משרד הבינוי והשיכון
היסטוריה

בממשלה הזמנית, התקיים משרד הבינוי שהופקד בידי מרדכי בנטוב ממפ"ם, שהיה שר העבודה והבינוי. במשא ומתן להקמת ממשלת ישראל הראשונה התעקש דוד בן-גוריון להוציא את אגף התכנון מידי מפ"ם. בתחילה דובר על כך שמשרד הבינוי כולו יועבר לאחריות משרד ראש הממשלה. בהמשך הוצע למפ"ם לקבל את משרד הבינוי בלי אגף התכנון שיצורף למשרד ראש הממשלה ולבסוף צורף משרד התכנון למשרד הפנים שנמסר לדתיים. משמפ"ם לא הצטרפה לקואליציה, פורק משרד הבינוי, שכונה גם "משרד השיכון", והיה ל"אגף השיכון" של משרד העבודה. מנהל האגף עד שנת 1953 היה דב גבעון. משנת 1953, ניהל את האגף דוד טנה. בעקבות ביקורת של מבקר המדינה הוחלט על הקמת "מינהל השיכון" במקום אגף השיכון. מינהל השיכון יועד לעסוק גם בתכנון, אך לא במקום אגף התכנון במשרד הפנים והוקם רשמית ב-1 באפריל 1961. לדברי מנהלו, דוד טנה, למינהל השיכון היו יותר עצמאות, יותר סמכויות ויותר ריכוז, מאשר לאגף השיכון.
בתחילת נובמבר 1961, כאשר משרד העבודה הועבר לידי אחדות העבודה - פועלי ציון, הופרד מינהל השיכון ממשרד העבודה והועבר למשרד הפיתוח. בישיבת הממשלה הראשונה הוקם משרד השיכון שקיבל אחריות על מינהל השיכון. משרד השיכון הופקד בידי גיורא יוספטל שהיה גם שר הפיתוח. בעיתונות הונח שהקמת המשרד החדש נועד לשמור את מינהל השיכון בידי מפא"י גם במקרה שמפ"ם תצטרף לממשלה ותקבל את תיק הפיתוח שהיה בידה מאז 1955. לאחר פטירתו של יוספטל עברו משרדי השיכון והפיתוח לידי יוסף אלמוגי, אשר תבע עם כניסתו לתפקיד שמינהל השיכון יהפוך למשרד ממשלתי מלא. בתחילת 1966 הועבר משרד השיכון לידי מפ"ם והופרד ממשרד הפיתוח. ביקורת הוטחה אז בעיתונות על כך שמשרד השיכון הוא משרד עצמאי, בעוד משימותיו פחותות מאלו שהיו בימי היותו אגף ומינהל.
בשנת 1972 הציע יוסף אלמוגי, שהיה אז שר העבודה, להקים "משרד בינוי" שיכלול את השיכון, את מע"ץ ואת הכבישים. קריאות דומות הועלו לאחר מכן על ידי גורמים שונים, בהם על ידי יושב ראש אגודת המהנדסים ואדריכלים, על ידי יהודה שערי מהליברלים העצמאיים במסגרת קריאה לצמצום מספר משרדי הממשלה ועל ידי חבר הכנסת אהרן גולדשטיין. הרעיון הועלה גם על ידי שר השיכון זאב שרף אך לא הובא לדיון בממשלה. הרעיון של הקמת משרד בינוי המשיך להתגלגל במערכת הפוליטית ובשנת 1975 הוא נכלל בהצעתו של השר גדעון האוזנר לארגון מחדש של משרדי הממשלה שאומצה על ידי ראש הממשלה, יצחק רבין, בנובמבר 1975. אז גם נתקלה ההצעה להתנגדות של שרים שיאבדו מסמכויותיהם. עם זאת, הקמת משרד הבינוי נחשב לאחת ההמלצות שיותר קל ליישם עוד באותה ממשלה.
לאחר המהפך, בשנת 1977 כלל צוות הכנה של הליכוד בראשות יוסף רום את רעיון הקמת משרד בינוי שיכלול את משרד השיכון, מע"צ, אגף התכנון ממשרד הפנים ומינהל מקרקעי ישראל, בהמלצותיה לצמצום מספר משרדי הממשלה. ב-28 ביוני 1977 אישרה הכנסת את הארגון-מחדש של המשרדים שכלל את הקמת משרד הבינוי המורכב ממשרד השיכון ומע"ץ. ביולי הוקם לצד המשרד מועצה מייעצת לענייני בנייה. בדצמבר 1977 אמר שר הבינוי פת שהנהלת מע"צ אוחדה לתוך המשרד ושאיחוד הדרגים הנמוכים יותר מתבצע. פת הצר על כך שאגף התכנון ומינהל מקרקעי ישראל לא הועברו למשרד הבינוי. באותה עת הועברה האחריות על משכנתאות לעולים חדשים למשרד הקליטה.
במשך השנים פוצל המשרד ושמו שונה מספר פעמים בין משרד הבינוי והשיכון לבין משרד השיכון. בשנת 2014 הוסב שמו לשם משרד הבינוי וב-2015 הוחזר השם משרד הבינוי והשיכון.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל העביר המשרד עשרות מיליוני ש"ח לשיפוץ מקלטים בצפון ישראל. המשרד נדרש להתמודד עם משבר בענף הבנייה שנגרם מחמת עזיבה של אלפי עובדים זרים, הפסקת פעילותם של עשרות אלפי עובדים פלסטינים, והוראות של רשויות מקומיות להפסקת הבנייה.