stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרונה שוודית
היסטוריה

ההילך החוקי בשוודיה מאז 1604 היה הריקסדאלר (אנ'). בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 החליטו מדינות סקנדינביה, שוודיה, נורווגיה ודנמרק, להשיק מטבע חדש בשם קרונה ("כתר") שערכו יהיה החלק ה -  1 \over 2,480 של קילוגרם זהב טהור.
ב-1873 נכנסה ההחלטה לתוקף והמטבע הוחלף רשמית ונמצא בשימוש עד היום.
ב-18 בדצמבר 2008, הבנק המרכזי הכריז על הצעה לבטל בהדרגה את מטבע ה-50 אורה, מטבע האורה הסופי, עד 2010. האורה עדיין תישאר יחידת משנה לתשלומים אלקטרוניים. ייתכן שהסיבות כללו כוח קנייה נמוך, עלות ייצור והפצה גבוהות מהערך ולא ניתן להשתמש במטבעות ברוב מכונות החניה והמכונות האוטומטיות. ב-25 במרץ 2009, הבנק המרכזי החליט רשמית לחוקק את החוק לביטול מטבעות 50 אורים כהילך חוקי. לפי חוק זה, התאריך האחרון שניתן לבצע תשלומים עם מטבעות 50 אורה היה 30 בספטמבר 2010. שאר המטבעות של 50 אורים ניתנו להחלפה בבנקים עד סוף מרץ 2011.
לאחר השקת סדרת המטבעות הנוכחית ב-2016, כל מטבעות הקרונות הישנים לא תקפים מאז 2017. לא ניתן להשתמש בהם לתשלומים, וגם לא ניתן להחליף אותם להילך חוקי בשום בנק, ובמקום זאת מקבלים האותם למיחזור כמתכת.
במחזור כיום נמצאים מטבעות בני קרונה אחת, 2, 5 ו-10 קרונות, ושטרות בני 20, 50, 100, 500 ו-1,000 קרונות.
שטרי כסף שוודים שבתוקף (סידרת 2015)

| ערך | מידות (מ"מ) | צבע שליט | צבע שליט | השטר> פני השטר | השטר> גב השטר | תאריך הנפקה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 קרונות |  120×66 | סגול |  | אסטריד לינדגרן (סופרת), בילבי גרב-ברך, שלושת הכתרים (הסמל השוודי הלאומי) | סמולנד (מחוז שוודי עתיק), פרח הLINNAEA | 01 באוקטובר 2015 |
| 50 קרונות | 126×66 | כתום |  | אברט טאובה (משורר ומלחין שוודי) שלושת הכתרים (הסמל השוודי הלאומי) | בוהוסלן, אמנות סלע מתקופת הברונזה בטאנום, פרח היערה (צמח במשפחת היערתתים) | 01 באוקטובר 2015 |
| 100 קרונות | 133×72 | כחול |  | גרטה גרבו (שחקנית קולנוע), שלושת הכתרים (הסמל השוודי הלאומי) | סטוקהולם | 03 באוקטובר 2016 |
| 200 קרונות | 140×72 | ירוק |  | אינגמר ברגמן (במאי קולנוע), שלושת הכתרים (הסמל השוודי הלאומי) | גוטלנד, ראוק (צורת סלע דמוית עמוד) | 01 באוקטובר 2015 |
| 500 קרונות | 147×72 | אדום |  | בירגיט נילסון (זמרת אופרה), שלושת הכתרים (הסמל השוודי הלאומי) | גשר ארסונד, פרח החרצית לבנת פרחים (ox eye daisy) | 03 באוקטובר 2016 |
| 1000 קרונות | 154×72 | חום |  | דאג המרשלד, בניין האומות המאוחדות בניו יורק, דגל האו"ם, שלושת הכתרים (הסמל השוודי הלאומי) | לפוניה (אזור מוגן בלפלנד), לפלנד | 01 באוקטובר 2015 |
שטרי כסף שוודים שבתוקף (סידרת 2015) > מחלוקת בנושא שטר ה-500 קרונות

זמרת האופרה מלנה ארנמן מתחה ביקורת על ה-Riksbank על כך שבחרה בעיצוב שבו הוצגה בירגיט נילסון כשהיא מבצעת את Die Walküre מאת ריכרד וגנר. היא ציינה שזה מאוד לא מתאים לכלול משהו מאת ואגנר, שעבודותיו היו קשורות לגרמניה הנאצית, בתקופה של בעיות מתגברות באנטישמיות בשוודיה. וגנר מת הרבה לפני העידן הנאצי, והאסוציאציה היא שהיטלר אהב את המוזיקה שלו. ה-Riksbank השיב ואמר כי "מצער שהבחירה בעיצוב נתפסת כשלילית", והצהיר שהיא לא עומדת להשתנות. עיתונאי Dagens Nyheter Björn Wiman הרחיק לכת בביקורתו, וגינה את Riksbank על כך שבחר בכלל בנילסון לשטר של 500 קרונות. הוא מביא דוגמה מהאוטוביוגרפיה של נילסון מ-1995, שם תיארה את מאוריץ רוזנגרטן מחברת התקליטים "דקה" באמצעות בדיחות אנטישמיות על חמדנות.
שערי חליפין

| שער חליפין נוכחי עבור SEK |
| --- | --- |
באתר Google Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר Yahoo! Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר XE.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר OANDA.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
מדינות נוספות המשתמשות במטבע הכתר/קרונה

| מדינה |  | שם המטבע | קוד ISO 4217 | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| איסלנד | איסלנד | קרוֹנָה (Króna) | ISK |  |
| נורווגיה | נורווגיה | קרוֹנֵה (Krone) | NOK |  |
| איי פארו | איי פארו | קרוֹנָה (Króna) |  | משתייך לקרונה הדנית |
| גרינלנד | גרינלנד | קרוני (Koruuni) |  | משתייך לקרונה הדנית |
| צ'כיה | צ'כיה | קוֹרוּנָה (Koruna) | CZK |  |
| דנמרק | דנמרק | קרוֹנָה (Krona) | DKK |  |
הערות שוליים

↑  Editorial Style Guide 2020, World Bank Group, appendix D pp.134–139
| מטבעות שקדמו לאירו ומטבעות נוספים של מדינות האיחוד האירופי |
| --- | --- | --- |
| מטבעות לאומיים של מדינות האיחוד שהוחלפו | שילינג אוסטרי • לירה איטלקית • פונט אירי • פרנק בלגי • מארק גרמני • גילדן הולנדי • גילדן דרום גרמני • דרכמה יוונית • פרנק לוקסמבורגי • לטס לטבי • ליטאס ליטאי • לירה מלטזית • טולר סלובני • קורונה סלובקית • פזטה ספרדית • אשקודו פורטוגלי • מרק פיני • פרנק צרפתי • לירה קפריסאית • קונה קרואטית • קרון אסטוני |  |
| מטבעות אחרים שהוחלפו | יחידת מטבע אירופית (אקו) • פרנק מונוגסקי • לירה סן מרינזית • לירת הוותיקן |  |
| מטבעות ב-ERM II | כתר דני |  |
| מטבעות אחרים שלא הוחלפו | ליש"ט בריטית • קורונה צ'כית • פורינט הונגרי • זלוטי פולני • קרונה שוודית • לב בולגרי • לאו רומני |  |
רוברט פריפ

| --- | --- |

רוברט פריפ, 2007
 לידה:  16 במאי 1946 (בן 78) וימבורן מינסטר, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  וימבורן מינסטר אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 עיסוק:  מלחין, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  רוק מתקדם, רוק פסיכדלי, פיוז'ן,  אמביינט, רוק אינסטרומנטלי, רוק ניסיוני, ארט רוק, הארד רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  E.G. רקורדס, Discipline Global Mobile 
 שיתופי פעולה בולטים:  קינג קרימזון,  League of Gentlemen פריפ ואינו
 בן או בת זוג:  טויה וילקוקס 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט פריפ (באנגלית: Robert Fripp, נולד ב-16 במאי 1946, בעיירה וימבורן מינסטר בדורסט שבאנגליה) הוא גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי, ידוע בעיקר כמייסד של להקת הרוק מתקדם קינג קרימזון. פריפ גם היה היחיד שנשאר בקינג קרימזון לאורך כל ההרכבים ותקופות הלהקה, עבודתו מקיפה חמישה עשורים וכרוכה במגוון סגנונות שונים. פריפ מופיע ברשימת מאה הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון ושל מגזין Guitar World‏.
ביוגרפיה > שנים מוקדמות

עבודתו המקצועית של פריפ החלה בשנת 1967 כשענה למודעה המחפשת קלידן וסולן. על אף שלא היה קלידן או זמר. ההרכב כלל את האחים פיטר ומייקל ג'יילס, והוציא אלבום אחד בטרם התפרק לאחר שנחל כישלון.
בעקבות התפרקות ההרכב, פריפ והמתופף מייקל ג'יילס תכננו את הקמת קינג קרימזון בשנת 1968 יחד עם גרג לייק, פיטר סינפילד ואיאן מקדונלד. ב-1969 יצא אלבומם המפורסם הראשון של הלהקה "In the Court of the Crimson King", שנחשב בעיני רבים ליצירת מופת מהפכנית. זמן קצר לאחר מכן התפרקה הלהקה כתוצאה מחילוקי דעות בין ג'יילס ומקדונלד והורכבה מחדש עם נגנים אחרים על ידי רוברט פריפ. דפוס זה של פירוק והרכבה עתיד היה לחזור פעמים רבות במשך ארבעת העשורים הבאים, כשרוברט פריפ נותר החבר הקבוע היחיד. פירוקה הראשון של הלהקה בשנות השבעים, נבע כתוצאה מאיבוד שפיותו של פריפ.
ביוגרפיה > פרויקטים נוספים

בעת התקופות החלשות שבהיסטוריית הלהקה "קינג קרימזון", פריפ הפנה את תשומת לבו לפרויקטים אחרים. בשנת 1970 הוא שיתף פעולה עם להקת ואן דר גראף ג'נרייטור הבריטית באלבומיה "H to He, Who Am the Only One" ו-"Pawn Hearts". כמו כן, הוא הקליט יחד עם בריאן אינו את האלבומים "No Pussyfooting" ו-"Evening Star", שהציגו ניסיונות שונים בטכניקות מוזיקליות הידועות בשם "פריפרטרוניקס". טכניקה זו השתמשה בהקלטות טייפ המנגנות בלופים חוזרים ונשנים, ויש גיטריסטים המשתמשים בטכניקה זו כיום. בשנת 1975, פריפ ואינו ניגנו יחד במספר הופעות חיות.
בסוף שנות השבעים בילה פריפ את זמנו הרחק מהסצנה המוזיקלית כאשר שקל ללמוד את תורתו של גאורג איבאנוביץ' גורדייף. הוא חזר למוזיקה כגיטריסט מוביל באלבום הסולו הראשון של פיטר גבריאל, ובהמשך גם באלבומו השני. בשנת 1977 ביקש אינו את עזרתו באלבומו של דייוויד בואי "Heroes".
ב-1979 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו "Exposure", שהוביל לסיבוב ההופעות "Frippertronics". באותה תקופה עזר פריפ באלבומים ובהופעות של להקות כדוגמת בלונדי ו-"Talking Heads". בהמשך הוציא עוד שורה של אלבומים שלא נחלו הצלחה רבה.
ב-1985 פתח פריפ כיתת אמן שהתבססה על לימוד נגינה בגיטרה חשמלית על בסיס טכניקת פריפרטרוניקס שפיתח. בפברואר 1987 הגיע לישראל לארבע הופעות עם הרכב בשם ״ליגת אמני הגיטרה".
ב-6 בספטמבר 2013 הודיע פריפ על כוונתו להקים מחדש את קינג קרימזון שנה אחרי שהצהיר ב-2012 על פרישתו הסופית מעולם המוזיקה. בהרכבה הנוכחי של הלהקה יופיעו 7 נגנים ביניהם הסקסופוניסט מל קולינס מההרכב המקורי של שנות השבעים, טוני לוין הבסיסט, ו-5 נגנים חדשים ביניהם 3 מתופפים וגיטריסט (נוסף לפריפ עצמו).
דיסקוגרפיה

1968 The Cheerful Insanity of Giles, Giles and Fripp
1973 No Pussyfooting (עם בריאן אינו)
1975 Evening Star (עם בריאן אינו)
1979 Exposure (אלבום סולו)
1981 God Save the Queen/Under Heavy Manners
1981 The League of Gentlemen (עם הרכב League of Gentlemen)
1981 Let the Power Fall: An Album of Frippertronics
1982 I Advance Masked (עם אנדי סאמרס)
1984 Bewitched (עם אנדי סאמרס)
1985 Network (אלבום סולו)
1985 God Save The King (עם הרכב League of Gentlemen)
1986 The League of Crafty Guitarists Live!
1986 The Lady or the Tiger (עם טויה וילקוקס)
1990 Show Of Hands (עם הרכב The League Of Crafty Guitarists)
1991 Kneeling At The Shrine (עם להקת Sunday All Over The World)
1993 The First Day (עם דייוויד סילביאן)
1993 Darshan (עם דייוויד סילביאן)
1994 The Bridge Between (עם הרכב California Guitar Trio)
1994 1999 Soundscapes: Live in Argentina
1994 Damage: Live (עם דייוויד סילביאן)
1994 Redemption-Approaching Silence (עם דייוויד סילביאן)
1994 FFWD (עם להקת The Orb)
1995 Intergalactic Boogie Express: Live in Europe
1995 A Blessing of Tears: 1995 Soundscapes, Vol. 2 (הופעה חיה)
1995 Radiophonics: 1995 Soundscapes, Vol. 1 (הופעה חיה)
1996 That Which Passes: 1995 Soundscapes, Vol. 3 (הופעה חיה)
1996 Thrang Thrang Gozinbulx (עם הרכב League of Gentlemen)
1997 November Suite: 1996 Soundscapes - Live at Green Park Station
1997 Pie Jesu (אלבום סולו)
1998 The Gates of Paradise (אלבום סולו)
1998 Lightness: for the Marble Palace (עבור בריאן אינו)
1999 The Repercussions of Angelic Behavior (עם ביל רייפלין וטריי גאן)
2004 The Equatorial Stars (עם בריאן אינו)
2005 (Love Cannot Bear (Soundscapes - Live In The USA
2006 The Cotswold Gnomes (עם בריאן אינו)
2007 (At The End Of Time (Churchscapes Live in England and Estonia
2007 Beyond Even 1992 - 2006 (עם בריאן אינו)
2008 Thread (עם תיאו טראוויס)
הערות שוליים

↑  גיליון אוגוסט 2003
↑  Guitar World 100 Greatest Metal Guitarists Of All Time באתר blabbermouth.net
↑  שרון מולדבי, רובוט פריפ, היפנוזה ל־ 15 גיטרות, חדשות, 29 בינואר 1987
↑  כתבה מהגרדיאן מ-26 בספטמבר 2013
| קינג קרימזון |
| --- | --- | --- |
רוברט פריפ • מל קולינס • טוני לוין • פאט מסטלוטו • גאווין האריסון • ג'אקו ג'אקסזיק • ג'רמי סטייסי
פיטר סינפילד • גרג לייק • מייקל ג'יילס • איאן מקדונלד • גורדון הסקל • אנדי מקאלו • איאן ואלאס • בוז בארל • ביל ברופורד • ג'ון וטון • דייוויד קרוס • ג'יימי מויר • אדריאן בליו • טריי גאן • ביל ריפלין
| אלבומים | In the Court of the Crimson King • In the Wake of Poseidon • Lizard • Islands • Larks' Tongues in Aspic • Starless and Bible Black • Red • Discipline • Beat • Three of a Perfect Pair • Thrak • The ConstruKction of Light • The Power to Believe |  |
דיסקוגרפיה • קטגוריה:קינג קרימזון
| G3 |
| --- | --- | --- |
| גיטריסט ראשון | ג'ו סטריאני |  |
| גיטריסט שני | סטיב ואי • קני ויין שפרד • אולי ג'ון רות' |  |
| גיטריסט שלישי | אריק ג'ונסון • פול גילברט • אדריאן לג • אינגווי מלמסטין • ג'ון פטרוצ'י • רוברט פריפ • מייקל שנקר |  |
| דיסקוגרפיה | G3: Live in Concert • G3: Live in Denver • G3: Live in Tokyo |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404289805171  BNE: XX933774  BnF: cb13894180j (data)  GND: 119525038  ISNI: 0000 0001 0921 8047  LCCN: n85044005  MusicBrainz: 898b645e-eed2-490a-8ce2-0e7a4d2d5bc8  NDL: 00620690  NKC: xx0056569  SUDOC: 071002596  VIAF: 266517418   WorldCat (עם VIAF): 266517418
רובוקופ 2

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור מאת פרנק מילר דמויות מאת אדוארד נומאייר
 בימוי:  ארווין קרשנר 
 הופק בידי:  ג'ון דיווידסון 
 תסריט:  פרנק מילר ויילון גרין
 עריכה:  ארמין מינסיאן ג'ולי עופר לי סמית' דבורה זייטמן
 שחקנים ראשיים:  פיטר ולר ננסי אלן דן או'הרליהי, בלינדה באואר, טום נונאן וגבריאל דיימון
 מוזיקה:  ליאונרד רוזנמן שיר נושא מאת: בזיל פולידורס
 צילום:  מארק אירווין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי אוריון 
 חברה מפיצה:  Orion Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 22 ביוני 1990
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט גיבורי-על, סרט מדע בדיוני, סייברפאנק 
 תקציב:  $14,000,000
 הכנסות:  $45,681,173
 הכנסות באתר מוג'ו:   robocop2
 פרסים:  שלוש מועמדויות לפרס סטורן
 סרט קודם:  רובוקופ 
 סרט הבא:  רובוקופ 3 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רובוקופ 2 (במקור: RoboCop 2) הוא סרט פעולה ומדע בדיוני אמריקאי משנת 1990 בבימויו של ארווין קרשנר ובכיכובם של פיטר ולר, ננסי אלן, דן או'הרליהי, בלינדה באואר טום נונאן וגבריאל דיימון. עלילת הסרט מתרחשת בעתיד הקרוב, במטרופולין הדיסטופי של דטרויט, מישיגן, ומהווה המשך לעלילת הסרט הקודם - "רובוקופ". הסרט מתאר את קורותיו של רובוקופ - קיבורג-שוטר בדטרויט שורצת הפשע הנשלטת בפועל על ידי תאגיד OCP.
זהו הסרט האחרון שביים ארווין קרשנר.
תקציר העלילה

סם חדש בשם "ניוק" מציף את דטרויט. הסם מופץ על ידי כנופיה שבראשה עומד קיין המכור לסמים, שמשתמש בנער צעיר כדי להפיץ את הסם. רובוקופ נלחם בכנופיה ומתמודד עם הניתוק ממשפחתו עקב מצבו המיוחד. הכנופיה מצליחה ללכוד את רובוקופ ולפרק אותו לחלקים, אך OCP מתקנת אותו. לבסוף, אחרי שרובוקופ הורג את קיין, OCP משתמש במוח שלו עבור מיזם "רובוקופ 2" בהנחה שבגלל ההתמכרות שלו יהיה אפשר לשלוט בו באמצעות התניית הספקת הסם בציות ל-OCP. בערב הסרת הלוט מעל הרובוט החדש מתרחשת תקלה והרובוט יוצא מכלל שליטה. רובוקופ, שמאבטח את האירוע, נלחם ברובוט ולבסוף מביס אותו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| פיטר ולר | אלכס מרפי | רובוקופ |
| ננסי אלן | אן לואיס | שוטרת |
| דן או'הרליהי | "הזקן" | מנכ"ל OCP |
| בלינדה באואר | ד"ר ג'וליט פקס |  |
| טום נונאן | קיין / רובוקופ 2 | הנבל הראשי של הסרט |
| גבריאל דיימון | הוב |  |
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות שליליות בעיקר מצד מבקרי הקולנוע, לדירוג 34% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, ולציון ממוצע של 4.5 מתוך 10, על פי 32 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | פרס סטורן | גבריאל דיימון - השחקן הצעיר הטוב ביותר | מועמדות |
| 1991 | פרס סטורן | הסרט המדע בדיוני הטוב ביותר | מועמדות |
| 1991 | פרס סטורן | האפקטים המיוחדים הטובים ביותר | מועמדות |
מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחין וכתב המוזיקאי ליאונרד רוזנמן אך שיר הנושא המקורי מהסרט הקודם הולחן ונכתב בידי בזיל פולידורס, המוזיקאי של הסרט הראשון.
הערות שוליים

↑  RoboCop 2 @ BoxOfficeMojo
↑  Kershner, Irvin (1990-07-16). "RoboCop 2: Entertainment, Yes but Also a Hero for Our Times". The Los Angeles Times. נבדק ב-2010-10-13.
↑  "RoboCop 2‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
שו צ'ונג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בנובמבר 1968 (בן 55) שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה העממית של סין 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
שוּ צ'וֹנג (בסינית: 许忠, בפין-יין: Zhong Xu, תעתיק תקני: שו ג'ונג; נולד ב-13 בנובמבר 1968) הוא מנצח ופסנתרן סיני.
ביוגרפיה

שו צ'ונג נחשב לגדולי הפסנתרנים והמנצחים של סין, הוא המנהל האמנותי של התזמורת הפילהרמונית של שאנגחאי ותחרות הפסנתר הבינלאומית בעיר זו. שו הוא גם מנצח אורח ראשי של תזמורת רשות השידור הקוריאנית והמנצח הראשי של תזמורת הקונסרבטוריון הלאומי של איטליה.
חינוכו המוזיקלי הרשמי והקפדני של שו, בן למשפחת רופאים ידועה משאנגחאי, החל בגיל 17, בכיתת הפסנתר של דומיניק מֶרלֶה בקונסרבטואר של פריז. את לימודי הניצוח עשה עם הפרופסור שיאוטונג חואנג (Xiaotong Huang), מורם הנערץ של גדולי המנצחים הסינים בעולם.
משנת 1988 ואילך זכה שו בפרסים רבים בתחרויות פסנתר בינלאומיות יוקרתיות וביניהן בתחרות העשירית ע"ש צ'ייקובסקי. לצד הופעותיו כפסנתרן וכמנצח עם תזמורות סיניות, פיתח קריירת ניצוח ברחבי אירופה, צפון אמריקה ודרומה ודרום-מזרח אסיה.
הוא ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים, תזמורת פריז, התזמורת הלאומית של צרפת, תזמורת ליל, תזמורת צ'ייקובסקי של רדיו מוסקבה, תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה, התזמורת הסימפונית של ונקובר, התזמורת הסימפונית של יוסטון, התזמורת הסימפונית של רומא והתזמורת הפילהרמונית הסינית.
בין המוזיקאים הנודעים שעמם פעל נמנים: פאול בדורה-סקודה, לזר ברגמן, מקסים ונגרוב, סרג'ו קומיסיונה, פיליפ אנטרמון, ז'אן ברנר פומיה, ז'או קלוד קסדסי, נמה ירווי, מאריס יאנסונס, ארטו נורנס, יורמה פאנולה, הירוקו נקמורה וז'יאן וונג.
בשנת 2013 נבחר להיות המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית חיפה וסיים את תפקידו בתזמורת באוגוסט 2019. זאת הפעם הראשונה שבה מוזיקאי סיני משמש בתור מנהל מוזיקלי של תזמורת בישראל.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013013913  MusicBrainz: 46b2b209-d3ba-4258-952c-6e8f875d94d4  VIAF: 296393408   WorldCat (עם VIAF): 296393408
שואב אבק רובוטי

שואב אבק רובוטי מסוג רומבה
הדגמת האופן בו פועל שואב אבק רובוטי במשך דקה
שואב אבק רובוטי הוא רובוט ביתי המסוגל לנקות רצפות באופן אוטומטי באמצעות שאיבת האבק מהן.
היסטוריה

בשנת 1996 השיקה חברת Electrolux את שואב האבק הרובוטי הראשון. שואבי האבק הרובוטיים הראשונים עבדו היטב, אך היו מתנגשים לעיתים תכופות יותר באובייקטים, נעצרים באופן פתאומי כאשר הגיעו לקירות ולחפצים אחרים, ולא הצליחו לנקות באופן מוחלט את כל הרצפה. כתוצאה מכך, המוצר המקורי לא זכה להצלחה בשווקים, ושיווקו הופסק לבסוף.
בשנת 2001 בנתה חברת הטכנולוגיה הבריטית דייסון את שואב האבק רובוטי DC06. עם זאת, בשל מחירו הגבוה של המוצר הוא מעולם לא שוחרר לשוק.
בשנת 2002 השיקה חברת הטכנולוגיה האמריקנית iRobot את שואב האבק הרובוטי רומבה. רומבה היה מסוגל לשנות כיוון כאשר נתקל במכשול, לזהות כתמים מלוכלכים על הרצפה, ולהימנע מליפול במדרגות. הרומבה הפך פופולרי מהר מאוד. על אף שרומבה לא היה שואב האבק הרובוטי הראשון, הוא היה שואב האבק הרובוטי הראשון שזכה להצלחה מסחרית כלשהי, ועד 2004 נמכרו מעל למיליון יחידות של המוצר.
בשנת 2014 השיקה דייסון את שואב האבק הרובוטי Dyson 360 Eye, אשר מצויד במצלמת 360 מעלות המותקנת על החלק העליון שלו ומאפשרת לספק ניווט טוב יותר לשואב האבק מאשר מותגי שואבי אבק רובוטיים אחרים.
בשנת 2016 טען מנכ"ל חברת iRobot קולין אנגל כי 20% משואבי האבק ברחבי העולם הם שואבי אבק רובוטיים.
נכון לשנת 2018, מכשולים כגון צואת בעלי חיים, כבלים ונעליים נותרו מכשולים שקשה במיוחד לשואבי האבק הרובוטיים לנווט סביבם. הראשון אף יכול לגרום נזק בלתי הפיך לשואב, אם הוא עובר מעליו.
הערות שוליים

↑  "Invention of Robotic Vacuum Cleaners". Vacuum Cleaner History. נבדק ב-2018-03-05.
↑  Ulanoff, Lance. "Dyson Wants to Build a Robot Vacuum that Can See".
↑  "the history of the roomba".
↑  20% of All Vacuums are Robots, 2016-11-08. Retrieved 2018-05-25.
↑  Bryan Heater (2017-12-06). "PerceptIn has raised $11 million to help robotic vacuums and self-driving cars see". TechCrunch. נבדק ב-2018-05-25.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שו לילי

שו לילי (בכתב סיני: 徐丽丽; נולדה ב-18 בפברואר 1988) היא ג'ודוקא עבר סינית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג.
לילי השתתפה במשחקים האולימפיים בלונדון 2012 וזכתה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג כאשר הפסידה בגמר לאורשקה ז'ולניר הסלובנית.
באליפויות אסיה היא זכתה בשתי מדליות זהב מהשנים 2011 ו-2013. במהלך הקריירה אואנו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים.
הישגים בטורנירים בסבב העולמי

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Chinese Open Qingdao | 3 | עד 52 ק"ג |
| 2006 | Chinese Open Qingdao | 2 | עד 63 ק"ג |
| 2007 | Jigoro Kano Cup Tokyo | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2008 | Grand Slam Tokyo | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2009 | World Cup Vienna | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2010 | IJF World Cup Brazil Sao Paulo | 1 | עד 63 ק"ג |
| 2010 | IJF World Cup Korea Suwon | 1 | עד 63 ק"ג |
| 2011 | World Cup Madrid | 2 | עד 63 ק"ג |
| 2011 | Grand Slam Paris | 2 | עד 63 ק"ג |
| 2011 | IJF Grand Slam Moscow | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2011 | Grand Prix Amsterdam | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2011 | Grand Prix Qingdao | 1 | עד 63 ק"ג |
| 2012 | IJF World Masters Almaty | 3 | עד 63 ק"ג |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
רחל קורן

| --- | --- |

צילום מ-1930
 לידה:  15 בינואר 1898 אוקראינה אוקראינה 
 פטירה:  9 בספטמבר 1982 (בגיל 84) קנדה מונטריאול, קנדה 
 מדינה:  קנדה, פולין 
 שפות היצירה:  יידיש, גרמנית, פולנית, אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש (1974) 
 
רחל הֵרינג קוֹרְן (בכתיב יידי: רחל ה. קאָרן; באנגלית: Rachel (Rokhl) Häring Korn;‏ 15 בינואר 1898, גליציה – 9 בספטמבר 1982, מונטריאול, קנדה) הייתה משוררת וסופרת מן הבולטות והחשובות בספרות יידיש.
קורות חיים

קורן נולדה באחוזה החקלאית "סוחה גוּרַה", בקרבת הכפר פּוֹדְלִיסְקי שבגליציה (כיום פידליסקי (Підліски), באוקראינה) כבת הבכורה מבין שלושה ילדים והבת היחידה במשפחה הכפרית היהודית; אזור מולדתה היה חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובשנת 1919 עבר לידי המדינה הפולנית החדשה (וכיום הוא בשטח אוקראינה).
שני הוריה היו צאצאים של אנשים שעסקו בחקלאות במשך כמה דורות. בגיל 12 התייתמה מאביה. בגדלה בחווה מבודדת באחת ממשקי הבית היהודים הבודדים בסביבה החלה בגיל די מוקדם לתאר בשירים את ההוויה הכפרית – בתחילה בפולנית, שהייתה שפת האם שלה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה ברחה משפחתה לווינה. ב-1918 היא חזרה לגליציה המזרחית, שם נישאה להירש קורן בפשמישל (Przemyśl) וחייתה שם עד 1941. מסע מתוכנן של המשפחה לארצות הברית נמנע על ידי הכיבוש הסובייטי של מזרח פולין בשנת 1939. כשהגרמנים פלשו ביוני 1941 למזרח גליציה הייתה קורן בביקור אצל בתה בלבוב. היא נמלטה עם בתה לשטח הסובייטי ועברה את שנות המלחמה במחנה פליטים בטשקנט, אוזבקיסטן. בסופו של דבר הגיעה למוסקבה. בעלה, אחיה ואמה נשארו בפשמישל ולא ניצלו.
במוסקבה נעשתה קורן לנציגה בולטת של תרבות היידיש הסובייטית יחד עם שלמה מיכאלס, פרץ מרקיש ודוד ברגלסון. אחרי המלחמה חזרה לפולין והמשיכה בפעילות ספרותית בלודז', שם נבחרה להנהלת איגוד הסופרים ביידיש. היא ייצגה את האיגוד בקונגרס PEN בסטוקהולם. היא לא חזרה לפולין, אלא היגרה לקנדה; היא התיישבה במונטריאול בשנת 1948, וחייתה שם עד מותה.
יצירותיה

קורן התחילה לפרסם בפולנית בעיתון הפולני Nowy Dziennik – יומון ציוני ובכתב העת Glos Przemyski – כתב עת סוציאליסטי. היא לא המשיכה לכתוב בפולנית משום ששפה זאת ייצגה עבורה את האנטישמיות הפולנית. בהשפעת בעלה הירש קורן, אוהד התנועה הציונית הסוציאליסטית היא התחילה אחרי מלחמת העולם הראשונה, כשהייתה בשנות העשרים שלה, לדבר, לקרוא ולכתוב ביידיש. השיר הראשון שלה ביידיש פורסם בלעמבערגער טאָגבלאַט ב- 1919. מאז פרסומיה הראשונים היא התקבלה כמשוררת בשלה. היא פרסמה שירים במהלך שני העשורים הבאים בכתבי עת וביומונים ביידיש. בין השאר בליטערארישע בלעטער, ווארשעווער אלמאנאך, גלאבוס, גאלדענע קייט, לעצטע נייעס ועוד.
לצד ספרי שירה פרסמה קורן שני אוספים של סיפורים קצרים, כמו גם מספר רב של מאמרי ביקורת. שניים מכתבי היד שלה אבדו כשהנאצים החריבו את קייב והשמידו את בית ההוצאה בו היו כתבי היד אמורים לצאת לאור. ספר שיריה הראשון דאָרף (1928) הופיע בווילנה. ספריה האחרים יצאו לאור בתל אביב ובמונטריאול.
קורן הייתה במשך כל חייה סופרת ומשוררת רבת השפעה שפרסמה מאמרים, שירים וסיפורים בכל כתבי העת ביידיש הנחשבים ביותר באמריקה, ישראל ואירופה. היא זכתה בפרסים רבים בספרות יידיש. פרסים ע"ש ה. לייוויק, פרס איציק מאנגר (שנחשב לפרס החשוב ביותר בספרות יידיש) ואחרים.
אופי יצירתה

בתחילת דרכה הספרותית כתבה שירה אפית ללא חריזה. כשיצא ספרה הראשון כתב עליה זלמן רייזן:
היא מצטיינת ברעננות הטון, בישירות הרגש, פשטות וכפריות של התמונה, חוש מעודן לקצב ולצורות שיריות מודרניות ... היא אחת מהנציגות המוכשרות ביותר בשירת יידיש הצעירה".
. שיריה של קורן מובחנים בתמונות הליריות והתיאורים הריאליסטיים של החיים בכפר ואת הנוף הכפרי. "כפר, אדמה, שורשיות הטבע, אלה יחד עם אהבה לכל יצורי האל – הם הרוח, לא רק החומר, האווירה האינטימית, לא רק הסביבה של יצירתה של רחל קורן. זאת נשמת אפה, הפנימיות של שירתה... אחרי שהפכה לחסרת בית מהכפר החלום על הבית בשיריה הוא רק חלום ולא בית. סיפוריה ידועים בפסיכולוגיה העמוקה שבהם ובהבנה שבהם. שיריה כתובים בסגנון מורכב ולא סנטימנטלי. אחד האפיונים הבולטים של שירתה הוא החיוניות של דימויי הטבע הממלאים את יצירתה. אפשר לראות זאת אפילו בשמות ספריה: כפר, אדמה. כן אחרי השואה היא כותבת על התלישות מהאדמה בספרה בית ואובדן בית.
המוטיבים בהם היא דנה הם אמנות ושפה, גלות. יצירותיה תורגמו לעברית, פולנית, רוסית, צרפתית אנגלית וגרמנית.
רחל קורן במדיה אמנותית אחרת > מוזיקה

איוואן פישר הלחין שיר למקהלה לפי שיר שלה, "א ניי קלייד"
רשימת ספריה

דארף. (כפר). ווילנע: ב. קלעצקין, 1928.
ערד (אדמה). ווארשע: ליטערארישע בלעטער, 1936.
רויטער מאן: לידער. (גבר אדום: שירים). ווארשע: ביבליאטעק פון יידישן פ. ע. נ.-. קלוב, 1937.
היים און היימלאזיקייט: לידער (בית ואובדן בית). בוענאס-איירעס: צענטראל-פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע, 1948
באשערטקייט (גורל). מאנטרעאל: ארויסגעגעבן פון א קאמיטעט, 1949.
ניין דערציילונגען (תשעה סיפורים). מאנטרעאל: א. קאמיטעט, תשי"ח 1957.
פון יענער זייט ליד (מהצד השני של השיר). תל אביב: י.ל. פרץ, 1962.
לידער און ערד (שירים ואדמה). תל אביב: המנורה, תשכ"ז 1966.
די גנאד פון ווארט (חסדה של המילה). תל אביב: המנורה, תשכ"ח 1968.
אויף דער שארף פון א רגע (על חודו של רגע). תל אביב: המנורה, תשל"ב 1972.
פארביטענע וואר (אמת ממורמרת). תל אביב: ישראל-בוך, תשל"ז 1977.
שניט (קציר, 1941), שהושמד על ידי הנאצים בקייב.
Paper roses. Toronto, Ont. Aya Press, 1985: פאפירענע רויזן (יידיש ואנגלית).
לקריאה נוספת

לעקסיקאָן פֿון דער נײַער ײִדישער ליטעראַטור, כרך ח.
שמואל ניגער. ײדישע שרייבער פון צוואנציקסטן יארהונדערט, באנד 2, זז' 240-229 (ביידיש)
חיים לייב פוקס. 100 יאר יידישע און העברעישע ליטעראטור אין קאנאדע. מאנטרעאל: ח.ל. פוקס בוך פאנד קאמיטעט, 1980. עמודים 281-279. (ביידיש).