stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוז לייק (אילינוי)
גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין האמריקני, שטח המחוז הוא 3,543 קילומטרים רבועים, מהם 1,159 קילומטרים רבועים הם שטחי יבשה, ו-2,384 קילומטרים רבועים (67.28%) הם שטחי מים. רוב שטחי המים של המחוז נמצאים בימת מישיגן.
מחוז קנושה שבמדינת בוויסקונסין גובל במחוז לייק מצפון, מחוז אלאגן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק מצפון-מזרח, מחוז ואן ביורן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק ממזרח, מחוז באריאן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק מדרום-מזרח, מחוז קוק שבמדינת אילינוי גובל במחוז לייק מדרום ומחוז מק'הנרי שבמדינת אילינוי גובל במחוז לייק ממערב.
דמוגרפיה

על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2000, התגוררו באותה העת במחוז 644,356 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת הייתה 556 נפש לקמ"ר.
בין תושבי המחוז 80.11% לבנים, 6.94% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.28% אינדיאנים, 3.90% אסיאתים ו-8.77% אחרים.
כמו כן 17.0% היו ממוצא גרמני, 9.0% ממוצא אירי, 7.2% ממוצא פולני ו-6.4% ממוצא איטלקי. 78.7% דיווחו כי הם דוברי אנגלית כשפת אם, 12.9% דיווחו כי הם דוברי ספרדית כשפת אם ו-1.0% דיווחו כי הם דוברי רוסית כשפת אם.
29.4% מכלל אוכלוסיית המחוז הייתה מתחת לגיל 18, 8.90% היו בין הגילאים 18–24, 31.60% היו בין הגילאים 25–44, 21.60% היו בגילאים 45–64 ו-8.50% היו מעל לגיל 65. הגיל החציוני היה 34. על כל 100 נשים היו 101.20 גברים. על כל 100 נשים מעל גיל 18 היו 99.30 גברים. היישובים וואקיגן ונורת' שיקגו הכילו 20% מכלל אוכלוסיית המחוז.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 66,973 דולרים, וההכנסה החציונית למשפחה במחוז הייתה 76,424 דולרים. ההכנסה החציונית של הגברים במחוז הייתה 50,789 דולרים לעומת 33,458 דולרים של הנשים במחוז. ההכנסה לנפש במחוז הייתה 32,102 דולרים. כ-4.00% מכלל המשפחות במחוז ו-5.70% מכלל האוכלוסייה במחוז היו מתחת לקו העוני. 7.00% מהתושבים שתחת גיל 18 ו-4.80% מהתושבים שמעל גיל 65 נמצאו תחת קו העוני. 
לפי נתוני מפקד האוכלוסין האמריקאי של שנת 2000 מחוז לייק היה בעל ההכנסה החציונית השנייה בגודלה למשק בית במדינת אילינוי, כאשר ההכנסה החציונית למשק בית הגבוה ביותר במדינת אילינוי הייתה במחוז דופייג'.
יישובי מחוז לייק

להלן רשימה של יישובי מחוז לייק אשר מוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:
יישובי מחוז לייק > ערים

| שם | שנת תאגוד | אוכלוסייה (2000) | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- |
| ווקיגן (Waukegan) | 1829 | 87,901 | עיר המחוז של מחוז לייק ואחד היישובים הוותיקים ביותר במדינת אילינוי. ווקיגן נחשבת כיום לעיר התשיעית בגודלה במדינת אילינוי. |
| נורת' שיקגו (North Chicago) | 1895 | 35,918 | העיר מכילה מרכז אימונים גדול של הצי האמריקאי, את המשרדים הראשיים של "מעבדות אבוט" (Abbott Laboratories) ואת אוניברסיטת "Rosalind Franklin University of Medicine and Science". בעיר ישנם גם שני בתי חולים. העיר קולטת מהגרים עניים רבים, שהקבוצות הבולטות ביניהם הן של שחורים ממדינות הדרום של ארצות הברית ומהגרים ממזרח אירופה. אוכלוסיית העיר ענייה ביחס ליישובים השכנים לה. |
| היילנד פארק (Highland Park) | 1869 | 31,365 | העיר מכילה כמה יצירות אדריכלות מפורסמות כמו בית וליטס (Willits House) של פרנק לויד רייט. בעיר צולמו סרטים רבים שעלילתם מתרחשת ביישובים הפרוורים של שיקגו, גרים בה הרבה ידוענים יחסית לפרוורי שיקגו האחרים, יש בה מתקני אימונים של קבוצות ספורט אחדות ויש בה בית חולים.  העיר היא המארחת הקבועה של פסטיבל רוויניה הוותיק והנודע אשר נערך בהיילנד פארק מדי שנה בחודשי הקיץ תחת כיפת השמים, באוהלים או במבנים אחרים שמוקמים מדי פעם בשטחו. היישוב מכיל גם קהילה יהודית גדולה מאוד. |
| זאיון (Zion) | 1901 | 22,866 | - |
| לייק פורסט (Lake Forest) | 1861 | 20,059 | היישוב נחשב כיום לאחד היישובים העשירים ביותר בארצות הברית. היישוב מציע מגורים ליד החוף באחוזות מיוערות ומכאן שמו.  ביישוב נמצא גם מתקן האימונים והמטה הראשי של קבוצת הפוטבול שיקגו ברס. בשנת 1987, קנה השחקן מיסטר טי אחוזה מיוערת בשטח נרחב של שבעה אקר ביישוב, ולמחאת השכנים והעיתונאים כרת את החורש הטבעי הנרחב שבאחוזתו, בעצמו, בעזרת מסור שרשרת. הוא סיפר לעיתונאים שהוא "אלרגי לעצים". בעקבות פעולתו זו, חוקק חוק עזר עירוני ביישוב המצריך קבלת רישיון לגדיעת עצים גבוהים בשטח פרטי. |
| פארק סיטי (Park City) | 1958 | 6,637 | היישוב שואב את שמו מהקרוואנים בהם מתגוררים רוב תושבי היישוב. |
| הייווד (Highwood) | 1887 | 4,143 | היישוב נוסד במקור יחד עם המאחז הצבאי "שרידן" שהיה בתחומה. המאחז הוקם כדי לשכן כוחות צבא זמינים לדיכוי הפגנות פועלים בשיקגו. לאורך השנים היישוב התפתח בעיקר משירות חיילי המאחז. מסיבה זו, רבים מהעסקים בעיר הם בתי מרזח וברים (בשלב מסוים היישוב אף החזיק בשיא גינס למספר בתי מרזח לקילומטר רבוע). בשנת 1993, עם סוף המלחמה הקרה, נסגר המאחז. |
יישובי מחוז לייק > יישובים שאינם כפופים לממשל עירוני

| שם | אוכלוסייה (2000) | מידע נוסף |
| --- | --- | --- |
| גאייג'ס לייק (Gages Lake) | 10,415 | - |
| אינגלסייד (Ingleside) | 9,286 | - |
| גראנדווד פארק (Grandwood Park) | 4,521 | - |
| לונג לייק (Long Lake) | 3,356 | - |
| ונציאן ווילאג' (Venetian Village) | 3,082 | - |
| פרירי ויוו (Prairie View) | 3,079 | - |
| פוקס לייק הילס (Fox Lake Hills) | 2,561 | - |
| צ'אנל לייק (Channel Lake) | 1,785 | - |
| פורסט לייק (Forest Lake) | 1,530 | - |
| לייק קת'רין (Lake Catherine) | 1,490 | - |
| איבאנהו (Ivanhoe) |  ? | - |
| קנולווד (Knollwood) |  ? | - |
| רונדאוט (Rondout) |  ? | - |
| ראסל (Russell) |  ? | - |
| ווילדווד (Wildwood) |  ? | - |
תתי-מחוזות

להלן רשימה של 18 תתי-המחוזות (Townships) במחוז לייק המוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:
| --- | --- |
שם: אוכלוסייה (2000)
Waukegan Township: 92,805
Vernon Township: 65,355
Warren Township: 59,424
Avon Township: 54,957
Libertyville Township: 48,904
Shields Township: 43,382
Ela Township: 39,688
Moraine Township: 34,538
Lake Villa Township: 33,721
West Deerfield Township: 31,794
Fremont Township: 23,955
Zion Township: 22,866
Antioch Township: 21,879
Benton Township: 17,413
Grant Township: 17,397
Wauconda Township: 16,387
Cuba Township: 15,749
Newport Township: 4,142
אתרים בעלי עניין תיירותי באזור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אתרים בעלי עניין תיירותי באזור > לונה פארקים

פארק השעשועים סיקס פלאגס גרייט אמריקה (Six Flags Great America) ממוקם בגורני.
אתרים בעלי עניין תיירותי באזור > מוזיאונים

מוזיאון המכוניות של וולו (Volo Auto Museum) ממוקם בוולו. המוזיאון הוא למעשה חלק מחנות גדולה המוכרת מוצרים ישנים משומשים (antique mall).
אתרים בעלי עניין תיירותי באזור > קניות

הקניון "גורני מילס" (Gurnee Mills Mall) ממוקם בגורני.
הקניון "ווסטפילד האות'רן סנטר" ממוקם בוורנון הילס.
תושבים נודעים ממחוז לייק

תושבים נודעים בולטים אשר נולדו ו/או חיו במחוז לייק כוללים את:
מייקל ג'ורדן (נולד ב-17 בפברואר 1963) - שחקן כדורסל אמריקאי לשעבר ואיש עסקים פעיל בהווה. ג'ורדן נחשב לאחד משחקני הכדורסל הגדולים והפופולריים ביותר של כל הזמנים. ג'ורדן מתגורר באחוזה בעיירה היילנד פארק.
ריי ברדבורי (נולד ב-22 באוגוסט 1920) - סופר אמריקאי אשר נודע במיוחד בשל ספרי הפנטזיה, האימה, המתח והמדע-בדיוני הרבים שכתב. ידוע בעיקר בשל הרומנים הדיסוטופיים שכתב "פרנהייט 451" ו"The Martian Chronicles". ברדבורי נחשב לאחד הסופרים הפופולריים הגדולים בארצות הברית של הספרות הספקולטיבית של המאה העשרים. ברדבורי נולד בוואקיגן.
מרלון ברנדו (3 אפריל 1924 - 1 ביולי 2004) - שחקן קולנוע אמריקאי. בצעירותו נודע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים "חשמלית ושמה תשוקה", "חופי הכרך" ו"ברנשים וחתיכות". בשנת 1937 ברנדו עבר עם משפחתו לליברטיוויל שם הוא גר עד 1942.
וינס ווהן (נולד ב-28 במרץ 1970) - שחקן קולנוע אמריקאי. נודע בעיקר בזכות התפקידים אותם גילם בסרטים "Swingers" ו"לדפוק חתונה". ווהן גדל בבאפלו גרוב. לאחר מכן עבר ללייק פורסט, שם הוא למד בבית הספר התיכון של לייק פורסט (Lake Forest High School) עד שסיים בהצלחה את לימודיו בשנת 1988.
גארי קולמן (8 בפברואר 1968 - 28 במאי 2010) - שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי. נודע בעיקר כארנולד ג'קסון, תפקיד אותו גילם בקומדיית המצבים המצליחה "על טעם ועל ריח" בשנים 1978–1986. קולמן נולד בזאיון.
ג'ק בני (14 בפברואר 1894 - 26 דצמבר 1974) - קומיקאי, שחקן ומוזיקאי אמריקני נודע. ג'ק בני היה אחד מגדולי הכוכבים ברדיו ובטלוויזיה בארצות הברית במהלך המחצית הראשונה של המאה העשרים. ג'ק בני נולד וגדל בוואקיגן.
ראו גם

פרוורי החוף הצפוני (שיקגו)
המטרופולין של שיקגו
תתי המחוזות של מחוז לייק
פארק השעשועים "סיקס פלאגס גרייט אמריקה"
מיכל טמיר

| --- | --- |

 לידה:  1970 (בת 54 בערך) טירת כרמל, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט
 תפקידים בולטים:  נשיאת האגודה הישראלית למשפט וחברה
 
מיכל טמיר (נולדה ב-31 בינואר 1970) היא פרופסור למשפט ציבורי וסדר דין פלילי וכן ראשת החוג ללימודים מתקדמים בבית הספר למשפטים במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט. היא נשיאת האגודה הישראלית למשפט וחברה.
ביוגרפיה

מיכל טמיר נולדה בטירת כרמל ב-1970 להורים ממוצא עיראקי. למדה מכיתה א-יב בבית הספר הריאלי בחיפה. אם לבת. פרופסור במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט בהוד השרון. כמו כן היא מרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת תל אביב.
חברה בלשכת עורכי הדין הישראלית מאז 1996.
השכלה אקדמית

לטמיר תואר LL.B בהצטיינות (ראשונה במחזור) מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה (1995), תואר LL.M בהצטיינות יתרה (ראשונה במחזור) מהאוניברסיטה העברית (1999), ודוקטורט מהאוניברסיטה העברית (2005). עבודת הדוקטורט שלה עסקה באכיפה סלקטיבית, ונכתבה בהנחית שופט בית המשפט העליון בדימוס יצחק זמיר. בשנים 1995–1996 התמחתה טמיר בלשכתו של השופט זמיר, וב-1997 כיהנה כעוזרת משפטית לשופטת בית המשפט העליון דאז דורית ביניש. במהלך שנת הלימודים 2005–2006 היא הייתה פוסט-דוקטורנטית בתוכנית האוזר של בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק (Global Research Fellow (Hauser Program). בשנת הלימודים 2012–2013 היא הייתה עמיתת מחקר בתוכנית תקווה בבית הספר למשפטים, אוניברסיטת ניו-יורק. בשנות הלימודים 2023-2021 כיהנה כפרופסור אורחת באוניברסיטת ברקלי במסגרת The Helen Diller Institute for Jewish Law and Israel Studies
במהלך לימודיה זכתה טמיר למלגות ופרסים רבים, ביניהם תעודת ופרס "מצטיין החוג" שהוענקה על ידי לשכת הרקטור – דיקנט הסטודנטים באוניברסיטת חיפה, תעודת הוקרה מהכנסת שהוענקה על ידי יו"ר ועדת החינוך והתרבות (בשנת הלימודים 1993–1994), פרס רקטור האוניברסיטה העברית לתלמידי מוסמך (ב-1999), פרס הצטיינות ע"ש דוקטור יעקב הרצוג, מלגת הצטיינות של איגוד נשים אקדמאיות בישראל (בשנת הלימודים 2000–2001), The Ellis and Alma Birk Scholars Prize Committee, פרס גוזיק ופרס PEF על פרסום מאמר בכתב-עת משפטי (בשנת הלימודים 2002–2003).
תחומי התמחות

משפט חוקתי, משפט מנהלי, סדר דין פלילי (בדגש על אכיפה), דיני מכרזים, ביקורת המדינה.
תחומי הוראה

משפט מינהלי, משפט חוקתי, דיני מכרזים, סדר-דין פלילי, דיני נזיקין, שוויון במשפט, חופש העיסוק, זכויות אדם במשפט הפרטי, זכויות חוקתיות וההליך הפלילי, סוגיות באכיפה. הזכות לשוויון ואי-אפליה, אכיפה סלקטיבית.
כתיבה אקדמית

פרופ' טמיר היא המחברת של הספר אכיפה סלקטיבית (נבו 2008) אשר מציע עילה חדשה במשפט הישראלי לביקורת שיפוטית על פעולות רשויות מנהליות ועל התביעה. הספר מצוטט לעיתים קרובות בפסיקת בית המשפט העליון. טמיר אף פרסמה המלצות למערכת המשפט האמריקאית בנוגע לאכיפה סלקטיבית ופרופיילינג גזעי.
ספרה השני, מבט ביקורתי על ביקורת המדינה (בהנחיית פרופ' מרדכי קרמניצר, המכון הישראלי לדמוקרטיה 2009), עורר מחלוקת לגבי מעורבות מבקר המדינה בסוגיות של מדיניות ציבורית. המלצות הספר נסקרו בתקשורת. מאמרה "הזכות שוויון של הומוסקסואלים ולסביות" היה בין הניסיונות התאורטיים הראשונים לעסוק בסוגיה בישראל וצוטט בהרחבה. המאמר שימש בהחלטה תקדימית של בית המשפט למשפחה (2004) אשר אישר הסכם משפחה בין זוג הומוסקסואלים לבין אמו של אחד מילדיהם. המאמר נזכר גם בהחלטת בית המשפט העליון (2010) אשר הורתה לעיריית ירושלים לתמוך בפעילות של הבית הפתוח בירושלים לגאווה וסובלנות. רבים ממאמריה צוטטו בפסיקת בית המשפט העליון, בין היתר על רקע הצעות חוק רבות שעוררו בעייתיות של חקיקה פרסונלית.
כתיבתה של טמיר השפיעה גם על דוחות של ועדות ציבוריות שונות. עבודתה על אכיפה סלקטיבית השפיעה על דו"ח ועדת גולדברג על הפזורה הבדואית.
עמדות

טמיר טוענת שתפקידו של מבקר המדינה טעון הגדרה מחדש, וצמצום. לדבריה המבקר צריך לעסוק רק בעניינים כלליים ולא במקרים ספציפיים, וצריך להימנע מביקורת בזמן-אמת, כדי לא לכרסם בעבודת הרשות המבצעת. עליו להתמקד בסוגיות של יעילות הגופים המבוקרים וביקורת חשבונאית, ולא, למשל, באחריות פלילית אפשרית של האנשים שאת עבודתם הוא בודק. על השאלה אם היא מבקשת להפוך את המבקר לבירוקרט היא משיבה ש"בירוקרט" אינה מילת גנאי. היועץ המשפטי לממשלה גם הוא בירוקרט – העומד בראש הפירמידה. יש להבין שמבקר המדינה אינו חלק מהרשות השופטת. הוא גורם ביקורת במסגרת הכנסת. לדבריה בישראל יש חפיפה מוזרה בין בג"ץ, משרד מבקר המדינה ולשכת היועץ המשפטי. כל אחד מהם חורג לתחומי האחר. זהו מצב בלתי ראוי ובלתי הגיוני. למרות השגותיה של טמיר על הפעלת סמכות מבקר המדינה לחקירת עניינים ספציפיים או עניינים של אנשים ספציפיים, היא מסכימה שההבחנה בין אלו לבין עניינים אחרים אינה חד משמעית ונתונה לפרשנות.
טמיר הייתה חברה בקבוצת ההסכמות הראשונה של הקונגרס הישראלי למדינה יהודית ודמוקרטית, הפועל לגישור המתח בין זהותה היהודית והדמוקרטית של מדינת ישראל. טמיר היא חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023.
פעילות מקצועית

בשנים 2019-2017 טמיר כיהנה כנשיאת האגודה הישראלית למשפט וחברה, חברה באגודה ללימודי ישראל. היא פועלת נגד הדרת נשים וייצגה את התנועה הירושלמית בעתירה נגד משרד התחבורה על סירובה של חברת אגד להציב על אוטובוסים בירושלים פרסומות ובהן תמונות של נשים.
בשנת הלימודים 2002–2004 הייתה טמיר חברה במערכת כתב העת "משפט וממשל". בשנת הלימודים 2008 היא הייתה חברה במערכת כתב העת "משפטים". משנת הלימודים 2017 היא עורכת שותפה של כתב העת "שערי משפט".
יוגה

טמיר היא מדריכה מוסמכת בכירה ליוגה. מאמרה "משפט ויוגה" מדגים כיצד תובנות מפילוסופית היוגה יכולות לתרום לעולם המשפטי.
תקשורת

טמיר פרסמה ב"הארץ", ב-"TheMarker", ב"ישראל היום", ב"גלובס", ב-"ynet", ב"מעריב", ב"מקור ראשון", ב"כלכליסט", ב"וואלה!", ובאמצעי תקשורת נוספים. היא מתראיינת בטלוויזיה וברדיו והופיעה תוכניות אקטואליה רבות.
מאמרים עיקריים בעברית

"עילת חוסר-הוודאות במשפט הציבורי", משפט וממשל ה (תש"ס) 550-497.
"הזכות לשוויון של הומוסקסואלים ולסביות", הפרקליט מה (תש"ס) 127-94.
"קלישאות חוקתיות – בין ביטוי ציבורי לכבוד פרטי", משפטים לב (תשס"ב) 667-623 (עם אריאל בנדור).
"עלותו השקועה של התקדים", דין ודברים א (תשס"ה) 298-211.
"על חוקתיות ועל סבירות", הפרקליט נ (2009) 227-185.
"'השפה העברית לא המציאה לי תואר': על כבודן של משפחות 'אלטרנטיביות' בישראל", קריית המשפט ח (2009) 288-251.
"על רשלנות וכוונה להפלות: היבטים ייחודיים לתחום האכיפה", מחקרי משפט כו (2010) 258-217.
"המשפט לאור הפילוסופיה של היוגה: תובנות ראשונות על מפגש בינתחומי", עלי משפט ח (2010) 316-279.
"על כבוד האדם והפרטה" בעקבות בג"ץ 2605/05 המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, חטיבת זכויות האדם נ' שר האוצר (2009) משפטים מא (2011) 663-703.
"מינוי בכירים – על הבולענות ההדדית של משפט ואתיקה" משפט ועסקים יז (2014) -446-409 (עם אריאל בנדור).
"חלופת מעצר – האומנם הן תמיד לטובת הנאשם?" משפט וממשל יז (2016) 367-415 וספר קרמניצר.
"הסדר טיעון הוא הסדר טיעון: עבר, הווה, עתיד", חוקים (האוניברסיטה העברית) (2014) 109-49 (עם יוני לבני).
"הטעות שבהתנגדות – על ביקורת חיונית והתנגדות מיותרת לנציבות הביקורת על מערך התביעה", מעשי משפט ז (2015) 223-203.
"ההליך הפלילי כמשחק שחמט: מעמדו של הנפגע במסגרת דוקטרינת פסילת הראיות" עתיד להתפרסם בספר ביניש (עם דנה פוגץ').
"אתגר המציאות של הקהילה הבדואית בנגב: הכרה בתורת ההכרה”, משפט חברה ותרבות: משפט מיעוט וסכסוך לאומי (עורכים ראיף זריק ואילן סבן, 2017), 429-478.
"החובה ליתן לעצורים יחס מיוחד ההולם את חזקת החפות: מבט נוסף על תנאי המעצר בישראל על רקע המשפט הבינלאומי", משפט ועסקים כה (עם גרשון גונטובניק).
"'חוק טובות לנפגעי עבירה' – על חוקתיות החסינות לפגיעה שלטונית בנפגעי עבירה" מעשי משפט יא (2020) 239-211 (עם דנה פוגץ').
״חופש הביטוי בתקשורת המקוונת: בחינה-מחדש של תורת המניעה המוקדמת" משפט ועסקים כו (עתיד להתפרסם, 2022) (עם אריאל בנדור).
"הליך ראוי בעבודת מבקר המדינה", ספר גולדברג (2022)
"הביקורת השיפוטית אינה עוצרת על מפתן דלתן של רשויות האכיפה (בעקבות דנ"פ 5387/20 רותם נ' מדינת ישראל)" תגוביות משפט (פורום עיוני משפט), 17 בינואר 2022.
מאמרים עיקריים באנגלית

“Public Law as a Whole and Normative Duality: Reclaiming Administrative Insights in Enforcement Review", 12 Texas Journal on Civil Liberties and Civil Rights 43-99 (2006).
“The Hebrew Language Has Not Created A Title for Me': A Legal and Sociolinguistic Analysis of New-Type Families”, 17 American University Journal of Gender, Social Policy and the Law (2009) 545-600 (With Dalia Cahana-Amitay).
"Racial Profiling – Who is the Executioner and Does he have a Face?" 15 Texas Hispanic Journal of Law and Policy (2009) 71-91.
"Side Judges: The Case of the Military Courts in Israel", 8 Socio-Legal Review 1-35 (2012) (with Judge Amir Dahan).
"Human Rights in Private Law: Hybridization of the Balancing Tests", in Israeli Constitutional Law in the Making (ed. by Gideon Sapir, Daphna Barak-Erez & Aharon Barak, Hart Publishing, 2013) 401-418
"The Reciprocal Engulfment of Law and Ethics in Israel: The case of Appointments to Senior Positions", 23 Transnational Law & Contemporary Problems Journal (2014) 229-260 (with Ariel Bendor)
“Law and Yoga”, 7 Journal of law and Social Deviance (2014) 1.
"The Freedom to Exclude: The Case of the Israeli Society”, 49 Israel Law Review (2016) 237-266.
“The Declaration of Independence as a Transitional Constitution: The Case of Israel” 8 Middle East Law and Governance (2016) 75-89
“Nudging the Criminal Justice System into Listening to Crime Victims in Plea Agreements”, 28 Hastings Women's Law Journal (2016-7) 45-72 (with Dana Pugach)
מריה ויסנטה

מריה ויסנטה (בספרדית: María Vicente; נולדה ב-28 במרץ 2001) היא אתלטית ספרדייה, המתחרה בקרב שבע ובקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

ויסנטה נולדה בקטלוניה, בת לאם ספרדייה ואב מקובה. היא החלה להתאמן באתלטיקה בגיל 11. בשנת 2017 היא משתייכת למרכז המצוינות בספורט CAR, בו היא מתגוררת, לומדת ומתאמנת.
ב-2017 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה בניירובי ובמדליית זהב בקפיצה משולשת בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער. ב-2018 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה בגיור שבהונגריה, היא קבעה בתחרות תוצאה של 6221 נקודות, התוצאה הטובה ביותר בעולם עד גיל 18. באותה תחרות זכתה גם במדליית זהב בתחרות הקפיצה משולשת. באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת. באליפות אירופה לבוגרים שהתקיימה קפצה למרחק של 13.50 מטר בתחרות הקפיצה המשולשת ולא העפילה לגמר. ב-2019 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 20 שהתקיימה בבורוס בשיא ספרד של 6115 נקודות. באליפות אירופה באולם סיימה במקום התשיעי בקרב חמש בתוצאה של 4363 נקודות. באליפות ספרד באולם שהתקיימה בפברואר 2019 קבעה שיא ספרד של 4412 נקודות בקרב חמש. בספטמבר 2019 זכתה באליפות ספרד בקרב שבע. בפברואר 2021 זכתה באליפות ספרד באולם בקרב חמש בשיא ספרד של 4501 נקודות. באפריל 2021 שיפרה את שיא ספרד בקרב שבע כשקבעה תוצאה של 6304 נקודות. באולימפיאדת טוקיו סיימה במקום ה-18 בתוצאה של 6117 נקודות.
באליפות אירופה עד גיל 23 שמכרה ביולי 2023 זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי של 14.21 מטר.
שיאים אישיים

אצטדיון:
ריצת 100 מטר משוכות: 13.60 שניות, 2020
קפיצה לגובה: 1.77 מטר, 2021
הדיפת כדור ברזל: 13.53 מטר, 2022
ריצת 200 מטר: 23.03 שניות, 2021
קפיצה לרוחק: 6.80 מטר, 2022
קפיצה משולשת: 14.21 מטר, 2023
הטלת כידון: 47.83 מטר, 2021
ריצת 800 מטר: 2:16.29 דקות, 2019
קרב שבע: 6,304 נקודות, 2021, שיא ספרד
אולם:
ריצת 60 מטר משוכות: 8.06 שניות, 2024
קפיצה לגובה: 1.80 מטר, 2024
קפיצה לרוחק: 6.70 מטר, 2022
הדיפת כדור ברזל: 13.84 מטר, 2024
ריצת 800 מטר: 2:15.50 דקות, 2024
קרב חמש: 4728 נקודות, 2024, שיא ספרד
מעגל דמים

מעגל דמים הוא ביטוי שמשמעותו היא תופעה בה פעולה מסוימת מצד אחד הצדדים בעימות בו מעורב שפיכת דמים, מביאה לפעולת תגמול מן הצד השני, המעוררת מצידה שאיפה לפעולת תגמול מאלו שפתחו בפעולה, וכן הלאה. סכסוכים בעלי אופי דומה קיימים במקומות שונים בעולם.
תיאור ואפיון

התרחשות של "מעגל דמים" תלויה בשני תנאי יסוד:
היעדר יכולת (פיזית, פוליטית או רגשית) של מי מהצדדים בעימות להכריעו באופן סופי.
היעדר יכולת (פיזית, פוליטית או רגשית) של מי מהצדדים לפרוש מן העימות, או הנחה כי יכולתו של הצד השני להמשיך להגיב ולקיים את מעגל התגובות קטנה יותר.
קיום שני התנאים לוכד את הצדדים הניצים במעגל דמים, משום שלכל צד אין יכולת להכריע את יריבו, אך לתפישתו הוא אינו יכול להינתק מן העימות, או שהוא מניח שהצד השני חלש ממנו ובסופו של דבר יוכל להכריע את יריבו. בהתקיים שני תנאים אלו, ייתכן "מעגל דמים" שבו שני הצדדים הולכים ומגדילים את השקעתם בפעולות התגמול, תוך הגדלת סך הפסדיהם ההדדיים, אך בלי יכולת לפרוש מן העימות, כל עוד מתקיימים שני התנאים הללו בו זמנית. קיום "מעגל דמים" מסוג זה אופייני לתפישה שגויה של עימות כמשחק סכום אפס כאשר בפועל העימות אינו משחק סכום אפס (שהרי סך הנזק של שני הצדדים גם יחד הולך וגדל עם כל סיבוב במעגל).
מעגלי דמים נוצרו לכל אורך ההיסטוריה, כשהם אופייניים במיוחד בתרבויות בהן אלמנטים של כבוד ונקמה חשובים מאוד, כאשר תרבותם של הצדדים הניצים שוללת פשרה או רואה בה עלבון, כאשר במוקד הסכסוך ניצב אלמנט מובהק של משחק סכום אפס (על–פי רוב, אדמה, שליטה או זכויות יתר), וכאשר בראש כל צד מן הניצים עומדים אנשים שצמחו בסביבה בה ישנה דומיננטיות לתפישות משחק סכום אפס, ובמיוחד פוליטיקה וצבא.
בדורות האחרונים ניתן להצביע על יסוד של מעגל דמים במלחמות סחר, כאשר כל צד מעלה את גובה המכסים שהוא מטיל, למרות שפעולת התגמול החוזרת תשוב ותגדיל את הנזק לשני הצדדים. בסכסוכים כמו אלו שנתגלעו בין המדינות שהרכיבו את יוגוסלביה, בין שבטים ניצים במדינות כמו ניגריה או הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו או הרפובליקה של קונגו, בין הודו לפקיסטן ועד לפני כמה עשרות שנים גם באירופה אופייניות למעגלי דמים כאלו. ביחידות חברתיות קטנות יותר, מעגלי דמים אופייניים לחברות בהן ל"חמולה" או ה"קלאן" חשיבות מרכזית, במיוחד כאשר נעדרות מערכות "כופר דמים" (וורגלט) לפישור בין צדדים. לעיתים, עשויים מאבקי דמים בין חמולות יריבות או בין ארגוני פשע יריבים להמשך לאורך שנים תוך הקזת דם הדדית.
בישראל

בישראל, מובע לעיתים הביטוי מעגל דמים בהתייחסות לסכסוך הישראלי-פלסטיני, כשלעיתים נטען בחוגי השמאל, שההתנגדות והטרור הפלסטינים מתעוררים ומלובים במקרים רבים על–ידי פעולה ישראלית שקדמה להם, וחוזר חלילה (חיסול גורר פיגוע, פיגוע גורר חיסול וכן הלאה). הפתרון המוצע לקטיעת "מעגל הדמים" לשיטתם הוא בפרישה חד-צדדית מן העימות על–ידי ישראל. קרי, בנסיגה של כוחות צה"ל, בהפסקת האש ובאיפוק.
טענה הפוכה מושמעת משמיעים לעיתים אנשי ימין בישראל, הגורסים כי העימות בין ישראל לפלסטינים נסב סביב סוגיות מהותיות או קשור לנטייה של הצד הפלסטיני לאלימות נגד ישראל. לשיטתם, ישראל יכולה להכריע את העימות באופן סופי והרתעה באמצעות כוח צבאי מביאה לשקט, היינו, גורמת להימנעות הצד השני מהמשך העימות או החלשת התנגדותו. הימנעות מתגובה, לפיהם, תתפרש כאילו הזוכה בעימות הוא הצד שכנגד, ותוביל לחידוש העימות פעם נוספת, אך בעמדות מוחלשות עבור הצד הישראלי.
מהאיאנה

| --- | --- |

 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  בודהיזם 
 זרם:  בודהיזם 
 מספר מאמינים:  263 מיליון (נכון ל־2010) 
 ארגונים ופעילות
  
 
מהאיאנה (בסנסקריט: महायान, מילולית - "המרכבה הגדולה" או "הכלי הגדול"), המכונה גם בודהיזם צפוני, הוא הזרם הגדול ביותר מבין הזרמים בבודהיזם. הוא דומיננטי במזרח אסיה, וספציפית בסין, טיבט, יפן, קוריאה, וייטנאם וטאיוואן. נכון לשנת 2010, הוא מונה כ-263 מיליון מאמינים ומתרגלים, המהווים 53% מכלל הבודהיסטים בעולם.
פסל בודהה מסין, המאה ה-6 לספירה
מקורות המהאיאנה

מקור החוכמה הבודהיסטית הוא תורתו של גאוטמה הבודהה, שנועדה לשחרר את האדם מסבלו (דוקהה). במרוצת הזמן נוצר מגוון של כיתות ואסכולות, שכל אחת מהן שמה דגש מיוחד על היבטים שונים של תורה זו, המתומצתת בארבע אמיתות נאצלות. בעוד ששלוש האמיתות הנאצלות הראשונות (האמת בדבר קיום הסבל, מקור הסבל, והאפשרות להשתחרר מסבל) מהוות מכנה משותף אחיד למדי ברוב הזרמים, הם נבדלים זה מזה בדרך בה הם מתארים ומציעים ליישם את האמת הרביעית. אמת זו היא שניתן להשתחרר מסבל באמצעות הדרך המתומנת הנאצלת (סנסקריט: אָרְיָאשְׁתָּאנְגה-מָארְגַה आर्याष्टाङ्गमार्ग, פאלי: אַרִיוֹ אַתַנְגִיקוֹ מַגוֹ) שהתווה גאוטמה הבודהה. היא מבוססת על קיום חיי מוסר (סילה), פיתוח ריכוז ושליטה נפשית (סמאדהי) ורכישת חוכמת-אמת (פאניה) דרך התנסות ישירה בתרגול מדיטטיבי.
המהאיאנה התפתחה כמסורת פילוסופית דתית, אשר שמה דגש מיוחד על מספר עקרונות אותם ניתן לזהות בדרשותיו המקוריות של הבודהה: הפוטנציאל של כל אדם באשר הוא להשתחרר מסבל, לזכות בהארה ולהפוך לבודהה; לטפח חמלה כלפי כל היצורים החיים; ולשאוף לשחרר גם אותם מכל סבלותיהם, כל עוד הם מתקיימים בעולם. עקרונות אלו מניחים במרכז "הדרך" את האחריות החברתית, ומעודדות טיפוח של מידות טובות ואהבת הזולת, ומדרגת אותן במקום גבוה יותר מהשחרור האישי של האדם למען עצמו. עיקרון זה מתבטא בהעדפת דמות הבודהיסטווה, המתרגל הבודהיסט שנדר להישאר חלק ממעגל הסמסרה על מנת להשיג הארה קולקטיבית, על פני דמות הארהאט האהודה בטהרוואדה, שהוא המתרגל שחותר להגיע לנירוואנה  ולהשתחרר ממעגל הסמסרה.
חוקרים סבורים כי המהאיאנה החלה להתקיים כתנועה מובחנת בסביבות המאה הראשונה לפני הספירה בצפון מערב תת-היבשת ההודית, התפתחה בהדרגה לאורך כשלוש מאות שנים, והגיעה בצורה מפותחת יחסית לסין במאה השנייה לספירה, משם התפשטה הלאה למזרח אסיה. לפי וויליאמס (1989), תהליך ההתפתחות של המהאיאנה היה איטי והדרגתי. נזירי מהאיאנה ושאינם מהאיאנה חיו יחד באותו המנזר, כל עוד שמרו על קוד התנהגות תואם.
בעוד הזרם נוסד בידי המועצה הבודהיסטית השנייה, הפילוסוף ההודי נגרג'ונה נחשב אבי הזרם בידי מאמיניו, מכיוון שפיתח וקידם את הזרם מבחינה פילוסופית בימיו הראשונים.
מאפייני הדת

המהאיאנה מורכבת מזרמים ומסורות רבות, ולכן מאוד מגוונת. ישנם מאפיינים ומגמות הנפוצות יותר בזרמי המהאיאנה, אך ישנם גם זרמים המציגים מגמות הפוכות.