stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טנקיל
הערות שוליים

↑  טנקיל באתר הרשימה האדומה של IUCN
| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
טנקיל בשבי.
נוף אופייני לבית גידולו של הטנקיל.
יורגן קורץ

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1953 (בן 71) Arendsee, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  פיזיקה, מערכת מורכבת, רשת מורכבת 
 מקום לימודים:  האקדמיה הגרמנית למדעים בברלין  אוניברסיטת רוסטוק 
 מוסדות:  אוניברסיטת אברדין (2009)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (2008)  אוניברסיטת פוטסדאם  Potsdam Institute for Climate Impact Research  אוניברסיטת רוסטוק 
 תלמידי דוקטורט:  James Kwan Yau Ong, Marco Thiel, Andreas Müller, Ralf Engbert 
 פרסים והוקרה:  מדליית לואיס פריי ריצ'רדסון (2013)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 
פרופסור יורגן קורץ (בגרמנית: Jürgen Kurths; נולד ב-11 במרץ 1953 בארנדסי שבאלטמרק) הוא פיזיקאי ומתמטיקאי, מומחה עולמי לפיזיקה לא ליניארית של מערכות מורכבות.
יורגן קורץ למד באוניברסיטת רוסטוק וסיים את הדוקטורט בשנת 1983. בהמשך הוא עבר לאוניברסיטת פוטסדאם. בשנות ה-90 הוא מונה לפרופסור לדינמיקה לא-ליניארית באוניברסיטת הומבולדט.
הוא ידוע בעיקר בשל תרומתו הנכבדה לתחומי הדינמיקה הלא ליניארית, מערכות מורכבות ותאוריה של רשתות עם יישומים לבעיות מגוונות מתחומי האקלים, פיזיולוגיה, ביולוגיה מערכתית והנדסה.
יהודית שוויצר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1946 חולון
 פטירה:  2001 (בגיל 55 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1980–1996 (כ־16 שנים)
 
יהודית שוויצר (1946‏-2001) הייתה כוריאוגרפית ויוצרת מחול ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בחולון. בגיל ארבע התחילה ללמוד ריקוד. בריאיון לאורה גרנות בשנת 2000 אמרה שוויצר: "רות גרשוני כינתה אותי פנומן ובשלב מסוים היא הודתה שהיא כבר לא מתאימה להיות המורה שלי לריקוד והפנתה אותי למיה ארבטובה בתל אביב. מאוחר יותר למדתי גם אצל גרטרוד קראוס ומורים נוספים מהארץ ומחו"ל".
בהמשך השתלבה בלהקת המחול כרמון של יונתן כרמון ולאחר מכן בלהקת פעמונים. מאוחר יותר למדה באקדמיה למחול ע"ש רובין בירושלים. במקביל עברה עם הוריה לחדרה והקימה בעיר להקת מחול שפעלה במקביל לתזמורת הנוער העירונית בניצוחו של אהרון גרוניך (אביו של שלמה גרוניך).
בתוך זמן קצר החלה ההצלחה להאיר פנים לשוויצר הצעירה. היא שכרה אולם מקומי ופתחה בו סטודיו למחול שהפך ברבות השנים ל"מרכז למחול בהנהלת יהודית שוויצר".
פגישה עם המפיקה רינה כרמלי ב-1980 שינתה את חייה של שוויצר ואת מפת המחול בארץ ובחדרה בפרט. היא הוזמנה ליצור את הכוריאוגרפיה לפסטיבל שירי הילדים מספר 13 (בשנת 1982), בבימויו של הבמאי והשופט צדי צרפתי. שיתוף הפעולה הפורה בין השניים הסתמן כהצלחה ושוויצר וצרפתי המשיכו לעבוד יחד בפסטיבלי הילדים, בפסטיגלים ובמחזות הזמר הכי גדולים בארץ במשך שנים ארוכות ובהשתתפותם של רקדני המרכז למחול-חדרה: פסטיבלי הילדים 13–17 (בין השנים 1982-1987), פסטיבל בצבעים טבעיים (בשנת 1986), פסטיגל בין השנים 1986–1996, מחזות הזמר צבי הנינג'ה (בשנת 1991) ומחסן ההפתעות (בשנת 1995).
שוויצר הייתה אחראית על הכוריאוגפיה בטקסי מלכת היופי בשנות ה-80 ושנות ה-90 ושל טקס פתיחת המכביה. כמו כן הייתה אחראית על הכוריאוגרפיה של מופע טלפורים.
במשך 18 שנה ליוו תלמידיה את תוכנית הטלוויזיה זהו זה! והופיעו בין השאר עם האמנים: ברי סחרוף, שלמה גרוניך, גידי גוב, רמי קלינשטיין, צביקה פיק, ירדנה ארזי ועוד.
בשנת 1967 נולד לה בנה הראשון ניר, ובשנת 1971 נולדה לשוויצר בתה מאיה (מאי). בתה של שוויצר ממשיכה את דרכה בבמות אך לא בריקוד אלא במשחק ודוגמנות.
בשנת 1988 הקימה שוויצר את מגמת המחול בתיכון חדרה, מגמה שבוגריה השתלבו בתפקידי מפתח בעולם המחול הישראלי. חלק מתלמידי המגמה אף התארחו בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה "מוסיכף" ששודרה בערוץ 2.
נפטרה בשנת 2001 ממחלת הסרטן.
בחדרה נקרא הרחוב בו שכן הסטודיו שלה "סמטת יהודית".
מופעי במה

פסטיבל הילדים 1982-1985,1987
המחזמר צבי הנינג'ה 1991
מחסן ההפתעות 1995
מופע הפסטיגל 1987–1996
מופע טלפורים
טקס מלכת היופי בשנות ה-80 וה-90
טקס פתיחת המכביה
טלוויזיה

זהו זה
שמיניות באוויר
תופסים ראש
מוסיכף
טים קולמן

ג'ון ג'ורג' "טים" קולמן (אנגלית: John George "Tim" Coleman;‏ 26 באוקטובר 1881, קטרינג, אנגליה - 20 בנובמבר 1940) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה

קולמן החל את דרכו במועדון קטרינג טאון החובבני מעיר הולדתו, וב-1901 הצטרף לנורת'המפטון טאון.  בקיץ 1902 חתם בוולוויץ' ארסנל מהליגה השנייה, ותוך זמן קצר הפך למבקיע שערים מצטיין במועדון.
הופעת הבכורה של קולמן הייתה במשחק נגד פרסטון נורת' אנד ב-6 בספטמבר 1902, ובעונתו הראשונה בארסנל הבקיע 17 שערים ב-30 משחקים, כאשר המועדון מסיים במקום השלישי בליגה. בעונה שלאחר מכן הוא הבקיע 23 שערים ב-28 משחקים, וביחד עם 25 השערים של החלוץ טומי שנקס וביל גואינג סייע למועדון לסיים במקום השני ולהעפיל לליגה הראשונה. בעונתו הראשונה בליגה הבכירה הוא הבקיע רק חמישה שערים, אך בעונה שלאחר מכן הבקיע 15 שערים ב-34 משחקים. בעונה זו קולמן שיחק עם ארסנל בהפסד לניוקאסל יונייטד בחצי-גמר גביע ה-FA, וערך את הופעתו היחידה בנבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת אירלנד ב-16 בפברואר 1907.
למרות התוצאות הטובות המועדון נקלע לקשיים כלכליים, ובפברואר 1908 קיבלה הנהלת ארסנל את הצעת אברטון לשלם 700 לירות שטרלינג תמורת כרטיס השחקן של קולמן. קולמן הספיק לשחק ב-196 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 84 שערים. הוא היה שחקן הרכב קבוע ב-2.5 העונות שלו בגודיסון פארק, סייע לאברטון לסיים במקום השני בעונת 1908/1909, והבקיע 30 שערים ב-71 משחקי ליגה. בזמן שהיה באברטון הוא התפרסם כאחד מהשחקנים הבודדים (ביחד עם רוב שחקני מנצ'סטר יונייטד) ששמרו על חברותם באיגוד השחקנים למרות כללי התאחדות הכדורגל האנגלית. בסופו של דבר ההתאחדות נסוגה מעמדתה.
לאחר אברטון קולמן שיחק בסנדרלנד (1910–1911), פולהאם (1911 - 1914) ונוטינגהאם פורסט (1914 - 1915). קולמן פרש מכדורגל מקצועני לאחר פריצת מלחמת העולם הראשונה והשעיית משחקי הכדורגל הרשמיים, אך בזמן המלחמה שיחק עבור מועדונים חובבניים ובעיקר עבור טנברידג' ולס. קולמן פרש סופית ב-1920. לאחר פרישתו הוא עסק באימון ועבר להתגורר בהולנד.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
הערות שוליים

↑  איגוד השחקנים הוא הגוף שאיגד כדורגלנים באנגליה לפני הקמת התאחדות הכדורגלנים המקצוענים
יאנינה בוגוצקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במרץ 1908 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 ביולי 1992 (בגיל 84) ורשה, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות פובונזקי 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  שחקנית, זמרת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (23 במאי 1978) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יאנינה בוגוצקה
 
יאנינה בוגוצקה (גודלבסקה) (בפולנית: Janina Godlewska-Bogucka;‏ 8 במרץ 1904 – 19 ביולי 1992) הייתה זמרת ושחקנית פולנייה. היא ובעלה אנדז'יי בוגוצקי הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם על הצלת הפסנתרן ולדיסלב שפילמן בזמן השואה.
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במרץ 1908 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 ביולי 1992 (בגיל 84) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות פובונזקי 
 השקפה דתית:  הכנסייה הרומית-קתולית 
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (23 במאי 1978)
קורות חייה

לפני מלחמת העולם השנייה הופיעה יאנינה כשחקנית בתיאטראות שונים בוורשה. ב-27 ביוני 1933 נישאה לאנדז'יי בוגוצקי.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

מיד לאחר הקמת גטו ורשה, נאלץ הפסנתרן והמלחין היהודי הידוע ולדיסלב שפילמן לעבור אליו. בינואר 1943, בתחילת ההתנגדות היהודית בגטו ורשה, שפילמן היה במקום העבודה שלו מחוץ לגטו יחד עם עוד כמה פועלים. המשטרה הגרמנית ששמרה על הקבוצה אפשרה לאחד הפועלים ללכת לעיר כדי לקנות מזון לאחרים. שפילמן ניצל את המצב וביקש מאותו פועל שיעדכן את בני הזוג, שהיו מכריו, על מצבו. הם קיבלו את הידיעה, כשב-13 בפברואר 1943, הגיע אנדז'יי, בעלה של יאנינה, למקום העבודה של שפילמן ולקח אותו לדירה של מכרים משותפים, שם חיכתה לו יאנינה. הם ארגנו לו יחד את מקום המסתור ודאגו לו במשך כשבועיים.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה המשיכו יאנינה ובעלה בקריירות המשחק שלהם. הם הופיעו בתיאטרון הפולני הצבאי בלודז' ובתיאטראות שונים בוורשה, ביניהם התיאטרון הלאומי. בנוסף להיותה שחקנית, יאנינה הייתה גם זמרת והשתתפה במספר הקלטות בכורה של יצירות מאת המלחין הפולני ויטולד לוטוסלבסקי.
הכרה והנצחה

בעקבות עדויות על מעשיהם של הזוג בוגוצקי למען הצלת שפילמן, שנמסרו בורשה על ידי הלנה מרנהולץ למשה בייסקי, וממנו ליד ושם, הוכרו יאנינה ואנדז'יי בעלה ב-23 במאי 1978 כחסידי אומות העולם. ב-30 באפריל 1981, לאחר פטירתו של אנדז'יי, ביקרה יאנינה בישראל והשתתפה בטקס נטיעת עץ ומסירת מדליה על שמה ועל שם בעלה המנוח בגן חסידי אומות העולם. הזוג בוגוצקי מוזכר בספרו של שפילמן, ובסרט "הפסנתרן" של הבמאי רומן פולנסקי.
לקריאה נוספת

ולאדיסלאב שפילמן, הפסנתרן: הסיפור המופלא על הישרדותו של אדם אחד בוורשה 1945, כנרת, 2001.(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

1 2 3  Janina Godlewska, אתר האנציקלופדיה לתיאטרון פולני (בפולנית)
↑  ערך באתר קטלוג התקליטים הפולני, באתר www.kppg.waw.pl
1 2 3  Godlewska, Janina, The Righteous Among The Nations
1 2  Andrzej Bogucki, אתר האנציקלופדיה לתיאטרון פולני (בפולנית)
↑  התנגדות מזוינת ראשונה בגטו ורשה, באתר יד ושם
↑  From the letter of Wladyslaw Szpilman to Yad Vashem, 20 November 1998, אתר יד ושם (באנגלית)
1 2  תיק חסידי אומות העולם מספר M.31.2/1396, ארכיון יד ושם
↑  Władysław Szpilman, The pianist : the extraordinary story of one man's survival in Warsaw, 1939-45, 1st ed, New York: Picador USA, 1999, עמ' 130-133, ISBN 0-312-24415-0
↑  Janina Godlewska, אתר אגודת ויטולד לוטוסלבסקי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810639415705606  VIAF: 62151776775718011114   WorldCat (עם VIAF): 62151776775718011114 
קברם של בני הזוג אנדז'יי ויאנינה בבית הקברות פובונזקי בוורשה
יהודית ריכטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בת 77 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מנהלת כללית 
 בן או בת זוג:  קובי ריכטר 
 
יהודית ריכטר (נולדה ב-1947) היא תעשיינית ישראלית, ממיסדיי חברת מדינול לייצור תומכנים ובעבר מנכ"לית החברה.
ביוגרפיה

יהודית ריכטר נולדה בקרלסבד שבצ'כוסלובקיה (כיום בצ'כיה), בת בכורה להורים ניצולי השואה. בגיל שנתיים עלתה עם משפחתה לישראל, והתגוררה בשכונת ביצרון שבתל אביב. הייתה חניכה בשבט יד אליהו של הצופים.
שירתה כקצינת ח"ן בבסיס רמת דוד של חיל האוויר, שם פגשה את קובי ריכטר, ששירת כטייס קרב, ונישאה לו. עברה יחד איתו לבסיס חצרים. הקימה את היחידה לפיתוח כישורי ניהול ופיקוד לאנשי צוות אוויר ועסקה בפיתוח מערכי מיון לחניכי קורס טיס. למדה פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה תואר שני. בני הזוג ריכטר עברו לשלוש שנים לארצות הברית, לשם פוסט דוקטורט של קובי, ויהודית נשארה שם שנה נוספת, להשלמת לימודיה לתואר דוקטור בניהול באוניברסיטת בוסטון.
עם שובה לישראל נמנתה במשך חמש שנים עם סגל הפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב. עברה למשך שלוש שנים לתפקיד של עוזרת אישית לאלי הורביץ, מנכ"ל חברת התרופות "טבע". על תקופה זו אמרה: "שם למדתי מה זה FDA ואיך מתנהלים מול רשויות בריאות במדינות שונות. בעיקר למדתי ראייה עסקית ארוכת טווח".
בשנת 1992 יצא לאור ספרה, "כלים שלובים - בין קריירה למשפחה", בהוצאת עם עובד.
בשנת 1993 הקימה, יחד עם בעלה ועם בנעד גולדווסר וגרגורי פנחסיק, את חברת מדינול לייצור תומכנים. את השיווק למוצרים עשתה בוסטון סיינטיפיק, החברה זכתה להצלחה רבה והכנסותיה הסתכמו במאות מיליוני דולרים מדי שנה. לאחר סכסוך ממושך עם בוסטון סיינטיפיק, שהסתיים בשנת 2005, שילמה זו 750 מיליון דולר למדינול בגין הפרת הזכויות על הפטנט. יהודית הייתה מנכ"ל החברה וקובי הוא יו"ר הדירקטוריון ומנהל טכנולוגיות ראשי (CTO). את חלוקת העבודה ביניהם בחברה תיארה: "אותו מעניינת הטכנולוגיה ואותי מעניינים תהליכים ארגוניים ואנשים".
בני הזוג ריכטר הקימו ב-1993 גם את חברת מדקון, שפיתחה תוכנה לניהול מידע רפואי. בשנת 1999 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2005 נמכרה השליטה בחברה לחברה אמריקאית, לפי שווי של 105 מיליון דולר. תמורת חלקם בחברה קיבלו בני הזוג ריכטר כ-30 מיליון דולר.
ליהודית וקובי ריכטר היו החזקות גם בחברת אורבוטק, שקובי ריכטר נמנה עם מקימיה קודם שהקים את מדינול. במרץ 2018 נמכרה אורבוטק לחברת לחברת KLA האמריקאית, ויהודית ריכטר קיבלה תמורת חלקה כ-29 מיליון דולר.
ב-2006 הקימו בני הזוג ריכטר את חברת מיקרוטק וב-2007 את וולב מדיקל, שתיהן בבעלותם המלאה.
בנוסף כיהנה כדירקטורית בחברות בזק, בזק בינלאומי, אמיטל, ספנקריט ועוד.
חיים אישיים

לזוג ריכטר שלושה ילדים והם מתגוררים בארסוף. בשנת 2012 מכר נאמן של נכסיהם את ביתם ללא ידיעתם. לאחר מאבק משפטי ממושך נאלצו לשלם לרכוש 12 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  "החברות בתנועת הצופים היא מהות ההגדרה העצמית שלי", באתר ‏מאקו‏, 22 באוגוסט 2013
1 2   טלי חרותי-סובר, יהודית ריכטר: "אנחנו לא עשויים מחומר של מתמוטטים", באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2014
↑  גתית פנקס, ‏הפעם זה סופי: בוסטון תפצה את מדינול ב-750 מיליון דולר בסכסוך על הסטנטים, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2005
↑  אלי שמעוני, הריכטרים מוכרים את מדקון ויקבלו 30 מיליון דולר, באתר ynet, 20 ביוני 2005
↑  רון שטיינבלט, ‏יהודית וקובי ריכטר הגדילו אחזקותיהם באורבוטק ל-8.9%, באתר גלובס, 22 ביולי 2009
↑  שירי חביב ולדהורן, עומרי כהן, ‏אחרי זינוק של 1,900%: אורבוטק נמכרת ב-3.4 מיליארד דולר, באתר גלובס, 19 במרץ 2018
שירי חביב ולדהורן, ‏המרוויחים הגדולים מאקזיט אורבוטק: משפ' ריכטר וכלל ביטוח, באתר גלובס, 19 במרץ 2018
↑  גלי וינרב, ‏מה עוד רוקחת משפחת ריכטר שייסדה את חברת מדינול?, באתר גלובס, 12 בינואר 2011
↑  אורן מג'ר, יהודית ריכטר: "בעסקים אני מנהלת ולא אשה. אצלי העסקה היא מעל הכל", באתר הארץ, 3 בפברואר 2009
↑  נתן שבע, תביעה: נאמן מטעם יהודית וקובי ריכטר מכר בית שלהם בארסוף בלא ידיעתם, באתר TheMarker‏, 19 בפברואר 2012
↑  אלה לוי-וינריב, ‏הזוג ריכטר ישלם כ-12 מ' ד' לאדם שרכש את ביתם ללא ידיעתם, באתר גלובס, 10 באפריל 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428369505171  LCCN: n89668447  VIAF: 4084386   WorldCat (עם VIAF): 4084386
יוסף שרברק

ערך זה עוסק במו"ל. אם התכוונתם להוצאת הספרים שמיסודו, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1896 י' בטבת תרנ"ז פאסטוב, פלך וילנה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  10 ביוני 1957 (בגיל 60) י"א בסיוון תשי"ז תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין נחלת יצחק
 תאריך עלייה:  1914
 מקום מגורים:  ירושלים, תל אביב
 פעילות בולטת:  בין מייסדי הוצאת מצפה מייסד הוצאת י. שרברק
 ידוע בשל:  הוצאת אנציקלופדיה מעיין
 תקופת הפעילות:  1925–1957 (כ־32 שנים)
 עיסוק:  מוציא לאור
 בת זוג:  רחל שרברק (לבית הורוביץ)
 מספר צאצאים:  1
 
יוסף שְׂרֶבֶּרְק (י' בטבת תרנ"ז, 29 בדצמבר 1896, פוסטב, פלך וילנה, רוסיה – י"א בסיוון תשי"ז, 10 ביוני 1957, תל אביב) היה מו"ל ישראלי, מחלוצי המו"לות העברית החדשה בישראל, מייסד הוצאת י. שרברק.
ביוגרפיה

יוסף שרברק נולד בעיירה פוסטב שליד העיר וילנה, בצפון-מערב האימפריה הרוסית (פוסטאווי; כיום פסטאווי, בבלארוס), בנם של מלכה לבית דובקין ושכנא בן אליהו נארטר (קראַקענער), שו"ב. קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדרים" ובישיבה, וכבר מנעוריו נמשך להשכלה ולציונות. בהיותו נער השתתף בהוצאת הספרים "ש. שרעבערק" שייסד בווילנה ב-1900 אחיו הגדול שלמה שרברק (1876–1944). היה חבר ב"צעירי ציון" בווילנה, ובחודש אפריל 1914, בגיל 17, עלה לארץ ישראל כחלוץ. ב-1915, בעת מלחמת העולם הראשונה, היה בין המגורשים מיפו לאלכסנדריה. שם התנדב לגדוד נהגי הפרדות, אך משנודע שהגדוד אינו עתיד להגיע לארץ ישראל אלא יישלח לגליפולי, נסע לארצות הברית. הוא היה מראשוני המתנדבים לגדוד העברי האמריקאי (גדוד 39 של קלעי המלך) בפיקודו של אליעזר מרגולין, והשתתף בכיבוש העיר סלט שבעבר הירדן. לאחר שחרורו התיישב בירושלים. במאורעות פסח תר"פ (1920) שימש שרברק כמפקד פלוגת ההגנה על שכונת בתי אונגרין במסגרת קבוצת הלוחמים שארגן זאב ז'בוטינסקי להגנה על העיר העתיקה בירושלים.
בשנת 1921 נישא שרברק לרחל (רוז) לבית הורביץ. השניים היו הורים לבת יחידה, ברוריה, שמתה ב-1934, בגיל 10. משייסד אביה כעבור מספר שנים את הוצאת הספרים שלו, הוצאת י. שרברק, הקים לזכרה את "ספריית ברוריה", שבה הופיעו בשנות ה-40 וה-50 תרגומים עבריים לספרי הרפתקאות ומעשיות ממיטב הספרות העולמית, כמו "מסעי גוליבר" (ג'ונתן סוויפט), "רובינזון קרוזו" (דניאל דפו), "עליסה בארץ הפלאות" (לואיס קרול) "מסעי הברון מינכהאוזן" ו"מסעי סינבד". באמצע שנות ה-50 החלה ההוצאה להוציא את אנציקלופדיה מעיין, ובראש כל כרך נכתבה הקדשה לזכרה.
בתחילת שנות ה-20, לאחר שחרורו מהגדודים העבריים, ייסד שרברק עם חבריו לגדוד מרדכי ניומן ויהושע צַ'צִ'יק (שאותו הכיר עוד ב-1915 בדרך למצרים) את בית המסחר לספרים עבריים "תרבות" בירושלים. השלושה היו שותפים שווים במשך 25 שנה. חנות הספרים "תרבות" התפתחה למרכז לתרבות והשכלה לאנשי הרוח בירושלים (תקופה מסוימת נוהלה החנות על ידי קרובו של שרברק שכנא צפלוביץ, לימים מו"ל בזכות עצמו – מייסד הוצאת אחיאסף).
בשנת 1925 ייסדו השלושה את הוצאת הספרים העברית "מצפה": הייתה זו הוצאת הספרים הפרטית הראשונה בארץ ישראל, וגם לאורך שנות ה-20 וה-30 נותרה אחת משלוש ההוצאות העבריות הפרטיות בישראל. ההוצאה התמקדה בספרות יפה ובשירה. בשנת 1933 שיתפו השותפים פעולה עם הוצאת שטיבֶּל ונציגה בארץ ישראל נחום טברסקי ויצרו את הוצאת "שם" (ראשי תיבות: 'שטיבל–מצפה') להוצאת ספרי ילדים, שפעלה עד 1935.
בשנת 1941, בזמן מלחמת העולם השנייה, מוּזגה פעילותה של "מצפה" עם הוצאת שרברק בניהולו של יוסף שרברק.
בשנת 1944 פורקה השותפות, וכל אחד מהשלושה ייסד הוצאה לאור שנשאה את שמו. שרברק עבר לתל אביב, שם התגורר עם אשתו ברח' בלפור 16 עד מותו.
הוצאת י. שרברק נודעה בספרי הנוער שהוציאה.
שרברק ניהל את ההוצאה עד שחלה, חודשים מספר לפני מותו. לאחר מותו עבר ניהול ההוצאה לידי קרוב משפחתו.
במשך שנים היה חבר ועד התאחדות המו"לים בישראל.
יוסף שרברק נפטר ביוני 1957 לאחר מחלה ממושכת, בגיל 60. קהל רב של סופרים, מו"לים ונציגי מוסדות ציבור ליווה אותו לקבורות בבית העלמין בנחלת יצחק. במותו הותיר את אלמנתו רחל, שנפטרה ב-1987 ונקברה לצדו.
הוצאת י. שרברק פעלה עד אמצע שנות ה-70, והוסיפה לפעול במידה פחותה בשנים שלאחר מכן. בשנת 2009 נרכשה ההוצאה על ידי דני ספרים ומאז היא פועלת בחסותה.
הערות שוליים

↑  ברוריה שרברק באתר חברה קדישא ת"א–יפו; ברוריה, דואר היום, 24 באוקטובר 1934;
ברוריה, דבר, 26 באוקטובר 1934
1 2  איתמר לוי, 'האנציקלופדיה של ברוריה', דף מידע מס' 119 (25 במאי 2011), באתר "חנות הספרים של איתמר"
↑  יוסף שרברק באתר חברה קדישא ת"א–יפו; יוסף שרברק למנוחות, דבר, 12 ביוני 1957
↑  רחל (רוז) שרברק, מעריב, מודעת אבל, 5 בינואר 1987
יואב הירש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1956 (בן 68 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן צנחנים  מפקד בסיס האימונים של חטיבת הצנחנים  מפקד חטיבה 646  נספח צה"ל לכוחות היבשה של צבא ארצות הברית  מנהל הלחימה של עוצבת האש
 פעולות ומבצעים
 מבצע ליטני   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל חברת "ג'יניוס"
 
יואב הירש (נולד בשנת 1956) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף.
שירות צבאי

באוגוסט 1974 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב הירש לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד. בהמשך לחם במבצע ליטני ומונה למפקד פלוגה בצנחנים.
לאחר המבצע סיפר להירש אחד מקציני הגדוד, דניאל פינטו, כי הוא חקר במכות וחנק למוות ארבעה כפריים לבנונים שזיהה כמחבלים והשליך את גופותיהם לבאר מים. לאחר מספר ימים, כשנודע לו שאחד משותפיו של פינטו אמור לקבל אות הצטיינות, דיווח על האירוע למפקדיו וכתוצאה מכך נפתחה חקירה ופינטו הועמד לדין והורשע בהריגה. בחקירתו, פינטו התנקם בהירש כשדיווח עליו שהוא לקח קלצ'ניקוב כשלל. בעקבות זאת נדון הירש לשנת מאסר והורדה לדרגת טוראי, אך אלוף הפיקוד ביטל את גזר הדין.
בשנת 1986 שימש הירש כמפקד בסיס האימונים החטיבתי של הצנחנים. באוקטובר 1988 מונה למפקד עוצבת שועלי מרום ושירת בתפקיד עד יולי 1990. בהמשך שימש הירש כנספח צה"ל לכוחות היבשה של צבא ארצות הברית בדרגת אל"ם. לאחר מכן השתחרר מצה"ל.
בשירות המילואים שימש הירש כמנהל הלחימה של עוצבת האש. בשנת 2010 החליט הרמטכ"ל דאז, גבי אשכנזי, להעלותו לדרגת תא"ל לאות ההוקרה הגדולה שרוחש צה"ל לקציני המילואים המבצעים בפועל עשרות ימי מילואים בשנה ומהווים מוקד ידע משמעותי ביחידותיהם מזה שנים ארוכות.
חיים אזרחיים

הירש שימש מנכ"ל חברת "ג'יניוס" המייצרת כלי רכב אוטונומיים.
הערות שוליים

↑  אמנון לורד, "צריך לעבור מנרטיב של חרדה לנרטיב של ביטחון עצמי וגאווה", באתר ישראל היום, 6 ביוני 2019.
↑  תום שגב, היה מקרה, נגמר, הארץ, ‏ 21.11.1999, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  נחום ברנע, "מסעותי עם פנקס", ידיעות ספרים, 2008, עמודים 142-143.
↑  נחום ברנע, פרשת פינטו: רק האמת, דבר, 21 בספטמבר 1979.
↑  גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 31.
↑  כאות להערכה: 12 קציני מילואים יועלו בדרגה, דובר צה"ל, ‏ 03.03.2010.
↑  לישי בן-ינאי, מבחן דרכים – Genius הג'ניוס גרדיום MK1 ו-MK2, אתר "4X4 אתר השטח הישראלי", ‏ 28.05.2012.
טינק

טינֵק (באנגלית: Teaneck) היא עיר במחוז ברגן בניו ג'רזי. רוב אוכלוסייתה עובדת בניו יורק והיא נחשבת לעיר שינה. כרבע מתושבי העיר הם יהודים, ביניהם דתיים ומסורתיים רבים. יש בה כ-20 מסעדות כשרות, בתי כנסת ומוסדות חינוך אורתודוקסים וקונסרבטיבים.
בטינק ממוקם מטה של "Kof-K", בין ארגוני הכשרות גדולים בארצות הברית.
טינמו הפונה

| טינמו הפונה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טינמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טינמיים
סוג:: טינמו פטגוניה
מין:: טינמו הפונה
שם מדעי
 Tinamotis pentlandii ‏ויגורס, 1837
תחום תפוצה


טינמו הפונה (שם מדעי: Tinamotis pentlandii) הוא מין ממשפחת הטינמיים, שהם קרובי משפחה רחוקים של היענים וחיים רק באמריקה הדרומית. בניגוד לקרובי משפחתו הטינמו מסוגל לעוף, אך צריך להתאמץ לשם כך, ובאופן כללי מעדיף לרוץ במהירות להגנתו, והוא בעל רגליים ארוכות וחזקות המאפשרות זאת. המין היחיד השייך לאותו סוג הוא טינמו פטגוני החי באותם אזורים. שמו המדעי מנציח את המדען האירי ג'וזף ברקלי פנטלנד.
אורכו הממוצע של הטינמו עד 41 ס"מ והוא בעל נוצות עליונות חומות עם נקודות לבנות על פניהם והחזה כחול-אפור כשהבטן אדמונית. הראש לבן עם פסים שחורים והרגליים ארוכות. הטינמו מזכיר מאוד שליו גדול בעל רגליים ארוכות.
הטנמו חי בערבות עשב צחיחות או כרי דשא המכונים "פונה" (ומכאן שמו) עד לגובה 4,000 מ'. הוא נפוץ במדינות פרו, צפון-מזרח ארגנטינה, צפון בוליביה וצפון צ'ילה באזורים טרופיים וסובטרופיים.
הוא נפוץ למדי בטבע ותחום אוכלוסייתו מגיע ל-590,000 קמ"ר.
הערות שוליים

↑  טינמו הפונה באתר הרשימה האדומה של IUCN
טיווט

| --- | --- |
סמל טיווטסמל טיווט

 מדינה:  מונטנגרו מונטנגרו
 תאריך ייסוד:  המאה ה-19
 שטח:  46 קמ"ר
 גובה:  6.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  14,111 (2011)
  ‑ צפיפות:  306 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  42°43′00″N 18°42′00″E﻿ / ﻿42.7167°N 18.70°E﻿ / 42.7167; 18.70
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.tivat.travel
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מונטנגרו מוגדלת) פודגוריצה ניקשיץ' ביילו פולה  פלייבליה בר צטיניה בראן אולצין קר. בוסניה והרצגובינה  סרביה קוסובו אלבניה הים האדריאטי טיווט(למפת מונטנגרו רגילה) פודגוריצה ניקשיץ' ביילו פולה  פלייבליה בר צטיניה בראן אולצין קר. בוסניה והרצגובינה  סרביה קוסובו אלבניה הים האדריאטי טיווט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טיווט (במונטנגרית וסרבית: Tivat, בכתב קירילי: Тиват; באיטלקית: Teodo, טאודו; ביוונית: Θειοδος, תיאודוס) היא עיירה בדרום־מערב מונטנגרו.
גאוגרפיה

טיווט שוכנת לחוף אגן טיווט. אגן משולש המהווה חלק ממפרץ קוטור שלחוף הים האדריאטי. אגן טיווט מתחבר לים האדריאטי במצר קומבור ואגן הרצג נובי. מצדו השני מחבר מצר וריגה את אגן טיווט לאגני קוטור וריסן.
היסטוריה

לאגן טיווט הייתה חשיבות אסטרטגית בהיותו במעבר לנמל של קוטור. פעילות של הרפובליקה של ונציה באזור החלה כבר במאה העשירית, והחל מ-1420 היה האזור בשלטון ונציאני מלא כחלק מהמושבה הוונציאנית אלבניה ונטה (Albania Veneta). השלטון הוונציאני הסתיים ב-1797 עם ביטול רפובליקת ונציה על ידי נפוליאון. מ-1815 עד 1918 הייתה בשלטון האימפריה האוסטרית. האוסטרים ביצרו את טיווט והציבו בה חיל מצב קבוע, ב-1889 הקימו בה בסיס לחיל הים, בסיס ששימש בהמשך את חיל הים היוגוסלבי, שהקים בו גם מספנה ובסיס לצוללות.
ב-1919 עם הקמת יוגוסלביה צורף האזור אליה ומ-2006 טיווט היא חלק ממונטנגרו העצמאית.
כלכלה

עד פירוק הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה התבססה כלכלת טיווט בעיקר על בסיס הצי והמספנה. מאז, הכלכלה הולכת ומתבססת על תיירות. כיום (2013) יש במקום כ-1800 מיטות ב-10 בתי מלון, אלפי צימרים ו-3 אתרי קמפינג. לאחרונה מוקם במקום מלון פאר של רשת רג'נט. המלון הוא חלק מפרויקט "פורטו מונטנגרו" נמל ליאכטות גדולות שיקום במקום הנמל הצבאי והמספנה, מתוך כוונה להפוך את טיווט ל"מונקו של הים אדריאטי".