stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפלגת אל-איסלאח
הקמה

מפלגת איסלאח הוקמה ב-13 בספטמבר 1990 בצנעא, תימן, על ידי השייח' עבדאללה אל־אחמר (אנ'). הקמת המפלגה לוותה בברכת נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח. שורשיה ב"חזית האסלאמית" המזוהה עם האחים המוסלמים, שנתמכה על ידי סעודיה כדי להילחם בחזית הלאומית הדמוקרטית המרקסיסטית במהלך המלחמה הקרה. היא התגבשה מחדש לכדי מפלגה ב-1990 לאחר איחוד תימן, ובתמיכה כלכלית מסעודיה. בשנת 2003 התלכה כברית אופוזציונית משותפת כשאיסלאח והמפלגה הסוציאליסטית הצטרפו לשלוש מפלגות קטנות יותר, כדי להקים אופוזיציה משותפת למפלגה השלטת "קונגרס העם הכללי". בבחירות אלה זכתה המפלגה ב-22.6% מהקולות וב-46 מתוך 301 מושבים.
נתפסת כמפלגה שמרנית המקדמת ערכים שבטיים ודתיים.
כברית משותפת, איסלאח היא יותר קואליציה רופפת של גורמים שבטיים ודתיים, מאשר מפלגה פוליטית עצמאית במובן הקלאסי. המבנה השברירי שלה מקשה עליה לגבש מצע פרלמנטרי אחיד וברור, והיא נאלצת לאזן בין אינטרסים מגוונים. כפועל יוצא, האידאולוגיה של איסלאח נותרת מעורפלת. הסעיף הראשון בחוק היסוד של אל-איסלאח מגדיר אותה כארגון פוליטי עממי השואף לרפורמה בכל היבטי החיים על בסיס עקרונות ותורות שריעיות-איסלאמיות". ככזו, היא נחשבת כמפלגה שמרנית התומכת בערכים שבטיים ודתיים. עם זאת, היא נבדלת ממפלגות איסלאמיסטיות אחרות. ראשית משום שהיא משלבת בין אידאולוגיית האחים המוסלמים להשפעות שבטיות אחרות, שילוב שמוביל לעיתים למחלוקות פנימיות בנושאים עקרוניים. בנוסף, המפלגה מדגישה את חיזוק יחסיה עם הממלכה הסעודית, מדינות המפרץ ומועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, ולעיתים אף מואשמת בקשרים קליינטליסטיים, לעומת מפלגות אסלאמיסטיות אחרות אשר מוחרמות על ידן. בעוד שהאחים המוסלמים נחשבים לארגון טרור במדינות מסוימות, ערב הסעודית פיתחה קשרים הדוקים עם אל-אסלאח מאז מלחמת האזרחים בתימן.
מבנה

מפלגת אל-איסלאח מורכבת משלושה מרכיבים מרכזיים:
הפלג הפוליטי של האחים המוסלמים בתימן, אשר מונהג על ידי מוחמד קחטן.
הקונפדרציה השבטית החאשידית - שהונהגה על ידי עבדאללה אל אחמר עד למותו בשנת 2007, אז ירש אותו בנו הבכור סאדק.
התנועה הסלפית - בראשות עבדול מג'יד אל-זינדאני, חוקר דת סוני בולט בתימן.
לאחר מותו של אל אחמר ב-28 בדצמבר 2007, מוחמד אל-ידומי הפך לראש המפלגה. בבחירות לפרלמנט בשנת 2003, אל-איסלאח זכתה ב-46 מושבים, וב-2010 היו 13 מתוך חברי הפרלמנט נשים, כולל תוואכול כרמאן, פעילת זכויות האדם שזכתה בפרס נובל לשלום ב-2011. נכון לשנת 2014, אל-איסלאח הייתה המפלגה השנייה בגודלה בתימן, אחרי הקונגרס העממי הכללי.
למפלגה יש שני כלי תקשורת מרכזיים: "אל סחווה", יומון בערבית, וערוץ הטלוויזיה "סוהיל טי.וי". האחרון בבעלות חמיד אל-אחמר, האיש העשיר בתימן ובנו של מייסד המפלגה עבדאללה אל־אחמר.
יחסים בינלאומיים

מפלגת אל-איסלאח נרשמה ברשימה השחורה של ערב הסעודית במרץ 2014, בשל קשריה עם האחים המוסלמים. לאחר מות עבדאללה, מלך ערב הסעודית, סעודיה חידשה את יחסיה עם המפלגה, בעיקר בזכות תפקידה בלחימה בחות'ים במהלך מלחמת האזרחים בתימן ובמזמן מבצע סופה נחרצת. בדצמבר 2017, מנהיגי אל-איסלאח נפגשו בריאד עם נסיכי הכתר של ערב הסעודית ואבו דאבי, על מנת לדון במלחמה בתימן. בעבר, איחוד האמירויות התנגדו לאל-איסלאח, ונטען כי הם שכרו שכירי חרב אמריקאים כדי להתנקש במנהיגי המפלגה. בדצמבר 2018, דווח כי מפלגות פוליטיות איסלאמיסטיות, כולל אל-איסלאח, יחד עם קבוצות ג'יהאדיות כמו אל-קאעידה ודאעש, הפכו למטרות העיקריות של איחוד האמירויות, בעוד שהחות'ים כבר לא נחשבים לאויב הגדול ביותר שלה, לאור כישלון סעודיה במלחמה מולם.
היסטוריה בחירות > בחירות לבית הנבחרים

| בְּחִירָה | מנהיג המפלגה | הצבעות | % | מושבים | +/– | מַצָב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | עבדאללה בן חוסיין אל אחמר | 382,545 | 17.14% | 62 / 301 |  62 |  2 |
| 1997 | עבדאללה בן חוסיין אל אחמר | 637,728 | 23.4% | 53 / 301 |  9 |  2 |
| 2003 | עבדאללה בן חוסיין אל אחמר | 1,333,394 | 22.55% | 46 / 301 |  7 |  2 |
ראו גם

תנועת החות'ים
תנועה דרומית
האחים המוסלמים
ההפיכה בתימן (2011)
מלחמת האזרחים בתימן (2014–הווה)
הערות שוליים

↑  "قيادي بالإصلاح: صنعاء لم تسقط بل سُلمت للحوثيين". www.aljazeera.net (בערבית). נבדק ב-2019-10-12.
↑  Nathan J. Brown; Amr Hamzawy (2010). Between Religion and Politics. Carnegie Endowment. p. 137. ISBN 9780870032974.
↑  Ali Ibrahim Al Moshki (13 במרץ 2014). "Saudi Arabia blacklists Yemeni groups". Yemen Times. אורכב מ-המקור ב-23 באוקטובר 2014. נבדק ב-12 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Government Raids Suhail TV Station and Newspaper". Yemen Post. 26 במאי 2011. נבדק ב-12 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no99026524  VIAF: 131672953   WorldCat (עם VIAF): 131672953
תאופנס מביזנטיון

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־5 
 פטירה:  המאה ה־7 
 מדינה:  האימפריה הביזנטית 
 שפות היצירה:  יוונית ביזנטית 
 יצירות בולטות:  Histories 
 
תאופנס מביזנטיון (ביוונית: Θεόφανης ὁ Βυζάντιος; פעל במאה ה-6) היה היסטוריון ביזנטי.
הוא כתב, בעשרה ספרים, את תולדות האימפריה הרומית המזרחית במהלך המלחמת הפרסית תחת שלטון הקיסר הביזנטי יוסטינוס השני, החל מהשנה השנייה לשלטונו (567), שבה נשברה ההפוגה שעשה הקיסר יוסטיניאנוס הראשון עם המלך הסאסאני ח'וסרו הראשון, ועד לשנה האחרונה של המלחמה.
היצירה לא שרדה, אבל פוטיוס (המאה ה-9) מספק תיאור של חיבורו של תאופנס, וחוזר על הצהרת המחבר שמלבד הוספה של ספרים נוספים לעשרה שהיוו את היצירה המקורית, הוא כתב חיבור נוסף על ההיסטוריה של יוסטיניאנוס.
בין אמירותיו ההיסטוריות של תאופנס שנשמרו על ידי פוטיוס, נמצא הגילוי, בתקופת שלטונו של יוסטיניאנוס, של העובדה שהמשי היה תוצר של תולעת, שלא הייתה ידועה קודם לכן לאנשי האימפריה הרומית. הוא מספר כי פרסי מסוים, שהגיע מארץ הסרים (אנ'), הביא לקונסטנטינופוליס את "זרע" (כלומר את הביצים) של תולעת המשי, ו"זרעים" אלה בוקעים באביב, והתולעים ניזונות מעלי תות, הן טוות את המשי שלהם, ועוברות את שינוי הצורה שלהן.
הערות שוליים

1 2 3 4  William Smith, ed., Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1870, p. 1082, Theophanes (2)
↑  פוטיוס, ביבליותקה, קודקס 64: תאופנס מביזנטיון, "היסטוריה".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291645805171  GND: 100962599  ICCU: UBOV447040  ISNI: 0000 0000 0213 4353  VcBA: 495/130556  VIAF: 49580766   WorldCat (עם VIAF): 49580766 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תאופנס מביזנטיון".
פצצת תאורה

פגזי תאורה נורים מעל שדה קרב
פצצת תאורה היא ראש קרב של פצצה, רקטה או פגז המשמש להפצת אור רב באזור מעליו הוא מתפוצץ. בפצצות אלה מרעום המפעיל את גוף התאורה. המרעום מורכב בדרך כלל ממגנזיום, המפיץ אור רב בזמן בעירתו. פצצת תאורה משוגרת לגובה מתוכנן וכוללת מצנח המאט את קצב נפילתה ומשהה את מקור התאורה בגובה הרצוי.
עוצמת ההארה של פצצת תאורה היא כשל 1.5 מיליון נרות דולקים. הפצצה יכולה להיירות מתוך מטול, מרגמה או תותח, תוך תלות בסוג הפגז.
הפצצה משמשת לשימושים קרביים ומבצעיים, בתרגילים צבאיים ולכל צורך של תאורת שטח גדול בלילה כגון במשימות חילוץ והצלה באתרי אסון פתע רב נפגעים בים וביבשה.
ראו גם

נור
אמצעי ראיית לילה
פוטס פוינט

| --- | --- |

נוף מרכז העסקים הראשי של סידני, כפי שנראה מפוטס פוינט
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 פרוור:  סידני העיר
 על שם:  Joseph Hyde Potts 
 שטח:  0.7 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  7,183 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°52′08″S 151°13′30″E﻿ / ﻿33.869°S 151.225°E﻿ / -33.869; 151.225
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןפוטס פוינט(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןפוטס פוינט(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן פוטס פוינט(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן פוטס פוינט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פוטס פוינט (באנגלית: Potts Point) הוא פרוור בסידני. פוטס פוינט מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).
גאוגרפיה

פוטס פוינט הוא פרוור מיושב בצפיפות, השוכן על לשון יבשה צרה בין המפרצים אליזבת' ביי ווולומולו ביי. הוא ממוקם כ-3 ק"מ ממרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל במפרץ ג'קסון ומפרצוניו בצפון, מזרח ומערב. בדרום מזרח הוא גובל בפרוור אליזבת' ביי, ובדרום מערב בוולומולו. גבולותיו המדויקים הם רחוב מקלי במזרח, דרך דרלינגהרסט בדרום מזרח, רחוב ויליאם בדרום ורחוב ברוהאם במערב.
היסטוריה

פוטס פוינט קרוי על שם ג'וזף הייד פוטס, עובד בנק ניו סאות' ויילס, שקנה את גבעת וולומולו המשקיפה לנמל (שטח של 6.5 אקרים) וכינה את אחוזתו החדשה פוטס פוינט. בעל אדמות נוסף שנחלתו היא חלק מהפרוור הוא אלכסנדר מקליי, שאחוזתו מהווה את חלקו הדרומי של פוטס פוינט ואת חלק הצפוני של אליזבת' ביי, ועל שמו קרוי רחוב מקליי החוצה את הפרוור. במרוצת המאה ה-19 נבנו בתי יוקרה ג'ורג'יאניים לאורך קו הרכס המשקיף לנמל, חלקם שרדו עד המאה ה-21. אחד הבניינים העתיקים ששרדו הוא בית הטוסקולום (Tusculum) שמשכן כעת את המכון המלכותי האוסטרלי לארכיטקטורה. הבניין עוצב על ידי הארכיטקט ג'ון ורג', שתכנן בתים רבים אחרים בפרוור.
בפוטס פוינט נבנו בתי הדירות הראשונים בסביבתו, ומהראשונים שנבנו בניו סאות' ויילס, ובמהלך מלחמת העולם השנייה המשיכה תנופת בנייה בפרוור בקווים דומים. בתקופת מלחמת וייטנאם הפך אזור קינגז קרוס בפוטס פוינט להיות מרכז הבילויים של חיילים שזכו לחופשה במהלך שירותם, והפך במהלך שנות השישים למוקד סמים וזנות.
במהלך המאה ה-21 בתי מלון רבים בפרוור נהרסו ונבנו במקומם בתי מגורים ומלונות רבי קומות, וכתוצאה מכך קו הרקיע של הפרוור העפיל משמעותית.
תרבות

פוטס פוינט מונה מספר סגנונות ארכיטקטוניים שונים, מווילות ויקטוריאניות משלהי המאה ה-19 ועד ריכוז בנייני האר דקו הגדול ביותר באוסטרליה. רבים מהם נמנו כנכסים לשימור של מדינת ניו סאות' ויילס, כולל הטוסקולום ובית רוקוול, שהם מהבתים העתיקים במדינה.
אזור קינגז קרוס השוכן בין פוטס פוינט לאליזבת' ביי הוא מוקד חיי לילה בסידני, ומונה מועדוני לילה, מועדוני חשפנות, פאבים ומסעדות הפתוחים עד השעות המוקדמות של הבוקר. בקינגז קרוס מצויה תחנת הרכבת קינגז קרוס, אחת התחנות הסואנות בקרבת העיר והתחנה השנייה בקו הפרוורים המזרחיים של סיטירייל.
פוטס פוינט נחשב לאזור הבילויים של קהל צעיר יחסית (וכולל אכסניות רבות בחלקו הדרומי לתרמילאים), ונחשב לאזור סובלני לצורכי האוכלוסייה הגאה בסידני.
רולנדו אילה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בספטמבר 1880 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  3 במאי 1937 (בגיל 56) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 הישג בולט:  היה בין שני המייסדים של מועדון השחמט Club Argentino בבואנוס איירס
 מדינה:  ארצות הברית, ארגנטינה
 
רולנדו אילה (בספרדית: Rolando Illa;‏ 6 בספטמבר 1880 – 3 במאי 1937) היה שחמטאי קובני-ארגנטינאי-אמריקאי.
ביוגרפיה

אילה נולד בניו יורק למשפחה קובנית, היגר לארגנטינה והתאזרח שם בשנת 1904. היה בין שני המייסדים של מועדון השחמט Club Argentino בבואנוס איירס.
בשנת 1910 ניצח אילה באליפות המועדון, וחזר על הישג זה בין השנים 1912 עד 1919. הוא ניצח בדו-קרב את יוליו לינץ' 3.5-1.5 והפסיד בדו-קרב לבוריסלב קוסטיץ' 0-6. שני הדו קרבות התקיימו בשנת 1913.
אילה חלק מקום ראשון עם פורטלה בתחרות בואנוס איירס 1917, הגיע למקום השני אחרי קארנצה בתחרות בואנוס איירס 1920, חלק מקום 2–4 בתחרות מונטבידיאו 1921 (אליפות דרום אמריקה, ניצח: רוברטו גראו ) והגיע למקום החמישי בתחרות בואנוס איירס 1922 (ניצח: בניטו וילגאס).
אילה השתתף שלוש פעמים באליפות ארגנטינה: בשנת 1921 הגיע למקום החמישי (ניצח: דמיאן רקה), חלק מקום 6–7 בשנת 1923 (גם בשנה זו ניצח דמיאן רקה). ומקום 7–9 בשנת 1924. (המנצח: ריכרד רטי).
בשנת 1926 חלק אילה מקום שני ביחד עם בניטו וילגאס בתחרות בואנוס איירס. (המנצח: אלכסנדר אלכין).
הערות שוליים

↑  Rolando Illa (1880 - 1937)‎, באתר Historia del Ajedrez en Argentina
↑  El Centenario del Club Argentino de Ajedrez, באתר Noticias Chessbase
↑  Nuestro Círculo, באתר Chessville
↑  Montevideo 1921/22. 1° Torneio Sulamericano - 25 DEZ / 22 JAN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1329336828  VIAF: 6288171732606209080009   WorldCat (עם VIAF): 6288171732606209080009
פוטוריאליזם

פוטוריאליזם הוא ז'אנר אמנות הכולל ציורים, רישומים ויצירות אמנות חזותית ריאליסטיות אחרות בהן האמן למד תצלום ברזולוציה גבוהה ולאחר מכן ניסה לשחזר את התמונה באופן ריאליסטי ככל האפשר במדיום אחר תוך הקפדה על פרטים ודיוק, באופן שלעיתים רבות מטשטש את הקווים בין מציאות לאשליה.
הגם שניתן להשתמש במונח באופן נרחב כדי לתאר יצירות אמנות במדיות רבות ושונות, הוא משמש במיוחד גם לקבוצת ציורים וציירים בתנועת אמנות אמריקאית שהחלה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70.
את המילה "פוטוריאליזם" טבע לראשונה סוחר האמנות האמריקני לואיס ק. מייזל(אנ') בשנת 1969, והיא הופיעה לראשונה בדפוס בשנת 1970 בקטלוג של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית.
האמנים שיוצרים את יצירות האמנות שלהם בסגנון זה משתמשים בטכניקות שונות על מנת ליצור את יצירותיהם אשר עשויות לכלול שימוש ברשתות בבסיס הציור, מקרנים, ושבלונות על מנת לוודא שהציור יהיה מדויק ככל הניתן על הקנבס. למרות שהאמנים מסתמכים על צילומים על מנת ליצור את אותן יצירות האמנות, לרוב האמנים משלבים ביצירותיהם גם פרשנויות וניואנסים סגנוניים משלהם.
המדיום הפופולרי ביותר ליצירות פוטוריאליסטיות הם ציורי שמן, בעוד שמדיות פופולריות נוספות כוללות צבעים אקרילים, צבעי מים ורישומים.
ציירים בז'אנר נוטים לעיתים רבות לצייר נופים (בעיקר נופים אורבניים), פורטרטים וטבע דומם.
אמנים בולטים בז'אנר

גוטפריד הלנוויין
אודרי פלאק
צ'אק קלוז(אנ')
ריצ'רד אסטס(אנ')
גלריית תמונות

הציור הפוטוריאליסטי "הדינר של ג'ון והשברולט של ג'ון", 2007
הציור הפוטוריאליסטי "קתדרלת רגנסבורג" מאת הצייר הגרמני מקס פאלר
תצלום של הציור הפוטוריאליסטי "ראש של ילדה" מאת הצייר האוסטרי-אירי גוטפריד הלנוויין במוזיאון הרוסי
תצלום של הציירת סוזאן הראל בעודה מציירת את הציור הפוטוריאליסטי "תזונה מאוזנת", 2015
ראו גם

אמנות עכשווית
היפר-ריאליזם
ריאליזם (אמנות)
טרומפ-לויל
הערות שוליים

↑  Meiselgallery.com
↑  Meisel (1989), p. 12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4174544-9  LCCN: sh85101136
צלב חיל האוויר (ארצות הברית)

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוג:  עיטור צבאי
 המעניק:  חיל האוויר של ארצות הברית
 למען:  העיטור ניתן לחייל בשירות חיל האוויר של ארצות הברית עבור גבורה יוצאת דופן בקרב או בפעולה. העיטור ניתן כאשר הפעולה אינה מצדיקה את מדליית הכבוד.
 זכאות:  חיילי חיל האוויר של ארצות הברית
 סטטוס:  פעיל
 נוסד:  6 ביולי 1960
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  193
 הענקות מובדלות:  188
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  מדליית הכבוד
 עיטור מקביל:  צלב השירות המצוין / צלב הצי / צלב משמר החופים
 עיטור נמוך יותר:  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (על שירות צבאי), כוכב הכסף (על פעולה בקרב)
צלב חיל האוויר (באנגלית: Air Force Cross) הוא העיטור השני בחשיבותו המוענק למשרתים בחיל האוויר של ארצות הברית והוא מוענק עבור גבורה יוצאת דופן בקרב או בפעולה במהלך שירותם. העיטור ניתן כאשר הפעולה אינה מצדיקה את מדליית הכבוד. העיטור נוסד בשנת 1960 והוא חולק מאז 193 פעמים. העיטור מוענק על ידי מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בשם נשיא ארצות הברית.
קריטריונים

קריטריונים להענקת העיטור:
צלב חיל האוויר יוענק ליחידים אשר במהלך שירותם בחיל האוויר התבלטו במעשה גבורה עילאי אשר אינו מצדיק הענקת מדליית הכבוד. מעשה גבורה זה:
התבצע במהלך פעולה נגד אויב ארצות הברית;
התבצע במהלך מבצע צבאי בו הייתה התקלות עם כוח אויב; או
התבצע בעת שירות בכוחות זרים ידידותיים המעורבים בעימות מזוין שבו ארצות הברית אינה צד לוחם.
תיאור

העיטור מורכב מצלב ארד עם גימור מבריק. במרכז העיטור יש עיטם לבן-ראש מסמל ארצות הברית, על רקע ענן. העיטור מקושט בזר עלי דפנה ירוקים שקצותיהם זהובים. צידו האחורי של העיטור ריק ומתאים לחריתה.
מקבלי העיטורים

סך הכל הוענקו 193 עיטורים ל-188 יחידים. העיטור הראשון הוענק לרודולף אנדרסון לאחר מותו. אנדרסון היה טייס מטוס הריגול לוקהיד U-2 שהופל במהלך משבר הטילים בקובה.
להלן התפלגות העיטורים על פי מערכה או פעולה:
משבר הטילים בקובה (1962) - 1
מלחמת וייטנאם (1956-1975) - 183
מלחמת המפרץ (1991) - 2
קרב מוגדישו (1993) - 1
מלחמת אפגניסטן (2001-2014) - 6
הערות שוליים

↑  מקבלי העיטורים באתר משרד ההגנה האמריקאי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534309305171
רוברט אליס אוראל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 במאי 1955 (בן 69) וינתורפ, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 סוגה:  רוק, קאנטרי 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס 
 www.robertellisorrall.com
 
רוברט אליס אוראל (באנגלית: Robert Ellis Orrall; נולד ב-4 במאי 1955) הוא זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי. ב-1980 חתם על חוזה הקלטות עם חברת RCA רקורדס. באותה שנה הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, Fixation.‏"I Couldn't Say No", דואט עם קרלין קרטר, היה הסינגל הראשון שלו שדורג בין 40 השירים הפותחים במצעד הבילבורד הוט 100. עד 1990 ביסס את מעמדו כפזמונאי, והתפרסם בזכות שני סינגלים שניצבו בראש פסגת המצעד האמריקאי. שנתיים אחר-כך פרסם אלבום קאנטרי ראשון בשם Flying Colors. לאחר מכן חבר לקרטיס רייט, ויחד הקימו צמד כותבים. אולם ב-1994 החליטו השניים להיפרד. מאז חזר אוראל לקריירה שלו כסוליסט, וכתב סינגלים רבים עבור טיילור סוויפט, ריבה מקנטייר ולינדזי לוהן.
קריירה מוזיקלית

אוראל, שנולד בוינתרופ שבמסצ'וסטס, החל את דרכו המוזיקלית במועדוני לילה באזור בוסטון. בשנת 1980 חתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים RCA רקורדס כאמן רוק. במהלך תקופת החוזה שלו הוציא שלושה אלבומים: Fixation,‏ Special Pain ו-Contain Yourself. הלהקה שליוותה אותו כללה את קוק לאורי בגיטרה, דון וולדן בבס, דייוויד סטפנלי בתופים ובריאן מיס בקלידים. השיר "I Couldn't Say No", דואט עם קרלין קרטר מתוך האלבום Special Pain, הגיע למקום ה-32 בבילבורד הוט 100, והפך לסינגל הראשון של שניהם שדורג בין 40 השירים הפותחים במצעד. קרטר, כמו אוראל, פיתחה בהמשך הקריירה שלה הצלחה כזמרת מוזיקת קאנטרי.
אוראל פנה בהמשך דרכו המוזיקלית לכיוון מוזיקת הקאנטרי, וזכה לפרסום בז'אנר בזכות שיתופי פעולה עם אמנים כמו סטיב ארל, לייל לאבט ופוסטר אנד לויד. בעקבות זאת, עבר לנאשוויל שבטנסי, במטרה להתמקד בכתיבת שירים ובהפקה מוזיקלית. אחד משיריו הראשונים שהצליחו בסוגה היה "Next to You, Next to Me" של להקת שננדואה, אותו כתב יחד עם קרטיס רייט.
זמן קצר לאחר הצלחת השיר שלו במצעדים החליט עם חברת ההפצה שלו, BMG מיוזיק, להתחיל להופיע עם שיריו בקפה בלובירד. בעקבות הפרסום הרב שצבר החליטה RCA רקורדס להחתים אותו על חוזה הקלטות נוסף, הפעם בהתאמה לז'אנר הקאנטרי. אלבום הקאנטרי הראשון שלו, Flying Colors, יצא לאור ב-1993. אוראל הפיק ממנו שלושה סינגלים שנכנסו למצעדים, כולל "Boom! It Was Over", שהגיע למקום ה-19 במצעד שירי הקאנטרי, וכן "A Little Bit of Her Love" ו-"Every Day When I Get Home".
בשנת 1994 חברו אוראל וקרטיס רייט והקימו צמד מוזיקלי משותף על שמם. הם הקליטו אלבום אחד עבור ג'יאנט רקורס, והצליחו להכניס שני שירים למצעדי הבילבורד: "She Loves Me Like She Means It" ו-"If You Could Say What I'm Thinking". אוראל ורייט היה מועמד לפרס "צמד השנה" מטעם איגוד מוזיקת הקאנטרי (CMA). בשלהי אותה שנה התפרק הצמד.
אוראל המשיך לעסוק בכתיבת שירים ובהפקת אלבומים עבור אמנים אחרים. בין יצירותיו הבולטות: "What If It's You" עבור ריבה מקנטייר, "Ultimate" עבור לוהן, ו-"The Swing" עבור ג'יימס בונמי. הוא גם כתב מספר שירים עבור מייקל פיטרסון, כולל הלהיט "From Here to Eternity" שהגיע למקום הראשון במצעדים. בנוסף לקריירה המוזיקלית שלו, אוראל החל לעסוק בציור וקיים תערוכות יחיד ברחבי נאשוויל. הוא מיוצג על ידי גלריית אסטל.
בשנת 2002 הקימו אוראל ושני בניו, ג'ייק וג'אמין, חברת תקליטים עצמאית לז'אנר הרוק בשם אינפיניטי קאט רקורדינג. להקת מונקי בול בה היה אוראל חבר תחת השם בוב סאמת'ינג הוחתמה תחת החברה החדשה. בשנת 2004 הפכה למוקד התעניינות רב בכלי התקשורת האמריקאיים בעקבות הוצאת "Al Gore", שנכתב על אל גור, סגן נשיא ארצות הברית ביל קלינטון. בין האמנים החתומים בחברה נמנית להקת ג'ף דה בראת'רהוד, המורכבת מבניו של אוראל ושני חברים נוספים. על-אף שלא שימש ככותב בחברה הנדס וביצע מיקסינג לאלבומים שיצאו דרכה.
בתחילת המאה ה-21 המשיך אוראל לכתוב שירים עבור אמנים אחרים, כולל "Wrong Baby Wrong" של מרטינה מק'ברייד. הוא היה שותף להפקת אלבום הבכורה של הזמרת טיילור סוויפט, Taylor Swift.‏ בשנת 2012 הוציא אלבום אולפן בשם Space.‏ אלבומו האחרון, 467 Surf and Gun Club, יצא ב-2021.
הערות שוליים

↑  "Robert Ellis Orrall". Robertellisorrall.com.
1 2 3  "Robert Ellis Orrall @ peermusic - The Independent Major". 25 במרץ 2002. אורכב מ-המקור ב-2002-03-25. נבדק ב-27 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Robert Ellis Orrall". Oldies.com.
↑  "CMT.com : Robert Ellis Orrall : Robert Ellis Orrall Gets Personal in New Paintings, Albums". Cmt.com. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "monkey bowl". Infinitycat.com. אורכב מ-המקור ב-2007-05-28. נבדק ב-2007-05-19.
↑  "Music Row Democrats - Cut By Cut". 8 בדצמבר 2006. אורכב מ-המקור ב-2006-12-08. נבדק ב-27 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nashville Scene - The Cat's Out of the Bag". Nashvillescene.com. אורכב מ-המקור ב-2007-05-04. נבדק ב-2007-05-19.
↑  Brown, Kevin. "TCF Presents Daddy Issues". Thiscitysfull.com. נבדק ב-2010-03-25.
↑  "Ten Ten Music Group, Inc. - Robert Ellis Orrall". Tentenmusic.com. אורכב מ-המקור ב-2010-11-30. נבדק ב-2010-03-25.
↑  "Protected Blog › Log in". Plastic350records.com. אורכב מ-המקור ב-2019-04-23. נבדק ב-2020-04-23.
↑  "Robert Ellis Orrall Interview". It's Psychedelic Baby! Magazine. 9 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3593 0639  LCCN: n96004822  MusicBrainz: c8b0f8cf-37b7-499d-8a09-f435b2ee7e3c  VIAF: 46021719   WorldCat (עם VIAF): 46021719
קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ

קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ (בגרמנית: Caroline, Prinzessin Reuß zu Greiz;‏ 13 ביולי 1884 - 20 בינואר 1905), הייתה נסיכה גרמנייה מבית רויס אשר התחתנה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
ביוגרפיה

קרולינה נולדה ב-13 ביולי 1884 בעיר גרייץ, להיינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ ולאידה, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה והרמינה, נסיכת ולדק ופירמונט.
ב-10 בדצמבר 1902 התארסה קרולינה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, וב-30 באפריל 1903 התחתנו השניים בביקבורג. קרולינה רצתה לסגת מהנישואים זמן קצר לפני החתונה, אולם וילהלם השני, קיסר גרמניה ואשתו אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה שכנעו אותה להתחתן עמו. בני דודיה גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה והיינריך הארבעה עשר, נסיך רויס, כמו גם בני דודיו של וילהלם ארנסט וילהלמינה, מלכת הולנד והנדריק, נסיך הולנד הגיעו לחתונה.
נישואי הזוג היו אומללים, וקרולינה לא הצליחה להתאים את עצמה לנימוסי החצר הנוקשים בוויימאר. עד מהרה ברחה קרולינה לשווייץ, ובהמשך אף חלתה במלנכוליה. ב-20 בינואר 1905 מתה קרולינה במיינינגן בנסיבות מסתוריות, והטענה הרשמית הייתה דלקת ריאות בעקבות שפעת, אם כי הועלו טענות שהייתה זו התאבדות. לאחר מותה התחתן וילהלם ארנסט בשנת 1910 עם פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, ממנה נולדו לו 4 ילדים.
פרדיננד (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  סיפורו של פרדיננד 
 בימוי:  קרלוס סלדנהא 
 הופק בידי:  ג'ון דייוויס
 תסריט:  מונרו ליף, טים פדרלה 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון סינה קייט מקינון אנתוני אנדרסון בובי קנאבלי פייטון מאנינג דייוויד טננט ג'ינה רודריגז
 מוזיקה:  ג'ון פאוול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Blue Sky Studios
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  15 בדצמבר 2017  ישראל 14 בדצמבר 2017
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט הרפתקאות 
 תקציב:  111 מיליון דולר
 הכנסות:  296.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   ferdinand
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרדיננד (באנגלית: Ferdinand) הוא סרט הנפשה אמריקאי, מסוגת קומדיה והרפתקאות, של אולפני Blue Sky Studios. עלילתו מבוססת באופן חופשי על ספר הילדים "סיפורו של פרדיננד" מאת מונרו ליף. הסרט יצא לאקרנים ב-14 בדצמבר 2017.
הסרט זכה להצלחה רבה והיה מועמד למספר פרסים, ביניהם פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90.
עלילה

פרדיננד הוא שור קרב ספרדי החי בחווה בספרד יחד עם פרים צעירים אחרים. על אף לעג חבריו לחווה, הוא אינו מגלה עניין להשתתף בקרבות, ומעדיף על פני זאת להריח פרחים. אביו, פר המנוסה בקרבות, מת בתחילת הסרט ולא חוזר מהקרב האחרון. יום אחד פרדיננד בורח מן החווה ונקלע למפגש עם חוואי ועם בתו נינה, שאוספים אותו לביתם. נינה ופרדיננד הופכים להיות חברים טובים. בחווה של נינה ואביה, פרדיננד גדל להיות פר עצום ממדים. יום אחד כאשר נינה ואביה יוצאים אל העיר הגדולה, פרדיננד יוצא בעקבותיהם, על אף האיסור שהטילו עליו. הוא מגיע אל השוק ושם נעקץ על ידי דבורה, והכאב גורם לו להשתולל, להרוס דוכנים בשוק ולהפחיד עוברי אורח. פרדיננד נתפס ומוחזר לחווה שבה גדל. יום אחד מגיע לחווה מטאדור מפורסם לבחור את הפר שעמו הוא יתחרה. צירוף נסיבות מביא את פרדיננד להתחרות מול המטאדור בפני קהל רב, הנשבה בקסמו של פרדיננד ומבקש מהמטאדור לחוס על חייו. בסוף הסרט פרדיננד פורש מקרבות באופן סופי כשהוא חוזר אל החווה של נינה.
שחקנים

ג'ון סינה – פרדיננד השור
קייט מקינון – לופה, עז זקנה
אנתוני אנדרסון – בונז השור
בובי קנאבלי – וואלינט השור
פייטון מאנינג – גואפו השור
דייוויד טננט – אנגוס השור, במקור מסקוטלנד
ג'ינה רודריגז – אונה הקיפודה
דויד דיגס – דוס הקיפוד
גבריאל איגלסיאס – קוואטרו הקיפוד
קייטי סילברמן – נינה
סאלי פיליפס – גרטה
דיבוב עברי

הדיבוב העברי בוים על ידי נינה אמיר, והופק על ידי אמי בכר, דן שצברג וליאור ידידיה.
עמוס תמם - פרדיננד
אוריה שצברג - נינה
איילת רובינסון - לופה
יובל סגל - אנגוס
אלון שר – וואלינטה
עידו מוסרי – בונז
אסף פריינטא – גואפו
לורן סביר - אונה
גילן שחף - דוס
יולי סקר – קוואטרו
דן שצברג - חואן
יוסף קליינר - מורנו
צביקה פורמן - האנס
ניר ברק - קלאוס
מיה אלון - גרטה
אורי זלצמן - אל פרימרו
יואב כהן - פאקו