stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ומן הבן
הקרע

עימות אמיתי ראשון על אודות ההמשכה התחולל ב-809, כשנזירים פרנקיים על הר הזיתים השתמשו בנוסח קונסטנטינופולי מתוקן והואשמו על ידי שכניהם היוונים בכפירה. הדיון הגיע עד לאפיפיור לאו השלישי, שצידד במזרחיים וציווה לטבוע את הנוסח המקורי על לוחות כסף ולהציבו במספר אתרים. אך הפיכת שאלת ההמשכה לסלע מחלוקת בין המזרח למערב אירעה רק לאחר שהתחוללה ביניהם התנגשות עזה ממילא.
ב-858 הדיח הקיסר הביזנטי את הפטריארך איגנטיוס ומינה במקומו את פוטיוס, אריסטוקרט מלומד, למשרה. איגנטיוס סירב להסכין לתפנית ועתר אל האפיפיור ניקולאוס הראשון, שהתייצב לצדו והכריז על המינוי החדש כבטל. בתגובה, כינס פוטיוס ועידה כנסייתית ב-867 והודיע שהאפיפיור מודח. העימות האישי החריף בין שניהם והניסיון לבלום את התפשטות הנצרות המערבית לנסיכות בולגריה הניע את הפטריארך לחבר את הספר "אודות המיסטגוגיה של רוח הקודש", בו העליב את הלטינים וטען ששפתם איננה כשירה לעיסוק תאולוגי. תוך התבססות מעמיקה על מקורות בכתובים ותירוץ קטעים סותרים (כמו דברי פאולוס בגלטים ד': "שָׁלַח הָאֱלֹהִים בִּלְבַבְכֶם אֶת־רוּחַ בְּנוֹ"; הוא הסביר כי פאולוס לא יכול לסתור את דברי ישו עצמו אודות הרוח היוצאת מאת אביו וכדומה) הכריע כי התוספת לנוסח היא כפירה וחתירה תחת מלכות האב. כמו כן, שלל את האפשרות להוסיף או לשמוט מתוך טקסטים מרכזיים כמו נוסח האמונה. עם זאת, המחלוקת האישית לא הייתה ממסדית ופוטיוס הקפיד להכליל את דעות האפיפיורים שהתעלמו או התנגדו לתוספת. עם מות שני היריבים, יורשיהם מיהרו לחדש את הקשרים בין מערב למזרח.
הכנסייה המערבית קיבלה רשמית ודוגמטית את התוספת אודות ההמשכה הכפולה, שהייתה כבר נפוצה מאוד, רק ב-1014. בעת הכתרת היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה באותה שנה. הוא דרש את הכללת המילים "ומן הבן" בנוסח שהוקרא במיסה החגיגית. רק מאז התקבל השינוי ברומא עצמה והוא עודנו קבוע בהצהרות האמונה של הכנסייה הקתולית, כפי שהן מוכרת היום, עם המילה filioque. ב-1054, בעת פילוג הכנסייה הנוצרית בין אורתודוקסים לקתולים שנותר על כנו עד ימינו, מילאה סוגיית "ומן הבן" רק תפקיד קטן, אם כי נציגי המערב האשימו בין היתר את המזרחיים בכפירה באלוהיות רוח הקודש ואלה גמלו להם בהצגתם ככופרים בשילוש בעצמם.
למרות שתמיד הייתה שולית יחסית ביריבות הפוליטית והתרבותית בין שתי הכנסיות הגדולות (שנסובה יותר על סמכות האפיפיור לעומת יתר הפטריארכים), היא הסוגיה התאולוגית החשובה ביותר ביניהן. במועצת ליון השנייה ב-1274 ובמועצת פירנצה ב-1439, בהן ניסו לאחות את הקרע, כפו הקתולים על האורתודוקסים להכיר בנוסח שלהם כתנאי להשלמה, אם כי שני הניסיונות כשלו תוך זמן קצר. אפילו הפרוטסטנטים, שדחו את סמכות האפיפיור אך היו שייכים למורשת הלטינית, שימרו את התוספת "ומן הבן" וגם תאולוגים מאוחרים כקרל בארת הגנו עליה.
כחלק מהדיאלוג הבין-כנסייתי, פרסם הוותיקן בשנת 2000 את האיגרת Dominus Iesus (אנ'), בה צוטט הנוסח הישן בלטינית בלי התוספת והוכר בכך שהיא מאוחרת, לצד טענה כי שתי הווריאציות הן תקינות מבחינה אמונית. גם בהצהרות אחרות הובעה התקרבות ומתן לגיטימציה לצד האורתודוקסי.
לקריאה נוספת

Karl Christian Felmy, The Development of the Trinity Doctrine in Byzantium Ninth to Fifteenth Centuries ‏בתוך: Gilles Emery, O. P., Matthew Levering (עורכים), The Oxford Handbook of the Trinity, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2011. עמ' 212-218.
המשפחות היהודיות העשירות בהונגריה

המשפחות העשירות בהונגריה במחצית הראשונה של המאה ה-20 היו קבוצת משפחות שרובן ממוצא יהודי שהיו בעלי השפעה משמעותית על כלכלת הונגריה מתחילת במאה ה-19 (בעיקר מ-1850) ועד לשואה. תולדות משפחות אלה, בפרט היהודיות, שזורים בהיסטוריה, בעלייה ובפריחה הכלכלית והתרבותית של הונגריה ויהדות הונגריה בתקופה של כ-100 שנים עד שואת יהודי הונגריה. משפחות עשירות אלה תרמו רבות להקמת חלק ניכר מהמוסדות היהודיים החשובים של יהודי הונגריה (מבתי כנסת דרך בתי חולים ומוסדות צדקה לעיוורים, חירשים אילמים, בתי יתומים ועוד. הדירוג הוא לפי המגזין העסקי האמריקאי "פורבס".
היסטוריה

עלייתן של המשפחות האלה שזורה בסיפורה של יהדות הונגריה שלאחר האמנציפציה (מתן זכויות אזרחיות מלאות ליהודים), שתחילתה במהפיכת 1848 בהונגריה והמשכה כ-20 שנים לאחר מכן בפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 הידועה גם בכינוי הסכמה או התיישרות (בהונגרית: Kiegyezés בגרמנית: Ausgleich) הייתה הפשרה וההסכמה שהושגה בין האימפריה האוסטרית לבין מנהיגיו של העם ההונגרי, ואשר יצרה את האימפריה האוסטרו-הונגרית. התופעה השלילית שנלוותה לאמנציפציה הזו מבחינת יהדות הונגריה הייתה ההתבוללות, שהסתיימה לעיתים גם בהמרת הדת לנצרות.
התפתחות המשפחות היהודיות העשירות קיבלה ביטוי גם בהענקת תוארי אצולה לעשרות משפחות יהודיות ואף להענקת תואר ברון לכ-25 מהן (בהרחבה:משפחות ברונים יהודים-הונגרים).
רקע

תהליך ההשכלה וההתפתחות הכלכלית של יהדות הונגריה קשורה בין היתר גם לפילוג יהדות זו לשלושה זרמים וביניהם הזרם הגדול והמרכזי: הניאולוגיה (נאו-תאולוגיה). בהתפתחות הניאולוגיה היו השפעות פנימיות (הונגריות) וגם חיצוניות (בעיקר מהאזורים דוברי גרמנית כמו גרמניה ואוסטריה). אחד מבסיסי התנועה (והרב הראשי הראשון) של התנועה היה הרב יהודה לייב לאופולד לעף, שהיה הראשון שהטיף באופן קבוע בהונגרית, תמך בהשתתפות היהודים במהפכת 1848–1849 והנהיג את המסורת להתפלל לשלום המלך ולמדינה. חידושי הזרם הניאולוגי נקשרו למעשה לתהליכי האמנציפציה וההטמעה, אך לא נגעו ביסודות הסדר התוכני הדתי. יסודות הדת היהודית לא השתנו כלל. עם זאת, בוצעו שינויים בדרשה (הליטורגיה העברית והארמית לא לוותה יותר בדרשות ביידיש, אלא בדרשות והסברים בהונגרית), כך היה גם בלבוש, בהתנהגות ובארכיטקטורה של בתי הכנסת (בתי כנסת החדשים שנבנו כללו כיפות ומגדלים), הרבנים החלו ללבוש חלוק שהזכיר אנשי הדת הלא יהודיים, התגלחו ולא גידלו זקן ופאות. מכאן צמחה גם השאיפה העצומה של יהדות זו להשכלה ולהצלחה כלכלית שכללה רוח ייזמית והתעשרות.
העיתון הפוליטי "פשטי נפלו", שנוסד בשנת 1850, עקב אחר האישים והמשפחות בעלי העושר רב ביותר בהונגריה. במשך עשרות שנים עבד צוות במערכת העיתון, כדי לגלות "רישומי מיסים" ולאתר "שמות עלומים" כדי לקבוע את הונם ורכושם של משפחות רבות. ניתוחי העיתון היו ארוכים ומעמיקים, ותיעדו את הצלחתם של היזמים מסוף המאה ה-19 ועד אמצע המאה העשרים (התקופה אליה מתייחס הניתוח והנתונים בערך).
מוסדות בתרומות המשפחות (חלקי)

המוסדות הוקמו בתרומות משפחות עשירות אלה וגם נוספות ביהדות הונגריה.
המכון הלאומי לחרשים-אילמים יהודים
בית האבות של החברה קדישא
המכון לעיוורים יהודים
בית אבות סיעודי לקשישים (בודפשט)
הגימנסיה היהודית של בודפשט
אגודת החסות הלאומית היהודית
המכון הלאומי היהודי להכשרת מורים
המרכז הרפואי הלאומי
המיליונרים

להלן רשימת 11 שמות של העשירים ביותר בהונגריה במחצית הראשונה של המאה ה-20 (עם רכוש מעל 10 מיליון פנגו הונגרי) עם הערכת רכושם לפי פורבס.
מנפרד וייס, ברון, מוצא יהודי, תעשיין, 35-30 מיליון פנגו הונגרי.
מיקשה שיפר, מוצא יהודי, יזם נדל"ן, 30-25 מיליון פנגו הונגרי. מיקשה שיפר נלקח על ידי הגסטפו לאחר הכיבוש הגרמני בהונגריה, ככל הנראה בחיפוש אחר רכושו הרב שהוסתר לדעתם. הוא נפטר כמה ימים לאחר חקירתו. סיבת המוות הרשמית הייתה אנגינה פקטוריס, אך רבים טענו כי התאבד. בן 77 היה במותו.
הנריק פלנר, מוצא יהודי, בנקאי, 30-25 מיליון פנגו הונגרי
שאנדור הטווני-דויטש, ברון, מוצא יהודי, תעשיין ובנקאי, 30-25 מיליון פנגו הונגרי
אנטל דרהר - מוצא אוסטרי תעשיין ובירה, בעל אחוזות, 20-18 מיליון פנגו הונגרי
הנריק האגנמאכר - מוצא גרמני 20-18 מיליון פנגו הונגרי
ארנה גשווינדט- מוצא שווייצרי 20-18 מיליון פנגו הונגרי
דיולה ולאיוש וולפנר - מוצא יהודי 18–20 מיליון פנגו הונגרי
לאו לאנצי - מוצא יהודי 15 מיליון פנגו הונגרי
דיולה קליין - מוצא יהודי 10 מיליון פנגו הונגרי
ינה וידה - מוצא יהודי 10 מיליון פנגו הונגרי.
לקריאה נוספת

סיפור חיים. מיליונר שקט וטראגי. מיקשה שיפר. מהבלוג של הרב זולטאן רדנוטי (בהונגרית)
אילן יוחסין מיקשה שיפר באתר GENI )
לקסיקון ביבליוגרפי הונגרי. ינה וידה (בהונגרית)
הערות שוליים

↑  הנין של הברון גוטמן, מקום 14 ברשימת פורבס, הברון גלשאי שחי בלונדון.
↑  ארבעת בתי החולים היהודים בודפשט שהוקמו בתרומות יהודי הונגריה העשירים. בית החולים לילדים על שם אליס וייס בתרומת האיש העשיר בהונגריה מנפרד וייס. (בהונגרית)
↑  המיליונרים של המאה ה-20 על פי המגזין פורבס
↑  שלוש המשפחות העשירות שניהלו את הכלכלה של הונגריה בתחילת המאה ה-20
↑  המהנדס הייזם ומפיק הסרטים שנרצח על ידי הגסטפו
↑  מיקשה שיפר באתר IMDb
↑  כתבה ברדיו הממלכתי ההונגרי (של 23 דקות) על החווילה  (הצנועה) של שיפר האיש העשיר השני בהונגריה (אז) כפי שהכתבה עצמה מציינת
↑  ידיעה על מותו מהרעלת דם בשנת 1932
↑  לאיוש וולפנר - קורות חיים באתר Arcanum
↑  לאיוש וולפנר, חייו ופעילותו בלקסיקון הביוגרפי האוסטרי
המשפחה

ערך זה עוסק בארגון נוצרי-פוליטי אמריקאי. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה אמריקאית, ראו .
| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ארלינגטון 
 מייסדים:  אברהם ורידה 
 תקופת הפעילות:  1935–הווה (כ־89 שנים) 
 fellowshipfoundation.org
 קואורדינטות:  38°54′04″N 77°05′11″W﻿ / ﻿38.901194444444°N 77.086472222222°W﻿ / 38.901194444444; -77.086472222222
 he
 
המשפחה (מוכרת גם בשם "האחווה"; מאנגלית: The Family או The Fellowship) הוא ארגון נוצרי-פוליטי אמריקאי. הארגון הוקם בשנת 1935 על ידי אברהם ורידה, מהגר נורווגי לארצות הברית.
הארגון נמנע מפרסום וחבריו צריכים להישבע לסודיות. הארגון מקיים מדי שנה את "תפילת ארוחת הבוקר", אירוע רב משתתפים בוושינגטון הבירה. כל נשיא אמריקאי, מאז דווייט אייזנהאואר, ביקר באירוע לפחות פעם אחת במהלך הכהונה שלו.
הארגון מפעיל בית הארחה בוושינגטון הבירה בשם "C Street", המיועד לאנשי קונגרס אמריקאים ומנהיגים שונים מעולם.
חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  16 ביולי 1969
 תאריך חקיקה עברי:  א' באב ה'תשכ"ט
 גוף מחוקק:  הכנסת השביעית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 570 מ-25 ביולי 1969, עמ' 218
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הבינוי והשיכון
 מספר תיקונים:  7
 נוסח מלא:  חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות, תשכ״ט–1969
 
חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות, תשכ"ט-1969 הוא חוק ישראלי, שמטרתו לוודא את האיכות של עבודות בנייה באמצעות רישום וניהול של קבלנים מוסמכים. החוק מקפיד על כך שרק קבלנים עם הסמכה רלוונטית יכולים לבצע עבודות הנדסה בנאיות, וזאת כדי להבטיח את בטיחות הציבור ואת איכות המבנים.
רקע ומטרות

החוק אושר בשנת 1969 על מנת להבטיח סטנדרטים מקצועיים בתחום הבנייה ולמנוע עבודות בנייה לא מקצועיות או בלתי חוקיות שעלולות לסכן את הציבור. זה נעשה על ידי קביעת דרישות מסוימות לקבלת רישיון קבלנות. חוק זה מקדם סטנדרטים גבוהים בתחום הבנייה ומבטיח שרק קבלנים מוסמכים ומנוסים יבצעו עבודות הנדסה בנאיות. הוא כולל מערכת ניהול ופיקוח מקיפה, עם דגש על שקיפות ואכיפה. החוק מתווה גם תהליכים משמעתיים ופליליים נגד קבלנים שלא עומדים בקריטריונים או נוהגים בניגוד להוראותיו.
הוראות החוק > דרישות לרישום

רישום בפנקס הקבלנים נדרש לקבלנים, עם הפרדה לענפים וענפי משנה, כדי להירשם כקבלן לעבודות הנדסה בנאיות, על מועמדים לעמוד בקריטריונים מסוימים, כגון:
ניסיון מקצועי בתחום
השכלה טכנית או הנדסית רלוונטית
עמידה בדרישות בטיחות
אישור מהגופים הממשלתיים הרלוונטיים
סמכויות הרשם כוללות קבלת בקשות, רישום קבלנים, סיווגם, וגם ביטול רישום ,אנשים שיש להם רקע פלילי או הורשעו בעבירות מסוימות אינם זכאים לרישום. תהליך הרישום כולל בדיקת הכשרה מקצועית, רקע וניסיון של הקבלן. ייתכנו גם בחינות או הדרכות נוספות שנדרשות על מנת לוודא את עמידת הקבלן בסטנדרטים הנדרשים.
הוראות החוק > פיקוח ואכיפה

עבודות הנדסה בנאיות מסוימות נדרשות לביצוע על ידי קבלן רשום בלבד, החוק מתיר לרשויות הממשלתיות לבצע ביקורות ופיקוח על קבלנים רשומים, ולאכוף את החוק במקרה של עבירות. קבלנים שלא עומדים בדרישות יכולים להיענש בקנסות או סילוק מרישומי הקבלנים.
טידג'אן קייטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בנובמבר 1996 (בן 27) פריז, צרפת
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.05 מטרים
 קבוצות כשחקן
 2018–2019   2019–2020   2020–2021   2021–2022   2022   2022–:  GET Vosges   קובורג   קירכהיים נייטס   איסרלון קנגורוז   ניאגרה ריבר ליונס   הפועל באר שבע
 
טידג'אן קייטה (באנגלית: Tidjan Keita; נולד ב-30 בנובמבר 1996) הוא כדורסלן צרפתי-גינאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל באר שבע.
קריירה

קייטה נולד בפריז, צרפת. לאחר ששיחק במחלקות נוער מקומיות, ב-2015 גויס על ידי סקאוט קנדי, ועבר לאקדמיית כדורסל בקוויבק, קנדה.
בקיץ 2017 צורף לסגל טורונטו ראפטורס לטורניר ליגת הקיץ של ה-NBA. בתום הטורניר הצטרף לפיניקס סאנס לקראת משחקי קדם העונה, אך מיד נשלח לנורת'רן אריזונה סאנס, שלוחתהּ של הסאנס בליגת הפיתוח של ה-NBA. חוזהו בקבוצה בוטל תחילה בדצמבר 2017, אך הוא הושב לקבוצה זמן קצר לאחר מכן וחוזהו הופסק סופית בפברואר 2018.
בדצמבר 2018 חתם על חוזה לחודש אחד ב-GET Vosges מהליגה הצרפתית השלישית, ובתום החוזה לא המשיך במועדון. בדצמבר 2019 חתם בקובורג מהליגה הגרמנית השלישית. עד לתום העונה העמיד ממוצעים של 15.1 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. בקיץ 2020 חתם בגואלף נייטהוקס מליגת העל הקנדית, אך בשל מגפת הקורונה הליגה התקיימה במתכונת מקוצרת, וקייטה נחתך מהסגל. ביולי 2020 חתם בקירכהיים נייטס מהבונדסליגה השנייה. במהלך העונה הוא העמיד ממוצעים של 3.5 נקודות ו-1.9 ריבאונדים למשחק ב-28 משחקים.
ביולי 2021, קייטה זומן לסגל המורחב של נבחרת גינאה לגביע אפריקה לאומות 2021, ואף שיחק בטורניר, שהתרחש במהלך חודש אוגוסט.
באותו קיץ חתם באיסרלון קנגורוז מהליגה הגרמנית השלישית. הוא העמיד ממוצעים של 14.8 נקודות, 8.3 ריבאונדים, 1.9 אסיסטים ו-1.6 חסימות למשחק במהלך עונת 2021/2022. בפברואר 2022 הצטרף לניגארה ריברס ליונס מליגת העל הקנדית. באוגוסט 2022 חתם בהפועל באר שבע.
הערות שוליים

↑  Peter Tardif, How the Quebec town of Thetford Mines became a basketball hotbed, CBC, ‏29 באוקטובר 2017
↑  Zone Sports- ICI.Radio-Canada.ca, Basketball : de Thetford Mines à la NBA, Radio-Canada.ca (ב־Canadian French)
↑  Suns Sign Tidjan Keita, www.nba.com (באנגלית)
↑  Suns Waive Tidjan Keita, www.nba.com (באנגלית)
↑  Epinal. Basket : le GET Vosges se sépare de Tidjan Keita, www.vosgesmatin.fr (ב־)
↑  Tidjan Keita: „Die wahnsinnige Teamchemie hat mich beeindruckt!“ (ב־)
↑  River Lions Sign First International Player Tidjan Keita, www.riverlions.ca, ‏2022-02-08 (באנגלית)
↑  טידג׳אן קייטה מצטרף, באתר הפועל אלטשולר שחם באר-שבע
הליברטון

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (2 בינואר 1990–HAL) 
 מייסדים:  Erle P. Halliburton 
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־105 שנים) 
 חברות בנות:  Halliburton (United Kingdom) 
 מיקום המטה:  יוסטון 
 ענפי תעשייה:  נפט 
 שווי שוק:  3.00 טריליון רופי הודי (10 באוקטובר 2024)
 מנכ"ל:  David J. Lesar 
 עובדים:  70,000 (נכון ל־2014) 
  
 www.halliburton.com
 
הליברטון (באנגלית: Halliburton) הוא תאגיד רב-לאומי אמריקאי בתחום האנרגיה. תחומי פעילותו כוללים שירותי קידוחי נפט, הערכת מצאי נפט ומוצרים לתעשיית הקידוחים. התאגיד פועל ביותר מ-70 מדינות, ובבעלותו מאות חברות-בת. מועסקים בו למישרין ודרך חברות-הבת למעלה מ-50,000 איש. התאגיד רשום בארצות הברית, ולו מטה הנהלה ביוסטון ובדובאי.
היסטוריה

בין השנים 1995 ל-2000 שימש דיק צ'ייני שהיה קודם סגן נשיא ארצות הברית ה-46, בתפקיד יושב ראש ומנכ"ל החברה. לאחר כיבוש עיראק על ידי ארצות הברית במלחמת המפרץ השנייה זכתה החברה ב-2003 בחוזים, שבהם ללא מכרז לשיקום תעשיית הנפט של המדינה. בנוסף זכתה בחוזים לאספקת אספקת שירותי מזון, דיור ושירותים אחרים לחיילים האמריקנים המוצבים בעיראק בשווי מוערך של כ-13 מיליארד דולר. החוזה בוטל בסוף 2004 עקב חשד לניפוח מחירים, אך ביולי 2005 זכתה בחוזים חדשים בהיקף של כ-5 מיליארד. במקביל גם התגלה שהחברה מכרה ציוד גם למשטרו של סדאם חוסיין בתקופה בה שימש דיק צ'ייני כמנכ"ל, למרות ההסנקציות על עיראק.
ביקורת ושערוריות

בשנת 2002 פתחה רשות ניירות הערך בארצות הברית (SEC) ארצות הברית פתחה בחקירה של שיטות חשבונאיות חדשות שאימצה החברה ב-1998, כדי לדווח על הכנסות מכמה פרויקטים. את השינויים החשבונאיים ביצעה הליברטון בתקופה שבה היה סגן נשיא ארצות הברית, דיק צ'ייני, מנכ"ל החברה. באוגוסט 2004 יישבה החברה את החקירה של רשות ניירות הערך נגדה בתשלום קנס של 7.5 מיליון דולר.
בשנת 2004 הואשמה החברה במתן שוחד כדי לזכות בחוזה ב-5 מיליארד דולר בניגריה. ביוני 2004 פיטרה את אלברט סטנלי לשעבר יושב ראש חברת הבת, קלוג בראון אנד רוט (KBR), מתפקיד יועץ החברה, לאחר שחקירת חשדות לתשלום שוחד בניגריה העלתה כי קיבל טובות הנאה בניגוד לחוק. בספטמבר 2008 הודה סטנלי בקשירת קשר להעברת שוחד בסך 182 מיליון דולר לגורמי ממשל בניגריה במטרה לזכות במכרז של 6 מיליארד דולר לבניית תשתיות גז טבעי במדינה. ב-2010 הגיעה הסדר ליישוב אישומי שוחד נגד צ'ייני ובכירים אחרים בחברה, במסגרתו שילמה החברה קנס בסך 250 מיליון דולר לממשלת ניגריה.
בינואר 2005 הסכימה החברה לשלם 4.17 מיליארד דולר כדי ליישוב תביעות ייצוגיות שהוגשו נגדה הקשורות לשימוש באסבסט.
הערות שוליים

↑  בהנהגת דיק צ'ייני שינתה חברת הנפט הליברטון שיטות חשבונאיות, באתר הארץ, 23 במאי 2002
↑  נילה בנרג'י, במירוץ לשיקום עיראק, חברות אמריקאיות זועמות על הליברטון, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2003
זינוק בהכנסות הליברטון הודות לחוזים בעיראק, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2003
↑  רונן סרברניק, צבא ארה"ב מתכנן לשבור את החוזה של הליברטון לאספקת שרותים לכוחות ארה"ב בעיראק; מוערך ב-13 מיליארד דולר, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2004
↑  שירות, ‏צבא ארה"ב מתכנן לסיים את החוזה עם הליברטון, המוערך ב-13 מיליארד דולר, באתר גלובס, 7 בספטמבר 2004
↑  רונן לב, ‏עיראק, מכרה הזהב של הליברטון: חוזים חדשים בהיקף של 4.97 מיליארד ד', באתר גלובס, 7 ביולי 2005
↑  נמרוד הלפרן, האליברטון מכרה ציוד למשטרו של סדאם חוסיין ב-73 מיליון דולר בתקופה בה שימש דיק צ'ייני כמנכ"ל, באתר TheMarker‏, 17 בספטמבר 2004
↑  חשד להונאה חשבונאית בהליברטון, באתר הארץ, 30 במאי 2002
↑  דפנה מאור, כרוניקה של חשדות ומעשים מפוקפקים, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2004
↑  SEC העמיקה חקירת חשדות לשיחוד כאשר דיק צ'ייני עמד בראש הליברטון, באתר גלובס, 4 באוגוסט 2004
↑  TheMarker digital, הליברטון פיטרה היו"ר לשעבר של החברה הבת KBR מתפקידו כיועץ לאחר שחקירה העלתה כי קיבל טובות הנאה, באתר TheMarker‏, 14 ביוני 2004
↑  הניו יורק טיימס, בכיר לשעבר בענקית הנפט הליברטון: נתתי שוחד לבכירים בניגריה, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2008
↑  שירות גלובס, ‏ניגריה תובעת את סגן נשיא ארה"ב לשעבר, דיק צ'ייני, על מתן שוחד, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2010
↑  סוכנויות הידיעות, הליברטון תשלם רבע מיליארד דולר כדי למנוע מסגן נשיא ארה"ב לשעבר, דיק צ'ייני, ללכת לכלא, באתר TheMarker‏, 14 בדצמבר 2010
↑  סוכנויות הידיעות, הליברטון תשלם 4.17 מיליארד דולר כדי ליישב מאות אלפי תביעות הקשורות לאסבסט, באתר הארץ, 4 בינואר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425647405171  BIBSYS: 3060594  GND: 7526536-9  ISNI: 0000 0004 0502 3287  LCCN: n82207883  SUDOC: 08058117X  VIAF: 129035063   WorldCat (עם VIAF): 129035063
הסוכנות לביטחון סייבר באתיופיה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  אתיופיה 
 תחום שיפוט:  אתיופיה אתיופיה
 משרד אחראי:  המשרד להשכנת שלום
 סוכנות אם:  Ministry of Peace (Ethiopia) 
 תאריך הקמה:  2006
 ראש:  שומטה גיזאו
 מטה מרכזי:  אדיס אבבה
 עובדים:  350
 https://insa.gov.et
 
הסוכנות לביטחון סייבר (באנגלית: Information Network Security Agency; תעתיק מקוצר: INSA; באמהרית: የመረጃ መረብ ደህንነት ኤጀንሲ) היא סוכנות ביון וביטחון לאומי הכפופה למשרד להשכנת שלום באתיופיה, הממליצה ומקדמת מדיניות קיברנטית לאומית.
הסוכנות הוקמה בשנת 2006, על די אבי אחמד במטרה לרגל אחר מתנגדי שלטון וטרוריסטים וזאת כדי להגיש נגדם כתבי אישום.
בחודש אפריל 2018, מונה טמסן טירונה (Temesgen Tiruneh) למנכ"ל הסוכנות.
בחודש אוקטובר 2018, אחריות הסוכנות ואופן פעילותה ניתנה למשרד להשכנת שלום.
בשנת 2019, דלפו כ-140 סיסמאות של עובדי הסוכנות ונמצא כי השתמשו בסיסמאות ברירת מחדל.
בחודש פברואר 2021, מונה שומטה גיזאו (Shumete Gizaw) לראש הסוכנות.
הערות שוליים

↑  Walta Media and Communication Corporate S.C., web.archive.org, ‏2019-10-13
1 2  A. changing Ethiopia: Divisions, fear, unfounded accusations-The Awash Post says, Editorial: Ethiopia must end intimidation campaign against academics and activists, The Awash Post, ‏2020-12-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  AfricaNews, Ethiopia's Minister of Peace: the country's most powerful woman?, Africanews, ‏2018-10-17CEST09:50:00+02:00 (באנגלית)
↑  Report: Ethiopian INSA Agents Hacked: 142 agents chose the predictable password ‘P@$w0rd’, SafetyDetectives, ‏2019-05-30 (באנגלית)
↑  Norwegian professor’s life threatened by Ethiopians, Tghat (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0374 3133
ז'אן טינגלי

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1925 פריבור, שווייץ 
 פטירה:  30 באוגוסט 1991 (בגיל 66) ברן, שווייץ 
 מקום קבורה:  Neyruz 
 מקום לימודים:  Basel School of Design 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 תחום יצירה:  פיסול, ציור 
 זרם באמנות:  אמנות קינטית, דאדא, ריאליזם חדש 
 יצירות ידועות:  Le Cyclop, Heureka, She: A Cathedral, Carnival Fountain, Chaos I, Stravinsky Fountain, Métamatic 
 פרסים והוקרה:  פרס וילהלם-למברוק (1976) 
 בן או בת זוג:  Eva Aeppli (1951–1960)  ניקי דה סן פאל (13 ביולי 1971–30 באוגוסט 1991)  Milena Palakarkina 
 צאצאים:  Miriam Tinguely 
 
זָ'אן טינגֶלי (Jean Tinguely‏; 1925 – 30 באוגוסט 1991) היה צייר ופסל שווייצרי.
לרוב, יצירותיו הן מסוגת האמנות הקינטית המודרנית. בין יצירותיו המפורסמות: המזרקה ברחבת מרכז פומפידו בפריז.
ב"מוזיאון ז'אן טינגלי" לאומנות מודרנית, שהוקם לאחר מותו בעיר בזל, נמצאות רבות מיצירותיו, אותן תרמה אלמנתו.
ראו גם

אמנות מודרנית
ז'אן טטלוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בפברואר 1914 ארצות הברית אן ארבור, מישיגן, ארצות הברית
 התאבדה:  4 בינואר 1944  (בגיל 29) ארצות הברית סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  ז'אן פרנסס טטלוק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  מכללת ואסר אוניברסיטת קליפורניה בברקלי אוניברסיטת סטנפורד
 מקצוע:  פסיכיאטרית
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית
 
ז'אן פרנסס טטלוק (באנגלית: Jean Frances Tatlock;‏ 21 בפברואר 1914 – 4 בינואר 1944) הייתה פסיכיאטרית אמריקאית, חברת המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית וכתבת בעיתון המפלגה. היא ניהלה מערכת יחסים עם רוברט אופנהיימר, אבי פצצת האטום במהלך מלחמת העולם השנייה.
טטלוק למדה פסיכיאטריה במכללת ואסר ובאוניברסיטת סטנפורד. היא הכירה את אופנהיימר ב-1936, כשלמדה באוניברסיטת סטנפורד והוא היה פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. כתוצאה מהקשר ביניהם ומחברותה במפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, היא הייתה תחת מעקב מצד ה-FBI שהאזין לה בסתר. טאטלוק חוותה דיכאון קליני והתאבדה בגיל 29.
הערות שוליים

↑  Emily Burack, The True Story of Jean Tatlock in Oppenheimer, Town & Country, ‏29 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2010033336  VIAF: 121088357   WorldCat (עם VIAF): 121088357
טידורה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים מאלוקו 
 קואורדינטות:  0°41′11″N 127°24′39″E﻿ / ﻿0.686389°N 127.410831°E﻿ / 0.686389; 127.410831
 שטח:  116 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אינדונזיה אינדונזיה
 אזור זמן:  UTC+8
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פטידורה(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פטידורה
 
טידורה (אינדונזית: Tidore) הוא אי בקבוצת איי מאלוקו במזרח אינדונזיה, השוכן מערבית לאי הגדול יותר הלמהרה. קצהו הדרומי מורכב מחרוט אפר (סוג של הר געש) המתנשא לגובה של 1,730 מטרים מעל גובה פני הים. בצפון האי ניתן למצוא קלדרה, הנקראת סאבאלה, שבתוכה ניתן למצוא שני חרוטים געשיים קטנים. ביערות חי קוסקוס כחול-עין, יונק כיס קטן שאנדמי לאי זה ולאי טרנאטה השכן.בתקופה הקדם-קולוניאלית, הייתה סולטנות טידורה מרכז פוליטי וכלכלי חשוב באזור, ויריבה מרה של סולטנות טרנאטה השכנה, הנמצאת מצפונה.
היסטוריה

סולטאני טידורה שלטו על רוב החלק הדרומי של האלמאהרה, ובפרקי זמן מסוימים שלטו גם בבורו, אמבון וברוב האיים הקרובים לפפואה. טידורה כרתה ברית חלשה עם ספרד במאה ה-16, וספרד הקימה על האי מספר מבצרים. למרות אי האמון הדדי בין הטידורים והספרדים, הייתה נוכחותם של הספרדים עבור אנשי טידורה גורם מסייע בהתנגדותם לפלישות של אויביהם מטרנאטה, כמו גם ניסיונות ההשתלטות של ההולנדים שהקימו בסיס על טרנאטה.
ככל שהעוצמה הספרדית באזור התפוגגה לפני נסיגתם המלאה ממנו ב-1663, טידורה הפכה לאחת הסולטנויות העצמאיות ביותר באזור, והתנגדה לשלטון הישיר של חברת הודו המזרחית ההולנדית. דבר זה בלט במיוחד בתקופת שלטונו של הסולטאן סאיפודין (1657 – 1689), כאשר חצר הסולטאן ניצלה את התשלום ההולנדי עבור התבלינים על מנת לחזק את הקשרים המסורתיים עם תושבי הפריפריה של האי. כתוצאה מכך, הסולטאן זכה לכבוד בקרב אוכלוסיות רבות באי, וכמעט לא היה זקוק לסיוע צבאי הולנדי כדי לשמור על שלטונו, כפי שנעשה בטרנאטה.
טידורה נשארה סולטנות עצמאית, אך עם מעורבות הולנדית, עד לשלהי המאה ה-18. בדומה לטרנאטה, טידורה אפשרה לתוכנית ביעור התבלינים ההולנדית להמשיך בשטחה. תוכנית זאת, שנועדה לחזק את המונופול ההולנדי על סחר התבלינים באמצעות הגבלת ייצורם למספר מצומצם של מקומות, החלישה מאוד את טידורה ופגעה בשליטתה על השטחים ההיקפיים שלה.