stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורשה 992
מנועים

| דגם | שנים | מנוע | כוח |
| --- | --- | --- | --- |
| קאררה | 2019 | 2,981 סמ"ק (3.0 ליטר) | 380 כ"ס ב-6,500 סל"ד |
| קאררה 4, טרגה 4 | 2019 | 2,981 סמ"ק (3.0 ליטר) | 380 כ"ס ב-6,500 סל"ד |
| קאררה S | 2019 | 2,981 סמ"ק (3.0 ליטר) | 444 כ"ס ב-6,500 סל"ד |
| קאררה 4S, טרגה 4S | 2019 | 2,981 סמ"ק (3.0 ליטר) | 444 כ"ס ב-6,500 סל"ד |
| טורבו | 2020 | 3,745 סמ"ק (3.7 ליטר) | 573 כ"ס ב-6,750 סל"ד |
| טורבו S  | 2020 | 3,745 סמ"ק (3.7 ליטר) | 641 כ"ס ב-6,750 סל"ד |
ביצועים והילוכים

| מודל | שנה | האצה מ-0 ל-100 | מהירות מרבית | הילוכים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קאררה | 2019 | 4.2 שניות | 293 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| קאררה קבריולה | 2019 | 4.4 שניות | 291 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| קאררה 4 | 2019 | 4.2 שניות | 291 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| קאררה 4 קבריולה | 2019 | 4.4 שניות | 289 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| קאררה S | 2020 | 4.2 שניות | 308 קמ"ש | ידני 7 הילוכים |
| קאררה S | 2019 | 3.7 שניות | 308 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| קאררה S קבריולה | 2020 | 4.4 שניות | 306 קמ"ש | ידני 7 הילוכים |
| קאררה S קבריולה | 2019 | 3.9 שניות | 306 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| קאררה 4S | 2020 | 4.2 שניות | 306 קמ"ש | ידני 7 הילוכים |
| קאררה 4S | 2019 | 3.6 שניות | 306 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| קאררה 4S קבריולה | 2020 | 4.4 שניות | 304 קמ"ש | ידני 7 הילוכים |
| קאררה 4S קבריולה | 2019 | 3.8 שניות | 304 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| Targa 4 | 2020 | 4.4 שניות | 289 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| Targa 4S | 2020 | 4.4 שניות | 304 קמ"ש | ידני 7 הילוכים |
| Targa 4S | 2020 | 3.8 שניות | 304 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| טורבו | 2020 | 2.8 שניות | 320 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| טורבו קברליוט | 2020 | 2.9 שניות | 320 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| טורבו S | 2020 | 2.7 שניות | 330 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
| טורבו S קברליוט | 2020 | 2.8 שניות | 330 קמ"ש | PDK עם שמונה הילוכים |
ראו גם

פורשה
פורשה 911
פורשה 991
פורשה 911 GT2 RS
הערות שוליים

↑  "Porsche 911 will be bigger and more powerful". USA Today (באנגלית). נבדק ב-2018-11-28.
↑  "Porsche 911 Turbo S (2020): Preis und Fahrleistungen sind enorm!". autobild.de (בגרמנית). נבדק ב-11 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Porsche präsentiert neues 911 Carrera Coupé und 911 Carrera Cabriolet". presse.porsche.de (בגרמנית). Porsche. נבדק ב-2019-07-30.
↑  "The technology behind the new Porsche 911". porsche.de (באנגלית). Porsche. נבדק ב-11 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Porsche 911 Turbo S". porsche.de (בגרמנית). Porsche. נבדק ב-2020-03-03.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פנים
פורשה 992 Targa 4S
911 טורבו קופה
911 טורבו S קופה
פורשה מאקאן

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  מקאן
 יצרן:  פורשה
 שנות ייצור:  2014–הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר קופה בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  פולקסווגן MLB
 אורך:  4,681 מ"מ
 רוחב:  1,923 מ"מ
 גובה:  1,624 מ"מ
 משקל:  1,865–1,925 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,807 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 קשר:  אאודי Q5
 מעצב:  מייקל מאוור
 
פורשה מאקאן (בגרמנית: Porsche Macan) הוא רכב פנאי ספורטיבי יוקרתי בגודל בינוני, המיוצר על ידי חברת פורשה הגרמנית החל משנת 2014. היא הוצגה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בשנת 2013, והגיעה לישראל בשנת 2013
בשנת המכירות הראשונה (2014) אזל מלאי מכוניות המאקאן לאחר שכל 50,000 היחידות אשר הוצעו למכירה על ידי פורשה נמכרו.
שם

במקור תכננה חברת פורשה לקרוא לדגם זה בשם קאג'ון, הלחם של המילים 'קאיין' ו'ג'וניור', פירוש: גרסה מוקטנת של דגם הפורשה קאיין. אולם, בפברואר 2012 הודיעה פורשה כי הוחלט על השם הסופי והרשמי לדגם זה של המכונית – מאקאן. פירוש המילה מאקאן הוא טיגריס באינדונזית.
פיתוח

בנובמבר 2010 נודע על הפרויקט כפיתוח עתידי, כאשר במרץ 2011 הודיעה על כך פורשה באופן רשמי. המאקאן הוצגה באופן רשמי ובגרסת הייצור הסופית בסוף שנת 2013 בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס ובטוקיו, כאשר מכירות הרכב באירופה החלו באביב 2014.
מכונית המאקאן מיוצרת לצד דגמי הפאנאמרה והקאיין במפעלה החדש והמורחב של פורשה בלייפציג.
המאקאן ממוצבת מתחת לפורשה קאיין, עם זאת נועדה גם להיות ספורטיבית ממנה. דוגמה אחת היא תיבת ה-PDK (בגרמנית: Porsche Doppelkupplung), תיבת 7 הילוכים, כפולת מצמדים ומהירה של פורשה, המגיעה כסטנדרט במאקאן, לעומת תיבת שמונת ההילוכים האוטומטית מסוג טיפטרוניק המוצעת בקאיין.
המכונית חולקת פלטפורמה משותפת עם האאודי Q5. בסיס הגלגלים ותצורת מערכת המתלים מבוססים מהגדרות מכונית האאודי, אך שונים במידה רבה. מנוע המכונית, תיבת ההילוכים הגדרות מערכת המתלים, פנים וחוץ המכונית ייחודים לפורשה מאקאן. נוסף על כך המאקאן ארוכה יותר ב-43 ס"מ, ורחבה יותר ב-36 ס"מ מהאאודי Q5.
נתונים

בתחילה כאשר הושקה, המכונית הייתה זמינה בשלושה דגמים שונים עם מנועים שונים, שלושתם מנועי V6. מאקאן S בעל מנוע 3.0 ליטרים והספק של 300 כ"ס, מאקאן טורבו בעל מנוע 3.6 ליטרים והספק של 400 כ"ס, ומאקאן דיזל S בעל מנוע דיזל בנפח 3.0 ליטרים והספק של 258 כ"ס.
כל הדגמים הם בעלי תיבת 7 הילוכים כפולת מצמדים אוטומטית, מערכת הנעה כפולה, מערכת מתלי אוויר הכוללת אפשרות לבחירה בין הגדרות שונות, ומערכת ה-PASM, מערכת ניהול המתלים הדינמית של פורשה (Porsche Active Suspension Management).
לאחר שורת דגמי ה-S, הציגה פורשה מאוחר יותר דגם בסיס בעל מנוע טורבו בנפח 2.0 ליטרים, הנקרא בפשטות מאקאן. דגם זה יועד לשווקים אסייאתיים ולשוק הבריטי, מנוע זה בעל 4 צילינדרים פותח מבסיס מנוע קיים של קבוצת פולקסווגן הנמצא בין היתר בשימוש אאודי Q5, אך נבנה על ידי פורשה מחדש.
מכונית המאקאן היא המכונית הראשונה של פורשה בעלת מנוע 4 צילינדרים מאז הפסקת ייצורה של הפורשה 968 בשנת 1995.
מאקאן GTS

בשנת 2015 חשפה פורשה בטוקיו את גרסת ה"ביצועים הגבוהים" לגרסת ה-S. היא כוללת מנוע בנזין טווין טורבו V6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-360 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים כפולת מצמד בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 5.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 257 קמ"ש.
מאקאן GTS > מתיחת פנים 2019

בשנת 2019 הציגה פורשה מתיחת פנים, הכוללת עיצוב חדש ומודרני והוספת 20 כוחות סוס למנוע.
מתיחת פנים 2018

בשנת 2018 הציגה פורשה מתיחת פנים למאקאן, הכוללת עיצוב חדש ומודרני ומנוע חדש המנוע הוא מנוע בנזין טווין טורבו V6 צילנדרים בנפח 2.9 ליטרים המספק כ-440 כוחות סוס ב-5,600 סיבובים לדקה.
מתיחת פנים שנת 2021

ביולי 2021 הציגה פורשה מתיחת פנים נוספת למאקאן. היא כוללת עיצוב ספורטיבי יותר ושדרוגים למנועים, והורדת גרסת ה"מאקאן טורבו" בגלל שנתוני המנוע שלה זהים למאקאן GTS. אחת הסיבות לפורשה הציגה מתיחת פנים ולא דור חדש, זה בגלל שהדור הבא שיוצג בשנתיים הקרובות יהיה חשמלי בלבד.
היצע המנועים החדש כולל: למאקאן הבסיסי נוספו 15 כ"ס למנוע, התאוצה אורכת 6.5 שניות והמהירות המרבית עומדת על 235 קמ"ש. למאקאן S הוחלף המנוע למנוע V6 טווין טורבו משופר המספק כ-380 כ"ס, תוספת של 26 כ"ס למנוע, התאוצה אורכת 4.6 שניות ומהירות המרבית עומדת על 259 קמ"ש. למאקאן GTS שיפרה פורשה את המנוע וכעת הוא מספק כ-440 כ"ס. התאוצה אורכת 4.3 שניות והמהירות המרבית עומדת על 272 קמ"ש.
כל הגרסאות עברו כיול חדש למתלים. פורשה החליפה את הכפתוריים הפזיים במשטחי מגע חדשים.
פורשה מאקאן T

פורשה מאקאן T נחשפה ב-17 בפברואר 2022 ומבוססת על דגם הבסיס וכולל את אותו מנוע ואותם ביצועים אך מיועד יותר לנהיגה חדה על הכביש כמו ה-GTS אך במחיר מוזל יותר וללא מנוע הביצועים של ה-GTS. העיצוב החיצוני והפנימי נותר ללא שינוי מדגמי המאקאן הבסיסיים מלבד חישוקים חדשים בקוטר 20 אינץ' לגלגלים.
| דגם | מנוע והספק | תאוצה 0–100 קמ"ש | מהירות מרבית |
| --- | --- | --- | --- |
| מאקאן | 2.0 ליטרים (1984 סמ"ק) 4 צילינדרים 237 כ"ס ב-5000–6800 סל"ד | 6.9 שניות | 223 קמ"ש |
| מאקאן S | 3.0 ליטרים (2977 סמ"ק) 6 צילינדרים 340 כ"ס ב-5500–6500 סל"ד | 5.4 שניות | 254 קמ"ש |
| מאקאן טורבו | 3.0 ליטרים (3604 סמ"ק) 6 צילינדרים 400 כ"ס ב-6,000 סל"ד | 4.8 שניות | 266 קמ"ש |
| מאקאן S דיזל | 3.0 ליטרים (2967 סמ"ק) 6 צילינדרים טורבו דיזל 258 כ"ס ב-4000–4250 סל"ד | 6.3 שניות | 230 קמ"ש |
הערות שוליים

↑  רן אלקובי, 2014 פורשה מקאן – נחשף רשמית, באתר קארטיוב, ‏20 בנובמבר 2013
↑  רן אלקובי, פורשה מקאן בישראל – מחיר החל מ-585,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏3 בדצמבר 2013
↑  http://www.carprousa.com/want-a-sold-out-porsche-macan-you-may-be-in-luck
↑  Richard Hammond, New Porsche Macan has sold out already - and it is outstanding, Mirror, ‏23 במאי 2014 (באנגלית)
↑  Jordan Katsianis, Porsche Macan review: fun and practical sporty SUV, Auto Express, ‏6 בפברואר 2014 (באנגלית)
↑  רן אלקובי, מנוע 4 צילינדרים לפורשה מקאן, באתר קארטיוב, ‏25 באפריל 2014
↑  רן אלקובי, פורשה חושפת את המקאן GTS החדש, באתר קארטיוב, ‏28 באוקטובר 2015
↑  רן אלקובי, 2020 פורשה מקאן GTS החדש נחשף, באתר קארטיוב, ‏17 בדצמבר 2019
↑  רן אלקובי, 2019 פורשה מקאן החדש - מתיחת פנים, באתר קארטיוב, ‏25 ביולי 2018
↑  רן אלקובי, מתיחת פנים: 2022 פורשה מקאן החדש, באתר קארטיוב, ‏20 ביולי 2021
↑  רן אלקובי, לחובבי הנהיגה: 2022 פורשה מקאן T נחשף, באתר קארטיוב, ‏17 בפברואר 2022
פורט ג'פרסון (פלורידה)

| --- | --- |

פורט ג'פרסון
 מידע כללי
 סוג:  מבצר
 שימוש:  פארק לאומי
 על שם:  תומאס ג'פרסון
 כתובת:  הפארק הלאומי דריי טורטוגס
 מיקום:  פלורידה קיז
 מדינה:  פלורידה, ארצות הברית ארצות הברית
 בעלים:  חיל הים האמריקאי שירות הפארקים הלאומיים
 מפעיל:  צבא האיחוד 
 נגישות:  מעבורת
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  דצמבר 1846 – 1847
 תאריך פתיחה רשמי:  1847 
 חומרי בנייה:  לבני חרסית
 יוצר:  הוראשיו רייט(אנ')
 אדריכל:  ג'וזף טוטן (אנ') מונטגומרי מייגס (אנ') דניאל וודברי (אנ')
 מידות
 שטח:  65 דונם (כללי) 53 דונם (חצר פנימית)
 גובה מעל פני הים:  0 מטר
 קומות:  2
 קואורדינטות:  24°37′41″N 82°52′23″W﻿ / ﻿24.628°N 82.873°W﻿ / 24.628; -82.873
 https://www.nps.gov/drto/index.htm
  (למפת פלורידה מוגדלת) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי פורט ג'פרסון(למפת פלורידה רגילה) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי פורט ג'פרסון
 
המגדלור ששולב בחומת המבצר. המגדלור המקורי נבנה ב-1825 מלבנים והמגדלור הנוכחי נבנה ממתכת ב-1877
אחד התותחים שהוצבו על גג המבנה (משוחזר). ניתן לראות את המנגנון שאיפשר את הטיית התותח ימינה ושמאלה
פורט ג'פרסון הוא מבצר שנבנה במאה ה-19 בדרום פלורידה כדי להגן על חופי המדינה מפני שודדי ים. זהו מבנה הלבנים הגדול ביותר בארצות הברית אולם בנייתו התעכבה בגלל מלחמת האזרחים האמריקנית ובסופו של דבר נעצרה בגלל התחזקות צי ארצות הברית שעצר את פעילות שודדי הים בזירה זו. המבצר הוכרז כמונומנט לאומי ומשמש כאתר פתוח לביקורים באחריות שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. האתר רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ומהווה חלק מהפארק הלאומי דריי טורטוגס ממערב לקי וסט.
רקע

החל מהמאה ה-16 התפשטה במערב האוקיינוס האטלנטי, בימים שבקרבת האיים הקריביים ובמפרץ מקסיקו תופעת שוד ימי (אנ') על ידי שודדים שהגיעו מבסיסים באיים כמו פורט רויאל (ג'מייקה), טורטוגה (האיטי) (אנ') ונסאו (בהאמה). שיא הצלחתם של שודדי הים היה בשנים 1660–1730 תוך שהם גורמים נזקים רבים לארצות הברית ולמדינות אירופה. בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 התחזקה התנגדות המדינות הנפגעות לשודדי הים עד מיגורו של רוב האיום עד 1850. מאמצי ארצות הברית למיגור הפירטיות הימית התגברו לאחר שרכשה ב-1819 את פלורידה מספרד במסגרת הסכם אדמס-אוניס.
התנגדות זו כללה חיזוק ותיגבור ציי המלחמה, בניית מבצרים והקמת מושבות באיים. בין השאר הוקמו בדרום פלורידה מצודת זאכרי טיילור ופורט ג'פרסון.
הקמת המבצר > איתור

בתחילת 1825 ערך קומודור דייוויד פורטר (אנ') את הסקר הראשון במערב פלורידה קיז (כיום הפארק הלאומי דריי טורטוגס) כדי לאתר מקום מתאים להקמת בסיס ימי כדי לסייע למלחמה בשודדי הים. פורטר מצא את האיים כלא מתאימים להקמת בסיס צבאי בגלל היותם בגובה פני הים, התשתית החולית והמחסור במי שתייה. לאור זאת הוקם במקום ב-1826 מגדלור בשם "מגדלור גרדן קי" (אנ').
ב-1829 יצאה למקום משלחת מחקר נוספת שמצאה מקום מתאים להקמת נמל מבוצר תוך שהיא מציינת שהמקום הנבחר מוגן בטבעת איים המשמשים כשוברי גלים וכן שקיים במקום נתיב של מים עמוקים שמאפשר כניסה של אוניות מפרש גדולות. המלצות אלו התעכבו זמן רב בדרגים הבכירים ורק ב-1844 יצאה למקום משלחת צבאית לסקר נוסף כשב-1845 הוכרז המקום כבסיס צבאי שנקרא על שם הנשיא השלישי ארצות הברית תומאס ג'פרסון. תוכניות הבנייה אושרו בנובמבר 1846 והבניה החלה חודש לאחר מכן כשהמגדלור נכלל בתחום הבסיס.
הקמת המבצר > תכנון

הבסיס הימי שתוכנן הוקף בחומת סוגרים בצורת משושה כששתי צלעות שלו באורך 145 מטר ושאר ארבע הצלעות באורך 99 מטר. במפגש של כל שתי צלעות נבנה באסטיון בולט לשיפור ההגנה. הקירות היו בגובה של שתי קומות כשגרם מדרגות ספיראלי אפשר גישה לקומה השנייה ולגג. בכל קומה וכן על הגג תוכנן מקום ל-150 תותחים (סה"כ 450 תותחים) ובהתאם לכך נפערו בקירות המבנה פתחים שאיפשרו את ירי התותחים. בנוסף לחומה הבצורה שנועדה בעיקר עבור התותחים תוכננו בחצר המבצר מבני מגורים, מחסני תחמושת, מפקדת המבצר ובית חולים.
הקמת המבצר > בנייה

הבנייה החלה, כאמור, בשלהי 1846 כשהבונים שעבדו במקום כללו כ-230 בעלי מלאכה אזרחים ומספר רב של עבדים מפלורידה. הלבנים הובאו למקום על ידי חברה מהעיר פנסקולה (אנ') שבפלורידה. כדי לספק מי שתייה לשוהים באתר (תחילה פועלים ובהמשך חיילים) נבנתה מערכת איסוף מי גשמים מהחומה לבורות מים שנחפרו במקום. לצערם של המתכננים רק חלק קטן מהמערכת איפשר הפקת מי שתייה מאחר שרוב המים שנאספו בצורה זו המיסו מלחים בדרכם ולא היו ניתנים לשתייה. בהמשך הוצבו במקום שני דוודי קיטור שהפיקו 26 מ"ק מים ליום. עבודות הבנייה הופסקו עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית לאחר שרוב העבדים שוחררו.
עבודות הבנייה באתר חודשו לאחר המלחמה וב-1872 הושלמה בניית החומות אולם ב-1874 הן הופסקו לתמיד.
השימוש במבצר > מלחמת האזרחים

ב-1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, תוגבר המבצר ב-62 מחייליו של רגימנט ארטילריה של איחוד כוחות הצפון שנועדו למנוע השתלטות של חיילי הקונפדרציה. רגימנט זה הביא את מספר השוהים במבצר ל-168 (כולל ילדים ונשים). בהמשך תוגבר המבצר בעוד שני רגימנטים שהביאו את מספר השוהים בו למעל 300 איש.
עם תחילת המלחמה הוחלט על ידי מפקדי הצפון להפוך חלק מהמבצר לבית כלא לאסירי הקונפדרציה ולעריקים מצבא הצפון. מספר הכלואים גדל בהדרגה מ-214 ב-1863 ל-880 ב-1864 כשמספר החיילים ששמרו עליהם גם הוא עלה בהדרגה והגיע בשיאו לכ-650 חיילים.
בעקבות ההחלטה על סיום העבדות שוחררו, במהלך המלחמה, רוב העבדים כהי העור שעבדו בבניית המבצר דבר שהאט מאוד ואף עצר את מהלך הבנייה.
השימוש במבצר > לאחר המלחמה

עם סיום מלחמת האזרחים במאי 1865 החל תהליך שחרור האסירים והחיילים ומספר השוהים במבצר הצטמצם. ביולי אותה שנה נאסרו במקום ארבעה מחבריו של ג'ון וילקס בות' שנאשמו בשותפות בקשירת הקשר לרצח אברהם לינקולן אולם בהמשך העניק להם הנשיא אנדרו ג'ונסון חנינה.
השלמת חומות המבצר ב-1872 איפשרה הצבת 243 תותחים במקום. למעט אימונים שום מערכה לא התחוללה במקום שדרשה ירי מתותחים אלו.
ב-1874 החליט משרד ההגנה לסגור את המקום לאחר ששרשרת של הוריקנים הכתה במקום ומחלת צהבת פגעה בחיילים המוצבים במבצר. במקום נשארה יחידת צבא קטנה שתיחזקה את הציוד ושמרה על התחמושת.
ב-1889 הפך הצבא את המקום לבית חולים צבאי ולקרנטינה. בהמשך פתח הצי במקום תחנת תדלוק בפחם לאוניותיו. ב-1898, עם פרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד הפך המבצר שוב לבסיס ימי עבור צי ארצות הברית. ב-1902 חודשו מתקני הפקת המים במקום ונבנתה אסדה לטעינת פחם אולם כל אלו נהרסו ב-1906 על ידי הוריקן. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוצבה במקום תחנת אלחוט וכן פעל במקום מטוס ימי.
השימוש במבצר > כשמורת טבע

ב-1908 הוכרז המבצר וסביבתו כשמורת טבע פדרלית לציפורים.
ב-4 בינואר 1935 הכריז הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט על המבצר כמונומנט לאומי דבר שהביא לשיפוץ ושימור המקום בשנים 1935–1938 על ידי מינהל קידום העבודות.
ב-10 בנובמבר 1970 נרשם המבצר במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. ב-26 באוקטובר 1992 הוכרז הפארק הלאומי דריי טורטוגס והמבצר הפך להיות חלק ממנו.
האתר פתוח למבקרים וניתן להגיע אליו רק בספינות כשקיים שירות מעבורת יומי מקי וסט (אנ'). במבצר קיים מוזיאון וחנות ספרים וניתן להישאר לישון במקום בתנאי קמפינג וכן לשכור ציוד צלילה.
ראו גם

מצודת זאכרי טיילור
לקריאה נוספת

Lewis, Emanuel Raymond (1979). Seacoast Fortifications of the United States. Annapolis: Leeward Publications. ISBN 978-0-929521-11-4.
Weaver II, John R. (2018). A Legacy in Brick and Stone: American Coastal Defense Forts of the Third System, 1816-1867, 2nd Ed. McLean, VA: Redoubt Press. ISBN 978-1-7323916-1-1.
Reid, Thomas (2006). America's Fortress: A History of Fort Jefferson, Dry Tortugas, Florida. Florida: Amazon. ISBN 978-0-8130-3019-7.
הערות שוליים

↑  תגבור הצי האמריקאי נעשה כחלק ממלחמת ארצות הברית–מקסיקו
↑  המגדלור של פורט ג'פרסון, באתר lighthousefriends.com
↑  היה זה הנשיא אברהם לינקולן שהחליט לחוס על חיי העריקים ולהמיר את עונש המוות בעונש מאסר
↑  היו אלו סמואל מאד (אנ'), אדמונד ספנגלר (אנ'), סמואל ארנולד (אנ') ומיכאל אולוקלין (אנ')
↑  שיפוץ פורט ג'פרסון, באתר livingnewdeal.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538897405171  LCCN: sh86000629
פרנץ וידמן

ערך זה עוסק בסופר גרמני. אם התכוונתם לחוק פיזיקלי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1821 Wittgensdorf, קמניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  30 באוקטובר 1882 (בגיל 61) דרזדן, הקיסרות הגרמנית 
 מדינה:  גרמניה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 
פרנץ וִידֶמַן (בגרמנית: Franz Wiedemann;‏ 23 בינואר 1821, ויטגנסדורף, קמניץ – 30 באוקטובר 1882, דרזדן) היה מחנך וסופר ילדים גרמני. מפורסם כיום בעיקר כמחבר השיר "Hänschen klein", המוכר בגרסתו העברית "יונתן הקטן".
ביוגרפיה

נולד בעיירה ויטגנסדורף (Wittgensdorf, כיום חלק מהעיר קמניץ). משנת 1848 שימש מורה בבית הספר הממלכתי בדרזדן, ומאוחר יותר מורה בכיר. פרש לגמלאות ב-1881 ומת בשנה שלאחריה. היה סופר פורה מאוד, שחיבר ספרי לימוד, סיפורים, פזמונים וכתבים פדגוגיים.
פורט בנגלור

| --- | --- |

שער הכניסה למבצר
 מידע כללי
 סוג:  מבצר
 שימוש:  מבצר צבאי אתר תיירותי
 מיקום:  בנגלור
 מדינה:  קרנאטקה, הודו הודו
 מייסדים:  קמפה גאודה הראשון
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1537–1790 (כ־253 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1537 
 חומרי בנייה:  אבני גרניט
 מידות
 אורך:  450 מטר
 רוחב:  450 מטר
 גובה:  10 מטר
 שטח:  200 דונם
 קואורדינטות:  12°57′46″N 77°34′33″E﻿ / ﻿12.962875°N 77.575956°E﻿ / 12.962875; 77.575956
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיפורט בנגלור(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיפורט בנגלור he
 
פורט בנגלור (באנגלית: Bangalore Fort; בהינדית: बंगलुरु दुर्ग) הוא מבצר שנבנה בעיר בנגלור שבהודו ושירת בעיקר את שליטי ממלכת מייסור. בנייתו החלה ב-1537 וחיזוקו המשיך עד נפילת בנגלור בידי צבאה של חברת הודו המזרחית הבריטית במהלך מלחמת אנגלו-מייסור השלישית. כיום רק חלקים מהמבצר השתמרו והמקום פתוח לביקורי מטיילים.
ההיסטוריה של המבצר > שלטון אימפריית ויג'איאנגר

המבצר הראשון הוקם ב-1537, בתקופת אימפריית ויג'איאנגר, על ידי קמפה גאודה הראשון (אנ'). גאודה, שהיה צאצא לבית אצולה, נחשב למייסד בנגלור ההיסטורית (אנ') ואף שלט בה בהמשך. לפני הקמת בנגלור כבש גאודה את השטחים שהקיפו את בנגלור. המודל לפיו רצה גאודה לבנות את בנגלור הייתה העיר האמפי שהייתה בירת אימפריית ויג'איאנגר ואותה ביקר לפני הקמת בנגלור.
כדי להגן על העיר הקים במרכזה מבצר מוקף בחומה מאדמה בה נקבעו תשעה שערים. החומה הוקפה בחפיר אותו מילאו במים.
ההיסטוריה של המבצר > שלטון סולטנות ביג'אפור

ממלכתו של קמפה גאודה המשיכה לשלוט על בנגלור וסביבתה גם לאחר מותו ב-1569. ב-1637–1638 עלו על ממלכתו של גאודה כוחות של סולטנות ביג'אפור (Sultanate of Bijapur) בפיקודו של Rustam i Zaman ולאחר משא ומתן כבשו את בנגלור ללא קרב. לאחר הקרב הפכה העיר והמבצר למפקדה הראשית של הסולטנות.
ההיסטוריה של המבצר > שלטון ממלכת מייסור

ב-1673 עברה העיר לידי Chikkadeva Raya משושלת וודיאר (אנ') שהחל להרחיב את המבצר, תהליך שהמשיך עד 1704.
ב-1761, עם עלייתו לשלטון של חיידר עלי, החל תהליך שיקום המצודה כשבמסגרת פעולה זו הוחלפו חומות האדמה באבני גרניט. במהלך המלחמות האנגלו-מייסוריות, שפרצו ב-1767 התחוללו מספר מערכות בין חיילי ממלכת מייסור לחיילי חברת הודו המזרחית הבריטית והמצודה נפגעה עקב הפגזה של תותחי הבריטים.
טיפו סולטאן, בנו של חיידר עלי, הצליח לתקן את חומות המצודה אולם בתחילת 1791, במהלך מלחמת אנגלו-מייסור השלישית, הטיל מפקד הכוחות הבריטים, לורד צ'ארלס קורנווליס, מצור על המבצר. לאחר שישה שבועות של מצור הצליחו הבריטים לפרוץ את חומות המבצר ולכבוש אותו ואת העיר.
במסגרת ההסכם שסיים את מלחמת אנגלו-מייסור השלישית נסוגו הבריטים וטיפו סולטאן חזר לעיר. ב-1799, במהלך מלחמת אנגלו-מייסור הרביעית, כבשו הבריטים בשנית את העיר. לאחר אירוע זה לא שימש המבצר לצרכים צבאיים.
ההיסטוריה של המבצר > לאחר כיבוש המבצר

לאחר כיבוש המבצר על ידי הבריטים ב-1791 הם החלו בתהליך איטי של פירוק חומות המבצר לטובת דרכים ומבנים חדשים כשבמקביל החלו חלק מהמבנים הצבאיים שבתוך המבצר לשמש למטרות אזרחיות.
מבנה המבצר

המבצר בוני מחומות בהיקף ומבנה מרכזי עשויים מאבני גרניט (שהחליפו את חומות האדמה). גובה החומות והמבנים כ-10 מטר וצורת המבצר ריבוע כשאורך כל צלע שלו כ-450 מטר. לאורך החומות נקבעו 26 מגדלי שמירה וכן שבעה פתחים מוגנים בשערים כבדים. החומה הייתה מוקפת בחפיר. במרכז החצר היו מבנים ששימשו את החיילים ששירתו במבצר וכן הוקם בו ארמון הקיץ של טיפו סולטאן. שערי העיר קושטו במוטיבים אמנותיים שעדיין ניתן לראותם ליד השער שנותר.
המבצר נבנה במרכזה של העיר בנגלור כשהתפיסה של בוניו הייתה שבמקרה של התקפה על העיר ימצאו אנשיה מקלט במבצר כדי להנות מההגנה שסיפק.
אתרים במבצר וסביבתו

המבצר וסביבתו כוללים מספר אתרים היסטוריים:
מקדש Kote Venkataramana (אנ'): מקדש הינדי שנבנה ב-1689 כחלק מהעיר העתיקה של בנגלור.
כנסיית המבצר (אנ'): כנסייה פרוטסטנטית שנבנתה בתחומי המבצר ב-1808 על ידי חיילי צבא בריטניה כדי להנציח את הניצחון של הבריטים ב-1799 במהלך המצור על בנגלור במלחמת אנגלו-מייסור השלישית. בחצר הכנסייה נקברו קצינים בריטים שנהרגו במלחמה הזו. בעקבות צמצום השימוש בכנסייה היא נמכרה על ידי הכנסייה האנגליקנית לממשלת מייסור שהרסה את הכנסייה ובית הקברות ב-1932 והקימה במקום שלוחה של בית חולים (אנ'). לשימור זיכרון הנופלים האנגלים במלחמת אנגלו-מייסור השלישית הוקם בסביבות 1912 סנוטף בקרבת כנסיית הדסון (אנ') בעיר. ב-1964, בעקבות הפגנות של לאומנים הודים שגרמו נזק למבנה, ולמרות מחאות של חובבי היסטוריה, נהרס הסנוטף. לאחר הליך זה לא נשאר זיכרון לחללי הקרב לכיבוש בנגלור.
בית הספר של המבצר: נבנה בשלהי המאה ה-19 סמוך ובאחריות כנסיית המבצר. בית ספר בשם זה עדיין קיים באתר אחר.
המבצר בעת החדשה

ב-1930 החליטה מועצת בנגלור לעצור את תהליך הריסת המבצר. בשלב זה שרדו ממנו רק קטע מהחומה ובה שער (שער דלהי), שני מבצרי משנה בחצר הפנימית, מרתף עינויים ושער למרתף. מבנים אלו הפכו לאתרי תיירות. ב-2012, במהלך חפירת תשתיות למטרו עירוני נמצאו שני תותחים מתקופתו של טיפו סולטאן.
השער היחיד שנותר מהמבצר
המבצר הפנימי
תבליט על חומות המבצר. טיפו סולטאן נלחם בנמר
חומות המבצר
מבנה בחצר המבצר
המבצר באומנות

בנגלור והמבצר תועדו בציורים של ג'יימס הנטר (אנ') ששירת כצייר צבאי בהודו בתקופה בה נכבש המבצר על ידי הבריטים. ציוריו פורסמו בשני ספרים: "A Brief history of ancient and modern India embellished with coloured engravings" ו"Picturesque scenery in the Kingdom of Mysore".
השער הצפוני של המבצר
הכניסה הדרומית למבצר
שער מייסור
פיל בשער דלהי (זה השער שקיים כיום)
שער דלהי
לקריאה נוספת

Caine, William Sproston (1890). Picturesque India: A Handbook for European Travellers. London: London and G. Routledge & Sons, Limited. p. 523. ISBN 9781274043993. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
"Fort and Pettah of Bangalore". Wesleyan Juvenile Offering. London: Wesleyan Mission-House. VI. 1849. נבדק ב-9 בנובמבר 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Metro Plus Bangalore, באתר hindu.com,‏ 2002
↑  This Cenotaph was officially vandalised, באתר ramubangalore.blogspot.com, ‏3 בדצמבר 2012
↑  The Disappearing Heritage Landscape of Bangalore, באתר newindianexpress.com, ‏25 באוקטובר 2014
↑  Bringing back colonial grandeur of Fort High School building, באתר thehindu.com, ‏9 בפברואר 2015
↑  Workers dig up Tipu era cannon weighing more than a ton during Metro rail work in Bangalore, באתר indiatoday.in, ‏25 בנובמבר 2012
↑  James Hunter's Bangalore, באתר flickr.com
לוח הנצחה שהוצב על חומות מבצר בנגלור בנקודה בה פרצו הכוחות הבריטים את החומות ב-1791
האנדרטה
פרדינאן שבאל

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1836 Charmes-sur-l'Herbasse, צרפת 
 פטירה:  19 באוגוסט 1924 (בגיל 88) אוטריב, צרפת 
 מדינה:  צרפת צרפת
 מקום קבורה:  Tomb of Ferdinand Cheval 
 חתימה:   
 
ה"פלה אידיאל" (Le Palais idéal), פרויקט חייו של פרדינאן שבאל
פרדינאן שֶבָאל (בצרפתית: Ferdinand Cheval; ‏19 באפריל 1836, שָׁרְם־סוּר־ל'ארְבָּס [Charmes-sur-l'Herbasse], דרום, צרפת – 19 באוגוסט 1924; מכונה גם "הדוור שבאל") היה דוור צרפתי שהעביר שלושים ושלוש שנה בבניית המקדש הפרטי שלו, "הארמון האידיאלי" (Le Palais idéal; 'לֶה פָּלֵה אִידֵאָל') בקומונה אוֹטְרִיב (Hauterives) ‏ 45°15′23″N 5°1′43″E﻿ / ﻿45.25639°N 5.02861°E﻿ / 45.25639; 5.02861. הארמון נחשב דוגמה מובהקת וייחודית לאדריכלות נאיבית.
ביוגרפיה

פרדינאן שבאל התגורר בקומונה שָׁאטוֹנֵף־דה־גָלוֹר (Châteauneuf-de-Galaure), במחוז דרום (Drôme) בצרפת. הוא סיים את לימודיו בבית הספר בגיל 13 והיה לשוליית אופה, אך לבסוף בחר בקריירה של דוור.