stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
STS-120
המשימה > השיגור והעגינה

יום שלישי, 23 באוקטובר (היום הראשון למשימה, שיגור):
מעבורת החלל דיסקברי שוגרה בשעה 11:38 בבוקר על פי שעון מזרח ארצות הברית (15:38 על פי זמן אוניברסלי מתואם). כשעתיים לפני השיגור התגלה גוש קרח בגודל של כ-4 אינץ' על 0.5 אינץ' על צנרת המימן הנוזלי ממכל הדלק החיצוני למנועים הראשיים של המעבורת.. צוות הבדיקה נקרא חזרה לכן השיגור כדי להתבונן מקרוב בקרח. בקרי הטיסה העריכו כי הקרח שהצטבר קטן מכדי להוות איום על המעבורת בזמן השיגור והוחלט אפוא להמשיך בספירה לאחור. כעת הוערך השיגור ב-60% סיכוי, בגלל מזג האוויר.
יום רביעי, 24 באוקטובר (היום השני למשימה):
צוות המשימה העביר את היממה המלאה הראשונה שלו במעבורת בביצוע סקר ה-RCC, באמצעות הזרוע הרובוטית של המעבורת (Shuttle Remote Manipulator System) וה-Orbiter Boom Sensor System. בנוסף התבצעו מספר משימות מקדימות לקראת העגינה בתחנת החלל ביום למחרת.
המשימה > העגינה וחיבור ה"ארמוני"

יום חמישי, 25 באוקטובר (היום השלישי למשימה):
צוות המשימה נערך להכנות האחרונות לקראת העגינה בתחנת החלל הבינלאומית. בשעה 11:36 על פי שעון מזרח ארצות הברית, החל תמרון ההיפוך של המעבורת כדי שגחונה יצולם על ידי תחנת החלל. תמרון זה הוא נוהל בנאס"א מאז אסון מעבורת החלל קולומביה. תמרון זה נועד לאמוד את הנזק של אריחי מגן החום של המעבורת, ולבצע הליכת חלל לתיקונם אם נדרש. העגינה המוצלחת למודול "דסטיני" התרחשה ב-12:40 על פי שעון מזרח ארצות הברית.
יום שישי, 26 באוקטובר (היום הרביעי למשימה):
שני הצוותים (צוות המעבורת וצוות תחנת החלל) החלו את היום בהכנות לקראת הליכת החלל הראשונה, שהחלה ב-10:02 לפי שעון מזרח ארצות הברית והסתיימה כשש שעות לאחר מכן בשעה 16:16 לפי שעון מזרח ארצות הברית. סקוט פרזינסקי ודאגלס וילוק השלימו בהצלחה את כל הדרישות מהם בהליכת חלל זו, כולל ההכנה להוצאת רכיב "הארמוני" מתא המטען של המעבורת. סטפני וילסון, דניאל טאני וקלייטון אנדרסון שלטו על תזוזת הזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית, הוציאו את "הארמוני" מתא המטען של המעבורת וכיוונו אותו לצד החיבור של החלק הקיים בתחנת החלל ה-Unity node. בשעה 15:38 רכיב ה"הארמוני" חובר באופן רשמי לתחנת החלל. התוספת החדשה של תחנת החלל הוסיפה עוד 75 מטר קוב לתחום המגורים בתחנה, תוספת של 20% (מ-425 מטר קוב ל-500 מטר קוב של חלל מגורים).
יום שבת, 27 באוקטובר (היום החמישי למשימה):
ביום זה התכוננו שני הצוותים לכניסה לרכיב החדש שהותקן יום קודם לכן, הארמוני. התקשורת וכבלי המידע חוברו לרכיב, ובשעה 12:24 נפתחה הדלת והצוות הורשה להיכנס לרכיב החדש. וויטסון, מלנצ'נקו ופאולו נספולי נכנסו ראשונים, לבשו מסכות והתקינו את צינור האוויר הזמני כדי לאפשר לאוויר שבפנים להשתלב במערכת סרקולציית האוויר ובמסנניה. עד שהאוויר התחלף במלואו, הורשו להיכנס בו זמנית לתא רק כמה אסטרונאוטים, וגם הם לא נשארו בפנים לזמן ממושך. העבודה שנעשתה בתוך הרכיב כללה הסרת 700 ברגים שקבעו מספר פנלים וציוד שלא יפגעו בהמראה, אך בחלל אין צורך בהם. לאחר מספר שעות שבהן עבדה מערכת האוורור, השתתפו שני אנשי צוות בכנס עיתונות של CBS, FOX News ו-WHAM-TV מתוך "הארמוני".
המשימה > חיבור המערך הסולרי

יום ראשון, 28 באוקטובר (היום השישי למשימה):
שני הצוותים השכימו בשעה 5:08 (UTC) והחלו להתכונן להליכת החלל השנייה. סקוט פרזינסקי ודניאל טאני החלו את הליכת החלל השנייה במשימת STS-120 בשעה 9:32 (UTC), כחצי שעה לפני הזמן המתוכנן. צמד האסטרונאוטים פירק את המערך הסולרי של התחנה (P6 Truss) ממקומו, מהלך שאיפשר לווילסון וילוק להשתמש בזרוע הרובוטית של תחנת החלל כדי לאחוז במערך הסולרי במשך הלילה ולחבר אותו למקומו החדש והקבוע בבוקר למחרת. מכאן המשיך פרזינסקי לעבר יחידת "הארמוני" לשם התקנת מעקה, בעוד שטאני נגש למספר פריטים בתחנה לפי בקשתם של מהנדסי נאס"א לשם בדיקות שגרתיות. בדיקות אלו כללו את המעקות ביחידת העזר לתחלופת הציוד והצוות (Crew and Equipment Translation Aid (CETA)), שנחשבה לסיבה שבגללה נגרם הקרע בכפפתו של האסטרונאוט ריצ'רד מסטרקיו במשימת STS-118. טאני ציין כי המעקות נראים שלמים, ללא פגע וללא קצוות חדים שעלולים לגרום לקרעים בחליפות החלל של האסטרונאוטים. משם המשיך טאני אל Solar Alpha Rotary Joint (SARJ), לאחר הזזת הכיסוי של המפרק הבחין כי ישנה שחיקה ודהייה של האזור, יידע בכך את שאר הצוות ולקח דוגמית לבחינה במעבדה ששב לכדור הארץ. לאחר ממצאים אלו, הוסיפו מהנדסי נאס"א משימה נוספת להליכת החלל הבאה, לבדוק את הצד השני כדי להשוות בין ממצאיו של טאני לצד התקין, וזאת על ידי מצלמה ומצלמת וידאו.
יום שני, 29 באוקטובר (היום השביעי למשימה):
היום השביעי למשימה נפתח בתזוזת המערך הסולרי, שהופרד יום קודם לכן מ-Z1 Truss, למקומו החדש והקבוע.
המערך הסולרי P6 הוזז לכיוון המערך הסולרי P5 כחלק מההכנה לחיבורם. המערכים חוברו זה לזה רק ביום שלישי (למחרת).. מהנדסי נאס"א ערכו ניסוי בעזרתו של וויטסון בממצאיו של טאני יום קודם לכן, בכך שאמרו לו לשים מגנט תחת פיסת נייר ולהבחין אם שברי המפרק נאספים בפיסת הנייר, כדי לאמת אם הוא עשוי ממתכת. הניסוי הוכיח שהחלקיקים שנאספו על ידי טאני מכילים בתוכם ברזל. המידע שהתקבל איפשר למהנדסי נאס"א על הקרקע לשלול מספר אפשרויות למקורם של החלקיקים, כמו הכיסוי התרמי העשוי מתרכובת אלומיניום.
צוות ניהול המשימה התכנס כדי לדבר על ממצאי ה-SARJ עם צוות תחנת החלל הבינלאומית, והוחלט על הוספת יום למשימה, שיכנס ללו"ז בין היום ה-11 ליום ה-12, כלומר מעתה היום ה-12 המתוכנן יהיה למעשה היום ה-13 וסה"כ 16 ימים למשימה במקום 15. התוכנית החדשה גרמה לביטול בדיקת אריחי מגן החום מהליכת החלל הרביעית ובמקומה התבצע ניתוח מעמיק של SARJ. הלו"ז החדש של המשימה קבע שהתנתקות מעבורת החלל דיסקברי מתחנת החלל הבינלאומית תהיה ב-5 בנובמבר והנחיתה ב-7 בנובמבר בשעה 5:11 בבוקר על פי שעון מזרח ארצות הברית.
יום שלישי, 30 בנובמבר (היום השמיני למשימה):
בבוקר היום השמיני למשימה ביצעו שני הצוותים הכנות לקראת הליכת חלל שלישית, שהחלה בשעה 8:45 על פי השעון האוניברסלי (UTC). בהליכת החלל חובר המערך הסולרי P6 למערך הסולרי P5 ושאר הפעילויות בהליכת חלל זו הושלמו גם כן בהצלחה. הליכת החלל הסתיימה בשעה 15:53 UTC. לאחר הרכבת מערך P6 החלה הפריסה של המערך. החלק הראשון של המערך, 2B, נפרס בהצלחה ללא תקלות. בהמשך הפריסה של החלק 4B, גילה הצוות את אי תקינותו של החלק. תמונות ראשונות שצולמו על ידי הצוות, הראו כי ישנו קרע בחלק קטן מ-4B. במהלך תדרוך קצר ביקש המהנדס הראשי של נאס"א, מייק סופרדיני, מהצוות לצלם תמונות באיכות גבוהה כדי שצוות המהנדסים בכדור הארץ ינתח את התמונות במשך הלילה ויחליט על פעולה שבה ינקטו האסטרונאוטים. סופרדיני ציין שבמצב שבו המערך פתוח ב-90%, הוא עדיין מפיק 97% מהצריכה הנדרשת לתחנה.
המשימה > הליכת החלל הרביעית

יום רביעי, 31 באוקטובר (היום התשיעי למשימה):
הצוות החל את יומו התשיעי במספר מגוון של מטלות, כולל הכנות להליכת חלל רביעית, התקנת Zero Gravity Stowage Rack ביחידת "הארמוני" ועריכת מספר ניסויים. נספולי ומלרוי השתתפו באירוע העוסק בעניינים ציבוריים וקיבלו שיחה מנשיא איטליה, ג'ורג'יו נאפוליטנו. כל הצוות לקח חלק באירוע השני, וקיבלו שיחות ממשרדי חדשות בארצות הברית, אירופה ורוסיה. בסביבות השעה 15:00 UTC, עידכנה בקרת השליטה את הצוות שהליכת החלל ביום חמישי נדחתה ליום שישי או שבת, כדי שזו תכיל גם תיקון במערך הסולרי P6.
יום חמישי, 1 בנובמבר (היום העשירי למשימה):
זמן קצר לאחר ההשכמה בבוקר היום העשירי למשימה, עודכן הצוות שלוח הזמנים של הליכת החלל הרביעית תוכנן מחדש. המהנדסים קבעו תחילה שהליכת החלל תתבצע ביום שישי, אך השתמשו ביום הנוסף למשימה כדי לבצע ניתוח טוב יותר של הממצאים, להכין את הציוד הדרוש ולסקור ולתרגל את הנהלים. צוות המשימה התכנס ביחידת "הארמוני" כדי לדבר עם נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ורג' הרברט ווקר בוש ואשתו, ברברה, שביקרו במרכז השליטה במרכז החלל ג'ונסון, יוסטון, טקסס.
יום שישי, 2 בנובמבר (היום האחד עשר למשימה):
צוות המעבורת וצוות תחנת החלל העבירו את היום בשיחות עם מהנדסי נאס"א בכדור הארץ, על הליכת החלל הרביעית. האסטרונאוטים סקרו ובחנו את הנהלים, השלימו את ההכנות למכשירי העזר והתכוננו לקראת הליכת הרביעית, שתוארכה ליום שבת. הצוות גם הציב את המוביל הנייד והזרוע הרובוטית של התחנה בסמוך למערך הסולרי P6, כדי לאפשר גישה לשם של אסטרונאוט. הליכת החלל הרביעית הייתה הליכה המבצעית הראשונה שהשתמשו ב-Orbiter Boom Sensor System כדי להגיע לאזור התקלה, אך המערכת נבחנה במהלך משימת STS-121 כדי לראות אם המערכת יכולה לספק סביבת עבודה יציבה לפעילויות של הליכות חלל.
יום שבת, 3 בנובמבר (היום השנים עשר למשימה):
לאחר ההשכמה כשברקע מתנגן שיר הנושא של סדרת הסרטים מלחמת הכוכבים, שני הצוותים החלו את הכנותיהם לקראת הליכת החלל הרביעית. הליכת החלל החלה בשעה 10:03 UTC. לאחר היציאה לעבר הזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית, קשר עצמו פרזינסקי אל ההתקן הנייד והמתכוונן שנקשר לרגל (Adjustable Portable Foot Restraint או בקיצור (APFR)) והגיע אל אזור הקרע במערך הסולרי. בעבודה איטית ובעזרת הכוונתם של וילוק וצוות הקרקע, התקין פרזינסקי את חמשת "האזיקונים" למערך הסולרי וחזר לאחור כדי להתבונן בפריסת הלוחות הסולריים. בשעה 15:23 UTC נפרס כל המערך בהצלחה. לאחר הפריסה המלאה של המערך, ביצעו פרזינסקי וילוק בחינה של חלקים 2B ו-4B. לאחר שהמערך נמצא תקין ושלם, סיימו האסטרונאוטים את הליכת החלל בשעה 17:22 UTC. סך משך כל הליכות החלל במשימת STS-120 עומד על 27 שעות ו-14 דקות.
| הדמיית התכנון | תמונות של התיקון |
| --- | --- |
המשימה > עזיבת הדיסקברי את תחנת החלל

יום ראשון, 4 בנובמבר (היום השלושה עשר למשימה):
שני הצוותים העבירו את היום בהעברת מטען והכנות עבור עזיבת הדיסקברי ביום שני. נספולי ומלרוי השתתפו במהלך הבוקר בראיון עבור התקשורת האיטלקית, ולאחר מכן היה לכל הצוות זמן פנוי. לאחר טקס הפרידה המסורתי מצוות תחנת החלל, נסגרו כל הפתחים בין המעבורת לתחנה בשעה 20:03 UTC.
יום שני, 5 בנובמבר (היום הארבעה עשר למשימה):
היום הארבעה עשר למשימה נפתח עם ההכנות לעזיבת הדיסקברי את תחנת החלל הבינלאומית. בשעה 10:32 UTC, נפרדה הדיסקברי ממתאם לחץ האוויר (Pressurized Mating Adapter). הטייס, זמקה, החל את התמרון מסביב לתחנה כדי לאפשר לצוות המעבורת לצלם את התצורה החדשה של תחנת החלל הבינלאומית. לאחר ההיפרדות הסופית, החלה הבדיקה הממוקדת לסריקת קצוות כנפי המעבורת והחרטום שלה. הניתוח הסופי עבר בהצלחה.
יום שלישי, 6 בנובמבר (היום החמישה עשר למשימה):
צוות המעבורת התכונן לנחיתה ביום רביעי. בנוסף להכנות האחרונות של האריזה והאחסון, ביצעו מלרוי זמקה בדיקה למערכות המעבורת, כולל מערכות הטיס. בבוקר יום זה הצוות גם דיבר עם התקשורת. לאחר מכן בוצעו מספר תיקוני מסלול בעזרת צוות הקרקע.
יום רביעי, 7 בנובמבר (היום השישה עשר למשימה, נחיתה):
צוות הדיסקברי התחיל את יומו בהכנות לקראת הנחיתה הצפויה. תחזית מזג האוויר לאותו יום הייתה ראות טובה כמעט ללא עננים, אך נצפתה רוח נגדית. נאס"א לא הכינה את בסיס חיל האוויר אדוארדס או את "חולות לבנים" ליום זה. כשנראה שמזג האוויר טוב לנחיתה התבצעה הנחיתה במרכז החלל קנדי. שלא בדומה לרוב הכניסות לאטמוספירה, כשהאף של המעבורת מופנה כלפי מעלה, החדירה במשימה זו הייתה אלכסונית צידית, לראשונה מאז משימת STS-107, אסון מעבורת החלל קולומביה. המעבורת עברה מעל ונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה ומשם אל פלורידה. הנחיתה החלה עם הפעולה הראשונה, תיקון מסלול, החלה בשעה 16:59 UTC והסתיימה עם הנחיתה ב-1:01 על פי שעון מזרח ארצות הברית.
סך כל המשימה, 15 יום, שעתיים, 23 דקות ו-55 שניות. היא עברה מרחק של 9,977,933 ק"מ, המשימה הארוכה ביותר של מעבורת החלל דיסקברי, והקיפה 238 פעמים את כדור הארץ.
פעילות חוץ רכבית

|  | אסטרונאוטים | החלה | הסתיימה | משך | המשימה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| הליכת החלל הראשונה | סקוט פרזינסקי דאגלס וילוק | 26 באוקטובר  10:02 UTC | 26 באוקטובר 16:16 UTC | 6 שעות ו-14 דקות | חיבור מודול "הרמוני" (Node 2) לתחנת החלל הבין-לאומית. |
| הליכת החלל השנייה | סקוט פרזינסקי דניאל טאני | 28 באוקטובר 09:32 UTC | 28 באוקטובר 16:05 UTC | 6 שעות ו-33 דקות | פירוק המערך הסולרי P6 והתקנת מעקה על מודול "הרמוני". |
| הליכת החלל השלישית | סקוט פרזינסקי דגלס וילוק | 30 באוקטובר 08:45 UTC | 30 באוקטובר 15:53 UTC | 7 דקות ו-8 דקות | חיבור המערך הסולרי P6 למערך הסולרי P5, גילוי קרע בחלק 4B במערך P6. |
| הליכת החלל הרביעית | סקוט פרזינסקי דגלס וילוק | 3 בנובמבר 10:03 UTC | 3 בנובמבר 17:22 UTC | 7 שעות ו-19 דקות | תיקון המערך הסולרי P6 ובחינתו מחדש. |
מקרה חירום

STS-320 היא משימה ייעודית במקרה חירום להצלת צוות משימת STS-120 והענקת תמיכה. המשימה משוגרת רק כאשר ישנה תקלה חמורה המשביתה את הדיסקברי או שפוגעת בבטיחות הטיסה בה וחזרה לאטמוספירה. את המשימה ממלאת המעבורת שתשוגר במשימת STS-122 ותשוגר לא יאוחר מ-5 בינואר 2008. הצוות במשימה זו יהיה מצומצם (4 אנשי צוות מתוך ה-7 במשימת STS-122).
משימת STS-120 עברה בשלום וללא תקלות ולכן משימת STS-320 לא שוגרה מעולם.
ראו גם

משימות מעבורות החלל
אוליבר טוויסט (סרט, 1916)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  אוליבר טוויסט מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  ג'יימס יאנג ו. ס. ואן דייק (עוזר במאי) דאדלי בלנצ'רד(עוזר במאי)
 הופק בידי:  ג'סי לסקי
 תסריט:  ג'יימס יאנג וינתורפ איימס
 שחקנים ראשיים:  מארי דורו טולי מרשל הוברט בוזוורת' ריימונד הטון
 צילום:  הרולד רוסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 הקרנת בכורה:  10 בדצמבר 1916
 שפת הסרט:  סרט אילם (כתוביות באנגלית)
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אילם, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) הוא סרט אילם אבוד משנת 1916 המבוסס על הרומן הידוע של צ'ארלס דיקנס "אוליבר טוויסט". את הסרט הפיק ג'סי לסקי והפיצה חברת סרטי פרמאונט. במאי הסרט הוא ג'יימס יאנג. הסרט מבוסס על הרומן ועל גרסה בימתית שהועלתה בברודוויי ב-1912.
מארי דורו גילמה את אוליבר בברודוויי בשנת 1912 וזכתה לשבחים רבים. היא נבחרה על ידי לסקי לשחק באותו תפקיד בסרט הקולנוע. במחזה גילמו את ננסי, פייגין וביל סייקס קונסטנס קולייר, נאט סי גודוויין ולין הארדינג בהתאמה. אלסי ג'יין וילסון ששיחקה בתפקיד משנה במחזה גילמה את דמותה של ננסי בסרט. וילסון ודורו היו השחקנים היחידים שהופיעו במחזה וגם בסרט זה.
לפני גרסה זו הופקה ארבעה עיבודים שלר הרומן: ב-1907, 1909 ושני סרטים ב-1912. ב-1922 הופק אוליבר טוויסט עיבוד נוסף של הספר, סרט אילם בכיכובם של לון צ'ייני וג'קי קוגן.
צוות השחקנים

מארי דורו – אוליבר טוויסט
טולי מרשל – פייגין
הוברט בוזוורת' – ביל סייקס
ריימונד הטון – ג'ק הוקינס, "ארטפול דודג'ר"
ג'יימס ניל – מר בראונלו
אידית' צ'פמן – גברת בראונלו
אלסי ג'יין וילסון – ננסי
הארי רטנברי – מר באמבל
קארל סטוקדייל – מונקס
ו. ס. ואן דייק – צ'ארלס דיקנס
הערות שוליים

↑  Oliver Twist at silentera.com
↑  Oliver Twist as produced on Broadway at both the New Amsterdam and Empire Theatres, February 26, 1912 to May 1912; IBDb.com
אוליבר טוויסט (סרט, 1909)

| --- | --- |
 מבוסס על:  אוליבר טוויסט מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  ג'יי סטיוארט בלקטון 
 הופק בידי:  ג'יי סטיוארט בלקטון 
 תסריט:  יוג'ין מולין 
 שחקנים ראשיים:  אדית סטורי
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני ויטאגרף 
 הקרנת בכורה:  1 במאי 1909
 שפת הסרט:  סרט אילם (כתוביות באנגלית)
 סוגה:  דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט אילם, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1909, העיבוד הקולנועי הראשון לרומן "אוליבר טוויסט" מאת צ'ארלס דיקנס. בסרט מככבים אדית סטורי בתפקיד אוליבר טוויסט, אליטה פרוקטור אוטיס בדמות ננסי סייקס, ובתפקיד פייגין משחק ויליאם ג'. המפרי. במאי הסרט הוא ג'יי סטיוארט בלקטון.
צוות השחקנים

אדית סטורי – אוליבר
ויליאם המפרי – פייגין
אליטה פרוקטור אוטיס – ננסי סייקס
הערות שוליים

↑  Oliver Twist (1909), BFI
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019163110   WorldCat (עם LCCN): no2019-163110
אוניברסיטת אוקינאווה

| --- | --- |

 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־65 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  יפן יפן
 קואורדינטות:  26°15′43″N 127°45′13″E﻿ / ﻿26.26194444°N 127.75361111°E﻿ / 26.26194444; 127.75361111
 www.okiu.ac.jp
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט אוניברסיטת אוקינאווה(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט אוניברסיטת אוקינאווה
 
האוניברסיטה הבינלאומית אוקינאווה (ביפנית: 沖縄国際大学) היא אוניברסיטה פרטית בעיר גינוואן שבמחוז אוקינאווה, יפן.
המוסד הוקם כמרכז אקדמאי בשנת 1959, והוכרז כאוניברסיטה בשנת 1972, לאחר מיזוג בין שני מוסדות אקדמיים, "אוניברסיטת אוקינאווה" ו"האוניברסיטה הבינלאומית". בשנה זו למדו בה כ-3,000 סטודנטים. ב-2012 למדו בה 5,851 סטודנטים ועבדו בה 132 מרצים ו-81 אנשי סגל. האוניברסיטה כוללת 4 קולג'ים המחולקים ל-10 מחלקות לימוד.
איי הודו המערבית הבריטיים

| --- | --- |

 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1783 
 תאריכי פירוק:  1958 
 ישות יורשת:  הפדרציה של איי הודו המערבית 
 
איי הודו המערבית הבריטיים (באנגלית: British West Indies) היה שמן של הקולוניות באיי הים הקריבי ובחופיו ביבשת שהשתייכו לאימפריה הבריטית. ב-1912 כללו איי הודו המערבית הבריטיים שמונה קולוניות: איי בהאמה, ברבדוס, גיאנה הבריטית, הונדורס הבריטית, ג'מייקה (עם מושבות החסות שלה איי טרקס וקייקוס ואיי קיימן), טרינידד וטובגו, איי וינדוורד ואיי ליוורד הבריטיים.
בין השנים 1958–1962 אוגדו כל האיים (מלבד איי הבתולה הבריטיים, איי בהאמה, הונדורס הבריטית וגיאנה הבריטית) בפדרציה של איי הודו המערבית. המחשבה הייתה, כי הפדרציה תהפוך לימים למדינה אחת עצמאית, אך בשל סמכויותיה המוגבלות, העדר תמיכה ציבורית ובעיות מעשיות רבות היא פורקה בסופו של דבר.
מרבית הטריטוריות, לרבות כל הגדולות שבהן, הן כיום מדינות עצמאיות נפרדות החברות בארגונים בינלאומיים שונים כגון האומות המאוחדות, ארגון מדינות אמריקה, איגוד מדינות הים הקריבי, ארגון הסחר העולמי, הקהילייה הקריבית, חבר העמים הבריטי, הבנק הקריבי לפיתוח ועוד. היתר הן טריטוריות בריטיות שמעבר לים.
הערות שוליים

↑  Aspinall, A.E., The British West Indies: their history, resources and progress. Pitman, 1913.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553495605171  LCCN: sh85146203  NARA: 10044525  VIAF: 316430183   WorldCat (עם VIAF): 316430183 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איים ובנושא הקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבולחסן בני-סדר

אַבּוּלְחַסַן בַּנִי-סַדְר (בפרסית: ابوالحسن بنی‌صدر; 22 במרץ 1933 – 9 באוקטובר 2021) היה נשיאה של איראן, והנשיא הנבחר הראשון לאחר כינון הרפובליקה האסלאמית והדחתו של השאה (شاه) במהלך המהפכה האיראנית בשנת 1979.
הערות שוליים

1 2 3  ג'ונתן ראנדאל, חסן באני סאדד: הסטודנט השמאלני שהיה לשר החוץ של חומייני, מעריב, 28 בנובמבר 1979
1 2  באני סאדר האיראני שרץ 15 שנה לנשיאות, מעריב, 28 בינואר 1980
↑  ראשי האופוזיציה באיראן: "נפגין עד שיודח השאה", מעריב, 6 בדצמבר 1978
1 2  באני-סאדר שהושמץ כסוכן ישראלי יהיה נשיאה הראשון של איראן, מעריב, 27 בינואר 1980
↑  חומייני קורא לצבא להפיל ממשלת בחטיאר, דבר, 4 בפברואר 1979
↑  ג'ונתן באנדל, האם יש ממשלה באיראן?, מעריב, 27 בפברואר 1979
↑  השינאה לארה"ב - מכשיר שבאמצעותו מחזק חומייני את המהפכה שנראתה כמתפוררת, מעריב, 12 בנובמבר 1979
↑  האיראנים בוהרים זו הפעם הראשונה נשיא אבל כל הסמכויות יישארו בידי חומייני, מעריב, 24 בינואר 1980
↑  באני סאדר זכה ב-75% מהקולות באירן, דבר, 29 בינואר 1980
↑  מייקל וייסקופף, ילדים שהקימו ממשלה בתוך ממשלה, מעריב, 7 בפברואר 1980
↑  נשיא אירן יוצא למאבק בשריו, מעריב, 9 בדצמבר 1980
↑  המהפכה האירנית אוכלת בניה ומסכנת קיומה, דבר, 24 בנובמבר 1980
↑  מפגינים באיראן קרעו תמונותיו של חומייני, מעריב, 18 בדצמבר 1980
↑  עלייתו ונפילתו של באני סאדר, דבר, 19 ביוני 1981
1 2  ראש ממשלת אירן מאשים את הנשיא בשיתוף פעולה עם "מתנגדי המהפכה", דבר, 10 במרץ 1981
↑  אויב בחוץ ואויב בפנים, דבר, 2 בפברואר 1981
↑  "Iran aide defends action on Banisadr". The New York Times. Beirut. AP. 20 במרץ 1981. נבדק ב-4 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  התנגשויות בטהראן, דבר, 9 ביוני 1981
↑  חומייני מסלק את הנשיא באני סדר מהפיקוד על הצבא, דבר, 11 ביוני 1981
↑  אספסוף מוסת משתולל בטהראן תובע את ראשו של הנשיא, דבר, 18 ביוני 1981
↑  הנשיא באני־סאדר הודח והוכרז כ"עבריין נמלט", דבר, 22 ביוני 1981
↑  הרוגים ופצועים בהתנגשויות ברחובות טהראן בין תומכי באני־סאדר ומתנגדיו, דבר, 21 ביוני 1981
↑  באני־סאדר: אשוב לשלטון, דבר, 13 ביולי 1981
↑  לאחר שבועות במחתרת הוברח באני־סאדר במטוס צבאי לצרפת, דבר, 30 ביולי 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309019805171  PLWABN: 9812614739305606  BIBSYS: 90556096  BnF: cb121090045 (data)  CiNii: DA06105996  GND: 118506412  ISNI: 0000 0001 1797 8281  LCCN: n79121475  NKC: xx0225597  NTA: 070354065  SELIBR: 277314  SUDOC: 029468604  VIAF: 47553206   WorldCat (עם VIAF): 47553206
אובה הויג-גילדברג

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1731 הורסנס, דנמרק 
 פטירה:  8 בפברואר 1808 (בגיל 76) Dollerup, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 פרסים והוקרה
 מסדר דנבורג 
 
אובה הויג-גילדברג
אובה הויג-גילדברג (בדנית: Ove Høegh-Guldberg‏; 1 בספטמבר 1731 – 7 בפברואר 1808) היה היסטוריון ומדינאי דני. שימש כמנהיג בפועל של דנמרק במהלך תקופת שלטונו של כריסטיאן השביעי.
ביוגרפיה

גילדברג נולד בהורסנס שביוטלנד. הוא היה בנם של יורגן פדרסן הוג (1683–1751) ושל הלנה דורותיאה גילדברג (1697–1742). בעידוד אחי אמו שהיה כומר, החל גילדברג ללמוד תאולוגיה. הוא קיבל תואר בתאולוגיה בשנת 1753. מאוחר יותר הוא הפך להיסטוריון ובשנת 1761 הפך לפרופסור באקדמיית סורו. ב-1764 שכרה אותו המלכה יוליאנה מריה כמחנך עבור בנה הנסיך פרדריק. הוא התבלט בחצר המלוכה הדנית כלאומן, שמרן ומלוכן הדוק.
גילדברג הוביל את האופוזיציה לשלטונו של יוהאן פרידריך שטרואנזה, וב-1771 הנהיג את הקשר שבמהלכו הודח שטרואנזה מהשלטון ובסופו של דבר הוצא להורג. בעקבות נפילתו של שטרואנזה, הפך גילדברג למנהיג בפועל של דנמרק. למשך תקופה קצרה הוא לא החזיק בתואר רשמי, ורק ב-1773 הוענק לו התואר שמאי משרד האוצר. בשנת 1774 מונה למזכיר המלך ובשנת 1776 הפך למזכיר המדינה. בשנת 1780 קיבל את התואר מזכיר המועצה. כמו שטרואנזה לפניו, גילדברג שלט בעיקר באמצעות צווים מלכותיים שעליהם החתים את המלך כריסטיאן השביעי הלוקה בנפשו. תקופת שלטונו התאפיינה במדיניות חוץ מתונה שנועדה להבטיח יחסי שלום עם כל שכנותיה של דנמרק. מדיניות הפנים שלו לעומת זאת, התאפיינה בלאומנות רבה. הוא חוקק חוק שאסר על זרים להיות מעורבים בשלטון בדנמרק. לאחר תקופה ארוכה בה נשלטה דנמרק בידי פקידים גרמנים (ברנסטורף ואחריו שטרואנזה), חוק זה הפך אותו לפופולרי מאוד בקרב המוני העם בדנמרק. כמו כן נקט גילדברג בקו ריאקציונרי נוקשה. הוא ביטל את כל הרפורמות הנאורות של שטרואנזה, וחיזק באופן משמעותי את כוחן של קופנהגן וערי מרכז הארץ על חשבון ערי הפריפריה ומעמד האיכרים.
שלטונו של גילדברג היה איתן כל עוד על כס המלכות ישב כריסטיאן השביעי הלוקה בנפשו. מתוך חשש מהיום שאחרי, גילדברג עמל לשמור על מעמדו של בן טיפוחיו, אחיו למחצה של המלך, הנסיך פרדריק, כיורש העצר המיועד. זאת על חשבון בן המלך שנקרא אף הוא פרדריק. בן המלך חונך בזמנו בידי שטרואנזה והשקפותיו היו מושפעות מהנאורות. באפריל 1784 ביצע בן המלך הפיכה והכתיר את עצמו כיורש העצר וכשליט הממלכה בפועל. הוא נאלץ להתפטר מכל תפקידיו אולם נותר פקיד בכיר עד 1802, אז פרש לאחוזת האלד ליד ויבורג שם התגורר עד מותו ב-7 בפברואר 1808.
לקריאה נוספת

Sven Cedergreen Bech, 1965 Politikens Danmarkshistorie, vol. 9
Jens Vibæk, 1964 Politikens Danmarkshistorie, vol. 10
Ole Feldbæk, 2003 Gyldendal og Politikens Danmarkshistorie, vol. 9
Edvard Holm, 1906 Danmark-Norges Historie vol. 5
אורניום שש פלואורי

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  Uranium hexafluoride
 כתיב כימי:  F₆U 
 מסה מולרית:  352.02 גרם/מול
 מראה:  מוצק חסר צבע
 מספר CAS:  7783-81-5
 צפיפות:  5.09 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  מוצק
 מסיסות:  מגיב בפראות עם מים
 ממסים:  כלורופורם, CCl4, כלור,ברום
 טמפרטורת המראה:  56.5 °C   329.65 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  2197.7±1.8−   (מוצק) קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  227.8±1.3  (מוצק) ג'ול למול למעלה
 NFPA 704:       0 W OX 4 2 
 
מבנה של אורניום שש-פלואורי (מוצק)
אורניום שש פלואורי (Uranium hexafluoride) הוא תרכובת כימית הבנויה מאטום אורניום ושישה אטומי פלואור ונוסחתה UF6. החומר משמש בתהליך העשרת האורניום לייצור דלק גרעיני ונשק גרעיני. בתנאי חדר החומר הוא מוצק גבישי לבן, רעיל מאוד, מגיב בחוזקה עם מים ומשתך את רוב המתכות. אורניום הקסה פלואורי מגיב עם אלומיניום ויוצר שכבה דקה של AlF3 המגינה על המתכת משיתוך נוסף.
הכנה

אורניום שש פלואורי סונתז לראשונה בשנת 1909 על ידי הכימאי הגרמני אוטו רוף (Otto Ruff) מאורניום 5 כלורי בתגובה

 \mathrm {2\ UCl_{5}\ +\ 5\ F_{2}\ \longrightarrow \ UF_{6}\ +\ UF_{4}\ +\ 5\ Cl_{2}} 

כיום, דרך ההפקה המקובלת היא מעוגה צהובה - תחמוצת אורניום טחונה. חומר הגלם מטופל בחומצה חנקתית לקבלת תמיסה של אורניל ניטראט UO2(NO3)2. אורניל ניטראט טהור מופק מהתמיסה באמצעות מיצוי ומטופל באמוניה לקבלת התרכובת אמוניום די-אורנאט NH4)2U2O7). חומר זה מחוזר באמצעות מימן לתת את התחמוצת UO2. התחמוצת הופכת לאורניום 4 פלואורי UF4 על ידי תגובה עם חומצה פלואורית HF וחמצון של האורניום הארבע פלואורי באמצעות גז פלואור F2 נותן אורניום 6 פלואורי.
דרך הפקה אחרת היא תגובה של אורניום מתכתי עם כלור שלוש פלואורי:
 \mathrm {U\ +\ 2\ ClF_{3}\ \longrightarrow \ UF_{6}\ +\ Cl_{2}}
ניתן לקבל UF6 גם בתגובה של אורניום ארבע פלואורי עם חמצן
 \mathrm {\ 2\ UF_{4}\ +O_{2}\ \longrightarrow \ UF_{6}\ +\ UO_{2}F_{2}}
כימיה

אורניום 6 פלואורי מגיב עם מים בתגובה האקסותרמית:
 \mathrm {UF_{6}\ +\ 2\ H_{2}O\ \longrightarrow \ UO_{2}F_{2}\ +\ 4\ HF} 
וכן עם גז מימן בתגובה

 \mathrm {UF_{6}\ +\ H_{2}\ \longrightarrow \ UF_{4}\ +\ 2\ HF} 


אורניום שש פלואורי הוא חומר מחמצן וחומצת לואיס המסוגלת להיקשר לפלואוריד למשל בתגובה עם נחושת דו פלואורית בה מתקבל יון אורניום שבע פלואורי Cu(UF7)2
אורניום 6 פלואורי מגיב עם סיליקה בחומצה פלואורית נוזלית בתגובה:

 \mathrm {2UF_{6}\ +\ SiO_{2}\ \longrightarrow \ 2UOF_{4}\ +\ SiF_{4}}
שימוש להעשרת אורניום

משתמשים באורניום 6 פלואורי להעשרת אורנים הן באמצעות צנטריפוגות והן בשיטת הדיפוזיה הגזית. החומר מתאים ליישומים אלו משום שקל לנדף אותו ומשום שליסוד פלואור רק איזוטופ יציב אחד, כך שכל ההבדל במסות המולקולריות נובע מהמצאות איזוטופים שונים של אורניום.
הערות שוליים

1 2  G. Singh, Chemistry Of Lanthanides And Actinides, Discovery Publishing House, 2007 p220