עזריה אריאל
ביוגרפיה

נולד לרב ישראל אריאל ונעמי אריאל, ובילדותו גדל בימית שבסיני עד פינוי המקום (אביו היה רב העיר). למד בישיבת ירושלים לצעירים ולאחריה בישיבת מרכז הרב, בין השאר אצל הרב מרדכי שטרנברג והרב אלישע וישליצקי. בשלב מסוים עבר ללמוד אצל הרב שמואל טל בישיבת תורת החיים שבנוה דקלים. לאחר מכן היה חבר בגרעין התורני "אורות אשקלון" באשקלון, ותקופה מסוימת עמד בראשו.
בסוף שנות העשרים לחייו החל להתמקד בעיסוק בהלכות בית המקדש ועבודתו והלכות טומאה וטהרה, ולאורך השנים פרסם מאמרים רבים בנושא בכתבי העת מעלין בקודש ואמונת עתיך.
בסביבות שנת ה'תשס"ב הצטרף לאביו הרב ישראל אריאל בראשות כולל בית הבחירה של מכון המקדש, ובשנת ה'תשס"ו החל המכון להוציא לאור את סדרת הספרים "שערי היכל" על התלמוד הבבלי בעריכתו. עד ה'תשפ"ד יצאו לאור חמישה כרכים: כרך אחד על מסכת יומא, שזיכה אותו בפרס ירושלים לתרבות תורנית לשנת ה'תשס"ח, שני כרכים על מסכת זבחים, ושני כרכים שנכתבו לגמרי על ידו, על מסכת פסחים.
בשנת ה'תשס"ד ערך יחד עם ד"ר ישראל רוזנסון את קובץ המאמרים "באורך נראה אור" לזכר גיסו סגן דני כהן שנהרג בפיגוע בציר המתפללים.
בשנים ה'תשס"ח–ה'תשס"ט פרסם מאמר מקיף בנושא הכלל ההלכתי "חרב הרי הוא כחלל", אותו הוא מפרש באופן מצמצם על פי המקורות התנאיים והתלמוד הירושלמי, בניגוד לדעה המקובלת בראשונים שמבוססת על פשט התלמוד הבבלי. הכלל "חרב הרי הוא כחלל" קובע שאדם או כלי שבא במגע עם מת נהיה אבי אבות הטומאה כמו המת עצמו, כך שמי שנוגע בו הופך לאב הטומאה, אולם לדעת הרב אריאל כלל זה חל רק בזמן שהכלי נוגע במת, ולאחר שהפסיק לגעת בו הוא יורד לדרגת אב הטומאה. לחידוש זה השלכות רחבות על האפשרות לקיום חיי טהרה בימינו.
בשנים ה'תש"ע–ה'תשע"א היה עורך פעיל בוויקיפדיה העברית וכתב בה עשרות ערכים. בין השאר כתב מחדש את הערך טומאה וטהרה, וגרסת הערך דאז עובדה על ידי מכון המקדש לספרון בן כ-100 עמודים בשם "שערי טהרה".
בשנת ה'תשע"א הקים יחד עם הרב דוד מישלוב והרב יואל קטן פורום רבנים אינטרנטי בו מתקיימים דיונים תורניים בסוגיות מחשבתיות והלכתיות שונות. נכון לשנת ה'תשפ"ד חברים בפורום למעלה מ-700 רבנים.
כמו כן, שימש כחבר בפורום תלמידי החכמים שייעצו לרב אריה שטרן בזמן כהונתו כרבה של ירושלים.
בשנת ה'תשע"ג הצטרף לצוות הרבנים המשיבים לשאלות באתר האינטרנט "ישיבה", ונכון לניסן ה'תשפ"ד פרסם למעלה מ-1,300 תשובות בנושאים שונים בהלכה ובמחשבת ישראל. בנוסף ענה לכ-350 שאלות באתר "שמואל הצעיר" של שכונת תושבי חומת שמואל.
החל משנת ה'תשע"ה הוא חבר המערכת של כתב העת אמונת עתיך, ובנוסף הוא חבר המערכת של כתב העת אסיף.
בשנת ה'תשע"ט מכון המקדש הוציא לאור את הכרך הראשון של ספרו "טהרת ישראל" הכולל מאמרים מקיפים בהלכות טומאה וטהרה, שרבים מהם פורסמו כבר בכתבי עת. הספר קיבל הסכמות מהרבנים אביגדר נבנצל (שאף כתב הערות לספר), אריה שטרן, דוב ליאור, זלמן נחמיה גולדברג, יעקב אריאל (דודו), ישראל אריאל (אביו) ומאיר מאזוז. הכרך השני יצא לאור בשנת ה'תשפ"א, ובשנת ה'תשפ"ג יצאה לאור מהדורה שנייה של הכרך הראשון עם תיקונים והשלמות.
במסגרת פעילותו במכון המקדש, בשנת ה'תשע"ה החל לעסוק באינטנסיביות בהלכות פרה אדומה, שבלעדיה לא מתאפשרת מבחינה הלכתית רוב עבודת בית המקדש ומצוות נוספת כגון אכילת תרומה וחלה. הוא שותף לרב מנחם בורשטיין בחיפושים אחר פרה אדומה כשרה, ושותף לפרופ' זהר עמר במחקר היישום הפרקטי של מצוות שריפת הפרה.
הרב אריאל חיבר ספר בשם "פרה אדומה כהלכתה", בו מפורטות הלכות פרה אדומה, ומוצע מתווה ליישום המצווה בעת המודרנית. בשנת ה'תשפ"ב הוא הוציא אותו לאור במהדורת ביקורת שהופצה בקרב מאות רבנים, והוא עדיין בתהליכי הגהה ותיקונים.
הרב אריאל הוא מהפוסקים המתירים כניסה להר הבית. מאמריו בנושא זה נכללו בקובץ "איה מקום כבודו" המרכז מאמרים משני צדדי הפולמוס ההלכתי.