stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף גרינברג
הערות שוליים

↑  Croft, William. "Joseph Harold Greenberg." "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-9 ביולי 2008. נבדק ב-10 ביוני 2008. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  http://insop.org/index.php?p=1_8_Ancient-Medal-Winners
↑  Luraghi, S. (2010) Introduzione, in Crof & Cruise Linguistica cognitiva, Italian edition, p.19
↑  Jae Jung Song The Oxford Handbook of Linguistic Typology
↑  Chafe, Wallace. (1987). [Review of Greenberg 1987]. Current Anthropology, 28, 652-653.
↑  Goddard, Ives. (1987). [Review of Joseph Greenberg, Language in the Americas]. Current Anthropology, 28, 656-657.
↑  Goddard, Ives. (1990). [Review of Language in the Americas by Joseph H. Greenberg]. Linguistics, 28, 556-558.
↑  Golla, Victor. (1988). [Review of Language in the Americas, by Joseph Greenberg]. American Anthropologist, 90, 434-435.
↑  Kimball, Geoffrey. (1992). A critique of Muskogean, 'Gulf,' and Yukian materials in Language in the Americas. International Journal of American Linguistics, 58, 447-501.
↑  Poser, William J. (1992). The Salinan and Yurumanguí data in Language in the Americas. International Journal of American Linguistics, 58 (2), 202-229. PDF
↑  Reich, David. (2018). Who We Are and How We Got Here: Ancient DNA and the New Science of the Human Past. Chapter 7. New York: Pantheon Books (2018).
↑  "Edward Vajda" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-18 במאי 2008. נבדק ב-2009-03-17. {{cite web}}:  (עזרה), University of Alaska Fairbanks
↑  Starostin, George S.. “On the Genetic Affiliation of the Elamite Language.” (2005).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262188905171  PLWABN: 9810576024905606  BIBSYS: 90162711  BNE: XX958226  BnF: cb120259801 (data)  CiNii: DA01519073  GND: 118541773  ISNI: 0000 0001 1440 8654  LCCN: n79061194  LNB: 000015396  NDL: 00441607  NKC: jn20000602381  NLA: 36504594  NSK: 000029672  NTA: 068627629  RERO: 02-A012345876  SELIBR: 188645  SNAC: w65q4v5q  SUDOC: 028421213  VcBA: 495/320819  VIAF: 32010188   WorldCat (עם VIAF): 32010188
חיים יהודה רבינוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אפריל 1944  (בן 80) ב' באייר ה'תש"ד ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  חסידות חב"ד
 תחומי עיסוק:  דיינות
 
 תפקידים נוספים:  אב בית דין ירושלים
 
הרב חיים יהודה רבינוביץ (נולד באפריל 1944, ב' באייר ה'תש"ד) הוא דיין חרדי, חסיד חב"ד, שכיהן במספר משרות דיינות, בהן אב"ד ירושלים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, לרב שמואל בן-ציון ולמירל לבית ברגמן, שהיה גזבר כולל חב"ד בארץ ישראל. בגיל שש שנים התייתם מאביו. בצעירותו למד בישיבת עץ חיים, שם למד עם הרב שמואל יעקב קאהן, האדמו"ר מתולדות אברהם יצחק. לאחר מכן המשיך את לימודיו בישיבת תורת אמת, שם התחבר לראש הישיבה הרב שמואל אלעזר היילפרין ונחשב לאחד מתלמידיו הקרובים. בשנת ה'תשכ"ה, נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בסוף שנת תשכ"ו חזר לארץ ישראל בהוראת הרבי מלובביץ', על מנת לשהות עם משפחתו במצב הביטחוני הקשה ששרר בארץ.
התגייס לצה"ל ושירת ברבנות הצבאית. נשא את חנקה יוטא למשפחת קאופמן. בהוראת הרבי החל ללמוד דיינות, בכולל מיוחד של הרב הראשי לישראל הרב איסר יהודה אונטרמן בתל אביב.
בניסן תשל"ה (1975) הוסמך לדיינות בידי מועצת הרבנות הראשית. כעבור כמה שנים נתמנה לדיין בתל אביב, ולאחר מכן לאב בית דין תל אביב. בהמשך עבר לשמש כאב בית הדין הרבני בירושלים. בבד לבד עם עבודתו בבית הדין נתמנה בתשע"א במינוי זמני לחבר בית הדין הגדול בהוראת שר המשפטים יעקב נאמן והראשון לציון הרב שלמה משה עמאר, תפקיד אותו מילא עד שנת תשע"ד, עם הגיעו לגיל שבעים, פרש לגמלאות.
פעילות ציבורית

בבחירות לכנסת השתים עשרה היה מראשי המערכה החב"דית לבחירת אגודת ישראל.
בעקבות קשריו עם שמעון פרס, מונה לחבר "ארגון הגג של מוסדות חב"ד בארץ הקודש", על מנת שיעזור בניהול המגעים להקמת הממשלה ב-1990.
בחנוכה תש"ן נסע לברית המועצות עם משלחת מטעם הרבנות הראשית על מנת לסייע ליהדות במדינה.
ב-2012 קבע נציב התלונות על שופטים, השופט בדימוס אליעזר גולדברג, כי רבינוביץ נהג בניגוד לכללי האתיקה כאשר דן בתיקים שבהם באי הכוח היו בתו, גילה, ובעלה שאול נפתלין, שניהם עורכי דין. ב-2013 נפתחה נגדו חקירה משטרתית בחשד להתנהלות פסולה והפרת אמונים.[דרושה הבהרה]
משפחתו

בנו הרב שמואל, רב הכותל והמקומות הקדושים.
בנו הרב יוסף יצחק, דיין באשדוד ובירושלים.
בנו הרב מאיר, מורה צדק בכפר חב"ד ודיין.
בתו גילה נפתלין, עורכת דין.
הערות שוליים

↑  הרב רבינוביץ הקים אוהל על קבר רבי חיים חייקא מאמדורא ע"ה באתר COL
↑  חוקה דיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 158
↑  תומר זרחין, דיין פסק בעשרות תיקים שיוצגו על ידי בתו וחתנו, באתר הארץ, 11 במאי 2012
↑  בני משה, המשטרה: להעמיד לדין את אב בית הדין בירושלים, באתר ערוץ 7, 31 בדצמבר 2013
↑  נבחר דיין חב"די חדש: הרב יוסף רבינוביץ', באתר COL
הוועדה המיוחדת להזדקנות של הסנאט של ארצות הברית

| --- | --- |

 גוף פרלמנטרי:  ארצות הברית הסנאט של ארצות הברית
 ייסוד הוועדה:  3 בינואר 1961
 יו"ר:  ריק סקוט (המפלגה הרפובליקנית) כהונה מ-3 בינואר 2025
 חבר בכיר:  קירסטן ג'יליברנד (המפלגה הדמוקרטית)
 חברים
 נכון ל:  הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
 רפובליקנים: דייב מקורמיק, טומי טוברוויל, רון ג'ונסון, ג'ים ג'אסטיס, ג'ון יוסטד, אשלי מודי  דמוקרטים: אליזבת וורן, רפאל וורנוק, מארק קלי, אנדי קים, אנג'לה אולסוברוקס
  אתר האינטרנט הרשמי של הוועדה המיוחדת להזדקנות של הסנאט של ארצות הברית
הוועדה המיוחדת של הסנאט לענייני הזדקנות (באנגלית: United States Senate Special Committee on Aging) היא ועדה מיוחדת בסנאט של ארצות הברית. הוועדה נוסדה לראשונה בשנת 1961 כוועדה ארעית, אך ב-1977 נקבע מעמדה כוועדה קבועה. עם זאת, כוועדה מיוחדת אין לה סמכויות חקיקתיות, אך היא חוקרת סוגיות הקשורים לאזרחים הוותיקים של ארצות הברית, לרבות מדיקר וביטוח לאומי.
טרם העברת תוכנית המדיקר בקונגרס של ארצות הברית, הוועדה התעסקה בכיסוי ביטוחי בריאות עבור האזרחים הוותיקים בארצות הברית. הוועדה מנהלת פיקוח על תוכנית מדיקר, ביטוח לאומי ו"חוק האמריקאים המבוגרים". חלק מהנושאים בהם פועלת הוועדה המיוחדת להזדקנות ניתן למנות תנאים בלתי-הולמים בבתי אבות, הגנה מפני גילנות, ותמחור תרופות מרשם.
הערות שוליים

1 2  על אודות הוועדה, מאורכב באתר Wayback Machine מתוך האתר הרשמי של הוועדה, 31 במרץ 2007 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594800305171  ISNI: 0000 0001 0423 7900  LCCN: n80151956  NLA: 35566071  VIAF: 155942837   WorldCat (עם VIAF): 155942837
טורמלין

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:   Na(Al,Fe,Li,Mg,Mn)M3Al(Si6O18)(BO3)3(OH,F)4 
 מערך קריסטלוגרפי:  טריגונלי
 צורת הגביש:  גבישים פריזמטיים עד מחטיים, מקווקווים לאורך הפריזמה
 צבע:  לרוב שחור, אבל יכול להיות גם חום, סגול, ירוק, כחול, ורוד ולעיתים צבע כפול ירוק וורוד.
 ברק:  זגוגי עד שמן
 שקיפות:  שקוף עד אטום
 פצילות:  טובה עד גרועה
 שבירה:  דמוית קונכייה. עד שווה
 קשיות:  7 – 7.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.02 – 3.26
 שרטוט:  חסר צבע
 מינרלים נלווים:  תלוי בסוג הטורמלין. שורל למשל מצוי יחד עם נציץ, פצלת השדה וקוורץ
 סוגים
 שורל רובליט ורדליט אינדיגוליט דרוויט:  שחור סגול אדום ירוק כחול־עמוק  אפור־חום
"איזוּר" בטורמלין "אבטיח"
טורמלין – קבוצת מינרלים ציקלוסיליקטים (סיליקטים במבנה בצורת טבעת) שיש להם מבנה כימי בין המסובכים ביותר הקיימים במשפחת המינרלים הסיליקטיים. לטורמלין יש מבנה סיליקטי מורכב של אלומיניום ובורון, אבל בשל תהליכי החלפה איזומורפיים הרכבו משתנה בצורה נרחבת כשיסודות דוגמת נתרן, סידן, ברזל, מגנזיום, ליתיום ויסודות נוספים מצטרפים להרכב.
מבנה גבישי

מבנה הגביש של הטורמלין הוא טריגונלי וצורתו מחט או פריזמה דקה עד עבה בעלת חתך שהוא בדרך כלל משולש שצלעותיו מעוגלות ועליהם משורטטים קווים לאורך הפריזמה. צורת הקצוות של הגביש היא אסימטרית, תופעה המכונה המימורפיזם. גבישים פריזמטיים דקים וקטנים נפוצים בסלע הגרניט הבנוי גרגרים קטנים הקרוי אפליט, כשהם יוצרים תבניות רדיאליות דמויי מרגנית. טורמלין הוא לעיתים רחוקות אֵיאוֹהֶדרָלי (גביש שמישוריו מפותחים, גלויים ומושלמים) מושלם, למעט הטורמלין מסוג דרוויט מאזור ייניאתרה (Yinnietharra) שבאוסטרליה המערבית. מרבץ הדרוויט התגלה בשנות ה-70 של המאה ה-20 ונוצל עד תומו.
כל הגבישים ההמימורפים הם פיאזואלקטריים ולרוב הם גם פירואלקטריים. גביש טורמלין שעבר חימום נטען במטען חשמלי חיובי בקצה אחד ובמטען שלילי בקצה השני. בשל תופעה זו עלולים גבישי טורמלין המצויים תחת תאורה חזקה בתצוגה להתכסות בציפוי מכוער של אבק הנמשך אל הגבישים שנטענו. התכונות החשמליות הבלתי שגרתיות של הטורמלין הביאו לפרסומו בתחילת המאה ה-18. חברת הודו המזרחית ההולנדית ייבאה לאירופה אבני חן טורמליניות ססגוניות בכמויות גדולות מסרי לנקה. באותה תקופה לא ידעו שהמינרל השחור שורל והטורמלין הם אותו מינרל.
צבעים בטורמלין

הטורמלין מופיע במגוון צבעים רב. בדרך כלל צבעו של טורמלין עשיר בברזל הוא בין שחור לכחול־שחור ועד חום עמוק. הסוגים העשירים במגנזיום הם בגוונים מחום לצהוב, והטורמלין העשיר בליתיום מופיע כמעט בכל צבע, כחול, ירוק, אדום, צהוב, ורוד ועוד. קיים גם טורמלין נדיר חסר־צבע. גבישים בעלי שני צבעים או מרובי צבעים נפוצים למדי, כשהם משקפים את השינויים בכימיית הנוזל במהלך תהליך ההתגבשות. הגבישים עשויים להיות ירוקים בקצה אחד וורודים בקצה שני. סוגים מסוימים של טורמלין הם דיכרואיסטיים (דו־צבעיים), כלומר נראה כאילו הם מחליפים צבע כשמסתכלים בהם מכיוונים שונים.
צבעים בטורמלין > אזור בטורמלין

אִיזוּר (zoning) הוא היווצרות אזורי צבע המקבילים להתפתחות שכבות הגביש. אזורי צבע אלה נובעים משינוי בתמיסה ממנה נוצר הגביש. בטורמלין יוצר האזור דוגמת אבטיח: קליפה ירוקה, שכבת ביניים לבנה וחלק פנימי אדום.
סוגים

הסוג הנפוץ ביותר של טורמלין קרוי שורל ותואר לראשונה על ידי יוהאנס מאתסיוס ב-1524. שורל מהווה כנראה 95% ויותר מכלל הטורמלין בטבע. המילה טורמלין היא שיבוש של המילה הסינהלית טורמאלי שפרושה "אבן המושכת אפר" (התייחסות לתכונת הפירואלקטריות של המינרל). משמעות המילה "שורל" אינה ידועה, אך ייתכן כי זו מילה סקנדינבית.
תפוצה

ניתן למצוא טורמלין בשני מופעים גאולוגיים עיקריים: בסלעי יסוד – בייחוד בגרניט ובפגמטיטים של גרניט, ובסלעים מותמרים דוגמת צפחה ושיש. שורל וטורמלין עשיר בליתיום מצויים בדרך כלל בגרניט ובפגמטיטים של גרניט. טורמלין עשיר במגנזיום, דרוויט, מצוי כמעט אך ורק בצפחה ובשיש. בנוסף לכך, כיוון שהטורמלין הוא מינרל עמיד, ניתן למצוא כמויות קטנות ממנו כגרגרים באבן חול ובקונגלומרטים.
שימושים

בטורמלין נעשה שימוש בתעשיית התכשיטים, במדי לחץ, ובמיקרופונים מקצועיים. בתעשיית התכשיטים האינדיגוליט הכחול הוא היקר ביותר, אחריו הוורדליט הירוק והרובליט הוורוד. באופן אירוני דווקא הסוג הנדיר ביותר, האכרויט חסר־הצבע, נחשב בין הסוגים הנחותים והוא הזול ביותר מבין הטורמלנים השקופים. בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד הטורמלין הוורוד הוא אבן ההולדת התחליפית של חודש אוקטובר.
טורמלין המשמש כאבן חן מופק בסרי לנקה, ברזיל, מדינת קולורדו בארצות הברית ובאי אלבה שבאיטליה. בישראל ניתן למצוא טורמלין בעורקי קוורץ באזור אילת.
קריית מנחם

| --- | --- |

קריית מנחם. מאחורי הבניינים מתנשא סמלה של השכונה - מגדל המים
 מידע
 עיר:  ירושלים
 מדינה:  ישראל
 תאריך ייסוד:  1959
 על שם:  מנחם ברסלר
 אוכלוסייה:  20,000 נפש
 קואורדינטות:  31°45′29″N 35°09′53″E﻿ / ﻿31.75794722°N 35.16474722°E﻿ / 31.75794722; 35.16474722
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) קריית מנחם(למפת ירושלים רגילה) קריית מנחם(למפת הרי ירושלים רגילה) קריית מנחם(למפת הרי ירושלים מוגדלת) קריית מנחם he
 
קריית מנחם וקריית יובל, ירושלים, ספטמבר 2023
קריית מנחם היא שכונה בדרום-מערב ירושלים. השכונה, שהוקמה בשנת 1959 עבור עולים חדשים ומפוני המעברה בקריית היובל, קרויה על-שמו של נשיא קק"ל בארצות הברית מנחם ברסלר.
קריית מנחם ועיר גנים מהוות יחידה גאוגרפית אחת, המונה כ-20,000 איש.
תיאור

השכונה מאופיינת בבנייה צפופה בת עד כ-6 קומות כאשר חלק מהבניינים הם שיכונים. רחובות השכונה קרויים ברובם על-שם מדינות, בעיקר באמריקה הלטינית, שהצביעו באו"ם בכ"ט בנובמבר בעד הקמת המדינה ובנוסף על שמות צמחים, כגון החלמית, הנרד והלילך.
בדרום ובמזרח גובלת השכונה בשכונת עיר גנים (למעשה שתי השכונות מהוות יחידה אורבנית אחת), במערב בהר אורה ובמושב אורה, ואילו בצפון היא נושקת ליערות הרי ירושלים, המוסד כפר שלמא (הכפר השוודי) ושכונת קריית היובל. בסמוך לשכונה ממערב מעמיקים יובלים תלולים המתחברים לנחל שורק מצפון לבית החולים הדסה עין כרם, דבר המאפשר תצפית מהשכונה לאזור עין כרם, נחל שורק והסטף. גובה השכונה כ-840 מטר מעל פני הים, והיא נחשבת לאחת השכונות הגבוהות בירושלים.
בשכונה מתגוררים יוצאי אתיופיה רבים, חלקם מאז מבצע משה או מבצע שלמה, והם מהווים כשליש מאוכלוסיית השכונה. משנת 2009 קיים במקום מרכז קליטה לעולים חדשים מאתיופיה.
כמו בשכנותיה, גבעת משואה ועיר גנים, נמצאים בשכונה רגמים, אתרים ארכאולוגיים מן המאה ה-8 לפנה"ס, מתקופת הברזל II, שנחפרו ונחקרו על ידי הארכאולוגית רות עמירן.
היסטוריה

הקמת השכונה החלה בשנת 1959, והיא קרויה על-שמו של נשיא קק"ל בארצות הברית מנחם ברסלר, שתרם כספים להקמתה. בשכונה נבנו בשלב הראשון 420 יחידות דיור, ושוכנו בהן עולים חדשים ממצרים, מרוקו, הונגריה, פולין ורומניה. בשנת 1963 כבר גרו בשכונה 600 משפחות, ונחנכה בה מרפאה של קופת חולים כללית. מנחם ברסלר המשיך לתמוך בשכונה ותרם כספים להקמת בית כנסת. עם זאת לא הושלמו עבודת הפיתוח, סלילת הכבישים והתקנת תאורת רחוב.
במרץ 1966, ערך נשיא איסלנד, אאוסגייר אאוסגיירסון, ביקור בשכונה, ויחד עם נשיא המדינה זלמן שזר וראש עיריית ירושלים טדי קולק הם חנכו רחוב על שם איסלנד. בשנת 1968 החלה הרחבת השכונה בעוד כמה מאות יחידות דיור. בשנת 1973, יזמה ההסתדרות בנייה של כ-120 דירות להשכרה לזוגות צעירים בשכונה.
ב-21 בנובמבר 2002, מחבל מתאבד פוצץ עצמו באוטובוס אגד בקו 20 שעבר ברחוב מקסיקו בשכונה. בפיגוע נהרגו 11 בני-אדם.
ביוני 2019 החלה הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של מתחמים מועדפים לדיור (ותמ"ל) לקדם תוכנית רחבת היקף לפינוי בינוי במרכז השכונה. קבינט הדיור בראשות שר האוצר ושר השיכון אישר את התוכנית ב-26 ביוני 2019. ב-18 באוקטובר 2020, דחתה ותמ"ל את כל ההתנגדויות לתוכנית ואישרה את הפרויקט, במסגרתו יבנו 1,700 יחידות דיור ב-19 בניינים חדשים בגובה 34-10 קומות, במקום כ-20 בניינים בהם 646 הדירות.
מוסדות

בשכונה מצויים מכון הנרייטה סאלד למחקר מדעי ההתנהגות, בית הספר גוואטמלה, בית הספר טל חיים, בית ספר ממ"ד "ראשית" שהוקם על ידי הקיבוץ העירוני ב-2001 ורובם של מאות תלמידיו הם תושבי השכונה, שבט צופים הקרוי "שבט רכסים", קבוצת "אחריי! לצהל", קבוצת "אחריי! בשטח", סניף של תנועת הנוער עזרא (סניף קמ"ן) ושני סניפים נפרדים (אחד לבנים ואחד לבנות) של תנועת הנוער אריאל. בשנת 2018 מימנה יצרנית הנשק לוקהיד מרטין את הקמתם של שלושה גני ילדים בשכונה.
בשכונה קיימים מספר רב של בתי כנסת, ביניהם בית הכנסת "זכור לאברהם" הגדול בשכונה, בית הכנסת "המרכזי" ברחוב הנורית, בית הכנסת "רבי דוד ומשה", בית הכנסת "אוהל מלכה", בית הכנסת "שירת גנים", המשרת בעיקר את הציבור הדתי לאומי, שרבים מבניו הצטרפו לשכונה בשנים האחרונות, ובית הכנסת "קהילת צעירי עיר גנים".
בשנת 2023 הוקם בשכונה כפר סטודנטים של תנועת הבוגרים של בני עקיבא בשיתוף עם מוסדות חורב ירושלים.
קיבוץ עירוני "ראשית"

מצבה הקשה של השכונה הביא בשלהי שנות ה-70 להקמת הקיבוץ העירוני ראשית בלב השכונה, שהחל בפעולות לשיפור וקידום קריית מנחם. הקיבוץ הוקם על ידי יוצאי קיבוצים ומושבים בשכונת הבוכרים, ובשנת 1991 עבר לשכונה. באותה תקופה היה מצב השכונה בשפל. סוחרי סמים משכו אחריהם את הנוער, עבריינות כוחנית שלטה בשכונה והייאוש פשה בה. כצעד ראשון של הקיבוץ הוחלט על מבצעי ניקיון נרחבים בהם סולקו כמויות אדירות של פסולת. לאחר מכן נשתלו במקום מדשאות, גינות ורדים ועוד, בשיתוף התושבים שגילו התעוררות ורצון עז להמשיך בשינוי. אחרי כן הוקמו גני ילדים על פי עקרון האינטגרציה.
בשנת 2000 נפתח בי"ס "ראשית" כהמשך טבעי של גני הילדים. חברי הקיבוץ המתגוררים שנים ארוכות בשכונה, מפעילים מספר רב של יוזמות חינוכיות וסביבתיות בשכונה, במטרה לקדם את תושביה, ולתת להם את האפשרות גם לקדם את עצמם, ולא להיזדקק לחלוקת מזון, נדבות ולשכות הרווחה.
בנוסף, קיבוץ ראשית מפעיל תנועת נוער לכלל ילדי השכונה במהלך השנה, ואף מקיים בקיץ קייטנה.
הערות שוליים

↑  קרית מנחם - שכונה חדשה בירושלים, על המשמר, 5 באפריל 1959
↑  נילי פרידלנדר, קרית מנחם - יש לה "אבא", מעריב, 12 באוגוסט 1963
↑  בעיות פועלי ירושלים ־ בעלון "ירושלים "64, קול העם, 2 ביוני 1964
↑  נשיא איסלנד מסיים ביקורו בישראל, הצופה, 30 במרץ 1966
↑  החלו בעבודות הפיתוח והסלילה לבנייה בצפון מזרח ירושלים, דבר, 5 במרץ 1968
↑  800 דירות להשכרה לזוגות צעירים ־ בונה ההסתדרות, דבר, 10 באוגוסט 1973
↑  11 הרוגים ויותר מ-40 פצועים בפיגוע התאבדות באוטובוס אגד בירושלים, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2002
↑  שלומי הלר, ההנחתה החדשה על תושבי קרית מנחם: תוכנית בינוי גרנדיוזית להקמת 1,500 דירות, באתר כל העיר, 21 ביוני 2019
↑  אריק מירובסקי, ‏קבינט הדיור אישר לותמ"ל לתכנן 8 מתחמים חדשים של פינוי-בינוי, באתר גלובס, 26 ביוני 2019
↑  פרויקט הפינוי-בינוי הגדול והעמוס ביותר בירושלים יוצא לדר, באתר כל העיר, 18 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462428205171
להב החרמש

| --- | --- |
 
 ספרי הסדרה
 חרמש (2016)   עננה (2018)   הצלצול (2019)
 מידע כללי
 מאת:  ניל שוסטרמן
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר
 תאריך הוצאה:  2016
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך:  2020
 תרגום:  יעל אכמון
 סדרה
 מספר ספרים:  3
 ספרי ספין אוף:  Gleaning (2022)
 
להב החרמש (באנגלית: Arc of a scythe) היא סדרת ספרי מדע בדיוני לנוער מאת ניל שוסטרמן. הדמויות הראשיות בסדרה הן סיטרה טרנובה ורואן דמיש. הראשון בטרילוגיה, "חרמש", יצא לאור בשנת 2016, והאחרון בסדרה, "הצלצול" יצא בשנת 2019.
ספרי הסדרה מתרחשים בעולם מושלם, ללא רעב, ללא מחלות וללא סבל. האנושות גם הצליחה להכניע את המוות. העולם המאוחד והשליו נשלט על ידי בינה מלאכותית מיטיבה וכמעט כל יכולה, אשר שמה לעצמה סייגים ולכן אינה פוגעת באנשים לרעה. על מנת למנוע פיצוץ אוכלוסין נקבע כי גוף מיוחד יהיה אחראי על נטילת חייהם של אנשים, והחברים בו נקראים "חרמשים" (היות שבתרבות הפופולרית החרמש משמש כנשקו של מלאך המוות).
הסדרה היא טרילוגיית מתח אפלה אך אופטימית, העוסקת בטבע האדם, החיים והמוות, ובחירה חופשית. הסדרה מתאימה לבני נוער ויש לקרוא אותה על פי הסדר, החל מהספר הראשון, "חרמש".
בסוף שנת 2022 יצא ספר ספין אוף הנקרא "Gleanings" שתורגם לעברית ב-2025 בשם: "ליקוטים".
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראש ממשלת קטר

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  מוחמד בן עבד א-רחמן בן ג'אסם אאל ת'אני
 תאריך כניסה לתפקיד:  7 במרץ 2023
 דרכי מינוי:  מינוי על ידי האמיר
 מעון:  הארמון הירוק
 איוש ראשון:  ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני
 
ראש ממשלת קטר (בערבית: رئیس الوزراء القطري) הוא הפוליטיקאי השני בחשיבותו בקטר, אחרי האמיר של קטר.
ח'ליפה בן חמד אאל תאני, שהיה גם האמיר של קטאר מההפיכה הקטארית ב-22 בפברואר 1972, היה ראש הממשלה הראשון ב-29 במאי 1970. הוא כיהן כראש ממשלה עד ההפיכה הבאה ב-27 ביוני 1995, אז הודח על ידי בנו חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני .
ב-28 בינואר 2020, ח'אלד בן ח'ליפה בן עבד אל-עזיז אאל ת'אני הפך לראש הממשלה, כאשר עבדאללה בן נאסר בן ח'ליפה אאל ת'אני התפטר.  לאחר התפטרותו של ח'אלד במרץ 2023, מוחמד בן עבד א-רחמן בן ג'אסם אאל ת'אני מונה לראש הממשלה השביעי והוא מכהן כיום.
ראשי ממשלת קטר (1970–הווה)

| תמונה | שם | תחילת כהונה | סוף כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני | 29 במאי 1970 | 27 ביוני 1995 |
|  | חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני | 27 ביוני 1995 | 29 באוקטובר 1996 |
|  | עבדאללה בן ח'ליפה אאל ת'אני | 29 באוקטובר 1996 | 3 באפריל 2007 |
|  | חמד בן ג'אסם בן ג'אבר אאל ת'אני | 3 באפריל 2007 | 26 ביוני 2013 |
|  | עבדאללה בן נאצר בן ח'ליפה אאל ת'אני | 26 ביוני 2013 | 28 בינואר 2020 |
|  | ח'אלד בן ח'ליפה בן עבד אל-עזיז אאל ת'אני | 28 בינואר 2020 | 7 במרץ 2023 |
|  | מוחמד בן עבד א-רחמן בן ג'אסם אאל ת'אני | 7 במרץ 2023 | מכהן |
ראו גם

אמיר קטר
פוליטיקה של קטר
הערות שוליים

↑  "The Qatari Emir accepts the resignation of the Prime Minister and appoints successor". Up News Info. נבדק ב-28 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית

| --- | --- |
אולם דירקסן 226, בו מתכנסת ועדת המשפט
אולם דירקסן 226, בו מתכנסת ועדת המשפט
 גוף פרלמנטרי:  הסנאט של ארצות הברית
 ייסוד הוועדה:  10 בדצמבר 1816
 יו"ר:  צ'אק גראסלי (המפלגה הרפובליקנית) כהונה מ-3 בינואר 2025
 חבר בכיר:  דיק דרבין (המפלגה הדמוקרטית)
 תחומי שיפוט:  סקירת חקיקות הקונגרס, פיקוח על מחלקת המשפטים של ארצות הברית, עריכת שימועים וחקירת מועמדים לבתי המשפט בארצות הברית ופיקוח על הממשלה הפדרלית
 חברים
 נכון ל:  הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
 רפובליקנים: לינדזי גרהאם, ג'ון קורנין, מייק לי, טד קרוז, ג'ון נילי קנדי, מרשה בלקברן, תום טיליס, אריק שמיט, קייטי בריט, אשלי מודי  דמוקרטים: שלדון וייטהאוס, איימי קלובשר, כריס קונס, ריצ'רד בלומנטל, מייזי הירונו, קורי בוקר, אלכס פדייה, פיטר ולץ', אדם שיף
 www.judiciary.senate.gov
ועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on the Judiciary) היא ועדה קבועה של הסנאט של ארצות הברית. הוועדה מונה עשרים ושניים סנאטורים שתפקידם לפקח על מחלקת המשפטים של ארצות הברית, לבחון מועמדים לתפקידים בממשלה הפדרלית של ארצות הברית ולסקור את חקיקות הקונגרס של ארצות הברית.
הוועדה נוסדה ב-10 בדצמבר 1816 כאחת הוועדות הקבועות המקורית בסנאט של ארצות הברית. ועדת המשפט היא אחת הוועדות הוותיקות והמשפיעות ביותר בקונגרס. הסמכויות השיפוטיות הרחבות שהוענקו לה, הבטיחו את תפקודה כפורום העיקרי לדיון ציבורי בנושאים משפטיים וחברתיים. הוועדה אחראית גם לפיקוח על הפעילויות המרכזיות של הרשות המבצעת, והיא אחראית לשלבים הראשונים של תהליך אישור כל המועמדויות המשפטיות למערכת המשפט בארצות הברית.
הפיקוח של ועדת המשפט על מחלקת המשפטים כולל את כל הסוכנויות תחת סמכות השיפוט של מחלקת המשפטים, כגון לשכת החקירות הפדרלית (FBI). כמו כן, הוועדה מוסיפה לפקח על המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית. הוועדה בוחנת מועמדים של נשיא ארצות הברית למשרות ותפקידים במחלקת המשפטים ובמשרד הלאומי למדיניות המלחמה בסמים (Office of National Drug Control Policy) וכן לתפקידים מסוימים במחלקת המסחר של ארצות הברית ובמחלקה לביטחון המולדת. היא גם אחראית על עריכת שימועים ובחינות מועמדים של הנשיא לבית המשפט העליון של ארצות הברית, לבתי המשפט לערעורים של ארצות הברית, לבתי המשפט המחוזיים בארצות הברית ולבית המשפט של ארצות הברית לסחר בינלאומי. הכללים הקבועים של הסנאט מעניקים סמכות שיפוט לוועדת המשפט בתחומים מסוימים, כגון בחינת הצעות תיקונים לחוקת ארצות הברית וחקיקות הקשורות לחוק הפלילי הפדרלי, לענייני זכויות האדם, הגירה, קניין רוחני, דיני הגבלים עסקיים ופרטיות באינטרנט.
בהווה, בימי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית, עומד בראשות הוועדה הסנאטור הרפובליקני צ'אק גראסלי מאיווה.
ועדות משנה

| --- | --- |
 ועדת המשנה להגבלים עסקיים, מדיניות תחרות עסקית וזכויות הצרכן  ועדת המשנה לענייני חוקת ארצות הברית  ועדת המשנה לענייני פשע וטרור:  ועדת המשנה להגנה על הגבולות וענייני הגירה  ועדת המשנה לענייני פיקוח, פעילות סוכנויות, זכויות פדרליות ובתי משפט פדרליים  ועדת המשנה לענייני פרטיות, טכנולוגיה וחוקיהם
הערות שוליים

1 2  סמכות שיפוטית, באתר ועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית)
↑  היסטוריה של הוועדה, באתר ועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית)
↑  Guide to Senate Records: Chapter 13 Judiciary 1947-1968, באתר הארכיון הלאומי של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269260505171  BnF: cb11863703m (data)  LCCN: n82209587  NLA: 35565958  SUDOC: 155911872  VIAF: 167748128   WorldCat (עם VIAF): 167748128
לוריאן (כדורגל)

מועדון הכדורגל לוריאן (בהגייה צרפתית: lɔˈryɑ̃ bʁətaɲ syd), המכונה לוריאן, הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר לוריאן המשחק בליגה הצרפתית השנייה. המועדון הוקם בשנת 1926 והשתתף לראשונה בליגת העל הצרפתית בכדורגל בעונת 1998/99.
היסטוריה

ב-2 באפריל 1926 הוקם המועדון מחבל הארץ ברטאן בתור מועדון חובבנים.
משנת 1995 נחשב המועדון למקצועני בעונת 2002 זכתה הקבוצה בגביע הצרפתי והגיעה לגמר גביע הליגה הצרפתי, שם הפסידה 0–2 לבורדו. בעונת 2002–2003 הודחה בסיבוב הראשון בגביע אופ"א על ידי הקבוצה דניזליספור מטורקיה.
בעונת 2005/2006 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה הצרפתית השנייה. מקום זה הוביל בשנה שאחריה לליגה הראשונה. בעונת 2006/2007 סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגה הראשונה ועונה לאחר מכן במקום העשירי.
את עונת 2008/2009 סיימה הקבוצה גם היא במקום העשירי ועונה לאחר מכן במקום השביעי. בעונת 2008/2009 הקבוצה העפילה לשמינית גמר הגביע הצרפתי ובעונות 2010/2011 ובעונת 2012/2013 הקבוצה הגיעה לשלב רבע גמר הגביע הצרפתי.
בסוף עונת 2016/2017 ירדה לוריאן לליגה הצרפתית השנייה וחזרה לליגה הראשונה בסוף עונת 2019/2020.
בסוף עונת 2023/2024 ירדה לליגה השנייה.
הערות שוליים

↑  L'équipe professionnelle 2021-22, FC Lorient (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb132019130 (data)  SUDOC: 050781634  VIAF: 167716798   WorldCat (עם VIAF): 167716798 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל צרפתי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברוך בר-לב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 באוקטובר 1924 ליטא 
 פטירה:  22 ביוני 2007 (בגיל 82)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 82 מפקד בית הספר לשריון סגן מפקד חטיבה 27 מפקד חטיבה 14  ראש מטה פיקוד המרכז נספח צבאי באוגנדה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים
 
ברוך (בורקה) בר-לב (ברלוביץ') (14 באוקטובר 1924 – 22 ביוני 2007) היה קצין בדרגת אלוף-משנה בצה"ל, פיקד על חטיבה 14, ראש מטה פיקוד המרכז במלחמת ששת הימים ונספח צה"ל ומשרד הביטחון באוגנדה.