דוד שאדי
ביוגרפיה

שאדי נולד ביפו, לאלעזר ורבקה שאדי, הקטן מבין ארבעה ילדים. אביו היה נהג אוטובוס ואמו בעלת חנות להלבשה תחתונה. עד גיל שנתיים גדל כ"ילד בועה" בתוך אוהל ניילון עם אדי אקליפטוס בשל מחלה נדירה שהייתה גורמת לו לחנק פתאומי. בהמלצת הרופאים להתרחק מלחות הים, הוריו עברו לחולון, המחלה עזבה וגדל כילד רגיל.
הוא דור 18 בישראל מצד אימו ודור שני מצד אביו שמשפחתו עלתה מאירן. סבו מצד אמו, דוד לוי (על שמו קרוי דוד) ואחיו, מוסא לוי, היו בעליו של קפה גן נוח, המועדון הראשון שניגן מוזיקה ערבית ומזרחית בישראל[דרוש מקור] והיה פעיל מראשית שנות החמישים ועד אמצע שנות השמונים.
מגיל צעיר היה פעיל בחוגי משחק ותיאטרון בעיר והרבה להופיע במערכונים שירים וחיקויים באירועי תרבות בעיר. את לימודי התיכון סיים בהצטיינות במגמת המשחק הראשונה בגימנסיה למדעים ואמנויות ע"ש הרצוג בחולון. בשונה מתלמידים אחרים שהעלו קטע מתוך מחזה לבחינת הבגרות, ביים הצגה מחתרתית ע"פ מחזה מאת פיטר טוריני באורך מלא בשם "ציד העכברושים", בה שיחק גם את התפקיד הראשי. העבודה זכתה לציון לשבח והוא אף הופיע עמה ברחבי הארץ, למרות מאבקים עם משרד החינוך, בגלל שהתעקש להיות נאמן למחזה ולכלול הופעה בעירום.
במקביל ללימודי המשחק הקים להקת רוק גאראז' אלטרנטיבי בשם "מסטקה". הלהקה הופיעה במועדון רוקסן בתחילת שנות התשעים, ובמועדוני רוק אחרים ברחבי הארץ וחיממה את "מופע הארנבות של דוקטור קספר" של שי להב ואורן ברזילי, שהיוו מקור השראה לפעילותו בתחום המוזיקה.
את השירות הצבאי העביר בחיל האוויר כבוחן מערכות חימוש ולאחר מכן על תקן קצין ניהול בלשכת גיוס. מיד לאחר השירות הצבאי שב למשחק ולמוזיקה. כדי להתפרנס עבד כמתכנת ומנהל רשתות תקשורת. במקביל שיחק בהפקות תיאטרון בחולון.
במהלך ארבע השנים הבאות, שיחק תפקיד מרכזי בסדרת הנוער "חלומות נעורים", כעידו דניאלי, התלמיד המוכשר במגמת התקשורת והרומנטיקן חסר התקנה.
במקביל הקים הרכב רוק אלקטרוני חדש בשם "קלאודיה" (1996–2000) יחד עם שני חברים מחולון, בו היה הסולן והגיטריסט, וכתב את מילים, הלחן והעיבודים.
הופעת הלהקה פתחה את מועדון הבארבי בתל אביב. הלהקה נכנסה להקלטות באולפן ושאדי אף שימש כנגן אולפן ומעבד באלבומים של "בנות פסיה", באלבום השני של היי פייב, "כולם רוקדים", ובהפקות אחרות. את הלהקה הפיק מוזיקלית שי להב ובשלב מאוחר יותר דני מקוב (נקמת הטרקטור) הצטרף כמתופף. שי להב אף ניגן באלבום.
שאדי הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב (2000–2003). איתו בכיתה למדו, לוסי דובינצ'יק, מיכל שפירא, רועי אסף, יובל רז, אודי רוטשילד וליאת אזר. במהלך שלוש השנים זכה ברציפות בשלוש במלגת משחק של קרן שרת אמריקה ישראל ובשנה ב' ביים את חבריו לכיתה לערב קברט על פי שיריו של סשה ארגוב. שאדי קיבל על הערב הזה מלגת בימוי והוא אף נמכר כהופעה של הסטודיו למשחק. באותה עת שאדי התפרנס מהשתתפות בקמפיינים ופרסומות בעיתונות ובטלוויזיה.
בסיום הלימודים, שיחק שאדי בתפקיד מאקסי בהצגה "מחזמר" בבימויו של משה נאור. הוא גילם את התפקיד הראשי בקומדיה "קח אותי מוריס" לצד גיא לואל, מיכל אמדורסקי, ענת מגן, מיכל גבריאלוב, יעל דואני ולירון וייסמן, בבימויה של דדי ברון. ההצגה הופיעה במשך חמש שנים ביותר מ-400 הצגות ואף יצאה לסיבוב מחוף אל חוף בארצות הברית. הוא שיחק גם בהצגה "בא לגן" בבימוי שלום שמואלוב עם פיני טבגר, ריקי בליך, יעל שרוני וקובי מרציאנו.
בשנים שאחרי הסטודיו, הנחה סדנאות לדינמיקה קבוצתית והבעה אישית לארגונים ובעיקר לחיילים קרביים. התמחות בפירוק מצבי מתח בתוך קבוצה או מול אוכלוסיות אזרחיות. בין השאר עם חיילי משמר הגבול וצנחנים שעומדים במחסומי צה"ל ומתנהלים מול אוכלוסייה פלסטינית.
בטלוויזיה שיחק גם בסדרה "השיר שלנו", בתפקיד במאי סרטי הפורנו יניב קוסאשווילי, בן-דודו של דובר קוסאשווילי. שאדי שיחק בתפקיד הגברי הראשי במיני-סדרת המתח "חקירה פנימית", ששודרה ב-Yes, לצידה של ענת וקסמן. הוא גילם את דמותו של מרקו, בלש משטרה חם מזג ואימפולסיבי.
כתב, ביים והפיק את ג'נטל דוג – קומדיה קצרה שזכתה להצלחה בארץ ובעולם[דרוש מקור], בה שיחקה גם יעל דואני.