stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צפון קאלימנטן

צפון קאלימנטן (באינדונזית: Kalimantan Utara) הוא אחד ממחוזות אינדונזיה, הממוקם בצפון האי בורנאו. המחוז מכיל כעיר אחת ו-6 נפות שונות. המחוז הוקם באוקטובר 2012. ברית המחוז היא העיר טנג'ונג סלור. צפון קאלימנטן הוא המחוז החדש ביותר והכי פחות מאוכלס באינדונזיה, והוא הוקם על מנת לזרז את פיתוח האזור ולמנוע את השפעת מלזיה הסמוכה אליו.
דמוגרפיה

החלוקה הדתית של המחוז:
59.54% – מוסלמים
31.38% – פרוטסטנטים
7.6% – קתולים
1.16% – בודהיסטים
0.21% – אחרים
פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הרוק הטוב ביותר

| --- | --- |

מונסקין, הזוכים בפרס לשנת 2023
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  MTV
 תקופת הפרס:  1989–הווה (כ־35 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  אירוסמית' (4)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  פו פייטרס (10)
 www.mtv.com/ontv/vma/
 
פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הרוק הטוב ביותר הוענק לראשונה בשנת 1989, אחת מארבע קטגוריות הז'אנר המקוריות שנוספו לטקס באותה שנה. בשנתו הראשונה, הפרס נקרא קליפ ההבי מטאל הטוב ביותר, ובין 1990 ל-1995 שונה שמו לקליפ המטאל/רוק כבד הטוב ביותר. הקטגוריה עברה שינוי שם שלישי וקצר בשנת 1996, כששמה שונה לקליפ הרוק הכבד הטוב ביותר. בשנת 1997, הפרס קיבל את השם המזוהה עמו ביותר, קליפ הרוק הטוב ביותר, אשר החזיק בו עד 2016. בשנה שלאחר מכן, המילה "קליפ" הוסרה מכל קטגוריות הז'אנר בטקס (למרות שהמועמדויות עדיין מגיעות לקליפים ספציפיים). הפרס הזה בשמו הנוכחי: הרוק הטוב ביותר.
כמו כל שאר קטגוריות הז'אנר בטקס, קטגוריה זו הופסקה לזמן קצר בשנת 2007, כאשר הפרסיפ שונו ורוב הקטגוריות המקוריות בוטלו. עם זאת, בשנת 2008, MTV החזירה את הפרס הזה, יחד עם כמה מהאחרים שהופסקו בשנת 2007.
אירוסמית' היא שיאנית הזכיות בפרס זה, עם סך של ארבע זכיות בין השנים 1990–1998. פול אאוט בוי והפו פייטרס, הם שיאני המועמדויות בקטגוריה זו, לאחר שקיבלו 9 מועמדויות נכון לשנת 2022. אירוסמית' ולינקין פארק, עם 8 מועמדויות. בשנת 1995, הבסיסט של וייט זומבי, שון יסולט, הפכה לאישה הראשונה שזכתה בפרס זה, בעוד שבשנת 2014, הזמרת הניו זילנדית לורד הפכה לזמרת הראשונה שזכתה בקטגוריה הנשלטת על ידי גברים.
ראו גם

פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הרוק הטוב ביותר
קבוצת מיקאל

| --- | --- |
לוגו קבוצת מיקאל
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  אברהם (מיקו) גילת
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־31 שנים)
 משרד ראשי:  תל אביב, ישראל
 מוצרים עיקריים:  ציוד צבאי
 
משרדי ITL אופטרוניקס בפתח תקווה
קבוצת מיקאל היא חברה ישראלית בתחום ביטחוני, אשר פועלת על ידי חברות בנות שלה.
סולתם מערכות – תחום ארטילריה
סיימר – תחום הרכב הקרבי המשוריין
ITL אופטרוניקס – מערכות אופטיות צבאיות
היסטוריה

קבוצת מיקאל נוסדה בשנת 1993 על ידי אברהם (מיקו) גילת, שהיה סמנכ"ל השיווק של התעשייה הצבאית, ואיש העסקים רוני נפתלי, בעל השליטה בחברות ביג מרכזי קניות ומי עדן.
בשנת 1998, רכשו מכור תעשיות את חברת סולתם מערכות. ובשנת 2002 את חברת "טכנולוגיות בינלאומיות (לייזרים) בע"מ ("International Technologies Lasers" – ITL). חברת ITL, נוסדה בשנת 1973 על ידי היזם עוזי שרון. במהלך השנים הצטרפו כמשקיעים בחברה גם יוסי ורדי, יורם אלמוגי, בנק הפועלים וכלל תעשיות, שנותרה בסופו של דבר בעלת השליטה בחברה, ב-1993 הונפקה את החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה עוסקת בפיתוח של מוצרים אלקטרוניים ואופטיים, בעיקר לראיית לילה, בדגש על מוצרים המיועדים ללוחמת חי"ר מתקדמת, כוחות מיוחדים ולוחמה בטרור.
ביוני 2009 רכשה חברת אלביט מערכות 19% ממניות מיקאל תמורת 18 מיליון דולר. בשלב הראשון של העסקה העניקה אלביט למיקאל הלוואה בסך של 18 מיליון דולר. לאחר קבלת אישור הממונה על ההגבלים העסקיים, הומרה ההלוואה להשקעה ומיקאל הקצתה לאלביט כ-19% ממניותיה והעניקה לאלביט את האופציה לרכוש בשנת 2011 את יתרת מניות מיקאל מבעלי המניות האחרים.
ב-2 בספטמבר 2010 רכשה אלביט מערכות את מיקאל תמורת 90 מיליון דולר. המתווה המדויק של העסקה שונה, כך שאלביט מערכות לא רכשה את החברה עצמה, אלא את שלוש החזקותיה העיקריות: סולתם מערכות, הפעילה בתחום הארטילריה, סיימאר, הפעילה בתחום הרק"מ (רכב קרבי משוריין), ו-85% ממניותיה של ITL, המפתחת ומייצרת מערכות בתחום האלקטרו-אופטיקה הצבאית.
הערות שוליים

↑  אורה קורן, אלביט מערכות תשקיע 18 מיליון דולר תמורת 19% ממיקאל ותקבל אופציה לרכישת יתרת מניותיה, באתר TheMarker‏, 15 ביוני 2009
↑  אורה קורן, סירים ותותחים, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2007
↑  רון שטיינבלט, ‏חברה אמריקנית הציעה לרכוש את פעילות ITL במזומן, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2009
↑  יורם גביזון, אלביט מערכות רכשה את מיקאל של גילת ונפתלי תמורת 90 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2010
צ'אנדריאן 3

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  הארגון ההודי לחקר החלל
 מפעיל:  הארגון ההודי לחקר החלל 
 תאריך שיגור:  14 ביולי 2023 
 משגר:  LVM-3 
 אתר שיגור:  כן השיגור השני של מרכז החלל סאטיש דאוון 
 אתר רשמי
 משימה
 לוויין של:  הירח
 מסלול:  מסלול קוטבי
 משך המשימה הכולל:  14 ביולי 2023 – הווה (שנה) 
 מידע טכני
 משקל:  3,900 ק"ג 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  57320
 מאגר המידע הלאומי:  2023-098A
 
צ'אנדריאן 3 (בסנסקריט चंद्रयान-१; מילולית - רכב הירח 3) היא גשושית הודית לחקר הירח ששוגרה על ידי הארגון ההודי לחקר החלל (ISRO) ב-14 ביולי 2023 ונחתה בהצלחה ליד הקוטב הדרומי של הירח (אנ') ב-23 באוגוסט 2023. הנחיתה היא נקודת ציון חשובה בתוכנית המחקר ההודית, שכן זו הפעם הראשונה שהודו הנחיתה גשושית מסוג נחתת על גוף שמימי והיא המדינה הרביעית בעולם שמשלימה משימה כזו, לאחר ברית המועצות, ארצות הברית וסין.
מטרות המשימה

מטרות המשימה, כפי שפורסמו, היו:
נחיתה רכה על פני הירח.
הדגמה של יכולות התנועה של הרובר.
תצפית באתר ועריכת ניסויים בחומרים הזמינים על פני הירח כדי לחקור את הרכב הירח.
ראו גם

צ'נדריאן 1
סלן
צ'אנג-אה 1
LCROSS
הערות שוליים

↑  צ'אנדריאן-3 הצליחה לנחות נחיתה רכה על הירח והודו חוגגת, באתר סוכנות החלל הישראלית, 20 באוגוסט 2023
שיגור רכב החלל צ'אנדריאן 3
קו פיקדילי

קו פיקדילי הוא אחד הקווים של הרכבת התחתית של לונדון. הקו, שנפתח ב-1906, חוצה את לונדון מקוקפוסטרס (Cockfosters) בצפון מזרח עד אקטון טאון (Acton Town) בדרום מערב, ומשם מתפצל לשתי שלוחות, האחת פונה לכיוון צפון מערב עד אוקסברידג' (Uxbridge), והשנייה ממשיכה בכיוון דרום מערב להאטון קרוס (Hatton Cross) ומגיעה עד נמל התעופה הית'רו. הקו הוא השני באורכו מבין קווי הרכבת התחתית של לונדון, אחרי קו סנטרל.
צבעו של הקו על מפת הרכבת הוא כחול.
היסטוריה

הקו המקורי נבנה בין פינסבורי פארק (Finsbury Park) להאמרסמית' (Hammersmith), כשמתוכו הקטע בין פינסבורי פארק לברונס קאורט (Barons Court), באורך 15.3 ק"מ, נבנו כמנהרה תת-קרקעית, והמשכו של המסלול מברונס קאורט להאמרסמית' נבנה על גבי הקרקע. ב-1910, 4 שנים אחרי הקמת הקו הוא מוזג עם רכבות אחרות וב-1928 הוקמה תחנת הרכבת Piccadilly Circus בכיכר פיקדילי. ב-1932 הוארך הקו בשני הכיוונים, לסאות' הארוו (South Harrow) מצפון מערב, ולארנוס גרוב (Arnos Grove) מצפון מזרח. ההמשך לאוקסברידג' (בצפון מערב) וקוקפוסטרס (בצפון מזרח) הושלמו שנה לאחר מכן, ב-1933. בשנים מאוחרות יותר הוארך הקו מערבה להאונסלאו ווסת' (Hounslow West) והאטון קרוס, בשנת 1975, ולנמל התעופה הית'רו - טרמינלים 1,2,3 ב-1977. ב-1986 נפתח קטע נוסף בצורת לולאה אשר צירף את טרמינל 4 לשירות. במרץ 2008 עם פתיחתו של הטרמינל החדש, טרמינל 5, נפתח קטע חדש שהאריך את הקו עד לטרמינל. קטע זה הוא המסילה החדשה הראשונה שנפתחה מאז הארכתו של קו ג'ובילי ב-1999.
נתונים ומספרים

קו פיקדילי הוא קו עמוק, אורכו 71 ק"מ, יש בו 52 תחנות בין קוקפוסטרס לאוקסברידג' או הית'רו, ובשעות השיא של הבוקר והערב פועלות בו 79 רכבות. בקו נוסעים מדי יום כ-530,000 נוסעים (באמצע השבוע), ובסך הכול מעל 176 מיליון נוסעים בשנה. מרכז הבקרה והפיקוח של הקו נמצא בתחנת ארלס קורט. קו פיקדילי מחזיק בשיא המרחק הקצר ביותר בין שתי תחנות סמוכות במערכת הרכבת התחתית של לונדון, 260 מטר בלבד בין התחנות של כיכר לסטר (Leicester Square) וקובנט גארדן (Covent Garden).
הפיגוע בקו פיקדילי

בשנת 2005 הותקפה הרכבת בקו הפיקדילי כאשר מחבל מתאבד מוסלמי ביצע פיגוע התאבדות. הפיצוץ אירע בשעה 8:10 בבוקר כשהרכבת הייתה בנסיעה בין תחנת קינגס קרוס לתחנת כיכר ראסל. הפיצוץ היה חלק מהתקפה על מספר קווים ברכבת התחתית, וסונכרן עם עוד שתי התקפות בקו סירקל והתקפה באוטובוס. הפיצוץ בקו זה גרם ל-26 הרוגים.
למפת תחנות קווי הרכבת התחתית של לונדון המלאה, ראו: מפת הרכבת התחתית של לונדון.
צ'אנדריאן 2

| --- | --- |

חללית בזמן הכנות
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  הארגון ההודי לחקר החלל
 מפעיל:  הארגון ההודי לחקר החלל 
 תאריך שיגור:  22 ביולי 2019, 09:13 UTC
 משגר:  LVM-3
 אתר שיגור:  מרכז החלל סאטיש דאוון
 אתר רשמי
 משימה
 סוג משימה:  מקפת ונחיתה על הירח
 לוויין של:  הירח
 מסלול:  מסלול קוטבי
 משך המשימה הכולל:  22 ביולי 2019 – הווה (5 שנים) 
 משך המשימה:  נחיתה לא הצליחה, יחידה מסלולית פעילה
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  3,850 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  44441
 מאגר המידע הלאומי:  2019-042A
 
צ'אנדריאן 2 (בסנסקריט चंद्रयान्-२ ; מילולית - רכב הירח 2) היא גשושית הודית לחקר הירח ששוגרה על ידי הארגון ההודי לחקר החלל (ISRO) בשנת 2019. המשימה כללה מקפת ירחית וגשושית נחיתה. נחיתה רכה לא הצליחה. מקפת פעילה גם כיום.
היסטוריה

בשנת 2007 נחתם חוזה בין הארגון ההודי לחקר החלל לבין רוסקוסמוס על שיתוף פעולה בפרויקט. באחריות רוסית היה תכנון וייצור של יחידת נחיתה. יתר המרכיבים היו צריכים להיות בתכנון וייצור הודי. השיגור היה מתוכנן לשנת 2012.
לאחר כישלון של גשושית רוסית Fobos-Grunt, "רוסקוסמוס" הודיע על תכנון מחדש והגדלת משקל של יחידת נחיתה. מועד השיגור נדחה במספר שנים. כאשר בשנת 2015 רוסים הודיעו על דחייה נוספת, סוכם על סיום שיתוף פעולה בפרויקט. שיגור הועבר לסוף 2017/תחילת 2018.
השיגור היה מתוכנן להתבצע ב-15 ביולי 2019 ותהליך הספירה לאחור הופסק 56 דקות לפני השיגור עקב תקלה במשגר. בסופו של דבר השיגור בוצע ב־22 ביולי 2019.
מבנה הגשושית

הגשושית כללה מקפת ויחידת נחיתה שעליה הותקן רכב חלל קטן.
מקפת הייתה צריכה לבצע מיפוי הירח מגובה של 100 ק"מ. משקלה 2,379 ק"ג. היא מצוידת במדחף לתמרון. פאנל סולארי של המקפת מייצר כ-1,000 ו"ט. מערכות תקשורת מאפשרות קשר עם מרכז בקרה. כמו כן על היחידה הותקנו 8 מכשירים מדעיים.
נחתת הייתה צריכה לבצע נחיתה רכה ולשחרר רכב חלל. משך פעילות מתוכננת הייתה שבועיים. משקלה היה 1,471 ק"ג. היא הייתה מצוידת במדחף לתמרון. פאנל סולארי של הנחתת מייצר כ-600 ו"ט. על הנחתת הותקנו מספר מכשירים מדעיים. היא הייתה אמורה לשחרר רכב חלל קטן במשקל 27 ק"ג.
תיאור המשימה

לאחר השיגור בוצעו מספר תמרונים במסלול סביב כדור הארץ. ב-13 באוגוסט החלה טיסה לכיוון הירח וב-20 באוגוסט הגשושית עברה למסלול סביב הירח. החל ביצוע צילומי הירח.
ב-2 בספטמבר נחתת התנתקה מהמקפת והחלה ירידה לקרקעית הירח. בגובה של 2.1 ק"מ קשר עם הנחתת נותק והיא התרסקה. בצילומים שבוצעו על ידי מקפת לסקר הירח של נאס"א ניתן לראות מיקום מדויק של אתר ההתרסקות.
מקפת יכולה להמשיך את פעילותה במשך 7 שנים.
קומפסוגנתוסיים

| קומפסוגנתוסיים |
| --- | --- |
 שלדי מינים מהמשפחה
תקופה
יורה עליון-קרטיקון עליון, 151–108 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קומפסוגנתוסיים
שם מדעי
 Compsognathidae

השוואה של מיני קומפוגנתוסיים לאדם
קומפסוגנתוסיים (שם מדעי: Compsognathidae) היא משפחה של דינוזאורים קטנים מקבוצת התרופודה שחיו לפני 108–151 מיליון שנה.
יצורים אלה היו קטנים מאוד ביחס לדינוזאורים, והיו מהקטנים שבכל הדינוזאורים. הגדול שבהם, ה-Sinocalliopteryx הגיע לאורך 2.3 מטרים, אך רוב המינים הגיעו רק לאורך של מטר אחד, ולמשקל של 2.5 ק"ג או פחות. הם היו בעלי שתי רגליים זריזים, בעלי זנב מפותל ולסתות חדות, וייתכן שהם עטו נוצות כשל עופות.
דינוזאורים אלה היו טורפים שצדו טרף קטן יותר למשל לטאות. בכמה מהמינים נמצאו שרידי לטאות בבטנם.
סוגים

Aniksosaurus
אריסטוסוכוס (Aristosuchus)
Beipiaognathus
קלמוספונדילוס (Calamospondylus)?
קומפסוגנתוס (Compsognathus)
Huaxiagnathus
ג'ורוונטור (Juravenator)
מיריסצ'יה (Mirischia)
Sinocalliopteryx
סינוזאורופטריקס (Sinosauropteryx)
סקיפיוניקס (Scipionyx)
קוטג' יורק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 מיקום:  נורפוק 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת 
 קואורדינטות:  52°49′35″N 0°30′59″E﻿ / ﻿52.82638889°N 0.51638889°E﻿ / 52.82638889; 0.51638889
 he
 
קוטג' יורק הוא בית בשטחו של בית סאנדרינגהאם בנורפוק, אנגליה.
היסטוריה

הקוטג' נקרא במקור "קוטג' הרווקים", ונבנה כבית מגורים כחלק מבית סנדרינגהאם.
בשנת 1893, ניתן המבנה על ידי המלך לעתיד אדוארד השביעי, אז הנסיך מוויילס, כמתנת חתונה לבנו הנסיך ג'ורג', הדוכס מיורק (לימים המלך ג'ורג' החמישי), שחי שם עם אשתו, המלכה מרי לעתיד, לאחר נישואיהם. בני הזוג חיו שם 33 שנים עד מותה של המלכה אלכסנדרה ב-1925; חמשת ילדיהם הקטנים ביותר נולדו שם.
ג'ורג' החמישי אהב את המבנה. הוא ריהט אותו בעצמו ברהיטים שנרכשו מחנות הרהיטים מייפל ושות'.
כיום, קוטג' יורק משמש כמשרדי אחוזת סנדרינגהם; יחידות נופש ודירות לעובדי אחוזה תופסות גם הן חלק מהבניין.
הערות שוליים

1 2 3  "Norfolk Coast". אורכב מ-המקור ב-18 במרץ 2012. נבדק ב-3 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Duke of Windsor (8 בדצמבר 1947). "A Royal Boyhood". Life Magazine: 118. נבדק ב-31 במרץ 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "York Cottage". נבדק ב-3 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3    Sir Roy Strong, ‏A home fit to make Royal family history, The Telegraph, 2 April 2013
קו פרשת המים של אמריקה

קווי פרשת המים הראשיים באמריקה הצפונית
קו פרשת המים של אמריקה (באנגלית: Continental Divide of the Americas) הוא קו פרשת המים הראשי ביבשת העל של אמריקה. קו פרשת מים זה עובר לאורך הפסגות הגבוהות בהרי הרוקי באמריקה הצפונית והרי האנדים בדרומית. ממזרח לקו זה זורמים כל הנחלים מזרחה אל האוקיינוס האטלנטי או צפונה אל אוקיינוס הקרח הצפוני, וממערב לו זורמים כל הנחלים אל האוקיינוס השקט. הגדרה זו פשטנית במקצת כי באמריקה הצפונית חלק מהנחלים הזורמים מערבה מסתיימים באגנים סגורים, דוגמת האגן הגדול בארצות הברית.
גאוגרפיה

קו פרשת המים של אמריקה מתחיל בכף הנסיך מוויילס באלסקה, הנקודה המערבית ביותר ביבשת העל של אמריקה. קו פרשת המים חוצה את צפון אלסקה לתוך טריטוריית יוקון, אחת מהטריטוריות של קנדה, ואז מתפתל לסירוגין דרומה לתוך קולומביה הבריטית דרך הרי קסיאר (Cassiar Mountains), הרי אומינקה (Omineca Mountains) ורמת נצ'אקו (Nechako Plateau) לאגם סאמיט (Summit Lake), צפונית לעיר פרינס ג'ורג' ומעט דרומית ליישוב הקטן מקלאוד לייק (McLeod Lake). משם קו פרשת המים חוצה את רמת מקגרגור (McGregor Plateau) עד לשדרה של הרי הרוקי, כשהוא עובר לאורך הפסגות המרכזיות של הרי הרוקי הקנדיים בכיוון דרום-מערב אל קו האורך 120°, ומשם הוא מהווה את קו הגבול בין דרום קולומביה הבריטית ודרום אלברטה.
קו פרשת המים חוצה לתוך ארצות הברית בצפון מערב מונטנה בגבול שבין הפארק הלאומי ווטרטון לייקס (Waterton Lakes National Park) והפארק הלאומי גליישר. בקנדה מהווה הקו את הגבול המערבי של הפארק הלאומי ווטרטון לייקס, ובארצות הברית הוא חוצה את הפארק הלאומי גליישר. דרומה משם, מהווה קו פרשת המים את עמוד השדרה של רכס פרונט בהרי הרוקי (Front Range), בשטח הפתוח על שם בוב מרשל (Bob Marshall Wilderness), נמשך דרומה אל הלנה וביוט (Butte), ואז מערבה דרך היישוב דיווייד הקרוי על שם קו פרשת המים (באנגלית Divide) דרך השטח הפתוח אנקונדה-פונטלר (Anaconda-Pintler Wilderness) אל רכס ביטררוט (Bitterroot Range), שם הוא מהווה את השליש המזרחי של הגבול בין מונטנה לאיידהו. קו פרשת המים חוצה את הגבול למדינת ויומינג בתוך הפארק הלאומי ילוסטון וממשיך דרומית מזרחית לתוך קולורדו שבה הוא מגיע לנקודה הגבוהה ביותר של קו פרשת המים ביבשת אמריקה הצפונית, רכס גרייס (Grays Peak), בגובה 4,352 מטרים. קו פרשת המים חוצה את כביש 160 של ארצות הברית בדרום קולורדו במעבר וולף קריק (Wolf Creek Pass), שבו קו מסמן את קו פרשת המים. הקו ממשיך דרומה לתוך מערב ניו מקסיקו, עובר דרך הגבול המערבי של המישורים הסגורים של סן אגוסטין (San Agustin). אף שקו פרשת המים של אמריקה מייצג אוסף של נקודות גבוהות בין אגני ניקוז, הוא לא תמיד זהה לרכס ולפסגות הגבוהים ביותר בכל מדינה או פרובינציה.
במקסיקו חוצה קו פרשת המים את המדינות צ'יוואווה, דורנגו, סקטקס, אגואסקליינטס, חליסקו, גואנחואטו, קרטרו, מקסיקו, המחוז הפדרלי, מורלוס, פואבלה, אואחאקה וצ'יאפס. באמריקה המרכזית הוא ממשיך דרך דרום גואטמלה, דרום מערב הונדורס, מערב ניקרגואה, מערב/דרום מערב קוסטה ריקה ודרום פנמה. הנקודה הנמוכה ביותר בקו פרשת המים של אמריקה באמריקה המרכזית נמצאת במיצר ריוואס (Istmo de Rivas) שבניקרגואה בגובה 47 מטרים.
קו פרשת המים נמשך לאמריקה הדרומית, שבה הוא עוקב אחר הפסגות של הרי האנדים, חוצה את מערב קולומביה, מרכז אקוודור, מערב ודרום מערב פרו, ומזרח צ'ילה (בעיקרון זהה לגבולות בין צ'ילה לבוליביה ובין צ'ילה לארגנטינה), ודרומה עד הקצה של פטגוניה וארץ האש.
באמריקה הצפונית קו פרשת מים נוסף שאינו הררי, קו פרשת המים הלורנטיני (Laurentian Divide, או גם קו פרשת המים הצפוני), מבצע הפרדה נוספת בין אזור הניקוז של מפרץ הדסון-אוקיינוס הקרח הצפוני מאזור הניקוז של האוקיינוס האטלנטי. קווי פרשות מים נוספים מפרידים בין אגני הניקוז של הנחלים הזורמים אל הימות הגדולות ונהר סנט לורנס (ובסופו של דבר לאוקיינוס האטלנטי) מאגני הניקוז הזורמים לאוקיינוס האטלנטי דרך מערכת הנחלים מיזורי-מיסיסיפי. קו פרשת מים משני נוסף עובר לאורך הרי האפלצ'ים, והמפריד בין נחלים הזורמים ישירות לאוקיינוס האטלנטי לבין אלו הנשפכים לאוקיינוס בעקיפין דרך נהר המיסיסיפי.
גאוגרפיה > נקודות משולשות

פסגת טריפל דיווייד (Triple Divide Peak) שברכס לואיס בפארק הלאומי גליישר במונטנה היא הנקודה שבה נפגשים שניים מקווי פרשות המים הראשיים של אמריקה הצפונית, קו פרשת המים של אמריקה וקו פרשת המים הלאורנטינית. הנחלים המתחילים מנקודה זו מגיעים לאוקיינוס השקט, או לאוקיינוס האטלנטי דרך מפרץ מקסיקו, או לאוקיינוס הקרח הצפוני דרך מפרץ הדסון. גאולוגים, מטאורולוגים, אוקיינוגרפים וגאוגרפים רבים מתייחסים לנקודה זו כפסגת ההידרולוגיה של אמריקה הצפונית. זה אינו המקום היחיד על פני כדור הארץ שבו נפגשים שני קווי פרשות מים של אוקיינוסים, כלומר שהנחלים מאזור נקודתי אחד זורמים לשלושה אוקיינוסים שונים. מעמד זה של פסגת טריפל דיווייד הוא הסיבה העיקרית מאחורי הכתרת פארק השלום הבינלאומי ווטרטון-גליישר כ"נזר היבשת" ("Crown of the Continent") של אמריקה הצפונית. המקורות חלוקים בדעה האם מפרץ הדסון הוא חלק מהאוקיינוס האטלנטי או מאוקיינוס הקרח הצפוני. מימי מפרץ הדסון זורמים בעיקר לאוקיינוס האטלנטי ואינם תורמים ישירות לאוקיינוס הקרח הצפוני.
נקודה משולשת נוספת קיימת בקנדה בגבעה הנראית חסרת חשיבות בגבול בין אלברטה וקולומביה הבריטית. הגבעה מכונה "סנואו דום" (Snow Dome, "כיפת שלג") משום ששדה הקרח קולומביה מכסה לחלוטין את הפסגה בקרח ושלג. בגובה 3,456 מטרים מעל פני הים, סנואו דום גבוהה במעל ל-1,000 מטרים מפסגת טריפל דיווייד. ההר לא נראה מרשים הן בשל הפסגה הרחבה והמעוגלת קלות, והן משום שיש שמונה פסגות קרובות בשדה הקרח קולומביה הגבוהות ממנו.
קשה לקבוע בוודאות את המיקום המדויק של הנקודה המשולשת על ההר משום ששדה הקרח קולומביה והשלג על פסגת ההר נעים משנה לשנה. השלג היורד על ההר (כעשרה מטרים מדי שנה) לא באמת זורם במורד ההר כמים, הוא זוחל במורד כחלק מקרחונים.
המים מהפשרת הקרח הזורם מסנואו דום במורד קרחון אתאבסקה (Athabasca Glacier) מגיעים לאוקיינוס הקרח הצפוני, דרך הנהרות אתאבסקה ומקנזי. המים מהפשרת הקרח הזורם מערבה מגיעים לאוקיינוס השקט דרך נחל ברייס (Bryce Creek) והנהרות בוש וקולומביה. המים מהפשרת הקרח הזורם במורד קרחון ססקצ'ואן (Saskatchewan Glacier) מגיעים למפרץ הדסון דרך הנהרות צפון ססקצ'ואן, ססקצ'ואן ונלסון. יש המאמינים כי סנואו דום הוא הפסגה ההידרולוגית של אמריקה הצפונית משום שהם מתייחסים אל מפרץ הדסון כשלוחה של האוקיינוס האטלנטי. אף על פי שרבים מחשיבים את מפרץ הדסון כגוף מים ארקטי, הוא שוכן כולו דרומית לחוג הארקטי. הערוצים שלו כלפי צפון חסומים כמעט לגמרי על ידי האי באפין (אי), כך כשכמעט כל המים הנשפכים לתוכו זורמים מזרחה דרך מצר הדסון לתוך צפון האוקיינוס האטלנטי הרבה יותר מאשר צפונה לתוך אוקיינוס הקרח הצפוני. התוצאה היא שכל המים מהפשרת הקרח הזורם מסנואו דום במורד קרחון ססקצ'ואן מגיעים לאוקיינוס האטלנטי.
למעשה, יש נקודת מפגש משולשת כזו בכל מקום שבו שני קווי פרשות מים יבשתיות נפגשים. באמריקה הצפונית קיימים חמש מערכות ניקוז ראשיות: לתוך האוקיינוס השקט, האטלנטי והקרח הצפוני, ובנוסף למפרץ הדסון ולמפרץ מקסיקו. בתוך מערכת זו יש ארבעה קווי פרשות מים יבשתיות ושלוש נקודות משולשות, השתיים שהוזכרו קודם והשלישית בסמוך לעיירה היבינג שבה קו פרשת המים הלאורנטינית חוצה את קו פרשת המים של הסנט לורנס.
מכיוון שאין קונצנזוס כללי מה מהווה קו פרשת מים יבשתית, אין גם הסכמה אמיתית היכן יש נקודות משולשות.
עם זאת, קו פרשת המים היבשתית שתואר בערך זה הוא תוואי גאולוגי מובחן הרבה יותר מכל האחרים ושתי הנקודות המשולשות העיקריות שלו בולטות הרבה יותר.
גאוגרפיה > שביל קו פרשת המים

שביל קו פרשת המים (Continental Divide Trail בראשי תיבות CDT) הוא שביל מסע דרך באורך של כ-4,800 ק"מ, העוקב אחר קו פרשת המים של אמריקה לאורך ארצות הברית מגבול ארצות הברית–קנדה ועד גבול ארצות הברית–מקסיקו. השביל הוא פרוזדור של שבילים להולכי רגל, על קו פרשת המים או בקרבתו. הארכה של השביל, אם כי מפותחת פחות, קיימת בצד הקנדי וקרויה שביל קו פרשת המים הגדולה (Great Divide Trail). השביל נמשך דרך חמישה פארקים לאומיים ושישה פארקים פרובינציאליים, ומסתיים באגם קאקווה (Kakwa Lake) במזרח-מרכז קולומביה הבריטית.
חריגים

אגנים סגורים רבים באמריקה צפונית מסבכים את התמונה הפשטנית של נחלים זורמים לאוקיינוס למערב או למזרח. כמה אגנים סגורים שוכנים ממש על קו פרשת המים של אמריקה, כולל אגן גריט דיווייד (Great Divide Basin – אגן קו פרשת המים) בוויומינג, מישורי סן אגוסטין (Plains of San Agustin) בניו מקסיקו וצ'יוואווה במקסיקו ובולסון דה מפימי (Bolsón de Mapimí) במקסיקו. עם זאת, אפשר להקצות אגן כזה לצד זה או אחר של קו פרשת המים באמצעות בדיקה תאורטית כיצד היו נוצרות תבניות הניקוז אם היה האגן מתמלא עד גדותיו. בהתאם לגישה זו המפות הטופוגרפיות של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מראים נתיב ייחודי לקו פרשת המים אפילו אם האגן סמוך.
חריגה נוספת מתמונה פשטנית זו היא אם נחל זורם לתוך קו פרשת המים, מתפצל וזורם בשני הכיוונים או אגם המשתרע משני צדי קו פרשת המים מתמלא ומימיו זורמים בשני הכיוונים. דוגמאות לכך הם בהתאמה נחל "נורת טו אושן קריק" (North Two Ocean Creek, מילולית "נחל שני אוקיינוסים צפוני") ו"אגם איסה" (Isa Lake), שניהם שוכנים על קו פרשת המים של אמריקה בוויומינג. גם בתעלת פנמה קיימת תופעה זו. הן נהר צ'גרס (Chagres) והן נהר גטון (Gatun) זורמים לאגם גטון (Lago Gatún), שמימיו נשפכים לשני האוקיינוסים.
אגמים קטנים רבים לאורך קו פרשת המים בהרי הרוקי בין אלברטה וקולומביה הבריטית מתנקזים לתוך שתי הפרובינציות ולכן גם זורמים הן לאוקיינוס האטלנטי והן לאוקיינוס השקט. דוגמה לכך הוא האגם "קומיטי פונץ' באול" ("Committee Punch Bowl" – מילולית קערת הפונץ' של הוועדה), שם שנתן לאגם ג'ורג' סימפסון (George Simpson), מנהל חברת מפרץ הדסון, כאשר סייר ברחבי אימפריית סחר הפרוות שלו ב-1825. על פי מקורות היסטוריים, "אגן מים מעגלי קטן זה בפסגה, עשרים יארד קוטרו, כובד בשם "קערת הפונץ' של הוועדה" כאשר המנהל כיבד את עובדיו בבקבוק יין שכן "לא היה זמנם בידם וגם לא האמצעים להכין קערת פונץ', אף על פי שכוס פונץ' הייתה מתקבלת ברצון". ההתייחסות היא לוועדה השלטת של חברת מפרץ הדסון בלונדון.
הערות שוליים

↑  Crown of the Continent
↑  Lewis, Edward Lyn; Jones, E. Peter;  et al., eds. (2000). The Freshwater Budget of the Arctic Ocean. Springer. p. 101. ISBN 978-0-7923-6439-9. נבדק ב-26 בנובמבר 2010. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Birrel, Dave (2007). "Snow Dome". Peaks of the Canadian Rockes. PeakFinder (Rocky Mountain Books). אורכב מ-המקור ב-2007-10-05. נבדק ב-2007-12-28.
↑  "Snow Dome-South Slope, British Columbia". Peakbagger. נבדק ב-2015-09-28.
↑  Sanford, Robert W. (2010). Our World's Heritage: Creating a Culture Worthy of Place in Canada's Western Mountain Parks. Athabasca University Press. p. 160. ISBN 978-1-897425-57-2.
↑  Timmer, Henry (2006). "Snow Dome - The Hydrological Apex of North America". Snow Dome. climbwild.net. אורכב מ-המקור ב-2007-10-25. נבדק ב-2007-12-28.
↑  Timmer, Henry. "The Columbia Icefield". climbwild.net. אורכב מ-המקור ב-2014-08-10. נבדק ב-2014-07-30.
↑  monica driscollian rivers atlas (2006). "Minnesota Rivers Map". Minnesota State Map Collection. Geology.com. נבדק ב-2007-12-29.
↑  Gonzalez, Mark A. (2002). "Continental Divides in North Dakota and North America" (PDF). NGDS Newsletter. North Dakota Geological Survey. נבדק ב-2007-12-29.
↑  Lynx, Dustin (2000). Hiking Canada's Great Divide Trail. Rocky Mountain Books. ISBN 0-921102-79-8. אורכב מ-המקור ב-2016-03-16. נבדק ב-2016-04-07.
↑  GeoBC (2013). "Committee Punch Bowl". www2.gov.bc.ca. Copyright © 2013, Province of British Columbia. נבדק ב-2014-09-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10042678 
קו פרשת המים ברכס פרונט (Front Range) של הרי הרוקי צפונית למרכז קולורדו, צילום מתחנת החלל הבינלאומית ב-28 באוקטובר 2008
פסגת גרייס, הנקודה הגבוהה ביותר בקו פרשת המים של אמריקה באמריקה הצפונית
פסגת טריפל דיווייד
שלט המכריז על קו פרשת המים של אמריקה במעבר לוולנד בקולורדו
שביל קו פרשת המים עובר לעיתים קרובות מעל לקו העצים ועל קו פרשת המים ומאפשר נופים יוצאים מהכלל לאורך מסלולו