stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
XSPORT
הערות שוליים

↑  "Канал «Хоккей» уже показывает!". terrikon. 2012-01-16. אורכב מ-המקור ב-2012-09-10. נבדק ב-2012-06-02.
1 2  Владимир Вижняк (2012-01-13). "Канал «Хокей» розпочинає мовлення 22 січня" (באוקראינית). Телепростор. אורכב מ-המקור ב-2012-09-10. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "Единственный в Украине мультиспортивный ТВ-канал прекращает вещание". Сайт «LB.ua». 2014-12-23.
↑  "Колесніков запускає телеканал «Хокей»" (באוקראינית). Телекритика. 2011-06-01. אורכב מ-המקור ב-2012-09-10. נבדק ב-2012-06-02.
↑  Станислав Юрасов (2011-07-22). "Телезрителям вместо футбола бесплатно покажут хоккей". proIT. אורכב מ-המקור ב-2012-03-08. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "«Хоккей» – не хоккейный, MTV – не музыкальный". Медиа бизнес. 2011-08-19. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "ТОНІС, «Банк ТV» і канали «Інтера» та «України» мовитимуть в HD" (באוקראינית). Телекритика. 2011-08-18. אורכב מ-המקור ב-2012-09-10. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "«Хокей» планує мовити в HD" (באוקראינית). Телекритика. 2012-02-28. אורכב מ-המקור ב-2012-09-10. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "Канал «Хоккей» уже показывает!". terrikon. 2012-01-16. אורכב מ-המקור ב-2012-09-10. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "Телеканал «Хоккей» будет доступен каждому украинцу". Mediasat. 2012-01-23. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "НОВОСТИ СПУТНИКОВОГО ТВ и не только - Часть 4 Продолжаем ТУТ !". נבדק ב-2013-06-10.
↑  "Телеканал "XSPORT" - новое лицо канала "Хоккей" - 7 Июня 2013 - Спутниковые и Транспондерные ТелеНовости". אורכב מ-המקור ב-2013-06-10. נבדק ב-2013-06-10.
1 2  "В Украине запускается новый канал об украинском спорте XSPORT+". XSPORT.ua (ברוסית). נבדק ב-2021-07-27.
↑  "Телеканал «Хоккей» уже транслируется по кабельным сетям". Медиа бизнес. 2012-02-25. אורכב מ-המקור ב-2016-03-10. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "Телеканал «Хоккей» планирует вести активный диалог с украинскими операторами КТВ". Mediasat. 2012-03-28. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "«Хокей» з'явився в пакетах «Волі», Viasat та регіональних кабельників". Телекритика. 2012-01-25. אורכב מ-המקור ב-2012-09-10. נבדק ב-2012-06-02.
↑  "Вещание". אורכב מ-המקור ב-2012-06-19. נבדק ב-2012-05-31.
צבי צור

ערך זה עוסק בצבי צור הרמטכ"ל. אם התכוונתם לצבי צור הכימאי, ראו .
צבי (צֶ'רָה) צוּר (צֶ'רטֶנקו; 17 באפריל 1923, א' באייר תרפ"ג – 28 בדצמבר 2004, ט"ז בטבת תשס"ה) היה איש צבא ואיש ציבור ישראלי, שכיהן כרמטכ"ל השישי של צה"ל (1961–1964), ולאחר מכן מילא תפקידי ניהול בכירים במשק הישראלי וכיהן כחבר הכנסת בכנסת השישית מטעם רפ"י.
ראשית דרכו

צור נולד בשם צבי צֶ'רטֶנקו ב-17 באפריל 1923 בעיר זאסלב במחוז חמלניצקי שבאוקראינה הסובייטית, בברית המועצות, בן למשה ולאסתר צ'רטנקו. ב-1925, בגיל שנתיים, עלה לארץ ישראל עם הוריו. בשנת 1936, בשיא "המאורעות", הצטרף כנער צעיר לארגון "ההגנה" בתור אלחוטאי. למד בגימנסיה גאולה בתל אביב וכשסיים את לימודיו בה למד שנה בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה. לאחר מכן עבר במסגרת ההגנה קורס מ"כים וקורס מפקדי מחלקות, שאותו סיים בשנת 1942. ב"שבת השחורה" (יוני 1946) נעצר בקיבוץ אפיקים שבעמק הירדן ושהה במעצר ברפיח במשך חודשיים.
בסוף 1947, עם פרוץ מלחמת העצמאות, הצטרף צור לחטיבת גבעתי, מונה תחילה למפקד גדוד 3 ועמד בראש לשכת ההדרכה של החטיבה. בסיום השלב הראשון של "מבצע נחשון", במחצית אפריל 1948, נקרא לעמוד בראש גדוד 4, שגונן על שיירות אספקה לירושלים, שבמהלך מבצע דני נפתחה דרך חלופית אליה, במקום הדרך הראשית שהייתה חסומה בידי כוחות הלגיון הערבי בלטרון. לקראת סיום המנדט הבריטי נקראה החטיבה להילחם בחזית הדרומית ולפרוץ את הדרך אל הנגב. צור הועבר לפיקוד על גדוד 4, שהשתתף במבצע ברק ובמהלכו כבש את הכפר בטאני שרקי, דרומית לגן יבנה. ערב הכרזת העצמאות הועבר הגדוד לגדה המערבית של הדרך לירושלים וכבש את הכפרים אבו שושה (ליד רמלה) ואל קובאב.
עם הכרזת העצמאות ופלישת צבאות ערב לשטחי ארץ ישראל השתלט חיל המשלוח המצרי על אשדוד וכוחות גבעתי, שהועברו פעם נוספת לחזית הדרום, פוצלו לקראת מתקפה תלת-חזיתית, במסגרתה היה צור מיועד לפקד על המאמץ הצפוני. ההפוגה הראשונה בלמה את המתקפה המיועדת של כוחות החטיבה, אך חיל המשלוח המצרי לא כיבד את ההפוגה, תקף את נגבה ובעקבות כך נתקל במתקפת נגד של כוחות החטיבה על אשדוד. מתקפת הנגד כשלה והכוח בפיקודו ספג אבדות קשות, אך צור היה בין האחרונים לסגת.
בהמשך התמנה למפקד גדוד 54 של החטיבה. וייסד פלוגת ג'יפים שנודעה בכינוי "שועלי שמשון"; פלוגה זו נודעה בקרבות המרים שניהלה באזור הדרום ובהם, בין היתר, הקרב על משלט 105, שחסם את הדרך מג'וליס לנגבה הנצורה. בקרב זה לחם צור בראש הפלוגה ואף נפצע קל. בין היתר כבשה הפלוגה את חוליקאת, שפתחה את הדרך של צה"ל אל הנגב. עוד לפני תום הקרבות מונה צור לפקד על חטיבה 17, בגיל 26 בלבד.
עם סיום מלחמת העצמאות מונה לראש המטה (רמ"ט) הראשון בפיקוד הדרום, תחת פיקודו של מפקד הפיקוד משה דיין. לאחר מכן מונה לעוזר ראש אג"ם האלוף מרדכי מקלף ועם מינוי מקלף לרמטכ"ל השלישי של צה"ל ב-1952, מונה צור לראש אגף כוח אדם (אכ"א). במסגרת תפקידו זה השתלם, בין היתר, בארצות הברית בנושא ארגון כוח אדם. ב-1953 נקרא על ידי הרמטכ"ל מקלף לחזור ולעמוד בראש אכ"א במטה הכללי. הוא עסק בביסוס יחידות החי"ר, בארגון תוכניות קידום לקצינים, בגיוס תקופתי ועוד. בסוף שנת 1953 הועלה לדרגת אלוף.
ב-1956 מונה למפקד פיקוד המרכז ובגזרתו בוצע טבח כפר קאסם. בינואר 1958 מונה צור לתפקיד ראש אג"ם ולסגן הרמטכ"ל, תפקיד בו כיהן עד ספטמבר אותה שנה. אחרי כן יצא להשתלמות ארוכה בצרפת, ממנה שב בספטמבר 1960. הרמטכ"ל חיים לסקוב החליף אותו בתפקיד ראש אג"ם במאיר זורע. עם סיום תפקידו של הרמטכ"ל לסקוב מונה צור למחליפו. מלבדו התמודדו על התפקיד גם יצחק רבין וחיים בר-לב. לפי עצת סגן שר הביטחון שמעון פרס, ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון החליט למנות לתפקיד את צור.
הרמטכ"ל השישי

בינואר 1961 מונה צור לרמטכ"ל ואחת מפעולותיו הראשונות היו למנות כסגנו את האלוף יצחק רבין. הייתה זו תקופה שקטה יחסית, כאשר הבעיה הביטחונית החמורה (מבחינת ביטחון שוטף) הייתה תקריות הגבול עם הסורים, אשר גבו מעת לעת קורבנות אזרחיים.
צור סבר כי אחת הבעיות של צה"ל היא משיכת כוח אדם איכותי, ולכן החליט ביוני 1961, בצעד מפתיע, לתת לקציני צה"ל מכונית שתשמש אותם (הייתה זו מכונית מסוג סיטרואן דה שבו).
צור הקדיש מחשבה להיערכות מול צבאות ערב ולהכנת צה"ל מבחינת הדוקטרינה והציוד. באוגוסט 1961 חשף בריאיון עיתונאי שליט מצרים גמאל עבד אל נאצר, את העובדה כי ישראל הצטיידה במטוסים חדשים מסוג מיראז' 3 ("שחק"), בתגובה להצטיידותה של מצרים במטוסי מיג 19. הרכישה הראשונה של המיראז' הרב-תכליתי בידי צור נועדה להביא לסיומה את היריבות בין מפקד חיל האוויר עזר ויצמן לאלופי חילות היבשה לגבי רכישות נשק עבור צה"ל. במקביל לרכישת המיראז' אישר צור רכישת טנקי מערכה מסוג צנטוריון תוצרת הממלכה המאוחדת.
במשך שנים שימש המיראז' כמטוס הקרב העיקרי של צה"ל והביא לתרומה ממשית בניצחון האווירי במלחמת ששת הימים. כן הצטייד הצבא כאמור בטנקים מדגם צנטוריון ובטילי נ"מ מסוג הוק. ההוק היא מערכת הגנה אווירית של טילי קרקע-אוויר חצי אקטיביים ליירוט כלי טיס בטווחים בינוניים, בגובה נמוך עד בינוני. עם בחירתו לנשיא ארצות הברית ביטל ג'ון פיצג'רלד קנדי את אמברגו הנשק שהטילו קודמיו על ישראל והיה האחראי למכירת הטילים לידי ישראל. קליטתם של כלים אלו אפשרה לצה"ל את יכולת ההכרעה במלחמת ששת הימים.
ב-5 ביולי 1961 שוגר שביט 2, טיל מתוצרת ישראל. התמונות ברחבי העולם, שהראו לצד הטיל את ראש הממשלה דוד בן-גוריון ואת סגן שר הביטחון שמעון פרס, גרמו לסערה ולהאצת מרוץ חימוש אזורי.
ב-28 בספטמבר 1961 אירעה בסוריה הפיכה צבאית, שבה הוכרז על פירוק קע"ם ("הקהילייה הערבית המאוחדת", האיחוד בין מצרים וסוריה). נשיא מצרים שלח אל סוריה חיילים, והייתה אפשרות למלחמה בין שתי המדינות.
ב-16 במרץ 1962 אירעה הפעולה הצבאית הגדולה ביותר במהלך כהונת צור כרמטכ"ל, היא מבצע סנונית, פשיטה על מוצבים סוריים מצפון לכנרת. בקרב נהרגו שבעה חיילים ישראלים מחטיבת גולני, ו-30 חיילים סוריים. הפעולה לא הביאה לשקט בגזרה, והתקריות נמשכו. בתקרית חמורה ב-19 באוגוסט 1963 נרצחו שני חברי גרעין נח"ל בהיאחזות אלמגור.
בדצמבר 1963 פרש צור מתפקידו.
הרמטכ"ל השישי > תרומתו לחידוש חיל הים

צבי צור היה שותף מרכזי בשני אירועים מכוננים בתוכנית ספינות סער לחיל הים ובכך תרם להשגת הניצחון בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים.
בינואר 1963 אישר המטה הכללי בראשותו את התוכנית שהוצגה על ידי מפקד חיל הים, האלוף יוחאי בן נון, להצטיידות בכלי שיט מהירים החמושים בטילים, במספר המאפשר עליונות מבצעית.
בשנת 1969 הרחיב נשיא צרפת שרל דה גול את האמברגו הצרפתי על ישראל וכלל בו את הספינות הנבנות בשרבורג. אנשי חיל הים, עם ראש משלחת משרד הביטחון בפריז, אלוף (מיל') מרדכי לימון, העלו תוכנית למילוטן של הספינות מתחת לאפם של השלטונות הצרפתיים. התוכנית נדחתה על ידי משרד הביטחון, על מנת שלא לפגוע באספקת ציוד צבאי אחר. צור, שזכה לאמונם של שר הביטחון משה דיין וראש הממשלה גולדה מאיר, שכנע שניתן יהיה להעביר את הספינות לישראל מבלי לגרום לניתוק היחסים עם צרפת. מעורבותו הייתה בעלת משקל מכריע בהחלטת ממשלת ישראל למלט לישראל את ספינות שרבורג.
הקריירה האזרחית

עם פרישתו מונה צור למנכ"ל חברת "מקורות". בשנת 1964 מונה צור גם לראש ועדת ההתפלה במשרד ראש הממשלה. בתפקידו זה בחן צור תוכנית להקמת מתקן התפלה המבוסס על כור גרעיני שייצר גם חשמל. לבסוף התברר שהתוכנית יקרה מדי והוא לא יצא אל הפועל. צור פרש מתפקידו במקורות באוקטובר 1967 לאחר שתפקידו במשרד הביטחון קיבל אופי קבוע.
לקראת הבחירות לכנסת השישית, בשנת 1965, הצטרף צור לרפ"י, הוצב במקום השמיני ברשימתה ונבחר מטעמה לכנסת. עם זאת, כפי הנראה עקב האכזבה היחסית מכך שהרשימה זכתה רק בעשרה מנדטים, או בשל נטייתו לחיי המעשה (בניגוד לחיים הפוליטיים), פרש מן הכנסת כעבור שבועות ספורים והמשיך בתפקידו ב"מקורות".
עם מינויו של משה דיין כשר הביטחון, בחודש יוני 1967, הוזמן צור לשמש כעוזר לשר הביטחון ושימש בפועל כמעין סגן שר. על רקע סמכויותיו הרחבות נוצרה מתיחות בינו למנכ"ל המשרד, משה קשתי, שנאלץ להתפטר בסוף 1969. צור שימש בתפקיד כשבע שנים, עד לאחר מלחמת יום הכיפורים. במהלך השנים עסק דיין בעיקר בקשר הפוליטי עם הערבים והשאיר בידי צור את עיקר ההתעסקות בעניינים הצבאיים. צור ניהל מגעים עם ממשלת צרפת בניסיון לבטל את האמברגו, אך ללא הצלחה. במקביל ניהל מגעים עם בריטניה וארצות הברית במטרה להשיג נשק מהן. במלחמת יום הכיפורים סייע צור בתיאום מול האמריקאים בהפעלת הרכבת האווירית שסיפקה אמצעי לחימה ותחמושת לצה"ל.
לאחר מכן שימש במגוון תפקידים ניהוליים בכירים במשק הישראלי, בין היתר מנכ"ל "כלל תעשיות" (1974–1985), יו"ר בזק (1986–1987), סגן ומ"מ יו"ר "החברה לישראל", יו"ר "צים" (1987–1992), יו"ר כרמל אולפינים (1993) ויו"ר התעשייה האווירית (1993–1996). כמו כן כיהן כחבר הוועדה לאנרגיה אטומית. באמצע שנות השבעים, צור, סגן שר הביטחון, תמך ברכישה מוקדמת ככל האפשר של מטוסי מקדונל דאגלס F-15 איגל, והוא נתמך בעמדתו על ידי מפקד חיל האוויר, אלוף בני פלד. שלושת מטוסי F-15 הראשונים שנרכשו הגיעו לארץ בדצמבר 1976. חיל האוויר קיבל מטוסים מוקדם ובכמות רבה יותר מהציפייה המקורית, לפיה הרכישה תיקח לפחות עשור נוסף.
בשנת 1984 זכה צור בפרס התעשייה בקטגוריה הכללית, על פועלו בכלל תעשיות.
עוד בטרם פרישתו מצה"ל (בשנת 1962) היה צור למייסדו של שבט הצופים בשכונת צהלה.
צור היה פעיל מבחינה ציבורית גם בשנותיו האחרונות, וב-29 באפריל 2004 חתם על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות של אריאל שרון, הקובעת שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.
היה נשוי לרחל, בתו של משה שטרן, בעל בית מסחר למכונות לתעשייה. היה אב לגבע, גדעון ודן.
צבי צור נפטר מהתקף לב בביתו בתל אביב בשנת 2004 ונטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
הנצחה

בית הספר למ"כים של צה"ל נקרא "מחנה צור" על שמו.
ליד קיבוץ חוקוק, במקום הצופה על גיחון של המוביל הארצי החוצה את נחל עמוד, הוקם "מצפור צ'רה" ובו הסבר על המוביל הארצי ופועלו של צבי צור. במקום נערכים גם סיורים מודרכים על ידי חברת מקורות.
החברה הממשלתית למטבעות ומדליות הנפיקה בשנת 2008 מדליה בסדרה "ראשי המטה הכללי של צה"ל" ועליה דיוקנו.
לקריאה נוספת

גיא אביעד, הרמטכ"לים - ראשי המטה הכללי של צה"ל בשנים 1948–1963, הוצאת מודן, 2021
הערות שוליים

↑  קורות חיו של צבי צור, באתר צה"ל
↑  אלוף צבי צור מונה לרמטכ"ל, הארץ, 28 בנובמבר 1960
1 2  דוד תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובניו - רב אלוף צבי (צ'רה) צור (צ'רטנקו) (עמ' 3747)
↑  כינוס ותיקי אחד הגדודים מחטיבת גבעתי, דבר, 5 במאי 1950
↑  1-אורי אבנרי, "אופטימי", ידיעות ספרים, 2014, עמוד 266.
↑  גדוד 54, מאתר חטיבת גבעתי.
↑  שינויים נוספים במטכ"ל, דבר, 23 בדצמבר 1952
↑  דיין ביצע שינויים במטכ"ל, מעריב, 29 בדצמבר 1953
↑  א/מ זורע ראש אגף המטכ"ל, חרות, 23 בספטמבר 1958
↑  אמיר אורן, חוטי ברזל, ברגים וקצת אטום, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2011.
↑  יוסי גולדשטיין, רבין: ביוגרפיה, תל אביב: הוצאת שוקן, 2016, עמ' 117
↑  אליעזר כהן, צבי לביא, השמיים אינם הגבול: סיפורו של חיל האוויר הישראלי, תל אביב: ספריית מעריב, 1990, עמ' 239
↑  הצופה, האם וושינגטון שינתה יחסה לישראל, באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏3 ביוני 1966
↑  רועי מנדל, נקמה, גבורה ומחדל מעל הכנרת. יובל ל"סנונית", באתר ynet, 25 באפריל 2012
↑  אריה ארד, מה נקבל בשנת 1973, דבר, 8 בדצמבר 1965
↑  עוזר שר הבטחון ר"א צבי צור התפטר ממקורות, דבר, 13 באוקטובר 1967
↑  דב גולדשטיין, משה דיין החליט להצטרף לרפ"י, מעריב, 6 בספטמבר 1965
↑  מ. מייזלס, רפ"י: עולה מצפון אפריקה, מזכיר לשעבר, רמטכ"ל לשעבר, מעריב, 8 בספטמבר 1965
↑  צבי צור התפטר מהכנסת, דבר, 7 בדצמבר 1965
↑  פורסמו מינויים לצור ומקלף, דבר, 7 ביוני 1967
↑  הפנים החדשות של משרד הבטחון, מעריב, 10 באוגוסט 1967
↑  אלי לנדאו, ריב סמכויות - גורם ההתפוטרות, מעריב, 1 בינואר 1970
↑  שמעון כהן, 6 שנים לפטירת הרמטכ"ל האלמוני, ערוץ 7, 2 בינואר 2011.
↑  ר"א צור לא השיג כל הבטחה לבטול האמברגו, דבר, 5 בנובמבר 1967
ר"א צ. צור הגיע לפאריס לדיון באמברגו, דבר, 6 במרץ 1968
צבי צור יבדוק שוב בפאריס, מעריב, 18 בדצמבר 1968
↑  ישראל רוצה בטנק ציפטן, מעריב, 11 בפברואר 1969
↑  חנוך ברטוב, 48 שנה ועוד 20 יום, ספרית מעריב, 1978, כרך ב" עמ' 203.
↑  כהן, לביא, השמיים אינם הגבול, תל אביב: ספריית מעריב, 1990, עמ' 549
↑  אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
↑  רחל שטרן - צבי צור - מאורשים, דבר, 29 בדצמבר 1950

רחל שטרן - צבי צור - נשואים, דבר, 14 במרץ 1951
↑  דוד תדהר (עורך), "משה שטרן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4463
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302739205171  ISNI: 0000 0000 7078 2811  VIAF: 97496955   WorldCat (עם VIAF): 97496955 
| ראשי התעשייה האווירית לישראל |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש החברה | מיכאל פירון • ישראל סחרוב • דוד עברי • מרדכי הוד • צבי צור • יאנוש בן גל • אורי אור • יאיר שמיר • דב בהרב • רפי מאור • הראל לוקר • עמיר פרץ |  |
| מנהלים כלליים | אל שווימר • גבריאל גידור • מאיר דביר • נמרוד שלום אריאב • משה קרת • יצחק ניסן • יוסי וייס • נמרוד שפר • בועז לוי |  |
ראש הממשלה לוי אשכול והרמטכ"ל צבי צור בטקס סיום של צנחנים קונגולזים, בבסיס אימונים בישראל
הרמטכ"ל, צבי צור; ראש אג"ם, יצחק רבין (מוסתר), וראש אמ"ן, מאיר עמית, בפגישה עם ראש משקיפי האו"ם אוד בול - 1963
סלע הנצחה לצבי צור ב"מצפור צ'רה"
צבי צור כיו"ר התעשייה האווירית.
צבי צור, 2004
מצפור צ'רה
זהר ליבה

| --- | --- |

ליבה בסדרה "נויורק"
 לידה:  20 בספטמבר 1977 (בן 47) ישראל נביעות, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  שחקן ודוגמן
 צאצאים:  4
 פרופיל ב-IMDb
 
זוֹהר לִיבּה (נולד ב-20 בספטמבר 1977) הוא שחקן ודוגמן ישראלי.
ביוגרפיה

את ילדותו עשה במושב נביעות שבסיני. אביו, ממוצא טורקי, היה חקלאי, ואמו, ילידת צ'ילה, הייתה מורה. כשהיה בן שנתיים התגרשו הוריו ואמו שבה לצ'ילה.
את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בסיירת דוכיפת (94).
בגיל 23, לאחר שאביו נפטר, עזב ליבה את ישראל ועבד כדוגמן במשך מספר שנים, שלאחריהן חזר לישראל והחל גם בקריירת משחק.
ליבה דגמן במסעי פרסום שונים עבור חברות "דלתא", "המשביר לצרכן", "מתאים לי" ועוד. הוא שימש כפרזנטור של רשת "סקופ", יחד עם רותם סלע, ושל חברת ההלבשה "ML".
ביוגרפיה > טלוויזיה

בטלוויזיה הוא הופיע לראשונה בסדרה "ג'וני", שם גילם את יעקב בן זוגו של ג'וני (יונתן קוניאק).
בשנת 2005 גילם את דמותו של עילי ב"טלנובלה בע"מ" בבימויו של שי קפון, ושודרה בערוץ הוט 3.
בשנת 2006 הצטרף לעונה השלישית של סדרת הנוער "השמינייה" בה גילם את דמותו של עומרי אלפסי, והמשיך לשחק ב"השמיניה הדור הבא" למשך שתי עונות נוספות.
בשנים 2007–2010 ליבה שיחק בסדרת הנוער "האי" במשך שלוש עונות גילם את דמותו של צ׳יף.
ב-2007 שיחק גם בטלנובלה "בובות" של חברת HOT. באותה שנה השתתף בסדרה "הכל דבש" בערוץ 2 (רשת). באותה שנה הצטלם לקליפ "עליך ועליי" של הזמרת שרית חדד.
ב-2008 השתתף ליבה בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" והיה למודח השישי. באותה שנה שיחק בסדרת המערכונים "אין בעיה" ששודרה בערוץ 2.
ב-2010 הופיע במחזמר על פי שיריו של שלמה ארצי "לילה לא שקט".
ב-2011 השתתף ליבה בעונה השנייה של הסדרה "עספור" של חברת HOT, בתפקיד חוויאר.
החל מ-2012 השתתף בסדרות של Yes "נויורק" (במשך שלוש עונות) ו"שביתה" (שתי עונות).
ב-2014 השתתף בסדרה "עממיות" ששודרה בערוץ 2.
ב-2015 השתתף בתוכנית "גולסטאר" שמשודרת ב-HOT.
ב-2016 השתתף בסדרה "נעלמים" ששודרה בערוץ ניקלודיאון בתור גיורא גולדין.
ב-2018 השתתף בסדרת הדרמה "פמת"א" ששודרה בערוץ כאן 11.
ב-2020 השתתף בסדרה הספרדית "El Cid" המשודרת באמזון פריים.
ביוגרפיה > בקולנוע

ב-2006 גילם את דמותו של גולן בסרט "הבועה" של איתן פוקס וגל אוחובסקי.
ב-2007 שיחק בסרט "ריקוד מסוכן" של מנחם גולן וב-2011 שיחק בסרט הדרמה "עדות" של הבמאי שלומי אלקבץ.
ליבה הצטלם לצד מירב פלדמן ומורן רוזנבלט לסרט הישראלי-אוסטרי "באומשלאגר" שעלה לאקרנים ב-2017 ושנתיים לאחר מכן, שיחק בסרט הקומי "מבצע שלאגר".
ב-2019 השתתף בסרט "פול גז".
ב-2024 שיחק בסרט "מרוסקים: גולסטאר הסרט".
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-2007 ניהל מערכת יחסים במשך מספר חודשים עם השחקנית עדי הימלבלוי שאיתה שיחק בסדרה ״השמינייה״.
ליבה נשוי למאמנת והשחקנית אורית שר, ולהם ארבעה ילדים.
מתגורר במדריד שבספרד.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2003 | ג'וני | יעקב |
| 2005 | טלנובלה בע"מ | עילי קרקולי |
| 2006 | האלופה | רונו |
| 2006–2007 | השמיניה | עמרי אלפסי |
| 2007–2010 | האי | צ'יף |
| 2008 | בובות | עמית פלורנטין |
| 2008 | רוקדים עם כוכבים | עצמו |
| 2009 | אין בעיה | עצמו |
| 2009 | החברים של נאור | ג'קו |
| 2010 | הכל דבש | ליאור סממה |
| 2011 | עספור | חוויאר |
| 2012 | נויורק | פרץ אלחריזי |
| 2012 | שביתה | דוד פורטל |
| 2013–2014 | השמיניה - הדור הבא | עמרי אלפסי |
| 2014 | עממיות | מירון |
| 2016 | נעלמים | גיורא גולדין |
| 2016 | גולסטאר | עצמו |
| 2018 | פמת"א | מאיר |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט |
| --- | --- |
2006: הבועה
2007: ריקוד מסוכן
2012: עדות
2017: באומשלאגר
2019: מבצע שלאגר
2019: פול גז
2021: הלילה הארוך ביותר
2024: מרוסקים: גולסטאר הסרט
הערות שוליים

↑  קרן נתנזון, תנוחו, ליבה והימלבלוי יחד, באתר ynet, 29 באפריל 2007
↑  נועה רחמים, ‏שירי מימון ועפר שכטר או יונית לוי ויעקב אילון: הזוגות שכבר שכחנו שהיו יחד | TMI, באתר מעריב אונליין, 13 באוקטובר 2020
בית הכלבים

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים 
 יוצרים:  ליאור כפיר רפאל, חגית ביליה, יובל פרידמן, רועי פלורנטין
 כותבים:  ליאור כפיר רפאל, נדב בן סימון, יעל כץ, נעם נבו, אבירם שקד, חי נחום, מאיה סובול, איל אפטר
 בימוי:  יוגב יפת
 שחקנים:  נאיה פדרמן אבי גרייניק גאלה קוגן עמית הכטר רוני מרחבי דקל דרור (עונות 1–3)  עידן אלתרמן (עונות 1–2) יניב ביטון (עונה 3)  אברהם ארנסון (עונה 3)  ליאן בן ישי (עונה 4)  יהלי ניר (עונה 4)  בן יוסיפוביץ' (עונה 4)
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  74
 הפקה
 מפיק:  בר לוי
 חברת הפקה:  Nutz Productions
 אתר צילומים:  אולפני ברודקאסט
 צלמים:  איציק פורטל, עמיקם שילה, שי שרף
 מוזיקה:  מיכאל כהן, מיכאל מושונוב
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניקלודיאון (yes)
 תקופת שידור מקורית:  12 במרץ 2017 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בית הכלבים היא קומדיית מצבים ישראלית לילדים ונוער שמשודרת בערוץ ניקלודיאון החל מ-12 במרץ 2017 ללקוחות yes. את הסדרה יצרו חגית ביליה וליאור כפיר רפאל, ביים אותה יוגב יפת, ומככבים בה נאיה פדרמן, אבי גרייניק, גאלה קוגן, עמית הכטר, ועידן אלתרמן. העונה הראשונה עלתה לשידור ב-12 במרץ 2017 והסתיימה בסוף אותו חודש. במהלך שנת 2017 הופקה וצולמה העונה השנייה לסדרה שעלתה ב-19 בדצמבר 2017. העונה השלישית עלתה ב-3 בדצמבר 2018 והסתיימה ב-31 בדצמבר 2018. העונה השלישית שודרה בערוץ TeenNick, וקודמותיה בערוץ ניקלודיאון. ב-18 במרץ 2024 נודע כי החלו העבודות על עונה רביעית שתשודר בערוץ ניקלודיאון לצופי יס. העונה הרביעית צולמה בבית אמיתי בעיר קריית אונו ועלתה לשידור ב-1 בספטמבר 2024. העונה החמישית אושרה ב-13 בספטמבר 2024 והיא צפויה להיות משודרת ב-10 בנובמבר באותה השנה. בעונה 5 אין שמות לפרקים.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 12 | 12 | 12 במרץ 2017 | 27 במרץ 2017 |
|  | 2 | 20 | 20 | 19 בדצמבר 2017 | 14 בינואר 2018 |
|  | 3 | 22 | 22 | 6 בדצמבר 2018 | 31 בדצמבר 2018 |
|  | 4 | 10 | 10 | 1 בספטמבר 2024 | 12 בספטמבר 2024 |
|  | 5 | 10 | 10 | 10 בנובמבר 2024 | 21 בנובמבר 2024 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | ברוכים הבאים לבית עזריה | 12 במרץ 2017 |
| 2 | 2 | הפרסומת | 13 במרץ 2017 |
| 3 | 3 | עידו פרידמן | 14 במרץ 2017 |
| 4 | 4 | הצועק לכלבים | 15 במרץ 2017 |
| 5 | 5 | הקבוצה של קורל | 16 במרץ 2017 |
| 6 | 6 | איפה לאקי? | 19 במרץ 2017 |
| 7 | 7 | חולים | 20 במרץ 2017 |
| 8 | 8 | הלו"ז השבועי | 21 במרץ 2017 |
| 9 | 9 | הכלב והילד | 22 במרץ 2017 |
| 10 | 10 | המשימה: לא להתקלח | 23 במרץ 2017 |
| 11 | 11 | המושיז | 26 במרץ 2017 |
| 12 | 12 | יאיר וקלואדיה | 27 במרץ 2017 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 13 | 1 | חוזרים מחופש | 29 בדצמבר 2017 |
| 14 | 2 | הדמקה | 20 בדצמבר 2017 |
| 15 | 3 | בר מצווה | 21 בדצמבר 2017 |
| 16 | 4 | גוגואים | 22 בדצמבר 2017 |
| 17 | 5 | גוסטבו מלך הזומבה | 23 בדצמבר 2017 |
| 18 | 6 | השודד | 26 בדצמבר 2017 |
| 19 | 7 | שאול הצייר | 27 בדצמבר 2017 |
| 20 | 8 | מושיק מושיק מושיק | 28 בדצמבר 2017 |
| 21 | 9 | תחרות הכלבים הגדולה | 29 בדצמבר 2017 |
| 22 | 10 | המתכון הכוכב של קלואדיה | 30 בדצמבר 2017 |
| 23 | 11 | שיגעון הנשף | 3 בינואר 2018 |
| 24 | 12 | אמא של מוטי | 4 בינואר 2018 |
| 25 | 13 | גלגל הגורל | 5 בינואר 2018 |
| 26 | 14 | החברה החדשה של רויו | 6 בינואר 2018 |
| 27 | 15 | אבא פדיחה | 7 בינואר 2018 |
| 28 | 16 | הבת של ראש המועצה | 10 בינואר 2018 |
| 29 | 17 | מרגלית רגל ענקית | 11 בינואר 2018 |
| 30 | 18 | יום בלי טלפונים | 12 בינואר 2018 |
| 31 | 19 | הילדים הסרוגים של קלואדיה | 13 בינואר 2018 |
| 32 | 20 | יום הולדת לאורי! | 14 בינואר 2018 |
פרקים > עונה 3

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 33 | 1 | אמא של אורי (פרק כפול) | 6 בדצמבר 2018 |
| 34 | 2 | אמא של אורי (פרק כפול) | 6 בדצמבר 2018 |
| 35 | 3 | רויו וקאי | 7 בדצמבר 2018 |
| 36 | 4 | שכנות חלקלקה | 8 בדצמבר 2018 |
| 37 | 5 | קאי פגמים | 9 בדצמבר 2018 |
| 38 | 6 | חדר בריחה תוצרת בית | 10 בדצמבר 2018 |
| 39 | 7 | המקהלה של בית עזריה | 13 בדצמבר 2018 |
| 40 | 8 | מורה פרטית | 14 בדצמבר 2018 |
| 41 | 9 | המשפחה המושלמת | 15 בדצמבר 2018 |
| 42 | 10 | קורל בבית הכלבים | 16 בדצמבר 2018 |
| 43 | 11 | הכפילה של קלואדיה | 17 בדצמבר 2018 |
| 44 | 12 | חברים לעד | 20 בדצמבר 2018 |
| 45 | 13 | אריק חץ בלב | 21 בדצמבר 2018 |
| 46 | 14 | החתן שיבר | 22 בדצמבר 2018 |
| 47 | 15 | מי שבר את מנוחה? | 23 בדצמבר 2018 |
| 48 | 16 | הלוחש לנחשים | 24 בדצמבר 2018 |
| 49 | 17 | הקרב על סדר פסח | 27 בדצמבר 2018 |
| 50 | 18 | אסטרו-קלאודיה | 28 בדצמבר 2018 |
| 51 | 19 | קלארו | 29 בדצמבר 2018 |
| 52 | 20 | טקס המשואות | 30 בדצמבר 2018 |
| 53 | 21 | ספיישל מערכונים | 31 בדצמבר 2018 |
| 54 | 22 | ספיישל מאחורי הקלעים | 31 בדצמבר 2018 |
פרקים > עונה 4

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 55 | 1 | השיבה הביתה | 1 בספטמבר 2024 |
| 56 | 2 | התוכנית הזדונית של דוקטור פלאק | 2 בספטמבר 2024 |
| 57 | 3 | מלון הקרציות | 3 בספטמבר 2024 |
| 58 | 4 | תוכנית פרידה מרושעת | 4 בספטמבר 2024 |
| 59 | 5 | כמו בקומדיות רומנטיות | 5 בספטמבר 2024 |
| 60 | 6 | ניר הצלחה | 8 בספטמבר 2024 |
| 61 | 7 | קרב הבישול | 9 בספטמבר 2024 |
| 62 | 8 | יום החצי שנה | 10 בספטמבר 2024 |
| 63 | 9 | האוצר האבוד | 11 בספטמבר 2024 |
| 64 | 10 | נשף הריקודים | 12 בספטמבר 2024 |
עלילה

אורי (נאיה פדרמן), נערה צעירה ואביה מוטי (אבי גרייניק) עוברים דירה מהעיר הגדולה אל בית במושב "בית עזריה" (כמו שמראים בפרק הראשון) וקשה להם להתאקלם אל החיים במושב. אורי ומוטי מגלים לפתע שהדיירים הקודמים של ביתם החדש, אם ובן - קלאודיה (גאלה קוגן) ורויו (עמית הכטר) לא עזבו את הבית, והם נאלצים להתחיל לגור ביחד. הם מחליטים לפתוח פנסיון כלבים במושב ביחד עם תומתום (דקל דרור), ילדה במושב, אך יקי (עידן אלתרמן), שכנם של מוטי ואורי, מנסה למנוע את הקמתו. העלילה עוקבת אחר התנהלותו של בית הכלבים וחייהם החדשים של אורי ומוטי במושב "בית עזריה".