stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה
פעילות הארגון > שיתוף פעולה ביטחוני

הארגון מדגיש שאין לו מטרה להפוך לגוש צבאי, אך לא יבליג על ניסיונות טרוריסטיים לפגוע בחברות הארגון, ולשם כך במקרה הצורך, יפעיל גם את צבאותיו במשותף.
שיתוף הפעולה הביטחוני העיקרי בארגון מתבטא בעיקר במרכז אסיה, אזור שלטענת מנהיגות הארגון סובל מאי יציבות ביטחונית. ב-16 ביוני 2004. הוקם "המטה האזורי נגד טרור", שמטרתו לקדם שיתוף פעולה בין חברות הארגון בין השאר נגד טרור. המטה הוקם באזור זה (בטשקנט, אוזבקיסטן).
באוקטובר 2007, בפגישת פסגה בין מנהיגי חברות הברית בדושנבה שבטג'יקיסטן, הוחלט על הרחבת השיתוף הפעולה בנושאי ביטחון, פשע וסחר בסמים. בנוסף, הוחלט על תוכנית פעולה משותפת בנושא בין הארגון לחבר המדינות, התוכנית נחתמה בתחילת 2008 בבייג'ינג, סין.
בשנים האחרונות הורחבה במידה רבה שיתוף הפעולה בנושאי צבא ומודיעין. הארגון נוהג אחת לכמה זמן לערוך תרגילים צבאיים משותפים. בנוסף, תרגילים צבאיים בקנה מידה גדול יותר, נערכים בין רוסיה וסין, אחת לכמה זמן בחסות הארגון.
פעילות הארגון > שיתוף פעולה כלכלי

ב-26 באוקטובר 2005, במהלך פגישת פסגה שנערכה במוסקבה, הודיע מזכ"ל הארגון על קיום פרויקטים משותפים בנושאי אנרגיה; בין השאר, פרויקטים בנושא נפט וגז טבעי, חיפוש עתודות פחם ושימוש משותף במשאבי מים. באותה פגישה, הוחלט על יצירת "המועצה הבין בנקאית", שתפקידה יהיה לממן פרויקטים משותפים.
בפגישת הפסגה שנערכה ב-15 ביוני 2009 ביקטרינבורג, רוסיה; הודיע סין כי היא מתכוונת להעניק הלוואה בסך 10 מיליארד דולר למדינות החברות בברית, על-מנת לסייע להם לצאת מהמשבר הכלכלי העולמי (2008).
פעילות הארגון > שיתוף פעולה תרבותי

הארגון מקיים גם קשרי תרבות ענפים. שרי התרבות של חברות הארגון נפגשו לראשונה ב-12 באפריל 2002 בבייג'ינג, סין. בפגישה הם חתמו על הצהרה לשיתוף פעולה תרבותי. שרי התרבות של המדינות החברות אחת לשנה או שנתיים מתכנסים באחת מערי הבירה של מדינות הארגון. בשנת 2005 התקיים באסטנה, קזחסטן; פסטיבל אומנות שבו השתתפו חברות הארגון; בדומה לכך, שלוש שנים לאחר מכן (2008), התקיים במקום פסטיבל מחול. ב-2014 נעשה ניסיון לחדש את תחרות הזמר של האינטרוויזיון בהשתתפות המדינות החברות, אך יוזמה זו לא צלחה.
המדינות החברות

חברות מלאה:
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
רוסיה רוסיה
אוזבקיסטן אוזבקיסטן
טג'יקיסטן טג'יקיסטן
קזחסטן קזחסטן
קירגיזסטן קירגיזסטן
הודו הודו
פקיסטן פקיסטן
איראן איראן
מעמד משקיף:
בלארוס בלארוס
אפגניסטן אפגניסטן
מונגוליה מונגוליה
שותפות דיאלוג:
ארמניה ארמניה
טורקיה טורקיה
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
קמבודיה קמבודיה
נפאל נפאל
סרי לנקה סרי לנקה
מעמד אורח:
איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה
חבר המדינות חבר המדינות
טורקמניסטן טורקמניסטן
האומות המאוחדות האומות המאוחדות
ראו גם

חבר המדינות
אירואסיה
נאט"ו
הערות שוליים

↑  Kazinform, July 5, 2005
↑  Session of the Council of Foreign Ministers from Member States of the Shanghai Cooperation Organisation Embassy of the Russian Federation in Malaysia
↑  SCO Secretariat in Brief אתר האינטרנט של הארגון
↑  Information on Regional Anti-Terrorist Structure of Shanghai Cooperation Organisation אתר האינטרנט של הארגון
↑  SCO gets ready for joint military exercise World Student Press Agency
↑  Security alliances led by Russia, China link up Daily Times
↑  Kazakhstan Notes Afghanistan's Emerging Security Agenda Eurasia Daily Monitor
↑  http://www.cfr.org/publication/10883/
↑  SCO Ministers of Foreign Economic Activity and Trade to meet in Tashkent National Bank of Uzbekistan
↑  Shanghai Cooperation Organisation Eyes Economic, Security Cooperation The Jamestown Foundation
↑  (Xinhua)
↑  http://www.google.com/hostednews/ap/article/ALeqM5ghofWsw6596hiWFv-WS4u6L84TGAD98RLUG80
↑  Culture Ministers of SCO Member States Meet in Beijing People's Daily
↑  Kazakhstan Backs Promotion of SCO Cultural Ties www.kazinform.kz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570636805171  PLWABN: 9810626440305606  BIBSYS: 14000386  BnF: cb16727932d (data)  GND: 10083168-0  ISNI: 0000 0001 2226 9906  LCCN: nr2003027435  LNB: 000108715  NKC: kn20070829008  SUDOC: 085927279  VIAF: 148728663   WorldCat (עם VIAF): 148728663 
המדינות החברות בארגון
פגישת הפסגה שנערכה ב-15 ביוני 2009 ביקטרינבורג, רוסיה.
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, נשיא סין לשעבר ג'יאנג זמין, נשיא קירגיזסטן, נשיא טג'יקיסטן, ונשיא אוזבקיסטן; נפגשים בשאנגחאי, סין.
כינוס מנהיגי המדינות במשלחת השלום בשנת 2007 בסין.
אלה פוגצ'ובה

| --- | --- |
פוגצ'ובה בתצוגת אופנה של ולנטין יודשקין בארמון הקרמלין הממלכתי בשנת 2009
פוגצ'ובה בתצוגת אופנה של ולנטין יודשקין בארמון הקרמלין הממלכתי בשנת 2009
 לידה:  15 באפריל 1949 (בת 75) מוסקבה, ברה"מ 
 שם במה:  Борис Горбонос 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון, Ippolitov-Ivanov State Musical Pedagogical Institute 
 סוגה:  פופ, דיסקו, סינת'פופ, פופ רוק, רוק קל, פאנק-רוק
 סוג קול:  מצו-סופרן
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  Melodiya, World Record Music
 שיתופי פעולה בולטים:  ריימונד פאולס, איליה רזניק, לאוניד דרבניוב, אלכסנדר זצפין, איגור ניקולייב, וסיוליה רביאטה
 בן או בת זוג:  מקסים גלקין (23 בדצמבר 2011–?)  
 צאצאים:  כריסטינה אורבקאייטה, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  מסדר הקדוש מסרוב משדוץ (26 בספטמבר 2009)  אות מסדר הידידות (4 בספטמבר 2009)  פרס הפדרציה הרוסית (29 במאי 1995)  דרך האמנות - לשלום והבנה הדדית (7 ביולי 2006)  מסדר הידידות של בלרוס (23 בספטמבר 2019)  100 נשים (BBC) (2022)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (8 ביולי 1980)  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית (17 באפריל 2014)  האמנית העממית של ברית המועצות (20 בדצמבר 1991)  האמנית העממית של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (11 בינואר 1985)  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה (15 באפריל 1999)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (8 באפריל 2009)  פרס גרמופון הזהב 
 http://www.allapugacheva.pro/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
נשיא רוסיה בוריס ילצין, מעניק לאלה פוגצ'ובה את עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה II, אפריל 1999.
פוגצ'ובה בפסטיבל אמנות בינלאומי סלביאנסקי באזאר עם נשיאי בלארוס, רוסיה ואוקראינה, יולי 2001.
נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, מעניק לאלה פוגצ'ובה את עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה III ביום הולדתה ה-60, 2009.
אלה בוריסובנה פוגצ'ובה (ברוסית: Алла Борисовна Пугачёва, לפי ההגייה ברוסית: בָּריסַבנה; נולדה ב-15 באפריל 1949), היא זמרת אסטרדה סובייטית ורוסייה, מלחינה, מפיקה מוזיקלית, שחקנית קולנוע ומנחת טלוויזיה. בעלת תואר אמן העם של ברית המועצות (1991), כלת פרס הפדרציה הרוסית (1995). מעוטרת בעיטור ההצטיינות למען המולדת, מדרגות III, II ו-IV.
הרפרטואר של פוגצ'ובה כולל יותר מ־500 שירים ברוסית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, עברית, פינית, אוקראינית, והדיסקוגרפיה שלה כוללת יותר מ-20 תקליטי סולו, תקליטורים ו-DVD. בנוסף לרוסיה ומדינות ברית המועצות לשעבר, אלבומיה פורסמו ביפן, קוריאה, שוודיה, פינלנד, גרמניה, פולין, צ'כוסלובקיה ובולגריה. נכון לשנת 1992 מכרה כ-250 מיליוני תקליטים ברחבי העולם.
בשנת 2010 פוגצ'ובה הפסיקה לערוך סיבובי הופעות, אך לא התרחקה מפעילות יוצרת: לעיתים קרובות היא משתתפת במספר גדול של קונצרטים משותפים ותוכניות טלוויזיה, וגם מוציאה באופן קבוע שירים חדשים.
ביוגרפיה

פוגצ'ובה נולדה במוסקבה להוריה זינאידה ארחיפובנה אודגובה ולבוריס מיכאלוביץ' פוגצ'וב ב-15 באפריל 1949. בשנת 1956 רשמו אותה הוריה לבית ספר למוזיקה. במקביל, היא הלכה לכיתה א' בבית ספר מס' 496 בסמטת לברוב (רו') בנפת טגנקה במוסקבה. היא המשיכה ללמוד בבית הספר וסיימה את לימודיה שם ב-1964, אחר כך למדה במכון הפדגוגי הממלכתי המוזיקלי ע"ש איפוליטוב-איוואנוב (רו'), שם למדה באותו קורס עם מיכאל שופוטינסקי. ב-1967 עבדה כמנצחת המקהלה של מכללת המוזיקה "איפוליטוב-איוואנוב" ושנתיים אחרי כן הייתה הסולנית של ההרכב "ליפסטיק". ב-1970 השתתפה במספר הצגות בתיאטרון וב-1971 ניגנה בהרכב המוזיקלי "מוסקוביץ'".
בשנת 1974 פוגצ'ובה החלה לשיר בלהקה וסיוליה רביאטה ובשנת 1975 עם שיר "ארלקינו" של מייסד הלהקה פאבל סלובודקין היא זכתה בתחרות זמר בבולגריה. ב-1976 השתתפה בפעם הראשונה בפסטיבל "שיר השנה". ב-1978 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "האישה ששרה", ובאותה שנה גם ייצגה את ברית המועצות בתחרות האינטרוויזיון וזכתה במקום הראשון. בסוף שנות ה-70 היא ביצע מספר שירים של ריימונד פאולס שזכו לפופולריות רבה. בשנות השמונים הייתה סולנית הלהקה "רוסיה לעד". בשנת 1981 היא סיימה לימודי במאות באקדמיה רוסית לאמנויות התיאטרון.
בסוף שנות ה-80, במהלך התפרקות ברית המועצות, החלה אלה להרחיב את מיזמיה, יצאה לסיבובי הופעות מחוץ לרחבי ברית המועצות והחלה להשיק קו מוצרים שנקרא על שמה - אלה - Алла. בין היתר השיקה בשמים, וקו נעליים. בנוסף השיקה מגזין. פוגצ'ובה הגיעה אז לראשונה להופעות בישראל, במרץ 1988. בפברואר 1992 הגיעה לביקור נוסף בישראל, ואחר כך עוד מספר פעמים במשך השנים.
בתחרות אירוויזיון 1997 היא ייצגה את רוסיה בשיר "פרימדונה", והגיעה למקום ה-15.
פוגצ'ובה הוציאה לאור בסך הכל כ-60 אלבומים. בעשור השני של המאה ה-21 פוגצ'ובה החלה ממעטת להופיע, בשל מצבה הבריאותי. עם זאת, המשיכה להופיע בתוכניות אירוח, ולה עצמה הייתה תוכנית אירוח ברשת "אינטר" האוקראינית, אשר היא הנחתה ביחד עם בן זוגה, מקסים גלקין, שידרה ברדיו (בבעלותה תחנת רדיו בשם "Радио Алла" - "רדיו אלה" הנקרא על שמה) ובתוכנית הטלוויזיה שנקראת על שמה והיא השופטת הראשית בה, פקטור A. פוגצ'ובה נכללת באנציקלופדיה הרוסית הגדולה.
חיים אישיים

פוגצ'ובה נישאה חמש פעמים. בין השנים 1969–1973 הייתה נשואה לזמר הליטאי מיקולס אורבאקס, ובשנת 1971 ילדה את בתה היחידה כריסטינה אוֹרבּאקַאייבה (בהגייה ליטאית: כריסטינה ארבּאקַייטה). בין השנים 1976–1980 הייתה נשואה לבמאי אלכסנדר סטפּאנוביץ'. ב-1980 קיבלה דירה בת 4 חדרים ממועצת העיר מוסקבה (אנ') ברחוב טברסקאיה ימסקאיה ה-1 (רו') במרכז מוסקבה. בשנת 1985 ועד 1993 הייתה נשואה ליבגני בולדין. בתחילת שנות ה-90 ניהלה רומן קצר עם סרגיי צ'לובנוב, איתו הקליטה כמה דואטים. בין השנים 1994 עד 2005, הייתה נשואה לזמר המפורסם פיליפ קירקורוב. ב-2004 קיבלה מהחתן לשעבר רוסלן בייסרוב (אנ') דירת יוקרה בסמטת פיליפובסקי (רו') במרכז מוסקבה.
ב-29 בדצמבר 2011, נישאה פוגצ'ובה בפעם החמישית לקומיקאי היהודי מקסים גלקין. הזוג משך את תשומת לב הקהל והתקשורת בשל הפרש הגילים בין השניים (27 שנים). בשנת 2012 הם עברו להתגורר בביתם הפרטי החדש בכפר גריאז. ב-2013 נולדו לזוג תאומים מאם פונדקאית.
במרץ 2022, פוגצ'בה וגלקין עזבו את רוסיה לישראל בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה. באוגוסט 2022 חזרה לרוסיה על מנת להסדיר עניינים אישיים, אך בספטמבר 2022 ביקרה לראשונה בפומבי בחריפות את הממשל הרוסי לאור החלטת הרשויות להגדיר את בעלה "סוכן זר". פוגצ'ובה בתגובה קראה לרשויות להכניס גם אותה "לרשימת הסוכנים הזרים" של השלטונות וגינתה את המלחמה, שלדברי מובילה "להרג ילדינו עבור מטרות כוזבות".
ב-29 בספטמבר 2022 פורסם שפוגצ'ובה ביחד עם ילדיה עזבה בפעם השנייה את רוסיה עם כרטיס בכיוון אחד לישראל.
באמצעי התקשורת פורסם כי מאחר שבעלה יהודי פוגצ'ובה תוכל לקבל אזרחות ישראלית.
דיסקוגרפיה

הדיסקוגרפיה של פוגצ'ובה כוללת 20 אלבומי אולפן, 34 סינגלים, 2 אלבומי קונצרטים, 9 אלבומי אוסף, 9 אלבומים זרים ו-19 וידאו קליפים.
להלן דיסקוגרפיה חלקית של הזמרת:
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1977: Zerkalo dushi
1979: Arlekino i drugiye
1979: !Podnimis nad suyetoj
1980: To li eshchyo budet...
1982: Kak trevozhen etot put
1985: Akh, kak khochetsya zhit
1985: Watch Out
1986: Alla Pugacheva In Stockholm
1986: !Schastia v lichnoi zhizni...
1987: Prishla i govoryu
1990: Alla
1991: Rozhdestvenskie vstrechi I
1992: Rozhdestvenskie vstrechi II
1995: Ne delayte mne bol'no, gospoda
1998: !Da
2001: Rechnoi tramvaichik
2003: !Zhivi spokoyno, strana
2008: Priglashenie na zakat
דיסקוגרפיה > סינגלים ומיני-אלבומים

1975: Arlekino
1981: Maestro
1982: Million roz
1985: Superman
1986: Paromshik
1986: Dve zvezdi
פילמוגרפיה

1978: האישה ששרה
הערות שוליים

↑  תמי לוביץ, הציעו לי להיכנס לסט־ השיאים של ג׳ינס - היא היתה אלילת נעוריו ברוסיה. עכשיו הס נפגשו בתל אביב. פוגצ'ובה ומקסים ליאונירוב, חדשות, 2 בפברואר 1992
↑  "USSR's Alla Pugacheva sings Vsyo Mogut Koroli". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2025-02-04.
↑  ארקדי דוכין, אורחת אוהבת צעירים, חדשות, 10 במרץ 1988
↑  יואב בירנברג, המסר טמון בשיר, חדשות, 31 בינואר 1992
↑  ציפי שוחט, מוסקווה על גדות הירקון, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2002
↑  Isobel Montgomery, Alla be praised, The Guardian, ‏6 באפריל 1999
↑  ערך באנציקלופדיה הרוסית הגדולה
↑  https://dzen.ru/a/ZVTglRHuJl5saRaK
↑  https://teleprogramma.pro/news/skolko-stoit-kvartira-ally-pugachevoy-v-filippovskom-pereulke_nid4325243_au73659au_cr73659cr
1 2   ליזה רוזובסקי, כוכבי הענק הרוסים אלה פוגצ'ובה ומקסים גלקין ברחו לישראל, באתר הארץ, 24 במרץ 2022
↑   ליזה רוזובסקי, כוכבת הפופ הרוסייה אלה פוגצ'ובה לקרמלין: "הכניסו גם אותי לרשימת הסוכנים הזרים", באתר הארץ, 19 בספטמבר 2022
↑   ליזה רוזובסקי, הזמרת אלה פוגצ'ובה שבה לישראל, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2022
↑  Bethan McKernan, Russian pop star who criticised Ukraine war says she is in Israel, The Guardian, ‏11 Oct 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281361705171  PLWABN: 9810614963805606  BnF: cb142179086 (data)  GND: 119529823  ISNI: 0000 0000 7863 6536  LCCN: n94071630  LNB: 000057646  MusicBrainz: 2f745f25-7681-4c44-b713-34d37a307575  NKC: jx20060210016  NTA: 322914760  RSL: 000025453  SUDOC: 077904354  VIAF: 84352997   WorldCat (עם VIAF): 84352997
דגל אדמונטון

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מוניציפלי
 הונף לראשונה:  1986
 קבלת מעמד רשמי:  1966 
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, פס קנדי לבן, מוטען בסמל אדמונטון
 
דגל אדמונטון הוא דגל כחול שבמרכזו פס קנדי. במרכז הריבוע הלבן מופיע סמל העיר.
דגל לשעבר, בשימוש מ-1966 עד 1986
הצבע הכחול מסמל את מי נהר צפון ססקצ'ואן העובר בעיר, והצבע הלבן מסמל שלום ושלווה. הצבע הלבן והצבע הכחול הם הצבעים הרשמיים של העיר.
הדגל אומץ על ידי מועצת העיר אדמונטון ב-12 בדצמבר 1966 ושונה שינוי קל בשנת 1986.
איל שנהב

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1964 (בן 60) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת תל אביב 
 
איל שנהב (נולד ב-26 ביולי 1964) הוא עורך דין ישראלי, שותף בכיר במשרד עורכי דין גולדפרב, גרוס, זליגמן ושות', וראש מחלקת ההיי-טק במשרד, המתמחה בייצוג קרנות הון סיכון וחברות הזנק.
שנהב הוא דוקטור למשפטים והיה מראשוני חברי הסגל במרכז הבינתחומי הרצליה ושימש בתפקיד סגן דקאן בית הספר למשפטים. כיום הוא מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובמרכז הבינתחומי הרצליה.
ביוגרפיה

שנהב נולד בירושלים. בגיל צעיר שהה מספר שנים עם הוריו באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית בעת לימודי הדוקטורט של אביו, ד"ר יהודה שנהב. שנהב סיים את לימודי התיכון בבית הספר אליאנס בתל אביב בשנת 1982, ושירת בצה"ל בחיל התותחנים. בתפקידו האחרון בשירות הסדיר שימש כעוזר קצין אג"ם קתמ"ר והשתחרר בשנת 1986.
שנהב למד לתואר ראשון במשפטים וסיים בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב בשנת 1990. תואר שני במשפטים בהתמחות מיסים למד באוניברסיטת NYU (המדורגת כמובילה בארצות הברית בתחום המיסים) וסיים את לימודיו בשנת 1992 והמשיך לתואר דוקטורט גם כן ב-NYU. בשנת 1995 קיבל תואר דוקטור במשפטים. נושא הדוקטורט שלו היה מדיניות המס של ארצות הברית ביחס להשקעות במדינות מתפתחות (US Tax Policy Regarding Investments in Developing Countries).
בשנים 1992–1996 היה שנהב עורך דין במשרד Davis Polk & Wardwell. במסגרת זו, עסק בתחום המיסוי ובעסקאות בינלאומיות. בפברואר 1996 הצטרף שנהב לסגל של בית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי ובשנת 1998 מונה לסגן הדיקן של בית הספר למשפטים.
בשנים 1999–2001 היה שנהב שותף במשרד איתן, פרל, לצר, כהן צדק, בשנים 2002–2004 הקים את משרד איל שנהב ושות', עורכי דין. בשנים 2005–2007 היה שנהב שותף במשרד דנציגר קלגסבלד ושות' (ראש מחלקות מיסים והייטק במשרד). בינואר 2008 הקים שנהב (ביחד עם טל דנון שנהב ואורן בירן) את משרד שנהב ושות'. ביוני 2018 מוזגו משרד שנהב ושות' ומשרד עורכי הדין גרוס, קלינהנדלר, חודק, הלוי, גרינברג ושות'.
שנהב הוא חבר בלשכת עורכי הדין בישראל משנת 1991. בשנת 1992 עבר בהצלחה את בחינות הלשכה של מדינות ניו יורק.
שנהב מתמחה בייצוג קרנות הון סיכון וקרנות השקעה וסייע להקים עד היום עשרות קרנות השקעה כגון קרנות הון סיכון, קרנות פרייבט אקוויטי, קרנות גידור קרנות נדל"ן ועוד. שנהב גם מייצג חברות הזנק רבות, וכן לקוחות, חברות ויחידים בתכנוני מס ותכנון של העברת עושר בין-דורי.
שנהב מכהן היום כיו"ר ועדת עורכי הדין ורואי החשבון של האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות (IATI) המאגדת את משרדי עורכי הדין ורואי החשבון המובילים בישראל ובחו"ל.
שנהב מרצה במוסדות אקדמיים לרבות אוניברסיטת תל אביב (הפקולטה למשפטים והפקולטה לניהול) והמרכז הבינתחומי (בית ספר למשפטים, בית ספר למנהל עסקים, בית ספר ליזמות ותוכנית Zell). בעבר לימד גם באוניברסיטת בר-אילן, המכללה למנהל והמרכז האקדמי למשפט ועסקים.
שנהב דירקטור מטעם הציבור בחברת בית ספר אליאנס.
שנהב נשוי לעורכת הדין טל דנון שנהב, גם היא שותפה במשרד עורכי הדין בו מועסק בעלה, מומחית בתחום המכרזים ופרויקטי התשתיות. לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  ענת שיחור-אהרונסון, גם שנהב מקים משרד, באתר nrg‏, 2 באוקטובר 2007
↑  ד"ר איל שנהב, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑   אפרת נוימן, משרד גרוס רוצה לחזק את מחלקת ההיי-טק: מתמזג עם משרד הבוטיק שנהב ושות', באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2018
ריצ'רד רורטי

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1931 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  8 ביוני 2007 (בגיל 75) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת ייל 
 מנחה לדוקטורט:  פול וייס 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  מכללת ולסלי  אוניברסיטת סטנפורד 
 מונחה לדוקטורט:  רוברט ברנדום
 זרם:  פרגמטיזם
 תחומי עניין:  פילוסופיה של הלשון, אתיקה, ספרות
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, איש חינוך, סופר 
 הושפע מ:  היידגר, ויטגנשטיין, סלרס, קוויין, ג'ון דיואי, ניטשה, תומאס קון, מישל פוקו, דרידה, ג'ון רולס, יוברט דרייפוס
 השפיע על:  ברנדום, מקדאוול, יורגן הברמאס
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1973) פרס מייסטר אקהרט (2001) מדליית וילבור קרוס (2005) עמיתי מקארתור 
 
ריצ'רד רורטי (באנגלית:  Richard McKay Rorty;‏ 4 באוקטובר 1931 – 8 ביוני 2007) היה פילוסוף אמריקאי.
ביוגרפיה

רורטי נולד בניו יורק. למד לתואר ראשון ושני באוניברסיטת שיקגו, ועסק בתחילה בניסיון להתאמה בין אמונותיו האישיות לבין החיפוש אחר האמת. את הדוקטורט שלו כתב באוניברסיטת ייל על "מושג הפוטנציאל", וספרו הראשון, "המפנה הלשוני" (The Linguistic Turn), היו במסורת האנליטית. הכרת הפרגמטיזם, ובמיוחד כתביו של ג'ון דיואי, וכן יצירתם של פילוסופים פוסט-אנליטיים כמו קוויין ווילפרד סלרס, גרמו לשינוי בחשיבה שלו. פרגמטיסטים בדרך כלל טוענים כי האמת של רעיון צריכה להמדד על פי היעילות שלו, הוא האפשרות שלו להתמודד עם בעיה מסוימת, ולא על פי התאמתו ל"אמת" חיצונית. רורטי חיבר בין הפרגמטיזם לאונטולוגיה ויטגנשטיינית, שקובעת כי משמעות היא תוצר חברתי-לשוני, וכי משפטים אינם מתחברים אל העולם ביחס של התאמה. רעיונות אלה מאפשרים לרורטי להעמיד בסימן שאלה רבות מהנחות היסוד של הפילוסופיה.
לאחר שהחזיק במשרות הוראה בוולסלי קולג', אוניברסיטת פרינסטון, ובאוניברסיטה של וירג'יניה, עבר רורטי להיות פרופסור לספרות השוואתית באוניברסיטת סטנפורד. המעבר מפילוסופיה לספרות שיקף את עמדתו שפילוסופיה עצמה היא רק סוג של ספרות.
בשנים 1954- 1972 היה נשוי לאמלי רורטי.
חיבוריו

באחד מחיבוריו העיקריים, "פילוסופיה ומראת הטבע" (Philosophy and the Mirror of Nature) (1979), רורטי מאחד רעיונות הלקוחים מוילפריד סלרס, תומאס קון, לודוויג ויטגנשטיין ואחרים, על מנת ליצור את דוקטרינת "המסת" הבעיות הפילוסופיות, במקום לפתור אותן. הוא טוען כי אפיסטמולוגיה, תורת הידע, היא תוצר של הדעה המוטעית כי הנפש מתפקדת כמו מראה, שמטרתה לשחזר בנאמנות את המציאות החיצונית. הוא מתקיף חקירות פילוסופיות אוניברסליות, כגון בעיית גוף ונפש, בכך שהוא מראה את ההקשר ההיסטורי שלהם ואת מקריותם. רורטי טוען בעד ההרמנויטיקה, כלומר הסברת טקסטים על ידי טקסטים אחרים, במקום לחפש אחר הסבר אולטימטיבי שיוצדק באמצעות כוח גבוה יותר.
חיבור חשוב אחר של רורטי, "קונטינגנטיות, אירוניה וסולידריות", פורסם ב-1989. בחיבור זה, רורטי נוטש את האפשרות להסביר את התאוריות שלו באופן אנליטי, הוא יוצר סכמה מושגית אלטרנטיבית לזו של הפלטוניסטים שהוא דוחה. סכמה זו מבוססת על הדעה, כי אין אמת גבוהה יותר מיכולתו של האדם להחיות את עצמו מחדש, דעה שנלקחה מניטשה אותה מזהה רורטי גם ברומנים של פרוסט. ספר זה גם מסמן את ניסיונו הראשון לבנות באופן מודע ראייה פוליטית המתאימה לפילוסופיה שלו, ראייה של קהילה מגוונת שמחוברת על ידי ההתנגדות לסבל, ולא על ידי רעיונות מופשטים כמו צדק, אנושיות משותפת, וכיוצא בזה.
רורטי הוא אחד מהפילוסופים הנקראים ביותר בזמננו[דרוש מקור]. הפילוסופיה הפוליטית והמוסרית שלו מותקפת מהימין, המכנים אותה רלטביסטית וחסרת אחריות, ומהשמאל, שאומרים כי היא לא מספקת מסגרת מספיקה לצדק חברתי. הביקורת הנפוצה ביותר היא שדעותיו של רורטי סותרות את עצמן, אף שביקורת כזאת מתאימה ביותר לתאוריות של רורטי על "ויכוח בתוך" כנגד "ויכוח מחוץ" ל"משחק-השפה" נתון.
פרסומים נוספים של רורטי כוללים שלושה כרכים של מאמרים פילוסופיים, "להשיג את ארצנו" (Achieving Our Country) מניפסט פוליטי המבוסס חלקית על קריאות מג'ון דיואי ווולט ויטמן, ו"פילוסופיה ותקווה חברתית" (Philosophy and Social Hope), אוסף של מאמרים לציבור הרחב.
ספרים מתורגמים לעברית

קונטינגנטיות, אירוניה וסולידריות, תרגום מאנגלית: אהד זהבי, עריכה מדעית: יצחק (יאני) נבו, תל אביב: רסלינג, 2006.
אומברטו אקו עם ריצ'רד רוֹרטי, ג'ונתן קאלר וכריסטין בְּרוּק-רוֹז, פרשנות ופרשנות-יתר, תרגום מאנגלית: יניב פרקש, עריכה מדעית: ד"ר דרור ק' לוי, תל אביב: רסלינג, 2007.
ראו גם

המפנה הלשוני
בוב אונדר

רוברט פרנק אונדר הבן (באנגלית: Robert Frank Onder Jr.; נולד ב-6 בינואר 1962) הוא פוליטיקאי ורופא אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת מיזורי. אונדר כיהן בסנאט של מיזורי בין השנים 2015 ל-2023, שם ייצג את מחוז הבחירה השני השוכן באזור סנט צ'ארלס. לפני כן, הוא היה חבר בבית הנבחרים של מיזורי בין השנים 2007 ל-2008.
ביוגרפיה

אונדר נולד בסנט לואיס. הוא למד בבית הספר התיכון של סנט לואיס, ולאחר מכן השלים לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. בהמשך השלים תואר דוקטור לרפואה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וושינגטון, והוסמך כרופא המתמחה באלרגיה ובאסתמה. בנוסף, הוא סיים תואר במשפטים מאוניברסיטת סנט לואיס. הוא ורעייתו, אליסון, הורים לשישה ילדים. אונדר הוא קתולי.
בשנת 2006 נבחר אונדר לבית הנבחרים של מיזורי. במהלך כהונתו שם יזם את הצעת החוק "HB 1549" בשנת 2008, שאסרה על יצירת "ערי מקלט" במיזורי, ואסר על מתן שירותים ציבוריים למהגרים בלתי חוקיים. החוק עבר בבית הנבחרים ובסנאט של מיזורי ונחתם על ידי מושל מיזורי מאט בלאנט. בנוסף, הוא יזם חקיקה לחיזוק "חוק ההסכמה המודעת לפני הפלה", כולל דרישה לאפשר לנשים לצפות בבדיקת אולטרה סאונד רפואית של עובריהן. הצעת החוק עברה בבית הנבחרים אך נתקלה בפיליבסטר בסנאט.
בבחירות 2014 נבחר אונדר לסנאט של מיזורי. במהלך כהונתו הוא היה ידוע בעמדותיו השמרניות ובהובלת חקיקה בתחומים שונים. אונדר היה פעיל במיוחד בנושאים הקשורים לתנועות נגד הזכות להפלה מלאכותית, והוביל מאמצים להגבלת הפלות במדינה. בנוסף, הוא תמך בקיצוץ במסים, חיזוק הזכות לשאת נשק, וקידום חקיקה בעד חופש דת. אונדר גם עסק בחקיקה בתחום הבריאות, תוך שימוש ברקע שלו כרופא כדי לקדם מדיניות המיועדת לשיפור מערכת הבריאות במדינה. כהונתו בסנאט התאפיינה במעורבות פעילה בנושאי הגירה, ותמך במדיניות מחמירה יותר כלפי הגירה לא חוקית. כחבר בסנאט נודע אונדר בתמיכתו במערכת החינוך הציבורית, וקידם מדיניות שמטרתה להרחיב את חופש הבחירה החינוכי עבור משפחות במיזורי.
בעקבות פרישתו של בליין לוטקמאייר מהחיים הפוליטיים, בבחירות 2024 התמודד אונדר לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של מיזורי. הוא זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית לאחר שניצח בבחירות המקדימות ב-6 באוגוסט 2024, עם 47.4% מהקולות, וגבר על מספר מועמדים, ביניהם קורט שייפר שקיבל 37.2%. בבחירות הכלליות התמודד אונדר מול המועמדת הדמוקרטית בת'אני מאן, כימאית סביבתית והמועמדת הדמוקרטית בבחירות 2022. אונדר ניצח בבחירות ונבחר לכהונתו הראשונה בבית הנבחרים האמריקאי.
הערות שוליים

↑  ג'ייסון האנוק, Bob Onder defeats Kurt Schaefer to win GOP nomination in 3rd Congressional District, באתר The Missouri Independent‏, 6 באוגוסט 2024 (באנגלית)
↑  AP Race Call: Republican Bob Onder wins election to U.S. House in Missouri’s 3rd Congressional District, באתר AP‏, 5 בנובמבר 2024 (באנגלית)
סאלי ביין

| --- | --- |
סאלי ביין לפני 1941
סאלי ביין לפני 1941
 לידה:  6 בנובמבר 1881 הוהֶנְזַלְצָה (אינוברוצלב(אנ')), הרייך הגרמני
 נרצח:  אחרי 13 ביוני 1942 סוביבור
 מדינה:  גרמניה
 מקום מגורים:  בֶּיילִיץ(אנ'), גרמניה
 פעילות בולטת:  הקמה וניהול של כפר שהיווה מוסד חינוכי לילדים יהודים בעלי צרכים מיוחדים
 ידוע בשל:  הצטרפותו לחניכיו כאשר גורשו להשמדה
 השכלה:  המכון להכשרת מורים יהודיים על שם משה מנדלסון (גר') בברלין
 תקופת הפעילות:  1908–1942 (כ־34 שנים)
 מקצוע:  הוראה
 תפקיד:  מנהל מוסד חינוכי לילדים יהודים בעלי צרכים מיוחדים
 בת זוג:  רֶבֶּקָה פרדריקה ביין לבית לוונשטיין
 צאצאים:  האנה-חנה לוטה, ליזה-קרולה
רֶבֶּקָה פרדריקה ביין לבית לוונשטיין
המבנה המרכזי של הכפר שנבנה לפני 1908 כפי שנראה כיום
ביין עם חניכים
סאלי (סמואל) בַּיין (בגרמנית:‏ Sally (Samuel) Bein; ‏6 בנובמבר 1881, ‏אינוברוצלב – אחרי 13 ביוני 1942, סוביבור) הקים וניהל במשך 34 שנה בגרמניה, לפני השואה ובמהלכה, כפר שבו היה מוסד חינוכי לילדים יהודים בעלי צרכים מיוחדים, יחד עם רעייתו רֶבֶּקָה פרדריקה ביין. במהלך השנים למדו בכפר קרוב ל-400 תלמידים, ומרביתם הצליחו להשתלב לאחר מכן בלימודים תיכוניים או בעבודה. הצלחותיו של ביין הפכו אותו לבעל שם עולמי, ורופאים ומחנכים מרחבי אירופה, וגם מארץ ישראל, הגיעו כדי ללמוד ממנו את שיטות העבודה שלו. ביין ורעייתו, יחד עם תלמידיהם ועם בתם ליזה קרולה, הובלו בסופו של דבר אל מותם.