stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גורדון קואוטס
ראשית חייו

גורדון קואוטס נולד בחצי האי הוקטרה שבקאיפרה הארבור שבניו זילנד, שם ניהלה משפחתו חווה. הוא לקח על עצמו אחריות אישית כבר מגיל צעיר יחסית בשל העובדה שאביו סבל מהפרעה דו-קוטבית. הוא קיבל חינוך בסיסי בבית הספר המקומי וכן מאמו שהייתה אישה מלומדת. הוא הוכשר כרוכב סוסים מיומן, למרות שעקב תאונה נפגעה רגלו ולא החלימה סופית עד ליומו האחרון. מאוכלוסיית המאורים הגדולה ששכנה באזור הוא נעשה בקיא בשפה המאורית. בזמנו נפוצה רכילות שלפני נישואיו היו לקואוטס שני ילדים מאישה מאורית. הוא התארס לאווה אינגל, שהייתה מורה, אך אביה אסר את קיומם של הנישואים על רקע מחלתו של אביו של קואוטס ומתוך החשש שהמחלה תעבור בתורשה. בסופו של דבר, ב-1914 הוא נשא לאישה את מרג'ורי גרייס קולס ויחד אתה הוא הביא לעולם חמש בנות.
ראשית הקריירה הפוליטית

קואוטס החל להיות מעורב בפוליטיקה כאשר ב-1905 הוא נבחר להיות חבר במועצת מחוז אוטמטה. מאוחר יותר, בין השנים 1913 – 1916, הוא שירת כיושב ראש המועצה. עוד קודם לכן הוא הצטיין כמפקד המתנדבים הרכובים של המחוז והוא קנה לו מוניטין ברמה המקומית. בבחירות הכלליות של 1911 הוא נבחר להיות חבר הפרלמנט של ניו זילנד מטעם מחוז הבחירה של קאיפרה כמועמד עצמאי המקורב לדעותיה של המפלגה הליברלית. בפרלמנט הוא הצביע בדרך כלל יחד עם הליברלים והוא היה חלק מקבוצת חברי הפרלמנט העצמאיים שאפשרו לג'וזף וורד להחזיק בתפקידו כראש הממשלה. כאשר התפטר וורד והוחלף על ידי תומאס מקנזי, קואוטס דחה הצעה להתמנות לתפקיד שר.
בהדרגה התרחק קואוטס מהמפלגה הליברלית, בעיקר בשל אמונתו החזקה בכך שהחקלאים צריכים להיות בעלי הקרקעות שלהם, גישה שהליברלים התנגדו לה. קואוטס פיתח את אמונתו זו בעקבות ניסיונה של משפחתו שאדמת החווה שלה הייתה בחכירה. ב-1912, כאשר התקיימה הצבעת אי-אמון, הצביע קואוטס נגד הליברלים כדי לסייע לאופוזיציה של המפלגה הרפורמיסטית לעלות לשלטון. ב-1914 הצטרף קואוטס באופן רשמי לרפורמיסטים. יחד עם זאת, הוא לא פעל כחבר נלהב של המפלגה וקשר קשרי ידידות עם פוליטיקאים מכל קצות הקשת הפוליטית. פעילויותיו הפוליטיות התמקדו בעיקר בשיפור השירותים לצפון הרחוק.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ניסה קואוטס להתגייס לשירות פעיל, אך ראש הממשלה ויליאם מאסי, הניא אותו מלעשות כן בשל העובדה שלמפלגה הרפורמיסטית היה רוב דחוק. בכל אופן, בנובמבר 1916 קיבל קואוטס רשות להתגייס. הוא שירת בהצטיינות יתרה והוענק לו הצלב הצבאי. עם שובו לניו זילנד ראו אותו רבים כגיבור וב-2 בספטמבר 1919 מינה אותו מאסי כחבר בקבינט והוא מונה להיות שר המשפטים, שר הדואר ושר הטלגרף. מאוחר יותר הוא מונה להיות שר העבודות הציבוריות ושר הרכבות. החל ממרץ 1921 הוא שירת כשר לענייני הילידים, תפקיד בו ידיעת השפה המאורית היית לו לעזר רב. הוא עבד עם אפירנה נגטה, שהחליפו בהמשך בתפקיד ויחד הם דאגו לענייניהם של המאורים.
ראש ממשלת ניו זילנד

התבלטותו של קואוטס הביאה אותו למצב שרבים ראו בו היורש הטבעי של מאסי. כאשר מת מאסי ב-10 במאי 1925 מונה פרנסיס בל כמחליפו הזמני עד אשר התקיימה התמודדות על מנהיגות המפלגה. ב-30 במאי נבחר קואוטס להיות ראש ממשלת ניו זילנד, כאשר הוא מביס את ויליאם נוסוורת'י בהצבעה.
תקופת כהונתו כראש הממשלה עמדה בסימן הכוונה לפתח את כלכלת האזורים הכפריים של ניו זילנד, שהיו כור מחצבתו של קואוטס. לצורך מטרה זו הוא ייעד כמה מיזמים, כולל בנייתו של גשר קופו בחצי האי קרומנדל, שנתן לחקלאים המקומיים דרכי גישה טובות. כמו כן הוא אישר את סלילתה של מסילת הרכבת טאופו-רוטורואה, הצעה שבסופו של דבר לא הוגשמה.
בעוד שלקואוטס היו את הכריזמה ואת המוניטין כמנהלן טוב, חסרו לו המיומנויות של שיווק עצמי בקרב הציבור ושל קריאת המפה הפוליטית. הוא השאיר על כנם את רוב השרים שכיהנו בממשלתו של מאסי, למרות שהייתה שאיפה חזקה בציבור להצגתם של פנים חדשות. גישתו המעשית לבעיות הפוליטיות גרמה לניכור מצד כמה מתומכיו, ששאפו לראות קו פעולה שמרני חזק. בהדרגה, נראה חזונו לגבי עתידה של ניו זילנד בלתי מעשי. כשר בממשלה הייתה לו ההזדמנות להתמקד בנושאים ייחודיים, אך כראש ממשלה, ציפה ממנו הציבור לראות את התמונה הגדולה. בבחירות הכלליות בנובמבר 1925 נחלה המפלגה הרפורמיסטית ניצחון יחסי, אך ניתן היה לייחס ניצחון זה לעבודת הארגון של אלברט דווי ולמצב הכאוטי שבו נמצאה המפלגה הליברלית.
עם תחילתו של השפל הגדול החל מצב הכלכלה של ניו זילנד להתדרדר וקואוטס והמפלגה הרפורמיסטית משכו אליהם את חיצי הביקורת. חלק מהמבקרים גינו את הצעדים שננקטו לטיפול בשפל כ"סוציאליסטיים" ואלברט דווי עזב את המפלגה כדי לסייע בייסודה של מפלגה ליברלית חדשה שנקראה "המפלגה המאוחדת". בבחירות הכלליות של 1928, זכו המפלגה הרפורמיסטית והמפלגה המאוחדת במספר שווה של מושבים בפרלמנט. בתמיכתה של מפלגת הלייבור, הצליחה המפלגה המאוחדת להרכיב ממשלה וקואוטס איבד את ראשות הממשלה.
הקואליציה

ב-1931 הסירה מפלגת הלייבור את תמיכתה במפלגה המאוחדת מתוך מחאה על שורה של צעדים כלכליים שפגעו במעמד העובדים. קואטס והמפלגה הרפורמיסטית הסכימו בסופו של דבר ליצור קואליציה עם המפלגה המאוחדת, כדי למנוע את קיומן של בחירות חדשות שבהן עלולה הייתה הלייבור להגיע להישגים טובים יותר מבחינתה. מנהיג המפלגה המאוחדת, ג'ורג' פורבס, המשיך להיות ראש הממשלה, אך קואוטס ועמיתיו מהמפלגה הרפורמיסטית קיבלו כמה תפקידים משמעותיים. ויליאם דאוני סטיוארט הבן, עמיתו של קואוטס, מונה להיות שר האוצר.
לאחר הבחירות הכלליות של 1931 נשארה קואליציית המפלגה המאוחדת-רפורמיסטים בשלטון, למרות שהלייבור הגדילה את כוחה. יחד עם זאת, נמשכו הבעיות הכלכליות ושיעור האבטלה המשיך לעלות. קואטס התעמת עם דאוני סטיוארט על הצעדים שעל הממשלה היה לנקוט בהם וקואוטס עצמו מונה להיות שר האוצר. ראש הממשלה ג'ורג' פורבס, נעשה בהדרגה אדיש ומאוכזב וקואוטס היה לרוח החיה בממשלה. בשלב זה החלו להישמע דיבורים על מצבו הנפשי של קואוטס עצמו ונפוצו שמועות על הרגלי השתייה הכבדים שלו.
בבחירות הכלליות של 1935 נחלה הקואליציה תבוסה מוחצת. היא זכתה ב-19 מושבים בלבד וקואוטס כמעט ואיבד את מושבו. מפלגת הלייבור, שזכתה ב-53 מושבים הקימה את ממשלתה הראשונה בראשותו של מייגל ג'וזף סאבג' כראש הממשלה.
קריירה פוליטית מאוחרת

לאחר התבוסה של ממשלת הקואליציה, התרחק קואטס מעיני הציבור. הוא חווה תקופה של קשיים כלכליים כתוצאה מאיבוד ההכנסה הפתאומי, אך מצבו השתפר כאשר קבוצת ידידים שלו העניקה לו סכום כסף נאה כאות תודה על שירותו ארוך הימים.
במאי 1936, כאשר התמזגו המפלגה המאוחדת והמפלגה הרפורמיסטית והקימו את המפלגה הלאומית, הפך קואוטס להיות חבר פרלמנט מטעם המפלגה החדשה. כמה מתומכיו האיצו בו להתמודד על מנהיגות המפלגה אך אחרים במפלגה סברו שהן קואוטס והן פורבס קשורים יותר מדי לבעיות הכלכליות של ניו זילנד, ושיש להזרים דם חדש במפלגה. פורבס תמך במועמדותו של צ'ארלס וילקינסון לתפקיד מנהיג המפלגה, אך קואוטס ותומכיו התנגדו לבחירה זו והרחיקו לכת עד כדי איום בהקמתה מחדש של המפלגה הרפורמיסטית. בסופו של דבר, זכה בבחירות לתפקיד מנהיג המפלגה אדם המילטון, חבר המפלג הרפורמיסטית לשעבר.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הזמינה ממשלת הלייבור הן את קואוטס והן את המילטון, להצטרף לקבינט המלחמה המיוחד. קבלתם לקבינט יצרה קרע ביניהם ובין עמיתיהם למפלגה הלאומית. המפלגה הדיחה את המילטון על רקע זה והיחסים בין קואוטס לבין מנהיג המפלגה החדש, סידני הולנד, התדרדרו. קואוטס האמין באמת ובתמים שהשותפות הייתה במקומה במהלך המלחמה וניסה לשכנע הן את הלייבור והן את המפלגה הלאומית לשתף פעולה. הוא היה שבע רצון כאשר שתי המפלגות הקימו ממשלת אחדות. אך עד מהרה התמוטטה ממשלת אחדות זו כאשר חברי המפלגה הלאומית החליטו להתפטר ממנה. קואוטס והמילטון מתחו בגלוי ביקורת על החלטת אנשי המפלגה הלאומית ויום לאחר שההתפטרות נכנסה לתוקף, הם חזרו לקבינט המלחמה על פי הזמנתו של ראש הממשלה, פיטר פרייזר. קואוטס הפך להיות עצמאי והחליט שהוא יתמודד בבחירות הבאות כמועמד עצמאי עם נטייה למפלגה הלאומית, אך לא כמועמד רשמי שלה.
יחד עם זאת החלה בריאותו של קואוטס להתדרדר. הוא היה מעשן כבד רוב ימי חיו וכמו כן הוא פיתח מחלת לב. ב-27 במאי 1943 התמוטט גורדון קואטס במשרדו שבולינגטון ומת. ההספדים שנאמרו עליו על ידי חברי מפלגת הלייבור היו עמוקים יותר מאלה שנשאו עליו על ידי חבריו למפלגה הלאומית, למרות שפוליטיקאים מכל קצות הקשת הפוליטית חלקו לו כבוד.
הערות שוליים

1 2  Bassett, Michael. "Coates, Joseph Gordon". Dictionary of New Zealand Biography. Ministry for Culture and Heritage. Retrieved 10 December 2011.
↑  הבחירות בזילנדיה החדשה, דבר, 25 בנובמבר 1925
↑  Remaining at Posts". The Evening Post. CXXXIV (84). 6 October 1942. p. 4. Retrieved 5 January 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16580607k (data)  GND: 119529130  ISNI: 0000 0000 3520 3650  LCCN: n96019160  NTA: 167745425  SNAC: w6k94g2d  TePapa: 39312  VIAF: 22953511   WorldCat (עם VIAF): 22953511
קדד

| קדד |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מכוסי הזרע
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קיטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: פרפרניים
סוג:: קדד
שם מדעי
 Astragalus ‏ליניאוס
Astragalus hamosus
קֶדֶד (שם מדעי: Astragalus) הוא סוג גדול מאוד, שמונה מעל 3000 מינים בתת-משפחת הפרפרניים במשפחת הקטניות. סוג זה נחשב לסוג עם מספר המינים הגדול ביותר בצמחיית ארץ ישראל - 43 עד 58 מינים, משרעת התפוצה היא אירנו-טורנית (אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי), לדוגמה, 13 מינים גדלים בחרמון, 11 בבקעת ים המלח ורק 6 בעמק החולה (ישנם מינים חופפים).
השקפות סיסטמטיות שונות

יש המחשיבים את הסוג כמשפחה נפרדת, הן בשל תכונות שבהם מיני סוג זה נבדלים אחד מהשני והן בשל קבוצות אבולוציוניות נפרדות ('סקציות') שמיוצגות על ידי מינים שונים בסוג.
ע"פ השקפתו של זהרי, זהו הסוג הבולט ביותר בשבט הקדדיים, שכוללים את הסוג קדד, ססבניה, רוביניה, שוש, ניל, שרעול ואחרים.
נהוג לכלול את הסוג מסוריים (Biserrula) כשייך לסוג זה.
תיאור הסוג

מיני סוג זה הם צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים או שיחים או, בני שיח  הניכרים בעלים מנוצים פעם אחת ובעלעלים מרובים (5 זוגות או יותר), חסרי קנוקנות ובעלי עלי לוואי. הפרחים הפרפרניים מסודרים בתפרחת המכונה 'אשכול', לרוב עם מספר פרחים.
מרבית מיני הקדד הם קוצניים - בציר העלה, בעלים או בפרי. מכאן, כנראה, שמו העברי: מילים ושמות צמחים אחרים כמו קוץ, קרד, קרדה וכן הלאה מתארים דבר קוצני.
מיני הסוג נבדלים זה מזה בצורת הפרי שהם בעלי שונות רבה ובצבע הפרחים .
השחלה אחת בת עלה שחלה אחת אחת.
הפרי הוא מסוג תרמיל (כאילו עלה אחד המקופל לאורכו ומאוחה בשוליו) בעל שני קשוות, על פי רוב שקוע תפר הגב כלפי פנים אל ממול חלל התרמיל ועל ידי כך נוצר חריץ עמוק בתפר הגב של התרמיל (לתפר הבטן מחוברים הזרעים). ברוב המקרים צומחת מתוך תפר הגב של התרמיל מחיצה שלמה או חלקית המחלקת את חלל התרמיל לשתי מגורות, לעיתים התרמיל בן מגורה אחת. התרמיל נושא בין זרע אחד להרבה זרעים.
תפוצת הסוג בעולם

הסוג נפוץ בחצי הכדור הצפוני, בעיקר בבתי גידול יובשניים ואלפיניים. רוב מיני הקדד נפוצים בתחום יבשת אסיה, בחבל הצומח האירנו-טורני.
חשיבותו האקולוגית של הקדד

בבתות של הרים גבוהים יוצרים שיחי הקדד תצורת נוף מאפיינת, המכונה 'טרגקנתוס' (ביטוי זה נפוץ הן בעברית והן באנגלית) זהו נוף המאופיין על ידי שיחים רב שנתיים שרועים ונמוכים, קוצניים, המכונה בעברית צומח כרקוצי.
הצומח הכרקוצי מיוצג בישראל בחגורה הגבוהה של החרמון. מרכיבים אותו מינים כמו כרבולת מקרינה, דובדבן שרוע וכן הלאה.
כפי שניתן להסיק, לא כל הצמחים היוצרים את הנוף הטרגקנתי הם מיני קדד - אך היות שמינים שונים של קדד מאפיינים את הנוף הזה, השם 'הושלך' על בית הגידול.
חוקר הטבע היווני תיאופרסטוס שפגש בהם בפרס בנועו עם אלכסנדר הגדול כינה אותם בשם Tragacantha, שמשמעו ביוונית קוץ של איל. השם התקבל, וכיום משתמשים בכינוי טרגקנטיים לציון קדדים קוצניים אלה.
מקור השם 'טרגקנתי' הוא בשם אחד ממיני הקדד (Astragalus tragacanthus) יש המחשיבים את הקדדים הטרגקנתיים כסקציה נפרדת בסוג, שנקראת 'טרגקנתה'.
חשיבות הקדד לאדם

בהשוואה לסוגים גדולים אחרים במשפחת הפרפרניים, לקדד אין חשיבות גדולה לאדם, ואין הוא משמש בחקלאות המתועשת. לעומת זאת, יש לו מספר שימושים בתעשייה וברפואה המסורתית.
מיני קדד שונים, בייחוד קדדים טרגקנתיים, משמשים להפקת שרף צמיג (טרקגנת) באופן מסורתי. ההפקה נעשית על ידי חפירה מסביב לשורשי הצמח, פציעתו ואיסוף השרף שלו. פעולה זו נפוצה מאוד בארצות קדמת אסיה ונעשתה בעבר גם בישראל. הטרקגנת הוא מין גומי, פולסכרדי, שמש בעיקר כמסס בתעשיית התרופות, וכן בייצור צבעים ומזון - ליקרים, מיונז וממתקים.
מיני קדד שונים מהווים צמחי מרעה חשובים עבור צאן, וכן משמשים כ'פרחי דבש' עיקריים עבור רעיית דבורי דבש. הקדד משמש כחומר בערה מעולה עבור הרועים. הוא נדלק בקלות, בגלל הנשר היבש הרב הנלכד בתוכו, והוא בוער בחום רב במשך דקות ארוכות.
מיני קדד אחרים משמשים ברפואה הסינית העממית, כדוגמת המין Astragalus propinquus, המכונה על פי-רוב 'הואנג-קי'.
הערות שוליים

↑  Astragalus L., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Astragalus, WFO: World Flora Online. Published on the Internet
↑  קדד, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  קדד, באתר צמח השדה
↑  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1998, עמ' 228
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם  דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 308
1 2 3 4  וולטר פרגסון, אבי שמידע, הזר ווד, מיכה לבנה, בין שלגי חרמון, רמת גן: משרד הבטחון ההוצאה לאור, רשות שמורות הטבע, עמ' 23
תרמיל של קדד האנקולים - דומה לאנקול
תרמיל של קדד האנקולים - דומה לאנקול
עלים ותרמיל ירוק של קדד האנקולים
קדד באר-שבע
קדד משולחף
קדד בירותי בנחל תות סביבו עם הפרחים הצהובים אספסת מצויה
אריק אלפסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1972 נתניה, ישראל
 פטירה:  22 בספטמבר 2021 (בגיל 49) תל אביב-יפו, ישראל
 עמדה:  מאמן
 גובה:  1.82
 קבוצות כמאמן
 2007   2007–2008   2008–2011   2011–2012   2013–2014   2015–2018   2018–2019   2019–2020   2021:  עירוני אשקלון (עוזר מאמן)   עירוני אשקלון   ברק נתניה   עירוני אשקלון   מכבי אשדוד   עירוני נהריה   עירוני נהריה   הפועל אילת   אליצור "איתו" אשקלון
 הישגים כמאמן
 אליפות  הליגה הלאומית (2009)   מאמן העונה בליגת העל (2010)   גביע המדינה לנוער (2003)   אליפות ליגת הנוער (2006)   אליפות ליגת העל לתיכונים (2006)
 
אֶריק אלפסי (1 ביולי 1972 – 22 בספטמבר 2021) היה מאמן כדורסל ישראלי. הוא החל את דרכו כמאמן נוער בעיר הולדתו, נתניה, ונחל הצלחה כאשר זכה באליפות ובגביע המדינה לנוער ובאליפות ליגת העל לתיכונים. הוא החל את דרכו כמאמן בוגרים בעירוני אשקלון לפני שעבר לברק נתניה עמה העפיל לליגת העל והגיע איתה לפיינל פור ולגמר גביע המדינה. בנוסף אימן את מכבי אשדוד, עירוני נהריה והפועל אילת. במקביל לעבודתו בליגת העל שימש כמאמן נבחרת הנוער של ישראל ועוזר מאמן הנבחרת הבוגרת.
ביוגרפיה

אלפסי נולד בנתניה. בצעירותו שיחק בקבוצת הנוער של מכבי נתניה בכדורסל, ומספר עונות גם בקבוצה הבוגרת.
בעונת 2002 החל לאמן את קבוצת הנוער של מכבי נתניה. ב-2003 הוביל את נתניה לזכייה בגביע המדינה לנוער וב-2006 זכה עם נתניה באליפות המדינה וגם באליפות ליגת העל לתיכונים עם תיכון שרת נתניה.
הוא החל את דרכו בליגת העל כאשר מונה לעוזרו של עופר ברקוביץ' בעירוני אשקלון בעונת 2007/8. ברקוביץ' סיים את תפקידו לאחר שלושה משחקים בלבד והוחלף על ידי אלפסי, שהדריך את הקבוצה במשך עשרה מחזורים עד אשר פוטר מהקבוצה והוחלף על ידי עדי אזולאי. לאחר מכן עשה אלפסי את דרכו חזרה לנתניה כאשר הפעם מונה למאמן קבוצת הבוגרים אשר שיחקה בליגה הלאומית. בעונה זו זכתה הקבוצה להצלחה רבה כאשר בסופה עלתה לליגת העל לאחר שסיימה את העונה במאזן של 33 ניצחונות והפסד אחד. בעונה שלאחר מכן בליגת העל סיימה נתניה את העונה הסדירה במקום החמישי ועלתה לפיינל פור לאחר שגברה על מכבי חיפה בסדרת רבע גמר הפלייאוף. נתניה הנחילה למכבי תל אביב את הפסדה היחיד בעונה הסדירה במשחק שהסתיים לאחר שתי הארכות. בפיינל פור הפסידה נתניה למכבי תל אביב בחצי הגמר ולהפועל ירושלים במשחק על המקום השלישי. אלפסי נבחר למאמן העונה בעוד שחקניו, שמוליק ברנר ודנילו פינוק נבחרו לחמישיית העונה. בעונתו השלישית כמאמן הוליך את נתניה עד לגמר גביע המדינה 2011 שם נכנעה הקבוצה למכבי תל אביב. בליגת העל דורגה נתניה במקום השמיני בתום העונה הסדירה והודחה על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים בסדרת רבע הגמר.
לאחר שלוש עונות בנתניה מונה אלפסי למאמן עירוני אשקלון לעונת המשחקים 2011/12 בעוד דני פרנקו החליף אותו בנתניה. אשקלון סיימה את העונה במקום השישי אבל למרות יתרון 2:0 בסדרת רבע הגמר מול מכבי ראשון לציון הפסידה 2:3 ולא העפילה לפיינל פור. באותה עונה השתתף אלפסי במשחק האולסטאר של ליגת העל כאשר אימן את נבחרת הישראלים לצדו של אפי ברינבוים.
אלפסי שב לליגת העל במהלך עונת 2013/14 כאשר מונה למאמנה של מכבי אשדוד במקומו של נתי כהן. אלפסי השיג חמישה ניצחונות ב-18 מחזורים ואשדוד סיימה את העונה במקום האחרון המוביל לליגה הלאומית אך ברק נתניה החליטה שלא להמשיך את דרכה בליגת העל ואשדוד נשארה בליגה.
בשנת 2015 מונה אלפסי למאמנה של עירוני נהריה. נהריה סיימה את עונת 2015/16 במקום הרביעי אך למרות יתרון הבייתיות הפסידה להפועל אילת בשלושה משחקים בסדרת רבע גמר הפלייאוף. נהריה סיימה את עונת 2016/17 במקום השישי אך למרות יתרון 2:0 על הפועל ירושלים בסדרת רבע גמר הפלייאוף הפסידה 3:2 והחמיצה את הפיינל פור. בעונת 2017/18 הסתבכה נהריה במאבקי תחתית אך מספר ניצחונות לקראת סוף העונה הבטיחו את הישארותה בליגה. בתחילת עונת המשחקים 2018/2019 הוחלף על ידי מיקי גורקה. בדצמבר 2018 שב לתפקיד לאחר פתיחת עונה כושלת של נהריה. בתום העונה הצליח אלפסי במשימתו להשאיר את הקבוצה בליגה הראשונה על חשבונה של יריבתה לתחתית בני הרצליה. בתום העונה הוחלף אלפסי על ידי דני פרנקו. לקראת עונת 2019/20 מונה אלפסי למאמנה של הפועל אילת. לאחר שאילת סיימה את העונה במקום העשירי הוחלף אלפסי על ידי אריאל בית הלחמי.
לקראת סיום עונת 2020/21 בליגה הלאומית מונה אלפסי למאמנה של אליצור "איתו" אשקלון במקומו של חנן הירשוביץ', אך הקבוצה נכשלה בניסיונותיה להעפיל לליגת העל, בתום העונה עזב את המועדון.
ביוגרפיה > קריירת נבחרות

במקביל לעבודתו בליגת העל שימש אלפסי גם כמאמן של נבחרות. ב-2012 מונה לעוזרו של אריק שיבק בנבחרת ישראל (לצדו של עודד קטש) והעפיל עם הנבחרת ליורובסקט 2013 שנערך בסלובניה, בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים. במקביל שימש כמאמנה של נבחרת הנוער. נבחרת הנוער בהדרכתו סיימה את אליפות אירופה דרג ב' במקדוניה ב-2013 במקום החמישי ולא הצליחה להעפיל לדרג א'. אלפסי הוחלף בתפקיד על ידי אורן אהרוני.
לצד היותו מאמן כדורסל, היה אלפסי בעלים של הוסטלים מופרטים של משרד הבריאות.
מותו

ב-22 בספטמבר 2021 נפטר אלפסי לאחר שחלה במחלת הקורונה שלושה שבועות לפני כן. בתגובה לפטירתו אמר שר התרבות והספורט, חילי טרופר כי "אריק הטביע חותם בעולם הכדורסל הישראלי והליכתו בטרם עת היא אבדה קשה".
הותיר אחריו אישה וילדים. נטמן בבית העלמין במושב אביחיל. בשבוע בו נפטר אלפסי נערך טורניר גביע ווינר ופרס ה-MVP של הטורניר, בו זכה ג'יימס ננאלי שחקן מכבי תל אביב, נקרא על שמו של אלפסי.
הערות שוליים

↑  אלופות ומחזיקות גביע הנוער בכל הזמנים, באתר ספסל
↑  נוער: הצהובים הפסידו את האליפות, באתר וואלה, 10 במאי 2006
↑  ארז מיכאלי‏, כיסאות מוסיקלים בליגת העל, באתר וואלה, 13 בפברואר 2008
1 2   אריה ליבנת, מאמן הכדורסל אריק אלפסי מת בגיל 49, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2021
↑  סיכום עונת 10–2009 בכדורסל הישראלי, באתר מנהלת הליגה
↑  אולסטאר: שמיר ודרוקר יאמנו את הזרים, באתר nrg
↑  רשמית: אשדוד תשחק בליגת העל בעונה הבאה, באתר ONE‏, 10 ביולי 2014
↑  אלפסי יאמן את אילת, באתר מנהלת הליגה, ‏21 ביוני, 2019
↑  אור שקדי‏, אליצור אשקלון: אריק אלפסי מונה במקומו של חנן הירשוביץ, באתר וואלה, 26 באפריל 2021
↑  נבחרת הנוער סיימה במקום החמישי באליפות אירופה, באתר וואלה, 28 ביולי 2013
↑  אביב לביא, "הערנו את הדובים, והם רצים אחרינו": ראיון עם אריק אלפסי, באתר nrg
↑  אבל בעולם הספורט הישראלי: אריק אלפסי הלך לעולמו בגיל 49, באתר ערוץ הספורט, 22 בספטמבר 2021
↑  צפו: מצטיין גביע ווינר סל - ג'יימס ננאלי, באתר מנהלת הליגה, ‏26 בספטמבר, 2021
פיצול לשון

לשון מפוצלת.
פיצול לשון הוא הליך אסתטי הנכלל במסגרת שינוי הגוף ואשר חותכים בו את הלשון לשני חלקים מהקצה הקדמי פנימה עד בסיס הלשון. לשון מפוצלת יכולה להיווצר גם כתוצאה מפירסינג בלשון. התופעה עלולה להיווצר גם כתופעה נדירה מלידה בשל סוכרת של האם. תסמונות אחרות העלולות ליצור באופן טבעי את התופעה הן תסמונת Orofaciodigital, תסמונת גולדנהר וכן תסמונת Klippel–Feil.
ביצוע ההליך

קיימות שתי שיטות עיקריות לביצוע ההליך, שימוש בסקלפל או על ידי צריבה בלייזר.
ההליך יכול להתבצע על ידי מנתחי פה, מנתחים פלסטים, ביצוע עצמי או על ידי מבצעי שינויי גוף. לפני ביצוע פיצול הלשון, יש כאלה אשר מעדיפים שיהיה להם מראש פירסינג שהחלים אשר יסמן את המקום בו הפיצול יסתיים. הליך זה מונע החלמה אשר תמנע מהפיצול להיות עמוק מספיק.
בפיצול לשון על ידי סקלפל, הלשון נחתכת במחציתה וכל צד נתפר או נצרב לאורך החתך. הפעולה מתבצעת לשם מניעת החלמת הלשון והגלדת החתך וכן לשם יצירת מראה עגול וטבעי. במקרים מסוימים, הסקלפל מחומם לשם יצירת אפקט של צריבה והמעטת הדימום.
צורה נוספת לבצע את הצריבה מלבד ציוד צריבה היא על ידי לייזר ארגון. שתי השיטות שורפות את הלשון באמצע וסוגרות במקביל את כלי הדם. אם, כאמור לא מבוצע בתחילה פירסינג בלשון לתחום את הפיצול ללשון יש יותר נטייה להחלים והתהליך יבוצע פעם נוספת לשם קבלת התוצאות הרצויות. שיטה נוספת היא השיטה המכונה שיטת חוט הדיג, ולא מעורבים בה כלל חום או צריבה. שיטה זו, הנפוצה בעיקר בקרב אלה המבצעים את ההליך באופן עצמאי, מחייבת חור פירסינג בריא שהחלים כבר מראש. בחור הבריא מושחל חוט דיג ההולך ומתהדק בכיוון קצה הלשון, ובסופו של דבר הידוק החוט והקשר גורם לפיצול הלשון. התיעוד הראשון של פיצול לשון מ-1996 נעשה בצורה זו.
הלשון מבריאה לרוב בפרק זמן של שבוע עד שבועיים. עד החלמה, לעיתים יהיה קושי בדיבור ובאכילה.
תהליך הופכי

לשון מפוצלת ניתנת לאיחוי מחדש על ידי הסרת התפרים, כריתת הרקמות שהחלימו בקצותיהן ותפירה מחדש של הלשון.
סיבוכים

תהליך של פיצול לשון עלול ליצור התנפחות, דימום עד כדי שטפי דם זיהום וכן פציעה לעצבים או העורקים שעל הלשון.
סיבוכים > השפעה על תפקודי הלשון

לשון מפוצלת עלולה למנוע את היכולת לשריקה עם אצבעות בפה וניפוח בלוני מסטיק. הפרעה משמעותיות יותר היא הפרעה בביטוי העיצורים מחוככים. רקמה צלקתית הנשארת על הלשון עלולה להשפיע על הדיבור.
אחרי החלמה מלאה של הלשון, ניתן בעזרת השרירים לשלוט אחרי אימון בכל חצי של הלשון בנפרד אם החתך עמוק מספיק. שני החצאים יכולים להתרומם או לרדת אף בשני כיוונים הפוכים.
סיבות לביצוע

סיבות לביצוע ההליך הם אהבת המראה של לשון מפוצלת, הנאה מהחידוש שבדבר או יצירת הלם. בקרב מבצעי התהליך קיימת גם התחושה שזה מעלה את הריגוש או התחושה המוגברת בעת התנשקות.
אתגור עצמי, טקסי מעבר, היקשרות לגופך או שליטה בו, בחינה של גבולות הגוף הן סיבות נוספות שניתנו לשם ביצוע התהליך. כמו כל שינויי גופני אחר, גם פיצול לשון יכול לשמש בהתקשרות עם מבצעי ההליך או להדוף כאלה אשר עושים שיפוט מהיר ולא רצוי אשר מבוסס על מראה.
חוקיות הביצוע

חוקיות הביצוע היא תלויית חוקי המקום ואין התייחסות גורפת להליך.
חוקיות הביצוע > ארצות הברית

מספר ענפים של צבא ארצות הברית אוסרים באופן גורף שינויי גוף אשר עשויים להפחית את המראה המצופה מאיש צבא מקצועי. במסגרת איסורים אלה נכללים גם פיצולי לשון.
ב-2003 אילינוי נהפכה למדינה הראשונה בארצות הברית אשר הסדירה את התהליך כשהעבירה חוק אשר קבע כי אסור לבצע את ההליך על בן אדם אחר אלא אם המבצע רשאי על פי החוק לבצע הליכים רפואיים. החוק לא מונע לבצע את התהליך בצורה עצמית.
בהמשך, ניו יורק, דלאוור וטקסס קבעו חוקים אשר אסרו על הביצוע, אסרו את הביצוע על קטינים ללא הסכמת מבוגרים או שקבעו כי התהליך יכול להיות מבוצע על ידי רופאים או רופאי שיניים בלבד.
חוקיות הביצוע > אוסטרליה

ב-2009 מדינת ויקטוריה באוסטרליה אסרה ביצוע ההליך בקטינים.
חוקיות הביצוע > בריטניה

ב-2017 ברנדן מקרטי הורשע בביצוע של מספר שינויי גוף כולל פיצול לשון. הוא הודה ב-2019 באשמה של גרימת נזק גופני חמור בכוונה 
מקרים שאומנים של שינויי גוף ביצעו אלחוש לשם פיצול לשון תועדו באנגליה.
במרץ 2018 קבע בית המשפט לערעורים שפיצול לשון אינו חוקי באנגליה או בווילס כאשר ההליך מבוצע על ידי מבצעי שינויי גוף לצורכים קוסמטים.
מקרים מפורסמים

דאסטין אלור, פירסרית מארצות הברית, פיצלה את לשונה ב-1996. לא קיימים תיעודים לביצוע ההליך לפני. את ההליך היא בצעה על ידי חוט. שנה מאוחר יותר הופיעה עם הלשון המפוצלת על הכריכה של Body Play Magazine מגזין אודות שינויי גוף וקעקועים. מקרה מפורסם נוסף מאותה התקופה של פיצול לשון הוא של Erik Sprague, איש הלטאה. ההליך בוצע ב-18 ביולי 1997 על ידי מנתח הפה ד"ר Lawrence Busino. הפיצול בוצע על ידי לייזר ארגון בפעם הראשונה.
הפנתר הוורוד

אם התכוונתם לדמות המצוירת, ראו הפנתר הוורוד (דמות)
ערך זה עוסק בסדרת סרטי קומדיה קולנועיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
כרזת הסרט המקורי משנת 1963, בכיכובו של פיטר סלרס
הפנתר הוורוד (באנגלית: The Pink Panther), הוא שמה של סדרת סרטי קומדיה שהראשון שבה יצא בשנת 1963. הדמות "הפנתר הוורוד" הופיעה בסרטון קצר שהוצג לפני תחילת כל סרט, בו המפקח קלוזו רודף אחרי הפנתר הוורוד ללא הצלחה; לאחר שזכתה לפופולריות רבה, הוחלט ליצור לה סדרת טלוויזיה משל עצמה, שעלתה לראשונה ב-1969.
הסרט "הפנתר הוורוד" (1963) הופק בבימויו של בלייק אדוארדס, אשר גם יצר את הדמות. הסרט עוסק במפקח צרפתי מרושל בשם ז'אק קלוזו. בתחילת הסרט נגנב יהלום ורוד יקר בשם "יהלום הפנתר הוורוד" (אם מסתכלים על היהלום מקרוב ניתן לראות דמות של פנתר ורוד). על המפקח קלוזו מוטלת המשימה למצוא את היהלום. על אף רשלנותו הוא מצליח לפתור את התעלומה, בעיקר דרך מקרה.
השחקן-קומיקאי פיטר סלרס, אשר גילם את קלוזו, זכה להצלחה גדולה בעקבות משחקו בסרטים.
נעימת הנושא של הפנתר הוורוד התפרסמה אף היא.
שם של כנופיית הפנתרים הוורודים מבוססת על הסרט.
סרטי הפנתר הוורוד

הפנתר הוורוד (1963)
הפנתר הוורוד - ירייה באפילה (1964)
המפקח קלוזו חוזר (1968)
שובו של הפנתר הוורוד (1975)
הפנתר הוורוד מכה שנית (1976)
נקמת הפנתר הוורוד (1978)
בעקבות הפנתר הוורוד (1982)
קללת הפנתר הוורוד (1983)
בנו של הפנתר הוורוד (1993)
הפנתר הוורוד (2006)
הפנתר הוורוד 2 (2009)
בשנת 1968 הופק "המפקח קלוזו חוזר" (Inspector Clouseau), על פי תסריט שנכתב על ידי תסריטאי שאר הסרטים, תחת אותה חברת הפקה של הסרטים האחרים, בבימויו של באד יורקין, ובכיכובו של אלן ארקין כמפקח השלומיאל, סרט הנחשב טכנית כהמשך הסדרה, אחרי "ירייה באפלה", אך לא זכה לאותה ההצלחה כמו האחרים. הסיבה לשינוי הייתה שבאותה שנה היו פיטר סלרס ובלייק אדוארדס עסוקים בהפקת הסרט "המסיבה". הם חזרו בהמשך ליצור עוד ארבעה סרטים נוספים בסדרה. באחרון שבהם, "בעקבות הפנתר הוורוד", נעשה שימוש בחומר ארכיוני בו מופיע פיטר סלרס, שנפטר ב-1980, כשנתיים לפני הפקת הסרט.
בשנת 1993 ביים אדוארדס את סרטו האחרון, "בנו של הפנתר הוורוד", בו כיכב רוברטו בניני, סרט שנכשל הן בקופות והן בביקורת.
בעשור הראשון של המאה ה-21 נכנס סטיב מרטין לנעליו של המפקח קלוזו בשתי קומדיות חדשות בסדרה, שזכו להצלחה יחסית.
הערות שוליים

↑  אורי קליין, בלייק אדוארדס, פנתר ורוד עם הומור שחור, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX3742274  BnF: cb34242922c (data)  MusicBrainz: 72a2f154-a16d-48a3-9f5b-a9502f44603a 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.