stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאון צהוב-בטן
אנטומיה ומראה > כסות

הפרווה של הדאון צהוב-הבטן עבה ושעירה עם מרקם משי צפוף ורך. צבעה הכללי נע בין חום-אפרפר לברונזה, אוכרה או קפה והגוונים שלה משתנים מפרט לפרט. הגב, המותניים, הזרועות והרגליים כהים במיוחד, וצבעם נע בין חום-פיח לחום-אגוז או שחור-שוקולד. הכתף והעורף זהובים או שחרחרים. הירכיים אפרפרות עם רצועה אלכסונית כהה, וכפות היד והרגל שחורות בצד העליון וורודות בצד התחתון.
צידו התחתון של הדאון (הבטן, המפשעה וההחזה) בצבע צהבהב-קרמי, וניל או כתום אפרסק שהעניק למין את שמו, ויש לו גם סינר צהבהב בולט סביב הצוואר שמגיע עד לאוזניים. הניגודיות בין הצבע הכהה של המותניים לצבע הבהיר של הגחון באה לידי ביטוי בעיקר בקרומי הדאיה: צידם העליון שחרחר וצידם התחתון שנהב או צהבהב. ראשו של הדאון בצבע חום כהה או שחרחר בדרך כלל, והפנים עשויות להיות זהובות במקצת. סביב העיניים יש טבעות לבנות דהויות, השפתיים לבנות והאף בולט בצבעו הוורוד-אדמוני. האוזניים בצבע אפרפר בצידן החיצוני ובורדו בצידן הפנימי. זנבו של הדאון בצבע קפה, אוכרה או זהוב, והוא מתכהה בהדרגה לחום-פיח או שחור עד שהופך לכהה לחלוטין בקצהו.
תפוצה

הדאון צהוב-הבטן אנדמי לאוסטרליה. טווח התפוצה שלו משתרע לאורך קו החוף המזרחי של היבשת: מצפון קווינסלנד דרך ניו סאות' ויילס, טריטוריית הבירה האוסטרלית וויקטוריה וכלה בקצה הדרום-מזרחי של אוסטרליה הדרומית. התפוצה הגאוגרפית משתרעת לאורך הרי החיץ הגדול אך אינה רציפה, וצפיפות האוכלוסייה נמוכה בדרך כלל.
בית הגידול של הדאון צהוב-הבטן מורכב מחורש ים-תיכוני, יערות סובטרופיים, יערות לחים ויערות סקלרופילים יבשים הנשלטים על ידי מינים מגוונים של אקליפטוס (במיוחד אקליפטוס אדום המשמש למזון ואקליפטוס הורד המשמש למחסה); תת-המין הטרופי מוגבל לרצועה צרה בפארקים הטרופיים הגשומים בחצי האי כף יורק, ומצוי באקוטון שבין יער גשם ליער יבש. הדאון מגלה העדפה ליער פתוח עם עצים בוגרים, וגיוון של מיני האקליפטוס ביער מוביל לצפיפות דאונים גבוהה מן הרגיל עקב האספקה הרציפה של מזון לאורך השנה. מין זה מאכלס הן שפלות נמוכות וחופים והן רכסים הרריים עד רום 1,400 מטר מעל פני הים.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

הדאון צהוב-הבטן הוא יונק פעיל לילה; את שעות היום הוא מבלה בשינה בקן מרופד בעלים בתוך עץ חלול, ויוצא לתור אחר מזון לקראת השקיעה. הדאון חי בקבוצה משפחתית שכוללת 4–6 פרטים ומורכבת מזכר, נקבה אחת או שתיים וצאצאיהן. הקבוצה לנה בדרך כלל במשותף בתוך הקן, אך שיחור המזון עשוי להיות בנפרד. כל קבוצת דאונים מחזיקה טריטוריה שגודלה 30–53 דונם, והם מפגינים תוקפנות רבה כלפי פולשים מאותו המין, במיוחד בקרבת העצים המשמשים את הקבוצה למזון. לזכרים יש בלוטות ריח במצח ובחזה שאותם הם משפשפים על ענפים או על דאונים אחרים בקבוצה. הטריטוריה חופפת לעיתים קרובות בשוליים לטריטוריות אחרות, מה שמוביל להתנגשויות אלימות בין הדאונים. הקרבות עלולים להיות קטלניים, ולהסתיים בפציעות קשות ואף במוות.
הדאון צהוב-הבטן ידוע כאחד הפוסומים הקולניים ביותר; הרפרטואר שלו מכיל כ-17 קולות שונים, ביניהם צווחות רמות, גרגורים, קליקים, נשיפות, ציוצים, גניחות, נהמות ופעיות, והם משמשים אותו לתקשורת בתוך הקבוצה ולהודיע על נוכחותו לקבוצות אחרות עד למרחק של 500 מטר. פעמים רבות, הוא משמיע במהלך הדאייה קול רועש במיוחד וייחודי. הקולניות של מין זה עומדת בניגוד מובהק לדאון הענק ששקט וביישני. הודות לטפריו המעוקלים ולרפידות בכפות, הדאון צהוב-הבטן הוא טפסן מעולה. קרומי הדאיה הגדולים שלו, מאפשרים לו לדאות למרחק יוצא דופן של 100–150 מטר בין עץ לעץ, אם כי דאיה למרחק 40–60 מטר תדירה יותר. הדאון מתמרן באוויר באמצעות תנועות עם הידיים והזנב, ומסוגל לבצע תוך כדי דאיה סיבוב של 180 מעלות.
אקולוגיה > תזונה

הדאון צהוב-הבטן מוגדר כיונק אוכל-כל; בפועל, המזון המועדף עליו הוא מוהל של מיני הדסיים דוגמת האקליפטוס, הקרומביה, האנגופורה והלופוסטימון שמהווים באזורים מסוימים כ-80% מהתזונה הכוללת. הדאון משיג את המוהל מהעצים הללו על ידי יצירת חתך V בקליפת הגזע עם שיניו שדרכו הוא מוצץ את המוהל. למרות ההעדפה הברורה למוהל, כל קבוצת דאונים מחזיקה בממוצע רק 2 עצים פעילים שבהם יש זרימה מוגברת של מוהל ומהווים פחות מ-1% מהעצים הזמינים בטריטוריה. עצים כאלו נמצאים בשימוש למשך מספר עונות ומזוהים בנקל באמצעות צלקות מרובות לאורך הגזע והענפים העליונים. טל דבש, שרף, צוף ואבקנים של בנקסיה הם פריטי המזון השניים בחשיבותם לאחר השרף, בעוד שעלים וחרקים (בעיקר צרצריים וציקדות) נצרכים בתדירות נמוכה יותר
.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

בדרום היבשת, הדאון צהוב-הבטן מתרבה בעיקר באביב (אוגוסט עד דצמבר) ובצפון לאורך כל השנה. ההיריון נמשך כחודש ימים, לאחריהם הדאונית ממליטה צאצא אחד עד שניים שמבלים בתוך הכיס שלה כשלושה חודשים. הכיס מחולק לשניים באמצעות מחיצת עור, ובכל חלק יש פטמה אחת. בגיל 100 יום, הדאונית מעבירה את הצאצאים לקן בחלל העץ, שבו הם נמצאים למשך 2–3 חודשים נוספים ולאחר מכן נגמלים. בתקופה שבה הצאצאים שוהים בקן, הם לנים בתוכו יחד עם אימם ואביהם, ושני בני הזוג משתתפים בגידולם. הדאונים הופכים לעצמאיים בגיל 18 חודשים, ומגיעים לבגרות בגיל שנתיים.
תוחלת החיים של הדאון צהוב-הבטן: בסביבות 6 שנים בטבע ועד 10 שנים בשבי.
מצב שימור

פקחים של רשויות השימור האוסטרליות פורסים תיבות קינון בסביבת המחיה של הדאון צהוב-הבטן.
הדאון צהוב-הבטן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT) החל משנת 2016, כיוון שפעולות הניטור השוטפות מראות על ירידה בגודל האוכלוסייה ובשטח התפוסה בשיעור של 30%, כתוצאה מפיצול וירידה באיכות בית הגידול הנגרמים על ידי כריתת יערות ומשטרי אש לא הולמים.
האיום העיקרי על הדאון צהוב-הבטן נשקף מצד מחסור בעצי אקליפטוס בוגרים שמקשה עליו למצוא מזון וחללים ראויים למחסה; נמצא, שכריתה או שרפה של אקליפטוסים בוגרים ביערות פתוחים מובילה מיידית לירידה בצפיפות הדאונים באזור. בנוסף, צמצום האקליפטוסים הבוגרים מוביל ליצירת אוכלוסיות מבודדות ופגיעות המופרדות אחת מהשנייה על ידי שטחי חקלאות ובתי גידול באיכות ירודה.
תת-המין הטרופי מאוים גם מצד ההתרחבות של יערות הגשם על חשבון יערות האקליפטוס הלחים בעקבות ירידה בעוצמת השריפות בשוליים המערביים של יערות הגשם; הירידה קשורה ככל הנראה לשריפות מבוקרות של צמחייה טבעית על ידי בעלי חוות בקר.
הדאון צהוב-הבטן מצוי במספר רב של אזורים מוגנים. פעולות השימור המומלצות הם פיקוח הדוק על כריתת עצים ובקרת שריפות כדי לשמור על אזורים גדולים של יער שלם ורציף עם אקליפטוסים בוגרים ומגוונים הנדרשים עבור הדאון. אומדן האוכלוסייה העולמי של הדאון צהוב-הבטן הוא 500,000-50,000 פרטים, מתוכם 6,000 פרטים של תת-המין הטרופי.
לקריאה נוספת

Goldingay, Ross L. "The foraging behaviour of a nectar feeding marsupial, Petaurus australis." Oecologia 85.2 (1990): 191-199.
Goldingay, Ross, and Hugh Possingham. "Area requirements for viable populations of the Australian gliding marsupial Petaurus australis." Biological Conservation 73.2 (1995): 161-167.
Goldingay, R. L., and R. P. Kavanagh. "Home-range estimates and habitat of the yellow-bellied glider (Petaurus australis) at Waratah Creek, New South Wales." Wildlife Research 20.3 (1993): 387-403.
Craig, S. A. "Social organization, reproduction and feeding behaviour of a population of yellow-bellied gliders, Petaurus australis (Marsupialia: Petauridae)." Wildlife Research 12.1 (1985): 1-18.
הערות שוליים

↑  דאון צהוב-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
דאון צהוב-בטן על אקליפטוס בגן החיות של סידני.
גור של דאון צהוב-בטן.
אקליפטוס אדום, אחד העצים המשמשים כמקור מוהל חשוב עבור הדאון.
דמיטרי קונדרטייב

| --- | --- |

דמיטרי קונדרטייב, 2010
 לידה:  25 במאי 1969 (בן 55) אירקוטסק, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  רוסי רוסיה
 השכלה:  Kacha Higher Military Aviation School of Pilots (1990) 
 תקופת השירות:  1998–2012 (כ־14 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  159 ימים, 7 שעות ו-17 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  1
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  10 שעות ו-14 דקות
 משימות
 סויוז TMA-20
 /
 עיטורים
  גיבור הפדרציה הרוסית
 
דמיטרי קונדרטייב (ברוסית:Дмитрий Юрьевич Кондратьев ‏, נולד ב-25 במאי 1969 באירקוטסק) הוא היה קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף טיסה לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד משלחת מס' 27 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

דמיטרי קונדרטייב נולד בעיר אירקוטסק. בעקבות עבודה של אב המשפחה הם עברו מספר מקומות מגורים. קונדרטייב סיים לימודי בית ספר באלמטי שבקזחסטן הסובייטית בשנת 1986. בשנת 1990 הוא סיים בית ספר לטייסי קרב והחל את השירות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1998 קונדרטייב החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר של יחידת הקוסמונאוטים והיה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות.
בדצמבר 2010 קונדרטייב היה מפקד טיסה סויוז TMA-20 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 26 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (סקוט קלי היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת קונדרטייב עבר למשלחת מס' 27 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקדו. במהלך שהות בחלל קונדרטייב ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-10 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 159 ימים בחלל.
בדצמבר 2011 קונדרטייב מונה לצוות של משלחת מס' 41 לתחנת החלל הין-לאומית. ביולי 2012 הוא פרש מיחידת הקוסמונאוטים והחל לעבוד במגזר הפרטי.
דרבי (סוסים)

ההתחלה של שנת 2009 ב בהונג קונג דרבי.
דרבי הוא סוג מרוץ סוסים, הקרוי על שם הדרבי של אפסום (שעדיין מתקיים במסלול אפסום באנגליה). הדרבי של אפסום נקרא בתורו על שם אדוארד סמית'-סטנלי, הרוזן ה-12 מדרבי, שהחל את מסורת המרוץ ב-1780. הסוסים המתחרים הם בני שלוש שנים ומשקל דומה. המרוץ נחשב למרוץ הקלאסי לסוסים בגודל זה, אם כי מספר מרוצי דרבי (בקנדה, בסינגפור והונג קונג) מיועדים למעשה לסוסים בני ארבע שנים.
הצפייה במרוצי דרבי באנגליה הפכה לאירוע חברתי של החברה הגבוהה, המסוקר בכלי התקשורת ברחבי העולם. אחד ממרוצי הדרבי הידועים בעולם הוא הדרבי של קנטקי בארצות הברית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דמיטרי קולדון

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1985 (בן 39) מינסק, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  בלארוס 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  הפקולטה לכימיה של אוניברסיטת מינסק 
 סוגה:  מוזיקת פופ, פופ רוק, סינת'-פופ 
 סוג קול:  טנור 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס גרמופון הזהב 
 www.koldun.name
 פרופיל ב-IMDb
 
דמיטרי קולדון באירוויזיון 2007
דמיטרי קולדון (בבלארוסית: Дзьмітры Калдун, ברוסית: Дмитрий Колдун; נולד ב־11 ביוני 1985), זמר בלארוסי.
ביוגרפיה

קולדון נולד במינסק, בירת בלארוס. הוא למד בתיכון רפואה ואחר כך למד כימיה באוניברסיטה הממלכתית של בלארוס (2002). ב־2004 החל לשנות כיוון ונבחר להשתתף בעונה השנייה של תוכנית הכישרונות "Narodniy Artist", אולם סיים את התחרות טרם עלייתו לבמה. בשנים 2004–2005 היה לזמר ראשי בתזמורת הלאומית של בלארוס. כמו כן הופיע במספר פסטיבלי מוזיקה ארציים.
הפריצה שלו הגיעה בשנת 2006, כשקולדון ניצח בעונה השישית של תוכנית המציאות "מפעל הכוכבים" (הגרסה הרוסית ל- Fame Academy הבריטי), אז קיבל חוזה הקלטות והפך לכוכב פופ אהוב ומוכּר. ב-22 בינואר 2007 ניצח קולדון ב-"Eurofest 2007", הקדם-אירוויזיון של בלארוס, עם השיר "Work Your Magic", שהולחן על ידי הזמר הנודע פיליפ קירקורוב, זאת לאחר שבחצי הגמר של הקדם ביצע שיר שונה. בחצי הגמר של האירוויזיון הגיש קולדון הופעה אנרגטית, הדומה לביצוע של דימה בילאן, שייצג את רוסיה שנה קודם לכן באירוויזיון. הוא עלה לגמר, ושם סיים במקום השישי, כשמדינתו מקבלת "דוז פואה" (12 נקודות) משלוש מדינות: רוסיה אוקראינה וישראל.
דמוקרטיה דינמית

דמוקרטיה דינמית היא מנגנון קבלת החלטות המהווה שילוב בין דמוקרטיה ישירה ודמוקרטיה ייצוגית. 
הדמוקרטיה הדינאמית שואבת רעיונות גם מדמוקרטיה דיונית, ולעיתים מוזכרת כגרסה של דמוקרטיה אשר רותמת לטובתה טכנולוגיות תקשורת ומידע מתקדמות.
מנגנון הפעולה

עקרון הפעולה של הדמוקרטיה הדינמית הוא שמירת הזכות להשתתפות ישירה בידי האזרח, כאשר בכוחו של כל אדם להפקיד את כוחו הפוליטי בידי 'נציג לרגע', אדם בו הוא נותן אמון, מעריך את הידע שלו או עמדותיו בנושא ספציפי, ולכן ממנה אותו כנציגו. הנציג בדמוקרטיה הדינמית אינו נהנה ממעמד מיוחד או מינוי לקדנציה כמו הנציגים בדמוקרטיה הליברלית, אלא שהכוח לבטל את המינוי שלו כנציג נותר בידי כל אחד מהאזרחים שמינו אותו, בכל רגע.
הנחת היסוד של הדמוקרטיה הדינמית היא דיון פומבי וער בשאלות שעל סדר יומה של החברה, הקהילה או המדינה הרלוונטית, ובכך היא קרובה לתפיסה של דמוקרטיה דיונית.
הנחת יסוד נוספת של הדמוקרטיה הדינמית היא השימוש במערכת תקשורת מחשבים מתקדמת. מקדמיה של השיטה טוענים, טענה הנפוצה בקרב הוגים ופעילים המקדמים דמוקרטיה ישירה ברחבי העולם, כי הדרך בה רשתות מחשבים ורשתות חברתיות שינו את כל דרכי החיים, גישה למידע, תקשורת בין-אישית, מסחר ועוד - לא סביר שתפסח על צורת השלטון ודרך קבלת ההחלטות שלנו כחברה.
בדמוקרטיה הדינמית כל אזרח הוא גם משתתף ישיר, ובו זמנית יכול להיות מיוצג, ולכהן כנציג. עוצמתם של נציגים אינה קבועה ויכולה להשתנות מרגע לרגע, ועוצמתם נעה בין ייצוג של קומץ אזרחים שנתן בהם את אמונו ועד לאלפים או מאות אלפים. כל אזרח יכול בכל רגע נתון להצביע בעצמו ובכך לבטל - באופן נקודתי או קבוע, את המינוי של נציגו. מקדמי השיטה סבורים כי בצורה כזו, נציגים לא יוכלו לצבור כח, שררה או להתפתות לשחיתות, מכיוון שהם עומדים בשקיפות מלאה בעין הציבור, בזמן אמת.
דוגמה

במדינה אשר מתנהלת בדמוקרטיה דינמית, לכל אזרח יהיו כ-6 עד עשרה קולות, בנושאים שונים, כגון: ביטחון, חינוך, כלכלה, איכות הסביבה, חוץ, בריאות.
בכל נושא, האזרח יבחר לעצמו נציג מוביל דעה, שייצג אותו. נציג בתחום מסוים שינכס אליו יותר מרף קולות מסוים, יזכה לסמכויות הולכות ומתרחבות למימוש המדיניות הציבורית שעל סדר היום.
לדוגמה, אלוף-משנה במיל' שהוא חבר של המשפחה ייצג אותך בתחום הביטחון, המרצה הנערץ שלך לכלכלה מהאוניברסיטה בתחום האוצר, ומוביל דעה אחר (עיתונאי שאתה אוהב) בתחום הבריאות והחינוך.
האל"ם במיל', בהינתן שהוא מייצג יותר מ-1000 אנשים בקהילה, יזכה להשתתף בהצבעות מעט פחות ציבוריות, כמו בחירת רמטכ"ל, הצבעות עלולות להכיל גם מידע בסיווג נמוך, אך לא ציבורי.
נציגי 20,000 בתחום החינוך יוכלו להתכנס פעם בכשבועיים ולדון בהצעות שהקהילה שהם מייצגים העלתה, ולהעביר תקציבים בהתאם למימוש המדיניות. בצורה זו, קולו של העם ישמע תמיד, ונציגים שסרחו באמון שניתן להם ירדו בהדרגה מכוחם.
דוגמה אחרת: בתחומי איכות הסביבה פלוני נותן את קולו לחברו שהוא פעיל שטח בתחום, ופעיל זה מממש את הקולות של 20 חבריו בהצבעות הנוגעות לנושאים אלו. בנושאי ביטחון פלוני יכול לסמוך ידיו על חברו שהוא אל"ם במיל', איש הצבא, בתורו, מממש את הצבעות 150 חבריו בתחום. אלפי או עשרות אלפי נציגים אלו יהוו מנגנון שלטוני אקטיבי ודינמי, בו כל אזרח יכול לרדת או לעלות לעמדת כוח בהתאם לדעת הרוב עליו. כמו כן, בכל רגע נתון פלוני יכול להעביר את משקלו לנציג אחר, או אף להצביע בעצמו כמשתתף ישיר, והמערכת תקזז אוטומטית את קולו מההצבעה של הנציג.
ראו גם

הצבעה ממוחשבת
מכונת הצבעה
משאל עם
בחירות
דמוקרטיה ליברלית
הערות שוליים

↑  http://upgradedemocracy.org/
↑  http://kol1.org/wiki/index.php
דמיטרי קיטאיינקו

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1940 (בן 84) לנינגרד 
 מוקד פעילות:  רוסיה, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 פרסים והוקרה:  פרס גלינקה (1988)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (1974)  אמן העם של ברית המועצות  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  פרס לנין קומסומול  עיטור הידידות בין העמים 
 
דמיטרי קיטאיינקו (רוסית Дмитрий Георгиевич Китаенко, נולד ב-18 באוגוסט 1940) הוא מנצח רוסי.
חייו

קיטאיינקו נולד בלנינגרד ולמד בבית הספר למוזיקה ע"ש גלינקה ובקונסרבטוריונים של לנינגרד ומוסקבה. הוא זכה בפרס ראשון בתחרות הרברט פון קאראיין בשנת 1969.
קיטאיינקו היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה במשך 14 שנים. כמו כן כיהן במשרות מנצח ראשי בפילהרמונית של ברגן (1990-1998), תזמורת הרדיו של פרנקפורט (1990-1996), תזמורת רשות השידור הקוריאנית (1999 – 2004) והתזמורת הסימפונית של ברן (1990-2004). כמו כן היה המנצח הראשי של תיאטרון האופרה של מוסקבה.
דמוקרטיה היא חופש

| --- | --- |
 מדינה:  איטליה איטליה
 מנהיגים:  פרנצ'סקו רוטלי 
 תקופת הפעילות:  2002–2007 (כ־5 שנים)
 אידאולוגיות:  ליברליזם חברתי סוציאל-דמוקרטיה
 מטה:  רומא 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה
 צבעים רשמיים:  תכלת, ירוק
 www.margheritaonline.it
 
דמוקרטיה היא חופש (באיטלקית: Democrazia è Libertà – La Margherita) הייתה מפלגת מרכז באיטליה. המפלגה הורכבה בפברואר 2002 מכמה מפלגות קטנות יותר, על ידי קבוצות שונות כגון: נוצרים מהשמאל הפוליטי, אנשי מרכז, ליברלים, ואף פוליטיקאים סוציאליסטים וירוקים.
בשנת 2007 היא הייתה הבסיס להקמת המפלגה הדמוקרטית.
היסטוריה

כבר בשנת 1996 עלו הרעיונות לאחד את מפלגות המרכז האיטלקיות לקראת הבחירות. בבחירות הפרלמנטריות באותה השנה, התמודדו רק שתי רשימות מרכז, שהורכבו ממספר רב של מפלגות. בשנים 1998-2000 החלו להישמע רעיונות דומים לאיחוד גם בצפון איטליה. מהלכי איחוד החלו להתקיים בשנת 2000 ומפלגת  "דמוקרטיה היא חופש" הוקמה רשמית בשנת 2002. המפלגה אוחדה עם מפלגות נוספות בשנת 2007 על מנת ליצור את המפלגה הדמוקרטית.
אידאולוגיה

המפלגה תמכה בחיזוקו של האיחוד האירופי, וזכתה לתמיכתם של קתולים רבים. בתוך המפלגה התקיימו פלגים רבים התומכים ברעיונות שונים: ליברליזם כלכלי, סוציאל-דמוקרטיה, תומכי איגודים מקצועיים ותומכי קידמה.
כוח פוליטי > בית הנבחרים של איטליה

מתוך 630 מושבים:
| שנה | מושבים |
| --- | --- |
2001: 80
2006: 90
כוח פוליטי > הסנאט של הרפובליקה

מתוך 315 מושבים:
| שנה | מושבים |
| --- | --- |
2001: 43
2006: 39
כוח פוליטי > הפרלמנט האירופי

מתוך 72 נציגים המוקצים לאיטליה:
| שנה | מושבים |
| --- | --- |
2004: 7
דניאל איפלה-אוסיריס

| --- | --- |

דיוקן, 1897
 לידה:  23 ביולי 1825 בורדו, צרפת 
 פטירה:  5 בפברואר 1907 (בגיל 81) הרובע התשיעי של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 פרסים והוקרה:  מסדר איזבלה הקתולית 
 
דניאל איפלה-אוסיריס (בצרפתית: Daniel Iffla Osiris‏; 23 ביולי 1825 – 5 בפברואר 1907) היה איש הון, פטרון האמנויות ונדבן יהודי צרפתי ממוצא מרוקאי-ספרדי. איפלה-אוסיריס עשה את הונו בבנקים צרפתיים שהשקיעו בבניית מסילות רכבת בספרד - פעילות שבזכותה הוענק לו אות מסדר איזבלה (Orden de Isabel la Católica).
קורות חיים

דניאל איפלה נולד למשפחה צרפתית-יהודית ממוצא מרוקאי-ספרדי. אביו, יצחק, נולד בבורדו ב-1799 והיה סוחר. אמו, לאה, נולדה אף היא בבורדו ב-1797. דניאל נולד לבני הזוג, שנישאו ב-1823, שנתיים מאוחר יותר, ונקרא על שם סבו מצד אביו.
מקורו של השם 'איפלה' הוא מן הפועל أَفْلَحَ (אפלחה) בשפה הערבית במשמעות של "הצליח". את השם "אוסיריס" הוא הוסיף ב-1861 על פי הוראת צו אימפריאלי לאחר פשיטת רגל שזכתה לפרסום גדול. השם מתייחס לשמו של האל אוסיריס במיתולוגיה המצרית, לו (יחד עם אחותו, איזיס) מיוחסת הבאת התרבות למצרים.
דניאל איפלה למד בבית הספר היהודי בבורדו עד לגיל 14 ולאחר מכן המשיך את לימודיו בפריס. כשהיה בן 17 עזב את לימודיו כדי לעבוד כברוקר וזכה להצלחה רבה בחברות בנקאיות מיסודם של היהודים הספרדים ז'ול מירס ומואיז מיו.
פעילותו כפטרון האמנויות וכנדבן

דניאל איפלה אוסיריס פרש עד 1860 מחיי העסקים והקדיש את שארית חייו לאמנויות, לספרות למדעים לאחר מותה של בת זוגו ב-1855. אשתו, שהייתה נוצרייה, מתה במהלך לידת התאומים, שלא שרדו אף הם.
פעילותו כפטרון האמנויות ופילנתרופ הייתה בהשראת מסורת הצדקה ביהדות, ערכי הרפובליקה הצרפתית וגם רצונו להיפטר מההון שצבר.
הוא מוכר במיוחד בזכות תרומתו למכון פסטר (תרומה שהופנתה למימון בבניית 'מכון הרדיום' על שם מארי קירי), פסל ז'אן ד'ארק בעיר נאנסי ומימון בנייתם של בתי כנסת רבים בצרפת (בית הכנסת בווינסנס, פריס, טור), תוניסיה (תוניס) ושווייץ (לוזאן). על פי בקשתו ובשל רצונו להטימן בקרבת אשתו הנוצרייה, הצליח לאחר מאבק עיקש לקבל חלקה הנמצאת בין בתי הקברות היהודי והנוצרי בפריס. את קברו מעטרת רפרודוקציה של פסל משה של מיכלאנג'לו.
לקריאה נוספת

Dominique Jarrassé,Osiris, patron Jewish nationalist French. Daniel Iffla (1825-1907).Editions of Aesthetic Miscellaneous, 2009.
הערות שוליים

↑  Les noms de famille des Juifs d'Afrique du nord et leur origine, www.dafina.net (בצרפתית)
↑  Pierre Assouline, ,The Last of Camondo, Gallimard, 1997, עמ' 104-106. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305947105171  BnF: cb12558050t (data)  GND: 119471833  ISNI: 0000 0000 6675 6549  LCCN: n99260533  SUDOC: 138752338  VIAF: 20491682   WorldCat (עם VIAF): 20491682 
קברו של דניאל איפלה בבית הקברות של מונמארטר
בית הכנסת היהודי בלוזאן
ההפגזה הכבדה המאוחרת

תפיסתו של האמן את הירח בעת "ההפגזה הכבדה המאוחרת" (מעל) וכיום (מתחת).
ההפגזה הכבדה המאוחרת (באנגלית: Late Heavy Bombardment) הוא אירוע שלפי ההשערות החל לפני כ-4.1 מיליארד שנים והסתיים לפני כ-3.8 מיליארד שנים בסוף תקופת האדן ותחילת תקופת ארכאיקון בכדור הארץ. במהלך פרק זמן זה, מספר רב של אסטרואידים התרסקו על כוכבי הלכת הקדומים במערכת השמש, כולל כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ ומאדים.
ההפגזה הכבדה המאוחרת התרחשה לאחר שכדור הארץ ויתר כוכבי הלכת כבר נוצרו וצברו את רוב המסה שלהם, אך היא עדיין אירעה בשלב מוקדם יחסית בהיסטוריה של כדור הארץ.
עדויות לקיומו של אירוע "ההפגזה הכבדה המאוחרת" עולים מדגימות שנלקחו מהירח והובאו חזרה לכדור הארץ על ידי האסטרונאוטים של תוכנית אפולו. התיארוך האיזוטופי של סלעי הירח מעיד שרוב האסטרואידים שהתרסקו על הירח עשו זאת במרווח זמן צר למדי. לאורך השנים עלו השערות שונות שמנסות להסביר מה הסיבה לעלייה החדה בכמות האסטרואידים והשביטים שהיו קיימים במערכת השמש, אך אין הסכמה רחבה לגבי הסיבה האמיתית. לפי מודל ניס (אנ')‏ (Nice model), אשר פופולרי בקרב חוקרים פלנטריים, כוכבי הלכת הענקיים היו בתהליך של נדידה, ועל כן הם גרמו לפיזור של גופים בחגורת האסטרואידים או בחגורות קויפר אשר נכנסו למסלולים קיצוניים, כאשר חלק נכנס למסלול התנגשות עם כוכבי הלכת. חוקרים אחרים טוענים שהנתונים מהדגימות שנלקחו מסלעי הירח נלקחו מאותו האגן ולכן היו דגימות מתקופות סמוכות יחסית.
הערות שוליים

↑  Claeys, Philippe; Morbidelli, Alessandro (1 בינואר 2011). "Late Heavy Bombardment".  In Gargaud, Muriel; Amils, Prof Ricardo; Quintanilla, José Cernicharo; Cleaves II, Henderson James (Jim); Irvine, William M.; Pinti, Prof Daniele L.; Viso, Michel (eds.). Encyclopedia of Astrobiology. Springer Berlin Heidelberg. pp. 909–912. doi:10.1007/978-3-642-11274-4_869. ISBN 978-3-642-11271-3. {{cite book}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ההפגנות באיראן (2011)

ההפגנות באיראן הן סדרה של הפגנות מחאה שהחלו ב-14 בפברואר 2011, בהשפעת גל המחאות בארצות ערב ועל רקע חוסר הדמוקרטיה וחופש הביטוי באיראן. מטרתן העיקרית הייתה הפלת הממשלה האיראנית בראשות המנהיג העליון באיראן עלי ח'אמנאי ונשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד.
הפגנות דומות התרחשו באיראן בעקבות הבחירות באיראן ותנועת המחאה (2009), כשמחמוד אחמדינז'אד, נשיא איראן דאז, ומיר-חוסיין מוסאווי, מנהיג האופוזיציה ויו"ר התנועה הירוקה באיראן, התמודדו לנשיאות. מוסאווי היה נראה לעיני כל כמתמודד המוביל, אך תוצאות הבחירות קבעו כי אחמדינז'אד ניצח בבחירות ונשאר בתפקידו כנשיא. התושבים האשימו את אחמדינז'אד ברמאות, והפגינו ברחובות.
בפברואר 2011 תכננו מיר-חוסיין מוסאווי, מוחמד ח'אתמי ומהדי כרובי, חברים בכירים בתנועה הירוקה באיראן, הפגנות בהשראת ההפיכה בתוניסיה ושינויי השלטון במצרים. המודיעין האיראני עלה על תוכניתם ועצר אותם באשמת הסתה אזרחית מכוונת. ב-14 בפברואר החלו הפגנות גדולות בטהראן, שיראז, כרמאנשאה, אספהאן, משהד ועוד. המפגינים צעקו את הסיסמה: "מובארכ, בן עלי, עכשיו תורו של עלי ח'אמנאי!", ומאות אנשים נעצרו על ידי משמרות המהפכה האסלאמית. הפגנות קטנות התרחשו לאחר מכן במרץ, בעיקר בטהראן, אך ההפגנות איבדו תאוצה במהירות לאחר גלי מעצרים נרחבים שביצעו משמרות המהפכה. ההפגנות דוכאו באלימות רבה, וכ-20 מפגינים נהרגו מתחילת פברואר.
ביוני התרחשה הפגנה בטהראן לציון יום השנה לבחירות השנויות במחלוקת שהיו ב-2009.
ראו גם

האביב הערבי
הבחירות באיראן ותנועת המחאה (2009)
מיר-חוסיין מוסאווי
התנועה הירוקה באיראן
דרכון לפימליקו

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  הנרי קונליוס
 הופק בידי:  מייקל בלקון
 תסריט:  ט.א.ב. קלארק
 עריכה:  מייקל טרומן
 שחקנים ראשיים:  סטנלי הולוויי מרגרט רתרפורד ברברה מארי
 מוזיקה:  ז'ורז' אוריק
 צילום:  ליונל בייטס
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברת הפקה:  אולפני אילינג 
 חברה מפיצה:  General Film Distributors
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 באפריל 1949
 משך הקרנה:  89 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דרכון לפימליקו (באנגלית: Passport to Pimlico) הוא סרט קומדיה בריטי משנת 1949 בהפקת אולפני אילינג, בבימויו של הנרי קורנליוס, עם סטנלי הולוויי, ברברה מארי ומרגרט רתרפורד בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ט.א.ב. קלארק (אנ') והוא סאטירה פוליטית. דיירי רובע פימליקו בלונדון, מכריזים על עצמם כי הם שייכים לדוכסות בורגונדיה וכי הם למעשה אקסריטוריאלים בתוך בריטניה ולא כפופים לחוקי ההקצבה הנוקשים. קלארק קבל את הרעיון מהמקרה שהיה בבית חולים באוטווה שם אושפזה ללידת יוליאנה, מלכת הולנד ללידת בתה מרגריט. המושל הכללי של קנדה הסדיר את קבלתו של חוק מיוחד, שהכיר בחדרי הנסיכה יוליאנה בבית החולים באוטווה כשטח הולנדי אקסטריטוריאלי – שלולא כן לא הייתה מרגריט יכולה להיכלל בסדר הירושה לכתר ההולנדי.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולפרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר.
בסרט יש קטעים דוקומנטריים בהם נראים צ'רצ'יל, קלמנט אטלי וארנסט בווין.