stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טבח ג'יימסטאון
הידרדרות האינדיאנים ותבוסתם

וירג'יניה הפכה למושבת כתר של אנגליה שנתיים מאוחר יותר, ב-1624. משמעות השינוי הייתה שלכתר האנגלי הייתה סמכות ישירה על המושבה במקומה של חברת וירג'יניה של לונדון. משמעות עובדה זו הייתה כי אנשים המקורבים למלך יכלו כעת לעשות רווחים מהמושבות, כפי שחברת וירג'יניה ניסתה בעבר. ניצול המתיישבים נמשך, כמו ברוב המושבות, למען הרווח האישי של המעטים שהיו אחראיים, ובאינטרסים של הפּאוֹהָאטן התחשבו עוד פחות. ההתפשטות לתוך אדמות האינדיאנים והפרת ההסכמים עימם המשיכה להיות תבנית הפעולה הקבועה של האנגלים, והובילה לתסכול גובר בקרב השבטים.
העימות הגדול הבא בין האנגלים לפּאוֹהָאטן התרחש רק ב-1644, ובמהלכו נהרגו כ-500 אנגלים. אלא שאז יצג מספר זה פחות מ-10% מהאוכלוסייה, והייתה לו השפעה קטנה בהרבה על המושבה. אופצ'נקנוגה שכבר היה זקן למדי ונישא באלונקה, נפל בשבי, נכלא בג'יימסטאון, ונרצח בידי אחד מהמתיישבים שמונה לשמור עליו.
מות אופצ'נקנוגה סימן בצורה ברורה את תחילת ההידרדרות המתמשכת והמתגברת של קונפדרציית הפּאוֹהָאטן, שחבריה נאלצו בסופו של דבר לעזוב את האזור, להתבולל בהדרגה בקהיליות המתיישבים, או לחיות באחת השמורות המועטות שהוקמו בווירג'יניה, ואף אלו היו מוקד לפשיטות וסיפוח אדמות על ידי האוכלוסייה הלבנה המתרחבת.
רק שבעה שבטים מתוך קונפדרציית הפּאוֹהָאטן המקורית הוכרו בתקופה המודרנית על ידי קהיליית וירג'יניה. שתי השמורות ששרדו הן אלו של הפמונקי (Pamunkey) והמטאפוני (Mattaponi), שתיהן שוכנות בין הנהרות באותו שם בתוך מחוז המלך ויליאם (King William County), אם כי טכנית הן עצמאיות.
לקריאה נוספת

*Price, David A. (2003). "March 22, 1622: Skyfall",
. New York: Alfred A. Knopf, 200–221.
0375415416
.
Rajtar, Steve (1999). Indian War Sites. Jefferson, NC: McFarland. ISBN 0786407107.
הערות שוליים

↑  כ-347 איש נרצחו בהתקפה
↑  שחר שילוח, החיים זה לא דיסני, באתר nrg‏, 26 במאי 2005
חיים יצחק ירוחם

אין תמונה חופשית
הרב חיים יצחק ירוחם (י"א בחשוון ה'תרכ"ה – י"ח בתשרי ה'תש"ב; 1864 – 9 באוקטובר 1941) היה רב גליציאני, רבה של אלטשאדט (סטארי סמביר), מרבני וינה ופוסק הלכה נודע. מחבר שו"ת "ברכת חיים". נספה בשואה.
ביוגרפיה

נולד במיילץ, גליציה, בי"א בחשוון ה'תרכ"ה (1864), בן יחיד למרים (נפ' בתרנ"ח, 1898) ושרגא זאב (נפ' בתרנ"ב, 1891), במשפחה שהושפעה מהחסידות. למד בחדר בעירו ונתגלה כעילוי. בהיותו בן 10 נשלח לישיבתו של הרב נפתלי צבי סג"ל גולברג (מחבר "בית לוי") בטורנה (טרנוב). נסמך לרבנות בידי רבו, חמיו, הרב יצחק שמלקיש, המהרש"ם והרב אריה לייבוש הורוביץ (עם שלושת האחרים גם התכתב בהלכה).
לאחר נישואיו לרחל דינה בכ"א באדר ה'תרמ"ג (1883), בהיותו בן 18, החל לשמש כרב בטימבורג (אנ'), עיירה סמוכה ללימנובה (לימונוב), וכן כסגן חותנו הרב נתן הלוי גולדברג בלימנובה. עם זאת, באותה עת עבודתו ברבנות הייתה קלה למדי. נסע לעיתים לרב יהושע רוקח מבעלז, לאדמו"ר הדברי יחזקאל מצאנז ולרב שלמה הלברשטאם מבאבוב. היה מקורב לחסידות בעלז וזידיטשוב.
בשנת ה'תרמ"ח, בהיותו בן 23, החל לשמש כאב"ד של לימנובה (לימונוב), תחת חותנו הרב הראשי.
ביוגרפיה > אלשטאדט ווינה

באדר ה'תרס"ז (1907) החל לשמש כרבה של אלשטאדט (סטארי סמביר), עיר שמספר תושביה היה כפול מלימונוב. עם בואו הקים ישיבה בעיר ולימד בה. בסוף ה'תרע"ד (1914), בזמן מלחמת העולם הראשונה, נאלץ לעזוב את העיר שהייתה למוקד קרבות בין אוסטריה לרוסיה ונדד ממקום למקום. באותה תקופה נפטרה בתו הבכורה בלידתה, מאורע אשר השפיע עליו ועל אשתו עמוקות. בכסלו ה'תרע"ז (1916) התיישב בווינה לצד גולים רבים מיהודי גליציה.
באותה תקופה הוכר מעמדו של הרב ירוחם כפוסק מרכזי ביותר עבור יהודי גליציה. עמד בראש "התאחדות רבני גליציה ובוקובינה". לאחר המלחמה נותר בווינה ועסק בלימוד, הרבצת תורה ומענה הלכתי רחב היקף. באופן רשמי, שימש כרב בית הכנסת "מחזיקי תורה". לצד זאת ביקר מדי פעם בעירו אלשטאדט, לעיתים במשך מספר חודשים רצופים, ופיקח על מצבה הדתי. לדברי בנו, הרב ירוחם הוזמן בידי קנאי ירושלים לעמוד בראש העדה החרדית, אולם לאחר שנודע על הפולמוס הפוליטי בעיר סירב לקבל את המשרה. לדברי יעקב רוזנהיים, באותה תקופה – לצד הרב אברהם מנחם שטיינברג, הרב מאיר אריק והרב יוסף ענגיל – סייע הרב ירוחם לחיזוקה של אגודת ישראל בווינה.
ביוגרפיה > אחרית ימיו

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ביקשו מקורביו להבריחו לאנגליה, בלגיה או ארץ ישראל, אולם הרב ירוחם סירב לעזוב את בני משפחתו. לצד זאת, בשל חומרת המצב, התיר לחלל שבתות לשם בריחה מהסכנה. בשלהי ה'תרצ"ט (1939) שב לאלשטאדט, שנפלה בתחילת ה'ת"ש בידי הגרמנים. לאחר סבל רב, נפטר הרב ירוחם בגטו בעיר בי"ח בתשרי ה'תש"ב (9 באוקטובר 1941). הרב ירוחם נטמן באוהל שעל קברו של הרב מאיר צבי וויטאמיר. בהלווייתו דלת המשתתפים אמר הרב פנחס טברסקי, האדמו"ר מאוסטילה: "היום חול המועד ואסור לעשות הספדים, ברם, על גאון גדול כמו הנפטר, הכרח לומר כמה מילים: מי נשאר להתיר עגונות?". בשנת ה'תש"ע (2010) שופץ קברו.
הרב ירוחם כתב אלפי תשובות הלכתיות וחיבורים תורניים רבים. מעט מזעיר מתשובותיו שרדו את השואה ונדפסו אחריה בידי בנו בספר "ברכת חיים".
חיים אישיים

בהיותו בן 18 נישא לרחל דינה (ג' בכסלו ה'תרכ"ה – ב' בתשרי ה'תרצ"ח; 1864–1938), בתו של הרב נתן הלוי גולדברג רבה של לימונוב, אחיו של הרב נפתלי צבי סג"ל גולדברג (נפ' ה'תרס"ט, 1909), רבו של הרב ירוחם ששידך בין השניים כשהיו בני 11. לבני הזוג נולדו שבע בנות ושני בנים. רבים מבני המשפחה נספו בשואה.
בנו הרב אהרון (ארטשה) ירוחם (י"ב בסיוון ה'תרס"ד – ה'תש"ל) הוציא לאור את "ברכת חיים", ספר השו"ת השני של אביו. כן פרסם את הספרים "האם בישראל" לזכר אמו, ציריך תרצ"ט; "אהל רחל" (על שם אמו), ניו יורק תש"ב, ובו השלמות לחידושי הרמב"ן לתלמוד, ועוד; "שובה ישראל" על שבר השואה, תש"ז; "לא תשכח" על שתיקת הגויים בתקופת השואה, תש"ט (ביידיש); ועוד. בן נוסף הוא הרב שרגא זאב פיבל ירוחם (ה'תרנ"ט – ה'תש"ג) והחל מתרפ"ט ישב על כסאו ברבנות אלשטאדש. נספה בשואה.
חתנו הוא הרב ישראל דוד רוקח (ה'תר"מ, 1880 – נספה בשואה), שהחל מתרס"ה שימש כרב בקאטוב ולאחר מלחמת העולם הראשונה כרב ואדמו"ר בוויניוויטש. בתו חיה יוכבד נישאה לרב פנחס יוסף תאומים, ולאחר מכן לרב יוסף תאומים, רב בלונדון ובארצות הברית, מחבר תורני וראב"ד אגודת הרבנים.
ספרו

ברכת יצחק – שו"ת, ווינה תרפ"ג. הספר נקטע בסוף סימן יד, תוך תכנון להדפיס בעתיד את ההמשך.
ברכת חיים – שו"ת בארבעה חלקי השולחן ערוך (כולל את "ברכת יצחק"), באורים על הש"ס, הגהות למסכת כתובות, חידושים על פרשות התורה, ועוד, ניו יורק תשט"ז
ברכת חיים – שו"ת, מהדורא תנינא, ניו יורק תשכ"ו
לקריאה נוספת

הרב אהרון ירוחם (בנו), 'עלים בוכים' – מסה פיוטית וסקירה ביוגרפית על מסכת חייו של הרב ירוחם, בתוך: ברכת חיים, ניו יורק תשט"ז, עמ' 5–34
'ספר שאלות ותשובות ברכת חיים', שבילין טז-יז, חשוון תשכ"ז, עמ' קיט
יוסף נפתלי ווגשל, דברי חנה השלם, אנטוורפן תש"ן, עמ' עט-פב ( 'הגאון מאלשטאדט')
'ר' חיים יצחק ב"ר שרגא זאב ירוחם', בתוך: מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, כרך ג, ירושלים תשנ"ז, עמ' 277–282
הערות שוליים

↑  הרב חיים יצחק ירוחם, תודה למברכים, קול מחזיקי הדת, 6 במרץ 1907; לולבים ורמחים, המצפה, 23 באוקטובר 1908; בחירת רב, המצפה, 3 בינואר 1908; אהרן מאנער מפרעמישלא, שנת תרס"ח ותוצאותיה, מחזיקי הדת, 27 בנובמבר 1908
↑  לדוגמה: מאת הציר האוסתרי, החרות, 26 באוקטובר 1914
↑  עליה, על בעלה, הרב ישראל דוד ועל ילדיה ראו: מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, כרך ד, ירושלים תשנ"ז, עמ' 883–884
↑  על בית הכנסת ועל הרב ירוחם ראו: שלמה שפיצר, קהילות אוסטריה, ירושלים תשע"ז, עמ' 205
↑  יעקב רוזנהיים, זכרונות, בני ברק תשל"ט, עמ' קצד; ראו גם: יצחק לוין (עורך), 'הרב ר' ישעיה פירסט – וינה', אלה אזכרה, כרך ד, ניו יורק תשכ"ה, עמ' 184
↑  בקשות עליה של רבנים מהונגריה, צ'כוסלובקיה ואוסטריה, באתר ארכיון המדינה
↑  מאיר לאמעט, 'דברים אחדים', הקדמה לספרו של הרב מנחם אפרים טרייבר, שמן המאור, מהדורת ברוקלין תשמ"ג (ללא מספרי עמודים). ראו שם עוד הניסיונות להציל את הרב ירוחם
↑  דרמה בסמבור: ביום מסתתרים, בלילה משפצים…, באתר "אגודת אהלי צדיקים"; תמונת קברו, בפורום "אידישע וועלט פארומס"
↑  עליו ראו: 'הרב ר' אהרון ירוחם שליט"א, בתוך: אשר זלקא רנד, תולדות אנשי השם, חלק א, ניו יורק תש"י, עמ' 65; ר' אהרון (ארטשה) ב"ר חיים יצחק ירוחם', בתוך: מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, כרך ג, ירושלים תשנ"ז, עמ' 276–277; ר' אהרון ירוחם, באתר "זיכרון בספר"
↑  ראו: "בקשה ומודעה" – להעביר מכתבי הרב ירוחם לבנו: המאור יט, [ג, ג], כסלו תשי"ב, עמ' 21
↑  'ר' שרגא זאב פיבל ב"ר ר' חיים יצחק ירוחם', בתוך: מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, כרך ג, ירושלים תשנ"ז, עמ' 282
↑  יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות, כרך ב, מוסד הרב קוק תשמ"ו, עמ' תקצ; הרב ישראל דוד רוקח הי"ד, באתר "תורתך לא שכחתי"
↑  רבי יוסף תאומים (ניו יורק), באתר "אישי ישראל"
↑  ראו: 'הניסיונות להקים בית ספר עברי', נוביני קרקובסקיה 129, חשוון תשע"ח, עמ' 3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308628805171  ISNI: 0000 0004 0297 2532  LCCN: no2023035991  VIAF: 299025211   WorldCat (עם VIAF): 299025211
טוטאל אימרז'ן

טוטאל אימרז'ן (באנגלית: Total Immersion), או בקיצור TI, היא שיטה ללימוד שחיית חתירה אשר פותחה בארצות הברית על ידי טרי לוכלין, מאמן שחייה אמריקאי. השיטה מאפשרת שחייה יעילה בזכות תנועה טבעית, זורמת, וניצול יעיל וחסכני של האנרגיה המושקעת. עקרונות השיטה מבוססים על שימור מאמץ, צמצום אפקט הגרר של המים על הגוף, דיוק השיוט במים, והפעלת הגוף בשלמותו לצורך השחייה.
היסטוריה

TI הוקמה בארצות הברית על ידי טרי לוכלין, מאמן שחייה אמריקאי, בעל שלושים שנות ותק בהדרכת שחייה בכל העולם. לוכלין שאב חלק ניכר מהידע שלו ממאמן השחייה ביל בומר. בומר היה ראשון המאמנים [דרוש מקור] שדיבר על תפיסת "הארכת הגוף השוחה"; יתרון הארכת הגוף באמצעות הגפיים הקדמיות (החלפת הידיים מתבצעת לפני הראש, וגלגול האגן מצד לצד תוך שימוש בשרירי הליבה משמש לתנופה). החידוש הגדול שהביא טרי לוכלין עם TI הוא בפירוק סגנון השחייה למרכיבים קטנים, פשוטים ללימוד וקלים לביצוע. הקורס הראשון בשיטה התקיים בשנת 1989 וכיום TI הוא בית הספר לשחייה הגדול בעולם [דרוש מקור] עם מילוני בוגרים ותלמידים ברחבי העולם.
עקרונות השיטה

טוטאל אימרז'ן כשיטה ללימוד שחייה מבוססת על שילוב של מספר עקרונות: התנועה הפיזית של הגוף דרך המים, לימוד מתודות המתמקדות בדרך בה המוח קולט אינפורמציה חדשה לגבי כישורים מוטוריים, וגישה לתרגול של תנועה, המזכירה תרגולי יוגה או טאי צ'י.
השיטה מבוססת על מספר עקרונות יסוד:
באלאנס - מנח גוף אופקי
טוטאל אימרז'ן מתמקדת במספר עקרונות ליבה הנכונים לכל גוף הנע דרך נוזל, ותהיה זאת ספינה, צוללת, יונק מימי או דג. השיטה שמה דגש על יעילות מוגברת והתנגדות מוקטנת באמצעות לימוד תרגילים ועקרונות המשאירים את הירכיים של השחיין קרוב לפני המים וכך מקטינה את מקדם הגרר של הגוף במים. שיווי משקל במים משמעותו לייצר מנח אופקי של הירכיים, הכתפיים והראש ביחס לפני המים. הגוף מתנהג במים כנדנדה עולה ויורדת כאשר הריאות משמשות כנקודת המשען במרכז הנדנדה. כיוון שהרגליים בדרך כלל שוקלות יותר מהראש וחלק הגוף העליון, על שחיינים להתמקד בהעברת המשקל קדימה במטרה לקרב את הירכיים לפני המים כדי ליצור מנח אופקי.
ככל שגוף השחיין אופקי יותר, כך "החור" במים שדרכו שוחה השחיין הוא קטן יותר. שחייה דרך "חור" קטן ככל האפשר מקטינה את הגרר (התנגדות המים), למינימום, מאפשרת שחייה מהירה יותר, והפחתת מאמץ.. התאמת מיקום הראש, לרוב על ידי הנמכתו, ומיקום הידיים לפני הריאות על ידי יצירת כמעט חפיפה לתזמון פעולת החתירה, עוזרת לאזן את הגוף באותה צורה בה נדנדה מתאזנת על ידי הוספת משקל לצד אחד. התזמון של פעולת החתירה מכונה "שחיית רביע קדמי".
שמירה על קו זרימה אקטיבי
אחרי שלומדים איך לשמור על שיווי משקל במים, הפוקוס המרכזי הבא בשיטת טוטאל אימרז'ן הוא עקרון הזרימה האקטיבית של הגוף. זרימה היא אלמנט נוסף שמטרתו להפחית גרר ולאפשר לשחיין להיות יעיל. זרימה סטטית מתייחסת לתנוחות כגון "סקייטינג" בהן יד אחת נשלחת קדימה ויוצרת נקודת "חץ מוביל" וגוף "מחודד" בדומה לצורת טורפדו או קליע. זרימה אקטיבית מתייחסת לשמירה על מנח הזרימה של הגוף בזמן שהגוף נע מצד לצד – מזרימה של צד ימין לצד שמאל. מספר תרגילים בשיטה מאפשרים לשחיין לתרגל מעבר מזרימה לזרימה עד שהתנועה נעשית טבעית. יתרון נוסף של מנח הזרימה האקטיבית של הגוף הוא שהיא עוזרת לשמר "גוף ארוך" במים, אשר יכול לעזור בהפחתת גרר הגלים ולאפשר לשחיין "להחליק" קדימה דרך המים בצורה קלה יותר.
הנעה
הנעה מאפשרת לשחיין לנוע קדימה דרך המים דרך התגברות על הגרר. טוטאל אימרז'ן מלמדת מתודות להנעה אחרי שווי משקל וזרימה אקטיבית. מהירות התנועה של השחיין קדימה נובעת מהפער בין הכוח הנוצר מפעולות הנעה קדימה לבין הכוח הנוצר על ידי הגרר של המים. תנועות ומנחי גוף אשר מפחיתות גרר למינימום דורשים קוארדינציה ואימון אבל מעט מאוד הפעלה של כוח וכך נוצרת היעילות. יצירת כוח הנעה דורשת הפעלה של כוח שרירי אשר צורך הרבה יותר אנרגיה. במקום לחלק את טכניקות ההנעה לחצי גוף קדמי אשר "מושך" את הגוף קדימה וחלק גוף אחורי אשר "דוחף" את הגוף באמצעות "בעיטות" במים, התרגילים והשיטה של טוטאל אימרז'ן מדגישים תמיד אינטגרציה של כלל חלקי הגוף, תוך חלוקת הגוף לזרימה אקטיבית של צד שמאל המשתנה לזרימה אקטיבית של צד ימין וחוזר חלילה. במקום להעצים את כוח הבעיטה של השחיין במים או את כוח הגריפה של היד, טוטאל אימרז'ן שמה דגש על תנועות "חנית" מתואמות בשילוב עם בעיטות רגליים כפולות המתוזמנת היטב.
קהל מטרה

טוטאל אימרז'ן היא שיטת לימוד שחייה פופולרית בקרב קהלים רחבים: מבוגרים אשר שוחים חזה ולא חתירה, "בטטות כורסא" המעוניינים לעסוק בפעילות גופנית, אנשים הסובלים מכאבי גב וטריאתלטים המעוניינים לשפר את מהירות השחייה. השיטה מתאימה לכל גיל ולכל מצב גופני. טרי לוכלין, המייסד של טוטאל אימרז'ן, אימן את נבחרת הספרינטרים של וסט פוינט, האקדמיה הצבאית של ארצות הברית בין השנים 1996-1999. אחד השחיינים שאימן, ג'ו נובאק, נחשב עד היום לאחד הספרינטרים הראויים ביותר לציון בהיסטוריה של וסט פוינט. תחת שרביט האימון של לוכלין, ג'ו זכה ב 9 מדליות זהב באליפות ליגת הפטריוטס בארצות הברית, אליפות המכללות בשחייה, תוך שהוא זוכה ב 50 מטר חתירה, 100 מטר חתירה ו 200 מטר פרפר בשנים 1996, 1997 ו-1998.
גישת האימון הייחודית

TI מתייחסת לשחייה באופן דומה לגישה הנהוגה בלימוד אמנויות לחימה. השיטה שמה דגש על אימון המוח, כמו בתרגול יוגה או טאי צ'י. לא משנה אם המטרה העיקרית של השחיין היא פעילות גופנית, הרפיה, סיבולת או שיפור יכולת תחרותית, המטרה היא לפתח מודעות גבוהה לתנועות הגוף בתוך המים ובאינטראקציה עמם. גם לשחיינים שכבר למדו סגנון חתירה וגם לכאלו ששוחים חזה ורק מתחילים ללמוד חתירה, מבנה רצף האימונים והתרגילים בונה את סגנון החתירה מתנועות קטנות ותרגילי באלאנס עד לשחיית חתירה בשלמותה. ההתקדמות נבנית שלב אחר שלב, כאשר הצלחה בתנועות קודמות מובילה להצלחה בהמשך בסיסטמטיות שמייסד השיטה תיאר כ"תהליך של ניסוי והצלחה". חזרתיות קצרה על תנועות נכונות מאפשרת לגוף להטמיע סדר פעולות מוטורי חדש תוך כדי שהתלמיד מפתח סגנון חתירה יעיל. לאחר היכולת המוטורית נלמדת ומוטמעת, ניתן לבצע אותה במהירות מוגברת ועם צורך פחות בשליטה מודעת על התנועה. כשהתנועה הופכת לאוטומטית, השחיין יכול להתמקד בהגברת קצב החתירה תוך שמירה על יעילות. בדרך זו גם המהירות וגם היעילות יכולים להתפתח ולהשתפר.
טנק שיוט סימן 2

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק שיוט כבד
 מדינה מייצרת:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 יצרן:  ויקרס 
 משתמשים עיקריים:  הצבא הבריטי 
 שנת ייצור:  1938
 תקופת השימוש:  1940–1941 (כשנה) 
 דגם קודם:  טנק שיוט סימן 1
 דגם עוקב:  טנק שיוט סימן 3
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  175 
 מידע טכני
 אורך:  5.5 מטרים
 רוחב:  2.6 מטרים
 גובה:  2.5 מטרים
 משקל:  14.3 טון
 מהירות:  25 קמ"ש בכביש, 12 קמ"ש בשטח
 טווח פעולה:  160 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 150 כוח סוס
 שריון:  30-6 מילימטר פלדה
 צוות:  5
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 2 ליטראות 40 מ"מ
 חימוש משני:  שלושה מקלעי ויקרס 7.7 מ"מ
 
טנק השיוט סימן 2 (A10) היה טנק שיוט בריטי אשר פותח בשנת 1936 והשתתף בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה. הסימן 2 שירת בצבא הבריטי משנת 1938 ועד החלפתו בדגמים מתקדמים בשנת 1941. הוא פותח לצד הטנק שיוט סימן 1 (A9) והיה מיועד להיות גרסה כבדה וממוגנת יותר לשימוש בתור טנק חיל-רגלים, אך בפועל לא היה ממוגן מספיק וסווג בתור "טנק שיוט כבד".
הסימן 2 הוא כאמור למעשה זהה לסימן 1 רק בעל מיגון מעט עבה יותר. העלייה במשקל הכלי עם אותו מנוע 150 כוחות סוס, הפכה את הסימן 2 לאיטי מאוד, מה גם שהמיגון הנוסף לא היה מספיק אל מול חלק גדול מתותחי הנ"ט והטנקים של האויב, כך שבעיצובו הפסיד הסימן 2 משני הכיוונים. מלבד הוספת המיגון, הבדל נוסף היה הסרה של זוג הצריחונים שישבו על קדמת התובה ושימשו למקלעים קדמיים.
פיתוח הסימן 2 החל בשנת 1936 ושנתיים מאוחר יותר, למרות חסרונותיו ועם ענני המלחמה בפתח, הוא אושר לכניסה לשירות בצבא הבריטי וייצורו החל. סך הכל יוצרו 175 כלים מסוג זה אשר הוכנסו לשירות אך הסימן 2 הוצא משירות ברגע שדגמים מתקדמים יותר יוצרו בשנת 1941. עיצוב התובה של הסימן 2 היווה מקור השראה לעיצוב טנק הולנטיין שהיה מוצלח בהרבה ויוצר בכמויות גדולות בהרבה.
לקריאה נוספת

George Forty, World War II Tanks, London: Osprey Automotive, 1995.
טובה פינק

טובה פינק (נולדה בשנת 1959) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל (1973) ואלופת המכביה התשיעית (1973) בקפיצה לרוחק. בשנת 1976 הייתה לאצנית הישראלית השנייה שירדה מגבול 12 שניות בריצת 100 מטר, אחרי אסתר רוט-שחמורוב.
ביוגרפיה

פינק התאמנה בקבוצת הפועל תל אביב, בהדרכתו של סטפן קובלסקי.
ביוגרפיה > 1973 > אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1973 זכתה פינק במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.44 מטר, לפני מיה קלה ממכבי חיפה (5.39 מטר) וסמדר לובנו מהפועל העמקים (5.33 מטר).
ביוגרפיה > 1973 > אלופת המכביה

שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי אותה שנה, זכתה פינק במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.62 מטר, התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראל, באותה העת, לפני מיה קלה (5.58 מטר) וזיוה רבינוביץ' מישראל (5.44 מטר).
ביוגרפיה > 1975

בתחרות שנערכה בתל אביב ב-24 במאי 1975 השוותה פינק בריצת 60 מטר את השיא הישראלי לקדטיות (עד גיל 18) בתוצאה של 7.5 שניות, השיא עדיין קיים, נכון ל-2017.
ביוגרפיה > 1976

בתחרות שנערכה ברמת אביב ב-8 במאי 1976 זכתה פינק במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.5 שניות (מדידה ידנית). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה במיינץ, גרמניה ב-9 ביוני היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש לקדטיות (עד גיל 18) בתוצאה של 11.7 שניות (מדידה ידנית) ובכך הייתה לאצנית הישראלית השלישית בהיסטוריה שירדה מגבול 12 שניות, השיא עדיין קיים, נכון ל-2017. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באורליאן, צרפת ב-26 ביוני היא קבעה בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 11.99 שניות ובכך הייתה לאתלטית הישראלית השנייה בהיסטוריה שירדה מגבול 12 שניות, אחרי אסתר רוט-שחמורוב.
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 11.99 שניות (1976)
ריצת 100 מטר: 11.7 שניות, מדידה ידנית (1976)
ריצת 200 מטר: 25.5 שניות, מדידה ידנית (1976)
קפיצה לרוחק: 5.62 מטר (1973)
הערות שוליים

↑  יעקב פתאל, באליפות ישראל - וכמבחן לקראת המכביה ה-9, דבר, 24 ביוני 1973
↑  יורם רייס, שיאי המכביה החדשים בא"ק לא חיפו על הרמה הירודה, דבר, 16 ביולי 1973
↑  קדטיות מתחת לגיל 18, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
טיפול בהלם

טיפול בהלם הוא הליך רפואי שבו נגרם למטופל הלם מסוג כלשהו, באופן מכוון ומבוקר, למטרת טיפול פסיכיאטרי. מטרתו של טיפול בהלם היא לעורר את מצב ההלם באופן מלאכותי ובתנאים מבוקרים, בהנחה שמצבי הלם עשויים לשפר את מצבו הנפשי של המטופל לאחר התאוששותו.
סוגים שונים של טיפול בהלם היו נהוגים עד למחצית השנייה של המאה העשרים. אולם, ספיקות שהתעוררו באשר ליעילותם של הטיפולים אלה לטווח ארוך, קשיים אתיים שעוררו טיפולים אלה, פיתוח תרופות פסיכיאטריות יעילות יותר וטיפולים פסיכותרפיים תומכים, הביאו לירידה רבה בשימוש בטכניקות טיפוליות בהלם. טיפול בנזעי חשמל (הלם חשמלי או "שוק חשמלי") הוא הטיפול היחיד בהלם אשר מבוצע עדיין בהיקף משמעותי אף במאה העשרים ואחת, והוא נחשב לטיפול יעיל במקרים עמידים-לתרופות, בעיקר של דיכאון ומצבים פסיכוטיים, כמו גם במצבים מסכני חיים ואובדנות. בטיפול זה ניתן זרם חשמלי קצר ומבוקר, תחת הרדמה ושיתוק שרירים, שמטרתו השראת פרכוס כללי, הנמדד בעזרת EEG (אלקטרואנצפאלוגרם). הפרכוס עצמו, הוא אשר נחשב כבעל האפקט הטיפולי.
היסטוריה

רופאים הבחינו לאורך אלפי שנות טיפול, כי מצבו הנפשי של האדם משתנה לעיתים באופן קיצוני לאחר התאוששות מהלם פיזיופתולוגי או מפירכוסים שמקורם במוח, בין אם מקור ההלם הוא פגיעת ראש, או מחלה המלווה בחום גבוה מאוד כמו מלריה למשל, או אובדן הכרה שנגרם מחשיפה לחומר כימי. בימי האימפריה הרומית, לדוגמה, נעשה שימוש בדגים היוצרים זרם חשמלי כדי לתת מכת חשמל למטופלים. כך, סקריביניוס לארגוס רופא החצר של הקיסר קלאודיוס השתמש בדג חשמל, בשנת 47 לספירה, כדי לטפל בכאבי ראש בלתי פוסקים. נאמר כי הקיסר קלאודיוס עצמו היה אחד ממטופליו.
שימושים רפואיים אחרים בטיפול בהלם היו על ידי פאראצלסוס אשר גרם לפרכוסים שנגרמו מקמפור כדי לטפל בפסיכוזות במאה השש עשרה. הרופאים ג'ין לרוי (צרפת, 1745), רוברט וויט (לונדון, 1751) ולאונרד ילנד (לונדון, 1917), עשו שימוש במכות חשמל קלות (שאינן גורמות לפרכוסים) כדי לטפל במחלות עצבים, או היסטריה וכן בחולים הסובלים מהלם קרב.
עם התפתחות מדע הרפואה ועליית הסברים ביולוגיים למחלות הנפש, בסוף המאה ה-19, גבר גם החיפוש אחר טיפולים ביולוגים. בתקופה הקצרה שבין שנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, פותחו מספר שיטות על ידי חוקרים אשר החלו לבצע ניסויים בטיפולי הלם. עקב מחסור בשיטות יעילות לטיפול במחלות נפש וכן כיוון שטיפולים בהלם גרמו לשינויים קיצוניים במטופלים מיד עם תום הטיפול, התפשטה השיטה של טיפול בהלם והפכה לאחת מן השיטות המקובלות יותר לטיפול במחלות נפש במחצית המאה העשרים. מאות אלפי מטופלים טופלו בהלם, כולל דמויות ציבוריות ידועות כמו הסופר ארנסט המינגוויי (אשר התאבד ביריה לאחר שעבר טיפול בהלם חשמלי במרפאת מאיו), הסופרת ג'נט פריים, המשוררת סילביה פלאת' (אף היא התאבדה), המשורר רוברט לוול, כוכב הרוק לו ריד, השחקניות פרנסיס פרמר, ויוויאן לי, קלרה בו וג'ין טירני, הפסנתרן ולדימיר הורוביץ והפוליטיקאי תומאס איגלטון.
למרות שטיפול בהלם היה מקובל מאוד במחצית הראשונה של המאה העשרים, רוב שיטות הטיפול בהלם נחשבות היום לבלתי יעילות ומסוכנות לשימוש. טיפול בנזעי חשמל (הלם חשמלי) היא עדיין שיטת טיפול הנמצאת בשימוש עד היום במקרים קשים ביותר של מחלות נפש מסכנות חיים, או כרוניות, שלא הגיבו לטיפולים אחרים.
סוגי טיפול בהלם

טיפול בהלם קדחת מלריה כרוך בהחדרת תרכיב פרוטוזואה של מלריה לדם המטופל כדי לגרום לקדחת חום וחוסר הכרה, אשר אחריהן לעיתים מתרחשים אף פרכוסים. שיטת טיפול זו תוארה על ידי הרופא האוסטרי יוליוס ואגנר-יאורג (1857-1940) בעשור הראשון למאה ובשנת 1927 הוענק לו על כך פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. תקופת מה נעשה שימוש בטיפול זה בחולים במחלת נפש הסובלים משיתוק כללי בשלב מתקדם של מחלת העגבת. היום אין עוד שימוש בטיפול זה.
טיפול בהלם אינסולין כרוך בהזרקת כמות גדולה של אינסולין לחולה, דבר הגורם לפרכוסים ולתרדמת כתוצאה מהיפוגליקמיה במוח. הטיפול התגלה על ידי הרופא והחוקר הפולני מנפרד סקל (1900–1957) בשנת 1933. הליך זה היה בשימוש עד לשנות החמישים כטיפול בדיכאון ובפסיכוזה. אולם, תרדמת אינסולין עלולה להיות בלתי הפיכה ובשנת 1939 דווח על 1.3% של מקרי תמותה בעקבות תרדמת בלתי הפיכה לאחר שימוש באינסולין.
טיפול הלם במטרזול, סם הגורם לפרכוסים במהירות רבה. הטיפול התגלה על ידי הרופא והחוקר ההונגרי לדיסלס י. פון מדונה (1896–1964) בשנת 1934. זמן קצר אחר כך הועדף טיפול בנזעי חשמל על פני טיפול זה כיוון שסם זה עורר תופעות לוואי רבות וקשיים בבקרת החולה. עוצמת הפרכוסים שנגרמו הייתה לעיתים כה רבה עד שנגרמו לחולים שברים בחוליות עמוד השדרה, במיוחד אצל אלה אשר סבלו כבר ממחסור בוויטמין D בגלל תזונה לקויה בבתי חולים פסיכיאטריים.
טיפול בהלם פרמקולוגי הוא מונח כללי המתייחס לטיפול בהלם הנגרם על ידי הזרקת חומר כימי כלשהו (כגון אינסולין או מטרזול) לגוף המטופל. בשנות השלושים ביצעו פסיכיאטרים ניסויים בהזרקת חומרים נוספים לגוף מטופליהם, כגון קמפור, במטרה לגרום להלם.
טיפול בנזעי חשמל הוא טיפול הגורם לפרכוסים בחולה על ידי העברת זרם חשמלי דרך מוחו. הטיפול התגלה על ידי החוקר האיטלקי אוגו צ'רלטי (1877–1963) ולוצ'ו ביני (1908–1964). הליך טיפולי זה עדיין נמצא בשימוש מוגבל למקרים קשים של דיכאון והפרעה דו-קוטבית. במקרים כגון אלה, הטיפול נחשב לטיפול בטוח ויעיל כאשר הוא מבוצע תחת הנחיות קליניות קפדניות הכוללות ניטור החולה באלקטרואנצפלוגרם, מתן תרופות להפחתת פעולת השרירים והרדמה כללית או טשטוש.
מנגנון הפעולה

מנגנון הפעולה דרכו טיפול בהלם עשוי להותיר השפעה ארוכת טווח על המטופל איננו ידוע. ייתכן ובנפש האדם קיים מנגנון הגנה לאחר כניסה למצב של הלם. מנגד טיפול בהלם עשוי לעורר הפרעת דחק פוסט-טראומטית. ייתכן גם שטיפול בהלם גורם לשינוי או הפרעה, בדפוסי רשתות עצביות או דפוסי קוגניטיביים-התנהגותיים.
כאשר טיפולים בהלם היו בשיא תפוצתם ברפואה, לא עמדו לרשות מדע הרפואה כלים יעילים ללימוד השפעת טיפולים אלה. יחד עם זאת, קיימים מחקרים פעילים באשר למנגנון הפעולה של טיפול בנזעי חשמל. השערות רבות הועלו באשר לטיפול זה, אולם עד היום ההשפעה ארוכת הטווח של טיפול בנזעי חשמל עדיין לא נחקרה דיה. אחת מתופעות הלוואי של טיפול זה היא אובדן זיכרון.
הערות שוליים

↑  Board of Control for England & Wales (1939) The Twenty-fifth Annual Report of the Board of Control 1938 (London: HMSO)
↑  McCrae, N. (2006) ‘A violent thunderstorm’: Cardiazol treatment in British mental hospitals. History of Psychiatry 17: 67–90.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
טיפול בדרמה

טיפול בדרמה זו שיטה בפסיכותרפיה בה נעשה שימוש בטכניקות מתחום התיאטרון, המשחק והמופע כדי להביא אנשים להתפתחות אישית ובריאות נפשית. זו אחת משיטות הטיפול בתחום טיפול באמנויות. טיפול זה משלב תאוריות מסורתיות של פסיכותרפיה, טכניקות מתחום הפסיכולוגיה ותאוריות הנוגעות לתהליכי יצירה על במה. בין התיאורטקנים הבולטים נמנים סו ג'נינגס (מודל ה-EPR) ורוברט לאנדי (מודל התפקיד).
בתהליך הטיפולי נעשה שימוש בכלים שונים להרחקה, כמו כלים מתחום התיאטרון (אלתור, המחזה, מסכות, תיאטרון בובות), כלים מתחום הכתיבה (דימויים ומטפורות, אגדות וטקסטים דרמטיים), כלים מתחומים טיפוליים נושקים (ארגז חול, קלפים השלכתיים) ועוד.