stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניאו דו וג'טאל
היסטוריה

האוניאו דו וג'טאל החל את פעילותו ביערות הגשם של האמזונס על גבולה של ברזיל עם בוליביה. המייסד, חוסה גבריאל דה קוסטה, עבד בתעשיית הגומי (כנקז גומי – rubber tapper) אך גם כבנאי, נהג ועוזר של אחות. בשנת 1959 שתה הואסקה בפעם הראשונה במחנה גומי, שנמצא על הגבול בין ברזיל לבוליביה. בעקבות התנסות זו הוא החל להפיץ את המשקה, בקרב בני משפחתו ונקזי גומי אחרים שעבדו באזור, פיתח את הטקסים והדוקטרינה של ה-UDV וייסד את ה"גרעין" הראשון. ב-22 ביולי 1961, ערך מסטרה גבריאל מפגש והכריז על הקמת האוניאו דו וג'טאל במטרה "להביא שלום לעולם".
בינואר 1965, מסטרה גבריאל עבר לפורטו וליו, בירת מדינת רונדוניה, עם משפחתו. שם, עם אשתו ריימונדה פריירה דה קוסטה וילדיהם, הוא המשיך בעבודתו בהנהגת UDV, כאגודה בשם "Beneficent Association União do Vegetal" (החל מ-1967), הקים את מועצת המסטרים ואת הגוף המייעץ, שמהווים את ההנהגה או "הדירקטוריון" של UDV, ובשנת 1970, רשם את הארגון כמרכז רוחני בשם ל-Beneficent Spiritist Center União do Vegetal, CEBUDV. בשנת 1967, מסטרה פלורנסיו סיקווירה דה קרוואלו, אחד המסטרים הראשונים שהוכשרו ב-UDV, הוסמך להפיץ את המרתח במנאוס, בירתה של מדינת אמזונאס בברזיל.
לאחר מותו של מסטרה גבריאל בשנת 1971, המשיכו המייסדים את עבודתו והקימו קהילות UDV חדשות בערים בברזיל ובמדינות אחרות אך הארגון עבר גם סדרה של פיצולים ונוצרו קבוצות חדשות. ב-1982 הועבר המטה הכללי של התנועה לברזיליה. במהלך שנות ה-80 ה-UDV התרחב בהתמדה ברחבי ברזיל ובשנות ה-90 התפשט אל מחוץ למדינה. התבססות ה-UDV בברזיל התרחשה בסוף שנות ה-60 וה-70, תקופה בה היה משטר צבאי, הדיכוי הפוליטי היה בשיאו, וצמיחתן של כתות דתיות הייתה נתונה למעקב של השלטונות. בשנת 1967 ניסה מפקד המשטרה ברונדוניה לסגור את המרכז בפורטו וליו ולאסור את השימוש באיוואסקה אך לא הצליח.
החוסן של ה-UDV נבע גם מסוג המאמינים שהוא משך בערים הגדולות בשנים שלאחר מכן. הם היו מכל מעמד חברתי ורמה אינטלקטואלית וקיבלו על עצמם תפקיד חשוב בניהול התדמית ובביסוס פרופיל אחראי ל-UDV. חלקם היו עובדים פדרליים שחזרו מתקופת שירות באמזוניה, וכללו מספר קצינים צעירים בחיל האוויר שפעלו כדי להגן על הארגון מפני המשטרה הפדרלית הברזילאית, המודיעין הצבאי ושירות המידע הלאומי. רבים מהחסידים החדשים היו גם אנשי מקצוע צעירים ממעמד הביניים שהיה להם ניסיון קודם עם סמים אחרים, בעיקר מריחואנה והלוצינוגנים לא חוקיים (LSD, מסקלין, פסילוציבין). ה-UDV מסתייג בתוקף מכל החומרים הללו, ואפילו מה"רעות" החוקיות של עישון טבק ושתיית אלכוהול. עמדה חד-משמעית זו נגד "סמים" עמדה לזכות הכנסייה, מנעה הטרדה של השלטונות, ומנעה עימות כפי שנצפה מדי פעם בכנסיית סנטו דיימי, שם נהוג היה להשתמש במריחואנה במסגרת הטקס.
נכון ל-2022 יש לאוניאו דו וג'טאל 216 גרעינים, הממוקמים בכל מדינה ברזילאית ובמספר מדינות מחוץ לברזיל: ארצות הברית, קנדה, ספרד, פורטוגל, שווייץ, הולנד, אוסטרליה, איטליה ופרו.
היסטוריה > מסטרה גבריאל

חוסה גבריאל דה קוסטה נולד ב-10 בפברואר 1922 בעיירה קורסאו דה מריה בבאהיה, הוריו היו חקלאים פשוטים. הוא היה השמיני מבין 14 ילדים, קתולי באמונתו ועבד בחווה. בגיל 20 הוא נסע לסלבדור, בירת באהיה. שם הוא הכיר דתות אחרות, השתתף בטקסי קנדומבלה ושיחק קפוארה.
באמצע מלחמת העולם השנייה (1943), במטרה להגביר את הפקת הלטקס מעצי הגומי באמזונס, ממשלת ברזיל, גייסה צעירים מצפון מזרח ברזיל ושלחה אותם לאמזונס לנקז גומי. בשנת 1944, חוסה גבריאל מגיע לפורטו וליו. שם עבד במקומות שונים וגם באקרי, רונדוניה ובבוליביה, שם הוא נפגש עם מרתח ההואסקה, באפריל 1959. לפני הקמת ה-UVD, מסטרה גבריאל ניהל אורח חיים פשוט, של קבוקלו (caboclo - אדם פשוט של מורשת מעורבת). הוא הציג את עצמו כסולטן היער (Sultão das Matas) בטקסי המקומבה(אנ'). במהלך אותה תקופה הוא רכש חברים שהפכו לתלמידיו הראשונים, המסטרים והיועצים של ה-UDV. רובם היו אנשים פשוטים, עובדים בעלי הכנסה נמוכה במקצועות רבים ושונים כמוהו, שהבינו את המסר הרוחני של ה-UDV.
היסטוריה > המעמד החוקי

מכיוון שהסקרמנט – הואסקה - מכיל את התרכובת הפסיכואקטיבית DMT, שנמצאת ברשימת הסמים בפיקוח, וככזה הניהול והצריכה שלה היה אסור בחוק בברזיל, כמו ברוב המדינות בעולם, כנסיית UDV מצאה את עצמה במרכז מאבקים וסכסוכים משפטיים בברזיל ובהמשך גם במדינות האחרות, ככל שהכנסייה התרחבה. אך בשל השימוש באיוואסקה כסקרמנט, בדרך כלל, בתי המשפט במדינות השונות אישרו את השימוש באיוואסקה בחסות הערך של "חופש הפולחן", בתנאים מגבילים לצורכי פולחן בלבד.
למרות שהחוק התיר בסופו של דבר את השימוש בהואסקה לצורכי פולחן, בשנת 2006 ה-UDV הגדיר שורה של כללים פנימיים לגבי השימוש בסם. הכללים מגבילים את השימוש לטקסים דתיים בלבד, במקומות מורשים, על ידי אנשים מיומנים. חל איסור להשתמש בסמים אסורים אחרים, אסור למסחר את המשקה, אסור להשתמש בו בשעות פנאי או להטיף לשימוש בו, וכן אסור להשתמש באיוואסקה לתרגול פסיכולוגי או טיפולי. ב-UDV מאמינים שלצמח יש תכונות תרפויטיות, אך לא בשימוש טיפולי מבודד, מחוץ להקשר דתי. לטענתם, דרוש שימוש אחראי וצריך להבין את השפעתו מנקודת המבט הרוחנית.
בכדי לבסס את מעמדו החברתי של הארגון פותחו גם מספר מחלקות המארגנות ומקדמות פעילות ההתנדבותית של חבריו בתחומים של רפואה, משפט, רווחה, מדע, פילנתרופיה ואקולוגיה.
מדיניות

ה-UDV, בניגוד לנצרות הקתולית או דתות אחרות, אינה דת מסיונרית ומבינה שאיוואסקה לא מתאימה לכולם. על כן, אינה מקלה על הקבלה אל בין שורותיה ואלה שהצטרפו חופשיים לעזוב בכל עת. ההנהגה מאזנת את רעיונות הקבלה וההתרחבות שלה תוך שמירה על דיסקרטיות ואף חשאיות. נטייה זו לדיסקרטיות היא תגובה להיסטוריה של הקבוצה שהועמדה לדין בשל אמונותיה והלחצים החיצוניים. הסודיות, אינה מרכיב חיוני באמונה, אלא אמצעי להגנה על הארגון מפני השלטונות שמתקשים לקבל את האיוואסקה כמרתח לגיטימי. נראה, שדווקא, זהירות זו של ה-UDV הפכה להיות תכונה המושכת מאמינים חדשים.
עיקרי האמונה

מסטרה גבריאל הכיר בישוע כמושיע האנושות, "איש האמת, בן האלוהים". ה-UDV מעביר את תורתו בעל פה ומביא, בעצם, את אותה תורה שישוע לימד.
כדי להנחות את המסע הרוחני, תורת ה-UDV מורכבת מתורות, chamadas (מילולית "קריאות", פזמונים), סיפורים והסברים. אלה קשורים לטבע האלוהי, ישוע ואחרים המוכרים על ידי מסטרה גבריאל כשליחי אלוהים שהגיעו לעולם בשליחות. כמה דוגמאות כוללות דמויות מהברית החדשה כמו ישוע, מרים, יוסף, איוב, נח, אנה הקדושה, יוחנן המטביל, קוסמאס ודמיאנוס הקדושים. אך בין היתר, הדוקטרינה מזכירה גם את הישויות Iansã (אנ') וימאנז'ה (ישויות מהדתות האפרו-ברזילאיות).
חסידי ה-UDV משווים את מסטרה גבריאל לישוע המשיח. להבנתם של רבים מחסידי UDV, המסטרה בחר בתלמידים מקרב ה"קבוקלוס" - ה'עניים', 'פשוטים' ו'מנודים', כפי שישו בחר בדיגים צנועים להיות השליחים שלו.
הטקסים

מבחינה פורמלית, ה-UDV היא גם כנסייה, אבל במובנים רבים המפגשים שלה הם כמו שיעורים בבית ספר אזוטרי. המפגשים מתקיימים באולמות סגורים ומוארים כאשר המשתתפים יושבים על כורסאות, כל אחד בפני עצמו. מנחה את הפגישה הוא מאסטר מנחה (mestre dirigente). בניגוד לנוהג בכנסיית סנטו דיימי, מי שמנחה את הפגישה אינו בהכרח האדם בעל הדרגה הגבוהה ביותר שנוכח בפגישה. אותו אדם, המאסטר המייצג (mestre representante), יושב מאחורי המאסטר המנחה, מפקח עליו ומציע עצות וסיוע בכל עת שצריך.
מפגשי UDV רגילים - הנקראים trabalhos de escala, עבודות הסולם - מתקיימים פעמיים בחודש. כל המפגשים הרגילים מתקיימים בלילה ונמשכים ארבע שעות. המפגשים נפתחים עם הגשת המרתח לכל הנוכחים. במהלך השנה מתקיימים גם מספר אירועים חגיגיים המתקיימים בתאריכים קבועים.
מרכזי במפגשי UDV הם דבריו של המאסטר המנחה. המשתתפים מוזמנים גם לשאול שאלות או להעיר הערות. אלה עשויים להתייחס למצגת שניתנה על ידי המאסטר המנחה או לכל נושא אחר. בין הנושאים שנדונים הם ההיסטוריה של ה-UDV וייעודו, טבע היקום, אהבה, בריאות, אמונה וכדומה. מספר פעמים במהלך הפגישה המנהיג ואולי משתתפים אחרים נוהגים לשיר chamadas - מזמורים מיוחדים של ה-UDV. לפעמים מושמעת מוזיקה רגילה, בדרך כלל מוזיקה ברזילאית פופולרית.
בנוסף למפגשים אלו, הפתוחים לכל חברי הקהילה, מתקיימים גם מפגשים שייזומנו על ידי מנהיג הקבוצה, המוגבלים לכמה חברים בלבד, לפי דרגתם בארגון. במיוחד יש לציין מפגשי הדרכה; אלה מתקיימים בשעות היום. יש גם טקס מיוחד להכנת המרתח, ה- preparo, שבמהלכו מוגשת הואסקה.
בניגוד לנהוג בסנטו דיימי, רבים מההיבטים היותר חגיגיים של הדת הנוצרית והמסורות האפריקאיות והילידיות - שירת מזמורים, ריקודים והקשקוש ברעשני המאראקס - נעדרים ב-UDV, עובדה שהופכת את ההתכנסויות לאירועים קודרים במקצת, בהשוואה לנהוג בתרבויות ברזילאיות אחרות מסוג דומה.
העקרונות

13 עקרונות מנחים את האמונה באוניאו דו וג'טאל.
1. האוניאו דו וג'טאל היא דת נוצרית ביסודה, המאמינה בגלגול נשמות, המאשרת את קיומה של הנשמה ופועלת למען התפתחותו של האדם במובן של שכלול המעלות המוסריות, האינטלקטואליות והרוחניות, המהווים ביטויי אהבה ואחווה אנושית.
2. משקה ההואסקה, הסקרמנט של ה-UDV, בו משתמשים בטקס הדתי בכדי לאפשר ריכוז נפשי, הוא עירוב של שני צמחים מיערות הגשם של האמזונס, המרירי והצ'קרונה, שהוכחו כבלתי מזיקים לבריאות.
3. אור, שלום ואהבה, הם הסמל של ה-UDV לשלום ואחווה אנושית. "התלמיד חייב לאהוב את האחר, כפי שהוא אוהב את עצמו, כדי להיות זכאי לקבל את סמל האיחוד."
4. מסטר גבריאל משמש כבר-הסמכא העיקרי להתייחסות עבור חברי האיחוד. שכן, הוא תמיד הפגין מחויבות לאמת, ודבק בעקביות בין מה שלימד לדרך בה נהג. מתוך אהבה לאנושות, הוא הקים את ה-UDV במחשבה להביא שלום לעולם.
5. ה-UDV מורכב ממעמדות של מסטרים, יועצים ותלמידים. ההפיכה לתלמיד היא באמצעות תרגול התורות ולא בהכרח לפי דפוס חינוך פורמלי. חברי הדירקטוריון נדרשים להתנהלות מוסרית, מקצועית ומשפחתית למופת.
6. עבודה, משפחה ודת הם שלשת עמודי התווך שמקיימים את האבולוציה האנושית. הרמוניה ביניהם, יוצרת איזון ותנאים נוחים לצמיחה רוחנית.
7. בהתאם לדוגמה שנתן המדריך הרוחני, המנהלים של הארגון פועלים בהתנדבות, ללא שכר עבור השירותים שהם מספקים, כעיקרון בסיסי.
8. ה-UDV מכיר במקור האלוהי של המשפחה, עבודת הבורא על פני כדור הארץ, החלה על ידי הזוג הקדמון, אדם וחוה. הגבר והאישה משלימים זה את זה. הם הבסיס המשפחתי והאחראי העיקרי על חינוך הילדים.
9. המרכז והחברים הקשורים בו, שומרים על השימוש האחראי במשקה ההואסקה לצורכי פולחן בלבד. הם לא סוחרים בו, וגם לא מפיקים ממנו רווחים כספיים.
10. האוניאו דו וג'טאל מתרגל ומלמד את אהבת האל מעל הכל, אותה הוא מרחיב לכל בני האדם, לכבדם הן בנוכחותם והן בהיעדרם, כי הם נבראו בצלמו של אלוהים. ל-UDV אין דעות קדומות או אפליה, והוא סבור שכל אדם יכול להתגבר על קשיים שניצבים בדרכו.
11. אנחנו קוצרים מה שאנחנו זורעים, כך הוא הצדק האלוהי. ב-UDV הצדק בא לידי ביטוי בחוקים הכתובים של תקנון המרכז, לפי חומרת העברה וללא תלות בדרגה ההיררכית, כולם כפופים להם.
12. צדקה נהוגה ונלמדת מאז הקמתו של ה-UDV, בהיותה ביטוי של אהבת אחים והכרה בכל בני האדם כאחים ואחיות - ילדיו של אותו אב. מעבר לסיוע הרוחני, האוניאו דו וג'טאל מפתח פעולות צדקה בתחומי החינוך, הבריאות, התרבות והשירות באזורים שבהם הוא קיים.
13. ה-UDV מכיר בטבע כמתנת הבורא לשרת את האנושות. לכן, הוא פועל לשימור יערות ומשאבי טבע אחרים ומטפח את הצמחים הקדושים המשמשים להכנת משקה ההואסקה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  About Us, Centro Espírita Beneficiente União do Vegetal
1 2  Labate, B. C., et al., Brazilian Ayahuasca Religions in Perspective, Ayahuasca, Ritual and Religion in Brazil, Labate, B. C., & MacRae, E. (ed.), London: Equinox, 2010
1 2 3  Labate, B. C., et al.,, Hoasca Ethnomedicine: Traditional Use of “Nove Vegetais” (“Nine Herbs”) by the União do Vegetal, The Internationalization of Ayahuasca, Labate, B. C. & Jungaberle, H. (ed), Zurich & Berlin.: LIT Verlag, 2011
1 2 3 4 5 6  Soares, E. L. C. & de Moura, C. P., Development and Organizational Goals of the União do Vegetal as a Brazilian and International Religious Group, The Internationalization of Ayahuasca, Zurich & Berlin: LIT Verlag, 2011
↑  Bronfman, J., The Legal Case of the União do Vegetal vs. the Government of the United States, The Internationalization of Ayahuasca, Zurich & Berlin: LIT Verlag, 2011
1 2 3 4  Jake H Ference, Balancing Discretion and Expansion in the União do Vegetal, VOL. 22 (2020): UF JOURNAL OF UNDERGRADUATE RESEARCH 22, 2020
1 2  Sandra Lucia Goulart, Religious Matrices of the União do Vegetal, Fieldwork in Religion, 2006 doi: 10.1558/fiel.v2i3.286
1 2 3 4 5 6  BENNY SHANON, General Background, THE ANTIPODES OF THE MIND, Oxford and New York: Oxford University Press, 2002, עמ' 24
1 2 3  Reincarnationist Doctrine, Centro Espírita Beneficente União do Vegetal
1 2 3  The Origin, Centro Espírita Beneficente União do Vegetal
1 2 3  
Henman RH., Ayahuasca use in a religious context: The case of the Uniao do Vegetal in Brazil, Erowid.org., 2009
1 2  From the Northeastern Backcountry to the Amazon Forest, Centro Espírita Beneficente União do Vegetal
↑  A Spiritual Mission, Centro Espírita Beneficente União do Vegetal
↑  Principles, Centro Espírita Beneficente União do Vegetal
אינטרנט בכבלים

כבלים שונים המשמשים לחיבור מכשירים תומכים לרשת האינטרנט
אינטרנט בכבלים הוא יצירת תקשורת בין ספק שירותי אינטרנט (ISP) ובין צרכן של שירותים אלה (משתמש ביתי או עסקי), באמצעות תשתית הכבלים שהונחה לשם אספקת שירותי טלוויזיה בכבלים.
העברת תקשורת IP (בעיקר גישה לאינטרנט) בכבלים היא טכנולוגיה נפוצה לתקשורת נתונים ברוחב פס גבוה. בישראל, טכנולוגיה זו, אשר בשימוש על ידי חברת הכבלים HOT מהווה מתחרה עיקרית לטכנולוגיית ה־ADSL אשר בשימוש על ידי חברת התקשורת הגדולה בישראל, בזק.
התשתית

התשתית של חברות הכבלים באמצעותה מועברים הנתונים היא תשתית של סיבים אופטיים. בשכונות ובאזורים שהם קרובים לקצה הלקוח, הנתונים עובר דרך כבל קואקסיאלי, שמאפשר רוחב פס של מאות מגה-הרץ - מספיק לשידורי טלוויזיה, אינטרנט וטלפון מבוסס אינטרנט על כבל יחיד. סוג תשתית זו, המשלב בין סיב אופטי לכבל קואקס נקרא HFC - Hybrid Fiber Coax.
כדי לאפשר תקשורת נתונים על גבי הכבלים, יש צורך בשני סוגי ציוד: מודם כבלים בצד הלקוח, ומערכת אשר מוכרת יותר בשמה הלועזי – CMTS Cable Modem Termination System . ה־CMTS מקבל את כל תעבורת הנתונים המגיעה אליו מקבוצה כלשהי של לקוחות על ערוץ יחיד ומנתב זאת לספק האינטרנט. כמו כן, ה־CMTS הוא הציוד מולו המודם מסתנכרן. גם המודם וגם ה־CMTS עובדים בתקן תשתית הכבלים העולמי - דוקסיס. לשם השוואה, תפקוד ה־CMTS מקביל לתפקוד ה־DSLAM במערך ה-ADSL.
שרתי החיוג של ספקיות האינטרנט בישראל

| ספק אינטרנט | כתובת lns |
| --- | --- |
אינטרנט רימון: cable.neto.net.il
HOTnet: lns.hotufi.net
טריפל סי: lns.ccc.net.il
012 סמייל / פרטנר: cablelns.012.net.il
013 נטוויז'ן / סלקום: cable.barak.net.il
014 בזק בינלאומי: hot.bezeqint.net
018 אקספון: lns.018.net.il
אופנה במדינות המערב בשנות ה-90 של המאה ה-20

אחד מהטרנדים הבולטים ביותר בתחום האופנה בשנות ה-90 היו חולצות פלנל בסגנון שלבשו אמני מוזיקת הגראנג' במהלך העשור
במשך רוב העשור האופנה במדינות המערב בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוגדרה על ידי חזרה לאופנה מינימליסטית, בניגוד למגמות המתוחכמות של שנות השמונים. האופנה מזוהה לרוב עם גזרה נקייה, זיקוק צורני, ומיעוט בפרטים.
העלייה בפופולריות של מוזיקת הגראנג' והרוק האלטרנטיבי בתחילת העשור השפיעה רבות על האופנה הפופולרית לאורך העשור, ומזווית האופנה, המילה "גראנג'" מתארת סגנון בלתי-מוקפד ובלתי-מתואם במתכוון, שהיוותה ניגוד גמור להופעתם המצוחצחת יחסית של להקות גלאם מטאל של שנות השמונים.
מגמות בולטות בעולם המערבי היו העלייה בפופולריות של קעקועים, ופירסינג. שנת 1993 היא שנה של פריצת דרך של תופעת הפירסינג אל המיינסטרים, בזכות שילוב נסיבות של ידוענים ודוגמניות אשר הופיעו עם פירסינגים שונים, כמו פירסינג הטבור שהיה אופנתי במיוחד בתקופה זו, וזכייתו של הוידאו-קליפ "Cryin'" של אירוסמית' - בו הוצגו פירסינג בטבור - כקליפ השנה של MTV, והפך את התופעה הרחבה לנפוצה.
בשל הזמינות המוגברת של האינטרנט והטלוויזיה בלוויין ברחבי העולם האופנה הפכה גלובלית יותר והומוגנית יותר מאי פעם בסוף שנות התשעים ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
כמה מדוגמניות האופנה המובילות בשנות ה-90 כללו בין היתר את לינדה אוונג'ליסטה, נעמי קמפבל, אווה הרציגובה, נדיה אוורמן, כריסטי ברינקלי, כריסטי טרלינגטון, קייט מוס, קרלה ברוני, הלנה כריסטנסן, קלאודיה שיפר, סטפני סימור, מילה יובוביץ', וטיירה בנקס.
אופנת צעירים בשנות התשעים > אופנת הגראנג'

אחד מהאופנות הבולטות ביותר בשנות ה-90 הייתה אופנת הגראנג' שהפכה פופולרית ב-1992. אופנת הגראנג' הושפעה בעיקר ממוזיקת הגראנג' שהפכה פופולרית במהלך 1992 הודות להצלחת להקת נירוונה והלהיטים שהיא הוציאה באותה העת, כמו " Smells Like Teen Spirit". העלייה בפופולריות של אופנת הגראנג' אופיינה בעיקר בלבישת חולצות פלנל משובצות, מכנסי ג'ינס כחולים.
אופנת הגראנג' הובילה גם לעלייה בפופולריות של מגפי דוק מרטינס, ונעלי אולסטאר. כמו כן, בהשראת אופנת הגראנג' נערים רבים גידלו שיער ארוך. אופנת הגראנג' נשארה פופולרית עד 1994.
אופנת צעירים בשנות התשעים > אופנת ההיפ הופ

סצנת ההיפ הופ והראפ השפיעה על מגמות אופנה רבים במהלך העשור. צעירים רבים החלו ללבוש כובעי בייסבול לאחור. נעלי ספורט גבוהות הפכו פופולריות, ובמיוחד נעלי אייר ג'ורדן של נייקי.
אופנת צעירים בשנות התשעים > צבעי ניאון

האופנה הדומיננטית בקרב בני נוער בתחילת שנות התשעים הייתה מאופיינת בשימוש בצבעי ניאון. לבגדים עם צבעי ניאון היה קונוטציה של קיץ, גלישה, וחוף. חמשת צבעי הניאון היו כחול, ירוק, כתום, ורוד וצהוב. בגדים עם צבעי ניאון היו פופולריים במיוחד בקרב בני נוער, אך חולצות ומכנסיים עם צבעי ניאון היו גם פופולריים בקרב גברים רבים בעולם המערבי. בגדים עם צבעי ניאון כללו חולצות טריקו, גרביים, שרוכים, סקראנצ'י לשיער, ופאוצ'ים.
מגמות אופנה נוספות > פירסינג

פירסינג בטבור הפך אופנתי בסביבות שנת 1993 בקרב נערות ונשים בעולם המערבי. בעקבות כך הייתה עלייה בפופולריות של חולצות בטן שהותירו את הבטן חשופה על מנת שהטבור יהיה חשוף. סוגים אחרים של פירסינג הפכו פופולריים בהמשך העשור.
תסרוקות בשנות התשעים > תסרוקות נשים

השיער המסולסל עם הנפח שהיה פופולרי בשנות ה-80 בקרב נשים רבות חדל באופן הדרגתי להיות פופולרי והוחלף בהדרגה בשיער ארוך וישר, ולעיתים קרובות עם פוני. תספורת המאלט נשארה פופולרית עד סביבות שנת 1992. בסתיו 1994 התספורת החדשנית של הדמות רייצ'ל גרין בעונות הראשונה והשנייה של הסדרה "חברים" הפכה למודל לחיקוי בקרב מיליוני נשים ברחבי העולם ונחשבת לתספורת המבוקשת ביותר בהיסטוריה; דווח כי קרוב ל-11 מיליון נשים הסתפרו באותו סגנון. התופעה כונתה "תספורת רייצ'ל" או "הרייצ'ל".
תסרוקות בשנות התשעים > תסרוקות גברים

תסרוקות גברים פופולריות בתחילת שנות התשעים כללו בין היתר שיער וילונות (אנ'), תספורת מאלט, ושיער עם זנב סוס היו פופולריים.
באמצע שנות התשעים היו מספר טרנדים בקרב תספורת גברים - עבור גברים צעירים רבים הפכה "תספורת יוליוס קיסר" פופולרית. סגנון זה הפך פופולרי בעיקר משום שהדמות אותה גילם ג'ורג' קלוני בתוכנית הטלוויזיה המצליחה ER הייתה תספורת זו. בעוד שלבני נוער מרדנים יותר היה שיער ארוך יחסית בהשפעת אופנת מוזיקת הגראנג'.
גלריית תמונות

תמונות שמציגות מגמות בולטות באופנה במהלך העשור
בגדי גראנג' היו פופולרים בשנים 1991–1996. (תצלום של קורט קוביין, 1992)
אופנות גברים ונשים פופולריות בעשור, 1994
דוגמנית העל סינדי קרופורד הייתה אחת מדוגמניות האופנה הבולטות במהלך שנות ה-90
הערות שוליים

↑  1990s Minimalism
↑  "Bad fads: Tattoos". אורכב מ-המקור ב-2011-11-28. נבדק ב-2011-11-30.
↑  Popsugar insights
↑  Globalization of fashion
↑  Globalisation of fashion
↑  A window into globalization
↑  Fashioning globalization
↑  "Fashion and Dress: Year In Review 1994". נבדק ב-17 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1994 Fashion Hits & Misses". נבדק ב-17 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jennifer Aniston Biography". People. ארכיון מ-28 בפברואר 2011. נבדק ב-6 באפריל 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "George Clooney's Hair Evolution". נבדק ב-30 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| ההיסטוריה של האופנה במדינות המערב במאה ה-20 ובמאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1900–1909 • 1910–1919 • 1920–1929 • 1930–1945 • 1945–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 |  |
| המאה ה-21 | 2000–2009 • 2010–2019 |  |
אורי ברגמן

אורי ברגמן (נולד ב-1953) הוא שחיין פאראלימפי בעבר ומאמן שחייה כדורמים. דוקטור בפסיכולוגיה שיקומית ועבודה סוציאלית.
ברגמן הוא הספורטאי הפאראלימפי השני המעוטר ביותר מישראל בכל הזמנים (אחרי ציפי רובין). הוא השתתף ב-4 אולימפיאדות בהן זכה ב-15 מדליות אולימפיות, 12 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. הוא מדורג במקום 28 בעולם בכל הזמנים, בצבירת מדליות הזהב.
ביוגרפיה

ברגמן נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר, בנם השלישי של יעקב ואיטקה ברגמן, ובשנת לידתו חלה בשיתוק ילדים. על אף מגבלותיו הוא החל לעסוק בספורט בגיל צעיר והיה חבר נבחרת הכדור מים של הקיבוץ, אשר שיחקה באותן שנים בליגל העל של נבחרות הנוער. מאוחר יותר הוא הצטרף למרכז הספורט לנכים והגיע להישגים בשחייה.
לצד עיסוקו המעשי בספורט למד ברגמן בסמינר הקיבוצים, במכון וינגייט ובאוניברסיטת תל אביב, בהם הוסמך כמאמן שחייה, עובד סוציאלי שיקומי ופסיכותרפיסט והשלים דוקטורט בפסיכולוגיה שיקומית ובעבודה סוציאלית. במכון וינגייט הוא מונה למרכז תחומי השחייה השיקומית והידרותרפיה. בשנת 1989 החלו להתפרסם מאמריו בנושא ספורט שיקומי. כמו כן הוא התנדב לשירות מילואים כקצין בריאות הנפש.
ברגמן מרצה לאורך השנים בסמינר הקיבוצים ובמכון וינגייט ומשמש מאמן שחייה במרכז הספורט לנכים ובבית הלוחם. כמו כן, בכינוס הפועל ה-11 שנערך בשנת 1979, הוא שימש מאמן נבחרת הכדורמים של ישראל, אשר זכתה במקום הראשון ומאמן נבחרת הכדורמים במכביה ה-14 שנערכה בשנת 1993 ומאמן נבחרת ישראל בשחייה למשחקים הפאראלימפיים ולתחרויות בינלאומיות אחרות. בשנת 1999 שימש ברגמן כשופט בתחרויות השחייה של משחקי הקיץ האולימפיים.
ברגמן פעיל במסגרת הוועד הפאראלימפי הישראלי, העמותה הישראלית למשחקים אולימפיים מיוחדים והעמותה הישראלית לפעילות גופנית מותאמת.
תארים והישגים

בשנת 2000 נכלל ברגמן בהיכל התהילה הבינלאומי לשחייה.
אל-ג'ורג'אני

| --- | --- |

 לידה:  1040 גורגאן, איראן 
 פטירה:  1136 (בגיל 96 בערך) מרב העתיקה, טורקמניסטן 
 ענף מדעי:  רפואה 
 
זאיין א-דין סייד אסמאעיל בן אל-חוסיין אל-ג'ורג'אני היה רופא פרסי מלכותי ידוע, בן המאה ה-12.
מוצא של אל-ג'ורג'אני, כפי שמעיד שמו, היה מהעיר הפרסית ג'ורג'אן. בשלב מסוים בחייו הוא היה תלמידם של הרופאים אבן עאדי סדיק ואחמד אבן פארוק. בשנת 1110, בהיותו כבר בן למעלה מ-70, עבר אל-ג'ורג'אני לח'ווארזם, פרובינציה פרסית עתיקה במרכז אסיה, שם מונה לרופא החצר של השאה של ח'ווארזם, קוטבּ א-דין מוחמד בן אנוש-תגין. הוא התגורר שם שנים רבות, ולקראת סוף חייו עבר לעיר מרוו, הבירה הסלג'וקית, ושם נפטר.
אל-ג'ורג'אני פרסם מספר ספרים, הידוע בהם הוא המילון הרפואי המפורסם שלו, "התזאורוס של השאה של ח'ווארזם", אותו הקדיש לאדונו. לפי סברה שהעלה יאן-גוסטאף ליונגרן,[דרוש מקור] אל-ג'ורג'אני בן המאה ה-12 היה הראשון שתיאר את מחלת גרייבס, הפרעה אוטואימונית הגורמת בדרך כלל לעודף פעילות של בלוטת התריס. ליונגרן מבסס סברה זו על קטע בתזאורוס של אל-ג'ורג'אני בו מתוארים נפיחות בלוטת התריס ובלט העין הנובעת ממנה.
הערות שוליים

↑  ניתן לקרוא את החיבור באתר הספרייה הדיגיטלית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008595272105171  CiNii: DA12109335  GND: 132849992  ISNI: 0000 0000 6323 2272  LCCN: nr94010125  NTA: 073638943  RERO: 02-A025130842  SUDOC: 113282923  VIAF: 47935028   WorldCat (עם VIAF): 47935028 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אופנה במדינות המערב בשנות ה-70 של המאה ה-20

ביגוד אופנתי בשנות ה-70 בעולם המערבי
האופנה במדינות המערב בשנות ה-70 של המאה ה-20 עסקה באינדיבידואליות. פריטי אופנה נפוצים בשנות ה-70 כללו, בין השאר, חצאית מיני ומכנסי פעמון. סגנונות אופנתיים בולטים כללו, בין היתר, את תסרוקת פארה פוסט והסגנונות האנדרוגיניים של סצנת הגלאם רוק והדיסקו, בהם בלטו פריטי אופנה כגון נעלי פלטפורמה, צבעים בהירים, וסאטן.
טכנולוגיות חדשות הביאו להתקדמות בייצור המוני של ביגוד, ביעילות גבוהה יותר, וביצירת סטנדרטים גבוהים יותר לביגוד.
בשנות ה-70 הפכה פופולרית גם הגישה האופנתית הנון-קונפורמיסטית, שהתאפיינה בלבישת חולצות טריקו, ג'ינס, ונעלי התעמלות.
כמה מדוגמניות האופנה המובילות בשנות ה-70 כללו בין היתר את ג'יה קרנג'י, ג'ניס דיקנסון, ג'רי הול ואימאן.
אופנת נשים וגברים בשנות השבעים > תחילת שנות השבעים

בתחילת העשור בלטה עדיין במיוחד אופנת התרבות ההיפית של שנות ה-60 שכללה בין היתר ג'ינסים מרופטים, וחולצות Tie dye.
בנוסף לחצאית המיני, שמלות באורך בינוני, שכונו "midis" ושמלות באורך הקרסול שנקראות "Maxis", היו גם פופולריות במיוחד ב-1970 וב-1971.
ב-1971 היו מכנסיים קצרים ודקים במיוחד, שכונו "Hot pants", היו גם פופולריות מיוחד בקרב נערות ונשים צעירות.
אופנת נשים וגברים בשנות השבעים > תחילת שנות השבעים > אופנת הגלאם רוק

לאמני הגלאם רוק דייוויד בואי, רוקסי מיוזיק ומרק בולן הייתה השפעה רבה על האופנה בבריטניה ובארצות הברית בין השנים 1972 ל -1974. גברים לבשו לעיתים קרובות חליפות לאמה, חליפות כסף בסגנון אסטרונאוט, מעילים מרופדים בסאטן, מכנסי ג'ינס רחבים או מכנסי קטיפה וחולצות משובצות באבני חן.
בהשראת אופנה זו גם נעלי פלטפורמה עם סוליות בעובי של 2 עד 15 סנטימטרים הפכו פופולריות בקרב גברים ונשים כאחד.
אופנת נשים וגברים בשנות השבעים > אמצע שנות השבעים (1974–1976) > אופנת הדיסקו

הז'אנר המוזיקלי דיסקו הוליד שיגעון אופנה ייחודי מאמצע עד סוף העשור. צעירים התאספו במועדוני לילה לבושים בבגדי דיסקו חדשים שהיו אמורים להבריק תחת אורות רחבת הריקודים. פריט אופנת הדיסקו הפופולרי ביותר עבור נשים היה שמלת גלימה. בגדי דיסקו שלבשו נשים כללו חולצות צמר, בלייזרים, מכנסיים רופפים, חצאיות מקסי, שמלות כלה, ושמלות ערב. נעליים פופולריות כללו מגפיים בגובה הברך, אך הנעליים הפופולריות ביותר היו נעליים עם עקבים עבים אשר לעיתים קרובות היו עשויות מפלסטיק.