stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמוס שפירא
ביוגרפיה

שפירא למד מנהל תעשייתי בטכניון, והשלים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת חיפה. בשנת 1973 החל לעבוד כאיש מכירות בחברת סנו. בהמשך עבר לחברת חוגלה למוצרי נייר ביתיים והתקדם בה עד לתפקיד סמנכ"ל השיווק והמכירות, ובשנת 1993 מונה למנכ"ל החברה. שני צעדים חשובים שעשתה החברה בתקופתו: רכישת השליטה של קימברלי קלארק בחברה, שהפכה לחוגלה-קימברלי, וכלל השקת המותגים הגלובליים: חיתולי האגיס ומוצרי נייר קלינקס, לצד כניסת החברה לטורקיה.
בשנת 2002 מונה למנכ"ל חברת התעופה אל על, שהייתה אז חברה ממשלתית. בזמן כהונתו החברה עברה תהליך הפרטה, ובשנת 2005 הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. לאחר הנפקת החברה, השליטה עברה למשפחת בורוביץ'. שפירא פרש מהחברה זמן קצר לאחר ההנפקה. לכל אורך כהונתו כמנכ"ל אל על, התקיימו יחסים תקינים עם ועד העובדים וללא שביתות.
לאחר פרישתו של שפירא מאל על, מונה באוקטובר 2005 למנכ"ל סלקום. עם כניסתו לתפקיד נקט צעד חריג כשפרסם את מספר הטלפון שלו באמצעי התקשורת וקרא למנויי החברה שאינם מרוצים מן השירות להתקשר אליו ולהתלונן. הוא טען כי הוא רואה במנכ"ל "מנהל מכירות עליון". סמוך לכך, פורסם בערוץ 2 כי שפירא אכן ענה ללקוחות שהתקשרו אליו. בסוף 2011 עזב את סלקום.
במרץ 2012 מונה לדירקטור חיצוני בתעשייה האווירית וכיהן בתפקיד עד נובמבר 2013.
שפירא כיהן בהתנדבות כנשיא אגודת ידידי אוניברסיטת תל אביב בשנים 2008–2012. מאוקטובר 2012 ועד אוקטובר 2016 כיהן כנשיא העשירי של אוניברסיטת חיפה. בתקופתו קידם את המחקר ובפרט את תחום מדעי הים. זאת לצד שילוב סטודנטים מכל המגזרים וסטודנטים מהמכללה לביטחון לאומי, וכן הגברת הסיוע לאוכלוסיות מוחלשות באמצעות מלגות.
באוקטובר 2016 נענה שפירא להזמנת הנהלת עמותת אלו"ט לכהן בהתנדבות בתפקיד יו"ר העמותה, בהתאם לאמונתו שחברה נבחנת ביחסיה לחוליות החלשות שבה.
בשנת 2019 יצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן ספרו "הראש, הסוליות והנשמה - סוגיות מעשיות בניהול ומנהיגות" בו פורס את משנתו הניהולית.
במרץ 2022 הודיע על כוונתו להתמודד לראשות עיריית תל אביב-יפו בבחירות 2023. באוגוסט 2023 הסיר את מועמדותו לראשות העיר והודיע על תמיכתו באורנה ברביבאי.
בפברואר 2023 נבחר שפירא לעמוד בראש ועדה ציבורית אשר תבחן ותמליץ לשר החינוך, דרכים לשלב במערכת החינוך תלמידים עם צרכים מיוחדים. זאת לנוכח האתגרים הנובעים מהגידול במספר הזכאים והזכאיות לשירותי חינוך מיוחד (נכון ליולי 2023, למעלה מ-300 אלף תלמידים זכאים לשירותי חינוך מיוחד המהווים כ-12% מכלל תלמידי מערכת החינוך). שפירא נבחר לעמוד בראש הוועדה לאור זיקתו האישית לחינוך, ונוכח ניסיונו בתפקידיו הקודמים כיו"ר אלו"ט וכנשיא אוניברסיטת חיפה.
חיים אישיים

שפירא הוא תושב תל אביב, נשוי בשנית, לאנה הלוי, אב לשלושה וסבא לתשעה.
הערות שוליים

↑  דוד חיון, ‏עמוס שפירא, מנכ"ל אל-על, עוזב את החברה; איזי בורוביץ': "מקווים שהעובדים ישכנעו אותו להישאר", באתר גלובס, 9 בינואר 2005
↑  המספר של המנכ"ל, באתר nrg‏, 6 בדצמבר 2005
↑  תבנית:יו-טיוב
↑  גד פרץ, ‏מנכ"ל סלקום עמוס שפירא פורש מתפקידו; גרף 50 מ' ש' ב-6 שנים, באתר גלובס, 26 באוקטובר 2011
↑  אורה קורן, עמוס שפירא ימונה לדירקטור בתעשייה האווירית, באתר TheMarker‏, 20 במרץ 2012
↑  עמוס שפירא – הנשיא החדש של אגודת ידידי אוניברסיטת תל אביב, באתר "הידען", 31 במרץ 2008
↑  יונתן הללי, 30 שנה אחרי: עמוס שפירא חוזר לאונ' חיפה, באתר nrg‏, 22 באוקטובר 2012
↑  עמוס שפירא נבחר ליו"ר אלו"ט, אתר Allmarketing.
↑  נתלי מון, ‏עמוס שפירא השיק קמפיין צמוד לעירייה. אבל מה בעצם יעשה בה?, באתר "Time Out ישראל", 29 במרץ 2022
↑  תבנית:משרד החינוך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416748805171  VIAF: 8681157226607885410008   WorldCat (עם VIAF): 8681157226607885410008
עמוס שליאק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוקטובר 1951 (בן 72) בון, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
עמוס שליאק (בגרמנית: Amos Schliack; נולד ב-21 באוקטובר 1951) הוא צלם גרמני, המתגורר בהמבורג ובלונדון.
ביוגרפיה

שליאק נולד בבון כבנם השני של הנוירולוג והפרופסור הנס שליאק ואשתו רנאטה (לבית שטיינקופף). חדשים מעטים לאחר הולדתו עברה המשפחה לליבק, ובשנת 1956 עברה שנית, למערב ברלין, ובה גדל והתבגר. כאשר היה בן שלוש עשרה, גילה שליאק את מצלמת הפילם הישנה של אביו וערך באמצעותה את ניסיונותיו הראשונים בצילום. במהלך שנות ה-60' קיים אביו מחקר רפואי בשיתוף בית החולים הדסה בירושלים, וכך התאפשרה לו ההזדמנות לשהות ממושכת בישראל. תקופה זו עוררה בשליאק סקרנות עזה בנוגע לישראל וליהדות, שהשפיעה על דרכו בהמשך. לאחר סיום לימודיו בגימנזיום קאנט בברלין, למד אדריכלות באוניברסיטה הטכנית של ברלין, אצל דיטמר גרצבך. מפגש רב השפעה עם הצלם הרברט ליסט וידידות עמו הובילו את שליאק לממש את משיכתו לצילום כמקצוע.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1974 עבר שליאק להמבורג משיקולים מקצועיים, וב-1976 החל לעבוד עבור כתב העת החדש דאז, GEO, השבועון שטרן, כמו גם עבור כתבי עת אחרים. באותה תקופה יצר כתבות מקיפות רבות, ובשיתוף פעולה עם הכותבים ויבקה ברונס (Wibke Bruhns), הנריק ברודר (Henryk Broder) ומארק א. וודקוק (Mark E. Woodcock) הוציא לאור ספרים על אודות ירושלים, שכונת מאה שערים וניו יורק.
בין השנים 1978 ו-1981 בילה שליאק למעלה משנה וחצי (לא ברציפות) בירושלים במסגרת עבודתו עבור כתב העת GEO. בתקופה זו המשיך את שיתוף הפעולה עם ויבקה ברונס עבור כתב העת "שטרן". ב-1981 תיעד את חומת ברלין מצדה המערבי, במלאת עשרים שנה לבנייתה. התיעוד והכתבה התפרסמו ב"שטרן" ובספר שהוקדש לפרויקט. בקיץ 1982 שהה שליאק בניו יורק, ובה יצר, במסגרת חוזה עם חברת אלפרד דנהיל (Alfred Dunhill) סדרה של עבודות על גורדי שחקים, שהוצגו הן בתערוכה והן בספר שהוקדש לסדרה. על מנת להמחיש את רעיון הגובה, החליט – על אף פחד הגבהים איתו התמודד – לצלם מתוך מסוק, ולנסות להציג את נקודת מבטם של פועלי בניין על פיגומים גבוהים.
על צילומיו לכתבה “Station Peiper” אודות מרפאה לילדים חולי סרטן בבית החולים האוניברסיטאי של גיסן, שהתפרסמה ב"שטרן" בשנת 1983, זכה שליאק בפרס הראשון של התחרות היוקרתית World Press Photo. באמצע שנות ה-80 פנה שליאק לצילומי אוכל, פרסומות ודיוקנאות, ועד לשנת 2004 עבד בסטודיו פרטי ברובע הגרינדל בהמבורג עבור סוכנויות ידיעות וכתבי עת. במהלך תקופה זו יצר מספר ספרי בישול, בהם צילומי מזון וסקירות המתעדות אף את החקלאים, מגדלי המזון. במסגרת חוזה ארוך שנים עם הבנק Hamburger Sparkasse והסוכנות BBDO יצר עמוס קמפיין שכלל למעלה מ-100 צילומי שחור-לבן של תושבי המבורג. צילומים אלו הוצגו לאחר מכן.
בשנת 2004 עבר שליאק ללונדון. בקיץ 2006 שהה בחיפה, ובה תיעד את מלחמת לבנון השנייה ואת נפילת טילי החזבאללה, מנקודת מבטם של בית החולים רמב"ם ומגן דוד אדום. ב-2008 עבד בתל אביב במשך תשעה חודשים כצלם הבית, פרויקט לרגל חגיגות המאה לתל אביב. בשנת 2009 שב להמבורג ומאז הוא מחלק את זמנו בין המבורג ללונדון.
בהשראת מפגש עם האמן גונטר דמניג החל שליאק לתעד את פרויקט 'אבני נגף' Stolpersteine בהמבורג, ויזם ברובע מגוריו, ביום הזיכרון לליל הבדולח, את פעולת התושבים 'גרינדל מאירה' (Grindel Leuchtet). במסגרת הפעולה, בליל 9 בנובמבר (תאריך ליל הבדולח) מדליקים התושבים נרות לצד אבני הנגף הרבות במדרכות השכונה. יוזמה זו בה החל שליאק זכתה לחיים משל עצמה ומתקיימת מדי שנה. צילומיו את אבני הנגף ברובע הגרינדל, לצד צילומים ממאה שערים ומאושוויץ הוצגו בגלריה פוסטל, אף היא בשכונה.
הערות שוליים

↑  Bruhns, Wibke, 1938-2019., Mein Jerusalem, 1. Aufl, Hamburg: Gruner + Jahr, 1982, ISBN 3-570-04952-3
↑  Broder, Henryk M., 1946-, Die Juden von Mea Shearim, Hamburg: Ellert und Richter, 1986, ISBN 3-922294-76-6
↑  Amos Schliack, N.Y. - New York, Hamburg, ISBN 978-3-922294-61-0
↑  1983 Photo Contest | World Press Photo, www.worldpressphoto.org
↑  Ken Hom, Pierre-Jean Pébeyre, Amos Schliack, Trüffel, Niedernhausen: Falken, ISBN 978-3-8068-7556-0
↑  Amos Schliack – Stolpersteine. Fotografien aus dem Grindel, galerie postel (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437763005171  GND: 115432043  ISNI: 0000 0000 2485 4335  LCCN: n85116524  NTA: 073501948  VIAF: 39556798   WorldCat (עם VIAF): 39556798
סנטינל 5

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  סוכנות החלל האירופית
 תאריך שיגור:  2025
 משגר:  טרם נקבע
 משימה
 סוג משימה:  מטע"ד לוויין חישה מרחוק
 לוויין של:  כדור הארץ
 מסלול:  LEO
 אפואפסיד:  817 ק"מ
 משך המשימה הכולל:  2019–הווה (כ־5 שנים) 
 מידע טכני
 כוח:  140 ואט
 
סנטינל 5 (Sentinel 5) הוא מטע"ד לחישה מרחוק של כדור הארץ, המפותח כחלק ממיזם GMES האירופי. המטעד יחובר ללוויין למחקר מטאורולוגי המטעד יחובר ללוויין מסדרה מטאוסאט של ארגון EUMETSAT. הוא יוצב בחלל במסלול גיאוסטציונרי, בשונה מלווייני סנטינל 1, 2 ו-3, המתוכננים לפעול בגובה נמוך מעל כדור הארץ. יעודו העיקרי של הלוויין - מעקב אחר אטמוספירת כדור הארץ, באמצעות חיישן מולטי ספקטראלי. נכון לספטמבר 2009, תצורת המטע"ד טרם הוגדרה סופית.
ראו גם

סנטינל 1
סנטינל 2
סנטינל 3
סנטינל 4
עמיעוז

| --- | --- |
רחוב במושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: אשכול
גובה ממוצע: ‎127 מטר
תאריך ייסוד: 1956
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 218 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎4.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) עמיעוז(למפת מערב הנגב רגילה) עמיעוז(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עמיעוז(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עמיעוז31°14′54″N 34°24′47″E﻿ / ﻿31.2484609464794°N 34.4130149410175°E﻿ / 31.2484609464794; 34.4130149410175  heמפת היישובים של מועצה אזורית אשכול (in English: Eshkol Regional Council) באדום - עמיעוז בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

עַמִּיעוֹז הוא מושב בחבל צוחר שבחבל אשכול והשייך למועצה אזורית אשכול.  המושב הוקם לראשונה ב־1956 על ידי יהודים שעלו לארץ ממצרים ורומניה. כאשר לא הצליחו להתיישב במקום עזבו בהשאירם 4 משפחות המהוות את אחד הגרעינים ביישוב כיום.
בשנת 1961 נעשה ניסיון ליישב במקום היאחזות של חסידי ויז'ניץ, שהתגייסו לצבא לשם כך, אך הניסיון נכשל והחסידים עברו למושב קוממיות. אחריהם בשלהי שנת 1962 הגיעה קבוצת עולים ממרוקו, שבעזרת הסוכנות היהודית הקימו במקום ישוב פורה ומצליח.
שם היישוב הוא לזכר העוז והגבורה שהפגין צה"ל במבצע קדש.
בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  עשרות בחורי ישיבה התגייסו לצבא ההגנה לישראל, חרות, 4 בינואר 1961
↑  בחורי הישיבות נטשו עמיעוז בלחץ חוגים דתיים קיצוניים, דבר, 26 באוקטובר 1961
↑  תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964
↑  בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה ניתן לתושב יישוב זה זיכוי ממס הכנסה בשיעור מסוים מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, בתנאי שהתגורר ביישוב שנה לפחות. ראו חוברות ניכויים חודשיות - לוח עזר לחישוב מס הכנסה ממשכורת ושכר עבודה, באתר של רשות המיסים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588173605171
סנטינל 4

| --- | --- |
איור של הלוויין סנטינל 4 בחלל
איור של הלוויין סנטינל 4 בחלל
 מידע כללי
 מפעיל:  סוכנות החלל האירופית באמצעות EUMETSAT
 יצרן:  OHB SE 
 תאריך שיגור:  2024
 משגר:  אריאן 5
 אתר המשימה
 משימה
 סוג משימה:  לוויין חישה מרחוק
 לוויין של:  כדור הארץ
 מסלול:  GSO
 מידע טכני
 משקל:  200 ק"ג 
 אורך:  1.1 מ' 
 
סנטינל 4 (Sentinel 4) הוא מטע"ד לחישה מרחוק של כדור הארץ, המפותח כחלק ממיזם GMES האירופי. המטעד יחובר ללוויין מסדרה מטאוסאט של ארגון EUMETSAT. הוא יוצב בחלל במסלול גיאוסטציונרי, בשונה מלווייני סנטינל 1, 2 ו - 3, המתוכננים לפעול בגובה נמוך מעל כדור הארץ. יעודו העיקרי של הלוויין - מעקב אחר אטמוספירת כדור הארץ, באמצעות חיישן מולטי ספקטראלי.
ראו גם

סנטינל 1
סנטינל 2
סנטינל 3
סנטינל 5
פומייחובק

| --- | --- |

מבצר בפומייחובק
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  נובידבור
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,494 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°28′00″N 20°44′00″E﻿ / ﻿52.466666666667°N 20.733333333333°E﻿ / 52.466666666667; 20.733333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.pomiechowek.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיפומייחובק(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיפומייחובק(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהפומייחובק(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהפומייחובק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פומייחובק (בפולנית: Pomiechówek) הוא כפר במחוז נובידבור שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-6 ק"מ צפונית מזרחית לנובידבור ועל גדת נהר וקרה, בו פעל בזמן השואה מחנה ריכוז.
תולדות היישוב

הכפר נזכר לראשונה באמצע המאה ה-11, ובאמצע המאה ה-13 הוקמה בו כנסייה. בתחילת המאה ה-19 הוקמה בפקודת נפוליאון מצודה ביישוב, "הפורט השלישי", ובשנת 1815 נכלל הכפר בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי פומייחובק

קהילה יהודית התקיימה ביישוב מתחילת המאה ה-19. בשנת 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, גירשו השלטונות הפולניים את כל יהודי היישוב ממנו, לאחר שהואשמו בסיוע לרוסים. לאחר שוך הקרבות, חזרו רק חלק מהיהודים לבתיהם, ובשנת 1921 נמנו בכפר 202 יהודים, כשליש מתושביו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהכפר חלק מיהודיו, וכל הנותרים גורשו לאחר הכיבוש הגרמני לנובידבור ולפלונסק. בקיץ 1941 הקימו הגרמנים מחנה ריכוז בשטח המצודה שבכפר, אליו הובאו כ-3,000 יהודים מגטאות הסביבה. כל אלו רוכזו בצפיפות רבה בעשרה תאי בטון תת-קרקעיים בשטח המצודה, ובמשך מספר ימים לא סופקו להם מזון ושתייה. בהמשך, הוקצבה ליהודים במחנה מנה של 50 עד 100 גרם לחם ליום לאיש ומים מועטים. מעת לעת ירו הגרמנים ביהודים שעמדו בתור למים. בימים הראשונים לקיום המחנה, נרצחו בו בין 600 ל-800 יהודים.
ב-14 באוגוסט 1941 הועברו כ-2,000 היהודים שנותרו במחנה לגבול הגנרלגוברנמן, ועם הגיעם ללגיונובו התעללו בהם השוטרים הגרמנים, ובין היתר אילצו אותם לרוץ בתוך מדורות. משם נלקחו יהודי המחנה לגטו ורשה.
עורבני מצויץ-כיפה

| עורבני מצויץ-כיפה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עורביים
סוג:: Cyanocorax
מין:: עורבני מצויץ-כיפה
שם מדעי
 Cyanocorax chrysop ‏וייו, 1818
תחום תפוצה


עורבני מצויץ-כיפה (שם מדעי: Cyanocorax chrysop) הוא מין ממשפחת העורביים. הוא חי אך ורק ביערות באמריקה הדרומית במדינות: ברזיל הדרום-מערבית, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי, צפון-מזרח ארגנטינה וכן באזור הדרומי של אגן האמזונאס ובביצות הפנטנל. תפוצתו משתרעת מהיערות עד החוף והוא נמצא גם מעל יובלי האמזונאס.
העורבני הוא עוף בינוני בגודלו ומגיע לאורך 36 ס"מ. נוצות כחולות ושחורות מעטרות את גופו ועל ראשו כיפה מצוייצת גדולה. עיניו צהובות ומעוטרות בקווים כחולים. העורף לבן וקצה הזנב והבטן בצבע קרם.
העורבני מחפש את מזונו בין העלים והענפים ביער. מזונו מורכב מחרקים, מתולעים, מחולייתנים קטנים, מביצים ומגוזלים של עופות אחרים וגם מפירות ומזרעים. הוא חי בקבוצות קטנות ביער ומתחבא בסבך הצמחייה כשיש סכנה.
תת-מינים של העורבני הם:
Cyanocorax chrysops diesingii
Cyanocorax chrysops insperatus
Cyanocorax chrysops chrysops
Cyanocorax chrysops tucumanus
הערות שוליים

↑  עורבני מצויץ-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
עוריתיים

| עוריתיים |
| --- | --- |
 Anthrenus munroi
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: חיפושיות
תת־סדרה:: Polyphaga
משפחה:: עוריתיים
שם מדעי
 Dermestidae ‏לטריי, 1804

העוריתיים (שם מדעי: Dermestidae) מהווים משפחה של חיפושיות קטנות, בעלות גלגול מלא. ישנם לפחות 700 מינים ממשפחה זו בעולם, כ-30 מהם מצויים בישראל. ניתן לצפות בבוגרים לרוב באביב, כשהם נמצאים על תפרחות של פרחים ממשפחת המורכבים.
מאפיינים

העוריתיים סגלגלים בצורתם, אורכם נע בין 1 ל-12 מ"מ. קשקשים או שערות מכסים את חלק ממיני העוריתיים, ויוצרים דגמים צבעוניים עליהם. גפי הפה והראש פונים למטה. לרוב סוגי העוריתיים ישנה עינית יחידה במצחם, בנוסף לשתי עיניים מורכבות. המחושים לרוב אלתיים (נגמרים במעין אלה).
כאשר העורית חשה בסכנה, היא נוטה לקפל את רגליה מתחת לגופה, וכך להתחזות למתה.
הנקבות מטילות את ביציהן לרוב על חומר אורגני מת. הזחלים ניזונים מחומר זה. ישנם מינים המטילים את ביציהם על בשר יבש, עורות, שטיחים, נוצות וכדומה, ומשום שזחליהם ניזונים מחומרים אלה, הם נחשבים כמזיקים לאדם. גופם של הזחלים מכוסה בשערות ארוכות. הזחל מתגלם בתוך הנשל של דרגת הזחל האחרונה. הבוגרים ניזונים מאבקת פרחים.
זחליהם של מינים מסוימים משמשים לניקוי שלדים במוזיאון להיסטוריה של הטבע שבלונדון.
הסוג הנפוץ ביותר בישראל הוא כנראה Dermestes. הפרטים מסוג זה שחורים ושעירים. אורך גופם נע בין 6 ל-11 מ"מ, והם חסרים את העינית במצחם.
פונקציונליזם (פסיכולוגיה)

בפסיכולוגיה, פונקציונליזם היא אסכולה המתייחסת אל הנפש וההתנהגות במונחים של הסתגלות פעילה של האדם אל סביבתו.
הגישה נוצרה על ידי ויליאם ג'יימס ותאורטיקנים אמריקאים נוספים, בסוף המאה ה-19, כתגובת-נגד לגישה הסטרוקטורליסטית של אדוארד טיצ'נר ואחרים. הסטרוקטורליסטים עסקו בחקר מבנים נפשיים ומרכיביהם, באמצעות מחקרי מעבדה ואינטרוספקציה, והחלו לבסס את ענף הפסיכולוגיה כמדע. לעומתם, הפונקציונליסטים הושפעו מתורת האבולוציה של דרווין, וטענו כי האדם מתפקד בעולם באופן שנועד לאפשר הסתגלות אופטימלית לסביבתו, ולפיכך אין זה מתאים לדון בנפש כמבנה הניתן לפירוק למרכיבים. הם טענו כי הנפש וההכרה התפתחו במטרה להנחות את כלל התנהגות האדם והסתגלותו לסביבה.
על פי הגישה, אין צורך בניסויים פסיכולוגיים מדעיים במטרה לבנות תאוריות על נפש האדם. למעשה לא ניתן לבדוק רעיונות על אופני הסתגלות האדם לסביבתו במנותק מהסביבה, במסגרת מעבדה, אלא יש לעסוק בחקר התנהגות האדם ואופן הסתגלותו בסביבתו הטבעית. הפונקציונליסטים תרמו להעלאת המודעות לחשיבות חקר ההתנהגות הגלויה של האדם; אך למרות הדמיון לביהביוריסטים בנקודה זו - הביהביוריסטים התנגדו לפונקציונליזם בשל התרחקותם מגישות מחקר וניסוי מדעיות ואובייקטיביות, וטענו כי בשל כך הגישה אינה מבוססת ובעלת יכולת ניבוי מועטה. הביהביוריסטים גם טענו כי התנהגות אינה תוצאה של הנפש וההכרה, אלא של התניה קלאסית ואופרנטית בלבד.
תאורטיקנים נודעים שדגלו בפונקציונליזם הם ג'ון דיואי, ג'ורג' הרברט מיד, ג'יימס אנג'ל, ג'יימס קאטל, אדוארד לי תורנדייק ועוד.
גישה תאורטית שהתפתחה מאוחר יותר בתחום הפסיכולוגיה, ומבוססת בין השאר על הפונקציונליזם הקלאסי, היא פסיכולוגיה אבולוציונית.
עמיק

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  אל-בקאע
 נפה:  מערב הבקאע
 תאריך ייסוד:  האלף ה־12 לפנה״ס 
 גובה:  660 מטרים
 תאריך נטישה:  4500 לפנה״ס 
 קואורדינטות:  33°43′53″N 35°47′20″E﻿ / ﻿33.731431°N 35.788983°E﻿ / 33.731431; 35.788983 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןעמיק(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןעמיק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עַמִּ֫יק (בערבית: عميق; בניב הלבנוני האות קו"ף נהגית כאל"ף, כך שהמילה עַמִּ֫יק נהגית עַמִּ֫יאְ) הוא כפר קטן במחוז אל-בקאע שבלבנון. נכון לאוקטובר 2013 התגוררו בכפר 606 לבנונים ו-152 פליטים. הכפר המצוי בגובה של 1,030 מטר מעל פני הים, על מורדותיו המזרחיים של ג'בל בארוכ שייך לנפת, מערב הבקאע. ממזרח לו משתרעת הבקאע ובה שטחים חקלאיים נרחבים. מצפון מזרח לכפר נמצאת ביצת עמיק שהוכרזה כשמורה ביוספרית על ידי אונסקו. בסמוך לביצה נמצא אתר ארכאולוגי שנחפר בשנות ה-60 ונמצאו בו שרידים של התרבות הנאטופית וכן ממצאים מתקופות מאוחרות יותר. הכפר נמצא על כביש הבקאע המערבי והיישובים הסמוכים אל העיירה הם: שתורא וקב אליאס בצפון ועזה, עאנה וכפריא בדרום.
ב-11 ביוני 1982, במהלך מלחמת לבנון הראשונה, השמיד כוח נ"ט מחטיבה 409 של צה"ל כעשרה טנקים מדגם T-72 של הצבא הסורי במארב שהתרחש מצפון לכפר, על הכביש העובר ליד ביצת עמיק.
האתר הארכאולוגי

האתר בעמיק נחפר לראשונה ב-1963 על ידי הארכאולוג הצרפתי ז'אק קוון (אנ') ובהמשך על ידי קאוולייה, ב-1965 על ידי לוריין קופלנד ופיטר וסקום (אנ') וב-1971 על ידי ז'אק בזאנסון ופרנסיס אור (אנ').
באתר נחשפו שתי שכבות של התיישבות אנושית. הראשונה, מהשנים 12,000–10,000 לפני הספירה ששויכה לתרבות הנאטופית וייתכן כי אפילו לתקופה הנאוליתית קדם קרמית. בשכבה זו נמצא שלד שכוסה באדמת אוכרה אדומה. כמו כן נמצאו בה כלי אבן (חלקם מאבן צור וחלקם מבזלת), למטרות חקלאות, ציד ועיבוד. שכבה נוספת היא מהשנים 5,000–4,500 לפני הספירה (תקופת עובייד), ונמצאו בה כלים הדומים לשכבה הנאוליתית שנתגלתה בחפירות בגבל שבצפון לבנון. החרסים שנמצאו באתר אופיינו ככלקוליתיים.
הערות שוליים

↑  סרטון שבו ניתן לשמוע את הגיית המילה עמיק. הקישור מכוון לנקודה המתאימה בסרטון.
↑  List of cadastral zones in Lebanon ranked by most to least vulnerable, באתר נציבות האו"ם לפליטים, קובץ אקסל, גיליון בקאע, שורה 111
↑  יוסי פלד, "זיכרונות ולקחים ממלחמת שלום הגליל", מערכות 413, יולי 2007, עמ' 53
↑  ספר מלחמת שלום הגליל, עורך ראשי - ד"ר מאור לוי, הוצאת משרד הביטחון, 2022, עמ' 154
עמיצור שפירא

| --- | --- |
עמיצור שפירא ואסתר שחמורוב במינכן 1972
עמיצור שפירא ואסתר שחמורוב במינכן 1972
 לידה:  9 ביולי 1932 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 נרצח:  6 בספטמבר 1972 (בגיל 40) פירסטנפלדברוק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה 
 
עמיצור שפירא (ה' בתמוז תרצ"ב, 9 ביולי 1932 – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מאמן אתלטיקה וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שביצע ארגון הטרור "ספטמבר השחור".
קורות חיים

עמיצור שפירא נולד ב-1932 בתל אביב ולמד בגמנסיה העברית הרצליה. בשנות ה-50 היה אצן. ב-1952 הוסמך כמורה לחינוך גופני, והחל לעבוד כמורה לחינוך גופני ברמת גן ולאחר מכן בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בד בבד עם התפתחותו כמאמן אתלטיקה קלה, החל לשמש כמורה לאתלטיקה קלה ולכדוריד במדרשה למורים לחינוך גופני במכון וינגייט. עמיצור אימן אתלטיקה קלה באגודת הפועל תל אביב באצטדיון המכבייה הישן ונחשב לאחד המאמנים החשובים ביותר באתלטיקה הקלה הישראלית. חניכיו הגיעו להישגים רבים, והוא זכה למעמד מוערך בתחום החינוך הגופני. חניכיו הבולטים היו שלמה ניצני, מרים סידרנסקי, אילנה גרבורג, קלרה פלום, ציון חצרוני ואסתר רוט-שחמורוב, עמה נסע לאולימפיאדת מינכן כמאמנה האישי.
עמיצור החל לאמן את אסתר שחמורוב כאשר הייתה בת 14. הוא הבין שאסתר נחנה בכישרון אתלטי נדיר ובמשך שש שנים הקדיש את כל מאמציו לקדמה. מקצועיותו ויכולת האימון יוצאת הדופן שלו נשאו פרי. כבר בשנת 1970, זכתה אסתר במדליית זהב באליפות אסיה שנערכה בבנגקוק. באולימפיאדת מינכן 1972, הצלחתה של אסתר הייתה מסחררת. היא עלתה לחצי הגמר בריצת 100 מטר וריצת חצי הגמר במקצועה הראשי - 100 מטר משוכות. כאן התרחשה הטרגדיה הגדולה של עמיצור, שעמד לקטוף את פרי השקעתו הגדולה, אך נרצח על ידי מחבלים פלסטינים ולא זכה לצפות בהצלחתו יוצאת הדופן באתלטיקה הישראלית.
עמיצור ליווה את נבחרות ישראל כמאמן לאומי במפעלים ותחרויות בינלאומיות רבות וכמאמן אולימפי באולימפיאדת טוקיו 1964. שימש זמן רב רכז האתלטיקה הקלה בבית הספר למאמנים במכון וינגייט ובמסגרתו הכשיר מאמנים רבים בתחום זה. בשנת 1974 התפרסם הספר "אתלטיקה קלה בבית הספר - פרקים מעיזבונו של מורה מאמן". זהו ספר הדרכה מפורט על הוראת אתלטיקה קלה בבתי ספר, שהתבסס על עזבונו הספרותי מקצועי של עמיצור, שתכנן לכתוב ספר מקיף בנושא זה. את הספר ערך עמנואל גיל שהסתייע בכתב היד של עמיצור ובחומר רב שהובא על ידי תלמידיו ונמסר לעורך בידי חניכתו בתיה פוקס (לזניק). בסיוע אשתו יצא הספר לאור לאחר מותו וגם כיום משמש חומר עזר חשוב למורים לחינוך גופני.
שפירא השאיר אחריו אישה, שושנה, וארבעה ילדים (שניים מנישואים קודמים). הוא נטמן בבית העלמין קריית שאול.
המכללה האקדמית בווינגייט עורכת מאז מותו מדי שנה את "מרוץ עמיצור" לזכרו, בו משתתפים תלמידים, סטודנטים וקבוצות אתלטיקה מרחבי הארץ.
הערות שוליים

↑  עמיצור שפירא, באתר one
↑  אתלטיקה קלה בבית-הספר: פרקים מעזבונו של מורה-מאמן, 1976, באתר סימניה
↑  עמיצור שפירא באתר GRAVEZ
↑  כל הפוסטים במירוץ עמיצור, באתר המכללה האקדמית בווינגייט
מירה-בל גזית, וינגייט: זוכרים את עמיצור שפירא, באתר מגפון, 4 בדצמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304165505171  GND: 1266441271  ISNI: 0000 0001 0797 6119  LCCN: nr91013840  VIAF: 19533899   WorldCat (עם VIAF): 19533899
פביולה, מלכת הבלגים

| --- | --- |

דונה פביולה עם בעלה המלך בודואן בשנת 1969
 לידה:  11 ביוני 1928 מדריד, ספרד 
 פטירה:  5 בדצמבר 2014 (בגיל 86) לאקן, בלגיה 
 שם לידה:  Doña Fabiola Fernanda María-de-las-Victorias Antonia Adelaida de Mora y Aragón 
 מדינה:  ספרד, בלגיה 
 מקום קבורה:  הקריפטה המלכותית 
 השכלה:  Instituto San Isidro 
 בן או בת זוג:  בודואן, מלך הבלגים (15 בדצמבר 1960–?) 
 אתר רשמי
 
 פרסים והוקרה
 Dearest Son of Madrid (1960)  הצלב הגדול במסדר איזבלה הקתולית (1960)  מדליה לציון 2500 שנה להקמת האימפריה האיראנית  Pro Ecclesia et Pontifice  הצלב הגדול של המסדר הצבאי של ישו 
 חתימה:   
 
דונה פביולה, מלכת בלגיה (בספרדית: Fabiola de Mora y Aragón‏; 11 ביוני 1928 - 5 בדצמבר 2014) הייתה אלמנתו של בודואן שהיה מלך בלגיה.