stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרויקט גבעות האבן
הערות שוליים

1 2  Türkiye Tourism Promotion and Development Agency, Türkiye illuminates its Neolithic Heritage with TAŞ TEPELER, TGA (בטורקית)
1 2 3 4  Göbeklitepe gibi 12 büyük keşif daha geliyor... İnsanlığın sırrını taşların dili anlatacak, CNN TURK, ‏25.09.2021
1 2 3  Arkeofili editöryel servisi, Göbekli Tepe’nin de Dahil Olduğu Taş Tepeler’de Kazılar Başlıyor, Arkeofili, ‏25/09/2021
1 2 3 4  Necmiye Uçansoy, Göbeklitepe'den de eski: Karahantepe, HABER TURK Gastro
↑  OLM Staff, Turkey’s TAŞ TEPELER project reveals the dawn of civilization, Ottawa Life Magazine, ‏October 07, 2021
1 2  Leman Altuntaş, Ancient settlements that challenge traditional thinking “Karahantepe and Taş Tepeler”, Arkeonews, ‏05/12/2021
פאוזיה בנתי עבדאללה

| --- | --- |

הסולטאן איברהים של ג'והור ואשתו הרביעית, פאוזיה מרצלה, בשנת 1950, עם בתם התינוקת טונקו מרים
 לידה:  9 בנובמבר 1915 
 פטירה:  1 ביוני 1982 (בגיל 66) 
 
פאוזיה בנתי עבדאללה, (במלזית: Fawzia Binti Abdallah, בשמה בלידה מרצלה מנדל (בגרמנית: Marcella Mendl) נודעה מאוחר יותר גם כ"ליידי מרסלה איברהים" (באנגלית: Lady Marcella Ibrahim ,‏ 9 בנובמבר 1915 וינה - 1 ביוני 1982 לונדון) הייתה נסיכה מלזית, ממוצא יהודי-רומני-אוסטרי, סולטאנה של ג'והור (1959-1940), אשתו הרביעית של איברהים, סולטאן ג'והור.
ביוגרפיה > שנותיה המוקדמות באוסטריה

מרצלה מנדל נולדה בווינה בשנת 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה לאדגר מנדל, סוכן מכירות יהודי לכלי רכב, יוצא רומניה, ולוולרין וילצ'ק, ילידת הונגריה. בהיותה בת 5, נפרדו הוריה, והיא נותרה בחזקת אמה. היא למדה בבית הספר לבנות "שוורצוואלד" בווינה ובנעוריה הצטיינה ביופייה ובשמחת החיים. היא נהגה לשחק ברידג' בסלונים של מלון "הארכידוכס קרל" ברחוב קרנטנר שבמרכז ווינה.
בגיל 20 הייתה חברתו של המיליונר היהודי הוינאי ארתור דראך (1942-1894), מראשי תעשיית העצים ביוגוסלביה, אליו התלוותה לטיולים. מנדל בילתה תכופות בעיירות הקייט האוסטריות ואהבה לטייל בהרים.
ביוגרפיה > בארצות הברית ובאנגליה

סיפוח אוסטריה על ידי היטלר בשנת 1938 העמידה את מנדל היהודייה בסכנה והיא נסעה יחד עם סוחר האמנות זיגפריד ויליצ'ק, בן דוד של אמה, לארצות הברית. בניו יורק היא למדה בקורס למזכירות ועבדה תקופה במשרדו של ויליצ'ק. בשנת 1939 העדיפה לעבור לגור בלונדון, בה התיישבה בינתיים אמה. מרצלה מנדל ואמה התגוררו במלון היוקרה "גרוסוונור האוס". בימי הקרב על בריטניה התגייסה מנדל כנהגת אמבולנסים של הצבא.
ביוגרפיה > הנישואים עם הסולטן איברהים

במלון שבה גרה התארח באותה תקופה גם הסולטאן של ג'והור, אחת מסולטנויות שבחצי האי המלאי. הוא היה אז בן 67, והיה פנוי, אחרי הגירושים מאשתו השלישית הסקוטית, הלן ברתולומיו. הייתה לו מאהבת, רקדנית בשם לידיה ססיליה (סיסי) היל, שבאוקטובר 1940 נהרגה במתקפה אווירית על קנטרברי בעת שערכה שם קניות. כעבור שבועות ספורים, ב-28 באוקטובר 1940, התוודע הסולטאן למרצלה בת ה-25 כשהיא מכרה לו פרח פרג במסגרת התרמות במלון לטובת הצלב האדום. הסולטאן, שהיה אחד מעשירי העולם, במיוחד הודות ליצוא הגומי של ארצו, הוקסם על ידי "היופי הרומני" כפי שכונתה והציע לה נישואים. היא הסכימה לצורך העניין להתאסלם והחתונה התקיימה ב-6 בנובמבר 1940 באווירה אינטימית בקקסטון הול כשהעדים היו אמה של הכלה והעוזר האישי של הסולטאן, קפטן עבדאללה. שמלת הכלולות שלה הייתה מקושטת בסמל של ג'והור מעוטר בזהב וביהלומים כשבידיה נשאה זר סחלבים. מרצלה נאלצה לאמץ שם מוסלמי - "פאוזיה בנתי עבדאללה".
אחרי ירח דבש נסעה עם בעלה לג'והור. התקבלה עם 21 מטחי תותח. בשנים 1940–1955 כונתה הנסיכה החדשה בדרך כלל "ליידי מרסלה איברהים".בהתחלה התייחסו אליה התושבים בהסתייגות ובחוסר אמון. בשנת 1941 מלזיה נכבשה על ידי היפנים שהשפילו את הזוג המלכותי והכריחו אותו לעזוב את ארמונם ולעבור לבית עלוב. ב-1945 הכיבוש היפני הסתיים והשלטון הבריטי הושב על כנו. החלו בהמשך ההליכים לקראת השגת העצמאות במסגרת פדרציה של סולטנויות. איברהים לא ראה בעין יפה את התפתחויות.
ב-18 בספטמבר 1950 ילדה הסולטאנה תינוקת שקיבלה את השם טונקו מרים. לאיברהים היו 4 בנים מנישואיו הקודמים.
ב-17 בספטמבר 1955 בנוכחות מנהיגים פוליטיים וצבאיים ממלזיה ומחו"ל קיים איברהים חגיגה מפוארת לכבוד "יובל היהלום" - מלאת 60 שנה לשלטונו ומלאת גיל 82. בהזדמנות זאת הוא ארגן הכתרה חגיגית של אשתו כסולטאנה של ג'והור.
בסוף חייו העדיף איברהים לגור יחד עם פאוזיה ובתם בלונדון, כרגיל במלון גרוסוונור האוס. הוא הלך בו לעולמו ב-8 במאי 1959.
ביוגרפיה > שנותיה האחרונות בלונדון

פואזיה מרסלה שבה ללונדון יחד עם בתה. בעלה הוריש לה רק דירת פאר בלונדון ו-400,000 לירות שטרלינג. כמו כן קיבלה עד סוף חייה קצבה חודשית בשווי 1,000 דולר, כל עוד שלא תתחתן שוב. בתה, טונקט מרים התחתנה בשנת 1978 עם זמר הפופ בארי רייאן, אך התגרשה כעבור שנתיים.
הסולטאנה עצמה נפטרה במלון גרוסוונור האוס ב-1 ביוני 1982 בעקבות מחלה חשוכת מרפא.
היא הובאה לקבורה במאוזולאום סולטאן אבו בכר בג'והור באהרו.
מלון "גרוסוונור האוס" בלונדון בגלויה משנות ה-1920
פרויקט איטר

| --- | --- |
סמליל פרויקט איטר

  מדינות חברות   מדינות שותפות
 מדינה:  צרפת צרפת
 מטה הארגון:  סן-פול-דה-דורנס
 חברים:   מדינות חברות ושותפות  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין האיחוד האירופי האיחוד האירופי  שווייץ שווייץ הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת הודו הודו יפן יפן קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית רוסיה רוסיה ארצות הברית ארצות הברית אוסטרליה אוסטרליה קנדה קנדה קזחסטן קזחסטן תאילנד תאילנד
 מנכ"ל:  פיטרו ברבאשי
 תקופת הפעילות:  24 באוקטובר 2006 – הווה (18 שנים) 
 www.iter.org
 קואורדינטות:  43°42′28″N 5°46′39″E﻿ / ﻿43.707777777778°N 5.7773833333333°E﻿ / 43.707777777778; 5.7773833333333
 he
 
פרויקט איטר (Iter) הוא מיזם בינלאומי לבניית כור היתוך גרעיני ניסיוני, להפקת אנרגיה. מקור השם בראשי-התיבות - International Thermonuclear Experimental Reactor, אך כיום השם Iter כמילה הלטינית שפירושה - "הדרך".
לשם הפקת אנרגיה מהיתוך גרעיני יש צורך לחמם את המימן לטמפרטורה גבוהה ביותר. בטמפרטורה זו החומר הופך לפלזמה, זהו מצב צבירה בו האלקטרונים נפרדים מגרעיני האטומים. טמפרטורת הפלזמה גבוהה מאוד, במצב זה כל חומר שיבוא במגע עם הפלזמה יותך מיד. לכן יש להחזיק את הפלזמה בתוך מקום מרוקן מאוויר, באמצעות אלקטרומגנט ענק ששומר שהפלזמה תהיה במרכז הריק, ללא מגע עם חומר אחר ובמיוחד ללא מגע עם דפנות המכל.
מתקנים ניסיוניים הצליחו לעמוד בתנאים הנ"ל בתנאי מעבדה, אך לא להפיק אנרגיה יעילה, וזאת מכיוון שעל מנת להגיע לתנאים בהם פלזמה מתקיימת נדרש להשקיע אנרגיה רבה יותר מהאנרגיה המשתחררת בתהליך ההיתוך הגרעיני.
כדי ליצור כור שיהיה יעיל, כלומר שיפיק יותר אנרגיה מהמושקעת בו, הוא חייב להיות כור ענק. עלות פיתוחו ובנייתו מגיעות למיליארדי דולרים, מחיר שאפילו מדינות עשירות מתקשות לעמוד בו.
דגם בקנה מידה קטן של הכור להיתוך גרעיני ITER
לכן נוצרה יוזמה בינלאומית של בניית כור ניסיוני כזה, אשר אם יצליח יהיה אבטיפוס לבאים אחריו.
המדענים המשתתפים בפרויקט מקווים כי עד שנת 2035 יצליחו להפיק אנרגיה יעילה באבטיפוס.
המדינות השותפות בפרויקט: סין, האיחוד האירופי, שווייץ, יפן, דרום קוריאה, רוסיה, הודו וארצות הברית. בנובמבר 2006 השותפות החליטו רשמית על מימון הפרויקט בסכום של כ-10 מיליארד אירו, למשך שלושים שנה (עשר שנות בנייה ועשרים שנות תפעול). הכור הניסיוני יבנה במרכז המחקר הגרעיני קדרש בדרום צרפת. המיזם חרג מלוח הזמנים המקורי שלו, ובניית הכור אינה צפויה להסתיים לפני שנת 2025. כן חרג המיזם באופן משמעותי מהתקציב המתוכנן. לכור יהיה הספק של כ-500 מגה-ואט של אנרגיה תרמית למשך עד כ-500 שניות, אך אנרגיה זו לא תנוצל להפקת חשמל.
ראו גם

מגבר אנרגיה
פלזמה (מצב צבירה)
פוספוגליצריד

נוסחת המבנה של פוספוטידיל כולין שהוא דוגמה לפוספוגליצריד
פוספוגליצריד (או גליצרופוספוליפיד) הוא פוספוליפיד בעל שלד עשוי גליצרול. פוספוגליצרידים הם המרכיב הליפידי העיקרי ברוב הממברנות הביולוגיות.
גליצרול הוא כוהל המכיל שלושה אטומי פחמן. בפוספוגליצריד, לכל אחד מהפחמנים 1 ו-2 קשורה חומצת שומן בקשר אסטרי. אורך חומצות השומן לא בהכרח שווה, והן מכילות מספר זוגי של פחמנים, על פי רוב בין 14 ל-24 (מספר הפחמנים מעיד למעשה על אורך חומצת השומן). לעיתים נדירות מספר חומצות השומן שונה משתיים. לפחמן 3 של הגליצרול קשורה קבוצת זרחה, גם היא בקשר אסטרי. קשר אסטרי נוסף קושר בין קבוצת הזרחה לכוהל נוסף. כוהל זה משתנה בין פוספוגליצריד אחד למשנהו: הוא עשוי להיות אינוזיטול, גליצרול, כולין, אתנולאמין, סרין, ובשכיחויות נמוכות הרבה יותר גם כהלים נוספים.
שמם של הפוספוגליצרידים נגזר בדרך כלל משם הכוהל שבאזור ההידרופילי. כך פוספטידילאינוזיטול הוא פוספוגליצריד המכיל אינוזיטול, ופוספוטידיל אתנולאמין מכיל אתנולאמין ככוהל הנוסף.
פיודור אברמוב

| --- | --- |

 לידה:  29 בפברואר 1920 ורקולה, נפת פינז'סק, פלך ארכנגלסק, רוסיה
 פטירה:  14 במאי 1983 (בגיל 63) לנינגרד, (בימינו סנט פטרסבורג), הפדרציה הרוסית, ברית המועצות
 מדינה:  ברית המועצות 
 לאום:  רוסי
 מקום קבורה:  מחוז ארכנגלסק 
 עיסוק:  סופר, פילולוג ופובליציסט
 מקום לימודים:  הפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 שפות היצירה:  רוסית
 סוגה:  רומנים, נובלות
 זרם ספרותי:  הפרוזה הכפרית
 נושאי כתיבה:  חיי הכפר
 יצירות בולטות:  הטטרלוגיה "אחים ואחיות", "דרכים וצמתים", "שני חורפים ושלושה קיצים"
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 פרסים והוקרה:  פרס המדינה (1975)
 
פיודור אלכסנדרוביץ' אברמוב (ברוסית: Фёдор Алекса́ндрович Абра́мов,‏ 29 בפברואר 1920 ורקולה - 14 במאי 1983 לנינגרד) היה סופר ומבקר ספרות סובייטי רוסי.
אברמוב, בן למשפחת איכרים, התיישב בלנינגרד אחרי השתתפותו במלחמת העולם השנייה. התחיל לפרסם את ספריו החל משנת 1949. אברמוב נחשב לאחד הנציגים הבולטים של "הפרוזה הכפרית" הרוסית (деревенщики "דרוונשצ'יקי") ושל הספרות הרוסית שלאחר מלחמת העולם השנייה. ספריו מספרים על חיי הכפר הרוסי, ללא כחל וסרק וללא משפטים קדומים, מה שמשך נגדו פעמים חוזרות בקורת מצד הממסד הפוליטי והספרותי הסובייטי.
ביוגרפיה

פיודור אברמוב נולד בשנת 1920 במשפחת איכרים כבן הצעיר מבין חמישה ילדים, ביישוב ורקולה בנפת פינז'סק שבפלך ארכנגלסק בצפון רוסיה. אביו, אלכסנדר סטפאנוביץ' אברמוב (1921-1878), עבד בהסעות בארכנגלזסק. האם, סטפנידה פבלובנה לבית זאווארזין (1947-1883), הייתה איכרה, בת למשפחת אדוקי האמונה הנוצרית-אורתודוקסית הישנה. כשפיודור היה בן שנתיים אביו נפטר מסיבוך של כריתת רגל שנמקה בעקבות מכת קור. אחרי סיום בית ספר יסודי בוורקולה, עבר אברמוב ללמוד בבית הספר של הכפר קושקופאלה. בשנת 1933 עבר לכפר קרפוגורה (45 ק"מ מרחק מוורקולה) כדי לסיים 10 שנות לימוד בתיכון המקומי. עקב הצטיינותו בלימודים התקבל ב-1938 ללא בחינות כניסה לפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת לנינגרד.
בשנת 1941 הוא הפסיק את לימודיו כדי להתנדב בחזית ולהשתתף ב"מלחמה הגדולה להגנת המולדת" נגד הפולשים הגרמנים. הוא שירת כמקלען ואחר כך בעקבות פציעה קשה בקרב במסגרת חיל הרגלים. טופל בבית חולים צבאי בלנינגרד בימי המצור ופונה לעורף דרך אגם לאדוגה הקפוא באחד מכלי הרכב האחרונים. עקב ידיעתו שפות זרות שובץ בארגון הסובייטי לריגול נגדי. ב-17 באפריל 1943 התחיל לשרת כחוקר בארגון זה. אברמוב עוטר בעיטור מסדר המלחמה למען המולדת, במדליה להגנת לנינגרד ומדליית הניצחון על גרמניה. בשנת 1945 התקבל לשורות המפלגה הקומוניסטית הסובייטית, שהייתה המפלגה היחידה והשלטת במדינה.
אחרי המלחמה סיים את לימודיו בשנת 1948. בשנת 1951 סיים עבודת תואר על יצירתו של מיכאיל שולוחוב. בשנים 1960-1951 הוא לימד כמרצה במכון לספרות סובייטית של אוניברסיטת לנינגרד. החל משנת 1962 התפרנס מכתיבה בלבד.
ביוגרפיה > פעילותו בתחום הספרות והבקורת הספרותית

בשנת 1954 פרסם אברמוב את המאמר Люди колхозной деревни в послевоенной прозе ("אנשי הקולהוז בפרוזה שלאחר המלחמה") -שהופיע במגזין הספרותי "נובי מיר", ובו מתח בקורת חריפה על יצירות ס.פ. בבאייבסקי שהיללו וייפו בצורה מזויפת את חיי האיכרים בכפרים הסובייטיים. המאמר משך גינוי בתקשורת הכתובה, מצד איגוד הסופרים ובהצהרה של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית מ- 23 ביולי 1954 - על שגיאות מערכת העיתון "נובי מיר". אברמוב דרש באותו מאמר ביטול החוק ששלל מהאיכרים הזכות לדרכונים פנימיים והמליץ להקצות להם שיעור גדול יותר מפרי עמלם. עקב פרסום מאמר זה סולק אברמוב ממערכת העיתון "נווה".
הרומן שלו הראשון "בראטיה אי סיוסטרי" (אחים ואחיות) נכתב ב-1958. הוא מוקדש לחיים הקשים של האיכרים ברוסיה הצפונית בימי מלחמת העולם השנייה. אברמוב כתב אחר כך שני המשכים לרומן זה - "דווה זימי אי טרי לטה" (שני חורפים ושני קיצים) (1968) ו"פוטי - פרפוטיה" (דרכים וצמתים) (1973). בשנת 1978 הוא כתב רומן נוסף "דום" (הבית).
הסופר נפטר בלנינגרד במאי 1983 בגיל 63 בעת שעבד עת כתיבת הרומן ,Chistaya Kniga (ספר ישר) על רוסיה והאזור הולדתו בתחית המאה ה-20, המהפכה ומלחמת האזרחים. הרומן נשאר בלתי גמור.
פיודור אברמוב הובא לקבורה על הגדה הימנית של הנהר פינגה. בגדה השמאלית שלו נמצא המנזר ארטמייבו-ורקולסקי שאברמוב נאבק שנים רבות למען שיפוצו.
אברמוב היה נשוי לליודמילה קרוטקובה.
פרסים ואותות הוקרה

1975 - פרס המדינה של ברית המועצות על הטרילוגיה "בני פריאסלין"
1980 - עיטור המסדר לנין והאות על הגנת לנינגרד
הנצחה

ביישוב הולדתו, וורקולה, נפתח מוזיאון "פיודור אברמוב".
1977 - האסטרואיד 3409 שנתגלה על ידי האסטרונום הסובייטי ניקולאי צ'רניך, כונה "פיודור אברמוב" לזכרו.
על שמו נקרא נמל התעופה ארכנגלסק-טלאגי
ספריו

1958-78 – Пряслины (בני פריאסלין) - מחזור רומנים
Братья и сестры, 1958 אחים ואחיות.
1968 Две зимы и три лета שני חורפים ושלושה קיצים
1973 Пути-перепутья (דרכים וצמתים) 1973 (בצרפתית - "הכרוניקה מפקאשינו")
1978 Дом (הבית) -
1962 – Na severnoj zemle (באדמה הצפונית)
1969 – Пелагея (פלאגייה)
1970 - Деревянные кони (סוסי עץ)- נובלה
1972 – Алька (אלקה)
1974 - Поездка в прошлое (מסע אל העבר), סיפור
1975 – יצירות מובחרות
ספריו > כתבי עיון

1958 - יחד עם ו.ו. גורה - "מ.א. שולוחוב - סמינר"
עיבודים לתיאטרון ולקולנוע

1971 - עיבוד הרומן "שני חורפים ושלושה קיצים" הוצג על במת תיאטרון "הקומסומול הלנינינסטי" במוסקבה
1974 - עיבוד לפי הסיפור "סוסי העץ" הועלה על במת תיאטרון "טגאנקה"
1980 - הרומן "הבית" עובד לתיאטרון על ידי לב דודין וההצגה זכתה להצלחה רבה
עיבודים לסרטים

1973 - סרט הטלוויזיה Своя земля אדמתה - לפי הסיפור Безотцовщина (יתומה מאב), בבימוי פיוטר טודורובסקי
2014 - סדרת הטלוויזיה "שני חורפים ושלושה קיצים" - לפי הטטרלוגיה "אחים ואחיות" (או "בני פריאסלין")
לקריאה נוספת

1997 David C. Gillespie The Life and Work of Fedor Abramov, Northwestern University Press, Evanston, Illinois
לוחית זיכרון שהוצבה על קיר הבית שבו בילה אברמוב את שנתיים האחרונות 1982–1983 בלנינגרד, בימינו סנט פטרסבורג
פול דיראק

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1902 בריסטול, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  20 באוקטובר 1984 (בגיל 82) טאלאהאסי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Paul Adrien Maurice Dirac 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום קבורה:  Roselawn Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בריסטול (1923)  אוניברסיטת קיימברידג' (1926)  בית הספר קותם 
 מנחה לדוקטורט:  רלף פאולר 
 מוסדות:  אוניברסיטת מיאמי (1969–1972)  אוניברסיטת קיימברידג' (1932–1969)  אוניברסיטת המדינה של פלורידה (1969–1984)  קולג' סנט ג'ון (1927–1932) 
 תלמידי דוקטורט:  הומי ג'. באבא, Richard John Eden, א. ליס, כריסטי אליעזר, ג'ון פולקינגהורן, האריש-צ'נדרה, דניס סיאמה, פרד הויל 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1933)  מדליה לזכר רוברט אופנהיימר (1969)  הרצאת בייקר (1941)  מסדר ההצטיינות (1973)  מדליית מקס פלאנק (1952)  מדליית הלמהולץ (1964)  המדליה המלכותית (1939)  מדליית קופלי (1952)  עמית החברה המלכותית (1930)  מדליית בייקר של החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  מרגיט דיראק (2 בינואר 1937–?) 
 תרומות עיקריות
 ממניחי יסודות מכניקת הקוונטים
 
דיראק ואשתו, 1963
דיראק (משמאל) עם הפיזיקאים וולפגנג פאולי ורודולף פיירלס, 1953
פול אדריאן מוריס דיראק (באנגלית: Paul Adrien Maurice Dirac;‏ 8 באוגוסט 1902 – 20 באוקטובר 1984) היה פיזיקאי תאורטי בריטי, ממניחי יסודות מכניקת הקוונטים, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1933.
השקפת עולמו

דיראק היה אתאיסט מסור, אפשר אדוק. לאחר שנשאל על דעותיו של דיראק, פאולי ציין: "אם הבנתי אותו נכונה, כוונתו הייתה זו: אין אלוהים, ודיראק הוא שליחו".
דיראק היה ידוע בין עמיתיו בשל אופיו הדייקני והמסוגר. כאשר נילס בוהר התלונן על כך שהוא אינו מצליח לסיים משפט במאמר מדעי שהיה עסוק בכתיבתו, דיראק ענה, במשפט שמאז הפך למפורסם: "אותי לימדו בבית-הספר לא להתחיל משפט אם איני יודע כיצד לסיים אותו". במהלך ביקורו בברית המועצות, הוא הוזמן לתת הרצאה על תפישתו את הפיזיקה. הוא קם מכיסאו וניגש ללוח, וכתב: 'חוקי הפיזיקה צריכים להיות בעלי יופי ופשטות מתמטית'.
כאשר נשאל במקרה מסוים על דעותיו על שירה הוא ענה: "במדע מנסים לומר בצורה שתהיה מובנת לכולם, משהו שקודם לא היה ידוע לאף אחד. בשירה, זה בדיוק להפך".
דיראק היה ידוע בצניעותו. הוא קרא למשוואת שינוי הזמן עבור אופרטורים 'משוואת התנועה של הייזנברג', על-אף שהוא היה זה שכתב אותה לראשונה. רוב הפיזיקאים היום מכירים את סטטיסטיקת פרמי דיראק לחלקיקים בעלי ספין לא שלם ואת סטטיסטיקת בוז איינשטיין לחלקיקים בעלי ספין שלם. בהרצאות אותן נתן במהלך חייו, דיראק תמיד התעקש לקרוא לראשונות 'סטטיסטיקת פרמי'. הוא קרא לסטטיסטיקות בוז-איינשטיין בשם 'סטטיסטיקת איינשטיין', לצורך סימטריה.
מספר פרסים מוענקים לזכרו בתחומי המדעים, אשר נקראים פרס דיראק.
לקריאה נוספת

טוביאס הירטר, עידן האי־ודאות – איך גילו גדולי הפיזיקאים את עולם הקוונטים 1895–1945, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2023.
פולקסווגן ID.5

| --- | --- |

דגם ה-GTX
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פולקסווגן
 שנות ייצור:  2021-הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכונית שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר קופה בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  קבוצת פולקסווגן MEB
 אורך:  4,610 מ"מ
 רוחב:  1,850 מ"מ
 גובה:  1,610 מ"מ
 משקל:  1,891–2,224 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,770 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  Pro: מנוע חשמלי אחורי המספק 174 כ"ס ומומנט מרבי של 31.6 קג"מ  Pro Performance: מנוע חשמלי אחורי המספק 204 כ"ס ומומנט מרבי של 31.6 קג"מ  GTX: שני מנועים חשמליים המספקים יחד 300 כ"ס ומומנט מרבי של 46.9 קג"מ
 מהירות מרבית:  160 קמ"ש 180 קמ"ש (GTX)
 תאוצה:  10.4 שניות (Pro) 8.4 שניות (Pro Performance) 6.3 שניות (GTX)
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 77 קוט"ש
 טווח נסיעה:  520 ק"מ או 480 ק"מ בדגם GTX (נתונים לא סופיים)
 קשר:  פולקסווגן ID.4
פולקסווגן ID.5 (באנגלית: Volkswagen ID.5) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר קופה, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פולקסווגן משנת 2021. היא נחשפה ב-3 בנובמבר 2021. היא מבוסס ברובה על הפולקסווגן ID.4.
עיצוב

העיצוה החיצוני מעוצה בהשראת ה-ID.4 אך עם גג משופע אשר מעניק לדגם מראה קופה וספוריבי יותר. פנים המכונית מעוצת כמו ה-ID.4 כמעט ללא שינויים, אך בדגם הספורטיבי GTX העיצוה ספורטיבי יותר.
מפרט טכני

Pro: מנוע חשמלי אחורי המספק 174 כ"ס ומומנט מרבי של 31.6 קג"מ. התאוצה אורכת 10.4 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-160 קמ"ש.
Pro Performance: מנוע חשמלי אחורי המספק 204 כ"ס ומומנט מרבי של 31.6 קג"מ. התאוצה אורכת 8.4 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-160 קמ"ש.
GTX: שני מנועים חשמליים המספקים יחד 300 כ"ס ומומנט מרבי של 46.9 קג"מ. התאוצה אורכת 6.3 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-180 קמ"ש.
הערות שוליים

↑  cartube, עוד חשמלית לפולקסווגן: 2022 פולקסווגן ID5 קופה נחשף - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  חזי גורן, נחשף פולקסווגן ID.5 החשמלי, באתר גיר, ‏3 בנובמבר 2021
↑  VW ID.5 Debuts With Coupe-Like Roof, GTX Trim, Familiar Design, Motor1.com (באנגלית)
פנימור צ'טרטון

פנימור צ'טרטון (באנגלית: Fenimore Chatterton;‏ 21 ביולי 1860 –  9 במאי 1958) היה איש עסקים, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוויומינג, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמזכיר המדינה של ויומינג בשנים 1899–1907, מתוכם, מתוקף תפקידו כראשון בסדר הירושה, כמושל ויומינג השישי במקומו של המושל דפורסט ריצ'רדס שנפטר במהלך כהונתו, בשנים 1903–1905.
ראשית חייו

פנימור צ'טרטון נולד במחוז אוסווגו שבמדינת ניו יורק, וגדל בוושינגטון הבירה. הוא למד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ולאחר מכן בבית הספר להכשרת מורים בלנקסטר שבפנסילבניה. ב-1878 הוא עבר לשרידן שבטריטוריית ויומינג, שם היה לאיש עסקים. ב-1892 הוא סיים לימודי תואר במשפטים באוניברסיטת מישיגן. הוא נשא לאישה את סטלה ויילנד.
קריירה

ב-1888 החל צ'טרטון את הקריירה הפוליטית שלו כאשר נבחר כגזבר וכשופט השלום של מחוז קרבון. בשנים 1890–1893 הוא כיהן כחבר בשני בית בית המחוקקים של ויומינג. לאחר מכן ועד 1894 הוא היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית ביומינג.
ב-1898 נבחר צ'טרטון כמזכיר המדינה של ויומינג, אך כהונתו נקטעה עם מותו של מושל ויומינג דפורסט ריצ'רדס ב-28 באפריל 1903. כראשון בסדר הירושה על פי חוקת המדינה, הוא כיהן כמושל מאז ועד 2 בינואר 1905. היה זה במהלך תקופת כהונתו כמושל כשטום הורן (אנ') נתלה באשמת רצח. קיימות השערות שכשלונו של צ'טרטון להיבחר לתקופת כהונה שנייה כמושל ב-1905 היה כתוצאה מסירובו להמתיק את עונש המוות של הורן. בבחירות של 1904 הוא לא היה מועמד מפלגתו לתקופת כהונה שנייה כמושל, אך המשיך לכהן כמזכיר המדינה עד לתום תקופת כהונתו בתפקיד זה ב-1907.
לאחר תום כהונתו כמזכיר המדינה, לא כיהן צ'טרטון במשרה נבחרת שוב. הוא פתח משרד עורכי דין פרטי, ממנו הוא פרש ב-1932.
לזכותו של צ'טרטון נזקפת הכרזתו על השיר "ויומינג" (אנ') כשיר הרשמי של המדינה, במהלך ועידה תעשייתית ב-1903. השירו הוכר מאוחר יותר כשיר הרשמי על ידי אגודת העיתונאים, ועידת התעשייה המדינתית ואוניברסיטת המדינה.
מותו

פנימור צ'טרטון נפטר בשאיין ב-9 במאי 1958. הוא נטמן בבית הקברות לייקויו שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1769.
A.W. Bowen, Progressive men of the state of Wyoming, 1903,  A.W. Bowen & Co, pp. 22-24.
הערות שוליים

↑  "Grand Encampment Herald". Grand Encampment Herald. Oct 26, 1903. Archived from the original on 7 March 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185442197  ISNI: 0000 0000 3530 1138  LCCN: n95012350  SNAC: w6k937xb  VIAF: 26304563   WorldCat (עם VIAF): 26304563
פפירוס נאש

ארבעת שברי הפפירוס המרכיבים את פפירוס נאש
פפירוס נאש הוא כינוי לארבעה מקטעי פפירוס שהתגלו בשנת 1898 במצרים על ידי הארכאולוג וולטר ל' נאש (Nash), ופורסמו לראשונה בשנת 1903.
בפפירוס, הכתוב בכתב עברי מרובע מהצורה של שלהי תקופת בית שני, מופיע נוסח קדם-מסורה של עשרת הדיברות, כשלאחריו מופיעה תחילתה של פרשת שמע ישראל. עד גילוי מגילות מדבר יהודה ולוחיות ברכת כהנים, היה נוסח זה הטקסט המקראי הקדום ביותר שהתגלה, ובעל משמעות רבה לחקר נוסח המקרא.
גילוי הפפירוס

מקטעי הפפירוס נרכשו בשנת 1898 מסוחר מצרי מקומי על ידי הארכאולוג וולטר ל' נאש, והם נמסרו לספריית אוניברסיטת קיימברידג', שם הם מופקדים כיום (מס' 233). הם פורסמו לראשונה בשנת 1903 על ידי סטנלי ארתור קוק (אנ'), שתיארך אותם למאה השנייה לספירה; אולם מחקרים שבאו לאחר מכן הקדימו את תיארוך הפפירוס למחצית השנייה של המאה השנייה לפנה"ס (150–100 לפנה"ס). באותם ימים היה זה גילויו של הטקסט המקראי הקדום ביותר שנמצא אי פעם, וחשיבותו לחקר נוסח המקרא הייתה גדולה. כחמישים שנה לאחר מכן התגלו בחורבת קומראן שבמדבר יהודה כדי חרס עם מאות מגילות (לצד מספר מגילות שנמצאו באתרים נוספים באזור) שזמנם קדום לפפירוס נאש, המתוארכים למאה השנייה לפנה"ס, ואשר הזניקו את חקר נוסח המקרא מספר צעדים קדימה. לשם השוואה, הממצא הקדום ביותר שנמצא נכון להיום הוא לוחיות ברכת כהנים – שתי לוחיות כסף גלולות שנמצאו במערת קבורה בכתף הינום בירושלים, המתוארכות בקירוב לשנת 600 לפנה"ס.
תיאור הפפירוס

ארבעת מקטעי הפפירוס מרכיבים 24 שורות, וניתן לזהות חלקים מ-2–3 אותיות שככל הנראה הרכיבו את השורה ה-25. הפפירוס קטוע כאמור בחלקו התחתון ובשני שוליו, אולם על סמך הטקסט ששרד ניתן לשער את החסר.
ב-21 השורות הראשונות מופיע נוסח קדם-מסורה של עשרת הדיברות, כשבסיומו (באמצע השורה ה-21) הותיר הסופר רווח עד לסוף השורה. בשורות הבאות מופיעה תחילתה של פרשת שמע ישראל (המופיעה במקרא בספר דברים בסמיכות לפרשת עשרת הדיברות) גם היא בנוסח קדם-מסורה.
ראו גם

ביקורת נוסח המקרא
ממצאים מקראים קדומים נוספים:
לוחיות ברכת כהנים
מגילות מדבר יהודה
כתובת יהואש (חשודה כזיוף)
הערות שוליים

↑  The Nash Papyrus – An Ancient Witness, United Israel World Union, ‏2017-02-20 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012859567205171
פוספורוזאורוס

| פוספורוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 72.1–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי קמטן
משפחה:: מוסזאוריים
סוג:: פוספורוזאורוס
מינים
 Phosphorosaurus ortliebi  Phosphorosaurus ponpetelegans
שם מדעי
 Phosphorosaurus ‏Dollo, 1889

פוספורוזאורוס (שם מדעי: Phosphorosaurus; מילולית: "לטאת פוספט") הוא סוג זוחל ימי קדום ממשפחת המוזאזאוריים, אשר חי במימי הקרטיקון העליון שלפני 72.1 עד 66 מיליון שנה מזמננו. נמצאו מספר מאובנים של זוחל ימי זה, רובם בהוקאידו שביפן ובבלגיה, אף שחלקם נחשבו לשייכים לסוג הקרוב הליזאורוס.
סוג זה תואר למדע ב-1889 בידי החוקר הבלגי לואיס דולו (אנ'), על בסיס גולגולת באורך של כ-50 ס"מ ועוד כמה עצמות, אשר דמו למספר מוזאזאורים קטנים יחסית, ביניהם ה-Eonatator, ה-Pluridens וההליזאורוס. אורכו המוערך הגיע ל-3 עד 4 מטרים בקירוב.
מבנהו התאים לחתירה מוצלחת ואולי הוא התקיים במים עמוקים, שם חיפש דגים ודיונונים בעומקים שונים, כשאולי היו לו התאמות לראייה בחשיכה. היו לו לסתות קצרות יחסית ולהם שורות של שיניים משוננות שנועדו לתפוס טרף. כל הנראה גם היה צייד ממארב, מאחר שלא היה שחיין יעיל ביותר.
בסוג זה נכללו 2 מינים:
P. ortliebi - ידוע מממצאים מבלגיה.
P. ponpetelegans - ידוע מממצאים בהוקאידו ופירוש שם המין: "נחל אלגנטי" בשפת האיינו. משמעותו מתייחסת לכך שנשמר בצורה מוצלחת סמוך לנחל נקי.