stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הזירה הימית במבצע שלום הגליל
הפעילות בעת המלחמה > מבצע הנחיתה > בידוד אזור הנחיתה ותפיסת ראש החוף

כהקדמה לנחיתה בודדו ספינות הטילים את חוף לבנון ומנעו התערבות סורית. למעשה, במהלך המלחמה לא הייתה לחימה ימית. בידוד ראש החוף ביבשה נעשה על ידי מארבים של שייטת 13, שמנו כ-30 לוחמים. המארבים הוצבו מדרום ומצפון לאזור הנחיתה המיועד, על כביש צידון-ביירות, כדי למנוע התקרבות של כוחות מחבלים לשטח הנחיתה. חיל האוויר ביצע תקיפות מקדימות, שהשמידו עמדות מקלעים של המחבלים, שאותרו בקרבת אזור הנחיתה.
בלילה שבין 6 ל-7 ביוני החל מבצע הנחיתה מהים. מפקד כוח הנחיתה היה אל"ם אברהם אשור "מוסלי". חוף הנחיתה המתוכנן, המעגן בשפך הזהראני, הוחלף תוך כדי תנועת הסירות לחוף האוואלי מצפון לצידון. בשלב הראשון נתפס ראש החוף על ידי כוח של כ-50 מלוחמי שייטת 13, בפיקוד של ידידיה יערי. הלוחמים הגיעו לחוף בשחייה לאחר שהתקרבו בסירות גומי שהורדו מספינות הטילים. במהלך התפיסה נהרגו 4 מחבלים. אחריהם הגיעו 150 צנחנים בפיקודו של הסמח"ט אריק מורן, שאבטחו את השטח כולו. אח"י מעוז הובילה את כוח הצנחנים. כ-25 סירות גומי הורדו מהאונייה במהירות שיא. הסירות הושטו על ידי לוחמי שייטת 13 כאשר תוך כדי תנועה שינו כיוון לאוואלי.
כוח נפרד משייטת 13 ערך בדיקה אחרונה לחוף הנחיתה וסימן אותו באורות מכוונים לים.
הפעילות בעת המלחמה > מבצע הנחיתה > הובלת הכוחות והנחיתה

לפי העיקרון של "פיקוד מלפנים" השורר בחיל הים הוביל מפקד הנחתות מייק אלדר את הכוח מנחתת 60 מטר אח"י אכזיב. לחוף הזהראני היה הכרח להיכנס קודם בכלי קטן. עם ההחלטה לאגוף את צידון קבע מפקד הכוח שהנחתת הגדולה תנחת ראשונה. המפל"ג מייק אלדר ניסה לעבור אליה אך נאלץ לוותר.
מספר דקות לפני חצות הלילה שבין 6 ל-7 ביוני 1982, נחתה אח"י בת שבע בשפך האוולי שמצפון לצידון. הרק"מ והצנחנים ירדו במהירות וללא תקלות תוך 20 דקות. אח"י "בת שבע" פינתה את המקום, ואחריה הנחיתו שתי נחתות 60 מטר את הכוח שעליהן. בסבב הראשון הונחתו 9 טנקי מגח, 28 נגמ"שים, 3 תותחים מתנייעים בקוטר 175 ו-155 מ"מ, נגמ"ש מוביל תחמושת אלפא, שני דחפורים מדגם קטרפילר די-7 ו-750 צנחנים.
סבב שני תוכנן ללילה שבין 7 ל-8 ביוני, אך תא"ל עמוס ירון, מפקד הכוח בחוף, דרש להקדים את העברת התגבורת אליו ככל האפשר, וזאת אף על פי שעדיין לא שותקו כל מקורות הירי ונמשכה הטרדה ארטילרית באזור ראש החוף. הקדמת הסבב אושרה על ידי הרמטכ"ל רפאל איתן שהוסיף שאם במהלכה תהיינה נפילות פגזים בקרבת הנחתות יש להפסיק את ההנחתה ולדחות אותה לשעות החשיכה. למפקד הכוח הימי אברהם אשור הועברה הודעה: ”מאשר לנחות כל עוד הנפילות אינן קרובות ואינן מסכנות”. אשור פקד על הנחתה באור יום ובשעה 14:30 הנחיתו שתי נחתות ה-60 מטר את הכוחות שעליהן. בשעה 16:00 הגיעה הנחתת אח"י בת שבע האיטית יותר. אלדר נשאר עם שתי נחתות ה-60 מטר באזור טווח התותח עד סיום הנחיתה של אח"י בת שבע, כדי לגרום למחבלים להפנות ממנה את הירי. בסבב זה הונחתו שני טנקי "מגח", 25 נגמ"שים ושני תותחים מתנייעים. אף שנפילות פגזי תותחי האויב היו קרובות, הסתיים סבב הנחיתה השני בלי פגע.
הפעילות בעת המלחמה > מבצע הנחיתה > סבבים נוספים ואיגוף קצר

בהמשך הלחימה העבירו הנחתות משאיות תחמושת מחוף נהריה לראש החוף באוואלי, וכן הועברו כוחות משפך נהר זהראני, מדרום לצידון, אל שפך האוואלי; זאת, כדי לחסוך את הנסיעה בדרך החוף דרך צידון, שהלחימה בה טרם הסתיימה. אזור ההעמסה בשפך הזהראני היה זרוע בסלעים תת-מימיים רבים, והחוף הראשוני שהוגדר להעמסה לא היה מתאים; זו התבצעה בחוף שנמצא מעט צפונה מהנקודה הראשונית שנבחרה. הנחתות הגיעו לחוף ההעמסה באור יום, בגישה שהייתה קשה לביצוע; החוף היה גבולי וההעמסה נעשתה באיטיות. באחת היציאות נפגע מדחף הנחתת 'אח"י אשדוד' שנאלצה לבטל את הנחיתה באוואלי, להוריד את הכלים שהועמסו ולשוב לחיפה להספנה. במהלך ההפלגות שימשו הנחתות גם כפלטפורמות לפינוי פצועים שהועברו מהן במסוקים לבית החולים רמב"ם. כמו כן העבירו הנחתות אמצעי לחימה שהיו מיועדים לכוחות הנוצרים: טנקים, תומ"תים ונגמ"שים רבים הובאו באוניית גל-נוע לנמל ביירות ובנחתות לחוף ג'וניה.
הפעילות בעת המלחמה > מבצע הנחיתה > שונות

תקשורת צמודה - הנחיתה בשפך נהר אל-אוואלי הייתה הנחיתה הראשונה שתועדה בתקשורת המצולמת. צוות של הטלוויזיה הישראלית, בראשות כתב הטלוויזיה מיכה לימור, היה על הנחתת פ-61 בצמוד למפקד הנחתות מייק אלדר. הכתבה שודרה בטלוויזיה הישראלית לאחר כשבוע, ולאחר מכן שודרה ברשתות טלוויזיה בכל העולם.
פינוי אזרחים פצועים - ביום השלישי ללחימה יצא מייק אלדר עם שתי נחתות בחוף האוואלי. האזור היה עדיין לא היה בטוח מסכנת ירי תותחי המחבלים. לכן השאיפה הייתה לשהות בחוף זמן קצר ככל האפשר באור יום. תוך כדי היציאה של פ-61 מהחוף, הגיע ג'יפ צנחנים ועליו שתי ילדות לבנוניות פצועות. דרשו בקשר לחזור לקחת אותן. מפקד הנחתת רפי בנימין באישורו של אלדר חזר ונחת תוך סיכון, הילדות נאספו. לאחר היציאה מהחוף, הונחת מסוק על הסיפון והילדות נלקחו לבית חולים רמב"ם. הן הבריאו והוחזרו ללבנון כחודשיים לאחר המלחמה.
הפעילות בעת המלחמה > מבצע הנחיתה > גלריה

סירות לחימה של שייטת 13 מתארגנות לשינוי נתיב לאתר הנחיתה באוולי, 6 יוני 1982.
נחתת 60 מטר מובילה כוחות לחוף האוולי.
אח"י בת שבע בתנועה ליעד.
הנחתת אח"י בת שבע מתקדמת ליעד עם מדחף שמאלי חסר.
פגזי תאורה בהתקרבות לחוף הנחיתה באוולי
מפגש מפקדים בחוף אכזיב יוני 1982.
נחתות 60 מטר מתקרבות להנחתת סבב שני באוואלי, למרות ירי מסכן של תותחי מחבלים מהחוף. 7 ביוני אחרי הצהריים, 1982
ביקור עיתונאים חוף אכזיב אתר העמסת כוחות להנחתה.
הפעילות בעת המלחמה > סיוע לכוחות היבשה

ספינות הטילים הפגיזו מטרות בציר החוף הלבנוני, על פי בקשות של הכוחות הקרקעיים שנעו בציר החוף. הסיוע היה בהיענות מיידית לבקשת יחידת היבשה; במשך עשרת ימי הלחימה פתחו ספינות חיל הים באש על מטרות קרקעיות 130 פעמים. בסה"כ נורו כ-3,500 פגזים מתותחי 76 מ"מ, ונצפו פגיעות טובות: הושמדו עשרות עמדות ומתקנים של המחבלים. הירי המהיר, בקצב אש גבוה, הצליח להפתיע את המחבלים ופגע בהם לפני שהספיקו לתפוס מחסה. הירי נעשה תוך הקפדה על גזרות אש, ולא אירעו מקרים של ירי דו צדדי, שקרו בגזרות אחרות.
באזור ביירות נעשה שימוש גם במספר טילי "גבריאל" שהותאמו לירי ים-קרקע. טילים אלה נקראו "הילטון", ונורו אל מטרות שזוהו כמטרות אויב. על ספינות הטילים נורתה אש מן החוף.
התברר שאחד ממקורות הירי הוא תותח 130 מ"מ, שירה מאזור שדה התעופה של ביירות. הוזמן סיוע אווירי ומסוקי תקיפה הגיעו השמידו את התותח ברקטות.
צורה נוספת של סיוע היוותה הצבת צוותי האזנה לקשר המחבלים בספינות הטילים ששייטו לאורך החוף. במידע שנאסף נעשה שימוש מיידי.
הפעילות בעת המלחמה > מצור על נמלי לבנון

על נמלי לבנון, מגבול ישראל ועד ביירות, הוטל הסגר ימי, שמנע תנועת נוסעים ואספקה. כל פעילות כלי השיט הותנתה בהסכמת ישראל, ובכלל זה פינוי תושבי חוץ. בדרך זו נמנעה תנועת מחבלים מהחוף. חלק מן ההסגר נעשה בסיוע הפלנגות הנוצריות, שתפשו את נמל ביירות. הנוצרים אישרו לחלק מהאוניות להפליג, ואוניות אחרות נבדקו והוחזרו לנמל. אונייה חשודה בשם אדי, עליה היו כ-150 איש, הופנתה לבדיקה יסודית יותר בנמל חיפה. האונייה הסובייטית רפינו, שנשאה עליה בין היתר 175 מאנשי השגרירות הסובייטית, הורשתה לנוע ישירות מביירות ללטקיה ללא חיפוש.
ביוני 1982, במסגרת מבצע דרייפוס, הטביעה צוללת מסוג גל של חיל הים הישראלי ספינה שעליה 25 אזרחים שנמלטו מנמל טריפולי, לאחר שנוסעי הספינה זוהו בטעות כמחבלים.
היאכטה הלבנונית שנעצרה על ידי אח"י קשת (סער 4.5) בפיקוד רס"ן בני חזן.
האנייה הלבנונית EDIE שנעצרה, בדרכה מביירות לקפריסין, על ידי אח"י חנית (סער 3) בפיקוד רס"ן מיקי גנור ועליה 150 צעירים לבנוניים. האנייה הובאה לנמל חיפה ולאחר מספר ימים שוחרה
אח"י רומח (סער 4.5) מדגם נושב, בפיקוד רס"ן רון גינזבורג מתצפתת על חופי דרום לבנון במהלך מלחמת לבנון הראשונה, אוגוסט 1982.
הפעילות בעת המלחמה > בידוד הזירה מהתערבות סורית

חיל הים הסורי היה עדיין תחת השפעת התבוסה בקרבות מלחמת יום הכיפורים, תשע שנים לפני כן, מאידך הסורים חידשו את כוחם מאז 1973 והצטיידו בספינות טילים רבות.
לכן נדרשה נוכחות כוח ספינות טילים ישראליות בטווח התערבות מיידית ואכן הערכות זו הרתיעה את הצי הסורי ומנעה את התערבותו במלחמה.
גם אחרי שכוחות קרקעיים ומטוסים סוריים נלחמו בבקעת הלבנון לא הוכנס כוח ימי סורי למערכה.
האמנעה הזו נעשתה עוד לפני מעורבות חיל האוויר במערכה.
לנמל טרטוס נכנסו כלי שיט של השייטת הרוסית, פלוגת נחתים ומחלקת טנקים להגנה, ברית המועצות הפגינה בכך את היערכותה להגנה על הנמל.
הפעילות בעת המלחמה > פעולת צוללות חיל הים הישראלי

שתי צוללות של חיל הים הישראלי, אח"י גל ואח"י רהב הופעלו מתחילת המערכה (צוללת שלישית, אח"י תנין, הייתה בטיפולי אחזקה). הצוללות הופעלו בעיקר למטרות מודיעין ובניגוד לדרך הפעילות הרגילה שלהן - פעולה חשאית וללא קשר שוטף עם יחידות אחרות - הפעם פעלו הצוללות בקשר ישיר עם ספינות הטילים ועם גורמים אחרים. המידע שהביאו היה ייחודי, ושימש לפגיעה במטרות אויב בזמן אמת.
הפעילות בעת המלחמה > פעילות שייטת 13

לאחר תפישת ראש החוף והמארבים שהונחו בליל מבצע הנחיתה, הופעלו כוחות שייטת 13 במשך כל הלחימה בפשיטות ומארבים על החוף, בעיקר מצפון לחוף הנחיתה ובאזור ביירות. כמו כן הועמדו כוחות הקומנדו הימי בכוננות למבצעים שונים, ונערכו לקראת האפשרות שצי ברית המועצות יתערב בלחימה. חלק גדול של השייטת הוחזק זמן ארוך בלב ים; המשימות המשתנות חייבו לימוד וארגון הכוחות והיערכות טכנית ומבצעית רבה. הצי הסורי לא התערב וצה"ל לא שש להתעמת עם צי ברית המועצות שהגן על נמלי סוריה. בעת הכניסה לביירות תוכננה פשיטה באור יום הכוללת חבירה לנוצרים, פשיטה שבוטלה כאשר התברר כי האזור המיועד לנחיתת כוחות השייטת מוחזק על ידי מיליציית "אמל" העוינת.
הפעילות בעת המלחמה > פעולות נוספות

בתחילת המלחמה עלה חשש כי צוללת לובית עושה את דרכה לזירה כדי לסייע לכוחות אש"ף. בשל כך לוו הנחתות בספינות לוחמה נגד צוללות - סט"ילים שהותאמו למטרה זו. שלושה ימים לאחר תחילת הלחימה, ב-9 ביוני, התקבלה ההערכה כי האיום אינו קיים, והדגש עבר להגנה נגד מטוסים.
בסיס חיפה היה הבסיס העיקרי שממנו יצאו כלי השיט של חיל הים הישראלי למשימותיהם. רוב אנשי בסיס אשדוד הגיעו לבסיס חיפה כדי לסייע בפעילותו, והתמקמו ברציף הצבאי בקרבת מספנת חיל הים.
הגנת האגף הימי במהלך המלחמה בוצעה באמצעות סיורי ספינות טילים ודבורים. גבול מרחב השליטה של בסיס חיפה הורחב צפונה עד לקו מקביל לקו שליטת כוחות צה"ל ביבשה. כדי לסייע בגילוי ובאבטחה מהים הוצבו תחנות מכ"ם ניידות במספר נקודות בחוף לבנון; מפקד חיל הים, זאב אלמוג, לא אישר בקשה של מח"ט גולני להציב תחנות מכ"ם על החוף בגזרת שדה התעופה של ביירות, אך לקראת הכניסה לביירות באמצע ספטמבר הוצבה חוליית מכ"ם ניידת על גג בית מלון בעיירה דאמור.
קצינים בכירים במילואים מחיל הים שותפו בפעילות צה"ל בלבנון. חמישה קצינים בדרגות סא"ל ואל"ם גויסו לשמש קציני שיפוט במעברי הגבול ולחדש את המשמעת בצבא. אל"ם יעקב ניצן קיבל פיקוד על מחנה צה"ל שהוקם במעבר ראש הנקרה.
סא"ל משה אומן, שהגיע מאילת, הוצב לתפקיד קצין שיפוט בכיר בצור. עוד באותו לילה, 11 נובמבר 1982, קרס בית הממשל באסון צור הראשון והוא נהרג.
הפעילות בעת המלחמה > זירת ים סוף

ספינת הטילים אח"י חרב, מדגם סער 3, הייתה בשלב האחרון של השיפוץ במספנת אילת. בעת ההכנות למבצע ניתנה עדיפות לספינות בצפון, ולכן התעכבה השלמתה. הספינה עברה בתעלת סואץ ב-24 ביוני, והצטרפה לשייטת ספינות הטילים בחיפה. שיפוץ אח"י סופה, שתוכנן להתחיל עם גמר שיפוץ אח"י חרב, נדחה עד לאחר המלחמה.
כוח דקל - שלוש נחתות טנקים (נט"קים) באורך 36 מטר, שלפי הערכת חיל הים מצבן לא איפשר נשיאת רק"ם, הועברו בשנת 1981 לאילת והושבתו על החוף. בסוף חודש מאי דרש הרמטכ"ל, רפאל איתן, להעביר אותן לים התיכון. הכנת הנחתות להפלגה הוטלה על זירת ים סוף. הוראת הרמטכ"ל בוטלה ב-5 ביוני אך בהחלטת מפקד חיל הים המשיכה זירת ים סוף בהכנות והכוח יצא לדרכו ב-17 ביוני 1982. בצפון מפרץ סואץ פגשו ים סוער ובאחת הספינות הושבתו המנועים ונגרמו נזקים. צוות המילואים הצליח להתגבר על התקלות ושתי הנחתות הגיעו לבסיס אשדוד ב-21 ביוני. כדי להצדיק את ההשקעה נשלחו לביים נחיתות בחוף לבנון במטרה לאתר מקורות ירי. אך במצבן הטכני הגרוע לא ניתן להמשיך בהפעלתן והן הועברו לפירוק.
הערכת הפעילות של חיל הים הישראלי

בפעולת האיגוף הימי נחסכו אבדות מכוחות היבשה, וחיל הים הישראלי הצליח לבצע את הפעולה ללא אבדות. צורכי צה"ל מחיל הים מולאו מהר, במדויק וללא נפגעים. חיל הים הצליח להימנע מחיכוך עם ציים זרים ששייטו באזור, ומנע מחיל הים הסורי להתערב בלחימה.
את הערכתו לחיל הים ביטא שר הביטחון, אריאל שרון. בפקודת יום שפרסם ב-14 ביוני 1982 נאמר בין היתר כי: ”חיל הים הפליא לעשות בשליטה מלאה על נתיבי הים, בהנחתת כוחותינו ובכך תרם את חלקו לשיתוף הפעולה המופתי, הבין זרועי והבין חילי. ... בפעולת חיל הים הייתה דוגמה מובהקת של גישה עקיפה”.
פעילות כוחות חיל הים זכתה לשבחים בצה"ל, בשל היכולות המקצועיות והמבצעיות שגילתה, ובשל שיתוף הפעולה המוצלח עם יתר זרועות צה"ל. ”שר הביטחון לא חסך שבחים מחיל הים...”
מקורות וקריאה נוספת

סא"ל מיל אברהם זוהר ורס"ל מיל משה אימבר, "חיל הים במלחמת שלום הגליל", יוני 1982.
גדעון רז, מבצע שלום הגליל דו"ח צוות הפקת לקחי מלחמה הוצאה לאור חיל הים, יוני 1982, (טרם שוחרר לציבור).
רפאל איתן עם דב גולדשטיין, סיפורו של חייל, ספרית מעריב, 1985. עמ' 207 ואילך, "מלחמת שלום הגליל מלחמה בלתי נמנעת".
ליאת לרר, מבצע שלג - פעילות חיל הים בלבנון, מפקדת חיל הים מדור היסטוריה, 1986, (טרם שוחרר לציבור).
מייק אלדר, האויב והים "פרקים מיומן המבצעים", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991, ע' 251 -262.
מייק אלדר, "שייטת 13 סיפורו של הקומנדו הימי", ספריית מעריב, 1993
מייק אלדר, "שייטת 11 הקרב על הצל"ש", ספריית מעריב, 1996
JANE'S FIGHTING SHIPS - The Standard Reference of the World Navies ‏- 1982
משה אימבר וגדי אריאל, שייטת 3, ספינות הטילים בחיל הים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור - אריק נצר, התשס"ה - 2005, ע' 64 - 68.
פסח מלובני, מצפון תפתח הרעה, "צבא סוריה - עלילותיו ומלחמותיו - מבט מדמשק", הוצאת המכון לחקר מלחמות ישראל, 2014, ע' 585, וע' 624.
זאב אלמוג, מפקד שייטת 13 - הפלגות חיי, כנרת, זמורה ביתן, 2014, פרק 45 - 1982: חיל הים במלחמת שלום הגליל, עמ' 1287-1264
פסח מלובני, דגל אדום מעל המזרח התיכון, 'המעורבות הצבאית הסובייטית באזור וסיפורה של "מסרגה" ביחידה 8200', הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2017 עמ'364–366, 385- 384.
אלי רהב, ריכוז הוראות מטה חיל הים במלחמת לבנון - שער המלך 4 ביוני עד 10 בספטמבר 1982, מוזיאון ההעפלה וחיל הים יוני 2014.
ליאת לרר שלום הגליל - פעילות חיל הים מדור היסטוריה מחלקת מבצעים ים, 1 בדצמבר 1986.
עזרי טרזי ואחרים, המלחמה הס"ג והעופות-"סיפור ממלחמת לבנון הראשונה יוני 1982", "אח"י פלברה אגדות שקרו באמת" בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 300.
צבי שפרלינג ואחרים, פתיחת דלק משגר חרטום "סיפור ממלחמת לבנון הראשונה יוני 1982", "אח"י פלברה אגדות שקרו באמת" בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 300.
מייק אלדר, חילוץ שתי ילדות לבנוניות, "אח"י פלברה אגדות שקרו באמת" בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 333.
שאול ברונפלד, "מה עוד תבקשי מאיתנו מכורה?" – "הנחיתה בשפך האוולי במלחמת שלום הגליל", "יסודות", גיליון 3, הוצאת המחלקה להיסטוריה בצה"ל, 2021.
יעקב זיגדון וסימן טוב שגיא, "תותחנים בשל"ג - סיפור מלחמה" עמותת יד לתותחנים, 2015, ע' 407–425.
ביאורים

↑  השגריר ארגוב נפצע קשות וסבל שארית חייו כסיעודי. הוא נפטר ב 2003.
↑  התמונה משנה מאוחרת יותר.
↑  הצילום מספינת הפיקוד אח"י גאולה.
↑  הצילום מספינת הפיקוד אח"י גאולה.
הערות שוליים

↑  מקור- מייק אלדר, "שייטת 13" ע' 614.
↑  אלכס רוזין כניסת הצי הסובייטי לטרטוס 10 ביוני 1982 תרגום באתר משמר המורשת הימית
↑  דני כרמלי מפקד אח"י בת שבע - הנחיתות בלבנון באתר משמר המורשת הימית.
↑  מייק אלדר,  שייטת 11, עמ' 226–227.
↑  מייק אלדר, שייטת 11 עמ' 236.
↑  התמונה מספרו של מייק אלדר.
↑  דני אשר, ‏המודיעין הקרבי במלחמת של"ג, מבט מל"מ 63, מאי 2012, עמ' 42
↑  אור הלר, סוד מלחמת לבנון: צוללת ישראלית הטביעה ספינה אזרחית, 25 נהרגו, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 22 בנובמבר 2018
↑  פסח מלובני, "מצפון תפתח הרעה"  ע' 624.
↑  מרדכי דקל השתתפות נחתות 36 מ' במלחמת לבנון באתר משמר המורשת הימית.
↑  המקור- מדור חינוך מספן כח אדם, דפי הסבר למפקד - חיל הים במלחמת "שלום הגליל", יוני 1982.
↑  מקור: רפאל איתן, "רפול סיפורו של חייל" עמ' 248.
↑  יעקב זיגדון וסימן טוב שגיא, תותחנים בשל"ג - סיפור מלחמה, ישראל: עמותת "יד לתותחנים", 2015, עמ' 407-425
↑  טרם שוחרר לציבור.
נמל צידון כפי שנראה בעת סיור שערכו בו אנשי מספן המודיעין הימי, אוגוסט 1982.
ואלראבן ואן האל

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1906 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  12 בפברואר 1945 (בגיל 39) הארלם, הולנד 
 מקום קבורה:  Dutch Honorary Cemetery Bloemendaal 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  בנקאי, לוחם מחתרת 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (26 בספטמבר 1978)  מדליית החירות הנשיאותית  צלב ההתנגדות ההולנדי 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ואלראבן ואן האל
 walravenvanhall.nl#home
 
שלט לזכרו של ואלראבן ואן האל בעיר גודה (אנ') שבהולנד
ואלראבן ואן האל (בהולנדית: Walraven van Hall;‏ 10 בפברואר 1906, אמסטרדם – 12 בפברואר 1945, הארלם) היה בנקאי וברוקר הולנדי, פעיל המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד שנרצח על ידי הגרמנים. ב-2018 יצא סרט מבוסס על פעילותו בזמן המלחמה בשם "הבנקאי של המחתרת", הסרט בבימויו של ז'ורם לורסן, והיה מועמד לפרסים בקטגוריות שונות
ביוגרפיה

ואן האל היה השלישי מבין עשרה ילדים במשפחת סוחרים ויזמים הולנדית ידועה ואמידה. רבים מבני המשפחה השתייכו לצי הסוחר המלכותי ההולנדי, צי שהיה חלק מצי המלכותי של הולנד (אנ'). ואן האל שאף לקריירה בצי, אך בעיות ראייה סיכלו שאיפתו זו ובשנת 1929 שוחרר בכבוד מהצי. הוא עבד שנה בוול סטריט ושב להולנד. הוא נישא ונולדו לו שלושה ילדים.
ביוגרפיה > פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים

באוגוסט 1940, לאחר כיבוש הולנד בידי הגרמנים מונה ואן האל לתפקיד בכיר בסניף בנק בזנדם (אנ') שבצפון הולנד ובשנות המלחמה ישב בזנדם. באותה תקופה החל לפעול בשורות המחתרת ההולנדית. הוא היה בין הפעילים להקמתה של "קרן הימאים" (Zeemanspot) - קרן לתמיכה בבני משפחותיהם של יורדי ים הולנדיים שבעת הכיבוש שהו מחוץ להולנד וכעת נלחמו נגד מדינות הציר בשורות בעלות הברית.
בשנת 1942 היה ואן האל בין יוזמיה של קרן להצלת יהודים בהולנד - Nationaal Steun Fonds. הוא היה אחראי לפעילות הקרן בחלקה המערבי של הולנד. הקרן תמכה בכ-8,000 יהודים בשנים האחרונות של המלחמה. ואן האל ושותפו ואן דר בוש (van den Bosch) נעו בכל רחבי המדינה בגיוס תרומות. ואן האל שמר על מידור בין פעילי הקרן השונים ובין תחומי הפעילות השונים של הקרן - הכנסות והוצאות. הוא ביקש תרומות מבעלי עסקים הולנדיים, כולל בנקים הולנדיים גדולים. הוא הצליח ליצור שיטה לקבלת כספים מהבנקים בלי שכספים אלה יופיעו במאזניהם של הבנקים. לבנקים נאמר שהממשלה הגולה של הולנד ערבה לכספים אלה. בסוף 1943 היה ואן האל בין מייסדיה של "קבוצה J"‏ - Vakgroep J - שתמכה בכספים ב-800–900 יהודים מסתתרים. לשם הסוואת התרומות, ואן האל העניק איגרות חוב ישנות וחסרות ערך מימי האימפריה הרוסית תוך הבטחה שהמניות הללו יהיו שוות כסף בעיני הממשלה ההולנדית הגולה לאחר שחרורה של המדינה. כך גם הוסוו מספרי התרומות וזהות התורמים. בהמשך אף הצליח ואן האל לזייף איגרות חוב הולנדיות עדכניות בסכומי עתק, ובעזרתן מימן את שביתת פועלי הרכבות בסוף 1944.
בינואר 1945 נעצר ואן האל והוצא להורג ב-12 בפברואר 1945. בסך הכל נתפסו והוצאו להורג על ידי הגרמנים 85 אנשים שהיו מעורבים בפעילות הקרנות למען היהודים.
אחיו שהיה שותפו במימון המחתרת המשיך בפעולות עד סוף המלחמה. לאחריה הוא הגיש דו"ח מפורט לממשלה ההולנדית על ההוצאות שארגונו הוציא בהלוואות, וביקש להשיב ללווים את כספם. הממשלה ההולנדית פרסמה במהלך המלחמה שהיא תערוב ל-30 מיליון גילדן אך ואן האל הוציא כ-100 מיליון (כחצי-מיליארד אירו במונחי 2020), והממשלה ההולנדית השיבה את כל החוב. יחד עם זאת, הם התנו את ההחזר בשמירה על סודיות המקרה מכיוון שמדובר בהונאה הלכה-למעשה שהערימה על המערכת הבנקאית ההולנדית מהמסד עד הטפחות, ופרסום עובדה זאת היה פוגע קשות בשיקום המערכת (והמדינה כולה) אחרי השחרור. לכן ואן האל לא זכה להוקרה ממסדית עד ל-2010, עת הוקמה אנדרטה לזכרו מול הבנק המרכזי באמסטרדם.
הנצחה

בשנת 1978 הכיר יד ושם בוואלראבן ואן האל בתור חסיד אומות העולם.
בשנת 2010 הוקמה אנדרטה לזכרו אל מול בנק הולנד.
בשנת 2018 הפיקה נטפליקס את סרט הדרמה The Resistance Banker אשר מתאר את פועלו ותרומתו בהולנד של מלחמת העולם השנייה.
התעמלות אמנותית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

| --- | --- |
מרגריטה מאמון, האלופה האולימפית בהתעמלות אמנותית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
מרגריטה מאמון, האלופה האולימפית בהתעמלות אמנותית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
 היכל:  HSBC ארנה
 תאריך התחלה:  19 באוגוסט 2016 (מוקדמות)
 תאריך סיום:  20 באוגוסט 2016 (גמר)
 מדליסטים
  מרגריטה מאמון:  רוסיה רוסיה
  יאנה קודריאבצבה:  רוסיה רוסיה
  גאנה ריזאטדינובה:  אוקראינה אוקראינה
 → 2012 2020 ← 
תחרות ההתעמלות האמנותית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) – קרב רב אישי התקיימה ב-HSBC ארנה בריו דה ז'ניירו, ברזיל, כאשר המוקדמות התקיימו ב-19 באוגוסט והגמר התקיים למחרת, ב-20 באוגוסט.
פורמט התחרות

התחרות כללה את סבב המוקדמות ואת הגמר עצמו. לאחר שלב המוקדמות, נבחרו עשר המתעמלות מרגריטה מאמון, יאנה קודריאבצבה, גאנה ריזאטדינובה, מליטינה סטניוטה, סון יאון-ג'יי, נביאנה ולדינובה, קרולינה רודריגס, מרינה דורונדה, קציארינה הלקינה וקסניה מוסטפאווה להתמודד אחת כנגד השנייה בגמר.
במהלך הגמר, ביצעו המתעמלות ארבעה מקצים (כדור, חישוק, קלאבים וסרט), כשהציונים נספרו וחוברו לסכום סופי.
מוקדמות

| מקום | שם |  |  |  |  | סך הכול | מצב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רוסיה מרגריטה מאמון (RUS) | 18.833 | 19.000 | 17.500 | 19.050 | 74.383 | Q |
| 2 | רוסיה יאנה קודריאבצבה (RUS) | 18.166 | 18.616 | 19.000 | 18.216 | 73.998 | Q |
| 3 | אוקראינה גאנה ריזאטדינובה (UKR) | 18.400 | 18.566 | 18.466 | 18.500 | 73.932 | Q |
| 4 | בלארוס מליטינה סטניוטה (BLR) | 18.400 | 17.650 | 18.350 | 18.175 | 72.575 | Q |
| 5 | קוריאה הדרומית סון יאון-ג'יי (KOR) | 17.466 | 18.266 | 18.358 | 17.866 | 71.956 | Q |
| 6 | בולגריה נביאנה ולדינובה (BUL) | 17.666 | 17.700 | 17.800 | 17.800 | 70.966 | Q |
| 7 | ספרד קרולינה רודריגס (ESP) | 17.566 | 17.750 | 17.833 | 17.366 | 70.515 | Q |
| 8 | אזרבייג'ן מרינה דורונדה (AZE) | 17.466 | 17.466 | 17.683 | 17.733 | 70.348 | Q |
| 9 | בלארוס קציארינה הלקינה (BLR) | 17.733 | 17.733 | 17.200 | 17.466 | 70.132 | Q |
| 10 | צרפת קסניה מוסטפאווה (FRA) | 17.600 | 17.516 | 17.500 | 17.366 | 69.982 | Q |
| 11 | ארצות הברית לורה זנג (USA) | 17.650 | 17.666 | 17.700 | 16.825 | 69.841 | R |
| 12 | קזחסטן סבינה אשירבייבה (KAZ) | 17.183 | 17.283 | 17.400 | 17.366 | 69.232 | R |
| 13 | ישראל נטע ריבקין (ISR) | 17.041 | 17.866 | 17.533 | 16.783 | 69.223 |  |
| 14 | גאורגיה סלומה פז'בה (GEO) | 17.233 | 17.783 | 17.433 | 16.666 | 69.115 |  |
| 15 | יוון ורווארה פיליו (GRE) | 17.208 | 17.333 | 17.333 | 16.750 | 68.624 |  |
| 16 | יפן קאו מינגאווה (JPN) | 16.666 | 17.341 | 17.500 | 17.016 | 68.523 |  |
| 17 | אוזבקיסטן אנסטסיה סרדיוקובה (UZB) | 17.166 | 17.100 | 17.316 | 16.908 | 68.490 |  |
| 18 | גרמניה יאנה ברזקו-מרגרנדר (GER) | 17.100 | 16.983 | 17.100 | 17.066 | 68.249 |  |
| 19 | איטליה ורוניקה ברטוליני (ITA) | 17.516 | 16.550 | 17.541 | 16.400 | 68.007 |  |
| 20 | אוסטריה ניקול רופרכט (AUT) | 16.833 | 16.666 | 17.166 | 17.033 | 67.698 |  |
| 21 | פינלנד יקטרינה ולקובה (FIN) | 16.916 | 16.966 | 17.000 | 16.633 | 67.515 |  |
| 22 | רומניה אנה לואיזה פיליאריאנו (ROU) | 16.850 | 16.800 | 16.808 | 17.000 | 67.458 |  |
| 23 | ברזיל נטליה גאודיו (BRA) | 16.566 | 16.300 | 16.450 | 16.216 | 65.532 |  |
| 24 | הרפובליקה העממית של סין שאנג רונג (CHN) | 16.566 | 16.766 | 15.716 | 15.966 | 65.014 |  |
| 25 | אוסטרליה דניאל פרינס (AUS) | 14.500 | 15.250 | 15.716 | 15.550 | 61.016 |  |
| 26 | כף ורדה אליאן בואל (CPV) | 9.833 | 10.033 | 9.991 | 8.783 | 38.640 |  |
כתב מודגש — הציון הגבוה ביותר באותו המקצה.
Q: העפלה לשלב הבא בהתאם למקום הסיום במקצה הפרטני.
מקור:
גמר

| מקום | שם |  |  |  |  | סך הכול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רוסיה מרגריטה מאמון (RUS) | 19.050 | 19.150 | 19.050 | 19.233 | 76.483 |
|  | רוסיה יאנה קודריאבצבה (RUS) | 19.225 | 19.250 | 17.883 | 19.250 | 75.608 |
|  | אוקראינה גאנה ריזאטדינובה (UKR) | 18.200 | 18.450 | 18.450 | 18.483 | 73.583 |
| 4 | קוריאה הדרומית סון יאון-ג'יי (KOR) | 18.216 | 18.266 | 18.300 | 18.116 | 72.898 |
| 5 | בלארוס מליטינה סטניוטה (BLR) | 18.200 | 18.250 | 16.633 | 18.050 | 71.133 |
| 6 | בלארוס קציארינה הלקינה (BLR) | 17.966 | 17.966 | 17.650 | 17.350 | 70.932 |
| 7 | בולגריה נביאנה ולדינובה (BUL) | 17.883 | 17.750 | 18.050 | 17.050 | 70.733 |
| 8 | ספרד קרולינה רודריגס (ESP) | 17.616 | 17.683 | 17.700 | 16.950 | 69.949 |
| 9 | אזרבייג'ן מרינה דורונדה (AZE) | 16.950 | 17.541 | 17.716 | 17.541 | 69.748 |
| 10 | צרפת קסניה מוסטפאווה (FRA) | 17.700 | 16.883 | 16.916 | 16.741 | 68.240 |
מקור:
הערות שוליים

1 2 3 4  IOC, Rio 2016 Gymnastics Rhythmic - Olympic Results by Discipline, Olympics.com (באנגלית)
התעמלות אמנותית באולימפיאדת לונדון (2012)

| --- | --- |
יבגניה קנייבה, האלופה האולימפית בהתעמלות אמנותית באולימפיאדת לונדון (2012)
יבגניה קנייבה, האלופה האולימפית בהתעמלות אמנותית באולימפיאדת לונדון (2012)
 היכל:  HSBC ארנה
 תאריך התחלה:  9 באוגוסט 2012 (מוקדמות)
 תאריך סיום:  11 באוגוסט 2012 (גמר)
 מדליסטים
  יבגניה קנייבה:  רוסיה רוסיה
  דריה דמיטריבה:  רוסיה רוסיה
  לובוב צ'רקשינה:  בלארוס בלארוס
 → 2008 2016 ← 
תחרות ההתעמלות האמנותית באולימפיאדת לונדון (2012) – קרב רב אישי התקיימה בארנה של ומבלי בלונדון, הממלכה המאוחדת, כאשר ההכשרה התקיימה ב-9 וב-10 באוגוסט והגמר התקיים יומיים לאחר מכן, ב-11 באוגוסט.
פורמט התחרות

התחרות כללה את סבב המוקדמות (שחולק לשניים) ואת הגמר עצמו. לאחר שלב המוקדמות, נבחרו עשר המתעמלות יבגניה קנייבה, דריה דמיטריבה, אליה גאראייבה, סילביה מיטבה, לובוב צ'רקשינה, סון יאון-ג'יי, אלינה מקסימנקו, יואנה מיטרוש, נטע ריבקין ואנה ריזטדינובה להתמודד אחת כנגד השנייה בגמר.
במהלך הגמר, ביצעו המתעמלות ארבעה מקצים (כדור, חישוק, קלאבים וסרט), כשהציונים נספרו וחוברו לסכום סופי.