stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסטון
תשתיות > תחבורה > אופניים

ליוסטון מספר רוכבי האופניים הגדול ביותר בטקסס עם מעל 260 קילומטרים של שבילי אופניים. מערכת שיתוף אופניים פעילה באמצעות 29 תחנות במרכז העיר ואזור השכונות.
תשתיות > תחבורה > נמלי תעופה

את יוסטון משרתים 3 נמלי תעופה, שניים מהם הם מסחריים ושירתו 52 מיליון נוסעים בשנת 2007.
העיקרי שבהם הוא נמל התעופה יוסטון ג'ורג' בוש, העשירי בגודלו בארצות הברית מבחינת כמות נוסעים וה-28 בעולם. נמל התעופה בוש מהווה בסיס פעולה מרכזי לחברת יונייטד איירליינס, והחברה מציעה יותר מ-700 טיסות היוצאות מהעיר.
נמל התעופה המסחרי השני בגודלו ביוסטון הוא נמל התעופה ויליאם הובי (נקרא נמל התעופה הבין-לאומי יוסטון עד 1967), הפועל בעיקר לטיסות פנים לטווח בינוני. היסטוריית התעופה של יוסטון מוצגת במוזיאון הטרמינל אשר ממוקם בבניין הטרמינל הישן בצידו המערבי של נמל התעופה.
נמל התעופה השלישי הוא נמל התעופה אלינגטון (לשעבר בסיס חיל האוויר של ארצות הברית) הנמצא בשימוש הצבא והממשל, נאס"א, וכן משמש מגזרי תעופה נוספים.
ערים תאומות

ליוסטון 17 ערים תאומות:
| --- | --- |
 איחוד האמירויות הערביות אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות (מ־2001)  אזרבייג'ן באקו, אזרבייג'ן (מ־1976)  עיראק בצרה, עיראק (מ־2015)  יפן צ'יבה, יפן (מ־1973)  אקוודור גואיאקיל, אקוודור (מ־1987)  ספרד הואלבה, ספרד (מ־1969)  טורקיה איסטנבול, טורקיה (מ־1986)  פקיסטן קראצ'י, פקיסטן (מ־2009)  גרמניה לייפציג, גרמניה (מ־1993):  אנגולה לואנדה, אנגולה (מ־2003)  צרפת ניס, צרפת (מ־1973)  אוסטרליה פרת', אוסטרליה (מ־1983)  הרפובליקה העממית של סין שנג'ן, הרפובליקה העממית של סין (מ־1986)  נורווגיה סטוונגר, נורווגיה (מ־1980)  טאיוואן טאיפיי, טאיוואן (מ־1963)  מקסיקו טמפיקו, מקסיקו (מ־2003)  רוסיה טיומן, רוסיה (מ־1995)
הערות שוליים

↑  QuickFacts: Houston city, Texas
↑  הסופה "הארווי": 35 נהרגו, יותר ממאה אלף ליטר נפט דלפו בדרום טקסס, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2017
↑  שירות כלכליסט, הערכות: הארווי יהיה אסון הטבע היקר בהיסטוריה, הנזק יגיע ל-160 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 30 באוגוסט 2017
↑  St John Barned-Smith, Temples of the gods: Houston's religious diversity reflects community, Houston Chronicle, ‏2016-10-22
↑  Kate Shellnutt, U.S. sees rise of Islamic centers, Houston Chronicle, ‏2012-03-08
↑  Samantha Sharf, The Best Places For Business And Careers 2019: Seattle Still On Top, Forbes (באנגלית)
↑  Jr, James C. McKinley. "העיר הראשונה הגדולה שבחרה ראש עיר להט"ב Mayor". The New 12-12-2009 (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-05-30.
↑  Ashlynn Turner, 4-1-2017 houston-homicide-rate-changes-little-in-2016/ שיעור הפשע ביוסטון לשנת 2016 little in 2016, באתר KPRC, ‏2017-01-04 (באנגלית)
↑   נעמה ריבה, המוזיאון לאמנויות יפות ביוסטון התחדש באגף מרהיב, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2020
| דגל טקסס מדינת טקסס |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אוסטין |  |
| אזורים גאוגרפיים | ביג בנד • עמק ריו גראנדה • מטרופולין דאלאס-פורט וורת'-ארלינגטון |  |
| היישובים הגדולים ביותר | יוסטון • סן אנטוניו • דאלאס • אוסטין • פורט וורת' • אל פאסו • ארלינגטון • קורפוס כריסטי • פלאנו • לארדו • לאבק • גרלנד • אירווינג • אמרילו • גרנד פריירי • בראונסוויל • פסדינה • מקיני • מסקיט • קילין |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות טקסס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561818805171  BNE: XX452553  BnF: cb11994584x (data)  GND: 4095673-8  ISNI: 0000 0004 0509 8051  LCCN: n79049234  MusicBrainz: c920948b-83e3-40b7-8fe9-9ab5abaac55b  NARA: 10045425  NDL: 00629055  NKC: xx0033739  NLA: 36561607  SUDOC: 061558419  Trove: 1293444  VIAF: 138912663   WorldCat (עם VIAF): 138912663 
יוסטון בסביבות שנת 1873
מפת העיר ב-1956
כביש 610 (מסומן באדום)
מרכז העיר יוסטון
מבט על קו הרקיע של המרכז הרפואי טקסס
מפה של פיזור אתני/גזעי ביוסטון, על פי מפקד האוכלוסין 2010 – נקודות אדומות מייצגות לבנים (ללא היספניים), נקודות כתומות מייצגות מוצא היספני, נקודות כחולות מייצגות אפרו-אמריקאיים, נקודות ירוקות מייצגות מוצא אסייתי, נקודות אפורות מייצגות אחרים. כל נקודה מייצגת 25 אנשים
תהלוכת המכוניות האומנותית
מוזיאון השואה ביוסטון
הרודיאו השנתי ביוסטון
אצטדיון nrg
אוניברסיטת יוסטון
המרכז הרפואי של טקסס
מחלף ביוסטון
הרכבת הקלה ביוסטון
ג'ון קוריליאנו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בפברואר 1938 (בן 86) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, בית הספר מנהטן למוזיקה, תיכון מידווד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה קאמרית, אופרה, קונצ'רטו, מוזיקה סימפונית, פסקול סרטים 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1968)  פרס גרומאייר להלחנה (1991)  פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (1989)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מיאמי (10 במאי 2002)  פרס גרומאייר (1991)  פרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (1998)  פרס פוליצר למוזיקה (2001)  פרס רומא  פרס ג'ון ג'יי 
 www.johncorigliano.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון קוריליאנו (באנגלית: John Corigliano;‏ 16 בפברואר 1938) הוא מלחין ומורה אמריקאי. הוא מכהן כפרופסור למוזיקה בלהמן קולג' של אוניברסיטת העיר ניו יורק.
חייו

קוריליאנו, אמריקאי ממוצא איטלקי נולד למשפחה מוזיקלית. אביו, ג'ון קוריליאנו האב, היה קונצרטמייסטר של הפילהרמונית של ניו יורק במשך 23 שנים, ואמו הייתה פסנתרנית. בין מוריו היו אוטו לונינג, ויטוריו ג'אניני ופול קרסטון. קוריליאנו למד הלחנה באוניברסיטת קולומביה ובית הספר מנהטן למוזיקה. לפני שנחל הצלחה כמלחין, עבד קוריליאנו כעוזר מפיק בסדרת הקונצרטים לנוער של ליאונרד ברנשטיין וכמפיק עונות הופעות לאמנים קלאסיים כגון אנדרה ואטס.
רוב יצירותיו של קוריליאנו נכתבו לתזמורת סימפונית. הוא מלחין במגוון סגנונות רחב, לעיתים אפילו באותה יצירה עצמה, אך כוונתו היא לעשות את היצירה נגישה לקהל מאזינים רחב יחסית. הוא כתב סימפוניות, כמו גם יצירות לתזמורת מיתרים ולתזמורת כלי נשיפה מעץ. נוסף לכך כתב קוריליאנו קונצ'רטי לקלרינט, חליל צד, כינור, אבוב ופסנתר; מוזיקה לסרטים; יצירות שונות להרכבים קאמריים ולכלי מסולו, ואופרה, "רוחות הרפאים של ורסאי", שנהנתה מהצלחה בהצגת הבכורה.
להצלחתו הראשונה זכה קוריליאנו הצעיר בשנת 1964, כשהסונאטה שלו לכינור ופסנתר משנת 1963 הייתה הזוכה היחידה בתחרות מוזיקה קאמרית של "פסטיבל שני העולמות" בספולטו באיטליה. בהמשך קיבל את המענק הלאומי לאמנויות "פגוש את המלחין" ומענק מקרן גוגנהיים, לצד הזמנות חשובות לכתיבת יצירות. בשביל הפילהרמונית של ניו יורק חיבר קוריליאנו את ה"ווקאליזה" (1969), קונצ'רטו לקלרינט ותזמורת (1977) ו"פנטזיה על אוסטינאטו" (1986); לאגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן כתב "פואמה באוקטובר" (1970); למועצת האמנויות של מדינת ניו יורק הלחין את הקונצ'רטו לאבוב (1975); לחלילן ג'יימס גאלוויי חיבר את "אוברטורת פרומנאדה" (1981) ואת הסימפוניה השנייה (2001); התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית הזמינה את "טרילוגיית דילן תומאס" הנמשכת ערב שלם (11960, עיבוד 1999). כמו כן חיבר את "קיארוסקורו" לשני פסנתרים מכווננים בהפרש של רבע טון ביניהם בשביל הקרן הבינלאומית לשני פסנתרים על שם דראנוף ואת החלילן מהמלין, פנטזיה קונצרטית לחליל צד ותזמורת.
רביעיית קוריליאנו, המרבה בביצוע יצירות בנות זמננו, קרויה על שמו. רביעיית המיתרים הוקמה בברכתו, והוא אמר עליה, "זו באמת אחת הרביעיות הגדולות של הדור החדש. העוצמה היוקדת שלהם, רגישותם המוזיקלית ובחירת היצירות הנועזת שלהם תורמות לחוויה קונצרטית מהממת לחלוטין."
חיים אישיים

ג'ון קוריליאנו חי בניו יורק עם בן-זוגו מארק אדאמו.
היעדרות מבית הספר

היעדרות מבית הספר היא אי-הגעה של תלמיד במערכת חינוך חובה לבית ספרו. היעדרות, בפרט כאשר היא ממושכת, פוגעת בחינוכו של התלמיד הנעדר. כאשר ההיעדרות היא מכוונת, לא מוצדקת וללא רשות, המכונה בסלנג "הברזה", היא במדינות רבות עבירה פלילית.
היעדרות מוצדקת > מחלה

סיבה מרכזית להיעדרות מוצדקת מבית הספר היא מחלה של התלמיד. לצמצום הפגיעה בתלמיד החולה פועלים מוריו וחבריו ללימודים של התלמיד החולה לעדכנו בחומר הלימודים שהוא מפסיד ולשתפו בשיעורי בית שניתנו, כאשר הוא מסוגל לעשותם בזמן מחלתו. תלמידים חולים במשך תקופה ממושכת זכאים ללימודים בביתם. כאשר התלמיד החולה מאושפז בבית חולים לתקופה ממושכת הוא זכאי לשירותי חינוך במהלך אשפוזו.
היעדרות מוצדקת > סיבות נוספות ייחודיות לישראל

תהליך הגיוס לצה"ל מתחיל עוד בתקופת לימודיו של המועמד לגיוס בכתה י"א, והוא כרוך בהיעדרויות קצרות, להתייצבות בהליכי מיון בלשכת גיוס ולהשתתפות בימי גיבוש.
כאשר בית הספר נחשף להתקפות מתמשכות של ירי ארטילרי, עלול הדבר לגרום להיעדרות של התלמיד שמשפחתו חוששת לחייו, גם אם טרם ניתנה הוראה של פיקוד העורף שלא להגיע ללימודים.
היעדרות בלתי מוצדקת

במספר מדינות, בהן אוסטרליה וקנדה, המשטרה רשאית לעכב תלמידים שנעדרים מבית הספר ולתת להם קנס. בגרמניה, רוסיה, וחלק ממדינות ארצות הברית יש למשטרה סמכות לאזוק ולהכניס למעצר תלמידים שנעדרים מבית הספר.
בני נוער בסיכון נוטים להיעדר מבית הספר יותר מתלמידים אחרים. במועצות מקומיות קיים בדרך כלל קצין ביקור סדיר האחראי לוודא הגעה סדירה של תלמידים לבית הספר.
מספר מחקרים הראו שמספר פעולות חינוכיות (המכונות "Successful educational actions") יכולות להפחית את שיעורי ההיעדרות, בהן שילוב תלמידים בפעילות קהילתית, חלוקת כל כיתה לקבוצות קטנות בהנחיית מתנדב, קבוצות דיון בנושאי ספרות, שיח פתוח למניעת ויישוב סכסוכים, סדנאות חינוכיות להורים וסדנאות חינוכיות למורים.
מחקרים אחרים הראו שתלמידות נוטות להיעדר מלימודים בתקופת המחזור החודשי.
היעדרות מבית הספר היא נושא שמופיע רבות בתרבות הפופולרית, למשל בסרטים "שמתי ברז למורה" ו"הפייבלמנים", בסדרת הטלוויזיה "מועדון ריתוק" ובסדרת הספרים "נייט הגדול".
היעדרות בלתי מוצדקת > היסטוריה

ברוב מדינות העולם קיים חוק חינוך חובה ותקנות המחייבות כי התלמיד ישהה בתקופת חינוכו בבית ספר. לפי תפיסה זו, היעדרות מבית ספר ללא הצדקה מנוגדת לחוק.
היעדרות בלתי מוצדקת > גורמים

להיעדרויות מבית הספר ישנם כמה גורמים משפחתיים ואישיים, בהם:
היעדר תמיכה משפחתית, עידוד וארגון מצד המשפחה
ילדים החיים בעוני ומשפחתם מתקשה ברכישת מזון, תלבושת אחידה וספרים לבית הספר, והילדים מתקשים להגיע לבית הספר
חוויות שליליות בבית הספר, כגון בריונות או כישלון בלמידה
הצורך להשלים שיעורי בית או משימות שניתנו בכיתה
היעדרות בלתי מוצדקת > ביטויי סלנג

ברוב השפות קיימים ביטויי סלנג המתארים היעדרות מבית הספר. בעברית הביטוי הנפוץ הוא "הברזה", שמקורו בביטויים "שם ברז", "תקע ברז" או "דפק ברז", שמשמעותם בריחה. השימוש בביטויים אלה החל בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, והוא מתועד, למשל, בריאיון עם עבריין משנת 1979 ובסיפורים מאותה תקופה שקובצו באוספים "תמונות יפואיות" של מנחם תלמי.
היעדרות בלתי מוצדקת > הטיפול בהיעדרות מבית הספר במדינות שונות

בדרך כלל הטיפול בהיעדרות מבית הספר נעשה במסגרת כללי המשמעת במסגרת החינוכית, למשל באמצעות ריתוק התלמידים למספר שעות.
במספר מדינות, בהן אוסטרליה וקנדה, המשטרה רשאית לעכב תלמידים שנעדרים מבית הספר ולתת להם קנס. בגרמניה, רוסיה, וחלק ממדינות ארצות הברית יש למשטרה סמכות לאזוק ולהכניס למעצר תלמידים שנעדרים מבית הספר.
באיטליה קיים חוק חינוך חובה מגיל 6 עד 16, אך היעדרות מלימודים מוגדרת כפשע רק בגילאי בית הספר היסודי.
בארצות הברית, הוריו של תלמיד הנעדר מהלימודים עלולים לקבל קנס כספי בסך עד 500 דולר אמריקאי. בשנת 2008 בלוס אנג'לס נגבו מההורים כ-12,000 קנסות מסוג זה בגין היעדרות מבית הספר. בפסק דין משנת 1972 נפסק שילדים מבני האמיש אינם כפופים לחוק חינוך חובה.
בבריטניה, תלמיד שנעדר מבית הספר ומאותר על ידי המשטרה, מוחזר לבית הספר, והוריו מקבלים הודעת אזהרה. אם התלמיד נתפס שוב, אז בכל פעם נוספת הוריו מקבלים קנס בגובה 50 ליש"ט. באנגליה ובוויילס (מארצות הממלכה המאוחדת) היעדרות מלימודים נחשבת לעבירה פלילית של הורי התלמיד. לפי חוק שנחקק בשנת 2000, הוריו של תלמיד שנעדר לעיתים קרובות עלולים לקבל עונש מאסר עד שלושה חודשים. בשנת 2002 נכלא ההורה הראשון לפי חוק זה.
בגרמניה, הוריו של תלמיד הנעדר מהלימודים עלולים לקבל קנס בגובה עד 1,250 אירו, ובמקרים חמורים נגזר עליהם עונש מאסר. מותר גם לגזור עונשי מאסר על תלמידים מגיל 14 עד 18 בגין היעדרות מלימודים.
בדנמרק, משפחתו של תלמיד הנעדר מהלימודים עלולה להיפסל מקבלת הטבות רווחה.
בפינלנד, הוריו של תלמיד הנעדר מהלימודים עלולים לקבל קנס כספי. אם הוא נעדר לעיתים קרובות הוא עשוי להילקח ממשפחתו ולהיות מועבר למשפחת אומנה.
היעדרות בלתי מוצדקת > הטיפול בהיעדרות מבית הספר במדינות שונות > היעדרות מלימודים בישראל

בישראל, היעדרויות מלימודים מטופלות על ידי קצין ביקור סדיר, המסייע לתלמידים להתמודד עם קשיי הסתגלות בבית הספר, ותפקידו לדאוג ליישום חוק לימוד חובה במוסדות החינוך.
היעדרויות רבות של תלמידי תיכון ממקצוע מסוים יביאו להפחתה בציון באותו מקצוע.
בשנת הלימודים התשפ"ג (2022-2023) נרשמו היעדרויות רבות וחריגות במערכת החינוך, ככל הנראה בגלל השפעת מגפת הקורונה בישראל, שגרמה לתלמידים רבים להרגיש מנותקים לימודית וחברתית, ולהיעדר מהלימודים.
"יום היעדרות"

במספר בתי ספר בעולם נוהגים התלמידים לקבוע פעם בשנה "יום היעדרות" או "יום הברזה" מאורגן, בדרך כלל ללא הסכמת הנהלת בית הספר. בארצות הברית תלמידים רבים נעדרים מהלימודים ביום שלאחר אירוע גדול, כמו הסופרבול, נשף הסיום או ליל כל הקדושים. בחוף המזרחי נהוג להיעדר מהלימודים ביום שלפני חופשת האביב.
בפולין ובאיי פארו נהוג להיעדר מהלימודים ביום הראשון של האביב, שנחגג ב-21 במרץ במסגרות משפחתיות.
ראו גם

נפקדות
עריקות בצה"ל
היעדרות (עבודה)
הערות שוליים

↑  חינוך לילדים חולים בביתם, באתר כל זכות
↑  זכויות התלמיד המאושפז, מרכז שניידר לרפואת ילדים
↑  A research synthesis of the impacts of successful educational actions on student outcomes, ScienceDirect, ‏נובמבר 2022 (באנגלית)
↑  ענבל מילוא, היעדרות מהלימודים וסרבנות בית ספר, באתר איך גדלת, ‏13 בינואר 2021
↑  עדנה פאר, הם לא אוהבים שוטרים, מעריב, 22 ביוני 1979
↑  חיים נגיד, ספר עלא-כייפק, מעריב, 15 ביוני 1979
↑  מנחם תלמי, תמונות יפואיות - לוי הקטן מחזיר את הכבוד ללונה, מעריב, 7 בדצמבר 1979
↑   קייט קונולי, גרדיאן, משטרת גרמניה עוצרת הורים שלוקחים את ילדיהם לחו"ל בזמן הלימודים, באתר הארץ, 24 במאי 2018
↑  הפחתה בציון בעקבות היעדרויות משיעורים, באתר כל זכות
↑  נועם (דבול) דביר, שיא שלילי: יותר מ־90 אלף תלמידים נעדרים מהמסגרות החינוכיות, באתר ישראל היום, 3 באוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4180228-7  NDL: 00573200  NKC: ph216794
ליונל ניומן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בינואר 1916 ניו הייבן, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בפברואר 1989 (בגיל 73) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lionel Ichabod Newman 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1932 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  ליברטי רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (1968) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליונל ניומן (אנגלית: Lionel Newman; ‏4 בינואר 1916 - 3 בפברואר 1989) היה מנצח, פסנתרן ומלחין קולנוע וטלוויזיה יהודי אמריקאי.
דניאל סיון

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1949 (בן 75) קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 תאריך עלייה:  1955
 עיסוק:  בלשן, לשונאי ומילונאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מנחה לדוקטורט:  גדעון גולדנברג, אנסון רייני 
 
דניאל סיון (נולד ב-21 באוגוסט 1949) הוא חוקר שפות, בלשן, מילונאי, חוקר השפה העברית, חוקר מוביל בעולם בחקר השפות השמיות.[דרוש מקור] פרופסור אמריטוס במחלקה ללשון העברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.[דרוש מקור]
קורות חיים

דניאל סיון (סיבוני) נולד בקזבלנקה שבמרוקו.[דרוש מקור] עלה לישראל בשנת 1955 באוניה מנמל מרסיי עם הוריו (מכלוף ואלן) ושני אחיו (שמואל ומישל), הישר אל שכונת "שיכון כנען" בצפת.[דרוש מקור] בצפת נולד אחיו הרביעי והצעיר, אלוף-משנה פרופ' גבי סיבוני.[דרוש מקור] באוגוסט 1967 התגייס לצה"ל כמדריך צופן בחיל הקשר בצריפין,[דרוש מקור] ועם שחרורו עבר להתגורר ברמת גן.[דרוש מקור] ב-1970 החל את לימודיו באוניברסיטת תל אביב והשלים את התואר הראשון במקרא ולשון עברית,[דרוש מקור] ותואר שני בלשון עברית ושפות שמיות.[דרוש מקור] נושא התזה היה "שמית צפונית מערבית בטקסטים אכדיים מאוגרית", בהנחייתו של פרופ' אנסון פרנק רייני.[דרוש מקור] עבודת הדוקטורט בנושא: "דקדוק המילים השמיות הצפוניות מערביות בטקסטים אכדיים מארץ ישראל וסוריה בתקופת הברונזה התיכונה", נכתבה בהנחייתם של פרופ' גדעון גולדנברג, ופרופ' אנסון רייני והוגשה בשנת תשל"ח.[דרוש מקור]
במהלך לימודיו זכה בפרס מפעל הפיס, בפרס על שם נסים גאון ובפרס מטעם הקרן על שם רקנאטי.[דרוש מקור] באוקטובר 1979 מונה למרצה במחלקה ללשון עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב,[דרוש מקור] וב-1997 מונה לפרופסור מן המניין.[דרוש מקור] בין השנים 1986–1990 היה פרופסור אורח באוניברסיטאות הרווארד וברנדייס.[דרוש מקור] בין השנים 2000–2004 שימש ראש המחלקה ללשון עברית וכיהן כסגן דקאן הפקולטה למדעי הרוח והחברה, בתקופת כהונתו של הדקאן ג'ימי וינבלט.[דרוש מקור] בין השנים 1998–2013 היה יו"ר הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון ותחת ניהולו ראו אור למעלה מ-150 כותרים בהוצאה זו.[דרוש מקור] בין השנים 2006–2010 היה חבר בוועדת המינויים העליונה של אוניברסיטת בן–גוריון.[דרוש מקור]
ב-1995 קיבל (יחד עם פרופ' חיים כהן) פרס מטעם הקרן הלאומית למדע.[דרוש מקור]
תרומתו לתחום המילונאות

יחד עם פרופ' מאיה פרוכטמן ערך את המילון המקיף "אריאל" בהוצאת קוראים וכתב יחד עם ד"ר חיים דיהי את מילון אריאל ארמית-עברית, אף הוא בהוצאת קוראים.
מחקריו

הלשון העברית הקדומה (העברית המקראית והעברית הפרוטו–מקראית).
לשונות שמיות צפוניות מערביות (כנענית במכתבי אל-עמארנה, אוגריתית, פיניקית ופונית, כתובות עבריות מתקופת המקרא, כתובות עמוניות).
המדקדקים היהודים מימי הביניים (חיוג', אבן ג'נאח ועוד).
סיון כתב ספרים ומאמרים בנושאים הללו. במחקריו התמקד בעיקר בתרומת הלשונות, להבנת הלשון העברית המקראית. בין היתר, הוא הראה עד כמה מוטעה לטעון שהלשון האוגריתית היא לשון כנענית.[דרוש מקור] הוא הראה שיש ללשון האוגריתית קווי לשון אופייניים, המעידים על כך שהיא צריכה להיחשב לשון עצמאית בקרב הלשונות השמיות הצפוניות מערביות, ועל כן טעות לקרוא לספרותה "ספרות כנען", כפי שעשו קודמיו (קאסוטו, ליונשטם, אבישור ואחרים).[דרוש מקור]
סיון חוקר את כתביו הדקדוקיים של ר' יהודה חיוג', הוא כתב מאמרים על כמה מתפיסותיו הלשוניות, ובשנת 2012 פרסם בשיתוף עם ד"ר עלי ותד מהדורה מוערת וביקורתית בשם "שלושת חיבורי הדקדוק של ר' יהודה חיוג' במקורם הערבי ובתרגומם לעברית חדשה" בהוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חייו האישיים

סיון חובב מוזיקת ג'אז ובלוז.[דרוש מקור] הידע המוזיקלי אותו צבר בתחום זה, רחב יריעה.[דרוש מקור] בין השנים 2009–2011 הגיש דניאל סיון תוכנית ג'אז שבועית ברדיו דרום.[דרוש מקור] הוא אף הרבה לנגן בגיטרה ולשיר עם אחיו, גבי סיבוני, בלהקת כח משיכה שירי בלוז וג'אז במועדונים שונים ברחבי הארץ.[דרוש מקור] לימים פרש מן הלהקה, והיא (נכון ל-2013) שינתה את פניה ונקראת ג'וקבוקס.[דרוש מקור] דניאל סיון נשוי בשנית ולו שלושה ילדים מנישואיו הקודמים.[דרוש מקור] גל, בנו הבכור, היה במשך שנים המתופף של להקת שב"ק ס' (ידוע בכינוי ג'יימס).[דרוש מקור]
ביוני 2024 פרסם ספר אוטוביוגרפי אודות חייו תחת הכותרת "אנקדוטות מחיי" מאת דניאל סיון.[דרוש מקור]
מפרסומיו > ספריו

ד' סיון, דקדוק לשון אוגרית, ירושלים, 1993[דרוש מקור]
ע' ותד, דניאל סיון, שלושת חיבורי הדקדוק של ר' יהודה חיוג' במקורם הערבי ובתרגומם לעברית חדשה מהדורה ביקורתית, באר שבע, תשע"ב 2011[דרוש מקור]
1983 (with C. Cohen), The Ugaritic Hippiatric Texts: A Critical Edition, New Haven.
1984 Grammatical Analysis and Glossary of the Northwest Semitic Vocables in Akkadian Texts, Münster.
1992 (with Z. Cochavi-Rainey), West Semitic Vocabulary in Egyptian Script in the 14th-10th Centuries B.C.E.
1997 The Grammar of the Ugaritic Language, Leiden, New York, Köln.
מפרסומיו > ספרים בעריכתו

צפורה טלשיר, שמיר יונה, דניאל סיון, תשורה לשמואל: מחקרים בעולם המקרא, ירושלים, 2001[דרוש מקור]
פבלו-יצחק הלוי-קירטשוק, דניאל סיון, קול ליעקב: אסופת מאמרים לכבוד פרופ' יעקב בן-טולילה, באר-שבע, 2003[דרוש מקור]
דניאל סיון, דוד טלשיר, חיים כהן, צפנת פענח: מחקרי לשון מוגשים לאלישע קימרון במלאת לו שישים וחמש שנה, באר-שבע, 2009[דרוש מקור]
מפרסומיו > ממאמריו

"על הזוגי בשמות העצם באוגריתית", לשוננו מו (תשמ"ב), 71-65
"תרומת הטקסטים האכדיים מאוגרית לחקר האוגריתית ובעקיפין לחקר המקראית", לשוננו מז (תשמ"ג), עמ' 165–186
"על הצורות הפעליות בגזרת ל"ו/ל"י באוגריתית", לשוננו (תשמ"ו), עמ' 53–71
"לשאלת היחסות בצורות הנסמך באוגריתית", באר שבע ג (תשמ"ח), עמ' 113–120
"חיוג' היה הוגה קמץ ספרדי", לשוננו נג (תשמ"ט), עמ' 90–92
"הערות אחדות על השימוש במשקל Qatal כריבוי למשקל Qatl באוגריתית", לשוננו מה (תשנ"א), עמ' 37–42
"לחקר המלים האוגריתיות בתעתיקים הברתיים", לשוננו מו (תשנב), עמ' 185–193
"התנועות המצעיות בשמות הפרטיים השמניים במקרא ובלשונות סמוכות", שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום יב, (2000), 196-187
"מעמד האוגריתית בקרב הלשונות השמיות הצפוניות–מערביות בעקבות מחקר חדש", בתוך: צ' טלשיר ואחרים (עורכים), תשורה לשמואל: מחקרים בעולם המקרא, באר–שבע 2001, עמ' 287–297
"שינויים בנוסח המקרא בדיוניו הדקדוקיים של ר' יהודה חיוג'", בתוך: ד' סיון, פ"י הלו–קירטצ'וק (עורכים), קול ליעקב: אסופת מאמרים לכבוד פרופ' יעקב בן–טולילה, באר–שבע תשס"ג, 304-297
"שורשי ל"א בכתבי יהודה חיוג'", בתוך: ד' סיון ואחרים (עורכים, צפנת פענח: מחקרי לשון מוגשים לאלישע קימרון במלאת לו שישים וחמש שנה, באר–שבע תשס"ט, 260-347
"הסביל הפנימי של הבניין הקל בלשונות השמיות המערביות", בתוך: מ' בר–אשר, ח"א כהן (עורכים), משאת אהרן: מחקרים בלשון מוגשים לאהרן דותן, ירושלים תש"ע, 56-47
"לשון המקרא לאור ספרות אוגרית", לשוננו לעם מג (תשנ"ב), עמ' 123–134
(בשיתוף) א' קימרון, "חילופי התנועות פתח/חיריק בהברה סגורה לא מוטעמת בעברית המקראית ושאלת חוק ההידקקות", לשוננו, נט (תשנ"ו), עמ' 7–38
"הערות על השימוש בצורות תקטלון/יקטלון במקרא בעקבות מחקר חדש", אשל באר שבע ה (1997), עמ' 27–36.
"הגלוסות במכתבים האכדיים מאוגרית",שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום יא, 1997, עמ' 197–221
"Diphthongs and Triphthongs in Verbal Forms of Verba Tertiae Infirmae in Ugaritic", Ugarit-Forschungen 16 (1984), pp. 279–293
"Problematical Lengthenings in Northwest Semitic Spellings of the Middle of the Second Millennium B.C.E.", Ugarit-Forschungen 18 (1986), pp. 301–312
"Biblical Hebrew Roots and Quiescents According to Judah Hayyuj's Grammatical Works", Hebrew Union College Annual 60 (1989), pp. 115–127
"A New Study of Ugaritic in Syllabic Transcriptions", Ugarit-Forschungen 21 (1989), pp. 557–564
"Tsht’il and Ysht’al in Ugaritic: Problems in Methodology", Ugarit-Forschungen 22 (1990), pp. 311–312
(with) W. Schniedewind, "Letting Your 'Yes' Be 'No' in Ancient Israel: A Study of the Asseverative הלא and לא", Journal of Semitic Studies 38 (1993), pp. 209–226
(with) Sh. Yona, "Style and Syntax - Pivotal Use of Extra Positional Syntagms in Biblical Hebrew", Ugarit Forschungen 26 (1994), pp. 443–454
"The Gezer Calendar and North West Semitic Linguistics", Israel Exploration Journal 37 (1997), pp. 6–14
הערות שוליים

↑  מילון אריאל המקיף - מאתר סטימצקי
↑  מילון אריאל המקיף - באתר גוגל בוקס
↑  עיתון מכללת בית ברל, פאנל בתחום הבלשנות העברית ויחסי השפות הערבית והעברית בימי הביניים, ינואר 2013, עמ' 4
↑  עלי ותד, דניאל סיון, שלושת חיבורי הדקדוק של ר' יהודה חיוג', הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268245105171  GND: 136966306  ISNI: 0000 0001 1034 629X  LCCN: n84230412  NTA: 070700524  SUDOC: 069129746  VIAF: 133875   WorldCat (עם VIAF): 133875
קרמיין קופולה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביוני 1910 מנהטן, ארצות הברית 
 פטירה:  26 באפריל 1991 (בגיל 80) נורת'רידג', ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סן פרננדו של המיסיון 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 מקום לימודים:  בית הספר מנהטן למוזיקה, בית הספר ג'וליארד 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  חליל צד, פסנתר 
 בן או בת זוג:  איטליה קופולה (?–26 באפריל 1991) 
 צאצאים:  פרנסיס פורד קופולה, אוגוסט קופולה, טליה שייר 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (1973) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרמיין ולנטינו קופולה (באנגלית: Carmine Valentino Coppola; ‏11 ביוני 1910 – 26 באפריל 1991) היה מוזיקאי אמריקאי שעסק בהלחנה לסרטים. שיתוף הפעולה האמנותי שלו עם בנו, במאי הקולנוע פרנסיס פורד קופולה, זכה להצלחה רבה, והביא את קופולה לזכייה בפרס האוסקר.
ביוגרפיה

קופולה נולד בניו יורק, וגילה כישרון מוזיקלי שהביא לקבלתו לבית הספר היוקרתי ג'וליארד, שם למד נגינה בחליל. לאחר מכן השלים את לימודי המוזיקה בבית הספר למוזיקה במנהטן. במהלך שנות ה-30 ושנות ה-40 שימש כחלילן בתזמורות רדיו שונות, ביניהן התזמורת של רשת השידור NBC (שעיקר פעולתה היה אז הפעלת תחנת רדיו) עליה ניצח ארתורו טוסקניני. באמצע שנות ה-50 עזב את הנגינה על מנת להיות למלחין ומנצח. בתחילה עבד כמנצח בתזמורות בברודוויי, ולאחר מכן החל לעבוד עם בנו, הבמאי פרנסיס פורד קופולה.
שיתוף הפעולה האמנותי ביניהם הביא ליצירת מוזיקה לסרטים כשלושת סרטי "הסנדק", "אפוקליפסה עכשיו" וההקרנה המחודשת של האפוס "נפוליאון" של אבל גאנס, שנוצר בשנת 1927, והוקרן מחדש ביזמת פרנסיס פורד קופולה בשנת 1980. על המוזיקה לסרט "הסנדק 2" (1974) זכה בפרס האוסקר בשיתוף עם המלחין נינו רוטה. על המוזיקה לסרט "הסנדק 3" (1989) היה מועמד לפרס האוסקר.
משפחה

קופולה נישא לאיטליה קופולה, בתו של המוזיקאי יליד איטליה פרנצ'סקו פנינו. נישואי הזוג נמשכו עד מותו של קופולה ב-1991. רבים מצאצאי הזוג זכו להצלחה בתחום הקולנוע, ומשפחת קופולה, לצד משפחתו של ג'ון יוסטון, הן המשפחות היחידות שבהן שלושה דורות שונים במשפחה זכו בפרס האוסקר. קופולה הוא אביהם של הבמאי פרנסיס פורד קופולה והשחקנית טליה שייר. בן נוסף של קופולה הוא חוקר הספרות אוגוסט קופולה. בין ילדיו של אוגוסט קופולה נמצאים השחקנים ניקולס קייג' ומארק קופולה, והבמאי כריסטופר קופולה. בין ילדיו של פרנסיס פורד קופולה נמצא המפיק ג'אנקרלו קופולה, והבמאים רומן קופולה וסופיה קופולה, ובין ילדיה של טליה שייר נמצאים השחקן ג'ייסון שוורצמן והצלם ג'ון שוורצמן.