stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיטה כלכלית
משטרי סחר ולוחמים

אחרי נפילת האימפריה הרומית התמוטט משטר הסחר העיקרי של העולם העתיק ואת מקומו תפסו משטרי לוחמים שונים. משטרי סחר, או שילוב של משטרי סחר ולוחמים שררו במקומות אחרים בעולם, כשבולטים בהם אלו של האימפריה המוסלמית והאימפריה הסינית.
משטר הלוחמים במערב אופיין בהיעדר חוק וסדר, היעלמות הסחר והתפוררות הערים, כשהממלכות השונות שיצרו חברות לוחמים כמו הפרנקים, המרובינגים והקרולינגים נוטות להתפורר במהירות יחסית, אם בגלל היעדר יכולת לתמוך בחבורות הלוחמים ואם בגלל רצף של פשיטות של חבורות לוחמים מבחוץ (ובמיוחד הויקינגים). החברה אורגנה בשיטה הפיאודלית בקבוצות קטנות יחסית של איכרים, שהיו נתונים תחת שליטת אדון אחוזה.
משטרי לוחמים או לוחמים למחצה שררו באירופה בערך משנת 450 עד 1100, כאשר לקראת שלהי תקופה זו החלו להתפתח שוב מסלולי סחר והמשטר הפך מעורב יותר. בערך במאה הארבע עשרה החל המשטר הפיאודלי להתפורר, כשהוא מפנה את מקומו בהדרגה למשטר סחר מובהק יותר. התרבות האירופית אימצה שכלולים ורעיונות שונים שנוצרו או טופחו בתרבויות אחרות (במיוחד הערבית והסינית) ובזכות כמה שכלולים זוטרים יחסית בחקלאות החל להתפתח בה, לצד מעמד הלוחמים, גם מעמד הולך ומתרחב של בעלי מלאכה וסוחרים עירוניים, הבורגנות.
המהפכה הבורגנית

המשטרים המסחריים-בורגניים החדשים של אירופה התפתחו לצד ולרוב בעימות עם משטרי הלוחמים המשוכללים יותר. משטרי הסחר הבורגניים תבעו סחר חופשי יותר, הבטחה ואבטחה של זכויות הקניין, שיפור דרכי התעבורה, הידע והניווט, התפתחות תעשייה זעירה ביתית, ושוויון רב יותר בין תושבי המדינה. משטרי הלוחמים המשוכללים, לעומתם, תבעו לשמר את זכויות היתר של השליטים ולכונן משטר ריכוזי יותר, שישמר את ההון של המשטר (ה"בוליון") בידיהם של השליטים. ברובם, היו ניסיונות לשמר חלקים מהשיטה הפיאודלית, להגביל את הניעות (מוביליות) החברתית ולמנוע השגת זכויות אזרח עבור חלקים נוספים באוכלוסייה.
בהדרגה, ניתן היה להבחין בהיווצרותם של שני סוגי משטרים כלכליים שונים: משטרי-סחר מפותחים שנוצרו במדינות קטנות, ערי נמל ונהר או ערים על נתיב הסחר כמו ג'נובה וונציה באיטליה, אנטוורפן ואמסטרדם בארצות השפלה, ומעט מאוחר יותר אנגליה. מולם, ניצבה שורה של ממלכות גדולות וריכוזיות, שאופיינו כמו משטרי לוחמים קודמים בנטייה לעלייה מהירה יחסית עד לנקודת שיא, ואחר כך שקיעה בגלל היעדר יכולת של השיטה הכלכלית להזין את המשטרים לאורך זמן. עם אלו נמנו ממלכות ספרד וצרפת ובמזרח - רוסיה.
במדינות הקטנות בהן הגיע המשטר המסחרי-בורגני להתפתחות מלאה יותר, ובמיוחד בהולנד ובאנגליה, נוצרה שכבה הולכת ומתרחבת של בורגנות, שקנתה לה עוצמה שלטונית הולכת וגוברת אל מול האצולה השלטת.
סכסוכים בן הבורגנות המוקדמת לפועלים יצרו את הניצנים לתנועות העובדים ולמאבק בעבדות ילדים שרווח בהתחלה במפעלים שנשלטו על ידי הבורגנות .
המהפכה התעשייתית

בשלהי התקופה המסחרית-בורגנית החלה להתפתח בקנה מידה רחב יותר תופעה של השקעת הון. בניגוד למשטרים הריכוזיים, שנקטו מדיניות של צבירת הון רב ככל האפשר ושימוש בו כדי להבטיח את מעמדו ושליטתו של המעמד השליט, נוצרה בחלק מהמדינות המסחריות-בורגניות יותר, ובמיוחד באנגליה, תופעה של השקעה חוזרת של ההון שנצבר מגידול חקלאי, מסחר או תעשייה זעירה לא רק ברכישת בתים ובגדים מפוארים, או סממני עושר אחרים, אלא בשיפור המקורות שמהם נבע ההון: חקלאות, מסחר ותעשייה. משטר זה, שביסודו ההשקעה החוזרת של ההון, זכה לשם "קפיטליזם".
במהלך המאה השמונה עשרה במיוחד, החל תהליך זה של השקעת הון חוזרת להניב שיפורים בייצור החקלאי והתעשייתי, שהגדילו עוד יותר את נתח ההכנסות אותו יכול היה הבורגני המשקיע לשוב ולהשקיע בשיפור נוסף של הייצור. במקביל, התחזקה והלכה התביעה של הבורגני המשקיע לסחר חופשי יותר ללא מכסים ומחסומי סחר, תחת הסיסמה "תנו לנו לעשות, תנו לנו לעבור" (בצרפתית: "לסה פר, לסה פסה"), למשטר דמוקרטי יותר, שאינו נמצא בשליטתו הבלעדית של הריבון ונתון לשרירות ליבו כדי להבטיח את זכות הקניין.
המשטרים הקפיטליסטיים שנוצרו באירופה, תחילה באנגליה ואחר כך במידות כאלו ואחרות במדינות אחרות, הובילו לשינוי שלא היה כדוגמתו גם במשטר הכלכלי וגם בחברה באירופה. החברה האנושית, שאופיינה תמיד בשכבה דקה יחסית של בעלי כוח שחיו על עבודה חקלאית של כתשעים אחוז מהאוכלוסייה, השתחררה בפעם הראשונה: אחוז עובדי האדמה שנדרש כדי להזין את האוכלוסייה בכללה הלך וירד, ובמקביל, האוכלוסייה בכללה שיפרה את תזונתה וצמחה בקצב שלא נודע כמותו קודם לכן. באנגליה החלה מתפתחת תעשייה כבדה ותעשייה לצריכה המונית, שסיפקו לחלק גדל והולך של האוכלוסייה מוצרים ואף מותרות שקודם לכן לא עמדו לרשותו. עם זאת, לאור הצמיחה הכלכלית באירופה התרחב הקולוניאליזם ותופעת העבדות העולמי שעזרו לייבוא מתכות ולהתפתחות המהפכה התעשייתית.
העבדות, הקולונאליזם וההתפתחות הטכנולוגית הובילו להתפתחות תרבותית וכלכלית במערב אירופה שהובילה ל
שינוי זה במשטר הכלכלי באנגליה הפך אותה בתוך זמן לא רב למעצמה המובילה והחזקה בעולם ודחף משטרים רבים אחרים לנקוט צעדים דומים לכיוון תיעוש והשקעה חוזרת של הון. במקרים אחרים, שהפכו תכופים במאה התשע עשרה, התחוללו מהפכות והפיכות רבות, שיוזמיהן היו בעיקר הבורגנות והבורגנות הזעירה, שביקשה לשנות את תנאי חייה.
המשטרים הריכוזיים החדשים

כנגד השיטפון שחוללה המהפכה התעשייתית במשטרים הכלכליים באירופה, קמו מספר תנועות שתבעו לכונן משטרים כלכליים המנוגדים לקפיטליזם. תנועות לאומיות רבות כמהו לעידן הפאודלי שאבד, וביקשו לכונן מחדש מדינה אוטרקית-מרקנטיליסטית עם סדרי העולם שאבדו. התנועה המרקסיסטית, לעומתה, טענה כי המהפכה התעשייתית שחוללה הבורגנות אין די בה: מדובר בשלב בדרכו של מעמד הפועלים—עובדי התעשייה—לשלטון מלא. תנועות חשובות רבות אחרות חתרו למימוש מיזוג כזה או אחר של רעיונות המרקסיזם עם רעיונות אוטרקיים-מרקנטיליסטיים, כשגישה זו בולטת במיוחד במדינה הגרמנית החדשה, שהתגבשה במרכז אירופה והפכה לכוח הדומיננטי במרכז היבשת האירופית.
אחרי מלחמת העולם הראשונה, שגרמה להתשת כוחה של אירופה, ובמיוחד אחרי המשבר הכלכלי העולמי של 1929 עלו ברוב מדינות היבשת משטרים אוטרקיים-מרקנטליסטיים ריכוזיים, שהיו נתונים תחת השפעה חזקה של רעיונות מרקסיסטיים. ברוסיה, צמח כבר אחרי מלחמת העולם הראשונה, משטר קומוניסטי שניסה לממש את עקרונות המרקסיזם. במדינות אחרות באירופה שנותרו דמוקרטיות חדרו השפעות ניכרות של רעיונות המרקסיזם והלאומנות, ובמיוחד קנתה לה שביתה התפישה של ניהול המדינה על–ידי מומחים. שיטה זו נחשבה בעיני רבים למוצלחת יותר מאשר שיטת "הניהול העצמי" של הכלכלה הקפיטליסטית.
אחרי מלחמת העולם השנייה

אחרי מלחמת העולם השנייה, עם התמוטטותם של המשטרים הלאומניים-אוטרקיים שכוננו ברוב מדינות אירופה ובראשן גרמניה ואיטליה, הייתה התפכחות כללית מהרעיון של כינון מדינה אוטרקית, המספקת את כל צרכיה בעצמה, וברוב מדינות המערב צמחה ההכרה בצורך החיוני בסחר ובערוצי סחר פתוחים.
במקביל, ברוח התפישה כי ניתן לכונן משטר כלכלי שינוהל על–ידי מומחים כונן במרבית מדינות המערב משטר "מדינת הרווחה", משטר כלכלי שאופיין בניסיון להבטיח לרוב האוכלוסייה מגוון זכויות, באמצעות מיסוי כבד של המסחר והתעשייה ובהתאם להדרכתם של מומחים. שני הגורמים הבולטים ביותר תחת משטר זה היו ארצות הברית ומדינות אירופה, שיצרו איחוד מכסים ביניהן.
בחלקים רבים אחרים של העולם, התפשט המשטר הקומוניסטי, בווריאציות שונות על הנוסח שנוצר בברית המועצות, כשמשטרים ברוח זו נוצרים באמריקה הדרומית, דרום מזרח אסיה ואפריקה.
החל באמצע שנות השבעים חל שינוי הדרגתי אך משמעותי באופי המשטרים במערב ובמשטרים הקומוניסטיים. משנת 1976 ועד שנת 1991 פשטו את הרגל והתמוטטו בזה אחר זה כמעט כל המשטרים הקומוניסטיים. במקביל, אף כי בעוצמה פחותה, הגיעו גם מדינות רבות במערב שנקטו מדיניות של מדינת רווחה לשקיעה כלכלית, ורבות מהן החלו מפסיקות להעניק את מגוון השירותים האופייני למדינה כזו.
תהילים ס"ד

תהילים ס"ד הוא המזמור השישים וארבע בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-63). המזמור הוא תחינה של מי שמוקף באויבים גלויים ונסתרים המשתמשים בכל אמצעי שבידם כדי להזיק לו.
המזמור נחשב סגולה למי שמתו ילדיה.
תוכנו של המזמור

המשורר מקונן במזמור על קנוניה הנרקמת כנגדו "סּוֹד מְרֵעִים", ועל דברים רעים הנאמרים במטרה להכשילו "אֲשֶׁר שָׁנְנוּ כַחֶרֶב לְשׁוֹנָם... יְסַפְּרוּ לִטְמוֹן מוֹקְשִׁים".
וכנגד דברים או רוצה המשורר שהישועה תיעשה ותיראה. בסופו של דבר, האל יפגע באויביו והעולם יפנים את הלקח "וַיִּירְאוּ כָּל אָדָם וַיַּגִּידוּ פֹּעַל אֱלֹהִים וּמַעֲשֵׂהוּ הִשְׂכִּילוּ".
פגיעתו של האל תיעשה מידה כנגד מידה כמו שהם "דָּרְכוּ חִצָּם... פִּתְאֹם יֹרֻהוּ"(ד) יחזיר להם האל "וַיֹּרֵם אֱלֹהִים... חֵץ פִּתְאוֹם"(ח). כך גם מילותיהם הרעות של האויבים חוזרות עליהם "וַיַּכְשִׁילוּהוּ עָלֵימוֹ לְשׁוֹנָם"(ט)
הערות שוליים

↑  סגולות בספר תהילים במוקד התהילים הארצי
שיר של קשת וענן

| --- | --- |

 בימוי:  נאוטו קומאזאווה 
 הופק בידי:  סונג'י איוואי 
 תסריט:  אמי סקרואי   מיוקי סאיטו   ש'ונג'י איוואי
 עריכה:  נאוטו קומזאווה
 שחקנים ראשיים:  הייאטו איצ'יהארה ג'ורי אואנו יו אאוי קורנאוסוקה ססאקי
 מוזיקה:  הירואקי ימאשיטה
 צילום:  מסיוקי פוג'י שיניצ'י טסונודה
 מדינה:  יפן 
 חברה מפיצה:  טוהו 
 הקרנת בכורה:  יפן 21 באוקטובר 2006
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט רומנטי 
 הכנסות:  $636,000 (דצמבר  2007)
 דף הסרט ב־IMDb
 
שיר של קשת וענן (ביפנית: 虹の女神 - ניג'י נו מגאמי) הוא סרט קולנוע יפני מ-2006 בבימויו של נאוטו קומאזאווה. הסרט הוא דרמה המשרטטת את סיפור אהבתם המוחמצת של שני צעירים יפנים. הסרט, שעלילתו מדלגת קדימה ואחורה במימד הזמן, זכה להצלחה בינונית בלבד ביפן ובקוריאה הדרומית. השחקנית יו אאוי זכתה על משחקה בסרט זה (ובשני סרטים יפנים נוספים שיצאו למסכים ב-2006) בשלושה פרסים יפנים כשחקנית המשנה הטובה ביותר.
עלילה

הסרט מחולק ל-8 פרקים, שבראש כל אחד מהם כותרת שמו. הפרקים אינם עוקבים מבחינה כרונולוגית, אלא מדלגים בזמנים.
הסרט נפתח כשבחור צעיר (טומויה) יוצא עם שחר למרפסת ביתו ורואה קשת בענן שטוחה ומוזרה למראה בתוך שמיים מעוננים. הוא מצלם אותה בטלפון הנייד שלו ושולח את התמונה לידידתו הנמצאת מעבר לים תוך ציון העובדה שהוא מתגעגע לקולה.
עלילה > פרק 1: קשת אופקית

טומויה קישידה (הייאטו איצ'יהארה) הוא צעיר המועסק כעובד זוטר על הסטים של חברת הפקות טלוויזיה יפנית קטנה. כדבריו בהמשך הסרט הוא "עֶבֶד במשרה חלקית". הוא אינו מצליח בתפקידו: אינו מבין את כוונת מנהליו, שוגה ללא הרף, שוכח לבצע מטלות וסופג השפלות מילוליות ופיזיות על ימין ועל שמאל. בסיום יום צילומים מפרך נפגש צוות ההפקה במשרד הקטן ומגלה לתדהמתו, משידורי החדשות בטלוויזיה המוצבת שם, כי חברתם לשעבר לעבודה, אאוי סאטו, נספתה בהתרסקות מטוס נוסעים בקליפורניה שבארצות הברית. חבריה האבלים וטומויה ביניהם, נוסעים לבית הוריה לנחמם. ההורים וקאנה, בתם העיוורת, אחותה של אאוי, מוסעים על ידי טומויה לשדה התעופה בדרכם לארצות הברית לזהות את בתם ולהביא את אפרה ליפן. בשדה התעופה מסרבת בתחילה קאנה לעלות לטיסה וחוזרת אל טומויה הממתין ליד שער העלייה למטוס. לאחר חיבוק ארוך עם טומויה היא מתרצה ועולה לטיסה. חיבוק זה מזכיר לטומויה את סיפור הכרותו עם אאוי.
עלילה > פרק 2: ימי המטרידן

טומויה הוא צעיר חסר תעסוקה המנסה לחזר אחר מוכרת בחנות תקליטים, אך היא איננה מעוניינת בו. טומויה הוא עקשן ומנסה להגיע אליה דרך אאוי (ג'ורי אואנו), סטודנטית לקולנוע שעובדת באותה חנות תקליטים. בסופו של דבר, טומויה ואאוי מתחילים לבלות יותר ויותר זמן אחד עם השני, אך למרות שהם מחבבים אחד את השני לא מתפתח ביניהם קשר רומנטי.
עלילה > פרק 3: נערת הקודאק

אאוי מביימת סרט סטודנטים קצר בהשתתפות חבריה הסטודנטים ומשתפת גם את טומויה כשחקן. בסצנת הסיום של הסרט הקצר אמורים האוהבים להפגש, להתחבק ולהתנשק. הסטודנטית השחקנית איננה מסוגלת לנשק את טומויה והשותפים האחרים לסרט אומרים לאאוי כי אין לה ברירה והיא צריכה להפוך לשחקנית הראשית בסרט ולבצע את סצנת הנשיקה. אאוי וטומויה נבוכים אך מתנשקים בכוח כה רב עד שאאוי נושכת את שפתיו של טומויה.
עלילה > פרק 4: האחות

באחת הפעמים יוצא טומויה לבלות יחד עם אאוי ועם אחותה העיוורת, קאנה, לפסטיבל ליד מקדש. אאוי מנסה להסתיר את קיומו של טומויה מאחותה, אך ללא הצלחה וקאנה מספרת לטומויה החברותי שהיא יודעת על קיומו כבר מזמן. כפי שקאנה עיוורת פיזית, כך נמשך עיוורונו של טומויה למציאות שסביבו ולרגשותיה של אאוי כלפיו.
עלילה > פרק 5: לב שבור

בינתיים, מתקבלת אאוי לחברת ההפקות הקטנה, לאחר שמנהלה ראה סרט תיעודי שביימה וסבור כי יש לה כישרון. לאחר תקופת זמן שבה היא מתקדמת בחברה, ממליץ לה המנהל שלמען עתידה בתחום הקולנוע כדאי לה להסתובב בעולם וללמוד להכיר את "החיים האמיתיים" והוא מקשר בינה ובין ידידו הנמצא בלוס אנג'לס. בעקבות התפטרותה הצפויה, מתפנה משרת עובד זוטר ואאוי ממליצה על טומויה לתפקיד והוא מתחיל לעבוד שם.
לפני נסיעתה ללוס אנג'לס משתתפים טומויה ואאוי בספיד דייט שבסיומו עולה אאוי לבמה ומחכה שגבר כלשהו יזמין אותה לצאת עמו. למרבה המבוכה, אף גבר אינו מזמין אותה, כולל טומויה חסר הטקט והיא יורדת מושפלת מהבמה. השניים צועדים ברחובות העיר וטומויה אומר לה כי חיי שניהם ללא בן זוג הם עלובים ומציע שיינשאו אחד לשני מתוך "רחמים". אאוי פורצת בבכי הנובע מאכזבתה על הסיבה להצעת הנישואין. מרוב תסכול היא תוקפת את טומויה בצעקות, בבעיטות ומכה אותו עם תיקה ואומרת לו להסתלק.
עלילה > פרק 6: החברה

לאחר עזיבת אאוי לארצות הברית מתדפקת אחת מהבחורות שבספיד דייט על דלתו של טומויה. היא מפלסת את דרכה למיטתו ולחיים משותפים איתו כשהיא משקרת לגבי גילה ולגבי פרטים נוספים. רק לאחר שטומויה נפגש עם הוריה ומגלה שגם הם, כמוה, משקרים לו, הוא מתגבר על תמימותו וטוב לבו ומבקש ממנה לעזוב.
עלילה > פרק 7: סוף העולם

לאחר שובם של הורי אאוי מארצות הברית עם אפר בתם מתכנסים חבריה מהחוג לקולנוע וטומויה אתם, בבית המשפחה ומגלים שם עותק של סרט הסטודנטים של אאוי שנקרא "סוף העולם" וצופים בו מחדש. הסרט מספר על זוג אוהבים המנסה להתאחד לפני "סוף העולם" שיתרחש כשמטאור יפגע עוד שבעה ימים בכדור הארץ ויכחיד אותו. טומויה ואאוי מגלמים את זוג האוהבים שמצליחים להתאחד ביום האחרון לפני "סוף העולם" בחיבוק ונשיקה ארוכים.
עלילה > פרק סיום: איריס – שיר הקשת בענן

לאחר הקרנת הסרט, עולה טומויה הנרגש לחדרה של קאנה והיא נותנת לו לקרוא מכתב שכתבה אאוי בעבר, לבקשת טומויה, בעת שניסה לחזר אחרי חברתה. טומויה מגלה שלמכתב שלא נשלח הוסיפה אאוי מספר שורות המתוודות על אהבתה לטומויה למרות כל מגרעותיו. קאנה גם מוסרת לו את הטלפון הנייד של אאוי, ששרד את התרסקות המטוס, והוא רואה שהשיחה האחרונה שקיבלה אאוי לפני מותה הייתה של התמונה ששלח של הקשת בענן. רק לאחר קריאת מכתבה, מבין טומויה את עומק רגשותיה של אאוי אליו ורק אז הוא מבין כי בעצם גם לו היו רגשות כלפיה ומבין את גודל ההחמצה שהביא עליו עיוורונו למציאות שסביבו.
הפקה

חלק גדול מהסרט צולם באוניברסיטת סייג'ו (אנ'), אוניברסיטה פרטית הנמצאת ברובע סטגאיה שבטוקיו.
הערות שוליים

↑  NIJI NO MEGAMI (RAINBOW SONG), באתר Box Office Mojo
רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי

רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי (באנגלית: WHO Model List of Essential Medicines) היא רשימה שמפורסמת על ידי ארגון הבריאות העולמי WHO המכילה את התרופות הנחשבות כיעילות ביותר והבטיחותיות ביותר עבור מערכת הבריאות. הרשימה משמשת לעיתים קרובות כדי לעזור למדינות לפתח רשימת תרופות חיוניות מקומית משלהן.
הרשימה מחולקת לתרופות ליבה ותרופות משלימות. תרופות הליבה נחשבות לבעלות יחס העלות-תועלת הטוב ביותר לפתרון בעיות בריאותיות מרכזיות, והשימוש בהן אינו מצריך משאבים נוספים ממערכת הבריאות. התרופות המשלימות דורשות תשתיות נוספות כגון ספקי שירותי בריאות ייחודיים או ציון אבחון או שהן בעלות יחס עלות-תועלת נמוך יותר. כ-25% מהתרופות נמצאות ברשימה המשלימה. חלק מהתרופות מופיעות גם ברשימת הליבה וגם ברשימה המשלימה, בקטגוריות שונות. אף שרוב התרופות ברשימה הן תרופות גנריות, תרופה שעדיין רשומה כפטנט יכולה להיכנס אף היא לרשימה.
הרשימה הראשונה פורסמה בשנת 1977 וכללה 212 תרופות. ארגון הבריאות העולמי מעדכן את הרשימה מדי שנתיים. המהדורה ה-20 פורסמה בשנת 2017, והיא מכילה 433 תרופות.
תרופות הרדמה וחמצן > תרופות להרדמה כללית וחמצן > תרופות ליבה

הלותן
איזופלורן
חמצן דו-חנקני
חמצן
קטמין
פרופופול
תרופות הרדמה וחמצן > תרופות להרדמה מקומית > תרופות ליבה

בופיבקאין
לידוקאין
לידוקאין בשילוב עם אפינפרין
תרופות הרדמה וחמצן > תרופות להרדמה מקומית > תרופות משלימות

אפדרין
תרופות הרדמה וחמצן > תרופות טרום-ניתוחיות ותרופות להרדמה קצרת-טווח > תרופות ליבה

אטרופין
מידאזולאם
מורפין
תרופות לטיפול בכאב ולטיפול פליאטיבי > תרופות נוגדות-דלקת שאינן סטרואידים > תרופות ליבה

אספירין
איבופרופן
פרצטמול
תרופות לטיפול בכאב ולטיפול פליאטיבי > משככי כאבים אופיאדיים > תרופות ליבה

קודאין
פנטניל
מורפין
תרופות לטיפול בכאב ולטיפול פליאטיבי > משככי כאבים אופיאדיים > תרופות משלימות

מתאדון
תרופות לטיפול בכאב ולטיפול פליאטיבי > תרופות לתסמינים נפוצים אחרים בטיפול פליאטיבי > תרופות ליבה

אמיטריפטילין
ציקליזין
דקסמטזון
דיאזפאם
דוקוסט סודיום
פלואוקסטין
הלופרידול
היוסין בוטילברומיד
היוסין הידרוברומיד
לקטולוז
לופרמיד
מטוקלופראמיד
מידאזולאם
אונדנסטרון
סנה
תרופות אנטי-אלרגיות ותרופות לטיפול באנפילקסיס > תרופות ליבה

דקסמטזון
אפינפרין
הידרוקורטיזון
לורטאדין
פרדניזולון
נוגדנים וחומרים נוספים המשמשים לטיפול בהרעלות > תרופות ליבה

פחם פעיל
אצטיל ציסטאין
אטרופין
קלציום גלוקונט
מתילן כחול
נלוקסון
פניצילאמין
כחול פרוסי
סודיום ניטריט
סודיום תיוסולפט
נוגדנים וחומרים נוספים המשמשים לטיפול בהרעלות > תרופות משלימות

דפרוקסמין
דימרקפרול
פומפיזול
סודיום קלציום
חומצה דימרקפטו-סוקסינית
תרופות נוגדות-פרכוס > תרופות ליבה

קארבאמזפין
דיאזפאם
למוטריג'ין
לוראזפאם
מגנזיום סולפט
מידאזולאם
פנוברביטל
פניטואין
חומצה ולפרואית
תרופות נוגדות-פרכוס > תרופות משלימות

אתוסוקסימיד
הערות שוליים

↑  רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי משנת 2017
קטמין
לידוקאין
פרצטמול
קודאין
דיאזפאם
אפינפרין
נלוקסון
אטרופין
קארבאמזפין
שפסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  22 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  1.93 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  87 קמ"ר
 מוצא:  הר פסאושחו
 גובה מוצא הנהר:  750 מטרים
 שפך:  הים השחור 
 מדינות באגן הניקוז:  רוסיה
 
 תוואי הנהר במפת מחוז קרסנודאר
 
שפסי (ברוסית: Шепси) הוא נהר קצר הנובע בהר פסאושחו (Псеушхо) בקווקז המערבי ברוסיה. מקורו של הנהר בגובה 750 מטרים לערך, והוא זורם לאורך 22 ק"מ אל הים השחור. הנהר מסמן את גבולה הצפון-מערבי של העיר סוצ'י.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תהילים נ"ח

תהילים נ"ח הוא המזמור ה-58 בספר תהילים. (זהו הפרק ה-59 על פי המספור הקיים בתרגום השבעים ובוולגטה) זהו מזמור תוכחה בו מבקש בעל המזמור נקמה. המשורר נוזף באויביו ומקללם.
מבנה המזמור

כותרתו של המזמור וחתימתו מהווים מסגרת לשיר: פסוקים ב'-ג' מתארים משפט שאינו תקין ובניגוד להם פסוקים י"א-י"ב מתארים משפט צדק. פסוקים ד'-ו' מתארים את מעשי הרשעים ופסוקים ז'-י' מבקש בעל המזמור להעניש את הרשעים ומקלל אותם.
תוכן המזמור

הרעיון המרכזי של המזמור בא לידי ביטוי בתוכה של בעל המזמור את הרשעים. הוא מבקש לנקום ומקלל אותם. יש הסוברים שהמשורר מאשים גם את אויביו שהוציאו את דיבתו ברבים וגם את השופטים שיש לו טענה נגד גזר דינם. לדעת שמאי גלנדר אין ממש בסברה זו וזאת לשיטתו אין במעבר מגוף שני לגוף שלישי הוכחה מספקת לטענה זו וזאת כי מעברים בין גוף שני לשלישי בתחום הלשוני מצויים במזמורים דומים אך גם בשונים ממזמור זה. מנגד אחרים סוברים כי במזמור זה בא לידי ביטוי תהליך אמוני ומקורו בטקס פולחני בו מתקיים משפט ראווה לאלי הגויים.
הערות שוליים

↑  שמאי גלנדר, עולם התנ"ך: תהילים, תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 248
↑  שמאי גלנדר, עולם התנ"ך: תהילים, תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 247
תחנת פלושצ'אד איליצ'ה

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  30 בדצמבר 1979 
 אדריכל:  לב פופוב 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°44′49″N 37°40′59″E﻿ / ﻿55.746944444444°N 37.683055555556°E﻿ / 55.746944444444; 37.683055555556
 תחנות סמוכות:  Aviamotornaya, תחנת מרקסיסטסקאיה 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו קלינינסקאיה 
 קוד התחנה:  083 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת פלושצ'אד איליצ'ה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת פלושצ'אד איליצ'ה
 
פלושצ'אד איליצ'ה (ברוסית: Площадь Ильича) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלינינסקאיה.
פירוש שם התחנה – כיכר על שם איליץ' (ולדימיר איליץ' לנין). התחנה נמצאת ברובע טגנקה. הכניסות לתחנה ממוקמות מתחת לכיכר ומכאן שמה. בשנת 1991 שונה שמה של הכיכר ל"רוגוז'סקאיה זאסטאבה" (מחסום רוגוז'סקי – על שם נקודת ביקורת לנכנסים למוסקבה, אשר הוצבה באזור במאה ה-18). שמה של תחנת רכבת תחתית לא שונה, למרות שינוי שם הכיכר.
התחנה נמצאת בעומק של 46 מטר מתחת לפני הקרקע. בתחנה ישנו מעבר ל: תחנת רימסקאיה של קו ליובלינסקו-דמיטרובסקאיה, לתחנה של קו 2 של הרכבת הפרוורית של מוסקבה ולתחנה של קו 4 של הרכבת הפרוורית של מוסקבה.
תחנת פלושצ'אד איליצ'ה היא אחת מתוך שש התחנות הראשונות של קו קלינינסקאיה. הקו נבנה בשנים 1975–1979, כחלק מתוכנית הרחבת קווי רכבת לקראת אולימפיאדת מוסקבה. היא נפתחה לשימוש ביחד עם שאר התחנות בקו החדש ב-30 בדצמבר 1979.
שפה מסדר ראשון

בלוגיקה מתמטית, שפה מסדר ראשון (נקראת גם לוגיקה מסדר ראשון או תחשיב היחסים או תחשיב פרדיקטים מסדר ראשון, בסימון מקובל FOL) היא מנגנון חישוב לניסוח טענות פורמליות כלליות, כל עוד מסתפקים בכימות על אברים במודל.

שפה מסדר ראשון היא הכללה של תחשיב הפסוקים; כלומר, בעוד שתחשיב הפסוקים מטפל במשתנים בוליאניים שיש להם רק ערכי אמת, בשפה מסדר ראשון מותר למשתנים לקבל כל ערך מתוך קבוצה נתונה של אובייקטים.
במובן הרחב ביותר, המונח "שפה" משמש בלוגיקה מתמטית לתאר כל מערכת המאפשרת ניסוח של טענות באופן חד-משמעי. זהו גם היעד המרכזי של שפות מסדר ראשון: טיפול פורמלי בנוסחאות. השפה עצמה היא כלי צורני (סינטקטי), ללא תוכן סמנטי. כאשר מוסיפים לשפה אקסיומות מתקבלת תורה, שאליה אפשר לצקת משמעות על ידי חקירת המודלים האפשריים.
שפות מסדר ראשון הן המצע לרוב התורות המתמטיות, ובכלל זה תורת הקבוצות האקסיומטית. בעוד שבשפה מסדר ראשון הכמתים חלים על אובייקטים בלבד, קיימות גם שפות מסדר גבוה יותר – שפות מסדר שני, בהן הכמתים יכולים לחול גם על המושגים או הפונקציות.
המבנה של שפה מסדר ראשון

שפה מסדר ראשון  {\mathcal {L}} מורכבת מפסוקים, שהם רצפים חוקיים של אותיות מתוך האלף-בית של השפה. באלף-בית יש ארבעה סוגים של אותיות:
{\mathcal {V}} – אוסף כל סימני המשתנים, למשל  \ v_{0},v_{1},v_{2},v_{3},\dots .
{\mathcal {C}} – אוסף כל סימני הקבועים:  \ c_{0},c_{1},c_{2},\dots .
{\mathcal {F}} – אוסף כל סימני הפונקציות, כאשר כל פונקציה מאופיינת בשלושה דברים עיקריים (מלבד שמה), והם:
השפה היא מושג כללי, וכדי ליצור דוגמאות קונקרטיות יש צורך לבנות מודל שירחיב את השפה.
לאחר שנבחר מודל לשפה, אפשר יהיה להציב ערכים במשתנים, וכך יקבלו ערכים גם כל הביטויים. כתוצאה מכך הפסוקים יקבלו משמעות לוגית – כלומר, ייקבע האם הם אמיתיים או לא.
דוגמה: להלן כמה דוגמאות לביטויים בשפה המשמשת לתיאור מערכת המספרים השלמים, שבה שתי פונקציות (החיבור והכפל), יחס אחד ('קטן מ-', המסומן ב-' <') ושני קבועים ( 0 ו- 1):
\ x_{6}
\ 1+1+1
\ (x_{1}+x_{2})\cdot (x_{3}+x_{4})
מביטויים כאלה אפשר להרכיב פסוקים:
\ x_{1}>x_{2}
\ \forall x_{1}\exists x_{2}(x_{1}+x_{2}=0)
\ (p>1)\land (\forall a((a>0)\implies ((\exists b(p=a\cdot b))\implies (a\cdot a=1\lor a\cdot a=p\cdot p))))
\ \forall x\exists y(y>x)
את הפסוק השני אפשר לקרוא: 'לכל מספר יש הפכי ביחס לחיבור'. בפסוק השלישי, איננו אומרים מהו המשתנה  p; משתנה כזה נקרא משתנה חופשי, וסביר לצפות שערך האמת של הפסוק יהיה תלוי בערך המספרי שנבחר ל- p. הפסוק הזה אומר ' p ראשוני'. הפסוק הרביעי אומר שהקבוצה אינה חסומה: לכל מספר, יש מספר גדול יותר. לעומת זאת, אי-אפשר לומר בשפה הזו
\ x>5
משום ש-5 איננו קבוע של השפה. במקום זה, צריך לומר  \ x>1+1+1+1+1.
יודגש שהשפה אינה מתייחסת דווקא למספרים - כשבוחרים לה מודל מסוים, כל שנדרש הוא לקבוע קבוצה ברקע, שממנה המשתנים יבחרו את הערכים שלהם, ולצרף את המספר המתאים של פונקציות וקבועים. אם נתאים את סימן היחס '<' ליחס "בהיר יותר", אפשר יהיה לפרש את הפסוק הרביעי כמבטא את המשפט "לכל צבע, יש צבע בהיר ממנו".
הכמתים 'לכל' ו'קיים' מאפשרים למשתנים לעבור על-פני כל האובייקטים במודל. לפעמים רוצים להגביל את הבחירה, כמו באקסיומת המקבילים: "לכל ישר ולכל נקודה שמחוץ לישר, יש ישר אחד ויחיד העובר דרך הנקודה ומקביל לישר הנתון". שפות מסדר שני תוכננו בדיוק למטרה הזו, ובהן אפשר לכמת על-פני סוגים שונים של משתנים, או אפילו על קבוצות או נוסחאות. אבל בדרך כלל אין בזה צורך. כדי לנסח את אקסיומת המקבילים, אפשר להסתפק בשפה שיש בה רק יחס אחד – 'שייך ל-', והיא מתייחסת בו זמנית גם לנקודות וגם לישרים. כך אפשר לנסח את אקסיומת המקבילים:
לכל  a, אם קיים  x כך ש- x שייך ל- a, אז לכל  b כך ש- b אינה שייכת ל- a, קיים  c כך ש((קיים  e כך ש- e שייך ל- c), אבל לא קיים  d כך ש-( d שייכת ל- a וגם  d שייכת ל- c)).
כדי לחסוך בזמן, אפשר להגדיר בשפה הזו
a הוא קו ישר אם קיים  x כך ש- x שייך ל- a, ו-
x היא נקודה אם קיים  a כך ש- x שייך ל- a.
מעכשיו המונחים 'קו' ו'נקודה' הם חלק מהשפה, מפני שאפשר להרחיב אותם בחזרה לפסוקים מפורשים.
גם בשפה החשובה ביותר במתמטיקה, זו של תורת הקבוצות האקסיומטית, יש רק יחס אחד, השייכות, המסומן ב- \in . את יחס השוויון מגדירים לפי הכלה. שתי קבוצות שוות אם יש להן אותם איברים:
\ (x=y)\iff \forall z((z\in x)\iff (z\in y))
המחשה מעולם התכנות

ניתן לחשוב על מושג השפה והמודל כעל מקבילים למושג הממשק (Interface) והמחלקה (Class) בשפות תכנות כדוגמת ג'אווה. הממשק מכיל את השיטות (הפעולות) והמשתנים, אך אינו באמת מבצע משהו מתוכם. כאשר מתכנתים בונים מחלקה המממשת אותו, רק אז השיטות והמשתנים מקבלים ערכים, ובכך מאבדים מכלליותם. היחס בין שפה למבנה לשפה הוא זהה.
ראו גם

הומומורפיזם (לוגיקה)
תחשיב הפרדיקטים