stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עדי קול
הערות שוליים

↑  ד"ר עדי קול - המרכז הבינתחומי הרצליה, באתר portal.idc.ac.il
↑  רותי סיני, הנערים למדו קורס במשפט בהמתנה למשפטם, באתר הארץ, 12 ביוני 2002
↑  באתר יש עתיד
↑  Koll, Adi (2007). Parents act in the best interests of their children : an inquiry into the development of the Supreme Court parental presumption (Thesis (JSD)).
↑  אלישיב רייכנר, לנפץ את מגדל השן, "מקור ראשון"
↑  צביקה ברוט, יש רשימה: הנבחרת הסופית של יאיר לפיד, באתר ynet, 2 בנובמבר 2012
↑  גדעון אלון, כך פועל פרויקט "המשכן מגיע לכאן", באתר ישראל היום, 2 ביוני 2014
↑   אמיתי זיו, בעקבות הדיון בכנסת: סמסונג הכריזה על איסוף סוללות סמסונג 4, באתר TheMarker‏, 2 ביולי 2014
↑  ישיבת ועדה מיוחדת לפניות הציבור, 24/11/2014 10:00, באתר הכנסת
↑  צבי לביא, הלחץ עבד: 4 מוצרי מזון יפוקחו בנתב"ג, באתר ynet, 24 ביוני 2014
↑   מוטי בסוק, "בתוך פחות משנה מונו 120 בעלי תפקידים מנבחרת הדירקטורים - 53% נשים", באתר TheMarker‏, 18 בנובמבר 2014
↑   יהונתן ליס, הבית היהודי ויש עתיד הסכימו: זיכוי במס להומואים - אך בלי הכרה בחוק, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2013
↑  יגאל מוסקו, ‏מלחמת ההישרדות של היוצאים בשאלה, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2014
↑  ח"כ קול נמנעה בהצבעה על חוק המשילות, והושעתה, וואלה!
↑   אורי משגב, עדי קול, אישה נאמנה, באתר הארץ, 11 במרץ 2014
↑  הצגת ההתעלמות מהוראות החוק ע"י גורמי הממשלה על ידי הפונה לוועדה, באתר YouTube
↑  לעשות מאמץ שחושפי השחיתויות יקבלו תעודות מהנשיא, באתר פורטל הכרמל והצפון, 28 מאי, 2014
↑  הנשיא ריבלין העניק תעודת הוקרה על תרומה לטוהר המידות לפרופ' אשר ברנר, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 3 ינואר, 2016
↑  יהונתן ליס, ח"כ עדי קול: שום תמונה לא תעביר את ההשפלה שחווים במחסום קלנדיה, באתר הארץ, 22 באפריל 2013
↑  nrg חדשות, הספיק לה: עדי קול פורשת מהפוליטיקה, באתר nrg‏, 30 בדצמבר 2014
↑  הח"כית לשעבר עדי קול שוברת שתיקה: "יאיר לפיד לא גירש אותי, הוא נושא את הכמוסים שבסודותיי", באתר ערוץ 7, ‏1/11/2022
↑  ד"ר עדי קול, באתר אוניברסיטת רייכמן
↑  יצירת קשר עם דיקנאט הסטודנטים, באתר אוניברסיטת רייכמן
↑  צביקה ברוט, ח"כ עדי קול: 'אני רוצה להפוך לאמא, ולא מצליחה', באתר ynet, 20 במאי 2013
↑  יגאל אמיתי, האדרת נשים: עדי קול זוכה בפרס יו"ר הכנסת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 בינואר 2012
↑  עדי קול, באתר תנועת "אומץ"
↑  זוכי אות ספרא 2012, באתר קרן אייסף
קוקנד

| --- | --- |

ארמון הח'אן בקוקנד
 מדינה:  אוזבקיסטן אוזבקיסטן
 מחוז:  פרגנה
 שפה רשמית:  אוזבקית 
 שטח:  63.02 קמ"ר
 גובה:  409 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  303,620 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  4,818 נפש לקמ"ר (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  40°31′43″N 70°56′33″E﻿ / ﻿40.528611111111°N 70.9425°E﻿ / 40.528611111111; 70.9425 
 אזור זמן:  UTC +5
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוזבקיסטן מוגדלת) טשקנט סמרקנד אנדיז'ן פרגנה קרשי נוקוס דז'יזק בוכרה אפגניסטן טורקמניסטן איראן קזחסטן קירגיזסטן טג'יקיסטןקוקנד(למפת אוזבקיסטן רגילה) טשקנט סמרקנד אנדיז'ן פרגנה קרשי נוקוס דז'יזק בוכרה אפגניסטן טורקמניסטן איראן קזחסטן קירגיזסטן טג'יקיסטןקוקנד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוקנד (באוזבקית: Qoʻqon/Қўқон; ברוסית: Коканд; בפרסית: خوقند, תעתיק מדויק: ח'וקנד) היא עיר במחוז פרגנה שבמזרח אוזבקיסטן. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, התגוררו בעיר 303,620 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במחוז פרגנה ולשביעית באוזבקיסטן כולה. העיר שוכנת בקצה הדרום-מערבי של עמק פרגנה, כ-170 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טשקנט, כ-120 ק"מ דרום-מערבית לאנדיז'ן וכ-70 ק"מ מערבית לפרגנה.
קוקנד נמצאת בצומת הדרכים של שני דרכי הסחר העתיקות העיקריות לתוך עמק פרגאנה וכתוצאה מכך, קוקנד הוא צומת התחבורה העיקרי בעמק פרגנה.
היסטוריה

ההתיישבות באזור קוקנד החלה עוד במאה הראשונה או השנייה לספירה לכל המאוחר. שושלת האן של סין כבשה את העיר כולה במאה ה-1 לפנה"ס. מאוחר יותר הערבים כבשו את האזור משושלת טאנג. העיר קוקנד היא אחת הערים העתיקות ביותר באוזבקיסטן והיא ממוקמת בחלקו המערבי של עמק פרגאנה. העיר אוזכרה עוד בימי הביניים כנתיב משמעותי בדרך המשי.
האזכור הראשון לעיר הוא עוד מהמאה ה-10. האימפריה המונגולית כבשו את קוקנד והחריבו אותה במאה ה-13.
העיר הנוכחית החלה כמבצר בשנת 1732 שנקרא אסקי-קורגן. ב-1740 קוקנד הפכה לבירת הממלכה האוזבקית ח'אנות קוקנד. קוקנד שימשה גם כמרכז הדתי האזרי של העמק עם מאות מסגדים.
הכוחות האימפריאליים של האימפריה הרוסית בפיקודו של מיכאיל סקובלב כבשו את העיר ב-1883, שהפכה אז לחלק מטורקמניסטן הרוסית.
כלכלה

קוקנד נחשבת למרכז לייצור דשנים, כימיקלים, מכונות, מוצרי כותנה ומוצרי מזון. במהלך העשורים האחרונים נבנו בעיר רבעים, מבני ציבור חדשים, מבני מגורים רבים, חנויות, בתי קפה, מסעדות ומיזמים אחרים במגזר הפרטי. קוקנד נחשבת גם למרכז אקדמי חשוב באזור.
הערות שוליים

↑  Uzbekistan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  "Kokand, Uzbekistan". נבדק ב-30 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562644305171  GND: 4537087-4  LCCN: n88238433  NKC: ge584718  VIAF: 127953809   WorldCat (עם VIAF): 127953809
חנן אלשטיין

חנן אלשטיין (יליד 1971) הוא עורך ספרות, מתרגם מגרמנית לעברית, מבקר תיאטרון והיה מרצה בבצלאל. רבים מתרגומיו ועריכותיו עוסקים במלחמת העולם השנייה ובשואה.
ביוגרפיה

אלשטיין הוא יליד ירושלים, התגורר בתל אביב, שנתיים בפרייבורג וכשבע שנים בניו יורק.
בשנת 2017 יזם והפיק בניו יורק פסטיבל ספרות ישראלית ראשון מסוגו, ובו חמישה אירועים באתרי ספרות מרכזיים במנהטן ובברוקלין.
בין הספרים שערך

101 דברים שאבא טוב יודע, וולטר בראודר וסו אלין בראודר, תרגום מאנגלית: דנה ג. פלג, 2004, תל אביב: בבל
בנגאזי-ברגן-בלזן, יוסי סוכרי, 2013, תל אביב: עם עובד
דברים שהשתיקה (לא) יפה להם, יצחק לאור, 2002, תל אביב: בבל
דיבור לריק, למרות הכול: מבחר מאמרים, אדולף לוס, תרגום מגרמנית: אריה אוריאל, עריכה מדעית: יהודה ספרן, עריכת תרגום והוספת הערות: חנן אלשטיין וטלי קונס, תשס"ח 2008, תל אביב: בבל
הבן האובד, הנס-אולריך טרייכל, תרגום מגרמנית: רחל בר-חיים, עריכת תרגום ואחרית דבר: חנן אלשטיין, תשס"ז 2007, תל אביב: אחוזת בית
הגבעה, אסף גברון, 2013, תל אביב: ספרי עליית הגג
ילדי המלחמה 1944–1948: ילדים מספרים על השואה - פרוטוקולים של ראיונות שערכה הוועדה ההיסטורית היהודית המרכזית בפולין, עריכה ופתח דבר: חנן אלשטיין, תרגום: ענת זיידמן (פולנית), בני מר (יידיש), חנן אלשטיין (גרמנית), פטר קריקסונוב (רוסית), 2014, תל אביב: ספרי עלית הגג
מכירת החיסול של הכאב: טקסטים נבחרים, היינריך בל, תרגום מגרמנית: טלי קונס, עורכים: חנן אלשטיין ועדינה שטרן, פתח דבר ומבואות: חנן אלשטיין, 2010, בני ברק: הקיבוץ המאוחד
משני עבריה של מחלוקת בינלאומית: מאמרים לקראת דיאלוג טורקי-ארמני, טנר אקצ'ם, תרגום מאנגלית - ערגה הלר, תשס"ב 2002, תל אביב: בבל
מתכוני חלומות, אלכס אפשטיין, עורך משנה: חנן אלשטיין, תשס"ב 2002, תל אביב: בבל
על שפת נהר כבר, ליאת קפלן, 2006, ירושלים: כרמל
קרל מרקס, פרנסיס ווין; תרגום מאנגלית: דבי אילון, 2005, תל אביב: ספרי עליית הגג
שמונה-עשרה מלקות, אסף גברון, 2017, תל אביב: ספרי עליית הגג
תעתועי האקראיות: הופעתו של הברבור השחור בשוקי ההון (ובחיים), נאסים ניקולס טאלב, תרגום מאנגלית - מיכל אילן, 2008, תל אביב: ספרי עליית הגג
בין הספרים שתרגם

אצל העיר פריז, פטר ביקסל, תרגום מגרמנית: חנן אלשטיין ויפתח הלרמן-כרמל, 2002, תל אביב: בבל
מיכאל קולהאס: מתוך כרוניקה עתיקה, היינריך פון קלייסט, תרגום מגרמנית: מרים די-נור וחנן אלשטיין, 2002, תל אביב: בבל
היסטוריה קטנה של הצילום, ולטר בנימין; תרגום מגרמנית: חנן אלשטיין; עריכת תרגום: אדם טננבאום, עריכה מדעית: אריאלה אזולאי, 2004, תל אביב: בבל
בתוך הבונקר של היטלר: 14 הימים האחרונים, יואכים פסט, תרגום מגרמנית והוספת הערות ואחרית דבר: חנן אלשטיין, 2006, תל אביב: אחוזת בית
ארץ פרומה, כריסטיאן קראכט, תרגום מגרמנית והוספת הערות ואחרית דבר: חנן אלשטיין, 2009, תל אביב: אחוזת בית
הנחת יסוד למטפיזיקה של המידות, עמנואל קאנט, תרגום מגרמנית והוספת הערות ודבר המתרגם: חנן אלשטיין, 2010, תל אביב: ספרי עליית הגג
קרוב לידנב, קווין פנמן, תרגום מגרמנית: חנן אלשטיין, 2011, תל אביב: ספרי עליית הגג
נערת המשי המלאכותי, אירמגרד קוין, תרגום מגרמנית והוספת הערות ואחרית דבר: חנן אלשטיין, 2013, תל אביב: אחוזת בית
יריד השעשועים, ורנר ברויניג, תרגום מגרמנית והוספת אחרית דבר: חנן אלשטיין, 2016, הוצאת קרן וליברוס
אימפריום, כריסטיאן קראכט, תרגום מגרמנית: חנן אלשטיין, 2018, תל אביב: עם עובד
זיכרונות של אנטישמי, גרגור פון רצורי, תרגום מגרמנית והוספת אחרית דבר: חנן אלשטיין, 2021, תל אביב: אחוזת בית
תמציות, אנה מריה יוקל, תרגום מגרמנית: חנן אלשטיין, 2021, תל אביב: אפרסמון
עיר בלי יהודים, הוגו בֶּטָאוּאֶר, תרגום מגרמנית והוספת הערות ואחרית דבר: חנן אלשטיין, 2023, תל אביב: אפרסמון
יורוטראש, כריסטיאן קראכט, תרגום מגרמנית: חנן אלשטיין, 2024, תל אביב: אחוזת בית
בין המחזות שתרגם

בדרך המלך מאת אלפרידה ילינק, בימוי: אריאל וולף, תיאטרון תמונע
אנטיגונה של סופוקלס: בעיבוד לבמה בעקבות תרגומו של הלדרלין מאת ברטולט ברכט, בימוי: עירא אבנרי, המחלקה לתיאטרון, אוניברסיטת חיפה, ומוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרט, תל אביב
המלט מאת ויליאם שייקספיר (גרסת מריוס פון מאיינבורג), בימוי: תומאס אוסטרהיימר, תיאטרון השאובינה, ברלין, ופסטיבל ישראל, ירושלים
זוז, אתה מסתיר לי את השמש, בימוי: אופירה הניג, התיאטרון הקאמרי, תל אביב
מפגש באינסוף, בימוי: דורון תבורי, אנסמבל הרצליה, הרצליה
רכניץ מאת אלפרידה ילינק, בימוי: יוסי וילר, תיאטרון הקאמרשפילה, מינכן, והתיאטרון הקאמרי, תל אביב
הערות שוליים

↑  שני שילה, כך הפכה דירה ישנה בדרום ת"א לבית חם, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2012
1 2  בן עופר, למרות ה-BDS: הפיק פסטיבל ישראלי בניו יורק בהשתתפות טובי הסופרים, באתר Xnet‏, 9 בנובמבר 2017
↑   יצהר ורדי, "העולם כל כך יפה, ואותי צדים כמו חיה", באתר הארץ, 19 ביוני 2014
↑  ספר זה הוא אחד המקורות עליו מבוסס הסרט "הנפילה". ראו גם: חנן אלשטיין, על הספר בתוך הבונקר של היטלר - 14 הימים האחרונים מאת: יואכים פסט באתר טקסט
↑  האם זה באמת חשוב כיצד המית    אדולף היטלר את בלונדי, כלבתו האהובה, באתר הארץ, 25 באפריל 2006
↑  אבנר שפירא, כריסטיאן קראכט: אני טקסט קוסמופוליטי, באתר הארץ, 5 בינואר 2010
מאשה צור-גלוזמן, ארץ פרומה | שב ואל תעשה, באתר הארץ, 13 בינואר 2010
↑  מיכל בעדני בן-שישו, נערת המשי המלאכותי: מונודרמה מקסימה, באתר הארץ, 30 באפריל 2009
 יעד בירן, ברלין דיזנגוף פלאץ, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2013
↑   יובל אלבשן, מה לארצנו שטופת השמש ולמכרה אורניום קודר, באתר הארץ, 10 במאי 2016
↑   ליאת אלקיים, "אימפריום": כריסטיאן קראכט מגיש לקוראיו אגוז קוקוס קשה לפיצוח, באתר הארץ, 15 באפריל 2018
↑  מיכאל הנדלזלץ, "זוז, אתה מסתיר לי את השמש": אורה המחטא, באתר הארץ, 2 במרץ 2013
↑   פרויקט תאטרוני - מפגש באינסוף  בעקבות "מפיסטו", סרטון בערוץ "אנסמבל הרצליה", באתר יוטיוב (אורך: 03:20)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313036705171  PLWABN: 9810551737005606  BnF: cb16739174t (data)  GND: 142363189  ISNI: 0000 0001 1955 9574  LCCN: no2011074554  VIAF: 322144782728167470316   WorldCat (עם VIAF): 322144782728167470316
צ'ארלס ריכטר

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1900 אוברפק, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בספטמבר 1985 (בגיל 85) פסדינה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lainer 
 ענף מדעי:  סייסמולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונטיין ויו 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת סטנפורד  תיכון לוס אנג'לס 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  Honorary Fellow of the Royal Society Te Apārangi 
 תרומות עיקריות
 סולם ריכטר, לכימות גודלן של רעידות אדמה.
 
צ'ארלס פרנסיס ריכטר (באנגלית: Charles Francis Richter‏; 26 באפריל 1900 - 30 בספטמבר 1985) היה סייסמולוג ופיזיקאי אמריקאי. המציא בשנת 1935 את הסולם לכימות גודלן (Magnitude) של רעידות אדמה. שנקרא על שמו והוא: סולם ריכטר.
קורות חייו והקריירה שלו

ריכטר נולד ב-1900 באוברפק (אנ') שבאוהיו , ארצות הברית למשפחת מהגרים מגרמניה - הסבא רבא שלו היגר בשנת 1848 מבאדן באדן לארצות הברית, ובשנת 1909 המשפחה עברה ללוס אנג'לס. לאחר שסיים את בית הספר התיכון, למד לתואר ראשון באוניברסיטת סטנפורד שבסן-פרנסיסקו וקיבל את התואר הראשון בשנת 1920. 8 שנים מאוחר יותר סיים את עבודת הדוקטוראט שלו בפיזיקה תאורטית במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Cal-Tech) שבפסדינה הסמוכה ללוס אנג'לס. בטרם סיים את עבודתו זו, הוצעה לו מישרה במכון קרנגי של וושינגטון הבירה ועל כן עבר לשם. בשנת 1927 הוצעה לו מישרה במעבדה הסייסמולוגית שהוקמה באותה שנה על יד רוברט מיליקן (שזכה בפרס נובל בשנת 1922), וריכטר נענה להצעה וסיים שם את עבודת הדוקטוראט שלו.  יחד עם בנו גוטנברג, שהגיע למכון בשנת 1930, הוא פיתח, ופרסם ב-1935 את הסולם להערכת גודלן של רעידות אדמה הקרוי על שמו. הוא קיבל דרגת פרופסור מן המניין רק ב-1952. זאת עקב ההשהייה שהשהה את עבודת הדוקטוראט שלו המוזכרת לעיל, ועקב העובדה שטרח מאוד במחקריו, אך לא בפרסומם. בשנת 1941 פרסמו השניים את הספר: "רמת הסייסמיות של כדור הארץ" (Seismicity of the Earth) ומהדורה נוספת יצאה בשנת 1954. בשנת 1958 פרסם ריכטר את ספרו "סייסמולוגיה אלמנטרית" (Elementary Seismology). שני ספרים אלה הפכו להיות ספרי יסוד בלימודי הגאופיזיקה והסייסמולוגיה בעולם: הראשון למתמחים בתחום הסייסמולוגיה, והשני לגאולוגים ופיזיקאים שרעידות אדמה אינם תחום המחקר הראשון שלהם. הספרים מתייחסים בנוסף לסוגיות גאופיזיות, גם לסוגיות: הנדסיות של בנינים, קרקעות, סלעים ומי תהום, המושפעות מרעידות אדמה.
ריכטר לא צמצם את מחקריו לתחום המיקרוסייסמי, אלא גם למחקר המאקרוסייסמי. הוא היה הראשון לפרסם את המתאם הקיים בין העוצמה הסייסמית באתר נתון לתאוצת הקרקע המקסימלית שהתרחשה בו. מתאם זה התבסס על מחקר של רעידות אדמה רבות, ונקבע כנכון עבור קליפורניה. משוואת המתאם הייתה
\log a={\frac {I}{3}}-{\frac {1}{2}}
כאשר  a היא תאוצת הקרקע המקסימלית באתר ביחידות של סנטימטר לשנייה בריבוע (cm/sec2), ו-  I היא דרגת העוצמה הסייסמית שהוערכה בו. בעקבות מחקרו זה, התקיימו מחקרים דומים עבור אזורים אחרים בעולם, לרבות עבור המזרח התיכון, ונקבעו משוואות מתאם לכל אזור ואזור. הלוגיקה התהליכית למתאם זה היא כדלקמן: רעידת האדמה משגרת גלים סייסמיים ממוקד רעידת האדמה לכל עבר; הגלים הסייסמיים הללו בהגיעם לכל אתר, גורמים לתאוצת קרקע; תאוצת הקרקע המקסימלית אחראית ליצירת וחומרת האפקטים הסייסמיים באתר; ע"פי האפקטים הסייסמיים הללו אנו מעריכים את העוצמה הסייסמית. על כן קיים המתאם המדובר.
ראו גם

סולם ריכטר - מידת רעש, מידת אדם - ספר הביוגרפיה של צ'ארלס ריכטר
חוק גוטנברג-ריכטר
יחידות מידה על שם אישים
לקריאה נוספת

Charles F. Richter; 1958. Elementary Seismoloigy. W. H. Freeman & Company, San Francisco & London, 768 p
Susan E. Hough; 2007. Richter`s Scale - Measure of an Earthquake, Measure of a Man. Princeton University Press, 336 p
הערות שוליים

↑  רוב הפרטים הביוגרפיים כאן מסתמכים על ספרה הביוגרפי של:Susan E. Hough; 2007. Richter`s Scale - Measure of an Earthquake, Measure of a Man. Princeton University Press, 336 p
↑  Susan Hough, 2007, Richter's Scale: Measure of an Earthquake, Measure of a Man, Princeton, New Jersey: Princeton University Press, pp. 36-50
↑  Beno Gutenberg, Charles Richter., 1941. Seismicity of the Earth. The Society, 131p.
↑  Charles F. Richter; 1958. Elementary Seismoloigy. W. H. Freeman & Company, San Francisco & London, 768p.
↑  מחקר מיקרוסייסמי מתבסס על מדידות ממכשירים, דוגמת הסייסמוגרף עבור סולם ריכטר ודומיו שבאו אחריו, או מדי תאוצה (אקסלרומטרים) וחיישנים אחרים הנקראים גאופונים או סייסמומטרים. מחקר מאקרוסייסמי מתבסס על נתונים ממקורות איכותניים כמו דיווחים על נזקים במבנים או תחושות של בני אדם, ועל פיהם מעריכים עוצמה סייסמית.
↑  Charles F. Richter; 1958. Elementary Seismoloigy. W. H. Freeman & Company, San Francisco & London, p.140
↑  כל מה שרעידת האדמה גרמה לו: נזקים בדרגות שונות למבנים, תחושות של אנשים ואפילו העובדה שרעה"א לא הורגשה במקום מסוים, נקרא אפקט סייסמי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279319105171  PLWABN: 9810569125905606  BIBSYS: 6096691  BnF: cb12484321j (data)  CiNii: DA03255212  GND: 133124118  ISNI: 0000 0001 1077 2096  LCCN: n85802321  LNB: 000181728  NKC: skuk0004801  NLA: 35625997  NTA: 132145103  RERO: 02-A003744255  SNAC: w6dv3hw5  SUDOC: 079448992  S2AuthorId: 145160690  VIAF: 50357987   WorldCat (עם VIAF): 50357987
יצרכן

"יצרכן" (הלחם בסיסים של המילים יצרן וצרכן, בעקבות האנגלית: Prosumer), הוא מונח שנוצר על מנת לתאר גורם כלכלי חדש, של צרכן שגם מייצר את השירות או המוצר שהוא צורך. מונח זה קיבל תאוצה ניכרת בשל מהפכת וב 2.0, שהפכה את סוגיית העלאת התכנים לאינטרנט והפצתם בקרב אחרים לקלה ונגישה מאי פעם. כיום הצרכנים מהווים שוק כלכלי שלא ניתן להתעלם ממנו, וכן גורם עולה בחשיבותו בכלכלה האינטרנטית.
מקור המילה

חוקרי התקשורת מרשל מקלוהן וברינגטון נביט, הציעו בספרם מ-1972 "Take Today", כי בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית, הצרכן יהפוך ליצרן. בספרו מ-1980 "הגל השלישי", העתידן אלווין טופלר טבע את המושג prosumer, כאשר חזה כי תפקידיהם של היצרנים והצרכנים יטשטשו ויתאחדו. בתרגום לעברית של הספר, בידי עמי שמיר, תורגם prosumer ל"יצרכן". טופלר טען שעל מנת להמשיך להגדיל את הרווח, על יצרנים יהיה לייצר מוצרים אשר עוברים התאמה אישית באופן המוני. אולם על מנת להשיג רמה גבוהה של התאמה אישית, הצרכנים יצטרכו לקחת חלק בתהליך היצור, כאשר הדגש הוא בציון דרישות העיצוב. ניתן לטעון שמדובר במידת מה בתיאור יחסים אשר קיימים בין צרכנים ליצרנים מסוימים במשך תקופה ארוכה; ארכיטקטים מהווים דוגמה טובה, מאחר שהם מייצרים את המבנה מתוך מקצוענותם תוך כדי התייחסות לדרישות הצרכן.
היצרכן בעידן האינטרנט

ישנם ביטויים רבים ליצרכנות באינטרנט, שכאמור הואצה מאוד בעקבות מהפכת וב 2.0.
יצרכנות מתבטאת בבלוגוספירה; כותבים רבים מעלים תוכן, ותוך כדי צורכים תוכן כתוב של בלוגרים אחרים, ומגיבים אליו. נוצר כמעין משוב קבוע בין יוצרי וצרכני התוכן בבלוגוספירה שמגלם היטב את היצרכן.
דוגמה נוספת התאפשרה בזכות אתרי הסטרימינג השונים ויוטיוב בראשם. יוטיוב ברובו מורכב מתוכן שמעלים גולשים; חלק מהתוכן הוא חומר קיים אשר לא נמצא באינטרנט (למשל, קליפים של אמנים), קליפים מקוריים שמעריצים מפיקים לאומנים החביבים שלהם, תוכן מקורי לחלוטין ועוד.
כמו כן, תוכנות הקוד הפתוח השונות מהוות ביטוי ליצרכנות; קהילות המפתחים באינטרנט משחררות מוצר אשר ניתן לבצע בו שינוי בהתאם לצורכי המשתמש. תוכנת לינוקס למשל היא דוגמה לתוכנת קוד פתוח, שלה גרסאות רבות שנוצרו על ידי משתמשים שונים.
ביטוי נוסף ליצרכנות נמצא בעולם משחקי המחשב; יצרניות המשחקים משחררות ותומכות ב"מודינג", ייצור מחדש של שלבים או מודים שונים למשחק, על מנת להאריך את חייו וכן נותנים מקום לביטוי רצונם של צרכני המשחק. דוגמה לכך היא המשחק "קאונטר סטרייק", אשר לקח את המנוע של משחק הפעולה "האף לייף" והפך אותו לאחד ממשחקי הרשת הפופולריים ביותר. כמו כן חברת בליזארד, בגרעין המעריצים האדוק שלה, אותו היא משתפת בפיתוח המוצר (אם כי בשלב הפיתוח לא בצורה אקטיבית), ולאחר שחרור המשחק נותנת להם כלים רבים לפיתוח גרסאות שונות של המשחק בעצמם.
לקריאה נוספת

אלווין טופלר, הגל השלישי, עם עובד, 1984, פרק עשרים - עלייתו של ה"יצרכן".
שיווק קמעונאי

שיווק קמעונאי (Trade Marketing, לעיתים גם Shopper Marketing) הוא תחום בענף השיווק המתייחס להגדלת הביקוש למוצר מסוים בנקודת המכירה של קמעונאי או בנקודת ההפצה של סיטונאי. זאת, לעומת שיווק מסורתי המתייחס להגדלת הביקוש מצד הצרכן בטרם הגיע לנקודת המפגש שלו עם המוצר בחנות. שיווק קמעונאי עוזר ליצרן לנהל את המותג שלו בנקודת המכירה, ועשוי לכלול אלמנטים מתחום ניהול המכירות והסחר, כגון ניהול קטגוריות, מסחור חזותי, הנחות ומבצעים בנקודת המכירה, כמו גם אלמנטים פרסומיים כגון שילוט, כריזה, עיצוב אריזה, והטמעת טכנולוגיות פרסום בנקודת המכירה. שיווק קמעונאי נחשב לענף שיווק BTL ‏(Below the line), קרי ענף שאינו משתמש באמצעי תקשורת המונים ולעומת זאת בעל נקודת מגע אישית עם הצרכן.
רקע

בעוד שיווק מסורתי מנסה ליצור ביקוש למוצר מסוים בטרם ההגעה לחנות באמצעות מיתוג או מחיר, שיווק קמעונאי מנסה ליצור הנעה לפעולה ברגע הקניה, ומיועד לחזק הטיות צריכה במהלך הקניה לטובת מוצר מסוים. כך לדוגמה, מחקרים מסוימים הראו ש-70% מהחלטות הקניה מתרחשות במעמד הרכישה בנקודת המכירה, וש-68% מהחלטות הקניה בנקודת המכירה נטועות בדחפים אימפולסיביים.
מחקרים אחרים מהעת האחרונה הראו ש-28% מהצרכנים מחליטים על המותג שאותו הם יצרכו בעת שהיה מול המדף במעמד הקניה. בנוסף לכך, כ-10% מהצרכנים רוכשים מותג שונה מזה שתכננו לרכוש, בזכות חשיפה לאלמנטים של שיווק קמעונאי בנקודת המכירה. אלמנטים נפוצים כאלה עשויים להיות שלט המודיע על הנחה במחיר או שלט החוזר על מסרים פרסומיים שהצרכן נחשף אליהם בטרם כניסתו לחנות.
מגמות

מחלקות שיווק קמעונאי קיימות אצל רוב יצרני המזון ומוצרי הצריכה, ומסונפות למנהלי השיווק או הסחר של הארגון. בעת האחרונה קיימת מגמה בקרב חברות מוצרי צריכה בינלאומיות גדולות לשילוב הדוק יותר בין מאמצי השיווק הקמעונאי לבין מאמצע השיווק המסורתיים. חברות אלו מנסות ליצור גשר בין אסטרטגיית מותג ומסרים תדמיתיים, שמועברים לדוגמה בפרסומת בטלוויזיה או בתקשור ברשתות החברתיות, לבין המסרים שצרכנים קולטים בעת שהות בנקודת המכירה והחלטה על רכישה.
הערות שוליים

↑  Nick Handrinos et al., Shopper Marketing: Capturing a Shopper’s Mind, Heart and Wallet, Deloitte, Grocery Manufacturers Association
↑  WPP, Shopper Decisions Made In-Store by OgilvyAction (ארכיון)
↑  PwC, Reimagining shopper marketing (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb135064480 (data)
נעמי שדמי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 במאי 1931 הונגריה 
 פטירה:  29 באפריל 2019 (בגיל 87) 
 תאריך עלייה:  20 בספטמבר 1947
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:   ניצב משנה
 
נעמי שדמי (1 במאי 1931 - 29 באפריל 2019) הייתה מייסדת שירות הנשים במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

שדמי נולדה בהונגריה בשם מרתה שפיץ, למשפחה יהודית זעיר בורגנית, בת אמצעית, אחות לשני בנים.
ביוגרפיה > בשואה

במלחמת העולם השנייה גויסו בכפייה אביה ואחיה הגדול לצבא ההונגרי ונספו. היא נשארה בבודפשט עם אמה ואחיה הקטן. הם פונו מדירתם ונאלצו להתגורר בחדר קטן בדירה בה גרו מספר משפחות.
בנובמבר 1944, פרצו לחדרם שני קלגסים לבושים במדי תנועת צלב החץ הפשיסטית וחייל אס אס גרמני. הם הפרידו בכוח את האם מהילדים. האם נשלחה לברגן-בלזן ושם נספתה. מרתה בת ה-13 ואחיה יושקה בן ה-6, נשארו לבד. מדי פעם ריחם עליהם מישהו ונתן להם מעט מרק, תפוח אדמה או פרוסת לחם. כעבור מספר ימים הם עברו לגטו בודפשט שבשטחו הצטופפו עשרות אלפי יהודים שחיו ברעב ובתנאים סניטרים איומים. גופות היו מפוזרות בכל המקומות. היא הסתתרה עם אחיה במרתפים בגלל הפצצות הצבא האדום ובין ההפצצות הייתה יוצאת לרחוב ומחפשת אוכל לה ולאחיה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר כיבוש בודפשט, באמצע ינואר 1945 הגיעו מרתה ואחיה בשארית כוחותיהם לביתם, אולם הבית היה תפוס על ידי הונגרים, שגירשו אותם באיומים.
מרתה ואחיה נדדו בין כפרים בבקשה למצוא עבודה תמורת אוכל תוך כדי שהם מסתירים את יהדותם על ידי שינוי שם משפחתם משפיץ לפרנצי. לאחר זמן מה הצליחו קרובי משפחתם ששרדו את השואה לאתר אותם באחד הכפרים.
הם הועברו לבית דודם שנהג בהם ביד קשה ורצה להחדיר בהם את הרעיונות הקומוניסטים. תנאים אלה והעובדה שהתבררה לה שאמה לא תחזור הביאו אותה לייאוש והיא החליטה להתאבד. היא עלתה על גשר מעל הדנובה והתכוננה לקפוץ לנהר אל מותה. ברגע האחרון הופיעה אשה זרה והניאה אותה מכך.
לבסוף הגיעו מרתה ואחיה למחנה של תנועת "נצח - הבונים" ביחד עם ילדים יהודים פליטי שואה. שמה שונה לנעמי וכעבור זמן נשלחו היא ואחיה לארץ ישראל בספינת המעפילים "כנסת ישראל". בקרב עם הבריטים נעמי נפגעה ברגלה מכדור בריטי ונשלחה לטיפול בבית החולים בצריפין כשאחיה צמוד אליה כל הזמן. כשהחלימה, הם נשלחו למחנות המעצר בקפריסין, שם שהו עד שהורשו לעלות לארץ ישראל. הם הגיעו לחיפה ב-20 בספטמבר 1947.
ב-1949 התגייסה לצה"ל ושירתה בנח"ל. היא עברה קורס קצינות ושירתה בתפקידים שונים. היא הייתה קצינת ח"ן של חיל האוויר. תפקידה האחרון היה סגנית קצינת ח"ן ראשית.
ביוגרפיה > במשטרת ישראל

בשנת 1961, בעקבות החלטה לשלב נשים בפעילות המשטרתית, המליץ מנהל הסגל בצה"ל על נעמי שדמי כמתאימה לפקד על יחידת השוטרות המוקמת, והיא הסכימה לקבל את התפקיד. היא קבלה דרגת מפקח ויצאה עם המתגייסות לקורס בבסיס האימונים בשפרעם. 24 שוטרות סיימו בהצלחה את הקורס והיוו את הבסיס ליחידת השוטרות של המשטרה. בתחילה שירתו השוטרות בזוגות בפיקוח על התנועה. שדמי דאגה לצייד אותן במדים מתאימים כמו כובע הולם ונעליים נשיות נוחות ותיקים נוחים לצורך מילוי תפקידן. במשך הזמן הן הורשו לנוע בקטנועים וניידות.
שדמי ניהלה מאבק ממושך כדי להכשיר שוטרות לתפקידים נוספים כמו: בילוש, מפלג נוער, מוקדי אלחוט ומז"פ.
שדמי שירתה עשרים שנה במשטרה וביססה את שירות השוטרות במשטרת ישראל. היא השתחררה ב-1 במאי 1981 בדרגת ניצב משנה.
ביוגרפיה > פעילה חברתית

בשנת 1971 נבחרה שדמי לסגנית נשיא הסניף הישראלי של ארגון השוטרים הבינלאומי. בשנת 1972 הייתה האשה הראשונה להשתתף בכנס בינלאומי של הארגון.
לאחר שחרורה מהמשטרה נבחרה שדמי ליו"ר נעמת בתל אביב. כעבור שנתיים התפטרה בגלל אי הסכמה לאופן בה התנהלו הדברים בנעמת.
היא נבחרה ליו"ר עמותת "עם יפה עם אחד", שהיא עמותה א-פוליטית של מתנדבים המתקיימת מתרומות ופועלת להגשת עזרה לניזקקים. ב-16 בדצמבר 1997 פרשה מתפקיד זה.
בשנת 2008 נתכבדה להדליק משואה ביד ושם ביום הזיכרון לשואה ולגבורה.
נעמי שדמי נפטרה ב-29 באפריל 2019 באחוזת פולג שבקיבוץ תל יצחק, והובאה למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ. הותירה אחריה בעל - אשר שדמי, בן, בת וארבע נכדות.
לקריאה נוספת

נעמי שדמי: מרתה ונעמי, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005.
הערות שוליים

↑  עדה כהן, 24 שוטרות צועדות בנפה הצפונית, מעריב, 19 במאי 1961
↑  יהושע כהנא, הארגון שמטפח "שירות תוך ידידות" בין אנשי המשטרה, מעריב, 14 במרץ 1971
↑  אשה ראשונה בקונגרס השוטרים, מעריב, 30 באוגוסט 1972
↑  דף קורות החיים של שדמי באתר יד ושם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313268505171  ISNI: 0000 0000 6661 6570  LCCN: no2006019625  VIAF: 32309932   WorldCat (עם VIAF): 32309932 
נעמי שדמי (מימין) במכירה פומבית של עמותת " עם יפה עם אחד", 1993