stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיפור רצפה בת איה
במחקר הספרותי > מקבילות חוץ-מקראיות > אגדת אקהת

בין סיפורה של רצפה בת איה לסיפור המופיע באפוס העלילתי הקדום עלילת אקהת (חלק מהמיתוס האוגרתי, שנמצא בעיר אוגרית), קיימים קווי דמיון רבים. הסיפור מספר על אקהת, בנו של דנאל המלך, אשר נרצח. המלך שאינו מודע לידיעה על מות בנו, ממשיך לשפוט ולהנהיג את עמו. המלך מרגיש כי אסון פגע בביתו. בצורת תוקפת את האזור, אך הנשרים המרחפים מעל ראשו שלו מהווים סימן לבאות. דנאל מקלל שיירד גשם שוטף ביום קיץ בזמן בציר הענבים ומוסיף ומקלל שתשרור בצורת במשך שבע שנים. למרות הקללה דנאל מנסה להציל את היבול בעזרת טקסי מאגיה. לאחר כל זאת מופיעים שליחים המספרים לו אודות רצח בנו האהוב. דנאל יוצא לחפש את גופת בנו כדי שיוכל להביאו לקבורה. תיאור החיפוש בקובץ העלילה הוא רב. הסיפור מתאר בפירוט חיפוש אחר כל חלקי הגופה. דנאל מגיע ל"צמל אם הנשרים" ושם הוא מוצא את שאר חלקי גופת בנו. לאחר קבורת אקהת, מקיים דנאל טקסי אבלות. בתו פועת מבקשת לנקום את דמו השפוך של אחיה.
בשני הסיפורים, עלילות אקהת וסיפורה של רצפה בת איה מופיע מוטיב הבצורת והגשם השוטף אשר החברה רואה בהם קללה. כך גם סבורים דוד בסיפור המקראי ודנאל בעלילות אקהת. אך עם זאת דנאל הוא זה המחפש אחר גופתו וחלקי גופו של בנו, ובסיפור המקראי רצפה בת איה היא זו שמגנה על הגופות מפני עופות דורסים. במעשיה רצפה היא זו שמבקשת, שיביאו את גופות בניה ובני מיכל לקבורה נאותה. בעלילת אקהת כך גם מבקש דנאל. בשני הסיפורים מופיע בנוסף למוטיב קללת הבצורת מוטיב גאולת הדם. בסיפור המקראי הגבעונים הם אלה המבקשים את הנקמה ובסיפורו של אקהת את הנקמה מבקשת אחותו. בשונה מהסיפור בעלילות אקהת אין יודע אם תמה תקופת הבצורת. הסיפור המקראי מבקש לעדכן כי " וַיֵּעָתֵר אֱלֹהִים לָאָרֶץ, אַחֲרֵי-כֵן".
במחקר הספרותי > מקבילות חוץ-מקראיות > אנטיגונה

בין המחזה "אנטיגונה" שכתב סופוקלס (בן המאה החמישית לפני הספירה) ובין סיפור רצפה בת איה קיימים כמה קווי דמיון. שני הסיפורים עוסקים בקבורת המתים. בשני הסיפורים עומדת הסמכות הגברית למבחן. במעשיהן, רצפה ואנטיגונה קוראות תיגר על סמכות זו, אשר באה לידי ביטוי בסמכות המלך, קריאון במחזה אנטיגונה ודוד בסיפורה של רצפה. קיימות גם נקודות שוני בין שני הסיפורים. בניגוד להחלטת קריאון, קוברת אנטיגונה את אחיה המת. רצפה לעומת אנטיגונה אינה קוברת את צאצאיה ואת צאצאי מיכל וכוח עליון הבא בצורת גשם שוטף בא לעזרתה.
בספרות חז"ל והראשונים

סיפור רצפה בת איה עורר קשיים בעיניי חז"ל. בתלמוד הבבלי התחבטו בשאלה כיצד אפשר דוד את ההוצאה להורג למרות האמור בתורה: ”לֹא יוּמְתוּ אָבוֹת עַל בָּנִים וּבָנִים לֹא יוּמְתוּ עַל אָבוֹת אִישׁ בְּחֶטְאוֹ יוּמָתוּ”, וכיצד אפשר את התלייה ארוכת הטווח בניגוד להוראת התורה: ”לֹא תָלִין נִבְלָתוֹ עַל הָעֵץ כִּי קָבוֹר תִּקְבְּרֶנּוּ בַּיּוֹם הַהוּא כִּי קִלְלַת אֱלֹהִים תָּלוּי וְלֹא תְטַמֵּא אֶת אַדְמָתְךָ אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לְךָ נַחֲלָה”. והשיבו: "מוטב שתעקר אות אחת מן התורה ואל יתחלל שם שמים בפהרסיא" או: " מוטב שתעקר אות אחת מן התורה ויתקדש שם שמים בפרהסיא שהיו עוברים ושבים אומרים מה טיבן של אלו? הללו בני מלכים הם ומה עשו פשטו ידיהם בגרים גרורים, אמרו אין לך אומה שראויה להדבק בה כזו ומה בני מלכים כך, בני הדיוטות על אחת כמה וכמה ומה גרים גרורים כך, ישראל על אחת כמה וכמה".
הרמב"ם בחיבורו משנה תורה, ציין את אכזריותם של הגבעונים ואי נכונתם למחול, כתכונה המבדילה בין ישראל לעמים ערלי הלב:
”אסור לאדם להיות אכזרי ולא יתפייס, אלא יהא נוח לרצות וקשה לכעוס. ובשעה שמבקש ממנו החוטא למחול, מוחל בלב שלם ובנפש חפיצה, ואפילו הצר לו וחטא לו הרבה, לא יקום ולא יטור. וזהו דרכם של זרע ישראל ולבם הנכון. אבל העובדי כוכבים ערלי לב אינן כן, אלא ועברתן שמרה נצח. וכן הוא אומר על הגבעונים לפי שלא מחלו ולא נתפייסו, והגבעונים לא מבני ישראל המה”
בתרבות

רצפה בת איה היא דמות מרכזית במחזהו של אהרן אשמן, "מיכל בת שאול", שהועלה בתיאטרון "הבימה", בשנת 1941.
רצפה בת איה נמצאת במרכזו של הרומן ההיסטורי "בת איה" מאת אריה קוצר, שיצא לאור בשנת תש"ך.
לקריאה נוספת

אוריון, פסח, "הערה לשמואל ב' כ"א: א-יד", בית מקרא ט/א-ב (תשכ"ד), עמ' 123–126 (=בית מקרא לו/ב [תשנ"א], עמ' 155–159). (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
בן-ישר, מנחם, "עיון בפרשת רצפה בת איה (שמואל ב' פרק כ"א)", בית מקרא יא/ג (תשכ"ו), עמ' 34–41 (=בית מקרא לו/א [תשנ"א], עמ' 56–64). (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ויסמן, זאב, "היבטים משפטיים במעורבותו של דוד המלך בגאולת דמם של הגבעונים", ציון נד/ב (תשמ"ט), עמ' 149–160. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
‎
Campbell, Antony F., 2 Samuel (Forms of the Old Testament Literature 8), Grand Rapids, MI: Eerdmans, 2005, ISBN 0802828132, pp. 188-192
Fensham, F. Charles, "The Treaty between Israel and the Gibeonites", Biblical Archaeologist 27/3 (1964), pp. 96-100
Malamat, Avraham, "Doctrines of causality in Hittite and Biblical Historiography: A Parallel", Vetus Testamentum 5/1 (1955), pp. 1-12
McCarter, P. Kyle, II Samuel (Anchor Bible 9), Garden City, NY: Doubleday, 1984, ISBN 0385068085, pp. 263-265, 436-446
הכרה ברפובליקה העממית של דונצק וברפובליקה העממית של לוגנסק

שטחי הרפובליקה העממית של דונצק (בשחור, בצהוב כהה שאר מחוז דונצק) והרפובליקה העממית של לוגנסק (בכחול, בירוק בהיר שאר מחוז לוגנסק) בתוך אוקראינה (בצהוב), לפני תחילת מלחמת רוסיה-אוקראינה ב-2022. קרים, שסופח לרוסיה, מוצג בחום בהיר.
מפת מצבן הדיפלומטי הבין-לאומי של הרפובליקות העממיות של דונצק ולוגנסק.  מכירה רשמית ברפובליקות העממיות של דונצק ולוגנסק  תומכת בהכרה הרוסית ברפובליקות העממיות של דונצק ולוגנסק  תומכת בשלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה, אך לא גינתה את ההכרה הרוסית  גינתה את ההכרה הרוסית בעצמאות הרפובליקה העממיות של דונצק ולוגנסק
הרפובליקה העממית של דונצק (DPR) והרפובליקה העממית של לוגנסק (LPR) הן שתי מדינות מוכרות חלקית שנתמכות על ידי רוסיה באזור דונבאס שבאוקראינה בדונצק ולוגנסק. בדלנים פרו-רוסים הכריזו על עצמאות בשני המחוזות, DPR ו-LPR, ב-12 במאי 2014 במהלך המלחמה בדונבאס. מאז מספר מדינות קטן הכיר בהן כמדינות.
עצמאותן של ה-DPR וה-LPR מעולם לא זכתה להכרה דיפלומטית רחבה, כאשר הקהילה הבין-לאומית ממשיכה לראות בהם חלק מהשטח הריבוני של אוקראינה. הן הוכרו כמדינות ריבוניות על ידי רוסיה ב-21 בפברואר 2022, ובעקבותיה אבחזיה – ישות נוספת המורדת בגאורגיה, הכירה בהן. ה-DPR וה-LPR הוכרו מאוחר יותר על ידי שתי מדינות החברות באומות המאוחדות: סוריה ב-29 ביוני 2022 וקוריאה הצפונית ב-13 ביולי 2022.
ה-DPR וה-LPR סופחו רשמית לרוסיה ב-30 בספטמבר 2022, לאחר משאלי עם שגם הם לא הוכרו באופן נרחב על ידי הקהילה הבין-לאומית.
היסטוריה

לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, מחוזות דונצק ולוגנסק נותרו חלק מאוקראינה העצמאית, אך המתחים בין הממשלה המרכזית בקייב לבין האזור המזרחי, ששאף לשמור על קשרים הדוקים עם רוסיה, התחזקו עם השנים. המתחים הללו התעצמו במיוחד לאחר אירועי יברומאידאן ב-2014, שהובילה להפלת נשיא אוקראינה, הפרו-רוסי, ויקטור ינוקוביץ', ושינוי כיוון פוליטי במדינה.
השינויים הפוליטיים באוקרינה, הובילו את הבדלנים הפרו-רוסים בדונצק ולוגנסק לערוך משאלי עם על התנתקות ב-11 במאי 2014. תוצאות משאלי העם לא התקבלו רשמית על ידי אף ממשלה מלבד רוסיה. ואף ממשלת אוקראינה רואה בבדלנים הפרו-רוסים טרוריסטים. בנובמבר 2014 שלחו נציגי נובורוסיה בקשה להכרה דיפלומטית למספר מדינות באמריקה הלטינית, ובניהן קובה, ונצואלה וניקרגואה. עם זאת, אף אחת מהמדינות לא נענתה לבקשה. ה-DPR וה-LPR ניסו להתאחד בשנת 2014 לקונפדרציה בשם נובורוסיה, אך הניסיון נזנח עד 2015. ב-2014, דרום אוסטיה – בעצמה ישות לא מוכרת שמבקשת עצמאות מגאורגיה – הכירה בעצמאותן של שתי הישויות.
במאי 2015, הקונפדרציה של נובורוסיה בוטלה בשל "אי התאמתה לתוכנית הסדר השלום בפורמט נורמנדי", תוך קידום ה-DPR וה-LPR להפוך לאזורים אוטונומיים בגבולות אוקראינה.
ב-15 בפברואר 2022 הצביעה הדומה הרוסית קראה מ לנשיא ולדימיר פוטין להכיר ברפובליקות העממיות של דונצק ולוגנסק כמדינות עצמאיות. הצעת החוק הוצעה על ידי המפלגה הקומוניסטית.
ב-21 בפברואר 2022 העבירה הדומה הצעת חוק המכירה רשמית ברפובליקה העממית של דונצק וברפובליקה העממית של לוגנסק במזרח אוקראינה כמדינות עצמאיות. הצעת החוק אושרה על ידי הנשי פוטין. באותו יום חתם פוטין על צווים המכירים ברפובליקות העממיות של דונצק ולוגנסק, וכן חתם על הסכמים על ידידות, שיתוף פעולה וסיוע עם הרפובליקות.
ב-24 בפברואר 2022 רוסיה פלשה לאוקראינה, וחלק מהכוחות שפלשו כללו חיילים משני המחוזות. אמנם, ההכרה הזו בדיוק באה אחריה במלואה באבחזיה ב-25 בפברואר 2022, עם צו הנשיא שנחתם על ידי אסלן בז'ניה כדי לתמוך בעמדת רוסיה בהכרה ברפובליקה העממית של דונצק ולוגנסק.
עמדות שננקטו על ידי מדינות וארגונים לגבי עצמאות > מדינות וישויות שהכירו ב-DPR וב-LPR כמדינות עצמאיות > מדינות החברות באומות המאוחדות

| # | מדינה | תאריך ההכרה | תחילת יחסים דיפלומטיים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רוסיה רוסיה | 21 בפברואר 2022 | 21 בפברואר 2022 | בנאום שלו, שהכיר ב-DPR וב-LPR, תמך פוטין גם בתביעותיהן לאזור דונבאס באוקראינה. |
| 2 | סוריה סוריה | 29 ביוני 2022 |  | בפברואר 2022, שר החוץ פייסל מקדד הצהיר כי "סוריה תומכת בהחלטתו של הנשיא ולדימיר פוטין להכיר ברפובליקות לוגנסק ודונצק" באירוע שנערך במוסקבה. סוכנות הידיעות הממלכתית של סוריה, SANA, דיווחה מאוחר יותר כי סוריה "מוכנה לבנות יחסים עם הרפובליקות של לוגנסק ודונצק". בתגובה להכרה, אוקראינה ניתקה את כל יחסיה הדיפלומטיים עם סוריה, וסוריה עשתה את אותו הדבר כלפי אוקראינה ב-20 ביולי 2022. לפני ניתוק היחסים, שגרירויות שתי המדינות נסגרו ב-2016 וב-2018 במהלך מלחמת האזרחים בסוריה. |
| 3 | קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | 13 ביולי 2022 |  | ב-13 ביולי 2022 דיווחה בסוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית דיווחה כי שר החוץ של קוריאה הצפונית, צ'ו סון-הוי, שלח מכתבים לעמיתיו ברפובליקות של דונצק ולוגנסק, בו הכיר בעצמאותן של הרפובליקות והביע את הרצון לפתח את היחסים בין המדינות. בתגובה להכרה, אוקראינה ניתקה את יחסיה עם קוריאה הצפונית. |
עמדות שננקטו על ידי מדינות וארגונים לגבי עצמאות > מדינות וישויות שהכירו ב-DPR וב-LPR כמדינות עצמאיות > מדינות שאינן חברות באומות המאוחדות

| # | מדינה | תאריך ההכרה | תחילת יחסים דיפלומטיים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הרפובליקה העממית של דונצק הרפובליקה העממית של דונצק הרפובליקה העממית של לוגנסק הרפובליקה העממית של לוגנסק | 11 במאי 2014 | 11 במאי 2014 | הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוגנסק הכריזו במקביל על עצמאות ואוחדו בעבר תחת קונפדרציית נובורוסיה בין השנים 2014 ו-2015. |
| 2 | דרום אוסטיה דרום אוסטיה | 8 במאי 2014 (LPR) 27 ביוני 2014 (DPR) | 28 בינואר 2015 (LPR) 12 במאי 2015 (DPR) | ב-27 ביוני 2014 החליטה מועצת הביטחון של דרום אוסטיה להכיר ברפובליקה העממית של דונצק. נשיא דרום אוסטיה אמר לתקשורת: "אני מאמין שההכרה ברפובליקה של דונצק היא הצעד הנכון. אנשי דרום אוסטיה תומכים ומשבחים את ההחלטה להכיר בדונצק ולוגנסק". |
| 3 | אבחזיה אבחזיה | 25 בפברואר 2022 | 9 במרץ 2022 (DPR)10 במרץ 2022 (LPR) | ב-22 בפברואר 2022 פרסם משרד החוץ של אבחזיה הצהרה המברכת על ההכרה בעצמאות של הרפובליקות העממיות דונצק ולוגנסק על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. ב-25 בפברואר 2022 הכריז הנשיא אסלן בז'ניה על הכרה ברפובליקות העממיות של דונצק ולוגנסק. |
עמדות שננקטו על ידי מדינות וארגונים לגבי עצמאות > מדינות וישויות שתמכו בהכרה ב-DPR וב-LPR כמדינות עצמאיות > מדינות החברות באומות המאוחדות

| מדינה | הערות |
| --- | --- |
בלארוס בלארוס: למרות הקריאות להכרה בשתי הרפובליקות, משרד החוץ של בלארוס דחה את ההכרה בדונצק ולוגנסק, אך תמך בהחלטה של רוסיה. בהודעה נכתב: "במצב כזה, אנו מבינים בכבוד את ההחלטה של הצד הרוסי להכיר בעצמאות הרפובליקות העממיות של דונצק ולוגנסק. רפובליקת בלארוס תמיד דגלה באופן פעיל ועקבי ביישוב הסכסוך בדרום מזרח אוקראינה. אנו עדיין רואים שיטות דיפלומטיות בראש סדר העדיפויות ומוכנים לתרום לתהליך זה בכל דרך אפשרית."
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית: הנשיא פוסטן-ארקאנז' טואדרה הצהיר בסוכנות הידיעות רי"א נובוסטי: "אני מאמין שהחלטה זו ללא ספק תציל חיים ותמנע הרבה אלימות. לפי הניתוח שלנו, החלטה זו נועדה להציל חיים של אנשים. החלטה זו נתמכת על ידי רבים משום שמטרתה למנוע אלימות ואובדן חיי אדם".
ונצואלה ונצואלה: הנשיא ניקולאס מדורו "אישר מחדש את כל תמיכתו" בנשיא רוסיה פוטין "בהגנה על השלום ברוסיה", וקבע כי "השטח של לוגנסק ודונצק קיבל מעמד של רפובליקות עממיות כדי להגן על עצמם מפני טבח שהמגזרים הפשיסטים שתפסו את השלטון באוקראינה והחלו להוציא להורג גברים ונשים, לתקוף משפחות, להפציץ בנשק כבד ולהתחיל סכסוך".
ניקרגואה ניקרגואה: הנשיא דניאל אורטגה הצהיר: "אני בטוח שאם יתקיים שם משאל עם, כפי שנעשה בקרים, אנשים יצביעו בעד הכללת האזורים שלהם ברוסיה. זוהי אוכלוסייה רוסית והיא אינה כפופה לתכתיבי נאט"ו, האיחוד האירופי וארצות הברית".
סודאן סודאן: סגן ראש המועצה הריבונית, מוחמד חמדאן דגאלו, אמר: "לרוסיה יש את הזכות לפעול למען האינטרסים של אזרחיה ולהגן על תושביה. יש לה זכות על פי החוקה ועל פי החוק. העולם כולו חייב להבין שיש לה את הזכות להגן על אנשיה."
עמדות שננקטו על ידי מדינות וארגונים לגבי עצמאות > מדינות וישויות שתמכו בהכרה ב-DPR וב-LPR כמדינות עצמאיות > מדינות שאינן חברות באומות המאוחדות

| מדינה | הערות |
| --- | --- |
נגורנו קרבאך רפובליקת ארצאך: אראיק הארטיוניאן, נשיא רפבוליקת ארצאך, פרסם הצהרה המברכת על ההחלטה להכיר בעצמאותן של הרפובליקות העממיות דונצק ולוגנסק. הוא קבע כי "זכותן של אומות להגדרה עצמית ולבניית מדינה משלו היא בלתי ניתנת לערעור עבור כל עם והיא עיקרון יסוד של המשפט הבין-לאומי".
עמדות שננקטו על ידי מדינות וארגונים לגבי עצמאות > מדינות וישויות שלא הכירו ב-DPR וב-LPR כמדינות עצמאיות > מדינות שאינן חברות באומות המאוחדות

| מדינה | הערות |
| --- | --- |
קוסובו קוסובו: משרד החוץ של קוסובו הביע סולידריות עם אוקראינה נגד התוקפנות הרוסית וקבע כי פוטין ניהל מלחמה נגד הדמוקרטיה. קוסובו דחקה בעולם החופשי להגיב לפוטין ולשלוחיו בנחישות.
טאיוואן טאיוואן: משרד החוץ של הרפובליקה הסינית הביע "חרטה עמוקה וגינוי" כלפי רוסיה לאחר שהורתה לכוחות להיכנס לשני אזורים פרו-רוסים בדלניים במזרח אוקראינה. דוברת היואן ונשיאות טאיוואן, קולאס יוטאקה, אמרה שזה "מעודד" ששגרירי האו"ם דוחים את תביעותיה של רוסיה על שטח אוקראינה, ואמרה שהיא מצפה ליום בו "העולם ידחה באותה מידה" את תביעותיה של סין על טאיוואן.
טרנסניסטריה טרנסניסטריה: כאשר שר החוץ של טרנסניסטריה ויטלי איגנטייב נשאל בראיון ב-2022 אם טרנסניסטריה תנקוט צעדים לארגון שיתוף פעולה עם ה-DPR וה-LPR או אם תתקיים הכרה הדדית בין טרנסניסטריה לשתי הישויות, הוא השיב כי "אנחנו לא עובדים בכיוון הזה".
עמדות שננקטו על ידי מדינות וארגונים לגבי עצמאות > מדינות וישויות שלא הכירו ב-DPR וב-LPR כמדינות עצמאיות > ארגונים בין-לאומיים ואזוריים

| ארגון | הערות |
| --- | --- |
האיחוד האירופי האיחוד האירופי: בכירי האיחוד האירופי גינו את ההכרה של רוסיה בלוגנסק ודונצק, וכינו אותה "הפרה בוטה של החוק הבין-לאומי". בהצהרה משותפת, נשיא המועצה האירופית שארל מישל ונשיאת הנציבות האירופית אורסולה פון דר ליין גינו "בביטויים החריפים ביותר האפשריים את החלטת נשיא רוסיה להמשיך בהכרה באזורים של מחוזות דונצק ולוגנסק באוקראינה כישויות עצמאיות". למחרת, האיחוד האירופי הטיל עיצומים על 351 חברים בדומה הממלכתית על תמיכתם בעצמאותם של שני האזורים.
נאט"ו נאט"ו: מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, גינה את החלטתה של רוסיה להרחיב את ההכרה לרפובליקות העממיות של דונצק ולוגנסק, וקבע: "הדבר מערער עוד יותר את הריבונות והשלמות הטריטוריאלית של אוקראינה, שוחק את המאמצים לפתרון הסכסוך, ומפר את הסכמי מינסק, שרוסיה היא צד בהם". הברית תמכה בריבונות ובשלמות הטריטוריאלית של אוקראינה בגבולותיה המוכרים בין-לאומית, כאשר בעלות בריתה קראו לרוסיה "לבחור בנתיב הדיפלומטיה, לבטל מיד את ההתבססות הצבאית האדירה שלה באוקראינה ובסביבתה ולהסיג את כוחותיה מאוקראינה בהתאם להתחייבויותיה הבין-לאומיות".
OSCE הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה: ה-OSCE אינו מכיר ברפובליקות העממיות, ומתייחס אליהן כאל "קבוצות חמושות שלא כדין בדונבאס", ולשטחים הכבושים שלהם כ"אזורים מסוימים של אזורי דונצק ולוגנסק". דו"ח של ה-OSCE על פשעי מלחמה מרמז שהן אינן "מדינות עצמאיות" וגם לא "שותפות ללוחמה ברוסיה", ומתייחס למעמדן כ"רפובליקות המוכרזות על ידי עצמן", "שליחות" של רוסיה ו"בשליטה כוללת רוסית", וקובע כי לפיכך רוסיה אחראית להתנהלותם בביצוע פשעים נגד המשפט ההומניטארי הבין-לאומי.
האומות המאוחדות האומות המאוחדות: מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, גינה את החלטתה של רוסיה להכיר ב"עצמאות" שני האזורים באוקראינה, וכינה אותה הפרה של השלמות הטריטוריאלית והריבונית של אוקראינה ו"מכת מוות" להסכמי מינסק. גוטרש גם תקף את החלטתה של רוסיה לשלוח "כוחות שמירת שלום" לאזור באומרו: "כאשר חיילים של מדינה אחת נכנסים לשטחה של מדינה אחרת ללא הסכמתה, הם אינם שומרי שלום".
עמדות שננקטו בנוגע לסיפוח

מדינה אחת החברה באו"ם הכירה בסיפוח הרוסי של ארבעה אזורים כבושים חלקית באוקראינה:
קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
ראו גם

הרפובליקה העממית של דונצק
הרפובליקה העממית של לוגנסק
משאל העם על מעמד דונבאס (2014)
משאלי העם על סיפוח שטחים אוקראיניים לרוסיה
מלחמת רוסיה-אוקראינה
הסכסוך האוקראיני-רוסי
סיפוח חצי האי קרים (2014)
מדינות שההכרה בהן מוגבלת
יהושע ברטונוב

| --- | --- |

יהושע זאב ברטונוב
 לידה:  5 באפריל 1879 וילנה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  24 באוגוסט 1971  (בגיל 92) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1928
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית   ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1901–1971 (כ־70 שנה)
 צאצאים:  דבורה ברטונוב, שלמה ברטונוב 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1959) 
 פרופיל ב-IMDb
 
יהושע זאב ברטונוב (י"ב בניסן ה'תרל"ט, 5 באפריל 1879 – ג' באלול ה'תשל"א, 24 באוגוסט 1971) היה שחקן תיאטרון, מוותיקי תיאטרון "הבימה", וחתן פרס ישראל לתיאטרון לשנת ה'תשי"ח (1959).
קורות חיים

יהושע זאב ברטונוב נולד בוילנה בי"ב בניסן ה'תרל"ט 1879, לאביו דב יהודה בריטון ולאמו פרומא בת החזן יהושע-זאב זאקון. הוריו קראו לו יהושע זאב על שם סבו מאמו.
שנות ילדותו הראשונות, עד גיל שמונה, למד ב"חדר" ואחר כך ב"תלמוד תורה" המפורסם בווילנה (בו הלימודים היו ברוסית). נהג ללכת לשמוע "מגידים". ואת לבו לקחו הניגונים שלהם. בבית היה מנסה לחזור עליהם בהביאו את שומעיו לידי דמעות.
בתלמוד תורה, שהצטיין במוריו הטובים, הכירו בכישרונו שני מורים, זאראצקי (שחקן מקצועי למחצה ובעל דיקציה נאה) ואקים ריביסמן (אחיו של סופר רוסי ומחנך ידוע), והם שנתנו לו את ההזדמנויות הראשונות להצטיין באמנותו. זמן קצר למד בבית-ספר למלאכה, ואחר כך התחיל להתכונן להיות מורה. התפרנס משיעורים פרטיים ומעבודה כלבלר ופקיד וכו'. שימש גם מורה בבתי-אמידים. בשיעוריו הפרטיים נהג לאסף את תלמידיו, להושיבם בחצי-עיגול ומשחק לפניהם מתוך דיוק של תנועה וקול.
הנטייה לבמה הייתה נחלתם המשותפת של שני האחים בירטון. אחיו, חיים שלמה בירטון שחקן מוכשר, שמת בדמי ימיו, ב-1913, הקדים להיות משחק ממנו בתיאטרון העירוני בוילנה ועזר לו בצעדיו הראשונים לקראת התיאטרון.
יהושע ברטונוב היה שחקן בתיאטרון של וילנה בשנים 1902–1911. ברטונוב ייסד להקת חובבים יהודית ושיחק בתיאטרון היהודי על-שם שלום עליכם במוסקבה. לאורך שבע שנים השתתף במחזות קלאסיים ומודרניים רבים בשפה הרוסית, ביניהם "אותלו", "המלך ליר", "המלט", "הפעמון השקוע" מאת האופטמן, "היער" מאת אוסטרובסקי, וכן שיחק את התפקידים של דה סילבה ורבי עקיבא במחזה "אוריאל אקוסטה" מאת קרל גוצקוב. ב-1913 היה ממייסדי תיאטרון הבימה, והבמאי של המחזה הראשון שהציג התיאטרון, "הנודד הנצחי" מאת אוסיפ דימוב. בשנת 1926 הוא הצטלם בסרט "נגד רצון האבות".
ברטונוב עלה לארץ ישראל עם התיאטרון בשנת 1928.
ב-28 באוגוסט 1950 כתב לו ראש הממשלה דוד בן-גוריון על התרשמותו העמוקה ממשחקו בתפקיד טוביה החולב: "גילמת ביכולת מופלאה כל סבלו ההיסטורי של יהודי וגאוותו... לא ראיתי ולא הרגשתי אף פעם ביטוי אדיר ומחונן כזה של גורלו הטרגי וההירואי של יהודי בגולה... משחקך המם ועידן, הרעיש והפעים, העלה והרהיב... זו הייתה בשבילי אחת החוויות העמוקות והמזעזעות בחיי".
אולם ברטונוב בתיאטרון הבימה נושא את שמו.
נפטר ב-24 באוגוסט 1971 ונקבר בבית עלמין הדרום בחולון.
בתו הייתה הרקדנית והכוריאוגרפית דבורה ברטונוב, ובנו, שלמה ברטונוב, היה שחקן, קריין ואיש אקדמיה. נכדו הוא השחקן אייל ברטונוב ונינו הוא השחקן שלומי ברטונוב.
ספריו

אורות מבעד למסך, רשפים, 1969
לקריאה נוספת

"ברטונוב, יהושע", בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 110. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  בן תנחום, שהיה כורך ספרים בוילנא
↑  שמקצועה היה כורכת ספרים גם היא
↑  ראה יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 127–128, וראה אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו
↑  אניטה שפירא, בן-גוריון: דמותו של מנהיג, עמ' 152
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300819105171  GND: 1133312888  ISNI: 0000 0000 7913 7894  SUDOC: 237678578  VIAF: 121341035   WorldCat (עם VIAF): 121341035 
יהושע ברטונוב, 1966
שלמה בר-שביט (משמאל) עם יהושע ברטונוב, בתפקיד פרוצ'קין ומשה מחלק התה, בהצגה "שמו הולך לפניו" על פי אפרים קישון, "הבימה", 1953
לוחית זיכרון על בית ברטונוב ברחוב דב הוז 30 בתל אביב
קוליאדקה

רפרודוקציה מהציור "עם כוכב" מאת מ' גרמשב. נדפסה בפטרוגרד, 1916
קוליאדקה הם שירים מסורתיים המושרים בדרך כלל במדינות מזרח סלאביות, מרכז אירופה ומזרח אירופה במהלך עונת חג המולד, מתוך אמונה שהדבר ששרים עליו יתגשם.
ההיסטוריה של קוליאדקה

תחילת הקוליאדקה הייתה בתקופה הטרום-נוצרית, בקייבאן שברוסיה. בתחילה שירים אלו שימשו למטרות פולחניות. הקוליאדקאס הראשון תיאר את רעיונותיהם של אנשים קדומים על הבריאה, תופעות הטבע והמבנה של העולם. עם הופעת הנצרות, התוכן של הקוליאדקאס הושפע מהמשמעות ומהתכונות של הדת הנוצרית.
הקוליאדקות התפתחו להיות בעיקר שירי חג המולד המתארים את אירוע לידת ישו וסיפורים תנ"כיים שהתרחשו בקשר לאירוע לידתו. עם זאת, בשירים נשארו שורשים אליליים מהתקופה הקדומה.
בתרבות המודרנית

סרבים ומונטנגרים שרים בכנסיות קוליאדקות המוקדשים לקדוש ניקולס. סלובקים, צ'כים, ולפעמים גם בלרוסים, שרים קוליאדקות לא רק ביום ניקולאי הקדוש (אותו הם חוגגים ב-6 בדצמבר), אלא גם ביום סטפן הקדוש (26 בדצמבר).
האוקראינים שרים קוליאדקות ו-schedrivkas במהלך התקופה שבין יום ניקולס הקדוש (6 בדצמבר) ועד חג טבילת ישו (6 בינואר). ישנם סוגים נוספים של שירי פולחן שמושרים בחגי החורף באוקראינה, בשם schedrivkas ו-posivalkas. באופן מסורתי, ישנה חלוקה ברורה בין הסוגים השונים, אך בתרבות האוקראינית המודרנית הסוגים השונים התערבו זה בזה.
לעיתים קרובות שרים קוליאדקות במדינות שבהן יש קהילה גדולה של יוצאי מדינות שנהוג לשיר אותן בהן. לדוגמה, אוקראינים שחיים בקנדה.
Koliadkas אשר מוקדשים לקדושים

ישנן כמה קוליאדקות המוקדשות לסיינט ניקולס באוקראינה. ביניהן: "Ой, хто, хто Миколая любить" (" הו, מי אוהב את ניקולס הקדוש "), "Ходить по землі Святий Миколай" (" סיינט ניקולס הולך מסביב לעולם ", Миколай ти до нас завітай!" (ניקולס, ניקולס, בוא לבקר אותנו!).
"הסנונית הקטנה"

"Щедрик" (שדריק), המכונה באנגלית "הסנונית הקטנה", הוא שיר עם מפורסם בעל שורשים טרום-נוצריים. השיר עובד על ידי המלחין והמורה האוקראיני מיקולה לאונטוביץ' ב-1916. "שדריק" עובד מאוחר יותר למזמור חג המולד באנגלית, בשם " Carol of the Bells ", על ידי מלחין אמריקאי פופולרי, מחנך ומנצח מקהלה ממוצא אוקראיני בשם פיטר ג'יי וילהוסקי, בעקבות ביצוע לשיר המקורי של הפזמון הלאומי האוקראיני של אלכסנדר קושץ בקרנגי הול ב-5 באוקטובר 1921. פיטר ג'יי וילהוסקי פרסם את השיר עם מילים חדשות משלו (שלא היו מבוססות על המילים האוקראיניות) ב-1936. מבחינה קונספטואלית, המילים האוקראיניות של שיר זה עונות להגדרה של schedrivka (שיר מלאנקה) בעוד שגרסה האנגלית מצוינת כ-koliadka (שיר חג המולד).
הערות שוליים

↑  "Entry Display Web Page".
↑  "Koliadky in the 21st Century – Razom".
↑  https://diasporiana.org.ua/wp-content/uploads/books/23834/file.pdf
↑  "::Best of Ukraine ::Holidays in Ukraine". נבדק ב-2007-05-08.
↑  JPC-DESIGN, whychristmas?com /. "Christmas in Slovakia on whychristmas?com". www.whychristmas.com (באנגלית). נבדק ב-2017-01-26.
↑  "26 Декабря - Святого Стефана - праздники Чехии от Megatour.cz". www.megatour.cz (ברוסית). נבדק ב-2017-01-26.
↑  MsUpucka (2013-12-19), Євромайдан. Діти співають колядки на Миколая., אורכב מ-המקור ב-2021-12-13, נבדק ב-2017-01-26
↑  "Щедрівки та віншування на Водохреща (відео) – Золочів.нет". zolochiv.net (באוקראינית). נבדק ב-2017-01-26.
↑  "Топ-10 українських засівалок на свято Василя (14 січня)". Щастя-Здоровля (באוקראינית). 2017-01-13. אורכב מ-המקור ב-4 בפברואר 2022. נבדק ב-2017-01-26. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ukrainian Folk Music Canada Toronto Christmas Song Band Homerlas - Music Host". www.musichost.me (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2017-11-07. נבדק ב-2017-01-26.
↑  Zakharii (2012-04-10), Ой Хто Хто Миколая любить (Who loves St. Nicholas) - Ukrainian Christmas carol, אורכב מ-המקור ב-2013-12-21, נבדק ב-2017-01-26
↑  Zakharii (2014-01-02), Ходить по землі Святий Миколай (Sviatyj Mykolaj) - Ukrainian song, אורכב מ-המקור ב-2021-12-13, נבדק ב-2017-01-26
↑  Zakharii (2013-12-15), Миколай, Миколай ти до нас завітай! -- Ukrainian song "St. Nicholas", אורכב מ-המקור ב-2021-12-13, נבדק ב-2017-01-26
אודליה מורה-מטלון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בינואר 1967 (בת 57) רמת גן, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אודליה מורה-מטלון (נולדה ב-12 בינואר 1967) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית.