גואל דרורי
ביוגרפיה

גואל נולד בטהראן, כשמשפחתו עזבה את עיראק ועלתה לארץ ישראל דרך איראן. הוא מתגורר בבאר שבע משנת 1950.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים במקיף א', בהם למד צילום אצל דוד אולמר, במגמת הצילום הראשונה בישראל, תחת ניהולה של פועה מנצ'ל, גויס ושרת שרות צבאי בתחום הצילום בחיל המודיעין עד לשחרורו מצה"ל. משנת 1971 ניהל פרקטיקה פרטית בצילום טכני, צילום מדעי, תיעוד והוצאה לאור של אלבומי צילום במהלך השנים השלים לימודים והשתלמויות בתחום תקשורת ההמונים, קורסים שונים ב אגפא טכניקום-גרמניה. כמו כן למד צילום באקדמיה לאמנות ועיצוב "בצלאל" שני תחומים: "יחסי הגומלין בין האמנות והצילום", ו"הצילום כאמנות 1992".
גואל הוא אמן רב תחומי באומנויות ויזואליות, הוא הקים את הגלריה הראשונה לצילום בישראל, והציג עשרות תערוכות יחיד ברחבי הארץ ובעולם.
עסק בהוצאה לאור של אלבומי צילום רבים.
משנת 1974 ובמשך למעלה מ-44 שנים, לימד צילום בבתי ספר תיכוניים בבאר שבע, במכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי ובבית הספר ללימודי המשך של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במהלך שנות עבודתו בתיכון העירוני מקיף ו' בבאר שבע, הקים גואל את "המכללה לאומנויות המסך" וריכז את חטיבת לימודי טלוויזיה, צילום, קולנוע ותקשורת המונים בבית הספר.
הקים יחד עם זכריה לירז בשנות השבעים, את קריית האמנות של רחוב סמילנסקי שמשכה אליה אנשים רבים והייתה מקום הבילוי התרבותי המרכזי בבאר שבע. עד לימים אלה, מתקיים בבאר שבע "פסטיבל סמילנסקי" על המסד אותו הניחו אנשי קריית האמנות.
בשנת 1985 היה בין מקימי "מועדון החמש" מועדון הרכב הקלאסי והאספנות בישראל, שמטרתו מיסוד מורשת הרכב העתיק והקלאסי.
בשנת 1994 הוזמן גואל יחד עם פרופ' ראובן יגיל, באמצעות שגריר ישראל שם, בנ"צ כרמל, על ידי סגן ראש ממשלת קזחסטן ושר המדע מר גאלים אבילסיטוב, וע"י מר בטשביץ מלס בבייף סגן שר המדע, לביקור כדי לייעץ בתחומי חינוך, תרבות, אמנות ותיירות. לאחר הביקור שבו נקשרו קשרים אמיצים הופק הסרט "יומן מסע" ונולד הרעיון לפרויקט "דרך המשי הגדולה". בשנת 1996 יצא שוב עם פרופ' ראובן יגיל למסע תיעוד וייעוץ בתקשורת לנשיא חבל טיגריי, באתיופיה הנשיא אטו גבריאייל על פי הזמנת ה-G.T.Z. גרמניה. ב-2005 השתתף בכנס בפריז - והיה שותף לפרויקט "חינוך לשלום" עם בתי ספר: מוריס רוול, פריז צרפת, אל-סמוך בית לחם פלסטין ומקיף ו' באר שבע ישראל. במסגרת הפרויקט הפיק טרילוגיה קולנועית על דמות האשה בכל חברה-שותפה לפרויקט על ידי תלמידי בתי הספר המשתתפים.
השתתף באופן פעיל בהפקות קולנוע וטלוויזיה במסגרות שונות כיועץ ובתפקידי הפקה שונים.
במקביל לעבודתו החינוכית, היה הבעלים של מועדון התיאטרון "הסמטה" ושל מועדון הקולנוע "צ'פלין" שהיו מרכז הבילוי בעיר.
לאחר קבלת העיטור "יקיר העיר באר שבע" הקים את פורום יקירי העיר והוא משמש כיו"ר הנהלת הפורום. הקים את עמותת "צלמנייה" (העמותה לצילום ותיעוד מורשת באר שבע).
במהלך שנות ה-2000 שימש גואל כאוצר של תערוכות שונות בעיר: "7 זום", "התערוכה לתולדות באר שבע 1900-2013" שהוצגה במוזיאון לתרבות האסלם ועמי המזרח (במסגד הגדול בבאר שבע), וכן הקים את "תערוכתו של גואל דרורי - תולדות באר שבע 1900-1948", שהוצגה ב-מתחם הקטר 70414 בבאר שבע למשך 5 שנים, תערוכות אלה מספרות את סיפורה הייחודי של באר שבע מיום הקמתה על ידי העות'מאנים.
נכון לשנת -2017, העמותה הקימה בית ייעודי שישמש כמרכז בין לאומי לאמנויות הצילום ויקרא ה"צלמנייה". בין השאר, המקום מכיל בתוכו גלריה לצילום, מוזיאון למצלמות עתיקות עם סיפורן הייחודי, ארכיון העיר באר שבע, בית ספר לצילום ועוד. גואל מחזיק באחד מאוספי הצלמניות הגדולים בארץ, חלק מהאוסף מוצג במוזיאון. בתחילת שנת 2018 נסע לבוסטון כדי להביא למוזיאון את אוסף המצלמות של התורם מישל זילברשטין, וכן את אוסף המצלמות של ג'וזי ויעקב אמסלם מצרפת. תורמים רבים נוספים ממשיכים לתרום בנדיבות מצלמות וציוד צילום לאוסף ה"צלמנייה".
בשנת 2021, בזמן סגרי הקורונה, כתב ספר נוסף "פעם צילמתי-כאן נולדה עיר". בספר 227 עמודים והוא מכיל 100 סיפורים מבאר שבע מיום הקמתה על ידי העות'מאנים ועד ימים אלה. ספר זה מצטרף לאלבומי צילום, ביניהם: אלבום באר שבע 25 שנים, אלבום דימונה, ספר לצליינים בבית-לחם, השנתונים הכלכליים לנגב, מטמון, וספרים נוספים.
בשנת 2023, גואל חזר לתפקיד ישן שמילא והוא שוב עומר בראש ועדת באר שבע לשימור כחלק מהמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
כיום הוא משמש כאוצר הראשי והמנהל האמנותי של ה"צלמנייה".
נשוי לאילנה לבית בקוש, אב לשניים, בן דרורי העובד ברט"ג והמלחין צח דרורי. נכון ל-2017, מתגורר ברחוב סמילנסקי, במתחם קריית האמנות, בעיר העתיקה בבאר שבע.