stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמר מונדיאל 2002
רקע > הדרך אל הגמר

ברזיל הוגרלה לבית ג', לצד נבחרות טורקיה, קוסטה ריקה וסין. במשחקה הראשון מול טורקיה עוד נקלעה לפיגור במחצית, בדרך לניצחון 1–2, עם שער ניצחון של ריבאלדו בדקה ה-86. בשני המשחקים הנותרים, ברזיל הפגינה יכולת התקפית גבוהה כשכבשה תשעה שערים נוספים, בניצחונות 0–4 על סין ו-2–5 על קוסטה ריקה. רונאלדו, חלוץ הנבחרת ואחד ממצטייני הטורניר, כבש בכל אחד ממשחקי שלב הבתים, ארבעה שערים מתוך ה-11 של נבחרתו. בשמינית הגמר פגשה ברזיל את בלגיה, ורונאלדו המשיך את רצף הכיבושים שלו, כשקבע בדקה ה-87 את תוצאת הסיום, 0-2, לאחר שער יתרון של ריבאלדו במהלך המחצית השנייה. ברבע הגמר פגשה ברזיל את אנגליה החזקה, שגם עלתה ליתרון בדקה ה-23 משערו של מייקל אואן. ריבאלדו איזן בדקת הסיום של המחצית הראשונה, וכדור חופשי מדויק של רונאלדיניו לרשת של דייוויד סימן, חמש דקות מפתיחת המחצית השנייה, קבע את תוצאת המשחק. שבע דקות מאוחר יותר הורחק רונאלדיניו, מה שמנע ממנו את ההשתתפות בחצי הגמר, אך למרות החיסרון המספרי שמרה ברזיל על הניצחון בדרך למפגש שני בטורניר מול נבחרת טורקיה. בדקה ה-49 כבש רונאלדו את שערו השישי בטורניר, שקבע את תוצאת המשחק, 0-1 לברזיל, שהבטיחה את מקומה בגמר.
גרמניה הוגרלה לבית ה', לצד נבחרות אירלנד, קמרון וערב הסעודית. במשחקה הראשון הדהימה גרמניה עם ניצחון 0–8 מוחץ על ערב הסעודית, כשמירוסלב קלוזה כובש שלושה שערים. קלוזה הוסיף שער נוסף גם במשחק השני של גרמניה, מול אירלנד, אך שניות ספורות לסיום המשחק כבש רובי קין את שער השוויון, והקבוצות נפרדו בתוצאה 1-1. קלוזה כבש גם במשחקה השלישי של גרמניה, בניצחון 0–2 על קמרון, ובכך העלה את מאזנו לחמישה שערים מתוך ה-11 שכבשה נבחרתו. קלוזה לא הוסיף לכבוש עוד בטורניר. בכל השלבים הנותרים עד לגמר, ניצחה גרמניה בתוצאה זהה, 0-1 בתום 90 דקות. בשמינית הגמר אוליבר נויביל כבש שתי דקות בלבד לסיום המשחק מול פרגוואי. ברבע הגמר היה זה מיכאל באלאק שכבש לאחר 39 דקות בניצחון נבחרתו על ארצות הברית. בחצי הגמר באלאק כבש פעם נוספת את שער הניצחון של נבחרתו, הפעם בדקה ה-74 מול אחת משתי המארחות של הטורניר, קוריאה הדרומית. בכך הבטיחה גרמניה את העפלתה לגמר הטורניר.
שופט המשחק

פיירלואיג'י קולינה מאיטליה, שנחשב לאחד השופטים הטובים בכל הזמנים, נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט ליף לינדברג משוודיה ופיליפ שארפ מאנגליה נבחרו לשמש כקוונים במשחק, ויו דאלאס מסקוטלנד שימש כשופט רביעי.
קולינה היה לשופט האיטלקי השני ששופט גמר מונדיאל, אחרי סרג'יו גונלה ב-1978. גם בגמר מונדיאל 2014 שובץ שופט איטלקי, ניקולה ריצולי. הוא שפט בעברו את גמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה (1996) בין ארגנטינה לניגריה, ואת גמר ליגת האלופות 1999 בין מנצ'סטר יונייטד לבאיירן מינכן.
במהלך הטורניר, קולינה שפט בשני משחקים נוספים. המשחקים ששפט היו המשחק מבית ו' בין אנגליה לארגנטינה (0-1, משער בכדור עונשין שהעניק קולינה) ומשחק שמינית הגמר בין טורקיה ליפן (0-1).
מהלך המשחק

גרמניה עלתה למשחק ללא מיכאל באלאק, שכבש את שער הניצחון בשני משחקיה הקודמים. במשחק חצי הגמר מול קוריאה הדרומית, בדקה ה-71, כ-4 דקות בלבד לפני שכבש את שער הניצחון במשחק, ספג באלאק כרטיס צהוב שגרר את הרחקתו ממשחק הגמר. ברזיל שיתפה במשחק חמישה שחקנים ששיחקו בגמר המונדיאל הקודם: קאפו, רוברטו קרלוס, ריבאלדו ורונאלדו שעלו בהרכב הפותח למשחק פתחו גם בגמר 1998. דנילסון, שעלה כמחליף בגמר 1998, עלה כמחליף בדקת הסיום של המשחק.
המחצית הראשונה התאפיינה עם שליטה של גרמניה בכדור שלא הניבה מצבי כיבוש, כשמנגד ברזיל הגיעה למספר מצבים על אף שלא שלטה במשחק. תוצאת הסיום של המחצית הייתה שוויון 0-0.
במחצית השנייה, ברזיל הצליחה להשיג את השער הראשון בדקה ה-67. ריבאלדו בעט כדור חזק מ-25 מטרים לעבר מרכז השער. שוער גרמניה, אוליבר קאן, ניסה לקלוט את הכדור, אך הכדור ניתז מחזהו ובין ידיו הישר לרגליו של רונאלדו שהסתער לעברו, ומקרוב בעט פנימה. בדקה ה-79, קלברסון העביר כדור שטוח מאגף ימין לכיוון מרכז הרחבה. ריבאלדו דילג מעל הכדור, מה שהשאיר את הכדור לרונאלדו, שגלגל לפינה הימנית של השער והכניע את קאן, כדי לקבוע את תוצאת הסיום, 0-2 לברזיל. לרונאלדו היה זה השער השני במשחק והשמיני בטורניר.
עם סיום המשחק, קפטן הנבחרת קאפו זכה להניף את גביע העולם החמישי בהיסטוריה של ברזיל.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 ביוני 2002 |  ברזיל | 2 - 0 |  גרמניה | האצטדיון הבינלאומי, יוקוהמה, יפן צופים: 69,029 שיפוט: איטליה פיירלואיג'י קולינה |
| 30 ביוני 2002 | רונאלדו  79', 67' | (סיקור) |  | האצטדיון הבינלאומי, יוקוהמה, יפן צופים: 69,029 שיפוט: איטליה פיירלואיג'י קולינה |
| --- | --- |
              ברזיל :               גרמניה 
שחקן מצטיין: ברזיל רונאלדו 
 

שופט: איטליה פיירלואיג'י קולינה

קוונים: שוודיה ליף לינדברג, אנגליה פיליפ שארפ

שופט רביעי: סקוטלנד יו דאלאס
גילעד אלטשולר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בינואר 1962 (בן 62) רחובות, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 ידוע בשל:  מייסד אלטשולר שחם
 מקצוע:  איש עסקים, משקיע
 מעסיק:  אלטשולר שחם 
 תפקיד:  המנכ"ל של אלטשולר שחם
 השקפה דתית:  יהדות 
 בת זוג:  חן אלטשולר
 מספר צאצאים:  3 
 
גילעד אלטשולר (נולד ב-3 בינואר 1962) הוא איש עסקים ומנהל השקעות ישראלי. המייסד והמנכ"ל של בית ההשקעות אלטשולר שחם, שמנהל השקעות בהיקף של כ-180 מיליארד ש"ח (נכון ל-2024).
ביוגרפיה

אלטשולר נולד וגדל ברחובות. שירת בחיל הקשר בצבא ההגנה לישראל. ב-1990, בגיל 27, ייסד אלטשולר את אלטשולר שחם, יחד עם קלמן שחם. בשנת 2010 רכשה אלטשולר שחם את בית ההשקעות "רמקו" מידי איש העסקים רמי רחימי עבור 25 מיליון שקלים. במאי 2021 בעסקה שזכתה להד נרחב, השלימה אלטשולר-שחם את רכישת השליטה בפסגות מקרן אייפקס, תמורת 910 מיליון שקלים.
בית ההשקעות אלטשולר שחם בשליטתו תומך בספורט באמצעות מתן חסות למגוון ספורטאים יחידניים (כולל ספורטאים פאראלימפים), מועדונים ונבחרות, בשורה ארוכה של ענפים. כמו כן תומך בית ההשקעות בעמותת "ערכים בספורט", הפועלת לשיפור תרבות המשחק בישראל, צמצום האלימות במגרשים וסיוע לספורטאים צעירים לשפר את הישגיהם גם בתחומי חיים אחרים, דרך הקניית ערכי מנהיגות וכלים מעשיים לשיפור עצמי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אלטשולר נשוי לחן ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2  גילעד אלטשולר: מגדל הכבשים שהקים את אלטשולר-שחם, באתר אייס, 14 ביוני 2022
↑  נועם בר, אקזיט לרחימי: אלטשולר שחם ירכוש את בית ההשקעות רמקו בעבור 25 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 15 בספטמבר 2010
↑  עירית אבישר , גולן חזני, בלעדי לכלכליסטהושלמה עסקת פסגות-אלטשולר שחם, באתר כלכליסט, 12 במאי 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'רג' דנש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1923 אורושהאזה, הונגריה 
 פטירה:  30 באפריל 2015 (בגיל 91) 
 מדינה:  הונגריה 
 פרסים והוקרה:  צלב האבירים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית (2010)  Herman Ottó award (1967)  Ottokár Kadić award (1995)  Pro Natura award (2008)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
ג'רג' דנש (בהונגרית: Dénes György; אורושהאזה, 3 בספטמבר 1923 – 30 באפריל 2015 ) היה עורך דין, היסטוריון, גאוגרף, יועץ מדעי, לשונאי, ספלאולוג יהודי-הונגרי ניצול השואה.
קורות חיים

ג'רג' דנש נולד במשפחה יהודית והשלים את לימודיו בבית הספר התיכון טאנצ'יץ' מיהאי בעיר הולדתו בשנת 1942, הוא התקבל לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פץ', שם קיבל תואר דוקטורט במשפטים רק לאחר המלחמה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נלקח לגטו אורושהאזה בגלל מוצאו היהודי ולאחר מכן כמה ימים לפני גירוש תושבי הגטו למחנות ההשמדה נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), תחילה במוהאץ', משם הועבר מאוחר יותר לקבניה עם פלוגת העבודה שלו וכאשר הם גורשו ברגל לגרמניה בנובמבר 1944 באחת מצעדות המוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944), הוא נמלט עם כמה אחרים והסתתר בפשט עם תעודת חסות שווייצרית (שוצפס) מזויפת. עם זאת, אנשי מפלגת צלב החץ תפסו אותו והעלו אותו על רכבת למחנה הריכוז ברגן בלזן בדצמבר. באפריל 1945 העבירו אותו הגרמנים לגטו טרזיינשטט, שם שוחרר לבסוף על ידי הכוחות הסובייטים (הצבא האדום). לאחר המלחמה הקים מחדש בפץ' את קבוצת הצופים היהודים "עמוס" ונבחר לנשיאות הקהילה היהודית של פץ' כנציג הסטודנטים היהודים באוניברסיטה.
הוא לימד היסטוריה באוניברסיטת קרל מרקס לכלכלה (היום אוניברסיטת קורווינוס). דנש היה היועץ המשפטי התאגידי של (OKISZ, ÁFOR), אחר כך לימד הידרו-גאולוגיה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה. הוא עבד עם הידרולוגית איזוטופים וחקר מים קארסטי ב"מכון המחקר המדעי לניהול מים", ולבסוף לימד גאוגרפיה קארסטית באוניברסיטת פץ'.
כחוקר המערות

דנש היה אחד מהמייסדים מחדש של "החברה ההונגרית לחקר קרסט ומערות" (Magyar Karszt- és Barlangkutató Társulat)
לאחר מכן הפך למזכיר החברה (1958)
מאוחר יותר המזכיר הכללי
לאחר מכן נשיא הכבוד שלו.
הוא המייסד של שירות ההצלה ההונגרי במערות (Barlangi Mentőszolgálat - 1961) ונשיא הכבוד הקבוע שלו.
דנש היה גם נשיא הכבוד של "הארגון הבינלאומי של הצלה במערות" עד מותו.
הוא היה חבר מועצת המנהלים של החברה הגיאוגרפית ההונגרית
של האגודה ההונגרית של ידידי הטבע,
נשיא ועדת המערות של
בשנת 1957, הוא ארגן את קבוצת מערות המטאור האדום, וארגן את משלחותיה המוצלחות בבית ומחוצה לה במשך עשרות שנים.
מיוחסת לו חפירת מערת מטאור (Meteor-barlang)
וכן גילוי אחד מהאתרים הפליאונטולוגיים באסטרמוש (Esztramos-hegy)
מחקר מוצלח במערכת המיערות באראדלה (Baradla–Domica-barlangrendszer)
מערת הר מתיאש (Mátyás-hegyi-barlang)
מערת הר סמלה (Szemlő-hegyi-barlang)
הוא השתתף בגילוי מערת הר יוז'ף ( József-hegyi-barlang)
וכן בחקר מערות אחרות.
יצירתו הספרותית

דנש היה העורך הראשי של כמה כתבי עת בנושא חקר מערות וכן ספרי תיירות רבים בנושאי מערות בכלל ומערות קרסט בפרט. אלה הופיעו גם מחוץ להונגריה. מספר עבודותיו שראו אור יותר מ-300.
עבודותיו החשובות ביותר (מדריכי תיירים לאזורים למערות וכדומה:
Vártúrák kalauza. I. [társszerzőkkel] (Budapest, Sport Kiadó, 1969., II. javított kiadás ugyanott, 1975.)
Cserhát. Turistakalauz. [írták Dénes György et al.] (Budapest, Sport Kiadó, 1970.)
Aggteleki-karsztvidék. Útikalauz. [írták Dénes György, Jakucs László, Jakucs Pál] (Budapest, Sport Kiadó, 1975.)
Börzsöny, Cserhát. Útikalauz. [írták Dénes György, Havas Péter] (Bp. Sport Kiadó, 1982.)
Budai-hegység útikalauz. [írták Pápa Miklós, Dénes György] (Bp. Sport Kiadó, 1982.)
A Bódvaszilasi-medence 700 éves története. (Miskolc, Herman Ottó Múzeum, 1983 [!1984].)
A Pilis és a Visegrádi-hegység. [írták Dénes György, Sánta Antal] (Bp. Sport Kiadó, 1991.)
Budai barlangok. [írták Adamkó Péter, Dénes György, Leél-Őssy Szabolcs] (Bp. Budapest Főváros Önkormányzata Főpolgármesteri Hivatala kiadása, 1992.)
Budapest és a Dunakanyar. (Bp. Cartographia Kiadó, 2001.)
Aggtelek. A magyar állam alapításának ezredik évében. [írták Bódis Istvánné, Dénes György, Jakucs László] (Aggtelek, Aggtelek község önkormányzata, 2001.)
פרסים והוקרה

מבחר מתוך אותות ההוקרה והפרסים שלו:
מדליית זיכרון למצילי חיים (קיבל שלוש פעמים)
עיטור ההצטיינות על שירות למדינה דרג זהב (פעמיים)
מדליית אוטו הרמן (1967)
מדליית אמיל רקוביצה (1968)
פרס MTESZ (על עבודתו במדעי הקארסט וחקר המערות -1970)
דרגת זהב של מדליית בטיחות הציבור ( 1971 )
מדליית אימרה ואש (1978)
פרס אזשטגרגיי (Ezüstgerely - 1983) (על יצירתו הספרותית בתיירות)
מסדר הכוכב של הרפובליקה של הונגריה (1990) (לארגון שירות הצלת המערות)
מדליית אוטוקר קאדיץ' (1995)
מדליית טלקי שמואל (2001)
מדליית גוסטאב טירינג ( 2002 )
אזרח כבוד של Aggtelek (2002)
מדליית דנש באלאז' (2003)
Pro Natura Award (2008)
צלב האבירים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2010)
אזרח כבוד של Bódvasilas (2011)
הנצחה

ב-21 באפריל 2017 נחנך לוח לכבודו במעונו האחרון, בבודפשט רובע 13. בכניסה לבית מספר 5 ב-Borbély utca.
לקריאה נוספת

Hadobás Pál: Bódva-völgyi kortárs irodalom. Edelény, 2007. 5–7. old.
Hegedűs András: Elhunyt dr. Dénes György, a Magyar Barlangi Mentőszolgálat alapítója. Magyar Barlangi Mentőszolgálat
a Magyar Barlangi Mentőszolgálat elnöksége: Dr. Dénes György... MKBT Tájékoztató, 2017. március–április. 4. old.
MTI Ki kicsoda? CD-ROM. 2006, Budapest.
Neidenbach Ákos – Pusztay Sándor: Magyar hegyisport és turista enciklopédia. Bp. Kornétás Kiadó, 2005. 106–107. old. ISBN 963-9353-39-6
Tóth Álmos: Dr. Dénes György publikációinak jegyzéke. Karszt és Barlang, 1998–1999. 27–33. old.
הערות שוליים

↑  Deutsch Gábor: Egy csoda nem lett volna elég. Beszélgetés Dénes György professzorral. (2005) Mai világunk, Online elérhető
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810599214405606  ISNI: 0000 0000 7905 1230  LCCN: n92112539  NKC: jx20071128006  NTA: 169949184  VIAF: 18883719   WorldCat (עם VIAF): 18883719
גמר מונדיאל 1986

גמר מונדיאל 1986 התקיים באצטדיון האצטקה במקסיקו סיטי שבמקסיקו ב-29 ביוני 1986, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1986 היא נבחרת ארגנטינה, שניצחה את סגנית אלופת העולם המכהנת, נבחרת גרמניה המערבית, בתוצאה 2-3. ארגנטינה ניצחה בזכות שערים של חוסה לואיס בראון, חורחה ולדאנו וחורחה בורוצ'גה, וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע העולם.
לארגנטינה הייתה זו הופעה שלישית בגמר המונדיאל. היא הפסידה פעם אחת (1930) וזכתה פעם אחת (1978). לנבחרת גרמניה המערבית הייתה זו הופעה חמישית בגמר. היא זכתה פעמיים (1954, 1974) והפסידה פעמיים (1966, 1982).
רקע > מפגשים קודמים

משחק זה היה המפגש השלישי בין הנבחרות אלו בגביע העולם. קדמו לו המפגשים הבאים:
בית א' במונדיאל 1958. מערב גרמניה ניצחה 1-3 את ארגנטינה.
בית ב' במונדיאל 1966. המשחק בין ארגנטינה ומערב גרמניה הסתיים בתוצאת שוויון 0-0.
שופט המשחק

רומואלדו ארפי פיליו הברזילאי נבחר לשופט המשחק יחד עם עוזרי השופט, אריק פרדריקסון השוודי וברני אולואה מוררה מקוסטה ריקה, שנבחרו לשמש כקוונים במשחק.
במהלך הטורניר, פיליו שפט במשחק מבית ג' בין צרפת וברית המועצות (1-1), ובשמינית הגמר בין מקסיקו ובולגריה (0-2).
גם הקוונים שימשו כשופטים ראשיים במהלך הטורניר. פרדריקסון שפט במשחק מבית א' בין איטליה ובולגריה (1-1), וכן בשמינית הגמר בין בלגיה וברית המועצות (3-4 לאחר הארכה). מוררה שימש כשופט ראשי במשחק של ארגנטינה בשלב הבתים, כששפט במשחק מבית א' בינה ובין בולגריה, שהסתיים בניצחונה של ארגנטינה 2-0.
פיליו היה השופט הברזילאי השני ששופט את משחק גמר גביע העולם, אחרי שארנלדו סזאר קואליו שפט את משחק הגמר בטורניר הקודם, מונדיאל 1982, בין איטליה וגרמניה המערבית.
מהלך המשחק

ארגנטינה עלתה ליתרון ראשון במשחק אחרי 23 דקות. עבירה של לותר מתאוס על חוסה לואיס קוצ'ופו מימין לרחבה, זיכתה את ארגנטינה בכדור חופשי. את הכדור הגביה חורחה בורוצ'גה אל ראשו של המגן חוסה לואיס בראון, שנגח אל הרשת. היתרון של ארגנטינה נשמר עד לסיום המחצית, בתוצאה 1-0.
בדקה ה-56 של המשחק, ארגנטינה הכפילה את יתרונה, כשכדור של הקטור אנריקה מצא את חורחה ולדאנו, שנכנס לרחבה מצד שמאל, וגלגל לפינה הרחוקה של השוער הראלד שומאכר, וקבע 2-0.
גרמניה הצליחה לכבוש בדקה ה-74. כדור קרן מאגף שמאל של אנדראס ברמה מצא את הראש של רודי פלר, שנגח לכיוון השער, וקרל היינץ רומניגה דחק את הכדור אל הרשת. כעבור שבע דקות, מהלך דומה של הגרמנים הניב את השוויון, כאשר שוב כדור קרן מאגף שמאל של ברמה הגיע לרחבה, הפעם תומאס ברטולד נגח לכיוון השער, ורודי פלר השלים בנגיחה נוספת אל הרשת וקבע שוויון 2-2.
שלוש דקות בלבד לאחר שער השוויון של גרמניה, בדקה ה-84, דייגו מראדונה קיבל כדור במרכז המגרש, ותחת שמירה הצליח להעביר כדור עומק לחורחה בורוצ'גה, שהשתלט על הכדור, חדר איתו לתוך הרחבה, ומול השוער גלגל פנימה את השער שקבע את תוצאת הסיום, 3-2 לארגנטינה, שזוכה בגביע העולמי השני בתולדותיה. גרמניה המערבית מפסידה במשחק גמר מונדיאל שני ברציפות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 ביוני 1986 |  ארגנטינה | 3–2 |  גרמניה המערבית | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי, מקסיקו צופים: 114,600 שיפוט: ברזיל רומואלדו ארפי פיליו |
| 29 ביוני 1986 | חוסה לואיס בראון  23'   חורחה ולדאנו  56'   חורחה בורוצ'גה  84' | (סיקור) | קרל היינץ רומניגה  74'   רודי פלר  81' | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי, מקסיקו צופים: 114,600 שיפוט: ברזיל רומואלדו ארפי פיליו |
| --- | --- |
              ארגנטינה :               גרמניה המערבית 
שופט: ברזיל רומואלדו ארפי פיליו

קוונים: שוודיה אריק פרדריקסון, קוסטה ריקה ברני אולואה מוררה
הערות שוליים

↑  1958 FIFA World Cup Match Report: Argentina – Germany FR, באתר פיפ"א
↑  1966 FIFA World Cup Match Report: Germany FR – Argentina, באתר פיפ"א
| גביע העולם בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | אורוגוואי 1930 • איטליה 1934 • צרפת 1938 • ברזיל 1950 • שווייץ 1954 • שוודיה 1958 • צ'ילה 1962 • אנגליה 1966 • מקסיקו 1970 • גרמניה המערבית 1974 • ארגנטינה 1978 • ספרד 1982 • מקסיקו 1986 • איטליה 1990 • ארצות הברית 1994 • צרפת 1998 • יפן וקוריאה הדרומית 2002 • גרמניה 2006 • דרום אפריקה 2010 • ברזיל 2014 • רוסיה 2018 • קטר 2022 • קנדה, מקסיקו וארצות הברית 2026 • ספרד, פורטוגל, מרוקו, ארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי 2030 • ערב הסעודית 2034 |  |
| משחקי גמר | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010  • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
דגל קונטיקט

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 קבלת מעמד רשמי:  1897
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, מוטען בסמל המדינה וב מוטו המדינה.
דגל קונטיקט מורכב ממגן לבן על רקע כחול. על המגן מצוירים שלושה שריגי גפן שעל כל אחד שלושה אשכולי ענבים. מתחת למגן מופיע שלט עליו כתוב: "Qui Transtulit Sustinet" ׁ(בלטינית: "הוא אשר שתל מחדש - נותן לנו מחייתנו") - מוטו המדינה.
האספה הכללית של קונטיקט (הרשות המחוקקת) אישרה את הדגל בשנת 1897.
מקורו של הסמל בחותמה של מושבת סיברוק שנוסדה בשנת 1639. על חותם המושבה היו מצוירים 15 שריגי ענבים, ופינתו השמאלית העליונה של החותם היה כתוב "Sustinet qui transtulit". כאשר מושבת קונטיקט קנתה את סיברוק בשנת 1644 המושבה החלה להשמש בחותם של סיברוק. ב-25 באוקטובר 1711 קיבלו המושל ובית המחוקקים של קונטיקט החלטה לשנות את הסמל, הפחיתו את מספר שריגי הענבים מ-15 לשלושה, על מנת לייצג את שלוש המושבות המקוריות שהרכיבו את המושבה - מושבת ניו הייבן, סיברוק וקונטיקט, כמו כן שונה מיקום המוטו וניסוחו.
גילפי סיגורדסון

גילפי ת'ור סיגורדסון (באיסלנדית: Gylfi Þór Sigurðsson; נולד ב-8 בספטמבר 1989) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בעמדת הקשר מרכזי.
קריירת מועדונים

סיגורדסון התחיל את הקריירה שלו בהפנרפיירדיר לאחר מכן עבר לבריידאבליק, וב-1 באוקטובר 2005 הצטרף לאקדמיה של רדינג. הוא שיחק שלוש שנים בקבוצת הנוער והמילואים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק במסגרת גביע הפוטבול ליג נגד לוטון טאון. במהלך העונה הוא הושאל לשרוסברי טאון לחודש אחד על מנת לצבור דקות משחק, במדיה ערך 6 הופעות והבקיע שער אחת. בפברואר 2009, סיגורדסון הושאל לקרו אלכסנדרה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-4 נגד ברייטון בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו, בסיום העונה ירד עם המועדון ליגה. בקיץ 2009 חזר לרדינג. ב-11 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו ברדינג נגד ברייטון במסגרת גביע הפוטבול ליג. ב-19 בספטמבר 2009 הוא הבקיע את שער הליגה הראשונה שלו בהפסד 3-2 לפיטרבורו יונייטד. את עונת 2009/2010 הוא סיים עם 21 שערים ב-44 משחקים בכל המסגרות. במאי 2010 חתם לשלוש שנים נוספות במועדון.
את עונת 2010/2011 הוא התחיל ברדינג, ולקראת סיום חלון העברות חתם בהופנהיים. ב-10 בספטמבר 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד שאלקה 04. שבוע לאחר מכן, הוא הבקיע את השער הראשון שלו בהופנהיים בתיקו 2-2 נגד קייזרסלאוטרן. ב-25 במאי 2011, סיגורדסון נבחר לשחקן העונה על ידי אוהדי הקבוצה.
ב-1 בינואר 2012 סיגורדסון הושאל לסוונסי סיטי עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסוונסי ב-15 בינואר, בניצחון 2-3 נגד ארסנל. ב-4 בפברואר סיגורדסון הבקיע את השער הראשון שלו במועדון בניצחון 1-2 נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-3 במרץ, הוא הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד ויגאן אתלטיק. באותו חודש הוא זכה בתואר שחקן החודש בפרמייר ליג והפך לאיסלנדי הראשון שזוכה בתואר. ב-28 במאי, סוונסי הציע 6.8 מיליון פאונד להופנהיים תמורת כרטיס השחקן שלו, אך המהלך לא יצא לפועל.
ב-4 ביולי 2012, הוא חתם בטוטנהאם הוטספר תמורת 8.8 מיליון פאונד. ב-26 בספטמבר 2012, סיגורדסון הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג בניצחון 0-3 נגד קרלייל יונייטד. ב-14 בספטמבר 2013 הוא הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד נוריץ' סיטי.
ביולי 2014 סיגורדסון חזר לסוונסי סיטי במסגרת עסקת העברתו של בן דייוויס שעשה את הדרך ההפוכה.
ב-16 באוגוסט 2017 חתם באברטון לחמש שנים תמורת 40 מיליון פאונד ועוד 5 מיליון פאונד בתוספות.
ביוני 2022 עזב את אברטון לאחר שחוזהו הסתיים.
קריירה בינלאומית

בצעירותו שיחק סיגורדסון בנבחרת הצעירה של איסלנד, איתה השתתף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. במאי 2010, סיגורדסון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-4 נגד אנדורה כאשר הוא בישל את השער השני במשחק. ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 5-3 נגד פורטוגל במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-13 באוקטובר 2014, הוא הבקיע צמד בניצחון המפתיע של נבחרתו 0-2 נגד הולנד במסגרת מוקדמות יורו 2016.
הערות שוליים

↑  Sigurdsson Joins Everton In Club Record Deal | Everton Football Club, www.evertonfc.com (באנגלית) (ארכיון)
↑  Wathan, Chris (2017-08-16). "Gylfi Sigurdsson finally completes record £45m move to Everton". walesonline. נבדק ב-2017-08-16.
| נבחרת איסלנד – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 האלדורסון •  2 סייוורסון •  3 הייקסון •  4 הרמנסון •  5 אינגסון •  6 ר. סיגורדסון •  7 גודמונדסון •  8 ביארנסון •  9 סיגת'ורסון •  10 ג. סיגורדסון •   11 פינבוגאסון •  12 כריסטינסון • 13 יונסון •  14 אאורנסון • 15 בדוורסון • 16 סיגוריונסון • 17 גונארסון • 18 ביארנסון • 19 מגנוסון • 20 הלפרדסון • 21 טרוסטאסון • 22 גודיונסן • 23 סקולאסון • מאמן: לאגרבק & האלגרימסון |  1 האלדורסון •  2 סייוורסון •  3 הייקסון •  4 הרמנסון •  5 אינגסון •  6 ר. סיגורדסון •  7 גודמונדסון •  8 ביארנסון •  9 סיגת'ורסון •  10 ג. סיגורדסון •   11 פינבוגאסון •  12 כריסטינסון • 13 יונסון •  14 אאורנסון • 15 בדוורסון • 16 סיגוריונסון • 17 גונארסון • 18 ביארנסון • 19 מגנוסון • 20 הלפרדסון • 21 טרוסטאסון • 22 גודיונסן • 23 סקולאסון • מאמן: לאגרבק & האלגרימסון | איסלנד |
| נבחרת איסלנד – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 האלדורסון •  2 סייוורסון •  3 פרידיונסון •  4 א. גודמונדסון •  5 אינגסון •  6 ר. סיגורדסון •  7 י. גודמונדסון •  8 ביארנסון •  9 סיגורדרסון •  10 ג. סיגורדסון •   11 פינבוגאסון •  12 שראם • 13 רונארסון •  14 אאורנסון • 15 איולפסון • 16 או. סקולאסון • 17 גונארסון • 18 מגנוסון • 19 גיסלסון • 20 הלפרדסון • 21 טראוסטאסון • 22 בדוורסון • 23 אר. סקולאסון • מאמן: האלגרימסון |  1 האלדורסון •  2 סייוורסון •  3 פרידיונסון •  4 א. גודמונדסון •  5 אינגסון •  6 ר. סיגורדסון •  7 י. גודמונדסון •  8 ביארנסון •  9 סיגורדרסון •  10 ג. סיגורדסון •   11 פינבוגאסון •  12 שראם • 13 רונארסון •  14 אאורנסון • 15 איולפסון • 16 או. סקולאסון • 17 גונארסון • 18 מגנוסון • 19 גיסלסון • 20 הלפרדסון • 21 טראוסטאסון • 22 בדוורסון • 23 אר. סקולאסון • מאמן: האלגרימסון | איסלנד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 5679152139994111100001   WorldCat (עם VIAF): 5679152139994111100001
גאטאנו שיראה

גאטאנו שיראה (באיטלקית: Gaetano Scirea; ‏ 25 במאי 1953 – 3 בספטמבר 1989) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת הבלם, ונחשב לאחד מגדולי שחקני ההגנה בכל הזמנים.
שיראה, יחד עם חברו לקבוצה אנטוניו קבריני, היה הראשון מבין חמשת הכדורגלנים היחידים בהיסטוריה של הכדורגל האירופי שזכו בכל חמשת טורנירי הקבוצות הבינלאומיים המאורגנים על ידי אופ"א ופיפ"א: ליגת האלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע, גביע אופ"א, הסופר קאפ האירופי והגביע הביניבשתי. כמו כן, הוא נכלל גם ברשימת תשעת השחקנים היחידים שזכו בשלושת טורנירי הקבוצות הבינלאומיים החשובים (ליגת האלופות, גביע אופ"א, גביע המחזיקות).
שיראה שיחק בנבחרת איטליה מעל לעשור, בו זכה עם הנבחרת במונדיאל 1982, ואף בישל את שערה השני של הנבחרת במשחק הגמר מול גרמניה המערבית.
קריירת משחק > אטאלנטה

שיראה החל דרכו בקבוצת הנוער של המועדון האיטלקי אטאלנטה. בגילאי נוער שיחק בעמדות שונות בחוליית הקישור. בגיל 19 קודם שיראה לקבוצת הבוגרים והוסט לעמדת הבלם. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-24 בספטמבר 1972, כשנכנס כמחליף במשחקה של קבוצתו מול קליארי. בסך הכל ערך שיראה 20 הופעות ליגה באותה עונה, אך בסיום העונה אטלנטה סיימה במקום ה-14 וירדה לליגת המשנה. שיראה המשיך בקבוצה גם בליגה השנייה, ובעונה זו אף הפך לשחקן דומיננטי יותר בקבוצה, תוך שהוא משחק בכל 38 משחקי הליגה של הקבוצה. בסך הכל ערך שיראה 58 הופעות ליגה במדי אטלנטה, תוך שהוא כובש שער ליגה אחד במדיה.