stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוקורופאטקה
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018
↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת גיור |
| --- | --- | --- |
| יישובים | גיור • אבדה • בזי • בן • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • גיוראויבראט • גיוראויפלו • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מזארש • מושונסנטמיקלוש • נג'בייץ' • נאג'סנטיאנוש • ניול • אטוונן • פר • ראבפטונה • רטלפ • שוקורופאטקה • טניה • טלטשטווה • ואמושסבדי • ונק |  |
רופא המגפה (קומיקס)

| --- | --- |

 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  באבל קומיקס
 שם סרט:  מייג'ור גרום: רופא המגפה
 הופעה ראשונה:  מייג'ור גרום - חלק 1
 הופעה אחרונה:  מייג'ור גרום - חלק 50
 יוצרים:  ארם גברליאנוב אנסטסיה קים
 גילום הדמות:  סרגיי גורושקו, "מייג'ור גרום: רופא המגפה"
 מידע
 שם אמיתי:  סרגיי רזומובסקי
 כינויים:  רופא המגפה
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  פושע
 שיוך:  בני אדם
 נטייה:  רע
 מומחיות:  כלי נשק תמרונים תוכניות מתוחכמות
 כוחות:  ללא כוחות על אינטליגנציה ברמה גאונית  ערמומי ומתוחכם  מיומן בקרב פנים אל פנים  בעל גישה לאמצעי לחימה ופטנטים מתוחכמים
 סגנון לחימה:  ברוב הגרסאות הוא לא נחשב ללוחם מיומן, הוא בעל סגנון לחימה כאוטי המתבססת על להביורים ושימוש בפגיונות.
 אזרחות:  רוסיה
 דמויות קשורות
 אויבים:  מאיור גרום 
 
רופא המגפה (ברוסית: Чумной доктор) הוא דמות בדיונית של נבל-על, המופיעה בחוברות הקומיקס של מייג'ור גרום ביקום באבל קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת מייג'ור גרום #1 מאוקטובר 2012 ונוצרה על ידי ארם גברליאנוב. רופא המגפה הוא האלטר אגו של סרגיי רזומובסקי (Сергей Разумóвский), מיליונר, פילנתרופ ומייסד הרשת החברתית "Vmeste", האנטגוניסט הראשי בחוברות הקומיקס "מייג'ור גרום" ואויבו המושבע של מייג'ור גרום.
מראה חיצוני

רופא המגפה הוא איש גבוה, בעל מבנה גוף חזק ויפה תואר. יש לו עיניים כחולות, שיער אדום וגבות כהות. לפני מעצרו, עיצב את שיערו בפוני מסורק והרכיב עדשות צהובות. בבית המעצר שיערו צמח אל מתחת לכתפיו והוא החל לאסוף אותו בקוקו. יש לו צלקת צלב על החזה, אותה קיבל במהלך קרב עם איגור גרום לאחר רצח אלברט בחטייב. כרופא המגפה הוא עטה מסכה מתאימה. בחזונותיו ובסיוטיו נראה גרום כעורב שחור אנתרופומורפי.
ביוגרפיה בדיונית

סרגיי רזומובסקי הוא יתום שגדל באחד מבתי היתומים בעיר סנקט פטרבורג. בבית היתומים היה לו חבר שלימים הפך למפקד צבא שכירי החרב שלו, איגור וולקוב. מילדותו, רזומובסקי גילה עניין רב במחשבים, אהב לתכנת. פעם בשיעור במדעי המחשב, הוא שינה את שומר המסך בכל מחשבי בית הספר לתצלום של המורה הראשי עם הכיתוב "Must die" (חייב למות) ולכן קיבל את הכינוי "מתכנת".
לאחר שצבר את המספר המרבי של נקודות עם קבלתו לפקולטה למתמטיקה חישובית וקיברנטיקה של אוניברסיטת מוסקבה, עבר רזומובסקי למוסקבה והתגורר במעונות. במהלך לימודיו הוא נכנס לעיתים קרובות לסכסוכים עם מורים, שלדבריו "פיגרו אחרי העולם המתקדם של טכנולוגיית המידע". כסטודנט הוא זכה בטורניר TopCoder Open, טורניר תכנות אישי מקצועי שנתי. בהמשך הוא אסף אוסף שלם של כל מיני פרסים, כשהוא מתפרסם בכינוי "RazOOm".
מיד לאחר סיום הלימודים, השיק רזומובסקי בזמנו הפנוי גרסת מבחן לאתר "Vmeste" (ביחד) עליו עבד בלילות. תלמידי בית ספר ותלמידים העריכו את הרשת החברתית החדשה ועד מהרה זו הפכה לאתר הפופולרי ביותר במדינה, שני רק לשירותי הדואר ומנועי החיפוש. סרגיי רזומובסקי הפך למיליארדר הצעיר ביותר בעולם, אולם, כפי שהוא עצמו טען, "הכסף לא קלקל אותו לפחות" והוא "תמיד שמח לחלוק [את עושרו] עם המקופחים". רזומובסקי השתתף לעיתים קרובות במסיבות צדקה והשאיר סכומים מרשימים וכל העיר שמעה על מעשיו האקסצנטריים. פעם אחת הוא אפילו החל לשגר מטוסי נייר מקופלים של חמש מאות שטרות יורו, ממש מחלון משרדו.
בתוך זמן קצר הפך סרגיי רזומובסקי לאליל. על פי תוצאות סקר חברתי, רזומובסקי היה האדם המוכר ביותר ברוסיה, אפילו לפני הנשיא מבחינת הפופולריות.
אופי

מילדות הרגיש רזומובסקי כמו כבשה שחורה בחברה והוא רצה לשנות את העולם לטובה. הוא אוהב אמנות. מסוגל להשתמש באנשים וללעוג לאלה שהוא רואה בהם נחותים ממנו. מרגע שנכנס לבית המעצר שלפני המשפט, הוא החל לפתח פיצול אישיות. כל אישיותו של סרגיי רזומובסקי, מיליונר אקסצנטרי, נדבן ורוצח סדרתי ללא סימנים ברורים למומים נפשיים, התפצלה לשתי אישיות-משנה, אחת מהן מכנה את עצמה רופא המגפה. רופא המגפה ספג את נקודות החוזק של דמות האישיות המקורית של רזומובסקי - החלטיות, ערמומיות, חוסר מצפון ואכזריות. לפיכך, תת-האישיות השנייה נטולת כל עוצמה מוסרית והיא "סמרטוט" לא בטוח. בפומבי, סרגיי רזומובסקי אולי נראה כמו אדם רגיל, אבל הוא לא תמיד מסוגל להטביע את הקולות בראשו.
יכולות

לסרגיי כושר גופני מצוין. הוא זריז ומהיר. גאון מחשבים. בעל כישורים של מתכנת והאקר.
אזכור במדיות אחרות

רופא המגפה גולם על ידי סרגיי גורושקוב בסרט מייג'ור גרום: רופא המגפה. אף שרופא המגפה הופיע כבר קודם בסצנה שאחרי הכתוביות בסרט הקצר מייג'ור גרום.
רופא המגפה
רופא המגפה כפי שהופיע בסרט מייג'ור גרום: רופא המגפה בגילומו של סרגיי גורשקוב.
רמת היצ'קוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  68°46′00″S 64°51′00″W﻿ / ﻿68.7667°S 64.85°W﻿ / -68.7667; -64.85
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרמת היצ'קוק(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרמת היצ'קוק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת היצ'קוק(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת היצ'קוק
 
רמת היצ'קוק (באנגלית: Hitchcock Heights) היא רמה הררית המכוסה ברובה קרח, בצידו הדרומי של מפרץ מובילויל, בחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי, באזור חוף באומן של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהה של הרמה 1,800 מטרים מעל פני הים.
הרמה ממוקמת בין קרחון מאייטלנד וקרחון אפולו.
היסטוריה > גילוי הרמה

הרמה צולמה מהאוויר על ידי סר הוברט וילקינס ב־20 בדצמבר 1928, ועל ידי לינקולן אלזוורת' בשנת 1935.
הרמה צולמה מהאוויר על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947; מיפוי נוסף בוצע על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנת 1958.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הרמה ניתן לה בשנת 1952 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים; בתחילה ניתן השם "הר היצ'קוק" להר הגבוה ביותר ברמה.
רק לאחר המיפוי של שנת 1958, ניתן שם ההר לרמה כולה.
ההר (ואחריו הרמה) נקראו על שמו של צ'ארלס ב. היצ'קוק (Charles B. Hitchcock), חבר החברה הגאוגרפית האמריקאית, אשר השתמש בתצלומי האוויר להכנת מפת האזור לראשונה.
הערות שוליים

1 2 3  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
1 2 3 4 5 6 7  מידע היסטורי
ריצ'רד דאן

ריצ'רד פטריק דאן (באירית: Risteárd Ó Duinn; נולד ב-21 בספטמבר 1979 בדבלין) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

דאן החל לשחק כדורגל בצעירותו במערכת הנוער של הום פארם. בשנת 1996 הוא עבר לשחק בקבוצת המילואים של אברטון, וב-1997 הוא חתם על חוזה מקצועני במועדון לחמש שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אברטון במשחק גביע ה-FA כנגד סווינדון טאון ב-5 בינואר 1997.
בשנת 2000, בתום חמש עונות באברטון, חתם דאן במנצ'סטר סיטי תמורת 3 מיליון ליש"ט. הוא שיחק לראשונה במדי הקבוצה ב-23 באוקטובר, במשחק מול סאות'המפטון במסגרת הפרמייר ליג. את שערו הראשון עבור הסיטי הבקיע רק בעונת 2001/2002, במשחק מול ברמינגהאם סיטי בליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
מאז שנת 2006, דאן כיהן כקפטן מנצ'סטר סיטי. הוא זכה בתואר שחקן השנה של המועדון ארבע פעמים ברציפות בין 2005 ל-2008, ובכך היה השחקן הראשון שזוכה בתואר זה ארבע פעמים. בשנת 2007 הוא אף זכה בתואר כדורגלן השנה באירלנד מטעם התאחדות הכדורגל האירית. הוא כבש שבעה שערים בשמונה שנים בהן שיחק בקבוצה.
בספטמבר 2009 עבר דאן לקבוצת אסטון וילה, בשל ריבוי שחקני ההגנה בסיטי. את שערו הראשון בקבוצה הוא כבש נגד קבוצתו הקודמת, מנצ'סטר סיטי. בשנת 2013 עבר לשחק בקבוצת קווינס פארק ריינג'רס. בשנת 2015 שוחרר מהקבוצה, ובחודש נובמבר של אותה שנה הודיע רשמית על פרישה ממשחק.
דאן שיחק בנבחרת אירלנד משנת 2000 ועד שנת 2013. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2002, אך לא שותף בו. מאז שיחק 80 פעמים במדי הנבחרת וכבש שמונה שערים.
שלמה אמבר

| --- | --- |

שלמה אמבר תמונה משנות ה-60
 לידה:  1 בספטמבר 1923 כפר אז"ר, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  17 במרץ 2013 (בגיל 89)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה   הבריגדה היהודית הבריגדה היהודית    צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1937–1972 (כ־35 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש פיקוד ההדרכה  מפקד חטיבת קרייתי  קצין הג"א ראשי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   אות ההתנדבות   אות הלוחם בנאצים   עיטור לוחמי המדינה 
 תפקידים אזרחיים
 מנהל שירות הדואר
 
שלמה אמבר (1 בספטמבר 1923 - 17 במרץ 2013) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, עמד בראש פיקוד ההדרכה וראש הג"א עד 1972.
ביוגרפיה

שלמה אמבר (במקור בטמן) נולד בכפר אז"ר ב-1 בספטמבר 1923. כנער היה פעיל בארגון "ההגנה" ושירת בתפקיד קשר במהלך מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. ב-1941 הצטרף ליחידת הנוטרות של משטרת היישובים העבריים עבר קורס מ"כים של ההגנה ברמת יוחנן, ושימש בתפקידי הדרכה.
ב-1942, בעת מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי, ולאחר הקמת הבריגדה היהודית שירת בגדוד השלישי כסמל חבלה. השתתף במערכה על נהר סניו באיטליה ושהה באירופה עד 1946, עסק בהצלת שארית הפליטה של יהודי אירופה, בפעולות רכש וההעפלה. בשובו לארץ ישראל מונה למפקד אזור כפר אז"ר ותל ליטוינסקי. ב-1948 סיים את קורס הקצינים הראשון של צה"ל, במהלך הקורס השתתף במבצע נחשון. הצטרף לגדוד 33 בחטיבת אלכסנדרוני, שירת בו כקצין חבלה, מפקד פלוגה וממלא מקום מפקד הגדוד. ב-1952 מונה למפקד גדוד בחטיבת גולני, במלחמת סיני שירת במטה פיקוד הדרום ואחר כך שירת כסגן מפקד חטיבת גולני. יצא בשליחות צה"ל לליבריה להקמת תנועת נוער לאומית. ב-1963 מונה למפקד מחוז תל אביב.
ביולי 1964 מונה למפקד פיקוד ההדרכה, תפקיד בו כיהן עד יולי 1967, במהלך ההכנות למלחמת ששת הימים הוטל עליו להקים אוגדה מדומה, אוגדה 49, שהשתמשה בתפאורות של טנקים מקרטון, והקמת מחנות ריקים מול הגבול המצרי לאחר המלחמה הופקד על יחידת פינוי השלל ופיקד על חטיבת קרייתי. בשנים 1969 עד 1972 עמד בראש הג"א.
לאחר שחרורו שימש מנהל שירות הדואר במשרד התקשורת. נפטר במרץ 2013.
הערות שוליים

↑  רוני סופר, מחלוקת היסטורית: למה דווקא ב-5 ביוני?, באתר ynet, 5 ביוני 1967.
שוקי אוחנה

שוקי (יהושע) אוחנה (נולד ב-27 באפריל 1966) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש עיריית צפת.
ביוגרפיה

נולד וגדל בצפת. התגייס לצה"ל בשנת 1984. במהלך שירותו הצבאי, התקדם בסולם הפיקוד, בוגר קורס דירקטורים ונושאי משרה בכירים בתאגידים באוניברסיטת תל אביב. בוגר המכללות לביטחון לאומי (פיקוד ומטה) – מגמת מדעי המדינה ובוגר תואר ראשון במשפטים, בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במנהל חינוכי.
בין תפקידיו:
ראש ענף ארגון ותורה בחיל הלוגיסטיקה
קצין לוגיסטיקה באוגדת הטנקים סדירה
קצין מטה בפיקוד הצפון - השתחרר מצה"ל בשנת 2007 בדרגת סגן-אלוף.
מתאם פעולות גופי הביצוע במשרד ראש הממשלה בצפון
יו"ר דירקטוריון תאגיד פלג הגליל
יו"ר דירקטוריון פארק צח"ר
יועץ בחברת "אלטל"
חבר הנהלת מזכירות הליכוד העולמי
חבר מרחב צפון בוועידת ההסתדרות
יו"ר דירקטוריון המכללה הימית אשדוד
דירקטור בחברת לל"ן
יו"ר סניף הליכוד בצפת
בבחירות לכנסת ה-19 היה מועמד תנועת הליכוד כנציג מחוז הגליל והעמקים. בשנת 2008 נבחר לראשונה כחבר מועצת העיר צפת. שימש כחבר ועדת כספים וביקורת.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018 התמודד בשלישית על ראשות עיריית צפת וניצח ברוב של 62% בסיבוב שני.
במהלך כהונתו זכתה צפת בציון של "חמישה כוכבי יופי", מטעם המועצה לישראל יפה, ארבע פעמים ברציפות בין השנים 2019–2022 ובשנת 2021 מועמדת לתחרות דגל היופי.
בבחירות 2024 התמודד לכהונה נוספת, אך הפסיד ליוסי קקון כשקיבל 43% מהקולות לעומת קקון שקיבל 52.2% מהקולות.
חיים אישיים

נשוי לדורית, עורכת דין במקצועה, ואב לשלושה בנים.
הערות שוליים

↑  מערכת ליכודניק, עו”ד דורית אוחנה: מצפת לכנסת בירושלים, באתר ליכודניק, ‏14 ביוני 2022
שלמה אלקיים

שלמה אלקיים - 1978
שלמה אלקיים (5 בפברואר 1912 – 11 באוגוסט 1996) היה עורך דין בתקופת היישוב ושופט מחוזי לאחר הקמת המדינה. כיהן במשך 16 שנים בתפקיד הנשיא הראשון של בית המשפט המחוזי בבאר שבע (1965–1981). יקיר העיר באר שבע.
קורות חיים

אלקיים נולד בשנת 1912 ביפו, להורים ממוצא יהודי מרוקאי. אביו, יעקב, ממייסדי תל אביב נולד בארץ ישראל אף הוא, בן ליהודי שעלה ממרקש ב-1850 בערך. הנשיא השני יצחק בן צבי הקדיש פרק בספרו "מסעות", לתולדות המשפחה.
למד בגימנסיה גאולה, בית הספר התיכון השני שנוסד בתל אביב אחרי גימנסיה הרצליה, בתקופה בה גימנסיה גאולה כונתה עדיין "בית הספר התיכוני למסחר" וכן בבית הספר אליאנס תל אביב. סיים את לימודיו התיכוניים ב-1930 ואז נסע ללבנון, שם למד שנה אחת באוניברסיטה האמריקאית בביירות. חזר לארץ ישראל והחל ללמוד משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים. סיים את לימודיו ב-1936 ובאפריל 1937 הוסמך כעורך דין. במשך כשבע שנים אחר כך עבד כעורך דין שכיר, עד שב-1944 פתח משרד עריכת דין עצמאי משלו.
עם פרוץ מלחמת העצמאות ועוד לפני הקמת המדינה, בנובמבר 1947 התנדב אלקיים ל"הגנה", קיבל דרגת סרן ומונה לשמש כתובע הצבאי של חטיבת גבעתי בפיקודו של שמעון אבידן, שהוקמה בתל אביב זה עתה. בהמשך מונה לשמש גם כתובע הצבאי של חזית ד', חזית הדרום במלחמה. במסגרת תפקידו זה היה אחראי בין השאר על חקירת פרשת דווימה.
לאחר סיום המלחמה חזר למשרדו ועבד עד 1956 כעו"ד עצמאי. הייתה עם זאת גם הפסקה קצרה בעיסוקיו המשפטיים, ב-1954, עת שימש שליח עלייה מטעם מדינת ישראל בתוניסיה ובמרוקו.
ב-1956 התגייס שוב לצה"ל, מיד לאחר מבצע קדש. הוא שימש תחילה כיועץ משפטי למושל הצבאי של רצועת עזה ולאחר מכן ובמשך כחמש שנים כיהן בתפקיד היועץ המשפטי למושל הצבאי על ערביי ישראל.
בשנת 1961, כאשר הוחלט על הקמת בית משפט מחוזי בבאר שבע מונה אלקיים לתפקיד שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, אשר בית המשפט בבאר שבע תיפקד תחילה כסניף שלו והשופט אלקיים מונה לשפוט בסניף זה. במרץ 1962 התפרסם שהשופט אלקיים יגיע לעיתים גם לאשקלון. בינואר 1965, כשהוקם רשמית בית המשפט המחוזי בבאר שבע מונה אלקיים לנשיאו הראשון.
היה במשך שנים רבות יו"ר האגודה לשיקום האסיר והעבריין, מראשוני חברי ההנהלה של "המכון להשכלה גבוהה בנגב" שהפך בהמשך לאוניברסיטת בן-גוריון, יו"ר אגודת ידידי מוזיאון הנגב, יו"ר המועצה לקליטת עלייה, יו"ר "צעדת הנגב", ד"ר לשם כבוד (אוניברסיטת בן-גוריון) ועוד. בשנת 1978 קיבל את אות יקיר באר שבע.
השופט אלקיים פרש לגמלאות ביום 28 בפברואר 1981, בן 69, שנה לפני המועד הקבוע לפרישת שופטים, כאות מחאה שקטה על אי מינויו לבית המשפט העליון.
נפטר בתל אביב ב-1996. על שמו רחוב השופט אלקיים בבאר שבע.
הערות שוליים

↑  "באר שבע - סיפור מקומי", דפי המידע על שלמה אלקיים, מקבל אות יקיר העיר לשנת 1978
↑  בית משפט מחוזי יוקם בב"ש, על המשמר, 8 בנובמבר 1961
↑  סניף ביהמ"ש המחוזי ייפתח בבאר־שבע, דבר, 31 בדצמבר 1961
↑  בית משפט מחוזי יפעל באשקלון, מעריב, 8 במרץ 1962
↑  כדברי נכד אחיו בראיון ל"גלי ישראל", 27 באפריל 2023
רמת"א

| --- | --- |

ספינת סופר דבורה סימן 2 תוצרת רמת"א, שסופקה לחיל הים הסלובני.
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־57 שנים)
 חברת אם:  אלתא, התעשייה האווירית לישראל
 משרד ראשי:  ישראל באר שבע, ישראל
 בעלות:  התעשייה האווירית לישראל
 ענפי תעשייה:  תעשייה ביטחונית תעשייה אווירית תעשייה ימית
 מוצרים עיקריים:  פיתוח וייצור כלים יבשתיים וימיים ומכלולים תעופתיים לשוק האזרחי והצבאי
 הכנסות:  35 מיליון דולר (2018)
 עובדים:  320
 
רמת"א בע"מ (רכיבים ומערכות תעשייה אווירית) הוא מפעל של אלתא, השוכן בבאר שבע ועוסק בתכנון, ייצור והרכבה של כלים יבשתיים (בהם רק"ם גלגלי, מיגון פלטפורמות, אמצעי פריצה לשדות מוקשים, רובוטיקה קרקעית והשתתפות בייצור טנק המרכבה), ייצור והרכבה של כלי שיט (ספינות סיור ותקיפה מהירות) וייצור מקביל של מכלולים תעופתיים מחומרים מרוכבים.
היסטוריה

המפעל הוקם ב־1967 ביוזמת ממשלת ישראל לפיתוח ומתן תעסוקה לתושבי הנגב. בשנות ה־70 של המאה ה־20 החל המפעל לייצר את ספינות הדבור עבור חיל הים הישראלי, על בסיס ידע שסופק על ידי המספנה בארצות הברית שיצרה את הדבורים הראשונים שספקו לחיל ב־1970. ספינה ראשונה מתוצרת המפעל נמסרה בשנת 1975. חוזה ראשון ליצוא הדבור נחתם עם דרום אפריקה בשנת 1976, הדגם שסופק כלל גם את הטיל נגד ספינות "גבריאל" בשנת 1977 הושקה לראשונה ספינה מדגם דבורה, אך הדבורה נכנסה לשירות בחיל הים הישראלי רק ב־1989.
בשנת 1975 פותח במפעל רכב סיור משוריין מדגם רב"י, רכב רב תכליתי בעיקר לצורכי סיור. הרב"י (ראשי תיבות: רכב בן יעקב, על שם מפתחו, איציק בן יעקב) פותח כרכב סיור ממוגן, קל משקל ובעל מבנה ומיגון כנגד מוקשים ומטענים. המשקל הנמוך אפשר הטסה, הסקה ואף הצנחה של הכלי במטוסי ומסוקי התובלה של חיל האוויר בהם היסעור וההרקולס. בשנת 1979 הושק רכב סיור משוריין מדגם "ראם".
בשנת 1983 הוקם מפעל נוסף במתחם רמת"א – ממת"א (מבנים מרוכבים תעשייה אווירית). המפעל מתכנן ומייצר מבנים לכלי טיס מחומרים מרוכבים וממתכת, ומשמש כקבלן משנה עיקרי ליצור מטוסי המנהלים של התעשייה האווירית. בין השאר ייצר את הגאי הכיוון למטוסי F-15 ו־F-16, חלקי מבנה למטוסי הנוסעים בואינג 777 ובואינג 787 ומבנים מרוכבים למסוקים.
בשנת 1986 ייצר המפעל עבור משטרת ישראל את ספינת הסיור "שפירית", למטרת סיור הצלה בכנרת.
בשנת 1989 נחתם הסכם לאספקת 400 מגובים (התקן הנדסי המותקן על רכב קרבי משוריין כגון טנקים, נגמ"שים וציוד מכני הנדסי שתפקידו לפלס דרך נקייה ממוקשים, ולאפשר לכלי רכב אחרים לנסוע בעקבותיו) לחיל הנחתים של ארצות הברית.
בשנת 1989, ביקשה התעשייה האווירית להפוך את רמת"א לחברה בת נפרדת לקראת הפרטתה והודיעה לעובדי המפעל כי הם יעסקו על ידי חברה חדשה בשם "רמת"א בע"מ". העובדים טענו כי המהלך מהווה הפרה של ההסכם הקיבוצי שלהם דבר שהוביל לסכסוך עבודה. הסתדרות העובדים ביקשה להמשיך ולהכיר בעובדים, גם לאחר העברת המפעל לחברה החדשה, כעובדי התעשייה האווירית אך ב־1996 בית הדין הארצי לעבודה קבע, שעם מכירת המפעל, החברה זכאית להעביר גם את עובדי המפעל, ולהפוך אותם לעובדי הבעלים החדשים בניגוד לרצונם ומבלי שיוכלו למנוע זאת אלא בהתפטרות. ההסתדרות עתרה לבג"ץ, בבקשה לבטל את פסק הדין. ב־2004 קבע בג"ץ כי העובדים יכולים לסרב לעבור למעמד של עובדים בחברת הבת החדשה.
בשנת 2003 החל המפעל לייצר ערכות מיגון לדחפורי די–9 של צה"ל מדגם CAT D9R, אחרי שהועדף על פני התעשייה הצבאית שייצרה את ערכות המיגון לדגמי D9L ו־D9N. בעקבות ההצלחה של המיגון במהלך האינתיפאדה השנייה מכרה רמת"א ערכות מיגון לדחפורים גם לצבא ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית.
באוקטובר 2018 פרסמה התעשייה האווירית שזכתה במכרז להסבת דחפורי D9 לתצורת "פנדה" – דחפור אוטונומי בלתי מאויש.
בנובמבר 2018 הודיעה התעשייה האווירית שכחלק מתוכנית התייעלות נשקלת האפשרות להפסיק את פעילות ייצור ספינות קרב במפעל, או למכור אותה. במהלך 2019, החלה התעשייה האווירית להסב את מפעל רמת"א למפעל שייצר מערכות לחימה מתקדמות ללוחמת יבשה, ביניהם רכבים רובוטיים, מערכות מכ"ם יבשתיות לשיבוש רחפנים ולהגנת גבולות. המפעל המחודש עבר להיות חלק מחברת אלתא מערכות, שבסיסה באשדוד. עד להשלמת הקמת המפעל החדש באתר, הפעילות במפעל הקיים תהיה רק יצור ספינות דבורה.
באפריל 2021 החל מפעל רמת"א באספקת רכב שטח מדגם ZMAG לצה"ל, וביוני 2022 התקבלה במפעל הזמנה גדולה ממשרד הביטחון לכלי רכב אלה.
תחומי פעילות

בין השאר, המפעל עוסק בפיתוח וייצור של:
כלים יבשתיים: רק"ם גלגלי (שריונית), מיגון פלטפורמות באמצעות שריון לכלי רכב, הסבת ציוד מכני הנדסי לשימוש צבאי כולל מיגון, אמצעי פריצה לשדות מוקשים, רובוטיקה קרקעית כולל ציוד מכני הנדסי בשלט רחוק, והשתתפות בייצור טנק המרכבה.
ייצור והרכבה של כלי שיט: ספינות סיור ותקיפה מהירות, כאשר מוצר הדגל הוא הסופר–דבורה סימן 3.
ייצור מקביל של מכלולים תעופתיים מחומרים מרוכבים.
כלי רכב בלתי מאוישים הכוללים ציוד מכני הנדסי ומשאיות עפר אוטונומיות, שאפשר לפקח ולשלוט עליהן מחדר בקרה מרכזי.
תחומי פעילות > מפעל קרונות רכבת ישראל

בשנת 1993 החל מפעל רמת"א לפעול בתחום התחבורה המסילתית, זאת בעקבות הסכם רכש גומלין לייצור והרכבת מכלולים רכבתיים לקרונועים מדגם IC3 עם חברת סקנדיה (ABB Scandia) הדנית (החברה נקנתה מאוחר יותר על ידי חברת אדטרנץ–Adtranz, שבעצמה נקנתה על ידי חברת בומברדיה). במסגרת הסכם הרכש של רכבת ישראל והרשות לשיתוף פעולה תעשייתי עם היצרנית הוסכם על ביצע הרכבה סופית של מכלולים ל־87 קרונות מדגם זה. לצורך הפרויקט הוקם מפעל חדש בו האנגר ייעודי להרכבת קרונות, המשתרע על פני 12,000 מ"ר ומכיל שש תחנות עבודה על פני שלוש מסילות רכבת המתחברות למסילה הראשית של רכבת ישראל מדרום לתחנת הרכבת באר שבע צפון. אחר כך, בין השנים 1999 ל־2004, בוצעו במפעל עבודות גמר ב־93 קרונות דו־קומתיים מסוג בומברדיה דאבל דק קוץ' שסופקו לרכבת ישראל.
ב־2004 נחתם הסכם שיתוף פעולה בין בומברדיה לרמתא לייצור משותף של 86 קרונות דו־קומתיים עבור רכבת ישראל, עם אופצייה להגדלת ההזמנה לכ־500 קרונות. לצורך הפרויקט הורחב המפעל בהשקעה של כ־10 מיליון דולר, רמת"א הכשיר, במפעלי בומברדיה באירופה, כוח אדם לעבודה בפרויקט ולעובדי רמת"א הצטרפו למשך כשנה שלמה כ־15 טכנאים ומהנדסים של חברת בומברדיה מחו"ל. ביצועה של ההזמנה החל באוגוסט 2005 ומערך הקרונות הראשון מתוצרת המפעל נמסר לרכבת ישראל בדצמבר 2005. לאחר השלמת ההזמנה נסגר המפעל.
ב־2013 עבר המפעל לידי התאגיד הצרפתי אלסטום, המשתמש במתחם לצורך תחזוקת הקרונועים מדגם IC3, לאחר שזכה במכרז התחזוקה של רכבת ישראל למשך 15 שנה.
ספינת דבור תוצרת רמת"א
"סופר דבורה סימן 3" של חיל הים הישראלי
מגוב תוצרת רמת"א
קרונות בומברדיה דאבל דק קוץ' שהורכבו ברמת"א
הערות שוליים

↑  התעשיה האווירית מייצרת "ספינות דבור" לחיל־הים, דבר, 5 בפברואר 1975
↑  הטיל "גבריאל" לספינות מסוג "דבור" בדרא"פ, דבר, 8 במרץ 1976
↑  "דבורה" ־ ספינת סיור חדשה בחיל הים ש"עקיצתה" מכאיבה, מעריב, 2 במאי 1977
↑  דוד מושיוב, התעשיה האווירית מייצרת רכב סיור קרבי לצה"ל, דבר, 28 במאי 1975
↑  דן ארקין, "ראם" במקום "רבי", מעריב, 15 באוגוסט 1979
↑  אמיר רוזנבלום, חלקים מה"לביא" ייוצרו במפעל חדש בבאר־שבע, דבר, 12 באפריל 1983
↑  דן ארקין, ישראל מייצרת חלקים  מחומרים מרוכבים עובר מטוסי הקרב פ.15 ופ.16, מעריב, 6 במאי 1983
↑  דרור מרום, ‏מפעל רמת"א של תע"א זכה במכרז של סיקורסקי לפיתוח מייצב גובה למסוקי בלק-הוק, באתר גלובס, 23 ביוני 2001
↑  "שפירית" סילונית למשטרת ישראל, מעריב, 29 במאי 1986
↑  דן ארקין, המחרשה הישראלית לפינוי מוקשים ־ גם במארינס, מעריב, 9 בינואר 1989
↑  שמואל דקלו , ‏ההסתדרות לבג"ץ: אין לאפשר העברת עובדים לבעלים חדשים ללא חתימת הסכם, באתר גלובס, 18 בנובמבר 1996
↑  אמיר הלמר, ניצחון להסתדרות בבג"ץ: מעביד המבקש להעביר עובדיו למעביד אחר - חייב בהסכמתם, באתר TheMarker‏, 2 ביוני 2004
חיים ביאור, בעלי החברה מתחלפים - הסכמי השכר נמשכים כסדרם, באתר הארץ, 25 בפברואר 2005
↑  התעשייה האווירית זכתה בחוזה הצטיידות בתחום הרובוטיקה: תסב דחפורי קאטרפילר לאוטונומיים, אתר התעשייה האווירית לישראל, 9 באוקטובר 2018.
↑  יובל אזולאי, ‏תע"א מתייעלת: מפעל לייצור ספינות קרב בסכנת סגירה , באתר גלובס, 28 בנובמבר 2018
↑  טל שניידר, יובל אזולאי, ‏התעשייה האווירית יוצאת מהים: שמה על המדף את מפעל הספינות רמתא בבאר-שבע, באתר גלובס, 29 בפברואר 2019
↑  דור גפני, הקמת המפעל של אלתא בבאר שבע: האם לעובדים באשדוד יש ממה לחשוש?, באתר "כאן דרום", 15 במאי 2020
↑  בלעדי: הפעילות במפעל "רמתא" תחוסל כמעט לחלוטין - עיתון שבע - Sheva, באתר עיתון שבע - Sheva, ‏2 בינואר 2020
↑  אודי עציון, התעשייה האווירית תבנה את רכב הקומנדו החדש של צה"ל, באתר כלכליסט, 18 באפריל 2021
↑  אודי עציון, משרד הביטחון הזמין מתע"א רכבי שטח ב-100 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 8 ביוני 2022
↑  דחפורים אוטונומיים ומשאיות ממוחשבות: התחומים החדשים של תע"א, באתר גלובס, 29 באפריל 2018
↑  דרור מרום, ‏רמתא תספק 5 מערכי קרונועים עבור רכבת ישראל, באתר גלובס, 9 ביוני 1997
↑  שרון קדמי, נשיא בומברדייה טרנספורטיישן בביקור ראשון: "ישראל היא שותפה אסטרטגית ואנו מחויבים לה", באתר TheMarker‏, 26 במאי 2005
↑  שרון קדמי, נחתם הסכם שיתוף פעולה בין בומברדיה לתעשייה האווירית לייצור משותף של קרונות עבור רכבת ישראל, באתר TheMarker‏, 24 במאי 2005
↑  שרון קדמי, רכבת דו-קומתית ראשונה מתוצרת כחול לבן נמסרה לרכבת ישראל, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2005
↑   דניאל שמיל, חצי שנה לאחר ההפרטה החלקית: 45% מקרונות הרכבת שבהסכם מושבתים, באתר TheMarker‏, 2 ביולי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588149305171 
דחפור די–9 בשירות צה"ל עם חליפת מיגון של רמת"א ותוספת מיגון כלוב.