גירוש ויציאת יהודים
כרונולוגיה > המאה ה-20

יהודים גורשו מאזור יפו על ידי השלטונות העות'מאניים במלחמת העולם הראשונה.
קבוצה ראשונה של ילדי פליטים מגיעה לאנגליה מגרמניה. ניצולי בוכנוולד מגיעים לחיפה. הרדיפה של גרמניה הנאצית החלה בחרם הנאצי על עסקים יהודיים ב-1933, הגיעה לשיא ראשון במהלך ליל הבדולח ב-1938 והגיעה לשיאה בשואת יהדות אירופה. המנדט הבריטי על ארץ ישראל אסר הגירה יהודית לארץ. ועידת אוויאן ב-1938, ועידת ברמודה ב-1943 וניסיונות אחרים לא הצליחו לפתור את בעיית הפליטים היהודים, עובדה שהייתה בשימוש נרחב בתעמולה הנאצית. מספר קטן של יהודים גרמנים ואוסטרים פליטי הנאציזם היגרו לבריטניה. רבים מהפליטים לחמו למען בריטניה במלחמת העולם השנייה. לאחר מלחמת העולם השנייה, ניצולי שואה ממזרח אירופה היגרו לחלקים של אירופה שבשליטת בעלות הברית, שכן החברה היהודית שאליה השתייכו רובם לא הייתה קיימת. לעיתים קרובות הם היו ניצולים בודדים שהחלו בחיפוש, חסר תוחלת לעיתים קרובות, אחר משפחה וחברים אחרים, ולעיתים קרובות לא היו רצויים בעיירות שמהן הגיעו. הם נודעו כעקורים (הידועים גם כשארית הפלטה) והוצבו במחנות עקורים, שרובם נסגרו ב-1951. המחנה האחרון פרנוואלד נסגר ב-1957.
יהודים גורשו, נשללו מהם אזרחות ובוצעו בהם פוגרומים מכמה ערים איטלקיות, כולל רומא, ורונה, פירנצה, פיזה ואלסנדריה.
יהודי עיראק נעקרו ב-1951. יציאת מצרים מביאה פליטים. במסגרת המבצע "מרבד הקסמים" (1949–1950) עלתה לארץ כל קהילת יהודי תימן (כ-49,000). יציאת היהודים ממדינות ערב המוסלמיות, שבה צומצמה אוכלוסיית הקהילות היהודיות המשולבות במזרח התיכון ובצפון אפריקה (ללא ישראל) מכ-900,000 בשנת 1948 ללמטה מ-8,000 כיום, וכ-600,000 מהם הפכו לאזרחי ישראל.
UNHCR הודיע בפברואר 1957 וביולי 1967, שיהודים שברחו מארצות ערב "עשויים להיחשב לכאורה במסגרת המנדט של המשרד הזה", כך לפי החוק הבינלאומי, כפליטים בתום לב.
מצרים העבירה את חוק החברות. חוק זה חייב שלא פחות מ-75% מעובדי החברות במצרים להיות אזרחים מצריים. חוק זה השפיע מאוד על יהודים, שכן רק כ-20% מכלל היהודים במצרים היו אזרחים מצרים. השאר, אף על פי שבמקרים רבים נולדו במצרים וחיו בה במשך דורות, לא החזיקו באזרחות מצרית.
מדינת ישראל הוקמה. האנטישמיות במצרים התחזקה מאוד. ב-15 במאי 1948 הוכרז חוק חירום, וצו מלכותי אסר על אזרחים מצרים לצאת מהמדינה ללא היתר מיוחד. זה הוחל על יהודים. מאות יהודים נעצרו ורבים הוחרמו רכושם. ביוני עד אוגוסט 1948 הוטמנו פצצות בשכונות יהודיות ונבזזו עסקים יהודיים. כ-250 יהודים נהרגו או נפצעו מהפצצות. בערך 14,000 יהודים עזבו את מצרים בין 1948 ל-1950.
ירדן כובשת ולאחר מכן מספחת את יהודה ושומרון שהוקצתה ברובה על ידי תוכנית החלוקה של האו"ם למדינה ערבית ב-1947, הצעה שנדחתה על ידי ההנהגה הערבית - ומבצעת אפליה ורדיפה בקנה מידה גדול של כל התושבים הלא מוסלמים - יהודים, נוצרים, דרוזים, צ'רקסים וכו' - וכופה ערביזציה של כל הפעילות הציבורית, לרבות בתי הספר והמינהל הציבורי.
במהלך מבצע עזרא ונחמיה, 120,000 יהודים גורשו על פי חוק הדה-נטורליזציה של ראש הממשלה העיראקי תאופיק אל-סואידי עקב השפעה רבה מדי של יהודים על הכלכלה.
גמאל עבד אל נאצר תופס את השלטון במצרים. נאצר עצר מיד יהודים רבים שנשפטו באשמות שונות, בעיקר בשל פעילות ציונית וקומוניסטית. יהודים נאלצו לתרום סכומי כסף גדולים לצבא. הונהג פיקוח קפדני על מפעלים יהודיים; חלקם הוחרמו ואחרים נמכרו בכוח לממשלה.
מלחמת סיני. כ-3,000 מיהודי מצרים נכלאו ללא כתב אישום בארבעה מחנות מעצר. הממשלה הורתה לאלפי יהודים לעזוב את הארץ תוך ימים ספורים, והם לא הורשו למכור את רכושם, ולא לקחת עמם הון כלשהו. המגורשים נדרשו לחתום על הצהרות שהסכימו לא לחזור למצרים ולהעביר את רכושם להנהלת הממשלה. הצלב האדום הבינלאומי סייע לכ-8,000 יהודים חסרי אזרחות לעזוב את הארץ, ולקח את רובם לאיטליה וליוון. רוב יהודי פורט סעיד (כ-100) הוברחו לישראל על ידי סוכנים ישראלים. שיטת הגירוש נמשכה גם בשנת 1957. יהודים אחרים עזבו מרצונם, לאחר שנלקחה מהם פרנסתם, עד שרק 8,561 נרשמו במפקד 1957. יציאת היהודים נמשכה עד שנותרו כ-3,000 יהודים נכון לשנת 1967.
יהודים בורחים מאלג'יריה כתוצאה מאלימות OAS. הקהילה חששה שהכרזת העצמאות תגרום להתפרצות מוסלמית. עד סוף יולי 1962 עזבו 70,000 יהודים לצרפת ועוד 5,000 לישראל. ההערכה היא שכ-80% מיהודי אלג'יריה התיישבו בצרפת.
מצבם של היהודים באלג'יריה מידרדר במהירות. עד 1969 נותרו פחות מ-1,000 יהודים. בשנות ה-90, המספרים הצטמצמו לכ-70.
מלחמת ששת הימים. מאות מיהודי מצרים נעצרו, ספגו מכות, עינויים והתעללות. חלקם שוחררו בעקבות התערבות של מדינות זרות, במיוחד של ספרד, והורשו לעזוב את המדינה. יהודי לוב, שמנו כ-7,000, היו נתונים לפוגרומים שבהם נהרגו 18, מה שגרם ליציאה המונית שהותירה פחות מ-100 יהודים בלוב.
המשבר הפוליטי הפולני אילץ אלפי יהודים לעזוב את פולין הקומוניסטית.
פחות מ-1,000 יהודים עדיין חיו במצרים בשנת 1970. הם קיבלו אישור לעזוב אך ללא רכושם. נכון לשנת 1971 נותרו במצרים רק 400 יהודים. נכון לשנת 2013 נותרו רק כמה עשרות יהודים במצרים.
רדיפות בחסות המדינה בברית המועצות גרמה למאות אלפי יהודים בברית המועצות, הידועים בשם סרבנים, משום שלא קיבלו אישור רשמי לעזוב, לברוח; רובם הלכו לישראל או לארצות הברית כפליטים.
אידי אמין, מגרש את כל הישראלים מאוגנדה.
10,000 יהודים ברחו מאתיופיה במסגרת מבצע משה ומבצע יהושע ו-14,000 יהודים ברחו מאתיופיה במסגרת מבצע שלמה.