stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב הקסטל
מותו של עבד אל קאדר אל חוסייני

לפני עלות השחר של 8 באפריל 1948 עלה לקסטל עבד אל קאדר אל חוסייני. לפי דני רובינשטיין הוא היה מלווה בשני לוחמים צעירים מכפר בית פג'ר. לפי אחת ההשערות הוא עלה לבדוק מדוע חומר הנפץ שהונח ליד בניין המטה לא התפוצץ.
לגבי זהותו של מי שהרג אותו קיימות לפחות שתי גרסאות. המקובלת יותר טוענת שבשעה 04:00 הבחין בהם הרס"פ הפלוגתי מאיר קרמיול. הוא סבר בתחילה שהשלושה הם גששי התגבורת מקריית ענבים שהובטחה להם וצעק לעברם בערבית שהייתה אז חלק מהסלנג: "תעלו יא ג'מעה". קרמיול לבש מדים בריטיים וחבש כובע פלדה. עבד אל קאדר חשב שהוא עריק בריטי וקרא לעברו "הלו בויס" (Hello Boys). יעקב סלמן הסמ"פ צעק לעברו שהם ערבים. קרמיול ירה צרור מתת המקלע שבידו. עבד אל קאדר נפגע ונפל ועוזריו ברחו. הוא ביקש מים והחובש הפלוגתי החל לטפל בו אך הוא מת תוך זמן קצר. בכיסו נמצא רישיון נהיגה מצרי על שם עבד אל קאדר סולים.
לפי עדויות אחרות היה זה לוחם הפלמ"ח משה כצנלסון (אחיינו של ברל כצנלסון) שהרג את עבד אל קאדר אל חוסייני. עדות זאת נתמכת על ידי הסופר יורם קניוק שהשתתף באותו קרב ועדויות נוספות.
משעות הבוקר של 8 באפריל 1948 החלה רשת ההאזנה של הש"י לקלוט תשדורות שבהן נרמז כי לערבים אירע אסון מדכא. בכל שיחותיהם נמנעו הערבים מלנקוב בשמו של עבד אל קאדר ודברו על דיכאון משום "שהציפור נפלה לכלוב ומי יודע מה העורבים מעוללים לה". היה ברור כי משהו אירע לאחד ממפקדי הערבים הבכירים אבל היהודים לא עמדו על זהותו עד לנפילת הקסטל.
השמועות על היעלמותו של עבד אל קאדר הגיעו לש"י הירושלמי בשעות לפני הצהרים ורק כשהתקשרו לגזית ושאלו אותו מה ידוע לו על כך, הבין מיהו ההרוג. דוד שאלתיאל שהבין כנראה את ההשלכות שיש לכך על המשך הקרב נתן פקודה לשלוח את הגופה במשוריין לירושלים אך פקודי גזית סירבו להעמיס את הגופה וגם הפצועים שפונו במשוריין סירבו לנסוע עם גופה.
בשעה 07:00 הגיע למקום עוזי נרקיס עם שני משוריינים שסיפקו תחמושת ואספקה. הוא לקח מהגופה קוראן מיניאטורי.
קרב 8 באפריל

העובדה שעבד אל קאדר הושאר על הקסטל פצוע, שבוי או הרוג, התפשטה במהירות בקרב הערבים. מיד הוכרזה פזעה ותוך מספר שעות גויסו 1,200 לוחמים תושבי האזור שמטרתם העיקרית הייתה למצוא את עבד אל קאדר חי או מת. כל זה נעלם מידיעת הפיקוד ומהלוחמים על ההר.
עקב הפזעה חלה הפוגה בקרב על הקסטל. בזמן הזה הגיע כאמור עוזי נרקיס להר עם שני משורייני אספקה ותחמושת ובשובו למפקדה דיווח לטבנקין כי מצב הרוח של לוחמי החי"ש השתפר לאחר הדיפת ההתקפה בלילה והגעת האספקה. טבנקין השתכנע שהמצב אינו דחוף וכי החי"ש יוכל בינתיים להחזיק מעמד.
ההתקפה הגדולה החלה בשעה 10:00 מכיוון דרום, מהמשלטים "בועז" "המשלט המזרחי" ו"נחשון" שנכבשו עוד מקודם על ידי הערבים. הם פתחו באש ממכונות ירייה והחלו מיד להתקדם. האש הייתה כבדה ומנעה תנועה חפשית בשטח. מיד ניתן אות אזעקה והלוחמים הוכנסו לעמדות שם התנהגו באדישות וחלקם נרדמו לאחר שלא ישנו מספר לילות.
מרדכי גזית, מפקד כוח החי"ש בקסטל שלח כל הזמן הודעות בהולות למטה הפלמ"ח בקריית ענבים עם בקשה דחופה לתגבורת אחרת יצטרך לסגת. בתחילה השיבו לו כי לדעתם יש על ההר כוח מספיק שיוכל לעמוד בהתקפה. לאחר מכן הודיעו לו מדי פעם שמתארגנת תגבורת אך היא מתעכבת. לבסוף הודיעו כי ב-13:30 יצאה התגבורת מקריית ענבים.
בשעה 13:30 יצא מקריית ענבים כוח התגבורת שכלל שלוש כיתות בפיקודו של נחום אריאלי. כיתה אחת נשארה לאבטחה ליד הכביש הראשי ושתי כיתות החלו לטפס על ההר. אריאלי הגיע למטהו של גזית בשעה 14:00 בערך. באותה שעה התקבלה הודעה שעמדת בית השיח' נכבשה ומגיניהּ נסוגים. גזית העיד כי הוא ואריאלי הגיעו להחלטה משותפת לסגת מיד. שמעון אלפסי, סגנו של אריאלי, הורה לאנשיו כי "הטוראים ייסוגו והמפקדים יישארו לחפות", אמרה שהפכה מאוחר יותר לסמל צה"ל. חלק מהנסוגים נסוגו לכיוון קריית ענבים ורבים מהם נפגעו. חלק נסוגו לארזה ונחסמו על ידי משוריין ערבי שקטל את רוב הנסוגים. רק ארבעה לוחמים ובניהם מרדכי גזית שהיה פצוע בראשו, הצליחו להגיע לארזה. כל אנשי הפלמ"ח שנותרו לחפות על הנסיגה, נהרגו. כל הפצועים שנשארו על ההר, נרצחו. לא נלקחו שבויים בקרב זה. גווייתו של אריאלי נמצאה רק כעבור שבועיים.
רוב חללי קרב הקסטל הועברו לקבורה בקבר אחים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל ב-19 בנובמבר 1953.
כיבוש הקסטל מחדש

לאחר כיבוש הכפר מצאו הערבים את גופת מנהיגם. הכוח הערבי הגדול שרוכז תחת עבד אל קאדר והיה מסוגל לכבוש את מוצא וארזה ולהסתער על פרבריה המערביים של ירושלים, התפוגג במהירות. אחד הבולטים בוועד הערבי העליון, אמיל אל-ע'ורי אמר: "יש אצלנו משהו בדם המייחס חשיבות כה גדולה לאיש. יש פולחן גיבורים כזה מסביב למנהיג עד שבמותו מתמוטט הכל".
ב-9 באפריל 1948 יצא כוח פלמ"ח בפקודו של אליהו סלע לעבר הקסטל. לאחר הרעשת הכפר דיווח מטוס כי הערבים בורחים לצובא. בשעה 6:20 פרצה יחידת החוד לפסגת הכפר ואחריה כל הכוח. הכפר היה ריק מלוחמים ערבים. לאחר התבססות במקום הוחל בפיצוץ בתי הכפר. כל הבתים פוצצו פרט לבית המוכתר בפסגה.
באותו יום הגיעה לאזור יחידה גדולה של צבא ההצלה בפיקודו של פאוזי אל קאוקג'י ובה תותחי שדה שהוצבו בגזרת בידו-בית סוריק. מיד החלה הרעשת תותחים על מוצא והקסטל. הפצצת מטוסים, מרגמות "3 וכיבוש הכפר קאלוניה ב-11 באפריל 1948 שכנעו את קאוקג'י לסגת מהאזור לכיוון רמאללה.
ב-9 באפריל 1948 התקיימה הלווייתו של עבד אל קאדר בירושלים. מלבד אלפי לוחמים השתתפו בה תושבי העיר ומשלחות גדולות שהגיעו מהערים והכפרים בסביבה. כ-30,000 איש השתתפו בהלוויה. הוא נקבר בהר הבית. במקביל התנהל הקרב לכיבוש הכפר דיר יאסין על ידי האצ"ל והלח"י (עם סיוע מהפלמ"ח), ומשום שכל הלוחמים הערביים השתתפו בהלוויה, איש לא בא לעזרת דיר יאסין.
תוצאות הקרב

לקרב הקסטל היו שתי תוצאות חיוביות מבחינת היהודים:
פתיחה (זמנית) של הכביש לירושלים והעברת מספר שיירות.
פגיעה קשה בלוחמים המקומיים, לא רק בגלל האבדות שנגרמו להם אלא במוטיבציה שלהם ללחום לאחר נפילת מנהיגם הנערץ עבד אל קאדר אל חוסייני.
מבחינת ניהול הקרב-נתגלו פגמים רבים בפיקוד. היו הוראות סותרות ולא היה פיקוד אחיד. אנשי החי"ש העלו האשמות כבדות נגד הפלמ"ח בכלל ויוסף טבנקין בפרט על כי לא קרא נכון את זירת הקרב, לא שלח תיגבורות לאנשי החי"ש על ההר ולבסוף שלח באיחור יחידה קטנה למשימה שרובם לא חזרו ממנה.
אתר הקסטל (גן לאומי) הוא כיום גן לאומי.
לקריאה נוספת

ספר הפלמ"ח, כרך שני, עמ' 190–200, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1955.
תולדות מלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות, עמ' 115–117, 1959.
יצחק לוי (לויצה), תשעה קבין - ירושלים בקרבות מלחמת העצמאות, עמ' 144–159, הוצאת מערכות, 1986.
אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך רביעי, עמ' 201–250, הוצאת "שרידות", 1999.
מאיר אביזוהר, מוריה בירושלים בתש"ח, עמ' 71–88, 2002.
דני רובינשטיין, "זה אנחנו או הם" - הקסטל וירושלים, אפריל 1948: 24 השעות שהכריעו את המלחמה, הוצאת ידיעות ספרים, 2017.
הערות שוליים

↑   רות בקי קולודני, ג'וני - שיר של חיים גורי על גדעון פלאי, באתר הארץ, 30 ביוני 2020
↑  אנשי הפלמ"ח ראו את עצמם ככוח מחץ, כשמם וכי תפקידם הוא לתקוף, להסתער ולכבוש ואילו ההחזקה בשטח שנכבש היה בעיניהם תפקיד קל יותר שלא נדרשת לו היכולת שלהם.
↑  הקסטל היה הכפר הערבי הראשון שנכבש על ידי היהודים במלחמת העצמאות, עובדה שזעזעה ערבים רבים
↑   יצחק לאור, "זה אנחנו או הם": לקרוא את תולדותיו של פרק בסכסוך בעיניים מפוכחות, באתר הארץ, 17 בינואר 2018
↑  אביחי ברג, נחום אבניאל (ע), 13, ודרך אין אחרת, תל אביב: סלע מאיר, 2021, עמ' 172. (בעברית)
↑  יורם קניוק, תש"ח, עמ' 56: "אני מבחין בכאפייה מהודרת מהודקת בעקאל מוזהב סביב לה ומתחתיה איש מעוטר בחרב, ומשה צועק, תראו את זה, יעני רודולף ולנטינו! והבוק ג'ונס עם הכאפייה צועק באנגלית: Hello Boys...ומשה פוגע בוולנטינו ממש כשההוא מבין ששגה ושולף אקדח כדי לירות לעברנו".
↑  מי הרג את עבד אל קאדר אל חוסייני?, גרסת משה כצנלסון ויורם קניוק, באתר ההנצחה של קריית טבעון
↑  לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים, ניסה נרקיס להעביר לאלמנתו של עבד אל קאדר אל חוסייני דרך עיתונאי מצרי את הקוראן המיניאטורי של בעלה המנוח, אולם היא טרקה את הטלפון כששמעה זאת.
↑  הערך בוויקיפדיה לא נוקט עמדה לצד זה או אחר. הקוראים יעיינו בספרים המוצעים ויחליטו בעצמם.
מבצע "נחשון" אלבום: חטיבת הראל הגדוד הרביעי הפורצים 1: כיבוש הקסטל - פיתולי הדרך במורדות הקסטל - "7 האחיות"
בית הספר הרב-תחומי עמל עמק חרוד

בית הספר הרב-תחומי עמל עמק חרוד (ידוע בשמו המקוצר בית הספר עמק חרוד) הוא בית ספר קהילתי אזורי שש שנתי (מכיתה ז' עד כיתה י"ב),הוא בי"ס אזורי שש שנתי, בבעלות המועצה האזורית "הגלבוע" ונמצא תחת פיקוחו של המינהל לחינוך התיישבותי, פנימייתי ועלית הנוער. לומדים בו כיום כ-1300 תלמידים מ-45 יישובים שונים.
בית הספר "הרב תחומי" משתייך כיום לרשת עמל ולמועצה האזורית "הגלבוע". בית הספר ממוקם בין קיבוץ תל יוסף לבין קיבוץ עין חרוד מאוחד. בית הספר נוסד בשנת 1927.
טרם הקמת מדינת ישראל

בשנים 1922-1921, הוקמו אוהלים במעיין חרוד לבתי הילדים הראשונים של המתיישבים במקום, ובתור אנשי צוות חינוכי הצטרפו לשם אחים ואחיות של חברי גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור.
בשנת 1927, נוסד בית הספר עמק חרוד במעין חרוד. בשנה זו, 11 תלמידי המחזור הראשון של בית הספר סיימו לימודיהם. בשנת 1929, בזמן עליית קיבוץ עין-חרוד למיקומו ב"גבעת קומי", הוקמו במקום החדש מספר צריפים, ששימשו כבית-ספר לילדי הקיבוצים עין-חרוד ותל-יוסף. באותן השנים הילדים אכלו בוקר, צהרים וערב בחדר האוכל של בית הספר. מקומות הישיבה היו קבועים. בכל שולחן ישב אחד המורים.
באותן שנים למדו בבית הספר ילדי עין חרוד ותל יוסף. בית הספר הכשיר את תלמידיו לחיי קיבוץ. הילדים גם עבדו בקיבוץ. היו הרבה גיוסים לעבודות החקלאיות (זמירה בכרם, קטיף אשכוליות, ועוד). מקצועות הלימוד כללו גם מקצועות חקלאות, ביניהם בע"ח, מטעים, פלחה וקרקע. למדו גם תנ"ך, ספרות וציונות. בספרות למדו בין השאר בכל שנה אחדות מיצירותיו של מי שנחשב אז המשורר הלאומי, ח.נ. ביאליק.
בין המורים הדומיננטיים בשנים הראשונות היו משה כרמי, המנהל חיים שפרוני, המורה שושנה (שושנה צ'סטחובסקה), יעקב סלנט ויצחק שווייגר דמיאל, מחבר "שמלת השבת של חנה'לה" (כל הנזכרים מופיעים בצילום עם יאנוש קורצ'ק).
בספטמבר 1934, יאנוש קורצ'אק, המחנך הפולני, יצא לביקור בן כשלושה שבועות בקיבוץ עין חרוד ובעמק יזרעאל, והתארח בביתם של חברי הקיבוץ. במסגרת ביקור זה, הוא הגיע גם לבית הספר. להלן צילום נדיר של ביקור קורצ'אק ממצלמתה של הצלמת צפורה דוד, סבתו של זיר לוז, שהיה תלמיד בבית הספר, ומשמש כמורה בבי"ס עד היום (2024), בגיל 96.
ב-1938  יושר שטח במדרון גבעת קומי בין עין-חרוד ותל-יוסף, ועליו הוקמו מבני קבע ראשונים עבור בית הספר.
בשנת 1939 (ביום שלישי, 6.6.1939) התרחשה הנחת אבן הפינה לבית הראשון של בית הספר, שנקרא "בית הטבע ע"ש חיים שטורמן ז"ל". היום בנין זה הוא מוזיאון בית-שטורמן. בין מוצגיו אפשר עוד לראות פוחלצים של בעה"ח שחיו באזור, פוחלצים שהובאו לבית הטבע.
בשנת 1940, התקיימה חנוכתם של ארבעה בנייני כיתות חדשים.
תלמידי כיתה י"ב של שנת 1948 הפסיקו את לימודיהם בעקבות מלחמת העצמאות, ונחלצו לעזרת המשקים הסמוכים ולעזרת צה"ל.
מאחרי הקמת המדינה ועד סוף שנות התשעים של המאה העשרים

בשנים 1951–1952 התרחש הפילוג בקיבוץ המאוחד. בית הספר התפלג גם הוא, ותלמידי עין חרוד מאוחד עברו לבית ספר נפרד. בשנים 1962–1963, קיבוץ גבע ומושב מולדת הצטרפו כשותפים לבית הספר. בשנים 1964–1965 נפתחה בבית הספר מגמה מקצועית, והחלה בו תנופת בנייה חדשה. כמו כן, בית הספר הפך להיות בית ספר מקיף.
בשנת 1966 החל בית הספר בקליטת ילדי חוץ. אלו היו בעיקר ילדי עלית הנוער ולשכות הסעד.
בשנת הלימודים 1968-1967 התקיימו בבית הספר קורס ועדות תרבות, שהקנה ידע על אמצעי אור וקול, וכן ימי עיון ועדות חברה, שנועדו להשיגם של מטרות חינוכיות. בשנות ה-60 המאוחרות, נפתח חוג לג'ודו, חוג לידיעת הארץ, לציור, לערבית, לטבע ולנגינה במנדולינות, הוקמה תזמורת, ונכתבו עלונים בשם "גזת הצמר".
ב-1971, ילדי הקיבוצים יזרעאל וחפציבה הצטרפו כשותפים לבית הספר, ואילו ילדי עין-חרוד מאוחד חזרו ללמוד בבית הספר לאחר 10 שנים שלא למדו בו. בשנת 1976, גם קיבוץ שדה נחום הצטרף לשותפות בבית הספר.
בשנת 1977, חגג בית הספר את יובל ה-50.
בשנים אלה, מבנה הכיתות כלל חטיבות ביניים וחטיבה עליונה - סך הכל 25 כיתות אם. ממוצע התלמידים בכיתות האם הגיע ל-24.
התפיסה החינוכית של בית הספר שמחה במרכז אוריינטציה טכנולוגית. בית הספר הוביל לחינוך טכנולוגי ושימש כ-מרכז טכנולוגי מרכזי לאזורו. המגמה המודגשת בו הייתה מיכון וטכנולוגיה בחקלאות. במקצועות המעשיים נלמדו מסגרות יד, פלסטיקה, ריתוך, עיבוד שבבי, מלאכת יד, מחשבים, תפירה, כלכלת בית, ובמקצועות העיוניים למדו שרטוט טכני וטכנולוגיה. הבנים והבנות למדו כולם את המקצועות הללו בסבב לאורך 3 שנים.
עם השנים, נפתחו עוד חוגי בחירה וביניהם צילום, צפרות, ריקודי עם, כלכלת בית, מלאכה, קולנוע, כדורגל ובישול. בין המקצועות שנלמדו בבית הספר ניתן למנות את המקצועות תנ"ך, אנגלית, כימיה, חברה (ובכלל זאת - אזרחות, ציונות, ההסתדרות, תנועת העבודה), מתמטיקה, היסטוריה, ספרות, פיזיקה, ביולוגיה וחקלאות. לאחר מכן התחילו ללמוד בבית הספר גם מחשבת ישראל, והתעורר רצון לחידוש ולשיפור לימודי היהדות בבית הספר. כמו כן, התלמידים מוינו למסלולים שונים ולרמות לימודיות שונות, ונפתחו בבית הספר מגמה הומנית, מגמה ביולוגית ומגמות בתחומי הסיעוד, האופנה והתפירה והמחשבים. מגמות המכניקה והאלקטרוניקה לא נפתחו כל שנה, אלא לפי הביקוש ובהתאם לתקציב. בנוסף להפעלת מערכת הלימודים השגרתית, התרחשו אירועים ופעילויות כמו סמינרים גאוגרפיים וציוניים, מסיבה בנושא עדות ופעילויות שנת הבר מצווה (אשר נערכו בכיתות ז'). התלמידים חגגו את חג המחזור, וכחלק מכך ערכו מופעים שכללו מוזיקה וכוריאוגרפיה ולוו בתפאורה.
לאורך הזמן, בית הספר אימץ לעצמו מסורות שונות. מדי שנה, תלמידים מכיתות ז' עד י"ב יצאו לטיולים שנתיים ברחבי הארץ שנערכו כ-6-3 ימים. נערך "יום ירוק" שבו תלמידי כיתות י"א החליפו את הצוות החינוכי בהעברת שיעורים ובתפקידי ניהול שונים. התקיים מרוץ אביב ונקבעו טיולים אחרי הפסח.
בתחום הספורט, נערכו בבית הספר משחקי גביע בכדורעף בין כיתות בית הספר, ותחרויות כדורסל בין תלמידי בית הספר לתלמידי בתי ספר אחרים. כמו כן הוקמו נבחרות אתלטיקה קלה, הגנה עצמית ומרוצי שדה.
בשנות האלפיים

בשנות האלפיים הראשונות נסגרה בבית הספר מגמת המיכון החקלאי, ולימודים מקצועיים נוספים. במקביל הושם בבי"ס דגש גדול יותר על לימודים לקראת תעודת בגרות.
בית הספר חווה גם משבר עקב קיטון במספר התלמידים, ועמד בסכנת סגירה. כאן נרתמה לעזרתו של בית הספר המועצה האזורית גלבוע בראשות דני עטר. בית הספר הצטרף בברכת המועצה לרשת החינוכית עמל.
בשנת 2012, נבנו בבית הספר בניינים חדשים, והתווספו המגמות מדעי החברה ומדעי המחשב.
נכון לשנת הלימודים תשפ"ה, לומדים בבית הספר למעלה מ-1,400 תלמידים. התלמידים אינם מגיעים רק מקיבוצי האזור כבעבר, אלא מיישובים מגוונים ברחבי מועצה אזורית הגלבוע: אומן, גדיש, גן נר, יזרעאל, מגן שאול, מולדת, מיטב, נורית, אביטל, אדירים, בית אלפא, בית השיטה, ברק, גדעונה, גבע, דבורה, מרכז חבר, חפציבה, טמרה, כפר יחזקאל, ניר יפה, מלאה, עין חרוד (איחוד ומאוחד), פרזון, רם-און, רמת צבי ותל יוסף.
בית הספר ממשיך חלק גדול מהמסורות שנבנו לאורך ההיסטוריה שלו, החל משנות ה-20 של המאה ה-20. בנוסף לכך, בית הספר מתייחד בפעילויות חברתיות ותרבותיות, ובתחרויות בתחומי העניין של תלמידיו (בהן ריקוד, כדורסל, בניית רובוטים ופיצוח כספות).
בבית הספר לומדים מקצועות רבים בהרחבה בהיקף 5 י"ל לבגרות. ביניהם קולנוע, תיאטרון, אמנות, ביולוגיה, מכטרוניקה, גאוגרפיה, מדעי המחשב, היסטוריה, חינוך גופני, כימיה, מדעי החברה, מוזיקה, מחול, עיצוב המוצר, ערבית, פיזיקה, כלבנות, מערכות תקשוב, וביוטכנולוגיה.
בקיבוץ תל-יוסף, ליד בית הספר, פועלת אקדמיה לכדורסל לבני נוער. בני הנוער תלמידי האקדמיה משתתפים בקבוצת הכדורסל גלבוע מעיינות, וגם לומדים בבית הספר ומהווים חלק מנבחרות הכדורסל שלו, ובשנת 2018 ניצח את תיכון חדש (דני אבדיה), וזכה באליפות התיכונים.
בשנות האלפיים > המחזמר - מסורת בבית הספר

אחת מהמסורות שנוצרו עם השנים בבית הספר היא המחזמר. את המחזמר העלו תלמידי כיתות ז- י"ב מדי שנה. במסגרת המחזמר, התלמידים לקחו חלק בשירה, במשחק, בריקוד ובאומנויות במה נוספות.
המחזמר הראשון הועלה לראשונה בשנת 2007, לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, ונושאו היה הלהקות הצבאיות. בית הספר ותלמידיו הפיקו כ-9 מחזות זמר במהלך השנים, בהובלתה של הבמאית, בלה בן ארי, העובדת בבית הספר כמורה לתיאטרון. הליווי המוזיקלי נעשה בביצוע נגני מרכז המוזיקה ביזרעאל בהובלת סטאס גברילוב. בכל שנה צפו למעלה מ-4000 איש בהצגות שנוצרו בבית הספר הרב-תחומי עמק חרוד.
חינוך לתרומה משמעותית ובוגרים מפורסמים.
בית הספר מתאפיין בחינוך לתרומה משמעותית לחברה ולמדינה. במשך כל השנים רבים מבוגרי בית הספר הולכים לשנת שירות לפני צבא. בוגרי בית הספר כמעט בלי יוצאים מהכלל משרתים בצה"ל ובמג"ב, כאשר רבים משרתים ביחידות העלית. רבים מבוגרי בית הספר משתלבים במדינה במערכות הכלכלה, המשפט, המדע, המחקר, הרפואה, הביטחון החינוך, ועוד. בין הבוגרים המפורסמים של בית הספר אפשר להזכיר את זיר לוז (המורה הוותיק ביותר בישראל), פרופסור אריה ורשל (חתן פרס נובל בכימיה, מתלמידיו של זיר לוז), פרופ' יאיר קארו (מתמטיקה, כיהן שנים רבות כמנהל אורנים), זרובבל גלעד (משורר, מחבר המנון הפלמ"ח), נחמיה שיין (מפקד הפעולה בגשר כזיב בליל הגשרים, שם נהרג), זרובבל הורוביץ (נהרג בשיירת נבי דניאל, וקיבל את אות הגבורה), מאיר הר-ציון ("גדול הסיירים"), איתן נאוה (נהרג בקרב על גבעת התחמושת, קיבל צל"ש), גדעון ידין (יזם ותעשיין פורץ דרך).
הערות שוליים

↑  אתר מועצה אזורית הגלבוע - מ.א. הגלבוע מקום טוב לגור בו, באתר www.hagilboa.org.il
↑  יאנוש קורצ'אק, עיונים במורשתו של יאנוש קורצ'אק, בית לוחמי הגטאות
↑  בית ספר - רב תחומי עמל עמק חרוד, באתר רב תחומי עמל עמק חרוד
יאנוש קורצ'ק עם מורי בית הספר בעין חרוד
בלגיה באירוויזיון 2024

בלגיה השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Before the Party's Over" בביצוע הזמר הבלגי מוסטי. תאגיד השידור הוולוני, Radio Télévision Belge de la Communauté Française‏ (RTBF), בחר באופן פנימי את הנציג ואת שיר המדינה לתחרות.
בלגיה הוגרלה להתחרות בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2024, שהתקיים ב-9 במאי. היא הופיעה כמדינה ה-12 בסדר ההופעות, לפני אסטוניה ואחרי גאורגיה. בסוף הערב כשלה המדינה בניסיון להעפיל לגמר. מאוחר יותר התברר כי היא דורגה במקום ה-13 בחצי הגמר עם 18 נקודות.
רקע

קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה בלגיה באירוויזיון 64 פעמים מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 1956. המדינה נעדרה שלוש פעמים בלבד מהתחרות בשנים 1994, 1997 ו-2001. היא זכתה במקום הראשון באירוויזיון 1986, עם השיר "J'aime la vie" של סנדרה קים. בשנה העוקבת היא אירחה את התחרות בבריסל. מאז החלת שיטת חצאי הגמר של התחרות העפילה העפילה לגמר תשע פעמים. באירוויזיון 2023 הגיע הנציג הבלגי גוסטף למקום השביעי עם "Because of You".‏
השתתפותה של בלגיה באירוויזיון מנוהלת על ידי שני תאגידי שידור שונים, שמתחלפים זה עם זה בכל שנה: Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie‏ (VRT) הפלמי ו-Belge de la Communauté Française‏ (RTBF) הוולוני. שני התאגידים השתמשו בשיטות שונות על מנת לבחור את שיר המדינה לאירוויזיון. בשנת 2024 היה RTBF הוולוני אחראי על השתתפותה של בלגיה בתחרות, שאושרה על ידו באופן רשמי ב-16 באוגוסט 2023.
לפני האירוויזיון > בחירה פנימית

ב-30 באוגוסט 2023 הוכרז מוסטי על ידי RTBF כנציג הבלגי לעונת האירוויזיון הקרובה. תאריך יציאת השיר נקבע לחודש פברואר. תאגיד השידור הוולוני פתח בין התאריכים 11–17 בינואר 2024 תקופת הרשמה לכאלו המתעניינים בהקלטת שורה חוזרת בשיר, שנועדה להיכלל בו כמעין אפקט של מקהלה. למעלה מ-1,000 אנשים הקליטו שורה זו, רובם אינם אזרחי בלגיה כלל. יום לפני פרסומו הרשמי חשף מוסטי את שמו, "Before the Party's Over"‏. ב-20 בפברואר נשמע "Before the Party's Over" לראשונה בתוכנית הרדיו Le 8/9 ב-VivaCité.‏ עם זאת, הוא הודלף יומיים קודם לכן בתחנת רדיו אחרת בשם טיפיק, שהשמיעה את השיר בשלמותו.
לפני האירוויזיון > קידום

כחלק מקידום השיר לקראת האירוויזיון אישר מוסטי את השתתפותו בכמה אירועים, דוגמת PrePartyES במדריד ב-29 במרץ, מסיבת האירוויזיון של ברצלונה ב-6 באפריל, מסיבת האירוויזיון של לונדון ב-7 באפריל, קונצרט האירוויזיון הגדול בהולנד ב-13 באפריל ומסיבת האירוויזיון הנורדית בסטוקהולם ב-14 באפריל. בנוסף, ב-4 במאי הופיע בכפר האירוויזיון במאלמה.
לפני האירוויזיון > קריאות להחרמת ישראל מהתחרות

השתתפותה של ישראל באירוויזיון 2024 לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל גבתה ביקורות רבות מצד תאגידי שידור החברים באיגוד השידור האירופי. בתחילת חודש מרץ 2024 הצהירה אליס ברנרד, ממנהיגי מפלגת הפועלים של בלגיה בפרלמנט של ולוניה, כי היא תבקש מתאגיד השידור האזורי להפעיל לחץ על איגוד השידור האירופי להדיר את שראל מאירוויזיון 2024, היא נימקה את הבקשה במשבר ההומניטרי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל ובתקדים שנוצר לאחר השעיית רוסיה מהאירוויזיון בעקבות פלישתה לאוקראינה. מקבילה הפלמי, בנג'מין דאל, תמך בה. במהלך שידור ההופעה הישראלית בחצי הגמר השני של התחרות נקטע השידור ב-VRT, ובמקומו הוצגה מודעה בצבע שחור הקוראת לחופש העיתונית ולהפסקת אש.
באירוויזיון

סנדרה קים (מימין), זוכת אירוויזיון 1986, שנערך בברגן שבנורווגיה. לואיק נוטה (משמאל), נציג בלגיה לאירוויזיון 2015, שנערך בווינה שבאוסטריה. הוא דורג במקום הרביעי. שני האמנים נבחרו להופיע בסרטון הגלויה של בלגיה באירוויזיון 2024.
על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-30 בינואר 2024 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ‌בלגיה שובצה להשתתף בחלקו השני של חצי הגמר השני, שנערך ב-9 במאי.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. בלגיה הופיעה כמדינה ה-12, אחרי גאורגיה ולפני אסטוניה.
שלושת המופעים שודרו בוולוניה על ידי RTBF. חצי הגמר הראשון שודר בערוץ Tipik ואילו החצי השני והמגר ב-La Une.‏ כמו כן, כל המשדרים הועברו בפלטפורמות הסטרימינג Auvio, והגמר הועלה לאוויר גם ברדיו דרך VivaCité עם פרשנות מפי מורין וז'אן לואיס. בפלנדריה, VRT שידרה את כל הערבים ב-VRT 1 ובפלטפורמת הסטרימינג VRT MAX. הגמר הועלה גם ברדיו 2 עם פרשנות מפי פיטר ואן דה וייר. הוא הנחה גם את התוכנית Hello Malmö ב-VRT 1, שהופקה לקראת עונת האירוויזיון.‏ VRT שיתף פעולה עם RÚV האיסלנדי, DR הדני, תאגיד השידור השוודי, ARD הגרמני, BBC הבריטי, ČT הצ'כי, ERR האסטוני, פראנס טלוויזיון, NRK הנורווגי ו-Yle הפיני בשידור התוכנית ABBA – Against the Odds לרגל יום השנה החמישים לניצחון הראשון של שוודיה באירוויזיון: "Waterloo" של אבבא. ב-8 במאי שידרה את הסרט התיעודי Mustii, de weg naar Malmö, הסוקר את מסעו של מוסטי לקראת האירוויזיון.
ה"גלויות" הן קטעי וידאו קצרים בני 40 שניות, שמוקרנים במהלך שידור הטלוויזיה ותכליתם לאפשר את ארגון הבמה לשיר הבא. לקראת אירוויזיון 2024 הוחלט כי נושא ה"גלויות" השנתי יהיה שני שירי עבר מכל מדינה. לאחר הקרנת שני השירים הנבחרים הוצג וידאו קצר על הנציג העכשווי של אותה המדינה, שצולם על ידו במצב סלפי. בלגיה בחרה להציג את סנדרה קים, זוכת אירוויזיון 1986 עבור בלגיה ואת לואיק נוטה, נציג המדינה לאירוויזיון 2015, שדורג במקום הרביעי.
באירוויזיון > חצי גמר

מוסטי השתתף בחזרות טכניות למופע ב-30 באפריל וב-3 במאי, ולאחר מכן בעוד שלוש חזרות גנרליות ב-6 וב-7 במאי.
הופעתה של בלגיה נפתחת כשמוסטי עומד בקצה הפנימי של הבמה, שמוארת באורות צהובים וכתומים. על מוסטי מאפיל צל בדמותו, שנעלם כשהחלק השני של הבית הראשון מתחיל. מאחורי מוסטי מפוזר עשן סמיך וכבד. לאחר מכן פוסע לעבר מרכז הבמה, עליה מונח עיגול מוגבה ועליו מעגל של מיקרופונים. הוא לבוש בחליפה לבנה פתוחה, ועוטה כפפות בצבע כסף וזהב. מוסטי יוצא ממעגל המיקרופונים רק כשהמעבר לפזמון האחרון מתחיל. ההופעה נגמרת כשהוא יושב על ברכיו.
בסוף המופע הוכרז כי בלגיה סיימה את הערב בין שש המדינות, שכשלו בניסיון להעפיל לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי היא דורגה במקום ה-13 עם 18 נקודות.
באירוויזיון > הצבעה

במהלך שלושת המופעים העניקה כל מדינה שני סטים של הצבעה (הקהל והשופטים של אותה המדינה). מספר הנקודות ששתי הקבוצות יכולות להעניק נע בין 1–8, 10 ו-12 נקודות. ההרכב המדויק של חבר השופטים הלאומי ופירוט הנקודות שלהם ושל הקהל של כל מדינה פורסמו לאחר הגמר. חבר השופטים הבלגי הורכב אנתוני דקוק, אוראל זולה קייסי, אוליבר בירון, אליס ואן איזביק ופאני גילארד. בחצי הגמר השני הגיעה בלגיה למקום ה-13 עם 18 נקודות, ולא העפילה לשלב הגמר. אף מדינה לא העניקה לה את "12 הנקודות" בחצי הגמר. היא העניקה בגמר את 12 הנקודות שלה לצרפת (שופטים) ולישראל (קהל).
מגיש ההצבעה מטעם בלגיה היה ליביה דושקנוף, חברה בצוות השופטים הבלגי.
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו לבלגיה > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות | קהל> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  | 0 נקודות |
| 6 נקודות |  | 0 נקודות |
| 5 נקודות |  הולנד,  צרפת | 10 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  | 0 נקודות |
| 2 נקודות |  אלבניה,  גאורגיה,  ישראל | 6 נקודות |
| נקודה אחת |  יוון,  לטביה | 2 נקודות |
| סך הכל | 7 מדינות | 18 נקודות |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי בלגיה > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  הולנד
10 נקודות:  ישראל
8 נקודות:  יוון
7 נקודות:  שווייץ
6 נקודות:  ארמניה
5 נקודות:  לטביה
4 נקודות:  אסטוניה
3 נקודות:  נורווגיה
2 נקודות:  גאורגיה
נקודה אחת:  אוסטריה
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי בלגיה > חצי הגמר > תוצאות הצבעה מפורטות

החל מאירוויזיון 2023 המדינות העולות מחצאי הגמר אל הגמר נקבעות רק על בסיס הצבעות הקהל. נוסף על כך, משנה זו, קהל במדינות אשר לא משתתפות בתחרות יכול אף הוא להצביע. כל ההצבעות של המדינות האחרות אשר לא משתתפות מחוברות יחד לסל הצבעות נוסף של 1–8, 10 ו-12 נקודות ונקרא הצבעות שאר העולם.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| סדר | מדינה | קהל | קהל |
| סדר | מדינה | מיקום | נקודות |
| 01 |  מלטה | 13 |  |
| 02 |  אלבניה | 15 |  |
| 03 |  יוון | 3 | 8 |
| 04 |  שווייץ | 4 | 7 |
| 05 |  צ'כיה | 11 |  |
| 06 |  אוסטריה | 10 | 1 |
| 07 |  דנמרק | 12 |  |
| 08 |  ארמניה | 5 | 6 |
| 09 |  לטביה | 6 | 5 |
| 10 |  סן מרינו | 14 |  |
| 11 |  גאורגיה | 9 | 2 |
| 12 |  בלגיה |  |  |
| 13 |  אסטוניה | 7 | 4 |
| 14 |  ישראל | 2 | 10 |
| 15 |  נורווגיה | 8 | 3 |
| 16 |  הולנד | 1 | 12 |