stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהליך קימברלי
רקע היסטורי

נושא יהלומי הדמים הגיע לתודעת הציבור ברחבי העולם, כאשר התחוללה מלחמת האזרחים באנגולה בשנת 1998. ארגון אוניטה (שם מלא: האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) ניהלה במשך ארבעים שנה מלחמה נגד השלטון המרכזי בלואנדה - בירת אנגולה. מלחמת האזרחים באנגולה החלה עקב ניסיונה של ארצות הברית להפיל את השלטון הקומוניסטי באנגולה. ארגון אוניטה קיבל את תמיכתן של ארצות הברית ודרום אפריקה במאבקו נגד השלטון המרכזי, שהיה מרקסיסטי וקיבל עזרה מברית המועצות.
המושג "יהלומי דמים", או "יהלומי סכסוך" (וגם "יהלומי קונפליקט"), הושמע לציבור הרחב בפעם בראשונה בשנת 1998: ארגון בריטי, קטן ולא ממשלתי, שנקרא "עדים גלובליים" (באנגלית: "Global Witness") פרסם דו"ח בשם "מסחר סוער" ("A Rough trade"). בדו"ח זה נאמר שמשנת 1992, עם סיום המלחמה הקרה, ארגון אוניטה שלט בכ-60 עד 70 אחוזים של ענף היהלומים באנגולה. באמצעות השליטה בכריית היהלומים והסחר בהם, זה הצליחו המורדים להמשיך את הסכסוך כנגד השלטון המרכזי בעוד כעשר שנים. אוניטה, שלאחר סיום המלחמה הקרה איבד את תמיכתה של ארצות הברית ושל דרום אפריקה, החל לסחור ביהלומים כאמצעי מרכזי למימון המשך המאבק בשלטון המרכזי של אנגולה. המורדים כפו על האוכלוסייה המקומית לכרות עבורם יהלומים וסחרו בהם, וכך הצליחו לממן את פעילותם: לרכוש נשק ולשלם את משכורתם של חיילים שגויסו ללחימה.
מטרתו של הדו"ח הבריטי הייתה להביא לתודעה הציבורית את תפקידם המרכזי של היהלומים במימון מלחמות האזרחים ביבשת אפריקה. הרווחים הענקיים של יהלומי הדמים, המוערכים בכ-3.7 מיליארד דולר בין 1992 ל-1998 רק באנגולה, סייעו להמשכה של המלחמה ולמותם של כמיליון אנשים. בשנת 1998 הטילה מועצת הביטחון של האו"ם סנקציות על מכירת יהלומים שנכרו בשטחה של אנגולה (החלטות 1173, 1176). וזאת על מנת לאסור את מכירת היהלומים שלא אושרו על ידי השלטון הלגיטימי באנגולה. זה היה הצעד הראשון בהקמת תהליך קימברלי בכל הקשור לסחר ביהלומים.
בין השנים 1991 ל-2001 סיירה לאון חוותה מלחמת אזרחים טרגית ואלימה במיוחד. בשנת 1991 ארגון המורדים "החזית המהפכנית המאוחדת"
(באנגלית: RUF, Revolutionary United Front) עם תמיכתה של ממשלת ליבריה החלה להילחם בכל שטחה של סיירה לאון. העיתונאים הגדירו את מקרי האלימות כבלתי ניתנים להבנה: המורדים של רו"ף הרגו כ-50,000 בני אדם, גירשו כמחצית מהאוכלוסייה המקומית והרסו חלק משמעותי של תשתיות המדינה. הגורמים המערביים כשלו להבין את הסיבות לאלימות הרבה. בינואר 2000 פרסם פא"ק, ארגון לא ממשלתי, (באנגלית: Partnership Africa Canada, בראשי תיבות: PAC, כיום נקרא: IMPACT) דו"ח על מצב המלחמה בסיירה לאון. מטרת הדו"ח (שנקרא באנגלית: "The heart of Matter: Sierra Leone, Diamonds and Human Security") הייתה להבין את מרכיבי המלחמה. ראשית, חוקרי הארגון הבינו כי כיבוש האזורים והשטחים בהם ניתן למצוא יהלומים, היא מטרתה הראשונית של RUF. שנית, הדו"ח הוכיח כי בשנות ה-90 ליבריה מכרה לבלגיה יהלומים בערך של מיליארד דולר, וזאת אף על פי שבליבריה לא קיים משאב זה. הדו"ח הוכיח בנוסף כי אנשי RUF היו תלויים באופן מוחלט בכספי מכירת היהלומים לליבריה, אשר בתורה סיפקה תמיכה צבאית ואספקת נשק. הטענה המרכזית של הדו"ח הייתה שהמורדים (שהיו חסרי לגיטימציה וחסרי תמיכה פופולרית) הצליחו להילחם אך ורק בזכות היהלומים, והביאה לכך שהסיבה היחידה למלחמה הייתה בעצם היהלומים עצמם. מסקנות אלו עזרו להבין מהי הסיבה לאלימות המתמשכת בסיירה לאון ולהסביר את חשיבותם של יהלומי הדמים.
יהלומי דמים

בטבע קיימים שני סוגים של יהלומים: הסוג הראשון הוא יהלומים הנמצאים עמוק בתוך האדמה ונקראים יהלומי קימברלי. יהלומים אלה ניכרים מהאדמה בעזרת מכונות הדורשות השקעה גדולה ועובדים מקצועיים. ולכן רק גורמים מדיניים או חברות בינלאומיות יכולות לממן כריית יהלומים אלו.
הסוג השני הוא יהלומים הנמצאים באזורי סחף שבהן הכרייה היא יחסית קלה ולא נדרשת אף מכונה תעשייתית, אלא כלים בסיסיים.
שני הדו"חות, על אנגולה ועל סיירה לאון, הצליחו להוכיח שיש קשר ישיר בין סוג היהלום, לבין הסיכוי שקבוצת מורדים תשתלט על משאב טבע זה על מנת לנצלו. התברר שבמדינות בהן נמצאים יהלומי קימברלי, לא רק שפורצות פחות מלחמות אזרחים, אלא הם גם תורמים לעושרה ולהתפתחותה של המדינה. דרום אפריקה ובוטסואנה, שהן מדינות יציבות ועשירות, מהוות דוגמה טובה לרווחים האפשריים ממשאב טבע מסוג זה.
שני, נמצא כי היהלומים הנמצאים באזורי הסחף הם סוג של "קללה" למדינות האפריקניות. הקלות שבה אפשר לאסוף ולהוציא את היהלומים היא הגורם לאי היציבות במדינה: במדינות בהן השלטון הוא חלש ובעל לגיטימציה נמוכה, מצליחות קבוצות המורדים להשתלט על אזורי היהלומים בלי אורגניזציה מסובכת. די להן לכבוש את האזור ולכפות על האוכלוסייה לעבוד עבורם בתנאים מחפירים. מצב זה קיים במדינות כמו אנגולה, סיירה לאון והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הכנס הראשון וההסכם

שתי מלחמות האזרחים (באנגולה ובסיירה לאון) העלו לשיח הציבורי את נושא יהלומי הדמים והקשר שלהם לסכסוכים הארוכים והאלימים. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה ההבנה הציבורית העולמית שקיים קשר בין יהלומים לאלימות, טרור, ניצול אזרחים ומלחמות. החברות הבינלאומיות והמדינות המייצרות יהלומי קימברלי חששו כי דבר זה יביא לחרם מצד הצרכנים. חשש החברות הבינלאומיות היה שייווצר מצב דומה למה שקרה בתעשיית הפרווה בשנות ה-90 (אחרי פרסום סרטוני וידאו המתארים את אופן ייצור הפרוות): הארגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים" (PETA) הצליח לשכנע את הצרכנים להטיל חרם על המוצר ועקב כך תעשייה זו נפגעה קשות כלכלית לאורך שנים רבות. בעקבות זאת שר האנרגיה והמינרלים של דרום אפריקה (אחת היצואניות הגדולות של יהלומים בעולם ומהמובילות את תהליך קימברלי) זימן פגישה, בעיר הכורים קימברלי שבדרום אפריקה, כדי לדון לראשונה בנושא יהלומי הדמים. חברות בינלאומיות, המדינות המייצרות וחברות לא ממשלתיות הוזמנו לפגישה רבת משתתפים של כל הקשורים בסוגיה. בפורום זה ובפגישה נוספת שהתקיימה לאחר חודש בלואנדה (בירת אנגולה), המשתתפים הגיעו להסכמה על כמה עקרונות מרכזיים:
להקים מערכת גלובלית לאיסור ייבוא יהלומים ללא תעודה המעידה על מקורה הלגיטימי של האבן.
לגרש מהסחר את כל מי שממשיך לעסוק ביהלומי דמים.
לצרף ליהלומים תעודת אחריות לכל שלבי יצירת האבן.
לצרף להסכם גם את האו"ם, G8, WTO, וכל גורם הקשור לתהליך יצירת היהלומים.
באחד בדצמבר 2000, הוועדה הכללית של האו"ם הסכימה על הצורך להקים שיטה אחידה למתן תעודות אחריות לגבי חוקיות היהלומים בכל הקשור למכירה או לקנייה של יהלומים ובכך למנוע את הסחר ביהלומי דמים (החלטות 55–56). בנובמבר 2003, במשא ומתן במסגרת תהליך קימברלי שהתקיים בשווייץ, המדינות החברות הסכימו על מה שנקרא מאז "תעודת קימברלי רשמית".
תעודה זו מבוססת על שני עקרונות:
ממשלות המדינות המייצרות יהלומים הן האחריות על כל אבן היוצאת מגבולות המדינה. על כל מדינה מייצרת לבדוק כל שלב בתהליך המכירה - מהמכרה ועד היצוא.
כל יהלום שנסחר בין מדינות חייב להגיע עם התעודה הרשמית של המדינה בו יוצר. אבנים המגיעות בלי תעודה ייתפסו ויוחרמו.
תהליך קימברלי הוא הסכם חופשי והמדינות הן שבוחרות אם להשתתף בו והן אינן מחויבות לו מבחינת המשפט הבינלאומי. לכן, כל החלטה בפורום צריכה את הקונצנזוס של כל המשתתפים בו. הפורום מתכנס אחת לשנה בעיר שנבחרת על ידי יו"ר הפורום. בכל שנה יבחר יו"ר חדש לפורום, ומכיוון שלא קיימת מזכירות מרכזית או סגל קבוע או תקציב, היו"ר הוא האחראי לכל הפעילות השנתית.
נכון להיום השתתפו בתהליך 59 משתתפים המייצגים 85 מדינות (האיחוד האירופי והמדינות החברות בו נחשבות למשתתף יחיד). חברי תהליך קימברלי מהווים כ-99.8% מהייצור העולמי של יהלומי גלם.
סנקציות

הפעם הראשונה שתהליך קימברלי החליט על הטלת סנקציות בכל הקשור לייצור יהלומים הייתה בשנת 2004 בבריסל, נשיאת הפורום באותה שנה הייתה קנדה. החשד היה שהרפובליקה של קונגו (או קונגו ברזוויל) מפרה את ההסכמים ומוכרת יהלומים מעבר ליכולת התעשייתית שלה. בשנים אלה פרצה מלחמת אזרחים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו (קונגו קינשאזה) והרפובליקה של קונגו הואשמה, במסגרת הפורום, בקניית יהלומי קונפליקט מהמדינה השכנה. עקב כך הרפובליקה של קונגו גורשה מתהליך קימברלי. החלטה זו במסגרת תהליך קבלת הלגיטימציה והכוח של הפורום במערכת הבינלאומית הייתה בעלת חשיבות רבה ובכך תהליך קימברלי הוכיח לכל העולם את האפקטיביות שלו. הרפובליקה של קונגו נפגעה קשה כלכלית עקב גירושה מהסחר העולמי, רק בשנת 2007 המדינה האפריקאית התקבלה בחזרה לפורום.
חסרונות ומגבלות

בתהליך קימברלי קיימות מספר מגבלות וחסרונות:
חלק משמעותי של הבדיקות ושל מתן התעודות תלוי במדינות המייצרות. מדובר במדינות חלשות, אשר בהן אין כמעט שלטון חוק ורמות השחיתות בהן גבוהות מאוד. ייתכן שבמדינות אלו מהימנותה של התעודה אינה מספיק טובה.
מדינות לא חברות (שאינן יכולות להשתתף בסחר הבינלאומי) יכולות למכור יהלומים למדינות החברות ומשם להכניס את האבנים לשוק (דבר זה אסור לפי תהליך קימברלי, אבל המדינה המוכרת יכולה לזייף את התעודה).
תהליך קימברלי תלוי בתמיכה של דעת קהל - הציבור במערב, ולכן יש סיכוי שאם תמיכה זו תופסק או תופחת, או שהציבור ישכח את נושא יהלומי הדמים ותוקפו של התהליך ייפגע.
חשוב לזכור שהשתתפותן של החברות הבינלאומיות היא מרכזית בתהליך וללא הלחץ של הצרכנים שרובם במערב, הן עלולות לפרוש מהתהליך.
תהליך קימברלי בישראל

מדינת ישראל היא המדינה הראשונה שהתחילה להשתמש בתעודות קימברלי בסחר ביהלומים. תל אביב היא אחד מהמרכזים הבולטים של סחר היהלומים בעולם, מפני שעבוד היהלומים בה נעשה באיכות מאוד גבוהה. במאי 2004 - ישראל הייתה המדינה השנייה שעברה את ביקורת קימברלי. הוועד של הפורום הקדיש שעות רבות לבדיקת התהליכים במשרדי הפיקוח על היהלומים ובנוסף ערך סיור במפעלי יהלומים, בבורסת היהלומים ואף נפגש עם ראשי הענף.
בשנת 2010 ישראל הייתה נשיאת תהליך קימברלי, ובאותה שנה הכנס השנתי התקיים בישראל (בירושלים ובתל אביב). לתפקיד יו"ר התהליך התמנה בועז הירש, ראש המינהל לסחר חוץ במשרד התמ"ת. הירש הוא הישראלי הראשון שכיהן בראשות תהליך בינלאומי. לתקופת כהונתו הציב הירש שלושה יעדים: אכיפה בשיתוף עם המכס העולמי, הקמת ועדה לפתרון בעיות סחר והקמת גוף ידע של התהליך. ישראל אירחה את כנס קבוצות העבודה של התהליך אשר התקיים על רקע דיווחים על אי עמידתה של זימבבואה בדרישות התהליך והמשך הפגיעה בזכויות האדם באזור המרנגה בזימבבואה.
לקריאה נוספת

חיים אבן-זוהר, כריית יהלומים בעולם, מדיניות ואסטרטגיה במרכזי הגלם, (עורכת: שירה עמי), מכון היהלומים הישראלי IDI‏, 2007
Bieri, Franziska. “From blood diamonds to the Kimberley Process: how NGOs cleaned up the global diamond industry” / Farnham, Surrey, England; Burlington, VT: Ashgate, c2010.
Global witnees
Stephen Ellis and Ineke von Kessel. “Movers and Shakers. Social movements in Africa”. Brill, Leiden, Boston 2009
“Profiting from peace: managing the resource dimensions of civil war” edited by Karen Ballentine, Heiko Nitzschke. Published by Boulder, Colo. : L. Rienner, c2005
“Voluntary programs: a club theory perspective” edited by Matthew Potoski and Aseem Prakash. Published Cambridge, Mass.: MIT Press, c2009
INTERLAKEN DECLARATION OF 5 NOVEMBER 2002 ON THE KIMBERLEY PROCESS CERTIFICATION SCHEME FOR ROUGH DIAMONDS
הערות שוליים

↑  ישראל – הראשונה ליישם "תהליך קימברלי" ביהלומים, באתר ynet, 5 בינואר 2003
↑  Bieri, Franziska. From blood diamonds to the Kimberley Process:  how NGOs cleaned up the global diamond industry / Farnham, Surrey, England; Burlington, VT: Ashgate, c2010. PAG. 17.18
↑  Global Witness 1998
↑  Stephen Ellis and Ineke von Kessel. “Movers and Shakers. Social movements in Africa”. Brill, Leiden, Boston 2009. PAG 65.66.67.
↑  Cramer, Civil War is not a Stupid Thing - Accounting for violence in developing countries) Hurst and Co, London, 2006-, P. 155
↑  Profiting from peace: managing the resource dimensions of civil war / edited by Karen Ballentine, Heiko Nitzschke. Published:Boulder, Colo. : L. Rienner, c2005. P50.51
↑  Stephen Ellis and Ineke von Kessel. “Movers and Shakers. Social movements in Africa”. Brill, Leiden, Boston 2009. PAG 69.
↑  Stephen Ellis and Ineke von Kessel. “Movers and Shakers. Social movements in Africa”. Brill, Leiden, Boston 2009. PAG 69 70.
↑  Bieri, Franziska. From blood diamonds to the Kimberley Process:  how NGOs cleaned up the global diamond industry / Farnham, Surrey, England; Burlington, VT: Ashgate, c2010. PAG 5.6.
↑  Stephen Ellis and Ineke von Kessel. “Movers and Shakers. Social movements in Africa”. Brill, Leiden, Boston 2009. PAG 69,70
↑  Bieri, Franziska. From blood diamonds to the Kimberley Process:  how NGOs cleaned up the global diamond industry / Farnham, Surrey, England; Burlington, VT: Ashgate, c2010. PAG 5,6.
↑  “Voluntary programs: a club theory perspective” edited by Matthew Potoski and Aseem Prakash. Published Cambridge, Mass.: MIT Press, c2009. P. 94-95
↑  Bieri, Franziska. From blood diamonds to the Kimberley Process: how NGOs cleaned up the global diamond industry / Farnham, Surrey, England; Burlington, VT: Ashgate, c2010. PAG.64.65
↑  Profiting from peace: managing the resource dimensions of civil war / edited by Karen Ballentine, Heiko Nitzschke. Published:Boulder, Colo. : L. Rienner, c2005. P52.53
↑  INTERLAKEN DECLARATION OF 5 NOVEMBER 2002 ON THE KIMBERLEY PROCESS CERTIFICATION SCHEME FOR ROUGH DIAMONDS. And “Profiting from peace: managing the resource dimensions of civil war” edited by Karen Ballentine, Heiko Nitzschke. Published: Boulder, Colo.: L. Rienner, c2005. P 52,53
↑  http://www.kimberleyprocess.com/structure/participants_world_map_en.html
↑  Bieri, Franziska. From blood diamonds to the Kimberley Process:  how NGOs cleaned up the global diamond industry / Farnham, Surrey, England; Burlington, VT: Ashgate, c2010. PAG 132-133
↑  “Voluntary programs: a club theory perspective” edited by Matthew Potoski and Aseem Prakash. Published Cambridge, Mass.: MIT Press, c2009. P 101-103
↑  תהליך קימברלי: יש לעצור את הסחר ביהלומים מזימבבואה, Human Rights Watch, ‏21 ביוני 2010
אורית קדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת בראון 
 מנחה לדוקטורט:  גארי קינג 
 מוסדות:  אוניברסיטת מישיגן (2003–2006)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (2006–2010)  האוניברסיטה העברית בירושלים (2009)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 ביולי 2009)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
אורית קדר היא פרופסור חברה במחלקה למדעי המדינה ועמיתה של מרכז פדרמן לחקר הרציונליות באוניברסיטה העברית בירושלים. תחום המחקר המרכזי שלה הוא פוליטיקה השוואתית והיא חוקרת ישראלית מובילה בסוגיות הנוגעות לפוליטיקה אלקטורלית, ייצוג ומגדר ופוליטיקה. עבודת הדוקטורט שלה זכתה ב: Noxon Toppan Award for Best Dissertation in Political Science מטעם המחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת הארוורד וספרה Voting for Policy, Not Parties: How Voters Compensate Power Sharing זכה בפרס ויליאם ה. ריקר לשנת 2010 מטעם האגודה האמריקאית למדעי המדינה, המוענק ל"ספר הטוב ביותר על כלכלה פוליטית שפורסם במהלך שלוש השנים הקלנדריות האחרונות".
קריירה אקדמית

קדר החלה את לימודיה באוניברסיטת תל אביב, שם השלימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה ובכלכלה בהצטיינות. את לימודיה המתקדמים השלימה בארצות הברית, לימודי המוסמך באוניברסיטת בראון ואת לימודי הדוקטורט באוניברסיטת הרווארד.
לאחר שסיימה את הדוקטורט, הצטרפה קדר למחלקה למדע המדינה באוניברסיטת מישיגן, שם גם הייתה עמיתה של המכון ללימודים פוליטיים והמכון ללימודי אירופה. מ-2006 עד 2007 היא הייתה פוסט-דוקטורנטית באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן עברה לפקולטה למדעי המדינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס MIT. ב-2009 הצטרפה כחוקרת ומרצה במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית. בשנת 2012 היא זכתה בפרס בן פורת לחוקר צעיר מצטיין באוניברסיטה העברית והצטרפה למרכז לחקר הרציונליות. במקביל, לימדה באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטה האירופית.
ב-2017 התמנתה קדר לנשיאה של האגודה האירופת לחקר מדעי המדינה (the European Political Science Association). באותה שנה, מאמרה של קידר "Are Voters Equal under the Proportional Representation", שפורסם בכתב העת American Journal of Political Science, זכה בפרס לורנס לונגלי לשנת 2017 מהאגודה האמריקאית למדעי המדינה על המאמר הטוב ביותר שמתפרסם בכל שנה בנושא ייצוג ומערכות בחירות. קדר נבחרה לנשיאת האיגוד האירופי למדעי המדינה בשנים 2018–2019.
כיום היא משמשת כעורכת בשני כתבי עת מובלים: European Union Politics ו-Political Analysis. ובמהלך השנה האקדמית 3–2022, קידר מכהנת כעמיתת מחקר במכון Radcliffe Institute ללימודים מתקדמים, באוניברסיטת הרווארד. בנוסף לפרסומים האקדמיים שלה, כתבה קידר מאמרים עבור "הארץ" ולבלוגים של LSE.
הערות שוליים

↑  "Hebrew University wins unprecedented 3 awards from American Political Science Association". Hebrew University. 5 בספטמבר 2010. נבדק ב-26 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2019 APSA Organized Section Awards". PS: Political Science & Politics. American Political Science Association. 52 (4): 838–858. 2019. doi:10.1017/S1049096519001550. נבדק ב-26 במרץ 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Representation and Electoral Systems Section Award Recipients". American Political Science Association. 2018. נבדק ב-26 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Executive Committee/Voting Members of EPSA Council". European Political Science Association. 2020. נבדק ב-26 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Professor Vera E. Troeger begins a two-year term as EPSA President". European Political Science Association. 16 באוקטובר 2019. נבדק ב-25 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ram Cohen; Orit Kedar (9 בינואר 2013). "Irresponsibly Voting With the Mainstream". Haaretz. נבדק ב-26 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kedar, Orit (3 באוקטובר 2012). "Coalition negotiations are an important factor in the strategic voting calculations made by European electorates". London School of Economics. נבדק ב-26 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007316547905171  GND: 142576956  ISNI: 0000 0000 8160 3196  LCCN: n2009013720  MGP: 96495  NTA: 325707286  ORCID: 0000-0003-2110-2316  SUDOC: 144871777  VIAF: 83470549   WorldCat (עם VIAF): 83470549 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורית קדר".
פאביו יאקובסן

| --- | --- |

יאקובסן ב-2015
 לידה:  31 באוגוסט 1996 (בן 28) הוקלום, הולנד
 גובה:  181 ס״מ 
 תחום:  כביש
 התמחות:  ספרינטר
 קבוצה נוכחית:  Team Picnic PostNL
 קבוצות עבר:  דקונינק קוויק-סטפ (2024 - 2018)
 הישגי שיא:   אליפות הולנד (2019)   2 קטעים בוואלטה אספנייה (2019)   סכלדפרייס (2018, 2019)
 
פאביו יאקובסן (בהולנדית: Fabio Jakobsen; נולד ב-31 באוגוסט 1996) הוא רוכב אופני כביש הולנדי בקבוצת Team Picnic PostNL. יאקובסן הוא אלוף הולנד לשנת 2019. ניצח חמישה קטעים בוואלטה אספניה (2019, 2021) ואת מרוץ הקורנה–בריסל–קורנה ב-2022.
ניצח את אליפות אירופה בשנת 2022 באופני כביש.
ביוגרפיה

יאקובסן נולד ב-31 באוגוסט 1996 בהוקלום, עיירה בהולנד.
יאקובסן רכב בקבוצת SEG ההולנדית משנת 2015 עד שנת 2017. בשנת 2016 הוא סיים במקום ה-14 באליפות העולם באופני כביש עד גיל 23. ב-2017 הוא ניצח את מרוץ אשבורן–פרנקפורט עד גיל 23, וניצח את אליפות הולנד עד גיל 23 וסיים שישי באליפות אירופה עד גיל 23.
ביוגרפיה > דקונינק קוויק סטפ (2018–2024)

יאקובסן הצטרף לדקונינק קוויק-סטפ בשנת 2018. הוא ניצח את מרוץ דנילת' נוקר–קורס ואת מרוץ סכלדפרייס, מקדים את פסקל אקרמן ואת כריס לאולס (אנ'). הוא ניצח את הקטע הראשון בטור של פיורדס ובבינקבנק טור. הוא ניצח שני קטעים בטור של גואנשי וניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ.
ב-2019, ניצח יאקובסן את הקטע הראשון בוואלטה או אלגארבה. הוא ניצח בפעם השנייה את סכלדפרייס ואת הקטע השלישי בטור של טורקיה. יאקובסן ניצח עם קוויק סטפ את מרוץ ההאמר לימבורג. לאחר מכן ניצח את אליפות הולנד לאחר שניצח בספרינט רב משתתפים. יאקובסן ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספנייה. יאקובסן ניצח את הקטע ה-4 וה-21 במרוץ, בשניהם הקדים את סם בנט בספרינט רב משתתפים.
ב-2020, ניצח את הקטע ה-5 בוולטה אה ולנסיה ולאחר מכן את הקטע הראשון בוולטה או אלגארבה.
יאקובסן נפצע קשה בראשו בסיום הקטע הראשון בטור של פולין כאשר נחסם על ידי בן ארצו, דילן חרונבייחן, בספרינט אל קו הסיום ועף מעבר למתרסי המסלול, בעקבות כך הוענק לו הניצחון בקטע על חשבון חרונבייחן שנפסל. הוא אושפז בבית חולים בסוסנוביץ כשהוא מורדם ומונשם ונמצא במצב קשה ובקומה, אך בהמשך התייצב מצבו והוא נותח בפנים, כשהפגיעה המרכזית בגופו הייתה פגיעה בגולגולת. יאקובסן נזקק ל-130 תפרים, איבד את כל שיניו מלבד אחת, מיתרי הקול שלו הפכו משותקים והחך שלו נשברה.
לאחר תהליך שיקום ארוך, הוא חזר להתחרות כשמונה חודשים לאחר מכן בטור של טורקיה. יאקובסן שימש בעיקר כפועל במרוציו הראשונים מאז החזרה. הניצחון הראשון שלו מאז התאונה הגיע בטור דה ואלוני, יותר מ-11 חודשים מאז התאונה, כשניצח את הקטע ה-2 וה-5 שהסתיימו בספרינט המוני.
באוגוסט 2022, ניצח יאקובסן במיאוץ הסיום, אליפות אירופה באופני כביש שנערכה במינכן, גרמניה.
הערות שוליים

↑  National Championships Netherlands, procyclingstats.com
↑  Wiśniewska, Marta (5 באוגוסט 2020). "Lekarz wyścigu Tour de Pologne: "Fabio jest z nami, żyje i mamy nadzieję, że wygramy"" [Tour de Pologne race doctor: "Fabio is with us, he is alive and we hope to win"] (בפולנית). Naszosie.pl. נבדק ב-5 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jakobsen in levensgevaar na vreselijke crash met Groenewegen in Polen". NU. 5 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lefevere aangeslagen na bezoek aan Fabio Jakobsen: “Hij is er veel erger aan toe dan Remco, ze hebben 130 draadjes uit z’n gezicht gehaald”, m.hln.be.com
מאיר אוחיון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בן 78 בערך)
 
מאיר אוחיון (נולד בשנת 1947) הוא רוכב אופניים בעבר, אלוף ישראל במרוץ אופני כביש שלוש פעמים ברציפות (1966–1968).
ביוגרפיה

אוחיון נולד וגדל בעיר אספי שבמרוקו. הוא עלה לישראל באוקטובר 1956. בישראל הוא התאמן והתחרה בקבוצות הפועל אשקלון, הפועל רמלה והפועל ערד, ביחד עם שני אחיו הבוגרים ממנו, הנרי וויקטור, אף הם אלופי ישראל ברכיבת אופני כביש.
ביוגרפיה > אלוף ישראל

בשנת 1966 זכה אוחיון בפעם הראשונה בקריירה שלו באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, לפני אחיו ויקטור, לאחר חמש שנים רצופות שבהן זכה אחיו הנרי. בשנתיים שלאחר מכן, הוא הגן על תוארו.
בשנת 1969 זכה אוחיון במקום שני באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, אחרי ראובן כינורי ולפני חיים סלומון ולא הצליח להגן על תוארו.
בשנת 1972 זכה אוחיון במקום שני באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, אחרי חמי וולוצקי ולפני אלזם פרננד.
בשנת 1974 זכה אוחיון במקום שלישי באליפות ישראל באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, אחרי חמי וולצקי ואבי שמחוביץ.
הערות שוליים

↑  כיום שמו מאיר אור חן. ראו: כרמי שרביט, קבוצת "המסלול"
1 2  האחים אחיון נצחו באליפות ישראל באופניים, מעריב, 1 בינואר 1967
1 2  מאיר אחיון זכה באליפות האופניים, מעריב, 17 בדצמבר 1967
1 2  מאיר אחיון ניצח באופניים, דבר, 15 בדצמבר 1968
1 2  ר. אריה, מאיר אחיון-בפעם ה-3 אלוף ישראל באופניים, מעריב, 16 בדצמבר 1968
↑  כינורי הוציא האליפות מן האוחיונים, מעריב, 28 בדצמבר 1969
↑  אופניים, דבר, 17 בדצמבר 1972
↑  וולצקי - אלוף ישראל בפעם ה-4 ברציפות, מעריב, 10 בנובמבר 1974
סטיבן ספילברג

| --- | --- |

סטיבן ספילברג, 2023
 לידה:  18 בדצמבר 1946 (בן 78) ארצות הברית סינסינטי, אוהיו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Steven Allan Spielberg 
 סוגה מועדפת:  סרט מתח, מותחן פסיכולוגי, סרט פשע, סרט פנטזיה, סרט אימה טבעית, סרט קומדיה, סרט אימה מדע בדיוני, סרט מלחמה, סרט הרפתקאות, סרט דרמה, סרט אימה פסיכולוגי, סרט מדע בדיוני, סרט פעולה, סרט אימה, סרט בלשי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1957
 עיסוק:  תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של קליפורניה, לונג ביץ' (2002)  תיכון סרטוגה (1965)  Arcadia High School 
 יצירות בולטות:  פארק היורה, אינדיאנה ג'ונס, אי.טי (בימוי) בחזרה לעתיד, מלתעות, רשימת שינדלר, להציל את טוראי ראיין, מינכן, פולטרגייסט (הפקה)
 בן או בת זוג:  קייט קאפשו (1991–?) 
 צאצאים:  סשה ספילברג, סויר ספילברג, Theo Spielberg, מקס ספילברג, ג'סיקה קאפשו, Destry Allyn Spielberg 
 מספר צאצאים:  7 
 פרסים והוקרה:  4 פרסי אוסקר 2 פרסי באפט"א 7 פרסי גלובוס הזהב 4 פרסי אמי לבידור בפריים טיים 5 פרסי מכון הסרטים האמריקאי 4 פרסי איגוד הבמאים האמריקאיים 3 פרסי הוגו 14 פרסי סאטורן מדליית החירות הנשיאותית אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (KBE) אביר בלגיון הכבוד   עיטור נשיא מדינת ישראל רשימה מורחבת
 https://amblin.com/steven-spielberg/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סטיבן אלן ספילברג (באנגלית: Steven Allan Spielberg‏; נולד ב-18 בדצמבר 1946) הוא במאי, תסריטאי ומפיק טלוויזיה וקולנוע יהודי-אמריקאי. זוכה שני פרסי אוסקר לבמאי הטוב ביותר ושני פרסי גלובוס הזהב.
ספילברג הוא אחד מהבמאים המצליחים והמוערכים ביותר בתולדות הוליווד בכל הזמנים, שרבים מסרטיו היו לשוברי קופות. הפקותיו מגוונות: מ"פארק היורה", סרט הרפתקאות בדיוני שהיה חלוצי בשימוש בגרפיקה ממוחשבת, ועד לסרט הדרמה ההיסטורית "רשימת שינדלר", שעסק בהצלת יהודים בשואה. בשנת 2004 תואר, בין השאר מעל דפי מגזין הבידור "פרמייר", כאישיות המשפיעה ביותר בהוליווד. זכה פעמיים בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, עבור הסרטים "רשימת שינדלר" ו"להציל את טוראי ריאן". הצלחותיו הקולנועיות באו לידי ביטוי גם במימד הכלכלי. לפי מגזין פורבס, מוערך הונו בכ-5.3 מיליארד דולר (נכון לדצמבר 2024).
נעוריו ותחילת דרכו

ספילברג נולד בסינסינטי, אוהיו שבארצות הברית למשפחה יהודית. הוריו היו ארנולד ספילברג (1917–2020), מהנדס חשמל במקצועו, וליאה אדלר (לבית פוסנר) (1920–2017) שהייתה בעלת מסעדה ופסנתרנית. הם העניקו לו, יחד עם שמו הידוע, את השם היהודי "שמואל". אחותו היא התסריטאית אן ספילברג.
מילדותו אהב לצפות בקולנוע וליצור קולנוע, צילם עם חבריו סרטי 8 מ"מ עוד בהיותו נער (סרטים אלו צורפו כתוספת לגרסת ה-DVD של "להציל את טוראי ריאן"). ב־1968, כשהיה בן 21, הציג את סרטו הקצר הראשון. הוא החל לעבוד בטלוויזיה, וביים מספר סרטי וסדרות טלוויזיה, לרבות כמה מפרקי "קולומבו" (סדרה בלשית בה כיכב פיטר פאלק). ב־1971 הציג את סרטו הראשון באורך מלא - "Duel" (דו-קרב באנגלית). הסרט צולם במקור לטלוויזיה, ולא הוצג על מסך הקולנוע בארצות הברית. הסרט, באורך של 73 דקות, הציג את השחקן דניס ויבר כאיש תמים הנקלע לכביש באזור שומם, ונרדף על ידי משאית ענקית ומסתורית. כבר בסרט זה הציג כמה מאיכויותיו כבמאי, ועם השנים הסרט היה לסרט פולחן. לאור הביקורות המוצלחות נשלח ספילברג לצלם סצנות נוספות, הסרט הוארך והוקרן ב-1972 בהקרנות מסחריות על מסכי הקולנוע באירופה.