stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מינסמיט
Mince pie

mince pie, הנקרא גם minced pie, הוא פאי בריטי האופייני לתקופת חג המולד שמקור מרכיביו במאה ה-13, כאשר הצלבנים שחזרו לאירופה הביאו עמם מתכונים מזרח תיכוניים הכוללים בשר, פירות ותבלינים.
בתקופת טיודור הכיל הפאי בשר טחון, שומן ופירות יבשים. במאה ה-16 היה הפאי מלוח וגדול וצורתו מאורכת וכונה "פאי חג המולד". אנשי התקופה יחסו את צורתו לחיקוי של עריסת ישו התינוק. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית במאה ה-17 הוא נקשר עם הפולחן הקתולי ולכן הוחרם על ידי הרשויות הפוריטניות. בספר "ההיסטוריה של המרידה" מאותה תקופה נכתב:
כותבים מהמאה ה-19 יחסו את מקור הפאי למנהג רומי מחגיגות הסטורנליה, בהן הוגש לאבות הכנסייה בוותיקן בשר מתוק. הוספת תבלינים כגון ציפורן, קינמון ואגוז מוסקט סימלה את מנחות שלושת האמגושים. היו שהכינו את הפאי מ-13 מרכיבים כסמל לישו ושנים עשר השליחים.
באנגליה שלאחר הרפורמציה המאפה כבר לא נשא סמליות של פולחן קתולי. החלו להכין את תערובת הפירות והתבלינים חודשים מראש ולאחסנה בצנצנות. מסורת אכילת הפאי בסביבות דצמבר נמשכה גם בתקופה הוויקטוריאנית, אם כי המתכון הפך מתוק יותר והמאפה קטן. בתקופה זו הוספת בשר כבר לא הייתה ברורה מאליה, אם כי המשיכו להשתמש בשומן.
עד ימינו מקובל הפאי כפינוק עונתי ברחבי הממלכה המאוחדת, אך כבר ללא משמעויות דתיות.
ראו גם

פודינג חג המולד
מורזינקה (כדורגל)

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1912 
 תאריך פירוק:  1923 
 אצטדיון:  מגרש אובוחובץ
 בעלים:  Obukhov State Plant 
 
מורזינקה (ברוסית: Мурзинка) הוא מועדון כדורגל מהעיר סנקט פטרבורג, שהוקם בשנת 1912. הוא היה ממוקם ברובע מורזינקה בעיר. המועדון פעל בחסות "מפעל אובוחובסקי", שבאצטדיון שלו שיחקו שחקני הקבוצה.
היסטוריה

מועדון הכדורגל "מורזינקה" נוסד בשנת 1912. אמנת המועדון אומצה בשנת 1914. המועדון התבסס ברובע ההיסטורי "מורזינקה" שבסנקט פטרבורג, שממנו קיבל את שמו של המועדון: "מורזינקה". הקבוצה הייתה תלויה כספית במפעל אובוחובסקי, שאחרי המהפכה נקרא "מפעל בולשביק", שינוי שהשפיע גם על שם הקבוצה. לקבוצה לא היו הישגים גדולים והמועדון התקיים עד 1923.
יש גרסה לפיה "מורזינקה" ו"בולשביק" הם קבוצה אחת שממנה נוצרה אחר כך קבוצת זניט. ברם, באופן רשמי זניט אינה רואה בעצמה כממשיכת דרכה של מורזינקה. במקום זאת מועדון אלמז-אנטיי (הפועל בחסות מפעל הנשק אלמז-אנטיי והוקם ב-2015) מהעיר סנקט פטרבורג טוען להיות ממשיכת דרכה של מורזינקה.
מאמנים ידועים

ברית המועצות ולנטין גוסב
ברית המועצות קונסטנטין יפימוב
ברית המועצות בוריס אורשקין
ברית המועצות לאוניד שולדשוב
ברית המועצות מיכאיל יודניץ'
הערות שוליים

↑  «Обуховец» Санкт-Петербург : FootballFacts
↑  Как «Зенит» стал «Зенитом»
↑  Важен не возраст, а традиции
↑  Какой клуб старейший в России? Все слышали про «Знамя Труда», но история сложнее
↑  Как «Зенит» стал «Зенитом»‏, sports.ru
↑  https://fcalmaz-antey.com/club/history/
↑  Юденич Михаил Иванович : FootballFacts
|  כדורגל באימפריה הרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תחרויות ליגה | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן • ליגת הכדורגל המוסקבאית • ליגת הכדורגל הפטרבורגית • ליגת הכדורגל של אודסה |  |
| הנבחרת וקבוצות כדורגל בולטות | אולימפיה • זאמוסקבורצקי • סוקולניקי • OBAK אודסה • ספורט סנקט פטרבורג • קולומיאגי • מרקורי • מורזינקה • OLLS • ויקטוריה • הנבחרת הלאומית |  |
| ראשי איגוד הכדורגל הכל-רוסי | ארתור מקפרסון (1912—1914) • רוברט פולדה (1914—1915) • גאורגי דיופרון (1915—1917) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל רוסי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנהלת תנופה

מִנְהֶלֶת תנופה שהחלה את דרכה כמנהלת סל"ע (סיוע למתיישבי עזה וצפון השומרון), שכונתה גם "מנהלת ההתנתקות", היא גוף שהוקם במשרד ראש הממשלה לטיפול במפוני תוכנית ההתנתקות. בראש המִנְהָלָה עמד יונתן בשיא, איש הקיבוץ הדתי, באמצע 2006 החליפה אותו צביה שמעון שהוחלפה בנובמבר 2009 על ידי בנצי ליברמן שהחזיק בראשות מועצת יש"ע במהלך תוכנית ההתנתקות. ב-2011 מונה ליברמן כראש מינהל מקרקעי ישראל והוא הוחלף על ידי הרב ד"ר אופיר כהן, ממפוני הגוש.
מטרתה של מנהלת תנופה היא לדאוג למפונים ביום שאחרי, בעיקר מבחינת דיור חלופי (הן קבוע והן זמני), פיצויים, פרנסה וסיוע פסיכולוגי להסתגלות.
בפועל, המנהלה הסתכסכה עם רוב המתנחלים שיועדו לפינוי ורק מעטים פנו אליה לפני ביצוע ההתנתקות. כשבוע לפני ההתנתקות העלתה המנהלה קמפיין תחת הכותרת "לכל מתיישב יש פתרון" אך הוא הורד בעקבות תביעה של הפורום המשפטי למען ארץ ישראל שטענה שמדובר בקמפיין שקרי.
כנגד המנהלה ויונתן בשיא הוטחו האשמות קשות על אטימות, אדישות וחוסר ארגון שהותירו עשרות מפונים ללא קורת גג או דיור חלופי. גם שיכון המפונים בבתי מלון באופן זמני גרר ביקורת קשה על המנהלה עקב חוסר סדר, צפיפות רבה ומחסור במצרכי יסוד למפונים. בעקבות התלונות הקשות, גם מצד אלו שהתפנו מרצון וגם מצד בכירים בצה"ל, הקים מבקר המדינה ועדת בדיקה לחקירת תפקוד המנהלה. דו"ח מבקר המדינה שפורסם בנושא מצא ליקויים רבים בפעולתה של המנהלה והגדיר את הטיפול במפונים כמחדל. למרות הבקורת הקשה על תפקודה, זכתה המנהלה גם לרגעי נחת, מספר מפונים קראו להשארתו של בשיא בתפקיד, והוא זכה לשבחים על יוזמתו לשכן את מפוני עצמונה בשומריה.
ב-2 ביולי 2006 החליפה צביה שמעון את יונתן בשיא כראש המנהלה. ב-9 באוגוסט 2009 החליטה ממשלת ישראל להאריך בשנה את פעילותה של מנהלת סל"ע. ביולי 2011 החליטה הממשלה כי מנהלת תנופה תיסגר במחצית שנת 2013.
ראו גם

תוכנית ההתנתקות
יונתן בשיא
בנצי ליברמן
קרווילה
שיקום מפוני גוש קטיף וצפון השומרון
הערות שוליים

↑  עוזי ברוך, הרב ד"ר אופיר כהן - ראש מנהלת תנופה, באתר ערוץ 7, 1 בדצמבר 2011
↑  צביה שמעון נכנסה לתפקיד יו"ר מנהלת סל"ע, באתר וואלה, 2 ביולי 2006
↑  פנחס וולף‏, 63% מהמפונים מעזה לא החלו לבנות בית, באתר וואלה, 9 באוגוסט 2009
↑  באתר משרד ראש הממשלה
מורות (סדרת טלוויזיה, 2019)

| --- | --- |
 סוגה:  מלודרמה 
 כותבים:  איליה קוליקוב 
 בימוי:  איליה קוליקוב 
 שחקנים:  ולדימיר וודובצ'ניקוב  אנה קוטובה  אירינה סטרשנבאום 
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  12 
 הפקה
 מפיק:  ואלרי פיודורוביץ', יבגני ניקישוב, איליה קוליקוב 
 חברת הפקה:  Premier 
 אורך פרק:  45 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  Premier 
 תקופת שידור מקורית:  2019 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"מורות" (ברוסית: Учителя́) היא סדרת טלוויזיה רוסית מאת איליה קוליקוב וניקיטה גרמטיקוב.
בספטמבר 2018 זכתה הסדרה בפסטיבל פיילוט בקטגוריית התסריט הטוב ביותר. הסדרה עלתה לראשונה ב-22 באוגוסט 2019 ב-TNT-Premier וב-5 באוקטובר ברשת TV-3.
הסדרה זכתה לביקורות פושרות ממבקרי קולנוע רוסים.
עלילה

העלילה סובבת סביב מערכת היחסים של סגן שר החינוך של הפדרציה הרוסית סרגיי גריגורייב עם בנותיו טטיאנה ומריה, שעובדות כמורות בבית ספר.
שחקנים ודמויות

ולדימיר ודוביצ'נקוב – סרגיי איגורביץ' גריגורייב, סגן שר החינוך של הפדרציה הרוסית
אירינה סטרשנבאום – מריה סרגייבנה גריגוריבה, בתו הצעירה של סרגיי, מורה לרוסית וספרות
אנה קוטובה-דריאבינה – טטיאנה סרגייבנה גריגורייבנה, בתו הבכורה של סרגיי, מרצה בפקולטה לכלכלה
אולגה דיבצבה – אלינה, מאהבתו של סרגיי
פסקול

במיוחד לפסקול הסדרה השחקנית סופיה קשטאנובה הקליטה את השירים "Mad World" של להקת Tears For Fears והשיר "Violet-Black" של Picknic, כמו גם את השירים "חיים ארוכים ומאושרים" ו"הגנתי" של להקת "ההגנה האזרחית".
הערות שוליים

↑  Егор Беликов. "Пять лучших российских сериалов на сезон вперед". טאס"ס.
↑  Сусанна Альперина. "Сериал «Учителя» стартует на ТНТ-Premier с 22 августа". רוסיסקאיה גאזטה.
↑  "«Учителя» — острый сериал о нашем образовании и не только о нём". Вечерняя Москва.
↑  Павел Воронков. "Последний звонок: «Учителя» — семейная драма про образование". Газета.Ru.
↑  Вера Цветкова. "Человеческая драма в декорациях российского образования". Независимая газета.
↑  "Кто и зачем назначил Фила из «Бригады» на пост замминистра образования России". קומסומולסקאיה פראבדה.
↑  Ольга Дубро. "Учителя: рецензия". TV Mag.
↑  "Софья Каштанова перепела «Гражданскую оборону» для Ильи Куликова и его «Учителей»". InterMedia.
מירב דורי

| --- | --- |

מירב דורי
 לידה:  25 במאי 1986 (בת 38) כפר גלעדי, ישראל
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.78 מטר
 קבוצות כשחקנית
 2003–2004   2004–2005   2005–2006   2006–2007   2007–2011   2011–2013   2013–2014   2014–2015:  מכבי רמת חן   בני יהודה   הפועל תל אביב   מכבי רמת חן   א.ס. רמת השרון   מכבי בנות אשדוד  א.ס. רמת השרון  מכבי רמת חן
 הישגים כשחקנית
 4 אליפויות ישראל (2006, 2009, 2010, 2012)
מירב דורי ומאמן הנבחרת אלי רבי
מירב דורי (נולדה ב-25 במאי 1986) היא כדורסלנית עבר ודוגמנית ישראלית אשר שיחקה במשך 14 שנה בעמדת הסמול פורוורד בקבוצות רבות בליגת העל וביניהן מכבי בנות אשדוד וא.ס רמת השרון (בהן שימשה כקפטנית הקבוצה) ובכל נבחרות ישראל.
ביוגרפיה

דורי נולדה לכדורסלן העבר גיורא דורי, וגדלה בקיבוץ כפר גלעדי.
בגיל 15 עברה לרמת גן על מנת להגשים את החלום להיות שחקנית כדורסל מקצוענית. למדה בתיכון בליך.
ביוגרפיה > בליגת העל

דורי שיחקה בקבוצות מכבי רמת חן, בני יהודה ובקבוצת הפועל תל אביב עימה זכתה גם באליפות הליגה לשנת 2006. בשנת 2007 חתמה בקבוצת אלקטרה רמת השרון, עימה זכתה באליפויות הליגה בשנים 2009 ו-2010.
ביולי 2011 חתמה דורי בקבוצת מכבי בנות אשדוד, עימה זכתה בדאבל (גם בגביע המדינה וגם באליפות הליגה) לשנת 2012 ובגביע נוסף בשנת 2013.
בשנת 2014 חזרה לרמת השרון ולאחריה בשנת 2015 חזרה לשחק בקבוצה בה גדלה, לסגירת מעגל, מכבי רמת חן. לקראת סוף העונה בסדרת הפלייאוף היא נפצעה במהלך משחק, קרעה את הרצועה הצולבת בברך וסיימה את העונה. פציעה זו למעשה סיימה לה את הקריירה ומאז לא חזרה לשחק כדורסל עד לפרישתה הרשמית מן המשחק בשנת 2017.
סך הכל שיחקה 14 עונות בליגת העל בהן זכתה ב-4 אליפויות מדינה ו-3 גביעי מדינה.
נבחרת ישראל

דורי שיחקה בנבחרת הנערות של ישראל (שימשה כקפטנית הקבוצה) והובילה את הנבחרת להישגים ולניצחונות על נבחרות מובילות כגון רוסיה, ספרד, צ'כיה, הונגריה ועוד. כמו כן, שיחקה בנבחרת העתודה של ישראל וזכתה עימה באליפות אירופה דרג ב' לשנת 2005. משנת 2006 היא שיחקה גם בנבחרת ישראל הבוגרת, עימה עלתה 3 פעמים רצוף לאליפות אירופה.
סך הכל שיחקה דורי 14 שנה בנבחרות ישראל.
חיים אישיים

בשנת 2012 סיימה דורי בהצטיינות תואר ראשון במנהל עסקים עם התמחות במימון במרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2017 סיימה תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בשיווק ואסטרטגיה במכללה למינהל. לאחר הפרישה מכדורסל, דורי מנהלת שיווק ומכירות בחברת 'שחקן אמיתי', העוסקת בענף הכדורסל.
הערות שוליים

↑  עינת הירש, ‏דורי תלתה את הנעליים: "כדורסל היה מרכז חיי", באתר ערוץ הספורט, 12 באפריל 2017
מייק מילס

| --- | --- |

מילס בהופעה, 2008
 לידה:  17 בדצמבר 1958 (בן 65) מחוז אורנג', ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג'יה 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, קולות, פסנתר, אקורדיון, כלי הקשה
 חברת תקליטים:  האחים וורנר
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל אדוארד מילס (באנגלית: Michael Edward Mills; נולד ב-17 בדצמבר 1958) הוא מוזיקאי אמריקאי. ידוע בעיקר בתור אחד המייסדים של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם..
ביוגרפיה

מילס נולד בקליפורניה להורים מוזיקליים - אביו היה זמר ואמו מורה לפסנתר. כבר בגיל צעיר משפחתו עברה לג'ורג'יה שם פגש את ביל ברי במהלך לימודיהם בבית הספר התיכון. מילס וברי הקימו להקה ולאחר שפגשו את פיטר באק ומייקל סטייפ החליטו הרביעייה להקים להקה חדשה בשם אר.אי.אם. .
עיקר תרומתו של מילס ללהקה היא בלחנים, נגינה על גיטרה בס וקלידים. כמו כן, רוב ההרמוניות בשירי הלהקה אורגנו ובוצעו על ידו. במספר מקרים (כמו "Texarkana", "Near Wild Heaven") הוא אף לקח חלק בתור הסולן הראשי.
ביוגרפיה > פרויקטים אחרים

מילס השתתף ביצירותיהם של אמנים רבים אחרים, בתור נגן ובתור מפיק. בין הפרויקטים להם תרם ניתן לציין את להקת Hindu Love Gods (שם חבר לשותפו מאר.אי.אם. פיטר באק) וסיבוב ההופעות משנת 2003 "Tell Us the Truth" שכוון נגד ממשל הנשיא, ג'ורג' ווקר בוש.
חייו האישיים

בשנת 1999, זכה מילס בתחרות של עיתון ספורט מקומי בג'ורג'יה כאשר הצליח לנחש בתחילת העונה את ארבע הקבוצות שיעפילו ל"פיינל פור" של טורניר אליפות המכללות בכדורסל.
כמו כן, מילס הוא אב לג'וליאן, שנולד בשנת 1989.
מעשים וימים

הדפסה עתיקה של השיר, 1539
מעשים וימים (לפי שפאן) או עבודות וימים (לפי תרגומו המאוחר יותר של שבתאי) (ביוונית: Ἔργα καὶ Ἡμέραι) הוא שיר דידקטי-אנתרופולוגי של כ-800 שורות מאת הסיודוס.
השיר נכתב כפי הנראה סביב שנת 700 לפני הספירה ובו מנחה הסיודוס את אחיו פֵּרְסֵס בעבודות החקלאיות ומטיף לו מוסר איך עליו לחיות את חייו.
הסיודוס מתאר סכסוך משפטי בינו לבין אחיו בעניין ירושת אביהם, שבו הפסיד הסיודוס כנראה בגלל שופטים לא צודקים שאת החלטתם הוא תוקף בשירתו. פרסס מתואר כהולל חסר אחריות, והשיר ממוען אליו ללמדו אורח חיים הגון ונבון של איכר בן התקופה, מתוך מחשבה שעדיף ללמד אותו את מעלותיה של עבודה ולהקנות לו חכמה אשר תוכל לסייע לו בייצור הכנסה. הדרך להבנת היצירה היא הבנת מערכת היחסים בין האחים.
ביצירה מתוארת, בין השאר, תקופת תחילת האנושות, ובשיאה תור הזהב שבו היו האנשים בני אלמוות וחיו בשלום וברווחה על אדמתם.
תוכן היצירה

הסיודוס פותח את השיר בקביעה שקיימים שני מיני מריבה תחרותית (אֶרִיס). הראשונה ממריצה להישג, והשנייה גורמת לתוקפנות ולהרס. היצירה מחולקת לשני חלקים, החלק הראשון הוא דידקטי, מופנה אל אחיו של הסיודוס - פרסס, ומנסה לשכנע אותו ללכת בדרך הישר, לפעול בחוכמה (למשל - להימנע מהאריס הרע). הסיודוס כתב מדריך אתי בו הוא הביא את השקפתו כיצד על האדם לחיות את חייו על פני האדמה - להשקפתו דרך החיים הנכונה היא דרך חיים של צדק, מידות טובות ויראת האלים. בהמשך הסיודוס מסביר על עונות השנה, מה על החקלאי לעשות בכל אחת מעונות השנה.
החלק השני מדבר על דורות בני האדם ועל עולם האלים, שם מופיעים הסיפורים על פנדורה, המיתוס של פרומתאוס, המסביר את מוצא הרע בעולם, את תחילת התרבות שאותה מסמלת האש, ואת החטא הראשון.
הסיודוס לא מתאר גן-עדן ואין אצלו יציאה לעולם השונה בממדיו מהעולם הנוכחי. בני האדם נוצרו בעולם הנוכחי. הסיודוס מספר על השתלשלות דורות האנושות. על פי הסיודוס היו 5 דורות של בני אדם ומדור לדור פחתו סגולותיהם של בני האדם וגדל הריחוק בינם לבין האלים:
הדור הראשון - דור הזהב, התחלה מושלמת, דור המתאפיין בחיים נפלאים, חיים "כבני נצח", ללא צער כלל, ללא אותות של כאב או סבל, החיים מלאי עונג בני האדם מבלים במשתים. אף כי הם חיים חיים ארוכים - גופם לא נחלש  והם פטורים מכל פגע. גם מקום מגוריהם מפואר ומלא הוד. יום אחד בני האדם נעלמו והאדמה כיסתה אותם, על פי שורה 122 בני האדם הפכו לדיימונים.
לאחר העלמות הדור הראשון, האלים יצרו את הדור השני - דור הכסף, על פי שורה 130, גם בהיותם בני 100 הם עדיין חיים על ברכי אימם האוהבת. דור הכסף ניחן בתכונה חדשה והיא הרוע, גם ביחס שבין אדם לחברו וגם ביחס בני האדם לאלים (כאשר הם מסרבים לזבוח זבח לאלים)
הדור השלישי - דור הארד/נחושת (שורה 143), דור זה לא היה דומה בדבר לדור הכסף, היו מסורים לאל ארס ולהרס וחורבן, הם שהחלו לאכול חיות.
הדור הרביעי - עידן הגבורה (שורה 157), בדור זה יש שפע מוחלט (שורה 172) פירות זבי דבש ושפע כל השנה. בתקופת הדור הרביעי יש עדיין רק 3 עונות בשנה.
הדור הנוכחי - דור הברזל
בכל הדורות האלו אין נשיות, אין גבריות ואין מיניות, כל אלו הגיעו רק אחרי שנוצרה האישה הראשונה - פנדורה. פנדורה הביאה איתה את הקול, הדיבור, המלל.
תרגומים לעברית

מעשים וימים תורגם לעברית על ידי שלמה שפאן וכן על ידי אהרן שבתאי, בתוך החיבורים הבאים:
הסיודוס, שירת הסיודוס (מעשים וימים, תאוגוניה, מגן הראקלס), תרגם שלמה שפאן, מוסד ביאליק, 1956
הסיודוס, עבודות וימים, תרגם אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 2004 (הנספח כולל גם קטעים גדולים מן התאוגוניה.)
מעשנה

ערך זה עוסק במכשיר המיועד לעישון מזון. אם התכוונתם להתקן לפליטת עשן וגזים, ראו .
מעשנה ביתית מטיפוס "Offset"
מַעֲשֵׁנָה היא מכשיר המיועד לעיבוד מזון על ידי עישון. מעשנות כוללות מקור חום ותא סגור לעשן, בו מונח המזון העובר עישון. עישון מזון היא שיטת שימור מזון עתיקה. מעשנות פרימיטיביות היו בגדלים שאיפשרו עישון של כמויות קטנות של בשר או דגים, לצריכה של משפחה אחת או מעט יותר.
כיום, בעיבוד מזון תעשייתי נעשה שימוש במעשנות ענק, המאפשרות עישון בו זמני של כמויות גדולות של מזון, אך עישון ביתי עדיין נפוץ, ועדיין נעשה שימוש במעשנות ביתיות, אם כי המבנה שלהן הפך להיות מודרני בהתאם להתפתחויות הטכנולוגיה.
מבנה

המבנה של מעשנה, כאמור, כולל מקור חום ותא למזון. בנוסף, על המבנה לכלול אמצעי לבקרה על רמת החום בתא המזון. מעשנות שונות זו מזו במספר פרמטרים:
מקור חום בתוך תא המזון.
מקור חום מחוץ לתא המזון.
סוג מקור החום: בעירה של עץ, פחמי עץ או גז בישול, גופי חימום חשמליים.
בקרת טמפרטורה - ידנית, אוטומטית. מעשנות מודרניות כוללות מדי טמפרטורה לחיווי על מידת החום בתוך תא המזון.
בנוסף, מעשנות נבדלות זו מזו בממדיהן ובחומרים מהן הן עשויות.
ראו גם

בית עישון
עשן נוזלי
מה? היכן? מתי?

| --- | --- |
 שיר הנושא:  ריכרד שטראוס — כה אמר זרתוסטרא, פ. א. צ'ייקובסקי — «Что наша жизнь? Игра!», מתוך האופרה "מלכת העלים"
 סוגה:  שעשועון טלוויזיה
 יוצרים:  ולדימיר וורושילוב נטליה סטצנקו
 כותבים:  ולדימיר וורושילוב נטליה סטצנקו
 בימוי:  ולדימיר וורושילוב (1975—2000) בוריס קריוק (משנת 2001)
 מנחים:  אלכסנדר מסליאקוב (1976)   ולדימיר וורושילוב (1977—2000)   בוריס קריוק (משנת 2001)
 פרסים:  פרס TEFI‏ 2018 בקטגוריית משחק הטלוויזיה הטוב ביותר
 ארץ מקור:  ברית המועצות ברית המועצות (1975—1991)   רוסיה רוסיה (משנת 1992)
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  43
 מספר פרקים:  485
 הפקה
 מפיק:  בוריס קריוק אנדריי קוזלוב יגור יוזבאשב
 מפיקים בפועל:  אלנה לובאן
 חברת הפקה:  הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות (1975—1990) חברת הטלוויזיה Igra TV‏ (משנת 1990) אולפני אקספרימנט (1991—1994)
 הפצה:  חברת הטלוויזיה Igra TV
 אתר צילומים:  גן נסקוצ'ני, מוסקבה
 אורך פרק:  90 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 1
 פורמט (תמונה):  4:3 (1975—2011), 16:9 (משנת 2011)
 פורמט (קול):  מונו
 תקופת שידור מקורית:  4 בספטמבר 1975 – הווה
 קישורים חיצוניים
 https://chgk.tvigra.ru
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מה? היכן? מתי?  (ברוסית: Что? Где? Когда?‎) הוא שעשועון טלוויזיה אינטלקטואלי, שמקורו בברית המועצות ומשודר כיום ברוסיה.
בכל תור במהלך המשחק על קבוצת השחקנים לענות על השאלות של קבוצות הצופים. על כל תשובה נכונה של השחקנים הם זוכים בנקודה ועל כל תשובה שגויה הנקודה עוברת ליריבם הצופים. הקבוצה המנצחת היא הקבוצה הראשונה שאוספת שש נקודות. השאלות שנשאלות בודקות ידע כללי ויכולות ניתוח בין היתר בנושאי היסטוריה, ארכאולוגיה, ספרות, אמנות. בנוסף לרוסיה, השעשועון משודר גם בחלק ממדינות ברית המועצות לשעבר ביניהן: אזרבייג'ן, ארמניה, קזחסטן, בלארוס, אוקראינה וגאורגיה. ישנן גרסאות דומות של המשחק בארצות הברית, בולגריה וטורקיה. גם בישראל הייתה גרסה של המשחק ששודרה בערוץ ישראל פלוס.
מהלך המשחק

המשחק הוא דו-קרב מוחות בין קבוצה בת שישה שחקנים שמשחקים מול קבוצת הצופים ששלחו את השאלות שלהם לתוכנית. חברי הקבוצה שמורכבת מקפטן וחמישה שחקנים נוספים יושבים על יד שולחן עגול ועליו מונח סביבון עם חץ ומעטפות עם השאלות של הצופים. בכל תור אחד מאנשי הסגל של המשחק מסובב את הסביבון וזה מסתובב עד שנעצר ומורה על אחת המעטפות. המנחה מקריא את השאלה מהמעטפה שנבחרה באופן אקראי על ידי הסביבון. לאחר שהשאלה נשאלת, לשחקנים ניתנת דקה אחת לחשיבה, לדיון וסיעור מוחות כדי למצוא את התשובה הנכונה. לאחר דקה הקפטן מחויב לבחור באחד השחקנים של קבוצתו (הוא יכול לבחור גם בעצמו) והשחקן הנבחר עונה על השאלה. אם השחקן עונה נכון על השאלה הוא מזכה את קבוצתו בנקודה אחת, לעומת זאת אם הוא טועה בתשובה אזי הנקודה עוברת לקבוצת הצופים. הקבוצה המנצחת היא הקבוצה הראשונה שאספה שש נקודות. בנוסף לזמן הקצוב שהשחקנים מקבלים, הקבוצה יכולה לבקש חד פעמית 20 שניות נוספות כדי להיעזר בקהל שנוכח במשחק. הקבוצה יכולה גם לענות על השאלה מיידית בלי לקחת את הזמן המגיעה לה, במקרה כזה אם השחקן עונה נכון על השאלה אזי הקבוצה זוכה בנקודה וגם בדקת חשיבה נוספת שתוכל להשתמש בה בהמשך המשחק.
השאלות

השאלות של הצופים משלבות נושאים רבים כמו היסטוריה, פוליטיקה, כלכלה, גאוגרפיה, תרבויות שונות, מוזיקה, ספרות, אומנות וארכאולוגיה. השאלות בודקות את הידע כללי, חשיבה אנליטית, חשיבה מהירה וחשיבה יצירתית. חלק גדול מהשאלות הן שאלות קשות מאוד הדורשות ידע כללי נרחב. השחקנים שמשחקים במשחק נחשבים לאנשים חכמים מאוד ואינטליגנטיים.
שאלה כתובה – שאלה מאחת המעטפות שנשלחו לתוכנית והמנחה מקריא אותה.
שאלת וידאו – הצופים יכולים לצלם סרטון או קליפ ובתוכו תישאל השאלה. השחקנים יצפו בסרטון על גבי המסכים שנמצאים מעל שולחן המשחק.
שאלת זיהוי – הצופים יכולים לשלוח לתוכנית פריט מסוים ביחד עם נתונים יבשים או רמזים מסוימים. על קבוצת השחקנים לנתח את הפריט ולגלות את ייעודו.
ארגז שחור – קבוצת השחקנים מקבלת נתונים יבשים או רמזים על פריט שנמצא בתוך ארגז שחור. על השחקנים לנתח את הנתונים ולגלות מהו הפריט שנמצא בתוך הארגז.
שאלת אינטרנט – המחשב בוחר באופן אקראי אחת מתוך עשרות אלפי השאלות שנשלחו לתוכנית על ידי הצופים באמצעות האינטרנט.
"זירו" – השאלה נשאלת על ידי הספונסרים של התוכנית.
"בליץ" – קבוצת השחקנים חייבת לענות נכון על שלוש שאלות רצופות כשלרשותם 20 שניות למחשבה ודיון לכל אחת משלוש השאלות. יש לשים לב כי אף על פי שנשאלות שלוש שאלות התור מזכה את הקבוצה בנקודה אחת בלבד, בתנאי שענו נכון על כולן.
"סופר בליץ" – קפטן הקבוצה בוחר בשחקן אחד שנשאר לבד וכל החמישה האחרים עוזבים את השולחן. על השחקן לענות נכון על שלוש שאלות רצופות כשלרשותו 20 שניות למחשבה לכל שאלה. יש לשים לב כי אף על פי שנשאלות שלוש שאלות התור מזכה את הקבוצה בנקודה אחת בלבד, בתנאי שהשחקן ענה נכונה על כולן.
"סופר משחק" – כאשר הקבוצה עונה נכון על השאלה החמישית שלה במשחק (יש לה חמש נקודות) המנחה מציע לשחקנים לשחק ב"סופר משחק". אם הקבוצה מסכימה ועונה נכון על השאלה היא מנצחת 6:0, אך אם הקבוצה טועה בתשובה היא מפסידה 0:6.
גרסת הספורט

למשחק קיימת גם גרסת ספורט, שבה משחקים אלפי אנשים במדינות שונות.
מועדוני המשחק קיימים לא רק בחבר העמים, אלא גם במדינות כמו ישראל, גרמניה, ארצות הברית, בריטניה, שם המשתתפים הם בעיקר מהגרים ממדינות דוברות רוסית. במדינות מסוימות יש גרסאות של המשחק בשפות מקומיות (למשל, בגרמניה "Was? Wo? Wann?").
קבוצות האלופות של ארצותיהן והקבוצות שעברו את השלה הלאומי לוקחות חלק באליפות העולם במה? היכן? מתי?
ישנם מספר הבדלים בין תוכנית הטלוויזיה לגרסת הספורט.
במשחק משתתפות קבוצות רבות המתחרות זו בזו. בכל קבוצה יש עד 6 שחקנים, התשובות נכתבות על פתק הנמסר בתום זמן הדיון למנחה.
קיימים משחקים סינכרוניים הנערכים בו זמנית בערים רבות בעולם, כשהשאלות נשלחות למנחים המקומיים.
במשחק אין בדרך כלל צופים, והפרסים הם קטנים וחסרי משמעות.
בישראל המשחק מרוכז על ידי המרכז הישראלי ל מועדוני משחקים אינטלקטואליים (איצי"ק, ИЦИК)
המרכז את פעילות ששת המועדונים של ירושלים,תל אביב, בת ים, חיפה, באר שבע ואילת.
בנוסף קיימים מועדונים קטנים יותר בראשון לציון, אשדוד, כרמיאל, נהריה, יבנה, נצרת ועפולה.
פרסים ותארים > פרסים

"ינשוף הבדולח" – מוענק לשחקן או לצופה ששיחק באופן הטוב ביותר במהלך כל משחק הגמר. מוענק שלוש פעמים בשנה (בגמר עונות האביב, הקיץ והסתיו).
"ינשוף היהלום" – מוענק למספר קטן מאוד של שחקנים, לרוב שחקנים בעלי הישגים מרשימים מאוד בכל היסטוריית המשחק שלהם. מוענק פעם אחת בשנה, בגמר עונת החורף.
פרסים ותארים > תארים

במשחק קיים תואר "מגיסטר". בעלי התואר הם השחקנים הבכירים ביותר במשחק מאז היווסדו. התואר מוענק כל חמש שנים משנת 1995 ונכון להיום הוא הוענק לארבעה שחקנים בלבד.
שחקנים מפורסמים

בוריס בורדה – עיתונאי וסופר. בעל שלושה "ינשופי בדולח", "ינשוף יהלום".
פיודור דווינטין – בלשן, בעל ארבעה "ינשופי בדולח".
אלכסנדר דרוז – מהנדס, בעל שישה "ינשופי בדולח", "ינשוף יהלום" ותואר "מגיסטר".
מקסים פתשוב – מתמטיקאי, בעל שלושה "ינשופי בדולח", "מגיסטר".
אנדריי קזלוב – כימאי, בעל שלושה "ינשופי בדולח", "ינשוף יהלום", תואר "מגיסטר". נחשב לאחד הקפטנים הטובים של המשחק.
ויקטור סידניב – בעל "ינשוף בדולח", תואר "מגיסטר". נחשב לאחד הקפטנים הטובים של המשחק.
אסיה שיבינסקיה – מתמטיקאית, בעלת "ינשוף בדולח", "ינשוף יהלום".
אנטולי וסרמן – פיזיקאי, עיתונאי
הערות שוליים

↑  "מה, איפה, מתי?". 21 ביוני 2001. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  לילי גלילי (4 בספטמבר 2006). "המשחק שלהם, הפאב שלהם, הספרים שלהם". הארץ. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Израильский Центр Интеллектуальных Клубов (ИЦИК)" (ברוסית).
אלכסנדר דרוז (משמאל), אנדריי קזלוב (במרכז) ולאוניד טימופייב
מכונת רוח

מכונת רוח משנת 1900 לערך
מכונת רוח (או אֵאוֹלִיפוֹן,  aeoliphone) הוא כלי נגינה ופעלול-קול המייצר צליל הדומה לנשיבת רוח. הכלי בתצורתו הקלאסית בנוי מתוף המונח אופקית ומסובב באמצעות ארכובה (מנואלה) כנגד יריעת בד קנבס או עור, תוך יצירת חיכוך המשמיע את קול הנשיבה, בהתאם לקצב הסיבוב. כלים מודרניים עושים שימוש במאוורר חשמלי ותריס עץ דרכו נושבת הרוח.
הכלי משמש הן ככלי נגינה ביצירות מוזיקה קלאסית ויצירות מוזיקליות מודרניות והן כפעלול-קול על במת התיאטרון ובהקלטות רדיו בתסכיתים וכדומה.
יצירות מוזיקה קלאסית העושות שימוש במכונת רוח:
רוסיני - הספר מסביליה
ז'אן-פיליפ ראמו - צאצאי בוריאס
ריכרד שטראוס - הסימפוניה האלפינית, דון קישוט, הלנה המצרית, האשה ללא צל
ראלף ווהן ויליאמס - סינפוניה אנטארקטיקה
פרד גרופה - סוויטת הקניון הגדול
אוליבייה מסייאן - מהקניונים לכוכבים (Des canyons aux étoiles), פרנציסקוס מאסיזי, ברקים והלאה (Éclairs sur l'au-delà)
מוריס ראוול - דפניס וכלואה, הילד והקסמים
ג'אקומו פוצ'יני - הנערה מהמערב
בנג'מין בריטן - מבול נח
ג'רי גולדסמית' - פסקול הסרט "מקס הכחול"
פאזיל סאי - סימפוניה מספר 3
כמו כן נעשה שימוש במכונת רוח בשירים פופולריים, בעיקר בסוגות רוק מתקדם ופסיכדליה כגון "עפיפונים" של להקת סימון דופרה והצליל הגדול.