stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת הביצורים סרה דה ריבייר
ביצוע הפרויקט

ב-1874 החלה בניית המבצרים לפי הקווים המנחים של הוועדה. בין השאר נבנו בתקופה זו מבצרי ורדן (כמו מבצר דואומון), מבצרי טול (צר'), מבצרי אפינאל (צר'), מבצרי בלפור (צר'), מבצרי בזנסון (צר'), מבצרי דיז'ון (צר'), מבצרי ליון (צר'), מבצרי גרנובל (צר') ועוד.
מבצרים אלו צוידו במספר רב של תותחים במגוון דגמים. תחילה הוצבו במבצרים תותחי ברונזה חלקי קנה ישנים עם טעינה קדמית אך במהלך השנים הם הוחלפו בתותחי פלדה מודרניים בעלי קדח סלילוני וטעינה אחורית בקטרים שונים.
בקו הקדמי של מערכת "סרה דה ריבייר" נפערו, במכוון, 4 "חורים" כדי ללכוד כוחות אויב בכיס מוקף במבצרים משלושה עברים. חורים אלו נוצרו במקטע של נהר אואז, אזור העיר סטנאיי (צר'), אזור העיר צ'רמס (צר') ובקרבת בלפור (צר').
שמות המבצרים

רובם הגדול של המבצרים נקרא, עם הקמתם, על שם היישוב הקרוב אליהם. בינואר 1887 הוציא שר המלחמה דאז של צרפת ז'ורז' בולנז'ה צו המורה לקרוא למבצרים על שם גיבורי צבא ומדינאים דגולים. בהתאם לצו זה ניתנו שמות חדשים לכל המבצרים (נקראו אז "שמות בולנז'ה") כשהצו הורה גם על חריטת השם החדש מעל הכניסה לכל מבצר.
באוקטובר אותה שנה הוחלף בולנג'ר עלי ידי תיאופיל פרון (צר') שביטל את הצו הנ"ל והורה להחזיר את המבצרים לשמם המקורי.
המודרניזציה של המבצרים

בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 חלה התפתחות טכנולוגית רבה בתחומים צבאיים שונים. התפתחויות אלו אילצה את הצרפתים לבצע מודרניזציה משמעותית במבנה המבצרים כדי להתאים אותם להתפתחויות אלו. השינויים השפיעו הן על המבצרים שכבר הוקמו והן על תכנון המשך הקמת המבצרים. שיפורים אלו במבצרים נמשכו עד מלחמת העולם הראשונה (וגם במהלכה).
המודרניזציה של המבצרים > פגזי ארטילריה

החומר בו השתמשו עבור הארטילריה, עם תחילת הפרויקט, היה אבק השרפה (המכונה באנגלית "אבק שריפה מעשן") שהיה בשימוש מאות שנים לפני כן. בשלהי המאה ה-19 פותחו חומרי נפץ וחומרי הדף חדשים. בין השאר הומצאה הניטרוצלולוזה (ממנו פותח האבק שרפה נטול עשן), הקורדיט (צר'), חומרי נפץ מבוססי חומצה פיקרית (צר') ועוד שהפכו את טווח הירי לגדול יותר, את משקל הפגזים לכבד יותר ואת האפקטיביות של הפגזים לגבוהה יותר. פיתוחים נוספים היו הקדח הסלילוני ומנגנון הפיצוץ המושהה שגרם לפגז להתפוצץ רק לאחר שחדר לעומק אדמה.
המודרניזציה של המבצרים > ביצורים

את משמעות ההתפתחות המהירה שחלה בתחום הארטילריה (שתוארה לעיל) בחנו הצרפתים ב-1886 על אחד ממבצרי המערכת (מבצר מלמייזון (צר')) והתוצאות הצביעו על נזקים גדולים שנגרמו לקירות ולגגות שנבנו מאבן. המסקנות מבדיקות אלו היו שיש לחזק את ההגנה על המבצרים על ידי שימוש בבטון מזוין והחל תהליך כזה במבצרים שכבר נבנו. במקביל, מבצרים חדשים במערכת, שנבנו החל מ-1885, נבנו מלכתחילה מבטון מזוין.
מסיבות תקציביות, תהליך המודרניזציה של המבצרים בוצע רק למבצרי הקו הראשון והמבצרים בקו השני ובגזרות שבהן הצרפתים העריכו שהסיכון נמוך (כמו בלגיה וספרד) נשארו המבצרים עם המיגון הישן ובסופו של דבר רובם נזנחו עד 1912.
המודרניזציה של המבצרים > שריון

עם בניית המבצרים הוגנו התותחים במבנים מקורים בגגות אבן שלא היו עמידים באש נגד-סוללות. פיתוחים בטכנולוגיית המתכת (כמו ברזל יצוק ופלדה) אפשרו לפתח צריחי ברזל בעלי דפנות עבים עבור התותחים, המקלעים ועמדות התצפית ובכך איפשרו לחזק את כוח האש של המבצר מצד אחד ולחזק את ההגנה על המבצרים מצד שני. חלק מאותם צריחי ברזל חדשים היו מדגם שאיפשר לצריח לעלות בזמן ירי ולרדת לאחר תום הירי.
על בסיס התקדמות טכנולוגיית המתכת פותחו מספר דגמים של צריחי מתכת ארטילריים, נבחנו והותקנו במבצרים. כך למשל פותחו "צריחי מואין 155 מ"מ" (צר'), "צריחי גלופין 155 מ"מ" (צר'), צריחי מקלעים כבדים (צר'), צריחי 1905 75 מ"מ (צר'), עמדות בורג'ס (צר') ועוד.
המודרניזציה של המבצרים > שיפור ההתארגנות

מערכת הביצורים "סרה דה ריבייר" נבנתה במהותם למטרות הגנתיות. נמצא שיש צורך לפתח עמדות במרווחים בין המבצרים שיאפשרו לכוחות רגלים לשפר, מצד אחד, את ההגנה על הקו ולאפשר, מצד שני, לצאת למתקפת נגד מהירה. שיפורים אלו יושמו ברבים ממערכי ההגנה ואף הותקנו רכבות פס-צר כדי להעביר ציוד ותחמושת לעמדות אלו.
המודרניזציה של המבצרים > חשמל

הצורך למערכות עזר חשמליות לחיילים במבצרים כמו גם הצורך לספק חשמל לצריחים המתרוממים מבלי להיות תלוי במקורות חיצוניים הביא להתקנת גנרטורים חשמליים במבצרים.
המודרניזציה של המבצרים > תקשורת

בעקבות בניית צברים של מבצרים נמצאה חשיבות לתקשורת בין אותם מבצרים. בתקופת בה החלה הקמת המבצרים עיקר התקשורת ביניהם נעשתה בעזרת הליוגרפים. עם השנים נעשה שימוש גובר ביוני דואר ולקראת פרוץ מלחמת העולם הראשונה הונחו קוי טלפון בין המבצרים.
המודרניזציה של המבצרים > מחסני תחמושת

עקב אכילס של המבצרים היו מחסני התחמושת ואבקת השריפה מאחר שפיצוץ של מחסן כזה עשוי היה להרוס את כל המבצר. לשם כך שמו המתכננים דגש מיוחד על מחסנים אלו ודאגו לבנותם בעומק המרבי שניתן וכן להגן עליהם בשכבות אבן ואדמה. במהלך פרויקט המודרניזציה של המבצרים פוזרו חומרי הנפץ בין מספר מחסנים כדי לצמצם נזק כתוצאה של פיצוץ מחסן כזה וכן דאגו המתכננים לצקת שכבת בטון עבה במיוחד מעליהם.
פיתוחים נוספים נגעו לתאורה של מחסני התחמושת ולשם כך פותחו מנורות שמן מיוחדות בעלות זכוכית עבה ועמידה כשהכיבוי וההדלקה שלהן נעשה מחדר סמוך כדי למנוע גיצים.
מלחמת העולם הראשונה

בתחילת מלחמת העולם הראשונה שימשו המבצרים להסוואת תגבור הכוחות הצרפתיים לאורך הגבול.
מנגד רשמו הגרמנים הצלחות בתחילת המלחמה לאחר שיישמו חלקית את תוכנית שליפן ופלשו לצפון צרפת דרך בלגיה ולוקסמבורג ועקפו בכך חלק מהביצורים החזקים בגבול גרמניה. רוב המערכה התחוללה בצפון וצפון מזרח צרפת כשחלק מהמבצרים בגבול בלגיה לא עברו תהליך מודרניזציה ולכן היו פגיעים יותר לארטילריה הגרמנית.
במספר מקרים לא עמדו המבצרים בלחץ ההתקפה הגרמנית:
במהלך המצור על מובז' ב-1914, שימשו המבצרים מסביב לעיר מוקד לקרבות בין הצרפתים לגרמנים אך לא הצליחו לעצור את הגרמנים ונכבשו.
בתחילת המערכה ב-1914 הטילו הגרמנים מצור על מבצר מנונוילה (צר') ולאחר שלושה ימי הפגזות ארטילריות (שהנחיתו על המבצר כ-10,000 פגזים), ששיתקו את רוב צריחי התותחים וגרמו להתמוטטות של חלק מהמבנים, נכנעו הצרפתים והגרמנים הרסו את המבצר. לפני הכניעה הספיקה הארטילריה הצרפתית לירות מעל 17,000 פגזים על הכוחות הגרמנים.
הכשלים במבצרים כגון אלו, כמו גם התבוסות שספג צבא צרפת מול הגרמנים, בתחילת המלחמה, הביאו את מפקדיו להורות, ב-1915, על דילול הכוחות בחלק ממבצרי המערכת (ובמיוחד במערכי הארטילריה) לטובת היחידות הניידות.
בהמשך המלחמה היו חלק מהמבצרים מעורבים באופן פעיל בקרבות. כך למשל בחלק ממערך המבצרים מסביב לעיר ורדן התחוללו קרבות קשים בין הגרמנים והצרפתים במהלך קרב ורדן ב-1916:
מבצר דואומון היה המבצר המרכזי במערך ההגנה על העיר, ננטש לחלוטין בעקבות הוראת מפקדי הצבא הצאפתי ונכבש ללא התנגדות על ידי הגרמנים. המאמץ הצרפתי לכבוש אותו מחדש נמשך כשישה חודשים במחיר של עשרות אלפי קורבנות.
מבצר וו (צר') היה גם הוא מוקד לקרבות מדממים בין הצרפתים והגרמנים שכבשו אותו ביוני 1916 לאחר קרב קשה ורק בנובמבר הוא שוחרר.
ביוני 1916 ניסו הגרמנים לכבוש, ללא הצלחה את מבצר פרויידטר (צר'), וזאת לאחר מספר ימים שירו עליו אש ארטילרית.
מבצר ת'אימון (צר') עמד גם הוא במוקד קרבות ב-1916 ועבר ידיים מספר פעמים לפני שנכבש סופית בידי הצרפתים.
ב-1916 ו-1917, בעקבות הקרבות (במיוחד קרב ורדן) וההבנה שיש יתרון למבצרים הוחלט בצרפת על תהליך חיזוק המבצרים.
בגלל התמקדות הקרבות בצפון ובצפון מזרח צרפת נשארו רבים מהמבצרים, בגזרות האחרות (כמו מול שווייץ), מחוץ למעגל הקרבות.
לאחר המלחמה

ב-1918, עם סיום מלחמת העולם הראשונה, החליט צבא צרפת לזנוח את רוב מבצרי "סרה דה ריבייר". החלטה זו נבעה ממספר סיבות:
רוב המבצרים היו באותה עת כבר בני 40–45 שנה ולא תאמו עוד לצורכי הצבא של אותה תקופה.
חלק מהמבצרים נפגעו קשות בקרבות וחלקם אף נהרסו בהיקף שלא ניתן היה לשקמם.
בעקבות הסכם ורסאי, שסיים את המלחמה, נקבע קו גבול חדש בין צרפת לגרמניה וצרפת הקימה את קו מאז'ינו שהיה ממזרח לביצורי "סרה דה ריבייר". שינוי זה הפך מערכת זו לקו הגנה שני ושלישי.
בסופו של דבר לא נעשה שימוש ברוב המבצרים במהלך מלחמת העולם השנייה כשבמקרים מסוימים נגרטו חלקי מתכת מהמבצרים לטובת תעשיית הפלדה הצרפתית. יחד עם זאת היו מספר גזרות בהן המשיך צבא צרפת להשתמש במבצרים בתקופת המלחמה:
• במקרים בהם קו "סרה דה ריבייר" השתלב בקו מאזינו וניתן היה להשתמש במבצרים כחלק מהקו.
• בגבול צרפת עם שווייץ ואיטליה שם לא כלל הסכם ורסאי תזוזות גבול ועדיין היה צורך בשמירת מעברי הגבול.
• בנמלי הים.
המבצרים בעת החדשה

לאחר נטישת רוב המבצרים, בסיום מלחמת העולם הראשונה, החלה ממשלת צרפת למכור את המבצרים הנטושים לגורמים פרטיים למגוון מטרות. בין השאר היו מעורבות ברכישת המבצרים רשויות מקומיות ועמותות אזרחיות מקומיות במטרה לשקם את המבצרים ולהנציח את קו "סרה דה ריבייר" ואת האירועים שהתחוללו בהם. כך שוקמו והפכו לאתרי תיירות מבצרים כמו מבצר דואומון, מבצר וו, מבצר קונדה (צר'), מבצר בונדואה (צר') ומבצר בורלמון (צר'). חלק אחר (כמו מבצר הוט-פרשה (צר')) שוקם ומשמש כמחנות צבא. כ-36 ממבצרי קו "סרה דה ריבייר", ברחבי צרפת, עברו תהליך שיקום ונפתחו לביקורים.
תהליך השיקום הפך, במקרים רבים, למאתגר ויקר וזאת לאור הימצאותם של שרידי גופות חיילים כמו גם תחמושת רבה שלא התפוצצה בשטח המבצרים ובסביבתם. ממצאים אלו דרשו ניקוי ושיקום השטח על ידי בעלי מקצוע. אזורי קרבות שלא עברו ניקוי ושיקום הוגדרו כאזורים אדומים ונאסרו למגורים או עיבוד חקלאי (כך למשל היקף השטחים, באזור ורדן, המוגדרים כ"אזורים אדום" נאמד ב-170 קמ"ר. מגבלות אלו כמו גם ההתדרדרות במצב המבצרים אילצו את הרשויות לנעול חלק מהמבצרים ולהכריז עליהם כמסוכנים לציבור.
גלריה > כניסות למבצרים

הכניסה למבצר סנצ'יי ששימש לסוללות ארטילריה בצבר מבצרי אפינאל (צר') בצפון מזרח צרפת
הכניסה למבצר ד'ארצ'ה (צר') בצבר מבצרי אפינאל (צר') בצפון מזרח צרפת
הכניסה למבצר באסה-פרשה (צר') בצבר מבצרי בלפור
הכניסה למבצר ברגיל (צר') בצבר מבצרי בזאנסון
הכניסה למבצר מורייר (צר') בצבר מבצרי גרנובל
הכניסה למבצר ברון (צר') בצבר מבצרי ליון
הכניסה למבצר בורלמון (צר') בצבר מבצרי טול
הכניסה למבצר בואה דה ארצ'ה (צר') בצבר מבצרי פריז
הכניסה למבצר דואומון בצבר מבצרי ורדן
הכניסה למבצר אבילה (צר') מול מעברי הארדנים
גלריה > תוכניות מתאר

התכנון של רבים מהמבצרים נעשה על ידי אותו גוף מתכנן כך שקיים דמיון בתוכניות המתאר שלהם שהייתה בצורת משושה או מחומש
תוכנית המתאר של מבצר בזנקור (Fort de Bessoncourt) בצבר מבצרי בלפור
תוכנית המתאר של מבצר דואומון בצבר מבצרי ורדן
תוכנית המתאר של מבצר באסה-פרשה (צר') בצבר מבצרי בלפור
תוכנית המתאר של מבצר ברימון (צר') בצבר מבצרי ריימס
תוכנית המתאר של מבצר הוט-פרשה (צר') בצבר מבצרי בלפור
תוכנית המתאר של מבצר ברולה (צר') בצבר מבצרי בלפור
תוכנית המתאר של מבצר ונסיה (צר')) בצבר מבצרי ליון
גלריה > ארטילריה

תותח 155 מ"מ במבצר מון-באר (צר') מול גבול שווייץ
תותח 155 מ"מ במבצר פומפל (צר') שבצבר מבצרי ריימס
תותח במבצר אוקסיגני (צר') שבצבר מבצרי אפינאל
תותח במבצר גירומאני (צר') מול גבול שווייץ
צריח תותחי 150 מ"מ במבצר דואומון בצבר מבצרי ורדן
צריח תותחי 150 מ"מ במבצר פרויידטר (צר') בצבר מבצרי ורדן
תותח במבצר וו (צר') בצבר מבצרי ורדן
גלריה > מוזיאונים שבמבצרים

המוזיאון במבצר בונדאווה (צר'), בצבר מבצרי ליל בגבול בלגיה. מנציח את המחתרת הצרפתית
תצוגה במוזיאון שבמבצר מונברה (צר') בצבר מבצרי ריימס
אוסף כובעי חיילים גרמנים במוזיאון במבצר פומפל (צר') שבצבר מבצרי ריימס
תצוגה במוזיאון במבצר סקלין (צר') שבצבר מבצרי ליל
תצוגה של מאפיה במוזיאון במבצר מונט-ואודואה (צר') שבצבר מבצרי בלפור
תצוגה במוזיאון במבצר הבסטיליה (צר') שבצבר מבצרי גרנובל
תצוגה במוזיאון במבצר סן-איינר (צר') שבצבר מבצרי גרנובל
תצוגה במוזיאון במבצר פלוזה (Ouvrage de la Falouse) שבצבר מבצרי ורדן
תצוגה במוזיאון במבצר לאוו (צר') שבצבר מבצרי מאובג' (גבול בלגיה)
ביאורים

↑  ב-1880 הודח דה ריבייר מתפקידו אך ההחלטות שהתקבלו קודם לכן המשיכו להיות מיושמות בשטח
↑  כמו למשל מבצר שרבורג (צר') שהגן על נמל שרבורג
↑  הקמת סוג זה של ביצורים נכלל בתכנון כחלק מהמסקנות מאירועי ההמצור על מץ במלחמת צרפת–פרוסיה ונפילתה של העיר
↑  הנחיה זו מומשה לרוב כשהחריגות היו במבני ההגנה על הכניסות למבצרים
↑  כוח האדם כלל יחידות מהקולוניות של צרפת
↑  גם כיום משמש נמל טולון כבסיס גדול של חיל הים של צרפת
↑  נעשה שימוש בתותחים בעלי קוטר של 90 מ"מ (צר'), 120 מ"מ (צר'), 155 מ"מ (צר') ו-220 מ"מ (צר') וכן במרגמות 220 מ"מ (צר') ו-270 מ"מ (צר')
↑  נוהל הירי בצריחים אלו היה שלאחר קבלת הקואורדינטות ממרכז בקרת האש היה הצריח עולה מעל פני הקרקע, התותחים היו יורים סדרה של פגזים ואז הצריח היה יורד. תצפיתנים בעמדות התצפית ובקווים קדמיים דווחו על תוצאות הירי
↑  תוכנית שליפן הציעה לפלוש לצפון צרפת, באיגוף רחב גם דרך הולנד אך מפקד צבא גרמניה,  הלמוט פון מולטקה ויתר על הפלישה להולנד מסיבות פוליטיות
לקריאה נוספת

Guy Le Hallé, The Séré de Rivières system or the Testimony of stones: France and Verdun, Louviers, Ysec Éditions,2001, 224 pp. (ISBN 2-84673-008-3), p. 201.
Raymond-Adolphe Séré de Rivières, Réponse aux attaques dirigées contre le service du Génie, lors de la discussion du budget ordinaire de 1880, Paris, impr. de E. Plon, 1880, 45 p., in-8
Hippolyte Plessix et Émile Legrand-Girarde, Manuel complet de fortification : rédigé conformément au programme d'admission à l'Ecole supérieure de guerre (4e édition refondue), Paris, Berger-Levrault, 1909, 927 p
Alain Hohnadel et Philippe Bestetti, La Bataille des forts : Metz et Verdun de 1865 à 1918, Bayeux, éditions Heimdal, 1995, 80 p. (ISBN 2-84048-087-5)
Philippe Truttmann, La Barrière de Fer : l'architecture des forts du général Séré de Rivières, 1872-1914, Thionville, Gérard Klopp, 2000, 542 p. (ISBN 2-911992-37-7)
Guy Le Hallé, Le système Séré de Rivières ou le Témoignage des pierres : la France et Verdun, Louviers, Ysec Éditions, 2001, 224 p. (ISBN 2-84673-008-3)
Henri Ortholan, Le général Séré de Rivières : le Vauban de la revanche, Paris, Bernard Giovanangeli, 2003, 921 p. (ISBN 2-909034-33-X)
Jean-François Pernot, « Éléments pour une mise en perspective de la défense de Bucarest à la fin du XIXe siècle », Revue historique des armées, no 244, 2006, p. 22-29
Martin Barros, Les fortifications en Île-de-France, 1792-1944, Paris, Institut d'aménagement et d'urbanisme de la région Île-de-France, 2005 (1re éd. 1993), 219 p. (ISBN 2-7371-1533-7), p. 36
Marc-René de Montalembert, La Fortification perpendiculaire, ou essai sur plusieurs manières de fortifier la ligne droite, le triangle, le quarré et tous les polygones, de quelqu'étendue qu'en soient les côtés, en donnant à leur défense une direction perpendiculaire, Paris, impr. de P.-D. Pierres, 1776-1784, in-quarto, 5 tomes en 3 volumes
Vaincre la défaite : 1872-1881, Armée de terre : document présentés par le prof. Guy Pedroncini, Vincennes et Paris, Service historique de l'Armée de terre et Institut d'histoire des conflits contemporains, coll. « La défense sous la Troisième République », 1990, 723 p. (ISBN 2-86323-051-4)
Philippe Truttmann (ill. Frédéric Lisch), La Muraille de France ou la ligne Maginot : la fortification française de 1940, sa place dans l'évolution des systèmes fortifiés d'Europe occidentale de 1880 à 1945, Thionville, Éditions G. Klopp, 1988 (réimpr. 2009), 447 p. (ISBN 2-911992-61-X)
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של רמון אדולף סרה דה ריבייר, באתר fortiffsere.fr
↑  צו בניית המבצרים, באתר presqu-ile-de-crozon.com
↑  ביצורי הינדו-סין, באתר atlantik-wahl.com
↑  התפתחות הארטילריה, באתר fortiffsere.fr (בצרפתית)
↑  התפתחות חומרי הנפץ והארטילריה, באתר fortiffsere.fr (מאורכב) (בצרפתית)
↑  הניסיונות במבצר מלמייזון, באתר רדיו צרפת 3
↑  מבנה צבא צרפת ב-1914, באתר fortiffsere.fr
↑  פרויקט 1917, באתר lpracht.free.fr
↑  פרויקט 1917, באתר fortiffsere.fr
↑  מבצר קורמיילה, באתר "עמותת מבצר קורמיילה"
↑  מבצר ברון, באתר "עמותת מבצר ברון"
↑  אזורים אדומים, באתר nationalgeographic.org
↑  האזור האדום של ורדן, באתר paysages-et-sites-de-memoire.fr
המבצע בנפת אל-הרמל

המבצע בנפת אל-הרמל היה לחימה בתוך צפון לבנון והגבול במסגרת מבצע צבאי של הצבא הסורי החופשי במטרה לסכל הברחות של חזבאללה ולכבוש שטח בצפון לבנון. במהלך המבצע הצבא הסוריה החופשי השתלט על מספר כפרים בצפון לבנון ועל העיירה קַסר (אנ').
רקע > הקרב על קוסייר

ב-4 באפריל 2013 פתח צבא סוריה במתקפה בקוסייר במטרה להשתלט על העיר ועל הכפרים הסמוכים לה. הקרבות בעיר ובסביבותיה, שבהם השתתפו גם לוחמי חזבאללה, נמשכו למעלה מחודשיים, ובסופם השתלט צבא סוריה על העיר. כיבוש העיר היה אחד מהסיבות לפלישה הסורית אל תוך לבנון.
רקע > נפילת משטר אסד

ב-27 בנובמבר 2024 נחתם הסכם הפסקת האש בין ישראל ללבנון. עם כניסת הפסקת האש לתוקף, פתחו ארגוני המורדים הסורים, ובראשם ארגון היאת תחריר א-שאם, במתקפת פתע על משטר אסד. בתוך כ-12 ימים הצליחו המורדים לכבוש את הערים המרכזיות בסוריה: חלב, חמה, חומס ודמשק, ולהפיל את משטרו של אסד. לאחר מכן קבוצות המורדים יצרו ממשלה חדשה בראשות אבו מוחמד אל-ג'ולאני.
אירועים

ב-4 בפברואר היאת תחריר א-שאם סיכלו ניסיון להעביר סמים בגבול, לאחר מכן מחבלי חזבאללה ירו לעבר הכוחות.
בתגובה לכך היאת תחריר וקבוצות נוספות פלשו אל תוך צפון לבנון תחת חיפוי צבאי וכבשו את העיירה קַסר (אנ'). שר ההגנה הסורי הגיע לגבול והראה לחיילים מפה שסימנה חלקים מנפת אל-הרמל בשליטת סוריה.
ב-6 בפברואר נחטפו מספר אזרחים לבנונים על ידי הצבא הסורי החופשי ו-2 חיילים של היאת תחריר א-שאם נחטפו על ידי חזבאללה, שעות אחרי צבא לבנון לקח את השבויים מחזבאללה והחזיר אותם בתמורה לחלק מהאזרחים. באותו יום גדודי שאהין נכנסו אל תוך לבנון על מנת לכבוש שטח נוסף והם לקחו בשבי קבוצה של עשרות מחבלי חזבאללה. בנוסף חזבאללה ירה עשרות רקטות לטווח קצר אל תוך שטח סוריה.
ב-7 בפברואר הצבא הסורי החופשי השתלט על עמדות חזבאללה בגבול סוריה ולבנון והתחילו בירי רחפנים על מנת לעזור לכוחות בתוך לבנון.
ב-8 בפבואר ישראל הרגה בתקיפה אווירית מחבלים שלפי הערכות ניסו ליצור אמל"ח לקרבות בצפון לבנון.
ב-9 בפברואר התחילו קרבות בגבול מדרום לעיירה קַסר (אנ'). מחבלי חזבאללה השתמשו שם במנהרה על מנת לעבור אל תוך סוריה ובתגובה לכך ישראל תקפה את המנהרה.
לקראת הלילה משרד ההגנה הסורי הודיע כי הגבול טוהר ממחבלי ותשתיות חזבאללה וכי הכוחות התחילו בכניסות למספר כפרים על מנת לחסל מחבלי חזבאללה.
ב-10 בפברואר צבא סוריה הודיע על סיום המבצע.
תגובות > מדינות מעורבות

ישראל ישראל: בתגובה לפעילות חזבאללה במהלך המבצע צה"ל תקף מפעלי אמל"ח בתוך לבנון באזור הבקאע.
הצבא הסורי החופשי הצבא הסורי החופשי: נשיא סוריה אל-ג'ולאני הודיע על תחילת המבצע על מנת "לשחרר את האזורים בסוריה שאיראן כבשה", במהלך המבצע מפקדים בצבא הסורי החופשי ניסו לשכנע את אל-ג'ולאני לכבוש את כל צפון לבנון.
לבנון לבנון: עקב העימותים בין הצדדים הנשיא ג'וזף עאון ציווה על צבא לבנון לפרוס כוחות בגבול ואם הצבא הסורי החופשי יורה לעבר הגבול אז לירות בחזרה.
הערות שוליים

1 2 3 4  קרבות בין שיעים לסונים בגבול לבנון-סוריה | צפו בתיעודים | עכשיו 14, באתר www.now14.co.il
↑  האלא ג'אבר, כך כבש חיזבאללה את קוסייר עבור אסד, באתר nrg‏, 10 ביוני 2013
↑  ליאור בן ארי, עם סיוע רוסי, הבטחות איראניות - ובלי חיזבאללה: אסד מתכונן למתקפת הנגד, באתר ynet, 2 בדצמבר 2024
↑  Syria, Lebanese tribes agree prisoner exchange following clashes on Lebanon borde
↑  שעות לאחר חטיפתם; ‘עסקת חטופים’ בגבול לבנון סוריה – JDN
↑  "Military operations" control the hills surrounding the strategic village of Akkoum on the border with Lebanon Homs Governorate, Syria, Map of Syrian Civil War - Syria news and incidents today - syria.liveuamap.com (באנגלית)
1 2  The Israeli army says it carried out an airstrike in Lebanon against Hezbollah militants working in a weapons manufacturing facility Tel Aviv-Yafo, Tel Aviv District, Palestine and Israel news today on map - Jerusalem today - Israel News today - Palestine News today - israelpalestine.liveuamap.com (באנגלית)
↑  Israel conducted "a precise intelligence-based strike on an underground tunnel crossing from Syrian territory into Lebanese territory that was used by Hezbollah to smuggle weapons in the Beqqa area and has been struck in the past," the @Israeli army announced Sunday Tel Aviv-Yafo, Tel Aviv District, Palestine and Israel news today on map - Jerusalem today - Israel News today - Palestine News today - israelpalestine.liveuamap.com (באנגלית)
↑  The Syrian Border Security Administration announces its complete control over the Syrian-Lebanese border after clashes with gangs smuggling weapons and drugs Baalbek-Hermel Governorate, Lebanon, Map of Syrian Civil War - Syria news and incidents today - syria.liveuamap.com (באנגלית)
↑  קרבות בין שיעים לסונים בגבול לבנון-סוריה | צפו בתיעודים | עכשיו 14, באתר www.now14.co.il
↑  ליאור בן ארי, הרוגים בגבול סוריה-לבנון, בקרבות בין המשטר החדש לתומכי חיזבאללה, באתר ynet, 9 בפברואר 2025
אודות שמידט

| --- | --- |

 מבוסס על:  אודות שמידט 
 בימוי:  אלכסנדר פיין 
 הופק בידי:  מייקל בסמן הארי גיטס
 תסריט:  אלכסנדר פיין ג'ים טיילור
 עריכה:  קווין טנט 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק ניקולסון לן קאריו אנג'לה לאנסברי קוני ריי ג'ון סקוויב הארי גרונר דרמוט מלרוני קתי בייטס הופ דייוויס הווארד הסמן 
 מוזיקה:  רולף קנט 
 צילום:  ג'יימס גלנון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  ניו ליין
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בדצמבר 2002, ארצות הברית
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  קולורדו, נברסקה 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  105.8 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   aboutschmidt
 פרסים:  מועמד לשני פרסי אוסקר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אודות שמידט (אנגלית: About Schmidt) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 2002, בבימויו של אלכסנדר פיין ובכיכובו של ג'ק ניקולסון. הסרט מבוסס על ספר הנושא שם זהה, פרי עטו של הסופר לואיס ביגלי. ג'ק ניקולסון משחק את דמותו של וורן שמידט, והופ דייוויס משחקת בתפקיד בתו, ג'יני.
תקציר העלילה

וורן שמידט הוא אקטואר (אדם העוסק בחישוב שיעורי הסיכונים התשלומים והפרמיות של ביטוח) בחברת ביטוח באומהה, נברסקה, ובתחילת הסרט פורש לגמלאות. הוא זוכה למסיבת פרידה בחברת הביטוח בה עבד, ומוחלף בידי עובד חדש וצעיר. הוא מתקשה להסתגל לאורח חייו החדש, ומרגיש חסר תועלת. הוא מבין שלמרות כל השנים שבהן עבד והניסיון אותו צבר, הוא בר החלפה. יום אחד שמידט רואה בטלוויזיה פרסומת על תוכנית לאימוץ ילדים אפריקנים על ידי תמיכה כספית. הוא נכנס לתוכנית ה"אימוץ", ולאחר כמה זמן מקבל חבילה בדואר ובה פרטים על הילד הטנזני ה"מאומץ" שלו, אנדוגו (NDugu).
שמידט מספר במהלך הסרט על מערכת היחסים עם אשתו, אשר הייתה מנוכרת כלפיו. היא מתה לפתע מקריש דם במוח. חבריו ובתו ג'יני מנסים לנחמו. הוא נקלע לוויכוחים עם ג'יני, המתעתדת להתחתן עם ראנדל הרצל (מגולם על ידי דרמוט מלרוני), מהלך ששמידט מתנגד לו. שמידט סבור, שהוא לא מתאים לבתו. ג'יני ורנדל עוזבים לאחר זמן קצר חזרה לדנוור, קולורדו. שמידט מוצא את עצמו לבדו.
שמידט מזניח את עצמו, הוא מפסיק לתפקד. הוא נרדם ומתעורר מול הטלוויזיה, יוצא לטיולים בחצר בפיג'מה שלו, ולבסוף אף גומר את כל האוכל במטבח שלו. לבסוף הוא מחליט לערוך מסע במעונוע שלו כדי לראות את ג'יני ולשכנע אותה לא להתחתן עם ראנדל. הוא מתקשר לג'יני כדי להודיע לה על כך שהוא מגיע, והיא דורשת ממנו לא להגיע אלא זמן קצר לפני החתונה. הוא מחליט לערוך טיול למחוזות ילדותו. הוא מגיע לדנוור זמן קצר לפני החתונה, ופוגש את המשפחה של ראנדל. הוא ממשיך לנסות להניא את בתו מלהינשא. אף על פי שמתעורר ויכוח גדול ומכוער, בחתונה נושא שמידט נאום ונמנע מלהזכיר את ביקורתו, וחוזר חזרה לביתו.
שמידט מתחיל לתאר את סיפור חייו לאנדוגו במכתבים אותם הוא שולח לו. הוא תוהה במכתביו אילו הישגים השיג במהלך חייו, ונדמה שהכתיבה היא סוג של תרפיה והתבוננות עצמית, ששמידט מתחיל לעבור לאחר מות אשתו והפרישה. לקראת סוף הסרט מקבל שמידט חבילה מטנזניה, ובה מכתב מנזירה המטפלת באנדוגו. היא אומרת שהוא לא יודע לקרוא או לכתוב, אולם מאוד שמח לשמוע את תוכנם. שמידט מתרגש מאוד למשמע הדברים, ועיניו מתחילות לדמוע.
מועמדויות ופרסים

| פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| טקס פרסי אוסקר ה-75 | השחקן הטוב ביותר | ג'ק ניקולסון | מועמדות |
| טקס פרסי אוסקר ה-75 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | קתי בייטס | מועמדות |
| טקס פרסי גלובוס הזהב ה-60 | הסרט הטוב ביותר - דרמה |  | מועמדות |
| טקס פרסי גלובוס הזהב ה-60 | הבמאי הטוב ביותר | אלכסנדר פיין | מועמדות |
| טקס פרסי גלובוס הזהב ה-60 | התסריט הטוב ביותר | אלכסנדר פיין וג'ים טיילור | זכייה |
| טקס פרסי גלובוס הזהב ה-60 | השחקן הטוב ביותר - סרט דרמה | ג'ק ניקולסון | זכייה |
| טקס פרסי גלובוס הזהב ה-60 | שחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט דרמה | קתי בייטס | מועמדות |
אנדריוס ג'ונס

אנדריוס אריסטיוס ג'ונס (באנגלית: Andrieus Aristieus Jones‏; 16 במאי 1862 – 20 בדצמבר 1927) היה פוליטיקאי אמריקאי מניו מקסיקו שייצג את המדינה בסנאט של ארצות הברית מ-1917 ועד מותו ב-1927.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

ג'ונס נולד במחוז אוביון, טנסי, ליד יוניון סיטי ב-16 במאי 1862, והיה בנם של הכומר ג'יימס הנרי וולדו ג'ונס והסטר אן אוגוסטה (מאי) ג'ונס. הוא התחנך בבתי הספר המקומיים, למד במכללת ביתל במקנזי, וסיים את לימודיו באוניברסיטת ואלפאראיסו עם תואר ראשון במדעים ב-1884, ותואר ראשון באמנויות ב-1885.