stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האיגוד הכל-גרמני

מפה אתנוגרפית של אירופה המציגה את פיזורם של דוברי שפות גרמאניות (שפראכבונד) בסוף המאה ה-19   גרמנית
  אנגלית
  שפות סקנדינביות
האיגוד הכל-גרמני (בגרמנית: Alldeutscher Verband; עד 1894: האיחוד הגרמני הכללי, Allgemeiner deutscher Verein) היה ארגון גרמני לאומני שנוסד באופן רשמי בבירה ברלין ב-9 באפריל 1891. הארגון עסק בשורה של נושאים, והתרכז באימפריאליזם, אנטישמיות, "השאלה הפולנית" (בעיקר במערב פרוסיה) ובמידה פחותה בצרפתים באלזס לורן ובתמיכה במיעוטים גרמניים במדינות אחרות.
מטרת האיגוד הייתה לטפח ולהגן על האידאולוגיה של לאומיות גרמנית ככוח מאחד של גרמנים באשר הם, גם תושבי גרמניה וגם כאלו החיים מחוץ לגרמניה, להחיות את התודעה הפטריוטית ולטפל ולתמוך באינטרסים גרמניים בחו"ל. למרות מספרם הנמוך יחסית של חבריו, האיגוד נהנה מהשפעה לא-פרופורציונלית על גרמניה, ורעיונותיו השפיעו על הממשלה והעם הגרמניים.
בין מייסדי האיגוד היו אלפרד הוגנברג, קרל פטרס (Peters) והיינריך קלאס (Claß). מטרתם העיקרית בעת הקמת האיגוד הייתה למחות נגד החלטות ממשלה שלדעתם יחלישו את גרמניה. הזרז להקמה היה אמנת זנזיבר. בהסכם זה, שנחתם ב-1890 בין בריטניה וגרמניה ועסק בנושאים טריטוריאליים במזרח אפריקה, ויתרה גרמניה על שליטה במושבות זנזיבר וויטולנד (האחרונה כיום חלק מקניה); חברי האיגוד התעלמו מהישגים כמו קבלת השליטה באיי הלגולנד, קבלת "רצועת קפריבי" (Caprivi) שבדרום-מערב אפריקה הגרמנית וההסכמים שאפשרו את הקמת מזרח אפריקה הגרמנית. האיגוד היה קשור לאיגוד האיכרים (Bund der Landwirte) החזק.
האידאולוגיה של האיגוד התפתחה בהדרגה לגזענות ביולוגית, דרוויניזם חברתי (לאמארקיזם), טוהר הגזע והאמונה כי העם הגרמני זקוק לעוד מקום על מנת לשרוד (מרחב מחיה). משהתפתחה בקרב חברי האיגוד ההכרה העצמית כ"גזע עליון", הם התנגדו להתערבבות עם גזעים נחותים להשקפתם, כמו יהודים וסלאבים. האיגוד התיר בתחילה חברות של יהודים, בתנאי שהם התבוללו לחלוטין בתרבות הגרמנית. רק בשנת 1912, שמונה שנים לאחר מותו של וילהלם מאר, הצהיר האיגוד על גזענות כעקרון יסוד.
האיגוד היה נדבך בעיצוב השאיפות הגאופוליטיות-אימפריאליסטיות של גרמניה. הפרסום "לו הייתי הקיסר", שיצא מטעם האיגוד ב-1912, קרא לגרמנים לכבוש שטחים במזרח המיושבים על ידי סלאבים "נחותים", וליישב במקומם מתיישבים גרמנים, וכן קרא לגירוש של אוכלוסייה פולנית משטחים פרוסיים. במלחמת העולם הראשונה ולאחריה הציגו חברי האיגוד עמדות נִציות, ותמכו באגדת תקיעת הסכין בגב של אריך לודנדורף, שהאשים דמוקרטים וסוציאליסטים שהם בגדו בגרמניה וגרמו לכך שהגרמנים הפסידו במלחמה.
האיגוד התפרק בשנת 1939 ונטמע בתוך המפלגה הנאצית. מושגים שטבעו האיגוד ואנשיו הפכו לחלק מהשיח הנאצי, ובהם: "Lebensraum" (לבנסראום, 'מרחב מחיה'), "Drang nach Osten" (דראנג נאך אוסטן, 'הדחף מזרחה') וכן "Volksgruppe" כהגדרה למיעוטים גרמניים מחוץ לגרמניה, כלומר לא עוד מיעוט אלא קבוצה לאומית.
האטלס העולמי של מבני השפות

| --- | --- |


 סוג:  תוכנה חופשית 
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים)
 מייסדים:  קולקטיב 
 בעלות:  אגודת מקס פלאנק 
 https://wals.info
 
האטלס העולמי של מבני השפות (WALS) הוא בסיס נתונים של המאפיינים המבניים (פונולוגיים, דקדוקיים, לקסיקלים) של שפות שנאספו מחומרים תיאוריים. אטלס זה פורסם לראשונה על ידי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד כספר עם תקליטור בשנת 2005 ויצא כמהדורה השנייה באינטרנט בשנת 2008. הוא מתוחזק על ידי מכון מקס פלאנק לאנתרופולוגיה אבולוציונית המתחזק את קטלוג גלותלוג ועל ידי הספרייה הדיגיטלית מקס פלאנק. עורכיו של האטלס הם: מרטין הספלמת', מתיו ס. דרייר, דייוויד גיל וברנרד קומרי. האטלס מספק מידע על מיקום, שיוך לשוני, ותכונות טיפולוגיות בסיסיות של מספר רב של שפות העולם. זה כלי המתקשר עם אתר המפות OpenStreetMap. המידע של אטלס זה מתפרסם ברישיון עם זכויות. זהו חלק מפרויקט נתונים מקושרים בין-לשוניים שאירח מכון מקס פלאנק למדע ההיסטוריה האנושית.
ראו גם

קוד שפה
אקדמיה ללשון
גלותולוג
המצפה הבלשני
Ethnologue
אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם
דון חואן

דון חואן כפי שהוא מוצג באופרה דון ג'ובאני של מוצרט, ציור של הצייר הגרמני מקס סלבגוט
דון חואן (בספרדית: Don Juan, נקרא גם דון ז'ואן על פי ההגייה הספרדית הקדומה או דון ג'ובאני על פי הצורה האיטלקית) הוא דמות דמיונית, שמקורה כנראה בסיפור עם, ועלילותיה מתוארות על ידי סופרים רבים בגרסאות שונות. נהוג להשתמש בכינוי "דון ז'ואן" כדי להצביע על אדם הידוע ביכולתו לפתות נשים, או על מאהב מושך והפכפך.
יש הסוברים שעלילותיו של דון חואן נפוצו ברחבי ספרד בסיפורי עם.
המחזה הראשון שנכתב עליו הוא הרמאי מסביליה והאורח מאבן, מאת המחזאי טירסו דה מולינה בסביבות שנת 1630. מחזה זה, שנכתב כטרגדיה, ושעלילתו היא ספרות אימה מוקדמת, מביע את ביעותי עונש הגיהנום בעקבות החטא, על פי התפישה הנוצרית המקובלת בספרד באותה תקופה, את דרכו של השטן להטעות את קרבנותיו, איסור ריבוי הנשים התנ"כי (של המלך) הגורם למפולת מוסרית (דוגמת מפלתו של שלמה המלך) ובעיקר את מוסר ההשכל התנ"כי שאין לקחת את סיכון החטא, שמא תמות לפני שתספיק לבקש מחילה.
המחזה מתאר אדם השוכב עם נשים לאחר שהתחפש למאהביהן, רוצח את אביה של אחת מהן ומפליל את מאהב הנערה שאליו התחפש, וממנו שאל את בגדיו. במותו האב מבטיח שרוחו תשוב לרדוף את דון חואן, הממשיך ומנצל את מעמדו הרם, נואף, ובעיקר מרמה נשים צעירות. אלו נאספות אט אט יחד, במסע אל ארמון המלוכה על מנת להתלונן עליו. סופו המבעית של המחזה בסעודת בשר עטלפים ועקרבים שרוח האב בדמות פסל אבן עורכת על גבי קברו. דון חואן, שנענה להזמנה, אוכל אותם באומץ. האב לפתע אוחז במפרק כף ידו של דון חואן, והורג אותו בכך. קול רעם נשמע והדמויות נעלמות בעשן. קרבנותיו, השומעות על כך בארמון המלוכה, מקבלות בחזרה את מעמדן וחופשיות להינשא.
המחזה זכה להצלחה רבה ולתפוצה נרחבת בזמנו, ושימש כבסיס לחיקויים רבים ולגרסאות שונות של הסיפור באיטליה, צרפת, אנגליה וארצות אחרות. בין העיבודים מחזה של מולייר ב-1665 - שהורד מן הבמה בעקבות מחאות על חילול קודשי הנצרות, בעיקר מכך שדון חואן מכריז בעיבוד זה שאינו מאמין בעונש כלל, האופרה דון ג'ובאני של מוצרט מ-1787, בו דון חואן גאה בחטאיו ומסרב להתחרט עליהם, שיר של הלורד ג'ורג' ביירון מ-1821, מחזהו של חוזה דה-אספרונצדה (משורר חתרני, מאבות השירה הרומנטית בספרד) ב-1840, בו דון חואן צועד מרצונו אל שערי הגיהנום, וכן "דון חואן טנוריו" - עיבודו של חוזה ת'ורילה (José Zorrilla) שיצא לאור בשנת 1844. בסופו של המחזה בעיבוד זה, בקבר מתגלה שעון חול, ואילו דון חואן עצמו, הנותר בחיים, מבקש ומקבל מחילה שמימית.
עיבוד זה, "דון חואן טנוריו", שזכה להצלחה עצומה בספרד, מועלה על הבמות באופן מסורתי ב-1 בנובמבר - יום כל הקדושים ברחבי ספרד כולה עד היום. המושג "דון ז'ואן" במונחו העכשווי, שואב מהדמות בגרסה זו של המחזה.
ב-2008 בארגנטינה החלו בצילומי טלנובלה בשם "דון חואן והגברת הנאוה", בכיכובם של השחקנים חואקין (יהויקים) פוריאל, ורומינה גאיטני. בשנת 2010 החלו בישראל לשדר את הסדרה בויוה-הוט ובוואלה-ויוה בשם "דון חואן". גיבורת הסדרה חוספינה, חופשייה לנדוד בין בני זוג ומנווטת את הקורות אותה, ואיתה את דון חואן והאחרים. הסדרה רוויה מיניות, ומציגה את נושא הזוגיות בעידן של עידוד ציבורי למימוש עצמי, הובלה נשית, וחוסר מחויבות משפחתית.
בהגדרת האקזיסטנציאליזם על פי סרן קירקגור, "דון חואן" - לפחות בגרסת מוצרט כדון ג'ובאני - תופס מקום חשוב ומרכזי כמייצג הנהנתנות שאינה בת קיימא, הנקרא אצל קירקגור: "האדם האסתטי". דרך חיים זו של דון חואן, לא רק שאינה משיגה דבר, אלא מובילה את האדם האוחז בה לדיכאון, ייאוש ואובדן.
יצירות על דון חואן

בין היצירות על דמותו של דון חואן:
1655: המחזה של מולייר, "דון חואן או סעודת האבן". המחזה הורד מהבמה עקב טענות על חילול קדשי הנצרות, לאחר שדון חואן מודיע שאינו מאמין באלהים או בעונשו.
1787: האופרה של מוצרט "דון ג'ובאני" - בסופה דון חואן גאה בחטאיו ומסרב להתחרט עליהם. פסל האבן מושך אותו אל הגיהנום, והאופרה מסתיימת במילים: "כאלה הם חיי הרשע - מותו משקף את חטאיו." בעבר נהגו להשמיט קטע זה, וכיום יש המשמיטים דווקא את הצגת ירידתו לגיהנום.
1821: שירתו הסיפורית-אגדית, של לורד ביירון המשורר האנגלי - שכתב פואמה אפית על עלילות האהבים הרבות שהיו לדון חואן בארצות שונות
1830: "אורח האבן" – מחזה שירי הנכלל ב"טרגדיות קטנות" מאת אלכסנדר פושקין.
1841: מחזהו של חוזה דה-אספרונצדה, בו דון חואן פוסע על דעת עצמו אל תוך שערי הגיהנום.
1844: דון חואן טנוריו, עיבודו של חוזה ת'ורילה. המחזה זכה להצלחה רבה בספרד, והשפיע על המונח דון ז'ואן המשמש בימינו. ת'ורילה מכר את הזכויות על המחזה עוד בשלבים הראשונים, וכך לא זכה לקבל תמלוגים למרות ההצלחה האדירה
סרטים רבים, ובהם הסרט משנת 1995 "דון חואן דה-מרקו" בכיכובם של ג'וני דפ ומרלון ברנדו.
במחזמר "פנטום האופרה", כותב הפנטום (הדמות הראשית במחזה) אופרה בשם "דון חואן המנצח" ולה תפקיד חשוב בעלילה.
בשנות השמונים להקת חלב ודבש שרו שיר בשם "דון ז'ואן" שכתבה שמרית אור והלחין קובי אשרת (באתר יוטיוב).
בשנת 2005 הזמר הראל מויאל שר שיר בשם "דון חואן" שכתב והלחין בעצמו (באתר יוטיוב).
הערות שוליים

↑  'דמות אגדית' לפי אנציקלופדיה בריטניקה אך לא נמצאו הוכחות לקיומה קודם מחזהו של טירסו דה מולינה מסביבות 1630.
↑  לדוגמה במגילת קוהלת '...כִּי גַּם לֹא יֵדַע הָאָדָם אֶת עִתּוֹ: כַּדָּגִים שֶׁנֶּאֱחָזִים בִּמְצוֹדָה רָעָה (כלומר נתפסים ברשת הדייגים), וְכַצִּפֳּרִים הָאֲחֻזוֹת בַּפָּח (שנתפסות במלכודת) - כָּהֵם יוּקָשִׁים בְּנֵי הָאָדָם (כך גם בני אדם נלכדים), לְעֵת רָעָה (לרוע מזלם), כְּשֶׁתִּפּוֹל עֲלֵיהֶם פִּתְאֹם (כשלפתע יפול עליהם זמנם - כלומר מותם).' ודומה לכך הרעיון היהודי: ...רַבִּי אֱלִיעֶזֶר אוֹמֵר: ...וְשׁוּב יוֹם אֶחָד לִפְנֵי מִיתָתָךְ... (פרקי אבות והרחבה על כך בבבלי פרק השואל). אלא שלפי הנצרות מספיקה בקשת מחילה בכל רגע, ואין צורך בתהליך תשובה.
↑  הן מוכרות כאלמנותיו, למעט קרבנו האחרון המוכרזת כרווקה.
↑  חוזה ת'ורילה כתב בהקדמתו כי זהו עיבוד למחזה של "הרמאי מסביליה והאורח מאבן" אלא שטעה בשם המחבר.
↑  על הסדרה: חואן - רודף שמלות סדרתי, באתר וואלה!)
↑  בספרו "או או" ("אנטר אללר" - שתרגומו: "מצד אחד ומצד שני") בשם הדמות הספרותית א' הסופר המדומיין של "מצד אחד".
↑  "...הטיעון הקודם ניסה להוכיח בכל דרך אפשרית ובלתי אפשרית, שהיצירה דון חואן של מוצרט, תוכר כיצירה הנעלה ביותר בכל יצירות התרבות..." ("או או", חלק ראשון, הוצאת סוואנסון, עמוד 56) ובהמשך בהשוואה לפאוסט מאת גתה: "המחזה המוזיקלי של דון חואן נהנה מסיפוקו של התאווה, בעוד דון חואן המתבונן בעצמו בהירהוריו, נהנה מהמזימה, נהנה מהעורמה. (שם, עמוד 170). בסיכום הדברים דון חואן של מוצרט מוצג כמי שמעמיד בסתירה את היופי המיידי שבעולם (ו"אלף ושלוש הנשים שעליו לפתות") מול המוסריות והאחריות ארוכת הטווח. פאוסט לעומת זאת מתמודד עם הרמיה והשקר. (שם, עמוד 98)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810650600805606  GND: 118526685  MusicBrainz: 18e0b584-2dea-417e-993a-cc8d49c02c11  NDL: 00956630  NKC: jo2016908742  VIAF: 77107387   WorldCat (עם VIAF): 77107387
דושאן אוהרין

דושאן אוהרין (בצ'כית: Dušan Uhrin; נולד ב-5 בפברואר 1943) הוא מאמן כדורגל סלובקי-צ'כי.
קריירה

אוהרין, יליד סלובקיה, עבר בגיל 16 לגור בפראג. בתחילת קריירת האימון, אימן מספר קבוצות מליגת המשנה הצ'כית ואת ספרטה פראג. אימן את נבחרת צ'כיה בטורניר יורו 1996, אותו סיימה הנבחרת במקום השני, לאחר שהפסידה בגמר לנבחרת גרמניה בשער הזהב.
ב-1998, מונה כמנג'ר מכבי חיפה, לצידו של דניאל בריילובסקי, שהחליף את גיורא שפיגל. אוהרין הוביל את מכבי חיפה לשלב רבע הגמר בגביע המחזיקות, אחרי ניצחונות על ריד האוסטרית ועל פריז סן-ז'רמן הצרפתית. חיפה הודחה לאחר מפגש כפול מול לוקומוטיב מוסקבה. בזירה הישראלית, לא הצליח אוהרין, והוא התפטר לאחר הפסד בתוצאה 5:1 מול בית"ר ירושלים בגביע המדינה.
בין השנים 1999–2002 אימן אוהרין את נבחרת כווית, ובין השנים 2006–2008 אימן את דינמו טביליסי.
בנו, הנקרא גם הוא דושאן אוהרין, מאמן את קבוצת מלאדה בולסלאב.
גרגירן מגושם

| גרגירן מגושם |
| --- | --- |
 גרגירן מגושם באינדונזיה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: קווצי עור
מחלקה:: כוכבי ים
סדרה:: צר־לוחיתאים
תת־סדרה:: Granulosina
משפחה:: גרגירניים
סוג:: גרגירן
מין:: גרגירן מגושם
שם מדעי
 Choriaster granulatus ‏Lütken, 1869

גרגירן מגושם (שם מדעי: Choriaster granulatus) הוא מין יחיד בסוג גרגירן  של כוכב-ים ממשפחת הגרגריניים. מין זה נפוץ בישראל במפרץ אילת ואינו מזיק לבני אדם.
תיאור

גרגירן מגושם הוא כוכב ים גדול בעל חמש זרועות קצרות ועבות. לזרועותיו מראה מעוגל שנראה ״שׁמנמן״ ומזכיר בובה ממולאת או ממתק מרשמלו. הגרגירן המגושם גדול יחסית לכוכבי ים אחרים ומגיע עד לרדיוס מרבי של כ-27 ס"מ. לרוב, צבעו ורוד חיוור עם גבשושיות חומות במרכזו, אך ישנם גם מופעים שלו בצבעים נוספים כגון אפור, צהוב ואפילו אדום.
מקום

מין זה מתקיים בימים טרופיים רבים, בין היתר:
מזרח אפריקה
האזור האינדו-פסיפי
שונית המחסום הגדולה
ים סוף
ונואטו
פיג'י
פפואה גינאה החדשה
בית גידול

הגרגירן המגושם נמצא לרוב במים רדודים יחסית, מעומק 1.5 מטרים ועד לעומק של 53 מטרים, באזורים טרופיים בהם טמפרטורת המים נעה בין 24–29 מעלות צלזיוס. יכול להמצא בקבוצות או בבודדים בקרבת שוניות אלמוגים.
תזונה

הגרגירן המגושם הוא טורף, פיו ממוקם בתחתית הגוף שלו, בדומה לכוכבי ים אחרים. הטרף נכנס אל הגוף מחוץ לפיו של הכוכב, ע״י הוצאה של איברי העיכול החוצה מתוך בטנו. מזונו העיקרי כולל חסרי חוליות קטנים, אלמוגים ופגרים.
מחזור חיים ורבייה

מתוך הביצים בוקעים זחלים שהופכים לכוכבי ים צעירים עם חמש זרועות. כוכבי הים מתרבים הן ברבייה מינית והן ברבייה א-מינית.
הערות שוליים

↑  "Taxonomic". domainsoflife.yolasite.com. נבדק ב-2018-03-19.
↑  Antokhina, Tatiana I.; Britayev, Temir A. (2020). "Host recognition behaviour and its specificity in pontoniine shrimp Zenopontonia soror (Nobili, 1904) (Decapoda: Caridea: Palaemonidae) associated with shallow-water sea stars". Journal of Experimental Marine Biology and Ecology. 524: 151302. doi:10.1016/j.jembe.2019.151302.
↑  Marine Fish Picture Gallery – Granulated Seastar picture
↑  Choriaster granulatus, granular sea star
↑  "Choriaster granulatus, granular sea star". www.sealifebase.org (באנגלית). נבדק ב-2018-03-19.
Choriaster granulatus במדגסקר
Choriaster granulatus
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה

דון ז'ואן חוזר מהמלחמה, בבימויו של גדי רול - Teatr Polski, 2007
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה - Teatr Polski, 2007
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה (בגרמנית: Don Juan kommt aus dem Krieg) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי אדן פון הורבאט שראה אור בשנת 1936. המחזה מונה שלוש מערכות ועשרים וארבע תמונות.
תקציר העלילה

המחזה נפתח בשלהי סתיו 1918, עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה. דון ז'ואן שב למולדתו ההרוסה. לפני המלחמה הוא היה רודף שמלות ועזב את ארוסתו שהייתה נאמנה לו זמן קצר לפני חתונתם. כעת הוא מתחרט על מעשיו ורוצה להשיב אליו את אהובתו. הוא עוסק לפרנסתו בסחר עתיקות ומנסה למצוא את אהובתו, בדרך הוא ממשיך להפיל ברשתו נשים. בשלב מסוים הוא מואשם באונס נערה על לא עוול בכפו, בורח ממאסר. בסיום המחזה הוא מגיע לבית אהובתו ומתברר לו שהיא נפטרה שנתיים קודם לכן. המחזה מסתיים כשהוא מבקר את קברה בשלג.
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי

תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: ינואר 1985
יוצרים:
שחקנים:
| שם השחקן | שם הדמויות |
| --- | --- |
חיים חובה: דון ז'ואן
עדה טל: סבתא
מרגלית סטנדר: כוכבנית א', אחות, אם, פונדקאית
יעל עמית: כוכבנית ב', דוברת א', אומנית ב', גברת א', מסכה, זקנה
רוזינה קמבוס: אשה א', זונה א', אחות ראשית, מלצרית, גברת ב', גברת מברן, זקנה
ענת בן יעקב: אשה ג', אלי, אלמנה, גברת ד', כהה, שכנה, גברת שנייה
ענת וקסמן: אשה ב', זונה ב', גברת ג', בלונדינית, גברת ראשונה, נערת כפר
ליאת גורן: משרתת, אומנית א', בת א'
ענת מנדלסון: דוברת ב', בת ב', נערת כפר
תרגום לעברית

אדן פון הורבאט, דון ז'ואן חוזר מהמלחמה, עברית: תום לוי, מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי" – בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, רמת גן, תשמ"ג 1983
גוף שלישי (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

סמליל הסדרה וברקע השחקנים הראשיים
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  שירה חדד דרור משעני שי קפון
 כותבים:  שירה חדד דרור משעני
 בימוי:  שי קפון
 שחקנים:  רותם סלע יהודה לוי גל מלכה ליאור רז איתי תורג'מן עידו סילם
 פרסים:  פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל סיריס מאניה - רותם סלע וגל מלכה
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  שירה מרגלית ואלעד קופרמן
 מפיקים בפועל:  טל מוניטה ואלינור לוי הראל
 חברת הפקה:  קומא סטודיוס
 עורכים:  מוש בן בסט ואילנה ריינה
 צלמים:  אורי אקרמן
 מוזיקה:  גל לב
 שידור
 רשת שידור:  קשת 12
 תקופת שידור מקורית:  13 בפברואר 2023 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
גוף שלישי היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה, שנוצרה ונכתבה בידי שירה חדד, דרור משעני ושי קפון שגם ביים. הסדרה, בכיכובם של רותם סלע, יהודה לוי, גל מלכה וליאור רז, עלתה לשידור ב-13 בפברואר 2023 בקשת 12 בהפקה של קומא סטודיוס. הסדרה נמכרה לנטפליקס.
ב-28 במרץ 2023 הוכרז כי הסדרה תשוב לעונה שנייה.
עלילה

הסדרה מגוללת את סיפורם של בני הזוג אלי (רותם סלע) ועידו (יהודה לוי), שלא מצליחים להיכנס להריון. אחרי עשרות טיפולי פוריות הם מחליטים לפנות לתהליך פונדקאות.
דמויות ושחקנים

אלי אברהמי (רותם סלע): עורכת ספרותית, בת זוגו של עידו. בסוף העונה הראשונה, חן יולדת את בנה - מיכאל.
עידו אברהמי (יהודה לוי): עורך דין, בן זוגה של אלי. בסוף העונה הראשונה נולד בנו, מיכאל.
חן בן עטר (גל מלכה): הפונדקאית של אלי ועידו. בסוף העונה הראשונה מביאה לעולם את מיכאל, בנם של אלי ועידו.
תומר חמו (ליאור רז): במאי קולנוע
רוני (יעל איתן): אחותה של אלי.
פליקס בן עטר (מוריס כהן): אביה של חן וסבו של אורי
אורי (עידו סילם): בנם של חן ויניב
יניב (איתי תורג'מן): בן זוגה לשעבר של חן.
דמויות ושחקנים > שחקנים אורחים

פרופסור (סיני פתר)
אילן (גיל ארי כהן)
יזהר (רן שריג): מנהל חברה להוצאה לאור
עידית (הילה אלפרט)
סימה (אילנית בן יעקב)
פז (יעל טל): מועמדת לפונדקאות
אבא של עידו (חיים שריר)
אמא של עידו (ריטה שוקרון)
עו"ד מנשה בכר (מרק רוזנבאום): הבוס של עידו
שמואל (אושר מימון)
אמא של אלי (נורית גלרון)
שמעון (עמרי דוד)
סיגל (קארין טפר)
אחות (אורנת למפרט)
רננה (אביב כרמי)
פרופסור אפרת הללי (דפנה דקל): ראש מחלקת היריון בסיכון גבוה
נעמה (נוריה לוזינסקי)
עו"ד פנינה חומסקי (רונה ליפז)
רופא (יקי רייסנר)
ד"ר רוזנר (אוריה יבלונובסקי): רופא תורן
אחות (רוית יעקב)
בן פרנקו (איתמר אליהו)
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | סדרת דרמה ודרמה יומית | "גוף שלישי" – עונה 1 | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | שחקן ראשי בסדרת דרמה ודרמה יומית | יהודה לוי | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | שחקנית ראשית בסדרת דרמה ודרמה יומית | רותם סלע | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | שחקן משנה בסדרת דרמה ודרמה יומית | ליאור רז | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | שחקנית משנה בסדרת דרמה ודרמה יומית | גל מלכה | זכייה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | בימוי בסדרת דרמה ודרמה יומית | שי קפון | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | תסריט בסדרת דרמה ודרמה יומית | שירה חדד ודרור משעני | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | מוזיקה מקורית | גל לב | מועמדות |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | הקלטה ועיצוב פסקול בסדרה עלילתית | יוסי אפלבאום, דרור מנצורה | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  מאיה כהן, "נמשיך לספר את הסיפור הישראלי": הסדרה שנמכרה לנטפליקס העולמית, באתר ישראל היום, 15 בפברואר 2024
↑  קיץ ברבנר, ‏רגע לפני פרק הסיום: "קשת 12" מודיעה על עונה שניה ל"גוף שלישי", באתר מעריב אונליין, 28 במרץ 2023
↑  ערב טוב עם גיא פינס, ‏רותם סלע: "יהודה לוי לא ספר אותי כשעבדנו ביחד", באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2022
↑  שגיא בן נון‏, סתיו בטלוויזיה הישראלית: דרמות עם יהודה לוי וריאליטי על דנה אינטרנשיונל, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2022
↑  תכניית גמר פרסי הטלוויזיה 2023
דביבון לופת

| דביבון לופת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: ראקוניים
סוג:: פוטוס
מין:: דביבון לופת
שם מדעי
 Potos flavus ‏סנט-אילר, 1824
תחום תפוצה


דביבון לופת (שם מדעי: Potos flavus), הנקרא גם קינקז'ו, הוא מין יונק בסוג פוטוס במשפחת הראקוניים, הכוללת גם את הסוגים דביבון וחוטמן. הדביבון הלופת הוא מין יחיד בסוג Potos, השייך לתת-משפחת הדביבונים (Procyoninae). 
הדביבון הלופת הוא שוכן עצים החי ביערות גשם בדרום ובמרכז אמריקה, ואינו נתון בסכנת הכחדה, אם כי בהיותו חיית לילה הוא נראה רק לעיתים רחוקות.
בשוק הציד יש ביקוש לדביבון הלופת, הן כחיית מחמד, הן בשל פרוותו והן בשל בשרו. בשבי דביבון לופת חי כ-23 שנים.
גודל ומראה

דביבון לופת בוגר שוקל בין 1.4 ל-4.6 ק"ג, אורך הגוף, ללא הזנב, 40–60 ס"מ, אורך הזנב 40–60 ס"מ. פרוות הדביבון כוללת מעטה חיצוני זהוב (הנוטה לחום-אפרפר), המכסה על פלומה פנימית אפורה. פניו של הדביבון קצרים, ויש לו עיניים גדולות ואזניים קטנות. זנבו הארוך משמש לאחיזה בטיפוס על עצים. יש לו רגליים קצרות עם חמש בהונות בכל רגל, וטפרים חדים.
אזור המחיה

אזור המחיה של הדביבון הלופת משתרע מהמזרח והדרום של הרי הסיירה מדרה במקסיקו, דרך מרכז אמריקה ובוליביה ממזרח להרי האנדים ועד ליער האטלנטי בדרום-מזרח ברזיל. הדביבונים נמצאים בין גובה פני הים לגובה של 2500 מ'. הדביבונים חיים בצמרות העצים של היערות הטרופיים, לרבות יערות הגשם הטרופיים ויערות עננים.
מזון

אף שהדביבון הלופת שייך לסדרת הטורפים ויש לו שיניים חדות, הוא אוכל בעיקר פירות מתוקים, ובפרט תאנים. הרכב התזונה שלהם דומה לזה של קוף העכביש. מחקרים הראו ש-90% מתזונת הדביבון כוללת פירות, שרובם בשלים. כדי לאכול את אלו, הם אוחזים בפרי בין הכפות הקדמיות, ושואבים את התכולה באמצעות לשונם הצרה והארוכה, שאורכה מגיע ל-13 ס"מ. שאר 10% של תזונת הדביבון הם עלים ופרחים. הם אוכלים גם חרקים, בעיקר נמלים.
הרגלם של הדביבונים לשלות את תכולתם של פירות בשלים וללקק נקטר מן הפרחים, נותן להם תפקיד חשוב בהפצת זרעים. בשבי נהנים הדביבונים מדבש, ולכן קיבלו גם את השם "דובי דבש", אך בטבע טרם נצפו דביבונים אוכלי דבש.
פילוגנטיקה

הדביבון הלופת קרוב לאולינגו, בן אחר למשפחת הראקוניים, גם מבחינה מורפולוגית וגם בהרגליו. עם זאת, מחקרים גנטיים הראו[דרוש מקור] שהדביבון הלופת התפלג מתת-משפחת הדביבונים בשלב מוקדם, ואינו קרוב במיוחד לאף אחד מן המינים הנכחדים של תת-משפחה זו. הדמיון בין הדביבון הלופת לאולינגו הוא, לפיכך, דוגמה לאבולוציה מתכנסת. הדביבון הלופת מתייחד מהאולינגו בזנבו הלופת, בחטמו הקצר, בלשונו הנמתחת ובהיעדר בלוטות ריח סמוך לפי הטבעת. (בן המשפחה הקרוב ביותר לאולינגו הוא דווקא החוטמן). הטורף האחר היחיד בעל זנב לופת הוא הבינטורונג מדרום-מזרח אסיה.
הדביבונים הלופתים התפתחו במרכז אמריקה ופלשו אל היבשת של דרום-אמריקה, שהייתה מבודדת קודם לכן, רק לפני כמה מיליוני שנים, כחלק מן ההחלפה האמריקאית הגדולה, כאשר היווצרות גשר פנמה איפשרה את אלו.
התנהגות

כמו שאר הראקוניים, תבונתו של הדביבון הלופת מתחרה בזו של הפרימטים. זנבו מכוסה שיער קצר, בדומה לזה של קופי העולם החדש, והוא משתמש בו בזמן הטיפוס כבזרוע חמישית. הזנב אינו משמש לאחיזת מזון. בלוטות המפרישות חומרי ריח ממוקמות לצד הפה ועל הגחון והבטן, ומאפשרות לדביבון לסמן את הטריטוריה ואת מסלולי המעבר. הדביבון ישן ביחידות משפחתיות, והדביבונים מסרקים ופולים חרקים זה מזה. בעוד שהם צדים בדרך-כלל ביחידות, הם צדים לעיתים גם בקבוצות קטנות, ואף מתחברים עם פרטי אולינגו.
כחיות לילה, הדביבון הלופת פעיל בעיקר בשעות הערב ועד חצות, ושוב בשעה שלפני השחר. במשך היום הם ישנים במסתורי העצים ובחופות העלים, ונמנעים מספיגת קרינת שמש ישירה. הם מתרבים לאורך השנה, וממליטים גור אחד או שניים, לאחר תקופת הריון של 112–118 ימים.
גלריה

שלד של דביבון לופת, בתצוגה במוזיאון האוסטאולוגי באוקלהומה סיטי
דביבון לופת על העצים
ראו גם

ויוו, סרט אנימציה שבו הדמות הראשית היא דביבון לופת.
הערות שוליים

↑  דביבון לופת באתר הרשימה האדומה של IUCN
גוף סיבוב

ההנפשה מתארת יצירת טורוס על ידי סיבוב עיגול (מסומן באדום) סביב ציר סיבוב העובר מחוצה לו (הציר עצמו אינו מתואר בהנפשה).
בגאומטריה של המרחב, גוף סיבוב הוא גוף הנוצר על ידי סיבוב של צורה גאומטרית מישורית סביב ישר (הנקרא ציר הסיבוב) המונח במישור הצורה. לדוגמה, אם נסובב עיגול סביב ישר העובר דרך מרכזו, נקבל כדור, ואם נסובב את העיגול סביב ישר הנמצא מחוצה לו, נקבל טורוס.
לפעמים מתייחס המונח "גוף סיבוב" גם למשטח הנוצר מסיבוב עקומה סביב ישר, אך חשוב להבדיל בין השניים; בעוד שגוף סיבוב הוא צורה גאומטרית תלת-ממדית, משטח סיבוב הוא יריעה דו-ממדית, העוטפת את גוף הסיבוב. גוף הסיבוב יהיה חסום אם העקומה חסומה, אבל המונח מתייחס גם לגופים שאינם חסומים, כמו למשל, גוף לא חסום, המוגבל על ידי פרבולואיד, המתקבל מסיבוב של פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה.
גופי סיבוב מוכרים

| גוף הסיבוב | כדור | טורוס | ספרואיד | גליל | חרוט ישר | דו-חרוט |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הצורה הגאומטרית | עיגול | עיגול | אליפסה | מלבן | משולש ישר-זווית | משולש שווה-שוקיים |
| מקום ציר הסיבוב | עובר דרך מרכז העיגול | עובר מחוץ לעיגול | מתלכד עם אחד מצירי האליפסה | מתלכד עם אחד הניצבים | מתלכד עם  אחד הניצבים | מתלכד עם בסיס המשולש |
| זווית הסיבוב במעלות | 180 | 360 | 180 | 360 | 360 | 360 |
נפח גוף סיבוב סביב ציר x

נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה  f(x) לציר ה- x ולישרים  x=a ו- x=b מסביב לציר ה- x הוא:


 V=\pi \int _{a}^{b}f^{2}(x)\,dx


ההסבר לנוסחא הוא שכדי לחשב את הנפח של גוף הסיבוב, נבנה צורה הדומה לו על ידי ערימת אוסף של דיסקות. מכך שנפחה של דיסקית נתון על ידי הנוסחא  \pi r^{2}h (כאשר  r הוא רדיוס הדיסקה, ו- h הוא גובהה) ושרדיוס כל דיסקה שווה בקירוב לערך הפונקציה בסביבתו, נקבל את הנוסחא המבוקשת.
מקרה מיוחד שראוי לציון הוא של נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הישרים  x=a,  x=b ושתי פונקציות -  f ו- g מסביב לציר ה- x. נוכל לעשות זאת על ידי חיסור נפח גוף הסיבוב של הצורה הפנימית מהחיצונית ונקבל שהנוסחה היא:


 V=\pi \int _{a}^{b}\vert f^{2}(x)-g^{2}(x)\vert \,dx
נפח גוף סיבוב סביב ציר y

נפח גוף סיבוב המתקבל על ידי סיבוב שטח מישורי של פונקציה (הכלוא על ידי הישרים  x=a\ ,\ x=b) סביב ציר ה y נתון על ידי :
V=2\pi \int _{a}^{b}x\cdot f(x)dx
שיטה זו לחישוב נפח של גוף סיבוב נקראת גם "שיטת קליפות גליליות"
נפח גוף סיבוב סביב ישר כלשהו

ראה ערך משפט פאפוס.
שטח גוף סיבוב

שטחו החיצוני של גוף הסיבוב הנוצר על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה  f(x) לציר ה- x ולישרים  x=a ו-  x=b מסביב לציר ה- x הוא:


 A=2\pi \int _{a}^{b}|f(x)|{\sqrt {1+\left(f'(x)\right)^{2}}}\,dx