stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים אביב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940 ממלכת רומניה ארד, רומניה
 פטירה:  13 בנובמבר 2021 (בגיל 81 בערך) רחובות, ישראל 
 ענף מדעי:  ביולוגיה מולקולרית, ביוטכנולוגיה, פיתוח תרופות
 מקום מגורים:  רומניה, ישראל
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע 
 
חיים אביב (1940 – 13 בנובמבר 2021) היה מדען ישראלי, שעסק בתחום הביולוגיה המולקולרית, והיה אחראי במידה רבה לאופיה של תעשיית הביוטכנולוגיה הישראלית, בשל פעילותו הענפה בתחום זה החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ועד למותו.[דרוש מקור] שימש יושב ראש הוועדה הלאומית לביוטכנולוגיה וועדות אחרות בנושא שהמליצו לממשלת ישראל לקידום הביוטכנולוגיה בישראל.
קורות חיים והשכלה

חיים אביב (לבית גרינשפן) נולד ב-1940 ברומניה (אראד), ועלה לישראל בגיל עשר. נעוריו עברו עליו ברחובות, שם הוא התגורר גם בבגרותו. בזמן שירותו הצבאי בנח"ל ובקיבוץ, פיתח עניין בתחום החקלאות. לאחר שהשלים לימודים לתואר שני בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, החל בלימודי דוקטורט במכון ויצמן למדע. בתחילה התעניין אצל פרופ' עזרא גלון באפשרות להתמחות בחקר הצמחים, אך עד מהרה מצא עצמו במעבדתו של פרופ' דוד אלסון, ועסק בביולוגיה המולקולרית. בשנת 1970 השלים אביב את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בסינתזה של חלבונים, בהנחיית הפרופסורים דוד אלסון, עדה זמיר ומישל רבל. לאחר מכן נסע למכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית (NIH) לשם התמחות פוסט-דוקטורטית. בשנת 1973 חזר למכון ויצמן כחוקר בכיר, ובסוף שנות השמונים הועלה לדרגת פרופסור חבר.
בשעות הפנאי עסק אביב בלימוד יהדות ובהיסטוריה יהודית ובייחוד בנושא שואת יהודי אירופה. אביב היה אספן ספרי יודאיקה עתיקים.
עבודתו המדעית

במהלך שהותו במכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית (NIH), עסק אביב במחקר בנושא תהליכים מולקולריים הקשורים להתמיינות תאים, בקרה על ייצור המוגלובין ובקרה על ייצור נוגדנים, בהנחייתו של פרופ' פיליפ לידר (Philip Leder). עבודה זו פורסמה בסדרת מאמרים, שחלקם היו מהמצוטטים ביותר בתחום הביולוגיה המולקולרית במשך עשרות שנים.
אביב פיתח שיטה להפקת רנ"א שליח (mRNA) שאיפשרה חקר תהליכי בקרה על תרגום RNA לחלבון, וחקר את מעורבותו של mRNA בהתמיינות תאים ורקמות. בשיתוף עם מעבדתו של פרופ' אדוארד שקולניק (Edward Scolnick) ביצע מחקר אשר איפשר לראשונה לסנתז דנ"א משלים (cDNA), שיטה בה השתמשו רבות לאחר מכן בחקר בקרת גנים
. לאחר שובו למכון ויצמן, המשיך אביב בחקר תהליכי התמיינות וסינתזה של mRNA.
בסוף שנות ה-70 החל אביב לעסוק במחקר שימושי של הנדסה גנטית, והנדס חיידק שבו הושתל גן של הורמון גדילה לבקר (bovine growth hormone). התהליך אשר פיתח, עליו נרשם פטנט, משמש לייצור תעשייתי של הורמון גדילה לצורך הגברת תנובת חלב בפרות. הורמון גדילה לבקר נמצא היום בשימוש רחב בתעשיית החלב.
קידום תחום הביוטכנולוגיה

ב-1980 יזם אביב את הקמת חברת "ביוטכנולוגיה כללית בע"מ", החברה הראשונה בישראל שעסקה בהנדסה גנטית, וזאת בעידודם של פרופ' אפרים קציר ופרופסור מיכאל סלע. קבוצת המשקיעים בחברה כללה את פרד אדלר, דן טולקובסקי ועוזיה גליל. פרופסור מריאן גורצקי מונה למנהל המחקר והפיתוח של החברה בהתהוותה.
לאחר פרישתו מניהול חברת "ביוטכנולוגיה כללית בע"מ", הקים אביב את דיאטק בע"מ שעסקה בדיאגנוסטיקה רפואית, ואת חברת פארמוס שאותה הוא ניהל. חברת פארמוס עסקה בתחילה בפיתוח תרופות עיניים, אך התפרסמה בעיקר כשעסקה בפיתוח תרופה חדשנית המבוססת על החומר הפעיל של קנאביס (קנבינואידים), פרי המצאתו של פרופ' רפאל משולם מהאוניברסיטה העברית. התרופה יועדה לטיפול בפגיעות ראש חמורות. למרות תוצאות מבטיחות בניסויים הראשוניים, בניסוי הקליני המכריע (שלב 3) שנערך בהיקף גדול, התרופה לא עמדה בציפיות. חוסר ההצלחה של התרופה, בניגוד לציפיות הגבוהות שהיו ממנה, עוררה הדים רבים בקרב המשקיעים ובתקשורת. עם זאת, הניסוי הקליני בתרופה היה הגדול ביותר שנערך בעולם עד היום בתחום פגיעות הראש. פגיעות ראש חמורות, בעיקר כתוצאה מתאונות דרכים, מהוות עד היום אתגר טיפולי וחסר טיפול תרופתי הולם. בשנת 2007 עזב אביב את תפקיד מנכ"ל החברה.
בשנת 2000 ייסד אביב את חברת פרדיקס, יחד עם ד"ר סילביה נוימן וד"ר אורן בקר. החברה עסקה בפיתוח תרופות בעזרת כלי מחשוב מתוחכמים, הכוללים אלגוריתמים תלת־ממדיים פרי המצאותיו של ד"ר אורן בקר.
נכון ל-2011 השקיע אביב את עיקר מרצו בחברת "הרבמד" כיו"ר וכבעל מניות עיקרי. חברת הרבמד עוסקת בתחום מוצרי מזון תומכי בריאות. המוצרים מוגשים בצורה של חטיפים ומשקאות.
לבד מפעילותו בחברת הרבמד, כיהן אביב כדירקטור ב"ידע", חברת מסחור הקניין הרוחני של מכון ויצמן, וכן כחבר בדירקטוריון של אוניברסיטת בן-גוריון ושל מספר חברות בתחום פיתוח תרופות ומכשור רפואי. אביב כיהן גם כיו"ר הוועדה הלאומית בתחום הביוטכנולוגיה, והיה חבר בוועדות נוספות בתחום זה.
בין המלצותיו העיקריות היו הקמת חברות השקעה ייעודיות בסיוע מקורות מימון ממשלתיים.
נפטר ב-13 בנובמבר 2021, והובא למנוחות בבית העלמין ברחובות.
הערות שוליים

↑  Aviv H. and Leder P. Purification of biologically active globin messenger RNA by chromatography on oligothymidylic acid-cellulose. Proc Natl Acad Sci U S A. 1972 Jun;69(6):1408-12.
↑  Ross J, Aviv H, Scolnick E and Leder P. In vitro synthesis of DNA complementary to purified rabbit globin mRNA. Proc Natl Acad Sci U S A. 1972 Jan;69(1):264-8.
↑  http://www.freepatentsonline.com/6229003.html
↑  עמוס כרמל, על דוקטורים וחיידקים, דבר, 19 באוקטובר 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388082405171  VIAF: 45151963611100310687   WorldCat (עם VIAF): 45151963611100310687
איל בן דור

| --- | --- |

איל בן דור
 לידה:  1956 (בן 69 בערך) 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 חקר הספקטרוסקופיה של קרקעות
 
איל בן דור (נולד ב-1956) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב אשר כיהן מספר פעמים כראש החוג לגאוגרפיה וסביבת האדם, חוקר בתחום של חישה מרחוק היפרספקטרלית של כדור הארץ ויו"ר של קבוצות עבודה בינלאומיות בנושאי פיתוח והשמה של פעילויות חישה מרחוק מתקדמות של כדור הארץ לתועלת האדם.
ביוגרפיה

בן דור נולד ברחובות, בתיכון למד בגימנסיה הריאלית בראשון לציון ואת שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר. בין השנים 1980 ו-1986 למד באוניברסיטה העברית בירושלים בתחום של מדעי הקרקע והמים וסיים תואר ראשון ותואר שני בהצטיינות. את תואר הדוקטור קיבל בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ונושא הדוקטורט היה "ספקטרוסקופיה של קרקעות ישראל". בשנים 1992 ועד 1994 עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת קולורדו בבולדר במרכז CIRES-CSES מימון NOAA. בתקופה זו הוא התמחה בחישה היפרספקטלרית של כדור הארץ והביא נושא זה לישראל בה היה חלוץ במחקר ייעוץ והוראה בתחום. כיום (2014) הוא ממשיך להוביל תחום זה במחקר ופיתוח ובהנהגת קבוצת מצוינות לאומית בתחום. קשריו עם הקהילה הבינלאומית בתחום החישה מרחוק ההיפסקפרלית רבים ומסועפים.
מ-1994 הוא מרצה באוניברסיטת תל אביב בחוג לגאוגרפיה וסביבת האדם. ב-1996 מונה למרצה בכיר, בשנת 2000 הועלה לדרגת פרופסור חבר ומ-2005 בדרגת פרופסור מן המניין. הוא כיהן כראש החוג לגאוגרפיה וסביבת האדם בשנים 2005 עד 2009 ושוב החל משנת 2013. תחום התמחותו הוא ספקטרוסקופיה של קרקעות בתחומי תדרים שונים ומפלטפורמות מגוונות במעבדה, בשדה, באוויר והחלל. הוא פיתח את נושא החישה מרחוק היפרספקטרלית לתחומים שונים ומגוונים כגון: רפואה, הנדסה אזרחית, ארכאולוגיה, וטרינריה ואיכות סביבת האדם.
בן דור הוא מן הראשונים שהראה כי תכונות קרקע יכולות להקבע על ידי מדידה מהירה של החזרת האור ופיתח דיסציפלינה ייחודית זו הפעילה כיום בכל העולם ובה משתמשים רבים אשר מתבססים על עבודותיו מחקריו וניסיונו הרב בתחום.
מחקריו בתחום הספקטרוסקופיה של קרקעות הם חוד החנית בחקלאות מדייקת בחישה מרחוק היפרספקטרלית. מאמריו משמשים את הקהילה האקדמית כחומר בסיסי רב ערך. לבן דור יותר מ-200 מאמרים בכתבי עת, פרקים בספרים ומאמרים בסיכומי כנסים. הוא מוזמן לכנסים רבים כמרצה פותח ומשמש בוועדות אקדמיות שונות כמו גם במערכות של כתבי עת אחדים.
מאמרים שכתב

Ben-Dor E. and A. Banin, 1995, Near infrared analysis (NIRA) as a rapid method to simultaneously evaluate, several soil properties. Soil Science Society of American Journal, 59:364-372.
Ben-Dor, E., Chabrillat, S., Demattê J.A.M. Taylor, G.R., Hill J., Whiting, M.L., and Sommer, S. 2009, Using Imaging Spectroscopy to Study Soil Properties. Remote Sensing of Environment. 113:538-555
Ben-Dor E., K. Patkin, A. Banin and A . Karnieli 2002 Mapping of several soil properties using DAIS-7915 hyperspectral scanner data. A case study over clayey soils in Israel. International Journal of Remote Sensing 23:1043-1062
Eyal Ben-Dor, Airborne thermal video radiometry and excavation planning at Tel Leviah, Golan Heights, Israel, Journal of Field Archaeology 26,2, 199"9, עמ' 117-127 (מידע בקטלוג רמב"י)
איל בן-דור, שימוש בחיישן תרמי אווירי לאיתור קווי מתאר סמויים בעלי משמעות ארכאולוגית, ‏, תש"ס, עמ' 213-220 (מידע בקטלוג רמב"י)
רשימת מאמרים בגוגל סקולר
‏
הערות שוליים

↑   דלדול קרקע וגאו-אינפורמטיקה, הרצאה  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463120805171  VIAF: 298281031   WorldCat (עם VIAF): 298281031
יואב בר (שף)

| --- | --- |

יואב בר במסעדת "מאראבו" (מאי 2012)
 לידה:  18 במרץ 1971 (בן 53) אופקים
 סגנון בישול:  ישראלי וים תיכוני
 מסעדות:  "מאראבו"
 טלוויזיה:  "קרב סכינים" (ערוץ 10)
יואב בר (נולד ב-18 במרץ 1971) הוא שף ישראלי.
ביוגרפיה

יואב בר נולד באופקים בשם יואב ברביבאי, אח שני במשפחה בת 6 ילדים ממוצא מרוקאי. את ילדותו חילק בין הישיבה הדתית בשדה חמד ובין הפנימייה החילונית נחלת יהודה.
בר למד במסלול מסטר שף בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים והשתלם בלימודי גסטרונומיה גבוהים ב- Culinary Institute of America בניו יורק ובקורדון בלו בלונדון. ניסיונו המקצועי נרכש במסעדות ובבתי-מלון ברחבי הארץ, ובין השאר שימש שף מלון פלמירה באילת, שם פגש את מנכל"ית המלון באותה תקופה, שלימים הפכה לאשתו. לזוג כיום 3 ילדים.
בשנת 2007 פתח בר ביחד עם חיים עמשלם (כשותף שקט) את המסעדה "מאראבו" בבית עוז על דרך אבא הלל סילבר מול מתחם הבורסה ברמת גן.
בשנת 2009 זכתה מסעדת מאראבו בתואר "אלופת המסעדות של ישראל" בתוכנית הטלוויזיה "קרב סכינים" בערוץ 10. המסעדה נסגרה בסוף 2013.
בר כותב טור שבועי בנענע10 על חוויותיו וחייו כשף המסעדה.
הערות שוליים

↑  פרידה ממסעדת maraboo באתר האישי של יואב בר
↑  שף יואב בר סוגר את מאראבו ויוצא לדרך חדשה של אוכל שף מוכן, אתר האוכל אכול ו-Chateau,‏ 27 בדצמבר 2013
לולה פולמן

| --- | --- |
לולה פולמן
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  16 ביוני 1912 (לפי מקורות אחדים - 1908) ורשה, נסיכות הווילסה (פולין), האימפריה הרוסית
 פטירה:  1 באוקטובר 1979, ניו יורק, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  פולנית 
 
לולה פולמן פרלוב (ביידיש: לאׇלא פאׇלמאן פערלאׇוו, בפולנית: Lola Folman,‏ 16 ביוני 1912–1 באוקטובר 1979, ניו יורק) הייתה זמרת של מוזיקה עממית וקלה ומלחינה יהודיה-פולניה בשפת היידיש. פולמן הייתה פופולרית בשנות ה-30 של המאה ה-20 בפולין. אחרי מלחמת העולם השנייה, בשנת 1949 עלתה לישראל, ובשנת 1961 התיישבה בארצות הברית.
ביוגרפיה

לולה פולמן נולדה בשנת 1912. אמה הייתה מריה איטה לבית שז'נטוביץ' ואביה ,שאול נח פולמן, היה מנהל חשבונות. היו לה ארבעה אחים - הינדה, שיפרה לאה, יוסף ואהרן. לולה פולמן הייתה סולנית של מקהלת "הזמיר של" משה שנאור בוורשה, לצידם של זימרה זליגפלד- קיפניס, אשתו של מנחם קיפניס, מינה טרנובסקי ועוד זמרים.
יותר מאוחר פעלה גם כמלחינה ושחקנית בתחום ה"קליינקונסט" (קברט) ובתיאטרוני הרוויו, בין השאר, ב"ידיישה באנדע" של יצחק נוז'יק. בשנת 1938 שרה בתיאטרון "נובושץ'" בוורשה, ברוויו "טאטע, דו לאכסט?" (אבא, אתה צוחק?), עם לחנים מאת איזו שייביץ'.
פולמן הצטיינה כשחקנית וזמרת בלהקה היהודית הנודדת "מלוכישע יידישע מיניאטור-תיאטער", שנוסדה בביאליסטוק על ידי שמעון דז'יגאן וישראל שומאכר ונוהלה על ידי משה ברודרזון ועל ידי שאול ברזובסקי (מנהל מוזיקלי).
עמיתיה ללהקה זו היו ולדיסלב גודיק (וילי גודניק), יולה ברעגמן, שמואל גולדשטיין, חילע שיפר, מינה ברן, יהודה ברג, חלה לוקסנברג, שימעון אוסוביצקי, מרק מורבסקי, מורדכי רודשיין, פליקס פיביך, בר שוורצשטיין ומשה נודלמן.
לולה פולמן התחתנה עם הפזמונאי יצחק פרלוב (1980-1911), שהיה חבר באותה להקה וחיבר את המלים לרבים מלהיטיה, לרבות "דאס בייטשל קרעלן". מספר שבועות לפני פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות יצאו שחקני התיאטרון המיניאטור מביאליסטוק לסיור הופעות בברית המועצות, בין היתר, לאודסה. משם פונו לחרקוב ומשם למרכז אסיה, ולאשגבאט, אז אשחאבאד, בירת טורקמניסטן הסובייטית. הוריה נספו בשואה.
פרלוב נמלט מזרחה אחרי הפלישת הנאצים.
אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1946 חזרה לפולין וחיה זמן קצר בלודז'. בשנת 1947 ניסתה יחד עם בעלה יצחק פרלוב לעלות לארץ ישראל על אוניית המעפילים "אקסודוס". בסופו של דבר הגיעה עם נוסעי האונייה בחזרה להמבורג, שם שהתה במחנה עקורים. בשנת 1948 היא שרה בפני פליטים יהודים אחרים במחנה העקורים ברגן-בלזן.
ב-1949 עלו לישראל והתיישבו יחד עם ילדם, בן-עמי פרלוב, בג'בליה שביפו, לא רחוק מחוף הים.
בישראל הופיעה פולמן בפני קהלים של עולים חדשים אך ההופעות נתקלו בקשיים מצד הרשויות והתקיימו לפעמים ללא רישיון, תוך הסתכנות בקנס. באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 הזוג עבר לגור בצפון תל אביב והיה פעיל במסגרת ועד תל אביב של איגוד הסופרים בשפת היידיש. את רוב ספריו פרסם אז פרלוב בהוצאות לאור בארגנטינה.
בשנת 1961 היא היגרה לניו יורק.
נפטרה בניו יורק בשנת 1979 והובאה לקבורה בבית העלמין היהודי  "מאונט חברון" ברובע קווינס.
חיים אישיים

המורה האמריקאית ליידיש פאולה טייטלבאום היא אחייניתה.
מבחר שירים

למילים שחיבר יצחק פרלוב:
1933 - קובץ - לידער פון לאלא פאלמאנ׳ס רעפערטואר (שירים מן הרפרטואר של לולה פולמן) - פורסם בוורשה
די שדכנתע
לעאׇנאׇרע (לעאנארע, ווער קען נישט לעאנארע וער עס זייט איר)
דער קאשטנבוים (עץ הערמון) (דאׇס אפעלע פאלט נישט ווייט פון בוים)
דאס בייטשל קרענל (שרשרת החרוזים - האׇב זיך געקויפט א בייטשל קרעלן, אַז מײן געליבטען זאָל)
ציגיינער ליד
1947 - דאס יידל פון עקזאׇדוס ("המנון האקסודוס")
מאדערנע – מה-יפית
די מאניקורז'יטיקע
מבחר שירים > שירים אחרים ברפרטואר שלה

נעמט דער ייד א פידעלע
אלטע מויד (רווקה זקנה) (לחן: הרץ רובין, מילים: יצחק פרלוב)
א געבעט (מילים: שלמה פריזמנט)
פון יאריד
מחותענעסתע מיינע
גאלדענע פאווע (טווס הזהב - למילותיו של איציק מאנגר)
דיסקוגרפיה

בפולין הקליטה לולה פולמן בחברת Syrena-Elektro
1953 - די אלטע מויד - בחברת "הד ארצי"
1956 - א געבעט; ציגיינער ליד (קול ישראל)
1956 - נעמט דער ייד דאׇס פידעלע
לולה פולמן במדיה אמנותית אחרת

הזמרת היא אחת הדמויות העיקריות בספר הזכרונות של בעלה, יצחק פרלוב - The Adventures of One Yitzchok - על שנות גלותם במרכז אסיה
הערות שוליים

↑  1908 לפי מקורות מסוימים, כמו הקטלוג yidsong
↑  באתר הגנאלוגי geni
↑  באתר על מוזיקה ושואה - מאמר מאת סופי פטהאואר
↑  משה גרוסמן, "די ליבע פרובינץ אין ישראל", בעיתון "יידישער קעמפער" בארצות הברית - ב"שטעטל יהודי על יד תל אביב" מאת רחל רויאנסקי בספר Yiddish Cities:Montreal, Melbourne, Tel Aviv ed/Shlomo Berger, Yiddish Symposium, Amsterdam 2013
↑  על אישים מביאלה פודולסק Yizkor Book 2019-1999
↑  באתר שיר האקסודוס יו טיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498605405171  GND: 1161959947  LCCN: no2021053647  VIAF: 308698904   WorldCat (עם VIAF): 308698904
אכסאל

אכסאל, מבט מהאוויר
אִכְּסָאל (בערבית: إكسال) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בבקעת כסולות שבעמק יזרעאל, למרגלות הרי נצרת שבגליל התחתון. כלל תושביה הם ערבים-מוסלמים.
מקור השם

יואל אליצור משער שהשם המקורי היה כְּסָלֹת על אותו משקל כמו עטרות, וכִּסְלֹת תָּבֹר הוא שם המקום בסמיכות ביחד עם כינוי מזהה שנועד להבדילו ממקום עם שם דומה, אולי כסלון. עד יוסף בן מתתיהו מופיעה בשם הסיומת "ות", אולם בתקופה הביזנטית השם התקצר בסופו, ל"כסלו" או "כסלוס" ומנגד השווא היה לשווא נח והחלה לְהִתּוֹסֵף לעיתים א' פרוסתטית שיצרה את השם "אכסלו" המופיע בבראשית רבה פרשת ויחי. בכפתור ופרח מצוין שקוראים למקום "כסל".
ישנם גורסים ששמה נגזר מהמילה כסל, שם נרדף למותן, ומשמעותו שהעיר יושבת כביכול על מותני ההר ("היהודי הקדמון השווה את ההר לגופו של האדם"). אחרים טוענים שהשם נובע מהמשמעות של "מבטח" כמופיע בפסוקים שונים בתנ"ך.
היסטוריה

בספר יהושע מוזכרת כִּסְלֹות בתיאור נחלת שבט יששכר על גבול שבט זבולון. אצל יוסף בן מתתיהו היא מוזכרת כגבול הדרומי של הגליל התחתון וככל הנראה כגבול הדרומי של ההתיישבות היהודית בגליל. במאה השישית היא הייתה מושב של בישוף. בשנת 946 ניצחו צבאות השושלת האיח'שידית את סייף אל-דאולה בקרבת אכסאל. הצלבנים בנו במקום מבצר שזוהה על ידי המשלחת של אדוארד רובינסון שביקרה במקום ב-1837.
בכפר נמצאו שרידים מהתקופה הרומית, אולם אלברכט אלט שיער שמיקומה המקורי של אכסאל העתיקה היה 2 קילומטר צפונית מאכסאל היום, בחרבת טירה, הנמצאת בפאתיה של נוף הגליל.
במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררו בכפר כ-400 נפשות, כולם מוסלמים, בבתי אבן בבנייה גסה. במפקד האוכלוסין של שנת 1922 התגוררו בכפר 621 נפשות. במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בכפר 166 בתים מיושבים ב-752 נפשות, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין מספר תושבי הכפר כ-1110 ושטחו נרשם כ-16,009 דונם, מתוכם 2,343 דונם של אדמה ציבורית. במהלך תקופת המנדט הבריטי, אירעו מקרים רבים של חבלה וגנבה בתל עדשים מצד ערבים מאיכסל. במאי 1936 הטילו הבריטים עונש קיבוצי על הכפר בעקבות מקרה של שריפת חציר בתל עדשים. במאי 1938 נחטף המוכתר של הכפר, שניסה לרסן את הכנופיות.
בעקבות כיבוש נצרת במבצע דקל, יצאה משלחת מהכפר, ב-17 ביולי 1948, לתל עדשים כדי להודיע על כניעה.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים באכסאל 15,098 תושבים, מתוכם 15,073 תושבי ישראל (מקום 139 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+0.8% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 67.1%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 8,070 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
בריאות ורווחה

באכסאל פעיל הסניף הראשון של יד שרה ביישוב ערבי.
תחבורה

הכניסה הראשית למועצה יוצאת ממחלף אכסאל על כביש 60 (כביש עפולה–נצרת) ומתחברת למועצה ממערב. כניסה נוספת יוצאת מהמועצה דבורייה ליד הר תבור ומתחברת למועצה ממזרח.
בעיר עוברים קווי אוטובוס לנצרת, נוף הגליל ועפולה.
פוליטיקה

בבחירות 2018 ראש המועצה המכהן עבד אלסלאם דראושה התמודד והפסיד למוחמד שלבי שנבחר ברוב של 52.24% (4,473 קולות).
בבחירות 2024 התמודד מוחמד שלבי לכהונה נוספת וקיבל כ-32% מהקולות והודח מתפקידו על ידי ראש המועצה הקודם, עבד אלסלאם דראושה, שקיבל 43% מהקולות ונבחר לתפקיד.
לקריאה נוספת

נעמי כרמון, יעקב יוניש, מאיר מאיר ברודניץ, טובי אלפנדרי (1992) תהליך תכנון מגורים ליישוב ערבי בגליל: חקר מקרה: אכסאל. חיפה: הטכניון, המרכז לחקר העיר והאזור (ISBN 965-409-003-1)
יעקב אבוחצירא

| --- | --- |

איור המבוסס על דיוקן של רבי יעקב אבוחצירא
 לידה:  1806 ה'תקס"ו תאפילאלת, מרוקו 
 פטירה:  1880 (בגיל 74 בערך) כ' בטבת ה'תר"ם דמנהור, מצרים 
 כינוי:  "אביר יעקב"
 מקום קבורה:  דמנהור, מצרים
 מדינה:  מרוקו 
 תקופת הפעילות:  ?–1880 
 השתייכות:  יהדות מרוקו
 רבותיו:  הרב מרדכי בן שאול, הרב ישועה דנינו
 חיבוריו:  יורו משפטיך ליעקב, שערי ארוכה, בגדי השרד, דורש טוב, גנזי המלך, מחשוף הלבן, מעגלי צדק, אלף בינה, פתוחי חותם, יגל יעקב, שערי תשובה, לבונה זכה, ועוד
 צאצאים:  יצחק אבוחצירא (הראשון)  מסעוד אבוחצירא 
 מספר צאצאים:  6
 
 חתימה:   
 
רבי יעקב אביחצירא (מכונה אביר יעקב; ה'תקס"ו, 1806 – כ' בטבת ה'תר"ם, 4 בינואר 1880) היה רבה של תאפילאלת שבמרוקו, מקובל, פוסק, מחבר, דרשן ופייטן, סבו של הבבא סאלי, מאבות משפחת אביחצירא ומגדולי רבני מרוקו. נחשב לבעל מופת ולמי שזכה לגילוי אליהו.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תקס"ו (1806), בתאפילאלת שבמזרח מרוקו, לרבי מסעוד, דור תשיעי לרבי שמואל אלבז, משפחה רמת יחס (לימים תכונה "אבוחצירא"). בצעירותו למד אצל אביו תנ"ך וטעמי המקרא ולאחר מכן משנה ותלמוד.
בידי צאצאיו ישנה מסורת שכבר בגיל שש עשרה היה מלא וגדוש בפרד"ס התורה, וזכה לדברי שבח מפי רבו הרב מרדכי בן שאול, אשר חיבר שיר לכבודו. לאחר שנסמך לרבנות על ידי הרב ישועה דנינו, החל לשמש כמנהיג הקהילה בתאפילאלת, ושימש בה כרב, מנהיג ודרשן עשרות שנים.
כבר בשנות השלושים לחייו, נחשב לאחד מגדולי רבני ופוסקי דורו, ועדות למעמדו הן שאלות שנשלחו אליו מכל גדולי מרוקו בדורו, שחלקן מובאות בספרי השו"ת של חכמי זמנו.
בנו ותלמידו, רבי אהרן, בהקדמה לספרו "דורש טוב", מעיד שאביו היה לומד בכל לילה 18 פרקי משנה בעל פה, וחוזר ולומד בפסוקים ובגמרא, ולא ישן אלא שנת ארעי, ומתעורר וקורא תיקון חצות, ולומד ספרי קבלה עד שעלה האור, ומשם הולך לבית הכנסת לתפילת שחרית, הוא ראש העשרה, ושם היה יושב ועוסק בתורה.
בנו ותלמידו, הרב יצחק, בהקדמה לספרו "מחשוף הלבן", מעיד שאביו מעולם לא שח שיחת חולין, וכשהיה ער לא שכב בפאת המיטה ומעולם לא חטפתו שינה, וכל אכילתו ושתייתו היו במידה, במשקל ובמשורה, ורוב ימיו היו בתעניות לכפר על ישראל.
הרב שלמה חיון, תלמידו המובהק, ששהה תדיר במחיצתו, וכדבריו בהקדמה לספרו "פתוחי חותם" - "שלא זזה ידו מתוך ידו", מתאר את אורח חייו בזו הלשון: "בהבלי העולם הזה מאס, ובמעשה הצדקה פזר ונתן לאביונים ולחכמים עמלי תורה".
רבי יעקב נהג להתבודד בלימודו שרובו היה בתורת הקבלה. נודע בגינוני קדושה, והתפרסם כבעל מופת ונס בערי המערב, במצרים, ובארץ ישראל. סופר שזכה ונגלה אליו אליהו הנביא. רבים היו באים אליו ממקומות שונים להתברך מפיו, והוא היה נערץ גם על ההמון המוסלמי בארצו ונכבדיו, והשתמש במעמדו לטובת היהודים. כן עסק בצרכי עדתו, בתיקון צורכי דת, שלום בית, והיה מכתת רגליו לאסוף כסף לחלקו לעניים.
ביוגרפיה > מסעו לארץ ישראל ופטירתו

רבי יעקב אהב מאוד את ארץ ישראל ושאף לעלות אליה, אך בני קהילתו בתאפילאלת התנגדו, עיכבו ומנעו ממנו לעזוב אותם. הוא ניסה לעלות לארץ שש פעמים, ורק בפעם השישית, בשנת ה'תר"ם (1879), הצליח לשכנע את בני קהילתו, שבנו רבי מסעוד, יכול לשמש כרב הקהילה במקומו, והם הניחו לו לצאת לדרכו.
בדרכו לארץ ישראל עבר דרך אלג'יריה, תוניסיה, לוב ומצרים. בט"ו בטבת הוא הגיע לאלכסנדריה ושהה בה מעט, ובי"ז בטבת הגיע לעיר דמנהור הסמוכה, והתארח אצל משה סרוסי, שם חלה לפתע קשות, ונפטר בכ' בטבת ה'תר"ם (4 בינואר 1880) ונקבר בדמנהור.
ביוגרפיה > לאחר מותו

צאצאיו המשיכו לכהן ברבנות בתאפילאלת, עד עלותם ארצה. רבים מהם שימשו ומשמשים כרבנים ואדמורי"ם במדינת ישראל, הבולט שבהם היה נכדו רבי ישראל אבוחצירא המכונה "באבא סאלי".
הנצחה

יום פטירתו נקבע ליום הילולא, והמון מיהודי מצרים ומחוצה לה נהרו בו להשתטח ולהתפלל על קברו, אך ברבות השנים והתמעטות היהודים במצרים פחת מספר העולים לקברו. מפעם לפעם הגיעו קבוצות יהודים מהארץ ומהתפוצות, חלקם בראשות בני משפחתו וצאצאיו, לאוהל קברו. בשנת 2012 נערכה ההילולא האחרונה ואחר כך פסקה כי נאסרה על ידי השלטונות. בדצמבר 2022 הגיעה משלחת מישראל באישור השלטונות ושיפצה את הקבר. המטרה להמשיך ולשפצו ולקיים בעתיד הילולות נוספות
על שמו היישוב כוכב יעקב שבמועצה אזורית מטה בנימין.
נכד נכדו, רבי דוד חי אבוחצירא הקים בנהריה את מוסדות "אביר יעקב" על שמו. כמו כן מוסדות תורה ובתי כנסת רבים נקראים על שמו.
בעיר יבנה ישנו בית ספר יסודי ממלכתי דתי הקרוי על שמו של "אביר יעקב".
משפחתו וצאצאיו

רבי יעקב השאיר אחריו ארבעה בנים ושתי בנות:
רבי מסעוד אבוחצירא - רב וראש ישיבה בריסאני.
רבי דוד אבוחצירא - הוצא להורג בשנת ה'תר"פ (1919) בידי מורד מוסלמי.
רבי ישראל אבוחצירא - "באבא סאלי". ראש ישיבה בריסאני ובבודניב ורב בארפוד. לימים עלה לישראל והשתקע בנתיבות, לשם נהרו אליו רבים. קברו בנתיבות מהווה אתר עלייה לרגל.
רבי מאיר אבוחצירא - "בבא מאיר". רב במידלת ובארפוד וראש ישיבה במידלת. בארץ נודע כמקובל וניהל מוסדות באשדוד.
רבי אלעזר אבוחצירא - "בבא אלעזר". נודע כמקובל. הנהיג מוסדות בבאר שבע. נרצח בשנת ה'תשע"א.
רבי פנחס אבוחצירא - ממשיך מוסדות אביו בבאר שבע, רב שכונה ה' בעיר וראש כולל אברכים.
רבי דוד חי אבוחצירא - נודע כמקובל. בעבר רבה של נהריה. כיום מנהל מוסדות בעיר.
רבי יקותיאל אבוחצירא - נודע כמקובל. מנהל מוסדות באשדוד.
רבי רפאל אבוחצירא - נודע כמקובל. מנהל מוסדות
חתנו הרב חיים פינטו (בעל בתו זהרי) - רבן של הערים אשדוד וקריית מלאכי.
הרב יאשיהו פינטו - נודע כמקובל. מנהל מוסדות באשדוד.
חתנו הרב עמינדב קריספין (בעל בתו סוליקה) - רבה של קריית ביאליק.
חתנו הרב יוסף טולדאנו (בעל בתו מרגלית) - רבה של גבעת זאב.
רבי ברוך אבוחצירא - "בבא ברוך". נודע כמקובל. מנהיג מוסדות בנתיבות.
רבי יצחק אביחצירא - "באבא חאקי". רב בארפוד. לימים רבן של רמלה ולוד וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל. נהרג בתאונת דרכים בשנת ה'תש"ל.
הרב אברהם אבוחצירא - "באבא הנא". רבן של יבנה ורמלה. חתן דודו הבאבא סאלי.
אהרן אבוחצירא - חבר הכנסת ושר הדתות מטעם מפד"ל, תמ"י והליכוד.
הרב יחיאל אבוחצירא - רבה של רמלה.
רבי אהרון אבוחצירא.
הרב אליהו אבוחצירא - דיין ומורה צדק בארפוד.
הרב מכלוף אבוחצירא - רבה של מרקש. בעל שו"ת "יפה שעה".
הרב יוסף אבוחצירא - רבן של פאס ויבנה.
הרב דוד אבוחצירא - רבה של יבנה.
הרב ישראל אבוחצירא - "בבא סאלי הגדול".
הרב שמואל אבוחצירא
הרב שלום אביחצירא - רבה של מרסיי.
הרב יוסף אבוחצירא
רבי אברהם - עלה לארץ ישראל. נפטר תרע"ג, קברו נמצא בטבריה. אשתו מרת מרים (נפטרה תרע"ח).
הרב יחייה (נפטר תרצ"ח).
מרת רחל.
מרת עזיזה.
מעתוקה - נישאה לרבי שמעון ואעקנין.
רבי יצחק - מחבר הפיוט "אעופה אשכונה" (בגיל 14). נרצח בי"ד בשבט ה'תרע"ב בידי שודדים ערבים, בעת שיצא לגייס כספים לצדקה. קברו שבתולאל שמור מאוד וכמותו גם בית המדרש המפואר שלצידו.
רבי אבא אבוחצירא.
רבי יצחק אבוחצירא - רב שכונת קריית אליעזר בחיפה.
הרב דוד אבוחצירא - רב שכונת קריית אליעזר בחיפה.
פריחה תורג'מאן
אסתר (ללה סטי) אשת רבי מכלוף אדהאן.
הרב יחיא אדהאן - רב בישיבת תאפילאלת.
הרב אברהם בן חמו נכד רבי אהרון אבוחצירא מבתו מרת פירחא (אמא חזאן)
משנתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במשנתו התורנית התמקד רבי יעקב ועסק רבות בעיקר בתורת הקבלה והנסתר. אך על אף החשיבות הרבה שראה בלימוד זה, התנגד ללימוד הקבלה בלא לימוד הפשט והתלמוד קודם, וכך כתב בהקדמתו לספרו "אלף בינה": ”ובלא התלמוד לא שייך שיגיע אדם לידיעת התורה”. כן המליץ על סדר הלימוד אותו למד:
"דבתחילה לומד אדם המקרא ואחר כך לומד המשנה ואחר כך לומד הגמרא ואחר כך לומד ההלכות על בוריים ואחר כך העיקר הוא הסוד על אמיתתו"
שיריו

רבי יעקב חיבר עשרות שירים לכל מועדי השנה, אשר קובצו יחד לספר יגל יעקב. הוא היה הראשון במשפחת אבוחצירא אשר חיבר שירים (או לכל הפחות פרסמם), ושאר צאצאיו הלכו בדרכו.