stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פונס

ערך זה עוסק בחלק מגזע המוח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  metencephalon, גזע המוח 
 מיקום אנטומי:  גזע המוח 
 אספקה עורקית:  pontine arteries 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (785) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  pons 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.1.03.010 
 TA2 (2019):  5921 
 מזהה נרולוקס:  birnlex_733 
 מזהה נרוניימס:  547 
 FMA:  67943 
 קוד MeSH:  A08.186.211.132.810.428.600 
 מזהה MeSH:  D011149 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0032639 
 
מיקום הפונס במוח האנושי

הפונס, שנקרא גם הגשרון או הגשר (Pons), הוא חלק מגזע המוח. הוא ממוקם מתחת למוח האמצעי, מעל המוח המוארך ולפני המוח הקטן.
אזור זה מספק מידע למבנים אחרים בגזע המוח ולמוח הקטן. כמו כן, הוא מקשר בין המוח הקטן ובין האזורים המוטוריים השונים בקליפת המוח. 
הוא מעורב בוויסות המוטורי וניתוח המידע החושי.
המידע מהאוזן נכנס אל המוח דרך הפונס.
התצורה הרשתית עוברת מהמוח האמצעי עד המוח המוארך ועוברת דרך הפונס. פעילותה אחראית לתפקוד מערכת השינה. בהתאם לכך הפונס מעורב בשלבים מסוימים במחזור השינה והעירות, ובעיקר בשנת רע"מ (REM), במהלכה נחווים חלומות. הפונס אחראי על שיתוק השרירים במהלך החלומות, והוא גם זה שמייצר אותם ומשדר אותם לקליפת המוח.
הערות שוליים

1 2 3 4  Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates.
↑  גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A14.1.03.010 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עבודה סוציאלית בישראל

העבודה הסוציאלית בישראל מוסדרת בחוק העובדים הסוציאליים, התשנ"ו-1996. בהתאם לחוק זה, רק עובדת או עובד סוציאליים, הרשומים בפנקס העובדים הסוציאליים המנוהל במשרד הרווחה, רשאים לעסוק בעבודה סוציאלית. החוק קובע כי מידע על אדם שהגיע לעובד סוציאלי במסגרת מקצועו, חובה עליו לשמרו בסוד ואינו רשאי לגלותו אלא בתנאים הנקובים בחוק (חובת דיווח שזהה לחובתו של כל אזרח אחר).
בכל רשות מקומית או עיר בישראל קיימת "מחלקה לשירותים חברתיים" המספקת שירותי רווחה לתושבי האזור. לרב, קיימות מספר לשכות רווחה באותה רשות כאשר כל לשכה מופקדת על שכונות ואזורים שונים. כל אזרח רשאי לפנות ללשכת הרווחה אשר אחראית על אזור מגוריו לקבלת טיפול סוציאלי ללא תשלום.
בנוסף ניתן למצוא את מקצוע העבודה הסוציאלית בגופים ממסדיים אחרים בישראל (כגון מערכת החינוך, החברה למתנ"סים, מערכת הבריאות, שירות בתי הסוהר, המשטרה והצבא) ובארגונים של החברה האזרחית כגון עמותות ללא כוונות רווח, חברות פרטיות ומפעלים.
העובדות והעובדים הסוציאליים נחלקים לרוב לפי תחום התמחותם ומקום עבודתם: עובדת סוציאלית בלשכת רווחה (עם קשישים או משפחות), פקידת סעד, עובדת סוציאלית קהילתית, עובדת סוציאלית בשירותי הבריאות או בריאות הנפש, קצין מבחן לנוער או למבוגרים וכדומה.
היסטוריית העבודה הסוציאלית בתקופת היישוב העברי

ההתפתחויות העולמיות של העת המודרנית, ביניהן המהפכה התעשייתית והשינויים הכלכליים, הדמוגרפיים והסוציולוגיים שבאו בעקבותיה, הובילו למיסוד הסיוע הסוציאלי והפילנתרופיה ולצמיחת מקצוע העבודה הסוציאלית כעיסוק העומד בפני עצמו ואשר הומצא ואויש ברובו על ידי נשים. תהליכים אלו שהתרחשו בעיקר באירופה וצפון אמריקה הגיעו בהמשך גם לאזורים אחרים. כך היגר המקצוע ליישוב העברי בעיקר באמצעות מספר נשים יהודיות שעסקו בתחום בארצות מוצאן והיגרו ליישוב בתחילת המאה ה-20.
בדומה לתרבויות רבות לאורך ההיסטוריה, שם ניתנה תמיכה סוציאלית כפעילות נלווית לתפקידים משפחתיים, דתיים וקהילתיים, גם בתקופת היישוב היהודי הישן במאה ה-19 היה הסיוע לנזקקים נטוע בקהילה המסורתית ובמסגרת המשפחתית המורחבת, דרך גמילות חסדים, חברה קדישא, ביקור חולים ועוד. אולם לקראת סוף המאה ה-19, עם התגבשות היישוב היהודי החדש אשר הביא עמו הלכי רוח ציוניים-חילוניים יותר באופיים, עלה הצורך במסגרות סיוע סוציאלי שאינן מסורתיות. כך נוסדו התארגנויות במסגרות הפוליטיות המתהוות, בעיקר עבור מעמד הפועלים, כגון הסתדרות העובדים, קופות חולים, לשכות עבודה ועוד. בנוסף, פעלו ארגוני נשים כגון הסתדרות נשים עבריות וויצו אשר בהמשך התאחדו, וכן הדסה, ארגון אמהות עובדות ומועצת הפועלות, אשר שאפו לתת סיוע סוציאלי לכלל אוכלוסיית היישוב ולהטמיע עקרונות של סיוע מקצועי וטיפול על ידי עובדות סוציאליות שהועסקו בשכר.
פעילותם של ארגוני נשים אלו הביאה בשנת 1931 להקמת המחלקה לעבודה סוציאלית בוועד הלאומי בראשה עמדה הנרייטה סאלד, אשת חינוך מארצות הברית וממקימות ארגון נשות הדסה. התפתחות זו הביאה להאצת תהליך התבססותה של העבודה הסוציאלית ביישוב.
בשנת 1934 נפתח בית הספר הראשון והספרייה המרכזית להכשרת עובדים סוציאליים בירושלים ביוזמתה וניהולה של סידי ורונסקי, אחת ממייסדות ומעצבות העבודה הסוציאלית ביישוב באותן שנים, כאשר בשנת 1940 נוסף אליו בית הספר לעבודה סוציאלית בתל אביב שהוקם בניהולה של ד"ר בלה שלזינגר. בשנת 1936 יוסד כתב העת הראשון של העובדות הסוציאליות - 'ידיעות העבודה הסוציאלית בארץ ישראל' ובשנת 1937 נוסד איגוד מקצועי לעובדות סוציאליות, שמטרתו לפתח את שירותי הרווחה, להעלות את מעמדו של המקצוע ולקבוע חוקת עבודה שתגן על עובדות סוציאליות.
בין החלטותיה הארגוניות של הנרייטה סאלד הייתה ההחלטה על הקמת "לשכת סעד" סוציאלית-חברתית (שכונתה בהמשך "לשכת רווחה", וכיום מכונה "מחלקה לשירותים חברתיים") בכל רשות מקומית, כשהרשות תהיה אחראית להפעלתה, ואילו הוועד הלאומי יספק סיוע כספי, וכן פיקוח מקצועי והכשרה מקצועית. אחת מהחלטותיה של סאלד הייתה כי בכל לשכה סוציאלית, אף אם היא מבוססת על מתנדבים, חייבת להיות לפחות עובדת סוציאלית אחת שרכשה הכשרה מקצועית ונתונה לפיקוח מקצועי ולהדרכה. עד שנת 1946 הוקמו 50 לשכות סעד סוציאליות שונות ברחבי היישוב בניהולן ובאיושן של עובדות סוציאליות מקצועיות מהדור הראשון כגון ז'ניה טברסקי, הילדא לוטן, צסי רוזנבליט, ציפורה בלוך, תיאה נתן ורבות אחרות.
היסטוריית העבודה הסוציאלית בתקופת היישוב העברי > פילוח הערים השונות לפי שנת הקמת לשכות סוציאליות

| עיר | שנת הקמה | עיר | שנת הקמה | עיר | שנת הקמה | עיר | שנת הקמה | עיר | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ירושלים | 1932 | פתח-תקווה | 1934 | טבריה | 1935 | נס ציונה | 1937 | עמק חפר | 1940 |
| חיפה | 1932 | ראשון לציון | 1934 | צפת | 1936 | עפולה | 1938 | קריית מוצקין | 1941 |
| תל אביב | 1933 | בני ברק | 1934 | חדרה | 1936 | עקרון | 1939 | נהריה | 1950 |
לאחר הקמת המדינה

עם הקמת מדינת ישראל בשנת 1948 הוטל עומס כבד על שירותי הרווחה המקומיים, כתוצאה מהעלייה ההמונית וממלחמת העצמאות. בשנים הראשונות לקום המדינה הייתה ההתמקדות בעיקר בסיוע חירום, ונעשתה התפשרות על עובדים ללא הכשרה מקצועית. משרד הסעד של המדינה החדשה פתח קורסים מזורזים ללימוד המקצוע, על מנת לתת מענה לצורך הרב. בהדרגה החל מחדש תהליך ההתמקצעות. בשנת 1958 נפתחה, לראשונה בארץ, מסגרת אקדמית להכשרת עובדים סוציאליים, בתוך האוניברסיטה העברית בירושלים. בהדרגה החלו האוניברסיטאות בארץ להכשיר עובדים סוציאליים בתהליך אקדמי. רק בשנת 1996 נחקק בארץ חוק העובדים הסוציאליים, המגדיר את טווח פעילות המקצוע, מסמיך את שר העבודה והרווחה לקבוע אילו משרות שייכות לעבודה סוציאלית, ומחייב את העובד הסוציאלי למקצועיות ולסודיות מקצועית.
במדינת ישראל כיום קיימת על פי חוק בכל רשות מקומית מחלקה לשירותים חברתיים המספקת שירותי רווחה וסעד לאוכלוסיית היישוב. בנוסף ניתן למצוא את מקצוע העבודה הסוציאלית בארגונים, במוסדות, במפעלים ובקהילות. בשנים האחרונות, בשל תהליך ההפרטה, הקיצוצים בתקציבי הרווחה, והפחתת חלקה של המדינה בשירותי הרווחה הניתנים לאוכלוסיות חלשות, עולה חלקו של מקצוע העבודה הסוציאלית במגזר השלישי.
כיום קיימים בישראל כמה מוסדות אקדמיים המוכרים להכשרת עובדים סוציאליים. אלה כוללים אוניברסיטאות ומכללות אקדמיות. התחום נלמד בישראל לתואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי. במהלך לימודיהם הסטודנטים לומדים על שיטות התערבות פרטניות וקבוצתיות ועל תהליכים בחברה הישראלית תוך שימת דגש על היכרות עם אוכלוסיות וקבוצות המרכיבות אותה ודיון ברב תרבותיות. נלמדים צורכיהן של אוכלוסיות שונות כגון ילדים ונוער בסיכון, אנשים עם מוגבלות, אנשים המתמודדים עם עוני ועוד. כמו כן עוסקים בתהליכי קידום מדיניות חברתית וקהילתית.
תע"ס

תקנון העבודה הסוציאלית בישראל, המכונה תע"ס, הוא קובץ תקנות מפורט, הבא להסביר ולהסדיר את החוקים הקיימים בענייני רווחה במדינת ישראל. תוקפן החוקי של ההוראות המופיעות בתע"ס הוא מכוח התקנות לחוק שירותי הסעד, תקנות ארגון לשכת הסעד (תפקידי המנהל וועדת הסעד), התשכ"ד - 1963, סעיף 4 (א) (1) "מתן טיפול סוציאלי לנזקקים והגשת סעד על פי דין ובהתאם להוראות נוהל והנחיות המנהל הכללי של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים", וכן מכוח תקנות שירות הסעד, טיפול בנזקקים התשמ"ו 1986. התקנות מתעדכנות מעת לעת על ידי שר הרווחה או נציגיו. תקנות אלה קובעות את מאפייני הנזקקות של אוכלוסיות שונות בישראל לקבלת שירותי רווחה, ואת מאפייני הזכאות לשירותים אלה. התע"ס הוא מסמך גלוי המפורסם על ידי משרד הרווחה באופן תדיר. בעבר היה התע"ס נשלח, על עשרות הכרכים שבו, לכל מחלקה לשירותים חברתיים בארץ באמצעות הדואר, והיו נשלחים עדכונים בדואר אחת לתקופה. כיום מעודכן התע"ס באופן גלוי באתר האינטרנט של משרד הרווחה, ורשאי לעיין בו כל אדם.
ישראל ומדינת הרווחה

בשנת 2013, הייתה ישראל המדינה בה שיעור העוני היחסי היה הגבוה ביותר בכל מדינות ה-OECD, ועמד על 21.3%. בנוסף נמצאה ישראל בין חמש המדינות עם שיעור אי השוויון הגבוה ביותר מבין מדינות העולם.
ישראל הוקמה בשנת 1948, ברוח ערכים סוציאליסטיים שנהגו בחלקים ממנה בתקופת היישוב. במהלך השנים חל שינוי בעולם ובישראל ביחס להפרטה, שעיקרה הפחתת המעורבות הממשלתית בכלכלה ובחברה.
להפרטה גורמים רבים:
התפתחויות בעולם:
פריחה עולמית של האידאולוגיה הנאו-ליברלית החל משנות השבעים, וראיית השוק החופשי כמנגנון יעיל יותר מהמדינה. הדוגמאות המובהקות הן תקופות שלטונם של מרגרט תאצ'ר בבריטניה (1979 - 1990), ושל רונלד רייגן בארצות הברית (1980 - 1988).
קריסת הגוש הקומוניסטי - התפרקות הגוש הקומוניסטי בסוף שנות השמונים וכניסת מיליונים של אנשים למדינות השוק החופשי סימלה גם קריסה אידאולוגית של תפיסות סוציאליסטיות.
שינויים דמוגרפיים במדינות המערב - צמצום הילודה, הארכת תוחלת החיים והזדקנות האוכלוסייה. לאור השינויים, מבקריה של מדינת הרווחה טענו כי מדינה לא תוכל לעמוד בהוצאות אלה לאורך זמן ללא הפחתת מעורבות הממשלה במשק, וצמצום כלל השירותים שהיא מספקת.
הגלובליזציה - הגברת הלחצים החיצוניים שהפעילו גופים כמו הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית לליברליזציה כלכלית ולהפחתת מעורבות ממשלות במשק.
לנוכח כל הגורמים הללו, משנות השמונים ואילך תמכו כל ממשלות ישראל במידה זו או אחרת בהקטנת מעורבותן במשק. עמדה זו באה לידי ביטוי בין היתר במכירת חברות ממשלתיות והפרטת שירותים חברתיים שבעבר היו באחריות המדינה, כגון שירותי הבריאות והרווחה.
התפתחויות בישראל:
שינויים פוליטיים-חברתיים - המהפך הפוליטי בשנת 1977, בו עלה הליכוד לשלטון. בין התנועות שהרכיבו את הליכוד הייתה המפלגה הליברלית, שתמכה בצימצום מעורבות הממשלה בכלכלה ובחברה כאידאולוגיה, והביאה את המהפך הכלכלי.
משברים כלכליים - בשנות השמונים והתשעים נקלעו גופים רבים שלא נוהלו לפי עקרונות השוק החופשי למשברים כלכליים קשים. דוגמאות בולטות לכך הן: משבר הקיבוצים, קריסת מפעל אתא ב-1985, קריסת חברת העובדים, פשיטת הרגל של קונצרן "כור" ב-1988, וקריסת "הסנה" ב-1992. משברים אלו הגבירו מאוד את התמיכה הפוליטית, התקשורתית והציבורית בהפרטה.
תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985, שכללה צמצום של הגירעון התקציבי, הגברת ההפרטה, ומכירה של חברות ממשלתיות. בתקופה זו החל השימוש בחוק ההסדרים, שהוא הליך חקיקה יוצא דופן, שקידם את תהליך ההפרטה במקרים רבים, לעיתים ללא דיון ציבורי פרטני על כל אחד מהם.
שינויים במעמד העבודה הסוציאלית בישראל. תחום זה הופרט באופן ניכר, וכיום[דרושה הבהרה] ניתנים מרבית שירותי הרווחה לאזרח על ידי עמותות, תוך הפחתת המעורבות הישירה של המדינה. כמחצית מהעובדים הסוציאליים במגזר הציבורי, הם "עובדי עמותות" (עובדי קבלן). על מנת להגן על חלק מעובדים אלו, הוצא ביום 28.2.2017 צו הרחבה, אשר החיל הוראות מההסכמים הקיבוציים של דירוג העובדים הסוציאליים ברשויות המקומיות ובשירות המדינה, על עובדים סוציאליים שמועסקים על ידי נותני שירותים, לפי התקשרויות של המדינה, ותפקידם כעובדים סוציאליים, נדרש כמפורט במכרזים של משרדי הממשלה.
התפתחויות אלה הביאו את מדינת ישראל למצב קיצון של פער בין עשירים לעניים, ולמדינה בה שיעור העוני היחסי הוא הגבוה ביותר בכל מדינות ה-OECD[דרוש מקור][דרושה הבהרה].
פסיכותרפיה ועבודה סוציאלית

"טיפול פסיכותרפי" הוא אוסף טכניקות של טיפול באמצעות דיבור, המצריך הכשרה מצד המטפל וקשרי אמון בין המטפל והמטופל, ואשר נועד להשיג מטרה בתחום הנפשי או ההתנהגותי". בספרות המקצועית מוגדר הטיפול הפסיכותרפי "שיטת טיפול פסיכולוגית, שמטרתה לטפל בהפרעות או בבעיות נפשיות, להקל עליהן ולרפא אותן בעזרת שיטות טיפול פסיכולוגיות ייחודיות, המבוצעות על ידי אנשי מקצוע מיומנים, שיש להם הכשרה מיוחדת לכך. הטיפול מתבצע מתוך הסכמה הדדית בין המטפל למטופל, והם קובעים ביניהם את מסגרת הטיפול ואת תנאיו...הטיפול נקבע יותר על ידי המטפל. בניגוד לטיפולים הרפואיים שהטיפול בהם מוסכם על המטפל ועל המטופל כאחד, הכשרתו של הפסיכותרפיסט, הנסיבות, המטרה והיחסים המיוחדים בין המטפל למטופל הם מגדירים את הטיפול הנפשי כפסיכותרפיה...מטרות הטיפול הן להביא לשיפור במצב הרגשי והקוגניטיבי, לשיפור בגישות ובהתנהגות שגורמות סבל לחולה ולסביבה, ולסלק סימפטומים מטרידים ומציקים...האמצעים הטיפוליים – קשר, אמון, תמיכה, הזדהות עם המטפל, סוגסטיה, למידה, פרקון (קתרזיס), העברה, אינטרפרטציה ועיבוד. הדגש משתנה לפי השיטות השונות של הפסיכותרפיה".
העיסוק בפסיכותרפיה, במדינת ישראל, אינו מוגדר בחוק ואינו מעוגן בחקיקה. העיסוק בפסיכולוגיה, לעומת זאת, מוגדר בסעיף 1 לחוק הפסיכולוגים "עיסוק מקצועי כמשלח יד באבחונם ובהערכתם של עניינים ובעיות בתחום הנפשי, השכלי וההתנהגותי של בני אדם, וכן טיפול, שיקום, ייעוץ והדרכה בנוגע לעניינים ולבעיות כאמור, הנעשים בדרך כלל בידי פסיכולוג". סעיף 2 לחוק הפסיכולוגים קובע כי "לא יעסוק אדם בפסיכולוגיה אלא אם הוא פסיכולוג". לכאורה מגביל חוק זה את עיסוקם של עובדים סוציאליים העוסקים בפסיכותרפיה. מצד שני, חוק העובדים הסוציאליים מגדיר את העיסוק בעבודה סוציאלית: "עיסוק מקצועי, כמשלח יד, לשיפור תפקודם האישי והחברתי של הפרט, המשפחה והקהילה בדרך של טיפול, שיקום, ייעוץ והדרכה הנעשית בדרך כלל בידי עובד סוציאלי ובשיטות טיפול מקצועיות הנהוגות בעבודה סוציאלית". סעיף 3 לחוק זה קובע את ייחוד העיסוק במקצוע העבודה הסוציאלית לעובד סוציאלי. הדרך ליישב את הסתירה, לכאורה, בין חוק העובדים הסוציאליים לחוק הפסיכולוגים היא בהבנה ש"נקודת הכובד אינה בטכניקת הטיפול (פסיכותרפיה), אלא במטרת הטיפול. אם מטרת הטיפול היא טיפול, אבחון והערכה של עניינים ובעיות בתחום הנפשי, השכלי וההתנהגותי – הרי שימוש בטכניקות הטיפול הפסיכותרפי ליישום מטרות אלו נכלל בגידרו של סעיף 1 לחוק הפסיכולוגים; אם מטרת הטיפול היא שיפור תפקודם האישי והחברתי של הפרט, המשפחה והקהילה – הרי שימוש בטכניקות הטיפול הפסיכותרפי ליישום מטרות אלו נכלל בגידרו של סעיף 2 לחוק העובדים הסוציאליים והוא מותר לעובד סוציאלי".
לקריאה נוספת

יוסי קטן, אלי לונטל ומאיר חובב (עורכים), עבודה סוציאלית בישראל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013. לקריאה ב"פסיק, הספרייה הדיגיטלית" (זמין לסטודנטים וחוקרים).
ג'וני גל ורוני הולר (עורכים), לא צדקה אלא צדק: פרקים בהתפתחות העבודה הסוציאלית בישראל, הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2019. לקריאה ב"פסיק, הספרייה הדיגיטלית" (זמין לסטודנטים וחוקרים).
הערות שוליים

↑  חוק העובדים הסוציאליים, התשנ"ו-1996 בוויקיטקסט
↑  John Gal and Stefan Köngeter, 2016. 'Exploring the Transnational Translation of Ideas: German Social Work Education in Palestine in the 1930s and 1940s', Transnational Social Review, 6, 3, pp. 262-279
↑  עיינה הלפרן, בפרסום. עובדות סוציאליות ביישוב העברי המנדטורי: חשיפת מקומן של נשים ומסורות נשכחות בהיסטוריית המקצוע. חיבור לקבלת תואר דוקטור, האוניברסיטה העברית בירושלים.
↑  רישום עובדים סוציאליים, באתר משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים
↑  דו"ח המל"ג להערכת איכות תוכניות הלימוד בעבודה סוציאלית
↑  ראיון עם יו"ר איגוד העובדים הסוציאליים על דרכים להצלחה בקריירה בתחום
↑  גלי וינרב, ‏"הייתי רוצה שעובדים סוציאליים יפעלו לשינוי מדיניות וחקיקה", באתר גלובס, 9 באוגוסט 2019
↑  תקנון העבודה הסוציאלית (תע"ס) באתר משרד הרווחה
↑  דורית אלדר-אבידן, דורית בירן דקלבאום, תדריך להתמודדות עם עוני והדרה חברתית, משרד הרווחה והשירותים החברתיים, אוקטובר 2013
↑  אסף שפירא, ‏תהליכי הפרטה מרכזיים בישראל, פרלמנט ‏64, 23 במרץ 2010
↑  צו ההרחבה פורסם בילקוט הפרסומים מס' 7458, התשע"ז, עמ' 3930.
↑  תא 10315/01 פישלר פנחס נ' דנינו אתי, השופט מוקי לנדמן, אתר "פסקי דין nevo"
↑  פרופ' אליצור, טיאנו, מוניץ ונוימן פרקים נבחרים בפסיכיאטריה, הוצאת פפירוס, אוניברסיטת ת"א, 1995, עמ' 517
↑  ראו: מבקר המדינה, דו"ח שנתי 49, עמ' 144-145
↑  סעיף 2 לחוק העובדים הסוציאליים, תשנ"ו – 1996
↑  ציטוט מתוך פסק הדין של השופט לנדמן מ., תביעה אזרחית ת.א 010315/01
 מתאריך 04/09/02 שהוזכר לעיל
עובדת סוציאלית בביקור במעברת תלפיות, ירושלים, 1958
פצ'ניז'ין

| --- | --- |
סמל פצ'ניז'יןסמל פצ'ניז'ין

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז איוואנו-פרנקיבסק איוואנו-פרנקיבסק
 שטח:  40.25 קמ"ר
 גובה:  319 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,253 (1 בינואר 2019)
 קואורדינטות:  48°31′N 24°52′E﻿ / ﻿48.517°N 24.867°E﻿ / 48.517; 24.867
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםפצ'ניז'ין(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםפצ'ניז'ין(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק רגילה) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהפצ'ניז'ין(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק מוגדלת) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהפצ'ניז'ין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פצ'ניז'ין (באוקראינית: Печеніжин; בפולנית: Peczeniżyn; ביידיש: פעטשיניזשין) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, כ-11 ק"מ מערבית לקולומיאה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

פצ'ניז'ין הוקמה במאה ה-18 כעיר פרטית בבעלות אצולה. משנות ה-80 של המאה ה-19 התפתחה העיירה, בשל מציאת נפט בסביבתה, והתחלת הפקתו. במהלך מלחמת העולם הראשונה גרמו החיילים הרוסים נזק רב לעיירה.
בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי פצ'ניז'ין

יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-18, ובשנת 1750 נבנה בה בית כנסת. בראשית המאה ה-19 הייתה קהילת העיירה לעצמאית, לאחר שקודם לכן השתייכו אנשיה לקהילת קולומיאה הסמוכה. בשנת 1848 קבע מושבו בעיירה האדמו"ר רבי צבי הגר בן רבי דוד מזאבלוטוב. אחריו כיהן בנו רבי גרשון הגר.
במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ובשנת 1890 נמנו בה 2,024 יהודים. בתחילת המאה ה-20, וביתר שאת לאחר מלחמת העולם הראשונה, עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,330 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, תוך קיום בית ספר עברי. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם, ובאחד המקרים נרצחה מורה בבית הספר העברי ביישוב.
במהלך הכיבוש הגרמני של אזור העיירה, החל מקיץ 1941, גורשו יהודי העיירה לגטו קולומיאה, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי העיר.
פסק

ערך זה עוסק בטכניקות ספרותיות. אם התכוונתם לסימן פיסוק מסורתי המשמש במקרא (פָּסֵק), ראו טעמי המקרא; אם התכוונתם לאות המגיע למעבד מחשב, הקרוי פְּסָק, ראו .
דוגמה לצזורה בסימון מוזיקה מערבית מודרנית.
פֶּסֶק (בלועזית: צזורה; לפי האקדמיה ללשון העברית: מִפְסָק) הוא הפסקה או קטיעה מטרית בטור שירי בו נגמר רעיון או ביטוי אחד ורעיון אחר מתחיל. זה יכול לבוא לידי ביטוי בפסיק (,), סימן וי (✓), או שני קווים, נטויים (//) או זקופים (||). מבחינת זמן, הפסקה זו עשויה להשתנות בין שתיקה קלושה עד להפסקה מלאה. ביצירה מוזיקלית, אורכו של פסק כאשר הוא מצוין הוא על פי שיקול דעתו של המנצח.
שירה

בשירה היוונית והלטינית הקלאסית פסק הוא הצומת שבו מילה אחת מסתיימת והמילה הבאה מתחילה בתוך רגל. לעומת זאת, צומת מילים בקצה הרגל נקרא דיארזיס. חלק מהפסקים צפויים ומייצגים נקודת מפרק בין שני ביטויים או סעיפים. כל שאר הפסקים הם רק פוטנציאל למפרק. ההפך מפסק-חובה הוא גשר בו אסור לצמת מילים.
בשירה האירופית המודרנית, פסק מוגדר כציון טבעי לסופו של ביטוי או רעיון, במיוחד כאשר הוא מתרחש באמצע שורה. פסק זכרי עוקב אחר הברה מוטעמת ואילו פסק נקבי עוקבת אחר הברה לא מוטעמת. פסק מתואר גם על ידי מיקומו בשורת שירה: פסק הקרוב לתחילת שורה נקראת פסק ראשוני, אחד באמצע שורה הוא מדיאלי, ואחד ליד סוף שורה הוא סופי. פסקות ראשוניים וסופיים נדירים בטורי שיר פורמליים, רומנטיים ונאו-קלאסיים, שמעדיפים פסקים מדיאליים.
שירה > סימן הפסק

בקביעת משקל של טור שירי, סימן הפסק המודרני הוא קו ניצב כפול ⟨||⟩ או ⟨ \|⟩, גרסה של virgula ("זרד") המשמש כסימן פסק בכתבי יד מימי הביניים. אותו סימן התפתח בנפרד כמו ה-virgule, הלוכסן היחיד המשמש לציון מעברי שורות בשירה.
שירה > דוגמאות > הומרוס

פסקים היו בשימוש נרחב בשירה היוונית. לדוגמה, בשורת הפתיחה של האיליאדה:
תרגום: שאול טשרניחובסקי
קו זה כולל פסק זכרי לאחר θεὰ, הפסקה טבעית המפרידה את השורה לשני חלקים הגיוניים. שלא כמו הטרגדיונים בהקסמטרים שלהם, שורות הומריות משתמשות בדרך כלל בפסקים נקביים; העדפה זו נצפית במידה גבוהה עוד יותר בקרב משוררי אלכסנדריה.
שירה > דוגמאות > עברית

פסק לא נפוץ בשירה העברית הלא מתורגמת, אך אכן קיים (ראה נתן אלתרמן).
שירה > דוגמאות > האנגלית העתיקה

באנגלית העתיקה, הפסק בא לייצג הפסקה בולטת על מנת להדגיש שורות בשירה האנגלית העתיקה שאחרת ייחשבו לשורות מונוטוניות. ניתן לטעון כי זה יכול להפוך את הפסק חשוב יותר לטור שירי אנגלי עתיק מאשר לשירה הלטינית או היוונית. בשירה לטינית או יוונית ניתן היה לדכא למען שינוי את הפסק בכל שורה שהיא. בפסוק האליטרטיבי המשותף לרוב השפות הגרמאניות העתיקות ביותר, הפסק הוא חלק נוכח והכרחי מצורת הטור עצמה. בשורת הפתיחה של ביאוולף נכתב:
תרגום: אריה סתיו
הצורה הבסיסית היא טור שירי מקובל, עם ארבע הברות מוטעמות בכל שורה המופרדות בפסק. שירה אנגלית עתיקה הוסיפה אליטרציה ומכשירים אחרים תבנית בסיסית זו.
מוזיקה

במוזיקה, פסק מציין הפסקה קצרה ושקטה, שבמהלכה לא סופרים משקל. בדומה לפרמטה שקטה, פסק ממוקם בין תווים או תיבות (לפני או מעל שורות תיבה), ולא על תווים או מנוחות (כמו עם פרמטה). פרמטה עשויה להיות ממוקמת מעל פסק כדי להצביע על הפסקה ארוכה יותר.
בסימון מוזיקלי, פסק מסומן בקווים אלכסוניים כפולים, בדומה לזוג לוכסנים.
ראו גם

שלוש נקודות
משקל (שירה)
ספרות אנגלית עתיקה
הערות שוליים

↑  מִפְסָק במילון ספרות: שירה (תשס"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Spreadbury, Daniel; Eastwood, Michael; Finn, Ben; and Finn, Jonathan (March 2008). "Sibelius 5 Reference", p.150. Edition 5.2. "The comma also indicates a short silence on instruments like the piano, which can't literally breath."
↑  "virgule, n.", Oxford English Dictionary, 1st ed., Oxford: Oxford University Press, 1917.
↑  West, M.L. (1982). Greek Metre. Oxford: Clarendon Press. pp. 38, 98, 152.
↑  Bergman, Bennet. "Caesura." LitCharts LLC, May 5, 2017. Retrieved May 17, 2018. https://www.litcharts.com/literary-devices-and-terms/caesura.
פיטר גורינג

הארי (פיטר) גורינג (אנגלית: Harry (Peter) Goring;‏ 2 בינואר 1927, בישופס קליב, גלוסטרשייר - דצמבר 1994) היה כדורגלן אנגלי.
גורינג החל את דרכו במועדון המקומי צ'לטנהאם טאון ששיחק בליגה הדרומית, שם זכה למוניטין של חלוץ מצטיין. הוא הוחתם על ידי ארסנל מהליגה הראשונה בינואר 1948, וב-18 החודשים הראשונים שלו במועדון הלונדוני שיחק בקבוצת המילואים של המועדון.
בקיץ 1949 ערך המועדון מסע משחקים בברזיל, וגורינג הפגין בו יכולת טובה. לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 1 על צ'לסי ב-24 באוגוסט 1949. בעונתו הראשונה הוא הבקיע 21 שערים ב-29 משחקים, והיה מדורג במקום השני בטבלת מבקיעי השערים של ארסנל. המועדון סיים רק במקום החמישי, אך מנגד הצליח לזכות בגביע ה-FA לאחר ניצחון 2 - 0 על ליברפול; גורינג פתח בהרכב של ארסנל אך לא הבקיע.
גורינג המשיך לשחק בהתקפת ארסנל גם בעונה שלאחר מכן (בה הבקיע 16 שערים), אך במהלכה הודח מההרכב לטובת קליף הולטון במהלך שגרם לירידה ברמת המשחק שלו; באותה עונה (1951/1952) הוא הבקיע רק חמישה שערים ב-19 משחקים. אולם, בעונה שלאחר מכן הוא הצליח לזכות מחדש במקום קבוע בהרכב, והבקיע עשרה שערים ב-29 משחקים, שסייעו לארסנל לזכות באליפות בזכות ממוצע שערים עדיף.
עונת 1953/1954 הייתה הכי פחות טובה מבחינתו, והוא השתתף בתשעה משחקים בלבד שבהם לא הבקיע ולו שער אחד. המאמן טום ויטאקר בטח ביכולתו של גורינג, ולאחר שהעבירו לעמדת הקשר הימני הוא השתתף במשחקים רבים. בשתי העונות הבאות הוא החמיץ רק שישה משחקים, ואף זומן לנבחרת התאחדות הכדורגל שערכה מסע משחקים באיים הקאריביים בקיץ 1955.
השנים המאוחרות בקריירה של גורינג התאפיינו בפציעות; בשלוש עונותיו האחרונות בארסנל, בין 1956 ל-1959, הוא השתתף ב-25 משחקים בלבד, כאשר בעונת 1958/1959 ובהדרגה עבר לקבוצת המילואים של ארסנל. בסך הכול הוא השתתף ב-240 משחקים, והבקיע בהם 53 שערים. בקיץ 1959 הוא עבר לבוסטון יונייטד מארצות הברית בעסקה שבה אלן אשברי הושאל לארסנל, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
לאחר שפרש מכדורגל הוא חזר לצ'לטנהאם על מנת לנהל את האטליז המשפחתי. בספטמבר 1968 הוא התמנה למאמן פורסט אנד גרין רוברס, והחזיק במשרתו במשך 11 עונות עד שהתפטר באוקטובר 1979, שבמהלכן הוביל את המועדון מליגת מחוז גלוסטרשייר לליגה ההלנית.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
הערות שוליים

↑  כינוי לליגה באנגליה המאגדת מועדונים ממספר מחוזות ובהם גלוסטרשייר. הליגה הזו בכירה יותר בהשוואה לליגת מחוז גלוסטרשייר. אין לבלבל בין הליגה הזו לליגת העל היוונית