stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונראד הראשון, מלך גרמניה

| --- | --- |

 לידה:  881 
 פטירה:  23 בדצמבר 918 (בגיל 37 בערך) ויילבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  Fulda Cathedral 
 בן או בת זוג:  קוניגונדה השוואביה 
 
 
קונראד הראשון
קונראד הראשון, מלך גרמניה (בגרמנית: Konrad;‏ 890 לערך - 23 בדצמבר 918) היה, למן שנת 906, דוכס פרנקוניה ומ-911 עד 918 מלך פרנקיה המזרחית. למרות שמעולם לא השתמש בתואר "rex Teutonicorum" (רקס טויטוניקורום, תאודיסקוס) הוא נחשב לאחד המלכים הקדומים של גרמניה. הוא נחשב למלך היחיד בשושלת שלעיתים נקראת על שמו ("קונראדינים"). הוא הפך למלך פרנקיה המזרחית כיורשו של לודוויג הילד, ומדינה זו הפכה להיות מאוחר יותר האימפריה הרומית הקדושה.
קונראד, המכונה לעיתים קונראד הצעיר, היה בנו של קונראד הזקן, הדוכס מתורינגיה, שהקים שושלת שמלכה באזור להנגאו בהסן של ימינו. אימו הייתה גליסמוט, שהייתה בתו הלא-חוקית (מחוץ לנישואין) של המלך הקרולינגי ארנולף מקרינתיה, שהיה מלך פרנקוניה המזרחית. קונראד הצעיר נולד בוויילבורג.
לאחר קרב פריצלר נגד בית באבנברג, בו נהרג גם אביו (כמו גם שני בנים מבין שלושת בני בבנברג; בן שלישי הוצא להורג לאחר מכן), הוכרזה שושלתו של קונראד כמנצחת, והוא הפך לשליט פרנקוניה. קונארד נבחר, לפי החיבור קורות שוואביה, על ידי: "פרנקים, סקסונים, שוואבים ובווארים" – דבר שהוביל מאוחר יותר לטקס הכתרה, כשהמלך נבחר על ידי העם. קונארד הראשון, בעת הכתרתו, עבר משיחה בשמן. תיאור המשיחה דומה למשיחות מסורתיות מוכרות דוגמת משיחתו של דוד המלך.
מלכותו של קונארד לא הצליחה להתבסס כיאות כשהוא נתון תחת מתקפות קבועות על ידי המדיארים שאיימו על הממלכה ממזרח. קונארד מת ב-918 ונקבר בפולדה.
קן קרצ'בל

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1935 וולקוטוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  21 באפריל 2019 (בגיל 83) קלינטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kenneth Marine Kercheval 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1962–2015 (כ־53 שנים) 
 מקום לימודים:  Chamberlain-Hunt Academy  בית הספר לתאטרון נייברהוד פלייהאוס 
 בן או בת זוג:  שריל פריס (1994–2004) 
 מספר צאצאים:  5 
 פרופיל ב-IMDb
 
קן קרצ'בל (באנגלית: Ken Kercheval‏; 15 ביולי 1935 - 21 באפריל 2019) היה שחקן טלוויזיה אמריקאי שנודע בשל גילום דמותו של "קליף בארנס" בסדרה דאלאס.
ביוגרפיה

קרצ'בל נולד בוולקוטוויל, אינדיאנה, בנם של רופא מקומי ואחות. הוא החל את דרכו כשחקן תיאטרון ומשנת 1962 הופיע על במות ברודוויי ו"אוף ברודוויי" בתפקידים במחזות כקברט ו"מי מפחד מווירג'יניה וולף?". במקביל, שיחק במספר תפקידים זוטרים בסדרות טלוויזיה. בשנת 1967 החל לשחק בטלוויזיה, כששיחק דמות בשם "ד"ר ניק האנטר" באופרת הסבון הפופולרית "החיפוש אחר המחר" (Search for Tomorrow). הסדרה שודרה ברציפות מאז שנת 1951, וקרצ'בל היה השחקן השני ששיחק את דמותו של הדוקטור החביב והפופולרי.
עד לשנת 1978 שיחק קרצ'בל בתפקידי משנה רבים בטלוויזיה ואף בקולנוע. בטלוויזיה הופיע בתפקידי אורח בסדרות כ"סטארסקי והאץ'" או "קוג'אק", ובקולנוע הופיע בסרטים כ"רשת שידור".
בשנת 1978 הצטרף לצוות הסדרה דאלאס בתפקיד קליף בארנס, יריבו המוערך של ג'יי אר יואינג גיבור הסדרה, אותו גילם השחקן לארי הגמן. דמותו הסימפתית של בארנס, שבמשך ארבע עשרה העונות שבהן שודרה הסדרה, ניסה לנקום בג'יי אר ובמשפחתו, אך לשווא, הייתה בין הדמויות האהובות על הצופים בסדרה המצליחה, ולצדו של הגמן היה קרצ'בל השחקן היחיד שדמותו הופיעה כמעט ברציפות מן הפרק הראשון בסדרה לפרק האחרון, ששודר בשנת 1991, לאחר ארבע עשרה עונות בהן שודרה הסדרה ברשת CBS. כן ביים קרצ'בל ארבעה מפרקי הסדרה. קרצ'בל הופיע בסרט ההמשך, "דאלאס: שובו של ג'יי אר" שצולם בשנת 1996. במהלך הסרטת הסדרה זכה קרצ'בל בפרסים כגון "Soap Opera Digest Awards" (בו זכה ב-1990) ו- "TV Land Awards" (בו זכה ב-1978).
לאחר ירידת הסדרה "דאלאס" מהמסכים המשיך קרצ'בל להופיע בתפקידי משנה בטלוויזיה, והופיע בהופעות אורח בסדרות כג'ורדן או ER.
קרצ'בל נישא פעמיים, והיה אב לשבעה ילדים. הוא התגורר בגרנדה הילס, קליפורניה, ובאינדיאנה.
קרצ'בל נאבק בבעיות בריאות שנבעו מהתמכרותו לעישון ולאלכוהול. בשנת 1993 אובחן כחולה בסרטן הריאה, והחלים לאחר ניתוח בו הוסר חלק מריאתו. בדומה לחברו לסדרה הגמן, הוא נאבק זמן רב בהתמכרות לאלכוהול, ובשנת 2007 נדון לשלושה ימים בכלא על נהיגה בשכרות.
נפטר באינדיאנה ב-21 באפריל 2019.
קן קנדי (מדען)

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1945 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  7 בפברואר 2007 (בגיל 61) יוסטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רייס  אוניברסיטת ניו יורק 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ק שוורץ 
 מוסדות:  אוניברסיטת רייס 
 תלמידי דוקטורט:  קתרין מקינלי, Apan Qasam, Anshuman Dasgupta, Ulrich Kremer, Lorie M. Liebrock, Anirban Mandal, Reinhard von Hanxleden, Linda M. Torczon, Mary Wolcott Hall, David Callahan, John Allen, Jayashree Ramanathan, F. Kenneth Zadeck, Hausi A. Muller, Keith D. Cooper, Scott C. Marks, Thomas E. Shields, Scott Warren, Rodney Farrow, Allan Porterfield 
 פרסים והוקרה:  Programming Languages Achievement Award (1999)  עמית ACM (1995)  פרס ולס מקדוול (1995)  עמית IEEE 
 תרומות עיקריות
 פיתוח שפות תוכנה ותוכנה לעיבוד מקבילי
 
קן קנדי (באנגלית: Ken Kennedy;‏ 12 באפריל 1945 - 7 בפברואר 2007, יוסטון) הוא מדען מחשבים אמריקאי, המתמחה באלגוריתמי מהדרים ועיבוד מקבילי.
חייו

קן קנדי נולד בוושינגטון די. סי. ולמד באוניברסיטת רייס אותה סיים בשנת 1967 עם תואר בהצטיינות במתמטיקה. הוא המשיך לאוניברסיטת ניו יורק בה סיים תואר שני בשנת 1969 ותואר שלישי בשנת 1971.
לאחר הלימודים הוא חזר לאוניברסיטת רייס והחל ללמד בפקולטה למדעי המחשב בה התמנה לפרופסור בשנת 1980. בשנת 1987 הוא הקים מרכז מחשבים שמשנת 2007 נקרא על שמו.
במהלך עבודתו הוא פרסם כ-200 מאמרים. הוא כתב מספר מערכות תוכנה לעיבוד מקבילי, מעבדים שעובדים בשפת תכנות פורטרן ומערכות מבוססות MATLAB.
בשנת 1990 קן קנדי נבחר לאקדמיה לאומית להנדסה. הוא היה חבר במספר אגודות מקצועיות. בשנת 1995 הוענק לו פרס מקדוואל, הפרס הגבוה ביותר של אגודת המחשבים של IEEE. בשנת 2005 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
קן קיזי

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1935 לה חונטה, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בנובמבר 2001 (בגיל 66) Sacred Heart Medical Center University District, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Kesey Family Farm Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אורגון, אוניברסיטת סטנפורד, Springfield High School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  פוסטמודרניזם 
 יצירות בולטות:  קן הקוקייה, Sometimes a Great Notion 
 הושפע מ:  ג'ק קרואק, ויליאם ס. בורוז, ויליאם פוקנר 
 צאצאים:  Sunshine Kesey 
 www.intrepidtrips.com
 
קן אלטון קיזי (באנגלית: Ken Kesey;‏ 17 בספטמבר 1935 - 10 בנובמבר 2001) היה סופר אמריקאי מוביל בשנות ה-60, אם כי שנוי במחלוקת. הוא נתפש כמנהיג אלטרנטיבי-אנטי מלחמתי, של ילדי הפרחים של סוף שנות ה-60. ספרו "קן הקוקייה" (One Flew Over The Cuckoo's Nest), התוקף את הפסיכיאטריה כשיטה מדכאת, הפך לסרט הפולחן "קן הקוקייה" בבימויו של מילוש פורמן.
נראה כי קיזי קיבל השראה לספרו, לאחר שהתנדב להשתתף בניסוי לחקר השפעתם של סמים פסיכיאטריים (כגון LSD, קוקאין, מסקאלין, DMT, AMT ועוד) על בני אדם.
נראה כי לאחר הניסוי השתכנע קיזי ביכולת הסמים הפסיכדליים ובראשם ה-LSD בריפוי הנפש, הוא אסף חברים באוטובוס של בית ספר, ויצא למסע אשר במהלכו חילקו סמים פסיכדליים בפסטיבלים ברחבי ארצות הברית, עוד לפני שהממשל אסר את הסם בפקודת הסמים הלא חוקיים. החבורה הייתה בדרכה לטימותי לירי, פסיכולוג אשר חקר את יכולת הריפוי של ה-LSD, טימותי לירי לא קיבל את קיזי, ואיחודם של שני חסידי האסיד הראשונים לא קרה מעולם.
הערות שוליים

↑  Baker, Jeff (November 11, 2001). "All times a great artist, Ken Kesey is dead at age 66", The Oregonian, pp. A1.
↑  NMAH Signboard, Pass the Acid Test
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473012005171  PLWABN: 9810671371605606  BIBSYS: 90096570  BNE: XX823771  BnF: cb11909664x (data)  CiNii: DA01238620  GND: 118777092  ISNI: 0000 0000 8173 8365  LCCN: n50044585  LNB: 000010605  MusicBrainz: 7974c3f4-0605-4288-b6f7-1ccae5ec397b  NDL: 00445548  NKC: jo20010087027  NLA: 35268366  NLK: KAC199614781  NTA: 069902690  SELIBR: 193386  SNAC: w6ft8qwh  SUDOC: 026948494  Trove: 890252  VIAF: 108853111   WorldCat (עם VIAF): 108853111 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צוריאל

ערך זה עוסק במושב בגליל המערבי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
הכניסה למושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מעלה יוסף
גובה ממוצע: ‎639 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 405 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎3.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) צוריאל(למפת הגליל המערבי רגילה) צוריאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צוריאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צוריאל33°00′25″N 35°18′50″E﻿ / ﻿33.0068240518574°N 35.3138091627418°E﻿ / 33.0068240518574; 35.3138091627418  heמפת היישובים של מועצה אזורית מעלה יוסף (in English: Ma'ale Yosef Regional Council) באדום - צוריאל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

צוּרִיאֵל הוא מושב בגליל מערבי, ליד מעלות תרשיחא. הוא משתייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
היסטוריה

המושב הוקם ככפר עבודה בי"ח אייר תש"י, 1950, על אדמות הכפר סוחמאתא שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. ראשוני יושביו היו עולים מהעיר בית עד'אקה שבתימן.
טקס עליה על הקרקע וחנוכת בית כנסת התקיים בתחילת יוני 1950. בינואר 1951 נחנכו 133 בתים בכפר, שמנה קרוב ל-500 נפש. בשנת הראשונה עסקו התושבים בסיקול וייעור במימון הקרן הקיימת. צוריאל שרד את הגל הראשון של נטישת כפרי עבודה, והוחל בהסבתו מכפר עבודה ליישוב קבע. אולם רבים מתושבי המקום בקשו לעזוב, וגל של סכסוכים שטף את המקום שבשיאם, ביוני 1952, הוכה קשות המדריך מטעם פועלי אגודת ישראל. נשות הכפר הועסקו על ידי ויצו בייצור בגדים תימניים אותנטיים שנמכרו כמזכרות לתיירים.
בתחילת 1953 עזבו העולים מתימן את המושב והוא אוכלס על ידי עולים ממרוקו. במאי 1954 הצטרפו למושב תשע משפחות ממעברת צמח. באוקטובר 1954 הועברו למושב 18 משפחות עולים. עולים נוספים הצטרפו בפברואר 1955. בשנת 1958 נמסר למושב שטח אדמה נוסף לעיבוד. תושבים נוספים הצטרפו למושב בשנת 1959. החל מינואר 1960 שונתה שיטת התשלום של הסוכנות היהודית לתושבי צוריאל, ובעקבות זאת התקיימה הפגנה של התושבים במשרדי הסוכנות בצפת ובאוקטובר 1960 פתחו תושבי המושב בשביתה. התושבים דרשו את הגדלת המטעים, הגדלת הלולים, נטיעת מטע זיתים ובניית מחסני טבק.
המושב מזוהה עם תנועת פועלי אגודת ישראל. המושב נקרא על שם הדמות המקראית צוריאל בן אביחיל, נשיא בית אב למררי. בסמוך למושב מצפון, מעבר לכביש 89, נמצא האתר הארכאולוגי חרבת ברזית (ח'רבת ברזה), המזוהה עם ברזית המקראית.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תשט"ז, 1956, כרך ג', עמוד 1057
↑  ענבר שחר, ישובי מעלה יוסף פינה לתפארת על גבול הלבנון, מעריב, 3 בינואר 1988
↑  חמישה יישובים חדשים בצפון, על המשמר, 12 במאי 1950
↑  פועלי אגודת ישראל עלו לכפר סוכמתא, הצופה, 11 ביוני 1950
↑  כפר צוריאל בגליל המערבי חנך בתיו, הצופה, 23 בינואר 1951
↑  דוד זכאי, במעברות צפון, הצופה, 2 באפריל 1951
↑  התימנים הללו או מכת הנדידה, דבר, 20 בינואר 1952
↑  מה אירע בצוריאל?, דבר, 11 ביוני 1952
↑  למה הוכה המדריך בצוריאל?, מעריב, 16 ביוני 1952
↑  הצצה לתוך הגליל העליון, דבר, 12 בספטמבר 1952
↑  הכפר התימני שתוצרתו מגיעה לרחבי העולם, מעריב, 31 בדצמבר 1952
↑  אחות למופת בין סלעי הגליל, דבר, 13 בינואר 1953
↑  דרישה להגברת העליה מצפון אפריקה ולסיוע בקליטתה בארץ, דבר, 6 במאי 1953
↑  מפה ומשם, ממעברת צמח, דבר, 18 במאי 1954
↑  78 משפחות עולים נשלחו להתישבות, דבר, 6 באוקטובר 1954
↑  800 עולים מצפון אפריקה הגיעו ב"ירושלים", על המשמר, 21 בפברואר 1955
↑  תוספת אדמה לישובים בגליל המערבי, חרות, 8 באוקטובר 1958
↑  מתישבים נוספים למושב צוריאל, דבר, 24 ביוני 1959
↑  המתפרעים ממושב צוריאל - לביה"ד, מעריב, 15 בינואר 1960
↑  תושבי מושב צוריאל שובתים, מעריב, 26 באוקטובר 1960
↑  ש. רפפורט, תושבי צוריאל שבגליל שובתים, מעריב, 4 בדצמבר 1962
↑  ספר במדבר, פרק ג', פסוק ל"ה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590408705171 
מפת המושב המוצבת בכניסה אליו
קנזו טקאדה

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1939 הימג'י, יפן 
 פטירה:  4 באוקטובר 2020 (בגיל 81) ניי-סיר-סן, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מקום לימודים:  Himejinishi High School  Kobe City University of Foreign Studies  Bunka Fashion College 
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה, עיצוב פנים, תעשיית הביגוד 
 פרסים והוקרה:  מדליית כבוד עם סרט סגול (1999)  אביר בלגיון הכבוד (31 בדצמבר 2015)  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קנזו טקאדה (ביפנית: 高田賢三, בכתיב לטיני: Takada Kenzō, ‏ 27 בפברואר 1939 – 4 באוקטובר 2020) היה מעצב אופנה יפני, שהתגורר בצרפת. מייסד "קנזו", מותג עולמי של הלבשה, בשמים ומוצרי קוסמטיקה.
ביוגרפיה

נולד בעיר הימג'י במחוז היוגו. מילדותו התוודע לחידושי האופנה דרך הצצה במגזינים שקראו אחיותיו. למד לתקופה קצרה באוניברסיטת קובה, אך הפסיק את לימודיו בשל חוסר עניין, בניגוד לרצון משפחתו.
בשנת 1958 נרשם למכללת בונקא לאופנה בטוקיו שבדיוק פתחה את שעריה לסטודנטים גברים.
בתום לימודיו, בשנת 1964, הפליג למרסיי והתיישב בשנת 1965 בפריז, אליה התקשה בתחילה להסתגל. הוא השקיע מאמצים רבים להכיר את המלייה של הברנז'ה, נכח בפרזנטציות ואף הצליח למכור כמה מהסקיצות שלו לז'אן פרו ולז'אק דלאיי. התקבל בסופו של דבר להתמחות אצל רנומא, חברה אופנתית בזמנו להלבשה מוכנה.
רק בשנת 1970 הציג קנזו טקאדה את הפרזנטציה הראשונה שלו בגלריית ויוויין. במגזין "Elle" הופיע אחד המודלים שלה על השער הראשון. כעבור שנה פתח את הבוטיק הראשון שלו "ג'אנגל ג'פ" (Jungle Jap) בפסאז' שואזל ברובע השני של פריז. את הקולקציה הראשונה שלו להלבשת גברים השיק בשנת 1983.
ההלבשה של קנזו התאפיינה בצבעוניות ועליזות עם שילובים לא שגרתיים של צבעים ודגמים, קיבלה לא פעם השראה מרשמי המסעות של קנזו בעולם והייתה מוגדרת כ"השפעות אסייאטיות עם שיק אירופאי".
ב-1988 התחיל לשווק בשמים - הליין לנשים שכלל "קנזו דה קנזו", (הידוע כיום כ"סא סאן בו" (Ça Sent Beau), "פרפום ד'אטה" (Parfum d'été), "לה מונד אֶה בו" (Le monde est beau) ו "ל'או פר קנזו" (L'eau par Kenzo). לבקבוק הבושם הראשון לנשים עוצב סגר בצורת כותרת ורד, בעוד שבקבוק הבושם לגברים "קנזו פור אום" (Kenzo pour homme) שהושק בשנת 1991 עוצב בצורת עלה במבוק. לאחר מכן, הבושם "פלאוור ביי קנזו" (Kenzo de Kenzo) משנת 2000, הפך לבושם הדגל של החברה.
ב-1999 מכר טקאדה את המותג קנזו (אנ') לקבוצת LVMH של ברנאר ארנו. עם זאת, הוא נשאר בעל המותג הנושא את שמו המלא "קנזו טקאדה". בשנת 2001 חברת "קנזו" נכנסה גם לתחום מוצרי הקוסמטיקה. בשנה זו טקאדה אף הודיע על פרישתו לגמלאות והעביר לעוזריו את הניהול של החברה. אולם, בשנת 2005 עשה הופעה מחודשת כאדריכל פנים והציג את "גוקאן קובו" - "סדנה של חמשת החושים", מותג של כלי שולחן, חפצים ביתיים ורהיטים.
נפטר בצרפת ב-4 באוקטובר 2020 ממחלת נגיף קורונה 2019 בעת התפרצות נגיף הקורונה בצרפת.
פרסים ואותות כבוד

1972 - הפרס של Fashion Editor Club of Japan
תואר אביר המסדר לאמנויות וספרות של צרפת (הוענק לו על ידי שר התרבות ז'אק לאנג)
הערות שוליים

↑  מעצב האופנה קנזו טקאדה הלך לעולמו בגיל 81 ממחלת הקורונה, באתר וואלה, 4 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450181005171  BnF: cb16541949r (data)  CiNii: DA08032780  GND: 118948571  ISNI: 0000 0001 0777 818X  KulturNav: 613346aa-ab01-4953-8521-16137636198e  LCCN: n90711744  LNB: 000181287  NDL: 00150111  NGV: 19565  NKC: js20020930013  RKD: 297165  SNAC: w68g9rpm  SUDOC: 110943562  ULAN: 500524675  VIAF: 16549592   WorldCat (עם VIAF): 16549592
קהילת יהודי סרנץ'

קהילת יהודי סרנץ' (בהונגרית: Szerencs; ביידיש: סערענטש) שבהונגריה הייתה קהילה יהודית בעיר סרנץ' במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. התקיימה החל מ־1770 עד להשמדתה בשואה. הקהילה התאפיינה בעיסוק במסחר בעיקר ביינות ובעלי מלאכה, וכן פעלה בה ישיבה.
תולדות הקהילה היהודית לפני השואה > ראשית הקהילה

כבר בשנת 1770 ישבו יהודים בסרנץ' ובסביבתה 215 יהודים, ואחדים מהם גרו בבתים משלהם. רוב יהודי המקום התפרנסו ממסחר, בעיקר מסחר יינות ויתרם היו בעלי מלאכה, פקידים ובעלי מקצועות חופשיים. רבה של הקהילה היה הרב עמרם ישי סג"ל ביליצר.
תולדות הקהילה היהודית לפני השואה > ארגוני הקהילה ומוסדותיה

עד למלחמת העולם הראשונה ארגנו הרבנים את ספרי הקהילה (תעודות לידה, תעודות נישואין ותעודות פטירה).
מוסדות החסד בסרנץ': חברה קדישא (נוסדה ב־1809) חברת גמילות חסדים (1899) חברת סנדקאות (1903) קרן להכנסת כלה ולתלמוד תורה (1916)
מוסדות הלימוד: "תלמוד תורה" ובית הספר.
תולדות הקהילה היהודית לפני השואה > ישיבת סרנץ'

את ייסוד הישיבה מייחסים לרב הראשון, הרב עמרם ישי סג"ל ביליצר. יש להניח שבנו וממלא מקומו הרב פנחס המשיך בניהול הישיבה.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם מנתה הישבה כ־60 בחורים. שיטת הלימוד בה הייתה על פי השיטה הנהוגה בהונגריה מימי ה"חתם סופר". בימי ממלא מקומו הרב יודא לייב למברגר למדו בישיבה מספר דומה של בחורים, למרות תנאי המלחמה.
רבני הישיבה: הרב עמרם ישי סג"ל ביליצר ייסד את הישיבה. בנו וממלא מקומו הרב פנחס המשיך בניהול הישיבה. כן ניהל ישיבה במקום הרב מנחם פולאק. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם מנתה הישיבה כ־60 בחורים. בימי ממלא מקומו הרב יהודה ליב למברגר למדו בישיבת סרנץ' מספר דומה של בחורים, למרות תנאי המלחמה.
הלימוד בישיבה: שיטת הלימוד בה הייתה על פי השיטה הנהוגה בהונגריה מימי ה"חתם סופר". בתקופת ניהולו של הרב יהודה ליב למברגר, הרב יהודה היה מעביר שיעור פשוט בישיבה כל אחה"צ, בשיעור זה נלמדו שני דפי גמרא, תוספות, רש"י בדקדוק, המהרש"א והמהר"ם על דפים אלו. כמו כן, למדו בעיון שתיים או שלוש סוגיות בעיון רב. ביום שישי ובשבת למדו בעיקר פרשת שבוע עם רש"י. במוצאי שבת, לאחר הבדלה, בחן הרב את כל הבחורים בחומש רש"י בעל פה. כל יום חמישי בערב התקיים מבחן בעל פה על השיעור הפשוט, שני דפי גמרא עם מפרשים. מהשעה חמש בבוקר עד שבע בבוקר למדו בחברותות ובשעה שבע הייתה מתחילה תפילת שחרית.
ההתנהלות בישיבה: את הסעודות אכלו רוב הבחורים אצל בעלי-בתים ומי שלא אכל אצל בעלי-בתים אכל במנזה. את המנזה ניהל ר' מנדל הרש פרידמן. גבאי המנזה חילק את כרטיסי הלחם והחלב. לעיתים, כשבחור היה מתרשל בהשכמה, היה נקנס באי קבלת הכרטיס לחלב או ללחם. בשבת, כל הבחורים היו אוכלים אצל בעלי-בתים. אירוח זה יצר חוויות מעניינות של ניהול סעודות שבת אצל חסידים ואצל אשכנזים.
כל יום ראשון בבוקר הבחורים היו יוצאים לאימונים שנקראו " LENENTE". ההשתתפות באימונים אלו היו חובה לכל צעירי העיר. מפקדי האימונים היו קציני הצבא.
תולדות הקהילה היהודית לפני השואה > אישים ודמויות בקהילה

הרב עמרם ישי סג"ל ביליצר (נפטר בתרמ"ט, 1889). הקים וניהל ישיבה בסרנ'ץ, ושימש כרב העיר.
הרב פנחס סג"ל ביליצר (תרמ"ט, 1889 – תרע"ב, 1912). בנו של הרב עמרם ביליצר. מילא את מקום אביו ברבנות העיר. מחבר הספר "גבעת פנחס".
הרב מנחם סג"ל פולאק (ה'תר"נ, 1890 – ה'תשי"ג, 1952 (חתנו של הרב פנחס ביליצר). מילא את מקומו של רבי פנחס ביליצר, ולאחר מכן היגר לניו יורק. חיבר את הספרים "חלק לוי" (מישקולץ תרצ"ד, ניו יורק תשכ"ח) ו"עיון מנחם" (על אגדות הש"ס, ניו יורק תש"ח).
הרב יהודה לייב למברגר (נפטר י"ג אדר תשמ"ח, 1988). חתנו של הרב מנחם הלוי פולאק ובנו של הרב מנחם מענדל למברגר. רבה האחרון של סרנץ'. שרד את השואה והיגר לארצות הברית, בה חי עד לפטירתו.
הרב יהודה יחיאל ב"ר אברהם רטק (נפטר בתר"צ, 1930). שוחט ובודק בעיירה, מחבר הספר "בית לחם יהודי" על הלכות שחיטות ובדיקות.
הרב מנחם קייזלר
תולדות הקהילה היהודית לפני השואה > הקהילה בתקופת השואה

בשנת תר"צ הקהילה מנתה 955 נפשות ובשנת תש"ד מנתה הקהילה 767 נפשות לפי מפקד הקהילות.
מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוקים היהודיים". אחרי פרוץ המלחמה גויסו יהודי הונגריה לעבודות כפייה.
ב־13 במאי 1944 הורה ג'ולה מיקולצקי (Gyula Mikuleczky), סגן הממונה על מחוז בורשוד, להקים גטאות במחוז. בתוך ימים אחדים רוכזו יהודי מישקולץ במתחם מגורי העובדים של חברת הרכבות ההונגרית (MAV) שהוקצה לגטו. ראש העיר, ד"ר לסלו סלווי (Laszlo Szlavy), תמך בהחלטה זו והסביר שאזור זה, בשל קרבתו לרכבת, נתון לסכנת הפצצות של בעלות הברית ועל העובדים לעבור לאזורים הבטוחים יותר שבתוך העיר. ראש המועצה היהודית, הארכיטקט מור פלדמן, שהיה קודם נשיאה האחרון של הקהילה היהודית, כשל במאמציו לשכנע את ראש העיר להקצות לגטו מקום אחר.
שבועות אחדים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה (19 במרץ 1944) רוכזו כל יהודי סרנץ' (כ־800 איש) בבית הכנסת, משם הועברו לגטו בעיר המחוז מישקולץ (MISKOLC). ב־20 במאי 1944 נסגר הגטו. כאלפיים איש יצאו יום-יום לעבודה מחוץ לגטו; קצתם עבדו במכרות, ואחרים בחטיבת עצים.
ביוני 1944 הועברו תושבי הגטו למרכז השילוח בבית החרושת ללבנים שברחוב טטר (Tatar) בעיר. למקום הובאו 10,427 יהודים, ובכללם יהודים מגטאות אחרים במחוז. הצפיפות בו הייתה קשה מאוד, ורבים נאלצו ללון תחת כיפת השמים. הז'נדרמים (ז'נדרמריה) ההונגרים ששמרו על מרכז השילוח עינו את יושביו כדי לגלות היכן הסתירו את חפצי הערך. היהודים במרכז השילוח רעבו, כיוון שהרשויות המקומיות לא סיפקו להם כל מזון.
מקצת תושבי הגטו שרוכזו בבית החרושת ללבנים הועברו ממנו לגטו דיושג'ור (Diosgyor), ועם תושביו גורשו ממנו לאושוויץ ב־12 ביוני 1944. השאר, כ־6,800 בני אדם, גורשו לאושוויץ בשני טרנספורטים שיצאו ממרכז השילוח ב־13 וב־15 ביוני 1944.
קהילת סרנץ' בימינו

אחרי המלחמה התחדשו חיי הקהילה. ב־1948 היו בסרנץ' 147 יהודים, ולאחר מכן הלך ופחת מספרם.
דמויות מוכרות יוצאות הקהילה

על ילידי הקהילה המפורסמים נמנה האדמו"ר רבי יצחק אייזיק טויב (ה'תקי"א, 1751 – ז' באדר ב' ה'תקפ"א, 21 במרץ 1821), מייסד חסידות קאליב.
הערות שוליים

↑  י.שוויצר,פנקס הקהילות הונגריה, ע' 413–414
↑  דף קהילת סרנץ' -בית התפוצות
קונראד השלישי

קונראד השלישי (בפולנית: Konrad III Rudy;‏ 1447 – 28 באוקטובר 1503) היה בן שושלת פיאסט ובין אחרוני דוכסי מזוביה.
ביוגרפיה

לאחר שאביו נפטר בספטמבר 1454 קונראד ביחד עם אחיו הצעירים קיבל לשליטתו שטחי מזוביה. הם היו תחת השגחה של בישוף מפלוצק ואימם ברברה מקייב. בתחילת 1462 כאשר קרובי משפחה נפטרו ללא צאצאים שטחים בשליטת האחים הורחבו. בשנת 1471 הוכרז שאחים הגיעו לגיל בגרוט וקיבלו לשליטתם חלקים שונים במזוביה. קונראד הג'ינג'י קיבל לשליטתו מספר יישובים. בשנת 1474 הוא קיבל שליטה על וישוגרוד ובשנת 1484 את העיר זקרוצ'ים. בשנת 1488 קונראד הג'ינג'י קיבל את רוז'אן ובשנת 1489 הוא קיבל מאחיו הצערי את ורשה תמורת וישגרוד.
בשנת 1495 אחיו הצעיר יאנוש נפטר וקונראד הג'ינג'י נישה לקבל את הירושה. אונם מלך יאן הראשון אולברכט, מלך פולין כבש את השטח. הדבר גרם להתמרמרות וקונראד השלישי ניסה להתקרב למסדר הטבטוני ואף רוסיה הצארית אך ללא הצלחה יתרה. המאבק המתמשך עם מלך פולין על השליטה בשטחי מזוביה הביא לכך שכל אציל פולני שהיו לו בעיות עם קונראד השלישי תוך זמן קצר קיבל תמיכה מהמלך.
הוא נפטר בשנת 1503 באושייצק ושטחי הדוכסות הועברו לילדיו הצעירים. כאשר הם נפטרו בשנת 1524 ו-1526 כל שטחי מזוביה סופחו לממלכת פולין.
קונראד לורנץ

| --- | --- |
קונראד לורנץ
קונראד לורנץ
 לידה:  7 בנובמבר 1903 האימפריה האוסטרו-הונגרית וינה, ציסלייטניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  27 בפברואר 1989 (בגיל 85) אוסטריה וינה, רפובליקת אוסטריה
 ענף מדעי:  ביולוגיה
 מקום קבורה:  סנקט אדנרה-וורדרן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה (1923)  אוניברסיטת וינה (1928)  אוניברסיטת וינה (1933) 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת קניגסברג 
 תלמידי דוקטורט:  גרטראוד  קיהנלט 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1973)  פרס וינה למדע (1959)  אזרחות כבוד של וינה (1983)  חבר זר של החברה המלכותית (23 באפריל 1964)  העיטור האוסטרי למדע ואמנות (1964)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1984)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1969)  פרס קלינגה (1969)  הפרס העולמי ע״ש סינו דל דוקה (1969)  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  פור לה מריט 
 בן או בת זוג:  Margarethe Gebhardt 
 הערות:  שם מלא:קונראד זכריאס לורנץ
 תרומות עיקריות
 אבי מדע האתולוגיה; גילה את תופעת ההחתמה.
 
קונרַאד זכריאס לוֹרֶנְץ (בגרמנית: Konrad Zacharias Lorenz;‏ 7 בנובמבר 1903, וינה, אוסטריה – 27 בפברואר 1989, שם) היה חוקר טבע אוסטרי, אבי מדע האתולוגיה וחתן פרס נובל בפיזיולוגיה לשנת 1973 יחד עם קארל פון פריש וניקולאס טינברגן. בתצפיותיו על אווזים וברווזים גילה לורנץ את תופעת "ההחתמה" אצל בעלי חיים וקבע שהיא מולדת ואינה נשלטת על ידי בעלי החיים.
לורנץ היה חבר המפלגה הנאצית, ועובדה זו גרמה לרבים להטיל ספק בעבודתו המדעית. כיום רוב עבודתו התאורטית מיושנת, וחלקים ממנה אכן משקפים את דעותיו הפוליטיות באותו זמן, אך תצפיותיו האמפיריות הן בעלות חשיבות גבוהה גם כיום.
לורנץ היה פרופסור באוניברסיטת וינה מ-1928 ועד 1935, ופרופסור לפסיכולוגיה אוניברסיטת קניגסברג ב 1940. ב-1938 הצטרף כחבר למפלגה הנאצית ופרסם מאמרים שתמכו בשמירה על טוהר הגזע עם תמיכה מתצפיותיו באווזים. הוא הצטרף לוורמאכט ב-1941 והוצב לעבוד בפרויקט פסיכולוגי סמוך לפוזנן הכבושה שבדק האם בני תערובת של גרמנים ופולנים יכולים להסתגל למוסר העבודה אותו ייחסו הנאצים לגרמנים. ב-1944 נשלח לחזית הסובייטית ונשבה. הוא היה בשבי הסובייטים מ-1944 ועד 1948. לימים העלים את העובדות אודות שיתוף הפעולה שלו עם הנאצים.
בשנת 1950 נוסד על שמו מכון לורנץ לפסיכולוגיה התנהגותית בבולדרן שבצפון גרמניה. בשנת 1969 הוא זכה בפרס קלינגה. ביחד עם ברנהרד גזימק הוא במשך שנים היה עורך של ירחון גרמני פופולרי "Das Tier".