דונאויווארוש
היסטוריה

דונאויווארוש היא אחת הערים החדשות בהונגריה. היא נבנתה בשנות החמישים בתקופת תיעוש המדינה תחת השלטון הסוציאליסטי-קומוניסטי, כעיר חדשה ליד הכפר הקיים דונאפנטלה (Dunapentele).
האזור מיושב מאז ימי קדם. בתקופת היותה של מערב הונגריה פרובינציה רומאית בשם פאנוניה (Pannonia), התקיימו במקום - גבול המחוז - מחנה צבאי ועיירה בשם אינטרסיקה (Intercisa). ההונגרים כבשו את האזור בראשית המאה העשירית. הכפר פנטלה, על שם הקדוש היווני בן ימי הביניים, פנטלאון הקדוש, נוסד לאחר זמן קצר.
בין 1541 ל-1688 היה הכפר תחת שלטון עות'מאני, ובמהלך המלחמה בין ההונגרים והעות'מאנים, מלחמה שנמשכה כ-150 שנה, נהרס הכפר. במהלך מאבק החופש שהוביל הנסיך פרנץ ראקוצי מטרנסילבניה, חרב שוב המקום. במאה ה-18 החל הכפר לשגשג. בשנת 1830 ניתנה לכפר הזכות לקיים ימי שווקים פעמיים בשבוע. בשנת 1831 התפרצה מגפת כולרה וגרמה למרד איכרים בקנה מידה קטן. בשנת 1833 קיבל פנטלה מעמד של עיר (oppidum) על ידי פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה. אזרחי העיר השתתפו במאבק "אביב העמים" בשנים 1848–1849.
לאחר מלחמת העולם השנייה פתחה הממשלה הקומוניסטית החדשה תוכנית מתועשת גדולה, כחלק ממאמצי החימוש מחדש. בשנת 1949 נבחר אתר דונאויווארוש כאתר עבודות הברזל והפלדה הגדול במדינה. במקור היו אמורות עבודות אלה להתקיים סמוך למוהאץ', אך היחסים ההונגרים-יוגוסלביים הורעו, ואתר חדש זה נבחר עקב ריחוקו מגבול יוגוסלביה. העיר תוכננה להכיל 25,000 תושבים.
בניית דונאויווארוש החלה ב-2 במאי 1950 ליד דונאפנטלה. תוך שנה נבנו יותר מאלף יחידות דיור והתחילה הבנייה במתחם המפעל. העיר קיבלה את שמו של סטלין ב-4 באפריל 1952; שמה היה Sztálinváros (עירו של סטלין), כמקבילה לסטלינגרד בברית המועצות.
מפעלי המתכת נפתחו בשנת 1954. בעיר התגוררו אז 27,772 תושבים; 85% מהם גרו בדירות, וכ-4,200 איש גרו בצריפים אשר במקורם היו "בתים" לעובדי הבנייה.
באמצע שנות החמישים אורגנה תחבורה ציבורית בעיר. אוטובוסים הובילו 24,000 נוסעים בכל יום. במהלך שנות החמישים הוקמו מתקני תרבות וספורט רבים. בית הספר היסודי אנדרה שאגווארי (Endre Ságvári) היה בית הספר הגדול ביותר במרכז אירופה בשנות השישים. הריאליזם הסוציאליסטי היה הסגנון הארכיטקטוני הרשמי והמחייב, ותנועת האמנות של השיטה הקומוניסטית. בעיירה ישנם פסלים ציבוריים ותבליטים המייצגים איחוד אלגורי של עובדים, איכרים ואנשי רוח, המוקפים במוטיבים עממיים מסורתיים. בהשראת הבאוהאוס, הבניינים והמונומנטים של תקופה זו (1949–1956), כמו הקולנוע, התיאטרון, בית החולים ובתי הספר בעיר, התאפיינו בפונקציונליזם סטרוקטורלי, אך האידאולוגיה הביאה לקישוטים קלאסיציסטיים כמו עמודים, טימפנונים וקשתות, שהקנו לסגנון את שמו (הבלתי פורמלי) "הבארוק של סטלין".
בשנת 1956 הקשו על הבנייה רעידת אדמה ושיטפון, ובאוקטובר - תחילת המרד ההונגרי ב-1956. במהלך המרד שבה העיר לשמה ההיסטורי דונאפנטלה. תחנת הרדיו ראקוצ'י (Rákóczi), שהוקמה על ידי המהפכנים, שידרה מאוטובוס שהסתובב בדונאפנטלה כך שלא ניתן היה לאתרו. הצבא הסובייטי כבש את העיר ב-7 בנובמבר 1956. משטר צבאי הוחל על העיר וטנקים סובייטים הוצבו ברחבי העיר.
גם לאחר המהפכה נותרה דונאויווארוש "עיר הסימן המסחרי" של הסוציאליזם בהונגריה, והוצגה ככזו בפני מבקרים זרים ובהם יורי גגרין והנשיא האינדונזי סוקרנו העיר סיפקה גם תפאורה נופית לסרטים פופולריים.
ב-26 בנובמבר 1961 שונה שמה של העיר לדונאויווארוש. פירוש השם: "עיר חדשה על הדנובה" (ראו טיסאויווארוש) כתוצאה ממותו של סטלין (1953) והמרד ההונגרי (1956).
בשנת 1990 הפכה דונאויווארוש לעיר עם זכויות מחוז - אחת מארבע הערים אז (כיום חמש) במדינה במעמד זה, שאינן בירות מחוז. זאת בהתאם לחוק חדש שהעניק מעמד זה לכל הערים בהן מעל 50,000 תושבים. זאת למרות העובדה שאוכלוסיית דונאויווארוש מתחת ל-50,000 תושבים מאז 2008 (כמו הודמזוושרהיי, שנמצאת במצב דומה).
מתחם המפעל דונאפר (Dunaferr) הוא עדיין מפעל חשוב בתעשיית הפלדה ההונגרית, ומעסיק מרכזי באזור.
בדונאויווארוש תשתיות חדשות רבות - גשר הפנטלה, קישור ישיר לכביש מהיר בין בודפשט לדונאויווארוש - ובה מפעל דרום קוריאני חדש של חברת Hankook - מפעל הצמיגים הגדול ביותר באירופה של האנקוק - וחברת "המבורגר הונגריה" (Hamburger Hungaria), מיצרני המכולות הגדולים באירופה.
הודות לחשיבותה הפוליטית והכלכלית, העיצוב האורבני הקומוניסטי, האדריכלות הריאליסטית הסוציאליסטית והאווירה הייחודית, דונאויווארוש היא מזכרת בולטת של הקומוניזם. רבים מהבניינים בני החמישים זכו להגנה כמונומנטים היסטוריים, והעיר נמצאת במוקד התעניינות תיירותית.