stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיורא איילנד
ביוגרפיה

איילנד נולד וגדל בכפר הס שבשרון ולו אחות. אביו ראובן איילנד, שעלה ב-1940 מהונגריה ורוב משפחתו נספתה בשואה, כיהן כמנכ"ל תנובה אקספורט, מנכ"ל אגרקסקו, ומנכ"ל משרד החקלאות.
בשנים 1966–1970 למד גיורא בבית הספר התיכון על שם רופין בעמק חפר, הנקרא כיום קריית החינוך על-שם בן-גוריון. במהלך 1967 נסע עם משפחתו לשליחות בקראקס שבוונצואלה אך חזר לבדו לישראל לאחר סמסטר לימודים אחד.
כנער היה אתלט מצטיין וזכה במדליית כסף בריצת 800 מטר ובמדליית ארד בריצת 1500 מטר באליפות ישראל לנוער.
ביוגרפיה > שירותו בצה"ל

איילנד התגייס לצה"ל באוגוסט 1970, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס באפריל 1972 שב לחטיבה, עבר קורס לוחמה זעירה ושירת כעוזר מ"מ בפלוגה בפיקודו של שאול מופז, באוגוסט אותה שנה מונה למפקד מחלקה בגדוד 890. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שירת כחניך בקורס מפקדי פלוגות חי"ר. הוא צורף לגדוד 890 בפיקודו של יצחק מרדכי, שובץ כסגן קצין המבצעים, ולחם עם הגדוד בקרב על החווה הסינית. במלחמת ההתשה במובלעת הסורית שימש קצין המבצעים של הגדוד. באוגוסט 1974 מונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 890. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד, והשתתף ב-1976 במבצע אנטבה. בתפקידו הבא שימש ממ"ח בקורס קציני חי"ר בבה"ד 1. ביולי 1977 מונה לסגן מפקד גדוד 890 ולחם עמו במהלך מבצע ליטני ב-1978. בשנים 1980–1981 שימש כמפקד בסיס האימונים החטיבתי של הצנחנים, ופיקד על כוח העתודה במבצע סיגל. לאחר מכן שימש כמפקד קורס קציני חי"ר (גדוד גפן) והוביל אותו במלחמת לבנון הראשונה. בשנים 1982–1984, לאחר שהסתיים השלב הראשון של מבצע שלום הגליל, היה למפקד גדוד הנח"ל המוצנח, ונחשב למג"ד מצטיין ומוערך. ב-1984 סיים קורס חי"ר מתקדם בפורט בנינג שבג'ורג'יה, ארצות הברית, וכשחזר לארץ מונה לקצין אג"ם במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי (מקחצ"ר). בסוף 1986 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד בית הספר לנ"ט, למדריך בקורס מפקדי פלוגות ולמפקד עוצבת חצי האש, חטיבת צנחנים במילואים. בשנים 1990–1992 פיקד על בה"ד 1 ואף נראה בסרט התיעודי להיות קצין. ובשנים 1992–1993 היה מפקד חטיבת גבעתי.
ב-1993 מונה איילנד לתפקיד קצין חי"ר וצנחנים ראשי (קחצ"ר), בדרגת תת-אלוף. ביוני 1996 מונה לראש חטיבת המבצעים במטכ"ל, ובדצמבר 1999 מונה לראש אגף המבצעים (אמ"ץ) בדרגת אלוף. כראש אמ"ץ היה מעורב בהכנות ליציאת צה"ל מלבנון ולעימות עם הפלסטינים ("האינתיפאדה השנייה"). ב-2001 מונה לראש אגף התכנון (אג"ת), ובמסגרת תפקיד זה הגדיל איילנד את שותפותו של צה"ל במערכה המדינית, מונה ללוות את שר החוץ, שמעון פרס, במגעיו עם יאסר ערפאת וייצג את מערכת הביטחון בשיחות עם גורמים אמריקאיים, פלסטיניים ואחרים. בשנת 2003, עם סיום תפקידו כראש אג"ת, הוצע לו להתמנות לנספח צה"ל בוושינגטון, אך הוא קיבל הצעה להתמנות לראש המועצה לביטחון לאומי ופרש מצה"ל לאחר 33 שנות שירות.
ביוגרפיה > תפקידו כראש המועצה לביטחון לאומי

לאחר שנעתר איילנד לבקשת ראש הממשלה אריאל שרון להתמנות לתפקיד ראש המועצה לביטחון לאומי (מל"ל), נכנס איילנד לתפקיד בינואר 2004. הוא ראש המל"ל הרביעי בשש שנותיה של המועצה, וכקודמיו – דוד עברי, עוזי דיין ואפרים הלוי – לא הצליח לחדור את החומות שסביב ראש הממשלה. עם זאת, בניגוד לדיין והלוי, שסיום כהונתם התאפיין בהרעה ביחסים עם ראש הממשלה שרון, לאיילנד היו קשרי עבודה תקינים עם ראש הממשלה, למרות מחלוקות ענייניות ביניהם ומאמצי מקורבים אישיים ופוליטיים לחצוץ ביניהם.
עם כניסתו לתפקיד עסק איילנד ביוזמת הפינוי של שרון – אז עדיין במתכונת מצומצמת יותר ברצועת עזה ורחבה יותר ביהודה והשומרון – והסתייג מפרקים מהותיים בה; עם זאת, הוא נרתם לנסח את התוכנית ולהשתתף במגעים שהתקיימו בעניינה במערכת הישראלית ועם הממשל האמריקאי. ביוזמתו הוקמה מנהלת סל"ע ונקבע לתוכנית לוח זמנים מציאותי. "תוכנית ההתנתקות", כפי שהתקבלה בממשלה ובכנסת, היא במידה רבה פרי ניסוחיו של איילנד.
במהלך שנת 2005 התפרסמו בתקשורת ובעיתונאות בישראל מספר ידיעות לגבי הביקורת שמעביר איילנד על תהליך קבלת ההחלטות המדיניות והביטחוניות במדינה. עם סיום ביצועה של תוכנית ההתנתקות הודיע לראש הממשלה כי הגיע למסקנה שמיצה את יכולתו להשפיע על התהליך, וכי החליט לפרוש מתפקידו. ב-1 ביוני 2006 הוחלף איילנד על ידי סגן ראש המוסד לשעבר אילן מזרחי.
לאחר אירוע החטיפה של גלעד שליט בסוף יוני 2006 הופקד על תחקיר האירוע, והרמטכ"ל דן חלוץ, בעקבות המלצותיו, הסתפק בהערות אישיות למפקדים ספציפיים.
ביוגרפיה > פעילות עסקית

בשנת 2006, בעקבות רכישת אס.די.אס (סטאר מערכות בטחוניות) על ידי סטאר גייט ויציאתה להנפקת איגרות חוב, מונה איילנד לנשיא החברה בשליש משרה. איילנד כיהן בתפקיד זה עד קריסת החברה בשנת 2013.
באוקטובר 2010 התמנה איילנד ליועץ חיצוני בשותפות חיפושי הנפט גבעות עולם לאחר שקודם לכן הודיע כי יצטרף רק אם קיים פוטנציאל אמיתי לנפט בכמות מסחרית בשדה הנפט בו קודחת השותפות. בפברואר 2014 מונה למנכ"ל זמני של גבעות עולם חיפושי נפט. הוא כיהן בתפקיד עד אוגוסט 2014.
איילנד משמש כיועץ בחברת בלאק קיוב.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית לאחר פרישתו מהמועצה

לאחר פרישתו מן המועצה שימש איילנד כחוקר במכון למחקרי ביטחון לאומי. ב-2 בדצמבר 2007 פרסם איילנד בעיתון ידיעות אחרונות קריאה לממשלה לפתוח במשא ומתן עם החמאס, אשר מערכת העיתון פרסמה בהבלטה רבה: "ישראל צריכה להכיר בכך שבעזה מתקיים דה-פקטו שלטון אשר אינו כפוף לרשות הפלסטינית... ישראל והישות העוינת הזאת יכולות להגיע להסדרת היחסים ביניהן, כולל הפסקה הדדית של פעולות האיבה, פיקוח בציר פילדלפי והחלפת אסירים. כל עוד הבנות אלה יכובדו, ישראל תסיר את המצור הכלכלי מהרצועה".
איילנד מתראיין לעיתים קרובות ברדיו, וכותב מאמרי דעה בעיתונות.
במהלך פרשת סרן ר' זכה איילנד לביקורת מהשופט נעם סולברג על שבמהלך משפט דיבה פנה אל התובע בידיעת הנתבעת והמליץ לו למשוך את התביעה.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל הצטרף כחבר בקבינט הקורונה האזרחי.
במלחמת חרבות ברזל, מינה שר הביטחון יואב גלנט את איילנד כיועץ במסגרת צוות חשיבה אסטרטגי שהקים. בניגוד לדעת ארצות הברית והממשלה שהחליטו להגיש סיוע הומניטרי לעזתים כדי למנוע התפרצות מגפות שעלולות להתפשט לישראל ולפגוע בחיילי צה"ל התנגד איילנד לסיוע ההומניטרי וטען כי "מגפות קשות בדרום הרצועה יקרבו את הניצחון ויקטינו נפגעים בקרב חיילי צה"ל" בספטמבר 2024 הציע את תוכנית האלופים להכנעת ארגון הטרור חמאס ולשחרור החטופים הישראלים ברצועה, באמצעות פינוי האוכלוסייה האזרחית מצפון רצועת עזה ולאחר מכן הכרזה על האזור כשטח צבאי סגור והטלת מצור עליו, הכולל מניעה של תנועה והכנסת מזון, דלק ומים, עד לכניעת האויב. התוכנית נתמכה בידי עשרות קצינים בדימוס, בהם מספר אלופים ותתי-אלופים. בעקבות ביקורת לפיה התוכנית היא פשע מלחמה התוכנית הגן איילנד עליה.
לאיילנד תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
חיים אישיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 2017 עבר ניתוח פרוסטטה, שבו נפגעה מערכת העצבים. את מאבקו במחלה תיאר בספרו "במזל סרטן הערמונית". בריאיון לעיתון "ידיעות אחרונות" במאי 2018 סיפר על התאבדותו של אביו ב-2004, בגיל 81.
בשנת 2018 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "לא נרדם בלילות".
מתגורר במושב צור משה ואב לשלושה.
ספריו

לא נרדם בלילות, ידיעות ספרים, 2018 (סיפור קורות חייו)
במזל סרטן הערמונית – כל מה שחשוב לדעת ומוסתר ממך על ידי הרופאים, ידיעות ספרים, 2019. (על התמודדות עם מחלת סרטן הערמונית)
הערות שוליים

↑  עמוס הראל, "הפלשתינאים מתנגדים לגדר כי היא עוצרת את זכות השיבה הזוחלת", באתר הארץ, 4 באוקטובר 2003.
↑  גיורא איילנד, הכריח אותנו לנסוע הביתה, מאמר שכתב לזכרו של האלוף נחמיה תמרי, במחנה, ‏ 2 בינואר 2004, "מאוחר יותר, כשהיינו באנטבה, רצנו ביחד בטרמינל, בדרך לחילוץ בני הערובה".
↑  רשימת מפקדי בסיס האימונים החטיבתי של הצנחנים, באתר "חטיבת הצנחנים".
↑  גיורא איילנד, "לא נרדם בלילות", ידיעות ספרים, 2018, עמודים 109-111.
↑  רשימת מפקדי גדוד 101 של הצנחנים, באתר "חטיבת הצנחנים".
↑  אביחי בקר, מי זה בכלל יצחק איתן?, הארץ, ‏ 17 בנובמבר 2000.
↑  רוני סופר, בעוד 3 שבועות: אילן מזרחי יחליף את איילנד, באתר ynet, 6 במאי 2006
↑  איתן אורן, להיות קצין, סרט תיעודי, 1991.
↑  אל"ם גיורא איילנד , מתוך האתר הרשמי של חטיבת גבעתי.
↑  טל זגרבה, אלופים, במחנה, ‏ 5 בספטמבר 2008.
↑  אביחי בקר, "אנחנו בפיגור משמעותי לעומת החי"ר של מצרים וירדן", מעריב מוסף שבת 31 במאי 1996, עמודים 18–19, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  ברק העניק דרגות אלוף לשני קצינים, באתר nana10‏, 30 בדצמבר 1999
↑  אמיר אורן, ראש המועצה לביטחון לאומי גיורא איילנד פורש, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2005
↑  חנן גרינברג, החטיפה והכישלון: חלוץ מסתפק בהערות, באתר ynet, 10 ביולי 2006
↑  אמנון ברזילי, ‏"נהיה בעשירייה הראשונה של התעשייה הביטחונית על ידי רכישות נוספות", באתר גלובס, 31 באוקטובר 2006
↑  אס. די. אס (סטאר מערכות ביטחוניות) בע"מ דוח הדירקטוריון על מצב ענייני החברה לתקופה שנסתיימה ביום 30 בספטמבר 2013
↑  מישל אודי, גיורא איילנד במו"מ מתקדם להצטרף לגבעות עולם כיועץ, באתר כלכליסט, 5 באוקטובר 2010
↑  יונתן גורודישר, כפי שנחשף ב-Bizportal: גבעות חתמה על הסכם ייעוץ עם האלוף גיורא איילנד, באתר ביזפורטל, 7 באוקטובר 2010
↑  חנן פייגנבאום, גיורא איילנד: "אם הניהול בגבעות היה מופתי, לא הייתי מצטרף", באתר כלכליסט, 6 באוקטובר 2010
↑  טוביה לוסקין יסיים כהונתו כמנכ"ל; גיורא איילנד מונה כמנכ"ל זמני, באתר הבורסה לניירות ערך, ‏17 בפברואר 2014
↑  קורות חייו של גיורא איילנד, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי.
↑  א (י-ם) 8206/06 סרן ר' נ' ד"ר אילנה דיין, ניתן ב-7.12.2009., סעיף 105
↑  יוסי יהושוע, בכירים במערכת הביטחון לשעבר ויועץ אסטרטגי: ה"קבינט" שהקים לעצמו גלנט, באתר ynet, 27 באוקטובר 2023
↑  האלוף במיל' גיורא איילנד: לא מגישים סיוע הומניטרי לאויב, באתר ערוץ 7, 23 בנובמבר 2023
↑   דורון קורן, לחשוב מחוץ לקופסה זה בסדר, איילנד, אבל עד כדי כך?, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2023
↑   גיורא איילנד, מצור על אויב אינו פשע מלחמה, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2024
↑  רענן בן-צור, אביו של האלוף גיורא איילנד שם קץ לחייו, באתר ynet, 30 במאי 2004
↑  אמירה לם, גיורא איילנד בקרב חייו: "הכאב מוציא אותי מדעתי", באתר ynet, 11 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299951505171  GND: 1181745268  ISNI: 0000 0000 7911 2953  LCCN: no2010049883  VIAF: 108106054   WorldCat (עם VIAF): 108106054
הפיגוע בנחל תלם

| --- | --- |

חיילי צה"ל מאבטחים טיול בנחל תלם
 תאריך:  28 בדצמבר 2007 
 מקום:  נחל תלם 
 קואורדינטות:  31°34′18″N 35°01′53″E﻿ / ﻿31.571666666667°N 35.031388888889°E﻿ / 31.571666666667; 35.031388888889
 סוג:  פיגוע ירי
 הרוגים:  2 חיילי צה"ל + אחד מהמפגעים
 מבצע:  2 שוטרים פלסטינים, ואיש פלוגות אל-קודס של הג'יהאד האיסלאמי
 מניע:  לאומני
  (למפת הר חברון מוגדלת) זירת הפיגוע(למפת הר חברון רגילה) זירת הפיגוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זירת הפיגוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום זירת הפיגוע
 
הפיגוע בנחל תלם הוא פיגוע ירי שהתרחש ביום שישי, 28 בדצמבר 2007, ובו נרצחו שני חיילי צה"ל בחופשה, בעת שטיילו בנחל תלם. אחד המחבלים נהרג בחילופי האש ושניים אחרים הסגירו עצמם לרשות הפלסטינית, הועמדו לדין על-ידה ונידונו ל-15 שנות מאסר. שניים מהמחבלים השתייכו לתנועת הפת"ח - אחד מהם היה חייל במנגנון הביטחון הלאומי הפלסטיני.
האירוע

בבוקר יום שישי 28 בדצמבר 2007 י"ט טבת התשס"ח יצאו אחיקם עמיחי ודוד רובין, חיילי צה"ל תושבי קריית ארבע ובוגרי ישיבת מקור חיים שהיו בחופשה ובבגדים אזרחיים (אך עם נשקם האישי) יחד עם צעירה נוספת, נעמה אוחיון, לטיול בנחל תלם שתחילתו בשטח C שבשליטה ישראלית, והמשכו בשטח B, שבו האחריות האזרחית היא פלסטינית והאחריות הביטחונית ישראלית. רובין, בן 21, שירת כלוחם בשייטת 13. עמיחי, בן 20, בנו של הרב יהודה הלוי עמיחי ונכדו של הרב משה צבי נריה, שירת במפקדת "שלדג".
במהלך הטיול חלף ליד המטיילים רכב שטח והמחבלים שישבו בו פתחו באש לעברם. עמיחי ורובין השיבו אש מנשקם האישי. בסיום חילופי היריות נהרגו עמיחי ורובין. בטרם עזבו את המקום ביצעו המחבלים וידוא הריגה בישראלים, ולקחו את נשקם האישי. במהלך חילופי היריות אוחיון הסתתרה מאחורי שיח גדול, וכאשר הבחינה שהמחבלים הסתלקו מהמקום יצאה ממחבואה והזעיקה את כוחות הביטחון.
כוחות הביטחון פרסו מחסומים וניסו ללכוד את המחבלים, אך הניחו בשגגה לרכבם של המחבלים לעבור על פניהם. החיילים הבחינו בסימני דם וירי, אך כיוון שידעו על ריב חמולות שהתרחש באזור, קיבלו את גרסתם של יושבי הרכב שקשרו את עצמם לסכסוך המשפחות.
תחקירים

בדיקה העלתה כי אף על פי שגם הפת"ח, גם הג'יהאד האסלאמי וגם החמאס נטלו אחריות מיד לאחר הפיגוע, מבצעי הפיגוע היו שוטרים פלסטינים פעילי פת"ח, עלי עא חמיד רגב דנדיס ועמאר בדר עא חלים טהא. הם הסגירו עצמם לכוחות הביטחון הפלסטינים, שהשיבו לצה"ל את כלי נשקם של ההרוגים. המחבל שנהרג הוא סאמר נביל אל נאטשה, איש פלוגות אל-קודס של הג'יהאד האיסלאמי, בנו של איש העסקים הפלסטיני נביל אל נאטשה, מאנשי החמאס בחברון.
בשב"כ טענו כי המחבלים ארבו למטיילים בנחל, כדי לבצע את הפיגוע. אחד המחבלים שהבחין בירידתם לוואדי דיווח על כך לחבריו, והם יצאו לבצע את התקיפה. לעומת זאת סיפר אלוף פיקוד המרכז גדי שמני בפגישתו עם המשפחות, כי המארב לא היה ספציפית למטיילים בנחל, אלא החלטה שקיבלו המחבלים לפני זמן מה לבצע פיגוע, וכאשר הזדמנה לידם האפשרות לעשות זאת, הם מיהרו להוציא את זממם אל הפועל.
בעקבות האירוע

בעקבות הפיגוע הגישה ישראל תלונה לנשיא מועצת הביטחון ולמזכ"ל האו"ם. במכתב התלונה נאמר כי "בעוד ישראל נותרה מחויבת לקדם את תהליך השלום ועקרונות אנאפוליס ולפיכך מקיימת פגישות רציפות עם הרשות הפלסטינית, אלה אינם נאבקים בטרור או עומדים בהתחייבויות השונות כולל מפת הדרכים".
בפתיחת ישיבת הממשלה שלאחר הפיגוע התייחס ראש הממשלה, אהוד אולמרט באריכות לאירוע. בין היתר אמר: "האירוע מבליט את מה שממשלת ישראל אומרת לכל אורכו של התהליך המדיני בינינו לבין הפלסטינים: כל עוד הרשות לא תנקוט באמצעים הדרושים ובעוצמה הדרוש נגד ארגוני הטרור, ממשלת ישראל לא תוכל לבצע בשטח שום שינוי שיחשוף אותה לסכנות וייצור בעיות לביטחון מדינת ישראל". עוד ציין אולמרט כי "החיילים לחמו בגבורה ונרצחו בידי מחבלים".
שר הביטחון, אהוד ברק, הגיב לפיגוע באמרו: "הלחימה פה היא זאת שתקבע שמקרים כמו רצח עידו זולדן לפני כחודש, ועמיחי ורובין בשבוע שעבר, יהיו המקרים החריגים, ושאת רוב המקרים אנחנו ניירט לפני הניסיון לביצוע הפיגוע".
יושב ראש סיעת הליכוד בכנסת, ח"כ גדעון סער אמר כי "העובדה שגם רצח רובין ועמיחי, ממש כמו רצח עידו זולדן בוצע על ידי אנשי מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית - מלמדת על אווילות מדיניות ממשלת אולמרט-ברק בחיזוקו של אבו מאזן. המשך הוויתורים החד-צדדיים הכוללים שחרור מחבלים והעברת כלי נשק מסוגים שונים לרשות הפלסטינית היא סיוע ישיר שמעניקה הממשלה לטרור והפקרת ביטחון אזרחי ישראל". ח"כ אריה אלדד (האיחוד הלאומי-מפד"ל) הגיב בחריפות: "אם כבר משנים את ההגדרה דם על הידיים צריך להוסיף לרשימה הזו את אהוד אולמרט ואת כל חברי ממשלתו ששחררו מחבלים כמחווה לאבו מאזן, ציידו אותם בנשק ועכשיו גם מתכוונים לחנוק את ההתיישבות ביהודה ושומרון. ייתכן ששחרור הרוצחים נעשה בכוונה להגביר את הרג המתיישבים ביהודה ושומרון כדי לשרת את התוכנית המדינית של אולמרט".
גדעון ספירו, איש השמאל הרדיקלי, מתח ביקורת על עצם כניסתם של המטיילים לשטח B, הנמצא בשליטה אזרחית פלסטינית ותיאר את הימצאותם שם כפרובוקציה והתגרות.
הרשות הפלסטינית הודיעה כי בכוונתה להעמיד לדין את המחבלים שהסגירו עצמם לידיה, וכי אין בכוונתה להסגירם לידי ישראל, על כך התרעמו מספר הורים שכולים, ובעתירה לבג"ץ דרש ד"ר אריה בכרך, אב שכול ומראשי "אלמגור - ארגון נפגעי טרור", שבג"ץ יורה לממשלת ישראל לפעול להסגרת רוצחי החיילים. המדינה השיבה כי ההחלטה שלא לדרוש את הסגרת המחבלים ניתנה בהמלצת שב"כ, שהעדיף שהאחריות לשפיטת המחבלים וכליאתם תהיה בידי הרשות הפלסטינית. בתגובה אמר הרב עמיחי, אביו של אחיקם, שהחלטת הממשלה "משדרת רפיסות והפקרה של חיילי צה"ל". ב-22 בינואר 2008 הורשעו הרוצחים בבית משפט צבאי פלסטיני, ונגזרו עליהם 15 שנות מאסר.
ב-26 בדצמבר 2024, 17 שנים לאחר הפיגוע, נעצר לחקירת שב"כ אחד מהרוצחים, עלי עא חמיד רגב דנדיס, במבצע משותף של השב"כ, הימ"מ ויחידה 636.
הנצחת הנרצחים

לזכר דוד ואחיקם הוקם ארגון "טיולי דוד ואחיקם" שמטרתו לטייל ככל האפשר בשטחי יהודה ושומרון. הארגון מבצע טיולים קבועים בימי שישי. סיסמת הארגון היא "במקום בו יעבור המטייל היהודי שם יעבור הגבול היהודי" כפרפרזה לאמרתו של יוסף טרומפלדור "במקום בו תעבור המחרשה היהודית שם יעבור הגבול".
בפועל מתקיימות שתי מסגרות נפרדות: צפונית: "טיולי דוד ואחיקם", המסיירים בשומרון ובבנימין, ודרומית: "טיולי אחיקם ודוד" המסיירים באזור יהודה.
נתנאל אלינסון, זוכה פרס מוסקוביץ' לציונות לשנת 2014, הוציא לזכרם את סדרת הספרים המדריך למטייל.
במלאת שש שנים למותו של דוד רובין הוציאה משפחתו ספר לזכרו "הדרך אל החלום", ובו קטעים מיומניו, קטעי מכתבים וסיפורים שסיפרו חבריו. הוריו וחבריו של דוד בנו לזכרו את בית הכנסת "צמח דוד" במצפה רמון.
הערות שוליים

1 2  עלי ואקד, הרשות גזרה 15 שנה על רוצחי המטיילים ליד חברון, באתר ynet, 22 בינואר 2008
↑  אחיקם עמיחי
↑  דוד רובין
↑  נדב שרגאי, הניצולה מהפיגוע בוואדי: נתנו לג'יפ לעבור, ואז שמעתי שלוש יריות, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2007
↑  דברי האלוף הוקלטו על ידי המשפחה
↑  עידן יוסף, הפתח והגיהאד: אנחנו הרגנו את שני החיילים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 בדצמבר 2007
↑  אורי יבלונקה, "לא יהיה כל שינוי עד שהרשות תילחם בטרור", באתר nrg
↑  יוני שנפלד, הרוצחים בפיגוע הירי - אנשי הפתח, באתר MSN
↑  לממשלת אולמרט דם על הידיים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 בינואר 2008
↑  גדעון ספירו, סמרטוט אדום - דור שני לקורבנות הכיבוש, באתר "הגדה השמאלית", 1 בינואר 2008
↑  רותי אברהם, אב שכול עותר לדרוש הסגרת רוצחי החיילים בתלם, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 בינואר 2008
↑  ברק רביד ונדב שרגאי, אולמרט נענה לבקשת הרשות להשאיר בידיה את רוצחי החיילים בנחל ליד חברון, באתר הארץ, 18 בינואר 2008
↑  ניר דבורי, ‏אחרי 17 שנה: נעצר המחבל שרצח שני חיילים בפיגוע בנחל תלם, באתר ‏מאקו‏, 26 בדצמבר 2024
↑  טיולי דוד ואחיקם - חוג מטיילי השומרון באתר מרכז הסיור והלימוד אלון מורה
↑  גל עד לזכרו של דוד רובין, באתר www.gal-ed.co.il (ארכיון)
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
אחיקם עמיחי
נעמה אוחיון מתארת את הפיגוע אותו שרדה במקום שבו התרחש
ועדת מצפון

ועדת מצפון (או בשמה הרשמי: הוועדה המייעצת לשר הביטחון בענייני פטור משירות) היא ועדה הפועלת כחלק מצה"ל ולה הסמכות לתת פטור מגיוס חובה לצה"ל מטעמי פציפיזם. הוועדה מורכבת מנציגי צה"ל ומחבר בודד שהוא אזרח.
בעת הצורך, מתכנסת הוועדה על מנת לענות לפניות מועמדים לשרות צבאי המבקשים פטור מגיוס חובה מטעמים פציפיסטיים. הוועדה רשאית לדחות עתירות עוד בטרם הדיון ואינה דנה בסרבני גיוס שלא מטעמים פציפיסטיים. לעיתים, מפנה הוועדה את העותרים לריאיון אישי מיוחד כתנאי מקדים לדיון בעניינם.
על פי דובר צה"ל, הגיעו בשנים 2005–2007 לוועדה 125 פונים. 42 מתוכם קיבלו פטור מטעמי מצפון ו-16 מטעמים אחרים.
ועדת המצפון לבנות

ועדת המצפון לבנות מתכנסת לעיתים תכופות. מדי שנה כ־100–400 בנות מקבלות פטור בוועדת המצפון. בעבר היה קל מאוד לקבל פטור בוועדת המצפון, גם למי שאינה פציפיסטית. בשנים האחרונות, בעקבות מגמה של השוואת התנאים של ועדת המצפון לבנות לוועדת המצפון של הבנים, התנאים לקבלת פטור בוועדת המצפון לבנות הוקשחו – על ידי ועדות מקדימות והקטנת מספר הפטורים הניתנים על ידי הוועדה. היו מקרים שבנות סירבו לשרת ולאחר מכן נדונו למאסר, לאחר שבקשתן נדחתה בטענה ששלחו את המכתב מאוחר מדי, או שטענותיהן לא שכנעו את הוועדה.
ועדת המצפון לבנים

ועדת המצפון לבנים קיימת כעשר שנים.[דרושה הבהרה] הוועדה מתכנסת 2-3 פעמים בשנה - זאת משום שיש מעט בנים הזוכים לעמוד בפניה - בדרך כלל 5-15 בשנה. הסיבה למספר הנמוך של בנים הזוכים לעמוד בפני הוועדה היא מכיוון שהם מוגדרים על ידי הצבא "סרבנים סלקטיביים" או "סרבנים פוליטיים". כמו כן, עד השנים האחרונות, הוועדה כמעט ולא שחררה בנים על סעיף מצפוני, גם אם היו פציפיסטים "טהורים". בשנים האחרונות חל שינוי, וחלק מהבנים הפציפיסטים שפנו לוועדה שוחררו בוועדה הראשונה או השנייה. הסיבה לכך היא מודעות הולכת וגדולה לדרישות המחמירות של הצבא בוועדת המצפון של הבנים, ומצד שני מגמה של הצבא לנסות לא לעורר הד תקשורתי סביב עניין הסרבנות, כפי שקרה עם יוני בן ארצי או עם חמשת הסרבנים שישבו שנתיים בכלא, שנה בבית סוהר צבאי ושנה בבית סוהר אזרחי לאחר הכרעת בית הדין הצבאי.
ביקורת

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא בעיות לשון.
ישנם מתנגדים רבים לשחרור משירות על ידי קבלת פטור מוועדת המצפון, משני צידי המפה הפוליטית. ישנה ביקורת בתוך השמאל הרדיקלי, בעיקר בקרב אנרכיסטים, שהשתחררות בוועדת המצפון או לחלופין ישיבה בכלא, הטוענים מצד אחד כי מדובר בבזבוז זמן, ומצד שני כי מדובר בשותפות וקבלה של מערכת הכללים של השלטון והמדינה, להם במובנים רבים הסרבן מתנגד. לדעתם, דווקא "סירוב אפור" כלומר, קבלת תעודת פטור על בסיס בעיות משפחתיות ונפשיות פיקטיביות, היא יותר חשובה והיא תנועת המחאה האמיתית. אותה ביקורת, אודות הסתירה הפנימית משתמשים בה פעמים רבות דווקא מהימין, (בציניות) בטענה ש"מה ההבדל בין גיוס לצבא ובין תשלום מיסים?". הפציפיסטים טוענים שהצבא ביסודו הוא גוף אלים הפועל "ליישב סכסוכים" באמצעות אלימות. רבים, מימין ומשמאל, טוענים כי סירוב פירושו בגידה, אנוכיות, ושותפות עם האויב.
ראו גם

סרבנות
הערות שוליים

↑  טל חסין, סוס טרויאני בוועדת המצפון, באתר הארץ, 15 ביולי 2003
1 2  פירוט של הקושי בהשגת פטור מטעמי מצפון - מתוך דברי הסבר להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון - פטור מטעמי מצפון), התשס"ו-2006
↑  דני סטטמן, "יש סרבנות מצפון", תגובות במוסף "הארץ", 21.6.2013
↑  פליקס פריש, צה"ל נתן פטור משירות לסרבן מצפון, באתר ynet, 16 ביוני 2003
↑  סרבן שירות קיבל פטור מטעמי מצפון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 במרץ 2004
סטלה גוט

| --- | --- |

סטלה גוט בהופעה, 2021. צילום: יואב קרן
 לידה:  24 באפריל 1988 (בת 36) קייב, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מוזיקאית
 סוגה:  מוזיקת אינדי, רוק, רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  נענע דיסק 
 www.stellagotshtein.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטלה גוט (גוטשטיין)  (נולדה ב-24 באפריל 1988) היא זמרת - יוצרת, כותבת, מלחינה, מורה, מפיקה ומוזיקאית ישראלית.
ביוגרפיה

גוטשטיין נולדה בקייב, אוקראינה בשנת 1988 ועלתה לארץ עם משפחתה בשנת 1990. למדה בבית הספר הדמוקרטי בתפן במגמת מוזיקה. היא בוגרת המחלקה למוזיקה וטכנולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
קריירה

גוטשטיין החלה את דרכה במקהלה. בילדותה כתבה שירים ולמדה פסנתר וגיטרה. בנערותה שרה בלהקה "הפודל שייפרס". גוטשטיין הופיעה עם חומרים שכתבה, בין היתר הופיעה בלבונטין 7 ובאוזן הבר בתל אביב.
בשנת 2010 הקליטה את האלבום "Lost and Found" שיתוף פעולה שלה ושל נדב בילו במסגרת פרויקט שנקרא NEXUS. אחרי הקלטת האלבום הקליטה מיני אלבום של שלושה שירים שכתבה והלחינה בשם "סטלה גוט". שני האלבומים זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו.
בשנת 2011 החלה לעבוד כעוזרת טכנאי באולפן של אלי פיקובר ולאחר מכן הועסקה באולפני לונה של ליאור טבת.
גוט הייתה האישה הראשונה במחלקת הפלאגינים של WAVES AUDIO - החברה המובילה בעולם בתחום של מעבדי קול וכלי נגינה דיגיטליים.
בשנת 2012 הקימה עם דייוויד בלאו את הרכב הסינטי פופ "Bill & Murray".
בשנת 2013 הוציאה גוט קאבר לשיר "Mad Routine" של להקת רוקפור כחלק מפרויקט קאברים של הלהקה. היא הוזמנה להופיע עם הלהקה במועדון הבארבי.
בשנת 2015 הוציאו "Bill & Murray" אלבום בכורה בשם "A New Kind of High". האלבום יצא בלייבל הרוסי Other Voices. הצמד הופיע עם שירי האלבום בישראל ומחוצה לה, בין היתר בפסטיבל Youbloom שבדבלין Povalec Festivel בצ׳כיה, Canadian music week בטורונטו ועוד. ההרכב חימם את הופעתו של גארי ניומן בישראל שנערכה במועדון הבארבי, את רונה קינן ואת נעם רותם.
במאי 2015 הוציאה גוט אלבום סולו ראשון בשם "Wounded Ladies" בהוצאה עצמית. סינגלים מהאלבום קיבלו חשיפה גם בתקשורת המקומית וגם בבלוגים בינלאומיים כמו "The "405. את הופעת ההשקה של האלבום הוזמנה לעשות במוזאון ישראל בירושלים כחלק מפסטיבל הג׳אז השנתי באוצרותו של החצוצרן אבישי כהן.
בשנת 2017 הלחינה את פסקול לסרט ארט של האמנית רייצ'ל מונוסוב, "מלודיקה".
בשנת 2019 השתתפה בפסטיבל דרך הנדיב שהתקיים בפרדס חנה, לצד ירונה כספי, זאב טנא, יובל מנדלסון, דן תורן ואחרים.
באוגוסט 2020 הוציאה גוט סינגלים מתוך אלבום סולו חדש, הראשון שלה בעברית. האלבום, יצא ביולי 2021 על ידי נענע דיסק נקרא "ככה מרפאים". באותה השנה התחילה לעבוד בתיכון החברתי כמורה לעיצוב קול וסאונד. הסינגל "קח את הכל" יצא ב-30 באפריל 2021. לסינגל צולם קליפ בבימויה של הכריאוגרפית עדי פז.
בשנת 2021 השתתפה באלבום האוסף "הוצאו מהקשרם", אלבום המוקדש לשיריו של יענקל'ה רוטבליט. במסגרתו ביצעה והפיקה יחד עם זוהר גינזבורג את השיר "היא תבוא" ששר במקור אריק איינשטיין. בפרויקט השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, יובל מנדלסון, האחים צברי, עומר מושקוביץ, נומקה, תמר אפק, אור אדרי ואמנים אלטרנטיביים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
גוט שותפה לצד פלורה ולי אוסי במיזם "נשים בסאונד" - יוזמה לקידום ועידוד של נשים בתחום המוזיקה והסאונד.
מאז שנת 2017 היא טכנאית הבית באולפן של אסף אמדורסקי. גוט גם מנגנת על קלידים בלהקתו.
אלבומים

Lost and Found במסגרת ההרכב NEXUS
A New Kind of High במסגרת ההרכב Bill & Murray
אלבומים > אלבומי סולו

סטלה גוט - מיני אלבום (2010)
Wounded Ladies ‏(2015)
ככה מרפאים (2021)