stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטנלה ארוכת-חרטום
התנהגות

באזורים מסוימים כדוגמת הוואי וברזיל מבלות הסטנלות ארוכות-החרטום במפרצים רדודים בסמיכות למים עמוקים בשעות היום, ובשעות בין הערביים הן יוצאות לתור אחר מזון הרחק מהחוף. הן עשויות לנוע לאורך החוף בחיפושיהן, ואותה החיה עשויה שלא להימצא באותו המפרץ בשני ימים עוקבים. חלק מהם נעים באטיות לאורך החוף במהלך הלילה.
הסטנלה ארוכת-החרטום חיה בקבוצות, שגודלן עשוי להגיע אף ל-1,000 פרטים, אולם לרוב בקבוצה יהיו פחות מ-250 פרטים. סטנלות ארוכות חרטום מתארגנות במבנים חברתיים משתנים. בהוואי הם חיים כקבוצות משפחתיות, אך גם בחברות מחוץ לקבוצות אלו.
ההיריון נמשך 10 חודשים, והצאצא נגמל מיניקה לאחר שנה עד שנתיים. נקבות מגיעות לבגרות מינית לאחר 4–7 שנים, ועשויות להמליט מדי 3 שנים. הזכרים לעומתן מגיעים לבגרות מינית בגיל 7–10 שנים. תקופת הרבייה היא עונתית, באזורים מסוימים מאפיין זה בולט יותר מאשר באזורים אחרים.
הסטנלות ארוכות-החרטום ידועות ביכולותיהן האקרובטיות.
הערות שוליים

↑  סטנלה ארוכת-חרטום באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3  Boris Culik (2010) Odontocetes. The toothed whales: "Stenella longirostris". UNEP/CMS Secretariat, Bonn, Germany
↑  Bearzi, G., Bjørge, A., Forney, K.A., Hammond, P.S., Karkzmarski, L., Kasuya, T., Perrin, W.F., Scott, M.D., Wang, J.Y., Wells, R.S. & Wilson, B. 2012. Stenella longirostris. In: IUCN 2012. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2012.2. <www.iucnredlist.org>. Downloaded on 22 October 2012.
↑  Department of Sustainability, Environment, Water, Population and Communities (2012). Stenella longirostris in Species Profile and Threats Database, Department of Sustainability, Environment, Water, Population and Communities, Canberra. Accessed Mon, 16 Jul 2012
| דולפיניים |
| --- | --- | --- |
| לווייתן דלוע-ראש (סוג ומין יחיד) | לווייתן דלוע-ראש |     |
| קטלן (סוג ומין יחיד) | קטלן |     |
| קטלן גמדי (סוג ומין יחיד) | קטלן גמדי |     |
| עבשן קטלני (סוג ומין יחיד) | עבשן קטלני |     |
| נתב | נתב גדול-סנפיר • נתב קטן-סנפיר |     |
| דולפין מצוי | דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפין מצוי ארוך-חוטם |     |
| דולפין לווייתני | דולפין לווייתני צפוני • דולפין לווייתני דרומי |     |
| דולפין הנהרות | טוקוקסי • דולפין גיאנה |     |
| סוסא | סוסא גיבן • סוסא הודי • סוסא אטלנטי • סוסא אוסטרלי |     |
| סטנלה | סטנלה מפוספסת • סטנלה ארוכת-חרטום • סטנלת קליימן • סטנלה פאנטרופית • סטנלה אטלנטית |     |
| דולפין תלום-שן (סוג ומין יחיד) | דולפין תלום-שן |  |
| דולפינן | דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • דולפינן אוסטרלי |  |
| דולפין קטן | דולפין צ'יליאני • דולפין דרום-אפריקאי • דולפין לבן-ראש • דולפין קומרסון |  |
| גרמפוס אפור (סוג ומין יחיד) | גרמפוס אפור |  |
| דולפין פראסר (סוג ומין יחיד) | דולפין פראסר |  |
| דולפין בקבוקי | דולפין פסיפי לבן-צד • דולפין מזנק • דולפין וילסון • דולפין שחור-סנטר • דולפין לבן-גב • דולפין אטלנטי לבן-צד |  |
| דולפין סלוד-סנפיר | דולפין איראוואדי • דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534181205171  LCCN: sh85127941
עומר תדמור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1973 (בן 51 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
עומר תדמור (נולד ב-1973) הוא תסריטאי ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה

בשנת 2000 כתב את סרט הטלוויזיה "לילה ללא לולה", אשר עוקב אחר מספר התרחשויות דרמטיות מפתיעות, שנוצרות עקב התאבדותה של דמותה של לולה. את הסרט ביים שי כנות וכיכבו בו הילי ילון, דרור קרן ואיילת זורר. בשנת 2005 כתב תדמור את התסריט לסרטה של ג'ולי שלז, "מוכרחים להיות שמח", אשר עוקב אחר משפחה רבת-תסביכים, שבתה, שמחה, מנסה לאחדה בתוכנית מציאות. "מוכרחים להיות שמח", בכיכובם של סיגלית פוקס, קרן מור וטל פרידמן, זכה להצלחה רבה, בישראל ומחוצה לה, וזכה בשלושה פרסי אוסקר ישראלי.
באותה שנה כתב מספר פרקים משמעותי בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים של הוט 3 "בטיפול", אותם ביים אורי סיון, ובהם כיכבו אסי דיין ומירב גרובר. הפרקים בהם עסק עקבו אחר משפחתו וחייו האישיים של ראובן הפסיכולוג. בסוף 2005 כתב תדמור את התסריט למיני-סדרת הטלוויזיה "בסימן ונוס", גם כן עבור ערוץ הוט 3, המבוססת על ספרו של אורי אדלמן, ועוקבת אחר ג'וב נוימן, כוכב אשר עובר תהליך גילוי עצמי, בעוד נמצא חשוד ברצח חברתו.
פרסים

פרס האקדמיה לטלוויזיה - התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית
עובד מדינה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 יוצרים:  פרדראג אנטוניג'ביץ', דימיטריאה וויינוב 
 שחקנים:  מילאן מאריץ'  רדובאן וויוביץ'  נבוישה דוגליץ'  מילנה ראדולוביץ' 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  24 
 הפקה
 חברת הפקה:  Telekom Srbija, Film danas 
 אורך פרק:  47 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  Superstar TV 
 תקופת שידור מקורית:  2019–הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
עובד המדינה (בסרבית: Државни службеник, Državni službenik) היא סדרת טלוויזיה סרבית מז'אנר הפשע שנוצרה על ידי פרדראג גאגא אנטוניג'ביץ' ודימיטריאה וויינוב. שידור פרק הבכורה נערך ב-24 במרץ 2019 ברשת הטלוויזיה Superstar TV.‏ את התפקידים הראשיים גילמו מילאן מריץ', נבוישה דוגליץ' וזארקו לאושביץ'.
עלילה

הסדרה מגוללת את קורותיהם של סוכני סוכנות הביון והביטחון של סרביה (BIA), אשר הרחק מעיני הציבור מסירים מדי יום את האיומים המסוכנים ביותר על סרביה ונלחמים במבוך של תככים מקומיים וזרים, בנסיבות המצב הגאופוליטי המשתנה. הגיבורים הם אנשים צעירים הנלחצים בנטל האחריות העצומה הנובעים בעיקר מלחץ של המנהלים שלהם.
הדמות הראשית היא לזר, סוכן עולה צעיר שמנסה למצוא איזון בין חיי המשפחה ועבודתו. כשסכנה גדולה מאיימת על סרביה, וכשהוא כבר לא יודע על מי לסמוך, לזר מבין שהוא יצטרך להקריב הקרבה גדולה ולעבוד מחוץ לכללים כדי להציל את האזרחים, את משפחתו ואת עצמו. אף על פי שהסדרה מגוללת אירועים ודמויות בדיוניות, הסדרה מוקדשת לכל אלה שהקריבו את חייהם כדי לשמור על ביטחון המדינה, שהקרבתם לעולם לא תיוודע משום שנשבעו לסודיות, ללא אפשרות להשיג אנדרטה או מעמד של גיבור לאומי למרות שמגיע להם.
שחקנים ודמויות

מילאן מריץ' בתפקיד לזר סטנוייביץ'
נבוישה דוגליץ' בתפקיד סטאנוחה מילויביץ'
זארקו לאושביץ' בתפקיד איליה פומרק
מרתה בייליקה בתפקיד קרל קרסטיץ'
ליובומיר בולאיץ' בתפקיד ליובה קולאריץ'
ואיה דוז'וביץ' בתפקיד אנה סטנוייביץ'
מרקו בוז'יץ' בתפקיד מילוטין סטנוייביץ'
סוניה קולאצ'אריץ' בתפקיד מיליקה וראנש
נינה נסקוביץ' בתפקיד מאיה סבטליץ'
אלכסנדר ברצ'ק בתפקיד סמיליאן ווצ'טיק
ננאד יז'דיץ' בתפקיד סלבקו
רדובאן וויוביץ' בתפקיד בקראץ'
מילנה רדולוביץ' בתפקיד לידיה
ניקולה רקושביץ' בתפקיד סטפן
הערות שוליים

↑  „Državni službenik“ – nova domaća serija na SUPERSTAR TV mts.rs
↑  OTKRIVAMO: Ko je šef BIA u seriji "Državni službenik" novosti.rs
פאהוניות'ין

| --- | --- |


 מידע כללי
 כינוי:  פאהוניות'ין
 על שם:  פריה פהונפונפיוהסנה 
 סיווג:  כביש ארצי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  1,005 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1936
 מיקום
 ערים ראשיות:  בנגקוק, לופ בורי, צ'יאנג ראי, נאקון סאוואן, איוטהאיה
 נקודת התחלה:  בנגקוק
 נקודת סיום:  מחוז צ'יאנג ראי
 כבישים מסתעפים:  Phaya Thai Road, Thailand Route 225, Thailand Route 117, Thailand Route 101, Thailand Route 12, Thailand Route 122, Thailand Route 3196, Thailand Route 333, Thailand Route 311, Thailand Route 340, Thailand Route 11, Thailand Route 104, Thailand Route 127, Thailand Route 1232, Thailand Route 1020, Thailand Route 107, Thailand Route 1016, Thailand Route 106, Thailand Route 1021, Thailand Route 118, Thailand Route 103, Thailand Route 120, Thailand Route 1290, Suranarai Road, Thailand Route 21, Thailand Route 302, בנגקוק/ראטצא'דפיסק, Thailand Route 351, Thanon Chaeng Watthana, Thailand Route 304, Vibhavadi Rangsit Road, Pradiphat Road, Kamphaeng Phet Road, Ratchawithi Road, Sirat-Expressway, Thailand Route 366, Thanon Thep Rak, Thailand Route 346, Thailand Route 33, Thailand Route 352, Thailand Route 362, Mittraphap Road, Thailand Route 3312, Thailand Route 309, Outer Bangkok Ring Road, Thailand Route 32, Rangsit - Nakhon Nayok Road, Thailand Route 3214, National Highway 4, בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 קואורדינטות:  13°50′51″N 100°34′48″E﻿ / ﻿13.8474°N 100.58°E﻿ / 13.8474; 100.58
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש פאהוניות'ין או כביש 1 (בתאית: ถนนพหลโยธิน) הוא כביש ראשי בבנגקוק ואחד מארבעת הכבישים המרכזיים ביותר בתאילנד. הכביש מתחיל באנדרטת הניצחון וממשיך צפונה עד למחוז צ'יאנג ראי, בסמוך לגבול עם מיאנמר. אורכו כ-1,005 קילומטרים.
במקור, אורך הכביש היה כ-22 קילומטרים והוא נסתיים באזור דון מואנג. הוא נקרא "פראצ'את'יפאטאי" (בתאית: ถนนประชาธิปไตย - דרך הדמוקרטיה). ב-1938 החליט ראש ממשלת תאילנד דאז, פלק פיבונסונגרם, להאריך את הכביש ב-140 קילומטרים, כך שאורכו הכולל יתנשא ל-162 קילומטרים ושהכביש יעבור במחוזות סינג בורי, לופ בורי ואיוטהאיה.
מאוחר יותר, הוארך הכביש לאורכו הנוכחי ושונה שמו לפאהוניות'ין, כמחווה לראש ממשלת תאילנד השני, פראיה פאנון פונפאיוהנסנה (พระยาพหลพลพยุหเสน).
עמנואל אמוניקה

עמנואל אמוניקה (נולד ב-25 בדצמבר 1970 בניגריה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת החלוץ ומאמן את נבחרת טנזניה.
אמוניקה השתתף עם נבחרת ניגריה בכדורגל במונדיאל 1994 ו-1998. כמו כן היה שותף לזכייה במדליית הזהב בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה (1996).
קריירת המשחק שלו לקחה אותו למצרים ולמועדוני צמרת אירופיים כספורטינג ליסבון וברצלונה. בשיאו נבחר לכדורגלן השנה באפריקה לשנת 1994.
עפר

ערך זה עוסק במחוז באתיופיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
עפר (באמהרית አፋር) היא אחת מהמדינות (קיליל) של אתיופיה. בעבר נודעה כאזור 2, בירתה הנוכחית היא העיר אסאיטה, בירה חדשה נבנית בשם סאמרה על הדרך שבין הערים אוושאה לאסאב שבאריתריאה.
עפר גובלת מצפון באריתריאה, בצפון מערב בתיגראי, במערב באמהרה, בדרום באורומיה, בדרום מזרח בסומאלי, ובמזרח בג'יבוטי.
משולש עפר הידוע גם בשם "שקע דנקיל" מחבר כשלושה שברים אשר מגיעים מים סוף ומפרץ עדן ואשר מתמזגים לשבר הסורי אפריקני. השקע הוא הנקודה הנמוכה ביותר באתיופיה ואחד מהנמוכים באפריקה, הוא ממוקם בצפון המחוז.
דמוגרפיה

על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה של אתיופיה לעפר אוכלוסייה של 1,389,004 (מדורגת שבעית באתיופיה), אשר 772,000 מהם גברים ו־617,000 נשים. 1,263,000 או 90.9% הם כפריים, ו־126,000 או 9.1%  עירוניים. עם שטח של 96,707 קמ"ר (מדורגת חמישית באתיופיה). הצפיפות הממוצעת במחוז היא כ־14 אנשים לקמ"ר.
הקבוצות האתניות במחוז הם כ־91.8% עפרים, 4.5% אמהרים, 0.92% ארגובה, 0.82% תגרים, 0.7% אורומו, 0.45% ווליטאה ו־0.013% הדיה. 96% מהאוכלוסייה הם מוסלמים, 3.86% נוצרים קופטים, 0.45% נוצרים פרוטסטנטים, 0.09% נוצרים קתולים ו־0.02% בני דתות אחרות.
עפרית היא השפה המדוברת ביותר במחוז. שפות אחרות הם 6.68% אמהרית, טיגרית 0.74%, אורומו 0.68%, 0.4% ארגובה וווליטאה 0.26%.
אזורים

עפר מחולקת לחמישה אזורים ולוורדאה (תת מחוז) אחד:
אזור מנהלי 1
אזור מנהלי 2
אזור מנהלי 3
אזור מנהלי 4
אזור מנהלי 5
וורדאה (תת מחוז) מיוחד ארגובה
ראו גם

משולש עפר
אוואש
עפרים
עמותת בית חם

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  בני ברק 
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים) 
 www.bayit-cham.org.il
 
עמותת בית חם היא עמותה ישראלית הפועלת למען רווחתם וזכויותיהם של אוכלוסיית נפגעי הנפש.
העמותה הוקמה בבני ברק בשנת 1997 על ידי שמואל מונק. בשנת 2004 מונה בנו, אריה מונק, למנכ"ל העמותה והרחיב את פעילותה. הוא משמש כמשקיף בוועדה לרפורמה בבריאות הנפש.
פעילות העמותה

העמותה מפעילה כיום שבע מרפאות פסיכיאטריות בקהילה המספקות שרותי מרפאה בהם ניתנים טיפול פסיכיאטרי, טיפול פסיכולוגי, טיפולים פסיכו תרפויטיים וכן טיפולים בהבעה ויצירה. המרפאות פעילות בערים: ירושלים, בית שמש, מודיעין עילית, בני ברק, אלעד, אשדוד, וזכרון יעקב.
בתחום השיקום, צוות העמותה מלווה כ-1200 מתמודדים עם מחלה נפשית מדי יום וזאת במסלולי תעסוקה מגוונים כמו מועדון תעסוקתי, תעסוקה מעברית ותעסוקה נתמכת.
העמותה מפעילה מגוון תוכניות המסייעות למניעה, לטיפול ולשיקום ונותנות מענה לצרכים השונים של האוכלוסייה: "לב למשפחה" – הפעלת סדנאות ומתן הדרכה בנושא בריאות הנפש לקהל הרחב, בכללם: אנשי הוראה צוותי חינוך, הורים ובני משפחה של מתמודדים. ישנן מגוון תוכניות שיקומיות תעסוקתיות ברמות תפקוד משתנות לכלל המגזרים. עמותת בית חם מפעילים מרכזי הכשרה תעסוקתיים מוגנים, תעסוקה מעברית ותעסוקה נתמכת. תוכניות אלו מדורגות מבחינת רמת התפקוד לה נדרש האדם, מאפשרות לאנשים המתמודדים עם בעיה נפשית לחזור למעגל העבודה ולמעגל החיים בקהילה בכלל.
ספקס (מחוז)

| --- | --- |
סמל ספקס

מטעי זיתים במחוז ספקס
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 מושל:  קמיל סומאי
 בירת המחוז:  ספקס 
 תאריך ייסוד:  1956
 שטח:  7,545 קמ"ר
 גובה:  121 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  955,421 (2014)
  ‑ צפיפות:  116 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  34°44′00″N 10°46′00″E﻿ / ﻿34.733333333333°N 10.766666666667°E﻿ / 34.733333333333; 10.766666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.gouvernorat-sfax.gov.tn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז ספֿקס (בערבית: ولاية صفاقس) הוא אחד ממחוזות תוניסיה. אוכלוסיית המחוז מונה 860,000 תושבים (על פי אומדן המכון לסטטיסטיקה של תוניסיה משנת 2005) ושטח המחוז הוא 7,545 קילומטר רבוע. בירת המחוז היא העיר ספֿקס.
העיר ספֿקס - העיר השנייה בגודלה בתוניסיה, ממוקמת כ-270 ק"מ דרומית מזרחית לתוניס. העיר, שנוסדה בשנת 849 על חורבות היישובים הרומיים טאפארארה וטאיאנא, היא גם עיר הבירה של מחוז ספקס, וגם עיר נמל ים-תיכונית השוכנת במפרץ גבס. אוכלוסיית העיר מונה 340,000 תושבים (2005), ויש בה מפעל תעשייתי לעיבוד פוספט. הנמל של ספקס הוא גדול ומשוכלל, ודרכו נשלחים מדי שנה מאות אלפי טונות של סחורות: פוספטים, שמני זית, תמרים, שקדים, ספוג, עשב חלפה, אריגי משי, צמר, כותנה וסחורות אחרות מתוצרת המקום.
גאוגרפיה

גבולות המחוז הם:
הים התיכון בצד המזרחי.
מחוז גאבס בצד הדרומי.
מחוז מאהדיה בצד הצפוני.
מחוזות: קירואן, סידי באוזידס וגאפסס בצד המערבי.
למחוז מיקום גאוגרפי טוב, עם קו חוף גדול (של קרוב ל-235 ק"מ). מחוז ספקס כולל בתוכו גם את הארכיפלג קארקאנאהס.
כלכלה

הכלכלה של מחוז ספקס התבססה בעיקר על שמן זית, דיג ופוספטים. מאז שנות ה-60 של המאה העשרים החלה ספקס בתיעוש כלכלי, עם הופעתם של עסקים קטנים ובינוניים (מפעלים) ועם התפתחות הסקטור השלישוני.
החקלאות, שבאופן ניכר משמשת בה התרבות של הזית, כובשת למרות כל השינויים האלה מקום חשוב בכלכלה האזורית של ספקס.
מחוז ספאקס מפיק כ-40% מתפוקת שמן הזית וכ-30% מתפוקת השקדים של תוניסיה, מה שעושה אותו למפיק הלאומי העליון בחשיבותו בדברים אלו. מרכיב אחר של הכלכלה הספקסיאנית, הוא הניצול של הנפט (גז טבעי).
האוכלוסייה הפעילה מחולקת לשלושה סקטורים:
חקלאות ודגה (25,3%)
שירותים (25,6%)
תעשייה (24,4%)
סטטיסטיקה

חקלאות (בהקטארים):
שטחים ראויים לעיבוד: 639,000
שטחים מושקים: 12,300
יערות ושדות מרעה: 118,000
יצוא מוצרים:
שמן זית
שקדים
תעשיית בגדים
טקסטיל
תעשיית כימיקלים
פוספטים
גז טבעי
ערים

| יישובים | אוכלוסייה ב-2004  (תושבים) |
| --- | --- |
אגארב: 35,841
ביר אלי בין ק'ליפה: 50,059
דג'אבינינה: 44,029
אל-עמרה: 28,723
אל-הנצ'ה: 43,170
ראיבה: 14,647
קרקנאה: 14,400
מאהריס: 30,676
מנזל צ'אקר: 34,119
סקיאט אדדיה: 98,988
סקיאט אזזיט: 72,481
ספקס מערב: 104,998
ספקס דרום: 101,904
ספקס (העיר): 105,958
סח'ירה: 29,616
טינא: 45,647
מקורות: המכון הלאומי לסטטיסטיקה, תוניסיה
הערות שוליים

↑  hikersBay, ספקס - מידע חשוב
↑  Recensement de 2004 (המכון הלאומי של תוניסיה לסטטיסטיקה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562452205171  LCCN: n85346718  MusicBrainz: 868dad57-025b-4bc1-ae48-e747ddb31389  VIAF: 144323462   WorldCat (עם VIAF): 144323462
נשק מונחה

נשק מונחה (נש"ם, או חמ"מ - חימוש מונחה מדויק, באנגלית: Precision-guided munition) הוא כלי נשק, בעל מערכת הנחיה מרחוק או בעל הנחיה פנימית, היכול לתקן את כיוון מעופו לאחר שיגורו, על מנת ליצור פגיעה מדויקת. מופעים של נשק מונחה יכולים להיות טילים, לפצצות שימוש כללי, פצצות מרגמה, חימוש משוטט ועוד.
טומהוק - טיל שיוט ארוך־טווח
ספייק - טיל נגד טנקים מדור 3.5 והנחיה אלקטרואופטית מתקדמת
ערכת הנחיה JDAM ההופכת פצצת שימוש כללי ל"פצצה חכמה" מדויקת
ירי רקטת כידון קסום ממשגר ה־LYNX, זוהי רקטה ארטילרית מתקנת־מסלול
פלטפורמה

טיל: חימוש בעל מנוע רקטי או מנוע סילוני, הנחיה וראש ביות, המתקן את מסלולו באופן פעיל בהתאם למידע בראש הביות והוראות המפעיל. זהו החימוש המונחה היקר ביותר, אך גם המדויק ביותר.
רקטה מתקנת מסלול: רקטה ללא ראש ביות, שמתקנת את מסלולה בהתאם לנקודות ציון שהוזנו לה מראש. משמשת לרוב כארטילריה רקטית. יתרונה הוא בעיקר המחיר, שהיא זולה יותר באופן ניכר מטיל ולכן יכולה לשמש כארטילריה ולא רק לפגיעה נקודתית במטרות איכות.
פצצה מונחית: פצצה, בדרך כלל פצצת שימוש כללי המוטלת מכלי טיס (מטוס קרב או מפציץ), עליה מורכבת ערכת הנחיה (הכוללת חיבור למחשב המטוס וסנפירי זנב מתמרנים), שבאמצעותה היא מתקנת את מסלולה וגולשת למטרה. יתרונן של הפצצות המונחות הוא מחירן הנמוך מאוד (אפילו יותר מרקטה) והיותן מדויקות למדי, דבר המאפשר שימוש נרחב בהן למטרות הפצצה ותקיפה אווירית לא רק של מטרות איכות. הפצצות הידועות ביותר מסוג זה הן ה־JDAM. המדינה הראשונה שיצרה פצצות מהסוג הזה היא גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
פצצת מרגמה מונחית/מתקנת מסלול: פועלת באופן דומה לפצצה אך משוגרת ממרגמה ומתקנת את מסלול באמצעות סנפירים.
פגז מתקן מסלול: פועל באופן דומה לפצצה, אך נורה מתותח הוביצר, ומתקן את מסלולו באמצעות סנפירים.
שיטות הנחיה

כלי נשק מונחים מחולקים למספר קטגוריות לפי צורת הנחייתם:
הנחיה סבילה (פסיבית): שיטת הנחיה שבה הנשק מתביית על אותות המשודרים מהמטרה עצמה. כך למשל טיל נגד קרינה קלאסי, ננעל על מקור קרינה ומנחה את עצמו ישירות אליו. לדוגמה טיל האוויר־קרקע AGM-45 שרייק.
הנחיה פעילה (אקטיבית): שיטת הנחיה שבה הנשק עצמו משדר אותות לעבר המטרה ומתביית על אותות שמוחזרים ממנה. לדוגמה, טיל אוויר־אוויר AIM-120 אמראם ששיטת פעולתו ידועה בשם "שגר ושכח".
הנחיה פעילה למחצה (חצי אקטיבית): שיטת הנחיה שבה הנשק מתביית על אותות שמשודרים מהמערכת המשגרת ומוחזרים מהמטרה. לדוגמה, מערכת טילי הנ"מ הפטריוט שבה האותות המשודרים הם אותות מכ"ם ומערכת טילי הנ"ט AGM-114 הלפייר שבה האות המשודר הוא קרן לייזר.
הנחיה מוגדרת מראש: שיטה שבה מטעינים מראש לתוך מחשב מערכת הנשק את המיקום המדויק של המטרה או תמונות מפורטות של המטרה וסביבתה, ולאחר השיגור המערכת מתקנת בעצמה את כיוון הטיסה לצורך פגיעה מדויקת. לדוגמה, מערכת ה־JDAM, המבוססת על נתוני GPS והנחיה אינרציאלית עצמאית.
הנחיה אופטית: שיטת הנחיה שבה הנשק מצלם את המרחב שלפניו ומעביר את התמונה למפעילו וזה מתקן את מסלול הנשק כך שיפגע במטרה. לדוגמה, טילים מונחי טלוויזיה כדוגמת טיל אוויר־קרקע AGM-65 מאבריק ומשפחת טילי הנ"ט ספייק.
הנחיה באמצעות שידור נתונים: שיטת הנחיה שבה המערכת המשגרת עוקבת אחר מיקום המטרה ומיקום הנשק בדרכו אליה, ומשדרת לנשק את התיקונים שעליו לבצע במסלול תנועתו, כדי לפגוע במטרה.
מערכות מונחות משגר

מערכות מונחות משגר הוא שם כולל למערכות נש"ם שבהן המשגר נמצא בקשר ישיר עם הטיל, בעזרת שליטה דרך קשר רדיו וכדומה, ומעביר תיקוני היגוי אל הטיל. ההנחיות יכולות להיות גם האם להתפוצץ או לא. הנחיה בשליטה מלאה של המשגר לרוב אינה מקובלת בטילי קרקע־אוויר, אם כי לפעמים נוח יותר לאפשר הנחיה מרחוק עד הגעה לקרבת המטרה, ומשם לאפשר לאמצעים מדויקים יותר להנחות את הטיל (כגון ביות תת־אדום), ולא קיימת, למעשה, בטילי אוויר־אוויר.
תחת קטגוריה זאת נמצאות מערכות מדורות א', ב', וג'־מתקדם (ג' - שגר ושכח, ג' מתקדם - שגר ועדכן).
מערכות מונחות משגר > שליטה ידנית בקו ראייה (MCLOS)

מערכת מדור א', שבה המשגר חייב להיות בקשר עין עם הטיל והמטרה לאורך כל זמן המעוף של הטיל. המשגר מחשב את הטווח של הטיל אליו, את הטווח בינו לבין המטרה, את הזווית ביניהם וכדומה, ושולח תיקוני היגוי אל הטיל.
חסרונות: המשגר חשוף בקו ראייה של המטרה לכל מסלול מעוף הטיל, ובעצם חשוף לפגיעה. בנוסף, קל יחסית להתחמק מהנחיה שכזאת.
כלי נשק אופייני בעל הנחיה מסוג זה הוא טיל הנ"ט סאגר.
מערכות מונחות משגר > שליטה חצי אוטומטית בקו הראייה (SACLOS)

מערכת מדור ב', שבה על המשגר לסמן אך ורק את המטרה, והטיל או מערכת הסימון מחשבים את הזווית, הטווח, והכיוון בין הטיל למטרה, והטיל מתקן את ההיגוי אל המטרה. כלל הנחיה אופייני במערכות מדור א' ו־ב' הוא הנחיה באמצעות קו ראייה, אם כי כלל זה יעיל רק לטווחים קצרים.
בשיטה זו המשגר עסוק אך ורק במעקב אחר המטרה דבר המגביל את יכולת המעקב שלו למטרה בודדת.
תחת שיטה זו נמצאות שלוש שיטות הנחיה עיקריות: הנחיה דרך תיל או רדיו, רוכב קרן לייזר ומונחה לייזר (מכונה גם "ביות כתם לייזר").
מערכות מונחות משגר > הנחיה דרך תיל או רדיו

בשיטה זו ישנו חיבור ישיר בין הטיל אל מערכת השיגור דרך תיל או רדיו. מערכת הכיוון מחשבת את ההפרשים בין המטרה והטיל, ושולחת אותות לתיקוני היגוי אל הטיל.
חסרונות: בתיל, אורך התיל מוגבל ומקצר את הטווח, וברדיו ישנם שיבושים בשידור.
טילים אופייניים המונחים באופן זה הם טילי הנ"ט טאו (בעל ההנחיה האוטומטית למחצה) וסאגר.
מערכות מונחות משגר > ביות רוכב קרן

שיטת הנחיה זו מבוססת על אלומת מכ"ם צרה או קרן לייזר שמשודרת לעבר המטרה על ידי מערכת היורה טיל. הטיל טס לעבר המטרה לאורכה של האלומה או הקרן, כשהוא כביכול "רוכב" עליה, ומכאן שמה של שיטת הנחיה זו. במהלך המעוף, חיישן המותקן בזנב הטיל קולט את מידת סטיית מעוף הטיל מהאלומה או מהקרן, והמערכת שבטיל מחשבת את התיקון הדרוש במעופו, כדי להביאו שוב למעוף צמוד להן. הטיל טס בצמוד לקרן עד לפגיעה במטרה ולכן המערכת שירתה את הטיל צריכה להמשיך ולכוון במדויק את האלומה או הקרן לעברה עד לפגיעה. יתרונותיה של שיטה זו הם עמידותה בפני שיבוש והקושי, מבחינת המטרה, בגילוי מוקדם של תהליך ההנחיה משום שעוצמת אות המכ"ם או הלייזר מכוונת כך שהאות יגיע לטיל אך ידעך לפני שיגיע למטרה (בניגוד לקלות הגילוי המוקדם כשמדובר בהנחיה פעילה או חצי פעילה). חסרונותיה הם הצורך של המערכת היורה להישאר בקו ראייה עם המטרה עד לפגיעה והעובדה שככל שהטיל קרב למטרה, קרן הלייזר או אלומת המכ"ם הולכות ומתבדרות ולכן ההנחיה מאבדת מדיוקה.
דוגמה למערכת העושה שימוש בשיטת הנחיה זו הוא טיל הנ"ט 9M133 קורנט.
בנוגע לשימוש בשיטת הנחיה זו לצורך הפלת מטוסים, בתחילה פותחה כדי להתמודד עם מטוסים מפציצים איטים (נעשה שימוש בטילי ה־AA-1 אלקאלי הסובייטי וה־AIM-7A ספארו האמריקאי), אולם עם שינוי המתאר להתמודדות מול מטוסי קרב עתירי תמרון, נזנח השימוש בביות מסוג זה כבר בסוף שנות ה־50.
מערכות מונחות משגר > הנחיה אופטית

מערכת שבה המפעיל מקבל תמונה רציפה שמצולמת ממצלמה המורכבת בראש ההנחיה של הטיל, וכך מתאפשר לו לראות לאן נע הטיל, ולהעביר אליו תיקוני היגוי. התמונה מועברת מהטיל אל המפעיל באמצעות קשר רדיו או באמצעות סיב אופטי הנמתח בין הטיל ליחידת ההנחיה. שימוש בקשר רדיו מאפשר טווח גדול יותר ואיננו דורש מיחידת ההנחיה להישאר סטטית אך מנגד חשוף לאמצעי שיבוש, לאיכון הטיל בזמן המעוף ומצריך מערכת שידור מורכבת בטיל. לעומת זאת, שימוש בסיב אופטי להעברת התמונה מוגן מפני שיבוש, אינו חושף את הטיל ומונע את הצורך במערכת שידור תמונה באמצעות רדיו בטיל אך מנגד מגביל את טווח המעוף של הטיל, מונע הפעלתו באזורים מיוערים ומעל לקוי מתח ומחייב להשאיר את יחידת ההנחיה סטטית.
בדרך כלל, מערכות טילים נגד כלי שיט או נגד טנקים המשוגרים מהאוויר או מהקרקע ממרחק רב עושות שימוש במערכת קשר מבוססת רדיו ואילו טילי נ"ט לטווח בינוני וקצר עושות שימוש במערכת קשר מבוססת סיב אופטי.
דוגמאות למערכות נשק העושות שימוש בהנחיה אופטית הן ספייק ופופאי.
היתרונות בשיטת הנחיה זו הם דיוק פגיעה רב (הנובע מכך שככל שהטיל מתקרב למטרתו כך הולכת ומשתפרת תמונת המטרה שמקבל המפעיל) ואפשרות לסקור את מערך מטרות האויב, בזמן מעופו של הטיל, ובכך לקבל תמונת מודיעין טובה יותר. חסרונות השיטה הם עלות יקרה וסיבוך טכני רב יותר, עקב הצורך במערכת המצלמה ומערכת שידור התמונה לאחור (אם באמצעות רדיו ואם באמצעות סיב).
מערכות מונחות עצמאית

מערכות נשק מונחות עצמאית הן מערכות שמרגע השיגור מסוגלות לנווט את עצמן אל היעד באמצעות מעקב שוטף מרגע השיגור ועד לפגיעה. מערכות נשק אלו מכילות רכיב נוסף הנקרא ראש ביות (רב"ת, באנגלית: seeker) והוא המוח שמורכב במערכת ואחראי לזיהוי ועקיבה אחרי המטרה. קיימים ראשי ביות מסוגים שונים ואלו מסווגים על פי שיטת החיפוש שהם מפעילים. מערכות נשק מתקדמות אף מכילות ראשי ביות המשלבים יותר משיטת חיפוש אחת לצורך יתירות ושיפור יכולות המערכת.
מערכות מונחות עצמאית > ביות מכ"ם פעיל (ARH)

מערכות "שגר ושכח", המשתמשות במכ"ם עצמאי, קטן ממדים, המורכב על הטיל ומכוסה ראדום. הביות של הטיל מתבצע באופן עצמאי לעבר המטרה, על בסיס החזר המכ"ם של המטרה. מערכת המכ"ם שמותקנת בקדמת הטיל נעזרת בגרסה של סריקה קונית כדי לזהות את הכיוון למטרה; בגרסה בה האנטנה מקובעת (במובן שהיא אינה נעה בתבנית סריקה) - זן האנטנה מסתובב במעגל סביב צירה. עקב האופי של יכולת הרזולוציה של המכ"ם (ככל שהוא קטן יותר, כך יזוהו רק מטרות גדולות יותר), מערכות כאלו אינן מתאימות לשימוש נגד עצמים קטנים מאוד, כגון מיני־כטב"מים.
בשיטה זו עובד טיל האוויר־אוויר AIM-120 אמראם האמריקאי. לטילים מתקדמים גם יכולת LOAL עדכון ורכישת מטרה חדשה, לאחר השיגור ממכ"ם חיצוני (מוטס או קרקעי).
מערכות מונחות עצמאית > ביות מכ"ם חצי פעיל (SARH)

מערכת המשלבת בין מכ"ם "קולט" המורכב על הטיל, לבין מכ"ם "משדר" שממוקם במערכת המשגרת. המכ"ם המשדר מאיר את המטרה והמכ"ם הקולט עוקב אחרי המטרה המוארת באופן פסיבי.
כיוון שלרוב טילים משוגרים אחרי זיהוי המטרה במערכות מכ"ם רבות עוצמה, זה אך הגיוני להשתמש באותו מכ"ם על מנת להנחות את הטיל אל המטרה, וכך נפתרת בעיית יכולת ההפרדה והעצמה, וגם נחסכות עלויות של ראש ביות מבוסס מכ"ם אקטיבי.
במערכת משולבת כזאת מדידת הזמן בין שני דפקי מכ"ם נקלטים במכ"ם ה"קולט" (ולאחר מכן החסרת משך הדופק המתאים ל־PRF של המכ"ם ה"משדר" שבמטוס) מאפשרת להעריך את זמן התנועה של אות המכ"ם ובכך לשרטט אליפסואיד שמוקדיו הם מיקום המטוס ומיקום הטיל. מערכות חצי אקטיביות הן הוורסטיליות ביותר בשימוש כיום - בכל מזג אוויר, נגד מטרות אוויריות, קרקעיות או ימיות. בטילי אוויר־אוויר הנחיה מסוג זה מגבילה את תמרוני המטוס שכן תמרון חד מדי עלול להביא למצב בו מיקום המטרה ביחס למטוס המשגר משתנה בקצר מהיר יותר מיכולתה של אנטנת המכ"ם לעקוב אחרי המטרה (מה שמוביל ל"שבירת נעילה"), והן מבחינת כיוון הטיסה (מאחר שעל המטוס המשגר לשמור את המטרה בתוך מפתח הכיסויי של המכ"ם).
מערכות מונחות עצמאית > ביות על קרינה

מערכת פסיבית, המשתמשת בחיישני קרינה המאתרים קרינה שמייצרת המטרה. ישנם שני סוגים עיקריים בקטגוריה זו: ביות מכ"ם וביות אופטי. בעוד הראשונה מיועדת ליירט מערכות הגנה אווירית (נגד מטוסים), השנייה לרוב, נועדה ליירט ולהפיל מטוסים.