stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סויוז TMA-15M
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-15M" שוגרה ב-24 בנובמבר 2014 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור 6 שעות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 42 בפיקוד בארי וילמור.
צוות החללית הצטרף למשלחת מס' 42 לתחנת החלל הבין-לאומית שהחלה לפעול ב-10 בנובמבר. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 43.
"סויוז TMA-15M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
עקב בעיות במשגרים רוסים, הוחלט לדחות את נחיתת הצוות בחודש למחצית יוני.
ב-11 ביוני 2015 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. הנחיתה בוצע ללא בעיות מיוחדות וחללית נחתה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 43.
עוזר שבת

עוזר שבת
עוזר שבת (1901 - 6 בינואר 1978) היה צייר ישראלי, תושב חיפה. השתייך לקבוצת האקספרסיוניזם הארצישראלי של סוף שנות ה-20 של המאה ה-20 וראשית שנות ה-30.
ביוגרפיה

שבת נולד בוולברום שבפולין. עם תום מלחמת העולם הראשונה נסע להולנד להכשרה חקלאית במסגרת תנועת "החלוץ", לקראת עלייתו לארץ ישראל. ב-1920 עלה לארץ ישראל והצטרף כחבר לקבוצת חולדה. מאוחר יותר הצטרף לקבוצת מרחביה ושם החל לצייר. בשל רצונו ללמוד ציור עזב את הקבוצה ועבר לירושלים. ב-1921 כתב מאמרים בעיתון "השדה" בנושאי חקלאות וגיבון גבינה הולנדית.
זכה בפרס ראשון בתחרות לעיצוב גן הקונסוליה ההולנדית בירושלים, וכך התאפשר לו לנסוע לפריז ב-1923 ללמוד ציור. עד 1925 למד ציור באקדמיה גרנד שומייר בפריז. בשנה זו חזר לארץ ישראל, והתיישב בחיפה, בה חי עד מותו.
ב-1928 השתתף לראשונה בתערוכת אמני ארץ ישראל במגדל דוד. מאז השתתף בכל התערוכות הכלליות של אמני ישראל. ב-1930 השתתף בתערוכה השנייה של קבוצת מסד.
ב-1934 יזם יחד עם הציירים מנחם שמי, רפאל מוהר, צבי מאירוביץ ואחרים את הקמת "קבוצת אמני חיפה". ב-1935-36 נסע לסיור באירופה וביקר באיטליה, בצרפת ובאנגליה. במהלך ביקורו קיים קשרים עם ציירים מאסכולת פריז היהודית.
הציג במספר תערוכות יחיד, ייצג את ישראל בתערוכות באירופה והשתתף בתערוכות בינלאומיות בניו יורק, ביוהנסבורג ובציריך. 
ב-1958 ייצג את ישראל בביאנלה של ונציה. 
ב-1960 ייצג שבת, עם אלחנן הלפרן, את אגודת הציירים הישראלית בקונגרס בינלאומי לאמנות פלסטית שהתקיים בווינה.
בשנות ה-40 וה-50 התמקד בתמונות נוף. עם זאת, על אף המיקוד בנוף הארץ-ישראלי, הגישה היא אוניברסלית, במסגרת אסכולת הציור הפוסט-אימפרסיוניסטי. כתושב חיפה התמסר לציור העיר, ואחדים מציוריו הם בעלי ערך דוקומנטרי בנוסף על ערכם האמנותי.
בשנות ה-60 חל שינוי בגישתו והוא פנה יותר אל המופשט. הכיוון האבסטרקטי התפתח בהדרגה. נקודת המוצא של הגישה האבסטרקטית היא הנוף האדריכלי, אלא שנוף זה מאבד את צביונו המציאותי ונעשה דמיוני בלבד: הבניינים מאבדים את אפיונם המציאותי והופכים לשטחים גאומטריים בלעדיים המוצבים בדרך כלל על רקע כהה. במשך הזמן תפסה הארכיטקטורה את חלק הארי בתמונה. ערים כצפת, כיפו וכירושלים מהוות נושאן של תמונות רבות.
לימד ציור ואמנות בבתי הספר של ההתיישבות העובדת ברמת יוחנן ובכפר יהושע, בבתי ספר תיכוניים בחיפה ובסמינרים צה"ל וגורדון.
נישא למדהבה, שנפטרה בשנת 1962. עוזר שבת נפטר בחיפה בשנת 1978.
תמונותיו נרכשו ומצויות באוסף הקבע של בית הנכות הלאומי בצלאל (כיום מוזיאון ישראל), מוזיאון חיפה לאמנות, המוזיאון הימי חיפה, המוזיאון העירוני עכו.
תערוכות יחיד

1936 – גלריה נגלר, חיפה.
1943 – מוזיאון תל אביב.
1952 – בית האמנים, חיפה.
1953 – בית הנכות הלאומי בצלאל, ירושלים.
1955 – גלריה בז'נבה, שווייץ.
1955 – מועדון הסופרים, חיפה.
1959 – בית האמנים, חיפה.
1960 – מוזיאון לאמנות חדישה, חיפה.
1962 – מוזיאון לאומנות חדישה, חיפה.
1963 – גלריה 220, תל אביב.
1968 – המוזיאון העירוני בית עמנואל, רמת גן.
1979 - תערוכת זיכרון במלאת שנה לפטירתו, אודיטוריום חיפה, חיפה.
1983 - תערוכת זיכרון, המשכן לאמנות, חולון.
פרסים

1944 – פרס שבתאי לוי, ראש עיריית חיפה.
1948 – פרס עיריית חיפה.
1950 – פרס הרמן שטרוק.
1963 – פרס עיריית טבריה.
לקריאה נוספת

קרל שוורץ, האמנות היהודית החדשה, הוצאת ראובן מס, 1941.
אבניאל, מ., הניך, פ. ק. ופומרוק, מ. ב., חמישים אמנים, הוצאת מסדה.
חיים גמזו, ציור ופסול בישראל, הוצאת אשכול, 1951.
יונה פישר, האקספרסיוניזם הארצישראלי בשנות ה-30 וקשריו עם אסכולת פריז, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1971.
ינאי, ג., "אמנים יהודים בארץ ובעולם", גזית, כרך כ' ט'-י"ב (237 - 240), 1963. עמ' 81 - 87.
גבריאל טלפיר, "אמנים בישראל: עוזר שבת בן 75", גזית, כרך ל"א (365 - 368), 1974. ע' 11 - 13.
הערות שוליים

↑  "מראה עיניים", דבר, 15 באפריל 1930
↑  מדהבה שבת - מודעת אבל, דבר, 19 במרץ 1962
↑  ננעלה תערוכת ע' שבת, על המשמר, 13 ביוני 1955
↑  אוה גולדמן, תערוכת עוזר שבת, דבר, 8 במאי 1959
↑  תערוכות, דבר, 26 בפברואר 1960
↑  קלייר לכמן, במוזיאון לאמנות חדישה בחיפה, דבר, 21 בדצמבר 1962
↑  תערוכת זיכרון לצייר ע. שבת, דבר, 8 במרץ 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 278044  NLI: 987007517285605171  ULAN: 500478931  VIAF: 308267972   WorldCat (עם VIAF): 308267972
סויוז TMA-14M

סויוז TMA-14M (ברוסית:Союз TMA-14M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-26 בספטמבר 2014 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-12 במרץ 2015. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 41 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה אלכסנדר סאמוקוטייב - מפקד
ארצות הברית בארי וילמור - מהנדס טיסה
רוסיה ילנה סרובה - מהנדסת טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה גנאדי פדאלקה - מפקד
רוסיה מיכאיל קורניינקו - מהנדסת טיסה
ארצות הברית סקוט קלי - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז TMA-14M" שוגרה ב-25 בספטמבר 2014 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור 6 שעות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 41 בפיקוד מקסים סוראייב. חלק מפאנל סולארי של החללית לא נפתח כמתוכנן בתחילת הטיסה והוא נפתח רק לאחר עגינה בתחנת החלל.
צוות החללית הצטרף למשלחת מס' 41 לתחנת החלל הבין-לאומית שהחלה לפעול ב-10 בספטמבר. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 42
"סויוז TMA-14M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-12 במרץ 2015 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. הנחיתה בוצע ללא בעיות מיוחדות וחללית נחתה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 42.
סויוז TMA-17

סויוז TMA-17 (ברוסית: Союз ТМА-17) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-20 בדצמבר 2009 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-2 ביוני 2010. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - מפקד המשימה אולג קוטוב, ומהנדסי הטיסה סוצ'י נגוצ'י וטימותי קרימר שהצטרפו למשלחת מס' 22 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של ג'פרי ויליאמס.
זו הטיסה ה-104 של החללית סויוז.
הצוות

צוות ששוגר:
רוסיה אולג קוטוב - מפקד
ארצות הברית טימותי קרימר - מהנדס טיסה
יפן סוצ'י נגוצ'י - מהנדס טיסה
צוות שחזר:
רוסיה אולג קוטוב - מפקד
ארצות הברית טימותי קרימר - מהנדס טיסה
יפן סוצ'י נגוצ'י - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה אנטון שקאפלרוב - מפקד
ארצות הברית דגלס וילקוק - מהנדס טיסה
יפן סטושי פורוקאווה - מהנדס טיסה
תיאור הטיסה

חללית "סויוז TMA-17" שוגרה ב-20 בדצמבר 2009 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-22 בדצמבר והתחברה למודול "זאריה". באותה עת בתחנת החלל שהה משלחת מס' 22 בפיקוד ג'פרי ויליאמס.
צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-5 חברים. בהמשך הם עבור למשלחת מס' 23.
ב-12 במאי בוצע שינוי מיקום עגינה של חללית "סויוז TM-17" והיא עברה לעגינה במודול "זבזדה".
"סויוז TMA-17" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. ב-2 ביוני 2010 היא חזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן.
פדמאסמבהאבה

| --- | --- |

 לידה:  717 אודיאנה 
 פטירה:  762 (בגיל 45 בערך) 
 זרם:  וג'ריאנה
 תקופת הפעילות:  ?–762 
 תלמידים:  Nyak Lotsawa Yeshe Shyönnu, Lhalung Pelgyi Dorje, Pal Gyi Sengé, Lasum Gyelwa Jangchub, Gyelwai Lodro, Khyé'u Chung Lotsawa, Gyelwa Chokyang, Nubchen Sanggye Yeshe, Yeshe De, Kawa Peltsek, Dorje Dudjom, Ma Rinchen Chok, Yeshe Tsogyel, Vairocana, Lang Pelgyi Sengge, בלפובהה סודהרה, A Tsar Yeshe Yang, yudra nyingpo, Khar Chen Pal Gyi Wangchuk, Langdro Konchok Jungne, Denma Tsemang, טריסונג דצן, Namkha Nyingpo, Sokpo Pelgyi Yeshe, Namkhai Nyingpo, Odren Pelgyi Wangchuk 
 
גורו רינפוצ'ה - הפסל בדרום סיקים, בגובה 39 מטר הוא הפסל הגבוה ביותר בעולם של הקדוש.
פדמאסמבהאבה (בסנסקריט פירושו "נולד מהלוטוס"), הוא יוגי ורב-אמן טנטרה, אשר הביא את הבודהיזם הטנטרי לטיבט במאה ה-8. בבהוטן, בנפאל ובטיבט הוא מוכר יותר כגורו רינפוצ'ה ("מאסטר יקר ערך") אשר ההולכים בזרם הנינגמה מחשיבים אותו כבודהה שני ומייחסים לו מיתוסים רבים.
לגורו רינפוצ'ה היו נשים רבות, אך יֵשֶה צוגיאָל, יוֹגיני מפורסמת בטיבט, הייתה בת-לווייתו העיקרית בחייו. כאשה צעירה הייתה משרתת של המלך הטיבטי טְריסוֹנג דֶצֶן, וזה נתן אותה כ"מתנה" לגורו רינפוצ'ה כמנחת דהרמה על הסמכתו. מאז הייתה לתלמידה של גורו רינפוצ'ה, וקיבלה כמעט את כל לימודיו. בזכות תרגולה הגיעה להגשמה הגבוהה ביותר. עם גורו רינפוצ'ה הסתירה טֶרְמוֹת בכל רחבי טיבט ובמקומות אחרים.
סנץ

ערך זה עוסק בעיירה בסלובקיה. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל, ראו .
סֶנֶץ (בסלובקית: Senec, בהונגרית: Szenc, בגרמנית: Wartberg) היא עיר בדרום-מערב סלובקיה, השוכנת כ-25 קילומטר צפונית-מזרחית לברטיסלאבה. סנץ היא העיר המרכזית בנפה בשם זה, הידועה כאחד האזורים החשובים בסלובקיה לתיירות קיץ. בעיר מועדון כדורגל ידוע בשם FC Senec, המשחק בליגת העל הסלובקית.
בית הכנסת בעיר סנץ'
בין השנים 1763–1776 פעלה בסנץ מכללה ללימודי כלכלה שנוסדה על ידי מריה תרזה ונוהלה על ידי המסדר הקתולי של הפיארטים. תלמידי המכללה למדו הנהלת חשבונות, גאומטריה, מכניקה וכלכלה והשתלבו בפקידות של ממלכת הונגריה. בשנת 1776 נשרף בניין בית הספר בסנץ ובית הספר עבר לטאטא, בה הוא פעל במשך עוד 4 שנים עד שנסגר עם שאר בתי הספר בהונגריה בהוראת יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
לקריאה נוספת

סאנץ בפנקס הקהילות סלובקיה, עמוד 399–402
סאנץ (וארטבורג), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 288. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  Július Bartl, Slovak history: chronology & lexicon, page 82
↑  Lajos G. Balázs, The European scientist, page 32
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537912205171  GND: 4511806-1  LCCN: n98087985  MusicBrainz: 39da3705-dd04-4135-b31e-eea904eed0cb  NKC: ge130777  VIAF: 124517573   WorldCat (עם VIAF): 124517573 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סלובקיה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנג'ובזה

| --- | --- |

 סוג:  זן ענבים 
 מוצא:  איטליה 
 צבע:  שחור 
 
סנג'ובזה (באיטלקית: Sangiovese) הוא זן ענבי יין איטלקי אדום ששמו נגזר מה-sanguis Jovis הלטיני, "דמו של יופיטר". על אף שזהו העינב של רוב מרכז איטליה ממחוז רומאניה (Romagna) ועד לאציו (העינב הנפוץ ביותר בטוסקנה), קמפניה וסיציליה, מחוץ לאיטליה היא מפורסמת ביותר בתור הרכיב היחיד של ברונלו די מונטלצ'ינו ורוסו די מונטלצ'ינו והמרכיב העיקרי של הבלנדים קיאנטי, קרמיניאנו, וינו נובילה די מונטפולצ'יאנו ושל מורלינו די סקנסנו (Morellino di Scansano), אם כי הוא יכול לשמש לייצור יינות זניים כגון Sangiovese di Romagna ויינות "סופר טוסקנה" המודרניים כמו Tignanello.
הסנג'ובזה היה ידוע כבר במאה ה-16. פרופיל DNA אחרון שנערך על ידי José Vouillamoz מ-Istituto Agrario di San Michele all'Adige מצא כי אבותיו של הסנג'ובזה הם Ciliegiolo ו-Calabrese Montenuovo. הראשון ידוע כזן עתיק בטוסקנה, השני הוא שריד כמעט נכחד מקלבריה, מ"הבוהן" של איטליה. קיימים לפחות ארבעה עשר שיבוטים של סנג'ובזה, מהם הברונלו (Brunello) הוא אחד הנחשבים ביותר. הניסיון לסווג את השיבוטים למשפחות Sangiovese grosso (כולל ברונלו) ו-Sangiovese Piccolo זכה לתמיכה ראייתית מועטה.
לסנג'ובזה הצעיר יש טעמים פירותיים טריים של תות ומעט חריפות, אבל הוא מקבל בקלות טעמים של אלון, אפילו זפת, כאשר הוא מתיישן בחביות. אף על פי שאינו ארומטי כמו זני יין אדום אחרים כגון פינו נואר, קברנה סוביניון ושיראז, לסנג'ובזה יש לרוב פרופיל טעם של דובדבנים אדומים חמוצים עם ניחוחות אדמתיים ונגיעות של עלי תה. ליינות העשויים מסנג'ובזה יש בדרך כלל טאנינים בינוניים פלוס וחומציות גבוהה.
היסטוריה

תיאוריות מוקדמות על מקור הסנג'ובזה תיארכו את העינב לתקופת ייצור היין הרומאי. הייתה הנחה שהעינב תורבת לראשונה בטוסקנה כבר על ידי האטרוסקים מגפן יין הבר (Vitis vinifera). התרגום המילולי של שם העינב, "דם ג'וב", מתייחס לאל הרומי יופיטר. לפי האגדה, השם נטבע על ידי נזירים מהקומונה של סנטארקאנג'לו די רומאניה מקום שהפך לנפת רימיני במחוז אמיליה-רומאניה שבמזרח מרכז איטליה.
האזכור המתועד הראשון של סנג'ובזה היה בכתביו משנת 1590 של ג'ובאן וטוריו סודריני (Giovan Vettorio Soderini) (הידוע גם בשם העט של צ'רייג'ולו). זיהוי העינב כ"סנג'וגטו" מציין סודריני שבטוסקנה מהעינב הזה מפיקים יין טוב מאוד, אך אם היינן לא נזהר הוא מסתכן בהפיכתו לחומץ. אף על פי שאין הוכחה חותכת לכך שסנג'וגטו הוא סנג'ובזה, רוב היסטוריוני היין מחשיבים בדרך כלל שזהו האזכור ההיסטורי הראשון של העינב. בלי קשר, רק במאה ה-18 זכה הסנג'ובזה לתשומת לב נרחבת ברחבי טוסקנה, כשהוא הפך עם מאלווזיה וטרביאנו לענבים הנטועים ביותר באזור.
היסטוריה > מוצא

בשנת 2004, פרופיל DNA שנעשה על ידי חוקרים חשף כי העינב הוא תוצר של הצלבה בין Ciliegiolo לבין Calabrese Montenuovo. בעוד של-Ciliegiolo יש היסטוריה ארוכה הקשורה לאזור טוסקנה, מוצאו של Calabrese Montenuovo (שאינו קשור לעינב הידוע בכינויו Calabrese, או נרו ד'אבולה) מקורו בדרום איטליה, שם מוצאו כנראה באזור קלבריה לפני שעבר בדרך ארוכה למעלה לקמפניה. זה בעצם אומר שהמורשת הגנטית של הסנג'ובזה היא חצי טוסקנה וחצי דרום איטליה.
היסטוריה > מוצא > מערכת יחסים עם Ciliegiolo

הסנג'ובזה הוכיח את עצמו כמתאימה לסוגים רבים ושונים של קרקעות כרמים, אך נראה שהיא משגשגת בקרקעות עם ריכוז גבוה של אבן גיר, בעלת פוטנציאל לייצר יינות אלגנטיים עם ניחוחות חזקים. באזור "קיאנטי קלאסיקו", סנג'ובזה משגשג על אדמת פצלי חימר חרסיתית מאוד המכונה גאלסטרו (galestro). באזור מונטלצ'ינו, יש שיעור גבוה של קרקעות אלברזיות המבוססות על אבן גיר המתחלפות עם מרבצים של גאלסטרו. האזורים הנמוכים יותר של הכינוי הגנרי קיאנטי הם בעיקר קרקעות חימר, שלעיתים קרובות מפיקים מהן יין באיכות גבוהה כמו אלברזה וגאלסטרו.
ייצור יין

החומציות הגבוהה ומאפייני הגוף הקלים של עינב הסנג'ובזה עלולים להוות בעיה לייצור יין. העינב גם חסר חלק מהתרכובות הפנוליות יוצרות הצבע הידועות בשם אנתוציאנינים אצילים. ייננים מודרניים המציאו טכניקות רבות המנסות למצוא דרכים להוסיף גוף ומרקם לסנג'ובזה - החל משימוש בענבים המגיעים מגפנים עם תנובה נמוכה במיוחד, ועד לכוונון הטמפרטורה, אורך התסיסה והשימוש של טיפול נרחב בחביות יין מעץ אלון. טכניקה היסטורית אחת היא מיזוג של זני ענבים אחרים עם סנג'ובזה, על מנת להשלים את האיכויות האטרקטיביות שלו ולמלא את החסר של כמה מנקודות התורפה שלו. ליינות המבוססים על סנג'ובזה של קיאנטי יש מסורת ארוכה של שותפי ערבוב כמו Canaiolo, Ciliegiolo, Mammolo, Colorino ואפילו ענבי היין הלבן כמו טרביאנו ומלווזיה. מאז סוף המאה ה-20, ענבי יין בורדו, ובמיוחד קברנה סוביניון, היו שותפים מועדפים לתערובת, אם כי באזורי DOC/ DOCG רבים באיטליה ישנה הגבלה לגבי מרבית הזנים האחרים שמותר לערבב עם הסנג'ובזה. בקיאנטי המגבלה לקברנה היא 15%.
יינות

יינות העשויים מסנג'ובזה נוטים להפגין את החומציות הגבוהה הטבעית של העינב, כמו גם תכולת טאנינים בינונית עד גבוהה וצבע בהיר. לערבוב יכול להיות השפעה בולטת על שיפור איכות היין. האופי הדומיננטי של הקברנה יכול לפעמים להשפיע באופן לא פרופורציונלי על היין, אפילו אופי סנג'ובזה מהמם עם טעם דובדבן שחור, ענבי שועל, תות עץ ושזיפים. אפילו אחוזים נמוכים של 4 עד 5% של קברנה סוביניון יכולים לשפר את הסנג'ובזה אם איכות הפרי לא גבוהה. ככל שהיין מתיישן, חלק מהטעמים הדומיננטיים של הקברנה הללו יכולים להתרכך ולחשוף יותר אופי סנג'ובזה.
עם אוכל

החומציות הגבוהה של הסנג'ובזה והאלכוהול המתון הופכים אותו ליין מאוד ידידותי לאוכל בכל הנוגע לזיווג אוכל ויין. אחד הזיווגים הקלאסיים במטבח האיטלקי הוא פסטה ופיצה על בסיס עגבניות עם קיאנטי על בסיס סנג'ובזה. סנג'ובזה זני או כאלה עם כמות קטנה יותר של הקברנה העוצמתי והמלא, יכולים להדגיש את הטעמים של מנות תפלות יחסית כמו קציץ בשר ועוף צלוי. תיבול עשבי תיבול כמו בזיליקום, טימין ומרווה משלימים את טעמי הענבים. סנג'ובזה שעבר טיפול אגרסיבי יותר בעץ אלון משתלב היטב עם אוכל צלוי ומעושן. אם קברנה, מרלו או שיראז ממלאים תפקיד דומיננטי ביין, אופציית שילוב המזון צריכה להתייחס לתערובת הסנג'ובזה כאחת מאותם אדומים בעלי גוף מלא יותר ולהתאים למנות כבדות יותר כמו סטייק ומרקים סמיכים כמו ריבוליטה ומרק מחית שעועית.
ראו גם

מגוון בינלאומי
ההיסטוריה של הקיאנטי
רשימה של זני ענבים איטלקיים
הערות שוליים

↑  Robinson, J (1986). Vines, Grapes & Wines. Mitchell Beazley. pp. 150–152. ISBN 1-85732-999-6.
↑  it:Sangiovese
↑  Robinson, J, ed. (2006). The Oxford Companion to Wine (3 ed.). Oxford University Press. pp. 606–607. ISBN 0-19-860990-6.
↑  Robinson, J. "Italian grape mysteries unraveled". jancisrobinson.com. אורכב מ-המקור ב-2011-07-13. נבדק ב-2007-04-03.
↑  "Sangiovese". Wine Pros.
1 2 3  J. Robinson, J. Harding and J. Vouillamoz, Wine Grapes - A complete guide to 1,368 vine varieties, including their origins and flavours, pp. 942-946, Allen Lane 2012 מסת"ב 978-1-846-14446-2
↑  Wine & Spirits Education Trust, Wine and Spirits: Understanding Wine Quality, pp. 6-9, Second Revised Edition (2012), London, מסת"ב 9781905819157
↑  Oz Clarke, Encyclopedia of Grapes, pp. 209-216, Harcourt Books 2001 מסת"ב 0-15-100714-4.
↑  E. Goldstein, Perfect Pairings, pp. 176-180, University of California Press 2006 מסת"ב 978-0-520-24377-4.
התרגום של השם סנג'ובזה ל-sanguis Jovis, "הדם של יופיטר", הוביל לתיאוריות שמקורו של העינב מתקופת הרומאים.
עלה סנג'ובזה מכרם רד ווילו במדינת וושינגטון.
ענבי סנג'ובזה באזור מונטלצ'ינו בטוסקנה.
כרמי סנג'ובזה ב-Val d'Orcia, מונטה אמיאטה ברקע.
כדי להוסיף צבע ופרי ליין, חלק מהייננים ישלבו את הסנג'ובזה שלהם עם קברנה סוביניון.
יין סנג'ובזה.
רוסו די מונטלצ'ינו עשוי מ-100% סנג'ובזה באזור ברונלו די מונטלצ'ינו.
סביאטוסלאב מיכאיליוק

| --- | --- |

מיכאיליוק בשנת 2016
 לידה:  10 ביוני 1997 (בן 27) צ'רקאסי, אוקראינה
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  50
 מכללה:  אוניברסיטת קנזס (2014–2018)
 דראפט:  בחירה מספר 47, 2018 לוס אנג'לס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 2012–2014 2018–2019 2019–2021 2021 2021–2022 2022–2023 2023  2023–:  צ'רקסקי מנקיז לוס אנג'לס לייקרס דטרויט פיסטונס אוקלהומה סיטי ת'אנדר טורונטו ראפטורס ניו יורק ניקס  שארלוט הורנטס  בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2024) 
סביאטוסלאב ״סבי״ מיכאיליוק (באוקראינית: Святосла́в Михайлю́к; נולד ב-10 ביוני 1993) הוא כדורסלן אוקראיני, המשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
נעורים וקריירת מכללות

מיכאיליוק נולד בעיר צ'רקאסי שבאוקראינה, ובין השנים 2012–2014 שיחק בקבוצת צ'רקסקי מנקיז מליגת העל האוקראינית. בקיץ 2014 נבחר להשתתף במשחק נייקי הופ סאמיט, כשחקן "נבחרת העולם".
בשנת 2014 החל ללמוד באוניברסיטת קנזס, במטרה לפתח את כישורי הכדורסל שלו בליגת המכללות האמריקאית תחת המאמן ביל סלף. לאחר 3 עונות סולידיות עם "קנזס ג'ייהוקס", בהן קלע 6.3 נקודות בממוצע למשחק, פרץ מיכאיליוק בעונתו האחרונה עם ממוצעים של 14.6 נקודות, 3.9 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים למשחק, ועם אחוזי הקליעה לשלוש הגבוהים ביותר במחוז "Big 12"‏ –44.4%. באותה עונה הוביל את הג'ייהוקס, לצד הרכז דבונטה גראהם, להעפלתם הראשונה מזה 6 שנים לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לאחר שגברו ברבע הגמר על אוניברסיטת דיוק בתוצאה 85–81. במשחק חצי הגמר הפסידה קנזס בתוצאה 79–95 מול אוניברסיטת וילאנובה, אשר המשיכה לזכייה באליפות המכללות. בסיום עונת 2017/2018 נבחר מיכאיליוק לחמישייה השנייה של העונה במחוז "Big 12".
קריירה ב-NBA > לוס אנג'לס לייקרס

בדראפט ה-NBA‏ 2018 נבחר מיכאיליוק על ידי לוס אנג'לס לייקרס, בבחירה ה-47. בתקופתו עם הלייקרס שימש כשחקן ספסל שולי, ותרם 3.3 נקודות בממוצע למשחק.
קריירה ב-NBA > דטרויט פיסטונס

בפברואר 2019 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, יחד עם בחירת דראפט עתידית, בתמורה לרג'י בולוק. בעונת 2019/2020 זכה בהדרגה לדקות משחק מרובות יותר, ועד לינואר 2020 תפס מקום קבוע בחמישייה הפותחת של הפיסטונס. ב-18 בינואר 2020 קלע שיא קריירה של 25 נקודות בניצחון קבוצתו מול אטלנטה הוקס. בסוף-שבוע האולסטאר של אותה עונה נבחר להשתתף במשחק הכוכבים העולים, כשחקן "נבחרת העולם".
קריירה ב-NBA > אוקלהומה סיטי ת'אנדר

במרץ 2021 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, יחד עם בחירת סיבוב שני, תמורת המידו דיאלו.
קריירה ב-NBA > טורונטו ראפטורס

באוגוסט 2021 חתם מיכאיליוק על חוזה בטורונטו ראפטורס.
קריירה ב-NBA > שארלוט הורנטס

ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד לשארלוט הורנטס. ב-15 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה כשקלע 12 נקודות בניצחון על סן אנטוניו ספרס.
נבחרת אוקראינה

בגיל 17 השתתף מיכאיליוק בטורניר גביע העולם בכדורסל 2014, כשחקן נבחרת אוקראינה הבוגרת. לאורך הטורניר השתתף בארבעה מחמשת משחקי נבחרתו, אשר סיימה במקום ה-18, וקלע 1.8 נקודות בממוצע למשחק.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | ל.א. לייקרס | 39 | 0 | 10.8 | 0.333 | 0.318 | 0.600 | 0.9 | 0.8 | 0.3 | 0.0 | 3.3 |
| 2018/2019 | דטרויט | 3 | 0 | 6.7 | 0.250 | 0.500 | 0.000 | 0.7 | 1.3 | 0.3 | 0.0 | 2.0 |
| 2019/2020 | דטרויט | 56 | 27 | 22.6 | 0.410 | 0.404 | 0.814 | 1.9 | 1.9 | 0.7 | 0.1 | 9.0 |
| 2020/2021 | דטרויט | 36 | 5 | 17.6 | 0.377 | 0.333 | 0.800 | 2.1 | 1.6 | 0.8 | 0.2 | 6.9 |
| 2020/2021 | אוקלהומה סיטי | 30 | 9 | 23.0 | 0.438 | 0.336 | 0.700 | 3.0 | 1.8 | 0.8 | 0.2 | 10.3 |
| 2021/2022 | טורונטו | 56 | 5 | 12.8 | 0.389 | 0.306 | 0.865 | 1.6 | 0.8 | 0.5 | 0.1 | 4.6 |
| 2022/2023 | ניו יורק | 13 | 0 | 3.1 | 0.500 | 0.600 | 0.600 | 0.5 | 0.1 | 0.1 | 0.0 | 1.6 |
| 2022/2023 | שארלוט | 19 | 8 | 22.5 | 0.441 | 0.404 | 0.676 | 2.4 | 2.7 | 0.7 | 0.2 | 10.6 |
| קריירה |  | 252 | 54 | 16.7 | 0.403 | 0.360 | 0.764 | 1.8 | 1.4 | 0.6 | 0.1 | 6.6 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | טורונטו | 3 | 0 | 1.7 | 0.000 | 0.000 | 1.000 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.3 |
| קריירה |  | 3 | 0 | 1.7 | 0.000 | 0.000 | 1.000 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.3 |
הערות שוליים

↑  משחק נייקי הופ סאמיט 2014, באתר USA Basketball,‏ 12 באפריל 2014
↑  סטטיסטיקות המכללות של מיכאיליוק, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין קנזס לדיוק, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין קנזס לווילאנובה, באתר sports-reference.com
↑  ביוגרפיה, באתר קבוצת אוניברסיטת קנזס
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2018, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של מיכאיליוק ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  דטרויט מצרפת את מיכאיליוק, באתר הקבוצה, 6 בפברואר 2019
↑  סיכום המשחק בין דטרויט לאטלנטה, באתר ESPN,‏ 19 בינואר 2020
↑  הסגלים למשחק הכוכבים העולים 2020, באתר ה-NBA
↑  Thunder Acquires Svi Mykhailiuk and 2027 Second-Round Draft Pick, NBA.com, 13 March 2021
↑  פרופיל בגביע העולם 2014, באתר פיב"א
עוזי יאירי

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1936 רמת גן, פלשתינה (א"י)
 נהרג:  6 במרץ 1975 (בגיל 38) מלון סבוי, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 בן או בת זוג:  דליה יאירי 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מרץ 1955 – 6 במרץ 1975 (כ־20 שנה)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת מטכ"ל  ראש לשכת הרמטכ"ל  מפקד חטיבת הצנחנים
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 הנצחה
 מושב רועי
 
גן עוזי, רמת השרון
אלוף-משנה עוזי יאירי (31 ביולי 1936 – 6 במרץ 1975) היה מפקד סיירת מטכ"ל ומפקד חטיבת הצנחנים. נהרג במהלך  הפריצה למלון סבוי בתל אביב.