stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנוואז הראשון, מלך איבריה
חייו

על פי הרשומות הגאורגיות, פרנוואז הוא צאצא של אופלוס, הבן של מסכתוס, שהיה בנו של כרתלוס, שעל פי האגדה היה בנו של תרגמוס מצאצאיו של יפת. לעובדת היותו המלך הראשון של כארתלי אין ביסוס במקורות שאינם גאורגיים. הרשומות המתארות את חייו רוויות דימויים וסמלים אגדתיים ואזכור העובדות ההיסטוריות דהוי. דמותו של פרנוואז מוצגת ברשומות הגאורגיות כדמות של מלך בעל חזות אגדית כיאה למלך הראשון של גאורגיה של התקופה שקדמה לנצרות.
על פי אחד מהרשומות הגאורגיות משנת 800 לערך, "חיי המלכים", היה צאצא לשושלת מכובדת והיה נצר לכרתלוס, האתנארך האגדי של כארתלי. דודו מצד אביו, סמארה, החזיק בתואר "מַאמַאסַאחלִיסִי" ("אב הבית", მამასახლისი) של השבטים הגאורגיים באזור מצחתה. אימו של פרנוואז הייתה כפי הנראה פרסית מאספהאן, שזוהתה על פי הנסיך תאימורז מגאורגיה (אנ') והפטריארך אנטון הראשון (אנ') כבתו של דריווש השלישי. אף על פי שהסיפור על פרנוואז נכתב על ידי רושם רשומות נוצרי, משופע הסיפור בדימויים ובאזכורים לדמויות מיסטיות איראניות. הממצאים הארכאולוגיים מאששים את הקשרים הפוליטיים-תרבותיים בין איראן לכארתלי של אותה תקופה. השם פרנאווז הוא המחשה נוספת למוצא הפרסי. הוא מבוסס על השם הפרסי "פארנאה" (מקור מהשפה האווסטית), הזוהר האלוהי, האנשה של הכוח המלכותי ושל התהילה של הדת האיראנית.
שושלת פרנוואזיאני (מפרנאווז) נשתמר גם ברשומות הארמניות המוקדמות כ"פרנאווזיאן" (מופיע ברשומות מהמאה ה-5 של ההיסטוריון הארמני פאוסטוס מביזנטיום (אנ'), ו"פרנוואזיאן", מופיע בחיבור ההיסטוריה של ארמניה של מובסס חורנאצי, מתחילת המאה ה-5 כפי הנראה. בהסתמך על מקורות אלה, מלך בשם פרנוואז היה מייסד של שושלת גאורגית. השם פרנוואז הוזכר גם באסטלת סרפיט מארמזי (אנ'), אסטלה ביוונית עתיקה וארמית המתארת את זיכרונותיה של נסיכה גאורגית בשם סרפיט (სერაფიტ).
הסיפור על חייו של פרנוואז הוא בין הסיפורים השלמים מבחינה אמנותית ברשומות הגאורגיות, הסיפר על חיי פרנוואז מתחיל ברגע לידתו ומסתיים בקבורתו. בגיל 3 הושמדה משפחתו הקטנה, וירושתו נגזלה בידי אזו, שהומלך על ידי אלכסנדר הגדול במהלך המסע שלו לכארתלי. העדויות על פלישתו של אלכסנדר הגדול לממלכת איבריה מופיעות הן ברשומות הגאורגיות והן בכתבי היסטוריונים מערביים. פליניוס הזקן וגאיוס יוליוס סולינוס (גאוגרף רומי), שמציינים בזיכרונותיהם הפרעה למסע המקדונים באיבריה, שקשורה כפי הנראה למשלחת, המופיעה בדברי סטראבון, שנשלחה לגבולות איבריה על ידי אלכסנדר הגדול, בשנת 332 לפנה"ס, למצוא שם מכרות זהב.
פרנוואז גדל ללא אב. הוא חלם חלום נבואי ובעקבותיו משתכנע לעשות מעשים אציליים, ויצא לצייד. במהלך מרדף אחר צבי הוא מצא אוצר רב שהיה מאוחסן במערות נסתרות. הוא הוציא את האוצר וניצל אותו לבניית צבא נאמן להבסת השליט הרודני, אזו. הוא נעזר בכּוּג'י מקולכיס (אנ'), שנישא, בסופו של דבר, לאחותו של פרנוואז. אל המורדים הצטרפו גם 1,000 חיילים מהמחנה של אזו; הם זוהו באופן אנכרוניסטי כרומאים ונטען כי הוענקו להם תוארי אזנאורי (אנ') בידי פרנוואז המנצח, אולם אטימולוגיה זו של התואר שניתן להם אינה נכונה.
תקופת שלטונו

בקרב שהתרחש מאוחר יותר, הובס אזו ונהרג, ופרנוואז הפך להיות המלך של כארתלי בגיל 27. על פי הרשומות נטען כי הכיר בריבונות הסלאוקית, יורשיו ההלניסטיים של אלכסנדר הגדול במזרח התיכון. הם נקראים ברשומות הגאורגיים בשם כללי אנטיוכוס.
על פי האמור ברשומות שלח פרנוואז את שליחיו למלך אנטיוכוס מאשור עם מתנות רבות. הוא הבטיח לשרת אותו וביקש את עזרתו כנגד היוונים. אנטיכוס קיבל את מתנותיו, כינה אותו בני ונתן לו את הכתר. בהמשך מציינים הרשומות הגאורגיות כי פרנוואז עיצב את המנהלה שלו על פי הדגם של הממלכה הפרסית.
פרנוואז הקים ארגון צבאי-מנהלי שהיה מבוסס על מושלים אזוריים או אריסתווים. סממני הסמכות שאותם קיבלו האריסתווים מהמלך כללו שרביט, טבעת חותם מיוחדת, חגורה וחימוש. בממלכת איבריה היו בסך הכל שבעה אריסתווים: קולכיס, קאחתי, חונאני (כיום בצפון אזרבייג'ן), סאמשווילדה בכארתלי תחתית, צונדה (כולל את ג'אוואחתי, קולה (Göle שבנפת ארדהאן) וארטאאני), אודזרחה וקלאג'רתי. בנוסף היה הספאספט, המפקד העליון של הצבא, אשר היה תחת השליטה הישירה של המלך שבסיסו היה בכארתלי הפנימית.
המבנה ההיררכי שבנה פרנוואז כלל: מלך, מפקד עליון של הצבא המלכותי (ספאספט), אריסתווים, מפקדי חילות מצב (אטאסיסתאוויס ציחיסתאוויס) של המעוזים המלכותיים, מפקדים זוטרים (אסיסתאוויס) שכלל את צעירי המשפחות האריסטוקרטיות, שכירי חרב מקצועיים מהממלכות השכנות וחיילים שהיו פרושים בכל רחבי הממלכה.
אופן חלוקת הממלכה האיברית לסאאריסתוו (דוכסויות) שימש בראש ובראשונה למטרה צבאית, כלומר, ארגון האזור לצורכי הגנה. צורת ארגון כזו לא איימה על הארצות השכנות. אוכלוסיית הממלכה, כולל שבויים זרים ואוכלוסיית האזורים ששלמו מיסים, מנתה כ- 600,000 איש, שיכלה להחזיק כיאה צבא גדול של לא פחות מ-100,000 איש. לפי סטראבון מנה הצבא האיברי כ-70-80,000 חיילים כך שלפי זה נראה שבכל סאאריארסתוו היו כ-10,000 חיילים.
המקורות הגאורגיים והמערביים סבורים כי סביר כי הקשרים בין כארתלי לממלכה הסלאוקית היו חזקים (ההיסטוריון סיריל טורמנוף (אנ') אף רומז כי ייתכן שמלכי כארתלי צידדו בסלואקים בריסון השושלת הארמנית המתעוררת, שושלת אורונתיד (אנ'))
הערות שוליים

↑  רוב החוקרים מתארכים את תקופת שלטונו של פרנוואז במאה ה-3 לפנה"ס: 302-276 לפנה"ס על פי וחושטי (אנ')‏, 299-234 לפנה"ס על פי סיריל טואמנוף (אנ') ו-284-219 לפנה"ס על פי פאבלה אינגורוקבה (אנ').
↑  כּוּגִ'י מקולכיס היה מלך ואריסתווי של קולכיס בשנים 325-280 לפנה"ס
1 2  ספאספט (სპასპეტი) תפקיד פאודלי שניתן באיבריה הקווקזית, מעין ראש המטה הכללי
| מלכי איבריה |
| --- | --- | --- |
| שושלת פרנוואז (אנ') | פרנוואז הראשון • סאורמג הראשון • מיריאן הראשון • פרנג'ום |  |
| שושלת ארשקיד | ארשק הראשון • ארטג • פרנוואז השני |  |
| נמרודים או שושלת פרנוואז השנייה | מיריאן השני • ארשק השני • אדרק • מיתרידטס הראשון • פארסמן הראשון • קארטם • קאוס • אזורק • אמאזספ הראשון • פארסמן השני • רדמיסט • פארסמן השלישי • אמאזספ השני • רוו הראשון • וצ'ה • באקור הראשון • מיתרידטס השני • אמאזספ השלישי • אספגור הראשון |  |
| צ'וסרודים | מיריאן השלישי • רוו השני • סאורמג השני • אספגור השני • מיתרידטס השלישי • אספגור השלישי • טירידאט • פארסמן הרביעי • מיתרידטס הרביעי • ארצ'יל • מיתרידטס החמישי • וחטנג גורגסלי • דאצ'י • באקור השני • פארסמן החמישי • פארסמן השישי • באקור השלישי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n97058397  VIAF: 4215860   WorldCat (עם VIAF): 4215860
פיליפ דיסקין

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1928 (בן 96) גרודנו, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 
המנהל האמנותי של קבוצת תיאטרון החאן, פיליפ דיסקין (משמאל). משמאל לימין: צור שפירא, נעמי גרינבאום, אהרן אלמוג, סביונה בן יעקב, יורם כהן וז'אק כהן, מרץ 1968
פיליפ (פיל) דיסקין (באנגלית: Philiph (Phil) Diskin; נולד ב-22 בנובמבר 1928) הוא במאי תיאטרון ישראלי-אמריקאי.
ביוגרפיה

פיליפ דיסקין נולד ב-1928 בגרודנו שבפולין, ובהיותו בן חמש היגר לארצות הברית. סיים תואר דוקטור בפסיכולוגיה. בהיותו סטודנט שיחק וביים בהצגות סטודנטים. למד דרמה בתיאטרון הדג'רו.
הוא עלה לישראל, עבד כיועץ במכון לייעוץ והדרכה  של משרדי העבודה והחינוך. זמן קצר לאחר עלייתו לארץ קיבץ קבוצת סטודנטים חובבי תיאטרון, שנפגשו בביתו בעין הכרם וקראו שירה ומחזות באנגלית. הקבוצה נהפכה לתיאטרון חובבים, תיאטרון המעגל (1967-1964), שרוב הצגותיו היו באנגלית ודיסקין היה הבמאי היחיד שלו. רוב שחקניו של "המעגל" היו עולים מאנגליה ומארצות דוברות אנגלית. ההצגות התקיימו במרתף קטנטן, ששימש כמועדון סטודנטים והקהל ישב על שרפרפים או על מדרגות האבן. הקהל מנה משכילים ירושלמים וסטודנטים.
"המעגל" העלה בבכורה ישראלית את "המשרתות" של ז'אן ז'נה ואת "המלך אובו" של אלפרד ז'ארי. בתל אביב הציג התיאטרון ב"צוותא".
גארי ברתיני, שייסד באמצע שנות השישים את "האנסמבל הקאמרי הישראלי", צפה ב"מלך אובו" בבימויו של דיסקין, התרשם מכישרונו המוזיקלי והזמין אותו לביים שתי אופרות קצרות בערב הבכורה של האנסמבל החדש.
בשלהי שנת 1967 רכשה עיריית ירושלים בנין ישן ועזוב, ששימש לפני כן כפונדק דרכים, מכאן שמו "החאן". "החאן" נהפך למשכנו של התיאטרון הירושלמי, הוא תיאטרון החאן. קבוצת "המעגל" היוותה את הגרעין המייסד של תיאטרון החאן ודיסקין כיהן כמנהלו האמנותי הראשון של התיאטרון. "המעגל" העלה הפקות אחדות, כולן בבימויו של דיסקין – ביניהן: "המלך אובו", שהוצגה  באולם מועדון "הבכחוס" בירושלים. בתחילת 1967 העלה תיאטרון המעגל את מחזהו של גומברוביץ': "הנסיכה איבון" בתרגום - מיכל ואפרים,  עיצוב תפאורה ותלבושות - ארתור גולדרייך. עם השחקנים: רות פישר, רמי כהן, ז'אק כהן, אלה ברוידא, שלמה בן דור, נעים חכים, רעיה נבו, אילנה ביאליק, מרים כהן-גודאל, עמנואל הלפרין, נסים דבש, אלי ניקולא, ברכה נאמן, אבנר רוטנברג, לוריין קסל, יעקב לוי.  שיפוץ תיאטרון החאן הסתיים בסוף  שנת 1967 והלהקה עברה לבניין המחודש. ההצגה הראשונה שהועלתה באולם תיאטרון החאן הייתה "נח" מאת המחזאי הצרפתי אנדרי אוביי. בהצגה שיחקו ז'אק כהן, זהרירה חריפאי, אהרון אלמוג, עליזה רוזן, נעמי גרינבאום, גילה דיין, צור שפירא, יורם כהן, יוסף פארח. הייתה זה גרסה מוזיקלית בלבוש מודרני לסיפור המקראי של נח והמבול.
בנוסף לכך דיסקין ייסד בירושלים את הפרדס – המרכז לאמנויות הביצוע.
ב-1968 שב לארצות הברית, אך המשיך לביים הרבה בישראל. שימש כמנהל אמנותי של המרכז לדרמה באן ארבור, מישיגן.
לקריאה נוספת

מנדל קוחנסקי, התיאטרון העברי, ירושלים: ויידנפלד וניקולסון, תשל"ד 1974, עמ' 208–209.
הערות שוליים

↑  גבריאל שטרן, המלך אובו עורך גלות, על המשמר, 10 בספטמבר 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260553105171  ISNI: 0000 0004 0246 0895  VIAF: 298253213   WorldCat (עם VIAF): 298253213
וונדר פטס

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 יוצרים:  ג'וש זליג 
 בימוי:  ג'ניפר אוקסלי 
 מדבבים בעברית:  גיא קשפיצקי, רועי ניב, עידו דנקנר, עדי בר לב, ליאנה עיון, אור אלטמן, אורנה כץ, אלי לולאי, עלמא היבש, איתי ג'רופי, נוי הדס, הללי היבש, איתי תורן, עפרון אטקין, מיקה צור, קובי סנדהאוס, דייוויד לרנר, לורה שופוב, נורית בנאי קורן, דדי זהר, עמי מנדלמן
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  62
 הפקה
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניקלודיאון
 רשת שידור בישראל:  ניקלודיאון ניק ג'וניור
 תקופת שידור מקורית:  3 במרץ 2006 – 3 בספטמבר 2016
 תקופת שידור בישראל:  2007 – 2010
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
וונדר פטס (באנגלית: Wonder Pets) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה ב-3 במרץ 2006 בניקלודיאון. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2007 בניק ג'וניור. הסדרה היא בת 5 עונות ו-62 פרקים באורך 30 דקות כל אחד.
עלילה

הסדרה עוסקת בשלוש חיות מחמד, שרקן צבגון אדום אוזן וברווזה שבכל פרק הם מטיילים מסביב לעולם במבצע הצלת החיות שזקוקות לעזרה.
הדמויות הראשיות

ליני (Linny) - שרקן ומנהיג של טאק ומינג-מינג. יש לו כובע כתום וגלימה כחולה.
טאק (Tuck) - צב צעיר מתת-מין צבגון אדום-אוזן. הוא מתואר כרגיש עם קשר רגשי לדברים חיים וללב הקבוצה. יש לו כובע מלחים צרפתי לבן, גרביים כחולות וגלימה אדומה.
מינג-מינג (Ming-Ming) - ברווזונת צעירה עם ביטחון יתר. יש לה קסדת טייס עור עם משקפיים וגלימה ירוקה.
מדבבים

במאית הדיבוב בעברית הייתה אורנה כץ, ומפיקות הדיבוב של הסדרה היו יונית עוזרי מנחם (בין השנים 2007-2009) ויעל אללוף (משנת 2010).
| שם הדמות | שם המדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
ליני (2007–2008): גיא קשפיצקי
ליני (2009–2010): רועי ניב
טאק (2007–2009): עידו דנקנר
טאק (2010): עדי בר לב
מינג-מינג: ליאנה עיון
אולי הארנבת / דמויות שונות: אור אלטמן
גננת / דמויות שונות: אורנה כץ
דמויות שונות: אלי לולאי
דמויות שונות: עלמא היבש
דמויות שונות (2007–2009): איתי ג'רופי
דמויות שונות (2007): נוי הדס
דמויות שונות (2009–2010): הללי היבש
דמויות שונות (2009): איתי תורן
דמויות שונות (2009): עפרון אטקין
דמויות שונות (2009): מיקה צור
דמויות שונות (2009): קובי סנדהאוס
דמויות שונות (2010): דייוויד לרנר
דמויות שונות (2010): לורה שופוב
דמויות שונות (2010): נורית בנאי קורן
דחליל (2010): דדי זהר
אריה (2010): עמי מנדלמן
שידור

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 20 | 20 | 3 במרץ 2006 | 28 בספטמבר 2007 |
|  | 2 | 20 | 20 | 11 באוקטובר 2006 | 8 בדצמבר 2009 |
|  | 3 | 22 | 22 | 11 בפברואר 2009 | 3 בספטמבר 2016 |
יתרו

ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם לפרשה בספר שמות, ראו .
| --- | --- |

 צאצאים:  חובב בן רעואל, צפורה 
 עיסוק:  כהן מדין
 בתנ"ך:  פרשת יתרו
 
אתר נבי שועייב, מקום קבורת יתרו על פי הדת הדרוזית
יִתְרוֹ הוא דמות מקראית, כהן מדין ואביה של צפורה, אשת משה רבנו. בספר שמות הוא נקרא גם בשם "רעואל", אולם בפרק שאחריו הוא נקרא "יתרו". על שמו נקראה פרשת יתרו. בספר במדבר הוא נזכר גם (בשם "רעואל") כאביו של חובב.
הנביא שועיב (בערבית شعيب), המזוהה עם יתרו, ידוע גם בתור המייסד הרוחני והנביא הראשי של העדה הדרוזית. בנוסף, הוא גם הוכרז כאב הקדמון של כל הדרוזים.
יתרו במסורת היהודית > במקרא

על פי ספר שמות, כאשר משה ברח בצעירותו מבית פרעה הוא הגיע לארץ מדיין ושם פגש את בנותיו של יתרו, כהן מדיין. הוא מצא מקלט בביתו, רעה את צאנו ולבסוף אף נשא את צפורה בתו לאישה.
כאשר בני ישראל הגיעו להר סיני אחרי יציאת מצרים הצטרף אליהם יתרו. לפי פירוש רש"י לתורה הוא הגיע בעקבות נס קריעת ים סוף ומלחמת עמלק. הוא ראה את העומס שהוטל על משה שתפקד לבדו כשופט, והציע לו לבנות מבנה הירארכי של שרי אלפים, שרי מאות, שרי חמישים ושרי עשרות שישפטו את העם. לאחר מכן יתרו שב לארצו.
המדרש אומר שיתרו הוא חובב חותן משה, וכך סוברים כמה מהפרשנים. המדרש מוסיף שאחרי שיתרו יעץ למשה למנות שופטים הוא שב אל ארצו ואל משפחתו לגייר אותה ואז הצטרף לעם ישראל שיצא ממצרים. בספר במדבר ביקש משה מחובב, שלדעה זו הוא יתרו, שיישאר עם העם ויסייע להם בחציית המדבר, ואכן אנו מוצאים את צאצאי חובב הקרואים שבט הקיני בספר שופטים ביניהם את יעל אשת חבר הקיני שהרגה את סיסרא.
יתרו במסורת היהודית > באגדה היהודית

במדרש ישנה דעה שליתרו היו שבעה שמות: יתר, יתרו, חובב, רעואל, חבר, פוטיאל וקיני.
אמנם כבר בחז"ל דעה זו לא מוחלטת כאשר הספרי סובר שרעואל הוא אבי יתרו, ומה שכתוב ויבאו אל רעואל אביהן הכוונה לסבן.
חז"ל משבחים בדרך כלל את יתרו כי על אף שעבד כל עבודה זרה שהייתה קיימת בימיו, ואף היה מיועציו של פרעה, הכיר לבסוף באלהי ישראל. הם משבחים אותו גם על כך שברח בתגובה לעצת פרעה לשעבד את בני ישראל, בניגוד לבלעם שיעץ לשעבד ולאיוב ששתק.
לעומת זאת, נטען בספר גליא רזא כי כל מטרת בואו של יתרו אל משה הייתה יצירת מעמדות בחברה הישראלית. גישה זו אינה יחידאית שכן פרשנים נוספים מבקרים את יתרו ומטילים ספק בכוונותיו האמיתיות, אך היא מהווה דעת מיעוט.
יתרו הציע למשה מודל היררכי לשפיטת העם, שתהיה מדורגת בצורה של שרי אלפים, שרי מאות, שרי חמישים ושרי עשרות, ומשה קיבל את עצתו.
שמותיו

ישנן מספר מחלוקות בנוגע לשמותיו של חותן משה. בספר במדבר, פרק י', פסוק כ"ט מופיע הפסוק "לְחֹבָב בֶּן-רְעוּאֵל הַמִּדְיָנִי חֹתֵן מֹשֶׁה". אף על פי שבספר שמות, פרק ב', פסוק ט"ז נאמר "וּלְכֹהֵן מִדְיָן, שֶׁבַע בָּנוֹת" ולא מופיע אף בן. בהמשך רעואל הופך לחותן משה בפסוק כ"א: "וַיּוֹאֶל מֹשֶׁה, לָשֶׁבֶת אֶת-הָאִישׁ; וַיִּתֵּן אֶת-צִפֹּרָה בִתּוֹ, לְמֹשֶׁה." היות שבעברית המקראית ישנה מילה זהה לאבי הכלה ואחי הכלה (חותן, המילה גיס הופיעה מאוחר יותר), נראה כאילו לדמות המקראית ישנם שני שמות שמיוחסים אליה (ספר במדבר, פרק י', פסוק כ"ט), שקורא לחובב בנו של רעואל חתן משה, או שרעואל ויתרו הם אותו אדם, וחובב הוא גיסו של משה. ברם, העניין כולו עדיין נידון בקרב התאולוגים וחוקרי המקרא.
יתרו במסורת הדרוזית

יתרו הוא שועייב (شعيب), נביא הדרוזים. דמותו, כפי שהיא מופיעה במסורת הדרוזית, מושפעת ככל הנראה מדמותו במקורות היהודים, שם הוא מזוהה ככהן גדול במדיין. גם במסורת הדרוזית מופיע יתרו כחותנו של משה וכאדם חכם אשר יעץ למשה איך לשפוט את העם באופן יעיל.
דמותו נקשרת למשה ולעם ישראל. הדרוזים אשר מאמינים בתורת יתרו מאמינים גם בתורת ישראל. יתרו מוצג כאיש חכם, בעל ידע על כל דת, יודע את ה', מכיר בו ומסור לו. תורתו דומה מאוד לתורת היהדות: סוגיות כגון כבוד האישה, כבוד הבעל ומצוות ומנהגים אחרים בדת הדרוזית.
סיפורו של יתרו מופיע גם בקוראן, הקדוש גם לדרוזים, שם הוא נקרא ומתואר כנביא העיר מדיין, הקורא לאמונה באל אחד ולצדק חברתי אך נתקל בלעג ובזלזול של בני עירו.
אחד מעיקרי האמונה הדרוזית קובע שהבנים שנולדו למשה ולציפורה הם יהודים מלידה. הסיבה לכך היא מסורת הידועה לחכמי הדת הדרוזים בלבד.
הדרוזים חוגגים את חג הנביא שועייב (عيد النبي شعيب) מדי שנה במשך ארבעה ימים החל מה-24 באפריל, בקבר הנביא שועייב המזוהה על ידם בכפר חיטים באזור טבריה, שחרב בעת מלחמת העצמאות.
יתרו במסורת המוסלמית

סיפורו של יתרו מופיע גם בקוראן, שם הוא נקרא שועייב (شعيب, "זה שמראה את דרך הישר"). הוא מוזכר בקוראן בסך הכל 11 פעמים. שועייב הוא נביא נערץ באסלאם, ומשויכים לו מעשים רבים שלא מוזכרים בתנ"ך. שועייב מוכר בידי מוסלמים בתור אחד מהנביאים הערבים היחידים שמוזכרים בשמם בקוראן, השאר הם צאלח, הוד ומוחמד. נאמר כי הוא היה ידוע בידי המוסלמים הראשונים בתור "המטיף הרהוט בין הנביאים", מכיוון שכך היה, לפי המסורת, לשועייב הוענק כישרון וצחות לשון בשפתו.
לפי האמונה, שועייב חי אחרי אברהם ונשלח כנביא לקהילת המדיינים אשר ידועה גם בשם "אנשי העץ", מכיוון שהם נהגו להעריץ עץ גדול. שועייב הטיף את הדת המוסלמית והזהיר את המדיינים שיפסיקו את דרכי המרמה בהם נהגו. על אף שניבא והטיף לאורך תקופה ממושכת, המדיינים סירבו להקשיב לו, אך שועייב נשאר איתן. הוא הזהיר את המדיינים שבורותם תוביל להשמדתה של מדיין והביא דוגמאות מנביאים קודמים כמו נוח, הוד, סלאח ולוט, שעמיהם הושמדו בידי האלוהים. אנשי מדיין התגרו בשועייב והקניטוהו שלולא הגיע ממשפחה מכובדת כמו שלו, כבר מזמן היו סוקלים אותו באבנים. שועייב השיב "האם משפחתי משפיעה על שיקולכם יותר מאשר אלוהים?" לאחר שלא חזרו בתשובה, נהרגו ברעידת אדמה, אך הקוראן מציין ששועייב ותומכיו ניצלו מהאסון.
בחקר המקרא

לפי ההשערה המדיינית-קינית בחקר המקרא, מייצג יתרו את זכרה של קבוצה אתנית מדיינית או אדומית, אשר הביאה את האמונה באלוהות ששמה יהוה לעם ישראל. במסגרת ההשערה הוצע שבמקורות קדומים למקרא היה יתרו כוהן ה', אשר לימד את חתנו משה לעבוד את ה'. לפי ההשערה תואר יתרו במקורות אלו כאב המייסד של שבט הקיני.
הערות שוליים

↑  ספר שמות, פרק ב', פסוק י"ח
↑  ספר שמות, פרק ג', פסוק א'. על פי פירוש רש"י לתורה ייתכן שרעואל היה אבי יתרו; על פי פרשנות זו, את האמירה "ותבאונה אל רעואל אביהן" (פרק ב, פסוק יח) מסבירים לאור הנוהג של ילדים לקרוא לסבם "אבא". ראו גם בספרי, על פרשת בהעלותך עח.
1 2  ספר במדבר, פרק י', פסוק כ"ט, וראו פירושו של רש"י, המובא לעיל.
↑  שמעון אביבי, קווי דמיון טקסטואליים ואחרים בין בני קיני בתנ"ך לבין המסורת הדרוזית, אופקים בגאוגרפיה, גיליון 76, 2010, עמ' 68 - 91, באתר JSTOR
↑  ספר שמות, פרק ב'-פרק ג'
↑  ספר שמות, פרק י"ח
↑  פירוש רש"י לתורה שמות, פרשת יתרו, פרק יח, פסוק א: "ומה שמועה שמע ובא? קריעת ים סוף ומלחמת עמלק. וראו גם בתלמוד בבלי, מסכת זבחים דף קטז, עמוד ב.
↑  מדרש תנחומא, חומש שמות, סימן ד: "וישמע יתרו".
↑  רמב"ן ורשב"ם על ספר במדבר, פרק י', פסוק כ"ט
↑  ספר שופטים, פרק ד'
↑  מדרש תנחומא, פרשת שמות סימן ד, דיבור המתחיל "וישמע יתרו"
↑  ראו גם פירוש רש"י לתורה, ספר שמות, פרשת יתרו, פרק י"ח, פסוק א'.
↑  שמות רבה כז, ו
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"א, עמוד א'; מסכת סנהדרין, דף ק"ו, עמוד א'.
↑  קוראן, 26:189
↑  אבו קדיר, Qisas Al-Anbiya עמוד 220
↑  קוראן, 11:89
↑  קוראן, 11:91-94
↑  Blenkinsopp, J. (2008). The Midianite-Kenite Hypothesis Revisited and the Origins of Judah. Journal for the Study of the Old Testament, 33(2), 131-153.
| ספר שמות |
| --- | --- | --- |
| פרשת שמות | גזירות פרעה • שעבוד מצרים • משה בתיבה • בתיה בת פרעה • בריחת משה למדין • הסנה הבוער • צפורה במלון • משה בארמון פרעה |  |
| פרשת וארא | עשר מכות מצרים • מכת דם • מכת צפרדע • מכת כינים • מכת ערוב • מכת דבר • מכת שחין • מכת ברד |  |
| פרשת בא | מכת ארבה • מכת חושך • פסח מצרים • מכת בכורות • יציאת מצרים • קידוש בכורות • תפילין |  |
| פרשת בשלח | עמוד הענן ועמוד האש • קריעת ים סוף • שירת הים • שירת מרים • מרה • אילם • מן • פרשת המן • תחום שבת • מסה ומריבה • רפידים • מלחמת עמלק |  |
| פרשת יתרו | יתרו וצפורה • עצת יתרו • שלושת ימי ההגבלה • מעמד הר סיני • עשרת הדיברות • לא תעשון אתי |  |
| פרשת משפטים | עבד עברי • אמה עברייה • חובל • נזקי בהמה (קרן, שן ורגל) • נזקי בור • נזקי אש • גנבה והבא במחתרת • דיני שומרים • מפתה • כל אלמנה ויתום לא תענון • טרפה • אחרי רבים להטות • ברית האגנות • לוחות הברית |  |
| פרשת תרומה | בניית המשכן • ארון הברית • הכפורת • הכרובים • השולחן • המנורה • יריעות המשכן • קרשי המשכן • האדנים • הפרוכת • מזבח הנחושת • קלעי חצר המשכן. |  |
| פרשת תצוה | הדלקת הנרות במקדש • בגדי כהונה • קורבן התמיד • שבעת ימי המילואים • חנוכת המשכן • מזבח הזהב |  |
| פרשת כי תשא | מחצית השקל • כיור הנחושת • קטורת הסמים • שמן המשחה • חטא העגל • שבירת הלוחות • שלש עשרה מידות הרחמים • קרינת פני משה |  |
| פרשת ויקהל | יריעות המשכן • קרשי המשכן • הארון • השולחן • המנורה • מזבח הזהב • מזבח הנחושת • כיור  • קלעי החצר |  |
| פרשת פקודי | סיכום הקמת המשכן • חנוכת המשכן |  |
| דמויות בספר | שפרה ופועה • עמרם • יוכבד • משה • אהרן • מרים הנביאה • פרעה • בתיה • יתרו • צפורה • נחשון בן עמינדב • יהושע בן נון • בצלאל בן אורי • אהליאב בן אחיסמך |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276113305171  ISNI: 0000 0000 8639 8208  LCCN: n83156490  VIAF: 125074331   WorldCat (עם VIAF): 125074331 
קבר יתרו במתחם נבי שועייב
מתחם נבי שועייב, קבר יתרו ע"פ המסורת הדרוזית
אולפנת דולב

שער האולפנה
נדנדה בחצר
אולפנת דולב היא פנימייה, ובית ספר חינוך מיוחד (חטיבת ביניים ותיכון) לנערות בסיכון וקשיים רגשיים, האולפנה ממוקמת בדולב שבמטה בנימין ומשתייכת לרשת "בתי דולב לנוער".
רקע

אולפנת דולב (נוסדה בשנת ה'תשמ"ז, 1987) היא פנימייה טיפולית ופוסט אשפוזית לנערות דתיות בגילאי 12 עד 21 בפיקוח משרד הרווחה ופנימייה טיפולית בפיקוח עליית הנוער. הנערות לומדות באולפנה בבית ספר מוכר ורשמי לחינוך מיוחד כוללני בפיקוח משרד החינוך. הנערות מאופיינות בעיקר עם קשיים לימודיים חברתיים התנהגותיים רגשיים ולעיתים אף נפשיים.
האולפנה הוקמה על ידי מקימי היישוב דולב.
לאולפנה מגיעות מכל הארץ נערות המופנות על ידי שירותי הרווחה ועליית הנוער.
המודל המשפחתי מהווה את אחת מאבני היסוד של האולפנה. התלמידות מתגוררות ב"משפחתונים",
באולפנה קיימות ארבע מסגרות:
פנימייה פוסט אשפוזית בפיקוח אגף ילד ונוער משרד הרווחה
פנימייה טיפולית בפיקוח אגף ילד ונוער משרד הרווחה.
פנימייה טיפולית בפיקוח האגף לחינוך התיישבותי- עליית הנוער, משרד החינוך
בית ספר לחינוך מיוחד כוללני, מוכר ורשמי בפיקוח משרד החינוך, אשר נותן מענה לימודי חינוכי וטיפולי לכלל החניכות.
מגמות ותוכניות לימודים ייחודיות

טיפוח החן והיופי – עיצוב שיער ואמנות האיפור
מלונאות (בישול ואפיה)
נגריה
נפחות
פיתוח קול
אומנות
כלביה
שיאצו
גאוגרפיה
תזונה
תוכנית שלושת השלבים

באולפנת דולב פותחה בשיתוף גף מו"פ ומינהל טכנולוגיה של משרד החינוך תוכנית ואפליקציה בת שלושה שלבים להגברת העצמאות והאחריות של כל תלמידה. כאשר בשלב הראשון התלמידה נזקקת להגנה צמודה ובשלב השלישי התלמידה עצמאית, אחראית ותורמת. בתוכנית מתקיים אחת לשבוע שיח של איש צוות עם התלמידה לקביעת יעד אישי שבועי ומשוב על השבוע ועל העמידה ביעדים.
פרסים

פרס החינוך הארצי לשנת תשע"ג
פרס יו"ר הכנסת לשנת תשע"ה
פרס מינהל החינוך הדתי לשנת תשס"ז
פרס ארגון המורים לשנת תשע"ב
פרס חינוך ישראלי לשנת תשע"ו
הערות שוליים

↑  ישי קרוב, פרס יו"ר הכנסת לאולפנת דולב, באתר ערוץ 7, ‏3 בדצמבר 2014
Shaday

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 
Shaday (בעברית: שדי) הוא אלבום הסולו ה-13 במניין האלבומים (כולל אלה שיצאו בישראל) ואלבומה הבינלאומי הראשון של הזמרת הישראלית עפרה חזה. האלבום זכה להצלחה רבה באירופה ואף שהה במשך תשעה שבועות במצעד אלבומי הבילבורד האמריקאי.
הרקע ליצירת האלבום

לאחר שייצגה בשנת 1983 את ישראל באירוויזיון, פנתה חזה להקלטת אלבומה הבא שירי תימן. אלבום זה בניגוד לקודמיו לא זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו (אם כי זכה להצלחה מסחרית), ובשביל לקדמו פנה אמרגנה של חזה בצלאל אלוני ליאיר ניצני (אז אחד מבעלי "הד ארצי") במטרה למקסס את השיר "גלבי", אך הלה הפנה אותו ליזהר אשדות שמיקסס אותו לבסוף. גם הסינגל הממוקסס לא הושמע רבות ברדיו, אך שדרן בריטי מ"קול השלום" שלח את הסינגל לכמה מחבריו ממלכה המאוחדת. מספר עותקים של האלבום הגיעו לתחנות הרדיו בממלכה המאוחדת ובהן ה-BBC, ועד מהרה חברת התקליטים אייס רקורדס קנתה את הזכויות מהד ארצי והחלה לשווק את התקליט שירי תימן בבריטניה. התקליט זכה למכירות נאות במדינה, הסינגל מתוכו "גלבי" הושמע בתחנות הרדיו וחזה והפרויקט זכו לסיקור בעיתוני המוזיקה בממלכה.
במקביל, חזה הקליטה אלבום שלם בצרפת, שכלל את להיטיה הישראלים מתורגמים לצרפתית וכן שירים מקוריים בצרפתית. האלבום נגנז עם תחילת הסיקור הנרחב של הסינגל "גלבי" בעיתונות הבריטית, אך שני שירים מקוריים בצרפתית יצאו כמיני אלבום ב-1986 תחת השם Aime Moi, בעוד השירים המתורגמים הופצו בסופו של דבר באלבום הלהיטים "אלבום הזהב" ובהמשך בקלטת הווידאו "פנטסיה".
חזה ואשדות שבו לשתף פעולה בעבודה על תקליטה משנת 1986, ימים נשברים אותו הפיק מוזיקלית אשדות.
עם תחילת המעטת הופעותיה בארץ, עם צאת האלבום ימים נשברים, החלה חזה להקליט אלבום באנגליה הנקרא Temptation Eyes עם וואלי בריל. חזה הבינה כי חומרי הפופ שהובאו לה מחברת התקליטים "Teldec" לא מתאימים לקולה והחליטה לעצור את העבודה על האלבום. רק לאחר הקלטת "Love Song" הבינו חברת התקליטים כי יש להקליט אלבום שידגיש את האתניות ומוזיקת העולם. עם גניזת האלבום חזה החלה באספת חומרים מחודשת עם יזהר אשדות שהציע למקסס את השיר "אם ננעלו" (רבי שלום שבזי), אך עם עשיית המיקס סימפלו צמד הראפרים Eric B. & Rakim את קולה של חזה מהשיר "אם ננעלו" ללא ידיעתה בשירם המצליח "Paid in Full". הדבר יצר התעניינות מחודשת בחזה והוביל לגרסה חדשה לשיר אותה הקליטו אשדות וחזה ובה נוסף בית בשפה האנגלית. הסינגל עם העיבוד המחודש ל"אם ננעלו" הופץ ברחבי אירופה ועד מהרה נשמע השיר במועדונים ונמכר בלמעלה משלושה מיליון עותקים באירופה. בעקבות הצלחת הסינגל יצא אלבומה Shaday. יש לציין שהשירים שתוכננו לאלבום Temptation Eyes הוקלטו ועובדו מחדש כך שהתאימו לאופי האלבום והמפיק המקורי של התקליט, ואלי בריל, הפיק את השירים החדשים, בנוסף ליזהר אשדות.
על עטיפת האלבום מופיעה חזה מצולמת בדומה לשרבט גולה, הנערה האפגנית שצולמה במגזין נשיונל ג'יאוגרפיק, שהפכה לאחד הסמלים הבולטים של המזרח, אותו חזה ייצגה באמצעות המוזיקה ברחבי העולם.