stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משטרת מינסק
ארגון ומבנה > התזמורת המשטרתית של מינסק

התזמורת של משטרת העיר מינסק פועלת כבר מ-10 באוקטובר 1964. בתקופה הסובייטית, התזמורת נסעה בכל רחבי ברית המועצות ולעיתים קרובות הופיעה במקומות שחוו קשיים, כולל צ'רנוביל ביולי 1986 ולנינאקאן ב-1989. היא הופיעה לראשונה כתזמורת בלארוסית בגרמניה בשנת 1993.
ראו גם

משרד הפנים (בלארוס)
ממשלת בלארוס
מערכת הביטחון הבלארוסית
הערות שוליים

↑  "Belarus Police on the Edge of Reform - BelarusDigest". belarusdigest.com.
↑  "История - ГУВД Минского Горисполкома". guvd.gov.by. אורכב מ-המקור ב-2019-02-14. נבדק ב-2019-02-14.
↑  "Minsk police release list of suspects in mass riot case". 23 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Minsk traffic police to spend $500K for new BMW bikes". euroradio.fm.
↑  "New Bikes for the Traffic Police of the Minsk Region". charter97.org.
↑  "Another Scandal Involving Traffic Police Officers". charter97.org.
↑  "FBI and Minsk City Police Discuss Cooperation to Combat High-Tech Crimes - Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Belarus". mfa.gov.by.
↑  "Minsk police determined to learn English". charter97.org.
↑  "Оркестр ГУВД - ГУВД Минского Горисполкома". guvd.gov.by. אורכב מ-המקור ב-2019-02-15. נבדק ב-2019-02-14.
↑  "guvdorchestra - ИСТОРИЯ".
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מילים נרדפות (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  נדב לפיד 
 הופק בידי:  סעיד בן סעיד אסנת הנדלסמן קרן טליה קליינהנדלר מישל מרקט
 תסריט:  נדב לפיד וחיים לפיד
 עריכה:  ערה לפיד, נטע בראון
 שחקנים ראשיים:  טום מרסייה  קוונטין דולמאייר  לואיז שבילו
 צילום:  שי גולדמן 
 מדינה:  ישראל ישראל צרפת צרפת גרמניה גרמניה
 חברת הפקה:  פאי סרטים
 חברה מפיצה:  סרטי יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  גרמניה 13 בפברואר 2019 (פסטיבל ברלין)  ישראל 28 בפברואר 2019  צרפת 27 במרץ 2019  רוסיה 25 באפריל 2019  טאיוואן 26 ביולי 2019  גרמניה 5 בספטמבר 2019  קנדה 9 בספטמבר 2019 (פסטיבל טורונטו)  ארצות הברית 29 בספטמבר 2019 (פסטיבל הקולנוע של ניו יורק)  ארצות הברית 25 באוקטובר 2019
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית, עברית 
 סוגה:  סרט דרמה, אוטוביוגרפיה
 מקום התרחשות:  פריז 
 פרסים:  פרס דוב הזהב ובחירת המבקרים, פסטיבל ברלין
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזת הסרט באנגלית
מילים נרדפות (בצרפתית: Synonymes) הוא סרט דרמה בהפקה ישראלית-צרפתית משנת 2019 של הבמאי הישראלי נדב לפיד. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, שבו זכה בפרס דוב הזהב.
עלילה

יואב (טום מרסייה) הוא צעיר ישראלי שהשתחרר משירות בצה"ל ומהגר לפריז, מתוך תחושה שהוא מוכרח לברוח ממולדתו, בתקווה שצרפת והשפה הצרפתית יגאלו אותו מהטירוף בישראל. הבריחה אינה מתמצית במרחב הפיזי בלבד: יואב מבקש לברוח מזהותו כישראלי, ולא רק מישראל עצמה. בצרפת הוא מסרב לדבר עברית, לפרט על שירותו הצבאי ואף מנתק קשר עם משפחתו. פעולתו הראשונה בצרפת היא רכישת מילון צרפתי ומאמץ כפייתי לרכוש את השפה במהרה.
כשהוא נשאל על תוכניותיו בפריז הוא משיב "להיות צרפתי". בת שיחתו משיבה כי אין זה מספיק, ואכן, עד מהרה מגלה יואב כי אין לו בצרפת קרקע יציבה ותוכנית פעולה.
כבר ביומו הראשון, יואב כמעט מת מן הקור, אך בסופו של דבר ניצל הודות לזוג צרפתים הגרים בדירה הסמוכה.
ניסיונותיו של יואב למצוא את מקומו בצרפת אינם עולים יפה. הוא אינו מוצא כיוון תעסוקתי, לא משתלב בסביבה וניסיונו לעסוק בדוגמנות מסתיים בהטרדה מינית מצד האמן.
בהמשך, הוא נאלץ למצוא עבודה בחברת אבטחה המאוישת על-ידי ישראלים, אליה הוא יכול להתקבל תודות לניסיונו הצבאי. עם זאת, הוא מסרב לדבר עברית עם הישראלים, ובאחד מרגעי השיא בסרט אף מועל בתפקידו כמאבטח, ומאפשר כניסת קהל לתחום השמור (קונסוליה ישראלית) בניגוד להוראות, תוך שהוא מכריז כי "אין יותר גבולות".
אין תיאור מפורש של שירותו הצבאי, אך מוצג פלשבק אחד משירותו, במהלכו יורים על מטרות דמה במהלך אימון מטווחים. באמצעות קצב הירי, מבצע יואב שירים, והקצין הבכיר צריך לזהות באיזה שיר מדובר. עוד מוזכר טקס יום זיכרון בבית עלמין צבאי, שבו מבצעות חיילות את השיר העליז הללויה.
עלילה > סמלים בולטים בעלילה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: בנוי כרשימת מכולת וכן לא ברור מה כל דבר מסמל.
בסרט נפרסים בפני הצופה סמלים רבים הבונים את המסר בנפרד מן העלילה.
הגיבור מנסה להתנתק מהשפה ולדבר בשפה זרה, באופן המסמל את ניסיונו להתנתק מזהותו ומצורת החשיבה שלו. בראיון בערוץ הכנסת, הסביר הבמאי כי השפה, שהיא הדרך באמצעותה חושבים, מתקשרים, ותופסים את העולם, היא מרכיב מרכזי בזהות ובתפקוד, וגיבור הסיפור מבקש באחת להתנער ממנה.
הגיבור לובש מעיל אחד בלבד בצבע צהוב חרדל, לכל אורך העלילה.
הכותב נחשף במערומיו מול הצייר הצרפתי, ולמעשה מפקיד את עצמו בידו, אך זה מטריד אותו מינית במקום לאפשר לו לקיים את החוזה באופן תקין.
כבר ביומו הראשון בעיר הזרה, יואב נשדד וכמעט שמת מן הקור. חוויית השוד אינה מתמצה בתיאור הקשיים, אלא מעצבת סצנה של לידה מחדש. יואב נכנס לדירה ריקה, ובעת שהוא שוכב באמבטיה בגדיו ומטלטליו נשדדים ממנו.
בהמשך, רוכש יואב מילון ומשנן את משמעויות המילים בצרפתית. בין היתר, לומד יואב מילים קשות לתיאור מולדתו.
אף שהגיבור מתחבב על הזוג המארח אותו, הקשר ביניהם אינו מסתיים יפה ונידון לכישלון. בשלב כלשהו, הצופה מבין כי יואב יקיים קשר מיני עם אחד מבני הזוג, וזה בסופו של דבר שוכב עם האישה. עם זאת, הקשר ביניהם אינו עולה יפה, ויואב נותר לבדו.
יואב חי חיי דלות ונמצא בתחתית הסולם החברתי ללא כל כיוון, אך מתמיד בבריחתו מזהותו הישראלית. מצבו מודגש באמצעות מצבם השפיר של בני הזוג שאירחו אותו בדירתם, הנהנים מחיים נוחים.
במהלך נסיעתו ברכבת עם עמיתו מחברת האבטחה, זה מטריד זרים ברכבת לצלילי התקווה.
ליואב יש אובבסיה עם גיבור ילדותו, הקטור מטרויה. משזה מתאר לעמיתו הישראלי את גיבורו, זה לועג לו ובז לו על בריחתו מאכילס. בהמשך, נלקח יואב מהואן, בסצנה המבקשת להפנות לסיפורו של הקטור.
השימוש בהקטור מעצים את המתח בין דימוי היהודי הבורח לבין היהודי-הציוני השש אלי קרב. היוצר מנסה להעביר את המסר שלעיתים, דווקא הבריחה מן המוות כשכולם רצים אל מותם היא הדורשת עזוז, ושהמוות רציני מדי מלהכפיפו למיתוסי גבורה.
יואב דוחה הצעות לקשר מבת זוגו לשעבר וקרוביו. במהלך העלילה, מתבהר כי הבחירה בצרפת אינה מקרית. יואב נשאל מדוע להגר לצרפת כשיהודים כה רבים עוזבים אותה, ובוחר שלא לענות.
בשלב כלשהו בעלילה, יואב "מוכר" לחברו אמיל את כל "הסיפורים" שלו. בהמשך, הוא מתחרט, ומבקש לקבל אותם בחזרה.
משחק ודמויות

| שם | דמות |
| --- | --- |
טום מרסייה: יואב
קוונטין דולמאייר: אמיל
לואיז שבילו: קרולין
יונתן בודינה: אורלין
אוריה חייק: ירון
יהודה אלמגור: אבא של יואב
גאיה וון שוורץ: תמר
גל אמיתי: אייל
דולב אוחנה: עמית
הפקה

הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-צרפתית-גרמנית שצולמה בפריז. הוא הופק על ידי אסנת הנדלסמן קרן וטליה קלינהנדלר מחברת פאי סרטים, סעיד בן סעיד ו-Komolizen Film, ויצא בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ ומשרד התרבות.
הסרט מבוסס על זיכרונותיו האישיים של לפיד מהתקופה שבה חי בפריז. הוא נכתב על ידי לפיד ביחד עם אביו, חיים לפיד, ונערך על ידי אמו, ערה לפיד, אשר נפטרה לקראת סיום העריכה והסרט הוקדש לזכרה.
פרסים ומועמדויות

בשנת 2019 זכה "מילים נרדפות" בפרס דוב הזהב עבור הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ברלין. זו הפעם הראשונה שסרט ישראלי זוכה בפרס זה.
| שנה | ארגון | קטגוריה | פרס | מועמד/ים | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין | התחרות הרשמית | בחירת המבקרים | מילים נרדפות | זכייה |  |
| 2019 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין | התחרות הרשמית | פרס דוב הזהב | מילים נרדפות | זכייה |  |
| 2019 | Spring Film Festival |  |  | מילים נרדפות |  |  |
| 2019 | Istanbul Film Festival | International Competition | The Golden Tulip | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | IndieLisboa | International Competition | Grand Prize | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | Al Este Film Festival | Al Este Especial |  | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | Sydney Film Festival | התחרות הרשמית | Sydney Film Prize | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | Midnight Sun Film Festival | Gems of New Cinema |  | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | Cabourg Film Festival (אנ') | CINÉ SWANN | הסרט הטוב ביותר | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | Valletta Film Festival | התחרות הרשמית | הסרט הטוב ביותר | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | Edinburgh International Film Festival | European Perspectives | הסרט הטוב ביותר | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | Taipei Film Festival (אנ') | International New Talent | הסרט הטוב ביותר | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | Transatlantyk Film Festival |  |  | מילים נרדפות |  |  |
| 2019 | Odesa International Film Festival |  |  | מילים נרדפות |  |  |
| 2019 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו | Contemporary world cinema | הסרט הטוב ביותר | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי ארוך | הבימוי הטוב ביותר | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי ארוך | השחקן הראשי הטוב ביותר | טום מרסייה | מועמדות |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי ארוך | העריכה הטובה ביותר | ערה לפיד, נטע בראון | מועמדות |  |
| 2019 | טקס פרסי אופיר לשנת 2019 | עלילתי ארוך | הצילום הטוב ביותר | שי גולדמן | זכייה |  |
| 2019 | פסטיבל הקולנוע של ניו יורק |  | הסרט הטוב ביותר | מילים נרדפות | מועמדות |  |
| 2019 | פרס האקדמיה האירופית לקולנוע | Feature Film | הסרט הטוב ביותר | מילים נרדפות | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Jordan Hoffman, Is filmmaker Nadav Lapid Israel’s best champion — or its biggest dissident?, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  איתי שטרן, "מילים נרדפות" של נדב לפיד יתחרה בתחרות הרשמית בפסטיבל ברלין, באתר הארץ, 17 בינואר 2019
1 2  שמוליק דובדבני, אינה טוקר, הישג קולנועי: סרטו של נדב לפיד זכה בפרס דב הזהב, באתר ynet, 16 בפברואר 2019
↑  אבנר שביט‏, כבוד ישראלי: "מילים נרדפות" זכה בפרס ארגון מבקרי הקולנוע הבינ"ל בפסטיבל ברלין, באתר וואלה, 15 בפברואר 2019
↑  SYNONYMS, International Istanbul Film Festival
↑  Synonymes, IndieLisboa
↑  Sinónimos, Al Este Film Festival
↑  Synonyms, Sydney Film Festival (ארכיון)
↑  SYNONYMS, Midnight Sun Film Festival (ארכיון)
↑  SYNONYMES, Cabourg Film Festival
↑  SYNONYMS, Valletta Film Festival
↑  SYNONYMS, Edinburgh International Film Festival
↑  Synonyms, Taipei Film Festival
↑  Synonyms, Toronto International Film Festival, ‏אוגוסט 2019
↑  הכרזת המועמדים לפרסי אופיר לשנת 2019, באתר פייסבוק
↑  שגיא בן נון, אבנר שביט‏, "ימים נוראים" על רצח רבין הוא הזוכה באופיר - והנציג הישראלי לאוסקר, באתר וואלה, 22 בספטמבר 2019
↑  Synonyms, Film at Lincoln Center
↑  Synonyms, European Film Awards, ‏20 באוגוסט 2019 (באנגלית)
ירגזי טאיוואני

| ירגזי טאיוואני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: מכלולופוס
מין:: ירגזי טאיוואני
שם מדעי
 Machlolophus holsti ‏סיבוהם, 1894
תחום תפוצה


ירגזי טאיוואני (שם מדעי: Machlolophus holsti) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. הירגזי הטאיוואני הוא עוף קטן וצבעוני האנדמי ליערות ממוזגים בהרים במרכז טאיוואן.
מאפיינים

הירגזי הטאיוואני הוא עוף קטן וצבעוני; אורכו 13 ס"מ. גבו, עורפו וציצתו המשולשת שחורים עם ברק כחלחל, קצה הציצה לבנבן, גחונו ופניו צהובים בוהקים, תת־השת לבן, ואברותיו כחולות כהות. שולי הסוככות לבנבנים וקשתית העין שחורה. ההבדלים העיקריים בין הזכר והנקבה הוא עוצמת הצבע בגחון וגודל הציצה. נוסף על כך, לזכר כתם שחור בין הרגליים. אצל הפרטים הצעירים, הציצה והגב כחולים אפרפרים והגחון לבנבן. המקור שחור וכף הרגל כחלחלה. השיר מורכב משריקות רמות, והוא משמיע מספר קריאות, בהן זו המזכירה ציוץ, ואחת הנשמעת כ–"דִיֵיר" מאונפף.
הירגזי הטאיוואני לרוב נצפה לבד או בזוגות, והוא יוצר להקות מעורבות מינים לעיתים קרובות. הירגזי ניזון מחרקים קטנים, זרעים ופירות. עונת הרבייה חלה מאפריל עד יוני. הם בונים קנים בחללים בעצים גדולים; החור יכול להיות בגובה של יותר משבעה מטרים מהקרקע. הקן בנוי מחומרים צמחיים כמו עלים, שורשים, דשא וטחב. הנקבה מטילה 3–5 ביצים לבנות עם כתמים חומים. הירגזי גם משתמש בתיבות קינון. הנקבות דוגרות על הביצים, והזכרים מספקים מזון לנקבות בקן.
בית גידול ותפוצה

הירגזי הטאיוואני אנדמי להרים של מרכז טאיוואן, בגבהים של 700–2,500 מעל פני הים. הוא חי ביערות ממוזגים. לרוב הוא חי ביערות של עצים בעלי פרחים, אבל לעיתים גם ביערות מחטניים. לירגזי הטאיוואני טווח תפוצה (16,800 קמ"ר) ואוכלוסייה קטנים יחסית לפי הערכות, והיא מצטמצמת, ככל הנראה בשל ציד לסחר בציפורים. עם זאת, חלקים נרחבים מתפוצת המין נמצאים בשטחים מוגנים. על כן הירגזי הטאיוואני מוגדר כמין קרוב לסיכון.
טקסונומיה

הירגזי הטאיוואני תואר לראשונה על ידי הנרי סיבום בשנת 1894. נחשב בעבר למין בסוג ירגזי, אך מחקר משנת 2013 הראה שהמינים המזרח-אסיתיים בסוג ירגזי יוצרים קלייד עצמאי והמליץ לפצלם לסוג מכלולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN‏, ואיגוד האורניתולוגים הבינלאומי (IOU, לשעבר IOC) (אנ').‏ לעומתם, ITIS עדיין מציג את המין בסוג ירגזי.
העץ הפילוגנטי של הסוג מכלולופוס ע"פ יוהנסון ואחרים (2013):
הערות שוליים

↑  ירגזי טאיוואני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Oiseaux.net, Mésange de Taiwan - Machlolophus holsti - Yellow Tit, www.oiseaux.net (בצרפתית)
1 2  Yellow Tit Identification, Shanghai Birding 上海观鸟, ‏2020-08-22 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Mark Brazil, Birds of East Asia, A&C Black, 2009-01-14, ISBN 978-0-7136-7040-0. (באנגלית)
↑  Taiwan Yellow Tit - eBird, ebird.org
1 2  作者：劉小如｜來源:臺灣鳥類誌, Machlolophus holsti (Seebohm, 1894), 臺灣生命大百科 (בסינית מסורתית)
1 2  Yellow Tit (Machlolophus holsti) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
1 2  Ulf S. Johansson, Jan Ekman, Rauri C. K. Bowie, Peter Halvarsson, A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae), Molecular Phylogenetics and Evolution 69, 2013-12-01, עמ' 852–860 doi: 10.1016/j.ympev.2013.06.019
↑  ירגזי טאיוואני, באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Waxwings and allies, tits, penduline tits « IOC World Bird List, www.worldbirdnames.org
↑  ירגזי טאיוואני, באתר ITIS
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
צ'וקוטקה

המחוז האוטונומי צ'וקוטקה (ברוסית: Чукотский автономный округ , בתעתיק: צ'וּקוֹטְסְקִי אַבְטוֹנוֹמְנִי אוֹקְרוּג) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. נמצא במזרח הרחוק הרוסי בצפון-מזרחו. הוא כולל את חצי האי הצ'וקצ'י ומספר איים. כמחצית מהשטח נמצא מעבר לחוג הארקטי. המחוז נמצא על שפת ים צ'וקצ'י, ים ברינג וים סיביר המזרחי. ממזרח המחוז גובל עם ארצות הברית.
נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 48,029 תושבים.
גאוגרפיה

שטחה של צ'וקוטקה עשיר במשאבי מים. ישנם יותר מ 8,000 נהרות שאורכם עולה על 10 ק"מ, רובם נהרות הרים. הנהרות העיקריים הם אנאדיר, אומולון, וליקאיה, אמגואמה, בולשוי ומאלי אניואי. האגמים הגדולים ביותר הם קרסנוי, מייניט, פקולנייסקו ואגם אלגיגיטגין הייחודי, אשר מחקרם מאפשר לאנשים להבין מה היה האקלים בכדור הארץ לפני אלפי שנים. בחלק המרכזי של המחוז ממוקמים הרי צ'וקוטקה.
החורף נמשך כ-10 חודשים עם טמפרטורה של עד 40 מעלות מתחת לאפס. בקיץ הטמפרטורה מגיעה לכ-10 מעלות מעל האפס.
בשטח המחוז התגלו שדות נפט וגז טבעי ומרבצי זהב, פחם ומתכות נוספות.
היסטוריה

עד לפני כ-100,000 שנים אזור צ'וקוטקה היה מכוסה בשכבת קרח עבה במשך מיליוני שנים.
התושבים הראשונים באזור היו ציידים פליאו-סיבירים שהגיעו לצ'וקוטקה ממרכז ומזרח אסיה. האזור היה אז חלק מהגשר היבשתי של ברינגיה, שאיפשר הגירה של בני אדם ליבשת אמריקה (כ-50,000 עד 10,000 לפנה"ס).
במשך אלפי שנים חיו באזור העמים העמים הילידים צ'וקצ'ים וגם אינואיטים.
היסטוריה > הכיבוש הרוסי

לאחר שהרוסים כבשו את חאנות קאזאן ואסטרחן במאה ה-16, נפתחו נתיבי המסחר לאורל, סיביר ומרכז אסיה לנסיעות, וסוחרים וקוזקים נעו מזרחה. הקוזקים בנו מבצרים במקומות אסטרטגיים והכפיפו את הילידים לצאר.
במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-17 הגיעו הרוסים עד לצפון-מזרח האזור. בשנת 1641, יש תיעוד ראשון של התייחסות לצ'וקצ'ים שנעשתה על ידי הקוזקים. בשנת 1649 חקר, החוקר הרוסי סמיון דז'ניוב, את החוף הצפון-מזרחי והקים מגורי חורף בחלק העליון של נהר אנאדיר, שהפך ליישוב המבוצר אנאדיירסק. דז'ניוב ניסה להכניע את צ'וקצ'ים ולדרוש מיסים במהלך עשר השנים הבאות, אך לרוב לא הצליח. בסופו של דבר, המבצר ננטש, בגלל תנאי הצפון הקשים ומחסור בחיות ציד למאכל.
בסוף המאה ה-17 חזר המבצר לחשיבות מסוימת, כאשר נתגלה דרך הים מאנאדירסק לקמצ'טקה. הוא שימש כבסיס היערכות למשלחות לקמצ'טקה וכל שאר המבצרים וההתנחלויות הוכפו לאנאדירסק. כאשר התגלה עושר משאבי הטבע של קמצ'טקה, ממשלת רוסיה החלה להעניק לאזור הצפון-מזרחי הרחוק תשומת לב רצינית יותר. בשנת 1725 הורה הצאר פיוטר הגדול לויטוס ברינג לחקור את קמצ'טקה ואת אפנסי שסטקוב כדי להוביל משלחת צבאית להכניע את הצ'וקצ'ים. משלחת זו נכשלה כאשר ספינתם נטרפה והניצולים, כולל שסטקוב, נהרגו על ידי הצ'וקצ'ים.
בשנת 1731, דמיטרי פבלוצקי ניסה שוב, בסיוע קוזקים, יוקאגרים וקוריאקים (שבטים סיביריים ילידים שהוכפפו קודם לכן לרוסיה) לכבוש את האזור. פבלוצקי הפליג במעלה נהר אנאדיר והרס את חיל המצב הצ'וקצ'י באוקיינוס הארקטי. לשיטות האכזריות שלו הייתה הצלחה מוגבלת כנגד כמה שבטים צ'וקצ'ים. אבל בשנת 1747, הביסו הצ'וקצ'ים את הגדוד הרוסי והרגו את פבלוצקי.
כשהבינו שלא בקלות ניתן להכניע את הצ'וקצ'ים באמצעים צבאיים, שינו הרוסים טקטיקה והציעו לצ'וקצ'ים אזרחות באימפריה הרוסית. הסכם שלום נחתם ב-1778, שבו פטורים הצ'וצ'ים מתשלום מיסי יאסק (אנ').
באותה שנה, הקפטן הבריטי ג'יימס קוק מסע מחקר בקייפ נורת' (כיום קייפ שמידט) ובמפרץ פרובידנס. מתוך חרדה שמעצמות אירופיות אחרות יכבשו את האזור, ציוותה הצארית יקתרינה השנייה לחקור ולמפות את האזור. החל משנת 1785, משלחת בראשות ג'וזף בילינגס וגבריל סאריצ'ב מיפתה את חצי האי צ'וקצ'י, החוף המערבי של אלסקה והאיים האלאוטיים. לאחר מכן, בין השנים 1821–1825, פרדיננד פון וראנג'ל ופיודור מתיושקין הובילו משלחות לאורך חופי הים הסיבירי המזרחי וחקרו את הנהרות קולימה, אניוי הגדול והאניוי הקטן.
היסטוריה > השפעה מערבית

צ'וקוטקה נותרה בעיקר מחוץ לשליטתה של האימפריה הרוסית וכתוצאה מכך מעצמות זרות אחרות (ארצות הברית, בריטניה ונורווגיה) החלו לצוד ולסחור באזור מ-1820 לערך ואילך. לאחר רכישת אלסקה בידי ארצות הברית בשנת 1867, ציידי לווייתנים וסוחרים אמריקאים הרחיבו את פעילותם אל צ'וקוטקה וההשפעה זרה הגיעה לשיאה. עד 1880, הרוסים הגיבו על ידי הקמת סיורי חוף כדי לעצור ספינות אמריקאיות ולהחרים את רכושן. ובשנת 1888, האזור המנהלי של אנאדיר נוצר. עם זאת, השליטה הרוסית פחתה שוב ובסביבות שנת 1900, זרם גדול של זרים נכנס לצ'וקוטקה, שפותו להגיע לאזור על ידי הבהלה לזהב ביוקון החל משנת 1898.
בשנת 1909, על מנת לשמור על האזור בשליטה רוסית, נוצרו שני מחוזות בתוך אזור אנאדיר: המחוזות אנאדיר וצ'וקוטקה. ממשלת רוסיה העניקה הקלות לחברות זרות כמו חברת האדסון ביי וחברת צפון מזרח סיביר האמריקאית, שקיבלה זכויות כריית זהב, ברזל וגרפיט בכל צ'וקוטקה בשנים 1902–1912.
במיוחד האי וורנגל היה נתון לתביעות של ארצות הברית וקנדה. בשנת 1916, הרוסים תבעו רשמית את האי הבלתי מיושב. אבל בשנת 1921, מתיישב הקנדי עשה ניסיון רציני לתבוע אותה עבור קנדה על ידי אכלוסה ובניית יישוב קטן. קבוצה נוספת הגיעה ב-1923, אך שנה לאחר מכן, הסובייטים כבשו לצמיתות את האי, הוציאו את התושבים שנותרו, ובכך הפסיקה כל השפעה מערבית באזור.
היסטוריה > בתקופה הסובייטית

בתקופה הסובייטית משנת 1919 ואילך, האזור היה נתון לקולקטיביזציה ויישוב מחדש של הילידים. עם זאת רוב התושבים המשיכו להיות בני העם הצ'וצ'י.המחוז האוטונומי הוקם ב-10 בדצמבר 1930.
כשגרמניה הנאצית תקפה את ברית המועצות ב-1941, נעשה מאמץ נרחב להתחיל בייצור בדיל במהירות האפשרית בצ'וקוטקה. הכרייה התפתחה במהירות, והתעשייה הזו הפכה לבסיס הכלכלי של המחוז. גם במהלך המלחמה גילו גאולוגים עתודות גדולות של זהב שכרייתו החלה בשנות ה-50 של המאה ה-20.
במהלך משבר הטילים בקובה ב-1962 ערכה ארצות הברית טיסות תצפית באזור. כחלק מהמשא ומתן לסיום המשבר הוסכם שארצות הברית תפסיק טיסות אלו.
היסטוריה > לאחר התפרקות ברית המועצות

במהלך התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, צ'וקוטקה הכריזה על פרידתה מברית המועצות כדי להיות מחוז של הפדרציה הרוסית עצמה, מהלך שאושר על ידי בית המשפט החוקתי של הפדרציה הרוסית ב-1993.
ב-11 בנובמבר 1991 מונה המושל הראשון אלכסנדר נזרוב על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין. בתקופת ממשל נזרוב חלה ירידה חדה בייצור התעשייתי במחוז, רוב יישובי הכורים חוסלו. אוכלוסיית צ'וקוטקה ירדה מכמעט 164,000 איש בשנת 1989 ל-54,000 בשנת 2002. במהלך כהונתו התקבלה אמנת המחוז הקובעת שהמושל יבחר בבחירות ישירות.
בשנת 2000, במהלך מסע הבחירות מחדש של נזרוב, הוא זומן לחקירה על ידי שירות משטרת המס הפדרלית. זמן קצר לאחר מכן הסיר את מועמדותו. במקביל הודיע האוליגרך רומן אברמוביץ' על כוונתו להתמודד על התפקיד. עוד לפני שנבחר אברמוביץ' הקים קרן צדקה למימון פיתוח המחוז. אברמוביץ' זכה בבחירות ב-91% מהקולות. בתקופת כהונתו כמושל השקיע אברמוביץ' מאות מיליוני דולרים בפיתוח המחוז.
בינואר 2004, פתח מבקר המדינה של רוסיה, סרגיי סטפאשין, חקירה נגד אברמוביץ' על התנהגותו המוסרית והכספית כמושל מחוז צ'וקוטקה. דוברו של אברמוביץ' מסר שהחקירה תגלה כי "צ'וקוטקה היא בין המחוזות שנוהלו בצורה הטובה ביותר ברוסיה". החקירה נפתחה לאחר שאברמוביץ' רכש את קבוצת הכדורגל האנגלית צ'לסי, עבר לגור בלונדון ולא שהה כמעט במחוז.
הכהונה השנייה של אברמוביץ', החל מ-2005, הייתה מינוי ישיר של הקרמלין, ולא נערכו בחירות. בדצמבר 2006, הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו, אך ולדימיר פוטין דחה את בקשתו לפרוש. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד 2008. בפברואר 2008 רכש אברמוביץ' תמורת 400 מיליון דולר, נתח של 40% בחברת הכרייה הרביעית בגודלה ברוסיה, "היילנד גולד מיינינג". שאחד ממכרות הזהב המרכזיים שלה שוכן במחוז צ'וקוטקה.
דמוגרפיה

כ-67% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - אנדיר מתגוררים כ-11 אלף תושבים. הרוסים מהווים כ-49.6% מאוכלוסיית האזור. עמי הצפון השונים מהווים כ-31% מהאוכלוסייה. במהלך 20 שנים אחרונות אוכלוסיית המחוז קטנה בכ-100 אלף תושבים.
האנשים הראשונים הגיעו לצ'וקוטקה לפני עשרות אלפי שנים בתקופת האבן. אלה היו ציידים פרימיטיביים מאזורים דרומיים יותר במרכז ומזרח אסיה. באותם הימים הטונדרה של צפון מזרח אסיה ואלסקה היו אזור טבעי עם יערות, עדרי ממותות, קרנפים צמרירים, ביזון, ואיילים.
ממשל

| --- | --- |
 :  ראו גם – מושל צ'וקוטקה
הרשות המחוקקת היא "דומה של מחוז אוטונומי צ'וקוטקה" שכוללת 15 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בשנים 2000/2008 רומן אברמוביץ' כיהן כמושל. בספטמבר 2023 לתפקיד נבחר ולדיסלב קוזנצוב.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-6 ראיונים ועיר בעל חשיבות מחוזית.
כלכלה

כלכלת המחוז מבוססית על מחצבים שנמצאו באזור. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 החלו לפעול מכרות פחם. בשנות ה-40 של המאה ה-20 אסירי גולאג בנו מתקנים להפקת בדיל ואורניום.  בשנות ה-50 של המאה ה-20 נמצאו עתודות של זהב וטונגסטן ובשמך של כספית.
בשנת 1974 במרבצי זהב של האזור הופקו 36 טון זהב, בהמשך זה ירד לרמה של 15-20 טון ובשנת 2014 חזר ל-32 טון זהב.
אספקת חשמל באזור מבוססת על מספר תחנות כוח לרבות תחנת הכוח הגרעינית ביליבינו ותחנת הכוח הגרעינית אקדמיק לומונוסוב.
כלכלה > תחבורה

התחבורה העיקרית באזור הם נתיבי שייט ותחבורה אווירית.
באזור לא קיימת מסילת ברזל ציבורית. באזור המכרות הוקמו כמה מסילות ברזל לצרכים פנימיים.
רוב הכבישים הבין-עירוניים באזור מתאימים לנסיעה רק בתקופת החורף. בשנת 2012 החלה בניית כביש קולימה-אנדיר שצריכ לקשור את האזור ליתר חלקי ברית המועצות. נכון לשנת 2024 נבנו כ-25 ק"מ מאורך כולל של כ-600 ק"מ ועתיד הפרויקט אינו ברור.
בכול יישוב משמעותי באזור קיים שדה תעופה.
לאורך החופים נבנו 5 נמלים להעברות סחורות ונוסעים. הם מהווים תחנות בנתיב הים הצפוני.