stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב יעקב (פוליטיקאי)
קורות חייו > מותו

בשנת 1992, בבוקרו של יום ה-19 בפברואר, לקה יעקב בדום לב כשהוא נמצא בדרך לפגישה עם שר הביטחון, משה ארנס. באותו ערב, הלך לעולמו בעודו משאיר אחריו אישה וארבעה ילדים. מותו גרם לתדהמה בקרב תושבי הגליל וראשי המערכת הפוליטית והציבורית בישראל. בהלווייתו השתתפו אלפי בני אדם בהם אנשי ציבור רבים שהגיעו לחלוק לו כבוד אחרון.
שמעון פרס הספיד אותו ואמר כי "אם היו בוחרים שוב את ל"ו הצדיקים היה יעקב בין אלה. איש ירא שמים, בעל כושר שיפוט, ידע לחבר אנשים לאדמתם, ידע תורה, נשא על כתפיו בניית הגליל".
לקריאה נוספת

מועצה אזורית מעלה יוסף, הכל קול יעקב, פתח תקווה: "אור וצל",1993.
ספרי הסיפור שלו כבר לא נמכרים בחניות.
הערות שוליים

↑  אתר יזכור - דוד-אהוד יעקב, באתר יזכור
↑  מועצה אזורית מעלה יוסף, הכל קול יעקב, "אור וצל" פתח תקווה, 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302967305171  ISNI: 0000 0000 7088 6389  VIAF: 97587083   WorldCat (עם VIAF): 97587083
שגרירות קוריאה הדרומית בישראל

תבנית:נציגות דיפלומטית
שגרירות קוריאה הדרומית בישראל (בקוריאנית: 주이스라엘_대한민국_대사관|주이스라엘 대한민국 대사관) היא שגרירות של הרפובליקה של קוריאה בישראל שהוקמה ב-1993.
היסטוריה

קוריאה הדרומית כוננה יחסים דיפלומטיים עם ישראל ב-10 באפריל 1962. ישראל נכללה בשטח האמנתה של שגרירות קוריאה הדרומית בטורקיה. ב-1969 הועברה האמנה לישראל לשגרירות קוריאה הדרומית באיטליה, ויו ג'אה-הונג, השגריר באיטליה, שימש במקביל כשגריר בישראל.
שגרירות קוריאה הדרומית בישראל הוקמה ב-27 בדצמבר 1993. השגריר התושב הראשון, פארק דונג-סון (Park Dong-soon), נכנס לתפקידו ב-1994. ב-10 במרץ 2016 עברה השגרירות למבנה חדש בהרצליה.
שגרירים

| מספר | שם | תקופת כהונה | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פארק דונג-סון | ינואר 1994 – 5 בינואר 1997 |  |
| 2 | צ'ונג אוי-יונג | ינואר 1997 – 6 באפריל 1998 |  |
| 3 | לי ג'אנג-הו | אפריל 1998 – 7 במאי 2000 |  |
| 4 | לי טאשיק | יולי 2000 – 8 בפברואר 2002 |  |
| 5 | יו מיונג-הוואן | מרץ 2002 – מרץ 2004 |  |
| 6 | פארק קיונג-טאק | מרץ 2004 – פברואר 2006 |  |
| 7 | שין גאק - סו | פברואר 2006 – יולי 2008 |  |
| 8 | מא יאנג-סאם | ספטמבר 2008 – 2011 |  |
| 9 | קים איל-סו | דצמבר 2011 – 2014 |  |
| 10 | לי קון-טה | נובמבר 2014 – 2018 |  |
| 11 | צ'וי יונג-הוואן | ינואר 2018 – 2019 |  |
| 12 | Seo Dong-gu | ספטמבר 2019 – דצמבר 2022 |  |
| 13 | ג'ינהאן קים | דצמבר 2022 – הווה |  |
ראו גם

נציגויות דיפלומטיות בישראל
יחסי ישראל–קוריאה הדרומית
הערות שוליים

1 2 3 4  대한민국 외교부 (באוגוסט 2015). 이스라엘개황. p. 99. אורכב מ-המקור ב-15 בדצמבר 2022일. נבדק ב-15 בדצמבר 2022일. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "大使舘23·領事舘6". 동아일보. 26 במאי 1962. p. 1면. נבדק ב-15 בדצמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "한국-이스라엘 외교관계". 주이스라엘 대한민국 대사관. 2019-03-28. אורכב מ-המקור ב-2022-12-15. נבדק ב-2022-12-15.
1 2  대한민국 외교통상부 (בדצמבר 2009). 한국 외교 60년 (PDF). p. 514. אורכב מ-המקור (PDF) ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-21 בפברואר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  김선형 (2016-03-11). "주이스라엘 한국대사관 헤르츨리야에 신청사 개관". 연합뉴스. אורכב מ-המקור ב-2022-12-15. נבדק ב-2022-12-15.
↑  외교부 공관장 인사〔제18-2호 보도자료〕, 대한민국 외교부 인사기획관실, 2018-01-12, אורכב מ-המקור ב-2022-12-15, נבדק ב-2022-12-15
↑  외교부 공관장 인사, 대한민국 외교부 인사기획관실, 2019-09-18, אורכב מ-המקור ב-2022-12-15, נבדק ב-2022-12-15
↑  서동구(국영문), 대한민국 외교부 인사기획관실, 2019-09-18, אורכב מ-המקור ב-2022-12-15, נבדק ב-2022-12-15
תבנית:ניווט קבוצות
#invoke:בקרת זהויות
שאמו סמרה

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1881 Heugraben, אוסטריה 
 פטירה:  4 במאי 1978 (בגיל 96) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Stern Samu 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1904) 
 
קברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה
שאמו סמרה (במקור שטרן, בהונגרית: Szemere Samu; הויגראבן (גר') אז ממלכת הונגריה, היום אוסטריה, 13 בדצמבר 1881 – בודפשט, 4 במאי 1978) היה סופר פילוסוף, אסתטיקן יהודי-הונגרי, חבר באקדמיה ההונגרית למדעים, פרופסור.
ביוגרפיה

שאמו (שמואל) שטרן נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור שטרן ונטי רודר. הוא קיבל את הדוקטורט שלו במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) בשנת 1904, שם היה הסטודנט ולאחר מכן עמיתו של ברנאט אלכסנדר. משנת 1906, היה מורה בבית ספר תיכון באובודה, בשנת 1910 הפך למורה בגימנסיה הריאלית הראשית ברחוב מרקו. בין 1917 לבין 1919 היה מזכיר "החברה הפילוסופית ההונגרית". בין השנים 1927–1942 היה מנהל המכון הלאומי היהודי להכשרת מורים. הוא שרד את השואה ולאחר 1945 היה נשיא האגודה הספרותית היהודית-הונגרית (IMIT) ומשנת 1950, כפנסיונר, הרצה על תולדות הפילוסופיה בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1963, ELTE העניקה לו את התואר פרופסור באוניברסיטה.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה ד"ר רנה הורבאט (1884–1958), בתם של שאלאמון הייצלר ושל רוזה שאלאמון, הם התחתנו ב-23 באוקטובר 1910 בבודפשט. בנו היה ד"ר טמאש סמרה (1911–1945) שיחד עם כלתו ניספו בשואת יהודי הונגריה.
יצירתו

מאמריו ומחקריו פורסמו על ידי:
"סקירת בודפשט" (Budapesti Szemle)
ה"סקירה ההיסטורית" (Történeti Szemle)
אתנאום
פרסומי החברה הפילוסופית ההונגרית
"משמר השפה ההונגרית" (Magyar Nyelvőr)
עבר ועתיד
ספרי השנה של MIOK (מרכז החינוך של התאחדות התעשייה ההונגרית)
הוא ערך את אלבום אלכסנדר ברנאט ואת יצירותיו לדפוס.
סמרה תרגם להונגרית כמה יצירות של ג'ורדנו ברונו, דקארט, דיואי, פוירבאך, הגל, פסטלוצי, שילר, שפינוזה, ויקו ווינדלבנד. הוא נפטר ב-1978. מעריציו נפרדו ממנו בעבודות הבאות:
בלה ויהר: פרידה מהפילוסוף (חיים וספרות, 1978)
ארפאד סאבו: (MIOK Yearbook, בודפשט, 1978)
אווה גאבור: (Vílágosság, 1978. 7)
יצירותיו (חלקי)

Az aesthetikai játékelmélet (doktori értekezés, Budapest, 1904)
Bain Alexander: Neveléstudomány, Ford. (Budapest, 1912) (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvkiadó Vállalata)
Giordano Bruno (Bp., 1917); (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvkiadó Vállalata)
A jelenkori filozófia főbb irányai (Budapest, 1923)
Spengler filozófiája (Budapest, 1924)
Alexander Bernát ifjúkori levelei Horváth Cyrillhez, bevezetővel ellátta és sajtó alá rendezte (Budapest, 1928)
Dewey neveléstana (Budapest, 1933)
Filozófiai tanulmányok (Budapest, 1941)
Nietzsche és a zsidóság (Lőw Immánuel-emlékkönyv, Budapest, 1947)
Kunst und Humanität. Eine Studie über Thomas Manns ästhetische Ansichten (Budapest–Berlin, 1966). – Irod. Vihar Béla: Beszélgetés Hegel magyar fordítójával (Magyar Nemzet, 1970. szeptember 11.)
Scheiber Sándor: Sz. S. kilencvenedik születésnapjára (emlékfüzet, Budapest, 1971)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Művészeti lexikon I–IV. Főszerk. Zádor Anna, Genthon István. 3. kiad. Budapest: Akadémiai. 1981–1983. (לקסיקון האמנות)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 35168/1900. Forrás: MNL-OL 30806. mikrofilm 151. kép 2. karton Névváltoztatási kimutatások 1900. év 39. oldal 43. sor
↑  Névváltoztatása alapján születési helye: Németújvár
↑  "MELLÉKLETEK". www.arpad.sulinet.hu.
↑  "1970-1979". www.arpad.sulinet.hu.
1 2  "Magyar Életrajzi Lexikon 1000-1990". mek.oszk.hu.
↑  A René alakot használta.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1416/1910. folyószáma alatt".
↑  "Szemere Tamás és feleségének halotti bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belvárosi) halotti akv. 44-45/1948. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279118405171  GND: 1159048975  ISNI: 0000 0001 1595 143X  LCCN: n80144707  NKC: uk20181005472  NTA: 068087241  SUDOC: 133016706  VIAF: 11156349   WorldCat (עם VIAF): 11156349
שי צ'ילאג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  הונגריה הונגריה
 פטירה:  25 בינואר 2025
 תאריך עלייה:  1957
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:  ניצב
 
שי אור-צ'ילאג (בהונגרית: Csillag) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. נפטר ב-26 בינואר 2025.
ביוגרפיה

צ'ילאג נולד בהונגריה ועבר בה את מלחמת העולם השנייה. בשנת 1957 עלה למדינת ישראל ולמד לתואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. מאוחר יותר סיים תואר שני בתכנון כלכלי וחברתי מהמכון ללימודים חברתיים בהולנד.
עבד בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ובמשרד האוצר והיה הממונה על מערכות הביטחון באגף התקציבים. לאחר מכן הצטרף למשטרת ישראל ושימש בתפקידי חשבות, היה ראש מערך הכספים של המשטרה ונשלח לשמש נציג המשטרה בשגרירות ישראל בגרמניה. בשנים 1991–1993 עמד בראש אגף התכנון והארגון בדרגת ניצב. לאחר מכן היה נשיא חברת קרנות השוטרים.
כ-15 שנים שימש מנכ"ל מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל. משמש חבר דירקטוריון בחברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה.
הערות שוליים

↑  כרמית ספיר ויץ, ‏מרדף נגד הזמן: הניסיון האחרון לתעד את סיפורי השואה, באתר מעריב אונליין, 14 בפברואר 2025
שייטת אוניות המערכה התשיעית (בריטניה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 סוג:  שייטת
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  יולי 1914 – אוגוסט 1914 (כ־32 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה 
 פיקוד
 יחידת אם:  הצי המלכותי הצי המלכותי
 
שייטת אוניות המערכה התשיעית הייתה שייטת קצרת מועד של הצי המלכותי הבריטי המורכבת מספינות אוניות מערכה שהשתייכו ל"גרנד פליט" ("הצי הגדול").
היסטוריה

שייטת אוניות המערכה התשיעית הוקמה בגרימסבי ב-27 ביולי 1914, וכללה מספר אוניות מערכה פרה-דרדנוט ישנות יותר מסדרת מג'סטיק. אלה כללו:
אה"מ הניבאל
אה"מ מגניפיסנט
אה"מ מארס
אה"מ ויקטוריוס
בשל גילם והתיישנותם של כלי השיט המרכיבים אותה, ב-7 באוגוסט 1914 פורקה שייטת אוניות המערכה התשיעית והאוניות הוקצו לתפקידי ספינות שמירה.
דונלד דאק

| --- | --- |
דונלד דאק
דונלד דאק
 הופעה ראשונה:  התרנגולת הקטנה והחכמה (1934)
 יוצרים:  צ'אק ג'ונס
 גילום הדמות:  קלרנס נאש, טוני אנסלמו, Daniel Ross 
 דיבוב:  קלרנס נאש (1985-1943) טוני אנסלמו (1987 ואילך)
 דיבוב בשפה העברית:   שי נובלמן ניר נדיר (2009 ואילך)
 מידע
 גזע:  ברווז
 מין:  זכר
 מקצוע:  ספן, infantryman, הרפתקן, ספן צבאי
 כלי רכב:  313 
 מקום מגורים:  דאקבורג 
 דמויות קשורות
 משפחה:  דייזי דאק (בת-זוג), דלה דאק (אחות), יואי, דואי ולואי (אחיינים, בניה של דלה דאק), הדוד קמצוץ (דוד), לודוויג פון דרייק (דוד)
 חברים:  מיקי מאוס, מיני מאוס, גופי, פלוטו
 אויבים:  פיט, Gladstone Gander, Bootle Beetle, Magica De Spell, Neighbour Jones, Flintheart Glomgold, חבורת הביגלים, Humphrey the Bear, Louie the Mountain Lion, צ'יפ ודייל, Spike the Bee, John D. Rockerduck 
 
דונלד דאק (באנגלית: Donald Duck, מילולית: "דונלד הברווז") הוא דמות הנפשה ודמות ספרותית. הוא כיכב בספרי קומיקס שונים ונוצר על ידי חברת וולט דיסני. דונלד הוא ברווז לבן עם רגליים ומקור בצבע צהוב - כתום. דונלד בדרך כלל לובש חולצת ימאים וכן כומתת ימאים, אך הוא אינו לובש מכנסיים (מלבד הפעמים שהוא הולך לשחות). בסך הכול יצאו 178 סרטי דונלד דאק עד היום.
היסטוריית הדמות

הסרט הראשון בו השתתף דונלד, התרנגולת הקטנה והחכמה מסדרת סימפוניות טיפשיות, יצא לאקרנים ביום ב-9 ביוני 1934 ואורכו היה שבע דקות. בסרט המבוסס על סיפור העם התרנגולת האדומה הקטנה, היה על דונלד וידידו פטר החזיר לעזור לתרנגולת לזרוע תירס. שניהם טענו שלקו בכאב בטן על מנת להתחמק מהעבודה, והתרנגולת פיתתה אותם לשתות שמן קיק על מנת להתגבר על כאב הבטן המדומה.
על פי הקומיקס של דונלד דאק שיצא בשנת 1942, דונלד מגויס (Donald Gets Drafted), שמו המלא הוא דונלד פונטלרוי דאק (Donald Fauntleroy Duck). לפי הסרט שלושת הקבלרוס משנת 1944, יום הולדתו של דונלד הוא יום שישי השלושה עשר.
תכונותיו האופייניות של דונלד הן נטייתו לאגור כעסים עד להתפרצות, נטייה להסתבך בצרות רבות, קוצר רוח במצבי לחץ ותמימות. למרות זאת, כשאין מתח או בעיות בדרך כלל מוצג דונלד כעצלן, אדיש, עם שפת דיבור  צווחנית כך שבקושי אפשר להבין מילה מדבריו.
בשנת 2004 קיבל דונלד דאק כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד והצטרף לדמויות מצוירות אחרות להן כוכבים כמו באגס באני ומיקי מאוס.
בשנת 2024 כתב אומן המנגקה מארו אוקאנו (Meru Okano) מנגה לוולט דיסני בשם "דונלד דאק ביפן" (Donald Duck Visits Japan) עם שלושת הקבלרוס ותורגם לכמה שפות למעט עברית.
לכבוד יום ההולדת ה-90 של דונלד ו-40 שנות שידור בערוץ דיסני שחררה סרט קצר בשם "D.I.Y. Duck".
דיבוב

קולו המפורסם של דונלד שבזכותו ניתן לזהות אותו בכל סרט, בוצע עד שנת 1985 על ידי השחקן קלרנס נאש, והחל מ-1987 עבר התפקיד לטוני אנסלמו. בגרסאות המדובבות לעברית, דיבב את דונלד תחילה השחקן יוסי טימן, תפקיד שהפך למזוהה עמו, ואולם בשנת 1990 החליף אותו המוזיקאי שי נובלמן שמילא תפקיד זה כעשרים שנה. נובלמן דיבב את סרטוניו הקלאסיים הישנים שרובם גם הופיעו על קלטות ו-DVD כמו גם את סדרות הטלוויזיה דונלד דאק וצוות קוואק, אגדות ברווזים, בית העכבר, המופע המצליח דיסני על הקרח וסרטים כמיקי וגבעול השעועית (1947), דונלד בארץ מתמטיקסם, בן המלך והעני (1990), מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים (2004). בסוף שנות ה-90 נבחר נובלמן על ידי אולפני דיסני כ"מדבב דונלד הטוב" תואר אותו חלק עם עמיתיו האמריקאי והגרמני.
משנת 2009 דונלד דובב על ידי ניר נדיר בהפקות "מועדון החברים של מיקי מאוס", "מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות", "מיקי מאוס: כייף של בית" ו"מיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות".
השפעות תרבותיות

בשנת 1978 ביצע הזמר מייק בורשטיין שיר על דמותו של דונלד דאק שנקרא "דונלד דק" בפסטיבל שירי ילדים שזכה במקום השלישי.
בשנת 1993 תבעה חברת וולט דיסני את המאייר דודו גבע על שימוש מנוגד לזכויות יוצרים של דמותו של דונלד דאק בספרו הברווז.
דגם פיאג'ו פפרינו שהיה אב טיפוס של קטנוע קונספט כונה על ידי הטכנאים והמהנדסים שעסקו בפיתוחו "דונלד דאק" בגלל צורתו המשונה. הדגם היה מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו. התכנון ובניית אב-הטיפוס היו בין השנים 1944–1943 לאחר שאנריקו פיאג'יו החליט לחזור לייצור וספות לקראת סוף מלחמת העולם השנייה במגמה לייצור מוצר עממי וזריז בעלות נמוכה שיכול להיות בעל שימוש נרחב ומענה לדרישה לניידות פרטנית שהביעו האיטלקים בעקבות הסכסוך המלחמתי.
ראו גם

לודוויג פון דרייק - דודו של דונלד דאק
דייזי דאק - בת זוגו של דונלד דאק
פני הפיהרר - סרט תעמולה שבו דונלד דאק "מגלם" פועל שחור במהלך שלטון הנאצי
הערות שוליים

↑  Davide Mazzanti, Vespa. Italian style for the world, Giunti Editore, 2005, pp. 30–, ISBN 978-88-09-04337-4
↑  דגם MP5 museopiaggio.it/en/collezioni/mp5-paperino
| מיקי מאוס וחבריו |
| --- | --- | --- |
| דמויות ראשיות | מיקי מאוס • מיני מאוס • פלוטו • גופי • דונלד דאק • דייזי דאק |  |
| דמויות נוספות | אוסוולד הארנב • הדוד קמצוץ • לודוויג פון דרייק • פיט • צ'יפ ודייל • קלרבל הפרה • הוראס הורסקולר • קלרה קלאק |  |
| שונות | יקום מיקי מאוס • מיקי מאוס (סדרת סרטים) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011061228305171  BnF: cb120893979 (data)  GND: 118875531  LCCN: no2016036349  LNB: 000240652  MusicBrainz: 54883901-79f1-4503-a0e7-ec3623458bd2  SUDOC: 029222826  TePapa: 66506  VIAF: 74651110   WorldCat (עם VIAF): 74651110
יואי, דואי ולואי

| --- | --- |

יואי (האדום), דואי (הכחול) ולואי (הירוק)
 הוצאה לאור:  חברת וולט דיסני
 שם סרט:  גופי: שיגעון הכדורגל אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה כוכבי האנימציה נחלצים לעזרה
 תוכנית טלוויזיה:  אגדות ברווזים דונלד דאק וצוות קוואק סיפורים של ברווזים
 הופעה ראשונה:  גופי: שיגעון הכדורגל
 הופעה אחרונה:  סיפורים של ברווזים
 יוצרים:  וולט דיסני אל טליפרו קארל בארקס
 דיבוב:  המדבבים שדיבבו את יואי דאק ראסי טיילור דני פודי המדבבים שדיבבו את דואי דאק בן שוורץ המדבבים שדיבבו את לואי דאק בובי מויניהן
 דיבוב בשפה העברית:  המדבבים שדיבבו את יואי דאק יונת מתן פזית נוני דניאל מגון המדבבים שדיבבו את דואי דאק ליליאן ברטו עירית שילה יהונתן מגון המדבבים שדיבבו את לואי דאק שרית וינו אלעד שירלי טפר קובי ליקורמן
 מידע
 גזע:  ברווז
 מין:  זכר
 מקום מגורים:  טלברווז (לפי אגדות ברווזים)
 דמויות קשורות
 משפחה:  מר דאק (אבא) דלה דאק (אמא) דונלד דאק (דוד) דייזי דאק (דודה) סקרוג' מקדאק (דוד של דונלד) לודוויג פון דרייק (דוד) סבתא דאק (סבתא)
 חברים:  אפריל, מאי ויוני
 אויבים:  פנטום הכתם
יואי, דואי ולואי (באנגלית: Huey, Dewey, and Louie) הם דמויות מצוירות שנוצרו במקור על ידי אמן הסטוריבורד קארל בארקס עבור חברת וולט דיסני, על סמך רעיון שהוצע במקור על ידי הקריקטוריסט אל טליאפרו(אנ'). יואי, דואי ולואי הם שלישיית ברווזים לבנים אנתרופומורפיים, המשמשים כאחייניו של דונלד דאק. אף על פי שיש להם מראה פיזי זהה, השלישייה נבדלת זה מזה לפי הצבע של החולצות והכובע מצחייה שלהם (יואי לובש בגד וכובע אדומים, דואי לובש בגד וכובע כחולים ולואי לובש בגד וכובע ירוקים). לאורך השנים הם כיכבו כדמויות ראשיות בסרטי הנפשה רבים של דונלד דאק ובסדרת הטלוויזיה "אגדות ברווזים" וכמו גם באתחול של הסדרה "סיפורים של ברווזים", על אף שלכל אורך השנים הם כיכבו בעיקר בסדרות קומיקס.
בעוד שהכוונה המקורית היא שהנערים יהיו מספיק שובבים על מנת לעורר את מזגו של דונלד דאק, בסיפורים המאוחרים יותר בהם מככבים הנערים, ובמיוחד החל מסדרות הקומיקס שנוצרו על ידי קרל בארקס, הנערים הפכו לגיבורים בזכות עצמם ולנכסים יקרי ערך עבור דונלד דאק ודוד קמצוץ כאשר הם נוהגים להצטרף אליו להרפתקאות שונים. הנערים (לאחר דונלד דאק וצוות קוואק רק יואי) חברים בארגון הצופים הבדיוני "ג'וניור וודצ'וקס" או בעברית "צופי המרמיתות".
יואי, דואי ולואי הם הבנים של אחותו של דונלד, דלה דאק. בעלילת סרטי ההנפשה הקצרים הם נשלחו במקור לבקר את דונלד ליום אחד בלבד. בקומיקס, השלושה נשלחו לשהות עם דונלד באופן זמני, עד שאביהם יחזור מבית החולים. הן בסדרות הקומיקס והן בסרטי ההנפשה הקצרים, הוריהם של הבנים מעולם לא הוזכרו שוב לאחר המקרים הללו, (למעט בסדרה סיפורים של ברווזים) כאשר הבנים בסופו של דבר חיו לצמיתות יחד עם דונלד. דונלד והאחיינים חיים ביחד בעיר הבדיונית דאקבורג, אשר ממקומת במדינה הבדיונית קליסוטה.
מדבבים בעברית

בגרסה העברית של הסרט "גופי: שיגעון הכדורגל" (1987) דמויותיהם של יואי, דואי ולואי דובבו על ידי יונת מתן.
בגרסה העברית של הסרט "אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה" (1990) דמויותיהם של יואי, דואי ולואי דובבו על ידי פזית נוני, עירית שילה, ושירלי טפר.
בגרסה העברית של סדרת הטלוויזיה "סיפורים של ברווזים" (2017) דמויותיהם של יואי, דואי ולואי דובבו על ידי דניאל מגון, יהונתן מגון, וקובי ליקורמן.
סרטים עלילתיים

אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה (1990)
סדרות טלוויזיה

אגדות ברווזים (1987)
גופי: שיגעון הכדורגל (1987)
דונלד דאק וצוות קוואק (1996)
סיפורים של ברווזים (2017)
משחקי וידאו

ממלכת הלבבות‏ (2002)
ממלכת הלבבות 2‏ (2005)
נולד מתוך שינה‏ (2010)
ממלכת הלבבות 3‏ (2019)
ש. בן-ציון

| --- | --- |

ש. בן ציון, 1930
 לידה:  27 בנובמבר 1870 טלנשטי, מולדובה 
 פטירה:  2 ביוני 1932 (בגיל 61) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  שמחה בן ציון אַלתֶר גוטמן 
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 צאצאים:  נחום גוטמן 
 
לוחית זיכרון על ביתו של שמחה בן-ציון ברחוב בוסתנאי 10 בנווה צדק
ש. בן ציון הוא שם העט שבו נודע שמחה בן ציון אַלתֶר גוטמן (י"ג בכסלו תרל"א, 7 בדצמבר 1870 – כ"ז באייר תרצ"ב, 2 ביוני 1932) היה סופר, מורה, עורך ומוציא לאור, ממייסדי תל אביב. כתב גם תחת שם העת "בן עמרי".
תולדות חייו

שמחה אלתר גוטמן נולד בטֶלֶנְשְׁטי בפלך בסרביה (כיום במולדובה) ב-1870. בגיל שבע-עשרה נשא לאישה את רבקה. היא ילדה לו חמישה ילדים. הידוע שבהם היה הצייר נחום גוטמן. רבקה חלתה בשנת 1910 במחלת השחפת. רופאיה המליצו לה לעקור מביירות לטבריה בתקווה שהתנאים שם יטיבו עם מצבה, אך היא נפטרה למחרת הגעתה, ונטמנה בעיר על ידי ש"י עגנון, מזכירו של בן ציון באותם ימים. מאוחר יותר התחתן בן ציון עם בת שבע יוניס גוטמן.
ניסיונו של בן ציון לעסוק במסחר לא עלה יפה, והוא פנה לכתיבה. סיפורו הראשון, ביידיש, פורסם על ידי י"ל פרץ (ולימים תורגם לעברית בידי חיים נחמן ביאליק, תחת הכותרת "משי").
בשנותיו הראשונות פרסם סיפורים בכתבי העת "המליץ" ו"הצפירה" ובלוח אחיאסף. היה ממורי העברית הראשונים באודסה (משנת 1899), ולימד בין השאר בבית ספר עממי מודרני (שנקרא "החדר המתוקן") ביחד עם ביאליק ורבניצקי. ב-1901 הקים יחד עם ביאליק, רבניצקי ולוינסקי את הוצאת הספרים מוריה. את הוצאת "אשכולות" הקים ביחד עם א"ז רבינוביץ' (אז"ר).
עלה לארץ מאודסה בשנת 1905 עם אשתו וילדיו כדי ללמד בבית הספר לבנות בנווה צדק. סביב ביתו התפתח מרכז ספרותי, שבו נטלו חלק י"ח ברנר, ש"י עגנון, יהודה בורלא, אז"ר, ועוד. היה הראשון שהוציא לאור קובץ ספרותי-מדעי בשם "העומר", שבו פרסם עגנון את סיפורו הראשון שפורסם בארץ ישראל, "עגונות". משנת תרע"א, 1910 היה העורך הראשון של הירחון לבני הנעורים, "מולדת", בהוצאת אגודת המורים בארץ-ישראל. לאחר מלחמת העולם הראשונה ערך את המוסף הספרותי של "חדשות מהארץ" (אבי העיתון "הארץ").
גוטמן ומשפחתו היו בין שישים ושש המשפחות שהקימו את אחוזת בית, לימים - תל אביב, וביתו הראשון בה היה ברחוב הרצל מספר 3, שם רוכזה פעילותו הספרותית הענפה. לאחר שנים בנה את ביתו החדש בשדרות רוטשילד. הבית היה מהבתים היפים בעיר, וכונה "בית הטירה". הוא התגורר בבית כשנה וחצי, עד שנפטר ב-1932 ונטמן בבית הקברות טרומפלדור.
על שמו קרויות שדרות בן ציון בתל אביב, רחוב בשכונת המסילה בחיפה, רחוב ברחובות ורחוב בראשון-לציון.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על הבית בו התגורר ברחוב בוסתנאי 10 בנווה צדק בשנים 1904–1910.
בנו נחום גוטמן, שנולד ב-1898, הוא המפורסם שבציירי תל אביב.
ספריו

כל כתבי ש. בן ציון
בצאת ישראל ממצרים: ספור־גבורות מימי קדם
נפש רצוצה
האזרח
הרמן ודורתיאה- תרגום לעברית של ספרו של יוהאן וולפגנג פון גתה
ארץ אשכנז, הגדה של סתו- תרגום לעברית לספרו של היינריך היינה
וילהלם טל, חיזיון- תרגום לעברית למחזה של פרידריך שילר
ספריו > מעריכותיו

דברי נביאים: עם ציורים: פרקים מספרי הנביאים לנערים / מסודרים ומפורשים על ידי יהושע חנא רבניצקי, חיים נחמן ביאליק וש. בן-ציון, מוציא לאור: מוריה, קראקוי, תרס"ו, 1906.
חיי שלום יעקב אברמוביץ: < מנדלי מוכר ספרים > וספריו אשר כתב לישראל עד שנת השבעים וחמש להולדתו, יפו, המרכז של אגודת המורים בארץ-ישראל, תרע"א, 1910,
דברי כתובים : עם ציורים: תהילים, משלי, ואיוב / מסודרים ומפורשים על ידי י.ח. רבניצקי, ח"נ ביאליק וש. בן-ציון, מוציא לאור: מוריה, אודיסה, תרע"ט, 1918, (137 עמודים).
ספורי המקרא לילדים, נסדרו על ידי ש. בן-ציון, חיים נחמן ביאליק, ויהושע חנא רבניצקי, התמונות מעשה ידי נחום גוטמן, הוצאת דביר, תל אביב, 1938.
ספריו > מתרגומיו

פרידריך שילר, וילהלם טל: חיזיון, מתורגם ומבואר: ש. בן-ציון, הוצאת אמנות, פרנקפורט ע"נ מיין, נדפס בפרנקפורט ע"נ מיין
היינריך היינה, ארץ אשכנז: הגדה של סתו, הקדמה ובאורים: דב סדן, ציורים: נחום גוטמן, דבר, תל אביב, 1938.
ראו גם

מייסדי תל אביב
אהוד בן עזר,-עריכה ומבוא ."נחום גוטמן", הוצאת מודן 1997, עמוד 5-8,(אלבום).
לקריאה נוספת

"מאזנים"  ג' בתמוז תרצ"ב, קובץ מאמרים לזכרו מאת ביאליק, יוסף קלוזנר, פיכמן, דוד שמעונוביץ, ואחרים
יצחק פיטר, טיפוסי ילדים: ביצירותיהם של מנדלי מוכר ספרים וש' בן ציון, הוצאת מנור, ירושלים, תשי"ז, 1940.
נורית גוברין. 'שי של ספרות' (1918 - 1919), בעריכת ש. בן ציון. מהדורת צילום בצירוף מבוא על דיוקנו של כתב העת. הוצאת עקד, ואוניברסיטת תל אביב, תשל"ג 1973, 157 עמודים.
נורית גוברין . 'העומר - תנופתו של כתב-עת ואחריתו', ירושלים, יד יצחק בן צבי, תש"ם 1980, 284 עמודים.
נורית גוברין. "ש. בן-ציון - כנגד החברה ובלעדיה"; "ש. בן-ציון - מחיר הראשונות: שינוי בכל-מחיר". בתוך: 'תלישות והתחדשות: הסיפורת העברית בראשית המאה ה-20 בגולה ובארץ-ישראל', משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ה 1985 עמ' 67 - 78; 79 - 89. (ספריית אוניברסיטה משודרת).
נורית גוברין. "מחיר הראשונות - ש. בן ציון" ; "חוות-החיות בארץ ישראל: ש. בן ציון ופרשת 'מולדת'"; "פחד להחזיק בעט-כותבים - בין נחום גוטמן לאביו". בתוך: 'דבש מסלע - מחקרים בספרות ארץ-ישראל', משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ט 1989, עמ' 264 - 287; 288 - 343; 344 - 353.
נורית גוברין. "ידידות מתוחה: בין ש. בן-ציון לחיים נחמן ביאליק", בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ה', הוצאת גוונים ואוניברסיטת תל אביב, תשע"ה 2015, עמ' 209 - 220.
נורית גוברין. 'שי של ספרות - ביטוי של עצמאות", בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ז' הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, תשע"ט 2019, עמ' 517 - 523.
הערות שוליים

↑  חדשות בן עזר - 472, באתר library.osu.edu
↑  "בחיינו ובעיתונותנו" - י"ח ברנר, - על מערכת "מולדת", http://benyehuda.org/brenner/biyerushalaim_090.html
↑  אמציה פלד, רחוב שמחה בן ציון, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: מנדלי מוכר ספרים, פריט מספר 68
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258564805171  PLWABN: 9810643941005606  CiNii: DA05022543  GND: 1041638515  ISNI: 0000 0001 0984 1779  LCCN: n84221042  NKC: zmp20191028210  NLA: 35856968  NTA: 154070033  SELIBR: 39793  SUDOC: 235161004  Trove: 1118291  VIAF: 69347345   WorldCat (עם VIAF): 69347345 
קברו של ש. בן ציון בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב
שאנדור קופאצ'י

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1922 מישקולץ, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  2 במרץ 2001 (בגיל 78) טורונטו, קנדה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הציבורי החדש בבודפשט 
 מדינה:  הונגריה 
 מקצוע:  פוליטיקאי, שוטר 
 מידע חסיד אומות העולם
 שנות הפעילות:  1944–הווה (כ־81 שנים)
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (28 בדצמבר 1987) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  שאנדור קופאצ'י
 
לוחית זיכרון לשאנדור קופאצ'י ברובע השמיני בבודפשט, סמטת קורבין 1 (קולנוע קורבין)
שאנדור קופאצ'י (בהונגרית: Kopácsi Sándor;‏ 5 במרץ 1922, מישקולץ – 2 במרץ 2001, טורונטו) היה פעיל קומוניסט וקצין משטרה הונגרי, חסיד אומות העולם וכן ממשתתפי המהפכה ההונגרית של 1956 ואחד ממתעדיה.