נוריץ'
היסטוריה > העת העתיקה וימי הביניים

שמונה קילומטרים מדרום לנוריץ' שכנה בירת השבט הקלטי איקני שהפכה לעיר רומאית לאחר מרד בודיקיאה. ההתיישבות במקום פסקה בסביבות 450.
האנגלו-סקסונים התיישבו במקום של העיר המודרנית מתישהו בין המאות ה-5 וה-7 וייסדו את העיירות נורת'וויק ("החווה הצפונית"), שממנה לוקחת נוריץ' את שמה, ווסטוויק (נוריץ' מעל המים), והתיישבות מצומצמת בת'ורפ.
ייתכן ששלושה יישובים אנגלו-סקסונים מוקדמים נפרדים, אחד מצפון לנהר ושניים משני הצדדים בדרום, אוחדו עם גדילתם; או שיישוב אנגלו-סקסוני בודד, מצפון לנהר, צמח באמצע המאה ה-7 לאחר נטישת שלושת הקודמים.
העיר העתיקה הייתה מרכז משגשג למסחר ומסחר במזרח אנגליה בשנת 1004 כאשר סוון הראשון, מלך דנמרק הויקינגי, פשט ושרף אותה. מטבעות של ממלכת מרסיה ושברי חרס מארץ הריין מהמאה ה-8 מעידים על כך שמסחר למרחקים ארוכים התרחש הרבה לפני כן. בין 924 ל-939, נוריץ' התבססה במלואה כעיר, עם מטבעה משלה. המילה Norvic הנופיעה על מטבעות ברחבי אירופה שהוטבעו בתקופה זו, בתקופת שלטונו של המלך אתלסטאן. הוויקינגים היו השפעה תרבותית חזקה בנוריץ' במשך 40 עד 50 שנה בסוף המאה ה-9, והקימו רובע אנגלו-סקנדינבי ליד הקצה הצפוני של רחוב קינג בעיר. בזמן הכיבוש הנורמני, העיר הייתה מהגדולות באנגליה. ספר יום הדין קובע כי היו בו כ-25 כנסיות ואוכלוסייה של בין 5,000 ל-10,000. נוריץ' המשיכה להיות מרכז מרכזי למסחר, שתואר רשמית כנמל נוריץ'. אבני קוורן וחפצי אמנות אחרים מסקנדינביה ומאזור הריין נמצאו במהלך חפירות במרכז העיר נוריץ'. אלה תוארכו למאה ה-11 ואילך.
לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה, הוקמה טירה בעיר. הנורמנים הקימו מוקד התיישבות חדש סביב הטירה והאזור שממערב לה: זה נודע בשם הרובע "החדש" או "הצרפתי", ובמרכזו השוק של הנורמנים עצמם, ששרד היום כשוק נוריץ', השוק הקבוע שאינו מקורה הגדול באירופה.
בשנת 1096, הרברט דה לוסינגה, הבישוף של תטפורד, החל בבניית קתדרלה בנוריץ'. חומר הבנייה העיקרי של הקתדרלה היה אבן גיר, שיובא מקאן בנורמנדי. כדי להעביר את אבן הבניין לאתר, נחתכה תעלה מהנהר עד לקיר המזרחי. לאחר מכן העביר הרברט דה לוסינגה את מושבו לנוריץ'. נוריץ' קיבלה צ'רטר מלכותי מהנרי השני בשנת 1158, ועוד אחד מריצ'רד לב הארי בשנת 1194.
מנוע המסחר היה צמר הכבשים של נורפוק. הצמר העשיר את אנגליה. העושר שנוצר מהמסחר בצמר לאורך ימי הביניים מימן את בנייתן של כנסיות רבות ומשובחות, כך שבנוריץ' נבנו יותר כנסיות מימי הביניים מכל עיר אחרת במערב אירופה מצפון לאלפים. לאורך התקופה הזו נוריץ' קיימה קשרי מסחר רחבי היקף עם חלקים אחרים באירופה, מסקנדינביה ועד ספרד וכן ברית ערי הנזה.
מ-1280 עד 1340 נבנו חומות העיר. החומות הללו, יחד עם הנהר, סגרו שטח גדול יותר מזה של העיר לונדון. עם זאת, כאשר נבנו חומות העיר, הבנייה מחוץ להן הפכה לבלתי חוקית, מה שעיכב את הרחבתה. חלק מהחומות הללו נותר על תילו במאה ה-21.
יד ביד עם תעשיית הצמר, מרכז דתי מרכזי זה חווה רפורמציה שונה משמעותית מזו שבחלקים אחרים של אנגליה. המחלוקת הדתית נוהלה תוך שמירה על הרמוניה אזרחית.
בקיץ 1549 התקיים מרד חריג בנורפוק. בניגוד לאתגרים נפוצים במקומות אחרים בתקופת טיודור, נראה שהוא היה פרוטסטנטי באופיו. במשך מספר שבועות חנו המורדים בראשות רוברט קט מחוץ לנוריץ' והשתלטו על העיר ב-29 ביולי 1549 בתמיכת רבים מתושביה העניים יותר. המרד של קט היה במיוחד בתגובה לגידור אדמות על ידי בעלי בית, כך שלא נותרו לאיכרים קרקעות לצורך מרעה. המרד הסתיים ב-27 באוגוסט כאשר המורדים הובסו על ידי צבא. קט הורשע בבגידה ונתלה מקירות טירת נוריץ'.
המרד פילג את העיר ונראה כי קשר את הפרוטסטנטיות למצוקת העניים העירונית. במקרה של נוריץ', תהליך זה הודגש מאוחר יותר על ידי הגעתם של הולנדים ופלמים שנמלטו מרדיפות הקתולים ובסופו של דבר מנו עד שליש מאוכלוסיית העיר. אולי בתגובה למרד קט, נוריץ' הפכה לעיר המחוז הראשונה שיזמה תשלומי חובה עבור תוכנית אזרחית של סעד לעניים, שלטענתה הובילה להכנסתה הרחבה יותר, שהיווה את הבסיס לחוק העניים האליזבתני המאוחר משנת 1597–1598.
הגעתם של הולנדים ופלמים כנראה לוותה בהשתלבות בקהילה המקומית ללא הרבה איבה, לפחות בקרב אנשי העסקים, שהיה להם הכי הרבה מה להרוויח מכישוריהם. הגעתם לנוריץ' הגבירה את הסחר עם יבשת אירופה וטיפחה תנועה לקראת רפורמה דתית ופוליטיקה רדיקלית בעיר. לעומת זאת, לאחר שנרדף על ידי הכנסייה האנגליקנית בשל אמונתו הפוריטנית, מייקל מטקאלף, אורג מהמאה ה-17, ברח מהעיר.
קנריות הוכנסה לאנגליה לראשונה על ידי פלמים שנמלטו מרדיפות בספרד במאה ה-16. יחד עם הטכניקות המתקדמות שלהם בעיבוד טקסטיל, הם הביאו קנריות כחיות מחמדץ בסופו של דבר הפכו במאה ה-20 לקמע של העיר ולסמל של מועדון הכדורגל שלה, נוריץ' סיטי, המכונה "הקנריות".
נוריץ' חוותה בתקופה שלאחר הרסטורציה האנגלית והמאה שלאחר מכן כתור הזהב של תעשיית הבדים שלה.[דרוש מקור] העיר מנתה כמעט 30,000 תושבים. בעיר התפתחה קהילה משכילה ובשנות התשעים של המאה ה-18, נוריץ' הייתה שנייה רק ללונדון כמרכז אינטלקטואלי פעיל באנגליה, וכי היא לא חזרה לרמה זו של בולטות עד שהוקמה אוניברסיטת מזרח אנגליה בסוף המאה ה-20.
למרות השגשוג התעשייתי הממושך של נוריץ', בשנות ה-90 של המאה ה-18 החל סחר הצמר שלה להתמודד עם תחרות עזה, תחילה מצמר שיוצר יורקשייר ולאחר מכן, יותר ויותר, מכותנה שהופקה בלנקשייר. ההשפעות החמירו בעקבות אובדן השווקים היבשתיים לאחר שבריטניה יצאה למלחמה עם צרפת ב-1793. שנות ה-20 של המאה ה-19 התאפיינו בקיצוץ שכר והאשמות אישיות נגד בעלים. אז בתוך המורשת המסחרית והתרבותית העשירה של עברה הקרוב, נוריץ' סבלה בשנות ה-90 של המאה ה-20 מדעיכה מתחילה שהוחמרה בשל מיתון סחר רציני.
בשנות ה-80 של המאה ה-18 הפך ייצור של צעיפים של נוריץ' לתעשייה חשובה ונשאר כך במשך כמעט מאה שנים. עם השינויים באופנת הנשים בתקופה הוויקטוריאנית המאוחרת יותר, הפופולריות של צעיפים ירדה ובסופו של דבר הייצור הופסק.
נוריץ' הגדילה את אוכלוסייתה בתקופה זו מ-30,000 עדיין תגדל לכ-40,000 עד 1800, אך התגמדה מול עלייתן של ערים רבות שצמחו במהירות באנגליה.
במהלך המאה ה-19 גדלה אוכלוסיית נוריץ' מ-37,256 ב-1811 ל-80,368 ב-1871. העיר החלה להתרחב מעבר לחומותיה.
בתחילת המאה ה-20, לנוריץ' היו עדיין כמה תעשיות ייצור מרכזיות. ביניהם היו ייצור בקנה מידה גדול ובהתאמה אישית של נעליים, ביגוד, נגרות, הנדסת מבנים ותכנון וייצור מטוסים. בשנות ה-80 וה-90 של מאה זו העיר עברה מכלכלה מבוססת יצור לכלכלה מבוססת שירותים.