stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהושע אפרון
ספריו > ראשית הנצרות ואפוקליפטה בתולדות ישראל

בספר מנתח אפרון את מאפייניה של המשיחיות הנוצרית המתגלמת בדמותו של ישו, ומשווה אותה לתפיסות הגאולה בקרב היהודים שרווחו בשלהי בית שני, התקופה בה פעל ישו.
הוא פותח בתיאור נרחב של החיבורים האפוקליפטיים היהודיים שנכתבו לדעת החוקרים בין השנים 200 לפנה"ס עד ל-100 לספירת הנוצרים ובהם: חזון עזרא, חזון ברוך, ספרי חנוך, עליית משה, ספרי אדם וחווה ומזמורי שלמה. חיבורים אלו מתארים חזיונות של קץ העולם, כשאת בית המקדש וירושלים ההיסטוריים יחליפו ירושלים ובית המקדש של מעלה. אפוקליפסה יהודית זו הייתה לדעתם אבן היסוד לכתיבתם של הפרקים האפוקליפטיים שבברית החדשה, עד להתגלמותם המושלמת בחזון יוחנן.
אפרון טוען כי החיבורים האפוקליפטיים האלה, המייחסים את חיבורם לאישים מן המקרא, הולדתם בנצרות, זאת על מנת לחזק את האמונות הנוצריות. לפי אפרון, החזון האפוקליפטי מופיע אמנם במקרא בספרים כמו ישעיהו ודניאל, אך הוא אינו משמעותי כמו בנצרות, בה הוא עומד בבסיס השקפת עולמה.
בנצרות מתואר ישו הנוצרי העומד מול השטן, העולם הטוב לעומת העולם המסואב והחוטא, ישו וכוחותיו שיגברו במלחמת גוג ומגוג בניצחון הטוב מול הרע בקץ הימים. בניתוח הברית החדשה מראה אפרון כי התאולוגיה הנוצרית הכניסה לתוך המקרא משמעויות כריסטולוגיות, זאת על מנת להראות שהנבואות המקראיות והבטחות האל לעמו במקרא, מיועדות למעשה לישו המשיח הנוצרי שיהפכם מחזון למציאות.
ספריו > התהוות הכנסייה הנוצרית הראשונית

זהו ספר המשך לספר "ראשית הנצרות ואפוקליפטה בתולדות ישראל". הספר פורט את התגבשותה של הכנסייה, כפי שמשתקף בספריה האחרים של הברית החדשה ובמקורות נוצריים נוספים בני התקופה. אפרון מרחיב את היריעה על אגרות פאולוס, מניח התשתית לכנסייה, ומתאר אף את יתר האגרות ואת חזון יוחנן, האפוקליפטה המסיימת את הברית החדשה. הוא דן בשאלת הקנוניזציה של החיבורים וכותב על חיבורים שלא נכנסו לקאנון. הוא מסיים את ספרו בהתייחסות לספרות האפוקליפטית ולמגילות קומראן ומשווה בין מחשבת ישראל בת הזמן והשפעתה על הנצרות.
ספריו

חקרי התקופה החשמונאית: שבע סוגיות, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תש"ם 1980.
ראשית הנצרות ואפוקליפטיקה בתולדות ישראל, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשס"ד 2004.
התהוות הכנסייה הנוצרית הראשונית, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשס"ו-2006.
ספר יובל לכבודו

דור לדור: משלהי תקופת המקרא ועד חתימת התלמוד: קובץ מחקרים לכבוד יהושע אפרון / עורכים: אהרן אופנהיימר, אריה כשר. ירושלים: מוסד ביאליק בשתוף בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ה 1995.
לקריאה נוספת

יואל רפל, "החשמונאים במבט חדש", הארץ, 17 באוקטובר 1980.
אריה כשר ואהרן אופנהיימר, "תרומת יהושע אפרון לחקר תקופת בית שני", דור לדור: משלהי תקופת המקרא ועד חתימת התלמוד: קובץ מחקרים לכבוד יהושע אפרון, אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ה 1995, עמ' 7–10.
איתן בורשטין, ראשית הנצרות ואפוקליפטיקה - התהוות הכנסייה הנוצרית הראשונית : על ספרי יהושע אפרון, "ראשית הנצרות" ו"התהוות הכנסייה הנוצרית", קשת החדשה 19 (2007), עמ' 184–180.
הערות שוליים

↑  מינויים חדשים באוניברסיטת תל אביב, הארץ, 22 בספטמבר 1957
↑  מחלוקת באוניברסיטה, באתר הארץ, 22 במרץ 2004
↑  האנציקלופדיה למדעי  החברה - כרך שני, על המשמר, 30 באפריל 1964
1 2  צבי אילן, ריאיון עם פרופ' יהושע אפרון - לדמותה של תקופת החשמונאים, למרחב, 25 בדצמבר 1970
↑  עמי שמיר, כלימתו של הכותל, למרחב, 28 ביולי 1967
↑  אמנון ברזילי, ישו כפי שהכרתיו, באתר הארץ, 22 במרץ 2004
↑  רבקה ניר, הבשורה הטובה על חורבן בית המקדש, באתר הארץ, 18 במאי 2005
↑  חיים נגיד, עיון ראשון - החשמונאים - מבט חדש, מעריב, 25 באפריל 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279574405171  BIBSYS: 90287470  BNE: XX1043201  BnF: cb121244065 (data)  CiNii: DA01852061  GND: 1056085061  ISNI: 0000 0000 8406 5899  LCCN: n86010256  NTA: 073109525  RERO: 02-A003209697  SUDOC: 029668921  VIAF: 109294982   WorldCat (עם VIAF): 109294982
יונדאי i20 N

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי N
 שנות ייצור:  2020-הווה
 הרכבה:  טורקיה טורקיה
 חברת אם:  יונדאי מוטור
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  מיני בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  יונדאי-קיה K2
 אורך:  4,040 מ"מ
 רוחב:  1,750 מ"מ
 גובה:  1,450 מ"מ
 משקל:  1,190 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,580 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר טורבו המספק כ-204 כ"ס בין 5,500 ל-6,000 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים
 מהירות מרבית:  230 קמ"ש
 קשר:  פולקסווגן פולו GTI, רנו קליאו RS
יונדאי i20 N (באנגלית: Hyundai i20 N) היא מכונית ספורט במרכב מיני, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יונדאי N משנת 2020. היא הוצגה באוקטובר 2020.
היא מהווה כגרסת הספורט ליונדאי i20.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר טורבו המספק כ-204 כ"ס בין 5,500 ל-6,000 סל"ד. תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.7 שניות והמהירות המרבית עומדת על 230 קמ"ש.
גלריה

מבט אחורי-צדדי
הערות שוליים

↑  פולו GTI על הכוונת: יונדאי i20N נחשפת, באתר קארטיוב, ‏21 באוקטובר 2020
| יונדאי N |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אלברט ביארמן - מנכ"ל ונשיא החברה |  |
| כלי רכב | יונדאי i30 N • יונדאי ולוסטר N • יונדאי i30 פאסטבק N • יונדאי i20 N • יונדאי קונה N • יונדאי אלנטרה N |  |
| אחר | יונדאי מוטור (חברת האם) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יונדאי קאספר

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי מוטור
 שנות ייצור:  2021–הווה
 הרכבה:  דרום קוריאה דרום קוריאה
 סיווג:  מכונית משפחתית קטנה
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  יונדאי-קיה K1
 אורך:  3,595 מ"מ 
 רוחב:  1,595 מ"מ 
 גובה:  1,575 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,400 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים
 קשר:  יונדאי i10
 
יונדאי קאספר (באנגלית: Hyundai Casper; בקוריאנית: 현대 캐스퍼) היא מכונית משפחתית קטנה במרכב קרוסאובר, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור משנת 2021. היא נחשפה ב-1 בספטמבר 2021. היא מיועדת לשוק הדרום-קוריאני בלבד. היא הקרוסאובר הקטנה ביותר של החברה מאז הקמתה.
היא תשווק עם שתי מנועי בנזין בנפחי 1.0 ליטר, הראשון בלי מגדש טורבו השני עם. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים. שאר הפרטים יחשפו בהמשך.
הערות שוליים

↑  תכירו את יונדאי קאספר: קרוסאובר עירוני קטן, באתר קארטיוב, ‏1 בספטמבר 2021
↑  New Hyundai Casper Teased For Korea And It's Impossibly Cute, Motor1.com (באנגלית)
↑  Hyundai Casper (2022): Neues Mikro-SUV für Südkorea, Motor1.com (בגרמנית)
↑  The Hyundai Casper is a very friendly crossover, Top Gear, ‏2021-09-01 (באנגלית)
יואב אביב

אין תמונה חופשית
יואב אביב (נולד ב-28 באוקטובר 1955 בחיפה) הוא עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי.
ביוגרפיה

אביב נולד למשפחה שעלתה לישראל בגירוש ספרד, והוא דור 16 בארץ ישראל. שירת בצה"ל כאיש צוות אוויר ביחידת המסוקים של חיל האוויר. לימים, בשלהי שנות ה-90, כתב ספר המתעד את פעילותה של טייסת הסופר-פרלונים הראשונה של חיל האוויר.
לאחר שחרורו מצה"ל החל לעסוק בתקשורת, בתחילה ככתב לענייני תחבורה במקומון "הד הקריות", ובהמשך גם כתחקירן. בשנת 1982 פרש מהמקומון "הד הקריות" של רשת שוקן, וייסד יחד עם עיתונאים נוספים את רשת המקומונים של ידיעות אחרונות, תחילה את המקומון "כל הקריות" ובהמשך "קול חיפה" ו"קול העמק והגליל". 
אחר כך עבר לשמש ככתב העיתון "על המשמר" בחיפה, ובהמשך שימש ראש מערכת העיתון בצפון. במקביל שימש כתחקירן ב"כותרת ראשית", ועבד ב"קול ישראל" ככתב בחיפה.
אביב סיים קורס קריינים בירושלים והיה ממקימי רשת ה"גל הבטוח" בחיפה. בראשית שנות ה-90 מונה לכתב "קול-ישראל" בצפון ובהמשך שימש גם כתב "מבט" והערוץ הראשון בצפון. בתקופה זו עמד בראש הצוות שהקים את תחנת הרדיו "קול הכנרת" וכן היה ממקימי עיתון "אינדקס הגליל" ועורכו הראשון.
באמצע שנות ה-90 נישא אביב לאורלי גלובוס, בתו של יורם גלובוס, ועבר להתגורר בתל אביב. בשנת 1997 מונה למנכ"ל קבוצת גלובוס שבבעלות חותנו, בתקופה בה הקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים. אביב ביצע תוכנית הבראה ופיתוח בחברות שהרכיבו את הקבוצה, ותחת ניהולו הפכה החברה לקבוצת התקשורת והבידור הגדולה בישראל. בשיא הפעילות לקבוצה היו כ-140 אולמות קולנוע והיא הגיעה למכירת נתח של 46 אחוז מכמות כרטיסי הקולנוע שנמכרו בישראל. אולמות הקולנוע של החברה היו האולמות הראשונים בעולם שעברו להקרנת פרסומת דיגיטלית לאחר שהחברה השקיעה ממון רב בפיתוח המערכת. לחברות בקבוצה הייתה ספריית סרטי קולנוע הגדולה בישראל, בת כ-1,000 סרטים ויותר, והיא ייצגה בישראל זכויות קולנוע טלוויזיה ווידאו של חברות סרטים אמריקניות גדולות. בבעלות החברה היו אולפני הקולנוע והטלוויזיה מתקדמים בנווה אילן, שהוקמו על ידי יורם גלובוס, והחברה הקימה בתקופה זו אולפנים לחברת החדשות של ערוץ 2 ערוץ 9, ערוץ הכנסת 99 וערוץ הקניות. חברות הקבוצה הפיקו סרטי קולנוע זרים וישראלים וסדרות טלוויזיה ידועות. בנוסף, קבוצת גלובוס הייתה שותפה לחברת "חדשות ישראל", שכשלה בניסיון לייסד את ערוץ החדשות, בשל חיכוכים עם השותפים. הקבוצה הקימה את החברה שהפיקה את חדשות 10 בתחילת הדרך ובהמשך ששימשה בסיס להקמת חדשות 10.
בשנת 2005 פרש יואב אביב מקבוצת גלובוס, לאחר מכן התגלע סכסוך משפטי. במקביל המשיך אביב בקריירה רדיופונית, והפך לשדרן משחקי הכדורסל המרכזי של רשת ב'. לאורך השנים הגיש את מגזין הכדורסל "אחד על אחד", לצד העיתונאי רון קופמן, לו ניתנה במה לראשונה בתוכנית זו. אביב נחשב למגלה כישרונות נוספים, בהם אופירה אסייג, מיכל רבינוביץ ועוד. בהמשך הגיש אביב מדי פעם ברשת ב' עם מאיר איינשטיין את התוכנית "שירים ושערים", וכן את התוכניות "עניין אחר", יומן הכלכלה "צבע הכסף" ותוכנית הספורט היומית "זה ברשת".
בהמשך יזם והקים אביב מרכזי בילוי ופנאי. הוא עמד בראש הצוות ששדרג את שוק הולושביצה בפראג ובהמשך הקים את מועדון ומסעדת SASAZU במקום, כמו גם פרויקטים נוספים. עם סגירת רשות השידור החל בהפעלת רדיו פודקאסט באגודת העיתונאים בתל אביב. ב-2019 שימש מנכ"ל עמותת על"ה קריית אונו.
אביב ואורלי גלובוס נפרדו לאחר שנולדו להם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  אמיר טיטונוביץ, ‏ביהמ"ש: "הסכם הפיטורין" בין יורם גלובוס ובין חתנו יואב אביב ייחשף, באתר גלובס, 24 בינואר 2006
טרנבה

ערך זה עוסק בעיר. אם התכוונתם למחוז, ראו .
טרנבה (בסלובקית: Trnava; בהונגרית: Nagyszombat; בגרמנית: Tyrnau) היא עיר בדרום־מערב סלובקיה, בירת מחוז טרנבה.
בשל ריבוי הכנסיות בה מכונה העיר "רומא של סלובקיה". חלקה העתיק של העיר מוקף בחומה.
היסטוריה

טרנבה הוזכרה בכתובים לראשונה ב-1211, קיבלה זכויות של עיר מהמלך בלה הרביעי בשנת 1238 ובכך הפכה לעיר החופשית הראשונה בסלובקיה. על פי כתב הזכויות העיר הייתה כפופה ישירות למלך. בעקבות כיבוש מרכז הונגריה על ידי העות'מאנים, באמצע המאה ה-16 עבר לטרנבה מושב הארכיבישוף מאסטרגום והוקם בה קולג' ישועי. מוסד זה הכשיר מורים ומסיונרים ששאפו להתחזקות הקתוליות והשפעת בית הבסבורג במרחב הקרפטי. אוניברסיטה ישועית התקיימה בטרנבה בין השנים 1635‏-1777 והייתה האוניברסיטה היחידה בממלכת הונגריה באותה תקופה. האוניברסיטה הייתה לערש התרבות הסלובקית משום שרוב תושבי המקום היו סלובקים. באוניברסיטה התקיימו גם לימודי אסטרונומיה והאסטרונום הל ביחד עם פרנץ בורגיה קרי הקים במקום מצפה כוכבים ראשון בהונגריה.
קהילה יהודית

הקהילה היהודית בטרנבה (במקורות יהודיים טירנא או טירנוי) היא מהעתיקות בסלובקיה והתקיימה כבר במאה ה-12. אחת המצבות שנמצאו בבית הקברות היהודי היא משנת 1340. היהודים גרו ברובע יהודי והתפרנסו ממסחר ביין ומהלוואות בריבית. נפוצה טענה בין החוקרים שבתחילת המאה ה-15 התגורר בעיר הרב יצחק אייזיק מטירנא מחבר "ספר המנהגים" וייסד בה ישיבה, אך מסתבר שטירנא שממנה מוצאו היא לא טרנבה אלא יישוב אחר בשטח צ'כיה של היום ושהוא לא חי בהונגריה אלא באוסטריה ובגרמניה. בשנת 1494 הועלו על המוקד 14 יהודים בעקבות עלילת דם. בעלילת הדם הואשמו היהודים שהם משתמשים בדם נוצרי כדי לרפא את פצעי ברית המילה, להכין מאכל שמעורר אהבה, לרפא את הווסת אשר אצל היהודים מופיע אצל נשים וגברים ולצורך קרבן שנתי סודי. לאחר עלילת דם נוספת גורשו היהודים מהעיר בשנת 1539.
בשנת 1783 הורשו היהודים לחזור לעיר. הם בנו בית כנסת בשנת 1831 ופתחו בית ספר יהודי בשנת 1855. בשנת 1880 הוקמה קהילה אורתודוקסית נפרדת עם ישיבה, תלמוד תורה ובית ספר משלה. אגודה ציונית הוקמה במקום בשנת 1899. 82% מיהודי העיר גורשו למחנות ההשמדה במהלך 1942 ורוב הנשארים נשלחו בספטמבר 1944. כ-250 יהודים התגוררו בעיר אחרי השואה וכמחציתם עזבו את המדינה לאחר ההשתלטות הקומוניסטית על צ'כוסלובקיה.
מאז אין קהילה יהודית פעילה בטרנבה, אך יש בה שני בתי כנסת ושני בתי קברות. בית הכנסת של קהילת סטטוס קוו אנטה שנבנה בשנת 1897, שופץ וכיום הוא משכנה של גלריית יאן קוניירק לאמנות עכשווית. בית הכנסת הוא מבנה מפואר, בנוי מלבנים אדומות והוא חלק מפרויקט נתיב המורשת היהודית בסלובקיה. בית הכנסת של הקהילה האורתודוקסית הוא מבנה קטן יותר, שנבנה בשנת 1880 והוא כיום בבעלות פרטית. בשנת 2010 שופץ המבנה על ידי בעליו, תוך שימור האלמנטים הארכיטקטוניים המקוריים והמוטיבים היהודיים, והוא משמש כבית קפה וגלריה לאמנות בשם ״Cafe Synagoga”.
ערים תאומות

הונגריה סומבטהיי, הונגריה
ארצות הברית סקרנטון, פנסילבניה, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Paul Shore, Jesuits and the Politics of Religious Pluralism in Eighteenth Century Transylvania, Ashgate Publishing, 2007, page 16
↑  Andre Heck, Organizations and Strategies in Astronomy, Springer, 2002, page 181
↑  ראו בערכו של רבי יצחק אייזיק על הפרטים הידועים מחייו ועל זהותה של טירנא שבכינויו.
↑  Léon Poliakov, The History of Anti-semitism, University of Pennsylvania Press, 2003, page 143, remark 13
↑  טרנבה, אתר מראה מקום
↑  Shmuel Spector, Geoffrey Wigoder, The Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust, NYU Press, 2001, pages 1332-1333
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498923405171  GND: 500513-9  LCCN: n2001113300  MusicBrainz: 8d89508b-aa45-4092-87c8-9499ff03888d  NKC: ge131124  VIAF: 152635979   WorldCat (עם VIAF): 152635979 
בית הכנסת סטטוס קוו אנטה
טרנאוזן

טרנאוזן (בהולנדית: ‏Terneuzenקובץ:249 Terneuzen.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר במחוז זיילנד שבהולנד. זוהי העיר המאוכלסת ביותר במחוז. טרנאוזן שוכנת על הגדה הדרומית של השפך המערבי של נהר הסחלדה. העיר ידועה בבניין העירייה המרשים שלה ובתעלות הדומות לאלו שבאמסטרדם עם הבתים העתיקים לאורכן.
היסטוריה

טרנאוזן מוזכרת לראשונה במקור משנת 1325. העיר שכנה במיקום אסטרטגי על נתיבי המים לגנט (כיום בבלגיה). העיר קיבלה את מגילת הזכויות שלה ב-1584.
על פי המסורת ההולנדית, הייתה העיר ביתו של קפטן הספינה האגדית, ההולנדי המעופף, קפטן ואן דר דקן, שגידף את האל ונידון להפליג בימים לנצח, כפי שמתואר ברומן מאת פרדריק מריאט, "ספינת הרפאים" ובאופרה מאת ריכרד וגנר, ההולנדי המעופף.
לפני שנת 1877 נקראה העיר לעיתים בשם "נאוזן" (Neuzen).
כלכלה

כיום תעלת טרנאוזן-גנט היא נתיב מים חשוב. נמלה של העיר הוא השלישי בגודלו בכל הולנד, לאחר אלו של רוטרדם ואמסטרדם. המפעל הגדול ביותר של חברת דאו כימיקלים מחוץ לגבולות ארצות הברית שוכן בטרנאוזן, על הגדה המערבית של תעלת טרנאוזן-גנט.
תחבורה

ההגעה לטרנאוזן היא דרך מנהרת הסחלדה המערבית, שנפתחה במרץ 2003. העיר לא מקושרת לרשת הרכבות ההולנדית, למרות שמפעל דאו כימיקלים מקושר במסילת ברזל למטענים בלבד דרך גנט. שירות הנוסעים הופסק ב-1951.
הערות שוליים

↑  משרד הסטטיסטיקה של הולנד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536649605171  GND: 4361973-3  LCCN: n83049115  MusicBrainz: 1ec14f5f-b843-4bc8-bbb4-db178acd5050  SUDOC: 129800007  VIAF: 127877652   WorldCat (עם VIAF): 127877652
יהושע גוטליב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1882 פינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1940 (בגיל 58 בערך) קזחסטן 
 מדינה:  פולין 
 תפקיד:  member of the Sejm of the Second Polish Republic 
 
ד"ר יהושע גוטליב (1882-1941) מנהיג יהודי ציוני וחבר הסיים הפולני בשנים 1936–1938.
ביוגרפיה

גוטליב נולד בפינסק למשפחה מחסידות קרלין. בצעירותו עבר עם אביו לוורשה בה הצטרף לארגון "פרחי ציון". לאחר שסיים לימודים תיכוניים בוורשה נסע לברן ללמוד משפטים והוכתר בתואר ד"ר על ידי אוניברסיטת ברן. בסיום לימודיו שב לוורשה והחל לעבוד בעיתונות היהודית בעיר. במהרה עבר ללודז', ונהיה עורך של ה"לאדזער מורנינג צייטונג". לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שב לוורשה ולאחר שהעיר נכבשה על ידי הגרמנים, והפעילות הציונית הותרה בגלוי, הוא היה ממקימי ההסתדרות הציונית בפולין. הוא האמין בציונות מעשית, פעל למען קרן היסוד והיה חבר בסיעת "עת לבנות". גוטליב היה פעיל בסינדיקט העיתונאים בפולין.
בשנת 1935 התמודד בוורשה על מקום בסיים, אך בגלל סכסוכים פנימיים בתוך המחנה היהודי הוא הפסיד למועמד האנטישמי שהתמודד מולו. בתחילת 1936 נדון ערעור שלו על תוצאות הבחירות ובעקבות זאת הוא נכנס לסיים. בסיים הוא שיתף פעולה עם הצירים היהודים האחרים, בין השאר במאבק למנוע פגיעה בשחיטה הכשרה. בבחירות שהתקיימו בסוף 1938 לא הצליח גוטליב להיבחר מחדש.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לפינסק שנכבש על ידי ברית המועצות. בתחילת 1940 הוא נאסר על ידי שלטונות ברית המועצות. בהצופה פורסם שנאסר בניסיון לברוח לליטא. לאחר זמן שוחרר, אך נעצר שוב יחד עם אשתו ובתו שגורשו לסיביר. בשנת 1941 פורסם שמת ולאחר מכן שנטען שהתקבל ממנו אות חיים, אך פרטים מדויקים על נסיבות מותו לא נודעו. באוקטובר 1942 פורסם ששלטונות ברית המועצות הודיעו שהוא מת מדלקת ריאות.
הערות שוליים

↑  מ. י. פרייד, ד"ר יהושע גוטליב, דואר היום, 22 בפברואר 1933
↑  ישיבה כללית של ב"כ סינדיקאט העיתונאים, הצפירה, 6 במאי 1928
↑  לקראת הבחירות לסיים הפולני, דואר היום, 27 באוגוסט 1935
↑  יסוד ה"קולו" היהודי בפולין, הַבֹּקֶר, 13 באוקטובר 1935
↑  גוטליב מערער על הבחירות לסיים, דבר, 21 בינואר 1936
↑  אושרה בחירתו של ד"ר גוטליב לסיים, הארץ, 5 במאי 1936
↑  לקראת שינויים בממשלת פולין, הַבֹּקֶר, 29 באפריל 1938
↑  נצחון ל"אוזון" ב"בחירות" לסיים: 5 צירים יהודים, הצופה, 8 בנובמבר 1938
↑  ד"ר י. גוטליב נמלט, הארץ, 13 בנובמבר 1939
↑  ד"ר י. גוטליב נאסר, הארץ, 2 בינואר 1940
↑  עורכי הנאש פשגלונד וד"ר גוטליב לעבודת פרך ברוסיה, הצופה, 25 בינואר 1940
↑  שועת זומרשטיין מהמאסר הסובייטי, הארץ, 8 באוגוסט 1940
↑  ד"ר יהושע גוטליב עונה עד מות בקזקסטן שבסיביר?, הַבֹּקֶר, 13 במרץ 1941
↑  ד"ר גוטליב והסנטור רינגל - חיים, המשקיף, 3 בנובמבר 1941
↑  הלל זיידמן, ד"ר יהושע גוטליב, הַבֹּקֶר, 10 בפברואר 1946
↑  ד"ר יהושע גוטליב, דבר, 7 באוקטובר 1942
יונה קוסאשווילי

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1970 (בן 54) טביליסי, ברה"מ 
 הישג בולט:  היה מס' 34 בעולם בשנת 1995
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן
 מד כושר מרבי:  2665 (פברואר 1995)
 מד כושר נוכחי:  2531 (לא פעיל)
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מקצוע נוסף:  רופא
 מדינה:  גאורגיה, ישראל, קנדה
 
יונה קוסאשווילי (בגאורגית: იონა ქოსაშვილი (יונה כּוֹסאשווילי); נולד ב-3 ביולי 1970) הוא רב אמן בשחמט ואורתופד מומחה לכירורגיה אורתופדית, יהודי-גאורגי-ישראלי.
ביוגרפיה

יונה קוסאשוילי נולד בטביליסי שבגאורגיה.  באליפות ישראל בשחמט 1990 הוא סיים במקום השלישי ובשנת 1993, בגיל 23, קיבל תואר רב אמן בשחמט, אך הוא אינו פעיל באופן תחרותי מנובמבר 2012. קוסאשווילי הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב ברפואה, במסגרת העתודה האקדמית. בין היחידים בעולם שמחזיק גם בתואר רופא וגם בתואר רב אמן בשחמט.
את שירותו הצבאי עשה פרופ' קוסאשוילי ביחידת שלדג ובמלחמת לבנון השנייה שירת כרופא חטיבתי בקריית שמונה. בתקופה זו טיפל ב-12 אירועים רבי נפגעים. לאחר מכן עבר לשרת בענף טראומה במפקדת קצין רפואה  ראשי שם היה שותף לפיתוח הקסדה הטקטית הנמצאת בשימוש כיום .
קוסאשווילי ניהל בעבר את המחלקה האורתופדית במרכז הרפואי קפלן, וכיום מנהל את המחלקה האורתופדית בבית החולים בילינסון. קוסאשוילי פרסם כ-100 מאמרים מחקריים בתחום האורתופדיה.
בשנת 1999 נשא לאישה את סופיה פולגאר. הם הורים לשני ילדים.
קוסאשווילי התגורר עם משפחתו כ-3 שנים בטורונטו שבקנדה, שם עבד כאורתופד מנתח.
כיום מתגורר עם משפחתו בגני תקווה.
הופעות באולימפיאדות

קוסאשווילי ייצג את ישראל פעמיים באולימפיאדות השחמט.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1990 | 2 עת | 2455 | 7.5 מ-9 | 6+ 3= 0- | 83.3 | 16 קבוצתי, 2 אישי |
| 1998 | 1 עת | 2580 | 2.5 מ-6 | 1+ 3= 2- | 41.7 | 4 קבוצתי |
הערות שוליים

↑  ידיעות אחרונות המוסף לשבת 26/1/24 עמ'22
↑  מחלקה לאורתופדיה - בילינסון | מרכז רפואי רבין, באתר hospitals.clalit.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9686 5756  NTA: 216032172  VIAF: 291940015   WorldCat (עם VIAF): 291940015 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יונדאי קוסטו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי מוטור
 שנות ייצור:  2021–הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  מכונית משפחתית קומפקטית
 מרכב:  מיניוואן בעלת חמש דלתות
 אורך:  4,950 מ"מ
 רוחב:  1,850 מ"מ
 גובה:  1,734 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,055 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין בנפח 1.5 ליטר טורבו המספק 170 כ"ס או בנפח 2.0 ליטר טורבו
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים או תיבת הילוכים דו-מצמדית בעלת שבעה הילוכים
 קשר:  יונדאי טוסון, קיה קרניבל
יונדאי קוסטו (באנגלית: Hyundai Custo) היא מכונית קומפקטית במרכב מיניוואן, בעלת שישה או שבעה מקומות, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור משנת 2021. היא הוצגה בסין בשנת 2021.
העיצוב הוא הכלאה בין קרוסאובר למיניוואן, זה בעצם יונדאי טוסון דור רביעי ארוך יותר.
היא משווקת עם מנועי בנזין בנפחי 1.5 ליטר טורבו המספק 170 כ"ס ו-2.0 ליטר טורבו. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים או תיבת הילוכים דו-מצמדית בעלת שבעה הילוכים.
גלריה

מבט אחורי
הערות שוליים

1 2  2022 Hyundai Custo Gets Second Reveal Ahead Of Official Debut, Motor1.com (באנגלית)
יונה קרוננברג

אין תמונה חופשית
יונה קרוננברג (נולד ביולי 1943, אוש קירגיזסטן, לשעבר ברית המועצות) הוא רופא אף אוזן גרון וסופר ישראלי, פרופסור בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים

יונה קרוננברג נולד ביולי 1943 בקולחוז בקירגיזסטן להורים שברחו מפולין עם כיבושה על ידי הגרמנים. לאחר תום מלחמת העולם השנייה, המשפחה חזרה לפולין ולאחר מסע ארוך ברחבי אירופה והמתנה לסרטיפיקט במחנה של הג'וינט באוסטריה, הם עלו לישראל ב-1948. לאחר שהות קצרה במחנה עולים השתכנה המשפחה במנשייה בתל אביב. למד ב"חדר" ביפו, בבית הספר המעורב בשכונת נווה צדק ובתיכון עירוני א' בתל אביב.
קרוננברג למד רפואה בווינה בשנים 1974 - 1976 ועבד במשך שנתיים בבית חולים בעיר קורנויבורג שבפאתי העיר וינה. נישא בווינה ליוליה, בתו של לדיסלאו פארדי שהיה סגן שר הבריאות בהונגריה. התמחה ברפואת אף אוזן גרון בציריך ב-1984 - 1985 אצל פרופ' אוגו פיש (Hugo Fisch) שהיה בזמנו בכיר מנתחי האוזניים בעולם.
בשנת 1976 חזר לישראל והתמחה במקצוע אף אוזן גרון במרכז רפואי שיבא בתל השומר עד יציאתו לפנסיה ב-2009.
מתחומי עיסוקו

קרוננברג הוא רופא אא"ג, ובמשך 20 שנה ניהל את מחלקת אא"ג במרכז הרפואי שיבא. מרצה מבוקש באיגוד הישראלי למחלות אא"ג, באוניברסיטה והוא מוזמן תדירות להרצאות בכנסים ולמתן קורסי ניתוח במחלקות. קרוננברג הוא חלוץ ניתוחי שתל שבלול בישראל ובין המובילים בנושא זה בעולם[דרוש מקור]. ב-1989 בוצעו על ידו ניתוחי שתל שבלול הראשונים בישראל. קרוננברג הוא מומחה בטיפול בעצב הפנים, ליקוי שמיעה, דלקות אוזניים וסחרחורת והוא מוביל בישראל בגישות הניתוחיות השונות לטיפול במחלות אלו. הוא פיתח שיטות ניתוחיות חדשניות במקצוע אא"ג: שיטת SMA לביצוע ניתוח שתל השבלול המקצרת את משך הניתוח ומפחיתה את סיבוכיה. שיטת SMA אומצה על ידי רופאים רבים בעולם. שיטת ניתוח MAPRO לניתוח של כולסטאתומה של המסטואיד. שיטה זו מאפשרת סילוק מלא של הכולסטאתומה ללא גרימת נכות.
לקרוננברג כ-200 פרסומים אקדמיים בעיתונות המקצועית.
מספריו

האוזן דלקות, ליקויים הטיפול והמניעה.  תיאור מחלות האוזניים והטיפול בהן, פרולוג 1995.
The Suprameatal Approach (SMA) An Alternative Surgical Technique for Cochlear Implantation  Sheba Medical Center Tel-Aviv University 2001
על השניצל מוצרט ובתי הקפה, טעמים ומראות בווינה.  מדריך טיולים יוצא דופן המתאר ביד אוהבת את בתי הקפה, המאפים, המאכלים ופינות החמד בווינה,  "מערכת" קיבוץ דליה 2006
הבלון של יעלה. הסיפור על בלון שרצה לארץ הבלונים,  "מערכת" קיבוץ דליה 2005
הילד שאהב ללכת למרפאה. ילד אמיץ שלא פחד ממחלות ומתרופות,   הוצאת המחבר 2006
חנית הגורל. רומן היסטורי המתרחש בווינה ובישראל, המתאר מרדף אחר רוצחי הקיסרית אליזבט המתפתח למאבק איתנים למרגלות הר מגידו – ארמגדון,  הוצאת "יונה" 2011
יהושע ברנדשטטר

| --- | --- |

יהושע ברנדשטטר, לימינו אריה להולה, בצילומי "עיר האוהלים", 1952
 לידה:  25 בדצמבר 1891 טרנוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  29 באפריל 1975 (בגיל 83) תל אביב-יפו, ישראל 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  אמנות נאיבית, ציור 
 בן או בת זוג:  מרגוט קלאוזנר 
 צאצאים:  עמוס מוקדי 
 
ביתו של ברנדשטטר במושבה יבנאל, הגליל התחתון, ישראל. הבית נהרס ברעידת האדמה שפקדה את הארץ ב-1927 ושוקם אחריה.
יהושע ברנדשטטר (25 בדצמבר 1891 – 29 באפריל 1975) היה חלוץ וחקלאי, חבר קיבוץ ואיש תיאטרון, מנהל "הבימה" בשנות ה-30, מפיק סרטים וצייר, אמן נאיבי.
ביוגרפיה

ברנדשטטר נולד במשפחה חסידית בטרנוב שבגליציה בשנת 1891. הוא עלה לארץ ישראל בגיל 18 במסגרת העלייה השנייה והיה שומר ופועל חקלאי במושבות הגליל, בסג'רה-אילניה, וביבנאל. ברנדשטטר היה בין מייסדי קיבוץ בית אלפא שלמרגלות הגלבוע. בקיבוץ התמסר לענף הרפת ולגידול פרות לחלב, והיה בין משפרי הפרה החולבת הישראלית. ברנדשטטר נישא לרחל קטינקא (שלאחר גירושיהם חיה עם אהרן זאב). השניים היו הורים לציירת והמאיירת תרצה טנאי (שנישאה למשורר שלמה טנאי) ולהגר ברץ (שנישאה לעמוס ברץ, בנם של מרים ויוסף ברץ).
בשנת 1931, לאחר גירושיו, עזב ברנדשטטר את העמק, השתקע בתל אביב והחל לעסוק בתיאטרון העברי. שנים רבות היה מנהל תיאטרון הבימה. בהמשך נישא למרגוט קלאוזנר, מחלוצות הקולנוע העברי והישראלי, והשתתף במפעלי הקולנוע, האולפנים והסרטים שלה. הוא הפיק סרטים שהיו שעסקו בהווי היהודי והעברי, ויצר כמה סרטים קצרים על חגי השנה. בנו מנישואיו אלה הוא הפעיל החברתי והיוצר עמוס מוקדי. נישואיו השניים של ברנדשטטר לא עלו יפה, ולאחר גירושיו נישא לצילי בראב.
ברנדשטטר החל לצייר רק בזקנתו, וציוריו הנאיביים עשו רושם רב על קהילת האמנות בארץ. הוא התפרסם במהרה חרף גילו, וערך תערוכות בישראל ובחו"ל. יצירותיו נקנו על ידי מוזיאונים ומוסדות אמנותיים בישראל ובחו"ל.
ברנדשטטר נפטר באביב 1975 לאחר מחלה קצרה והותיר ילדים ונכדים. נקבר בבית הקברות ביבנאל. 
ברנדשטטר הוא אחיה של הציירת רבקה ריגר קפלן ודודה של הציירת ויוצרת ההדפסים שלומית הבר-שיים (בתה); דודו (אחי אמו) של הצייר משה מוקדי; ודודנו של הצייר מיכאל ארגוב (זינגר).
לקריאה נוספת

צילי ברנדשטטר (עורכת), יהושע ברנדשטטר, תל אביב, 1982.
מרגוט קלאוזנר, יומן הבימה, תל אביב: מועדים, 1971.
מוטי זעירא, איש אהבות: סיפור חייו של יהושע ברנדשטטר, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס"ו.