stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיגוע הדריסה במחסום מכבים
הערות שוליים

1 2   לוחם צה"ל נהרג ו-3 נוספים נפצעו בפיגוע דריסה סמוך למחסום מכבים, באתר צה"ל, 31 באוגוסט 2023.
↑  ארבעה פיגועים ביממה: צעיר ישראלי נרצח בפיגוע דריסה בכביש 443, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2023
↑  דלית הלוי, תנועת ‘פתח’ מבכה את מות המחבל הדורס, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2023
↑  מפקד המחוז ניצב אבי ביטון סמוך למכבים: המחבל בן 41 תושב יו"ש עם אישור עבודה, פיגוע קשה מאוד, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2023
↑  חנן גרינווד, פיגוע דריסה במחסום מכבים: צעיר נהרג, חמישה נוספים נפצעו, באתר ישראל היום, 31 באוגוסט 2023
↑   לוחמי צה"ל מיפו את בית המחבל שביצע את פיגוע הדריסה סמוך למחסום מכבים, באתר צה"ל, 1 בספטמבר 2023
↑  שלומי דיאז, צה"ל הרס את ביתו של המחבל שרצח את סמל מקסים מולצ'נוב הי"ד, באתר הידברות, ‏28/11/2023
| פיגועי טרור נגד ישראלים בשנות ה-20 של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | פיגוע הירי באלכסנדריה (8 באוקטובר 2023) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
מלחמת העצמאות היוונית

ערך זה עוסק במלחמת שחרור לאומי. אם התכוונתם למלחמת העצמאות של קפריסין, ראו .
מלחמת העצמאות היוונית (ביוונית: Ελληνική Επανάσταση του 1821; "המהפכה היוונית של 1821") התקיימה החל מהכרזת העצמאות היוונית מהאימפריה העות'מאנית ב־25 במרץ 1821, עד קבלת העצמאות של יוון באמנת קונסטנטינופול ביולי 1832.
רקע

יוון נשלטה ברובה המוחלט בידי האימפריה העות'מאנית, פרט לאיים היוניים, החל מכיבוש האימפריה הביזנטית בידי העות'מאנים במהלך המאות 14 וה-15. אולם במאות ה-18 וה-19 החלה להתפתח לאומיות מהפכנית ברחבי אירופה (בהשפעה חלקית של המהפכה הצרפתית), כוחה של האימפריה העות'מאנית פחת, והלאומיות היוונית החלה להביע את עצמה  במערב אירופה ומתנועת הפילהלניזם.
תחילת המרד

ב־1814 הקימו לאומנים יווניים גוף התנגדות חשאי בשם "אגודת הידידים" או "אחוות הידידים" (פיליקי אטריה) באודסה בתמיכתן של קהילות יווניות גדולות ומבוססות בבריטניה ובארצות הברית. גוף זה, בסיוע תומכים במערב אירופה ועזרה חשאית מרוסיה, החל לתכנן מרד בטורקים, כאשר יואניס קפודיסטריאס, פקיד ממשל מהאיים היוניים אשר התמנה לשר החוץ הרוסי, נבחר למנהיג המהפכה המתוכננת. לתאריך תחילת המרד יש מספר גרסאות: 6 במרץ, כאשר אלכסנדר איפסילנטי, מלווה בכמה קצינים יווניים אחרים, חצה את הנהר פרוט ברומניה, או ב־23 במרץ כאשר מורדים כבשו את העיר קלמטה בפלופונסוס, או ב־25 במרץ 1821 (כיום יום העצמאות של יוון), היום שבו הניף הארכיהגמון האורתודוקסי של פטראס את נס המרד בפלופונסוס. התקוממויות מתואמות תוכננו ברחבי יוון, כולל במקדוניה, בכרתים, ובקפריסין. תחת יתרון ההפתעה, ובשל חוסר היעילות העות'מאני, הצליחו היוונים לכבוש את הפלופונסוס ואזורים נוספים.
העות'מאנים התאוששו במהירות והגיבו בכוח, וביצעו טבח בכיוס ובערים נוספות. אולם הענישה גררה אהדה ליוונים במערב אירופה, למרות חשדות של הממשלה הבריטית והממשלה הצרפתית כי המרד הוא מזימה של רוסיה להשתלט על יוון ואולי אף על קונסטנטינופול, ולכבוש אותם מידי העות'מאנים. היוונים לא הצליחו להקים ממשלה יציבה באזורים שבהם שלטו, ובמהרה החלו להילחם בינם לבין עצמם. לחימה חסרת הכרעה ברורה בין היוונים לעות'מאנים המשיכה עד 1825, כאשר הסולטאן הטורקי ביקש עזרה מהווילאייט החזק ביותר שלו, מצרים.
מצרים נשלטה אז בידי מוחמד עלי, שרצה לבחון את כוחותיו הצבאיים. הסולטאן העות'מאני גם הבטיח לו חלק מן הזכויות על סוריה אם מצרים תעזור במלחמה. הכוח המצרי, תחת פיקודו של בנו, אבראהים פאשא, הצליח להשתלט במהירות על האיים האגאיים.
התגייסות אנשי המערב

המרד היווני צבר תמיכה רחבה באירופה. יוון נתפסה כערש התרבות המערבית, תוך שהיא מרוממת בידי זרם הרומנטיקה שרווח באותה עת. התופעה שבה אומה נוצרית מנסה להתנער מאימפריה מוסלמית הביא אף הוא לאהדה מצד הציבור האירופי.
אחד מאלה אשר שמעו לקריאה היה המשורר לורד ביירון אשר שהה תקופה ביוון, שם עסק בגיוס תרומות, אספקה וחיילים, עד שמת מקדחת במיסולונגי ב־1824. מותו של ביירון אף העלה עוד יותר את האהדה האירופית ליוון. דבר זה הניע סופית את הכוחות האירופיים לפעול במישרין.
קרב נאווארינו

באוקטובר 1827 השמידו ציי המלחמה של בריטניה, צרפת ורוסיה את הצי העות'מאני בקרב נאווארינו. הניצחון בקרב היה נקודת מפנה חשובה בתולדות המלחמה. באוקטובר 1828 הנחיתו הצרפתים בפלופונסוס 10,000 חיילים רגליים בפיקודו של הגנרל מייסון, כדי לעצור את העות'מאנים. תחת הגנתם, יכלו היוונים להתארגן מחדש ולייסד ממשלה חדשה. אז התארגנו כוחותיהם כדי להשתלט על כמה שיותר שטח, כולל אתונה ותבאי, לפני שהכוחות המערביים כפו הפסקת אש.
תוצאות מלחמת העצמאות

בוועידת לונדון ב־11 במאי 1832 הוכרה סופית יוון כמדינה ריבונית. עצמאותה הוכרה רשמית בידי הטורקים והכוחות האירופיים באמנת קונסטנטינופול שנחתמה ביולי 1832. שלוש המפלגות היווניות הפוליטיות הראשונות היו "המפלגה האנגלית", "המפלגה הצרפתית" ו"המפלגה הרוסית".
המעצמות החליטו שצורת השלטון הרצויה ביוון תהיה מונרכיה, הוחלט שמלך יוון לא יהיה קשור ישירות לאחד מבתי המלוכה של המעצמות שהיו מעורבות בהסכם לונדון (1832), משפחות המלוכה ומשפחות האצולה היו מעורבות זו בזו והיה קשה למצוא מועמד מתאים. אחרי חיפושים פנו לנסיך אוטו מממלכת בוואריה שהפך למלך אותון.
ציור של קראנרי של קרב נאווארינו, הקרב שסיים למעשה את מלחמת העצמאות היוונית
עינב קטן-שמיד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1977 (בת 47 בערך) 
 שם לידה:  עינב קטן 
 ענף מדעי:  מחול 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  סמינר הקיבוצים 
 
עינב קטן-שמיד (נולדה ב-1977 בשם עינב קטן) היא חוקרת בתחום הפילוסופיה של המחול ומנהלת בית הספר למחול בסמינר הקיבוצים.
קריירה מקצועית > בתיאטרון

בשנת 1997 נרשמה קטן-שמיד ללימודי תיאטרון ומשחק ב"תיאטרון החדר". במסגרת הלימודים השתתפה בהצגת הדגמה של בית הספר "המעגל הפתוח - דם". לאחר סיום לימודיה המשיכה לעבוד בתיאטרון כמנהלת תכנים. בשנת 2003 החלה קטן-שמיד להשתתף בשיעורי הבוקר של להקת בת שבע, והמשיכה לרקוד גם במהלך לימודיה לתואר שני.
קריירה מקצועית > באקדמיה

ב-2002 סיימה בהצטיינות תואר ראשון בתוכנית הרב תחומית לאומנויות באוניברסיטת תל אביב, וב-2006 סיימה תואר שני בהצטיינות יתרה בהיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות באוניברסיטת תל אביב. את עבודת התזה שלה כתבה על ספרו של קפקא "הטירה" בהנחייתו של פרופסור משה צוקרמן. קטן-שמיד הגישה את המחקר מייד לאחר תום מלחמת לבנון השנייה, שלדבריה השפיעה על כתיבתה לאחר שחשה כי בתוך הקונפליקטים החברתיים, אין אף קול שביטא את קולה.
בשנת 2007 יצאה לשנת מחקר באוניברסיטת בוסטון, ולאחריה התארחה במשך סמסטר אחד במחלקה למחול של בית הספר הגבוה לאמנויות, ג'וליארד בניו יורק. את עבודת הדוקטורט שלה כתבה בזמן ששימשה כעמיתת מחקר באוניברסיטת הומבולט בברלין. נושא המחקר היה שפת התנועה של אוהד נהרין, והמחקר נכתב בהנחיה משותפת מתל אביב, ניו יורק וברלין. בעקבות הדוקטורט הוציאה את הספר Embodied Philosophy in Dance שהתפרסם בשנת 2016 ומכר למעלה מ-15,000 עותקים.
לאורך השנים שימשה קטן-שמיד כמרצה וכעוזרת מחקר והוראה בקורסים שונים במכללת שנקר, בית ברל ואוניברסיטת תל אביב. את הפוסט־דוקטורט שלה עשתה קטן-שמיד במעבדה הבין־תחומית "דימוי, ידע, עיצוב" (Gestaltung, Knowledge, Image) באוניברסיטת ברלין, ובמחקרה חיברה בין פילוסופיה, טכנולוגיה ומחול במציאות מדומה. במקביל לימדה מחקר פרקטי ותאורטי של תנועה במסגרות שונות, ביניהן התוכנית לתואר שני בכוריאוגרפיה בבית הספר הגבוה למחול עכשווי בברלין (HZT).
בהמשך, התחילה מחקר מקיף סביב עבודתן של שש כוריאוגרפיות ישראליות: יסמין גודר, ענת דניאלי, אילנית תדמור, דנה רוטנברג, דנה יהלומי ורננה רז. במסגרת המחקר יזמה קטן-שמידט בתקופת מגפת הקורונה סדרת שיחות מקוונות לקהל הרחב, בהן שוחחו היוצרות על הפעילות האומנותית שלהן בהקשר של מגע על הבמה, בסטודיו ובחיי היום יום. בספטמבר 2021 הפסיקה את המחקר עם כניסתה לתפקיד מנהלת בית הספר למחול בסמינר הקיבוצים במקומה של שלומית עפר.
חיים אישיים

קטן-שמיד הייתה נשואה בעבר לאמיר אוריין, המבוגר ממנה ב-34 שנים, שלימד אותה בתיאטרון החדר בסוף שנות ה-90. השניים נפרדו לאחר שבע שנות זוגיות.
ב-2016 נישאה לצלם והקולנוען הגרמני אלכסנדר שמיד, אותו הכירה בתקופת מגוריה בברלין. השניים מתגוררים ביפו.
עינב מנהלת אורח חיים טבעוני.
לקריאה נוספת

Embodied Philosophy in Dance מאת עינב קטן-שמיד באתר גוגל ספרים
עינב קטן, הטירה לקפקא: אלגוריה דיאלקטית על המודרנה. עבודת גמר לקראת התואר "מוסמך אוניברסיטה", אוקטובר 2006
עינב קטן, הסך הכל של המרחב פורץ מעבר לסכום חלקיו – על "שדה 21" לאוהד נהרין וחברי להקת בת-שבע.מחול עכשיו 21, דצמבר 2011, עמודים: 44-47
עינב קטן-שמיד, לשחק עם מציאויות מדומות – שילוב בין מחול לטכנולוגיית מציאות מדומה במחקר אקדמי מבוסס אמנות. מחול עכשיו 38, אוגוסט 2020, עמודים: 25-31
הערות שוליים

↑  תיאטרון החדר - הצגות, באתר www.roomtheater.co.il
1 2  "חברו בין מאמץ לתענוג!" - התגברות על הפער התפישתי בין גוף לנפש, באתר יומני מחול
1 2  ריקי כהן, געגועים למילקי, באתר ynet, 25 ביוני 2004
1 2  ."ליצור ולא רק לספוג": - שיחה עם ד"ר עינב קטן-שמיד עם כניסתה לתפקיד מנהלת בית הספר למחול של סמינר הקיבוצים, באתר יומני מחול
1 2 3  Reut Barnea, נכון לעכשיו // עינב קטן־שמיד, בית הספר למחול, סמינר הקיבוצים, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2022-09-10
↑  עינב קטן שמיד, קורות חיים, באתר מכללת בית ברל
↑  Play - סטודיו לתנועה אימפרוביזציה וקונטקט, Touching Gestures, www.facebook.com, ‏15 באוגוסט 2021
↑  דורון חלוץ, אורייניזם, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300554705171  BIBSYS: 1483107587405  ISNI: 0000 0004 0233 9497  LCCN: nb2017024867  SUDOC: 19632761X  VIAF: 297887039   WorldCat (עם VIAF): 297887039
אריך פוקס

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1902 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  25 ביולי 1980 (בגיל 78) קובלנץ, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה 
 
אריך פוקס (בגרמנית: Erich Fuchs;‏ 9 באפריל 1902 – 25 ביולי 1980) היה חייל נאצי בדרגת אס-אס שארפיהרר שלקח חלק בתוכנית T4 - אותנסיה ובמבצע ריינהרד במהלך השואה.
פוקס החל את הקריירה שלו כמכונאי רכב והצטרף לשורות המפלגה הנאצית ולאס אה במאי 1933. בשנת 1940 שובץ בתוכנית T4 אותנסיה, ושימש כנהגו האישי של אירמפריד אברל כשאברל היה המנהל האחראי של מרכזי ההמתה בברנבורג ובברנדנבורג. פוקס נכח בהוצאות רבות להורג בגז של נכים ומוגבלים.
מידע נוסף

בפברואר 1942 שובץ במחנה ההשמדה בלז'ץ למשך שישה שבועות על מנת להתקין את תאי הגזים במחנה. 
לאחר מכן, באפריל עבר למחנה סוביבור למשך ארבעה שבועות.
בעודו בסוביבור, פוקס הפעיל את המנוע בהמתות נוספות בגז. לאחר שהועלה לדרגת אס-אס שארפיהרר, נשלח למחנה טרבלינקה תחת פיקודו של מנהלו הקודם אברל. בהמשך העיד:
"לבסוף הגעתי לטרבלינקה. במחנה השמדה זה התקנתי גנרטור שסיפק אור חשמלי לצריפים. העבודה בטרבלינקה לקחה לי כשלושה עד ארבעה חודשים עמוסים. במהלך שהותי שם משלוחים של יהודים שהומתו בגז הגיעו יום אחר יום."
לקראת סוף 1942 פוקס חזר לזמן קצר למרכז האותנסיה בברנבורג. בהמשך, מדצמבר עד פברואר 1943 הוצב במוסד פסיכיאטרי בגרמניה, שם היה מעורב ב"מחקר אותנסיה" ושוב נכח בפעולות של המתה הגז. במרץ 1943 פוקס הוצא מתוכנית האותנסיה ופועלו ברצח המוני וברצח העם היהודי הסתיים.
לאחר המלחמה עבד כנהג משאית, מכונאי רכב ואיש מכירות כלי רכב. פוקס הועמד לדין במשפט בלז'ץ שנערך במינכן בשנים 1964-1963 אך זוכה[דרוש מקור]. הוא נעצר שוב והועמד לדין במסגרת משפט סוביבור בהאגן. ב-20 בדצמבר 1966 פוקס נמצא אשם בסיוע לרצח המוני של 79,000 אנשים ונידון לארבע שנות מאסר בלבד.
הערות שוליים

↑  The Sobibor Perpetrators, באתר deathcamps
↑  Biographies of SS-men באתר sobiborinterviews
ארז טודרס

ארז טודרס בהופעת התפוחים בזאפה ת"א. צילום: דפנה טלמון
ארז טוֹדְרֶס (נולד ב-8 בדצמבר 1976) הוא תקליטן, אספן תקליטים, קריין, מתאר קולי ומנהל מוזיקלי. אחד ממקימי הרכב הפאנק "התפוחים" וממקימי הרכב הגרוב הפסיכדלי, "CRuNCH 22". מקים והבעלים של לייבל התקליטים Todres Records. בעברו שחקן, עסק בכתיבה ובימוי וכן בתחום הקופירייטינג.
ביוגרפיה

ארז טודרס נולד בחיפה והתחנך בקריית חיים. כיום מתגורר בתל אביב. בנעוריו ניגן על גיטרה, חצוצרה וקלרינט. לאחר שירותו הצבאי למד מוזיקה ותיאטרון באוניברסיטת חיפה, אז גם החל לחקור את תחום הסימפול והנגינה על פטפונים.
במהלך לימודיו חבר למתופף יונדב הלוי ובתחילת שנות האלפיים החליף את עופר טל בהרכב "גרין רום", על שמו של מקים ההרכב, הסקסופוניסט ערן גרין. בשנה החולפת, חברו השניים לשי רן, לימים נגן הבס של התפוחים, לטריו "שי בשלישית". בשנת 2002 חברו לצמד RadioTrip (עופר טל, המוכר בכינוי SchoolMaster, ואורי ורטהיים, המוכר בכינוי MixMonster) והקימו את להקת "התפוחים", כאשר ארז טודרס ועופר טל משמשים כנגני הפטפונים בהרכב.
השימוש של טודרס בפטפונים ככלי נגינה לכל דבר, כחלק מהרכב מוזיקלי, היווה פריצת דרך משמעותית בתחום בישראל.
טודרס לקח חלק בששת אלבומי ההרכב, איתם יצא למספר סיבובי הופעות באירופה, כאשר גולת הכותרת היא הופעה בפסטיבל הוותיק והמוערך גלסטונברי בשנת 2016. מ 2015 - 2018 שימש כמנהל הלהקה.
בשנת 2011 הקים יחד עם המוזיקאים תומר ברוך ודן מאיו, את הרכב הגרוב הפסיכדלי "CRuNCH 22". ההרכב, המונה שלושה נגנים: קלידן, מתופף ותקליטן, הוציא שלושה אלבומים. האלבום השני הוא פרויקט בהשראת הרפתקאות אליס בארץ הפלאות ובו משולבות בין היתר, דגימות מגרסה נשכחת של הסיפור, אותן טודרס מנגן על הפטפונים. הפרויקט זכה למימון קרן התרבות של מפעל הפיס.
טודרס לקח חלק בארבע תחרויות פריסטייל שנערכו בארץ, בשנת 2006 הגיע למקום השני.
במסגרת השקת אלבום של הצמד RadioTrip לקח חלק בחימום האומן הבינלאומי Kid Koala.
בשנת 2016 היה לישראלי הראשון אשר תקלט ביריד התקליטים הגדול בעולם,
הנערך מדי שנה באוטרכט.
לצד העיסוק המוזיקלי עסק במשחק בנקודות מסוימות בחייו.
בתחילת שנות האלפיים לקח חלק כשחקן וכבמאי בסיורים תיאטרליים עבור רשות הטבע והגנים.
בשנת 2003 שיחק בתפקיד ראשי בהצגה "מין מפורק", לפי שירים של המשורר יצחק לאור, בתיאטרון "תמונע".
שילב בין עולם המוזיקה והמשחק בפרויקט "בגן של טובה", אשר הציג עיבודי ג'אז לשירי ילדות קלאסיים. בשנים 2010–2011 שימש כעוזר במאי בתיאטרון אורנה פורת בהצגות ילדים, ובה בעת כתב והשתתף בבימוי מערכים במוזיאון בית ביאליק.
כקריין החל ב-2010 להנחות תוכנית ראיונות ברדיו "TEDER". ערך והגיש את התוכנית "תת הכרה" וכן את "בטעם ויניל" ,בה שוחח עם אספני תקליטים על התחום.
משנת 2012 משמש כקריין בספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה ועוסק בהקלטת ספרים. מ 2015 מהווה חלק מצוות המוביל את תחום התיאור הקולי (AD=Audio Description) בישראל. במסגרת זו התמחה בהנגשת סרטים וסדרות על ידי שילוב של תיאור קולי בפסקול הסרט/סדרה. בין היתר לקח חלק בהנגשת הסדרה "פאודה" וסדרות נוספות.
בשנים 2012–2013 הנחה ערבי ספרות בבית ביאליק בניהולו של המשורר יקיר בן משה.
ב 2018 הקים ארז את לייבל התקליטים הבוטיקי, Todres Records, המתמקד בפניני גרוב ייחודיות, ישנות כחדשות, באוריינטציה של פ'אנק, אפרוביט ופסיכדליה. הלייבל נפתח על מנת לחשוף דיג'ייז, אספני תקליטים בישראל ומחוצה לה, וחובבי מוזיקה באשר הם, לפניני גרוב נסתרות. בין הריליסים ניתן לציין את האלבומים האחרונים של התפוחים וקראנץ' 22, הדפסה מחודשת של חלילית הקסם מאת הקולות הגבוהים והתקליטון היחיד של זהר השביעי, להקתו של זהר הלוי ז"ל.
עוד ב-2018, יצר טודרס, בשיתוף הטלוויזיה החינוכית, את ההסכת "אבני דרך", המבקש ללמד אותנו האזנה קצת אחרת לאלבומים המהווים אבני דרך בתרבות שלנו.
הערות שוליים

↑  נפל רחוק מהעץ: הניגודים בחייו של ארז טודרס מ"התפוחים", עכבר העיר, 2012
↑  תת-הכרה, TEDER
↑  בטעם ויניל, TEDER
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596710405171  VIAF: 28147869482174980527   WorldCat (עם VIAF): 28147869482174980527
מקלט חיות הבר של מפרץ ג'מייקה

| --- | --- |

מרכז המבקרים של האתר, 2022
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1972 
 נתונים ומידות
 שטח:  37.5 קילומטר רבוע, 20 מייל רבוע
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  ניו יורק 
 קואורדינטות:  40°36′57″N 73°49′48″W﻿ / ﻿40.615833333333°N 73.83°W﻿ / 40.615833333333; -73.83
 אתר רשמי
 
מקלט חיות הבר של מפרץ ג'מייקה (באנגלית: Jamaica Bay Wildlife Refuge) הוא שמורת טבע בניו יורק המנוהל בידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. האתר מחולק בין הרבעים של ברוקלין ממערב וקווינס ממזרח.
תיאור

האתר מורכב ממספר איים במפרץ ג'מייקה, הממוקמים גם בברוקלין ובקווינס. בקווינס האתר ממוקם ליד נמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ' קנדי, שנבנה על חלק משטחי הביצות במפרץ ג'מייקה. בשל העובדה שנמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ' קנדי הוא כעת שדה התעופה השישי העמוס ביותר בארצות הברית, זה עשוי להוות רעשים חמורים לסביבה החיה באתר.
האתר הוא "מקלט חיות הבר" היחיד במערכת הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. הוא נוצר ונוהל במקור על ידי ניו יורק כמקום מקלט לחיות בר. בדרך כלל, מקלטי חיות בר פדרליים מנוהלים על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
פאונה

האתר מספק בית גידול למגוון רחב של פלורה ופאונה, יצורים ימיים ויבשתיים. המקום מהווה מיקום טוב לצפרות בעיר ניו יורק. שלכים, שהיו בעבר בסכנת הכחדה עקב חומר ההדברה די-די-טי, מקננים בקביעות באתר מאז 1991. אך כיום הם נלכדים, מוטבעים ונחקרים באתר כדי לעזור למדענים להבין טוב יותר את הרגליהם. גם יונקים קטנים כמו סנאיים אפורים ודביבונים נמצאים באתר.
היסטוריה

תכנון האתר החל כבר ב-1938 על ידי רוברט מוזס, שביקש לשנות את האזור סביב מפרץ ג'מייקה כדי למנוע בניית תעשיות נוספות סביבו. עד 1941, תכנן מוזס להמיר את מפרץ ג'מייקה למרכז בילוי בעל שטח של 18,000 אקר. לאחר כ-12 שנים של תכנון, פרץ מוזס את הדרך לפארק בשנת 1950. למען פיתוח הפארק הועסקו כ-84,000 עובדים.
השלב הראשון של הפרויקט הושלם ב-1953, והרברט ג'ונסון מונה למפקח הראשון של האתר. האתר הפך במהירות למקלט לעופות מים וציפורים אחרות; 208 מיני ציפורים זוהו בחמש השנים הראשונות לקיומו של הפארק. האתר משך אליו מינים כמו גזרנים אמריקנים ואנפות השלג, מינים אשר לא נראו באזור ניו יורק במשך כמה עשורים. במהלך שנותיו הראשונות ניתן היה למצוא בפארק חיות בר אחרות כמו דובים שחורים אמריקנים, זאבי ערבות, איילים קנדים ואף זאבים. צפרים רבים החלו לבקר בפארק עד סוף שנות ה-50.
משנת 1972 מנוהל האתר על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
היסטוריה > המאה ה-21

כתוצאה משינויי האקלים, אזור מפרץ ג'מייקה מתמודד עם אירועים כמו עליית מפלס הים והצפות.
בשנת 2016 יצא סרט תיעודי אודות האתר, בכיכובה של סוזן סרנדון. הסרט מתאר את ההיסטוריה של האתר ואת המאמצים לשמר את נופו הטבעי וחיות הבר החיות בו.
בשנת 2018 הוערך כי זוהו בפארק 365 מינים. מתוך 417 פארקים לאומיים בארצות הברית, האתר נמצא במקום השני מבחינת אוכלוסיית הציפורים שבו.
פרויקט שיקום בסך 400 מיליון דולר החל בשנת 2018 על מנת לטהר את האתר מפסולת ימית ולנקות נזקי סערה שנגרמו מהוריקן סנדי.
הערות שוליים

↑  "Jamaica Bay Plan Pushed by Moses; He Says He Will Ask Planning Commission Within 2 Weeks to Rezone the Area". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1938-07-26. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-03-11.
↑  Sigal, David (17 במרץ 2016), Saving Jamaica Bay (Documentary), Susan Sarandon, Grounded Truth Productions, נבדק ב-29 באפריל 2021 {{citation}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 409144783017326405098   WorldCat (עם VIAF): 409144783017326405098
מערכת התרעה על רעידת אדמה

הדגמה של פעולת מערכת התרעה על רעידת אדמה: כאשר גלי ה-P מזוהים על ידי החיישנים הפרוסים, הם מנותחים ובמידת הצורך מופצת התרעה.
מערכת התרעה על רעידת אדמה היא מערכת המורכבת בדרך כלל ממד תאוצה או סייסמוגרף, ציוד תקשורת מחשבים ואזעקה אשר מטרתה להתריע על התרחשות רעידת אדמה בזמן אמת. המערכת אינה מיועדת לחזות רעידת אדמה.
בישראל ישנן שתי חברות הפועלות בתחום ההתרעה ברעידת אדמה ומשווקות מערכות התרעה המאושרות על ידי ועדת ההיגוי להיערכות לרעידות אדמה של משרד הביטחון- חברת ביפר ססימוגרד וחברת אי קיו איי.
אופן הפעולה > מערכת מבוססת חיישני קרקע

במדינות בהן קיימת מערכת התרעה, היא מבוססת לרוב על מערך של מאות חיישנים שמטרתם לזהות את גלי האנרגיה הייחודים שנוצרים ברעידות אדמה. ברעידת אדמה נוצרים שני גלים סייסמיים:
גלי P (אנ') - הם הגלים הראשוניים ומהירים יותר מגלי S בכ-60%, מנגד פוטנציאל הנזק מגלי P הוא לרוב מזערי.
גלי S (אנ') - הם הגלים שניוניים, והם אלה שגורמים למירב הנזק.
מערכת התרעה המבוססת על גילוי גלי P יכולה לספק התרעה של עד 20 שניות לפי הגעת גלי S אשר עלולים לגרום לנזק. זמן ההתרעה מבוסס על מיקום המערכת ביחס למוקד רעידת האדמה, ככל שמוקד הרעש קרוב יותר, זמן ההתרעה קצר יותר.
היתרון של מערכת מבוססת חיישנים כזאת היא שהיא מדויקת, אך פריסת חיישנים רחבה כרוכה בעלות גבוהה ופיתוח מורכב. כך למשל, בניית המערכת לאורך החוף המערבי של ארצות הברית נמשכה 15 שנה ועלותה 60 מיליון דולר.
קיימות גם מערכות המספקות התרעה ברמה מקומית (מבנה) והן מבוססות על גלאי סייסמי מקומי וחיבור למערכת הכריזה המקומית לצורך שידור התרעה.
אופן הפעולה > מערכת מבוססת מכשירי אנדרואיד

בשנת 2021 הכריזה גוגל על מערכת התרעה על רעידת אדמה המבוססת על טלפונים סלולריים, המערכת מבוססת על מד התאוצה הקיים במכשירים סלולריים מודרניים. מערכת ההתרעה היא חלק אינטגרלי ממערכת ההפעלה אנדרואיד מגרסה 5.0 ומעלה. כאשר המכשיר מזהה רעידות אשר יכולות להתאים לגלי P, הוא משדר את מידע לשרת, ורק אם התקבל מידע דומה מאלף מכשירים באזור משוגרת ההתרעה. היתרון של מערכת כזאת הוא בעלויות ופריסה הפשוטה, החיסרון הוא שאם מדובר באזור דליל משתמשים, ייתכן שלא יתקבל מספיק מידע על מנת להפיץ התרעה. נכון לשנת 2021 המערכת זמינה בקליפורניה, הפיליפינים, יוון וניו זילנד. המערכת כבר רשמה מספר הצלחות, בין היתר ברעידת אדמה בעוצמה 5.3 בסולם ריכטר שהתרחשה בניו זילנד באוקטובר 2021.
שימושים בעולם

במרבית מדינות העולם לא קיימת מערכת התרעה לאומית מפני רעידות אדמה.
יפן: מערכת התרעה על רעידת אדמה נכנסה לשימוש ביפן ב-2006.
ארצות הברית: הסקר הגאולוגי של ארצות הברית החל במחקר ופריסה של מערכת ב-2006 והיא הודגמה ב-2009. עם התקדמות הפיתוח הוצגה ב-2018 גרסה 2.0 של המערכת אשר מספקת התרעות לקליפורניה, וושינגטון ואורגון.
שימושים בעולם > ישראל

בשנת 2012 התקבלה החלטה על הקמת מערכת התרעה לאומית. המערכת פותחה בקליפורניה והותאמה לישראל בפעילות משותפת של המכון הגאולוגי לישראל ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי. היא מבוססת על כ-120 תחנות עם חיישנים סייסמיים בעיקר סביב השבר הסורי אפריקאי ובקע יגור. זמן ההתרעה הוא ביחס למוקד הרעש ויכול לנוע בין שניות בודדות לחצי דקה. המערכת הותקנה על ידי ננומטריקס הקנדית ומוטורולה ישראל. המכון הגאולוגי אחראי לתפעול המערכת, גילוי הרעידה ויצירת ההתרעה ופיקוד העורף אחראי על העברת ההתרעה לאזרחים. המערכת לא מופעלת במקרה שעוצמת רעידת האדמה נמוכה מ-4.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
הערות שוליים

1 2 3  התרעה טלפונית על רעידות אדמה, באתר התרעה טלפונית על רעידות אדמה, ‏2021-06-20
↑  משרד החינוך, כרטיס מידע: מערכת התרעה מקומית לרעידת אדמה במוסדות חינוך, ‏22 ביולי 2018
↑  Share, Twitter, Twitter, Twitter, Google earthquake alert system now accessible in PH, www.pna.gov.ph (באנגלית)
↑  Justine Calma, Google expands its Android-based earthquake detection system, The Verge, ‏2021-04-28 (באנגלית)
↑  Kristin Hall, 1News Reporter, Google's earthquake early warning system proves worth in NZ, 1 News
↑  אמיר בוחבוט‏, חצי דקה להימלט: מערכת להתרעה לרעידות אדמה במאות בתי ספר, באתר וואלה, 17 בפברואר 2017
↑  מערכת תרועה, באתר GOV.IL
↑   מיה צדוק, מערכת חדשה תתריע מפני רעידות אדמה. כך היא תפעל, באתר צה"ל, 24 בינואר 2022
↑   צפריר רינת, בשנה הבאה תחל לפעול מערכת התרעה ארצית מפני רעידות אדמה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2014
↑  נינה פוקס, רעידה בסלולר: המערכת לחיזוי רעש אדמה לקראת יישום, באתר ynet, 19 באוקטובר 2021
↑  המכון הגיאולוגי לישראל שבמשרד האנרגיה מציג: מערכת "תרועה" אשר תתריע מפני רעידות אדמה בישראל הופכת למבצעית, באתר GOV.IL
מקסין בראון

| --- | --- |

בראון בהופעה בקולן אנגליה, 2005
 לידה:  18 באוגוסט 1939 (בת 85) קינגסטרי, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית
 שם לידה:  מקסין אלה בראון
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1960–2019 (כ־59 שנים)
 סוגה:  ג'אז • רית'ם אנד בלוז • גוספל
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Nomar, Wand Records, מוטאון
 שיתופי פעולה בולטים:  Sweet Inspirations, צ'אק ג'קסון
 www.maxinebrown.com
 
מקסין אלה בראון (באנגלית: Maxine Ella Brown; נולדה ב-18 באוגוסט 1939) היא זמרת מוזיקת נשמה רית'ם אנד בלוז וגוספל אפרו-אמריקאית.
ביוגרפיה

מקסין בראון נולדה בקינגסטרי, בקרוליינה הדרומית. החלה לשיר בילדותה, והופיעה עם שתי מקהלות גוספל בניו יורק בשם Angelairs ו-Royaltones.
בשנת 1960 היא חתמה עם חברת תקליטים קטנה בשם Nomar, שהוציאה בסוף השנה את בלדת הנשמה "All in My Mind" שכתבה בראון. הסינגל הפך ללהיט, ועלה למקום השני במצעד ה-R&B של המגזין בילבורד האמריקאי (פופ מספר 19), ובעקבותיו הגיע תוך זמן קצר, השיר "Funny", שהגיע למקום השלישי.
בראון הייתה בשלה להפוך לכוכבת והיא עברה ל-ABC-Paramount הגדולה יותר בשנת 1962, אך עזבה את הלייבל לאחר שנה לא מוצלחת והקליטה מספר סינגלים, לאחר מכן בשנת 1963 חתמה בלייבל Wand Records, חברת בת של Scepter Records. בראון הקליטה כמות לא מבוטלת של להיטים בשלוש השנים הבאות. בין אלה היו שירי קרול קינג וג'רי גופין "Oh No Not My Baby", שהגיעו למקום ה-24 במצעד הפופ ב-1964, ו-"It's Gonna Be Alright", שהגיע למקום ה-26 במצעד ה-R&B. בשנה שלאחר מכן. היא גם הקליטה דואטים עם חבר ללייבל, צ'אק ג'קסון, כולל גרסה מחודשת ללהיט של הזמר והפזמונאי אלווין רובינסון, "Something You Got", שהגיע למקום ה-10 במצעד ה-R&B. עם זאת, החברה הפנתה את המוקד הפעילות שלה לכיוון אחר שהביא למכירות גדולות יותר, במיוחד לכיוונה של הזמרת והשחקנית דיון וורוויק.
כל שירת הליווי וקולות הרקע בתקליטים של בראון בוצעו על ידי סיסי יוסטון ולהקת הבנות Sweet Inspirations, (אותו הרכב שליווה את אלביס פרסלי), יחד עם צמד הכותבים והזמרים ניק אשפורד וואלרי סימפסון (Ashford & Simpson). מתוך כוונה להגדיל את מכירות הלהיטים של בראון וצ'אק ג'קסון, אשפורד וסימפסון לקחו את קטלוג השירים שלהם לחברת התקליטים "Scepter Records".
כאשר הם נדחו, הצמד פנה למפיק המוזיקלי ברי גורדי בחברת התקליטים מוטאון, ששכרה אותם מיד. שירים שנכתבו עבור בראון וג'קסון הפכו ללהיטים שוברי קופות עבור ריי צ'ארלס, כמו "Let's Go Get Stoned", וגם "Ain't No Mountain High Enough" של מרווין גיי ותמי טרל.
בשנת 1969, עזבה בראון את Wand Records לטובת חברת Commonwealth United, שם הקליטה שני סינגלים, הראשון "We'll Cry Together" שהגיע למקום ה-10 במצעד ה-R&B של בילבורד וגם הגיע ל"בילבורד הוט 100". פרק הזמן בחברת ההקלטות Avco Records הצליח אף הוא, אך ההקלטות המאוחרות שלה זכו בדרך כלל להצלחה מסחרית מועטה.