stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זוג ז'ורדן
דוגמאות > אלגברות מדורגות

אם  \ R=R_{-1}+R_{0}+R_{1} היא אלגברה (אסוציאטיבית) מדורגת, אז  \ V(R)=(R_{-1},R_{1}) הוא זוג ז'ורדן, ביחס לפעולה  \ \{xyx\}=xyx. אם R אלגברה (מדורגת) פשוטה לא טריוויאלית (היינו, אחד המרכיבים הקיצוניים אינו 0), אז גם  \ V(R) זוג ז'ורדן פשוט.
בניה דומה קיימת עבור אלגברות לי מדורגות  \ L=L_{-1}+L_{0}+L_{1}, שם אפשר להגדיר  \ \{xyz\}=[[x,y],z]. זוגות ז'ורדן כאלה מאפשרים להכליל את הבניה של Tits-Kantor-Koecher, העומדת ביסודו של ריבוע הקסם של פרוידנטל. אם  \ V=(V^{+},V^{-}) הוא זוג ז'ורדן, ו-H אלגברה של נגזרות של הזוג המכילה את כל הנגזרות הפנימיות, אז  \ K_{H}(V)=V^{+}+H+V^{-} היא אלגברת לי מדורגת, ויש התאמה מלאה בין אלגברות לי מדורגות שבהן המרכיב האמצעי פועל בנאמנות על סכום שני האחרים, לבין זוגות ז'ורדן עם אלגברת נגזרות כנ"ל. בניה זו, ודומות לה, הן שאיפשרו לחקור את אלגברות לי הפשוטות בכלים מתחום התורה של אלגברות ז'ורדן והכללותיהן.
וסטה (אסטרואיד)

| --- | --- |

תמונה של וסטה שצולמה על ידי הגשושית "שחר" של נאס"א ב-17 ביולי 2011
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 סיווג ספקטרלי:  אסטרואיד מסוג V
 קטגוריה:  חגורת האסטרואידים
 מיקום:  חגורת האסטרואידים
 תאריך גילוי:  29 במרץ 1807
 מגלה:  היינריך וילהלם אולברס
 על שם:  וסטה 
 מקום גילוי:  ברמן 
 מאפיינים מסלוליים
 משפחת אסטרואידים:  משפחת וסטה 
 אפואפסיד:  384,720,000 ק"מ (2.572 AU)
 פריאפסיד:  321,820,000 ק"מ (2.151 AU)
 ציר חצי-ראשי:  2.361922083328795±0.0000000015688 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.08917
 זמן הקפה:  1,325.46 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  19.34 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  7.135°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  262.7±0.1 קילומטר
 ממדים:  578×560×458 ק"מ
 נפח:  74,600,000±3,000,000 קילומטר מעוקב
 מסה:  ‎2.67×1020‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  3.42 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.22 מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  0.2226 ימים
 אלבדו:  0.423
 בהירות נראית:  5.1 
 בהירות מוחלטת:  3.2+
 מהירות מילוט:  0.35 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה ממוצעת:  255 - 85 K
 
וסטה (שם מלא: 4 וסטה; באנגלית: ‎4 Vesta) הוא האסטרואיד הרביעי שהתגלה, מיד אחרי קרס, פאלאס ויונו. וסטה התגלה על ידי האסטרונום הגרמני היינריך וילהלם אולברס ב-29 במרץ 1807, והוא נחשב לגוף השני בגודלו בחגורת האסטרואידים עם קוטר ממוצע של 530 ק"מ ומסה מוערכת של 9% מהמסה הכוללת של חגורת האסטרואידים בכלל. מסתו והבהירות שלו הופכים אותו לאסטרואיד הבהיר ביותר באזור זה ולגוף היחיד, מלבד קרס, אותו ניתן לראות מכדור הארץ בעין בלתי מזוינת.
מקור השם

האסטרואיד קרוי על שמה של אלת הבית, המשפחה ואש האח במיתולוגיה הרומית - וסטה. וסטה הייתה אלת המשפחה ומקבילתה של הסטיה במיתולוגיה היוונית אשר הייתה בהתחלה אחת משנים עשר האלים האולימפיים, אך בהמשך הוחלפה על ידי אל היין דיוניסוס. הסטיה נחשבה לעדינה, לרכה ולרחמנית מבין האלים היוונים.
סיווג

לאחר גילוי האסטרואיד בשנת 1807, לא התגלו אסטרואידים נוספים במשך 38 שנה ולכן וסטה וכן קרס, פאלאס ויונו נחשבו ככוכבי לכת וכל אחר מהם קיבל סמל פלנטרי משלו. וסטה קיבלה את הסמל  שמסמל את הלב.
מאוחר יותר באותה המאה, חוקרים שחקרו את האזור הבינו כי האזור בין מאדים לצדק מכיל אלפי גופים המרכיבים את החגורה המרכזית. בעקבות הגילויים, גופים אלה סווגו מחדש כאסטרואידים ולא ככוכבי לכת.
בשנת 2006, בעקבות סיווגו מחדש של קרס ככוכב לכת ננסי, הפך וסטה לאסטרואיד הגדול ביותר בחגורת האסטרואידים. ייתכן שבעתיד גם וסטה יסווג מחדש ככוכב לכת ננסי במידה ויוכח כי צורתו כדורית כך שהוא יענה לתנאים הבסיסיים להגדרת כוכב לכת ננסי.
מאפיינים

וסטה האסטרואיד השני במסתו בחגורת האסטרואידים, צורתו היא ספרואיד אובלי. מדידות של הגשושית שחר מראות כי כרגע וסטה לא נמצא בשיווי משקל הידרוסטטי.
הערכות שבוצעו כאשר וסטה היה בפריהיליון במאי 1996 קבעו כי הטמפרטורה על פני השטח היא בין 20°C- כשהשמש בדיוק מעל ועד 190°C- בחורף. טמפרטורות ממוצעות של יום ולילה הם בין 60°C- ו-130°C- בהתאמה.
מחקר רובוטי

ב-27 בספטמבר 2007 שוגרה הגשושית "שחר" אשר נכנסה למסלול סביב וסטה ב-17 ביולי 2011. הגשושית עזבה את וסטה ב-9 ביולי 2012. משם היא המשיכה לחקור את כוכב הלכת הננסי קרס, ונכנסה למסלול סביבו במרץ 2015.
הערות שוליים

↑  Asmar, S. W.; Konopliv, A. S.; Park, R. S.; Bills, B. G.; Gaskell, R.; Raymond, C. A.; Russell, C. T.; Smith, D. E.; Toplis, M. J.; Zuber, M. T. (2012). "The Gravity Field of Vesta and Implications for Interior Structure". 43rd Lunar and Planetary Science Conference: 2600.
↑  Mueller, T. G.; Metcalfe, L. (2001). "ISO and Asteroids". European Space Agency (ESA) bulletin 108: 38.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544525305171  GND: 4707455-3  LCCN: sh2001006609  VIAF: 131724020   WorldCat (עם VIAF): 131724020 
יחס גדלים: הירח, 1 קרס, 4 וסטה
מפה גאולוגית של וסטה. האזורים העתיקים ביותר בעלי המכתשים הרבים הם באדום. אזורי המכתשים Veneneia ו-Rheasilvia הם בסגול וסגול בהיר, בהתאמה. אזורי מכתשים יותר חדשים הם בצהוב, כתום או ירוק
ורגוברט

ורגוברט (בלטינית: Vergobretus) היה תפקיד שופט בגאליה העתיקה שמילא את התפקיד הגבוה ביותר בערים גאליות רבות, במיוחד בקרב האיידואים. יוליוס קיסר דן בתפקידו של הוורגוברט מספר פעמים בפרשנויות שלו בספר מלחמת גאליה, בהתייחסו למשרד עם המונחים princeps civitatis, principatus ו-magistratus.
התפקיד

הוורגוברט נבחר מדי שנה בחסות הדרואידים. לוורגוברט הייתה הזכות לדון אנשים לחיים ולמוות וכן לפקד על הצבא בפעולה הגנתית. לטענת קיסר, נאסר עליו לצאת מגבולות השטח של עמו ("חוקי האיידואים אסרו על בעלי התפקיד העליון לחצות את הגבולות הטריטוריה של השבט). מלחמה כזו הצריכה לנקוב בשמו של גנרל שיוביל את הצבא ומנע מהוורגוברט לתפוס את השלטון מעבר למגיסטרטורה.
הוורגוברט נבחר מבין האנשים החזקים ביותר. חלק מהשבטים, כמו היידואים או הרמים, הטביעו מטבעות עם דיוקן הוורגוברטים שלהם (האדוי דומנוריקס למשל-כלומר מנהיג שבט).
שמות מוכרים

כיום ידועים מספר שמות של ורוגוברטים: ליסקוס (אנ') בשנת 58 לפנה"ס, ולטיאקוס (Valetiacos) בשנת 53 לפנה"ס, קונביקטוליטביס (אנ') של האיידואים בשנת 52 לפנה"ס, ו-Celtillos של ארוורנים.
עבור הלמוביקס, שני שמות סבירים: סדולוס (אנ'), שנהרג באלסיה (אנ'), כונה dux et princeps lemovicum,  "מנהיג צבאי ואזרחי", מה שמתאים כנראה לתואר ורגוברט. יתר על כן, נמצאה כתובת בסלע בעיר הגאלו-רומית אוגוסטוריטום, המהווה סימן לרומניזציה עדיין לא שלמה: היא מצטטת "פוסטומוס, ורגוברט, בנו של דומנוריקס" (לאחרון אין קשר ליידואים) באותו שם).
הערות שוליים

↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic War, Book I, 16
1 2  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic War, Book VII, 33
↑  Christian Goudineau and Christian Peyre, Bibracte et les Éduens, À la découverte d'un peuple gaulois, éditions Errance, 1993
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic War, Book VII, 88"
↑  Jean-Pierre Bost et Jean Perrier, "Un vergobret à Augustoritum/Limoges sous le Haut-Empire romain", Travaux d'Archéologie Limousine tome 10 (1990), p. 27–32.
זינוק (אלבום)

"זינוק" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הישראלית אילנה אביטל. את האלבום הוציאה בשנת 1981 לאור חברת התקליטים Rec-O-Hit. בין השירים שנכללו בו ניתן למנות את "פגישה ראשונה" ואת "שובי לים", שדורגו במקום ה-19 וה-17 במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנים 1979 ו-1980 בהתאמה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | שמורת לילה  | 3:23 |
| 2. | לילה במדבר  | 4:39 |
| 3. | שובי לים  | 3:18 |
| 4. | Once Again We’re Strangers  | 2:53 |
| 5. | Adios Amigo  | 3:26 |
| 6. | פגישה ראשונה  | 3:21 |
| 7. | כמו שני זרים  | 3:31 |
| 8. | זינוק  | 5:13 |
| 9. | Life's A Long Way To Run  | 4:45 |
| 10. | קסם הלילה  | 3:29 |
| משך כולל: | משך כולל: | 37:58 |
הערות שוליים

↑  Ilana Avital – Zinuk (Blast Off), דיסקוגס
| אילנה אביטל |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: לאהוב אותך • שלום חבר • זינוק • רגעים • בלי בושה • כיוונים נעלמים • ילד המחר • אותך... פעם שנייה • תוצרת צרפת • נוגעת באושר • הסיפור האמיתי
אלבומי אוסף: אוסף הזהב • סיכוי לאהבה
אלבומי רמיקס: Hey
סינגלים: "אותך" • "אמור" • "השיבה לי" • "שובי לים" • "פגישה ראשונה" • "לילה במדבר" • "מלכת הכיתה" • "‏כל שנה בסוף הקיץ" • "עוד ועוד" • "ירושלם" • "אבא אמא וארץ ישראל" • "רגעים" • "בזכות ימים כאלה" • "אור בקצה המנהרה" • "בוא אל החגיגה" • "די לי די" • "בלי בושה" • "אתה המלך" • "סוף הצד" • "ילד המחר" • "טוב שבאתם" • "יום חדש" • "עוד תראה אותי" • "ספק" • "תגיד שכן"
התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  1931 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 אולם קונצרטים:  מרכז קנדי לאמנויות הבימה
 מנצח:  ג'נאנדראה נוזדה
 www.kennedy-center.org/nso/
 
התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית (באנגלית: National Symphony Orchestra ובראשי תיבות: NSO) נוסדה בשנת 1931. היא תזמורת סימפונית אמריקאית חשובה, הפועלת במרכז קנדי לאמנויות הבימה בוושינגטון הבירה, ארצות הברית. מאז 2017 המנהל המוזיקלי של התזמורת הוא המנצח האיטלקי ג'נאנדראה נוזדה.
היסטוריה

בתקופה הראשונה בתולדותיה, הופיעה התזמורת בקונסטיטושן הול (אנ'). בזמן כהונתו של מנהלה מוזיקלי הראשון, הנס קינדלר, קיבלו הנגנים $40 לשבוע לשלוש חזרות וקונצרט אחד, במשך חמישה חודשים בשנה.
קינדלר והתזמורת הקליטו כמה תקליטי 78 לחברת RCA ויקטור, ביניהם תשתי הרפסודיות הרומניות של ג'ורג'ה אנסקו. אחת ההקלטות יוצאות הדופן של RCA עם התזמורת הייתה של כל המוזיקה לבלט מתוך האופרה "המלך הנרי השמיני" מאת קאמי סן-סנס, אחת ההקלטות הספורות בניצוח וולטר דאמרוש. כעבור שנים, ערך הווארד מיצ'ל סדרה של הקלטות סטראופוניות עם התזמורת בשביל RCA. אנטל דוראטי הקליט עם התזמורת לחברת דקה. מסטיסלב רוסטרופוביץ' הקליט לחברות טלדק, סוני ואראטו. התזמורת חזרה אל חברת RCA בתקופתו של ליאונרד סלטקין, עד שהחברה הפסיקה לעסוק בהקלטות חדשות של מוזיקה קלאסית.
מאז 1986 התזמורת מסונפת למרכז קנדי, המרכז המחוזי לאמנויות הבימה, שם היא מגישה עונת קונצרטים שנתית מאז פתיחת המרכז ב-1971.
פעילויות

התזמורת הסימפונית הלאומית משתתפת דרך קבע באירועים בעלי חשיבות לאומית ובינלאומית, כולל הופעות בטקסים של הממשל, טקסי השבעה נשיאותיים ואירועי חג רשמיים.
התזמורת עצמה מונה 100 נגנים ומגישה עונה בת 52 שבועות של כ-175 קונצרטים בשנה. עונת הקונצרטים כוללת סדרה קלאסית למנויים, קונצרטים של מוזיקה קלה ותוכנית חינוכית, מן היקרות ביותר בארצות הברית. נוסף לפעילויות אלה, קבוצות קטנות של נגנים מן התזמורת מפתחים תוכניות חינוך המיועדות לרמות גיל מן הגיל הרך עד התיכון. בסך הכול מציגים כל ההרכבים הללו, יחד עם תוכנית "מחוזות אמריקה", כ-100 מופעים נוספים בשנה.
התזמורת מזמינה יצירות חדשות ומטפחת דורות חדשים של מנצחים באמצעות מכון לאומי לניצוח, שסלטקין ייסד בשנת 2000. במרכז קנדי מתקיים מדי קיץ מכון מוזיקה וזה יותר מעשר שנים מאפשרת קרן המלגות של התזמורת
לתלמידי תיכון מרחבי ארצות הברית לבוא לשבועות אחדים לוושינגטון ללימודים עם נגני התזמורת.
תוכנית "מחוזות אמריקה" במרכז קנדי לאמנויות הבימה מאפשרת ביטוי למחוזות ספציפיים בארצות הברית בכל נושאי המוזיקה הקלאסית הסימפונית, בוחנת את מגוון ההשפעות המוזיקליות ונותנת לכל מחוז קול מוזיקלי משלו במרכז הלאומי באמצעות חילופי מוזיקאים, תוכניות השתלמות והזמנת יצירות. המיזם, שנוסד ב-1992, הביא עד כה את התזמורת אל קרוב לחמש-עשרה מדינות.
בנובמבר 2004 הודיעה התזמורת על סיום כהונתו של סלטקין כמנהל מוזיקלי בשנת 2008. אחד הדיווחים דיבר על מתחים בין המנצח לתזמורת והזכיר ביקורת על קביעת התוכניות של סלטקין ועל סגנון החזרות שהנהיג.
החל בעונת 2006–2007 המנצח הראשי האורח של התזמורת הוא איוון פישר.
הכנרת הראשית כיום היא נורית בר-יוסף. ב-13 באפריל 2007 הודיעה התזמורת על מינויו של פישר כמנצח הראשי של התזמורת החל ב-2008, אחרי שסלטקין יפנה את מקומו כמנהל מוזיקלי.
בשנת 2011 הופיע ג'נאנדראה נוזדה לראשונה כמנצח-אורח עם התזמורת, ובנובמבר 2015 חזר להופעת אורח נוספת. בינואר 2016 הודיעה התזמורת הסימפונית הלאומית על מינוי נוזדה למנהל המוזיקלי הבא שלה, החל בעונת 2018-2017. הוא יכהן כמנהל מוזיקלי מיועד בעונת 2017-2016, והחוזה הראשוני שלו עם התזמורת הוא ל-4 עונות.
מנהלים מוזיקליים

ג'נאנדראה נוזדה 2017 - ממשיך
כריסטוף אשנבאך 2010 - 2017
איוון פישר (מנצח ראשי) 2008-2009
ליאונרד סלטקין 1996 - 2008
מסטיסלב רוסטרופוביץ' - 1994 - 1997
אנטל דוראטי 1970 - 1977
הווארד מיצ'ל (1949-1969
האנס קינדלר 1931 - 1994
הערות שוליים

↑  Tim Page (4 ספט' 2005). "The NSO: 75 and Counting Its Blessings". Washington Post. נבדק ב-2007-03-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tim Page (18 נוב' 2004). "Slatkin, NSO to Part in 2008". Washington Post. נבדק ב-2007-03-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Q&A: Iván Fischer". Playbill Arts. 19 באוקטובר 2006. נבדק ב-2007-03-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tim Page (12 פבר' 2007). "Ivan Fischer: Plays Well With Children". Washington Post. נבדק ב-2007-03-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tim Page (12 אפר' 2007). "NSO Picks Fischer as Interim Maestro". Washington Post. נבדק ב-2007-04-13. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456705305171  PLWABN: 9810703536105606  BIBSYS: 4047732  BNE: XX148157  BnF: cb13905221v (data)  CANTIC: a11599005  CiNii: DA06984387  GND: 1099173-6  ISNI: 0000 0001 2187 3634  LCCN: n83152520  LNB: 000118527  MusicBrainz: 1a027fee-9e96-4d07-b424-b6bc7ca65c0a  NKC: ko2003164848  NLA: 35277912  RERO: 02-A003630544  SNAC: w6283zqb  SUDOC: 080493998  Trove: 894343  VIAF: 152612879   WorldCat (עם VIAF): 152612879
וילובי איסט

| --- | --- |

מפה של וילובי איסט
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 עיר אם:  דרום הגדה הצפונית
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  1,864 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°28′32″S 151°07′20″E﻿ / ﻿33.47546°S 151.12236°E﻿ / -33.47546; 151.12236
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןוילובי איסט(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןוילובי איסט(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן וילובי איסט(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן וילובי איסט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וילובי איסט (באנגלית: Willoughby East) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית וילובי (City of Willoughby). הוא ממוקם כ-9 ק"מ צפונית למרכז העסקים הראשי של סידני.
גאוגרפיה

וילובי איסט הוא אחד הפרוורים הקטנים ביותר מבין פרוורי סידני, כולו עירוני ואינו כולל גופי מים, יערות או פארקים. הפרוורים המקיפים אותו הם נורת' וילובי מצפון, נורת'ברידג' מדרום, קאסלקרג, מידל קוב וקאסל קוב ממזרח ובמערב וילובי. לפי מרשם התושבים מ-2016, כלל אוכלוסיית הפרוור מנתה 1,822 איש.
תחבורה

בפרוור ממוקם מסוף אוטובוסים ברחוב סטאן.
התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1925 
 מדינה:  דנמרק דנמרק
 מיקום:  קופנהגן, דנמרק
 אולם קונצרטים:  אולם קונצרתוס
 מנצח:  פאביו לואיזי 
 http://drkoncerthuset.dk/dr-symfoni-orkestret
 
התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק (בדנית: DR Radiosymfoniorkestret) היא התזמורת הסימפונית  הראשית של תאגיד השידור הדני והיא התזמורת הסימפונית הגדולה והנודעת ביותר של דנמרק.
נוסדה בשנת 1925 ומכך נובע שהיא בין תזמורות הרדיו הוותיקות ביותר בעולם. שני מוזיקאים ידועי שם, המנצחים פריץ בוש וניקולאי מאלקו, הניחו את היסודות למסורת המוזיקלית של התזמורת.
היסטוריה

ראשיתה של התזמורת בזמר אמיל הולם, שהביע את רצונו לייסד תזמורת סימפונית מלאה בדנמרק. יחד עם עמיתיו המוזיקאים אוטו פסל, רודולף דיטץ מאן ופולמר ינסן, ייסד את התזמורת בשנת 1925. עם 11 נגנים בהרכב והמנצח לאוני גרנדל בעמדת הנהגה, אף כי ללא תואר רשמי. תוך שנה צמחה התזמורת ל-30 נגנים. הקונצרט הפומבי הראשון שלה התקיים בשנת 1927, ובשנת 1928 החלה התזמורת להופיע בקונצרטים שבועיים. בשנת 1930 גייס הולם את ניקולאי מאלקו לתפקיד ראשי דומה לזה של גרנדל כמנצח התזמורת, אם כי גם הפעם ללא תואר רשמי. הקונצרטים הראשונים התקיימו בבניין אקסלבורג. בשנת 1931 החלה התזמורת להופיע בקונצרטים באולם "סטארקאסן" של התיאטרון הדני המלכותי. פריץ בוש, שיצא לגלות מגרמניה הנאצית בשנות ה-30', הרבה לעבוד עם התזמורת במקביל למאלקו, אם כי גם במקרה זה, ללא תואר רשמי. עד שנת 1948 הרחיבה התזמורת את שורותיה ל-92 נגנים.
המנצח הראשון שנשא בתואר הרשמי מנצח ראשי היה הרברט בלומסטדט, מ-1967 עד 1977. הקלטותיו עם התזמורת כללו יצירות סימפוניות של קרל נילסן.
בלומסטדט נושא כיום בתואר "מנצח כבוד" (æresdirigent) של התזמורת הסימפונית של דנמרק. המנצח הראשי השני, אחרי הפסקה של 9 שנים, היה למברטו גארדלי, בשנים 1986–1988. תומאס דאוסגור, שהיה המנצח הראשי האורח של תזמורת דנמרק מ-2001 עד 2004, היה למנצח ראשי בשנת 2004, המנצח הדני הראשון שהחזיק בתואר זה. באוקטובר 2009, בחר דאוסגור לסיים את תפקידו כמנצח ראשי בתזמורת בסיום עונת 2010–2011 ולקבל את התואר "מנצח כבוד". מנצחים ראשיים אורחים בעבר, מלבד דאוסגור, היו יורי טמירקאנוב, מיכאל שונוונדט ודמיטרי קיטאיינקו.
בשנת 2010 הודיעה על סרן נילס אייכברג כמלחין הבית הראשון שלה.
בפברואר 2011, הודיעה התזמורת על מינוי רפאל פריבק דה בורגוס למנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2012–2013, בחוזה התחלתי לשלוש שנים עד 2015. ב-4 ביוני 2014 התפטר פריבק דה בורגוס מתפקיד המנצח הראשי של התזמורת, ללא תקופת ביניים, במקביל לפרישתו מניצוח עקב בעיות בריאות. שבוע לאחר פרישתו הלך לעולמו. באוגוסט 2014 הודיעה התזמורת על מינויו של פאביו לואיזי למנצחה הראשי הבא, החל ב-2017, בחוזה התחלתי עד 2020.
הקלטות

התזמורת הוציאה הקלטות מסחריות בחברות כגון דה קאפו וצ'אנדוס, שכללו מוזיקה מאת מלחינים דניים כמו אוגוסט אנה ("מוכרת הגפרורים הקטנה") נילס גאדה (סימפוניות מס' 3 ו-6) ועוד.
מנצחים ראשיים

פאביו לואיזי (2017 - ממשיך)
רפאל פריבק דה בורגוס (2012 - 2014)
תומאס דאוסגור (2004 - 2012)
גרד אלברכט (2000 - 2004)
אולף שירמר (1995 - 1998)
לייף זגרסטאם (1988 - 1995)
למברטו גארדלי (1986 - 1988)
אין מנצח ראשי (1977 - 1986)
הרברט בלומסטדט (1967 - 1977)
מוגנס ולדייק (בערך 1964 - 1967)
פריץ בוש (1937 - 1951)
ניקולאי מאלקו (1930 - 1937)
לאוני גרנדל (1925 - 1927)
הערות שוליים

↑  http://www.kristeligt-dagblad.dk/artikel/379960:Mennesker--En-passioneret-dirigent דורטה ואסהוס  בונדגארד, קריסטליגט דגבלאט, 9 בספטמבר 2010
↑  http://www.gramophone.co.uk/classical-music-news/the-danish-national-so-goes-for-experience גרמופון, חדשות במוזיקה הקלאסית, "התזמורת הדנית הסימפונית בוחרת בניסיון", 10 בפברואר 2011
↑  http://www.dr.dk/p2/p2-koncerten/artikelhttp://www.dr.dk/Om_DR/Nyt+fra+DR/artikler/2014/06/04122232.htm  תאגיד השידור הדני, 6 ביוני 2014
↑  http://www.dr.dk/p2/p2-koncerten/artikel/2014/0901092955.htm תאגיד השידור הדני, 31 באוגוסט 2014
↑  https://www.theguardian.com/music/2006/jun/02/classicalmusicandopera.shopping5 הגרדיאן, 2 ביוני 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572981805171  PLWABN: 9810642996105606  BIBSYS: 33585  CANTIC: a11477970  CiNii: DA10571507  GND: 1091701-9  ISNI: 0000 0001 2331 3673  LCCN: n84011684  LNB: 000106372  MusicBrainz: 0957da35-a754-4e00-9222-436dc0e4a388  NKC: xx0075328  NLA: 35712150  Trove: 1053306  VIAF: 124823401   WorldCat (עם VIAF): 124823401
חאנות נחצ'יבאן

חאנות נחיצ'יבאן בסביבת 1800
חאנות נחיצ'יבאן (בפרסית: خانات نخجوان) הייתה מדינה פאודלית שהתקיימה בטריטוריה של הרפובליקה האוטונומית של נחיצ'יבאן שנמצאת בשטחה של אזרבייג'ן ובחלק מארמניה המודרניות.
על פי המסורת הארמנית נוסדה נחצ'יבאן על ידי נח. הממצאים הארכאולוגיים המוקדמים ביותר שנמצאו באזור תוארכו לתקופת האבן החדשה. מאוחר יותר הפכה נחצ'יבאן לחלק מממלכת מני (ממלכת מיני), אוררטו ומדי, ובשנת 521 לפנה"ס הפכה לחלק מאחשדרפנות ארמניה תחת הממלכה האחמנית. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול, בשנת 323 לפנה"ס, ניסו מספר מפקדים מקדוניים (גנרלים של אלכסנדר הגדול) להשתלט על האזור ללא הצלחה. בשנת 189 לפנה"ס הפכה נחצ'יבאן לחלק מממלכת ארמניה ולאחר יותר מאלף וחמש מאות שנה נכבשה במלחמה ארמניה פרס ונהפכה, כמו שאר שטחי האימפריה הארמנית לחאנות פרסית, אזור מנהלי באימפריה הפרסית.
החאנות הונהגה על ידי טטרים מקומיים משושלת קנגלרי, ואוכלוסייתה הייתה בעיקר מוסלמית (אזרית וכורדית) לאחר גירושם ופיזורם של הארמנים ברחבי האימפריה הפרסית. היא נוסדה על ידי היידאר קולי חאן, שהכריז על עצמו כשליט אחרי מותו של נאדר שאה (אנ') אפשר, השליט של פרס. בזמן שלטונו חאנות קרבאך נחיצ'ביאן הייתה תחת חסות קרבאך.
בזמן מלחמת רוסיה פרס, 1804-1813, כוחות רוסיים, תחת פיקודו של גנרל גודוביץ' כבש בזמן קצר את נחיצ'יבאן ב-1808, אך זו עברה לידי הפרסים כתוצאה מהסכם גוליסטן. לאחר מלחמת רוסיה פרס השנייה והסכם טורקמנצ'י, חאנות נחיצ'יבאן עברה לבעלות רוסית בשנת 1828. בתמורה לתמיכתו של שליט החאנות, אהסאן חאן, ברוסיה הוענקה לו דרגת מייג'ור גנרל של הצבא הרוסי ותואר הטמאן של המיליציה הקנגלריית.
עם תחילת השליטה הרוסית, השלטונות ההצאריים עודדו חזרה של ארמנים מפרס ומטורקיה לנחיצ'יבאן ולאזורים אחרים של הקווקז, פעולה שהתאפשרה בעקבות סעיפים מיוחדים בחוזים של טורקמצ'י ואדריאנופול.
על פי השליח הרוסי לפרס אלכסנדר גריבוידוב, ההגירה הארמנית המאסיבית לנחיצ'יבאן בשנת 1828 יצרה מתח בין הארמנים, שהשתייכו לדת הנוצרית, לבין תושבי המקום המוסלמים. גריבוידוב ביקש ממפקד הצבא הרוסי הרוזן איוואן פסקביץ', להורות על הגירה מחודשת של המהגרים החדשים למחוז דאראלאגוז, כדי להשקיט את המתיחות.
חאנות נחיצ'יבאן התפוגגה בשנת 1828, הטריטוריות שלה אוחדו עם הטריטוריות של חאנות ירוואן, שבשנת 1840 נקראה פרובינציית ירוואן של האימפריה הרוסית. נחיצ'יבאן הפכה לנחיצ'יבאן אויזד (תת-מחוז נחיצ'יבאן) של הפרובינציה.
לאחר התפרקות חאנות החאנים של נחיצ'יבאן נותרו בעלי השפעה רבה בתת-המחוז וניהלו אותו דה פקטו. החאנים של נחיצ'יבן נודעו באימפריה הרוסית בשם 'חאן נחיצ'בנסקי', ורובם בחרו בקריירה צבאית. שישה מבני המשפחה הגיעו לדרגת גנרל בצבאות הצאר, בצבא הסובייטי ובצבא האיראני. הבנים של אהסאן חאן - איסמעיל חאן וקלבאלי חאן זכו שניהם במדליות ממסדר סיינט ג'ורג' מדרגה 4, על שירות בקרבות ושירתו כגנרלים בצבא הרוסי. בנו של קבלאלי חאן, חוסיין חאן נחיצ'בנסקי היה מפקד צבאי בולט בצבא הרוסי, ואג'וטאנט גנרל (גנרל האחראי על בתי המשפט), של האימפריה הרוסית. ואחייניו ג'אמשיד וקאלבאלי היו גנרלים בצבא הסובייטי ובצבא האיראני בהתאמה.
נחצ'יבאן, שהייתה עד הכיבוש הפרסי חלק מהאימפריה הארמנית, שינתה את פניה התרבותיות עד לבלי היכר במשך שנות השליטה הפרסית הקצרה באזור ואף בעידן המודרני באזרבייג'ן. כנסיות נהרסו, בתי קרבות נחרבו, מבני תרבות ודת ארמניים הוסבו למסגדים ומבני ציבור והאזור עבר דה-ארמניזציה מוחלטת.
שליטים

1747 - 1787 היידר קולי חאן
1787 - 1823 קאלב עלי חאן
1823 - 1828 אהסאן חאן
1828 - 1834 כרים חאן קנגלרי
חאנות אסטרחן

| --- | --- |

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  טטרית
 עיר בירה:  קאסיטרטן (12 ק"מ מאסטרחן של היום)
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  1466
 פירוק:   
 תאריך:  1556
 ישות קודמת:   אורדת הזהב
 ישות יורשת:   נסיכות מוסקבה
 
חאנות אסטרחן (בטטרית: Хаҗитархан Ханлыгы) הייתה ממלכה טטרית שירשה את החלקים של אורדת הזהב ונכבשה על ידי רוסיה.
היסטוריה

החאנות השתרע על השטחים בוולגה תחתית וכללה את רוב שטחה של מחוז אסטרחן וקלמיקיה של היום. השטחים היו מאוכלסים על ידי העמים הטורקים החל מהמאה ה-5. לאחר פלישת המונגולים הם צורפו לאימפריה המונגולית ובהמשך לאורדת הזהב. עם היחלשות אורדת הזהב, בשנת 1466 הוקמה חאנות אסטרחן ששלטה על דרכי מסחר חשובים. במהלך קיומה היו מספר פלישות מחאנות קרים השכנה. בהמשך, בשנות ה-30 של המאה ה-15 החאנות שיתפה פעולה עם חאנות קרים ואורדת נוגאי בפשיטות לנסיכות מוסקבה. לאחר התפרקות חאנות קאזאן הלחץ של הרוסים על המדינה גבר. בשנת 1554 איוואן הרביעי הצליח להעביר את השלטון במדינה לדרביש חאן שהיה תחת השפעתו. כאשר התברר שהוא משתף פעולה עם חאנות קרים, הצאר הרוסי שלח כוחות צבא וכבש את החאנות תוך צירופו לנסיכות מוסקבה.
רוב אוכלוסיית החאנות הורכבה מטטרים ונוגאים. הדת השולטת הייתה אסלאם.