stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נפת כובולתי

ערך זה עוסק בנפת כובולתי. אם התכוונתם לעיר כובולתי, ראו .
נפת כובולתי (בגאורגית: ქობულეთის რაიონი, מילולית: כּוֹבּוּלֶתיס ראיוֹני) היא נפה בחלק הדרום־מערבי של גאורגיה, בחלק הצפוני של הרפובליקה האוטונומית, והמחוז הגאורגי, אג'ריה. היא גובלת בנפת אוזורגתי מצפון. המרכז האדמיניסטרטיבי הוא העיר כובולתי, שנמתחת לאורך חופי הים השחור. נפת כובולתי מורכבת מיישוב עירוני אחד, 2 אזורים שאינם עירוניים ו־17 מועצות כפריות. ישנם 48 כפרים בנפה. בנפה יושבים נציגים מ־24 לאומים שונים החיים ביחד עם הגאורגים.
נפת כובולתי ידועה במסורתה, הכנסת אורחים, אקלים סובטרופי עדין, אוויר ימי מיונן, השמש הזורחת בבהירות, וים חם.[דרוש מקור]
האתרים הארכאולוגיים, המתוארכים לתקופת האבן, תחילת התקופה הפאודלית והעת העתיקה, מוכיחים כי הייתה התיישבות עירונית משמעותית בתקופת קולחידה העתיקה לאורך החוף המזרחי של הים השחור.
נהרות

נפת כובולתי עשירה בנהרות, כגון:
נהר קינטרישי
נהר צכויסצע'לי
נהר אצ'ריסצע'לי
נהר אוצ'חמורי
נהר אצ'קווה
נהר דקווה
מבנים נוספים בנפה

11 כנסיות (13 בבניה)
2 מסגדים
4 פארקים
15 מלונות
סטורה

סְטוּרה (Sture) היה שמה של משפחה בעלת השפעה רבה בשוודיה מסוף המאה ה-15 ועד לתחילת המאה ה-16. שלושה מחברי המשפחה שירתו כעוצרים שוודים של איחוד קאלמאר בין 1470 לבין 1520. משפחת סטורה נתמכה על ידי האיכרים והבורגנים, מה שלרוב גרם לסכסוך עם הכנסייה והאצולה.
עוצרים

סטן סטורה הזקן - Sten Sture den äldre (שלט: 1470-1497 ו-1501-1503)
סבנטה נילסון - Svante Nilsson Natt och Dag (שלט: 1504-1511)
סטן סטורה הצעיר - Sten Sture den yngre (שלט: 1512-1520)
סבורגה

נסיכות סבורגה (באיטלקית: Principato di Seborga) היא נסיכות (לכאורה) קטנה הנמצאת במחוז ליגוריה שבאיטליה. הנסיכות עצמאית משנת 954.
הנסיכות לא מוכרת על ידי אף מדינה זרה. היא מקיימת כוח שיטור פנימי, אך מקבלת את כל השירותים המשטריים מאיטליה – דבר המחזק את הקביעה, שהיא אינה עצמאית.
בנסיכות כ-297 תושבים, ושטחה כ-15 קמ"ר. מושלת הנסיכות היא הנסיכה נינה מנגאטו, שנבחר על ידי אזרחי הנסיכות. לאחר התפטרותו של בעלה הקודם מרצ'לו. הנסיכות מנפיקה דרכונים ובולים, ואף מוציאה מטבע משלה - לואיג'ינו, המשמש כהילך חוקי בנסיכות, במקביל לאירו.
סאטיאגרהא

סאטיאגרהא (בסנסקריט: सत्याग्रह, תרגום: "כוח האמת" או "לדבוק באמת") הוא עיקרון פילוסופי ופרקטיקה של התנגדות לא אלימה, שפותחה על ידי מוהנדס קרמצ'נד גנדי בהשפעת כתביו של לב טולסטוי ובבסיסה התנגדות לרוע ולדיכוי על ידי התנגדות בלתי אלימה המבוססת על האהימסה. גנדי פיתח את הסאטיאגרהא במהלך מאבקיו המוקדמים באימפריה הבריטית בדרום אפריקה ולאחר מכן גם במאבק על עצמאותה של הודו.
מהטמה גנדי מוביל את צעדת המלח, 1930. דוגמה לשימוש בסאטיאגרהא במאבק בלתי אלים
מאחורי גישה זו טמונים שני רעיונות:
התנגדות אלימה היא כניעה לרוע. אלימות, גם אם היא כלי במאבק צודק, הופכת אותו למאבק שאינו מוצדק מוסרית.
לצד השני במאבק יש ערכים מוסריים תואמים, התנהגות מוסרית תשפיע על הצד השני והוא יכיר בנכונות המאבק.
פירוש המונח

"סאטיא" היא מילה בסנסקריט שפירושה "אמת"; השורש "גרהא" פירושו "להחזיק" או "לאחוז". צירוף שתי המילים יכול להיות מובן כ"היאחזות או דבקות באמת". המונח הפך פופולרי בזמן פעילותה של התנועה לעצמאות הודו, והיא נמצאת בשימוש בשפות הודיות רבות, כולל בהינדי.
גנדי תיאר את המונח בדרך הבאה:
פירושה השורשי הוא להיאחז באמת, ומכאן כוח-אמת. קראתי לה גם כוח-האהבה או כוח-הנפש. ביישום של סאטיאגרהא, גיליתי בשלבים המוקדמים שהמרדף אחר האמת לא מאפשר הפעלה של אלימות כלפי היריב, אלא שיש לגמול אותו מטעותו באמצעות סבלנות וסימפטיה. שכן מה שנראה כאמת לאחד עשוי להראות שגוי לאחר. וסבלנות פירושה סבל-עצמי. כך שפירוש הדוקטרינה הוא צידוק או הוכחת האמת, לא באמצעות גרימת סבל ליריב, אלא לעצמך.
כללים לקמפיינים של סאטיאגרהא

גנדי הציע סדרה של כללים ליישום כדי להשתמש בסאטיאגרהא במסע התנגדות לא אלים. קיימות גרסאות מעט שונות לכללים אלה Mahatma Gandhi’s Rules For Satyagraha, Lokvani
ללא כעס.
לסבול את הכעס של היריב.
לעולם אל תגיב על תקיפות או עונשים, אך אל תיכנע, מחשש מעונש או תקיפה, לפקודה שניתנה בכעס.
היכנע מרצון למעצר או החרמה של רכושך.
אם אתה נאמן על רכוש, הגן על רכוש זה (ללא אלימות) מפני החרמה בחייך.
אין לקלל או להשתמש במילים מגנות.
אל תעליב את היריב.
לא להצדיע ולא להעליב את סמל או דגל היריב שלך או מנהיגי היריב שלך.
אם מישהו מנסה להעליב או לתקוף את היריב שלך, הגן על היריב שלך (ללא אלימות) בחייך.
כאסיר, התנהג באדיבות וציית לתקנות הכלא (למעט כל מה שמנוגד לכבוד עצמי).
כאסיר, אל תבקש יחס מועדף מיוחד.
כאסיר, אל תצום בניסיון להשיג נוחות, אם קיפוחה לא כרוך בפגיעה כלשהי בכבודכם העצמי.
צייתו בשמחה להוראות של מנהיגי פעולת אי-ציות האזרחי.
השפעות מחוץ להודו

התאוריה של הסאטיאגרהא השפיעה על מרטין לותר קינג במהלך המאבקים שלו במסגרת התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית. הדלאי לאמה טנזין גיאטסו אימץ פילוסופיה זו במאבקו נגד השלטון הסיני בטיבט.
ראו גם

מחאה בלתי אלימה
אי-אלימות
אמפתיה
תקשורת לא-אלימה
סטיב ביקו
סולידריות (תנועה)
התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית
גיוס קולות עמוק - שימוש בשיחות עומק אמפתיות כדרך להביא לשינוי פוליטי להרחקות מדפוסי מחשבה של פחד או שנאה
הערות שוליים

↑  Gandhi, M.K. Statement to Disorders Inquiry Committee January 5, 1920  (The Collected Works of Mahatma Gandhi vol. 19, p. 206)
↑  Gandhi, M.K. “Some Rules of Satyagraha” Young India (Navajivan) 23 February 1930 (The Collected Works of Mahatma Gandhi vol. 48, p. 340)
סטאדיו אולימפיקו (טורינו)

| --- | --- |

 על שם:  Grande Torino 
 שמות קודמים:  אצטדיון מוסליני, סטאדיו קומונלה (אצטדיון עירוני) סטאדיו קומונלה ויטוריו פוצו
 כתובת:  Via Filadelfia 96/B, I-10134 Torino 
 מיקום:  איטליה טורינו, איטליה
 קואורדינטות:  45°02′30″N 7°39′00″E﻿ / ﻿45.041667°N 7.65°E﻿ / 45.041667; 7.65
 אבן יסוד:  1932
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־91 שנים)
 שופץ:  2006
 בעלים:  עיריית טורינו
 משטח:  דשא
 אדריכל:  Raffaello Fagnoni 
 קבוצות:  טורינו (1958–1990, 2006–היום) יובנטוס (1933–1990, 2006–2011)
 מושבים:  27,958
 ממדי משטח:  105x68 מטר
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורינו מוגדלת) סטאדיו אולימפיקו(למפת טורינו רגילה) סטאדיו אולימפיקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סטאדיו אולימפיקו גראנדה טורינו (באיטלקית: Stadio Olimpico Grande Torino ; במקור סטאדיו מוניציפאלה בניטו מוסוליני ולשעבר סטאדיו קומונלה ויטוריו פוצו) הוא אצטדיון הממוקם בטורינו שבאיטליה, ומונה 27,958 מקומות ישיבה. אצטדיון זה משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הסרייה א' טורינו. בעבר שימש האצטדיון גם את קבוצת יובנטוס.
בשנת 2006 אירח האצטדיון את טקס הפתיחה והסיום של משחקי החורף האולימפיים.
היסטוריה

העבודות להקמת האצטדיון החלו בספטמבר 1932, ובוצעו על ידי מספר חברות, כאשר כל חברה טיפלה בחלקים אחרים של האצטדיון. האצטדיון נקרא על שם בניטו מוסוליני, ונבנה במקור כדי לארח את משחקי Littoriali ואת משחקי הסטודנטים הבינלאומיים שהתקיימו בעיר באותה השנה. האצטדיון נחנך ב-14 במאי 1933. בשנת 1934 אירח האצטדיון את אליפות אירופה הראשונה באתלטיקה, וכן משחקים במסגרת גביע העולם בכדורגל אשר התקיים באותה השנה באיטליה.
החל מעונת 1934/1935 שימש האצטדיון במגרשה הביתי של יובנטוס שאף זכתה באליפות הליגה האיטלקית באותה העונה. יריבתה העירונית של יובנטוס, טורינו, עברה אף היא לשחק באצטדיון בשנת 1958, לאחר שעזבה את אצטדיונה הקודם, אצטדיון פילדלפיה.
לאחר מלחמת העולם השנייה ונפילת איטליה הפשיסטית, שונה שם האצטדיון לשם הנייטרלי - "אצטדיון עירוני". בשנת 1986 הונצח בשם האצטדיון שמו של ויטוריו פוצו, מאמן כדורגל איטלקי שהוביל את נבחרת איטליה לשתי זכיות רצופות בגביע העולם, ב-1934 וב-1938.
בשנת 1990 עזבו שתי הקבוצות את האצטדיון, ועברו לארח את משחקיהן הביתיים בסטאדיו דלה אלפי החדש, אשר שנבנה בעיר לקראת מונדיאל 1990.
בשנת 2006 אירח האצטדיון את אולימפיאדת החורף. לשם כך עבר האצטדיון מתיחת פנים במטרה לעמוד בסטנדרטים לאירוח אולימפיאדת החורף. האצטדיון אירח את טקסי הפתיחה והסיום של האולימפיאדה.
באותה השנה חזרו שתי הקבוצות לארח באצטדיון את משחקי הבית שלהן, בעקבות סגירתו של הדלה אלפי. ב-2011 עזבה יובנטוס את האצטדיון ועברה לאצטדיון יובנטוס שנבנה על חורבותיו של הדלה אלפי.
הופעות באצטדיון

28 ביוני 1980- בוב מרלי והלווייתנים
19 ביולי 1980- פיטר טוש
2 בספטמבר 1980- איירון מיידן
1 ביולי 1981- דייר סטרייטס
2 ביולי 1982- פרנק זאפה
11–12 ביולי 1982- האבנים המתגלגלות
7 בספטמבר 1984- אייסי דיסי
9 ביוני 1987- דייוויד בואי
4 בספטמבר 1987- מדונה
3 במאי 1988- סטינג
29 במאי 1988- מייקל ג'קסון
11 ביוני 1988- ברוס ספרינגסטין ולהקת רחוב E
6 ביולי 1988- פינק פלויד
5 במאי 1990- טינה טרנר
גלריה

האצטדיון עת נקרא אצטדיון מוסליני
האצטדיון בשנת 2009
טקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף בשנת 2006
סטאדהאודר

יאן השלישי ון אחמונד, סטאדהאודר של מחוזות הולנד, זילנד ומערב-פריסלנד, עם אשתו. ציור מאת "המאסטר מאלקמאר", סביבות שנת 1500.
סְטָאדהָאוּדֶר (בהולנדית Stadhouder, מילולית "מחזיק מקום" או "ממלא מקום") הוא שמו של תפקיד מנהלי בימי הביניים בארצות השפלה, שהתפתח במאה השמונה-עשרה והפך לסוג נדיר של ראש מדינה בפועל ברפובליקה ההולנדית, שתפקידו עובר בירושה.
סופו של תפקיד הסטאדהאודר

הגולים חזרו מצרפת עם הצבא המהפכני הצרפתי בחורף של 1795, והולנד נפלה תחת שלטון צרפת המהפכנית. וילם החמישי נמלט לאנגליה, ומשׂרת הסטאדהאודר בוטלה באופן רשמי ב-1795, כשהצרפתים הקימו את הרפובליקה הבטאווית. לאחר תבוסת נפוליון וקונגרס וינה חזרה הולנד לשלטון בית אורנז', אלא שהפעם הפך הנסיך וילם השישי לוילם הראשון, מלך הולנד והולנד הייתה למונרכיה.
בארצות השפלה הדרומיות (כיום בלגיה) המשיכו מלכי בית האבסבורג למנות סטאדהאודרים מקומיים ללא הפרעה מאז 1572 ועד סיפוחן לצרפת המהפכנית ב-1794.
ראו גם

היסטוריה של הולנד
נסיך אוראנז' וילם השני עורר עליו את חמתם של "הרחנטים", ובכך הביא לביטול משרת הסטאדהאודר למשך 22 שנה. בציור מאת חרארד ואן הונטהורסט הוא נראה עם אשתו מרי.
סאלח בכרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1977 (בן 47) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
סאלח בכרי (בערבית: صالح بكري; נולד ב-1 במרץ 1977) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה

בכרי נולד בבענה שבישראל למשפחה ערבית-מוסלמית. הוא בנו של השחקן, במאי הקולנוע והתיאטרון, מוחמד בכרי. בשנת 2000 סיים לימודי משחק בבית הספר ללימודי אמנויות הבמה "בית צבי".
לאורך השנים עסק בכרי בקריירת משחק בתיאטרון, בין השאר בהצגות "זוגיות", ו"סמיר ויונתן על כוכב מאדים" (בבימויו של אביו, אשר השתתף בפסטיבל תיאטרונטו), בתיאטרון הבימה, "המלט", בתיאטרון אל-מידאן, ו"תמונע", "פרגודים", ו"יום בחיינו" בפסטיבל עכו, "אלאאז" ו"זיכרון אחר" בתיאטרון עכו, ו"בק-אפ", שהוצגה בפריז, צרפת.
בשנת 2007 גילם בכרי בסרטו של ערן קולירין "ביקור התזמורת" את דמותו של חאלד, נגן כינור וחצוצרה צעיר בתזמורת המשטרה של אלכסנדריה, אשר מגיעה להופעה בישראל, ומגיעה בטעות לעיירת פיתוח מבודדת, לצד רונית אלקבץ וששון גבאי. הסרט זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית רבה, גרף פרסים בפסטיבלים ברחבי העולם, וזיכה את בכרי בפרס אופיר בקטגוריית שחקן המשנה, ובציון לשבח בפסטיבל קאן.
בשנת 2008 שיחק סאלח בכרי בסרט "מלח הים הזה", הפקה ישראלית-אירופאית בבימויה של אן-מרי ג'אסיר, בהשתתפות סוהיר חמאד במשחק וכתיבה.
בשנת 2009 גילם את פואד, אביו של אליה סולימאן, בסרטו "הזמן שנותר".
בשנת 2011 שיחק בסרט "מים ואהבה" עם היאם עבאס בבימוי ראדו מיכאיליאנו.
ב-2012 גילם תפקיד של לוחם פדאיון בסרט "כשראיתי אותך" של אן-מרי ג'אסיר.
בכרי מלמד משחק בבית הספר לתיאטרון ברמאללה ובשנים האחרונות משחק בהצגות תיאטרון אל-מידאן בחיפה. בשנת 2010 שיחק לצידו של ג'וליאנו מר בהצגה "העלמה והמוות", בבימוי שרדי ג'בארין.
בשנת 2021 השתתף בסרט הלבנוני-אמריקאי "Costa Brava, Lebanon" לצדה של השחקנית נאדין לבקי. באותה השנה שיחק בסרט הדרמה השנוי במחלוקת "אמירה", של הבמאי המצרי מוחמד דיאב (אנ'), שהיה אמור לייצג את ירדן בטקס פרסי האוסקר, אך לאחר שארגוני אסירים פלסטינים מחו נגד אופיו של הסרט, ירדן החליטה שלא לשלוח אותו לאוסקר.
בשנת 2022 כיכב לצידה של לובנה אזאבל בסרט הדרמה המרוקאי "הקפטן הכחול" בבימויה של מרים טוזאני (אנ'), על פי תסריט מאת נביל עיוש.
בשנת 2023 כיכב בסרט הדרמה הפוליטי "The Teacher" בבימויה של הבריטית-פלסטינית פראח נבלוסי (אנ'). בסרט גילם את באסם, מורה פלסטיני שמוצא עצמו לכוד בין מחויבותו להתנגדות פוליטית לבין תפקידו כדמות אב לאחד מתלמידיו.
חיים אישיים

בשנת 2013 הכריז בכרי כי יחדל מלהופיע בהצגות וסרטים ישראלים תוך ציון שהמעשה הוא "מחאה נגד הפאשיזם המתעצם בישראל".
בכרי מגדיר עצמו כפלסטיני ש"לא מרגיש קשר כלשהו לישראל. היא הרסה את חיי, את חייו של אבי, את החיים של העם שלי. והיא ממשיכה בהרס הזה".
הערות שוליים

1 2   נירית אנדרמן, השחקן סלאח בכרי: אפסיק להופיע בהצגות וסרטים ישראלים. המדינה פאשיסטית, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2013
| פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | ששון גבאי (1991) • שרון אלכסנדר (1992) • אסטבן גוטפריד (1993) • עמוס לביא (1994) • שמואל סגל (1995) • יגאל נאור (1996) • אריה מוסקונה (1997) • עמוס לביא (1998) • מוסקו אלקלעי (1999) |  |
| 2000–2009 | יוסף שילוח (2000) • מוני מושונוב (2001) • איתי תורג'מן (2002) • אלון אבוטבול (2003) • משה איבגי (2004) • אסי דיין (2005) • צחי גראד (2006) • סאלח בכרי (2006) • שמיל בן ארי (2008) • זהר שטראוס (2009) |  |
| 2010–2019 | מיכאל מושונוב (2010) • ליאור אשכנזי (2011) • גל פרידמן (2012) • צחי הלוי (2013) • ששון גבאי (2014) • נורמן עיסא (2015) • תומר קאפון (2016) • עמי סמולרצ'יק (2017) • דב גליקמן (2018) • דובר קוסאשווילי (2019) |  |
| 2020 ואילך | נועם אימבר (2020) • איהאב אליאס סלאמה (2021) • שמואל וילוז'ני (2022) • דרור קרן (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427543805171  BNE: XX4988074  BnF: cb161837323 (data)  GND: 106525296X  ISNI: 0000 0001 1930 9372  LCCN: no2010158477  NTA: 382969200  SUDOC: 12973201X  VIAF: 107076679   WorldCat (עם VIAF): 107076679
סטאד ולודרום

| --- | --- |

סטאד ולודרום, 2015
 כתובת:  3 boulevard Michelet, 13008 Marseille 
 מיקום:  צרפת מרסיי, צרפת
 קואורדינטות:  51°33′18.08″N 0°6′30.50″W﻿ / ﻿51.5550222°N 0.1084722°W﻿ / 51.5550222; -0.1084722
 אבן יסוד:  28 באפריל 1935
 תקופת הפעילות:  13 ביוני 1937 – הווה (87 שנים)
 שופץ:  1984 ו-1998
 הורחב:  1998 ו-2011
 בעלים:  עיריית מרסיי
 מפעיל:  אולימפיק מרסיי 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  הנרי פלוקין
 קבוצות:  אולימפיק מרסיי   טולון
 מושבים:  67,394
 www.orangevelodrome.com
 he
 
סטאד ולודרום, 2004
סטאד ולודרום (בצרפתית: Stade Vélodrome) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר מרסיי אשר בצרפת, ומשמש לרוב כמגרשה הביתי קבוצת אולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית. כמו כן, מארח האצטדיון לעיתים את משחקיה של נבחרת צרפת ברוגבי וחלק ממשחקיה של קבוצת הרוגבי של טולון. האצטדיון מכיל 67,394 מקומות ישיבה, והוא האצטדיון השני בגודלו בצרפת אחרי הסטאד דה פראנס.
האצטדיון נחנך ב-13 ביוני 1937 במשחקה של אולימפיק מרסיי נגד טורינו האיטלקית. האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 1938, מונדיאל 1998 וגביע העולם ברוגבי 2007. לקראת משחקי מונדיאל 1998 הוגדלה תכולתו של האצטדיון מכ-42,000 מקומות ישיבה לכ-60,000 מקומות ישיבה. האצטדיון אירח חלק ממשחקי יורו 2016, ולקראתו עבר שיפוץ כללי אשר הגדיל תכולת האצטדיון לכ-67,394 מקומות ישיבה. עלות העבודות מוערכת ב-267 מיליון אירו.
שיא הצופים באצטדיון למשחק, אשר עומד על 65,148 צופים, נקבע ב-5 באפריל 2015 במסגרת במשחקה של אולימפיק מארסיי נגד פריז סן-ז'רמן במסגרת ליגת העל הצרפתית.
משחקי מונדיאל 1938

| תאריך | קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 ביוני 1938 |  איטליה | 2–1 (ה) |  נורווגיה | סיבוב ראשון | 18,000 |
| 16 ביוני 1938 |  איטליה | 2–1 |  ברזיל | חצי הגמר | 30,000 |
משחקי מונדיאל 1998

| תאריך | קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | שלב | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 ביוני 1998 |  צרפת | 3–0 |  דרום אפריקה | בית ג' | 55,077 |
| 15 ביוני 1998 |  אנגליה | 2–0 |  תוניסיה | בית ז' | 54,587 |
| 20 ביוני 1998 |  הולנד | 5–0 |  קוריאה הדרומית | בית ה' | 55,000 |
| 23 ביוני 1998 |  ברזיל | 1–2 |  נורווגיה | בית א' | 55,000 |
| 27 ביוני 1998 |  איטליה | 1–0 |  נורווגיה | שמינית הגמר | 55,000 |
| 4 ביולי 1998 |  הולנד | 2–1 |  ארגנטינה | רבע הגמר | 55,000 |
| 7 ביולי 1998 |  ברזיל | 1–1 (4–2 פ) |  הולנד | חצי הגמר | 54,000 |
הערות שוליים

↑  Histoire du stade Vélodrome - Marseille, האתר הרשמי של אולימפיק מרסיי, 1 באוגוסט 2014
↑  The stadium
↑  The Project
↑  , האתר הרשמי אולימפיק מרסיי, 5 באפריל 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 86761546-7c39-461b-852a-51fe3c4f9bae
סטאד רושלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1932 
 מדינה:  צרפת צרפת
 אולם ביתי:  סאלה גסטון-נוואור (1,677 מושבים)
 מיקום:  לה רושל, צרפת
 ליגה:  אליפות צרפת בכדורסל 
 מאמן:  צרפת ז'וליין קורטי
 צבעי תלבושת:  שחור וצהוב
 basket.staderochelais.com
 
סטאד רושלה באסקט (בצרפתית: Stade Rochelais basket) היא קבוצת כדורסל צרפתית מלה רושל המשחקת בליגת העל הצרפתית בכדורסל.
היסטוריה

הקבוצה, שנוסדה ב-1932 בשם רופלה (Ruppela), עלתה לראשונה לליגת המשנה ב-1988 ונשארה בה במשך שמונה שנים עד שב-1996 פשטה רגל וירדה ל-NM4, הליגה השישית. ב-2012 חזרה הקבוצה לליגה השלישית, וב-2017 נרכשה על ידי מועדון הרוגבי סטאד רושלה (Stade Rochelais). הקבוצה אימצה את שמו, סמלו וצבעיו (צהוב ושחור) של מועדון הרוגבי, וב-2022 חזרה לליגה המשנה לאחר שזכתה באליפות הליגה השלישית.
בעונת 2023/24 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה וזכתה בפלייאוף לאחר ניצחון בגמר על בולזאק באסקט, ועלתה לראשונה לליגת העל הצרפתית בכדורסל.
תארים

זכייה (1): 2023/24
הערות שוליים

↑  Le Stade Rochelais promu en Betclic Élite pour la première fois de son histoire après sa victoire contre Boulazac, ל'אקיפ, [סטאד רושלה עלתה ל-Betclic Elite לראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון על בולזאק], ‏7 ביוני 2024 (בצרפתית)
סבונית השדה

| סבונית השדה |
| --- | --- |
 סבונית השדה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: ציפורניים
סוג:: סבונית
מין:: סבונית השדה
שם מדעי
 Vaccaria hispanica ‏Rauschert, 1966
סַבּוֹנִית הַשָּׂדֶה (שם מדעי: Vaccaria hispanica) היא מין צמח חד-שנתי בסוג סבונית ממשפחת הציפורניים.
מאפיינים

הצמח ככל המינים בסוג, הוא קירח זקוף ומסועף ומבנהו כדורי מעט. גובה הגבעול הוא בין 50-70 ס"מ. העלים נגדיים, כחלחלים בגלל כסות שעווה, ומסודרים על הגבעול בזוגות. הפרחים הם תפרחת דו-בדית כך שמהציר הראשי מסתעפים שני ענפים נושאי פרחים, וכל אחד מהם בעצמו הוא גם ציר להסתעפות של שני ענפים נושאי פרחים.
הפרח הוא גביע בעל 5 שיניים, וחמש צלעות בולטות ההופכות לאחר הפריחה למעין כנפיים. לפרח 5 עלי כותרת ו- 10 אבקנים. הפרי הוא הלקט מארך בעל 4 קשוות, המכיל זרעים רבים, שחורים, 2 מ"מ, פניהם מגובששים.
שורשי הצמח מכילים גליקוזיד הנקרא סאפונין. זה חומר היוצר קצף סבוני כשמערבבים אותו במים. משתמשים בו בייצור תכשירי-ניקוי, תחליבים ומשקאות.
סבונית השדה גדלה באדמה כבדה בשדות בחבל הים-תיכוני, וגם באדמות לס בשולי המדבר. היא נפוצה בכל אזורי צפון הארץ ישראל ארץ ומרכזה. תפוצתה העולמית משתרעת בארצות שסביב הים התיכון.
בקרב בני יהדות תימן, ייחסו לצמח הנקרא בפיהם סָבּוּנָה סגולות רפואיות, והם השתמשו בה לטיפול במחלות עור.
השורשים עברו ניקוי, קלייה וזיקוק עד שנעשו מעין מלח ששימש הן כאבקת כביסה, והן כבסיס למי משרה לטיפול בפגעי העור, במי משרת השורשים היו גם משתמשים למקרה זיבה, או מחלות מין אחרות הקשורות לפליטה וגינלית, על ידי הזלפתם באותו מקום.
הערות שוליים

↑  , רפואות תימן-סגולות רפואיות בצומח תימני נט
סבוננאים

| סבוננאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סבוננאים
שם מדעי
 Sapindales ‏ברכטולד ופרסל, 1820
סבוננאים (שם מדעי: Sapindales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים. כלולות בה מספר משפחות בעלות מינים חשובים לחקלאות.
משפחות

פיגמיים - כוללת את ההדרים, סוג עליו נמנים עצי פרי ריחניים רבים, בהם הלימון והתפוז, ועוד.
אזדרכתיים - משפחה הכוללת את האזדרכת והמהגוני, המשמש לנגרות.
סבונניים (Sapindaceae) - משפחה הכוללת את הליצ'י ופירות טרופיים נוספים, והאדר ממנו מופק סירופ המייפל, בין השאר. אגוזי סבון מהווים חומר גלם לייצור סבון טבעי.
אלתיים - משפחה הכוללת את המנגו ועצי האלה, חלקם מקומיים לארץ ישראל.
בורסריים (נקראת גם: 'בושמיים') - עליו נמנים המור והלבונה, המזוהים עם המין המקראי ממנו הפיקו בושם וקטורת.
סימרוביים - משפחת האילנתה הבלוטית, מין פולש בארץ.
Kirkiaceae
Biebersteiniaceae
על השם העברי

היות שהאקדמיה ללשון העברית אינה מחליטה על שמות סדרות, נהוגים שני שמות עבריים לסדרה זו. הסבוננאים היא השולטת, בהתאם לתרגום מלטינית המתבסס על משפחת הסבונניים, אך קיים מיעוט גדול של שימוש בשם אלתאים המתבסס על משפחת האלתיים, הנפוצה בארץ. קיימים פרסומים הנוהגים בשם זה ואחר, והבחירה בשם סבוננאים לערך זה מבוססת על תרגום הרוב.
סטיילופון

סטיילופון
הסטיילופון (באנגלית: Stylophone) הוא כלי-נגינה אלקטרוני מיניאטורי. הסטיילופון מורכב מסינטיסייזר אנלוגי המופעל באמצעות עט המחובר אליו, ומכאן גם שמו ("stylus" באנגלית שפירושו "עט" ו-"phone" שפירושו ביוונית "קול").
כלי-נגינה זה בנוי ממקלדת העשויה מתכת, והנגינה מתבצעת באמצעות מגע בה עם עט שבקצהו ראש מתכת. הפקת הצליל חלה בעת מגע העט במקלדת ונוצרת כתוצאה מסגירת מעגל חשמלי. יתר המתגים בסטיילופון מיועדים להפעלת המכשיר וכיבויו, להפעלת אפקט ויברטו (מתגים בקדמת המכשיר) ולשליטה בגובה הצליל המופק (תדר). הסטיילופון זול יחסית, קל לנשיאה ומופעל באמצעות סוללות.
סאלח א-שהרי

סאלח בן ח'אלד בן מוחמד א-שהרי (בערבית: صالح بن خالد بن محمد الشهري בתעתיק: צאלח בן ח'אלד בן מחמד אלשהרי; נולד ב-1 בנובמבר 1993 בג'דה שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-הילאל מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

א-שהרי גדל במחלקת הנוער של אל-אהלי. בשנת 2012 הושאל למאפרה מהליגה הפורטוגלית השלישית, במדיה ערך שתי הופעות ליגה.
לאחר מכן הושאל לביירה-מאר מליגת העל הפורטוגלית. ב-2 בספטמבר 2012 ערך א-שהרי את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מוריירנסה במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2012/2013. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, והפך לשחקן הסעודי הראשון שמבקיע שער באירופה. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
בתום תקופת השאלתו לביירה-מאר חזר א-שהרי לאל-אהלי, וערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 באוגוסט 2015 חתם א-שהרי בא-ראא'ד מליגת העל הסעודית. הוא שיחק במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 71 הופעות ליגה והבקיע 22 שערים. עונת השיא שלו הייתה עונת 2018/2019, בה הבקיע 16 שערים ב-25 הופעות ליגה.
ב-19 באוגוסט 2019 הושאל א-שהרי למשך עונה אחת לאל-הילאל מליגת העל הסעודית. בתום תקופת ההשאלה חתם על חוזה קבוע במועדון.
קריירה בינלאומית

ב-14 בנובמבר 2020 ערך א-שהרי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בניצחון 0–3 על נבחרת ג'מייקה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר גביע אסיה 2023.
תארים

אליפות ערב הסעודית (3): 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022
גביע המלך הסעודי (1): 2019/2020
הסופר קאפ הסעודי (1): 2021
ליגת האלופות האסיאתית (1): 2019, 2021
הערות שוליים

↑  الشهري يسجِّل أول هدف سعودي في أوروبا באתר Sabq, ‏ 2 בספטמבר 2012 (בערבית)
↑  قائمة الأخضر في كأس العالم FIFA قطر בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ערב הסעודית, 11 בנובמבר 2022 (בערבית)
↑  مانشيني يعلن قائمة الأخضر المشاركة في كأس آسيا 2023 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסעודית, 2 בינואר 2024 (בערבית)
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר |  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר | ערב הסעודית |
| נבחרת ערב הסעודית – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-עקידי •  2 א-סקור •  3 א-סלולי •  4 לאג'אמי •  5 אל-בולייהי •  6 ע. אל-מוואלד •  7 עלי •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 כאדש •  14 אל-חסן • 15 אל-ח'ייברי • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 גריב • 19 פ. אל-מוואלד • 20 רדיף • 21 א-נג'אר • 22 אל-כסאר • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 יחיא • 26 אל-גאמדי • מאמן: מאנצ'יני |  1 אל-עקידי •  2 א-סקור •  3 א-סלולי •  4 לאג'אמי •  5 אל-בולייהי •  6 ע. אל-מוואלד •  7 עלי •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 כאדש •  14 אל-חסן • 15 אל-ח'ייברי • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 גריב • 19 פ. אל-מוואלד • 20 רדיף • 21 א-נג'אר • 22 אל-כסאר • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 יחיא • 26 אל-גאמדי • מאמן: מאנצ'יני | ערב הסעודית |