stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר לוביאנקה
תחבורה

תחנת הרכבת התחתית במוסקבה "לוביאנקה" פועלת מתחת לכיכר לוביאנקה.
גלריה

כיכר לוביאנקה בתחילת המאה העשרים
כיכר דזרז'ינסקי בשנת 1966, עם פסלו של פליקס דזרז'ינסקי
בניין הק.ג.ב. בשנת 1983
אנדרטת אבן סולובצקי (אנ')
מראה כללי
הערות שוליים

↑  RIR; Romendik, Dmitriy (2014-02-11). "The dark history of Lubyanka". www.rbth.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-09.
↑  Кому поставить памятник на Лубянской площади?
↑  Москвичи выберут, кому поставить памятник на Лубянской площади
↑  Richardson, Dan (2001). The Rough Guide to Moscow (באנגלית). Rough Guides. ISBN 978-1-85828-700-3.
↑  "Do not advertise a past dark with pain". The Financial Times. נבדק ב-3 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ilya Khrennikov (31 במרץ 2015). "Hamleys Moscow Store Transcends Toy Retailer's London Flagship". Bloomberg. נבדק ב-3 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Механические часы В ЦДМ на Лубянке производства ПЧЗ "Ракета" - Русские часы: Ракета / Russian Watches: Raketa". Raketa.com. אורכב מ-המקור ב-5 בספטמבר 2015. נבדק ב-3 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
ישראל זגורי

ישראל זגורי (נולד ב-29 בינואר 1990) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה

זגורי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, וב-11 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי תל אביב. בעונת 2008/2009 המשיך לשחק בקבוצת הנוער, ובמקביל היה חלק מסגל הקבוצה הבוגרת שזכתה בתום העונה באליפות. בעונה שלאחר מכן שותף בשני משחקים במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. עד שנת 2010 ערך במדי מכבי חיפה 28 הופעות בכל המסגרות, מתוכן 12 הופעות בליגת העל, וכבש שני שערים בגביע הטוטו.
בעונת 2010/2011 הושאל לקבוצת הפועל פתח תקווה. ב-5 בפברואר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–3 בדרבי מול מכבי פתח תקווה. בעונה שלאחר מכן הושאל לבני יהודה תל אביב, ובמדיה כבש שער אחד בעונה זו, שער הניצחון במשחק מול קבוצתו לשעבר, הפועל פתח תקווה. בקיץ 2012 סיים את חוזהו במכבי חיפה ושוחרר מהמועדון.
לקראת עונת 2012/2013 חתם על חוזה לעונה אחת בהפועל רמת גן. בעונה זו כבש שבעה שערי ליגה בנוסף לשבעה בישולים, וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שבמשחק הגמר כבש את שער הניצחון בבעיטות ההכרעה מול עירוני קריית שמונה, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-30 ביוני 2013 חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-18 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 4–1 על ברואה בבולגריה, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-28 בספטמבר 2013 בישל וכבש לראשונה במדי הפועל תל אביב, בניצחון 0–4 על הפועל חיפה באצטדיון קריית אליעזר, במסגרת המחזור הרביעי של עונת 2013/2014. הוא נכנס כמחליף, בישל לעומר דמארי את השער השלישי במשחק, וכבש את השער האחרון. בסך הכול כבש בעונתו הראשונה במועדון שמונה שערי ליגה, להם הוסיף שישה בישולים. בעונת 2014/2015 כבש זגורי שער ליגה אחד בלבד, בנוסף לשער אחד בגביע המדינה.
ב-19 באוגוסט 2015 הושאל למכבי נתניה לעונה אחת, אך כעבור חודש קרע את הרצועה הצולבת ולא חזר לשחק עד תום העונה. בתום העונה הוא חזר להפועל תל אביב, אך מאמן הקבוצה אלי גוטמן הורה לו לחפש קבוצה חדשה, והוא הוחזר לסגל רק לאחר הגעתו של המאמן גיא לוזון בספטמבר 2016. בהמשך עונת 2015/2016 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים ונכנסה להליך של פירוק, וזגורי שוחרר מהמועדון.
ב-15 בינואר 2017 חתם בבית"ר ירושלים עד תום העונה, עם אופציה לעונה נוספת. ב-22 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו וכבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0–2 על הפועל כפר סבא, ובסיום העונה שוחרר מהמועדון.
ב-20 ביוני 2017 חתם לשנתיים בבני סכנין. הוא ערך 16 הופעות במדי הקבוצה בתחילת עונת 2017/2018, וב-31 בינואר 2018 הושאל להפועל אשקלון, במדיה ערך 11 הופעות ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. לאחר מכן חזר לבני סכנין, ובעונת 2018/2019 ערך 21 הופעות וירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-18 באוגוסט 2019 חתם במכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית.
ב-26 ביולי 2020 חתם בהפועל רמת גן.
ב-28 ביוני 2021 חתם לעונה אחת בהפועל אום אל-פחם. ב-20 בספטמבר 2021 חתם לעונה אחת בבני יהודה תל אביב.
ב-22 בינואר 2023 חתם בהפועל מגדל העמק מליגה א'.
ב-18 בפברואר 2024 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה > נבחרת ישראל

בשנת 2008 ערך זגורי 15 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל, בהן כבש שני שערים.
ב-9 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק מול נבחרת סרביה שנערך באצטדיון בלומפילד. ביוני 2013 היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערך בישראל, אז היה שותף לניצחון על אנגליה במסגרת שלב הבתים של הטורניר. בסך הכל ערך זגורי תשע הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
תארים

אליפות: 2008/2009
גביע המדינה: 2012/2013
הערות שוליים

↑  הפועל רמת גן זכתה בגביע המדינה, באתר וואלה, 8 במאי 2013
↑  שירי אלג'ם, ‏זגורי חתם רשמית בהפועל: מקווה לעמוד במטרות, באתר ONE‏, 30 ביוני 2013
↑  תומר לוי, ‏ישראל זגורי חתם לעונה אחת במדי מכבי נתניה, באתר ערוץ הספורט, 19 באוגוסט 2015
↑  תום שקד, ‏זגורי: יש לי פנס בגלל הגול, אבל זה שווה את זה, באתר ONE‏, 22 בינואר 2017
↑  מערכת one, ‏מגיע לדוחא: ישראל זגורי חתם לשנתיים בבני סכנין, באתר ONE‏, 20 ביוני 2017
↑  דור ביטון, ‏ישראל זגורי וציון צמח חתמו בהפועל אשקלון, באתר ONE‏, 31 בינואר 2018
↑  עמית קרקו ושקד עמירם, ‏ישראל זגורי חתם במכבי פ"ת, כליבאת בראשל"צ, באתר ONE‏, 18 באוגוסט 2019
↑  דורון בן דור ועמית קרקו, ‏דויד אקואה הושאל לנוף הגליל, זגורי חתם בר"ג, באתר ONE‏, 26 ביולי 2020
↑  לאומית: ישראל זגורי חתם בהפועל אום אל פאחם, באתר וואלה, 28 ביוני 2021
↑  מתחזקת: ישראל זגורי חתם לעונה בבני יהודה, באתר ONE‏, 20 בספטמבר 2021
↑  יונתן גינזבורג, ‏הפתעה מתוקה: ישראל זגורי חתם במגדל העמק, באתר ONE‏, 22 בינואר 2023
↑  ישראל זגורי פרש מכדורגל בגיל 34: "יוצא לדרך חדשה", באתר וואלה, 18 בפברואר 2024
לא שם זין

ערך זה עוסק בספרו של דן בן אמוץ. אם התכוונתם לאלבום הבכורה של הצל, ראו .
לא שם זין הוא ספרו רב-המכר של דן בן אמוץ שיצא בשנת 1973. הספר עובד לסרט בבימויו של שמואל אימברמן שיצא לאקרנים בשנת 1987. עלילת הסרט שונה במעט מעלילת הספר.
הספר

הספר מבקר באופן מסוים את המצב בעת מלחמת ההתשה בו הייתה תחושה של רגיעה בעוד בגבול התחוללה מלחמה עם הזוועות הנלוות לה. מצב זה השתנה עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-1973 מספר חודשים לאחר צאת הספר.
הספר והסרט זכו להצלחה גדולה בעת יציאתם. בסרט צפו תוך שלושה חודשים כ-450 אלף צופים, והוא היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
שירים מתוך האלבום "לילה לא שקט" של שלמה ארצי ליוו מספר סצנות בסרט.
עלילת הסרט

עיקר עלילת הסרט היא סיפור אהבה שמתחיל בין צעירים לפני גיוס לצה"ל, רפי (איקה זוהר) ונירה (ענת וקסמן), ומסתבך בעקבות פציעתו של רפי במהלך שירותו. רפי, בחור מלא שמחת חיים שהתנדב בצנחנים, שובר את מוֹתנוֹ בתקרית ירי עם מחבלים, והופך למשותק ברגליו, נאלץ ללמוד מחדש כיצד לבצע פעולות גופניות פשוטות כמו ישיבה ועשיית צרכים ונאלץ להתרגל לתדמית החדשה של גופו. הדבר שמציק לו ביותר הוא אי הידיעה לגבי יכולתו המינית. רפי לא יודע אם הוא הפך לאימפוטנט והוא אינו מקבל הדרכה לתפקוד מיני במצב נכותו.
רפי מתרחק מנירה ומסלק אותה מחייו בשל הבושה בתדמית גופו החדשה וחושב שהיא רוצה אותו מתוך רחמים אליו. הוא נמלא חששות, נכנס לדיכאון, שוקל להתאבד. גם משפחתו נכנסת לסחרור. אבי המשפחה (שמואל שילה) מנסה להתאבד ואחיו של רפי, אלי (שמואל וילוז'ני) מציל את האב. ידידו החדש והנכה של רפי, אמנון, מנסה לשדל אותו לבדוק את תפקודו המיני עם זונה, אך רפי מסרב. לאחר שחברו הטוב יגאל נהרג בפיגוע, רפי מחליט להתחיל להשתקם ולהשלים עם תדמית גופו.
בסופו של דבר, רפי משלים עם נכותו, חוזר אל אהובתו, נירה, ומגלה יחד איתה שכושרו המיני לא אבד.
ראו גם

נולד בארבעה ביולי
הערות שוליים

↑  עידית שחורי, רק השחקנים מתרגשים מכיסאות הגלגלים, חדשות, 7 באפריל 1987
↑  תלו את הכפפות, חדשות, 1 באוקטובר 1987
↑  צחי נגה, "לא שם זין־ יוצא לאוסקר, חדשות, 30 באוקטובר 1987
כריס וייט

כריסטופר אנדרסון "כריס" וייט (אנגלית: Christopher Anderson "Chris" Whyte; נולד ב-2 בספטמבר 1961 באיזלינגטון, לונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי. הוא השתתף בלמעלה מ-350 משחקים בפוטבול ליג במספר מועדונים, ובמספר משחקים במדי הנבחרת הצעירה של אנגליה.
וייט היה מגן ששיחק במרכז חוליית הקישור (אם כי לעיתים שיחק בעמדת הבלם).
קריירה

וייט החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ארסנל, וחתם על חוזה המקצוען בספטמבר 1978. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול מנצ'סטר סיטי ב-17 באוקטובר 1981, ופתח בכל אחד משאר המשחקים של ארסנל באותה עונה כאשר הוא משתף פעולה במרכז ההגנה עם דייוויד אולירי. וייט התבלט בזכות משחקו הרגוע והבטוח, בזכות התזמון ובזכות יכולת קבלת החלטות. הוא המשיך לשחק בארסנל גם בעונה שלאחר מכן, שבמהלכה השתתף ב-4 משחקים של נבחרת אנגליה עד גיל 21.
אולם, הוא הודח מההרכב לטובת טומי קאטון בעקבות ההפסד לוולסול בגביע הליגה בנובמבר 1983 ופיטוריו של המאמן טרי ניל); לאחר הגעתו של טוני אדמס היו לווייט מעט מאוד הזדמנויות לשחק. הוא לא שיחק כלל בעונת 1984/1985, שבמהלכה הושאל לקריסטל פאלאס, ולמרות שבעונת 1985/1986 הוא שיחק כחלוץ חוד במשך זמן קצר הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית בסיום העונה. בסך הכל הוא השתתף ב-113 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שמונה שערים.
וייט לא קיבל הצעה לחוזה ממועדון אנגלי כלשהו, ועזב לארצות הברית שם שיחק במשך שנתיים בניו יורק אקספרס ולוס אנג'לס לייזרס מליגת הכדורגל אולמות. בקיץ 1988 הוא קיבל הצעה לחוזה מווסט ברומיץ' אלביון מהליגה השנייה. וייט ערך את הופעת הבכורה באלביון במשחק גביע הליגה מול פיטרבורו יונייטד בספטמבר 1988, ובסיום עונת 1988/1989 הוא נבחר לשחקן השנה של המועדון.
וייט חזר לליגה הראשונה ב-1990, וחתם בלידס יונייטד של הווארד וילקינסון תמורת 400,000 לירות שטרלינג. בשלוש עונותיו הראשונות בלידס הוא השתתף במשחקים רבים, ואף היה חלק חשוב בהרכב של לידס שזכה באליפות הליגה בעונת 1991/1992. ב-1993 הוא עבר לברמינגהאם סיטי, וזכה שם באליפות הליגה השנייה בעונת 1994/1995. לאחר תקופה קצרה שבה הושאל לקובנטרי סיטי הוא עזב את ברמינגהאם, ושיחק בצ'רלטון אתלטיק, לייטון אוריינט, אוקספורד יונייטד וראשדן אנד דיאמונדס.
באוגוסט 1999 הוא הצטרף למועדון החובבני הארלו טאון מהחטיבה הראשונה של ליגת איסטמיאן (המאמן שם היה איאן אלינסון ששיחק עם וייט בארסנל). במאי 2001 הוא הודיע על פרישתו.
לקריאה נוספת

טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 302), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
כיכר כופר היישוב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר
 על שם:  כופר היישוב 
 כתובת:  קריניצי 2\ ביאליק 4 
 מיקום:   רמת גן
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°04′45″N 34°48′52″E﻿ / ﻿32.0792302°N 34.8145654°E﻿ / 32.0792302; 34.8145654
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) כיכר כופר היישוב(למפת גוש דן רגילה) כיכר כופר היישוב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כיכר כופר היישוב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כיכר כופר היישוב  he כיכר כופר היישובhe כיכר כופר היישובמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר כופר היישוב נמצאת בצומת הרחובות ארלוזורוב, ביאליק וקריניצי ברמת גן.
הכיכר המחודשת
היסטוריה > שם הכיכר

רמת גן בראשיתה הייתה יישוב חקלאי קטן שהשתרע על השטח התחום בין הרחובות ארלוזורוב, ביאליק ודרך אבא הלל של היום. (שנת 2022). הרחובות והכיכרות לא נשאו שמות אלא כינויים, כמו "העמק" הוא כיכר רמב"ם, "הכביש הלבן" הוא רחוב ביאליק, ו"הכביש השחור" הוא דרך ז'בוטינסקי. הכיכר שליד הבניין בו פעל בין השנים 1938 - 1948 משרדה הראשי של מנהלת מגבית כופר היישוב, זכתה לכינוי "כיכר כופר היישוב".
ב-30 בנובמבר 1947 יום לאחר שאושרה באו"ם תוכנית החלוקה, החליטו ראשי היישוב להנציח את המאורע בקריאת מקומות בעיר בשמות מתאימים וכך נקבע כי שמה של "כיכר כופר היישוב" יהיה "כיכר י"ז בכסלו".
במאי 1948, לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הועלתה הצעה לשנות את שם הכיכר מ"כיכר י"ז בכסלו" ל"כיכר העצמאות". למרות זאת הכיכר ממשיכה להיקרא בפי כל "כיכר כופר היישוב".
היסטוריה > סביבת הכיכר בשנותיה הראשונות

הבניין בו פעל משרדה הראשי של מנהלת מגבית כופר היישוב שכן בקרן הרחובות ביאליק 4 וקריניצי 2 (אז רחוב יהלו"ם). הבניין נבנה בשנת 1936 בסגנון הבאוהאוס על ידי אריה זלצמן עבורו ועבור בני משפחתו. אריה זלצמן, היה מורה לעברית, ועסק בפעילות ציבורית ענפה. ליד הבית הוקם משק חקלאי ומשק חלב.
בבית פעל הסניף הראשון של מגן דוד אדום החל משנת 1938 וסניף של הגימנסיה העברית בין השנים 1936 - 1938. בשנות פעילותה של המגבית התנוססה על הבניין כרזה גדולה בה היה כתוב "כופר היישוב". הבית נשאר עד היום בבעלות המשפחה.
כ-600 מטר מבית זלצמן עמד ביתו של אברהם קריניצי, אז נשיא המועצה המקומית רמת גן, שנבנה כבר בשנת 1926.
בשנת 1947 עמדו בסמוך לבית זלצמן, בית התרבות של מועצת פועלי רמת-גן, ברחוב קריניצי 6, בית מנשה ויטמן, ברחוב ארלוזורוב 2, ובית שלמה רובין ברחוב ארלוזורוב 11.
הכיכר כיום (2022)

עם התפתחותה של העיר רמת גן, הכיכר הפכה לצומת סואן, בגבול רמת גן גבעתיים, סביבו פועלים בתי אוכל, חנויות ותחנות אוטובוס רבים.
בשנת 1975 נבנה ברחוב ארלוזורוב 1 פינת רחוב ביאליק 1, הבניין הכי גבוה ברמת גן לאותה תקופה. זהו "מגדל מוגשה", בניין מגורים בן 16 קומות הניצב מעל מרכז מסחרי. בין בניין המגורים למרכז המסחרי, הנמצא במפלס הרחוב, קיימת קומה מפולשת וקומת חנייה. במרכז המסחרי שני פסז'ים המחברים בין רחוב ארלוזורוב לרחוב ביאליק. בפסאז'ים פועלים מספר בתי עסק.
בשנת 1975, בשל עומסי התנועה הכבדים, היה צורך להציב במקום שוטרים שיכוונו את התנועה ואף הוחלט שיש להציב במקום רמזור.
בשנת 1977 הוקמה על המדרכה הרחבה ברחוב ארלוזורוב 2 - 8 כיכר סמלית לזכר כיכר כופר היישוב ההיסטורית. בכיכר הוצבה עבודתו של הפסל אלי אילן בשם "התפרצות ראשונית". בחנוכת הפסל והכיכר המחודשת נכחו ראש העיר ד"ר ישראל פלד וכל צמרת העירייה.
בשנת 1990 עברה הכיכר החדשה שיפוץ נוסף, הותקנו בה ספסלים נשתלו עצים ופרחים, התאורה שופרה והריצוף הוחלף. העירייה התחילה לארגן בה מופעים לרווחת התושבים.
בכיכר המחודשת פועלות חנויות ובתי אוכל רבים.
בשנת 1996 נבנה בקרן הרחובות קריניצי 1 \ ביאליק 6 מלון אופטימה, (כיום מלון רמאדה) בניין בן 16 קומות וקומת מסחר במפלס הקרקע, ובו 98 חדרים, אולם אירועים, מרכז כנסים ובריכה.
בשנת 2020 נבנה במקום בו עמד בית רובין, ברחוב ארלוזורוב 11, בניין מגורים בן 8 קומות, תוך שמירת חזיתו של הבניין המקורי. במקום מוצב לוח מטעם עיריית רמת גן המספר את סיפורו של בין רובין.
בית זלצמן הוכרז מבנה לשימור. במהלך השנים הועלו הצעות שונות לשיפוץ המבנה ואף לשיבוצו בבנייה חדשה, אך הן נתקלו בהתנגדות מצד המשפחה.
גלריית תמונות

בית זלצמן בין השנים 1936 - 1938
בית זלצמן (כופר היישוב)
בית זלצמן הצד הפונה לרחוב ביאליק
בית זלצמן - צד אחורי
בית מוגשם-הבניין הכי גבוה ברמת גן-1975
בית רובין
בית רובין הסבר
מלון אופטימה בכופר היישוב
פסל התפרצות של אלי אילן
ראו גם

היסטוריה של רמת גן
כופר היישוב
רחוב ביאליק (רמת גן)
הערות שוליים

↑  וינר שרון, ועדת השמות רמת גן 1945 - 1960
↑  בית זלצמן - בניין כופר היישוב/רחוב קריניצי 2 רמת גן [עבודת חקר/אקדמי]
↑  טיוטת סקר מבנים של האדריכלית נעה שק
↑  פרוטוקול החלטות מישיבת מליאה מספר 761 שהתקיימה ביום 2010.3.22 במשרדי הוועדה המחוזית ת"א
↑  שינויי תנועה בכיכר כופר הישוב
↑  חנוכת פסל בכיכר כופר הישוב
↑  ככר העצמאות (כופר היישוב ) - לאחר השיפוץ, שנות ה-90
↑  מלון אופטימה טאוור-לאנשי עסקים יפתח בכיכר כופר הישוב, 1996
↑  עיריית רמת-גן תשפץ את חזיתו של בניין כופר הישוב
כלל אצבע

כלל אצבע הוא כלל שאינו מתיימר להיות מדויק לחלוטין או מהימן בכל מקרה. במרבית המקרים כללי אצבע הם פשוטים וקל ללמדם וליישמם. העיקרון העומד מאחורי כלל אצבע דומה להיוריסטיקה.
מקור הביטוי

מקור הביטוי הוא כנראה תרגום מאנגלית או שפה אירופית אחרת (rule of thumb). בעבר נהגו לאמוד אורכים ומידות שונים באמצעות אגודל, ולאחר מכן להקיש ממדידה זו על דברים אחרים – לדוגמה מדידת גודל כף הרגל של ילד ולפיה אומדן גובהו כבוגר, או מדידה של הצוואר על ידי חייטים ואומדן המבנה הנדרש לכותונת על פי מדידה זו.
מקור אפשרי נוסף לביטוי נעוץ במנהג להרטיב את האגודל, להזקירו ברוח וכך להעריך את כיוונה.
אחת הסברות היא שמקור הביטוי בכלל מהמשפט המקובל בשיטת המשפט האנגלי, מתקופת המלך צ'ארלס השני, אשר התיר לבעל להכות את אשתו במוט שעוביו לא עולה על אגודלו.
מקור הביטוי > במשנה ובתלמוד

מדידה על פי האגודל מופיע במשנה ובתלמוד במקומות רבים, ו'אצבע' היא מידה עתיקה כפי שמידת הסנטימטר משמשת כיום. בירושלמי, מסכת מגילה (פרק א הלכה ט דף יב.), לדוגמה, כתוב בהקשר של כתיבת מגילה והמרחקים הנדרשים בין האותיות והשורות: "בין תיבה לתיבה: מלוא האות. בין אות לאות: כל שהוא. בין שורה לשורה מלוא גודל", כלומר: בין מילה למילה צריך להיות רווח של אות. בין האותיות צריך להיות רווח כלשהו, ואילו בין שורה לשורה צריך רווח של אגודל.
ראו גם

חישוב על גב מעטפה
הוכחה בנפנופי ידיים
הערות שוליים

↑  מקורו של הביטוי "כלל אצבע" בשפה האנגלית
↑  Henry Ansgar Kelly (September 1994). "Rule of Thumb and the Folklaw of the Husband's Stick". Journal of Legal Education. 44 (3): 341–365.
קריקטורה של השופט סר פרנסיס בולר, אשר נטען שהתיר הכאת נשים על ידי בעליהן בהתאם לכלל מהמשפט המקובל האנגלי, המתיר זאת בלבד שעובי המוט לא יעלה על עובי אגודל.
לה פאס (מחוז בהונדורס)

| --- | --- |
 מדינה:  הונדורס הונדורס
 בירת המחוז:  לה פאס
 תאריך ייסוד:  1869 
 שטח:  2,331 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  198,926 (2013)
 קואורדינטות:  14°19′24″N 87°41′00″W﻿ / ﻿14.323358333333°N 87.683202777778°W﻿ / 14.323358333333; -87.683202777778 
 אזור זמן:  UTC -6
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לה פאס (בספרדית: La Paz) הוא אחד מ-18 המחוזות במדינת הונדורס.
בירת המחוז היא העיר לה פאס. המחוז מכסה שטח של 2,331 קמ"ר וב-2015 נאמדה אוכלוסייתו ב-206,065 נפשות.
לה פוסט

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  לואי האחד עשר, מלך צרפת 
 תקופת הפעילות:  1477–הווה (כ־547 שנים) 
 חברות בנות:  La Banque Postale  DPD 
 מיקום המטה:  פריז 
  
 www.laposte.fr
 
לה פוסט (צרפתית: La Poste) הוא שירות הדואר של צרפת, שגם מפעיל שירותי דואר במושבותיה של צרפת מעבר לים.
שירות דואר זה מתמחה באספקת שרותי דואר ובנקאות. כמו כן, לה פוסט מפעיל את שירותי הדואר של מונקו.
לה פוסט הוא המעסיק השני הגדול ביותר בצרפת לאחר הממשלה.
לבנית דימורפית

לבנית דימורפית (שם מדעי: Egretta dimorpha) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה באיים קומורו, מדגסקר, מיוט, סיישל שבמערב האוקיינוס ההודי וכן בקניה וטנזניה, ולעיתים גם דרומה עד מוזמביק, לאורך ביצות מלוחות ואגני מים סמוכים לחופים למשל בין מנגרובים ובלגונות.
האנפה תוארה ב-1914 בידי החוקר הגרמני ארנסט הארטרט (אנ'), כשבתחילה נחשבה עקב דמיונה לתת-מין של לבנית ים-סוף או של לבנית קטנה.
אורכה של האנפה 55–65 סנטימטרים, עם מוטת כנפיים של 86–104 סנטימטרים. גופה עוטה 2 הופעות: חלקם בעלי נוצות לבנות ברובו, כשהמקור והרגליים שחורים והעיניים וסביבתם צהובים וחסרי נוצות. אחרים בעלי כסות כחולה-שחורה למעט הרגליים והמקור וסביבתו גם צהובים.
אנפה זו מצויה לרוב בבדידות או בקבוצות קטנות המחפשות מזון לאורך החופים והיא מלקטת במקורה טרף של דגים, חרקים מימיים וסרטנים. בדומה לקרובותיה היא מקננת על עצים, כשבקן הנקבה מטילה 1 עד 3 ביצים.
כנפיים (עמותה)

| --- | --- |


הסטודיו לאמנות פלסטית של כנפיים
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה) 
 www.kenafayim.org.il
 
כנפיים - עושים אמנות היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 2004 במטרה לבסס מרכז אמנות רב תחומי יחיד במינו, בו תינתן במה לעשייה אמנותית וחברתית ולאפשר מענה ייחודי ליוצרים עם צרכים מיוחדים וליוצרים המתמודדים עם פגיעה נפשית.
פעילות העמותה

המרכז מאפשר למשתתפים בו, למקבלי השירות, לרכוש הכשרה כאמנים, לממש את כישרונותיהם ולקבל שכר עבור תוצרי אמנותם, כל זאת כחלק מתהליך השיקום שלהם. תפישה זו מבוססת על האמונה כי סיפוק מהעשייה, בשילוב עם היותו פרט יצרני ותורם בקהילה, מובילים להתפתחות האישית והרגשית של כל אדם, להעשרת כישורי החיים שלו ולחיזוק דימויו העצמי.
חשיפת ההצגות, התערוכות והמופעים של "כנפיים" בפני הקהל הרחב מזמנת במה לאינטראקציה תרבותית, פתח לערבות חברתית ולמעורבות הדדית ולשבירת סטיגמות חברתיות וקבלת השונה.
כחלק מהפעילות של "כנפיים" יוצרות שתי קבוצות: האחת - "כנפיים - עושים אמנות", מרכזת את פעילות קבוצת היוצרים המתמודדים עם פגיעה נפשית. השנייה - "כנפיים - תיאטרון מיוחד" מרכזת את פעילות קבוצת היוצרים עם המגבלה השכלית.
העשייה האמנותית של כנפיים מתרכזת בתחומי התיאטרון, המוזיקה, הכתיבה, אמנות הפלסטית, אנימציה והווידאו והיא מתקיימת מדי יום, בשעות הבוקר.
כנפיים מעסיקה צוות עובדים מקצועי המורכב מאמנים ישראלים מוכרים ופעילים, כאשר רבים מהם גם מרצים במוסדות הלימוד המובילים בישראל (כגון בצלאל, הטכניון, מכללת אורנים ובית ספר מנשר לאמנות). הרמה הגבוהה של חברי הצוות מאפשרת למשתתפים לפתח את כישוריהם המקצועיים ולהצטרף לשורות האמנים המובילים בישראל.
היסטוריה

בשנת 2004 הוקמה העמותה ביוזמתה של השחקנית רינה פדווה ובשיתוף פעולה עם דלית שרון (אמנית וציירת) ושירה גפן (תסריטאית ויוצרת), אמניות יוצרות בעלות ניסיון עשיר בתחומן. יושב ראש העמותה הוא יוסי חבס, מאנשי העסקים המובילים בישראל ודירקטור בקבוצת חבס.
בשנת 2007 כנפיים הקימה את המרכז לאמנים המתמודדים עם פגיעה נפשית העבודה יומיומית במרכז הקהילתי שפירא.
בשנת 2008 כנפיים הקימה את גלריה לובי במרכז הקהילתי בשכונת שפירא אשר בתל אביב.
בשנת 2010 העניקה עיריית תל אביב-יפו לכנפיים משכן על מנת להקים את "בית כנפיים" - סדנאות אמנויות לצד אולם תיאטרון ובר- גלריה בו יוצרים אנשי כנפיים ומפיצים את תוצרי אמנותם לקהל הרחב.
בשנת 2011 ייצגה ההצגה "כפית של זהב" של עמותת כנפיים את ישראל בפסטיבל הבינלאומי "CREAHM" בבלגיה
בשנים 2011–2013 ייצגה ההצגה "כפית של זהב" של עמותת כנפיים את ישראל בגרמניה, בברלין, במיינץ, ואף זכתה להעלות את המחזה "השלום" של אריסטופנס, בברלין בשיתוף עם תיאטראות שונות מרחבי אירופה.
בשנת 2012 ייצגה ההצגה "כפית של זהב" של עמותת כנפיים את ישראל בפסטיבל הבינלאומי "Nit Ariadni" ברוסיה. כמו כן, זו השנה שבא יצא הסינגל הראשון מתוך הדיסק של פרויקט כנפיים, "יוצא אל החיים". הסינגל הושק בערב התרמה חגיגי בהשתתפות ברי סחרוף.
בשנים 2013–2016 ההצגה "קול ששון וקול כלה" הוצגה בצוותא ת"א, במסגרת תיאטרון הפרינג' בשילוב שחקנים נורמטיביים ושחקני "כנפיים" המתמודדים עם מוגבלות שכלית.
בשנת 2014 הושק דיסק, מוזיקה מקורית של ההרכב המוזיקלי של כנפיים, בניהול מוזיקלי של אביב שטיין ושאול בסר והשתתפות אהוד בנאי כאמן אורח.
"איפה שנגמרים השמיים" יוצא לאקרנים, בבימוים של גילעד כהן וג'קי ברמן, בשיתוף בית החולים אברבנאל ועמותת כנפיים. סרט זה זוכה פסטיבל חיפה, בפרס במקום הראשון לסרטים קצרים דוקומנטריים. זכה בפרסים נוספים בפרסים בינלאומיים. בשנת 2016 הוקרן הסרט "מחלקה סגורה" סרט המתעד את מאחורי הקלעים של הסרט "איפה שנגמרים השמים"
בשנת 2015–2016 הקמת גלריה ומקום לאירועים בבית כנפיים-"קן לאמנות" ברחוב בן דוסא 21, יפו.
בשנת 2016- אירוע של אמני כנפיים בו התבטאו בכתיבה, קטעי וידאו, תיאטרון ומוזיקה בערב רב אמנותי, שהתקיים בחצר בית הקפה "קפה-שפירא", ערב שנועד לספר את סיפורה של שכונת שפירא בת"א. רבים מתושבי השכונה נכחו באירוע.
באוקטובר 2021 ייסד צוות כנפיים את שבוע העלאת המודעות לבריאות הנפש העולמי, ויצאו בחגיגה של אירועי תרבות במטרה להעלות את השיח הציבורי סביב בריאות והתמודדות נפש. האירועים היו בהשתתפות כל המגמות: מגמת תיאטרון וההרכב 2ToTwo הופיעו בתיאטרון הבימה עם ההצגה "מאחורי המסיכה", הרכב "סטייתקן" הופיעה בטרמינל 4 עם אלון עדר ורבים אחרים, הסטודיו לאמנות הציג תערוכה במשרד התרבות והספורט, ועוד אירועים רבים. שבוע העלאת המודעות הופך למסורת שנתית.
בשנת 2021 השתתפו אמני כנפיים בפתיחת שבוע "עושים נפשות" של ארגון "נפשות", בערב של מוזיקה, תיאטרון, וידאו, אנימציה ופרוזה מוקראת.
היסטוריה > הצגות

במה במקום מיטה - על הקושי לקום בבוקר. מופע המורכב מקטעי תיאטרון ומוזיקה. במאים: רינה פדווה, ישי דן וגילעד כהן; מנהל מוזיקלי: אביב שטיין.
זכרונות מהבוידם - קטעי תיאטרון ומוזיקה על אובססיה ורגשנות יתר, של עצמינו כיחידים המתמודדים עם משברים נפשיים וכולנו כקהל..... כתיבה ובימוי- גילעד כהן, ניהול אמנותי -רינה פדווה.
יוכי- מופע מלווה בשיחה עם הקהל ..משפחה המתמודדת עם שתי אחיות, כאשר האחת מרגישה שקופה, בגלל היותה שונה ... בבמויו והנחיתו של ישי דן .
כפית של זהב - מתארת את סיפורם של עובדי מפעל מוגן, הממיין כפיות ומביא את המציאות והחלומות של העובדים, שהם אנשים עם מוגבלות שכלית. כתיבה: שירה גפן על פי סיפורם האישי של השחקנים ובבימויה של רינה פדווה.
קול ששון וקול כלה - סיפורו של זוג המתמודד עם משפחותיהם ועם אחים "מיוחדים" ערב חתונתם. במאית ומנהלת הקבוצה, נעמי קרן משה כהן. זהו שילוב של שחקני "כנפיים" עם שחקנים "נורמטיווים".
מפגש של במאית ושחקנים - רינה פדווה שחקנית ובמאית ומייסדת כנפיים ביחד עם שחקני כנפיים מספרת את סיפורה בלווי קטעי תיאטרון של השחקנים.
היסטוריה > סרטים בהם השתתפו שחקני כנפיים

המסע עם אנא
את לי לילה
שמעון
איפה שנגמרים השמיים