stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריס לי
קריירה במכללות ובתיכון

לי למד בתיכון פרוביזו איסט במייווד, אילינוי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלו.
לאחר שסיים ב-2013 את לימודיו התיכוניים התחייב לי לשחק כדורסל מכללות עבור אוניברסיטת המדינה של אילינוי. לי זכה למוניטין של אחד משחקני ההגנה הטובים באזור מיזורי ואלי (MVC), ונבחר לחמישיית ההגנה של העונה באזור במשך שלוש עונות רצופות. בעונת הסיניור שלו הוא הוביל את הרדבירדס לאליפות ה-MVC לאחר שהעמיד ממוצעים של 13 נקודות, 5 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק, ובסיום העונה נבחר לשחקן השנה ב-MVC לשחקן ההגנה של השנה, השחקן השלישי בתולדות הליגה שזוכה בשני התארים באותה עונה.
קריירה מקצועית > אנטוורפ ג'יינטס (2017–2019)

לאחר סיום קריירת המכללות שלו חתם לי חתם באנטוורפ ג'יינטס מליגת העל הבלגית. לאחר שקלע בממוצע 13.8 נקודות למשחק בארבעת משחקי מוקדמות ליגת האלופות בכדורסל האריך לי את חוזהו עד 2020.
בעונת 2018/2019 הוביל לי את אנטוורפ לפיינל פור ליגת האלופות, אותו אירחה וסיימה בו במקום השלישי. באותה עונה הוא נבחר לחמישיית העונה השנייה בליגת האלופות ול-MVP של הליגה הבלגית.
קריירה מקצועית > במברג (2019–2020)

ב-29 ביוני 2019 חתם לי לשנתיים בברוזה במברג מהבונדסליגה הגרמנית בעקבות מאמנו באנטוורפ, רואל מור, שחתם בקבוצה מוקדם יותר. לי העמיד ממוצעים של 8.4 נקודות ו-5.8 אסיסטים למשחק, ושוחרר מהקבוצה ב-15 ביולי 2020.
קריירה מקצועית > אורליאן (2020–2021)

ב-15 ביולי 2020 חתם לי באורליאן מה-LNB Pro A הצרפתית.
קריירה מקצועית > מונקו (2021–2022)

ב-14 ביולי 2021 חתם לי לשנה במונקו מליגת העל הצרפתית והיורוליג.
קריירה מקצועית > פנאתינאיקוס (2022–2023)

ב-1 ביולי 2022 חתם לי לשנה אחת עם אופציה לאחת נוספת בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית והיורוליג. הוא פתח את העונה בצורה טובה והיה לשחקן חיוני בקבוצה. ב-13 בינואר 2023 קלע 21 נקודות בניצחון 88–86 על מכבי תל אביב באואקה ארנה. ב-33 משחקים בעונת 2022/2023 ביורוליג (פתח בחמישייה ב-17 מתוכם) הוא העמיד ממוצעים של 11.2 נקודות, 1.8 ריבאונדים, 3.8 אסיסטים, 1.4 חטיפות ו-2 איבודים בכ-27 דקות למשחק. בנוסף, ב-32 משחקי ליגה הוא העמיד ממוצעים של 11 נקודות, 2 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים, 1.9 חטיפות ו-2.1 איבודים בכ-26 דקות למשחק. ב-30 ביוני 2023 ביטלה פנאתינאיקוס את חוזהו של לי והוא הפך לשחקן חופשי.
קריירה מקצועית > וילרבאן (2023–הווה)

ב-20 ביולי 2023 חתם לי בקבוצתו השלישית בצרפת, אסוול ליון-וילרבאן מליגת העל והיורוליג.
קריירה בנבחרת הלאומית

לי עבר תהליך התאזרחות בקמרון, וקיבל אזרחות קמרונית ב-2022. ב-26 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון בכדורסל בניצחון 71–69 על הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2023, וקלע 15 נקודות.
הערות שוליים

↑  ריאן, שאנון (2 בפברואר 2017). "Maywood's Paris Lee has been a real steal for red-hot Illinois State". שיקגו טריביון. נבדק ב-2023-08-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  גליסון, סקוט (30 בינואר 2017). "Muller, Illinois State driven to return to NCAAs — with tragedy a key motivator". USA Today. נבדק ב-2023-08-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  בנסון, ג'ים (28 בפברואר 2017). "ISU's Lee earns MVC Player of Year, Defensive Player of Year awards". The Pantagraph. נבדק ב-2023-08-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Telenet Giants Antwerp stelt voor ... Paris Lee". אנטוורפ ג'יינטס (בהולנדית). 15 ביולי 2017. נבדק ב-2023-08-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bamberg signs Paris Lee". Eurohoops. 29 ביוני 2019. נבדק ב-2023-08-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Brose Bamberg parts ways with Paris Lee". ספורטנדו. 15 ביולי 2020. נבדק ב-2023-08-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Orleans Loiret signs Paris Lee". ספורטנדו. 15 ביולי 2020. נבדק ב-2023-08-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Monaco Basket officially signs Paris Lee". ספורטנדו. 14 ביולי 2021. נבדק ב-2023-08-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lee in Green". פנאתינאיקוס. נבדק ב-2023-08-11.
↑  אקס פקטור: 86:88 לפנאתינייקוס על מכבי תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 13 בינואר 2023
↑   ציוץ של פנאתינאיקוס ברשת החברתית אקס (טוויטר), 30 ביוני 2023
↑  ASVEL officially adds guard Paris Lee, Eurohoops, ‏20 ביולי 2023
↑  Congo DR v Cameroon boxscore - FIBA Basketball World Cup 2023 African Qualifiers - 26 August, פיב"א
↑  "Paris Lee and Cameroon overcame Jonathan Kuminga's Congo DR". basketnews.com. נבדק ב-2023-08-11.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פריס לי".
צ'אנה מסאלה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכל
 מטבח:  הודי
 אזור מוצא:  מהאראשטרה
 מוצא:  הודו הודו
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  אבקת קארי, חומוס
צ'אנה מסאלה (באנגלית: Chana Masala; בהינדי: चना मसाला) הוא מאכל קארי צמחוני הנפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
המאכל מורכב מחומוס מושרה, בצל, עגבניות, כורכום, כמון, אבקת קארי, שום, צ'ילי, זנגביל וגאראם מסאלה שאותם מערבבים ומבשלים.
נהוג לאכול צ'אנה מסאלה בארוחת צהריים ולהגיש אותה כשהיא חמה.
הערות שוליים

↑  Anupy Singla, The Indian Slow Cooker: 50 Healthy, Easy, Authentic Recipes, Agate Publishing, 2010-09-01, ISBN 978-1-57284-670-8. (באנגלית)
↑  Nisha Vora, The Vegan Instant Pot Cookbook: Wholesome, Indulgent Plant-Based Recipes, Penguin, 2019-06-18, ISBN 978-0-525-54096-0. (באנגלית)
↑  Manali Singh, Vegetarian Indian Cooking with Your Instant Pot: 75 Traditional Recipes That Are Easier, Quicker and Healthier, Page Street Publishing, 2018-10-09, ISBN 978-1-62414-645-9. (באנגלית)
↑  Richa Hingle, Vegan Richa's Instant PotTM Cookbook: 150 Plant-based Recipes from Indian Cuisine and Beyond, Hachette Books, 2022-05-24, ISBN 978-0-306-87504-5. (באנגלית)
צבי לביא

| --- | --- |

לביא, 2009
 לידה:  1 בינואר 1937 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  9 באוגוסט 2018 (בגיל 81) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפעילות:  1953–2018 (כ־65 שנים)
 עיסוק:  עיתונאי, פרשן, צלם
 מעסיק:  Ynet, מעריב, גלובס 
 
צבי לביא (1 בינואר 1937 – 9 באוגוסט 2018) היה עיתונאי ישראלי, אשר שימש כתב, פרשן ובעל טור בעיתונים "מעריב" ו"גלובס" ובאתר החדשות "ynet".
ביוגרפיה

לביא נולד בתל אביב. בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בהיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה, מדעי המדינה, ולימודי תעודה בתוכנית שוורץ להכשרת מנהלים למרכזים קהילתיים.
בשנת 1953 החל לעבוד במערכת תל אביב של העיתון "זמנים" שיצא לאור בירושלים. ב-1954 החל את שירות החובה בצה"ל ככתב צבאי בדו-שבועון הצבאי לנוער "במחנה גדנ"ע". לקראת סוף שירותו סופח ליחידת דובר צה"ל, ככתב צבאי במבצע קדש. במלחמת ששת הימים ליווה ככתב במילואים את אוגדת פלד הצפונית.
ב-1957, לאחר שחרורו מצה"ל, החל לעבוד בעיתון "מעריב". במשך 35 שנה שימש במגוון תפקידי כתיבה ועריכה. בין תפקידיו: כתב באזורי הנגב והגליל, ובירושלים; אחראי על סיקור רשות השידור (במסגרת זו סיקר את הקמתה של הטלוויזיה הישראלית והיה מבקר הטלוויזיה הראשון של העיתון); כתב ופרשן פוליטי; כתב פרלמנטרי; ראש המשרד האירופי של העיתון בלונדון; עורך המקומון הירושלמי הראשון של מעריב; עורך המוסף השבועי "סופשבוע"; עורך המוסף היומי וכותב מאמרים ראשיים כסגן ראש מערכת החדשות.
בשנים 1975–1977 יצא לחופשה מ"מעריב" וחזר לצה"ל כסגן קצין חינוך פיקודי של פיקוד המרכז. הוא פיתח תוכניות לטיפול בפרט במלחמה ושיטה לקידום לימודי העברית של חילי חובה והשתחרר בדרגת רב-סרן.
ב-1992 פרש מ"מעריב" ועבד תקופה קצרה כיועץ לענייני חוץ של שר הכלכלה והתכנון שמעון שטרית.
ב-1993 חזר לעיתונות ככתב פרלמנטרי ופוליטי ובעל טור בעיתון העסקים "גלובס" במשך 13 שנים.
ב-2006 התמנה לכתב ופרשן כלכלי בכנסת של אתר האינטרנט ynet.
במקביל לעבודתו במעריב, מילא מגוון תפקידים בכלי תקשורת נוספים: כתב ועורך ביומן החדשות ויומן השבוע ב"קול ישראל"; עורך בתוכנית חדשות שבועית לצעירים בערוץ הראשון; כתב "במחנה", עורך חדשות ותוכניות ומגיש תוכנית הבוקר "707" בגלי צה"ל, במסגרת שירות מילואים; עורך כתב עת של חיל המודיעין "חמנית"; ועורך כתב העת "הגיל החדש" – רבעון לענייני פרישה וזקנה.
לביא ערך במהלך הקריירה העיתונאית מספר מחקרים בהם: עלייתה ונפילתה של ועדת עורכי העיתונים היומיים; תמורות ברחוב הערבי בישראל; "פראבדה" כמודל לעיתונות היומית בברית המועצות; תולדות תנועות הפועלים בסוריה; ופעילות האיגודים המקצועיים בגדה המערבית 1948–1967.
לביא עסק גם בצילום. סדרת תצלומיו "אמן יוצר חלון" מוצגת דרך קבע בבית הספרים הלאומי בירושלים מול החלון האמנותי הענקי של מרדכי ארדון, לתיעוד יצירתו.
ב-1986 זכה בפרס השלטון המקומי לתכנון אורבני על המודל שפיתח בעבודה קהילתית מקבילה לעבודתו העיתונאית, בתכנון והקמה של המרכז הקהילתי בקריית עקרון. כמו כן זכה בציון לשבח במסגרת פרס "עמוס לב" לכתבות צבאיות, ובציון לשבח בתחרות צילומים ע"ש "קאפה-שים".
לביא נפטר ב-9 באוגוסט 2018. הותיר אחריו אישה ושני ילדים.
ספריו

לביא חיבר ופרסם מספר ספרים בהם:
"השמים אינם הגבול" עם חבר הכנסת לשעבר אליעזר ("צ'יטה") כהן - סיפורו של חיל האוויר הישראלי;
כרך המיעוטים באנציקלופדיה צה"ל בחילו;
"להיות שייך" – על חיים ציפורי, אבי תורת המתנ"סים (כותב ועורך);
"ציורי דרך" – מסה אוטוביוגרפית של הצייר וחתן פרס ישראל מרדכי ארדון.
הערות שוליים

↑  ארן ליביו, המסע נגד הצעת החוק, באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602404505171  BnF: cb15555053j (data)  CiNii: DA0505349X  ISNI: 0000 0000 7089 0521  LCCN: n88241059  VIAF: 97990871   WorldCat (עם VIAF): 97990871
צאגא כרסטוס

| --- | --- |

דיוקנו של צאגא כרסטוס שיצרה ג'ובאנה גרזוני (אנ') ב-1635; המיניאטורה צוירה בנוכחותו בעת שהותו בטורינו בירת דוכסות סבויה. הוא עוטה צווארון תחרה כבבגדי בני העלית האירופית. בגב המיניאטורה נרשם שמהּּ של האמנית הן באלפבית לטיני והן בכתב אתיופי
 לידה:  1610? 
 פטירה:  22 באפריל 1638 (בגיל 28 בערך) רואי מלמזון, צרפת 
 מדינה:  האימפריה האתיופית 
 מקום מגורים:  קהיר, ירושלים, רומא, טורינו, פריז
 ידוע בשל:  תביעתו לכתר הקיסרות האתיופית
 השקפה דתית:  נצרות קתולית
 
צאגא כרסטוס בציור מספרו של אז'ן רוז'ה, 1646
צאגא כרסטוס (בצרפתית: Zaga Christ; סביבות 1610, דמביה, אתיופיה – 22 באפריל 1638, פריז, צרפת) היה אתיופי נוצרי בן המאה ה-17 שטען שהוא בנו ויורשו של יעקב, קיסר אתיופיה. צאגא כרסטוס נמלט ב-1629 מארצו, הגיע לאירופה ובסוף שנותיו חי בצרפת שבה מת ונקבר.
קורות חייו

צאגא כרסטוס נולד באתיופיה במועד כלשהו בין השנים 1610 ו-1614, ולפיכך ספק אם אביו מולידו היה קיסר אתיופיה יעקב הראשון שנהרג בידי סוּסנֶיוֹס ב-1607. צאגא כרסטוס נמלט ממקומו ב-1629 עם פמליית מלווים ומצא מפלט אצל שליט סולטנות סנאר (צר') (אנ'), שבדרום סודאן. בגלל איומים על חייו מצד קיסר אתיופיה, סוסניוס, נסע למצרים, ומקהיר יצא לארץ ישראל. על הגעתו לירושלים בתקופת התענית שלפני הפסחא ב-1632 העיד הפרנציסקני אז'ן רוז'ה שפגש אותו שם.
צאגא כרסטוס הובא בברית הנצרות הקתולית ב-1632 על ידי פאולו דה לודי (Paulo da Lodi), הקוסטוס של משמורת ארץ הקודש.
מארץ ישראל נסע דרך יוון לרומא שבה שהה מספטמבר 1632 ועד אוקטובר 1634. דמותו ועניינו משכו תשומת לב בשל האינטרסים של המיסיון הקתולי באפריקה, והיו אף שראו בו התגלמות של הכומר יוחנן ("פרסטר ג'ון") האגדתי, מלכהּ הנוצרי של אתיופיה. בעת שהותו של כרסטוס ברומא דחק הקיסר פאסיל את רגלי המיסיונרים הקתולים מאתיופיה: תחילה ריכז אותם בפרמונה  ולאחר מכן, ב-1633, גירש אותם מאתיופיה. צאגא כרסטוס התקבל אצל האפיפיור ופגש בכירים בכנסייה הקתולית בתקווה לתמיכה במשלחת לאתיופיה שתסייע לו בכיבוש כס הקיסרות, בעוד אנשי ה"פרופגנדה פִֿידה" (הפצת האמונה) בוותיקן ראו בו אמצעי להמרת האתיופים לנצרות הקתולית. צאגא כרסטוס המשיך לצפון איטליה והתארח בחצרו של דוכס סבויה. ארבעת הפרנציסקנים שמונו ללוות אותו פרשו זה אחר זה כשגילו שאין בכוונתו לחזור לארצו, ומתחילת 1635 התעכב בצרפת. מפגשו שם עם הקרדינל רישלייה מצביע על ההכרה במעמדו הרם, וכך גם קצבת המחיה שקיבל מטעם מלך צרפת, למרות הפקפוקים בזהותו כיורש כתר הקיסרות האתיופית.
צאגא כרסטוס מת בפריז ב-22 באפריל 1638 ממחלת הצדרת ונקבר ברואי מלמזון (אנ') בחלקה סמוכה לזו של אנטוניו, מלך פורטוגל המודח. באפיטף המחורז על מצבת קברו, שחיבר המשורר קלוד מלוויל (צר'), מראשוני האקדמיה הצרפתית, נכתב בזו הלשון: "Ci gît le roi d'Ethiopie / L'original, ou la copie" (מלך כוש נטמן בזה / אמיתי, או מתחזה). המזרחן השוודי ביורנשטאהל (Björnståhl), שביקר במקום ב-1770, לא איתר את המצבה, אך ראה ברשומות הכנסייה ציון לקבורתו של צאגא כרסטוס ופרטים הנוגעים למימונהּ על ידי הקרדינל רישלייה.
מקורות המידע על אודותיו

חלק גדול מסיפור חייו של צאגא כרסטוס מקורו במה שסיפר הוא עצמו לשומעיו. 
הדומיניקני ז'אן דה רֶשָׁה (Réchac; 1604–1660) כתב מפי צאגא כרסטוס את קורותיו מראשיתם ופרסם את הדברים בספר שראה אור בפריז כבר ב-1635. הפרטים המובאים בספרו של רֶשָׁה הועתקו בידי אחרים. עיקר הידיעות על צאגא כרסטוס מקורן בכתביו של הנזיר הפרנציסקני אז'ן רוז'ה שחי בארץ ישראל בשנים 1629–1634. רוז'ה פגש בצאגא כרסטוס בירושלים ובנצרת, עקב אחרי המוצאות אותו גם בשנים הבאות ופרסם מה שידע בספרו "הארץ הקדושה" (1646). חייו של צאגא כרסטוס היו נושא לסיפורים לא מעטים, שרובם נשענו על החיבורים הללו של בני זמנו. מחקר מקיף על אודותיו (פורסם ב-2013) נערך על ידי סרז' ארולס (Aroles) והתבסס על מסמכים שנמצאו לו בגנזכים ברומא ובמקומות אחרים.
הערות שוליים

הסבר לציור נתון כאן
↑  הסבר לציור נתון כאן
↑  נזכר גם בשמות Ṣägga Krəstos, Atənatewos, Lessana Krəstos
↑  ייתכן שעבר לקתוליות עוד קודם לכן, בשהותו בקהיר, שם הקים דה לודי ב-1631 מרכז פרנציסקני, שפעל בחסות השגרירות של ונציה ונועד לפעילות מיסיונרית קתולית בקרב הקופטים והאתיופים
↑  לסיפורים על מכתבים שכתב בדם לנזירה קתרינה אהובת לבו אין סימוכין
↑  גרסה עברית: ר' ירדאור
↑  Jean Giffre de Réchac,
Les estranges évenemens du voyage de Son Altesse, le Serenissime Prince Zaga-Christ d'Ethiopie, du grand Empire des Abyssins, 
Paris: Louis Sevestre, 1635
↑  Eugène Roger (Récollet), La Terre Saincte, Paris: Antoine Bertier, 1664, pp. 349–360
↑  תמצית המחקר הובאה בערך שהוקדש לצאגא כרסטוס ב-Dictionnaire Richelieu; סרז' ארולס נודע בחקר קורותיהם של ילדי פרא
↑  לשיחה עם החוקר בנושא צאגא כרסטוס (מיום 7 ביוני 2021) אפשר להאזין כאן (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269283205171  ISNI: 0000 0000 3690 1741  LCCN: n2008083064  SUDOC: 172072891  VIAF: 73335018   WorldCat (עם VIAF): 73335018
פיטי לאונה

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1977 (בת 47) סלבדור, ברזיל 
 שם לידה:  Priscilla Novaes Leone 
 שם במה:  Pitty 
 מוקד פעילות:  ברזיל 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפדרלית של בהיה 
 סוגה:  רוק 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  פורטוגזית, פורטוגזית ברזילאית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Deckdisc 
 בן או בת זוג:  דניאל וקסלר (22 בדצמבר 2010–?) 
 www.pitty.com.br
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
פריסילה נובאס לאונה (בפורטוגזית: Priscilla Novaes Leone;‏ נולדה ב-7 באוקטובר 1977 בעיר סלבדור, באהיה, ברזיל), ידועה בתור פיטי (נהגה פיצ'י) היא זמרת רוק ברזילאית ויוצרת.
היא הייתה חברה בשתי להקות בעבר, Inkoma וshes. את קריירת הסולו שלה התחילה בשנת 2003. היא מכרה יותר מ-5 מיליון עותקים בקריירה שלה, מה שהפך אותה לאחת הזמרות רבות המכר בשנות ה-2000 המוקדמות. היא נבחרה לזמרת הרוק הכי סקסית באמריקה הלטינית ובברזיל ובמקום 35 בעולם בשנת 2010. היא זכתה בכמה פרסים בטקס הפרסים של MTV ברזיל, כולל אמנית השנה פעמיים, קליפ השנה, ההופעה החיה הטובה, ושלוש פעמים בתור הזמרת של "להקת החלומות" אשר ניתנת לקהל בבית לבחור את ההרכב החלומי בעיניהם.
היא זכתה ביותר מ-50 פרסים בקריירת הסולו שלה, שיא בברזיל.
היסטוריה

פיטי לאונה נולדה בעיר סלבדור, באהיה בברזיל, חיה את רוב ילדותה בעיר פורטו סגורו. אביה, מוזיקאי ובעל פאב, היה מנגן שירים של להקות ואמנים משנות ה-60 וה70 כמו אלביס פרסלי והביטלס ומאוחר יותר גם להקות כמו AC\DC, נירוונה, אליס אין צ'יינס, מטאליקה ועוד שהשפיעו מאוד על כיוון המוזיקה של פיטי. היא למדה מוזיקה באוניברסיטה הפדרלית של באהיה.
היום היא חיה בסאו פאולו עם בעלה דניאל וקסלר, המתופף של להקת NX ZERO.
קריירה

פיטי הייתה המתופפת של להקת shes בין השנים 1997–1999 היא הייתה הזמרת של להקת Inkoma בין השנים 1995–2001. כשאינקומה התפרקה, היא הוזמנה על ידי המפיק רפאל ראמוס להקליט אלבום סולו.
היא הוציאה שלושה אלבומי אולפן מלאים- Admirável Chip Novo ב-2003, Anacrônico ב-2005 ואת Chiaroscuro ב-2009, הוציאה שני אלבומים של הופעות חיות Des)Concerto Ao Vivo) ב-2007 ואת A Trupe Delirante No Circo Voador ב-2011 ושלוש תוספות די.וי.די- Admirável Vídeo Novo ב-2004, DualDisc Anacrônico ב-2005 ואת Chiaroscope ב-2009
ב-2011 חברה לגיטריסט שלה, מרטין מנדונסה ויחד הם הקליטו דיסק בפרויקט מקביל שנקרא אגרידוסה (Agridoce) שפירושו בעברית "מר מתוק", היא על הפסנתר והוא על הגיטרה. יחד הם הסתגרו כחודש יחד עם המפיק והצלם לכתוב ולהקליט דיסק בסגנון פולק, רוקנרול ובלוז.
פיטיבייה (מאפה)

ערך זה עוסק במאפה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  המטבח הצרפתי 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  קרם שקדים 
 
פיטיבייה או פטיבייה (באנגלית: Pithivier; בצרפתית: Pithiviers) היא פאי מהמטבח הצרפתי. על פי רוב מדובר במאפה עגול וסגור הממולא בממרח שקדים (קרם פרג'יפרן).
המאפה עשוי קלתית ומכסה של בצק עלים, הנאפים עם המלית ביניהם.
באופן מסורתי נהוג לעטר את המאפה בקווי ספירלה. פני המאפה מזוגגים באמצעות ביצה, ולאחר האפייה נהוג לפזר אבקת סוכר על פני המאפה.
היסטוריה

ככל הנראה, המאפה נוצר לראשונה בעיר פיטיבייה (צר') שבחבל סאנטר-עמק הלואר, ונקרא על שם העיר.
מנהגים

נהגו לאכול את המאכל בחג ההתגלות, בדומה לעוגת המלך.
פריצה חשמלית

פריצה חשמלית המתרחשת בסליל טסלה
פריצה חשמלית (באנגלית: Electrical breakdown) היא מצב שבו שדה חשמלי גובר על ההתנגדות של מבודד, כתוצאה מכך נוצר ניצוץ העובר דרך המבודד. מצב זה יכול להיות רגעי כמו בפריקה של חשמל סטטי, או לחלופין, במקרה שההגנה חשמלית לא תקינה ולא מצליחה להפסיק את הזרם במעגל, זה יכול לגרום לקשת חשמלית רציפה.
תיאור התופעה

פריצה חשמלית מתרחשת לרוב כאשר יש קצר חשמלי כתוצאה מכך שמתח המעגל עבר את מתח הפריצה של המערכת. פריצה זאת, הגורמת פעמים להפעלה של המאמ"ת, נוצרת לרוב במתקני מתח גבוה כאשר נגרם נזק לקבלים או שנאים בתחנת חלוקת החשמל, אך יכולה להגרם גם במבודדים הנמצאים בקווי החשמל, בקווי חשמל תת-קרקעיים וכן בקווי חשמל העוברים בסמוך לעצים. פריצה חשמלית יכולה להתרחש במבודדים נוזליים כגון שמן ומים, מוצקים, וכן בגזים ובריק. עם זאת ישנו הבדל משמעותי בפריצה בכל אחד מסוגי המבודדים, לכל אחד מהם יש חוזק דיאלקטרי (אנ') שונה אשר משפיע ישירות על גודל מתח הפריצה.
בעקבות הפריצה החשמלית, המבודד עובר במהירות ממצב של בידוד למצב של מוליכות. מעבר זה גורם ליצירת ניצוץ חשמלי (אנ'), ולעיתים אף לקשת חשמלית, העוברים דרך המבודד. במבודד מוצק, פריצה זו גורמת לנזק פיזי קבוע המפחית את החוזק הדיאלקטרי שלו, ועקב כך צריך להחליפו במבודד חדש, בנוסף במבודד מוצק עם הזמן נוצר בלאי טבעי עקב התפרקויות חלקיות של החשמל. אולם במבודדים במצב נוזל או גז, לאחר פריצה, החוזק הדיאלקטרי חוזר למצבו הקודם ואין צורך להחליפו.
בגז, כאשר המתח גדל, נוצר תהליך של יינון הגורם להולכה. כאמור, פעולה זו גורמת בדרך כלל נזק, אולם לעיתים תהליך זה מתרחש במכוון כגון בנורות פלואורסצנט או במערכות של משקעים אלקטרוסטטים.
בעת הפריצה נפלטים לאוויר מספר גזים, בין השאר פחמן חד-חמצני, חמצן דו-חנקני ואוזון, כך שלעיתים באזורים של הפריצה החשמלית, בגלל ריחו הדומיננטי, ניתן להבחין בריחו של האוזון באוויר. כמו כן ניתן להרגיש ריח זה גם בזמן סופת ברקים. בנוסף ברקים הם דוגמה לפריצה חשמלית היוצרת ניצוץ חשמלי עצום היכול להגיע לאורך של קילומטרים.
המנגנון הפיזיקלי שמאחורי פריצה חשמלית

כאשר המתח החשמלי המופעל על תווך גזי אינו גבוה מספיק, התוצאה היא חימום זניח של התווך הגזי, בהתאם לנוסחה להספק חשמלי  V^{2}/R כאשר  V הוא המתח החשמלי המופל על התווך ו־ R הוא ההתנגדות החשמלית (הגבוהה מאוד) של התווך הגזי (הכמעט מבודד). לפי מודל דרודה, המוליכות החשמלית של חומר תלויה בצפיפות היונים החופשיים שלו ובמהלך החופשי הממוצע שלהם. לעומת זאת, כאשר מופעל על תווך מתח חשמלי גבוה מערך מתח הפריצה שלו, האלקטרונים שמאיצים בהשפעת השדה החשמלי החיצוני רוכשים מספיק אנרגיה קינטית כדי שכאשר יתנגשו עם מולקולות הגז, הם יעקרו מהם אלקטרונים נוספים. התוצאה של ההתנגשויות האנרגטיות עם מולקולות הגז היא אלקטרונים חופשיים נוספים, שאלו בתורם גם יאיצו וישחררו אלקטרונים נוספים. התוצאה היא תגובת שרשרת, בה במעיין תהליך משוב חיובי המתחזק את עצמו מתאפשרת מוליכות חשמלית גבוהה של הגז.
המנגנון שתואר לעיל נקרא פריקת טאונסנד (Townsend discharge) על שם הפיזיקאי האנגלי ג'ון סילי טאונסנד (John Sealy Townsend), אשר גילה את מנגנון היינון הבסיסי בעבודתו שבין השנים 1897 ו-1901. הפיזיקאי הגרמני פרידריך פאשן, הידוע בעבודתו הפורצת דרך על פריקות חשמליות, הצליח אף לתאר מתמטית את ההתנהגות הלא ליניארית של תלות הזרם במתח המופעל, והציע מודל שמאפשר לחזות את מתח הפריצה של גזים שונים (במה שנקרא חוק פאשן).
ערכי מתח פריצה אופייניים

עבור מבודדים שונים מתח פריצה שונה. מתח הפריצה תלוי במרווח שבין האלקטרודות, ועבור חומרים רבים התלות אינה ליניארית. להלן מתחי פריצה אופייניים למספר חומרים מבודדים עבור מרווח של 20 מ"מ בין האלקטרודות:
ואקום – 300 קילו-וולט
שמן שנאים – 250 קילו-וולט
חרסינה – 210 קילו-וולט
SF6‏ – 160 קילו-וולט
אוויר – 80 קילו-וולט (מתח הפריצה של אוויר הוא ליניארי, 4 קילו-וולט למ"מ)
ראו גם

חוק פאשן
הערות שוליים

↑  אריאל סגל, מפסקי זרם בואקום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282645305171  BnF: cb11982533b (data)  GND: 4272300-0  LCCN: sh85016670 
פריצה חשמלית בהילוך איטי
פרנקי וג'וני (סרט, 1991)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  גארי מרשל
 הופק בידי:  גארי מרשל
 תסריט:  טרנס מקנאלי
 עריכה:  ז'קלין קמבס
 שחקנים ראשיים:  אל פצ'ינו מישל פייפר
 מוזיקה:  מרווין האמליש
 צילום:  דנטה ספינוטי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 באוקטובר 1991
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, דרמה קומית, סרט להט"בי 
 הכנסות:  13,100,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   frankieandjohnny
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרנקי וג'וני (באנגלית: Frankie and Johnny) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1991 בבימויו של גארי מרשל, עם אל פצ'ינו ומישל פייפר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי טרנס מקנאלי והוא מבוסס בחלקו על מחזהו "פרנקי וג'וני באור הירח" שהוצג באוף ברודוויי ב-1987. במחזה היו רק שני שחקנים שנמצאים בדירה אחת. בסרט נוספו שחקנים בתפקידי משנה.
העלילה היא על איש ואישה בודדים שעובדים יחד במסעדה בניו יורק ומנסים לבנות יחסי קרבה למרות החששות וההבדלים ביניהם.
אל פצ'ינו ומישל פייפר מופיעים ביחד לאחר שמונה שנים מאז פני צלקת.
תקציר העלילה

ג'וני (אל פצ'ינו) משתחרר מבית הסוהר בו נכלא בגלל זיוף המחאות. בתקופת הכלא רכש מיומנות כטבח וכעת הוא רוצה לחפש למצוא עבודה בשטח הזה. הוא נכנס למסעדת "קפה אפולו" בניו יורק ובעל המקום, ניק (הקטור אליזונדו) מקבל אותו לניסיון למרות עברו.
במסעדה מכיר ג'וני את המלצרית פרנקי (מישל פייפר) ומתחיל לחזר אחריה אף על פי שהיא דוחה אותו. הוא מסתפק בהתחלה בסטוץ עם המלצרית קורה (קייט נליגן) שלא מסתירה זאת משאר העובדים במסעדה. פרנקי גרה בדירה קטנה ונעזרת בשכן טים (נייתן הייל), הומוסקסואל שמסייע לה ביחד עם בן זוגו בובי בעבודות בדירה ובעצות אישיות.
לבסוף מסכימה פרנקי להתלוות לג'וני למסיבת פרידה לאחד העובדים. טים מייעץ לה מה ללבוש ולאחר המסיבה הוא מלווה אותה לדירה והם מקיימים יחסים.
ג'וני רוצה להתחתן אבל פרנקי דוחה אותו ולבסוף מגלה לו כי בן זוגה האחרון הכה אותה קשות בעת שהייתה בהריון והיא אבדה את הוולד ומאז היא בפחד ומתרחקת מזוגיות. ג'וני מספר לה כי הוא גרוש עם שני ילדים וכי גרושתו התחתנה שוב עם גבר מבוסס וכי התבונן בהם ממכוניתו ולא היה לו כוח נפשי ליצור קשר אתם.
ג'וני מתקשר לתוכנית לילה ברדיו ומספר על קשייו עם בת זוגו ומבקש להשמיע את המנגינה האהובה עליה - "אור הירח" של קלוד דביסי. בקשתו נענית והם מתפייסים לקול המנגינה מהרדיו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אל פצ'ינו | ג'וני | טבח |
| מישל פייפר | פרנקי | מלצרית |
| נייתן ליין | טים | שכן של פרנקי |
| קייט נליגן | קורה | מלצרית |
| הקטור אליזונדו | ניק | בעל מסעדה |
פרסים

הסרט זכה בפרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
מישל פייפר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
קייט נליגן זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה National Board of Review Award לשחקנית משנה.
פרנסס גלסנר לי

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1878 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בינואר 1962 (בגיל 83) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  Blewett Harrison Lee 
 
פרנסס גלסנר לי (25 במרץ 1878 – 27 בינואר 1962) הייתה מדענית פורנזית אמריקאית. היא הייתה מדענית פורצת דרך בפיתוח המדע הפורנזי בארצות הברית והתמחתה בשחזור זירות רצח באמצעות מודלים מיניאטוריים. גלסנר לי הביאה להקמת מחלקת רפואה משפטית בהרווארד ותרמה את ספריית מגראת' של רפואה משפטית באוניברסיטה. היא הייתה לאישה הראשונה בדרגת קפטן במשטרה בארצות הברית והיא מוכרת כ"אם המייסדת של המדע הפורנזי".
ביוגרפיה

גלסנר לי נולדה בעיר שיקגו ב-25 במרץ 1878. אביה, ג'ון ג'ייקוב גלסנר, עבד בתעשייה והיה מעשירי שיקגו בתקופתו. היא ואחיה למדו בביתם באמצעות שיעורים פרטיים. כבר מגיל צעיר התחברה לסדרת הספרים "שרלוק הולמס", בהם הגיבור מפענח פרשיות סבוכות ומסייע למשטרה ולשירות המודיעין הבריטי (SIS) לפתור תעלומות ומקרי רצח שונים. היא התחתנה בגיל 20 (שנת 1898) עם בלווט הריסון לי (Blewett Harrison Lee) ולהם שלושה ילדים. השניים התגרשו בשנת 1914. במהלך שנות השלושים, גלסנר לי ירשה את הון משפחתה באמצעותו מימנה את פיתוח התחום הפורנזי בארצות הברית ובפרט את מחלקת הרפואה המשפטית בהארוורד.
בית משפחתה (John J. Glessner House) נרשם במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בארצות הברית בשנת 1970 ונפתח לציבור לסיורים שנה לאחר מכן.
ההיסטוריונית נורה אטקינסון אמרה עליה "היא העבירה שנים רבות בסוג של כמיהה להיות חלק בתחום הפורנזי ולהסתובב עם חוקרים פורנזיים... אבל לא יכלה לממש זאת", שכן התחום היה מנוהל בתקופתה בידי גברים.
בטקסט שכתבה לפני מותה, ציינה: "חיי היו מאבק ארוך וקשה נגד קנאה, קטנוניות, טיפשות וחוסר רצון עיקש ללמוד. לשם כך הייתי צריכה התלהבות, סבלנות, אומץ וטקט בכמויות גדולות… אלה היו חיים בודדים ודי מפחידים, והונחתי בקטגוריית 'האישה העשירה שאין לה מה לעשות'".