stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן לוין
תולדות חייו

נולד בסמרגון לרב אברהם הלוי לוין. היה תלמיד הרב אריה לייב שפירא. כיהן כרב (או אב"ד בלבד) בלֶבאדוֹבֶה,איוויה, איליה, ניסוויז', מסטיסלב ומתרל"ט רבה של דווינסק.
הרבה להשיב לשאלות שהופנו אליו מרבני דורו. על דרכו ההלכתית כתב בשו"ת "ראש לראובני":
”דרכי בכל התשובות שחנני ד' להשיב לשואלי דבר, לא לעשות חדשות - סברות מדעתי, רק הכרח מש"ס וראשונים. והרבה דברים נדחו מדברי האחרונים שהמציאו דבר חדש מלבם.” (סימן ד', עמוד ב' בדף ג')

”מנא לן לעשות סברות כאלה מדעתנו.” (בסימן ח', עמוד א' בדף י"ב)

”אין דרכי לומר סברות חדשות שאינם מוכרחים [בגמרא], ו[ש]בראשונים אין מבואר כן; ו[כי] כעורה זו מה שפירשו לנו הראשונים שמימהם אנו שותים?!” (בסימן י', עמוד א' בדף י"ט)

”ואני אין דרכי מעולם לומר סברות חדשות. רק במוכרחין בגמרא או מדברי הראשונים.” (סימן י"א, עמוד ב' בדף כ')

”סברות חדשות שלא מצינו זאת בראשונים - לא אמרינן.” (סימן כ', עמוד א' בדף מ')

”ואין לצאת מדברי הראשונים בסברות מנפשינו, אשר אין להם שורש בגמרא.” (בסימן כ"ב, עמוד א' בדף מ"ה)
”וחלילה לפרש דברי ראשון כדי להביא ראיה לסברה חדשה, ולעשות דברי ראשון לא כפשטא דגמרא.” (שם בעמ' ב')
מכתביו יצא לאור שו"ת "ראש לראובני". תשובותיו נמצאות בספרים מגדולי זמנו ובקבצים תורניים כגון: "נחל משה", שו"ת "תפארת זיו" לרב זאב וואלף טורבאוויץ, ורשה תרנ"ו וברוקלין תרצ"ט; "דברי שלום" לר' ליב שלום זינובר; התכתבות עם המחבר ב'תשובות מהרי"ש' לרב ישראל יעקב יעבץ, ירושלים תרס"ז; בקובצי "מוריה" של מכון ירושלים, ועוד.
הרב לוין תמך בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. בי"ט באלול תרמ"ג כתב מכתב לתלמיד חכם שהתנגד להתעוררות ליישוב ארץ ישראל, כי היא מונהגת על אנשים רחוקים מקיום תורה ומצוות. וכך הוא כותב:
ובנידון ישיבת קרקע בארץ הקדושה, לא ידעתי טעם מעלת כבוד תורתו שממאן בדבר, כי אני שמחתי מאד בהתעוררות זו, כי לדעתי היא כוונת הגמרא (מגילה יז, ב) כי קבוץ גליות יהא, שהקרקע תתן פירותיה לישראל, ואחר כך תשכון שאר הברכות ואחר כך בן דוד, יעויין שם. ומה שנתהוה ביה שערוריה באנשים היושבים על הקרקע, - לדעתי מעשה שטן הוא, כדי להשבית המלאכה הנ"ל. ולדעתי יעזר איש רעהו וחזק יאמר לאחיו. ואולי יקוים כעת מאמר חז"ל ונזכה לביאת משיח.
קשריו עם הרב קוק

היכרותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק עם הרב ראובן הלוי לוין החלה בגיל צעיר ונמשכה לסירוגין עד שהיה בן עשרים. זמן קצר לאחר בר המצווה כששמע שנבחר להיות רבה של דווינסק, העיר הגדולה הסמוכה לעיירתו גרייבה, ביקש מאביו שיביאו לפני ר' ראובן ואביו נענה לבקשתו. השפעתו של ר' ראובן על הרב קוק הייתה רבה ומה שלמד ממנו היווה את היסוד לדרך לימודו ופסיקתו. בין השאר אמר לו ר' ראובן ש”כל סברא שבעולם היא חשודה. היא צריכה להיות מפורשת [בגמרא או בראשונים], או כמעט מפורשת.”. השפעתו עליו, הביאה לידי כך שבעת לימודיו בישיבת וולוז'ין העדיף את שיעוריו של הנצי"ב ששיטת לימודו דומה לזו של ר' ראובן, על פני שיעוריו של הרב חיים הלוי סולובייצ'יק עם שיטת החקירות והסברות.
הראי"ה קוק סיפר שר' ראובן סירב להשיב תשובות ממקום הנופש שלו בקיץ כשהוא ללא ספרים, בניגוד לחת"ם סופר, ועל כך אמר ר' ראובן לרב קוק: ”בדרך כלל אנו 'נפגשים' בתשובות שונות, ורק בתשובות מיערגן דרכינו נפרדות... אין הן דומות לתשובות שנכתבו בביתו בפרשבורג.”
מתלמידיו

הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
הרב צבי הירש הכהן ואלק - רבה של פינסק.
הרב שלמה מרדכי ברונדא - רבה של סטויבץ.
לקריאה נוספת

הראי"ה קוק, הספד על רבי ראובן הלוי, פנקסי הראי"ה חלק ו עמוד רעט-רפג
הרב צבי יהודה הכהן קוק, הגאון רבי ראובן זצ"ל, בתוך: לנתיבות ישראל, חלק ב'
הרב זאב אריה רבינר, רבנו מרן ר' ראובן הלוי, בתוך: 'מרן רבנו מאיר שמחה הכהן זצ"ל', תל אביב תשכ"ז, עמ' רס"ז-ר"צ
הערות שוליים

↑  בדרך בין מינסק לוילנה היום ברוסיה הלבנה, ובעבר הייתה במחוז וילנה בליטא. ראו כאן על העיירה
↑  ראו כאן עליה.
↑  ראו כאן תולדות העיירה.
↑  במחוז מינסק ברוסיה הלבנה.
↑  מעון הקיץ של החת"ם-סופר.
↑  על הרב מאיר שמחה הכהן מדווינסק שנבחר לרבה של העיר לאחר פטירת ר' ראובן.
רפי וקנין

רפי ועקנין
רפי וקנין במדים, בתקופת שירותו במח"ל במלחמת העצמאות
רפאל (רפי) וקנין (30 באוגוסט 1927 – 27 ביוני 1961) הוא הרוג מלכות יהודי-מרוקאי, שנהרג כתוצאה מעינויים בכלא המרוקאי בגין פעילותו הציונית.
לקריאה נוספת

שוחררו כל היהודים שנעצרו בשבועות האחרונים במרוקו. ידיעות אחרונות, 21 במרץ 1961.
יהודי מת מעינויים, דבר, 9 ביולי 1961.
סט"א, יהודים עונו במרוקו, חרות, 9 ביולי 1961.
ל. לומן. רדיפות חדשות על יהודי מארוקו. הבוקר, 8 באוגוסט 1961.
פעילי העלייה – בבית הנשיא. חרות, 17 במאי 1962, עמ' 4.
מנחם תלמי. הוא לא דיבר. מעריב, 1 ביוני 1962.
יהדות מרוקו ב"חיים שכאלה". דבר, 6 בפברואר 1976, עמ' 20.
גן ציבורי על שם הרוג מלכות. קול הנגב, פברואר 1983.
גן ציבורי במרכז שכונת שמשון ע"ש הרוג המלכות רפי וקנין, חדשות אשקלון והאזור, 25 בפברואר 1983.
שמואל שגב. "מבצע יכין" של עליית יהודי מרוקו. מעריב ערב פסח, 16 באפריל 1984, עמ' 33.
סם בן-שטרית. 25 שנה לטביעת "אגוז". מעריב, 5 בינואר 1986, עמ' 11.
אנייס בן-סימון. חסן השני והיהודים : סיפור העלייה החשאית ממרוקו. עברית - מיכאל אביב, ידיעות אחרונות, 1993, עמ' 69–74.
שמואל שגב, מבצע יכין: עלייתם החשאית של יהודי מרוקו לישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ד 1984, עמ' 190–201.
רובר אסרף. יהודי מרוקו : תקופת המלך מוחמד ה-5. משכל, 1997, עמ' 336–339.
חיים סעדון (עורך). מרוקו. מכון בן צבי, 2003, עמ' 123–126.
רונן ברגמן. סודות מרוקו. מוסף 7 ימים של העיתון ידיעות אחרונות, 25 בינואר 2008, עמ' 14–16, 18, 20.
יגאל בן-נון. נשק הכרוז, העצומה וגילוי הדעת ביחסי יהודים ומוסלמים במרוקו. קשר, סתיו 2011, עמ' 127–141.
יגאל בן-נון. סניף פאס-מכנאס של "המסגרת" והתמוטטותו אחרי חלוקת הכרוז הישראלי בפברואר 1961. בתוך: משה בר-אשר, משה עמאר ושמעון שרביט (עורכים). פאס וערים אחרות במרוקו: אלף שנות יצירה. הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ג. עמ' 359–396.
אשר קשר, אגוז קשה לפיצוח, ידיעות אשדוד, אשקלון, הדרום, 2 באוגוסט 2013, עמ' 544–548.
משה רונן. שטח ההפקר. מוסף 24 שעות של העיתון ידיעות אחרונות, 14 באוקטובר 2013, עמ' 4–6.
רפאל וקנין הי"ד הרוג מלכות. מבוא לשנתון של הפדרציה העולמית של יהודי מרוקו, גיליון 7, ינואר-יוני 2018.
טקס קריאת גן על שמו של וקנין בשכונת נווה אילן באשקלון, 2001
טקס קריאת רחוב על שמו של וקנין בתל אביב, בתמונה מרי וקנין מקבלת את השלט מרון חולדאי, 2005
רו (אי, אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק באי באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  Lallemand Fjord 
 קואורדינטות:  66°54′S 66°57′W﻿ / ﻿66.9°S 66.95°W﻿ / -66.9; -66.95
 שטח:  7 קילומטר רבוע
 אורך:  3.45 קילומטר
 רוחב:  2.83 קילומטר
 נתונים מדיניים
 על שם:  Jules Charles-Roux 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהרו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירו
 
האי רו (באנגלית: Roux Island) הוא אי הממוקם מצפון חצי האי ארוסמית', למול חוף לובה, החוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בצד המערבי של הכניסה לפיורד לאלמאנד.
אורכו של האי 3.7 קיולמטרים ורוחבו של האי 0.9 קילומטרים.
שטחו של האי 7 קילומטרים רבועים.
שיא גובהו של האי 43 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

האי התגלה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
היסטוריה > מקור השם

שארקו נתן לאי את שמו.
שארקו קרא לאי על שמו של ז'ול שארל-רו (Jules Charles-Roux).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  מידע על גובה האי
| מפרצון קריסטל |
| --- | --- | --- |
| קבוצות איים: | ברנל • נאקאיה • סילאר • פאולר • פואולינג • ריד |  |
| איים: | דוידסון • וולאן • לוי • רו |  |
| שוניות: | שונית דניסון • סלעי מאטסויאמה |  |
| קרחון הדום (הדום קרח): | הדום הקרח סטפן |  |
רימון עשן

רימוני עשן ששימשו בהפגנות בפריז, 2008
רימון עשן בריטי L83A1 שיוצר ב-2008
רימון עשן (באנגלית: Smoke grenade) הוא סוג של רימון יד המשמש כמכשיר איתות, יעד או מכשיר סימון משטח נחיתה, או כמיסוך עשן לתנועות כוחות.
רימוני עשן פולטים בדרך כלל כמות גדולה בהרבה של עשן מאשר פצצות עשן, שהן סוג של זיקוקים שמתחילים בדרך כלל עם נתיך חיצוני במקום סיכה והם מורכבים יותר. רימוני עשן לעיתים קרובות עולים בסביבות 40 דולר לעומת פצצות עשן, אשר לעיתים קרובות יכול לעלות רק כמה סנטים.
עיצוב

עיצוב אופייני של רימון עשן כולל גליל פלדה עם ארבעה חורי פליטה מלמעלה ואחד על התחתית כדי לאפשר שחרור עשן כאשר הרימון מוצת. המילוי מורכב מכמות שבין 250 ל -350 גרם של צבע עשן (בעיקר אשלגן כלורי, לקטוז ופיגמנטי צבע) כמעט בכל צבע. רימוני עשן לבנים עושים שימוש בדרך כלל ב-hexachloroethane -zinc ואלומיניום גרגרי. התגובה היא תגובה אקסותרמית ואף על פי שהם נשארים ללא פגע, תרמילי רימון עשן לעיתים קרובות נשארים חמים במשך זמן מה גם לאחר שהרימון כבר לא פולט עשן. על אף שרימוני עשן מודרניים נועדו שלא לפלוט אש או ניצוצות, הם מהווים מפגע אש והם מסוגלים להצית צמחייה יבשה או חומרים דליקים אם נעשה שימוש בהם שימוש זדוני.
סוג נוסף של רימון עשן הוא וריאציה מתפרצת. רימונים אלה מלאים זרחן לבן (פצצת זרחן), זרחן לבן נשרף עם להבה צהובה מבריקה, תוך ייצור כמויות אדירות של עשן לבן (פנטוקסיד זרחן). זה סוג של רימון עשן שמועדף בשל יכולתו לייצר ענן צפוף וכמעט מיידי של עשן לבן להסתיר לעומת רימוני מילוי מוצק הנפוצים יותר ומזרים זרם איטי יותר של עשן המשך כדקה. מסיבה זו הם מועדפים לשימוש למיסוך מידי על כלי רכב משוריינים, אשר דורשים הסתרה מהירה מאוד במקרה שהם מיורטים על ידי טילים מונחים לייזר וצריכים לסגת במהירות.
שימושים

רימוני עשן משמשים למספר מטרות. השימוש העיקרי הוא יצירת מסכי עשן להסתרה וסימון למטוסים.
אם יש צורך בתנועה (כגון תרגילי איגוף או נסיגה), רימוני עשן יכולים להיזרק לפני התנועה על מנת לספק חומה של הסחת דעת חזותית המפחיתה את דיוק אש האויב ונותנת מחסה זמני ומיסוך על מיקום הכוח. הצבע הנפוץ ביותר עבור עשן הסתרה הוא לבן או אפור. עם הופעתם של משקפי הדמיה אינפרא אדום אשר יכול לזהות תנועות כוחות דרך מסכי עשן, מייצרים עשן חדש המורכב מחומרים שחוסמים קרינה מאורכים שונים, כולל קרינה תת-אדומה.
רימוני עשן יכולים לשמש גם כאיתות למטוסים. כיוון שאיתור יעד מלמעלה (במיוחד תוואי מיוער) יכול להיות כמעט בלתי אפשרי, אפילו עם קשר רדיו טוב, רימוני עשן צבעוניים משמשים לעיתים קרובות כדי לאפשר למטוס לזהות אותם. רימוני צבע עשן צבעוניים נמצאים בשימוש נרחב בהקשרים של סיוע אווירי קרוב ומצבים שבהם איתור מהיר של כוחות הקרקע ידידותי הוא בעל חשיבות עליונה. הצבעים הנפוצים הם אדום, צהוב, ירוק וסגול, ובבכולם נעשה שימוש בצבעים בוהקים מאוד כדי להגדיל את הסבירות לאיתור מלמעלה.
שימושים אחרים

רימוני עשן זהים מבחינה תפקודית לצורות רבות של רימונים כימיים (כגון רימוני גז המיועדים לפיזור הפגנות) ורימוני תבערה (כגון רימוני תרמיט) המשתמשים בנתיך להצית מילוי מוצק בתוך מכל פלדה, אשר לאחר מכן דוחף לאט את מוצרי הבעירה החוצה דרך חורים במכל. עם זאת, רימון העשן מוגבל לאיתות ולהסתרה על פי דיני המלחמה, ולכן הם אינם נחשבים לנשק; כיוון שרובם המכריע הם בלתי-נפיצים, הם נשארים חוקיים לשימוש אזרחי לבעלות אזרחית ברוב הארצות.
כיוון שהעיצוב הבסיסי של רימון עשן (מכל מתכת המכיל חומר שורף ומגרש עשן כאשר הציתו) הוא כל כך פשוט, מכשירים מאולתרים נמצאים בכל רחבי העולם. מפגינים, צופי כדורגל, חובבי איירסופט ואחרים יוצרים לעיתים קרובות רימוני עשן משל עצמם באמצעות חומרים משותפים.
תרשים וחיתוך של רימון עשן M18
רימון עשן סגול משמש במהלך אימון אימונים צבאי
כלי רכב אמפיביים בירי רימוני עשן
קרב צ'ספיק

קרב צֶ'סָפִּיק (באנגלית: Battle of the Chesapeake), הידוע גם בשם "קרב כֵּפֵי וירג'יניה" (Battle of the Virginia Capes), היה אחד מקרבות ההכרעה במלחמת העצמאות האמריקאית. הוא נערך ב-5 בספטמבר 1781 בפתח מפרץ צ'ספיק בין צי בריטי בפיקוד סגן-אדמירל תומאס גרייבס לבין צי צרפתי בפיקוד סגן-אדמירל הרוזן דה גְרָאס (אנ'). הקרב הסתיים בניצחון צרפתי, שהשפיע על מהלך המלחמה כולה. בעקבות המפלה נמנעה מן הצי הבריטי האפשרות להעביר אספקה ותגבורות לכוחותיו של גנרל צ'ארלס קוֹרְנווֹלִיס הנלחם ביורקטאון. האמריקנים, לעומת זאת, הובילו באין מפריע דרך מפרץ צ'ספיק חיילים ואספקה מניו יורק אל צבאו של ג'ורג' וושינגטון. קורנווליס וחייליו, הנצורים ביורקטאון, נאלצו להיכנע, ובעקבות כך החליטה בריטניה להביא לסיומה של המלחמה ולהכיר בארצות הברית.
הרקע לקרב

בקיץ 1781, לאחר שלא הושגה כל הכרעה בזירת הלחימה בדרום, יצא צבא בריטי בפיקוד לורד קורנווליס אל חופה של העיר יורקטאון. משימתו הייתה להקים במקום נקודת נחיתה מבוצרת, שתסייע לשיפור הקשר הימי עם ניו-יורק, ותאפשר לצבא הבריטי הנלחם בדרום לנצל למלוא תועלתו את עליונותה הימית של בריטניה. נוכחות צבא בריטי ביורקטאון הפכה אפוא את השגת השליטה במימי מפרץ צ'ספיק למשימה חיונית של הצי. שייטות צרפתיות ובריטיות, שיצאו מן האיים הקאריביים, עשו דרכן צפונה לא רק כדי ליטול חלק בלחימה באמריקה, אלא גם כדי להימנע מנזקי עונת ההוריקנים. ברם, מפקד השייטת הבריטית, סגן אדמירל סמיואל הוד, לא ידע אם פני הצי הצרפתי מועדות אל צ'ספיק, או שמא בכוונתו לסייע להיערכות הכוחות האמריקניים והצרפתיים להטלת מצור על ניו יורק.
השייטת הבריטית, המונה 14 אוניות קו, הגיעה אל מפרץ צ'ספיק ב-25 באוגוסט, ומשלא מצא שם אוניות צרפתיות, החליט אדמירל הוד להמשיך ולהפליג אל ניו-יורק. באותו זמן היה עמיתו, סגן אדמירל תומאס גרייבס, עסוק זה מספר שבועות בניסיון ליירט שיירת אוניות שהובילה אספקה מצרפת אל חייליו של קולונל ג'ון לורנס בבוסטון. כשהגיע הוד לניו-יורק, הוא פגש בנמל את גרייבס, שלא הצליח למצוא את השיירה, אבל לרשותו עמדו רק 5 אוניות קו כשירות ללחימה.
האדמירל הצרפתי דה גראס חמק מעיניו של הוד מכיוון ששט בכוונה באיטיות רבה. זמנו היה בידו, כי הודיע שבועות מראש לעמיתו בניופורט, הרוזן דה בארה סן-לורן, על מועד הגעתו המדויק. בארה מסר את המידע לגנרל ג'ורג' וושינגטון ולרוזן דה רושאמבו, שהיו עסוקים בהכנות להטיל מצור על ניו-יורק. כשקיבלו ב-14 באוגוסט את הידיעה, הבינו השניים מיד את גודל ההזדמנות שהעניק להם דה גראס. וושינגטון נערך לצעידה מהירה אל צ'ספיק, וביקש מבארה להוביל באוניותיו מניופורט אל צ'ספיק את הארטילריה הצרפתית והאספקה הנחוצות למלאכת המצור. דה גראס הגיע לצ'ספיק ב-29 באוגוסט, כמעט על פי לוח הזמנים המתוכנן, עם צי הכולל 28 אוניות קו וכן שלושה רגימנטים צרפתיים בפיקוד הגנרל המרקיז דה סן-סימון. החיילים הצרפתיים הונחתו מיד בחוף, וסייעו לצבא האמריקני בפיקוד המרקיז דה לה פאייט לחסום את נסיגת קורנווליס אל לב הארץ.
בארה הפליג מניו-פורט ב-25 באוגוסט. כשנודע הדבר לגרייבס והוד, הבינו כי פני וושינגטון וחייליו מועדים אל יורקטאון, ועל כן יצאו יחד לחפש אחר שני הציים הצרפתיים. מאחר שלא ידעו כי בארה נמצא הרחק בלב ים והוא עושה דרכו אל ברמודה, הפליגו השניים דרומה אל צ'ספיק.
מהלך הקרב

כשהגיעו 19 אוניות השייטת הבריטית בפיקוד גרייבס אל צ'ספיק בבוקר 5 בספטמבר, נגלו לעיני אנשיהן 25 אוניות צרפתיות העוגנות מאחורי כף הנרי. שלוש אוניות נוספות נשלחו אל פנים המפרץ כדי לחסום את שפכי הנהרות יורק וג'יימס, ורבות מהאוניות העוגנות חסרו קצינים, מלחים וסירות.
הבריטים נהנו מיתרון הרוח ושטף הגאות כמו גם מגורם ההפתעה, שכן האוניות הצרפתיות עגנו ללא תנועה בלתי מוכנות לקרב. לו היו מפליגים מיד אל תוך המפרץ ומנחיתים התקפת פתע, יכלו להסב ליריביהם הצרפתים אבדות כבדות. אלא שרעיון מעין זה לא עלה כלל במוחו של גרייבס. בהתאם לטקטיקות הלחימה של אותם ימים נדרשו הציים להיערך בשני טורים מקבילים, להתקרב אל היריב כדי טווח תותח, ומשניתן האות לקרב ירתה כל אונייה על הנגדית לה בטור האויב.
השתהות זו אפשרה ל-24 האוניות הצרפתיות לנתק את חבלי העוגנים, לצאת מן המפרץ ולהיערך לקרב. בשעה אחת בצהריים כבר הסתדרו פחות או יותר שני הציים זה מול זה בשני טורים, כשהם מפליגים במפנים מנוגדים. עתה הורה גרייבס לכל אוניותיו לסוב לאחור, כך שפלגת המאסף הפכה להיות פלגת החלוץ. בסביבות השעה ארבע אחר הצהריים, שש שעות לאחר שהבחינו שני הציים האחד בשני, היו הבריטים מוכנים לפתוח בלחימה.
בשלב זה הפליגו שני הציים מזרחה, מתרחקים מן המפרץ אל לב הים. שני הטורים נעו בזווית אחד ביחס למשנהו, כך שבעוד אוניות החלוץ שלהם נמצאו בטווח ירי, אלו שמאחוריהן עדיין ניסו לצמצם את המרחק. ברם, שינוי בכיוון הרוח תוך כדי הקרב היקשה עוד יותר על אוניות המאסף להצטרף ללחימה. כך קרה, שבעוד אוניות החלוץ נלחמות תחת אש תותחים כבדה מתחילת הקרב, חלק מאוניות המאסף עדיין לא נטלו כלל חלק במערכה. בלבול השתרר תוך כדי הקרב גם בתנועת האוניות במערך הבריטי בשל תשדורות דגלים סותרות לכאורה ששיגר גרייבס לאנשיו.
בסביבות השעה שש ושלושים בערב נדמו התותחים. גרייבס פקד על כל אוניותיו להמשיך ולהפליג אל מעלה הרוח כדי להיפרד מן האויב. אוניות פלגת החלוץ, שנשאו בעיקר נטל הלחימה, נפגעו קשות ולא יכלו עוד להוסיף ולהילחם ביעילות. למעלה ממחצית ההרוגים והפצועים בשייטת הבריטית נמנו בחמש האוניות הקדומניות בטור. אוניות רבות דלפו ונזקקו לתיקונים אפילו עוד קודם הקרב, ולאחרות נגרמו נזקים חמורים, בעיקר בתרונה ובחיבל, מפגיעות התותחים הצרפתים.
תוצאת הקרב

הלחימה ממש הסתיימה בערב 5 בספטמבר, אך משך כמה ימים אחר כך עוד הוסיפו שני הציים לשוט בטווח ראייה זה מזה, כשהם מתקנים את הנזקים שנגרמו להם. ברם, תוך כדי כך התרחקו יותר ויותר מיעדם האסטרטגי - מפרץ צ'ספיק. לבסוף, בלילה שבין 9 ל-10 בספטמבר, פקד דה גראס על אוניותיו להסתובב ולשוט אל מפרץ צ'סאפיק, בתקווה שהשייטת הצרפתית בפיקוד הרוזן דה בארה, שיצאה מניו-פורט, כבר הגיעה אליו. ואומנם, עם שובם למחרת היום אל כף הנרי גילו שדה בארה אכן הגיע למקום כמתוכנן. השייטת הצרפתית, שכוחה גדל עתה ל-36 אוניות קו, שלטה במפרץ צ'ספיק ללא עוררין. לתותחים שהובאו על ידי דה בארה היה תפקיד מכריע בהכרעה המהירה של יורקטאון במצור.
הקרב הימי הסתיים אומנם ללא הכרעה, אך הוא הנחיל לצרפתים ניצחון אסטרטגי חשוב בשל השלכותיו על המערכה ביבשה. קורנווליס נותק ממקורות האספקה והתגבורת שלו, ולעומתו תוגבר הצבא הצרפתי בחיילים שהובאו באוניותיו של דה גראס, אליהם הצטרפו גם חיילי צבא וושינגטון. הניצחון בקרב הימי איפשר לאמריקנים ולבעלי בריתם להכניע במצור יעיל את הצבא הבריטי ביורקטאון, ותרם תרומה מכרעת לתבוסתם הסופית של הבריטים במלחמה.
לקריאה נוספת

E.B. Potter, Sea Power - A Naval history. Annapolis, US Naval Institute, 1981 (2nd edition).
Joseph Allen, Battles of the British Navy. London, Henry G. Bohn, 1852.
רמדאן יוסף

רמדאן יוסף מוחמד (באמהרית: ረመዳን ዩሱፍ; נולד ב-12 בפברואר 2001 באסוסה שבאתיופיה) הוא כדורגלן אתיופי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת וולקיטה קנמה מליגת העל האתיופית ובנבחרת אתיופיה.
קריירת מועדונים

טמנה שיחק בשירה אינדסלאסי מליגת העל האתיופית. ב-1 באוקטובר 2020 חתם בוולקיטה קנמה מליגת העל האתיופית.
קריירה בינלאומית

ב-4 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת לסוטו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הוא נכלל בסגל נבחרת אתיופיה לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021.
רמדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בן 52 בערך) סטטן איילנד
 שם לידה:  רוס פילר
 שם במה:  Remedy 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  תיכון ניו דורפ 
 סוגה:  היפ הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 שיתופי פעולה בולטים:  וו-טאנג קלאן, סאבלימינל, שי 360
 
רוס פילר (באנגלית: Ross Filler; נולד ב-1972), ידוע בשם הבמה רמדי (Remedy), הוא ראפר ומפיק מוזיקלי יהודי-אמריקאי.
קורות חייו

נולד וגדל בסטטן איילנד בניו יורק למשפחה יהודית. סבו וסבתו ניצולי שואה, דודו הגדול נורה בגבו ומשפחתו נהרגה במחנות הריכוז על ידי הנאצים.
בשנת 2001 הוציא רמדי את אלבום הבכורה שלו, The Genuine Article. האלבום קיבל לביקורות חיוביות וזכה להצלחה רבה במצעדי הבילבורד, תוך שהגיע למקום ה-130 בבילבורד 200, למקום ה-30 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום החמישי במצעד האלבומים העצמאים.
בנובמבר 2003 הוציא את אלבומו השני, Code Red. באלבום נכלל השיר "Muslim and a Jew", שמדבר על הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בשנת 2004 התארח באלבומה של משפחת תאקט, "אולסטארז", בשיר "I Like It" לצידם של סאבלימינל ואילן בבילון. בשנת 2006 התארח בשירו של הזמר הישראלי צ'ולו "שורפים ת'עיר" מתוך האלבום "תבלין ישן" לצד סילברדון.
בשנת 2010 הוציא את המיקסטייפ It All Comes Down to This. המיקסטייפ הופק על ידי רמדי עצמו בשיתוף חבר ההרכב וו טאנג קלאן ריזה.
בנובמבר 2021 הוציאו את האלבום "Remedy Meets Wu-Tang”.
הערות שוליים

1 2  Remedy | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית)
↑  Oneworld, New Image Media, Incorporated, 1999. (באנגלית)
↑  Rhymes and Remembrance, New Voices, ‏2002-02-21 (באנגלית)
↑  How My Grandfather's Kiddush Made It Into 'Schindler's List,' and a Wu-Tang Album, Tablet Magazine, ‏2013-04-15 (באנגלית)
↑  The Genuine Article - Remedy | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-05-29
↑  HipHopDX- https://hiphopdx.com, Remedy: White Assassin, HipHopDX, ‏2001-04-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012615966205171  ISNI: 0000 0004 6254 0707  MusicBrainz: 5081d42e-29cd-47b3-8406-674435c0482c 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכס תאד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ק ברוטון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 הוצאה
 הוצאה:  J. B. Lippincott & Co. 
 תאריך הוצאה:  1 בינואר 1969 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-85979-116-8
 
רכס תאד (באנגלית: Thud Ridge) הוא ספר זיכרונות שנכתב בשנת 1969 על ידי הטייס האמריקני ג'ק ברוטון. הספר מתאר את חוויותיו כטייס F-105 ת'נדרצ'יף בחיל האוויר האמריקני במהלך מבצע "רעם מתגלגל" במלחמת וייטנאם.
במרכז הספר מתואר הפיקוד על משימות תקיפה אוויריות במלחמת וייטנאם. בורטון כותב את הספר בגוף ראשון כאשר תפקידו היה סגן מפקד הכנף והוביל מבצעי תקיפה בעצמו.
הספר נקרא על שם רכס תאד  או רכס "טם דאו" בוייטנאמית  בצפון וייטנאם. אורכו כ24 קילומטר וגובהו 5000 רגל. הרכס סייע בניווט והגנה  לכוחות האוויר התוקפים.
הסופר מותח ביקורת על הדרגים הבכירים במלחמה וטוען שהקשו על ביצוע המשימה.
הספר תורגם מאנגלית על ידי יפתח ספקטור ויצא לאור בעברית בשנת 1982 בהוצאת מערכות.
לקריאה נוספת

The thud ridge web page at the Wayback Machine (archived October 27, 2009)
הערות שוליים

↑  כפי שקונה על ידי טיסי הF105 בכניו של המטוס "תאד".
↑  רכס תאד - ג'ק ברוטון
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראובן כהן

ראובן כהן (1937 – 20 בדצמבר 2022) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בהפועל רמת-גן.
קריירה > קריירה כשחקן

ראובן כהן גדל במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה ובעונת 1955–1956 בגיל 17 וחצי הצטרף לקבוצת הבוגרים של הפועל רמת-גן בליגה הבכירה. כבר בעונה הראשונה התגלה בחלוץ נמרץ שמבקיע שערים רבים. השער החשוב ביותר שלו בעונת הבכורה היה במשחק חוץ מול בית"ר ירושלים, שער שהציל את קבוצתו מירידת ליגה ושלח את הירושלמים למשחקי המבחן. בעונת 1957–1958 הבקיע את שער הניצחון של הפועל רמת גן במשחק הבינלאומי הראשון שלה מול קבוצת א.א.ל. לימסול. בעונת 1959–1960 ירד עם הפועל רמת גן לליגה א'.
בעונת 1962–1963 הגיע המאמן דוד שווייצר להפועל רמת גן לשנתיים מוצלחות. ראובן כהן חזר עם קבוצתו לליגה הבכירה דרך המקום הראשון. עם החזרה לליגה הבכירה, בעונת 1963–1964 זכה באליפות היסטורית עם הפועל רמת גן עם ניצחון 0–1 במחזור האחרון מול מכבי חיפה באצטדיון המכתש. ראובן כהן המשיך לשחק במדי הפועל רמת גן עד לפרישתו בסוף עונת 1966–1968. כהן הוא מלך שערי כל הזמנים של הפועל רמת גן בליגה הבכירה (85 שערים) ושיאן כמות השערים של הקבוצה בגביע המדינה (23 שערים).
קריירה > קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק, בעונת 1968–1969 אימן כהן את קבוצת הפועל אשדוד מליגה ב' דרום. בעונת 1969–1970 מונה ראובן כהן למאמן הפועל רמת גן בליגה א' צפון למשך עונה אחת, וסיים איתה במקום ה-13. בעונת 1970–1971 אימן את קבוצת בית"ר אשדוד מליגה ב' דרום.
בעונת 1973–1974 אימן את מכבי רמת עמידר בליגה א' דרום והוחלף בפברואר על ידי אשר בלוט. בעונת 1974–1975 אימן בהפועל גבעתיים מליגה ב' דרום א'.
בעונת 1975–1976 חזר לאמן את קבוצת הפועל אשדוד בליגה א' דרום וסיים איתה במקום החמישי המוביל לליגה הארצית החדשה שנפתחה.
בעונת 1976–1977 אימן את קבוצת מכבי יבנה מליגה א' דרום.
בעונת 1978–1979 העלה את הפועל הרצליה מליגה א' לליגה הארצית, כשניצח במשחקי המבחן 1–3 את מכבי קריית גת. לאחר מכן המשיך עוד עונה אחת.
בשנים 1980–1982, אימן כהן את הפועל אילת וניהל את בית הספר לכרדורגל בעיר.
בעונת 1983–1984 אימן את קבוצת ילדים א' של הפועל רמת גן וזכה איתם באליפות המדינה. בעונת 1984–1985 החל לעבוד במחלקת הנוער של קבוצת בני יהודה תל אביב.
בסוף עונת 1986–1987 אימן 4 משחקים את בית"ר תל אביב והשאיר אותה בליגה הבכירה. בעונה שלאחר מכן שימש כמנהל מקצועי של מחלקת הנוער באגודה.
בעונת 1988–1989 אימן את קבוצת מכבי יפו וסיים איתה במקום הרביעי בליגה הארצית.
בעונות 1989–1991 אימן את קבוצת הכח רמת גן מליגה א' דרום. בעונה הראשונה הפסיד את העלייה במחזורי הסיום. ובסיום העונה השנייה העפיל איתה לליגה הארצית לאחר ניצחונות מול הפועל עכו והפועל בת ים במשחקי המבחן.
בעונת 1991–1992 החליף את אריה רדלר במכבי עירוני אשדוד וסיים עם הקבוצה במקום ה-9 בליגה הארצית.
בעונת 1995–1996 אימן את הפועל רמת גן בליגה הארצית מהמחזור ה-11 וסיים איתה במקום השישי. בעונה שלאחר מכן אימן עד המחזור ה-12 ועבר לאמן את הפועל חדרה, איתה סיים במקום האחרון וירד לליגה א'.
קריירה > בנבחרת ישראל

ראובן כהן השתייך לנבחרת ישראל מאז שנת 1957 כשזומן על ידי המאמן משה וארון (אימן אותו ברמת גן).
קריירה > תארים כשחקן

אליפות עם הפועל רמת גן:
זכייה (1): 1963/1964
חיים אישיים

ראובן כהן היה גמלאי של חברת בזק. היה נשוי ללאה והתגורר בהרצליה. בנו, אייל כהן, שיחק בעבר בהפועל רמת גן ובהפועל קריית אונו.
ב-20 בדצמבר 2022 הלך לעולמו בגיל 85.