stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקאס באריוס
קריירה בינלאומית

ב-8 באפריל 2010 באריוס קיבל אזרחות פרגוואית שאפשרה לו לשחק בנבחרת פרגוואי. במאי 2010, זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010. ב-25 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–2 נגד אירלנד.
במהלך גמר קופה אמריקה 2011 קרע את השריר ונעדר כחודשיים מהמגרשים.
תארים

ליגת העל הצ'יליאנית: קלאוסרה 2008
אליפות גרמניה: 2010/2011, 2011/2012
הגביע הגרמני: 2011/2012
אליפות סין: 2012
הגביע הסיני: 2012
הגביע הברזילאי: 2015
אליפות ברזיל: 2016
גביע ליברטדורס: 2017
מלך השערים בליגת העל הצ'יליאנית: אפרטורה 2008, קלאסורה 2008
השחקן הפרגוואי של השנה: 2010
שחקן השנה בגביע הסיני: 2012
ליאוניד מלצב

| --- | --- |

ליאוניד מלצב
 לידה:  29 באוגוסט 1949 (בן 75) גרודנו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  בלארוס 
 השכלה:  Minsk Suvorov Military School  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה  אקדמיית פרונזה  Kyiv Military College of Frunze  אקדמיה צבאית 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  צבא בלארוס
 תקופת הפעילות:  1967–2016 (כ־49 שנים)
 דרגה:   גנרל-פולקובניק
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 עיטורים
 מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 2  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 50 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  Order of the Homeland Service  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליית השירות המצוין, דרגה 2  מדליית השירות המצוין, דרגה 1  מדליית השירות המצוין, דרגה 3  מדליה לחיזוק אחוות הנשק  Order of the Homeland Service 3rd Class  Jubilee medal "60 Years Of Liberation Of The Belarusian Republic From German-Fascist Invaders"  עיטור הידידות (רוסיה)  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 3  Order of the Homeland Service 2nd Class  מדליה להנצחת 60 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  Order of the Homeland Service 1st Class  The Order of Military Glory  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
ליאוניד סמיונוביץ' מלצב (בבלארוסית: Леанід Сямёнавіч Мальцаў, נולד ב-29 באוגוסט 1949) הוא גנרל בלארוסי בדימוס. כיהן כראש המטה הכללי הבלארוסי בין השנים 1994–1996, וכשר ההגנה בין השנים 1996-1997, ושוב בין 2001–2009.
ביוגרפיה

מלצב נולד ב-29 באוגוסט 1949. הוא למד באקדמיה הצבאית סוברוב שבמינסק, וב-1967 סיים את לימודיו והתגייס לצבא האדום. ב-1971 הוא סיים את לימודיו בבית הספר לפיקוד בקייב. במשך תקופה הוא הוצב בחיל המצב הסובייטי בגרמניה. ב-1979 הוא סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי "פרונזה", ושירת בהמזרח הרחוק הרוסי.
לאחר פירוק ברית המועצות, מלצב חזר למולדתו, בלארוס, והתגייס לצבא בלארוס. ב-1994 הוא מונה לראש המטה הכללי וסגן שר ההגנה. ב-1996 הוא מונה לשר ההגנה. ב-1997 הוא מונה לסגן הרמטכ"ל המשותף של חבר המדינות. ב-24 בספטמבר 2001 הוא מונה בשנית לתפקיד שר ההגנה. הוא כיהן בתפקיד עד 4 בדצמבר 2009.
ב-2 בנובמבר 2013 הוא מונה ליו"ר ועדת הגבולות של בלארוס. ב-2016 הוא עזב את הצבא.
לוי עפרון

לוי (ליאון) עפרון  (4 בינואר 1909 – 9 בפברואר 1962) היה רופא, ממקימי מערכת הרפואה בישראל. הקים ביוני 1936 את קופת חולים של הציונים הכלליים, והיה מנהלה הכללי עד יום מותו. היה חבר במועצת הבריאות הממשלתית בישראל, חבר המרכז הארצי של ההסתדרות הרפואית בישראל וחבר הנהלת המפלגה הליברלית הישראלית.
קורות חיים

לוי עפרון נולד בדווינסק שברוסיה (כיום דַאוּגַּבְפִּילְס בלטביה) לברוך עפרון, רופא שיניים, ולוירה לבית גורביץ, אף היא רופאה, שנאלצה, בשל אפלייתה כאישה, לעבוד כאחות מיילדת.
למד בגימנסיה העברית מיסודו של מרדכי זאב ברוידא בלודז', ומכיוון שבפולין היה נומרוס קלאוזוס, נסע לצרפת ולמד רפואה בסורבון בפריז. ב-1935 עלה לארץ ישראל והקים ב-1936 עבור הציונים הכלליים את קופ"ח הציונית הכללית.
ב-1939 נישא למרים לבית ליטוין.
רץ בראש רשימת "קימום" למען הרופא הלאומי, הפרטי והשכיר, למועצת סניף תל אביב של הר"י לקדנציית 1949-1950.
הקמת הקופה ופעילותו ההתנדבותית

ב-1936 פנה ד"ר עפרון לחברי הוועד של ארגון העובדים של הציונים הכלליים ושכנעם לארגן קופת חולים לעובדים הציוניים הכלליים. משהוסכם על הקמת הקופה, עבד בה בלא משכורת בחדר שכור שנחלק במחיצת עץ לחדר המתנה ולחדר קבלת חולים. שנים מאוחר יותר, לאחר מותו, יכתב עליו בעיתון "הבוקר" (6.8.65): "היום בתקופה שרוח של התנדבות ונכונות לשירות ללא-חשבון כמעט חלפה ועברה, אנו יודעים להוקיר דמות אשר ידעה הזדהות אישית מוחלטת עם שליחות, שאיש גם לא הטיל עליו, אלא הוא מטיל על עצמו מרצון טוב ובמסירות למופת."
בתוך 23 שנה, עלה מספר החולים מ-50 מטופלים שטופלו על ידי רופא אחד (ד"ר עפרון) במרפאה מאולתרת ל-33,000 מטופלים שטופלו על ידי 350 רופאים ב-32 מרפאות.
הרקע שעמד מאחורי הקמת הקופה היה הצלחתה של קופת החולים הכללית והכרח להשתייך להסתדרות העובדים הכללית כדי ליהנות משירותיה. עפרון לא רצה כי חברי הציונים הכלליים ישתייכו אל ההסתדרות. כך נאם בוועידת הקופה מ-1959: 
"לפני 23 שנה - כאשר החילונו בהקמת מפעלנו זה, היה חברנו הציוני הכללי נאלץ, אם רצה לבטח את בריאותו שלו ואת בריאות בני משפחתו, לחזק בד בבד איזו מסגרת מפלגתית אחרת ולכן לא ראינו מפלט אחר מאשר הקמת מוסד משלנו.... מתוך הכרח לשחרר את חברינו הציונים הכלליים מכל כפייה פוליטית בבואם לפתור את בעיות ביטוח הבריאות שלהם... כל הצעה לביטוח בריאות באמצעות קופות חולים הקיימות חייבת להבטיח לאזרח את זכותו האלמנטרית לבחירה חופשית של מסגרת הבטוח הרצויה לו, מתוך ניתוק כל קשר בין זכותו של האזרח – והשתייכותו המקצועית-ארגונית".
השימוש בהומור

ד"ר עפרון היה מפורסם בקרב המטופלים על שימושו בהומור במסגרת קבלת החולים והטיפול בהם, וזאת שנים רבות לפני תופעת הליצנות הרפואית. מסופר כי כאשר באו שוטרים בריטיים לעוצרו בתקופת המנדט, על שניתח לוחם לח"י שהובא שותת דם לביתו, אמר הקצין לד"ר עפרון "זה לא ייקח הרבה זמן ובקרוב תשוב הביתה" וד"ר עפרון ענה לו בהומור עוקצני 'ואני מקווה, קפטן, שגם אצלך ואצל חבריך זה לא ייקח הרבה זמן, ובקרוב תשובו הביתה'...".
מותו ומורשתו

בפברואר 1962 נפטר ד"ר עפרון במפתיע משטף דם במוח, תוצר של מום מולד. הוא הובא למנוחות בבית הקברות נחלת יצחק, והשאיר אחריו אישה (מרים) ושתי בנות (אליענה וריקה). ד"ר ישראל סום המשיך את דרכו כמנהלה הכללי של קופת חולים של הציונים הכלליים, שלימים אוחדה עם קופת חולים עממית והפכה לקופת חולים מאוחדת.
תוכניתה של קופת חולים של הציונים הכלליים להקים מרכז רפואי בשם "יד עפרון בית בני ציון" לזכרו של ד"ר עפרון לא יצאה לפועל בעקבות בעיות כלכליות וארגוניות. כיום קרוי על שמו סניף קופת חולים מאוחדת ברחוב שפרינצק בתל אביב.
הערות שוליים

↑  תאריך ההקמה על פי עלון ועידת הפתיחה הארצית של קופת חולים של הציונים הכלליים מה-21 ביוני 1959, עמ' 3.
↑  דוד תדהר (עורך), "ד"ר מרדכי (מרקוס) זאב ברוידה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3632.
↑  עיתון "הבוקר" מה-15.1.1959, עמ' 2.
↑  נתונים אלו לקוחים מתוך עלון ועידת הפתיחה הארצית של קופת חולים של הציונים הכלליים מ-21 ביוני 1959, עמ' 3.
↑  מצוטט מתוך עלון ועידת הפתיחה הארצית של קופת חולים של הציונים הכלליים מה-21 ביוני 1959, עמ' 11-12.
↑  עיתון "הבוקר" מה-9.12.60, עמ' 3.
תמונתו של ד"ר עפרון בסניף קופת חולים מאוחדת ברחוב שפרינצק בתל אביב
לוקאס לינגור טנסן

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 2000 (בן 24) קופנהגן, דנמרק דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוקאס לינגור טנסן (בדנית: Lucas Lynggaard Tønnesen ; נולד - 13 ביולי 2000 בפרדריקסברג) הוא שחקן דני. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בסדרת הטלוויזיה בדנית, ששודרה בנטפליקס, "הגשם".
ביוגרפיה

טנסן נולד בשנת 2000 בקופנהגן, דנמרק.
קריירה

טנסן הופיע לראשונה בתיאטרון במחזה Cirkus" Summarum" בשנת 2012.
בשנת 2013 הוא שיחק את התפקיד של פיליפ בסרט הקומדיה Player, ולאסה סום בארן בסדרת הטלוויזיה בגרמנית "Die Zeitfälscherin". שנה לאחר מכן הופיע טונסן בשישה פרקים של סדרת הטלוויזיה הדנית, "Tidsrejsen".
בשנת 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד הראשי בתור רסמוס אנדרסן בסדרת הטלוויזיה ששודרה בנטפליקס, "הגשם". העונה השנייה של הסדרה הוקרנה בבכורה במאי 2019.
בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסדרת האימה, "1899".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Erbarmen | לארס הנריק 'לאסה' ינסן |  |
| 2013 | Player | פיליפ |  |
| 2015 | I stykker | אוליבייה | סרט קצר |
| 2023 | Salmon | אוגוסט | סרט קצר |
| 2023 | Akvarium | לסה | סרט קצר |
| 2023 | Paradise | - |  |
| 2023 | Cataract | ארלו | סרט קצר |
| TBA | Hammarskjöld | פיטר לוין הצעיר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Die Zeitfälscherin | אוליבייה |  |
| 2018–2020 | הגשם | ראסמוס | סדרת נטפליקס |
| 2022 | 1899 | קרסטר | סדרת נטפליקס |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | פרויקט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Cirkus Summarum | באסטר |
הערות שוליים

↑  Katie Palmer, The Rain cast: Who plays Rasmus in The Rain? Meet Lucas Lynggaard Tonnesen, Express.co.uk, ‏ביולי 2020
↑  James White, Netflix's 1899 To Arrive In November, Empire, ‏6 באוגוסט 2022
לינקולן סדרה L

| --- | --- |

Lincoln L series, שנת 1929
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Lincoln Model L
 יצרן:  לינקולן ("Lincoln Motor Company" (אנ'))
 שנות ייצור:  1920–1930
 יחידות שיוצרו:  65,120
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  אין
 מודל אחריו:  לינקולן סדרה K
 חברת אם:  פורד
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 בסיס גלגלים:  3,302 מ"מ (1920-1922)  3,454 מ"מ (1923-1930)
 מפרט טכני
 מנוע:  8V צילינדרים, 5,863 סמ"ק המפיק 81 כ"ס, ב-2,600 סל"ד מנוע פורד מסוג "357.8CID"  8V צילינדרים, 5,863 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, ב-2,800 סל"ד מנוע פורד מסוג "357.8CID"  8V צילינדרים, 6,305 סמ"ק המפיק 90 כ"ס (יוצר בין השנים 1928–1930)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מעצב:  "Angus Woodbridge"  "Edsel Ford" (אנ')
לינקולן סדרה L (באנגלית: Lincoln L series, נקרא גם: Lincoln Model L) היא מכוניות סלון בסגנון גוף "Torpedo (car)" (אנ') מתוצרת חטיבת היוקרה "לינקולן" ("Lincoln Motor Company" (אנ')) מבית יצרנית הרכב האמריקאית פורד אשר יוצרו בין השנים 1920–1930.
דגמי "לינקולן סדרה L" הם המכוניות הראשונות שיוצרו על ידי חטיבת "לינקולן" ("Lincoln Motor Company" (אנ')).
יוצרו 65,120 יחידות.
תצורות "לינקולן סדרה K"

סדאן (Touring), 4 דלתות.
קבריולה - 2 מושבים + 2 מושבים, 2 דלתות.
קבריולה - 4 מושבים, 4 דלתות.
קופה - 2 דלתות.
טנדר - 2 דלתות.
מכירות "לינקולן סדרה L"

2,957 יחידות - שנת 1921.
5,512 יחידות - שנת 1922.
7,875 יחידות - שנת 1923.
7,053 יחידות - שנת 1924.
8,541 יחידות - שנת 1925.
8,787 יחידות - שנת 1926.
7,149 יחידות - שנת 1927.
6,362 יחידות - שנת 1928.
7,672 יחידות - שנת 1929.
3,212 יחידות - שנת 1930.
גלריה

"לינקולן סדרה L", בקידמת הבית הלבן (1923)
"לינקולן סדרה L", שנת 1926
"לינקולן סדרה L", רודסטר, שנת 1931
"לינקולן סדרה L"
"לינקולן סדרה L", שנת 1928
"לינקולן סדרה L", דגם 179 קופה, שנת 1930
"לינקולן סדרה L", דגם "Phaeton" שנת 1924
"לינקולן סדרה L", דגם "124A", שנת 1923 - מבט לתא הנהג
ראו גם

לינקולן סדרה EL
לינקולן סדרה H
הערות שוליים

↑  Beverly Kimes, Henry Clark, Standard Catalog of American Cars 1805-1942, Iola, Krause Publications Inc, 1996, ISBN 978-08-73414-28-9
↑  Leon Mandel, American Cars, Stewart, Tabori & Chang, Inc., 1982, ISBN 0-94143-419-2.
↑  "לינקולן סדרה L" conceptcarz.com/vehicle/z16923/lincoln-model-l
↑  "לינקולן סדרה L" סדרה "sport-phaeton" mecum.com/lots/CA0818-336576/1930-lincoln-l-series-sport-phaeton
↑  "לינקולן סדרה L" סדרת "phaeton" hemmings.com/blog/2017/10/29/hemmings-find-of-the-day-1929-lincoln-l-dual-cowl-phaeton
למברטה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  פרדיננדו אינוצ'נטי 
 תקופת הפעילות:  1947–1972 (כ־25 שנים) 
 חברת אם:  אינוצ'נטי 
 מיקום המטה:  Lambrate 
 ענפי תעשייה:  קטנוע, תעשיית הרכב 
  
 lambretta.com
 
למברטה הוא שם מותג של קטנועים, שיוצרו במילאנו, שבאיטליה, על ידי חברת אינוצ'נטי.
השם נגזר מהמילה Lambrate, הפרבר של מילאנו הקרוי על שם הנהר למברו הזורם באזור, שם היה המפעל. למברטה היה שמו של שד מיתולוגי הקשור לנהר. קטנועי "למברטה" הורכבו בישראל, במשך תקופה קצרה (1957 עד 1959), במפעל מתכת רמים בקריית שמונה.
היסטוריה

בשנת 1922 בנה פרדיננדו אינוצ'נטי מפעל לצינורות פלדה ברומא. בשנת 1931 הוא העביר אותו למילאנו, ושם בנה מפעל גדול יותר, שייצר צינורות פלדה וחלקי פלדה והעסיק כ-6,000 עובדים. המפעל הופצץ בכבדות ונהרס במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה סבר שהעתיד הוא בתחבורה פרטית זולה והחליט לייצר קטנוע.
היסטוריה > עיצוב והשקה

העיצוב של הלמברטה, וגם של הוספה מקורו בקטנוע תלת גלגלי שיוצר על ידי חברה מארצות הברית בשם "קושמן". קטנועים מסוג זה היו בשימוש נרחב באיטליה על ידי צבא ארצות הברית, ככלי להובלת חיילים וציוד. צבא ארצות הברית השתמש בהם כדי לעקוף את טקטיקות ההגנה הגרמניות של השמדת דרכים וגשרים בהרי הדולומיטים ובאזורי הגבול מול אוסטריה. מהנדס האווירונאוטיקה גנרל קוראדינו ד'אסקניו, שהיה אחראי על תכנון ובניית המסוק המודרני הראשון של חברת אגוסטה, קיבל את התפקיד על ידי פרדיננדו אינוצ'נטי לעצב כלי פשוט, אמין ובמחיר סביר. כלי שיהיה קל לנהוג בו עבור גברים ונשים כאחד, ושמסוגל להגן על הנהג מבוץ ואבק בכביש. ד'אסקניו, ששנא אופנועים, הציג שינויים רבים בכלי לעומת אופנוע. הוא נבנה על גבי מסגרת חסכונית עם יכולת החלפת הילוכים בכידון והמנוע הותקן ישירות על הגלגל האחורי. המגן הקדמי שמר על הרוכב יבש ונקי בהשוואה לקצה הקדמי הפתוח באופנועים. העיצוב באזור הרגליים התחשב בנשים, שכן לבישת שמלות או חצאיות הפכו את הרכיבה על אופנועים קונבנציונליים לאתגר. המזלג הקדמי, בדומה לציוד הנחיתה של מטוס, איפשר החלפת גלגלים קלה. עם זאת, ד'אסקניו הסתכסך עם אינוצ'נטי ולקח את העיצוב שלו לאנדריקו פיאג'יו שייצר את הוספה החל משנת 1946. התכנון הסופי של הלמברטה נעשה על ידי מהנדסי האווירונאוטיקה סזארה פלביצ'ינו ופייר לואיג'י טורה.
חברת אינוצ'נטי החלה בייצור קטנועי למברטה בשנת 1947, שנה לאחר שפיאג'ו החלה בייצור דגמי הוספה שלה. בשנות ה-50 הקטנוע זכה להצלחה רבה ולמברטות יוצרו ברישיון על ידי פניוויק בצרפת, NSU בגרמניה, סרבטה בספרד, API בהודו, יולון בטייוואן, פסקו בברזיל, אוטקו בקולומביה וסאמברטה בארגנטינה, לפעמים תחת שמות אחרים, אך תמיד בעיצוב זהה.
היסטוריה > מכירת המפעל לחברת בריטיש ליילנד

עם עליית רמת החיים במערב אירופה בשנות השישים, הביקוש לקטנועים ירד, לטובת מכוניות קטנות שנמכרו במחירים סבירים, ומכירות למברטה החלו לרדת. בשנת 1961 פתחה אינוצ'נטי מפעל הרכבה של דגמי מכוניות מתוצרת BMC (בריטיש מוטורס קומפני), ואחרי שזו נרכשה על ידי בריטיש ליילנד המשיכה אינוצ'נטי להרכיב מכוניות של ליילנד. המכונית הראשונה שייצרה הייתה האוסטין A40 פארינה. באמצע שנות השישים החלה אינוצ'נטי לייצר את המיני, בשם האינוצ'נטי מיני וזאת ברישיון מבריטיש ליילנד, ייצור שנמשך למעלה מעשור.
ב-1972 השתלטה "בריטיש ליילנד" על אינוצ'נטי, והחליטה על הפסקת ייצור קטנועי הלמברטה.
היסטוריה > המעבר להודו

בשנת 1972 קנתה ממשלת הודו את הזכויות לשם המותג ואת קווי היצור של המפעל במילאנו, בעיקר במטרה לייצר את הלמברטה התלת-גלגלית בשם Vikram לשוק המקומי. ייצור הלמברטה נמשך שם עד 1997 על ידי חברת Scooters India, שהמשיכה לשווק את הדגמים השונים בהודו.
היסטוריה > חידוש המותג

בשנת 2006, נמכר המותג לחברת השקעות בריטית בשם FWL, וכעבור ארבע שנים החל מיזם להשקה מחדש של הלמברטה באמצעות צוות מהנדסים מאיטליה ופס ייצור בטאיוואן. ב-2011 הושקה הלמברטה החדשה, עם דגם בשם LN ומנועי 125 ו-150 סמ"ק ארבע פעימות, עם קירור אוויר ותמסורת וריאטור. מערכות אלו ספקו על היצרנית הדו-גלגלית סאניאנג, ומרכב המתכת יוצר באיטליה. על העיצוב היה אחראי אלסנדרו טארטריני, בנו של מייסד יצרנית הקטנועים איטלג'ט. לאחר מכן הורחב היצע הדגמים עם ה-LT, אשר עושה שימוש במנועי 50 סמ"ק עם 2 או 4 פעימות.
בשנת 2017, קונסורציום למברטה השיק את דגם "למברטה V-Special".
הרכבה בישראל

בשנת 1954, ביקש התעשיין אפרים אילין לייבא את קטנועי למברטה לישראל. עקב המגבלות על הוצאת מטבע זר מישראל באותן שנים, הציע אילין שחברת קייזר-אילין תעשיות תרכיב את הקטנועים בישראל, בשילוב רכיבים תוצרת הארץ. באוקטובר 1955 קיבל אילין אישור להקים את המפעל, אך לאחר מכן הגיע להסכם עם החברה המתחרה וספה, והקים מפעל הרכבה בצפת, שעבר בהמשך למפעל קייזר-אילין בחיפה. בתחילת 1957 חתם קונצרן כור תעשיות על הסכם להרכבת קטנועי למברטה בישראל. באוגוסט 1957 יצא קבוצה של מהנדסים מ"כור" לביקור לימודים במפעל במילנו כהכנה לתחילת הקמת מפעל ההרכבה בישראל, שתוכנן לייצור 5,000 קטנועים לשוק המקומי וליצוא. בדצמבר 1957, יצאו הקטנועים הראשונים ממפעל ההרכבה שהוקם בקריית שמונה כשלוחה של מפעל וולקן מחיפה, את חישוקי הגלגלים ייצר מפעל המתכת של קיבוץ מנרה. הצמיגים גם ייצרו בישראל. במהלך 1958 הורכבו במפעל כ-12 קטנועים ביום, בתחילת 1959, הופסק הייצור במפעל עקב חוסר כדאיות כלכלית.
דגמים

למברטה 48
למברטה לי ספציאל
למברטה GP/DL
בתרבות

בשנת 1977 הוציא לאור שלמה ארצי אלבום בשם יש לי אישה, ילדה ולמברטה ואני גר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  אופיר דואק, דו"גרי, הלמברטה חוזרת לישראל, כרגיל עם המון סטייל, באתר ynet, 11 באפריל 2013
↑  מציעה להביא אופנועי 'למברטה' כדי לממן מפעל הרכבה, זמנים, 6 בדצמבר 1954
↑  500 "סקוטרים" יורכבו בארץ, הַבֹּקֶר, 11 באוקטובר 1955
↑  "קייזר פרייזר" תחדש ייצור קטנועי "וספה" בצפת, דבר, 7 ביולי 1957
↑  קטנועי "וספה" לא יורכבו עוד ב"אילין", על המשמר, 6 בינואר 1967
↑  מאיר הראובני, "סחבת" מאיימת לבטל ההסכם לייצור קטנועי "למברטה" בארץ, למרחב, 26 במרץ 1957
↑  ש. אור, כור" תייצר קטנועים, על המשמר, 13 במאי 1957
↑  קטנועי 'למברטה' יורכבו בארץ, הארץ, 31 ביולי 1957
↑  כור פתח מפעל בקרית-שמונה, הַבֹּקֶר, 19 בנובמבר 1957
↑  קטנועי <<למברטה>> הוצאו לשוק, הארץ, 8 בדצמבר 1957
↑  12 קטנועים ביום מורכבים במפעל "רמים", דבר, 23 במאי 1958
↑  ההפסקה בהרכבת "למברטות"- לא בגלל החרם הערבי, על המשמר, 15 ביולי 1959
↑  פ. ספיר משיב בכנסת על פרשת קטנועי "למברטה", למרחב, 5 באוגוסט 1959
↑  יוסי חרסונסקי, שלמה ארצי: תקליט מס' 10  - איש עם למברטה שגר בתל אביב, מעריב, 6 ביוני 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553113405171  BNE: XX4577069  BnF: cb162305935 (data)  GND: 4507356-9  LCCN: sh85074182  SUDOC: 147242983
ליקופודים

| ליקופודים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: ליקופודים
סדרה:: ליקופודיים
משפחות
 Lycopodiaceae  Huperziaceae
שם מדעי
 Lycopodiopsida ‏Bartling, 1830
ליקופודים (שם מדעי: Lycopodiopsida) היא מחלקת בעלי קשקשים שהם צמחים וסקולריים חסרי זרע ובה סדרה אחת: הליקופודיים, הכוללת שתי משפחות: רגלי זאב (Lycopodiaceae) והופרזיכיים (Huperziaceae). בליקופודים הרבייה מתרחשת על ידי ספורופילים המאורגנים באצטרובלים.
צמחים אלה כיום די קטנים ונדירים, אף שבעבר למשל במשך הקרבון החלו צמחים מהקבוצה כמו לפידודנדרון וסיגילריה לגדול לגובה רב, לעיתים עד 50 מטרים וליצור יערות קדומים.
לוקאס ארטס

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת של לוקאס פילם
 מייסדים:  George Lucas
 תקופת הפעילות:  מאי 1982 – אפריל 2013 (כ־30 שנה) 
 חברת אם:  לוקאס פילם 
 מיקום המטה:  Letterman Digital Arts Center 
 קואורדינטות:  37°48′02″N 122°26′59″W﻿ / ﻿37.800694°N 122.449732°W﻿ / 37.800694; -122.449732 
 משרד ראשי:  סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 בעלות:  לוקאס פילם
 ענפי תעשייה:  משחקי מחשב
 אנשי מפתח:  George Lucas   Paul Meegan
 עובדים:  10 (2013)
  
 https://www.lucasfilm.com/what-we-do/games
 he
 
משחקי לוקאס פילם (באנגלית: Lucasfilm Games, "לוקאס-ארטס" לשעבר) היא חברת בת של לוקאס פילם שמתמחה בהפצה של משחקים למחשב ולקונסולות המשחק השונות.
החברה נוסדה במאי 1982 על ידי מפיק הסרטים ג'ורג' לוקאס ונקראה "לוקאס פילם". בשנת 1990 לאחר ארגון מחדש ואיגוד של החברות בבעלות ג'ורג' לוקאס הוחלט להקים חברה אחת תחת השם "לוקאס ארטס" אשר התמתחה בפיתוח משחקי וידאו והפצתן למחשב ולקונסולות, החברה התפרסמה בזכות משחקי הרפתקה אותם פיתחה בשנות ה-80 וה-90, ביניהם משחקים רבים שהתבססו על סדרת סרטי "מלחמת הכוכבים".
בתחילת חודש אפריל 2013 הודיע תאגיד דיסני, שרכש את כלל נכסי לוקאס פילם ולוקאס ארטס, על סגירת חברת "לוקאס ארטס". בינואר 2021, קמה החברה מחדש על ידי תאגיד דיסני תחת השם "משחקי לוקאס פילם" (Lucasfilm Games), החברה תשמש ארגון גג שיעבוד מול שלל אולפני פיתוח משחקים.
היסטוריה

החברה נוסדה במאי 1982 על ידי מפיק הסרטים ג'ורג' לוקאס ונקראה "לוקאס פילם".
ג'ורג' לוקאס רצה שהחברה תתעסק במגוון תחומים בתחום הבידור, ולכן שיתף פעולה עם חברת אטארי בפיתוח משחקי מחשב בפרט וקונסולת משחקים בכלל.
שיתוף פעולה זה הניב תוצאות, כבר בשנת 1984 שוחררו שני המשחקים Ballblazer ו-Rescue on Fractalus לקונסולת המשחק אטארי 5200 תחת השם "לוקאס פילם".
בשנת 1985, הופצו שני משחקים אלו למחשב. כשבוע לפני הפצתם למחשב הודלפו גרסאות בטא של שני המשחקים.
שני משחקים נוספים שהופצו על ידי החברה מעט אחרי הפצת שני המשחקים הנ"ל הם: Koronis Rift ו-The Eidolon.
ב-1990 לאחר ארגון מחדש ואיגוד של החברות בבעלות ג'ורג' לוקאס הוחלט להקים חברה אחת תחת השם "לוקאס ארטס" (LucasArts Entertainment Company).
ב-3 באפריל 2013 הודיע באופן רשמי תאגיד דיסני על סגירתה של לוקאס ארטס ומעבר לפיתוח משחקים תחת זיכיונות שיוצעו לחברות חיצוניות.
ב-13 בינואר 2021, נודע כי תאגיד דיסני הקים לתחייה את החברה מחדש תחת השם "משחקי לוקאס פילם" (Lucasfilm Games), החברה תשמש ארגון גג שיעבוד מול שלל אולפני פיתוח משחקים.
הלוגו של "לוקאס פילם" מ-1982 עד 1991
הלוגו של "לוקאס ארטס" מ-1992 עד 2005
הלוגו של "לוקאס ארטס" מ-2005 עד 2013
משחקי הרפתקאה

"מבוך" (1986) - משחק ההרפתקאה הראשון מבית לוקאס פילם. מבוסס על סרט שנקרא כך.
"אחוזת המטורפים" (1987) - רון גילברט, יוצר המשחק, כתב במיוחד עבורו שפה סקריפטית חדשה שנקראת SCUMM, אחר כך שימשה השפה בסיס לכל משחקי ההרפתקאה של החברה עד שנת 1998.
(1988) "Zak McKracken and the Alien Mindbenders"
"אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון" (1989)
"האורגים" (1990)
"הסוד של אי הקופים" (1990)
"אי הקופים 2: נקמתו של לה צ'אק" (1991)
"אינדיאנה ג'ונס וגורלה של אטלנטיס" (1992)
"יומו של הטנטקל" (1993) - משחק המשך ל"אחוזת המטורפים".
"סם ומקס מתגלגלים בדרכים" (1993)
(1995) "Full Throttle"
(1995) "The Dig"
"אי הקופים 3: קללת אי הקופים" (1997)
"גרים פנדנגו" (1998) - המשחק הראשון שהשתמש במנוע ה-GrimE
"אינדיאנה ג'ונס והמכונה מן הגיהנום" (1999)
"אי הקופים 4: הבריחה מאי הקופים" (2000) - המשחק השני והאחרון שהשתמש במנוע ה-GrimE
משחקי לגו מלחמת הכוכבים (2005–2007)
"לגו אינדיאנה ג'ונס: משחק הווידאו" (2008)
"מלחמת הכוכבים: באטלפרונט" Star Wars: Battlefront‏
"מלחמת הכוכבים: באטלפרונט II"‏ Star Wars: Battlefront II‏ (2005)
הערות שוליים

↑  עמית קלינג, תקווה חדשה: דיסני משיקה מותג משחקים עבור מלחמת הכוכבים ואינדיאנה ג'ונס, באתר כלכליסט, 13 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14032773z (data)  GND: 10052193-9  ISNI: 0000 0004 1476 5266  LCCN: n94015766  MusicBrainz: 27b5165d-c6cf-4430-995a-93b8f0c1e7e0  SUDOC: 078532914  VIAF: 128807888   WorldCat (עם VIAF): 128807888
לוקאס אוקאמפוס

לוּקָאס אַרִיאֶל אוֹקָאמְפּוֹס (בספרדית: Lucas Ariel Ocampos; נולד ב-11 ביולי 1994 בקילמס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הכנף במונטריי מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת ארגנטינה. אוקאמפוס התחיל את הקריירה שלו בארגנטינה עם ריבר פלייט לפני שהצטרף למונקו ב-2012. הוא בילה שתי עונות וחצי בנסיכות והיה מועמד לפרס הגולדן בוי לפני שהצטרף למרסיי. שם הוא בילה ארבע עונות, כולל תקופת השאלה באיטליה עם גנואה ומילאן, לפני שהצטרף לסביליה ב-2019.
קריירת מועדונים

אוקאמפוס נולד בקילמס והחל לשחק באקדמיית הכדורגל בקילמס בגיל 6 בתור חלוץ. כשהיה בן 14, חתם בריבר פלייט. ההזדמנות הראשונה של אוקאמפוס לשחק בבוגרים הייתה כשריבר פלייט ירדה לליגת המשנה הארגנטינאית. המשחק הראשון שלו בבוגרים היה ב-16 באוגוסט 2011 כשהיה בן 17 נגד צ'קריטה ג'וניורס. השער הראשון שלו נכבש בניצחון 1–3 נגד אינדפנדיינטה ריבדביה. הוא הבקיע שבעה שערים באותה עונה, שבסופה חזרה ריבר לליגת העל הארגנטינאית. אוקאמפוס השתתף במחזור הראשון של עונת 2012/13, טרם מעברו לאירופה.
ב-6 באוגוסט 2012, חתם במונקו, ששיחקה אז בליגה המשנה הצרפתית, עבור 11 מיליון אירו וכך הפך לשחקן הכי יקר שחתם בקבוצה בליגה השנייה בצרפת. אוקאמפוס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-31 באוגוסט 2012 כשעלה כמחליף בהפסד 1–2 ללה האבר. את שערו הראשון בקבוצה כבש במספרת בתוספת הזמן במשחק גביע הליגה הצרפתית בסיבוב השלישי בניצחון 2–4 נגד ואלנסיין. את שערו הראשון בליגה כבש ב-18 בינואר 2013 במשחק שגם בישל בניצחון 0–2 נגד איסטרס. בתום עונת הבכורה שלו במועדון, אוקאמפוס ומונקו עלו חזרה לליגה הראשונה בצרפת. ב-2014 אוקאמפוס היה מועמד לפרס נער הזהב המוענק לשחקן הטוב ביותר באירופה מתחת לגיל 21.
ב-3 בפברואר 2015, עבר בהשאלה עד סוף העונה ליריבתה של מונקו, אולימפיק מרסיי.
ב-30 ביוני 2015, מרסיי הודיעה שאוקאמפוס חתם בקבוצה עבור 7 מיליון אירו.
ב-29 ביוני 2016, גנואה החתימה את אוקאמפוס בהשאלה לעונה עם אופציה לקנייה. בסוף חודש ינואר 2017, מרסיי וגנואה סיכמו שהארגנטינאי יעבור עד תום העונה למילאן. בתום העונה שב לשחק במרסיי.
ב-3 ביולי 2019, חתם בסביליה מהלה ליגה לחמש שנים. ב-11 באוגוסט 2020 כבש את שער הניצחון בניצחון 0–1 נגד וולבס במסגרת רבע גמר הליגה האירופית. בעונת הבכורה שלו בסביליה, כבש 14 שערים וסיים עם הקבוצה במקום הרביעי בליגה הספרדית וזכה בליגה האירופית. ב-24 בספטמבר 2020, כבש בפנדל בהפסד 1–2 לבאיירן מינכן במסגרתהסופר קאפ האירופי.
ב-31 באוגוסט 2022 הושאל לאייאקס.
ב-3 בספטמבר 2024 חתם אוקאמפוס במונטריי המקסיקנית.
קריירת נבחרות

אוקאמפוס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ארגנטינה. את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת עשה ב-9 באוקטובר 2019 במשחק ידידות נגד נבחרת גרמניה, כשעלה כמחליף במחצית במשחק שנגמר בתוצאה 2-2.
תארים

ליגת המשנה הארגנטינאית: 2011/12
ליגת המשנה הצרפתית: 2012/13
הליגה האירופית: 2019/2020, 2022/2023
קופה אמריקה: קופה אמריקה 2021
הערות שוליים

↑  רכש מציאה: לוקאס אוקאמפוס מלהיב בסביליה, באתר ynet, 16 באוגוסט 2020