stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מג"ב דרום

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   משטרת ישראל
 בסיס האם:  בית גוברין
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1954–הווה (כ־71 שנים)
 מלחמות:  מלחמת חרבות ברזל טבח שבעה באוקטובר  קרב שדרות  קרב אופקים
 פיקוד
 יחידת אם:   משמר הגבול
 דרגת המפקד:    ניצב משנה
משמר הגבול מרחב דרום הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) במסגרת משמר הגבול, האחראית על פעילות מג"ב באזור דרום
מדינת ישראל.
היסטוריה ומבנה

בשנת 1954 הוקם גדוד 1 של מג"ב שמנה שתי פלוגות והיה אמון על שמירת הגבולות בגזרה הדרומית ביותר של מג"ב באותה התקופה - אזור ירושלים. במקביל קם גדוד 2 של מג"ב שהיה אחראי על שמירת גבול ישראל ירדן בכל אזור מרכז הארץ, ומנה ארבע פלוגות. בזמן מבצע קדש הוכפף מג"ב לצה"ל, גדוד 1 השתתף בקרבות באזור רצועת עזה וגדוד 2 היה אחראי על אכיפת העוצר בכפרים הערביים שבתחומו, במהלך מבצע קדש ביצעו לוחמים מגדוד 2 את טבח כפר קאסם.
לאחר מבצע קדש ב-1958 פורק גדוד 1 והשוטרים שבו שולבו בגדוד 2, שהיה אחראי מאז גם על אזור הדרום וגם על אזור מרכז הארץ. בשנת 1969, כחלק מהערכות מחודשת של משמר הגבול, הפך גדוד 2 למחט"ב מג"ב דרום והמשיך לפעול בגזרתו.
בשנת 1994 פוצל מג"ב מרכז ממג"ב דרום ומאז שטח האחריות של מג"ב דרום הוא דרום הארץ, בחופף לשטח מחוז דרום של משטרת ישראל, והוא הגדול בשטחו מבין מרחבי מג"ב.
מפקדת מרחב דרום יושבת בבית גוברין. מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה.
יחידות מג"ב דרום

במג״ב דרום פועלים כ-700 לוחמים ולוחמות ב-8 יחידות ופלוגות שונות וכן עוד מאות מתנדבים ומתנדבות בעשרות בסיסי הפעלה הפועלים במרחב וזאת בשיתוף פעולה מבצעי עם צה״ל ומחוז דרום של משטרת ישראל:
| יחידה | תפקיד |
| --- | --- |
שחר 101 דרום: יחידה ללחימה בפשיעה באזור הדרום, היחידה מחולקת למחלק אג"מ ומחלק בילוש.
סמ"ג 5: סיירת משמר הגבול מוכשרת ומיועדת למאבק בהפרות סדר, פח"ע ופשיעה באזור הדרום.
יחידת הסיירות: יחידה המורכבת משוטרות שהוכשרו למתן מענה מקצועי לאירועי פשיעה ובריונות ולשמירת הסדר הציבורי במקומות הומי אדם, ממוקמת בעיר באר שבע
היחידה המרכזית  (ימ"ר) (יח' דקל): יחידה מודיעינית-מבצעית משימתית ללוחמה במחוללי פשיעה משמעותיים בתחומי המחוז הדרומי. היחידה מקבילה לימ"ר של המשטרה הכחולה, ועובדת בשיתוף פעולה מלא עם יחידות מיוחדות נוספות כגון יואב, מג"ן, ימ"ס, היחידה האווירית והעיקוב, ולוקחת חלק מרכזי בלחימה בפשיעה יחד עם הימ"רים המרחביים של המשטרה הכחולה תוך מתן דגש על פשיעה חקלאית ופשיעה כללית במיגזר הכפרי באזור הדרום .
יחידת תקיפה כפרית (ית"כ): יחידה למאבק בפשיעה החקלאית ותופעות פשיעה במרחב הכפרי במרחבים לכיש ונגב.
בט"פ אילת: יחידה משטרתית לוחמת באילת לביצוע משימות של ביטחון פנים.
ימ"ס דרום: יחידת מסתערבים הפועלת באזור הדרום.
יחידת גששים מתנדבים: יחידת מתנדבים המורכבת מגששים מנוסים תושבי הדרום בעיקר בני העדה הבדואית, היחידה מוקפצת בכל אירוע בתחומי המחוז בו נדרשת התערבות איש מקצוע מתחום הגששות.
זרוע היישובים: אמונה על שמירת הביטחון והסדר ביישובים הכפריים בתחומי המחוז באמצעות שוטרים קהילתיים, שוטרים אשכוליים, מפעילי בסיס (מב"סים) ומתנדבים, כמו כן קיבל המערך את האחריות כוללת על כיתות הכוננות היישוביות הנמצאות תחת אחריות מג"ב ומופעלות באמצעות המש"קים הביטחוניים (משקב"ט).
יחידות במילואים
פלחו"ד (דרור) דרום: פלוגת חוד במילואים של מג"ב דרום מורכבת מיוצאי שירות סדיר במשמר הגבול וממתנדבים שהביעו נכונותם לבצע שירות מילואים ביחידה. ייעודה בזמני רגיעה הוא קיום ושמירה על שיגרת ביטחון שוטף ובזמן בחרום תפקידה לתת מענה מהיר כנגד הפרות סדר, אירועי טרור ולחימה בכל אזור הדרום, זאת לאור לקחי אירועי המהומות שהתרחשו במאי 2021 בעת מבצע שומר החומות. היחידה פעלה ועדיין פועלת ברציפות לאורך כל זמן מלחמת "חרבות ברזל"
ימ"ס דרום

ימ"ס דרום היא יחידת עילית של מסתערבים הפועלת תחת מג"ב דרום אשר הוקמה בשנת 1989. היחידה היא יחידת המסתערבים הראשונה של מג"ב שפעלה בתוך עזה וסיני תחילה ובהמשך, עם היציאה מהרצועה עברה לפעול במשולש הגבולות: ירדן, מצרים ורצועת עזה. מעל 100 לוחמים מסתערבים משרתים ביחידה. היחידה פועלת בפיקוד הדרום, והתמחותה היא בקליעה, בצליפה ובמרדף מוסק. פעילות היחידה מתבטאת בסיכול אירועי פח"ע, הברחות סמים וכן התמודדות עם הפשיעה במגזר הבדואי.
ב-2011 לוחמי היחידה היו חלק מהכוח שנלחם במחבלים במתקפת הטרור בדרום ישראל ואף חיסלו את אחד המחבלים.
21 באוגוסט 2021 פעלו לוחמי ימ"ס דרום בגזרת גדר המערכת כדי לסייע באבטחת ההתפרעויות על הגדר במרחב הסמוך לנחל עוז שבצפון הרצועה ולמנוע חדירת מחבלים. במהלך ההתפרעויות הצליח פעיל חמאס להחדיר אקדח דרך חרך בחומת ההפרדה וירה בלוחם היחידה סמ"ר בראל חדריה-שמואלי מטווח אפס שנהרג מהפגיעה.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר היחידה הוזנקה וחיסלה בקרבות עשרות מחבלים.
מפקדי מג"ב דרום > מפקד גדוד 1 של מג"ב

| שם | שנות הפיקוד | הערות |
| --- | --- | --- |
| נתן אורן | 1958–1954 | המפקד היחיד של גדוד 1. |
מפקדי מג"ב דרום > מפקדי גדוד 2 של מג"ב

| שם | שנות הפיקוד | הערות |
| --- | --- | --- |
| שמואל מלינקי | 1956–1954 | הודח בעקבות טבח כפר קאסם. |
| שמואל איתן | 1963–1956 |  |
| אברהם לוין | 1969–1963 |  |
מפקדי מג"ב דרום > מפקדי מרחב מג"ב דרום

| שם | שנות הפיקוד | הערות |
| --- | --- | --- |
| צבי טל | 1973–1972 |  |
| אברהם מרכוס | 1977–1973 |  |
| ישעיהו לייזרוביץ' | 1978–1977 |  |
|  | 1980–1978 |  |
| שלמה פויירמן | 1985–1980 |  |
| טוביה ברונר | 1989–1986 |  |
| עידו שפירא | 1991–1989 |  |
| גבי אורגיל | 1994–1992 |  |
| שלומי קעטבי | 1996–1994 |  |
|  | 1998–1996 |  |
|  | 2001–1998 |  |
| אבי שיריזלי | 2005–2001 |  |
| רוני אוחנה | 2008–2005 |  |
| יוסי פוני | 2011–2008 |  |
| יזהר פלד | 2012–2011 |  |
| אשר לוי | 2012-2017 |  |
| עימאד חסן | 2017-2018 |  |
| ג'האד חסן | 2019-2021 |  |
| תומר אלדר | 2021-2024 |  |
| אלי גוזלן | 2024- |  |
גלריה

לוחמי בט"פ אילת
לוחמי מג"ב דרום מאבטחים את קו התפר
לוחמי יחידת שחר של מג"ב דרום בפעילות בבאר שבע
לוחמי יחידת שחר של מג"ב דרום
הערות שוליים

↑  החלפת פיקוד במרחב מבצעי מג״ב דרום, באתר משטרת ישראל, ‏5.02.2024
↑  שמעון איפרגן., ‏"לא באנו במטרה להרוג, הכל קרה תוך שניות. אין זמן לברר מה הכוונה שלו", באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2022
↑  אילנה קוריאל, איתמר אייכנר, רועי רובינשטיין, גלעד כהן, 9 ימים אחרי הפציעה בגבול עזה: נקבע מותו של הלוחם בראל חדריה שמואלי, באתר ynet, 30 באוגוסט 2021
| משמר הגבול |
| --- | --- | --- |
| מרחבים | מג"ב צפון • מג"ב מרכז • מג"ב דרום • מג"ב ירושלים • מג"ב עוטף ירושלים • מג"ב איו"ש • מג"ב חוף • החטיבה הטקטית• החטיבה לביטחון פנים |  |
| יחידות | ימ"מ (היחידה ללוחמה בטרור) • ימ"ס • סיירת משמר הגבול (סמ"ג) • שחר 101 • מתיל"ן • יחידת הסיירות מג"ב ירושלים • מתמי"ד • יחידת התקיפה הכפרית  • המשמר הלאומי |  |
| מרחבים ויחידות שנסגרו | ימ"ג  • יחידת רימון  • מג"ב עזה-רמון-ערבה |  |
| מפקדים | פנחס קופל • שמעון אשד • חיים לוי • צבי בר • פנחס שחר • משולם עמית • יצחק אהרונוביץ' • ישראל סדן • יצחק דדון • יעקב גנות • דוד צור • חסין פארס • ישראל יצחק • יורם הלוי • עמוס יעקב • קובי שבתאי • אמיר כהן • בריק יצחק |  |
| אירועים בולטים | טבח כפר קאסם • אסון צור הראשון • אסון צור השני • האינתיפאדה הראשונה • מהומות מנהרת הכותל • מהומות אוקטובר • האינתיפאדה השנייה • מבצע שומר החומות • קרב שדרות • קרב אופקים |  |
| ראו גם | משטרת ישראל • חיל הספר • אנדרטת משמר הגבול • ז'נדרמריה |  |
לוחמי מג"ב דרום בצומת יד מרדכי, 2023
ראש הממשלה בנימין נתניהו בביקור בימ"ס דרום, נובמבר 2023
היפריון (דן סימונס)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דן סימונס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי 
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1989
 מספר עמודים:  444
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת אופוס
 תאריך:  1999
 תרגום:  יעל סלע
 פרסים
 פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1990)  Tähtivaeltaja Award (דן סימונס, 1998)  פרס איגנוטוס לרומן הטוב ביותר (1991)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1990)  פרס סיון לספר המתורגם הטוב ביותר (1995) 
 סדרה
 סדרת ספרים:  הקאנטוס של היפריון
 הספר הבא:  נפילת היפריון
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002148724
 
היפריון (באנגלית: Hyperion) הוא ספר מדע בדיוני מאת הסופר האמריקאי דן סימונס. הספר, שהוא הראשון ברביעיית הקאנטוס של היפריון, יצא לאור בשנת 1989 וזכה בפרס הוגו ובפרס לוקוס. עלילת הספר עוקבת אחר מסעם של שבעה צליינים במאה ה-28, דרך עלייתם לרגל לכוכב הלכת היפריון, למפגש אפשרי עם יצור מיתי בשם "השרייק", שלפי האמונה, מעניק משאלה לאחד מהעולים לרגל, והורג את כל השאר. בדרכם למפגש, מספר כל אחד מהצליינים את סיפור חייו, ומה הניע אותו להגיע למסע זה. הספר כולל בתוכו התייחסויות רבות ליצירתו וחייו של המשורר האנגלי ג'ון קיטס וליצירות ספרותיות והיסטוריות רבות נוספות. הספר יצא לאור בעברית בשנת 1999 ותורגם על ידי יעל סלע, ובשנת 2022 הומר לפורמט דיגיטלי על ידי ההוצאה.
תקציר העלילה

עלילת היפריון מתרחשת יותר משבע מאות שנים בעתיד; כדור הארץ ננטש לפני שנים רבות בבריחה שכונתה היג'רה והאנושות מחולקת לשני חלקים עיקריים: ההגמוניה והמנושלים. אנשי ההגמוניה התפרשו בכוכבים שהוארצו ונעים בקלות ביניהם על ידי "שערי משגרחוק"; שערים המאפשרים גישה מיידית לכל כוכב תחת שליטת ההגמוניה. השערים (ומכשירים אחרים) ניתנו להגמוניה על ידי ה"טכנו-ליבה": רשת אינטליגנציה מלאכותית שפותחה על ידי בני האדם שהגיעה למודעות עצמית.
המנושלים החליטו להתרגל לתנאי הכוכבים אליהם הגיעו בין השאר על ידי שינויים גנטיים בגופם ולא להאריץ אותם. לכן עם הדורות גופם הסתגל לכוכביהם והם הגיעו ליכולות פיזיות מפותחות; וכך הקיטוב בין שתי הקבוצות הולך וגדל.
בעולם ששמו היפריון, עולם שנמצא מחוץ לשלטון ההגמוניה האנושית, נמצא השרייק, יצור מפלצתי וקוצני. ישנם כאלה שסוגדים לו, ישנם כאלה שלא מאמינים בקיומו ויש מי שנשבעו להרוג אותו. השרייק שוכן באזור עמק קברי הזמן שבהיפריון, מבנים מסתוריים שאיש אינו יודע מדוע הם נבנו ומה מטרתם. בכל מספר שנים כנסיית השרייק, הכת הסוגדת לו כאל, שולחת משלחת של עולי רגל לעלות אל קברי הזמן והשרייק. על פי האגדה, השרייק מגשים את משאלתו של אחד העולים לרגל והורג את השאר.
עלילת הספר מתחילה כאשר איום המנושלים על ההגמוניה גדול מתמיד. ספינות מנושלים נראו מתקרבות להיפריון ונראה שהמלחמה היא בלתי נמנעת. שבעה עולי רגל נשלחים לעלות להיפריון, במסע שיהיה כנראה העלייה האחרונה לשרייק. לכל אחד מעולי הרגל סיפור חיים מורכב ובקשה נואשת מהשרייק.
הספר מתאר את מסעם של עולי הרגל אל השרייק. לאורך המסע מספר כל אחד מעולי הרגל את סיפור חייו והנסיבות שהובילו אותו אל העלייה לרגל וכך לאורך הספר מתגלים לקורא פרטים על עברן של הדמויות.
דמויות ראשיות

השרייק הוא האנטי גיבור של הספר. הוא מתואר כיצור גבוה עשוי מקוצים לו ארבע ידיים ומבט אדום מאיים. על פי האמונה, משפד השרייק את קורבנותיו לעץ מתכת ענק שענפיו קוצניים ונראה אך ורק בקרבת קברי הזמן שעל הכוכב היפריון. ככל הנראה נלקח שמו מציפור החנקן (באנגלית: Shrike), אשר משמיעה קול צווחה וניזונה מחרקים, ציפורים קטנות יותר וכדומה. לעיתים משפד החנקן את הטרף שלו על קוצים לפני האכילה.
דמויות ראשיות > העולים לרגל

הקונסול הוא שגריר ההגמוניה לשעבר בהיפריון. הוא אפוף מסתורין לאורך הספר; הוא מעוניין לשמוע את סיפורי האחרים אך משוכנע שהוא לא יספר את שלו.
לנאר הויט הוא כומר בכנסייה הקתולית בשנות השלושים המוקדמות שלו.
פדמאהן קאסאד הוא קולונל מפורסם לשעבר בצבא הכוח של ההגמוניה ממוצא פלסטיני. מכונה הקצב מדרום ברסיה.
מרטין סילנוס הוא משורר גס רוח.
סול ווינטראוב הוא מלומד יהודי.
ברונה לאמיה היא בלשית פרטית.
הט מסטין הוא טמפלר והקול האמיתי של העץ בספינעץ ייגדאזיל.
ביקורת וקבלה

הספר זכה לשבחים רבים, ואף זכה בפרסי הוגו, לוקוס לרומן הכי טוב לשנת 1990, והיה בין המועמדים הסופיים לפרס נבולה. ג'רלד ג'ונס מהניו יורק טיימס שיבח את היכולת של סימונס להיענות לאתגר שסופרי מדע בדיוני נוטים לקחת על עצמם, לתאר תרבות עתידנית יחד עם הניסיון לתאר את קיומו של אל והשאלה של הקיום שלו אל מול הקיום האנושי, מבלי להעליב את האינטליגנציה של הקוראים שלו. הסופרת והמשוררת ג'ו וולטון, משבחת את היקף ועומק היריעה של הספר, משווה אותו לסיפורי קנטרברי ומציינת לטובה את היכולת של סימונס לספר כל אחד מהסיפורים השונים של הצליינים, באופי וטון של סוגים שונים של סיפורי מדע בדיוני. נועה מנהיים משבחת את הספר והסדרה כולה, כאחת מהסדרות המרתקות והמאתגרות ביותר שנכתבו.
הערות שוליים

1 2  1990 Award Winners & Nominees רשימת המועמדים והזוכים בספרות פנטזיה ומדע בדיוני ב-1990 מתוך אתר worldswithoutend.com
↑  Gerald Jonas, SCIENCE FICTION from The New York times ה-25 במרץ 1990
↑  Jo Walton, Better to travel hopefully: Dan Simmons’s Hyperion from tor.com ה-27 במאי 2009
↑  נועה מנהיים, יש חיים בחוץ, באתר ynet, 13 בנובמבר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 4b365cce-acc8-429e-a5ef-d140603fc48a  MusicBrainz work: 39dd56d7-6128-40a8-8794-1df7e3b6a028
מאניס פרידמן

| --- | --- |

 לידה:  1946  (בן 79 בערך) תש"ו פראג, צ'כיה
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 צאצאים:  בני פרידמן
 מספר צאצאים:  14
 itsgoodtoknow.org
 
הרב מאניס פרידמן (שם מלא: מנחם מאניס הכהן פרידמן) הוא חסיד, רב, סופר, פילוסוף חברתי ונואם ציבור. הוא גם דיקן המכון למדעי היהדות בית חנה. היה משלוחי חב"ד הראשונים במינסוטה, ומייסד ומנהל גם בהווה את מכון 'בית חנה העולמי'.
ביוגרפיה

פרידמן נולד בפראג, צ'כוסלובקיה ב-1946, והיגר עם משפחתו לארצות הברית ב-1951. הוא קיבל את הסמכתו לרבנות בקולג' הרבני של קנדה ב-1969.
ביוגרפיה > פעילויות

בשנת 1971, בהשראת תורתו של הרבי מליובאוויטש, הקים פרידמן כשליח ("שליח") את "Bais Chana Women International ", מכון ללימודי יהדות במינסוטה לנשים בעלות השכלה יהודית פורמלית מועטה או ללא.  הוא שימש כדיקן בית הספר מאז הקמתו. בשנים 1984 עד 1990 שימש כמתרגם סימולטני לסדרת שיחות בטלוויזיה של הרבי מליובאוויטש. הרב פרידמן שימש לזמן קצר כמתרגם בכיר עבור Jewish Educational Media, Inc.
הרב פרידמן הרצה בערים ברחבי ארצות הברית, כמו גם בלונדון, הונג קונג, קייפטאון ויוהנסבורג בדרום אפריקה, מלבורן וסידני באוסטרליה, ובמספר ערים בדרום ומרכז אמריקה.[דרוש מקור] בעקבות אסונות הטבע ב-2004 ו-2005, חיבר פרידמן מדריך מעשי שיסייע לעובדי ההצלה והסיוע להבין ולהתמודד כראוי עם הצרכים של ניצולים יהודים.[דרוש מקור]
הרב פרידמן הוא הרב הפופולרי ביותר ביוטיוב, עם למעלה מ-524,000 מנויים נכון לינואר 2023.
ביוגרפיה > משפחה

הרב מאניס פרידמן הוא כהן, הוא אחיו של הזמר היהודי אברהם פריד ואביו של סולן המוזיקה הדתית היהודית העכשווית בני פרידמן.
ספרים

"לא ביקשתי לבוא לעולם: להבין את תכלית בריאת האדם", הרב מאניס פרידמן, ד"ר אלעד בן אלול, ידיעות ספרים ינואר 2022
"בחזרה לתמימות: להבין מחדש זוגיות, מגדר ואינטימיות", הרב מאניס פרידמן, ד"ר אלעד בן אלול, ידיעות ספרים מרץ 2024
בנוסף מספר סופרים הביאו דברים בשם הרב פרידמן כמו למשל:
שמולי בוטיץ ', האדם הפרטי (2005) וסודות ההיכרויות של עשרת הדיברות (2001)
ברברה בקר הולשטיין, עצמי קסום: טיפול חיובי (1997)
אנג'לה פיין, לחיות כל רגע ורגע: לחבק את המטרה שלך עכשיו (2004)
סילביה ברק פישמן, נשימה של חיים: פמיניזם בקהילה היהודית האמריקאית (1995)
באוטוביוגרפיות שלהם, משחק באש: האודיסאה המדהימה של אישה אחת מאת טובה מרדכי (1991) ושנדה: יצירתו ושבירתו של יהודי המתעב את עצמו מאת ניל קרלן (2004), מייחסים המחברים לפרידמן תפקיד בהתגברות הדתיות שלהם.
הערות שוליים

↑  Bais Chana. 2005-2010. ""Bais Chana International, Extraordinary Jewish Learning - About Us". אורכב מ-המקור ב-2010-05-04. נבדק ב-2010-05-26.
↑  "Jewish Educational Media [BETA]". Jewish Educational Media [BETA].
↑  "Meaningful People: Rabbi Manis Friedman". meaningfulpeoplepodcast.libsyn.com. 2021.
↑  "Find-A-Kohen Listing". kehuna.org. 2013. נבדק ב-5 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  IPC Media. 1996-2010. ""Avraham Fried Biography". NME. אורכב מ-המקור ב-2 ביולי 2010. נבדק ב-26 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  לא ביקשתי לבוא לעולם, באתר עברית
↑  בחזרה לתמימות, באתר עברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309480205171  GND: 1206348089  ISNI: 0000 0000 2968 4590  LCCN: n90618530  MusicBrainz: 9a66f339-8f67-4c6f-8ba7-51d1791ecbac  VIAF: 68083928   WorldCat (עם VIAF): 68083928
דונה גרציה נשיא

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1510 ליסבון, ממלכת פורטוגל  
 פטירה:  3 בנובמבר 1569 (בגיל 59) קושטא, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  ממלכת פורטוגל  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 השקפה דתית:  יהדות 
 
דונה גרציה נשיא (בפורטוגזית: Doña Gracia Nasi) או גרציה מנדש/מנדס נשיא (בפורטוגזית: Gracia Mendes Nasi), בשמה העברי: חנה גרשיה נשיא (י"ב בתמוז ה'ר"ע – כ"ג בחשוון ה'ש"ל) ובשמהּ הנוצרי: ביאטריס דה לונה מיקז (בפורטוגזית: Beatriz/Beatrice de Luna Miques,‏ 20 ביוני 1510 – 3 בנובמבר 1569) הייתה אשת עסקים, נדבנית ומדינאית פורטוגלית אנוסה שחזרה ליהדות.
הנצחה

בשנת 1991, יצא בול רשמי של מדינת ישראל לזכרה. על הבול מופיע דיוקנה של דונה גרציה וכן תמונת מדליון של אחייניתה. בשובל הבול – נוף של טבריה, המבוסס על תחריטו של הצייר ההולנדי קורנליוס דה ברוין משנת 1681. בקצה השובל הובאה ציטטה מתוך דברי הלל שכתב עליה המלומד היהודי שמואל אושקי.
בשנת 2010, במלאת 500 שנים להולדתה של דונה גרציה, הוקם בטבריה מצפה דונה גרציה ובו סלע הנצחה ופרטים על פועלה. המצפה נמצא ליד הכניסה הצפונית ליער שווייץ, וכמו כן קיים בעיר מלון ומוזיאון על שמה.
רחובות על שמה נקראו בטבריה, חיפה ונתניה. בשנת 2016 התקבלה החלטה לקריאת רחוב על שמה גם בירושלים, וב-2017 בבאר שבע.
במסגרת "ויצו – חיפה" התארגנה ב-1982 קבוצה של דוברות ספרדית המורכבת מפעילות "ויצו", עולות ותיקות וחדשות מאמריקה הלטינית, לחוג שנקרא בספרדית "Doña Gracia Méndez" ע"ש דוֹנָה גְרַצְיָה מֶנְדֶס.
ראו גם

אנוסים
הספרדים
אסתר קירה
נורבאנו סולטאן
דון יוסף נשיא
לקריאה נוספת

יעקב הרוזן, דונה גרציה, ומדינת היהודים בטבריה שבגליל, הוצאת – צור – אות, ירושלים 1980
יוסף ויכלדר, מאבק הירושה בצל האינקוויזיציה, המבשר תורני 321 (בא), ג' בשבט תשע"ה, באתר אוצר החכמה
עליזה מיוחס-ג'ינאו, "נשים בקהילת המומרים לנצרות בספרד של המאה הט"ו", פעמים 46–47 (אביב תשנ"א), עמ' 169–189
צבי סחייק, דונה גרציה מנדס־נשיא: מנהיגות פוליטת וכלכלית במאה הט"ז, רמת גן, 2010
מיכל אהרוני רגב, תליון הזהב של דונה גרציה הוצאת גוונים
יצחק גורמזאנו גורן, קווארטט הסניורה – סדרת רומנים היסטוריים על דונה גרַציה מנדס, בהוצאת הקיבוץ המאוחד:
ראשון בסדרה: השקר הקדוש, 2010
שני בסדרה: מלכת הפיננסים, 2013
שלישי בסדרה: קדחת ונציאנית, 2015
הרביעי  מלכת היהודים: דונה גרסיה וממלכת הגליל, 2020
נעמי קרן, לה סניורה רומן במכתבים על חיי דונה גרציה נשיא, הוצאת כנרת זמורה, 2013 (הספר בקטלוג ULI)
אהרן נומאז, דונה גרסיה: הבנקאית היהודייה של הסולטאן המפואר; יצא ב-2016 בטורקית, והופיע בעברית ב-2020, בהוצאת ספרי ניב, הרצליה. (הספר בקטלוג ULI)
באנגלית:
Solomon H. P. and Di Leone Leoni A. Mendes, Benveniste, De Luna, Micas, Nasci: The State of the Art (1522-1558). The Jewish Quarterly Review 88, 3-4, 1998, pp. 135-211
Di Leone Leoni A. The Hebrew Portuguese Nations in Antwerp and London at the Time of Charles V and Henry VIII, New Jersey
Marianna D. Birnbaum, The Long Journey of Gracia Mendes, Central European University, Press, 2003
הערות שוליים

↑  Solomon H. P. and Leone Leoni A. Mendes, Benveniste, De Luna, Micas, Nasci: The State of the Art (1522-1558. The Jewish Quarterly Review 88, 3-4, 1998, pp. 135-211.(באנגלית)
↑  צבי סחיק, דונה גרציה מנדס-נשיא: מנהיגות פוליטית וכלכלית במאה הט"ז, תש"ע, עמ' 10(הקישור אינו פעיל)
↑  בצלאל רות, תרגום: שלמה סימונסון, בית נשיא, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ג, עמ' 32
↑  דונה גרציה: המיליונרית שרצתה להקים מדינה יהודית - 400 שנה לפני הרצל, באתר Pata Queens, ‏2020-05-11
↑  מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עמ' 117, 296
↑  עלון רחל ינאית בן צבי ודונה גרציה נשיא, באתר התאחדות בולאי ישראל
↑  רחוב דונה גרציה, באתר מדריך רחובות, עיריית ירושלים
↑  "רחובות של שכונה שלמה יהיו על שמן של נשים- מרביתן נשים מובילות ממוצא מזרחי". חדשות באר שבע. 3 במרץ 2017
↑    צור ארליך, ‏במדף של דונה גרסיה כבר די צפוף, בעיתון מקור ראשון, 3 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265849205171  BIBSYS: 7010609  BNE: XX1425347  BnF: cb12161839b (data)  BPN: 09733711  GND: 119080877  ISNI: 0000 0000 6677 7083  LCCN: n88033467  NTA: 169399354  RERO: 02-A010122311  SUDOC: 030143462  VcBA: 495/59723  VIAF: 54950110   WorldCat (עם VIAF): 54950110 
המצפה ע"ש דונה גרציה בטבריה
לוח הזיכרון במצפה דונה גרציה בטבריה
גיא לוי (קצין)

ערך זה עוסק בקצין צה"ל המשמש מפקד אוגדת האש. אם התכוונתם לכדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1976 (בן 49 בערך) נוגה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן צנחנים   סגן מפקד יחידת מגלן   מפקד גדוד 890   מפקד גדוד הדס   מפקד יחידת מגלן   מפקד חטיבה 55   מפקד בא"פ לכיש   ראש מחלקת תכנון מבצעי באמ"ץ   מפקד בה"ד 1   קצין חי"ר וצנחנים ראשי  מפקד עוצבת האש 
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
גיא לוי (נולד בשנת 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשרת כמפקד עוצבת האש. שימש קצין חי"ר וצנחנים ראשי. קודם לכן שימש מפקד בה"ד 1, ראש מחלקת תכנון מבצעי באמ"ץ, מפקד חטיבה 55 ומפקד בא"פ לכיש, מפקד יחידת מגלן ומפקד גדוד 890.
ביוגרפיה

לוי גדל במושב נוגה שבחבל לכיש. התגייס לצה"ל בשנת 1995, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 101 ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 101. לאחר מכן מונה למפקד פלחה"ן צנחנים בין השנים 2001–2003, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. במלחמת לבנון השנייה היה בחפיפה לתפקיד סגן מפקד יחידת מגלן, ולאחר המלחמה נכנס לתפקידו.
בשנת 2009 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 890, ושימש בתפקיד עד שנת 2011. בהמשך שימש מפקד גדוד הדס בבה"ד 1 בין השנים 2011–2012. לאחר מכן מונה למפקד יחידת מגלן בין השנים 2012–2014. במאי 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 55, בשנת 2015 מונה במקביל למפקד בא"פ לכיש, בתפקידיו שירת עד 12 באפריל 2016. בשנת 2016 מונה לראש מחלקת תכנון מבצעי באמ"ץ, ושימש בתפקיד עד שנת 2019, במקביל היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ו (2018–2019). ב-22 במאי 2019 מונה למפקד בה"ד 1. בספטמבר 2020, זומן לשיחת הבהרה עם מפקד זרוע היבשה, יואל סטריק, לאחר הדבקה המונית בה צוערים רבים בבה"ד 1 נמצאו חיוביים לקורונה. בתפקיד זה שירת עד 25 באוגוסט 2021.
ב-6 ביולי 2021 הועלה לדרגת תא"ל וב-19 ביולי נכנס לתפקידו כקצין חי"ר וצנחנים ראשי. ב-31 ביולי 2024 נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת האש, ופיקד עליה בתמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל.
חיים אישיים

לוי מתגורר במיתר, נשוי ואב לארבעה. בנו אורון שהתגייס בעקבות אביו לחטיבה האדומה  משרת בתפקיד סגן מפקד פלגה בגדוד 101.
בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ותואר שני במדע המדינה ואסטרטגיה מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  לילך שובל, חושב לעומק, באתר ישראל היום, 5 במאי 2014
↑  מיכל דניאלי, "חיבוק דב", במחנה, 14 באפריל 2010
↑  לילך שובל, מינויים בצה"ל: שני מפקדי יחידות מיוחדות ישמשו מפקדי חטיבה, באתר ישראל היום, 19 בנובמבר 2013
↑   מסקנות התחקיר בבה"ד 1 בעקבות התפרצות תחלואת הקורונה, באתר צה"ל, 24 בספטמבר 2020
↑   אל"ם יהודה ואך נכנס לתפקידו כמפקד בה"ד 1, באתר צה"ל, 25 באוגוסט 2021
↑  אברהם בלוך, ‏אלה השיבוצים הצפויים בצמרת הצבא, באתר "סרוגים", 3 באוגוסט 2020
↑   תא"ל גיא לוי נכנס לתפקיד קחצ"ר, באתר צה"ל, 19 ביולי 2021
↑   תא"ל גיא לוי נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת "האש", באתר צה"ל, 31 ביולי 2024.
↑  יואב זיתון, "למען מציאות חדשה בצפון": כך נשמעה הכניסה ללבנון בקשר אוגדה 98, באתר ynet, 1 באוקטובר 2024.
↑  אמיר בוחבוט‏, הכניסה החשאית, הפשיטות והחילוץ ממארב המחבלים - כך החלה הפעולה הקרקעית בלבנון, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2024.
צבי פסח פרנק

הרב צבי פסח פְרַנְק (נכתב גם פראנק, כ"א בטבת ה'תרל"ג, 20 בינואר 1873 – כ"א בכסלו ה'תשכ"א, 10 בדצמבר 1960) היה דיין ואב בית הדין בירושלים, פוסק בכיר ומפורסם, מחבר ספר השו"ת הר צבי. ממייסדי הרבנות הראשית, חבר במועצת הרבנות הראשית ורבה הראשי האשכנזי של ירושלים בין השנים ה'תרצ"ו–ה'תשכ"א (1936–1960).
תולדות חייו > ילדותו

נולד בעיר קובנה בליטא, למלכה ולרב יהודה לייב פרנק, מראשי אגודת חובבי ציון במקום. למד בישיבת סלובודקה ובישיבת טלז, שם היה בקשר חזק עם הרב אליעזר גורדון. עלה לארץ בשנת ה'תרנ"ג (1893), מעט קודם להוריו שהיו בין מייסדי המושבה חדרה. אחותו ינטא ציפורה נישאה לרב אברהם יעקב אורלנסקי, רבה של זכרון יעקב, שנרצח עם משפחתו בפרעות תרפ"ט בחברון.
תולדות חייו > בארץ ישראל

למד בישיבות תורת חיים ועץ חיים. התקרב לרב שמואל סלנט, רבה האשכנזי של ירושלים, שהתאים לו חברותא ללימוד את בעלה של נכדתו, הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי.
בשנת ה'תרנ"ה (1895) נשא לאישה את גיטה מלכה, בתו של הרב דוד שפירא, בנו של הרב חיים יעקב שפירא. (הרב אריה לוין היה גיסו, לאחר שנשא את אחות אשתו). בשנות נישואיו הראשונות גר בחצר שטראוס. היה בין שומעי שיעורו של הרב יהושע לייב דיסקין במוצאי שבת. בשנת ה'תרנ"ז (1897) נוסד בירושלים בית מוסר בהשראתו של הרב שמחה זיסל זיו מקלם, והרב פרנק הצטרף למוסד (שהפך לאחר מכן לכולל אברכים "אור חדש"). באותה שנה החל לשמש בפני הרב סלנט בהוראה ובסידור גיטין.
לאחר סגירת כולל "אור חדש" בשנת ה'תרס"א (1901) התקבל כר"מ בישיבת עץ חיים. באייר ה'תרס"ב (1902) החליט לעבור ליפו כדי ללמוד תורה ללא הפרעות. ביפו למד בבית המדרש בשכונת נווה שלום. שהה שם כשנתיים, שבהן התקרב לרב המקום, הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
הרב פרנק התמנה לר"מ בישיבה חדשה שקמה ביפו ליד תלמוד תורה שערי תורה, אולם כעבור זמן קצר חזר לירושלים. בשנת ה'תרס"ח (1908) הוציא לאור קונטרס ראשון בנושאים הלכתיים. בתקופה זו העביר שיעורים בישיבות עץ חיים, שער השמים ותורת אמת, וענה לשאלות הלכתיות שנשלחו לרב שמואל סלנט, שהיה כבר בערוב ימיו. נתמנה על ידי הרב סלנט ועל ידי סב אשתו, הרב חיים יעקב שפירא כמורה הוראה בירושלים, ובשל כך עבר משכונת בתי ברוידא שמחוץ לחומות ירושלים אל תוככי העיר העתיקה. בשנת ה'תר"ע (1910) התמנה כחבר בוועד השחיטה האשכנזי בירושלים.