stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התפתחות יתר של השדיים
גורמים

הסיבה הבסיסית לגדילה המהירה ברקמות החיבור של השדיים, שתוצאותיה גדילה לממדים ענקיים וחסרי פרופורציה, עדיין לא הובהרה לחלוטין. אף על פי כן, הגורמים האפשריים כוללים רגישות גבוהה להורמונים מסוימים (כמו אסטרוגן, פרוגסטרון ופרולקטין) או גורמי גדילה בשדיים. שדיים מקרומסטיים מדווחים כמורכבים בעיקר מרקמות חיבור שומניות וסיביות, בעוד רקמות בלוטה נשארות יציבות.
מקרומסטיה מתרחשת אצל בערך כמחצית מהנשים אשר סובלות מסינדרום יתר ארומטאז (מצב של היפראסטרוגניה). היפרפרולקטינימיה דווח כגורם במקרים מסוימים של מקרומסטיה. מקרומסטיה קושרה גם עם היפרקלצמיה. כמו כן ניתן לראות כי כשני שלישים מהנשים אשר סובלות ממקרומסטיה סובלות גם מהשמנת יתר. מלבד ארומטאז, לפחות עוד שתי מוטציות גנטיות מקושרות לגרימת מקרומסטיה.
מספר קטן של תרופות נקשרו כגורמים לגיגנטומסטיה, כולל פניצילאמין, בוצילאמין, נאותיזאטזון, ציקלוספורין, אינדינאביר ופרידניסולון.
טיפול

טיפול רפואי טרם הוכח כיעיל באופן שיטתי. טיפולים רפואיים שונים שנוסו כוללים בתוכם טיפול בטמוקסיפן, פרוגסטרון, ברומוקריפטין, טסטוסטרון וגונדוטרופין המשחרר את אגוניסט ההורמון לופרורלין.
מקרומסטיה במהלך הריון מטופלת בעזרת תרופות להקטנת שדיים בלבד וללא ניתוח. טיפול ניתוחי כולל הקטנת ממפולסטיה וכריתת שד. למרות זאת, ניתוח להסרת/הקטנת שד איננו נחוץ אם לא צריך להוריד לפחות 1.8 ק"ג רקמה לכל שד.במרבית המקרים של מקרומסטיה, ניתוח איננו נחוץ רפואית (תלוי בגובה המטופלת). טיפול נקודתי-אזורי כולל קירור השדיים בקרח.
טיפול למקרומסטיה הקשורה בהיפרפרוקלטינמיה עם אגוניסט קולטני מסוג D2 כמו ברומוקריפטין וקברגולין, נמצא יעיל בחלק מהמקרים, אך לא בכולם. דנזול, אנטיאסטרוגן ואנדרוגן חלש, נמצאו גם כיעילים בטיפול במקרומסטיה.
כשגדילת יתר מתרחשת אצל מתבגרת, טיפולים לא פולשניים כגון טיפול תרופתי, טיפול בהורמונים, וסטרואידים אינם מומלצים בעקבות השפעות צדדיות ידועות ואינן ידועות.
ברגע שקצב גדילת השדיים אצל נערה מתייצב, הקטנת שדיים הופכת לאפשרות טיפול נאותה. במקרים מסוימים, אחרי טיפול אגרסיבי או ניתוחי, השד עשוי להמשיך לגדול או לגדול מחדש כך שכאופציה אחרונה ניתן לשקול כריתת שד.
הריון מזוהה כסיבה השנייה הכי נפוצה לגדילת יתר של השד. גדילת יתר של השד כתוצאה מהריון יכולה להיפתר מעצמה ללא טיפול לאחר סיום ההיריון.
תרבות וחברה > קשיים

שדיים גדולים בצורה קיצונית הם מקור לתשומת לב גדולה. חלק מהנשים מנסות להחביא או למסך את השדיים שלהן בעזרת בגדים מיוחדים ואפילו חזיות מקטינות. נשים עם מצב זה עלולות לחוות הטרדות ולקבל תשומת לב יתרה אשר עלול להוביל להשלכות פסיכולוגיות, בהן דיכאון.
במקרה ספציפי שדווח בשנת 1993 של ילדה בת 12 מיפן, שדיה הגדולים גרמו לה ל"בעיות פסיכולוגיות אינטנסיביות, אשר מנעו ממנה להשתתף בפעילויות וקשרים חברתיים". השחקנית סולייל מון פריי, שכיכבה כילדה בסדרת הסיטקום "מיקי צ'יק צ'אק ועוד", דיווחה בריאיון למגזין "People" שבנים התגרו בה, קראו לה בשמות גנאי הקשורים לגודל שדיה וזה השפיע על עבודתה המקצועית וחייה החברתיים בצורה שלילית. "אנשים ראו אותי כפרוצה", אמרה בראיון, "לא יכולתי לשבת ישר מבלי שאנשים יחשבו שאני זונה".
מציאת מידת חזייה גדולה דיה היא מאתגרת עבור הנשים הסובלות ממצב רפואי זה. כמו כן חזיות גדולות יותר הן יקרות יותר, לא מחמיאות ונדירות. חזיות שאינן מתאימות עם רצועות צרות עלולות לגרום לגירוי כרוני ואדמומיות באזור הכתפיים. פריחות בעור מתחת לשדיים הן נפוצות, במיוחד במזג אוויר חם. שדיים כבדים עלולים לגרום, לכאבי ראש, כאבי צוואר, כאבים בגב תחתון ועליון ונמלול או עקצוץ באצבעות.
תרבות וחברה > כיסוי ביטוחי

חברות ביטוח בארצות הברית בדרך כלל דורשות מהרופא המטפל לספק הוכחות ששדיה הגדולים של המבוטחת גורמים לכאבי ראש, כאבי גב או כאבי צוואר לפני שהם ישלמו על ניתוח הקטנת שדיים. חברות ביטוח קובעות גם לנשים בעלות משקל עודף, מצב נפוץ במקרים של גיגנטומסטיה, להשיל קודם משקל מסוים. כמו כן נפוץ שמבקשים מהמטופלת לנסות קודם פיזיותרפיה או טיפולים אלטרנטיביים לכשנה או יותר.
ראו גם

שד (איבר)
לקריאה נוספת

Touraine, P. (2005). "Breast Inflammatory Gigantomastia in a Context of Immune-Mediated Diseases". Journal of Clinical Endocrinology & Metabolism. 90 (9): 5287–5294
Oladele, AO; Olabanji, JK; Alabi, GH (2007). "Reduction mammoplasty: The experience in Ile-Ife, Nigeria". Nigerian Journal of Medicine : Journal of the National Association of Resident Doctors of Nigeria. 16 (3): 261–267
Netscher, David T.; Mosharrafa, ALI M.; Laucirica, Rodolfo (1996). "Massive Asymmetric Virginal Breast Hypertrophy". Southern Medical Journal. 89 (4): 434–7.
U.S.A Library of congress-Health Breast :A Primer
John Blair Deaver (1917)The Breast: Its Anomalies, Its Diseases, and Their Treatment P. Blakiston's Son & Co
Joseph, Jacques (1987).Rhinoplasty and facial plastic surgery with a supplement on mammaplasty and other operations in the field of plastic surgery of the body: an atlas and textbook Phoenix: Columella Press. p. 755.
Plummer, Samuel C.; Bump, Warner S. (1927)."Massive Hypertrophy of the Breasts"Annals of Surgery. 85 (1): 61–6
Warren, John Collins (1900).The International text-book of surgery Volume II. Saunders. p. 234.
Erichsen, John Eric (1885) The Science and art of surgery.Vol. II. H. C. Lea's Son & Company. pp. 693–694.
Ochsner, Albert John (1921)Surgical Diagnosis and Treatment: By American Authors.Lea & Febiger. p. 147.
חוף גולד (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בחוף באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  אין ערך
 על שם:  לורנס גולד 
 קואורדינטות:  84°30′S 150°00′W﻿ / ﻿84.5°S 150°W﻿ / -84.5; -150 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף גולד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף גולד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חוף גוּלְד הוא חלק החוף של יבשת אנטארקטיקה לאורך השוליים המזרחיים של מדף הקרח רוס בין הצד המערבי של קרחון סקוט והצד הדרומי של חוף סיפל.
היסטוריה > מקור השם

שמו של החוף ניתן לו בשנת 1961 על ידי הוועדה הניו זילנדית למתן שמות באנטארקטיקה.
החוף נקרא על שם לורנס מ. גולד, גאולוג שהיה המשנה למפקד במשלחת הראשונה של בירד לאנטארקטיקה בשנים 1930–1928.
גולד הנהיג את הקבוצה הגאולוגית  שמיפתה בשנת 1929 280 ק"מ מחוף זה. בתקופת כהונתו כנשיא קרלטון קולג' בנורת'פילד שבמדינת מינסוטה שבארצות הברית התמנה גולד ליו"ר הוועדה הלאומית של ארצות הברית לשנה הגאופיזית הבינלאומית ומילא תפקיד חשוב בתכנון תוכנית החקר של ארצות הברית לאנטארקטיקה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
חוליו קפלן

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1950 (בן 74) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1967
 מד כושר מרבי:  2480 (ינואר 1981)
 מד כושר נוכחי:  2480 (לא פעיל)
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, University High School 
 מקצוע נוסף:  מתכנת
 מדינה:  ארגנטינה, פוארטו ריקו, ארצות הברית
 
חוליו קפלן (בספרדית: Julio Kaplan;‏ נולד ב-25 ביולי 1950 בואנוס איירס) הוא שחמטאי יהודי-ארגנטינאי.
חוליו קפלן נולד בבואנוס איירס. הוא התחיל ללמוד שחמט אצל חקובו בולבוצ'אן. בשנת 1963 משפחתו היגרה לפוארטו ריקו. בשנים 1967–1972 הוא למד באוניברסיטת ברקלי. 

לאחר סיום לימודיו עבד ב-Autodesk. הוא כתב תוכנות מחשב לשחמט ועבד בתחום, בין היתר, ב-Electronic Arts. בעבודתו זו שיתף פעולה עם גארי קספרוב.
פעילות בתחום השחמט

בשנת 1967 קפלן זכה באליפות פוארטו ריקו. בהמשך אותה שנה הוא ניצח באליפות העולם לנוער, שנערכה בירושלים. בעקבות הצלחות אלו הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי.
בשנת 1969 הוא זכה במקום הרביעי באליפות העולם עד גיל 20 (ניצח אנטולי קרפוב).
הוא היה חבר של נבחרת פוארטו ריקו וארצות הברית באליפות העולם בשחמט לסטודנטים. בשנת 1966 הוא זכה במדליית זהב אישית ובשנת 1976 במדליית כסף אישית.
קפלן הפסיק להשתתף בתחרויות בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.
חוליו קפלן במשחקי אולימפיאדת השחמט

בין השנים 1966 ל-1972 השתתף קפלן ב-4 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1966 | 2 עת | פוארטו ריקו |  | 8 מ-14 | 6+ 4= 4- | 57.1 | 41 קבוצתי, 4 אישי |
| 1968 | 1 | פוארטו ריקו |  | 3 מ-6 | 1+ 4= 1- | 50.0 | 40 קבוצתי |
| 1970 | 1 | פוארטו ריקו |  | 8.5 מ-13 | 5+ 7= 1- | 65.4 | 36 קבוצתי, 10 אישי |
| 1972 | 1 | פוארטו ריקו | 2470 | 11.5 מ-17 | 7+ 9= 1- | 67.6 | 3640 קבוצתי, 6 אישי |
הערות שוליים

↑  Kaplan, Julio - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90080336  ISNI: 0000 0000 5071 4897  LCCN: no2008172863  NTA: 068493193  VIAF: 17053474   WorldCat (עם VIAF): 17053474 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זו הדרך

ערך זה עוסק בכתב עת. אם התכוונתם לשיר מאת רחל המשוררת, ראו .
סמליל "זו הדרך"
זו הדרך הוא שבועון המפלגה הקומוניסטית הישראלית בעברית.
בטרם הפך לשבועון, הוציאה המפלגה הקומוניסטית הישראלית לאור את "זו הדרך" כביטאון לבעיות התאוריה והפרקטיקה. כתב עת זה יצא לאור מינואר 1951 ועד יוני 1965. המו"ל והעורך של כתב העת היה מאיר וילנר.
במקביל הוציאה מק"י לאור את "א-דרב", כתב עת רעיוני בערבית.
לאחר הפילוג במק"י בשנת 1965, המשך ההוצאה לאור של עיתוני המפלגה פוצל, כאשר "קול העם" היומון נותר בידי הפלג בראשות שמואל מיקוניס ומשה סנה, שסיעתו בכנסת כונתה מק"י, בעוד ש"אל-איתיחאד", העיתון בערבית, וכן הביטאונים הרעיוניים "זו הדרך" ו"א-דרב" נותרו בידי הפלג בראשות מאיר וילנר ותופיק טובי, שסיעתם בכנסת כונתה רק"ח. ביוזמת מאיר וילנר, "זו הדרך" הפך מכתב עת לשבועון, המופיע בסדירות מאז אוגוסט 1965. בשנת 2001 בעקבות קשיים כלכליים צומצם היקף שבועון, וכיום הוא כולל שמונה עמודים.
תפוצת השבועון המודפס היא כאלף עותקים. נוסף לכך נשלח השבועון בדוא"ל לאלפי קוראים נוספים. מיום הקמתו עד שנת 1984 העורך הראשי של העיתון היה מאיר וילנר, מ-1984 ועד 2011 כיהנה כעורכת ראשית תמר גוז'נסקי. לאחר פרישתה של גוז'נסקי מעריכת העיתון, מונו ד"ר אפרים דוידי כעורך הראשי ואורי וולטמן כעורך בפועל.
בשנת 2019 מונה לרכז המערכת אסף טלגם.
בחודש פברואר 2021 הוקם אתר האינטרנט של "זו הדרך". בניגוד לעיתון המתפרסם מדי שבוע ביום רביעי, אתר האינטרנט מתעדכן באופן רציף.
חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  7 במאי 2001
 תאריך חקיקה עברי:  י"ד באייר תשס"א
 גוף מחוקק:  הכנסת החמש עשרה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים מאי 2001, עמ' 378
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד הכלכלה והתעשייה
 מספר תיקונים:  1
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות, התשס"א–2001 אושר בכנסת ב-7 במאי 2001, ועיגן בחקיקה את חובת מתן הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות, שהייתה נהוגה גם קודם לכן במקומות עבודה רבים מתוקף הסכמים קיבוציים.
היסטוריה חקיקתית

חובת מתן הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות, הייתה נהוגה שנים רבות לפני חקיקת חוק זה במקומות עבודה רבים מתוקף הסכמים קיבוציים.
עם זאת, לא כל העובדים נהנו מזכות זו. הצעת החוק באה לבסס את חובת ההודעה המוקדמת ולהעניקה לכל העובדים בישראל.
הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות הוגשה לכנסת החמש עשרה על ידי חבר הכנסת יורי שטרן. החוק אושר ב-7 במאי 2001, ועיגן בחקיקה, ובכך החיל על כלל העובדים בישראל, חובת מתן הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות. משך ההודעה המוקדמת גדל בהתאם לוותק של העובד, עד להודעה מוקדמת של חודש. החוק נכנס לתוקף ב-1 ביוני 2001.
תקופת ההודעה המוקדמת נועדה לתת למעסיק שהות למציאת מחליף לעובד שהתפטר, ולתת לעובד שהות למציאת מקום עבודה חדש.
החוק לא עבר כל שינוי מאז חקיקתו, מלבד השינוי שנעשה בשנת 2014 בכל חוקי העבודה, של החלפת המילה "מעביד" במילה "מעסיק".
לשר העבודה והרווחה נתונה סמכות להתקין תקנות לפי חוק זה, אך לא הותקנו תקנות מכוח החוק.
הוראות החוק

החוק קובע כי מעסיק המבקש לפטר עובד ייתן לו הודעה מוקדמת לפיטורים, ועובד המבקש להתפטר מעבודתו ייתן למעסיקו הודעה מוקדמת להתפטרות (גם ברוב יתר סעיפי החוק יש סימטריה בין העובד למעסיק). ההודעה תינתן בכתב ותציין את יום הוצאת ההודעה ואת יום הכניסה לתוקף של הפיטורים או ההתפטרות. משך ההודעה המוקדמת גדל בהתאם לוותק של העובד, תוך הבחנה בין עובד במשכורת (עובד חודשי) לעובד בשכר (עובד שעתי או יומי).
משך ההודעה המוקדמת לעובד במשכורת:
משך ההודעה המוקדמת לעובד בשכר:
בתקופת ההודעה המוקדמת על העובד להמשיך בעבודתו כרגיל. מעסיק רשאי להודיע לעובד, בהודעה מוקדמת לפיטורים, כי הוא מוותר על נוכחות העובד ועל עבודתו בפועל בתקופת ההודעה האמורה, כולה או מקצתה, ובלבד שישלם לעובדו פיצוי בסכום השווה לשכרו הרגיל של העובד בעד התקופה שלגביה ויתר על עבודתו. מעסיק רשאי להודיע לעובד שנתן הודעה מוקדמת להתפטרות, כי הוא מוותר על נוכחותו של העובד ועל עבודתו בפועל בתקופת ההודעה האמורה, כולה או מקצתה, ובלבד שישלם לעובדו פיצוי בסכום השווה לשכרו הרגיל של העובד בעד התקופה שלגביה ויתר על עבודתו.
מעסיק שפיטר עובד ולא נתן לו הודעה מוקדמת לפיטורים כאמור בחוק זה, ישלם לעובדו פיצוי בסכום השווה לשכרו הרגיל בעד התקופה שלגביה לא ניתנה ההודעה המוקדמת (פיצוי זה קרוי חלף הודעה מוקדמת או תמורת הודעה מוקדמת). עובד שחדל לעבוד ולא נתן למעסיקו הודעה מוקדמת להתפטרות כאמור בחוק זה, ישלם למעסיקו פיצוי בסכום השווה לשכרו הרגיל בעד התקופה שלגביה לא ניתנה ההודעה המוקדמת.
מעסיק ייתן לעובדו, בסיום העבודה, אישור בכתב בדבר תחילתם וסיומם של יחסי העבודה ביניהם.
חובת ההודעה המוקדמת אינה חלה על עובד, בנסיבות מיוחדות שעקב קיומן אין לדרוש ממנו כי יעבוד בתקופת ההודעה המוקדמת, ועל מעסיק, בנסיבות שבהן העובד שפוטר אינו זכאי לפיצויי פיטורים, על פי הוראות סעיפים 16 או 17 לחוק פיצויי פיטורים, או על פי החלטת בית דין למשמעת שהורה על פיטורים בלא פיצויים.
בפסיקה

בהסכמי עבודה שונים נקבעת תקופת הודעה מוקדמת ארוכה מהנדרש בחוק, למשל הודעה מוקדמת של שלושה חודשים ואף יותר. בהתאם לפסק דין של בית הדין האזורי לעבודה בירושלים, הסכם כזה מחייב את המעסיק אך אינו מחייב את העובד.
בפסק דין של בית הדין האזורי לעבודה בירושלים נקבע ששכחת ילד ברכב על ידי נהג הסעות, אף שהסתיימה בשלום, היא עבירת משמעת חמורה, המצדיקה את פיטורי הנהג ללא הודעה מוקדמת וללא פיצויי פיטורים.
לקריאה נוספת

מנחם גולדברג ונחום פינברג, דיני עבודה, הוצאת סדן, פרק 31 – חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות.
הערות שוליים

↑ דוגמאות:
חוקת העבודה לעובדים ברשויות המקומיות בישראל, 1960
הסכם קיבוצי בין הטכניון להסתדרות הכללית, 1976
↑  הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות, התשס"א–2000, ה"ח 2861, מ-19 דצמבר 2000
↑  חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות, התשס"א–2001, ס"ח 1788 מ-17 במאי 2001
↑  חוק להחלפת המונח מעביד (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, ס"ח 2459 מ-15 ביולי 2014
↑  דמ (י-ם) 6700/04 לוי יניב נ' כפיר ביטחון ומיגון אלקטרוני בע"מ, ניתן ב-1 בינואר 2006, באתר "נבו")
↑  ס"ע (י-ם) 60694-03-11 יצחק טובול נגד א.ד.ם אקספרס בע"מ, ניתן ב-10 ביולי 2013, באתר "נבו"
חאוטנג

| --- | --- |
סמל חאוטנגסמל חאוטנג

 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 מושל:  David Makhura
 רשות מחוקקת:  Gauteng Provincial Legislature 
 בירת הפרובינציה:  יוהנסבורג (והעיר הגדולה)
 תאריך ייסוד:  27 באפריל 1994
 שטח:  18,178 קמ"ר
 גובה:  1,652 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרובינציה:  15,099,422 (2 בפברואר 2022)
  ‑ צפיפות:  726.16 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  26°0′0″S 28°0′0″E﻿ / ﻿26.00000°S 28.00000°E﻿ / -26.00000; 28.00000
 אזור זמן:  UTC +2
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת חאוטנג מוגדלת) יוהנסבורג פרטוריה פריניחינג קרוגרסדורףחאוטנג(למפת חאוטנג רגילה) יוהנסבורג פרטוריה פריניחינג קרוגרסדורףחאוטנג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חאוטנג (בסותו: Gauteng) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה, הקטנה והצפופה שבהן. בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר בה היא יוהנסבורג.
חאוטנג, הפרובינציה העירונית והמאוכלסת ביותר בדרום אפריקה, היא למעשה מגלופוליס הכולל את פרטוריה ופרווריה, ויטווטרסראנד (המטרופולין של יוהנסבורג רבתי) והעיר פריניחינג. הפרובינציה שוכנת בצפון-מזרחה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון בלימפופו, ממזרח במפומלנגה, מדרום במדינה החופשית וממערב בפרובינציה הצפון-מערבית.
גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמוגרפיה > התפלגות גזעית

| הקבוצות הגזעיות באוכלוסיית חאוטנג |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שחורים | 9,493,684 | 77.36% |   |  |
| לבנים | 1,913,884 | 15.60% |   |  |
| צבעוניים | 423,594 | 3.45% |   |  |
| אסייתים | 356,574 | 2.91% |   |  |
| אחר | 84,527 | 0.69% |   |  |
דמוגרפיה > פריסת אוכלוסין

| פריסת אוכלוסיית חאוטנג |
| --- | --- | --- | --- |
  פחות מ-1 נפש לקמ"ר  1–3 נפש לקמ"ר  3–10 נפש לקמ"ר  10–30 נפש לקמ"ר  30–100 נפש לקמ"ר  100–300 נפש לקמ"ר  300–1000 נפש לקמ"ר  1000–3000 נפש לקמ"ר  יותר מ-3000 נפש לקמ"ר:
חלוקה מנהלית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפתח | שם | שם מלא רשמי | בירה | שטח (בקמ"ר) | אוכלוסייה (2011) | מספר רשויות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| J | מטרופולין יוהנסבורג | City of Johannesburg Metropolitan Municipality | יוהנסבורג | 1,645 | 4,434,827 | 1 |
| T | מטרופולין פרטוריה | City of Tshwane Metropolitan Municipality | פרטוריה | 6,345 | 2,921,488 | 1 |
| E | מטרופולין אקורהולני | Ekurhuleni Metropolitan Municipality | גרמיסטון | 1,924 | 3,178,470 | 1 |
| 5–7 | מחוז אסדיבנג | ASedibeng District Municipality | פריניחינג | 4,177 | 916,484 | 3 |
| 1–4 | מחוז וסט ראנד | West Rand District Municipality | ראנדפונטיין | 4,087 | 820,995 | 4 |
ראו גם

טרנסוואל (פרובינציה)
הערות שוליים

↑  Mid-year population estimates, 2015 (PDF) (Report). Statistics South Africa. 31 July 2015. p. 3. Retrieved 11 August 2015.
1 2 3  Census 2011: Gauteng, Statistics South Africa
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533466905171  GND: 7576225-0  LCCN: no95037436  MusicBrainz: 9c8c3e3a-6d06-4b89-ac76-96aff8687b45  VIAF: 266894834   WorldCat (עם VIAF): 266894834 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ורה דנש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במרץ 1915 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 במרץ 1970 (בגיל 55) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 בן או בת זוג:  פרידייש שאנדור 
 צאצאים:  Anna Sándor 
 מספר צאצאים:  1 
 
ורה דנש (במקור גרוסמן, בהונגרית: Dénes Vera;‏ בודפשט, 12 במרץ 1915 – בודפשט, 16 במרץ 1970) הייתה נגנית צ'לו עטורת פרסים ומורה למוזיקה יהודייה-הונגרייה, אשתו של המנצח והכנר פרידייש שאנדור.
ביוגרפיה

ורה גרוסמן נולדה במשפחה יהודית חובבת מוזיקה. אביה היה סוחר. בחירת כלי הנגינה שלה מקורה למעשה בחוויית ילדות מבית האופרה של בודפשט, סולו המיתרים של הפתיח לאופרה של רוסיני וילהלם טל. היא החלה ללמוד מוזיקה בכוחות עצמה, וב-1925 נכנסה לאקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. היא הייתה תלמידתם של אדולף שיפר (צ'לו), לאו ויינר (מוזיקה קאמרית), אימרה ולדבאואר וינה קרפיי (רביעיית מיתרים). בשנת 1935 קיבלה הסמכת אמן (תואר באקדמיה) ובשנת 1937 הסמכה כמורה עם תעודת הוראה. בשנת סיום לימודיה היא היה פינליסטית בתחרות הצ'לו הבינלאומית בווינה.
דנש נתנה קונצרטים כבר בהיותה סטודנטית באקדמיה ולימדה תלמידים. משנת 1936 הפכה לנגנית המובילה של התזמורת הקאמרית לנשים של בודפשט. בשנים שלאחר מכן ניגנה גם בלהקות קמריות וסיירה איתן. בשנות מלחמת העולם השנייה לא יכלה להופיע בפני קהל לא יהודי בשל יהדותה, לכן ב-1939 הפכה לסולנית בלהקת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך שהופעותיה היו על פי רוב בתיאטרון גולדמארק. שם הכירה את בעלה, לו נישאה ב-1940. בנוסף להופעות, היא לימדה גם בבית הספר היהודי למוזיקה וקיבלה על עצמה תלמידים פרטיים.
ב-1944 נכלאה בתקופת שלטון מפלגת צלב החץ, אך הצליחה להימלט והסתתרה ביחד עם בעלה פרידייש שאנדור באמצעות מסמכים מזויפים עד תום המלחמה והשחרור על ידי כוחות הצבא האדום.
ב-1945 הצטרפה מיד לחיים המוזיקליים. היא ניגנה לראשונה בהרכב מזדמן בשם "תזמורת האמנים" (Művész Zenekar), ולאחר מכן בתזמורת הפילהרמונית הלאומית (Nemzeti Filharmonikus Zenekar) שהוקמה באותה התקופה. היא נשארה בקבוצה זו גם לאחר שינוי השם (התזמורת הממלכתית ההונגרית), וב-1952 קיבלה את התואר "סולנית צ'לו", אותו שמרה עד מותה. הוא גם הפכה לסולנית המובילה של התזמורת הקאמרית ההונגרית, שהוקמה ב-1957.
דנש לא הזניחה אף לרגע את המוזיקה הקאמרית. כבר בשנת 1946 הייתה חברה מייסדת של רביעיית המיתרים טאטראי. ב-1951 תפסה את מקומו של הצ'לן אדה בנדה ברביעייה.
היא קיבלה הזדמנות חדשה כמורה לצ'לו ב-1949. במערכת החינוך המוזיקלי ההחדשה בבודפשט הפכה למפקחת המקצועית של הבירה על כלי הצ'לו. עשר שנים מאוחר יותר הפכה כבר למורה מקצועית באקדמיה למוזיקה, ומשנת 1964 למורה באוניברסיטה. היא גידלה דור שלם של נגני צ'לו בהונגריה.
כסולנית, הרפרטואר שלה כיסה את כל ספרות הצ'לו. היא הציגה גם את הקונצ'רטו לצ'לו של המלחין אנדראש מיהאי (במקור מאוטנר) שהיה ניצול שואה לאחר שחרורו ממחנה הריכוז בוכנוואלד, וגם את הקונצ'רטו של טיבור שאראי וקטעים קאמריים. ב-1953 ערכה הקלטת רדיו של סונטת הסולו לצ'לו של ג'רג' ליגטי, שלא שודרה לבסוף עקב הצנזורה של המפלגה הקומוניסטית, סונטה שהוזמנה בחלקה על ידי ורה דנש.
למרות העובדה שבמבנה גופה לא הייתה צ'לנית אידיאלית, בחריצותו ובחתירתו לשלמות, זכתה להכרה גדולה בתחום הזה שהיה תחום חזק ביותר בהונגריה. המבקרים הדגישו את נגינתו האקספרסיבית ואת הגוון היפה ביותר שלה. מתוקף חינוכה עוד מבית היא השתייכה לאסכולה הגרמנית כאמנית וכמורה. בתה, אנה שאנדור (1950–2022), הייתה נגנית העוגב של התזמורת הקאמרית פרנץ ליסט.
פרסים והוקרה

תעודה של תחרות הצ'לו הבינלאומית של וינה (1937)
מסדר ההצטיינות של נשים בולגריות דרג 3 (1948)
עבור עבודה יוצאת מן הכלל (1950)
פרס פרנץ ליסט (1952, 1954, 1959)
עבור העבודה הסוציאליסטית (1955)
פרס האמן המצטיין (1961)
לקריאה נוספת

ג'רג' אדר: נגני צ'לו הונגריים במאה ה-20. מפעל חייהם של ורה דנש ואדה בנדה בראי אסכולת פופר. (עבודת הדוקטורט של DLA. 2011, גישה מקוונת)
אישטוואן גאבור: מ-BHZ עד-ÁHZ (Zeneműkiadó, בודפשט, 1984 מסת"ב 9633305187)
ורה דנש באתר של אומיקה
על חנוכת לוח הזיכרון שלה
לוח הזיכרון המשותף שלה עם בעלה בביתם דאז, ברובע 8 על קיר בית מס' 17 ברחוב גזה קרס. (השלט מסמן אותה בטעות כזוכה פעמיים בפרס פרנץ ליסט)
ז'אק קנטי

| --- | --- |

צילום מ-1960
 לידה:  30 במאי 1909 רוסה, ממלכת בולגריה 
 פטירה:  7 ביוני 1997 (בגיל 88) סירן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 השכלה:  בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז 
 מקצוע:  מנהל אמנותי ומפיק מוזיקלי
 בת זוג:  לוסיין ורנאי
 jacques-canetti.com
 
טיילת המנציחה את שמו, פריז
קברו בפר לשז
נסים ז'אק קנטי (בצרפתית: Jacques Canetti,‏ 30 במאי 1909 רוסה-7 ביוני 1997 סירן) היה מנהל אמנותי ומפיק מוזיקלי צרפתי יהודי יליד בולגריה. פעל בין השאר, בניהול חברות התקליטים "פולידור" ופיליפס והיה דמות מרכזית בקידומם של השאנסון הצרפתי ומבצעיו באמצע המאה ה-20.
זמרים וזמרים -יוצרים רבים זכו לטיפוחו בהתחלת הקריירה שלהם - למשל, אדית פיאף, שארל טרנה, האחים ז'אק, ז'ולייט גרקו, פליקס לקלר, שארל אזנבור, ז'ורז' בראסנס, ז'אק ברל, סרז' גינסבורג, גי ביאר, קלוד נוגארו, סרז' רג'אני, ז'אן מורו, רמון דבו, ז'אק איז'לן, מאיה קזביאנקה.
רקע משפחתי, ילדות וצעירות

נסים ז'אק קנטי נולד בשנת 1909 בעיר רוסה, בבולגריה, על הגדה הדרומית של הדנובה, בגבול עם רומניה. הוריו, ז'אק אליאס קנטי (1912-1881, יליד אדירנה) ומטילדה מזל לבית ארדיטי (1937-1886), היו שניהם בני משפחות של סוחרים מבוססים ששורשיהם ביהדות ספרד. אחיו הבכור, אליאס קנטי, היה לימים סופר מפורסם בשפה הגרמנית וחתן פרס נובל. אח אחר, ז'ורז' קנטי, היה לרופא וחוקר חשוב במכון פסטר בפריז והצטיין בחקר מחלת השחפת.
כשהיה בן שנתיים, המשפחה עברה לגור בווינה ולאחר מכן עברה למנצ'סטר באנגליה. אחרי שהתייתם בגיל 3 בעקבות מות אביו מהתקף לב, המשיך לבלות ז'אק את ילדותו יחד עם אמו ואחיו בערים אירופיות שונות: וינה, ציריך, מינכן ואחרי כן בפרנקפורט ובלוזאן. בשנת 1927, בגיל 18, השתקע בצרפת ונרשם לבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז (Haute École d'Études Commerciales). ידע על בוריין לדבר ולכתוב בארבע שפות.
התקופה שבין מלחמות העולם, פולידור, רדיו-סיטה

בגיל 20, חובב מושבע של מוזיקת ג'אז, הועסק ז'אק קנטי ככתב השבועון "מלודי מייקר", ארגן קונצרטים "ג'אז הוט" בכל הערים האוניברסיטאיות בצרפת וסייר ברחבי אירופה. הביא לראשונה לצרפת את לואי ארמסטרונג, קאב קאלוויי ודיוק אלינגטון. בנוסף לכך עמד מאחורי הקמת תזמורת הג'אז הראשונה של מוזיקאים שחורים בצרפת.
בשנת 1930, כשהוא בן 20 בלבד, אחרי שקרא מודעה שבה היה "דרוש צעיר אוהב מוזיקה ודובר גרמנית רהוטה", עזב ז'אק קנטי את בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז, כדי להתקבל לחברת פולידור. שם היה אחראי בין השאר על הפקת תקליט של רביעיית גלימיר עם הרביעייה של מוריס ראוול.
בשנת 1933 שכנע את מרלן דיטריך להקליט את הדיסק הראשון שלה בצרפתית (Assez (די) וMoi j'm'ennuie (משעמם לי).
אולם הקריירה שלו כמקדם כישרונות צעירים זינקה במיוחד אחרי היכרותו עם מרסל בלשטיין-בלאנשה, המייסד של תחנת הרדיו "רדיו סיטה" (Radio Cité) שקיבל אותו כמנהל אמנותי של התחנה.
בתוקף תפקידו זה הביא קנטי חידושים רבים בדגם של תוכניות הרדיו. ייסד תוכניות רדיו שהפכו לקלאסיקה, כדוגמת "המיוזיק-הול של הצעירים" (Le music-hall des jeunes), שפתחה את שעריה בפני כישרונות אלמונים כמו אדית פיאף, ואחר כך שארל טרנה. קנטי ערך גם את תוכנית הרדיו הראשונה המוקדשת לג'אז בצרפת. הלחין והקליט בחלילית את הג'ינגל הראשון של תחנת רדיו, יזם גם את התחרויות הראשונות בסגנון "כוכב נולד" ברדיו וניהל את ההקלטות הראשונות של אדית פיאף.
בימי מלחמת העולם השנייה

עם הכיבוש הנאצי, בעזרת השחקנית פרנסואז רוזה (Françoise Rosay), נמלט קנטי ל"אזור החופשי". הוא ארגן יחד איתה סיורי הופעות בדרום צרפת ובצפון אפריקה תוך כדי מעורבות בניהול תיאטראות ותחנות רדיו. בשנת 1943 ייסד יחד עם פייר-ז'ואן ואיאר את התיאטרון "לה טרואז אן" (théâtre des Trois Ânes) (תיאטרון "שלושת החמורים") ברחוב מוגדור באלג'יר.