stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונתן ילון
הערות שוליים

1 2  ירין כץ, השאלון עם יונתן ילון, באתר korebasfarim.com, ‏21/06/2016
↑  הספרייה הלאומית, קטלוג בית הספרים הלאומי, באתר merhav.nli.org.il
↑  Vgames, משחק הרפתקאות ישראלי חינם: "אושר בלי גבולות", באתר ynet, 28 בספטמבר 2007
↑  מגזין Gamez, הספירה לאחור: המשחקים הטובים בכל הזמנים, באתר ynet, 12 באפריל 2011
↑  מאיה לוין, ביקורת על "המלך צ'ינגיס הראשון" בגיליון "לאשה", ‏יולי 2016
↑  מאירה ברנע-גולדברג, ביקורת על הספר במקומון "מלאבס", ‏יוני 2016
↑  המלצה ממוסף "שבעה לילות" של ידיעות אחרונות, באתר www.ynet.co.il/tags/7_לילות, ‏יולי 2016
↑  רונה גרשון-תלמי, המלצה במוסף לספרות של רשת אלף, באתר http://www.iba.org.il/program.aspx?scode=1951678, ‏20 ביוני 2016
↑  ועדת פרס גפן מתכבדת להציג לעיון הציבור את רשימת המועמדים המלאה לפרס גפן 2017, באתר www.sf-f.org.il
↑  להיות רב מכר באמאזון | הדרך לצ'ינגיסטן, באתר www.osherbligvulot.com
↑  תמכו בכורש – רומן היסטורי מאת יונתן ילון, באתר Headstart
↑  1,000 עותקים! | הדרך לצ'ינגיסטן, באתר www.osherbligvulot.com
↑  בילוי היום עם ענבל גזית, באתר glz.co.il
↑  מקור ראשון | הדרך לצ'ינגיסטן, באתר www.osherbligvulot.com
↑  ספרים מומלצים לשנה החדשה (באנגלית)
↑  ג'וני בוי – רומן קומי, באתר Headstart
↑  ג'וני בוי – יונתן ילון, באתר e-vrit.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385410905171  ISNI: 0000 0003 8188 1040  LCCN: no2003030021  SUDOC: 077221788  VIAF: 262488686   WorldCat (עם VIAF): 262488686
יוחאי בנקלר

| --- | --- |

 לידה:  1964 (בן 60 בערך) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ארצות הברית, ישראל 
 השכלה:  בית הספר למשפטים בהרווארד  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת ניו יורק 
 פרסים והוקרה:  פרס חלוץ קרן החזית האלקטרונית (2007)  פרס OII למפעל חיים (2012) 
 www.benkler.org
 
יוחאי בנקלר (באנגלית: Yochai Benkler; נולד ב-1964) הוא פרופסור למשפטים המלמד באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. הוא נחשב, יחד עם לורנס לסיג, לאחד מהחלוצים ומהמשפיעים בתחום של זכויות אדם בעידן הדיגיטלי, קניין רוחני וזכויות יוצרים.
ביוגרפיה

בנקלר נולד, גדל ולמד בגבעתיים. למד משפטים באוניברסיטת תל אביב, ואחר כך באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1994, עם תום לימודיו, החל לעבוד במשרד עורכי דין פרטי ולאחר מכן שימש כעוזר משפטי לשופט בית המשפט העליון האמריקאי סטיבן ברייר בשנת 1995. בין השנים 1996–2003 שימש כפרופסור בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק ואחר כך עבר לסגל אוניברסיטת ייל. בשנת 2007 הצטרף לבית הספר למשפטים של הרווארד, שם הוא מלמד ומשמש כמנהל משותף של מרכז ברקמן-קליין לאינטרנט ולחברה.
בשנת 2011 זכה ב"מענק לבעלי חזון" בסך מאה אלף דולר מטעם קרן פורד.
מחקריו

המחקר של בנקלר מתמקד בגישות מבוססות המונים לניהול משאבים בסביבות מרושתות. הוא טבע את המונח "ייצור קבוצתי מבוסס המונים" לתאר את שיתופי הפעולה המבוססים על שיתוף מידע, בפרויקטים מהסוג של קוד פתוח וויקיפדיה. הוא גם משתמש במונח "כלכלת מידע מרושת" לתאר "מערכת ייצור, הפצה וצריכה של מוצרי מידע המאופיינת בפעילות של יחידים, המופצת באמצעים לא שיווקיים ושאינם תלויים באסטרטגיות שיווק".
ספרו של בנקלר "עושרן של רשתות" בוחן את הדרכים בהן טכנולוגית מידע מאפשרת צורות שיתוף פעולה משמעותיות בעלות פוטנציאל להשלכות מהפכניות על הכלכלה והחברה. ויקיפדיה, Creative Commons, תוכנות קוד פתוח והבלוגוספירה הן בין הדוגמאות עליהן מסתמך בנקלר. (הספר "עושרן של רשתות" פורסם בעצמו תחת רישיון Creative Commons)
לדוגמה, בנקלר טוען כי בלוגים ואתרים דומים של תקשורת פעילה יכולים להוביל לתרבות יותר ביקורתית, עם יותר התבוננות עצמית, בה אזרחים מועצמים על ידי היכולת לפרסם את דעותיהם על מגוון רחב של נושאים.
חלק ניכר מהספר מוצג במונחים כלכליים, ובנקלר מעלה את האפשרות שתרבות בה מידע משותף בחופשיות יכולה להוכיח את עצמה כיותר יעילה מזו בה חדשנות מוגנת על ידי פטנטים וזכויות יוצרים, מאחר שהעלות השולית של שכפול מידע שואפת לאפס.
בנקלר מופיע בסרט התיעודי "Steal this Film" הזמין ברשת תחת רישיון Creative Commons. הוא דן במגוון נושאים, בין היתר באופן בו שינויי העלויות בייצור סרטים ומוזיקה מאפשרים רבדים חדשים של יצירה.
בנקלר הוא תומך נלהב של ויקיליקס, והוא מתאר אותו כדוגמה מרכזית למדיה לא מסורתית המתפקדת ככלב שמירה ציבורי. במאמר שכתב ב-2011 הוא משתמש בהשמצה ואישום של ויקיליקס מצד הממשלה כמקרה מחקר הממחיש את הצורך בהגנה משפטית חסונה למדיה עצמאית.
באוגוסט 2011 הרצה בנקלר בכנס ויקימניה שהתקיים באותה שנה בחיפה. באותו חודש גם פרסם את ספרו "הפינגווין והלווייתן - ניצחון שיתוף הפעולה על האנוכיות".
בשנת 2014, פרסם בעברית את ספרו "הפינגווין והלווייתן: ניצחון שיתוף הפעולה על האנוכיות". הספר הוא קריאת תיגר על מיתוס האנוכיות ועל הדרך שבה נתפס טבע האדם. לטענתו המציאוּת מוכיחה שהקפיטליזם הקהילתי הערכי מנצח. שהמוטיבציה העיקרית של בני האדם אינה אנוכיות ושאין גבול למה שניתן להשיג בעבודת צוות. שתמריצים כספיים אינם חזות הכול. האינטרנט מאפשר שיתוף המשתמשים, שיתוף פעולה לא למטרה כספית, שאחת הדוגמאות העיקריות שהוא מביא היא ויקיפדיה.
באוקטובר 2018 יצא לאור ספרו: Network Propaganda: Manipulation, Disinformation, and Radicalization in American Politics, העוסק בשינוי אופי התקשורת בארצות הברית על רקע בחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 והשנה הראשונה לכהונת דונלד טראמפ.
תובנותיו בתחום הסביבה הדיגיטלית

בנקלר פיתח את המודל של "יצירה של עמיתים המבוססת על מרחב משותף" (Commons based peer production), משמע, דרך ייצור שלישית המתרחשת בסביבה הדיגיטלית. הסממן המרכזי של דרך ייצור זו הוא שיתוף פעולה של אינדיבידואלים בפרויקטים, אשר המוטיבציה לקיומם היא חברתית יותר מאשר דרישות של ארגונים או שווקים כלכליים.
על פי בנקלר, החל משנות ה-90 של המאה ה-20, מתרחשים שינויים בכל הקשור לאופן שבו מיוצר מידע. לכן, נוצרים מודלים חדשים ליצירת מידע המאתגרים את הדומיננטיות של נושאי המשרות (Incumbents), על ידי שימוש במתנדבים המאמינים באלטרנטיבה החדשה שנוצרת. הביטוי המרכזי לכך הוא תוכנות חופשיות כגנו/לינוקס ודומותיהן בהם מתנדבים מתארגנים שלא דרך מנגנוני השוק או היררכיה ניהולית, ושלא למטרות רווח. כך גם מתחיל מאבק מצד חברות ותאגידים לשמירה, הגנה והרחבה של המושג זכויות יוצרים והון אינטלקטואלי.
בהתערבות מפורסמת משנת 2006, עם ניקולאס קאר, טען בנקלר כי עד שנת 2010, רוב האתרים הגדולים באינטרנט יהיו אלה המבוססים על תוכן שהתקבל משיתוף של המשתמשים, כדוגמת ויקיפדיה, יוטיוב, פליקר ו-Digg.
עושר הרשתות

בשנת 2006 יצא לאור ספרו של בנקלר, "The Wealth of Networks: How Social Production Transforms Markets and Freedom". בספר זה, דן בנקלר ב"מהפכת האינטרנט" שלדבריו השפיעה באופן מהותי על עולמנו. בין שאר הנושאים בהם עוסק בנקלר בספר, ניתן למצוא גם את התפתחותן של הקהילות הווירטואליות וקשרים בין הפרטים והקבוצות.
בספר ניתן למצוא גם התייחסות למספר מושגים חדשים, כדוגמת "יצירת ידע" (Information Production) אשר, לפי בנקלר, גורם לשינוי מהותי בארגונים - שינוי שהשפיע על הפן הכלכלי, התרבותי והחברתי של אנשים או פרטים מתוך קבוצה.
ב-"The wealth of Networks", בנקלר מדגיש שהקשרים הווירטואליים מתגבשים באופן ספונטני, ושעלייתם אינה נובעת בהכרח מחוקים או שיווק, אלא כפונקציה של מבנה האינטרנט והצורך האנושי שלנו לתקשר אחד עם השני. בנוסף, בנקלר מתייחס למונח "כלכלת מידע" (Information Economy) ומסביר שקיימים שני שינויים מהותיים ב"כלכלה מתקדמת": הראשון, שייצור הפך מייצור של קניין מוחשי כדוגמת מכוניות וכדומה לסחורות מידע (קניין אינטלקטואלי) ושירותים (תוכנות, סרטים, וכך הלאה). השני, כלים לתקשורת עוברים שינוי מגישת ההמונים (ABC evening news, Howard Stern on the radio ועוד) לגישת המחוברים (האינטרנט). שני שינויים אלו מוכיחים לטענתו את המעבר מהמושג "The Industrial Information Economy" (כלכלת מידע התעשייתית) לעבר "Networked Information Economy" (כלכלת מידע מרושתת).
לטענת בנקלר אין לראות באינטרנט בהכרח איום על המשך קיום המדיה.
ראו גם

כלכלת מתנות
לקריאה נוספת

Yochai Benkler, (2006). The Wealth of Networks: How Social Production Transforms Markets and Freedom. New Haven, Conn: Yale University Press, 515. ISBN 0-300-11056-1
(המהדורה האלקטרונית של הספר להורדה בחינם)
הפינגווין והלווייתן - ניצחון שיתוף הפעולה על האנוכיות פרק המבוא מהתרגום העברי של הספר
הערות שוליים

↑  על הזכייה באתר אוניברסיטת הרווארד.
↑  רועי גולדנברג, ‏חיפה גברה על ניו-יורק: תארח מחר את כנס ויקיפדיה העולמי, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2011
↑   אירי ריקין, האם בוויקיפדיה נולד אדם חדש, באתר הארץ, 21 בינואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529017105171  PLWABN: 9810684391405606  BnF: cb161814663 (data)  CANTIC: a11455561  CiNii: DA10605369  GND: 1064678068  ISNI: 0000 0000 7725 6857  LCCN: no96050664  LNB: 000337141  MusicBrainz: e13b8a7b-a93a-4a1c-8545-5433b25e39ce  NDL: 001131883  NKC: vse2009540003  NLK: KAC201328678  NTA: 298046199  SUDOC: 127850198  VIAF: 107067526   WorldCat (עם VIAF): 107067526 
יוחאי בנקלר: על אוטונומיה, שליטה והחוויה התרבותית (2007) (כתוביות בעברית)
יגאל רן דואק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 ביוני 1983 (בן 41) ישראל ראשון לציון, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  זמר-יוצר, מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  רוק, אינדי רוק רוק אלטרנטיבי, בלדות רוק, רוק מתקדם, פאנק רוק, רוק קל, רוק כבד
 www.ird.co.il
 
יגאל רן דואק (נולד ב-6 ביוני 1983) זמר-יוצר, מוזיקאי ומלחין ישראלי. לשעבר סולן להקת הפאנק רוק זבל, וכיום מוזיקאי רוק עצמאי.
ביוגרפיה > התחלה

יגאל רן דואק נולד וגדל ברעננה. בתחילת דרכו דואק התחיל בתור פסנתרן במוזיקה קלאסית. דואק החל לאהוב מוזיקת רוק כאשר שמע בבית ספרו לראשונה את להקת הגראנג' נירוונה. אחרי שאהב את הלהקה, קנה דואק גיטרה ולמד לנגן ואחר כך גם לכתוב שירים ולהצטרף ללהקות.
דואק גדל החל לכתוב שירים וחבר בכמה הרכבים בתור סולן. בנוסף, התיידד עם אנשים שבעתיד יהיו לנגניו בהרכב.
ביוגרפיה > להקת זבל (2005-2009)

בשנות האלפיים החלה להתגבש לה להקת זבל שבה דואק שימש כסולן עם נגנים איתם ניגן כבר 7 שנים, ביניהם צחי מזרחי (גיטרה), אמיר רייך (תופים) אליהם הצטרף הבסיסט קימל.
ב-2005 הלהקה הוציאה אלבום בכורה שהיה לאלבום הראשון שאליו דואק היה שותף ונקרא "הולדת תינוק" בהפקת מתופף להקת מוניקה סקס שחר אבן צור. האלבום זכה להצלחה גדולה [דרוש מקור]ולהקת זבל הפכו לאחד השמות הגדולים בתעשיית רוק ובעיקר בקרב האוהדים המתבגרים.
האלבום הביא להיטים גדולים כגון "מרחק סכין שומר","שפל" ובעיקר השיר "פרח" ששודר בערוץ 24 באותם ימים. בנוסף, השיר היה מועמד לשיר השנה של גלי צה"ל [דרוש מקור]והקליפ שלו זכה לתואר "קליפ השנה" של ערוץ 24.[דרוש מקור]
ב-2007 הסתיימו ההקלטות לאלבומם השני.
בסיסט הלהקה קימל עזב והלהקה עשתה הפסקה קטנה ודחתה את יציאת האלבום. הלהקה חזרה ב-2009 ואליה הצטרף אסף לאסרי (לעתיד בסיסט "הקרקס של דולי" וחבר בהרכב של הפרויקט סולו של דואק). אבל הלהקה לאחר מכן התפרקה, זמן קצר אחרי יציאת האלבום.
ביוגרפיה > הEP שאריות מהשמש ותחילת קריירת סולו (2009-2011)

עוד כשלהקת זבל החלו לעבוד על אלבומם השני, דואק החל בקריירת סולו והקליט אלבום סולו "שאריות מהשמש" שהיה לאלבום בלדות רוק שהיה אמור לצאת ב-2007 אבל לא יצא, עקב אי שביעות רצונו של דואק מהאלבום.
בתחילת 2011 אחרי 4 שנים של שתיקה, הוציא דואק את אלבום האי-פי "שאריות מהשמש" שממנו יצאו 3 קליפים לשירים: "מישהי כמוך", "התחלה חדשה" ו"את". האלבום המלא היה אמור להיות אלבום של בלדות רוק והאי-פי שילב בתוכו בנוסף לבלדות רוק גם אינדי רוק.
ביוגרפיה > אלבום הבכורה "כאוס" (2011-2012)

ב-6 ביוני 2011 (יום הולדתו של יגאל רן דואק) יצא הקליפ לשיר "מה יהיה" שהיה שיר רועש ואנרגטי יותר מכל שיר אחר שהוציא. בהמשך השנה יצאו קליפים רבים לשירים שכתב דואק, גם הם ממשיכים את קו שהחל "מה יהיה" השירים הם: "הוליווד", "חיים על הקצה", "לא היו לי כוונות רעות" (השקט יותר) ו"מפלצת".
הקליפים לשירים אלו זכו להערצה בקרב אוהדי הרוק בישראל, על אף שלא הושמעו ברדיו ושהקליפ לשיר "לא היו לי כוונות רעות" הוגבל לגילאי 18+.
ב-25 בדצמבר 2011 דואק היה שותף לערב מחווה גדול להבאת להקת המטאלקור אוונג'ד סבנפולד לישראל.
אלבום הבכורה "כאוס" יצא לבסוף ב-26 ביולי 2012 בהופעת השקה שהייתה ביחד עם הופעת מחווה לנירוונה. האלבום הוא אלבום אינדי רוק שמשלב רוק אלטרנטיבי וגראנג' וגם רוק ישראלי, האלבום הציג את השירים המפורסמים שהפכו לקליפים לצד שירים חדשים שנשמעו רק בהופעות. באלבום 13 שירים ביניהם 2 באנגלית.
ביוגרפיה > השארתי מאחור (2013-הווה)

תחילת כתיבת האלבום השני החלה עוד בטרם יציאתו הרשמית של "כאוס". ב-21 בינואר 2013 עשה דואק מופע השקה שני לאלבום הבכורה "כאוס" בשיתוף שני מופעי מחווה ללהקות ת'רי דייז גרייס ופאפא רואץ'. דואק שיתף פעולה באלבומם השני של הקרקס של דולי שנכתב כולו באנגלית בשיר "Aileens Song".
הקלטותיו הרשמיות של האלבום השני החלו בראש השנה של אותה שנה ביחד עם סולן להקת Seek Irony, כפיר גוב על עמדת ההפקה. עקב עזיבתו של רום גוב, מתופף ההרכב של יגאל רן דואק ושל להקת Seek Irony לארצות הברית, בשביל הרכב הלייב התקבל שקד פורמן המתופף של להקת המטאל The Fading. ב-6 ביוני, הפיק דואק את Voodoo Festival, פסטיבל בו היו להקות רוק מחתרתיות מצליחות, פסטיבל שבו הלהקות קיבלו חשיפה רבה אבל קיבל ביקורות קשות כנגד הסאונד של מועדון הסאבליים.
ב-11 בינואר 2013 יצא קליפ לסינגל הראשון מתוך האלבום השני שנקרא "כאוס". השיר שהוא החלק השני לשיר "ההפך ממני" מתוך אלבום הבכורה, הגיע ליותר מ-100 אלף צפיות ביוטיוב. ב-27 במאי יצא הקליפ לשיר "אין תקווה" ובו מסר חינוכי כנגד אלימות. קליפ זה זכה ל-40 אלף צפיות ביום הראשון, אבל נמחק עקב תלונה שהוגשה לערוץ היוטיוב על תוכנו האלים בקליפ,אף על פי שהיה נגד אלימות. שוחררו בהמשך השנה גם קליפים לשירים "אין לי מה לאבד" ו"מקום יפה יותר". עודכן שהאלבום השני יקרא "השארתי מאחור" וחולקו מספר עותקים מוגבל של האלבום לקוראי עיתון מעריב לנוער.
אחרי הקליפים והפקת הVoodoo Festival,דואק לקח שנה הפסקה מהמוזיקה לפני שחרורו של האלבום השני. במהלך ההפסקה האלבום כולו הודלף בצורה לא חוקית ליוטיוב. ב-8 באוגוסט דואק שבר את ההפסקה עם קליפ לשיר מהאלבום שנקרא "סך הכול עוד רצח".
כתיבה והלחנה

יגאל רן דואק פרץ אל המוזיקה כסולנה של להקת הפאנק רוק "זבל".
כל המילים לשירים נכתבו על ידי דואק.
"שאריות מהשמש" הביא אמנם גיטרות וסולואים אבל היה אלבום שקט יותר והתקרב אל בלדות רוק ובעיקר אל אינדי רוק.
השירים באלבום נכתבו על מערכות יחסים ("מישהי כמוך","את") ועל נפילתו של יגאל לסמים ושיקומו ("התחלה חדשה").
באלבום הבכורה "כאוס" קיימים ז'אנרים מוזיקליים רבים. יש התקרבות לרוק אלטרנטיבי ("הוליווד", "חיים על הקצה","דצמבר האחרון", "לא היו לי כוונות רעות") והגראנג'-נו מטאל ("מה יהיה", "מפלצת", "בכדור הזה") ונשאר גם הפאנק ("הלילה תישאר איתי") וגם רוק ישראלי שקט ("מרלין", "חלומות והזיות")
השפעות

אומנים שהשפיעו על המוזיקה של יגאל רן דואק: נירוונה, מיוז, סליפנוט, ניק קייב, אליוט סמית, רופוס ויינרייט, אנטוני אנד דה ג'ונסונס, רדיוהד, ג'ף באקלי, לאונרד כהן ופאפא רואץ'.
הרכב

ההרכב של דואק שמלווה אותו בהופעות ובהקלטות כיום הוא:
גיטרה בס - אסף לאסרי ("הקרקס של דולי", לשעבר ב"זבל")
גיטרה - אביעד מונטויה
גיטרה - דרור דורנבאום ("הקרקס של דולי")
תופים - שקד פורמן (The Fading)
לשעבר-
תופים - רום גוב (SEEK IRONY) (עד תחילת 2013)
הערות שוליים

↑  הפקה עצמית‏, בכורה: יגאל דואק - "מישהי כמוך", באתר וואלה, 12 בינואר 2011
↑  http://shoutermusic.wordpress.com/2013/06/17/voodoo-fest/
↑  https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Article.asp?GroupID=1912&itemID=85950&ArtistID=26688
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337159105171  VIAF: 56149617066803752319   WorldCat (עם VIAF): 56149617066803752319
יהודה מורלי

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בן 76 בערך) אלג'יר, צרפת 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  סורבון 
 
יהודה (ז'אן-ברנרד) מוֹרָלי הוא חוקר ואיש תיאטרון ישראלי ממוצא צרפתי, פרופסור אמריטוס במחלקה לחקר התיאטרון באוניברסיטה העברית. תחומי המחקר העיקריים שלו הם קולנוע ותיאטרון צרפתי, תיאטרון יהודי; היבטים תיאטרליים בקולנוע; אופרה ותיאטרון מוזיקלי; ותאוריות של יצירה. בנוסף, הוא כתב וביים מספר מחזות, בצרפת ובישראל.
ביוגרפיה

יהודה מורלי נולד באלג'יריה בשנת 1948. בשנת 1966 החל ללמוד ספרות, פילוסופיה ותיאטרון באוניברסיטת סורבון. במקביל למד משחק בבית הספר למשחק של ז'אק לקוק ואצל פייר דאבוש (Pierre Debauche) ואנטואן ויטז (Antoine Vitez). את עבודת התיזה שלו בספרות כתב בנושא "תיאטרון בתוך תיאטרון בתיאטרון של ז'אן ז'נה", בהדרכתו של ז'אן ז'אק רובין (Jean Jacques Roubine). כתב עבודת תיזה נוספת בפילוסופיה, בנושא "האיסור על הייצוג בתלמוד הבבלי", בהדרכתו של אוליביה רנו דאלון. בשנת 1978 סיים את כתיבת הדוקטורט שלו בנושא "המקהלה בתיאטרון של פול קלודל", בהדרכתו של ברנרד דורט (Bernard Dort).
בשנות ה-70 לימד בסורבון ובאוניברסיטה בריו דה ז'ניירו. בשנת 1980 עלה לישראל, עיברת את שמו ליהודה, והחל ללמד באוניברסיטת תל אביב - שם הוא גם ביים מחזמר שכתב בשם Strip. בין השנים 1982–2012 לימד באוניברסיטה העברית, ושימש מספר שנים כראש החוג ללימודי תיאטרון. בשנת 1998 התמנה לפרופסור חבר במחלקה. במהלך שנותיו באוניברסיטה העברית שימש כמנהל האומנותי של פסטיבל טוטי פרוטי - פסטיבל תיאטרון הסטודנטים, שם הוצגו יצירותיהם הראשונות של יוצרי תיאטרון מבטיחים כגון יונתן לוי, ג'קי לוי ואחרים. נוסף על כך, לימד גם באוניברסיטת בר-אילן, מכללת אמונה, מכללת הרצוג, מכון שכטר ובית ספר מעלה.
תחומי מחקר > ז'אן ז'נה

ספרו הראשון Jean Genet, la vie écrite (ז'אן ז'נה, החיים הכתובים) יצא לאור ב-1988 בפריז. בשונה מהדימוי הרווח על פיו ז'נה החל בכתיבת רומנים כשהיה אסיר בכלא, וללא שום רקע ספרותי קודם, הספר מראה שכבר בילדותו נחשף לספרות ולאומנות, וכניסתו לבית הסוהר נעשתה במכוון על מנת לכתוב את יצירותיו בשקט וללא טרדות. הספר הפך לאבן דרך משמעותית במחקר דמותו של ז'נה. באותה השנה פרסם גם אוסף מאמרים (Les Nègres au Port de la lune) לרגל בימוי ההצגה Les Nègres מאת ז'נה על ידי Jean Louis Thamin.
ספרו השלישי(Le maître fou : Genet théoricien du théâtre (1950-1967 (האדון המשוגע: ז'נה כתאורטיקן של התיאטרון) יצא לאור ב-2009. הספר מנתח את הטקסטים התאורטיים של ז'נה על התיאטרון והאמנות. טקסטים אלה לא נחקרו דיים, על אף שהם מציעים מפתח להבנה עמוקה של יצירתו הדרמטית של ז'נה. בספרו טוען מורלי כי ניתן למצוא בטקסטים אלו תאוריה כוללנית על היצירתיות, כוחותיה ומגבלותיה.
בספרו הרביעיL'Oeuvre impossible : Claudel, Genet, Fellini (היצירה הבלתי אפשרית: קלודל, ז'נה, פליני) שיצא לאור ב-2013 בפריז, מתוארת ומנותחת יצירה עלומה בשם המוות עליה ז'נה עבד לאורך שנים רבות, ולעולם לא זכה לסיימה. לטענת מורלי, היצירה הבלתי ממומשת של כל אחד מהיוצרים הללו מהווה את המפתח להבנת המפעל היצירתי כולו של אותו יוצר. הספר יצא באנגלית בשם Dream Projects in Novels, Theatre and Film ב-Sussex Academic Press, 2021.
תחומי מחקר > פול קלודל

נושא המחקר השני של מורלי הוא היצירה התיאטרלית של פול קלודל, מחזאי צרפתי דגול.
הספרClaudel metteur en scène: La frontière entre les deux mondes (קלודל כבמאי: הגבול בין שני עולמות) יצא לאור ב-1998. בספר מורלי מתנגד לתפיסה המקובלת של דמותו של קלודל כסמל לתיאטרון הישן, ומגלה אספקטים חדשים ביצירתו של קלודל: בלטים מהפכניים שכתב וביים, ניסויי תיאטרון שערך ושיטה ייחודית שיצר לתיאטרון מוזיקלי דתי.
תחומי מחקר > קולנוע צרפתי תחת הכיבוש הגרמני

המחקר האחרון של מורלי מוקדש לייצוג דמויות יהודיות בתיאטרון ובקולנוע של צרפת תחת הכיבוש הגרמני. הספר Révolution au paradis : Représentations voilées de personnagesjuifs dans le cinéma de la France occupée (מהפכה בגן עדן: ייצוגים סמויים של דמויות יהודיות בקלונוע של צרפת הכבושה) שיצא לאור ב-2014 בירושלים, חושף את המסרים האנטישמיים הרבים בסרטים שצולמו בצרפת הכבושה, ובפרט בסרט הקאנוני ילדי גן העדן. הספר תורגם לאנגלית ויצא לאור בהוצאת Sussex בשנת 2020: Revolution in Paradise: Veiled Representations of Jewish Characters in the Cinema of Occupied France.
פעילותו כאיש תיאטרון

מורלי פועל גם כמחזאי ובמאי. מחזותיו הופקו והודפסו בצרפת, ישראל וארצות נוספות. המחזה הראשון שלו, Aventures extraordinaires (הרפתקאות מופלאות) הוצג בצרפת בשנת 1970. מה שסימן את ראשית הקריירה הציבורית של מורלי היה המחזה השני שכתב, Les Catcheuses (המתאבקות), שהוצג בשנת 1973 בבימויו של דניאל מזגיש (Daniel Mesguich), לו הקדיש מישל קורנו (Michel Cournot) ביקורת נלהבת בעיתון לה מונד. המחזה אף הודפס ותורגם למספר שפות. בשנת 1976 בוים המחזה על ידי ז'אן לואי מאנסו (Jean-Louis Manceau), בהצגתם של ז'ראר דרמון (Gérard Darmon) וז'אן פול באקרי (Jean-Pierre_Bacri).
בשנת 1981 מורלי ביים מחזמר בכיסאות גלגלים בבית חולים אלין ובתיאטרון החאן בשם היפה והחיה. בשנת 1982 הוצג בתל אביב ובליון מחזהו סטריפ, שאף פורסם במגזין הצרפתי אוונט-סאן (L'Avant-scène). כמו כן, באותו שנה כתב מורלי את המחזה גימפל תם, קומדיה מוזיקלית המבוססת על סיפור קצר מאת יצחק בשביס זינגר. המחזה הופק בתיאטרון החאן בשנת 1983 בבימויו של מורלי. צוות ההפקה כלל אנשי מקצוע ידועים כגון חנה הכהן (מנהלת מוזיקלית), רוני תורן (עיצוב), רפי קדישזון (מוזיקה) דניאלה מיכאלי (כוריאוגרפיה), ובתפקידים הראשיים שיחקו נתן דטנר ונירה רבינוביץ'.ההצגה זכתה להד נרחב בתקשורת הישראלית. מחזה נוסף שהועלה בתיאטרון החאן היה ויכוח ברצלונה (1992), שהמחיז את ויכוחו הידוע של הרמב"ן עם כומר נוצרי.
מחזהו של מורלי קולות, שנכתב על בסיס סיפורו של י.ל. פרץ מסירות נפש הועלה במספר מסגרות: בתיאטרון הפתוח (Théâtre Ouvert), בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים, ובתיאטרון אספקלריא.
מחזה נוסף של מורלי שהועלה בצרפת בשנת 1983 היה Tombeau des poupées (בית קברות לבובות). המחזה הוצג בתיאטרון הלאומי לה-שאיו בפריז (Théâtre National de Chaillot), בהשתתפות שחקנים כגון מיכאל לונסדייל (Michael Lonsdale) ואנטואן ויטז (Antoine Vitez). המחזה Les merveilles du fond des mers ou un chef d'œuvre à gonfler soi-même (הפלאות שבמעמקי הים, או: יצירת המופת שתוכל לנפח בעצמך), פורסם על ידי המגזין הישראלי-צרפתי Continuum בשנת 2009. המחזה Le Grand Tombeau des Beaux-Arts (הקבר בגדול של האמנויות היפות) הוצא לאור על ידי Editions Orizons, 2020.
בשנת 2018 יהודה מורלי ורועי הורוביץ יזמו את פרויקט תיאטרון קריאה הפועל דרך תיאטרון מיקרו, ירושלים. בשלוש השנים האחרונות הוצגו במסגרת תוכנית זו מופעי תיאטרון הקריאה הבאים: וגנר לא בא בחשבון - ויקטור גורדון, חופה במרומים ע״פ י.ב. זינגר, בהחלט מרשה לעצמי – ז׳נין וורמס, ההטבלה – אלפרד סוואר ופרנו נוזיאר, ליא קניג ומרים זוהר דופקות הופעה - ירון פריד ונורה אפרון.
בשנת 2021 מורלי הפיק את המחזה מילים אחרונות, שהוא סדרה של מונולוגים המבוססת על הטקסט של Le Grand Tombeau des Beaux-Arts בעברית וצרפתית. בעקבות נגיף הקורונה, המחזה הוצג בפורמט של תיאטרון וירטואלי.
בשנת 2022, תרגם יחד עם אשתו וביים מחדש את המחזה הגטו החדש של בנימין זאב הרצל. לראשונה בתולדות מדינת ישראל, המחזה עלה על במות שונות ברחבי ישראל, בירושלים, בתל אביב, ובאוניברסיטת בר-אילן. בכ' בתמוז תשפ"ב, יום האזכרה של בנימין זאב הרצל, אף התקיים ביצוע בהר הרצל. פרופ' מורלי טוען, כי כתיבת המחזה על ידי הרצל הביאה למהפך ביחסו לשאלה היהודית. הוא הבין שההתבוללות היא לא הפתרון. ויותר מכך, הרצל החל להפנים בעקבות המחזה, שיש להקים מדינה יהודית.רועי הורוביץ ביים את עולם ללא אשמים, מחזות מאת יעקב שבתאי.
יצירותיו > יצירות מקוריות

Les Catcheuses (המתאבקות). הוצג בבית התרבות של נאנטר בפריז, 1973.
Sissi en enfer (סיסי בגיהנום). הוצג בבית התרבות של העיר רן, 1975.
Cendrillon (סינדרלה). הוצג בתיאטרון של שאנז אליזה, 1980.
גימפל תם, הוצג בתיאטרון החאן, 1982.
Le Tombeau des poupées (בית הקברות לבובות). הוצג בתיאטרון הלאומי של ארמון שאיו, 1983.
Strip (סטריפ). הוצג באוניברסיטת תל אביב, 1981. יצא לאור בהוצאת Avant-Scène ב-1986.
Etrangle-moi, mon amour (חנוק אותי אהובי). הועלה בתיאטרון הסימטה, 1990.
ויכוח ברצלונה. הוצג באוניברסיטת בר-אילן, 1992. הוצג גם בתיאטרון החאן במסגרת כנס בין לאומי לרגל 500 שנה לגירוש ספרד.
La Musique (המוזיקה). שודר ב-1993 ברדיו הצרפתי בתחנת France Culture.
קולות. הועלה באספקלריא, 2006. הועלה שוב בעיבוד מחודש ב-2012.
Les merveilles du fond des mers ou un chef d'œuvre à gonfler soi-même (הפלאות שבמעמקי הים, או: יצירת המופת שתוכל לנפח בעצמך). פורסם בכתב העת "Continuum" ב-2009.
Le Grand Tombeau des Beaux-Arts (הקבר בגדול של האמנויות היפות) Editions Orizons, 2020.
יצירותיו > יצירות שביים

היפה והחיה. מאת יואב לורך. הוצג בבית חולים אלין, 1982. הועלה בשנית בתיאטרון החאן, 1986. הועלה בשלישית באוניברסיטה העברית בבימויה של נירה מוזר, 2012.
הגטו החדש, מאת בנימין זאב הרצל.
הערות שוליים

↑  Jean Genet, la vie écrite, La Différence, 1995, ISBN 978-2729102906
↑  Les Nègres au port de la lune : Genet et les différences, Bordeaux : Éd. de la Différence, 1988, ISBN 978-2729103033
↑  Le maître fou : Genet théoricien du théâtre (1950-1967), Librairie A-G Nizet, 2009, ISBN 978-2707813060
↑  L'Oeuvre impossible : Claudel, Genet, Fellini, Le Manuscrit, 2013, ISBN 978-2304042344
↑  Claudel metteur en scène: La frontière entre les deux mondes, Belles Lettres, 1998, ISBN 978-2251606248
↑  Révolution au paradis : Représentations voilées de personnages juifs dans le cinéma de la France occupée, Elkana, 2014, ISBN 978-9657417225
↑  מאת אלי שי, דיוקן - ז' אן יהודה מורלי עושה "גימפל תם", כל העיר, 11 בפברואר 1983
↑  ארכיון תאטרון החאן (ארכיון)
↑  ויכוח ברצלונה ביוטיוב
↑  טריילר ההצגה ביוטיוב
1 2  מחזה המדינה: מה באמת גרם למהפך המחשבתי שעבר הרצל, באתר www.makorrishon.co.il
↑  - YouTube, www.youtube.com
↑  Herzl Center - מרכז הרצל, באתר www.facebook.com
↑  יצחק טסלר, המחזה הנשכח של הרצל: "לא משפט דרייפוס – זה מה שחולל את המדינה", באתר ynet, 26 בדצמבר 2021
↑  היפה והחיה חלק 1 וחלק 2 ביוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277784405171  BIBSYS: 99071476  BnF: cb119167233 (data)  CiNii: DA02791665  GND: 13866093X  ISNI: 0000 0000 8096 0722  LCCN: n88648882  NDL: 00471861  NKC: jx20071113038  NTA: 070704600  RERO: 02-A003607620  SUDOC: 027036936  VIAF: 17227090   WorldCat (עם VIAF): 17227090
סדרת המקלו

המַקְלוּ (מאכדית: maqlû = תנור, מדורה) היא סדרת לחשים אכדית, הכוללת כ־100 לחשים כנגד מעשי כישוף ומכשפות. סדרת המקלו הקנונית היא בת 8 לוחות לחשים, ועוד לוח נוסף של הסברי ביצוע ללחשים. שמה של הסדרה, מעט בניגוד לסדרות אחרות, הוא לא לפי השורה הפותחת את הסדרה, אלא לפי אופיו של הלחש הפותח את הסדרה.
פרסומה הראשון של הסדרה יצא בסוף המאה ה־19, ונחקרה מאז. כיום החוקר העיקרי, אשר פרסם את המהדורות המדעיות המקיפות והמודרניות הוא אבוש, הן כספר, והן כתת־קורפוס, בתוך קורפוס "קורפוס של טקסים מסופוטמיים כנגד כשפים"