stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדם סמית
עושר העמים > השפעת "עושר העמים"

ל"עושר העמים" נודעה לאורך השנים השפעה חשובה על החשיבה הכלכלית. טענותיו של סמית, במיוחד כאשר צורפו אליהן טענותיו של ממשיכו החשוב, דייוויד ריקארדו ושל ז'אן-בטיסט סיי הפכו לבסיס החשוב ביותר של ההגות הכלכלית בבריטניה. זו התעצבה במיוחד בהשראתו של אלפרד מרשל, ואומצה מאוחר יותר על ידי הזרם המרכזי בהגות הכלכלית באנגליה ובארצות הברית. אסכולה כלכלית מרכזית זו ראתה באדם סמית את הכלכלן המודרני הראשון וב"עושר העמים" מעין תנ"ך של החשיבה הכלכלית המודרנית. הביקורת העיקרית שהוטחה בסמית, אפילו בקרב חסידיו הנלהבים ביותר, נגעה לאימוץ רעיון הערך של העבודה השגוי, ובעיקר לסתירות הפנימיות בטיעונים בזכות מימון תשתיות וחינוך, שאינם עולים בקנה אחד עם התזה הכללית של "עושר העמים."
השפעה חשובה מאוד הייתה לספר גם על החשיבה המרקסיסטית, ובמיוחד על קרל מרקס. מרקס ביטא אומנם בוז לסמית, אך אימץ את הניתוח הכלכלי שלו ושל ריקרדו, ובמיוחד את תורת הערך של העבודה של סמית. רעיון נוסף של סמית, שהייתה לו השפעה על מרקס, היה הצבעתו על ה"ניכור" הנוצר אצל עובדים בחזרה אינסופית על פעולות פשוטות (סמית כמובן לא השתמש במונח המרקסיסטי "ניכור"). הוגים מאוחרים יותר בהגות המרקסיסטית גינו את סמית במילים חריפות הרבה יותר מאלו של מרקס, כשעיקר מתקפתם מופנה נגד רעיון ההתפתחות האוטומטית של שגשוג עליה דיבר סמית.
תפישתו של אדם סמית ושל "עושר העמים" כהוגים הכלכליים הראשונים זכתה לערעור חשוב באמצע המאה ה-20 מצידו של ג'וזף שומפטר, שהצביע על כך שחלק ניכר מרעיונותיו של סמית אומצו מרעיונותיהם של הוגים אחרים. מתקפות אלו גרמו לכך שסמית נתפש היום פחות כחדשן ויותר כממזג של תפישות שהיו רווחות אצל הוגים כקנטיון או קסניי לפניו.
עושר העמים > התייחסותו של סמית לסחר חופשי

סמית בחן את השפעת מרקנטיליזם על הפריון של המדינה, והראה שלמרות שנקיטת מכסי מגן מחזקת את התעסוקה בענף המוגן בטווח הקצר (ולעיתים גם בטווח הבינוני), הרי שבטווח הארוך אותו ענף עלול להיפגע מחוסר יעילות שתיגרם כפועל יוצא מהעדר הצורך בתחרות בתוצרת חוץ.
לפי סמית היתרון בסחר החופשי מבוסס על ארבעה עקרונות:
עקרון היד הנעלמה:
”כל פרט עמֵל כדי להגדיל את רווחיה של החברה ככל יכולתו. הוא אינו מתכוון לקדם את עניין הציבור, ואף אינו יודע באיזו מידה הוא מקדם אותו. בהעדפתו לתמוך בתוצרת מקומית על פני תוצרת זרה, הוא מכוון רק לקידום ביטחונו; ובאמצעות הכוונת תעשייה זו באופן שתוצריה יהיו בעלי הערך הרב ביותר, הוא מכוון רק כדי להשיג רווח עבור עצמו, ובכך, כמו במקרים רבים אחרים, הוא מובל על ידי יד נַעֲלָמָה לקידום מטרה שאינה חלק מכוונתו. ואין זה תמיד מזיק לחברה שאין כוונתו לכך. באמצעות רדיפת עניינו הוא, הוא לעיתים קרובות מקדם את עניינה של החברה ביותר יעילות מאשר אילו התכוון באמת לקדמה. מעולם לא חזיתי בטובה גדולה שיצאה מאלו שניסו להשפיע על הסחר לטובת הציבור.”
עם זאת, סמית אינו שולל לחלוטין נקיטת פרוטקציוניזם, אך לשיטתו זוהי סטייה מברירת המחדל, שמחייבת את הממשל לתת נימוקים להפעלתה.
סמית עצמו סבר שבשלושה מקרים ראוי להגביל את הסחר החופשי:
צורכי ביטחון לאומי – הטלת מכסי מגן על מוצרים שהמדינה מעוניינת לייצר בעצמה בצורכי ביטחון, ומאותה סיבה ניתן אף להגביל ייצוא של טכנולוגיה צבאית.
הטלת מכס כבמטרה להוביל להדדיות בסחר חופשי (לדוגמה: אם טורקיה מטילה מכס גבוה על ייבוא מישראל, ראוי שישראל בתגובה תטיל מכס גבוה על ייבוא מטורקיה במטרה לגרום לטורקיה לחתום עם ישראל על סחר חופשי הדדי).
לעיתים כדי למנוע קריסה פתאומית של ענף מקומי עקב תחרות, ראוי להטיל מכסות מגן שיופחתו בהדרגה עד לביטולם המוחלט – כדי לאפשר הסתגלות הדרגתית.
ספרו בעברית

אדם סמית, עושר העמים (תרגמו: יריב עיטם ושמשון ענבל; מבוא: חיים ברקאי), ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ז–1996
לקריאה נוספת

חיים ברקאי, אדם סמית באספקלריה של ימינו, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ה–1995
אדם חפרי-וינוגרדוב, אדם סמית – פילוסוף הנאורות, הוצאת מפה, 2005
רוברט היילברונר, הפילוסופים הארציים: חייהם, ימיהם ורעיונותיהם של הוגי הכלכלה הגדולים, הוצאת שלם, 2011
שמואל הולנדר, Studies in Classical Political Economy/I The Economics of Adam Smith (Toronto: University of Toronto Press and London: Heinemann), 1973, x + 350
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  3 במרץ 1988
 תאריך חקיקה עברי:  י"ד באדר תשמ"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת האחת עשרה
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1240, עמ' 38
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד הכלכלה והתעשייה
 מספר תיקונים:  27
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988 אוסר על מעביד להפלות בין עובדיו או בין דורשי עבודה מחמת שלל מאפיינים המפורטים בחוק, ובכך להבטיח שוויון הזדמנויות לכל המועמדים.
עיקרי החוק

המאפיינים שאין להפלות על פיהם:
מין
נטייה מינית
מעמד אישי (היות אדם רווק, נשוי, גרוש או אלמן),
היריון
טיפולי פוריות, טיפולי הפריה חוץ-גופית
הורות
גיל
גזע
דת
לאום
ארץ מוצא
מקום מגורים
השקפה
מפלגה
שירות במילואים
הבחנה המתחייבת מאופיים או מהותם של התפקיד או המשרה אינה בגדר הפליה, כדוגמת אי קבלת אדם מוסלמי למשרת רב ראשי. קביעת תנאים שלא ממין העניין, כגון דרישת שליטה מושלמת בעברית מעובד שתפקידו כרוך בדיבור מועט, נחשבת אף היא להפליה.
איסור ההפליה חל על קבלה לעבודה, תנאי העבודה, קידום, הכשרה מקצועית ופיטורים. האיסור חל ביחס למועסקים ישירים של המעסיק וגם ביחס לעובדים של קבלן כוח אדם העובדים למען המעסיק (מזמין השירות).
החוק קובע כי "מעסיק לא ידרוש מדורש עבודה או מעובד את הפרופיל הצבאי שלו, ולא יעשה שימוש בפרופיל הצבאי שלו, אם הגיע לידיו", אך מחריג מאיסור זה את השב"כ ו"המוסד" כמעסיקים.
החוק קובע שאין רואים כהפליה העדפה של עובד שהוא בן משפחתו של המעסיק. כמו כן אין רואים כהפליה הוראה בקשר להיריון, לשמירת היריון, ללידה, להנקה או לפוריות. עוד קובע החוק שאין רואים כהפליה זכות יתר המוענקת לעובדת, אך כאשר בזכות בקשר להורות הניתנת לעובדת, יהיה גם העובד זכאי לזכות זו, בהתקיים התנאים המפורטים בחוק.
מעביד העובר על הוראות החוק חייב בפיצוי מי שהופלה, וכן עשוי לחוב בפיצוי ללא הוכחת נזק שגובהו יקבע על פי שיקול דעת בית-הדין. עבירה על הוראות החוק מהווה עבירה פלילית, ובמקרה של פגיעה בקבוצת עובדים ניתן להגיש, בהתקיים תנאים מסוימים, תובענה ייצוגית על הפרת החוק.
היסטוריה חקיקתית

בעקבות המלצתה של הוועדה לבחינת מעמד האשה בראשות אורה נמיר, משנת 1978, נחקק חוק הזדמנות שווה בתעסוקה, התשמ"א-1981. בשנת 1988 הוחלף חוק זה בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, שנושאיו רחבים יותר. עם חקיקתו אסר החוק רק הפליה מחמת מין, נישואים או הורות, ובמהלך השנים נוספו עוד מאפיינים. כך למשל, בתיקון משנת 1992 נאסרה הפליה מחמת נטייה מינית, ובשנת 1995 נאסרה הפליה מחמת לאום.
בתחילת 1995 נוסף לחוק סעיף 2א, האוסר על המעביד לדרוש מעובד או ממועמד לעבודה את פרטי הפרופיל הצבאי שלו, ואוסר על המעביד שימוש במידע זה אם הגיע לידיו.
בתיקון מס' 7 לחוק, משנת 2001, הורחב החוק גם אל מי שמקבל שירות מקבלן כוח אדם, כלומר גם ל"משתמש" בעבודה, שאינו המעביד, אסור להפלות.
על פי תיקון לחוק משנת 2006, הוקמה בשנת 2008 נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה כיחידה עצמאית במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ולימים במשרד הכלכלה. תפקידה של היחידה לאכוף את הוראות החוק וכן לאכוף הוראות בחוקים נוספים העוסקים בנושא.
פסיקה

בגרסתו הראשונה אסר החוק הפליה בין עובדים או בין דורשי עבודה "מחמת מינם, מחמת היותם נשואים, או מחמת היותם הורים" ותו לא. ב-7 בפברואר 1989 פנה עובד "אל על", יונתן דנילוביץ', לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, בתביעה שבית הדין יצהיר על זכותו לקבל כרטיסי טיסה בעבור שותפו לחיים, כפי ש"אל על" נוהגת להעניק לבני-זוגם של עובדיה. במהלך הדיון בתביעה, עוד טרם מתן פסק הדין, תוקן חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה ונקבע בו איסור הפליה בין עובדים או בין דורשי עבודה "מחמת מינם, נטייתם המינית, מעמדם האישי או היותם הורים". בית הדין האזורי לעבודה קיבל את תביעתו של דנילוביץ', ופסיקה זו אושרה גם בבית הדין הארצי לעבודה ובעתירה לבג"ץ שהגישה חברת "אל על".
בסעיף 4 לחוק נאמר: "זכאית עובדת בהתאם לתנאי העבודה הנהוגים במקום עבודתה, לזכות בקשר להורות, תהא זכות זו נתונה גם לעובד המועסק במקום עבודה שבו נוהגים תנאי עבודה כאמור ...". תחולתו של נוסח זה הורחבה בשני פסקי דין של בית הדין הארצי לעבודה:
בפסק דין מנחם יהב נקבע שגם עובד שאשתו היא עובדת עצמאית (ולא שכירה, כלשון החוק) יכול ליהנות מהזכות הנהוגה במקום עבודתו, שמכוחה זכאית עובדת ליום עבודה מקוצר בשל היותה אם לילד. בעקבות פסק דין זה תוקן, בשנת 2011, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, ונקבע בו במפורש שהזכות נתונה למי ש"בת זוגו היא עובדת או עובדת עצמאית ולא נעדרה מעבודתה, מעסקה או מעיסוק במשלח ידה".
בפסק דין אלכסנדר מוסקלנקו נקבע שהזכות לקיצור יום העבודה תינתן לעובד כאשר היא נהוגה במקום עבודתו, גם אם זכות זו אינה ניתנת במקום העבודה של אשתו.
הפליה מחמת ארץ מוצא בקבלה לעבודה נדונה בפסק דין של בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, מישל מלכה נגד התעשייה האווירית לישראל, ונפסק שמועמד לעבודה הופלה עקב מוצאו המזרחי, ונפסקו לטובתו פיצויים בסך 50,000 ש"ח בתוספת הוצאות משפט בסך 7,500 ש"ח.
בפסק דין אחר של בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב נפסק שסירוב לקבל מועמדת לעבודה משום שהיא עוטה חג'אב, כפי שמצווה האסלאם, היא אפליה פסולה על רקע דת. לעומת זאת, פסק דין של בית הדין האזורי לעבודה בירושלים עסק במורה שלאחר שנות עבודה רבות בבית ספר נוצרי החלה לעטות חג'אב ונדרשה להסירו בתחומי בית הספר, אחרת תופסק עבודתה. בקשתה של המורה להחזירה לעבודתה נדחתה, בנימוק שהדרישה להימנע מעטיית חג'אב נובעת מאופיו המיוחד של בית הספר.
לקריאה נוספת

מנחם גולדברג ונחום פינברג, דיני עבודה, הוצאת סדן, פרק 18 - חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
הערות שוליים

1 2  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-­1988, ס"ח 1240 מ-3 במרץ 1988
1 2 3  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון), התשנ"ב-1991, ס"ח 1377 מ-2 בינואר 1992
↑  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 9), התשס"ד­-2004, ס"ח 1948 מ-4 ביולי 2004
↑  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 11), התשס"ז-2007, ס"ח 2102 מ-5 ביולי 2007
1 2 3 4 5 6 7  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 3), התשנ"ה-­1995, ס"ח 1528 מ-21 ביוני 1995
↑  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22), התשע"ה-2014 ס"ח 2479 מ-4 בדצמבר 2014
↑  חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 9), התשנ"ח­-1997, ס"ח 1644 מ-31 בדצמבר 1997
חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 12), התשס"ב­-2001, ס"ח 1812 מ-3 בדצמבר 2001
↑  אפליה בעבודה ושוויון הזדמנויות, באתר הסתדרות העובדים הכללית החדשה
↑  פיצויים בגין פיטורי אישה בהיריון: 33 אלף שקלים לספרית שפוטרה בהיותה בהיריון, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏6 באפריל 2020
↑  ליטל דוברוביצקי, פגעו בתנאי העסקתכם בגלל המשקל או המראה? אתם עשויים לקבל פיצויים, באתר ynet, 19 במרץ 2024
↑  שוויון הזדמנויות בעבודה, דבר, 27 בפברואר 1978
↑  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 7), התשס"א-2001, ס"ח 1781 מ-19 במרץ 2001
↑  כפי שתוקן במסגרת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 3), התשנ"ה­-1995, ס"ח 1528 מ-21 ביוני 1995
↑  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 17), התשע"א-2011, ס"ח 2306 מ-25 ביולי 2011
↑  מריה מחאמיד נ' ניו שן קליניק בע"מ, ניתן ב-8 בספטמבר 2019
↑  נאדרה נמרי נ' בית ספר שמידט לבנות ואחרים, ניתן ב-23 באוגוסט 2010
מונטי פייתון – דמויות

ערך זה מציג דמויות ממערכונים של "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" ומסרטי מונטי פייתון.
כרוז ה-BBC

מגולם על ידי ג'ון קליז. הכרוז היה יושב מאחורי שולחן כתיבה, בדרך כלל במקומות משונים ללא קשר למערכון (כגון יער או חוף ים), ומכריז "ועכשיו למשהו שונה לגמרי" ("And now for something completely different"). שימש בעיקר כמבוא לכתוביות הפתיחה או כקישור בין מערכונים. המשפט נעשה לביטוי מפתח בסדרה, וגם היה לשמו של סרטם הראשון של החבורה.
הקולונל

מגולם על ידי גרהאם צ'אפמן. הקולונל הוא כביכול המבקר של התוכנית. הוא צץ מדי פעם וקוטע מערכונים בשל היותם מטופשים מדי או בלתי נאותים. הקולונל הוא דמות חסרת חוש הומור לחלוטין אך הוא רואה עצמו כמי שכן נהנה מהומור טוב ולוקח לעצמו את הסמכות לבקר את המערכונים השונים. הקולונל מופיע בעצמו כדמות במערכונים שונים בהם יש צורך בדמות של קצין בכיר כאשר מדובר באותו האיש שעוזב בהמשך את המערכון ומעביר ביקורת על אחרים או מקשר את המשך התוכנית.
האיש שאומר "It's..."

מגולם על ידי מייקל פאלין. דמות של הומלס מוזנח, בעל בגדים מרופטים וזקן ארוך ובלתי מטופל האומר מילה אחת בלבד: "It's" (זה). רוב הפרקים של הקרקס המעופף נפתחו במילה זו שמיד אחריה התחילה נעימת הפתיחה של התוכנית והכותרת "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" באנימציה האופיינית.
הגאמביס (Gumbies)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הגאמביס הם חבורה של פגועי מוח הלבושים במכנסיים למים גבוהים, כתפיות ומשקפיים עגולות בעלות מסגרת עבה, ובעלי שפם בסגנון צ'ארלי צ'פלין ומטפחת קשורה לראשם. הם היו מושיטים ידיהם בצורה מוזרה קדימה, ומדברים בקול חזק ונמוך מלווה בגניחות וגעיות. הם אהבו להכות לבנים אחת בשנייה.
האבירים שאומרים ני

האבירים שאומרים ני (The Knights who say Ni) הם חבורה בדיונית של אבירים שמופיעה בסרט "מונטי פייתון והגביע הקדוש", אשר מטילים אימה בשל היכולת המיוחדת שלהם לבטא את המילה "ני!" (Ni!).
האבירים מונהגים בידי אדם שגובהו הוא 3.5 מטרים לערך, בעל ידיים קצרות באופן לא פרופורציונלי לשאר גופו וענפים הנעוצים בקסדתו. ממדי שאר האבירים הם אנושיים, והם משמשים כפזמון חוזר למילים היוצאות מפי המנהיג.
"ני!" היא הבולטת שבין המילים הקדושות עליהן מגנים האבירים. מילים נוספות הן "פנג" ו"נייי-וונג". כולן ידועות לשמצה בזכות האימה והכאב שהן מביאות לכל שומען, אם נאמרו על ידי האבירים או לא (כפי שאמר המלך ארתור לאחר ששמע את הצהרותיהם של אבירי ני לגבי המילים השמורות: "מעטים הם השומעים את המילים ושורדים כדי לספר על כך").
ביגוס דיקוס

ביגוס דיקוס (באנגלית: Bigus Dickus, לפעמים נכתב כזינוס גדולוס; מגולם על ידי גרהאם צ'אפמן) הוא אציל בדיוני בסרט "בריאן כוכב עליון", חברו של הנציב הרומי פונטיוס פילאטוס (המגולם על ידי מייקל פאלין).
שמה של הדמות מוזכר לראשונה בסרט כ"שם בדיחה" כהפיכת המילים "Big Dick" (זין גדול) לשם רומי אצילי. שמות בדיחה נוספים מוזכרים בסרט כגון "נוטיוס מקסימוס" ("שובבוס גדולוס") שהיה כביכול קצין רומי ואביו הביולוגי של בריאן, גיבור הסרט.
בסיטואציה בה נדון השם המצחיק בקרב הקצינים הרומים ובנוכחות הנציב הרומי מגלה הנציב כי יש לו חבר טוב בשם זה. סיפור זה הגורם לחיילים להתפקע מצחוק מושך את הנציב לנסות ולגרום להם לעשות כן על ידי הגייה איטית של השם "ביגוס דיקוס". עוד מספר להם הנציב כי שם אשתו של דיקוס הוא "אינקונטיננטייה בטוקס" (Incontinentia Buttocks, "לא-שולטת-בסוגריה בתחתוס"). החיילים נשברים לבסוף ומתפקעים מצחוק מול מפקדם, הרבה גם בשל העובדה שלנציב הרומי בעיה להגות רי"ש וביטויה כו"ו. בהמשך הסרט, מופיע ביגוס דיקוס בעצמו וכאשר הוא מדבר לפני ההמונים בכיכר, הוא מתגלה כמי שאינו מסוגל לבטא סמ"ך תקנית ומחליפה בפ"א רפה.
הפפרפוטס

הפפרפוטס הן עקרות בית בגיל העמידה, שגולמו על ידי הפייתונים כשהם בלבוש דראג ומדברים בפלצטו. הפפרפוטס הופיעו כמעט בכל פרק של הקרקס המעופף. את השם שפירושו בעברית "כלי לפלפל" המציא גרהאם צ'אפמן, והוא קשור בצורת גופן של הפפרפוטס.
דמויות נוספות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  לצפייה במערכון המדובר
| מונטי פייתון |
| --- | --- | --- |
| אריק איידל • טרי ג'ונס ‏(1942-2020)‏ • טרי גיליאם • מייקל פיילין • גרהאם צ'אפמן ‏(1941-1989)‏ • ג'ון קליז | אריק איידל • טרי ג'ונס ‏(1942-2020)‏ • טרי גיליאם • מייקל פיילין • גרהאם צ'אפמן ‏(1941-1989)‏ • ג'ון קליז |  |
| טלוויזיה | הקרקס המעופף ‏(1969-1974)‏ • מערכונים עיקריים • המזלג המלוכלך ‏(1969)‏ • התוכי המת ‏(1969)‏ • המשרד להליכות מטופשות ‏(1970)‏ • שיר חוטב העצים ‏(1969)‏ |  |
| קולנוע | ועכשיו למשהו שונה לגמרי ‏(1971)‏ • הגביע הקדוש ‏(1975)‏ • בריאן כוכב עליון ‏(1979)‏ • הופעה חיה בהוליווד בוול ‏(1982)‏ • טעם החיים ‏(1983)‏ |  |
| שונות | שירים • ספאמלוט ‏(2004)‏ • דמויות • מחוות |  |
אביר ני
דני גולדשטיין (מנכ"ל)

| --- | --- |
Dany Goldstein, CEO Israeli Postal Company
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקצוע:  מהנדס תעשייה וניהול, מנכ"ל
 תפקיד:  מנכ"ל דואר ישראל
דני (דניאל) גולדשטיין הוא מנכ"ל ישראלי, המשמש החל מחודש מרץ 2015 כמנכ"ל דואר ישראל.
ביוגרפיה

גולדשטיין גדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. הוא בן יחיד להורים ניצולי השואה, אינקה (אילנה) וד"ר שמחה גולדשטיין, פרקליט מחוז תל אביב לשעבר. הוא מהנדס תעשייה וניהול במקצועו. למד באוניברסיטת בן-גוריון.
גולדשטיין עבד במשך 17 שנים בתעשייה הצבאית, שם ניהל שבעה מפעלי תחמושת ובהמשך שימש כסמנכ"ל בחברה. לאחר מכן שימש כמנהל מחוז דן פ"ת בשירותי בריאות כללית וכמנכ"ל חברת הייעוץ אשד מהנדסים.
בין השנים 2000–2010 שימש כמנכ"ל חברת תדיראן מוצרי צריכה וכחבר מועצת המנהלים בחברה. בין השנים 2010–2015 שימש כמנכ"ל מכון התקנים.
גולדשטיין מונה למנכ"ל דואר ישראל במרץ 2015. במסגרת תפקידו כמנכ"ל דואר ישראל הוביל גולדשטיין רפורמה שבמסגרתה ננקטו צעדים שמטרתם לייעל את השירות שמספק דואר ישראל. במהלך כהונתו הוביל גולדשטיין תהליכי ייעול, ובהם מעבר הקריה הדוארית למודיעין והקמת מרכז סחר מקוון. גולדשטיין שינה את המבנה הארגוני של החברה והוביל מהפך בתפיסת החברה בנושא שירות הלקוחות ויעילות השירות. כמו כן הוביל להקמת שירות "תור בקליק".
בפברואר 2022 הודיע גולדשטיין כי יפרוש מהתפקיד בחודשים שלאחר מכן, לאחר שישלים קדנציה של שבע שנים בתפקיד המנכ"ל.
גולדשטיין נשוי לאסתי ואב לשתי בנות. הוא מתגורר בכפר סבא.
הערות שוליים

↑  אופיר דור, דני גולדשטיין הוא מנכ"ל דואר ישראל, באתר כלכליסט, 19 במרץ 2015
↑  קרן-אור גרינברג, דואר ישראל: עד סוף השנה יימסרו בארץ 60 מיליון חבילות, באתר כלכליסט, 5 ביוני 2017
↑  מערכת פורט2פורט, נחנך פרויקט הדגל של דואר ישראל - מרכז הסחר המקוון במודיעין, באתר Port2Port, ‏12 בספטמבר 2017
↑  מאיר אורבך, "דואר ישראל צריך להיות מופרט במאה אחוז", באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2021
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏זינוק של 32% בהיקף החבילות שהוזמנו מחו"ל בחציון הראשון של 2021; איזו עיר היא שיאנית ההזמנות?, באתר גלובס, 5 ביולי 2021
↑  היאלי יעקבי-הנדלסמן, פרישה מפתיעה: מנכ"ל דואר ישראל עוזב את תפקידו, באתר ישראל היום, 27 בפברואר 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אושנו

אושנו בווילקסוומאן (אנ') באייקוצ'ו בפרו
כיסאות האבן שבראש האושנו בווילקסוומאן
אושנו (בקצ'ואה: Ushnu) הוא מבנה מדורג בצורת פירמידה, ששימש את האינקה לניהול הטקסים החשובים ביותר של אימפריית האינקה. מבנים כאלו הוקמו בקוסקו, בירת האימפריה, ובערים העיקריות, או על פסגות ההרים לצד מערכת הדרכים של האינקה.
מעט מאוד ידוע על השורש בקצ'ואה של המונח אושנו, אך נראה שפירושו "מקום האבנים שבו המים מסוננים". הם שימשו כנראה את האוכלוסיות הפרה-היספניות, כאשר נאלצו לערוך טקסים שבהם הקריבו נוזלים, בעיקר משקה תירס אלכוהולי, כקורבן.
האושנו הוקם בכיכר המרכזית של העיר, או על פסגות ההרים שמהם אפשר היה לחלוק כבוד לאלי ההרים, הוואמני (Wamani). המבנה הוא פירמידה מלבנית שנוצרה על ידי חמש פלטפורמות, שנבנו ברציפות לחלק הגבוה ביותר עבור גרם מדרגות חיצוני. הכל נבנה באבן. בחלק העליון ניצבה כורסה כפולה מעובדת באבן, שעל פי המסורת המקומית כוסתה ביריעות מוזהבות. זה היה המקום שבו ישבו הסאפה אינקה והקויה (אשתו) לשפוט ולנהל את הטקסים והפולחנים שהתבצעו בכיכר. הטקסים והפולחנים הפכו מורכבים יותר ויותר והאושנו בתקופת אינקה היה לא רק המקום המיועד לנסך של צ'יצ'ה, אלא גם לקורבנות של ילדים, בעלי חיים, כמו גם עם שריפת בדים ומנחות אחרות.
לקריאה נוספת

Hoopes, John W. (2009). "From Tiwanaku to Machu Picchu: Ushnus and the Architecture of Creation".  In Margaret Young-Sánchez (ed.). Papers from the 2005 Mayer Center Symposium at the Denver Art Museum. Denver: Denver Art Museum. pp. 247–272. ISBN 978-0806199726.
Pino Matos; José Luis (ביולי 2004). "El ushnu Inka y la organización del espacio en los principales Tampus de los Wamani de la sierra central del Chinchaysuyu". Revista Chungará (Arica) (בספרדית). 36 (2). ISSN 0717-7356. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  What is an Inka ushnu
↑  John Hyslop, Inka Settlement Planning, University of Texas Press, 2014, ISBN 9780292762640
וסטוורלד – פרקים

כותרת הסדרה
לוגו הסדרה
להלן רשימה של פרקי סדרת הטלוויזיה "ווסטוורלד" ופירוט תוכן העלילה.
שידור

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 2 באוקטובר 2016 | 4 בדצמבר 2016 |
|  | 2 | 10 | 10 | 22 באפריל 2018 | 24 ביוני 2018 |
|  | 3 | 8 | 8 | 15 במרץ 2020 | 2 במאי 2020 |
|  | 4 | 8 | 8 | 26 ביוני 2022 | 14 באוגוסט 2022 |
העונה הראשונה (שנקראה המבוך) שודרה לראשונה ברשת HBO ב-2 באוקטובר 2016 והסתיימה ב-4 בדצמבר 2016. הסדרה נכתבה על ידי ג'ונתן נולאן וליסה ג'וי על בסיס סרט באותו שם משנת 1973, שכתב וביים מייקל קרייטון. העונה הראשונה כללה 10 פרקים וזכתה לשבחים רבים; העונה השנייה (שנקראה הדלת) כללה אף היא 10 פרקים ושודרה מה-24 ביוני 2018 עד ה-22 באפריל 2018; העונה השלישית (שנקראה עולם חדש) כללה 8 פרקים בלבד ושודרה מה-15 במרץ 2020 עד ל-3 במאי 2020; העונה הרביעית (שמכונה הבחירה) עלתה ביוני 2022 עם 8 פרקים שהסתיימו באוגוסט 2022.
פרקים > עונה 1

מייסד-שותף של פארק השעשועים וסטוורלד, רוברט פורד, מיישם שינוי בתכנות המארחים לכאורה כחלק מסיפור חדש לפארק, אך נועד לעודד את המארחת הוותיקה ביותר בפארק, דולורס, למצוא את "מרכז המבוך", המייצג את היכולת להשיג את רוח המארח, שהיה מטרתו של המייסד המנוח ארנולד וובר ובהמשך, פורד עצמו. אלא שמארחים אחרים מושפעים מהשינוי הזה, מה שיוצר בלבול בקרב צוות הפארק ואורחיו ומוביל את דירקטוריון החברה המנהלת, דלוס, לפקפק ביכולתו של פורד לנהל את הפארק. דולורס אכן זוכה לבסוף ובחגיגה בפארק בה משתתפים חברי ההנהלה של דלוס, פורד מכריז על הנרטיב החדש שלו: מרד של המארחים נגד הצוות האנושי ואורחי הפארק, שמתחיל בכך שדולורס הורגת את פורד ושוחטת רבים מבוהלים מאורחי המסיבה.
פרקים > עונה 2

לאחר שהרגה את ד"ר פורד, דולורס מובילה את שאר המארחים בהריגת רבים מהאורחים האחרים בשבועות הספורים שלאחר מכן. היא מבקשת למצוא דרך לצאת מהפארק להמשיך את נקמתה במין האנושי ויודעת שעליה לשחזר את "הפנינה" של אביה פיטר כדי לעשות זאת ולפתוח את הסודות האמיתיים של וסטוורלד איתה.
שרלוט, שניסתה להבריח את נתוני הפארק דרך פיטר, מחפשת גם את המארחת מכיוון שהיא לא יכולה לקרוא לחילוץ ללא נתונים אלה. ברנרד עדיין נאבק עם העובדה שהוא מארח ומגלה שד"ר פורד עדיין משפיע באופן משמעותי עליו ועל הפארק. מייב נעזרת בלי והקטור למצוא את בתה, תוך כדי למידה שיש פארקים רבים אחרים. האיש בשחור נאלץ להשלים עם הסיבה שבילה כל כך הרבה זמן בפארק כשהוא נתקל בבתו אמילי.
פרקים > עונה 3

שלושה חודשים לאחר מכן, דולורס הצליחה לברוח מווסטוורלד יחד עם ליבות העיבוד ("פנינים") של כמה מארחים, כולל של ברנרד. כשהיא מתגוררת בניו-לוס אנג'לס בשנת 2058, היא מפתחת מערכת יחסים עם קיילב ולומדת כיצד מטפלים ביצורים מלאכותיים ובני אדם מהמעמד הנמוך בעולם האמיתי. בתוך כך, מייב מוצאת את עצמה בחלק אחר של פארק דלוס, כזה שמבוסס על איטליה הפשיסטית במלחמת העולם השנייה ועד מהרה מגלה את מטרתה האמיתית של דולורס - להשתלט על העולם שמחוץ לפארק.
פרקים > עונה 4

שנים לאחר שדולורס השתלטה על העולם שמחוץ לפארק, מרבית האנושות שנלכדה על ידי אנשיה נתונה למרותה. רק קומץ של מורדים המסתייעים במארחים שברחו ומעוניינים להשיב מלחמה מנסים להשיב את המצב לקדמותו.
הערות שוליים

↑  'Westworld' Gets Season 3 Premiere Date On HBO, Deadline Hollywood
↑  Renfro, Kim (29 ביוני 2022). "'Westworld' cocreator Lisa Joy reveals the main title for season 4". Insider. נבדק ב-3 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shows A-Z - Westworld on HBO". The Futon Critic. נבדק ב-11 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  עידו ישעיהו‏, אנוכי בסוף מערב: "ווסטוורלד" מגוללת סיפור על תודעה, על זיכרון ועל סיפורים, באתר וואלה, 3 באוקטובר 2016
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 1 פרק 2: גן התענוגות האלימים, באתר וואלה, 10 באוקטובר 2016
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 1 פרק 3: אבא לא יתן להם לשוטט כל כך קרוב לחשכה, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2016
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 3 פרק 1: אדמינית, באתר וואלה, 16 במרץ 2020
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 3 פרק 2: משהו אמיתי, באתר וואלה, 23 במרץ 2020
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 3 פרק 3: תמונת מראה, באתר וואלה, 30 במרץ 2020
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 3 פרק 4: האם אי פעם פקפקת בטבע המציאות שלך?, באתר וואלה, 6 באפריל 2020
↑  עידו ישעיהו‏, ווסטוורלד עונה 3 פרק 5: לב המאפליה, באתר וואלה, 13 באפריל 2020
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 3 פרק 6: עולמות מדממים, באתר וואלה, 20 באפריל 2020
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 3 פרק 7: מכרות המלך שלמה, באתר וואלה, 27 באפריל 2020
↑  עידו ישעיהו‏, ווסטוורלד סוף עונה 3: שוד ושבר, באתר וואלה, 4 במאי 2020
↑  עידו ישעיהו‏, מה הסיפור של דולורס - ארר, כריסטינה - בעונה החדשה של "ווסטוורלד"?, באתר וואלה, 11 ביולי 2022
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 4 פרק 4: סימן שאתה צעיר, באתר וואלה, 18 ביולי 2022
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 4 פרק 7: משחק אחד אחרון, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2022
↑  עידו ישעיהו‏, "ווסטוורלד" עונה 4 פרק 8: כאורך חיי האדם האחרון שזוכר אותך, באתר וואלה, 15 באוגוסט 2022
הירושה – דמויות

סדרת הירושה (Inheritance Cycle) היא סדרת ספרי פנטזיה מאת כריסטופר פאוליני.
בסדרה מספר דמויות בולטות:
אראגון

גיבור הסדרה. מסעו מתחיל כאשר הוא מוצא אבן מסתורית, שמתגלה כביצת דרקון. לאחר בקיעתה הוא מתחיל ללמוד להילחם, להשתמש בקסם ולקרוא, ולמעשה הופך לרוכב דרקונים בהדרכתם של ברום ואורומיס. אמו קראה אותו על שמו של רוכב הדרקונים הראשון. מאוחר יותר הוא זוכה לכינויים "הורג-הצל", "חרב-האש", "ארג'טלאם" ("יד מכסף"), "קללת הרא'זאק" ו"קוטל-המלכים".
אראגון חי עם דודו גארו ובן דודו רוראן בחווה מבודדת הגובלת בכפר בשם קרווהול. לאורך סדרת הספרים מתגלים פרטים נוספים על זהות הוריו של אראגון והסיבה שהפקידו אותו אצל דודיו. הוא והדרקונית שלו סאפירה מתפתחים ללוחמים רבי עוצמה הם נלחמים במל גאלבטוריקס והם האחראים על הכשרתו של דור הרוכבים והדרקונים החדש.
אריה

נסיכת האלפים שהציל אראגון משוביה. לפני שנלכדה במארב שערך דורזה, היא נשאה את הביצה של סאפירה אל הווארדן. אראגון מתאהב בה, אך היא נמנעת מקרבתו בשל חובותיהם, הפרש הגילאים העצום, והעובדה שהם ממינים שונים. בסוף הספר השלישי היא הורגת את הצל וראוג ועל ידי כך היא הופכת ל"הורגת-צל". היא בתה של איסלנזאדי מלכת האלפים, אביה שהיה גם הוא מלך מת בשנות "הצער הגדול".