stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המצור הרביעי על גיברלטר
קיפאון המצור

הקסטיליאנים התבצרו מסביב לגיברלטר: כוח הנחיתה מדרום וצבאו העיקרי של אלפונסו מצפון. בתחילה קיווה אלפונסו להכריע את גיברלטר במתקפת נגד יחידה, אך כעת נוכח שהמצור התארך. לבסוף הוא החליט להרוס את ביצורי העיר ולשם כך הביא 6 קטפולטות מסביליה, כאשר 3 מהם הועלו עם חבלים לראש הצוק משום שמנקודה זו העיר הייתה פרושה לפניהם. המצודה המורית ספגה הפגזות כבדות וניזוקה קשות, זאת בשעה שהאלמוגברים הקסטיליאניים (שכירי חרב מטריטוריות הכתר) ניסו לחתור מתחת למצודה. גם חיל המצב המוסלמי גרם לאבדות בקרב הכוחות הקסטיליאניים על ידי השלכת אבנים מעבר לחומה וכן זפת בוערת שהרסה כמה ממכונות המצור הקסטיליאניות.
שני הצדדים התמודדו עם תנאים קשים במהלך המצור. המורים הורעבו על ידי הקסטיליאנים, אך גם העברת האספקה של הקסטיליאנים נתקלה בבעיות; הם היו עמוק בשטח האויב והאספקה שלהם נשענה אך ורק על הצי, שגורמים שונים כגון רוחות וגאות ושפל מנעו ממנו לעיתים מלהפליג. אספקת המזון הייתה, אם כן, במשורה לשני הצדדים. המצב החמיר מבחינת הקסטיליאנים כאשר צבא מורי בפיקודו של מוחמד הרביעי צעד לכיוון גיברלטר במטרה לשחרר את חיל המצב הנצור. אלפונסו השיב את צבאו למיצר היבשה שמצפון לגיברלטר וחפר תעלות מסביב. הדבר הרתיע את מוחמד הרביעי מלתקוף את גיברלטר, אך גם מנע את אספקת העצים לצבא קסטיליה, ומעתה ואילך נאלצו החיילים הקטסיליאניים לאכול את בשרם נא.
בשלב זה נכנס המצור לקיפאון - מצד אחד המורים לא יכלו לסגת מגיברלטר וגם לא לתקוף את צבא קסטיליה המתחפר מצפון, וכמו כן לא היה ברשותם צי חזק מספיק בשביל לאגף את הקסטיליאנים מהים או לשבור את המצור הימי על גיברלטר ולהביא אספקה לחיל המצב הנצור; אך גם לקסטיליאנים לא היה הכוח הדרוש להכריע את חיל המצב בגיברלטר או להניס את כוחותיו של מוחמד הרביעי מסיירה קרבונרה. באותו הזמן הגיעו לאלפונסו ידיעות מהממלכה על מרד שביצעו נגדו שלושה אצילים קסטיליאניים, נונייז השלישי דה לארה (Núñez III de Lara), חואן אלפונסו דה ארו (Juan Alfonso de Haro) וחואן מנואל, נסיך וילאנה (Juan Manuel). לשני הצדדים היה אם כן המצב דחוק ושניהם חפצו בהפסקת אש.
הסכם הפסקת האש נחתם לבסוף ב-24 באוגוסט 1333. הצדדים הסכימו על הפסקת אש בת 4 שנים, בהם יעלו המורים מס שנתי בן 10,000 דובלונים לקסטיליה. בתמורה, יורשו המורים לקנות שמן ובקר מקסטיליה. כמו כן אלפונסו וצבאו יוכלו לסגת לארצם בביטחון ובלי לחשוש מהתקפה מצד המורים. אלפונסו חתם על ההסכם בעצמו עם מוחמד הרביעי, תוך שהם מסבים לארוחה דשנה ומחליפים ביניהם מתנות. על פי המסופר העניק מוחמד הרביעי לאלפונסו חרב עם נדן זהב, משובצת באיזמרגדים, אבני אודם ואבני ספיר וכן קסדה משובצת בשני איזמרגדים, כל אחד מהם "בגודל של ערמון", ואילו אלפונסו העניק למוחמד סוג של דאובלט (בגד מימי הביניים שנלבש על ידי גברים).
כאשר הקסטיליאנים התכוננו לסגת לארצם, חזרו הכוחות של עבד אל-מליק לאלחסירס ומוחמד הרביעי התכונן לחזור לגרנדה. אך הוא מעולם לא שב לגרנדה, שכן בלילה שלאחר חתימת ההסכם הוא נרצח על ידי שניים מאציליו, שכעסו על כך שהסולטאן אכל עם נוצרים וחששו שמא הוא התנצר. ההתנקשות לא מנעה מהקסטיליאנים לסגת בבטחה מגיברלטר, אך גרמה לחידוש מעשי האיבה בין הצדדים כאשר הסולטאן החדש של גרנדה, יוסוף הראשון, ביקש לבסס את סמכותו.
המצור נגמר בתוצאה של אי-הכרעה, ומשמעות הדבר היא שהמאבק על השליטה בגיברלטר בין המורים לקסטיליה לא נסתיים, ואלפונסו האחד עשר עתיד לחדש את מאמציו לכיבוש גיברלטר בשנת 1349, במצור החמישי על גיברלטר.
ביבליוגרפיה

Hills, George (1974). Rock of Contention: A History of Gibraltar. London: Robert Hale & Company. ISBN 0-7091-4352-4.
Jackson, William G. F. (1986). The Rock of the Gibraltarians. Cranbury, NJ: Associated University Presses. ISBN 0-8386-3237-8.
Sayer, Frederick (1865). The History of Gibraltar and of its Political Relation to Events in Europe. Chapman and Hall.
הערות שוליים

↑  הילס, עמ' 60
1 2  הילס, עמ' 61
1 2 3  הילס, עמ' 62
1 2 3 4  ג'קסון, עמ' 45
↑  סאייר, עמ' 25
↑  סאייר, עמ' 26
↑  הילס, עמ' 63
1 2  הילס, עמ' 64
1 2 3  הילס, עמ' 65
↑  הילס, עמ' 66
| גיברלטר המצורים על גיברלטר |
| --- | --- | --- |
| תקופת השלטון המוסלמי | 1309 • 1316 • 1333 (פברואר-יוני) • 1333 (יוני-אוגוסט) • 1349-50 • 1411 • 1436 |  |
| תקופת השלטון הקסטיליאני | 1462 • 1467 • 1506 • 1704 |  |
| תקופת השלטון הבריטי | 1704 • 1727 • 1779 |  |
הרברט ג'ורג' קליין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1918 לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 פטירה:  2 ביולי 2009 (בגיל 91) לה חויה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Theodore Roosevelt High School  בית הספר לתקשורת ועיתונות ע"ש אננברג של אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 תפקיד:  מנהל התקשורת בבית הלבן (20 בינואר 1969–1 ביולי 1973) 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 
הרברט ג'ורג' קליין (1 באפריל 1918 - 2 ביולי 2009), נקרא גם הרב קליין, היה ידוע בעיקר כמנהל התקשורת של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. קליין שימש גם כמזכיר העיתונות (אנ') בשלושה מהקמפיינים של ניקסון ועורך עיתוני קופלי (אנ') בסן דייגו לפני ואחרי שהותו בבית הלבן.
חיים אישיים

קליין נולד ב-1 באפריל 1918 לג'ורג' ג'יי קליין ואיימי מארי קורדס. הוא נישא למרג'ורי ג'י גלבריית' בלונג ביץ' ב-1 בנובמבר 1941. לזוג נולדו שתי בנות. הוא מת בגיל 91 ב-2 ביולי 2009 לאחר שלקה בדום לב בביתו.
חינוך

קליין בוגר ב-1935 בבית הספר התיכון תיאודור רוזוולט (לוס אנג'לס) (אנ') וקיבל תואר ראשון בעיתונאות ב-1940 מאוניברסיטת דרום קליפורניה, שם היה עורך ספורט של ה-"Daily Trojan" (אנ').
קריירה

שנתיים לאחר שסיים את לימודיו בקולג', הוא התגייס לצי ארצות הברית שם הפך לקצין ושירת עד שנת עד 1946. לאחר תפקיד זה, הוא הפך לעורך החדשות של "פוסט אדבוקאט" וכתב מיוחד עבור העיתונים של קופלי (אנ').
בשנת 1946 מונה קליין לסוכן העיתונות בקמפיין של ריצ'רד ניקסון למושב מחוז הקונגרס ה-12 של קליפורניה (אנ'). ניצחונו של המועמד בבחירות אלה חיזק מערכת יחסים עם הפוליטיקאי הצעיר מקליפורניה. הוא נבחר להיות סוכן העיתונות של ניקסון בקמפיין למושב בסנאט מטעם מדינת קליפורניה, בו הוא התמודד וניצח את הלן גאגן דאגלס (אנ') ב-1950.
מ-1950 עד 1968 קליין עבד עבור "איגוד סן דייגו" (אנ'), ושימש תחילה ככותב וכותב מערכת. הוא קודם לעורך עמודי מערכת, עורך משנה ועורך בכיר, לפני שעלה לבסוף לתפקיד העורך. לקמפיין הנשיאותי של דווייט אייזנהאואר בקליפורניה ב-1952, קליין נבחר על ידי ניכסון כמנהל הפרסום. במהלך מסע הבחירות של 1956, ניקסון בחר בו שוב כעוזר מזכיר העיתונות הלאומי שלו. כאשר ניקסון החליט להתמודד על הנשיאות ב-1960, קליין הפך למזכיר העיתונות הלאומי שלו. הוא גם היה מזכיר העיתונות של ניקסון במהלך מסע הבחירות שלו לתפקיד מושל קליפורניה ב-1962.
ב-1968, קליין שימש כמנהל התקשורת הלאומי של ניקסון בריצה השנייה שלו לנשיאות. לאחר ההשבעה ב-1969, נבחר קליין להיות מנהל התקשורת החדש של הזרוע המבצעת, תפקיד שמילא עד להתפטרותו ב-1 ביולי 1973.
קליין הצטרף שוב למגזר הפרטי לאחר מעורבותו בממשל ניקסון. הוא כיהן בתפקיד סגן נשיא לקשרי תאגידים ב- Metromedia, Inc (אנ'). בין השנים 1973 ל-1977. הוא הפך ליועץ תקשורת מ-1977 עד 1980 לפני ששימש כעורך הראשי של קופלי פרס עד פרישתו ב-2003.
קליין היה עמית ב-American Enterprise Institute וחבר באגודת עורכי העיתונים האמריקאית (אנ'). הוא כיהן בדירקטוריון בין השנים 1966 ל-1968.
פרסומים

קליין חיבר את הספר "Making It Perfectly Clear", על יחסי האהבה-שנאה של ריצ'רד ניקסון עם התקשורת. הספר יצא לאור על ידי Doubleday (אנ') ב-1980.
הערות שוליים

↑  Nixon aide, Copley executive Herbert G. Klein, dies at age 91 – San Diego Union-Tribune, 7/2/09
↑  Clymer, Adam (4 ביולי 2009). "Herbert G. Klein, Aide in the Nixon White House, Dies at 91". New York Times. נבדק ב-5 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ISBN 0-385-14047-9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183747578  ISNI: 0000 0000 6337 5177  LCCN: n80090050  NARA: 10568366  SNAC: w6ww8dg4  SUDOC: 079273955  VIAF: 33300385   WorldCat (עם VIAF): 33300385
ואריג

ואריג (באנגלית Varig; בפורטוגזית VRG Linhas Aéreas) הייתה חברת התעופה הלאומית של ברזיל. בסיסה הראשי נמצא בסאו פאולו. החברה פורקה בשנת 2005, הוקמה מחדש על ידי חברת התעופה הברזילאית גול בשנת 2006 ושולבה כחלק מהמותג.
תולדות החברה

החברה נוסדה במאי 1927 בעיר פורטו אלגרה והייתה חברת התעופה הראשונה בברזיל. טיסתה הראשונה של החברה התקיימה ב-15 ביולי אותה שנה בקו פורטו אלגרה - ריו גראנדה במטוס ימי מסוג דורניר ואל.
ואריג נועדה בתחילה לבצע טיסות פנים בדרום ברזיל אך באוגוסט 1942 כבר ביצעה החברה טיסה בינלאומית ראשונה למונטווידאו. בשנת 1965 סגרה ממשלת ברזיל את חברת התעופה הלאומית עד כה "פאנאייר דו ברזיל" ובעקבות מהלך זה הפכה ואריג לחברת התעופה הלאומית וכן נפתחו קווים טרנס אטלנטיים ראשונים.
ביולי 2005 החלה החברה בהליך פירוק ובמאי 2006 הוצעה למכירה.
ביולי אותה שנה נקנתה החברה על ידי קבוצת "וולו" והחלה להתפתח מחדש.
בשנת 2007 נקנתה החברה על ידי חברת התעופה גול, וכיום כל מטוסיה של ואריג מבצעים את טיסותיה של גול.
צי המטוסים (אוגוסט 2009)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| בואינג 737-700 | 9 | 124 |  |
| בואינג 737-800 | 10 | 162 |  |
וילה אנגראנו

וילה אנגראנו (איטלקית: Villa Angarano) היא אחת הווילות הכפריות שתוכננה בידי האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה. הווילה ניצבת בסמוך לנהר ברנטה העובר בבסאנו דל גראפה, עליו בנה פלאדיו גשר עץ מפורסם, על פי הזמנתו של בעל הבית ג'יאקומו אנגראנו.
אדריכלות

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". מן המבנה המקורי הוחל, אולי, בבניית האגפים, שאמורים היו להכיל את מבני המשק והשירותים. בניין מרכזי אמנם נבנה במקום, בידי האדריכל בלדסרה לונגנה, אבל ניכר בו שאין הוא בנוי כלל בסגנונו של פלאדיו. למרות שהמבנה אינו נמנה עם יצירותיו של פלאדיו, הוכרזה וילה אנגראנו על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
לקריאה נוספת

אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 157.
הערות שוליים

↑  ספר שני, פרק 15, עמ' 83.
וילה גאצוטי

וילה גאצוטי (איטלקית: Villa Gazzotti) היא אחת הווילות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בברטזינה  (Bertesina) שבפאתי  ויצ'נזה. וילה גאזוטי הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.
הייחוס של הווילה הזו לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו  "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין, השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון, המאששת  את ייחוס המבנה לפלאדיו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול. הבניין נבנה בשנות הארבעים של המאה השש עשרה.
אדריכלות

הווילה לא נבנתה כווילה כפרית שכן הבעלים, גאזוטי, היה גובה מסים בעל אמצעים צנועים, שפשט רגל בעקבות הבנייה. ואמנם הבניין הוא בן שתי קומות בלבד. מעל קומת שירותים נמוכה, שוכנת קומת האדון, אליה עולה גרם מדרגות חזיתי. קומה שלישית, האופיינית לווילות כפריות, אשר בה אוחסנה תוצרת חקלאית, חסרה במבנה זה.
במרכז חזית המבנה נצבת מבואה שבה שלוש קשתות התומכת בגמלון. זו הופעתו הראשון של מוטב חזית המקדש הרומי (אם כי כאן על קשתות ולא על עמודים כבווילות שנבנו אחר כך), המאפיין כל כך את האדריכלות של פלאדיו. מכל צד של המבואה קבועים שני חלונות מלבניים גבוהים, כל חלון עם משקוף גמלוני. בין הקשתות לבין החלונות מפרידות אומנות מלבניות המסתיימות בראשן בכותרות קורינתיות מסוגננות. הבניין כולו עשוי לבנים ומצופה טיח, אך פרטים רבים בבניין (משקופים, כותרות וכדומה) מגולפים באבן.
ראו גם

הווילות הפלדיאניות בוונטו
לקריאה נוספת

Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 72-73.
הר טורברט (אלסקה)

ערך זה עוסק בהר באלסקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מפת אזור הר טורברט.  ההר ממוקם במרכז החלק העליון של המפה.
 מידע כללי
 גובה:  3,434 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  אלסקה, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  הרי טורדרילו 
 קואורדינטות:  61°24′32″N 152°24′50″W﻿ / ﻿61.4089°N 152.414°W﻿ / 61.4089; -152.414
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהר טורברט(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהר טורברט
 
הר טורברט (באנגלית: Mount Torbert) הוא הר בהרי טורדרילו, צפונית מערבית לעיר אנקורג', במדינת אלסקה, שבארצות הברית.
גאוגרפיה

גובהו של ההר 3,434 מטרים מעל פני הים, והוא הגבוה בהרי טורדרילו.
ההר מתנשא לגובה של 2,649 מטרים מעל סביבתו, והוא ההר ה-9 בהתנשאותו באלסקה, וההר ה-30 בהתנשאותו באמריקה הצפונית.
ההר מכוסה קרחונים רבים.
ממוקם בסמוך להרי הגעש הפעילים ספר, ופסגת קרייטר.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שמו של ג'ון ב. טורברט (John B.Torbert), שנפטר בשנת 1929, והיה קרטוגרף שעבד בסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

הטיפוס הראשון לפסגת ההר היה בשנת 1964. בטיפוס השתתפו פול קרוז סניור (Paul Crews, Sr.), ג'ון גרדי (Jon Gardey), לואל תומאס ג'וניו (Lowell Thomas, Jr.), ג'ורג' ויצ'מן (George Wichman) ו-רודמן וילסון (Rodman Wilson).
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית"
↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 3,479 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-100 בגובהו באלסקה; אסמכתא נוספת לגובה זה.
↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 3,478 מטרים מעל פני הים; אסמכתא נוספת לגובה זה
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  מידע גאוגרפי על גובה ההר
↑  הרי אלסקה לפי התנשאותם
↑  מרחקים לאתרים סמוכים
וילהלם פון טאנגן הנשטיין

| --- | --- |

וילהלם פון טאנגן הנסטן
 לידה:  11 במאי 1896 כריסטיאניה, האיחוד השוודי-נורווגי האיחוד השוודי-נורווגי
 פטירה:  6 בספטמבר 1980 (בגיל 84) אוסלו, נורווגיה נורווגיה
 מקום קבורה:  Vestre gravlund 
 מדינה:  נורווגיה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הנורווגית 
 השתייכות:   צבא נורווגיה
 תקופת הפעילות:  1936–1966 (כ־30 שנה)
 דרגה:   גנרלמיור
 תפקידים בשירות
 נספח צבאי בפינלנד ראש ההגנה סגן ראש ההגנה מפקד משמר המולדת הנורווגי מפקד הבריגדה הגרמנית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר דרגה ראשונה במסדר הוורד הלבן של פינלנד (מאי 1940)  מסדר החרב  מפקד בלגיון הכבוד  אביר מפקד במסדר האמבט  מפקד עם כוכב במסדר אולב הקדוש 
 
וילהלם פון טאנגן הנשטיין (בנורווגית: Wilhelm von Tangen Hansteen‏; 11 במאי 1896 – 6 בספטמבר 1980) היה גנרלמיור בצבא נורווגיה אשר שימש כמפקד הצבא הנורווגי הגולה במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש כמפקד משמר המולדת הנורווגי וכמפקד הבריגדה הגרמנית.
ביוגרפיה

הנשטיין נולד בכריסטיאניה (כיום אוסלו) ב-11 במאי 1896. הוא למד באקדמיה הצבאית הנורווגית ובאוניברסיטת אוסלו לפני שהתגייס לצבא נורווגיה. בשנת 1936 הוא מונה לנספח הצבאי הנורווגי בפינלנד. בתקופת מלחמת החורף בין פינלנד לברית המועצות, הנשטיין פעל לסייע לפינים בכל דרך אפשרית, ובאמצעותו נורווגיה הנייטרלית העבירה בחשאי ארטילריה ותחמושת לפינים. זמן קצר לאחר תום המלחמה, פלשה גרמניה הנאצית לנורווגיה וכבשה אותה לאחר מערכה קשה. ממשלת נורווגיה נמלטה ללונדון וניסתה לרכז תחת הנהגתה את שאריות הצבא הנורווגי שהצליחו להימלט מהארץ. הנשטיין חזר מפינלנד ומונה למפקד הצבא הנורווגי. באופן זמני הוא הועלה לדרגת גנרל.
ב-30 ביוני 1944 פרש הנשטיין מהתפקיד, שהועבר באופן סמלי לידי נסיך הכתר אולף. הנשטיין מונה לסגנו של הנסיך, אולם המשיך לשמש כמפקד בפועל. עם סיום המלחמה וחזרת הממשלה הגולה לנורווגיה, מונה הנשטיין למפקד משמר המולדת הנורווגי. בין השנים 1947–1948 שימש כמפקד הבריגדה הגרמנית. לאחר מכן המשיך למלא תפקידי ניהול ומטה בצבא עד פרישתו ב-1966 הוא נפטר באוסלו ב-6 בספטמבר 1980.
הקיסר נפל על הראש 2

| --- | --- |

 בימוי:  אליוט מ' בור, סול אנדרו בלינקוף
 הופק בידי:  פרודנס פנטון, ג'ון א. סמית
 תסריט:  טום רוג'רס, אנתוני לאונדיס 
 מדבבים:  פטריק וורברטון, טרייסי אולמן, ארת'ה קיט, דייוויד ספייד, ג'ון גודמן, ונדי מאליק, ג'ון מהוני, ג'ון פידלר
 מוזיקה:  ג'נין טסורי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני דיסניטון, סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  חברת וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  13 בדצמבר 2005
 משך הקרנה:  75 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, קומדיה, סרט מוזיקלי, סרט פלאשבק, סרט לכל המשפחה 
 סרט קודם:  הקיסר נפל על הראש
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקיסר נפל על הראש 2 (באנגלית: Kronk's New Groove) הוא סרט הנפשה קומי של אולפני וולט דיסני שיצא ב-2005 והוא סרט ההמשך של "הקיסר נפל על הראש" משנת 2000. הסרט מתאר את עלילותיו של קרונק, תושב האינקה ועוזרה לשעבר של איזמה המרושעת אשר נהפך לטוב לב.
עלילה

לאחר שעזב את איזמה בסוף הסרט הקודם קרונק החל לעבוד כטבח במסעדת מודקה והופך לטבח פופולרי. הוא מקבל מכתב על כך שאביו הזועף והרטנוני מגיע לביקור, מה שגורם לקרונק לעצבות עקב ציפיותיו של אביו שיבנה דירה על ההר, יתחתן ויהפוך לאבא. קרונק נזכר בפלאשבק על כך שהיו לו כבר בית ובחורה אך הוא איבד אותם: כדי להרשים את אביו הוא מחליט לחסוך כספים עד שיוכל לקנות דירה. איזמה המרשעת שנזרקה מהארמון מחליטה לעשות איתו עסקה בה הוא ימכור לזקנים "שיקוי נעורים" ובתמורה יקבל ממנה כספים ויוכל לקנות בית משלו. יחד הם מוכרים את השיקוי והזקנים בעיר מתמכרים אליו ומחליטים למכור הכל תמורה לעוד שיקוי. לבסוף הם מוכרים את בית האבות לקרונק ונותרים חסרי כל.
עם זאת השיקוי של איזמה לא גורם להם לדבר ובמהלך הכתרה של איזמה חזקה לקיסרית, קרונק ורודי הורסים לה את התוכנית בכך שהם מגלים שהיא רימתה. בתגובה זקני הכפר רודפים אחריה עד לגשר התלוי מעל נהר שורץ תנינים. כהגנה אחרונה איזמה הופכת לארנבת ואז נחטפת בידי עוף דורס. קרנוק מחליט להחזיר לזקנים את בית האבות.
בפלאשבק אחר הוא נראה מאמן שבט ילדים בצופים ומוביל אותם לתחרות מחנה גדולה. השבט היריב לו מובל בידי מיס בירדוול, אשר במשך התחרות מתאהבת בקרונק והוא בה. ואולם הילדים משבטו של קרונק משתוללים ומרטיבים את כל ילדי השבט שלה וכך היחסים ביניהם נשברים. שבטו של קרונק נפסל ובהמשך התחרות ני השבטים מחליטים להתחרות אחד בשני בכל העוצמה. קרונק גם נותן לטיפו משימה לרמות בשביל ששבטה של בירדוול ייפסל במשימה האחרונה. ואולם רגע לפני הגמר קרונק ומיס בירדוול משלימים, ומכינים לשני השבטים עוגת צימוקים. הם מחליטים להשלים ולהתחרות ללא רדיפה, אך טיפו לא שומע על כך, מחדיר אבקת צ'ילי לתוך קרם הידיים של מיס בירדוול וגורם לתאונה. לאחר זה מיס בירדוול כועסת על טיפו אך קרונק מודה שהרעיון שלו והם נפרדים.
כך קרונק איבד את היכולת להרשים את אביו, אשר נכנס למסעדה, אך בעזרת פאצ'ה ומשפחתו מעמיד פנים שהוא נשוי ואינו טבח במסעדה. דבר זה גורם ללקוחות המסעדה להתעצבן והוא נאלץ לבשל במהירות גבוהה. לבסוף התנור קורס ומתפוצץ עם כל מה שבתוכו ואביו קולט את התרמית. הוא מתנצל לאביו אך חבריו מספרים לאביו את האמת ואביו מניף לו אגודל כסימן לשביעות רצון מבנו.
בסוף הסרט נראית איזמה כארנבת בתוך קן הדורס ובו 2 ביצים הבוקעות. האפרוחים נראים חמודים עד שהם פותחים את פיהם וכנראה טורפים אותה.
דמויות ומדבבים

קרונק – פטריק וורברטון/מיכה אוזין סליאן, היועץ הטיפש של איזמה לשעבר והדמות הראשית של הסרט.
מיס בירדוול – טרייסי אולמן/סיון שביט, ידידה של קרונק
איזמה – ארת'ה קיט/יעל עמית, מכשפה חזקה והנבלית של הסרט
קוזקו הקיסר – דייוויד ספייד/עידו מוסרי, קיסר האינקה וידידו של קרונק
פאצ'ה – ג'ון גודמן/נתן דטנר, איכר שמן וידידו של קרונק
צ'יצ'ה – ונדי מאליק/לימור שפירא, אשתו של פאצ'ה
פאפי – ג'ון מהוני/יורם יוספסברג, אביו הרטנוני של קרונק
רודי – ג'ון פידלר/שמוליק טנא, ידיד זקן של קרונק
המרת אנרגיה

אש היא דוגמה להמרת אנרגיה
המרת אנרגיה באמצעות שפת מערכות אנרגיה
המרת אנרגיה היא תהליך של המרה של אנרגיה מסוג אחד לאחר. בפיזיקה, אנרגיה היא כמות המספקת את היכולת לבצע עבודה פיזית (למשל הרמת חפץ) או לספק חום. בנוסף להמרה, על פי חוק שימור האנרגיה, אנרגיה ניתנת להעברה למקום אחר או לגוף אחר, אך כשהיא במערכת סגורה לא ניתן להרוס אותה.
האנרגיה ברבות מצורותיה עשויה לשמש בתהליכים טבעיים, או לספק שירות כלשהו לחברה כגון חימום, קירור, תאורה או ביצוע עבודה מכנית להפעלת מכונות. לדוגמה, כדי לחמם בית, התנור שורף דלק, שהאנרגיה הכימית שלו מומרת לאנרגיה תרמית, אשר מועברת לאחר מכן לאוויר הבית כדי להעלות את הטמפרטורה שלו.
מגבלות בהמרה של אנרגיה תרמית

המרות לאנרגיה תרמית מצורות אחרות של אנרגיה עשויות להתרחש ביעילות של 100%. ]המרה בין סוגים לא תרמים של אנרגיה עשויה להתרחש ביעילות גבוהה למדי, אם כי תמיד יש קצת אנרגיה שמתפזרת תרמית עקב חיכוך ותהליכים דומים. לפעמים היעילות קרובה ל-100%, למשל כאשר אנרגיה פוטנציאלית מומרת לאנרגיה קינטית כאשר עצם נופל בריק. הדבר חל גם במקרה ההפוך; לדוגמה, עצם מסלול אליפטי סביב גוף אחר הופך את האנרגיה הקינטית שלו (מהירות) לאנרגיה פוטנציאלית כבידה (מרחק מהעצם השני) כשהוא מתרחק מגוף האב שלו. כאשר הוא מגיע לנקודה הרחוקה ביותר, הוא יהפוך את התהליך, יאיץ וימיר אנרגיה פוטנציאלית לקינטית. מכיוון שהחלל הוא כמעט ואקום, לתהליך זה יש קרוב ל-100% יעילות.
אנרגיה תרמית היא ייחודית מכיוון שלא ניתן להמיר אותה לסוגים אחרים של אנרגיה. ניתן להשתמש רק בהבדל בצפיפות האנרגיה התרמית/חום (טמפרטורה) לביצוע עבודה, והיעילות של המרה זו תהיה פחות מ-100%. הסיבה לכך היא שאנרגיה תרמית מייצגת צורה לא מסודרת במיוחד של אנרגיה; הוא מתפזר באופן אקראי בין מצבים זמינים רבים של אוסף של חלקיקים מיקרוסקופיים המהווים את המערכת (נאמר כי השילובים הללו של מיקום ותנע עבור כל אחד מהחלקיקים יוצרים חלל פאזה). המדד להפרעה או אקראיות זו הוא אנטרופיה, והתכונה המגדירה שלה היא שהאנטרופיה של מערכת מבודדת לעולם אינה פוחתת באופן ספונטני. אי אפשר לקחת מערכת אנטרופיה גבוהה (כמו חומר חם, עם כמות מסוימת של אנרגיה תרמית) ולהמיר אותה למצב אנטרופיה נמוך (כמו חומר בטמפרטורה נמוכה, עם אנרגיה נמוכה יותר בהתאם), מבלי שהאנטרופיה הזו תעבור למקום אחר (כמו האוויר שמסביב). במילים אחרות, אין דרך לרכז אנרגיה מבלי לפזר אנרגיה למקום אחר.
אנרגיה תרמית בשיווי משקל בטמפרטורה נתונה כבר מייצגת את ההפסקה המקסימלית של האנרגיה בין כל המצבים האפשריים מכיוון שהיא אינה ניתנת להמרה לחלוטין לצורה "שימושית", כלומר כזו שיכולה לעשות יותר מאשר רק להשפיע על הטמפרטורה. החוק השני של התרמודינמיקה קובע שהאנטרופיה של מערכת סגורה לעולם לא יכולה לרדת. מסיבה זו, ניתן להמיר אנרגיה תרמית במערכת לסוגים אחרים של אנרגיה עם יעילות המתקרבת ל-100% רק אם האנטרופיה של היקום מוגברת באמצעים אחרים, כדי לפצות על הירידה באנטרופיה הקשורה להיעלמות האנרגיה התרמית. ותוכן האנטרופיה שלו. אחרת, רק חלק מהאנרגיה התרמית הזו עשוי להיות מומר לסוגים אחרים של אנרגיה (ולפיכך עבודה שימושית). הסיבה לכך היא ששארית החום חייבת להישמר כדי לעבור למאגר תרמי בטמפרטורה נמוכה יותר. העלייה באנטרופיה עבור תהליך זה גדולה מהירידה באנטרופיה הקשורה להפיכת שאר החום לסוגי אנרגיה אחרים.
על מנת להפוך את ההמרה לאנרגיה יעילה יותר, רצוי להימנע מהמרה תרמית. לדוגמה, היעילות של כורים גרעיניים, שבהם האנרגיה הקינטית של הגרעינים מומרת תחילה לאנרגיה תרמית ולאחר מכן לאנרגיה חשמלית, עומדת על כ-35%. על ידי המרה ישירה של אנרגיה קינטית לאנרגיה חשמלית, המתבצעת על ידי ביטול הטרנספורמציה של האנרגיה התרמית הבינונית, ניתן לשפר באופן דרמטי את היעילות של תהליך המרת האנרגיה.
ההיסטוריה של המרת האנרגיה

טרנספורמציות אנרגיה ביקום לאורך זמן מאופיינות בדרך כלל בסוגים שונים של אנרגיה, שהיו זמינות מאז המפץ הגדול, לאחר מכן "משתחררות" (כלומר, הופכת לסוגים פעילים יותר של אנרגיה כגון אנרגיה קינטית או קורנת) על ידי מנגנון הפעלה.
ההיסטוריה של המרת האנרגיה > שחרור אנרגיה מפוטנציאל כוח כבידה

המרה ישירה של אנרגיה מתרחשת כאשר מימן המיוצר במפץ הגדול נאסף למבנים כגון כוכבי לכת, בתהליך שבמהלכו חלק מפוטנציאל הכבידה יומר ישירות לחום. בצדק, שבתאי ונפטון, למשל, חום כזה מהמשך הקריסה של אטמוספירות הגז הגדולות של כוכבי הלכת ממשיך להניע את רוב מערכות מזג האוויר של כוכבי הלכת. מערכות אלו, המורכבות מרצועות אטמוספיריות, רוחות וסופות חזקות, מופעלות רק בחלקן מאור השמש. עם זאת, באורנוס, מעט מתהליך זה מתרחש. [דרוש מקור]
על פני כדור הארץ, חלק ניכר מתפוקת החום מהפנים של כוכב הלכת, המוערך בשליש עד מחצית מהכלל, נגרם כתוצאה מהתמוטטות איטית של חומרים פלנטריים לגודל קטן יותר, ויוצר חום.
ההיסטוריה של המרת האנרגיה > שחרור אנרגיה מפוטנציאל רדיואקטיבי

דוגמאות מוכרות לתהליכים אחרים כאלה המשנים אנרגיה מהמפץ הגדול כוללות דעיכה גרעינית, המשחררת אנרגיה שבמקור באיזוטופים כבדים, כמו אורניום ותוריום. אנרגיה זו נאצרה בזמן הנוקליאוסינתזה של יסודות אלה. תהליך זה משתמש באנרגיה הפוטנציאלית הכבידה המשתחררת מקריסת סופרנובות מסוג II כדי ליצור את היסודות הכבדים הללו לפני שהם משולבים במערכות כוכבים כגון מערכת השמש וכדור הארץ. האנרגיה הננעלת באורניום משתחררת באופן ספונטני במהלך רוב סוגי ההתפרקות הרדיואקטיבית, ויכולה להשתחרר לפתע בפצצות ביקוע גרעיני. בשני המקרים, חלק מהאנרגיה הקושרת את גרעיני האטום משתחרר כחום.
דוגמאות > דוגמאות לקבוצות של המרות אנרגיה במכונות

תחנת כוח פחמית כוללת המרות אנרגיה אלה:
אנרגיה כימית בפחם מומרת לאנרגיה תרמית בגזי הפליטה של בעירת הפחם
אנרגיה תרמית של גזי הפליטה המומרת לאנרגיה תרמית של קיטור באמצעות חילופי חום
אנרגיה קינטית של קיטור המומרת לאנרגיה מכנית בטורבינה
האנרגיה המכנית של הטורבינה מומרת לאנרגיה חשמלית על-ידי הגנרטור, שהיא התפוקה האולטימטיבית
במערכת כזו, הצעד הראשון והרביעי יעילים ביותר, אך הצעד השני והשלישי פחות יעילים. תחנות הכוח החשמליות היעילות ביותר בגז יכולות להגיע ליעילות המרה של 50%. תחנות הנפט והפחם יעילות פחות.
במכונית רגילה מתרחשות טרנספורמציות האנרגיה הבאות:
אנרגיה כימית בדלק מומרת לאנרגיה קינטית של גז מתרחב באמצעות בעירה
אנרגיה קינטית של גז מתרחב המומרת לתנועת הבוכנה הליניארית
תנועת בוכנה ליניארית המרה לתנועת גל ארכובה סיבובית
תנועת גל ארכובה סיבובית עברה למכלול ההילוכים
תנועה סיבובית עברה מחוץ למכלול ההילוכים
תנועה סיבובית עברה דרך דיפרנציאל
תנועה סיבובית עברה מהדיפרנציאל להנעת גלגלים
תנועה סיבובית של גלגלי הנעה המומרת לתנועה ליניארית של הרכב