stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוחמד נעאמנה

| --- | --- |

נעאמנה ב-2024
 לידה:  25 באוקטובר 1980 (בן 44) נצרת
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  משפטים האוניברסיטה העברית בירושלים
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  עורך דין
 מעסיק:  נעאמנה ושות' עורכי דין
מוחמד פח׳רי נעאמנה (בערבית: محمد فخري نعامنة; נולד ב-25 באוקטובר 1980) הוא עורך דין, מגשר ונוטריון ערבי-ישראלי, הבעלים והמנהל של משרד עורכי דין נעאמנה ושות'. החל מ-2019 מכהן כיו"ר מחוז הצפון של לשכת עורכי הדין. החל מ-2020 מכהן כחבר הוועדה לבחירת שופטים.
נעאמנה מכהן כחבר המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין מאז יוני 2011. כיהן במספר תפקידים במוסדות הלשכה, בין היתר כחבר הוועד המרכזי וכסגן ראש הלשכה.
לצד פעילותו בלשכת עורכי הדין, נעאמנה הוא פעיל ציבור חברתי.
ביוגרפיה

נעאמנה נולד וגדל בנצרת, במשפחה בת 6 נפשות. אביו, פח׳רי נעאמנה, אגרונום במקצועו, היה מראשוני המדריכים החקלאיים הערבים בישראל, בוגר פנימיית כדורי והפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, ועבד שנים רבות במשרד החקלאות. אימו עאידה הייתה עקרת בית. לו שני אחים, שגם הם עורכי דין, ואחות שהיא יועצת פדגוגית. מצד אימו נעאמנה הוא נכדו של השופט המחוזי מוחמד נימר אל-הווארי, השופט המחוזי הראשון מקרב החברה הערבית.
נעאמנה למד מגיל צעיר בבית הספר נזירות סנט ג'וזף בנצרת ובשנת 1998 סיים את לימודיו התיכוניים. בשנת 2002 סיים את לימודי המשפטים בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר בוגר במשפטים. את ההתמחות עשה במחלקה הפלילית של פרקליטות מחוז חיפה.
בשנת 2003 הוסמך כעורך דין ומאז עוסק במקצוע. בתחילת דרכו עבד כעורך דין שכיר לתקופה קצרה במשרדו של אביגדור פלדמן. בשנת 2004 הקים בנצרת משרד פרטי העוסק בליטיגציה אזרחית ופלילית, כיום המשרד הוא אחד המשרדים המוכרים במגזר הערבי עם מספר סניפים בפריסה ארצית. המשרד מעניק שירותים משפטיים ללקוחות פרטיים ועסקיים, עמותות, חברות ביטוח ומוסדות ציבוריים ומייצג בתיקים בעלי פרופיל ציבורי גבוה. המשרד מספק באופן קבוע שירותים משפטיים למעוטי יכולת כפרו בונו.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית בלשכת עורכי הדין

מראשית דרכו המקצועית עסק נעאמנה בפעילות ציבורית בלשכת עורכי הדין, והתנדב לפעילות במסגרת מוסדות הלשכה השונים, הן ברמה הארצית והן ברמת מחוז הצפון של הלשכה. בשנת 2011 נבחר לייצג את מחוז הצפון כחבר במוסדות הארציים של לשכת עורכי הדין, בין היתר כחבר המועצה הארצית (2011 עד היום) והוועד המרכזי (שנים 2012–2018). ב-2015 נבחר כסגן ראש הלשכה הארצית.
כיהן כחבר בנשיאויות של מספר ועדות ופורומים שונים במוסדות של לשכת עורכי הדין, ולקח חלק בצוותים וועדות שליד המועצה הארצית והוועד המרכזי: בין היתר היה חבר הפורום לעניינים חוקתיים, חבר ועדת הרוויזיה בכללי ההתמחות, יו״ר ועדת ארגונים בינלאומיים-טורקיה, מ״מ יו״ר פורום נזיקין ארצי ונציג לשכת עורכי הדין בארגון העצמאים להב, חבר ועדת האתיקה ויו"ר ועדת בוררויות וגישורים. בנוסף נעאמנה חבר הצוות לבטיחות במשפט הפלילי בראשות פרופ' בועז סנג'רו.
בבחירות שהתקיימו ב-18 ביוני 2019 התמודד לראשונה לראשות ועד מחוז הצפון ונבחר ברוב גדול לקדנציה ראשונה. בשנת 2023 הוכרז כזוכה בבחירות לקדנציה נוספת עד 2027, מבלי שהתקיימו בחירות במחוז עקב היותו מועמד יחיד. הרשימה בראשותו למחוז – רשימת "ביחד-معاَ" הוכרזה אף היא כזוכה בבחירות לאחר שלא התמודדה רשימה נוספת.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית בוועדה לבחירת שופטים

ביולי 2019 התמודד נעאמנה בבחירות החשאיות שהתקיימו במועצה הארצית של לשכת עורכי הדין לבחירת נציג הלשכה בוועדה לבחירת שופטים. המועמדים מולו היו ראש לשכת עורכי הדין לשעבר, עו"ד דורון ברזילי, ועו"ד יצחק (ייצי) גורדון. נעאמנה ניצח ברוב גדול לאחר שזכה לתמיכה של 26 חברי מועצה, לעומת 12 לטובת ברזילי ו-5 לטובת גורדון, ונבחר ב-28 ביולי 2019 להיות הנציג של הלשכה בוועדה.
נעאמנה התמודד לקדנציה שנייה וב-31 ביולי 2023 זכה בבחירות חשאיות ברוב של 34 מול 3. הבחירה הזו באה בצילה של מחלוקת ציבורית רחבה בנושא הרפורמה המשפטית ושינוי הרכב הוועדה לבחירת שופטים.
חיים אישיים

מוחמד נשוי לנואר, רוקחת במקצועה, ואב לשלושה ילדים. המשפחה מתגוררת בעיר נצרת. נעאמנה דובר חמש שפות.
הערות שוליים

1 2   חן מענית, המועמד המוביל של הלשכה לוועדה לבחירת שופטים: יו"ר מחוז צפון שמתנגד להפיכה המשטרית, באתר הארץ, 16 ביולי 2023
↑  ברוך קרא, הרוב הליברלי גדל: לשכת עוה"ד בחרה נציג לוועדה למינוי שופטים, באתר חדשות 13, 28 ביולי 2020
↑  ענת רואה, מוחמד נעאמנה נבחר כנציג לשכת עורכי הדין בוועדה לבחירת שופטים, באתר כלכליסט, 28 ביולי 2020
↑  נטעאל בנדל, המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין בחרה את עו"ד מוחמד נעאמנה כנציג הלשכה בוועדה לבחירת שופטים, באתר ישראל היום, 31 ביולי 2023;
↑  דסק קשת 12, ‏"הופעלו עליי לחצים פוליטיים פסולים ממי שלא רצה שיהיה נציג ערבי בוועדה לבחירת שופטים", באתר ‏מאקו‏, 16 ביולי 2023
דראז'ן דליפאגיץ'

דראז'ן דליפאגיץ' (בסרבית: Dražen Dalipagić, בסרבית קירילית: Дражен Далипагић;‏ 27 בנובמבר 1951 – 25 בינואר 2025) היה כדורסלן ומאמן כדורסל סרבי. הוא נבחר לספורטאי השנה ביוגוסלביה בשנת 1978, והוא אחד הספורטאים המעוטרים ביותר בהיסטוריה שלה. הוא נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות פיב"א ב-1991, להיכל התהילה של הכדורסל ב-2004, להיכל התהילה של פיב"א ב-2007 ול-50 התורמים הגדולים ליורוליג ב-2008.
במהלך קריירת המשחק המקצוענית שלו הוא קלע לפחות 50 נקודות במשחק 15 פעמים, ושיא הקריירה שלו במשחק בודד היה 70 נקודות במדי רייר ונציה נגד וירטוס בולוניה במסגרת ליגת העל האיטלקית בכדורסל ב-25 בינואר 1987.
קריירה מקצועית

דליפאגיץ' נולד במוסטאר שברפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה, אך היה סרבי במוצאו. בילדותו שיחק דליפאגיץ' כדורגל וכדוריד בעיר הולדתו מוסטאר, והחל לשחק כדורסל רק בגיל 18. שנתיים לאחר מכן, ב-1971, חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו בפרטיזן בלגרד. הוא שיחק בקבוצה במשך שמונה עונות, עד 1980, במהלכן זכה פעמיים בפרס מר אירופה (שחקן השנה באירופה), ב-1977 וב-1978, ובפרס יורוסקאר ב-1980. הוא נבחר לספורטאי השנה ביוגוסלביה ב-1978. בעונת 1975/76 הוא הוביל את פרטיזן לזכייה באליפות הליגה היוגוסלבית, וזכה עימה בגביע קוראץ' ב-1978. בעונת 1978/1979, בה זכתה פרטיזן בפעם השנייה ברציפות בגביע קוראץ', הוא לא שיחק בקבוצה בעקבות שירותו בצבא העממי היוגוסלבי.
בעונת 1980/81 עזב דליפאגיץ' את יוגוסלביה וחתם ברייר ונציה מהסרייה א' האיטלקית, אך לאחר עונה אחת בלבד חזר לפרטיזן, במדיה שיחק לעונה אחת. בעונות הבאות הוא שיחק במספר קבוצות אירופיות בספרד ובאיטליה, הראשונה שבהן הייתה ריאל מדריד, במדיה שיחק בעונת 1982/1983 רק במשחקי גביע אירופה לאלופות בכדורסל. לאחר מכן הוא עבר לאודינה מליגת העל האיטלקית (במדיה שיחק שנתיים) ואז לרייר ונציה, אותה העלה מהליגה האיטלקית השנייה בכדורסל לליגת העל ב-1986 עם ממוצע של 42.9 נקודות למשחק ובמדיה סיים כמלך הסלים של הליגה האיטלקית הראשונה עם 37.7 נקודות בממוצע למשחק ב-1988. לאחר מכן הוא עבר לסקאליג'רה ורונה האיטלקית וסיים את הקריירה המקצועית שלו לאחר עונת 1990/91, בה שיחק ביריבתה העירונית המושבעת של פרטיזן, הכוכב האדום בלגרד.
כשחקן פרטיזן בלגרד הוא קלע 8,278 נקודות ב-305 משחקים, ממוצע של 27.1 נקודות למשחק. בשש עונותיו בליגת העל האיטלקית הוא קלע 7,993 נקודות ב-241 משחקים, ממוצע של 33.2 נקודות למשחק. בזכות הישגיו נבחר דליפאגיץ' לרשימת 50 הכדורסלנים הגדולים בתולדות פיב"א ב-1991 ול-50 התורמים הגדולים ליורוליג ב-2008, והוא אף הוכנס הן להיכל התהילה של הכדורסל (2004) והן להיכל התהילה של פיב"א (2008).
בנבחרת הלאומית

דליפאגיץ' הופיע לראשונה בנבחרת יוגוסלביה בכדורסל ב-1973, ומאז רשם בסך הכול 243 הופעות עד 1986. במדי הנבחרת הלאומית הוא קלע בסך הכול 3,700 נקודות, במקום הראשון בטבלת מלך הסלים של הנבחרת בכל הזמנים. עם נבחרת יוגוסלביה הוא זכה בתארים רבים, בהם שלוש מדליות אולימפיות, שלוש אליפויות עולם ושלוש אליפויות אירופה.
הוא שיחק שלוש פעמים בטורניר הכדורסל האולימפי ובשלושתן העפיל עם יוגוסלביה לפודיום: מדליית כסף במונטריאול 1976, מדליית זהב במוסקבה 1980 ומדליית ארד בלוס אנג'לס 1984. לאחר אולימפיאדת מונטריאול הוא הפך לאחד האירופאים הראשונים שעוררו עניין ב-NBA ואף הוזמן למחנה האימונים של בוסטון סלטיקס, אך ויתר על ההזדמנות מכיוון שהמעבר לליגה היה מונע ממנו להמשיך לשחק בנבחרת. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הוא נשא את דגל יוגוסלביה בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים.
בנוסף הוא זכה ארבע פעמים במדליות באליפות העולם בכדורסל, שיא בין-לאומי: מדליית כסף ב-1974 ושלוש מדליות כסף רצופות ב-1978, 1982 ו-1986. הוא אף נבחר ל-MVP של אליפות העולם בכדורסל ב-1978.
דליפאגיץ' זכה גם בחמש מדליות רצופות באליפות אירופה בכדורסל, מהן שלוש מדליות זהב ברצף: הוא זכה בטורניר ב-1973, 1975 ו-1977, סיים במקום השלישי ב-1979 והפסיד בגמר לברית המועצות ב-1981. ב-1977 הוא נבחר ל-MVP של אליפות אירופה בכדורסל.
קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק, ב-1992 החל דליפאגיץ' לאמן את נובה פלקנסטרו גוריציה מהליגה האיטלקית השלישית, וב-1994 הוביל אותה לעלייה לליגת המשנה. ב-1998 מונה למאמן מזט סקופיה מליגת העל המקדונית בכדורסל, עימה זכה ב-1999 בגביע המקדוני. משרת האימון האחרונה שלו הייתה בעונת 2000/01, אז אימן את ק.ק. אסטרה בנקה מליגת העל של סרביה ומונטנגרו בכדורסל.
דליפאגיץ' נפטר ב-25 בינואר 2025. הותיר אחריו אישה, סוניה פוז'ג, שהייתה טניסאית יוגוסלבית, ושני ילדים, סאניה ודאבורין, גם הוא כדורסלן.
הערות שוליים

↑  פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל
↑  Yugoslav Player Going Back Home, New York Times, 2 בספטמבר 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NSK: 000793985  VIAF: 33170924137390150429   WorldCat (עם VIAF): 33170924137390150429
שנות ה-20 של המאה ה-17

שנות ה-20 של המאה ה-17 היו העשור השלישי של המאה ה-17, החלו ב-1 בינואר 1620 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1629.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

מלחמת שלושים השנים (1618 - 1648) -
סביבות 1622: השמדת נדונגו (אנ') – מושלים קולוניאליים של האימפריה הפורטוגזית חוברים לקבוצות שודדים במרכז–מערב אפריקה ומביאים לסופה של ממלכה מקומית, במתכונתה עד אז.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

22 במרץ 1622: טבח ג'יימסטאון - בהתיישבות האנגלית ג'יימסטאון אשר באמריקה הצפונית כ-347 אנשים נרצחו בסדרה של התקפות פתע מתואמות של שבט הפּאוֹהָאטן (Powhatan) בהנהגתו של הצ'יף אופצ'נקנוגה (Opechancanough). התוקפים הרגו גברים, נשים וילדים, ושרפו בתים ויבולים. טבח ג'יימסטאון הצדיק בעיני האנגלים התקפות נגדיות על המקומיים והחרמת שטחים, והחל מעשית את מלחמות האינדיאנים.
1622: חיסול עות'מאן השני – לאחר שכוחם הפוליטי של היניצ'רים באימפריה העות'מאנית עולה משמעותית, הסולטאן העות'מאני מוביל מספר מהלכים בניסיון לרסן את כוחם. בתגובה לכך מחסלים אותו היניצ'רים, ומשיבים את הסולטאן מוסטפא הראשון לראשות האימפריה.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

16 בינואר 1620 – גאבור בתלן מקבל לידיו שני שלישים מהממלכה ההונגרית מידי השלטון ההבסבורגי
15 באוגוסט 1620 – ה"מייפלאואר" מפליגה מסאות'המפטון, אנגליה, עם הספינה-האחות "ספידוול", אך הן נאלצות לשוב על עקבותיהן כעבור זמן קצר
6 בספטמבר 1620 – המהגרים הראשונים מפליגים מפלימות שבאנגליה על סיפון ה"מייפלאואר", בדרכם להתיישב באמריקה הצפונית
16 בספטמבר 1620 – הספינה מייפלאור (Mayflower) מפליגה מאנגליה מנמל פלימות' לכיוון יבשת אמריקה עם 102 צליינים
11 בנובמבר 1620 – המייפלאואר עוגנת בקייפ קוד, מסצ'וסטס
24 במאי 1621 – הברית הפרוטסטנטית מתפרקת סופית
31 בדצמבר 1621 – גאבור בתלן מלך הונגריה מוותר על כיסאו תמורת אישור חוזה ניקולסבורג על ידי פרדיננד השני קיסר האימפריה הרומית הקדושה
1 בינואר 1622 – 1 בינואר מוכרז כיום הראשון בשנה בלוח הגרגוריאני
1622 - האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר מייסד את הקונגרגציה הקדושה למען הפצת האמונה (אנ') כדי למסד את הפצת הנצרות במזרח הרחוק
27 במרץ 1625 – ג'יימס הראשון מלך אנגליה נפטר, ובנו צ'ארלס הראשון עולה למלוכה
30 באפריל 1625 – צי משולב ספרדי-פורטוגלי בפיקודו של פרדיקה דה טולדו נוטל חזרה מההולנדים את השליטה על העיר סלבדור, בירת ברזיל הפורטוגלית
24 במאי 1626 – פטר מינואי קונה את מנהטן
10 במרץ 1629 – צ'ארלס הראשון מלך אנגליה מפזר את הפרלמנט. הפרלמנט יתכנס מחדש רק 11 שנים מאוחר יותר
אירועים בולטים בעולם > כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
1621: קיפר אונד ויפר - משבר כלכלי שמתחיל על רקע שינויים במנגנון המס שמנהיגה האימפריה הרומית הקדושה, במהלך מלחמת שלושים השנים.
עשור זה הוא חלק מתקופה רחבה יותר בה תופעת הגילדות הולכת וצוברת תאוצה בצפון מרכז אירופה, וקיימת במידה מסוימת במקומות נוספים באירופה. בשנת 1622 נוסדות בקופנהגן גילדת הזגגים וגילדת צובעי הבתים, ובמקביל נוסדות גילדות נוספות בערים שונות בשוודיה. בשנת 1629 בעיר איפר שבבלגיה נוסדות גילדת הקצבים וגילדת יורדי הים.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
10 באוגוסט 1628 – אוניית המלחמה השוודית "ואסה" טובעת בהפלגת הבכורה שלה
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
1629 – השתתפותן של נשים בתיאטרון הקבוקי נאסרת ביפן, בגין היותו של התיאטרון ארוטי מדי. נערים צעירים שמחליפים את הנשים בתפקידיהם ממשיכים במידה מסוימת את תפקידן הארוטי של הנשים על הבמה ומחוצה לה.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Southern Africa - European and African interaction from the 15th through the 18th century, אנציקלופדיה בריטניקה
↑  American-Indian Wars, ערוץ ההיסטוריה
↑  מוסטפא הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  עות'מאן השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  Christianity, britannica
↑  THE GUILDS OF COUNTRIES OVERSEAS, ספריית האוניברסיטה של לונדון
| עשורים במאה ה-17 |
| --- | --- | --- |
|  | << • 1600–1609 • 1610–1619 • 1620–1629 • 1630–1639 • 1640–1649 • 1650–1659 • 1660–1669 • 1670–1679 • 1680–1689 • 1690–1699 • >> |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: 7f1d3bd0-0974-4821-ae90-ceb9de76f2b7 
1622 - טבח ג'יימסטאון. הטבח גרם לכך שמרבית המתיישבים האנגלים החלו להחשיב את כל הילידים כאויבים.
11 בנובמבר 1620 – המייפלאואר עוגנת בקייפ קוד, מסצ'וסטס
10 באוגוסט 1628 – אוניית המלחמה השוודית "ואסה" טובעת בהפלגת הבכורה שלה
בריטניקה לנוער

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 
Children's Britannica, עליה מתבססת "בריטניקה לנוער"
הבריטניקה החדשה לנוער, 2004
בריטניקה לנוער היא אנציקלופדיה לנוער שיצאה לאור בישראל בשנים 1977–2004, והתבססה על האנציקלופדיה Children's Britannica, שהחלה לצאת לאור בשנת 1960 על ידי הסניף הלונדוני של אנציקלופדיה בריטניקה.
עורכה של Children's Britannica היה ג'ון ארמיטאג', ומרבית כותביה היו בריטים. יועצים לעריכה היו המנהל, הצוות והתלמידים של בית הספר היסודי על שם ויליאם אוסטין בלוטון, בדפורדשייר.
ב-1975 יזם נחמן אוריאלי, מנכ"ל הוצאת עם עובד, את הדפסת האנציקלופדיה בעברית. "בריטניקה לנוער" יצאה לאור ב-15 כרכים על ידי חברת "אנציקלופדיות לנוער בע"מ", ותוארה על ידה כ"אנציקלופדיה בינלאומית לישראל". להבדיל ממתחרותיה (מכלל - אנציקלופדיה לנוער, יבנה - האנציקלופדיה לנוער ואנציקלופדיה אביב), שהופיעו בניקוד מלא, "בריטניקה לנוער" הופיעה ללא ניקוד (שמות הערכים נוקדו, ולעיתים נוקדו מילים מסוימות בגוף הערכים). אף שהתבססה על Children's Britannica, ערכים רבים בה, בפרט בנושאי ישראל ויהדות נכתבו במיוחד למהדורה העברית. "נוסף לכך, ניתן בערכים מסוימים פירוש ועיבוד מקורי בידי 'אנציקלופדיות לנוער בע"מ' במקום תרגום גרידא של המקור".
ערכי "בריטניקה לנוער" כללו גם תצלומים רבים, בצבע ובשחור לבן, תרשימים ומפות.
לשם הכנת המהדורה העברית הוקמה מערכת שבראשה עמד פרופ' שניאור ליפסון ממכון ויצמן למדע, וחבריה היו פרופ' יוסף גורני, הרב שמואל אבידור הכהן, הרב ח"כ מנחם הכהן, ד"ר כרמי יוגב, מנהל גימנסיה הרצליה, אל"ם (מיל.) גרשון ריבלין, פרופ' רינה שפירא ופרופ' נתן שרון. העורך הכללי היה דוד שחם. כן פעל צוות של עורכים ויועצים מדעיים, ובהם נחמיה בן אברהם - ספורט, פרופ' יהואש הירשברג - מוזיקה, ד"ר מאיר פעיל - צבא ופרופ' דרור שדה - אסטרונומיה.
העיתונאי זאב גלילי השווה בין "בריטניקה לנוער" לבין "מכלל", והתאכזב לגלות שב"בריטניקה לנוער" אין ערך על מסכת אבות. הוא הוסיף וציין כי: ”המשכתי ובדקתי מה יש ומה אין בבריטניקה לעומת ה"מכלל". וזה מה שמצאתי בכמה עמודים של "מכלל", ערכים שאין בבריטניקה: אביגיל (אשת נבל הכרמלי), אבישי, אביתר, אבן ג'נאח, אבן סינה, אברהם אבינו ותקצר היריעה מלפרט. בעיקר ניכר יתרונה של "מכלל" בנושאי ארץ ישראל, תנ"ך, הלכה, תולדות עם ישראל... ההגינות מחייבת לציין כי בבריטניקה יש ערכים שאין ב"מכלל", החל ב"אבולוציה" וכלה ב"אינפלציה.”.
בשנת 1993 יצא לאור כרך "עדכונים והשלמות", שהעורך הראשי שלו הוא עמנואל לוטם.
הבריטניקה החדשה לנוער

בשנת 1996 יצאה לאור מהדורה חדשה, ב-17 כרכים, שנקראה הבריטניקה החדשה לנוער, ובכותרת המשנה: "אנציקלופדיה עברית-בינלאומית". המו"ל, "אנציקלופדיות לנוער בע"מ", תואר כחברה מיסודם של החברה להשקעות של בנק הפועלים בע"מ, ידיעות אחרונות - ספרי חמד וכתר הוצאה לאור בע"מ. העורך האחראי הוא יון פדר והעורך הכללי - ד"ר מירון בנבנישתי. גם מהדורה זו לוותה בעורכי מדורים ויועצים מדעיים, ובהם אליק מישורי (אמנות פלסטית), ד"ר יחיעם ויץ (היסטוריה, מדינת ישראל והציונות), פרופ' יהואש הירשברג (מוזיקה), פרופ' יעקב נאמן (משפטים), מנחם גרנית (מוזיקה פופולרית ישראלית ובינלאומית) וד"ר עמנואל לוטם (מתמטיקה, פיזיקה ואסטרונומיה, טכנולוגיה, כימיה וביוכימיה).
דפי הפתיחה של "הבריטניקה החדשה לנוער" מעידים על הזיקה בינה ובין קודמתה, "בריטניקה לנוער":
מהדורה אחרונה של "הבריטניקה החדשה לנוער" יצאה לאור בשנת 2004.
מהדורה מוקלטת של האנציקלופדיה (40 תקליטורים בפורמט MP3) הופקה על ידי הספרייה המרכזית לעיוורים כבדי ראייה ומוגבלים.
הערות שוליים

↑  "עם עובד" תוציא בעברית את אנציקלופדיה בריטניקה לנוער, דבר, 12 בפברואר 1975
↑  מתוך דפי השער של המהדורה העברית הראשונה
↑  זאב גלילי, בין בריטניקה לנוער לאנציקלופדיה מכלל, באתר "היגיון בשיגעון"
↑  תנ"ך ואנציקלופדיות באתר  הספרייה המרכזית לעיוורים כבדי ראייה ומוגבלים.
ראש ממשלת ליטא

| --- | --- |


ראש הממשלה המכהן
 איוש נוכחי:  גינטאוטס פאלוצקס
 תאריך כניסה לתפקיד:  21 בנובמבר 2024
 תחום שיפוט:  ליטא 
 משך כהונה קצוב:  4 שנים
 ייסוד המשרה:  11 בנובמבר 1918
 איוש ראשון:  אוגוסטינאס ולדמרס
 https://ministraspirmininkas.lrv.lt/
 
ראש ממשלת ליטא (בליטאית: Lietuvos ministras pirmininkas) הוא התפקיד השני בחשיבותו בליטא אחרי נשיא ליטא. ראש הממשלה נבחר על ידי הנשיא באישור הסיימאס (הפרלמנט הליטאי) דרך הקמת קואליציה של מפלגות התומכות בו. לרוב ראש הממשלה הוא מהמפלגה הגדולה.
מינוי ראש הממשלה

על פי חוקת ליטא נשיא המדינה מציע מעומד לנשיאות באישור הסיימאס. על פי החוקה הנשיא רשאי לבטל את הצעת המועמד עד תחילת ההצבעה.
השלבים לבחירת ראש הממשלה:
הנשיא מציע את המועמד בישיבה הקרובה של הסיימאס, ללא אפשרות לשאול את הנשיא שאלות.
המועמד לתפקיד ראש שהממשלה מציג את עצמו ואת עמדתו, (עד 30 דקות) ואחר כך יכול לענות על שאלות של חברי הסיימאס. (עד 40 דקות)
כל סיעה בסיימאס בוחנות את המועמד לתפקיד ראש המשלה, למפלגות יש את הזכות לקורא למועמד לישיבת הסיעה. כל סיעה צריכה לבצע את התהליך תוך שני ימי עבודה.
תוך שבוע מהישיבה הקודמת צריך הסיימאס להתכנס שוב, להצגת החלטת הסיעות, על פי סדר מהמפלגה הגדולה לקטנה.
המועמד מקבל שוב להציג את עמדתו (עד 20 דקות) ולענות על שאלות של הסיימאס. (עד 30 דקות)
הצבעה על אישור המועמד לתפקיד ראש הממשלה.
תיאור התפקיד

אחרי בחירת ראש הממשלה לתפקיד, יש לו עד 15 יום להציג את הרכב הממשלה (כולל אישור הנשיא) ולהציג את תוכנית הממשלה לבחינת הסיימאס.
ראש הממשלה יכול להציע לנשיא למנות או לפטר שרים.
ביאורים

1 2 3 4  ראש הממשלה בפועל
הערות שוליים

1 2  Vishul Malik, List of Prime Ministers of Lithuania | Prime Ministers of Lithuania, MapsofWorld.com, ‏2022-03-15 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4  Ministras Pirmininkas., www.infolex.lt
1 2  Seimui bus pristatyta G. Palucko kandidatūra į Ministro Pirmininko pareigas - Naujienos, www.lrs.lt (בליטאית)
1 2  Ministras Pirmininkas - LIETUVOS RESPUBLIKOS VYRIAUSYBĖ, lrv.lt
↑  Laikotarpiu 1918 – 1940 m., אתר ממשלת ליטא
↑  After 1990 - Government of the Republic of Lithuania, אתר ממשלת ליטא
↑  652 Dėl Lietuvos Respublikos Vyriausybės atsistatydinimo ir pavedimo toliau eiti pareigas, e-tar.lt
↑  1384 Dėl Lietuvos Respublikos Vyriausybės atsistatydinimo ir pavedimo toliau eiti pareigas, e-tar.lt
תל חלף

.
| --- | --- |
הארמון הצפון-מזרחי במצודה על התל, 2009
הארמון הצפון-מזרחי במצודה על התל, 2009
 היסטוריה
 תרבויות:  תרבות חלף 
 תקופות:  התקופה הנאוליתית  תקופת הברזל
 בונה:  תרבות חלף,  ארמים - המלך כפרא
 נבנה:  6,100 לפנה"ס   נבנה שוב במאה ה-10 לפנה"ס
 ננטש:  5,400 לפנה"ס   ננטש שוב במאה ה-6 לפנה"ס
 סוג:  יישוב
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  1899
 חפירות:  1911–1913, 1929. 2006–2009
 ארכאולוגים:   מקס פון אופנהיים   משלחת משותפת סורית-גרמנית, בהנהלתו של לוץ מרטין ממוזיאון פרגמון
 הערות:  בתקופה הארמית שם היישוב היה גוזן המופיעה במקרא.
 מיקום
 מדינה:  סוריה סוריה
 מיקום:  מחוז אל-חסכה, צפון המדינה
 קואורדינטות:  36°49′36″N 40°02′23″E﻿ / ﻿36.8267852°N 40.0396697°E﻿ / 36.8267852; 40.0396697
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל חלף(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל חלף
 
ממלכת בית בחינאי וממלכות ארמיות נוספות המאות ה-9-10 לפנה"ס
חפירת פסל מונומנטלי ב-1912 בחפירות של מקס פון אופנהיים
תבליט סצנת ציד מבזלת. נמצא בתל חלף מתוארך לשנים 830-850 לפנה"ס.
הארמון המערבי שנבנה על ידי המלך הארמי כפרא
הכניסה למוזיאון הלאומי של חלב, שהוא שחזור של הכניסה לארמון כפרא בתל חלף
דוגמה לקרמיקה מ"תרבות חלף". האתר הארכאולוגי אינו ידוע
תבליט של גילגמש והאל אנכידו, אוסף המוזיאון הלאומי של חלב
יצור מיתי מתל חלף לאחר שעבר שיקום ושחזור
תבליט אריה על אורתוסטט לאחר שעבר שחזור מ-900 חלקים.
פסל בזלת מעוצב כציפור מהארמון המערבי היה מוצב במרפסת הארמון. גובה הפסל 1.84 מטר. מאחורי הפסל חלק מעיטורי האורתוסטטים. מוזיאון פרגמון. ראו קישור לתמונה כפי שהפסל נמצא באתרו.
פסל של גבר מחדר הפולחן בתל חלף. אוסף המוזיאון הארכאולוגי של אדנה, בטורקיה (Adana Archaeology Museum).
תל חלף (בערבית: تل حلف) הוא אתר ארכאולוגי בצפון מסופוטמיה, במקום שבו עמדה העיר הקדומה גוזן (בארמית: גוזן, באכדית: gu-za-ni). האתר שוכן קרוב לעיר ראס אל־עין (Ras al-Ayn), בעמק הפורה ועל גדתו הדרומית של נהר החבור. בתל זה נמצאה לראשונה תרבות מהתקופה הנאוליתית האלף ה-6 לפנה"ס, שקיבלה את השם "תרבות חלף" על שם התל. התרבות מאופיינת בקרמיקה מזוגגת צבועה הכוללת עיטורים גאומטריים וציורי חיות. בתקופת הברזל חיו בעיר ארמים; העיר הפכה לבירת הממלכה הקטנה בית בח'יאני, ולאחר מכן נכבשה על־ידי האימפריה האשורית החדשה. העיר מוזכרת במקרא כאחת הערים שאליהן הוגלו עשרת השבטים על־ידי האשורים.
האתר התגלה בסוף המאה ה־19 על־ידי מקס פון אופנהיים, ונחפר על־ידיו לסירוגין במהלך המאה ה־20. במאה ה־21 חודשו החפירות לכמה שנים. מנהלית, האתר שוכן כיום במחוז אל-חסכה בצפון-מזרח סוריה, ליד הגבול עם טורקיה. בזמן מלחמת האזרחים בסוריה נשלט האזור על ידי היחידות להגנת העם הכורדיות.
האתר וסביבתו

אתר תל חלף שוכן בצפון מסופוטמיה ליד אחד המקורות של נהר החבור, שהוא אחד היובלים הראשיים של הפרת. זהו אזור פורה מבחינה חקלאית, הכולל שפע של מקורות מים טבעיים. אחת מדרכי המסחר הראשיות (דרך המלך), שקישרה את אשור עם צפון הלבנט והים האגאי, עברה באזור. הדרך התחילה בעיר חלב, עברה דרך חרן, גוזן, נציבין ומשם לנינוה. מצפון לעמק בו שוכנת העיר נמצא רכס הרי טור עבדין, ומדרומו עובר רכס עבדול-עזיז (אנ'). כיוונם הכללים של הרכסים הוא ממזרח למערב.
כ-2.5 ק"מ מזרחה לתל חלף נמצא תל פחריה, שם שכנה העיר העתיקה סִכַנִ (Sikani). שתיהן שימשו לחלופין בתקופות שונות, כמרכז העירוני של האזור. בתקופה הפרתית התפתח היישוב בתל פחריה והפך לעיר המודרנית ראס אל-עין.
האתר עצמו הוא תל גבוה עליו שכנה מצודה מתקופת הברזל. העיר התחתונה השתרעה ממזרח, מדרום ובמערב לתל. השטח הכולל של התל והעיר התחתונה הוא כ-750 דונם.
פרה־היסטוריה

תל חלף שבו נמצאה לראשונה "תרבות חלף" נתן לה את שמה. תרבות זאת פרחה באתר בין השנים 5,400-6,100 לפנה"ס ללא כל הפסקה ויש חוקרים המאחרים את התרבות לתקופה מאוחרת יותר והנושא נמצא בוויכוח בין החוקרים. תקופה זאת נקראת גם "תקופת חלף". תרבות זאת הוחלפה בצפון מסופוטמיה על ידי תרבות עובייד. לאחר "תקופת חלף", ניטש האתר למשך כ-4,000 שנה עד שהתיישבו במקום הארמים. התרבות התאפיינה בכלי חרס באיכות טובה שנעשו על ידי קדרים מומחים, עשויים ביד וצבועים לעיתים ביותר משני צבעים ומעוטרים בעיטורים גאומטריים ובעלי חיים. בנוסף, נמצאו גם כלי בישול לא צבועים עם משטחים ממורקים. אפיון נוסף של התרבות הם בתים עגולים הנקראים במחקר "תולואי" (Tholoi). ההתיישבות הייתה חקלאית. למרות פער הזמן של אלפי שנים של התיישבות באתר בין התרבות הפרהיסטורית ותקופת הברזל, טעה אופנהיים וייחס חלק מהפסלים של תקופת הברזל, לתקופה הפרהיסטורית.