stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורומבה אטאפדי

| --- | --- |
 מדינות:  הודו
 אזורים:  אסיה
 שפת אם:  1,400 (1998)
 כתב:  מליילם
 משפחה:  דראווידית דרומית לא ידוע קורומבה אטאפדי
 לאום:  הודו הודו
 קוד ISO 639-3:  pkr 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
קורומבה אטאפדי (באנגלית: Kurumba Attapady) היא שפה דראווידית דרומית שבטית. אוצר המילים של השפה דומה בכ-50% לשפה קורומבה קאנדה וב-82% לשפה מודוגה. כמו כן דוברי השפה משתמשים בשפת האם שלהם כאשר הם פונים לדוברי מודוגה, קאנדה קורומבה ואירולה כיוון שהשפות קרובות באופן יחסי.
| שפות דראווידיות |
| --- | --- | --- |
| דרומיות | טמילית • מלאיאלאם • קוטה • קודאגו • קאנדה • טולו • מלאיאלאם יהודית • קודאבה טאק • באדאגה • הולייה • קורומבה אטאפדי • טודה • קומבארן • קורומבה קאנדה • מודוגה • אירולה • שולאגה • בטה קורומבה • קאיקאדי • ירוקאלה • ג'סרי • פאניה • אוראלי • מאלארית • קוראגה • בלארי • קאלאנדי • קאניקארית • מולו קורומבה • קאדאר • קונדובאדי • מאלאסאר • מאלה מאלאסאר • קוריצ'ייה • אראנאדאנית • מאלאבדאנית • פאלייאנית • הראבאלאנית • אולאטאנית • ווייאנאד צ'טי • קאקאלה |  |
| דרומיות - מרכזיות | גונדי • מריה • קואי • קונדה • טלוגו • קויה • פנגו • מאנדה • נגארצ'אל • קובי |  |
| מרכזיות | קולאמי • אולארי • דורווה • נאיקי |  |
| צפוניות | קורוך • מאלטו • ברהואי |  |
| לא מסווגות | באזיגאר • וישאבאן • מאלאקוראבאן • אלאר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונרד סונדלו

| --- | --- |

סונדלו (שני משמאל), במהלך פגישה של הנאשונל סמלינג ב-1940
 לידה:  1 בינואר 1881 קריסטיאנסנד, האיחוד השוודי-נורווגי האיחוד השוודי-נורווגי
 פטירה:  25 במאי 1965 (בגיל 84) ניסוייה, נורווגיה נורווגיה
 מדינה:  נורווגיה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הנורווגית 
 השתייכות:   צבא נורווגיה
 תקופת הפעילות:  1902–1945 (כ־43 שנים)
 דרגה:   אוברסט
 תפקידים בשירות
 מפקד הרגימנט ה-15
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 תפקידים אזרחיים
 מושל מחוז אוסלו מושל מחוז אקשהוס מושל מחוז סון או פיורנה
 
קונרד סונדלו (בנורווגית: Konrad Sundlo‏; 1 בינואר 1881 – 25 במאי 1965) היה איש צבא ופוליטיקאי נורווגי. שימש כמפקד הרגימנט ה-15 בתחילת המערכה בנורווגיה במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן מילא תפקידים ממשלתיים בממשלת וידקון קוויזלינג. לאחר המלחמה הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים ונידון למאסר עולם, אולם שוחרר ב-1952.
ביוגרפיה

סונדלו נולד ב-1 בינואר 1881 בעיר קריסטיאנסנד. ב-1902 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית הנורווגית ולאחר מכן התגייס לצבא נורווגיה. ב-1933 מונה למפקד הרגימנט ה-15, ובמקביל החל בפעילות פוליטית והצטרף למפלגת נאשונל סמלינג הלאומנית. ב-1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד הכוחות בנרוויק. באותה שנה ביקר מנהיג נאשונל סמלינג וידקון קוויזלינג בברלין, וסיפר להיטלר על סונדלו ועל תמיכתו ברעיונות לאומניים. בעקבות כך, התרשמו הגרמנים שסונדלו לא יתנגד אם נרוויק תותקף בידי הוורמאכט. לא ידוע אם סונדלו היה מודע לכך שקוויזלינג הזכיר את שמו בפני הגרמנים.
עם תחילת הפלישה הגרמנית לנורווגיה ב-1940 הותקפה נרוויק בידי הקריגסמרינה. השערתם של הגרמנים אושרה כאשר סונדלו הורה לאנשיו לא להתנגד, והגרמנים השלימו את ההשתלטות על העיר תוך 25 דקות. מפקדו של סונדלו, קרל גוסטב פליישר האשים אותו בבגידה. לאחר סיום כיבוש הארץ בידי הגרמנים, והקמתה של ממשלת בובות בראשותו של קוויזלינג, מונה סונדלו למפקד בכיר בהירדן – המקבילה הנורווגית של האס אס. ב-1943 הועבר לשמש כמושל מחוז אוסלו, ובהמשך כמושל מחוז אקשהוס ואחר כך סון או פיורנה.
עם סיום המלחמה נידון סונדלו בפני בית המשפט הנורווגי. בית המשפט קבע שכניעתו בנרוויק לא נבעה מבגידה אלא מרשלנות, אולם הוא הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים על התנהגותו לאחר כיבוש הארץ. שלושה מתוך שמונת השופטים המליצו להוציאו להורג, אולם דעת הרוב התקבלה ונגזר עליו מאסר עולם. עם זאת, ב-1952 הוא שוחרר מהמאסר.
אחיו הלפדן סונדלו, היה גם כן איש צבא ששיתף פעולה עם הנאצים.
קולקטיביזם אוליגרכי להלכה ולמעשה

אורוול עיצב את דמותו של עמנואל גולדשטיין על פי ליאון טרוצקי, ממנהיגי המהפכה הבולשביקית .
קולקטיביזם אוליגרכי להלכה ולמעשה הוא ספר בדיוני המתואר ברומן הדיסטופי 1984 שנכתב על ידי הסופר ג'ורג' אורוול. הרומן מתאר את הספר "הקולקטיביזם האוליגרכי להלכה ולמעשה" שנכתב כביכול על ידי אחת הדמויות ששמה עמנואל גולדשטיין.
הרומן מתרחש במדינת אוקיאניה (אנ') שבה השלטון הקיים טוטליטרי ומדכא. המדינה מטילה חוקים על האוכלוסייה האוסרים על מחשבות מסוימות. הפרת חוקים אלה מכונה "פשעי מחשבה".
תוכן הספר

המונח קולקטיביזם אוליגרכי מתייחס לסוצאנג (סוציאליזם אנגלי), האידאולוגיה השלטת של אוקיאניה, ולאידאולוגיות של נאו-בולשביזם באירואסיה ופולחן המוות (מחיקת העצמי) באיסטאסיה. וינסטון קורא שני קטעים ארוכים הספר הקובעים כיצד שלוש מדינות העל הטוטליטריות - איסטאסיה, אירואסיה, אוקיאניה - נולדו לאחר מלחמה עולמית, ובכך חיבר את העבר להווה שלו, שנת 1984. הספר מסביר את הפילוסופיה הפוליטית הבסיסית של הטוטליטריות שנבעה מהנטיות הפוליטיות האוטוריטריות שבאו לידי ביטוי במאה העשרים. העובדה ששלוש האידאולוגיות, המנוגדות לכאורה, זהות מבחינה תפקודית היא הגילוי המרכזי של הספר.
עמנואל גולדשטיין

עמנואל גולדשטיין מתואר ברומן 1984 כאויב העיקרי של מפלגת השלטון במדינת אוקיאניה. מפלגת השלטון מציגה את גולדשטיין כחבר לשעבר ב'מפלגה הפנימית', שפרש, ירד למחתרת, וכעת פועל נגד השלטון. המפלגה הפנימית היא גוף בתוך מפלגת השלטון, אשר תפקידו למפקח על יתר האוכלוסייה ולדכא אותה. מפלגה השלטון טוענת שגולדשטיין פועל במטרה להדיח את שליט המדינה ולהפיל את הממשלה. שליט המדינה נקרא האח הגדול, שהוא שליטה של המדינה.
וינסטון סמית

גיבור הרומן 1984 ששמו וינסטון סמית' מנהל יומן שבו הוא מתוודה בפשעי מחשבה. הוא גם מתאר ביומן את שנאתו למפלגה ולמנהיגה ששם כינויו הוא 'האח הגדול'. סמית' עובד למחייתו עבור מפלגת השלטון במשרד האמת. וינסטון ניגש לאובריין, חבר במפלגה הפנימית (קבוצת האנשים במפלגה שתפקידו לדכא ולפקח על האוכלוסייה) מתוך מחשבה שהוא חלק מ'האחים'. היא מחתרת קונספירטיבית הפועלת נגד המפלגה. בתחילה, אובריאן מופיע ככזה, במיוחד מכיוון כאשר הוא נותן לווינסטון עותק של הספר, שהחזקתו היא פשע באוקיאניה. בשיחה, אובריאן מציין לווינסטון שהספר חושף את האופי האמיתי והטוטליטרי של החברה הדיסטופית שהמפלגה הקימה באוקיאניה, ושחברות מלאה ב'אחים' מחייבת קריאת הספר.
ליאון טרוצקי

באופן תאורטי, הקולקטיביזם האוליגרכי מזכיר את תאוריית הקולקטיביזם הביורוקרטי שהוצגו על ידי כמה טרוצקיסטים בסוף שנות ה-30 כתיאור של ברית המועצות תחת סטלין. האויב העיקרי של העם באוקיאניה, עמנואל גולדשטיין, מעוצב על פי ליאון טרוצקי, חבר לשעבר במעגל הפנימי של המפלגה הבולשביקית, אשר עליו הכריז סטלין כאויב של אנשי ברית המועצות, המדינה הסוציאליסטית שטרוצקי עזר לה. טרוצקי ביקר מהגלות את המערכת החברתית של ברית המועצות.
ב־1954 כתב איזאק דויטשר שהוא סובר כי ספרו של גולדשטיין הוא פרפרזה לספרו של טרוצקי, "המהפכה שנבגדה".
ראו גם

1984 (ספר)
הערות שוליים

↑  Slater, Ian (2003). Orwell. Montreal: McGill-Queen's University Press. p. 243. ISBN 0-7735-2622-6.
↑  Nineteen Eighty-Four (1949) in the omnibus George Orwell (1980) Book Club Associates, pp. 847–849.
↑  Orwell, George Nineteen Eighty-Four (1949) in the omnibus George Orwell  (1980) Book Club Associates, pp. 746–747
↑  Peter Julicher (2015). "Enemies of the People" Under the Soviets: A History of Repression and its Consequences. McFarland. p. 72. ISBN 978-1-4766-1855-5.
↑  Deutscher, Isaac (2003). The Prophet Outcast: Trotsky, 1929–1940 (reprint ed.). New York City: Verso. p. 261. ISBN 1-85984-451-0.
קארמה רוסקאיידה

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1952 (בת 72) Sant Pol de Mar, ספרד 
 שם לידה:  Carme Ruscalleda i Serra 
 מדינה:  ספרד 
 פרסים והוקרה:  צלב סנט ז'ורדי (2004)  פרס התרבות הלאומי של קטלוניה (2019)  Silver Medal of Work Merit (2011)  מדליית הכבוד של הפרלמנט של קטלוניה (2013)  Prize of Honor Lluís Carulla (2006)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברצלונה (2023) 
 
כרמה רוסקאיידה סרה (בקטלנית: Carme Ruscalleda i Serra; נולדה ב-1952) היא שפית ממסעדת סאנט-פאו (Sant Pau) בסאנט-פאו דל מאר, סמוך לברצלונה. בבעלותה גם מסעדת Sant Pau de Tòquio ביפן.
ביוגרפיה

רוסקאיידה נולדה למשפחת איכרים שעסקה ביין ובגידול בקר והחלה לבשל בהיותה ילדה. היא למדה טכניקות שרקוטרי (הכנת מטעמי בשרים) ואחרי שהתחתנה עם בעל מכולת, טוני באלאם (Toni Balam), ב-1975, שכנעה אותו לפתוח מסעדה. סאנט-פאו נפתחה ב-1988, היא זכתה בכוכב מישלן ראשון ב-1991, זכתה בכוכב השני ב-1996 וזכתה בכוכב מישלן השלישי ב-2006. בשנת 2004 נפתחה מסעדת אחות בטוקיו, יפן. כיום יש להם חמישה כוכבי מישלן, שלושה במסעדה בקטלוניה ושניים במסעדה בטוקיו. מסעדה סאנט-פאו דל מאר זכתה בניקוד המקסימלי, שלוש שמשות במדריך קמפסה (Campsa Guide) ב-1999. המסעדה חברה גם במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
המסעדה ממוקמת באמצע הדרך בין ברצלונה לג'ירונה, היא שוכנת במבנה שהוקם ב-1881 ושימש בעבר כאכסניה, בחדר האוכל יש מקום ל-35 אנשים והמסעדה פתוחה כל ימות השנה, רוסקאיידה היא השפית ובעלה מנהל את חדר האוכל.
מטבחה נשען במידה רבה על המסורת הקטלנית, אך הוא גם פתוח להשפעה גלובלית ומתמקד במוצרים טריים, איכותיים ועונתיים, עם דגש על מוצרים מהים, שלחופו המסעדה שוכנת. בצמוד למסעדה גן-ירק גדול שמספק את תצרוכתה.
מאז שנת 2000 כתבה כמה ספרים ובהם שמה דגש על בישול ארוחות בריאות, טעימות, מודרניות, קלות, במהירות; והיא כוללת בהם גם חלק ממתכוניה המותאמים למטבחים שאינם מקצועיים. ספרה הידוע ביותר הוא Cuinar per ser feliç (לבשל כדי להיות שמח; 2001). באנגלית התפרסם ספרה Carme Ruscalleda's Mediterranean cuisine‏ (2007).
ספריה

Deu anys de cuina al Sant Pau (1998)
Del plat a la vida (2000)
Cuinar per ser feliç (2001)
Un any amb Carme Ruscalleda (2004)
Cuina a casa (2005)
La cuina més fàcil i moderna (2006)
Carme Ruscalleda's Mediterranean cuisine (2007)
הערות שוליים

↑  ממסעדת סאנט-פאו במדריך השולחנות הגדולים בעולם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX960566  CANTIC: a10810559  ISNI: 0000 0000 6080 4044  LCCN: n2011078341  NKC: pna20191029522  VIAF: 87952073   WorldCat (עם VIAF): 87952073
צורן קרביד

| --- | --- |

צורן קרביד
 שם סיסטמטי:  Silicon carbide
 שמות נוספים:  קרבורונדום, Carborundum, מואסניט
 כתיב כימי:  SiC 
 מסה מולרית:  40.01 גרם/מול
 מראה:  גביש חסר צבע
 מספר CAS:  409-21-2
 צפיפות:  3.21 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  מוצק
 טמפרטורת היתוך:  2,730 °C   3003.15 K
 מקדם שבירה:  2.55
 
צורן קרביד הוא תרכובת כימית הבנויה מפחמן וצורן. הנוסחה הכימית SiC, כלומר מספר שווה של אטומי פחמן וצורן יוצרים את הסריג האטומרי. בטבע נמצאת התרכובת במינרל הנדיר מואסניט.
ייצור רחב היקף של צורן קרביד לשימוש כחומר שחיקה החל בשנת 1893. קושרים גרגרי צורן קרביד באמצעות סינטור לקבלת חומרים קרמיים קשים מאוד הנדרשים ליישומים הדורשים עמידות גבוהה כדוגמת בלמי רכב ואפודי מגן. כמוליך למחצה משתמשים בחומר ביישומים אלקטרונים למתח גבוה וטמפרטורה גבוהה. ניתן לגדל גבישים גדולים של צורן קרביד לשימוש כאבן חן (מואסניט מלאכותי).
החומר הטהור חסר צבע, זיהום בברזל בתהליך הייצור מקנה לחומר צבע חום עד שחור, על גבישים של צורן קרביד נוצרת שכבת סיליקה המקנה ברק (פיזור של "קשת בענן"). טמפרטורת ההמראה הגבוהה של החומר (כ-2,700°C) מאפשרת שימוש בו למסבים ולכבשנים, החומר אינו ניתך בכל לחץ שהוא והוא אדיש מבחינה כימית.
היסטוריה

ייצור החומר החל ב-1890 על ידי הכימאי האמריקני אדוארד גודריץ' אצ'סון (Edward Goodrich Acheson) שרשם פטנט על התהליך בשנת 1893. אצ'סון ניסה לייצר יהלומים מלאכותיים על ידי חימום אבקת פחם עם חרסית (אלומיניום-סיליקט) בכלי ברזל. הוא כינה את הגבישים הכחולים שהתקבלו קרבורונדום (Carborundum) מתוך מחשבה שמדובר בתרכובת פחמן ואלומיניום כלומר חומר הדומה לקורונדום. אצ'סון גם פיתח תנור לייצור מנתי של החומר בתהליך בו משתמשים גם כיום.
ב-1893 גילה אנרי מואסאן את המינרל הנדיר מואסניט במטאוריט מאריזונה והמינרל נקרא על שמו. מואסאן גם סינתז SiC בכמה דרכים כולל המסת פחמן בצורן מותך, התכת תערובת של סידן קרביד וסיליקה וחיזור סיליקה מותכת בעזרת פחמן.
סיליקון קרביד טבעי

כל הצורן קרביד הנמכר בעולם מקורו מלאכותי, מואסניט טבעי מצוי בכמויות מזעריות במטאוריטים ובמרבצי קורונדום וקימברליט. בעוד החומר נדיר מאוד בכדור הארץ הוא נפוץ בחלל: הוא מפוזר כאבק מסביב לכוכבים עתירי פחמן ונמצא במטאוריטים.
ייצור

שיטת הייצור המקובלת קרויה על שם ממציאה תהליך אצ'סון (Acheson process): חימום צורן ופחמן בתנור התנגדות חשמלי המבוסס על גרפיט לטמפרטורות שבין 1,600°C ל 2,500°C.
זרם חשמלי מועבר דרך גרפיט המוקף חול, מלח (שניתן להוסיף לחול כדי לשפר את ניקיון התוצר) ופחם, הזרם החשמלי מחמם את הגרפיט והתערובת סביבה כך שמתאפשרות 4 התגובות הבאות ושכבה של צורן קרביד מצפה את הגרפיט:
C+SiO_{2}\Rightarrow SiO+CO
SiO_{2}+CO\Rightarrow SiO+CO_{2}
C+CO_{2}\Rightarrow 2CO
2C+SiO\Rightarrow SiC+CO
בשיטה שונה ניתן להפוך מיקרו-סיליקה - תוצר לוואי של ייצור צורן לצורן קרביד על ידי חימום עם גרפיט ל 1,500°C
שימושים > ליטוש וחיתוך

בשל עמידותו ומחירו הנמוך צורן קרביד משמש לליטוש יהלומים וכן לליטוש תעשייתי, לחיתוך והחלקה. חלקיקי צורן קרביד מודבקים על נייר לייצור נייר זכוכית וכן סרטי חיכוך להדבקה על סקייטבורד.
חומר מורכב עשוי צורן קרביד ואלומינה שפותח בשנות ה-80 משמש לייצור כלי חיתוך.
שימושים > שריון

משתמשים בחומרים קרמיים מבוססי צורן קרביד (כמו גם אלומינה ובורון ניטריד) לייצור אפודי מגן.
שימושים > תנורים

בשל העמידות הגבוהה בחום משתמשים בצורן קרביד לייצור מדפים בתנורים לשריפת קרמיקה.
שימושים > במערכות חשמל

השימוש החשמלי הראשון של צורן קרביד היה בעוצרי ברקים (lightning arresters), התקנים אלו צריכים להיות בעלי התנגדות חשמלית גבוהה עד לסף מתח חשמלי שמעבר לו ההתנגדות צריכה לרדת ולהישאר ברמה זו עד שהמתח יורד. לצורן קרביד יש התנגדות תלוית מתח כזו ועמודים של SiC דחוס שימשו חיבור בין קווי מתח גבוה לאדמה. כשפגע ברק בקו המתח והמתח עלה רגעית ירדה התנגדות הצורן קרביד והזרם עבר לאדמה. עוצרי הברקים מצורן קרביד הוחלפו במערכות אחרות כיוון שהמוליכות שלהם במתחי הרשת הייתה גבוהה מדי.
שימושים > באלקטרוניקה

מייצרים עם חומר זה דיודות וטרנזיסטורים.
שימושים > גופי חימום

גופי חימום עשויים צורן קרביד קיימים כבר מתחילת המאה ה-20 ומשתמשים בהם בתנורים לייצור זכוכית, לטיפול תרמי במתכות, ייצור חומרים קרמים ועוד.
שימושים > אבן חן

כאבן יקרה לתכשיטים צורן קרביד נקרא "מואסניט מלאכותית" או רק "מואסניט". המואסניט דומה ליהלום בכמה מאפיינים: הוא שקוף וקשה (9-9.5 בסולם מוס לעומת 10 ביהלום) ומקדם שבירה של 2.65 - 2.69 לעומת 2.42 ביהלום. המואסניט קל יותר מיהלום (3.21 גרם לסמ"ק לעומת 3.53 גרם לסמ"ק ביהלום) ועמיד יותר לחום. בניגוד ליהלום לצורן קרביד יש שבירה כפולה וניתן להבחין בפלואורסצנציה ירוקה או צהובה כאשר החומר מוקרן באור אולטרה סגול.
הערות שוליים

↑  כשפרסם מואסאן את תגליתו היו שהטילו ספק במציאות החומר במטאוריט בטענה כי ייתכן שמקור החומר בלהבי מסור עשויים צורן קרביד שכבר היו אז בשימוש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543762305171  BnF: cb13163471b (data)  GND: 4055009-6  LCCN: sh85122519  NDL: 00572656  NKC: ph184813 
גביש צורן קרביד טבעי (מואסאניט) (הגדלה X14: גודל הגביש כמילימטר אחד)
כבשן לייצור צורן קרביד
דיסק חיתוך עשוי צורן קרביד
קונרד צ'רניאק

קונרד צ'רניאק (בפולנית: Konrad Czerniak; נולד ב-11 ביולי 1989) הוא שחיין פולני, הוא אלוף אירופה (ברלין 2014), סגן אלוף העולם (שנגחאי 2011) ומקום שמיני באולימפיאדה (לונדון 2012) במשחה ל-100 מטר פרפר.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 21.72 שניות (2009), שיא פולין
100 מטר חופשי: 48.22 שניות (2009), שיא פולין
50 מטר פרפר: 23.07 שניות (2015), שיא פולין
100 מטר פרפר: 51.15 שניות (2011), שיא פולין
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 20.88 שניות (2011), שיא פולין
100 מטר חופשי: 46.52 שניות (2014), שיא פולין
50 מטר פרפר: 22.77 שניות (2011), שיא פולין
100 מטר פרפר: 49.62 שניות (2011), שיא פולין
קומנים

אזור בשליטת הקומנים במאה ה-13
איור המציג קומנים
הקומנים (בהונגרית: kun; בטורקית: kuman; ברוסית: Половцы) היו עם אסיאתי טורקי, מקבוצת הקיפצ'ק.
במאה ה-9 הקומנים שכנו ליד הנהרות אורל ווולגה, מאחורי קרובי משפחתם, הפצ'נגים. לאחר שהפצ'נגים נעו בסוף המאה לכיוון הדניסטר והרי הקרפטים, תפסו הקומנים את מקומם בין הדון ובין הדניפר. הקומנים היו מפולגים למספר שבטים גדולים, בהם האוזיים, הברודניקים, הברלדניקים והברדניקים.
במחצית השנייה של המאה ה-11 עברו הפצ'נגים את הדנובה והקומנים השתלטו בשנת 1057 על ארץ הפצ'נגים שבין הדנייסטר ובין הרי הקרפטים כששארית הפצ'נגים נבלעת בתוכם. הקומנים פשטו גם על טרנסילבניה, אך עיקר כוחם נשאר בין הדון ובין הדניפר, מקום שכונה באותה תקופה בשם קומניה הלבנה. בתקופה זו היו מאבקי כח ומלחמות רבות בין הקומנים לבין רוס של קייב.
לחץ האימפריה המונגולית, לאחר הקרב על נהר קלקה בשנת 1223, אילץ אותם לעבור מערבה. בין השנים 1239–1240 מספרים גדולים של קומנים התיישבו מערבה לדניפר, עד הדנובה, במחוזות שנקראו אז קומניה השחורה. המלך הקומני האחרון, קותן (Cuthen), נלחם במונגולים ואף ניצח בשני קרבות, אך בפעם השלישית הותקף במפתיע ונאלץ להימלט ולבקש מקלט אצל בלה הרביעי, מלך הונגריה. המלך ההונגרי קיבל את המלך הקומני ואת אציליו, שבאו עם המוני סוסים והקצה להם אזור התיישבות בפוסטה. ההונגרים שסבלו קשה מהפלישה המונגולית לאירופה, האשימו את הקומנים שעשו יד אחת נגדם עם המונגולים והרגו את מלכם. כתוצאה מכך התקוממו הקומנים והתאחדו עם המונגולים. חלק מהקומנים עברו את הדנובה אל בולגריה וחלק אחר נשאר בפוסטה. עד המאה ה-18 עוד היו דוברי קומנית בפוסטה.
הקומנים התבוללו בתוך האוכלוסייה הרומנית וההונגרית בקרבה חיו ופסקו להתקיים כעם, אך השאירו את חותמם בשמות של מקומות ושל אישים. ברומניה ובהונגריה יש שמות גאוגרפיים רבים המזכירים את הקומנים (למשל האגם קומנה ברומניה, העיר קישקונפלד'האזה בהונגריה) והעיר קומאנובו במקדוניה.
משפחות רומניות רבות וגם דמויות מפורסמות בתולדות רומניה נשאו שמות ממוצא קומני. כך למשל שושלת באסאראב (זו שעל שמה קרויה בסרביה) ויש משערים שהיו לה גם שורשים קומנים. שם הלאום "קומני" מופיע אולי ככינוי, אולי כתזכורת למוצא, בשמות משפחה ברומניה (קוֹמאן, למשל בשם של ד"ר קומאן, שהיה שגריר רומניה בישראל, וד"ר אלכס קומן, או יותר נדיר, "קומנצ'י" כמו בשם של המתעמלת המפורסמת נדיה קומנץ') ובהונגריה (שם המשפחה "קוּן" שמובנו "קומני", שם שמאוחר יותר אומץ גם על ידי יהודים רבים במקום "כהן").
לטענת היסטוריונים טורקים, קיפצ'קים אף התגוררו באזורים הדרומיים של גאורגיה וארמניה (המכונים על ידי היסטוריונים טורקים דרום קיפצ'קיה) ואולצו להתנצר.
ראו גם

קומניה
פצ'נגים
לקריאה נוספת

Istoria Românilor (ההיסטוריה של הרומנים) מאת קונסטנטין ק. ג'ורסקו, 2003, כרך ראשון, עמודים 243–250.
הערות שוליים

↑  Ion I. Nistor, Istoria Românilor, Editura Biblioteca Bucureştilor, 2002 יון י. ניסטור, ההיסטוריה של הרומנים, הוצאת ספריית בוקרשט, 2002 עמוד 116 (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12221857m (data)
קונרד פון גוסלר (גנרל בוורמאכט)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בנובמבר 1881 גוט זיכטאו, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  9 בספטמבר 1939 (בגיל 57) גרונוולד, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1902–1939 (כ־37 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הפרשים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-6   מפקד הדיוויזיה ה-19
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
גנרל קונרד פון גוסלר (בגרמנית: Konrad von Goßler;‏ 8 בנובמבר 1881 – 9 בספטמבר 1939), היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות לפני מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

פון גוסלר נולד ב-8 בנובמבר 1881 בגוט זיכטאו, ובשנת 1902 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-2 (ברנדנבורג ה-1). בשנת 1908 הוא הועבר לרגימנט היגר הרכוב ה-5, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-8 באוקטובר 1914 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון גוסלר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1923 הוא הועלה לדרגת מיור, ומונה למפקד אסקדרון הפרשים ה-1 בלודוויגסלוסט. ב-1 באוקטובר 1924 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-5 של הרייכסווהר בשטוטגרט, וב-1 בפברואר 1929 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1929 הוא מונה לראש מטה של דיוויזיית הפרשים ה-2 בברסלאו, וב-1 באפריל 1931 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-7. ב-1 באוקטובר 1931 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1932 הוא הועבר למשרד הביטחון של הרייכסווהר כראש אגף. ב-1 בפברואר 1934 הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-6, וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באוקטובר 1934 הפך אגד הרגלים לדיוויזיה ה-6, וב-1 בפברואר 1935 הוא מונה למפקד אגד הארטילריה ה-6, אשר הפך ב-15 באוקטובר 1935 לדיוויזיה ה-19. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בפברואר 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-1 במרץ 1938 הוא מונה למפקח על חיל הפרשים, ובנובמבר 1938 התפטר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-31 במרץ 1939 הוא פרש מהוורמאכט, וב-9 בספטמבר 1939 הוא מת בביתו בגרונוולד.
צ'ארלס קוונדיש-בנטינק

צ'ארלס קוונדיש-בנטינק (אנגלית: Charles Cavendish-Bentinck; ‏ 8 בנובמבר 1817 - 17 באוגוסט 1865) היה סבה של אליזבת, המלכה האם ואבי-סבתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה

צ'ארלס נולד בקנזינגטון ב-8 בנובמבר 1817, ללורד צ'ארלס קוונדיש-בנטינק ולאן ולסלי. לצ'ארלס היה אח צעיר, ארתור קוונדיש-בנטינק, ושתי אחיות, אן ואמילי. סבו וסבתו מצד אביו היו ויליאם קוונדיש-בנטינק, הדוכס השלישי מפורטלנד, ראש ממשלת בריטניה, ודורותי בנטינק, דוכסית פורטלנד, בתם של ויליאם קוונדיש, הדוכס הרביעי מדבונשייר, שהיה אף הוא ראש ממשלת בריטניה, ושרלוט קוונדיש, מרקיזת הרטינגטון, בתו של ריצ'רד בויל, רוזן ברלינגטון השלישי. סבו וסבתו מצד אמו היו ריצ'רד ולסלי, מרקיז ולסלי הראשון, המושל הכללי של הודו הבריטית ואחיו של ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, והייסינת'-גבריאלה רולנד, שחקנית לשעבר בפאלה רויאל.
בעת לידתו, נראתה האפשרות שיירש את נחלות המשפחה כרחוקה מאוד, שכן לאחיו הבכור של אביהם, ויליאם בנטינק, הדוכס הרביעי מפורטלנד, היו כבר כמה בנים, ולאביהם היה אח נוסף, לורד ויליאם בנטינק (1774-1839).
צ'ארלס התחנך בקולג' מרטון, ולאחר מכן בניו אין הול, שהיו חלק מאוניברסיטת אוקספורד, בעוד אחיו ארתור פנה לקריירה צבאית. בשנת 1845 סיים צ'ארלס תואר ראשון באמנות, ובשנת 1846 השלים את התואר השני.
לאחר שקיבל את התואר, הביע צ'ארלס את כוונתו להפוך לאיש דת בכנסייה באנגליה, ואכן הוא מונה לכומר בהוסבורן קראולי, בדפורדשייר, שנהנתה מחסותו של פרנסיס ראסל, הדוכס השביעי מבדפורד. ב-23 בנובמבר 1849 מינה אותו הדוכס מבדפורד גם לכומר של רידג'מונט, ובקרב הקהילות שלו הוא היה ידוע בשם ויליאם צ'ארלס קוונדיש-בנטינק.
ארבעת בניו של דודו ויליאם בנטינק, הדוכס הרביעי מפורטלנד לא התחתנו, ובעקבות כך נוצר מצב שנחלות המשפחה יעברו לענף של צ'ארלס ואחיו. בשנת 1824 מת בן דודו ויליאם קוונדיש-סקוט-בנטינק, מרקיז טיצ'פילד, ובשנת 1848 מת גם בן דוד נוסף לורד ג'ורג' בנטינק. בשנת 1854 מת דודו ויליאם בנטינק, הדוכס הרביעי מפורטלנד, ובנו ויליאם קוונדיש-סקוט-בנטינק ירש אותו, תוך שאחיו לורד הנרי בנטינק נהיה היורש המשוער, וצ'ארלס במקום השני.
ב-17 באוגוסט 1865 מת צ'ארלס בהיותו בן 47, ונקבר בקרוקסטון, קיימברידג'שייר. בשנת 1870 מת בן דודו לורד הנרי בנטינק, ובשנת 1879 מת גם ויליאם קוונדיש-סקוט-בנטינק, הדוכס החמישי מפורטלנד. מכיוון שאחיו ארתור מת בשנת 1877 ירש אחיינו ויליאם קוונדיש-בנטינק את התואר דוכס פורטלנד ואת נחלות המשפחה.
משפחתו

ב-26 בספטמבר 1839 התחתן צ'ארלס עם סינטה למבורן, בתו של ג'יימס למבורן, סוחר סוסים, וסינטה סמית, ממנה נולדו לו 2 בנים:
צ'ארלס ויליאם קוונדיש-בנטינק (1840).
צ'ארלס קוונדיש-בנטינק (1841–1842).
ב-13 בדצמבר 1859 התחתן צ'ארלס עם לואיז בארנבי, בתם של אדווין בארנבי ואן קרוליין סאליסברי, ממנה היו לו 3 בנות:
נינה ססיליה קוונדיש-בנטינק (1862–1938), התחתנה עם קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר, ובתה היא אליזבת, המלכה האם.
אן ויולט קוונדיש-בנטינק (1864–1932).
הייסינת סינטה קוונדיש-בנטינק (1864–1916), התחתנה עם אוגוסטוס אדוארד ג'סופ.
קומנדר (הצי המלכותי הבריטי)

סמל דרגת קומנדר בצי המלכותי הבריטי
קומנדר (באנגלית: Commander) היא דרגת קצונה בצי המלכותי הבריטי, הנמוכה מדרגת קפטן וגבוהה מדרגת לפטננט קומנדר. קצינים הנושאים דרגת לפטננט-קומנדר אינם נחשבים לקומנדרים.
היסטוריה

התואר "קומנדר" (במקור: master and commander – רב חובלים ומפקד) נוצר במאה ה-18, ושימש לציון קצינים ימיים שפיקדו על אוניות מלחמה שהיו גדולות מדי עבור לפטננט וקטנות מדי עבור פוסט קפטן או (לפני 1770 לערך) רב חובלים (sailing master); הקצין שפיקד על האונייה שימש בו זמנית גם כרב החובלים (master). בדרך כלל היו אלה סלופים מלחמתיים שמספר תותחיהם לא עלה על 20 ולכן לא נכללו בשיטת דירוג האוניות (rating system). ב-1794 קוצר השם בצי המלכותי ל-commander, אך השם הישן הוסיף לנהוג באופן בלתי רשמי עוד שנים אחדות. הדרגה המקבילה לה בצי האמריקני עד 1838 הייתה מאסטר-קומנדנט (Master Commandant).
בעלי תפקידים הנושאים דרגת קומנדר

דרגת קומנדר בצי המלכותי נמצאת בין לפטננט-קומנדר לקפטן. קומנדר יכול לפקד על פריגטה, משחתת, צוללת, להק מטוסים או בסיס חוף, או לשמש כקצין מטה. לפנים הקבילה דרגת קומנדר לדרגת מייג'ור, אך כיום היא מקבילה לדרגת לפטננט קולונל בצבא הבריטי או למפקד כנף בחיל האוויר המלכותי. הדרגה המקבילה בקוד הדרגות של נאט"ו היא OF-4, ובזה של צה"ל (חיל הים) לסגן־אלוף.
סימן הדרגה של קומנדר מורכב משלושה פסי מקלעת-זהב, כשלפס העליון נוספת לולאה.
הערות שוליים

↑  The Royal Kalendar, and Court and City Register for England, Scotland, Ireland and the Colonies (London, 1835). page 148