stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאמח א-סראג'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  עזה, רצועת עזה
 נהרג:  23 ביולי 2024 עזה, רצועת עזה
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 
סאמח א-סראג' (בערבית: سامح السراج; מוכר בכינוי אבו פכּרי; ? – 23 ביולי 2024) היה בכיר בארגון הטרור חמאס, חבר הלשכה המדינית של חמאס, וחבר ממשלת חמאס האחראי לביטחון הפנים ברצועה, תפקיד שנבחר אליו במרץ 2021.
פיקד על יחידת הסייבר של הארגון, שפעלה מטורקיה.
ב-16 בנובמבר 2023, במסגרת מלחמת חרבות ברזל, נפגע מתחם תת-קרקעי שבו הוערך כי הסתתרו בכירים בזרוע המדינית של חמאס, ובהם א-סראג', רווחי מושתהא ועיסאם א-דעאליס, אך לאחר מכן התברר כי הבכירים לא נפגעו.
ב-2 באוגוסט 2024 פרסם העיתון הסעודי "א-שרק אל-אווסט" טענה שא-סראג' נהרג יחד עם רווחי מושתהא ועיסאם א-דעאליס, ובכירים נוספים מארגון חמאס בהפצצת מנהרה באזור התעשייה של עזה ביולי 2024. ב-3 באוקטובר 2024 אישרו דובר צה"ל ודובר שב"כ את דבר הריגתו. ב-30 בינואר 2025 עם הסכם ישראל-חמאס, דובר ארגון חמאס אבו עוביידה אישר את חיסולו של א-סראג'.
אשתו וילדיו עזבו את הרצועה למצרים.
הערות שוליים

1 2  משפחתו של בכיר חמאס, שהיה בקשר עם סינוואר, הוברחה למצרים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 בפברואר 2024
↑  היחידה הסודית של חמאס בטורקיה, באתר ערוץ 7, 23 באוקטובר 2020
↑   צפו בעדכון דובר צה"ל, באתר צה"ל, 16 בנובמבר 2023
↑  مصادر لـ«الشرق الأوسط»: مقتل اثنين من أعضاء المكتب السياسي لـ«حماس» و3 قادة عسكريين في غارة بغزة (מקורות לא-שרק אל-אווסט: שני חברי הלשכה המדינית של חמאס ושלושה מפקדים צבאיים נהרגו בפשיטה בעזה), באתר א-שרק אל-אווסט, ‏2 באוגוסט 2024;
דיווח: אישים בכירים בחמאס, בהם חבר קרוב של סינוואר, חוסלו לפני 10 ימים, באתר ‏מאקו‏, 2 באוגוסט 2024;
צה"ל מאשר - חוסל ראש שלטון חמאס ברצועת עזה: "יד ימינו של סינוואר", באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2024
↑   ראש שלטון חמאס ברצועה ויד ימינו של סינוואר חוסל לפני 3 חודשים, באתר צה"ל, 3 באוקטובר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי בוטסואנה–רוסיה

| יחסי בוטסואנה–רוסיה |
| --- | --- |
בוטסואנה: רוסיה


בוטסואנה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
581,730: 17,098,242
אוכלוסייה
2,545,200: 144,335,057
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,396: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,621: 14,005
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

שגרירת בוטסואנה מגישה את כתב ההאמנה שלה לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, 2007
יחסי בוטסואנה–רוסיה הם יחסי החוץ בין בוטסואנה לרוסיה. היחסים בימינו בין המדינות מתוארים כידידותיים וארוכי שנים.
לדברי שר החוץ, רוסיה הייתה אחת המדינות הראשונות שקיימו יחסים דיפלומטיים מלאים עם בוטסואנה.
יחסי בוטסואנה–ברית המועצות

בוטסואנה וברית המועצות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 במרץ 1970, והעניינים הסובייטים טופלו בתחילה באמצעות שגרירות ברית המועצות בלוסקה, זמביה. למרות גישתה הפרו-מערבית, בוטסואנה השתתפה באולימפיאדת הקיץ של 1980, כשהופיעה לראשונה במשחקים האולימפיים במוסקבה. כמו כן, ב-14 בינואר 1977, לאחר התקפות על בוטסואנה בידי רודזיה הדרומית, הצטרפה ברית המועצות להחלטה 403 של מועצת הביטחון של האו"ם כדי לגנות את הפיגועים.
היחסים בין שתי המדינות

שיתוף פעולה כלכלי ומסחרי בין רוסיה לבוטסואנה נקבע על ידי הסכם הסחר משנת 1987 וההסכם לשיתוף פעולה כלכלי וטכני משנת 1988. ממשלת הפדרציה הרוסית וממשלת הרפובליקה של בוטסואנה חתמו בספטמבר 1999 על ההסכם לשיתוף פעולה תרבותי, מדעי וחינוכי. רוסיה ובוטסואנה קיימו שיתופי פעולה פוריים במגוון תחומים, במיוחד בפיתוח משאבי אנוש. ורוסיה עדיין מציעה מלגה רבה יותר בענפי מפתח כמו בריאות, שחווה כיום מחסור קריטי בכוח אדם. בוטסואנה היא גם אחת המדינות בהן אזרחי רוסיה אינם זקוקים לויזה. רוסיה מחזיקה בבוטסואנה שגרירות בגאבורונה, בעוד שבוטסואנה מיוצגת ברוסיה באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה וקונסוליית כבוד במוסקבה.
קסאנה

| --- | --- |
צילום אווירי מצפון לדרום של העיירה קסאנה
צילום אווירי מצפון לדרום של העיירה קסאנה
 מדינה:  בוטסואנה בוטסואנה
 מחוז:  צ'ובה
 בירת העיירה:  קסאנה
 שפה רשמית:  אנגלית
 שטח:  4.884 קמ"ר
 גובה:  970 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  9,250 (2022)
  ‑ צפיפות:  2,400 נפש לקמ"ר (2022)
 קואורדינטות:  17°47′28″S 25°09′27″E﻿ / ﻿17.791010299931145°S 25.157547279004998°E﻿ / -17.791010299931145; 25.157547279004998
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בוטסואנה מוגדלת) גאבורונה פרנסיסטאון מאון גנזי טסאבונג קניה מולפולולה סרובה נמיביה אנגולה זמביה זימבבואה דרום אפריקהקסאנה(למפת בוטסואנה רגילה) גאבורונה פרנסיסטאון מאון גנזי טסאבונג קניה מולפולולה סרובה נמיביה אנגולה זמביה זימבבואה דרום אפריקהקסאנה קסאנה, הנקודה הצפונית ביותר בבוטסואנה, במפגש הגבולות "ארבעת הפינות" של ארבע המדינות בוטסואנה, נמיביה, זמביה וזימבבואה.  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קסאנה (באנגלית: Kasane), היא עיירה בבוטסואנה, הקרובה למפגש הגבולות של ארבע ממדינות אפריקה: בוטסואנה, נמיביה, זמביה וזימבבואה. מפגש הגבולות מוכר בשם "ארבע הפינות של אפריקה" הוא נמצא בפינה הצפונית הרחוקה ביותר של בוטסואנה, שם העיירה משמשת כמרכז המנהלי של מחוז צ'ובה (אנ'). אוכלוסיית קסאנה מנתה 9,250 תושבים במפקד האוכלוסין של שנת 2022.
קסאנה הייתה מקום הנישואים המחודשים של אליזבת טיילור לריצ'רד ברטון, ב-1975. העיירה משמשת גם ככניסה הצפונית לפארק הלאומי צ'ובה, שהוא השלישי בגודלו מבין הפרקים הלאומיים בבוטסואנה, מאידך העשיר ביותר בבעלי חיים וצומח. בפארק הלאומי צ'ובה נמצאת אוכלוסיית הפילים הגדולה ביותר באפריקה.
תחבורה וגבולות

העיירה שוכנת על הגדה הדרומית של הנהר צ'ובה (אנ') בנקודת המפגש עם הנהר קוונדו (אנ'). רוחב נהר צ'ובה באזור העיירה הוא 200–300 מטרים והוא מהווה את הגבול בין בוטסואנה ונמיביה בצמוד לרצועת קפריבי שבנמיביה. האי אימפלילה הנמצא בנהר ושייך לנמיביה שוכן מול העיירה ליד הגדה הצפונית של הנהר. מול האי נמצא מעבר הגבול לנמיביה וניתן לחצות את הנהר לנמיביה, במעבורת נוסעים. כ-5 קילומטרים ממזרח לעיירה נמצא הכפר קזונגולה, שבו נפגשים הנהרות צ'ובה והנהר זמבזי. במפגש הנהרות הזה במרחק 1.6 קילומטר ליד הכפר קזונגולה נמצא מערב הגבול בין בוטסואנה וזמביה. המעבר עצמו נמצא על גשר קזונגולה (אנ') המתחבר לעיירה לקזונגולה (אנ') שבזמביה הנמצאת בגדה הצפונית של הנהר זמבזי. בסמוך לגשר בגדה הדרומית שבבוטסואנה נמצא מעבר גבול שני המשרת את המעבר לזימבבואה. ממעבר גבול זה ניתן להגיע למפלי ויקטוריה הנמצאים במרחק 70 קילומטרים לכיוון מזרח ממעבר הגבול.
קסאנה נמצאת בקצה הצפוני של הכביש המהיר (כביש אספלט) פרנסיסטאון - גאבורונה שהוא עורק תנועה אזורי בין דרום ומרכז אפריקה. במיוחד למשאיות כבדות המוגבלות בגלל מגבלות משקל לעבור על גשר מפלי ויקטוריה. מקסאנה יוצא גם כביש מפותח לכיוון מערב עד לגבול נמיביה. במרחק 51 קילומטרים ממעבר הגבול, בנמיביה, נמצאת העיירה נגומה .
העיירה קסאנה נמצאת בגבול הצפון-מזרחי של הפארק הלאומי צ'ובה (אנ') וצמתי הכבישים העוברים דרכה הופכים אותה לנקודת גישה פופולרית לתיירים בדרכם לפארק, כמו גם עבור אלה הכוללים במסלול שלהם את דלתת אוקאונגו, רצועת קפריבי ומפלי ויקטוריה .
העיר מונגשת גם על ידי נמל התעופה קסאנה (אנ').
דמוגרפיה

בקסאנה יש מספר קבוצות אתניות שהגיעו לאזור תוך כדי חיפוש אחר תעסוקה.
| שנה | גודל   האוכלוסייה |
| --- | --- |
1975: 1,210
1990: 5,948
2000: 8,999
2015: 11,727
2022: 9,250
שירותים ומקומות חברתיים

בקסאנה יש מספר אתרי קמפינג ובתי הארחה (לודג'ים - מקומות לינה המכוונים לעסקי הספארי). הלודג'ים הללו מציעים טיולי יום אל הפארק הלאומי צ'ובה, מפלי ויקטוריה ושייט בסירות על נהר צ'ובה.  בנוסף נמצאים בקסאנה מספר בנקים המעניקים שירותי בנק וכספומט.
אקלים

האקלים בקסאנה הוא סוב-טרופי, המתמתן עם העלייה בגובה. העיירה ממוקמת על רמה משורית בגובה 970 מטרים. העונה החמה והגשומה נמשכת מנובמבר עד מרץ והעונה היבשה ארוכה מאפריל עד אוקטובר, שבתוכה ישנה תקופה קרירה ממאי עד אוגוסט. בחודשים ממאי עד אוגוסט, בלילות הטמפרטורה יכולה לרדת עד לנקודת הקיפאון. במהלך היום חם מאוד כל השנה, אבל בעיקר מספטמבר עד נובמבר, כלומר לפני העונה הגשומה .
| אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> ינואר.30.8.19.7.160 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> פברואר.30.6.19.4.135 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> מרץ.30.7.18.8.80 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> אפריל.30.4.15.9.15 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> מאי.28.5.12.1.1 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> יוני.26.4.9.3.1 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> יולי.26.2.8.7.0 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> אוגוסט.29.8.11.6.0 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> ספטמבר.33.6.16.2.0 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> אוקטובר.35.5.19.8.20 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> נובמבר.33.6.20.3.65 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> דצמבר.31.4.20.1.150 | אקלים בקסאנה   בממוצע בין השנים 1991–2020> שנה.30.6.16.625 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
גלריה

לודג' Safari Lodge בעיירה קסאנה
מרכז העיר קסאנה
רחוב בקסאנה
כביש אספלט בקסאנה
ראו גם

בוטסואנה
גאוגרפיה של בוטסואנה
פרנסיסטאון
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה בעיירה לפי אתר worldpopulationreview.com
1 2  אוכלוסייה לפי אתר city-facts.com
↑  Population of Cities in Botswana (2022), worldpopulationreview.com
↑  "2011 POPULATION AND HOUSING CENSUS" (PDF). 2011.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Chris McIntyre (2010). Botswana. Bradt Travel Guides. pp. 193-193. ISBN 978-1-84162-308-5.
↑  Central Statistics Office (2009). Chobe District Population & Development Profile. Government Printers. pp. 1–2.
↑  "Kasane Lodges". אורכב מ-המקור ב-2011-09-27. נבדק ב-2020-02-14.
↑  Kasane climate: weather by month, temperature, precipitation, when to go, www.climatestotravel.com
↑  אקלים בקסאנה לפי אתר climatestotravel
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567506205171  GND: 4444045-5  LCCN: n90681036  VIAF: 156069734   WorldCat (עם VIAF): 156069734 
מפגש הגבולות בין 4 המדינות בצפון מחוז צ'ובה. המדינות הן: בוטסואנה, נמיביה, זמביה, וזימבבואה.
מעבר יצחק רבין

| --- | --- |

מסוף רבין (2005)
 מיקום:  ישראל אילת, ישראל ירדן עקבה, ירדן
 מנוהל על ידי:  רשות שדות התעופה 
 התחלת הבנייה:  25 ביולי 1994
 סיום הבנייה:  ספטמבר 1995 (מסוף הקבע)
 פתיחת המעבר:  8 באוגוסט 1994 (המסוף הזמני)
 קואורדינטות:  29°34′30″N 34°58′41″E﻿ / ﻿29.57500°N 34.97806°E﻿ / 29.57500; 34.97806
 הערות:  בפברואר 2002 נקרא על שם ראש הממשלה יצחק רבין
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןמעבר יצחק רבין(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןמעבר יצחק רבין(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלמעבר יצחק רבין(למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלמעבר יצחק רבין  he מעבר יצחק רביןhe מעבר יצחק רביןמפת  __ אילת [‌למפה דינמית של דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות ממזרח: עקבה מדרום: מפרץ אילת ממערב: חצי האי סיני tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מעבר יצחק רבין הידוע בשמו הקודם מעבר ערבה (בערבית: تقاطع وادي عربة - "מעבר ואדי ערבה") הוא מעבר גבול המחבר בין ישראל וירדן, כשלושה קילומטר מצפון לערים אילת ועקבה.
היסטוריה

ב-25 ביולי 1994 נחתם בוושינגטון הסכם הצהרת כוונות בין ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לבין חוסיין, מלך ירדן, ובו הוצהר כי תוך שבועיים יפתח מעבר הגבול הראשון בין שתי המדינות. השטח בו שוכן המסוף הוכשר בתוך שבועיים בלבד, וב-8 באוגוסט 1994 נערך טקס פתיחת מעבר הגבול. ב-26 באוקטובר 1994 נחתם במקום הסכם השלום בין ישראל לירדן. שנה לאחר מכן, בספטמבר 1995 נחנך המסוף החדש, וביוני 1996 נחנך גם מסוף המטענים. בפברואר 2002 שונה שמו של המעבר ל"מעבר יצחק רבין".
שירותי המסוף

המסוף מיועד עבור אזרחים ישראלים ואזרחים זרים, למעט תושבי השטחים. במסוף אולם לנוסעים נכנסים המגיעים אל ישראל שלא באמצעות רכבם ואשר קיבולתו עד 100 איש. נוסעים הנכנסים לישראל באמצעות רכבם מופנים תחילה לביתן אשר נועד לשם כך. אולם נוסעים היוצאים הוא למעשה סככה.
המסוף פעיל בכל ימות השנה, למעט ביום הכיפורים ובראש השנה המוסלמי, ומסוף המטענים אינו פעיל גם ביתר החגים ובסופי שבוע. למעט מוניות, אין שירותי תחבורה ציבורית אל המסוף, ולא פעלו בו חנויות פטורות ממס עד שנת 2013, אך ניתן להחליף בו כספים.
נכון ליוני 2011, היו דמי המעבר 101 שקלים חדשים בעת יציאה מהצד הישראלי, ו-8 דינר ירדני בעת יציאה מהצד הירדני. 
תנועת הנוסעים וכלי הרכב הפרטיים במעבר נמצאת במגמת גידול כמעט מתמיד בשנים האחרונות:
| שנה | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נוסעים | 86,180 | 78,546 | 87,833 | 139,572 | 212,534 | 205,422 | 313,771 | 439,356 | 361,884 | 465,059 |
| משאיות | 3,033 | 2,420 | 2,335 | 2,966 | 972 | 891 | 2,123 | 2,039 | 1,458 | 1,544 |
| מכוניות | 1,897 | 1,785 | 2,467 | 2,935 | 4,240 | 3,459 | 5,617 | 7,016 | 5,162 | 8,007 |
כביש 109

| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 אורך:  1.5 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ? – 8 באוגוסט 1994 
 מיקום
 ערים ראשיות:  אילת 
 נקודת התחלה:  מחלף אילות
 נקודת סיום:  מעבר יצחק רבין
 
 he
 
כביש 109 הוא דרך רוחב אזורית המחברת בין כביש 90 למעבר יצחק רבין. הכביש מתחיל במפגש עם כביש 90 במחלף אילות ומסתיים בכניסה למעבר הגבול ומשם לעקבה.
כביש 109 > מסלול הכביש

| ק"מ | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 109 ממערב למזרח
| 0 | מחלף אילות |  | אילות |  כביש 90 |
| 0.2 | צומת ללא שם |  | אילות | כניסה לחווה לחקלאות ימית |
| 0.5 | צומת ללא שם |  | אילת | כניסה למכון טיהור שפכים אילת |
| 1 | צומת ללא שם |  | אילת | כניסה לפארק הצפרות אילת |
| 1.5 | מעבר יצחק רבין |  | אילת | ירדן מעבר לירדן |
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי
מראה במסוף הירדני
הפיגוע בשוק בנתניה (2002)

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  19 במאי 2002
 מקום:  נתניה, ישראל
 קואורדינטות:  32°19′46″N 34°51′35″E﻿ / ﻿32.329496°N 34.859612°E﻿ / 32.329496; 34.859612
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  3
 פצועים:  56
 מבצע:   החזית העממית לשחרור פלסטין, חמאס חמאס
 מפגעים הרוגים:  1
  (למפת נתניה מוגדלת) הפיגוע בשוק בנתניה(למפת נתניה רגילה) הפיגוע בשוק בנתניה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפיגוע בשוק בנתניה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפיגוע בשוק בנתניה
 
הפיגוע בשוק בנתניה הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-19 במאי 2002 בכניסה לשוק נתניה. בפיגוע נהרגו 3 אזרחים ישראלים ונפצעו כ-56.
הפיגוע

ביום ראשון 19 במאי 2002 בשעות אחר הצהריים הצליח מחבל מתאבד פלסטיני המחופש כחייל צה"ל לחצות כמה מחסומי משטרה בסיוע משתפת פעולה. המחבל המתאבד שלבש חגורת נפץ שהוסתרה מתחת לבגדיו פוצץ את המטען בכניסה לשוק הפתוח הראשי של העיר נתניה. הפיצוץ גרם באופן מיידי למותם של שלושה אזרחים ישראלים ופצע 56 בני אדם, בהם לפחות 10 במצב אנוש.
הן ארגון החמאס והן ארגון החזית העממית נטלו אחריות לפיגוע. חזית העממית ציינה כי מטרת הפיגוע הייתה למחות על מעצרו של מנהיג הארגון אחמד סעדאת על ידי הרשות הפלסטינית בעקבות ההתנקשות בחייו של שר התיירות הישראלי רחבעם זאבי.
אחרית דבר

בתגובה לפיגוע ביצעו כוחות צה"ל מספר פעולות מבצעיות בערים טולכרם ורמאללה אשר ביהודה ושומרון.
לאחר ההתקפה קבע הממסד הביטחוני כי ההתקפה הוזמנה על ידי ראש החזית העממית אחמד סעדאת מתא הכלא בו ישב אשר היה תחת פיקוח אמריקני ובריטי. הם מצאו גם כי המחבל המתאבד הצליח להגיע לשוק בנתניה בסיוע אדם נוסף שהסיע אותו לשם.
מאוחר יותר התברר שתושב טייבה עאדל עדנאן מחמוד ג'ומעה הסיע את המחבל המתאבד ואת משתף הפעולה לנתניה. משתף הפעולה הייתה דאה ג'יוואסי, סטודנטית פלסטינית בת 21 מהעיר טול-כרם, שהתוודתה לאחר מכן כי התבקשה ללוות את המחבל המתאבד.
בנוסף, לאחר הפיגוע, חשפו גורמים רשמיים ישראלים כי כוחות הביטחון הישראליים קיבלו התרעה ממשית על הפיגוע 20 דקות לפני שהמחבל המתאבד פוצץ את מטען הנפץ, אך הוסיף כי בשלב זה לא היה בכוחם לעצור אותו.
ב-30 ביוני 2003 גזר בית משפט צבאי ישראלי את דאה ג'יוואסי לשלושה מאסרי עולם ועוד 30 שנות מאסר. ג'וסי הורשעה בהובלת מחבל מתאבד להתפוצץ בשוק האזרחי. אדם אחר, עלאם קבי משכם, נידון ב-2004 לתשעה מאסרי עולם על כך שיזם את המחבל המתאבד שביצע את הפיגוע בנתניה.
ב-18 באוקטובר 2011 שוחררה ג'יוואסי לשטחי יהודה ושומרון כחלק מעסקת שליט.
הערות שוליים

↑  The Role of Palestinian Women in Suicide Terrorism
↑  "Israel blames suicide bombing on prisoner". USA Today. 21 במאי 2002. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jailed Palestinian 'planned attack'". BBC News. 20 במאי 2002. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Palestinians condemn bombing". BBC News. 20 במאי 2002. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  עמוס הראל, עובד בולגרי נרצח ביריות בגדה; פתח קיבל אחריות, באתר הארץ, 1 ביולי 2003
↑  "שרות בתי הסוהר". נבדק ב-16 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
השוק הפתוח בנתניה, 2010
מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  דרך אבא הלל 146, רמת גן
 מיקום:  רמת גן
 מדינה:  ישראל 
 אוצר ראשי:  שרי גולן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 4 באפריל 1987
 תאריך פתיחה רשמי:  1987
 אדריכל:  דני שוורץ
 
 קואורדינטות:  32°05′41″N 34°49′10″E﻿ / ﻿32.094588888889°N 34.819305555556°E﻿ / 32.094588888889; 34.819305555556
 http://www.m-i-a.co.il/
  (למפת גוש דן מוגדלת) מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית(למפת גוש דן רגילה) מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
 
מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית הוא מוזיאון המוקדש להצגת אמנות ישראלית, הממוקם ברחוב אבא הלל ברמת גן. המוזיאון נפתח ב-4 באפריל 1987 בבניין תעשייה שהוסב לייעודו הנוכחי. ב-2021 נפתח המוזיאון מחדש לאחר שהורחב ושוכלל.
היסטוריה

המוזיאון נפתח בשנת 1987, לאחר שעיריית רמת גן החליטה על הקמתו שלוש שנים קודם לכן. בניין המוזיאון הוא מבנה תעשייתי משנת 1936 שתוכנן בסגנון הבינלאומי, ושימש מגוון בתי חרושת. לקראת פתיחת המוזיאון בבניין, שוקם המבנה והוסב לייעודו החדש כחלל מוזיאלי על ידי האדריכל דני שוורץ.
המייסד מאיר אהרונסון שימש כמנהל ואוצר המוזיאון מהקמתו ועד 1990, אז עזב את המוזיאון בעקבות סכסוך עם עיריית רמת גן בראשות צבי בר. מרים טוביה בונה מונתה למנהלת במקומו, אך לאחר שנתיים הוחלפה באריאלה אזולאי. בתקופת ניהולה של אזולאי המוזיאון לא היה פעיל לשבעה חודשים, ובעקבות מערכת יחסים מתוחה עם אנשי העירייה סיימה את תפקידה בשנת 1995. אהרונסון חזר לנהל את המוזיאון מאוגוסט 1995 ועד 2019, אז מונה לתפקיד סגן ראש העירייה רועי ברזילי, אשר כיהן במקביל כיושב ראש מוזיאוני רמת גן.
במשך השנים לא הצליח המוזיאון לאפיין לעצמו קו אוצרותי ברור והוא מציג מגוון של תערוכות אקלקטיות. בין התערוכות הבולטות שהוצגו במוזיאון במשך השנים ניתן למנות תערוכת צילום של הצלם שמחה שירמן, תערוכה קבוצתית בנושא אמהות שאצרו יהודית מצקל והדרה שפלן קצב, ועוד.
בשנת 1996, בסמוך לכניסה למוזיאון, הציב האמן יגאל תומרקין אנדרטה לזכר יצחק רבין.
את יצירתו תיאר תומרקין:
עשיתי עמוד לזכרו בשם "לא תרצח"- משהו בין חץ לצליבה, סמל שאפשר לייחס לו רליגיוזיות אבל יש בו משהו לוחמני, אולי כידון, וגם מין סיומת שאפשר לומר שהיא מזכירה כובע גרב
בסוף העשור השני של המאה ה-21 נסגר המוזיאון לטובת שיפוץ נרחב. חזיתותיו נשמרו וכל חלקיו הפנימיים של הבניין נהרסו לטובת הקמת הבניין מחדש תוך הרחבה משמעותית של שטחי התצוגה והשירות. סבטלנה ריינגולד (אנ') נבחרה על ידי ועדה לתפקיד האוצרת הראשית של המוזיאון באוגוסט 2020. המוזיאון נפתח מחדש בשנת 2021.
היסטוריה > התקרית הציבורית סביב היצירה "ירושלים"

בדצמבר 2021 נפתחה במוזיאון המחודש התערוכה "המוסד: המוזיאון והישראליות" באוצרותה של סבטלנה ריינגולד. התערוכה, בת השלושה פרקים, עוסקת בביקורת האנטי ממסדית כפי שזו מופיעה בעולם האמנות המקומי. בתערוכה עבודות של ראידה אדון, עודד בלילטי, מאיר (מירו) גל, אפרת גל-נור, חמודי ג׳נאם, אסף הינדן, אלא היתם, אליעזר זוננשיין, מארק יאשאייב, עודד ידעיה, נרדין סרוג׳י, הדס עפרת, אבנר פינצ'ובר, תמיר צדוק, זויה צ'רקסקי, מחמוד קייס, ברק רביץ, ברק רובין, דוד ריב ועוד רבים. התערוכה כללה את העבודה "ירושלים" של דוד ריב, שעוררה סערה גם כשהוצגה ב-2015 במרכז ספיר. בגלל היות העבודה שנוייה במחלוקת, היא הוצגה על ידי אוצרת התערוכה בחדר האוסף ולא בחלל המוזיאון הרגיל, לטענת האוצרת כדי להביא לידי ביטוי את הצנזורה הפנימית שעוברת אוצרת המוזיאון.
זמן קצר לאחר פתיחת התערוכה דרש ראש ערית רמת גן כרמל שאמה הכהן להסיר את העבודה ירושלים של האמן דוד ריב בטענה ש"חופש הביטוי הוא נשמת אפנו עד שהוא מאיים להפוך לחופש השיסוי והביזוי בטח היכן שהוא מתחיל לקבל ארומה של גזענות". בתגובה הגישו האגודה לזכויות האזרח והאמן דוד ריב עתירה מנהלית בנושא לבית המשפט המחוזי בתל אביב. בית המשפט הוציא צו מניעה זמני נגד הסרת היצירה, אולם היצירה הוסרה בכל זאת. לטענת כרמל שאמה הכהן, היצירה הוסרה עוד לפני הוצאת צו המניעה. לעומת זאת, העותרים טענו ששאמה הכהן הסיר את היצירה בניגוד לצו המניעה הזמני. בעקבות הסרת העבודה, 35 אמניות ואמנים המשתתפים בתערוכה ביקשו להסיר את עבודותיהם "כאות מחאה ולמען חופש הביטוי". לאחר מספר ימים קבע בית המשפט המחוזי כי אין להתערב בהחלטה להסיר את היצירה, מכיוון שהתקבלה על ידי הוועד המנהל של המוזיאון ובכך "הלבינה" את החלטת ראש העיר. תהליך גישור בין הצדדים שהחל לאחר דחיית העתירה ובמסגרתו הוצע להציג את היצריה מאחורי מחיצה נכשל ב-10 בינואר 2022. יומיים לאחר מכן החליט המוזיאון לסגור את התערוכה ואת שעריו, ואוצרת המוזיאון ריינגולד התפטרה מתפקידה.
היסטוריה > פתיחתו המחודשת של המוזיאון בשנת 2023

כשנה לאחר סגירתו ועל רקע הסערה הציבורית שהתחוללה בו, חזר המוזיאון לפעילות עם 3 תערוכות, כאשר בראשותו עומדים ועד מנהל חדש. כדי להשיג את אמונם של היוצרים והאומנים, נוצר מסמך הבנות בין הנהלת המוזיאון לנציגי פורום מוסדות התרבות, איגוד האוצרות והאוצרים, איגוד המוזיאונים ו-איקו"ם ישראל, שבו העירייה מתחייבת לתת חופש פעולה מקצועי לאוצרי התערוכות, לשמור על חופש הביטוי שלהם ולפעול לשילוב שני אנשי מקצוע מתחום האמנות בוועד המנהל של המוזיאון.
בנוסף, שרי גולן מונתה לאוצרת החדשה של המוזיאון.
גלריה

מחסן אוסף המוזיאון
גלריה במוזיאון
הגלריה בקומה העליונה
הגלריה בקומה האמצעית
הגלריה בקומת הכניסה
מבואת הקומה האמצעית
בניין המוזיאון לפני הרחבתו
האנדרטה לזכר יצחק רבין
הערות שוליים

1 2 3   נעמה ריבה, הבנייה של מוזיאון רמת גן בעיצומה, טרם הוחלט מי ינהל אותו, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2019
1 2   נעמה ריבה, מוזיאון רמת גן נע בין פריחה מאוחרת לגסיסה מתמשכת, באתר הארץ, 22 בפברואר 2018
↑   שני ליטמן, איך נהפך מוזיאון רמת גן מהבטחה גדולה להחמצה ענקית, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2014
↑  רצח פוליטי והאמנות החזותית: המקרה של יצחק רבין, דנה אריאלי-הורוביץ
↑  סבטלנה ריינגולד נבחרה לתפקיד האוצרת ראשית של מוזיאוני רמת גן, באתר פורטפוליו, ‏21 באוגוסט 2020
↑  המוסד: המוזיאון והישראליות, באתר מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
↑    אילת כהנא, ‏בית המשפט קבע: היצירה הפוגענית תישאר מחוץ למוזיאון, בעיתון מקור ראשון, 30 בדצמבר 2021
↑  קורין אלבז-אלוש, ראש העיר רמת גן מבקש להסיר יצירה מהמוזיאון: "יצירה קיצונית פוגענית שמביישת את העיר", באתר ynet, 25 בדצמבר 2021
↑  שגיא בן נון‏, למרות צו הביניים מבית המשפט - כרמל שאמה הסיר את "יצירת המריבה" ממוזיאון רמת גן, באתר וואלה, 27 בדצמבר 2021
 נעמה ריבה, רמל שאמה הכהן מתעלם מצו המניעה: יצירתו של דוד ריב הוסרה ממוזיאון רמת גן, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2021
↑  דר מוספיר, סערת מוזיאון רמת גן: אמנים מבקשים להסיר את עבודותיהם כאות מחאה, באתר ynet, 28 בדצמבר 2021
↑  שגיא בן נון‏, בית המשפט החליט לא להתערב בהחלטה להסיר היצירה ממוזיאון רמת גן, באתר וואלה, 30 בדצמבר 2021
קורין אלבז-אלוש, העתירה של דוד ריב נדחתה: היצירה "ירושלים" לא תוצג במוזיאון רמת גן, באתר ynet, 30 בדצמבר 2021
↑  הגישור נכשל - והאמנים ביקשו להסיר את יצירותיהם ממוזיאון רמת גן, באתר ynet, 12 בינואר 2022
↑  "לבי נשבר לרסיסים": האוצרת הראשית במוזיאון רמת גן התפטרה, באתר ynet, 14 בינואר 2022
 לאחר כישלון הגישור: מוזיאון רמת גן סוגר את שעריו - עשרות אמנים מסירים את יצירותיהם, באתר וואלה, 12 בינואר 2022
↑   נעמה ריבה, סבטלנה ריינגולד: "המתקפות עלי היו הצלחה מסחררת של איבה ועוינות", באתר הארץ, 24 בפברואר 2022
↑  הסכמות בין מוזיאון ר"ג לנציגי.ות עולם האמנות המקומי, באתר ערב רב Erev Rav, ‏2023-01-03
1 2  משה כהן, ‏אחרי המשבר: מוזיאון רמת גן חוזר לפעילות מלאה, באתר מעריב אונליין, 24 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265591305171  ISNI: 0000 0001 2153 0594  LCCN: n98024063  VIAF: 126845627   WorldCat (עם VIAF): 126845627