מלחמת הירושה הפולנית
המלחמה > איטליה

ב-24 באוקטובר 1733 נכנסו לתחומי מילאנו כוחות צרפת וסבויה, שמנו למעלה מ-50,000 חיילים בפיקודו של קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה, ונתקלו רק בהתנגדות מינימלית, שכן הכוחות האוסטריים בדוכסות מנו רק כ-12,000 חיילים. ב-3 בנובמבר נכנעה העיר מילאנו עצמה, אף שהמושל האוסטרי, הרוזן ויריך פיליפ פון דאון עדיין החזיק במבצר. דוכס וילאר הצטרף לקרלו אמנואלה במילאנו ב-11 בנובמבר, אך בעוד דה וילאר רצה לתקוף מיד את מנטובה כדי לחזק את מעברי האלפים נגד תגבורות אוסטריות, חיפש קרלו אמנואלה, שלא האמין לבעלות בריתו צרפת וספרד, לאבטח את מילאנו. בשלושת החודשים הבאים לחם הצבא נגד ההתנגדות האוסטרית העיירות המבוצרות שנותרו בתחומי הדוכסות. דה וילאר ניסה לשכנע את דון קרלוס מפארמה להצטרף למשלחת נגד מנטובה, אבל קרלוס התמקד במערכה נגד נאפולי. לבסוף החל דה וילאר לנוע כנגד מנטובה, אבל קרלו אמנואלה התנגד לכך, והצבא התקדם רק מעט. בתחילת חודש מאי חצה צבא אוסטרי בן 40,000 חיילים תחת פיקודו של הרוזן קלוד פלורימונד דה מרסי, את הרי האלפים, ואיים ללכוד את הצבא הצרפתי מאחוריו. דה וילאר הגיב בנסיגה ממנטובה, וניסה ללא הצלחה להפריע למעבר הצבא האוסטרי את הנהר פו. דה וילאר שהיה מתוסכל מעיכובו של קרלו אמנואלה, פרש מהפיקוד על הצבא ב-27 במאי.
כוחותיו של מרסי עשו ניסיונות חוזרים ונשנים לחצות את נהר הפארמה ביוני, אך רק בסוף אותו חודש הם הצליחו לחצות את הנהר ולפנות אל העיר פארמה, שם שהו כוחות צרפת וסרדיניה תחת פיקודם של המרשלים הצרפתיים דה ברויי ואת קוואני. ב-29 ביוני נערך קרב סן-פייטרו שבו ספגו האוסטרים אבדות כבדות ונהדפו, תוך שהרוזן דה מרסי נהרג, ואילו סגנו פרידריך לודוויג מווירטמברג-ויננטל נפצע. למחרת חזר קרלו אמנואלה ונטל את הפיקוד, אולם הוא נמנע מרדיפה אחרי הכוחות האוסטרים הנסוגים. האוסטרים נסוגו לפו, שם הם חוזקו על ידי כוחות נוספים, והועמדו תחת פיקודו של גנרל-פלדמרשל דומיניק פון קניגזג-רוטנפלס. לאחר חודשים של חוסר מעש, שבמהלכו עמדו הצבאות אחד מול השני באזור הנהר סקיה, ערך קניגזג ב-15 בספטמבר פשיטה על המטה של דה קוואני בקיסטלו (אנ'), והיה קרוב מאוד ללכידת קוואני ואת המתנות הסיניות של קרלו אמנואלה. יומיים לאחר מכן נסוגו הצרפתים לעמדה ליד גואסטלה בתגובה לתמרונים האוסטריים, אך יחידה אחת של קרוב ל-3,000 איש כותרו והוכנעו על ידי הכוחות האוסטרים המתקדמים. ב-19 בספטמבר תקף קניגזג את עמדת בעלות הברית בגואסטלה, אך נהדף במחיר דמים גבוה, ואיבד אף את סגנו פרידריך מווירטמברג. לאחר מכן נסוג קניגזג על פני עמק הפו, ואימץ עמדה הגנתית בין הפו לבין האוליו, בעוד קרלו אמנואלה שוב לא ניצל את הניצחון שלו. מאוחר יותר התקדמו הכוחות בפיקוד קרלו אמנואלה לקרמונה, בעוד האוסטרים התקדמו על הגדה הצפונית של נהר הפו עד נהר האדה, ובדצמבר 1734 נכנסו שני הצדדים למחנות חורף.
בדרום איטליה, הובסו הכוחות האוסטרים, שבחרו אסטרטגיה של הגנה על מספר גדול של מבצרים. דון קרלוס מפארמה הרכיב צבא שהורכב בעיקר ספרדים, אך גם כלל חיילים מצרפת ומסבויה, ועבר עמו דרומה דרך מדינת האפיפיור. כוחותיו של קרלוס איגף את ההגנה האוסטרית במיניאנו, ואילץ אותם לסגת למבצר בקפואה. לאחר מכן הוא התקבל בנאפולי על ידי זקני העיר, בעוד המושל האוסטרי ברח לבארי, והמצודות האוסטריות בעיר נתפסו במהירות. תוך שמירה על המצור על הכוחות האוסטרים הגדולים בקפואה וגאטה, חלק גדול של הכוח הצרפתי-ספרדי רדף אחרי הכוחות האוסטרים הנותרים, ובסוף מאי הביס אותם בביטונטו, ובאותו זמן נפלו שאר המבצרים האוסטריים בסיציליה במהירות. באוגוסט נכנעה העיר גאטה, ואילו קפואה החזיקה מעמד עד נובמבר, ולאחר שנגמר בה התחמושת נכנע אוטו פרדיננד פון אבנסברג וטראון. במצור על גאטה השתתף הטוען לכתר הבריטי צ'ארלס אדוארד סטיוארט, שהיה בן 14 והיה זה הקרב הראשון שהשתתף בו.
הצבאות בצפון איטליה סבלו בצורה משמעותית במהלך החורף, וספגו אבדות משמעותיות מחמת מחלות ועריקה. במהלך המסע בשנת 1735, היו הכוחות הצרפתיים בצפון איטליה תחת פיקודו של דוכס נואייל, שהועלה לדרגת מרשל לאחר הצלחתו של במערכה באזור הריין. במאי הם הצטרפו לכוחות הספרדים במאי, שהיו פנויים לאחר ההצלחות שלהם בדרום, ובתגובה לאיום זה נסוג קניגזג לתחומי בישופות טרנטו, אך השאיר את מבצר מנטובה מוגן היטב. בשלב זה התגלעו חילוקי דעות בין בעלות הברית, משום שספרד טענה לזכותה במנטובה, אך סירבה להבטיח את מילאנו לקרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה. בתגובה הסיג קרלו אמנואלה את כוחותיו מן האזור, ובעקבות כך נסוגו כוחות צרפת וספרד. האוסטרים ניצלו את המצב לטובתם, ולאחר התנגדות קלה החזירו בנובמבר את דוכסות מילאנו לשלטונם.