stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1914 בקולנוע
אירועים

2 בפברואר – יצא לאקרנים סרטו הראשון של צ'ארלי צ'פלין "Making a Living".
7 בפברואר – יצא לאקרנים סרטו השני של צ'ארלי צ'פלין "Kid Auto Races at Venice", בו הוצגה לראשונה דמותו של "הנווד".
8 בפברואר – גרטי הדינוזאור של וינזור מקיי נוצר בטכניקות מתקדמות של אנימציה.
10 בפברואר – יצא לאקרנים הסרט "Hearts Adrift", שמה של הכוכבת מרי פיקפורד התנוסס מעל לשם הסרט.
8 במרץ – יצא לאקרנים הסרט הראשון באורך מלא של ד. וו. גריפית' יהודית מבתוליה. זה היה ההפקה האחרונה שלו ב-Biograph Company.
20 במרץ – הסרט "Tess of the Storm Country" הופך את מרי פיקפורד לסמל בארצות הברית, ולידוענית ברחבי העולם.
12 באפריל – בניו יורק נפתח אולם הקולנוע Mark Strand Theatre ובו 3,300 מושבים.
18 באפריל – יצא לאקרנים הסרט "כביריה". לראשונה צולם בשימוש נרחב במצלמה נעה.
8 במאי – ויליאם ואדסוורת' הודקינסון מייסד את חברת סרטי פרמאונט.
19 בנובמבר – יצא לאקרנים הסרט "Life's Shop Window", ההפקה הראשונה של ויליאם פוקס ב-Box Office Attractions Company.
21 בדצמבר – יצא לאקרנים סרט הקומדיה "Tillie's Punctured Romance", סרט הבכורה של מארי דרסלר ושל צ'ארלי צ'פלין.
סרטים שוברי קופות

| מקום | שם | הכנסות |
| --- | --- | --- |
| 1 | The Million Dollar Mystery | $3,270,000 |
| 2 | The Spoilers | $1,000,000 |
| 3 | The Squaw Man | $533,446 |
| 4 | Dough and Dynamite | $130,000 |
| 5 | Rose of the Rancho | $87,028 |
| 6 | The Man from Home | $62,091 |
| 7 | What's His Name | $61,560 |
| 8 | The Call of the North | $52,284 |
סרטים נוספים

ינואר – "The House of Bondage" סרט אבוד שביים פירס קינגסלי ובכיכובה של לוטי פיקפורד
3 בינואר – "Engelein", סרט אילם קומי גרמני, שכתב וביים אורבן גאד
14 בינואר – "Captive Souls", סרט הונגרי בבימויו של מייקל קורטיז
2 בפברואר – "Making a Living", סרט ראשון בכיכובו של צ'ארלי צ'פלין.
5 בפברואר –"O Mimi San", בכיכובם של ססואה הייאקאווה, טסורו אוקי ומילדרד האריס
7 בפברואר – "Kid Auto Races at Venice", בכיכובו של צ'ארלי צ'פלין
8 בפברואר – "גרטי הדינוזאור", סרט אנימציה שכלל חידושים טכניים רבים
9 בפברואר – "Mabel's Strange Predicament", בכיכובם של מייבל נורמנד וצ'ארלי צ'פלין
12 בפברואר – "The Squaw Man", בבימויו של אוסקר אפפל וססיל ב. דה-מיל, בכיכובו של דסטין פרנום
8 במרץ – יהודית מבתוליה, בבימויו של ד. וו. גריפית' ובכיכובה של בלאנש סוויט בתפקיד יהודית
24 במרץ – "The Avenging Conscience", בבימויו של ד. וו. גריפית', בכיכובה של בלאנש סוויט
6 באפריל – "בית ממכר עתיקות", בבימויו של תומאס בנטלי, בכיכובה של אלמה טיילור
18 באפריל – "כביריה", בבימויו של ג'ובאני פסטרונה, שובר קופות בשנת 1914
18 באפריל – "Mabel at the Wheel", בכיכובם של מייבל נורמנד, הארי מקוי, וצ'ארלי צ'פלין
8 ביוני – "The Wrath of Gods", בכיכובו של ססואה הייאקאווה, טסורו אאוקי ופרנק בורזייגי
13 ביוני – "My Official Wife", בכיכובה של קלרה קימבל יאנג
17 ביולי – "The Stain", בכיכובה של תידה בארה
7 בנובמבר – "His Musical Career", בכיכובו של צ'ארלי צ'פלין
13 בנובמבר – "Ayastefanos'taki Rus Abidesinin Yıkılışı", בבימויו של פואט אוזקינאי, נחשב לסרט הטורקי הראשון (האימפריה העות'מאנית)
19 בנובמבר – "Life's Shop Window", הפקת הבכורה של Box Office Attractions Company של ויליאם פוקס
7 בדצמבר – "His Prehistoric Past", כתב, ביים וכיכב צ'ארלי צ'פלין
21 בדצמבר – "Tillie's Punctured Romance", בבימויו של מאק סנט, בכיכובם של מארי דרסלר, מייבל נורמנד, וצ'ארלי צ'פלין. סרט הקומדיה באורך מלא הראשון
29 בדצמבר – "סינדרלה", בכיכובה של מרי פיקפורד
סדרות סרטים קצרים

ברונקו בילי אנדרסון (1910–1916)
הרולד לויד (1913–1921)
צ'ארלי צ'פלין (1914–1923)
נולדו

14 בינואר – הרולד ראסל, שחקן (נפטר ב-2002)
17 בפברואר – ארתור קנדי, שחקן (נפטר ב-1990)
2 במרץ – מרטין ריט, במאי (נפטר ב-1990)
2 באפריל – אלק גינס, שחקן (נפטר ב-2000)
5 במאי – טיירון פאואר, שחקן (נפטר ב-1958)
24 במאי – לילי פלמר, שחקנית (נפטרה ב-1986)
18 ביוני – אי ג'י מרשל, שחקן (נפטר ב-1998)
31 ביולי – לואי דה פינס, שחקן (נפטר ב-1983)
2 באוגוסט – ביאטריס סטרייט, שחקנית (נפטרה ב-2001)
10 בספטמבר – רוברט וייז, במאי (נפטר ב-2005)
12 בספטמבר – דזמונד לואלין, שחקן (נפטר ב-1999)
20 בספטמבר – קנת' מור, שחקן אנגלי (נפטר ב-1982)
26 באוקטובר – ג'קי קוגן, שחקן (נפטר ב-1984)
9 בנובמבר – הדי לאמאר, שחקנית (נפטרה ב-2000)
26 בדצמבר – ריצ'רד וידמרק, שחקן (נפטר ב-2008)
30 בדצמבר – ג'ו ואן פליט, שחקנית (נפטרה ב-1996)
נפטרו

11 בינואר – ויליאם א. ראסל, 35, שחקן אמריקאי
25 במרץ – פרדריק מיסטרל, 83, סופר ומחזאי צרפתי
19 ביוני – ברנדון תומאס, 65, שחקן ומחזאי בריטי
22 באוגוסט – דייוויד דייווי שלבי, 66, שחקן
14 בנובמבר – סטלאן ראי, 34, במאי קולנוע דני
סרטי בכורה

תידה בארה – "The Stain" (בשם תיאודוסיה גודמן)
אתל ברימור – "The Nightingale"
ג'ון ברימור – "An American Citizen"
צ'ארלי צ'פלין – כתיבה, "Kid Auto Races at Venice" (סרט קצר); משחק, "Making a Living"; בימוי, "Twenty Minutes of Love"
ססיל ב. דה-מיל – בימוי, "The Squaw Man"
אוליבר הארדי – "Outwitting Dad" (סרט קצר)
ססואה הייאקאווה – "O Mimi San" (סרט קצר)
אמיל יאנינגס – "Passionels Tagebuch"
מוסידורה – "Sainte-Odile" (סרט קצר)
פולה נגרי – "Slave of Passion, Slave of Vice"
גלוריה סוונסון – "The Song of the Soul" (סרט קצר)
רודולף ולנטינו – "The Battle of the Sexes" (ללא קרדיט)
הערות שוליים

↑  Blanke, David (2002). The 1910s. American popular culture through history (Illustrated ed.). Westport, CT: Greenwood Publishing. p. 226. ISBN 978-0-313-31251-9.
↑  Robinson, David (1986) [First published 1985]. Chaplin: His Life and Art. London: Paladin. p. 113. ISBN 0-586-08544-0.
↑  Chaplin, Charles (2003) [First published 1964]. My Autobiography. London: Penguin Classics. p. 145. ISBN 0-141-01147-5.
↑  "The All Time Best Sellers". International Motion Picture Almanac 1937–38. Quigley Publishing Company. p. 942. נבדק ב-8 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Library of Congress/FIAF American Silent Feature Film Survival Catalog:..The House of Bondage
↑  The AFI Catalog of Feature Films:..The House of Bondage
↑  "Other titles of 'Making a Living'". Rotten Tomatoes. נבדק ב-5 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| שנים בקולנוע |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 | 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 |  |
| המאה ה-20 | 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
אסיד רוק

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  רוק • פסיכדליה • גראז' רוק • רוק כבד • בלוז • פולק רוק • רוק פסיכדלי (לפעמים גם מילה נרדפת)
 מקורות תרבותיים:  אמצע שנות השישים של המאה ה-20 בארצות הברית
 מוצא:  ארצות הברית 
 כלים:  גיטרה • אורגן חשמלי
 סוגות היתוך
 סטונר מטאל
 
אסיד רוק (באנגלית: Acid rock) הוא תת-ז'אנר במוזיקת רוק, שהתפתח מגראז' רוק ותרם להתפתחות תת-התרבות הפסיכדלית. בז'אנר משתמשים לרוב בדיסטורשן, מילים המתייחסות לסמים, וג'אמים ארוכים. ההבחנה בין אסיד רוק לבין ז'אנרים אחרים כמו גראז' רוק, פרוטו-מטאל ורוק כבד המבוסס על בלוז אינה תמיד חדה וברורה.
לעיתים משתמשים במונח "אסיד רוק" (ששמו מגיע מהכינוי "אסיד" לסם אל אס די) כמילה נרדפת לרוק פסיכדלי, אך המונח גם יכול להתייחס לתת-ז'אנר עם מוזיקה עוצמתית יותר מאשר הרוק הפסיכדלי. אסיד רוק שונה מסגנונות פסיכדליים אחרים בכך שהוא יותר כבד ורועש מהם. אסיד רוק התפתח בעיקר באזור החוף המערבי בארצות הברית, והיה שונה מהפסיכדליה הבריטית בכך שהיה פחות אקסטרווגנטי ומשונה. בניגוד לפסיכדליה הבריטית, האמנים האמריקאים התמקדו יותר בקיצונים החיוביים והשליליים בחוויה הפסיכדלית.
כשהתנועה התקדמה אל שנות השישים המאוחרות ושנות השבעים, אלמנטים של אסיד רוק התפתחו והתפצלו לשני כיוונים, חלק אחד לרוק הכבד ולהבי מטאל והחלק השני אל הרוק המתקדם. בשנות התשעים, תת-הז'אנר סטונר מטאל שילב אסיד רוק עם סגנונות כבדים אחרים כמו גראנג', וחידש את הריפים והג'מים הארוכים של האסיד רוק ושל המטאל המושפע מהרוק הפסיכדלי.
אמנים בולטים

בלאק סבאת'
ג'ימי הנדריקס
ג'ניס ג'ופלין
ג'פרסון איירפליין
גרייטפול דד
דיפ פרפל
הדלתות
סנטנה
קרים
הערות שוליים

↑  Encyclopedia of Recorded Sound, Routledge, 2004, ISBN 9781135949501. (באנגלית)
↑  Browne, Ray Broadus; Browne, Pat . The Guide to United States Popular Culture. ., Popular Press, 2001, עמ' 8. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph224294
זכויות אזרח

זכויות האזרח (באנגלית: Civil liberties) הן זכויות וחירויות המגינות על הפרט בעל אזרחות מפני המדינה, וקובעות את המידה שבה המדינה רשאית להתערב בחיי הפרט של האזרחים. אף על פי שהיקף המונח עשוי להשתנות ממדינה מדינה, דוגמאות בולטות לזכויות האזרח כוללות: את הזכות לחיים, חופש המצפון, חופש הביטוי, חופש העיתונות, חופש הדת, חופש ההתאגדות, חופש ההתאספות, הזכות לביטחון וחירות, הזכות לפרטיות, הזכות לטיפול שווה על פי דין והליך הוגן, והזכות למשפט הוגן. חירויות אזרחיות אחרות כוללות את הזכות לקניין, את הזכות להגן על עצמך ואת הזכות לשלמות הגוף.
זכויות האזרח כוללות את כל הזכויות והחירויות שמשפיעות על אזרחי המדינה. קטגוריה זו שונה מקטגוריית זכויות האדם, שחוקיהן במדינות דמוקרטיות חלות על כל בני האדם, כולל זרים, אסירים, ילדים או אוכלוסיות אחרות שאינן בהכרח בגדר אזרחים.
היסטוריה

המונח נטבע לראשונה במגנה כרטה האנגלית בשנת 1215, אשר הייתה מבוססת בין היתר על אמנת החירות, אחד המסמכים המרכזיים בהיסטוריה המשפטית של אנגליה.
מאז מלחמת העולם הראשונה, הממשל של מדינות רבות החל לשים פחות דגש לשמירה על זכויות האזרח באמתלת השמירה על הביטחון הלאומי.
פעמים רבות עומדת סוגיית השמירה על זכויות האזרח בלב מחלוקת - לדוגמה: האם יש לשמור על זכויות האזרח גם בעתות מלחמה או בזמני חירום, האם זכויות האזרח אמורות לאפשר לכולם להביא לעולם ולגדל ילדים ו/או להינשא בנישואים אזרחיים אם יחפצו בכך.
זכויות האזרח בעולם > בארצות הברית

חוקת ארצות הברית, ובמיוחד מגילת הזכויות של ארצות הברית, מגנה על זכויות אזרח רבות של אזרחי ארצות הברית. זכויות האזרח בארצות הברית נחשבים לרוב כבעלי חשיבות משנית לחשיבות של השמירה על ביטחון הציבור.
בארצות הברית משמש המונח בעיקר בהקשר של המאבק לשוויון הזכות של האפריקאים-האמריקאים. לפיכך המונח מתקשר שם בעיקר עם הזכויות לשוויון אזרחי ופוליטי. ב-15 ביוני 2020 בית המשפט העליון של ארצות הברית הרחיב את ההגנה של חוק זכויות האזרח על אפליה בשוק העבודה כנגד להט"ב.
זכויות האזרח בעולם > בסין

סוגיית זכויות האזרח בסין היא נושא שנוי במחלוקת. לאורך השנים מתחו מדינות (בעיקר מדינות דמוקרטיות מערביות) וארגונים בינלאומיים שונים ביקורת על סוגיית זכויות האזרח ברפובליקה העממית של סין. הפרות בוטות של זכויות האזרח בסין כוללים את מדיניות "הקפיצה הגדולה קדימה" אשר גרמה ל-30-20 מיליון סינים למות מרעב, והפגנות בכיכר טיאננמן ב-1989 בהם נרצחו בין 400 ל-2,000 מפגינים ונפצעו בין 7,000 ל-10,000 מפגינים. מקרים של הפרת זכויות האזרח בהווה מבוצעים על ידי הממשל הסיני בטענה שהם הכרחיים כדי לשמור על בטיחון הציבור והיציבות החברתית.
זכויות האזרח בעולם > בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

זכויות האדם
ליברליזם
התנועה לביטול העבדות
דמוקרטיה
הערות שוליים

↑  Niall Ferguson: The Landscape of the Law
↑  ראו: שי שחף, העליון בארה"ב בפסיקה היסטורית: אסור לפטר אדם בשל נטייה מינית, באתר חדשות 13, 15 ביוני 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4124924-0  NDL: 00574902  NKC: ph115538
עזרה ראשונה פסיכולוגית

שלט הכוונה לתמיכה נפשית ראשונית, אשר הוצב בכיכר החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל
עזרה ראשונה פסיכולוגית היא התערבות נפוצה המועברת מיד לאחר חשיפה לאירוע טראומטי. מטרת ההתערבות להפחית מצוקה מיידית ולצמצם את הסיכון לפיתוח הפרעות נפשיות בעתיד.
היסטוריה

התוכניות הראשונות לעזרה נפשית לאחר טראומה החלו בתגובה למצוקה הפסיכולוגית של חיילים במלחמת העולם השנייה.
בתחילת המאה התכנית הנפוצה לעזרה ראשונה פסיכולוגית הייתה דיבוב פסיכולוגי (Debriefing). לפי שיטה זו, הנפגע התבקש לספר מה עבר עליו ולבטא את רגשותיו ביחס לאירוע. שיטת טיפול זו התבצעה גם בישראל בתחילת שנות ה־2000, בין השאר דרך המוסד לביטוח לאומי. למרות הפופולריות של השיטה, התברר שהיא אינה מועילה, ויכולה אף להזיק. בשנת 2014 האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה פרסמה מסמך המלצה בו נכתב שדיבוב אינו שיטה טיפולית מועילה, וייתכן שהיא מזיקה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית, עלתה המודעות לפתח תחליף לדיבוב פסיכולוגי, דבר זה הוביל לגדילה ניכרת בשימוש בתוכניות לעזרה ראשונה פסיכולוגית. התפוצה הנרחבת של התוכניות הייתה קשורה לפשטותם, להתאמתם למצבים שונים, וליכולת ללמד אותם בקלות גם להדיוטות.
מאפיינים

אף על פי שקיימות כמה תוכניות התערבות שונות לעזרה ראשונה פסיכולוגית, יש להם כמה מאפיינים משותפים. הם כוללים בדרך-כלל הערכת המצב של האדם, הקשבה לא שיפוטית, מתן מידע, ניחום, תמיכה פרקטית והפניה לשירותים נוספים במידת הצורך. ניתן לשייך את מרכיבי הטיפול לארבעה מתוך חמשת גורמי החוסן של סטיבן הובפול. המרכיב החמישי של תקווה אינו נמצא בשימוש נפוץ.
ביטחון
רוגע
חוללות עצמית
קשר
תוכניות בעולם > דיבוב פסיכולוגי

בעבר, נהוג היה לבצע פגישה טיפולית עם אדם שעבר טראומה בימים האחרונים ולבקש ממנו לספר מה עבר עליו ולבטא את רגשותיו ביחס לאירוע. טיפול כזה נקרא דיבוב פסיכולוגי (Debriefing), והוא יכול להתבצע באופן פרטני או קבוצתי. שיטת טיפול זו התבצעה גם בישראל בתחילת שנות ה־2000, בין השאר דרך המוסד לביטוח לאומי. למרות הפופולריות של השיטה, התברר שהיא אינה מועילה, ויכולה אף להזיק. סקירה של ספריית קוקרן מצאה שדיבוב פסיכולוגי לא מונע התפתחות של פוסט־טראומה, הפרעות נפשיות, חרדה או דיכאון. אחד המחקרים אף מצא שמי שעבר טיפול כזה היה בסיכון מוגבר של פי 2.5 לפתח פוסט־טראומה לאחר שנה. הטענה היא שאף על פי שמטופלים יכולים לחוש הקלה לאחר תהליך הדיבוב, הוא עלול לפגוע בתהליך ההחלמה הטבעי המתרחש לאחר חשיפה לטראומה. מסיבות אלה, האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה פרסמה מסמך המלצה בו נכתב שדיבוב אינו שיטה טיפולית מועילה, וייתכן שהיא מזיקה.
תוכניות בעולם > תוכניות נוספות

Mental Health First Aid - תוכנית שפותחה באוסטרליה בשנת 2001. מטרתה לשפר את האוריינות לבריאות נפשית ולפתח מיומנויות עזרה. השיטה נועדה להגביר את הביטחון בקרב נותני תמיכה למי שמפתחים קשיים נפשיים, והיא מיועדת לכלל הציבור.
RAPID Psychological First Aid - תוכנית שפותחה בארצות הברית בשנת 2012. מטרתה להגביר את תפיסת המוכנות והחוסן האישי וכך להפחית חרדה ודיכואן שיכולות להתעורר בעקבות טראומה.
Psychological First Aid by the National Child Traumatic Stress Network - תוכנית שפותחה בארצות הברית בשנת 2012. מטרתה לסייע למטפלים להפחית את המצוקה של מי שחווה טראומה, לסייע בצרכים מידיים ולקדם תפקוד מסתגל. התכנית מיועדת למי שחוו אסונות או אירועי טרור.
Psychological First Aid: Guide for Field Workers - תוכנית שפותחה בשווייץ בשנת 2001 על-ידי ארגון הבריאות העולמי. מטרתה להעניק תמיכה וסיוע הומאני ומעשי.
Psychological First Aid for Children - תוכנית שפותחה בשנת 2006 בארצות הברית שמיועדת למורים ולאנשי צוות נוספים בבתי ספר. מטרתה לסייע לילדים החווים טראומה בזמן אמת.
תוכניות ישראליות > מודל מעש"ה

במשרד הבריאות אימצו את מודל מעש"ה להגשת עזרה ראשונה נפשית למי שעברו טראומה נפשית:
מיקוד קשב והבעת מחויבות לנפגעים - יש למקד את הנפגעים כך שלא ירגישו לבד. כדאי לומר אמירה מחייבת כמו "את לא לבד, אני כאן איתך."
עידוד לפעולות יעילות - במקום לנסות להרגיע את הנפגעים, יש לדרבן אותם לפעול כדי לסייע לעצמם ולאחרים. בדרך זו הם הופכים מקורבנות למסייעים. מומלץ לעודד אותם לבצע פעולות יעילות ופשוטות. אחד ממאפייני הדחק הוא חוסר אונים, כאשר נותנים לאנשים שחוו טראומה לבצע פעולות פשוטות, זה מקטין את חוסר האונים שלהם ובכך מפחית את הדחק. רצוי שהמשימות יצרו חוויית הצלחה.
שאלה של שאלות פשוטות - יש להימנע משאלות על רגשות, מכיוון שאלה עלולות להגביר את המצוקה הרגשית. אפשר לשאול שאלות פשוטות ורציונליות המחייבות מחשבה על ההתמודדות בהווה: "לאן תרצו להגיע?" "האם תרצו לבצע פעילות כזו או אחרת?"
הבנייה של רצף האירועים - על מנת להפחית את תחושת הבלבול, מומלץ לתאר בקצרה את רצף האירועים שהתרחש כדי ליצור סדר ולהדגיש שהאירוע המאיים הסתיים.
משרד הבריאות בשיתוף המכללה האקדמית תל־חי המחישו את המודל בסרטון הסבר.
יעילות

למרות השימוש הנרחב בעזרה ראשונה פסיכולוגית, העדויות ביחס לאפקטיביות שלה אינן רבות. קהילות של עזרה נפשית משתמשים בשיטות הללו מתוך הנחה שהן אפקטיביות, אך להנחה זו אין די ביסוס. בשנת 2023 נערכה סקירה של 12 מחקרים בנושא. הסקירה הראתה שייתכן שעזרה ראשונה פסיכולוגית משפרת את הבריאות הנפשית והרווחה הנפשית של מי שנחשפו לטראומה, אבל אין מספיק מחקרים איכותיים כדי להצביע על כך.
סקירה נרחבת יותר משנת 2024 הגיעה למסקנה שיש תוצאות מבטיחות לעזרה ראשונה פסיכולוגית. נמצא אפקט להפחתת חרדה, ושיפור איכות החיים. עם זאת, ניסויים עם הקצאה רנדומלית הראו אפקט קטן בלבד על התפתחות של דיכאון או הפרעת דחק פוסט טראומטית.
ראו גם

נפגע חרדה
הפרעת דחק חריפה
ג'ודית ברין-אינגבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בנובמבר 1945 (בת 79) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  חקר מחול
 מקום לימודים:  קולג' שרה לורנס 
 www.jbriningber.com
 
ג'ודית ברין-אינגבר (נולדה ב-5 בנובמבר 1945) היא חוקרת מחול, רקדנית, כוריאוגרפית וסופרת יהודיה אמריקאית. בשנות השבעים חיה אינגבר בישראל, ייסדה יחד עם גיורא מנור את השנתון "מחול בישראל", שימשה כמורה בלהקות בת-שבע ובת דור ושיתפה פעולה עם גרטרוד קראוס. בהמשך שבה אינגבר לארצות הברית, והקימה את הלהקה "Voices of Sepharad". מחקרה, הכולל מספר ספרים ועשרות מאמרים וביקורות, מתמקד במחול יהודי, מחול בישראל, ובמסורת המחול של יהדות ספרד.
לקריאה נוספת

ג'ודית ברין-אינגבר, DANCE IN ISRAEL: Performing Israeli As Opposed to Jewish Identity
Einav Rosenblit, Judith Brin Ingber (ed.), Seeing Israeli and Jewish Dance, Einav Nashim: A Journal of Jewish Women's Studies & Gender Issues 24, Indiana University Press, 2013, עמ' 163-166
מאמרים מאת ג'ודית ברין-אינגבר, באתר Jewis'h Women's Archive (באנגלית)
מאמרים מאת ג'ודית ברין-אינגבר, באתר Forward (באנגלית)
מאמרים מאת ג'ודית ברין-אינגבר, באתר Dance In Israel
כתבות מאת ג'ודית ברין-אינגבר באתר רוקדים נרקודנה
הערות שוליים

↑  רשימת פרסומים מלאה, באתר ג'ודית ברין אינגבר, אתר רשמי (באנגלית)
↑  רות פ. ברין, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
1 2 3 4 5  ג'ודית ברין-אינגבר, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
1 2 3 4 5  About Judith, ג'ודית ברין-אינגבר, אתר רשמי
1 2  Memories of Loyce: Gifts Given and Received, Minnesota Dance Theatre, ‏26 בפברואר 2020
↑  Working with Merce
↑  שפת המחול/ יהודית ברין אינגבר, ארכיון בת שבע
1 2  ג'ודית ברין-אינגבר, ארכיון בת שבע
↑  יעקב העליון, רבעון אמריקאני על מחול בישראל, מעריב, 26 בדצמבר 1974
↑  מחול עכשיו 36, עורכת אורחת: יהודית ברין אינגבר
↑  ארכיון ג'ודית ברין-אינגבר - מבחר מייצג, בספרייה הלאומית
↑  Voices of Sepharad, Jewish St. Paul
↑   ג'ודית ברין-אינגבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305599605171  ISNI: 0000 0001 1879 9445  LCCN: n86001090  NKC: xx0161333  VIAF: 97193021   WorldCat (עם VIAF): 97193021
רצח על חילול כבוד המשפחה

רצח על רקע חילול כבוד המשפחה הוא רצח של אדם על ידי בני משפחתו, וזאת עקב אמונה של מבצעי הרצח כי הקורבן פגע בכבודה של משפחתם. רצח מסוג זה נפוץ בעיקר בחברות מוסלמיות במזרח התיכון וצפון אפריקה, אולם קיימים מקרי רצח על רקע זה גם במקומות אחרים בעולם. רוב הקורבנות של רצח על רקע חילול כבוד המשפחה הן נשים ולרוב המבצעים הם גברים. קורבנות נוספים לרצח הם בני משפחה שנרדפים על ידי משפחתם הביולוגית על רקע ניהול יחסים הומוסקסואלים ו/או הפגנת זהות מגדרית שאינה מתקבלת על ידי הקהילה המקומית/המשפחה. בנוסף, נרצחים גם תינוקות שעצם הולדתם מזכיר כי חולל כבוד המשפחה, בין אם אלו ילדים שנולדו לנשים לא נשואות או שנולדו כתוצאה ממערכת יחסים מחוץ לנישואים.[דרוש מקור]
מאפיינים והגדרות

ההגדרה לרצח על רקע חילול כבוד המשפחה היא הגדרה סוציולוגית, לא משפטית, ולעיתים עצם השימוש במושג מעורר מחלוקת בעולם ובישראל. ישנן טענות כי המושג מבטא גזענות, שנאת זרים, וכי הוא מזיק לאוכלוסיות מוסלמיות ובמיוחד לנשים מוסלמיות; מצד שני נטען כי הנזק נגרם משימוש לא נכון במושג, וכי המושג עצמו חיוני כיוון שהוא מתאר תופעה הנבדלת במאפייניה הסוציולוגיים מתופעות אחרות של אלימות כלפי נשים ורצח נשים.
בתמליל של נציגי ארגון משמר זכויות האדם בישיבת מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם בשנת 2001 "פשע כבוד" הוגדר כ"מעשה של אלימות, בדרך כלל רצח, המבוצע על ידי גבר נגד אישה בת משפחתו, וזאת מתוך תפיסה שהאישה פגעה בכבוד המשפחה". ארגון האומות המאוחדות לקידום שוויון מגדרי ולהעצמת נשים ממליץ כי התייחסות לרצח על רקע חילול "כבוד" המשפחה תיעשה בצירוף ביטויים כגון "המתקרא כבוד המשפחה" או "so called honor crime", וזאת על מנת להדגיש כי המעשה אינו באמת מעלה את כבוד המשפחה. עוד ממליץ הארגון כי בהגדרה של פשע מסוג זה ייכללו שלושה אלמנטים בסיסיים: (1) שליטה או רצון לשליטה על התנהגות של נשים; (2) תחושת בושה של גברים הנובעת מאובדן השליטה או מהאמונה בדבר אובדן השליטה של הגברים באישה; (3) מעורבות של הקהילה או של המשפחה בהגברת תחושת הבושה. הגדרות אחרות כוללות קורבנות שאינם נשים.
האנתרופולוגית הנורווגית אוני וויקאן (אנ') קובעת מאפיינים נוספים המבחינים רצח על רקע כבוד המשפחה ממקרים אחרים, כגון רצח הנעשה מחמת הזעם, או מתוך קנאה. לפי וויקאן במקרה של רצח על רקע חילול כבוד המשפחה, המשפחה היא ש"מזמינה" את הרצח והרוצח הוא רק כלי. הרוצח לא פועל מתוך רגש אלא מתוך תחושת חובה. במקרים רבים הרוצח אינו מעוניין בחובה זו. עצם הרצח מחזיר את הכבוד למשפחה ואף מגדיל את כבודה, מאחר שהמשפחה מראה שהיא לא מוכנה להשפלת כבודה, אפילו במחיר הקרבת אחד מחבריה. במקרים מסוימים, כפי שלא חשוב מי הרוצח, לא חשוב מי עומד לדין. בתימן ילדים יכולים לעמוד לדין במקום אב או דוד[דרוש מקור], שהרי האשמה היא משפחתית, בדיוק כמו הכבוד. מחקרים אחרים המדגישים את ההבדל בין רצח על רקע חילול כבוד המשפחה לבין צורות אלימות אחרות כלפי נשים, מדגישים כי במקרים אלה נפוצה יותר אלימות מצד אחים, בנים, וגיסים של הקורבן.
מאפיינים והגדרות > העילות לרצח

| --- | --- |
 :  ראו גם – אונס, אלימות מינית, ניאוף
לרציחות על רקע חילול כבוד המשפחה מוצגות מגוון רחב של סיבות לכך שקרובי משפחה של הנרצחת אינם מרוצים מהתנהגותה, כמו התנהגות מתירנית יותר מהמקובל, או נישואין שאינם לרצון המשפחה. במקרים רבים נשים הנרצחות על רקע זה מואשמות על ידי משפחתן בקיום יחסי מין אסורים, כמו למשל ניאוף של אישה נשואה, קשר מיני מחוץ לנישואין או נישואין עם בן דת אחרת. אולם, מחקר שנעשה בירדן הראה ש-80% מהנשים שנרצחו על רקע כבוד המשפחה היו בתולות. ממצא זה ממחיש את הטענה כי במקרים רבים נשים נרצחות על בסיס חשד בלבד. רצח על רקע כבוד המשפחה יכול להיות קשור בחשדות שאינם קשורים ביחסי מין, אלא נובעים באופן כללי יותר מתחושה של פגיעה בסמכות של בני משפחה, או חשד בהתנהגות שאינה הולמת.
מאפיינים והגדרות > תמיכה ברצח

סקרים שונים מציגים היעדר אחידות במידת התמיכה ברצח על רקע חילול כבוד המשפחה. השוני מתקיים בין חברות שונות, שכבות גיל, מין המשיב ומשתנים נוספים.
בעיתון הפלסטיני אל-איאם דווח ב-2008 כי "באחת הסדנאות שהתקיימו בח'אן יונס ועסקו בתפקידה של התקשורת בסיקור רצח על רקע מה שמכנים חילול כבוד המשפחה בהשתתפות 60 נשים, התברר שכל הנשים שנכחו האמינו שדינה של אישה חוטאת הוא מוות". בסקר שנערך על עמדות מתבגרים דרוזים, 65.4% מהמתבגרים התנגדו לרצח לעומת 76.9% מהמתבגרות.
היסטוריה

פשעים בשם הכבוד בכלל, ורצח בשם חילול כבוד המשפחה בפרט, ידועים בהיסטוריה של תרבויות רבות בעולם. בהיסטוריה האירופאית ידוע כי ברומא העתיקה הייתה שמורה לאבות הבית הזכות להמית נשים שאינן נשואות אך פעילות מינית. זכויות מסוג זה ידועות גם בהיסטוריה של ימי הביניים באירופה. בהיסטוריה של אנגליה ידוע המקרה של קתרין הווארד, אשתו החמישית של הנרי השמיני, שראשה נערף לאחר שהואשמה בניאוף ובבגידה במלך. בתרבויות מסוימות בדרום אמריקה הייתה הלכה דומה. כך למשל, בתרבות האינקה ניתן היה להרעיב למוות נשים שהואשמו בבגידה בגבריהן. בחוק האצטקי ניתנה לגברים הזכות להמית בסקילה או בחנק נשים שנאפו.
היסטוריה > המזרח הקדום

החברות התרבותיות במזרח הקדום ייחסו ערך רב לבתולי האישה, מבחינה ממונית ומבחינה מוסרית. הבתולים היוו הוכחה לצניעותה המינית של האישה והיו סמל לטוהר ומוסר.
מפרשת תמר ויהודה אפשר לראות כי דינה של כלה שזנתה (בזמן שהייתה אלמנה ושומרת יבם) היה מסור להחלטה בידי חמיה:
וַיְהִי כְּמִשְׁלֹשׁ חֳדָשִׁים, וַיֻּגַּד לִיהוּדָה לֵאמֹר: זָנְתָה תָּמָר כַּלָּתֶךָ וְגַם הִנֵּה הָרָה לִזְנוּנִים; וַיֹּאמֶר יְהוּדָה: הוֹצִיאוּהָ וְתִשָּׂרֵף.
בתנ"ך ניתן לראות כי העונש על ניאוף ניתן באופן שוויוני גם לנואף וגם לנואפת:
וְאִישׁ אֲשֶׁר יִנְאַף אֶת אֵשֶׁת אִישׁ, אֲשֶׁר יִנְאַף אֶת אֵשֶׁת רֵעֵהוּ – מוֹת יוּמַת הַנֹּאֵף וְהַנֹּאָפֶת.
חוקים דומים היו קיימים בחוק האשורי והחיתי.
היסטוריה > חצי האי ערב

על פי הקוראן העונש על יחסי מין אסורים זהה לגבר ולאישה: מוות אם האישה נשואה, ומאה מלקות אם שניהם אינם נשואים. יש צורך בארבעה עדים, אם כי בעל יכול להעיד לבדו. הולכי רכיל שמוציאים שם רע ללא עדים מוענשים בשמונים מלקות.
הזונֶה והזונָה והלקיתם אחד משניהם מאה מלקות, ולא תחוסו עליהם באשר לדת האלהים... ואסור הוא למאמינים: ואלה אשר יוציאו שם רע, על הנשים הצנועות ולא יביאו ארבעה עדים, והלקיתם אותם שמונים מלקות, ולא תקבלו מהם עדות לעולם, ואלה הם פושעים... ואשר יוציאו שם רע על נשותיהם ולא יהיו להם עדים, בלתי הם לבדם, והייתה עדות איש מהם ארבע עדויות בשבועת אלהים, כי הוא מן הדוברים אמת.