stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרמוטה
סלאט-שיימינג

בתרגום חופשי המונח סלאט-שיימינג (אנ') מתייחס לביוש אישה על "היותה שרמוטה/מופקרת". ביוש אישה על בסיס התנהגותה המינית נטוע בסטנדרט הכפול של החברה לקשר שבין מיניות (הטרוסקסואלית) ומגדר. מגברים מצפים שיהיו פעילים מינית, ללא קשר למחויבות או מערכות יחסים, בעוד מנשים מצפים שיהיו פעילות מינית רק בתוך מערכת יחסים מחייבת ומשום שהן מאוהבות. נשים שחורגות מהסטנדרט הזה עלולות להסתכן באפיונן כ"שרמוטות" וצפויות להיתקל בהתנהגות של סלאט-שיימינג. הפחד של נשים מתיוגן כשרמוטות והתמודדות עם הסטיגמה הנלווית לכך משפיע על התנהגותן ומעצב את ההעדפות המיניות שלהן, ובשל כך נשים נמצאות במשא ומתן וגישור מתמיד בין רצונן לבין התפיסות החברתיות המגדריות הנוגעות להתנהגות מינית של נשים.
סלאט-שיימינג היא תופעה שכיחה ובעלת כוח רב בהאשמות של אלימות מינית, ומדגישה כיצד התנהגות מינית "לא נורמטיבית" של קורבן העבירה יכולה להוביל למקרה האלימות ותוך כך פוגעת באמינות הנפגעת ובהזדהות עימה. שיח דומה רווח גם בתקשורת ובתהליכים משפטיים, תופעה של סלאט-שיימינג בזירות אלה מובילה גם לתופעה שנקראת "האשמת הקורבן". האשמת הקורבן היא תופעה בה האחריות על ביצוע האלימות (במקרה זה האלימות המינית) מוטלת על נפגעת העבירה במקום על מבצע העבירה, ולמעשה מטילה את האשמה על הפגיעה בנפגעת עצמה, בהתנהגותה או לבושה. האשמת הקורבן במקרים של אלימות מינית יכולה לבוא לידי ביטוי בהצדקת מעשי הפוגע, על סמך התנהגותה המינית הקודמת של הנפגעת או באופן בו התלבשה בעת הפגיעה. תופעה זו, תומכת בגישה הפסולה לפיה לנשים יש אחריות למניעת אלימות מינית ומסיטה את האחריות על האלימות מהגברים הפוגעים עצמם.
ניכוס מחדש של המושג

ניכוס מחדש מוצע כפתרון לתופעת הסלאט-שיימינג. נשים שמאמינות שבאמצעות ניכוס מחדש ניתן יהיה להפחית את הכוח של תופעת הסלאט-שיימינג קוראות לנשים אחרות לאמץ את תווית השרמוטה, ובאמצעות ניכוס לעצמן של המילה לבטל את הכוח המשתק שיש לה. ניכוס מחדש מבקש להשתמש במילה שרמוטה כמילה מעצימה, ולנסות באמצעותה לשחרר נשים מסטיגמות מגדריות הקשורות למין. השימוש העצמי במילה שרמוטה כמילה מעצימה עבור נשים מבטאת גם יציאה מהגדרות מיושנות של נשיות והקשר בין כבודן של נשים להתנהגות המינית שלהן. הניסיון המשמעותי ביותר לניכוס מחדש של המילה שרמוטה מתבטא בתנועה העולמית של "צעדת השרמוטות" שבארץ נקראת גם "צעדת המופקרות", ובמהלכה נשים צועדות עם מסרים שמתנגדים לאלימות מינית ונלחמים בתופעת האשמת קורבן. ניכוס מחדש היא פרקטיקה שנויה במחלוקת, בעיקר בקרב נשים שאינן שייכות למעמד ההגמוני (נשים לבנות, עשירות והטרו-סקסואליות). הפתרון האלטרנטיבי לתופעת הסלאט-שיימינג במקום או לצד ניכוס מחדש הוא שינוי התפיסות המגדריות הפוגעניות בתחומי המיניות.
פמיניסטיות מזרחיות וערביות והשימוש בניכוס מחדש

ברחבי העולם קיימת התנגדות לניכוס מחדש של המילה שרמוטה, בעיקר על ידי נשים שקיימות לגביהן סטיגמות חמורות של מותרות מינית, ולכן הן אינן יכולות לקרוא לעצמן שרמוטות מחשש לפגיעה בביטחון שלהן. ביקורת זו מושמעת לרוב על ידי פמיניסטיות שחורות או מחברות מיעוט, נשים שאינן הטרוסקסואליות וכן נשים עניות או מוקצות מהחברה מסיבות אחרות.
בישראל, קיים שיח עם רובד נוסף לניכוס מחדש של המילה שרמוטה. נשים יהודיות מזרחיות ונשים ערביות מתנגדות לניכוס מחדש של המילה שרמוטה בשל המשמעות המילולית המשפילה של המילה בשפה הערבית, ומוסיפות שבשל המשמעות הקשה כל כך שיש לה לא ניתן להפוך את המילה לחיובית. פעילה פמיניסטית פלסטינית, איאת אבו שמיס, מתארת סלידה עמוקה משימוש במילה שרמוטה, ושהשימוש במילה זו הוא בלתי אפשרי ולא מתקבל מבחינתה לחברותיה דוברות הערבית. מבחינתה ניכוס מחדש של המילה מדגים עיוורון של פמיניסטיות יהודיות להתמודדות של נשים ממעמדות ומוצאים שונים. ”אין לי ולו קצה של יכולת להשתתף בצעדה בעלת שם כזה משום שאצלנו הוא נושא קונוטציות מאוד שליליות. זו מילה קשה ביותר, שמשמעותה עשויה להוביל אפילו לרצח נשים”. לא כל הפמיניסטיות המזרחיות והערביות תמימות דעים בנושא השימוש במילה שרמוטה, ושתי נשים שהובילו את צעדת השרמוטות הראשונה בירושלים ובחרו את שמה, אור דוד ושירי אייזנר, מגדירות עצמן פמיניסטיות מזרחיות. למרות העובדה שישנן פמיניסטיות מזרחיות שמשתמשות בניכוס מחדש של המילה "שרמוטה", זה עדיין נושא לחילוקי דעות משמעותיים, שגם הובילו את הצעדה הירושלמית והצעדה החיפאית לשנות את שמן ל"צעדת המופקרות".
הערות שוליים

1 2  Elizabeth A. Armstrong, Laura T. Hamilton, Elizabeth M. Armstrong, J. Lotus Seeley, “Good Girls”: Gender, Social Class, and Slut Discourse on Campus, Social Psychology Quarterly 77, 2014-06, עמ' 100–122 doi: 10.1177/0190272514521220
↑  LAURA HAMILTON, ELIZABETH A. ARMSTRONG, GENDERED SEXUALITY IN YOUNG ADULTHOOD: Double Binds and Flawed Options, Gender and Society 23, 2009, עמ' 589–616
↑  Walklate, S., “Gender, Crime and Criminal Justice”, London: Willan, 2004
↑  Dragotto F., Giomi E., Melchiorre S. M. (2020), “Putting women back in their place. Reflections on slut-shaming, the case Asia Argento and Twitter in Italy”, International Review of Sociology, Vol. 30:1, 46-70.
1 2 3  McMillan, L. (2017), “Mixed Messages: Slut Shaming in Mean Girls and Easy A”, Peitho Journal. Vol. 20(1) 85-99.
↑  Feona Attwood, Sluts and Riot Grrrls: Female Identity and Sexual Agency, Journal of Gender Studies 16, 2007-11-01, עמ' 233–247 doi: 10.1080/09589230701562921
↑  Jo Reger, The Story of a Slut Walk: Sexuality, Race, and Generational Divisions in Contemporary Feminist Activism, Journal of Contemporary Ethnography 44, 2015-02, עמ' 84–112 doi: 10.1177/0891241614526434
↑  אבו שמיס, א., " צעדת השרמוטות מדירה אותי משורותיה", באתר "העוקץ", ‏28 במאי 2019
↑  Bidyke, הסיפור המוזר והעצוב של המצעד שאין לומר את שמו; או: מה קורה כששיח עדיף על מעשים, באתר שחור-סגול, הבלוג של שירי אייזנר, ‏7 באפריל 2013
שמלה ועליה רקומה המילה "שרמוטה" בערבית כהבעה של מחאה. מעצבת: הסאר גרבלי (هزار غرابلي) מיפו. תערוכת "מעצבים בערבית", מוזיאון ישראל, ספטמבר, 2023
שארלוט (כדורגל)

מועדון הכדורגל שארלוט (באנגלית: Charlotte Football Club), ובקיצור שארלוט (באנגלית: Charlotte FC), הוא מועדון כדורגל אמריקאי מהעיר שארלוט, שבקרוליינה הצפונית. המועדון בבעלות דייוויד טפר, הוקם ב-17 בדצמבר 2019, והצטרף לליגת ה-MLS בעונת 2022. אצטדיון בנק אוף אמריקה משמש כאצטדיון הביתי של המועדון.
היסטוריה > כדורגל בשארלוט

באזור שארלוט היו בעבר כמה קבוצות כדורגל מהליגות התחתונות, הראשונה שבהן הייתה קרוליינה לייטנין בשנות השמונים. הלייטנין זכתה באליפות ה-ASL בשנת 1981, כששיחקה לעיני 20,163 צופים באצטדיון זיכרון הלגיון האמריקאי. לאחר שהליגה התפרקה בשנת 1983, הקבוצה שיחקה עונה אחת כשארלוט גולד ב-USL ולאחר מכן הפסיקה את פעילותה והתפרקה. הכדורגל המקצועני לא חזר לשארלוט עד להקמת שארלוט איגלס בשנת 1991, שהצטרפה ל-USISL בשנת 1993.‏
שארלוט הייתה ברשימת הערים המעוניינות להצטרף לליגת ה-MLS בשנת 1994, לפני עונת הבכורה של ליגה, אך לא זכתה בזכיינות. שארלוט אף הייתה בין הערים שנחשבו כבית פוטנציאלי לקבוצת הרחבה בשנת 1996 ובשנת 1998, אך לבסוף ערים אחרות גברו עליה. "מרכז הכנסים שארלוט" אירח בינואר 2004 את הסופרדראפט של ה-MLS ואת ועידת התאחדות מאמני הכדורגל הלאומית של אמריקה. מאז שיפוץ אצטדיון בנק אוף אמריקה בשנת 2014, אירחה העיר מספר משחקי ידידות ומשחקים בינלאומיים, ביניהם במסגרת גביע הזהב של CONCACAF וטורניר גביע האלופות הבינלאומי, שהיו בעלי מספר צופים גבוה. באזור יש גם אוכלוסייה גדולה המשחקת כדורגל, המתרכזת בעיקר בליגות חובבניות, שהובילו מאמצים אחרים להבאת קבוצה מקצוענית לשארלוט.
היסטוריה > הצעות MLS שלא הצליחו

מועדון מקצועני נפרד, שארלוט אינדפנדנס, הוקם בשנת 2014 והחליף את האיגלס בליגה השנייה (הנקראת כיום USL צ'מפיונשיפ)‏. הקבוצה עברה לאצטדיון כדורגל קבוע בעיר מתיוס שבקרוליינה הצפונית, בשנת 2017.‏ קבוצת הבעלות של האינדפנדנס הביעה את כוונתה לזכות בזיכיון לקבוצת הרחבה ב-MLS עם הקמת המועדון, והציעה שיפוץ גדול באצטדיון זיכרון הלגיון האמריקאי בשנת 2015 שיהפוך אותו לאצטדיון ייעודי לכדורגל. הקבוצה שכרה חברת השקעות בספורט באוקטובר 2016 כדי לפרסם את הצעת ה-MLS שלה למשקיעים פוטנציאליים תוך הכנת תוכניות נוספות לאצטדיון.
הצעה נפרדת בשארלוט גובשה בסוף שנת 2016 על ידי מרקוס ג'י. סמית מבעלי חברת ספידוואי מוטורספורטס (Speedway Motorsports), שבבעלותה ותחת הפעלתה נמצא בין היתר מסלול המרוצים "שארלוט מוטור ספידוואי" (Charlotte Motor Speedway), עם תמיכה של מנהיגים עסקיים מקומיים. ההצעה הציעה לבנות אצטדיון חדש באתר של אצטדיון הלגיון האמריקאי עם 20,000 עד 30,000 מושבים שיעלה כ-175 מיליון דולר, כולל 87.5 מיליון דולר במימון מועצת העירייה ומועצת המחוז, והלוואה של 75 מיליון דולר לקבוצת הבעלות. מועצת נציבות מחוז מקלנברג הצביעה 5–3 בעד תוכנית האצטדיון, ואילו מועצת עיריית שארלוט החליטה נגד קיום הצבעה בנושא לפני המועד האחרון להצעה ב-31 בינואר 2017.‏
סמית הגיש את ההצעה ללא תמיכת מועצת העיר, והסתמך במקומה על תוכנית המימון של נציבות המחוז. כמה מאנשי הליגה סיירו בשארלוט ביולי 2017, אך מועצת העיר ונציבי המחוז ביטלו שניהם את ישיבותיהם במהלך הסיור. שארלוט התמודדה גם עם תחרות מהצעה שהגישה ראלי, גם כן מקרוליינה הצפונית, שהייתה גם חלק מהרשימה של שתים עשרה הערים (אותן ראתה ה-MLS כמיקום פוטנציאלי לקבוצות הרחבה עתידיות) וזכתה לתמיכה מצד ממשלת מדינת קרוליינה הצפונית. ממשלת מחוז מקלנברג הצביעה באוגוסט נגד תרומתם הכספית לפרויקט האצטדיון לטובת דחיית הנושא לעיריית שארלוט, אשר סירבה להצביע על הנושא. ה-MLS צמצמה את רשימת המועמדים שלה בנובמבר 2017 לארבע ערים בלבד ושארלוט נשארה מחוץ לרשימה.
היסטוריה > הצעת דייוויד טפר

מנהל קרנות הגידור והמיליארדר דייוויד טפר הפך לבעלי קרוליינה פנתרס מליגת ה-NFL ביולי 2018, והביע את רצונו להביא קבוצת MLS לעיר שארלוט. נשיא הקבוצה החדש של הפנתרים, טום גליק, היה בעבר מנהל התפעול של מנצ'סטר סיטי והיה מעורב גם במכרז ההתרחבות ל-MLS של קבוצת ניו יורק סיטי. גליק מונה לאחראי על ארגון הצעת ההתרחבות ל-MLS של טפר, שקיים מספר פגישות עם גורמים בליגה לפני שנפתח חלון ההצעות הבא באפריל 2019.‏
טפר הציג הצעת התרחבות רשמית עבור שארלוט לליגה ביולי 2019, זמן קצר לפני פגישות עם פקידי הליגה וסיורים נוספים באצטדיון בנק אוף אמריקה. טפר הודיע בספטמבר על תוכנית לשדרוג אצטדיון בנק אוף אמריקה הקיים כך שיתאים לקבוצת MLS, שיכלול מימון מהעירייה של עד 210 מיליון דולר. טפר דן גם בבניית אצטדיון חדש עבור הפנתרס וקבוצת הכדורגל עם גג נע. בנובמבר, נציב ה-MLS דון גרבר, הגדיר את שארלוט כמועמדת המובילה לזכייה בזיכיון להפעלת הקבוצה ה-30 בליגה, כשהוא שיבח את מאמציו של טפר ואת תוכניות ההצעה.
מועצת עיריית שרלוט אישרה בסוף חודש נובמבר 110 מיליון דולר למימון האצטדיון והזכיינות, תוך שימוש בהכנסות ממס אירוח. מועצת הנציבים של ה-MLS התכנסה בתחילת דצמבר לדיון בהצעת שארלוט ואישרה את המשא ומתן הסופי עם טפר. קבוצת ההרחבה הוענקה רשמית לשארלוט על ידי ה-MLS באירוע ב"מוזיאון המטבעה" ב-17 בדצמבר 2019, והוכרז כי הקבוצה תתחיל לשחק בשנת 2021.‏ על פי הדיווחים, טפר שילם דמי הרחבה בסכום הקרוב ל-325 מיליון דולר, עלייה של 62.5 אחוזים בהשוואה לסכום ששולם על ידי ההצעות המוצלחות של סנט לואיס וסקרמנטו בתחילת השנה. הקבוצה מכרה 7,000 מינויים לעונה ביממה הראשונה אחרי ההכרזה על הזכייה במכרז.
היסטוריה > לאחר ההקמה

זוראן קרנטה, סקאוט מקצועי, מונה למנהל הספורטיבי של הקבוצה בדצמבר 2019.‏ מאמן הראשי של קרוליינה דינמו לשעבר, מארק ניקולס, נבחר לתפקיד המנהל הטכני של המועדון בינואר 2020 וידריך את מערכת האקדמיה לנוער.
שארלוט החתימה את השחקן הראשון בתולדותיה ב-8 ביולי 2020, כאשר החתימה את הקשר הספרדי סרחיו רואיס אלונסו מראסינג סנטנדר.
ב-17 ביולי 2020, ה-MLS הודיעה כי עונת הבכורה של קבוצת ההרחבה של שארלוט תדחה בשנה ל-2022 עקב מגפת הקורונה.
שם וסמל המועדון

בדצמבר 2019 דיווחו כמה כלי תקשורת כי חברת "טפר ספורטס" הגישה תיוק של סימנים מסחריים שכלל שמונה שמות פוטנציאליים: "מועדון הכדורגל שארלוט" (Charlotte FC), "שארלוט קראון" (Charlotte Crown FC), "שארלוט פורצ'ן" (Charlotte Fortune FC), "שארלוט מונארקס" (Charlotte Monarchs FC), "שארלוט אתלטיק" (Charlotte Athletic FC), "שארלוט טאון" (Charlotte Town FC), "קרוליינה גליידרס" (Carolina Gliders FC) ו"אול קרוליינה" (All Carolina FC).‏ אירוע ההכרזה על השם הרשמי נקבע ליוני 2020, אך עוכב חודש בעקבות מגפת הקורונה. שם המועדון, "מועדון הכדורגל שארלוט", וסמלו נחשפו באמצעות שידור חי ברשתות החברתיות ב-22 ביולי 2020.‏
סמל המועדון עוצב על ידי "Doubleday & Cartwright" ומורכב מעיגול שחור עם מרכז בצבע "כחול קרוליינה". הצורה, הדומה למטבע, והשימוש בלשון "הוטבע ב-2022" (Minted 2022) בסמל הן התייחסות לתעשיית הבנקאות בעיר ולמטבעת שארלוט ההיסטורית, הסניף הראשון של מטבעת ארצות הברית. במרכזו כתר בעל ארבעה "ראשים", המסמנים את ארבע השכונות של "אפטאון שארלוט" (מתחם עסקים בעיר) ולכינוי העיר "עיר המלכה", שמקורו בעצם בשמה של שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ.
מארגני הצעת ההרחבה (ל-MLS) חתמו על הסכם רב שנתי עם "Ally Financial" ביולי 2019, בו "Ally Financial" תהיה נותנת החסות הראשית על מדי המועדון שאז היה עדיין ללא שם.
אצטדיון

שארלוט משחקת באצטדיון בנק אוף אמריקה, אצטדיון פוטבול אמריקאי בן 75,525 מושבים, המשמש כביתה של קרוליינה פנתרס מליגת ה-NFL‏. כדי להכין את האצטדיון למשחקי כדורגל, תוכנן שיפוץ גדול, אשר ימומן בחלקו על ידי העירייה, הכולל הקמת חדרי הלבשה חדשים ומנהרה ליציאת השחקנים במרכז המגרש. שארלוט מתכננת להשתמש רק בטבעת המושבים התחתונה וב חלקים התחתונים של הקערה ובמועדון באצטדיון, תוך קיבולת כיפה בסביבות 40,000 מושבים. המטה הראשי ומתקן האימונים של המועדון מתוכננים להיות ממוקמים באתר בו שכן בעבר "קניון איסטלנד", נכס הנמצא בבעלות העירייה.
בעלות

המועדון נמצא בבעלות דייוויד טפר, מיליארדר, מנהל קרנות גידור ואיש עסקים. הוא גם הבעלים של קבוצת קרוליינה פנתרס מליגת ה-NFL, אותה רכש בשנת 2018.‏ טפר הוא הבעלים העשיר ביותר ב-NFL וגם ב-MLS, עם שווי נטו מוערך של כ-12 מיליארד דולר.
ארגוני אוהדים

ארגון האוהדים המקומי הגדול ביותר, הגדולה ביותר, "Mint City Collective", הושק ביוני 2019 כדי לתמוך בהצעת ההרחבה ל-MLS. הוא הוקם על ידי כמה מחברי "Roaring Riot", מועדון האוהדים של הפנתרס, והוא מונה כ-600 חברים החל מדצמבר 2019.‏ ארגוני אוהדים נוספים כוללים את "Queen's Firm", שהוקם בשנת 2017,‏ ואת "West End Collective".‏ דף החדשות והבלוג הלא רשמי הגדול ביותר הוא "Charlotte FC Today" היום, שצבר עוקבים רבים באינסטגרם.
תלבושת

| תקופה | חברת הלבשה | ספונסר ראשי | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022–הווה | אדידס | Ally |  |
בעלי תפקידים במועדון

| דרג ניהולי |
| --- | --- |
דייוויד טפר: בעלי המועדון
טום גליק: נשיא המועדון
זוראן קרנטה: מנהל ספורטיבי
מארק ניקולס: מנהל טכני
דרג מקצועי
מיגל אנג'ל רמירז: מאמן ראשי
שיראזה הושיארי

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1955 (בת 69) שיראז, איראן 
 מקום לימודים:  המכללה לאמנות ועיצוב צ'לסי 
 זרם באמנות:  אמנות מופשטת 
 www.shirazehhoushiary.com
 
החלון המזרחי של כנסיית סנט מרטין בשדות מאת שיראזה הושיארי
שיראזה הושיארי (בפרסית: شیرازه هوشیاری;‏ נולדה ב-15 בינואר 1955) היא פסלת ואמנית מיצב איראנית.
ביוגרפיה

הושיארי נולדה וגדלה בשיראז, איראן. היא עזבה ללונדון ב-1973, ולמדה בבית הספר לאמנות צ'לסי, בלונדון (1976–1979) ואז זכתה למענק כעמיתה בקולג' קארדיף לאמנות (1979–1980).
הושיארי עלתה למודעות הציבורית בשנות ה-1980. היא זוהתה עם פסלים צעירים אחרים בני דורה, כגון ריצ'רד דיקון ואניש קאפור, אך עבודתה נבדלה משלהם בשל ההשפעה הפרסית החזקה שבה. היא חלקה עם קאפור גישה רוחנית, עם אידאולוגיה שנשענה על דוקטרינה סופית מיסטית, ועל ג'לאל א-דין רומי, המשורר המיסטיקן הפרסי מהמאה ה-13, בנוסף לתחומים כמו פיזיקה ואמנות הרנסאנס. עבודתה כוללת ציור, פילם, עבודות מיצב, ופרויקטים אדריכליים. תמה מרכזית בעבודותיה היא הנטייה של היקום להתפרק, והרצון האנושי לייצבו.
ב-1994 הייתה הושיארי מועמדת לפרס טרנר. ב-2008, הותקנה עבודה שלה ושל פיפ הורן בחלון המזרחי של כנסיית St Martin-in-the-Fields בלונדון. עבודותיה של הושיארי כלולות באוספים ציבוריים ופרטיים רבים, ביניהם במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, ובגלריית טייט בלונדון. ב-2005, ארגון האמנות Creative Time הזמין מהושיארי והורן עבודה עבור סדרת Creative Time Art on the Plaza,, במסגרתו הוצג המגדל המונומנטלי Breath בניו יורק. עבודתה נכללה גם בתערוכה של פרי דפטארי Without Boundary: Seventeen Ways of Looking, במוזיאון לאמנות מודרנית ב-2006, ובביאנלה של סידני, באוסטרליה, ב-2010.
ב-2005 (Veil), וב-2008 (Shroud), עבדה הושיארי עם האנימטור מארק הצ'ארד מ-Hotbox Studios כדי ליצור אנימציות עבור מיצבים בגלריית ליימן מופאן בניו יורק, וגלריית ליסון בלונדון.
הערות שוליים

↑  "Biography" tate.org.uk.
↑  Top 10 Female Artists From The Middle East, C. A. Xuan Mai Ardia, Culture Trip,  12 January 2017
↑  Glancey, Jonathan, The Guardian, 25 April 2008
↑  Creative Time Art on the Plaza
↑  Without Boundary: Seventeen Ways of Looking
↑  "Shirazeh Houshiary" 17th Biennale of Sydney. 2010.
↑  "Veil preview" Oneartworld.com.
↑  "Shroud Preview" ArtFacts.net.
↑  "Shirazeh Houshiary interview". Aesthetica. 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357018605171  GND: 119248573  ISNI: 0000 0000 7861 0336  KulturNav: 82480e72-0419-4a41-9bb0-7bce82b88dd9  LCCN: nr88007033  NTA: 079292348  RERO: 02-A003385211  RKD: 241247  SNAC: w62p1cbr  SUDOC: 179859420  ULAN: 500098954  VIAF: 266704419   WorldCat (עם VIAF): 266704419
שחיינית תלת-גונית

| שחיינית תלת-גונית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חרטומניים
סוג:: שחיינית
מין:: שחיינית תלת-גונית
שם מדעי
 Phalaropus tricolor ‏וייו, 1819
תחום תפוצה


שחיינית תלת-גונית (ידועה גם בשמה האנגלי "שחיינית וילסון"; שם מדעי: Phalaropus tricolor) היא מין של עוף מים ממשפחת החרטומניים
מאפיינים

אורכה של השחיינית 23 ס"מ ומשקלה 68-79 גרם בנקבות ורק 51 גרם בזכרים הקטנים יותר. זו היא הגדולה במיני השחיינית. היא בעלת גוף לבן ובעלת פס שחור גדול לאורך הצוואר והלחיים והמקור בינוני ודק. הכנפיים והזנב חומים אדמוניים והחזה צהוב. השחיינית שוחה על פני המים.
היא נודדת מאמריקה הצפונית במערב קנדה ומערב ארצות הברית, לאורך האוקיינוס האטלנטי עד לאמריקה הדרומית, סביב האנדים בארגנטינה. היא מתדלקת בדרך בסמוך לחופים או לאגמים גדולים שחלקם מלוחים כמו ימת המלח הגדולה של יוטה. בחורף 2020 גם נצפתה בישראל.
השחיינית שולה טרף קטן מהמים או תופסת אותו על החולות בחוף. היא ניזונה בעיקר מסרטנים ומחרקים שונים כמו זבובים המתקבצים בכמויות על המים.
שיראק (כדורגל)

מועדון הכדורגל שיראק (בארמנית: Շիրակ Ֆուտբոլային Ակումբ) היא קבוצת כדורגל ארמנית, המשחקת במחוז שיראק.
היסטוריה

שיראק נוסדה בשנת 1958. במהלך שנות ה-70 שיחק המועדון תחת השם אולימפיה. הקבוצה שיחקה בליגת העל הסובייטית עד שארמניה זכתה בעצמאות. אצטדיונה של הקבוצה נקרא אצטדיון גיומרי סיטי, והוא יכול להכיל כמעט 3,000 צופים. האצטדיון שופץ בשנת 1999. המועדון נחשב לאחד המועדונים הארמנים הוותיקים וייצר מספר רב של שחקנים ארמנים שייצגו את המדינה ברמה הבינלאומית.
שיראק היא הקבוצה השנייה בטיבה בכמות התארים בהם זכתה בארמניה, לאחר שזכתה ב-3 אליפויות ליגת העל הארמנית. למרות כל זאת, בין השנים 2005–2006 המועדון עבר קשיים כלכליים חמורים, גורם שהוביל ליכולת חלשה יחסית בתצוגותיה בשנים האחרונות בליגה המקומית. המועדון השתתף בשלושה גביעים אירופאים: ליגת האלופות, גביע אופ"א וגביע האינטרטוטו. בעונת 2012/13ס שיראק עברה בסיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית את קבוצת רודאר ממונטנגרו (2-1 בסיכום שני המשחקים), והודחה בסיבוב המוקדמות השני במפגש מול קבוצת הכדורגל הישראלית בני יהודה.
תארים

אליפות (4): 1992, 1994, 1999, 2012/2013
סגנות (6): 1993, 1995/1996, 1997, 1998, 2002, 2014
זכייה (2): 2011/2012, 2016/2017
סגנות (5): 1993, 1994, 1999, 2011, 2013
זכייה (4): 1997, 2000, 2003, 2013
סגנות (1): 1999
שטעון

שטעון (באנגלית: Transshipment) הוא התהליך של העברת סחורה או מכולות ליעד ביניים, ולאחר מכן משלוח שלו ליעד אחר.
אחת הסיבות לשטעון היא שינוי באמצעי התחבורה במהלך המשלוח (למשל, מאונייה לאונייה אחרת, מאונייה לרכבת משא או להובלה בכביש). סיבה נוספת היא לשלב משלוחים קטנים למשלוח גדול (קונסולידציה), או ההפך: חלוקת משלוח גדול למשלוחים קטנים יותר. השטעון מתבצע בדרך כלל במתחם לוגיסטי בנמל עצמו או סמוך אליו. שטעון בינלאומי רב מתרחש גם באזורי מכס ייעודיים, ובכך נמנע הצורך בבדיקות מכס נוספת, המהווה מכשול להובלה יעילה.
שטעון הוא בדרך כלל פעולה חוקית לחלוטין והוא חלק יומיומי מהסחר העולמי. עם זאת, הוא יכול להיות גם שיטה המשמשת להסוות כוונה, כמו במקרה של כריתת עצים לא חוקית, הברחה או סחר בשוק האפור.
שטעון בנמלי מכולות או טרמינלים

שטעון של מכולות בנמל או במסוף מכולות יכול להיות מוגדר כמספר (או שיעור) המכולות, מסך זרימת המכולות המטופלת בנמל או בטרמינל, לאחר אחסון זמני בערימה, שהועברו לספינה אחרת כדי להגיע ליעדן. ההגדרה המדויקת של פעולת שטעון עשויה להיות שונה בין הנמלים, בעיקר בהתאם לשילוב של כלי ההובלה הימית (לדוגמה מדוברות הפועלות על תעלות ונהרות אל העורף). ההגדרה של שטעון עשויה לכלול רק העברות של כלי הובלה ימית במים עמוקים (כגון מעבר בין אונייות מכולות שונות); אוֹ העברה בנהר או תעלה אל העורף. בשני המקרים, מכולה יחידה, ייחודית, שעברה העברה, נספרת פעמיים בביצועי הנמל, מכיוון שהיא מטופלת פעמיים על ידי מנופי המכולות על שפת המים (פריקה נפרדת מספינה א' המגיעה, המתנה בערימה והעמסה על ספינה יוצאת ב').
שטעון בים

שטעון בים מתבצע על ידי העברת סחורה מספינה אחת לאחרת.
שטעון בים > דיג

בתחום הדיג העולמי נעשה שימוש בשטעון להעברת דגה לספינות מטען עם קירור, המספקות לספינות הדיג גם דלק, מזון, ציוד וכוח אדם המאפשרים להן לשהות בים במשך חודשים ואף שנים. הליך זה מבטיח שדגים מוצאים את דרכם לשוק במהירות ללא ירידה באיכות.
מכיוון שמפגשים עם העברה בים מתרחשים לעיתים קרובות בים הפתוח, באזורים עם רגולציה ופיקוח לקויים, הם משמשים גם כדי להסוות פעילויות פליליות כמו דיג לא חוקי, לא מדווח ולא מוסדר, עבודת כפייה, סחר בבני אדם והברחת סמים. לפיכך, מספר מדינות וארגוני ניהול דיג אזוריים אסרו את הנוהג עבור סוגי כלי שיט מסוימים או הוציאו איסור מוחלט בתוך אזור השיפוט שלהם.
שטעון בים > מוצרים בתפזורת

שטעון בים מתרחש גם בייצוא של מוצרים בתפזורת, במטרה להפחית את עלויות ההון לפיתוח נמל נוסף, קרוב לנקודת הייצור ובמטרה להתגבר על בעיות הנובעות מגישה מוגבלת למים עמוקים. לדוגמה דוברות קטנות בהם נטענים מחצבים סמוך לאתר הכרייה המעוברים לספינות מטען גדולות יותר בלב ים.
שטעון בישראל

במשך שנים רבות משמש נמל חיפה כנמל שטעון של חברת הספנות צים, סחורות ומכולות בקווים למזרח הרחוק מעוברות בחיפה לספינות בקווים לאירופה וצפון אמריקה. ב-2004, בעקבות השביתות הרבות בנמלי ישראל, העבירה צים את מרכז השטעון הבינלאומי שלה מחיפה לאיטליה. אחר כך חזרה פעילות השטעון לנמל חיפה וב-2010 הייתה כ-20% מנפח הפעילות שלו. ב-2013 צים שוב העבירה את פעילות השטעון שלה מחיפה לנמל פיראוס, למשך כשנה. ב-2012 חברת הספנות השנייה בגודלה בעולם MSC החלה להשתמש בנמל חיפה כנמל שטעון אזורי שלה.
פעילות שטעון מתבצעת גם במעבר נהר הירדן, שכ-60% מהסחורות שעברות בו הן מטעני שטעון של ייצוא ירדני בעיקר לארצות הברית באמצעות תוכנית QIZ.
ב-2014 החל לפעול שירות שטעון בין נמל אילת ונמל עקבה, באמצעות אוניית הזנה קטנה, בעלת קיבולת של 124 TEU. האונייה מעבירה מכולות לייצוא מישראל, דרך עקבה למזרח הרחוק.
בעקבות הרפורמה בנמלי הים בישראל והקמת נמל המפרץ ונמל הדרום החלה מדינת ישראל לקדם ולעודד את פעילות השטעון בנמלי ישראל, בין השאר במטרה למשוך משקיעים פרטיים להשקיע בהקמת הנמלים החדשים ולהצדיק את הקמתם של שני הנמלים בו זמנית. הגברת פעילות השטעון הייתה גם אחת הסיבות שמסרה קבוצת אדאני-גדות על כך שהסכימה לרכוש את נמל חיפה, תמורת 4.1 מיליארד שקל, ב-2022.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל הפסיקו חברות הספנות הבינלאומיות את פעילות השטעון בישראל.
הערות שוליים

↑  בוקי נאה, פרשה חדשה: עשרות מכולות נפתחו ונשדדו בדרך לאירופה, חדשות, 26 במרץ 1992
↑  שירות גלובס, ‏צים: איננו מתכוונים לעזוב את נמל חיפה; מעבירה רק את מרכז השטעון הבינל' לאיטליה, באתר גלובס, 23 באוגוסט 2004
↑  רם עוזרי, הרווח של נמל חיפה: בשל האטת העבודה בנמלי מצרים ספינות מגיעות לישראל, באתר הארץ, 5 בפברואר 2011
↑  יורם גביזון, צים: "מוכנים להחזיר פעילות השטעון מפיראוס בתמורה לשינויים במניית הזהב", באתר TheMarker‏, 22 במאי 2014
↑  שירות גלובס, ‏לאחר כמעט שנה בנמל פיראוס: צים חוזרת לנמל חיפה, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2014
↑  דניאל שמיל, חברת הספנות MSC תפעיל קו ישיר בין ארה"ב, ישראל והמזרח הרחוק, באתר TheMarker‏, 16 בספטמבר 2012
↑  ליאור גרינבאום, ‏גידול חד בייצוא הישראלי לירדן במחצית 2004 - עלייה של 70% ל-65 מיליון דולר, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2004
ליאור גרינבאום, ‏למרות ירידה בייצוא לירדן, השמועות על מותו של ה-QIZ היו מוקדמות מדי, באתר גלובס, 27 ביוני 2006
↑  שירות שטעון חדש בין אילת לעקבה, באתר port2port, ‏16 במרץ 2014
↑  אבי בר-אלי, חברת הנמלים הפרטיים הגדולה באירופה תתמודד במכרז הנמלים בישראל, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2013
↑  אסף זגריזק, ‏נמל חיפה עבר ידיים: הושלמה העברת הבעלות לקבוצת אדאני-גדות, באתר גלובס, 10 בינואר 2023
↑  דובי בן גדליהו, ‏בגלל המצור הימי: ספינות מטען מהמזרח פוסחות על נמלי ישראל, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2023
יובל אזולאי, סין מפסיקה משלוחים לישראל ופוגעת בהצלחת הנמל שבבעלותה, באתר כלכליסט, 15 בינואר 2024
עידן בנימין, דניאל שמיל, תנועת המכולות מתייצבת, אך ישראל איבדה את כוחה כעוגן במסחר הימי באזור, באתר TheMarker‏, 30 באפריל 2024
המיכון הקשור למכולות סטנדרטיות חולל מהפכה בטיפול במשאות רכבות, כבישים וימי.
תרשים המתאר את זרימות המכולות האפשריות בנמל/טרמינל מכולות
שיח (שיטת השקיה)

נוף בנגב הצפוני – שיחים בתחתית התמונה, ומשמאלם לימן גדול יותר
שׁיחְ הוא סוללת עפר מלאכותית בגובה של עד חצי מטר, המוקמת באזורים חצי-מדבריים לאורך מדרון, בדומה לטרסה. מטרת השיח היא לעכב את זרימת מי הנגר העילי במורד המדרון ולאפשר את חלחול המים לאדמה. כך מאפשר השיח חקלאות בסיסית, בעיקר למטרות מרעה, או צמיחת עצים.
השיח נבדל מהטרסה בממדיו ובכך שהוא עשוי מהאדמה המקומית בלבד ואינו נתמך בקירות אבן. הוא נבדל מהלימן בכך שסוללת הלימן מוקמת בתחתית ערוצי נחלי אכזב ולרוחבם, והיא נועדה לעצור את מי הנגר העילי ואף ליצור מקווה מים זמני. בנוסף, בדרך כלל מוקם לימן בודד או בריחוק מה מלימנים אחרים. לעומתו, השיח אינו יוצר מקווה מים עילי, ופעמים רבות נסללים מספר שיחים זה מעל זה.
ראו גם

לימן
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.