stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספרות עברית
סוגות בספרות העברית > ספרות יפה (בלטריסטיקה) > ספרות מתח ובלשים

בישראל זכתה הסוגה לקידום משמעותי רק משנות השמונים של המאה העשרים. אמנם חלוצת הספרות הבלשית העברית הייתה "ספריית הבלש" בשנות השלושים אך לא היה לה ממשיך במשך עשרות שנים. "ספריית הבלש", נוצרה בשנת 1932 כאשר העיתונאי שלמה בן ישראל פנה אל דוד תדהר, דמות ידועה ופופולרית ביישוב ומי שהיה קצין במשטרה המנדטורית ולאחר מכן בעל משרד חקירות (לימים מחבר האנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו) והציע לו להוציא יחדיו ספרות בלשית מקורית. כך נולדה "ספריית הבלש" שהוציאה חוברות עם סיפורים בלשיים מקוריים, על רקע ארץ ישראל נופיה ואנשיה, שנכתבו על ידי בן ישראל על יסוד מקרים שתדהר הכיר מעבודתו. כמו כן השאיל תדהר את שמו לחוברות כגיבור עלילותיהן ואת תמונתו לשעריהן. החוברות התפרסמו 28 שבועות ברציפות והיו ללהיט ביישוב. פרסומן הופסק עקב הטִרְדה שנגרמה לתדהר מלחץ הקוראים שצרו על ביתו ומשרדו כדי לראות את הבלש המפורסם.
הספרות הבלשית העברית התחדשה רק כיובל שנים לאחר מכן. פרצו את הדרך אמנון ז'קונט בספרי ריגול, ובעקבותיו ראויות לציון בעיקר סופרות: בתיה גור יוצרת הבלש סגן ניצב מיכאל אוחיון, שהתפרסם לראשונה בספר "רצח בשבת בבוקר", ושולמית לפיד, יוצרת הבלשית העיתונאית ליזי בדיחי, שהתפרסמה לראשונה בספר "מקומון". לשני הספרים באו המשכים שזכו אף הם להצלחה. עוד ידועות כסופרות בלשים, לצד יצירות מרשימות בתחום הספרות הקנונית, הסופרות רות אלמוג ואסתר אטינגר, הכותבות את ספרי הבלשים שלהן במשותף תחת שם העט "אלמוג אטינגר". סופרת נוספת הידועה בכתיבתה בתחום זה היא אדיבה גפן.
סופרים נוספים הפועלים בתחום בישראל – המשורר אריה סיון אשר ספרו "אדוניס" נחשב על ידי רבים לספר הטוב שפורסם בשפה העברית בסוגה זו, אורי אדלמן ששימש אף כעורך תחום זה בהוצאת "כתר", אהוד אשרי, לימור נחמיאס הידועה בנועזות השפה בספריה ובבחירה נועזת של הנושאים, הסופר, העיתונאי והעורך הספרותי רם אורן, והעיתונאי, עורך העיתון מעריב, אמנון דנקנר, הסופר והעיתונאי רפאל פוגל, עורך הדין גל אמיר, העיתונאי יוסף שביט והרשימה עודנה ארוכה.
סוגות בספרות העברית > ספרות יפה (בלטריסטיקה) > ספרות מדע בדיונית ופנטזיה

חלוץ ספרות המדע הבדיוני בישראל הוא יונתן רטוש שתרגם אנתולוגיה של ספרות מדע בדיוני מארצות הברית בשנת 1952, והוציאה לאור בשם "היה היה בעתיד". באותה תקופה יצא לאור כתב העת למדע בדיוני קוסמוס, אך לאחר 4 גליונות נפסקה הופעתו. חלף זמן רב עד שהסוגה החדשה מצאה את מקומה על מדפי הספרים בישראל, על אף הפריחה שזכתה לה בארצות הברית בשנות ה-50 של המאה ה-20.
המתרגם הרציני הראשון של ספרי מדע בדיוני לעברית בישראל היה עמוס גפן, שתרגם את "The Puppet Masters" של רוברט היינליין בשם "פלישה לכדור הארץ" בשנת 1961. תחום המדע הבדיוני והפנטזיה זכה לפריחה בשנות השבעים, שבמהלכן נוסדו סדרות מדע בדיוני רבות, שהידועות בהן הן אלה של הוצאות זמורה ביתן ועם עובד (שעדיין קיימת). בתקופה זו תורגמו קלסיקות רבות של הז'אנר לעברית, ביניהן ספרים של אייזק אסימוב, היינליין, קלארק, בסטר ולארי ניבן. באוקטובר 1978 ראה אור מגזין המדע הבדיוני הישראלי פנטסיה 2000, שיצא לאור במשך שש שנים ופרסם 44 גיליונות עד שנסגר בסוף 1984. החוברת ה-45 יצאה לאור במלאת 30 שנה לגיליון הראשון, באוקטובר 2008, במסגרת פסטיבל אייקון.
בשנות השמונים הסתמנה דעיכה בז'אנר, ומספר הכותרים החדשים התמעט. תקופה זו נמשכה עד אמצע שנות התשעים, אז זכה הז'אנר לחיים חדשים מכיוון ספרות הפנטזיה. הוצאות חדשות החלו להוציא ספרי מדע בדיוני ופנטזיה בכמות הולכת וגוברת. ב-1996 הוקמה האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, שריכזה תחת כנפיה פעילות ענפה, בכלל זה כנסים, אירוח סופרי מדע בדיוני מחו"ל, כתבי עת מודפסים ומקוונים, הרצאות, תחרויות סיפורים ועוד.
בשנת 2002 ראה אור הגיליון הראשון של חלומות באספמיה – כתב עת לספרות ספקולטיבית, שעיקר תוכנו הוא סיפורי ז'אנר ישראליים מקוריים. הייתה זו פריצת דרך בתחום יצירת המדע הבדיוני הישראלית, שהוגבלה לפני כן לפורומי אינטרנט ולספרים בודדים. בשנת 2006 ערך מט"ח תחרות סיפורים קצרים שאותה הקדיש למדע בדיוני ולפנטזיה. בשנת 2007 החל לצאת לאור מגזין נוסף, מרקורי, וסדרות הטלוויזיה בתחום המדע הבדיוני "הנפילים" של yes ו"האי" של HOT.
סוגות בספרות העברית > ספרות יפה (בלטריסטיקה) > ביוגרפיות וספרות היסטורית

ראשית הספרות ההיסטוריות והביוגרפית בעברית מצויה בתנ"ך ובספרים החיצוניים. גם מלחמות היהודים וחיי יוסף שנכתבו בעברית או בארמית על ידי יוסף בן מתתיהו משתייכים לספרות ההיסטוריות והביוגרפית (חיי יוסף הוא אוטוביוגרפי).
סוגות בספרות העברית > מחזאות עברית

ראשית המחזאות העברית מצויה במאה ה-16, במחזותיו של יהודה סומו, אבל ההתפתחות המשמעותית מתחילה עם הופעת התיאטרון העברי המקצועי הראשון, הבימה, בשנת 1913. בראשית שנות העשרים של המאה ה-20, בתל אביב, ייסדה מרים ברנשטיין-כהן את "התיאטרון העברי". הרפרטואר של התיאטראות העבריים כלל מחזות מקוריים בעברית ומחזות מתורגמים משפות אחרות.
סוגות בספרות העברית > ספרות דתית

גם ראשית הספרות הדתית בעברית מצויה בספרי התנ"ך, בספרים החיצוניים ובמשנה.
פרסים ספרותיים בישראל

בישראל, השפה העברית היא השפה הרשמית והשפה הנפוצה ביותר בשיח תושביה, ובהתאם לכך מעודדת החברה את היצירה הספרותית בעברית. לעידוד הספרות העברית הונהגו בישראל פרסים ספרותיים רבים וביניהם:
פרס ישראל
פרס נשיא המדינה לספרות
פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים
פרס ספיר
פרס ביאליק
פרס ברנר
פרס ברנשטיין
פרס גפן
פרס יהודה עמיחי
פרס זאב לספרות ילדים ונוער
פרס עקביהו
תרגום לעברית ותרגום מעברית

התנ"ך, כולו או חלקים ממנו, תורגמו ל-2,454 שפות וניבים. התרגום הראשון שידוע עליו הוא תרגום השבעים ליוונית. השתכחות השפה העברית בתקופת בית שני, יצרה צורך לתרגום של התנ"ך לארמית, בתחילה בעל פה ולאחר מכן בכתב. קידוש התנ"ך כברית הישנה על ידי הנצרות יצרה מניע לתרגומים נוספים של התנ"ך לשפות ששימשו את הכנסיות השונות, ביניהן לטינית (תרגום הוולגטה), סלבית, געז, וארמית-סורית (פשיטתא). המצאת הדפוס והרפורמציה הפרוטסטנטית הובילה לגל נרחב של תרגומי המקרא ללשונות אירופה, ביניהם תנ"ך לותר הגרמני, וגרסת המלך ג'יימס האנגלית. כיום התנ"ך הוא הספר המתורגם בעולם, רובם תרגומים נוצריים.
עם תחיית השפה העברית והתרחבות האוכלוסייה המסוגלת ורוצה לקרוא עברית, מתרגמים יהודים תרגמו יצירות לועזיות לעברית ולעיתים אף עיבדו אותן, כדי שיתאימו לקורא העברי. ציבור קוראי העברית זכה כבר ב-1863 לגרסה עברית עבור רב המכר הראשון של ז'ול ורן, חמישה שבועות בכדור פורח - הספר תורגם על ידי יעקב גורדון בשם "ברום שמים או חמשה שבועות במגדל הפורח באוויר" ויצא לאור בוורשה. במלאכת התרגום לקחו חלק רבים מראשי ומובילי התרבות היהודית וגם מנהיגים פוליטיים דוגמת זאב ז'בוטינסקי.
ראו גם

תקופת הביניים של העברית
המרכז הספרותי העברי בוורשה
המרכז לספריות וספרות בישראל
לקריאה נוספת

פישל לחובר, תולדות הספרות העברית החדשה, הוצאת דביר, תל אביב תשי"א. (הספר בקטלוג ULI)
נחום סלושץ, קורות הספרות העברית החדשה, ורשה, תרס"ה. (הספר בקטלוג ULI)
יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, ירושלים תרצ"ז. (הספר בקטלוג ULI)
ברוך קורצווייל, ספרותנו החדשה המשך או מהפכה, הוצאת שוקן, תל אביב, 1960. (הספר בקטלוג ULI)
יוסף אורן, הצדעה לספרות העברית, יחד, ראשון לציון 1991. (הספר בקטלוג ULI)
אהרן בן-אור, תולדות הספרות העברית החדשה, ידיעות אחרונות, 1959. (הספר בקטלוג ULI)
יוסף דן, הסיפור העברי בימי הביניים, כתר, ירושלים, 1974. (הספר בקטלוג ULI)
יוסף דן, הסיפור החסידי, כתר, ירושלים, 1975. (הספר בקטלוג ULI)
עזרא פליישר, שירת הקודש העברית בימי הביניים, כתר, ירושלים, 1975. (הספר בקטלוג ULI)
עליזה שנהר, הסיפור העממי של עדות ישראל, גומא, תל אביב, 1982. (הספר בקטלוג ULI)
גרשון שקד, גל חדש בסיפורת העברית, ספריית הפועלים, תל אביב, 1971. (הספר בקטלוג ULI)
נורית גוברין, קריאת הדורות: ספרות עברית במעגליה, כרכים ג–ד, הוצאת כרמל, 2008. (הספר בקטלוג ULI)
עלי יסיף – הסיפור העברי בימי הביניים – אנתולוגיה קטנה (12 סיפורים), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ד', 2014
יוחאי אופנהיימר, מרחוב בן-גוריון לשארע אל־רשיד: על סיפורת מזרחית, הוצאת יד בן צבי, 2014. (הספר בקטלוג ULI)
אור שרף (עורך), הספרות העברית כגיבורת תרבות, הוצאת שוקן, 2021.
עדיה מנדלסון-מעוז (עם צפי זבה-אלרן, מתן חרמוני, ומי-טל נדלר), תולדות הספרות העברית החדשה, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2021.
הערות שוליים

↑  באתר הביבליוגרפיה של הספר העברי נכתב כי מספר זה מהווה "למעלה מ-90% הספרים שפורסמו בעברית" בשנים אלו, אך אין בו את המספר המלא.
↑  באתר הספרייה הלאומית
↑  על המהלך החדש, בהקדמת בן אביגדור למהדורת ספרי ישעיהו ברשדסקי
↑  מנוחה גלבוע, המהלך החדש ומחוצה לו בספרות העברית, המכון לחקר הספרות העברית ע"ש בן-ציון כץ, בית הספר למדעי היהדות ע"ש ח' רוזנברג, הפקולטה למדעי הרוח, אוניברסיטת תל אביב, 1991
↑  משה שמיר, האם הספרות העברית עודנה ציונית?, מתוך: נתיב, שנה שנייה, גיליון 1 ,שבט-אדר א' תשמ"ט, ינואר 1989
1 2 3 4  הפרק החמישי של המסה "התקופה הישראלית בתולדות הספרות העברית", הפותחת את הספר של יוסף אורן "ספרות וריבונות"
↑  אריק גלסנר, "פוסט מודרניזם" הוא רוצח סדרתי, באתר הארץ, 20 בינואר 2004
↑  UBS Translation Work
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555652305171  BNE: XX528637  LCCN: sh85059881  NKC: ph174222 
חיתוך עץ בו מוצג רש"י, מגדולי מפרשי המקרא והתלמוד
אליעזר בן-יהודה, בלשן הנחשב למחיה השפה העברית
מפגש סופרים עבריים, 1906. מימין לשמאל יושבים: אלחנן ליב לוינסקי, מנדלי מוכר ספרים, אחד העם, יהושע חנא רבניצקי, משה לייב ליליינבלום, חיים טשרנוביץ. עומדים: חיים נחמן ביאליק, ד"ר יוסף קלוזנר, דב בר ברוכוב.
עמוס עוז
תמונה של ש"י עגנון, הסופר העברי שזכה במחצית פרס נובל
לאה גולדברג, משוררת ומחזאית בשפה העברית
רחל המשוררת
הרב עדין שטיינזלץ, פרשן התלמוד
מיכה קליין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במאי 1945 (בן 79) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  חיפה 
 פעילות בולטת:  פרופסור באוניברסיטת חיפה
 ידוע בשל:  מחקריו בתחום מורפולוגיה
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת לידס 
 
מיכה קליין (נולד ב-1945) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה. תחומי המחקר העיקריים שלו הם גאומורפולוגיה נחלית וגאומורפולוגיה חופית.
ביוגרפיה

נולד ליהודה אריה ואלישבע קליין. הוסמך ל-MSc באוניברסיטה העברית והוסמך ל-Ph.D באוניברסיטת לידס בבריטניה.
קליין שימש מרצה באוניברסיטת חיפה, עמד בראש החוג לגאוגרפיה במכללה האקדמית בית ברל במשך תקופה קצרה, בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20. לימד קורסים בנושאים "התערבות האדם בנוף" ו"מבוא לגאומורפולוגיה".
קליין הוא אחד מ-54 חברי הוועדה לשמירת הסביבה החופית (של משרד הפנים).
קליין הוא אחיינה של הרופאה ויולה טורק, ובן דודם של חוקרת השואה חנה יבלונקה והרב מיכאל הרשקוביץ.
מחקריו וספריו

נושאי המחקר העיקריים של קליין הם דינמיקה של אגני היקוות ומורפולוגיה חופית.
בתחום הדינמיקה של אגני ההיקוות קליין חקר את הקשר שבין תכונות פני השטח לנגר המדרוני ואת הדינמיקה של אגן קטן. בנוסף, חקר קליין את אגן ההיקוות של הירדן. בתחום המורפולוגיה החופית חקר את נושא השינויים החופיים בחדרה ובמוצאי הנחלים בישראל, את השינויים בגובה פני הים ואת כלל התא הליטוראלי של הנילוס שחופי ישראל משתייכים אליו.
מאז 2010 עוסק קליין גם בתחום התורני-מדעי.
מפרסומיו בשנים האחרונות:
בנושא שינויי אקלים:
עליה בגובה פני הים - האומנם? (2017, הוצאה לאור ע״י קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה).
בתחום התורני-מדעי, הוציא לאור סדרה של ארבעה ספרים העוסקים בהיבטים גאולוגיים מגוונים במקרא ובספרות חז"ל:
ארץ וימים: איש מדעי כדור הארץ קורא מקרא (2015, הוצאת שאנן).
גן בעדן: מקרא בעין הגאולוג (2016, הוצאת שאנן).
נשאו נהרות קולם: סוגיות בהידרולוגיה תלמודית (2018, הוצאת שאנן)
אבן השתייה: מסלע בתלמודים ובמדרשי חז"ל (2022, הוצאת שאנן)
הערות שוליים

↑  Michal Ben Gal, הרצאתו של מיכה קליין, באתר muchanut.haifa.ac.il
↑  מכללת שאנן
↑  שם המרצה: קליין מיכה, באתר www.dargoo.co.il
↑  הוועדה לשמירת הסביבה החופית (ולחוף), באתר GOV.IL
↑  A. Yair, M. Klein, The influence of surface properties on flow and erosion processes on debris covered slopes in an arid area, CATENA 1, 1973-01, עמ' 1–18 doi: 10.1016/s0341-8162(73)80002-5
↑  Micha Klein, Anti clockwise hysteresis in suspended sediment concentration during individual storms: Holbeck catchment; Yorkshire, England, CATENA 11, 1984-08, עמ' 251–257 doi: 10.1016/0341-8162(84)90014-6
↑  Micha Klein, The adjustment of the meandering pattern of the lower Jordan River to change in water discharge, Earth Surface Processes and Landforms 10, 1985-09, עמ' 525–531 doi: 10.1002/esp.3290100511
↑  Hassan ,M., Klein, M., Fluvial adjustment of the Lower Jordan River to a drop in the Dead Sea level., Geomorphology
↑  Klein, M., Lichter, M., Statistical Analysis of Recent Mediterranean Sea-level Data., Geomorphology
↑  Noga Stambler, The Mediterranean Sea, Dordrecht: Springer Netherlands, 2013-07-06, עמ' 113–121, ISBN 978-94-007-6703-4
↑  מיכה קליין, עלייה בגובה פני הים - האומנם?
↑  ארץ וימים, באתר מכללת שאנן
↑  גן בעדן, באתר מכללת שאנן
↑  נשאו נהרות קולם, באתר מכללת שאנן
↑  אבן השתייה, באתר מכללת שאנן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597469505171
בסיס מאנאס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בסיס טיסה 
 על שם:  נמל התעופה הבינלאומי מאנאס 
 מדינה:  קירגיזסטן 
 מפעיל:  חיל האוויר של ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – דצמבר 2001
 תאריך פתיחה רשמי:  2001 
 תאריך פירוק:  יוני 2014 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  2,058 רגל 
 
 קואורדינטות:  43°03′01″N 74°28′10″E﻿ / ﻿43.050278°N 74.469444°E﻿ / 43.050278; 74.469444
  (למפת קירגיזסטן מוגדלת) בישקק אוש בטקן ג'לאל-אבאד נרין טלס קארקול איסיק קול הרפובליקה העממית של סין קזחסטן אוזבקי. טג'יקיסטןבסיס מאנאס(למפת קירגיזסטן רגילה) בישקק אוש בטקן ג'לאל-אבאד נרין טלס קארקול איסיק קול הרפובליקה העממית של סין קזחסטן אוזבקי. טג'יקיסטןבסיס מאנאס
 
מטוס מטען C-5 Galaxy של חיל האוויר האמריקאי, מתודלק בבסיס, 2001

מאנאס הוא שמו של בסיס שפעל בשנים 2001–2009 ושימש את הקואליציה נגד הטרור. בשנים 2009–2014 שימש כמרכז להעברת סחורות של חיל האוויר האמריקאי. המתקן ממוקם על שטח נמל התעופה הבינלאומי מאנאס, 23 ק"מ צפונית מערבית לעיר בישקק. שדה התעופה נבנה באמצע שנות השבעים. מאז יולי 2014, בסיס האוויר נסגר, השטח והתשתיות הועברו לשליטת המשמר הלאומי של קירגיזסטן .
בסיס האוויר שימש מאז דצמבר 2001 את כוחות הקואליציה נגד הטרור בהתאם להסכמים בין-ממשלתיים. במקור הבסיס נקרא על שמו של ראש שירותי כיבוי האש של ניו יורק, פיטר גאנסי, שנפטר במהלך פעולות ההצלה לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 במרכז הסחר העולמי. לאחר מכן, השם שונה למאנאס, שכן על פי הכללים של חיל האוויר האמריקאי, בסיסים צבאיים מחוץ לארצות הברית לא יכולים להיקרא על שם אזרחים אמריקאים.
המשימה העיקרית של הבסיס היא הובלה אווירית של נוסעים ומטענים מאפגניסטן (על מטוסי תובלה צבאיים מדגם C-17) ותדלוק אווירי (באמצעות מטוס תדלוק KC-135) בשמי אפגניסטן. בסיס-האוויר של מאנאס היה מרכז-התעופה המרכזי בעת מבצע "חירות מתמשכת" .
ב-2 ביוני 2009 במהלך פגישה באסטנה, עם השגריר האפגני מסר השגריר של אפגניסטן הצעה מהנשיא חמיד קרזאי לנהל משא ומתן בסיוע לשיקום אפגניסטן ועל הבסיס הצבאי האמריקאי וכוחות הקואליציה. ב-22 ביוני 2009 חתמו קירגיזסטן וארצות הברית על הסכמים לפיהן בסיס מנאס יועבר מחדש למרכז העברת הסחורות בנמל התעופה הבינלאומי מאנאס. לצורך הפעלת המרכז יועברו 60 מיליון דולר מדי שנה לתקציב הרפובליקה הקירגיזית.
ב-9 באפריל 2010 חידש חיל האוויר האמריקני את פעולתו של המרכז לאחר הפסקתו עקב ההפיכה בקירגיזסטן .
ב-18 במרץ 2011 בבישקק, נחתמו חבילה של מסמכים מכוננים אודות המיזם המשותף בין קירגיזסטן לרוסיה, שכונה בשם LLC Gazpromneft-Aero-Kirgyzstan בין מפעל "מאנאס" הקירגיזי הממלכתי לדלק לבין החברה הרוסית Gazpromneft-Aero. המיזם המשותף הוקם כדי לספק דלק סילוני למטוסים האמריקאיים שהיו ממוקמים בנמל התעופה הבינלאומי בישקק. בתחילת פברואר 2011 חתמה קירגיזסטן על הסכם עם הצד האמריקאי, לאספקת לפחות 50% מהדלק לצורכי בסיס האוויר. בה בעת, לצד הקירגיזי "יש זכות לקבוע באופן עצמאי" את ספק דלק הסילון .
במרץ 2012 התפשט מידע לא רשמי מהחוגים הממשלתיים של קירגיזסטן על כוונה לערב את קטאר בהפיכת הבסיס האמריקאי במאנאס למרכז מעבר לתחבורה .
עד לסגירתו היה מאנאס למתקן צבאי משמעותי ביותר: בשנת 2012 היו בו כ-1.2 אלף אנשי צבא אמריקאים .
ראו גם

בסיס קם רן
פיין גאפ
בסיס קאנט
הערות שוליים

↑  «Манас» сменил вывеску. НВО.2009-06-26.
↑  Военная база в Манасе стала Центром транзитных перевозок. ОРУЖИЕ РОССИИ. 24 июня 2009
↑  Авиабаза Пентагона в Киргизии официально закрылась
↑  Rumsfeld Wraps Up Middle East, Central Asia Trip in Kyrgyzstan
↑  Карзай предложил Бакиеву обговорить вопросы гумпомощи Афганистану и авиабазы «Манас»//АКИpress, 5 июня 2009
↑  США возобновили использование авиабазы «Манас», 9.04.2010, Lenta.ru
↑  Киргизия и Россия создали СП по поставкам топлива авиабазе Пентагона // РИА Новости
↑   // analitika.org
↑  Старчак М. В. Сотрудничество России и США в сфере военного сотрудничества с Кыргызстаном и прогноз на будущее // Ежегодник Института международных исследований Московского государственного института международных отношений (Университета) Министерства иностранных дел Российской Федерации. — 2014. — № 1 (7). — С. 49
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013002883805171  LCCN: no2010168723  VIAF: 143500533   WorldCat (עם VIAF): 143500533
ג'וזף צאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1964 (בן 61) טאיפיי, טאיוואן 
 מדינה:  קנדה 
 מקום מגורים:  הונג קונג, לה חויה 
 השכלה:  בית הספר למשפט של ייל (1990)  קולג' ייל (1986)  בית הספר לורנסוויל (1982) 
 בן או בת זוג:  Clara Wu Tsai 
 פרסים והוקרה:  Asia's Most Influential Taiwan (2021)  Asia's Most Influential Hong Kong (2023)  Asia's Most Influential Hong Kong (2021)  Asia's Most Influential Hong Kong (2024) 
 
ג'וזף צאי (נולד ב-1964, באנגלית: Joseph Tsai) הוא מיליארדר טייוואני-קנדי, מייסד-שותף וסגן יו"ר של קבוצת עליבאבא הסינית.
נכון לאפריל 2019 הונו מוערך בכ-9.3 מיליארד דולר. מאוגוסט 2019 מחזיק בבעלותו מלאה בקבוצת הכדורסל ברוקלין נטס.
קריירה

ג'וזף צאי נולד בטייפיי, טאיוואן. בגיל 13 נשלח לארצות הברית לצורך לימודים. למד בבית ספר תיכון בלורנסוויל, ניו ג'רזי, בו גם שיחק בלקרוס. צאי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ולימודי מזרח אסיה ותואר שני במשפטים, שניהם מאוניברסיטת ייל.
לאחר סיום לימודיו עסק בתחום המיסוי בחברת עורכי הדין "סאליבן וקרומוול" (Sullivan & Cromwell). לאחר שלוש שנים בחברה עבר לעבוד בחברה קטנה שעסקה בניהול רכש, בה שימש כסמנכ"ל ויועץ ראשי. בשנת 1955 עבר להונג קונג לאחר שמונה למנהל השוק האסייתי בחברת ההשקעות השוודית "Investor AB".
הערות שוליים

1 2  Joseph Tsai, באתר פורבס
↑  The Man Behind Alibaba’s Eventual I.P.O., New York Times, 13 January 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אייר פולוניה

אייר פולוניה (באנגלית: Air Polonia) הייתה חברת תעופה פולנית שפעלה במתכונת של חברת תעופה זולה. החברה הייתה חברת הלואו קוסט הפרטית הראשונה בפולין, ומטה החברה היה בוורשה. בסיס הפעילות המרכזי היה בנמל התעופה פרדריק שופן. ב-5 בדצמבר 2004 אייר פולוניה הפסיקה את פעילותה בעקבות קשיים כלכליים.
היסטוריה

אייר פולוניה הוקמה בשנת 2001 וצברה פופולריות במהירות. החברה החלה להפעיל טיסות לואו קוסט ב-8 בדצמבר 2003 בשימוש מטוסי הבואינג 737-400 שהיו ברשותה. יעדי החברה לטיסות היוצאות מוורשה היו ורוצלב ולונדון, וטיסות נוספות יצאו בהתאם מגדנסק, קטוביץ ופוזנאן אל לונדון.
הקמפיינים השיווקיים של אייר פולוניה התמקדו מעל לכל בתחרות מול לוט פוליש איירליינס אולם גם מול חברות זרות הטסות לפולין כגון בריטיש איירווייז וג'רמנווינגס. מעבר לכך, סביר להניח כי הפופולריות הגואה של אייר פולוניה היוותה אלטרנטיבה להתרחבות הפעילות של ראיינאייר בתוך פולין באותה תקופה.
חזרתה של אייר פולוניה

בינואר 2005, הוכרז כי אייר פולוניה מתכננת לחדש את פעילותה עם שלושה מטוסי בואינג 737-400, אך הדבר לא יצא לבסוף אל הפועל.
יעדים

בשיא פעילותה, אייר פולוניה הפעילה מספר טיסות צ'רטר ליעדים באירופה הכללו בין היתר את:
ורשה (בסיס מרכזי), גדנסק (בסיס משני), קטוביץ (בסיס משני), ורוצלב (בסיס משני), פוזנן, קלן, סטוקהולם-ארלאנדה, אתונה, בובה, בריסל, פרנקפורט, לונדון סטנסטד, מדריד, מלאגה, מנצ 'סטר, פלמה דה מיורקה, פריז שארל דה גול, ריגה, סביליה, שארם א שייח', שצ'צ'ין וטנריפה.
צי המטוסים

אייר פולוניה הפעילה 6 כלי טיס לפני סגירתה, רובם מדגם בואינג 737.
| דגם | מספר המטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) |
| --- | --- | --- |
| בואינג 737-300 | 2 | 149 |
| בואינג 737-400 | 2 | 168 |
| L-410 UVP-E | 2 | 19 |
סה"כ 6
בואינג 737-400 של אייר פולוניה בנמל התעופה הבינלאומי של מלטה, מלטה. (2003)
מטוס מתוצרת Let של אייר פולוניה בנמל התעופה גדנסק לך ואלנסה, פולין. (2004)
דידי (חברה)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  צ'אנג ויי 
 תקופת הפעילות:  יוני 2012 – הווה (כ־12 שנים) 
 מיקום המטה:  בייג'ינג 
 ענפי תעשייה:  תעשיית התחבורה 
 מוצרים עיקריים:  vehicle for hire 
 מנכ"ל:  צ'אנג ויי 
  
 www.didiglobal.com
 
דידי (או דידי צ'אושינג, בעבר גם דידי קואיידי; באנגלית: DiDi; בסינית: 滴滴快的) היא רשת תחבורה סינית עם משרדים ראשיים בבייג'ינג. בשנת 2020 הוערכה, יחד עם ByteDance כאחת משתי החברות הפרטיות הגדולות בעולם, עם שווי מוערך של מעל 60 מיליארד דולר.
היסטוריה

החברה הוקמה כמיזוג של חברת Didi Dache עם Kuadi Dache. לפני המיזוג שתי החברות יחד חלשו על נתח שוק גדול במיוחד וזה עוד גדל לאחר המיזוג.
ביוני 2015 פרסמה חברת התקשורת הסינית Caixin כי בשוק הרכבים להשכרה חלשה דידי קואיידי על 80.2% מהשוק. עד ספטמבר 2015 כבר החזיקה ב-80% מהשוק לרכבים פרטיים ו-99% למוניות וסיפקה את השירות בכמעט 200 ערים שונות.
באוקטובר 2015 פורסם כי דידי קואיידי גייסה הון מצטבר של כ-4 מיליארד דולר ושיא גיוסים בסבב אחד של 2 מיליארד, עם קבוצות משקיעים בולטות בענף הטכנולוגיה כמו "Temasek Holdings", קבוצת עליבאבא, ו-Tencent. סבב הגיוסים העמיד את שווי החברה המוערך על כ-15 מיליארד דולר. החברה משקיעה בחברות מקומיות בתחום הנסיעות על מנת להתרחב בשוק העולמי, כשב-2015 השקיעה החברה באפליקציות Grab ממלזיה וב-Ola מהודו ו-Lyft וב-2017 השקיעה באפליקציית 99 מברזיל, Taxify מאסטוניה ו-Careem מדובאי.
ביוני 2016, השלימה החברה סבב גיוס מוגדל של 7.3 מיליארד דולר מאפל, עליבאבא וחברות נוספות ושוויה כמעט הוכפל לרמה של 28 מיליארד דולר.
באוגוסט 2016 רכשה את הפעילות של אובר בסין ושוויה קפץ בעקבות זאת בכ-35 מיליארד דולר.
דידי סימנה כבר בשנת 2018 את כוונתה לחבור ליצרני רכב לייצור רכבים אישיים מותאמים אישית לשירות החברה. בסין מקווים שהרכבים החשמליים יציגו אפשרות יעילה יותר מבעלי דלק מסורתיים. היא מארחת כבר כמיליון רכבים חשמליים, שיכולים לנצל רשת טעינה ארצית צומחת, ומפעילה עד 60 מיליון נסיעות מדי יום.
הערות שוליים

1 2  אופיר דור, בייג‘ינג, דידי צ'ושינג הפכה לעינוי הסיני של אובר, באתר כלכליסט, 25 בספטמבר 2017
↑  תפסה טרמפ: אפל מפתיעה ומשקיעה מיליארד דולר ב-Uber הסינית, באתר נענע 10 - בטבעת זו (ארכיון)
↑  Didi to Deliver First BYD Electric Cars to Drivers Within Months, bloomberg.com, ‏16-11-2020
בסיס חיל האוויר סיטלצ'אי

בסיס חיל האוויר סיטלצ'אי (באזרית: Sitalçay) הוא בסיס טיסה הממוקם במזרח אזרבייג'ן, ליד הים הכספי. ממוקם כ-70 ק"מ צפונית-מערבית לבירה באקו בסיטלצ'אי, עירייה במחוז חיזי. הבסיס מגודר ומאובטח אך אינו פעיל מאז 1992.
היסטוריה

בסיס הטיסה סיטלצ'אי היה הבסיס של טייסת הסוחוי Su-25 הראשונה של חיל האוויר הסובייטי. באפריל 1981, הוצבו בבסיס אחד-עשר מטוסים של רגימנט התקיפה האווירי הנפרד ה-80 או ה-60.
ביוני 1981, הוקם בסיטלצ'אי רגימנט התקיפה האווירי הנפרד ה-200 שלאחר מכן נפרס באפגניסטן. בשנות ה-80 המאוחרות ותחילת שנות ה-90 הפך הבסיס לבסיסה של רגימנט מטוסי Su-25 של ארמיית האוויר ה-34 של חילות האוויר הסובייטיים.
באוגוסט 1992, למרות הוראת האמנה לביטחון משותף שהורתה העברה מסודרת של כוחות סובייטים לשעבר לרפובליקות השונות, השתלטו כוחות אזריים על הרגימנט כולו ואת מטוסיו.
שימוש אפשרי על ידי ישראל

במרץ 2012, המגזין Foreign Policy דיווח שחיל האוויר הישראלי עשוי להתכונן להשתמש בבסיס הטיסה, הממוקם כ-500 ק"מ מהגבול עם אירן, למתקפות אוויריות נגד תוכנית הגרעין של איראן. מאז, חלק מאנליסטים וכן סוכנויות ידיעות שונות החלו להציג את הנושא כעובדה מאושרת. למרות שבאזרבייג'ן אישרו שישראל מחפשת גישה כזו, מעגלים פוליטיים בממשל מכחישים הסכמה כזו. יתרה מזאת, פוליטיקאים בכירים מכחישים כל אפשרות לשימוש בשטח אזרי לכל מתקפה נגד איראן; התפתחות שאיראן רואה כאפשרית.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  "Sukhoi Company (JSC) - Airplanes - Military Aircraft - Su-25К - Historical background". Sukhoi.org. אורכב מ-המקור ב-2012-10-18. נבדק ב-2012-06-18.
↑  Perry, mark (28 במרץ 2012). "Israel's Secret Staging Ground". Foreign Policy. נבדק ב-29 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Israel kauft ein Flugfeld in Aserbaidschan" (בגרמנית). Nachrichten-politik.au. נבדק ב-2012-06-18.
↑  "Azerbaijan Disputes Story On Azerbaijani-Israeli Military Collaboration Against Iran". Eurasiareview.com.
ואמוס אייר

איירבוס A330-200 של החברה
ואמוס אייר (באנגלית: Wamos Air) היא חברת תעופה ספרדית שבסיסה במדריד. החברה מפעילה טיסות סדירות למספר קטן של יעדים תחת שמה ועוסקת בעיקר בהפעלת טיסות שכר ליעדי פנאי ונופש והשכרת מטוסים על צוותם (החכרה רטובה) לחברות תעופה אחרות.
בקיץ 2017 שכרה חברת אל על מטוס מדגם בואינג 747-400 של החברה להפעלת חלק מטיסותיה בקווים מתל אביב לבנגקוק וברצלונה.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A330-200 | 5 | — | 51 | 323 | 374 |  |
| בואינג 747-400 | 5 | — | 26 | 451 | 477 |  |
| סה"כ | 10 | — |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של ואמוס אייר, באתר airfleets.net (באנגלית)