גוטפריד וילהלם לייבניץ

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1646 האימפריה הרומית הקדושה לייפציג, נסיכות הבוחר מסקסוניה
 פטירה:  14 בנובמבר 1716 (בגיל 70) האימפריה הרומית הקדושה הנובר, נסיכות הבוחר מהנובר
 ענף מדעי:  מתמטיקה, פיזיקה
 מקום קבורה:  כנסיית העיר החדשה בהנובר 
 מקום לימודים:  בית הספר ניקולאי הישן בלייפציג (1661)  אוניברסיטת פרידריך שילר (1663)  אוניברסיטת לייפציג (1666)  אוניברסיטת אלטדורף (1667)  בית הספר ע"ש תומאס בלייפציג 
 מנחה לדוקטורט:  יאקוב תומאסיוס, ברתולומאוס לאונהארד פון שוונדנדרפר, ארהארד וייגל, כריסטיאן הויגנס 
 מוסדות:  אוניברסיטת לייפציג 
 תלמידי דוקטורט:  ניקולא מלבראנש, כריסטיאן וולף 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (19 באפריל 1673) 
 תרומות עיקריות
 חשבון אינפיניטסימלי המשפט הקטן של פרמה  נוסחת לייבניץ ל-π  דטרמיננטות  מונאדות  הטוב בכל העולמות האפשריים  אנרגיה קינטית  קוסמולוגיה - מרחב וזמן יחסיים  גאולוגיה - היסטוריה של כדור הארץ  פסיכולוגיה - רעיון התת מודע  מושג המשוב (Feedback)  חשבון בינארי  מכונת חישוב - מחשב הפסיעות   מכונת הצפנה Entscheidungsproblem - בעיית ההכרעה  קלקולוס רציונליזטור  Characteristica universalis - שפה אוניברסלית  ההבחנה אפריורי/אפוסטריורי 
 חתימה:   
 
גוטפריד וילהלם פון לייבניץ (בגרמנית: Gottfried Wilhelm von Leibniz‏; 1 ביולי 1646 – 14 בנובמבר 1716) היה מתמטיקאי, פילוסוף, פיזיקאי ואיש אשכולות גרמני שהשפעתו בולטת הן בהיסטוריה של המתמטיקה והן בהיסטוריה של הפילוסופיה. כתב בעיקר בלטינית, בגרמנית ובצרפתית.
במתמטיקה, הוא פיתח את החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי באופן בלתי תלוי באייזק ניוטון, וכיום שיטת הסימון שלו היא זו הנמצאת בשימוש רווח בשל פשטותה. כמה מהעקרונות הפילוסופיים שלו מצאו ביסוס מתמטי רק במאה ה-20. לייבניץ היה מהפוריים שבממציאי ומפתחי המחשבים המכניים, ובעבודתו על הוספת פונקציות של כפל וחילוק לפסקלין הוא המציא את "התוף המדורג" (אנ'), שבו עשה שימוש כדי לבנות את מחשב הפסיעות שלו, ש-150 שנה מאוחר יותר שימש בסיס לאריתמומטר, המחשב המכני הראשון בייצור סדרתי. כמו כן היה הראשון לתאר את מנגנון "מחשבון החוגה" (אנ') ב-1685. בשנות ה-1670 הוא פיתח את מכונת ההצפנה המורכבת הראשונה בהיסטוריה, והציע לרתום אותה לצורכי הממלכה בפני לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנוסף הגה ופיתח את השיטה הבינארית, בהמשך לרעיונותיהם של פילוסופים כמו רמון ליול, העומדת בבסיסה של כתיבת התוכנה במחשבים האלקטרוניים.
בפילוסופיה, הוא נודע במיוחד בשל קביעתו האופטימית שהיקום הוא הטוב ביותר שאלוהים היה יכול ליצור, והפך בשל קביעה זו למושא לעג בידי מחברים מאוחרים יותר כמו וולטר. יחד עם רנה דקארט וברוך שפינוזה, נמנה עם המייצגים הבולטים של זרם הרציונליזם במאה ה-17. בניגוד לעמדות אלה של אופטימיזם ו"שפע", וכן גישתו הרציונליסטית, שהפכו פחות מקובלות בקרב אנשי מדע, עבודתו של לייבניץ בענפים אחרים של הפילוסופיה הניחה יסודות לגישה פילוסופית מעין-אמפיריציסטית שהתקבלה לימים בחוגים שונים במדע, דוגמת הפוזיטיביזם הלוגי. עבודה פילוסופית חלוצית זו הקדימה את הלוגיקה המודרנית של פרגה ואת הפילוסופיה האנליטית. כאמור גישה חלוצית זו עומדת בסתירה לפן הרציונליסטי שבהגותו, הנשען במידה על המסורת הסכולסטית, שבתורה מבוססת על הלוגיקה של אריסטו, ובה היקשים מושגים באמצעות "הפעלת ההיגיון" על עקרונות ראשוניים או בהגדרות אפריוריות, ולא על עדות שהושגה באופן ניסיוני. לייבניץ תרם תרומות מכריעות לפיזיקה ולטכנולוגיה, וחזה רעיונות ומושגים שבוססו מאוחר יותר בביולוגיה, ברפואה, בגאולוגיה, בתורת ההסתברות, בפסיכולוגיה, בבלשנות ובתורת המידע. בכתביו עסק גם בפוליטיקה, במשפטים, באתיקה, בתאולוגיה, ובהיסטוריה. תרומותיו למגוון רחב זה של תחומים פזורות בכתבי עת מדעיים, ובעשרות אלפי תכתובות וכתבי יד שלא פורסמו במהלך חייו. גם כיום חסר אוסף שלם שיאגד את כתביו, וכפועל יוצא דין וחשבון מקיף על הישגיו אינו אפשרי, אם כי ניכר רוחב ועומק היריעה בהגותו.
הגותו המקיפה של לייבניץ היא מוקד היסטורי לכמה ענפים שקיבלו את עיקר פיתוחם בשפה הגרמנית, הגם שעיקר עבודתו נכתבה במקור בלטינית. ניתן לזהות את הדמיון בין מכונות החישוב וההצפנה שלו למערכת ההצפנה הגרמנית אניגמה. בפילוסופיה השפעתו בולטת בעיקר בענפיה המשיקים לתחומי המתמטיקה והמדע, ובין היתר השפיע על הפילוסופים שופנהאואר, ארנסט מאך, גוטלוב פרגה ובאופן עקיף על לודוויג ויטגנשטיין.