stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקסוספירה
תכונות

האקסוספירה מוגדרת כתחום של האטמוספירה שבו צפיפות החומר היא כל כך קטנה שישנו סיכוי סביר שמולקולה שנעה כלפי מעלה לא תתנגש בדרכה במולקולות אחרות. מולקולה שנעה כלפי מעלה באקסוספירה יכולה על כן לצאת מהאטמוספירה, אם מהירותה גבוהה ממהירות המילוט של כוכב הלכת.
הקצב בו חומר בורח מהאקסוספירה תלוי בעיקר בטמפרטורה באקסוספירה, במסה של חלקיקי החומר המרכיבים את האקסוספירה, במסה של כוכב הלכת (הקובע את קבוע הכבידה שלו) וברדיוס של כוכב הלכת ושל האקסוספירה. ככל שהטמפרטורה גבוהה יותר כך קצב הבריחה מהיר יותר, ומנגד ככל שהחלקיקים המרכיבים את האקסוספירה כבדים יותר, ככל שרדיוס כוכב הלכת גדול יותר וגובה האקסוספירה קטן יותר, וככל שמסת הכוכב גדולה יותר, כך קצב הבריחה קטן יותר.
בכדור הארץ

האקסוספירה של כדור הארץ נמצאת בגובה שבין 500–750 ק"מ. היא מכילה בעיקר מימן, ובנוסף קצת הליום, פחמן דו-חמצני וחמצן אטומי. האקסוספירה היא השכבה האחרונה לפני החלל. המילה אקסוספירה משמשת לפעמים כמילה נרדפת לחלל החיצון, כיוון שאין גבול ברור בין האקסוספירה לחלל. כ-1% מהחלקיקים באקסוספירה מיוננים, והשכיחות של חלקיקים מיוננים גדלה ככל שמתרחקים מכדור הארץ. טמפרטורת האקסוספירה של כדור הארץ היא בסביבות 1,500 מעלות קלווין.
| אקסוספירות של מספר גרמי שמים> שם | אקסוספירות של מספר גרמי שמים> כח משיכה של הכוכב בקו המשווה מטר/שנייה2 | אקסוספירות של מספר גרמי שמים> מסת הכוכב (ביחס לכדור הארץ) | אקסוספירות של מספר גרמי שמים> רדיוס אקסוספירה | אקסוספירות של מספר גרמי שמים> טמפרטורת אקסוספירה K | אקסוספירות של מספר גרמי שמים>  | אקסוספירות של מספר גרמי שמים>  | אקסוספירות של מספר גרמי שמים>  | אקסוספירות של מספר גרמי שמים>  | אקסוספירות של מספר גרמי שמים>  | אקסוספירות של מספר גרמי שמים>  | אקסוספירות של מספר גרמי שמים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נוגה | 8.87 | 0.82 |  | 2,600 |  |  |  |  |  |  |  |
| כדור הארץ | 9.8 | 1.00 | 6,500 ק"מ | 1,500 |  |  |  |  |  |  |  |
| מאדים | 3.71 | 0.11 |  | 1,100 |  |  |  |  |  |  |  |
| צדק | 23.12 | 317.8 |  | 1,100 |  |  |  |  |  |  |  |
| טיטאן | 1.35 |  |  | 186 |  |  |  |  |  |  |  |
| שבתאי |  |  |  | 800 |  |  |  |  |  |  |  |
ראו גם

נידוף אור
הערות שוליים

↑  Frank H. Shu, The physical universe: an introduction to astronomy, page 441
1 2  Gregory L. Matloff, Deep space probes: to the outer solar system and beyond, pages 19-20
↑  Roger Graham Barry,Richard J. Chorley, Atmosphere, weather, and climate, page 28
1 2  Elements Of Space Physics, page 103
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
אטמוספירת כדור הארץ ושכבות נוספות (לא בקנה מידה)

|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  |   |   |
|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  | מגנטוספירה | מגנטופאוזה |
|   ח                                      ל                                      ל  |   ח                                      ל                                      ל  | מגנטוספירה |   |
| גאוקורונה | גאוקורונה | מגנטוספירה | פלזמספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | אקסוספירה  | מגנטוספירה | פלזמספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | תרמוספירה | יונוספירה | יונוספירה |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | מזופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | מזוספירה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | סטרטופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | סטרטוספירה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | טרופופאוזה |  |  |
|  א                  ט                   מ                   ו                   ס                   פ                   י                   ר                   ה  | טרופוספירה |  |  |
כדור הארץ 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4153339-2  NKC: ph597201
אליפות העולם למועדונים 2000

| --- | --- |
 מארחת:  ברזיל ברזיל
 תקופת התחרות:  5 בינואר 2000 – 14 בינואר 2000 (10 ימים)
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:  ברזיל קורינתיאנס
 מספר משחקים:  14
 מספר שערים:  43 (3.07 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  514,000 (36,714 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  צרפת ניקולה אנלקה; ברזיל רומאריו (3 שערים)
 2001 ←
 
אליפות העולם למועדונים 2000 היא אליפות העולם לקבוצות כדורגל שנערכה בשנת 2000 בברזיל מה-5 בינואר עד ה-14 בינואר.
קבוצות משתתפות

הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם הקבוצה | מדינה | תואר |
| ערב הסעודית אל-נאסר | ערב הסעודית | מחזיקת הסופר קאפ האסיאתי 1998 |
| ברזיל קורינתיאנס | ברזיל | אלופת הליגה הברזילאית 1998 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | אנגליה | אלופת אירופה 1999 |
| מקסיקו נקקסה | מקסיקו | מחזיקת גביע CONCACAF לאלופות 1999 |
| מרוקו ראג'ה קזבלנקה | מרוקו | אלופת אפריקה 1999 |
| ספרד ריאל מדריד | ספרד | מחזיקת הגביע הבין יבשתי 1998 |
| ברזיל ואסקו דה גאמה | ברזיל | מחזיקת גביע ליברטדורס 1998 |
| אוסטרליה דרום מלבורן | אוסטרליה | אלופת אוקיאניה 1999 |
שיטת המשחקים

המשחקים נערכו בסאו פאולו ובריו דה ז'ניירו. הקבוצות חולקו לשני בתים כשבכל אחד 4 קבוצות. שתי הקבוצות שמסיימות ראשונות בכל בית עולות לגמר ושתי הקבוצות שמסיימות במקום השני מתמודדות על המקום השלישי.
שלב הבתים > בית א'

| קבוצה | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל קורינתיאנס | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 2 | +4 | 7 |
| ספרד ריאל מדריד | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 5 | +3 | 7 |
| ערב הסעודית אל-נאסר | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 8 | −3 | 3 |
| מרוקו רג'א קזבלנקה | 3 | 0 | 0 | 3 | 5 | 9 | −4 | 0 |
5 בינואר 2000:
ריאל מדריד - אל נאסר: 1-3
קורינתיאנס - ראג'ה קזבלנקה: 0-2
7 בינואר 2000:
ריאל מדריד - קורינתיאנס: 2-2
ראג'ה קזבלנקה - אל נאסר: 4-3
10 בינואר 2000:
ריאל מדריד - ראג'ה קזבלנקה: 2-3
אל נאסר - קורינתיאנס: 2-0
שלב הבתים > בית ב'

| קבוצה | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל ואסקו דה גאמה | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 2 | +5 | 9 |
| מקסיקו נקקסה | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 4 | +1 | 4 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 | 0 | 4 |
| אוסטרליה דרום מלבורן | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 7 | −6 | 0 |
6 בינואר 2000:
מנצ'סטר יונייטד - נקקסה: 1-1
ואסקו דה גאמה - דרום מלבורן: 0-2
8 בינואר 2000:
מנצ'סטר יונייטד - ואסקו דה גאמה: 3-1
דרום מלבורן - נקקסה: 3-1
11 בינואר 2000:
מנצ'סטר יונייטד - דרום מלבורן: 0-2
נקקסה - ואסקו דה גאמה: 2-1
שלבי ההכרעה

המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר התקיימו ב-14 בינואר 2000 באצטדיון המרקנה בריו דה ז'ניירו. במשחק על המקום השלישי ניצחה נקקסה את ריאל מדריד 3-4 בבעיטות עונשין לאחר 1-1 בתום המשחק. במשחק הגמר ניצחה קורינתיאנס את ואסקו דה גאמה 3-4 בבעיטות עונשין לאחר 0-0 בתום המשחק וזכתה בתואר אלופת העולם בכדורגל לשנת 2000.
מלך השערים

בתואר מלך השערים של הטורניר זכו ניקולא אנלקה מריאל מדריד ורומאריו מואסקו דה גאמה שהבקיעו שלושה שערים כל אחד. 7 שחקנים הבקיעו שני שערים ו-22 שחקנים הבקיעו שער אחד בטורניר.
ראו גם

גביע העולם בכדורגל
אקסוקתקציה

אֶקְסוֹקֶתֶקְצְיָה (וכן אקסו; באנגלית: Exocathection) הוא מונח בפסיכואנליזה המתאר מצב של הטען חיובי (קתקסיס) והפניית האנרגיה ליבידינלית של אדם אל פעילותיו החיצוניות, כמו אל עסקים כלכליים ואל התרחשויות חברתיות או פוליטיות; ניתן להגדיר מונח זה כמתאר מצב של נסיגה מהחיים התאורטיים ונטייה חזקה לעסוק בחיים המעשיים. מונח זה הוא הפכו של המונח אֶנְדוֹקֶתֶקְצְיָה.
היסטוריה ואטימולוגיה של המונח

את המונח אֶקְסוֹקֶתֶקְצְיָה טבע הפסיכולוג האמריקני הנרי מארי (1893-1988 Henry Alexander Murray) בספרו "חקירות של אישיות" (Explorations in Personality) שיצא לאור בשנת 1938.
Exocathection: the positive cathection of practical action and co-operative undertakings. A preoccupation with outer events: economic, political, or social occurrences. A strong inclination to participate in the contemporary world of affairs
המונח נבנה בשפה האנגלית (התחילית: exo + המילה cathexis > cathection) אך האטימולוגיה של המילה היא מיוונית שבה המשמעות המילולית של השם אֶקְסוֹקֶתֶקְצְיָה (κάθεξις+ ἔξω) היא אחיזה חיצונית.
ראו גם

אנדוקתקציה
קתקסיס
לקריאה נוספת

Henry Alexander Murray,Dan McAdams, Explorations in Personality, New York: Oxford University Press, 1938 (עמ' 148 ועמ' 210)
Nevitt Sanford, Self & Society: Social Change And Individual Development, New York 1966 (ראו מהדורת 2009 עמ' 180)
Gary R. VandenBos, A.P.A. dictionary of psychology, American Psychological Association, 2007
Benjamin B. Wolman, Benjamin B. Wolman, Dictionary of behavioral science, 1989
Ian Stuart-Hamilton, Dictionary of Psychological Testing, Assessment and Treatment, UK 2007 (עמ' 108)
הערות שוליים

↑  ראו: * Nevitt Sanford, Self & Society: Social Change And Individual Development, New York 1966 (ראו מהדורת 2009 עמ' 65).
↑  ראו שם: Explorations in Personality
אלישע (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רעיה בלטמן
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  היסטוריה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך הוצאה:  1989
 מספר עמודים:  154
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001090336
נשוא הספר, אלישע בן דוד
אלישע הוא ספר מאת הסופרת רעיה בלטמן שיצא לאור בשנת 1989 ועוסק בסיפור חייו של אלישע בן-דוד, חייל בן 12 שנפל במלחמת העצמאות.
בנוסף לתיאור חייו ומותו של אלישע בן דוד, נותן הספר השקפה היסטורית על שנותיה הראשונות של מדינת ישראל.
תוכן הספר

הספר פותח בשאלה אותה שאל צבי, אביו של אלישע, את אלישע בנו: "מה אתה רוצה להיות כשתהיה גדול? ספורטאי? שחקן? סופר?". משאלה זו, משתלשלים האירועים לכדי חיי היומיום של ירושלים בשנת 1948, תוך שהסיפור מתמקד בתחביביו של אלישע, הנערה אותה אהב, ומעשי הקונדס שנהג לעשות. אל מול כל אלו, מספר הספר על החיים הקשים בצל מלחמת העצמאות, לרבות צפירות האזעקה, העוצרים, ההפגזות על העיר העתיקה ועוד. אלישע יוצא לסייע במלחמה והוא משמש כאיש קשר ותצפיתן, כמקובל לבני גילו. מוסיף ומספר הספר על תפקודו והערצת חבריו אליו, עד ליום נופלו במלחמה. פרקו האחרון של הספר נפתח בדיוק כמו הראשון, כאשר הוא מספר על הימים ללא אלישע.
כתיבת הספר

הספר עוסק בבן הבכור למשפחת בן דוד, אלישע. אמו של אלישע, אסתר בן דוד, נקראה בשם נעוריה אסתר זימן, והיא בת משפחתה של אמהּ של הסופרת, רעיה בלטמן. בין השתיים קשר הדוק והן הרבו לשוחח בטלפון ולהיפגש רבות.
בעת המלחמה עבד אביו של אלישע, צבי, באזור ים המלח ולא ידע על מות בנו. כאשר שמעה רעיה בלטמן על מותו של אלישע, מנעו ממנה מכרים מלדבר עם אסתר על הילד. "אם תפגשי את אסתר, דברי איתה על כל דבר שבעולם, אבל את השם 'אלישע' אל תזכירי, כי הצער שלה הוא גדול מאד". לעומת זאת, שנים ספורות לאחר המלחמה, ביקשה אסתר את הדבר מרעיה. "תראי, עברו כבר כל כך הרבה שנים מזמן שהוא נהרג, ואיני יודעת היכן חבריו. והימים עוברים ויש ימים שאפילו אני איני זוכרת כיצד הוא נראה ואני מוכרחה לרוץ לאלבום התמונות, ואני רוצה שיזכרו אותו", אמרה אסתר לרעיה. בתגובה, חשבה רעיה שאסתר מבקשת שתכתוב עליו ספר זיכרון נוסח משרד הביטחון, אולם אסתר ביקשה ממנה שתכתוב עליו ספר קריאה, על מנת שיכירו אותו הדורות הבאים. רעיה אספה מחברות זיכרון שכתבו חבריו לכיתה לאחר מותו, מהן כתבה את הספר הנושא את שמו של הילד, "אלישע".
לכתיבת הספר, נעזרה בלטמן ביואל פומרנס, חברו של אלישע.
חייו של אלישע בן דוד

אלישע בן דוד נולד ב-8 בינואר 1936 ונהרג ב-17 במאי 1948. הוא היה בנם הבכור של אסתר וצבי בן דוד. נולד וגדל ברובע היהודי של העיר העתיקה בירושלים. למד בבית הספר העממי ונחשב לבולטים והמצטיינים בכיתתו, בעיקר בשיעורי מתמטיקה, הנדסה ועברית. בגיל 9 הצטרף לתנועת הנוער השומר הצעיר. את מרבית זמנו החופשי בילה בתנועת הנוער, תוך הכנה להצטרפותו לצבא. אלישע הצטרף לחיל הרגלים, לתפקיד קשר שהיה מותאם לבני גילו. באפריל 1948 שמע על קריאות הצבא לכל בני גיל 14 ומעלה לסייע בעבודות הביצורים ברובע היהודי. על אף שלא עמד בקריטריון הגיל, התעקש אלישע להצטרף לעבודות אלו, אותם עשה במקביל לתפקידו כקשר. בתאריך 17 במאי 1948, בעודו עוזר בבניית ביצורים בעמדה של משמר העם, אלישע נפצע קשות מרסיסי פגז שפגעו בצווארו ונהרג במקום. ב-18 במאי 1948 נקבר בבית העלמין בסנהדריה. כארבע שנים מאוחר יותר, ב-24 באפריל 1952, הועברו עצמותיו לקבורה בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.
ראו גם

רעיה בלטמן
מלחמת העצמאות
הרובע היהודי
לקריאה נוספת

רעיה בלטמן, אלישע, הוצאת דביר/הוצאת כתר, 1989
אקורה RLX

| --- | --- |

Acura RLX, שנת 2017
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אקורה
 שנות ייצור:  דצמבר 2012 – הווה
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  Acura RL (אנ')
 חברת אם:  הונדה
 סיווג:  מכונית סלון
 אורך:  4,982 מ"מ (בין השנים 2014–2018)  5,032 מ"מ (משנת 2018)
 רוחב:  1,890 מ"מ
 גובה:  1,465–1,480 מ"מ
 משקל:  1,783–1,987 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,850 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים, 3,471 סמ"ק המפיק 314 כ"ס, יחס דחיסה 11.5:1 (ממרץ 2013)  V6 צילינדרים, 3,471 סמ"ק + מנוע חשמלי (תפוקה משותפת 382 כ"ס, מספטמבר 2014)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות (בין השנים 2014–2017)  תמסורת אוטומטית - 10 מהירויות (משנת 2018)  תמסורת חצי אוטומטית מסוג "Dual-clutch transmission" (אנ') (משודכת למנוע 4x4)
 צריכת דלק:  10.2 ליטר ל-100 ק"מ (צריכה ממוצעת למנוע בנזין)  8.4 ליטר ל-100 ק"מ (צריכה ממוצעת למנוע היברידי: מנוע בנזין + מנוע חשמלי)
אקורה RLX (באנגלית: Acura RLX) היא מכונית סלון מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה אקורה, בבעלות יצרנית הרכב היפנית הונדה אשר מיוצרת מדצמבר 2012 (דגם שנת 2013) ועד היום ביפן.
דגמים (לפי סוגי מנוע)

"Acura RLX 3.5 i-VTEC".
"Acura RLX Sport Hybrid".
"אקורה RLX"

מכירות דגם "אקורה RLX" החלו ב-15 במרץ 2013.
4 דלתות - סדאן.
5 נוסעים.
מנוע קדמי: מנוע בנזין, מנוע היברידי.
סוגי הנעות: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4
קיבולת מכל דלק : 70 ליטר (דגם מנוע בנזין), 57 ליטר (דגם היברידי).
דגם 2018 עבר מתיחת פנים (המכירות החלו מנובמבר 2017).
תמונות

"אקורה RLX", שנת 2014
"אקורה RLX", שנת 2014
"אקורה RLX", שנת 2017
"אקורה RLX", שנת 2018
"אקורה RLX", שנת 2018
"אקורה RLX"
ראו גם

אקורה
הערות שוליים

↑  "אקורה RLX" acura.com/rlx
↑  "אקורה RLX" caranddriver.com/acura/rlx
↑  "אקורה RLX" היברידי autoblog.com/2013/11/20/2014-acura-rlx-sport-hybrid-sh-awd-la-2013
↑  "אקורה RLX" היברידי web.archive.org/web/20121114231124
↑  "אקורה RLX" safercar.gov/Vehicle+Shoppers/5-Star+Safety+Ratings
אמנת החלוקה על מעמדו ותנאיו של צי הים השחור

| --- | --- |
 חותמים:  רוסיה רוסיה אוקראינה אוקראינה
 תאריך יצירה:  28 במאי 1997
 תאריך כניסה לתוקף:  12 ביולי 1997
 תאריך תפוגה:  28 במרץ 2014
 שפות:  רוסית, אוקראינית 
 
אמנת החלוקה על מעמדו ותנאיו של צי הים השחור מתייחסת לשלוש אמנות בין רוסיה לאוקראינה שנחתמו ב-28 במאי 1997, לפיהן הקימו שתי המדינות שתי ציים לאומיים עצמאיים ובהתאם למוסכם הן חילקו ביניהן את הנשק, החימוש ואת הבסיסים באזור הים השחור.
במסגרת ההסכם נקבעו תנאים לביסוס צי הים השחור הרוסי בקרים. בנוסף שלושה ימים לאחר מכן נחתמה אמנה בדבר ידידות, שיתוף פעולה ושותפות בין שתי המדינות. ההסכם קבע את עקרון השותפות האסטרטגית, ההכרה בחסינות הגבולות הקיימים, וכיבוד שלמות טריטוריאלית ומחויבות הדדית לא להשתמש בשטחה כדי לפגוע בביטחון זה של זה. ב-2014, רוסיה ביטלה באופן חד צדדי את אמנת החלוקה לאחר שסיפחה את קרים.
רקע

בעקבות התפרקות ברית המועצות הודיעו רוסיה ואוקראינה על הקמת צבאות עצמאיים. בינואר 1992 נשיא רוסיה, בוריס ילצין, דחה את דרישת נשיא אוקראינה, ליאוניד קרבצ'וק, לקבל לפיקודו את צי הים השחור. זאת לאחר שצקרבצ'וק הכריז כי אוקראינה תעביר לפיקודה את הצי, שכלל 300 כלי שיט. גם מפקד צי הים השחור, האדמירל איגור קאסאטונוב, אמר בתגובה כי קציני הצי לא יישבעו אמונים לאוקראינה. באפריל 1992 הכריזו בנפרד רוסיה ואוקראינה על בעלות על הצי. אולם אחר כך פתחו קרבצ'וק וילצין במשא ומתן על עתידו. לאחר כ-5 שנים של משא ומתן נחתם הסכם על הקמת ציים נפרדים, והוסדר מעמדה של נוכחות צי הים השחור הרוסי בסבסטופול ובחצי האי קרים בהסכם חכירה.
ב-12 ביוני 1997 הונף לראשונה בבסיס צי הים השחור דגל הצי הרוסי. נושאת המטוסים האדמירל קוזנצוב שהיא נושאת מטוסים היחידה שנבנתה בתקופת ברית המועצות הועברה לצי הצפוני של רוסיה, אך ללא מטוסים וטייסים שנשארו באוקראינה.
פרטי ההסכם

צי הים השחור הסובייטי שבסיסו היה אז בחצי האי קרים, חולק בין רוסיה (כ-81.7% ממנו) לאוקראינה (כ-18.3% ממנו). בתמורה, רוסיה הסכימה לשלם כ-526 מיליון דולר כפיצוי על חלקה בצי המחולק.
אוקראינה הסכימה להחכיר לרוסיה מתקנים ימיים של קרים ל-20 שנה עד 2017, עם אפשרות לחידוש אוטומטי של 5 שנים נוספות. רוסיה תשלם לאוקראינה כ-97 מיליון דולר בשנה עבור החכירה של הבסיסים באזור חצי האי קרים. תשלום זה נוכה מעלות הגז הרוסי שסופק לאוקראינה. האמנה גם אפשרה לרוסיה להחזיק עד כ-25,000 חיילים, כ-24 מערכות ארטילריה, כ-132 כלי רכב משוריינים ו-22 מטוסים צבאיים בחצי האי קרים.
בהתאם להסכמות בין הצדדים רוסיה לא יכולה להוסיף ספינות נוספות לבסיסיה בחצי האי קרים והחלפות ספינות הייתה צריכה להיות מתואמים עם אוקראינה.
רוסיה הייתה מחויבת "לכבד את ריבונותה של אוקראינה, לכבד את חוקיה ולמנוע התערבות בענייניה הפנימיים של אוקראינה" ויתרה מכך, אנשי צבא רוסים נאלצו להציג את תעודות הזיהוי הצבאיות שלהם בעת חציית הגבול האוקראיני-רוסי ולקבל אישור מעבר מהרשויות באוקראינה
הסכם רביעי, שנקרא "הסכם חרקוב" נחתם ב-21 באפריל 2010 והאריך את חוזה החכירה עד 2042 (עם אפשרות לחידוש לחמש שנים נוספות) בתמורה לחוזה מוזל רב שנתי שבו רוסיה תספק לאוקראינה גז טבעי רוסי במחירים זולים יותר.
ב-28 במרץ 2014, בעקבות סיפוח קרים, הגיש נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין הצעות לדומה הממלכתית על סיום מספר הסכמי רוסיה – אוקראינה, כולל הסכם החלוקה של צי הים השחור והסכם חרקוב. הדומה הממלכתית אישרה את ביטול ההסכמים הרוסים-אוקראינים הללו פה אחד על ידי כ-433 חברי הפרלמנט ב-31 במרץ 2014.
הערות שוליים

↑  Subtelny, Orest (2000). Ukraine: A History. University of Toronto Press. p. 600. ISBN 0-8020-8390-0.
↑  "UK's response to the situation in Ukraine - Oral statements to Parliament". GOV.UK. נבדק ב-2014-03-07.
↑  דמיטרי פרוקופייב, 3 רפובליקות רוצות צבא עצמאי; כינוס מינסק בסימן מחלוקת קשה, חדשות, 29 בדצמבר 1991
↑  דמיטרי פרוקופייב, רוסיה מתכוונת להקים צבא עצמאי, חדשות, 16 בפברואר 1992
רויטרס, רוסיה תקים צבא של 1.5 מיליון חיילים, חדשות, 13 בפברואר 1992
↑  דמיטרי פרוקופייב, ילצין מתעקש: איש לא "קח את צי הים השחור מידי רוסיה", חדשות, 10 בינואר 1992
↑  דמיטרי פרוקופייב, אוקראינה ורוסיה הכריזו בנפרד: צי הים השחור שלי, חדשות, 8 באפריל 1992
↑  ההסכם הסופי בן אוקראינה לרוסיה נדחה בשלוש שנים, חדשות, 4 באוגוסט 1992
↑  דייוויד סטרן, אוקראינה חוששת שהיא הקורבן הבא, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2008
1 2 3  Bound by treaty: Russia, Ukraine and Crimea
↑  Brownlie's Principles of Public International Law, p. 431 ISBN 9780199699698
↑  Luke Harding, Ukraine extends lease for Russia's Black Sea Fleet, The Guardian, ‏21 Apr 2010
↑  Putin submits proposals on denouncing some Russia-Ukraine agreements on Black Sea Fleet, ITAR-TASS (29 March 2014)
↑  State Duma approves denunciation of Russian-Ukrainian agreements on Black Sea Fleet, ITAR-TASS (31 March 2014)
אפיגוניים

| אפיגוניים |
| --- | --- |
 Epigonus occidentalis
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: Pempheriformes
משפחה:: אפיגוניים
שם מדעי
 Epigonidae

אפיגוניים (שם מדעי: Epigonidae) הם משפחת דגי גרם ימיים מסדרת הדקראים בתוכה 7 סוגים ו-43 מינים. הם שוכני מים עמוקים ברחבי האוקיינוסים הטרופיים ברחבי העולם ומגיעים עד לעומק של 3 ק"מ מתחת פני הים. הם קרוביהם הרחוקים של האפוגוניים.
המין הגדול ביותר במשפחה Epigonus telescopus מגיע לאורך 75 סנטימטרים אך מרביתם אינם עולים על 20 סנטימטרים. הם כמעט חסרי צבע ועור, אך בעלי עיניים גדולות המותאמות לתנאי חשיכה ופיות קטנים. גופם מוארך ובעל סנפירים מצוייצים וקטנים והזנב קצר. הם נוטים שלא לשחות הרבה אלא לנוח על הקרקעית ולחפש מזון הכולל יצורי ים קטנים מהם.
חלק ממינים אלה מצויים בים סוף בעומק ומרביתם אינם נראים לאנשים.
סוגים

סוג ומין יחיד Brephostoma carpenteri
סוג ומין יחיד Brinkmannella elongata
אפיגון (Epigonus)
סוג ומין יחיד Florenciella lugubris
Microichthys
סוג ומין יחיד Rosenblattia robusta
סוג ומין יחיד Sphyraenops bairdianus
אלסידס גיג'ה

אלסידס אדגרדו גיג'ה פריירה (בספרדית: Alcides Edgardo Ghiggia Pereyra; 22 בדצמבר 1926 - 16 ביולי 2015) היה כדורגלן איטלקי-אורוגוואי ששיחק כקיצוני ימני. גיג'ה זכור ככובש שער הניצחון במשחק המכריע של מונדיאל 1950 בין אורוגוואי לברזיל במרקנה.
גיג'ה פרץ במדיה של פניארול, במדיה זכה בשתי אליפויות, ובהמשך שיחק תקופה ארוכה ברומא האיטלקית, ולאחריה עונה אחת במילאן, עמה זכה באליפות איטליה. גיג'ה כבש ארבעה שערים ב-12 הופעות במדיה של נבחרת אורוגוואי, ולזכותו גם חמש הופעות ושער בודד במדיה של איטליה.
גיג'ה הלך לעולמו ב-16 ביולי 2015, ביום בו צוינו 65 שנים בדיוק למרקנאסו. עד לפטירתו היה האחרון שנותר בחיים מבין אלו שנטלו חלק במשחק.
קריירת משחק

גיג'ה החל את הקריירה במדי קבוצת סוד אמריקה בעונת 1945, בה סיימה הקבוצה בתחתית ליגת העל האורוגוואית וירדה לליגת המשנה.
החל מעונת 1948 עבר גיג'ה לשחק בקבוצת הפאר פניארול. באותה העונה פרצה שביתה שהביאה לסיומה של הליגה לאחר עשרה מחזורים בלבד (במקום 18 כנהוג), וגם במחזורים אלו מיעט גיג'ה לשחק בשל הימצאותם בסגל של שחקנים ותיקים ובכירים יותר, כמו חוליו בריטוס וחואן סקיאפינו. עונה לאחר מכן כבר זכה למקום בהרכב בעונה מרשימה של קבוצתו, שהסתיימה בזכייה באליפות אורוגוואי במאזן מרשים של 16 ניצחונות מ-18 מחזורים, וללא הפסדים (מעל ל-94 אחוזי הצלחה). גיג'ה תרם שמונה שערים לזכייתה של קבוצתו בתואר. שנתיים אחר כך, בעונת 1951, זכה באליפות נוספת עם קבוצתו, לאחר מאבק בצמרת עם היריבה הגדולה נסיונל. בעונת 1953 ספג הרחקה לשמונה חודשים לאחר שתקף שופט שביטל שער של קבוצתו, והחמיץ את עונת 1953.
לקראת עונת 1953/1954 בסרייה א', ובעקבות ההרחקה והרצון להצליח בזירה הבינלאומית, עבר גיג'ה לרומא האיטלקית. כבר בעונת הבכורה שלו היה לשחקן הרכב חשוב, עם ארבעה שערי ליגה ב-34 הופעות. הוא שיחק שמונה עונות במדיה של רומא, ואף שימש כקפטן הקבוצה בעונת 1957/1958. במהלך תקופה זו אף זכה לקבל אזרחות איטלקית, וזאת בין היתר בזכות מוצאה של משפחתו. גיג'ה לא זכה עם הקבוצה באליפות איטליה (הישג השיא של גיג'ה עם רומא בליגה היה המקום השלישי), אך זכה עמה בגביע ערי הירידים לעונת 1960/1961, על אף שלא שותף בצמד משחקי הגמר מול בירמינגהאם סיטי. בסך הכול שיחק גיג'ה במשך שמונה עונות בקבוצה, ובמהלכן כבש 19 שערי ליגה ב-201 הופעות.  ב-22 ביולי 2014 נכנס להיכל התהילה של המועדון.
לקראת עונת 1961/1962 עבר גיג'ה למילאן. הוא שיחק במדיה במשך עונה אחת וצבר ארבע הופעות ליגה בלבד, אך זכה עמה באליפות איטליה היחידה בקריירת המשחק שלו.
על אף מחשבות על פרישה, שב גיג'ה למונטווידאו והצטרף לקבוצת דאנוביו מהליגה הבכירה. הוא שיחק במדיה במשך שש עונות, בהן כבש 12 שערי ליגה ב-128 הופעות, עד שפרש ממשחק פעיל בגיל 42.