stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לפיס לזולי
הערות שוליים

↑  האנציקלופדיה העברית, כרך א', דף התמונות, עמ' 248–249
↑  האנציקלופדיה העברית, כרך א', דף 245, לקסיקון לועזי-עברי חדש של ר. אלקלעי, עמ' 202
↑  מילון רב־מילים, כרך שלישי, עמ' 905
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 423–426
↑  נוסח השיר באתר Readprint.com
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4247510-7 
פסלון סיני מתקופת שושלת צ'ינג, מוזיאון סטנפורד בארצות הברית
פסלון פיל מגולף בלפיס לזולי מאיכות מעולה, שבה נראים כתמי הזהב של גבישי הפיריט הכלואים באבן. כלאים אלו נפוצים בלפיס לזולי ומהווים סמן מסייע בזיהוי האבן. אורך הפסלון המגולף הוא 8 סנטימטרים.
פסק דין צ'יאפאלו נגד וושינגטון

צ'יאפאלו נ. וושינגטון היה תיק שנדון בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית בשאלת הצבעת אלקטור סורר בחבר האלקטורים. השאלה עלתה בעקבות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016. כמה אלקטורים מטעם המפלגה הדמוקרטית עשו ניסיון נואש למנוע את מינויו של דונלד טראמפ לנשיא. טראמפ עורר עוינות וסלידה יוצאי דופן בקרב מתנגדיו הפוליטיים. לפיכך האלקטורים, שהיו אמורים לבחור במועמדת הדמוקרטית המפסידה, הילרי קלינטון, ניסו לסכל את בחירתו של טראמפ באמצעות הצגת שמו של מועמד רפובליקני חלופי לו, קולין פאואל, בתקווה שיהיו מספיק אלקטורים רפובליקנים שיערקו גם הם וימנעו את בחירתו של טראמפ. במוקד פסק דין צ'יאפאלו עומד הקנס בסך אלף דולר שהוטל על האלקטורים הסוררים על כך שלא הצביעו למועמדת של מפלגתם במדינת וושינגטון. בית המשפט קבע פה אחד כי למדינות יכולת לאכוף את התחייבות האלקטור בבחירות לנשיאות.
המקרה אוחד במקור עם מחלקת המדינה של קולורדו נ. בקה, מקרה דומה שבו העותרים ערערו על חוק בקולורדו הקובע הרחקתו והחלפתו של אלקטור שאינו מצביע למועמד לנשיאות שקיבל את מירב הקולות במדינה. הם טענו שלאלקטורים יש שיקול דעת להצביע כפי שהם בוחרים במסגרת התיקון השנים עשר לחוקת ארצות הברית והצליחו לזכות בבית המשפט לערעורים עם טיעון זה . ב-10 במרץ 2020 פסלה עצמה השופטת סוניה סוטומאיור בפרשת קולורדו עקב היכרות עם המשיב, והתיקים הוכרעו בנפרד ב-6 ביולי 2020. פסק דין בקה הוכרע מפי בית המשפט בעקבות הפסיקה פה אחד בצ'יאפאלו נגד האלקטורים הסוררים ובעד המדינה.
הפסיקה הרחיבה תקדים מ-1952, פסק דין ריי נגד בלייר, שקבע כי ניתן לדרוש מאלקטור הצהרת נאמנות למפלגה ששולחת אותו ולמועמד לנשיאות שבחרה.
השפעה

החלטת בית המשפט העליון התקבלה בעניין רב לאור הבחירות הקרובות לנשיאות 2020. פסיקת בית המשפט נתפסה בחיוב, מחשש לתוהו ובוהו חוקתי אם אלקטור אלמוני, שלתפקידו משמעות סמלית בלבד, יוכל להטות את תוצאות הבחירות.
את האלקטורים בשני המקרים ייצג לורנס לסיג, שפועל למען רפורמות בחבר האלקטורים באמצעות תיקון חוקתי או אמנת הצבעה בין מדינתית. נראה כי ההחלטה מחזקת את הטענה לפיה מדינות זכאיות לבחור למנות אלקטורים על סמך מניין הקולות הלאומי. עם זאת, היו שהזהירו מפני קריאת חוות דעת המקרה בצורה רחבה מדי.
כמה משפטנים הטילו ספק בהסתמכותו של בית המשפט על כוח המינוי של המדינות על פי סעיף II כדי להצדיק את שליטת המדינה בהצבעת האלקטורים, וציינו כי טקסט חוקתי דומה שנתן למחוקקים במדינות את הסמכות למנות סנאטורים (לפני התיקון ה-17) מעולם לא התפרש כאילו הוא כולל את הכוח לשלוט על האופן בו הם מצביעים, והסרתם והחלפתם של אלקטורים, כמו בבאקה, מתנגשת ישירות עם המשמעות הפשוטה של הטקסט של התיקון ה-12, המורה כי עם מינויו של אלקטור, הוא מקבל מקומו בחבר האלקטורים.
לקריאה נוספת

Abramson, Jeffrey (2020). "Faithless or Faithful Electors? An Analogy to Disobedient but Conscientious Jurors". Emory Law Journal. 69: 2039–2056. SSRN 3547011.
Whittington, Keith E. (2017). "Originalism, Constitutional Construction, and the Problem of Faithless Electors" (PDF). Arizona Law Review. 59 (4): 903–945. SSRN 2927464.
הערות שוליים

↑  Hutchins, Corey (16 באוגוסט 2017). "Electoral College members file voter 'intimidation' lawsuit against Colorado's secretary of state". Colorado Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Williams, Pete (17 בינואר 2020). "'Faithless elector': Supreme Court will hear case that could change how presidents are chosen". NBC News. נבדק ב-17 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Colorado Dept. of State v. Baca et al.,  .
↑  de Vogue, Ariana; Duster, Chandelis (6 ביולי 2020). "Supreme Court says states can punish Electoral College voters". CNN. נבדק ב-6 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chiafalo et al. v. Washington,  .
↑
↑  Wegman, Jesse. "Can We Please Pick the President by Popular Vote Now?". nytimes.com. The New York Times. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nichols, John. "Topple the Electoral College". thenation.com. The Nation. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Elector's Freedom". Equal Citizens. נבדק ב-29 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Litt, David. "The Supreme Court Just Pointed Out the Absurdity of the Electoral College. It's Up to Us to End It". time.com. Time. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Did the Popular Vote Just Get a Win at the Supreme Court?". nytimes.com. The New York Times. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fadem, Barry (14 ביולי 2020). "Supreme Court's "faithless electors" decision validates case for the National Popular Vote Interstate Compact". Brookings Institution. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2020. נבדק ב-4 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Muller, Derek. "Avoiding the temptation to overread Chiafalo v. Washington". Excess of Democracy. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ramsey, Michael. "The Faithless Electors Case: Not as Bad as it Might Have Been". originalismblog.typepad.com. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rappaport, Mike. "The Originalist Disaster in Chiafalo". Law & Liberty. נבדק ב-19 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
מוסול (סרט)

ערך זה עוסק בסרט פעולה משנת 2020. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  מתיו מייקל קארנאהאן 
 הופק בידי:  Ari Costa, אנתוני רוסו, מייק לארוקה, Sarah Finn, ג'ו רוסו 
 תסריט:  מתיו מייקל קארנאהאן 
 עריכה:  אלכס רודריגז 
 מוזיקה:  הנרי ג'קמן 
 צילום:  מאורו פיורה 
 מדינה:  עיראק, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  AGBO Conde Nast Entertainment
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  26 בנובמבר 2020
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  ערבית
 סוגה:  סרט פעולה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מוסול (באנגלית: Mosul) הוא סרט פעולה משנת 2020, המבוסס על אירועים אמתיים ובייחוד על אירועי הקרב על מוסול (2016–2017). את הסרט ביים מת'יו מייקל קרנהאן ומככבים בו ואליד אלגדי, היאט כאמיל וטהר א-שייע בתפקידים הראשיים, כשוטרי יחידת ימ"מ של משטרת מוסול המתנגדים לכוחות דאעש. הסרט הופק בשיתוף פעולה עם הבמאים אנתוני רוסו וג'ו רוסו.
תקציר עלילת הסרט

בשנים 2014–2017 כבש דאעש את העיר מוסול בעיראק. באותן שנים הקבוצה היחידה שנלחמה ברציפות בכובשים הייתה יחידת הימ"מ של מחוז נינווה במשטרת עיראק, שהורכבה מגברים מקומיים שנפצעו או שנהרג להם בן משפחה בידי דאעש. קאווה, שוטר ממוצא כורדי בן 21, בקושי שורד קרב יריות. כאשר העשן מתבהר הוא פוגש את הגברים שהצילו את חייו, לוחמי הימ"מ של נינווה, בפיקודו של ג'אסם. דודו של קאווה עצמו נהרג על ידי דאעש. הוא מצטרף ליחידה, אם כי הם הצטמצמו לתריסר גברים בלבד עם שלושה רכבי HMMWV ועודפי סיגריות. לפני שיומו הראשון עם היחידה יסתיים, קאווה יהיה עד להצלת ילד ולמותם של כמה עמיתים במתקפה של דאעש באמצעות רחפנים חמושים ב-PETN ו-C-4, בעוד מפקדם ינהל משא ומתן עם לוחמי אל-חשד א-שעבי, ינקום באדם שבגד בו וישתתף במארב על מעוז דאעש.
שחקנים ודמויות

ואליד אלגדי - קולונל קווה אפסהאני
היאט כאמיל - היאט
טהיר א-שייע - הוקה
אדם בסה - קאווה
סוהיל דבאך - ג'אסם
יצחק אליאס - ואליד
בן עפאן
מוהימן מחבובה - אמיר
אוטאיבה עדלחאק - כמאל
עבאס עבדולגאני - בעל בית
מוחמד אטוגי - אכרם
מהדי שלחוואי - ילד
אחמד גאנם - סינאן
הפקה

צילומי הסרט נערכו במרוקו.
ראו גם

מוסול (סרט תיעודי)
הערות שוליים

1 2 3  Joe & Anthony Russo’s AGBO, Condé Nast & Endeavor Team On ISIS Thriller ‘Mosul’ From Matthew Michael Carnahan — AFM
↑   קדימון הסרט מוסול, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Jeff Sneider, Mosul Trailer from Russo Brothers Finds Iraqi SWAT Fighting ISIS Militants, Collider, ‏9 בנובמבר 2020
סוספטיביליות חשמלית

בפיזיקה, הסוספטיביליות החשמלית (לעיתים "היענות" או "מניחוּת"; באנגלית: electric susceptibility), המסומנת  \chi _{e}, היא מדד לקלות בה ניתן לקטב חומר דיאלקטרי באמצעות שדה חשמלי. מדד זה קובע את המקדם הדיאלקטרי של החומר ולכן משפיע על תכונות רבות אחרות של החומר, כגון קיבולו ומהירות האור בו.
הסוספטיביליות החשמלית מוגדרת כקבוע יחס (אשר עשוי להיות טנזור) הקובע יחס בין השדה החשמלי  {\vec {E}} לבין וקטור צפיפות הקיטוב  {\vec {P}} כך שמתקיים:
כאשר  \varepsilon _{0} הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק.
הסוספטיביליות של חומר קשורה למקדם הדיאלקטרי היחסי שלו  \varepsilon _{r} על ידי הנוסחה:
כך שבמקרה של ריק,
שדה ההעתק החשמלי  {\vec {D}} קשור לצפיפות הקיטוב  {\vec {P}} על ידי הנוסחה:
ראו גם

סוספטיביליות מגנטית
משוואות מקסוול
מודל מקסוול גרנט
הום דיפו

| --- | --- |


משרדיה הראשיים של החברה באטלנטה שבג'ורג'יה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, נסחרת ב-NYSE, סמלה HD
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (2 בינואר 1990–HD) 
 מייסדים:  ארתור בלאנק, רון בריל, פאט פארה, ברנרד מרכוס, Kenneth Langone 
 תקופת הפעילות:  6 בפברואר 1978 – הווה (46 שנים) 
 מיקום המטה:  אטלנטה 
 משרד ראשי:  אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  כלי בית וגינון, עשה זאת בעצמך
 מוצרים עיקריים:  מכשירי חשמל ביתיים, כלי עבודה, חומרי בניין
 שווי שוק:  391.76 מיליארד דולר (4 בנובמבר 2024)
 הכנסות:  157 מיליארד דולר (2023)
 רווח תפעולי:  24,039,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  17.1 מיליארד דולר (2023)
 יו"ר:  קרייג מניר
 מנכ"ל:  קרייג מניר (Craig Menear)
 עובדים:  400,000 (נכון ל־2020) 
  
 www.homedepot.com
 
הום דיפו (באנגלית: The Home Depot) היא רשת קמעונאות אמריקאית המתמחה בכלי בית וגינון ובחומרי בניין. היא מפעילה 2,193 חנויות בארצות הברית, קנדה, מקסיקו וסין. הום דיפו היא רשת הקמעונות הרביעית בגודלה (לפי הכנסות) בארצות הברית והגדולה ביותר בתחום התמחותה (מקדימה את Lowe's).
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1978 על ידי ארתור בלאנק, ברנרד מרכוס, רון בריל ופאט פראח. ב-1979 נפתחו בעיר אטלנטה שתי החנויות הראשונות. המכירות צמחו במהירות וב-1981 נפתחו בפלורידה 4 חנויות עם היקף מכירות של 50 מיליון דולר. ב-1986 המכירות הגיעו למיליארד דולר ובשנת 2009 הסתכמו הכנסות החברה בכ-71.3 מיליארד דולר.
השטח הממוצע של חנות הוא 9,755 מ"ר. בין המוצרים הנמכרים בהום דיפו ניתן למנות כלי בית וגינון כמו רהיטים ומערכות השקיה, מכשירי חשמל ואלקטרוניקה ביתיים, כלי עבודה, חומרי בניין וציוד לשיפוץ הבית ומוצרי עשה זאת בעצמך. החברה מחזיקה במספר מותגים של רהיטים, חומרי ניקוי, צבע, מכשירי חשמל ודשנים.
חזית חנות של הום דיפו בקליפורניה
עין חמד

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  11 בינואר 1968 
 נתונים ומידות
 שטח:  59 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מחוז ירושלים 
 קואורדינטות:  31°47′46″N 35°07′32″E﻿ / ﻿31.796189°N 35.125494°E﻿ / 31.796189; 35.125494
  (למפת ירושלים מוגדלת) עין חמד(למפת ירושלים רגילה) עין חמד(למפת הרי ירושלים רגילה) עין חמד(למפת הרי ירושלים מוגדלת) עין חמד
 
מתחם עין חמד ממעוף הציפור
הבריכה ותעלת המים
פינת חמד בעין חמד
המבצר הצלבני בעין חמד
אולם במבצר
הגבעה הסמוכה לעין חמד, ח'רבת א-ראס, שיש כוונה לצרף אותה לשטח הגן הלאומי
עין חמד הוא גן לאומי ושמורת טבע קטנה הצמודה לו, אשר שוכנים בהרי ירושלים. האתר ידוע גם בשמו הלטיני אקווה בלה (בעברית: "מים יפים") ובשמו הערבי איקבלה, שהוא שיבוש השם הלטיני.
מיקום

הגן הלאומי והשמורה שוכנים בהרי ירושלים באפיק נחל כסלון. הם נמצאים מדרום למחלף חמד בכביש 1, כשבעה ק"מ ממערב לירושלים, בין שלוחת שורש לשלוחת צובה. עין חמד יושבת על תוואי דרך רומית עתיקה שהייתה בשימוש גם בתקופות מאוחרות יותר ונקראה על ידי הצלבנים "דרך אמאוס". הדרך חיברה את אזור השפלה עם הרי ירושלים והתחילה את מהלכה בסמוך לאזור הידוע היום כפארק קנדה, משם עלתה עד אבו גוש ומשם אל הקסטל ואל ירושלים דרך גבעת שאול של היום.
ליד הכניסה לשמורה נמצאת נחלת יצחק.
היסטוריה

בהיעדר מחקר או סקר ארכאולוגי יסודי של האתר אין כל מידע על ההיסטוריה של עין חמד עד לתקופה הצלבנית. שליטי ממלכת ירושלים בנו מצודות לאורך הדרך לירושלים על מנת לשלוט על חופש התנועה לירושלים ולאפשר מעבר בטוח לצלינים בדרכם לעיר הקודש. בסמוך למעיינות הנובעים בהרי יהודה נבנו חוות חקלאיות לניצול המים להשקיה.
היסטוריה > המבנה הצלבני

בגדה הצפונית של אפיק הערוץ נמצאים שרידים של מבנה צלבני שגודלו 30 על 40 מטר, שקיר החזית שלו הפונה לכוון דרום מתנשא לגובה 12 מטר. המבנה בנוי מאבנים מקומיות חלקן מסותתות בשוליהן. למבנה מספר שערים ובו שני אולמות מרווחים שתקרתם מקומרת. המבנה ידוע בשם "אקווה בלה" ובערבית דיר אל בנאת (בעברית: מנזר הבנות)
בשנת 1986 נערך סקר במקום על ידי החוקר הבריטי דניס פרינגל המתמחה בתקופה הצלבנית. על פי ניתוח התוכנית האדריכלית של המבנה ובהסתמך על הדמיון למבנים צלבניים אחרים שנמצאו בארץ, הגיעו החוקרים למסקנה, כי המבנה הוא חווה חקלאית מבוצרת ששמרה על מקורות המים באתר. חיזוק לסברה זו הוא בית בד הנמצא בחצר המבנה.
מיקומה של עין חמד על אם הדרך לירושלים מעלה את האפשרות ששימשה גם מקלט לעולי רגל בדרכם אל ירושלים ואולי כבית הבראה לפצועים, חולים וזקנים. כן מוסיף הסקר וקובע, כי המבנה המבוצר נבנה בתקופת מלכותו של המלך הצלבני פולק מאנז'ו בין השנים 1140–1160 תקופה בה נבנו גם המבצרים בצובה ובאמאוס. במקום לא נמצאו שרידים למבני דת וככל הנראה לא הייתה למקום חשיבות דתית - למרות המשתמע משמו הערבי.
חשיבותה המועטה של אקווה בלה משתקפת בעובדה כי אין כמעט תיעוד צלבני המתייחס למקום. המבצר מוזכר במסמך המציע מכירה של מספר נכסים של מסדר ההוספיטלרים וביניהם מוזכר עסקה למכירת "אקווה בלה" לדוכס הונגריה. המבנה הצלבני גובל בצידו הדרומי בשמורת טבע ובית קברות מוסלמי.
הגן והשמורה

ביום ה-11 בינואר 1968 הוכר שטח של 8.5 דונם הסמוך לגן הלאומי כשמורת טבע. בשמורה, גדלים כ־50 עצי אלון מצוי, שחלקם מתנשאים לגובה 20 מטרים וקוטר הגזע מגיע עד 1.5 מטר. עצים אלו הם האלונים הגדולים ביותר בהרי ירושלים, בסמוך גדלים עצי אלה ארץ ישראלית, שריד לחורש ארץ ישראלי שכיסה את ההרים בעבר. בתחום החורשה נמצא בית קברות מוסלמי פעיל, המשמש את הכפרים הסמוכים עין ראפה ועין נקובא, בבית הקברות ניצבת מצבת קבורתו של שייח' עבדאללה, ובזכותו נשמרו העצים העתיקים. למרות השכנות הצמודה לא ניתן לגשת לשמורה משטח הגן הלאומי אלא מכביש הגישה לכפר עין ראפה.
רשות הטבע והגנים הקימה סביב המבנה הצלבני את הגן הלאומי ביום 11 בינואר 1968. שטחו 59 דונם ובו אתר נופש מוסדר, כולל מי שתייה, שירותים, מתקני פיקניק ומדשאות. בתחום הגן נובעים מספר מעיינות שכבה קטנים המתנקזים בתעלה לאפיק נחל כסלון.
רשות הטבע והגנים מבקשת להרחיב את הגן הלאומי עין חמד אל הגבעה שממערב לו, ח'רבת א-ראס. התכנית צפויה להתנגש בתוכניות של המועצה המקומית מבשרת ציון לסלול את הכביש שיחבר את שכונת המגרסה עם מחלף עין חמד.
הגן והשמורה > מעיינות עין חמד

עד לשנת 2009 נהנה הגן מנביעה טבעית מארבעה מעיינות שכבה קטנים חלקם ישירות מאפיק הנחל וחלקם מנקרות קטנות. הנביעות התאחדו לפלג שאורכו 400 מטר. בחלקו העליון של הגן היו שתי נביעות קטנות, ובהמשך נוספה נביעה מתחת לכביש ירושלים תל אביב המנדטורי. מים אלו נאגרו מאחורי סף עשוי מאבן ויוצאים דרך נקב אל תעלה בנויה המזרימה אותם במורד הנחל. הנביעה הגדולה ביותר בגן היא עין חמד, הנמצאת בגדה הדרומית ועל שמה קרוי גם הגן. נביעה זו זרמה בכל ימות השנה. לפי סיפורים הנפוצים בפי תושבי הכפרים הערביים באזור במים אלו טמונים כוחות להגברת האון הגברי וסגולה ללידת בנים. לאחר שנות הבצורת הרצופות בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת ומאז מספקים אנשי רשות הטבע והגנים את המים לבריכות באמצעות מערכת סגורה, ממאגר שאוגר את מי הגשמים והמעיינות בימות החורף מוזרמים המים על ידי משאבה שמעלה את המים באפיק הזרימה בגן ומחזירה אותם אל המאגר.
במספר מקומות הוקמו לאורך אפיק הזרימה סכרים היוצרים בריכות. הגדולה שבהן גודלה 20 על 20 מטר ועומקה כמטר. בתוך בריכה זו מצויים שני בורות מים שנאטמו אחרי 1948. בורות אלו נובעים ומצטרפים אל אפיק הזרימה בנחל. ממערב לבריכה זו נבע מעיין ניקבה קטן, אורך הנקבה כ 8 מטר וצורתה ריבוע שצלעותיו 80 על 80 סנטימטר. המים יצאו אל בריכה עגולה חצובה בסלע שקוטרה מטר וחצי תעלה חצובה מוליכה את המים מהבריכה אל האפיק.
רשות הטבע והגנים הכשירה תעלות וסכרים בתוך הנחל. המים זורמים לאורך האפיק ובכל ימות השנה ונאגרים במאגר מים תת-קרקעי במורד הגן וממנו הם מוזרמים חזרה בתעלות ובבריכות ומשמשים להשקיית הגן.
נחלת יצחק

נחלת יצחק היה שטח ובו מבנה בודד ליד שמורת עין חמד בו תוכנן להקים בימי המנדט הבריטי יישוב עברי בדרך לירושלים, בין קריית ענבים למוצא. בשנות ה-40 של המאה ה-20 הופקע חלק מהשטח לצורך סלילת מעקף לקסטל, והשכונה לא קמה. בימי המרד הערבי הגדול ישבו בבית שבנחלת יצחק מייסדי מעלה החמישה ופלוגת נוטרים של בית"ר. בשנת 1994 אושר לבנות במקום קוטג'ים ליחידות נופש של "מלון דירות". היזמים מכרו את הקוטג'ים למגורים ולאחר דיונים משפטיים ארוכים חייב בית המשפט העליון את המשפחות שגרו במקום להתפנות.
לקריאה נוספת

מירון בנבנשתי, מבצרי הצלבנים, קריית ספר, 1965
יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך א, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005
יעקב אליאב: מבוקש, הוצאת מעריב, עמ' 47–49, 1983
יהושע פראוור, הצלבנים - דיוקנה של חברה פיאודלית, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה 1975, מהדורה שנייה מורחבת ומתוקנת 1985
הערות שוליים

↑  רט"ג מתכננת להרחיב את הגן הלאומי עין חמד, באתר בקיצור - מטה יהודה וסובב ירושלים, ‏24/02/2021
↑  משה גלעד, באטמן בעין חמד: 7 מקומות לצפייה בעטלפים, באתר הארץ, 18 במאי 2012
↑  מנחם מרקוס, הרי ירושלים סקר נוף, הוצאת רשות שמורות הטבע 1993 עמוד 67
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520390005171 
הגאולוג ליאו פיקרד (בחולצה לבנה) בודק קידוח מים בעין חמד, סביבות 1964
ריק מוראניס

| --- | --- |

ריק מוראניס, 1990
 לידה:  18 באפריל 1953 (בן 71) טורונטו, אונטריו, קנדה
 שם לידה:  Frederick Allan Moranis 
 סוגה מועדפת:  קומדיות
 מדינה:  קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 צאצאים:  Mitchell Moranis 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס ארל גריי (1995)  פרס אמי לבידור בפריים טיים 
 http://www.rickmoranis.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
פרדריק אלן "ריק" מוראניס (באנגלית: Frederick Allan "Rick" Moranis; נולד ב-18 באפריל 1953) הוא קומיקאי יהודי-קנדי, שחקן קולנוע הוליוודי בדימוס, מוזיקאי וקוסם. בין הסרטים הרבים בהם השתתף: חנות קטנה ומטריפה, מכסחי השדים, שיגעון בחלל, מותק, הילדים התכווצו, אחי הדוב.
קורות חיים

מוראניס נולד למשפחה יהודית בטורונטו שבקנדה. בילדותו למד בבית הספר התיכון על שם סר סנדפורד פלמינגן.
באמצע שנות ה-70 החל לעבוד במשרה חלקית תחת השם "ריק אלן" כתקליטן בתחנות רדיו שונות בטורונטו בהם CFTR, CKFH ו- CHUM-FM. במקביל החל מוראניס להופיע בתור קומיקאי במועדוני לילה שונים בטורונטו.
הופעת הבכורה הטלוויזיונית של מוראניס התקיימה בשנת 1976 בתוכנית "90 minutes Live".
הופעת הבכורה הקולנועית של מוראניס התקיימה בשנת 1983 כאשר כיכב בסרט "The Adventures of Bob & Doug McKenzie: Strange Brew" בתפקיד בוב מקנזי.
במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20 בלט כשחקן קומי במספר הפקות הוליוודיות גדולות, בהם סרטי "מכסחי השדים", הסרט "חנות קטנה ומטריפה", הסרט הפרודי "שיגעון בחלל" (1987) בו גילם את "לורד הלמט" (פארודיה על דארת' ויידר), בתפקיד בארני ראבל בעיבוד הקולנועי של "משפחת קדמוני" משנת 1994 בשם "הפלינטסטונס", וכמו גם בתפקיד הממציא המטורף וויין סלינצקי בסרט "מותק, הילדים התכווצו" משנת 1989.
מוראניס פרש מתעשיית הקולנוע בשנת 1997, שש שנים לאחר שאשתו מתה מסרטן הכבד. מאוחר יותר הוא הסביר כי בתור אב חד הורי הוא התקשה גם לגדל את ילדיו וגם להיות מעורב ביצירת סרטים וכי בהמשך הוא גילה שהוא לא מתגעגע לתעשיית הסרטים.
בשנת 2005 מוראניס פרסם אלבום קאנטרי בשם "The Agoraphobic Cowboy". ב-8 בדצמבר 2005, הוכרז האלבום בתור מועמד לפרס גראמי בקטגוריית האלבום הקומי הטוב ביותר לשנת 2006. ב-3 בפברואר 2006, מוראניס ביצע שיר מתוך האלבום בתוכנית של קונאן או'בריין.
ב-24 ביוני 2008, מוראניס הצהיר כי הוא מסרב להצטרף ליתר חברי הקאסט של מכסחי השדים על מנת לדבב את דמותו במשחק וידאו חדש המבוסס על הסרטים.
משפחתו וחייו האישיים

מוראניס הוא אב לשני ילדים מנישואיו לאן מוראניס שנפטרה בשנת 1991.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983 | Strange Brew | בוב מקנזי | גם כבמאי ותסריטאי |
| 1984 | Hockey Night | מאמן | "Crackers" |
| 1984 | החיים הפרועים | הארי |  |
| 1984 | מכסחי השדים | לואיס טאלי |  |
| 1984 | Streets of Fire | בילי פיש |  |
| 1985 | Brewster's Millions | מורטי קינג |  |
| 1986 | חנות קטנה ומטריפה | סיימור קרלברן |  |
| 1985 | Head Office | הווארד גרוס |  |
| 1986 | Club Paradise | בארי ניי |  |
| 1987 | שיגעון בחלל | לורד דארק הלמט |  |
| 1989 | The Rocket Boy | מערכת ביטחון אוטומטית |  |
| 1989 | מכסחי השדים 2 | לואיס טאלי |  |
| 1989 | הורים במשרה מלאה | ניית'ן האפנר |  |
| 1989 | מותק, הילדים התכווצו | ויין סזלינסקי |  |
| 1990 | My Blue Heaven | ברני קופרסמית' |  |
| 1991 | L.A. Story | חופר קברות | ללא קרדיט |
| 1992 | Honey, I Blew Up the Kid | ויין סזלינסקי |  |
| 1993 | Splitting Heirs | הנרי בולוק |  |
| 1994 | ענקים קטנים | דני אושי |  |
| 1994 | הפלינטסטונס | ברני ראבל |  |
| 1994 | Honey, I Shrunk the Audience | ויין סזלינסקי |  |
| 1996 | Big Bully | דייוויד לירי |  |
| 1997 | Honey, We Shrunk Ourselves | ויין סזלינסקי |  |
| 1997 | Muppets Tonight | בתפקיד עצמו | הופעת אורח |
| 2001 | Rudolph the Red-Nosed Reindeer and the Island of Misfit Toys | לוקח הצעצועים / מר קאדלס דובון הצעצוע | דיבוב |
| 2003 | אחי הדוב | ראט | דיבוב |
| 2006 | אחי הדוב 2 | ראט | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם הסדרה | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1979 | 1980 | דמויות שונות | פרק אחד |
| 1980-1981 | SCTV | דמויות שונות | 25 פרקים |
| 1981-1982 | רשת SCTV | דמויות שונות | 26 פרקים |
| 1982 | מועדון הדמדומים |  | סרט טלוויזיה |
| 1983, 1989 | סאטרדיי נייט לייב | בתפקיד עצמו | 2 פרקים |
| 1984 | ערב הוקי | מאמן | סרט טלוויזיה |
| 1985 | הפולקה האחרון | לינסק מיניק | סרט טלוויזיה |
| 1988 | המיטב של SCTV | תפקידים שונים | ספיישל טלוויזיוני; גם אחד הכותבים |
| 1989 | רוקט בוי | מכונת בטיחות אוטומטית | סרט טלוויזיה |
| 1990 | בית ספר רפאים | מקס שניידר | דיבוב; 13 פרקים |
| 1990 | ספיישל לכבוד יום כדור הארץ | החבר של ויק | ספיישל טלוויזיוני |
| 1992 | סיפורים לפני השינה עם שלי דובל | קריין | פרק אחד |
| 1997 | החבובות בלילה | בתפקיד עצמו | אורח |
| 2003 | ילדי השמש המטולאים של גברת ספיידר | הולי | דיבוב; ספיישל טלוויזיוני |
| 2007 | יום השנה ה-42 של דאג ובוב מקנזי | בוב מקנזי | ספיישל טלוויזיוני |
| 2009 | בוב ודאג |  |  |
| 2018 | הגולדברגים | פנאקין הבכיין/קסדת האדון האפל | דיבוב; פרק אחד |
| 2020 | תרבות הפרופ | בתפקיד עצמו | פרק אחד |
| טרם הוכרז | אחר צהריים עם SCTV | בתפקיד עצמו | ספיישל טלוויזיוני |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | שם המשחק | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | הפלינטסטונס | בארני ראבל | משחק ארקייד |
| 2003 | אחי הדב | ראט | משחק מחשב ששוחרר גם לגיימ בוי אדוונס ולסלולרי |
Whitehouse.gov

| --- | --- |


האתר בתקופת ג'ו ביידן מאז 2021
 סוג:  .gov
 תקופת הפעילות:  29 ביולי 1994 – הווה (30 שנה)
 מייסדים:  ביל קלינטון
 בעלות:  הבית הלבן, הממשלה הפדרלית של ארצות הברית
 www.whitehouse.gov
האתר בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון, 1995
האתר בעקבות השבעתו של ברק אובמה, 20 בינואר 2009
whitehouse.gov (ידוע גם בשם wh.gov) הוא אתר האינטרנט הרשמי של הבית הלבן והוא בבעלות ממשלת ארצות הברית. הוא הושק ב-29 ביולי 1994 על ידי ממשל קלינטון.
התוכן של האתר הוא ברשות הציבור או ברישיון תחת רישיונות Creative Commons.
האתר תוחזק על ידי המשרד האסטרטגיה הדיגיטלית של הבית הלבן.