stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוויזיית הפאנצר השביעית (ורמאכט)
היסטוריה > החזית המזרחית וגרמניה (פברואר 1943 - מאי 1945)

בפברואר 1943 הגיעה הדיוויזיה לגזרה הדרומית של החזית המזרחית, שם היא לחמה תחת פיקוד קבוצת ארמיות דרום בסיוע לארמיית הפאנצר הראשונה באזור הקווקז. בגזרה זו סייעה הדיוויזיה לבלום את מאמץ הצבא האדום ברוסטוב על הדון כמו גם מאמצי ההתקפה של הכוחות הגרמנים בקרב חרקוב השלישי. ביולי-אוגוסט 1943 השתתפה הדיוויזיה בקרב קורסק כחלק מפלגת הארמייה קמפף בחלקו הדרומי של הגזרה הגרמנית, במהלך הקרב ספגה הדיוויזיה אבדות רבות והיא נותרה לאחריו עם 15 טנקים בלבד וכמות חיילים שוות ערך לשלושה גדודי חיל רגלים. לאחר הקרב הועברה הדיוויזיה לפיקוד קורפוס הפאנצר ה-48 והשתתפה בניסיון הכושל לבלימת כוחות הצבא האדום בגזרת חרקוב (קרב חרקוב הרביעי). בחודשים הקרובים השתתפה הדיוויזיה בקרבות נסיגה לאורך הגזרה הדרומית דרך אוקראינה ובנובמבר היא לקחה חלק בקרב על קייב.
ביולי 1944 נשלחה הדיוויזיה לגזרה הצפונית להשתתף בלחימה אל מול מתקפת הצבא האדום באזור הבלטי. ב-21 בספטמבר נערכו כוחות הדיוויזיה להגן על החזית ממזרח לקלייפדה (ממל), אך לבסוף נהדפו על ידי מתקפה רחבה של הצבא האדום לכיבוש עיר הנמל. ב-7 בנובמבר שאריות הדיוויזיה הוצאו מהחזית והוצבו במזרח פרוסיה להתארגנות והתחמשות מחדש, הדיוויזיה שימשה עתודה לארמיית הפאנצר השנייה כחלק מקבוצת ארמיות מרכז. בינואר 1945 הצליחו יחידות הצבא האדום להבקיע את מערך ההגנה של הארמייה השנייה והדיוויזיה ניהלה קרבות נסיגה בעת ששאר כוחות הארמייה נסוגים לכיוון צפון פולין. כוחות הדיוויזיה ניהלו קרבות קשים ונסוגו בהדרגה לכיוון חוף הים הבלטי בצפון פרוסיה המזרחית, במרץ התרכזה הדיוויזיה באזור גדנסק ולבסוף אל מול המאמץ הסובייטי, ב-19 באפריל שאריות הדיוויזיה נסוגו באמצעות סירות דרך הים הבלטי לעבר צפון גרמניה. בתחילת מאי 1945 חיילי הדיוויזיה נכנעו לכוחות הצבא הבריטי צפונית-מערבית לברלין.
מבנה וציוד עיקרי

מאי 1940:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רגימנט השריון ה-25  גדוד השריון ה-66  רגימנט הארטילריה ה-78 |  |  |  |  רגימנט רובאים ממוכן ה-6  גדוד הסיור ה-37  גדוד אופנועים ה-7 |  |  |  |  רגימנט רובאים ממוכן ה-7  גדוד הנדסה קרבית ה-58  גדוד נגד טנקים ה-42 |  |
בנוסף סופחה לדיוויזיה יחידת נ"מ קלה (מס' 59)
רגימנט השריון ה-25 וגדוד השריון ה-66 לחמו שניהם במערכה בפולין על בסיס טנקים קלים פאנצר סימן 1 וסימן 2. אחרי המערכה בפולין, יחידות השריון בדיוויזיה החלו לקלוט את טנקי הפאנצר 38(t) הצ'כים אך עם פתיחת המערכה תהליך זה לא הושלם במלואו, והדיוויזיה כללה 91 טנקי פאנצר 38, 24 טנקי פאנצר סימן 4 (ביחידות השריון הבינוני), 68 טנקי פאנצר סימן 2 ו-34 טנקי פאנצר סימן 1 (סך הכל 225 טנקים). רגימנט הארטילריה כלל 18 תותחי שדה קלים 105 מ"מ מסוג leFH 18, בעוד שגדוד הנ"ט הכיל תותחי נ"ט 37 מ"מ מסוג Pak 36.
יוני 1943:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רגימנט השריון ה-25  גדוד הסיור ה-7  רגימנט הארטילריה ה-78 |  |  |  |  רגימנט פאנצרגרנדיר ה-6  גדוד עתודת שדה ה-58  גדוד נ"מ 296 |  |  |  |  רגימנט פאנצרגרנדיר ה-7  גדוד הנדסה קרבית ה-58  גדוד נגד טנקים ה-42 |  |
במאי 1942 הוצאה הדיוויזיה מהחזית ונשלחה להתארגנות ואימון בצרפת ובמחצית השנייה של השנה היא אורגנה מחדש (בדומה לשאר דיוויזיות הפאנצר). בתקופה זו קלטה הדיוויזיה טנקים גרמנים מדגמים חדישים יותר, גדודי החי"ר שלה אורגנו מחדש כגדודי פאנצרגרנדיר, גדוד האופנועים הוטמע לתוך גדוד הסיור, ונקלט ציוד חדש בין היתר זחל"מי Sd.Kfz. 251 בגדוד II של רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-6.
סמל הדיוויזיה לאורך השנים:
‏1940
‏1941-45
‏סמל זמני בקרב קורסק
מפקדים

גאורג שטומה (18 באוקטובר 1939 - 5 בפברואר 1940)
ארווין רומל (5 בפברואר 1940 - 15 בפברואר 1941)
הנס פון פונק (15 בפברואר 1941 - 17 באוגוסט 1943)
וולפגנג גלזמר (17 באוגוסט 1943 - 20 באוגוסט 1943)
האסו פון מנטויפל (20 באוגוסט 1943 - 1 בינואר 1944)
אדלברט שולץ (1 בינואר 1944 - 28 בינואר 1944)
וולפגנג גלזמר (28 בינואר 1944 - 30 בינואר 1944)
קרל מאוס (30 בינואר 1944 - 2 במאי 1944)
גרהרד שמידהובר (2 במאי 1944 - 9 בספטמבר 1944)
קרל מאוס (9 בספטמבר 1944 - 31 באוקטובר 1944)
הלמוט מדר (31 באוקטובר 1944 - 30 בנובמבר 1944)
קרל מאוס (30 בנובמבר 1944 - 5 בינואר 1945)
מקס למקה (5 בינואר 1945 - 23 בינואר 1945)
קרל מאוס (23 בינואר 1945 - 26 במרץ 1945)
הנס כריסטרן (26 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)
לקריאה נוספת

Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
Nigel Askey, Operation Barbarosa: The complete organizational & statistical analysis, and military simulation. Vol. IIA, lulu.com, 2013.
מפקד רגימנט השריון ה-25 (שני משמאל) ומפקד הדיוויזיה ארווין רומל, במהלך המערכה על צרפת, 1940
כוחות שריון גרמנים באזור מוסקבה, נובמבר 1941.
כוחות שריון גרמנים צופים בטביעתה של אוניית המלחמה הצרפתית קולברט.
קרל מאוס שפיקד על הדיוויזיה בין ינואר למאי 1944.
זחל"מי Sd. Kfz. 251/7 של רגימנט ההנדסה הקרבית ה-58.
אדלברט שולץ כמפקד רגימנט השריון ה-25 לפני קרב קורסק, מספר חודשים לאחר מכן יקבל שולץ את הפיקוד על הדיוויזיה.
אנולריה נאה

ערך זה עוסק בחילזון. אם התכוונתם לצמח פרה-היסטורי, ראו .
| אנולריה נאה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
תת־מחלקה:: חלזונות עילאיים
משפחה:: עגלוליים
תת־משפחה:: Annulariinae
סוג:: אנולריה
מין:: אנולריה נאה
שם מדעי
 Annularia pulchra ‏ווד, 1828
אנולריה נאה (שם מדעי: Annularia pulchra) הוא מין של חילזון יבשתי בסוג אנולריה ממשפחת העגלוליים (Pomatiidae) שנפוץ בג'מייקה ונודע בקונכייתו הנאה. פירוש השם המדעי הוא: "בעלת טבעת נאה" (Annulus = טבעת, pulchra = נאה, יפה).
קוטר הקונכייה נע בין 20 ל-30 מילימטר וצבעה קרם-בהיר הנוטה לצהוב. הקונכייה בעלת צריח בינוני ופיתולים עגולים ותפוחים, שלאורכם צלעות בולטות. הפתח מוקף על ידי חישוק טבעתי עבה דמוי פרח, הילה או שמלת מלמלה. את הפתח סותם גולל (operculum) קרני בעל צורה ספירלית.
בעבר שויך מין (וגם סוג) זה למשפחה Annulariidae, אך משפחה זו בוטלה והפכה לתת-המשפחה Annulariinae במשפחת העגלוליים Pomatiidae, שכוללת את הסוג עגלול (המיוצג בארץ ישראל על ידי המין עגלול המכסה).
הערות שוליים

1 2  בעבר שויך למשפחה Annulariidae, אך משפחה זו בוטלה והפכה לתת-המשפחה Annulariinae במשפחת העגלוליים Pomatiidae.
דניאל רימון

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1931 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  11 במרץ 2015 (בגיל 83) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
דניאל רימון (15 באוקטובר 1931 – 11 במרץ 2015) היה מומחה לגידולי שדה, חוקר במחלקה לצמחי תעשייה במכון לגידולי שדה במרכז וולקני, מורה ומרצה לביולוגיה ולחקלאות, מחבר ספרי לימוד ומנהל בית ספר.
ביוגרפיה

נולד בשכונת "אחווה" בירושלים ליוסף ופרידה מילגרום. דניאל שינה את שם משפחתו לרימון בעקבות פניית ראש הממשלה דוד בן-גוריון לתושבי הארץ לעברת את שמם.
למד בבית ספר יסודי "נס ציונה" (שנקרא לאחר מכן ע"ש גרץ) ו"בלפור" בתל אביב. כשהיה בתיכון הצטרף לארגון "ההגנה", שם התאמן ולמד להשתמש בנשק, בעיקר באקדחים וברימוני יד.

עוד לפני שסיים את לימודיו בכיתה י"ב התגייס לצה"ל, בשנה שבה הוקם, 1948. עד תום מלחמת השחרור שירת בחיל האוויר. כאשר הסתיימה המלחמה חזר ללימודים וסיים את מבחני הבגרות. במילואים שימש חובש קרבי.

למד ביולוגיה לתואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית, ולאחר מכן לימד ביולוגיה בבית ספר תיכון. סיים את עבודת הדוקטורט שעשה במכון ויצמן ברחובות בשנת 1968 בנושא "המורפוגנזיס של שני מינים ממשפחת עדשת המים".
במשך 18 שנים עסק בהוראת הביולוגיה בבית ספר תיכון, ו-25 שנים נוספות במחקר חקלאי במנהל המחקר החקלאי בבית דגן.

לימד חקלאות וביולוגיה בכפר הירוק בשנים 1956–1972, והרצה בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב בנושא "מתודיקה של הוראת הביולוגיה" בשנים 1967–1973. בשנים 1972–1973 ניהל את בית ספר תיכון "השרון" (כיום "רוטנברג") ברמת השרון במשך שנה אחת.
בשנת 1973 פרש מהוראה והחל לעבוד כחוקר במחלקה לצמחי תעשייה במכון לגידולי שדה וגן, במינהל המחקר החקלאי במרכז וולקני. במסגרת המחקר החקלאי עסק דניאל רימון בגידול צמחי תעשייה, בעיקר סלק סוכר וכותנה. הוא עסק גם במלחמה במזיקים ובפתרון בעיות שונות במהלך הגידול בקטיף ובעיבוד התוצרת. רימון התרכז בפיתוח ושכלול שיטות הגידול כולל עיבודים (למשל חרישת השדה), השקיה, דישון ואיסוף התוצרת המבוקשת. הוא טיפח זנים חדשים של כותנה שהניבו טוב יותר במים מליחים ושהיו עמידים יותר כנגד חרקים ומזיקים שגורמים נזק רב ליבול. עמד בראש צוות אשר טיפח מספר זני כותנה.

במשך שנים רבות העביר דניאל רימון הדרכות בגידול הכותנה במדינות רבות, במסגרת פעילות משרד החוץ - מש"ב. במסגרת זו עסק במתן קורסים בארץ ובמדינות מתפתחות. נסע פעמים רבות למרכז אמריקה ולדרום מזרח אסיה, שם עסק בייעוץ חקלאי ובפתרון בעיות בגידול בכותנה.
בשנים 1982–1990 שימש בתפקיד מנהל המחלקה לצמחי תעשייה. היה מנהל מדעי במו"פ עמק בית שאן בשנים 1990–1993. כמו כן, בשנים אלה לימד רימון בפקולטה לחקלאות ברחובות ובמדרשת רופין בעמק חפר סטודנטים לתואר הנדסאי חקלאות, כתב ספרי לימוד בביולוגיה ובחקלאות ופרסם מאמרים הקשורים בפיתוח שיטות גידול חדשות וטיפוח זנים חדשים.
דניאל רימון פרש לגמלאות בשנת 1996. לאחר פרישתו המשיך להרצות במכללת אורט בכפר-סבא ובמדרשת רופין, והמשיך במתן ייעוץ בגידול כותנה במדינות שונות.
בשנת 2013 זכה בפרס "יקיר ענף הכותנה" מקרן סם המבורג והמועצה לייצור ושיווק כותנה על "תרומה מקצועית ייחודית לענף הכותנה, לימוד והוראת הפיזיולוגיה של הכותנה וגידול דורות של תלמידים."
דניאל רימון היה נשוי ונולדו לו ארבעה ילדים. התגורר ברמת השרון ותל אביב.
פרסומים > ספרים

"חסרי חוליות" - ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים במגמות הביולוגית והחקלאית, הוצאת ספרית השדה, תשכ"ב.
"בעלי חוליות", ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים במגמות הביולוגית והחקלאית, הוצאת ספריית השדה, 1967.
"גוף האדם" - ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים במגמות הביולוגיות והחקלאית, 1968, הוצאת נ. טברסקי. מהדורה מתוקנת: 1973.
"חיי הצמח" - ספר לימוד לבתי-ספר תיכוניים במגמות הביולוגית והחקלאית, הוצאת ספרית השדה, תש"ל 1970.
"מבוא למיתודיקה" - הוראת הביולוגיה בבית הספר התיכון על פי שיעוריו של ד"ר דניאל רימון, אוניברסיטת תל אביב, מחלקה לפדגוגיה, 1971.
"גידול כותנה - עיון ומעשה", המועצה ליצור ושווק כותנה; ארגון עובדי הפלחה, רמת השרון: ד. רימון, תשמ"ד 1984.
"פוריות הקרקע" - הוצאת ספריית השדה, מהדורה ראשונה: 1991, מהדורה שנייה: 2000, מהדורה שלישית: 2005.
פרסומים > מאמרים נבחרים

"השפעת תוספת השקיות על תכונות הכותנה ויבוליה", דניאל רימון, תשל"ה 1975, בית-דגן: מינהל המחקר החקלאי - מרכז וולקני - המחלקה לפרסומים מדעיים.
"מבחן זנים ומועדי זריעה ואיסוף בסלק סוכר: תוצאות ניסוי מעונת 1975-76", דניאל רימון [ואחרים], בית דגן: המחלקה לפרסומים מדעיים - מרכז וולקני.
"התנהגות צמחי הכותנה בתנאי השקיה (טפטוף והמטרה) ובבעל", דניאל רימון, 1978, המכון הלאומי והאוניברסיטאי לחקלאות, האגף לגדולי שדה וגן,	בית דגן: המחלקה לפרסומים מדעיים - מרכז וולקני.
"השפעת עיתוי ההשקיה הראשונה ומנת המים הכוללת על יבולי הכותנה", דניאל רימון, 1980, בית דגן: המחלקה לפרסומים מדעיים - מרכז וולקני.
"השפעת ההשקיה בטפטוף ובהמטרה על יבולי הכותנה", יואב בר פלד, דניאל רימון, 1980, בית דגן: המחלקה לפרסומים מדעיים - מרכז וולקני.
הערות שוליים

↑  דניאל רימון, באתר מינהל המחקר החלאי - מכון וולקני, ‏נלקח ב-1 ביוני 2018
↑  מקבלי הפרסים מקרן סם המבורג, באתר המועצה לייצור ושיווק כותנה בע"מ, ‏נלקח ב-1 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267185105171  ISNI: 0000 0000 7038 8582  LCCN: n80137125  VIAF: 98151359   WorldCat (עם VIAF): 98151359 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דניאל רימון".
דורון נבון

אין תמונה חופשית
דורון נבון הוא אמן לחימה ישראלי, בן המערב הראשון שקיבל תואר מוסמך בכיר (שִיהָאן) באמנות הלחימה "בודו-טאיג'יטסו- נינג'יטסו"[דרוש מקור].
ביוגרפיה

נבון התחיל ללמוד קראטה וג'ודו בשנות העשרה שלו. הוא נופה ברגע האחרון מסגל הספורטאים של אולימפיאדת מינכן עקב פציעה קשה במהלך אימון הכנה בג'ודו.
בסוף שנות ה-60 נסע נבון ליפן, שם המשיך בלימודי הג'ודו בבית הספר "קוֹדוֹ-קאן". באמצע שנות ה-70 הגיע לדרגת דאן 4 בג'ודו. בתקופת שהותו ביפן התוודע לאמנות הלחימה נינג'יטסו, הידועה בעולם כ"בודו טאיג'יטסו". זאת, באמצעות מורה ישראלי אחר בשם דני וקסמן. הם היו לתלמידים המערביים הראשונים שלמדו אמנות זו ישירות מראש השיטה, מאסקה האצומי. לאחר שנים של אימונים הגיע נבון לדרגת דאן 5 בנינג'יטסו והיה לבן המערב הראשון שקיבל דרגה זו ותואר שיהאן. בישראל הקים שלוחה ישראלית של בוג'ין קאן, בשם "בוג'ין קאן ישראל".
לשיטת פלדנקרייז לריפוי ולשכלול היכולת הגופנית התוודע בזכות הכרות אישית עם מייסד השיטה, משה פלדנקרייז, ביפן. בישראל שילב אימון גופני מפרך בנינג'יטסו ובג'ודו עם שיעורי תנועה וטיפולים בשיטת פלדנקרייז. בשנות האלפיים, נבון מתגורר ביפן, אינו עוסק באמנות לחימה ומלמד את שיטת הפלדנקרייז באזור טוקיו.
תלמידיו הישירים של דורון נבון ממשיכים ללמד את השיטה והכשירו אחריהם מספר דורות של מורים ואלפי תלמידים ברחבי הארץ. מן הבולטים בתלמידיו המיידיים של דורון הם אילן גטניו, מוטי נתיב, יעקב (נועם) חזן, יוסי תשובה, יוסי שריף ומשה זולר. מורים אלה העמידו אחריהם בתי ספר הממשיכים את הסגנון הייחודי של דורון נבון שהטמיע את הנינג'יסו, שיטת פלדנקרייז ורעיונות מהג'ודו תוך שמירה על נאמנות טכנית לסגנון המקורי אותו קיבל ממורו מאסקה האצומי, ראש השיטה.
אמה פרוסט

| --- | --- |

אמה פרוסט, כפי שהופיעה על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Marvel Comics #1000 מאוגוסט 2019, אמנות מאת סטנלי לאו.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Uncanny X-Men #129 (ינואר 1980)
 יוצרים:  כריס קלרמונט ג'ון ביירן
 גילום הדמות:  ג'נוארי ג'ונס ("אקס-מן: ההתחלה")
 מידע
 שם אמיתי:  אמה גרייס פרוסט
 כינויים:  לורד אימפריאל, המלך השחור, המלכה הלבנה, פניקס, המלכה השחורה, פרפקשן, סטורם, הייזל קנדל
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  בוסטון 
 מקצוע:  מנהל בית ספר, גיבור-על, מנהל כללי
 כוחות:  טלפתיה, קריאת ושליטת מחשבות, שינוי זכרונות, פרצי אנרגיה מנטליים, גרימת שיתוק, הקרנת אשליות, הקרנה אסטרלית. מסוגלת לשנות את מצב צבירת גופה לצורת יהלום, מה שמעניק לה כוח-על ויכולת עמידות נגד התקפות טלפתיות.
 חברה בקבוצה:  אקס-מן, מועדון הלפייר, תאגיד פרוסט, המועצה השקטה של קרקואה
 חברה לשעבר בקבוצה:  האקס-מן של סייקלופס אקס-מן האפלים הקאבאל Generation X הליונס מועדון הלפייר
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  וינסטון והייזל פרוסט (הורים) כריסטיאן פרוסט (אח) אדריאן פרוסט (אחות, מתה) קורדיליה פרוסט (אחות)  טוני סטארק (בעל)
 אויבים:  Trevor Fitzroy, סלנה, המוטאנטים החדשים, סבסטיאן שו, אדריאן פרוסט, כוכב אש 
 
אמה פרוסט (באנגלית: Emma Frost) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #129 מינואר 1980 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון ביירן. פרוסט היא טלפתית, הידועה בשנינותה הרבה ובכינויה המלכה הלבנה. היא הפכה מאחת האויבות המסוכנות ביותר של האקס-מן לאחת החברות המרכזיות שבהם.
דמותה של אמה פרוסט מדורגת במקום ה-30 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את הדמות גילמה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: ההתחלה" השחקנית ג'נוארי ג'ונס.
היסטוריה פרסומית

מהופעתה הראשונה כמלכה הלבנה של מועדון הלפייר, פרוסט הופיעה כנבלת האקס-מן במשך השנים. היא הופיעה לעיתים תכופות בסדרת החוברות Uncanny X-Men ובכרך המקורי של המוטנטים החדשים ביחד עם קבוצת ההליונס שלה. במרץ 1986 דמותה הופיעה לצד קבוצת ההליונס במיני סדרה אודות גיבורת-העל כוכב אש, אותה פרוסט ניסתה להפוך לנשקה האישי.
לאחר שהחלימה מתרדמת ויצאה לכפר על מעשיה כאשר נודע לה שקבוצת ההליונס שלה נטבחה כולה, פרוסט שיחקה תפקיד מרכזי בקשת הסיפור "אמנת הפלנקס", בה היא צוותה לבאנשי, ג'ובילי וסייברטות' במטרה להציל את הדור הבא של המוטאנטים. פעולה זו הובילה אותה להיות הדמות המרכזית בסדרת הספין אוף Generation X, שהחלה בנובמבר 1994 ונמשכה כ-75 חוברות בטרם בוטלה. הסדרה הציגה מספר הצצות לימיה במועדון הלפייר, כמו גם הציגה את אחיותיה אדריאן וקורדיליה.
עם ביטול הסדרה, כל כותרי האקס-מן שוכתבו מחדש, ובשנת 2001 פרוסט הופיעה כמורה לאוכלוסייה המוטאנטית באי ג'נושה, שנשלט בזמנו בידי מגנטו. לאחר שהתקפת זקיפי סנטינל החריבה את האי עד היסוד, קבוצת האקס-מן מצאה את פרוסט בין החורבות כשהיא מפתחת מוטציה משנית המאפשרת לעורה להפוך לצורת יהלום קשיח. הוספתה של פרוסט לקבוצה נבעה מהצורך להחליף את דמותו של קולוסוס שמת באותה עת, והמוטציה המשנית של הדמות נועדה לספק תחליף לכוחותיו. עד מהרה, פרוסט החלה במערכת יחסים רומנטית עם סייקלופס, שחווה בעיות ביחסיו עם ג'ין גריי. הרצת חוברות זו הציגה מידע נוסף מעברה, כולל אביה וינסטון ואחיה כריסטיאן.
באוגוסט 2003, פרוסט כיכבה במיני סדרה משלה שנמשכה כ-18 חוברות, מימיה כתלמידה בבית ספר פרטי ועד להצטרפותה למועדון הלפייר. חוברות מאוחרות יותר אף קיבעו מערכות יחסים שלה עם טוני סטארק ונאמור.
בניצוחם של הצוות הקריאייטיבי ג'וס וידון וג'ון קאסאדיי, פרוסט הופיעה בכרך השלישי של חוברות Astonishing X-Men, ונחקרה מידת נאמנותה לקבוצת האקס-מן. חסרונו של פרופסור X בשנים האחרונות הפך את דמותה לחיונית ביותר כטלפתית היחידה בקבוצה.
היסטוריה פרסומית > פרטים נוספים על סיפור המקור

בסיפור פלאשבק מאת פרוסט עצמה בחוברת Generation X #24, הייתה תקופה שבה פרוסט העבירה בבית חולים פסיכיאטרי לאחר שנשלחה לשם בידי הוריה. אולם, המיני סדרה משנת 2003 תיארה אותה בצורה שונה, כאשר עזבה את הבית כדי ללמוד במכללה. החוברת הראשונה של Generation X הפגישה בינה לבין באנשי ודארק ביסט (גרסה אפלה של חיה), לאחר מאורעות המיני סדרה.
במיני סדרה X-Men: Deadly Genesis, התברר שפרוסט עבדה כחשפנית במועדון הלפייר לפני שעלתה לשורות המלכה הלבנה. היא פוגשת בצ'ארלס אקסבייר ובמוירה מק'טאגרט, המציעים לה להצטרף לקבוצת אקס-מן חדשה הכוללת דמויות חדשות שהוצגו במיני סדרה. מטלה זו הופכת לקשה במיוחד כשפרוסט מתנגדת להצעתם. מאוחר יותר, האירוע נמחק מזיכרון כולם על ידי אקסבייר.
ביוגרפיה בדיונית

אמה פרוסט נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס לווינסטון והייזל פרוסט בעלי הממון, ולה שתי אחיות ואח, כריסטיאן. וינסטון הוא אדם קר, אכזרי ושתלטן שלעיתים קרובות מציב רף גבוה לילדיו, ואילו הייזל משתמשת בסמים כדי להתמודד עם המתחים שבניהול משק הבית. לפיכך, אמה אינה מקבלת תמיכה רגשית מהוריה ומאחיותיה, אדריאן וקורדיליה, אך היא מסתדרת עם אחיה ההומוסקסואל.
בבית הספר היא סבלה מנידוי חברתי והתקשתה בציוניה, ומורה בשם איאן קנדל תמך בה בזמניה הקשים. אחרי מספר פעמים שסבלה מכאבי ראש, כוחותיה הטלפתיים החלו להתגלות, מה שעזר לה לקרוא את מוחם של חבריה לספסל הלימודים ולענות נכונה במבחנים. משום יכולתה לשאוב מידע מאחרים, עד מהרה היא הופכת למדריכה לאחרים, וקנדל ממליץ עליה למשרת הוראה, דבר לו אביה מתנגד נחרצות.
יום אחד בדרכה מבית הספר, מכוניתה של פרוסט מתקלקלת ואיאן מסיעה לביתה. לאחר שהיא קוראת את מחשבתו ומגלה כי הוא חושב שהיא יפה ואינטליגנטית, היא מנשקת אותו. אחותה אדריאן מצלמת את המתרחש ואביה משתמש בעדות זו כדי לגרום לפיטוריו של קנדל. פרוסט נלחמת בחזרה, מאיימת לחשוף את קריירת הדוגמנות הסודית של אחותה, ומצלמת תמונות מפלילות של אביה עם פילגש. מעשיה לוכדים את תשומת לבו של אביה, שדווקא מוצא כי בתו מזכירה לו את עצמו, והוא מחליט להוריש לה את הונו. פרוסט מסרבת לקבל את כספו לאחר שגילתה שהוא שלח את אחיה לבית חולים פסיכיאטרי מפני שניסה להתאבד, ומחליטה לפצוח בדרך משלה בחיים.
לאחר תקופה בה גרה ברחובות כחסרת בית, פרוסט פוגשת בבחור צעיר בשם טרוי ומתאהבת בו. היא מגלה שהוא חייב סכום עתק של כסף למאפיונר בשם לוציאן. כדי להציל את חייו, פרוסט מסכימה לקחת חלק בניסיון חטיפה מבוים כדי לסחוט כסף מאביה. אולם, וינסטון מסרב לשלם את הכופר, וטרוי נהרג בניסיון אצילי להציל את פרוסט מהמאפיונר הזועם. לאחר שנפטרו מגופתו של טרוי, בריוניו של לוציאן כופתים את פרוסט לצינור וחוסמים את פיה, עם כוונה להורגה מאוחר יותר. אדריאן משחררת את בקשות הכופר של לוציאן לתקשורת, מה שמאלץ את וינסטון לשלם בעבור שחרורה. לוציאן אינו מסתפק בכסף הכופר ומתעתד להרוג את פרוסט בכל זאת, אולם היא משתמשת בכוחותיה כדי להפנות את בריוניו זה נגד זה ולאלץ את אחד מהם לשחררה.
פרוסט לוקחת את כספי הכופר ונרשמת לאוניברסיטת אמפייר סטייט, שם היא לומדת לראשונה על קיומם של מוטאנטים. היא יוצאת עם שחקן כדורסל אולם בפגישתם הראשונה הוא מתקיף אותה באופן מסתורי והיא מדווחת עליו. היא פוגשת גם בטלפתית נוספת, אסטריד בלום, שהופכת לחברתה הקרובה ולמורתה הרוחנית. פרוסט נדהמת לגלות שאיאן עובד באוניברסיטה ויוצא עם שותפתה לחדר. אמה, שעדיין אוהבת אותו, יוצאת איתו ומגלה לחרדתה שהוא נתפס כשהוא תוקף את שותפתה לחדר.
מאוחר יותר, פרוסט מגלה שאסטריד עמדה מאחורי התקפותיהם של שחקן הכדורסל ושל איאן. בזעמה, היא תוקפת טלפתית את אסטריד ומותירה אותה מחוסרת הכרה. למרות שהיא משתמשת בכוחותיה כדי להציל את עבודתו של איאן כמורה, הוא דוחה אותה מעליו לאחר שהיא מתוודה בפניו שהיא מוטאנטית. לאחר מאורע זה היא נעשית קרה ומרוחקת לאנשים, ומקבלת עבודה כרקדנית אקזוטית במועדון הלפייר, אליטה חברתית מחתרתית. היא מגלה מזימה של ראשי המועדון אדוארד באקמן (המלך הלבן) וסטיבן לאנג להשמיד את כל המוטאנטים, ויחד עם חברי מועדון הלפייר סבסטיאן שו (המלך השחור לעתיד), לורדס שאנטל והארי לילאנד (הרץ השחור לעתיד), היא נלחמת בזקיפי הסנטינל של לאנג. היא הורגת את באקמן ואת מועצת הנבחרים יחד עם שו, והשניים משתלטים על מועדון הלפייר והופכים לאדוני הקרדינלים של המעגל הפנימי של המועדון.
ביוגרפיה בדיונית > המלכה הלבנה של מועדון הלפייר

אמה פרוסט הופכת למלכה הלבנה של מועדון הלפייר. היא גם הופכת לנשיאת וליו"ר מועצת המנהלים של פרוסט אינטרנשיונל, שעוזרת לממן את פעילותם של אדוני הקרדינלים. בנוסף, פרוסט הופכת ליו"ר מועצת הנאמנים ומנהלת אקדמיית מסצ'וסטס - בית ספר למוטאנטים המגייס מוטאנטים לשורותיו כדי להתחרות בבית ספר לצעירים מחוננים של צ'ארלס אקסבייר באמצעות שבב מעקב שהושתל בסרברו, המכשיר בו משתמש פרופסור אקס כדי לאתר מוטאנטים מרחוק. פרוסט וסוכני המועדון מנסים לגייס גם את קיטי פרייד לאקדמיית מסצ'וסטס, ולוכדים ומענים כמה מחברי האקס-מן, ביניהם סטורם, וולברין, פניקס וקולוסוס. פרוסט נלחמת בקרב מוחי נגד פניקס, אך מובסת כשהיא על סף מוות. או אז, היא פותחת במתקפה אחרונה שגורמת לחברי האקס-מן להאמין שהיא התאבדה, כאשר למען האמת היא נותרה מחוסרת הכרה ובטיפולו של סבסטיאן שו. בעימות נוסף עם מועדון הלפייר, פרוסט מאלצת באופן טלפתי את הוריה של פרייד להעבירה לאקדמיית מסצ'וסטס. היא מחליפה את מוחה עם סטורם כדי להביס את האקס-מן מבפנים, אך התהליך משתבש ותודעתן של השתיים חוזרות אחת לשנייה. מאוחר יותר היא נותרה מחוסרת הכרה בידי ג'ייסון וינגארד, הידוע בכינויו מאסטרמיינד.
בזמן חברותה במועדון הלפייר, פרוסט המשיכה לנהל את אקדמיית מסצ'וסטס. חניכיה הופכים להיות קבוצת הליונס בשעה שהיא משמשת להם כמורה רוחנית. היא מגייסת את כוכב אש לאקדמיה, אך עד מהרה נאבקת בה. בנוסף, היא מנסה לגייס את דאג רמזי - הידוע בכינויו סייפר - ולוכדת את קיטי פרייד בשנית. עם קבוצת הליונס, היא נלחמת בקבוצת המוטאנטים החדשים של אקסבייר, שהפכו לקבוצה יריבה. מאוחר יותר, כשהמוטאנטים החדשים נהרגים ומוחזרים לחיים בידי הישות הכל-יכולה ביונדר, הם הופכים למלאי טראומה ומכונסים בתוך עצמם. פרוסט מציעה את עזרתה בהשבתם לגדר הנורמלי, ומשכנעת את מנהלם האישי מגנטו לצרף אותם לאקדמיית מסצ'וסטס. יחד עם שו וסלנה, היא מזמינה את מגנטו להצטרף למועדון הלפייר ואף מארגנת תחרות בין המוטאנטים החדשים לבין הליונס. היא מגייסת את מאגמה לאקדמיה ומאוחר יותר מצילה אותה מכוחותיו של הוד התפתחותו יחד עם מגנטו, שו וסלנה. יחד איתם היא נאבקת במוטאנטים החדשים ובוחרת להדיח את שו ממועדון הלפייר.
כאשר המוטאנט הנוסע בזמן טרבור פיצרוי שולח את זקיפי הסנטינל ציידי המוטאנטים לצוד את פרוסט וקבוצת ההליונס, היא מכניסה עצמה לתרדמת כדי לשרוד את המתקפה, וכמעט כל חניכיה נהרגים. מאוחר יותר היא מתעוררת באקדמיית אקסבייר. כשהיא מבולבלת, היא מחליפה זהות עם אייסמן ונמלטת, אך כאשר היא מגלה את דבר מותם של חברי קבוצתה, פרופסור אקס מצליח לגרום לפרוסט הלומת הצער להחליף חזרה בין הזהויות.
ביוגרפיה בדיונית > ג'נריישן אקס

מאוחר יותר, פרוסט מצטרפת לבאנשי, ג'ובילי, סייברטות' וסינק כדי להילחם בפלנקס, זן קיברנטי מרושע בעל מוח קולקטיבי, ולהציל קבוצת מוטאנטים צעירה שחוברת לה יחדיו מאוחר יותר ונודעת כקבוצת ג'נריישן אקס. אותה קבוצה לומדת כעת באקדמיית מסצ'וסטס שנפתחה מחדש בהדרכתם של פרוסט ובאנשי. לאחר שפרוסט עושה צעד עסקי מוטעה, היא פונה לאחותה אדריאן, הניחנת בתפישה על-חושית המעניקה לה את היכולת לקרוא עצמים דוממים, שמציעה לה עזרה פיננסית אך גם דורשת את השתתפותה בניהול האקדמיה. בסתר, היא חורשת מזימות תחתיה ושותלת פצצה בבית הספר, שגובה את חייו של סינק. כתגובה, פרוסט מאתרת את אחותה ורוצחת אותה, ולאחר מכן שבה לאקדמיה והופכת למרוחקת יותר ויותר מחניכיה בניסיון להסתיר את הפשע שביצעה. אם מגיעה למסקנה שפרוסט הרגה את אחותה ומודיעה לשאר חברי הקבוצה שאין לסמוך עליה יותר. סיבה זאת, בנוסף לכך שבאנשי נכנס לדיכאון ולשכרות בעקבות מותה של אהובתו מוירה מק'טאגרט, גורמת לעזיבתם של חברי הקבוצה ולפיכך להתפרקותה של הקבוצה.