stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתאי הארבלי
בית כנסת

ב"רשימת כנסיות אליהו", הרשימה העתיקה ביותר של אתרים קדושים בארץ ישראל שהתגלתה עד כה ושטרם פורסמה לציבור הרחב, מוזכר "כנסת" המיוחס אליו בארבל.
בית הכנסת העתיק בארבל נחקר לראשונה בשנת 1875, על ידי חברי המשלחת סקר ארץ-ישראל המערבית של הקרן לחקר ארץ ישראל. קלוד קונדר כותב בספרו שזה אתר ארכאולוגי חשוב המשתרע על פני שטח גדול. הוא מקדיש חלק ניכר מהדיווח שלו על האתר לבית הכנסת, שירטט את תוכנית בית הכנסת, והשרידים גם צוירו. על פי דיווחו של קונדר הם מדרום מזרח לשרידים נמצאה באר בנויה אבני בזלת. מצפון נמצאו שרידי קברים שקועים בסלע ושרידי סרקופגים וכן שרידי גת. בשנת 1905 נחקר שוב על ידי משלחת גרמנית בראשותם של קרל ואצינגר והיינריך קוהל. הם גם שרטטו תוכנית של מבנה בית הכנסת. מבנה בית הכנסת בנוי באבני גזית. הוא כלל פתח כניסה מונומנטלי עשוי אבן אחת.
ייחודו של בית הכנסת הוא במיקום פתח הכניסה שלו. בנוסף חלקו של בית הכנסת בנוי וחלקו חצוב בסלע. בדרך כלל בבתי הכנסת הגליליים הפתח של הכניסה היה בדרום, וציר בית הכנסת היה צפון-דרום. בבית כנסת זה ציר המבנה הוא מזרח-מערב, כשפתח הכניסה שלו הוא ממזרח. מפתח הכניסה יש ירידה של מספר מדרגות שהובילה את החוקרים להשערה שבשלב ראשון שכן במקום בית כנסת קטן יותר. בצדו הדרומי של בית הכנסת נמצאת גומחה מעוגלת. בשנות ה-60 של המאה ה-20 חקר נחמן אביגד את הגומחה וקבע שזו גומחה של ארון קודש השייכת לתקופה מאוחרת יותר של בית הכנסת – התקופה הביזנטית. אורך אולם בית הכנסת כ-18 מטר ורוחבו כ-17 מטר. האולם היה מחולק על ידי מספר טורי עמודים. בצידי האולם ניצבו שורות של ספסלי אבן למתפללים. משקוף הכניסה סותת בחלקו בסלע הטבעי במקום, וחלקו בנוי מאבנים מעוטרות.
תארוך בית הכנסת אינו מוסכם, ואצינגר וקוהל תיארכו את בית הכנסת על סמך העיטורים, למאות השנייה והשלישית. בשנת 2000 נחפר האזור ממערב לבית הכנסת, נמצאו במקום מבנים ושני מקוואות טהרה שהיו חלק מהיישוב מהתקופה הרומית והביזנטית. בשנת 2007 נתגלה בית הכנסת נוסף כקילומטר מצפון בח'רבת ואדי חמאם. שאלת התיארוך של בתי הכנסת הביא לוויכוח שהתחדש בקרב ארכאולוגים והיסטוריונים. חוקרים רבים סבורים כי נבנו דווקא בתקופה הביזנטית, בעיקר במאות החמישית והשישית, ולא בתקופה הרומית, במאות השנייה והשלישית לספירה. בשנת 2012, החלה חפירה מחודשת באתר בית הכנסת על ידי מכללת כנרת במסגרת החוג ללימודי ארץ ישראל.
קברו

מקום קבורתו לא נזכר בספרות חז"ל, אך על פי מסורת עממית מימי הביניים נקבר בעיר מגוריו - ארבל.
האזכורים הראשונים לקברו מצויים בכתבי עולי הרגל החל מהמאה ה-11 (או המאה ה-12). ביניהם ניתן למנות את פתחיה מרגנסבורג (סוף המאה ה-12), שמואל ב"ר שמשון (תחילת המאה ה-13), מנחם החברוני (תחילת המאה ה-13), יעקב השליח (המאה ה-13), הרמב"ן (המאה ה-13), מחבר תוצאות ארץ ישראל (המאה ה-13) ועוד.
קברו > זיהוי הקבר

במחקר שנערך בשנת 2007 נטען שקברו, על פי המסורת, נמצא ביישוב ארבל, על בסיס התיאור בכתבי עולי הרגל:
על פי עולי הרגל מקום קברו של נתאי הארבלי הוא בצד שכנגד ר' זירא, בתוך היישוב – כפר, ובקצהו, מפלס אחד מעל בית הכנסת, בסמוך לבאר – מעין של היישוב, בנוי ע"י אדם ככיפה [תקרה בצורת קשת] מרובעת [המסגרת העליונה], ואבנים ארוכות בנויות על גבי המערה לאורך המערה, והם הכיפה [תקרה] של המערה. תיאור זה הינו המיקום המדוייק הנמצא בקצה המזרחי של הכפר, ובסמוך לו [מזרחית דרומית] ישנה הבאר העתיקה של הכפר ששימשה [לפי גודלה] את מרבית תושבי הכפר.
הנצחה

על שמו נקרא הר ניתאי, במה הררית המתנשאת מעל נחל ארבל.
בנוסף, על שמו קיים רחוב בשכונת קטמונים בירושלים.
לקריאה נוספת

בנימין לאו, "יהושע בן פרחיה ונתאי הארבלי", בספרו: חכמים, כרך ראשון: ימי בית שני, ידיעות ספרים, 2006, עמ' 121-108.
המצאת הטבע

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אנדריאה וולף 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע פופולרי
 נושא:  אלכסנדר פון הומבולדט 
 הוצאה
 הוצאה:  אלפרד א. קנופף 
 תאריך הוצאה:  2015 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך:  2017
 תרגום:  עמנואל לוטם
 
המצאת הטבע: הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, הגיבור האבוד של המדע הוא ביוגרפיה משנת 2015, מאת ההיסטוריונית אנדריאה וולף על אלכסנדר פון הומבולדט שהיה חוקר טבע, גאוגרף ופרוסי שהיה מפורסם מאוד בדורו, והשפיע רבות על המדע והחברה במהלך המאה ה-19. וולף טוענת בספר שהומבולדט סינתז ידע מתחומים רבים ושונים כדי ליצור חזון של הטבע כמערכת אחת מחוברת - במה שאנו מכנים כיום אקולוגיה ונוגע גם לקשרים בין הטבע לבין גאולוגיה ובין הטבע והאדם. הספר מתאר כיצד אישיותו ודעותיו הנלהבות והרבות השפיעו על הוגים שונים ביניהם יוהאן וולפגנג פון גתה, סימון בוליבר וצ'ארלס דרווין וכי הגותו משפיעה ותמשיך להשפיע על מדענים, פעילים והציבור עוד שנים רבות. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת שוקן בשנת 2017, בתרגומו של עמנואל לוטם.
תוכן הספר > חלק 1. יציאה: רעיונות מבצבצים.

וולף מתארת את ילדותו של הומבולדט עם אמו, מריה אליזבט המרוחקת רגשית. יורש העצר, הנסיך פרדיננד היה הסנדק שלו, ומשפחתו הייתה עשירה ומיוחסת, אך למרות זאת הייתה לו ילדות אומללה, אביו החם נפטר כאשר היה אלכסנדר בן תשע, והאם שכרה לאלכסנדר ולאחיו הבכור, וילהלם, שורה של מורים פרטיים. כילד לא לקחו ברצינות את תחומי העניין שלו בטבע ובנסיעות. אמו, שבה היה תלוי כלכלית, התעקשה שיהפוך לעובד מדינה. בניגוד לאחיו הוא נמשך לא רק ללימודים אלה גם למסעות וחקר הטבע. הוא היה נמרץ מאוד וחקר תחומים רבים. באביב 1790 נסע ללונדון שם פגש את ג'וזף בנקס שהיה הבוטנאי של ג'יימס קוק וכיהן כנשיא החברה המלכותית. בשלהי 1790 הוא החל ללמוד כלכלה ופיננסים בהמבורג אולם שנא את הלימודים. תאוותו למסעות גרמה לו לתסכול רב ותוארה על ידי אחרים כאדם המחשב להתפוצץ. הוא השלים את לימודיו בהיותו בן 21. ב-1791 הוא החל ללמוד באקדמיה למכרות בפרייברג. זו הייתה פשרה עם אמו - לימודיו יאפשו לו לעבוד במשרד המכרות של פרוסיה אבל לימודיו יוכלו לספק את סקרנותו בתחום המדע והגאולגיה. אחרי 8 חודשים סיים תוכנית לימודים שאחרים השלימו תוך 3 שנים. הוא נהג להשכים בבוקר ולצאת לסיורים במכרות. בגיל 22 התמנה למפקח מכרות, מה שנחשב צעיר מאד, ותפקידו אפשר לו לנסוע למקומות רבים ולחקור בתחום הגאולוגיה.
כאדם צעיר התיידד הומבולדט עם יוהאן וולפגנג פון גתה ואינטלקטואלים גרמנים אחרים. גתה היה באותו זמן המשורר הפופולרי ביותר בגרמניה, אך בשלב זה של חייו, היה באמצע שנות ה-40 והיה מתוסכל וחסר השראה. המפגש שלו עם הומבולדט השפיע עמוקות על שניהם. גתה התרשם מאוד מהומבולדט ובילה איתו ימים רבים. הוא תיאר כיצד שעות ספורות איתו משולות לשהייה של שנים בצידם של אחרים. הומבולדט חידש את העניין של גתה במדע (בתחומים כמו גאולוגיה, בוטניקה, ואופטיטקה) והמפגש בין שינהם הוביל אותם לחקירה משותפת של הקשרים בין טבע-אדם ודמיון ובפרשנות ל"ביקורת התבונה הטהורה" ושל ארסמוס דרווין הם חיפשו חוקים ותובנות ביחס ליצורים החיים והאדם. ידידו של גתה, שילר, חשש שהמפגש שלו עם הומבולדט יסיט אותו מדרכו בתחום היצירה, אולם התרחש דבר הפוך - גתה החל למזג את המדע וההשראה שלו ביצריתו. וולף טעונת כי גתה כתב את הרומן המפורסם שלו פאוסט (גתה) בפרצי כתיבה שחפפו את זמני הביקור של הומבולדט (בתקופות מאוחרות יותר), וכי רבים ראו בדמות הראשית ברומן - דוקטור פאוסט, איש אשכולות שמוכן לעשות הכל תמורת ידע אינסופי את בן דמותו של הומבולדט. המפגש עם גתה השפיע עמוקות גם על הומבולדט - עד אז הוא התמקד בביצוע מדדידות רבות, אך בעקבות המפגשים הוא הבין כי כדי להבין את הטבע ואת החוקים המושלים בו יש צורך בדמיון כדי למצוא דפוסים שחבויים בקרב יצורים או תחומים שנראים במבט ראשון מרוחקים זה מזה.
מותה של אמו הומבולדט איפשר לו את החופש והעצמאות הכלכלית הדרושים למסע לעולם החדש.
תוכן הספר > חלק 2 הגעה: איסוף רעיונות

הומבולדט מגיע לוונצואלה עם בן לווייתו בונפלנאן ומתחיל את מסעו דרך מרכז ודרום אמריקה. הוא הביא עמו שפע של מכשירים מדעיים. הוא מתעד את מסעותיו ואת המדידות שהשיג באמצעות מכשירים מדעיים במכתבים שלו. הומבולדט מטפס על צ'ימבורסו, הר געש בהרי האנדים, שאז האמינו שהוא ההר הגבוה בעולם. מסע זה שלקח 5 שנים שינה את השקפתו של הומבולדט על הטבע ועל היחסים בין האדם לטבע. התגליות שלו, השקפותיו והמסע השפיעו אל אנשים רבים בחברה המערבית בהמשך. הטיול מסתיים בביקורו בארצות הברית שם ביקר בבית הלבן כדי לדון במדע ובפוליטיקה עם תומאס ג'פרסון לפני שחזר לאירופה.
תוכן הספר > חלק 2 הגעה: איסוף רעיונות > חקירות על ברוא יערות

בפברואר 1800 יצא הומבולדט יחד עם בונפלאן, משרת בשם חוזה, וארבעה פרדים מקרקס. לאחר כשבוע הגיע לאגם ולנסיה. האגם שכן בלב עמק חקלאי. הנוף במקום היה אידלי אולם תושבי המקום היו מודאגים בשל ירידת מפלס מי האגם. המקומיים חשבו שהדבר נגרם עקב מוצא תת-קרקעי שמנקז את מי האגם אולם הומבולדט חשב אחרת. הוא השווה את שיאור ההתאיידות מהאגם לנהרות ואגמים אחרים בעולם והגיע למסקנה כי בירוא היערות מסביב לאגם והטיית המים להשקיית גידולים היא זו שגרמה לירידת המפלס בו. בעלי המטעים הטו נחלים לשם השקיה וכן כרתו עצים כדי לברא אדמה לגידולים, ודבר זה גרם לאובדן סבך הצמחייה התחתון שהיה ביער וכלל טחב, שיחים ושורשים - דבר זה הוביל לאדמה חשופה שאינה מסוגלת לאגור מים. דבר זה גרר ירידה בפוריות החקלאית של האדמה ובעלי המטעים נאלצו לנוע הלאה. הומבלדט היה אחד הראשונים שהבין שהדבר הוביל לתוצאות הרסניות לטבע ולאדם. הוא הבין כי היערות בעבר הגנו על האדמה וכך הפחיתו את ההתאיידות
"כאשר משמידים יערות, כפי שעושים בלי מטעים בכל רחבי אמריקה, בפזיזות ובלי שיקול דעת, המעיינות מתייבשים לגמרי או נעשים שופעים פחות. אפיקי הנהרות הנשארים יבשים במשך חלק מהשנה, הופכים לנתיבי שיטפון כישורדים גשמים גדולים במקומות הגבוהים. העשבייה והטחב נעלמים עם השיחים בצלעות ההרים, ודבר אינו בולם עוד את שטף מי הגשם: תחת שיתווספו אט-אט למפלסי הנהרות בסינון הדרגתי, הם חורשים תלמים בצלעות ובגבעות ברדת ממטרים כבדים, זורמים על העפר שנעשה תחוח וגורמים להצפות פתאומיות העושות שמות בארץ."
עצים נחוצים לתעשייה, לבניית אוניות ולדלק במאות ה-17, 18 בדומה לחשיבות הנפט במאות ה-20 וה-21. ג'ון איוולין הזהיר מפני התמעטות העצים וכך גם ג'ון ברטרטם ופרנקלין (שהמציא אח חסכונית יותר). ז'אן בטיסט קולבר העביר חוק לצמצום הכריתה והגברת הנטיעות, אולם כל אלה עשו זאת עקב שיקולים כלכליים. הומבלדט היה הראשון שהבין את חשיבות היערות לאדם והזהיר כי ברוא יערות עלול לגרום נזק לדורות הבאים. בהמשך הוא תיאר דבר זה גם במקומות שונים כמו פרו או רוסיה. הוא הבהיר כי ברוא היערות עלול לגרום פגיעה באדמות ובאקלים. לפי וולף דעות אלה הובילו לכך שהומבולדט בלא ידיעתו הפך לאבי התנועה הסביבתית.
תוכן הספר > חלק 2 הגעה: איסוף רעיונות > מודעות להרס הטבע

מסעותיו של הומבולדט הובילו אותו לימים למסקנה התקדימית כי "כל הדברים הם פעולות גומלין ותגובות הדדיות". וכן כי פעילות האדם עלולה לגרום לנזק סביבתי ניכר. הוא למד זאת באמצעות צפייה בהשפעות כריתת היערות על אגם ולנסיה ועל פוריות האדמות סביבו, והוא ראה זאת גם בתחומים אחרים - מסיונרים האירו את הכנסיות שלהן באמצעות שמן שהופק מביצי צבים, אולם הדבר הוביל להתמעטות אוכלוסיית הצבים, הוא הזהיר גם כי שלייה מוגזמת של פנינים בחוף וונצואלה מפחיתה את מרבצי הצדפות.
הומבולדט נטש בהדרגה את ההשקפה האנתרופצרטית, ששמה את האדם במרכז הבריאה ואשר משלה בכיפה במשך אלפי שנים כאשר אנשים תארו את יחס האנושות אל הטבע. החל מאריסטו שכתב כי "הטבע יצר את כל הדברים במפורש למען האדם", ועד קארולוס לינאוס שקבע ב-1749 כי "כל הדברים נוצרו למען האדם". בהשפעת ספר התנ"ך (בין היתר בראשית א' כ"ח) האמינו כל האנשים בתקופת הומבולדט כי אלוהים ייעד את האדם לשלוט בטבע. במאה ה-17 כתב בייקון כי "העולם נברא לאדם". דקארט קבע כי בעלי החיים הם "אוטומטונים- חסרי כוח בינה, נחותים מבני האדם שהם " אדוני הטבע ובעליו".
במאה ה-18 רווח בקרב ההוגים המערביים הרעיון לפיו ניתן לשכלל את הטבע באמצעות עבודת האדמה. החשיבה המערבית דגלה בכך ששדות חקלאות, ברוא יערות וכפרים הופכים את הישימון הפראי לנוף פורה ונעים. לפי תפיסה זו יערות בראשתיים של העולם החדש היו לדעתם "שממה פראית" שצריך לכבוש, להשליט סדר בתוהו ובוהו, ובכך להפוך דבר רע לטוב. לדוגמה ב-1748 כתב מונטסקייה כי האנושות "הפכה את הארץ ראויה יותר למשכנה" - גנים ושדות מראה היו האידיאל שהוגי הדעות חשבו עליו. אלכיס דה טוקוויל כתב ב-1833 כי "רעיון ההרס" - כריתת יערות אמריקה בגרזינים הוא שהעניק לנוף את "החינניות הנוגעת ללב שלו". יו וילאמסון, רופא ופוליטקאי מקרולזינה הצפונית פרסם ב-1770 מאמר בזכות ברוא יערות שכן הדבר הועיל לדעתו לאקלים. אחרים הציעו לכרות עצים כדי לייבש ביצות. וההסכמה הכללית הייתה כי "כיבוש השממה" הוא "היסוד לרווחים לעתיד". הרוזן דה ביפון תיאר את יערות העד כמקום מתועב מלא עצים נשחתים, צמחים טפילים, חרקים ארסיים, עלים נרקבים ושלולית מים עכורות. את הישימון הוא תיאר כ"עיוות". השקפתו עיצבה את דעת הקהל. היופי זוהה עם התועלת לאדם. על האדם התרבותי היה לנצח את הטבע הלא תרבותי ולאלף אותו. ביפון כתב כי "כיבוש הטבע הוא היפה".
אל מול כל זאת הומבולדט היה הראשון להבין כי ראיית עולם זו שגויה שכן האדם תלוי בהמשך תפקודו של העולם הטבעי. הוא הזהיר באופן תקדימי כי על האדם להכיר את כוחות הטבע שנשזרים אחד בשני כחוטים שונים במעשה רקמה. הוא כתב כי "האדם יוכל לפעול על הטבע ולהפקיע את כוחותיו לשימושו, רק אם יבין את חוקיו". הוא גם הזהיר כי האנושות עלולה להרוס את הסביבה וכי התוצאות עלולות להיות הרות אסון.
תוכן הספר > חלק 3 חזרה: מיון רעיונות

הומבולדט חוזר לאירופה שם הוא מתקבל כסלבריטי. הוא חי בפריז במשך שבעה חודשים כיוון שהוא מוצא את העיר והתרבות המדעית שלה מעוררים יותר מזו של ברלין. בעודו בצרפת, הוא פוגש בסימון בוליבר הצעיר, שמתרשם מהידע והתשוקה של הומבולדט למדינת הולדתו, ונצואלה, והם דנים בפוליטיקה של דרום אמריקה. הומבולדט חוזר לפרוסיה, כדי להרוויח משכורת בחצר המלך לפני החזרה לפריז. בשלב זה הוא מתחיל לעבוד על כמה כתבי יד המבוססים על מסעותיו. ספריו נקראים בהרחבה. כאשר בוליבר מתחיל לתכנן ולבצע מהפכות בדרום אמריקה, לשחרור מעול המעצמות, הומבולדט מפרסם סדרה של ספרים על הפוליטיקה של אמריקה הלטינית המבקרים את הקולוניאליזם.
תוכן הספר > חלק חמישי - עולמות חדשים: האבולוציה של רעיונות

בחלק זה דנה וולף בשנותיו האחרונות של הומבולדט, וכן בהשפעתו של הומבולדט על הוגים נוספים - ביניהם ג'ורג' פרקינס מארש שכתב על השחתת הטבע על ידי האדם, על הזואולוג ארנסט הקל ודרכו על התפתחות רעיון האקולוגיה והשראה של הטבע על התרבות האנושית, ועל משנתו של ג'ון מיור ורעיונות על הגנת הטבע.
הערות שוליים

1 2  המצאת הטבע, עמ' 29
↑  המצאת הטבע, עמ' 34
1 2 3  המצאת הטבע, עמ' 35
↑  המצאת הטבע, עמ' 36
↑  המצאת הטבע, פרק דמיון וטבע, עמ' 40-53
1 2 3 4 5 6 7  המצאת הטבע, אמריקה הדרומית, עמ' 69-74
מסע הומבולדט ברוסיה
הרס אתרי מורשת ישראלית

הרס המבנה במערת ערבייה שבקריית ערביה בגוש עציון
הרס אתרי מורשת ישראלית הוא פגיעה באתרים ארכאולוגיים, לרוב אתרי מורשת ישראלית, בשטחי מדינת ישראל ויהודה ושומרון. לרוב ההריסה נעשית על ידי פלסטינים, ולה מגוון סיבות, כולל ונדליזם, שוד עתיקות, נקמה על הרס קברים עתיקים, פשע שנאה או כחלק מפעולות פיתוח מקומיות.
היסטוריה > 1999

בין השנים 1996–2001 הוכשר האזור התת-קרקעי בפינה הדרום-מזרחית של הר הבית, המכונה "אורוות שלמה", לתפילה, ונחנך בשם "אל מצאלה אל-מרואני" (מקום התפילה של מרואן) על ידי הוואקף, בשיתוף הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית. שיא העבודות היו בנובמבר 1999, עת נחפר בור גדול במטרה להכשיר כניסה מונומנטלית למתחם זה. הבור, בעל הממדים 43x36 ובעומק 12 מטרים, נחפר ברובו תוך יום וחצי, תוך שימוש בציוד מכני כבד, ללא חפירה ארכאולוגית מקדימה או פיקוח ארכאולוגי, תוך פגיעה בעתיקות. שפכי העפר מכריית בור זה, יחד עם שפכים נוספים מעבודות בניין וגינון באזורים סמוכים פונו בידי למעלה מארבע מאות משאיות למספר מקומות, וברובן נשפכו בנחל קדרון הסמוך. סביבותיו של הבור רוצפו ובבור עצמו נבנו מדרגות המובילות מטה. מלבד הרס העתיקות עצמן שנפגעו בעת חפירת הבור באמצעים מכניים, הרי שהעתיקות שהיו עשויות להתגלות בחפירה נותקו מהקשרם ובכך איבדו רבות מערכם המדעי.
בשנת 2007 נערכו עבודות של הווקף המוסלמי בהר הבית. העבודות התבצעו לא הרחק מכיפת הסלע, תוך פגיעה בממצאים הקיימים על ההר. למרות הזמנה שנשלחה לווקף להגיע לוועדה הדנה בפגיעה בהר הבית, הווקף התעלם מכך, היות שהוא אינו מכיר במדינת ישראל, שלטונה ומוסדותיה.
בחג הרמדאן בשנת 2022 מתפרעים ערבים בהר הבית, השתמשו בממצאים ארכאולוגיים עתיקים ויידו אותם לעבר כוחות הביטחון ומתפללים יהודים.
היסטוריה > 2012–2019

בפברואר 2012 נתפסה חוליית שודדי עתיקות פלסטינים מאזור חברון בניסיון לשדוד אוצרות במערות מימי מרד בר כוכבא באזור מודיעין.
קריית ערביה: בספטמבר ואוקטובר 2015 הרסו פלסטינים בכלים כבדים את אתר העתיקות של מערכות המסתור באל ערוב שמדרום לגוש עציון.
שומרון העתיקה: בספטמבר 2016 הושחתה העיר שומרון העתיקה שבקרבת העיירה סבסטיה בשומרון.
חורבת ענים: במשך מספר שנים, בעיקר בין 2016 ל-2017 בנו פלסטינים בית ספר, מסגד ומספר בתי מגורים באופן לא חוקי על האתר הארכאולוגי חורבת ענים העליונה (חירבת ע'ווין אל פוקא) הסמוך ליישוב ליבנה בדרום הר חברון.
ארכלאיס: בינואר 2018 נחשף שפלסטינים פגעו עם דחפורים בשרידיה של העיר ארכלאיס שנבנתה על ידי ארכילאוס בנו של הורדוס, ונמצאת בקרבת הכפר הפלסטיני עוג'א א-תחתא.
ארמונות החשמונאים: בפסח של שנת 2019 התקיימה חפירה בלתי חוקית שבוצעה על ידי ערבים, נחשף חלק מבית הקברות הקדום של העיר היהודית ביריחו, שפעל לפני כ-2,000 שנים בתקופת בית שני. חשיפת בית הקברות שנתגלה משקף את המציאות ההיסטורית של העיר יריחו וסביבתה מהמאה הראשונה לפנה"ס ועד לימי המרד הגדול במאה הראשונה לספירה. בית העלמין מכיל מאות קברים של אנשי העיר המלמדים על מבנה החברה שחיה באזור, חלקם קברים מפוארים השייכים לאנשי המעמד הגבוה של אותה התקופה, ולצידם קברים המעידים על אנשים מהמעמד הנמוך. לפי ממצאים שהתגלו, ישנן אף השערות כי חלק מהקברים היו שייכים למעמד הכוהנים.
היסטוריה > 2020–2024

תל ארומה: בפברואר 2020 התבצע הרס נרחב על ידי דחפורים וכלים כבדים מטעם הרשות הפלסטינית במבצר שבתל ארומה, שיש שמזהים עם העיר המקראית ארומה בה פעלו אבימלך בן גדעון השופט ויוחנן הורקנוס החשמונאי, ודגל אש"ף הונף במקום. בדצמבר 2021 נבנה מסגד פלסטיני על שרידי התל. באוגוסט 2022 הכריזה הרשות הפלסטינית על כוונתה להקים גן ארכאולוגי על שרידי המבצר החשמונאי במקום. בהמשך שנת 2022 נסלל כביש אל מעלה התל על ידי הרשות הפלסטינית תוך השחתת ממצאים ארכאולוגיים במקום והטעיית כוחות צה"ל.
תל עיטם: במרץ 2020 תועדו שודדי עתיקות הפוגעים בתל עיטם שבגוש עציון.
מערות בר כוכבא: בינואר 2021 נתפסו פלסטינים מכפרים במערב הר חברון שודדים את מערות בר כוכבא באזור שפלת יהודה.
מזבח הר עיבל: בפברואר 2021 פלסטינים תושבי הכפר עסירה א-שמאלייה פגעו בגדר המקיפה את המזבח בהר עיבל. יש לציין כי הדעות בין החוקרים חלוקות האם האתר הוא אכן אתר מורשת ישראלי או אתר פולחני אחר מתקופת המקרא. בינואר 2023 פורסמו בעכשיו 14 מסמכים רשמיים של משרד השלטון המקומי ברשות הפלסטינית ובהם תוכנית בנייה של עשרות מגרשים על השטח בו עומדים כיום שרידיו של מזבח הר עיבל. בספטמבר 2023 החלה הרשות הפלסטינית בעבודות לבניית שכונה בת 32 מבנים באתר.
ארמונות החשמונאים: בינואר 2022 סיכל המנהל האזרחי ניסיון של פלסטינים לבצע בנייה בלתי חוקית באתר ארמונות החשמונאים והמלך הורדוס סמוך ליריחו. עם זאת, תועדה פעילות של הרש"פ בחלק שבשטחי A הפוגעת באתר הארכאולוגי.
רוג'ום אל קסאר: בפברואר 2022 חשף "הפורום לישראל ירוקה" תמונות מרוג'ום אל קסאר בגוש עציון, שבהן נראית פגיעה באתר ארכאולוגי אשר בו ממצאים המתוארכים לימי בית ראשון. הפגיעות נעשות על ידי מחצבה פלסטינית פיראטית הפועלת במקום. בתמונות נראית חציבה מאסיבית ליד אספר שבגוש עציון.
בריכות שלמה: בספטמבר 2022 הרס המנהל האזרחי מבנה פלסטיני לא חוקי שנבנה בשטח האתר הארכאולוגי בריכות שלמה. באוגוסט 2023 נמשכו עבודות הבנייה הבלתי חוקיות באתר.
אמת המים הרומית: בינואר ובפברואר 2022 הרסו פלסטינים מאזור בית פג'אר אמת מים רומית מתקופת בית המקדש השני.
הר הבית: באפריל 2022 בעת ההתפרעויות בהר הבית שימשו עתיקות וממצאים ארכאולוגים לצורך בניית מחסומים כנגד כוחות הביטחון וחסימת הדרך שבה הולכים העולים היהודים להר.
גן לאומי שומרון: ביולי 2022 הציתו פלסטינים אש וריססו כתובות גרפיטי באתר שומרון העתיקה (סבסטיה). חלקים נרחבים מהאתר נשרפו, ונזק נגרם לעתיקות ולממצאים הארכאולוגיים במקום. במרץ 2023 פרסמה עיריית סבסטיה בדף הפייסבוק שלה כי היא סללה כביש טבעת בתוך שטח הגן הלאומי שומרון, בתוואי שחודר כ-400 מטר לעומק שטחי C. במהלך העבודות נהרסה החומה ההרודיאנית ונפרצו מערות קבורה מתקופת בית שני שנשדדו והושחתו. אל הקברים הושלכו פגרי חזירים.
חורבת אל מרג'ם: במרץ 2023 נחשף שחלקים מחורבת אל מרג'ם, ובה שרידי יישוב יהודי מימי בר כוכבא באזור קידה, נהרסו ונאטמו לטובת מבנים פלסטיניים לא חוקיים, שנבנים בסיוע אירופי, ובכלל זאת חלל תת-קרקעי עתיק נסתם באמצעות יציקת בטון.
חורבת טרפין: באפריל 2024 התפרסם שבנייה לא חוקית, הרס ושוד האתר ממשיכים תוך ניצול מצב המלחמה בה מדינת ישראל נמצאת.
בורג ליסנה: אתר עתיקות הממקום מעל צומת המשטרה הבריטית. הפלסטינים חזרו לאתר וממשיכים בעבודות הרס ובנייה לא חוקית במקום.
היסטוריה > קבר יוסף

בין השנים 2000 ל-2022 הושחת מתחם קבר יוסף בשכם מספר רב של פעמים על ידי פלסטינים תושבי שכם.
ניסיונות התמודדות מדינת ישראל עם הרס אתרי המורשת > ניסיונות התמודדות עם שוד העתיקות

בינואר 2021 השר רפי פרץ וראש מועצה אזורית שומרון יוסי דגן הקימו תוכנית למאבק בתופעה שתתפרש על פני שלוש שנים.
ניסיונות התמודדות מדינת ישראל עם הרס אתרי המורשת > ממצאי דו"ח מצב העתיקות בשטחי יהודה ושומרון

בשלהי שנת 2021 פרסמו ארגון "שומרים על הנצח", "המרכז להגנת עתיקות ישראל" ו"פורום שילה", דו"ח מקיף על מצב העתיקות בשטחי יהודה ושומרון. על פי הדו"ח, במחצית הראשונה של שנת 2020 נסקרו כ-365 אתרים ארכאולוגיים בשטחי יהודה ושומרון. את הסקירה ביצעו ארכאולוגים בכירים וסיירי שטח במטרה למפות את מצב האתרים, את הנזק שנגרם להם ואת גורם הנזק והסיבה.
כ-75% מהאתרים שנסקרו נמצאים בשטח C, באתרים שנמצאים בשטחה של הרשות הפלסטינית ונמנעה גישתם של הסוקרים, נעשה שימוש בתצלומי אוויר וברחפנים. 80% מהאתרים שנסקרו – נפגעו, כלומר 292 אתרים מתוך 365 אתרים. כ-40% מהאתרים שנפגעו, פגיעתם חמורה, ובהם אתרים חשובים למורשת של עם ישראל. עבור חלק לא מבוטל מהאתרים זה כבר מאוחר מדי, והם נמצאים בסטטוס של "בלתי ניתנים לשחזור". האזור הפגוע ביותר הוא שטח B, ולטענת הדו"ח ניתן להוכיח כי הרשות הפלסטינית פועלת במכוון לעקירת כל עדות לקשר בין העם היהודי לארץ ישראל. בחלק מהמקרים – אנשיה הם אלה שנוהגים בדחפורים, ובמקרים אחרים – היא יודעת ומתעלמת.
ניסיונות התמודדות מדינת ישראל עם הרס אתרי המורשת > הקצאת תקציב לצורך שימור אתרי העתיקות

בינואר 2022 הקצה השר לענייני ירושלים ומורשת זאב אלקין תקציב ייעודי לצורך שימור אתרים ארכאולוגיים ביהודה ושומרון. כמו כן השר אלקין הקים ועדה בין משרדית ייעודית לנושא, ובאוגוסט 2022 אושרו גם גיוסי פקחים נוספים לעבודת אכיפה ופיקוח ברחבי יהודה ושומרון במטרה להילחם בהרס העתיקות.
ביולי 2023 פרסם משרד המורשת כי ישנם ברחבי יו"ש 3,064 אתרי מורשת יהודיים, מתוכם 2,452 בשטחי C, כאשר שליש מהם, 1,150, נפגעו בדרגות שונות על ידי פלסטינים. בעקבות זאת החליטו שר המורשת עמיחי אליהו, שר האוצר בצלאל סמוטריץ' ושר התיירות חיים כץ, להקצות 120 מיליון שקלים לשם מאבק בהרס העתיקות, וזאת במספר מישורים: 17 מיליון שקלים יוקצו לפיתוח תשתיות באתרי המורשת ובפעולות הצלה באתרים שנפגעו. 10 מיליון שקלים יוקצו להצבת אמצעי מיגון סביב האתרים ופיקוח עליהם, איסוף מודיעין מקדים וניטור בשטח, רכישת מצלמות ורחפנים, הקמת דרכי גישה ויצירת דרכי הגעה לאתרים. 45 מיליון שקלים יושקעו בהקמת אתרי עוגן קולטי קהל, פיתוח תיירותי וכלכלי ושת"פ עם גורמי תיירות בינלאומיים, 23 מיליון שקלים יוקצו לפרויקטים להנחלת המורשת באוכלוסייה בישראל, ולדיגיטציה ואגירת חומרים היסטוריים. ועוד מיליוני שקלים יוקצו לפעולות הסברה בינלאומיות שיציגו לעולם את הנזק שנגרם להיסטוריה ולארכאולוגיה ברחבי יו״ש.
ניסיונות התמודדות מדינת ישראל עם הרס אתרי המורשת > דיון בוועדת החינוך בכנסת

בדיון שהתקיים ב-24 בפברואר 2022 בועדת החינוך בנושא פגיעה והרס של אתרי מורשת וארכאולוגיה ביהודה ושומרון, קראו חברי הכנסת לממשלה לגבש תוכנית סדורה לשמירה על אתרי המורשת והארכאולוגיה ביהודה ושומרון.
לטענת רשות העתיקות "כמעט כל מערה במדבר יהודה בשטח יהודה ושומרון נשדדה. אם הריבון יגיד לראש רשות העתיקות לטפל בהרס האתרים ביהודה ושומרון נעשה את זה בשמחה – אנחנו הגוף המקצועי שיכול לעשות את זה".
 נציג מטעם משרד המשפטים אמר: "התחלנו להיערך לנושא הזה, במובן של אכיפת החוק כריבון בשטחי יהודה ושומרון... כדי לגבש פתרון".
ניסיונות התמודדות מדינת ישראל עם הרס אתרי המורשת > ארגון 'שומרים על הנצח'

בשנת 2015 הוקם על ידי ידי סיירי שטח ומטיילים ארגון הגג 'שומרים על הנצח', קואליציית ארגונים להגנה על אתרי עתיקות ומורשת לאומית ביהודה, שומרון, בקעת הירדן ומדבר יהודה, מפני הרס והשחתה. מטרת המיזם היא "לקדם מדיניות ממשלתית אקטיבית של שמירה ופיתוח של אתרי המורשת הלאומית ולמען הדורות הבאים".
ניסיונות התמודדות מדינת ישראל עם הרס אתרי המורשת > שיקום

בשלהי 2021 פתחה תנועת אמונים בשיתוף מחלקת תיירות של המועצה האזורית שומרון במבצע שבמסגרתו מגיעים מאות בני נוער מירושלים, שעלבים, פתח תקווה וממקומות נוספים ומסייעים בשיקום האתרים הארכאולוגיים ברחבי השומרון.
ראו גם

הרס נכסי תרבות על ידי המדינה האסלאמית
פסלי בודהה בבאמיאן
פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית
תוכנית פיאד
קבר שת

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תאריך גילוי:  המאה ה-11 (ארבל) המאה ה-12 (א-נבי שית) המאה ה-13 (עשרת)
 
מקום קברו של שת בן אדם הראשון אינו מתואר בתנ"ך, אך על פי מסורת יהודית מסוף המאה ה-11 קברו שכן באזור היישוב העתיק ארבל.
על פי מסורת מוסלמית מסוף המאה ה-12 קברו שכן בכפר א-נבי שית שבלבנון. מסורת מוסלמית נוספת מתחילת המאה ה-13, מציינת את קברו בכפר בשית (כיום במושב עשרת).