stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחושת זכאות
הערות שוליים

1 2  Melvin J. Lerner, Dale T. Miller, Just world research and the attribution process: Looking back and ahead., Psychological Bulletin 85, 1978-09, עמ' 1030–1051 doi: 10.1037/0033-2909.85.5.1030
↑  Melvin J. Lerner, Integrating societal and psychological rules of entitlement: The basic task of each social actor and fundamental problem for the social sciences, Social Justice Research 1, 1987-03-01, עמ' 107–125 doi: 10.1007/BF01049386
↑  Phillip Shaver, Judith Schwartz, Donald Kirson, Cary O'Connor, Emotion knowledge: Further exploration of a prototype approach., Journal of Personality and Social Psychology 52, 1987, עמ' 1061–1086 doi: 10.1037/0022-3514.52.6.1061
1 2 3 4 5 6  W. Keith Campbell, Angelica M. Bonacci, Jeremy Shelton, Julie J. Exline, Psychological Entitlement: Interpersonal Consequences and Validation of a Self-Report Measure, Journal of Personality Assessment 83, 2004-08-01, עמ' 29–45 doi: 10.1207/s15327752jpa8301_04
↑  R. Moses, R. Moses-Hrushovski, Reflections on the sense of entitlement, The Psychoanalytic Study of the Child 45, 1990, עמ' 61–78 doi: 10.1080/00797308.1990.11823511
↑  Brenda Major, From Social Inequality to Personal Entitlement: the Role of Social Comparisons, Legitimacy Appraisals, and Group Membership, כרך 26, Academic Press, 1994-01-01, עמ' 293–355. (באנגלית)
↑  כיצד האדם מייחס סיבות להתנהגות שלו עצמו, המטרה להבין את פעולותיו, מחשבותיו ורגשותיו.
↑  T. Cook, F. Crosby, K. Hennigan, The construct validity of relative deprivation, undefined, 1977
↑  Robert Raskin, Calvin S. Hall, The Narcissistic Personality Inventory: Alternative Form Reliability and Further Evidence of Construct Validity, Journal of Personality Assessment 45, 1981-04-01, עמ' 159–162 doi: 10.1207/s15327752jpa4502_10
↑  P. J. Watson, Ronald J. Morris, Narcissism, empathy and social desirability, Personality and Individual Differences 12, 1991-01-01, עמ' 575–579 doi: 10.1016/0191-8869(91)90253-8
הצי המלכותי הקנדי

| --- | --- |

 parati vero parati 
 פרטים
 מדינה:  קנדה קנדה
 בסיס האם:  National Defence Headquarters 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  4 במאי 1910 – הווה (114 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה, Operation Deliverance, Operation Mobile, Operation Reassurance, Operation Caribbe, מלחמת אפגניסטן, מלחמת קוריאה, מלחמת המפרץ, מלחמת העולם השנייה, Operation Enduring Freedom – Horn of Africa 
 
| --- | --- |

 
 זרועות
 צבא קנדה
 הצי המלכותי הקנדי
 חיל האוויר המלכותי הקנדי
 עיטורים ומבנה פיקודי
 עיטורי כוחות ההגנה של קנדה
 דרגות כוחות ההגנה של קנדה
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של קנדה
 היסטוריה של קנדה
הצי המלכותי הקנדי (באנגלית:  Royal Canadian Navy - RCN, בצרפתית: Marine royale canadienne), לשעבר "מפקדת הכוחות הימיים של קנדה" (Canadian Forces Maritime Command), הוא הזרוע הימית הצבאית של קנדה ואחת משלוש הזרועות של הכוחות הקנדיים. נכון ל-2012 הצי הקנדי שנחשב לצי מים ירוקים, מפעיל 3 משחתות ו-12 פריגטות, 4 צוללות, 2 ספינות תמיכה, 12 שולות מוקשים ו-11 ספינות סיור/אימון לא חמושות. הצי המלכותי הקנדי מעסיק 8500 איש בשירות קבע, 5100 איש בשירות מילואים ו-5300 אזרחים. תת-אדמירל מארק נורמן (Mark Norman) הוא כעת מפקד הצי וראש מטה הצי.
הצי הוקם ב-1910 כ"שירות הימי של קנדה" (Naval Service of Canada), קיבל את הקידומת "מלכותי" (Royal) ב-1911 וב-1923 הוכפף למשרד ההגנה. ב-1968 אוחד הצי יחד עם צבא קנדה ועם חיל האוויר המלכותי הקנדי ואז שונה שמו למפקדת הכוחות הימיים של קנדה עד 2011, עת נקרא מחדש הצי המלכותי הקנדי. לאורך ההיסטוריה שלו שרתו כוחות הצי בשתי מלחמות העולם, במלחמת קוריאה, במלחמת המפרץ הראשונה, במלחמת אפגניסטן ובמספר רב של משימות שמירת שלום של האו"ם ומבצעים משותפים עם כוחות נאט"ו.
היסטוריה > 1910-1968

הצי הוקם על פי "פקודת השירות הימי" (Naval Service Bill) על ידי מי שהיה אז ראש ממשלת קנדה וילפריד לורייה ונקרא בתחילה "השירות הימי של קנדה" . המטרה הייתה להקים כוח צבאי ימי נפרד לדומיניון של קנדה שיהיה בעת הצורך תחת פיקודו של הצי המלכותי הבריטי. הפקודה קיבלה את ההסכמה המלכותית ב-4 במאי 1910. שתי ספינות לשעבר של הצי המלכותי נמסרו לצי המלכותי הקנדי, הספינה "ניאוב" (HMCS Niobe) והספינה "ריינבאו" (HMCS Rainbow) והיו לספינות הראשונות שלו. ב-29 באוגוסט 1911 הוענקה לצי הקידומת "מלכותי" (Royal) על ידי ג'ורג' החמישי, מלך בריטניה.
בראשית מלחמת העולם הראשונה סיירו שש הספינות של הצי לאורך חופיה המזרחיים והמערביים של קנדה כנגד פלישה ימית גרמנית אפשרית. ספינה שביעית הצטרפה ב-1915. קצת לפני תום המלחמה הוקם "שירות האוויר הימי של קנדה" (Royal Canadian Naval Air Service), כשמטרתו הייתה לבצע פעולות לוחמה נגד צוללות, אך הוא פורק עם סיום המלחמה.
לאחר המלחמה הצי לקח על עצמו חלק מהתפקידים של השירות הימי של משרד התחבורה הקנדי ובהדרגה החל לבנות את צי הספינות שלו, כאשר הספינה הראשונה שנבנתה במיוחד בשבילו הוכנסה לשירות ב-1932. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, היו לצי 11 ספינות מלחמה, 145 קצינים ו-1674 בעלי דרגות אחרות. במהלך המלחמה התרחב הצי באופן משמעותי ובסופו של דבר לקח על עצמו את האחריות לכל הזירה הימית בצפון מערב האוקיינוס האטלנטי. בסיום המלחמה הצי הפך להיות הצי השלישי בגודלו מבין הציים של בעלות הברית (אחרי הצי האמריקני והצי המלכותי). במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי הטביע הצי המלכותי הקנדי 31 צוללות גרמניות, הטביע או שבה 42 ספינות אויב וביצע בהצלחה 25,343 הפלגות אספקה טרנס-אטלנטיות. הצי איבד 24 ספינות ו-1797 מלחים במהלך המלחמה.
במהלך מלחמת קוריאה משחתות קנדיות הפגינו נוכחות במימי חצי האי הקוריאני, ביצעו הפגזות חופיות ופעולות מנע. במשך כל המלחמה הקרה, פיתח הצי יכולות ללוחמה נגד-צוללות כמענה לאיום הסובייטי. בשנות השישים הוציא הצי משירות את רוב הספינות שלו מתקופת מלחמת העולם השנייה והמשיך לפתח יכולות ללוחמה נגד צוללות, כשרכש את מסוק הסיקורסקי CH-124 סי קינג (Sikorsky CH-124 Sea King), שהיה המסוק הגדול הראשון שביצע נחיתות על סיפוניהן של הספינות. באותה תקופה, הפעילה קנדה נושאת מטוסים שממנה פעלו מטוסי F2H Banshee ומטוסים נוספים ללוחמה נגד צוללות.
היסטוריה > 1968 עד היום

ב-1968 ממשלתו הליברלית של לסטר פירסון איחדה את הצי המלכותי הקנדי, את חיל האוויר המלכותי הקנדי ואת צבא קנדה תחת מסגרת על משותפת, הכוחות הקנדיים, שכפופים למשרד ההגנה שהיה אז בראשותו של שר ההגנה פול הלייר (Paul Hellyer). מיזוג שנוי במחלוקת זה גרם לביטול עצמאותו החוקתית של הצי כיחידה נפרדת. כל הספינות, המטוסים וכוח האדם של הצי עברו להיות חלק מ"מפקדת הכוחות הימיים של קנדה" (MARCOM), מרכיב של כוחות ההגנה. המדים המסורתיים של הצי שונו וכל אנשי הזרועות (כולל הצי, חיל האוויר והצבא) חויבו ללבוש את המדים החדשים שהיו בצבע ירוק-זית. מטוסיה של נושאת המטוסים המשיכו להיות תחת פיקודה של מפקדת הכוחות הימיים וכן הועברה אליה האחריות על המטוסים שביצעו משימות סיור ימיות מבסיסים יבשתיים שקודם לכן היו שייכים לחיל האוויר המלכותי הקנדי. ב-1975 הוקם בצי פיקוד אווירי וכל המטוסים הימיים הועברו תחת פיקודו. איחוד הזרועות של שנת 1968 היה הפעם הראשונה שמדינה כל שהיא מאחדת את זרועות האוויר, הים והיבשה שלה תחת פיקוד מאוחד.
בשנות השבעים הצטרפו לצי המשחתות מסדרת "אירוקויס" (Iroquois-class), שמאוחר יותר הוסבו להיות משחתות להגנה אווירית ובסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים נבנו הפריגטות מסדרת "הליפקס" (Halifax-class). בשנת 1990 שלחה קנדה שלוש ספינות מלחמה שהשתתפו במלחמת המפרץ הראשונה. בהמשך העשור, נשלחו ספינות קנדיות לסייר בים האדריאטי במלחמות יוגוסלביה ובמלחמת קוסובו. לאחרונה נשלחו ספינות לטובת המלחמה באפגניסטן ולטובת המלחמה בשוד הימי לחופי סומליה.
ב-16 באוגוסט 2011 החליטה ממשלת קנדה להחזיר את שמו הישן של הצי "הצי המלכותי הקנדי" במקביל לשינוי דומה שנערך בחיל האוויר ובצבא.
מבנה הצי

מפקדת הצי המלכותי הקנדי שוכנת באוטווה. מאז 1968 הצי הוא חלק מהכוחות הקנדיים.
מבנה הצי > הכוחות הימיים האטלנטים

מפקדת הכוחות הימיים האטלנטים (MARLANT) ונמלה הבית שלהם ממוקמים ב בסיס הצי בהליפקס. בנוסף משמש אותם גם בסיס משנה ב סנט ג'ונס. למפקדה זו מסופחות כנפות מס' 12 ו-14 של חיל האוויר המלכותי הקנדי שמספקות שירותי אוויר ימיים לפיקוד. הכוחות הימיים האטלנטים מחזיקים 18 ספינות מלחמה וכמה ספינות עזר והם אחראים על שמירת האזור הכלכלי הבלעדי של קנדה בחוף המזרחי ועל השטחים שעליהם אחראית קנדה באוקיינוס האטלנטי ובחלק המזרחי של האוקיינוס הארקטי.
מבנה הצי > הכוחות הימיים באוקיינוס השקט

מפקדת הכוחות הימיים הפסיפיים (MARPAC) ונמל הבית שלהם ממוקמים בבסיס הצי באסקווימלט (Esquimalt) באי ונקובר. הכוחות הימיים הפסיפים מחזיקים 15 ספינות מלחמה וכמה ספינות עזר והם אחראים על שמירת האזור הכלכלי הבלעדי של קנדה בחוף המערבי ועל השטחים שעליהם אחראית קנדה באוקיינוס השקט ובחלק המערבי של האוקיינוס הארקטי. כנף מס' 19 של חיל האוויר המלכותי הקנדי יחד עם טייסת מס' 443 שכפופה לכנף 12 (מהחוף המזרחי) מספקות שירותי אוויר ימיים לפיקוד.
מבנה הצי > מילואים

מפקדת כוחות המילואים של הצי (NAVRESHQ) ממוקמת בבסיס הצי בקוויבק סיטי ואחראית על 24 דיוויזיות מילואים של הצי ברחבי קנדה. בסיס זה גם משמש אכסניה לבית הספר הימי של הצי. כוח האדם של מילואי הצי עומד על 4000 איש.
כלי שיט

| תמונה | יעוד | סדרה | שמות הספינות/שנת כניסה לשירות/פיקוד |
| --- | --- | --- | --- |
|  | פריגטה | סדרת "הליפקס"   Halifax-class |  "הליפקס" (HMCS Halifax) – 1992 – הפיקוד האטלנטי  "ונקובר" (HMCS Vancouver) - 1993 – הפיקוד הפסיפי  "ויל דה קויבק" (HMCS Ville de Québec) – 1994 – הפיקוד האטלנטי  "טורונטו" (HMCS Toronto) – 1993 – הפיקוד האטלנטי  "רגינה" (HMCS Regina) – 1993 – הפיקוד הפסיפי  "קלגרי" (HMCS Calgary) – 1995 – הפיקוד הפסיפי  "מונטריאול" (HMCS Montréal) – 1994- הפיקוד האטלנטי  "פרדריקטון" (HMCS Fredericton) - 1994 – הפיקוד האטלנטי  "ווינפג" (HMCS Winnipeg) – 1995 – הפיקוד הפסיפי  "שארלוטטאון" (HMCS Charlottetown) – 1995 – הפיקוד האטלנטי  "סט' ג'ונס" (HMCS St. John's) – 1996 – הפיקוד האטלנטי  "אוטווה" (HMCS Ottawa) – 1996 – הפיקוד הפסיפי |
|  | משחתת | סדרת "אירוקויס"   Iroquois-class |  "אירוקויס" (HMCS Iroquois) – 1972 – הפיקוד האטלנטי  "את'באסקן" (HMCS Athabaskan) – 1972 – הפיקוד האטלנטי  "אלגונקווין" (HMCS Algonquin) – 1972 – הפיקוד הפסיפי |
|  | צוללת | סדרת "ויקטוריה"   Victoria-class |  "ויקטוריה" (HMCS Victoria( – 2000 – הפיקוד הפסיפי  "וינדזור" (HMCS Windsor) – 2003 – הפיקוד האטלנטי  " קורנר ברוק" (HMCS Corner Brook) – 2003 – הפיקוד הפסיפי  "צ'יקוטימי" (HMCS Chicoutimi) – 2004 – הפיקוד הפסיפי |
|  | ספינת סיוע | "פרוטקטור"   Protecteur-class |  "פרוטקטור" (HMCS Protecteur) – 1969 – הפיקוד הפסיפי  "פרזרבר" (HMCS Preserver) – 1970 – הפיקוד האטלנטי |
|  | ספינת משמר חופים | סדרת "קינגסטון"   Kingston-class |  "קינגסטון" (HMCS Kingston) – 1996 – הפיקוד האטלנטי  "גלייס ביי" (HMCS Glace Bay) – 1996 – הפיקוד האטלנטי  "נאנאימו" (HMCS Nanaimo) – 1997 – הפיקוד הפסיפי  "אדמונטון" (HMCS Edmonton) – 1997 – הפיקוד הפסיפי  "שאוויניגאן" (HMCS Shawinigan) – 1997 – הפיקוד האטלנטי  "וייטהורס" (HMCS Whitehorse) - 1998 – הפיקוד הפסיפי  "ילוונייף" (HMCS Yellowknife) – 1998 – הפיקוד הפסיפי  "גוז ביי" (HMCS Goose Bay) – 1998 – הפיקוד האטלנטי  "מונקטון" (HMCS Moncton) – 1998 – הפיקוד האטלנטי  "ססקאטון" (HMCS Saskatoon) – 1998 – הפיקוד הפסיפי  "ברנדון" (HMCS Brandon) – 1999 – הפיקוד הפסיפי  "סאמרסייד" (HMCS Summerside) – 1999 – הפיקוד האטלנטי |
דגלי הצי

1921-1957
1957-1965
נוכחי
הערות שוליים

↑  "Canada’s Navy at a Glance". National Defence and the Canadian Forces. 16 August 2011
↑  "Senior Officer Biography: Vice-Admiral Norman M.A.G., CMM, CD". Royal Canadian Navy.
↑  Tucker, Gibert Norman. The Naval Service of Canada: Volume I: Origins and Early Years. Ottawa: King's Printer, 1952, p. 137
1 2  Kealey, J.D.F. and E.C. Russell. A History of Canadian Naval Aviation, 1918–1962. Ottawa: Queen's Printer, 1967, pp. 1–10.
↑  Milner, Marc. "Walter Hose To The Rescue: Navy, Part 13." Legion Magazine, 1 January 2006.
↑  Thorgrimsson, Thor and E.C. Russell. Canadian Naval Operations in Korean Waters, 1950–1955. Ottawa: Queen's Printer, 1965.
↑  מידע על הכוחות הימיים האטלנטים באתר הצי
↑  מידע על הכוחות הימיים הפסיפים באתר הצי
↑  מידע על כוחות המילואים באתר הצי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604001505171  ISNI: 0000 0001 0350 4931  LCCN: n79034384  VIAF: 231782508   WorldCat (עם VIAF): 231782508
קערה

קערת מתכת פיניקית עם תחריטים
קערה היא צלחת עמוקה המשמשת למטרות שונות.
סוגים ושימושים

ישנן קערות המשמשות ככלי עזר בעת הכנת המזון, למשל ככלי לערבוב, כזו היא גם קערת מערבל המזון.
ישנן קערות הגשה שעשויות לשמש גם ככלי הבישול, אם הן מתאימות לשימוש בתנור אפייה, בתנור מיקרוגל או על הכיריים. סוג של קערה לבישול ולהגשה היא קדרה, המשמשת להכנת תבשילי קדרה – ארוחה שלמה המתבשלת בכלי אחד, המשמש גם להגשה. (אם כי תבשילי קדרה מבושלים לעיתים בסירים).
בארצות הברית קיימים מותגים של ארוחות מהירות להכנה במיקרוגל הנמכרות בקערה המתאימה לבישול במיקרוגל ולאחר מכן להגשה.
ישנם ספלים לשתייה בגודל ובצורת קערות. ביוון העתיקה השתמשו בקערה עם שתי ידיות – קיליקס – לשתיית יין. בצרפת יש קערות-ספלים לשתיית "קפה אולה".
סוגים ושימושים > גלריית תמונות

קערת קורנפלקס ולצידה ספל קפה
קערת מרק עוף
קערת "פו" סיני, עם הכף המסורתית ומקלות אכילה
קערת בורשט
קערית בצורת דג מכילה מטבל המוגש לצד טאפס דיונון
קערת אטריות עם בשר ורוטב
קערת מרק אטריות עם בשר בקר וכדורי דגים
פסטה בקערה מלבנית
תבשיל קדרה מהמטבח הצרפתי
קערת אטריות במסעדה הסינית "שיקאירו" בנגאסאקי, יפן
קערה של אטריות חמות וחמוצות
בתרבות הפופולרית

כלי אוכל ותרבות השולחן הוזכרה פעמים רבות גם בשירה וגם בספרות העברית.
קערה הוזכרה בין היתר בשיר ההומוריסטי "מה קרה?", שם היא אמצעי למשיכת תשומת לב ולא לאכילה. בשנת 2006 נכנס ישראלי לתחנת המשטרה בחיפה והמחיז את האירוע המוזכר בשיר.
הערות שוליים

↑   מה קרה? נשברה הקערה, איפה? בחיפו בבית המשטרה, סרטון בערוץ "noam amir", באתר יוטיוב (אורך: 01:09)
↑   האזנה לשיר "קערה", באתר זמרשת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283988805171  LCCN: sh85016169
גוליילמו הראשון, מלך סיציליה

גוליילמו הראשון (באיטלקית: Guglielmo I; ‏1121, סיציליה – 7 במאי 1166, סיציליה) היה מלך ממלכת סיציליה הנורמנית. הוא היה בנו של רוג'רו השני, מלך סיציליה, ואשתו אלווירה מקסטיליה. הוא מלך במשך 12 שנים החל מפטירת אביו ב-26 בפברואר 1154, ועד מותו ב-7 במאי 1166.
הוא ידוע בכינוי "הרע" או "המרושע". עם זאת, כינוי זה הוא ככל הנראה פרי המצאתם של היסטוריונים בני התקופה אשר עוינו אותו.
תחילת דרכו

גוליילמו נולד בשנת 1121. הוא היה בנו הרביעי של רוג'רו השני, מייסד ממלכת סיציליה הנורמנית. אמו הייתה אלווירה נסיכת קסטיליה. מכיוון שהיה הרביעי מבין הבנים, הוא לא ציפה לרשת את הכתר. למרבה ההפתעה, אחיו מתו בזה אחר זה: טנקרד בשנת 1138, אלפונסו בשנת 1144, ורוג'רו בשנת 1148. עם זאת, כאשר מת אביו ב-26 בפברואר 1154, גוליילמו עדיין לא היה מוכן מספיק כדי לתפוס את מקומו.
שלטונו

גוליילמו המשיך במדיניות שהנחתה את אביו בשנים האחרונות לשלטונו. הוא הדיח את השר האנגלי תומאס ברון מתפקידו, ומינה את מאיונה מבארי ל"אמיר האמירים" (לטינית: Ammiratus Ammiratorum, תואר שהתגלגל למילה אדמירל), השר הראשי בממשלתו, אולם פרט לכך לא שינה דבר. מאיונה, היה האיש שהתווה את המדיניות בראשית שלטונו של גוליילמו. מאיונה נקט מדיניות של צמצום כוח האצולה, ואף את חירותן של הערים צמצם. הברונים, שתמיד חתרו נגד בית המלוכה, עודדו התקוממות, בעזרת האפיפיור אדריאנוס הרביעי, שנעלב מכך שגוליילמו לא ביקש את הכרתו. הם גם כרתו ברית חשאית עם מנואל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית ופרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בסוף שנת 1155 שלח הקיסר הביזנטי את חייליו לחצי האי האפניני, והללו כבשו את בארי, טראני, אנדריה וטאראנטו, והטילו מצור על ברינדיזי. גוליילמו נחת על חצי האי, תקף את הצי הביזנטי והשמיד 4 ספינות. הוא גם תקף את החיילים היוונים בברינדיזי ב-28 במאי 1156, הסיר את המצור מהעיר וכבש חזרה את בארי. ב-18 ביוני 1156 האפיפיור הכיר בגוליילמו כמלך, וחתם עמו על שלום בנוונטו. בקיץ 1157, הוא שלח כוח פלישה שכלל 164 ספינות נושאות 10,000 חיילים, כדי לכבוש את איי יוון. הם כבשו את אביה ואלמירה. בשנת 1158 הוא עשה שלום עם הקיסר הביזנטי.
בד בבד עם הצלחות אלו, ומנגד, איבד גוליילמו את "ממלכת אפריקה" (אנ'), קולוניה נורמנית בשטחי תוניסיה של ימינו שייסד אביו ב-1135. חליפות אל-מוואחידון תקפה את הממלכה, וייתכן שמאיונה יעץ לגוליילמו לפנות את האזור לנוכח הסכנות המאיימות עליה מצפון. בשנת 1156 פרץ בספקס מרד מוסלמי שהתפשט במהירות לכל רחבי הממלכה. בשנת 1159 האדמירל הסיציליאני ממוצא מוסלמי פטר (או בשמו המקורי אחמד), ערך פשיטה על האיים הבלאריים עם צי שכלל 160 ספינות, ולאחר מכן נע עם הצי אל חוף אפריקה בניסיון להקל מהמצור על המוצב הנוצרי האחרון בצפון אפריקה - מהדיה. הוא לא הצליח להגיש סיוע ממשי, וב-11 בינואר 1160 נכנעה העיר ובכך בא הקץ על ממלכת אפריקה הנורמנית.
עם זאת, תקופת מלכותו של גוליילמו לא הייתה יציבה מבחינה פנימית, מאיונה נרצח בנובמבר 1160 בידי הברון מתיו בוניילו. הרצח של מאיונה היה חלק מקונספירציה גדולה בהרבה. זמן קצר לאחר הרצח, קבוצת ברונים שהתנגדה למלך, הסתערה על הארמון בהנהגת אחיו למחצה של המלך סימון, שהמלך הדיח אותו משלטונו בטאראנטו, ואחיינו הממזר טנקרד שליט לצ'ה. המלך ומשפחתו נלכדו כולם, ומספר אבירים אלימים במיוחד רצו להרוג אותם. למזלו של גוליילמו, ריכרד, רוזן מוליזה, אחד מהקושרים, נעמד בין המלך לבין הרוצחים וסירב לאפשר לפגוע בו. הקושרים ערכו מצעד ניצחון ברחובות פלרמו, והודיעו שבעוד שלושה ימים יתקיים בקתדרלת פלרמו טקס ההכתרה של בנו הרך בשנים של המלך, רוג'רו הרביעי, דוכס אפוליה. הברונים קיוו שיכולו לשלוט בסיציליה באמצעות שליט בובה.
הקושרים דחו שוב ושוב את ההוצאה להורג של המלך, ובהדרגה העם והצבא החלו להתלכד סביבו. העם הסתער על הארמון במטרה לשחרר את המלך הכלוא, ובמהלך ההתקפה נהרג רוג'רו מחץ סורר. אם כי יש הסוברים שגוליילמו הורה למעשה בחשאי על רציחתו של בנו. שנות מלכותו האחרונות היו שלוות, והתאפיינו בחיזוק היחסים עם מדינת האפיפיור ובהידרדרות היחסים עם האימפריה הרומית הקדושה. הוא מת ב-7 במאי 1166, ונקבר בקתדרלת פלרמו. מאוחר יותר הועברו עצמותיו לקתדרלת מונריאלה לאחר שבנייתה של זו הושלמה.
משפחתו

גוליילמו נישא למרגרט מנווארה, בתו של גרסיה רמירז מנווארה. היא ילדה לו ארבעה בנים:
רוג'רו הרביעי, דוכס אפוליה
רוברטו השלישי, נסיך קפואה
גוליילמו השני, מלך סיציליה
אנריקו, נסיך קפואה
ספייס גירלז

| --- | --- |

ספייס גירלז בהופעה, 2007
 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1994–2000 • 2007–2008 • 2012 • 2016 • 2018
 סוגה:  פופ • דאנס-פופ • יורופופ • R&B
 חברת תקליטים:  וירג'ין רקורדס
 www.thespicegirls.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברות
 אמה בנטון מלאני בי מלאני סי ג'רי האליוול ויקטוריה בקהאם
 
ספייס גירלז (באנגלית: Spice Girls) היא להקת בנות בריטית אשר הוקמה בלונדון בשנת 1994. חברות הלהקה הן ויקטוריה בקהאם, מלאני בראון, אמה בנטון, מלאני צ'יסהולם וג'רי האליוול. סינגל הבכורה של הלהקה, "Wannabe", יצא בשנת 1996 וטיפס לראש מצעדי הפזמונים ברחבי העולם. הלהקה הוציאה שלושה אלבומי אולפן, אוסף להיטים ואחד עשר סינגלים. הלהקה מכרה כ-80 מיליון תקליטים ברחבי העולם ונחשבת ללהקת הבנות המצליחה ביותר בעולם.
הלהקה מעולם לא התפרקה רשמית, אך חדלה לעבוד יחדיו לקראת סוף שנת 2000, אז חברות הלהקה עברו להתמקד בקריירות סולו וחיי משפחה. ביוני 2007 התאחדה הלהקה ויצאה לסיבוב הופעות בשם "חזרתן של הספייס גירלז", שהחל בטורונטו ב-2 בדצמבר, נמשך שלושה חודשים והכניס יותר מ-70 מיליון דולר.
ב-11 בדצמבר 2012 השיקו בנות הלהקה, בהשתתפות ג'ודי קריימר וג'ניפר סנדרס, מחזמר המבוסס על להיטי הלהקה שנקרא "Viva Forever".
ב-24 במאי 2019 יצאו הבנות למסע הופעות נוסף, הפעם ללא ויקטוריה בקהאם, שהסתיים ב-15 ביוני 2019 וכלל 13 הופעות באירלנד ובריטניה.
היסטוריה > 1994–1995: פריצת הלהקה והתחלה

בשנות ה-תשעים המוקדמות, האב והבן כריס ובוב הרברט רצו להקים להקת בנות אשר תתחרה בלהקות הבנים הפופולריות אשר שלטו בתעשיית המוזיקה הבריטית. בשנת 1994 יצאה הודעה לעיתונות המחפשת נערות בנות 18 עד 23, עם היכולת לשיר ולרקוד, אך גם שאפתניות, חברותיות ומסורות. מאות מתמודדות הגיעו למבחני הקבלה, ולבסוף נבחרו חמש מהן: ויקטוריה אדמס, מלאני בראון, מלאני צ'יסהולם, ג'רי האליוול ומישל סטיבנסון. הלהקה, אשר בזמנו נקראה "טאצ'" ("מגע"), עברה לגור יחדיו, ויחדיו ערכו חזרות ימים ולילות. במהלך החודשיים הראשונים הלהקה עבדה על הקלטות דמו וכוריאוגרפיות. אולם במהלך החזרות, אמה של מישל סטיבנסון חלתה בסרטן השד, מה שאילץ אותה לעזוב את הלהקה. במהרה נמצאה אמה בנטון, אשר החליפה את סטיבנסון ולמרות גילה הצעיר, השתלבה במהירות.
לאחר הצטרפותה של בנטון, חזרה הלהקה לעבודה. חברות הלהקה דרשו ממנהליהן שיציגו אותן בפני מפיקים ומנהלי חברות על מנת לחתום על חוזה הקלטות. בדצמבר 1994 הדבר קרה, והן הופיעו בהופעת הבכורה שלהן מול מפיקים ומנהלי חברות בכירים. בוב הרברט חזה בתרועות אשר קיבלה הלהקה ומיהר להציע חוזה לניהול הלהקה, אולם חברות הלהקה סירבו לחתום על החוזה. הן לקחו את הדמואים אשר הקליטו, עזבו את הבית בו גרו וניתקו קשר עם בני הרברט, וחיפשו אחר מנהל אישי חדש שישיג להן חוזה הקלטות. באותו זמן, החליטו לשנות את שמן ל"Spice" ("תבלין") אולם גילו כי השם תפוס על ידי להקה אחרת, והחליטו לקרוא לעצמן "Spice Girls". לקראת סוף שנת 1994, החלה הלהקה להופיע בפני מנהלי סוכנויות שונות על מנת למצוא מנהל אישי. לבסוף, מצאו חברות הלהקה את סיימון פולר, אשר השיג להן חוזה הקלטות עם חברת "Virgin" בשנת 1995 והלהקה החלה לעבוד על אלבום הבכורה שלה.
היסטוריה > 1996: Spice

ביולי 1996, הספייס גירלז הוציאו לאור את הסינגל הראשון שלהן, "Wannabe", בבריטניה. הסינגל זכה להצלחה עצומה במצעדי הפזמונים והגיע לצמרת המצעד הבריטי ונשאר שם למשך שבעה שבועות. הסינגל זכה להצלחה דומה ברחבי העולם כולו, והגיע לראש מצעדי הלהיטים ב-31 מדינות, נמכר ב-7 מיליון עותקים ונחשב עד היום לסינגל הנמכר ביותר של להקת בנות ולסינגל הבכורה הנמכר ביותר בכל הזמנים. בנוסף, הצליחה הלהקה לחדור לשוק האמריקאי אשר היה ידוע כקשה להצלחה עבור אמן זר, כאשר נכנס הסינגל לפסגת מצעד הבילבורד ונשאר שם במשך ארבעה שבועות. על פי מחקר שנערך באוניברסיטת אמסטרדם, השיר הוא הלהיט המזוהה והקליט ביותר מתוך כ-220 להיטים מאז שנות ה-40.
זמן קצר לאחר ששחררו של "Wannabe", התראיינו חברות הלהקה למגזין "Top of the Pops", אשר הדביק לכל אחת מהן כינוי המבוסס על אישיותן: ויקטוריה הפכה ל"פוש", בשל היותה גנדרנית והתעניינותה באיפור ובגדים, אמה ל"בייבי", בגלל גילה הצעיר, מלאני בי ל"סקארי", בשל התסרוקות ה'מפחידות', ג'רי ל"ג'ינג'ר", בשל שיערה הג'ינג'י ומלאני סי ל"ספורטי" בשל התדמית הספורטיבית. אותם כינויים דבקו לחברות הלהקה לאורך כל שנות פעילותה.
בנובמבר 1996 הספייס גירלז הוציאו לאור את אלבום הבכורה שלהן, "Spice". בתוך שבעה שבועות מכרה הלהקה 1.8 מיליון עותקים ועד היום מכר האלבום שלושה מיליון עותקים בבריטניה בלבד, ושהה בפסגת מצעדי המכירות במשך 15 שבועות. באירופה, האלבום היה לנמכר ביותר לשנת 1997 עם מכירות של יותר משמונה מיליון עותקים. האלבום זכה להצלחה דומה בארצות הברית ונחשב גם שם לאלבום הנמכר ביותר לשנת 1997. עד היום מכר האלבום 23 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הסינגלים "Say You'll Be There" ו-"2 Become 1" הפכו ללהיטים ונכנסו גם הם לפסגת מצעדי הפזמונים בבריטניה. שני הסינגלים הצליחו להגיע לפסגת מצעדים שונים ב-53 מדינות שונות. הסינגל הכפול והאחרון, "Mama"/"Who Do You Think You Are" זכו להצלחה דומה ופעם נוספת נכנסה הלהקה לפסגת מצעד הלהיטים הבריטי.
היסטוריה > 1997: Spiceworld

בנובמבר 1997 יצא לאור אלבומן השני של הלהקה, "Spiceworld". סינגל הבכורה מתוכו היה "Spice Up Your Life". הוא נכנס לפסגת המצעד הבריטי והאלבום הפך להצלחה נוספת בכל העולם כאשר לאחר כשבועיים בלבד, מכר האלבום 7 מיליון עותקים. לצד ביקורות חיוביות מצד התקשורת, האלבום מכר לבסוף יותר מעשרה מיליון עותקים בארצות הברית, קנדה ואירופה. אף על פי שספגה ביקורות שליליות בשל המסחור הרב, הלהקה הייתה ללהקת הבנות הנמכרת ביותר לשנת 1997 ו-1998. הסינגל הבא, "Too Much" נכנס גם הוא לפסגת המצעד הבריטי, מה שהפך את הלהקה ללהקת הבנות הראשונה (והיחידה עד היום) אשר מצליחה להכניס שישה סינגלים לפסגת מצעד הלהיטים הבריטי. אמנם לאחר יציאתו של הסינגל הבא, "Stop", הלהקה לא הצליחה לשבור את שיאה והסינגל נכנס רק למקום השני במצעד הלהיטים הבריטי. עד היום, מכר האלבום "Spiceworld" כ-18 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ביוני 1997 הוציאה הלהקה את סרטן "ספייסוורלד: הסרט". הסרט, אשר בוים על ידי בוב ספירס, הראה את הבנות מתכוננות לקראת הקונצרט החי הראשון שלהן ברויאל אלברט הול בבריטניה, ובמהלך הסרט נראות הבנות בתדמית התקשורתית אשר קיבלו, בורחות מהפפרצי, במפגשי מעריצים, מסיבות עיתונאים ואף מנהלות תקשורת עם חייזרים לצד סוכן המנסה להעביד אותן ולחברה קרובה העומדת ללדת. הסרט זכה להצלחה גדולה וביום הראשון להקרנה מכר 55,000 כרטיסים בבריטניה בלבד. בסך-הכל מכר הסרט יותר מ-100 מיליון דולר בקופות ברחבי העולם. למרות הצלחתו המסחרית, הסרט זכה לביקורות ירודות ואף זכה בפרס פטל הזהב בקטגוריות הבאות: "השחקנית הראשית הגרועה ביותר" (כל אחת מהן זכתה בפרס זה), "הכוכב החדש הגרוע ביותר", "שחקן המשנה הגרוע ביותר" (רוג'ר מור), "התסריט הגרוע ביותר", "הצמד הגרוע ביותר" (על כל צירוף של שתי דמויות בסרט מבחינת משחק, עלילה ופריטי אפנה), "השיר המקורי הגרוע ביותר" ("too much") ובסך הכל "הסרט הגרוע ביותר לשנת 1998".
בנובמבר 1997 פיטרו הבנות את מנהלן האישי, סיימון פולר, והחלו לנהל את עצמן בעזרת ננסי פיליפס, אשר עזרה להן בתחום העסקי.
היסטוריה > 1998: ג'ינג'ר ספייס עוזבת את הלהקה

בתחילת שנת 1998 החלו הבנות את סיבוב ההופעות העולמי הראשון שלהן, ברחבי צפון אמריקה ואירופה, והוכיחו למבקרים כי הן מסוגלות לשיר ללא ליפ סינק.
ב-31 במאי 1998, הודיעה ג'רי האליוול על כך שהיא עוזבת את הלהקה. היא אמרה כי היא חשה מיצוי ותשישות, אולם החלה לעבוד על אלבום סולו משלה באותו זמן. ארבע הבנות הנותרות, המשיכו כרגיל בסיבוב ההופעות שלהן באמריקה.
הסינגל הבא והאחרון מתוך אלבומן השני היה "Viva Forever". הקליפ היה קליפ אנימציה ולא צולם לשיר קליפ רגיל. הסינגל נכנס למקום הראשון במצעד הבריטי. בתחילה, הסינגל היה אמור לצאת כסינגל כפול ביחד עם השיר "Never Give Up on the Good Times", אולם ההחלטה בוטלה לאחר פרישתה של ג'רי מהלהקה. בזמן סיבוב ההופעות של הלהקה, המשיכו הבנות לעבוד על חומרים חדשים לאלבום הבא, והקליטו שיר חדש, "Goodbye", שהיה הראשון ללא ג'רי. אף על פי שהשיר נכתב לפני עזיבתה, השיר נחשב למחווה עבור האליוול ונכנס גם הוא לפסגת המצעד הבריטי - והיה לסינגל השלישי ברציפות היוצא בחג המולד וכובש את פסגת המצעד הבריטי.