המחלקה לחקירות שוטרים
היסטוריה

בעבר נערכה חקירת האשמות וחשדות פליליים בקרב שוטרי ישראל על ידי חבריהם ליחידה. במהלך השנים הצטברה ביקורת הולכת וגוברת על כך שהמשטרה חוקרת את עצמה ועל ההיקף הגדול של אלימות שוטרים. בעקבות זאת, המליצה ועדת שימרון שפעלה בשנת 1978 להקים את היחידה המשטרתית לחקירות פנים, אך עם זאת קבעה שאין להוציא את החקירות של שוטרים מידי המשטרה. עם הקמת היחידה המשטרתית לחקירות פנים, ביולי 1978, היא הוכפפה ליחידה לחקירת פשעים חמורים. כפיפות זאת הביאה לביקורת בתוך המשטרה לאור טענות השוטרים שהיחידה מתייחסת אליהם בנוקשות רבה מדי. בשנת 1980 הוחלט להעביר את היחידה לחקירות פנים מאגף החקירות אל היחידה לתלונות הציבור ולשלוח אליה חוקרים מנוסים ברוטציה לשנה או שנתיים. בשנת 1981 במענה לביקורת של שוטרים על היחידה, בטענה שהחקירות כללו שימוש בשלילת שינה, סחיטה, איומים ואמצעי פיתוי, ופסק דין שפסל הודאות שנתנו על ידי שוטרים בגלל שימוש באמצעים פסולים, החליט המפכ"ל על ארגון מחדש של היחידה. מנגד, פורסמו בתקשורת תלונות על כך ששוטרים שעברו עבירות חמורות נשלחו לדין משמעתי, על עבירות שאזרח היה מועמד עליהם לדין פלילי.
בשנת 1984 פורסם שקצינים בכירים במשטרה דורשים להעביר את היחידה למשרד המשפטים, בגלל נוקשותה של היחידה כלפי שוטרים. בסביבות סוף 1988 הלכה בלה ויינשטוק, שהייתה בעבר מפקדת היחידה לחקירות פנים, למבקרת המדינה, מרים בן-פורת עם 40 תיקי חקירה שמוסמסו על ידי צמרת המשטרה. מבקרת המדינה בדקה 10 מהתיקים וכתבה דו"ח חריף על הטיפול המשטרתי בחקירות שוטרים. בין השאר נטען שקצינים בכירים הדליפו מידע על חקירות לנחקרים, מנעו פעולות חקירה יעילות ולאחר החקירה דאגו להעמדה לדין בבית דין משמעתי, שסוכל על ידי התפטרות הנחקר כשהוא מקבל פנסיה מלאה.
בעקבות דו"ח של מבקר המדינה שמתח ביקורת נוקבת על פעולתה של היחידה המשטרתית לחקירות פנים וביקורת ציבורית שנתלוותה לדו"ח המבקר, הוקמה ועדת היגוי על ידי שר המשפטים דן מרידור, ושר המשטרה רוני מילוא, שהוטל עליה לבחון את נושא החקירות הפנימיות במשטרה. הוועדה המליצה על הקמת מחלקה חדשה במשרד המשפטים, שתאמץ את סמכויותיה של היחידה לחקירות פנים, ותורכב מחוקרים שיושאלו מהמשטרה. כמו כן המליצה הוועדה שניהול המחלקה יהיה בידי אנשי הפרקליטות.
צוות בין משרדי החליט בשנת 1991 על תוכנית נסיונית לשנתיים להעברת האחריות על חקירת שוטרים לידי הפרקליטות. בשלב ראשון הוחלף הפיקוד על היחידה באזרחים ונקבע שבהמשך יוחלפו גם החוקרים באזרחים. ב-1 באוקטובר 1991 נתמנה מפקד אזרח ליחידה המשטרתית לחקירות פנים ובתחילת 1992 הועברה היחידה לאחריות הפרקליטות והייתה למח"ש. למח"ש הוקצו 42 תקנים. סמכויותיה הוקנו לה מכוח סעיפים 49ט ו-49יא לנוסח החדש של פקודת המשטרה משנת 1971.
בראיון שפורסם במאי 1993 אמר ראש צוות במח"ש שבעקבות הוצאת המחלקה מידי המשטרה החקירות מתבצעות הרבה יותר מהר, כך שלעיתים מספיקים לחקור את השוטרים בטרם הם מספיקים לתאם עדויות. בנוסף, הוא אמר שנעשה שימוש רחב יותר בפוליגרף במקרים של גרסה מול גרסה. לעומת זאת, טען החוקר שעל פי הוראות מגבוה מח"ש לא פעלה נגד שוטרים שתיאמו גרסאות.
בחודש מרץ 2005 הוחלט לאזרח את המחלקה לחקירות שוטרים באופן מלא, במטרה לבצע הפרדה בין אנשי המשטרה (המושאלים למחלקה) לבין עמיתיהם השוטרים, הנחקרים. בשנים שלאחר מכן נערכה עבודת מטה במהלכה נבחן המבנה, הארגון ושיטות ההעסקה והשכר בגופים אזרחיים דומים (דוגמת משרד מבקר המדינה). בשנת 2009 החל להתבצע תהליך האזרוח בפועל. היום כל החוקרים וראשי הצוותים המשרתים במח"ש הם אזרחים, בוגרי קורס חקירות של מח"ש, אשר כפופים לפרקליטות ואין להם נגיעה למשטרה.
בפברואר 2020 החליטה ממשלת ישראל להקים ועדת בדיקה ממשלתית בנושא התנהלות המחלקה לחקירות שוטרים. ליושב ראש הוועדה מונה השופט בדימוס הרן פיינשטיין, וחבריה היו פרופ' אברהם דיסקין ופרופ' רינת קיטאי-סנג'רו, אך בג"ץ ביטל את הקמת הוועדה.