stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  ברברה טוכמן, "אוגוסט 1914", עמ' 17.
↑  ברברה טוכמן, "המגדל הגאה", עמ' 379.
↑  דייוויד תומפסון, "אירופה מאז נפוליאון", עמ' 495.
↑  מכתב האולטימטום האוסטרי
↑  דייוויד תומפסון, "אירופה מאז נפוליאון", עמ' 517.
↑  ברברה טוכמן, "אוגוסט 1914", עמ' 72.
↑  ברברה טוכמן, "אוגוסט 1914", עמ' 73.
↑  K. S. Pinson, "Modern Germany", Mac Millan, New York, 1963 pp. 314
↑  World War I: Belgium
↑  Jagdgeschwader I, www.theaerodrome.com
↑  Rosinski, Herbert, The German Army, London, Hogarth, 1939
↑  Mark Jones, Founding Weimar, Cambridge University Press, 2016, page 28
↑  שבוע המאורעות הגדולים, הצפירה, 14 בנובמבר 1918
↑  הדסה בן-עתו, השקר מסרב למות: מאה שנות הפרוטוקולים של זקני ציון, תל אביב: דביר, ה'תשנ"ח (1998), עמ' 9–67
↑  טים בוברי, תרגום: כרמית גיא, לפייס את היטלר: צ'מברליין, צ'רצ'יל והדרך אל המלחמה, עם עובד, 2023, עמ' 11, מסת"ב 978-965-13-2964-7
| מדינות במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ההסכמה | איטליה • ארצות הברית • בלגיה • האימפריה הבריטית (אוסטרליה • אירלנד • דרום אפריקה • ניו זילנד • קנדה) • יוון • האימפריה היפנית • ליבריה • מונטנגרו • סין • סרביה • פורטוגל • צרפת • רומניה • האימפריה הרוסית • לוקסמבורג |  |
| מעצמות המרכז | האימפריה האוסטרו-הונגרית (הונגריה) • בולגריה • הקיסרות הגרמנית • האימפריה העות'מאנית |  |
פוקר D.VII שהיה בשימוש שירות האוויר הגרמני
החזית המערבית בשנים 1915–1916
חיילים בריטים יוצאים מהשוחות במהלך קרב מורוואל, חלק מן הקרב על הסום
החזית המערבית בשנת 1917
הקרב על דרך מנן, חלק מקרב איפר השלישי
טנק של הצבא הבריטי פגוע בקמברה
המתקפות הגרמניות הבולטות ב-1918
מתקפות מדינות ההסכמה של 1918
ברית ההצלה (סרט)

| --- | --- |

ברית ההצלה
 מבוסס על:  אירועי מרד הדקבריסטים
 בימוי:  אנדריי קראבצ'וק 
 הופק בידי:  קונסטנטין ארנסט אנאטולי מקסימוב
 תסריט:  אולג מאלוביצ'קו
 עריכה:  איגור אגין
 שחקנים ראשיים:  מקסים מאטבייב   אנטון שאגין   איוואן קולסניקוב   איוואן יאנקובסקי
 מוזיקה:  דמיטרי ימליאנוב 
 צילום:  איגור גריניאקין 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  מוספילם לנפילם דירקציה קינו   הערוץ הראשון הרוסי
 חברה מפיצה:  פוקס המאה העשרים ערוץ 1
 הקרנת בכורה:  רוסיה 26 בדצמבר 2019
 משך הקרנה:  136 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט היסטורי, סרט הרפתקאות, סרט מלחמה, סרט אפי 
 מקום התרחשות:  סנקט פטרבורג 
 תקציב:  980 מיליון רובל
 הכנסות:  729 מיליון רובל
 1825.1tv.ru
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזה ראשונה של הסרט.
ברית ההצלה (ברוסית: Союз Спасения) הוא סרט ביוגרפי רוסי, המבוסס על אירועים אמיתיים ומגולל את סיפורה של אגודה חשאית של הדקבריסטים במאה ה-19 בעיר סנקט פטרבורג. הסרט הופק בשיתוף פעולה בין דירקציה קינו עם מוספילם ולנפילם בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי. בוים על ידי אנדריי קראבצ'וק ובכיכובם של מקסים מאטבייב ואנטון שאגין.
הפקת הסרט יצאה לדרך בשנת 2017 כשאולפני דירקציה קינו החלו באיסוף צוות להפקת הסרט. צילומי הסרט החלו בינואר 2018 בערים סנקט פטרבורג ובלגורוד. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-26 בדצמבר 2019 במוסקבה, במלאת 194 שנים למרד הדקבריסטים. הסרט זכה לביקורות מעורבות ובסך הכל הכניס בחבר המדינות סכום של 729,122,269 מיליון רובל.
הסרט היה מועמד ל-14 פרסים בטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-19 וזכה בשמונה מהם: פרס הסאונד הטוב ביותר, עיצוב התלבושות הטוב ביותר, עיצוב ההפקה הטוב ביותר, עבודת הצילום הטובה ביותר, האפקטים הוויזואלים הטובים ביותר, אמן האפקטים המיוחדים הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר (לאלכסנדר דומוגארוב).
רקע

זה סיפור אמיתי. על צעירים, אפילו בשכבה החברתית, שנמשכים למערב, הם רואים בארצם את הפיגור הכלכלי ואת חוסר הרצון של הצאר לבצע רפורמות והם מבינים שהדרך היחידה לשנות משהו היא לקחת את השלטון לידיהם. זהו הסיפור הנצחי על היחסים שבין שלטונות רוסיה לעמי רוסיה, בין שלטונות רוסיה והאליטות. זה מה שאנחנו חיים כל הזמן. אנשים משתנים לצד זה או אחר, אבל הקונפליקט של אלה שמנסים לייצב את המצב במדינה, גם אם באמצעות שמירה ארכאית, עם המודרניסטים שמוכנים לשנות את רוסיה באמצעות תהפוכות חברתיות, הוא נצחי. ובכל הזמנים, הצדדים האלה אינם מסוגלים להסכים, גם ביניהם.
הדֶקַבְּרִיסְטִים הוא כינוי ל"אנשי דצמבר", חברי תנועה מחתרתית שניסתה לבצע הפיכה בדצמבר 1825 ולכונן מלוכה חוקתית. חברי התנועה היו יוצאי המעמד הגבוה ברוסיה, רובם אצילים, בעלי אחוזות וקציני צבא, אשר השתייכו לאגודות מחתרת שונות שפעלו ברוסיה. אחת מאותן אגודות סתרים שנוסדו הייתה "ברית ההצלה" שהוקמה בשנת 1816 ודגלה ברעיונות הקידמה החברתית והמדינית של המערב. הסרט מתמקד בקורות האגודה והכנותיה למרד, כמו גם סיפור המרד עצמו והשלכותיו.
עלילה

שנת 1808. בית הארחה פרטי בפריס. קיסר צרפת נפוליאון מחליט למצוא את התלמיד המוכשר ביותר, מתברר שזהו סרגיי מוראביוב-אפוסטול הרוסי.
בשנת 1814, הצבא הרוסי הביס את צרפת של נפוליאון וכבש את פריז. רוסיה הפכה לכוח החזק ביותר באירופה. עכשיו הכל נראה אפשרי. הצבא הצרפתי של נפוליאון וקציני המשמר הקיסרי מתכוננים לשתות שמפניה עם הקיסר אלכסנדר הראשון, אך קיסר רוסיה רק עובר במקום ואינו נעצר לשתות עם החיילים.
שנת 1820. בוגרי מלחמת רוסיה–צרפת זועמים על הענישה הגופנית התכופה ושואפים לדמוקרטיזציה של מערכת השלטון במדינה. חיילי גדוד סמיונובסקי שהתנגדו לצאר נשלחים לשרת ביחידות צבאיות בעוד החיילים הרגילים שלא נשאו דרגות בכירות נשלחים לגלות בסיביר. מוראביוב-אפוסטול עוזב את הבירה לגדוד צ'רניהיב בכפרי פולטבה שבאוקראינה.
שנת 1825. קציני המשמר, המנצחים הצעירים, בטוחים ששוויון וחופש יבואו גם לכאן ומהר. לשם השגת המטרה הם מוכנים להקריב הכל: עמדה, עושר, אהבה וחיים, את תפקידם כקצינים בכירים ואת הכפופים להם. באמצעות הרפורמה המוצעת, האצילים שואלים את עצמם את השאלה העיקרית, האם להעדיף את "האמת הרוסית" שהגה פאבל פסטל, ברוח הרפובליקה הצרפתית ובה רוסיה תיפטר מהצאר ותהפוך לרפובליקה, או את טיוטת החוקה שכתב ניקיטה מורביוב, בה רוסיה נשארת אימפריה, אך הופכת למלוכה חוקתית. התקוממות הדקבריסטים בכיכר הסנאט בסנקט פטרבורג פורצת לצד התקוממות גדוד צ'רניהיב בכפר וסילקובה, שבאוקראינה.
14 בדצמבר 1825. הגדוד המוסקבאי של המשמר הקיסרי בראשות ניקיטה מוראביוב ופיוטר קאחובסקי נכנס לכיכר הסנאט ומתכונן לתקוף את הסנאט (מבלי לדעת שהסנאט כבר השביע את ניקולאי לקיסר). המושל הכללי מילוראדוביץ' מנסה לשכנע את החיילים לחזור לצריפים. הוא למעשה מצליח, אך אחד ממנהיגי ההתקוממות, קאכובסקי, מחליט לירות בגבו ואז הנסיך אובלונסקי דוקר אותו בכידון. עם זאת, במהלך החקירה טען אובלונסקי שהוא רק רוצה להרחיק את הסוס בדרך זו. בהבנה כי המורדים לא ייכנעו, ניקולאי הראשון מורה לחיל הפרשים בפיקוד אלכסיי אורלוב לתקוף אותם. ההתקפה לא מצליחה וניקולאי מצווה על התותחנים להתכונן לירי. חיילים מורדים רבים מתים, הקצינים מורים למורדים לפנות על קרח אל נהר הנייבה הקפוא כדי לכבוש את מצודת פיוטר ופאבל ואת מבנה התחמושת. בתגובה, ניקולאי מצווה לבנות מחדש קו ארטילרי ולשבור את הקרח בכדורי תותח. המורדים הנותרים מתים מרסיסי תותחים או מבקיעת הקרח והם נופלים אל תוך הנהר הקפוא. המרד מדוכא.
שנת 1826. חמשת מנהיגי המרד מוצאים להורג בתלייה. סרגיי מוראביוב-אפוסטול, שנפל מהגרדום, רואה בעיני רוחו כיצד הצאר אלכסנדר הראשון מסכים לשתות שמפניה עם קציני המשמר הקיסרי.
צוות שחקנים ודמויות

אנטון שאגין — קונדראטי רילייב, עיתונאי ומחזאי
פאבל פרילוצ'ני — הקצין פאבל פסטל
מקסים מאטבייב — הקצין טרובצקוי
לאוניד ביצ'ווין — סרגיי מוראביוב-אפוסטול, קצין בצבא האימפריה הרוסית
דמיטרי פלמארצ'וק — מיקולין
ולדיסלב רזניק — פאבל גולנישצ'ב-קוטוזוב
אלכסנדר לזארב — אלכסנדר בנקנדורף, ראש המשטרה החשאית
איוואן יאנקובסקי — מיכאיל בסטוז'ב-ריומין
איוואן קולסניקוב — ניקולאי פאבלוביץ', אחיו של הקיסר
יורי בוריסוב — הקצין ארבוזוב
סרגיי קולטאקוב — האדמירל מורדבינוב, חבר הסנאט הרוסי
מקסים בלינוב — באקונין
ויטלי קישצ'נקו — אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה
איגור פטרנקו — הקצין בראנוב
אלכסנדר דומוגארוב — הרוזן מילורדוביץ', המושל הצבאי של סנקט פטרבורג
אינגבורגה דפקונייטה — הנסיכה בלסקאיה, מנסיכות החצר
אלכסיי גוסקוב — אלכסיי שצ'רבאטוב, המושל הצבאי של קייב
אלכסנדר אוסטיוגוב — אלכסיי אורלוב, מפקד חיל הפרשים
קיריל זייצב — מיכאיל בסטוז'ב
דמיטרי ליסנקוב — הרוזן אובולנסקי
הפקה

שנת 1825, סוף תור הזהב של רוסיה. האימפריה, שבכוחה לא היה שווה לה, מזועזעת מניסיון להפיכה צבאית. העולם משתנה במהירות ולתמיד... השדה המושלם למופע הגדול. טולסטוי, החל מהרומן "הדקבריסטים" (שממנו צמח מלחמה ושלום האפי), חלם "להסתכל על ההיסטוריה של ה-14 בדצמבר מבלי לגנות אף אחד, לא את ניקולאי פאבלוביץ' ולא את הקושרים, אלא להבין את כולם". אולי, עבר מספיק זמן כדי לצפות בסיפור הזה ללא הטיה אידאולוגית, כאילו בפעם הראשונה...
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו בקיץ 2018 ונמשכו עד דצמבר אותה שנה ונערכו במוסקבה, ניז'ני נובגורוד, סנקט פטרבורג, גטצ'ינה בכפר דמיטרייבקה שבמחוז בלגורוד (בו צולמה סצנת מרד גדוד צ'רניהיב).
הצילום הראשי החל בקיץ 2018 והתקיים בכפר דמיטרייבקה, מחוז שבקינסקי, מחוז בלגורוד, כשהוא ממלא את תפקיד הכפר וסילקובה בו נתפס גדוד צ'רניהיב. המקום נבחר בגלל הדמיון של נופים טבעיים. הכפר נוצר במיוחד לצורך הצילומים והוא מורכב מ-22 בתים, כנסייה, בית מרחץ רוסית, כוורות, סוככים וגשרים. לאחר הצילומים הפך הכפר למוזיאון כאשר חברת קולנוע "Cinema Direction" תרמה את האתר לממשל המקומי. את האירועים שהתרחשו בעיר סנקט פטרבורג היה צורך לצלם חלקית בביתנים. סצנת המרד צולמה בכיכר הארמון, במבצר הפטרופאבלי, בצארסקויה סלו, בארמון יוסופוב ובטירת מיכאיל הקדוש. בגטצ'ינה הצילומים נערכו בארמון גטצ'ינה הגדול. לצורך הצילומים נוצרו העתקים מדויקים של אקדח 12 קילו מדגם של שנת 1806, אשר שימש בפועל במלחמה עם נפוליאון ולאחר מכן גם במהלך המרד בכיכר הסנאט.
במהלך צילומי סצנת השיא של המרד, שרר קור מקפיא בכיכר הסנאט, בה נערכו הצילומים - טמפרטורת האוויר צנחה למינוס 24 מעלות צלזיוס, שהרגישה כמו 30- מעלות צלזיוס בשל לחות גבוהה, ולכן הלחיים הוורודות והאפים האדומים אינם מהווים איפור, אלא תגובה אמיתית לקור. השחקנים והניצבים לבשו בגדים תרמיים והתחממו בכלי רכב בין הסצנות.
הפקה > עיצוב

מכיוון שהסרט מתרחש בראשית המאה ה-19, כאשר פאות ושפמים היו באופנה, אמני האיפור היו צריכים לעשות מאות עיצובים שונים כך שכל שחקן יקבל סט של צבע שיער בצבע הנכון. הכפפות והמדים נוצרו בעבודת יד. בעלי המלאכה הכינו 500 מעילים ובעזרת חלקים ואביזרים שונו התלבושות לצילומי גדודים שונים. לדמויות הראשיות של הסרט נתפרו 5–6 תלבושות, מכיוון שבשנים שונות הם שירתו בתפקידים שונים. כובעים נוצרו במיוחד עבור הנשים. תיקים, מטריות, כפפות ונעליים הובאו משוק הפשפשים או הוזמנו מראש, תוך התבססות על התיאורים מספרות התקופה ומציורים בני אותה תקופה.
הפקה > פוסט פרודקשן

הסרט נוצר תוך שימוש בטכנולוגיה העדכנית ביותר בתחום הגרפיקה הממוחשבת. עם זאת, לא היה צורך לבנות עולמות חדשים - היה צורך בגרפיקה כדי לשחזר את המבנים הישנים. כתוצאה מכך, הצופה יכול היה לראות את פטרבורג בדיוק כפי שהדקבריסטים ראו אותה. סולם האירועים מועבר באמצעות תאורה, גרפיקה ממוחשבת ופוטוגרמטריה. לדוגמה, חייל הצטלם עם מכשיר המורכב ממצלמות רבות. כך, ניתן היה ליצור מודלים תלת־ממדיים של השחקנים האמיתיים ואם במהלך צילומי סצנות ההמונים באתר היו 300–500 שחקנים, מספרם הוכפל על המסך באופן ממוחשב, כאשר בסך הכל השתתפו בצילומים 1,800 ניצבים ששימשו כחיילים.
במשך שנה וחצי כל תהליך הצילומים הוקלט במצלמת Samsung 360 Round, זו החוויה הראשונה מסוגה בקולנוע הרוסי. בעזרת גרפיקה ממוחשבת שוחזרה סנקט פטרבורג כפי שהיא נראתה בשליש הראשון של המאה ה-19: קתדרלת איסק הקדוש עומדת בחיפויי עץ, כי אז היא רק נבנתה וקירות ארמון החורף היו צבועים בטרקוטה חיוור ולא בצבע ירוק כפי שהוא כיום.
הפקה > שיווק

טיזר ראשון המהווה הצצה ראשונה לסרט הוקרן בבתי הקולנוע ברחבי רוסיה החל ממאי 2018. קדימון רשמי מלא באורך 2 דקות הופץ באופן נרחב ב-14 בדצמבר 2018 במלאת 193 שנים לפרוץ המרד.
מוזיקה

| --- | --- |

עטיפת הפסקול
 פסקול מאת דמיטרי ימליאנוב
 יצא לאור:  26 בדצמבר 2019 
 סוגה:  פסקול
 חברת תקליטים:  Navigator Records
 הפקה:  אלכסיי קוזין
 
«Для меня как для музыканта было огромным удовольствием стать частью такого масштабного проекта и посотрудничать с известными кинопродюсерами – Константином Львовичем Эрнстом и Анатолием Вадимовичем Максимовым»
עבורי כמוזיקאי זו הייתה הנאה גדולה להיות חלק מפרויקט גדול כל כך ולשתף פעולה עם מפיקי קולנוע ידועים כמו קונסטנטין ארנסט ואנטולי מקסימוב
פסקול הסרט נכתב על ידי המלחין דמיטרי ימליאנוב, שיר הנושא נכתב על ידי הזמר וסילי ואקולנקו ("בסטה") ונקרא בשם "סנסארה" (Сансара). הסרט הופק על ידי חברת התקליטים Navigator Records, כאשר דמיטרי ימליאנוב עיבד לבקשתו של המפיק, קונסטנטין ארנסט, נעימות מפורסמות אחרות ברוסיה כמו "ולדיווסטוק 2000" של להקת מומי טרול, "טיול על המים" של נאוטילוס פומפילוס, "טוס" של מד דוג, כולם מושמעים בסרט בליווי סימפוני. אלכסיי קוזין, המפיק המוזיקלי של הסרט, אמר כי שיתוף הפעולה עם ימליאנוב הוא תמיד תהליך מעניין ונעים מאחר שימליאנוב הוא מקצוען ואדם מוכשר בתחומו.
הפסקול היה מועמד בקטגוריית הפסקול הטוב ביותר בפרס נשר הזהב של האקדמיה הרוסית לקולנוע, אלא שמלחינים רוסיים הגישו עצומה להסרת הפסקול מהתמודדות עקב פלגיאט והעתקה מתוך פסקול הסרט קינג ארתור: אגדת החרב, כך לטענתם.
ביקורת

באתר ביקורות הסרטים kritikanstvo.ru הוענקו לסרט 50 נקודות מתוך 100 שמיקמו אותו ברשימת עשרים הסרטים הגרועים של השנה, הסרט זכה לביקורות פושרות במספר פורטלי קולנוע למרות התלהבות הצופים, אם כי באתר kinopoisk.ru הסרט זכה לדירוג 6.5 מתוך 10 על סמך 6,565 ביקורות, בעוד בפורטל IMDb הוענקו לו דירוג 5.60.
מבקר הקולנוע יגור מוסקביטין בריאיון לתחנת הרדיו קומרסאנט FM ציין כי: "מצד אחד, אתה באמת יכול לתפוס את הסרט הזה כמשלים לצעירים, אידיאליסטים שמוכנים לתת את חייהם למען המולדת. מצד שני, ניתן לפרש את הסרט הזה כסיפור שכל מהפך מוביל לטרגדיות גדולות עוד יותר. הבלגן של הדקבריסטים היה די גדול מאשר משמעותי". מצדה הפרשנית אנגלינה גורה ממערכת Kanobu טענה כי כסרט היסטורי הסרט אינו נותן מקום לפיתוח דמויות והבנת צעדיהן.
סדרת טלוויזיה

באוגוסט 2020 החלו ההכנות להפקת סדרת טלוויזיה, כאשר מפיקיה הגישו בקשת תמיכה למשרד התרבות של רוסיה. ב-24 בינואר 2021 החלו צילומי סדרת הטלוויזיה ברית ההצלה: זמן הזעם (“Союз Спасения. Время гнева”) בהפקת דירקציה קינו וקונסטנטין ארנסט מהערוץ הראשון ברוסיה שהפיק גם את סרט הקולנוע. הסדרה מהווה תוספת והמשך לסרט הקולנוע. על התסריט והבימוי אחראי ניקיטה ויסוצקי עם אנטולי מקסימוב כמפיק כשהפרויקט מבוסס על הרעיון לתיאור מפורט יותר של האירועים המוצגים בסרט עצמו. בסדרה מופיעים בין השאר השחקן קיריל קוזנצוב שמגלם את חייל גדוד צ'רניגוב מיכאיל שצ'פילו,, אנטון מומוט כקצין המטה דמיטרי שצ'פין-רוסטובסקי, אנדריי מרטינוב כאיפוליט מוראביוב-אפוסטול, טיכון ג'יזנבסקי, אליהם מצטרפים מרבית שחקני הסרט: איוואן יאנקובסקי שחוזר לגלם את מיכאיל בסטוז'ב-ריומין גם בסדרה, אנטון שאגין, מקסים מאטבייב, סרגיי אגאפונוב, פאבל וורוז'צוב, לאוניד ביצ'ווין, אלכסיי גוסקוב, אלכסנדר דומוגארוב, פאבל פרילוצ'ני ואיגור פטרנקו.
ראו גם

כוכב האושר שובה הלב
דקבריסטים (סרט, 1926)
ג'סטין אדוארדס (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1972  (בן 52) המפשייר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  אקדמיית מאונטוויו לאמנויות התיאטרון 
 בן או בת זוג:  לוסי פורטר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סטין מתיו אדוארדס (באנגלית: Justin Matthew Edwards; נולד ב-21 ביולי 1972) הוא שחקן וקומיקאי אנגלי.
ביוגרפיה

אדוארדס נולד בסאות'המפטון שבהמפשייר. הוא למד באוניברסיטת מנצ'סטר ואחר כך בבית הספר למשחק "אקדמיית מאונטוויו לאמנויות התיאטרון".
ביוגרפיה > קריירה

בטלוויזיה הופיע אדוארדס בתפקיד בן סוויין בקומדיה הפוליטית "The Thick of It", בתפקיד הראשי בסיטקום "Respectable" של ערוץ 5. עוד השתתף בפרקים בסדרות "Black Books", "החשדות של מר ויצ'ר", "החבר'ה הזקנים", "סקינס", "וידוייה הסודיים של זונת צמרת", "The Trip", "ויפ", "Stewart Lee's Comedy Vehicle" ובסדרה "מראה שחורה". ב-2014 זכה אדוארדס בפרס RTS לשחקן הטוב ביותר על משחקו בפרק "The Daughters of Jerusalem" בסדרה "האב בראון". ב-2016 גילם את דמות של מר רמבולד בעיבוד החדש של הסדרה "מישהו מטפל בך?". הוא שיחק בתפקיד ג'רמי קלארקסון שלוש פעמים בתוכניות טלוויזיה, פעמיים בתוכנית המערכונים "הארי ופול" ופעם אחת בסיטקום "Murder in Successville".
בקולנוע שיחק אדוארדס בתפקיד צ'ארלס ורנון בסרטו של ויט סטילמן "אהבה וידידות", ספרטק סוקולוב בסרט "The Death of Stalin", שוטר לא יוצלח בסרט "הדוב פדינגטון" ובסרט "תור: העולם האפל", ובדמות גנדרן בסרט "הדוכסית". עוד השתתף בסרטים הקצרים של טים פלסטר "World of Wrestling" ו-"Blakes Junction Seven".
אדוארדס מופיע בקביעות ברדיו 4 של ה-BBC. הוא השתתף בין השאר בשעשועון "The News Quiz", בתוכנית הקומית "Armando Iannucci's Charm Offensive", בסיטקום "Cabin Pressure", ב-"Double Science", ב-"Mr Blue Sky" ובתוכנית "Listen Against". הוא הנחה חמש עונות של תוכנית המערכונים "Newsjack" של ערוץ Radio 4 Extra, וכתב ושיחק בסיטקום "In and Out of the Kitchen" מאת מיילס ג'ופ. ב-2016 גילם את דמותו של הסופר אנתוני טרולופ בתוכנית "Trollope And The Labours of Hercules". ב-2017 הופיע בתוכנית "Rum Bunch".
אדוארדס זכה בפרס פרייר (לשחקן החדש הטוב ביותר בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו ב-2002, כחבר השלישייה " the Consultants" יחד עם ניל אדמונד וג'יימס רולינגס. הם המשיכו לכתוב יחד והקליטו ארבע עונות עבור רדיו ה-BBC . הוא גילם את ג'רמי ליון בהופעות בפסטיבל אדינבורו ובפסטיבל הקומדיה של מלבורן. הוא היה מועמד ארבע שנים רצופות לפרס צ'ורטל למופע הקומי הטוב ביותר וזכה ב-2004 וב-2006.בשנים 2005 ו-2006 היה מועמד לפרס פרייר. בפסטיבל אדינבורו הופיע בתוכנית יחיד מוזיקלית בשם "Unaccompanied As I Am".
אדוארדס היה אחד הכותבים והשחקנים בתוכנית הילדים "Sorry, I've Got No Head" שהייתה מועמדת לפרס באפט"א. הוא היה שותף ליצירה ולכתיבה של הסיטקום "Pixelface" של CBBC, וכתב עבור התוכנית "Horrible Histories". עוד כתב אדוארדס את קומדיות המצבים הרדיופוניות "Double Science" ו-"Buy Me Up TV". אחד הפרקים שכתב זכה בפרס אודיו דרמה לתסריט הטוב ביותר ב-2015.
חיים אישיים

אדוארדס נשוי לשחקנית לוסי פורטר. לבני הזוג יש שני ילדים.
הערות שוליים

↑  Higgins, Charlotte (25 באוגוסט 2005). "Laughing all the way to the Perrier". guardian.co.uk. נבדק ב-10 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014150831  MusicBrainz: 7b97acc9-18d1-43f7-8431-826eea3d2f8a  SUDOC: 196540321  VIAF: 312881903   WorldCat (עם VIAF): 312881903
מרסדס רוהל

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1948 (בת 76) קווינס שבניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  קולג' ניו רושל  סטודיו אייץ' בי 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר פרס גלובוס הזהב פרס טוני פרס אובי
 פרופיל ב-IMDb
 
מרסדס ג' רוהל (באנגלית: Mercedes J. Ruehl; נולדה ב-28 בפברואר 1948) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור אנה נפוליטנו בסרט "פישר קינג" (1991) ובאותה שנה זכתה אף בפרס טוני על תפקידה במחזה "אבודים ביונקרס" (1991).
ביוגרפיה

רוהל נולדה ברובע קווינס, ניו יורק למרסדס (שם האם זהה לשם בתה) ולאביה שהיה סוכן FBI. מוצאה גרמני, אירי וקובני והיא חונכה כקתולית. היא למדה ב"מכללת ניו רושל" וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1969.
קריירה

רוהל התחילה את קריירת המשחק שלה ב"מרכז דנבר לתיאטרון", והגיעה להכרה עולמית בשנת 1985 בתחום התיאטרון, כשקיבלה את פרס אובי על תפקידה במחזה "הנישואים של בת' ובו". ב-1988 קיבלה רוהל את ההכרה הקולנועית הראשונה הגדולה שלה כשגילמה את אמו של ג'וש באסקין (טום הנקס) בדרמה הקומית מועמדת 2 פרסי אוסקר "ביג". ב-1991 היא זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב על תפקידה בדרמה הקומית של טרי גיליאם "פישר קינג", שם גילמה רוהל את דמותה של אן נפולטינו, מנהלת ספריית סרטי וידאו וחברתו התומכת של גיבור הסרט שדר הרדיו המיוסר ג'ק לוקאס (ג'ף ברידג'ס). בנוסף לפרסים אלה זכתה באותה שנה גם בפרס טוני על תפקידה במחזה "זכרונות מרירים מתוקים", מחזה ששנתיים מאוחר יותר עובד לקולנוע, עיבוד בו השתתפה רוהל.
בשנת 1995 כיכבה רוהל לצד ג'יימס וודס בסרט המותחן זוכה שני פרסי גלובוס הזהב, "אישום: המשפט של מק'רתין", וב-1998 שיחקה רוהל לצד אנג'לינה ג'ולי בסרט הטלוויזיה הביוגרפי "ג'יה".
חיים אישיים

רוהל נישאה לדייוויד גייסר, צייר במקצועו, וביחד הם אימצו ב-1997, בן. לרוהל יש בן נוסף אותו היא מסרה לאימוץ בשנת 1976.
פילמוגרפיה נבחרת

דונה פלור נשואה לשניים (1976)
חבורת הלוחמים (1979)
צרבת (1986)
ימי הרדיו (1987)
אהבה במילים (1987)
סוד ההצלחה שלי (1987)
ביג (1988)
נשואה למאפיה (1988)
עבדי ניו יורק (1989)
פשעים ועבירות קלות (1989)
אנשים משוגעים (1990)
עוד אתה (1991)
פישר קינג (1991)
זכרונות מרירים מתוקים (1993)
אחרון גיבורי התהילה (1993)
אבודים ביונקרס (1993)
אישום: המשפט של מק'רתין (1995)
ג'יה (1998)
איש החסר (1999)
מה מתבשל? (2000)
יותר כלבים מאשר עצמות (2000)
Chu and Blossom‏ (2014)
נוכלות בלי חשבון (2019)
The Nana Project‏ (TBA)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

All-American Girl: The Mary Kay Letourneau Story‏ (2000) - סרט טלוויזיה של USA Network
אמא בת 16 (2005) - סרט טלוויזיה של Lifetime
A Girl Like Me: The Gwen Araujo Story‏ (2006) - סרט טלוויזיה של Lifetime
לאהוב את לאה (2009) - סרט טלוויזיה של CBS.
Daniel X: Genesis‏ (2022)) = פודקאסט
נאשמים (אנ') (2024)
רפאל מורנו ארנסדי

רפאל מורנו ארנסדי (בספרדית: Rafael Moreno Aranzadi;‏ 23 במאי 1892 - 1 במרץ 1922) היה כדורגלן ספרדי ממוצא בסקי ששיחק בעמדת החלוץ. ארנסדי היה ידוע בכינוי פיצ'יצ'י (בספרדית: Pichichi, ברווז קטן), ועל שמו קרוי תואר מלך שערי הליגה הספרדית.
פיצ'יצ'י שיחק לאורך כל הקריירה באתלטיק בילבאו מעיר הולדתו, וזכה עמה ארבע פעמים בגביע המלך הספרדי, ובחמש אליפויות אזוריות.
קריירת משחק

ארנסדי, שנהג לשחק עם מטפחת לבנה סביב ראשו, החל את הקריירה בקבוצת אתלטיק בילבאו מעיר הולדתו. הוא הצטרף אליה בשנת 1911, אך לא שותף במסגרת רשמית עד ל-17 במרץ 1913, בניצחון 0–3 על ריאל מדריד. ב-21 באוגוסט של אותה שנה היה ארנסדי לראשון הכובשים אי פעם באצטדיון סן ממס, בניצחון 1–2 על ריאל אוניון.
ארנסדי שיחק בקבוצה עוד בטרם הקמת ליגת העל הספרדית. התחרות הלאומית הבכירה הייתה גביע המלך הספרדי, ובמקביל שיחקה בילבאו גם בליגה המחוזית הצפונית, שבהמשך שינתה את שמה לליגה המחוזית הבסקית. בין 1914 ל-1916 זכו ארנסדי ובילבאו בשלושה דאבלים רצופים. ארנסדי פתח בשלושת משחקי הגמר, ובגמר של 1915 אף כבש שלושער לשערה של אספניול בדרך לניצחון 0–5.
לאחר שהשיבה לעצמה את תואר אליפות המחוז ב-1920, הצליחה הקבוצה להשלים דאבל נוסף עונה אחר כך. מאזנו של ארנסדי בסוף אותה שנה עמד על עשרה שערים ב-17 משחקים בגביע המלך, ו-73 שערים ב-72 משחקים בליגה המחוזית.
ארנסדי פרש ממשחק פעיל ב-1921, בגיל 29 בלבד, לאחר שבשנות הקריירה האחרונות שלו, ספג ביקורות רבות על יכולתו מאוהדי בילבאו, שקראו להדחתו מהסגל.
קריירת משחק > נבחרת ספרד

ארנסדי היה חלק מנבחרת ספרד הראשונה בהיסטוריה. ב-28 באוגוסט 1920, במשחקה הראשון אי פעם של ספרד שהתקיים במסגרת טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אנטוורפן, פתח ארנסדי בהרכב בניצחונה של ספרד 0–1 על דנמרק. ארנסדי שיחק בכל חמשת משחקיה של ספרד בטורניר, וכבש פעם אחת, בניצחון 1–3 על הולנד, שהעניק לנבחרתו את מדליית הכסף.
לאחר פרישתו

לאחר פרישתו למד ארנסדי לקראת קריירה כשופט כדורגל, אך כשנה לאחר מכן, ב-1 במרץ 1922, נפטר כתוצאה ממחלת הטיפוס.
ב-1926 הוצבה פרוטומה של ארנסדי מחוץ לאצטדיון סן ממס. במהלך השנים נשמרת מסורת, לפיה כאשר קבוצה שמגיעה התארח לראשונה באצטדיון, מניח הקפטן שלה זר פרחים למרגלות הפסל. הפסל הוזז מספר פעמים מאז הצבתו. ב-1953 הוא הוזז לצורך הקמת יציע מרכזי חדש. ב-1982 הוא הוזז במסגרת שיפוצי האצטדיון לקראת אירוח משחקים במונדיאל 1982 בספרד. הוא הוזז לאחרונה עם הקמת אצטדיון סן ממס החדש ב-2013, וכיום הוא מוצב מחוץ למנהרת השחקנים בכניסה למגרש.
בזכות היותו של ארנסדי אחד מגדולי הכובשים בכדורגל הספרדי בתולדותיו, החליט עיתון הספורט מארקה לקרוא לפרס מלך השערים של הליגה הספרדית בשם "פיצ'יצ'י", על שם כינויו של ארנסדי. הפרס הוצג לראשונה ב-1953, ונותר אחד מהפרסים האישיים היוקרתיים ביותר בכדורגל הספרדי.
תארים > תארים כשחקן

גביע המלך הספרדי (4): 1914, 1915, 1916, 1921
אליפות המחוז הצפוני (הבסקי) (5): 1914, 1915, 1916, 1920, 1921
מדליית כסף אולימפית: אנטוורפן 1920
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בגביע המלך> הופעות | בגביע המלך> שערים | בליגה המחוזית> הופעות | בליגה המחוזית> שערים | בסך הכול> הופעות | בסך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1911 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1912 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1913 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 3 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 1914 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 3 | 4 | 9 | 9 | 12 | 13 |
| 1915 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 2 | 3 | 10 | 19 | 12 | 22 |
| 1916 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 1 | 0 | 11 | 13 | 12 | 13 |
| 1917 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 0 | 0 | 10 | 6 | 10 | 6 |
| 1918 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 0 | 0 | 12 | 11 | 12 | 11 |
| 1919 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 0 | 0 | 6 | 5 | 6 | 5 |
| 1920 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 5 | 0 | 8 | 5 | 13 | 5 |
| 1921 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה המחוזית הצפונית | 3 | 0 | 6 | 5 | 9 | 5 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 17 | 10 | 72 | 73 | 89 | 83 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ספרד> שנה | נבחרת ספרד> הופעות | נבחרת ספרד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1920 | 5 | 1 |
| סה"כ | 5 | 1 |