stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינדי הארטוול
קריירת היאבקות מקצועית > NXT‏ (2019–היום)

ב-13 בספטמבר 2019, דווח שדה מרטין חתמה על חוזה ב-WWE ונשלחה למתחם הפיתוח NXT. את קרב הבכורה שלה ערכה תחת שמה במציאות במסגרת מופע של NXT לצד ריינה גונזלס בהפסדן לג'סי קמאה וסנטנה גארט.
ב-15 בינואר 2020 בפרק של התוכנית NXT, היא שינתה את שם הבמה שלה לאינדי הארטוול וערכה את קרב הטלוויזיוני הראשון שלה. היא עשתה זאת במסגרת קרב באטל רויאל אשר קבע את זהות הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT, שתתמודד מול ריאה ריפלי באירוע NXT TakeOver: Portland. בקרב זה, היא הודחה על ידי טיגן נוקס. ב-20 באפריל בפרק של התוכנית Raw, היא הופיעה לראשונה ברוסטר הראשי, בקרב בו הפסידה לשיינה בייזלר כתוצאה מפסיקת השופט. ב-13 במאי בפרק של התוכנית NXT, הארטוול הפסידה לטיגן נוקס. ב-15 ביולי בפרק של התוכנית NXT, הארטוול השיגה ניצחון בכורה, כשעשתה זאת מול שוטצי בלאקהארט הודות להסחת דעת מצידם של אלייה ורוברט סטון, שהיו בפיוד עם בלאקהארט. ב-5 וב-12 באוגוסט בפרקים של התוכנית NXT, הארטוול הפסידה בקרבות יחידים לטיגן נוקס ומיה יים, בהתאמה. ב-22 בינואר בפרק של התוכנית 205 לייב, הארטוול וקנדיס לאריי ניצחו את ג'יג'י דולין וקורה ג'ייד בסיבוב הראשון של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס במהדורה הנשית הראשונה בתולדות הארגון (בנוסף, קרב זה היה קרב הנשים הראשון שהתקיים בתוכנית 205 לייב). עם זאת, השתיים הודחו מהתחרות בשלב הבא, שהתקיים ב-10 בפברואר לאחר שספגו הפסד לאמבר מון ושוטצי בלאקהארט. השתיים הפסידו פעם נוספת לאחרונות במסגרת קרב זוגות שבוע לאחר מכן. ב-4 במאי, הארטוול ולאריי ניצחו את אמבר מון ושוטצי בלאקהארט במסגרת קרב רחוב וכתוצאה מכך הפכו לאלופות זוגות הנשים החדשות של NXT. בספיישל המסיבה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-6 ביולי, הארטוול ולאריי איבדו את חגורות האליפות לאיאו שיראי וזואי סטארק, הפסד שקטע תקופת כהונה של 63 ימים.
לאחר חודשים של קדימונים עם חברה על המרקע, דקסטר לומיס, הארטוול הציעה נישואין לאחרון ב-17 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT. ב-14 בספטמבר במסגרת פרק הבכורה של התוכנית השבועית, שעתה נקראה בשם NXT 2.0, השניים נישאו זה לזה בחתונה כחלק מהתסריט. ב-5 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT 2.0, הארטוול גברה על מיי יינג. בפרק הספיישל NXT Halloween Havoc, שנערך ב-26 באוקטובר, הארטוול ופרסיה פירוטה כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים של NXT במסגרת קרב זוגות סולם משולש "מפחיד לגיהנום" נגד אלופות זוגות הנשים, איאו שיראי וזואי סטארק, וטוקסיק אטרקשן (ג'יג'י דולין וג'ייסי ג'יין), שבסופו דולין וג'יין יצאו עם ידן על העליונה. ב-23 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0, הארטוול ופירוטה הפסידו לקיידן קרטר וקייסי קטנזארו. ב-25 בינואר 2022 בפרק של התוכנית NXT 2.0, הארטוול, פירוטה וקיי לי ריי ניצחו את טוקסיק אטרקשן (מנדי רוז, דולין וג'יין). בפרק הספיישל Vengeance Day, שנערך ב-15 בפברואר, הארטוול ופירוטה כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים של NXT לאחר שהפסידו לג'יין ודולין. ב-15 במרץ, הארטוול גברה על פרסיה פירוטה.ב-24 במאי, הארטוול הפסידה למנדי רוז בקרב שאינו היה על חגורת אליפות הנשים. ב-23 באוגוסט, הארטוול נחלה הפסד לבלייר דבנפורט. ב-1 בנובמבר, הארטוול גברה על זואי סטארק. ב-29 בנובמבר, הארטוול נחלה הפסד לרוקסן פרז.
חיים אישיים

דה מרטין היא חצי איטלקייה וחצי צ'יליאנית.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Battle Championship Wrestling – BCW
אליפות הנשים  של BCW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Newcastle Pro Wrestling
אליפות הנשים של Newy Pro (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותה במקום ה-31 מתוך 100 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2020
הישגים בארגון ההיאבקות Riot City Wrestling – RCW
אליפות הנשים של RCW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות World Series Wrestling – WSW
אליפות הנשים של WSW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment – WWE
אליפות הנשים של NXT (פעם אחת)
אליפות זוגות הנשים של NXT (פעם אחת)  - עם קנדיס לאריי
הערות שוליים

↑  אינדי הארטוול האוסטרלית חותמת ב-WWE
↑  צ'יליאנית ואיטלקייה בטוויטר
איי קיו (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סקופיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 סוגה:  פופ-רוק, רוק אלטרנטיבי
 www.eyecueofficial.com
 חברים
 בויאן טרייקובסקי מריה איבנובסקה איבו מיטקובסקי
 חברים לשעבר
 איוון סרייבסקי-סארה איסקרה סרבינובסקה לאנה תאקי
 
איי קיו (באנגלית: Eye Cue) הוא להקה פופ-רוק מקדונית שנוסדה ב-2008. הקבוצה הצליחה במצעדים עם השיר "Magija" ב-2008, ונכנסה ל-MTV Adria Top 20 עם השיר "Not This Time" ב-2010. ב-2015 הלהקה זכתה בסקופיה פסט (אנ') עם השיר "Ubava".
הלהקה ייצגה את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2018 עם השיר "Lost and Found", שנערך בליסבון, פורטוגל.
הערות שוליים

↑  "„ИНТЕРВЈУ- БОЈАН ТРАЈКОВСКИ-„АЈ КЈУ": Македонија ќе победи на Евровизија, ама не гарантирам кога"". zenskimagazin.mk (במקדונית). Ženski magazin. 20 בפברואר 2018. ארכיון מ-2019-03-06. נבדק ב-6 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ај кју - новата генерација Македонци". vecer.mk (במקדונית). Večer. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2018. נבדק ב-6 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Леа пее со групата на нејзиниот татко „Лева патика" (ВИДЕО)". republika.mk (במקדונית). Republika. 18 בדצמבר 2013. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2018. נבדק ב-6 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Jordan, Paul (13 בפברואר 2018). "It's Eye Cue for F.Y.R. Macedonia in 2018!". eurovision.tv. אורכב מ-המקור ב-14 בפברואר 2018. נבדק ב-14 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  K, Andreas (13 בפברואר 2018). "FYR Macedonia: Eye Cue to Eurovision 2018 with "Lost and Found"". eurovisionworld.com. אורכב מ-המקור ב-15 בפברואר 2018. נבדק ב-14 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ај кју се победници на Скопски фестивал 2015" [Eye Cue are the winners of the Skopje Fest 2015]. mkd.mk (במקדונית). MKD. 13 בנובמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2019. נבדק ב-18 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "„Ај кју" победници на „Скопски фестивал"". republika.mk (במקדונית). Republika. 13 בנובמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-19 במרץ 2018. נבדק ב-18 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "„Убава" на Ај Кју победи на Скопскиот фестивал" ["Ubava" from Eye Cue wins the Skopje Fest]. mkd-news.com (במקדונית). MKD-News. 13 בנובמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-19 במרץ 2018. נבדק ב-18 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FYR Macedonia: It's Eye Cue for Eurovision 2018 with "Lost and Found" - wiwibloggs". wiwibloggs. 13 בפברואר 2018. אורכב מ-המקור ב-14 בפברואר 2018. נבדק ב-13 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e14fbba6-8403-4c77-94f3-29c3fe28ddf6 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אזור הוולגה

אגן הניקוז של נהר הוולגה
אזור הוולגה (ברוסית: Поволжье ,פירוש מילולי: "לאורך הוולגה") הוא אזור היסטורי ברוסיה המקיף את אגן הניקוז של נהר הוולגה, הנהר הארוך ביותר באירופה.
אזור הוולגה מופרד מבחינה תרבותית לשלושה חלקים:
אזור הוולגה העליון - מתחיל ממוצא נהר הוולגה במחוז טבר ומשתרע עד לשפך נהר אוקה בניז'ני נובגורוד.
אזור הוולגה התיכון - מתחיל משפך נהר אוקה ומשתרע עד לשפך נהר קאמה שממקם מדרום לקאזאן.
אזור הוולגה התחתון - מתחיל משפך נהר הקאמה ומשתרע עד לאזור הדלתא של נהר הוולגה בים הכספי אשר במחוז אסטרחן.
הגבולות הגאוגרפיים של אזור הוולגה מעורפלים, והמונח "אזור הוולגה" משמש כיום בעיקר כאשר מתייחסים לאזור הוולגה התיכון ולאזור הוולגה התחתון אשר נכללים במחוז הפדרלי של הוולגה ובאזור הכלכלי של הוולגה.
תצלום של דלתת הוולגה במרכז אסיה. נהר הוולגה זורמת דרך האזורים הצפון-מערביים של מזרח אירופה אל אזורי הערבות הדרום-מערביות של מרכז אסיה.
היסטוריה

לפי מקורות שונים אזור הוולגה היה מיושב לאורך ההיסטוריה בעיקר על ידי סלאבים, טורקים וויקינגים. לפובולז'יה היה חלק חשוב בהתפתחות של רוסיה הקדומה. נהר הוולגה שימש במקור בעיקר סוחרים מהמזרח ואת הוויקינגים.
דמוגרפיה

באזור הוולגה נמצא חלק גדול מאוכלוסיית רוסיה, כאשר הערים הגדולות ירוסלבל, קוסטרומה, ניז'ני נובגורוד, צ'בוקסרי, קאזאן, אוליאנובסק, טוליאטי, סמרה, סראטוב, וולגוגרד ואסטרחן כולן ממוקמות ישירות על נהר הוולגה. ערים מרכזיות אחרות אשר ממוקות לאורך יובלי הוולגה כוללות בין היתר את ריאזאן, דזרז'ינסק, קלוגה ואוריול על נהר אוקה, פנזה על נהר סורה, פרם ונאברז'ניה צ'לני על נהר הקאמה, יושקר-אולה על נהר מלאיה קוקשאגה ודימיטרובגראד על נהר הבולשוי צ'רמשאן.
ערים מרכזיות הממוקמות על יובלי הוולגה כוללות בין היתר את בירת רוסיה והעיר המאוכלסת ביותר ברוסיה מוסקבה, אשר ממוקמת על נהר מוסקבה, שהוא יובל של נהר אוקה. העיר קירוב ממוקמת על נהר ויאטקה, ואופה, סטרליטמק וסלאוואט ממוקמות על נהר בלאיה - שניהם יובלים של נהר קאמה.
ראו גם

המחוז הפדרלי של הוולגה
הרעב ברוסיה הסובייטית (1921–1922)
אורגנום

אורגנום (מהמילה היוונית ὄργανον שפירושה "כלי") הוא מונח מוזיקלי המתאר את הכפלת הקול הנמוך במוזיקה גרגוריאנית במרווח מסוים ממנו באופן מקביל.
במשך מאות שנים הייתה המוזיקה הגרגוריאנית מונופונית. בין המאות ה-8 וה-10 נוסף לקאנטוס קול שני שהיה העתקת הקאנטוס לגובה אחר - תו מול תו, בדרך כלל  במרווח קבוע כמו קוורטה או קווינטה, שהם מרווחים קונסוננטים לפי פיתגורס. רק במאה ה-12 מצטרפות טרצות וסקסטות. האפשרויות היו שונות, בהתאם למודוס ולצורת הקנטוס - קו תומך בבס בורדון על אותו טקסט, קו מקביל למלודיה (אורגנום מקביל), או שילוב של שתי הטכניקות גם יחד. כיוון שקול שני אמיתי, עצמאי, איננו קיים, יש כאן צורה של הטרופוניה. בשלבים המוקדמים ביותר שלו, בוצע האורגנום בשני קולות בלבד: מלודיה של מזמור גרגוריאני, ואותה המלודיה בטרנספוזיציה למרווח קונסוננטי, בדרך כלל קוורטה או קווינטה זכה. במקרים אלה, תחילת היצירה וסופה היו באוניסונו, כשהקול הנוסף נשאר על הצליל הראשוני עד שהתפקיד הראשון מגיע לקווינטה או לקוורטה, משם מתקדמים שני הקולות בהרמוניה מקבילה ואותו תהליך מתרחש, בסדר הפוך, בסוף היצירה. האורגנום המקורי היה מאולתר: בעוד שהזמר האחד ביצע מלודיה כתובה (vox principalis, או: הקול הראשי), סיפק זמר אחר - ששר "משמיעה" - את המלודיה השנייה, שאינה כתובה (vox organalis - הקול המלווה). החל מהמאה ה-12 נפוץ האורגנום החופשי, ששמר על עצמאות הקולות. התפתחות זו הובילה לפוליפוניה חופשית בת שני קולות.
אורגנום קדום

המסמך הראשון המביא תיאור מפורט של אורגנום ומגדיר את כללי ביצועו, היה ה- Musica enchiriadis  (מ-895 בקירוב), חיבור שנהוג לייחס (כנראה בטעות) להוקבאלד מסנט אמאן. השיטות העתיקות ביותר להוראת אורגנום נמצאו בדיאלוגים של סקוליקה ושל במברג, יחד עם  "מוזיקה אנקיריאדיס". אצל חברות שפיתחו פוליפוניה נמצאו על פי רוב כמה טיפוסים שלה בתרבותן. בתפיסתו המקורית לא נועד האורגנום להוות פוליפוניה במובנה המודרני; הקול הנוסף היה אמור לשמש חיזוק או תגבור הרמוני לקנטוס פלאנוס באירועים חגיגיים בעלי חשיבות, כדי לקדם ולהעצים את תפארת הליטורגיה. ההתפתחות המקבילה של אדריכלות ומוזיקה מקודשת גלויה לעין: אם במאות קודמות נערכה מיסה מונופונית בכנסיות מנזרים, הרי במהלך המאות ה-12 וה-13 מלאו הקתדרלות שאך זה התקדשו בצורות פוליפוניה, שמורכבותן גדלה והולכת. לא תמיד ברור היכן ומתי בדיוק חלו התפתחויות אלה ואחרות באבולוציה של הפוליפוניה, אף כי ציוני דרך מסוימים גלויים מופיעים במחקרים. כמו בדוגמאות אלה, קשה להעריך את חשיבותם היחסית של מחקרים, בין אם הם מתארים את הפרקטיקה "בפועל" או סטייה ממנה. כתפיסת-מפתח ברקע פרץ היצירה שבא לביטוי במאות ה-11 וה-12 מופיעה הרחבת המימד האנכי והאופקי, ככל שההרמוניה המהדהדת בעוצמה של האורגנום הגבירה את תפארת החגיגה והעצימה את הדרת הקודש שלה.
סוגי אורגנום

האורגנום הוא קטע רב-קולי (פוליפוני) עתיק.
סוגי אורגנום > אורגנום מקביל

באורגנום זה התווספו שניים או שלושה קולות למזמור גרגוריאני קיים. כל הקולות נעים במרווחים זהים (אוקטבה, קוורטה או קווינטה).
הקול המקורי של המזמור נקרא Vox Principalis בעוד הקול החדש, התפקיד הנוסף נקרא Vox Organalis.
סוגי אורגנום > אורגנום חופשי

כהתפתחות הבאה, לאחר האורגנום המקביל, מניחים את הופעת האורגנום החופשי. הדוגמאות המוקדמות ביותר לסגנון זה, מסביבות 1020 עד 1050 (ה"מיקרולוגוס" של גווידו ד'ארצו וה"וינצ'סטר טרופר"), עושות שימוש בתנועה מקבילה ובתנועה אלכסונית (קול עליון נע בעוד הטנור מתמיד בצליל אחד), אבל הופעת התנועה המנוגדת (קולות נעים בכיוונים מנוגדים) כמו גם תנועה דומה (קולות נעים באותו כיוון, אבל במרווחים שונים) 
הובילה לחירות גדלה והולכת בקווים המוזיקליים - תנאי מוקדם להיווצרות הקונטרפונקט. מספר ניכר של קטעים בכתב-יד משלהי המאה ה-11 וראשית המאה ה-12 מתעדים את התמורה בסגנונות, מיצירותיו של יוהנס קוטו (המוכר גם כג'ון קוטון או יואנס מליאז') ועד לקטעי המוזיקה המוכרים בשם "הפראגמנטים של שארטר". אף כי האורגנום החופשי הוא בעיקרו איזוכרוני, כלומר, ששני קולותיו נעים באותו קצב, יש דוגמאות ליותר מצליל אחד של הקול האורגנלי מול צליל אחד בטנור - עוד מבשר לטכניקות הקונטרפונקט. טכניקות קודמות עשויות להיחשב לחיזוק ותגבור הרמוני לקו מלודי יחיד, שעל כן הן הטרופוניות במהותן; האורגנום החופשי מתנתק בעליל מן ה"מעקב ההרמוני" אחר הקנטוס, כשהוא מציב קו חדש בהרמוניה מנוגדת לקנטוס בקו התחתון. 
.
סוגי אורגנום > אורגנום מליסמטי או קישוטי

אורגנום כסוגה מוזיקלית הגיע לשיאו במאה ה-12 עם התפתחות האורגנום הקישוטי, במה שנודע כאסכולת נוטרדאם הפריזאית. במחצית השנייה של המאה ה-12 יצא ספר מוזיקה גדול לתפילות שנועדו להיערך בקתדרלה החדשה. לפי דבריהם של שני מלומדים, ז'אן דה גאלאנד, מסביבות 1240, ומחבר אלמוני, שנודע בשם "אנונימוס IV", מסביבות 1275, היה זה לאונין שחיבר את ה"מאגנוס ליבר אורגני" "ספר האורגנום הגדול" בשנים 1163 עד 1182. החיבור תוקן בין 1190 ל-1225, בקירוב, על ידי פרוטין. הספר המקורי נעלם, אך העתקים שלו, בשינויים מסוימים, נמצאו בספרד, באיטליה ובאנגליה. מלומדים בני ימינו מטילים ספק בנכונות ההישגים שיוחסו ללאונין ולפרוטין וחוששים, שהייחוס לשני מלחינים אלה היה פרי דמיונו של המחבר האלמוני, אך המוזיקה, המעידה על שני סגנונות משני דורות סמוכים ועל קיומם של שני מוזיקאים שחשיבותם הצדיקה את אזכורם מאה שנה לאחר ראשית כתיבת הספר, נותנת תוקף לדבריו של אנונימוס IV.
בבס של האורגנום, שכונה קנטוס פלאנוס, מושר המזמור הגרגוריאני המקורי במשכים ארוכים, בעוד הקול העליון נושא אופי אלתורי, מליסמטי. קול הבס במזמור, הקול התחתון, מכונה "טנור" (בלטינית: להחזיק). חשיבות הדת במזמור ירדה משום שאורכן של ההברות גרם לאיבוד משמעותן של המילים. יש לפחות שישה מרווחים קונסוננטיים שאפשר להשתמש בהם באורגנום. הקול העליון נע במליסמות רחבות על תנועות ארוכות ומתמשכות. את המזמור העתיק שרו בדרך כלל זמרי מקהלה בעוד את הקול העליון, המליסמטי, שר זמר סולו. הסגנון החדש הזה נודע בשם "אורגנום", "אורגנום דופלום" או "אורגנום פורום" והסגנון הישן של צליל-מול-צליל נודע מעתה בשם "דיסקנט", הוא הקונטרפונקט של המאה ה-12.
ראו גם

נקודת עוגב
הערות שוליים

↑  ג'יימס גולוויי וויליאם מאן, "מוזיקה בכל הזמנם", עמ' 31
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550821105171  LCCN: sh85095496  NKC: ph224408
אליפות איטליה בכדורגל 1899

| --- | --- |

תמונה קבוצתית של גנואה שזכתה באליפות
 תקופת התחרות:  2 באפריל 1899 – 16 באפריל 1899 (15 ימים) 
 מספר משתתפות:  4
 הזוכה:  גנואה
 מספר משחקים:  3
 מספר שערים:  8 (2.67 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  שווייץ אלברט וובר   (2 שערים)
 → 18981900 ←
אליפות איטליה בכדורגל 1899 הייתה העונה השנייה של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. כל המשחקים החלו ב-2 באפריל 1899 והסתיימו ב-16 באפריל 1899.
בתחרות השתתפו 4 קבוצות והיא נערכה בשיטת הנוקאוט. האלופה של העונה הקודמת הגיעה ישירות למשחק הגמר.
גנואה זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
מהלך התחרות

בשלבים המוקדמים קבוצות של העיר טורינו התמודדו על הזכות להיפגש עם גנואה שהיא הייתה האלופה של העונה הקודמת במשחק הגמר.
במשחק הגמר שנערך בג'נובה ב-16 באפריל גנואה ניצחה את אינטרנליונלה מטורינו 3:1 וזכתה באליפות.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2014

| --- | --- |
 מארחת:  פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה
 תקופת התחרות:  25 באוקטובר 2014 – הווה (10 שנים) 
 מספר משתתפות:  4
 הזוכה:  ניו זילנד ניו זילנד
 מספר משחקים:  6
 מספר שערים:  40 (6.67 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:  ניו זילנד אמבר הרן (7 שערים)
 השחקנית מצטיינת:  ניו זילנד רוזי ווייט
 → 20102018 ←
 
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2014 (באנגלית: 2014 OFC Women's Nations Cup) היא המהדורה העשירית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך בפפואה גינאה החדשה והתקיים מ-25 באוקטובר עד ה-29 באוקטובר 2014. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך שנה לאחר מכן בקנדה.
באליפות זו לא נערכו משחקי נוקאאוט. מכיוון שרק ארבע מדינות לקחו חלק באליפות, הוחלט שהנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. ניו זילנד ניצחה בכל שלושת משחקיה, לא ספגה שער, ודורגה במקום הראשון בבית עם מאזן שערים של 30+. בעקבות הזכייה, היא העפילה לגביע העולם בתור הנציגה היחידה של אוקיאניה.
תוצאות

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ניו זילנד | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 30 | 0 | 30 |
|  פפואה גינאה החדשה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 4 | 3 |
|  איי קוק | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 16 | -14 |
|  טונגה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 20 | -19 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ניו זילנד | 16 – 0 | טונגה   |
|  פפואה גינאה החדשה | 4 – 1 | איי קוק   |
|  טונגה | 1 – 1 | איי קוק   |
|  פפואה גינאה החדשה | 0 – 3 | ניו זילנד   |
|  איי קוק | 0 – 11 | ניו זילנד   |
|  טונגה | 0 – 3 | פפואה גינאה החדשה   |
אליפות אוקיאניה בכדורסל 2007

אליפות אוקיאניה בכדורסל לגברים 2007 היא אליפות שהיוותה את טורניר ההעפלה לנבחרות מאזור פיב"א אוקיאניה לטורניר הכדורסל האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג (2008). אליפות זאת, קבעה בנוסף להעפלה למשחקים האולימפיים, גם את אלופת אוקיאניה שהוכרעה בסדרה של שלושה משחקים בין נבחרות אוסטרליה וניו זילנד, שהיו היחידות שהשתתפו בתחרות.
אוסטרליה ניצחה שתיים מתוך שלושת המשחקים והעפילה למשחקים האולימפיים באופן אוטומטי ואילו ניו זילנד תוצרך לשחק בטורניר ההעפלה למשחקים האולימפיים, יחד עם נבחרות משאר העולם.
נבחרות שלא השתתפו

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איי מריאנה  איי מרשל  איי פיג'י  איי קוק  איי שלמה  גואם  ונואטו |  טהיטי  טובאלו  טונגה  מיקרונזיה  נאורו  נורפוק |  סמואה  סמואה האמריקנית  פלאו  פפואה גיאנה החדשה  קיריבטי  קלדוניה החדשה |
אימאן בת עבדאללה, נסיכת ירדן

אימאן בת עבדאללה, נסיכת ירדן (בערבית: إيمان بنت عبدالله) (נולדה ב-27 בספטמבר 1996) היא נסיכה ירדנית. היא בתם הראשונה והילד השני של עבדאללה השני, מלך ירדן ושל ראניה, מלכת ירדן.
ביוגרפיה

הנסיכה אימאן נולדה ב-27 בספטמבר 1996 במרכז הרפואי המלך חוסיין בעמאן. היא הילד השני של המלך עבדאללה השני והמלכה ראניה. יש לה שני אחים ואחות אחת. הנסיכה אימאן היא בת למשפחה ההאשמית. סבה מצד אביה היה חוסיין, מלך ירדן ששלט אז וסבתה היא מונא, מלכת ירדן ילידת בריטניה, שהייתה אשתו השנייה. לאימאן אח בכור אחד, יורש העצר חוסיין, ושני אחים צעירים, הנסיכה סלמה והנסיך האשם.
הנסיכה אימאן סיימה את לימודיה באקדמיה הבינלאומית בעמאן בשנת 2014. לאחר מכן היא למדה בבית הספר לשירות חוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, לפני שעברה לבית ספר פרסונס לעיצוב וקיבלה תואר ראשון במנהל עסקים בעיצוב וניהול אסטרטגיות.
חיים אישיים

ב-6 ביולי 2022 הכריז בית המשפט ההאשמי המלכותי על אירוסיה של הנסיכה אימאן לג'מייל אלכסנדר תרמיוטיס (נולד ב-28 באפריל 1994 בקראקס, ונצואלה). הוא מייסד את Outbound Ventures, חברת השקעות טכנולוגית בניו יורק. בני הזוג נישאו ב-12 במרץ 2023 בארמון בית אל אורדון.
הערות שוליים

↑  Lakritz, Talia (2 ביולי 2016). "This 20-year-old princess is following in her queen mom's footsteps". Business Insider. ארכיון מ-8 ביוני 2024. נבדק ב-8 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Solter, Riley (19 באפריל 2016). "Queen of Jordan Advocates Refugees Rights in Film Event". The Hoya. ארכיון מ-8 ביוני 2024. נבדק ב-8 ביוני 2024. Queen Rania and the Jordanian royal family have strong ties to Georgetown University. King Abdullah II (GRD ’89)graduated from the School of Foreign Service with an MSFS degree, and their son and daughter, Crown Prince Hussein (SFS ’16) and Princess Iman (SFS ’18) currently attend Georgetown. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Henni, Janine (12 במרץ 2023). "Princess Iman of Jordan Marries Jameel Thermiotis in Epic Royal Wedding". People. ארכיון מ-8 ביוני 2024. נבדק ב-8 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gulzar, Falah. "WHO IS PRINCESS IMAN? 6 FACTS ABOUT THE JORDANIAN ROYAL". Grazia. ארכיון מ-8 ביוני 2024. נבדק ב-8 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBA Strategic Design and Management". The New School. ארכיון מ-3 ביולי 2024. נבדק ב-3 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Richardson, Bellamy (6 ביולי 2022). "Queen Rania of Jordan's Daughter Princess Iman Is Engaged — See Her Dazzling Ring!". People. נבדק ב-6 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אדיר לחקים, מזל טוב: בתו של המלך הירדני התארסה לצעיר ממוצא יווני, באתר עכשיו 14, ‏07.07.22
↑  "Jimmy Thermiotis". Bloomberg. נבדק ב-7 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Issa, Tala Michel (6 ביולי 2022). "Princess Iman, daughter of Jordan's King Abdullah and Queen Rania, gets engaged". Al Arabiya. נבדק ב-7 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אלף מברוכ: עבדאללה מלך ירדן חיתן את בתו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 15 בנובמבר 2022
↑  אלינור דביר‏, חפלה אמיתית: החתונה המפוארת של נסיכת ירדן, באתר וואלה, 13 במרץ 2023
↑  החתונה המלכותית הנוצצת ביותר במזרח התיכון, באתר אייס, 13 במרץ 2023
↑  "Videos show the wedding of Jordan's Princess Iman". Al Arabiya News. 12 במרץ 2023. נבדק ב-12 במרץ 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bridger-Linning, Stephanie (13 במרץ 2023). "Romantic royal wedding: Princess Iman of Jordan wears Dior and a Chaumet tiara for classically elegant palace ceremony". Tatler. נבדק ב-13 במרץ 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
אילן שזיפי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1943 (בן 81 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 בן או בת זוג:  חנה שזיפי 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 מועדון:  הפועל פתח תקווה, הפועל חיפה, הפועל באר שבע
 
אילן שזיפי (נולד בשנת 1943 בישראל), הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל בריצות למרחקים בינוניים. כיום, מנהל תחרויות (שופט) ברידג' בכיר.
ביוגרפיה > אתלט

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1966 זכה שזיפי במדליית כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.6 שניות, אחרי שלמה ניצני (48.7 שניות) ולפני עודד ברמן (51.7 שניות).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1967 הוא זכה במדליית זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.8 שניות. באליפות שנערכה שנה לאחר מכן, הוא הגן על תוארו וקבע תוצאה של 50.3 שניות, לפני דוד בן דוד (50.6 שניות) ואביגדור לוינהיים (52.5 שניות).
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1970 הוא זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:54.8 דקות, אחרי יובל וישניצר (1:52.8 דקות) ולפני רפי וישניצר (1:55.4 דקות).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט ביולי 1971 הוא סיים במקום שני אחרי מתחרה מייוון (1:53.3 דקות), אך זכה בתואר ובמדליית זהב כאלוף ישראל בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:53.7 דקות, לפני רפי וישניצר (1:53.8 דקות).
לאחר שפרש מהשתתפות בתחרויות אתלטיקה הוא המשיך והפך למאמן ושופט אתלטיקה בכיר.
ביוגרפיה > שחקן ברידג'

שחקן ברידג' משנת 1976. משמש כמנהל תחרויות ברידג' בישראל מאז שנת 1983. מורה ברידג' בוגר קורס מורים הראשון (לימד ברידג' באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב). מרכז ומדריך ראשי בקורס מנהלי תחרויות. מנהל תחרות ראשי בהתאגדות הישראלית לברידג' מאז אמצע שנות ה-90, משנת 2000 בתפקיד ראש מדור תחרויות בהתאגדות הישראלית לברידג'.
חיים אישיים

נשוי לחנה שזיפי, אותה אימן לתחרויות בינלאומיות באתלטיקה.
הערות שוליים

↑  יעקב פתאל, שופרו שני שיאי נוער באתלטיקה קלה, דבר, 30 ביוני 1966
↑  יעקב פתאל, אסתר שחמורוב - תקוה גדולה שאכזיבה בגלל מאמנה, דבר, 30 ביוני 1968
↑  יעקב פתאל, שיא חדש של גוטובניק בברזל - 16.28 מ', דבר, 5 ביולי 1970
↑  מתתיהו ברוש, שני שיאים ישראלים מרשימים - שחמורוב - 6.14 מ' ברוחק, דבר, 11 ביולי 1971
אליפות איטליה בכדורגל 1898

| --- | --- |

תמונה קבוצתית של גנואה שזכתה באליפות
 תקופת התחרות:  8 במאי 1898
 מספר משתתפות:  4
 הזוכה:  גנואה
 מספר משחקים:  3
 מספר שערים:  8 (2.67 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ממלכת איטליה אדוארדו בוסיו   אנגליה נורמן ויקטור ליאבר   (2 שערים כל אחד)
 1899 ←
אליפות איטליה בכדורגל 1898 הייתה העונה הראשונה של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. כל המשחקים נערכו ב-8 במאי 1898 בטורינו.
בתחרות השתתפו 4 קבוצות והיא נערכה בשיטת הנוקאאוט.
גנואה זכתה באליפות.
מהלך התחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |

|  | 8 במאי - טורינו | 8 במאי - טורינו |  |  |  |  |  |
|  |  אינטרנציונלה טורינו |  2 |   |  |  |  |  |
|  |  פ.ב.ס. טורינו |  1 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 8 במאי - טורינו | 8 במאי - טורינו |  |
|  |   |   |   |   |  גנואה |  2 |  |
|  |   |   |   |   |  אינטרנציונלה טורינו |  1 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  | 8 במאי - טורינו | 8 במאי - טורינו |   |  | 8 במאי - טורינו | 8 במאי - טורינו |  |
|  |  גנואה |  1 |   |  |  פ.ב.ס. טורינו |  ? |  |
|  |  גינסטיקה טורינו |  0 |   |  |  גינסטיקה טורינו |  ? |  |
↑  בהארכה