stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרארי (קבוצת מרוצים)
סמל

סמל הסוס המקפץ, המזוהה עם פרארי מיום היווסדה, הופיע לראשונה על מטוס הקרב של פרנססקו ברקה. ברקה, טייס איטלקי וגיבור מלחמת העולם הראשונה, צייר את הסוס על מטוסו לאחר שהפיל טייס קרב גרמני מעל העיר שטוטגרט. סמל הסוס מזוהה עם העיר שטוטגרט והוא מופיע גם במרכז הסמל של חברת פורשה, שמושבה בעיר. בשנת 1923 פגש אנצו פרארי את הוריו של ברקה שהציעו לו להשתמש בסמל הסוס הן כהוקרה לבנם והן כסמל שמביא מזל טוב. פרארי אימץ את ההצעה, אך עיצב את הסמל כך שזנב הסוס פונה כלפי מעלה.
הרקע הצהוב מסביב לסמל הוא צבע המסמל את העיר מודנה, עיר הולדתו של פרארי. בחלק העליון של הסמל מופיעים שלושה פסים בצבעים אדום, לבן וירוק, המסמלים את דגלה של איטליה. מתחת לציור של הסוס רשומות האותיות S ו-F, ראשי התבות של סקדוריה פרארי.
הצבע, המאפיין את כל רכבי המרוץ של הקבוצה לאורך השנים, הוא אדום-מרוצים (Rosso corsa). השימוש בצבע החל כהחלטה של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) לקבוע צבע מאפיין, בהתאם למדינת המוצא. מכוניות איטלקיות נצבעו באדום, צרפתיות בכחול ומכוניות בריטיות נצבעו בירוק. אף על פי שבפורמולה 1 לא הייתה מגבלה בצבעי הרכב המותרים לשימוש בחרה הקבוצה להמשיך ולהשתמש בצבע האדום. במהלך השנים שונה גוון המכוניות. בין השנים 1996 ו-2007 נצבעו הרכבים בצבע בהיר יותר, על מנת ליצור איזון בין הצבעים, כפי שהופיעו על מסכי הטלוויזיה. בשנת 2007 חזרה החברה להשתמש בגווני הרוסו קורסה.
חשיבות הקבוצה

קבוצת המרוצים של פרארי הוקמה בשנת 1929 על ידי אנצו פרארי, שביקש להתמקד במרוצי מכוניות. המעבר לייצור מכוניות סדרתי היה מבחינת פרארי אילוץ כפוי שנועד לאפשר לחברה להבטיח את המימון לפעילויות המרוצים. ההצלחה של קבוצת המרוצים והזכיות הרבות באליפויות סייעו למיתוג החברה כבעלת מורשת ארוכה של ביצועים ויוקרה. ההשתתפות במרוצים בכלל ומרוצי פורמולה 1 בפרט מוגדרת על ידי החברה כפעילות ליבה של מערך השיווק בחברה וכמקור מרכזי המוביל לחדשנות בפיתוחים טכנולוגיים.
מרוצי הפורמולה 1 זוכים לפופולריות גדולה. בשנת 2015 צפו בשידורי המרוצים כ-420 מיליון צופים ברחבי העולם. בעשור השני של המאה ה-21 נמצאו המרוצים במגמה של התרחבות ומספר המרוצים שהתקיימו מחוץ לאירופה גדל. קיום המרוצים בסין, איחוד האמירויות הערביות, בחריין, סינגפור, אוסטרליה, ברזיל, יפן, ארצות הברית וקנדה איפשר לחברה להגביר את הנראות שלה בשווקים חדשים ומתפתחים. החשיפה לשווקים החדשים איפשרה לחברה פרסום נרחב ללא צורך בפנייה לאמצעי הפרסום המסורתיים. בנוסף, החשיפה הנרחבת של החברה היוותה מוקד משיכה אטרקטיבי לנותני חסויות שפרסמו את מוצריהם באמצעות מיתוג רכבי החברה.
פרארי היא הקבוצה הרווחית ביותר מבין הקבוצות המתחרות באליפות. בשנת 2013 עמד תקציב הקבוצה על 400 מיליון דולר, למרות זאת הקבוצה סיימה את השנה כקבוצה רווחית עם הכנסות שעמדו על 460 מיליון דולר, 165 מיליון דולר יותר מכל קבוצה אחרת. מיתוג הקבוצה חשוב גם לאליפות עצמה. פרארי, הקבוצה היחידה שהשתתפה בכל עונות האליפות, נהנית ממעמד מיוחד באליפות. על פי החוזה שנחתם עימה מקבלת הקבוצה מדי שנה מענק של כ-5% מסך כספי הפרסים המחולקים, ללא קשר לתוצאות שהשיגו נהגיה, עליהם מתוגמלת החברה בנפרד.
אקדמיה לנהגים

האקדמיה לנהגים היא יוזמה של הקבוצה לפיתוח נהגים צעירים. היוזמה החלה לפעול במהלך שנת 2009 והנהג הראשון שהוחתם באקדמיה היה ז'ול ביאנקי. שלושה חודשים לאחר מכן צורפו לתוכנית מירקו בורטולוטי, דניאל זמפיירי ורפאל מרצ'לו. במהלך חודש יוני הוחתם בקבוצה לאנס סטרול, שהתחרה בעת ההחתמה בקארטינג ובחודש אוקטובר הצטרף לתוכנית סרחיו פרס, שחתם בקבוצת סאובר.
שארל לקלר הצטרף לתוכנית בשנת 2016. בעונת 2019 החליף לקלר את קימי רייקונן כנהג בקבוצה והיה לנהג הראשון מהאקדמיה המתחרה בפרארי. באותה שנה הוחתם מיק שומאכר, בנו של מיכאל שומאכר כנהג בתוכנית.
אוהדים

אוהדי הקבוצה זכו לכינוי "טיפוסי" (Tifosi), שמשמעותו הוא אדם החולה בטיפוס. הטיפוסי בולטים בחולצות ובדגלים האדומים עם לוגו הסוס השחור מתנוסס עליהם. במיוחד בולטים האוהדים בגרנד פרי האיטלקי, הנחשב ל"מרוץ הבית" של פרארי. רוב אוהדי הטיפוסי הם איטלקים ולצד אהדתם לקבוצת פרארי, הם תומכים גם של מזארטי ואלפא רומיאו האיטלקיות וכן של נהגים איטלקים המתחרים בקבוצות שונות.
בגרנד פרי של סן מרינו בשנת 1983 הריעו אוהדי הקבוצה ארוכות לריקרדו פטרסה, נהגה האיטלקי של קבוצת ברהאם, אף על פי שמעולם לא התחרה עבור פרארי. התרועות הגיעו לאחר ששש הקפות לסיום המרוץ התרסק פטרסה עם מכוניתו, דבר שאפשר לנהג הקבוצה פטריק טאמבי לקחת את ההובלה ולנצח במרוץ.
נהג נוסף שזכה לתרועות מהקהל, על אף שלא התחרה עבור הקבוצה, הוא ז'אן לואי שלסר. בגרנד פרי האיטלקי בעונת 1988 התחרה שלסר עבור קבוצת ויליאמס, כמחליפו של נייג'ל מנסל החולה. במהלך המרוץ התנגש באיירטון סנה, שהוביל את המרוץ, דבר שגרם לסנה לאבד את מקומו ולסיים רק במקום העשירי. גרהרד ברגר, נהגה של פרארי השיג במרוץ את הניצחון היחיד שלו בעונה, הניצחון היחיד באותה עונה שלא הושג על ידי נהג של קבוצת מקלארן.
מסלול המרוצים

בשנת 1972 הקימה פרארי בעיירה פיוראנו, הסמוכה למראנלו את מסלול המרוצים פיוראנו המשמש לבחינת דגמי החברה ומכוניות המרוץ של הקבוצה. לאורך המסלול, שאורכו כשלושה קילומטרים, קיים מגוון רחב של פניות המדמות את התנאים במסלולי המרוץ השונים.
זמן ההקפה המהיר ביותר במסלול נקבע על ידי מיכאל שומאכר, כשהוא נוהג בדגם פרארי F2004 ששימש את הקבוצה בעונת 2004.
ספקית מנועים

מעבר להיותה יצרנית ומתחרה באליפות, פרארי שימשה במהלך השנים גם כיצרנית מנועים עבור קבוצות אחרות.
| קבוצה | שנים |
| --- | --- |
מינארדי: 1991
סקודריה איטליה: 1992 - 1993
סאובר: 1997 - 2005   2010 - הווה
פרוסט: 2001
רד בול: 2006
ספייקר: 2007
טורו רוסו: 2007 - 2013   2016
פורס אינדיה: 2008
מארוסיה: 2014 - 2015
האס: 2016 - הווה
חסויות

קבוצת הפורמולה 1 של פרארי התנגדה במשך שנים רבות להוספת חסויות פרסומות על רכבי הקבוצה. בשנת 1977 הוסיפה הקבוצה לראשונה את הלוגו של חברת פיאט. במהלך שנות ה-80 פרסמה החברה רק סמלים של ספקים טכניים של הקבוצת דוגמת מאגנטי מרלי, ברמבו ואגיפ (Agip).
חברת האנרגיה "של" מהווה אחת מנותנות החסות של הקבוצה מאז הקמתה. שיתוף הפעולה החל עוד לפני הקמת הקבוצה, כאשר של הייתה אחת מנותנות החסות לאנצו פרארי כשהתחרה כנהג בשנת 1929. בשנת 2015 הוארך החוזה בחמש שנים נוספות, עד לשנת 2020.
בשנת 1996 סיימה יצרנית הטבק והסיגריות פיליפ מוריס התקשרות של 22 שנה עם קבוצת מקלארן וחתמה על הסכם עם קבוצת פרארי. בספטמבר 2005 האריכה הקבוצה את ההתקשרות עד שנת 2011, בה נאסר פרסום מוצרי טבק על ידי האיחוד האירופי. על פי הערכות המגזין "F1 Racing" במהלך השנים קיבלה הקבוצה כמיליארד דולר עבור הפרסום. למרות הפסקת הפרסום על רכבי החברה, בשנת 2011 נחתם הסכם לשיתוף פעולה פיליפ מוריס על לשנת 2015, הסכם שהוארך לאחר מכן עד לשנת 2018.
בשנת 2008 חתמה הקבוצה על הסכם עם בנק סנטנדר הספרדי, שהיה אחד הספונסרים של קבוצת מקלארן. הבנק נכנס לתחום החסויות בפורמולה 1 בעקבות הצלחתו של פרננדו אלונסו הספרדי. השמועות על חתימת החוזה הצפויה עם אלונסו היוו את הסיבה לחתימה עם הקבוצה. שווי ההסכם הוערך בכ-20 מיליון אירו לעונה.
בשנת 2010 חתמה הקבוצה על הסכם חסות עם חברת אבטחת המחשבים קספרסקי. בשנת 2013 התרחב ההסכם וקספרסקי החלה לספק לקבוצה פתרונות לאבטחת מידע במערכות המחשוב של הקבוצה. בשנת 2015 נחתם הסכם המאריך את שיתוף הפעולה בין החברות עד לשנת 2021.
בשנת 2012 חתמה הקבוצה על הסכם חסות עם קבוצת פטרופוליס, יצרנית משקאות האנרגיה TNT.
בשנת 2013 חתמה הקבוצה על הסכמי חסות עם חברת המשלוחים UPS, עם יצרנית השעונים הובולט ועם חברת וויצ'יי פאואר (Weichai Power) הסינית.
יממה לאחר שהקבוצה החתימה את נהג המרוצים המקסיקני אסטבן גוטיירס כנהג מבחן בקבוצה, חתמה הקבוצה על הסכם חסות עם חברת התקשורת אמריקה מוביל, שבבעלותו של קרלוס סלים.
ביולי 2016 חתמה הקבוצה על הסכם חסות עם חברת לוקוסטיקה, יצרנית משקפי השמש רייבן, הסכם שנכנס לתוקף במהלך עונת 2017.
לקריאה נוספת

Henry, Alan. Fifty Years of Ferrari : A Grand Prix and Sports Car Racing History. Haynes Publishing Group, 1997. ISBN 1859600085
Orsini, Luigi. Scuderia Ferrari. Osprey Publishing, 1981. ISBN 085045378X
Pritchard, Anthony. Grand Prix Ferrari: The Years of Enzo Ferrari's Power, 1948-1980. Veloce Publishing, 2015. ISBN 1845846230
עותניאל צ'ארלס מארש

| --- | --- |

 לידה:  29 באוקטובר 1831 לוקפורט, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  18 במרץ 1899 (בגיל 67) ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות גרוב סטריט 
 מקום לימודים:  קולג' ייל  בית הספר להנדסה ומדע שימושי של ייל  אוניברסיטת היידלברג  אקדמיית פיליפס  Sheffield Scientific School 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל 
 תלמידי דוקטורט:  Charles Emerson Beecher 
 פרסים והוקרה:  מדליית ביגסבי (1877) 
 תרומות עיקריות
 גילוי מינים רבים של דינוזאורים
 חתימה:   
 
עותניאל צ'ארלס מארש (באנגלית: Othniel Charles Marsh‏; 29 באוקטובר 1831 – 18 במרץ 1899) היה מדען אמריקאי ומחשובי הפלאונטולוגים של המאה ה-19. גילה מאובנים רבים מאוד בהם מיני דינוזאורים רבים, בהם סוגי הדינוזאורים הידועים ביותר: הטריצרטופס, האפטוזאורוס והברונטוזאורוס, הסטגוזאורוס והאלוזאורוס. מארש החזיק בתארים האקדמיים הבאים: דוקטור לפלאונטולוגיה, מוסמך לאמנות, ודוקטור למשפטים.
ביוגרפיה > ראשית חייו ולימודיו

מארש נולד בעיר לוקפורט במדינת ניו יורק בארצות הברית למשפחה לא אמידה, אך הוא היה אחיינו של ג'ורג' פיבודי, בנקאי עשיר ונדבן. הוא סיים תואר ראשון באקדמיית פיליפס באנדובר בשנת 1856 ובקולג' ייל (לימים אוניברסיטת ייל) ב-1860.‏‏ אחרי כן למד גאולוגיה ומינרלוגיה בבית הספר המדעי שפילד בניו הייבן, ואחרי שהשלים לימודים אלה הוא פנה ללימודי פלאונטולוגיה ואנטומיה בברלין, היידלברג וברסלאו. הוא חזר לארצות הברית ב-1866 ומונה לפרופסור לפלאונטולוגיה של בעלי חוליות באוניברסיטת ייל. הוא הצליח לשכנע את דודו פיבודי לתרום כסף להקמת מוזיאון פיבודי לידיעת הטבע בייל. מארש היה פוליטיקאי מעולה והצליח לשכנע את דודו פיבודי ואת ממשלת ארצות הברית לתמוך כספית במסעות חיפוש המאובנים שלו.
ביוגרפיה > קריירה

מארש וציידי המאובנים הרבים שהעסיק (הבולט שבהם הוא כנראה ג'ון בל האטצ'ר) חשפו כ-500 מינים חדשים של בעלי חיים מאובנים, להם נתן מארש שמות. במאי 1871 גילה מארש את המאובן הראשון של פטרוזאור (זוחל מעופף) באמריקה. בנוסף גילה סוסים מוקדמים, זוחלים מעופפים, זוחלים ימיים כמו טילוזאורוס, דינוזאורים מהיורה והקרטיקון, ביניהם האפטוזאורוס והאלוזאורוס וכן עופות בעלי שיניים מהקרטיקון: איכתיאורניס והספראורניס.
מארש גילה את הצרטופסיים – הדינוזאורים בעלי הקרניים – והגדיר את המשפחה צרטופסיים והתת-סדרה צרטופסים. הוא גילה את הטריצרטופס, הדינוזאור המפורסם ביותר בתת-סדרה של הצרטופסים ואחד הדינוזאורים הידועים ביותר עד היום. הוא גילה מינים נוספים של צרטופסיים (חלקם התבררו מאוחר יותר כלא תקפים) והחל בכתיבת מונוגרפיה מאוירת על הצרטופסים. הוא מת באמצע הכתיבה, ואת כתיבתה השלימו ג'ון בל האטצ'ר וריצ'רד סוואן לול. המונוגרפיה הנ"ל, שפורסמה ב-1907, נחשבת עד היום לאחד הטקסטים המכוננים והשימושיים בפלאונטולוגיה בכלל ובחקר הצרטופסים בפרט, בין השאר בזכות איורים רבים ומפורטים של מאובנים ועצמות שתרמו מארש וממשיכיו למונוגרפיה.
אחרי מותו, המוניטין של מארש נפגע כאשר תאוריית "אבולוציית הסוסים" שהוצגה בגני חיות ומוזיאונים רבים התגלתה כלא מדויקת. נטען שבגלל החיפזון שנקט כדי להקדים את יריביו, הוא הניח מספר הנחות ללא ביסוס מדעי נאות. כישלון זה הוביל להערכה מחדש של עבודותיו, שבעקבותיה חלק מהן נשללו והן הוסרו מגוף הידע הקנוני.
מארש ידוע גם בגלל מלחמת העצמות (או מלחמת המאובנים) שניהל כנגד הפלאונטולוג בן-זמנו אדוארד דרינקר קופ. שני החוקרים היו תחרותיים ביותר, וניהלו מרוץ על גילוי מאובנים וזיהוי מינים חדשים. במהלך המרוץ הזה הם גילו ותיעדו יותר מ-130 מינים חדשים של דינוזאורים. מבחינה כמותית, מארש ניצח במרוץ: הוא גילה 80 מינים חדשים לעומת 56 בלבד שגילה קופ.
ביוגרפיה > מותו

מארש מת ב-18 במרץ 1899.‏ הוא נקבר בבית הקברות גרוב סטריט בניו הייבן, קונטיקט.
מורשת

מארש זיהה ונתן שם לסוגי הדינוזאורים הבאים (מסודר לפי שנים): אלוזאורוס (1877), אפטוזאורוס (1877), אטלנטוזאורוס (1877), דריפטוזאורוס (1877), דיפלודוקוס (1878), סטגוזאורוס (1877), קראוזאורוס (1878), לאוזאורוס (1878), ברונטוזאורוס (1879) צלורוס (1879), דירקודון (1881), צרטוזאורוס (1884), אנצ'יזאורוס (1885), קמפטוזאורוס (1885), צרטופס (1888), פריקונודון (1888), טריצרטופס (1889 ו-1890) ננוזאורוס (1889), נודוזאורוס (1889), טריפריודון (1899; כיום יונק נכחד מהסוג Meniscoessus), אורניתומימוס (1890), בארוזאורוס (1890), קלאוזאורוס (1890), אמוזאורוס (1890), טורוזאורוס (1891),פלאורוקואלוס (1891), דריוזאורוס (1894), לברוזאורוס (1896) וגם ליצורים נוספים כמו הדרמודקטילוס (1881).
מארש זיהה ונתן שם לאינפרא-סדרות הדינוזאורים הבאות (מסודר לפי שנים): אורניתופודה (1881), סטגוזאוריה (1877), צרטוזאוריה (1884), צרטופסיה (1890) ואת התת-סדרה תרופודה.
מארש זיהה ונתן שם למשפחות הדינוזאורים הבאות (מסודר לפי שנים): אלוזאוריים (1878), סטגוזאוריים (1880), דיפלודוקיים (1884), אנכיזאוריים (1885), קמפטוזאוריים (1885), צרטופסיים (1890), דריפטוזאוריים (1890), נודוזאוריים (1890), אורניתומימיים (1890), פלטאוזאוריים (1895), צרטוזאוריים, צלורידים.
בנוסף נתן מארש שמות למיני דינוזאורים כגון טריצרטופס הורידוס וטריצרטופס פרורסוס. נוסף על מחקר דינוזאורים הוא גם גילה ונתן שמות למפריטי פרסה קדומים כמו המורופוס.
על שמו נקראו הדינוזאורים עותניאל (1977, על ידי פ. גלטון), עותניאלוזאורוס (ניתן ב-2007) ומארשוזאורוס (1976, על ידי מדסן).
הממצאים של מארש הרכיבו את לב האוסף של מוזיאון פיבודי לידיעת הטבע, באוניברסיטת ייל. באולם הגדול של המוזיאון שולט השלד הראשון שנתגלה של אפטוזאורוס/ברונטוזאורוס וכן נמצאים בו מספר גולגולות של טריצרטופס וטורוזאורוס.
מארש תרם את ביתו בניו הייבן קונטיקט לאוניברסיטת ייל ב-1899. בית זה נחשב כמונומנט היסטורי לאומי של ארצות הברית. הבית ידוע בשם Othniel C. Marsh House והגנים שסביבו כ-Marsh Botanical Garden (הגנים הבוטאנים של מארש).
ראו גם

מוזיאון פיבודי לידיעת הטבע
ג'ורג' פיבודי
ג'ון בל האטצ'ר
אדוארד דרינקר קופ
מלחמת העצמות (Bones War)
לקריאה נוספת

University of California Museum of Paleontology. "Othniel Charles Marsh (1832-1899)". UC Berkeley. נבדק ב-2007-03-07.
"Othniel Charles Marsh (1831-1899)". Lefalophodon. National Center for Ecological Analysis and Synthesis. אורכב מ-המקור ב-2007-02-07. נבדק ב-2007-03-07.
The Scientific Contributions of Othniel Charles Marsh: Birds, Bones, and Brontotheres (Peabody Museum of Natural History Special Publication No 15) (Paperback) by Mark J. McCarren
Peter Dodson, The Horned Dinosaurs: A Natural History, Princeton University Press. ISBN 9780691628950. עמודים 57–75
הערות שוליים

1 2  "Professor Marsh is Dead. The World-Famous Geologist Succumbs to Pneumonia. Chair of Paleontology Founded for Him. Caused the Establishment of Peabody Museum". New York Times. 19 במרץ 1899. נבדק ב-2010-07-28. Othniel C. Marsh, M.A., Ph.D., LL.D., professor of paleontology at Yale University, curator of the geological collection at the same institution, ... {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ישנה מחלוקת האם ברונטוזאורוס הוא סוג טקסונומי תקף או פשוט מין של אפטוזאורוס, ראו בערכים הרלוונטיים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265044105171  PLWABN: 9811541064105606  BnF: cb12391952s (data)  CiNii: DA13118852  GND: 116792469  ISNI: 0000 0001 2123 121X  LCCN: n79128954  NARA: 10581726  NKC: xx0317609  NLA: 35329588  NTA: 183736974  RERO: 02-A003564631  SNAC: w6xw4m5c  SUDOC: 033008825  TePapa: 41294  Trove: 913774  VIAF: 19761195   WorldCat (עם VIAF): 19761195 
שלד של טריצרטופס ששיחזר מארש
מארש (במרכז השורה האחורית) ועוזריו מתכוננים לחפור מאובנים
שיחזור של שלד של סטגוזאורוס מאת מארש
איש הגשם

| --- | --- |

 בימוי:  בארי לוינסון 
 הופק בידי:  מרק ג'ונסון 
 תסריט:  בארי מורו, רונאלדו באס 
 עריכה:  סטו לינדר 
 שחקנים ראשיים:  דסטין הופמן טום קרוז ולריה גולינו
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  ג'ון סיל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Barris Industries, יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 בדצמבר 1988
 משך הקרנה:  133 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, דרמה קומית, סרט חבר'ה 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס, מיזורי 
 תקציב:  25,000,000‏$
 הכנסות:  172,000,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   rainman
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (מרק ג'ונסון)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (דסטין הופמן)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (בארי לוינסון)  פרס דב הזהב  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (רונאלדו באס, בארי מורו) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
איש הגשם (באנגלית: Rain Man) הוא סרט דרמה משנת 1988, בכיכובם של טום קרוז ודסטין הופמן. דמות גיבור הסרט מבוססת על דמותו של קים פיק, אשר היה סוואנט.
הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר: הסרט הטוב ביותר לשנת 1988, השחקן הטוב ביותר לדסטין הופמן, הבמאי הטוב ביותר לבארי לוינסון והתסריט המקורי הטוב ביותר לרונלד באס ובארי מורו.
עלילה

צ'ארלי באביט (טום קרוז) הוא איש עסקים צעיר, גס רוח, חסר יושרה ואנוכי, שעומד על סף פשיטת רגל. הוא מספר לחברתו כי הסיבה להיותו אדם קשה היא חסך בקשר משפחתי. אמו נפטרה כשהיה פעוט, אביו מתעלם ממנו במשך כל חייו, אין לו אחים ואחיות, ובמיוחד מעיק עליו הגעגוע אל "איש הגשם" – דמות של חבר, שצ'ארלי משוכנע כי היא פרי דמיונו.
כשנודע לצ'ארלי על פטירתו של אביו, הוא חשב שהוא עומד לרשת הון רב שיציל את עסקיו. אך אביו כמעט ולא הוריש לו דבר – רק את המכונית הישנה שהשתמש בה פעם בנעוריו בלא רשות, ושיח של שושנים. את כל כספו הוריש האב לקרן סודית.
צ'ארלי מברר את פרטיה החסויים של הקרן, ומגלה כי היא מפרנסת אדם המאושפז בקביעות בבית חולים פסיכיאטרי. הוא נוסע לבית החולים עם המכונית שירש, אך הרופאים מסרבים לגלות לו מי האיש שאותו מפרנסת הקרן ומה הקשר שלו לאביו של צ'ארלי. צ'ארלי חוזר אל המכונית ומוצא בה חוסה, שמכיר את המכונית היטב וטוען שהיא שייכת לאביו שלו. מסתבר שאותו אדם הוא היורש. צ'ארלי מגלה להפתעתו, שהיורש, ריימונד (דסטין הופמן), הוא אחיו הבכור האוטיסט, שצ'ארלי כלל לא ידע על קיומו.
צ'ארלי חוטף את אחיו בניסיון לקבל את הכסף. זוהי הפעם הראשונה שריימונד יוצא מבית החולים מזה עשרות שנים והוא אינו יודע כיצד מסתדרים מחוץ למוסד זה. ריימונד מתגלה גם כאדם הסובל ממוגבלויות רבות הקשורות לתסמונת שלו, ובהן קושי רב בהסתגלות למצבים חדשים, הגורם לאורח חיים קשיח ומוגדר: שגרת צפייה קבועה וקשיחה בטלוויזיה, הרכב מזון מוגדר ואחיד ועוד. אורח חייו האובססיבי של ריימונד אינו מקובל על צ'ארלי אך הוא לומד אט-אט לקבל את האובססיות של אחיו, לקבל אותו ולאהוב אותו. במהלך המסע מתברר גם שריימונד הוא "איש הגשם" (ריין מן באנגלית, שיבוש של שמו - ריימונד, שאותו לא הצליח לבטא בצורה נכונה) שהגעגועים אליו מעיקים על צ'ארלי מזה שנים רבות. צ'ארלי זונח את תוכנית החטיפה שלו ומנסה לקבל אפוטרופסות על ריימונד במטרה להשלים את החסך שלו ביחסים משפחתיים.
ככל שצ'ארלי וריימונד מכירים זה את זה טוב יותר, התקשורת ביניהם משתפרת, אף על פי שהיא נותרת בעייתית. בעקבות דברים שריימונד אומר בתקריות שונות, מבין צ'ארלי שריימונד הועבר מבית המשפחה אל המוסד הסגור כשצ'ארלי היה פעוט וריימונד היה בן שמונה. ריימונד אולץ לנתק כל קשר עם סביבת בית משפחתו, משום שכמעט גרם לתאונה ביתית חמורה ואבי הילדים חשש לביטחונו של צ'ארלי. צ'ארלי מבין שמטפליו של ריימונד במוסד טעו, כשאמרו לו, שלקותו של ריימונד גורמת לו להיות אדם חסר רגשות חיבה ואחווה. לריימונד קשה להבין ולהסביר את רגשותיו, אולם הפרידה מצ'ארלי מעיקה גם על ריימונד במשך כל השנים. מה גם, שריימונד חש רגשי אשמה בשל התקרית שגרמה לפרידה זו. צ'ארלי מבין שריימונד חש אהדה כלפיו ושהפגישה ביניהם הייתה נחוצה גם לריימונד.
במהלך המסע, מגלה ריימונד יכולות זיכרון וחישוב מפתיעות, כגון יכולת לזכור מספרים בספר טלפונים לאחר קריאתו פעם אחת. צ'ארלי מנצל את היכולות החריגות של אחיו ולוקח אותו לקזינו, למטרת ספירת קלפים, ואכן הם מרוויחים שם סכום כסף ניכר. בסופו של המסע מחזיר צ'ארלי את ריימונד לבית החולים. צ'ארלי לבדו אינו יכול לתמוך בנכה קשה כמו ריימונד, ובית החולים אינו מוכן לוותר על השליטה בקרן, במקרה שצ'ארלי יקבל אפוטרופסות על ריימונד. בסוף המסע המשותף של צ'ארלי וריימונד ניכרת השפעת המסע על שני האחים, ונראה כי הם הפכו לאנשים רגישים יותר האחד כלפי השני. צ'ארלי מבטיח לבקר את ריימונד בבית החולים פעם בשבועיים.
צוות השחקנים

דסטין הופמן – ריימונד "ריי" באביט, אוטיסט חכם ביותר, אחיו של צ'ארלי
טום קרוז – צ'ארלס "צ'ארלי" באביט, איש עסקים צעיר, אחיו של ריימונד
ולריה גולינו – סוזנה, בת זוגו של צ'ארלי
ג'רי מולן – ד"ר ברונר, האפוטרופוס של ריימונד
ראלף סימור – לני, חבר בחברת המכוניות של צ'ארלי
מייקל די. רוברטס – וורן, חבר של ריימונד
לוסינדה ג'ני – אייריס, מנסה להזמין לדייט את ריימונד בקזינו.
ההשראה

הסרט מבוסס על דמותו של קים פיק הנחשב שוטה-עילוי, אם כי אינו סיפורו האישי. מתוך דמותו של קים פיק מוצגת בסרט רק דמותו של גאון אוטיסט והקיצוניות המאפיינת את חייו. מצד אחד היכולת לחשב חישובים מסובכים כהרף עין, אך מצד שני חוסר היכולת להבין את חשיבותו של הכסף וקשייו החברתיים הרבים. דסטין הופמן, שגילם את דמות האוטיסט בסרט, נפגש עם קים פיק ולמד לחקות את תנועותיו ואת תפיסתו. הסרט תרם לשיפור המודעות לגאונים אוטיסטים ועזר בכך לקים פיק עצמו. על ההתפתחות של קים פיק לאחר הסרט וסיפור חייו האמיתי כאדם שהיווה השראה לסרט, נעשה סרט דוקומנטרי בשם "איש הגשם האמיתי". בסרט מוצגת ההיפתחות שלו לחברה, אף שהוא אינו יכול לחיות באופן עצמאי וגר עם אביו. הבדל נוסף בין פיק, מקור ההשראה לסרט, לבין דמותו בסרט, הוא בכך שבסרט ההתמודדות היא לאחר מות האב, בעוד שפיק עצמו גר עם אביו החי במשך שנים רבות לאחר יציאת הסרט.
עיבוד בימתי

החל מ-30 ביוני 2023 מעלה התיאטרון הקאמרי הצגה המבוססת על הסרט. בתפקידים הראשיים משחקים דביר בנדק ודן שפירא. התרגום הוא של שלומי מושקוביץ והבימוי של דפנה זילברג.
טרף לילי

| --- | --- |

 בימוי:  יוהאנס רוברטס
 הופק בידי:  ג'אלן האדצ'ופ   ויין מארק גודפרי   מארק ליין   רוברט ג'ונס   ריאן קאבנו
 תסריט:  בריאן ברטינו   בן קטאי
 עריכה:  מרטין ברינקלר
 שחקנים ראשיים:  כריסטינה הנדריקס   מרטין הנדרסון   ביילי מדיסון   לואיס פולמן
 מוזיקה:  אדריאן ג'ונסטון
 צילום:  ריאן סאמול
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Aviron Pictures
 חברה מפיצה:  The Fyzz Facility   White Comet Films   Bloom   Rogue Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 במרץ 2018
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה • סלאשר
 תקציב:  5 מיליון דולר
 הכנסות:  30 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   strangers2
 סרט קודם:  הזרים (2008)
 סרט הבא:  הזרים: חלק 1 (רימייק לסרט הראשון), 2023
 www.preyatnight.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
"טרף לילי" (באנגלית: The Strangers: Prey at Night) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 2018, אשר בוים על ידי יוהאנס רוברטס, לפי תסריט שכתבו בריאן ברטינו ובן קטאי. זהו סרט המשך ל"הזרים" (The Strangers) משנת 2008.
את הדמויות הראשיות מגלמים כריסטינה הנדריקס, מרטין הנדרסון, ביילי מדיסון ולואיס פולמן. הסרט יצא לאקרנים ב-9 במרץ 2018, בהפצת Aviron Pictures.
עלילה

בתחילת הסרט, נוסעת משפחה אל מחנה נופש מרוחק מן הציוויליזציה. כאשר הם מגיעים אל המחנה, הם תרים אחר הדודים שלהם, עד שמגלים כי שניהם נרצחו. בסמוך לכך, מתחילים כל בני המשפחה למות אחד אחרי השני בידי שלושה רוצחים; "האיש במסכה", "פני הבובה" ו-"נערת הפין-אפ".
בסוף הסרט, מצליחה קינסי (ביילי מדיסון), להינצל, תוך שהיא מנסה לשמור על אחיה בחיים לאחר שנדקר למוות בתוך בריכה על ידי "איש המסכה". זאת לאחר שאביה ואמה נרצחו בידי "פני הבובה" ו"איש המסכה".
ליהוק

כריסטינה הנדריקס – סינדי
מרטין הנדרסון – מייק
ביילי מדיסון – קינסי
לואיס פולמן – לוק
דמיאן מאפאי – האיש במסכה
אמה בלומי – פני הבובה
לאה אנסלין – נערת הפין-אפ
מרי לואיז קאסנטה – דודה שריל
קן סטרונק – דוד מארב
רייצ'ל קוהן – מלצרית
לאה רוברטס – אמא צעירה
פרסטון סדליר – הקצין ברוקס
גבריאל א. ביירן – הבן הצעיר
מוזיקה

פסקול הסרט יצא לאור ביחד עם עליית הסרט עצמו לאקרנים, ב-9 במרץ 2018. הפסקול כולל בתוכו שירים שונים אשר מאפיינים בעיקר את שנות ה-70 ושנות ה-80. בין היתר, הלהיט "Total Eclipse of the Heart", של בוני טיילר מאלבומה Faster Than the Speed of Night, נכלל בפסקול ואף נוגן בסצנה המרכזית של הסרט. גם הלהיט "Cambodia", של קים ויילד, הופיע לאורך הסרט.
בנוסף לכך, עלה פסקול הסרט לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
הצלחה מסחרית

בשבוע צאתו הצליח לגרוף הסרט בארצות הברית בלבד סכום של כ-10,402,271 מיליון דולר. שבוע לאחר מכן, הצליח לגרוף 4,701,089 מיליון דולר נוספים. בשבוע השלישי לצאתו, הצליח לגרוף 2,062,768 מיליון דולר.
תקציב הסרט עמד על כ-5 מיליון דולר והכנסותיו העולמיות עמדו על כ-30 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  Anthony D'Alessandro, ‘Black Panther’ Rules 4th Frame With $41M+; ‘A Wrinkle In Time’ At $33M+: A Diversity & Disney Dominant Weekend, Deadline, ‏2018-03-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Strangers: Prey at Night (2018) - Financial Information, The Numbers
↑  The Strangers 2023. IMDb. Retrieved October 14, 2022
↑  Fred Topel, [Review ‘The Strangers: Prey At Night’ Is a Relentless, Next Level Stalker Sequel!], Bloody Disgusting!, ‏2018-03-08 (באנגלית)
↑  8 Mar 2018, The Strangers: Prey at Night Review, IGN (באנגלית)
↑  'The Strangers: Prey at Night' Review: An Effective Sequel that Conveys the Triviality of Terror, /Film, ‏2018-03-09 (באנגלית)
↑  Why 'The Strangers: Prey at Night' Is the Purest Slasher Film in Years, The Hollywood Reporter (באנגלית)
↑  Staci Layne Wilson, The Strangers: Prey at Night Review – You’ll Be Breathless From Start to Finish, Dread Central, ‏2018-03-09 (באנגלית)
1 2 3  https://www.tunefind.com/movie/the-strangers-prey-at-night-2018, Tunefind (באנגלית)
↑  Jay Hammitt (2018-06-07), The Strangers: Prey At Night "Pool Fight" - Full Clip, נבדק ב-2019-06-21
↑  The Strangers Prey at Night - Father Death Scene, נבדק ב-2019-09-14
↑  The Strangers: Prey At Night (Original Motion Picture Soundtrack), נבדק ב-2019-06-21
↑  Weekend Box Office Results for March 9-11, 2018 - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
↑  Weekend Box Office Results for March 16-18, 2018 - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
↑  Weekend Box Office Results for March 23-25, 2018 - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
↑  Strangers: Prey at Night (2018) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com