stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה
תיאור הכנסייה

חזית הכנסייה נבנתה בשנת 1725 על ידי פרדיננדו פוגה. החזית נבנתה במימון הקרדינל הטיטולרי של הכנסייה פרנצ'סקו קרדינל אקוהויוה ד'ארגונה.
בין יצירות האמנות שבכנסייה ניתן לראות פרסקו שנוצר על ידי פייטרו קווליני בין השנים 1289–1293 והמתאר את "יום הדין". כמו כן הכנסייה מעוטרת בפסלי מלאכים, קדושים ונביאים. באפסיס של הכנסייה נמצא פסיפס מהמאה התשיעית המתאר את צ'צ'יליה הקדושה.
על תקרת קפלת דיי פונציאני ישנו פרסקו מעשה ידי אנטוני דל מאסארו משנת 1470 המתאר את "אלוהים עם השליחים". מזבח הכנסייה מעוטר בפרסקאות מעשה ידי לואיג'י ואנויטלי, ומרכז הכנסייה בפרסקאות המתארים את צ'צ'יליה הקדושה מעשה ידי סבסטיאנו קונצ'ה משנת 1727.
בין יצירות האמנות הידועות ביותר בכנסייה הוא פסלו של הפסל סטפאנו מאדרנו משנת 1600 המתאר את צ'צ'יליה הקדושה. הפסל מתאר את גופת הקדושה כרותת הראש, כפי (כך נטען) שנראתה הגופה עת שנפתח הקבר בשנת 1595. הפסל מתאר גופה שלא עברה ריקבון (על פי האמונה הנוצרית, גופות קדושים אינן נרקבות).
הפסל עשוי בסגנון הבארוק המוקדם, מאחר שאינו יוצר אידיליה של הדמות, אלא מתאר אותה כמו שהיא בסגנון ריאליסטי.
גלריית תמונות

חזית הכנסייה - החזית נבנתה בשנת 1725 על ידי פרננדינו פוגה
פנים הכנסייה
"יום הדין" (שנים מהשליחים) - פרסקו מעשה ידי פייטרו קווליני
צ'צ'יליה הקדושה, פסל מעשה ידי סטפנו מאדרנו הנחשב לדוגמה ידועה ביותר של סגנון הבארוק.
סרגיי סקריפאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביוני 1951 (בן 73) קלינינגרד, ברה"מ 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, רוסיה, ברית המועצות 
 השכלה:  מכון כוחות ההנדסה של האקדמיה הצבאית 
 צאצאים:  Yulia Skripal 
 השתייכות:  כוחות היבשה הרוסיים   מינהל המודיעין הראשי במטכ"ל
 תקופת הפעילות:  1995–1999 (כ־4 שנים)
 דרגה:  קולונל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת צ'צ'ניה הראשונה
 
סרגיי ויקטורוביץ' סקריפאל (ברוסית: Серге́й Ви́кторович Скрипаль; נולד ב-23 ביוני 1951) הוא קצין צבא רוסי לשעבר, שהורשע בריגול למען בריטניה.
ביוגרפיה

סרגיי סקריפאל נולד ב-23 ביוני 1951. הוא שירת במודיעין הצבאי הרוסי. ב-1999 פרש מהצבא בדרגת קולונל. עד 2003 עבד במשרד החוץ של רוסיה ולאחר מכן עבר לעולם העסקים.
ביוגרפיה > פרשת הריגול

סקריפאל, שהיה בדרגת קולונל, עבד במודיעין הצבאי. פרטים על אופי עבודתו מהווים מידע חסוי. על פי כמה דיווחים, הוא עבד דווקא בשירות הביטחון הפדרלי. על פי משרד התובע הכללי הרוסי, הוא החל לעבוד עבור סוכנות הביון הבריטית MI6 בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, בעת שירותו בצבא היבשה הרוסי. על פי הדיווחים, הבריטים שילמו לו סכום כסף גדול תמורת הסגרת זהותם של מספר סוכני ביון רוסים.
בדצמבר 2004 נעצר סקריפאל על ידי אנשי שירות הביטחון הפדרלי. הוא הואשם ב"בגידה במדינה בצורת ריגול" והורשע. תחילה ביקשו התובעים לגזור עליו מאסר לחמש עשרה שנים, אך בסופו של דבר הוא נידון לשלוש עשרה שנים, תוך הכרה במצב בריאותו הלקוי והעובדה ששיתף פעולה עם חוקריו. העניין לא נחשף לציבור עד לאחר שהוא נידון בחודש אוגוסט 2006 על ידי בית המשפט של מחוז מוסקבה. עורכי דינו ערערו על גזר הדין.
ביולי 2010 שוחרר כחלק מעסקת חילופי מרגלים תמורת עשרה סוכנים רוסים שנעצרו בארצות הברית כחלק מפרשת הריגול.
ביוגרפיה > הרעלה

בתחילת מרץ 2018 נפל סקריפאל קורבן להרעלה, כך לפי חשד הרשויות בבריטניה. הוא אושפז בבית החולים המחוזי בסולסברי. על פי הצהרת משטרת וילטשייר, "שני אנשים – גבר כבן 60 ואישה כבת 30 – נמצאו מחוסרי הכרה על ספסל, ב'טחנה' שבסולסברי" ב-4 במרץ. האישה היא בתו יוליה בת ה-33.
בחקירת המשטרה אושר כי סקריפאל ובתו אכן נחשפו לגז עצבים. יחד עמם טופלו בחשיפה לגז אנשים נוספים, לרבות השוטר הראשון שהגיע לזירה בה נמצא המרגל.
ב-5 באפריל פרסמה הבת, יוליה סקריפאל, הודעה ראשונה על התאוששותה מההרעלה. בהמשך נודע על שיפור במצבו של סרגיי, ובמאי 2018 הוא שוחרר מבית החולים.
לחקירת ההרעלה נאספו תמונות ממצלמות האבטחה של הקניון שלידו נמצאו השניים מחוסרי הכרה וממצלמות אבטחה נוספות. ב-5 בספטמבר, חצי שנה לאחר ההרעלה, פרסמה בריטניה שהחשודים בהרעלה הם שני רוסים, אלכסנדר פטרוב ורוסלן בושירוב, והוציאה נגדם צו מעצר אירופי.
תגובות להרעלה

כתוצאה מהתקרית, ממשלת בריטניה האשימה את רוסיה וממשלתה בארגון ההרעלה שבוצע על ידי יחידה 29155 ואיימה בנקיטת צעדים נגדה. ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי נאמה בפרלמנט וציינה כי אם אכן יימצאו סימנים למעורבות ממשלת רוסיה יינקטו נגדה צעדים מחמירים, למרות הכחשת דובר הקרמלין וממשלת רוסיה כי הם מעורבים בהרעלה. הצעד הראשון שהבריטים נקטו היה גירושם של 23 דיפלומטים רוסים מבריטניה, ב-14 במרץ 2018. רוסיה פתחה בחקירה עצמאית של האירוע, ובתגובה לפעולות הבריטים גירשה אף היא 23 דיפלומטים בריטים מאדמתה וסגרה את הקונסוליה הבריטית בסנקט פטרבורג. ב-26 במרץ 2018 הודיעה ארצות הברית, יחד עם עוד כ-14 מדינות (בהן: צרפת, גרמניה, הולנד, אוקראינה, צ'כיה, אסטוניה, ליטא, לטביה ופולין) על גירוש דיפלומטים רוסיים. בתגובה הודיעה רוסיה על גירוש מקביל של דיפלומטים מערביים.
מרבית ממשלות מדינות המערב, ובהן גם ממשלת ישראל, גינו את ההרעלה ובעוד ממשלת בריטניה מיהרה להאשים את רוסיה באחריות להרעלה, טרם הוכחה מעורבות שכזו.
ביולי 2018 דווח כי גבר ואישה התמוטטו לא רחוק מהמקום בו הורעלו הסוכן הרוסי לשעבר ובתו. הזוג נמצא בעיירה איימסברי, בדרום האי הבריטי, כ-15 ק"מ מהעיירה סולסברי. המשטרה הבריטית טענה כי הזוג נחשף לגז המכונה נוביצ'וק, כמעין רמיזה למעורבות רוסית. בני הזוג, שניהם בגילאי ה-40, נמצאו בדירתם כשהם מחוסרי הכרה ואומנם המשטרה לא קישרה בין המקרים אך הממשל הבריטי מיהר להאשים את הממשל הרוסי, שדחה את ההאשמות הללו בטענה כי יהיה זה מטופש לבצע מתקפה שכזו בזמן אירוח משחקי הגביע העולמי בכדורגל.
ראו גם

אלכסנדר ליטוויננקו
ניקולאי גלושקוב
קים ג'ונג-נאם
הערות שוליים

1 2  הרעלת המרגל הרוסי בבריטניה: "בהה בשמיים ופרכס", באתר ynet, 6 במרץ 2018
1 2   מרגל רוסי לשעבר חלה בבריטניה בעקבות חשיפה לחומר לא ידוע; מצבו קשה, באתר הארץ, 5 במרץ 2018
↑  Ъ-Газета — Кого обменяли на разведчиков, kommersant.ru
↑  "Russian colonel sentenced to 13 years in prison for spying for Britain", khaleejtimes.com, accessed 10 August 2006.
↑  "Russian convicted spy colonel worked for Britain's MI6", rian.ru, accessed 10 August 2006.
↑  "Russian colonel jailed for spying", bbc.co.uk, accessed 10 August 2006.
↑  "Colonel convicted of spying for U.K. appeals verdict", rian.ru, accessed 11 August 2006.
↑    Andrew Osborn, ‏Russia and US preparing spy swap, The Telegraph, 7 July 2010
↑  Russian spies deported in exchange for four pardoned agents
↑  Norton-Taylor, Richard (11 ביולי 2010). "British security services debrief two Russians freed in spy swap". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Critically ill man 'former Russian spy'". BBC News. 5 במרץ 2018. נבדק ב-5 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  הרשויות בבריטניה למבקרי מסעדה שבה הורעל המרגל: "כבסו את בגדיכם", באתר ynet, 11 במרץ 2018
↑    Robert Mendick; Hayley Dixon; Victoria Ward; Roland Oliphant, ‏Russian spy fighting for life after being 'poisoned' by unknown substance in Salisbury, The Telegraph, 6 March 2018
↑  מרגל רוסי במצב אנוש בבריטניה: "נחשף לחומר חשוד", באתר ynet, 5 במרץ 2018
↑  "המרגל הרוסי הורעל בבריטניה בגז עצבים נדיר מאוד", באתר ynet, 7 במרץ 2018
↑  הרעלת המרגל הרוסי: "21 בני אדם נפגעו מגז עצבים", באתר ynet, 8 במרץ 2018
↑  השוטר שטיפל בסוכן המורעל ושקע בקומה – התעורר, באתר ynet, 8 במרץ 2018
↑  הרעלת המרגל הרוסי: דגימות מקברי האישה והבן, באתר ynet, 9 במרץ 2018
↑   בת המרגל הרוסי שהורעלה עם אביה בבריטניה בהצהרה ראשונה: "כוחי חוזר אליי", באתר הארץ, 5 באפריל 2018
↑  יצא מסכנת חיים: שיפור במצב המרגל הרוסי שהורעל, באתר ynet, 6 באפריל 2018
↑  AP, אחרי חודשיים וחצי: שוחרר המרגל הרוסי שהורעל, באתר ynet, 18 במאי 2018
↑  רויטרס‏, בריטניה חשפה: אלו האזרחים הרוסים שהרעילו את המרגל סקריפל, באתר וואלה, 5 בספטמבר 2018
הניו יורק טיימס, איך תופסים מתנקש? כך איתרו הבריטים את מרעילי המרגל הרוסי לשעבר, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2018
↑  לא רק סקריפל: רוסיה התנקשה במאות מתנגדי שלטון בשנים האחרונות
↑  מיי: "סבירות גבוהה שרוסיה אחראית להרעלת המרגל הרוסי ובתו"
↑  הרעלת המרגל הרוסי בלונדון: בקרמלין מכחישים קשר להתנקשות
↑  הרוסים מחפשים יציבות: "אין אלטרנטיבה לפוטין", באתר ynet, 12 במרץ 2018
↑   בריטניה תגרש 23 דיפלומטים רוסים בתגובה להרעלת המרגל לשעבר, באתר הארץ, 14 במרץ 2018
↑  רוסיה תגרש 23 דיפלומטים בריטים, באתר ‏מאקו‏, 17 במרץ 2018
↑  דניאל הרץ, ‏דיפלומטים רוסים מגורשים מארה"ב ואירופה, באתר כיכר השבת, 26 במרץ 2018
↑  רויטרס, רוסיה תגרש יותר מ-150 דיפלומטים מערביים, באתר ynet, 29 במרץ 2018
↑  טל שלו‏, משרד החוץ: "רואים בחומרה את האירוע שהתרחש בבריטניה", באתר וואלה, 15 במרץ 2018
↑  פוטין: "הרעל יכול להיות מכ-20 מדינות", באתר ynet, 3 באפריל 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810600972905606  GND: 115383071X  LCCN: no2018136189  NKC: jo20181017988  SUDOC: 234267704  VIAF: 4047152080595407230004   WorldCat (עם VIAF): 4047152080595407230004 
מסעדת "הטחנה" בה ביקרו סרגיי ויוליה ביום ההרעלה
אוהל הזיהוי הפלילי בסולסברי
סנטה קלרה (מחוז, קליפורניה)

סנטה קלרה (באנגלית: Santa Clara County) הוא מחוז במרכזה של קליפורניה, ארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010, מונה אוכלוסיית המחוז 1,781,642 תושבים. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא סן חוזה. המחוז ממוקם באזור המטרופוליני של הערים סן חוזה-סן פרנסיסקו-אוקלנד.
כמחוז השוכן בקצה דרומו של מפרץ סן פרנסיסקו, האזור האורבני בעמק סנטה קלרה יחד עם מחוז סנטה קלרה ידוע כמה שקרוי עמק הסיליקון. מחוז סנטה קלרה הוא המאוכלס ביותר באזור מפרץ סן פרנסיסקו. ונחשב לאחד מן המחוזות היקרים ביותר בארצות הברית.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ערים במחוז

קופרטינו
לוס אלטוס
לוס גאטוס
סנטה קלרה
מורגן היל
מאונטיין ויו
פאלו אלטו
קמפבל
סן חוזה
סאניווייל
פוליטיקה

| שנה | דמוקרטי | רפובליקני |
| --- | --- | --- |
| 2016 | 73.4% 511,684 | 20.8% 144,826 |
| 2012 | 70.1% 450,818 | 27.2% 174,843 |
| 2008 | 69.5% 462,241 | 28.6% 190,039 |
| 2004 | 63.9% 386,100 | 34.6% 209,094 |
| 2000 | 60.7% 332,490 | 34.4% 188,750 |
| 1996 | 56.9% 297,639 | 32.2% 168,291 |
| 1992 | 49.2% 296,265 | 28.4% 170,870 |
| 1988 | 51.3% 277,810 | 47.0% 254,442 |
עונת 2019/2020 בליג 1

| --- | --- |
 מארחת:  צרפת צרפת
 תקופת התחרות:  9 באוגוסט 2019 – 8 במרץ 2020 (213 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  פריז סן ז'רמן
 מספר משחקים:  279
 מספר שערים:  704 (2.52 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  6,244,914 (22,383 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  צרפתויסאם בן ידר צרפתקיליאן אמבפה  (18 שערים)
 → 2018/20192020/2021 ←
 
עונת 2019/2020 בליג 1 (בצרפתית: Ligue 1, או בשמה המלא Championnat de France de football; מוצגת גם בשם ליג 1 קונפורמה בשל חסויות מסחריות, בצרפתית: Ligue 1 Conforama ) היא העונה ה-82 של התחרות המאורגנת על ידי ההתאחדות הצרפתית לכדורגל (Ligue de Football Professionnel, ובקיצור: LFP). העונה החלה ב-9 באוגוסט 2019 והסתיימה סופית ב-28 באפריל 2020, לאחר שהמשחק האחרון ששוחק בפועל היה ב-8 במרץ 2020.
ב־13 במרץ 2020, ה- LFP הפסיק את פעילות הליג 1 והליג 2 ללא הגבלת זמן עקב התפרצות נגיף הקורונה בצרפת. ב־28 באפריל 2020, הוכרז כי עונת 2019/2020 בליג 1 ובליג 2 לא תחודש, לאחר שממשלת צרפת אסרה על קיום אירועי ספורט במדינה עד ספטמבר 2020.
ב־30 באפריל 2020, בעקבות ההודעה על ביטול העונה זכתה פריז סן ז'רמן באליפות לאחר שהובילה את הליגה בפער של 12 נקודות בעת הפסקת הליגה. מדובר בתואר האליפות השלישי ברציפות של פריז והתשיעי בתולדות המועדון.
בתואר מלך השערים זכו בצוותא השחקנים הצרפתים ויסאם בן ידר ממונקו וקיליאן אמבפה מפריז סן ז'רמן עם 18 שערים לכל אחד. בתואר מלך הבישולים זכה שחקנה הארגנטינאי של פריז סן ז'רמן אנחל די מריה עם 14 בישולים.
אולימפיק מרסיי וסטאד רן שאיישו את המקומות השני והשלישי בהתאמה בעת הפסקת הליגה, העפילו לשלב הבתים של ליגת האלופות של אופ"א. ליל וניס שאיישו את המקומות הרביעי והחמישי בהתאמה בעת הפסקת הליגה העפילו לשלב הבתים של הליגה האירופית של אופ"א, וסטאד ריימס שאיישה את המקום השישי בעת הפסקת הליגה העפילה לשלב המוקדמות השני של הליגה האירופית.
ב־9 ביוני 2020 קבע בית המשפט המינהלי הגבוה בצרפת כי בעקבות הפסקת הליגה יוקפאו הירידות לליגת המשנה, כשהקבוצות אמיין וטולוז איישו את שני המקומות האחרונים בטבלה בעת הפסקת הליגה אך ב-23 ביוני בוטלה ההחלטה, אמיין וטולוז ירדו לליג 2 ובמקומן עלו הקבוצות לאנס ולוריאן.
קבוצות

בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון הוענקו שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו הוענקה נקודה אחת.
הקבוצות מץ וברסט הן הקבוצות שעלו מהליג 2 הליגה הצרפתית השנייה בכדורגל והחליפו את הקבוצות קן וגנגאן שירדו לליגת המשנה בסיום עונת 2018/2019.
| קבוצה | עיר | חבל | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אמיין | אמיין | או-דה-פראנס | אצטדיון דה לה ליקורן | 12,097 |
| אנז'ה | אנז'ה | פיי דה לה לואר | אצטדיון רמון קופה | 18,752 |
| בורדו | בורדו | אקיטן החדשה | מאטמוט אטלנטיק | 42,115 |
| ברסט | ברסט | ברטאן | אצטדיון פראנסיס לה בלה | 15,931 |
| דיז'ון | דיז'ון | בורגון-פראנש-קונטה | אצטדיון גסטון ז'ראר | 15,995 |
| טולוז | טולוז | אוקסיטניה | האצטדיון העירוני (טולוז) | 33,150 |

| ליון | ליון | אוברן-רון-אלפ | פארק אולימפיק ליון | 59,186 |
| ליל | וילנב-ד'אסק | או-דה-פראנס | אצטדיון פייר מורואה | 50,186 |
| מונפלייה | מונפלייה | אוקסיטניה | אצטדיון דה לה מוסו | 32,900 |
| מונקו | מונקו | מונקו | אצטדיון לואי השני | 18,523 |
| מץ | מץ | גראנד אסט | אצטדיון סנט סימפורייה | 25,636 |
| מרסיי | מרסיי | פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור | סטאד ולודרום | 67,394 |
| נאנט | נאנט | פיי דה לה לואר | אצטדיון דה לה בוז'ואר | 35,322 |
| נים | נים | אוקסיטניה | אצטדיון דה קוסטייר | 18,482 |
| ניס | ניס | פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור | אליאנץ ריביירה | 35,624 |
| סנט אטיין | סנט אטיין | אוברן-רון-אלפ | סטאד ז'ופרואה-גישאר | 41,965 |
| פריז סן ז'רמן | פריז | איל-דה-פראנס | פארק דה פראנס | 48,583 |
| ריימס | ריימס | גראנד אסט | אצטדיון אגוסט דלאון | 21,684 |
| רן | רן | ברטאן | רוז'ון פארק | 29,778 |
| שטרסבורג | שטרסבורג | גראנד אסט | אצטדיון דה לה מיניו | 29,230 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | נקודות למשחק | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פריז סן ז'רמן | 27 | 22 | 2 | 3 | 75 | 24 | 51+ | 68 | 2.52 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 2 | מרסיי | 28 | 16 | 8 | 4 | 41 | 29 | 15+ | 56 | 2.00 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 3 | רן | 28 | 15 | 5 | 8 | 38 | 24 | 14+ | 50 | 1.79 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 4 | ליל | 28 | 15 | 4 | 9 | 35 | 27 | 12+ | 49 | 1.75 | העפלה לשלב הבתים בליגה האירופית |
| 5 | ניס | 28 | 11 | 8 | 9 | 41 | 38 | 3+ | 41 | 1.46 | העפלה לשלב הבתים בליגה האירופית |
| 6 | ריימס | 28 | 10 | 11 | 7 | 26 | 21 | 5+ | 41 | 1.46 | העפלה לשלב המוקדמות השני בליגה האירופית |
| 7 | ליון | 28 | 11 | 7 | 9 | 42 | 27 | 15+ | 40 | 1.43 |  |
| 8 | מונפלייה | 28 | 11 | 7 | 9 | 35 | 34 | 1+ | 40 | 1.43 |  |
| 9 | מונקו | 28 | 11 | 7 | 9 | 44 | 44 | 0 | 40 | 1.43 |  |
| 10 | שטרסבורג | 27 | 11 | 5 | 11 | 32 | 32 | 0 | 38 | 1.41 |  |
| 11 | אנז'ה | 28 | 11 | 6 | 11 | 28 | 33 | 5- | 39 | 1.39 |  |
| 12 | בורדו | 28 | 9 | 10 | 9 | 40 | 34 | 6+ | 37 | 1.32 |  |
| 13 | נאנט | 28 | 11 | 4 | 13 | 28 | 31 | 3- | 37 | 1.32 |  |
| 14 | ברסט | 28 | 8 | 10 | 10 | 34 | 37 | 3- | 34 | 1.21 |  |
| 15 | מץ | 28 | 8 | 10 | 10 | 27 | 35 | 8- | 34 | 1.21 |  |
| 16 | דיז'ון | 28 | 7 | 9 | 12 | 27 | 37 | 10- | 30 | 1.07 |  |
| 17 | סנט אטיין | 28 | 8 | 6 | 14 | 29 | 45 | 16- | 30 | 1.07 |  |
| 18 | נים | 28 | 7 | 6 | 15 | 29 | 44 | 15- | 27 | 0.96 |  |
| 19 | אמיין | 28 | 4 | 11 | 13 | 31 | 50 | 19- | 23 | 0.82 | ירידה לליג 2 |
| 20 | טולוז | 28 | 3 | 4 | 21 | 22 | 58 | 36- | 13 | 0.46 | ירידה לליג 2 |
סטטיסטיקות > מלכי השערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | צרפת ויסאם בן ידר | מונקו | 18 |
| 1 | צרפת קיליאן אמבפה | פריז סן ז'רמן | 18 |
| 3 | צרפת מוסא דמבלה | ליון | 16 |
| 4 | ברזיל ניימאר | פריז סן ז'רמן | 13 |
| 4 | ניגריה ויקטור אוסימהן | ליל | 13 |
| 6 | סנגל חביב דיאלו | מץ | 12 |
| 6 | ארגנטינה מאורו איקרדי | פריז סן ז'רמן | 12 |
| 8 | ארגנטינה דריו בנדטו | מרסיי | 11 |
| 8 | דנמרק קספר דולברג | ניס | 11 |
| 10 | גבון דניס בואנגה | סנט אטיין | 10 |
| 10 | סנגל מבאייה ניאנג | רן | 10 |
סטטיסטיקות > מלכי הבישולים

| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה אנחל די מריה | פריז סן ז'רמן | 14 |
| 2 | אלג'יריה אסלאם סלימאני | מונקו | 8 |
| 3 | צרפת יואן קור | ברסט | 7 |
| 4 | צרפת ז'ונתן איקונה | ליל | 6 |
| 4 | צרפת פייר לה-מלו | ניס | 6 |
| 4 | ברזיל ניימאר | פריז סן ז'רמן | 6 |
| 7 | צרפת ויסאם בן ידר | מונקו | 5 |
| 7 | צרפת רומן דל קסטיו | רן | 5 |
| 7 | הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו גאל קאקוטה | אמיין | 5 |
| 7 | צרפת גאטאן לבורד | מונפלייה | 5 |
| 7 | צרפת קיליאן אמבפה | פריז סן ז'רמן | 5 |
| 7 | ניגריה מוזס סימון | נאנט | 5 |
| 7 | איטליה מרקו וראטי | פריז סן ז'רמן | 5 |
הערות שוליים

↑  Communiqué de la LFP, LFP (בצרפתית)
↑  "Ligue 1 & 2: France's top two divisions will not resume this season". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2020-04-28. נבדק ב-2020-08-25.
↑  "Ligue 1: Paris St-Germain awarded French title as season finished early". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2020-04-30. נבדק ב-2020-08-26.
↑  Ligue 1 relegation overruled for Amiens and Toulouse but Lyon appeal dismissed, Sky Sports (באנגלית)
↑  LFP : l'assemblée générale vote à 74,49 % le maintien d'une Ligue 1 à vingt clubs - Foot - L1, L'Équipe (בצרפתית)
↑  Classement - {0}, Ligue1 (בצרפתית)
| עונות בליגה הלאומית של צרפת ובליג 1 |
| --- | --- | --- |
| ליגה לאומית | 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1936/1937 • 1937/1938 • 1938/1939 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 |  |
| Division 1 | 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 |  |
| ליג 1 | 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
קיליאן אמבפה מלך השערים (יחד עם ויסאם בן ידר)
ויסאם בן ידר מלך השערים (יחד עם קיליאן אמבפה)
אנחל די מריה מלך הבישולים (במדי פ.ס.ז 2015)
סנטה קטלינה

ערך זה עוסק באי באוקיינוס השקט. אם התכוונתם להרים במדינת אריזונה, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  33°23′00″N 118°25′03″W﻿ / ﻿33.3833613°N 118.4175764°W﻿ / 33.3833613; -118.4175764
 ארכיפלג:  איי התעלה של קליפורניה
 שטח:  194.19 קילומטר רבוע
 אורך:  35 קילומטר
 רוחב:  13 קילומטר
 גובה מרבי:  Mount Orizaba
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אוכלוסייה:  4,096 (2010)
 עיר ראשית:  אבלון 
 על שם:  קתרינה מאלכסנדריה 
  (למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטסנטה קטלינה(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטסנטה קטלינה
 
אבלון, היישוב הגדול ביותר בסנטה קטלינה
סנטה קטלינה (באנגלית: Santa Catalina) הוא אי באוקיינוס השקט, 35 קילומטרים דרומית-מערבית ללוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, אחד משמונת איי התעלה של קליפורניה.
גאוגרפיה

אורכו של האי הוא 35 ק"מ, רוחבו 13 ק"מ, ושטחו כ-194 קמ"ר. הנקודה הגבוהה ביותר בו נמצאת בגובה 639 מטרים מעל פני הים.
בשנת 2000 חיו באי 3,696 תושבים, מתוכם 3,127 (כ-85% מתושבי האי) באבלון, העיר היחידה בתחומי האי. בחלקו הצפוני של האי שוכנת עיירה נוספת, 'טו פורטס', בה חיים כ-300 תושבים. שאר תושבי האי חיים בשני יישובים קטנים נוספים, או בבתים מבודדים באי.
כלכלת האי מתבססת בעיקר על תיירות. בזכות קרבתו ללוס אנג'לס, מבקרים באי כמיליון תיירים מדי שנה. דרך ההגעה הפופולרית ביותר היא באמצעות מעבורות היוצאות מדי יום מלוס אנג'לס, לונג ביץ', ניופורט ביץ' ודנה פוינט. ניתן להגיע גם בטיסה לשדה התעופה למטוסים קלים הנמצא באי.
בגלל היותו כה קטן, כמעט ואין מכוניות באי, ועל מנת לקבל אישור להביא רכב לאי, נאלצים תושבי המקום להמתין כ-10 שנים. ישנו כביש בין-עירוני אחד שמחבר את העיר אבלון עם שאר היישובים.
רוב התושבים נעים במכוניות 'קלאב קאר' או באופניים.
היסטוריה

האירופאי הראשון שהגיע לאי היה חואן רודריגס קבריו בשנת 1542. קברייו תקע בו את דגל ספרד וקרא לו סן סלבדור. בשנת 1602 הגיע לאי מגלה ארצות ספרדי נוסף, סבסטיאן ויסקאינו, ושינה את שמו לסנטה קטלינה על שמה של קתרינה מאלכסנדריה. בתקופת הבהלה לזהב נמצאו באי מרבצי זהב, ומתיישבים החלו להגיע לאי, אך מעט מאוד זהב נמצא בו.
האי שויך לארצות הברית בהסכם גוואדלופו הידלגו בשנת 1848, והוא התפתח כאתר נופש לאחר שנרכש על ידי ויליאם ריגלי ג'וניור, בשנת 1919.
היישוב הרשמי הראשון, העיר אבלון, הוקם בשנת 1887, אך הוכרז כעיר רק בשנת 1913.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Santa Catalina Island|island, California, United States
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5201709-6  NARA: 10036928  SUDOC: 195953118  VIAF: 243478592   WorldCat (עם VIAF): 243478592
סלט (עיר)

סַלְט (בערבית: ألسلط; בתעתיק מדויק: אלסלט) היא בירת מחוז בלקא, העיר החמישית בגודלה בירדן. היא שוכנת בדרום הגלעד על מספר גבעות בגובה 790–840 מעל פני הים, כ-30 ק"מ מצפון מערב לבירה עמאן, ובימים בהירים היא נראית מבקעת הירדן.
על שמה רחוב בחיפה. יש המזהים את סלט עם העיר המקראית רמות גלעד.
היסטוריה

בתקופה הביזנטית נקראה העיר "סלטוס" שמשמעותו עמק העצים, והיא הייתה מקום מושבה של בישופות. העיר נהרסה על ידי המונגולים ונבנתה מחדש בתקופת שלטונו של הסולטאן הממלוכי ביברס (1277-1260). העיר הפכה פעם נוספת לבירת האזור תחת שלטון האימפריה העות'מאנית.
בראשית שנות השלושים של המאה ה-19, סלט הותקפה על ידי שליט מצרים אבראהים פאשא במהלך השתלטותו על ארץ ישראל. תקופת הזוהר של העיר הייתה בסוף המאה ה-19 עם הגעתם של סוחרים משכם, אז הפכה סלט מכפר של איכרים לעיירה.
העיירה סלט הייתה המקום בו בחר הרברט סמואל, הנציב העליון של ארץ ישראל ועבר הירדן, להכריז ב-20 באוגוסט 1920 על כוונת בריטניה להעניק שלטון עצמאי בעבר הירדן.
בעת הקמת אמירות עבר הירדן (1921), סלט הייתה הגדולה שבין עריה, ואוכלוסייתה מנתה כ-20,000 תושבים.
בשנת 1927 נפגעה העיר קשה ברעידת אדמה ונמנו בה כ-80 הרוגים.
למרד הערבי הגדול בארץ ישראל (1939-1936) הייתה השפעה גם על האוכלוסייה הערבית שבעבר הירדן המזרחי, שכללה מיעוט קטן של פלשתינאים לשעבר. על פי דיווח של שלטונות עבר הירדן, כמה מכוניות עמוסות טיילים יהודים מארץ ישראל שביקרו בסלט בזמן המרד, יודו באבנים "בידי עשרים ילדים מבני הכפר". השלטונות, שרצו למנוע את גלישת הסכסוך בארץ ישראל המערבית אל עבר הירדן, הורו לעצור את הילדים ו"הלגיונרים הערבים הלקו אותם על אחוריהם".
ב-2021 הוכרז המרכז העירוני של סלט אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
אתרים חשובים

בתוך המסגד במרכז העיר נמצא קבר גד בן יעקב. בקרבת העיר נמצאים קבר "אחי יוסף", קבר יהושע בן נון במתחם "מקאם נבי יושע" (הבולט באורך מצבתו - כשישה מטרים), קברו של הושע בן בארי שהיה משבט ראובן וקברו של הנביא שועיב (יתרו, חותנו של משה).
חקלאות

סלט מפורסמת ברחבי ירדן בפירות ובירקות המגודלים בסביבתה, במיוחד זיתים, רימונים, ענבים ואפרסקים.
הערות שוליים

↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ב, יחידה 3, עמ' 225.
↑  בני מוריס, הדרך לירושלים : גלאב פאשה, ארץ ישראל והיהודים, הערות לפרק 2, הערה 3, עמ' 257-256.
↑  As-Salt - The Place of Tolerance and Urban Hospitality - אתר אונסק"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533111305171  LCCN: n93901889  VIAF: 140872736   WorldCat (עם VIAF): 140872736
עופר לינצ'בסקי

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1968 (בן 56) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  מנכ"ל רכבת ישראל  מנכ"ל אפ"י אירופה  מנכ"ל ממן  מנכ"ל קבוצת גדות
 מספר צאצאים:  5 
 
עופר לינצ'בסקי (נולד ב-4 ביוני 1968) הוא מנהל ואיש עסקים ישראלי.
ביוגרפיה

לינצ'בסקי נולד בירושלים בשכונת קריית היובל, הבן הבכור (אח: ניר לינצבסקי, אחות: ענבל לינצבסקי עמדי). אימו ליאורה היא פרופסור לחינוך ומתמטיקה ואביו צביקה איש מחשבים. לינצ'בסקי עו"ד בהכשרתו, בעל תואר ראשון בכלכלה ומשפטים ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1995 נישא לעפרה ברטוב ולשניים נולדו ארבעה ילדים- נדב (1997), אורי (1999), ארז (2004) ורוני (2006). המשפחה עברה להתגורר בעיר מודיעין בשנת 1998. הם נפרדו בשנת 2014. לינצבסקי נמצא בזוגיות עם ליליאן פרימן והם מתגוררים בתל אביב. לשניים נולד בן (איתמר), בשנת 2021.