stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החפרפרת (ספר)
עלילת הספר > טאר ואירינה

בביתו של לאקון פוגש סמיילי את פקודו של גווילאם, ריקי טאר, "צייד הגולגולות" ואיש המבצעים המיוחדים, אשר שב ממבצע ביון בהונג קונג. טאר מספר לסמיילי כי נודע לו מפי אירינה, פקידה סובייטית, אותה שכנע לערוק למערב, כי "קארלה", ממפקדי ה"מרכז" המוסקבאי (כך מכנה לה קארה בספריו את ארגון ה-KGB) אשר נחשב לאגדה בקהילת המודיעין, מפעיל "חפרפרת" בדרגים הגבוהים ביותר של הביון הבריטי ושם הקוד שלה הוא "ג'רלד". את ההשראה לדמותו של "קארלה" קיבל לה קארה, ככל הנראה, על פי דמותם של מרקוס וולף ובכיר הק.ג.ב רם קראסילניקוב. שמו האמיתי של "קארלה", המכונה כך על שום רשת הביון הראשונה שניהל במלחמת האזרחים בספרד, נותר מסתורי ורק בספר החותם את הסדרה, "כל אנשי סמיילי", הוא נחשף ברמז שקל להחמיץ. טאר עצמו נמלט מהונג קונג משום שהמודיעין הסובייטי פעל כנגדו ואף חטף את אירינה. עד מהרה מתברר לסמיילי בשיחתו עם לאקון כי הדבר קשור ל"מבצע הוכחה", אשר בעקבותיו פרש סמיילי מן השירות. אף כי סמיילי אינו רוצה להיות מעורב במצוד אחר החפרפרת, ומציע ללאקון כי יעביר את הטיפול בעניין ל"קונקורנציה" (כך, או בכינוי "המתחרים", מכנה לה קארה בספריו את ארגון ה-MI5), הוא נעתר לבקשתו.
עלילת הספר > מבצע "כישוף"

סמיילי פותח בחקירה ולשם כך מתחיל לבחון את תיקי המבצעים והמודיעין בשנים שקדמו לפרישתו ועד עתה. בחקירתו נעזר סמיילי הן בפיטר גווילאם, הפועל כאיש של סמיילי בתוככי הארגון, ובמפקח מנדל מן הסקוטלנד יארד. בעוד שסמיילי מתחיל לראיין ולחקור אישים הקשורים ב"מבצע הוכחה" מתברר לו כי מתנהל מבצע נוסף – "מבצע כישוף" שמו, אשר נחשב למבצע המסווג ביותר בארגון. המבצע הוא למעשה הפעלתו של סוכן סובייטי, שם קוד "מרלין", ומשום היותו מקור מידע רם דרג, מחליט ראש השירות, פרסי אלליין, כי הפעלתו תהיה נתונה אך ורק בידיו ובידי בכירי השירות בלאנד, אסטרהאזה והיידון. את המידע שמספק "מרלין" רצה אלליין לחלוק עם ה"דודנים" (כך מכנה לה קארה בספריו את סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית). בהמשך חוקר סמיילי את כל המעורבים ב"מבצע הוכחה". לאורך כלל הראיונות נדרש סמיילי להתמודד גם עם העובדה שב"כיכר" נפוצה שמועה, שאת נכונותה הוא יודע היטב, כי ביל היידון היה מאהבה של אשתו, אן.
בלית ברירה שולח סמיילי את גווילאם למהלך נואש, להוציא מן הארכיון של ה"כיכר" את הדו"ח הרשמי לגבי "מבצע הוכחה". לאחר שגווילאם מצליח בכך מספר לו סמיילי בארוחת ערב את סיפור מפגשו עם "קארלה". כך מתברר לקורא כי רק מתי מעט של עובדות באמת ידועות בנוגע ל"קארלה". בשנת 1955 היה "קארלה" עצור בניו דלהי ועל סמיילי הוטל לחקור אותו בניסיון לשכנעו לערוק. הוא מתארו כאיש קטן ורזה, ומציין שהחקירה לא התנהלה כמתוכנן. סמיילי מטיל את אשם בכך שלא חש בטוב ובעובדה כי בגידותיה של אשתו, שבאותה עת נאפה עם רקדן בלט, העיבו על שיקול דעתו. "קארלה" הצטייר בעיניו כקנאי באמונתו בקומוניזם ובנאמנותו לברית המועצות וסירב לדבר עמו במשך כל החקירה. לבסוף קם "קארלה" וביקש לשוב לתאו, ובכך בעצם הבהיר כי הוא מסרב לערוק למערב. בטרם יצא נטל עמו "קארלה" את מציתו של סמיילי, מתנה מאשתו. בהמשך הספר בפרט ובטרילוגיה בכלל משמש המצית כאמצעי לזיהויו של "קארלה". בתום הארוחה כאשר מציין גווילאם כי קנאותו של "קארלה" הופכת אותו לחסין מפניהם, מבהיר לו סמיילי כי אף שלכאורה הצליח "קארלה" לפגוע אנושות בשירות החשאי הבריטי קנאות זו שלו תהיה לו לרועץ.
עד מהרה מתברר לסמיילי כי "מבצע כישוף" הוא למעשה הונאה מחוכמת שהגה "קארלה" ובה פוגש "ג'רלד", החפרפרת, קולונל סובייטי, המשמש כנספח תרבות בשגרירות ברית המועצות בבריטניה, בתואנה כי הוא שליחו של "מרלין" אולם למעשה במקום לקבל ממנו מידע רב ערך מקבל ממנו נתוני ממודיעין מוטעים שנועדו להונות את שירותי הביון המערבי ובמקביל מוסר "ג'רלד" מידע מסווג רב ערך למודיעין הסובייטי. מטרות המבצע היא לאפשר למודיעין הבריטי הישגים רבי ערך לכאורה, על מנת שבתורו יפנה הביון הבריטי לאמריקני ויציע לשתפו בחומר המודיעיני בתמורה לכך שסוכנות הביון המרכזית תחלוק את נתוני המודיעין שלה עם השירות החשאי הבריטי. או אז תהיה ל"ג'רלד" גישה לחומר המודיעיני המסווג שברשות האמריקנים והוא יוכל לספק ל"קארלה" מודיעין כאוות נפשו. בנוסף, מבין סמיילי, וידא קארלה שלחפרפרת תהיה שכבת הגנה נוספת: במסגרת מבצע כישוף על אחד מראשי הביון הבריטי להתחזות לבוגד על מנת לתרץ כביכול את המידע דל הערך שנמסר לקולונל הסובייטי. כך מושגת המטרה שכל הצהרת חשד בקיומה של חפרפרת תתפרש על ידי ראשי הביון הבריטי כחשיפה של מבצע כישוף, והם יפעלו להשתיקה.
עלילת הספר > מבצע "הוכחה"

בהמשך פונה סמיילי לחקור את ג'ים פרידו, אשר פרש מן השירות והחל לעבוד כמורה בבית ספר תיכון. בחקירה זו מתברר טיבו האמיתי של "מבצע הוכחה". פרידו מספר לסמיילי כי "קונטרול" חשד כי אחד מחמשת בכירי השירות הוא בוגד בשירות "קארלה". "קונטרול" שלח את ג'ים לפגוש גנרל צ'כי ולדובב אותו משום שהלה יודע את זהותו של הבוגד. כדי שיוכל פרידו להעביר ל"קונטרול" את שמו של הבוגד, מבלי להעביר את שמותיהם המפורשים של הבכירים ובכך לסכן את המבצע, קבעו השניים צופן מיוחד. הצופן התבסס על שיר ילדים אנגלי מוכר שנפתח במשפט: "פחח, חייט, חייל, ספן, עשיר, אביון, קבצן, גנב" (מכאן שמו האנגלי של הספר). על-פי הצופן, כל אחד מבכירי השירות החשודים יוצג על ידי אחד מבעלי המקצוע והתארים שבשיר: רוי בלאנד קיבל את שם הקוד "חייל", פרסי אלליין את "פחח", ביל היידון את "חייט", סמיילי את "קבצן" וטובי אסטרהאזה את "אביון". אם ג'ים יגלה מפי הגנרל את זהותו של הבוגד עליו להעביר ללונדון את שמו באמצעות הקוד. המבצע יוצא לדרכו וג'ים פרידו מגיע לצ'כיה, אולם אז מתברר כי דבר שליחותו היה ידוע לצד השני ולמעשה המשימה שקיבל היא תוצאה של מבצע הטעייה כפול, אותו יזם קארלה על מנת להפיל בפח את "קונטרול", כדי להביא לסילוקו משירות הביון ובכך להקטין את הסיכוי שה"חפרפרת" תתגלה. יחידות קומנדו של הצבא האדום רדפו אחר פרידו, שכלל לא פגש בגנרל, ובסמוך לעיר ברנו הוא נורה בכתפו ונלקח בשבי. לסמיילי נודע עוד קודם לכן כי לוחמי הצבא האדום ארבו לפרידו משום שהיה להם מידע מוקדם על-כך שהוא עתיד להגיע. פרידו הוסיף וסיפר לסמיילי כי בחקירתו הופתע מעומק הידע שהיה ברשות הביון הסובייטי ושכמעט שלא רצו ממנו דבר. עוד מציין פרידו כי נחקר בידי אדם עם מצית ועליה הקדשה לסמיילי מאת אשתו, הלא הוא "קארלה". פרידו מזדעזע לגלות מפי סמיילי כי רשתות הריגול שהקים בצ'כוסלובקיה נחשפו ושאנשיהם הוצאו להורג, אף כי הוא עצמו לא מסר בחקירתו מידע בנוגע אליהן. עוד סיפר ג'ים לסמיילי כי ערב יציאתו לפראג פגש בביל היידון, חברו הטוב, ושוחח עמו.
עלילת הספר > מלכודת לחפרפרת

מכאן פונה סמיילי לחקור את טובי אסטרהאזה, המגיע לבית-מקלט נידח לאחר שפיטר גווילם זימנו באמתלת שווא כי ישנו עריק פולני שיש לדון בו. סמיילי חוקר את טובי, שמלכתחילה ברור מאוד כי אינו "ג'רלד", חושף בפניו את העובדה כי ידוע לו כי במסגרת ההונאה הבריטית ב"מבצע כישוף" משמש אסטרהאזה כבוגד פיקטיבי על מנת לאפשר לקולונל הסובייטי, פוליאקוב שמו, תירוץ בפני הממונים עליו ב"מרכז" להגיע למפגשים. סמיילי מבהיר לטובי כי למעשה היה כלי שרת בידי ה"מרכז" המוסקבאי, ושימש כבובה כך שכל חשד ב"חפרפרת" יתפרש על ידי בכירי הכיכר כאיום על מבצע כישוף. סמיילי מאיים עליו כי במעשיו יש מן הבגידה במולדת, זאת משום שבלא יודעין העביר אסתרהאזי חומר מודיעיני מסווג לביון הסובייטי וקיבל תמורתו ידיעות חסרות ערך, שהן למעשה הונאה פרי מוחו של רב המרגלים "קארלה". אזי מתרצה טובי ומספר לסמיילי את כל הידוע לו אודות שיטת המפגשים בין הקולונל הסובייטי המשמש כשליחו של "מרלין" לבין בכירי השירות. וכך נודע לסמיילי כי המפגשים וחילופי המידע המודיעיני ב"מבצע כישוף" נערכים בבית קטן בלונדון, עליו שומרת סוכנת בית שהיא אשת השירות החשאי. סמיילי מותיר את טובי כלוא בבית המקלט. לאחר מכן מגיע השלב האחרון בספר, בו סמיילי, כעת בקי בכל פרטי המקרה, פורש את המלכודת המתוחכמת שלו כדי ללכוד את "ג'רלד". ריקי טאר, שנחשב לעריק ודבר בואו לבריטניה נשמר בסוד מפני שירות הביון הבריטי, נשלח לפריז ומשם שולח תשדורת למטה הארגון. לאחר שמתקבלת התשדורת במטה השירות יוצר הדבר תגובת שרשרת ושלושת הבכירים שנותרו, היידון, בלאנד וראש השירות עצמו, פרסי אלליין, נפגשים לפגישת חירום. בבסיס תחבולתו של סמיילי הרעיון כי התשדורת תלחיץ את "ג'רלד" והוא יבקש פגישה דחופה עם מפעילו, הקולונל הסובייטי. בלילה המבצע היה סמיילי עצמו בתוך הבית שבו נערכו המפגשים עם הקולונל, המפקח מנדל התמקם בתצפית מול הכיכר, ודיווח לסמיילי על תנועותיהם של ראשי השירות, ואילו פיטר גווילאם עם תת-השר לאקון ארב מחוץ לבית. סמיילי, אקדח בידו, האזין בחדר צדדי, באמצעות מכשיר האזנה לנעשה בחדר שבו נערך המפגש. עד מהרה זיהה סמיילי כי האיש המשוחח עם הקולונל הסובייטי, מי שהיה למעשה בוגד רם דרג בשירות החשאי הבריטי, הוא ראש "תחנת לונדון", ביל היידון. זמן קצר אחר כך כבר פרצו גווילאם ומנדל לבית ונוכחו כי סמיילי כבר אסר את היידון ומפעילו.
עלילת הספר > השלכות חשיפת החפרפרת

בעקבות המבצע מוחזר ריקי טאר ללונדון אחר כבוד ופרסי אלליין נדרש לפרוש מן השירות. היידון מושם במעצר ב"משתלה". לאחר שמושגת עסקת חילופי שבויים בין הביון הבריטי והסובייטי נותרים בידי החוקרים הבריטים ימים ספורים לחקור את היידון בטרם יוסגר לברית המועצות. היידון עצמו מסכים למסור גרסה חלקית של האירועים באוזני סמיילי בלבד. היידון מודה בחקירתו כי רקח את "מבצע הוכחה" עם קארלה, אולם מוחה ואומר כי אף שבגד בפרידו דאג להחזירו לבריטניה ומנע ממנו להינמק בכלא. עוד מספר היידון כי "קארלה" העריך מאוד את סמיילי והאמין כי הוא היחיד שעלול לפענח את בגידתו של היידון ומגלה כי משום כך פקד על היידון להיעשות למאהבה של אן, על מנת שהדבר יעיב על שיקול דעתו של סמיילי. יום לאחר השיחה ביניהם נמצא היידון מת, מפרקתו שבורה. אף כי שר החוץ משוכנע כי אנשי הביון הסובייטי עומדים מאחורי הרצח, סמיילי אינו מסכים איתו. בספר נרמז כי ג'ים פרידו, המיומן בשיטת הריגה זו, הרג את ביל היידון משום שבגד בו וכיוון שהסגיר את סוכניו של פרידו בצ'כוסלובקיה. בסיומו של הספר מתבקש ג'ורג' סמיילי לעמוד בראש הביון הבריטי ולשקם אותו מחדש. בעצת מנדל הוא מחליט להתפייס עם אן והיא שבה אל חיקו. ג'ים פרידו שב להוראה בבית הספר התיכון.
מהדורות בעברית

החפרפרת / ג'ון לה קארה; עברית: חיים גליקשטיין, הוצאת זמורה ביתן, 1975.
החפרפרת / ג'ון לה קארה; עברית: חיים גליקשטיין, הוצאת זמורה ביתן, 2011.
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה

"החפרפרת" ו"כל אנשי סמיילי" זכו לעיבוד למיני-סדרה טלוויזיונית על ידי ה-BBC. את דמותו של סמיילי, איש השירות החשאי הבריטי, גילם השחקן אלק גינס ואילו את "קארלה", רב המרגלים של ה-K.G.B, גילם השחקן פטריק סטיוארט. מיני הסדרה "החפרפרת" נחשבת ליצירת מופת, וזכתה לביקורות משבחות רבות. הסצנה בה חושף סמיילי בפני טובי אסתרהזי את מזימתו של קארלה, לקראת סיום הסדרה, היא מופת של איכות משחק ודיאלוג, ועל אף מורכבותה נחרטת היטב בזיכרון הצופה.
כפתיח הסדרה שמשה בובת מטריושקה רוסית, שנפתחת לגלות בובה נוספת שוב ושוב. בכך המחישו היוצרים את שכבות ההונאה הרבות שבספר והכינו את הצופים למורכבות העלילה.
"החפרפרת" עובד גם לסרט קולנוע שהקרנתו החלה בשנת 2011, כאשר דמותו של סמיילי מגלם השחקן גארי אולדמן. בשל אילוצי המדיה השמיטו היוצרים את שכבת ההונאה האחרונה, בה אסטרהזי מתחזה לבוגד על מנת להגן על מבצע "כישוף".
הליניאני

הליניאני (באוקראינית: Глиняни; בפולנית: Gliniany; ביידיש: גלינע) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה קיבלה זכויות עיר בשנת 1397, ובמהלך המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17 נהרסה בידי הטטרים. בשנת 1772 עברה העיירה לשלטון אוסטריה, ובשנת 1919 נכללה בשטחי פולין.
יהודי הליניאני

התיעוד ראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא במסמך משנת 1474. בפרעות ת"ח ות"ט נרצחו רבים מיהודי המקום. בית כנסת נבנה בעיירה בראשית המאה ה-18, אך עד אמצע המאה ה-18 היו יהודי המקום כפופים לקהילת לבוב הסמוכה.
באמצע המאה ה-19 התיישב בעיירה האדמו"ר יחיאל מיכל מושקוביץ, צאצא של המגיד מזלוטשוב, והקים במקום שושלת אדמו"רים וחסידות. בשנת 1895 נפתח בעיירה בית ספר מיסודו של הברון הירש.
מסוף המאה ה-19 הוקמו בעיירה ארגונים ציוניים, ובשנת 1909 נפתח בה בית ספר עברי מרשת שפה ברורה. בשנת 1910 נמנו בעיירה 2,418 יהודים, רוב תושביה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רבים מיהודיה, ובזמן זה רכושם נבזז בידי האוכלוסייה המקומית, ובית הכנסת ובית התרבות היהודי בעיירה הועלו באש. בסוף המלחמה פרעו ביהודי העיירה חיילים פולנים. לאחר המלחמה, השתקמה הקהילה היהודית בעיירה בסיוע יוצאיה בארצות הברית.
בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, כאשר המפלגה הבולטת הייתה הציונים הכלליים. לצדה, התקיימה בעיירה פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מקריאות לחרם על עסקיהם, ובמספר מקרים נרצחו יהודים בכפרי הסביבה. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-1,900 יהודים.
יהודי הליניאני > בשואה

עם כניסת הסובייטים לעיירה בספטמבר 1939 נסגרו המוסדות היהודיים בה, ומספר פעילים פוליטיים נאסרו, והוגלו לסיביר. ב-1 ביולי 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים.
עם תחילת הכיבוש הגרמני נרצחו מספר יהודים בכפר קורוביצה הסמוך לעיירה בידי אוקראינים מקומיים, ולמחרת שרפו הגרמנים בעיירה ספרי תורה. ימים ספורים לאחר מכן צוו יהודי העיירה לשאת סרט עם מגן דוד על זרועם, והם נקראו להתייצב למפקד בכיכר השוק בעיירה, בשעה שהאוקראינים המקומיים עורכים מצוד בבתי היהודים אחר מסתתרים. לאחר מכן, הוצאו להורג 9 מיהודי העיר שנתפסו בידי המשטרה האוקראינית. בהמשך סבלו יהודי העיירה ממעשי ביזה והתעללות מצד האוכלוסייה האוקראינית.
באוגוסט 1941 הוקם בעיירה יודנרט, בראשות אהרון הוכברג, שנצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר גבוהים ביותר, וכן לספק מדי יום מאה איש למחנה עבודה שהוקם בכפר הסמוך קורוביצה, אשר הפך באוקטובר למחנה סגור. בד בבד, נחטפו יהודים למחנה עבודה נוסף. באביב 1942 התפשטה בקרב יהודי העיירה מגפת טיפוס, וגבר בקרבם הרעב, ויהודים שנתפסו אוספים ירקות משדות הסביבה נרצחו בידי האיכרים המקומיים או הגרמנים.
ב-20 בנובמבר 1942 ציוו הגרמנים על יהודי העיירה לעבור תוך מספר ימים קצוב לגטאות בערי הסביבה, ובייחוד לגטו פרמישלן. לאחר השלמת הגירוש, הוכרזה העיירה רשמית כ"נקייה מיהודים". תוך תקופה קצרה שולחו יהודי העיירה מהגטאות אליהם הועברו למחנה ההשמדה בלז'ץ. 37 יהודים מהעיירה שהצליחו להימלט מגטו פרמישלן לפני חיסולו, וחזרו לעיירה, נרצחו בה בידי אוקראינים מקומיים. כ-40 יהודים נוספים שהסתתרו בבונקר בסביבת העיירה נרצחו לאחר שנתגלו בידי אוקראינים, וכך גם קבוצה שהסתתרה ביער ליד הכפר זאניוב.
ב-20 ביולי 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום. רק כ-25 יהודים שבו אליה, ואלו עזבו אותה במהרה, לאחר שגילו כי בתיהם נתפסו בידי אוקראינים, ומצאו כי בית הכנסת בעיירה הוסב לאכסניה וכי בית העלמין היהודי בה נחרש.
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829)

המלחמה העות'מאנית-רוסית בין השנים 1829-1828 הוצתה על ידי קרב נאווארינו ומאבק היוונים לעצמאות, ובמהלכה כוחות רוסיים התקדמו לעבר בולגריה, לאזור הקווקז, ולצפון-מזרח אסיה הקטנה, בטרם הטורקים תבעו הסכם שלום. בעקבותיו נחתם הסכם אדריאנופול ב-14 בספטמבר 1829, שנתן לרוסים את מרבית החוף המזרחי של הים השחור ואת פתח נהר הדנובה. האימפריה העות'מאנית גם הכירה בריבונות הרוסית על גאורגיה ועל שטחים בארמניה של היום. לסרביה ניתנה אוטונומיה ורוסיה הורשתה לכבוש את נסיכות מולדובה וולאכיה (בנוטלם על עצמם אחריות על שגשוגן של הנסיכויות והבטחה לחופש סחר מוחלט להן) עד אשר הטורקים ישלמו להם פיצויים נרחבים. זו הייתה המלחמה התשיעית בהיסטוריה של מלחמות רוסיה-טורקיה.
רקע

המלחמה התלקחה עקב סגירת מיצרי הדרדנלים לספינות האימפריה הרוסית, בעקבות כעסו של הסולטאן העות'מאני, מהמוט השני, על שיתוף הפעולה הרוסי עם היוונים בקרב נאווארינו. יש הסוברים שהמלחמה היא חלק ממלחמת העצמאות היוונית. המלחמה התנהלה בשתי חזיתות: חזית אסיה הקטנה והבלקן, וחזית הקווקז.
המלחמה

עם פרוץ הלחימה, היה הצבא הרוסי מורכב מ-92 אלף חיילים, והוא עמד בפני כוח עות'מאני של כ-150,000 חיילים בפיקודו של חוסיין פאשה. ביוני 1828 חצו היחידות הרוסיות העיקריות בפיקודו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה את הדנובה ונכנסו לדוברוג'ה. מוקדם יותר, הפילדמרשל הרוסי פטר ויטגנשטיין חדר לוולאכיה, וכבש את בראילה ובוקרשט.
לאחר מכן, הרוסים שמו מצור על שלושת מעוזי המפתח של בולגריה: שומן, וארנה וסיליסטרה. בעזרת צי הים השחור בפיקודו של אלכסיי גריג נכבשה וארנה ב-10 באוקטובר 1828, אולם המצור על שומן היה קשה יותר, שכן חיל המצב העות'מאני בעיר, שמנה 40,000 חיילים, עלה בהרבה על הכוח הרוסי. נוסף על כך, כוחות עות'מאנים אחרים הפריעו באופן משמעותי לקווי האספקה הרוסיים, והרעב שנוצר בעקבות כך, והתפשטות המחלות במחנה הרוסי הפילו יותר חיילים רוסים מאשר נפלו בלחימה לאורך כל המלחמה.
לאחר החורף החליט הצבא הרוסי לעזוב את שומן ולסגת לבסרביה. בפברואר 1829 פטר ויטגנשטיין בן ה-60, שהזהירות שלו בתכנונים הצבאיים נחשבה על ידי רבים כמוגזמת, הוחלף על ידי הנס קרל פון דיביץ' הנמרץ יותר, ואילו הצאר חזר לסנקט פטרבורג. ב-16 בפברואר 1829 נכבשה עיר הנמל סוזופול, לאחר מצור קצר שהוטל על ידי הצי. ב-7 במאי 1829 חצה דיביץ' עם 60,000 איש שוב את הדנובה, והמשיך את המצור על סיליסטרה. בעקבות כך שלח הסולטאן צבא של 40,000 חיילים לחזק את סיליסטרה, אולם הכוח הושמד על ידי דיביץ' בקרב קיולבצ'ה ב-30 במאי, וכעבור כמה שבועות נפלה סיליסטרה לרוסים.
במקביל בחזית הקווקז הצליח איוואן פסקביץ' להשיג הצלחות משמעותיות נגד הטורקים, למרות הנחיתות המספרית הגדולה וכבש את אחלציחה, קארס ודויובאייזיט. תחת פיקודו שירת המשורר הלאומי הרוסי אלכסנדר פושקין, שלימים הקדיש כמה מיצירותיו לפסקביץ'. ב-27 ביוני כבשו כוחותיו של פסקביץ' את ארזורום בצפון מזרח אנטוליה, וכך צוין יום השנה ה-120 של קרב פולטבה.
ב-2 ביולי הפתיע דייביץ' את הטורקים במתקפה טרנס-בלקנית, הראשונה בהיסטוריה הצבאית הרוסית מאז מסעותיו של סוויאטוסלב, נסיך קייב במאה העשירית. קבוצה של 35,000 חיילים רוסים ומתנדבים בולגרים חצתה את ההרים הבולגרים וצעדה היישר לקונסטנטינופול. ב-12 ביולי נפלה בורגס, וב-31 ביולי הובס צבא טורקי נוסף ליד סליבן. ב-28 באוגוסט כבר היו הרוסים באדירנה, 60 ק"מ מקונסטנטינופול, ובהלה פרצה ברחובות הבירה העות'מאנית.
בעקבות כך לא הייתה לסולטאן ברירה אלא לבקש שלום, והסכם השלום נחתם באדירנה ב-14 בספטמבר 1829. בהסכם אדריאנופול רוסיה זכתה ברובו החוף המזרחי של הים השחור ובדלתה של הדנובה. האימפריה העות'מאנית הכירה בעליונותה של רוסיה בגאורגיה וארמניה של ימינו, סרביה השיגה אוטונומיה, ורוסיה הורשתה לכבוש את מולדובה וולאכיה עד לתשלום פיצויים גבוהים על ידי הטורקים. שאלת המעבר דרך הדרדנלים נקבע ארבע שנים מאוחר יותר בחוזה הונקאר איסקלסי.
עם יציאת הכוחות הרוסים ממפרץ בורגס נמלטו משם כמה אלפי בולגרים, ולפי ההערכות, כ-100,000 בולגרים התיישבו בשטחים שסופחו לאימפריה הרוסית לפי הסכם אדריאנופול ובסרביה.
הלוטו הרוסי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
  
 www.ruslotto.ru
 
הלוטו הרוסי היא מפעילה ממשלתית רוסית של לוטו, המהווה את הגרסה המסחרית של המשחק הפופולרי.
מארגן הגרלת הלוטו הרוסי הוא משרד הספורט של הפדרציה הרוסית. המפעילה היא חברת המניות המשותפת של GSL. מפיצת הגרלת הלוטו ברוסיה תחת המותג סטולוטו היא TC Center.
הגרלת הלוטו הרוסי מתקיימת על פי צו של ממשלת הפדרציה הרוסית מ-2 במאי 2012 מס' 687-r. תנאי ההגרלה נקבעים בצו 982 מיום 19 באוגוסט 2016.
היסטוריה

החל מ-16 באוקטובר 1994 ועד 18 במרץ 2006 התוכנית עלתה לאוויר בערוץ הטלוויזיה RTR (כיום ערוץ הטלוויזיה "רוסיה"). בתחילה, רק תושבי מוסקבה יכלו לקחת חלק בהגרלה: מאז 1996 הפך הלוטו הרוסי להגרלה כלל-ארצית. מ-25 במרץ 2006 ועד 26 בנובמבר 2006 היא הופיעה בערוצי "רוסיה" וספורט במקביל, הגרסה בערוץ "רוסיה" הייתה קצרה והגרסה המלאה שודרה בערוץ הספורט.
החל מ-3 בדצמבר 2006 ועד היום משודרת התוכנית בערוץ NTV.
ב-7 ביולי 2013 הושקה תוכנית הלוטו פלוס הרוסית, בנוסף למחזורי הלוטו הרוסיים, שודרו תפוצה של הגרלת הדיור הממלכתי. מאז 6 בספטמבר 2015 החלה התוכנית גם בשידור הגרלות "פרסת הזהב".
בנובמבר 2016, "הלוטו הרוסי", יחד עם הגרלות טלוויזיה אחרות ("הגרלת דיור", "פרסת הזהב", "6 מתוך 36") החלו לעלות לאוויר בתוכנית הטלוויזיה "בוקר טוב". השידור החל בימי ראשון בשעה 8:20 בערוץ NTV.
החל מ-22 באוקטובר 2017, שעת השידור השתנתה - כעת התוכנית עולה לשידור בשעה 14:00, כמו גם שמה שונה ל"אצלנו זוכים!".
החל מ-5 במאי 2019 התוכנית שוב משודרת בשעה 8:20.
ב-20 באוקטובר 2019 חגג הלוטו הרוסי 25 שנה להיווסדו מאז ההגרלה הראשונה, היו המון אורחים, אך ההגרלה שודרה ביוטיוב בשל העובדה כי ב-1 בנובמבר 2019 נכנס לתוקף חוק האינטרנט הריבוני.
כללים

אב הטיפוס של הגרלת "הלוטו הרוסי" הוא משחק הלוטו הפופולרי. בכרטיס הלוטו הרוסי שני מגרשי משחק הכוללים מספרים בין 1 ל-90. המשתתף צריך לבחור כרטיס עם שילוב שכבר נוצר ולחכות לתיקו.
ההגרלה מתקיימת בכמה סיבובים. במהלך כל סיבוב לוקח המגיש חבית אחת עם מספרים מהתיק בזה אחר זה, ועל המשתתפים לציין בכרטיסים את המספרים התואמים למספרי החבית. הזוכים הם אלו שתואמים את מספר המספרים הדרושים לסיבוב הופעות מסוים מוקדם יותר מאחרים.
סיבוב ראשון - זוכים כרטיסים שבהם 5 מספרים בכל קו אופקי בכל שדה משחק בכרטיס (למעלה או למטה) שחופפים למספרים שנמשכו במהלך ההגרלה.
סיבוב שני - זוכים כרטיסים בהם 15 המספרים של אחד משדות המשחק של הכרטיס (למעלה או למטה) יופיעו בקדמתם יותר מאשר האחרים עם המספרים שנפלו במהלך ההגרלה.
סיבוב שלישי והלאה - זוכים כרטיסים בהם 30 המספרים של שני מגרשי המשחק של הכרטיס, לפני האחרים, שחופפים למספרים שנפלו במהלך ההגרלה.
אם במהלך ההגרלה ה-15 כל 15 המספרים באחד משדות הכרטיסים (למעלה או למטה) חופפים למספרי החביות שהוצאו מהתיק, המשתתף זוכה בכל הקופה. במקרה זה, מסיבוב לסיבוב, גודל הפרס עשוי לגדול עד להחלפתו. בנוסף לפרסים במזומן, "הלוטו הרוסי" מגריל גם מכוניות, דירות ובתי נופש בפרברים.
קרן פרס ההגרלה משאירה 50% מעלות כל כרטיס שנמכר.
מנחים

מאז 1994, המנהיג הקבוע והמנהל האמנותי של "הלוטו הרוסי", כמו גם מנחה התוכנית "אצלנו זוכים!" הוא מיכאיל בוריסוב.
במהלך השנים אישים שונים אירחו לצד מיכאיל בוריסוב כמו אירידה חוסינובה (בהגרלת "פרסת הזהב" ו-"6 מתוך 36") ואינה וורונינה, כמו גם ויקטוריה פאנינה (בהגרלות "בינגו 75" ו"הגרלת הדיור"). במשך 25 שנה אנשים כמו יקטרינה גוסבה, אנה מרקובה, דיאנה פדיבה, דניס רוז'קוב, אליונה קובלצ'וק, אינגה מאצקביץ', יוליה סאנקו, יוליה אוסטרובסקאיה, סרגיי שובנקוב, איליה מינין ואחרים היו מנחים-שותפים.
ראו גם

מפעל הפיס
הלוטו האירופי
לוטו
הערות שוליים

↑  "Победителей российских лотерей предложили освободить от уплаты налога на выигрыш — Meduza". Meduza (ברוסית). נבדק ב-2017-10-04.
↑  "АО "Технологическая компания "ЦЕНТР"". СПАРК.
↑  "РАСПОРЯЖЕНИЕ Правительства РФ от 02.05.2012 N 687-р". government.consultant.ru. אורכב מ-המקור ב-2017-10-04. נבדק ב-2017-10-04.
↑  "Приказ Минспорта России от 19.08.2016 N 982". legalacts.ru. נבדק ב-2017-10-04.
↑  "«Русское лото» готовится к празднику" (ברוסית). נבדק ב-2017-10-04.
↑  "Лотерея "Русское лото"" (באנגלית). www.ntv.ru. נבדק ב-2017-10-04.
↑  Алёна Елагина. "Кто на новенького? «Столото» подготовил сюрприз для любителей лотерей". www.aif.ru. נבדק ב-2017-10-04.
↑  Алёна Елагина. "«Счастливое утро». Одно шоу - четыре лотереи и сотни тысяч призов!". www.aif.ru. נבדק ב-2017-10-04.
↑  "Лотерея "Счастливое утро"" (באנגלית). www.ntv.ru. נבדק ב-2017-10-04.
↑  "У нас выигрывают!" (באנגלית). www.ntv.ru. נבדק ב-2017-10-17.
↑  "«Русское лото»: правила игры, условия выигрыша и что можно выиграть в лотерею «Русское лото»". Столото - государственные лотереи. נבדק ב-2017-10-04.
הסוכנות הפדרלית להסדרה טכנית ומדידה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה 
 סוכנות אם:  משרד המסחר והתעשייה של רוסיה 
 סוכנות בת:  D.I. Mendeleyev All-Russian Institute for Metrology 
 תאריך הקמה:  2004 
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 www.rst.gov.ru
 
הסוכנות הפדרלית להסדרה טכנית ומטרולוגיה (ברוסית: Федеральное агентство по техническому регулированию и метрологии ידוע בשם Росстандарт) היא הסוכנות הממשלתית הפדרלית הרוסית המשמשת כגוף תקנים  לאומי של הפדרציה הרוסית. בעבר נקראה גוססטנדארט והוא כפוף למשרד התעשייה והמסחר. מקביל למכון התקנים הישראלי.
היסטוריה

ב-15 בספטמבר 1925, על פי החלטת מועצת הקומיסרים העממיים של ברית המועצות, הוקם גוף לאומי בתחום התקינה, הוועדה לתקינה שתחת מועצת העבודה וההגנה (גוססטנדארט). הנהגת הוועדה שימשה תחילה ככלי להסדרת עבודה שיטתית בכל מגזרי המשק הסובייטי. בשנת 1946 הוקם הארגון הבינלאומי לתקינה (ISO). ברית המועצות לקחה על עצמה את עבודת מזכירות הוועדות הטכניות.
בשנת 1954 הוקמה ועדת התקנים, אמצעים ומכשירי מדידה תחת מועצת השרים של ברית המועצות על בסיס מיזוג מחלקת התקינה שתחת ועדת התכנון הממלכתית של ברית המועצות עם חדר המידות הראשי ומכשירי המדידה של משרד האוצר של ברית המועצות. בשנות השישים והשמונים נעשתה עבודה לייעול ויסות כל העבודות בתחום התקינה. בשנת 1968 הוצגה מערכת תקנים בשם GOST 1 "מערכת התקינה הממלכתית".
ב-22 במאי 1991, חוק "אודות הגנת זכויות הצרכן" שאומץ על ידי המועצה העליונה של ברית המועצות הציג חובת אישור למוצרים (סחורות, יצירות ושירותים) טרם מכירתם. מאז 1992 נקראה בשם ועדת התקינה הממלכתית. בשנת 2004 הפכה לסוכנות פדרלית של ממשלת רוסיה בשם הסוכנות הפדרלית להסדרה טכנית ומדידה.
מאז 2010 ידועה הסוכנות בכינוי "רוססטנדרט" (Росстандарт) ומהווה כלי חשוב של הממשלה להסרת חסמים על המסחר ולקירוב הכלכלה הרוסית לשוק הגלובלי והיא הגוף העיקרי המספק את חותמת התקינה הלאומית GOST R. הסוכנות מייצגת את הפדרציה הרוסית בפני ארגוני תקנים בינלאומיים ואזוריים (כגון ISO, הנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה ו-EASC) והיא כאמור מנהלת את תוכנית התקינה GOST R למוצרים.
היוזמה הלאומית הפלסטינית (מפלגה)

| --- | --- |
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 מנהיגים:  מוסטפא ברגותי 
 תקופת הפעילות:  17 ביוני 2002 – הווה (22 שנים) 
 אידאולוגיות:  לאומיות פלסטינית חילוניות סוציאל-דמוקרטיה
 מטה:  רמאללה 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל למרכז-שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  הברית הפרוגרסיבית, האינטרנציונל הסוציאליסטי 
 נציגויות בפרלמנטים
 המועצה המחוקקת הפלסטינית:  2 / 132
 www.almubadara.org
 
היוזמה הלאומית הפלסטינית (בערבית: المبادرة الوطنية الفلسطينية אלמבאדרה אלוטנייה אלפלסטינייה) היא מפלגה לאומית פלסטינית בראשות מוסטפא ברגותי.
המפלגה נוסדה רשמית ב-17 ביוני 2002 ברמאללה על ידי חיידר עבד א-שאפי, מוסטפא ברגותי ואיברהים דקאק. היא הוקמה כ"אופוזיציה חילונית להסכמי אוסלו". אנשיה רואים בעצמם כ"גורם דמוקרטי שלישי" בפוליטיקה הפלסטינית[דרוש מקור] בין תנועת הפת"ח מצד אחד, שאנשיה נתפסים בעיני מפלגת היוזמה כמושחתים ואנטי-דמוקרטיים, לבין ארגון החמאס מצד שני, הנתפס כקיצוני ופונדמנטליסטי.