stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוכנית איקרוס
עלילת הספר

איבן קנדריק הוא חבר קונגרס אמריקאי מאזור הבחירה התשיעי של מחוז קולורדו. כקבלן בניין לשעבר במזרח התיכון, הוא מנהל יחסים קרובים עם סולטן עומאן. הוא חוזר לעומאן תחת מסווה כאשר שגרירות ארצות הברית במאסקט בירת עומאן נופלת קרבן לפיגוע מיקוח של מחבלים פלסטינים.
קנדריק שניהל בעבר תאגיד בנייה גדול באזור, שנהרג ב"תאונה" שבה נהרגו כל חברי התאגיד עם נשותיהם וילדיהם, רק קנדריק וחברו עמנואל "מני" ויינגראס, אדריכל בעל שם עולמי, ואישיות אקסצנטרית שנרמז כי היה פעיל או בעל קשרים במוסד הישראלי, שרדו את הפיצוץ. ויינגראס העלה השערה לפיה אדם שכינה את עצמו "המהדי" עמד מאחורי האירוע כחלק ממאבק שליטה רחב שלו במזרח התיכון, במסגרתו ניצל קבוצות טרור מונעות אידיאלים מוסלמיים או רגשות קיפוח, כדי לסלק את בעלי העניין המערביים מהמרחב, ולשלוט בעצמו על כלכלות וממשלות במזרח התיכון.
בעקבות אירועי ההשתלטות על שגרירות ארצות הברית במאסקט, נזכר קנדריק בתאוריה זו, ומנצל את ההזדמנות לחבור לאנשי הטרור בזהות בדויה, כדי להגיע לאותו "מהדי" ולחסלו. במהלך הפעולה מלווה אותו בלי-ידיעתו סוכנת חשאית מצרית המזדהה בשם ח'אלילה, העובדת בשירות משרד החוץ האמריקאי, היא מצילה את חייו במהלך האירועים, אך לבסוף הוא נלכד בידי המהדי. פרשיית מאסקט מסתיימת בהשתלטות קבוצת לוחמי יחידת מצדה בליווי מני ויינגראס על משרדי התשלובת של המהדי, ששחררו את קנדריק והרגו את המהדי.
בעקבות אירועי עומאן, הוא מסומן כמועמד עתידי לנשיאות ארצות הברית בידי אגודת סתרים בשם "אינוור בראס", קבוצת בעלי השפעה בוושינגטון ששמה לה למטרה להשפיע על איוש המשרות הבכירות בממשל ארצות הברית, כדי להבטיח את קיומה הליברלי; קבוצה זו התפרקה בעבר בעקבות פרשיית הספר "מסמכי צ'נסלור" אז כמעט חשף עיתונאי את מעורבותה של האגודה בחיסולו של אדגר הובר. (אגודת הסתרים אינוור באס מוזכרת גם במותחן "קרן בנקרופט" (2006) שכתב לדלום ויצא לאור לאחר מותו).
איש הצללים של האגודה יוזם סדרת מהלכים להבאת קנדריק לאור הזרקורים ולהיכרות רחבה של הציבור האמריקאי. במסגרת מהלכים אלו, דורך קנדריק על עצביה החשופים של אגודת סתרים אחרת, המונעת בידי תעשיית הנשק וסוחרי נשק המוכרים נשק אמריקאי לקבוצות טרור וארגונים פרה-מיליטריים ברחבי העולם השלישי ובמזרח התיכון.
הספר מסתיים בהדחת סגן נשיא ארצות הברית שאנשי לשכתו היו מעורבים בהתארגנות סוחרי הנשק, ומינויו של קנדריק לשמש בתפקיד זה.
בתרבות

בסרט "כשהארי פגש את סאלי...", קורא הארי ברנס בספר זה בסצנה שבה סאלי מספרת לו בטלפון שהחבר-לשעבר שלה מתחתן.
תאודוטוס מכיוס

תאודוטוס מכיוס (המאה ה-1 לפנה"ס, מת בשנת 43 או 42 לפנה"ס) היה אחד האפוטרופוסים של המלך תלמי השלושה עשר, מלך מבית תלמי במצרים התלמיית, ומורהו לרטוריקה. מקום הולדתו שנוי במחלוקת: על פי פלוטרכוס מקום הולדתו היה באי כיוס, ועל פי ההיסטוריון אפיאנוס, מקום הולדתו היה באי סאמוס.
ביוגרפיה

בשנת 51 לפנה"ס מת תלמי השנים עשר. על פי צוואתו, יורשיו היו בתו קלאופטרה השביעית בת ה-18 ואחיה תלמי השלושה עשר בן ה-10. מפאת גילו הצעיר נמנעה ממנו האפשרות להיות שליט יחיד ופותינוס מונה להיות העוצר. יחד איתו מונו לאפוטרופוסים גם המצביא אכילאס ותאודוטוס, שהיה השלישי ברמת ההשפעה על תלמי השלושה עשר.
קלאופטרה נקטה מדיניות עצמאית. אנשי החצר, ביניהם תאודוטוס, לא אהבו את עצמאותה בקביעת מדיניות וכן את אי תלותה הגוברת במנגנון, ופעלו נגדה. באביב 48 לפנה"ס, נאלצה קלאופטרה לברוח כדי לגייס צבא שיבוא לעזרתה. תלמי השלושה עשר נשאר השליט היחיד. בקיץ 48 לפנה"ס, חזרה קלאופטרה למצרים עם הצבא אותו גייסה כדי להיאבק על מקומה כשליטה. תלמי השלושה עשר ויועציו ידעו על גיוס הצבא על ידי קלאופטרה, והיו מוכנים לכך. הצבא שהוכן למאבק נגדה כלל 20,000 חיילים והיה חזק יותר מצבאה של קלאופטרה. צבא זה בפיקודו של אכילאס צעד מזרחה למרחק 50 ק"מ מהעיר פלוסיום והתייצב שם בנקודה אסטרטגית ליד הר קסיוס (אנ'). קלאופטרה וצבאה הגיעו ממזרח והתייצבו מול צבא תלמי. שני הצבאות עמדו זה מול זה במשך ימים אבל לא נכנסו בפועל לקרב. האירוע ששינה את המצב היה הגעתו של גנאיוס פומפיוס מגנוס לחופי מצרים.
בשנת 48 לפנה"ס הייתה מלחמת האזרחים ברומא בשיאה. פומפיוס, שהיה מתחרהו הגדול של יוליוס קיסר, הפסיד במלחמה. הוא נאלץ לנוס על חייו למצרים, בה בחר בגלל עזרתו הרבה לתלמי השנים עשר במאבקו לחזור לשלטון במצרים בעת המרד נגדו. מטרתו הייתה לבקש את עזרת תלמי השלושה עשר ואנשיו במלחמה נגד יוליוס קיסר. הוא הגיע לחוף ליד הר קסיוס ממזרח לפלוסיום וב-29 באוגוסט, ביוזמתו של פותינוס ועל פי הצעתו של תאודוטוס, הרגו אכילאס וספטמיוס את פומפיוס וכרתו את ראשו. המעשה נעשה מתוך תקווה להוכיח לקיסר שהמצרים דחו כל קשר לאויביו וכי אין לו סיבה לפלוש למצרים. לאחר שלושה ימים, ב-2 באוקטובר 48 לפנה"ס, הגיע קיסר לאלכסנדריה. עוד בהיותו על הספינה, הגיש לו תאודוטוס כמתנה את טבעת החותם וראשו הכרות של פומפיוס. קיסר זועזע ממראה ראשו הכרות של אויבו פומפיוס.
לאחר הגעתו של יוליוס לאלכסנדריה הוא הגיע למסקנה כי מניעת מלחמה בין קלאופטרה ותלמי, הוא אינטרס חיוני עבורו, ולפיכך הזמין אותם לבוררות שנערכה על ידו, שבעקבותיה פרסם קיסר הודעה לציבור המבטיחה את קיום צוואת תלמי השנים עשר לשלטון משותף של שני האחים. החלטת הפיוס לא תאמה את רצונם של אנשי החצר. לאחר שהסיתו את תלמי השלושה עשר כנגד קיסר וקלאופטרה, הם הפעילו את אכילאס. הוא צעד ממזרח לפלוסיום לאלכסנדריה, בראש צבא של 20,000 איש ו-2,000 פרשים ששם מצור על קיסר. קיסר התבצר בארמון, ויחד איתו שהו קלאופטרה השביעית, אחותה ארסינואי הרביעית, תלמי השלושה עשר ותלמי הארבעה עשר.
לאחר שקיסר קיבל תגבורת צבאית, הוא הצליח לנצח בקרב שהתרחש בשנת 47 לפנה"ס את הצבא של תלמי השלושה עשר. פותינוס ואכילאס כבר היו בין המתים, אבל תאדוטוס הצליח לברוח ממצרים. הוא חי מספר שנים בפרובינקית אסיה שבמערב אנטוליה בתנאים קשים. תאדוטוס נהרג בין השנים 42-43 לפנה"ס על ידי מרקוס יוניוס ברוטוס או על ידי גאיוס קסיוס לונגינוס. קווינטיליאנוס, הרטוריקן הרומי המפורסם, סיפר שאחד הנושאים שהיו נהוגים בבתי הספר לרטוריקה, היו "דיונים עם קיסר" על העונש הראוי לתאודוטוס בגלל רצח פומפיוס.
הערות שוליים

↑  Adrian Goldsworthy, Antony and Cleopatra, Yale University Press, 2010, p. 253
↑  Adrian Goldsworthy, Antony and Cleopatra, Yale University Press, 2010, p. 309-301
↑  Adrian Goldsworthy, Antony and Cleopatra, Yale University Press, 2010, p. 342-343
↑  צבי יעבץ, יוליוס קיסר: תהפוכותיה של כריזמה, הוצאת דביר, 1992, עמ' 197
↑  Adrian Goldsworthy, Antony and Cleopatra, Yale University Press, 2010, p. 359-360
שייטת הים האדום

זירת פעילותה של שייטת הים האדום האיטלקית, אל מול הבסיסים הגדולים של הצי הבריטי וחיל האוויר הבריטי באזור, בעדן ובפורט סודאן. עם כיבוש מאסאווה על ידי הבריטים בנובמבר 1941, נמלטו חלק מספינות השייטת, והנותרות ביצעו מתקפת התאבדות על פורט סודאן
שייטת הים האדום הייתה שייטת של הצי המלכותי האיטלקי. השייטת פעלה מבסיסה בעיר מאסאווה שבאריתריאה שהייתה אז חלק ממזרח אפריקה האיטלקית. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הכרזת המלחמה של איטליה הפשיסטית על בריטניה וצרפת, ביוני 1940 פעלה השייטת כנגד כלי שיט בריטים ואחרים שניסו לעבור את מפרץ עדן בדרכם אל ים סוף ותעלת סואץ. עם סיום המערכה במזרח אפריקה, באפריל 1941, נכבשו בסיסיה של השייטת, על ידי הבריטים, מרבית כלי השיט שלה נתפסו או טובעו, ולמעשה חדלה להתקיים.
מטרת הקמת השייטת, ומצב אסטרטגי

בשנת 1936 בעקבות המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה השתלטה איטליה הפשיסטית על אתיופיה ואריתריאה, ויצרה את מזרח אפריקה האיטלקית. הניסיונות האיטלקים להגיע באזור להגמוניה הביאו להפניית כוחות צבא גדולים למזרח אפריקה. כוחות אלו נועדו להתעמת עם הכוחות הבריטים והצרפתים באזור, במיוחד עם הבריטים בסומלילנד הבריטית והצרפתים בסומלילנד הצרפתית, שתי מושבות על חופי מפרץ עדן.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה לא הכריזה איטליה מלחמה על בריטניה וצרפת, אך ביוני 1940 כאשר התבוסה הצרפתית במערכה על צרפת הייתה כבר עניין מוגמר, הכריז מוסוליני מלחמה על בריטניה וצרפת. הכרזת המלחמה הפכה את מצבה האסטרטגי של שייטת הים האדום לחשוב בהרבה. על אף שהשייטת לא היוותה איום משמעותי על הצי המזרחי הבריטי, הגדול והמצויד פי כמה, עדיין היה בה איום על נתיב השיט החשוב דרך מפרץ עדן אל הים האדום וממנו אל תעלת סואץ והים התיכון, נתיב ששימש להעברת סחורות, נשק, ציוד וכוח אדם ממושבות בריטניה במזרח, בהודו ובאפריקה אל בריטניה עצמה ואל אזורי הלחימה במזרח התיכון ובמדבר המערבי. הנתיב החלופי, דרך כף התקווה הטובה היה ארוך בהרבה, ומסוכן בהרבה.
לכל אלו יש להוסיף את העובדה כי כאשר הפך נתיב הים האדום לאזור עימות, מנעו חוקי הנייטרליות של ארצות הברית את מעברן של ספינות אמריקאיות בנתיב, וכך נאלץ נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט לאסור על תנועת ספינות אמריקאיות בנתיב, איסור שהוסר רק לאחר השמדתה של שייטת הים האדום, באפריל 1941.
מבנה השייטת, ציודה ובסיסיה

עם פתיחת פעולות האיבה ביוני 1940 הורכבה השייטת משבע משחתות ושמונה צוללות כאשר אליהן נוספו ספינות קטנות נוספות וכן מספר סירות טורפדו.
בסיסה המרכזי של השייטת היה בנמל מאסאווה שבאריתריאה. בסיסים נוספים היו בנמל אסאב בדרום אריתריאה, ובנמל קיסמאיו שבדרום סומליה. עקב השליטה הבריטית בתעלת סואץ, הייתה השייטת מנותקת למעשה מעיקרו של הצי המלכותי האיטלקי שפעל באזור הים התיכון. כמו כן סבלו הספינות מתחזוקה לקויה ומכשלים טכניים חוזרים ונשנים.
השלב הראשון של הפעולה בים

ביוני 1940 החלה הפלישה היבשתית של כוחות איטליה הפאשיסטית אל מושבותיה של בריטניה באזור הים האדום ומזרח אפריקה. בתחילה הותקפו כוחות בריטים שנמצאו על גבול אתיופיה עם סודאן, ועל גבול אתיופיה עם קניה, ולאחר מכן פלש כוח גדול אל סומלילנד הבריטית וכבש אותה.
במקביל למערכה היבשתית ניסו ספינות שייטת הים האדום האיטלקית, על אף נחיתותן לעומת הכוח הימי הבריטי העדיף, לפגוע בנתיבי התעבורה במפרץ עדן אל ים סוף ותעלת סואץ. בשלב מוקדם בלחימה, בחודש יוני 1940, אבדו ארבע משמונה הצוללות של שייטת הים האדום. במהלך החודשים הבאים אירעו מספר תקריות, שהמשמעותית ביניהן הייתה ניסיונן של משחתות וצוללות איטלקיות, ב-21 באוקטובר 1940 לפגוע בשיירה בריטית גדולה בדרכה מהאוקיינוס ההודי לנמל פורט סודאן ומשם לתעלת סואץ. השיירה, שיירה B-7, כללה 31 ספינות משא מלוות בספינות קרב ובחיפוי אווירי מבסיס חיל האוויר הבריטי בעדן. הקרב הסתיים בעלייתה של המשחתת "נולו" על שרטון, והשמדתה על ידי מפציצי בלנהיים של ה-RAF למחרת.
לקראת מתקפת הנגד הבריטית, שהחלה בתחילת 1941 היה הכוח הימי האיטלקי חבול ומוכה, והספינות איבדו הרבה מכשירותן לאחר חודשים רבים של לחימה, וללא תחזוקה ראויה.
השמדתה של השייטת

בתחילת 1941 החלו הבריטים ובעלי בריתם לתקוף את מושבות מזרח אפריקה האיטלקית. התקיפה הובילה לאבדן מהיר של המושבות, ובחודש מרץ כבר היה ברור כי בסיסי הבית של השייטת בים האדום נמצאים בסכנה. מכיוון שכך הורה מפקד השייטת, תת-אדמירל בונטי, לארבע הצוללות השמישות שתחת פיקודו, להימלט אל נמל בורדו. בנתיב כף התקווה הטובה. שתי ספינות נוספות, ספינת המשא "אריתריאה" ומשחתת נוספת, הגיעו לנמל קובה ביפן. שאר הספינות לא היו בעלות טווח שאיפשר להן להימלט.
ב-8 באפריל 1941 נכבשה מאסאווה. בשלב זה מנתה השייטת שלוש משחתות שמישות. כאשר הבריטים התקרבו לעיר, ב-3 באפריל החליט מפקד השייטת להשתמש במשחתות אלו לפשיטת התאבדות על הנמל הבריטי בפורט סודאן במקום להעלותן על שרטון או להיכנע לבריטים. משחתת אחת לא הצליחה לעזוב את נמל מאסאווה והושבתה בשל כשלים טכניים, ושתי משחתות נוספות התגלו על ידי מטוסי סיור בריטיים וטובעו. כל יתר הספינות של השייטת הושמדו על ידי צוותן.
לאחר אובדן כלי השיט העיקריים של השייטת, ב-8 באפריל הצליחה טרפדת איטלקית לפגוע במשחתת הבריטית "קייפטאון" שליוותה שיירה סמוך לחופי מאסאווה. הייתה זו פעולתה האחרונה של שייטת הים האדום.
הערות שוליים

↑  E. Bauer, World War II, Orbis, london, 1985, pp. 222
↑  שייטת הים האדום אתר REGIA MARINA ITALIANA
↑  הצי האיטלקי במלחמת העולם השנייה Naval History Homepage
↑  E. Bauer, World War II, Orbis, london, 1985, pp. 222
↑  הצי האיטלקי במלחמת העולם השנייה Naval History Homepage
↑  שייטת הים האדום אתר REGIA MARINA ITALIANA
הצוללת האיטלקית גליליאו גליליי לאחר שנתפסה על ידי הבריטים במפרץ עדן, יוני 1940
אוניית המשא "ראמב I" עולה באש, פברואר 1941
תורת הגלים (בלשנות)
הערות שוליים

↑  ראו: אברהם בן יוסף מבוא לתולדות הלשון העברית, אור-עם, תל אביב, 1981.
↑  Variation, Tree and Wave Models
↑  Wave Model for Language Change
↑  השפות השמיות, באתר "השפה העברית"
↑  Michael P. Streck, Das amurritische Onomastikon der altbabylonischen Zeit. Band 1: Die Amurriter, die onomastische Forschung, Orthographie und Phonologie, Nominalmorphologie, Ugarit-Verlag, 2000, עמ' 29
תאודוליט

תאודוליט
תאודוליט הוא מכשיר מדידה המשמש למדידת זוויות, הזווית בין קו ראייה לבין מישור אופקי והזווית בין שני קווי ראייה מאותה נקודה. התאודוליט מורכב ממשקפת המורכבת על ציר אנכי וציר אופקי המאפשרות למשקפת לנוע ושנתות המציינות את הזווית של המשקפת יחסית לנקודת מוצא.
התאודוליט משמש בעיקר מודדים המשתמשים בו בשלבי התכנון והבקרה של פרויקטים הנדסיים וכמו כן, למדידת רשתות טריאנגולציה, מיפוי ומדידות קדסטרליות.
לתאודוליט רמת דיוק של מספר שניות קשת (1/3600 המעלה) ועל כן בחישוב הפרשי גובה הוא מגיע לדיוק של סנטימטרים בודדים, בעוד מאזנת מדויקת יכולה להגיע לדיוק של מילימטרים ואף עשיריות המילימטר. יתרונותיו של התאודוליט על פני המאזנת הוא שניתן למדוד בעזרתו זוויות אופקיות. וכן שאין צורך למקם בנקודה הנמדדת (כלומר בנקודה שיש למדוד את הנתונים שלה) שום כלי עזר. בניגוד למדידה במאזנת, בה יש למקם אמה (לטה) בנקודה הנמדדת.
מבנה התאודוליט

התאודוליט מורכב ממשקפת המורכבת על ציר אנכי וציר אופקי המאפשרות למשקפת לנוע ושנתות המציינות את הזווית של המשקפת יחסית לנקודת מוצא. הצירים מאפשרים למשקפת לבצע סיבוב שלם, אופקי או אנכי. השנתות מציינות את הזוויות במעלות או בגראד. לרוב התאודוליטים יש שני מצבים הנקראים פנים. שני המצבים מציינים את מיקום ציר הראייה ביחס לציר האנכי של המכשיר. כאשר הכיוונים האנכיים אותם קוראים במכשיר נעים בין 0° ל-180° מצב זה נקרא פנים שמאל וכאשר הכיוונים נעים בין 180° ל-360° מצב זה נקרא פנים ימין.
התאודוליט מורכב משלדה קשיחה העשויה ממתכת או מפלסטיק קשיח.
אופן השימוש בתאודוליט

התאודוליט מורכב בדרך כלל על גבי חצובה על ידי מרכוז כפוי באמצעות הטריברך. המכשיר ממורכז כך שימוקם במדויק מעל נקודת המדידה ולאחר מכן, המכשיר מאוזן בעזרת הפלס המורכב על התאודוליט כך שצירו האנכי יתלכד עם כיוון כח הכבידה. תהליך המירכוז והאיזון של התאודוליט מבוצע בהתקרבויות עד שהמכשיר ממורכז ומאוזן מעל נקודת המדידה. לאחר מרכוז ואיזון המשקפת, מכוונות שנתות הזוויות לאפס.
מדידת זווית אנכית נעשית על ידי כיוון המשקפת אל מטרה וקריאה על השנתות את הזווית בין קו הראייה למטרה לבין המישור האנכי אליו אופסו השנתות. לקבלת זווית הגובה, כלומר הזווית יחסית למישור האופקי, מחסירים או מוסיפים 90° או 270°.
מדידת זווית אופקיות בין קווי הראייה לשתי מטרות נעשית על ידי כיוון המשקפת לעבר המטרה הראשונה כך שצלבי המכשיר הנראים במשקפת יתלכדו עם המטרה וקריאת הזווית האופקית על השנתות. לאחר מכן, מכוון המשקפת אל המטרה השנייה ושוב קוראים את הזווית האופקית על השנתות. ההפרש בין שתי הקריאות של הזווית האופקית היא הזווית בין קווי הראייה לשתי המטרות מנקודת המדידה. יש לשים לב שבעת החסרת הכיוונים ניתן לקבל את הזווית הרצויה או את הזווית המשלימה לה.
ראו גם

רשת טריאנגולציה
תחנה כוללת
מאזנת
שיין באטייה

| --- | --- |

באטייה במדי יוסטון רוקטס, 2006
 לידה:  9 בספטמבר 1978 (בן 46) בירמינגהם שבמישיגן
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטר
 מספר:  31
 מכללה:  דיוק
 דראפט:  בחירה שישית, 2001 ונקובר גריזליס
 קבוצות כשחקן
 2001–2006 2006–2011 2011 2011–2014:  ממפיס גריזליס יוסטון רוקטס ממפיס גריזליס מיאמי היט
 הישגים כשחקן
 2 אליפויות NBA‏ (2012, 2013) 2 בחירות לחמישיית ההגנה השנייה (2008, 2009) חמישיית הרוקיז של העונה (2002) פרס השחקן הקבוצתי (2014)   זכייה באליפות ליגת המכללות (2001)
שיין קורטני באטייה (באנגלית: Shane Courtney Battier; נולד ב-9 בספטמבר 1978) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בקבוצות שונות בליגת ה-NBA ובנבחרת ארצות הברית בכדורסל.
לאחר קריירת תיכונים מוצלחת שיחק ארבע שנים כדורסל באוניברסיטת דיוק, שם זכה בשנת 2001 בטורניר אליפות המכללות בכדורסל. באטייה נבחר בבחירה השישית בסיבוב הראשון של דראפט 2001 על ידי קבוצת ונקובר גריזליס (שהפכה לאחר מכן לממפיס גריזליס). חמש שנים מאוחר יותר הועבר באטייה בטרייד לקבוצת יוסטון רוקטס, ובעונת 2010-2011 הוחזר בטרייד לממפיס. בשנת 2011 חתם באטייה חוזה בקבוצת מיאמי היט, שבה סיים את הקריירה, בשנת 2014.
באטייה נחשב כשחקן עם הגנה קשוחה במיוחד והוא שחקן הכדורסל היחיד שזכה בתואר שחקן השנה הן בתיכונים (1997) והן במכללות (2001).
באטייה זכה בשתי אליפויות NBA עם מיאמי היט בשנת 2012 ובשנת 2013.
ראשית חייו

באטייה נולד וגדל בבירמינגהם שבמישיגן. הוא היה חריג בגובהו כבר בילדותו, כששיחק כתלמיד בכיתה ז', הוא התנשא לגובה של 1.93 מטר, ושנה לאחר מכן התנשא לגובה של 2.01 מ'. התחנך בבית הספר 'דטרויט' בבוורלי הילס הסמוכה, בו זכה בפרסים רבים, כולל בפרס מר הכדורסל (MR. Basketball) לשנת 1997. בשל משחקו בקבוצה, מספר החולצה שלו הופרש, ואף שחקן של קבוצות הכדורסל של בית הספר דטרויט לא יוכל ללבוש את המספר בעתיד.
הוא היה הילד היחיד בבית הספר שלו עם אב שחור ואם לבנה. במאמר מ-2009 הגדיר אותו מייקל לואיס: באטייה הצעיר "נע הלוך ושוב בין עולם שחור שהתייחס אליו כלבן ובין עולם לבן שהתייחס אליו כשחור", בהקשר של כדורסל, ציין לואיס כי "הילדים העירוניים עימם שיחק באיגוד האתלטים החובבים (AAU) התייחסו לבאטייה כילד פרוורי עם משחק לבן, והילדים הפרבריים עימם שיחק בעונה הסדירה, התייחסו אליו כאורח מכוכב לכת של האנשים השחורים".
קריירת המכללות

באטייה שסיים את לימודיו בבית הספר בדטרויט עם ממוצע ציונים גבוה והיה התלמיד המצטיין בבית הספר בשנת לימודיו האחרונים, המשיך לאוניברסיטת דיוק שם שיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ה'בלו דווילס'.
בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק באטייה ארבע שנים תחת המאמן מייק ששבסקי. והוביל את הקבוצה פעמיים לשלב הפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בשנים 1999 ו-2001.
בשנת 1998 הפסידה קבוצתו בגמר האזורי לקנטאקי, לאחר שהובילה עליה ביתרון 17 נקודות.
בעונת 1999 הפסידה קבוצתו לאוניברסיטת קונטיקט, אך ב-2001 סחף באטייה את קבוצתו לאליפות הלאומית כשהם מביסים בגמר את קבוצת וילדקטס אריזונה.
מספר החולצה שלו בקבוצת הכדורסל של דיוק - 31, אינו ניתן לשחקנים יותר.
בנוסף, זכה באטייה שלוש פעמים בתואר שחקן ההגנה של השנה ב-NABC שלוש פעמים. באטייה וג'ייסון ויליאמס היו אחד משני הצמדים היחידים בהיסטוריה של דיוק שקלעו מעל 700 נקודות בעונה כל אחד, הצמד הבא היו ג'ון שייר וקייל סינגלר ב-2009-10.
באטייה סיים את לימודיו באוניברסיטת דיוק עם התמחות בדת.
קריירת NBA > ממפיס גריזליס (2001–2006)

באטייה נבחר על ידי ממפיס גריזליס בבחירה השישית בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA ‏2001.
באותו הזמן, קבוצת הגריזליס היה בתהליך של מעבר מוונקובר לממפיס. פאו גאסול הספרדי נבחר באותו הדראפט בבחירה השלישית על ידי אטלנטה הוקס והועבר לגריזליס בטרייד. באטייה נחשב כשחקן תכליתי עם גוף מתאים למשחק פנים ובעל יכולת קליעה מבחוץ. בנוסף נחשב באטייה כשחקן מגוון בהגנה, עם יכולת להגן על שלוש עמדות (קלע, פאוור פורוורד וסמול פורוורד) עם מיומנות גבוהה, יכולת חטיפה ומסירה גבוהה ולעיתים קרובות משך עבירות תוקף מיריביו.
קריירת NBA > יוסטון רוקטס

ב-28 ביוני 2006, הועבר באטייה בטרייד לקבוצת יוסטון רוקטס בתמורה לסטרומיל סוויפט והבחירה השמינית של הרוקטס בדראפט 2006 רודי גיי. באטייה נחשב כבר אז לשחקן הגנה מצוין, קבוצתי ויסודי שהופך את חבריו לקבוצה יעילים יותר וכונה "בחור הדבק האולטימטיבי", הוא נחשב גם כשחקן אינטליגנטי שמשקיע בלימוד הקבוצה היריבה והשחקן שעליו אמור לשמור: "אני מנסה להתכונן ליריב שלי באופן יסודי ככל האפשר אני רוצה. לדעת כל זווית על האדם שעליו אני שומר".
הרוקטס אפשרו לו באופן חריג גישה לנתונים הסטטיסטיים המתוחכמים ביותר שלה שנאספו על שחקנים היריבים, הוא השתמש בנתונים אלה כדי להכיר את הנטיות של השחקנים עליהם שמר.
במשחק בין הרוקטס לסן אנטוניו ספרס בעונת 2007-08, שבו הוצב באטייה כשומר על מאנו ג'ינובילי, שנהג לעלות לשחק מהספסל, ביקש לפני המשחק באטייה ממאמן קבוצתו ריק אדלמן להישאר מחוץ לחמישייה הפותחת ולשחק רק כשג'ינובילי על המגרש. מנהל קבוצת הרוקטס דריל מוריי אמר מאוחר יותר על התקרית: "אף אחד ב-NBA לא נוהג כך, אף שחקן לא מבקש להישאר על הספסל כדי שיוכל לשמור כל הזמן על השחקן הטוב ביותר שלהם".
ב-2006, שיחק באטייה בנבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל בה זכתה הנבחרת במדליית הארד. ב-17 בפברואר 2010, במשחק נגד מילווקי באקס, קלע באטייה 20 נקודות, כשהוא קולע שש פעמים משישה ניסיונות מחוץ לקשת השלוש, בנוסף קלט עשרה כדורים חוזרים. במהלך החלק האחרון של העונה, איבד באטייה את מקומו ברוטציית הרוקטס לטובת טרבור אריזה ששב מפציעה.
ב21 במרס 2010, במשחק נגד הניו יורק ניקס, נפצע באטייה בברכו וסיים את העונה.
ב -17 בדצמבר אותה שנה, רשם באטייה את הדאבל דאבל הראשון שלו בעונה, כשסיים עם 17 נקודות (כולל 5 שלשות) 10 כדורים חוזרים, נוסף ל-5 אסיסטים, שלוש חסימות, וחטיפה.
ב-24 בינואר 2011, קלע באטייה שיא עונתי של 19 נקודות (כולל 5 שלשות) בניצחון על מינסוטה טימברוולבס. ב-5 בפברואר, רשם באטייה שיא עונתי של 13 כדורים חוזרים בניצחון בהארכה על יוטה ג'אז. ב-14 בפברואר, קלע באטייה שבע משבע מהשדה (כולל שלוש משלוש מחוץ לקשת), וסיים עם 17 נקודות, בניצחון על 121-102 על דנוור נאגטס.
קריירת NBA > החזרה לממפיס (2011)

ב-24 בפברואר 2011, הועבר באטייה בטרייד חזרה לממפיס גריזליס, שבה שיחק בתחילת הקריירה, בתמורה לסנטר האשים ת'אביט, דמארה קארול ובחירת סיבוב ראשון בדראפט. ב-17 באפריל, ניצח באטייה משחק עבור ממפיס כשקלע שלשה בפיגור שתי נקודות בסיום המשחק, ובכך הוביל את ממפיס לניצחון הפלייאוף הראשון שלה בהיסטוריה, לאחר 12 הפסדים רצופים במשחקי הפלייאוף הראשונים שלה.
קריירת NBA > מיאמי היט (2011–2014)

ב-9 בדצמבר 2011, חתם באטייה כשחקן בקבוצת מיאמי היט. ב-2 במרץ 2012, קלע באטייה בהפסד קבוצתו ליוטה ג'אז, שיא עונתי של 18 נקודות עם שש שלשות משבעה ניסיונות. במשחק 1 בסדרת גמר המזרח נגד בוסטון סלטיקס, רשם באטייה דאבל דאבל ראשון בקריירה במשחק פלייאוף בניצחון מיאמי 93-79. בגמר ה-NBA ‏2012 קלע באטייה 58 נקודות בחמישה משחקים, וזכה באליפות ה-NBA הראשונה שלו. כשהוא עולה לממוצע נקודות של 11.6 לעומת 4.8 בעונה הסדירה, תוך שהוא קולע חמש עשרה שלשות מעשרים ושישה ניסיונות. אחוזי הקליעה מחוץ לקשת שלו באותו גמר (57.7) הם אחוזי הקליעה הגבוהים ביותר שנרשמו אי פעם משלוש נקודות על ידי שחקן שקלע מעל חמש עשרה שלשות בסדרת גמר. במהלך העונה הסדירה 2012-13, נצחו באטייה וההיט 27 משחקים ברציפות, רצף הניצחונות השני בארכו מאז הקמת הליגה (אחרי רצף של 33 ניצחונות של הלוס אנג'לס לייקרס בעונת 1971-1972). רצף הניצחונות נעצר ב-27 במרץ 2013, כשההיט הפסידו לשיקגו בולס. באטייה הפך לשחקן היחיד בהיסטוריה של ה-NBA שהיה חלק משני רצפים של מעל 20 ניצחונות (הפעם הקודמת הייתה עם הרוקטס בעונת 2007–2008). במשחק 7 בסדרת הגמר של עונת 2012–2013 מול סן אנטוניו ספרס, קלע באטייה 18 נקודות (6 מ-8 מטווח השלוש) וזכה באליפות השנייה שלו. לאחר שזכה באליפות התבקש באטייה לדבר על ביצועיו, והשיב בתמציתיות כי "עדיף להיות בזמן הנכון מאשר טוב". בחודש מרץ 2014, הודיע באטייה על כוונתו לפרוש לאחר תום עונת 2013-14. ההיט הגיעו לגמר רביעי ברציפות ושלישי של באטייה, אך הפסידו לספרס בגמר ה-NBA‏ 2014. באטייה פרש ממשחק פעיל בתום העונה והוא מועסק כעת כפרשן ברשת ESPN.
חיים אישיים

בקיץ 2004, התחתן באטייה עם היידי האפר, חברתו מהתיכון. בנם הראשון, זיק אדוארד נולד ב -2 ביוני 2008. וב-17 באפריל 2011, נולדה בתם אלואיז. באטייה הוא בעלים במשותף של D1 ספורט ארגון הדרכה בממפיס. בשנת 2010 נבחר באטייה כספורטאי השביעי-החכם ביותר בספורט על ידי ספורטינג ניוז. באטייה סיפר כי לאחר הודעת הפרישה של הסנטור ממישיגן קרל לוין ב-2013 פנתה אליו המפלגה הדמוקרטית לבדיקת האפשרות למירוץ לסנאט, אך הוא סירב.
סטטיסטיקה ב-NBA > עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001/2002 | ממפיס | 79 | 79 | 39.7 | 0.429 | 0.373 | 0.700 | 5.4 | 2.8 | 1.6 | 1.0 | 14.4 |
| 2002/2003 | ממפיס | 78 | 47 | 30.6 | 0.483 | 0.398 | 0.828 | 4.4 | 1.3 | 1.3 | 1.1 | 9.7 |
| 2003/2004 | ממפיס | 79 | 1 | 24.6 | 0.446 | 0.349 | 0.732 | 3.8 | 1.3 | 1.3 | 0.7 | 8.5 |
| 2004/2005 | ממפיס | 80 | 72 | 31.5 | 0.442 | 0.395 | 0.789 | 5.2 | 1.6 | 1.1 | 1.0 | 9.9 |
| 2005/2006 | ממפיס | 81 | 81 | 35.0 | 0.488 | 0.394 | 0.707 | 5.3 | 1.7 | 1.1 | 1.4 | 10.1 |
| 2006/2007 | יוסטון | 82 | 82 | 36.4 | 0.446 | 0.421 | 0.779 | 4.1 | 2.1 | 1.0 | 0.7 | 10.1 |
| 2007/2008 | יוסטון | 80 | 78 | 36.3 | 0.428 | 0.377 | 0.743 | 5.1 | 1.9 | 1.0 | 1.1 | 9.3 |
| 2008/2009 | יוסטון | 60 | 59 | 33.9 | 0.410 | 0.384 | 0.821 | 4.8 | 2.3 | 0.8 | 0.9 | 7.3 |
| 2009/2010 | יוסטון | 67 | 62 | 32.4 | 0.398 | 0.362 | 0.726 | 4.7 | 2.4 | 0.8 | 1.1 | 8.0 |
| 2010/2011 | יוסטון | 59 | 59 | 30.8 | 0.456 | 0.391 | 0.645 | 4.8 | 2.6 | 0.9 | 1.2 | 8.7 |
| 2010/2011 | ממפיס | 23 | 0 | 24.2 | 0.426 | 0.333 | 0.882 | 4.0 | 1.4 | 0.7 | 0.4 | 5.0 |
| 2011/2012 | מיאמי | 65 | 10 | 23.1 | 0.387 | 0.339 | 0.622 | 2.4 | 1.3 | 1.0 | 0.5 | 4.8 |
| 2012/2013 | מיאמי | 72 | 20 | 24.8 | 0.420 | 0.430 | 0.842 | 2.3 | 1.0 | 0.6 | 0.8 | 6.6 |
| 2013/2014 | מיאמי | 73 | 56 | 20.1 | 0.382 | 0.348 | 0.652 | 1.9 | 0.9 | 0.7 | 0.5 | 4.1 |
| קריירה |  | 977 | 705 | 30.7 | 0.437 | 0.384 | 0.743 | 4.2 | 1.8 | 1.0 | 0.9 | 8.6 |
סטטיסטיקה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | ממפיס | 4 | 0 | 17.3 | 0.400 | 0.429 | 0.667 | 3.0 | 0.3 | 0.0 | 0.3 | 4.8 |
| 2005 | ממפיס | 4 | 4 | 29.8 | 0.419 | 0.143 | 0.400 | 6.8 | 1.5 | 0.5 | 1.0 | 7.3 |
| 2006 | ממפיס | 4 | 4 | 32.3 | 0.500 | 0.286 | 0.333 | 5.8 | 0.5 | 1.0 | 0.5 | 6.0 |
| 2007 | יוסטון | 7 | 7 | 38.9 | 0.451 | 0.442 | 0.875 | 2.6 | 2.1 | 1.7 | 1.0 | 10.3 |
| 2008 | יוסטון | 6 | 6 | 41.0 | 0.444 | 0.480 | 0.727 | 3.8 | 0.5 | 1.0 | 0.8 | 10.0 |
| 2009 | יוסטון | 13 | 13 | 38.2 | 0.407 | 0.315 | 0.957 | 4.9 | 2.4 | 1.1 | 0.7 | 8.1 |
| 2011 | ממפיס | 13 | 0 | 26.1 | 0.439 | 0.276 | 0.667 | 4.0 | 1.2 | 0.5 | 0.5 | 5.5 |
| 2012 | מיאמי | 23 | 16 | 33.4 | 0.379 | 0.382 | 0.813 | 3.2 | 1.2 | 1.0 | 0.6 | 7.0 |
| 2013 | מיאמי | 22 | 0 | 17.8 | 0.290 | 0.295 | 0.821 | 1.7 | 0.5 | 0.2 | 0.3 | 4.7 |
| 2014 | מיאמי | 16 | 6 | 12.6 | 0.462 | 0.450 | 0.800 | 0.6 | 0.3 | 0.3 | 0.1 | 2.3 |
| קריירה |  | 112 | 56 | 27.1 | 0.398 | 0.356 | 0.778 | 3.0 | 1.0 | 0.7 | 0.5 | 6.1 |