stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נפית
מיני הבר בישראל וסביבתה

בישראל וסביבתה 8 מינים של נפית. חמישה מינים גדלים רק בהרים הגבוהים: אחד אנדמי רק לסיני, ו-4 גדלים רק בחרמון שמהווה גבול תפוצתם הדרומי באזור המזרחי של הים התיכון; שניים נוספים רק בעבר הירדן המזרחי (נפית הגביעים ונפית מגובבת). ומין אחד (נפית כפופה) מצוי בישראל כולל בחרמון.
מיני הבר בישראל וסביבתה > נפית איטלקית

נֶפִּית אִיטַלְקִית (.Nepeta italica L) - עשב רב-שנתי נדיר, גדל רק בחרמון, במדרונות טרשיים ברום 1,400 עד 1950 מ'. גובהה 40 ס"מ, גונה ירוק מאפיר ופריחתה לבנה -ורדרדה. הגבעולים רבעים. העלים נגדיים, פשוטים ושפתם משוננת שינון עדין או חרוקה עם שיניים מעוגלות. הפרחים ערוכים בדורים רבי-פרחים. הדורים ערוכים בחלקו העליון של הגבעול, וקוטרם 1.5 עד 2 ס"מ. החפיות המלוות את הפרח, כאורך צינור הגביע או ארוכות ממנו במעט, דמויי סרגל ושפתם קרומית. הגביע דמוי צינור, משונץ מתחת ללועו, עם 13 עורקים לאורכו ועם 5 שיניים דמויי אזמל שמסתיימות בחוד שיכני. צינור הכותרת כפוף וקצר מאשר במיני נפית אחרים וכמעט אינו בולט מהגביע. צבע הכותרת קרם, לעיתים עם שמץ גוון ורדרד. השפה עליונה שטוחה וזקופה. השפה התחתונה שסועה ל-7 אונות, האמצעית רחבה וקעורה. האבקנים שמספרם 4, חבויים מתחת לשפה העליונה (אינם בולטים מתוך הכותרת החוצה) וכפופים לפנים. המין גדל בבתות טרגקנטיות של הרים גבוהים. תפוצתו העולמית מצטמצמת למזרח מרכז איטליה, לאיי הים האגאי, לקפריסין, לטורקיה, לסוריה, לעיראק ולבנון, ובישראל לחרמון. המין מונה 4 תת-מינים. 3 תת-מינים אותרו הוגדרו ופורסמו בשנת 1992. הפריחה מסוף אפריל עד תחילת אוקטובר.
מיני הבר בישראל וסביבתה > נפית הבשן

נֶפִּית הַבָּשָׁן (Nepeta trachonitica Post) - עשב רב-שנתי נדיר, גדל בחרמון בצידי דרכים ועל טרשים ברום 1,200 עד 1,500 מ'. הפרחים ערוכים בדורים קרובים מאוד המצטרפים לשיבולת צפופה שאורכה 3 עד 5 ס"מ ורוחבה 2 עד 3 ס"מ. החפיות קצרות מצינור הגביע ומכוסות שערות צמר הדוקות. הגביע אורכו כ-1.3 ס"מ, צבעו ירוק-אדמדם. הכותרת אדומה-ארגמנית או ורודה (לילכית) וצינורה בולט רק מעט מן הגביע. המין נפוץ באזור מערב אירנו-טורני, אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי. תפוצתו מדרום מזרח טורקיה דרך סוריה ולבנון לצפון ישראל (חרמון) ולצפון עיראק. הפריחה מסוף פברואר עד תחילת יולי.
מיני הבר בישראל וסביבתה > נפית הגביעים

נֶפִּית הַגְּבִיעִים (Nepeta stricta (Banks & Sol.) Hedge & Lamond) עשב רב-שנתי נדיר, גדל בשדות בגלעד. הצמחים מכוסים שערות מהודקות וקצרות (בשונה מנפית עטופה). צבע הכותרת ורוד צהבהב. התפרחות נישאות על עוקצים ויוצאות מחיק עלי התפרחת המפותחים. הגביע דמוי צינור, בעל 15 עורקים ובעל 5 שיניים שהן קצרות בהרבה מצינור הגביע. המין אותר, הוגדר ופורסם בשנת 1980. המין נפוץ באזור מערב אירנו-טורני, אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי. תפוצתו מטורקיה לסוריה, לבנון וירדן ומזרחה לאירן. הפריחה במאי.
מיני הבר בישראל וסביבתה > נפית כפופה

נֶפִּית כְּפוּפָה (.Nepeta curviflora Boiss) - בן-שיח ים-תיכוני מצוי בישראל שגדל בבתות שבשפלה המרכזית, בכל ההר, בבקעה הצפונית בגולן ובחרמון. נפית כפופה היא בן שיח זקוף, גובהו 60 עד 100 ס"מ, גונו אפור בגלל שערותיו הצפופות. הגבעולים רבועים. העלים נגדיים, פשוטים, דמויי ביצה ושוליו חרוקים (שיניו מעוגלות). התפרחות דו-בדיות, נישאות על עוקצים קצרים או יושבות בראשי ענפים בפריחה שופעת ובולטת למרחוק. הפרח סגול וגדול יחסית. החפיות המלוות את הפרחים צרות לרוב וכאורך הגביע כמעט. הגביע דמוי צינור צר וזעיר ואורכו כ-5 מ"מ. הכותרת כפופה מאוד, צבעה כחול-סגול, אורכה 12 עד 15 מ"מ. צינור הכותרת ארוך, כפוף ובולט מאוד מהגביע והוא שעיר, אך מחוסר טבעת שערות בפנים. גם הגביע וגם הכותרת צמירים או לבידים (בעלי שערות צפופות והדוקות). השפה העליונה שטוחה וזקופה. השפה התחתונה שסועה ל-7 אונות והאונה האמצעית רחבה וקעורה. הפרח עשיר בצוף, אך רק פרפרים ודבורים ארוכות-חדק יכולים להגיע לצוף ולהאביק. מרבים להשתמש בה כצמח נוי. בתחילת החורף מלבלבים ענפים חדשים מבסיס ענפי הפריחה של השנה שעברה. הפריחה מאוחרת באביב, מסוף אפריל עד תחילת ספטמבר.
מיני הבר בישראל וסביבתה > נפית מגובבת

נֶפִּית מְגֻבֶּבֶת (Nepeta glomerata Montbret & Aucher) - בן-שיח נדיר עשב רב-שנתי נדיר, גדל בחרמון בבתות ובסלעים, בדרדרות תלולות ברום 1,800 עד 2,800 מ. נפית מגובבת מאפירה בגלל שעירותה הרבה, ולאורך הגבעולים שערות בלוטיות מסועפות רבות, אך לא הגביע ולא הכותרת צמירים-לבידים. אורך החפים המלווים את הפרחים קטן פי 3 מצינור הגביע. הגביע דמויי צינור ואורכו 6 עד 8 מ"מ. הכותרת כפופה במקצת, צבעה לבנבן-ורוד שהופך בהמשך סגול בהיר, כחול-סגול), ואורכה כ-2.5 ס"מ. צינור הכותרת שעיר ובולט מאוד מהגביע. השפה העליונה זקופה, השפה התחתונה קעורה ושוליה חרוקים ל-7 עד 9 שיניים. המין נפוץ באזור מערב אירנו-טורני, אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי. תפוצתו בגלעד, בלבנון בסוריה ובטורקיה. הפריחה בחודשים אוגוסט וספטמבר.
מיני הבר בישראל וסביבתה > נפית סיני

נפית סיני (.Nepeta septemcrenata Ehrenb. ex Benth) – עשב רב-שנתי או בן שיח, גדל על סלעים ואנדמי להרי דרום סיני (בהר קטרינה). פרט אחד התגלה על ד"ר אורי פרגסון בהרי דרום ירדן ב-20/11/2022. הגבעולים רבים ומכוסים בשערות צמריות קצרות והדוקות וגם בשערות מסועפות. העלים נגדיים, פשוטים וחרוקים. הדורים בני 2 עד 5 פרחים. הגביע דמוי צינור עם 5 שיניים שקצרות פי 3 עד 4 מצינור הגביע. הכותרת דו-שפתית באופן ברור, צבעה ורוד ואורכה קטן מ-3 ס"מ. צינור הכותרת שעיר ובולט מאוד מהגביע. הפריחה מאמצע אפריל עד סוף יוני ואוקטובר ונובמבר.
מיני הבר בישראל וסביבתה > נפית עטופה

נֶפִּית עֲטוּפָה (.Nepeta congesta Fisch. & C.A.Mey) – עשב רב-שנתי נדיר מאוד, גדל באדום (דרום ממלכת ירדן) בשדות בור ובחורבות. הצמחים מכוסים שערות זקופות וארוכות. התפרחות נישאות על עוקצים ויוצאות מחיק עלי התפרחת המפותחים. הגביע דמוי צינור, בעל 15 עורקים, בעל 5 שיניים, שהן שוות באורכן לצינור הגביע או ארוכות ממנו. הכותרת לבנה. המין נפוץ באזור מערב אירנו-טורני, אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי. תפוצתו במערב אסיה, מטורקיה לסוריה, לבנון וירדן ומזרחה לכיוון עיראק ואירן וצפונה לכיוון דרום הרי הקווקז. הפריחה מסוף פברואר ועד תחילת מאי.
מיני הבר בישראל וסביבתה > נפית קיליקית

נֶפִּית קִילִיקִית (שם מדעי: .Nepeta cilicia Boiss, מוכרת בשם N. cilicica) היא צמח עשבוני רב-שנתי מצוי בחרמון ובגלעד. נפית קיליקית היא בן- שיח זקוף, גובהו 60 עד 100 ס"מ, קירח (בעל שערות דלילות), וגונו הכללי ירוק כהה ומבריק. גבעולי הצמיחה מרובים עם תפרחות כחולות-סגולות. הגבעולים רבועים פשוטים או מסועפים. פטוטרת קיימת העלים נגדיים פשוטים, דמויי ביצה, אורכם 1 עד 5 ס"מ, בעלי פטוטרת ושולים חרוקים (שיניו מעוגלות והשיניים העליונות חדות יותר). התפרחות דו-בדיות, נישאות על עוקצים קצרים בדורים בראשי ענפים בפריחה שופעת ובולטת למרחוק. הדורים התחתונים מרווחים מעט. הפרח סגול, גדול (17 מ"מ) ועשיר בצוף. החפיות רבות וקצרות מצינור הגביע. הגביע דמוי צינור צר וזעיר ואורכו כ-1 ס"מ בעל 13 עורקים ו-5 שיניים. אורך הכותרת כ-3 ס"מ. צינור הכותרת, שאורכו כס"מ אחד קירח וכפוף כקשת ובולט מאוד מהגביע. השפה העליונה זקופה. השפה התחתונה שסועה ל-7 עד 9 אונות, האונה האמצעית רחבה וקעורה. 4 אבקנים ערוכים בשני זוגות, האחוריים ארוכים יותר. מין זה גדל בבתות, בצדי דרכים בעיקר לרגלי סלעים גדולים ובין סלעים בהרים גבוהים. בישראל הוא מצוי בחרמון ברום של 1,650 עד 2,800 מ'. התפוצה העולמית היא בטורקיה בסוריה ובלבנון. שמה ניתן על שם חבל קיליקיה בטורקיה.
הפריחה מאוחר באביב, מסוף אפריל עד תחילת ספטמבר.
השפעתו של הצמח על חתולים

מינים רבים של צמח הנפית ידועים בהשפעותיהם על התנהגותם של חתולים מבויתים, בייחוד המין נפית החתול Nepeta cataria. הנפית יכולה לגרום לתגובות התנהגות שונות כאשר היא ניתנת לחתולים, אף על פי כן, לא כל החתולים רגישים לצמח הנפית באותו האופן, משום שככל הנראה, היכולת שלהם לזהות אותו קשורה בנוכחות של גן רצסיבי תורשתי. לחתולים אשר נושאים שני העתקים של גן זה, צמח הנפית יהיה בעל השפעה חזקה במיוחד, לחתולים אשר נושאים רק העתק אחד, ההשפעה תהיה ניכרת, והחתולים אשר לא מחזיקים בגן זה לא יגלו עניין כלל בצמח. מחקרים מראים כי בערך שני שלישים מן החתולים הם בעלי רגישות לצמח. קיימת מחלוקת לגבי הרגישות של אריות ונמרים לנפית.
על פי ניסוי של תוכנית הטלוויזיה הבריטית "Brainiac", טיגריסים אינם מושפעים מהנפית, אך לעומתם אריות הראו תגובה זהה לתגובת החתול הביתי. ניסוי אחר שנערך על כמה מינים ממשפחת החתולים הראה דווקא את ההפך – האריה גילה אדישות בעוד שאר המינים הראו את התגובות המתוארות להלן.
מינים אחדים של צמח הנפית מכילים תרכובת בשם נפטלקטון המסוגלת לעורר תגובה של מיניות כביכול במוחו של החתול. כאשר חתולים חשים בריחה של הנפית הם בדרך כלל יתגלגלו, ינסו לגעת בצמח, ינסו ללעוס את עלי הצמח, ילקקו את הצמח, יקפצו, יגרגרו משמחה ולעיתים קרובות אף יפרישו ריר מהפה. חתולים רבים גם ינהמו וייללו. תגובה זו ממשיכה במשך מספר דקות עד אשר החתול יאבד עניין. לוקח לחתול קרוב לשעתיים עד אשר השפעות הצמח מתפוגגות לגמרי ועד אשר צמח הנפית יגרום לחתול להגיב באותו האופן בשנית. גורי חתולים וחתולים זקנים יותר בדרך כלל מגיבים פחות לצמח הנפית. להשפעות של הנפית אין תופעות לוואי מוכרות על בעלי חיים.
צמחים אחרים בעלי השפעה דומה על חתולים כוללים את צמח הולריאן (Valerian) וצמחים אשר מכילים אכטינידין (Actinidine).
גלריה

נפית כפופה, הכרמל
נפית קיליקית, החרמון
נפית איטלקית, החרמון
הערות שוליים

↑  .Nepeta L, WFO (2022): Published on the Internet
↑  וולטר פרגסון, אבי שמידע, הזר ווד, מיכה לבנה, בין שלגי חרמון, רמת גן: מרד הבטחון ורשות שמורות הטבע, 1991, עמ' 92
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, שניה מורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 387
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בשיראל, כרטא, עמ' 562
↑  ?Q: Do TIGERS like catnip, (אנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1151529087
עכבר מפוספס סטריאטוס

| עכבר מפוספס סטריאטוס |
| --- | --- |
 עכבר מפוספס סטריאטוס
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: עכבריים
סוג:: עכבר מפוספס
מין:: עכבר מפוספס סטריאטוס
שם מדעי
 Lemniscomys striatus ‏לינאוס, 1758

עכבר מפוספס סטריאטוס (שם מדעי: Lemniscomys striatus) הוא מין של מכרסם ממשפחת העכבריים המצוי בטבע בערבות אפריקה שמדרום לסהרה, לרוב במרכז אפריקה ומערב אפריקה. מין זה קרוב למינים נוספים מהסוג עכבר מפוספס, כולם חיים ברחבי אפריקה.
מאפיינים

עכבר זה קטן מאוד ואורכו 93 עד 142 מילימטרים, אורך הזנב 92 עד 155 מילימטרים ומשקלו 20 עד 70 גרם בממוצע. עכבר זה בעל פרווה חומה-זהובה המעוטרת בפסים לבנים לאורך הגב והכתפיים עד הזנב. הבטן בהירה והגפיים לבנות גם. האוזניים גדולות וורודות וכך גם החוטם. עכבר זה לא מאריך ימים בטבע מעבר לעונת רבייה בודדת, אך פרטים בשבי מצליחים לחיות עד 4.8 שנים.
העכבר הוא שוכן סוואנה, ערבות פתוחות, יערות פתוחים והרים עד גובה 1,700 מטרים מפני הים. הוא פעיל בשעות הלילה והוא אוכל כל הניזון מזרעים, עלים, פירות וחרקים. לעכבר ישנם הרבה טורפים בטבע ולרוב הוא מתגונן באמצעות ניתורים למחילה קרובה. אם הוא נתפס הוא יכול להעמיד פני מת ואף להסיר את העור של קצה זנבו כדי להימלט.
העכבר מתרבה בקצב מהיר בטבע (אסטרטגיית רבייה R), כשהנקבות מגיעות לבגרות מינית תוך 21 עד 25 יום. הנקבה ממליטה גור עד שבעה גורים בהמלטה, אשר מתבגרים לחלוטין תוך 4 שבועות. בשל הרבייה הגבוהה שלו עכבר זה לא נמצא בסכנה.
תת-מינים

Lemniscomys striatus striatus
Lemniscomys striatus ardens
Lemniscomys striatus dieterleni
Lemniscomys striatus luluae
Lemniscomys striatus massaicus
Lemniscomys striatus wroughtoni
הערות שוליים

↑  עכבר מפוספס סטריאטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
עין-חתול אמריקאי מפוספס

| עין-חתול אמריקאי מפוספס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: עין-חתול אמריקאי
מין:: עין-חתול אמריקאי מפוספס
שם מדעי
 Leptodeira annulata ‏לינאוס, 1758

עין-חתול אמריקאי מפוספס (שם מדעי: Leptodeira annulata) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים החי ביערות אמריקה המרכזית. בניגוד לרוב מיני המשפחה לנחש זה יש ארס, אך בשונה מהארס של מיני הפתניים והצפעיים, הוא אינו מסוגל להרוג בני אדם. למרות השם, נחש זה אינו קרוב משפחתי של הסוג עין חתול, וזכה לשמו בשל עיניו הגדולות המותאמות לחיי חושך.
מאפיינים

נחש זה חי בטבע במקסיקו, אמריקה המרכזית, אמריקה הדרומית כולל איי מרגריטה וטרינידד. הוא חי בעיקר ביערות גשם לחים או יערות יבשים, בגדות יערות וכן בשולי ביצות ואף בחופים.
אלו נחשים קטנים. אורכם הממוצע 750 מ"מ והם בעלי ראש מגודל עם עיניים צהובות בולטות הרואות טוב בחשכה. מצידי העיניים ישנם פסים שחורים לאורך וגם על הגב ישנם "רצועות" שחורות לאורכו. הקשקשים עצמם הם צהבהבים או חומים. לנחש שיני ארס קטנות בצידם האחורי של הלסת התחתונה. הנחש יכול להרוג עם הארס את טרפו שכולל בעיקר צפרדעים, סלמנדרות ולטאות וגם גוזלים, השפעתו על האדם חלשה, ודומה לעקיצת דבורה.
הנחש חי רוב הזמן בין ענפי העצים אך יכול גם לרדת לקרקע. הוא יוצא לציד בעיקר בשעות הלילה, ולשם כך משתמש בעיניו הגדולות.
תת-מינים

Leptodeira annulata ashmeadi
Leptodeira annulata annulata
הערות שוליים

↑  עין-חתול אמריקאי מפוספס באתר הרשימה האדומה של IUCN
עירית (סוג)

| עירית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: עיריתיים
סוג:: עירית
שם מדעי
 Asphodelus ‏לינאוס, 1753
עירית (שם מדעי: Asphodelus) היא גאופיט רב שנתי, ממשפחת העיריתיים (Asphodelaceae). בעבר סווגה תחת משפחת השושניים.
אטימולוגיה

השם 'עירית' מוזכר בתוספתא:
חוקר התנ"ך, הבוטנאי והרב ד"ר עמנואל לעף, הכניס את השם עירית לשימוש מודרני. שם הסוג "עירית" נזכר לראשונה במילון "ילקוט הצמחים", בעריכת מ. אזרחי ופ. אוירבך (קרישבסקי), שיצא לאור על ידי ועד הלשון העברית בשנת תר"ץ (1930). לפני כן, הוצע השם "עירון" כשם הסוג ברשימת "מֻנחי-הצמחים" שעובדה על ידי ישראל איתן ואשר התפרסמה בזכרונות ועד הלשון (תרע"ג, 1913), אך שם זה לא התקבל. אפרים רובינוביץ' (הראובני), בספרו "שמות צמחי ארץ ישראל שנתחדשו או שנתבררו" (תרע"ז, 1917) הציע לקרוא לצמח "נץ חלב".
מינים

בישראל ידועים חמישה מינים מסוג זה:
עירית גדולה (Asphodelus ramosus)
עירית נבובה (Asphodelus fistulosus)
עירית צרת-עלים (Asphodelus tenuifolius)
עירית נטויה (Asphodelus refractus)
עירית דביקה (Asphodelus viscidulus)
בעולם ידועים 16 מינים בסך הכל של סוג זה.
הערות שוליים

↑  צמח השדה : : משפחת העיריתיים, באתר www.wildflowers.co.il
↑  Z. Díaz Lifante, Pollen morphology of Asphodelus L. (Asphodelaceae): taxonomic and phylogenetic inferences at the infrageneric level, Grana 35, 1996-01, עמ' 24–32 doi: 10.1080/00173139609430497
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530396805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עצלן תלת-אצבע

| עצלן תלת אצבעי |
| --- | --- |
 עצלן חיוור-גרון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרה:: פילוסאים
תת־סדרה:: עצלנאים
משפחה:: עצלני תלת-אצבע
סוג:: עצלן תלת-אצבע
שם מדעי
 Bradypus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה
תפוצת זני עצלן תל אצבעי תפוצת ארבעת זני העצלן התלת אצבעי אדום-עצלן רעמתי, כחול-עצלן חיוור-גרון, ירוק-עצלן חום-גרון

הסוג עַצְלָן-תְּלַת-אֶצְבָּעִי (שם מדעי: Bradypus) הוא הסוג היחיד במשפחה עצלני תלת-אצבע והוא כולל ארבעה מינים:
מין: עצלן חום-גרון (Bradypus variegatus)
מין: עצלן חיוור-גרון (Bradypus tridactylus)
מין: עצלן רעמתי (Bradypus torquatus)
מין: עצלן גמדי (Bradypus pygmaeus)
כל מיני העצלן תלת האצבע חיים בדרום ומרכז אמריקה, וניזונים בעיקר מפירות ועלים. העצלן תלת האצבע נמצא במשפחה שונה מעצלני דו אצבע.
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283976405171  LCCN: sh85016290 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עכסן (סוג)

| עכסן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
תת־משפחה:: צפעוני גומה
סוג:: עכסן
שם מדעי
 Crotalus ‏לינאוס, 1758

עכסן באחה קליפורניה (Crotalus enyo).
2 זכרים של עכסן פסיפי בתחרות.
עכסן (שם מדעי: Crotalus) הוא סוג של נחשים ממשפחת הצפעיים החיים רק באמריקה הצפונית והמרכזית ומין אחד מצוי באמריקה הדרומית. זהו הסוג העיקרי של העכסנים, כשעוד 2-3 מינים שייכים לסוג עכסן קטן.
מאפיינים

העכסנים הם הנחשים הגדולים ביותר באמריקה הצפונית ומהנחשים הארסיים הגדולים בעולם. אורכו של הגדול שבהם - עכסן גב-יהלום מזרחי (Crotalus adamanteus), מגיע ל-150 ס"מ בקלות ואפילו ל-2.5 מטר. הם בעלי רצועות קשקשים בצבע חום מנומר עד צבע חיוור. הם בעלי ראש גדול עם שיני ארס חלולות וידועים בעיקר בזכות ה"עכס" שבקצה זנבם, איתו הם מקשקשים כשהם מותקפים. הם מגדלים בכל שנה נוספת עוד שכבה על קשקשיהם.
נחשים אלה מסתגלים לבתי גידול רבים, כשחלקם חיים גם במדבר ואפילו באיים מבודדים, אך חיים בעיקר על הקרקע. לעיתים הם משתלטים על מחילות של מכרסמים כמו נובחניות או סנאיי קרקע, בהם הם נחים.
מינים

עכסן גב-יהלום מזרחי (Crotalus adamanteus)
Crotalus angelensis
עכסן קופץ קרטרו (Crotalus aquilus)
Crotalus armstrongi
עכסן אימתן (Crotalus atrox)
עכסן מערב מקסיקני (Crotalus basiliscus)
Crotalus campbelli
עכסן סנטה קטלינה (Crotalus catalinensis)
עכסן עכני (Crotalus cerastes)
Crotalus cerberus
Crotalus culminatus
עכסן דרום אמריקני (Crotalus durissus)
עכסן באחה קליפוניה (Crotalus enyo)
Crotalus ericsmithi
Crotalus estebanensis
עכסן מעוצה (Crotalus horridus)
עכסן קטן-ראש מקסיקני (Crotalus intermedius)
עכסן אוטלן (Crotalus lannomi)
עכסן הסלעים (Crotalus lepidus)
Crotalus lorenzoensis
עכסן מנומר (Crotalus mitchellii)
עכסן שחור-זנב (Crotalus molossus)
Crotalus morulus
עכסן פסיפי (Crotalus oreganus)
Crotalus ornatus
Crotalus polisi
עכסן רומח מקסיקני (Crotalus polystictus)
עכסן מנומר מערבי (Crotalus pricei)
עכסן קופץ טנקטירן (Crotalus pusillus)
Crotalus pyrrhus
עכסן קטן מקסיקני (Crotalus ravus)
עכסן אדום (Crotalus ruber)
עכסן מוהאבי (Crotalus scutulatus)
עכסן מרכז אמריקני (Crotalus simus)
עכסן ארך-זנב (Crotalus stejnegeri)
Crotalus stephensi
Crotalus tancitarensis
Crotalus thalassoporus
עכסן טיגרי (Crotalus tigris)
Crotalus tlaloci
Crotalus totonacus
עכסן הרים מפוספס (Crotalus transversus)
עכסן קופץ מקסיקני (Crotalus triseriatus)
Crotalus tzabcan
Crotalus unicolor
Crotalus vegrandis
עכסן הערבות (Crotalus viridis)
עכסן קרנפי (Crotalus willardi)
סלק

ערך זה עוסק במין ירק מאכל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| סלק |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: סלקיים
סוג:: סלק (סוג)
מין:: סלק מצוי
שם מדעי
 Beta vulgaris
סלק מצוי (שם מדעי: Beta vulgaris), הקרוי לרוב סלק, הוא צמח דו־שנתי השייך למשפחת הסלקיים (Chenopodiaceae), והצמח היחיד מהסוג סלק הצומח בישראל.
זנים שונים

קיימות שלוש קבוצות של זני סלק: מתורבתים, בר ועשבים. מבין הזנים המתורבתים, בולט בחשיבותו סלק הסוכר, המכיל כמות גדולה של סוכר בשורשיו ומשמש לייצור יותר מ-40% מהסוכר הלבן בעולם. מספר זנים מתורבתים אחרים, הנבדלים קלות אלו מאלו בטעמם ובמרקמם, קרויים סלק אדום ומשווקים למאכל.
ערך תזונתי

| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  87.58 ג'
 
 קלוריות:  43 קק"ל
 
 חלבונים:  1.61 ג'
 פחמימות:  9.56 ג'
 פחמימות זמינות:  6.76 ג'
 שומן:  0.17 ג'
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  2 מק"ג
  ‑ ויטמין B9:  109 מק"ג
  ‑ ויטמין C:  4.9 מ"ג
 
 ברזל:  0.8 מ"ג
 סידן:  16 מ"ג
 מגנזיום:  25 מ"ג
 זרחן:  40 מ"ג
 אשלגן:  325 מ"ג
 אבץ:  0.35 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  2.8 ג'
 
 מקור:
סלק הוא מקור טוב מאוד לוויטמין B9, ומקור טוב לוויטמין C. סלק עשיר בניטריטים, שהגוף ממיר לחנקן חמצני. מקור צבעו האדום בפיגמנטים מסוג בטלאין (Betalain), הגורמים לתופעה תקינה בה השתן מקבל גוון אדמדם לאחר אכילת סלק.
סלק הבר

הסלק המצוי גדל כעשב בר באירופה, המזרח התיכון וצפון אפריקה באזורים הסמוכים לים ובעוד מספר אזורים באסיה. בישראל הוא מצוי בבתי גידול מופרעים - גינות, שדות, צידי דרכים וקרקעות עזובות. עליו טובים למאכל.
זני סלק

סלק אדום (Beta voulgaris esculanta)
סלק סוכר (Beta vulgaris var succhrina)
סלק הבר
סלק המספוא
סלק עלים
סלק אלבניה
סלק דם השור
סלק פורונו
סלק צ'יוגיאה
גידול

טמפרטורת גדילה אופטימלית בתחום 15 עד 23 מעלות צלזיוס. בגידול שורש, מומלץ לגידול באדמה פורייה, תחוחה ומנוקזת היטב. עמיד בפני מליחות קרקע ומים. ניתן להשקיה במים מליחים. רגיש למחלות שורש, קישיון ונמטודות לכן יש להקפיד על מחזור גידולים ולא לזרוע אותו שוב באותו מקום ברציפות. הסלק יבוא כגידול שני לאחר זיבול אורגני. סלק זורעים בעומק של 2 ס"מ. הצצת נבטים לאחר שישה ימים. את הסלק יש להשקות בתכיפות ובאופן סדיר לקבלת שורש איכותי ואחיד. מרווחי ההשקיה בקיץ 3 - 6 ימים, בסתיו ובאביב 4 - 7 ימים.
אחסון

ניתן לשמור על הסלק במקרר עד שלושה חודשים בטמפרטורה הקרובה לאפס מעלות צלזיוס ובלחות יחסית של 10 אחוז. בלחות אוויר נמוכה מצטמק הסלק וכומש.
ביהדות

בתלמוד מופיע הסלק בשם סלקא, בתור אחד מסימני ראש השנה, עליו נהוג לברך כיום "שיסתלקו אויבינו ושונאינו" אף שהמנהג המקורי היה לברך "יסתלקו חטאתינו".
הערות שוליים

↑  עדינה בכר, מיץ סלק לשיפור הריצה: יתרונות בריאותיים מפתיעים של הירק האדום, באתר ynet, 6 באוקטובר 2024
↑  אורי מאיר-צ'יזיק, צמחי בר למאכל, מפה, 2010
↑  אמנם ברש"י לתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ע"ג, עמוד ב' (דיבור המתחיל דקניב) הסילקא שבתלמוד פירושו תרד.
↑  אוצר הגאונים מסכת ראש השנה עמוד 52 סימן צ"ב - תשובה למנהגו של רב האי גאון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283145305171  GND: 4050648-4  LCCN: sh85012871  NKC: ph395778 
מולקולת בטלאין המקנה לסלק את צבעו האדום
עצלן דו-אצבע

| עצלן דו-אצבע |
| --- | --- |
 עצלן דו-אצבע של הופמן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרה:: פילוסאים
תת־סדרה:: עצלנאים
משפחה:: עצלני דו-אצבע
סוג:: עצלן דו-אצבע
מינים
 עצלן דו-אצבע של לינאוס  עצלן דו-אצבע של הופמן
שם מדעי
 Choloepus ‏יליגר, 1811

עַצְלָן-דּוּ-אֶצְבָּעִי (שם מדעי: Choloepus) הוא הסוג היחיד שחי כיום במשפחה עצלני דו-אצבע והוא כולל שני מינים:
מין: עצלן דו-אצבע של לינאוס (Choloepus didactylus)
מין: עצלן דו-אצבע של הופמן (Choloepus hoffmanni)
כל מיני העצלן דו האצבע חיים בדרום ומרכז אמריקה, וניזונים בעיקר מפירות ועלים. העצלן דו האצבע נמצא במשפחה שונה מעצלני תלת אצבע.
בישראל חיים שני עצלנים דו אצבעיים בגן החיות בספארי ברמת גן.
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534359305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עכובית הגלגל

| עכובית הגלגל |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: עכובית
מין:: עכובית הגלגל
שם מדעי
 Gundelia tournefortii ‏לינאוס, 1753
עכובית הגלגל (שם מדעי: Gundelia tournefortii, מוכר בעברית גם בשם הערבי "עַכּוּבּ") הוא צמח בעל פרחים וקוצים ממשפחת המורכבים.
גובהו של הצמח כ-25–45 ס"מ. הפרחים יושבים על קרקפות הנישאות בראשי הגבעולים. צבע הפרחים צהוב-סגלגל. הצמח נחשב לדוגמה קלאסית ל"צמח-גלגל". צמח-גלגל הוא צמח שכולו, כיחידה אחת, מתגלגל ברוח להפיץ את זרעיו, כלומר, שיחידת התפוצה שלו היא הצמח השלם (פרט לחלקיו התת-קרקעיים הרב-שנתיים).
בישראל, פורחת העכובית בחודשים מרץ-מאי.
העכובית במקורות

בעקבות התופעה האופיינית לצמח זה, שהוא מתגלגל בשדות, לשם הפצת זרעיו, נמשלו אויבי עם ישראל בתנ"ך ל"גלגל" בשני מקומות :
"לְאֻמִּים, כִּשְׁאוֹן מַיִם רַבִּים יִשָּׁאוּן, וְגָעַר בּוֹ, וְנָס מִמֶּרְחָק, וְרֻדַּף, כְּמֹץ הָרִים לִפְנֵי-רוּחַ, וּכְגַלְגַּל, לִפְנֵי סוּפָה:". "אֱלֹהַי, שִׁיתֵמוֹ כַגַּלְגַּל, כְּקַשׁ, לִפְנֵי-רוּחַ:".
בספרות חז"ל הוא מופיע יחד עם הקנרס (ארטישוק) כצמח מאכל, בשם הדומה לשם הערבי של ימינו: "וקוץ ודרדר תצמיח לך ואכלת את עשב השדה, קוץ זה קינרס, דרדר אלו עכביות".
שימושים רפואיים

הצמח נחשב לאחד מצמחי המאכל והמרפא החשובים בארץ ישראל. עקב הקטיף המוגבר שלו, הוא הוכנס לרשימת הצמחים המוגנים בישראל. הערבים, השומרונים וכן יהודים יוצאי המשרק נוהגים להכין סלט מעלי העכובית ומתפרחתה. את השורש הם מבשלים עם בצל ובשר.
כל חלקי הצמח העל-קרקעיים משמשים ברפואה העממית כתרופה למחלות בדרכי העיכול, מחלות כבד, אלרגיות, בחילה, סחרחורת ולחץ דם נמוך.
הערות שוליים

↑  ספר ישעיהו, פרק י"ז, פסוק י"ג
↑  ספר תהלים, פרק פ"ג, פסוק י"ד
↑  בראשית רבה, פרשה כ', פסקה י'
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  עדי חשמונאי, הצמח הקוצני שהפך לאוצר בסכנת הכחדה, באתר nrg‏, 28 במרץ 2012
עכובית הגלגל בסוף מחזור חייה
ערצב הגינה

| ערצב הגינה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חגבאים
תת־סדרה:: Ensifera
משפחה:: ערצביים
סוג:: ערצב
מין:: ערצב הגינה
שם מדעי
 Gryllotalpa gryllotalpa ‏לינאוס, 1758

ערצב הגינה (שם מדעי: Gryllotalpa gryllotalpa) הוא חרק ממשפחת הערצביים המהווים חלק מסדרת חגבאים. ידוע בשפת העם בכינוי "כלב מים".
אורך גוף הבוגר 40–60 מ"מ. צבעו חום, ראשו קטן, עיניו קטנות ומנוונות בחלקן. החזה הקדמי גלילי, הרגליים הקדמיות מיועדות לחפירה ומצוידות בשוקיים ובפיסות רחבות, הנושאות דורבנות לחפירה. המין מוכר ממערב האזור הפָּלֵאַרְקְטִי (אזור זואוגֵאוגרפי הכולל את אירופה, צפון אפריקה, אסיה מדרום להימלאיה והים האדום), ונמצא בכמויות קטנות באזורים מסוימים בישראל.
ערצב הגינה ניזון מהחי ומהצומח. מין זה מיטיב להלך על הקרקע, לחפור, לעוף ולשחות. הוא שוכן בקרבת מקווי מים או באדמה לחה. הוא מעדיף קומפוסט או אדמה עשירה בחומר אורגני. בקרקע שלא הושקתה הוא חופר לעומק של 30 ס"מ ואף יותר. בלילות הוא נמשך אל אור החשמל בבתים. הזכרים מחזרים אחרי הנקבות תוך כדי השמעת קולות צרצור. הנקבה מטילה כ-200 ביצים אובאליות בתוך מחילה באדמה. כעבור שבוע עד עשרה ימים אחרי הטלת הביצים הן בוקעות וכעבור 4–5 חודשים נשלמת ההתפתחות ומופיעים הבוגרים. סך כל חיי הבוגר נמשכים כשישה חודשים.