stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפת מושגים
יתרונות חינוכיים

הודות לדרך ההצגה החזותית של מפת המושגים, היא מייעלת את קליטת החומר ומקלה על אחסונו בזיכרון. בהתאם לכך היא משמשת ככלי למידה והוראה יעיל שעוזר בתהליך הלמידה וארגון הידע על ידי זיהוי מושגים בגוף הידע וארגונם בקישורים עניינים באופן היררכי.
השימוש במפה מושגית מתאים לכל הלומדים בכל הרמות, החל מילדים בגיל הגן ועד לסטודנטים הלומדים במוסדות להשכלה גבוהה. בכל גיל המפה תהיה מותאמת למשתמשים ולמטרות הלמידה.
במחקרים רבים נבדקו אוכלוסיות של לומדים שונים. נמצא כי ככל שללומדים יש קשיים מילוליים רבים יותר, כך היכולת החזותית שלהם גבוהה יותר, והיא יכולה לסייע להם בלמידה. לפיכך המסקנה היא שלומדים הנמצאים במסגרות של חינוך מיוחד או לומדים המתקשים ללמוד מסיבות שונות (למשל, היפראקטיביות, מיקוד קשב ודיסלקסיה), השימוש במפה המושגית ישפר את יכולות הלמידה שלהם. ויסייע להם להתמקד במטלה.
השימוש במפה מושגית נמצא יעיל גם לשיפור שפת החשיבה. הצורך לנסח בתמציתיות רבה ביותר את המושגים שייכללו במפה, הצורך למצוא את מילות הקישור המתאימות ביותר לייצוג הקשר בין המושגים במפה, מביא לשיפור השפה אצל הלומד. כן נמצא כי המפה שימשה אמצעי למידה יעיל בכתיבת חיבורים, בכתיבת תשובות לשאלות ובהכנת עבודות חקר.
כדי להטמיע את השימוש במפה המושגית אצל התלמידים, מומלץ שמרבית המורים המלמדים כיתה מסוימת, ייעזרו במפה המושגית ללימוד תחום הדעת שלהם. תרגול רב כיווני זה המבטא מקצועות שונים, יסייע בהטמעת החשיבה המדויקת וישפר את שפת התלמידים.
תלמידים שונים יכולים ליצור מפות שונות לטקסט זהה או לתחום תוכן דומה. היות שנטען כי המפות המושגיות מייצגות את ההבנה הפנימית העמוקה של הלומד, נצפה גם לראות מפות שונות הנבדלות זו מזו. העובדה שהתלמידים יראו שניתן להביע אותם רעיונות באופנים שונים בתנאי שהם נאמנים למשמעויות של הטקסט, עשויה להפנים אצלם את הסובלנות לדעות של ה"אחר" ולכבד אותם. זהו הישג חינוכי חשוב ביותר. דבר נוסף, ההיחשפות של כל לומד למגוון של מפות מושגיות, תעשיר את הלומד בדרכי הבנה שונים ובאפשרויות מגוונת של הצגה.
לעיתים רבות מתקיים דיון סביב מפה מושגית מסוימת לגבי מיקום המושגים, בחירת המושגים (האם הם החשובים ביותר, האם הם משקפים את המטרה הלימודית), אופן ארגונם באשכולות ושימוש במילות קישור. הדיון על העניינים שהוזכרו, מחדד את החשיבה המדייקת של הלומד, ולעיתים תהווה עבורו כלי רפלקטיבי יעיל.
סוגים של מפות מושגים

קיימים סוגים שונים של מפות מושגים:
מפת עכביש – מפת מושגים שבמרכזה נרשם הנושא המרכזי וממנו מסתעפים נושאים קשורים.לא תמיד יש קשר בין המושגים עצמם, והדגש העיקרי הוא על הקשר בין כל מושג למושג המרכזי. אם כן נמצא קשר בין המושגים, ניתן לקשר ביניהם בעזרת קווים.
מפה היררכית – מפה שמציגה את המידע לפי דרגת החשיבות מן החשוב ביותר לטפל., מהמוקדם למאוחר או להפך, מהכללי לפרטי, וכדומה.
תרשים פירמידה – סוג של מפת מושגים היררכית בה נהוג לרשום את המושג הכולל ביותר, מושג "המפתח", במסגרת העליונה. בראש המפה ממוקמים המושגים הכוללניים יותר, מתחתיהם מושגים פחות כוללניים ולבסוף דוגמאות (ראו דוגמה בצד שמאל של הדף)
תרשים עץ – תרשים היררכי בעל מבנה מסתעף הדומה לזה של ענפי העץ. גזע העץ יהיה תמיד הרעיון / הנושא המרכזי של הטקסט או התוכן בו עוסקים, וכל ענף היוצא מהגזע יסמן נושא משני לנושא המרכזי. מכל ענף יכולים לצאת עוד ענפים קטנים יותר – בהתאם למושגים נמצאים במאגר הידע של הלומד וסדר חשיבותם. ככל שהמושג יהיה כולל יותר – כך הוא יהיה קרוב יותר לגזע.
תרשים זרימה – מפת מושגים שמציגה את המושגים בצורה ליניארית. תרשים הזרימה מאפשר גם קישור בין מושגים במיקום גבוה למושגים במיקום נמוך, תוך הצגת סוג הקשרים בין המושגים. למשל, אירוע היסטורי המוצג באופן כרונולוגי; הצגת סיפור המוצג באופן כרונולוגי; התפתחות של גורם מסוים בטבע, וכדומה.
מפת ידע – מפה המבוססת בדרך כלל על סיעור מוחין, ומציגה את המושגים שהועלו ללא סדר רטורי ביניהם. השימוש במפות מסוג זה יכול להיראות גם כ"שמש" מושגים. במרכז נמצא המושג העיקרי מוקף בעיגול, ומסביבו נכתבים המושגים.
במרבית הסוגים של המפות, המושגים מוקפים במסגרת כלשהי (ראו לעיל בסעיף מאפיינים גרפיים). כמו כן, לרובן ניתן להוסיף קווים או חיצים עם מילות קישור המייצגות את הקשר בין המושגים.
שלבים בבניית מפה

קריאת הטקסט או שיחה על התוכן הנלמד.
בחירת המושגים שיוצגו במפה. ההחלטה על בחירת המושגים מבוססת על מטרת המפה. אם מטרתה להציג את עיקרי הטקסט – יהיו בה המושגים העיקריים בלבד; אם מטרתה להציג את הדמויות – המושגים יהיו בהתאם. גם מילות הקישור חייבות לייצג את מטרת המפה.
סידור המושגים באשכולות (קבוצות של מושגים).
התאמת מושג המבנה /שם משמעותי לכל אשכול.
שרטוט קישורים (קווים או חיצים) בין המושגים וכתיבת מילות הקישור עליהם (ניתן ל… תלוי ב… מורכב מ… על ידי… כדוגמת…). לרוב בדיקת הנכונות של הקישור נערך כך: מושג + מילת קישור + מושג = משפט תחבירי שלם.
הצבת מושג העל של המפה (המושג שנמצא בראש המפה).
מיקום האשכולות (בסדר מסוים שנקבע מראש, בהתאם למטרת המפה) במרחב הדף.
שרטוט קווים המקשרים בין אשכולות (אם יש) ובין מושגי המבנה למושג העל שבראש המפה.
9. עיון במפה ובדיקת המושגים, הקישורים והקשרים הגרפיים.
סיכום

יצירת מפה מושגית באמצעות שימוש מודע ומובחן במושגי שפת החשיבה, מעלה התלבטויות אצל הלומד ומעמידה אותו בפני עימות אישי (תהליכי חשיבה מטה-קוגניטיביים). למידה בגישה זו מסייעת לשיפור תהליכי הקריאה וההבנה המשמעותיים של הטקסט, המשמרת את הידע הנרכש לאורך זמן, ולשימוש במצבי למידה שונים.
ומכאן, שימוש מובחן ומושכל במושגי שפת החשיבה בתמיכת השימוש במיפוי, משפר את יכולות החשיבה ברמות הגבוהות שלה, את תהליכי הלמידה המשמעותית ואת שטף הכתיבה ומידת בהירותה. סביר להניח כי מיומנויות אלה עשויות לשמש את הלומד גם לשם ביצוע מטלות מחוץ למסגרת בית הספר (far long transfer).
ראו גם

ניהול ידע
הערות שוליים

↑  Kozminsky, E., Go for Go's, AERA Conference, CA
1 2 3 4 5  נתן נורית, ההשפעה של הוראת שפת חשיבה באמצעות מיפוי מושגי על למידת חקר, עבודת מחקר לשם קבלת דוקטורט, אפריל, 2004
1 2 3 4 5  משרד החינוך, האגף לתכנון ולפיתוח תוכניות לימודים (2009). מידענות - מתווה לפיתוח תהליכים מידעניים במהלך הלמידה של תחומי הדעת להתנהלות לומדים בסביבה עתירת מידע.
1 2  .Novak, J. D., Gowin, D.B, . Learning How to Learn, Cambridge University, U.S.A: Cambridge University Press, 1984
↑  .McAleese, R, The Knowledge Arena as an Extension to the Concept Map: Reflection in Action, (Interactive Learning Environments, 6(3I, עמ' 251–272
↑  .Sweller, J. & Chandler, P., Evidence for Cognitive Load Theory, (Cognition and Instruction, 8(4, עמ' 351-362
↑  פרקינס דוד, לקראת בית ספר חכם, ישראל: מכון ברנקו וייס, 1998
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540007705171  LNB: 000349457  NKC: ph584643 
דוגמה למפה מושגית של טקסט
מפת מושגים היכולה לשמש לצורך הוראה של מיומנויות אורייניות כמו הבנת הנקרא.
תבנית למפת מושגים הכוללת קשרים בין נוירונים ברשת עצבית מלאכותית
מפת מושגים היררכית בצורת פירמידה המתארת את תאוריית הצרכים של אברהם מאסלו.
ועידת לייפציג

פרופסור מוריץ לצרוס
הרב ד"ר אברהם גייגר
ועידת לייפציג הייתה ועידה של רבנים, אינטלקטואלים וראשי ציבור יהודים שהתכנסה בשנת 1869, בעיר לייפציג, בגרמניה. הוועידה הייתה שלב בהתגבשות היהדות הרפורמית.
ההכנות לכינוס, קביעת הנושאים, המוזמנים וכדומה נערכו בוועידת הרבנים בקאסל. בוועידת לייפציג השתתפו 83 אישים יהודים. בראשה עמדו הנשיא מוריץ לצרוס, כנציג האינטלקטואלים, סגן-הנשיא הרב אברהם גייגר, מטעם התאולוגים, וסגן-הנשיא יוזף פון ורטהיימר, נציג הפרנסים. בין הנאספים היו אישים מכל האגפים של הקהילות הליברליות בגרמניה, מפוזיטיבים-היסטוריים דוגמת מנואל יואל מברסלאו ועד רפורמים רדיקלים. מתנגדי הסינוד טענו נגדו, שהחלטות בענייני דת יכולים לקבל רק חכמי הלכה ולא אספה סתמית. בנוסף לצירים מגרמניה, השתתפו בכינוס נציגים יהודים מבלגיה, אנגליה, האימפריה האוסטרו-הונגרית וארצות הברית.
החלטות > סמכות

המתכנסים לא היו שליחים רשמיים של קהילותיהם, לכן כיבוד החלטות הסינוד היה תלוי במידה רבה ביוקרתו. נימוק זה והרצון להגיע להחלטות שיהיו מקובלות על קשת רחבה ככל האפשר של צירים, הובילו את המתכנסים להתרחקות מעמדות קיצוניות וקבלת החלטות מתונות, שלא היו לרוחם של הרדיקליים יותר, דוגמת אברהם גייגר. חלק גדול מההחלטות היו אישורים בדיעבד של רפורמות שכבר הונהגו בקהילות גרמניה.
החלטות > היחס לעברית

בוועידת פרנקפורט, השימוש בשפה העברית עורר מחלוקת קשה ביותר, אך בוועידת לייפציג השתנה היחס והשימוש בעברית זכה לתשבחות רבים כמרכיב חיוני בחינוך היהודי. בהחלטת הוועידה נקבע שחשיבות העברית נובעת, בנוסף להיותה שפת המקרא והשפה דרכה נמסרה היהדות במהלך הדורות, גם מכך שהיא "הייתה ועוד תהיה הקשר היציב והרוחני בין כל חברי כלל ישראל".
החלטות > החלטות אחרות

התקבלה העמדה השמרנית על פיה הוראת המקרא לילדים תתעלם מממצאי ביקורת המקרא. הסינוד אישר נגינה בעוגב בבית הכנסת ועודד הרחבת היסודות הכלל אנושיים בתפילה. הומלץ על כך שההפטרות יקראו בשבת בשפת המקום. רוב זעום הכריע על המשך השימוש במחזור תפילה חד שנתי[דרושה הבהרה] ונגד הצעתו של גייגר לבטל קריאתן של כמה פרשיות העלולות לפגוע באחרים, דוגמת פרשות "פרה" ו"זכור".
המשך והשלכות

לפי יוזמה שיצאה מהסינוד של לייפציג נוסד בברלין, בית המדרש הגבוה ללימודי יהדות, מוסד רפורמי להכשרת רבנים, שנחנך ב-1870 ונפתח ב-1872. בית המדרש הציב חלופה לבית המדרש לרבנים בברסלאו, שלא היה פתוח במידה הדרושה למגמות הביקורת ההיסטורית לדעת גייגר ותומכיו. הרב ד"ר לודוויג פיליפסון, עיתונאי וסופר ידוע מאוד בתקופתו, שעשה נפשות לקיום הכנס מעל דפי עיתונו, נעלב מכך שלא נבחר לנשיאות, לכן לא השתתף בוועידת ההמשך באוגסבורג.
לקריאה נוספת

מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה - תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל.
הסכמות לוזאן על תוכנית הגרעין האיראנית

מעמד ההכרזה על ההסכמות בלוזאן
הסכמות לוזאן על תוכנית הגרעין האיראנית הן הסכם שהתקבל בעיר לוזאן שבשווייץ ב-2 באפריל 2015 בין שמונה צדדים - מדינות P5+1 (חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון של האו"ם - ארצות הברית, רוסיה, סין, צרפת והממלכה המאוחדת, וכן גרמניה), האיחוד האירופי והרפובליקה האסלאמית של איראן. ההסכם מיועד להוות בסיס ומסגרת לקבלת הסכם קבע בין הצדדים בנוגע להטלת הגבלות על תוכנית הגרעין האיראנית.
ההסכמות הושגו בהמשך להסכם הביניים על תוכנית הגרעין האיראנית מ-2013 ובתום משא ומתן ממושך שניהלו הצדדים לאחריו, שהגיע לשיאו בשבוע שלפני פרסום ההסכמות. שבע המדינות שהיו צד להסכמות יוצגו על ידי שרי החוץ שלהן, ואילו האיחוד האירופי יוצג על ידי הנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון.
ביולי 2015 הגיעו הצדדים להסכמות להסכם קבע בנוגע להגבלת תוכנית הגרעין האיראנית.
ההסכמות

ההסכמות שהושגו כונו פרמטרים עיקריים במסגרת תוכנית פעולה מקיפה משותפת ((Joint Comprehensive Plan of Action (JCPOA), שתוכנה והנספחים לה ינוסחו בהמשך, עם תאריך יעד להשגת הסכם סופי שנקבע ל-30 ביוני 2015.
הפרמטרים כפי שהוצגו בהצהרה משותפת שפרסמו הצדדים היו:
יכולת העשרת החומר הגרעיני של איראן, רמת ההעשרה והמלאי שבידה יוגבלו למשך פרק זמן מוסכם;
לא יתקיים מתקן העשרה מלבד המתקן בנתנז;
המחקר והפיתוח האיראנים של צנטריפוגות יתקיימו בהיקף ובלוח זמנים מוסכמים;
מתקן ההעשרה בפורדו יוסב למרכז פיזיקה וטכנולוגיה גרעיני ולא יהיה בו חומר בקיע. יתקיים שיתוף פעולה בתחומי מחקר שעליהם יוסכם;
מפעל בינלאומי משותף יסייע לאיראן לבנות מחדש את מתקן המים הכבדים באראק, באופן שהוא לא יפיק פלוטוניום המתאים לשימוש בנשק גרעיני;
לא ייעשה עיבוד מחדש של דלק גרעיני מנוצל והוא יוצא אל מחוץ לאיראן;
נקבעו אמצעים למעקב אחרי ביצוע סעיפי ההסכם;
הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית תורשה להשתמש באמצעים טכנולוגיים מודרניים ותהיה לה גישה מוגברת [למתקנים באיראן] במסגרת פרוצדורות שיוסכמו בין הצדדים;
איראן תיטול חלק בשיתוף פעולה בינלאומי בתחום של אנרגיה גרעינית אזרחית, שיוכל לכלול אספקה של כורי מחקר;
האיחוד האירופי יפסיק את יישומן של כל הסנקציות הכלכליות והפיננסיות שהוטלו בקשר לפעילות הגרעינית של איראן וארצות הברית תסיר את כל הסנקציות הכלכליות והפיננסיות שלה מדרג שני (Secondary) בתחום זה, מיד לאחר שהסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית תוודא שאיראן יישמה את התחייבויותיה הגרעיניות המרכזיות;
החלטה חדשה של מועצת הביטחון של האו"ם תאמץ את תוכנית הפעולה המקיפה המשותפת, תבטל את כל ההחלטות הקודמות שהתקבלו על ידי המועצה בקשר לפעילות הגרעינית של איראן ותטיל צעדים מגבילים מסוימים למשך פרק זמן מוסכם.
ההסכמות הוצגו במסיבת עיתונאים שערכו שר החוץ של איראן והנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון. מאוחר יותר פרסמו הממשל האמריקאי וכן איראן פרטים נוספים על ההסכמות שהושגו. הגרסאות של שני הצדדים חופפות רק בחלקן ומתקיימים הבדלים ביניהן, המייצגים נקודות של מחלוקת בין הצדדים בנוגע להסכמות שהושגו.
בעקבות ההסכמות

לאחר ההכרזה על קבלת ההסכמות ערך נשיא ארצות הברית ברק אובמה מסיבת עיתונאים בבית הלבן בוושינגטון. הוא אמר בה כי הושג הסכם טוב וציין כי ההסכמות שהושגו יגרמו לכך שמשך הזמן הדרוש לאיראן על מנת להשיג די חומר גרעיני בקיע לשם ייצור פצצה גרעינית אחת יתארך לשנה, במקום 2–3 החודשים שנדרשו לכך לפני השגת ההסכמות.
למחרת ההכרזה על ההסכמות אמר נשיא איראן חסן רוחאני כי איראן הצליחה להגן על זכותה לגרעין ולהביא להסרת הסנקציות עליה, וכי היא תמלא אחרי הבטחותיה. באותו יום הביע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את התנגדותה של ישראל להן. נתניהו אמר כי ההסכם יהווה סכנה לעולם ולקיומה של ישראל, יעניק לגיטימציה בינלאומית לתוכנית הגרעין של איראן ויותיר בידיה תשתית גרעינית נרחבת שתאפשר לה לייצר מספר פצצות גרעיניות בתוך מספר חודשים. הוא קרא להגביר את הלחץ על איראן עד להשגת הסכם טוב עמה, ודרש שהסכם הקבע יכיל הכרה איראנית בזכות קיומה של מדינת ישראל.
בעקבות ההסכמות ולקראת ניסוחו של הסכם קבע עם איראן בנוגע לתוכנית הגרעין שלה קיבל הקונגרס של ארצות הברית ב-22 במאי 2015 את חוק בחינת ההסכם הגרעיני עם איראן.
ביולי 2015 הגיעו הצדדים להסכמות, בעקבות משא ומתן שהתנהל בווינה, להסכם קבע בנוגע להגבלת תוכנית הגרעין האיראנית.
הערות שוליים

↑  Michael R. Gordon,‏ Outline of Iran Nuclear Deal Sounds Different From Each Side, באתר הניו יורק טיימס, 4 באפריל 2015.
אהרן חטר-ישי

| --- | --- |

אהרן חטר-ישי, 1950 לערך
 לידה:  1 בינואר 1905 האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  20 במאי 2003 (בגיל 98) עין גב, ישראל ישראל
 מקום קבורה:  עין גב 
 תאריך עלייה:  1913
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 צאצאים:  דרור חטר ישי, סמדר אוטולנגי 
 השתייכות:   ההגנה   הבריגדה היהודית הבריגדה היהודית   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1927–1954 (כ־27 שנים)
 דרגה:   קפטן     אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 הפרקליט הצבאי הראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 עורך דין
 
אהרן חטר-ישי (1 בינואר 1905 – 20 במאי 2003) היה עורך דין ישראלי, הקים את המערכת המשפטית של צה"ל, שימש ראש השירות המשפטי הצבאי השני והפרקליט הצבאי הראשי הראשון, ממחברי החוק הצבאי הראשון של צה"ל (החוקה הצבאית תש"ח).
נעוריו ותחילת דרכו

אהרן חוטורצקי נולד בשנת 1905 באימפריה הרוסית (בתחומי אוקראינה של ימינו) ועלה לארץ ישראל בגיל שמונה עם אחותו התאומה מרים ואחיו בן העשר ראובן. הוריו עלו לארץ ישראל מאוחר יותר עם שתי אחיותיו הנותרות. בשנים 1914–1917, בזמן מלחמת העולם הראשונה, התגורר עם משפחתו בחדרה, שם רכשו הוריו משק. במהלך המלחמה עבד בחקלאות עקב המצב הכלכלי הקשה בתקופת המלחמה. לאחר המלחמה חזר ללמוד בתל אביב, בגימנסיה הרצליה, ונבחר ליושב ראש ועד התלמידים שלה. בהמשך התמנה ליושב ראש ועד תלמידי בתי הספר התיכוניים בתל אביב וחיבר את חוקת התלמידים בגימנסיה.
נעוריו ותחילת דרכו > פעילות לאומית

חטר-ישי היה ממייסדי גדוד מגיני השפה העברית, שאחרי כן עמד בראשו.
לאחר מכן, בעובדו כפועל בחדרה, הקים גם בחיפה סניף של "גדוד מגיני השפה העברית" ולצדו להקה, שהגישה הצגות בעברית בלבד.
היה בין מקימי האגודה למלחמה על תוצרת הארץ והפעיל בה תלמידים ואגודות נוער.
בשנת 1927 היה חניך הקורס הראשון למפקדי "ההגנה". בשנה זו העניק לחברתו (ולימים אשתו), את הציור של אבל פן על פרעות קישינוב, עם ההקדשה: "לרחלי היקרה, מחברך אשר נשבע לייבש את דמעות עמו הדווי".
הרצה באופן קבוע בסופי שבוע, לאגודות צופים ולארגוני נוער בתל אביב ובמושבות, בנושאי ציונות, חבר הלאומים, ועדת מנדטים, דומיניון וכו'.
לאחר שקבל את רישיון עורך הדין, נלחם למען הכנסת דיונים בעברית בבתי המשפט המנדטוריים.
נעוריו ותחילת דרכו > עריכת דין

בשנת 1920, עוד כשהיה תלמיד בגימנסיה הרצליה, עזר למילוט משפחות יהודיות משכונות עג'מי ונווה שלום מפני מרצחים ערבים.[דרוש מקור] בשל העובדה שהיה דובר ערבית, גבה עדויות מפי עדי ראייה. בעקבות התרשמותו מן החקירה שניהל עורך הדין היהודי, שהוזמן במיוחד מאנגליה[דרושה הבהרה], שחקר את העדים הערביים ואת קציני המשטרה, הערבים והבריטים, הוא שינה את כיוון חייו מחקלאות לעריכת דין. בשנת 1926 החל לומד משפטים בערב בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים.
בשנים 1927–1929 עבד כמתמחה במשרד עו"ד פרבשטיין - בן מאיר. שם ארגן את המתמחים להטבת תנאי עבודתם. בשנת 1930 הוסמך כעורך דין.
פעולתו הראשונה כעורך דין הייתה כתיבה והוצאה לאור של מדריך משפטי שכלל מידע מקיף על זכויות האזרח, כדי לחסוך מן הקוראים בציבור הרחב הוצאות שכר טרחת עורך דין.
בשנים 1930–1935 התגורר בחיפה, בה היו לו, בזכות ידיעת השפה הערבית, לקוחות רבים בקרב הדרוזים וערביי ארץ ישראל. קשריו הטובים עם הקהילה הערבית ועם הקהילה הדרוזית עמדו לו, לאחר מכן, בפעולותיו עבור "ההגנה".
הוא הופיע במאות משפטים של עלייה בלתי לגלית, החזקת נשק בלתי לגלי, הכאת ערבים, עלייה על הקרקע, חריש וקציר פלילי, הריגה ורצח. למעט שני מקרים, שלמה בן-יוסף והשוטר מרדכי שוורץ, שהועלו לגרדום, בכל שאר המקרים הצליח להציל את הנאשמים מחבל הגרדום, וכן למנוע את גירושם של העולים הבלתי לגליים או מאסרם של מחזיקי הנשק הבלתי לגלי.
במלחמת העולם השנייה

בשנת 1941, בגיל 36, התנדב לצבא הבריטי במסגרת ההתגייסות ביישוב היהודי לסייע לבריטניה במלחמת העולם השנייה. בתחילת שירותו השתתף בעצרות עם שקראו להתגייסות. בשנת 1942, במסגרת שירותו זה קיבל דרגת קצונה לאחר שסיים קורס קצינים. בהמשך התמנה כמפקד מחלקה בפלוגה 16 בבאפס, שהועברה לשמירה על מחנה המעצר בלטרון, ובו כ-10,000 שבויים איטלקיים.
הוא הגן על חיילים יהודים מפני התעללות אנטישמית מצד הקצונה הבריטית, גם אם הדבר עלה לו בסכסוכים אישיים עם הפיקוד. למרות הסכסוכים, הועלה באופן חריג לדרגת קפטן.
בשנת 1943 התמנה לשליש של הגדוד השני, שחמש פלוגותיו רוכזו במחנה אלנבי בבת גלים.[דרושה הבהרה] ארגן את חיי התרבות של הגדוד ונתן אפשרות לאמנים, מוזיקאים ומלחינים מחיילי הגדוד לתרום מיכולתם ומכישרונותיהם.
בחניית הגדוד בבנגאזי אפשר את הפעולה החינוכית בקרב יהודי לוב, בחסותו כשליש הגדוד, של החיילים שהועסקו בפעולות תרבות וחינוך בין ניצולי יהדות טריפולי וקירנאיקה.
בשנת 1944 הועברה הבריגדה לחזית באיטליה. בנוסף לתפקידו כמפקד פלוגת המטה של הגדוד השני שימש גם כדובר החטיבה כולה. במהלך שירותו נשלח לקורס בן חודשיים בחבלה ופירוק מוקשים.
פעולתו למען שארית הפליטה

ב-1945 שכנע את מפקדי הבריגדה להקים את "ועדת הסעד" של הבריגדה בראשותו לשם פעילות בקרב פליטי השואה. לפי טענותו של חטר-ישי בעדותו במשפט אייכמן ובספרו "הבריגדה ושארית הפליטה", יוזמה זו ננקטה בעקבות ביקורו של שליח המוסד לעלייה ב', יהודה ארזי, שהציג דרישה דחופה מצד המוסד למצוא 5,000 יהודים על מנת להעבירם ארצה ללא כל דחייה, עם סרטיפיקטים או בלעדיהם, כמלחמה בספר הלבן. עם זאת, ההיסטוריון יואב גלבר הטיל ספק בטענה שלמוסד לעלייה ב' היה קשר לפעילותו של חטר-ישי בקרב פליטי השואה או ליוזמה לנקיטתה.
חטר-ישי הסתובב ברחבי אירופה כדי לאתר את היהודים, ומצא רבבות פליטי השואה במחנות הריכוז, התברר לו כי מצבם של היהודים נורא וכי רבים אשר חזרו לארץ מוצאם כלל לא נותרו בחיים בשל שנאת התושבים המקומיים. בעקבות זאת, דרש להפסיק לאלתר את הרפטריאציה של היהודים לארצותיהם ולהיטיב את תנאי המחיה שלהם. הוא התמודד מול אנשי פיקוד, בריגדירים ומפקדי צבאות אמריקאיים ובזכות כל זאת ועוד הציל את חייהם של אנשי שארית הפליטה.
הצלחה זו לא זקף חטר-ישי לעצמו, בספרו "הבריגאדה ושארית הפליטה", כתב:
זה סיפורם של החיילים האלמונים, שהיו למורי דרך לפליטי השואה, אשר חתרו להגיע למחנות הבריגאדה. היה עליהם להבריח גבולות, ללכת ביערות, לפסוע בשבילי הרים, במורדות ועליות תלולים, בבוץ ובשלג, כשהם תומכים בניצולים, הנמצאים באפסית כוחות, ההולכים כשהם כושלים ונופלים, כושלים ונופלים...
חטר-ישי הפעיל לחץ על דוד בן-גוריון, שלא לשוב מהוועידה בלונדון באוקטובר 1945, בלי לבקר קודם במחנות ובלי להיפגש עם פיקוד הצבא האמריקאי, כדי להבטיח מחדש ובאופן רשמי את מצבם וזכויותיהם של העקורים היהודיים, גם לאחר שהרפטריאציה נפסקה והם היו היחידים שנשארו בתוך המחנות.
כמו כן, טיפל בארגון כנס החיילים היהודים מכל צבאות בעלות הברית, שהתקיים בפריז, בבית הכנסת של רוטשילד, שמשתתפיו תמכו בדרישת היישוב למתן 100,000 סרטיפיקטים.
לאחר תום המלחמה ועד מלחמת השחרור

עם סיום המלחמה מונה לרכז את הפעולות הכרוכות בהחזרת החיילים לחיים האזרחיים. במסגרת זו טיפל בהקמת קורסים לימאים בהולנד, קורסים ליהלומנים באמסטרדם, חוות חקלאיות למועמדים לחברות בקיבוצים ובמושבים ועוד.
חטר-ישי ריכז ראיות ועדויות למשפטי נירנברג, וריכז חומר על הרכוש היהודי שנשדד על ידי הנאצים ומשתפי הפעולה. במסגרת זו גם עלה על עקבותיו של אדולף אייכמן והיה הראשון שמסר ידיעות עליו ל"צייד הנאצים" שמעון ויזנטל[דרוש מקור] ולאחר מכן, לסגירת המעגל, היה העד האחרון במשפטו של אייכמן בירושלים.
השתתף בריכוז כספים לעזרה למשפחות השכולות או הנמצאות בקשיים, וקופות אלה, אשר כיהן כחבר במועצות הנאמנים שלהן, היוו בסיס לייסוד "בנק אוצר החייל".
בינואר 1946, עם שובו לארץ ישראל, שימש כסניגורם של שני קצינים בצבא הבריטי שהואשמו בהשמעת נאומים פוליטיים. במרץ 1946 הוא ייצג את הנאשמים שנעצרו בעלייה לביריה. כן ייצג את בעלי אניית המעפילים "מקס נורדאו" במשפט החרמתה. באותם חודשים היה פעיל במגבית ההתגייסות שאספה כספים לסיוע לשארית הפליטה במחנות העקורים. יוסף שפרינצק הציע לו לעבוד בוועד הפועל של ההסתדרות. משה שרת הציע לו למלא את מקומו של קולונל פרדריק קיש שנפל במלחמה, ולעבוד כמקשר בין השלטונות האזרחיים והצבאיים. הוועדה המרכזת של ההסתדרות ביקשה שישמש כיועץ המשפטי שלה.
חטר-ישי עסק בקליטתם של החיילים המשוחררים ובין היתר יזם והשתתף בהקמת שכונות מגורים בחיפה, בחדרה, בתל אביב (אפקה, צהלה), לחיילי החי"ל וקציניה.
עם הפסקת המגעים עם השלטונות הבריטיים, האזרחיים והצבאיים, בעקבות השבת השחורה ומעצר מנהיגי היישוב, נבחר, יחד עם עו"ד יעקב שמשון שפירא ועו"ד יעקב סלומון, לוועדת המצב, לטיפול בקשרים עם מוסדות השלטון האזרחיים והצבא הבריטי.
שפירא יצא לירושלים למלא את מקומו של דב יוסף, מנהל המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, שנעצר בלטרון. יעקב סלומון טיפל ביחסים עם הקצונה הגבוהה, וחטר-ישי טיפל ב-2,000 עצורי הקיבוצים במחנה המעצר בעתלית.
במלחמת השחרור ועם קום המדינה

לאחר שבן-גוריון קיבל את תיק הביטחון יצא חטר-ישי עם גרשון אגרון, עורך הפלסטיין פוסט, לדרום אפריקה לגיוס כספים לרכש.
בנוסף, הבריח בארגז מכוניתו יהודים מלבנון לארץ.[דרושה הבהרה]
באוקטובר 1947 נתפסו חמישה חברי פלמ"ח שסיירו בגבול לבנון ליד חניתה על ידי הז'נדרמיה הלבנונית. הם והועמדו לדין בלבנון וההאשמה הייתה ריגול עם נשק, כשהעונש היה עלול להיות מוות. חטר-ישי נשלח לסיע בהגנתם. הוא גייס להגנתם את שר התחבורה של לבנון, פיליפ תקלה, לימים נציג לבנון באו"ם, יחד עם בנו של נשיא לבנון, עורכי דין שניהם. הם עצמם חששו להופיע באולם המשפט, אבל חטר-ישי נכח שם אישית, מחופש לעורך דין יוגוסלבי. לאחר מכן ביקר את הנדונים בבית הכלא ודאג להסדיר את מזונם לכל תקופת מאסרם, והמשיך וטיפל בהם עד לשחרורם[דרושה הבהרה] במרץ 1949, לאחר הסכמי שביתת הנשק עם לבנון.
ב-1947 הממשלה הזמנית[דרושה הבהרה] החליטה על גיוס כללי של אנשים מבני 17 ומעלה.
חטר-ישי התמנה לגייס של חיפה והמחוז. סיסמתו לקריאה להתנדבות הייתה: "נוער! עמך וארצך קוראים לך! התגייס!" והיא הוקרנה בכל בתי הקולנוע ופורסמה ברבים.
בערב פסח תש"ח שוחררה חיפה. כדי למנוע שוד וביזה כפי שקרה בירושלים, בטבריה וביפו, התמנה חטר-ישי למרכז הוועדה לענייני ערבים[דרושה הבהרה], שתחת רשותה וסמכותה הועמדה כל חיפה התחתית הערבית שתושביה עזבוה. חטר-ישי גייס 80 מורים, כשומרים על הרכוש, מחסנים וחנויות שבעיר, דרש וקיבל ממפקד ההגנה בחיפה, יעקב לובליני, צו של "מחוץ לתחום" לחיפה הערבית, עם התראה שכל מי שיימצא בשטח ללא רישיון יירה.
בערב ליל הסדר התברר לו שכ-500 עד 600 ערבים נעצרו תוך הקרבות, והם עצורים בחורבה ערבית עזובה על הכרמל. הוא ריכז צוות ונסע לשם ועסק כל הלילה ולמחרתו במיון העצורים ושחרורם.
לאחר שבן-גוריון הטיל על שלמה שמיר להקים את חטיבה 7, חטיבה משוריינת שתפרוץ את הדרך לירושלים ביקש שמיר מחטר-ישי, עמו שירת בגדוד השני של הבריגדה, שיתמנה כקצין מנהלה לגיוס החטיבה. חטר-ישי נענה, ועזר לגייס את חטיבה 7 ולהכינה לקרב.
חטר-ישי ארגן את מבנה המערכת השיפוטית בחטיבה 7 במתכונת של הצבא הבריטי, ששימשה דוגמה ליחידות צה"ל האחרות, ששלחו לחטיבה 7 את התובעים הכלליים שלהן, ללמוד את השיטה וליישם אותם אצלן.
כעבור זמן מה, השתתף בהכנות של חטיבה 7 למתקפה של כרמלי לשחרור הגליל.
ביוני 1948 השביע בטקס חגיגי את חטיבה 7 לצה"ל.
בן-גוריון הטיל על אהרן חטר-ישי ונחום חת, היועץ המשפטי של משרד הביטחון, לכתוב חוק צבאי לצה"ל. הם ניסחו את תקנות שעת חרום (חוקת השיפוט), התש"ח-1948, שהסדירו את המשפט הצבאי בצה"ל. התקנות התבססו על תקנון "ההגנה", והיוו את התשתית לחוק השיפוט הצבאי, שנחקק ב-1955. חטר-ישי הופיע בישיבות של ועדת חוק ומשפט, ועדת החוץ והביטחון ואחר-כך גם במליאת הכנסת, כדי לקבל אישור לחוקה ולתיקונים המוצעים של ידו מדי פעם.