הו"ד - הומוסקסואלים דתיים
מסמך העקרונות

בפסח ה'תשס"ח (2008) נשלח מסמך עקרונות יוצא דופן לכ-120 רבנים וראשי ישיבות בציונות הדתית. לראשונה, הועלה נושא הנטייה והזהות ההומוסקסאלית בציבור הדתי מטעם ארגון של הומואים דתיים. חלק מהפעילות של ארגון הו"ד בקהילה דתית מתמקד בהקמת רשת רבנים ויצירת קוד אתי ומקור הוראה להתמודדות רבנים, מחנכים ולציבור שומרי התורה והמצוות עם דתיים בעלי נטייה הומוסקסואלית. מסמך העקרונות מהווה את הקומה הראשונה של מטרה זו. המסמך המקורי, שנוסח ב-2008, עבר שינויים רבים, ועד 2010 הושמטו ממנו סעיפים, לפיהם: "חלק ניכר מהטיפולים השונים שנועדו לשנות נטייה מינית הם מסוכנים ביותר לחלק מהבחורים ותועלתם לא הוכחה, הנזק שלהם עלול להיות רב ופעמים רבות הם מביאות את המטופל להרס עצמי ולאובדנות. אין הבנה ברורה לגבי יתרונות של טיפול אחד על משנהו ואין לראות בהם את הדרך הבלעדית והאולטימטיבית לפתרון הנושא ההומוסקסואלי" ו-"אין איסור הלכתי על יחסי אהבה ורעות בין שני גברים", בהתאם לדרישות הרבנים שהסכימו לחתום עליו. על מסמך העקרונות חתמו 20 רבנים בציונות הדתית והביעו בכך את תמיכתם. צוות משותף של רבנים ועמותת צהר דן בסוגיה. הפעילות, שהתמקדה בתחילה בציונות הדתית, הורחבה גם לציבור החרדי והחרדי לאומי. ארגון הו"ד מקיים פעולות הסברה, המתמקדות בקידום "מסמך העקרונות", שעיקר חידושו בקריאתו להפרדה בין המעשה (משכב זכר) לבין האדם והנטייה המינית. מסמך העקרונות מפרט תשע נקודות, שלדעת הארגון מהוות בסיס ליחס הרצוי מהחברה הדתית כלפי הומואים:
אין מידע חד-משמעי לגבי מקורה של הנטייה המינית ההומוסקסואלית. אחוז מסוים של אנשים בכל ציבור משוכנעים באופן פנימי ועמוק כי הם בעלי נטייה הומוסקסואלית, ואין בכוחם לשנות זאת. מדובר גם בכאלה אשר עשו מאמצים אדירים להשתנות ולא הצליחו.
משכב זכור, בניגוד לנטייה עצמה, הוא זה שאסור באופן גמור ומוחלט בתורת ישראל. זהו ניסיון קשה מאוד שעל האדם ההומוסקסואל לעמוד בו.
במציאות הנוכחית, התמודדותו של האדם ההומוסקסואל כורכת איתה קשיים לא פשוטים במישור הנפשי. על כן, ניתן להמליץ לאדם החפץ בכך, לשתף בהתמודדות זו בעל מקצוע מוסמך על פי דין, מתחום הנפש, ובלבד, שהדבר ייעשה תוך גילוי מידע מלא ומושלם למטופל בדבר הטיפול המוצע, סיכויי הצלחתו וסיכוניו. אין לראות אף שיטה כדרך האולטימטיבית והבלעדית.
אין לחייב אדם הומוסקסואל להתחתן שכן נישואין אינם פתרון להומוסקסואליות. עידוד של אדם הומוסקסואל להתחתן, מבלי לגלות לאישה את הדברים במפורש, היא בגדר "מכשול בפני עיוור" ועוול מוסרי כלפי בת הזוג. מסוגלוּת להתחתן כוללת בתוכה לא רק מוכנוּת ל"פרו ורבו", אלא כשירות למערכת יחסים תקינה ומוסרית.
המאשים ומעליב הומוסקסואלים על נטייתם – נכשל באיסורים של 'בין אדם לחברו'.
כל חובות שבין אדם לחברו חלות גם כלפי אדם בעל נטייה הומוסקסואלית וחל איסור מוחלט על ביטויי שנאה ואלימות כלפיו. הוא אמור להיות חבר בקהילה הדתית לכל דבר ועניין; בכלל זה: מצטרף למניין, נושא כפים, עולה לתורה וכיוצא בזה, כשר לעדות ואין היחס אליו שונה מיחס לכל יהודי אחר.
חשוב לעודד אדם הומוסקסואל לשמור את כל המצוות. מדיניות של "הכל או לא כלום" אינה דרכה של ההלכה היהודית. על כל אדם יהודי קיימת המחויבות לשמור את כל המצוות ולעשות את כל שביכולתו ללכת בדרכי התורה. דרכי עבודת השם שונות מאדם לאדם, וכך גם התמודדותו של אדם, המאמין כי יש לו נטייה הומוסקסואלית.
הומוסקסואלים אמורים להיות בקהילה יחד עם כל עם ישראל, אך חשוב מאוד לקיים קבוצות תמיכה לאנשים הומוסקסואלים, וארגונים כאלה הם ארגוני חסד. אם לאדם הומוסקסואל יש אדם קרוב שיוכל לשתף בנושא על מנת לקבל תמיכה ועזרה, רצוי שיעשה כן.
יש לעודד אדם הומוסקסואל שאינו מתחתן לעסוק בתורה ולקיים את כל המצוות - שבין אדם למקום ושבין אדם לחברו, ולפתח את כוחותיו השונים למען היעדים הגדולים שהועיד הקב"ה לישראל. רצוי להתייעץ בסוגיה זו עם רב.
בכתבה שפורסמה ב"ידיעות אחרונות" ב-12.2.2010 פורסמו שמות הרבנים שהביעו תמיכה פומבית ב"מסמך העקרונות" של ארגון הו"ד: הרב יובל שרלו, ראש ישיבת פתח תקווה וחבר הנהלת ארגון רבני צהר, הרב ד"ר בני לאו, רב קהילת רמב"ן בירושלים וראש בית המדרש מורשה ובית המדרש לצדק חברתי, הרב חיים נבון, רב קהילת "השמשוני" במודיעין, הרב פרופ' דניאל שפרבר, ראש המכון לתורה באוניברסיטת בר-אילן וחתן פרס ישראל; הרב רונן לוביץ, רב המושב ניר עציון, הרב שמואל ריינר, הראש והמייסד של ישיבת "מעלה גלבוע"; הרב בני פרל, הראש והמייסד של ישיבת בר-אילן בתל אביב; הרב שלמה וייס, רב המושב בני דרום; הרב יהודה גלעד, רב הקיבוץ לביא וראש ישיבת "מעלה גלבוע"; הרב יהושע אנגלמן, רב קהילת "יקר" בתל אביב, הרב שי פירון והרב אליעזר מלמד, רב היישוב הר ברכה וראש ישיבת ההסדר הר ברכה. לדברי ארגון הו"ד, נכון ל-2010, 100 רבנים מישראל ומחו"ל חתמו על המסמך או הביעו הזדהות עם תוכנו בלי לאשר את פרסום שמם, וב-2014 עלה המספר ל-165 רבנים.