stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבלול צימוקים
מאפיינים

בצרפת, מאפה זה הוא בדרך כלל גרסה של הקרואסון או של השוקולטין (chocolatine) שבשמו הרשמי נקרא "pain au chocolat" ונעשה מבצק חמאה (בצק צרפתי) תפוח עם צימוקים (בצק תפוח הוא בצק שתפח לצורתו הסופית. בצק זה משיג את התפיחה הזו באמצעות תסיסה או הוספת חומרי התפחה כמו סודה לשתייה או אבקת אפייה) ומעוצב בספירלה עם מילוי קרם שוקולד או קרם פטיסייר (חביצה). עם זאת, באזורים רבים של צפון אירופה וצפון אמריקה, הוא עשוי בדרך כלל מבצק לחם ממותק או בצק בריוש, ולא בצק מאפה כלעיל. לעיתים קרובות הוא נצרך לארוחת בוקר כחלק מארוחת בוקר קונטיננטלית.
בפריז משתמשים בשם "pain aux raisins" גם לסוג של "לחם צימוקים" – כיכר לחם העשוי מחיטה או שיפון וממולא בצימוקים.
ראו גם

דניש
הערות שוליים

↑  Wells, Patricia; Loomis, Susan Herrmann (1999), The Food Lover's Guide to Paris (באנגלית), Workman Pub., p. 261, ISBN 978-0-7611-1479-6
↑  Applefield, David (1994), Paris Inside Out: The Insider's Guide for Visitors, Residents, Professionals & Students on Living in Paris (באנגלית), Houghton Mifflin, p. 332, ISBN 978-0-395-72775-1
שושנה רביד

| --- | --- |

שושנה רביד בתפקיד פורציה בהצגה "הסוחר מוונציה" בתיאטרון הבימה, 1959
 לידה:  13 בספטמבר 1923 
 פטירה:  6 במרץ 2012 (בגיל 88) 
 תאריך עלייה:  1939
 מדינה:  ישראל 
 בן זוג:  שרגא פרידמן
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
שושנה רביד (13 בספטמבר 1923 - 6 במרץ 2012) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע, במאית תיאטרון ותסריטאית ישראלית.
הצגות בהשתתפותה

אהבת נעורים
אותלו
אנריקו
בדרך לאילת
בית ברנרדה אלבה
בית הלל
במעגל הנישואין (תיאטרון משה הלוי)
בערבות הנגב
בקץ הימים
ברברה בלומברג
גבירתי הנאווה
האב
האחים קרמזוב
הבט אחורה בזעם
הדה גאבלר
הדיבוק
הדוד וניה
היהודי הנצחי
המלך ליר
הסוחר מוונציה
הציפור הכחולה
זעקי ארץ אהובה
חלום ליל קיץ
יום ולילה
ליזיסטראטה
ליליום
מירל'ה אפרת
מראה מעל הגשר
משפטה של מרי דוגן (תיאטרון "השדרה")
מי מפחד מנישואין" (תיאטרון "הזמן")
נח
פנדרי הגיבור
פר גינט
קידוש השם
רצח החפים מפשע
שלושה שברחו
שלמה המלך ושלמי הסנדלר (תיאטרון הקאמרי)
שש כנפיים לאחד
סרטים בהשתתפותה

לוחיות זיכרון לשושנה רביד פרידמן ולשרגא פרידמן בתל אביב
שחור-לבן

ערך זה עוסק בטכנולוגיה חזותית. אם התכוונתם לפירושים אחרים לצירוף "שחור-לבן", ראו .
תמונה מהסרט השחור-לבן "הנער", 1921
צילום שחור-לבן הוא מונח המשמש בעיקר בתחום הקולנוע והצילום לתיאור צורות שונות של טכנולוגיה חזותית. בצילום שחור-לבן התמונה מורכבת מווריאציות שונות של בהירות ולא מווריאציות בצבעים. תמונות שחור-לבן טיפוסיות אינן מורכבות מגוני שחור ולבן בלבד אלא בעיקר מגוונים אפורים, ולעיתים גם מצבעים אחרים, כגון תמונות ספייה (Sepia; תצלום בגוון חום-כהה).
רוב הטכנולוגיות החזותיות נוצרו בתחילה בצבעי שחור-לבן ורק בהמשך פותחו בצבע:
הצילום היה בתחילה שחור-לבן, מאמצע המאה העשרים הצילום בצבע הפך לסטנדרט בצילום מסחרי וחובבני אולם השימוש בצילום שחור-לבן נמשך מטעמים אמנותיים או להשגת אפקטים שאי אפשר להשיגם בצילום צבע.
עיתונים רבים וחומרים מודפסים אחרים מודפסים בשחור-לבן עד היום. לרוב, עמודי הצבע מוגבלים לדף השער ולעמודים בולטים בעיתון, ושאר העמודים בעיתון מודפסים בשחור-לבן כדי לחסוך בעלויות.
סרטי הקולנוע והסרטים המצוירים נוצרו בתחילה בשחור-לבן. רק מאמצע המאה העשרים הפך צילום בצבע לסטנדרט. אף על פי כן, גם כיום נעשה לעיתים שימוש בסרטי שחור-לבן בקולנוע מטעמים אמנותיים (לדוגמה, בסרטים "רשימת שינדלר" (1993) ו"עיר החטאים" (2005).
בתחילה היו שידורי הטלוויזיה בישראל בשחור-לבן. שידורי הטלוויזיה בצבע הפכו לסטנדרט בתחילת שנות השמונים.
הערות שוליים

↑   אורי קליין, האם הקולנוע עומד להפוך את המציאות בחזרה לשחור-לבן?, באתר הארץ, 7 בפברואר 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שובה השם

| --- | --- |
 שיר
 יצא לאור:  1991
 סוגה:  ניגוני חב"ד 
 שפה:  עברית מקראית 
 
שובה השם הוא ניגון חב"די שמח שהולחן לכבוד הרבי מלובביץ'.
אודות הניגון

מילות הניגון:
שׁוּבָה ה' עַד מָתָי וְהִנָּחֵם עַל עֲבָדֶיךָ. שַׂבְּעֵנוּ בַבֹּקֶר חַסְדֶּךָ וּנְרַנְּנָה וְנִשְׂמְחָה בְּכָל יָמֵינוּ. יֵרָאֶה אֶל עֲבָדֶיךָ פָעֳלֶךָ וַהֲדָרְךָ עַל בְּנֵיהֶם: וִיהִי נֹעַם ה' אֱלֹקֵינוּ עָלֵינוּ וּמַעֲשֵׂה יָדֵינוּ כּוֹנְנָה עָלֵינוּ וּמַעֲשֵׂה יָדֵינוּ כּוֹנְנֵהוּ
הניגון הולחן לקראת י"א בניסן תשנ"א, יום הולדת ה-89 של הרבי מלובביץ' על הפרק התהילים החדש של הרבי פרק צ', הולחן על ידי החסיד פייטל לוין ונבחר לניגון לפרק החדש מתוך כמה ניגונים שהולחנו.
מאז שרו את הניגון בכל שבת בתחילת התוועדות של הרבי ובהזדמנויות רבות בנוכחות הרבי והרבי היה מעודד את הניגון במיוחד בחלוקת כוס של ברכה ועוד.
עיבודים מוזיקליים

ב־2016 הופיע הניגון באלבום צמאה-3 בביצוע של אברהם פריד, ב־2013 הופיע באלבום משה לאופר מנגן חב"ד - 2 ללא קול וב-2014 משה לאופר מנגן חב"ד 3 בביצוע של מנדי ג'רופי ויוני שלמה, ב־2018 הופיע באלבום  לחיים שמחה טיש של יוסף משה כהנא בביצוע של יעקב יהודה דסקל.
הניגון בוצע במהלך השנים גם על ידי שמחה פרידמן, אלי מרקוס, בני פרידמן, ליפא שמלצר ואחרים.
הערות שוליים

↑  אברהם פריד, שובה ה' ביוטיוב
↑  שובה ביוטיוב
↑   שובה השם, בביצוע יעקב יהודה דסקל, סרטון  באתר יוטיוב
| ניגוני חב"ד |
| --- | --- | --- |
| הניגונים המכוונים | "ניגון שלוש תנועות" ■ אדמו"ר הזקן: ניגוני רבי שניאור זלמן • "ארבע בבות" • "אבינו מלכנו" • "אלי אתה" • "כאיל תערוג" • "קול דודי" ■ אדמו"ר האמצעי: "ניגון הקאפעליע" ■ הצמח צדק: "ניגון ההשתטחות" • "ימין ה' רוממה" • "כאיל תערוג" ■ אדמו"ר המהר"ש: "לכתחילה אריבער" ■ אדמו"ר הרש"ב: "ניגון הכנה" • "ניגון רוסטוב" ■ אדמו"ר הריי"צ: "ניגון הבינוני" ■ הרבי מלובביץ': ניגוני הרבי מלובביץ' • "אנעים זמירות" • "אתה בחרתנו" • "דרכך אלוקינו" • "הוא אלוקינו" • "והיא שעמדה" • "כי אנו עמך 1" • "כי אנו עמך 2" • "צמאה לך נפשי" • "צמאה צמאה" • "רחמנא דעני" • "שאמיל" |  |
| ניגונים נוספים | "קול ביער" • "הנשמה יורדת" • "פדה בשלום" • "ניגון לי"ב–י"ג תמוז" • "והריקותי לכם ברכה" • "ניע זשוריצי כלופצי" • "ניגון לחסידי הצמח צדק" • "ניגון הקפות" • "ניגון הכנה" • "ממצרים גאלתנו" • "יעלה תחנוננו" • "ופרצת" • "הצילני נא" • "הושיעה את עמך" • "אך לאלוקים" • "אימתי קאתי מר" • "ניגון מפולטבה" • "שובה השם" • "ניגון הפלפול" |  |
ישנם מעל 500 ניגוני חב"ד, מובאים רק ניגונים נבחרים
כללי: ניח"ח • ספר הניגונים ■ פרויקטים: ניגוני חב"ד (16 אלבומים) • משה לאופר מנגן חב"ד (4 אלבומים) • צמאה (6 אלבומים) ■ אלבומים: ניגון הבעש"ט • אבינו מלכנו • האפ קאזאק • יענקל יענקל
שבע הפסגות

שבע הפסגות על מפת גובה של העולם. התמונה מציגה תשעה הרים אפשריים, על פי ההגדרות השונות של חלוקה ליבשות
שבע הפְּסָגות הן פִּסְגות ההרים הגבוהים ביותר בכל אחת משבע יבשות העולם. הפסָגות ידועות בהקשר של מסע שבע הפסָגות – האתגר לטפס על כל אחת מהן. את האתגר יזם מטפס ההרים ריצ'רד בס (Bass).
ההרים לפי סדר גובהם (על פי ההגדרה המקובלת):
אסיה: אוורסט – 8,848 מטר
דרום אמריקה: אקונקגווה – 6,960 מטר
צפון אמריקה: מקינלי – 6,194 מטר
אפריקה: קילימנג'רו – 5,895 מטר
אירופה: אלברוס – 5,642 מטר
אנטארקטיקה: וינסון מסיב – 4,892 מטר
אוקיאניה: פונצ'אק ג'איה (קרסטנז פירמיד) – 4,884 מטר
אוסטרליה: הר קושצ'ושקו – 2,228 מטר
הגדרת שבע הפסָגות

עקב הגדרות שונות של גבולות היבשות (גאוגרפיות, גאולוגיות או גאופוליטיות) ישנן מספר הגדרות אפשריות לפסגה הגבוהה בכל יבשת וכן למספר היבשות עצמן. שבע היבשות ב"מסע 7 היבשות" נגזרות מההגדרה המקובלת במערב אירופה ובארצות הברית.
הגדרת שבע הפסָגות > אוסטרליה

על פי הגדרה בעלת אופי גאוגרפי (יבשה רצופה מוקפת באוקיינוס) היבשת האוסטרלית כוללת רק את אוסטרליה עצמה. על פי הגדרה זו הר קושצ'ושקו (2,228 מטר) הוא הפסגה הגבוהה ביותר. ואולם רוב המטפסים גורסים כיום כי אוסטרליה ואוקיאניה הן יבשת אחת, ולכן ההר פונצ'אק ג'איה (נקרא גם קרסטנז פירמיד) (4,884 מטר) בגינאה החדשה שבאינדונזיה צריך להיכלל ברשימה.
הגדרת שבע הפסָגות > אירופה

ההגדרה המקובלת לפסגה הגבוהה באירופה הוא הר אלברוס (5,642 מטר), וזאת על פי הגדרת הרי אורל כגבולות אירופה. החולקים על הגדרה זו מחשיבים את מון בלאן (4,808 מטר) כפסגה הגבוהה באירופה.
ביקורת על מסע 7 הפסגות

מטפסים מקצועיים רבים קובלים על כך כי האתגר מושך אליו גם מטפסים ברמה חובבנית ומטה המסכנים את עצמם בשביל היוקרה הפופוליסטית של טיפוס ה-"7". גם תופעת המסחור של ספורט הטיפוס, המתבטאת בחברות המציעות הבטחה להביא לקוח על 7 הפסגות או להשלים אתגרים פופולרים אחרים בעבור תשלום נאה, ספגה ביקורת רבה על ידי קהילת המטפסים. טענות אלו התגברו וזכו להד בציבור הרחב במיוחד אחרי אסון האוורסט ב-1996 והספר (שהפך לסרט) שנכתב על כך לתוך אוויר דליל: מוות על האוורסט. בספר, ג'ון קרקאור, אחד המטפסים שהיה שם לא אחת, רומז כי העובדה שרוב המטפסים על ההר באותו יום היו חובבנים מקבוצות מסחריות תרמה תרומה מכרעת לגודל האסון שהתרחש (8 הרוגים, ביניהם 2 מדריכים).
טענה נוספת לגבי מסע 7 הפסגות (גם כן הועלתה בספר זה) היא, שמסע אל 7 הפסגות השניות בגובהן בכל יבשת, יהיה אתגר קשה יותר. הטענה, בפרט נכונה, לגבי יבשת אסיה שם ההר השני בגובהו בעולם - K2, משתווה כמעט לגובה האוורסט אבל נחשב לקשה הרבה יותר מבחינת הטיפוס הטכני.
דורון אראל, הישראלי הראשון שהגיע לפסגת האוורסט, היה גם הישראלי הראשון שהשלים את מסע שבע הפסגות, כשעמד ביוני 2000 על פסגת הר הר קושצ'ושקו באוסטרליה.
7 הפסגות האלטרנטיביות

בכל אחת מהיבשות נקבע ההר השני בגובהו כפסגה אלטרנטיבית:
אוסטרליה וגינאה החדשה – פונצ'אק טריקורה (Puncak Trikora)‏ 4,730 מטר, ואם מתייחסים לאוסטרליה בלבד – טאונסנד (Townsend) ‏ 2,209 מטר
אירופה – דיך-טאו (Dykh-Tau) ‏ 5,205 מטר
אמריקה הצפונית – הר לוגן (Logan) ‏ 5,959 מטר
אמריקה הדרומית – אוחוס דל סלאדו (Ojos del Salado) ‏ 6,893 מטר
אנטארקטיקה – הר טיירי (Tyree) ‏ 4,852 מטר
אסיה – K2 ‏ 8,611 מטר
אפריקה – הר קניה 5,199 מטר
הישג זה נחשב לקשה יותר מאשר שבע הפסגות בעיקר עקב העובדה שטיפוס על K2 קשה הרבה יותר מבחינה טכנית מהאוורסט, הר קניה קשה יותר מהקילימנג'רו והר לוגאן קשה יותר לטיפוס מהר מקינלי.
רקוויאם גרמני

ערך זה עוסק בהלחנה או יצירה מוזיקלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
המלחין יוהנס ברהמס
רקוויאם גרמני (בגרמנית: Ein deutsches Requiem) היא אחת מיצירותיו החשובות והמפורסמות של יוהנס ברהמס. היצירה נשלמה ב-1868, והייתה היצירה הגדולה הראשונה שכתב ברהמס למקהלה ולתזמורת. זוהי יצירתו הארוכה ביותר של המלחין. המושג "רקוויאם גרמני" מתייחס לשפת היצירה (שלא כרקוויאם הקתולי, הכתוב בשפה הלטינית). בניגוד לטקסט המסורתי של הרקוויאם, המתמקד באיומים מפני יום הדין ואזהרות לבני האדם החטאים לחזור בתשובה, בחר ברהמס בטקסטים המביעים תקווה ונחמה לנשארים ומייחלים לתחיית המתים. במידה מסוימת קשה אף להתייחס לטקסט כמילות תפילה. הקטע היחיד הקרוב, מבחינת סגנונו המוזיקלי, למוזיקה הגועשת של ה-dies irae ('יום הדין') המסורתי, הוא הקטע בפרק השישי העוסק בניצחון על המוות.
הרקע

חלקים מן המוזיקה של "רקוויאם גרמני" נכתבו שנים רבות קודם לכן. לדוגמה, הפרק השני התחיל את דרכו כסקרצו עבור סימפוניה שתכנן ברהמס (ושלבסוף הפכה לקונצ'רטו מס' 1 לפסנתר). ברהמס ציין פעם כי הרקוויאם קשור קשר עז למותו של ידידו הקרוב רוברט שומאן. הרקוויאם כתוב בסולם פה מז'ור, ובכך ייחודו כרקוויאם מהבודדים שנכתבו בסולם מז'ורי. פה מז'ור הוא גם סולם קנטטת האבל אקטוס טרגיקוס מאת באך (מס' 106 ברשימת יצירות באך), שגם היא מבוססת על ליקוט של פסוקים מכתבי הקודש.
הופעת הבכורה של הרקוויאם הייתה ביום שישי הטוב, 1868 בקתדרלה של ברמן (אם כי כמה פרקים בוצעו כמה חודשים קודם לכן בווינה). הפרק החמישי נוסף כעבור כשנה, וכנראה קשור למות אמו של ברהמס (ומכאן ההתייחסות הספציפית לאם המנחמת, והסולו הנשי).
הטקסט

במקום להלחין את טקסט הרקוויאם הלטיני, כפי שהיה מקובל בקרב המלחינים בזמנו, פנה ברהמס, שהתעניין במוזיקה עתיקה, ובמיוחד בבארוק הגרמני, למסורת הפרוטסטנטית הגרמנית המוקדמת, של תפילת אשכבה בגרמנית המבוססת על מבחר פסוקים מכתבי הקודש הלותרניים (ובמיוחד Musikalische Exequien של היינריך שיץ מ-1636 ו-Actus tragicus של באך). את הפסוקים בחר ברהמס בעצמו, רובם מן התנ"ך (מפרקי תהילים קכ"ו וישעיהו), ומיעוטם מן הברית החדשה ומבין הספרים החיצוניים. שמה של היצירה מתייחס ללשון הגרמנית (כלומר, הטקסט הוא גרמני ולא לטיני), אך רבים פירשו אותו בטעות כמתייחס לסגנון או ללאומיות היצירה. בראהמס, שנמנע במתכוון מכל אזכור של ישו בטקסט, אמר כי בקלות אפשר לקרוא ליצירה 'רקוויאם אנושי'.
דיסקוגרפיה

"רקוויאם גרמני" הוא אחת היצירות האהובות ביותר ברפרטואר, וזכה לעשרות רבות של הקלטות. אחד הביצועים הוותיקים והידועים ביותר הוא של אוטו קלמפרר עם אליזבת שוורצקופף ודיטריך פישר דיסקאו. ביצוע חדש יותר שהתפרסם הוא הביצוע של הרברט פון קאראיין המנצח על התזמורת הפילהרמונית הווינאית, עם הזמר ז'וזה ון דאם. ביצועים ידועים אחרים הם זה שבניצוח המנצח האיטלקי קארלו מריה ג'וליני עם התזמורת הפילהרמונית הווינאית והזמרים אנדראס שמידט וברברה בוני, המנצח ההונגרי גאורג שולטי עם התזמורת הסימפונית של שיקגו והזמרים קירי טה קאנאווה וברנרד וייקל וכן זה של סרג'יו צ'ליבידאקה עם התזמורת הפילהרמונית של מינכן. הקלטות נוספות יצאו תחת ידיהם של המנצחים רודולף קמפה ופריץ להמן.
מבין הביצועים בכלים אותנטיים ידועות במיוחד ההקלטות של ג'ון אליוט גרדינר עם התזמורת המהפכנית הרומנטית,  פיליפ הרווחה עם תזמורת שאנז-אליזה וכן של דניאל ראוס עם תזמורת המאה השמונה עשרה. ביצועים בפסנתרים מהתקופה (עבור הרכבים מצומצמים יותר) כוללים ביצוע בניצוחו של הארי כריסטופרס על "גרסת לונדון" (עם פסנתר בארבע ידיים המחליף את התזמורת), וכן הקלטה של עיבוד מאת ברהמס עצמו, לארבע ידיים בלבד, בביצוע הנס-פטר ווולקר שטנצל.
לקריאה נוספת

עדה ברודסקי (עורכת), ספר הליטורגיקה, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 187-193.
רוי טארפלי

| --- | --- |

טארפלי בשנת 1985
 לידה:  28 בנובמבר 1964 ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  9 בינואר 2015 (בגיל 50) ארלינגטון שבטקסס, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.11 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת מישיגן
 דראפט:  בחירה שביעית, 1986 דאלאס מאבריקס
 קבוצות כשחקן
 1986–1991   1991–1992   1992   1992–1993   1993–1994   1994–1995   1996   1998–1999   1999   1999–2000   2000–2001   2003–2004   2005   2005–2006:  דאלאס מאבריקס   ויצ'יטה פולס טקסנס   מיאמי טרופיקס   אריס סלוניקי   אולימפיאקוס   דאלאס מאבריקס   הירקליס סלוניקי   אפולון לימסול   אספרוס קליתיאס   אורל גרייט   בייג'ינג אולימפיאנס   סו פולס סקייפורס   דודג' סיטי לג'נד   מישיגן מייהם
 הישגים כשחקן
 השחקן השישי של העונה ב-NBA‏ (1988)   חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA‏ (1987)   זכייה בגביע ספורטה (1993)   זכייה באליפות הליגה היוונית (1994)   זכייה בגביע היווני (1994)
רוי ג'יימס טארפלי (באנגלית: Roy James Tarpley;‏ 28 בנובמבר 1964 – 9 בינואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1986–2006. החל את קריירת המשחק בקבוצת דאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA, אך ב-1990 הושעה מהליגה בשל שימוש בסם קוקאין. מאז ועד סיום הקריירה שיחק בליגות שונות בארצות הברית, ביוון, בקפריסין, ברוסיה ובסין.
בעונת 1987/1988 זכה בתואר השחקן השישי של העונה ב-NBA, וב-6 עונותיו כשחקן ב-NBA העמיד ממוצעים כוללים של 12.6 נקודות, 10.0 ריבאונדים, 1.1 אסיסטים ו-1.2 חסימות למשחק.
קריירת מכללות

טארפלי נולד בעיר ניו יורק, ובשנים 1982–1986 למד באוניברסיטת מישיגן. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה נבחר לחמישייה השלישית של העונה בליגת המכללות ("Third-team All-American"), לאחר שרשם ממוצעים של 17.4 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-2.6 חסימות למשחק. בעונתו האחרונה במישיגן שיתף פעולה עם שחקן השנה הראשונה גלן רייס.
קריירת משחק > דאלאס מאבריקס (1986–1991, 1995)

בדראפט ה-NBA‏ 1986 נלקח טארפלי נלקח בבחירה השביעית, על ידי דאלאס מאבריקס. בעונת הרוקי שלו קלע 7.5 נקודות והוריד 7.1 ריבאונדים בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונה העוקבת העפילה דאלאס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדותיה, בעת שטארפלי עצמו זכה בתואר השחקן השישי של העונה עם ממוצעים של 13.5 נקודות ו-11.8 ריבאונדים למשחק, כמחליפם מהספסל של צמד הגבוהים סם פרקינס וג'יימס דונלדסון. בסדרת גמר המערב הפסידו המאבריקס מול האלופה שבדרך, לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 3–4. בעונת 1988/1989 הציג יכולת טובה עם 17.3 נקודות בממוצע למשחק, אך שותף ב-19 משחקים בלבד בשל פציעה בברכו.
לאחר שישה משחקים בעונת 1989/1990 נעצר טארפלי בשל נהיגה בשכרות והתנגדות למעצר, והושעה על ידי הליגה למשך חודשיים. בחמשת המשחקים הראשונים של עונת 1990/1991 הציג יכולת שיא עם ממוצעים של 24.0 נקודות, 12.3 ריבאונדים ו-2.3 חסימות למשחק, אך במשחק השישי מול אורלנדו מג'יק סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית ונאלץ להחמיץ את כל המשך העונה. במרץ 1991 נעצר בשנית על נהיגה בשכרות, ומספר חודשים לאחר מכן נעצר על שימוש בקוקאין והושעה על ידי ליגת ה-NBA לצמיתות.
בעונת 1994/1995 הוסרה השעייתו והוא חזר לשחק עבור המאבריקס, אך כבר לאחר עונה אחת הושעה שוב בשל הפרת תנאיו במכון הגמילה כשחזר לצרוך אלכוהול. באותה עונה, שהייתה האחרונה שלו ב-NBA, קלע 12.6 נקודות והוריד 8.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירת משחק > שנות השיא באירופה (1992–1994)

לאחר השעייתו מה-NBA בשנת 1991 עבר לשחק באירופה, ובלט בשנותיו בליגת העל היוונית. בעונת 1992/1993 שיחק באריס סלוניקי תחת המאמן הישראלי צביקה שרף, והוביל אותה לזכייה בגביע ספורטה, אשר היה טורניר הכדורסל השני בחשיבותו באירופה (אחרי הסופרוליג).
בעונת 1993/1994 עבר לשחק באולימפיאקוס, וזכה עמה הן באליפות הליגה היוונית והן בגביע היווני. בליגת הסופרוליג קלע טארפלי 20.9 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה עם 12.8 ריבאונדים למשחק. במשחק חצי גמר הסופרוליג גברה אולימפיאקוס על פנאתינאיקוס בתוצאה 77–72, הודות לתצוגה מצוינת של טארפלי שקלע 21 נקודות והוריד 16 ריבאונדים, והעפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הטורניר. במשחק גמר הסופרוליג, אשר נערך בתל אביב, קלע טארפלי 12 נקודות באחוזי קליעה נמוכים (5 מ–19 מהשדה), וקבוצתו הפסידה מול חובנטוד בדאלונה בתוצאה 57–59.
קריירת משחק > שלהי הקריירה (1996–2006)

בשנים 1996–1999 שיחק בקבוצות הירקליס סלוניקי ו"אספרוס קליתיאס" מליגת העל היוונית, ובאפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.
בעונת 1999/2000 עבר לשחק באורל גרייט מליגת העל הרוסית, ולאחר מכן שיחק עבור הקבוצות "בייג'ינג אולימפיאנס" מהליגה הסינית, סו פולס סקייפורס ו"מישיגן מייהם" מליגת ה-CBA ו"דודג' סיטי לג'נד" מליגת ה-USBL. בסיום עונת 2005/2006 פרש ממשחק פעיל, בגיל 41.
מותו

ב-9 בינואר 2015 נפטר טארפלי כתוצאה מהתרחבות הכבד, בגיל 50.
הערות שוליים

1 2 3 4  ההודעה על פטירתו של טארפלי, באתר USA Today,‏ 9 בינואר 2015
↑  סטטיסטיקות הקריירה של טארפלי ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של טארפלי, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1986, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של טארפלי, באתר ABC,‏ 10 בינואר 2015
↑  פרופיל, באתר הרשמי של אולימפיאקוס, 6 בנובמבר 2015
↑  פרופיל השחקן, באתר פיב"א
↑  סטטיסטיקות המשחק בין אולימפיאקוס לפנאתינאיקוס, באתר פיב"א, 19 באפריל 1994
↑  סטטיסטיקות המשחק בין אולימפיאקוס לבדאלונה, באתר פיב"א, 21 באפריל 1994
שיוב נפט מוגבר

שיוב נפט באמצעות הזרקת פחמן דו-חמצני אל תוך המאגר (באנגלית)
שִיוּב נפט מוגבר (גם: מיצוי מוגבר של תפוקת הנפט; על פי האקדמיה ללשון העברית: הֲשָׁבַת נפט מוגברת; באנגלית: Enhanced Oil Recovery ‏, בר"ת EOR; או Tertiary Recovery – תפוקה שלישונית) הוא הפקה בשיטות מתקדמות שבאה לאחר הפקה ראשונית והפקה משנית של נפט, אך יכולה להתחיל בכל שלב במהלך החיים היצרניים של מאגר נפט. הפקה זאת נועדה לשחזר את הלחצים בשדה ולשפר את קצב הזרימה של הנפט, על ידי הקטנת החיכוך של הנפט בסלע או הנמכת הצמיגות של הנפט. השיוּב מבוצע באמצעות הזרקת כימיקלים (פולימרים או חומרים פעילי שטח), גזים (פחמן דו-חמצני, פחמימנים או חנקן), או קיטור אל תוך המאגר.
בשיטות ההפקה הראשונית והמשנית מצליחים להפיק בדרך כלל 30%-35% מכלל הנפט המצוי במאגר. יישום טכנולוגיות משופרות עשוי לסייע להפיק 5%-20% נוספים. שיטות מתקדמות כוללות גם מיצוי משופר (Improved Oil Recovery, בר"ת IOR) במובן הרחב, ובכלל זה קידוח השלמה (infill drilling), שבירה הידראולית (hydraulic fracturing), קידוח בארות אופקיים (drilling horizontal wells) ועוד.
הפקה תרמית של ביטומן מחולות הזפת של אלברטה
באר הזרקה בתהליך של הגדלת שיעור המיצוי של הנפט
הערות שוליים

↑  שיטה מתקדמת להפקת נפט שבה מזריקים פחמן דו-חמצני למבנה נפט. הגז מתפקד כממס שמשחרר את הנפט מן הסלע הנקבובי וגורם לו לזרום באופן חופשי יותר אל ראש הבאר. בדרך זו שיעור ההפקה גדל.
↑  מה שקרוי הפקה תרמית - החדרת חום אל תוך המאגר על מנת להנמיך את הצמיגות של נפט כבד ולהקל על זרימתו לבאר מפיקה. אחת השיטות היא לחמם מבנה מפיק באמצעות הזרקת קיטור (steam drive).
↑  במובן הצר IOR מתייחס להפקה משנית.
↑  סדיקה הידראולית, באתר אקו-ויקי.
ריקי נלסון

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1940 טינק, ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 פטירה:  31 בדצמבר 1985 (בגיל 45) דאלאס, טקסס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Eric Hilliard Nelson 
 שם במה:  Rick Nelson 
 מקום קבורה:  פארק הזכרון פורסט לוון 
 מוקד פעילות:  טינק, ניו ג'רזי
 תקופת הפעילות:  1957–1985 (כ־28 שנים)
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון הוליווד 
 סוגה:  רוק'נ'רול, בלדות וקאנטרי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס
 בן או בת זוג:  קריסטין הארמון (20 באפריל 1963–1 בדצמבר 1982) 
 צאצאים:  טרייסי נלסון 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1987)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.rickynelson.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אריק היליארד "ריקי" נלסון (באנגלית: Eric Hilliard "Ricky" Nelson; ‏8 במאי 1940 – 31 בדצמבר 1985) היה זמר ושחקן אמריקאי. היה פופולרי בעיקר בשנות החמישים המאוחרות ובשנות השישים המוקדמות.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

נולד בטינק שבניו ג'רזי כבנם הצעיר של אוזי והארייט נלסון. שני הוריו היו חברים בביג בנד. יחד עם אחיו דייוויד נלסון, המשפחה הופיעה בסדרת רדיו משנת 1944 עד לשנת 1954 שלה האזינו מעל 2 מיליון מאזינים.
בשנת 1952 הייתה למשפחה תוכנית בטלוויזיה בשם "המופע של אוזי והארייט" (אנ'), ששידוריה הופסקו ב-1966. התוכנית התבססה על חייהם האמיתיים של משפחת נלסון.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

את קריירת הרוק'נ'רול התחיל נלסון בשנת 1957. הוא רצה להרשים את חברתו, שהייתה מעריצה של אלביס פרסלי, ולהראות לה שהוא יכול לשיר טוב בדיוק כמוהו. הוא הקליט בשנה זו את השיר "אני הולך" של פאטס דומינו, שמיד הגיע למקום ה-4 במצעדים.
בהמשך, כל פרק של ב"מופע של אוזי והארייט" בטלוויזיה הסתיים בהופעה של "ריקי" ולהקתו (שהייתה שייכת בעבר לבוב לומן).
אביו של ריקי מנע ממנו להופיע בתוכניות טלוויזיה אחרות, כנראה כדי לשמור את המעריצים של ריקי לעצמו ולתוכנית הטלוויזיה שלו.
בפרק אחד של התוכנית בליל כל הקדושים, התחפש ריקי לאלביס פרסלי, ובכך הקפיץ את הרייטינג של התוכנית ויצר היסטריה בקרב המעריצים.
נלסון הפך במהירות לאליל נעורים. מ-1957 עד 1962, הוציא נלסון 30 להיטים שהגיעו למצעד 40 הגדולים, יותר מכל אומן אחר בזמנו (חוץ מאלביס פרסלי).
בעוד ריקי העדיף שירי רוק'נ'רול ובעלי קצב מהיר, קולו הרך והרגוע התאים באופן טבעי לשיר בלדות.
במהלך חייו עבד עם הרבה מוזיקאים כמו ג'יימס ברטון, ג'ו מאפיס, הג'ורדניירס (להקת ליווי), והאחים ברונט.
בנוסף לקריירה שלו כזמר, הופיע ריקי נלסון בסרטים כגון "סיפור שלוש אהבות" (1953), "ריו בראבו", מערבון קלאסי מ-1959 (בו השתתפו גם ג'ון ויין ודין מרטין).
ביוגרפיה > שנותיו המאוחרות וקריירת הקאנטרי

באפריל 1963 נישא לכריסטין הרמון.
באותה שנה חתם על חוזה ל-20 שנה עם תקליטי דקה, אבל לא הקליט להיטים גדולים אחרי שירו מ-1964 "בשבילך".
באמצע שנות השישים התחיל נלסון להקליט מוזיקת קאנטרי, ונכנס ל"מצעד 40 הגדולים" בשנת 1970, כשהקליט את "היא שלי" - שיר של בוב דילן במקור.
ב-1972, נכנס שוב לאותו מצעד עם השיר "מסיבת הגן". השיר נכתב אחרי שקהל שרק לו בוז במסיבת גן בכיכר מדיסון, כי ניגן שירים חדשים ולא רק להיטים משנות ה-50 וה-60. לפי גרסה שונה, הקהל שרק בוז לכוחות משטרה שפזרו הפגנה בקרבת מקום.
השיר נעשה פופולרי והצליח להגיע גם לטבלאות הלהיטים של ה"בילבורד".
בשנות ה-70 המאוחרות, הקריירה שלו הייתה בדעיכה.
הוא הפסיק להקליט וכמעט שלא הופיע מול קהל. אשתו התגרשה ממנו ולקחה את ארבעת ילדיהם. נלסון החל לצרוך סמים, במיוחד מריחואנה.
בשנת 1985 הוא הצטרף לסיבוב הופעות של רוק'נ'רול בבריטניה. הסיור הצליח באופן ניכר ועודד את רוחו של נלסון. הוא ניסה לשחזר את ההצלחה בארצות הברית, והחל להופיע בדרומה. במהלך סבב ההופעות, נהרג ריק נלסון בתאונת מטוס בטקסס (באותה שנה).
השיר האחרון ששר על הבמה לפני התאונה היה "Rave On" של באדי הולי.
השמועות שהמטוס התרסק עקב שימוש בסמים על ידי נוסעיו הופרכו.
לאחר מותו

שנתיים לאחר המוות, ב-1987, נבחר ריקי נלסון להיכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול, וגם להיכל התהילה של הרוקבילי.
ביום הזיכרון ה-20 למותו שידרה רשת הטלוויזיה האמריקנית סדרה דוקומנטרית שכותרתה: "ריקי נלסון שר".
ב-27 בדצמבר 2005, רשת המוזיקה EMI הוציאה את האוסף: "להיטיו הגדולים של ריקי נלסון", עם 25 רצועות שמע.
גם בניו של נלסון, גונר ומת'יו התאומים, בתו טרייסי נלסון ובנו הצעיר סאם נלסון - כולם עוסקים במשחק או במוזיקה.
רשימה של הסינגלים המוכרים ביותר

I'm Walkin' - 1957
Be Bop Baby - 1957
Waitin' In School - 1957
Stood Up - 1957
Believe What You Say - 1958
Poor Little Fool - 1958
Lonesome Town - 1958
It's Late - 1959
Never Be Anyone Else But You - 1959
Sweeter Than You - 1959
Travelin' Man - 1961
Hello Mary Lou - 1961
Young World - 1962
Teenage Idol - 1962
It's Up To You - 1962
String Along - 1963
Fools Rush In - 1963
For You - 1963
Garden Party - 1972
שובה של יהודית לבתוליה (בוטיצ'לי)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  סנדרו בוטיצ'לי
 תאריך יצירה:  1472 לערך
 טכניקה וחומרים:  טמפרה על לוח עץ
 ממדים בס"מ
 רוחב:  24 ס״מ 
 גובה:  31 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  רנסאנס מוקדם 
 מספר יצירה:  00188555 (מוזיאון אופיצי) 
 מיקום:  גלריית אופיצי פירנצה שבאיטליה
 
שובה של יהודית לבתוליה (באיטלקית: Ritorno di Giuditta a Betulia) הוא ציור טמפרה על לוח עץ, מעשה ידי הצייר סנדרו בוטיצ'לי משנת 1472 לערך. היצירה מוצגת בגלריית אופיצי בפירנצה.