stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקסימיליאן דה אנגליס
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה דה אנגליס למפקד הדיוויזיה ה-76, שהייתה בעתודת הארמייה החמישית בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחם דה אנגליס עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16. במהלך מבצע ברברוסה לחם דה אנגליס עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה ה-11, ולאחר מכן פעל כחלק מהקורפוסים ה-52, הקורפוס ה-4, וה-44 לסירוגין, במסגרת הארמייה ה-17.
ב-26 בינואר 1942 מונה דה אנגליס למפקד הקורפוס ה-44, שהיה חלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-9 בפברואר 1942 קיבל דה אנגליס על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, וב-1 במרץ הועלה לדרגת חיל התותחנים. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942, לחם דה אנגליס עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות A. בספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, והשתתף בקרב על קווקז. במהלך שנת 1943 לחם דה אנגליס עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-17 ומאוקטובר כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות A, והשתתף בנסיגה מהקווקז, בלחימה בגשר קובאן, ובלחימה בדרום אוקראינה, ועל פעולותיו בקרבות קיבל דה אנגליס ב-12 בנובמבר 1943 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון.
ב-22 בנובמבר 1943 מונה למפקד הארמייה השישית, וב-19 בדצמבר חזר לפקד על הקורפוס ה-44. ב-8 באפריל 1944 מונה דה אנגליס למפקד הארמייה השישית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-17 ביולי 1944 מונה למפקד ארמיית הפאנצר השנייה, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות F, ולחם עימה ביוגוסלביה, הונגריה ואוסטריה. ב-5 בינואר 1945 הועברה הארמייה תחת פיקוד קבוצת ארמיות דרום, ובמרץ 1945 לחמה הארמייה בקרב על גבעות טרנסבאודיאן במסגרת מתקפת אגם בלטון. ב-8 במאי 1945 נכנע דה אנגליס בראש כוחותיו לצבא האמריקני, ונלקח בשבי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-4 באפריל 1946 הוסגר דה אנגליס ליוגוסלביה, שם נידון באוקטובר 1948 ל-20 שנות מאסר. ב-5 במרץ 1949 הוסגר דה אנגליס לרוסים, שדנו אותו במשפט ראווה ב-28 בפברואר 1952 ל-25 שנות מאסר. דה אנגליס שוחרר מהשבי רק בשנת 1955. לאחר שחרורו התגורר דה אנגליס בתחילה בהנובר, לאחר מכן במינכן, ולבסוף התגורר בגראץ עד למותו ב-6 בדצמבר 1974.
1946 בברית המועצות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1945   1944  1943 | דגל רוסיה | 1946  בברית המועצות |  »»»  1947   1948  1949 |
כל ערכי השנים בברית המועצות אירועים בולטים בעולם ב-1946 לוח שנה של שנת 1946
1946 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-29 למהפכת אוקטובר.
הנהגה

ראש הממשלה - יוסיף סטלין.
יושב ראש הסובייט העליון של ברית המועצות - מיכאיל קלינין (עד ל-19 במרץ), ניקולאי שברניק - מ-19 במרץ
אירועים בולטים > ללא מועד

בדצמבר החל ייצור מכונית מוסקביץ' 400 על בסיס ציוד שהובא ממפעל אופל. המכונית הייתה זהה לדגם אופל-קאדט שהיה מיוצר בגרמניה לפני מלחמת העולם השנייה.
מדעני טילים גרמנים הובאו לתחומי ברית המועצות והחלו לעבוד על תוכנית הטילים הסובייטית.
תחילת ייצור המוני של אופנועים במפעל בעיר איז'בסק שבאודמורטיה. הייצור מבוסס על ציוד ותרשימים של אופנוע גרמני.
נולדו

26 בינואר – ויאצ'סלב דוברינין, מלחין וזמר סובייטי ורוסי.
25 באפריל – ולדימיר ז'ירינובסקי, מדינאי רוסי
12 ביולי – ולנטינה טולקונובה, זמרת סובייטית (נפטרה ב-2010)
27 ביולי – טוקטאר אובקירוב, קוסמונאוט סובייטי, אזרח קזחסטן
11 בנובמבר – ולדימיר סולוביוב, קוסמונאוט סובייטי
20 בנובמבר – קיריל, ראש הכנסייה הרוסית
24 בדצמבר – לאוניד פילאטוב, שחקן ובמאי סובייטי ורוסי (נפטר ב-2003)
נפטרו

16 בפברואר – איוואן מוסקבין, שחקן סובייטי, (נולד ב-1874)
13 באפריל – אלכסנדר אלכסנדרוב, מלחין סובייטי (נולד ב-1883)
24 במרץ – אלכסנדר אלכין, רב אמן בשחמט ממוצא רוסי, (נולד ב-1892)
3 ביוני – מיכאיל קלינין, מדינאי סובייטי, (נולד ב-1875)
2 באוגוסט – אנדריי ולאסוב, גנרל סובייטי שנפל בשבי ושיתף פעולה עם הגרמנים, הוצא להורג, (נולד ב-1902)
11 בנובמבר – ניקולאי בורדנקו, רופא מנתח רוסי וסובייטי (נולד ב-1876)
בול סובייטי לקראת הבחירות לסובייט העליון
אלכסנדר אלכין
רובוט צבאי

רובוטי טאלון של צבא ארצות הברית חמושים במספר אמצעי לחימה (ככל הנראה מדובר בהסבה מקומית ועצמאית, ולא בייצור סדרתי).
רובוט חבלה צבאי "טאלון" של יהל"ם.
רובוט צבאי הוא רובוט אוטונומי או מופעל מרחוק לשימוש צבאי.
היסטוריה

רובוטים צבאיים היו קיימים כבר במלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה שם נעשה שימוש בגלית מוקש עוקב הגרמני והטלטנק הסובייטי.
על אף שהשימוש ברובוטים במלחמה הוא בדרך כלל נושא המוזכר במדע בדיוני, מתבצע מחקר נרחב על מנת שישמשו כאמצעי עתידי ללחימה. כבר היום מספר רובוטים צבאיים נמצאים בשימוש בצבאות שונים בעולם.
יש המאמינים שעתיד הלוחמה המודרנית יהיה על ידי שימוש במערכות נשק אוטומטיות. צבא ארצות הברית משקיע רבות במחקר ופיתוח על מנת לפרוס מערכות אוטומטיות שכאלה. המערכת הבולטת ביותר כיום בשימוש היא המטוס ללא טייס (לדוגמה: RQ-2 פיוניר ו-MQ-1 פרדטור) היכולה להיות חמושה בטילי אוויר-קרקע ומופעלת מרחוק בתפקידי סיור. בשנים 2004–2005 DARPA קיימה תחרויות ופרס של 2 מיליון דולר, במטרה לערב חברות פרטיות ואוניברסיטאות כדי לפתח כלי רכב בלתי מאויש שיוכל לנווט בשטח הקשה במדבר מוהאבי, בשנים 2012–2014 התקיימה תחרות אתגר הרובוטיקה של DARPA במטרה לפתח רובוטי שטח חצי-עצמאיים שיוכלו לבצע "משימות מורכבות בסביבות מסוכנות בהן אדם לא יכול לשרוד", בתחרות זו השתתפו גם חברות ישראליות.
לרובוטים צבאיים קיימים עדיין מגבלות טרם יהפכו לאוטונומיים בצורה מלאה משום שנדרשת התערבות מסוימת של בן אדם על מנת לוודא כי לא חל על המטרות מגבלות אש מסוימות, כפי שמוגדר בדיני המלחמה של אמנות ז'נבה.
היסטוריה > בצה"ל

בצה"ל מופעלים משנת 2009 כלי רכב בלתי מאוישים חצי-עצמאיים מסוג גארדיום המשמשים כאמצעי תצפית בעיקר בפיקוד הדרום, לאורך גדר המערכת. כלי הרכב נוסעים לאורך הצירים, כאשר 90% מהזמן הדבר נעשה ללא התערבות המפעיל. באותה שנה החל חיל הים להפעיל את הפרוטקטור, כלי שיט בלתי מאויש. כמו כן קיימים בצה"ל רובוטים המיועדים לפירוק מטעני חבלה הנקראים סה"ר (סייר הנדסי רובוטי), הסה"ר נע בצורה אוטונומית לצורך גילוי מטענים וטיפול בהם. בדומה לחיל הרגלים, חיל ההנדסה הקרבית מחזיק ברובוט צבאי קטן מדגם "רונ"י" המשמש למטרות סיור וסריקה. ב-2022 נכנס לשירות ה-D9 פנדה, דחפור רובוטי נשלט מרחוק, וזהו הרובוט היבשתי הגדול ביותר בצה"ל. ה"פנדה" ערך טבילת אש מבצעית במלחמת חרבות ברזל, בתמרון הקרקעי ברצועת עזה.
סוגי רובוטים צבאיים > כלי טיס בלתי מאויש (כטב"מ)

כלי טיס בלתי מאוישים הופיעו כבר בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. הם החלו כמטוסים זעירים ללא טייס (מזל"טים) המופעלים בשלט רחוק ובהמשך התפתחו לכלים במגוון גדלים בעלי יכולות חצי-אוטונומיות וטווחי טיסה ארוכים. כיום ישנם מגוון רחב של כטב"מים למגוון משימות. בנוסף לכטב"מי מודיעין או הטעיה ישנם כטב"מי תקיפה, המסוגלים לירות חימוש מדויק על מטרות קרקעיות.
לדוגמה: הרמס 450, סקיילרק 1 והארופ.
סוגי רובוטים צבאיים > כלי רכב בלתי מאויש (כרב"מ)

כרב"מ הוא כלי רכב (לרוב על בסיס רכב שטח, טרקטורון או כלי צמ"ה) שנע על פני הקרקע ומבלי שנמצא עליו בן אדם. הוא נועד בעיקר למשימות סיור, פינוי מוקשים ופתיחת צירים במצבים בהם נוכחות אדם עלולה להיות מסוכנת. הכרב"מ מצויד בדרך כלל בחיישנים ומצלמות על מנת לקבל קלט מהסביבה. יחסית לתחום הכטב"מים, תחום הכרב"מים נמצא רק בתחילת דרכו עקב הקושי לנווט את הכלי בקרקע רוויית מכשולים ומגבלות תנועה.
לדוגמה: גארדיום (מכונה בצה"ל "שותף נאמן"), רעם השחר, פו הדב ופנדה (דחפורי D9 בשירות צה"ל בשלט רחוק), שומר גבולות (כרב"ם), רובוט יגואר, אוונגרד, סה"ר ו-SWORDS.
סוגי רובוטים צבאיים > כלי שיט בלתי מאויש (כשב"מ)

כשב"מ יכול לשמש למשימות סיור ימיות, לוחמה ימית או איתור מוקשים ימיים, בצורה אוטונומית או כאשר הוא נשלט מרחוק, כחלק מצי של ספינות מאוישות או לבדו.
לדוגמה: קטאנה ופרוטקטור.
סוגי רובוטים צבאיים > רובוטים לסילוק פצצות

רובוטים לסילוק פצצות הם רובוטים בשלט רחוק שמופעלים על ידי חבלן ומטרתם לנטרל מטעני חבלה. רובוטי חבלה נמצאים גם בשימוש משטרתי-אזרחי ולא רק בשימוש הצבא. רובוטים אלה כוללים בדרך כלל מצלמת וידאו, זרוע עם צבת ולעיתים גם רובה שוטגאן. חלק מהרובוטים יכולים לנוע בצורה אוטונומית, לזהות מטענים ולנטרלם.
לדוגמה: רמוטק אנדרוס וטאלון.
השפעה > יתרונות

מייג'ור קנת רוז מצבא ארצות הברית מונה את היתרונות ברובוטים צבאיים בלחימה:
מכונות אינן מתעייפות. הן לא סוגרות את העיניים. הן לא מסתתרות תחת עצים כשמתחיל לרדת גשם ולא מדברות עם חבריהן... תשומת לב אנושית לפרטים בתורנות שמירה, יורדת בצורה משמעותית לאחר שלושים הדקות הראשונות... מכונות אינן יודעות פחד.
ניתן דגש על כיצד להפוך את הרובוטים ליותר אוטונומיים, עד לרמה בה הם יוכלו לפעול בכוחות עצמם למשך תקופה ממושכת, ואפילו מעבר לקווי האויב. רוב הרובוטים הצבאיים מופעלים מרחוק ואינם נושאים נשק, הם משמשים למעקב, איסוף מודיעין, נטרול מטענים ועוד. הרובוטים שכן מצוידים בנשק מופעלים מרחוק כך שלא יהיו מסוגלים להרוג בצורה אוטונומית.
השפעה > סיכונים

ב-2009 נערכה ועידה בהשתתפות מומחים ודנו במצב היפותטי שבו רובוטים ומחשבים יהיו עצמאיים ויקבלו החלטות לבדם, הדבר ידוע כסינגולריות טכנולוגית. חלק מהמומחים העלו שאלות בנוגע לרובוטים צבאיים, במיוחד לכאלה שניתנת להם מידה מסוימת של אוטונומיות. צי ארצות הברית הפיק דוח בנושא שמצביע על כך שככל שהרובוטים הצבאיים יהפכו למורכבים יותר, צריכה להיות תשומת לב גדולה יותר ליכולת שלהם לקבל החלטות אוטונומיות.
השפעה > היבטים חוקיים ואתיים

ישנם המתנגדים לפיתוח רובוטים צבאיים אוטונומיים בעלי נשק, הדבר נובע משלוש סיבות עיקריות:
הבחנה בין לוחמים ללא מעורבים
עיקרון המידתיות
אחריות משפטית ומוסרית
פרופסור נואל שארקי הוא מדען מחשבים מומחה בינלאומי לרובוטיקה ולאינטליגנציה מלאכותית שהרצה באוניברסיטת שפילד בבריטניה. הוא מציין כי ההבחנה בין לוחמים ללא מעורבים היא משימה קשה ומורכבת מדי לרובוט. בנוסף טוען שארקי כי עיקרון המידתיות הוא דבר אשר צריך להיקבע על ידי מפקדים, בהתאם למקרה.
הרובוט עלול להתקלקל או לתפקד שלא על פי התכנון בעקבות כניסת וירוס או פגיעה מכדור לדוגמה, כתוצאה מכך הוא יכול לפעול כנגד כוחות ידידותיים, לפגוע בחפים מפשע ואף לבצע פשעי מלחמה. עולה השאלה מי האחראי משפטית ומוסרית למעשיו של הרובוט בשדה הקרב, האם המפקד שהגדיר את התוכנית? האם החברה המייצרת של הרובוט? שאלות אלה נותרו נכון להיום ללא מענה.
מנגד, יש הטוענים כי ניתן לתכנת רובוטים כך שיהיו מוסריים. בשנת 2002 הרובוטיקאי Gianmarco Veruggio, עשה שימוש לראשונה במונח "רובו-אתיקה" (Roboethics), שעיקרו הטמעה של מוסר ברובוט. מדובר במשימה מורכבת, אך אם היא תצלח, הטענה היא כי הרובוטים יוכלו להיות יותר מוסריים מבני אדם ולקבל החלטות טובות יותר בדילמות אתיות.
השפעה > אפקט פסיכולוגי

חיילים אמריקאיים נותנים שמות לרובוטים המשרתים לצדם, לפעמים הם נקראים על שמות חבריהם האנושיים, משפחה, מפורסמים, חיות מחמד או על שם החייל שמפעיל אותם. "מין" הרובוט נקשר בדרך כלל למצב הזוגי של החייל המפעיל.
לעיתים מודבקות מדליות פיקטיביות על הרובוטים ואף נערכו הלוויות לרובוטים שנהרסו. ראיונות שנערכו עם חיילים העוסקים בגילוי חומרי נפץ העלו כי על אף שהם מרגישים טוב יותר לאבד רובוט מאשר בן אדם, הם גם מרגישים כעס ותחושת אובדן אם הרובוט נהרס. סקר שנערך בקרב 746 אנשי צבא אמריקאיים הצביע על כך ש-80% מהם אוהבים את הרובוטים הצבאיים שלהם, כאשר החיבה גדולה יותר כלפי רובוטיים קרקעיים מאשר אוויריים. הישרדות יחד במצבים מסוכנים מגדילה את החיבור בין החייל לרובוט, והתקדמות עתידית בתחום הבינה המלאכותית עשוי לחזק חיבור זה.
רובוטים צבאיים במדע בדיוני

רובוטיים צבאיים מופיעים בסרטי מדע בדיוני, סדרות טלוויזיה וספרים. פעמים רבות הם מוצגים ככלי נשק שיצא משליטת האדם המפעיל אותו ומהווים איום על האנושות.
דוגמאות לרובוטים צבאיים בדיוניים:
סדרת סרטי המדע הבדיוני האפוקליפטית שליחות קטלנית (Terminator) עוסקת במאבק לחיים ולמוות בין האנושות למכונות, אחרי שרשת המחשבים והבינה המלאכותית סקיינט מפתחת תודעה. היא מפעילה צבא של רובוטים מחסלים שנעשים מתוחכמים יותר מדגם לדגם. הרובוט הראשון בסדרת המחסלים, T-1, הוא רובוט צבאי אשר פותח על ידי צבא ארצות הברית בסרט "שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות". רובוטים נוספים הם המחסלים מדגמי T-800 ו-T-1000, שנשלחים מהעתיד להתנקש במנהיגי המרד האנושי לעתיד.
ED-209 - רובוט צבאי בעל חימוש כבד מסוג mech אשר הוצע להיות מוסב לשימוש אזרחי (רובוט משטרה) בסרט "רובוקופ".
בסרט "תקלה מופלאה" הרובוט הצבאי הניסיוני המכונה "מספר 5", נפגע ממכת ברק ומפתח מודעות עצמית.
בסרט "כוכב אדום", AMEE הוא רובוט שמצוות למשלחת אסטרונאוטים למאדים, הרובוט נפגע בנחיתה וכתוצאה מכך מתחיל לתקוף את הסובבים אותו.
בסרט "בין כוכבים" יוצאים עם הצוות בחללית שני רובוטים בעלי אינטליגנציה מלאכותית בשם טארס וקייס.
בספר "מלחמת הרובוטים" מתואר כי רובוטים בכל העולם תוקפים את בני האדם, ובין היתר טנקים בלתי מאוישים ורובוטים צבאיים אחרים.
בסרטי המטריקס מתוארת מציאות אפוקליפטית שבה בני האדם הפסידו במלחמה לרובוטים, וכתוצאה מכך "הוגלו" לעולם של מציאות מדומה בזמן שבמציאות הם משמשים כמצבר ביולוגי המספק אנרגיה למכונות.
ראו גם

קרב רובוטים
בוסטון דיינמיקס
שלושת חוקי הרובוטיקה
הערות שוליים

1 2 3  רובוטריקים – מאחוריכם: הרובוטים של צה"ל הופכים לחכמים יותר, באתר צה"ל, 22 במאי 2013
↑  מיכל דניאלי, ‏כלים בלתי מאוישים בצה"ל: בים, באוויר וביבשה, באתר ‏מאקו‏, 16 בפברואר 2012
↑  העתיד של חיל ההנדסה: סה"ר – גשש הנדסי רובוטי, באתר צה"ל, 24 ביולי 2012
↑  יואב זיתון, תיעוד: הרובוט הצבאי רונ"י בהתנסויות מבצעיות, באתר ynet, 13 בינואר 2017
↑   מיה צדוק, אחרי הפומ"ה והנמר"ה - גם הפנדה מתגייסת, באתר צה"ל, 26 ביוני 2022,
מיה צדוק - אתר צה"ל, אחרי הפומ"ה והנמר"ה - גם הפנדה מתגייסת לצה"ל, באתר ערוץ 7, 19 ביוני 2022.
↑  Robot soldiers, באתר הבי.בי.סי., 12 באפריל 2002
↑  New Navy-funded Report Warns of War Robots Going "Terminator"
1 2 3  שחר סמוחה, ‏חיסול אוטומטי: קבלו את הדור הבא של הרובוטים הצבאיים, באתר גלובס, 7 במרץ 2013
↑  ד"ר משה נחמני, לתכנת רובוטים מוסריים, 22 ביולי 2014
1 2 3  Soldiers <3 robots: Military bots get awards, nicknames ... funerals, חדשות NBC,‏ 28 בספטמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532960205171  GND: 1027675174  LCCN: sh2007005901  NDL: 01208299  NKC: ph871588 
טלטנק, פברואר 1940
דחפור D9 פנדה של צה"ל במלחמת חרבות ברזל, אוקטובר 2023
רובוט SWORDS חמוש במקלע M249
רובוט חבלה של משטרת ישראל מטפל בחפץ חשוד.
XM1219 - רכב רובוטי חמוש
תרחיש ייחוס לרעידת אדמה

תרחיש ייחוס לרעידת אדמה הוא כלי תכנון לקביעת תגובות החירום המתאימות, ובניית מערכות באזורים החשופים לסכנת רעידת אדמה הרסנית. התרחיש משתמש ביסודות של מחקרי סיכונים סייסמיים, ובדרך כלל מציב רעידת אדמה מוגדרת על העתק פעיל ספציפי שנמצא בקרבת אזור עתיר אוכלוסייה. התרחיש מניח מיקום וגודל אפשרי לרעידת אדמה אפשרית באזור.
עקרון בסיס

אחת הדרכים המקובלות בעולם המערבי ליצירת בסיס לתכנון מערכתי להתמודדות עם תוצאות רעידת אדמה (להלן רע"א – לרבות בלשון רבים), היא הכנת תרחישים לתוצאות הצפויות מרעידות אדמה שקיימת הסתברות מסוימת להתרחשותן. על התרחישים להתבסס על ידע מדעי והנדסי רב-תחומי. תרחיש המבוסס על ידע כזה, יכול וצריך לשמש את גורמי הרשות המבצעת ברמות השונות, להכנת תוכניות להתמודדות עם תוצאות רע"א צפויה, ולתרגול הכוחות שאמורים להתמודד עם תוצאות אלה.
יישום העיקרון

הנוהל המקובל במדינות המערב הוא בחירה במספר קטן של תרחישים לרעידות אדמה צפויות בכל מדינה (למעט במדינות מערב ארצות הברית), ולתרחישים אלה מכַוְונים את התכנון ברמות השונות ואת אמון הכוחות. במערב ארצות הברית קיימים תרחישים מהסוג הזה לכמעט כל שבר פעיל במדינות קליפורניה אורגון ו-וושינגטון. למשל, במדינת קליפורניה קיימים בסך הכל יותר מ-200 תרחישים עבור יותר מ-200 העתקים פעילים. דוגמה מפורטת ניתן לראות בתרחיש לרעידת אדמה הצפויה להתרחש באזור מפרץ סן פרנסיסקו. התרחיש מפרט את מספר מבני המגורים שייפגעו, והיקף האוכלוסייה שתזדקק לאמצעי דיור חליפיים זמניים וכיוצא בזה. זאת על סמך מה שידוע מרעידת אדמה דומה שהתרחשה בעבר. "רעידת אדמה דומה" - משמעותה רעידת אדמה בעלת אותה מגניטודה שהתרחשה בעבר ועל אותו מישור העתק, וקיים מיפוי איזוסייסמי וידע על התפרושת המרחבית של העוצמות הסייסמיות. גם בישראל קיים תרחיש ייחוס לאומי, אם כי מתבסס על עקרונות אחרים, ומהווה (רק) מסגרת להיערכות.
הרעידה שמקובל להכין לה תרחיש היא רעידת האדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 10%. דהיינו, רעידת אדמה שזמן המחזור הוודאי שלה הוא 475 שנה. כך גם בישראל, ותקן 413 לבנייה עמידה לרעידת אדמה מכתיב בחוק את החובה לתכנן את עמידות המבנה, כך שיעמוד בתאוצות קרקע שיתרחשו באתר ברעידת אדמה כזו. מגניטודת הרעידה הזו משתנה מאזור לאזור בהתאם לרמה הסייסמית של כל אזור. למשל, הרמה הסייסמית בקליפורניה היא בערך פי 10 מהרמה הסייסמית בישראל.
עובדה זו משפיעה גם על קושי בתחום אחר של הכנת התרחישים. בקליפורניה ובמרכז אירופה התרחשו במהלך המאה ה־20 ועד היום מספיק רעידות אדמה שנחקרו לעומק, כדי להכין תרחיש על בסיס אחת מהן שעונה על הקריטריון של רעידת אדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 10%. בישראל הייתה בסך הכול רעידת אדמה אחת כזו מאז תחילת המאה ה־20, וקשה להכין תרחיש מתאים שיענה על הדרישות לגבי כל אזור ואזור בארץ. הרציונל שעומד מאחורי השיטה להכנת תרחיש על בסיס מה שידוע שהתרחש ברעידת אדמה דומה בעבר הוא: שמדובר ברעידת אדמה בעלת אותה מגניטודה ואותו מוקד או מישור העתק, וקרום כדור הארץ הוא אותו קרום, אזי, אותה כמות של אנרגיה שהשתחררה מאותו מקום בעומק הקרום, תביא לתפרושת מרחבית דומה של תאוצות הקרקע. מכיוון שיש מתאם בין תאוצת הקרקע המקסימלית באתר לעוצמה הסייסמית, ניתן להעריך מה תהיה העוצמה הסייסמית בכל יישוב או שכונה של עיר גדולה, ואז, על פי מטריצות פגיעוּת מקובלות, ניתן להעריך את ההתפלגות היחסית של הנזקים במבנים, על פי איכות המבנים ודרגות הנזק בכל אתר, וזאת על פי העוצמה הסייסמית החזויה בו. להמחשה, ראו מטריצת פגיעות משמאל.
ראו גם

סכנה וסיכון סייסמיים
ביאורים

↑  ממוצע התנועה היחסית של שבר סאן-אנדריאס בקליפורניה הוא בעוצמה של 5 ס"מ בשנה, בעוד שהממוצע בשבר הסורי אפריקאי באזור ישראל הוא כ־5 מ"מ בשנה. כך גם לגבי תדירות רעידות אדמה הרסניות: בקליפורניה אחת ל־10 שנים בממוצע ובגודל של כ־7.2 בסולם ריכטר בעוד ש"אצלנו" מדובר על אחת למאה שנה בממוצע ובגודל של 6.2 בסולם ריכטר. ראו ב:Shapira, A., 1997. On the Seismicity of the Dead Sea Basin. In: Niemi & Ben-Avraham (eds.) The Dead Sea - the Lake and its Setting. pp. 82-86
↑  תרחיש לרעידת אדמה אדמה לכל עיר בישראל, חייב להתבסס על מה שצפוי לקרות ברעידה כזו שתתרחש במקום הקרוב ביותר האפשרי. אין לנו "מלאי" של רעידות אדמה מודרניות שנחקרו וידוע מה התרחש בהן בכל עיר בישראל. על הרציונל שעומד מאחורי הכנת תרחיש על בסיס הידוע שהתרחש ברעידות אדמה בעבר, ועל הבעייתיות הזו באזורנו ודרך אפשרית לפתור אותה ראו באבני 2008, עמ' 95–96.
הערות שוליים

↑  תרחישי רעידות אדמה, באתר המכון הגאולוגי לישראל, 2019
↑  רון אבני, הכנת תרחישים לרעידות אדמה באזורים בעלי רמה סייסמית בינונית, אופקים בגאוגרפיה 70, 2008, עמ' 104-92. להלן: אבני, 2008.
↑  Earthquake Scenarios, U.S.G.S.
↑  ShakeMap Archives, U.S.G.S.
1 2  Estimates of Uninhabitable Dwelling Units and Peak Shelter Populations in Future Earthquakes Affecting the San Francisco Bay Region, Association of Bay Area Governments, 1996
↑  תרחיש הייחוס הלאומי, באתר לקידום המודעות והמוכנות למצבי חירום - .Ready.org.il
↑  אבי שפירא, "סיכוני רעידת אדמה במדינת ישראל", באתר ועדת ההיגוי הבין-משרדית להיערכות לרעידות אדמה
↑  "תקני בנייה עמידה כנגד רעידות אדמה", באתר המכון הגיאולוגי לישראל, ‏2019
↑  בעקבות אבני, 2008, עמ' 94
↑  Charles F. Richter., 1958. Elementary Seismology. Freeman & Company, San Francisco & London, (Chapter 11) p.140
↑  אבני, 2008, עמ' 95-96
הטבלה מתארת את ההתפלגות היחסית של הנזק במבנים על פי איכותם, ביישובים שצפויה בהם עוצמה סייסמית נתונה. זו מסומנת בספרות רומיות, ואיכויות הבנייה מסווגות על פי רמת תאוצות הקרקע שמבנים אלה באיכות A, B ו-C אמורים לשרוד אותם ללא נזק מבני. הטבלה היא על פי סולם MSK 64 ולהמחשה בלבד.
זמליה אי ווליה

| --- | --- |

 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מייסדים:  Aleksandr Aleksandrovič Serno-Solov'evič 
 יושב ראש:  גאורגי פלחנוב, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת הפעילות:  1861–1864 (כ־3 שנים) 
 
זֶמְלְיָה אִי ווֹלְיָה (ברוסית: Земля и воля, "אדמה וחופש") היה ארגון של נרודניקים שהתקיים באימפריה הרוסית בשנים 1876–1879.
היסטוריה

הארגון הוקם בשנת 1876 תוך איחוד מספר חוגים של נרודניקים. בארגון היו כ-200 חברים וכן מספר רב של תומכים שהיו מזוהים עם רעיונות הארגון אך לא היו חברים בו. הארגון קיבל את שמו, שהציע אלכסנדר הֶרצן, מהביטאון שהוא התחיל להוציא לאור בשנת 1878. לפני כן היה שם הארגון "הקבוצה הצפונית של נרדודניקים-רבולוציונרים" (Северная революционно-народническая группа) או "ארגון הנרודניקים" (Общество народников).
בין מייסדי הארגון היו מארק נתנסון ואשתו, אנדריי מיכאילוב, גאורגי פלכנוב ונוספים. מאוחר יותר הצטרפו לארגון סופיה פרובסקאיה ואנדריי ז'ליאבוב. החוג שבראשו עמדה ורה פיגנר שיתף פעולה עם הארגון. כמו כן הארגון היה בקשר עם מהפכנים בקייב, אודסה וחרקוב.
הארגון הוקם על בסיס הפקת לקחים מה"הליכה לעם" של הנרודניקים בשנים 1873–1875. כתוצאה מכך, בבסיס תעמולת הארגון לא עמדו עוד עקרונות סוציאליסטיים שלא היו מובנים לאיכרים. הארגון הציג במרכז התעמולה שלו דרישת חלוקת האדמה וחופש לפשוטי העם. להלן הסעיפים העיקריים:
חלוקת אדמה לחקלאים.
מתן זכויות שלטון מקומי לקומונה הכפרית.
מתן חופש דת.
מתן זכות הגדרה עצמית לכל העמים.
חברי הארגון האמינו באפשרות של התפתחות החברה הרוסית ללא שלב הקפיטליזם, כאשר הבסיס לכך צריך להיות הקומונה הכפרית הרוסית.
הכלי להשגת מטרות הארגון היה תעמולה בין האיכרים וקבוצות אוכלוסייה נוספות. במקרים קיצוניים התיר הארגון התנקשות בפקידי הממשל וסוכני כוחות הביטחון. חברי הארגון ראו חשיבות בארגון ותמיכה בהפגנות ושביתות של הפועלים והאיכרים. עקרונות הארגון היו משמעת עצמית, בקרת החברים על הנעשה בו, שליטה של המרכז, וקונספירציה.
הארגון חולק ל-7 קבוצות עבודה, ובמספר ערי שדה היו סניפים מקומיים. אחד מחברי הארגון היה סוכן חשאי במחלקה השלישית. כמו כן, במספר גוברניות הוקמו התנחלויות כבסיס לתעמולה קבועה. ואולם ניסיון זה לא צלח, ועל כן עבר הארגון בהדרגה לדרך הטרור.
חברי הארגון תמכו בשביתות שנערכו בסנקט פטרבורג. ב-6 בדצמבר 1876, בכיכר מול קתדרלת קאזאן, אורגנה הפגנה ראשונה ברוסיה. בהפגנה זו הופיע ונאם גאורגי פלכנוב, והתנוסס דגל הארגון (הדגל האדום).
בשנת 1878 התנקש הארגון בחייו של ראש המחלקה השלישית ניקולאי מזנצב. הארגון לא ראה בטרור אמצעי להשגת מטרותיו, אלא רק אמצעי להגנה עצמית ונקמה.
ביוני 1879 התאספו חלק מחברי הארגון בליפצק. האספה הייתה על רקע אי-הסכמות באשר לדרכי הפעולה של הארגון. באספה זו השתתפו בין היתר אנדריי מיכאילוב ואנדריי ז'ליאבוב. משתתפי האספה החליטו שיש להכניס שינויים לתוכנית הפעולה של הארגון ולהרחיב באופן משמעותי את פעולות הטרור. הם בחרו את הוועד הפועל, ובהנחה שוועידת הארגון תקבל את דעתם, הוחלט שוועד פועל זה יהיה אחראי לארגון פעולות טרור.
בסוף יוני 1879 התכנסה ועידת הארגון בוורונז'. בוועידה השתתפו 20 חברים. תומכי הטרור היו קבוצה מאורגנת היטב, לאחר האספה המוקדמת בליפצק. תומכי גאורגי פלכנוב חשבו שיש להמשיך בפעילות בתחום התעמולה אך לא התנגדו באופן עקרוני לטרור. על רקע זה, פלכנוב, שהיה מתנגד עקרוני לטרור, עזב את הוועידה. הוועידה קיבלה החלטות על בסיס פשרות.
למרות הפשרות שהתקבלו בוועידה, עוד באותה שנה התפלג הארגון. תומכי הטרור הקימו את "נרודניה ווליה", ותומכי פלכנוב הקימו את ארגון "החלוקה-מחדש השחורה" (Чёрный передел).
יהדות לוקסמבורג

מיקומה של לוקסמבורג (ירוק כהה, במעגל) באירופה
מצעד נאצי ליד בית הכנסת בלוקסמבורג ב-1941. בית כנסת זה נהרס בשנת 1943
בית הכנסת באטלברוק
יהדות לוקסמבורג היא קהילה יהודית שתיעוד לקיומה קיים החל משנת 1276. בית הכנסת הראשון הוקם בשנת 1823. במשך הזמן צמחה הקהילה הקטנה והגיעה, בערב מלחמת העולם השנייה, לכ-3,500 חברים. מתוכם רק 1,555 שרדו את השואה.
היסטוריה > ימי הביניים

בתחילת המאה ה-13 מתחיל האזכור הראשון של יהדות בלוקסמבורג. יהודי טריר יצרו קהילות חדשות וישנם מסמכים משנת 1367, המעידים על קיומו של רחוב יהודי בעיר לוקסמבורג. היהודים במחוז לוקסמבורג חיו בחסות הקיסר קרל הרביעי, אך הואשמו ונטבחו במהלך המוות השחור ולאחר מכן גורשו ב-1391. חלקם התיישבו שם מחדש כבר ב-1405, אך ב-1478 הם הותקפו ונבזזו, הוצתו בתי יהודים. ונותרו רק שתי משפחות, אך מספר זה גדל לחמש עשרה עד לשנת 1515. בשנת 1530 גורשו שוב יהודים. איסור זה נאכף בקפדנות, ויהודים לא חזרו ללוקסמבורג עד סוף המאה ה-18.
היסטוריה > מאז ימי נפוליאון

לאחר המלחמות הנפוליאוניות, התאפשר ליהודים לאכלס את אזור היערות, בעיקר במוזל ובחבל הסאר. בשנת 1823 לאחר הקמת הדוכסות הגדולה, הוקם גם בית הכנסת הראשון. היסטוריה זו קשורה קשר הדוק לזו של היהודים בשתי המדינות השכנות הגדולות, צרפת וגרמניה. היהודים לא החלו להתיישב דרך קבע בשטח שמכונה היום לוקסמבורג שוב עד תחילת המאה. רבים מהם הגיעו מצפון-מזרח צרפת וגרמניה; הם בדרך כלל היו כפריים שעבדו במסחר. דמות בולטת בתקופה זו היא הפיזיקאי גבריאל ליפמן.
הקהילה היהודית בלטה בתעשייה ובמסחר, האחים גטשליק ושמשון גודשו (Godchaux) מהעיר תיונוויל שבחבל לורן הסמוך, השתקעו בשלייפמיהל על גדות הנחל אלזט, הקימו מפעל טקסטיל גדול. הם נחשבים לחלוצי המהפכה התעשייתית בלוקסמבורג, והעסיקו יותר מ-2,000 פועלים, רבים מהם התגוררו בהאם, כפר הפועלים שבנו. המשפחה חוללה מהפכה באריגה והציעה תנאי עבודה טובים. לימים, רחוב נקרא על שמם וב-2006 נחנך, בנוכחות כמה עשרות מצאצאיהם (ביניהם אחדים החיים בישראל), מסלול הליכה לכבודם, שלאורכו מוצבים פאנלים מאוירים המספרים על פעולתם.
במאה ה-20, העלייה בהגירה היהודית מרקעים גאוגרפיים שונים הפכה את הקהילה להטרוגנית, במיוחד בכל הנוגע לטקסים דתיים או ליחסם לציונות. הגעתם של רבנים מצרפת או מגרמניה ממחישה זאת, כאשר הבולט בהם הוא הרב הראשי שמואל הירש שבשנת 1843 מונה לרב הראשי של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג על ידי מלך הולנד וילם השני.[דרושה הבהרה] בניגוד לשכנותיה, קהילת לוקסמבורג לא חוותה את האלימות של ההפגנות האנטישמיות בפרשת דרייפוס או עם עלייתו של אדולף היטלר. הקשר בין ילידי לוקסמבורג ליהודים התאפיין יותר בחוסר אמון מאשר בשנאה.