stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בורוסיה דורטמונד
היסטוריה > 1940–1962

העונות הראשונות בליגה העליונה היו מוצלחות, כשהקבוצה סיימה פעם אחת במקום השני ופעמיים במקום השלישי, כשהאימפריה של שאלקה מובילה לאורך כל התקופה. ב-1940 הוקפאו הליגות עקב מלחמת העולם השנייה וחזרו לפעילות רק בשנת 1943. בורוסיה עברה לאצטדיון "רוטה ארדה" החדש, שנבנה עוד לפני המלחמה, והצליחה לנצח לראשונה בתולדותיה את שאלקה 1:0 משער של לנץ. בשנים הבאות דורטמונד המשיכה להתמודד בצמרת הליגה המחוזית, אך הפסידה כל שנה את האליפות לשאלקה.
ב-1947 מונה פרדיננד פאברה למאמן והוא הצליח להוביל את הקבוצה לאליפות היסטורית על חשבון האלופה הנצחית שאלקה. כל העיר געשה מהתרגשות ודווח גם על מהומות בין תושבי דורטמונד לתושבי גלזנקירכן הסמוכה, על רקע היריבות בין שאלקה לבורוסיה. בסיום אותה שנה התאחדו כמה מההתאחדויות האזוריות בצפון-מערב גרמניה, והקימו את הליגה העליונה של הצפון-מערב. אדי האבליצ'ק מונה למאמן החדש של הקבוצה והוביל אותה לשתי אליפויות ב-1948–1949, ולגמר הגביע ב-1949 בו הפסידה בהארכה למאנהיים. האנס קראטשמאן מונה למאמן ב-1950 והצליח להביא תואר שלישי רצוף לבורוסיה. רצף זה העלה את בורוסיה למעמד של אחת מקבוצות הפאר של גרמניה, מעמד שווה לזה של שאלקה היריבה.
דורטמונד הפסידה את האליפות ב-1951 לשאלקה וב-1952 סיימה בתחתית הליגה. קראטשמאן פוטר ובמקומו הובא בומבאס שמידט, שהעלה מהנוער את השוער הצעיר היינריך קוויאטקווסקי. "קוויאט" הצטיין במהלך העונה, והוביל את בורוסיה לאליפות רביעית בשש שנים. הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1954 וזכה איתה באליפות העולם, אחרי הסנסציה של הניצחון על "נבחרת הפלא" של הונגריה בגמר. שמידט הוחלף ב-1955 על ידי הלמוט שניידר. ב-1956 הוחלט על הקמת ליגה מאוחדת לכל מערב גרמניה, ודורטמונד זכתה בשתי האליפויות הראשונות של הליגה החדשה, תוך הצגות כדורגל מבריקות בניצוחם של שחקני הנבחרת קוויטקווסקי, שמידט וקלבסה.
היסטוריה > 1963–1972

בשנים הבאות נחלשה הקבוצה ורק עם מינויו של הרמן אפנהוף למאמן ב-1963, הצליחה לזכות באליפות השלישית והאחרונה במתכונת זו של הליגה הגרמנית, אך החמיצה הזדמנות לזכות בדאבל לאחר הפסד 3:0 בגמר הגביע להמבורג. בסיום אותה עונה הוחלט להקים את ה"בונדסליגה". כוכב הקבוצה באותה עונה, יורגן שולץ, עזב לרומא, דבר שהחליש את הקבוצה משמעותית. הקבוצה הצטרפה לגביע האלופות האירופי בעונת 1964 והגיעה לרבע הגמר, כאשר בדרך היא מביסה את בנפיקה ליסבון 5:0. ברבע הגמר ציפתה לה אינטר הגדולה. אחרי 2:2 דרמטי בדורטמונד ניצחה אינטר 2:0 במשחק שערורייתי ב"סן סירו". השופט באותו משחק הורחק מאוחר ליותר לצמיתות בעקבות פרשיית שוחד. שמועות דיברו גם על שוחד באותו משחק, אולם טענה זו לא הוכחה רשמית.
ב-1965 הצליחה בורוסיה לזכות לראשונה בגביע אחרי ניצחון 2:0 בגמר על אלמניה אאכן. ב-1966 שיחקה הקבוצה, בכיכובם של טילקובסקי ואמריך, בגביע המחזיקות והגיעה לגמר מול ליברפול הגדולה ב"האמפדן פארק" בגלאזגו. גם בגמר הציגו הגרמנים משחק טוב וניצחו 2:1 משערים של הלד (אנ') וליבודה (אנ'). אוהדי הכדורגל בגרמניה התלהבו מהזכייה ובמיוחד תושבי דורטמונד שחגגו את ההצלחה שבוע שלם. לאחר הצלחה זו נכנסה דורטמונד ל-"30 השנים הנוראות" שלה. הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים וב-1972 ירדה ליגה.
היסטוריה > 1973–1988

בעודה משחקת בליגת המשנה, קיבלה הקבוצה אצטדיון חדש ממועצת ווסטפאליה – "וסטפאלנשטדיון", שהכיל אז 54,000 מקומות ונבנה לקראת מונדיאל 1974. בורוסיה חנכה אותו במשחק מול שאלקה – והפסידה. ההכנסה מהמשחק הצילה את המועדון מפירוק וההכנסות שבאו אחר כך מהאצטדיון החדש החזירו אותה לדרך המלך. ב-1976 הובא אוטו רהאגל למשרת המאמן והוא הצליח להחזיר את הקבוצה לבונדסליגה. אבל בליגה העליונה התקשתה הקבוצה והיא נלחמה בתחתית, עד שלאחר תבוסה 12:0 לבורוסיה מנשנגלדבך רהאגל פוטר. בשנות ה-80 המשיכה הקבוצה להתנדנד בין המקום הרביעי ל-16 ולא רשמה הישג משמעותי. התקופה התאפיינה בחילופים תכופים של מאמנים ושחקנים, שלא הועילו ליציבות בקבוצה.
היסטוריה > 1989–2002

עם הגעתו של המאמן הורסט קופל, במחצית השנייה של עונת 1989, התייצבה מעט הקבוצה והצליחה לזכות בגביע הגרמני לאחר 23 שנים נטולי תארים. בורוסיה ניצחה בגמר 4:1 את ורדר ברמן שנחשבה פייבוריטית, עם צמד של נורברט דיקל, ושערים של מיל ולוטש. קופל הצליח לייצב את הקבוצה שסיימה במקום הרביעי שנתיים ברציפות. בתחילת עונת 1990/1991 הגיע לקבוצה מאמן חדש וצעיר – אוטמאר היצפלד. איתו הגיע גם תור הזהב של בורוסיה דורטמונד. היצפלד, שנחשב טקטיקן מעולה, בנה קבוצה איכותית מאוד וההנהלה החדשה של בורוסיה הצליחה למצוא משאבים לחיזוק הקבוצה. סטפן שאפויזה ופלמינג פאולסן הצטרפו לקבוצה, ובשנת 1992 היא החמיצה את האליפות רק בהפרש שערים לשטוטגרט.
ב-1993 הוביל אותה אוטמאר היצפלד עד לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה ליובנטוס. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1997, זכתה דורטמונד בליגת האלופות לאחר שגברה בגמר על יובנטוס. ב-2002 זכתה הקבוצה באליפות גרמניה במחזור האחרון של עונת 2001/2002, לאחר שער שכבש אוורטון בדקה ה-79, ולאחר הפסד של לברקוזן שהובילה במהלך רוב העונה. באותה עונה הגיעה הקבוצה לגמר גביע אופ"א בפעם השנייה בתולדותיה, אך הפסידה לקבוצה ההולנדית פיינורד.
היסטוריה > 2003–2007

מאז האליפות ב-2002 התדרדרה דורטמונד לקבוצת אמצע טבלה ואף הייתה קרובה לירידה יותר מפעם אחת. כמו כן, התאפיינה התקופה בחילופים רבים בצוות המקצועי בכלל ובעמדת המאמן בפרט. ניהול כספי כושל הוביל למכירת אצטדיונה (אף על פי שהמשיכה לשחק בו) ולמכירת שחקני מפתח, מה שייצב את מאזנה הכלכלי. מכירתם של הכוכבים הצ'כים יאן קולר למונקו ב-2007 ותומאס רוזיצקי לארסנל ב-2006 פגעו בהשגי הקבוצה, והדבר בא לידי ביטוי בעונת 2006/2007 בה כמעט ירדה לליגת המשנה. לאחר עונה גרועה, אשר בסיומה דורגה הקבוצה במקום ה-13 ובמאזנה 40 נק', פוטר המאמן תומאס דול ממשרתו. ההישגים שדול הצליח להגיע אליהם בעונה זו היו השתתפות בגמר הגביע הגרמני וההעפלה לגביע אופ"א. בסיומה של אותה עונה פרש ממשחק הבלם הוותיק כריסטיאן ורנס לאחר תשע שנים בדורטמונד.
בתחילת עונת 2009/2010 המשיכה דורטמונד במדיניות שלה והחתימה מספר שחקנים צעירים. מלך השערים של הקבוצה בעונה הקודמת אלכסנדר פריי עזב ומחליפו לוקאס באריוס סומן כיורש. דורטמונד החלה את העונה בחוסר יציבות בולט, שבא לידי ביטוי בניצחונות לצד תבוסות. בסיום העונה עמדה הקבוצה בציפיות וסיימה במקום החמישי המוביל אל מוקדמות הליגה האירופית.
היסטוריה > 2010–היום

בעונת 2010/2011 זכתה בורוסיה דורטמונד באליפות הבונדסליגה, כאשר ברוב העונה שהתה במקום הראשון. דורטמונד החלה את העונה בהפסד לבאייר לברקוזן ולאחר מכן ניצחה 14 משחקים מתוך 15 משחקים וסומנה כמועמדת לזכות באליפות נוספת בבונדסליגה. בין הניצחונות המרשימים של האלופה באותה עונה ניתן למנות את הניצחון 3:1 על היריבה שאלקה 04, ואת שני הניצחונות מול האלופה היוצאת באיירן מינכן. במפעלים אחרים נכשלה דורטמונד כשהודחה בסיבוב השני של הגביע הגרמני לאחר התמודדות מול קיקרס אופנבך שהוכרע בפנדלים, ובנוסף, הודחה בשלב הבתים במסגרת הליגה האירופית כאשר הוגרלה לשחק נגד פריז סן-ז'רמן וסביליה.
בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה בדאבל הראשון בתולדותיה לאחר שסיימה כאלופה עם 81 נקודות, שמונה יותר מהקבוצה השנייה באיירן מינכן, וגם זכתה בגביע כשגברה 5:2 על קבוצת באיירן מינכן.
בעונת 2013/2012 העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות, בו נוצחה על ידי באיירן מינכן בתוצאה 2:1.
בעונת 2013/2014 זכתה הקבוצה בסופרקאפ הגרמני וסיימה במקום שני בליגה.
את עונת 2014/2015 פתחה הקבוצה בזכייה בסופרקאפ הגרמני, שנה שנייה ברציפות. את הליגה היא פתחה בצורה נוראה, ובאמצע העונה אף הייתה במקום האחרון. אך לאחר מכן יכולתה השתפרה, והיא סיימה את העונה במקום השביעי עם כרטיס לליגה האירופית. את ליגת האלופות היא פתחה טוב, וסיימה את שלב הבתים במקום הראשון לפני ארסנל, אנדרלכט, וגלאטסראיי. בשמינית הגמר היא הוגרלה נגד יובנטוס, הפסידה לה 2:1 בחוץ ו־3:0 בבית, ובכך סיימה את דרכה במפעל. במסגרת הגביע הגרמני היא הצליחה להגיע עד לגמר, בו הפסידה 3:1 לוולפסבורג.
בעונת 2021\2020 זכתה הקבוצה בגביע הגרמני אחרי ניצחון 1–4 על רד בול לייפציג. בעונת 2023\2022 הגיעה הקבוצה למחזור האחרון במקום הראשון בטבלה, בידיעה שניצחון על מיינץ היה מבטיח אליפות לראשונה מאז 2012, אך הקבוצה סיימה בתיקו 2-2, ובעקבות הניצחון 1–2 של באיירן מינכן על קלן, סיימה דורטמונד במקום השני ובאיירן זכתה בגלל הפרש שערים עדיף.
בעונת 2023\2024 העפילה לגמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד אך הפסידה 2-0.
שחקני עבר מפורסמים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה יורגן קולר  גרמניה סבסטיאן קהל  גרמניה שטפן רויטר  גרמניה הייקו הרליך  גרמניה מיכאל צורק  גרמניה האנס טילקובסקי  גרמניה לותר אמריך  גרמניה מתיאס זאמר  גרמניה אנדראס מולר  גרמניה קרלהיינץ רידלה  גרמניה לארס ריקן |  |  גרמניה כריסטיאן ורנס  גרמניה שטפן פרוינד  גרמניה ינס להמן  גרמניה מנפרד בורגסמולר  גרמניה כריסטוף מצלדר  גרמניה טורסטן פרינגס  גרמניה תומאס הלמר  גרמניה ירג היינריך  גרמניה אילקאיי גונדואן  גרמניה שטפן קלוס  גרמניה אייקה אימל  גרמניה מאטס הומלס  גרמניה מרקו רויס |  |  שווייץ סטפן שפויזאט  ברזיל דדה  ברזיל מרסיו אמורוזו  ברזיל אוורטון  ניגריה ויקטור איקפבה  צ'כיה יאן קולר  צ'כיה תומאס רוזיצקי  פולין רוברט לבנדובסקי  נורווגיה ארלינג הולאנד  פורטוגל פאולו סוזה  פולין יקוב בלשצ'יקובסקי  גבון פייר אמריק אובאמיינג  פרגוואי לוקאס באריוס  אנגליה ג'וד בלינגהאם |
תארים

אליפויות (8) :
1956, 1957, 1963, 1995, 1996, 2002, 2011, 2012
הגביע הגרמני (5) :
1965, 1989, 2012, 2017, 2021
הסופר קאפ הגרמני (6) :
1989, 1995, 1996, 2013, 2014, 2019
ליגת האלופות (1) :
1997
סגנות: 2013, 2024
גביע אירופה למחזיקות גביע (1) :
1966
הגביע הביניבשתי (1) :
1997
הערות שוליים

↑  מלכת הצ'מפיונס: בפעם ה-15 בתולדותיה - ריאל מדריד אלופת אירופה, באתר ynet, 1 ביוני 2024
↑  BVB 09 | Teams | About First Team | Borussia Dortmund | bvb.de, www.bvb.de
| ליגת האלופות 2024/25 |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | ספרד ריאל מדריד (אלופה מכהנת) • אנגליה מנצ'סטר סיטי • גרמניה באיירן מינכן • צרפת פריז סן-ז'רמן • אנגליה ליברפול • איטליה אינטר מילאנו • גרמניה בורוסיה דורטמונד • גרמניה ר.ב. לייפציג • ספרד ברצלונה |  |
| דרג ב' | גרמניה באייר לברקוזן • ספרד אתלטיקו מדריד • איטליה אטאלנטה • איטליה יובנטוס • פורטוגל בנפיקה ליסבון • אנגליה ארסנל • בלגיה קלאב ברוז' • אוקראינה שחטאר דונצק • איטליה מילאן |  |
| דרג ג' | הולנד פיינורד • פורטוגל ספורטינג ליסבון • הולנד פ.ס.וו. איינדהובן • קרואטיה דינמו זאגרב • אוסטריה רד בול זלצבורג • צרפת ליל • סרביה הכוכב האדום בלגרד • שווייץ יאנג בויז ברן • סקוטלנד סלטיק |  |
| דרג ד' | סלובקיה סלובן ברטיסלאבה • צרפת מונקו • צ'כיה ספרטה פראג • אנגליה אסטון וילה • איטליה בולוניה • ספרד ז'ירונה • גרמניה שטוטגרט • אוסטריה שטורם גראץ • צרפת ברסט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459235305171  GND: 1047889-9  LCCN: n93058162  NKC: xx0250043  VIAF: 131498015   WorldCat (עם VIAF): 131498015 
אוהדי דורטמונד בפעולה
אצטדיון זיגנאל אידונה פארק, דורטמונד
ג'ון ויליאם ביטי

| --- | --- |

 לידה:  1869 טורונטו, קנדה 
 פטירה:  1941 (בגיל 72 בערך) טורונטו, קנדה 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 
ג'ון ויליאם ביטי (באנגלית: John William Beatty‏; 30 במאי 1869 – 4 באוקטובר 1941) היה צייר קנדי, שהיה מבשר בסגנון שהפך אופייני ל"קבוצת השבעה" בשנת 1920.
ביוגרפיה

ביטי נולד בטורונטו שבקנדה. הוא היה חבר במתנדבים ששירתו בצפון-מערב בשנת 1885, אז עבד בכבאות בטורונטו (1869–1900). בשעות הפנאי למד אמנות אצל ג'ורג' אגניו ריד ומורים אחרים. בשנת 1900 למד באקדמיה ז'וליאן בפריז. הוא טייל ברחבי אירופה בשנים 1906–1909 ונסע ללונדון שם למד בפוליטכני בצ'לסי. הוא ערך נסיעות להולנד, בלגיה ומקומות אחרים לצייר, ועיבד את התרשימים כשחזר הביתה לציורים כהים, עשירים של חיי האיכרים ההולנדים ונושאים אחרים. בשנים 1912 עד 1941 עבד בקולג' לאמנות באונטריו.
ציורים של פארק אלגונקווין הפכו לנושא של ציירים קנדיים בשנים הראשונות של המאה העשרים. בשנת 1909, השנה שבה חזר לקנדה, נסע לפארק במטרה לצייר נושאי נוף קנדיים. הוא צייר את "ענן הערב של נורת'לנד" בשנת 1910, נוף של "שריפת יער בגבעות רחוקות". ביטי הרגיש שעבודה זו מייצגת את קנדה הרבה יותר טוב מיצירתו הקודמת בשם "איכר הולנדי", ולכן שאל את הגלריה הלאומית אם יחליפו בין השניים משום שכפי שהסביר, "אני קנדי. הייתי מעדיף להיות מיוצג על ידי תמונה קנדית." "ענן הערב של נורת'לנד" נחשב ליצירת מופת ונמצא באוסף הגלריה הלאומית של קנדה.
השפעות

ביטי שיתף תחומי עניין ותחושות משותפים עם חבריו, לורן האריס, אלכסנדר יאנג ג'קסון, טום טומפסון וארתור ליסמר, שחלקם מאוחר יותר הפכו לחברים בקבוצת השבעה.
בשנת 1917 עבד כאמן מלחמה רשמי עבור חיל המשלוח הקנדי ונדהם מכוחה ההרסני של הלוחמה המודרנית.
הערות שוליים

↑  Beatty, John William, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
↑  A Dictionary of Canadian Artists, volume I: A-F, search.library.utoronto.ca
↑  Reid, Dennis R. (1988). A Concise History of Canadian Painting, p. 139.
↑  J.W. Beatty / The Evening Cloud of the Northland / 1910, www.davidrumsey.com
↑  Reid, Dennis R. (1988). A Concise History of Canadian Painting. Toronto: Oxford University Press pp.140
↑  Canadian Art of the First World War: Witness, search.library.utoronto.ca
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb177314171 (data)  ISNI: 0000 0000 6708 7607  LCCN: n82074040  RKD: 5324  SNAC: w65t7d3m  ULAN: 500015420  VIAF: 75197102   WorldCat (עם VIAF): 75197102
איינטרכט פרנקפורט

איינטרכט פרנקפורט (בגרמנית: Eintracht Frankfurt, בתרגום חופשי: "הרמוניה" פרנקפורט) הוא מועדון ספורט רב תכליתי גרמני מהעיר פרנקפורט שבמדינת הסן, שנודע בעיקר בזכות קבוצת הכדורגל שלו, המשחקת בבונדסליגה. הקבוצה נוסדה בשנת 1899, ומחזיקה באליפות אחת של הבונדסליגה, חמש זכיות בגביע הגרמני, זכייה אחת בגביע אופ"א וזכייה אחת בליגה האירופית. הקבוצה משחקת באצטדיון דויטשה בנק פארק, הידוע גם בשמו המקורי וולדשטדיון, שתכולתו 57,706 צופים.
היסטוריה > הקמת המועדון

איינטרכט פרנקפורט מורכבת משני מועדונים שנוסדו בשנת 1899. הראשון, שנחשב לקבוצה ה"מקורית", הוא פרנקפורטר פוסבאל-קלוב ויקטוריה פון 1899, והשני הוא פרנקפורטר פוסבאל-קלוב קיקרס פון 1899. שני המועדונים שיחקו בליגה של מחוז הצפון של הדוכסות הגדולה של הסן, והיו המייסדים של אותה ליגה בשנת 1909. בשנת 1911 התמזגו שני המועדונים למועדון שנקרא קיקרס-ויקטוריה. המועדון המאוחד זכה בשלוש אליפויות רצופות של המחוז, שהקנו לו השתתפות באליפות השנתית של דרום גרמניה. בשנת 1920, לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, התמזג המועדון עם מועדון התעמלות בשם פרנקפורטר טורגמיינדה פון 1861, והאיחוד הזה יצר את איינטרכט פרנקפורט, כאשר פירוש השם איינטרכט הוא הרמוניה בגרמנית, והשם נועד לבטא את ההרמוניה בין המועדונים המרכיבים את האיחוד (בדומה לקבוצות אנגליות הקרויות יונייטד).
בשנת 1927 נפרדו דרכיהם של מועדון הכדורגל ומועדון ההתעמלות. באותה תקופה החל מועדון הכדורגל איינטרכט פרנקפורט להצליח מאוד ולזכות בתארים אזוריים רבים, אך לא הצליח לזכות באליפויות הארציות. איינטרכט פרנקפורט הגיעה לגמר אליפות גרמניה לשנת 1932, בו הפסידה 0–2 לבאיירן מינכן. בשנת 1933, עם עליית הרייך השלישי, בוצע ארגון מחדש של מבנה הליגות בגרמניה, והוקמו 16 ליגות מחוזיות הנקראות גאוליגה, שבסיומן נפגשות הקבוצות המנצחות לאליפות הארצית. איינטרכט פרנקפורט סיימה לרוב בצמרת הטבלה של הגאוליגה שלה, ובשנת 1938 זכתה באליפות הגאוליגה של מחוז דרום מערב. לאחר מלחמת העולם השנייה בוצע שוב ארגון מחדש של מבנה הליגות בגרמניה, ואיינטרכט פרנקפורט שובצה באוברליגה הדרומית, בה זכתה באליפויות בשנים 1953 ו-1959. הזכייה באליפות האוברליגה הדרומית בשנת 1959 הקנתה לפרנקפורט כרטיס לגמרים הארציים, ובמשחק הגמר הסופי ניצחה הקבוצה 2–3 את יריבתה קיקרז אופנבך, וזכתה באליפות גרמניה בפעם היחידה בתולדותיה. בזכות הזכייה הזו באליפות השתתפה איינטרכט פרנקפורט בגביע אירופה לאלופות לשנת 1960 והגיעה עד לגמר, בו הפסידה 3–7 לריאל מדריד, בגמר שנחשב לאחד הטובים בהיסטוריה, שבו הובקעה רביעייה על ידי פרנץ פושקש ושלושער על ידי אלפרדו די סטפנו, בעוד שלפרנקפורט הבקיע ריכרד קרס(אנ') שער אחד וארווין שטיין (אנ') הבקיע צמד.
האצטדיון, הקהל, היריבויות והסמל

איינטרכט פרנקפורט משחקת באצטדיון וולדשטדיון שנחנך בשנת 1925,שתכולתו 51,500 צופים, אך בעבר תכולתו הייתה מעל לשמונים אלף צופים, כמו במשחק מול פ.ק. פירמזנס בשנת 1959, שבו צפו 81 אלף צופים. האצטדיון ידוע משנת 2005 בשמו המסחרי דויטשה בנק פארק.
היריבה העירונית של איינטרכט פרנקפורט היא פ.ס.וו. פרנקפורט. עם זאת, המפגשים ביניהן נדירים במיוחד בגלל הבדלי הליגות, ולמעשה מאז שנת 1962 נפגשו הקבוצות רק בעונת 2011/12, עת שתיהן שיחקו בבונדסליגה השנייה. בשני המפגשים בעונה זו הביסה איינטרכט פרנקפורט את יריבתה.
סמל המועדון הוא עיט על רקע אדום ושחור, בדומה לכיסויי הנשק שרווחו בפרנקפורט בתקופת המאה ה-13. סמל העיט השתנה מספר פעמים עם השנים, אך מוטיב העיט על הרקע האדום והשחור נשאר כמעט בכל המקרים. לפיכך, מכונה הקבוצה "העיטים". הקבוצה אימצה קמע בדמות עיט זהוב אמיתי ששמו אטילה, המצוי בגן החיות בעיר, ומבקרים רבים באים לצפות בו.
תארים

אליפות גרמניה:
1959
הגביע הגרמני (5):
1974, 1975, 1981, 1988, 2018
גביע אופ"א/הליגה האירופית:
1979/1980, 2021/2022
ליגת האלופות:
(סגנות) 1959/1960
שחקנים > שחקני עבר מפורסמים

גרמניה קרל-היינץ קורבל
גרמניה ברנד הולצנביין
גרמניה ברנד ניקל
גרמניה אובה ביין
גרמניה יורגן גרבובסקי
גרמניה רלף פלקנמאייר
גרמניה מנפרד בינץ
גרמניה סבסטיאן רודה
גרמניה וילי נויברגר
גרמניה אולי שטיין
גרמניה אובה בינדוואלד
גרמניה דיטמר רוט
גרמניה וולפגנג זולץ
גרמניה וולפגנג קראוס
גרמניה אנדראס מולר
גרמניה מרקו רוס
יפן מקוטו האסבה
גאנה טוני יבואה
קוריאה הדרומית צ'ה בום-קון
ניגריה ג'יי ג'יי אוקוצ'ה
נורווגיה יורן אנדרסן
יוון יאניס אמאנאטידיס
אוסטריה וילי הוברטס
סרביה לוקה יוביץ'
הערות שוליים

↑  Squad - Eintracht Frankfurt Men, Eintracht Frankfurt (באנגלית)
| עונת 2024/2025 בליגה האירופית |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | איטליה רומא • אנגליה מנצ'סטר יונייטד • פורטוגל פורטו • הולנד אייאקס • סקוטלנד ריינג'רס • גרמניה איינטרכט פרנקפורט • אנגליה טוטנהאם • איטליה לאציו • צ'כיה סלביה פראג |  |
| דרג ב' | ספרד ריאל סוסיאדד • הולנד א.ז. אלקמאר • פורטוגל ספורטינג בראגה • יוון אולימפיאקוס • צרפת ליון • יוון פאוק סלוניקי • טורקיה פנרבחצ'ה • ישראל מכבי תל אביב • הונגריה פרנצווארוש |  |
| דרג ג' | אזרבייג'ן קרבאך • טורקיה גלאטסראיי • צ'כיה ויקטוריה פלזן • נורווגיה בודה/גלימט • בלגיה אוניון סן-ז'ילואז • אוקראינה דינמו קייב • בולגריה לודוגורץ ראזגרד • דנמרק מיטיולן • שוודיה מאלמה |  |
| דרג ד' | ספרד אתלטיק בילבאו • גרמניה הופנהיים • צרפת ניס • בלגיה אנדרלכט • הולנד טוונטה • טורקיה בשיקטש • רומניה סטיאווה בוקרשט • לטביה ריגה פוטבולה סקולה • שוודיה אלפסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301912705171  GND: 2136222-1  ISNI: 0000 0001 2214 8848  LCCN: no2007143696  MusicBrainz: 2650a51f-4e0c-4863-8a76-f8f36d97ab4d  VIAF: 139187236   WorldCat (עם VIAF): 139187236
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18

| --- | --- |

סמל הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  הורסט וסל
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס ואפן אס אס
 סוג:  דיוויזיית פאנצרגרנדיר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 בינואר 1944 – 8 במאי 1945 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18 "הורסט וסל" (בגרמנית: 18. SS-Panzergrenadier-Division "Horst Wessel") הייתה דיוויזיית פאנצרגרנדיר של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הורכבה בעיקר מהונגרים ממוצא גרמני (פולקסדויטשה).
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-25 בינואר 1944, על בסיס בריגדת האס אס ה-1 ויחידות מתנדבים מהונגריה ורומניה. כמפקדה הראשון של הדיוויזיה מונה וילהלם טראבנדט, והיא הוצבה באזור סלובניה כהגנה מפני הפרטיזנים של טיטו. ב-30 בינואר הוענק לדיוויזיה הכינוי "הורסט וסל", על שם פעיל נאצי מהאס אה. במקור תוכנן להעניק את השם לדיוויזיה כי רוב חבריה היו אמורים להיות מגויסים מהאס אה, אולם בעת הקמתה כבר היו רוב חברי האס אה מגויסים. בשל כך, היינריך הימלר היסס להעניק לדיוויזיה את הכינוי, בשל היריבות הוותיקה בין האס אה לאס אס, אולם היטלר דחק בו להסכים.
הדיוויזיה כללה בשלב ראשוני 4,110 חיילים, ומספר מצומצם של כלי רכב משוריינים ותותחים. גדוד הסיור של הדיוויזיה השתתף במבצע מרגרטה במרץ, ובאפריל הועברה הדיוויזיה כולה להונגריה. צוות קרב (קמפגרופה) של הדיוויזיה השתתף בדיכוי המרד הסלובקי בין ספטמבר לאוקטובר, וחודש לאחר מכן התאחד עם הדיוויזיה בהונגריה. בדצמבר סופחה הדיוויזיה לקורפוס הפאנצר ה-57 אשר היה חלק מהארמייה השישית, ובמסגרת זו לחמה בפעם הראשונה ככוח מאוחד בקרבות כנגד הצבא האדום באזור בודפשט. בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה לסלובקיה לצורך התארגנות ומנוחה, ונכללה במסגרת קורפוס הפאנצר הרביעי אשר היה חלק מהארמייה השמינית. בפברואר נכללה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרבות באזור שלזיה עילית. באפריל הועברה תחת הארמייה ה-17 והשתתפה בקרב על שלזיה. היא נכנעה לצבא האדום עם סיום המלחמה. רבים מחיילי הדיוויזיה נהרגו בידי פרטיזנים צ'כים.
מפקדים

בריגדפיהרר וילהלם טראבנדט (25 בינואר 1944 – 3 בינואר 1945)
גרופנפיהרר יוזף פיטצום (3 בינואר 1945 – 10 בינואר 1945)
שטנדרטנפיהרר גאורג בוכמן (10 בינואר 1945 – מרץ 1945)
שטנדרטנפיהרר היינריך פטרסן (מרץ 1945 – 8 במאי 1945)
הערות שוליים

↑  חבר במפלגה הנאצית ובאס אה אשר נרצח בידי קומוניסטים והפך לקדוש בידי הנאצים
↑  דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-18 באתר Axis History (באנגלית)
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוואפן אס אס  |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות פאנצר | דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה • דיוויזיית אס אס "דאס רייך" • דיוויזיית האס אס השלישית "טוטנקופף" • דיוויזיית פאנצר אס אס החמישית "ויקינג" • דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית "הוהנשטאופן" • דיוויזיית פאנצר אס אס העשירית "פרונדסברג" • דיוויזיית פאנצר אס אס ה-12 "היטלריוגנד" |  |
| דיוויזיות פאנצרגרנדיר | דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-11 "נורדלנד" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-16 "רייכספיהרר-אס אס" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-17 "גץ פון ברליכינגן" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-18 "הורסט וסל" • דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-23 "נדרלנד" |  |
| דיוויזיות הרריות | דיוויזיית אס אס השישית "נורד" • דיוויזיית אס אס השביעית "פרינץ אויגן" • דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר" • דיוויזיית אס אס הררית ה-21 "סקנדרבג" • דיוויזיית אס אס הררית ה-23 "קאמא" • דיוויזיית ואפן הררית אס אס ה-24 "קארסטייגר" |  |
| דיוויזיות פרשים | דיוויזיית פרשים אס אס השמינית "פלוריאן גאייר" • דיוויזיית פרשים אס אס ה-22 "מריה תרזה" • דיוויזיית ואפן פרשים אס אס ה-33 • דיוויזיית פרשים אס אס ה-37 "ליצו" • דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה • דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה |  |
| דיוויזיות חיל רגלים | דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-14 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-15 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-19 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-20 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-25 "הוניאדי" • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-26 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-27 "לנגמרק" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-28 'ולוניה' • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס רונה • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-29 • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-31 • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-32 "ינואר" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-33 "שרלמן" • דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34 'לנדשטורם נדרלנד' • דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-36 • דיוויזיית האס אס ה-38 "ניבלונגן" |  |
| דיוויזיות משטרה | דיוויזיית האס אס הרביעית • דיוויזיית האס אס ה-35 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4432059-0
אייפון X

| --- | --- |


חזית המכשיר
 מידע כללי
 סוג:  סדרת דגמי טלפון חכם 
 מפתח:  אפל 
 יצרן:  פוקסקון
 תאריך הפצה:  12 בספטמבר 2017
 תאריך הפסקת שיווק:  12 בספטמבר 2018 
 סדרה:  אייפון 
 הקודם בסדרה:  אייפון 7 
 הבא בסדרה:  אייפון XR 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  iOS 13
 מעבד:  Apple A11 Bionic
 נפח אחסון:  64GB/256GB
 זיכרון:  3GB
 מסך:  5.8 אינץ׳, Super Retina Display ברזולוציה של 2436×1125 ו-458 PPI
 מצלמה:  12 מגה-פיקסל
 סוללה:  2,716 מילי אמפ"ש 
 קישוריות:  Bluetooth 5.0
 מידות
 רוחב:  70.9 מ"מ 
 גובה:  143.6 מ"מ 
 עובי:  7.7 מ"מ 
 משקל:  174 גרם
 צורה:  מלבן עם פינות מעוגלות
 
גב המכשיר
אייפון X (באנגלית: iPhone X; נהגה כאייפון 10, על משקל הספרה הרומית 10) הוא טלפון חכם בעל מסך מגע מבית אפל, מכשיר העשור בסדרת הסמארטפונים של החברה אשר הוכרז באירוע השנתי שלה ב-12 בספטמבר 2017, לצד האייפון 8 והאייפון 8 פלוס.
לראשונה מאז השקת דגם האייפון הראשון, קיבל האייפון X עיצוב חדש, והגיע ללא כפתור בית כלל, תוך שתצוגת המסך שלו מתפרסת על רוב חזית המכשיר.
מלבד המסך בחזית, ומערך המצלמה בגב שכעת עומד באופן מאונך, וסוג החומרים שממנו הוא עשוי, מבנה ועיצוב המכשיר כמעט ולא שונה מאייפון 7. עיצובו החדש משלב אלומיניום, פלדת אל-חלד, וזכוכית המחפה את גבו, בשני צבעים לבחירה: כסף ואפור חלל (Space Gray). בין היתר נוספו למכשיר חידושים אשר לא קיימים בדגמי האייפון הקודמים, כדוגמת טעינה אלחוטית על גבי משטח ייעודי.