stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תגליות פורטוגזיות
חקר האוקיינוס ההודי (1497 – 1542)

מטרת פורטוגל באוקיינוס ההודי הייתה להבטיח את המונופול של סחר התבלינים. בניצול היריבות ששררה בין ההודים והמוסלמים, הקימו הפורטוגזים כמה מבצרים ועמדות מסחר בין 1500 ל-1510. במזרח אפריקה, מדינות אסלאמיות קטנות לאורך חופי מוזמביק, קילווה, בראווה, סופלה ומומבסה נהרסו, או שהפכו לבעלי ברית של פורטוגל.
בשנת 1500 הצי השני להודו שהגיע בטעות לברזיל, חקר את החוף המזרח אפריקני, שם גילה דיוגו דיאש את האי אותו כינה סנט לורנס, לימים ידוע בשם מדגסקר. צי זה, בפיקודו של פדרו אלווארס קברל, הגיע לקליקוט בספטמבר, שם נחתם הסכם הסחר הראשון בהודו. במשך זמן קצר הוקמה במקום תחנה פורטוגזית, אך היא הותקפה על ידי מוסלמים ב -16 בדצמבר ומספר פורטוגזים, כולל הסופר פרו וואז דה קמינהה, נהרגו. לאחר שהפציץ כתגמול את קליקוט, עבר קברל לעיר קוצ'ין.
הפורטוגזים נהנו מהיריבות בין המהרג'ה מקוצ'ין לשליט של קליקוט, והתקבלו היטב כבעלי ברית, וקיבלו היתר לבנות מבצר (פורט מנואל) ומוצב מסחר שהיה היישוב האירופי הראשון בהודו. שם בשנת 1503 הם בנו את כנסיית פרנציסקוס הקדוש. בשנת 1502 וסקו דה גאמה כבש את האי קילווה בחוף טנזניה, שם בשנת 1505 נבנה המבצר הראשון של מזרח אפריקה הפורטוגזית כדי להגן על אוניות הסחר במזרח הודו.
בשנת 1505 מינה המלך מנואל הראשון מפורטוגל את פרנסיסקו דה אלמיידה למשנה למלך, הראשון של הודו הפורטוגזית לתקופה של שלוש שנים. הוא הקים את ממשלת פורטוגל במזרח, שבסיסה בקוצ'ין. באותה שנה כבשו הפורטוגלים את קאנור שם הקימו את מבצר סנט אנג'לו. לורנסקו דה אלמיידה הגיע לציילון (סרי לנקה המודרנית), שם גילה את מקור הקינמון. הוא מצא את האי מחולק לשבע ממלכות יריבות, הוא חתם חוזה הגנה עם ממלכת קוט והרחיב את השליטה באזורי החוף, שם בשנת 1517 הוקמה מצודת קולומבו.
בשנת 1506 צי פורטוגזי בפיקודם של טריסטאו דה קונחה ואפונסו דה אלבוקרקי, כבש את סוקוטרה בכניסה לים האדום ומוסקט בשנת 1507, לאחר שלא הצליחו לכבוש את מצר הורמוז, בעקבות אסטרטגיה שנועדה לסגור את הכניסות לאוקיינוס ההודי. באותה שנה נבנו מצודות באי מוזמביק ובמומבסה בחוף קניה. מדגסקר נחקרה בחלקה על ידי טריסטאו דה קונחה ובאותה השנה התגלתה מאוריציוס.
בשנת 1509 ניצחו הפורטוגזים בקרב הימי של דיו את כוחותיהם המשולבים של הסולטאן העות'מאני באיזיט השני, סולטאן מגוג'ראט, סולטאן ממליוק מקהיר, סמוטירי ראג'ה מקוז'יקוד, הרפובליקה הוונציאנית והרפובליקה רגוסאן (דוברובניק). הניצחון הפורטוגלי היה קריטי לאסטרטגיית השליטה שלהם בים ההודי. הטורקים והמצרים הסיגו את חיל הים שלהם מהודו, והשאירו את הימים לפורטוגזים. מהלך זה קבע את הדומיננטיות המסחרית של פורטוגל כמעט מאה שנים, וסייע מאוד לצמיחת האימפריה הפורטוגזית. האירוע סימן גם את תחילת הדומיננטיות הקולוניאלית האירופית באסיה. קרב דיו השני בשנת 1538 סיים לבסוף את השאיפות העות'מאניות בהודו ואישר את ההגמוניה הפורטוגזית באוקיינוס ההודי.
למרות התקפות בלתי פוסקות, גואה הפכה למקום מושבה של ממשלת פורטוגל, בשם אסטדו דה הודו (מדינת הודו), כאשר הכיבוש קבע את יחסן של הממלכות השכנות. גוג'אראט וקליקוט פתחו שגרירויות, שהציעו בריתות ומענקים לחיזוק. אלבוקרקי החל בגואה באותה שנה את ייצוא הנענע הפורטוגזית הראשונה מהודו, וניצל את ההזדמנות להודיע על ההישג.
משלחות בדרום מזרח אסיה

באפריל 1511 הפליג אלבוקרקי למלאקה במלזיה המודרנית, הנקודה המזרחית החשובה ביותר ברשת הסחר, שם מלאיים פגשו את סוחרי גוג'ראט, סינים, יפנים, ג'וואיים, בנגלים, פרסים וערבים. מפגש שתואר על ידי טומה פירס תיאור שלא יסולא בפז. נמל מלאקה הפך לבסיס האסטרטגי להרחבת הסחר הפורטוגזי עם סין ודרום-מזרח אסיה, תחת השלטון הפורטוגזי בהודו עם בירתו בגואה.
כדי להגן על העיר הוקם מבצר חזק, ואחד השערים שלו נותר עומד. בהכרת השאיפות הסיאמיות ביחס למלאקה, אלבוקרקי שלח מייד את דארטה פרננדס למשימה דיפלומטית לממלכת סיאם (תאילנד המודרנית), שם הוא היה האירופי הראשון שהגיע, וביסס יחסים טובים בין שתי הממלכות.
בנובמבר אותה השנה, כשהוא מתוודע למיקומם של "איי התבלין" כביכול במולוקה, הוא שלח משלחת בראשות אנטוניו דה אבראו כדי למצוא אותם, והגיעה בתחילת 1512. כשהוא יצא ממלאקה, הגיע חורחה אלווארס לדרום סין בשנת 1513.
האימפריה הפורטוגזית התרחבה במפרץ הפרסי כאשר פורטוגל שלטה על סחר התבלינים עם האימפריה העות'מאנית. בשנת 1515 כבש אפונסו דה אלבוקרקי את מדינת חוואלה הורמוז בראש המפרץ הפרסי, וביסס אותה כמדינה ווסאלית. עם זאת, עדן התנגדה למסע של אלבוקרקי באותה שנה, וניסיון נוסף נעשה על ידי יורשו של אלבוקרקי לופו סוארס דה אלברגריה בשנת 1516. בסדרת בריתות משתנה שלטו הפורטוגזים בחלק גדול מהמפרץ הפרסי במאה השנים הבאות.
בהיות מוזמביק על הדרך הימית הקבועה המקשרת בין ליסבון לגואה מאז 1497, האי הפך לנמל אסטרטגי, ושם נבנה מבצר סאו סבסטיאו ובית חולים.
בשנת 1525, ספרד תחת קרל החמישי שלחה משלחת להתיישב באיי מולוקה בטענה שהם נמצאים באזור שלהם על פי חוזה טורדסיאס, מכיוון שלא הייתה גבול מוגדר בין שתי האימפריות במזרח. הסכסוך עם הפורטוגזים היה בלתי נמנע, והחל עשור של התכתשויות הדדיות. הסכם חלוקה ביניהם הושג רק עם חוזה סרגוסה (1529), שייחס את איי מולקה לפורטוגל והפיליפינים לספרד.
בשנת 1530 ארגן ג'ון השלישי את הקולוניזציה של ברזיל וחילק אותה לאזורי משנה. שניתנו לכל מי שרצה לנהל ולחקור אותם, כדי להתגבר על הצורך להגן על השטח. הצרפתים היו מבצעים פלישות לשטחים הפורטוגזים בברזיל, וכדי להגן על האינטרסים של פורטוגל נבנו העיירות הקולוניאליות הראשונות: סאו ויסנטה בחוף, וסאו פאולו. מתוך 15 האזורים המקוריים, רק שניים, פרנמבוקו וסאו ויסנטה, שגשגו. עם ההתיישבות הקבועה שהתבססה על הקמת ענף קני הסוכר ודרישות העבודה האינטנסיביות שלו שמולאו עם עבדים ילידים ואחר כך עבדים אפריקאים.
בשנת 1542 הגיע המיסיונר הישועי פרנסיס קסבייר לגואה לשירותו של המלך ג'ון השלישי מפורטוגל. באותה העת פרנסיסקו זיימוטו, אנטוניו מוטה וסוחרים אחרים הגיעו ליפן לראשונה. לדברי פרנאו מנדש פינטו, שטען כי הם היו במסע זה, הם הגיעו לטנגאשימה, שם התרשמו המקומיים מכלי הנשק בשנת 1557 הרשויות הסיניות אפשרו לפורטוגלים להתיישב במקאו באמצעות תשלום שנתי, ויצרו מרכז לסחר המשולש בין סין, יפן ואירופה.
בשנת 1570 קנו הפורטוגזים נמל יפני בו הקימו את העיר נגסאקי, ובכך הקימו מרכז מסחר למשך שנים רבות.
פורטוגל הקימה נמלי מסחר במקומות מרוחקים כמו גואה, הורמוז, מלאקה, קוצ'ין, איי מלוקה, מקאו ונגאסאקי. כששמרה על הסחר מפני מתחרים אירופיים ואסיאתיים כאחד, פורטוגל שלטה לא רק בסחר בין אסיה לאירופה, אלא גם חלק גדול מהסחר בין אזורים שונים באסיה, כמו הודו, אינדונזיה, סין ויפן. מיסיונרים ישועים, כמו פרנסיס חאווייר הבסקי, עקבו אחר ההתפשטות הפורטוגזית כדי להפיץ את הנצרות הרומית-קתולית לאסיה בהצלחה מעורבת.
טכניקות השייט

המסעות והניסיון ברציפות של הנווטים הפורטוגזים הביאו להתפתחות מהירה למדי של מדעי האוקיינוסים הפורטוגזי, שיצר אליטה של אסטרונומים, נווטים, מתמטיקאים וקרטוגרפים.
טכניקות השייט > אוניות

עד המאה ה-15 הוגבלו הפורטוגלים לניווט באמצעות ספינות מטען עתיקות ששימשו באזור הים התיכון. סירות אלה היו קטנות ושבריריות, עם תורן אחד בלבד עם מפרש ריבועי קבוע ולא היו להם יכולות להתגבר על קשיי הניווט הקשורים לחקר האוקיינוס הדרומי, מכיוון שהרוחות החזקות, וזרמי האוקיינוס החזקים הגבילו את יכולותיהם. ספינות אלה קשורות לתגליות המוקדמות ביותר, כמו איי מדירה, האיים האזוריים, הקנריים ולחקירה המוקדמת של החוף הצפון-מערבי של אפריקה, דרומית עד למאוריטניה הנוכחית.
הספינה שאפשרה את השלב הראשון של התגליות הפורטוגזיות לאורך החוף האפריקני הייתה מסוג הקראוול, פיתוח המבוסס על סירות דיג קיימות. הן היו זריזות וקלות יותר לניווט, עם גודל של 50 עד 160 טון ו-1 עד 3 תרנים, עם מפרשים משולשים ומעוגלים המאפשרים תנועה. הקראוול נהנתה מיכולת התמודדות גדולה יותר. יכולת המטען והצוות המוגבלת היו החסרונות העיקריים שלהם, אך לא הפריעו להצלחתה.
עם תחילת הפלגה האוקיאנית הארוכה התפתחו גם ספינות גדולות. "נאו" היה שם נרדף ארכאי לפורטוגזית לכל ספינה גדולה, בעיקר ספינות סוחר. בשל הפיראטיות שפקדה את החופים, החלו להשתמש בהן בחיל הים וסיפקו פתחי תותחים שהובילו לסיווג הספינה על פי כוחם של התותחנים שלה. הם הותאמו גם לסחר הימי ההולך וגובר: מגודל 200 טונות במאה ה-15 ועד 500, הם הפכו לאוניות מרשימות במאה ה-16, בדרך כלל עם שני סיפונים, חרטומים נוקשים מקדימה ואחורה, שניים עד ארבעה תרנים עם מפרשים חופפים. במסעות להודו במאה ה-16 היו אוניות סוחר גדולות עם סיפון גבוה ושלושה תרנים עם מפרשים מרובעים, שהגיעו ל-2000 טון.
טכניקות השייט > ניווט שמיימי

במאה השלוש-עשרה כבר היה ידוע על ניווט בעזרת תצפית במצב השמש. לניווט השמימי, הפורטוגזים, כמו האירופאים אחרים, השתמשו במכשירי ניווט ערבים, כמו האסטרולב. היו אלה מכשירים פשוטים ויעילים. הם גם יצרו גם מכשיר למדידת המיקום בים בשיא גובה השמש וכוכבים אחרים. הצלב הדרומי הפך לסמן ניווט, כאשר הגיעו לשוט בחצי הכדור הדרומי בשנת 1471.
לשם כך השתמשו הפורטוגזים בטבלאות האסטרונומיים (Ephemeris), כלים יקרים לניווט באוקיינוסים, שהשתפרו במאה החמש עשרה. טבלאות אלה חוללו מהפכה בניווט, אפשרו לחשב קו רוחב. הטבלאות של אלמנאך פרפאטו, מאת האסטרונום אברהם זכות שפורסמו בשנת 1496, שימשו יחד עם האסטרולב המשופר שלו, את וסקו דה גמה ופדרו אלווארס קברל.
טכניקות השייט > נתיבי השייט

מלבד שייט לאורך החוף, פורטוגזים גם ביצעו משטים באוקיינוס כדי לאסוף מידע מטאורולוגי ואוקיינוגרפי (בהם התגלו הארכיפלגים של מדירה והאיים האזוריים וים סרגאסו). הידע של דפוסי רוח וזרמי הים - רוחות המסחר והזרמים האוקיאניים באוקיינוס האטלנטי וקביעת קו הרוחב, הובילו לגילוי הדרך הטובה ביותר באוקיינוס חזרה מאפריקה: חציית האוקיינוס האטלנטי בקו הרוחב של האיים האזוריים, באמצעות רוחות וזרמים קבועים המסתובבים בכיוון השעון בחצי הכדור הצפוני בגלל זרימת האטמוספירה והשפעה כוח קוריוליס. אלה אפשרו לעשות את הדרך לליסבון ובכך עזרו לפורטוגלים לצאת יותר ויותר מתחום החוף - תמרון שנודע בכינוי "וולטה דו מאר".
טכניקות השייט > קרטוגרפיה

נהוג לחשוב כי יהודה קרקס, בנו של הקרטוגרף הקטלאני אברהם קרסקס, היה אחד הקרטוגרפים הבולטים בשירותו של הנסיך הנרי. עם זאת, תרשים הים הפורטוגזי העתיק ביותר שקיים הוא פורטולני שנעשה על ידי פדרו ריינל בשנת 1485 ומייצג את מערב אירופה וחלקים מאפריקה, המשקף את הגילויים שנעשו על ידי דיוגו קאו.
עם בנו, הקרטוגרף חורחה ריינל ולופו הום, הם השתתפו בייצור האטלס המכונה "לופו הום-ריינס אטלס" או "מילר אטלס", בשנת 1519. הם נחשבו כטובי הקרטוגרפים של זמנם, והקיסר צ'ארלס רצה שהם יעבדו בשבילו. בשנת 1517 מסר מנואל הראשון, מלך פורטוגל ללופו הום הסכם המקנה לו את הזכות לאשר ולתקן את כל מחטי המצפן בכלי שיט.
בשלב השלישי של הקרטוגרפיה הימית הפורטוגזית, היא מאופיינת בנטישת השפעת הרעיונות של תלמי לגבי המזרח ודיוק רב יותר בייצוג ארצות ויבשות. בולט המיפוי של פרנאו ווז דוראדו (גואה ~ 1520 - 1580) שיצא לו מוניטין כאחד הקרטוגרפים הטובים ביותר באותה תקופה.
רשימת מקורות

Abernethy, David (2000). The Dynamics of Global Dominance, European Overseas Empires 1415–1980. Yale University Press. ISBN 0-300-09314-4.
Anderson, James Maxwell (2000). The History of Portugal. Greenwood Publishing Group. ISBN 0-313-31106-4.
Boxer, Charles Ralph (1969). The Portuguese Seaborne Empire 1415–1825. Hutchinson. ISBN 0-09-131071-7.
Boyajian, James (2008). Portuguese Trade in Asia Under the Habsburgs, 1580–1640. JHU Press. ISBN 0-8018-8754-2.
Davies, Kenneth Gordon (1974). The North Atlantic World in the Seventeenth Century. University of Minnesota Press. ISBN 0-8166-0713-3.
Diffie, Bailey (1977). Foundations of the Portuguese Empire, 1415–1580. University of Minnesota Press. ISBN 0-8166-0782-6.
Diffie, Bailey (1960). Prelude to empire: Portugal overseas before Henry the Navigator. U of Nebraska Press. ISBN 0-8032-5049-5.
Lockhart, James (1983). Early Latin America: A History of Colonial Spanish America and Brazil. Cambridge University Press. ISBN 0-521-29929-2.
McAlister, Lyle (1984). Spain and Portugal in the New World, 1492–1700. University of Minnesota Press. ISBN 0-8166-1216-1.
Newitt, Malyn D.D. (2005). A History of Portuguese Overseas Expansion, 1400–1668. Routledge. ISBN 0-415-23979-6.
Russell-Wood, A.J.R. (1998). The Portuguese Empire 1415–1808. Johns Hopkins University Press. ISBN 0-8018-5955-7.
Scammell, Geoffrey Vaughn (1997). The First Imperial Age, European Overseas Expansion c.1400–1715. Routledge. ISBN 0-415-09085-7
הערות שוליים

↑  Patrick Karl O'Brien (2002). Atlas of World History. Oxford University Press. p. 118
↑  Melvin Eugene Page; Penny M. Sonnenburg (2003). Colonialism: an International, Social, Cultural, and Political Encyclopedia. N-Z. Vol. 2. ABC-CLIO. p. 92.
↑  A. R. de Oliveira Marques, Vitor Andre, "Daily Life in Portugal in the Late Middle Ages", p.9, Univ of Wisconsin Press, 1971,
↑  Diffie, Bailey (1977), Foundations of the Portuguese Empire, 1415–1580, p. 210, University of Minnesota Press
↑  M. D. D. Newitt, "A history of Portuguese overseas expansion, 1400–1668", p.9, Routledge, 2005
↑  Butel, Paul, "The Atlantic", p. 36, Seas in history, Routledge, 1999
↑  Diffie, p. 56
↑  Anderson, p. 50
↑  Diffie, p. 57–58
↑  Diffie, p. 60
↑  Diffie, p. 68
↑  Anderson, p. 44
↑  Daus, Ronald (1983). Die Erfindung des Kolonialismus. Wuppertal/Germany: Peter Hammer Verlag. p. 33. ISBN 3-87294-202-
↑  Boxer, p. 29
↑  Russell-Wood, p. 9
↑  Thorn, Rob. "Discoveries After Prince Henry". Retrieved 2006-12-2
↑  Semedo, J. de Matos. "O Contrato de Fernão Gomes" (in Portuguese). Retrieved 2006-12-24.
↑  "Castelo de Elmina". Governo de Gana. Archived from the original on 2007-03-05. Retrieved 2006-12-24.
↑  Anderson, p. 59
↑  Newitt, p. 47
↑  Anderson, p. 55
↑  Diffie, p. 174
↑  Diffie, p. 176
↑  Scammell, p. 13
↑  McAlister, p. 75
↑  McAlister, p. 76
↑  Scammell, G.V. (1997). The First Imperial Age, European Overseas Expansion c. 1400–1715. Routledge
↑  "St. Francis Church". Wonderful Kerala. Retrieved 2008-02-21
↑  Ayub, Akber (ed.). Kerala: Maps & More, Fort Kochi (2006 ed.). Bangalore: Stark World Publishing. pp. 20–24
↑  "European Encroachment and Dominance:The Portuguese". Sri Lanka: A Country Study. Retrieved 2006-12-02
↑  De Souza, Teotonio R. Goa Through the Ages: An Economic History. Goa University publication series. Issue 6. p. 220.
↑  Indo-Portuguese Issues Indo-Portuguese Issues
↑  Lach, Donald Frederick; Van Kley, Edwin J. (1994). Asia in the Making of Europe. University of Chicago Press. pp. 520–521.
↑  Cole, Juan (2007). Sacred Space and Holy War. IB Tauris. p. 37.
↑  Pacey, Arnold (1990). Technology in world civilization: a thousand-year history. Cambridge: MIT Press
↑  Takekoshi, Yosaburō (2004). The Economic Aspects of the History of the Civilization of Japan. London: Routledge
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565771805171  LCCN: sh85105259 
מפת העולם משנת 1502, כפי שהובנה מהגילויים בסוף המאה ה-15.
וסקו דה גמה מגיע לחוף קליקוט 1498
מפת אסיה ואוקיאניה 1550
ספינה מדגם קארוול, שהמצאתה אפשרה את השייט האוקייני וגילוי היבשות.
מפת כיווני הרוחות במערכת העולמית, שאיפשרה את התנועה האוקיינית בעידן הטרום תעשייתי.
מפת החוף האפריקאי, והאזורים הסמוכים אליו - מיטב הקרטוגרפיה 1571
Festina lente

מטבע הזהב של אוגוסטוס
Festina lente (בתרגום מילולי לעברית: "החפז לאט") הוא מטבע לשון שמשמעותו כי יש לבצע פעולות באיזון נכון של דחיפות ושקידה. חיפזון עלול לגרום לטעויות ולנזקים לטווח ארוך.
מקור הביטוי ביוונית קלאסית: σπεῦδε βραδέως.
הביטוי קיים גם בערבית: العَجَلَةُ مِنَ ٱلشَّيْطَانِ وَالتَّأَنِّي مِنَ ٱلرَّحْمٰنِ, ונמצא בשימוש בעברית בתרגום: החיפזון מן השטן והמתינות מן הרחמן, או מבורא עולם.
סמל הדולפין והעוגן
סמל הדולפין והעוגן כפי שעוצב על ידי בית ההוצאה לאור של אלדו מנוציו
שימושים לאורך ההיסטוריה

הרעיון כי עבודה קשה והתמדה עדיפות על שעננות המבוססת על ביטחון עצמי הוצג לראשונה על ידי איזופוס (620–564 לפנה"ס) במשלו "הצב והארנבת" (ביוונית Χελώνη καὶ λαγωός).
ההיסטוריון הרומי סואטוניוס, בעבודתו חיי שנים-עשר הקיסרים מספר כי הקיסר אוגוסטוס, שמשל ברומה עד שנת 14 לספירה, נהג לומר למפקדיו: "מפקד שקול הפועל במתינות עדיף על מפקד אמיץ. דבר שנעשה טוב נעשה מספיק מהר".
על מטבעות זהב מתקופת אוגוסטוס הוטבעו דמויות של סרטן ופרפר להמחשת השילוב בין מהירות לאיטיות.
בספר "חלומו של פוליפילוס", שנכתב בשנת 1467 על ידי פרנצ'סקו קולונה ופורסם בשנת 1499 על ידי אלדו מנוציו, הביטוי Semper festina lente (תמיד החפז באיטיות) מוצג כחידה ויזואלית (רבוס) המורכבת מעיגול, עוגן ודולפין. העיגול מסמל קביעות (תמיד), העוגן מסמל יציבות (מתינות) והדולפין מסמל את המהירות (חיפזון).
לאחר פרסום הספר, המוציא לאור אלדו מנוציו עיצב את סמל בית הוצאה לאור ברוח איור זה.
קוזימו א' דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ושליט פירנצה בין השנים 1537–1574, אימץ את הביטוי כמוטו שהומחש באמצעות צב, סמל האיטיות והזהירות, שעל גבו מפרש. האמן ג'ורג'יו וסארי שילב כ-100 מופעים של הסמל בעיטורים ובציורי הקיר בארמונות הדוכס.
שבעת התבליטים של אוניברסיטת סלמנקה עוצבו במאה ה-16 בהשפעת האיור שהופיע בספר "חלומו של פוליפיוס". שניים מתוך שבעת התבליטים מתארים את רעיון השילוב בין מהירות לאיטיות.
בתבליט הראשון מופיעה אישה (סמל המתינות) המחזיקה ביד ימין כנפיים (סמל המהירות) וביד שמאל צב (סמל האיטיות והזהירות) וכותרת בלטינית שפירושה "מתן את המהירות שלך בישיבה ואת האיחור שלך בתנועה" (בלטינית: "velocitatem sepando tarditatem tempera surging" ). בתבליט השישי מוצגים שני עוגנים ששני דולפינים מסוגננים מפותלים סביבם ושני חבלים קשורים לטבעות העוגן. כתובות מופיעות משני הצדדים, בצד שמאל ניתן לקרוא ביוונית קלאסית ΑΕΙ ΣΠΕΥ ΔΕΒΡΑΔΕΟΣ (תמיד מהר לאט) ובצד ימין כתובת לטינית בעלת אותה משמעות: SEMPER FESTINA LENTER
באוסף המשלים שפרסם בין השנים 1668–1694, כלל ז'אן דה לה פונטיין עיבוד למשל של איזופוס "הצב והארנבת", בו תיאר את הצב במילים "הוא ממהר לאט" (בצרפתית: Elle se hâte avec lenteur).
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  משל בערבית, החפזון מהשטן
↑  Σελίδα:Ésope - Fables - Émile Chambry.djvu/355 - Βικιθήκη, el.wikisource.org (ביוונית)
↑  JEAN DE LA FONTAINE, LE LIÈVRE ET LA TORTUE
הצב עם מפרש על גבו. סמלה של משפחת מדיצ'י
התבליט הראשון באוניברסיטת סלמנקה
התבליט שישי באוניברסיטת סלמנקה
111 בהרקולס

|  נתוני תצפית |
| --- | --- |
 קבוצת כוכבים:  הרקולס
 סוג:  ענק מטיפוס A
 בהירות נראית:  4.34
 סיווג ספקטרלי:  A5III
 עלייה ישרה:  18ʰ 45ᵐ 18.570ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  115.12±0.146 אלפיות שניית קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  2.04 
 מרחק:  28.572±0.1423 פארסק  שנות אור 8.76±0.04  פארסק
 רדיוס:  1.6 רדיוס שמש
 מסה:  2.40 מסת שמש
 מהירות סיבוב:  81 קילומטר לשנייה
 מהירות רדיאלית:  −44.6±2.7 קילומטר לשנייה
 היסט:  34.9987±0.1743 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  0.33 
 
111 בהרקולס הוא כוכב כפול משוער הממוקם בקבוצת הכוכבים הרקולס במרחק של 92 שנות אור מכדור הארץ. הכוכב בעל בהירות נראית מדרגה 4.34.
לפי Cowley ‏ (1969) הוא בעל לסיווג ספקטרלי A5III שמשייך אותו לענק מטיפוס A. אמנם לפי עבודה של Abt and Morrell משנת 1995 הור רשום ל-A3IV ומסווג כתת-ענק. רדיוס הכוכב הוא כ-1.6 מרדיוס השמש ומסה שלו כ-2.4 ממסת השמש.
111 בהרקולס, יחד עם שכניו הנראים 110 בהרקולס, 112 בהרקולס, ו-113 בהרקולס ממוקם קרוב לקצה המזרחי של קבוצת הכוכבים הרקולס.
ILife

| --- | --- |

iLife '11
 מפתח:  אפל
 גרסה אחרונה:  13 
 מערכת הפעלה:  Mac OS X
 סוג רישיון:  קנייני
 קטגוריה:  חבילת יישומי מולטימדיה
 www.apple.com/iLife
 
iLife היא חבילת תוכנה (אשר פיתוחה הופסק לאחר שנת 2015) שפותחה באפל מחשבים ל-Mac OS X, ומשמשת לעריכה, צפייה וארגון של תוכן דיגיטלי. נכון ל-iLife, iLife '09 כוללת שש תוכנות: iTunes, iPhoto, iMovie, iDVD, GarageBand ו-iWeb. החבילה מגיעה עם כל מחשב מקינטוש חדש שנקנה באפל.
עד כה פורסמו 6 גרסאות שונות של iLife:
iLife, הוצגה בתערוכת Macworld בינואר 2003; 49$
iLife '04, הוצגה בתערוכת Macworld בינואר 2004; 49$
iLife '05, הוצגה בתערוכת Macworld בינואר 2005; 79$
06' iLife, הוצגה בתערוכת Macworld בינואר 2006. 79$
08' iLife, הוצגה בתערוכת Macworld באוגוסט 2007. 79$
09' iLife, הוצגה בתערוכת Macworld בינואר 2009. 79$
11' iLife, הוצגה באירוע אפל מיוחד באוקטובר 2010. 49$
iLife '11 שוחררה ב-20 באוקטובר 2010 ומצריכה את הגרסה העדכנית ביותר, כיום, של מערכת ההפעלה Mac OS X - 10.6.7.
היסטוריה

הגרסאות הראשונות של iMovie,iPhoto, iDVD, GarageBand ו-iWeb הושקו בסדר זה כחלק מהחזון של סטיב ג'ובס ליצירת "דרך חיים דיגיטלית" (digital lifestyle) במחשבי המקינטוש. בתחילה, iMovie, iTunes ו- iPhoto ניתנו להורדה בחינם מהאתר של אפל, ו-iDVD הייתה זמינה רק למחשבים עם כונני SuperDrive (קורא וצורב DVD).
בתערוכת Macworld בינואר 2003, כל התוכנות הוכנסו לחבילה אחת בשם "iLife".
בעוד ש-iTunes נשארה תוכנה חינמית, שאר התוכנות הפכו לזמינות אך ורק על ידי קניית החבילה כולה או רכישת מחשב מקינטוש חדש. iTunes היא גם התוכנה היחידה שניתנת להרצה על Microsoft Windows.
התוכנות

iTunes היא תוכנה המאפשרת שמיעה והצגת קובצי מוזיקה ווידאו בפורמטים שונים. בנוסף, iTunes מאפשרת גישה לחנות שירים מקוונת ומאפשרת סינכרון קובצי מוזיקה, וידאו ותמונות עם נגן אייפוד.‏
iPhoto היא תוכנה המיועדת לארגון תמונות, ומאפשרת למשתמש לצפות, לאחסן, לערוך ולשתף תמונות דיגיטליות. התוכנה מאפשרת גם יצירת אלבומי תמונות באינטרנט או על גבי CD. היתרון הגדול של iPhoto הוא היכולת שלה לייבא תמונות מרוב המצלמות הדיגיטליות ללא צורך בהתקנת דרייברים. בגרסה האחרונה של התוכנה, יש אפשרות לזיהוי פנים וזיהוי המקום שבו צולמה התמונה.
iMovie מאפשרת צילום ועריכה של ווידאו והוספה של אפקטים מיוחדים. התוכנה יודעת לעבוד גם עם מצלמות MPEG-4,‏ HDV ועם מצלמת iSight של אפל.
iDVD מתקשרת עם iMovie לצורך צריבת סרטים על גבי DVD והוספה של תפריטים בהם.
GarageBand היא תוכנה ליצירה ועריכה של מוזיקה ופודקאסטים, שיודעת לתקשר עם מכשירים חיצוניים כגון גיטרות. בגרסה האחרונה, נוספה בה אפשרות לצפות בשיעורי נגינה בשלבים בפסנתר ובגיטרה. בנוסף, ניתן להוריד בתשלום דרך החנות המקוונת שיעורי נגינה עם אמנים ידועים כגון סטינג, ונורה ג'ונס.
iWeb היא התוכנה האחרונה שהתווספה לחבילת iLife, והוצגה לראשונה בתערוכת Macworld בינואר 2006. התוכנה מקנה את היכולת לשתף באינטרנט את התכנים שנוצרו על ידי תוכנות iLife האחרות.
הערה: בשנת 2010 כשאפל הכריזה על גרסת ilife 11, לא נכללו בה iDVD וiWeb.
הגרסה הנוכחית היא iLife 13 ל-OS X ול-IOS 7
תומאס הורסטר

תומאס הורסטר (בגרמנית: Thomas Hörster, נולד ב-27 בנובמבר 1956 באסן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך רוב הקריירה בבאייר לברקוזן, בה עסק גם בתפקידי אימון שונים. להורסטר ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, וזכייה במדליית ארד עם הנבחרת האולימפית של גרמניה המערבית באולימפיאדת סיאול.
קריירת מועדונים

הורסטר החל בשנת 1974 את קריירת הבוגרים במועדון שוורץ-וייס אסן, ששיחק אז בליגת הבונדסליגה השנייה, ובשנת 1977 עבר לבאייר לברקוזן, שגם היא שיחקה אז בבונדסליגה השנייה. כבר מעונתו הראשונה בבאייר לברקוזן, הורסטר היה שחקן הרכב קבוע, אך רק בעונתו השנייה בקבוצה, 1978/79, העפילה הקבוצה מהמקום הראשון אל הבונדסליגה, בה הייתה להורסטר קריירה ארוכה ומפוארת. הורסטר הפך עד מהרה לחלק חיוני בהגנה של באייר לברקוזן, ובשתי העונות הראשונות של הקבוצה לאחר העלייה אל הבונדסליגה, הורסטר ולברקוזן סיימו בחלק התחתון של הטבלה, אך רחוק ממאבקי ההישרדות. בעונת 1981/82 נקלעו הורסטר ולברקוזן למאבקי תחתית, וניצלו מירידה רק לאחר ניצחון במפגש כפול במבחני הישרדות מול קיקרז אופנבך. בעונות הבאות הורסטר ולברקוזן שהו בעיקר בחלק התחתון של הטבלה, אך בעונת 1985/86 סיימו במקום השישי, שהעניק להם העפלה לגביע אופ"א, וגם בעונת 1986/87 סיימה במקום זה. בעונת 1987/88 הורסטר ובאייר לברקוזן זכו בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על אספניול. הספרדים ניצחו 3-0 במשחק הראשון, ולברקוזן ניצחה בתוצאה זהה בגומלין, ולאחר מכן בפנדלים. עם זאת, נבצר מהורסטר להשתתף בצמד משחקי הגמר בעקבות פציעה, לאחר שהיה שותף מלא להגעת הקבוצה למעמד זה במהלך העונה. בתום עונת 1990/91, לאחר מספר עונות בחלק העליון של הטבלה עם באייר לברקוזן, פרש הורסטר ממשחק פעיל, לאחר שהבקיע 26 שערי ליגה ב-404 הופעות במדי באייר לברקוזן, מתוכן 332 הופעות בבונדסליגה, והוא מדורג במקום הרביעי בטבלת שיאני ההופעות של באייר לברקוזן בכל הזמנים לאחר רודיגר פולבורן, אולף קירסטן וקארסטן ראמלו.
קריירה בינלאומית

הורסטר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה המערבית בספטמבר 1986, בניצחון 2-0 על נבחרת דנמרק. לאחר מכן ערך שלוש הופעות נוספות, כולן במשחקי ידידות. בשנת 1988 השתתף הורסטר עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית באולימפיאדת סיאול, וזכה במדליית ארד, לאחר שפתח בכל ששת משחקיה של גרמניה המערבית, שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת האולימפית של ברזיל לאחר בעיטות הכרעה, וניצחה את נבחרת איטליה האולימפית 3-0 בקרב על מדליית הארד.
קריירת אימון

לאחר פרישתו, הורסטר אימן לאורך שנים ארוכות את קבוצת הנוער של באייר לברקוזן, בין השנים 1992 ו-2001. בשנת 2001 התנסה באימון קבוצת המילואים ולאחר מכן הקבוצה הבכירה, בה החליף את קלאוס טופמולר שפוטר לאחר תקופה נטולת הצלחות, אך פוטר בעצמו בתום עונת 2002/03, וחזר לאמן את קבוצת הנוער למשך ארבע שנים נוספות, עד לשנת 2007.
תארים

עם באייר לברקוזן:
גביע אופ"א: 1987/88
עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית:
אולימפיאדת סיאול (1988): מדליית ארד
הערות שוליים

↑  שיאני ההופעות של באייר לברקוזן בבונדסליגה באתר worldfootball.net
| נבחרת מערב גרמניה – אולימפיאדת סיאול 1988 (מדליית ארד) |
| --- | --- | --- |
|  1 רק •  2 שולץ •  3 גרץ •  4 פונקל •  5 הורסטר •  6 ינסן •  7 בומר •  8 פאך •  9 קלינסמן •  10 ווטקה •   11 מיל •  12 קאמפס • 13 גרהאמר •  14 הסלר • 15 שרייר • 16 ואלטר • 17 זיברס • 18 קלפינגר • 19 רידלה • 20 זאוור • מאמן: להר |  1 רק •  2 שולץ •  3 גרץ •  4 פונקל •  5 הורסטר •  6 ינסן •  7 בומר •  8 פאך •  9 קלינסמן •  10 ווטקה •   11 מיל •  12 קאמפס • 13 גרהאמר •  14 הסלר • 15 שרייר • 16 ואלטר • 17 זיברס • 18 קלפינגר • 19 רידלה • 20 זאוור • מאמן: להר | מערב גרמניה |
2023 בצרפת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2022   2021  2020 |  דגל צרפת | 2023  בצרפת |  »»»  2024     |
כל ערכי השנים בצרפת • אירועים בולטים בעולם ב-2023 היסטוריה של צרפת • פורטל צרפת • לוח שנה של שנת 2023
שנת 2023 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 1,036 שנות לאום.
הנהגה

נשיא – עמנואל מקרון (REM)
ראש ממשלה – אליזבת בורן (REM)