stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תעניות וורמייזא

לקהילה היהודית בוורמייזא היו מספר תעניות ציבור מקומיות ייחודיות לה, שנקבעו על מאורעות שונים בתולדות הקהילה. בקהילה עצמה נתפסו תעניות אלו כתעניות ציבור לכל דבר, המחייבות את כל יהודי העיר בתענית (זאת בשונה מתענית צדיקים). אחדות מתעניות אלו והמנהגים שנהגה הקהילה בהן עוררו דיון בין הפוסקים.
כ"ג באייר

בכ"ג באייר ד'תתנ"ו הכו נוסעי מסע הצלב הראשון את יהודי וורמייזא בפעם הראשונה. רבים מיהודי העיר מתו על קידוש השם וחלקם אף התאבדו, ומעטים המירו את דתם לנצרות בעל כרחם. אולם, חלק מיהודי העיר הסתתרו בבית ההגמון וכך ניצלו.
בשל כך, נקבע יום זה כתענית ציבור גמורה, לרבות אמירת סליחות בחזרת הש"ץ, עננו וקריאת התורה (והפטרה בתפילת מנחה). נוסף על כך, הזכירו את נשמות אלה שנהרגו באותו היום, בהתאם לרשימה המופיעה בממורבוך הקהילתי, ואמרו אב הרחמים. אחר שחרית, הלכו לבית הקברות ואמרו תחינה מיוחדת על קברות ההרוגים.
בשבוע שבין כ"ג באייר לראש חודש סיוון הוחמרו מנהגי האבלות של תקופת ספירת העומר, ונאסר לערוך משתאות כלל.
כ"ג באייר > שבת שבין שתי גזירות

השבת שבין כ"ג באייר לא' בסיוון נקראה 'שבת שבין שתי גזירות'. בעוד ברוב קהילות אשכנז נהגו לציין את השבת שקודם שבועות כ'השבת השחורה' (ביידיש: שוואַרץ שבת) לזכר גזירות תתנ"ו וכחלק מהאבלות בתקופה זו, בוורמייזא בחרו לציין שבת זו בשבת שבין תעניות הגזירה שלהם. בשבת זו נהגו כשבת חזון, לא לבשו בגדי שבת, אב הרחמים (שבאשכנז לא אמרוהו בכל שבת) והזכירו את נשמות ההרוגים בגזירות. נוסף על כך, הוסיפו בברכות קריאת שמע פיוטי "אהבה" ו"זולת".
א' בסיוון

שבוע לאחר הפרעות הראשונות בוורמייזא, בא' בסיוון ד'תתנ"ו, שבו הצלבנים לעיר ורצחו את שארית יהודיה שהסתתרו בחצר ההגמון. גם בפעם זו היו רבים שהתאבדו כדי שהצלבנים לא יאלצו אותם להתנצר. היו אף מקרים בודדים של תקיפת הצלבנים מצד היהודים. במיוחד נודעה הריגת שנים עשר פרנסי הקהילה, ועל שמם נקראה תענית הציבור.
גם בתענית זו נהגו לומר סליחות, אולם לא קראו בתורה בשחרית בקריאת התענית, אלא בקריאת התורה הרגילה של ראש חודש, בפרשת פינחס. במנחה קראו בקריאת התענית. מנהג זה מובא על ידי הפוסקים להלכה בכל מקרה של תענית ציבור בראש חודש. בשל התענית, נאמרה תפילת שחרית בניגון חול, ולא בניגון ראש חודש. לאחר תפילת מוסף הלכו להתפלל על מצב י"ב הפרנסים. הזכרת הנשמות של הרוגי אותו היום נאמרה בתפילת מנחה, ולא בשחרית כבשאר התעניות.
א' בסיוון > השלמה

בשל היות התענית בראש חודש, שאין להתענות בו, נהגו בוורמייזא שלא להתענות ביום זה תענית מלאה, אלא להתענות עד מנחה גדולה, ולאחר תפילת מנחה של תענית ציבור (לרבות קריאת התורה והפטרה) היו הולכים לאכול, ואף היו מרבים בסעודה לכבוד ראש חודש. בשל כך, לא היו אומרים עננו וברכת כהנים בתענית זו.
על אף עדויות ברורות אלה על המנהג בוורמייזא בפועל שלא להשלים את התענית, חלק מן הפוסקים התלבטו בשאלה זו. מחצית השקל כתב שלא היו משלימים, אך המשנה ברורה השיג על דבריו ודייק מכך שהיו קוראים בתורה בתענית זו שהיו משלימים אותה, שהרי לפי המגן אברהם אם לא משלימים לא ניתן לקרוא בתורה. כאמור, כל המקורות מעידים שבפועל נהגו שלא להשלים אף על פי שקראו בתורה.
א' בסיוון > תענית ר"ח סיוון בערב שבת

מנהג ייחודי נהגו בני וורמייזא במקרה שתענית ר"ח סיוון חלה בערב שבת (בשנות בחג, זשג, השג וזחג). בשנה כזו נהגו לדחות את תפילת מנחה במספר שעות, ומיד אחריה להתפלל ערבית של שבת ולסעוד סעודת שבת, אף על פי שעוד היום גדול.
מנהג זה עורר דיון בפוסקים, שכן לפיו מתפללים תפילת ערבית ומקדשים הרבה קודם הזמן המותר בהלכה. רבי יעקב ריישר, שחי מספר שנים בוורמייזא, כתב תשובה מפורטת בו הוא תוקף את המנהג בימיו, להתפלל מנחה בשעה 15:00 ולאחריה ערבית של שבת, בטענה שהוא מנוגד להלכה ועל כן יש לבטלו. הוא מספר כי אנשי העיר מחו בו על כך שלא הצטרף עמהם לתפילת ערבית בטענה שכך מנהג המקום עוד מימי גזרות תתנ"ו. בתגובה, הוא מעלה את ההשערה כי בתחילה נהגו להתפלל מעט מאוחר יותר, כך שתפילת ערבית תהיה לאחר פלג המנחה, כדין, אלא שעם השנים המנהג השתבש והתפילה הוקדמה. רבי יעקב יהושע פלק, התייחס להשגות אלו ויישב את המנהג בוורמייזא, על פי דברי בעל תרומת הדשן הקובע שאפילו במקום שנהגו לעשות כך כל השנה אין צריך לפרוש מהם, ולכן כאשר מדובר במנהג קדום כמו במקרה זה הוא קובע שאין לבטלו, ורק ממליץ לקרוא שנית קריאת שמע לאחר צאת הכוכבים.
כ"ט בטבת

בשנת 1615 התעורר בוורמס מרד מצד מעמד הפועלים בעיר, ובשביעי של פסח (כ"א בניסן ה'שע"ה), בשעת חזרת הש"ץ של שחרית, התנפלו פורעים על הרובע היהודי, גירשו את כל תושביו, הרסו את בית הכנסת וחיללו את בית הקברות. לאחר דיכוי המרד בשנה לאחר מכן, ולאחר שתדלנות אצל מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הותר ליהודים לשוב לעיר. יום חזרתם, כ"ט בטבת ה'שע"ו, נקבע בידי רב העיר רבי נתן פייטל תאומים לתענית ציבור לזכר הגירוש, וכונה "תענית גירוש וורמיישא". זו התענית האחרונה שנוספה ללוח השנה הוורמסאי.
תענית זו לא נתקבלה בקלות בקרב בני וורמייזא. לאחר שהרב פייטל תאומים, מתקן התענית, שב לעיר מולדתו וינה, החלו חלק מאנשי הקהילה לזלזל בתקנתו ולבטל התענית. גם בשנים הבאות, מעמדה של תענית זו היה מעורער. בשנת ה'ת"ז, בהוראת הרב דאז רבי משולם זוסמן ברילין, קבלו עליהם בני וורמייזא מחדש את תענית ער"ח שבט "ככל חומר תענית ציבור", והרב דרש שכל המקל בתענית זו דמו בראשו. לאחר קבלה מחודשת זו התקבלה כנראה התענית, ועל גבי הערתו של ר"י קירכום דלעיל, העיר המגיה סיני לואנץ שבזמנו התענית נהוגה במלואה "ויהיה עד ביאת הגואל".
בשונה משאר התעניות, בתענית זו נאמר בחלק מהמקורות שהיו משלימים אותה אף אם חלה ביום שישי.
לאחר צאת הצום, נהגו להרבות בסעודה לשם הודיה על ביטול הגירוש ושיבתם אל העיר.
י' באדר

י' באדר (ובשנה מעוברת, י' באדר ב') נקבע ליום תענית לזכר גזירות ק"ט, שאירעו בימי המגפה השחורה, ופגיעתן בוורמייזא הייתה בי' באדר. מנהגי תענית זו היו כמו בתענית כ"ג אייר, אלא שהזכירו את נשמות הרוגי המגפה השחורה, במקון אלה של תתנ"ו.
קיום התעניות לאורך הדורות

אין יודעים מתי נתקנו התעניות הראשונות, האם מיד לאחר הגזרות או רק בשלב מאוחר יותר; אך "תעניות הגזירות", ובפרט תענית ר"ח סיוון, נזכרות כבר בדברי הרוקח שחי בוורמייזא עצמה כמאה שנה לאחריהן.
לאחר חורבן העיר בחודש סיוון ה'תמ"ט (1689) בידי כוחות הצבא הצרפתי במלחמת תשע השנים, והתפזרות הקהילה, נשאל רבי יאיר חיים בכרך על ידי אחדים מבני הקהילה האם עליהם להמשיך ולהתענות את התעניות המיוחדות לקהילה לאחר שהקהילה חרבה. טענתם הייתה שהעיר כולה חרבה ומי יודע מתי תבנה שנית ואם תשוב אליה קהילה יהודית, ואף אם תשוב, הרי תהיה זו קהילה חדשה שאינה מחויבת למנהגים ולתעניות של הקהילה הקודמת. רבי יאיר בכרך ענה שאף אם בודדים התייאשו, הציבור כולו לא התייאש מבניינה המחודש של הקהילה ומוסדות הקהילה (ספרי התורה ופנקסי הקהילה) נשארו שלמים, ועל כן אין הדבר נחשב כחורבן הקהילה אלא כבריחה זמנית מפני המלחמה. על כן, לדידו מושג ה"קהילה" עודנו קיים, ומחייב את בני הקהילה בשמירת על מנהגיה ותעניותיה.
קיום התעניות לאורך הדורות > התבטלות התעניות

על אף ציטוטים שונים בספרי בני וורמייזא, המעידים על התחייבות בני הקהילה לשמור על תעניותיה לעולמי עד, בדורות האחרונים פסקו בני הקהילה מלהתענות בתעניות אלה. אין על כך עדות ישירה, אך רבי צבי בנימין אוירבך כתב בספרו "נחל אשכול" כי כחמשים שנה קודם לכן בטלו התעניות, דהיינו בראשית המאה התשע-עשרה. הוא מנמק את הביטול בשם רבה של וורמייזא, רבי יעקב קופל במברגר על פי דברי הגמרא על תעניות החורבן (שבעה עשר בתמוז, צום גדליה ועשרה בטבת) שכאשר אין שמד "רצו מתענין, לא רצו אין מתענין", אלא שבתעניות החורבן קבל על עצמו עם ישראל להמשיך ולהתענות, ואילו בתעניות המקומיות בוורמייזא לא קבלו על עצמם, ולכן כאשר הוקל מצב היהודים פסקו מלהתענות.
ראו גם

פורים שני
הערות שוליים

1 2  רבי אליעזר בן נתן, קונטרס גזירות תתנ"ו, (מהדורת אהרן ילינק, לפסיא תרי"ד), עמ' 4–5, באתר אוצר החכמה.
1 2 3 4  רשימות אלה נדפסו אצל אהרן ילינק, קונטרס ווירמייזא וקהל ווינא, וינה תר"ם, עמ' 247–251, באתר אוצר החכמה.
↑  בחלק מקביעויות השנים שתי השבתות מתלכדות.
↑  למשל, בהגהה למנהגי מהרי"ל דלקמן נאמר שמתענים "כי בו ביום נהרגו פרנסים גדולי הדור שנשארו בחצר ההגמון".
↑  בית יוסף, אורח חיים, סימן תק"פ.
↑  יוזפא שמש, מנהגים דק"ק וורמיישא, סי' צ"ט.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תי"ח, סעיף א', וראה בנושאי הכלים שם המציינים את מנהג וורמייזא כחריג.
↑  רבי יעקב ריישר, שו"ת שבות יעקב, חלק ב' סי' ו (בתחילתו), באתר אוצר החכמה; וכך מופיע בכל ספרי מנהגי וורמייזא: הגהה למנהגי מהרי"ל (מהד' מכון ירושלים, תשמ"ט), הלכות שבועות ס"א; ר' יוזפא שמש, מנהגים דק"ק וורמיישא (מכון ירושלים, תשמ"ח), סי' צט; המנהגים שבסוף מערבות יוצרות וזולתות וסליחות עם הפסוקים ומנהגים דק"ק ווירמיישא (פפד"מ, תע"ד), דף מד עמ' ב.
↑  כך נכתב בספרי המנהגים הנ"ל, וכמו שנפסק בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן תקס"ב, סעיף י"א, אך נהגו כן לומר שים שלום.
↑  או"ח תיח, ס"ק א.
↑  כמפורש בבית יוסף, אורח חיים, סימן תקע"ט.
↑  מגן אברהם תיז ס"ק ג.
↑  סי' תיח, שער הציון ס"ק ב.
↑  זוהי השעה המופיעה גם בספרי מנהגי וורמייזא, אבל בהגהה למנהגי מהרי"ל מופיע שהתפללו מנחה כבר שעה אחת אחר חצות.
↑  רבי יעקב ריישר, שו"ת שבות יעקב, חלק ב' סי' ו (בתחילתו), באתר אוצר החכמה.
↑  שו"ת תרומת הדשן סי' א.
↑  פני יהושע, מהדורא בתרא לברכות, ד"ה ולאחר, באתר אוצר החכמה.
↑  יוזפא שמש, מנהגים דק"ק וורמיישא (מכון ירושלים, תשמ"ח), סימן פ"ו.
↑  לדברי הרב בנימין שלמה המבורגר בהגהותיו למנהגים דק"ק וורמיישא לר"י שמש, סי' רט, עזב הרב פייטל תאומים את הקהילה בשנת שפ"ב.
1 2 3  רבי יודא ליווא קירכום, מנהגות וורמייזא, (מכון ירושלים, תשמ"ז), מנהגי ער"ח שבט, עמ' רי, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  יוזפא שמש, מנהגים דק"ק וורמיישא, הגהה לסי' פו.
↑  במקורות אחרים נאמר שלא משלימין. להצעה ליישוב הסתירה ראו בהערה למנהגי רי"ל קירכום שם, המציעה לחלק בין הקביעה הראשונה, שהייתה חמורה יותר מתענית ציבור רגילה ולכן השלימו, לבין התקנה החוזרת שהיא רק "ככל חומר תענית ציבור" ולפיכך אין משלימים.
↑  יוזפא שמש, מנהגים דק"ק וורמיישא, סי' ר"ט.
↑  הרוקח הגדול, הל' תענית, סי' ריב, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  מה שאכן קרה לאחר שנים בודדות.
↑  שו"ת חות יאיר, סי' קכו.
↑  ככל הנראה בעקבות כיבוש העיר בידי כוחות המהפכה הצרפתית ופתיחת הגטו בידיהם מספר שנים אחר כך. (הרב בנימין שלמה המבורגר, "יסודותיו ההיסטוריים של מנהג אשכנז", מבוא למנהגים דק"ק וורמיישא (ירושלים: מכון ירושלים, תשמ"ח), עמ' 95.)
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף י"ח, עמוד ב'.
↑  רבי צבי בנימין אוירבך,  ספר האשכול עם נחל אשכול, חלק ב' (הלברשטאדט, תרכ"ח), הלכות תשעה באב, עמ' 16, נחל אשכול אות א.
ז'ואאו קנסלו

ז'ואאו פדרו קבאקו קנסלו (בפורטוגזית: João Pedro Cavaco Cancelo; נולד ב-27 במאי 1994) הוא כדורגלן פורטוגזי, המשחק בעמדת הקשר הימני והמגן הימני באל-הילאל ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים

בשנת 2007 הגיע קנסלו לבנפיקה ליסבון מבאריירנסה, קבוצה מעיר הולדתו. בשנת 2012 החל קנסלו לשחק בבנפיקה ליסבון ב', קבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון, המשחקת בהליגה הפורטוגלית השנייה. הוא ערך 51 הופעות ליגה בקבוצה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-25 בינואר 2014 ערך קנסלו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את אנדרה אלמיידה בדקה ה-82 בניצחון 0–1 על ז'יל ויסנטה במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית. ב-10 במאי ערך קנסלו את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, כששיחק 65 דקות בהפסד 1–2 לפורטו במסגרת המחזור ה-30 בליגה. הייתה זו הופעת הליגה היחידה שלו במועדון.
ב-20 באוגוסט 2014 הושאל קנסלו לוולנסיה מליגת העל הספרדית לעונה אחת. ב-25 בספטמבר ערך קנסלו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על קורדובה במסגרת המחזור החמישי בליגה. הוא ערך תשע הופעות ליגה נוספות במשך תקופת ההשאלה.
ב-25 במאי 2015 חתם קנסלו על חוזה קבוע בוולנסיה לשש עונות. ב-22 באוגוסט ערך קנסלו את הופעת הבכורה המחודשת שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד ראיו ואיקאנו במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-16 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות והבקיע שער בהפסד 2–3 לזניט סנקט פטרבורג במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2015/2016. הוא שיחק בכל ששת המשחקים של ולנסיה בשלב הבתים, אותו סיימה במקום השלישי, מתחת לזניט סנקט פטרבורג וגנט ומעל אולימפיק ליון. ב-20 באפריל 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-56 בניצחון 0–4 על אייבר במסגרת המחזור ה-34 בליגה. בסך הכול ערך 28 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונת 2015/2016.
ב-22 באוגוסט 2017 הושאל לאינטר מילאנו לעונה אחת, במסגרת עסקה בה עבר ז'ופרה קונדוגביה לוולנסיה בהשאלה גם הוא. ב-26 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על רומא. ב-17 באפריל הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–4 על קליארי.
ב-27 ביוני 2018 חתם לחמש שנים ביובנטוס עבור 40 מיליון אירו.
ב-7 באוגוסט 2019 חתם במנצ'סטר סיטי לשש שנים. ב-27 בינואר 2021 כבש שער בכורה בניצחון קבוצתו 0–5 על ווסט ברומיץ' אלביון.
ב-31 בינואר 2023 הושאל לבאיירן מינכן עד לתום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 4-0 על מיינץ 05 במסגרת שמינית-גמר הגביע הגרמני, משחק בו בישל שער.
ב-1 בספטמבר 2023 עבר בהשאלה לאלופת ספרד הנוכחית ברצלונה. ב-3 בספטמבר 2023, ערך את הופעת הבכורה שנכנס בדקה ה-59 כמחליף, בניצחון 2-1 על אוסאסונה. ב-16 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה בהרכב, וכבש את השער החמישי בניצחון 5-0 על ריאל בטיס. ב-24 בספטמבר, כבש ובישל במהפך הגדול על סלטה ויגו בניצחון 3-2.
ב-27 באוגוסט 2024 חתם קנסלו באל-הילאל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-1 בספטמבר 2016 ערך קנסלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, כששיחק 90 דקות והבקיע שער בדקה ה-73 בניצחון 0–5 על נבחרת גיברלטר במשחק ידידות. ב-7 באוקטובר 2016, בהופעתו השנייה בנבחרת, הבקיע את שערו השני, שער בדקה ה-44 בניצחון 0–6 על נבחרת אנדורה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-10 באוקטובר 2016, בהופעתו השלישית בנבחרת, הבקיע את שערו השלישי בנבחרת, שער בתוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 0–6 על נבחרת איי פארו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2024.
תארים

אליפות פורטוגל: 2013/2014
הגביע הפורטוגלי: 2013/2014
גביע הליגה הפורטוגלית: 2013/2014
אליפות איטליה: 2018/2019
הסופר קאפ האיטלקי: 2018
גביע הליגה האנגלית (2): 2019/2020, 2020/2021
ליגה אנגלית: 2020/2021, 2021/2022
אליפות גרמניה: 2022/2023
ליגת האומות: 2019
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015: קבוצת הטורניר
קבוצת השנה של ליגת העל האיטלקית: 2018/2019
הערות שוליים

↑  "Man City and Juventus confirm Cancelo-Danilo swap in €65m deal". Goal. נבדק ב-7 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יום אחרון לחלון: קאנסלו עבר לבאיירן מינכן, ז'ורז'יניו סגר בארסנל, באתר וואלה, 31 בינואר 2023
↑  ממרדשווילי חתם בליברפול והושאל בחזרה, מרינו בארסנל, באתר וואלה, 27 באוגוסט 2024
↑  A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
↑  Convocados para o Euro 2024 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, 21 במאי 2024 (בפורטוגזית)
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 דאלו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 ראמוס •  10 ב. סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 אינסיו • 15 ז'. נבש • 16 נונס • 17 ליאו • 18 ר. נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 ז'וטה • 22 קושטה • 23 ויטיניה • 24 א. סילבה • 25 נטו • 26 קונסייסאו • מאמן: מרטינס |  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 דאלו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 ראמוס •  10 ב. סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 אינסיו • 15 ז'. נבש • 16 נונס • 17 ליאו • 18 ר. נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 ז'וטה • 22 קושטה • 23 ויטיניה • 24 א. סילבה • 25 נטו • 26 קונסייסאו • מאמן: מרטינס | פורטוגל |
רוברט פ. וגנר הבן

התערוכה העולמית של ניו יורק (1964) בפארק פלאשינג מדוז
דיכוי מהומות בהארלם, 1964
וגנר עם קורטה סקוט קינג ובעלה מרטין לותר קינג
רוברט פרדיננד וגנר הבן (באנגלית: Robert Ferdinand Wagner II ובדרך-כלל .Robert F. Wagner Jr‏; 20 באפריל 1910 – 12 בפברואר 1991) היה ראש עיריית ניו יורק בין השנים 1954–1965.
שנים ראשונות

וגנר נולד במנהטן. אביו רוברט פ. וגנר האב, שהיגר לארצות הברית מגרמניה, היה סנטור חבר המפלגה הדמוקרטית מטעם מדינת ניו יורק. לאחר מות אמו, בהיותו בן 9, חי עם אביו בניו יורק ובוושינגטון די. סי. כמו אביו, למד וגנר באוניברסיטת ייל, שם סיים בשנת 1937 לימודי משפטים.
בשנים 1938, 1939–1940 ו-1941–1942 היה חבר בית הנבחרים של מדינת ניו יורק. בראשית 1942 התפטר על מנת להצטרף לגיס האווירי של צבא ארצות הברית, במסגרתו שירת במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן היה פקיד בכיר במנהל העירוני של ניו יורק.
במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1956 התמודד על משרת סגן נשיא ארצות הברית בוועידה הדמוקרטית וכשל.
ראש העירייה

לקראת הבחירות של 1953 היה וגנר מועמדם הנבחר של אלינור רוזוולט ושל מועדון "קבוצת טמאני הול" (על שם מקום ההתכנסות המקורי שלהם, Tammany Hall). קבוצה זו פעלה לקידומם של מועמדים צאצאי מהגרים לכהונת ראש העיר מטעם המפלגה הדמוקרטית והואשמה בשחיתות שלטונית. בשתי הקדנציות הראשונות שלו נתמך על ידי קבוצה זו. בבחירות לקדנציה השלישית, רץ וגנר בניגוד לדעתם של חברי הקבוצה שביקשו לקדם מועמד אחר מטעם המפלגה הדמוקרטית. וגנר נבחר לבסוף בקולות דמוקרטיים שהתנגדו לקבוצת טאמני ובקולותיהם של מצביעים עצמאיים. פעולה זו תרמה לניקיון המנגנון העירוני משחיתות, בה היה נגוע שנים רבות.
בתקופתו ידעה העיר תנופה של שינוי ופיתוח עירוני, ששולב בנטישת תושבים בני המעמד הבינוני ממרכז העיר והחלפתם באפרו-אמריקאים ופורטוריקאים. במנהטן הושלמה תוכנית התכנון העירוני של רוברט מוזס שכללה את הקמת מרכז לינקולן. שכונות עוני בבנייה צפופה ובלתי-בטיחותית נהרסו ובמקומם הוקמו שיכוני דיור ציבורי. מאידך, הריסת המבנה המקורי של תחנת פנסילבניה ב-1963 עוררה זעם ציבורי בעקבותיו הקים וגנר בשלהי תקופת כהונתו את המועצה לשימור מבנים בעלי חשיבות (New York City Landmarks Preservation Commission).
וגנר נזכר כמו שקידם אוכלוסיות מוחלשות בעיר. הוא דרש לקבע את מחירו של כרטיס נסיעה בסאבוויי על 15 סנט, על מנת לספק ניידות לעובדים. שיתף פעולה עם איגודי עובדים עירוניים וקידם את מועמדותם של מועמדים אפרו-אמריקאים והיספנים למשרות ציבוריות-עירוניות.
ב-1957 קיבל וגנר את פניה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בביקורה בארצות הברית וב-1960 קיבל וגנר הקתולי את פניו של האפיפיור פאולוס השישי בביקורו הראשון של אפיפיור כלשהו בארצות הברית.
ב-1961 היה, יחד עם המושל נלסון רוקפלר, אחד מיוצריה של אוניברסיטת העיר ניו יורק.
שתי קבוצות בייסבול, הדודג'רס והג'איינטס עברו בעונת 1958 מניו יורק לקליפורניה, צעד זה השאיר את העיר ניו יורק ללא קבוצה בנשיונל ליג וסימנה דעיכה בזוהר העיר. מאמציו של וגנר להביא קבוצה אחרת לעיר נכשלו וב-1962 הקימה העירייה את הניו יורק מטס.
לקראת סוף כהונתו חוותה העיר ירידה ברמת הביטחון האישי. סמלה הבולט של ירידה זו היה רצח קיטי ג'נובזה סמוך לביתה ברובע קווינס ב-13 במרץ 1964, כאשר לפי הנוסח המקובל אז בעתונות, איש לא נחלץ לעזרתה. ב-16 ביולי אותה שנה פרצו מהומות ברובע הארלם, לאחר ששוטר מחלקת המשטרה של העיר ניו יורק ירה והרג צעיר אפרו-אמריקאי. המהומות נמשכו שישה ימים לפני שדוכאו על ידי המשטרה העירונית. ב-21 בפברואר 1965 נרצח בניו יורק המנהיג האפרו-אמריקאי מלקולם אקס.
וגנר הוביל את ניו יורק לזכייה באירוח תערוכה עולמית. במסגרת ההכנות לתערוכה העולמית של ניו יורק (1964), שהתקיימה בניצוחו בפארק פלאשינג מדוז, ביקש וגנר "לנקות" את העיר מ"גיי ברס", כלומר ברים ומועדונים ששירתו את קהילת הלהט"ב. מדיניות הומופובית זו הובילה שנים מספר לאחר מכן להתפרצות מהומות סטונוול.
לאחר שלוש כהונות מלאות ביקש וגנר לפרוש. אולם הוא שב וניסה להיבחר כנציג הדמוקרטים לראשות העיר ניו יורק לקראת בחירות 1969 ונכשל. ב-1973 ניסה שנית להיבחר למשרה כנציג ליברלי של המפלגה הרפובליקנית, ונכשל גם בכך.
לאחר כהונתו כראש עיר

לאחר כהונתו היה וגנר ליועץ פוליטי. בשנים 1968–1969 כיהן כשגריר בספרד.
בשנת 1978 מינה אותו נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר לנציג אישי לא-רשמי שלו לוותיקן (באותה תקופה לא קיימה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם הוותיקן), משרה בה כיהן עד 1981.
חייו האישיים

אשתו הראשונה הייתה סוזן אדוארדס, שנפטרה ב-1964. יחד היו לזוג שני בנים, רוברט ("בובי") פרדיננד וגנר השלישי (1944–1993), שכהן כסגן ראש העיר במשך 20 שנה בכהונות אד קוץ', דייוויד דינקינס ורודולף ג'וליאני ודנקן וגנר.
אשתו השנייה הייתה ברברה קוואנה (Barbara Cavanagh) לה היה נשוי בשנים 1965–1971.
אשתו השלישית, לה נישא ב-1975 ועמה חי עד מותו, הייתה שחקנית הקולנוע פיליס פרייזר (Phyllis Fraser;‏ 1916–2010).
מותו והנצחתו

וגנר נפטר מהתקף לב בביתו במנהטן. טקס האשכבה שלו התקיים בקתדרלת פטריק הקדוש והוא נקבר ברובע קווינס.
מושל מדינת ניו יורק כינה אותו "ראש העיר הגדול ביותר. משרת הציבור ויועץ למנהיגיו". אד קוץ' כרך אותו יחד עם פיורלו לה גוארדיה כאחד משני ראשי העיר הטובים ביותר ואלה שהשפיעו עליה באופן העמוק והנרחב ביותר. אף יריבו ג'ון לינדזי כינה אותו "ראש העיר המודרני הראשון".
על שמו קרויים בית הספר למינהל ציבורי של אוניברסיטת ניו יורק, פארק בשכונת פארק באטרי ובית הספר לאמנויות בלונג איילנד.
הערות שוליים

1 2  Robert Wagner, 80, Pivotal New York Mayor, Dies, הניו יורק טיימס, 13 בפברואר 1991, עמוד 3
↑  Robert Wagner, 80, Pivotal New York Mayor, Dies, הניו יורק טיימס, 13 בפברואר 1991, עמוד 1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011217858005171  BnF: cb153444724 (data)  GND: 117103918  ISNI: 0000 0001 1471 7414  LCCN: n85173210  NARA: 10568327  SNAC: w64q7wd3  VIAF: 45739809   WorldCat (עם VIAF): 45739809
אזורי סלובניה

סלובניה מחולקת ל-212 מועצות (občina) כאשר 12 מהם בעלי מעמד "מועצה עירונית". מספר המועצות גדל בהדרגה מ-62 שהיה במקור. השינוי האחרון בוצע בשנת 2011.
במספר מועצות בעלות אוכלוסייה משמעותית הונגרית או איטלקית קיימת שפה רשמית נוספת בנוסף לסלובנית.
מפת אזורים סטטיסטיים של סלובניה
מפת מועצות של סלובניה
לצורכי סטטיסטיקה המדינה מחולקת ל-12 אזורים סטטיסטיים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שם | העיר הגדולה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2022 | שטח | מספר מוצעות |
| אזור פומורסקה | מורסקה סובוטה | Pomurska | 114,226 | 1,338 | 27 |
| אזור דראווה | מריבור | Podravska | 327,998 | 2,169 | 41 |
| אזור קורושקה | סלובני גרדץ | Koroška | 70,571 | 1,041 | 12 |
| אזור סבינסקה | צליה | Savinjska | 264,206 | 2,384 | 31 |
| אזור זסבסקה | זגוריה וב סבי | Zasavska | 41,163 | 264 | 4 |
| אזור ספודנהפוסבסקה | קרשקו | Spodnjeposavska | 70,317 | 885 | 6 |
| אזור סלובניה דרום-מזרחית | דולנסקה | Jugovzhodna Slovenija | 146,252 | 1,684 | 21 |
| אזור נוטרנסקו-קראשקה | פוסטוינה | Primorsko-notranjska | 53,334 | 1,456 | 6 |
| אזור סלובניה מרכזית | ליובליאנה | Osrednjeslovenska | 570,933 | 3,546 | 25 |
| אזור גורנסקה | קראן | Gorenjska | 211,227 | 2,137 | 18 |
| אזור גורישקה | נובה גוריצה | Goriška | 118,313 | 2,325 | 13 |
| אזור אובלנו-קראשקה | קופר | Obalno-kraška | 118,640 | 1,044 | 8 |
חלוקה היסטורית

מבחינה היסטורית סלובניה כוללת 4 דוכסויות של האימפריה האוסטרו-הונגרית: קרניולה, קרינתיה, שטיריה וליטורל.
גורישקה - 1
איסטריה הסלובנית - 1
קרניולה עילית - 2a
קרניולה פנימית - 2b
קרניולה תחתית - 2c
קרינתיה - 3
שטיריה תחתית - 4
פרקמוריה - 5
מפת חלוקה היסטורית של סלובניה
סאם בראון

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1964 (בת 60) סטרטפורד (לונדון)
 שם לידה:  סמנתה בראון
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 סוגה:  בלו-אייד סול•ג'אז•מוזיקת פופ•רוק קל
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קולות, אורגן, גיטרה בס, יוקולילי
 חברת תקליטים:  A&M רקורדס•Festival Records•I.R.S. Records•Pod Music•Dick Bros Record Company•Demon Music Group•Mud Hut
 https://www.misssambrown.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
סמנתה (סאם) בראון (Samantha Brown) (נולדה ב-7 באוקטובר 1964) היא זמרת, כותבת שירים ומוזיקאית בריטית. בראון היא זמרת בלו-אייד סול וג'אז, ונגנית יוקולילי ופסנתר. היא החלה להתבלט בסוף שנות ה-80 כאמנית סולו והוציאה שישה סינגלים שנכנסו למצעד הסינגלים הבריטי במהלך שנות ה-80 וה-90. סינגלי הסולו שלה, שעוסקים לפעמים באהבה אבודה, כוללים את Stop!, This Feeling, Can I Get a Witness, Kissing Gate, With a Little Love ו-"Just Good Friends". היא עבדה כנגנית אולפן, ועבדה עם אמנים כמו גרי מור, ג'ורג' האריסון, להקת Small Faces, להקת ספנדאו בלט, אדם אנט, ג'ון לורד (מלהקת דיפ פרפל), דייוויד גילמור, להקת The Firm, להקת Dodgy וניק קייב. בראון הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Stop!" בשנת 1988 ובסך הכל הוציא שבעה אלבומי אולפן, אלבום הופעות חיות אחד, מיני-אלבום אחד ושלושה אלבומי אוסף, כמו כן גם 3 אלבומים כחלק מלהקת Homespun. היא פיתחה בעיות רציניות עם קול השירה שלה ב-2007, ולאחר מכן הפסיקה להקליט ולשיר בלייב עד 2023 כשהוציאה את האלבום Number 8.
שנים מוקדמות

סמנתה בראון נולדה ב-7 באוקטובר 1964 בסטרטפורד (לונדון), אנגליה. היא בתם של המוזיקאי ג'ו בראון ושל נגנית האולפן ויקי בראון. עבודתה הראשונה של בראון בתעשיית המוזיקה הייתה ב-1978 בגיל 14, כאשר שרה קולות רקע באלבום האולפן האחרון של Small Faces - "78 in the Shade". היא גם עבדה כזמרת רקע עם כמה להקות אחרות, כולל ספנדאו בלט, ועם אמה באלבום הסולו השלישי של קלידן דיפ פרפל לשעבר, ג'ון לורד - "Before I Forget".