stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן
ההיסטוריה של המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה

המחלקה ללימודי ארץ ישראל הוקמה בשנת תשל"ד בפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן. המחלקה בבר-אילן היא הראשונה ללימודי ארץ ישראל שנפתחה בארץ, מתוך תפיסה של שילוב המחקר הרב תחומי של מגוון הנושאים הקשורים בלימודי האזור, ההיסטוריה והארכאולוגיה.

ייחודיותה נעוצה בשילוב תחומי דעת שונים, כשבמוקד שילוב היסטוריה וארכאולוגיה, וכן שילוב הוראה בכיתה עם סיורים בשטח וחפירות ארכאולוגיות.

מיד עם הקמתה כחוג משני הצטרפו עשרות סטודנטים ובשנת תשל"ח המחלקה הפכה לחוג ראשי עם מאות תלמידים. המחלקה הייתה הראשונה בעולם המחקר בגישה ההוליסטית זו למחקר ארץ ישראל. היא בלטה בנוף האקדמי בארץ ובעולם בהתמקדותה המעמיקה בארץ ישראל ממגוון נקודות מבט, תוך שילוב מקורות היסטוריים, ארכאולוגים, בוטניים וזואולוגיים.
ההיסטוריה של המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה > מסלולי הלימוד במחלקה

המחלקה היא בינתחומית במהותה ומשלבת מספר תחומי דעת.
שילוב גאוגרפיה היסטורית של ארץ ישראל בכל תקופותיה עם תרבות חומרית – ארכאולוגיה, וטבע הארץ.
שילוב של הוראה בכיתה ובמעבדה עם סיורים וחפירות בשטח.
במחלקה שתי מגמות לימוד:
ארץ ישראל לתקופותיה – על בסיס מגוון החומר ההיסטורי והארכאולוגי של התקופה בשילוב כלי מחקר גאוגרפיים.
ארכאולוגיה ותרבות חומרית – בחתך לאורך התקופות; שילוב של ארכאולוגיה ומקורות היסטוריים.
בשתי המגמות הללו, כל תחומי הדעת משולבים זה בזה. התרבות החומרית נחקרת גם בעת החדשה, וחפירה ארכאולוגית נשענות על תחומי דעת אחרים, כמו גאולוגיה, אקולוגיה והיסטוריה.
בר-אילן היא המסגרת האקדמית היחידה בארץ המשלבת בין שני תחומים אלו של לימודי ארץ ישראל ולימודי ארכאולוגיה. תחומים אלה משיקים, משלימים ומפרים זה את זה.
המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה בבר-אילן נחשבת לאחך המובילות בישראל, ורכשה מוניטין בין-לאומי. המחלקה מציעה שילוב ייחודי בין לימודים אקדמיים ובין התנסות מעשית במעבדה ובעבודת שדה, ומצטיינת בגישה בינתחומית ובפתיחות יוצאת דופן. יחד עם היצע הקורסים והאפשרות להתמחות במגוון תקופות, כל סטודנט יכול לגבש לעצמו תוכנית אישית התואמת את תחומי ההתעניינות שלו.
המחלקה מציעה לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה לתואר ראשון, שני ושלישי, כולל מחקר רב-תחומי של ארץ ישראל ותולדותיה, מהעידן הפרה-היסטורי ועד לעת החדשה. בין המגמות העיקריות במחלקה: גאוגרפיה היסטורית, ארכאולוגיה ותרבות חומרית בתקופת המקרא, בית שני, ימי הביניים והעת החדשה.
במחלקה מכהנים חוקרים פעילים בעלי שם עולמי שפרסומיהם מופיעים במיטב כתבי העת וההוצאות לאור. החוקרים – מומחים בתחומיהם הספציפיים. שילובם יחד בהוראה במחלקה, מעניק תמונה מלאה של ארץ ישראל.

הסטודנטים הלומדים לתואר בארכאולוגיה ולימודי ארץ ישראל בבר-אילן משתתפים דרך קבע בסיורים לימודיים ובחפירות ארכאולוגיות. היציאות התכופות לשטח מוסיפות נופך של הרפתקה ועניין ויוצרות אווירה חברתית חמה ומלוכדת, המקרבת בין הסטודנטים לחבריהם, ובינם ובין הסגל.
המכון לארכאולוגיה של המחלקה, פועל במסגרת המחלקה ומרכז את הפעילות הארכאולוגית הענפה המתרחשת בחסות האוניברסיטה. במכון כעשרה חוקרים העוסקים במחקר בשדה, במעבדות ובספריות, והפעילות המחקרית כוללת הוראה ושיתוף הסטודנטים ובעבודה השוטפת, כולל בחפירות לימודיות.
לימודי התואר ראשון במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה

מטרת תוכנית הלימודים לתואר ראשון במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה היא להעניק ידע מקיף במגוון התחומים הקשורים בלימודי ארץ ישראל, ארכאולוגיה וטבע הארץ. במסגרת התוכנית מקבל הסטודנט ידע במקצועות היהדות, היסטוריה, גאוגרפיה ושפות עתיקות. תלמידי המקצוע המורחב יוכלו להתמחות בארץ ישראל לתקופותיה או בארכאולוגיה של ארץ ישראל, במזרח הקדום, בעולם הקלאסי, בעולם המוסלמי, הצלבני, או במזרח התיכון.

התואר בלימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה מקנה לתלמיד ידע מקיף ועשיר ומכשיר אותו לעיסוק במחקר, כמו גם במגוון תחומים להוראה והדרכה בבתי ספר, מכללות, בתי ספר שדה וכן להדרכת מטיילים בני כל הגילים מהארץ ומחו"ל, תחום אשר הביקוש לו עולה בהתמדה, והכשרה כארכאולוג חופר.
לימודי התואר ראשון במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה > הסמכה לארכאולוג חופר

סטודנטים הלומדים תואר ראשון במסלול מורחב במגמת ארכאולוגיה יכולים לקבל הכשרה כארכאולוג חופר. בתוכנית זו, הכוללת מרכיב עיוני והכשרה מעשית בחפירה באתר ארכאולוגי, מקבל התלמיד את הכלים וההסמכה להיות ארכאולוג חופר. הסמכה זו מוכרת על ידי רשות העתיקות לצורך קבלת רישיון חפירה באתר ארכאולוגי.
לימודי התואר ראשון במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה > לימודי התארים מתקדמים

מטרת הלימודים לתארים מתקדמים היא להביא את התלמיד לידע מעמיק בלימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באחת מן התקופות ההיסטוריות, לאפשר לתלמיד להתמודד בצורה ביקורתית עם המקורות ההיסטוריים והארכאולוגיים, להקנות אמצעי חשיבה, בקרה ושיטות עבודה למחקר ועשייה בתחום לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה, ולכתיבת עבודת מחקר.
מכוני מחקר במחלקה

המכון מפעיל מספר מעבדות מחקר:
המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת בר-אילן) – בראש המכון עומד כיום פרופ' אהרן מאיר. המכון משמש כקורת גג לפעילות הארכאולוגית הענפה המתרחשת בחסות האוניברסיטה.
חפירות תל צפית – בראשות פרופ' אהרן מאיר.
חפירות תל אבו שושה – בראשות ד"ר אבנר אקר.
חפירות חירבת תבנה – בראשות ד"ר דביר רביב.
מעבדה לבוטניקה ארכאולוגית (אוניברסיטת בר-אילן) – בראשות פרופ' אהוד ויס, מרכז העוסק בתחום הבוטני-ארכאולוגי ככלי לשחזור כלכלת האדם בתקופות קדומות.
מרכז מינרווה לקשרי ארץ ישראל וארם בתקופת המקרא – מרכז המשותף לאוניברסיטת בר-אילן ולאוניברסיטת לייפציג בגרמניה, בניהולם המשותף של פרופ' אהרן מאיר ופרופ' אנגליקה ברליונג.
מרכז אינגבורג רנרט ללימודי ירושלים – בראשות פרופ' אהרן מאיר, המרכז עוסק בחקר ירושלים מכל היבטיו, מהעת העתיקה ועד לימינו.
המדור לתולדות הרפואה בארץ ישראל – בראשות פרופ' זהר עמר, המדור עוסק במחקר והוראה של תולדות הרפואה, התרבות החומרית והראליה בארץ ישראל בתקופות הקדומות.
המדור לחקר נשים ומגדר ביישוב ובמדינת ישראל – בראשות פרופ' לילך רוזנברג-פרידמן, המדור עוסק במחקר והוראה של תחום החקר שבמרכזו תולדות נשים ומגדר ביישוב ובמדינה, כשחשיפת סיפורן של הנשים, וניתוח יחסי המגדר, משמשים אמצעי להבנת סיפורה של החֵברה מאפייניה, תולדותיה והתפתחותה.
לקריאה נוספת

זאב ספראי, "'המחלקה ללימודי ארץ ישראל' - חקר ארץ ישראל כמקצוע מדעי" בתוך דב שוורץ (עורך) אוניברסיטת בר-אילן - מרעיון למעש אבני דרך ותולדותיהן של מחלקות, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ו, עמ' 257–278.
הערות שוליים

| ידיעת ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | ארץ ישראל • ידיעת ארץ ישראל • מחקר אזור בארץ ישראל |  |
| תחומי מדע | היסטוריה • גאוגרפיה • גאולוגיה • אקלים • החי • הצומח • הצפרות בישראל |  |
| תחומי הפעילות | לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה • של"ח וידיעת הארץ • סדרות חינוך • לימודי ארץ ישראל • חוגי סיירות • החקלאות בישראל |  |
| מוסדות | בתי ספר שדה • האגודה הגאוגרפית הישראלית • החברה ההיסטורית הישראלית • החברה המזרחנית הארץ-ישראלית • החברה להגנת הטבע • החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה • המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל • המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן • המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) • המכון לארכיאולוגיה ע"ש זינמן • המכון לארכיאולוגיה גלילית • המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי • המרכז הבינלאומי לשימור ע"ש העיר רומא • המרכז למיפוי ארץ ישראל • המרכז למיפוי ישראל • העמותה הישראלית לפרהיסטוריה • הקרן לחקר ארץ ישראל • יד יצחק בן-צבי • מכון אבשלום • מכון ישראלי לארכאולוגיה • רשות העתיקות • רשות הטבע והגנים |  |
| מסלולים מסומנים | שביל ישראל • שביל ישראל לאופניים • שביל ירושלים • שביל הגולן • שביל הסנהדרין • שביל גולני • שביל הים • סובב כנרת |  |
| חוקרי ארץ ישראל | בנימין מטודלה • אשתורי הפרחי • יהוסף שוורץ • אברהם משה לונץ • אברהם יעקב ברור • זאב וילנאי • יוסף ברסלבי • שמריה גוטמן • צבי אילן • יוסי בן-ארצי • אורי דביר • ספי בן-יוסף • שמואל אביצור • ברוך ספיר • מורה דרך |  |
| ספרי יסוד | ארץ-ישראל: ספר-המסעות • מדריך ארץ ישראל • אנציקלופדיה אריאל • מדריך ישראל • כל ארץ ישראל • אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל • אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297462805171  BnF: cb13613199q (data)  GND: 1087519527  LCCN: nr90029263  RERO: 02-A013753720   WorldCat (עם LCCN): nr90-029263 
תלמידי המחלקה בסיור לימודי
הוריישו קיצ'נר

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1850 בלילונגפורד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 נהרג:  5 ביוני 1916 (בגיל 65) איי אורקני, בטביעת אוניית חיל הים המלכותי אה"מ המפשייר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1871–1916 (כ־45 שנים)
 דרגה:   פילדמרשל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת צרפת–פרוסיה  המלחמה המהדית  מלחמת הבורים השנייה  מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
  אביר מסדר הבירית   אביר מסדר פטריק הקדוש  אביר הצלב הגדול במסדר האמבט מסדר ההצטיינות  אביר מפקד גבוה במסדר כוכב הודו  אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש
 
הרוזן הוריישו הרברט קיצ'נר (באנגלית: Horatio Herbert Kitchener) מח'רטום (24 ביוני 1850 – 5 ביוני 1916) היה פילדמרשל ומדינאי בריטי. ידוע כמי שביסס את עליונותה הצבאית של בריטניה באפריקה במחצית השנייה של המאה ה-19, וכן כשר המלחמה הבריטי בתחילת מלחמת העולם הראשונה עד למותו.
שנות חייו המוקדמות

קיצ'נר נולד במחוז קרי באירלנד בן לקולונל אנגלי. הוא למד בשווייץ ובאקדמיה הצבאית המלכותית בוולוויץ'. בשנת 1870 התנדב להילחם לצד צרפת במלחמת צרפת–פרוסיה, וב-1871 הצטרף לחיל ההנדסה המלכותי. הוא שירת בארץ ישראל, במצרים ובקפריסין כמודד, למד את השפה הערבית והכין מפות טופוגרפיות של האזורים בהם סייר. בין השנים 1874–1877 עמד בראש המשלחת ל"סקר ארץ-ישראל המערבית" מטעם הקרן לחקר ארץ ישראל, יחד עם עמיתו קלוד קונדר.
לאחר מכן שירת כסגן הקונסול באנטוליה, ב-1883 השתתף בהשתלטות הבריטית על מצרים, וב-1884 היה שליש במשלחת לחילוצו של צ'ארלס גורדון מסודאן. באותה העת מתה בקהיר ארוסתו, הרמיוני בייקר, מטיפוס הבטן.
מצרים, סודאן וח'רטום

הוא זכה לתהילה לאומית במסעו השני לסודאן (1886–1899), אשר לאחריו הוכרז לשלישה הצבאי של המלכה ויקטוריה וצורף למסדר האמבט. לאחר שקיבל תואר "סירדר" (מפקד עליון) של הצבא המצרי, פיקד על הצבא האנגלו-מצרי בקרב אומדורמאן ב-2 בספטמבר 1898. ניצחון שהתאפשר בשל הבנייה המאסיבית של קווי רכבת אותה יזם באזור.
באומדורמן פיקד קיצ'נר על כוח של כ-8,000 בריטים ו-17,000 מקומיים, כנגד חמישים אלף מתומכי המהדי, בראשותו של עבדאללה אל טאשי. הקרב הפגין את עליונות הפיקוד הבריטי, וכלי נשק מודרניים כגון מכונות ירייה אל מול ההמון הסודני. הסודנים איבדו 10,000 איש, וחמישה עשר אלף נפצעו. חמשת אלפים נלקחו בשבי. קיצ'נר איבד 48 חיילים, ו-382 נפצעו. קרב זה היווה אבן דרך משמעותית בהשתלטות הבריטית על סודאן, אם כי זו לא הושלמה עד הקרב על אום דיוואיאקרט, בשנת 1899.
לאחר הקרב הוכתר קיצ'נר כברון מח'רטום, כפרס על ניצחונו.
קיצ'נר מנע, כפי הנראה, מלחמה בין צרפת ובריטניה כאשר טיפל בנחישות אך לא באלימות במשלחת הצרפתית שנשלחה לכבוש את העיר פשודה. "תקרית פשודה" אשר הסתיימה לאחר מגעים דיפלומטיים הייתה סכסוך הגבול האחרון בין שתי המעצמות הקולוניאליות באפריקה, ויש הרואים בעובדה כי השתיים הגיעו להסכמה, כמבשרת את ההסכמה הלבבית אשר הובילה את השתיים כבעלות ברית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
קיצ'נר החל בתוכנית להשבת ממשל סדיר לסודאן. הוא דאג לחינוך, והקים את "הקולג' לזכר גורדון", אשר נועד לחנך את כל האוכלוסייה, ולא רק את בני האליטות השליטות. הוא בנה מחדש את מסגדי ח'רטום והכיר ביום שישי כיום המנוחה הרשמי. הוא הורה על מתן חופש דת לכל אזרחי סודאן, ואף מנע את פעולתם של מיסיונרים. הוא מנע מכספי צדקה להגיע לכיסם של שליטים מקומיים ומושחתים, והשתמש בהם לשיפור רווחת האוכלוסייה. קיצ'נר ערך רפורמה משפטית, ומנע ממלווים בריבית לעקל נכסיהם של חקלאים עניים. ב-1899 ניתן לקיצ'נר אי קטן על נהר הנילוס ליד אסואן כהערכה על מאמציו. האי נקרא "אי קיצ'נר" על שמו.
מלחמת הבורים

במהלך מלחמת הבורים השנייה (1899–1902) בדצמבר 1899 קיצ'נר הגיע עם הלורד פרדריק רוברטס ועם תגבורות רבות לחזית. לאחר נובמבר 1900 היה קיצ'נר למפקד העליון, לאור מחלתו של רוברטס.
לאחר תבוסת הכוחות הבורים הסדירים בשדה הקרב, וכישלון המאמצים להגיע להסדר (בשל וטו שהטילה ממשלת בריטניה על הסדר אליו הגיע קיצ'נר עם מנהיגי הבורים) בפברואר 1901, נלחם קיצ'נר כנגד לוחמי גרילה.
במסע מלחמה ברוטלי ניסה להביא לאובדן התמיכה העממית בגרילה באמצעות השמדת חוות, ובניית מחנות לאוכלוסייה האזרחית להם קרא "מחנות ריכוז". לימים ישתמשו הנאצים בשם זה על מנת לקרוא למתקני העינויים וההשמדה שהקימו, ברמזם כי יחסם אל האוכלוסיות הכלואות אינו גרוע מזה שהעניקה בריטניה לבורים. התנאים במחנות אלו, שנועדו בתחילה על ידי רוברטס להיות מחנות סעד לאוכלוסייה שמקור מחייתה בחוות נשלל ממנה, החלו להידרדר בצורה חמורה, כאשר צפיפות האוכלוסייה בהם גברה, והבריטים התקשו להתמודד עמה. הדבר הוביל למחאה הן מבית והן מחוץ.
אחת מן הטקטיקות הפרובוקטיביות של הבורים הייתה לקחת את מדיהם של שבויים ולהתחזות כחיילים בריטים. בתגובה הורה קיצ'נר כי בורים שיימצאו לובשים מדים יישפטו במקום כמרגלים, ויוצאו להורג. פקודה זו, אשר קיצ'נר הכחיש לאחר מכן את קיומה, הובילה לתקרית שבה מספר חיילים אוסטרלים נשפטו על כך שהוציאו להורג שבויים, ביניהם נשים, ילדים ומיסיונר גרמני. בין הנשפטים היה המשורר הידוע ברייקר מוראנט. מוראנט ואוסטרלי נוסף, פיטר הנדקוק, נמצאו אשמים והוצאו להורג. פקודת ההוצאה להורג נחתמה בידי קיצ'נר באופן אישי. באוסטרליה נחשב עד היום משפטם לנושא רגיש, ונטען כי לקה בעיוות דין, וכי שימשו כשעירים לעזאזל לחיפוי על ההיקף אליו הגיעה מדיניות ההוצאה להורג של קיצ'נר. על משפט זה נכתב מחזה והופק סרט אוסטרלי בשם "משפטו של סגן מורנט" (1980).
הסכם פרינינחינג נחתם בשנת 1902 והביא קץ למלחמה. ההסכם היה מבוסס על פיוס הדדי, והכיר בזכויות מסוימות של הבורים, כמו גם הבטיח להם שלטון עצמי בעתיד. לואי בותה, המנהיג הבורי עמו עמד קיצ'נר במשא ומתן בשנת 1901 הפך לראש ממשלתה הראשון של דרום אפריקה בשנת 1910. בעקבות ההסכם קיבל קיצ'נר את תואר האצולה "וייקאונט".
הודו ומצרים

לאחר מכן מונה קיצ'נר למפקד הכוחות הבריטים בהודו, והחזיק בתפקיד זה בין שנת 1902 לשנת 1909. הוא ארגן את הצבא ההודי שהיה ברובו בלתי מאורגן. בשנת 1910 קיבל דרגת פילדמרשל, אך נכשל במאמציו להתמנות למשנה למלך הודו, כפי שחפץ. בשנת 1911 מונה למשנה למלך במצרים ובסודאן. בשנת 1914 קיבל את תואר האצולה "רוזן". בהסדר יוצא דופן הובטח לקיצ'נר כי התואר יעבור לאחיו, ולצאצאי אחיו לאחר מותו, שכן לאחר מותה של ארוסתו בטיפוס, לא נישא מעולם, ולא היו לו ילדים.
מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מינה ראש הממשלה הבריטי הרברט הנרי אסקווית' את קיצ'נר לשר המלחמה. בניגוד לדעה שרווחה אז בקבינט חזה קיצ'נר כי המלחמה תהא ארוכה, ותארך לפחות שלוש שנים, תדרוש כוח אדם עצום, ותגרום לנפגעים רבים.
הוא החל במסע נמרץ לגיוס, אשר במסגרתו הופצה כרזה ייחודית של קיצ'נר שעיצובה נלקח משער של מגזין נפוץ.
היה זה אחד הסמלים הידועים ביותר של מלחמת העולם הראשונה, שזכה מאז לחיקויים אין ספור. יש המייחסים להשפעת הכרזה את גיוסם הנלהב של שלושה מיליון בריטים. הייתה זו נקודת מפנה בהיסטוריה הצבאית של בריטניה. לראשונה הופנו כל משאביה של בריטניה ועמיה בגיוס מאסיבי ליצירת כוח שיילחם כנגד מעצמות אירופיות ביבשה, כאשר לצי, מקור כוחה המסורתי של בריטניה, ניתן אך תפקיד משני. המתגייסים כונו "הצבא החדש" או "צבא קיצ'נר", ונבחנו בקרב על הסום ובקרב פשנדל. יש הטוענים כי במערכות צבאיות אלו עשה בהם הפילד מרשל דאגלס הייג שימוש כבשר תותחים, במסגרת מלחמת התשה מיותרת ויקרה.
על מנת למצוא דרך להפחית את הלחץ בחזית המערב, הציע קיצ'נר פלישה לאלכסנדרטה, תוך שימוש ב"צבא החדש" וכן חיילים מהודו, מאוסטרליה ומניו זילנד. אלכסנדרטה הייתה נקודת מפתח באימפריה העות'מאנית, בליבה של רשת הרכבות העות'מאנית, ואוכלוסייתה נוצרית ברובה. נפילתה הייתה גורמת לחציית האימפריה לשני חלקים. אך לבסוף החליט קיצ'נר להסכים לתוכניתו הרת האסון של וינסטון צ'רצ'יל לנחיתה בגליפולי. כישלונה של מערכה זו הביא לירידה בהערכה שהייתה לכישוריו של קיצ'נר כמצביא. בה בעת התגלה מחסור חמור בתחמושת. קיצ'נר הציע להתפטר, אך אסקווית' דחה את בקשתו, אך הסיר מעליו את האחריות לחימוש, והעניקה לשר דייוויד לויד ג'ורג'. במאי 1916 נשלח קיצ'נר לאימפריה הרוסית במשימה דיפלומטית.
שבוע לפני שיצא אל המשלחת שוחח קיצ'נר עם הלורד סטנלי (המיועד לתפקיד סגן שר המלחמה), ומסר לו כי לאחר המלחמה יש להגיע לשלום המבוסס על פיוס, וכי הוא חושש שההסדר שיכפו פוליטיקאים יהיה מבוסס על כפייה. בטרם עזב את בריטניה חשף קיצ'נר כי משבר החימוש נובע מהזמנות גדולות שבוצעו בארצות הברית אך לא כובדו. הפרלמנט הבריטי הכיר בכך, וקיבל החלטה המזכה את קיצ'נר מכל אשמה בעניין החימוש.
מותו של קיצ'נר

קיצ'נר יצא למסעו על גבי סיירת משוריינת בשם "המפשייר". ב-5 ביוני 1916, בדרכו לנמל ארכנגלסק עלתה ה"המפשייר" על מוקש ימי של צוללת גרמנית U-75, בעת סערה, וטבעה ליד איי אורקני. קיצ'נר, כל המטה שלו, ו-643 מתוך 655 אנשי האונייה טבעו. גופתו לא נמצאה מעולם.
לאחר מותו שינתה העיר "ברלין" באונטריו את שמה לקיצ'נר. כן נקרא על שמו הר בהרי הרוקי הקנדיים. "קרן לזכר הלורד קיצ'נר" נוסדה כחודש לאחר מותו על ידי ראש העיר לונדון וסייעה לנפגעי המלחמה, וכן העניקה מלגות לחיילים משוחררים. הקרן ממשיכה בפעולתה גם כיום.
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אנציקלופדיית אריאל, כרך י' - חוקרים ותיירים, עם עובד - תרבות וחינוך, תשמ"ה/ 1985, עמ' 673 - 675
הערות שוליים

↑  איך מת לורד קיטשנר, דואר היום, 12 באוגוסט 1926
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263915805171  PLWABN: 9810543630405606  BNE: XX1195246  BnF: cb129051354 (data)  CWGC: 2894749  GND: 118723278  ISNI: 0000 0000 8082 2418  LCCN: n50047206  LNB: 000133245  NKC: skuk0000680  NLG: 154649  NTA: 071753044  RKD: 388120  SELIBR: 247206  SUDOC: 027770877  TePapa: 8754  Trove: 864887  VcBA: 495/97946  VIAF: 2601254   WorldCat (עם VIAF): 2601254 
כרזת הגיוס של קיצ'נר
מארק סאלינג

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1982 דאלאס, טקסס, ארצות הברית ארצות הברית
 התאבד:  30 בינואר 2018 (בגיל 35) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Mark Wayne Salling 
 סוגה מועדפת:  מוזיקה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1996–2015 (כ־19 שנים)
 עיסוק:  שחקן, זמר ומוזיקאי
 מקום לימודים:  תיכון לייק היילנדס  Culver Academies  Los Angeles College of Music 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצטיין לאנסמבל שחקנים בסדרת קומדיה (2010) 
 marksallingmusic.com (באנגלית)
 פרופיל ב-IMDb
 
מארק ויין סאלינג (באנגלית: Mark Wayne Salling;‏ 17 באוגוסט 1982 – 30 בינואר 2018) היה שחקן, זמר ומוזיקאי אמריקאי, אשר היה מוכר בעיקר מדמותו של נח "פאק" פאקרמן, אותה גילם בסדרת הטלוויזיה המוזיקלית "glee".
ביוגרפיה

מארק נולד בדאלאס, טקסס, ובגיל צעיר התחנך בחינוך ביתי. הוא למד ב-Culver Military Academy, אך את לימודיו השלים בבית הספר Lake Highlands בשנת 2001. בזמן שלמד בבית ספר תיכון, היה חבר נבחרת ההיאבקות של בית הספר. סאלינג הופיע לעיתים קרובות - למרות גילו הצעיר והיותו קטין - בברים, והשתתף במופע הכישרונות של בית הספר. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, למד בלוס אנג'לס במכללה למוזיקה בפסדינה שבקליפורניה והחל ללמוד לנגן על גיטרה, ולהתפרנס ממתן שיעורי גיטרה.
קריירה > מוזיקה

בשנת 2008 הוציא אלבום שנקרא Smoke Signals, בשם הבמה "Jericho" (יריחו). באוקטובר 2010 הוציא אלבום נוסף בשם Pipe Dreams, הפעם בשמו האמיתי.
קריירה > משחק

בשנת 1996 שיחק לראשונה בסרט האימה "ילדי התירס 4 - התכנסות", את דמותו של ג'יימס רודס, בנה של גרייס (נעמי ווטס). ב-1999 התארח בסדרה "ווקר" בכיכובו של צ'אק נוריס.
בין השנים 2009–2015 שיחק בסדרה "glee", שם גילם את דמותו של "פאק", נער יהודי, חברו הטוב של פין ושחקן בנבחרת הפוטבול, בעל תספורת מוהיקן שמרבה להתעלל בילדי התיכון הדחויים.
חיים אישיים

ב-2007 החל סאלינג לצאת עם שותפתו לסדרה "Glee", נאייה ריברה, זוגיות שנמשכה עד 2010.
בשנים האחרונות לחייו התגורר בשכונת Shadow Hills בלוס אנג'לס, קליפורניה.
סאלינג היה חבר ותיק בארגון האורניתולוגיה "אקו פארק", בלוס אנג'לס, ואף כתב את שיר הנושא שלהם. נשיא ומייסד הארגון אמר כי "הוא (סאלינג) נהנה מאוד מצפייה בציפורים, ובאמת אכפת לו מציפורים... היו לו הרבה בעלי חיים בביתו והוא עבד בחילוץ בעלי חיים כשהכרתי אותו. הלכנו יחד לצפייה בציפורים".
חיים אישיים > בעיות עם החוק ומותו > האשמות על תקיפה מינית

בינואר 2013, חברתו לשעבר של סאלינג, רוקסן גורזלה, האשימה אותו בתקיפה מינית בכך שהכריח אותה לקיים יחסי מין לא מוגנים ללא הסכמתה. הוא הכחיש את כל ההאשמות והגיש תביעה נגדית בגין הוצאת לשון הרע. במרץ 2015, סאלינג יישב עם גורזלה מחוץ לבית המשפט לאחר שהשופטים הורו לו לשלם לה 2.7 מיליון דולר.
חיים אישיים > בעיות עם החוק ומותו > האשמות על פורנוגרפיית ילדים

ב-29 בדצמבר 2015 הוא נעצר בביתו בחשד שהחזיק אלפי תמונות וסרטוני וידאו המכילים פורנוגרפיית ילדים, בעקבות מידע שקיבלה המשטרה מאחת מחברותיו לשעבר. מאוחר יותר, הוא שוחרר בערבות של 20,000 דולר, אך בעקבות צו חיפוש נמצאו יותר מ-50,000 תמונות של פורנוגרפיית ילדים במחשב שלו ובכונני הגיבוי, שהורדו בין אפריל לדצמבר 2015.
ב-27 במאי 2016 הואשם סאלינג בקבלת והחזקת פורנוגרפיית ילדים. בעקבות ההאשמות פוטר מסרטו של עדי שנקר "האלים והסודות". ב-30 בספטמבר 2017 הוא הודה בביצוע העבירה במסגרת עסקת טיעון והיה אמור לרצות עונש מאסר לתקופה של ארבע עד שבע שנים, להירשם כעבריין מין ולהיכנס לתוכנית טיפול. בין היתר, ההאשמה נעשתה רשמית ב-18 בדצמבר 2017, וגזר הדין של סאלינג נקבע למרץ 2018.
חיים אישיים > בעיות עם החוק ומותו > מותו

ב-30 בינואר 2018 שם קץ לחייו בתלייה, ליד ביתו באזור עמק סן פרננדו בלוס אנג'לס, שש שעות לאחר שדווח כנעדר.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2008: Smoke Signals
2010: Pipe Dreams
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | ילדי התירס 4: הכינוס | ג'יימס רוד'ס |  |
| 2006 | The Graveyard | אריק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | ווקר | בילי | פרק: "Rise To The Occasion" |
| 2009–2015 | Glee | נח "פאק" פאקרמן (אנ') | תפקיד ראשי (עונות 4–1) תפקיד משני (עונות 6–5); 96 פרקים |
| 2014 | Rocky Road | הריסון בורק | סרט טלוויזיה של Up TV |
הערות שוליים

↑  וואט דה פּאק: כוכב "גלי" הודה בפדופיליה, באתר nrg‏, 4 באוקטובר 2017
↑  ynet, כוכב Glee שהואשם בפדופיליה התאבד, באתר ynet, 30 בינואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7319 2999  LCCN: no2009176883  MusicBrainz: 8a51cac0-9326-4c40-a820-4560124d18a8  NLK: KAC2020Q2929  SUDOC: 257601309  VIAF: 103002239   WorldCat (עם VIAF): 103002239
זה האבק היה פעם איש

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  וולט ויטמן 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  פואמה 
 נושא:  אברהם לינקולן, מלחמת האזרחים האמריקנית 
 
"This Dust Was Once the Man" (בעברית: "זה האבק היה פעם האיש") היא אלגיה קצרה שכתב וולט ויטמן ב-1871 לזכר אברהם לינקולן, הנשיא ה-16 של ארצות הברית, אותו העריץ ויטמן. השיר נכתב שש שנים לאחר רצח לינקולן. ויטמן כתב שלושה שירים קודמים על לינקולן, כולם בשנת 1865: "הו רב חובל", "עת הלילך באחרונה תוך החצר פרח" (When Lilacs Last in the Dooryard Bloom'd), ו"ישקטו המחנות היום" (Hush'd Be the Camps To-Day).
השיר לא משך תשומת לב רבה, אם כי התקבל בחיוב ונותח מספר פעמים. השיר מתאר את לינקולן כמי שהציל את ארצות הברית מ"הפשע המרושע ביותר בהיסטוריה", שורה שלגביה קיימות פרשנויות סותרות. הפרשנות הדומיננטית היא הקמת מדינות הקונפדרציה של אמריקה או העבדות.
רקע

למרות שהשניים מעולם לא נפגשו, המשורר וולט ויטמן ראה את אברהם לינקולן, הנשיא ה-16 של ארצות הברית, מספר פעמים בין 1861 ל-1865. ויטמן הבחין לראשונה במה שמתאר חוקר ויטמן גרגורי אייזליין כ"הופעתו הבולטת" ו"כבודו חסר היומרות" של הנשיא הנבחר. ויטמן כתב שהוא סומך על "הטאקט העל-טבעי" של לינקולן ועל "הגאונות המערבית האידיומטית (ייחודית)". הערצתו ללינקולן גברה לאחר מכן. הוא כתב באוקטובר 1863, "אני אוהב את הנשיא באופן אישי". ויטמן החשיב את עצמו ואת לינקולן כ"צפים באותו זרם" ו"מושרשים באותה אדמה". ויטמן ולינקולן חלקו דעות דומות על עבדות והאיחוד, ונקודות דמיון צוינו בסגנונות הספרותיים ובהשראות שלהם. ויטמן הכריז מאוחר יותר כי "לינקולן מתקרב אלי כמעט מכל אחד אחר". כנשיא, לינקולן הוביל את האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית.
בסיפורים שלא אומתו לינקולן קרא את אוסף השירה עלי דשא (Leaves of Grass) של ויטמן במשרדו, ועוד סיפור בו לינקולן אמר "טוב, הוא נראה כמו גבר!" כשראה את ויטמן בוושינגטון הבירה, אבל הדיווחים האלה עשויים להיות פיקטיביים. רצח לינקולן באמצע אפריל 1865 ריגש מאוד את ויטמן, שכתב כמה שירים במחווה. "הו רב חובל", "עת הלילך באחרונה תוך החצר פרח" (תרגום שמעון הלקין), "ישקטו המחנות היום", ו"זה האבק היה פעם האיש" נכתבו כולם כמשכים לאוסף שירי ויטמן, הלמות תופים (Drum-Taps). השירים אינם מזכירים במפורש את לינקולן, למרות שהם הופכים את מות הנשיא למעין מות קדושים.
טקסט

This dust was once the Man,

Gentle, plain, just and resolute—under whose cautious hand,

Against the foulest crime in history known in any land or age,

Was saved the Union of These States.
היסטוריית פרסום

ויטמן כתב את השיר ב-1871 ופרסם אותו באשכול "מזמור הקבורה לנשיא לינקולן" ב"מעבר להודו", אוסף שירה משלים לעלי דשא. השיר פורסם מחדש באשכול "זיכרונותיו של הנשיא לינקולן", לראשונה במהדורת 1871–1872 של עלי דשא. זהו השיר היחיד באשכול זה שלא הופיע לראשונה באוספי השירה הלמות תופים או בהמשכיהם של אוספים אלה. השיר לא תוקן לאחר פרסומו הראשון.