stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכון למוסיקה ישראלית

| --- | --- |

 תחום:  תעשיית המוזיקה 
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־63 שנים) 
 www.imi.org.il
 קואורדינטות:  32°04′03″N 34°47′09″E﻿ / ﻿32.067380099541°N 34.785752128003°E﻿ / 32.067380099541; 34.785752128003
 he
 
מכון למוסיקה ישראלית (ממ״י) נוסד בשנת 1961 על ידי המועצה הציבורית לתרבות, במטרה להוציא לאור יצירות מאת מלחינים ישראלים ולקדם את המוזיקה הישראלית האומנותית בישראל וברחבי העולם. המכון משמש גם כמרכז המידע למוסיקה בישראל (מממ״י). ככזה, הוא חבר בארגון הבין-לאומי למרכזי מידע למוסיקה (IAMIC) ומקיים קשרים הדדיים עם כ-40 מדינות חברות. מאז ייסודו, המכון רכש את הזכויות לכ-3,800 יצירות מאת כ-250 מלחינים. קטלוג המכון מכיל מגוון גדול של יצירות: תזמורתיות, מקהלתיות, קאמריות וחינוכיות, כמו גם מגוון של מאמרים וחיבורים מוזיקולוגיים. המכון פעיל בהפקת תקליטורים והקלטות של מוזיקה ישראלית אומנותית, הן באופן עצמאי והן בשיתוף פעולה עם ארגונים ומוסדות מוזיקליים אחרים. המכון נתמך על ידי משרד החינוך והתרבות
היסטוריה

המכון למוסיקה ישראלית הוקם ב-1961 על ידי המועצה הציבורית לתרבות שליד משרד החינוך והתרבות, במטרה להוציא לאור ולקדם את המוזיקה הישראלית הקונצרטנטית בכל האמצעים האפשריים. יו״ר חבר הנאמנים היה אז אליעזר פרי, והמנהל והעורך הראשי היה ויליאם (ווילי) אליאס, שכיהן בתפקיד מ-1961 עד 1989. אף על פי שלא היה לו כל ניסיון בהוצאה לאור (אליאס עבד בבנק ושר במקהלת רינת לפני שמונה למנהל המכון), הוא הצליח לבסס את המכון כבית הוצאה למוזיקה בישראל. אליאס אף החל לפרסם ניוזלטר והפיק קונצרטים, אירועי האזנה ופורומים של מלחינים, כחלק מפעילות המכון. בשנת 1987 התאגד המכון כעמותה.
משנות ה-90 נעשתה הפקת התקליטורים לאחת הפעילויות המרכזיות של המכון. יעד משמעותי נוסף היה הפצת מידע לא רק על פעילות המכון עצמו, אלא גם על אירועים אחרים הנוגעים לסצנת המוזיקה האומנותית המקומית. המכון יזם את הוצאת הרבעון ״חדשות ממ״י״ ב-1990. כתב העת יצא עד 2009. המכון מוחשב ב-1991, ובכך הפך לאחד מבתי ההוצאה לאור הממוחשבים הראשונים בתחום המוזיקה.[דרוש מקור]
החל מ-2006 המכון היה המפיק של חג המוסיקה הישראלית, אירוע הדגל של המוזיקה הקונצרטנטית בישראל. מטרת המכון הייתה ליצור סינרגיה בין פעילויות המכון, הן בהוצאה לאור והן בהקלטות, לבין הפקת החג.
ב-2019 מונו אוהד גבאי למנהל המכון, ויבגני אוסלון לעורך הראשי. גבאי ואוסלון הרחיבו את שיתופי הפעולה של המכון עם תחרויות ופסטיבלים שונים (כגון TARF – פסטיבל החליליות תל אביב, תחרות הקומפוזיציה של הקונסרבטוריון הישראלי, תחרות בן-חיים, ועוד). הם שמו דגש על דיגיטציה של חומרים ארכיוניים, החתמה של מלחינים צעירים בראשית דרכם והרחבה של קטלוג המכון, כמו גם ייעול תהליכי ההוצאה לאור. ב-2022 מונה עו״ד אורון שוורץ ליו״ר הוועד המנהל.
בתור בית ההוצאה החשוב למוסיקה בישראל, המכון למוסיקה ישראלית ממלא תפקיד משמעותי בהתפתחות סצנת המוסיקה העכשווית בישראל. הזמינות של כ-3,800 יצירות ישראליות בדפוס, אוסף התקליטורים המתרחב של יצירות מאת מלחינים ישראליים, ופעילותו כמרכז מידע – באמצעות הרבעון ״חדשות ממ״י״ (בעבר), ובאמצעות אתר המכון (כיום) – יצרו את סצנת המוסיקה העכשווית המקומית לא פחות משהם משקפים אותה.
הוצאה לאור

המכון למוסיקה ישראלית הוא בית ההוצאה הראשון בישראל הממומן מכספי ציבור, והחשוב ביותר בסצנת המוזיקה המקומית. מטרתו הראשית היא להוציא לאור יצירות מאת מלחינים ישראליים, אך הוא מוציא לעיתים גם ספרים וחוברות על מוזיקה ומלחינים ישראליים. ממ״י הוא בית ההוצאה המקומי היחיד המיוצג בחו״ל על ידי כעשר הוצאות אירופאיות ואמריקאיות, בהן: .Theodore Presser Co (ארה״ב, קנדה ומקסיקו), .Albersen & Co B.V (הולנד), Peermusic classical (גרמניה, אוסטריה ושווייץ), EME (צרפת, בלגיה, לוקסמבורג, ספרד ופורטוגל), Engström & Södring Musikverlag AS (דנמרק), ו-Český Hudební Fond, o.p.s (צ'כיה, סלובקיה והונגריה).
כיום, המכון מוציא לאור יותר מ-3800 יצירות מאת כ-250 מלחינים ישראליים. המכון מפרסם מיצירותיהם של כל המלחינים החשובים שיצרו בישראל מאז 1920. קטלוג המכון מכיל יצירות תזמורתיות וקאמריות, יצירות סולו, יצירות ווקאליות (סולניות, מקהלתיות ותזמורתיות), מוסיקה אלקטרונית, מספר אופרות ובלטים, וכן מוסיקה למטרות פדגוגיות.
הוצאת תקליטורים

המכון למוסיקה ישראלית מפיק תקליטורים הן באופן עצמאי והן בשיתוף פעולה עם מוסדות מוסיקליים אחרים בישראל. כמו כן, הוא משווק תקליטורים של מוסיקה ישראלית אומנותית שהופקו על ידי הוצאות אחרות.
המכון עשה את צעדיו הראשונים בתחום ההפקה המוזיקלית בשנות ה-70, כאשר הפיק מספר תקליטים (LP) ואף קלטת אחת. ב-1990 המכון הוזמן להשתתף במיזם קיים – מוסיקה בישראל (MII), ולנהל אותו. הארגונים השותפים היו המרכז למוסיקה ירושלים, קול ישראל, אקו"ם, ומשרד החינוך והתרבות. המכון הפיק 26 תקליטורים במשך 7 שנות פעילותו של המיזם, ולאחריהן המשיך להפיק תקליטורים באופן עצמאי. עד כה הפיק המכון 61 תקליטורים.
שיתופי פעולה והפקות

המכון למוסיקה ישראלית משתף פעולה עם מרבית התזמורות, המקהלות, האנסמבלים הקאמריים ומוסדות החינוך המוסיקלי החשובים בישראל, וכן עם גופים מוסיקליים שונים ברחבי העולם. הוא מעורב כמעט בכל אירוע מוסיקלי הכרוך בהזמנת יצירות ממלחינים ישראליים, בביצוע מוסיקה ישראלית ככלל ובביצועי בכורה בפרט, בהם: תחרות פאול בן-חיים – צעירים מבצעים יצירות ישראליות (בהפקת עמותת ״נוער מוסיקלי בישראל״), התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין, תחרות הנבל הבינלאומית בישראל, והזמרייה – כנס המקהלות הבינלאומי בישראל. כמו כן, הוא משתף פעולה עם פסטיבל תל אביב לחליליות (TARF), עם תחרות הקומפוזיציה של הקונסרבטוריון הישראלי, ועם סדרת הקונצרטים של אנסמבל המאה ה-21 (בתל אביב ובירושלים). המכון מספק תווים לקונצרטים המתקיימים במרכז למוסיקה ירושלים הכוללים ביצועי בכורה ליצירות ישראליות ותומך באנסמבל מיתר למוסיקה עכשווית. בשנים 2006–2018 הפיק המכון את חג המוזיקה הישראלית – פסטיבל המתקיים ברחבי ישראל. המכון מציג את פרסומיו באירועים מוסיקליים שונים בארץ ובעולם.
בשנות ה-90 וה-2000 המוקדמות המכון שיתף פעולה עם אירועי הביאנלה למוסיקה עכשווית במוזיאון תל אביב לאמנות, עם סדרת המוסיקה העכשווית של אנסמבל מוסיקה נובה (במוזיאון תל אביב), ועם פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון. במהלך שנות ה-90 הפיק שתי תחרויות לכתיבת יצירה תזמורתית בשיתוף פעולה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. לפרויקט היו שתי מטרות עיקריות: לעודד כתיבה של יצירות סימפוניות איכותיות, ולהגביר את המודעות הציבורית לפועלו של המכון. חבר השופטים היה בין-לאומי, ובשלב הגמר ניגנה התזמורת שלוש יצירות בקונצרט פומבי ששודר בשידור חי.
מרכז המידע

זמן לא רב לאחר הקמת המכון החליטה המועצה הישראלית לתרבות ואומנות שהמכון ישמש גם כמרכז המידע למוסיקה בישראל (מממ״י). ככזה, הוא חבר בארגון הבין-לאומי למרכזי מידע למוסיקה (IAMIC). בתחילה סיפק המרכז מידע על כלל הפעילות המוזיקלית בישראל (לא רק בתחום המוזיקה הישראלית), אבל לאחר שאיגוד הקומפוזיטורים הקים את מרכז המוסיקה הישראלית (מל״י) והחל מאבק על תקציבי הוצאה לאור, הורחבה פעילות מממ״י על מנת להקיף את כלל הפעילויות של המרכזים החברים ב-IAMIC העולמית, והמרכז נעשה גם הוצאה לאור. אי לכך, המכון רשום למעשה כשתי חברות הוצאה שונות: ממ״י ו-מממ״י, אם כי פעילותה של מממ״י הופסקה זה מכבר וכיום כלולים מרבית פרסומיה בקטלוג הכללי של ממ״י.
בשנים 1990–2009 הוציא מרכז המידע כתב עת מקיף על פעילויות המכון ועל הנעשה בתחום המוזיקה בישראל – חדשות ממ״י. כתב העת סיקר את כל סצנת המוזיקה הקונצרטנטית בישראל, וכן ביצועים של מוסיקה ישראלית ברחבי העולם.
אתר המכון מספק גישה לקטלוגים של המכון (כולל אפשרות להזמין תווים, ספרים והקלטות) והוא מעודכן על מנת לספק גם מידע על מופעי מוסיקה ישראלית בארץ ובעולם ועל מלחינים ישראליים. במרכז ההאזנה של המכון ניתן לעלעל בכ-2,700 פרטיטורות מאת יותר מ-250 מלחינים, וארכיון ההקלטות מכיל כ-1,600 פריטים. המרכז נמצא כעת בתהליכי בניה של ספריה מרכזית למוסיקה ישראלית אשר תנגיש לציבור הרחב את יצירותיהם של כלל מלחיני ישראל, הן בתווים והן בהקלטות (באם קיימות).
הערות שוליים

↑  מכון למוסיקה ישראלית התחיל בפעולה, חרות, 8 בספטמבר 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264950505171 
פאול בן-חיים – חייו ויצירתו
קונצרטים – מכון למוסיקה ישראלית
מועדון סיירה קנדה

| --- | --- |
 תחום:  איכות הסביבה
 מדינה:  קנדה 
 מטה הארגון:  אוטווה 
 מקום פעילות:  קנדה
 חברים:  10,000
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים)
 http://www.sierraclub.ca
 
מועדון סיירה קנדה (באנגלית: Sierra Club Canada בראשי תיבות: SCC) הוא ארגון איכות סביבה בקנדה.
מועדון סיירה קנדה הוקם ב-1963 כאשר חברי התנועה לאיכות הסביבה מקולומביה הבריטית התקשרו עם מועדון סיירה בארצות הברית (רבים מחברים אלו בלטו אחר-כך בהקמת ארגון גרינפיס). מועדון סיירה קנדה הפך לארגון כלל-קנדי ב-1989, וקם רשמית כארגון קנדי ב-1992.
נכון ל-2010 רשומים בארגון כ-10,000 חברים ותומכים. המשרד הראשי של הארגון שוכן באוטווה.
ארגון

מועדון סיירה קנדה מנוהל על ידי מועצת מנהלים בת ארבעה עשר חברים, הנבחרים במושב הכללי השנתי.
מועדון סיירה קנדה מחולק לארבעה אזורים: אטלנטי(אנ'), אונטריו, פרריה וקוויבק ובנוסף תנועת הנוער של המועדון (Sierra Youth Coalition / Coalition Jeunesse Sierra). לתנועה יש משרדים באדמונטון, הליפקס, מונטריאול, טורונטו, ונקובר וויקטוריה.
בנוסף כולל המועדון כמה קבוצות מקומיות הפועלות בעיקר ברמה העירונית.
שותפים וחברות בנות

מועדון סיירה קנדה הוא שותף לקרן מועדון סיירה קנדה (Sierra Club Canada Foundation) וקרן מועדון סיירה קולומביה הבריטית (British Columbia Foundation).
קואליציית הנוער סיירה (Sierra Youth Coalition) היא תנועת הנוער של מועדון סיירה קנדה.
מועדון סיירה קנדה הוא חבר עיקרי ברשת הסביבתית הקנדית(אנ') (Canadian Environmental Network), ארגון גג של תנועות למען הסביבה בקנדה.
פעילות

מועדון סיירה קנדה פועל בחמישה תחומים:
ההתחממות העולמית (Climate Change) – המועדון פועל ברמת הלאומית והמקומית להפחית את פליטת גזי החממה ולקדם שימוש באנרגיה מתחדשת.
פעילות מקומית (Grassroots Action) – כל שלושה חברים ומעלה יכולים ליצור קבוצה שתפעל למען פרויקט שימור מסוים בתמיכה של ההנהלה האזורית של המועדון.
בריאות ורווחה (Health & Wellbeing) – הארגון מאמין שבריאות האדם קשורה ישירות לבריאות כדור הארץ: מים טהורים, אוקיינוסים נקיים ומרחבי טבע הכוללים מגוון עשיר של בעלי חיים וצמחים. הארגון מעודד נופש פעיל באתרי טבע.
קיימות (Sustainability) – קרן מועדון סיירה קנדה פועלת ברמה המקומית והלאומית לקדם דרך חיים המבוססת על קיימות.
חיות הבר ומרחבי הטבע (Wildlife & Natural Spaces) – המועדון פועל בשיתוף פעולה עם חברים, בני ברית וקהילות לשמר ולהגן על חיות הבר ושטחי הטבע.
הערות שוליים

↑  Board of Directors
↑  History
↑  Issues
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n89663212  VIAF: 134805210   WorldCat (עם VIAF): 134805210
מולי אוקלהן

מולי גרייס אוקלהן, OAM (באנגלית: Mollie Grace O'Callaghan, OAM; נולדה ב-2 באפריל 2004) היא שחיינית אוסטרלית, האלופה האולימפית (פריז 2024), אלופת העולם (פוקואוקה 2023) ושיאנית העולם בעבר במשחה ל-200 מטר חופשי. פעמיים ברציפות אלופת העולם (בודפשט 2022 ופוקואוקה 2023) במשחה ל-100 מטר חופשי. זוכת 12 מדליות מאליפויות העולם, מהן 8 זהב ו-4 כסף.
ביוגרפיה

אוקלהן מתאמנת בהדרכתו של דין בוקסול.
ביוגרפיה > 2021 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד, כולן במשחי שליחות לאחר שהשתתפה בשלבים המוקדמים שלהם. מדליות זהב; כשחיינית ראשונה במשחה שליחות 4x100 מטר היא קבעה תוצאה של 53.08 שניות כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב תוצאה של 52.35 שניות. מדליית ארד; כשחיינית ראשונה במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי היא קבעה שיא עולם לנערות חדש של 1:55.11 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > אלופה ושיאנית עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 היא זכתה ב-6 מדליות, 3 זהב ו-3 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.67 שניות, לפני שרה שסטרם משוודיה (52.80 שניות) וטורי הסק מארצות הברית (52.92 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מדיסון וילסון, מג האריס ושיינה ג'ק בתוצאה של 3:30.95 דקות, לפני קנדה (3:32.15 דקות) וארצות הברית (3:32.58 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 52.70 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'ק קרטרייט, קייל צ'למרס ומדיסון וילסון בשיא עולם חדש של 3:19.38 שניות, שיפור לשיא העולם בן 3 השנים של ארצות הברית (3:19.40 דקות). שנייה סיימה קנדה (3:20.61 שניות) לפני ארצות הברית (3:21.09 שניות). כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 52.03 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.22 דקות, אחרי יאנג ג'ונשואן (1:54.92 דקות) ולפני (1:56.25 דקות), שתיהן מהרפובליקה העממית של סין, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מדיסון וילסון, ליה ניל וקיה מלוורטון בתוצאה של 7:41.45 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 7:41.45 דקות ולפני קנדה (7:44.76 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:55.94 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קיילי מקיואן, ג'נה שטראוך ובריאנה תרוסל בתוצאה של 3:54.25 דקות, אחרי ארצות הברית (3:53.78 דקות) ולפני קנדה (3:55.01 דקות).
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 כסף, יותר מכל שחיין או שחיינית אחרת באליפות. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי, בפעם השנייה ברציפות, בתוצאה של 52.16 שניות, לפני שיבון הוהי מהונג קונג (52.49 שניות) ומריט סטיינברכן מהולנד (52.71 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:52.85 דקות, לפני בת ארצה אריארן טיטמוס שקבעה שיא אישי חדש של 1:53.01 דקות וסאמר מקינטוש מקנדה שקבעה שיא לאומי ושיא עולם לנוער חדש של 1:53.65 דקות. היא שיפרה את השיא הוותיק בן 14 השנים של פדריקה פלגריני מאיטליה (1:52.98 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם שיינה ג'ק, מג האריס ואמה מקיאן בשיא עולם חדש של 3:27.96 דקות, לפני ארצות הברית (3:31.93 דקות) והרפובליקה העממית של סין (3:32.40 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 52.08 שניות, המהירה באליפות, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם שיינה ג'ק, בריאנה תרוסל ואריארן טיטמוס בשיא עולם חדש של 7:37.50 דקות, לפני ארצות הברית (7:41.38 דקות) והרפובליקה העממית של סין (7:44.40 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:53.66 דקות ובמשחה שליחות משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'ק קרטרייט, קייל צ'למרס ושיינה ג'ק, בשיא עולם חדש של 3:18.83 דקות, לפני ארצות הברית (3:20.82 דקות) והממלכה המאוחדת (3:21.68 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.71 שניות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:53.37 דקות, אחרי ארצות הברית (3:52.08 דקות) וולפני קנדה (3:54.12 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.95 שניות.
ביוגרפיה > 2024

במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת פריז שנערכו בבריזביין ביוני 2024 היא סיימה פעמיים במקום שני, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה מהירה משיא העולם שלה 1:52.48 דקות, אחרי אריארן טיטמוס שקבעה שיא עולם חדש של 1:52.23 דקות ובמשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 57.88 שניות, אחרי קיילי מקיואן 57.41 שניות.
במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 1:53.27 דקות, לפני אריארן טיטמוס (1:53.81 דקות) ושיבון הוהי (1:54.55 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם שיינה ג'ק, אמה מקיאן ומג האריס בשיא אולימפי חדש נוסף של 3:28.92 דקות, לפני ארצות הברית שקבעה שיא אמריקה חדש של 3:30.20 דקות והרפובליקה העממית של סין שקעה שיא אסיה חדש של 3:30.30 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 52.24 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם לני פליסטר, בריאנה תרוסל ואריארן טיטמוס בשיא אולימפי חדש נוסף של 7:38.08 דקות, לפני ארצות הברית (7:40.86 דקות) והרפובליקה העממית של סין (7:42.34 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:53.52 דקות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:53.11 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:49.63 דקות ולפני הרפובליקה העממית של סין (3:53.23 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.83 שניות, התוצאה המהיירה במשחקים האולימפיים ומדליית ארד במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.76 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:37.43 דקות והרפובליקה העממית של סין  (3:37.55 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 52.01 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.34 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 24.49 שניות (2024)
100 מטר חופשי: 52.08 שניות (2023)
200 מטר חופשי: 1:52.48 דקות (2024)
50 מטר גב: 27.38 שניות (2023)
100 מטר גב: 57.88 שניות (2024)
200 מטר גב: 2:08.48 דקות (2022)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 24.40 שניות (2020)
100 מטר חופשי: 51.50 שניות (2022)
200 מטר חופשי: 1:55.24 דקות (2020)
50 מטר גב: 25.49 שניות (2022)
100 מטר גב: 55.62 שניות (2022)
200 מטר גב: 2:05.45 דקות (2020)
מלנין

מלנין (Melanin) הוא צבען חום-שחור המופרש מתאים באפידרמיס הקרויים מלנוציטים.
למטה: מוטציה של חוסר במלנין בעובר של דג זברה
קטע של פולימר המלנין. COOH בסוגרים משמעו קבוצת חומצה או אטום מימן או (לעיתים נדירות) מתמיר אחר
המלנין הוא פולי-קווינון (אנ')‏ (Poly-quinone), מולקולה בעלת מערכת קשרים כפולים מצומדים: מערכת זו מאפשרת בליעת אור בטווח רחב של אורכי גל.
מלנין בולע קרינה באורכי גל קצרים (בעיקר קרינה על-סגולה) ובכך מגן על הגוף מפני הקרינה. ככל שאדם נחשף יותר לאור השמש, כך מפרישים המלנוציטים יותר מלנין והופכים את העור לכהה; זהו מקורה של תופעת השיזוף.
המלנין נמצא בעיקר בעור, שם הוא משפיע על צבע העור, אך הוא מצוי גם בשיער ובעיניים. צבע עיניים כחול מעיד על ריכוז נמוך של מלנין בעיניים, או במקרה של שיער, שיער בלונדיני מראה על ריכוז מלנין נמוך. שומות ונמשים נגרמים על ידי הצטברות של מלנין. ככל שריכוז המלנין עולה, כך מתכהים השיער והעיניים.
שני סוגי מלנין עיקריים מיוצרים במלנוזום: אומלנין (Eumelanin), שצבעו שחור-חום, ופאומלנין (Pheomelanin), שצבעו צהוב-אדום, ואחראי לצבע שיער ג'ינג'י.
מלנין הוא חומר שאינו מסיס במים, וסופג אורכי גל שונים, כולל בתחומי קרינות ה-UVA וה-UVB. מלנין מגן על ה-DNA מפגיעות מי חמצן בו, אך למרות זאת, בסופו של דבר, הפיגמנט המעוּרר מעביר את האנרגיה שנספגה אל ה-DNA, בין אם דרך רדיקלים חופשיים, ובין אם בדרכים אחרות, שעדיין לא ידועות במלואן. העברת האנרגיה ל-DNA עלולה לגרום להופעת מוטציות.
כימיה

המלנין נוצר מחומצת האמינו טירוזין על ידי חמצון הטירוזין הקושר אטום חמצן בפחמן 5 של טבעת השייר, וסגירת הקצה האמיני לטבעת מחומשת על ידי חיבורו לפחמן 2 של טבעת השייר. הבהרת עור קוסמטית על ידי ארבוטין מעכבת את הפיכת הטירוזין למלנין מכיוון שלארבוטין (שגם מכיל שייר פנול) יש תרכובת דומה.
פעולת המלנין בעור האדם

מלנוציטים מכניסים גרעיני מלנין לתוך שלפוחיות תאיות מתמחות הנקראות מלנוזומים. אלה מועברות לתוך תאי הקרטין באפידרמיס האנושי. בכל תא שקולט את המלנין מצטברים המלנוזומים סביב גרעין התא, שם הם מגינים על הדי-אן-איי הגרעיני ממוטציות שנגרמות על ידי הקרינה המייננת של קרני השמש העל-סגולות. בהכללה, אנשים שאבותיהם חיו תקופות ממושכות באזורי קו המשווה, עורם מכיל כמויות גדולות יותר של מלנין.
לא כל השפעות המלנין הן בעלות יתרון לגוף האדם. פיגמנטציה מגדילה את עומס החום באקלים חם, ואנשים כהי עור קולטים 30% יותר מחום השמש מאשר אנשי בהירי עור, אם כי אפקט זה עשוי להתאזן על ידי הזעה רבה יותר. באקלים קר, עור כהה מפסיד חום רב יותר. פיגמנטציה גם מגבילה את הסינתזה של ויטמין D כך שבאזורים בהם התזונה לקויה, ילדים כהי עור נמצאים בסיכון מוגבר לרככת מאשר ילדים בהירי עור.
פעולת המלנין בעור האדם > מקורות אבולוציוניים של הצטברות מלנין בעור האדם

באדם הקדמון התפתח עור כהה לפני כ-1.2 מיליון שנה. מוטציות שגרמו להופעת עור כהה שרדו בהצלחה רבה יותר לאחר נשירת שיער הגוף, מכיוון שללא שיער הגוף הצטברו נזקי הקרינה באופן משמעותי יותר, ומוטציות כאלה הגנו על נשאיהן. בני אדם מוקדמים יותר היו בעלי עור בהיר תחת פרוותם, בדומה לזה שקיים בקרב פרימטים אחרים. האדם שהאנטומיה שלו היא הקרובה ביותר לזה של אדם בן זמננו, התפתח באפריקה לפני 200,000-100,000 שנה ויישב את יתר חלקי העולם בתקופת הזמן שבין 80,000-50,000 שנה לפני זמננו. במהלך יישוב העולם, הזדווג האדם עם מיני אדם קדמון אחרים, בהם ניאנדרטלים, דניסובים ואולי אחרים. סביר שלאדם שיצא מאפריקה היו בעורו כמויות מלנין רבות, שייצרו עור כהה יותר, בדומה לבני האדם החיים באפריקה בימינו, אך עם הגירתם של בני ההומו סאפיינס לאירופה ולאסיה, לאזורים בהם קרינה השמש פחות אינטנסיבית, פחתו לחצי הברירה האבולוציוניים (אנ') שהביאו לייצור מלנין בקרב בני האדם באפריקה. כך נוצר טווח רחב יותר של כהות ובהירות העור האנושי – משחור ועד לבן.
פעולת המלנין בעור האדם > השפעות

עורם של אנשים שהיגרו לכיוון קו המשווה מתכהה יותר, עקב חשיפה לקרינת על-סגול, וכך עורם מקבל הגנה רבה יותר. כאמור, זה מקורה של תופעת השיזוף. אנשים כהי עור, שעורם מייצר כמויות גדולות יותר של מלנין (מהסוג אומלנין), מוגנים טוב יותר מפני כוויות שמש והתפתחות מלנומה, צורה קטלנית בפוטנציה של סרטן העור, כמו גם בעיות בריאות אחרות הקשורות לחשיפה לקרינת שמש מרובה. מלנין בעין מגן מפני קרינת על-סגול וקרינה אחרת של אור נראה בתדרים גבוהים. אנשים עם עיניים אפורות, כחולות וירוקות נמצאים בסכנה רבה יותר ללקות בבעיות עיניים הקשורות לשמש. עדשת העין מצהיבה עם השנים, וכך מספקת הגנה נוספת. ייתכן שלמלנין יש גם תפקיד בהגנה על פנים התא על ידי בידוד תוך-תאי של יוני מתכת רעילים.
הערות שוליים

↑  Liu Y, Hong L, Kempf VR, Wakamatsu K, Ito S, Simon JD (June 2004). "Ion-exchange and adsorption of Fe(III) by Sepia melanin". Pigment Cell Research. 17 (3): 262–9. doi:10.1111/j.1600-0749.2004.00140.x. PMID 15140071.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563005205171  BnF: cb11936432n (data)  LCCN: sh85083376  NDL: 00567607
מסה ומריבה (אתר מקראי)

מסה ומריבה הוא שמו של אתר מקראי הנזכר בסיפור מסה ומריבה פרשת בשלח שבספר שמות. על פי המסופר שם, בני ישראל חנו ברפידים שבמדבר סיני באחת התחנות הראשונות לאחר יציאת מצרים, בחודש השני ליציאה. שם המקום הוסב למסה ומריבה בעקבות מריבה שרבו בני ישראל עם משה וניסיון (מסה) שניסו את ה' בתלונתם על העדר מים במדבר.
הסיפור המקראי

על פי המסופר בסוף פרשת בשלח שבספר שמות, כשהגיעו בני ישראל לרפידים לא היו להם שם מים לשתייה, והם רבו עם משה ודרשו ממנו לספק להם מים, תוך האשמתו בכך שהוצאתם ממצרים תוביל למותם בצמא:
וַיִּסְעוּ כָּל עֲדַת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל מִמִּדְבַּר סִין לְמַסְעֵיהֶם עַל פִּי ה' וַיַּחֲנוּ בִּרְפִידִים וְאֵין מַיִם לִשְׁתֹּת הָעָם. וַיָּרֶב הָעָם עִם מֹשֶׁה, וַיֹּאמְרוּ: תְּנוּ לָנוּ מַיִם וְנִשְׁתֶּה! וַיֹּאמֶר לָהֶם מֹשֶׁה: מַה תְּרִיבוּן עִמָּדִי? מַה תְּנַסּוּן אֶת ה'?
וַיִּצְמָא שָׁם הָעָם לַמַּיִם, וַיָּלֶן הָעָם עַל מֹשֶׁה, וַיֹּאמֶר: לָמָּה זֶּה הֶעֱלִיתָנוּ מִמִּצְרַיִם, לְהָמִית אֹתִי וְאֶת בָּנַי וְאֶת מִקְנַי בַּצָּמָא?
משה פנה אל ה' שיורה לו כיצד לנהוג למול דרישת ההמון הזועם שעלול לסוקלו, וה' מורה לו להכות בעזרת מטהו בצור שבחורב לעיני הזקנים, דבר שיגרום באופן ניסי להוצאת מים מן הסלע. לאחר שמשה עשה כן, והעם שתייה לרוויה, הסב משה את שם המקום ל"מסה ומריבה" על שם המריבה עם משה והניסיון שניסו את ה' בדורשם מים:
וַיִּצְעַק מֹשֶׁה אֶל ה' לֵאמֹר: מָה אֶעֱשֶׂה לָעָם הַזֶּה? עוֹד מְעַט וּסְקָלֻנִי!
וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה: עֲבֹר לִפְנֵי הָעָם, וְקַח אִתְּךָ מִזִּקְנֵי יִשְׂרָאֵל, וּמַטְּךָ אֲשֶׁר הִכִּיתָ בּוֹ אֶת הַיְאֹר קַח בְּיָדְךָ וְהָלָכְתָּ. הִנְנִי עֹמֵד לְפָנֶיךָ שָּׁם עַל הַצּוּר בְּחֹרֵב, וְהִכִּיתָ בַצּוּר וְיָצְאוּ מִמֶּנּוּ מַיִם וְשָׁתָה הָעָם. וַיַּעַשׂ כֵּן מֹשֶׁה לְעֵינֵי זִקְנֵי יִשְׂרָאֵל.
וַיִּקְרָא שֵׁם הַמָּקוֹם מַסָּה וּמְרִיבָה עַל רִיב בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְעַל נַסֹּתָם אֶת ה' לֵאמֹר הֲיֵשׁ ה' בְּקִרְבֵּנוּ אִם אָיִן
הסיפור המקראי > בביקורת המקרא

אף שעל פי המתואר במקרא סיפור מסה ומריבה התרחש ברפידים שבמדבר סיני, וסיפור מי מריבה התרחש במדבר צין, כמה חוקרי מקרא טוענים שסיפור מי מריבה הוא גרסה נוספת לסיפור מסה ומריבה, ומדובר למעשה באותו המקום, כאשר הנוסח בספר שמות הוא מהמקור השערת התעודות, והנוסח בספר במדבר הוא מהמקור הכוהני. לטענתם, התיאור האחרון, כמו המקור הכוהני בכלל, נחשב לניסיון להחליף את גרסת השערת התעודות, שאינו מתייחס לאהרן כחשוב כפי שהמחבר הכהני היה מעוניין.
ראו גם

מי מריבה
מנסטר

מנסטר (באנגלית: Munster, באירית : an Mhumhain או Cúige Mumhan) היא הדרומית שבין ארבע פרובינציות אירלנד. מקורו של השם מנסטר בשבטי ה-Mhumha ששכנו באזור בתקופות קדומות, בתוספת הסיומת הנורדית staðr, שמשמעותה ארץ.
שטחה של מנסטר הוא 24,279 קמ"ר, ואוכלוסייתה נאמדת בכ-1.17 מיליון נפש נכון ל-2006.
שניים ממנהיגיה הבולטים של אירלנד דניאל או'קונל ומייקל קולינס נולדו במנסטר.
המחוזות הכלולים בשטח הפרובינציה הם:
מחוז קורק - שטחו כ-7,460 קמ"ר, כ 480,000 תושבים (נכון ל-2006).
מחוז קלייר - 3,242 קמ"ר, כ-111,000 תושבים.
מחוז קרי - 4,748 קמ"ר, כ-139,000 תושבים.
מחוז לימריק - 2687 קמ"ר, כ-184,000 תושבים.
מחוז טיפררי - 4,304 קמ"ר, כ-149,000 תושבים.
מחוז ווטרפורד - 1,838 קמ"ר, כ-108,000 תושבים.
העיר הגדולה בפרובינציה היא קורק, בה מתגוררים כ-213,000 תושבים, ואחריה לימריק (130,000) וווטרפורד (55,000). בלימריק הייתה קהילה יהודית בתחילת המאה העשרים, אולם לאחר חרם לימריק ב-1904 ואילך עברו מרבית יהודיה לקורק.
השם האירי הנפוץ "מונהאן" (Moynihan, Monahan, Monaghan, וגרסאות נוספות) מקורו ב-O' Muimhneachain, שפירושו גבר שמוצאו במנסטר. שם זה נפוץ מאוד במחוזות קורק וקרי.