stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלי גרונר
ביוגרפיה

גרונר נולד בארצות הברית וגדל בעיר בינגהמטון שבמדינת ניו יורק. ביולי 1985 עלה עם משפחתו לישראל. למד במכינת בני דוד בעלי. ב-1989 התגייס לצה"ל, שירת כלוחם בחטיבת הצנחנים ונבחר להיות קשרו של מפקד החטיבה משה יעלון. בשירות המילואים לחם במלחמת לבנון השנייה. ב-1996 סיים תואר ראשון במדע המדינה ותקשורת באוניברסיטת בר-אילן. עבד ביחידת הדוברות של עיריית ירושלים. באותה שנה החל לעבוד כעיתונאי ב"ג'רוזלם פוסט", בתחילה כיסה את תחום הכדורסל וענייני ירושלים, שימש עורך המוסף המקומי של אזור ירושלים בעיתון, עבד ככתב בדסק הכלכלה ולאחר מכן הקים את הדסק הכלכלי של אתר האינטרנט של העיתון.
בשנים 2001 עד 2003 למד מנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק. במהלך לימודיו עבד בקיץ 2002 כמתמחה בחברת ליהמן ברדרס. ב-2003 החל לעבוד כיועץ בחברת הייעוץ האסטרטגי מקינזי ושימש בה ראש צוות בכיר. הוא גם שימש כחלק מצוות הפנים הדרכתי בחברה עבור יועצים צעירים. ב-2009 מונה לעוזר בכיר ליו"ר חברת תנובה, זהבית כהן. באוקטובר 2011 מונה לציר הכלכלי בשגרירות ישראל בוושינגטון וכיהן בתפקיד עד אוקטובר 2014. גרונר הוביל את הארכת הערבויות והמאמץ להפחית את הקיצוץ בסיוע לישראל כחלק מקיצוץ רוחבי שנעשה בארצות הברית. כששב לארץ, שימש גרונר יועץ לחברת טכנולוגיית מידע UST גלובל להקמת סניף בישראל.
במאי 2015 הודיע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, על מינויו למנכ"ל משרד ראש הממשלה, וביוני אושר מינויו בממשלה. ב-28 במאי 2018 הודיע על כוונתו לסיים את תפקידו באוגוסט 2018. גרונר מציין כי גולת הכותרת בפעילותו כמנכ"ל המשרד היה קידום ויישום מתווה הגז ופיתוח מאגר לווייתן.
לאחר פרישתו מונה למנהל זרוע החדשנות בישראל של חברת קוק תעשיות.
גרונר היה חבר נבחרת ישראל בסופטבול וזכה עמה במדליית ארד במשחקי המכביה ה-14 ב-1993. כמו כן היה הקפטן של קבוצת ירושלים ביג בלו מליגת הפוטבול הישראלית. ב-2010 נבחר להיכל התהילה של הליגה, עמו נבחרו גם ארי הרו ורון דרמר.
הוא חבר בוועדה המייעצת בישראל של קרן וקסנר.
חיים אישיים

הוא נשוי לתמר ואב לחמישה, מתגורר באלעזר שבגוש עציון.
הערות שוליים

↑  אסף גלעד, ‏אחרי חמש שנים בקרן של משפחת קוך: אלי גרונר עזב את תפקידו | בלעדי, באתר גלובס, 8 ביולי 2024
↑  יעקב אילון, ‏הציר הכלכלי בארה"ב: ערוכים לקיצוץ בסיוע, באתר ‏מאקו‏, 3 במרץ 2013
↑  תומר גנון, מנכ"ל משרד רה"מ החדש יוכל לטפל בתנובה, אבל לא בחברת IT מסינגפור, באתר כלכליסט, 7 ביוני 2015
↑   צבי זרחיה, האם הכוכב של מקינזי יצליח לקדם רפורמות מורכבות במערכת הציבורית, באתר TheMarker‏, 24 במאי 2015
↑  http://www.kol-barama.co.il/live/95465/
↑  אדריאן פילוט, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אלי גרונר, הודיע על סיום תפקידו, באתר כלכליסט, 28 במאי 2018
↑  גיקונומי, פרק #964 – אלי גרונר ומשרד רוה״מ
↑  With Super Bowl in rear-view mirror, signature event for football in Israel lies ahead, אתר jns.org, ‏
↑  Lobos capture AFI championship, ג'רוזלם פוסט, 24 בפברואר 2010
↑  מי אנחנו, באתר קרן וקסנר
|  מנכ"לי משרד ראש הממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אהוד אבריאל  |  טדי קולק  |  יעקב הרצוג  |  שמחה דיניץ  |  מרדכי גזית  |  עמוס ערן  |  אליהו בן-אלישר  |  מתתיהו שמואלביץ'  |  אברהם טמיר  |  יוסי בן אהרון  |
|  1951–1952  |  1952–1964  |  1966–1972  |  1972–1973  |  1973–1975  |  1975–1977  |  1977–1980  |  1980–1984  |  1984–1986  |  1986–1992  |
|  שמעון שבס  |  צבי אלדרוטי  |  אביגדור ליברמן  |  משה ליאון  |  יוסי קוצ'יק  |  רפי פלד  |  אביגדור יצחקי  |  אילן כהן  |  רענן דינור  |  איל גבאי  |
|  1992–1995  |  1995–1996  |  1996–1997  |  1997–1999  |  1999–2001  |  2001–2001  |  2001–2004  |  2004–2006  |  2006–2009  |  2009–2011  |
|  הראל לוקר  |  אלי גרונר  |  יואב הורוביץ  |  רונן פרץ  |  צחי ברוורמן  |  יאיר פינס  |  נעמה שולץ  |  יוסי שלי  |  |  |
|  2011–2015  |  2015–2018  |  2019–2018  |  2019–2020  |  2020–2021  |  2021–2022  |  2022  |  מ-2023  |  |  |
אורנה בן דור

| --- | --- |

בן דור, 2010
 לידה:  12 בדצמבר 1954 (בת 70) 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  יוצרת קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרופיל ב-IMDb
 
אורנה בן דור (נולדה ב-12 בדצמבר 1954) היא במאית קולנוע וטלוויזיה ישראלית. יוצרת תוכניות המציאות התיעודית "מעושרות" ו"פריפריה אימפריה".
חיים אישיים

לבן דור בן ובת מנישואיה הראשונים לקובי ניב.
בן דור בזוגיות עם שימי גת.
הערות שוליים

↑  ניר בכר, הצגת הקולנוע הראשונה - לבית־הספר החדש לקולנוע יש כבר בית, מורים, קפטריה ותוכנית הוראה. נותרו עדיין כרטיסים בודדים לשנת הלימודים הבאה, כל העיר, 4 באוגוסט 1989
↑  יאיר אורון, הכחשה : ישראל ורצח העם הארמני, עמ' 170.
↑  אביבה קרול, ‏אורנה בן-דור תחליף את אורלי יניב, באתר גלובס, 23 בפברואר 1997
↑  עונה שנייה לתוכנית התרבות "דו"ח אינטימי" בערוץ 2, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2002
רותה קופפר, עונה שלישית ל"דו"ח אינטימי", שעברה מערוץ 2 לערוץ 10, באתר הארץ, 13 בינואר 2005
↑  רותה קופפר, בגידה לעולם חוזרת, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2002
↑  רינת אבולעפיה, ‏מסע שורשים, באתר גלובס, 23 בפברואר 2006
↑  רותה קופפר, לא לומדים לקח, באתר הארץ, 15 בינואר 2007
↑  נירית אנדרמן, המועמדים לפרסי הקולנוע התיעודי הישראלי, באתר הארץ, 14 במאי 2007
↑  אופיר בר-זהר, אורנה בן דור פרשה מתפקידה בערוץ 10, באתר הארץ, 16 ביולי 2008
↑  יקי מנשנפרוינד, לא לעולם חוסן, באתר העין השביעית, 4 בספטמבר 2008
↑  ניר קיפניס, ‏אמא יקרה לי, באתר גלובס, 24 ביוני 2009
↑  לי-אור אברבך, ‏אורנה בן-דור ונועה מימן פירקו את השותפות בחברת ההפקות, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2010
↑  גילי איזיקוביץ, זרים בביתם, באתר הארץ, 30 במאי 2010
↑  בן פרץ, עכבר העיר, המסע לארץ הציצים: דרושה השתלת פואנטה, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2010
↑  לי-אור אברבך, ‏"שלוש" בראש הטבלה השבועית; "מעושרות" מובילה את ערוץ 10, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2011
↑  זיו יצחקי, עכבר העיר, להיות מעושרות: השואה בשירות אורנה בן דור, באתר הארץ, 5 בינואר 2012
↑  רוגל אלפר, הגם אתה, אביגדור פלדמן?, באתר הארץ, 17 במרץ 2016
↑  רוגל אלפר, כשאורנה בן דור עסוקה בדמוניזציה, היא רואה שדים ולא בני אדם, באתר הארץ, 3 במרץ 2016
רן בוקר, אורנה בן דור: "אין צדק ואין אמת במערכת המשפט הישראלית", באתר ynet, 29 בפברואר 2016
ברוך קרא, סרט אימה במסווה של תחקיר עיתונאי, באתר הארץ, 24 במרץ 2016
קובי סודרי, ממה ברוך קרא מפחד, באתר הארץ, 3 באפריל 2016
↑  איתי שטרן, יוצרים דוקומנטריים מגיבים להאשמות פרקליט המדינה ונשיאת בית המשפט העליון נגד יוצרי "צל של אמת", באתר הארץ, 4 באפריל 2016
אלכסנדר כץ, פרקליט המדינה: "שפל שערוץ 10 שידר את 'דיני נפשות' ואפשר זריית חול בעיניי הציבור", באתר אייס, 4 באפריל 2016
↑  רותה קופפר, בעירום מלא: סדרת דוקו-ריאליטי חדשה של אורנה בן דור, באתר כלכליסט, 29 ביולי 2020
↑  נועה לימונה, "פריפריה אימפריה" מציגה נשיות עוצמתית, ושהבלינג לא יטעה אתכם, באתר הארץ, 31 במרץ 2022
↑  "יש דברים שפשוט אסור לעשות": "האח הגדול" מכנס את הדיירים לשיחה, באתר חדשות 13, 30 ביולי 2022
↑  אורית מרלין-רוזנצוייג, אורנה בן דור חושפת את פרק ב' שלה: "חיים בשני בתים נפרדים", באתר Xnet‏, 28 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347463605171  ISNI: 0000 0000 4236 9595  LCCN: no99022546  VIAF: 78410362   WorldCat (עם VIAF): 78410362
נוגדן

| --- | --- |

נוגדן (למטה) נקשר לאנטיגן
 שיוך:  מערכת החיסון 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הסובייטית הארמנית, כרך 6 (62) 
 מזהים
 קוד MeSH:  D12.776.124.486.485.114 
 מזהה MeSH:  D000906 
 
מבנה נוגדן IgG
תרשים נוסף המתאר את מבנה הנוגדן
תרשים המתאר נוגדן קשור לאנטיגן. השרשראות הכבדות צבועות כחול, הקלות צבועות אפור, האנטיגן מופיע בכתום
נוגדן (קרוי גם אימונוגלובולין, באנגלית: Immunoglobulin; בקיצור: Ig, או Antibody) הוא מולקולת חלבון השייכת למערכת החיסון. תפקיד הנוגדנים הוא להיקשר לאנטיגנים - מולקולות המצויות על-פני השטח של פתוגנים הפולשים לגוף והעלולים להזיק לו. חיבור הנוגדן לאנטיגן מאפשר את חיסולו של הפולש במספר דרכים.
כאשר גורם זר, כגון חיידק, נגיף או אפילו מולקולת חלבון זרה, חודר לגופם של בעלי חיים שונים, בכללם יונקים ועופות, הוא גורם לגוף להגיב בניסיון לחסל את הגוף הזר. תגובת הגוף לגורם הזר, הנקראת תגובה חיסונית, מתבטאת, בין השאר, ביצירת נוגדנים הפועלים לניטרול הגוף הזר ("התוקף").
נוגדנים מהווים כלי מחקר נפוץ בביולוגיה, וביולוגים עושים שימוש בנוגדנים המיוצרים במיוחד לצורכי מחקר.
תפקיד הנוגדן

הנוגדנים הם חלק ממערכת החיסון הנרכשת. כל נוגדן מסוגל לחבור לאפיטופ (Epitope, דטרמיננטה אנטיגנית) יחיד, וזאת בניגוד לרכיבי מערכת החיסון המולדת, אשר נצמדים ותוקפים כל פתוגן שהוא, ללא אבחנה. האפיטופ הוא אזור של רצף חלבוני קטן באנטיגן, שאליו נקשר נוגדן באופן ייחודי, ובכך מעורר תגובה חיסונית. אנטיגן יכול להיות מורכב מדטרמיננטה אנטיגנית אחת או יותר, בהתאם לגודלו.
הנוגדנים מהווים למעשה את מערכת החיסון ההוּמוֹראלית; מונח זה (מהמילה הלטינית הומור, "נוזל"), מתייחס לתגובה החיסונית נגד פתוגנים הזורמים בדם באופן חופשי; זאת בניגוד למערכת החיסון התאית, המטפלת בפתוגנים שפלשו לתוך תאי הגוף או שנבלעו על ידי פגוציטים. לנוגדנים אין כל מגע ישיר עם פתוגנים שפלשו לתאי הגוף, אך כפי שמוסבר בהמשך, הם תורמים גם לחיסולם של אלו.
קיימים נוגדנים רבים מסוגים שונים הפועלים נגד פולשים מסוגים שונים. הנוגדנים נוצרים על ידי לימפוציטים B. חלקם שוכנים באופן קבוע על-גבי ממברנת תאי ה-B, ובכך מהווים קולטנים; הנוגדנים מופרשים על ידי תאי הפלזמה אל הדם או הלימפה, שם הם נודדים עד שהם פוגשים פתוגן.
מבנה

הנוגדן בנוי כקומפלקס דמוי האות Y המורכב מארבעה חלבונים: שתי שרשראות קלות ושתי שרשראות כבדות, כשביניהן מחברים קשרי S-S (קשרים דיסולפידיים בין שני אטומי גופרית). צורת ה-Y של הנוגדן מגדירה בו שני אזורים נפרדים:
ה"רגל" של הנוגדן הוא אזור שמור וקבוע הנקרא Fc (ראשי תיבות באנגלית של Fragment Crystalline, "קטע גבישי", זאת עקב נטיית אזור ה-Fc להתגבש בתמיסה). קיימים כחמישה סוגים עיקריים של אזורי Fc, והם אלו הקובעים את אופן פעולתו של הנוגדן ואת האזור או התאים שבהם הוא פועל. אזור ה-Fc אינו נקשר לאנטיגנים.
אזור שתי ה"זרועות" של הנוגדן מכונה Fab (ראשי תיבות באנגלית של Fragment Antigen-Binding, "קטע קושר אנטיגן") הוא האזור הנקשר לאנטיגנים. אתר זה שונה במבנהו המרחבי מנוגדן אחד למשנהו. כל נוגדן יכול לקשור בעת ובעונה אחת שני אנטיגנים זהים(כיוון שיש בו שתי זרועות). אזור ה-Fab מורכב מאזור קבוע ומאזור משתנה Fv. בתוך האזור המשתנה נמצאות לולאות ה-CDR, שהן שרשראות בגודל 7–17 חומצות אמינו המרכיבות את האזורים המשתנים של הנוגדן, והן המעניקות לנוגדן את האפיניות לאפיטופ הספציפי.
קומפלקס החלבונים המרכיב את הנוגדן כולל גם שרשראות סוכרים, ולפיכך מהווה הנוגדן גליקופרוטאין (גליקו=סוכר, פרוטאין=חלבון).
ייצור הנוגדנים

הנוגדנים נוצרים בלימפוציטים-B בלתי בוגרים במח העצמות. במהלך הבשלת הלימפוציט מתרחשים ב-DNA שלו תהליכי שחלוף מקומיים הבוחרים מספר אתרים קטן מבין אפשרויות רבות, ומסדר את ה-DNA כך שייווצר צירוף חומצות אמינו ייחודי, אשר יוצר את החלק המשתנה של הנוגדן, הקושר אליו את האנטיגן. צירוף ייחודי זה שונה בכל תא B, וכך נוצרים תאים בעלי שונות מבחינת יכולת הזיהוי והנטרול של אנטיגנים שונים.
כל לימפוציט מציג על פני קרום התא שלו נוגדן מסוג אחד בלבד. עם הבשלת הלימפוציטים, הם יוצאים ממח העצמות ומשייטים בזרם הדם כ"תאים נאיביים". בעת גירוי הלימפוציט על ידי אנטיגן הנקשר לנוגדן שלו, הוא עובר שורה של תהליכים המשנים אותו ל"תא פלזמה". תא הפלזמה מתרבה למספר רב של תאים, ומפריש כמות גדולה של נוגדנים מהסוג אותו הוא מציג על פני קרום התא שלו.
מאחר שהאנטיגנים האפשריים הם רבים מאוד, יצירת נוגדנים בעלי קישורים ספציפיים וייחודיים מצריכה מנגנון גנטי ייחודי הנקרא רקומבינציה של החלפת סוג הנוגדן: ה-DNA בתא עובר "סידור מחדש" הגורם לשינויים באזור Fv של הנוגדן, וכך נוצרת ספציפיות חדשה בכל פעם.
הנוגדנים נוצרים בתהליך אקראי לחלוטין, ואחר כך, בתהליך של סינון וניטרול, מסולקים מן הגוף נוגדנים בעלי פוטנציאל הרסני לגוף, אשר עשויים לגרום למחלות אוטואימוניות (נוגדנים אוטוראקטיביים), וזאת על-פי תאוריה אימונולוגית מבוססת היטב הנקראת clonal selection.
היצירה האקראית של נוגדנים באה בסתירה לתאוריות מיושנות ואף למה שניתן לצפות בדבר "התאמה מושכלת" של מערכת החיסון של נוגדן למחלה. הנוגדן אינו תוצר של המחלה אלא תוצר המקרה.
האופי האקראי של מערכת הנוגדנים מהווה אחת מהדרכים של מערכת החיסון להתמודדות עם השינוי המהיר של המיקרואורגניזמים שבהם היא נלחמת, וזאת על ידי סריקה של מרחב אפשרויות מולקולריות גדול בזמנים קצרים.
קיימות מספר תסמונות של חסך חיסוני המתבטאות בירידה בייצור הנוגדנים, או בהיעדר מוחלט של נוגדנים בגוף, כמו התסמונת התורשתית XLA.
חמש מחלקות

הנוגדנים נחלקים, כאמור, לחמש מחלקות, לפי ההרכב הכימי של אזור ה-Fc. כל מחלקה (Class) מסומנת ב-Ig (קיצור של אימונוגלובולין) בתוספת אות גדולה המציינת את המחלקה:
IgG: נוגדנים המופרשים על ידי תאי B במהלך תגובה חיסונית נגד אנטיגן מוּכּר (למשל בעקבות חיסון או חשיפה קודמת לאנטיגן). זהו סוג הנוגדן בעל התגובה החיסונית היעילה ביותר. נוגדני IgG הם הנפוצים ביותר בדם (כ-80% מכלל הנוגדנים) וזמן החיים שלהם הוא הארוך ביותר (זמן מחצית החיים שלהם בפלזמה מוערך בכחודש). קיימים ארבעה תת-סוגים: IgG1 עד IgG4. נוגדני IgG הם היחידים שמסוגלים לעבור דרך השליה, מן האם אל העובר, ובכך להקנות לעובר הגנה חיסונית כבר בשבועות הראשונים לחייו.
חמשת האיזוטיפים של נוגדנים. ניתן לראות את מבנה הפנטמר של נוגדני IgM, וכן את המבנה הדימרי של נוגדני IgA.IgM: מופיעים כפּנְטַמֵרִים (קבוצות בנות חמישה נוגדנים הקשורים האחד לשני) ומשמשים בעת מפגש ראשון עם אנטיגן. שיעורם בדם מכלל הנוגדנים הוא 6%. הם נמצאים לרוב על-גבי ממברנת תאי B נאיביים (תאי B בוגרים שטרם פגשו אנטיגן) ומשמשים כקולטן - במצבם זה הם מופיעים כנוגדנים בודדים ולא כפנטמרים. הם אינם עוברים את השליה. צורתם הפנטמרית מאפשרת להם ללכוד אנטיגנים באופן יעיל יחסית.
IgA: נוגדנים אלו מונעים היצמדות של חיידקים ווירוסים לממברנות מפרישות. אלו נוגדנים הנמצאים בכמות גבוהה מהרגיל אצל חולי צליאק. נוגדנים אלה מופיעים כמונומרים (יחידות בודדות) בזרימת הדם, כדימרים (זוגות)- כשהם מופרשים או כטרימרים (שלשות). אחראים על הרקמות הפריפריאליות, ובעיקר על הרקמות הריריות: עיניים, מערכת הרבייה: בחלב אם ראשון (הקולוסטרום), מערכת העיכול ומערכת הנשימה. אלו הם הנוגדנים הנפוצים ביותר בריריות, והיות ופתוגנים רבים חודרים לגוף דרך אזורים אלו, יש לנוגדני IgA תפקיד מרכזי במפגש הראשוני עם הפתוגנים. שיעורם בדם מכלל הנוגדנים הוא 13%. קיימים שני תת-סוגים: IgA1 ו-IgA2.
IgE: נוגדנים הקשורים לתגובות אלרגיות; הם גורמים להפעלה של תאי פיטום, תאי הדם הלבנים העיקריים הגורמים לתגובה אלרגית ולעיתים לתגובות יתר רגישות מסוג I. ריכוזם בדם הוא הנמוך ביותר, ולמעשה כמעט ואינו קיים: 0.002% מכלל הנוגדנים.
IgD: נמצאים לרוב על-גבי ממברנת תאי B נאיביים (או על סף הבשלה) ומשמשים כקולטן. ריכוזם בדם נמוך, כ-1% מכלל הנוגדנים. הם נמצאים בעיקר במערכת הנשימה ומשפעלים באזופילים.
החלפת המחלקה נעשית בתהליך ההיפרמוטציה של תאי הגוף, תוך כדי התחלקות שבט תאי ה-B.
אפיניות

האנטיגן נקשר לנוגדן באמצעות קשרים לא-קוולנטיים חלשים יחסית (קשרי מימן, בין השאר). האפיניות היא מידת הנטייה של הנוגדן לקשור אליו אנטיגנים, והיא נמדדת כריכוז האנטיגן בתמיסה הנדרש כדי להיקשר למחצית הנוגדנים.
אחד המאפיינים של מערכת החיסון הנרכשת הוא התגברות האפיניות לאחר המפגש הראשון עם הפתוגן. כשאדם נדבק באותו הפתוגן בפעם השנייה, התגובה החיסונית חזקה, יעילה ומהירה יותר; אחד הגורמים לכך הוא התגברות האפיניות בין הנוגדנים והאנטיגנים. במפגש ראשון עם אנטיגנים, האפיניות של הנוגדנים המופרשים לדם נעה בין 6- 10 ו-9- 10 מולר. במפגש השני עולה האפיניות לבין 8- 10 ו-11- 10 מולר (כלומר, ריכוז האנטיגן הנדרש יורד).
האפיניות של נוגדנים לאנטיגנים גדולה בהרבה (לפחות פי 100) מזו של קולטני תאי ה-T. בנוסף, מגוון האנטיגנים שהנוגדנים מסוגלים לזהות גדול אף הוא בהרבה מהמגוון שתאי ה-T מזהים (תאי T מסוגלים לזהות בעיקר אנטיגנים חלבוניים). התגובה החיסונית ההומוראלית היא, לפיכך, חזקה ואינטנסיבית הרבה יותר מהתגובה החיסונית התאית, לה אחראים תאי ה-T.
עקרון פעולה

הנוגדנים תורמים לניטרול פתוגנים ולמניעת זיהומים בכמה דרכים:
ניטרוּל ישיר של פתוגנים או של רעלנים. היצמדות הנוגדן לממברנת התא של הפתוגן, המכילה בדרך-כלל מולקולות המסייעות לפתוגן לפלוש לתאי הגוף, מנטרלת יכולת זו של הפתוגן. נוגדנים הנצמדים לרעלנים מנטרלים אף הם את יכולתם של אלו לפגוע בתאי הגוף.
אופסוניזציה של פתוגנים. הנוגדנים נצמדים לפתוגנים שפלשו למחזור הדם ומסמנים אותם. תאי הדם הלבנים מזהים ביתר קלות את הפתוגנים המסומנים, והפגוציטים שבהם מסוגלים כעת לבלוע את הפתוגן ולחסלו (לבצע פגוציטוזה). סימון הפתוגנים נקרא אוֹפּסוֹניזציה ופתוגנים שסומנו בדרך זו מכונים מופעלים. לחיידקים מסוימים מעטפת רירית הקרויה קפסולה שמונעת לחלוטין פגוציטוזה ללא אופסוניזציה. ריכוז גבוה של פגוציטים נמצא בטחול, שבו מתבצע חלק ניכר מהפגוציטוזה של פתוגנים שהופעלו על ידי נוגדנים. זוהי הסיבה שאנשים שנאלצו לעבור כריתת טחול (בדרך כלל עקב טראומה גופנית) חשופים בצורה ניכרת לזיהומים של חיידקים בעלי קפסולה.
אופסוניזציה של תאי גוף מודבקים. הנוגדנים נצמדים לתאי גוף אליהם פלשו חיידקים או נגיפים. תאי NK מזהים את הנוגדנים, משחררים אנזימים וחומרים רעילים המחוררים את ממברנת התא הנגוע וגורמים למותו. תהליך זה אינו מתרחש לעיתים קרובות, שכן לא כל תא גוף שהודבק מייצר חלבוני ממברנה אשר מסוגלים למשוך נוגדנים.
אופסוניזציה של תולעים שפלשו לגוף. תהליך זה מתבצע באופן בלעדי כמעט על ידי נוגדני IgE. הללו נצמדים לתולעת ומקיפים אותה מכל עבר. אאוזינופילים, הגרנולוציטים המתמחים בחיסול תולעים, מזהים את הנוגדנים, נמשכים ונצמדים אל התולעת ומשחררים אנזימים וחומרים רעילים הגורמים למותה.
הפעלת מערכת המשלים.
שימושים לצורכי רפואה ומחקר

קיים מספר רב של שימושים בנוגדנים לצורכי רפואה ומחקר. העיקריים שבהם:
אבחון (דיאגנוסטיקה) בעזרת נוגדנים - כושרם של הנוגדנים להגיב באופן ייחודי עם אנטיגן ועקב כך ליצור תצמיד אנטיגן-נוגדן, נוצל לפיתוח שיטות מעבדתיות פשוטות לזיהוי ולמדידה כמותית של חומרים שונים בתמיסות המכילות דגימות מנוזלי גוף, כגון דם ושתן, ואף על פני רקמות הגוף. מכונה גם בדיקות סרולוגיות או "סרולוגיה".
ריפוי מחלות בעזרת נוגדנים - ניתן לנצל את יכולת הקישור הבררני של נוגדנים לאנטיגנים ייחודיים המצויים על פני תאים ורקמות, גם לשם אבחון וריפוי של מחלות בני-אדם. תהליך ריפוי של מחלות בעזרת נוגדנים שייך לתחום האימונותרפיה, וכולל טיפול במחלות זיהומיות (ויראליות ובקטריאליות), במחלות אוטואימוניות, במחלות של אלרגיה, במחלות ממאירות (סרטן) ובמניעת דחייה של השתל בהשתלות של רקמות ואיברים. הטיפול השכיח ביותר מסוג זה הוא עירוי נוגדן תוך ורידי (IVIG).
שימוש בנוגדנים כאמצעי הפרדה - השימוש בנוגדנים להפרדה ולניקוי של אנטיגנים בתערובת, מבוסס על הגישה של כרומטוגרפית זיקה, לפיה הליגנד הקשור לעמודה הוא נוגדן, והבסיס להפרדה הוא הקישור הספציפי של אנטיגן לנוגדן, ליצירת תצמיד נוגדן-אנטיגן.
ראו גם

שיטות חלבונים
נוגדנים חד-שבטיים
Anti-Hu
ח'ירבת עזון

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז שומרון
 נפה:  נפת טולכרם
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  5,328 דונם טורקי (1945)
 גובה:  40 מטרים
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  3 באפריל 1948
 יישובים יורשים:  רעננה, בצרה
 דת:  מוסלמים
 קואורדינטות:  32°11′36″N 34°52′38″E﻿ / ﻿32.1934°N 34.8772°E﻿ / 32.1934; 34.8772 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ח'ירבת עזוּן (בערבית: خربة عزون), המכונה לעיתים גם טָבְּסוּּר (تبصر), היה כפר ערבי בשרון הדרומי, כ-19 קילומטרים דרומית-מערבית לטולכרם, מצפון למושבה רעננה. מקור תושבי הכפר היה בכפר עזון שבשומרון, מזרחית לקלקיליה. חלק מאדמות הכפר נקנו במרץ 1921 מתושבי הכפר בתיווכו של יהושע חנקין, ועליהם הוקמה רעננה. במהלך מלחמת העצמאות באפריל 1948 תושבי הכפר ברחו או גורשו לכפרים עזון ועיזבת א-טביב.
היסטוריה > העת העתיקה

באתר בו היה ממוקם הכפר נערכה חפירה וסקר ארכאולוגי בשנות ה-60, והתגלו שרידים של ריצפות פסיפס צבעוניות ולבנות, בור מים ויסודות של קירות עבים. בשטח נרחב בשוליים המזרחיים של הגבעה עליה עמד הכפר וממזרח לה, התגלו מבנים ומיתקנים מהמאה ה-4 עד המאה ה-8. בין השאר ריצפת פסיפס לבן, תעלה מטויחת המוליכה לבריכת אגירה מטויחת גדולה, מצבורי חרסים גדולים, עמודים ובסיסים משיש וקברים. כל אלו תוארכו לתקופה הביזנטית. בשטח האתר נמצאו גם חרסים ונרות מהתקופה הביזנטית ומראשית התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל, לרבות ומטבעות. כמו כן נמצאו עדויות לייצור זכוכית במקום בצורת שברי כבשנים, אפר רב ופסולת של זכוכית גולמית המרוכזים בעיקר בצפון האתר.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 העניקו השלטונות העות'מאניים לכפר עזון חלקת אדמה חקלאית בשם "עָ'בּת עזון" באזור שבו שכן "יער ארסור", ליד ח'ירבת טָבּסוֹר (Tabsor), במקום בו נמצאת היום העיר רעננה. חלקת חורש מנותקת זו הפכה לגרעין של ח'ירבת עזון, שנוסדה על ידי משפחות מכפר עזון.
במפת PEF משנת 1880 מצוין שכפר Tabsor נמצא בגובה של כ-120 רגל (כ-40 מטר). הכפר שכן על הדרך בין כפר סבא לכפר אל-חרם.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

במהלך נסיגתם צפונה, ביסס הצבא העות'מאני קו ביצורים בשרון שכלל בין היתר גם מתחם בגבעות טבסור. ב-19 בספטמבר 1918, במהלך מתוכנן היטב, כבש גדוד הודי שהיה חלק מחטיבה 19 של הצבא הבריטי את המתחם ("קרב טבסור").  בתאריך 20 אוקטובר 2021 התקיים טקס בנוכחות שר החוץ ההודי, שגריר הודו בישראל, ראש עירית רעננה ואורכים נכבדים, ונקבע שלט הוקרה לחיילים ההודים, למרגלות הגבעה.
היסטוריה > בתקופת המנדט

במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בח'ירבת עזון הייתה אוכלוסייה של 700 מוסלמים ו-9 נוצרים. במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-980 מוסלמים ו-14 נוצרים, ונמנו בכפר כ-231 בתים ובית ספר יסודי לבנים.
לאחר הקמת רעננה ב-1922 היו היחסים בין התושבים היהודים לבין התושבים הערבים לרוב טובים.
על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945 שטחו הכולל של הכפר 5,328 דונם טורקי, מתוכם 2,348 בבעלות ערבית, 2,807 דונם בבעלות יהודית, ו-173 דונם בבעלות ציבורית. הסקר שעסק גם בנתוני אוכלוסייה, לא מציין כל נתון לגבי גודל אוכלוסיית הכפר.
ב-21 בדצמבר 1947 עזבו רוב תושבי הכפר, כנראה מחשש להתקפה יהודית; היה זה הכפר הראשון שננטש באזור השרון. ב-2 באפריל 1948, שלושה ימים אחרי שהאצ"ל חטף את נכבדי שיח' מוניס וגרם לבריחת תושביו, עזבו תושבי ח'ירבת עזון את כפרם בהוראת "ההגנה", והתמקמו בכפרים עזון ועיזבת א-טביב, ממזרח לקלקיליה.
היסטוריה > לאחר הקמת המדינה

בדצמבר 1948 ביקשה מועצת רעננה לספח את שטח הכפר למושבה.
ב-1949 התיישבה במקום קבוצת עולים חדשים ניצולי שואה. בראשם היה עולה בשם בנימין וולפוביץ' (לימים ראש עיריית רעננה), ובאפריל 1949 בחרו לעצמם ועד מקומי, בו כיהן וולפוביץ' יחד עם משה זילברברג, יוסף שפירא ואחרים. במשך השנים חלק מהתושבים עזבו ובמקומם נכנסו לגור בכפר תושבים אחרים. בשנת 1961 הודיעה מועצת רעננה על תוכנית לפינוי והריסת בתי הכפר הרעועים, ובניית שיכון חלופי לתושבים. ב-1963 עוד התגוררו במקום 15 משפחות שהמתינו לדיור חלופי.
בתי הכפר נהרסו בסוף שנות ה-60 ואלה מהם שנשארו נתכסו בצמחייה. השטחים סביב הכפר פותחו כאזורי מגורים ותעשייה, אך לב הכפר עמד בשיממונו עד לאמצע שנות ה-80. רק קיר בודד אחד (ייתכן שמדובר בקיר של מסגד הכפר) עמד על תלו, ובסמוך לו פעל בית כנסת קטן. בעקבות מעשי ונדליזם, שלוו בכתובות גרפיטי בערבית, הוחלט להרוס גם את השריד האחרון של הכפר. לאחר שנים מעטות הוקם על שטח הכפר הקאנטרי קלאב העירוני הראשון של רעננה.
לקריאה נוספת

רועי מרום, "ההתיישבות הערבית המחודשת באזור רעננה", בתוך: יצחק שטייגמן, משממה למושבה פורחת – רעננה – דגם להתיישבות פרטית בארץ ישראל (1981-1922), ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2017, עמ' 435–448.
הערות שוליים

↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 590.
↑  מפת האזור עם סימון הכפר Tabsor, 1919, הוכנה ע"י צבא בריטניה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  זאב ענר, סיפורי מושבות: סיפורן של חמישים ושתיים המושבות בארץ ישראל, משרד הביטחון-ההוצאה לאור,  2005, עמוד: 237
↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 5684.
↑  אתר ביזנטי נחשף ברעננה, למרחב, 27 באוגוסט 1963
↑  ישראל רול, איתן איילון, אפולוניה ודרום השרון: דגם של עיר חוף והעורף היישובי שלה; תל אביב, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989, עמוד 161
↑  The Oak Forest of the Sharon (al-Ghaba) in the Ottoman Period: New Insights from Historical- Geographical Studies, escholarship.org
↑  מפת PEF באתר עמוד ענן.
↑  אהוד אפק הגב, רעננה וסביבתה במלחמת העולם הראשונה | העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בישראל, ‏2021-10-23
↑  eyal, זוכרים את הלוחמים ההודים ואת הקרב הגדול: טקס מיוחד התקיים היום ברעננה, באתר צומת השרון רעננה, ‏2021-10-20
↑  מפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל
↑  מפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל
↑  ערבי ח'ירבת עזון מחזירים בקור חג לאנשי רעננה, הַבֹּקֶר, 31 בדצמבר 1940
↑  יהודים מוזמנים לחוג את "עיד אל פיטר", הַבֹּקֶר, 4 בנובמבר 1940
↑  במושבות, קול העם, 26 באוגוסט 1947
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  הבדואים מפנים אזורים יהודים, הַבֹּקֶר, 10 בדצמבר 1947
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 80.
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 165.
↑  רעננה לפני הרתבה ופיתוח, על המשמר, 20 בדצמבר 1948
↑  ועד הכפר בח'ירבת עזון, על המשמר, 13 ביוני 1949
↑  על המשמר, יוני 1949, באתר הספרייה הלאומית.
↑  דחפור יהרוס החורבות, התושבים יקבלו דירות, מעריב, 10 בינואר 1961
↑  תשע הנפשות של משפחת צדוק בראני בח'ירבת עזון מצפות לדחפור, מעריב, 10 בינואר 1961
↑  דיידי שכ' החורבות ברעננה דורשים דירות חדשות, מעריב, 3 בינואר 1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385669305171