stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז רוסינג לחינוך ודיאלוג
היסטוריה

בשנת 2004 הקים דניאל רוסינג את הארגון תחת השם מרכז ירושלים ליחסי יהודים ונוצרים במטרה לקדם את היחסים בין יהודים ונוצרים. דניאל רוסינג הוא יליד ארצות הברית, הגיע לארץ ב-1971 לאחר שהשלים תואר ראשון בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת ויסקונסין, ותואר שני בלימודי תאולוגיה מטעם בית הספר הלותרני לתאולוגיה בשיקגו. באוניברסיטה העברית הוא השלים תואר שני נוסף ביהדות זמננו, בעזרת מלגת עמית רוטרי, וכשסיים נשאר בארץ. הוא עבד במחלקה לעדות נוצריות במשרד הדתות ועמד בראשה במשך 12 שנים בין 1976–1987. במסגרת עבודתו היה אחראי על הקשר בין הקהילות הנוצריות לרשויות השלטון. לאחר שעזב את המשרד ניהל את המרכז החינוכי לדיאלוג יהודי-נוצרי בישראל במסגרת ארגון "מליץ", והיה ראש דסק הקהילות הנוצריות בקרן ירושלים. במקביל דניאל לימד והרצה בתוכניות אקדמיות שונות, היה מעורב במחקרים שעסקו בנושא הקהילות הנוצריות ופרסם מאמרים. בשנת 2009 קיבל דניאל את פרס הר ציון על תרומתו בקידום דיאלוג בין דתי ובין תרבותי, ופעילותו למען הבנה טובה יותר בין יהודים, מוסלמים ונוצרים בארץ הקודש.
בשנת 2010 נפטר דניאל רוסינג, ובשנת 2017 שונה שם הארגון, והוקדש לזכרו של המייסד והמנהל הראשון, "מרכז רוסינג לחינוך ודיאלוג". בשנת 2018 העניק לו בית הספר הלותרני לתאולוגיה בשיקגו פרס שלאחר פטירתו, על מפעל חייו. את הארגון מנהלת משנת 2011 ד"ר שרה ברנשטיין ובעשור השני לפעולתו, הארגון התרחב בהיקף הפעילות, במספר האנשים הנחשפים לתכנים ובצוות העובדים.
תוכניות הארגון > מרכז ירושלים ליחסי יהודים ונוצרים

בהמשך לפעילות הארגון מראשיתו, ממשיכה התוכנית בקידום תרבות שיח שמעריך ומכבד את השונות והמגוון הבין דתי והבין תרבותי, עם דגש על יחסי יהודים ונוצרים.
תוכניות הארגון > דיאלוג וזהות

התכנית מאפשרת לתלמידי בתי הספר בגיל בית ספר יסודי וחטיבת ביניים להעמיק את ההיכרות עם התרבות והמסורת הדתית שלהם (יהדות, נצרות או אסלאם), ולהרחיב את ידיעותיהם בנוגע לתרבות ולמסורת הדתית של האחר. התוכנית היא פרי יוזמה משותפת של מרכז רוסינג לחינוך ודיאלוג וקרן תל"י (תוכנית חינוכית) (תגבור לימודי יהדות).
תוכניות הארגון > מחנכים לשינוי

התכנית מציעה השתלמויות להכשרת מורים בניהול דיונים בנושאים קונפליקטואליים, וכן מלווה בתוכנית מיוחדת למנהלי בתי ספר יהודים וערבים, יוזמות חינוכיות במציאות משתנה. התוכנית פותחה בשיתוף המטה לחינוך אזרחי במשרד החינוך, מנהלת חינוך ירושלים וקרן ירושלים.
תוכניות הארגון > מרכז רוסינג בבית הפתוח ברמלה

הבית הפתוח נפתח בשנת 1991 במטרה לקדם יחסי שותפות והבנה בין יהודים וערבים ברמלה וסביבתה. סיפורן של המשפחות והקשר ביניהן, תועד בספר של סנדי טולן The Lemon Tree: An Arab, a Jew, and the Heart of the Middle East. בשנת 2020 החל מרכז רוסינג לחינוך ודיאלוג להפעיל את הבית לטובת טיפוח פעילות בין דתית ובין תרבותית מקומית, וחיזוק הקהילות בעיר רמלה.
תוכניות הארגון > בית מפגש

'בית מפגש - ديوان الأديان' הוא בית מדרש ללימוד, דיאלוג ומפגש באוניברסיטה העברית. במסגרת התוכנית סטודנטים לומדים טקסטים ממסורת שלוש הדתות. מעגלי שיח حلقات حوارية- היא תוכנית המשך המכשירה מנחי קבוצות להובלת מעגלי שיח ברחבי הקמפוס.
תוכניות הארגון > ייעוץ רוחני במצבי קונפליקט

Healing Hatred היא גישה חדשנית לדיאלוג בין-דתי המבוססת על כלים של ייעוץ רוחני. השיטה עוצבה על מנת לאפשר למשתתפים ליצור קשר ולדון יחדיו בדילמות מוסריות ורוחניות הנמצאות בלב הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
תוכניות הארגון > עדשה: מרכז ירושלים למפגש בין-דתי

מזמין קבוצות מכל העולם לחוויה חינוכית רבת נרטיבים, במהלך הביקור בישראל. הקבוצות המגיעות מרקע אקדמי או בין דתי, פוגשות מנהיגים דתיים, מבקרות באתרים, לומדות טקסטים ומשתתפות במפגשי דיאלוג כבסיס לדיונים בנושאים של תאולוגיה, היסטוריה ואקטואליה.
תוכניות הארגון > תיירות הוגנת

בניסיון לעודד תיירות הוגנת מתקיימות פעולות הסברה שונות. כמו כן קיים קטלוג המציע מידע על קהילות מקומיות, פעילים ופרויקטים שונים המעודדים בחינה של נרטיבים שונים, ומנסים ליצור מפגש ישיר בין המבקרים בארץ, לבין נציגים ממגוון הקבוצות היוצרות את הפסיפס האנושי המגוון שבתוכה.
לקריאה נוספת

Rossing, Daniel,. “Between Heaven and Earth - Churches and Monasteries of the Holy Land”, Penn Publishing, 2012.
מרקורי פארק ליין

| --- | --- |

Mercury Park Lane, שנת 1964
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרקורי (רכב)
 שנות ייצור:  1960–1958  1968–1964  1968 - 1967 (דגם "מרקורי פארק לין ברוהאם")
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  Mercury Marquis (אנ')
 חברת אם:  פורד
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  5,593 מ"מ (דור ראשון)  5,550-5,461 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  2,060 מ"מ (דור ראשון, דור שני)
 משקל:  2,070 ק"ג (דור ראשון, דגם 4 דלתות הרדטופ סדאן)  1,915-1,811 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  3,251-3,175 מ"מ (דור ראשון)  3,124-3,048 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 7,044 סמ"ק המפיק 365 כ"ס, 405 כ"ס (דור ראשון)  V8 צילינדרים, 6,997 סמ"ק המפיק 340 כ"ס, דור שני)  V8 צילינדרים, 6,384 סמ"ק המפיק 320 כ"ס, (דור שני)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מתוצרת פורד מסוג "Cruise-O-Matic" (אנ')
 מהירות מרבית:  206 קמ"ש (מנוע V8 צילינדרים, 7,044 סמ"ק המפיק 365 כ"ס, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1958)  213 קמ"ש (מנוע V8 צילינדרים, 7,044 סמ"ק המפיק 405 כ"ס, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1958)  204 קמ"ש (מנוע V8 צילינדרים, 6,384 סמ"ק, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1968)  209 קמ"ש (מנוע V8 צילינדרים, 6,997 סמ"ק, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1968)
 צריכת דלק:  25.1 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע V8 צילינדרים, 7,044 סמ"ק המפיק 365 כ"ס, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1958)  28.0 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע V8 צילינדרים, 7,044 סמ"ק המפיק 405 כ"ס, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1958)  22.2 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע V8 צילינדרים, 6,384 סמ"ק, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1968)  24.1 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע V8 צילינדרים, 6,997 סמ"ק, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1968)
מרקורי פארק ליין (באנגלית : Mercury Park Lane) היא מכונית סלון בתצורות של 2 דלתות, ו-4 דלתות מתוצרת חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, אשר יוצרה בין השנים 1960–1958 ו-1968–1964.
דגם "מרקורי פארק לין ברוהאם" יוצר בין השנים 1968–1967.
דורות

דור ראשון - יוצר בין השנים 1960-1958
דור שני - יוצר בין השנים 1964–1968
בין השנים 1967–1968 יוצר דגם "מרקורי פארק לין ברוהאם" (Mercury Park Lane Brougham) בתצורות : 4 דלתות סדאן, 4 דלתות הרדטופ, 2 דלתות פסטבק (שנת 1968)
מפרט טכני

מנוע קדמי
מנוע בנזין
סוג הנעה : הנעה אחורית
תצורות דור ראשון : 4 דלתות הרדטופ סדאן, 2 דלתות הרדטופ קופה, 2 דלתות קבריולה
תצורות דור שני : 4 דלתות הרדטופ סדאן, 2 דלתות הרדטופ, 2 דלתות קבריולה
מפרט טכני > תאוצות

תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.5 שניות (מנוע V8 צילינדרים, 7,044 סמ"ק המפיק 365 כ"ס, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1958)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 7.3 שניות (מנוע V8 צילינדרים, 7,044 סמ"ק המפיק 405 כ"ס, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1958)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.9 שניות (מנוע V8 צילינדרים, 6,384 סמ"ק, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1968)
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.3 שניות (מנוע V8 צילינדרים, 6,997 סמ"ק, דגם הרדטופ סדאן, שנת 1968)
בתרבות

דגמי "מרקורי פארק ליין" צולמו לסרטים וסדרות טלוויזיה. בסדרת הטלוויזיה האמריקאית הוואי חמש-אפס השחקן ג'ק לורד שגילם את המפקח "סטיב מקגארט", נהג בדגם "מרקורי פארק ליין ברוהאם" בתצורה 4 דלתות הרדטופ סדאן, שנת 1968.
תמונות

"מרקורי פארק ליין", שנת 1959
"מרקורי פארק ליין", שנת 1959 בתצורה 2 דלתות הרדטופ קופה
"מרקורי פארק ליין", שנת 1959 - קבריולה
"מרקורי פארק ליין", שנת 1965 - קבריולה
"מרקורי פארק ליין", שנת 1965, דגם קבריולה - מבט לתא הנהג ו-לוח מחוונים
"מרקורי פארק ליין", שנת 1966
"מרקורי פארק ליין", שנת 1964
"מרקורי פארק ליין", שנת 1965 - קבריולה
"מרקורי פארק ליין", שנת 1964
"מרקורי פארק ליין", שנת 1966
"מרקורי פארק ליין ברוהאם", שנת 1968
"מרקורי פארק ליין ברוהאם", שנת 1968
"מרקורי פארק ליין ברוהאם", שנת 1968
ראו גם

מרקורי
פורד
מרקורי מונטקלייר
מרקורי וויאג'ר
מרקורי מילאן
הערות שוליים

↑  "מרקורי פארק ליין", שנת 1958 conceptcarz.com/z25874/mercury-park-lane
↑  "מרקורי פארק ליין", בתצורה 4 דלתות הרדטופ סדאן, שנת 1968 - מפרט automobile-catalog.com/make/mercury/full-size_mercury_7gen/full-size_mercury_7gen_parklane_hardtop_sedan/1968
↑  "מרקורי פארק ליין"  הרדטופ, שנת 1959 hemmings.com/stories/article/park-lane-prestige-1959-mercury-park-lane-hardtop
↑  "מרקורי פארק ליין" בתצורה 4 דלתות סדאן, שנת 1958 - מפרט automobile-catalog.com/make/mercury/full-size_mercury
↑  "מרקורי פארק ליין" שנת 1964, קבריולה hemmings.com/stories/2019/02/21/hemmings-find-of-the-day-1964-mercury-park-lane-convertible
↑  "מרקורי פארק ליין", שנת 1964 - קבריולה rmsothebys.com/en/auctions/sj14/motor-city/lots/r104-1964-mercury-park-lane-convertible
↑  "מרקורי פארק ליין" בסרטים וסדרות טלוויזיה imcdb.org/vehicles_make-Mercury_model-Park_Lane
מרקוס סלוטר

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1985 (בן 39) סן לאנדרו שבארצות הברית
 עמדה:  סנטר, פורוורד
 גובה:  2.06 מטר
 מספר:  44
 דראפט:  לא נבחר, 2006
 קבוצות כשחקן
 2006–2007   2007–2008   2008   2008–2009   2009–2010   2010–2011   2011–2012   2012–2015   2015–2017   2017–2019   2019–:  פינאר קרשיאקה   הפועל ירושלים   גראבלין דנקירק   אייסבירן ברמרהאפן   נאנסי   ויאדוליד   ברוז במברג   ריאל מדריד   דרושאפקה   וירטוס בולוניה   א.א.ק אתונה
מרקוס סלוטר (באנגלית: Marcus Slaughter; נולד ב-18 במרץ 1985 בסן לאנדרו, קליפורניה שבארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצה א.א.ק. אתונה. בקריירת המכללות שלו, הוא שיחק עבור אוניברסיטת המדינה סן דייגו. אחרי השנה השלישית שלו, היה זכאי להיבחר בדראפט ה-NBA 2006 ושכר סוכן אך לא הצליח להיכלל בדראפט.
קריירה מקצועית

סלוטר עבר לאירופה לשחק בקבוצה פינאר קרשיאקה מליגת העל הטורקית בכדורסל. הייתה לו עונה פורה עם ממוצע של 13.3 נקודות, 10.1 ריבאונדים, 1.2 חסימות ו-2.3 חטיפות כדור. הוא נבחר ל-MVP של משחק האולסטאר של ליגת העל הטורקית ב-2007. לאחר מכן חתם על חוזה של שנתיים על קבוצת ה-NBA מיאמי היט ביוני 2007, אך שוחרר ב-29 באוקטובר 2007 בטרם שיחק במדיה.
בעונת 2007/2008 הוא חתם בקבוצה הישראלית הפועל ירושלים איתה הגיע לרבע גמר גביע יול"ב אך נענש משמעתית על כך שבילה עם פרוצה בערב לפני משחק בצרפת ושוחרר מהמועדון. לאחר מכן חתם בקבוצת גראבלין דנקירק מליגת העל הצרפתית בכדורסל להמשך העונה.
בעונת 09\2008 הוא חתם על חוזה לשנה אחת עם הקבוצה אייסבירן ברמרהאפן מליגת העל הגרמנית בכדורסל. באוגוסט 2009, הוא חתם על חוזה של שנתיים במועדון הכדורסל נאנסי מליגת העל הצרפתית בכדורסל.
ב-27 ביולי 2010, הוא חתם על חוזה לשנה במועדון הכדורסל ויאדוליד מליגת העל הספרדית בכדורסל.
ביולי 2011, הוא חתם על חוזה לשנה במועדון הגרמני ברוז במברג. שנה מאוחר יותר, לאחר שזכה באליפות הליגה הגרמנית ובגביע הגרמני הוא חזר לספרד וחתם במועדון הפאר הספרדי ריאל מדריד מליגת העל הספרדית בכדורסל. באוגוסט 2013, הוא האריך את חוזהו עם ריאל מדריד עד סוף עונת 14\2013.
בקיץ 2019 חתם סלוטר בא.א.ק. אתונה.
תארים

הסופרקאפ הספרדי בכדורסל: 2012, 2013
ליגת העל הספרדית: 2012/13, 2014/15
גביע המלך הספרדי בכדורסל: 2013/14, 2014/2015
יורוליג: 2014/15
נושא ווריאציות

במוזיקה, "וריאציה" היא טכניקת כתיבה בה חומר מוזיקלי עובר שינוי ואליטרציה בחזרותיו השונות. השינויים יכולים להתקיים בכל אחת מאבני היסוד המרכיבות את המוזיקה: הרמוניה, מלודיה, קצב ומקצב, מרקם קונטרפונקט ותזמור. נושא וּוָריאציות היא צורה מוזיקלית נפוצה הפועלת לפי עיקרון זה.
ניתן לציין כי המילה "וריאציה" עצמה חרגה מתחום המוזיקולוגיה, ומשמשת כמטפורה בנושאים שונים, בהם יש צורך לתאר דבר מה, החוזר באופן שונה. כך למשל ניתן לדבר על "וריאציה" בגרפיקה, קופירייט, ועוד.
צורות מבוססות על עקרון הווריאציה

ישנם מספר ז'אנרים המושתתים על עקרון הווריאציה, למשל: פסקאליה, שאקון ונושא ווריאציות. הז'אנר האחרון הוא צורה מוזיקלית שבה הנושא הראשי שמופיע בתחילתהּ משתנה בכל חזרה שלו, או מלוּוה באופן שונה. הצורה הזו יכולה להתקיים כפרק עצמאי או כפרק מתוך יצירה רב-פרקית. פסקליה ושאקון (שהם למעשה ריקודים) הן צורות בהן חוזר אותו קו של בס לאורך הפרק כולו. במקרה זה, יהיה קו הבס קצר יותר מאשר נושא המשתמש בצורת נושא ווריאציות. פנטזיית וריאציות היא צורה בה אותו נושא חוזר ומשתלב באופן חופשי.
עקרון הווריאציות נפוץ גם במוזיקה של עמים שונים. במוזיקה הסקוטית לחמת חלילים, צורה זו אף נחשבת ל"גבוהה" ולקשה ביותר, והיא באה לידי ביטוי במוזיקת הפיברוך.
תולדות הצורה > מוזיקה עתיקה

יצירות בצורת נושא ווריאציות מופיעות לראשונה בתולדות המוזיקה הקלאסית החל מן המאה ה-16. צורה נפוצה של וריאציות ברנסאנס נקראת "חלוקה" (Division), בה הנושא מתחלק למקצבים בערכים הולכים וקטנים עם חזרותיו. פתיחה בווריאציות פשוטות ומעבר לווריאציות מורכבות ו"מרוחקות" יותר היה רעיון בסיסי עוד מראשית ימיה של הצורה, מאחר שהוא תורם לאחדות הצורנית של סט הווריאציות באופן משכנע יותר מאשר הופעתן של וריאציות ברצף שרירותי.
שני סטים מייצגים של הצורה מתקופת הבארוק הם הרמוניוס בלאקסמית', פרק בצורת נושא ווריאציות (על פי מודל של חלוקת המקצב) מאת גאורג פרידריך הנדל, ואחת היצירות הידועות ביותר, וריאציות גולדברג מאת יוהאן סבסטיאן באך. באותה עת הייתה נפוצה כתיבה של וריאציות על נושא ספרדי בשם "La Folia", כשסטים מפורסמים על נושא זה נכתבו על ידי ארכאנג'לו קורלי ומרן מארה. בתקופת הבארוק ישנם עדיין פרקי וריאציות מז'אנר השאקון והפסקאליה, שהיו משולבים מפעם לפעם בסוויטות ובפרטיטות. הופעת פרק בצורת נושא ווריאציות לא הייתה תדירה בתקופה זו, כמו בתקופות שיבואו אחריה.
תולדות הצורה > רומנטיקה

צורת הווריאציות המשיכה להתפתח בתקופה הרומנטית. פרדריק שופן כתב סטים ידועים, בהם וריאציות על שיר עם גרמני (Der Schweizerbub) מ-1826, וריאציות על נושא מתוך האופרה "לכלוכית" של רוסיני להרכב של חליל ופסנתר (הרכב נפוץ באותה תקופה לכתיבת וריאציות פשוטות), וריאציות על "קרנבל בוונציה" של ניקולו פגניני (נושא הקרנבל בוונציה שימש לסטים רבים של וריאציות לכלים שונים), וכן וריאציות על נושא מתוך "דון ג'ובאני" של מוצרט לפסנתר ולתזמורת, משנת 1827 (אופוס 2).
ניתן להבחין גם, שעם השנים הפכו הווריאציות, בעיקר אלו הקרובות לסיום הסט, למרוחקות מאוד מהנושא המקורי, עד כי המאזין עשוי שלא למצוא נקודות זיהוי בין הווריאציות לבין הנושא המקורי. התרחקות זו מן הנושא הגיעה לשיאה בפרקי וריאציות שנכתבו במאה ה-20.
המלחין יוהנס ברהמס, עם נטיותיו הקלסיציסטיות, בלט אף הוא ביצירות שכתב בצורת נושא ווריאציות. כמה מן הסטים המפורסמים שלו נכתבו על נושאים של מלחיני-עבר גדולים (בניגוד לנטייה לכתוב על נושאים מתוך אופרות של מלחינים בני זמנם), לדוגמה, וריאציות ופוגה לפסנתר על נושא של הנדל (משנת 1861), וכן יצירתו הנודעת לתזמורת, וריאציות על נושא של היידן (משנת 1873), שהיא הסט העצמאי הראשון להרכב זה (בניגוד לסט עם הפסנתר שכתב שופן). סטים של וריאציות לתזמורת הפכו לנפוצים החל מאמצע המאה ה-19. יצירתו של אדוארד אלגר "וריאציות אניגמה" (משנת 1899) לתזמורת, היא בין יצירותיו הנודעות ביותר של המלחין. כמו כן, הווריאציות והפוגה על נושא של מוצרט (מתוך הסונטה לפסנתר בלה מז'ור) לתזמורת של מקס רגר, היא מיצירותיו התזמורתיות המבוצעות.
תולדות הצורה > המאה ה-20

מלחינים בולטים במאה ה-20 כתבו יצירות בצורת נושא ווריאציות, בין אם כיצירה עצמאית או כחלק מיצירה גדולה יותר, בהם:
סרגיי רחמנינוב – רפסודיה על נושא של פגניני (הקפריצ'יו ה-24 המפורסם) לפסנתר ולתזמורת.
צ'ארלס אייבס – וריאציות אמריקה (1891) לתזמורת.
ארנולד שנברג – וריאציות לתזמורת אופוס 31 ונושא ווריאציות אופוס 43.
איגור סטרווינסקי – גבוט ושתי וריאציות מתוך פולצ'ינלה (משנת 1920), נושא ווריאציות, מתוך הפרק השני של האוקטט (1922), הפרק השלישי מתוך אבוני קונצ'רטו (1945) והווריאציות לתזמורת (1964).
אנטון וברן – וריאציות לפסנתר אופוס 27, והווריאציות לתזמורת אופוס 30.
אלבן ברג – סצנה רביעית מתוך המערכה הראשונה של ווצק, וכן הסצנה הראשונה מתוך המערכה השלישית.
פאול הינדמית – מטמורפוזות סימפוניות על נושאים של קרל מריה פון ובר (1943).
בנג'מין בריטן – המדריך לתזמורת לבני הנעורים: וריאציות ופוגה על נושא של הנרי פרסל (מתוך עבדלאזר), וריאציות על נושא של פרנק ברידג'.
מרקוס פאוז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוקטובר 1979 (בן 44) אוסלו, נורווגיה 
 מוקד פעילות:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 מקום לימודים:  Oslo Waldorf School, האקדמיה הנוורגית למוזיקה, מכון המוזיקאים, בית הספר מנהטן למוזיקה 
 בן או בת זוג:  Tirill Mohn (2019–?) 
 www.marcuspaus.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מרקוס פאוז (בנורווגית: Marcus Paus;‏ נולד ב-14 באוקטובר 1979) הוא מלחין נורווגי.
יצירותיו

פאוז הוא אחד המלחינים העכשוויים המפורסמים ביותר בסקנדינביה. הוא מתמקד במסורת, טונאליות ומנגינה. הוא כותב מוזיקה קאמרית, עבודות מקהלה, עבודות סולו, קונצרטים, תזמורת, אופרות, סמפוניות ומוזיקה קולנועית.
הערות שוליים

↑  Marcus Paus, Store norske leksikon
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 3058740  BNE: XX6124874  BnF: cb17945384d (data)  GND: 1061834743  ISNI: 0000 0003 8316 8177  LCCN: no2004060134  MusicBrainz: 919d4826-c66a-4708-8809-49387a37ebac  VIAF: 268112134   WorldCat (עם VIAF): 268112134 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מתיבתא תפארת ישראל

| --- | --- |

 ישיבה
 השתייכות:  חסידות בויאן
 תקופת הפעילות:  ה'תשי"ג–הווה
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′28″N 35°12′36″E﻿ / ﻿31.791017°N 35.209899°E﻿ / 31.791017; 35.209899
 he
 
ישיבת רוז'ין – מתיבתא תפארת ישראל היא ישיבה של חסידות בויאן בישראל. בראשותה עומד הרב צבי רבינוביץ'.
היסטוריה

הישיבה נוסדה בשנת ה'תשי"ג, על ידי רבי מרדכי שלמה מבויאן מניו יורק, כשמספר אברכים מחסידות בויאן, בהם בלטו הרב נטע צענווירט והרב אליעזר רבינוביץ', פעלו להקמת הישיבה. כראש הישיבה מונה הרב יהושע העשיל ברים, וכמשגיח הרב אברהם לייב קליין (שנודע גם כמנהיג ישיבת המתמידים). בנשיאות הישיבה הועמדו כל אדמו"רי בית רוז'ין. מסורת זה ממשיכה כיום.
הישיבה נפתחה ב"קלויז" (בית הכנסת) של החסידות בבתי הורנשטיין, ובשנת ה'תשכ"ז עברה לבניין חדש ברחוב מלכי ישראל. כיום שוכנת הישיבה הקטנה בבתי הורנשטיין, והישיבה הגדולה עברה למודיעין עילית.
בשנות ה-80 התמנה הרב אפרים פישל רבינוביץ לראש הישיבה, וכיום מכהן בנו הרב צבי, שכיהן עד אז כר"מ. בין הר"מים היו הרב משה סלנט, הרב זאב פלדמן (כיום ראש ישיבת עץ חיים - לונדון), הרב חיים קרויזר (בנו של הרב זונדל), הרב אליהו חיים שטרנבוך, הרב אליקים פשקס והרב חיים יצחק פקשר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265341705171
נאג'אטאד

נאג'אטאד (בהונגרית: Nagyatád) היא עיר במחוז שומוג', מקום מושבו של נפת נאג'אטאד. היא מכונה "עיר הפארקים, הפסלים והספא".
מיקום

נאג'אטאד ממוקמת בחלקה הדרומי של "שומוג' הפנימי" (אזור שהיקפו כ-3000 ק"מ מרובע, גובהו הממוצע הוא 173.2 מטר מעל פני הים. שומוג' הפנימי מורכב בעיקר ממישורים חוליים), היישוב נמצא במרחק של כ-60 קילומטרים מאגם בלטון, לאורך הכביש הראשי 68 מבארץ' לבלטונקרסטור (Balatonkeresztúr). נכון לשנת 2019 הכביש הראשי הזה עוקף לחלוטין את האזורים המיושבים בעיר.
בין קווי הרכבת המקומיים, שימש את העיר בעבר קו רכבת אשר פסק לפעול בצורה זו בשנת 1976. התנועה נותרה רק בקטע של 8.6 קילומטר מנקודת ההתחלה שלה וכיום נקודת הסיום של נוסעי הקו היא תחנת הרכבת נאג'אטאד.
היסטוריה

נג'אטאד הוקמה במהלך התיישבות המדיארים במרכז אירופה על ידי שבט בשם הורקה, אך הממצאים מראים שהאזור היה מיושב כבר בימי קדם. שמו של היישוב מגיע מהמילה הטורקית ata (אבא). האזכור הכתוב הראשון של היישוב הוא משנת 1190. הכפר המוקדם ישב בחלק הצפוני של העיר של ימינו, סביב רחוב קאפולנה. האזכור המתועד הראשון שלה מתוארך לשנת 1382, אז כונה Populi et cives in villa Athad. בתקופת המלכה אליזבת (Elizabeth of Poland, Queen of Hungary) הייתה חלק ממחוז סגשד.
לאחר גירוש הטורקים הגיעו מתיישבים חדשים ונדים וקרואטים. בשנת 1573 הוא היה בבעלות פאל צינדרי. בשנת 1697 נבזז היישוב על ידי פשיטות. בשנת 1703, במהלך מלחמת העצמאות ראקוצי, ברחו ליישוב אנשי המסדר הפרנציסקני. בשנת 1731 התיישבו קבע הפרנציסקנים והיישוב התחיל להתפתח במהירות. בשנת 1744 זכה לדרגת עיר שוק. בשנת 1870 הוא הפך למקום מושבו של בית משפט הנפתי ובשנת 1871 הפך לכפר גדול. מכאן ואילך אפשר לומר שתהליך העיור כמעט לא נפסק. התפתחות היישוב קיבלה תנופה חדשה מכיוון שבשנת 1906, במהלך קידוח באר ארטזית, פרצו מים רפואיים מעומק של 410 מטר.
במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם לכפר נזק קשה במהלך ארבעה חודשי לחימה. לאחר השיקום המהיר יחסית החל פיתוח דינמי ומתוכנן החל משנות ה-60 של המאה ה-20. ב-25 באפריל 1971 הוכרז הכפר הגדול כעיר.
קהילה יהודית > עד השואה

יהודים התיישבו בכפר באמצע המאה ה-19. הם עסקו במסחר, בתעשייה, במלאכה ובמקצועות חופשיים. ב-1880 ישבו בנאג'אטאד 371 יהודים. מ-1885 שימשה הקהילה המקומית כקהילת אם ל-20 קהילות קטנות ביישובי הסביבה. בית הכנסת הראשון הוקם ב-1840 וב-1900 נחנך בית כנסת חדש. בקהילה פעלו חברה קדישא, בית ספר יהודי ומוסדות סעד. במלחמת העולם הראשונה התגייסו 59 מיהודי נאג'אטאד, אחדים מהם נפלו בקרבות.
ב-1935 נפתח במקום סניף של ההסתדרות הציונית הונגריה. בשנת 1930 נמנו בקהילה 256 יהודים.
קהילה יהודית > מתקופת השואה

מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוקים היהודיים" ובמיוחד את החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי. משנת 1942 נלקחו גברים רבים לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בעיקר בחזית המזרחית באוקראינה (עבודות ביצורים, סלילת כבישים, פינוי מוקשים ועוד עבודות פרך).
ב-19 במרץ 1944 נכנס הוורמכט להונגריה (מבצע מרגרטה). בליל 25 באפריל 1944 נעצרו 16 מנכבדי הקהילה ושולחו לאושוויץ. יתר היהודים רוכזו בבית הכנסת, הועברו לגיטו בבארץ' (BARCS) ומשם הם שולחו לאושוויץ יחד עם יהודים נוספים. אחרי המלחמה חזרו לעיר כמה עשרות יהודים ובספטמבר 1945 נמצאו בה 39. החוזרים חידשו את חיי הקהילה עד שעזבו ומספרם כיום אפס.
אתרים בעלי חשיבות

מנזר פרנציסקני
כנסיית הקהילה הצלב הקדוש
קפלת סנט רוקוש
טירת מאנדל
פארק פסלים
מוזיאון העיר
פארק צבאי
Nagyatád Thermal and Spa : מתקן שנבנה בפארק כיכר סצ'ני, ששופץ בשנת 2007. בחלל המקורה ניתן להשתמש בבריכות מים ואמבטיות 32, 38 ו-42 מעלות. המים הרפואיים משמשים לטיפול בתלונות ראומטיות ומפרקים, לשיקום לאחר שברים, ולטיפול בבעיות גינקולוגיות.
מרחץ תרמי וקמפינג עירוני
ילידי המקום

אדה שבשטין קודם שוסברגר (בהונגרית: Sebestyén Ede; נאג'אטאד, 7 ביוני 1875 – בודפשט, 25 בפברואר 1950) היה סופר, מתרגם, עיתונאי, עורך עיתון, מומחה למוזיקה, היסטוריון מוזיקה יהודי-הונגרי. הוא אחיו של היסטוריון הספרות קארוי שבשטין.
גלריית תמונות

בית המסדר הפרנציסקני
שער סקיי בפארק העירוני
אנדרטת חוזה טריאנון
קפלת הנסי
משרד ההגנה (גרמניה)

| --- | --- |
סמליל משרד ההגנהסמליל משרד ההגנה

בניין מטה משרד ההגנה בבון
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 תחום שיפוט:  גרמניה גרמניה
 סוכנות בת:  German Army Headquarters 
 תאריך הקמה:  7 ביוני 1955
 סוכנות קודמת:  משרד בלנק 
 חוק:  חוקת גרמניה 
 שר:  בוריס פיסטוריוס
 מטה מרכזי:  בון
 עובדים:  3,730 (2021)
 תקציב:  46.93 מיליארד אירו (2021)
 bmvg.de
 
בניין המטה המשני בברלין
משרד ההגנה (בגרמנית: Das Bundesministerium der Verteidigung, בקיצור: BMVg, עד שנת 1972 נקרא בשם BMVtg) היא רשות פדרלית עליונה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שהוקמה ב־7 ביוני 1955 (בשנת 1990 עם איחוד גרמניה מחדש). בתוך הממשלה הפדרלית, משרד ההגנה הוא המחלקה המומחית להגנה צבאית וכל הנושאים של הבונדסוור. זוהי הסמכות הצבאית הגבוהה ביותר עבור הכוחות המזוינים וסמכות השירות הגבוהה ביותר עבור ממשל הבונדסוור.
המטה העיקרי של משרד ההגנה ממוקם בבון עם משרד משני בברלין שהוקם בשנת 1993. נכון לשנת 2021, המשרד מונה סה"כ כ־3,730 עובדים, מתוכם 3,230 עובדים בבון ואילו כ־500 עובדים בברלין. על פי סעיף 65 א' לחוקה הגרמנית, שר ההגנה הפדרלי הוא המפקד הראשי של הכוחות המזוינים של גרמניה (בונדסוור), עם כ־265,019 חיילים ואזרחים פעילים. מפקדת הצבא היא שרת ההגנה הגרמנית כריסטינה למברכט. בעתות חירום, הקנצלר מקבל לידיו את הפיקוד על הבונדסוור.
תקציב הביטחון, נכון לשנת 2022, עומד על כ 60 מיליארד אירו. ההוצאה בתקציב הביטחון (סעיף 14 לתקציב הפדרלי) מחולקת לארבע קטגוריות בסיסיות: הוצאות תפעול, חוזי תפעול לפיתוח נוסף של הצבא, הוצאות השקעה והוצאות אספקה. (*החל מ-2022 תקציב הבונדסוור יהיה 100 מיליארד יורו).
מבנה ארגוני

ב־1 באפריל 2012 משרד ההגנה הפדרלי שינה את ארגונו למבנה הכללי הבא:
מבנה ארגוני > מחלקות

המשרד מחולק לעשר מחלקות, הממוקמות במטה הראשי בבון, כמו גם בברלין.
המחלקה למדיניות (Pol)
מחלקת הציוד (A)
מחלקת טכנולוגיית הסייבר/מידע (CIT)
מחלקת התכנון (Plg)
מחלקת הכוחות המזוינים (FuSK)
מחלקת האסטרטגיה והתפעול (SE)
המחלקה לתקציב ושליטה (HC)
המחלקה למשפטים (R)
מחלקת משאבי אנוש (P)
המחלקה לתשתיות, הגנת הסביבה ושירותים (IUD)
מבנה ארגוני > משרדים וסוכנויות הכפופים ישירות למשרד ההגנה

הפיקוד המבצעי של הבונדסוור (EinsFüKdoBw), שווילווסי
האקדמיה לפיקוד ומנהיגות (FüAkBw), המבורג
משרד התעופה של הבונדסוור (LufABw), קלן
המשרד לתכנון ומדיניות (PlgABw), ברלין וטאופקירכן
המרכז למנהיגות פנימית (ZInFü), קובלנץ ובסטראוסברג
השירות לסיכול ריגול צבאי (MAD), קלן
שר ההגנה הפדרלי

בראש המשרד עומד שר ההגנה הפדרלי (בגרמנית: Bundesminister der Verteidigung), החבר בקבינט של הממשל הפדרלי וכן המפקד העליון של הכוחות המזוינים בימי שלום, אך עם הכרזת מלחמה או מצב חירום, סמכות הפיקוד על הכוחות המזוינים עוברת לידי הקנצלר הפדרלי.
הערות שוליים

↑  The Minister of Defence, www.bmvg.de (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325104705171  GND: 2117075-7  ISNI: 0000 0001 1179 4350  LCCN: n93001533  VIAF: 162649511   WorldCat (עם VIAF): 162649511