stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ו"ס מרווין
חיים אישיים

לאחר סיום לימודיו ב-1948 התחתן עם דורותי ז'אן פרי, שהייתה מזכירה בפרינסטון, והזוג עבר להתגורר בספרד. במהלך שהותו שם, שימש כמורה לבנו של המשורר רוברט גרייבס בביתו באי מיורקה. שם גם הכיר את דידו מילרוי, אשת חברה בריטית עשירה המבוגרת ממנו בחמש עשרה שנים. בשנות ה-50 המוקדמות התגרש מאשתו, התחתן עם מילרוי ועבר להתגורר עמה בלונדון, ולאחר מכן בצרפת. ב-1968 נפרדו. מרווין עבר לניו יורק ומילרוי, שסירבה להתגרש, נשארה בביתם בצרפת. לבסוף התגרשו לקראת סוף שנות ה-70.
ב-1976 עבר מרווין להוואי כדי ללמוד אצל המאסטר הזן-בודהיסטי רוברט אייטקן (אנ'). הוא נשאר שם ורכש כ-19 דונם בהאיקו, אזור מרוחק בחוף הצפון-מזרחי של מאווי. השטח היה בעבר חלק ממטע אננס, ומרווין סייע במשך עשרות שנים בייעור מחדש של המטע.
ב-1983 התחתן עם פאולה דאנאווי. בשנת 2010, הקימו השניים את The Merwin Conservancy, ארגון ללא מטרות רווח המוקדש לשימור ביתם בהאיקו, שנבנה בעבודת יד. השטח, שהיה שממה חקלאית, הפך ל"תיבת נח" לעצי דקל נדירים – אחד מאוספי הדקלים הגדולים והמגוונים בעולם.
מרווין נפטר ב-15 במרץ 2019 בשנתו, בביתו בהוואי, בגיל 91.
הערות שוליים

1 2  Carlson, Michael (2019-03-25). "WS Merwin obituary". The Guardian. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-08-30.
↑  A Poet of Their Own, archive.nytimes.com
↑  Diaz, Lana Rose. "Merwin Speaks"; The Union City Reporter, July 11, 2010, pages 1 & 9.
↑  "About W. S. Merwin". English.illinois.edu. נבדק ב-21 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cohen, Patricia (30 ביוני 2010). "W. S. Merwin to Be Named Poet Laureate". The New York Times. נבדק ב-9 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Fox, Margalit (2019-03-15). "W.S. Merwin, Poet of Life's Damnable Evanescence, Dies at 91". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-07-31.
1 2 3 4 5 6  Poetry Foundation, W. S. Merwin, Poetry Foundation, ‏2024-08-04
1 2  Fox, Margalit (2019-03-15). "W.S. Merwin, Poet of Life's Damnable Evanescence, Dies at 91". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-08-10.
↑  W. S. Merwin, The Poetry Foundation
↑  Academy of American Poets, The Lice, Poets.org
↑  W. S. Merwin, The Poetry Foundation
↑  W.S. Merwin | Biography, Books, & Facts | Britannica, www.britannica.com
↑  Gordinier, Jeff (19 בספטמבר 2016). "Memories Distilled by 2 Radically Different Poets". The New York Times. נבדק ב-21 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Poetry". Past winners & finalists by category. The Pulitzer Prizes. Retrieved April 8, 2012.
1 2  W.S. Merwin | Smith College, www.smith.edu
1 2  The Poetry of W.S. Merwin, The New York Public Library
↑  W. S. Merwin, Academy of Achievement
1 2  Annika Neklason, The Poet of Premature Endings, The Atlantic, ‏2019-03-21
↑  Annika Neklason, The Poet of Premature Endings, The Atlantic, ‏2019-03-21
↑  John Freeman, On the Poetic Legacy of W.S. Merwin, Literary Hub, ‏2019-03-19
↑  News And Publicity | Bloodaxe Books, www.bloodaxebooks.com
↑  Michael Wiegers, Windows to the World: At WS Merwin’s Old French Farmhouse, Literary Hub, ‏2018-11-28
1 2  Michael Wiegers, Windows to the World: At WS Merwin’s Old French Farmhouse, Literary Hub, ‏2018-11-28
↑  Kennicott, Philip (1 ביולי 2010). "W. S. Merwin, Hawaii-based poet, will serve as 17th U.S. laureate". The Washington Post. נבדק ב-1 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Smith, Dinitia (19 בפברואר 1995). "A Poet of Their Own". The New York Times. נבדק ב-30 במרץ 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Poet W. S. Merwin, Who Was Inspired By Conservation, Dies At 91". NPR.org. 15 במרץ 2019. נבדק ב-16 במרץ 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283774805171  PLWABN: 9810610315805606  BNE: XX1364945  BnF: cb121825511 (data)  CANTIC: a10480821  CiNii: DA04226388  GND: 119204029  ISNI: 0000 0001 2147 7711  LCCN: n50036920  LNB: 000118794  MusicBrainz: 0fee61a8-dc1a-4914-9de1-45e0cf64de94  NTA: 068204973  SELIBR: 273571  SNAC: w6kw5h1m  SUDOC: 027514714  VIAF: 110923132   WorldCat (עם VIAF): 110923132
אנדור טבאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 1889 בקשצ'בה, הונגריה 
 פטירה:  5 באוקטובר 1955 (בגיל 66) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
אנדור טבאן (בהונגרית: Tevan Andor;‏ בקשצ'בה, 15 באוגוסט 1889 – בודפשט, 5 באוקטובר 1955) היה טיפוגרף, בעל בית דפוס, אמן ספרים, מוציא לאור וכן סופר מקצועי בתחום דפוס. הוא בנו ויורשו של אדולף טבאן ב"דפוס טבאן". אחותו מרגיט טבאן הייתה צורפת אמנית מפורסמת.
בספרים החשוב בראש וראשונה הוא הטקסט. המילה היא המשמעותית, השולטת והדומיננטית. האלמנט הדקורטיבי, האיור חייב לשרת את הטקסט. משימת איור הספרים לא יכולה להיות זהה למשימת התמונה התלויה על הקיר, משום שהאיור הוא חלק בלתי נפרד מהספר ומשמש לתמיכה אופטית של העלילה. מטרתו לחזק את האשליה ואת האווירה שמעורר הטקסט, להציגם בפנינו בצורה יותר מוגדרת.
- מסע אלף השנים של הספר
ביוגרפיה

אנדור טבאן נולד גם הוא כאביו בבקשצ'בה, הרביעי מבין עשרה ילדים במשפחה יהודית. אביו קנה ב-1903 את חנות הספרים וכלי הכתיבה של לאיוש לפאגה. העסק נקרא מאוחר יותר "דפוס טבאן והוצאה לאור" (Tevan Nyomda és Könyvkiadó). מאחר שאנדור נועד על ידי אביו (מבין עשרת הילדים) להיות יורשו בבית הדפוס, הוא נשלח ללמוד ב"מכון ללימודי גרפיקה ומתקן ניסוי" (Graphische Lehr und Versuchsanstalt) בווינה בין השנים 1907 לבין 1909, או במילים אחרות במכללה לאמנויות גרפיות ודפוס. לאחר חזרתו הביתה קיבל על עצמו את ניהול בית הדפוס הקטן. העיתונאי זולטאן פראניו הכיר לו את החיים האינטלקטואליים והספרותיים של בודפשט, ביחד עם כמה בתי הקפה ידועים, שם יצר חברויות ויחסי עבודה עם אמנים בעלי שם. הודות לפרסומים היפים והאיכותיים החל בית הדפוס של "עיירת השדה" לפרוח ונודע בכל רחבי ממלכת הונגריה. במקביל, על מנת להבטיח הכנסה קבועה ובטוחה, עסקה החברה גם בייצור קופסאות תרופות משנת 1928. מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, פעילות ההוצאה של דפוס טבאן הועמדה בצל התפתחות התנאים הפוליטיים (עלייה הדרגתית של הימין הקיצוני, הלאומני והאנטישמי) ובית הדפוס כמו"ל נסוג בהדרגה אל הרקע, בשנות ה-30 אפילו לא הוצאו כבר כמעט ספרים חדשים מבית הדפוס שלו (רק הדפסות חוזרות). בשנת 1944, הוא נכלא תחילה בביתו ולאחר מכן גורש לעבודות כפייה בווינה, שם גרף שלג ופינה הריסות, אך הצליח לשרוד. ב-1945 חזר לעיר הולדתו, מצא שרוב בני משפחתו נרצחו בשואה, והחל להפעיל שוב את בית הדפוס שלו, אותו הציע למדינה ב-1949 (מתוך הכרה שהלאמת העסק קרובה ביותר). לאחר ההלאמה, העסק נקרא "דפוס בקש" (Békési Nyomda), שם עבד טבאן כמנהל טכני במשך תשעה חודשים נוספים. לאחר מכן פוטר במפתיע. אז עבר לבודפשט ועבד כעורך תמונות בהוצאת Művelt Nép. משנת 1950 עבד ב"הוצאת ספרים לנוער" ממש עד מותו ב-5 באוקטובר 1955.
פעילותו ויצירתו

בתחילה דרכו הכין כרך שירה של גיזלה דפשי תחת השם הבדוי שלה "ניל", משוררת שלבעלה לאחר מכן, לקלמן רוז'נאי, היה השפעה רבה על התפתחות הגישה האמנותית של דפוס טבאן. גם עיתוני בודפשט הזכירו לראשונה את השם טבאן בהקשר לפרסום שתי יצירותיו. ההצלחה הגדולה הראשונה שלו הייתה פרסום הקריקטורות של הנריק מאיור ושל ג'רג' קירטי עם חרוזיו ההומוריסטיים של ז'ולט הרשאני. אחריו הגיע "פאנופטיקום" של הנריק מאיור ואחריו הרומן הלעגני החריף של קארוי לובאשי "אוגט" (Ugat), כלומר "נובח", שפורסם תחילה בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט. עבודות אלו גרמו לעיתונות הארצית להכיר את בית הדפוס הקטן והביעו עניין בפרסומים נוספים של דפוס טבאן. החל משנת 1912 יצאו לאור החוברות הקטנות, הזולות והצהובות של סדרת "ספריית טבאן", שהיו בעלות חשיבות יוצאת דופן הן מבחינה אמנותית הן אינטלקטואלית והן טיפוגרפית והפכו לפופולריות ביותר. בסדרה זו פרסם טבאן בעיקר יצירות של סופרים הונגרים בני זמנו וכן זרים משמעותיים, כמו דז'ה קוסטולני, לאיוש נאג', דיולה יוהאס, פרידייש קארינתי, מארק טוויין או אנטול פראנס. "סדרת הביבליופיל" המפורסמת, "סדרת טבאן לחובבים", הושקה ב-1913, וחלקים ממנה פורסמו במספרים קטנים, גם בכריכה אמנותית.
בסדרה יצאו לאור במשך למעלה מעשרים שנה ארבעה עשר כרכים, שנחשבים לפרסומים הבולטים ביותר של טבאן. במסגרת הסדרה, ספר השירים "תלונות הילד העני" של קוסטולאני היה הראשון שיצא לאור. ב-1943 הצליח טבאן לפרסם אחת מיצירות חייו המשמעותיות ביותר, איזופוס של גאשפאר הלטאי שהתפרסמה בעריכה מחדש של המשורר ומתרגם ארתור קלטי (במקור רוזנברג) ועוטרה בחיתוכי עץ איטלקיים ישנים. ב-1944, כשהיה כבר אסיר ומגורש, נקטעה הסדרה וב-1945, לאחר שחזר הביתה מהגירוש, מעבודות הכפייה בווינה, החל שוב להפעיל את בית הדפוס, אך מאותה שנה הוציא ספרים חדשים רק בהזדמנויות חריגות. פרסום ספרו של אנטול פראנס Le Petit Pierre" (Little Pierre) (1918)" ב-1948 היה סוף עבודתו בהוצאת ספרים ונחשבת גם לאחד ההישגים המובילים ביצירתו. טבאן הוכיח את מחויבותו ואהבתו העמוקה לספרים לא רק בהוצאתם לאור, אלא גם בכתיבה משלו על תולדות הספר. ב-1955 ראה אור ספרו "מסע אלף השנים של הספר" (A könyv évezredes útja), המכסה את תולדות הכתיבה והספרים מראשיתו, אך טבאן כבר לא חי כשספרו זה יצא לאור.
כתביו החשובים ביותר

מסע אלף השנים של הספר
פרדס תפוזים בקוטב הצפוני
ראו גם

הוצאת טבאן
אתר קרן טבאן על המשפחה ובית הדפוס
אוסף ביוגרפיות יוצרים בהוצאת מחוז בקש
לקריאה נוספת

אנדור טבאן : מסע אלף השנים של הספר
אנדור טבאן : פרדס תפוזים בקוטב הצפוני
יאנוש פאפ : שבח לספר היפה
דז'ה ברוטי, טיבור סאנטו : ידיד משוררים (הליקון הונגרי, 1979)
תערוכה נודדת אינטראקטיבית טבאן
קברו של אנדור טבאן בבודפשט. בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה : 17A/1-10-1.
קאמיל (זמרת)

| --- | --- |

קאמיל דונט, 2021
 לידה:  12 ביוני 2001 (בת 23) וולג'ם, בלגיה
 שם במה:  קאמיל, מילו
 מוקד פעילות:  בלגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 עיסוק:  זמרת ושחקנית
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  הולנדית, צרפתית
 חברת תקליטים:  CNR מיוזיק 
 שיתופי פעולה בולטים:  רג'י
 פרופיל ב-IMDb
 
קאמיל דונט (נולדה ב-12 ביוני 2001), המוכרת בשם הבמה קאמיל (בהולנדית: Camille) ומילו (בהולנדית: Millo), היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה בלגית. זוכת העונה השנייה של "הזמר במסכה".
ביוגרפיה

דונט הייתה חלק מהאנסמבל של המחזמר "האבירים של שולחן המטבח העגול" מאת דיפ ברידג'.
כזמרת היא התפרסמה בין היתר מכמה סרטונים ביוטיוב, שבהם שרה כל מיני קאברים. ב-2017 היא הופיעה ב-Marathonradio בתחנת הרדיו הפלמית MNM (בשמה הפרטי) וב-Qmusic תחת שם הבמה מילו.
בשנת 2019 שיחקה דונט בסדרה "#LikeMe" שמשודרת בערוץ Ketnet, בה גילמה את הדמות קאמיל ואן בים. באפריל 2019, היא ושאר שחקני "#LikeMe" ערכו שני קונצרטים באזור לוטו באנטוורפן, ולאחר מכן סיבוב קונצרטים בערים שונות.
מאז 2020 היא הסולנית לצד דין דלנואיט בלהקת הקאברים פלוטו וואס אפלאנט.
בשנת 2020 זכתה דונט בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לשנת 2020 עבור כישרון אהוב.
דונט שיתפה פעולה עם הדי ג'יי רג'י ושרה את האלבום "Forget The Time". בנוסף, היא חתמה על חוזה ההקלטות הראשון שלה עם CNR Records ב-2020.
באוקטובר 2020, הסינגל הראשון שלה עם רג'י הופיע לראשונה במקום ה-7 באולטרה-טופ. במרץ 2021 דונט הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "Fireworks". שבוע לאחר מכן, השיר הגיע למקום ה-12 באולטרה-טופ 50.
בשנת 2022 היא הייתה שגרירת STIP IT יחד עם עוד שלושה אנשים בשבוע נגד בריונות. עם השיר "Diamant" שכתבה בעצמה - מאלבומה השני - היא הוציאה את סינגל הסולו השני שלה כשיר קמפיין נגד בריונות.
בספטמבר 2021 היא השתתפה בתוכנית "Love For Music" ששודרה באביב 2022 בערוץ VTM.
בשנת 2022 החלה להשתתף בעונה השנייה של תוכנית המציאות הבלגית "הזמר במסכה" בתור "גברת חתלתולה" וזכתה במקום הראשון בגמר.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט/סדרה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2019 | #LikeMe | קאמיל ואן בים |
| 2021 | אקדמיית ראגי | מנחה |
| 2022 | הזמר במסכה 2 | גברת חתלתולה, מקום ראשון |
| 2022 | Love Fore Music | תפקיד עצמי |
דיסקוגרפיה > אלבומים

2021: Vuurwerk
דיסקוגרפיה > סינגלים

2020: Vergeet de tijd (עם רג'י, פלטינום)
2020: Vechter (עם רג'י, פלטינום)
2021: Vuurwerk (פלטינה כפולה)
2022: Diamant (זהב)
2022: Lift U Up / Hou Vol (מתוך "Love Fore Music")
2022: Beter zo (מתוך "Love Fore Music")
מועמדויות

| שנה | מועמדות | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | כישרון מועדף | זכייה |
| 2020 | הגאלה של K הזהב 2020 | Grave griet van het jaar | זכייה |
| 2020 | הגאלה של K הזהב 2020 | תלבושת השנה | זכייה |
| 2020 | הגאלה של K הזהב 2020 | שחקן/שחקנית השנה של קטנט | הפסד |
| 2021 | להיט הקיץ של רדיו 2 | להיט הקיץ (Vuurwerk) | הפסד |
| 2021 | פרסי תעשיית המוזיקה 2021 | להיט השנה (Vuurwerk) | הפסד |
| 2021 | פרסי תעשיית המוזיקה 2021 | האמנית הטובה ביותר | הפסד |
| 2021 | פרסי תעשיית המוזיקה 2021 | פריצת הדרך הטובה ביותר | הפסד |
| 2021 | הגאלה של K הזהב 2021 | להיט השנה (Vuurwerk) | הפסד |
| 2021 | הגאלה של K הזהב 2021 | האמן הטוב ביותר | זכייה |
| 2022 | פרס נבחרי הילדים | הכוכב האהוב בבלגיה | זכייה |
אקסו מארס

סמל הפרויקט
גולת הכותרת של פרויקט אקסו מארס היא רובר אקסו מארס, שמתוכנן לשיגור בשנת 2020. בתמונה נראה דגם של הרובר במדבר אטקמה בצ'ילה.
אקסו מארס (באנגלית: ExoMars, ברוסית: Экзомарс; "אקסו" כקיצור של אקסוביולוגיה) הייתה תוכנית מחקר לכוכב הלכת מאדים, שמטרתה המרכזית היא חיפוש אחר סימני חיים בסביבה הקדומה או הנוכחית של מאדים. המיזם מובל על ידי סוכנות החלל האירופאית (ESA) בשיתוף פעולה עם סוכנות החלל הרוסית (רוסקוסמוס), יחד עם סיוע משני של נאס"א.
המיזם מחולק לשתי משימות נפרדות: המשימה הראשונה, ששוגרה ב־14 במרץ 2016, כוללת את מקפת שְיָירי הגז אקסו מארס‏ (Trace Gas Orbiter, בקיצור TGO), שנכנסה למסלול סביב מאדים ותמדוד ותחקור את מקורם של גזים הנמצאים בכמות זעירה באטמוספירה של מאדים, כשהחשוב שבהם הוא גז מתאן. גז זה אינו יציב לאורך זמן באטמוספירה המאדימית, ולכן מקור כלשהו - ביולוגי או גאולוגי - צריך לחדש אותו, אם המדידות יצביעו כי קיימת כמות מספקת של מתאן. המקפת תשמש גם כתחנת ממסר עבור משימות עתידיות למאדים. משימת 2016 כוללת גם נחתת קטנה בשם סקיאפארלי, שנועדה לבחון את טכנולוגיית הנחיתה שהאיחוד הארופאי ורוסיה ישתמשו בה במשימה השנייה של הפרויקט. הנחתת נכשלה בניסיון הנחיתה והתרסקה על הקרקע של מאדים.
המשימה השנייה, שעתידה להיות משוגרת ב־2020, תתמקד בשני רכבים שינחתו על גבי מאדים - הרכב הראשון הוא פלטפורמה קרקעית נייחת שתכלול מספר מכשירים מדעיים; הרכב השני הוא גולת הכותרת של מיזם אקסו מארס - רובר אקסו מארס, אשר ינוע מספר קילומטרים על פני השטח, ויחקור אין סיטו את מאדים כדי לחפש סימני חיים. הוא יכיל מעבדה ניידת שתעבד ותנתח דגימות שהרובר יאסוף מהשטח. הרובר יוכל גם לחפור באמצעות מכשיר ייחודי ולהוציא דגימות מעומק של עד 2 מטר מתחת לפני השטח, שם מעריכים החוקרים כי ייתכן שחומרים אורגניים שרדו את התנאים הקשים של מאדים.
המשימה נדחתה למועד לא ידוע עקב המשבר בין רוסיה לאירופה עקב פלישת רוסיה לאוקראינה בשנת 2022, רוסיה הייתה אמורה לספק את פלטפורמת הנחיתה של הרובר.
היסטוריה > ההצעה הראשונית

פרויקט אקסו מארס עבר שינויים ותהפוכות רבות מאז שהוצע לראשונה במסגרת תוכנית אורורה של סוכנות החלל האירופאית בשנת 2002. בתוכנית אורורה, שרובה לא יצא לפועל בסופו של דבר, האיחוד הארופאי הניח אסטרגטיה ארוכת טווח למחקר רובוטי ומאויש של מערכת השמש, עם כוונה לבצע משימות מאוישות לירח ולמאדים בשנות ה־30 או ה־40 של המאה העשרים ואחת. התוכנית כללה בין היתר "תוכניות דגל" (Flagship mission) שהראשונה שבהם היא משימת אקסו מארס. לאחר מספר שנות מחקר, שרי האיחוד האירופאי אישרו ב־2005 את התוכנית.
הגרסה הראשונית של אקסו מארס כללה שיגור של רובר במשקל של 220 ק"ג שעיצובו היה דומה למדי לרוברים האמריקאים בתוכנית מארס רובר (ספיריט ואופורטוניטי). בניגוד לרוברים של נאס"א ששוגרו למאדים בשנת 2004 והתמקדו במחקר גאולוגי של כוכב הלכת, הרובר תוכנן עבור מחקר אקסוביולוגי של מאדים - לחפש אחר סימנים לקיום חיים במאדים, בעבר או בהווה.
לפי התכנון הראשוני, שיגור המשימה תוכנן לשנת 2009. יעד השיגור נדחה ב־2005 לשנת 2011, בין היתר עקב אסון מעבורת החלל קולומביה, אשר הביא לדחייה בפרויקטים שונים של האיחוד האירופאי הקשורים לבניית תחנת החלל הבינלאומית. ב־2007 שוב נדחה השיגור, הפעם ל־2013, עקב תפיחת תקציב הפרויקט מעבר למיליארד אירו. בשנת 2008 יעד השיגור שוב נדחה עקב קשיי מימון. בין היתר גרמה לכך סירובה של איטליה, אחת המממנות המרכזיות של הפרויקט, להקציב כספים נוספים לפרויקט. בנובמבר 2008 החליטה ועידה מיניסטריאלית של האיחוד האירופי להקצות 850 מיליון יורו לפרויקט, כאשר 150 המיליון הנותרים אמורים היו להגיע משותף בינלאומי נוסף.
היסטוריה > שיתוף פעולה עם נאס"א

בעקבות החלטת האיחוד הארופאי לחפש שותפות בינלאומית, בדצמבר 2008 החלו שיחות בין נאס"א וסוכנות החלל האירופאית, שהבשילו באמצע 2009 להסכם שכונה "יוזמה משותפת לחקר מאדים" (Mars Exploration Joint Initiative; בקיצור MEJI). במסגרת ההסכם, פרויקט אקסו מארס קיבל עיצוב דומה לעיצובו הנוכחי, אלא שהשותפה הבינלאומית הייתה ארצות הברית ולא רוסיה. התוכנית כללה שני שיגורים שונים ב־2016 וב־2018. משימת 2016 כללה את הלוויין TGO‏ (Trace Gas Orbiter), אשר תוכנן להיבנות על ידי האיחוד האירופאי ולכלול מכשור מדעי שיסופק ברובו על ידי ארצות הברית. המשימה כללה גם נחתת אירופאית קטנה. משימת 2018
כללה שני רוברים - האחד אקסו מארס האירופאי והשני רובר שכונה MAX-C ‏(Mars Astrobiology Explorer-Cacher) ויועד גם הוא למחקר אסטרוביולוגי וכן לאיסוף דגימות מכוכב הלכת האדום, שעשויות היו לשמש במסגרת משימה עתידית להבאת דגימה ממאדים לכדור הארץ. לפי ההסכם נאס"א הייתה אמורה לספק את מערכת הנחיתה, שתהייה מבוססת על ה"סקיי קריין" ששימש את הרובר קיוריוסיטי בנחיתה על מאדים, וכן את רכבי השיגור של שתי המשימות.
ב־2011 בעיות תקציביות נוספות הביאו את נאס"א וסוכנות החלל האירופאית לשקול לאחד את שני הרוברים השונים לכדי רובר גדול יותר, בין היתר עקב העלות הרבה שבהתאמת מערכת הנחיתה של קיוריוסיטי, הסקיי קריין, לשני רוברים נפרדים.
בסופו של דבר גם הצעה זו ירדה לטמיון, עקב בעיות תקציביות אליהן נקלעה נאס"א, בין היתר עקב התפיחה המשמעותית בעלות טלסקופ החלל ג'יימס ווב, שמיועד להוות את היורש של טלסקופ החלל האבל. כדי להציל את פרויקט טלסקופ החלל, בהצעת התקציב של נאס"א לשנת 2013, שהתפרסמה בפברואר 2012, ממשלו של הנשיא ברק אובמה הכריז על ביטול ההשתתפות של נאס"א בפרויקט אקסו מארס.
היסטוריה > שיתוף הפעולה עם רוסיה

כדי להציל את הפרויקט סוכנות החלל האירופאית פנתה לשותפות רוסית שתחליף את ארצות הברית. ב־14 במאי 2013 חתמו נציגי סוכנות החלל האירופאית וסוכנות החלל הרוסית (רוסקוסמוס) על הסכם לשיתוף פעולה בפרויקט, שבמסגרתו נקבעה הגרסה הנוכחית של הפרויקט. במסגרת ההסכם נקבעה השותפות הבאה:
משימת 2016 תכלול את מקפת אקסו מארס TGO שתבנה על ידי האיחוד האירופאי ותכלול בעיקר מכשור מדעי אירופאי ורוסי. המשימה תכלול גם נחתת אירופאית קטנה שתבחן טכניקת נחיתה על מאדים.
משימת 2018 תכלול את רובר אקסו מארס האירופי שיכלול גם מספר מכשירים מדעיים שתספק רוסיה. רוסיה תהייה אחראית על מערכת הנחיתה של המשימה, וכן תספק פלטפורמה קרקעית נייחת שתכלול מכשור מדעי רוסי ואירופאי.
רוסיה תספק את מערכות השיגור של שתי המשימות ב־2016 וב־2018. השיגורים יתבצעו באמצעות משגרי פרוטון־M ושלב רקטי עליון מסוג Briz-M.
במאי 2016 הוחלט לדחות את משימת 2018 של הרובר לחלון השיגור של שנת 2020.
משימת 2016: מקפת ונחתת > מקפת שיירי הגז (TGO)

מקפת שיירי הגז אקסו מארס‏ (Trace Gas Orbiter, בקיצור: TGO) היא גשושית מחקר ששוגרה ב־14 במרץ 2016 על גבי משגר פרוטון רוסי מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, והגיעה למאדים ב־19 באוקטובר 2016. הגשושית נשאה על גבה את הנחתת סקיאפארלי, ולפני ההגעה למאדים שחררה אותה כדי שזו תוכל לנחות על כוכב הלכת. לאחר מכן הגשושית תחל בשלב איטי והדרגתי שבמהלכו תשנה את מסלולה סביב מאדים למסלול מבצעי בגובה של כ־400 ק"מ עד נובמבר 2017. היא תוכל לשמש גם כתחנת ממסר שתאפשר תקשורת בין רכבים שישלחו לפני השטח של מאדים, ובמיוחד עבור הרובר של משימת 2020. הגשושית מתוכננת לפעול לפחות עד לשנת 2022.
המשימה המדעית המרכזית של הגשושית TGO היא למדוד ולחקור את מקורם של גזים הנמצאים בכמות מזערית באטמוספירה של מאדים (פחות מ־1% מהאטמוספירה). אחת השאלות שמעסיקות את החוקרים בנוגע למאדים היא האם אכן יש באטמוספירה של מאדים כמות מזערית של גז מתאן. מדידות שנעשו על ידי גשושיות קודמות וכן מתצפיות טלסקופיות בכדור הארץ, הצביעו על כמות מזערית כזו שמגוונת מבחינת זמן ומקום במאדים. המדידות הללו לא היו מדויקות מספיק, וגם מדידות מדויקות יותר של הרובר קיוריוסיטי השאירו את השאלה פתוחה. מכיוון שמתאן אינו יציב לאורך זמן באטמוספירה של מאדים, נדרש איזשהו מקור שיחדש אותו - ומקור זה יכול להיות ביולוגי או גאולוגי. בכדור הארץ למשל, מקורו של רוב המתאן באטמוספירה הוא מתהליכים ביולוגיים. עם זאת, גם תהליכים גאולוגיים, שלא מעורבים בהם חיים, יכולים להסביר תופעה זו.
כדי למדוד את מרכיבי האטמוספירה של מאדים, הגשושית תשתמש בשתי שיטות של תצפיות ספקטרוסקופיות: פעמיים במסלול סביב מאדים, במהלך האוקולטציה הסולארית (בזריחה ובשקיעה מבחינת הגשושית), היא תכוון את הספקטרוסקופים שלה לכיוון השמש. בצורה זו, קרני השמש שמגיעים למכשירי המדידה דרך האטמוספירה של מאדים, משמשים כ"פנס" לחיזוק עוצמת הקרינה שמתקבלת במכשירי המדידה. כך מתאפשרת מדידה מדויקת יותר, עד לרמה של חלקיק אחד למיליארד (ppb). המסלול של הגשושית מותאם לאפשר לה כמה שיותר אוקולטציות סולאריות. השיטה השנייה שהגשושית תפעיל היא לכוון את הספקטרוסקופים לתצפית ישירה על כוכב הלכת. מכיוון שבשיטה כזו הם קולטים את הקרינה התת־אדומה היוצאת מכוכב הלכת, שהיא חלשה יותר, המדידה הופכת למדויקת פחות.
לאחר שחרור הנחתת סקיאפארלי ב-16 באוקטובר 2016, המקפת החלה בשינוי מסלולה, תוך שימוש בבלימה אטמוספירית. בסוף פברואר 2018 המקפת השלימה את הבלימה ונכנסה למסלול המשימה המדעי. באפריל 2018 פורסמו תמונות ראשונות שצילמה מפני השטח במאדים.
משימת 2016: מקפת ונחתת > הנחתת סקיאפארלי

סקיאפארלי (Schiaparelli; שם טכני: "מודול הדגמת חדירה, הנמכה ונחיתה", Entry, Descent and Landing Demonstrator Module או EDM) היא נחתת שיועדה לשמש כמדגים טכנולוגי ליכולת אירופאית לנחות על פני השטח של מאדים. סקיאפארלי שוגרה על גבי הגשושית TGO והיא התנתקה ממנה לקראת הנחיתה על מאדים. ב־19 באוקטובר היא ביצעה את ניסיון הנחיתה אך נכשלה והתרסקה על הקרקע.
הנחתת הייתה הניסיון השני של סוכנות החלל האירופאית להנחית רכב ולהפעילו בהצלחה על פני מאדים, לאחר שהמשימה האירופאית הקודמת לכוכב הלכת, ביגל 2, אמנם נחתה עליו ב־2003 אך לא הצליחה ליצור קשר עם מפעיליה. הנחתת מכונה על שמו של האסטרונום האיטלקי ג'ובאני סקיאפארלי שחקר את מאדים.
מכיוון שהיעד המרכזי של הנחתת היה להדגים את טכנולוגיית הנחיתה על פני מאדים, לנחתת לא היה מקור אנרגיה מתחדש כגון לוחות סולאריים, והיא תוכננה לפעול על פני מאדים רק באמצעות סוללות חשמליות לתקופה של בין 2 עד 8 סול (יום מאדימי).
משימת 2024 : רובר ופלטפורמה קרקעית

משימת 2020 כוללת רובר שיוכל לנוע על פני השטח כדי לבצע מחקרים גאולוגים ואקסוביולוגיים, וכן פלטפורמה קרקעית שתכלול גם היא ציוד מדעי ותוכל לפעול לפחות שנה על פני הקרקע כתחנה נייחת.
הרובר מפותח על ידי סוכנות החלל האירופאית ונבנה על ידי איירבוס ביטחון וחלל, כאשר המטען המדעי שלו כולל מכשירים אירופאיים ורוסיים. הפלטפורמה הקרקעית תסופק על ידי רוסיה ותפותח על ידי חברת לאבוצ'קין. השיגור מתוכנן להתבצע על ידי משגר פרוטון רוסי ביולי 2020, כאשר הנחיתה על פני מאדים תקרה ב־2021.
מנגנון הנחיתה של המשימה יפותח ברובו על ידי רוסיה, והוא כולל מגן חום עבור החדירה לאטמוספירה, שני מצנחים להאטה נוספת של מהירות הנפילה וכן את הפלטפורמה הקרקעית עליה יורכב הרובר, שתהייה אחראית על נחיתה באמצעות מנועים רקטיים על הקרקע.
המשימה נדחתה למועד לא ידוע עקב המשבר בין רוסיה לאירופה עקב פלישת רוסיה לאוקראינה בשנת 2022, רוסיה הייתה אמורה לספק את פלטפורמת הנחיתה של הרובר.
משימת 2024 : רובר ופלטפורמה קרקעית > רובר אקסו מארס

הרובר של משימת אקסו מארס מיועד לנוע על פני השטח ובין היתר יחפש אחר "חתימות ביולוגיות" (אנ'), סימנים המעידים על קיום חיים בעבר או בהווה של מאדים. המשימה הנומינלית של הרובר מיועדת להימשך 220 סול (יום מאדימי; כחצי שנה), אך עשויה להימשך תקופה ארוכה יותר.
המשקל הכולל של הרובר יעמוד על 310 ק״ג. הוא ישתמש בלוחות סולאריים שיספקו לו את האנרגיה החשמלית שדרושה לתפעולו, והוא ימוגן מפני הקור העז על פני השטח באמצעות מחממים רדיואיזוטופיים (אנ'), הפועלים באמצעות החום שנוצר מדעיכה רדיואקטיבית. לרובר 6 גלגלים המסוגלים לנוע ולהסתובב כל אחד באופן עצמאי. הגלגלים יכולים גם להתרומם כל אחד בנפרד, וכך ליצור תנועה המדמה הליכה, שתאפשר לנוע על פני משטחים רכים ולא מגובשים כגון דיונות. על התורן של הרובר מותקנות שתי מצלמות פנורמיות ומצלמה אחת ברזולוציה גבוהה, אשר יאפשרו לו לנוע באופן אוטונומי על בסיס יעדים שנקבעו מראש על ידי מרכז הבקרה בכדור הארץ. הוא מתוכנן לנוע למרחק של עד 100 מטר בכל סול.
במהלך המשימה המדעית של הרובר, הוא יחקור דגימות קרקע וסלעים כדי לקבוע את מאפייניהם הפיזיים והכימיים. הוא יכלול חבילת מכשירים מדעיים המורכבים בתוכו המכונה "פסטר" (על שם לואי פסטר), אשר כוללת מספר ספקטרוסקופים וספקטרומטר מסה. באמצעות מכשיר קדיחה הוא יוכל להשיג דגימות מעומק של עד שני מטר מתחת לפני השטח. אם אכן קיימים סימנים לקיום חיים בעבר או בהווה, כגון תרכובות אורגניות מסוימות, הן צפויות יותר לשרוד מתחת לפני השטח, היכן שהן מוגנות מהקרינה העזה שעל פני השטח. מכ"ם חודר קרקע שיבצע מחקר סטרטיגרפי לבחינת שכבות תת־קרקעיות וספקטרומטר נייטרונים לאיתור קרח מתחת לפני הקרקע, יסייעו לרובר לאתר אתרים מתאימים לביצוע קדיחה.
ראו גם

קיוריוסיטי
מארס רובר
ביגל 2
מארס פאת'פיינדר
לקריאה נוספת

Jorge L. Vago et al., ESA ExoMars program: The next step in exploring Mars, Solar System Research 49(7), pp. 518-528, December 2015
Paolo Ulivi & David M. Harland, Robotic Exploration of the Solar System: Part 4: The Modern Era 2004 – 2013, "Red Planet blues", 2015, pp. 315 - 333
בידור

"יריקת אש" בקרקס
בידור הוא תחום תרבותי המספק לאנשים הנאה או התרגעות. הקהל יכול ליהנות מבידור באופן פאסיבי, לדוגמה בצפייה בטלוויזיה, או באופן אקטיבי, כמו במשחק. בידור, כולל את ענפי אמנות הבמה והרחוב. גם טלוויזיה, קולנוע, רדיו, עיתונות, טלוויזיה ומשחקי מחשב נחשבים כבידור. התעשייה המספקת תכנים בידוריים, נקראת "תעשיית הבידור".
על אף שמו המרמז על הומור, ענף הבידור איננו כולל רק תכנים בעלי תוכן הומוריסטי או מצחיק, אלא אף סוגות העוסקות בדרמה, מתח, אימה וכדומה.
פעילות ספורטיבית וקריאה עשויות להיחשב כבידור, אך נתפסות בדרך כלל כבילוי.
בידור בהיסטוריה

עיקר הבידור בעת העתיקה היה בתחום האמנות, לרבות אדריכלות, פיסול, כתיבה, סיפור סיפורים, ציור, מיניאטורות ובובות, פסלים, תכשיטים, בשמים, תיאטרון, אומנות פולחנית לרבות מומיות, כמרי דת, מכשפים וקוסמים.
סוגי בידור > קריאה

בידור הקריאה כולל בתוכו: ספר, עלון, קומיקס, ועוד.