stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערות בדאמי
מערות המקדש > מערה 2

מימין: וישנו בתור וראהה  מציל את כדור הארץ בתור בהודווי . משמאל: טריוויקרמה  אווטאר של וישנו וכלי נגינה הודיים עתיקים מגולפים למטה.
מערה 2 נמצאת מעל וממזרח למערה 1 ופונה צפונה. היא נוצרה בסוף המאה ה-6 או תחילת המאה ה-7. היא קטנה יותר ממערה 1, דומה במקצת מבחינת תוכנית המבנה שלה, אבל היא מוקדשת בעיקר לווישנו. למערה 2 מגיעים בטיפוס של 64 מדרגות מהמערה הראשונה. הכניסה למערה היא מרפסת מחולקת בארבעה עמודים מרובעים המסתיימים כחצי עמודים, כולם מגולפים בפני האבן המונוליתית. על העמודים גילופים דקורטיביים עם אפריז של גנאות (גמדים מיתיים) עם הבעות פנים שונות. משני צידי הכניסה עומדים דווראפאלות (שומרים) אוחזים בפרחים, ולא בכלי נשק. כמו מערה 1, אמנות מערה 2 משקפת את התאולוגיה והאמנויות ההינדית.
התבליט הגדול ביותר במערה 2 מתאר את האגדה של וישנו בצורת הטריוויקרמה (אנ') שלו, תוך כדי אחד מ"שלושת הצעדים של וישנו". מתחת למדרגה המוגבהת יש אפריז המראה את האגדה על אווטאר הגמד של ואמנה של וישנו, לפני שהוא הופך לצורת הטריוויקרמה. תבליט גדול נוסף מציג את האגדה של וישנו באווטאר שלו כווראהה (אנ') מציל את כדור הארץ בתור בהודווי (אנ') ממעמקי האוקיינוס הקוסמי, עם נחש רב ראשים המכה על חטא (נאגה) למטה. בדומה לפסלים עיקריים אחרים במערות בדאמי זו ואחרות, יצירות האמנות של וראהה ממוקמת במעגל ומעוצבת באופן סימטרי. בקירות ובתקרה יש עקבות של צבע, מה שמרמז שהיו בעבר ציורי פרסקו במערה.
בתוך המקדש יש אפריזים המציגים סיפורים מטקסטים הינדיים כדוגמת בהאגווטה פוראנה אלה מציגים את האגדה על החביצה של האוקיינוס הקוסמי (סמודרה מנתאנה (אנ')) ואת לידתו של קרישנה ונגינת החליל המציינת את המשמעות התאולוגית והתרבותית של אלה בהודו של המאה ה-7. גילופי התקרה והמשקופים מציגים את גג'אלקשמי (אנ'), סמלי צלב הקרס, זוגות מעופפים, ברהמה, וישנו ישן על ששה (אנ') ואחרים.
תקרת מערה 2 מציגה גלגל עם שישה עשר חישורי דגים במסגרת ריבועית. במפרצי הקצה יש זוג מעופף ווישנו על גארודה. האולם המרכזי במערה הוא ברוחב 10.16 מטרים, עומק 7.188 מטרים וגובה 3.45 מטרים ונתמך על ידי שמונה עמודים מרובעים בשתי שורות. בתקרת האולם הזה יש לוחות מלאים בגילופי תבליטים. הפסלים של מערה 2, כמו מערה 1, הם בסגנון הדקאני הצפוני של המאה ה-6 וה-7 בדומה לפסלים במערות אלורה.
מימין: וישנו יושב על הנחש ששה במערה 3; משמאל: זוג נאהבים
מערות המקדש > מערה 3

מערה 3 היא המקדש ההינדי (אנ') הקדום ביותר באזור הדקאן. הוא מוקדש לווישנו; זוהי המערה הגדולה ביותר במתחם. יש בה אפריזים מגולפים בצורה מורכבת ודמויות ענק טריויקרמה, אננטסאיאנה, ואסודווה, וראהה, האריהארה (אנ') ונראסימהה (אנ'). הנושא העיקרי של מערה 3 הוא וישנואיסטי, אם כי היא מציגה גם את האריהארה על הקיר הדרומי שלה - חצי וישנו וחצי שיווה מוצגים כדמות אחת, מה שהופך את המערה לחשובה ללימודי השיוויזם.
מערה 3, הפונה צפונה, נמצאת במרחק של 60 צעדים ממערה 2 במפלס גבוה יותר. המרפסת של מערה 3 היא באורך של 21 מטרים עם רוחב פנימי של 20 מטרים; הוא נחצבה בעומק של 15 מטרים לתוך ההר; מקדש ריבועי נוסף בקצהו מרחיב את המערה 3.7 מטרים פנימה. רוחבה של המרפסת עצמה הוא 2.1 מטרים ויש לה ארבעה עמודים מגולפים המפרידים בינה לבין האולם. גובה המערה 4.6 מטרים; היא נתמכת על ידי שישה עמודים, כל אחד בשטח של 0.23 מטרים רבועים. כל עמוד ופיליסטר מגולפים עם בסיסים רחבים ועמוקים עטורים בכותרות המוסתרות בחלקן בזיזים משלושת הצדדים. בכל זיז, למעט אחד, יש גילופים של דמויות אנושיות העומדות מתחת לעלווה בתנוחות שונות, של דמויות מיתולוגיות גבריות ונשיות, ודמות מלווה של גמד. כרכוב יצוק בחזית, עם דאדו (אנ') של בלוקים מתחתיו (בדרך כלל באורך 2.1 מטרים כשלושים תאים מגולפים בשני גמדים הנקראים גנאות (אנ').
במערה 3 יש גם ציורי פרסקו על התקרה, חלקם דהויים ושבורים. אלה הם בין העדויות המוקדמות ביותר ששרדו לציור פרסקו באמנות ההודית. האל ההינדי ברהמה נראה על העוף האמסה (אנ') באחד מציורי הקיר. חתונתם של שיווה ופרוואטי (אנ'), בהשתתפות אלים הינדים שונים היא נושא נוסף.
יש מדליון לוטוס על הרצפה מתחת לציור הקיר התקרה של ברהמה. בתקרה יש תבליטים של אלים ואלות ודים רבים כמו אגני, אינדרה ווארונה. יצירות האמנות של המערה, בחלק מהמקרים, מציגות חתימות של האמנים, כמו גם כתובת מרכזית. עדות אפיגרפית זו ואחרות מצביעות על כך שמקדש המערה נחנך ב"יום הירח המלא, 1 בנובמבר 578". בתקרת המרפסת יש שבעה לוחות שנוצרו על ידי קורות צולבות; כל אחד מהם מצויר בתאים עגולים עם תמונות של אלוהויות כולל שיווה, וישנו, אינדרה, ברהמה וקמאדווה (אנ'), עם דמויות קטנות יותר של דיקפאלאות (אנ') (שומרים) בפינות.
בתקרת המעבר הקדמי יש לוחות עם ציורי קיר במרכז של צלמיות זכר ונקבה שעפים בעננים; הדמות הגברית היא יאקשה המחזיקה חרב ומגן. עיטור של פריחת לוטוס נראה גם על הפנלים. תקרת האולם מחולקת לתשעה פאנלים מעט מעל מפלס התקרה. הפאנל המרכזי כאן מתאר דווה (אנ') רכוב על איל - משערים שזהו אגני (אנ'). גם תמונות של ברהמה ושל וארונה מצוירות על הלוחות המרכזיים; בלוחות הנותרים נראים דמויות מרחפות.
הפסלים במערה 3 שמורים היטב. וישנו מוצג כאווטארים וצורות שונות, כגון וישנו עומד עם שמונה זרועות; וישנו יושב על הנחש בעל הברדס ששה בצד המזרחי של המרפסת; וישנו כנראסימהה (אווטאר אדם-אריה); וישנו בתור וראהה (אווטאר אדם-חזיר בר) מציל את כדור הארץ; האריהארה (חצי שיווה, חצי וישנו והשוויון ביניהם); ואוואטרים של טריוויקרמה-ואמאנה. בקיר האחורי יש גילופים של וידיאדהארה (אנ'). המערה מציגה סצנות קמאדווה (אנ') רבות בזיזים של העמודים, שבהן אישה וגבר נמצאים בחיבוק חיזור או מיתונה (אנ') ארוטיות.
היבטים של התרבות, הקוסמטיקה והלבוש במאה ה-6 ניכרים באמנות שפוסלה במערה זו, ומעידים על מסורת מתוחכמת.
מערות המקדש > מערה 4

בהובאלי  במערה 4 הג'יינית
רצפת מערה 4 ממוקמת סמוך וממזרח למערה 3, נמוכה יותר ב-3 מטרים והיא הקטנה מבין הארבע. היא מוקדשת לטירתנקרה (אנ'), הדמויות הנערצות של הג'ייניזם. הוא נבנה לאחר שלושת הראשונים, בחסות מלכים הינדים בחלק מאוחר יותר של המאה ה-7. כמה חוקרים טוענים כי ייתכן שהמערה הזו נוצרה במאה ה-8. סביר להניח שחלק מהקישוטים נוספו במאות מאוחרות יותר עד למאה ה-11 או ה-12 בערך.
כמו המערות האחרות, מערה 4 כוללת גילופים מפורטים ומגוון רחב של מוטיבים. למערה כניסה עם חמישה מפרצים עם ארבעה עמודים מרובעים - כל אחד עם זיזים וכותרות. בחלק האחורי של המרפסת הזו יש אולם עם שני עמודים נפרדים ושני עמודים מחוברים. המעבר הראשון הוא מרפסת באורך 9.4 מטרים וברוחב 2 מטרים, המשתרעת לעומק של 4.9 מטרים. מהאולם מובילות מדרגות אל קודש הקודשים, שרוחבו 7.8 מטרים והמשתרע לעומק של 1.8 מטרים.
בתוך המערה יש גילופים עיקריים של פרשוואנאתה (אנ') בהובאלי (אנ') ומאהאווירה עם תצוגה סמלית של טירתנקרות אחרות. בהובאלי עומד בתנוחת המדיטציה קיוצארגה (אנ') עם קנוקנות של גפנים כרוכים סביב רגלו, האיקונוגרפיה הקלאסית שלו. פרשוואנאתה מוצג עם קוברה עם חמשת הראשים. מאהאווירה מיוצג יושב על כס אריה, שסימני הזיהוי שלו אינם גלויים ומזוהה על ידי כמה חוקרים פשוט כ"ג'יין יושב". דמות זו מוקפת בתבליטים של מלווים עם צ'אורי (מניפות), סרדולות וראשי מקארה. גילופים אחרים כוללים אינדרבהוטי גאוטמה (אנ') מכוסה בארבעה נחשים, ברהאמי וסונדארי. בקודש הקודשים מופיעה דמותו של מאהאווירה נחה על הדום המכיל כתובת קאנדה מהמאה ה-12 המציינת את מותו של אדפ בשם ג'קאווה. עשרים וארבע תמונות קטנות של טירתנקרות ג'יינים חרוטות על העמודים והקירות הפנימיים. בנוסף ישנם דמויות של יאקשה, יאקשיני (אנ') ופדמאוואטי (אנ').
היצירה האמנותית, האייקונים המייצגים רעיונות ואת המוטיבים במערת בדאמי 4, אומרת ליסה אוונס, דומה לאלו של מערות ג'ייניות הסמוכות באיהולה והמערות הג'ייניות במערות אלורה, הרבה יותר צפונה בצפון מהאראשטרה.
מערות המקדש > מערות אחרות

מימין: המערה השנויה במחלוקת לאורך אגם אגאסטייה בצד הנגדי של ארבע המערות הממוספרות; משמאל: איקונוגרפיה של וישנויזם.
מלבד המערות הממוספרות, בדאמי היא משכן של מונומנטים רבים של מערות אחרות ומקדשים מתקופת ימי הביניים. בצדו השני של האגם, ליד מקדש בהוטנאטה, נמצאת מערה מתקופת צ'לוקייה מהמאה ה-7–8 בעלת ממדים קטנים. בפנים, יש פסל מגולף היושב מעל כס מלכות מפוסל עם תבליטים המציגים אנשים אוחזים בצ'אורי (מניפות), פיקוס קדוש, פילים ואריות בתנוחת תקיפה. בצד אחד של הפסל צ'אקרה, בצד השני קונכייה. הפסל עונד שפע תכשיטים וחוט על חזהו. חזיתו של פסל זה פגומה ופניו חסרות.
ישנן מספר תאוריות לגבי השאלה את מי מייצג הפסל. תאוריה אחת גורסת כי מדובר בתבליט של הבודהה בתנוחת ישיבה. זה נתמך על ידי שני נושאי צ'אורי שעשויים להיות בודהיסטוות משני צדי הבודהה. לפי ג'ורג' מייקל, ההילה, הפיקוס הקדוש והשמלה דמוית הגלימה מעידים על כך שזהו במקור פסל בודהה. על פי ב. ו. שטי - ארכאולוג ואוצר של מוזיאון הנסיך מוויילס של מערב הודו, המערה לא הוסבה אך מלכתחילה ייצגה מחווה למייאמוהא של הפוראנות (אנ') ההינדיות, או בודהוואטארה וישנו (אווטאר תשיעי של וישנו). תאוריה זו נתמכת על ידי הצ'אקרה (אנ'), הקונכייה (אנ') והתכשיטים הכלולים באיקונוגרפיה שלו. הסגנון מצביע על כך שהוא כנראה נחצב במאה ה-8 או לפניה.
תאוריה נוספת שנמצאה בטקסטים מהתקופה הקולוניאלית כמו אחת מאת ג'ון מאריי - מיסיונר בהודו הבריטית וחוקר ג'ייניזם, קובעת שהדמות העיקרית שנחצבה במערה 5 היא זו של דמות ג'יינית. לפי תאוריה שלישית, מאת הנרי קוזנס וא' סונדרה - ארכאולוגים הנתמכים באגדות מקומיות, הפסל הוא של מלך קדום; בתצלום של הפסל שצולם לפני שנפגעו פניו, הדמות חסרה את מקלעת השיער המכונה אושנישה (אנ') שמפוסלת בדרך כלל על ראשו של הבודהה. לפסל מספר קישוטים יוצאי דופן שאינם מקובלים בפסלי בודהה כגון טבעות לאצבעות, שרשרת ורצועת חזה; הוא לובש חוט יג'נופאוויטה (אנ') הינדי וראשו סגנונית קרוב יותר לראש ג'ייני מאשר לראש של בודהה. מאפיינים אלה מראים שהפסל עשוי להיות של מלך המיוצג עם מאפיינים של מסורות שונות. לדברי קרול רדקליף בולון - עוזרת אוצרת בגלריה לאמנות סמיתסוניאן פריר, התאריך והזהות של הפסל הראשי במערה 5 נותרו חידה.
קרוב למערה השנויה במחלוקת יש מונומנטים נוספים. אחד מהם הוא מקדש קטן המורכב מגילוף סלע מהמאה ה-7 של אננטאשאיאנה וישנו, או וישנו שוכב עם לקשמי וגארודה בתנוחת נמסטה. וישנו מוצג כשהוא מחדש את המחזור הקוסמי על ידי לידת כל הקיום. מעל התבליט המגולף השוכב נמצאים עשרת האווטרים של וישנו - מַצְיָה, קוּרְמָה, וָרָהָה, נָרָסִימְהָה, וָמָנָה, פָּרָשוּרָאמָה, ראמה, קרישנה, בָּלָרָאמָה (או בודהה) וקָלְקִי. בין הנרסימהה לוואמנה מוצג תבליט של חוט ברהמה המחובר לטבורו של וישנו. משמאל לתבליט מתואר השילוש - וישנו, שיווה וברהמה, ואילו מימין זוג אנושי ופרה עם עגל יונק.
בשנת 2013, דיווח מנג'ונת סולולי - עוזר מנהל מחוז בגאלקוט העובד עבור ממשלת מדינת קרנאטקה, על גילוי של מערה נוספת עם 27 גילופי סלע, כ-500 מטרים מארבע המערות הראשיות. מים זורמים כל השנה מהמערה שהתגלתה באותה שנה. מתוארים בה וישנו ואלים הינדיים אחרים, והיא כוללת כתובת בכתב דוואנגרי. התיארוך של גילופים אלה אינו ידוע.
ביאורים

↑  בהמת הרכיבה של שיווה
↑  קבוצה של יצורים על טבעיים בדתות הודיות בעלות כוחות מאגיים.
↑  אווטאר של האל ההינדי וישנו, בצורת חזיר הודי.
↑  אלה הינדית שהיא האנשה של כדור הארץ.
↑  החלק התחתון של קיר
↑  יצור ימי אגדי במיתולוגיה ההינדית. באסטרולוגיה ההינדית, מקארה מקבילה למזל גדי.
↑  הגנדהארה (תלמיד ראשי) הראשון של מאהאווירה, הג'יין טירתנקרה ה-24 והאחרון
↑  חלק מטקסי המעבר שסימנו את קבלתו של תלמיד על ידי מורה.
הערות שוליים

1 2 3 4  Fergusson 1880, p. 405.
↑  Fergusson 1880, pp. 405–406.
1 2  "Badami around the Tank: Western Chalukya Monuments". Art-and-archaeology.com, Princeton University.
1 2  Gopal, Madan (1990).  K.S. Gautam (ed.). India through the ages. Publication Division, Ministry of Information and Broadcasting, Government of India. p. 174.
↑  Fergusson 1880, p. 409.
↑  Burgess 1880, p. 406.
↑  "The Remarkable Cave Temples of Southern India", by George Michell, [http://www.smithsonianmag.com/travel/remarkable-cave-temples-architecture-nagara-dravidian-southern-india-deccan-chalukya-180957971/#EaqgVrLTF0xemeuk.99 Smithsonian
↑  "Evolution of Temple Architecture – Aihole-Badami- Pattadakal". UNESCO. 2004.
1 2  JC Harle (1972), Aspects of Indian Art, BRILL Academic, ISBN 978-90-04-03625-3, page 68
↑  "Cave 4, Badami: Jain Tirthankarasaccess". art-and-archaeology.com, Princeton University. 21 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Fergusson 1880, p. 413.
1 2  Fergusson 1880, p. 414.
↑  Fergusson 1880, pp. 414-415.
↑  Fergusson 1880, p. 416.
↑  Gary Tarr (1970), Chronology and Development of the Chāḷukya Cave Temples, Ars Orientalis, The Smithsonian Institution and Department of the History of Art, University of Michigan, Vol. 8, pp. 155-184
↑  Archana Verma (2012), Temple Imagery from Early Mediaeval Peninsular India, Ashgate, ISBN 978-1-4094-3029-2, pages 89–93
↑  Fergusson 1880, p. 412.
↑  VK Subramanian (2003), Art Shrines of Ancient India, Abhinav, ISBN 978-81-7017-431-8, page 47
↑  Fergusson 1880, p. 406.
↑  Fergusson 1880, pp. 406–407.
↑  Fergusson 1880, p. 411.
↑  Lisa Owen (2012). Carving Devotion in the Jain Caves at Ellora. BRILL Academic. pp. 6, 45–56. ISBN 978-90-04-20630-4.
1 2  Fergusson 1880, p. 491.
1 2 3 4 5  Shetti, BV (1995). "An image of Buddhavatara of Visnu at Badami" (PDF). Nirgrantha. 1 (2): 87–91. אורכב מ-המקור (PDF) ב-4 במרץ 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  "Small Buddhist Cave:Badami, Image 2". art-and-archaeology.com, Princeton University. נבדק ב-22 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Numark, Mitch (2013). "The Scottish 'Discovery' of Jainism in Nineteenth-Century Bombay". Journal of Scottish Historical Studies. Edinburgh University Press. 33 (1): 20–51. doi:10.3366/jshs.2013.0061.
↑  ‏A Handbook for Travellers in India, Ceylon and Burma, באתר גוגל ספרים
↑  "Badami's supremacy set in stone". DNA India. 22 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Natural cave shrine discovered". Indian Express. ביוני 2013. אורכב מ-המקור ב-4 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
מערות על הצוק מעל אגם אגאסטייה
אפיגרפיה בשפת קאנדה (בערך 578) המתארכת את גילוף מערה 3
הכניסה למערה 1
נטראג'ה או שיווה המרקד במערה 1
יצירת אמנות מציגה אישה מלאת יגון מתמוטטת שמקבלת סיוע.
התוכנית של מקדש מערה 3; 1: וישנו; 2: טריוויקרמה; 3: וישנו על ששה; 4: אווטאר וישנו וראהה מציל את כדור הארץ; 5: האריהארה (חצי שיווה, חצי וישנו); 6: אווטאר וישנו נראסימהה בעמידה; 7: גרבה גרייה (קודש הקודשים); O כחול: גילופי תקרה של אלים ואלות הינדים ודיים ופוראניים (אנ').
תקרה במערה 3 עם דמויות של צלב קרס בשני קצוות עם האווטאר מציה (אנ') של וישנו במרכז
גילוף סלע במערה קטנה של אננטאשאיאנה וישנו.
ארלן ספקטר

ארלן ספֶּקטֶר (באנגלית: Arlen Specter;‏ 12 בפברואר 1930 - 14 באוקטובר 2012) היה פוליטיקאי יהודי אמריקאי, בעל דעות מרכזיות-מתונות, אשר כיהן בסנאט של ארצות הברית, מינואר 1981 עד ינואר 2011. הוא ייצג כל השנים את מדינת פנסילבניה מטעם המפלגה הרפובליקנית, למעט בשנתיים האחרונות לכהונתו, עת עבר אל המפלגה הדמוקרטית (שבה היה חבר גם בצעירותו).
ראשית חייו

ספקטר נולד ב-1930 בוויצ'יטה שבקנזס, הצעיר בארבעת ילדיהם של לילי שנין והארי ספקטר, זוג יהודים שהיגרו לארצות הברית מאוקראינה. אביו היה רוכל פירות, חייט ובעל מגרש גרוטאות, שירת בחיל הרגלים האמריקאי במלחמת העולם הראשונה ואף נפצע קשה. ספקטר גדל בראסל, קנזס, אותה עיירה בה נולד וגדל המועמד הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית ב-1996, בוב דול. לדברי ספקטר, המשפחה עברה מראסל לפילדלפיה, כשאחותו הגדולה התבגרה ובראסל לא הייתה אף משפחה יהודית אחרת שמקרב בניה היא תוכל למצוא לעצמה חתן יהודי.
הוא למד וב-1951 קיבל תואר ראשון (BA) בקולג' לאומנות ומדע של אוניברסיטת פנסילבניה, במסלול יחסים בינלאומיים. התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית, בו שירת מ-1951 עד 1953, בזמן מלחמת קוריאה. אחרי שהשתחרר (בדרגת סגן), נישא לג'ואן לוי, לימים חברת מועצת עיריית פילדלפיה (1979–1995). לזוג נולדו שני בנים, שנין וסטיבן. במקביל החל ללמוד עם שחרורו מהצבא, בפקולטה למשפטים באוניברסיטת ייל, וב-1956 סיים תואר ראשון במשפטים (LLb) והוסמך כעורך דין.
מיד עם קבלת רישיון עריכת הדין, הפך ספקטר לעורך דין בולט בפילדלפיה ופעיל בפוליטיקה, במסגרת המפלגה הדמוקרטית. בהמלצת חבר בית הנבחרים, הרפובליקני ג'רלד פורד, הוא צורף ב-1963 לצוות של ועדת וורן, שחקרה את רצח ג'ון פ. קנדי והיה אחד המובילים למסקנות הוועדה, שרק לי הארווי אוסוואלד אשם ברצח ואין שום קנוניה נסתרת או רוצח או רוצחים נוספים. ב-1965 החליט לרוץ למישרת פרקליט מחוז, בפילדלפיה, באזור בחירה שמרבית המצביעים בו היו בדרך כלל דמוקרטים, אולם משסירב המימסד הדמוקרטי לתמוך במועמדותו הוא עזב את המפלגה ורץ למישרה זו מטעם המפלגה הרפובליקנית וניצח, כשהנושא העיקרי במצעו הוא מלחמה כנגד השחיתות של המכונה הדמוקרטית. הוא נבחר שוב לפרקליט המחוז ב-1969, אך בריצתו השלישית לאותה מישרה, ב-1973, הפסיד. בין לבין, הספיק גם לנהל מערכת בחירות בלתי מוצלחת לראשות עיריית פילדלפיה ב-1967.
ספקטר ניסה לרוץ לסנאט לראשונה ב-1976, אך הובס בבחירות המקדימות בתוך המפלגה הרפובליקנית, על ידי ג'ון היינץ. ב-1978 ניסה לרוץ והפסיד בבחירות המקדימות למישרת מושל פנסילבניה, וב-1980 ניצח סוף כל סוף ובינואר 1981 נכנס לראשונה לסנאט של ארצות הברית.
הקריירה בסנאט > בחירות

ב-1980, ספקטר הפך למועמד הרפובליקנים לסנאט, כשהסנאטור המכהן מטעמם, ריצ'רד שוויקר הודיע על פרישתו. ספקטר זכה בבחירות אלה למול המועמד הדמוקרטי, ונבחר מחדש ב-1986, 1992, 1998 ו-2004. עם היבחרו בחמישית ב-2004, היה ספקטר לסנאטור שכיהן במשך התקופה הארוכה ביותר בהיסטוריה של מדינת פנסילבניה. אף אחד ממדינה זו לא נבחר אי פעם לכהונה חמישית בגוף זה.
מערכת הבחירות של 2004, האחרונה בה זכה, הייתה קשה במיוחד עבור ספקטר ודווקא בחלק המקדים שלה, בתוך המפלגה הרפובליקנית. הוא כונה במשך שנים, עוד לפני 2004, על ידי שמרנים במפלגתו הרפובליקנית, בכינוי גנאי מבחינתם, "RINO", "רפובליקני בשם בלבד" (Republican In Name Only"). בבחירות 2004, האגף השמרני של המפלגה הרפובליקנית העמיד מולו מועמד משלו, חבר הקונגרס השמרני פט טומי. השמרנים טענו שספקטר יותר מדי ליברלי ובעד יותר מדי בזבוז כספי ציבור למטרות שונות. לצידו של ספקטר התייצבה מרבית הממסד הרפובליקני, כולל הנשיא דאז ג'ורג' וו. בוש והסאנטור השני של פנסילבניה ריק סנטורום, שהיה שמרן כמעט כמו טומי. בנוסף, הסקרים הראו שאילו טומי היה מנצח בפריימריס, הוא היה מפסיד כמעט בוודאות למועמד הדמוקרטי. ספקטר הצליח לנצח בבחירות אלה, גם אם ברוב זעום של 51% מהקולות בלבד. בבחירות הכלליות הוא כבר נבחר מחדש בקלות.
לקראת מערכת הבחירות לסנאט ב-2010 הודיע המועמד השמרני טומי, שהוא מתכוון לרוץ שוב והסקרים הראו שבתוך המפלגה הרפובליקנית יהיה לו הפעם רוב. ספקטר הודיע לפיכך באמצע 2009 שהוא פורש מהמפלגה הרפובליקנית ומתעתד לרוץ לסנאט מטעם המפלגה הדמוקרטית. המימסד הדמוקרטי התייצב ברובו לצידו, אבל בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית הוא הפסיד למועמד אלמוני יחסית, אשר מצידו הפסיד בבחירות הכלליות של 2010, למועמד הרפובליקני טומי. בינואר 2011 תמה הקריירה בת 30 השנים של ספקטר בסנאט האמריקאי, כאשר במקומו נכנס לסנאט המועמד הרפובליקני השמרן פט טומי.
במהלך שנות כהונתו בסנאט היה ספקטר במשך זמן קצר מועמד למינוי הנשיאותי מטעם המפלגה הרפובליקנית ב-1996, אבל נשר מוקדם מהמרוץ ותמך בזוכה במינוי בוב דול, שהפסיד בהמשך לביל קלינטון. הוא כיהן בסנאט כיו"ר הוועדה לענייני מודיעין (1995–1997), יו"ר הוועדה לענייני חיילים משוחררים (1997 - 2001, 2003–2005), ויו"ר הוועדה לענייני הרשות השופטת (המאשרת בין השאר את מינויי השופטים לבית המשפט העליון) (2005 ועד 2007).
הקריירה בסנאט > עמדות פוליטיות

ספקטר היה ממובילי הליברלים או המתונים במפלגתו. הוא תמך בזכות האישה להפלה והיה חבר ב"רפובליקנים בעד זכות הבחירה" (לנשים בנושא הפלה), ותמך במידה מסוימת אף בזכויות קהילת הלהט"ב. בנושאי הגירה, הוא הגיש ב-2006 הצעת חוק ליברלית אשר אף צלחה את הסנאט, לפני שנחסמה ונפלה בבית הנבחרים. הוא תמך באפליה מתקנת והצביע בעד חוק זכויות האזרח של 1990. הוא היה בין ארבעת הרפובליקנים היחידים שהצביעו כנגד חוק רפורמת האבטחה הפרטית השמרני וב-1995 היה הרפובליקני היחיד שהצביע בעד הגבלת הפחתות המס כך שיחולו על אנשים עם הכנסות של עד מיליון דולר לשנה לכל היותר. הוא גם תמך בהעלאת שכר המינימום הפדרלי ואף בכך היה בין הבודדים במפלגתו. עוד ספקטר תמך, במחקר בתאי גזע ובהגנה על איכות הסביבה, כמו גם בחקיקה לשימור אנרגיה במסגרת "רפובליקנים למען הגנת איכות הסביבה".
ספקטר היה לעומת זאת תומך נלהב בהסמכת בתי המשפט להטיל גם גזרי דין מוות והתנגד לפיקוח על נשק אזרחי. בנוסף, ב-9 במרץ 2006 אושרה הצעת חוק שהוא יזם, לאישורו מחדש של חוק הפטריוט המשופר, לשנת 2005. זה היה תיקון, הנחשב ניצי, ואשר אשרר תהליך מינוי שהיה עד כה זמני, לתובעים מטעם המדינה. התיקון אפשר לממשל בוש למנות זמנית תובעים ללא הגבלת כהונה, ובלי שימוע בסנאט. ממשל בוש השתמש בחוק להזיז לפחות שמונה תובעים זמניים ממשרתם ב-2006. ספקטר טוען עם זאת, ששינויים אלו הוספו לחוק לא על ידו אלא על ידי חבר אחר בוועדת הסנאט הרלוונטית, ברט טולמן.
בכל הנוגע למינוי שופטים לבית המשפט העליון של ארצות הברית ניכרה מאוד עמדת האמצע שלו - הוא התנגד למינוי השופט רוברט בורק השמרן וככל הנראה היה מרכיב חשוב בכישלון העברת המינוי בשעתו, דבר שרפובליקנים שמרנים רבים זכרו לו לרעה ומאידך, הוא העלה גם את חמתם של דמוקרטים רבים שתמכו בו במשך שנים, כשתמך באגרסיביות רבה במינויו של שופט שמרן אחר, קלרנס תומאס ובמקרה אחר, כהערות אחדות שהשמיע בנוגע להרכב בית המשפט העליון האמריקאי באופן כללי, פורשו על ידי תומכי ההפלות כתמיכה במינוי שופטים שמרנים יותר.
ב-1998 ו-1999, מתח ספקטר ביקורת על מפלגתו שלו, כשניסתה להדיח את הנשיא ביל קלינטון, ב-Impeachment המפורסם סביב הצהרותיו של קלינטון על יחסיו עם מוניקה לווינסקי. הוא האמין שלנשיא לא היה משפט הוגן. מאידך, הוא ניסה ללא הצלחה להעביר פסק דין של "לא הוכח" בעניין זה, בעוד שבסופו של דבר נידחה ניסיון ההדחה בקביעת "לא אשם".
עמדת אמצע דומה ביטא ספקטר בנוגע לסוגיית האזנות הסתר לאזרחי ארצות הברית החשודים בטירור, כפי שתכנן או אף ביצע ממשל הנשיא בוש (הבן) בעקבות אירועי ה-11 בספטמבר. מחד גיסא, הוא היה מאוד ביקורתי כלפי הנשיא, וב-15 בינואר 2006 אף העיר, כי הנשיא עבר על החוק בהקשר זה, אף על פי שהוא הפחית באותה נשימה בערכן של ההשלכות של עובדה נטענת זו. מאידך גיסא, ב-9 ביוני 2006 הוא הגיש הצעת חוק שהייתה אמורה לאפשר לנשיא לבקש צו מבית משפט מיוחד שיאפשר ציתות שכזה ויעניק "הגנה לכל מי שיסמיך ציתות ללא צו בית משפט תחת סמכות הנשיא". ספקטר הכחיש שזה ייתן כיסוי כזה, כשהוא קורא לכתבה "דיווח עיתונאי מוטעה".
באפריל 2006 נבחר ספקטר על ידי המגזין "טיים" כאחד מ"עשרת הסנאטורים הטובים ביותר של אמריקה".
הקריירה בסנאט > יחסו לישראל

ספקטר היה ידוע כידיד גדול של מדינת ישראל, והיה מראשוני המצטרפים לקריאה לשחרורו של ג'ונתן פולארד. במכתב ששלח ב-2011 לנשיא ארצות הברית ברק אובמה הוא כתב כי: "בהתבסס על נסיוני כתובע המחוזי של פילדלפיה, יו"ר ועדת המשפט ויו"ר ועדת המודיעין של הסנאט, אני סבור כי ג'ונתן פולארד ריצה יותר ממספיק." בוועד למען שחרור פולארד אמרו בהקשר זה כי: "ספקטר היה מהקולות המשמעותיים הראשונים שהצטרפו לגל התמיכה האמריקאי בשחרורו של יהונתן. ההערכה הרבה שזכה לה מרבים, כולל מהנשיא אובמה עצמו, גרמה לכך שדבריו עוררו הדים וסייעו לצרף סנאטורים ובכירים נוספים רבים לקריאה לשחרורו של יהונתן".
העיתון "פילדלפיה אינקווירר" דיווח ב-25 בדצמבר 2005 שספקטר נפגש עם הנשיא הסורי בשאר אל-אסד למרות מחאתה של מזכירת המדינה, קונדוליזה רייס. כיום ידוע שספקטר תיווך בשעתו במגעים בין ישראל לסוריה וכי הוא נפגש בשנים האחרונות עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד לפחות פעמיים והעביר מסרים בינו לבין ממשלות ישראל.
בעיות בריאותיות

ב-16 בפברואר 2005 ספקטר הכריז כי הוא אובחן במצב מתקדם של מחלת לימפומת הודג'קין, סוג של סרטן. למרות המצב המתקדם, ספקטר המשיך לעבוד בזמן הכימותרפיה. סנאטור ג'ון סאנונו, רפובליקני מניו המפשייר, גילח את ראשו במטרה להפגין סולידריות עם ספקטר בזמן הטיפול הכימותרפי שהפכו לקירח זמנית. ב-15 בפברואר 2008, הודיע ספקטר רשמית כי הסרטן חזר. ב-14 באוקטובר 2012, שנתיים אחרי תום כהונתו בסנאט הוא נפטר כתוצאה מלימפומה מסוג אחר.
לאחר תום כהונתו בסנאט ובמשך כמעט שנתיים עד ליום מותו כיהן ספקטר כמרצה למשפטים באוניברסיטת פנסילבניה והספיק להיחשב בתקופה זו כאחד המרצים החשובים ביותר.
ספריו

Specter, Arlen, with Frank J. Scaturro. Never Give In: Battling Cancer in the Senate. New York: St. Martin’s Press, 2008.
Specter, Arlen. Passion for Truth: From Finding JFK’s Single Bullet to Questioning Anita Hill to Impeaching Clinton. New York: William Morrow, 2000
הערות שוליים

↑  שושלת משפחתית
↑  נאראל, בעד בחירת ההפלה באמריקה פנסילבניה, סיווג לפי הנציגים מכל מדינה, דירוג חברי הקונגרס לשנת 2007
↑  דליה לית'וויק, ספקטר דיטקטר, slate, מגזין היומי המקוון, 5 במרץ 2007
↑  פול קייל, אני לא מכניס דברים פנימה, TPM, מדיה התקשורת של העיתונאי ג'ון מרשל, 6 בפברואר 2007
↑  אי.ג'יי דיון ג'יי.אר, פקח עין על הבחורים האלה, וושינגטון פוסט, 24 במאי 2005
↑  ג'ון אמטו, ספקטר מכחיש מתן אמנסטי על ציתות ה-NSA, נוכלים ושקרנים, 11 ביוני 2006
↑  כיכר השבת, ‏הסנאטור ארלן ספקטר שתמך בשחרור פולארד הלך לעולמו, באתר כיכר השבת, 14 באוקטובר 2012
↑  מייקל רובין, ספקטור ועמיתיו במסע לחו"ל, אבל ההימור על דיאלוג מניב מעט, AEI, מכון היוזמה האמריקאית לחקר מדיניות ציבורית, 28 בדצמבר 2006
↑  רשת ב', 14 באוקטובר 2012
↑  מסר מישראל לסוריה: מוכנים למשא ומתן ישיר - וואלה חדשות, באתר וואלה, 10 ביולי 2010
↑  ספקטור מצהיר על חזרתו של הסרטן, כתבה של סוכנות AP, הניו יורק טיימס, מדור פוליטיקה, 16 באפריל 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 11904787X  ISNI: 0000 0003 7407 5892  LCCN: n84054427  NARA: 10569869  SNAC: w6z140t4  US Congress: S000709  VIAF: 15571266   WorldCat (עם VIAF): 15571266 
ספקטר בזמן ריאיון ל"נשיונל פאבליק רדיו", 2006
הפורטרט הרשמי של הסנאטור ספקטר
סילייה קארינה מוטקה

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1975 (בת 49) קירקנס, נורווגיה 
 שם לידה:  Elle Rávnná Eli Silje Karine 
 מדינה:  נורווגיה 
 מקום מגורים:  אלטה, נסבי 
 מעסיק:  אוניברסיטת טרומסה 
 תפקיד:  נשיא הפרלמנט הסאמי (20 באוקטובר 2021)  חבר/ת בפרלמנט הסאמי של נורווגיה (2017–2021)  חבר/ת בפרלמנט הסאמי של נורווגיה (2013–2017)  חבר/ת בפרלמנט הסאמי של נורווגיה (2009–2013)  חבר/ת בפרלמנט הסאמי של נורווגיה (2021–ערך בלתי־ידוע) 
 מפלגה:  האגודה הלאומית הנורווגית של הסאמים 
 
סילייה קארינה מוטקה (בנורווגית: Silje Karine Muotka, בסאמית: Elle-Rávnná Eli Silje Karine; נולדה ב-12 באפריל 1975) היא פוליטיקאית נורווגית סאמית, ילידת צ'ירקנס(אנ'), שמכהנת מאז 21 אוקטובר 2021 כנשיאת הפרלמנט הסאמי של נורווגיה (נו'). היא מתגוררת באלטה (אנ') ומייצגת את מפלגת האגודה הלאומית הנורווגית של הסאמים (NSR).
השכלה וקריירה

למוטקה תואר ראשון במשפטים ולימודי תרבות מאוניברסיטת טרומסה (נו'), ותואר שני בניהול ואדמיניסטרציה מבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת נורד (אנ'). היא מתגוררת באלטה ומשמשת מנהלת פרויקטים באוניברסיטת טרומסה.