stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק מאיר האיתן
הערות שוליים

↑  עדות הרב יוסף ברמסון
↑  הלל מאיר, "הרב האיתן הרים את התורה בשומרון", באתר ערוץ 7, 6 בספטמבר 2011
↑  מתוך סרט הזיכרון
↑  אתר מכון פוע"ה
↑  עפרה לקס, לכל איש יש סרט, באתר ערוץ 7, 15 באפריל 2013
↑  צוות הישיבה באתר ישיבת רמות
↑  אתר מכון שלמה אומן
↑  חיים לב, ירושלים: ראש הכולל נפטר בדמי ימיו, באתר ערוץ 7, 6 באפריל 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007684585505171  ISNI: 0000 0000 5279 1343  LCCN: nr2003032484  VIAF: 27010404   WorldCat (עם VIAF): 27010404
יואל קנדה

יואל קנדה (נולד ב-3 במרץ 1949) הוא שחיין עבר, 3 שנים ברציפות אלוף ישראל (1970-1968) במשחים ל-100 מטר חזה ול-200 מטר חזה ושיאן ישראל בשחייה במשחים בסגנון החזה. ייצג את ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). בעל מדליית ארד במשחקי אסיה (בנגקוק 1970), אלוף ושיאן המכביה התשיעית (1973).
קורות חיים

יואל קנדה נולד בטימישוארה, רומניה. ברומניה הוא התאמן בכל יום והיה חבר בנבחרת השחייה של בתי הספר. הוא עלה לישראל בשנת 1964 ולמד בכפר הנוער הדסים, שם כמעט ולא התאמן. שנה לפני המשחקים האולימפיים עבר ללמוד במוסד החינוכי של רמת יוחנן והצטרף לקבוצת השחייה של הפועל גוש זבולון וחזר לכושר שחייה בהדרכתו של המאמן יוסף טלקי. בהמשך היה חבר בקבוצת השחייה של הפועל תל אביב שהתאמנה בבריכת גלית ביד אליהו שבתל אביב בהדרכתו של נלו בילדרמן.
קורות חיים > 1966

באליפות הפועל בשחייה ה-23 שנערכה בבריכת השחייה של בית יצחק (בריכה של 33.3 מטר) בסוף חודש אוגוסט 1966 זכה קנדה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.0 דקות, כשהפתיע את גרשון שפע ששחה שתי עשיריות השנייה לאט יותר וניפסל לאחר מכן. נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:44.3 דקות, אחרי שפע (2:41.0 דקות). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל לנוער בשחייה שנערכה בבריכה האולימפית של קיבוץ נאות מרדכי בספטמבר זכה קנדה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:53.4 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:34.1 דקות. בנוסף, מחוץ למסגרת אליפות הנוער בתחרות שהשתתפו שחיינים בוגרים הוא סיים שני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:17.0 דקות אחרי שפע שקבע שיא ישראלי חדש של 1:15.5 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת גלית באוקטובר זכה קנדה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי לנוער חדש של 1:15.2 דקות, שיפור לשיאו הקודם שעמד על 1:16.0 דקות. בנוסף, הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.1 דקות.
קורות חיים > 1968

בתחרות שחייה בין נבחרת ישראל לנבחרת שווייץ שנערכה בקיבוץ כפר בלום בתחילת אוגוסט 1968 זכה קנדה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:13.1 דקות, שיפור לשיאו שלו שעמד על 1:13.3 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות הכנה נוספת למשחקים האולימפיים בין נבחרות ישראל לדנמרק שנערכה בבריכת "גלי גיל" ברמת גן, לעיני 2000 צופים, קבע קנדה במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:11.9 דקות, שיפור משמעותי לשיאו הישראלי הקודם שעמד על 1:13.1 דקות.
קורות חיים > 1968 > אולימפיאדת מקסיקו 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים קנדה במקום ה-29 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:12.3 דקות ובמקום ה-31 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:44.3 דקות.
קורות חיים > 1969

בתחילת חודש יולי 1969 נבחרת ישראל נסעה לתחרות גומלין בין ארצית בז'נבה שווייץ, אך קנדה לא הצטרף מאחר שלא שוחרר מהצבא. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל", לעיני אלפי צופים, בסוף יולי שחה קנדה את הזמן המהיר ביותר בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חזה, אך לא התייצב לשלב הגמר משום שלא שוחרר מיחידתו בצבא.
קורות חיים > 1970

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכה קנדה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:14.2 דקות, לפני רמי יהודאי מהפועל גוש זבולון (1:17.4 דקות) ובועז פלדי מהפועל שמיר (1:18.5 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:46.9 דקות, לפני רמי יהודאי (2:48.3 דקות ודן קצין מברית מכבים עתיד (2:49.0 דקות)..
קורות חיים > 1970 > מדליית ארד במשחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק בדצמבר 1970 זכה קנדה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יואב יעקובי, דן שטרן ומשה גרטל בתוצאה של 4:18.1 דקות וסיים במקום שישי, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:39.6 דקות.
קורות חיים > 1971

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-9 שנערכו בבריכת גלית בתל אביב במאי 1971 זכה קנדה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.7 דקות, אחרי ג'רי צ'יקולסקי מארצות הברית (2:32.5 דקות) ורמי יהודאי (2:44.7 דקות).
קורות חיים > 1973 > אלוף ושיאן המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי 1973 זכה קנדה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי ומכביה חדש של 1:10.8 דקות, לפני איבור גורדון מדרום אפריקה (1:11.6 דקות) ואד סדלסון מארצות הברית (1:12.4 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש של 4:16.4 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 4:09.8 דקות ולפני דרום אפריקה (4:19.1 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:39.9 דקות, אחרי איבור גורדון שקבע שיא מכביה חדש של 2:34.3 דקות ואד סדלסון 2:37.4 דקות.
ראו גם

ישראל במשחקי אסיה
הערות שוליים

↑  עדית זרטל, המלחמה על מקסיקו, דבר, 27 בספטמבר 1968
↑  גרטל שחה 100 מטר ב-58.7 ש, דבר, 28 באוגוסט 1966
↑  שפע שיפר שיאו ב-100 חזה - 1:15.5 ד', דבר, 11 בספטמבר 1966
↑  3 שיאים ארציים, שיא נוער ו-3 שיאי מכבי נקבעו בשחייה, דבר, 7 באוקטובר 1966
↑  ישראל - שווייץ 162 : 160, דבר, 5 באוגוסט 1968
↑  חמישה שיאים לאומיים הציבו שחייני ישראל בבריכת "גלי גיל", דבר, 25 באוגוסט 1968
↑  נבחרת השחיה יוצאת היום לשווייץ, דבר, 7 ביולי 1969
↑  נאנסי שפיץ חתרה 800 מ' ב-9:40.5 ד', דבר, 4 באוגוסט 1969
↑  שלמה מוזר, בתום שני ימי אליפות ישראל בשחייה, דבר, 16 באוקטובר 1970
↑  שלמה מוזר, שיאיו של גרטל המתיקו מי המלח בבת גלים, דבר, 18 באוקטובר 1970
↑  גרטל הצטרף לחבורת השחיינים שעברו את "מינימום באנגקוק", מעריב, 16 באוקטובר 1970
↑  אברהם בן שלום, זהב לחנה שזיפי ב-1500 מטר, דבר, 14 בדצמבר 1970
↑  השחיינים הופתעו מהרמה בבריכה, מעריב, 15 בדצמבר 1970
↑  מקוניקה הנחיל לשיאן ברטון הפסד מפתיע ב-400 מ' 4:14.9 ד', דבר, 5 במאי 1971
↑  שמואל טל (עיתונאי), אניטה הקטנה - גדולה בבריכה, דבר, 11 ביולי 1973
↑  שמואל טל (עיתונאי), החמישית של אניטה והראשונה של ברנט, דבר, 13 ביולי 1973
↑  שמואל טל (עיתונאי), מדליית זהב ראשונה לישראל - "רק" כסף לאניטה, דבר, 16 ביולי 1973
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | שאול לדני • חנה שזיפי |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (יצחק אנגלנדר, ג'ורג' בורבה, מנחם בלו, שרגא בר, ציון דגמי, יצחק דרוקר, רחמים טלבי, ראובן יאנג, חיים לוין, שמואל מליקה, שייע פייגנבוים, נחמן קסטרו, דוד קרקו, צבי רוזן, שמואל רוזנטל, ישעיהו שווגר, יצחק שום, גיורא שפיגל, מרדכי שפיגלר) |  |
|  קליעה | הנרי הרשקוביץ • מיכאל מרטון • נחמיה סירקיס • זליג שטרוך |  |
|  שחייה | איבונה טוביס • אברהם מלמד • שלומית ניר • יואל קנדה • אמנון קראוס • גרשון שפע |  |
יצחק מאיוורא

| --- | --- |
 לידה:  אֶוְורֶה, צרפת
 מקום פעילות:  אֶוְורֶה, צרפת
 תחומי עיסוק:  הלכה, תלמוד
 רבותיו:  יהודה בן יצחק מסר לאון, אחיו רבי משה מאיוורא
 תלמידיו:  רבי יצחק מקורביל (בעל ספר מצוות קטן), רבי פרץ מקורביל
 בני דורו:  רבי נתנאל מקינון
 
רבי יצחק מאיוורא (חי במאה ה-13) היה רב מתקופת הראשונים, מבעלי תוספות איוורא.
ביוגרפיה

נולד באֶוְורֶה שבחבל נורמנדי עילית, צפון צרפת, לרבי שניאור מאיוורא.
ייתכן שבין רבותיו היה יהודה בן יצחק מסר לאון, וכן אחיו רבי משה מאיוורא.
קיים קובץ של תוספות איוורא על מסכת סוטה שקיימת השערה לגביו כי רבי יצחק הוא מחברו. כמה מפירושיו על החומש מובאים בקובצי התוספות על התורה.
תקופת חייו המדויקת אינה ידועה, ובכלל אין פרטים רבים על חייו. משוער כי חי בסוף המאה ה-13 ובראשית המאה ה-14.
בין תלמידיו היו רבי יצחק מקורביל (בעל ספר מצוות קטן), רבי פרץ מקורביל, וכן עורך התוספות הנדפסים עם התלמוד על מסכת קידושין.
תוספות איוורא

ערך את תוספות איוורא יחד עם אחיו רבי משה ורבי שמואל, שיחד עמדו הם בראש קבוצה שכונתה "גדולי איוורא", "רבני איוורא" או "חכמי איוורא". האחים למדו במשותף, נשאו ונתנו זה עם זה, ואף מביאים זה מדברי זה. הם כתבו תוספות על מסכתות רבות, וייתכן אף שעל כל הש"ס; חומר רב השתייר מתורתם על סדר קדשים (חלקו מובא בשיטה מקובצת על סדר זה). תוספותיהם מכונים גם "שיטת איוורא". רבי יצחק היה ככל הנראה הצעיר מבין האחים, וההשערה היא כי הוא כתב וערך את חידושיהם.
ראו גם

רבי משה מאיוורא
רבי שמואל מאיוורא
לקריאה נוספת

רבי נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים אלופי יעקב, חלק א', פתח האוצר, ערך רבני איוורא-איברא, חיפה תשכ"ז, עמ' קל"ה ואילך
יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 32 ואילך
הערות שוליים

1 2  יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 33.
↑  ראו חידושי רבי פרץ הכהן, מסכת נזיר, דף כ"ט, עמוד ב', ערך קו, אות ב'.
↑  יצא לאור על ידי הרב יעקב הלוי ליפשיץ, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, ושוב בהוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תשס"ח.
↑  יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 9 ואילך, ועמ' 33.
↑  יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 34.
↑  יעקב הלוי ליפשיץ, "מבוא לתוספות איוורא", בתוך: תוספות איוורא על מסכת סוטה, מכון הרי פישל, ירושלים תשכ"ט, עמ' 32–33.
יריב קריגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ]20 ביוני 1958 (בן 66)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד גדוד 12 (ברק)  מפקד בסיס האימונים החטיבתי של חטיבת גולני  מפקד עוצבת הגולן  מפקד חטיבת אפרים  מפקד חטיבת אלכסנדרוני  מפקד מגמת "ברק" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה
 פעולות ומבצעים
 מבצע ליטני  מבצע מוביל   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה
 
יריב קריגר (נולד ב-20 ביוני 1958) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 12 (ברק) וכמפקד עוצבת הגולן.
שירות צבאי

קריגר הוא בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1976 שובץ קריגר בחטיבת גולני. בגולני עבר קריגר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה  בגדוד 51 (הבוקעים הראשון), ונפצע במהלך מבצע מוביל, פשיטה על יעדי מחבלים בדרום לבנון. לאחר מכן פרש מצה"ל אולם כעבור שבע שנים שב לשירות ושימש כמפקד גדוד 12 (ברק) והוביל אותו בעת הלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד בסיס האימונים החטיבתי של חטיבת גולני וכסגן מפקד החטיבה. לאחר מכן פיקד על עוצבת הגולן. בשנים 1996-1998 שימש מפקד חטיבת אפרים. בשנים 2004-2000 פיקד על חטיבת אלכסנדרוני ושימש מפקד מגמת "ברק" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
הערות שוליים

↑  יריב קריגר, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  אמיר אורן, הרשות השנייה, באתר הארץ, 10 במאי 2002.
↑  דוד גרין, עלה על הרכבת, "רוח צוות" ביטאון ארגון גמלאי צה"ל, גיליון 104, ‏ מרץ 2013, עמוד 17.
↑  משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 67.
↑  עירית רוזנבלום, "עם גולני על גבול ארץ החזבאללה", הארץ, ‏ 23.04.1995.
↑  אביחי בקר, ידידותי לסביבה, הארץ, ‏ 17.07.1998, כפי שהועלה באתר פרש.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יצחק לייב סופר

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1848 כ"ד באלול ה'תר"ח האימפריה האוסטרו-הונגרית ברטיסלאבה (פרשבורג), האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  25 ביוני 1907 (בגיל 58) י"ג בתמוז ה'תרס"ז
 מקום מגורים:  האימפריה האוסטרו-הונגרית דרוהוביץ', האימפריה האוסטרו-הונגרית
 תפקיד:  נשיא תנועת מחזיקי הדת וכולל חבת ירושלים
יצחק לייב סופר (כ"ד באלול ה'תר"ח, 22 בספטמבר 1848 – י"ג בתמוז ה'תרס"ז, 25 ביוני 1907), מעסקני היהדות האורתודוקסית בגליציה, נשיא תנועת מחזיקי הדת וכולל חבת ירושלים. היה פעיל בעניינים הפנימיים של יהדות גליציה, הרחיב את פעילות הכולל, ועסק גם בהגנה ספרותית על היהדות האורתודוקסית בגליציה. מחבר "סופר מהיר".
ביוגרפיה

נולד בפרשבורג לרבי אברהם שמואל בנימין סופר ולחוה לאה. למד בישיבת פרשבורג אצל אביו. לאחר נישואי אחיו הגדול רבי שמחה בונים סופר שעבר לווינה, מילא את מקומו כסגנו של אביו ויד ימינו, וכן במסירת שיעורים בישיבה בעת שנעדר אביו ממנה.
בחורף תר"ל, בתיווכו של דודו רבי שמעון סופר, נשא את שפרינצא, בתו של דוד לינדנבוים, סוחר אמיד מדרוהוביטש. שפרינצא נפטרה בתוך השנה הראשונה לנישואיהם, והוא נשא את אחותה שרה מלכה. התגורר בדרוהוביטש, שם מסר שיעורים ל"חבורת ש"ס" שייסד, לצד עיסוקו במסחר.
פעילות ציבורית

בשנת תרמ"ג אחרי פטירת דודו רבי שמעון סופר, שכיהן כנשיא תנועת מחזיקי הדת, הועמד תחתיו בראשות הארגון על ידי רבי יהושע רוקח מבעלז. הוא היה אמור גם לתפוס את מקומו כחבר הרייכסראט - הפרלמנט האוסטרו-הונגרי, אך מגבלה חוקית מנעה ממנו מלשמש בתפקיד.
עקב עמידתו בראש המאבקים של היהדות האורתודוקסית בגליציה, הותקף קשות בעיתונים שתמכו בתנועת ההשכלה.
בשנת תרמ"ח הוציא לאור חוברת "מענה" הנושאת דברי הגנה בגרמנית על ההנהגה הרבנית ועל היהדות האורתודוקסית ככלל, וכמענה לדברי הביקורת שהושמעו על ידי הברון מוריץ פון קניגסוורטר.
בכנס שנערך בלאנצוט בראשות האדמו"רים משינובה ובעלז, בחודש אייר תרנ"א, נבחר רבי יצחק לייב סופר - יחד עם שני אישים נוספים - לנשיאות כולל גליציה, כממלא מקומו של רבי יצחק אהרן איטינגא (בנו של רבי מרדכי זאב איטינגא) שנפטר באותה השנה. רי"ל סופר היה הדומיננטי בין שלושה אלו, ובמשך הזמן הפך לנשיא היחיד. היקפה של חלוקת הכספים בימיו עלתה בהרבה מהימים שלפני כן, ולפי מקורות מסוימים אף שילשה את עצמה, וכך גם מועדי החלוקה הוגדלו משלוש פעמים בשנה לחמש פעמים בשנה.
על פעילותו בקופת כולל גליציה וניהולו אותה נשמעו ביקורות שונות. בין המבקרים נמנה רבי יהודה צבי הירש אייכנשטיין מדולינה (בנו של רבי יששכר בעריש אייכנשטיין), שבשנת תר"ס מתח ביקורת על דרך ניהולו את הכולל.
פעילותו בקהילות יהודיות בגליציה הייתה ערה, והוא חיווה את דעתו בעניינים רבים שעל הפרק. בשנת תרנ"ב תמך יחד עם רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם בזכותו של רבי משה אייכנשטיין מזידיטשוב בן רבי ישכר בעריש מוורצקי, על רבנות זידיטשוב - מול גיסו רבי נפתלי ארליך, בסכסוך הפנימי החריף שנוצר בקהילה האורתודוקסית של סיגט בשנת תרמ"ו צידד נגד הפרישה, ואף שלח מכתב לראשי הפורשים שישובו לקהילה. תמך גם באספת הרבנים שכינס רבי אהרן מנדל הכהן מקהיר בקרקוב בשנת תרס"ג.
בשנת תרס"ו אחר הפוגרומים שנודעו בשם "פרעות המאות השחורות", התגייס לטובת פליטי הפוגרומים ברוסיה. הוא פרסם כרוז מיוחד לבוא לעזרתם, וריכז את גיוס התרומות והעברתם לרוסיה.
בשנת תרס"ג הקים בצפת את ישיבת "חתם סופר" ואת תלמוד תורה "בית יצחק". בין אלו שעמדו בראש הישיבה היה רבי יעקב דוד וילובסקי.
רבי יצחק לייב מופיע בהסכמות של ספרים רבים. היה בין אלו שהעניקו את הסכמתם לירושלמי על סדר קדשים שיצא לאור בתרס"ז. בדיעבד התברר כי חיבור זה היה מעשה זיוף.
פטירתו

נפטר בי"ג בתמוז ה'תרס"ז. לפני פטירתו ציווה על בניו לשלוח את המענק הרבעוני בסך של 56,000 כתרים לחברי כולל גליציה בארץ ישראל, על מנת שלא תתעכב חלוקת הכספים מחמת מותו.
אשתו נפטרה בבודפשט בכ"א באדר ב' תרצ"ב.
ספריו

סופר מהיר על הש"ס - חלק ראשון יצא לאור בשנת תרנ"ד כנספח שו"ת כתב סופר על חושן משפט, וחלק שני יצא לאור על ידי אשתו לאחר פטירתו בבודפשט בשנת תרפ"ג.
משפחתו

אחיו רבי שמחה בונים סופר - רבה של פרשבורג.
אחיו רבי שמעון סופר מערלוי.
בנו ר' שמואל בנימין - מראשי קהילת בודפשט.
בנו אברהם חיים דוד סופר - ממלא מקומו בתפקידיו הציבוריים.
בתו הינדא שפרינצא - נישאה לבן דודה רבי עקיבא סופר רבה של פרשבורג.
בתו שפרה - נישאה לאברהם פרוידיגר.
בתו פייגה רוזה - נישאה אף היא לאברהם פרוידיגר, לאחר מות אחותה שפרה - אשתו הראשונה.
בתו חיה גיטל - נישאה לרבי שלמה זלמן אולמן מגרוסוורדיין.
בתו מירל - נישאה אף היא לרבי שלמה זלמן אולמן מגרוסוורדיין, לאחר מות אחותה חיה גיטל - אשתו הראשונה.
בתו שיינדל - נישאה לנחום מגזניק.
בתו רחל - נישאה לאיסר גור אריה.
הערות שוליים

↑  רבי שלמה סופר, חוט המשולש, דרוהוביטש תרס"ח, עמ' ק"ג; "תולדות בעל ה'סופר מהיר'", בתוך: הגדה של פסח - שבט סופרים, בני ברק תשס"ט, עמ' רל"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  דב בער רבינוביץ, אגרות הרה"ק מרוז'ין ובניו, ירושלים תשס"ג, חלק ג', עמ' קס"ג.
↑  זכריה מנדל אברדם מטרנוב, וביינוש שנברג מקרקוב.
↑  אחיו רבי שלמה כתב כי הסכומים עלו מ-35,000 כתרים בשנה, ל-115,000 כתרים בשנה. בעיתון מחזיקי הדת (י"ד בניסן תרס"ה) מופיע סיכום של המאזן לשנת 1904, ולפיו ההכנסות וההוצאות של אותה השנה עמדו על כ-98,000 כתרים; העתק הכתבה מופיע ב"תולדות בעל ה'סופר מהיר'", בתוך: הגדה של פסח - שבט סופרים, בני ברק תשס"ט, עמ' ר"צ, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק ג', עמ' 1060.
↑  יצחק אלפסי, החסידות וארץ ישראל, ירושלים תש"ע, עמ' 125-127.
↑  מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק א', ירושלים תשל"ח, עמ' 178.
↑  קהל עדת יראים - סיגט, מכתבו של רבי יצחק לייב סופר, בתוך: מכתב גלוי עם מלחמת מצוה, סיגט תרמ"ט, דף ל"ו-ל"ז, באתר היברובוקס.
↑  רבי אהרן מנדל הכהן, כנסת הגדולה, אלכסנדריה תרס"ד, עמ' 10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311281905171  ISNI: 0000 0004 0224 7496  LCCN: n88229655  NTA: 408831677  VIAF: 297868326   WorldCat (עם VIAF): 297868326
יצחק ליב גולדברג

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1860 שאקי, ליטא 
 פטירה:  14 בספטמבר 1935 (בגיל 75) 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 
יצחק לֵיְבּ גולדברג מכונה יל"ג (י"ב בשבט ה'תר"ך, 7 בפברואר 1860 – ט"ו באלול ה'תרצ"ה, 14 בדצמבר 1935) היה נדבן יהודי ופעיל ציוני ליטאי שעשה רבות למען התנועה הציונית ולמען בניין ארץ ישראל. מכונה לעיתים "הנדיב הלא ידוע". חיים נחמן ביאליק כתב עליו את השיר הפותח בשורה "יְהִי חֶלְקִי עִמָּכֶם, עַנְוֵי עוֹלָם, אִלְּמֵי נָפֶש".
ממייסדי חברת "הכשרת היישוב", כרמל מזרחי ו"הבונה". הקים את "פרדס גולדברג" בגבול תל אביב ואת "חוות גולדברג" בהר טוב. היה התורם הראשון ליישום רעיון גאולת הקרקעות של הקרן קיימת לישראל. תרם את הקרקע לבניית האוניברסיטה העברית בהר הצופים ואת המגרש לתיאטרון הבימה. היה המו"ל של "העולם" ו"הארץ", וממוציאי "העם", "הדור" וה"היום". ממקימי חברת אחיאסף.
גולדברג בצעירותו
הנצחתו

בשנה שלאחר מותו הוצא לזכרו בול קק"ל. על שמו נקראו רחובות בתל אביב ובחיפה. הכביש המוליך אל קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים, והגובל בו מדרום, קרוי "יצחק הנדיב" על שמו.
ילדיו

בתו הבכורה, חנה-נְיוּטָה (נולדה ב-1889), למדה משפטים, והייתה האשה הראשונה שקבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ננסי. בשנת 1914 נישאה לשמואל טולקובסקי, מראשי הפרדסנים בישראל ופעיל ציוני נודע, ולזוג נולדו הבנות נעמי (לימים רעייתו של רפאל פטאי וכלתו של יוסף פטאי) ועדה (אורבך) והבן דן טולקובסקי, לימים מפקד חיל האוויר.
בתו השנייה, יהודית-לוּדָה (נולדה ב-1891), נישאה ליעקב קליבנוב, לימים חבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים.
בנו השלישי, מוּלִיק, נישא לפלורה באטוּס.
בתו שולמית-סוּלָה (נולדה ב-1900) נישאה לארנו הוכפלד, בעל מפעל לסיליקט במפרץ חיפה.
בן הזקונים, בנימין-זאב (1905–1929), סיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה ויצא לאנגליה, ללמוד מכונאות בלונדון. בשנת 1927 שב ארצה, ופנה לייצר נשק במפעל "חרושת העמק". כשיצא להגן על יהודים שהותקפו בבית החרושת לספירט בימי מאורעות תרפ"ט, נפל עם שלושה מחבריו, ומילותיו האחרונות היו: "אבל ארץ ישראל תהיה בכל אופן שלנו". הוא הובא לקבורות בבית הקברות טרומפלדור. לזכרו הוקמה, על אדמות אביו, שכונת "תל בנימין" ברמת גן, וכן נקרא על שמו אחד מארבעת רחובות השכונה - רחוב בנימין. בנימין נפל מתבוסס בדמו לזרועות השוטר שמחה חינקיס, לו העניק האב יצחק מגרש בשכונה.
לקריאה נוספת

שמואל אייזנשטט, יצחק ליב גולדברג: חייו ופעולותיו; בצירוף הקדמה מאת יעקב פיכמן, תל אביב: הוצאת משפחת גולדברג (דפוס הפועל הצעיר), תש"ה 1945.
עבר הדני [=אהרן פלדמן], איש ציוני: יצחק ליב גולדברג, י"ב שבט תר"ך – ט"ו אלול תרצ"ה (1860–1935), ירושלים: הקורטוריון של קרן י"ל ורחל גולדברג, תש"ח 1948. (חוברת)
גרשון גרא, הנדיב הלא ידוע, תל אביב: מודן, תשמ"ד 1984. (מונוגרפיה על גולדברג)
שולמית לסקוב, 'דמותו של נדבן (על י.ל. גולדברג חובב ציון שעל אדמתו קמה האוניברסיטה העברית)', עת־מול ו, 6 (1981), 14–16.
מרדכי נאור, רבותי, העיתונות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2004, הפרק "מו"ל מגויס", עמ' 53–62.
הערות שוליים

↑  כך כינה אותו הביוגרף שלו, גרשון גרא.
↑  יְהִי חֶלְקִי עִמָּכֶם בפרויקט בן יהודה
↑  צילום אווירי של הטייסת הבווארית ה-304 הגרמנית מ-13.8.1918 מתוך הארכיון הבווארי - אוסף פלשתינה(הקישור אינו פעיל, 14.11.2019)
↑  יעקב ורמן, ‏קרוליין אמילי גריי היל: הציירת האוריינטליסטית מהר הצופים, קתדרה 112, תמוז תשס"ד.
↑  קרן י.ל. גולדברג לתרבות וספרות באתר קרן קיימת לישראל
↑  "הצפירה", 16.01.1920 ע' 2
↑  צפת, דבר, 24/08/1930
↑  הפעולה הראשונה של קרן גולדברג, דואר היום, 7 בפברואר 1936
חלוקת ההקצבות מהקרן יצחק ליב ורחל גולדברג, הַבֹּקֶר, 18 בינואר 1938
↑   דליה קרפל, מה באמת קרה בתרפ״ט? בחזרה לשורשי הסכסוך, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301593105171  ISNI: 0000 0000 6697 5813  LCCN: n88228371  NTA: 314913998  VIAF: 40941889   WorldCat (עם VIAF): 40941889 
פרדס גולדברג התחום ממערב ומצפון בערוץ ואדי מוסררה, מגשר שרונה בפינה הימנית התחתונה של הצילום ובמזרחו בדרך אבא הלל סילבר של ימינו ברמת גן
בית אריזה לתפוזים גולדברג ברחוב ידע עם, רמת גן (2020)
"פגישת מחזור" של משתתפי הקונגרס הציוני הראשון בביתו של השל פרבשטיין בירושלים, עם נחום סוקולוב. בתמונה: יוסף קלוזנר, צבי בלקובסקי, לייב יפה, מנחם אוסישקין ויצחק ליב גולדברג
שלט זיכרון בבית קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב ברחוב הירקון בתל אביב שהוקם במקורו לזכרו של בנימין גולדברג
כחום הגוף

| --- | --- |
כרזת הסרט כחום הגוף
כרזת הסרט כחום הגוף
 בימוי:  לורנס קסדן
 הופק בידי:  פרד גאלו, רוברט פרנק
 תסריט:  לורנס קסדן
 עריכה:  קרול ליטלטון
 שחקנים ראשיים:  ויליאם הרט קתלין טרנר ריצ'רד קרנה טד דנסון מיקי רורק
 מוזיקה:  ג'ון בארי
 צילום:  ריצ'רד קליין
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  The Ladd Company, האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 באוגוסט 1981
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  נאו-נואר, סרט ארוטי, מותחן, סרט דרמה, סרט בלשי, מותחן ארוטי, ארוטיקה 
 תקציב:  9,000,000‏$
 הכנסות:  24,000,000 ‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   bodyheat
 דף הסרט ב־IMDb
 
כחום הגוף (באנגלית: Body Heat) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1981 מסוגת דרמת פשע, ונאו נואר.
לורנס קסדן כתב וביים את הסרט ובתפקידים הראשיים מופיעים ויליאם הרט וקתלין טרנר בהופעה שהקפיצה את הקריירה שלה. היא הייתה מועמדת עבור משחקה בסרט זה, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
הסרט מושפע מסרטו של בילי ויילדר - "ביטוח חיים כפול", בשניהם יש אשה פאם פאטאל המנסה בכוח יופייה ומיניותה לשכנע גבר לרצוח את בעלה כדי לזכות ברכושו או בביטוח החיים שלו ובשניהם מקבל הגבר את עונשו.
הסרט צולם בחופי פלורידה ומודגשת בו אווירת החום המעיק בסביבה. האנשים מזיעים כל הזמן וחולצותיהם רטובות מזיעה. יש בו קטעי סקס רבים ונועזים וחלק ניכר של העלילה מתרחש בחשיכה כראוי לסרט אפל.
תקציר העלילה

נד ראסין (ויליאם הרט) הוא עורך דין כושל בפלורידה. יום אחד הוא פוגש על החוף אישה יפה ומושכת לאחר ניסיונות להתחיל איתה היא נענית לו ומגלה ששמה הוא מאטי ווקר, לשעבר טיילר. (קתלין טרנר).
מאטי מגלה לנד שהיא נשואה לאדמונד ווקר (ריצ'רד קרנה) איש נדל"ן אמיד שנמצא כעת מחוץ לבית לרגל עבודתו. נד מגיע לביתה ועד מהרה הם מפתחים רומן שבמרכזו יחסי מין רבים ונועזים. מאטי מנצלת את חולשתו של נד הנמשך אליה ואומרת לו כי אינה סובלת את בעלה ורוצה להתגרש אך לבעלה יש נכסים וכסף רב וכי לפני נישואיהם הוא הכריח אותה לחתום על הסכם טרום-נישואים שבו נכתב שאם היא תתגרש היא תקבל סכום קטן למשך שנה וכל הירושה תעבור לאחייניתו הת'ר. אם הוא ימות רכושו יחולק ביניהן חצי חצי. נד אומר שהם ירצחו אותו כדי להיות יחד, ומטי מציעה לשנות את הצוואה כדי שהרכוש לא יחולק והיא תקבל הכל. נד מסרב כי זה עלול להחשיד אותם. בינתיים הם שומרים על יחסיהם בסוד אבל מרי אן, חברה של מאטי מבקרת בביתה של מאטי ומגלה על הקשר.
נד פונה ללקוח עבריין שלו בשם טד לואיס (מיקי רורק) ורוכש ממנו מכשיר של פצצת תבערה ללא גילוי הסיבה לכך. נד מתגנב בלילה לביתם של מאטי ואדמונד ווקר. אדמונד מתעורר בלילה לשמע רחש. הוא טוען את אקדחו אך נד מתנפל עליו, מכה אותו במוט בראשו ורוצח אותו. בעזרתה של מאטי הם עוטפים את הגופה ומסיעים אותה למחסן שם נמצאת הפצצה שמתפוצצת ושורפת את הגופה והמחסן.
לחקירת המקרה מתמנים התובע פיליפ לבנסטיין (טד דנסון) והחוקר המשטרתי אוסקר גרייס (ג'יימס פרסטון). הם אומרים לנד כי היות שמשקפי המתכת של אדמונד לא נמצאו במקום השריפה הם חושבים שהוא נרצח במקום אחר וגופתו הובאה למקום השריפה. בינתיים נודע לנד כי מאטי שינתה את הצוואה וזייפה את חתימת בעלה. בית המשפט מוצא פגמים בתוכן הצוואה ופוסל אותה, לפיכך זוכה האלמנה ללא צוואה, בכל רכושו של בעלה.
טד לואיס נפגש עם נד ומוסר לו שאישה יפה בקשה ממנו אותו מתקן הצתה שביקש ממנו נד. נד מסיק כי מאטי מכינה לו מלכודת. היא מתקשרת אליו ואומרת שגלתה שעוזרת הבית מצאה את המשקפיים והניחה אותם בבית הסירה שבחצר הבית ומבקשת מנד שייקח אותם.
נד לוקח את אקדחו, מגיע למקום בזהירות ומגלה כבל הקשור לדלת בית הסירה. הוא מחכה בחשיכה ומאטי מתקרבת אליו. הוא אומר לה שלא מצא את המשקפיים ושולח אותה למצוא אותם בבית הסירה. מאטי מתרחקת ממנו בחשיכה ואז מתפוצץ ונשרף בית הסירה. הבלשים מוצאים בו גווייה שסידור השיניים שלה מתאים לזו של מאטי טיילר. נד נעצר בחשד לרצח אדמונד ווקר ובעת שהותו בבית הכלא חודרת אליו המחשבה שבעצם מאטי חיה והגופה שנמצאה היא של חברתה, מרי אן. הבלש אוסקר מתקשה להאמין בכך.
נד מזמין מבית הספר התיכון באילינוי את ספר השנה של 1968 ומגלה שם את תמונתן של מאטי טיילר ומרי אן סימפסון וחששותיו מתאמתים. מתחת לתמונתה של מאטי טיילר "האמיתית" נכתב: "מרי אן סימפסון- ואמפ, רוצה להיות עשירה ולחיות בארצות אקזוטיות". מתחת ל תמונתה של מרי אן מופיע השם מאטי טיילר. המסקנה הברורה היא שמרי אן סמפסון לקחה את זהותה של מאטי טיילר לפני שנישאה לאדמונד ווקר. זאת האחרונה גלתה זאת וסחטה אותה. מאטי טיילר החליטה לחסל אותה ואת נד ולברוח עם כל הכסף שירשה מבעלה.
בסצנה האחרונה רואים את "מאטי טיילר" (מרי אן סימפסון) נופשת בחוף אקזוטי ביחד עם מאהב לטיני, בדיוק כמו שחלמה בבית הספר התיכון.