: 129473766  ICCU: RAVV063002  ISNI: 0000 0001 1022 4217  LCCN: n82142922  NKC: xx0121320  NLK: KAC200712895  NTA: 090686853  SUDOC: 028471601  VcBA: 495/78970  VIAF: 22157098   WorldCat (עם VIAF): 22157098
ז'ו דסאן

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1938 ניו יורק
 פטירה:  20 באוגוסט 1980 (בגיל 41) טהיטי
 שם לידה:  ז'וזף אירה דסאן
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1964–1980 (כ־16 שנים) 
 מקום לימודים:  הקולג' לספרות, מדע ואמנות של אוניברסיטת מישיגן 
 סוגה:  שאנסון 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  צרפתית, אנגלית אמריקאית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, אקורדיון, בנג'ו, פסנתר, כינור, helicon 
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, RCA רקורדס, קולומביה רקורדס, CBS Disques 
 צאצאים:  Julien Dassin 
 פרופיל ב-IMDb
 
ז'וזף אירה דסאן (בלועזית: Joseph Ira Dassin;‏ 5 בנובמבר 1938, ניו יורק – 20 באוגוסט 1980, טהיטי), שנודע בשם ז'ו דסאן (Joe Dassin), היה זמר ושחקן יהודי-צרפתי-אמריקאי.
קורות חיים

ז'ו דסאן נולד לז'ול דאסן, במאי אמריקאי של סרטים אפלים ממוצא יהודי מזרח אירופי, וביאטריס לאונר, כנרת יהודייה ממוצא אוסטרי, בוגרת בית הספר היוקרתי למוזיקה ג'וליארד. דסאן התחיל את חייו בניו יורק ובלוס אנג'לס, אך לאחר שאביו היה קורבן למקארתיזם החלו הוא ומשפחתו לנדוד ממקום למקום באירופה.
לאחר לימודיו בבית הספר הלאומי של ז'נבה ובפנימיית לה רוסי בשווייץ שב דסאן לארצות הברית כדי ללמוד באוניברסיטת מישיגן שבאן ארבור. הוא סיים תואר ראשון ושני באנתרופולוגיה. אחרי הקולג' חזר דסאן לצרפת, הוא עבד בתחנת רדיו והחל להקליט את שיריו.
בתחילת שנות ה-70 היו שיריו מפורסמים בכל צרפת, ודסאן הפך לדמות ידועה בצרפת. דסאן שלט בשפות רבות והקליט שירים בגרמנית, בספרדית, באיטלקית וביוונית, וכמובן גם בצרפתית ובאנגלית. כמעט רוב שיריו התאפיינו בסנטימנטליות רבה, וקולו היה בדרך כלל רגיש ונוגה. דסאן כתב את המילים לחלק משיריו. בין שיריו הבולטים: "קיץ אינדיאני", "ואילו לא היית קיימת", ""אילו קראו לך עצבות" ו"שאנז אליזה".
הוא שיחק במספר סרטים ביניהם טופקאפי (1964) והמלחמה על השלום בבימויו של אביו.
ב-18 בינואר 1966 נישא דסאן למריסה מסיירה בפריז. בנם היחיד נולד ב-12 בספטמבר 1972, ומת חמישה ימים לאחר מכן. בעקבות המקרה נפגעו יחסיהם של ז'ו ומריסה, והם התגרשו בשנת 1977.
ב-14 בינואר 1978 נישא דסאן לקריסטין דלבו (Delvaux). לזוג נולדו שני בנים, ג'וליאן וג'ונתן, גם הם בבגרותם הלכו בדרכו של אביהם והם זמרים. ז'ו דסאן מת מהתקף לב בזמן חופשה באי טהיטי ב-20 באוגוסט 1980, ונקבר ב"בית עולם", החלקה היהודית בבית הקברות "הוליווד לעד" (Hollywood Forever Cemetery) שבהוליווד. אלמנתו קריסטין נפטרה בדצמבר 1995.
דיסקוגרפיה

Je change un peu de vent - 1964
A New York - 1966
Les deux mondes de Joe Dassin - 1967
Les Champs-Élysées - 1969
La fleur aux dents - 1970
Elle était oh!... - 1971
Joe - 1972
chansons nouvelles - 1973
Si tu t'appelles Mélancolie - 1974
A l'Olympia - 1974
Le costume blanc - 1975
Le Jardin du Luxembourg - 1976
Les femmes de ma vie - 1978
ans déjà - 1979
1979 -Salut
Blue country (English version: Home made ice cream) - 1979
I've got a thing 197p
Little Italy - 1982
תזונה ים תיכונית

התזונה הים תיכונית הוא אורח חיים תזונתי שמבוסס באופן כללי על דפוסי התזונה הוותיקים במדינות אגן הים התיכון, ובמיוחד באיטליה, יוון וספרד. התזונה הים תיכונית ידועה כאפשרות מומלצת לצריכת תזונה בריאה.
המשותף לדפוסי התזונה באזורים הללו הוא צריכה גבוהה יחסית של שמן זית, קטניות, דגנים לא מזוקקים, פירות, ירקות, צריכה בינונית עד גבוהה של דגים, צריכה מתונה של מוצרי חלב (בעיקר גבינה ויוגורט), וצריכה נמוכה יחסית של בשר, מה שהופך את הדיאטה לדלה בשומן רווי ועשירה בפחמימות וסיבים תזונתיים. היין האדום נפוץ גם הוא בתזונה הים תיכונית אך בכמויות מתונות.
בעוד שספרו החדשני של הרופא האמריקאי אנסל קיז אודות התזונה הים תיכונית יצא לראשונה לשווקים עוד במהלך 1945, התזונה הים תיכונית הפכה פופולרית במערב רק במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.
ישנן עדויות לכך שהתזונה הים תיכונית מורידה את הסיכון לחלות במחלות לב וכמו גם את הסיכון למוות מוקדם. איגוד הלב האמריקני ואיגוד הסוכרת האמריקנים ממליצים על התזונה הים תיכונית כדרך להפחית את הסיכון לחלות במחלות לב, וכדרך להפחית את הסיכון לחלות בסוכרת מסוג 2. התזונה הים תיכונית הוכחה כיעילה בסיוע לאנשים עם השמנת יתר חולנית לרדת במשקל.
ראו גם

פירמידת המזון של הדיאטה הים תיכונית
המטבח האיטלקי
המטבח היווני
המטבח הספרדי
הערות שוליים

↑  Van Horn, L; Carson, JA; Appel, LJ; Burke, LE; Economos, C; Karmally, W; Lancaster, K; Lichtenstein, AH; Johnson, RK; Thomas, RJ; Vos, M; Wylie-Rosett, J; Kris-Etherton, P; American Heart Association Nutrition Committee of the Council on Lifestyle and Cardiometabolic Health; Council on Cardiovascular Disease in the Young; Council on Cardiovascular and Stroke Nursing; Council on Clinical Cardiology; and Stroke Council (29 בנובמבר 2016). "Recommended Dietary Pattern to Achieve Adherence to the American Heart Association/American College of Cardiology (AHA/ACC) Guidelines: A Scientific Statement From the American Heart Association". Circulation. 134 (22): e505–e529. doi:10.1161/CIR.0000000000000462. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Evert, Alison B.; Dennison, Michelle; Gardner, Christopher D.; Garvey, W. Timothy; Lau, Ka Hei Karen; MacLeod, Janice; Mitri, Joanna; Pereira, Raquel F.; Rawlings, Kelly; Robinson, Shamera; Saslow, Laura; Uelmen, Sacha; Urbanski, Patricia B.; Yancy, William S. (במאי 2019). "Nutrition Therapy for Adults With Diabetes or Prediabetes: A Consensus Report". Diabetes Care (Professional society guidelines). 42 (5): 731–754. doi:10.2337/dci19-0014. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  American Diabetes Association (בינואר 2019). "5. Lifestyle Management: Standards of Medical Care in Diabetes-2019". Diabetes Care. 42 (Suppl 1): S46–S60. doi:10.2337/dc19-S005. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Pallazola, Vincent A.; Davis, Dorothy M.; Whelton, Seamus P.; Cardoso, Rhanderson; Latina, Jacqueline M.; Michos, Erin D.; Sarkar, Sudipa; Blumenthal, Roger S.; Arnett, Donna K.; Stone, Neil J.; Welty, Francine K. (2019). "A Clinician's Guide to Healthy Eating for Cardiovascular Disease Prevention". Mayo Clinic Proceedings: Innovations, Quality & Outcomes. 3 (3): 251–267. doi:10.1016/j.mayocpiqo.2019.05.001. ISSN 2542-4548.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547959205171  GND: 7509317-0  LCCN: sh2009123353  LNB: 000332555 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כורדיסטן הסורית

| --- | --- |
דגל כורדיסטן הסוריתדגל כורדיסטן הסורית
 מדינה:  סוריה סוריה
 מושל:  הדיה יוסף (נשיאה שותפה) מנסור סלום (נשיא שותף)
 רשות מחוקקת:  המועצה הדמוקרטית הסורית 
 בירת החבל האוטונומי:  קמישלי
 שפה רשמית:  כורדית, ערבית, סורית
 תאריך ייסוד:  2013
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל האוטונומי:  2,000,000 (2018)
 קואורדינטות:  37°03′N 41°15′E﻿ / ﻿37.05°N 41.25°E﻿ / 37.05; 41.25 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מיקומה של כורדיסטן הסורית (2014)   (למפת רוז'אבה מוגדלת) קמישלי אל-חסכה תל אבייד כובאני טורקיה עיראקכורדיסטן הסורית(למפת רוז'אבה רגילה) קמישלי אל-חסכה תל אבייד כובאני טורקיה עיראקכורדיסטן הסורית tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
2014
2015
2016
המנהל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה, הידוע גם בשמות כורדיסטן הסורית, צפון ומזרח סוריה או רוז'אבה (בכורדית: Rojavayê Kurdistanê, "מערב כורדיסטן") הוא חבל אוטונומי רב-לאומי בצפון ומזרח סוריה, שהכריז אוטונומיה חד-צדדית בשנת 2013 במהלך מלחמת האזרחים בסוריה. בצפון ומזרח סוריה חיים זה לצד זה כורדים, ערבים, אשורים, טורקמנים ובני עמים נוספים.
ראשי הוועד הפועל המרכז את פעולות שלושת הקנטונים של החבל האוטונומי הם הדיה יוסיף (נשיאה שותפה ממוצא כורדי) ומנסור סלום (נשיא שותף ממוצא ערבי סוני). הארגון הפוליטי העיקרי שהוביל את המהלך של הכרזת אוטונומיה וכינון שלטון עצמאי הוא המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה (PYD), שמזוהה עם כורדים סוציאליסטים, בראשותם של סאלח מוסלים מוחמד ויושבת-הראש השותפה אסיה עבדאללה.
הכרה

החבל האוטונומי מוכר בידי כורדיסטן העיראקית והוכר במידה חלקית בידי משטר אסד, שראה בו אמצעי חצי-רשמי למאבק נגד המדינה האסלאמית (דאעש) וקיים עמו הבנות הפסקת אש. גם ארצות הברית וחלק ממדינות אירופה מכירות חלקית בישות זו, מנהלות איתו קשרים ומספקות ציוד ללחימה נגד דאעש. טורקיה מתנגדת נחרצת לקיום האוטונומיה הכורדית בסוריה עקב הקשר הלא רשמי בין המפלגה הדמוקרטית המאוחדת לבין מפלגת הפועלים של כורדיסטן שנלחמה שנים רבות נגד טורקיה.
מנגד מדינות ערב שתומכות באופוזיציה הסורית מסתייגות מהאוטונומיה הכורדית עקב חשש מבדלנות וקשריה העקיפים עם המשטר של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד. במארס 2016, עם התגברות הקרבות בסוריה, הכריזה רוז'אבה על ייסוד פדרציה עצמאית והתנתקות מממשל סוריה, אך עדיין לא ברור מה יעלה בגורל הכרזה זו[דרוש מקור]
המינהל העצמי

חבל רוג'בה איננו מדינה, והקו האידאולוגי אותו מובילה מפלגת ה-PYD המושפעת מהגותו של עבדוללה אג'לאן הוא של התנגדות למבנה המדינתי באמצעות המבנה שכונה על ידו 'דמוקרטיה קונפדרטיבית' ועומדת בראש קואליציית מפלגות המכונה 'התנועה לחברה דמוקרטית' (Tevgera Civaka Demokratîk - TEV-DEM) שהיא הכוח המוביל את מנגנוני המינהל העצמי. המבנה הדמוקרטי של המינהל העצמי הוא רב שכבתי, ומטרתו לקדם זרימת רעיונות והחלטות מלמטה למעלה, וחזרה אל השטח, וזאת על פי מעין חוקה שמהווה את המסמך המכונן של התנועה - 'החוזה החברתי של רוג'בה', שנחתם בינואר 2014. היחידה הקטנה ביותר שלה הן למעלה מ-4000 'קומונות' קטנות המייצגות רחוב או כפר קטן, השולחות נציגים ל'בית-עם' (Mala Gel) שכונתי או אזורי. בתי העם שולחים נציגיהם למועצה רחבה יותר ברמה העירונית, אשר בתורן – שולחות נציגים למועצת הקנטון. האוטונומיה כולה כוללת שלושה קנטונים (כובאני, עפרין וג'זירה), בכל אחד מהם מועצה בת 22 'שרים' הבוחרת שני יושבי ראש – גבר ואישה. לשלושת הקנטונים גוף מתאם המכונה Kordînasyon. מועצות הקנטונים גם מבקרות את החלטות והתנהלות המועצות הקטנות יותר הנכללות בתוכן, בהתאם ל'החוזה החברתי'.
רקע

האוכלוסייה הכורדית במזרח התיכון מחולקת בין מספר מדינות שונות, שבכל אחת מהן הם מיעוט. כורדים רבים לחמו למען עצמאות או אוטונומיה, אך לא הייתה כל תמיכה מצד הממשלות האזוריות או מכוחות חיצוניים לשינויים בגבולות האזוריים. האוטונומיה הכורדית בסוריה לצד האוטונומיה הכורדית בצפון עיראק הם ההישגים המשמעותיים ביותר של האומה הכורדית לבדלנות.
אחרי כיבוש סינג'אר, טבח היזידים ושביית למעלה מ-7,000 נשים יזידיות כשפחות מין, עברו כוחות המדינה האסלאמית (דאעש) בספטמבר 2014 למתקפה על העיר כובאני, כבשו אותה ב-2 באוקטובר 2014 ובנוסף כבשו חלק גדול מהכפרים של המחוז המיושבים על ידי כורדים. ההתנגדות החזקה ביותר לכוחות המדינה האיסלאמית הייתה מצד תנועת הפועלות הכורדית (המפלגה הדמוקרטית המאוחדת- PYD) שהצליחו לכבוש חזרה את כובאני בינואר 2015. מאז דעיכת המדינה האיסלאמית, האיום העיקרי על קיומה של רוג'בה הוא הצבא הטורקי, אשר פלש לשטחה מספר פעמים במסגרת הסכסוך הכורדי-טורקי. בשנת 2018 כבשה טורקיה את העיר עפרין שבמערב רוג'בה (מבצע ענף זית).
גאוגרפיה ודמוגרפיה

חבל כורדיסטן הסורית משתרע על פני צפון סוריה והוא כולל פדרציה של שלושה אזורים אוטונומיים - קנטון כובאני וקנטון עפרין (חופפים חלקים ממחוז חלב הסורי לשעבר) וקנטון ג'זירה (החופף את מחוז אל-חסכה לשעבר); כמו כן, המיליציה של הממשל הכורדי האוטונומי למעשה שולטת על חלק צפוני של מחוז א-רקה הסורי החל מיוני 2015. רוב תושביו של חבל כורדיסטן הסורית הם כורדים (לרוב חילונים או מוסלמים מהזרם הסוני), וישנם מיעוטים אתנו-דתיים משמעותיים של אשורים נוצרים, ערבים מוסלמים (לרוב סונים), טורקמנים ויזידים. בהיעדרו של מפקד תושבים רשמי, ומפאת חוסר יציבות אזורית, האומדן הקיים למספר התושבים בחבל הכורדי בסוריה הוא כ-4 מיליון תושבים בשנת 2014. אולם המספר משתנה בקצב מהיר, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.
התפתחויות אחרונות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
באוקטובר 2019 הודיע נשיא ארצות הברית לשעבר, דונלד טראמפ, על הוצאת הכוחות האמריקניים מצפון סוריה. במקביל פתחה טורקיה במתקפה על עמדות כורדיות, ומאות אלפי פליטים כורדים החלו להימלט מהאזור. במצוקתם ביקשו הכורדים את עזרת ממשלת סוריה, ובתיווך רוסי הושג הסכם לפיו חיילי אסד יוצבו בנקודות מפתח לאורך הגבול הטורקי.
טורקיה שאפה לחלץ הסכמה שבשתיקה מהרוסים והאמריקנים למבצע צבאי נוסף, כזה שיבצע נתח נוסף במרחב הגבול של סוריה עם טורקיה. מטרתה היא לא רק להרחיק בהדרגה את הכוחות הכורדיים מהגבול, אלא גם לפורר את הממשל האוטונומי לרסיסים קטנים ולמנוע מהרוסים להצליח לדחוף אותם להסכמות עם הנשיא בשאר אל-אסד.
לאחר נפילת משטר אל-אסד, התחוללה לחימה בין הכורדים לארדואן ולשליחיו.
הכוחות הכורדיים בהנהגת מזלום עבדי הגיעו להסכם פירוק נשק עם ממשלת המעבר הסורית ב-18 בפברואר 2025. מזלום עבדי בירך את אחמד א-שרעא על כניסתו לנשיאות סוריה והזמין אותו לבקר בצפון מזרח סוריה. ה-SDF הסכים לשלב את המוסדות האזרחיים והכוחות הצבאיים שלו ב"ממשלת המעבר" הסורית.
לאחר כחודש, נשיא סוריה נפגש עם מפקד הכוחות הסוריים הדמוקרטיים (SDF), הכוח הצבאי של הכורדים בצפון-מזרח סוריה, והגיע איתו להסכמות לפיהן ישתלבו במוסדות החדשים - כולל בצבא. המפקד הכורדי התחייב ל"סירוב לקריאות לחלוקה", בדמשק הבטיחו את "כל הזכויות החוקתיות".
ערוץ אל-ג'זירה טען כי לפי מקורותיו, לאחר שהושג ההסכם כוח של משרד ההגנה הסורי החל לנסוע לעבר העיר אל-חסכה ובתיאום מול הכוחות הכורדיים, כדי לקבל לידיו את השליטה בבתי הכלא שבאזור, בהם כלואים אלפי מחבלי ארגון "המדינה האסלאמית".
ראו גם

כורדיסטן העיראקית.
מזלום עבדי.
הערות שוליים

↑  פרופ' עופרה בנג'יו. אל-מוניטור. לידתה של מדינה כורדית בסוריה.
↑  Barkhoda Dalir,The Experiment of the Rojava System in Grassroots Participatory Democracy: Its Theoretical Foundation, Structure, and Strategies, Quest Journals Journal of Research in Humanities and Social Science Volume 4 ~ Issue 11 (2016) pp: 80-88 ISSN(Online) : 2321-9467
↑  אהוד יערי, ‏צרות בצרורות: האינטרסים האמיתיים של ארדואן, באתר ‏מאקו‏, 18 בנובמבר 2021
↑  The New Arab Staff. "Kurdish-led SDF agree to integrate forces into Syrian army". The New Arab (באנגלית). נבדק ב-2025-03-07.
↑  ליאור בן ארי, הסכם דרמטי בסוריה: הכורדים ישתלבו במוסדות המדינה של אל-ג'ולאני, באתר ynet, 10 במרץ 2025
↑  עומר שחר ורועי קייס, הסכם דרמטי בסוריה: "כוחות כורדים ישולבו בתוך הצבא", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 10 במרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 111783171X  VIAF: 2868147871999775170006   WorldCat (עם VIAF): 2868147871999775170006
הגל הגדול בסמוך לקאנאגאווה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  קצושיקה הוקוסאי
 תאריך יצירה:  1832
 טכניקה וחומרים:  הדפס עץ
 ממדים בס"מ
 רוחב:  38 ס״מ 
 גובה:  26 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  13695 (מוזיאון הונולולו לאמנות) 
 מיקום:  מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
 
תחת גל גדול בסמוך לקאנאגאווה (ביפנית: 神奈川沖浪裏 - "קאנאגאווה אוקי נאמי אורה") הידוע גם בשם "הגל הגדול". היא יצירה של חיתוך עץ, דיו על נייר, מעשה ידי האמן היפני קצושיקה הוקוסאי. היצירה פורסמה בתקופת אדו, בין השנים 1830 ל-1833. זו היצירה ראשונה בסדרת ההדפסים "36 מבטים על הר פוג'י".
תיאור היצירה

בהדפס מתוארות שלוש סירות שכמעט נטרפות על ידי גל גדול, בים סוער, בסמוך למפרץ קאנאגאווה. באופק ניתן לראות את פסגתו של הר פוג'י.
תיאור היצירה > הספינות

שלוש הספינות המתוארות ביצירה נקראות אושיוקורי-בונה. אלו הן ספינות משא מהירות, שיועדו להעברת דגים, טריים או יבשים, אך שימשו גם להעברת מוצרים כמו אורז, ירקות, פחם ועץ. הספינות הפליגו מנמל הבית למסעות שארכו כעשרה ימים, כשבכל ספינה שמונה אנשי צוות, שישבו בחלקה האחורי של הספינה, ושני נוסעים נוספים בחלקה הקדמי.
במישור הקדמי של היצירה מתוארות שתי סירות המוסתרות למחצה על ידי גל גבוה. בסירה הממוקמת בצד ימין ניתן לראות שמונה דייגים כפופים וצפופים ואזכור מרומז לראשם של שני הנוסעים הקדמיים. בסירה משמאלה ניתן לראות רק את שני הנוסעים הנוספים בקדמת הספינה. במישור האחורי, מימין, נראית הספינה השלישית כאשר היא חשופה לגמרי וניתן למנות בבירור על סיפונה עשר דמויות.
הדמויות לבושות בבגד כחול כהה הנקרא סמואה ובכיסוי ראש לבן (מגבת או פיסת בד). בגדים אלה הם בגדי העבודה של הדייגים באותה תקופה, שנלבשו בעיקר בעונות האביב ולפעמים בסתיו. הייחוס לעונות השנה מהווה אלמנט חשוב באמנות היפנית.
תיאור היצירה > הר פוג'י

ברקע ניתן לראות את פסגתו המושלגת של הר פוג'י. הר זה נחשב לקדוש בתרבות היפנית ויש לו משמעות לאומית ואייקונית גדולה. היצירה של "הגל הגדול" היא למעשה חלק מרצף יצירות שסוקרות נקודות מבט שונות, בזמנים שונים ובעונות שונות, של הר פוג'י. הצבע הכהה שסובב את ההר, מרמז על שעת בוקר מוקדמת, כאשר השמש זורחת בגב הצופה ומאירה במקצת את פסגת ההר המושלג. מכך, ניתן להסיק כי ההר נמצא בצד מערב בעוד השמש זורחת ממזרח, בגב הצופה. מעל ההר ניתן לראות רמז לענן סערה שתואם את מצבו הסוער של הים.
תיאור היצירה > הגל

הגל הגדול בהדפס, מגיע מכיוון שמאל, מהדרום. מכיוון שכיוון הקריאה של הכתב היפני המאונך הוא מימין לשמאל, כך נהוג גם לקרוא יצירות אומנותיות. לכן, רוב הדברים שקורים במפתיע ביצירות אומנות יפניות מגיעים מצד שמאל. הגל מגיע לשיאו וניתן לראות את הקצף בראשו כאשר הוא נשבר ועומד לטרוף את ספינת המשא שנמצאת בבסיסו. יש המאמינים כי גל זה הוא למעשה צונאמי. לעומתם יש הטוענים כי במתאם לגובהו וצורתו, זהו למעשה גל סערה רגיל, שנקרא גל פרא. זהו גל שנוצר על פני הים וצובר תאוצה בהתאם לרוחות ולזרמים. לעומת זאת, צונאמי הוא גל שנוצר כתוצאה מתזוזה של המים לרוב עקב רעידת אדמה.
רקע ליצירה

בשנת 1829 נחלץ הוקוסאי לעזרת נכדו בניסיון לסייע לו כלכלית. ככל הנראה, עזרה זו הביאה גם את הוקוסאי עצמו למשבר כלכלי. בתקופה זו, כשהיה כבן 70, יצר את סדרת הדפסי העץ "36 מבטים על הר פוג'י", הכוללת 46 הדפסי עץ שמתארים את ההר במרחקים שונים ובעונות שונות ובתנאי מזג אוויר שונים. הוקוסאי עבד על סדרה זו במשך שנים ועשה כמה גרסאות לציורים שונים מתוכה. הוקוסאי יצר שתי גרסאות שנחשבות ליצירות המקדימות של "הגל הגדול".
רקע ליצירה > הומוקו שליד קאנאגאווה

הוקוסאי צייר יצירה הזו בשנת 1803. בציור ניתן לראות שתי סירות מפרש, בסמוך לשורת מצוקים, כאשר אחת רוכבת על הגל שמגיע מימין והשנייה נמצאת תחתיו. נראה כאילו הגל עומד להתנפץ על המצוק ולבלוע את הספינה בתהליך. ניתן לראות רמיזה קטנה לאדם אחד על הספינה.
רקע ליצירה > סירות חתירה בגלים ליד אושיוקורי

יצירה זו מתוארכת לשנת 1805. גם כאן, ניתן לראות תיאור של גל גדול הבא משמאל. הפעם, הוא עומד לטרוף סירת חתירה שעליה ניתן לראות בבירור מספר דמויות. מלבד הסירה הממוקמת בבסיס הגל יש עוד שתי ספינות - האחת רוכבת על הגל והשנייה רוכבת על גל נוסף במרחק. ברקע ניתן לראות רכס הרים מרוחקים.
רקע ליצירה > התפתחות היצירות המוקדמות ל"גל הגדול"

בשתי הגרסאות הקודמות, הגלים המתוארים הם גלים קעורים שנראים כאילו לא נוצרו עד הסוף. הם נראים כבדים ולא כמאיימים לטרוף לגמרי את הספינות. לעומת זאת, ב"גל הגדול" ניתן לראות גל שהגיע לגובהו המרבי, נפער ועומד לטרוף את הספינה שבבסיסו בכל רגע. ביצירות הקודמות ניתן לראות מספר ציפורים עפות בשמיים נקיים בעוד שב"גל הגדול" אין שום ציפור בשמיים ואף ניתן לראות אזכור מרומז לענני סערה. בדומה ליצירות יפניות ישנות יותר, שתי היצירות מתארות את המאורע ממבט גבוה ("מבט מעוף הציפור") המאפשר לעין לראות בבירור את הרקע וקו החוף. לעומת זאת, ב"גל הגדול" נקודת המבט תואמת יותר ליצירות בעלות השפעה מערבית, כאשר הצופה נמצא בקו עין ישיר עם הגל ואף מרגיש כאילו הגל עומד לטרוף גם אותו. בגלל נקודת המבט של הצופה וגובה הגלים, לא ניתן לראות את קו האופק באופן ברור, אלא רק את פסגתו המושלגת של הר פוג'י ומעט מבסיסו.
העתקים של היצירה

מתוך אלפי העותקים שהודפסו על גלופת העץ המקורית, שרדו רק כ-200 עותקים. ניתן למצוא מספר העתקים של היצירה בעולם, ביניהם במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בעיר ניו יורק, במוזיאון הבריטי בלונדון (3 עותקים), בביתו של קלוד מונה בז'יברני שבצרפת ובמוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית בחיפה. "הגל הגדול" של הוקוסאי נחשבת לאחת היצירות המפורסמות ביותר של אמנים יפנים בעולם. בחודש מרץ 2023 נמכר עותק של היצירה בבית המכירות הפומביות כריסטי'ס בסכום שיא של 2.76 מיליון דולר. עד לאותה עת, נמכרו עותקים של היצירה הזו בסכומים של עד מיליון וחצי דולר. את מחירו הגבוה במיוחד מייחסים מומחים למצב הפיסי של העותק הספציפי שמאפשר צפייה בפרטים שנשחקו ונעלמו בהדפסות אחרות.
בשל פרסומה ובשל הדרמטיות העזה שבה, ניתן למצוא פרודיות רבות של היצירה הכוללות נושאים שונים. למשל, ניתן למצוא אילוסטרציה של "הגל הגדול" כ"עוגי פלצת"- דמות טלוויזיונית מודרנית שמקוטלגת כ"מפלצת שטורפת עוגיות". זו היא הקבלה לגל שעומד לטרוף את הספינה. כמו כן, ניתן למצוא גם הקבלות ליצירות אומנות מפורסמות כמו שילוב יצירתו של ואן גוך "ליל כוכבים" עם "הגל הגדול".
ביבליוגרפיה

Christine M. E. Guth, Hokusai’s Great Waves In Nineteenth-Century Japanese Visual Culture, The Art Bulletin, Number 4, December 2011, pp. 467-485
J. M. DUDLEY, V. SARANO and F. DIAS, On Hokusai’s Great Wave Off Kanagawa: Localization, Linearity And A Rogue Wave In Sub-Antarctic Waters, Notes Rec. R. Soc., 2013, pp. 159-164
Julyan H. E. Cartwright and Hisami Nakamura, What Kind Of A Wave Is Hokusai's Great Wave Off Kanagawa?, Notes and Records of the Royal Society of London, Vol. 63, No. 2, 20 June 2009, pp. 119-135
הערות שוליים

↑  Julyan H. E. Cartwright and Hisami Nakamura, What Kind Of A Wave Is Hokusai's Great Wave Off Kanagawa ?, Notes and Records of the Royal Society of London, Vol. 63, No. 2, 20 June 2009, p. 121
↑  Julyan H. E. Cartwright and Hisami Nakamura, What Kind Of A Wave Is Hokusai's Great Wave Off Kanagawa ?, Notes and Records of the Royal Society of London, Vol. 63, No. 2, 20 June 2009, pp. 121-122
↑  Julyan H. E. Cartwright and Hisami Nakamura, What Kind Of A Wave Is Hokusai's Great Wave Off Kanagawa ?, Notes and Records of the Royal Society of London, Vol. 63, No. 2, 20 June 2009, p. 122
↑  Julyan H. E. Cartwright and Hisami Nakamura, What Kind Of A Wave Is Hokusai's Great Wave Off Kanagawa ?, Notes and Records of the Royal Society of London, Vol. 63, No. 2, 20 June 2009, pp. 122-123
↑  Julyan H. E. Cartwright and Hisami Nakamura, What Kind Of A Wave Is Hokusai's Great Wave Off Kanagawa ?, Notes and Records of the Royal Society of London, Vol. 63, No. 2, 20 June 2009, p. 123
↑  J. M. DUDLEY, V. SARANO and F. DIAS, On Hokusai’s Great Wave Off Kanagawa: Localization, Linearity And A Rogue Wave In Sub-Antarctic Waters, Notes Rec. R. Soc., 2013, pp. 159-164
↑  שבע הערות על יצירת האמנות היפנית הידועה בעולם. גלובס תרבות, 20-21 אפריל, 2023 עמ' 64, הערה 3.
↑  Christine M. E. Guth, Hokusai’s Great Waves In Nineteenth-Century Japanese Visual Culture, The Art Bulletin, Number 4, December 2011, p. 471
↑  Christine M. E. Guth, Hokusai’s Great Waves In Nineteenth-Century Japanese Visual Culture, The Art Bulletin, Number 4, December 2011, p. 471
1 2  שבע הערות על יצירת האמנות היפנית הידועה בעולם. גלובס תרבות, 20-21 אפריל, 2023 עמ' 64, הערה 2.
↑  שבע הערות על יצירת האמנות היפנית הידועה בעולם. גלובס תרבות, 20-21 אפריל, 2023 עמ' 64, הערה 1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007328015805171  BnF: cb157807657 (data)  GND: 7667256-6  LCCN: n2012035539  SUDOC: 146687000  VIAF: 196921715   WorldCat (עם VIAF): 196921715 
View of Hommoku off Kanagawa אמן: קצושיקה הוקוסאי. שנה: 1803
Rowing Boats in Waves at Oshiokuri
אמן: קצושיקה הוקוסאי, שנה: 1805
לאופולדינה, נסיכת באדן

לאופולדינה, נסיכת באדן (בגרמנית: Leopoldine, Prinzessin von Baden;‏ 22 בפברואר 1837 - 23 בדצמבר 1903) הייתה נסיכה גרמנית מבית צרינגן.
ביוגרפיה

לאופולדינה נולדה ב-22 בפברואר 1837 בקרלסרוהה, לווילהלם, נסיך באדן, בנם של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן ולואיזה קרולינה פון הוכברג, ולאליזבת אלכסנדרינה, דוכסית וירטמברג, בתם של לודוויג, דוכס וירטמברג והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג. היא גדלה בקרלסרוהה, יחד עם אחיותיה הגדולות, סופיה ואליזבת.
ב-24 בספטמבר 1862 התחתנה לאופולדינה בקרלסרוהה עם הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג, בנם השני של ארנסט הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ופאודורה, נסיכת ליינינגן, ממנו נולדו לה 3 ילדים.
הנסיכה לאופולדינה ייסדה את אגודת לאופולדינה. בשטרסבורג, כאשר מונה בעלה למושל אלזס-לורן, הם עברו להתגורר בשטרסבורג, והיא נטלה חלק בטקסים רשמיים כחלק מחובות התפקיד. היא נפטרה יום לפני ערב חג המולד 1903, לאחר מחלה ארוכה.