stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אראדו Ar 232
לקריאה נוספת

Green, William (1979). The warplanes of the Third Reich; (4th impression ed.). London, UK: Macdonald & Co. ISBN 0-356-02382-6.
Myhra, David (2002). Arado 232 : the Luftwaffe's combat zone transport aircraft in World War II. Atglen, Pennsylvania, US: Schiffer Pub. ISBN 0-7643-1665-6.
Smith, J.R.; Kay, Anthony L. (1972). German aircraft of the Second World War. London, UK: Putnam & Company Ltd. ISBN 0-370-00024-2.
| תעופה צבאית  • תעופה • תעופה אזרחית |
| --- | --- | --- |
| סוגי כלי טיס | מטוס קרב • מטוס תובלה צבאי • מטוס תקיפה • מטוס קרב רב-משימתי • מפציץ • מטוס ריגול • מטוס תובלה • מסוק קרב • מסוק סער • מטוס שליטה ובקרה • כטב"ם | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| כלי נשק | פצצה (שימוש כללי ומונחית) • טיל אוויר-אוויר • טיל אוויר-קרקע • טיל שיוט • חימוש משוטט (כטב"ם מתאבד) • רקטה • תותח אוטומטי/מקלע כבד (כגון M2 בראונינג ו-M61A1 וולקן) | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מושגים עיקריים | לוחמה אווירית • קרב אוויר • הפצצה אסטרטגית • הפצצה טקטית • תובלה אווירית • מודיעין אוויר | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מערכות עיקריות | לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה • לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה • לוחמה אווירית במלחמת קוריאה • לוחמה אווירית במלחמת וייטנאם • לוחמה אווירית במלחמת המפרץ | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מושגים משניים | טייסת • אלוף הפלות • גיחה • נ"מ • יעף • חמקנות  • לוחמה אלקטרונית | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012430922505171  LCCN: sh2003001476  NARA: 10665265
בני נעים

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 גובה:  951 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  26,523 (2016)
 קואורדינטות:  31°30′58″N 35°09′51″E﻿ / ﻿31.516111111111°N 35.164166666667°E﻿ / 31.516111111111; 35.164166666667 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.baninaim.ps
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) בני נעים(למפת הר חברון רגילה) בני נעים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בני נעים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בני נעים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בַּנִי נַעִים (בערבית: بني نعيم) היא עיירה פלסטינית בנפת חברון, 8 ק"מ ממזרח לחברון. לפי הלשכה המרכזית הפלסטינית לסטטיסטיקה, חיים בעיר 26,523 תושבים (נכון ל-2016). העיירה נמצאת בגובה 951 מטרים מעל פני הים, והיא אחת העיירות הגבוהות באזור.
בתקופה הביזנטית היה במקום ישוב בשם "כפר ברוכה", שם שמקורו בשפה העברית. החל משלהי העת העתיקה ומימי הביניים מזהים במקום את קברו של לוט. בעקבות הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, שם הכפר שונה לצורה הערבית "כפר ברייק". בתקופה זו, קברו של לוט הוסב למסגד. בתקופה העות'מאנית קיבל הכפר את שמו הנוכחי, "בני נעים", על שם שבט בדואי בשם זה שהיגר מפטרה שבעבר הירדן והתיישב באזור ובמקומות אחרים בארץ ישראל. בשנות ה-30 של המאה ה-20 השתתפו תושבי הכפר במרד הערבי הגדול. מאז שנת 1995, הכפר משתייך לרשות הפלסטינית.
גאוגרפיה

העיירה שוכנת כ-7–8 ק"מ ממזרח לחברון; מדרומהּ שוכנת העיירה יטא, מצפונהּ סעיר וא-שויוח ומדרומה חוריז, כשחלחול ויער חברון ממערב. אדמות הכפר מגיעות עד להרים שמשם נשקף ים המלח.
הקרקע הראויה לעיבוד מהווה 11.3% מהקרקעות הכלליות, שטחי המרעה 81%, ושאר הקרקע היא קרקע בנויה.
היסטוריה

בתקופה הכנענית הייתה ידועה בני נעים בשם ברקה.[דרוש מקור] אדוארד רובינסון זיהה את בני נעים עם היישוב כפר ברוך, שאותו ציין הירונימוס במאה ה-4 כמקום קבורתו של לוט. העיירה המודרנית שנבנתה במקום הכפר הרומי הייתה גם ידועה בשם כפר ברושה. הירונימוס מבקש מפאולה הקדושה, שבזמן שתעזוב את חברון תעצור בפסגה של כפר ברושה ותסתכל על האזור מסביבה בזכרה את לוט ואת חטאו. לפי המסורת, זהו המקום שממנו ראה אברהם את מהפכת סדום ועמורה.
בתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל נודע היישוב בשם כפר ברייק או כפר אל-בריק. עלי מהרת, שעבר במקום בשנת 1173, ציין שהוא קרוב לחברון, והוא מקום קברו של לוט.
הסולטאן הממלוכי קלאוון דאג לשיפוץ ותחזוקת מבני נבי לוט ונבי יקין בסוף המאה ה-13.
במאה ה-15 כתב הגאוגרף המוסלמי אימאם אל-סויותי כי לוט קבור בכפר אל-בריק, וכי במערב הכפר מצויה מערה נוספת מתחת למסגד הישן, שם קבורים 60 נביאים, שמתוכם 20 הם תלמידיו של עיסא. בנוסף לכך, ציין כי קברו של לוט היה מקום עלייה לרגל והערצה כבר למן העת העתיקה, והמסורת עברה מדור לדור.
השם "בני נעים" נזכר לראשונה על ידי עבד אל-ע'אני אל-נבלוסי בשנת 1690. לטענתו, שם זה הוא צורה קצרה יותר של השם 'כפר אל-בריק'. השם בני נעים בא משם השבט הבדואי "בני נעים" (או "בני נועיים"), שעזב את אזור פטרה והגיע לכאן ולאזורים נוספים בדרום ארץ ישראל. לדברי רובינסון, מקום זה הוא כנראה הגבוה בכל הרי יהודה.
בשנת 1860, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב: ”חנינו בבני נעים; שם נטינו את אוהלינו בצל עצי זית...במקומות רבים הבחנתי באבני בניין עתיקות משוקעות בבתים ערביים. בייחוד משכו את שימת לבי כמה קטעי קירות של אבני גזית נאות, שעודם עומדים על תלם. אחר כך נכנסתי למסגד המחזיק לפי המסורת המקומית את קבר לוט. הראו לי שם ארון עץ עטוף במרבד, ובו מן הסתם גווייתו של איזה קדוש מוסלמי, הנהנה מיוקרת שמו של בן אחי אברהם. סביב המקדש מעט שבתוכו הקבר הזה משתרעת חצר מוקפת סטיו רבוע, שהוא עצמו מוקף חומת גדר בנויה מאבנים בנות תקופות שונות. על אחת מהן הבחנתי בסימני צלב פגום, ואחד מאנשי המקום סיפר לי כי מקובלת כאן דעה שהמסגד הזה נבנה על גבי כנסייה נוצרית...הכפר שואב את מימיו מבורות רבים חצובים בסלע, כולם כנראה עתיקים, כמוהם ככמה גרנות שעוצבו על משטח סלע מיושר, ועודן משמשות בימות הקציר לדישת השעורים והחיטים”.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

בשנת 1935 סללו שלטונות המנדט את הכביש לעיירה (היום חלק מכביש 60).
בדצמבר 1938, במסגרת המרד הערבי הגדול, התכנסו בעיירה עבד אל-קאדר אל חוסייני והמפקד המקומי על אל-חלים ג'וולאני בראש כוח של 100 לוחמים ערבים בלתי סדירים. ב-17 בדצמבר הגיעו למקום כוחות של חיילים בריטיים. הכוח הערבי הובס על ידם כשחיל האוויר הבריטי הפציץ את העיירה. בתום הקרב נהרגו 30 מהלוחמים, 15 נתפסו והוחרם נשק רב. שישה נידונו למוות, אך עונשם הומתק למאסר עולם אחר כך.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.
בשנת 1980, החלה הקמתה של שכונת גבעת חרסינה בקריית ארבע, מצידה הצפון מערבי של העיירה. תושבי הכפר טוענים לבעלות על כ-600 דונם משטח השכונה. בשנת 1982, הופקעו כ-500 דונם בדרום הכפר, על בסיס צו תפיסה של אדמות "לצרכים צבאיים", לצורך הקמת היאחזות נח"ל "פני חבר" שאוזרחה שנה אחר כך כהתנחלות מעלה חבר.
בתקופת האינתיפאדה הראשונה אירעו בעיירה הפרות סדר רבות, במקרים רבים חיילי צה"ל הגיבו באש ועשרות נהרגו. בשני מקרים הועמדו חיילים לדין. בסוף 1988, מפקד חטיבת יהודה משה גבעתי הועמד לדין משמעתי באשמת שימוש לא חוקי בנשק, וספג נזיפה חמורה מסגן הרמטכ"ל, לאחר תקרית בה ירה למוות בתושב שיידה אבנים. באוקטובר 1989 נידון חייל מילואים לשנתיים מאסר, על הריגה של שני תושבי העיירה.
דמוגרפיה

במפקד אוכלוסין עות'מאני שנערך בשנת 1870 נמנו בבני נעים 67 בתים ו-145 תושבים, אך מדד זה כלל רק גברים. במפקד אוכלוסין שערכו רשויות המנדט בשנת 1922, נמנו במקום 1,279 איש, כולם מוסלמים, ובמפקד העוקב בשנת 1931 נרשמו במקום 1,646 איש, כולם מוסלמים, שגרו ב-320 בתים. בסקר הכפרים שערכו רשויות המנדט בשנת 1945, נרשמו במקום 2,160 איש. בשנת 1952, עת המקום היה חלק מממלכת ירדן, גרו בכפר 5,778 איש, בהם פליטים שהתיישבו במקום לאחר מלחמת העצמאות. בהמשך, חלק מאלו עזבו והתיישבו במקומות אחרים ביהודה ושומרון ובירדן. במפקד הירדני הבא, שנערך בשנת 1961, התגוררו במקום רק 3,392 איש. בשנת 1967 גרו בכפר 4,271 איש, ובהמשך 6,703 איש. בשנת 1987 גרו בכפר 7,600 איש.
בשנת 1997, במפקד אוכלוסין שערכה הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה בשנת 1997 נרשמו בכפר 13,535 איש, מתוכם 604 פליטים. במפקד של שנת 2007 נרשמו בבני נעים 20,084 איש ועוד 217 שהתגוררו במסאפר בני נעים. 50.2% מתושבי הכפר היו גברים, ו-49.8% נשים. בעיירה היו 3,490 יחידות דיור, כאשר משק הבית הממוצע כלל 6.5 נפשות. באותה העת התגוררו ביישוב 3.67% מתושבי נפת חברון. תושבי העיירה כולם מוסלמים, ומשרתים אותם 16 מסגדים. המשפחות הגדולות בכפר הם מנאצרה (הגדולה ביותר), זיידאן, טראיירה, חומיידאת, עובייד, חראחשה ועאמר. בשנת 2017 גרו במקום 24,498 איש, מתוכם 843 איש הוגדרו "פליטים".
על פי צבי מסיני, בני משפחת ג'אבר המתגוררים בצפון העיירה מקורם מיהודים יוצאי המגרב. הוא כותב כי תושבי קריית ארבע הוותיקים סיפרו שראו בעבר הדלקת נרות בבני נעים בערבי שבת וכן בשבוע אחד כל חורף.
מבנים מקודשים > נבי לוט

מבנה נבי לוט ממוקם במרכז הכפר, וכולל מסגד וקבר. המתחם בנוי כנקודת תצפית מבוצרת, מוקף בחומה שמשולבות בה אבני בנייה קדומות מסותתות היטב. המסגד נמצא במבנה מתומן מקורה בכיפה ולו שני אגפים שהמזרחי שבהם קדום יותר. מתחת לכיפה ניצבת מצבת קבר מכוסה שטיחים ופרוכות, ומוקפת בסורג ברזל מעוטר. זיהוי הקבר במקום קשור אולי לעובדה, שאזור סדום נראה היטב מהכפר. המבנה בנוי על שרידי בסיליקה נוצרית. המבנה חודש במאה ה-15 כעדות כתובת נוספת בקיר הפנימי, סמוך למצבה. סמוך לקיר המזרחי של המבנה ממוקם בית הקברות של העיירה, כמקובל בקרב המוסלמים הקוברים את מתיהם ליד קבר של קדוש.
מבנים מקודשים > נבי יקין

מדרום לעיירה ממוקם נבי יקין, אחד מכינוייו של אברהם אבינו. על פי המסורת השקיפו מנקודה זו אברהם ולוט על מהפכת סדום ועמורה. האתר מכונה גם "מצפה שלושת המלאכים". המקאם נבנה על גבעה נישאה (בגובה 937 מטר מעל פני הים), ממנה נשקף נוף על כל רמת מדבר יהודה. ממערב לאתר נמצאים שני מבני מחראב נמוכים ופתוחים, על אם הדרך או בנקודות חניה. באחד מהם חקוקים בסלע שקעים, המזכירים בצורתם ובגורלם טביעות סוליות סנדלים של אדם. לפי מסורת מקומית, אלה טביעות רגליו של נבי לוט, שנוצרו בעת שהשקיף על מהפכת סדום ועמורה. המקאם כולל חומה רבועה המקיפה חצר מלבנית, ובה שער מצפון. בקיר המערבי נמצא חדר מוארך ובו מחראב ומשטח חשוף של סלע טבעי, ובו "טביעות רגליים" בדומה לאלו שבמחראב הפתוח בחוץ. לפי המסורת, אברהם אבינו עמד כאן וצפה על ים המלח בעת מהפכת סדום ועמורה ואמר: "אלוהים, זהו חוק הצדק" (יא אללה, אלחק אליקין), ומכאן שם המקום. המבנים של נבי לוט ונבי יקין הוקמו, ככל הנראה, בידי השושלת הפאטמית כאמצעי הגנה נגד הבדווים. כדי ליצור נוכחות מתמדת של נאמני השלטון במקום האתרים הוכרזו כמקודשים והוקדשו לדמויות מפורסמות ומוכרות מהמסורת המוסלמית.
איירון מן: הרפתקאות משוריינות

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  אנימציה/קומיקס/גיבורי-על
 יוצרים:  אלכסנדר דה לה פטלייה, רומיין ואן לימט, קרייג קייל, כריסטופר יוסט
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה צרפת צרפת לוקסמבורג לוקסמבורג
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 מפיקים בפועל:  אטון סומאץ', אלכסיס וונארס,, דמיטרי ראסאם, ג'ף לואב (עונה 2), סטן לי, אריק רולמן, טאפאס צ'קרוורטי, ז'אן-מארי מוזיק (עונה 2), ליליאן אש (עונה 1), סטיב כריסטיאן (עונה 1), סטיב באנון (עונה 1)
 חברת הפקה:  Marvel Animations Marvel Entertainment Method Animation
 הפצה:  נטפליקס, דיסני+ 
 מוזיקה:  גאי מיקלמורה 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  France 2 (עונה 1) France 4 (עונה 2) ערוץ ג'וניור (ישראל)
 תקופת שידור מקורית:  24 באפריל 2009 – 25 ביולי 2012
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
איירון מן: הרפתקאות משוריינות (באנגלית: Iron Man: Armored Adventures) היא סדרת אנימציה בגרפיקת תלת-ממד אמריקאית, המבוססת באופן רופף על סדרת הקומיקס איירון מן מבית מארוול קומיקס. הסדרה הופקה לשידור על ידי סטודיו האנימציה Marvel Animations עבור הרשתות הצרפתיות France 2 ו-France 4. היא עלתה לשידור ברשת ניקטונס האמריקאית ב-24 באפריל 2009 ושודרה למשך שתי עונות עד ל-25 ביולי 2012.
עורך הסדרה הראשי הוא כריסטופר יוסט, שעבד בין היתר גם על הסדרה וולברין והאקס-מן. סדרת האנימציה אינה קשורה לסרט האנימציה "איירון מן הבלתי מנוצח" משנת 2007, אם כי הוא כולל את אותו צוות דיבוב ומספר אלמנטים מוזיקליים מתוכו. זוהי סדרת האנימציה הראשונה מאז "איירון מן: סדרת האנימציה", שרצה בין השנים 1994 עד 1996, והיא החלה בשידור לאחר הצלחת סרט הלייב אקשן "איירון מן".
הסדרה עוקבת אחר ילד הפלא טוני סטארק והאלטר אגו שלו איירון מן, אשר משתמש בהמצאות הטכנולוגיות שלו כדי להילחם באיומים טכנולוגיים אחרים. בהרפתקאותיו המסוכנות והנועזות עוזרים לו חבריו ג'יימס "רודי" רודס ופפר פוטס. עונתה הראשונה של הסדרה כללה 26 פרקים והופיעו בה דמויות רבות כמו טוני סטארק, ג'יימס "רודי" רודס, פפר פוטס, ג'ין חאן, האפי הוגאן, ויטני שטיין, מיסטר פיקס, ויפלאש, אובדיה סטיין והופעות קמע של הפנתר השחור, הענק הירוק, ריק ג'ונס, ניק פיורי וסוכנות הביון S.H.I.E.L.D.. עונתה השנייה של הסדרה כללה אף היא 26 פרקים והופיעו בה דמויותיהם של האלמנה השחורה, הוקאיי, דוקטור דום, מגנטו וג'סטין האמר.
החל מינואר 2021, שתי עונות הסדרה ניתנות לצפייה בשירות הסטרימינג דיסני+.
רומא (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

לוגו הפתיחה
 סוגה:  דרמה המשכית היסטורית
 יוצרים:  ג'ון מיליוס   ויליאם מקדונלד   ברונו הלר
 בימוי:  מייקל אפטד, טים וון פטון 
 שחקנים:  קווין מק'קיד   ריי סטיבנסון   פולי ווקר   טוביאס מנזיס   מקס פירקיס   לינדזי דאנקן   ג'יימס פיורפוי   קירן הינדס   קרי קונדון
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, איטליה 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  רומא 
 תקופת התרחשות:  הרפובליקה הרומית 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  22 
 הפקה
 חברת הפקה:  HBO 
 הפצה:  הולו, HBO Max 
 מוזיקה:  ג'ף ביל 
 אורך פרק:  55 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC‏ (בריטניה)   HBO‏ (ארצות הברית)   RAI‏ (איטליה)
 רשת שידור בישראל:  yes Xtra Hot
 תקופת שידור מקורית:  28 באוגוסט 2005 – 25 במרץ 2007
 קישורים חיצוניים
 www.hbo.com/rome
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שני גיבורי הסדרה, לוקיוס ורינוס וטיטוס פולו
רומא (באנגלית: Rome) היא סדרת דרמה המשכית טלוויזיונית המבוססת על האירועים החשובים בסוף ימי הרפובליקה הרומית במהלך מלחמת גאליה ומלחמת האזרחים של יוליוס קיסר. העונה השנייה מוקדשת למלחמה האחרונה של הרפובליקה הרומית. הסדרה הופקה במשותף על ידי רשתות הטלוויזיה BBC הבריטית, HBO האמריקאית ו-RAI האיטלקית. הפקת הסדרה נחשבת לאחת היקרות בתולדות הטלוויזיה. שתי עונותיה שודרו במדינות רבות ברחבי העולם, ובהן ישראל (ב-yes הטלוויזיה בלוויין ובערוץ אקסטרה הוט).
חלק מהדמויות בסדרה מבוססות על דמויות בולטות ברפובליקה, כגון יוליוס קיסר, מרקוס אנטוניוס ואוקטביוס. דמויות אחרות נועדו להציג את חייהם של האנשים הפשוטים. כמה מדמויות אלה מבוססות באופן גס על דמויות מאותה תקופה, ובהן החיילים לוקיוס ורינוס וטיטוס פולו, ששמותיהם מוזכרים בכתביו של יוליוס קיסר.
הפקת הסדרה

ראשיתה של הסדרה ב-2002. רשתות הטלוויזיה BBC ו-HBO החליטו להפיק במשותף סדרה בת 12 פרקים שתעסוק בסוף ימי הרפובליקה. הערוצים הקצו לשם כך תקציב של 100 מיליון דולרים, 85 מיליון מתוכם הגיעו מ-HBO.
צילומי הסדרה התקיימו באיטליה בין מרץ 2004 למאי 2005, בשיתוף עם רשת RAI. חלק מהצילומים נערכו באזורים כפריים באיטליה, וחלקם בצ'ינצ'יטה, בה הוקמה תפאורה ברוח התקופה, על פני שטח של כ-20 אלף מ"ר. התפאורה, שהוקמה בפירוט רב, כללה בין היתר את הפורום הרומאי, שכונת מגורים בגבעת האוונטין ווילות מפוארות. חלק ניכר מהתפאורה נהרס בדליקה שפרצה באולפנים ב-10 באוגוסט 2007.
העונה הראשונה של הסדרה עוסקת בעידן יוליוס קיסר, החל ממלחמת האזרחים ב-49 לפנה"ס, בה תפס את השלטון, ועד להתנקשות בחייו, ב-44 לפנה"ס. עונה זו שודרה בארצות הברית החל מאוגוסט 2005, ובבריטניה החל מנובמבר אותה שנה. בבריטניה זכה פרק הפתיחה ל-27 אחוזי צפייה, אך הם ירדו בהדרגה, ובפרק האחרון צפו רק 13% מהצופים.
ההחלטה על הפקתה של עונה שנייה התקבלה ברשת HBO כבר לאחר שידורו של הפרק השלישי של העונה הראשונה. בד בבד הודיעה הרשת כי תסתפק בעונה שנייה, ולא תפיק עונה שלישית משום בעיות תקציב. עשרת פרקי העונה השנייה מתמקדים במאבקי השלטון בין מרקוס אנטוניוס לבין אוקטביוס, שהסתיימו בניצחונו של אוקטביוס ב-31 לפנה"ס. העונה שודרה בארצות הברית החל מינואר 2007, ובבריטניה החל מיוני אותה שנה.
לקראת שידור הסדרה ב-BBC, נערכה הסדרה מחדש, והופחתו ממנה סצנות של שפה בוטה, יחסי מין מפורשים ואלימות קשה. הגרסה הלא מצונזרת שודרה מאוחר יותר בערוץ UKTV ואף נכללה בגרסת ה-DVD שהופצה במדינה. גם באיטליה הוסרו סצנות שכללו אלימות ויחסי מין מפורשים, והשפה הבוטה רוככה בדיבוב. בישראל שודרו שתי הגרסאות - הגרסה המלאה בשעה מאוחרת יותר.
תקציר העלילה

הסדרה מתעדת בעיקר את חייהם ומעשיהם של האנשים החזקים והמשמעותיים מבחינה היסטורית ברומא, אך לצד זאת היא מתמקדת גם בשני פלבאים בדיוניים, לוציוס ורינוס וטיטוס פולו. ורינוס ופולו עדים ושותפים להרבה אירועים היסטוריים המוצגים בסדרה.
תקציר העלילה > עונה 2

העונה מתחילה היכן שהסתיימה הקודמת, קיסר מוטל על רצפת הסנאט מתבוסס בדמו. מרקוס אנטוניוס מגיע להסכם פיוס עם ראשי הקושרים (סרוויליה, ברוטוס, קסיוס וקיקרו), ולקיסר נערכת הלוויה בהתאם למעמדו, בהשתתפות רוצחיו. בינתיים, ילדיו של ורינוס נחטפים על ידי בריון מקומי שהסתכסך עם ורינוס, והלה משוכנע כי הם נרצחו. בשליחותו של מרקוס אנטוניוס, משתלטים ורינוס ופולו וכנופייתם על גבעת אוונטין ומסיימים בכך את מלחמת הכנופיות ששררה שם. אוקטביאנוס דורש את ירושת דודו ומסתכסך עם מרקוס אנטוניוס, וקלאופטרה מגיעה לרומא עם בנה קיסריון. סרוויליה מנסה להרעיל את אטיה, ובתגובה טימון חוטף את סרוויליה ואנשיו אונסים אותה במצוותה של אטיה. אוקטביאנוס מביס את מרקוס אנטוניוס בקרב מוטינה, ושולח את אגריפה להודיע לאימו אטיה (המאוהבת במרקוס אנטוניוס) על ניצחונו, למורת רוחה. אגריפה מתאהב באוקטביה, ובמקביל ורינוס ופולו מחלצים את ילדיו של ורינוס מעבדות. ברוטוס וקסיוס נמלטים ליוון ומארגנים צבא בן 100,000 חיילים, אך אטיה מתווכת בין אוקטביאנוס ומרקוס אנטוניוס שכורתים ברית להילחם יחד ברוצחי קיסר. ברוטוס וקסיוס מובסים ונופלים בקרב. אוקטביאנוס ומרקוס אנטוניוס מארגנים רשימת אנשים להוצאה להורג ברומא, והמשימה מוטלת על ורינוס ופולו. פולו רוצח את קיקרו בעצמו, וממסמר את ידיו על דלתות הסנאט לבקשת מרקוס אנטוניוס. סרוויליה מתאבלת על מות בנה, ומתאבדת על פתח דלתה של אטיה. מרקוס אנטוניוס, אוקטביאנוס ולפידוס מחלקים ביניהם את האימפריה (הטריומווירט השני) ולמען הברית מרקוס אנטוניוס נושא את אוקטביה אחותו של אוקטביאנוס, למורת רוחם של אטיה ואגריפה.
בינתיים, הורדוס שולח לרומא זהב תמורת המלכתו, האמור להתחלק בשווה בין חברי הטריומוויראט. ורינוס ופולו מופקדים על משימת פריקת הזהב מהספינה, אך הזהב נשדד. מאיקנס משוכנע כי מרקוס אנטוניוס ופוסקה (שהשתחרר לאחר רצח קיסר והפך לנאמנו של אנטוניוס) הם האשמים, משום שהוא עצמו תכנן לגנוב את הזהב יחד עם פוסקה, והוא נוקם את נקמתו כשהוא מגלה לאוקטביאנוס כי מרקוס אנטוניוס ואטיה, וגם אוקטביה ואגריפה, עדיין מנהלים קשרים מיניים. אוקטביאנוס משתמש במידע כדי לאלץ את אנטוניוס לגלות למצרים, והוא לוקח עימו את ורינוס, שגילה כי ילדיו שונאים אותו על מות אימם.
רומא מתמודדת עם מחסור כבד בתבואה, לאחר שאנטוניוס וקלאופטרה, השולטים ב"אסם התבואה של האימפריה הרומית" מעלים את דרישותיהם ללא הרף. אוקטביאנוס שולח את אימו ואחותו למצרים, אך אנטוניוס מסרב לראותם, דבר המשמש את אוקטביאנוס להכרזת מלחמה. לאחר שהפסיד בקרב אקטיום, חוזר אנטוניוס יחד עם ורינוס למצרים ומתבצר בארמון. אוקטביאנוס צר על הארמון, וקלאופטרה גורמת להתאבדותו של אנטוניוס, בתקווה לשאת ולתת עם אוקטביאנוס. לאחר פגישה עם אוקטביאנוס, מבינה קלאופטרה כי אוקטביאנוס נחוש להרוג את קיסריון (המתחרה עימו כיורשו של קיסר) ולהביאה כשבויה לרומא, ומתאבדת בעצמה. ורינוס מחלץ את קיסריון מן הארמון, ופולו, שנשלח על ידי אוקטביאנוס לרצוח את קיסריון, מכזב לאוקטביאנוס כי רצח את הילד אך לאמיתו של דבר הוא שומר עליו יחד עם ורינוס (כזכור, קיסריון הוא בנו האמיתי של פולו לפי הסדרה). ורינוס נפצע במפגש עם חיילי אוקטביאנוס, אך מספיק להגיע בחיים לרומא ולהתפייס עם משפחתו רגע לפני מותו, ופולו צועד עם קיסריון ברחובות העיר ומתחיל לספר לו אודות אביו האמיתי.
מבחינה היסטורית מתרחשת העונה הראשונה מ-15 במרץ 44 לפנה"ס (רצח קיסר) ועד 30 לפנה"ס (התאבדותה של קלאופטרה). ישנו פסק זמן גדול בין פרק 8 לפרק 9, שמקביל בערך לשנים 37 לפנה"ס (מרקוס אנטוניוס עוזב את רומא למצרים) ועד 32 לפנה"ס (הכרזת המלחמה).
פרקים > עונה 1

| מספר פרק | מספר בעונה | שם פרק | שם פרק במקור | בימוי | כתיבה | תאריך שידור מקורי | צופים בארצות הברית (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | הנשר הגנוב | The Stolen Eagle | מייקל אפטד | ברונו הלר | 28 באוגוסט 2005 | 3.81 |
| 2 | 2 | איך טיטוס פולו הפיל את הרפובליקה | How Titus Pullo Brought Down the Republic | מייקל אפטד | ברונו הלר | 4 בספטמבר 2005 | 3.03 |
| 3 | 3 | ינשוף בשיח קוצני | An Owl in a Thornbush | מייקל אפטד | ברונו הלר | 11 בספטמבר 2005 | 2.58 |
| 4 | 4 | לגנוב משבתאי | Stealing from Saturn | ג'וליאן פארינו | ברונו הלר | 18 בספטמבר 2005 | 2.53 |
| 5 | 5 | איל הברזל נגע בחומה | The Ram has Touched the Wall | אלן קלטר | ברונו הלר | 25 בספטמבר 2005 | 2.29 |
| 6 | 6 | איגריה | Egeria | אלן פול | ג'ון מיליוס וברונו הלר | 2 באוקטובר 2005 | 2.06 |
| 7 | 7 | פרסלוס | Pharsalus | טים וון פטון | דייוויד פרנקל | 9 באוקטובר 2005 | 2.43 |
| 8 | 8 | קיסריון | Caesarion | סטיב שיל | ויליאם מקדונלד | 16 באוקטובר 2005 | 2.46 |
| 9 | 9 | אוטיקה | Utica | ג'רמי פודסווה | אלכסנדרה קאנינגהאם | 30 באוקטובר 2005 | 2.75 |
| 10 | 10 | טריומף | Triumph | אלן טיילור | אדריאן הודג' | 6 בנובמבר 2005 | 2.23 |
| 11 | 11 | השלל | The Spoils | מיקאל סלומון | ברונו הלר | 13 בנובמבר 2005 | 2.21 |
| 12 | 12 | היום הראשון של פברואר | Kalends of February | אלן טיילור | ברונו הלר | 20 בנובמבר 2005 | 2.59 |
פרקים > עונה 2

| מספר פרק | מספר בעונה | שם פרק | שם פרק במקור | בימוי | כתיבה | תאריך שידור מקורי | צופים בארצות הברית (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 | 1 | חג פסח | Passover | טים וון פטון | ברונו הלר | 14 בינואר 2007 | 1.50 |
| 14 | 2 | בנו של האדס | Son of Hades | אלן קלטר | ברונו הלר | 21 בינואר 2007 | 2.10 |
| 15 | 3 | אלה דברי מרקוס טוליוס קיקרו | These Being the Words of Marcus Tullius Cicero | אלן פול | סקוט באק | 28 בינואר 2007 | N/A |
| 16 | 4 | הצב והארנבת | Testudo et Lepus | אדם דווידסון | טוד אליס קסלר | 4 בפברואר 2007 | N/A |
| 17 | 5 | גיבורי הרפובליקה | Heroes of the Republic | אליק סחרוב | מיר סמית' | 11 בפברואר 2007 | N/A |
| 18 | 6 | פיליפי | Philippi | רוג'ר יאנג | אוהאן מהוני | 18 בפברואר 2007 | N/A |
| 19 | 7 | מסכת מוות | Death Mask | ג'ון מייבורי | סקוט באק | 4 במרץ 2007 | N/A |
| 20 | 8 | פיקציה הכרחית | A Necessary Fiction | קרל פרנקלין | טוד אליס קסלר | 11 במרץ 2007 | N/A |
| 21 | 9 | אין אל המסוגל לעצור אדם רעב | Deus Impeditio Esuritori Nullus | סטיב שיל | מיר סמית' | 18 במרץ 2007 | N/A |
| 22 | 10 | בנוגע לאביך | De Patre Vostro | ג'ון מייבורי | ברונו הלר | 25 במרץ 2007 | 2.40 |
אי-דיוקים היסטוריים

אף שהסדרה מבוססת על אירועים אמיתיים, בכמה מקרים תיאור הדמויות והאירועים לא היה נאמן למקור. אחד היוצרים, ברונו הלר, ציין כי הם "מנסים לאזן בין ציפיות הקהל המבוססות על תיאורים קודמים של הדמויות לבין תיאור מדויק שלהן". עוד העיר הלר, כי הסדרה מתמקדת יותר באופן שבו הפסיכולוגיה של הדמויות משפיעה על ההיסטוריה, ופחות בהיסטוריה עצמה. היועץ ההיסטורי של הסדרה, ג'ונתן סטאמפ, הדגיש כי הסדרה אינה מתיימרת לדיוק, כי אם לאותנטיות.
כמה אירועים חשובים, כגון המאבק של אוקטביוס בסקסטוס פומפיוס, שאירעו בתקופה המתוארת בסדרה, כלל אינם מוזכרים בה. גם דמויות מפתח שונות, ובהן האופטימאטים וכמה מבני משפחתם של מרקוס אנטוניוס ויוליוס קיסר נעדרים ממנה. חלק גדול מתיאור החברה הרומית בסדרה חסר בסיס במציאות ששררה אז. לפי הסדרה אביו של קיסריון הוא בעצם טיטוס פולו ולא יוליוס קיסר. בפרק האחרון פולו מציל אותו מאוקטביוס אף על פי שבמציאות אוקטביוס הרג אותו.
לוקיוס ורינוס וטיטוס פולו הם שמות שהוזכרו בקצרה בכתביו של יוליוס קיסר, אך מעורבותם באירועים היסטוריים כפי שעולה מן הסדרה היא בדיונית לחלוטין, והם נועדו לצורכי העלילה בלבד. חלק משיטות הלחימה שלהם כלל לא היו קיימות באותה תקופה.
כמו כן, תיאור הדמויות אינו נאמן למקורות העתיקים, לדוגמה: קלאופטרה לבושה כמצרייה, אף ששליטי מצרים התלבשו כיוונים; תיאור נסיבות המפגש בין יוליוס קיסר תלמי השלושה עשר וקלאופטרה אינם תואמים את הדיוק ההיסטורי. כשקיסר הגיע לאלכסנדריה, שניהם לא שהו בה. קלאופטרה יזמה את המפגש בינה ובין קיסר על ידי שהתגנבה לארמון. היא לא הייתה שבויה בידי תלמי השלושה עשר, ואף חיל לא הציל אותה. גילוי העריות בין אוגוסטוס קיסר לבין אחותו אוקטביה אינו מבוסס על ראיות היסטוריות; אף הרומן בין אטיה לבין מרקוס אנטוניוס ובין אוקטביה למרקוס ויפסניוס אגריפה הוא פרי דמיונם של יוצרי הסדרה; כאשר נרצח יוליוס קיסר, היה אוקטביוס עם צבאו באיליריה, ואילו בסדרה הוא מוצג כנער שעדיין חי בבית אמו. תיאורם של אטיה וסרוויליה כנשים תככניות נעדר בסיס במקורות העתיקים.
דמויות ושחקנים

אף שעיקר מימונה של הסדרה היה של רשת HBO, צוות השחקנים לא כלל שחקנים אמריקאים, והתבסס בעיקר על בריטים ואירים, לצד מספר שחקנים איטלקים בתפקידים קטנים. לחלק מתפקידי הניצבים שגילמו דמויות של בעלי מקצוע שונים לוהקו אנשים העוסקים באותם מקצועות בחיי היום יום.
פרסים

בשנת 2006 זכתה "רומא" בארבעה פרסי אמי: בקטגוריות העיצוב האמנותי, התלבושות, עיצוב השיער והאפקטים. כן הייתה מועמדת בקטגוריות האיפור, המוזיקה המקורית ונעימת הפתיחה המקורית. בשנת 2007 זכתה בשלושה פרסי אמי נוספים: בקטגוריות העיצוב האמנותי, הצילום ועיצוב השיער, והייתה מועמדת לזכייה בפרס בקטגוריות התלבושות, האיפור, המוזיקה המקורית והאפקטים.
בשנת 2006 הייתה הסדרה מועמדת גם לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר (בפרס זכתה, בסופו של דבר, "אבודים"). באותה שנה הייתה פולי ווקר מועמדת לפרס בקטגוריית שחקנית הדרמה הטובה ביותר, על תפקידה כאטיה.