stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נורברטו אלונסו
תארים > מועדונים (משחקי ליגה)

| עונה | קבוצה | ליגה | נסיונל> הופעות | נסיונל> שערים | מטרופוליטנו> הופעות | מטרופוליטנו> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1971 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 10 | 1 | 13 | 2 | 23 | 3 |
| 1972 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 26 | 12 | 15 | 9 | 41 | 21 |
| 1973 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 16 | 3 | 10 | 6 | 26 | 9 |
| 1974 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 10 | 1 | 14 | 6 | 24 | 7 |
| 1975 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 28 | 20 | 12 | 7 | 40 | 27 |
| 1976 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 14 | 1 | - | - | 14 | 1 |
| 1976/1977 | אולימפיק מרסיי | צרפת ליגת העל הצרפתית | - | - | - | - | 17 | 3 |
| 1977 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | - | - | 14 | 6 | 14 | 6 |
| 1978 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 14 | 15 | 17 | 8 | 31 | 23 |
| 1979 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 13 | 8 | 13 | 5 | 26 | 13 |
| 1980 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 24 | 7 | 16 | 8 | 40 | 15 |
| 1981 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 20 | 6 | 11 | 0 | 31 | 6 |
| 1982 | ולס סארספילד | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 24 | 2 | 13 | 2 | 37 | 4 |
| 1983 | ולס סארספילד | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 24 | 4 | 12 | 6 | 36 | 10 |
| 1984 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | 27 | 7 | 9 | 3 | 36 | 10 |
| 1985 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | - | - | 9 | 3 | 9 | 3 |
| 1985/1986 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | - | - | - | - | 15 | 5 |
| 1986/1987 | ריבר פלייט | ארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית | - | - | - | - | 4 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה |  |  |  |  | 464 | 166 |
תארים > נבחרת לאומית

| נבחרת ארגנטינה> שנה | נבחרת ארגנטינה> הופעות | נבחרת ארגנטינה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1972 | 3 | 0 |
| 1973 | 6 | 1 |
1975: 1
| 1976 | 1 | 0 |
| 1978 | 4 | 1 |
| 1983 | 4 | 1 |
| סך הכול | 19 | 4 |
הערות שוליים

↑  1987 - El adiós del capitán Beto, www.diariopublicable.com (באנגלית) (ארכיון)
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 1978 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 אלונסו •  2 ארדילס •  3 באליי •  4 ברטוני •  5 פיליול •  6 גאז'גו •  7 ל. גלבאן •  8 ר. גלבאן •  9 הואוסמן •  10 קמפס •   11 קילר •  12 לארוסה • 13 לה וולפה •  14 לוקה • 15 אולגין • 16 אורטיס • 17 אוביידו • 18 פגאניני • 19 פסארלה • 20 טרנטיני • 21 ולנסיה • 22 ויז'ה • מאמן: מנוטי |  1 אלונסו •  2 ארדילס •  3 באליי •  4 ברטוני •  5 פיליול •  6 גאז'גו •  7 ל. גלבאן •  8 ר. גלבאן •  9 הואוסמן •  10 קמפס •   11 קילר •  12 לארוסה • 13 לה וולפה •  14 לוקה • 15 אולגין • 16 אורטיס • 17 אוביידו • 18 פגאניני • 19 פסארלה • 20 טרנטיני • 21 ולנסיה • 22 ויז'ה • מאמן: מנוטי | ארגנטינה |
אלונסו במדי ריבר פלייט, 1984
אלונסו מניף את גביע ליברטדורס, 1986
אלונסו במדי ארגנטינה, 1973
אלונסו, 2012
סויוז TMA-07M

סויוז TMA-07M (ברוסית:Союз TMA-07M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-19 בדצמבר 2012 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-14 במאי 2013. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 34 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה רומן רומננקו - מפקד
קנדה כריס הדפילד - מהנדס טיסה
ארצות הברית תומאס מרשברן - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה פיודור יורצ'יחין - מפקד
איטליה לוקה פרמיטנו - מהנדס טיסה
ארצות הברית קרן נייברג - מהנדסת טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-07M" שוגרה ב-19 בדצמבר 2012 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG".
החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-21 בדצמבר והתחברה למודול "ראסווט". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 34 בפיקוד קווין פורד.
צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 35.
"סויוז TMA-07M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-14 במאי 2013 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 35 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ניצה בלזר

| --- | --- |

ימין: יואב יעקובי, ניצה בלזר ויואל קנדה. שחייני נבחרת ישראל מהפועל תל אביב
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  פרפר, מעורב אישי
 מועדון:  הפועל תל אביב
ניצה בלזר בן מנחם, היא שחיינית עבר ישראלית, אלופה (1966) ושיאנית ישראל במשחה ל-200 מטר פרפר (1966–1969).
ביוגרפיה

בלזר נולדה וגדלה בתל אביב. היא התאמנה בקבוצת הפועל תל אביב, בהדרכתו של נלו בילדרמן ואחר כך עם רובי לדנר.
ביוגרפיה > 1966 > אלופה ושיאנית ישראל

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בתחילת אוקטובר 1966 זכתה בלזר במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:19.6 דקות, אחרי דורית זלץ מברית מכבים עתיד (1:18.4 דקות) ולפני שלומית ניר מהפועל אילת השחר (1:19.8 דקות). שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה למרחקים ארוכים שנערכה בבריכת גלית בתל אביב היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 3:03.0 דקות, לפני דורית זלץ (3:14.0 דקות) ודפנה תמרי מברית מכבים עתיד (3:25.2 דקות), שיפור לשיא בן ה-3 שנים של נורית שלו מהפועל נווה איתן (3:07.3 דקות) ומדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:26.6 דקות, אחרי שלומית ניר (6:21.2 דקות) ולפני דורית זלץ (6:39.0 דקות).
ביוגרפיה > 1967

באליפות ישראל בשחייה למרחקים ארוכים שנערכה בסוף ספטמבר 1967 זכתה בלזר במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:17.0 דקות, אחרי איבונה טוביס מהפועל חיפה (5:58.9 דקות) ושלומית ניר (6:05.6 דקות). חודש לאחר מכן, באליפות ישראל הכללית היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:15.8 דקות, אחרי איבונה טוביס (1:12.5 דקות) ודורית זלץ (1:14.9 דקות).
בצליחת הכנרת התשיעית שנערכה בסוף אוקטובר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2:33:32.0 שעות, אחרי איבונה טוביס (2:20:12.0 שעות) ולפני גבי קולמן ממכבי חיפה (2:35:56.0 שעות).
ביוגרפיה > 1969

בתחרות שנערכה בז'נבה שווייץ ביולי 1969 קבעה בלזר במשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 2:57.0 דקות. שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת גלי גיל ברמת גן בסוף יולי אותה שנה היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 2:55.1 דקות.
ביוגרפיה > מאמנת שחייה

לאחר שפרשה משחייה תחרותית החלה בלזר לאמן שחייה בקבוצתה הפועל תל אביב ובקבוצת אס"א תל אביב.
חיים אישיים

בלזר מתנדבת בעמותת עלם.
הערות שוליים

↑  שלמה מוזר, 11 שיאים ארציים בשחיה נשברו ביומיים ראשונים לאליפות, דבר, 30 בספטמבר 1966
↑  יעקב ברוש, שיא של שיאים באליפות השחיה, מעריב, 2 באוקטובר 1966
↑  יעקב ברוש, שיא של שיאים באליפות השחיה, מעריב, 2 באוקטובר 1966
↑  יעקב ברוש, משה גרטל בכושר-שיא, מעריב, 7 באוקטובר 1966
↑  ש. מוזר, 11 שיאים עם פתיחת אליפות ישראל בשחיה, מעריב, 24 בספטמבר 1967
↑  שלמה מוזר, מלמד הדהים ב-100 מ' פרפר, 59.8 ש', דבר, 22 באוקטובר 1967
↑  אהרון להב, מלמד וטוביס - מנצחי צליחת הכנרת, דבר, 29 באוקטובר 1967
↑  מלמד הגיע ראשון בצליחת הכנרת ה-9, מעריב, 29 באוקטובר 1967
↑  11 ניצחונות ב-14 משחים, מעריב, 20 ביולי 1969
↑  הצלחה לשחיינים הישראליים, למרחב, 1 באוגוסט 1969
סויוז TMA-06M

סויוז TMA-06M (ברוסית:Союз TMA-06M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-23 באוקטובר 2012 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-16 במרץ 2013. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 33 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה אולג נוביצקי - מפקד
רוסיה יבגני טארלקין - מהנדס טיסה
ארצות הברית קווין פורד - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה פאבל וינוגרדוב - מפקד
רוסיה אלכסנדר מיסורקין - מהנדס טיסה
ארצות הברית כריסטופר קסידי - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-06M" שוגרה ב-23 באוקטובר 2012 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. לראשונה מאז שנת 1984 שיגור חללית מאוישת בוצע מכן שיגור 31. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-25 באוקטובר והתחברה למודול "פואיסק". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 33 בפיקוד סוניטה ויליאמס.
צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 34.
"סויוז TMA-06M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-15 במרץ 2013 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 34 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סאם האצ'ינסון

סמואל אדוארד האצ'ינסון (באנגלית: Samuel Edward Hutchinson; נולד ב-3 באוגוסט 1989 בווינדזור שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת רדינג.
קריירה

סאם האצ'ינסון החל לשחק באקדמיה לכדורגל של צ'לסי בגיל תשע. בשנת 2007, בגיל 18 הוא חתם על החוזה עם הקבוצה הבוגרת. הוא לא היה שותף למשחקים רבים של הקבוצה ואף עזב את הכדורגל המקצועי לתקופה קצרה עקב פציעה. בשנת 2012 הוא הושאל לנוטינגהאם פורסט. בשנת 2014 הוא הגיע לשפילד ונסדיי לחודש השאלה ובסיומו חתם על החוזה. סאם האטצ'ינסון שיחק במועדון מספר עונות עד שחוזה שלו הסתיים בקיץ 2020. לאחר סיום החוזה סאם האטצ'ינסון עבר ל"פאפוס" מקפריסין.
סאם האצ'ינסון שיחק בנבחרות הנוער של אנגליה לגילאי 18 ו-19. הוא זומן גם לנבחרת עד גיל 21 ואף לא שותף למשחק עקב פציעה.
סויוז TMA-10M

סויוז TMA-10M (ברוסית:Союз TMA-10M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-25 בספטמבר 2013 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-11 במרץ 2014. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 37 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה אולג קוטוב - מפקד
ארצות הברית מייקל הופקינס - מהנדס טיסה
רוסיה סרגיי ריאזאנסקי - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה אלכסנדר סקבורצוב - מפקד
ארצות הברית סטיבן סוואנסון - מהנדס טיסה
רוסיה אולג ארטמייב - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-10M" שוגרה ב-26 בספטמבר 2013 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית כעבור 6 שעות והתחברה למודול "פואיסק". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 37 בפיקוד פיודור יורצ'יחין.
צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. במהשך הם עברו למשלחת מס' 38.
"סויוז TMA-10M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-10 במרץ 2014 החללית התנתקה מתחנת החלל (לאחר החלטה על הקדמת חזרה עקב תנאי מזג האוויר באזור הנחיתה) וחזרה לכדור הארץ בלילה 11 במרץ עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה בוצע ללא בעיות מיוחדות וחללית נחתה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז TMA-09M

סויוז TMA-09M (ברוסית:Союз TMA-09M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-29 במאי 2013 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-11 בנובמבר 2013. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 36 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה פיודור יורצ'יחין - מפקד
ארצות הברית קרן נייברג - מהנדס טיסה
איטליה לוקה פרמיטנו - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה מיכאיל טיורין - מפקד
ארצות הברית ריצ'רד מסטרקיו - מהנדס טיסה
יפן קואיצ'י וקאטה - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-09M" שוגרה ב-29 במאי 2013 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית כעבור 6 שעות והתחברה למודול "ראסווט". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 36 בפיקוד פאבל וינוגרדוב.
צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם עברו ל משלחת מס' 37.
"סויוז TMA-09M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-1 בנובמבר חללית התנתקה ממודול "ראסווט" ולאחר מספר שעות התחברה למודול "זבזדה" של תחנת החלל. התמרון בוצע לצורך שחרור מודול "ראסווט" לחיבור חללית סויוז TMA-11M בהמשך.
ב-11 בנובמבר 2013 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. החללית נחתה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 37 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סאם גיבנס

| --- | --- |
גיבנס במדי מכבי רעננה
גיבנס במדי מכבי רעננה
 לידה:  9 באוגוסט 1989 (בן 35) פילדלפיה, פנסילבניה שבארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד, פאוור פורוורד
 גובה:  1.98
 מספר:  5
 מכללה:  אוניברסיטת דרקסל (2008-2012)
 דראפט:  לא נבחר, 2012
 קבוצות כשחקן
 2012-2013  2013-2014  2014-2015  2015-2018  2018- 2019   2019 -:  אריס ליוורדן  ALM אוורה  ס. אוליבר וירצבורג  מכבי רעננה  מכבי חיפה   קאוהוג'וקי
סמאול (סאם) גיבנס (באנגלית: Samuel (Samme) Givens, נולד ב-9 באוגוסט 1989) הוא כדורסלן אמריקאי שמשחק בעמדות הסמול פורוורד וה-פאוור פורוורד בקבוצת קאוהוג'וקי מהליגה הראשונה בפינלנד
קריירה

גיבנס החל את קריירת הכדורסל המקצועית שלו בקבוצת אריס ליוורדן מליגת העל ההולנדית, אתר הכדורסל Eurobasket.com העניק לו את תואר ה-MVP של העונה הסדירה בליגה, למרות זה גיבנס לא זכה בתואר בתקופתו באריס לאחר שהפסיד עם קבוצתו באותה עונה בגמר הליגה לBS ליידן.
ב-19 ביוני 2013 חתם לשנה בקבוצת ALM אוורה מליגת המשנה בצרפת .
ב-15 בספטמבר 2015 חתם בקבוצת מכבי רעננה מהליגה הלאומית בעונתו השלישית בקבוצה העמיד מספרים טובים שקלע 18.3 נק' למשחק, 9.5 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו1.6 חטיפות למשחק. גיבנס נבחר לחמישית הליגה על ידי האתר Eurobasket.com .
ב-3 ביוני 2018 חתם לשתי עונות בקבוצת מכבי חיפה, והצטרף למאמנו ברק פלג .
סאבלה

| --- | --- |
"סאבלה" עשויים גבינת פרמזן ופלפל ירוק
 
 מאכלים
 סוג:  sandie, עוגייה 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  שורטברד 
 
סאבלה (בצרפתית: Sablé) הוא סוג של ביסקוויט צרפתי, עגול וקרוקנטי, שמקורו בעיר קאן שבנורמנדי.
לפי מכתבי מאדאם דה סבינייה, ביסקוויטים כאלה יוצרו בסביבות שנת 1670 ביישוב סאבלה-סיר-סארט הנמצא בפיי דה לה לואר ("ארץ הלואר"). לפי האגדה, כשביקרה בחצרו של "מסייה", אחיו של לואי ה-14, המרקיזה מאדאם דה סאבלה (1599-1678), הידועה בין השאר בהגיגיה, הביאה כמה עוגיות מהבית.
"מסייה" ומקורביו נהנו מאוד מהביסקוויטים והזמינו עוד עוגיות דומות מפרנסואה ואטל, ה"מטר ד'אוטל" המפורסם של הנסיך קונדה הגדול. לכבוד המרקיזה האורחת החליטו לקרוא למעדנים אלה "פטי סאבלה".
בשל הקשר למילה "סאבל", שמשמעותה בצרפתית – "חול", השם "סאבלה" יכול בנוסף לרמוז על המרקם הרך, העדין והפריך משהו של ביסקוויטים מסוג זה, ולצבעם הזהבהב.
מתכונים

בין המתכונים הידועים ביותר של ביסקוויטים סאבלה או "פטי סאבלה" (petits sablés), כלומר "סאבלה קטנים", יש להזכיר את אלו של אמא פולאר, את הביסקוויטים של סן מישל, של פון אוון ושל ה"ביסקוויטרי דה ל'אבה" Biscuiterie de l'Abbaye (ביישוב לונלה ל'אבה בנורמנדי תחתית). ביצירת ה"סאבלה" יכולים להיעזר גם בהוספת שקדים, קליפות של לימון או של תפוזים.
ראו גם

פתי בר
סויוז TMA-11M

סויוז TMA-11M (ברוסית:Союз TMA-11M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 בנובמבר 2013 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-13 במאי 2014. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה מיכאיל טיורין - מפקד
ארצות הברית ריצ'רד מסטרקיו - מהנדס טיסה
יפן קואיצ'י וקאטה - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה מקסים סוראייב - מפקד
ארצות הברית ריד וייסמן - מהנדס טיסה
גרמניה אלכסנדר הרסט - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-10M" שוגרה ב-7 בנובמבר 2013 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית כעבור 7 שעות והתחברה למודול "ראסבט". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 37 בפיקוד פיודור יורצ'יחין. בעקבות הגעת החללית מספר אנשים השוהים בתחנת החלל גדל ל-9. זה היה חריג ונועד בין היתר להגעה לפיד אולימפי לחלל וחזרתו בחללית סויוז TMA-09M.
צוות החללית הצטרף למשלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית שהחלה לפעול ב-10 בנובמבר.
"סויוז TMA-11M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 39.
ב-14 במאי 2014 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. הנחיתה בוצע ללא בעיות מיוחדות וחללית נחתה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית.
יחידת נחיתה של החללית מוצבת ב"בית המדע וטכנולוגיה" בקאזאן.
סויוז TMA-1

סויוז TMA-1 (ברוסית: Союз TMA-1),  הייתה משימת ביקור בתחנת החלל הבין-לאומית. זו הייתה הטיסה הראשונה של דגם "סויוז TMA".
בדור החמישי של חלליות הסויוז, סויוז-TMA, בוצעו שינויים שנדרשו לעמידה בתנאי נאס"א על מנת שחלליות "סויוז" יוכלו לשרת תחנת החלל הבינלאומית. השינויים הללו כללו את התאמת חלליות "סויוז" לאנשים גבוהי קומה ושימוש במצנחים משופרים. חלליות מסוג "סויוז-TMA" היו החלליות הראשונות שהשתמשו בטכנולוגיית הצגת נתונים דיגיטלית (המכונה באנגלית "Glass cockpit"). חלליות מסוג סויוז-TMA זהות במבנם החיצוני לחלליות סויוז מהדור הרביעי,"סויוז-TM", אך שונות במבנם הפנימי.
צוות החללית > צוות המראה

רוסיה סרגיי זליוטין - מפקד וטייס החללית
בלגיה פרנק דה ווין - מהנדס טיסה
רוסיה יורי לונצ'קוב - מהנדס טיסה
צוות החללית > צוות נחיתה

רוסיה ניקולאי בודארין - מפקד וטייס החללית
ארצות הברית קנת באוארסוקס - מהנדס טיסה
ארצות הברית דונלד פטיט - מהנדס טיסה
צוות החללית > צוות גיבוי

רוסיה יורי לונצ'קוב
רוסיה אלכסנדר לזוטקין
בשנת 2001 נחתם הסכם מסגרת בין רוסקוסמוס לבין סוכנות החלל האירופית בקשר להגעת אסטרונאוטים של הסוכנות לתחנת החלל. פרנק דה ווין היה הראשון שטז לחלל במסגרת תוכנית זו.
מהלך המשימה

באביב 2001 הוחלט לדחות את השיגור לאוקטובר 2002. החללית שוגרה ב-30 באוקטובר 2002 מכן שיגור מס' 1 בקוסמודרום בייקונור שמופעל על ידי רוסיה ונמצא בקזחסטן. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 5 בפיקוד של ולרי קורזון. החללית התחברה למודול "פירס" של תחנת החלל ב-1 בנובמבר. במשך 8 ימים צוותים עסקו בניסויים מתוכננים בתחומים שונים. כל הצוות חזר לכדור הארץ כעבור 8 ימים בחללית סויוז TM-34.
חללית "סויוז TMA-1" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במקרה חרום.
ב-1 בפברואר 2003 התרחש אסון קולומביה. בעקבות כך טיסות מעבורות חלל הופסקו והיה צורך לעבד מחדש תוכניות ביקור בתחנת החלל הבין-לאומית. משך שהות של משלחת מס' 6. ב-28 באפריל לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TMA-2 ואיתה משלחת מס' 7 בפיקוד יורי מלנצ'נקו. החל הליך העברת אחריות על תחנת החלל והעברת ציוד ומצרכים.
ב-3 במאי 2003 החללית התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה צוות משלחת מס' 6 (ניקולאי בודארין פיקד על הטיס). עקב בעיה טכנית בזמן הנחיתה החללית נחתה במרחק של כ-300 ק"מ מהאזור המתוכנן בשטח קזחסטן.
בתחנת החלל הבין-לאומית נותר צוות של משלחת מס' 7 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-2
סויוז TMA-11

סויוז TMA-11 (ברוסית: Союз ТМА-11) היא חללית סויוז ששוגרה ב-10 באוקטובר 2007 בשעה 16:22 שעון ישראל מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוטית האמריקאית פגי ויטסון, הקוסמונאוט הרוסי יורי מלנצ'נקו והאסטרונאוט המלזי הראשון שייח מופזר שוקור. שני אסטרונאוטים נותרו בתחנת החלל והצטרפו ל משלחת מס' 16, והאסטרונאוט המלזי חזר עם  משלחת מס' 15 של תחנת החלל על גבי החללית סויוז TMA-10 שהייתה מחוברת לתחנה מהמשימה הקודמת. 
סויוז TMA-11 נותרה בתחנת החלל עד ה-19 באפריל 2008, אז הוחלפה על ידי סויוז TMA-12. במהלך הנחיתה, קרתה תקלה והחללית נחתה נחיתה בליסטית, סטתה ממסלולה ונחתה במרחק 475 קילומטרים מהנקודה המתוכננת. למרות חששות ראשונים לחיי הצוות, הצוות נמצא וחולץ בשלום.
הצוות

צוות המראה:
רוסיה יורי מלנצ'נקו - מפקד
ארצות הברית פגי ויטסון - מהנדסת טיסה
מלזיה שייח מופזר שוקור - משתתף בטיסה (שוגר בסויוז TMA-11 וחזר בסויוז TMA-10)
צוות נחיתה:
רוסיה יורי מלנצ'נקו - מפקד
ארצות הברית פגי ויטסון - מהנדסת טיסה
קוריאה הדרומית אי סו-יון - משתתפת בטיסה (שוגרה בסויוז TMA-12 וחזרה בסויוז TMA-11)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה סליז'אן שריפוב - מפקד
ארצות הברית מייקל פינק - מהנדס טיסה
מלזיה פאיז קליד - משתתף בטיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-11" שוגרה ב-10 באוקטובר 2007 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-12 באוקטובר בוצע עגינה בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 15 בפיקוד פיודור יורצ'יחין. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 15 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 16. על הטיסה היה שייח מופזר שוקור, אזרח מלזיה. הוא התחיל לבצע סדרת ניסויים בהתאם לתוכנית שנקבעה. ב-21 באוקטובר צוות משלחת מס' 15 ושייח מופזר שוקור עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-10" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל. קלייטון אנדרסון מארצות הברית שהייתה חברה משלחת מס' 15 נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 16.
חללית "סויוז TMA-11" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
צוות משלחת מס' 16 בפיקוד פגי ויטסון החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. באוקטובר לתחנת החלל הגיע מעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-110. עם המעבורת הגיע חבר נוסף במשלחת מס' 16 דניאל טני שהיה אמור להחליף את קלייטון אנדרסון. חברי המשלחת ביחד עם צוות STS-120 החלו בפעילויות בהרחבת תחנת החלל תוך שימוש בציוד שהגיע במעבורת. המעבורת עזבה את תחנת החלל ב-5 בנובמבר 2007 ביחד עם קלייטון אנדרסון.
ב-10 באפריל 2008 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-12 עם צוות קבוע מס' 17 בפיקוד סרגיי וולקוב. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 16 המקורי ואי סו-יון מקוריאה הדרומית שהגיע עם "סויוז TMA-12" נכנסו לחללית "סויוז TMA-11" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה.
לצורך נחיתה בטוחה, יש להפריד בין קפסולת הנחיתה לבין מספר יחידות המחוברות אליה. במהלך החזרה לכדור הארץ, חלה תקלה בניתוק הקפסולה מאחת היחידות. הדבר הביא לכך שהקפסולה החלה להסתחרר במהירות, הורגשו טלטלות רבות מאוד בקפסולה וכוחות הג'י עלו עד לתשעה. הקוסומונאוט יורי מלנצ'נקו והאסטרונאוטית פגי ויטסון לא היו מודעים בשלב זה לסיבה לכך. בקפסולה נכחה גם האסטרונאוטית אי סו-יון מקוריאה הדרומית. בשל התקלה, הקפסולה חדרה לכדור הארץ במהירות גבוהה בהרבה מהמתוכנן, והחלה להתחמם יתר על המידה בשל החיכוך הרב עם אטמוספירת כדור הארץ. בשלב מסוים, הטלטלות והחום הרב הביאו לשבירת אחד מתוך 5 הברגים המחבר את היחידה המיותרת אל קפסולת הנחיתה - וזו הצליחה להתייצב אודות לעיצוב האווירודינמי המוצלח שלה. לקראת הנחיתה - מצנחי הבלימה נפתחו, והקפסולה עם הצוות בתוכה נחתה בכוח רב - אך ללא אבדות בנפש. הקפסולה הלוהטת סטתה ממסלולה ונחתה במרחק 475 קילומטרים מהנקודה המתוכננת. החום הרב גרם לשריפת שדה הקוצים בו נחתה ועל הצוות היה להמתין עד לתום השרפה כדי לצאת. מספר תושבים קזחיים שראו את האש מרחוק הגיעו למקום. לאחד מן התושבים הייתה שליטה חלקית בשפה הרוסית, וכך הוא יכל לתקשר עם מלצ'נקו. התושבים התקשו להבין כי מדובר היה בטייסי חלל וברכב חלל, ושאלו את אנשי הצוות: "איך הסירה שלך הגיעה לפה?". התושבים עזרו לאנשי הצוות המותשים והחבולים להיחלץ מן הקפסולה וליצור קשר עם צוות החילוץ, תוך שאחד מהם גונב ציוד מן הקפסולה. בינתיים הגיע מסוק החילוץ, אשר צפה תחילה בקפסולה ללא מצנחי הנחיתה (שנשרפו במהלך השרפה), ולכן הסיק תחילה כי אנשי הצוות נספו. הצוות חולץ בשלום, ואילו סו-יון התאשפזה בבית חולים בארצה.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 17 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-12.
נקודת דוקלו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Émile Duclaux 
 סוג:  שן יבשה 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°04′00″S 62°15′00″W﻿ / ﻿64.0667°S 62.25°W﻿ / -64.0667; -62.25
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת דוקלו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת דוקלו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת דוקלו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת דוקלו
 
נקודת דוקלו (באנגלית: Duclaux Point) היא לשון יבשה, החודרת אל מפרץ בוקט בצידו המזרחי של חצי האי פסטר, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת 6 קילומטרים דרומית-מזרחית לכף קוקברן.
היסטוריה > גילוי לשון היבשה

לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905.
היסטוריה > מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי ז'אן-באטיסט שארקו.
לשון היבשה נקראת על שמו של דוקטור פייר אמיל דוקלו, ביוכימאי צרפתי שהיה מנהל מכון פסטר בפריז בשנת 1895.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  ההיסטוריה של שמה של הנקודה
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
סויוז TMA-08M

סויוז TMA-08M (ברוסית:Союз ТМА-08М) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-29 במרץ 2013 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-11 בספטמבר 2013. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 35 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה פאבל וינוגרדוב - מפקד
רוסיה אלכסנדר מיסורקין - מהנדס טיסה
ארצות הברית כריסטופר קסידי - מהנדס טיסה