איוור קריגר
קבלן הבניין וחידושיו

במאי 1908 הקים קריגר את חברת הבנייה "קריגר וטול (אנ')" (Kreuger & Toll) בשוודיה יחד עם המהנדס פאול טול (אנ'), שעבד באותה תקופה בחברת הבנייה Kasper Höglund AB, ובן דודו הנריק קריגר (אנ'), שעבד בפקולטה להנדסה אזרחית במכון המלכותי לטכנולוגיה, בתור מהנדס יועץ לחברה. בגרמניה הקים את החברה Deutsche Kahneisengesellschaft יחד עם עמית מתקופתו בארצות הברית, אנדרש יורדאל.
שיטת בניית הבטון-פלדה לבניית מבנים לא הייתה מקובלת במלואה בשוודיה באותה תקופה וכדי לשווק את הטכניקה החדשה, ערך קריגר מספר הרצאות וכתב מאמר מאויר בנושא בכתב עת הנדסי מוביל, Teknisk Tidskrift (אנ'). הטכנולוגיה החדשה זכתה להצלחה והחברה זכתה במספר חוזים יוקרתיים, כגון בניית האצטדיון האולימפי של סטוקהולם (1911–12); עבודת היסוד של בית העירייה החדש של סטוקהולם (אנ') (1912–13) וחנות הכלבו NK (אנ')‏ (1913–14) בסטוקהולם. המהנדס הראשי מאחורי הפרויקטים המתקדמים הללו היה הנריק קריגר.
החדשנות בעסקי הבנייה כללה גם התחייבות מובטחת לסיים את הבנייה בזמן. עד אז נטלו על עצמם הלקוחות את הסיכון הפיננסי של עיכובים. "קריגר וטול" הייתה החברה הראשונה באירופה שהתחייבה לסיים פרויקטים במועד קבוע, ובכך העבירה את הסיכון לבונה, שאחרי הכל היה בעמדה הטובה ביותר לצמצם עיכובים. כאשר קריגר זכה בחוזה לבניית "גורד שחקים" בן שש קומות, הוא הבטיח שאם הבנייה לא תסתיים עד תאריך מסוים, תעניק חברת "קריגר וטול" ללקוח החזר חלקי של 1,200 דולר (כ-18,000 דולר במטבע של ימינו) עבור כל יום איחור. סיכון משמעותי בהתחשב בכך שכל ההון העצמי של "קריגר וטול" היה יכול לכסות רק יומיים של איחור. הלקוח, בתורו, הסכים לשלם בונוס עבור כל יום שבו הבניין הושלם לפני תאריך היעד. קריגר וטול סיימו מוקדם ולאחר מכן זכו בבונוסי סיום עבור כל פרויקט. בתוך כמה שנים, קריגר וטול נתפסה כחברת הבנייה הטובה ביותר בשוודיה ואחת החברות המובילות באירופה כולה.
בתוך שש שנים לאחר הקמתה, הרוויחה חברת "קריגר וטול" כ-200,000 דולר מדי שנה וחילקה דיבידנד משמעותי של 15%. בשנת 1917 פוצלה החברה לשתי חברות נפרדות: Kreuger & Toll Construction AB, כאשר רוב המניות בבעלות פאול טול. איוור קריגר לא היה בין חברי הדירקטוריון בחברת הבנייה. בכמה אחוזים מהחברה של פאול טול החזיק איוור קריגר לא נחשף - רק שפאול טול החזיק ב-60% ב-1917, ובסביבות 1930, ב-66% מחברת הבנייה. חברת Kreuger & Toll Construction Co. מעולם לא הופיעה באף תרשימי הארגון של חברת האחזקות Kreuger & Toll Holding.
"Kreuger & Toll Holding" הפכה לחברת האחזקות הפיננסיות שלו, עם איוור קריגר כמנהל הכללי וכבעל המניות הגדול. הוא שלט בה בצורה הדוקה. הדירקטוריון כלל את איוור, אביו, פאול טול ושני עמיתים קרובים מאוד.
לאחר שקריגר התערב בתפעול של מפעלי הגפרורים של אביו בקאלמאר, הוא התמקד יותר ב"בניית" חברות חדשות או השתלטות על תאגידים אחרים – כשהוא בדרך כלל משלם בניירות ערך שלו במקום במזומן - ולא בבניינים וגשרים. כך, עד 1927, איוור רכש בנקים, חברות כרייה, רכבות, חברות עצים ונייר, מפיצי סרטים, נדל"ן במספר ערים באירופה וכן נתח שליטה בחברת אריקסון, חברת הטלפונים המובילה בשוודיה. הוא שלט בכ-50% מהשוק העולמי בעפרות ברזל ובתאית. הוא החזיק במכרות בכל רחבי העולם, כולל מכרה בולידן (אנ') בשוודיה, שהכיל את אחד ממרבצי הזהב העשירים ביותר מחוץ לדרום אפריקה בנוסף למינרלים אחרים.
קריגר הקים את חברת Swedish Match (אנ') על ידי מיזוג עסקיו של אביו עם מפעלי גפרורים אחרים שרכש בשקט במהלך מלחמת העולם הראשונה. ההון הראשוני שלה עמד על כ-10 מיליון דולר (160 מיליון דולר במונחי 2022) וקריגר החזיק בכמחצית ממנו, החזיק בכל התפקידים הבכירים ושלט בדירקטוריון.
הבנקאי השוודי אוסקר רידבק (Oscar Rydbeck‏; 1878–1951) הפך למקורב ולמורה חשוב עבור קריגר בעסקי המימון. הוא עבד עבור חברת "קריגר וטול" כיועץ מסביבות 1912 ועד להתרסקות קריגר ב-1932 והיה חבר בדירקטוריון שלה. משום שלא ביצע את תפקידו כדירקטור הוא נכנס לכלא למשך 10 חודשים לאחר מותו של איוור.