stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ת'ורוברד
היסטוריה > המשך פיתוח בבריטניה

בשלהי המאה ה-18 התבססו בבריטניה המרוצים הקלאסיים. ביניהם, מרוץ הפרסים של סנט לג'ר (St. Leger Stakes), אשר נוסד בשנת 1776, מרוץ אפסום אוקס (Epsom Oaks), אשר נוסד ב-1779, והדרבי של אפסום שנוסד ב-1780. מאוחר יותר נוספו מרוץ הפרסים של גינס 2,000, שנוסד ב-1809, ומרוץ הפרסים של גינס 1,000, שנוסד ב-1814. הגינס 1,000 והאפסום אוקס מוגבלים לסייחות בלבד, המרוצים האחרים פתוחים לסייחים וסייחות בני שלוש. מרחקי מרוצים אלה - הנעים בין מיל אחד (1.6 ק"מ), ל-1.75 מיל (2.82 ק"מ) - הביאו לשינוי בניסיונות ההרבעה, כאשר מגדלי סוסים התמקדו בניסיון ליצור סוסים היכולים להתחרות בגיל צעיר יותר והם בעלי מהירות גבוהה יותר. זאת בניגוד למצב שהיה נוהג בתחילת המאה ה-18, אז התקיימו מרוצי סוסים ארוכים יותר, עד למרחק 4 מיל (6.4 ק"מ). סגנון המרוצים הישן נתן עדיפות לסוסים מבוגרים יותר, אולם כאשר קוצרו מרחקי המרוץ, הושם דגש על סוסי מרוץ צעירים יותר.
הרבעה מתוכננת להדגשת תכונות המהירות והיכולת לרוץ באופן תחרותי הובילו, עד למחצית המאה ה-19, לשיפור בגודלם של הסוסים ובזמני המרוץ. הסוס Bay Middleton, אשר זכה בדרבי של אפסום, נישא לגובה מעל 1,63 מטר, 10 ס"מ גבוה יותר מדארלי הערבי. זמני המרוצים השתפרו במידה כה רבה עד שרבים חשו כי לא ניתן להשיג שיפור נוסף על ידי יצירת הרבעות נוספות עם סוסים ערבים. השיפורים הניכרים בגזע הת'ורוברד באו לידי ביטוי בשנת 1885, אז נערך מרוץ בין סוס ת'ורוברד בשם Lambic, אשר נחשב לבעל זמנים בינוניים, לבין הסוס הערבי הטוב ביותר שהיה אז, Asil. המרוץ נערך למרחק 4,800 מטר, ולצורך השוואת התנאים נשא עמו הת'ורוברד 29 ק"ג יותר מאשר הסוס הערבי, למרות זאת ניצח במרוץ בהפרש אדיר של 20 אורכי סוס. מאפיין ייחודי לשיטות ההרבעה האנגליות הוא שסוסי הת'ורוברד מיועדים לא רק למרוץ במישור, אלא אף למרוצי משוכות. עד לשלהי המאה ה-19 נעשה שימוש בסוסי ת'ורוברד אף כסוסי רכיבה.
בתחילת המאה ה-20, על רקע חששות באנגליה כי המרוצים באנגליה יוצפו בסוסי ת'ורוברד אמריקאים לאחר שבעשור השני למאה ה-20 נסגרו מסלולי המרוצים בארצות הברית, נקבע בבריטניה בשנת 1913 "חוק ג'רזי" (Jersey Act) אשר אסר על רישום סוסי ת'ורוברד בספר הגזע הבריטי, אלא אם כן כל אבותיהם היו רשומים. תקנות אלה עמדו בתוקפן בבריטניה עד לשנת 1949. רבים חשו כי "חוק ג'רזי" פגע בפיתוח הגזע בבריטניה ומנע שימוש בסוסי הרבעה מוצלחים שגודלו מחוץ לאי הבריטי.
היסטוריה > הת'ורוברד ארצות הברית

סוס הת'ורוברד הראשון בשלוש עשרה המושבות היה בול רוק (Bulle Rock) אשר יובא ליבשת בשנת 1730 על ידי סמואל גיסט מווירג'יניה. בתקופת המושבות היו מרילנד ווירג'יניה מרכזים לגידול ולהרבעת סוסי ת'ורוברד, ולצידן קרוליינה הדרומית וניו יורק. בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית הופסק יבוא סוסי ת'ורוברד, אולם הוא חודש עם חתימת חוזה שלום בשנים 1782 ו-1783. שני סוסי הרבעה בולטים הובאו לארצות הברית זמן קצר לאחר המלחמה, מסנג'ר (Messenger) בשנת 1788, ודיומד (Diomed) זמן קצר לפניו. אף שמסנג'ר כמעט ולא הותיר חותם על גזע הת'ורוברד בארצות הברית, הוא נחשב כסוס מייסד לגזע הסטנדרטברד (Standardbred), סוסי מרוצי הכרכרות. דיומד, אשר ניצח במרוץ פרסי הדרבי (Derby Stakes) בשנת 1780, הותיר רישום ניכר על הת'ורוברד האמריקאי, במיוחד באמצעות בנו סר ארצי (Sir Archy). לדעת ההיסטוריון ג'ון פ. וול, סר ארצ'י היה סוס ההרבעה הבולט הראשון שניתן לטעון כי היה יליד ארצות הברית.
לאחר תום מלחמת העצמאות עבר מרכז הגידול של סוסי הת'ורוברד מערבה למדינות קנטקי וטנסי. אנדרו ג'קסון, לימים נשיאה ה-7 של ארצות הברית, היה מגדל ת'ורוברד ומשתתף במרוצים בטנסי. מרוצי "ראש בראש" שנערכו בארצות הברית במאה ה-19 סייעו לאהדת הציבור לענף ספורט זה. אחד הבולטים בהם נערך בשנת 1823, בלונג איילנד, ניו יורק, בין סר הנרי ואמריקן אקליפס (American Eclipse). מרוץ אחר נערך בשנת 1838 בין "בוסטון" ל"פשון" (Fashion) בו נאספו הימורים בסך 20,000 דולר על כל אחד מן הסוסים. מרוץ גדול אחרון בסגנון זה נערך סמוך למלחמת האזרחים האמריקאית בין הסוס לקסינגטון ולקומנט.
המרוץ כלל שתי התמודדות, הראשונה נערכה בשנת 1854 בניו אורלינס ובה ניצח לקומנט. ההתמודדות החוזרת נערכה בשנת 1855 בניו אורלינס ובה ניצח לקסינגטון. שני הסוסים היו צאצאי הסוס סר ארצ'י. לקסינגטון הפך לסוס הרבעה בולט ורבים מצאצאיו זכו במרוצים.
לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית השתנה אופי מרוצי הסוסים בארצות הברית. בסגנון המרוצים הישן היה אורך המרוץ 6 ק"מ וכל סוס השתתף לפחות בשני מקצים. בסגנון המרוצים החדש, אורך המרוץ קוצר ואורכו המקסימלי היה 2.4 ק"מ, וכל סוס השתתף במקצה אחד בלבד. שינוי זה חייב גם שינוי מקביל בשיקולי ההרבעה ובגיל הסוסים שהשתתפו במרוצים. למרוצים הקצרים יותר התאימו סוסים צעירים בעלי מהירות מתפרצת, לעומת סוסים בעלי סיבולת גבוהה למרחק ארוך. לאחר מלחמת האזרחים שבו סוסי ת'ורוברד להתחרות באנגליה. בשנת 1881 הפך הסוס Iroquois לסוס האמריקאי הראשון שניצח בדרבי של אפסום. הצלחת הסוסים האמריקאים באנגליה הובילה בשנת 1913 לאימוץ "חוק ג'רזי" על ידי מועדון הת'ורוברד האנגלי, במטרה להגביל את יבוא סוסי הת'ורוברד מארצות הברית לאנגליה, מגמה שנמשכה עד לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך מוקד גידול סוסי הת'ורוברד להיות בקנטקי, אולם אף במדינות קליפורניה, ניו יורק, ופלורידה קמו מרכז גידול משמעותיים לסוסי מרוץ.
באופן מסורתי סוסי הת'ורוברד בארצות הברית שימשו לא רק כסוסי מרוץ, אלא אף לשיפור גזעי סוסים אחרים. כך, בלט מקומו של הסוס מסנג'ר בביסוס גזע הסטנדרטברד. סוסי הת'ורוברד נטלו גם חלק משמעותי בעיצוב סוס הקוורטר האמריקאי ואף יסודות גזע המורגן האמריקאי בסוס הרבעה מגזע ת'ורוברד.
היסטוריה > הת'ורוברד ביבשת אירופה

יבוא סוסי ת'ורוברד לצרפת החל בשנים 1817 ו-1818, אז הובאו מספר סוסי הרבעה מאנגליה, אולם בתחילת דרכו לא זכה ענף מרוצי הסוסים להצלחה בצרפת. מועדון הסייסים הראשון בצרפת נוסד רק בשנת 1833, ובשנת 1834 קם ארגון נוסף, "החברה לעידוד שיפור גזעי הסוס בצרפת" (Societe d'Encouragement pour l'Amelioration des Races de Chevaux en France) הידועה בשם "מועדון הסייסים בפריז" (Jockey-Club de Paris), כדי לפקח על תקנות מרוצי הסוסים והרבעתם. ספר גזע הת'ורוברד הצרפתי נוסד באותה עת על ידי ממשלת צרפת. בשנת 1876 כבר זכו סוסי ת'ורוברד צרפתים רבים במרוצים שנערכו באנגליה, ובאותה שנה היה זה בעל סוסי מרוץ צרפתים שזכה בסכום הכסף הגדול ביותר במרוצים באנגליה. מלחמת העולם הראשונה הרסה כמעט לחלוטין את ענף סוסי הת'ורוברד בצרפת, עקב נזקים ישירים והעדר מרוצים. לאחר המלחמה התחדש מרוץ הפרס הגדול (Grand Prix), הממשיך להתקיים אף במאה ה-21. לעומת תקופת מלחמה העולם הראשונה, בתקופת מלחמת העולם השנייה לא סבל הענף מנזקים בהיקף דומה ומיד לאחר המלחמה שב לפעילות מרוצים.
מרוצי סוסים באיטליה החלו בשנת 1837, כאשר נוסדו מועדוני מרוצים בפירנצה ובנאפולי ובשנת 1842 נוסד מרוץ סוסים במילאנו. בשנת 1868 החלו מרוצי סוסים ברומא. יבוא סוסי הרבעה בולטים במחצית השנייה של המאה ה-19 שיפרו את איכות סוסי המרוץ האיטלקים. מקור רוב סוסי ת'ורוברד מודרניים באיטליה הוא מתוכנית ההרבעה של פדריקו טסיו (Federico Tesio), במחוז פיימונטה בצפון איטליה, אשר החל בפעילות בשנת 1898.
מדינות אחרות באירופה בהן תוכניות הרבעה מסודרות לסוסי ת'ורוברד כוללות את גרמניה, רוסיה, פולין והונגריה. אולם מדינות אלה לא הותירו חותם משמעותי על גזע הת'ורוברד.
היסטוריה > הת'ורוברד באוסטרליה וניו זילנד

סוס הרבעה ת'ורוברד גזעי ראשון הגיע לאוסטרליה מאנגליה בשנת 1802 כדי לשמש כסוס כרכרה. בשנת 1810 כבר התקיימו מרוצי סוסים בסידני, ובשנת 1825 הובאה לאוסטרליה סוסת ת'ורוברד גזעית, אשר הצטרפה לסוסי הרבעה מגזע זה אשר כבר היו ביבשת. בשנת 1825 נוסד מועדון מרוצי הסוסים הראשון באוסטרליה, Sydney Turf Club. בשנות ה-30 של המאה ה-19 החל יבוא מסודר של סוסי ת'ורוברד, כסוסי מרוץ ובמטרה לשפר את גזע סוסי הת'ורוברד המקומיים. בכל אחת מן המושבות באוסטרליה קמו מועדוני מרוצי סוסים נפרדים. באופן הדרגתי אוחדו מועדונים נפרדים אלה לארגון ארצי הידוע היום בשם לשכת המרוצים האוסטרלית (Australian Racing Board). בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-19 יוצאו סוסי ת'ורוברד מאוסטרליה לניו זילנד ובשנת 1862 יוצאו לראשונה סוסי ת'ורוברד מאנגליה לניו זילנד.
היסטוריה > הת'ורוברד באזורי עולם אחרים

סוסי ת'ורוברד יוצאו לאזורי עולם רבים אחרים. בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 יוצאו סוסי ת'ורוברד לדרום אפריקה. בשנת 1853 יוצאו לראשונה סוסים מגזע זה לארגנטינה וסוסות יוצאו למדינה זו בשנת 1865. לאחר מלחמת העולם השנייה החל להתפתח אף ענף הת'ורוברד ביפן.
רישום, הרבעה ואוכלוסייה

כ-37,000 סייחי ת'ורוברד נרשמים מדי שנה בספר הגזע בצפון אמריקה, רובם במדינות קנטקי, פלורידה וקליפורניה. אוסטרליה היא במקום השני בעולם במספר לידות סייחי ת'ורוברד, עם כ-18,250 סייחים הנולדים מדי שנה. בבריטניה נולדים מדי שנה ה-5,000 סייחים וסך הכל בעולם נולדו בשנת 2006 לבדה כ-118,000 סייחי ת'ורוברד אשר נרשמו בספרי הגזע. תעשיית סוסי ת'ורוברד היא ענף חקלאי משמעותי אשר היקף הכנסותיו בארצות הברית לבדה הוא כ-34 מיליארד דולר בשנה ומועסקים בה כ-470,000 עובדים ברשת של חוות גידול, מרכזי אימונים ומסלולי מרוץ.
שלא בדומה למספר רב של גזעי סוסים המוכרים בתחילת המאה ה-21, סוס יכול להירשם כת'ורוברד (בספר רישום הגזע האמריקאי, The Jockey Club) אך ורק אם נוצר בהפריה טבעית, שלה היו עדים, בין סוס הרבעה לבין סוסה. סייחים שהם תוצאה של הזרעה מלאכותית, או הפריה חוץ-גופית, אינם יכולים להירשם בספר גזע הת'ורוברד, אף ששיטות אלה נהוגות ומקובלות בגזעי סוסים רבים אחרים. הגבלה דומה קיימת בספרי גזע הת'ורוברד אף במדינות אחרות. אחת הסיבות לכך היא הסיכוי הגובר לשגיאות בזיהוי הוריו של הסייח, אף שבדיקות DNA יכולות לפתור חשש זה, כל שיטה להוציא הפריה טבעית, מחייבת ניהול רישומים קפדני. הסיבה העיקרית לקיומו של כלל זה היא כלכלית, לסוס הרבעה יכולת מוגבלת להפרות סוסות בהפריה טבעית ודרישה זו מונעת הצפת השוק בסייחי ת'ורוברד, אף ששיטות ניהול מודרניות מאפשרות לסוסי הרבעה להפרות באופן טבעי יותר סוסות משהדבר היה אפשרי בעבר. כך לדוגמה, סוס ההרבעה האוסטרלי Encosta De Lago הרביע בעונת 2008 לבדה 227 סוסות. בהגבלת יכולת סוס ההרבעה להפרות רק כ-200 סוסות בכל שנה בהפריה טבעית, במקום אלפי סוסות בעזרת הזרעה מלאכותית, נשמרים המחירים הגבוהים שאותם יש לשלם עבור שרותי הרבעה של הסוסים הטובים ביותר.
יש המביעים דאגה כי קיומו של ספר גזע סגור, אשר הרשמה בו מחייבת צאצא שהוא ולד להורים הרשומים בספר, עלולה להיות כרוכה בסיכון של אובדן מגוון גנטי עקב רמה גבוהה של הפריות בין סוסים הקרובים גנטית. על פי מחקר אחד, 78% מן האללים באוכלוסייה הנוכחית של הת'ורוברד מקורם ב-30 סוסים מייסדים, 27 מהם זכרים.
שווי שוק

קיים מגוון גדול במחיריהם של סוסי הת'ורוברד והוא משתנה בהתאם לשושלת אליה משתייך הסוס, מבנה גופו, ומשתנים נוספים. בשנת 2007 מכרה חברת Keenland Sales, המתמחה במכירות סוסים, 9,124 סוסי ת'ורוברד במכירות פומביות, בערך כולל של 814,401,000 דולר, מחיר ממוצע של 89,259 דולר לסוס. על פי נתוני המרשם המרכז של סוסי הת'ורוברד בארצות הברית (The Jockey Club), בשנת 2011 מחירו הממוצע של סייח ת'ורוברד שנגמל (בן כחצי שנה) היה 52,458 דולר, סייח בן 1–2 שנים נמכר בממוצע ב-47,863 דולר, סייח בן 2–3 נמכר במחיר ממוצע של 48,294 דולר, סוסות פוריות נמכרו ב-57,303 דולר בממוצע.
המחיר הגבוה ביותר ששולם במכירה פומבית עבור סוס ת'ורוברד נקבע בשנת 2006, כאשר נמכר סייח בן שנתיים בשם "הקוף הירוק" (The Green Monkey) במחיר 16 מיליון דולר. על אף מחירו הגבוה כסייח, "הקוף הירוק" סבל מפציעות חוזרות והשתתף בשלושה מרוצים בלבד, בהם לא ניצח, בטרם הפסיק להתחרות והפך לסוס הרבעה. מנגד, גם סוס מרוצים מצליח, עשוי להימכר בזול, אפילו לצריכת בשר. כך למשל, הסוס פרדיננד, אשר ניצח בדרבי של קנטקי בשנת 1986, יוצא ליפן כסוס הרבעה, אולם נשחט בשנת 2002 ושימש כנראה כמזון לחיות.
שוויו של סוס ת'ורוברד עשוי אף להיקבע על פי סך הזכיות שלו במרוצים. בשנת 2007 זכו סוסי ת'ורוברד בסך כולל של 1,217,854,602 דולר, עם ממוצע של 16,924 דולר לכל השתתפות סוס במרוץ. שוויו של סוס מרוץ אף עשוי להיות מושפע מערכו העתידי כסוס הרבעה.
מחיר הרבעה בודדת של סוסת ת'ורוברד בארצות הברית נע בין 2,500 דולר ל-500,000 דולר ובין 2,000 ל-75,000 ליש"ט בבריטניה. מחיר השיא להרבעה בודדת הושג בשנות ה-80 כאשר מחיר כל הרבעה של הסוס Northern Dancer היה מיליון דולר. בשנת 2008 מחיר ההרבעה של שבעה סוסים באוסטרליה היה למעלה מ-110,000 דולר אוסטרלי לכל הרבעה ובעליו של היקר מביניהם גבה 302,500 דולר אוסטרלי לכל הרבעה.
שימושים

אף שסוסי ת'ורוברד משמשים בעיקר כסוסי מרוץ, גזע זה משמש גם בתחום קפיצות ראווה ובתחום אימון משולב. סוסי ת'ורוברד רבים שאינם כשירים עוד למרוצים הופכים לסוסי רכיבה משפחתיים, וסוסי רכיבה אומנותית. סוסים גדולים יותר מבוקשים כסוסים לתחרויות קפיצות ראווה ורכיבה אומנותית, בעוד סוסים קטנים יותר מבוקשים לספורט הפולו.
שימושים > מרוץ סוסים

גזע הת'ורוברד מטופח בעיקר עבור מרוצי סוסים לרכיבה עם אוכף במקצב הדהירה המהיר ביותר, גאלופ. סוסי ת'ורוברד ידועים כסוסי מרוץ למרחקים ארוכים וגם למאוצים ומבנה גופם משקף את המטרה העיקרית שלשמה נוצר גזע זה. סוסי מאוצים בדרך כלל בעלי מבנה גוף שרירי מאוד, בעוד סוסי ת'ורוברד למרוצי סיבולת למרחקים ארוכים הם בדרך כלל קטנים ורזים יותר. גודלו של הסוס הוא אחד השיקולים של בעלי סוסים ומאמנים בעת שהם מחפשים אחר סוס אפשרי למרוצים. אף שלאורך היסטוריית מרוצי הת'ורוברד היו סוסי מרוץ בולטים בכל גובה, החל מן הסוסים Man o'War ו-Secretariat שהתנשאו לגובה של למעלה מ-164 ס"מ, ועד לסוס היפריון (Hyperion), שהיה בגובה 153.4 ס"מ בלבד. סוסי המרוץ הטובים ביותר הם בדרך כלל בגובה ממוצע. סוסים גדולים יותר עוברים תהליך התבגרות ארוך יותר ומופעל יותר לחץ על רגליהם ופרסותיהם, היוצר סיכון לצליעה. יש הרואים בסוסים קטנים מן הממוצע כבעלי חיסרון במרוצים כיוון שלהם צעד קצר יותר וסוסים אחרים יכולים להתנגש בהם, במיוחד בעת היציאה משער המרוץ. מנקודת מבט היסטורית קיים גידול במידות סוסי הת'ורוברד: במאה ה-18 היה גובהו של סוס ת'ורוברד כ-135 ס"מ. בשנת 1876 היה גובה הסוס האופייני כ-155 ס"מ. סוס המרוצים הבולט פורגו (Forego, יליד 1970) התנשא לגובה 172.7 ס"מ.
מבחינה סטטיסטית, פחות מ-50% מכלל סוסי המרוץ זוכים במרוץ כלשהו, פחות מ-1% זוכים במרוץ מרכזי על פרסים משמעותיים, כגון הדרבי של קנטקי או הדרבי של אפסום. בשנת 2007 השתתפו בארצות הברית 71,959 סוסי ת'ורוברד במרוצים, ובממוצע כל סוס השתתף ב-6.3 מרוצים באותה שנה בארצות הברית וקנדה. באוסטרליה היו באותה שנה 31,416 סוסים שאומנו למרוצים, ביפן היו 23,859 סוסי מרוץ ובבריטניה היו 8,556 סוסים למרוצים על משטח ישר.
סוסי מרוץ אשר אינם יכולים עוד להשתתף במרוצים תחרותיים הופכים לעיתים לסוסי רכיבה משפחתיים, או לסוסים להופעות ראווה. מספר סוכנויות פועלות כדי לאפשר את המעבר של הסוס ממסלול המרוצים לשימוש אחר, או למצוא לסוסים אלה חוות שאליהן הם יכולים לפרוש.
שימושים > תחומים אחרים

נוסף למרוצי סוסים, סוסי ת'ורוברד משמשים בתחרויות קפיצות ראווה ורכיבה אומנותית ברמות הגבוהות ביותר של ענפים אלה, כולל במשחקים האולימפיים. סוסי ת'ורוברד משמשים אף במרוצי כרכרות ובענפים ברכיבה מערבית הדורשים מהירות כגון מרוצי עקלתון סביב חביות (barrel racing). סוסי ת'ורוברד אף משמשים כסוסי משטרה, וכסוסים לרכיבה משפחתית. גזע הת'ורוברד הוא אחד הנפוצים בתחום ספורט הפולו וציד שועלים.
שימושים > הכלאות

סוסים מגזע ת'ורוברד משמשים לעיתים קרובות להכלאות עם גזעי סוסים אחרים כדי ליצור גזעים חדשים, או לשפר תכונותיהם של גזעים קיימים. לגזע הת'ורוברד השפעה על סוס הקוורטר האמריקאי, גזע הסטנדרטברד, וסוס מורגן. הכלאות בין סוסי ת'ורוברד לסוס הערבי יצרו את הסוס האנגלו-ערבי, סוס הספורט האירי (Irish Sport Horse) אשר נוצר בהכלאה עם סוס העבודה האירי (Irish Draught). נפוצות גם הכלאות בין סוסי ת'ורוברד לבין גזעי סוסים חמי מזג אחרים כדי לשפר את תכונות הסוס וביצועיו.
בריאות הת'ורוברד

עיקר שימושו של גזע הת'ורוברד כסוס מרוץ חושף אותו לסיכונים בריאותיים גבוהים מאוד עקב מעורבות בתאונות וגורמי תחלואה אחרים. כעשירית מכלל סוסי הת'ורוברד סובלים מבעיות אורתופדיות, כולל שברים. על פי נתונים שנאספו בארצות הברית, על כל 1000 סוסים הפותחים במרוץ, 1.5 סוסים נפצעים בדרך שאינה מאפשרת עוד את השתתפותם במרוצים, נתון המניב ממוצע של 2 סוסים ביום. במדינת קליפורניה דווח שיעור גבוה במיוחד של פציעות במהלך מרוצים, 3.5 פציעות לכל 1000 סוסים הפותחים במרוץ. במדינות אחרות דווח על שיעור פציעות נמוך יותר: בבריטניה 0.9 פציעות לכל 1000 פתיחות במרוץ (נתוני 1990–1999), ובויקטוריה, אוסטרליה, 0.44 פציעות לכל 1000 פתיחות במרוץ (נתוני 1989–2004). לסוסי ת'ורוברד סיכונים בריאותיים נוספים, רבים מהם לוקים בדימום מן הריאות בעת מאמץ-יתר,‏ 10% מן הסוסים סובלים מבעיות פוריות, ל-5% מן הסוסים לב קטן מן הרגיל. בת'ורוברד אף קיימת תופעה של פרסות קטנות יותר מגזעי סוסים אחרים, ביחס למבנה הגוף ומשקלו, פרסות שהן אף דקות יותר עם מסה סחוסית קטנה יותר, מצב התורם לכאבים ולרגישות ברגליים, דבר המהווה סיבה עיקרית לצליעה אצל סוסי מרוץ.
הערות שוליים

↑  John W. Patten, The Light Horse Breeds: Their Origin, Characteristics, and Principal Uses, New York: Bonanza Books, 1960, p. 194.
↑  Coat Colors Of Thoroughbreds. The Jockey Club Registry
↑  Australian Stud Book: Approved Veterinarian Identification of the Thoroughbred in Australia. May, 2008
↑  About the Registry: Eligibility for Foal Registration. The Jockey Club
↑  Rules of the Australian Stud Book. Updated February, 2011
1 2  John Pickrell, 95% of thoroughbreds linked to one superstud. New Scientist, September 6, 2005
↑  Cunningham EP et al., Microsatellite diversity, pedigree relatedness and the contributions of founder lineages to thoroughbred horses. Animal Genetics 2001;32:360-364.
↑  New Research Sheds Light on Old Pedigrees
↑  Wall, John F. (1949). Famous Running Horses: Their Forebears and Descendants (Reprint edition from Kessinger Publishing (2007) ed. p. 114-115)
↑  Encosta De Lago (AUS) 1993. Australian Stud Book
↑  What are the advantages and disadvantages of artificial insemination versus live cover?. Horseinfo.com
↑  AUCTION SALES IN NORTH AMERICA. The Jockey Club
↑  Deidre B. Biles, The Green Monkey Retired. BloodHorse.com, February 1, 2008
↑  Bill Finley, HORSE RACING; 1986 Derby Winner Was Slaughtered, Magazine Reports. The New York Times, July 23, 2003
↑  Robert McG. Thomas, HORSE RACING; Northern Dancer, One of Racing's Great Sires, Is Dead. The New York Times, November 17, 1990
↑  Ex-Racehorses Have Another Option in Kentucky
↑  The Irish Draught Sport Horse. Irish Draught Horse Society
↑  The Trakehner Breed & The Thoroughbred
↑  Richard Rosenblatt, Barbaro's Legacy: Better Life for Horses. Washington Post, April 23, 2007
↑  Exercise-induced Pulmonary Hemorrhage. The Merck Veterinary Manual
↑  Bill Casner, The Detrimental Effects of Toe Grabs. April, 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534010805171  GND: 4135569-6  LCCN: sh85134982  NDL: 01134626  NKC: ph331128 
Ballabriggs, בצבע Bay, אחד הבולטים בסוסי מרוצי המכשולים באנגליה
"ברלי טרק"
"דארלי הערבי"
"גודולפין הערבי"
Northern Dancer ‏(1961–1990) אחד מסוסי ההרבעה הבולטים בגזע ת'ורוברד
שלב הרחיפה (במרכז) בעת דהירת גאלופ של סוס ת'ורוברד
Diorama

| --- | --- |

טורבן ונט (פסנתר) וסאש פידלר (גיטרה) בפסטיבל אי-טרופוליס בברלין, 2013
 מוקד פעילות:  גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 סוגה:  EBM   סינת'פופ
 חברת תקליטים:  Accession Records
 האתר הרשמי
 חברים
 טורבן ונט   פליקס מארק   סאש פידלר   מרקוס האלטר
 חברים לשעבר
 ברנרד לה סיג
Diorama (דיורמה) היא להקת EBM וסינת'פופ גרמנית.
היסטוריה

דיורמה נוסדה ב-1996 כפרויקט מוזיקלי של טורבן ונט. שם הלהקה הוא מטפורה המייצגת את תפיסת הלהקה את המוזיקה כצורת ביטוי אמנותית: כשם שדיורמה היא מודל תלת־ממדי, כך גם המהות מאחורי דרכה האמנותית של הלהקה היא משולבת - ליצור מוזיקה עבור מאזינים, רקדנים ואנשים חושבים. ונט הוא כותב השירים של הלהקה, וכן הסולן ונגן הקלידים שלה.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Pale", יצא בספטמבר 1999, והתקבל בצורה חיובית הן על ידי המבקרים והן על ידי הקהל. האלבום התאפיין באווירה מלנכולית ואינטימית, ורבים משיריו הורכבו בעיקר מנגינת פסנתר ושירה.
בשנת 2000 הצטרף ללהקה חברו של ונט, פליקס מארק, כנגן קלידים, כמפיק שותף וכזמר משנה. האלבום השני של הלהקה, "Her Liquid Arms", יצא באפריל 2001. אלבום זה היה קצבי ואלקטרוני יותר מקודמו, ושולבו בו גם סגנונות של מוזיקה גותית ורוק אלטרנטיבי. השיר "Advance" מתוך האלבום הפך לאחד מלהיטי המועדונים הגדולים של אותה שנה בחלק ממדינות אירופה. בדצמבר 2001 יצא הסינגל הראשון של הלהקה, "Device", שכוון אף הוא לקהל היעד של המועדונים.
ב-2002 הצטרף אל ונט ומארק גם נגן הבס ברנרד לה סיג, ובאוקטובר אותה שנה הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, "The Art of Creating Confusing Spirits".
לאחר הפסקה ארוכה למדי, והצטרפות של חבר נוסף ללהקה (נגן הגיטרה סאש פידלר, שהצטרף ב-2003), באפריל 2005 יצא האלבום "Amaroid". על מנת לקדם את האלבום החדש, הלהקה הצטרפה לסיבוב ההופעות של להקת VNV Nation. באוקטובר 2005 הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים: הוצאה מחודשת של אלבום הבכורה "Pale", עם תוספת של שלושה שירים חדשים, ו-"Re-Pale", אוסף של גרסאות חדשות לשירים ישנים שלהם, רמיקסים ושירים שראו אור בפעם הראשונה. במקביל להוצאת האלבומים, הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות העצמאי הראשון שלה, שנערך בכל רחבי גרמניה.
בסוף 2006 ברנרד לה סיג עזב את הלהקה, וזמן קצר לאחר מכן הצטרף אליה נגן התופים מרקוס האלטר. בפברואר 2007 יצא הסינגל "Synthesize Me", שהפך לאחד מהשירים המוכרים והמזוהים ביותר עם הלהקה, וקידם את האלבום שיצא חודש לאחר מכן ונקרא "A Different Life". שירי האלבום הכילו ביקורת על החברה, הנשלטת על ידי מערכת ערכים מלאכותית וסוטה.
אלבום האולפן השביעי של הלהקה, "Cubed", יצא במרץ 2010, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האלטרנטיביים הגרמני. הסינגל מתוך האלבום, "Child of Entertainment", הפך גם הוא לאחד מלהיטיה המצליחים והמוכרים של הלהקה.
בינואר 2013 יצא "Even The Devil Doesn't Care", אלבום האולפן השמיני של הלהקה. מתוכו יצא הסינגל "The Scale".
שירי הלהקה זוכים להצלחה ולהשמעות רבות במועדונים המשתייכים לסצנת המוזיקה האלטרנטיבית. נכון ל-2013, הלהקה קיימה מעל ל-150 הופעות ביותר מ-20 מדינות, ביניהן מקסיקו, רוסיה, קנדה, סרביה וישראל. ב-23 בפברואר 2012 הופיעה הלהקה במועדון הבארבי בתל אביב. ב-4 באוקטובר 2018 הופיעה הלהקה בשנית בישראל, במועדון הגגארין בתל אביב.
חלק מחברי הלהקה לוקחים חלק במקביל בפרויקטים נוספים: טורבן ונט היה חבר בלהקת הדארק וייב "Diary of Dreams". פליקס מארק הוא סולן להקת הסינת'פופ "Frozen Plasma", שיתף פעולה במספר שירים עם פרויקט הפיוצ'רפופ "Mental Discipline", והוציא שני אלבומי סולו: "Pathways" ‏(2008) ו-"Parallel Worlds" ‏(2011).
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Pale ‏(1999)
Her Liquid Arms ‏(2001)
The Art Of Creating Confusing Spirits ‏(2003)
Amaroid ‏(2005)
Repale ‏(2005)
A Different Life ‏(2007)
Cubed ‏(2010)
Even The Devil Doesn't Care ‏(2013)
Zero Soldier Army ‏ (2016)
Tiny Missing Fragments ‏ (2020)
דיסקוגרפיה > סינגלים

Device ‏(2001)
Synthesize me ‏(2007)
Child of Entertainment ‏(2010)
The Scale ‏(2013)
הערות שוליים

↑  http://www.diorama-music.com/#band
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10328997-5  ISNI: 0000 0001 0472 6165  MusicBrainz: 17d16c18-5b51-45bd-87cd-cb76580c1623  VIAF: 156733353   WorldCat (עם VIAF): 156733353 
פליקס מארק בפסטיבל אי-טרופוליס בברלין, 2013
טורבן ונט בפסטיבל אי-טרופוליס בברלין, 2013
515 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 519–510 לפנה"ס
אירועים בולטים בעולם

515 לפנה"ס – תחת המלך דריווש השני, החלה בפרס בניית עיר הקודש הרשמית פרספוליס. לפי חלק מהחוקרים בנייתה לא הושלמה, והיא לא אוכלסה מעולם.
515 לפנה"ס – אופרוניוס (צייר) יצר את ציורו המפורסם מות סרפדון, דמות באדום על כלי חרס.
נולדו

סביבות 515 לפנה"ס – פרמנידס פילוסוף יווני טרם סוקרטס, מורם של מליסוס וזנון מאליאה. שנת הולדתו משוערת על פי כתבי אפלטון שסיפר על ביקורו פרמנידס באתונה בגיל 65 בימי צעירותו של סוקרטס.
מתו

515 לפנה"ס – ארקיסלאוס השלישי, הוא המלך היווני-הלניסטי של קירנאיקה, ממלכה על חופה המזרחי של לוב. היה המלך השלישי לבית באטוס. נרצח בידי גולים קירנאים.
515 לפנה"ס - ליאן ווהו (בסינית 吳王僚) מלך מדינת וָוֹהוּ בסין (אנ') נרצח בידי בן שושלתו ז'אן ז'ו שבעצמו נרצח זמן קצר אחר כך.
515 לפנה"ס –פוליקרטס (יוונית עתיקה Πολυκράτης) בן אַייקוּס (Αἰάκης), טיראן (כלומר שליט עריץ) האי סאמוס מול טורקיה. הרודוטוס כתב שהיה אהוד על תושבי עיר-המדינה שבאי אף שהשתלט עליו ברצח קודמיו, וכן סיפר את מעשיית טבעת פוליקרטס על בריתו עם פרעה יעחמס השני.
הערות שוליים

↑  סברה ששנת מותו של פוליקרטס הייתה 515 לפנה"ס מבוססת על כתבי דיודור היווני, שתיארך את מות פוליקרטס בשנה הרביעית לאולימפיאדה ה-75. דברי דיודורוס מהמאה הראשונה לפני הספירה שרדו בספר. לעומת זאת, על פי הרודוטוס, פוליקרטס נרצח עשור קודם בשנת 522 לפנה"ס.
| עשורים במאה ה-6 לפנה"ס |
| --- | --- | --- |
|  | << • 590–599 לפנה"ס • 580–589 לפנה"ס • 570–579 לפנה"ס • 560–569 לפנה"ס • 550–559 לפנה"ס • 540–549 לפנה"ס • 530–539 לפנה"ס • 520–529 לפנה"ס • 510–519 לפנה"ס • 500–509 לפנה"ס • >> |  |
מותו של סרפדון, יצירתו של יופרוניוס הצייר