stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטאל סימפוני
היסטוריה והתפתחות הז'אנר

מקורותיו של הז'אנר הסימפוני במטאל מגיעים מלהקות דת' מטאל ומטאל גותי מוקדמות אשר השתמשו באלמנטים סימפוניים מסוימים (באופן קליל ומינורי יחסית) כחלק מהמוזיקה שלהן. מאותן להקות, Therion הייתה הראשונה שעשתה שימוש בתזמורת מלאה ונעזרו בהלחנה מוזיקלית הדומה לזו שבמוזיקה הקלאסית. תכונות אלה היוו חלק שורשי ובסיסי מאוד במוזיקה של ת'ריון ואף קיימים אצל הלהקה עד היום, שמשך השנים נטשה את הדת' מטאל לטובת הסגנון החדש שלה והיא מוכרת לקהל הרחב כלהקת מטאל סימפוני. השפעות נוספות הן להקות גותיק מטאל וגותיק-דום מטאל מוקדמות.
בשנת 1997 הוציאו שתי להקות חשובות בהיסטוריה של המטאל הסימפוני את אלבומיהן הראשונים: Nightwish הפינית הוציאה את אלבומה "Angels Fall First" ו-Within Temptation ההולנדית את האלבום "Enter". שתי הלהקות עקבו אחרי טבעה הסימפוני של ת'ריון שהחל באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 וביססו את המוזיקה שלהן סביב יכולות השירה של הסולניות שלהן: שרון דן אדל בווית'ין טמפטיישן וטאריה טורונן בנייטוויש. שתי הלהקות, ובמיוחד נייטוויש, ביססו את המוזיקה שלהן על עבודת קלידים המצוייה בפאוור מטאל ואף יתרה מכך, יש כאלה שיגדירו את הלהקה כלהקת פאוור מטאל לכל דבר.
להקת המטאל הגותי טריסטניה הייתה מבין הלהקות הראשונות לשלב זמרת אופרה (ויבקה סטנה), מקהלה וכינור על בסיס קבוע לצד הגרואלינג המסורתי. מוזיקת המטאל של טריסטניה הייתה כבדה ואפלה יותר מזו של Within Temptation ו-Nightwish. בעקבות טריסטניה קמו להקות אחרות שניגנו מטאל גותי סימפוני, בהן סירניה, שהוקמה על ידי מורטן ולנד, סולן וגיטריסט טריסטניה.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הז'אנר קיבל תנופה רצינית בדמותן של להקות חדשות אשר קמו בהשראה סימפונית. בין הבולטות שביניהן והמפורסמות יותר הן שתי הלהקות ההולנדיות After Forever ו-Epica.
להקות מובילות

הולנד דיליין (Delain)
הולנד After Forever
איטליה לקונה קויל (Lacuna Coil)
הממלכה המאוחדת Cradle of Filth
נורווגיה Dimmu Borgir
אוסטריה Edenbridge
הולנד אפיקה (Epica)
צרפת Fairyland
איטליה Graveworm
גרמניה Haggard
האיחוד האירופי Leaves' Eyes
איטליה לוקה טורילי
פינלנד נייטוויש (Nightwish)
איטליה רפסודי (Rhapsody)
גרמניה Sariola
יוון Septicflesh
אוסטריה Summoning
ארצות הברית סימפוני אקס (Symphony X)
שוודיה Therion
נורווגיה טריסטניה (Tristania) – מטאל גותי סימפוני
נורווגיה סירניה (Sirenia) – מטאל גותי סימפוני
הולנד Within Temptation
גרמניה אטרניטאס (Aeternitas)
ישראל Scardust
ארצות הברית Beyond Forgiveness – מטאל גותי סימפוני
ראו גם

מטאל גותי סימפוני
מטאל נאו-קלאסי
רוק סימפוני
סימונה סימונס, סולנית להקת המטאל הסימפוני אפיקה.
טאריה טורונן - סולנית הלהקה נייטוויש מאז הקמתה ועד 2005 - ידועה בקול הסופרן האופראי שלה
שרון דן אדל - סולנית הלהקה Within Temptation
מובסס חורנאצי

| --- | --- |

מובסס חורנאצי בציור מאת הובנתן הובנתניאן (1801-1730)
 לידה:  410? Harman, טארון, ממלכת ארמניה העתיקה 
 פטירה:  490 (בגיל 80 בערך) Sasanian Armenia, האימפריה הסאסאנית 
 מדינה:  ממלכת ארמניה העתיקה 
 שפות היצירה:  ארמנית 
 יצירות בולטות:  History of Armenia 
 
מובסס חורָנאצי או משה מחורן (בארמנית: Մովսես Խորենացի, במקורות בלטינית: Moses Chorenensis,‏ לערך שנת 410–490) היה היסטוריון וכרוניקן, מימי הקדם המאוחרים או מימי הביניים, משורר, מדקדק, מתרגם ומלחין ארמני, דמותו וחייו נותרו לוטים בערפל. למובסס חורנאצי מייחסים את הספר ההיסטוריוגרפי הידוע הקדום ביותר על ההיסטוריה של ארמניה שנכתב בשפה הארמנית, "ההיסטוריה של ארמניה" או "ההיסטוריה הארמנית". ספר זה זכה למשך מאות שנים להוקרה בקרב העם הארמני כספר השני בחשיבותו ובאמינותו אחרי כתבי הקודש - ה"ביבליה". מובסס חורנאצי מכונה "אבי ההיסטוריוגרפיה הארמנית" ("פאטמאחאיר") או "הרודוטוס של הארמנים". נודע גם כמחברם של המנונים כנסייתיים, ספרי תאולוגיה, הגיוגרפיה, רטוריקה, דקדוק והגות.
ספר ההיסטוריה המיוחס לו נכתב לדברי המחבר לבקשת המושל, הנסיך סחק בגרטוני (שנהרג בקרב בשנת 482), והוא השפיע השפעה עצומה על ההיסטוריוגרפיה הארמנית. הוא שימש מקור למחברים הארמנים שבאו אחריו עד לימי הביניים המאוחרים, שהירבו לצטטו. אף על פי שהיו ארמנים, כגון אגאתאנגלוס שכתבו לפניו כתבי היסטוריה על ארמניה, לספרו של חורנאצי שמורה משמעות מיוחדת מכיוון שהוא כולל חומר ייחודי המבוסס על מסורות שבעל פה (לרבות מיתוסים ובלדות) של ארמניה מלפני התנצרות ורצון מחברו היה לכסות את כל התקופות ההיסטוריות מאז לידתו של העם הארמני ועד לזמנים בהם חי הכרוניקן, בערך עד שנת 440. ספרו מהווה גם ניסיון ראשון לספר את ההיסטוריה של הארמנים בהקשר העולמי.
בעיני העם הארמני מובסס חורנאצי היה אישיות היסטורית והוא גם אחד הקדושים הנערצים של הכנסייה הארמנית. הוא הוכר על ידי הכנסייה הארמנית האפוסטולית כאחד "המתרגמים הקדושים".
הוא ראה את עצמו תלמיד של מסרוב משדוץ הקדוש, ממציא האלפבית הארמני. לזרוס מפארפ (ראזאר פארפאצי) ציין את קיומו של פילוסוף ארמני ובישוף "הזכור לטוב" בשם מובסס שחי במאה ה-5 שלחם בבורות ונרדף על ידי הנזירים.
החל מן המאה ה-19 ועד ימינו החוקרים העלו ספקות כבדים בנוגע לאמיתות הביוגרפיה המסורתית שלו ולגבי זהותם האמיתית של המחבר או אולי המחברים של יצירותיו.
ילדותו וצעירותו

אין מידע ודאי על חייו. המחלוקת בין החוקרים בנוגע לאישיותו וחייו עדיין לא מצאה פתרון.
פרטים אוטוביוגרפיים מופיעים ממש בסוף הספר החתום בשמו על ההיסטוריה של ארמניה. פיסות מידע נוספות ומועטות התקבלו מכתבי כמה היסטוריונים ארמנים מימי הביניים, וקיימת מחלוקת אף בנוגע למקום הולדתו ומקור שמו.
לפי סברות אחדות, חורנאצי נקרא כך מפני שנולד ביישוב בשם "חורְני" (חורון או חורונק) באזור טארון או טורובראן. עם זאת, נטען ששם התואר "חורנאצי" מתאים יותר לשם הכפר חורֶנה באזור הרבנד שבמחוז סיוניק.[דרוש מקור] לפי המסורת חי במאה ה-5. תאריך לידתו שיכול להיות תואם לסיפורו האוטוביוגרפי אינו ידוע. הוא יכול לחול בשנים שונות בתכלית, בסביבות שנת 370 או בסביבות שנת 410. ישנם חוקרים הסבורים שהוא חי מאות שנים מאוחר יותר, במאה ה-9. אולם, לפי המסורת המבוססת על דבריו בספר התחנך מובסס חורנאצי אצל מסרוב משדוץ, מייסד האלפבית והספרות הארמנית ואצל הקתוליקוס סחק פארתב ("סחק הגדול").
בווארארשאפאט (אצ'מיאדזין של ימינו) למד מובסס יוונית, סורית ושפת פהלווי (פרסית אמצעית) והשתתף יחד עם מוריו במפעל התרגום של כתבי הקודש הנוצריים לארמנית. על רקע קשיים בעמל של התרגום, בסביבות השנים 432–435, הוא נשלח על ידי מוריו (ועל ידי המלך ורמשאפוח) עם תלמידים אחרים, לאלכסנדריה כדי להשתלם שם בשפות יוונית וסורית  בדרך עשו תחנות ביניים וביקרו בספריות ובארכיונים של אדסה בצפון מסופוטמיה ובמקומות הקדושים של הנצרות בירושלים.
באלכסנדריה נשאר 5–6 שנים ולמד בבית הספר של קירילוס האלכסנדרוני. בנוסף לשפות והדקדוק, למד חורנאצי גם רטוריקה, תאולוגיה ופילוסופיה ברוח הנאופלטוניזם. בצאתו ממצרים ביקר באתונה, ספינתו סטתה אחר כך ממסלולה בגלל סופה והגיעה לרומא ולאחר מכן בקונסטנטינופול. מסורות ארמניות מאוחרות יותר טענו שהיה אחיין של מסרוב משדוץ ושברומא עורר את הערצתו של הקיסר מרקיאנוס.
שובו לארמניה

בשובו למולדת הצטער מובסס להיוודע כי מסרוב וסחק מתו. הוא הביע את צערו בקינה שהוסיף בסוף ספר ההיסטוריה של ארמניה. בנוסף לאבל על מות מוריו, נאלץ להתמודד עם אווירה עוינת של האוכלוסייה ושל הרשויות הפרסיות שלא התלהבו מהגעת המשכילים שהתחנכו בבתי ספר יווניים. בנסיבות אלה ונוכח רדיפות מצד הפרסים, התחבא חורנאצי בכפר על יד וארארשאפאט וחי שם בעוני ובבדידות מוחלטת למשך עשר שנים.
מספר שנים לאחר שובו לארמניה, פגש אותו הקתוליקוס גיוט (471-461) שבלי לדעת את זהותו, הזמינו לארוחת ערב בנוכחות כמה מתלמידיו. בעידוד אחד הנוכחים, פתח חורנאצי בנאום שעשה רושם רב על המסובים. אז גילה את זהותו והקתוליקוס גיוט שהיה בעבר חברו ללימודים וחיפש מזמן את עקבותיו מפני שהיה גם הוא נוצרי כלקדוני או לפחות לא עוין לכלקדונים, מינה אותו לבישוף בבגרוואן (פקרוואנץ).
בתוקף תפקידו זה השקיע חורנאצי מאמצים בקידום מוסדות ההשכלה בארמניה.
לפי המסורת נפטר מובסס חורנאצי בערך בשנות ה-490 ונקבר במנזר על שם לזר הקדוש על יד העיר מוש.
עדויות על מובסס חורנאצי

קיימות שלוש עדויות מוקדמות על אודות מובסס חורנאצי. הראשונה והחשובה ביותר היא זו של לאזאר מפארפ (ראזאר פארפצי), מחבר ספר שנקרא "היסטוריה של הארמנים" שנכתב בסביבות שנת 500. לאזאר מזכיר בספרו פרטים על רדיפות נגד אישים ארמנים בולטים, ביניהם גם "מובסס הפילוסוף הזכור לטוב". מובסס זה ש"נאבק בבורות" זוהה על ידי מלומדים אחדים עם מובסס חורנאצי. עם זאת לאזאר אינו מציין שמובסס הפוליסוף כתב ספרי היסטוריה כלשהם. העדות השנייה היא "ספר המכתבים" מן המאה ה-6 המכיל ספר לימוד תאולוגי מאת "מובסס חורנאצי", אך אין ודאות שמדובר בהיסטוריון בעל אותו שם. העדות האפשרית השלישית היא כתב יד מן המאות ה-10–11 הכולל רשימת תאריכים שיוחסה לאתאנאס מטראון שחי במאה ה-6: בשנת 474 ברשימה מציינים את "מוסס מחורנה, פילוסוף וסופר". אולם עדות זו היא רחוקה מלהיות ודאית.
לפני המאה ה-10 שמו של מובסס כהיסטוריון לא היה ידוע. קישורים ושימוש מפורש במידע מספרו מופיעים החל מן המאה ה-10 בספריהם של מובסס קאר'אנקטוואסי (שחי בתקופה לא ידועה בין המאה ה-7 ולמאה ה-10), טובמה ארצרוני, יוחנן החמישי "ההיסטוריון" (בצומת המאות ה-9 וה-10), ומחברים ארמנים אחרים מימי הביניים המאוחרים. לפי טובמה ארצרוני, ההיסטוריה של חורנאצי כללה גם חלק רביעי שהסתיים בשנים 470–490. עם זאת, אין אימות סופי של המידע הזה.
הנצחה

מדליה על שם מובסס חורנאצי - מוענקת כל שנה על ידי הרפובליקה הארמנית לאזרחים בעלי הישגים מיוחדים בתחום תרבות, האמנות, הספרות, החינוך, מדעי החברה והספורט.
רחוב בעיר ירבאן נקרא על שמו.
פסל של מובסס חורנאצי , חלק מקבוצת פסלים, בכניסה לאוניברסיטת ירבאן
אנדרטת מובסס חורנאצי על יד מטנאדארן (1965 - יצירה מאת הפסל ירם ורדניאן)
ספרים

"ההיסטוריה של ארמניה" (האיוץ פטמותיון - ՀԱՅՈՑ ՊԱՏՄՈՒԹԻՒՆ) המיוחסת למחבר אחד לא ידוע, אותו מכנים החוקרים "פסבדו-מובסס חורנאצי"
ספרים נוספים המיוחסים למובסס חורנאצי:
איגרת אפולוגיה על עליית הבתולה מרים השמיימה (היסטוריה של האם הקדושה של האדון ושל דמותה)
דרשה על ההשתנות של ישו
היסטוריה של הריפסימה, בתולה וקדושה מעונה ארמנית
המנונים בשימוש הפולחן של הכנסייה הארמנית
פירושים למדקדקים הארמנים
באורים בנוגע לסדרי התפילות של הכנסייה הארמנית
גאוגרפיה של ארמניה ("אשארהאצויץ") מיוחסת בימינו למחברים אחרים, במיוחד לאנניה שיראקאצי
ספר רטוריקה ("כריס" - בארמנית - "גירק פיטואיץ") מיוחסת בימינו גם היא למחברים אחרים
נאום על היום הראשון של הדקלים
נאום על החוכמה
תרגומים

מייחסים למובסס חורנאצי תרגומים של "הכרוניקון" של אוסביוס, ושל "חיי אלכסנדר" מאת פסאודו-קליסטנס.
לקריאה נוספת

Auguste Carriére: Neue Quellen des Moses von Choren („Nouvelles sources de Moïse de Choren“). Mecharisten-Druckerei, Wien 1893.
Aram Topchyan: The problem of the Greek sources of Moises Xorenacis „History of Armenia“. Peeters, Leeuven 2006, ISBN 90-429-1662-1.
Adolf Lumpe: Moses von Choren. In: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 6, Bautz, Herzberg 1993, ISBN 3-88309-044-1, Sp. 192–194.
הערות שוליים

↑  ואילו אצל מרדכי גיחון, "הערכת המצב של בר-כוכבא", בתוך: יהודה ואלך ואורי דרומי (עורכים), חקרי מלחמה, מערכות, 1988, עמ' 69: "משה איש חוריני"; עמ' 75, הערה 94: "משה איש חורני"; עמ' 75, הערה 92: "משה איש חורנה"; עמ' 70, הערה 6: "משה מכוריני".
↑  לפי נרסס אקיניאן בכתב העת "אנאהיד", 1929, עמוד 72, בפריז, מצוטט ב א.א.סרקיסיאן On the Authenticity of Moses of Khoren's History. 'Journal of the American Oriental Society, Vol. 60, No. 1, March 1940, p. 73–81
1 2  R.Thomson References to Moses in other Armenian writers
↑  Nina Garsoyan
↑  R.Thomson References to Moses in other Armenian writers
1 2 3  Enc.Britannica 1911
↑  Vahan Kurkjian 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265654805171  PLWABN: 9810618599105606  BIBSYS: 90867704  BnF: cb121864197 (data)  CiNii: DA11368735  GND: 118641204  ISNI: 0000 0001 2006 0471  LCCN: n81029690  MusicBrainz: 669ecd78-1b18-40dc-a8de-c11d76a03ba3  NKC: js2005312126  NLA: 52243946  NLG: 138891  NTA: 093383622  RERO: 02-A000116626  SELIBR: 366929  SUDOC: 030452805  Trove: 1529815  VcBA: 495/33937  VIAF: 30330208   WorldCat (עם VIAF): 30330208 
מובסס חורנאצי (משמאל) והנסיך סחק בגרטוני (מימין) בציור על כתב יד מן המאה ה-14, הנמצא ב"מאטנאדארן" בירבאן
"ההיסטוריה של ארמניה" מאת מובסס חורנאצי, כתב יד מן המאה ה-14
עמוד מהמהדורה המודפסת הראשונה של "ההיסטוריה של ארמניה" מאת מובסס חורנאצי, אמסטרדם, 1695
מנינגיומה

| --- | --- |

מנינגיומה בצילום CT בשילוב עם הזרקת חומר ניגודי
 תחום:  אונקולוגיה 
 טיפול:  ציטרבין  mifepristone 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/1156552 
 DiseasesDB:  8008
 MeSH:  D008579
 OMIM:  607174
 סיווגים
 ICD-11:  XH11P5 
 
מנינגיומה (Meningeom) היא גידול בקרומי המוח או בחוט השדרה.
מנינגיומות הן הסוג העיקרי והשכיח של גידולים במערכת העצבים, ומקורם בקרום הארכנואיד (השכבה העכבישית של קרומי המוח).
רובם המכריע של גידולים אלה הם שפירים, ורק במקרים נדירים מאוד הם ממאירים . קרינה מייננת (כגון צילום שיניים) היא גורם סיכון לגידולים מסוג זה. אצל חלק מהחולים בגזזת בישראל, שטופלו בשנות ה-50 בהקרנות רנטגן, התפתחו מנינגיומות.
מנינגיומה שאיננה מטופלת עלולה לגרום ללחץ על עצבים ולהפרעות נוירולוגיות, וכן לבצקת, להתקפים אפילפטיים ולכאבי ראש עזים.
סיבות

במרבית המקרים, התפתחות המנינגיומה ספורדית, בעוד שבחלק מהמקרים מדובר במחלה "משפחתית".
אנשים אשר עברו הקרנות לגולגולת הם בסיכון לפתח סוג כזה של מנינגיומה.
המוטציה הגנטית השכיחה אשר מעורבת בגידול זה היא מסוג אינאקטיבציה של הגן לנוירופיברומטוזיס 2 (מרלין) על כרומוזום 22q.
יש מוטציות גנטיות נוספות- MN1, PTEN.
תסמין קליני

גידולים קטנים (פחות מ-2 ס"מ) הם לרוב ממצא מקרי לאחר המוות ללא כל סימפטום במהלך החיים. גידולים גדולים יותר יכולים לגרום לתסמינים קליניים בהתאם לגודלם ולמיקומם:
התקפי focal seizures עלולים להופיע במקרים בהם המנינגיומות ממוקמות על הצרבלום (המוח הקטן).
חולשה ספסטית פרוגרסיבית ברגליים וכן אי שליטה במתן השתן יכולות להיגרם על ידי גידולים אשר ממוקמים באזור האונה הפרונטו-טמפורלית, (פארא-סגיטלית)
לחץ תוך-גולגולתי עולה בסופו של דבר במנינגיומה, אולם בתדירות נמוכה יותר מאשר בגידולי גליומה.
פתוגנזה

מנינגיומה מתפתחת כתוצאה מגידול של התאים הארכנואידים, ברובם ליד הסינוסים הוורידיים המקיפים את המוח. צבעו של הגידול לרוב אפור.  מבחינה היסטולוגית, התאים לרוב אחידים, בעלי נטייה להקיף אחד את השני, ולהכיל גופיפי פסמומה. לגידול יש נטייה להסתייד והוא וסקולרי מאד.
דיאגנוזה

ניתן לאבחן מנינגיומה על ידי CT, ‏MRI או ארטריוגרפיה. רמותיו של החלבון CSF גבוהות, במידה ונעשה ניקור מותני.
למרות שמרבית המנינגיומות שפירות, הן יכולות להיות ממאירות, בהתאם לדירוג של WHO:
שפיר (grade 1)- כ- 90% מהמקרים- מנינגיומה מנינגותליאלית, פיברוטית, טרנסיאלית, פסמומית, אנגיובלסטית.
א-טיפי (grade 2)- כ- 7% מהמקרים- מנינגיומה כורואידית, מסוג clear cell, א-טיפית.
ממאיר/אנאפלאסטי (grade 3) כ- 2% מהמקרים- מנינגיומה פפילרית, רבדואידית, אנאפלאסטית.
במחקר רטרוספקטיבי שנעשה לגבי מנינגיומות בדירוג 2 או 3 (א-טיפיות או ממאירות) נמצא כי משך הזמן הממוצע עד חזרת הגידול לגבי מנינגיומות א-טיפיות עומד על 11.5 שנה, בעוד שמשך הזמן הממוצע עד חזרת הגידול במנינגיומה ממאירה עומד על 2.7 שנים.
טיפול

במקרים בהם המנינגיומה היא קטנה וללא תסמינים נוספים, יש לעקוב אחריה בביצוע דימות לאורך התקופה- נמצא במחקר כי אצל 63% מהחולים לא חל שינוי בגודלה של המנינגיומה לאורך תקופת המעקב. עם זאת נמצא כי אצל מטופלים צעירים יש נטייה של הגידול לגדול ולא להישאר סטטי.
ניתן להסיר את המנינגיומה בניתוח, ולגרום לריפוי מלא, במידה והגידול ממוקם באופן שטחי על פני שטח הדורה. במידה והגידול פולש לעצמות השכנות, הוצאת הגידול היא כמעט בלתי אפשרית. במידה וכל הגידול הוצא, עדיין קיימת נטייה להישנות של הגידול (כ- 9%).
ניתן לטפל באמצעות הקרנות (gamma knife למשל) במקרים בהם הגידול ממוקם סביב אזורים רגישים לניתוח. לרוב מקובל לטפל בהקרנות בנוסף על הניתוח, במיוחד כאשר הגידול מדרגה 2 או 3.
טיפולי כימותרפיה אינם נחשבים אפקטיביים מספיק לטיפול בגידול מסוג זה, ומידת האפקטיביות שלה נבחנת מחדש - כך למשל נבחן תפקידו של הידרוקסי-אוריאה באשר ליכולתו לגרום לגידול להתכווץ.
הערות שוליים

↑  חדשות nana10, מחקר חדש מגלה קשר בין צילומי שיניים לגידול במוח, באתר nana10‏, 10 באפריל 2012
↑  צילום רנטגן של העורק אחרי הזרקת חומר ניגודי, להרחבה ראה הערך באנגלית (אנ')‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562998905171  BnF: cb119653573 (data)  LCCN: sh85083561  LNB: 000350239 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מעאן (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  ירדן ירדן
 נפות במחוז:  4
 בירת המחוז:  מעאן
 שטח:  33,832.3 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  175,200 (2019)
  ‑ צפיפות:  3.5 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  30°11′42″N 35°44′03″E﻿ / ﻿30.195°N 35.734167°E﻿ / 30.195; 35.734167 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       נפות מחוז מעאן tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז מעאן (בערבית: محافظة معان) הוא אחד משנים עשר המחוזות של ירדן. הוא ממוקם בדרום-מזרח המדינה ובירתו היא העיר מעאן. המחוז גובל בערב הסעודית.
המחוז מחולק לארבע נפות. זהו המחוז הגדול ביותר בירדן, שטחו 33,832.3 קמ"ר. אוכלוסייתו מונה 116,200 נפש, וצפיפות האוכלוסייה בו היא הנמוכה ביותר בממלכה, פחות מארבעה אנשים לקמ"ר.
נפות

המחוז מחולק לארבע נפות:
נפת קסבת מעאן
נפת פטרה
נפת שובכ
נפת חוסיינייה
מניסקוס

| --- | --- |

 שיוך:  articular fibrocartilage 
 מזהים
 לטינית (TA98):  meniscus articularis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A03.0.00.033 
 TA2 (2019):  1544 
 קוד MeSH:  A02.165.308.538 
 מזהה MeSH:  D000072600 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224498 
 
המֵנִיסְקוּס (TA: Meniscus Articularis) נמצא במפרק הברך בין עצם הירך לבין השוקה. בעברית נקרא סהרון בשל צורתו.
בכל ברך ישנם שני מניסקוסים: צידי (Meniscus Lateralis) ותיכון (Meniscus Medialis). תפקידם לבלום זעזועים ולפזרם באופן שווה על כל המפרק, בעיקר בעת הליכה, קפיצה ופעילות מאומצת.
פגיעה בשלמות המבנה של המניסקוס בברך מובילה לפגיעה ביכולת התנועה של המפרק המלווה בכאבים. למרבית המניסקוס אספקת דם דלה ולכן רוב הפגיעות במבנהו לא מתאחות מעצמן או אף בעזרת התערבות ניתוחית. הטיפול הנפוץ בקרע של המניסקוס המלווה בתסמינים שלא חלפו הוא בעזרת טיפול שמרני, אופציה נוספת היא ניתוח ארתרוסקופיה שבמהלכו מוסר חלק מהמניסקוס.
בחלק מהמקרים, במקום להוציא את החלק הקרוע, תופרים אותו.
אנטומיה של המניסקוס

המניסקוס הוא מבנה עשוי רקמה סחוסית פיברוטית, המורכב בעיקר מקולגן מסוג 1, היושב על גבי עצם השוקה. המניסקוס הוא בעל אספקת דם דלה יחסית, כאשר רק 10-30% מהאזור ההיקפי של המניסקוס התיכון ו-10-25% מהמניסקוס הצידי הוא בעל אספקת דם. המניסקוס התיכון בנוי בצורת האות U והמניסקוס הצידי בנוי בצורת האות C.
אורך המניסקוס התיכון (Meniscus Medialis) הוא כ-45.7 מ"מ ורוחבו 27.4 מ"מ. ניתן לחלק את המניסקוס התיכון לחמישה אזורים. מחקרים אנטומיים הוכיחו כי המניסקוס התיכון מכסה בין 51 ל-74% משטח הפנים של הרמה הטיביאלית התיכונה.
אורך המניסקוס הצידי (Meniscus Lateralis) הוא כ-35.7 מ"מ ורוחבו 29.3 מ"מ. ניתן לחלק את המניסקוס הצידי לשישה אזורים. מחקרים אנטומיים הוכיחו כי המניסקוס הצידי מכסה בין 75 ל-93% משטח הפנים של הרמה הטיביאלית הצידית.
המניסקוסים מחוברים למישור השוקה דרך השורשים הקדמיים והאחוריים שלהם ומיוצבים על ידי הרצועה התיכונה הצדדית, הרצועה הרוחבית, הרצועות המניסקוטיביאליות והרצועות המניסקופמורליות.
פגיעה מניסקלית

הפגיעה המניסקלית היא הגורם העיקרי לפגיעה תפקודית במפרק הברך. רקמה סחוסית זו נחשבה בעבר לשריד מיותר שניתן להסיר. הטכניקה של כריתת מניסקוס כוללת (מניסקטומיה), למרות שהייתה נפוצה בעבר, נזנחה כשתוצאות ארוכות טווח לאחר כריתת מניסקוס דיווחו על השפעות מאכזבות ושליליות כגון הידרדרות של הסחוס המפרקי הבסיסי וכתוצאה מכך התפתחות של דלקת מפרקים ניוונית מוקדמת. עם התפתחות הרפואה הקלינית והמדע הבסיסי, כיום מכירים במניסקוס כמבנה הכרחי במפרק הברך החיוני למטרות ביומכניות ואנטומיות. כלומר, המניסקים חיוניים ליציבות הברך, ספיגת זעזועים בין הסחוס המפרקי של השוקה ועצם הירך, ופיזור חומרי הזנה להגנה על הסחוס המפרקי הבסיסי.
קרעים בשורש המניסקלי יכולים להתבטא גם כמצב אקוטי וגם כמצב כרוני, הקרעים מחולקים באופן קלאסי לאחת מהקטגוריות על בסיס גיל המטופל. קרעים בשורש המניסקוס אצל מטופלים צעירים נוטים להיות אקוטיים ונובעים מאירוע טראומטי, למשל במהלך אירוע ספורט. מכה סיבובית בברך המכופפת נחשבת למנגנון ביומכני בסיסי נפוץ עבור סוגים אלה של קרעים. קרעים בשורש המניסקלי אצל מטופלים מבוגרים נוטים להופיע באופן כרוני, לעיתים קרובות לאחר ניוון ומתרחשים באמצעות מנגנונים בעלי אנרגיה נמוכה יותר (למשל כריעה כדי להרים חפץ, כריעה על הרצפה וכו').
פגיעה מניסקלית > טיפול

טיפול שמרני, כריתת מניסקטומיה חלקית ותיקון כירורגי הם שלוש מאפשרויות הטיפול הנפוצות ביותר לטיפול בחולים עם קרעים בשורש המניסקלי. בחירת הטיפול תלויה במידה רבה בסוג והיקף הקרע המניסקלי, אינדיקציות והתוויות נגד לתיקון כירורגי, ומצב הסחוס הכונדרלי (חומר דק וחלק המכסה את קצוות עצם הירך ועצם השוק) של הברך. באופן ספציפי, בכל הנוגע למצב הסחוס הכונדרלי, אחת המטרות של תיקון קרעים בשורש המניסקלי היא עיכוב הופעת דלקת מפרקים ניוונית.
הן הטיפול השמרני והן כריתת המניסקטומיה נמצאו כמספקות הקלה סימפטומטית. עם זאת, נמצא כי התקדמות של דלקת מפרקים ניוונית הייתה חמורה יותר בכריתת המניסקטומיה.
ראו גם

ברך
מפרק
לקריאה נוספת

גבריאל נירנברג, דוד רותם, מאזן פלאח, מיכאל בסר, מיכאל סודרי, טיפול בקרע בסהרון באמצעות חיצים ביו-נספגים: שלוש שנות מעקב, הרפואה, כרך 144, חוברת ח', עמודים 540-543, אוגוסט 2005.
ברק חביב, שלמה ברונק, רפאל טיין, פיתוחם של הניתוחים הארתרוסקופיים בישראל ובעולם, הרפואה, כרך 154, חוברת 4, עמודים 265-269, אפריל 2015.
עידו שטהל, יעקב שפירא, בצלאל פסקין, ניר הוס, דורון נורמן, מאזן פלאח, האבולוציה של הטיפול בקרעים בסהרון (Meniscal tears) - מכריתה לתפירה, הרפואה, כרך 155, חוברת 5, עמודים 310–314, ניסן-אייר תשע"ו, מאי 2016.
הערות שוליים

↑  Crystal O. Kean, Robert J. Brown, James Chapman, The role of biomaterials in the treatment of meniscal tears, PeerJ 5, 2017-11-17, עמ' e4076 doi: 10.7717/peerj.4076
1 2 3  Enzo S. Mameri, Suhas P. Dasari, Luc M. Fortier, Fernando Gómez Verdejo, Safa Gursoy, Adam B. Yanke, Jorge Chahla, Review of Meniscus Anatomy and Biomechanics, Current Reviews in Musculoskeletal Medicine 15, 2022-10-01, עמ' 323–335 doi: 10.1007/s12178-022-09768-1
↑  John Twomey-Kozak, Chathuraka T. Jayasuriya, Meniscus Repair and Regeneration, Clinics in Sports Medicine 39, 2020-01, עמ' 125–163 doi: 10.1016/j.csm.2019.08.003
1 2  Mark T. Banovetz, Lindsay C. Roethke, Ariel N. Rodriguez, Robert F. LaPrade, Meniscal Root Tears: A Decade of Research on their Relevant Anatomy, Biomechanics, Diagnosis, and Treatment, The Archives of Bone and Joint Surgery 10, 2022-05-01, עמ' 366–380 doi: 10.22038/abjs.2021.60054.2958
↑  Nam-Hun Lee, Hyoung-Yeon Seo, Myung-Jin Sung, Bo-Ram Na, Eun-Kyoo Song, Jong-Keun Seon, Does meniscectomy have any advantage over conservative treatment in middle-aged patients with degenerative medial meniscus posterior root tear?, BMC Musculoskeletal Disorders 22, 2021-08-28, עמ' 742 doi: 10.1186/s12891-021-04632-8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562997505171  NKC: ph747972  TA98: A03.0.00.033 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מחסום ביטחוני

מחסום ליד אבו דיס, יהודה ושומרון
חיפוש שערכו הבריטים בכניסה לתל אביב בשנות הארבעים.
מחסומי ביטחון, המכונים גם מחסומים אזרחיים, הם מתקנים ביטחוניים שהוקמו על מנת לשלוט בתנועת אנשים וחומרים באזורים הנתונים לשליטה צבאית, או חצי-צבאית, ומטרתם למנוע פעולות טרור ואיומים ביטחוניים.
בישראל, כמו גם באזורים אחרים בעולם, נעשה שימוש במחסומים אלה כדי להבטיח את ביטחון האזרחים ולמנוע חדירת גורמים עוינים. מחסומים אלו מוצבים בנמלי תעופה, במרכזי תחבורה ובנקודות כניסה ויציאה בערים גדולות.
דוגמאות

אף על פי ששיטות העבודה והאכיפה משתנות, נעשה שימוש בנקודות ביקורת ב:
נמלי תעופה ומרכזי תחבורה אחרים ברחבי העולם, כולל אלה המנוהלים על ידי רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית שמטרתם למנוע חדירת גורמי טרור ולהבטיח את בטיחות הנוסעים.
בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, הוצבו מחסומים על ידי בעלות הברית כדי לפקח על התנועה בין אזורי הכיבוש ולמנוע התקוממויות או פעולות איבה.
ביוגוסלביה במהלך מלחמות יוגוסלביה הוצבו מחסומים בין האזורים השונים על ידי הכוחות הצבאיים של כל צד במטרה לשלוט בתנועת האוכלוסייה ולהגן על גבולותיהם.
בצפון אירלנד הוצבו מחסומים על ידי הצבא הבריטי, כוח השיטור המלכותי של אלסטר וכוח המתנדבים מאלסטר שמטרתם הייתה לפקח על התנועה בין אזורים עוינים ולמנוע פעולות טרור.
קולומביה הוצבו מחסומים על ידי כוחות צבאיים וחצי-צבאיים במטרה לפקח על תנועת האוכלוסייה ולמנוע הברחות נשק ופעילות של כוחות גרילה.
בשטחי יהודה ושומרון צה"ל מציב מחסומים כדי למנוע חדירת גורמי טרור לישראל ולהגן על האוכלוסייה האזרחית.
במקסיקו, כוחות צבא ומשטרה מציבים מחסומים בנקודות כניסה ויציאה של ערים גדולות כדי להילחם בסחר בסמים ולמנוע פשיעה חמורה.
פקיסטן, לאחר הפיגועים הטרוריסטיים, בעיקר בנקודות כניסה ויציאה של ערים גדולות.
בפקיסטן בעקבות הפיגועים הציבה הממשלה מחסומים בנקודות כניסה ויציאה של ערים גדולות כדי לפקח על תנועת האוכלוסייה ולמנוע פעולות טרור.
גיאנה הצרפתית הז'נדרמריה הצרפתית מציבה מחסומים כדי לפקח על התנועה באזורים המועדים לפשיעה ולשמור על הסדר הציבורי.
יתרונות והשפעות

מחסומים מספקים יתרונות רבים, כולל היכולת לשלוט כיצד אנשים נכנסים כך שאנשי אבטחה (בין אם הם ממשלתיים או אזרחיים) יוכלו לסנן את הנכנסים כדי לזהות פושעים או טרוריסטים ולאתר חפצי חבלה.
הצבת מחסומים משפיעה באופן משמעותי על חיי האזרחים, בין אם מדובר באזורים מוכי סכסוך ובין אם בנמלי תעופה או מרכזי תחבורה אחרים. ההשפעות של המחסומים נעות בין טרדות יומיומיות כמו עיכובים בתנועה ועד לסכנות חמורות כמו עיכוב בטיפול רפואי שמוביל לסכנת חיים. לדוגמה, מחקרים שבוצעו על ידי אוניברסיטת ביר זית מדגישים את ההשפעות השליליות של המחסומים בשטחים הפלסטיניים.
ראו גם

בידוק ביטחוני
מעבר גבול
חופש התנועה
מוצב
הערות שוליים

↑  Birzeit.edu
↑  BlueYonder.co.uk
חייל צבא עיראק מאייש מחסום