stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גואנטנמו

ערך זה עוסק בעיר בקובה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  קובה קובה
 מחוז:  גואנטנמו
 שפה רשמית:  ספרדית 
 תאריך ייסוד:  1797
 שטח:  741 קמ"ר
 גובה:  55 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  228,436 (2012)
  ‑ צפיפות:  330.10 נפש לקמ"ר (2004)
 קואורדינטות:  20°08′12″N 75°12′50″W﻿ / ﻿20.1366666666667°N 75.2138888888889°W﻿ / 20.1366666666667; -75.2138888888889
 אזור זמן:  UTC -5
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קובה מוגדלת) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקוגואנטנמו(למפת קובה רגילה) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקוגואנטנמו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גואנטנמו (בספרדית: Guantánamo) היא עיר ובירת מחוז גואנטנמו (אנ') בקובה.
בעיר מתגוררים כ-244,603 תושבים נכון ל-2004, המתפרנסים בעיקר מתעשיות הסוכר והכותנה.
העיר גואנטנמו, המכונה גם "גיטמו" (Gitmo), הוקמה בשנת 1819 במרחב ההררי השוכן בין הנחלים גואסו (Guaso), באנו (Bano) וחאיבו (Jaibo).
את העיר משרת הנמל קאימנרה (Caimanera) ונמל תעופה בשם מריאנה גראחאלס (Mariana Grajales), במרחק 16 קילומטרים מהעיר עצמה. העיר מחוברת לרשת הרכבות של קובה.
במרחק 15 קילומטרים מהעיר שוכן בסיס הצי האמריקני במפרץ גואנטנמו.
המקום פורסם בעולם גם על ידי השיר הפופולרי גואנטנמרה (Guantanamera, כלומר "בת-גואנטנמו").
בבסיס הצי האמריקני נמצא גם מתקן המעצר גואנטנמו שהחל לפעול לאחר פיגועי 11 בספטמבר. ב-22 בינואר 2009 הוציא נשיא ארצות הברית ברק אובמה צו המורה על סגירת מתקן המעצר.
ראו גם

תיקון פלאט
פרנסיסקו בויו

פרנסיסקו "פאקו" בויו סאנצ'ס (בספרדית: Francisco "Paco" Buyo Sánchez; נולד ב-13 בינואר 1958) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
לאחר ששיחק בליגות הנמוכות בספרד, החל בויו את דרכו בליגת העל הספרדית במדי סביליה. בויו שיחק 11 עונות במדי ריאל מדריד, מתוכן עשר כשוער הבכיר של הקבוצה. הוא זכה עמה, בין היתר, בשש אליפויות (מתוכן חמש כשוער ראשון), שני גביעים וארבעה תוארי סופר קאפ. בויו ערך שבע הופעות במדי נבחרת ספרד, ונכלל בסגל הנבחרת לשני טורנירי אליפות אירופה.
קריירת משחק

בויו החל את קריירת המשחק בקבוצות נוער מקומיות מאזור הולדתו. את הקריירה המקצועית כשחקן בוגרים החל במיורקה בעונת 1975/1976, אז שיחקה הקבוצה בליגה השלישית.
לאחר עונה אחת במיורקה עבר בויו לדפורטיבו לה קורוניה, והיה לשוער הראשון של הקבוצה בליגת המשנה במשך שתי עונות. לאחר מכן יצא להשאלה בקבוצת וסקה מהליגה השלישית, וזאת עקב שירותו הצבאי בחאקה הסמוכה. לקראת סיום אותה עונה חזר ללה קורוניה עקב בקשתו של המאמן לואיס סוארס מירמונטס, ושם שימש כשוער הראשון במשך עונה אחת נוספת. בסך הכול לזכותו של בויו 122 הופעות במדי לה קורוניה בליגת המשנה.
לקראת עונת 1980/1981 הגיע בויו לראשונה לליגה הבכירה, כשחתם במדי סביליה של המאמן מיגל מוניוס. משחק הבכורה שלו בליגה הראשונה היה ב-14 בספטמבר 1980, במסגרת המחזור השני של העונה, בהפסדה של קבוצתו 2-0 בחוץ לריאל סרגוסה. על אף שלא הפגין יכולת גבוהה באותו משחק, המשיך השוער בן ה-22 לשמור על מקום בין הקורות בסביליה ועד לסיום העונה רשם 33 הופעות ליגה. בויו היה השוער הראשון של הקבוצה במשך שש עונות, בהן רשם 199 הופעות ליגה, אם כי לא הצליח לזכות בתארים עם הקבוצה.
לקראת עונת 1986/1987 עבר בויו לתחנה המשמעותית בקריירה שלו, ריאל מדריד. בעונת הבכורה שלו תחת המאמן לאו ביינהאקר היה בויו אחד משני שחקנים בלבד (יחד עם מיצ'ל) ששותף בכל משחקי הליגה של ריאל מדריד באותה עונה, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות ספרד, התואר הראשון בקריירת המשחק שלו. הייתה זו אליפות ראשונה מתוך ארבע אליפויות רצופות בהן זכה עם הקבוצה, ובכולן שימש כשוער הראשון. באותה העונה העפילה ריאל עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות, לאחר שבשלב שמינית הגמר נעזרה ביכולותיו של בויו שהדף שני פנדלים בדו-קרב בעיטות עונשין מול יובנטוס.
בעונת 1987/1988, עונת האליפות השנייה ברציפות, זכה בויו גם בפרס ריקרדו זאמורה, על יחס הספיגות למשחק הטוב ביותר בליגה. עונה אחר כך השלים עם הקבוצה את הזכייה בדאבל, לאחר שהקבוצה זכתה באליפות השלישית ובמקביל זכתה בגביע המלך הספרדי. בויו שמר על רשת נקייה בגמר מול ריאל ואיאדוליד, שהסתיים בניצחון קבוצתו 1-0. בעונת 1991/1992 זכה בויו בפעם השנייה בפרס ריקרדו זאמורה. עונה אחר כך שוב זכה עם קבוצתו בגביע הספרדי, לאחר ששמר על רשת נקייה בניצחון 2-0 על ריאל סרגוסה בגמר. האליפות החמישית של בויו עם הקבוצה הגיעה בעונת 1994/1995, והייתה לאחרונה שלו כשוער הבכיר של הקבוצה. באותה העונה קבע בויו רצף של 709 דקות ללא ספיגה בליגה, בין ה-3 בדצמבר 1994 ל-12 בפברואר 1995.
עונת 1996/1997 הייתה העונה הראשונה של בויו בריאל בה לא שימש כשוער הבכיר. הוא היה לשוער השלישי של הקבוצה אחרי בודו אילגנר וסנטיאגו קניסארס, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 39. בויו היה לכדורגלן הראשון שחוצה את רף 500 ההופעות בליגה הבכירה בספרד.
קריירת משחק > נבחרת ספרד

בויו החל את דרכו הבינלאומית כשוער בנבחרות הצעירות של ספרד. בין היתר, ייצג את הנבחרת באולימפיאדת מוסקבה (1980) שבמהלכה רשם שתי הופעות מתוך השלוש של נבחרתן, שהודחה כבר בשלב הבתים.
הופעת הבכורה של בויו במדי נבחרת ספרד נערכה ב-21 בדצמבר 1983, במסגרת מוקדמות יורו 1984, תחת המאמן מיגל מוניוס. מוניוס היה המאמן שהעניק לבויו את ההזדמנות הראשונה בליגה הבכירה, כשהחתים אותו בסביליה. המשחק היה משחקה האחרון של ספרד בטורניר המוקדמות, והיא נזקקה לניצחון ב-11 שערים על מנת להעפיל ליורו 1984. למרבה מזלה, גברה ספרד 12-1 על מלטה, עקפה את הולנד בראש טבלת הבית והעפילה לטורניר הגמר. בויו זומן על ידי מוניוס לטורניר בצרפת, אך שימש גיבוי בלבד לקפטן הנבחרת לואיס ארקונדה ולא שותף במהלך הטורניר, בו סיימה ספרד כסגנית אלופת אירופה.
מאז טורניר היורו, בויו לא פתח עוד בהרכב הנבחרת. הוא עלה חמש פעמים נוספות כמחליף, וסבל משליטתו המוחלטת של אנדוני זוביזרטה על עמדת השוער הראשון. בויו זומן פעם נוספת על ידי מוניוס לסגל ספרד לקראת יורו 1988, אך שימש כגיבוי בלבד לזוביזרטה. ספרד הודחה מהטורניר בתום שלב הבתים.
הקריירה הבינלאומית הקצרה של בויו הסתיימה בשנת 1992. בסך הכול ערך בויו שבע הופעות במדי ספרד.
קריירת אימון

לאחר פרישתו נותר בויו בריאל מדריד, שם שימש כמאמן הקבוצה השלישית, ריאל מדריד ג', בעונת 1999/2000. עונה אחר כך הוביל את ריאל מדריד קסטיליה למקום השביעי בליגה השלישית. הוא חזר לתפקיד המאמן לתקופה קצרה בשנת 2008, אז שימש כמאמן קבוצת המילואים של ריאל חאאן בליגה השלישית.
במקביל לתפקידי האימון הקצרים, היה בויו שותף בחברה להתקנת דשא מלאכותי, ושימש כפרשן ספורט עבור רשת אל-ג'זירה בשידורי הליגה הספרדית ויורו 2008. בויו אף כתב בלוג בו ניתח משחקים בליגה הספרדית, בעיתון הספרדי היומי אל פאיס.
תארים

אליפות ספרד (6): 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990, 1994/1995, 1996/1997
הגביע הספרדי (2): 1988/1989, 1992/1993
הסופר קאפ הספרדי (4): 1988, 1989, 1990, 1993
אליפות אירופה: 1984 (מקום שני)
פרס ריקרדו זאמורה (2): 1987/1988, 1991/1992
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975/1976 | מיורקה | ספרדהליגה הספרדית השלישית | 16 | 0 |
| 1976/1977 | דפורטיבו לה קורוניה | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 38 | 0 |
| 1977/1978 | דפורטיבו לה קורוניה | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 37 | 0 |
| 1978/1979 | דפורטיבו לה קורוניה | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 9 | 0 |
| 1979/1980 | דפורטיבו לה קורוניה | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 38 | 0 |
| 1980/1981 | סביליה | ספרדליגת העל הספרדית | 33 | 0 |
| 1981/1982 | סביליה | ספרדליגת העל הספרדית | 34 | 0 |
| 1982/1983 | סביליה | ספרדליגת העל הספרדית | 33 | 0 |
| 1983/1984 | סביליה | ספרדליגת העל הספרדית | 34 | 0 |
| 1984/1985 | סביליה | ספרדליגת העל הספרדית | 31 | 0 |
| 1985/1986 | סביליה | ספרדליגת העל הספרדית | 34 | 0 |
| 1986/1987 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 44 | 0 |
| 1987/1988 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 35 | 0 |
| 1988/1989 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 31 | 0 |
| 1989/1990 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 35 | 0 |
| 1990/1991 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 31 | 0 |
| 1991/1992 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 35 | 0 |
| 1992/1993 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 26 | 0 |
| 1993/1994 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 38 | 0 |
| 1994/1995 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 37 | 0 |
| 1995/1996 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 31 | 0 |
| 1996/1997 | ריאל מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 0 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 680 | 0 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ספרד> שנה | נבחרת ספרד> הופעות | נבחרת ספרד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1983 | 1 | 0 |
| 1984 | 1 | 0 |
| 1987 | 1 | 0 |
| 1988 | 1 | 0 |
| 1991 | 1 | 0 |
| 1992 | 2 | 0 |
| סה"כ | 34 | 0 |
קלמנטה רודריגס

קלמנטה חואן רודריגס (בספרדית: Clemente Juan Rodríguez; נולד ב-31 ביולי 1981 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן בקבוצת בראקס סנטרל מהליגה השלישית בארגנטינה.
רודריגס מזוהה יותר מכל עם קבוצת בוקה ג'וניורס, במדיה שיחק בשלוש קדנציות שונות. הוא ייצג את נבחרת ארגנטינה, בין היתר, בטורנירי קופה אמריקה 2004 ומונדיאל 2010.
קריירת משחק

רודריגס החל את קריירת המשחק בקבוצת בוקה ג'וניורס, תחת המאמן קרלוס ביאנצ'י, והספיק ליטול חלק בשני משחקים בטורניר האפרטורה בשנת 2000, בו זכתה קבוצתו. עד מהרה השתלב קלמנטה, שיכול לשחק כמגן בשני האגפים, כשחקן הרכב קבוע בקבוצתו, וב-2001 זכה עימה בגביע ליברטדורס. רודריגס פתח בהרכב קבוצתו בשני משחקי הגמר מול קרוס אסול המקסיקנית. תחת ביאנצ'י, זכו בוקה ורודריגס בשלושה תארים שונים בשנת 2003 - טורניר האפרטורה בארגנטינה, גביע ליברטדורס לאחר ניצחון כפול בגמר מול סנטוס, והגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין מול מילאן. לרודריגס היה חלק משמעותי בכל הזכיות של קבוצתו באותה שנה, והוא אף פתח בכל משחקי הגמר בהן השתתפה קבוצתו.
בשנת 2004, לאחר חמישה תארים בארבע שנים במדי בוקה, עבר רודריגס לספרטק מוסקבה, אותה אימן אז נביו סקלה האיטלקי. לאחר שחווה חילופי מאמנים וקשיי התאקלמות בעונתו הראשונה ברוסיה, שותף רודריגס ברוב משחקיה של קבוצתו שסיימה כסגנית בליגה הרוסית במשך שתי עונות ברציפות, ב-2005 וב-2006.
ב-2007 הושאל רודריגס לקדנציה שנייה בבוקה ג'וניורס לתקופה של מספר חודשים, במהלכם זכה עם הקבוצה בפעם השלישית בקריירה בגביע ליברטדורס. רודריגס פתח בהרכב קבוצתו בשני מפגשי הגמר מול גרמיו, והיה חלק מחוליית ההגנה ששמרה על רשת נקייה בשני המפגשים. לקראת עונת 2007/2008, הושאל רודריגס פעם נוספת, לקבוצת אספניול מהליגה הספרדית. הוא בילה במדיה עונה אחת בלבד, בה רשם 17 הופעות ליגה בטרם חזר מהשאלה בחזרה לספרטק מוסקבה.
לאחר שנתיים נוספות במוסקבה בהן לא מצא את מקומו ורשם 17 הופעות בלבד, חזר רודריגס למולדתו כשחתם במדי אסטודיאנטס לה פלאטה. הוא שיחק בקבוצה במשך שנה אחת, תחת המאמן אלחנדרו סאבלה, וזכה עימה בגביע ליברטדורס 2009, שהיה הרביעי שלו בקריירה.
ב-2010 חזר רודריגס לקדנציה שלישית בבוקה ג'וניורס, עימה זכה בטורניר האפרטורה 2011. בעונת 2011/2012 חזר לפעילות טורניר גביע ארגנטינה, ורודריגס סייע לקבוצתו לזכות גם בתואר זה, כשפתח בהרכב בגמר בו ניצחה קבוצתו 2-1 את ראסינג קלוב.
ב-2013, עקב חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה לגבי הארכת חוזהו, סיים רודריגס את דרכו בבוקה ועבר לסאו פאולו הברזילאית. רודריגס התקשה להתאקלם בקבוצה, ורשם שלוש הופעות ליגה בלבד במדיה, בטרם חזר לארגנטינה בשנת 2015, כשחתם במדי אתלטיקו קולון.
קריירת משחק > נבחרת ארגנטינה

רודריגס החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה תחת המאמן מרסלו בייאלסה בשנת 2003. שנה אחר כך היה שותף לזכייתה של הנבחרת האולימפית במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה.
באותה שנה זומן רודריגס לסגל של בייאלסה לקראת קופה אמריקה 2004 בפרו. רודריגס נטל חלק בשני משחקים בלבד בדרך למקום השני בטורניר, לאחר ההפסד בגמר לברזיל.
בעקבות התקופה הקשה בספרטק מוסקבה, בה התקשה להתאקלם ולא שיחק באופן קבוע, לא זומן רודריגס לסגל ארגנטינה בין 2006 ל-2010, אך חזרתו לכושר במדי אסטודיאנטס לה פלאטה ובוקה ג'וניורס זיכתה אותו בזימון על ידי דייגו מראדונה לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010 בדרום אפריקה. הוא זומן לסגל על תקן מחליפו של גבריאל היינצה, וזכה לרשום הופעה אחת בלבד, כשפתח בהרכב במשחק האחרון של שלב הבתים, בו ניצחה ארגנטינה 2-0 את יוון.
הופעתו האחרונה של רודריגס במדי ארגנטינה הייתה בשנת 2013, ובסך הכל הוא רשם 20 הופעות בינלאומיות, בהן כבש שער אחד.
תארים

אליפות ארגנטינה (3): 2000 (אפרטורה), 2003 (אפרטורה), 2011 (אפרטורה)
גביע ליברטדורס (3): 2001, 2003, 2007
הגביע הביניבשתי: 2003
גביע ארגנטינה: 2011/2012
גביע ליברטדורס: 2009
אולימפיאדת אתונה 2004 (מדליית זהב)
קופה אמריקה: 2004 (מקום שני)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000/2001 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 14 | 1 |
| 2001/2002 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 26 | 0 |
| 2002/2003 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 30 | 2 |
| 2003/2004 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 25 | 2 |
| 2004 | ספרטק מוסקבה | רוסיהליגת העל הרוסית | 9 | 0 |
| 2005 | ספרטק מוסקבה | רוסיהליגת העל הרוסית | 25 | 1 |
| 2006 | ספרטק מוסקבה | רוסיהליגת העל הרוסית | 20 | 1 |
| 2006/2007 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 14 | 2 |
| 2007/2008 | אספניול | ספרדלה ליגה | 17 | 0 |
| 2008 | ספרטק מוסקבה | רוסיהליגת העל הרוסית | 10 | 1 |
| 2009 | ספרטק מוסקבה | רוסיהליגת העל הרוסית | 7 | 0 |
| 2009/2010 | אסטודיאנטס לה פלאטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 27 | 1 |
| 2010/2011 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 27 | 1 |
| 2011/2012 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 28 | 1 |
| 2012/2013 | בוקה ג'וניורס | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 23 | 0 |
| 2013 | סאו פאולו | ברזילליגת העל הברזילאית | 3 | 0 |
| 2014 | סאו פאולו | ברזילליגת העל הברזילאית | 0 | 0 |
| 2015 | סאו פאולו | ברזילליגת העל הברזילאית | 0 | 0 |
| 2015 | אתלטיקו קולון | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 20 | 0 |
| 2016 | אתלטיקו קולון | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 9 | 0 |
| 2016/2017 | אתלטיקו קולון | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 17 | 0 |
| 2017/2018 | אתלטיקו קולון | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 9 | 0 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 361 | 13 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ארגנטינה> שנה | נבחרת ארגנטינה> הופעות | נבחרת ארגנטינה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2003 | 4 | 0 |
| 2004 | 3 | 1 |
| 2005 | 1 | 0 |
| 2006 | 1 | 0 |
2007: 0
2008: 0
2009: 0
| 2010 | 4 | 0 |
| 2011 | 2 | 0 |
| 2012 | 3 | 0 |
| 2013 | 2 | 0 |
| סה"כ | 20 | 1 |
נציבות קבילות החיילים

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  תת-אלוף (מיל׳) רחל טבת-ויזל
 תאריך כניסה לתפקיד:  16 בפברואר 2021
 דרכי מינוי:  ממונה על ידי שר הביטחון, בהתייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת החוץ והביטחון
 תחום שיפוט:  בירור קבילות של חיילי צה"ל ובני משפחותיהם
 כפוף:  שר הביטחון וועדת החוץ והביטחון
 מושב המשרה:  מחנה רבין בקריה
 משך כהונה קצוב:  חמש שנים
 ייסוד המשרה:  1 בנובמבר 1972
 איוש ראשון:  רב-אלוף (מיל') חיים לסקוב
 אתר נציב קבילות החיילים
 
נציבות קבילות החיילים (נקח"ל) היא יחידה במשרד הביטחון, שמטרתה לאפשר לחיילי צה"ל ובני משפחותיהם להגיש קבילה על כל מעשה או מחדל שנפגעו ממנו ולתבוע את תיקון הליקויים, וזאת שלא דרך צינורות הפיקוד הרגילים המקובלים בצבא. הנציבות הוקמה ב-1 בנובמבר 1972 בעקבות תיקון בחוק השיפוט הצבאי.
יחידת נציבות קבילות החיילים שוכנת בבסיס הקריה ותקציבה נשלט על ידי אגף התכנון (אג"ת) בצה"ל. בראש נציבות קבילות החיילים עומד נציב קבילות החיילים שהוא אזרח על-פי חוק. הנציבה הנוכחית היא תא"ל (מיל') רחל טבת-ויזל. ויזל היא האישה הראשונה בתפקיד זה. צוות המשפטנים בנציבות מורכב כולו מאזרחים המועסקים על-פי חוזים אישיים. מבררי הקבילות בנציבות הם חיילי וקציני צה"ל.
אלפי פניות מופנות לנציבות מדי שנה. הנציבה מחויבת להגיש דוח שנתי על פעילותה (שעובר אישור של הצנזורה הצבאית), סקירה כללית ותיאור הטיפול במבחר של קבילות, לשר הביטחון ולוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
מבנה הנציבות

נציב/ה קבילות החיילים ממונה על ידי שר הביטחון, בהתייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת לתקופת כהונה של חמש שנים. הנוהג הקיים מאז הקמת מוסד הנציבות הוא למנות קצין/קצינת צבא במילואים שאינו משפטן/משפטנית. נוהג זה נשבר לאחר שמונתה רחל טבת-ויזל לנציבה בפברואר 2021.
מחלקת הבירור - המחלקה העיקרית בנציבות אשר בראשה עומד קצין בדרגת אל"ם משמש גם כמפקד היחידה. רמ"ח הבירור כיום היא אל"ם מורן מיורצ׳יק. במחלקה שישה צוותי בירור בראשות קצין בדרגת סא"ל או אל"ם, חלקם במילואים. בכל צוות ישנם קצינים וחיילים בתפקיד מבררים ומשפטן שהוא עורך דין אזרח. תפקיד המחלקה לברר את הקבילות, לסכם את הממצאים ולגבש הצעות לתיקון הליקויים ולמניעת מקרים דומים בעתיד.
היועץ המשפטי לנציב (יועמ״ש)- תפקידו לייעץ בכל שלבי הטיפול בקבילה, הכנת חוות דעת משפטית בסוגיות מהותיות והמלצות לשינוי פקודות ודינים.
ענף הפניות - באחריות הענף קליטת כל הפניות ופתיחת התיקים, אפיון ומיון של הפניות, העברת הקבילות שיטופלו לצוותי הבירור ומתן מענה לקבילות שלא יטופלו.
קצין הבקרה והמעקב (בו״ם) - תפקידו לוודא יישום המלצות הנציב ומתן מענה בנושא קבילות שהסתיימו.
משרד הניהול
נושא לקבילה

קבילה ניתן להגיש על מעשה שנתקיימו בו כל התנאים הבאים:
הוא פוגע במישרין בחייל הנפגע או מונע ממנו במישרין טובת הנאה;
הוא נוגע לסדרי השירות, לתנאי השירות או למשמעת;
הוא בניגוד לחיקוק או לפקודות הצבא, או ללא סמכות חוקית, או בניגוד למינהל תקין, או שיש בו משום נוקשות יתרה או אי-צדק בולט.
קבילות שלא יהיה בהן בירור

אלה קבילות שלא יהיה בהן בירור אלא אם מצאה נציבת הקבילות שיש סיבה מיוחדת המצדיקה את בירורן:
קבילה שהוגשה לאחר שעברה שנה מיום המעשה שעליו נסבה הקבילה, ואם המעשה נודע לקובל מאוחר יותר – מהיום שבו נודע לו המעשה.
דין משמעתי - משפט, מחבוש, עונש, ריתוק, דוחות משטרה צבאית ונושאים שנמצאים בטיפול משטרה צבאית חוקרת או תחת חקירת יוהל״ם.
שינוי שיבוץ (ש"ש).
פנייה פתוחה באותו נושא אצל קצין פניות הציבור (קפ"צ).
הגשת הקבילה

קבילה יכול להגיש כל חייל החש נפגע ממעשה שנעשה לגביו בעת היותם בשרות סדיר או בשרות מילואים פעיל. כמו כן רשאים לפנות הורי החייל שנפגע, או קרובי משפחה אחרים מדרגה ראשונה. אם אין לחייל קרובים כאמור, הוא יכול לבקש מאדם אחר לפנות בשמו. על מנת להגביר את המודעות לנושא הגשת קבילה, מקבל כל חייל שמתגייס דף מידע בנושא עם פרטי הנציבות.
מ-28 במרץ 2007, רשאים גם מיועדים לשירות ביטחון להגיש קבילות כנגד הגורמים הצבאיים המטפלים בענייניהם בטרם גיוסם. לכך נקבע סייג, ולפיו הערכתו, דירוגו או מיונו של מיועד לשירות ביטחון אינם מהווים נושא לקבילה, על מנת למנוע קבילות כנגד נושאים כמו דירוג הקב"א או השיבוץ.
קבילה אפשר להגיש על חייל בכל דרגה או על עובד בשרות צה"ל. חייל אינו חייב ליידע את מפקדיו או לקבל את אישורם להגשת הקבילה. לנקבל אסור למנוע הגשת קבילה או לפגוע בחייל הקובל.
קבילה יש להגיש בכתב במישרין לנציבת הקבילות.
קבילה של אסיר או עציר תוגש במעטפה סגורה למפקד מתקן הכליאה הצבאי שבו הוא מוחזק, והמפקד יעביר את המעטפה, בלי שיפתחנה, לנציבת הקבילות.
בירור הקבילה

כל קבילה מבוררת במחלקת הבירור על ידי מבררי הצוות (חיילי חובה וקצינים שעברו הכשרה ייעודית לכך), בסיוע של רכזי הצוות (חיילי חובה שטרם סיימו את תקופת ההכשרה) ובפיקוח מלא של ראש הצוות - קצין בדרגת סא"ל או אל"ם, קצינים מקצועיים ומשפטנים.
הצוות שומר על חיסיון מלא בעבודתו, בעיקר בכל הקשור לצנעת הפרט.
הוא אוסף עדויות בכתב ובאופן בלתי אמצעי, כמו כן נערכים עימותי גרסאות בין קובלים לנקבלים במידת הצורך, ובמקרים מסוימים אף מגיע הצוות ליחידה על מנת לעמוד מקרוב ולהתרשם מהממצאים שעלו במהלך הבירור.
נציבת הקבילות שמצאה שקבילה מעוררת על פניה חשד שנעברה עבירה, רשאית להעביר את הקבילה, כולה או מקצתה, לפרקליט הצבאי הראשי.
נציבת הקבילות תביא את הקבילה לידיעת האדם שקובלים עליו ולידיעת מפקדו ויתן להם הזדמנות נאותה להשיב עליה, והיא רשאית לדרוש או מי מטעמה, כי ישיבו על הקבילה תוך התקופה שתקבע בדרישה.
לאחר סיום הבירור נקבע האם הקבילה הייתה מוצדקת או לא, ואז מורה הנציבה כיצד ואיך ליישם את המלצותיה. הטיפול בקבילות יכול להביא לאחת משלוש המלצות: הסברה והטעמה של הפקודות הקיימות בעניין שבעטיו הוגשה הקבילה; שינוי הפקודות או הנהלים; ונקיטת אמצעים פיקודיים נגד מפקדים שלא פעלו כנדרש.
ככלל, המלצת הנציבה היא הנחיה לביצוע ואינה ניתנת לערעור, ורק הרמטכ"ל, בתיאום עם הנציבה, מוסמך לחרוג מנוהל זה. עד היום, בכל השנים שבהן קיים מוסד הנציבות, לא ניצלו הרמטכ"לים, ולו פעם אחת, סמכות זאת כדי לחרוג מהמלצות הנציבה.
נציבי קבילות החיילים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מניין | שם | תקופת כהונה | הערות |
| 1 | רב-אלוף (מיל') חיים לסקוב | 1 בנובמבר 1972 – 8 בדצמבר 1982 | היה הרמטכ"ל החמישי |
| 2 | האלוף (מיל') דני מט | 21 בדצמבר 1982 – 21 בדצמבר 1992 |  |
| 3 | האלוף (מיל') אהרון דורון | 21 בדצמבר 1992 – 31 ביולי 1998 |  |
| 4 | תת-אלוף (מיל') עוזי לבצור | 4 באוגוסט 1998 – 3 באוגוסט 2003 |  |
| 5 | תת-אלוף (מיל') אבנר ברזני | 18 בספטמבר 2003 – 23 בנובמבר 2008 |  |
| 6 | האלוף (מיל') יצחק בריק | 10 בדצמבר 2008 – 31 בדצמבר 2018 |  |
| 7 | תת-אלוף (מיל') איתן דהן | 10 בינואר 2019 – 15 בפברואר 2021 | מבקר מערכת הביטחון, שימש כממלא מקום |
| 8 | תת-אלוף (מיל') רחל טבת-ויזל | 16 בפברואר 2021 – מכהנת | היוהל"ם ה-5 בתפקיד, ומנכ"לית הרלב"ד |
לקריאה נוספת

יצחק בריק, בריק - לוחם ללא פשרות, ספרי ניב, 2022, עמודים 413–470.
הערות שוליים

↑  נציב קבילות החיילים - דוחות שנתיים, באתר משרד הביטחון
↑  דו"ח נציב קבילות החיילים מס' 40, נספח א', באתר הנציב
↑  מוסף מיוחד לדו"ח השנתי ה-40 באתר הנציב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007382837305171  VIAF: 141259550   WorldCat (עם VIAF): 141259550 
פנקס נציבות קבילות החיילים
עז א-דין אבו אל-עייש

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1955 (בן 69) מחנה הפליטים ג'באליה, רצועת עזה 
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון  בית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת הארווארד 
 מעסיק:  אוניברסיטת טורונטו 
 פרסים והוקרה:  Burgerschapsprijs Stichting P&V (2012)  מסדר אונטריו  Meritorious Service Decoration 
 
עז א-דין אבו אל-עייש (בערבית: عز الدين ابو العيش, תעתיק מדויק: עז אלדין אבו אלעיש) הוא רופא פלסטיני שבמהלך מבצע עופרת יצוקה נהרגו שלוש מבנותיו ונפצעה בת נוספת עקב פגיעת שני פגזי טנקים של צה"ל בביתו בג'בליה ובחימוש שהוסתר בבית זה. האירוע קיבל תהודה רבה כאשר מיד לאחר מכן זעק האב לעזרה בטלפון בשידור חי בערוץ 10.
קורות חייו > הקריירה הרפואית

אבו אל-עייש נולד במחנה הפליטים ג'בליה. הוא סיים לימודי רפואה באוניברסיטת קהיר ב-1983, התמחה בגינקולוגיה ויילוד באוניברסיטת לונדון, וקיבל תואר מוסמך בבריאות הציבור באוניברסיטת הרווארד. שימש כרופא בעזה, והיה לרופא הראשון מעזה שעבד בבית חולים ישראלי. עבד באופן חלקי במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, ובמרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, שם ביצע טיפולי פוריות. במסגרת עבודתו בסורוקה השתתף גם במחקר על מחלות גנטיות בקרב האוכלוסייה הבדואית.
הוא ניסה ליזום הקמת מרכז רפואי ישראלי משותף בעזה. אחרי השתלטות החמאס על רצועת עזה המשיך לעבוד בישראל, והיה אחד מתושבי עזה המעטים שנכנסו בקביעות לישראל. המשיך להתגורר ברצועת עזה, בבניין בן כמה קומות שבנו הוא ואחיו בג'בליה, ועבד גם במערכת הבריאות המקומית. כשלושה חודשים לפני פרוץ מבצע עופרת יצוקה נפטרה אשתו של אבו אל-עייש נאדיה ממחלת הסרטן, והוא נותר לטפל בשמונת ילדיהם.
קורות חייו > הריגת שלוש בנותיו במבצע עופרת יצוקה

פרוץ מבצע עופרת יצוקה מצא את אבו אל-עייש בתוך הרצועה מבלי יכולת לצאת. כלי התקשורת הישראליים, שהיו מנועים מלדווח מתוך הרצועה, ובייחוד ערוץ 10, שכתבו שלומי אלדר הכיר את ד"ר אבו אל-עייש, השתמשו בקשריהם איתו כדי לקבל דיווחים וראיונות המתארים את המצב ברצועה. במהלך ימי המבצע נוצר קשר בינו לבין פרופסורים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת טורונטו בקנדה, דרך תורם שרצה לתת מענק מחקר שיממן את שהותו שם למשך שלוש שנים, ואחרי שהתרשמו מקורות החיים שלו והסכימו להצעה, ניסו לפעול מול ישראל על מנת לאפשר את יציאתו עם המשפחה מהרצועה, אולם לא הספיקו לעשות זאת בזמן.
ביום שישי, 16 בינואר 2009, ימים ספורים לפני תום המבצע, ירה טנק ישראלי שני פגזים לעבר ביתו של אבו אל-עייש בג'בליה. כתוצאה מן הירי התפוצצו חימושים שהוסלקו בביתו של אל-עייש. מן הירי ומן הרסס שהתפזר מן החימוש שהוסתר בבית נהרגו שלוש מבנותיו ואחת מאחייניותיו. אחת מבנותיו האחרות נפצעה בכל חלקי גופה. אבו אל-עייש התקשר לשלומי אלדר, וזה מיהר להעלות אותו לשידור חי שבו הוא זעק לעזרה. צה"ל איפשר לו באופן חריג להכניס את בתו למדינת ישראל דרך מעבר ארז על מנת לקבל טיפול בתל השומר שהציל את אצבעותיה ואת הראייה בעינה הפגועה.
קורות חייו > הריגת שלוש בנותיו במבצע עופרת יצוקה > נסיבות ההפגזה

בשלהי מבצע עופרת יצוקה הפכה סביבת ביתו של ד"ר אבו אל-עייש, באזור עזבת עבד רבו שמצפון לשג'אעיה, לזירת לחימה עיקרית עבור כוחות צה"ל. כתוצאה מהלחימה נחרבו או ניזוקו קשות למעלה משלוש מאות מבנים ונהרסו למעלה מ-12 ק"מ של דרכים בעזבת עבד רבו. בפרט נפגעו קשות חמישים מבנים באזור בשבוע שקדם להפגזת בית אבו אל-עייש, ועוד תשעים מבנים נפגעו קשות ביומיים שחלפו מהפגזת הבית ועד להפסקת המבצע. לטענת צה"ל, ביום שישי ה-16 בינואר 2009 בערב נורתה אש צלפים ומרגמות מבית הסמוך לבית אבו אל-עייש, וזוהו דמויות בבית אבו אל-עייש שנחשדו כתצפיתנים המכווינים את הירי מהבית הסמוך. לאור זאת הורה מפקד גדוד מחטיבת גולני לירות שני פגזי טנקים לעבר מקור הירי, ושני פגזים נוספים לעבר הדמויות החשודות בבית אבו אל-עייש. כתוצאה מההפגזה התפוצצו חימושים שהוסלקו בבית אבו אל-עייש, תוך פיזור רסס והעלאת עשן שחור וסמיך שאינו אופייני לפגיעת פגז. שבעה רסיסים חולצו מגופן של שלוש מהנפגעות באירוע על ידי גורמים רפואיים ישראליים ופלסטיניים, ולגבי שישה מתוכם נקבע כי מקורם בחימוש מאולתר ולא בחימוש המשמש את צה"ל. בכל ששת הרסיסים נמצא אבק שריפה שחור מסוג אשלגן חנקתי המשמש להנעת רקטות מאולתרות כגון קסאם ואינו מצוי בראשי קרב של חימושים המשמשים את צה"ל בנוסף, ברסיס שחולץ מגופה של הפצועה גיידא אבו אל-עייש נמצא חומר נפץ מסוג ציקלוטרימתילאנטריניטרוסאמין (CTMTNA), שאינו נמצא בשימוש צה"ל אך שכיח במטעני נפץ מאולתרים שהונחו ברצועת עזה. לטענת מפקד הגדוד, בעת שפקד להפגיז את הבית ופיקח על ההפגזה לא ידע כי שוהים בו אזרחים או כי מוסלק בה חימוש, ולא היה מתיר את הירי לו ידע על הימצאות אזרחים בבית.