stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה גוירי
ביוגרפיה

מריה אמליה ויסנטה גוירי נולדה ב-29 באוגוסט 1873 במדריד למשפחה באסקית, היא בילתה את שנותיה הראשונות באלגורטה, כפר על חוף הים במחוז ביסקאיה. היא חזרה למדריד עם אמה עמליה גוירי. בשל בריאותה הרופפת היא חונכה בביתה על ידי אמה, אשר נתנה לה שיעורים, כדי לסייע במאבק בדלקת המפרקים והשחפת שלה.  תוך התעלמות ממוסכמות התקופה היא רשמה את מריה לחדר כושר וכשהייתה בת שתים עשרה החלה ללמוד קורסים לעסקים באגודה לחינוך נשים. שם גילתה שהיא נהנית מלימודי הדקדוק ובשנת 1887 היא נרשמה לבית הספר למורים כדי להיות מורה.
ב-1892 היא קיבלה אישור מהמזכיר הכללי להוראה, להירשם רשמית כסטודנטית על מנת להשתתף בשיעורים - בתנאי שנוכחותה לא תסיח את דעתם של התלמידים הגברים.  לפני כל שיעור היא לא הורשה להמתין במסדרון ונאלצה להמתין במשרד הסמוך לכיתתה. הפרופסור שלה היה מלווה אותה לשולחן הכתיבה שלה ליד השולחן שלו. בסוף השיעור היא לוותה החוצה באותה דרך.
מריה גוירי השיגה את התואר מורה בבית ספר רגיל (1893), וכן תואר בפילוסופיה (1896), ודוקטור לפילוסופיה (1909).
נישואים

מריה פגשה את רמון מננדס פידל כשהמורה שלה לקח אותה לשמוע את תלמידו לשעבר מרצה בבית הספר לתארים מתקדמים של האוניברסיטה. רמון היה באותה העת פרופסור באוניברסיטה וקיבל את הקתדרה בפילולוגיה. כשגילתה שהם חולקים את אותם תחומי עניין היא הפכה לתלמידה שלו ולאחר מכן לעוזרת שלו.  הם נישאו בשנת 1900 ולירח הדבש שלהם הם נסעו למקומות המוזכרים בפואמה אל סיד (Poema de mí Cid), שיר האפוס הספרדי העתיק ביותר שהשתמר.
נולדו להם שלושה ילדים: רמון, שמת בילדותו, חימנה וגונזלו.
מריה ורמון הקדישו את חייהם למחקר בכל מה שקשור לפילולוגיה ולשימור ההיסטוריה והבלדות הספרדיות הקדומות. היא גם שיתפה פעולה עם ארגון ״ההגנה על עברייני נוער״, שנוסד ב-1916 כדי לסייע למניעת כליאת בני נוער מתחת לגיל 16.
היא לימדה במכללה לחינוך שפה וספרות. ב-23 באוקטובר 1933 היא נבחרה לחברת ההנהלה של ״המועצה ללימודים מתקדמים״. היא לימדה במכון לחינוך חופשי עד פרוץ מלחמת האזרחים בספרד בשילוב פעילות גופנית יחד עם לימודים עיוניים.
מלחמת האזרחים הספרדית

מריה ורמון היו בביתם הכפרי בסן רפאל, עיירה השוכנת על הכביש המקשר בין מדריד לארמון המלכותי של לה גרניה דה סן אילדפונסו, כאשר פרצה מלחמת האזרחים והפתיעה אותם לחלוטין. הם היו עם בתם חימנה, בעלה, מיגל קטלאן סנודו ובנם דייגו קטלאן באזור שנשלט על ידי צבא שהתקומם נגד הרפובליקה הספרדית השנייה. לאחר הפצצת מטוסים הם נאלצו לברוח לאל אספינאר ומאוחר יותר לסגוביה. המלחמה הייתה אסון עבור גוירי. הם היו בצד של פרנקו אבל היא עדיין הגנה על דעותיה הליברליות כולל שוויון זכויות לנשים בכל התחומים, במיוחד בחינוך.
בארכיון הכללי של מלחמת האזרחים בספרד נמצא תיעוד של המגלה שבני משפחתה וחוג החברים שלהם ביו במעקב, ונבדקה התכתובת שלהם. הדו"ח שנשלח לבורגוס, בסיס הממשלה הלאומנית, אמר כי "רמון מננדס פידל, מנהל האקדמיה הספרדית המלכותית, היה חלש אופי ונשלט לחלוטין על ידי אשתו, מריה גוירי, אישה בעלת כישרון רב ואנרגיה יוצאת דופן. שהסיטה את בעלה וילדיה. היא מאוד משכנעת ואחד האנשים המסוכנים בספרד. ללא ספק אחד השורשים היותר חזקים של המהפכה".
לאחר המלחמה נסגר המכון לחינוך חופשי וכל בתי הספר בחסות המועצה ללימודים מתקדמים ונאסר על המורים לקדם שוויון נשים בחינוך ובמטרות ליברליות אחרות.
בנוסף להוראה, הקדישה מריה את שנותיה המאוחרות למחקר, איסוף גרסאות שונות של בלדות עתיקות.
היא מתה ב-28 בנובמבר 1954 במדריד.
אחייניתה הייתה הסופרת והאקטיביסטית מריה תרזה לאון ונכדה הוא הפילולוג הספרדי דייגו קטלאן שעמד בראש "קרן רמון מננדס פידל".
על שמה נקראו רחובות באליקנטה, קורדובה, גרנדה וגוודלחרה.
הערות שוליים

↑  La primera mujer universitaria Española: María Goyri
↑  Janet Pérez & Maureen Ihrie, The Feminist Encyclopedia of Spanish Literature, (2002)
↑  MARIA GOYRI: La primera universitaria, www.segundarepublica.com
↑  Penguin Classics, The Poem of the Cid: A Bilingual Edition with Parallel Text, Translated by Rita Hamilton, (1975)
↑  LA FUNDACIÓN RAMÓN MENÉNDEZ PIDAL HOY | En defensa del Olivar de Chamartín, web.archive.org, ‏2011-07-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278664605171  BNE: XX1256483  BnF: cb12145364q (data)  CANTIC: a10095019  CiNii: DA18795235  GND: 1049636538  ISNI: 0000 0000 7980 2225  LCCN: n85359547  NTA: 072660732  RERO: 02-A000073673  SUDOC: 02993303X  VIAF: 100241158   WorldCat (עם VIAF): 100241158 
רמון מננדס פידל ואשתו מריה גוירי, 1900
ממשלת המעבר האתיופית

ממשלת המעבר האתיופית מתייחסת לכינוי לתקופה שלאחר השתלטות ארגוני המורדים בראשם קואליציית המורדים האיחדג, תקופה זו מתחילה מהשתלטות המורדים על אתיופיה ב-27 במאי 1991 ועד אימוץ החוקה החדשה וההכרזה על הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה בדצמבר 1994. תקופה זו היא למעשה תקופה שמאופיינת בסכסוכים צבאיים בין ארגוני הגרילה לבין הממשלה ומפלגת האיחדג בנוסף למשבר בכלכלה האתיופית ושינוי לכלכלה קפיטליסטית נוסח ארצות הברית, בתקופה זו אתיופיה למעשה מאבדת את גישתה לים האדום מאחר שמשאל העם על עצמאות מחוז אריתריאה עבר ברוב גדול. ההיסטוריה הנוכחית של אתיופיה היא למעשה תוצר של תקופה זו. ב-1993 גם מדינת אריתריאה קיבלה את עצמאותה ממנה באופן רשמי.
סמל מפלגת האיחדג.
סוף משטר מנגיסטו

במאי 1991 ארגון השעביה השתלט כמעט על כל מחוז אריתריאה, במקביל ארגון המורדים הקואליציוני האיחדג הצליח להשתלט על רוב אתיופיה. ב-21 במאי אותה שנה מנגיסטו ברח ומצא מקלט מדיני בזימבבווה, ממשלתו עזבה כשבוע אחר כך. השעביה הצליח להשתלט על כל אריתריאה ב-24 במאי ו-25 ימים אחר כך יושב ראש השעביה איסאייס אפוורקי הודיעו על הקמת הממשלה המחוזית האריתריאית. במקביל, ב-27 במאי כוחות האיחדג צעדו לתוך אדיס אבבה והצליחו להשתלט על הממשלה הלאומית האתיופית.
אחרי שהצליחו להשיג שליטה, המנהיגים האתיופים והאריתריאים היו במערכה של עימותים כלכליים-פוליטיים, ובעיות ביטחון שאיימו להכניע את שתי הממשלות חדשות. מלס זנאווי ואיסאייס אפוורקי לקחו על עצמם לפתור בעיות אלה. על מנת להשיג את המטרות האלה, שתי הממשלות אימצו אסטרטגיות דומות, שהתרכזו בפיוס לאומי, דמוקרטיזציה סופית, יחסים טובים עם המערב, מערך סוציאלי והתפתחות כלכלית. כל מנהיג, אף על פי כן, נקט בטקטיקה שונה על מנת לבצע את השינוי.
המשימה הראשונה שציפתה לשליטים החדשים באדיס אבבה הייתה יצירת ממשלת ביניים. בסופו של דבר, הוקמה כביכול וכונסה ועידה לאומית באדיס אבבה מה-1 ביולי עד ה-5 ביולי. קבוצות פוליטיות מכל הקצוות הוזמנו להיות נוכחים, אך האיחדג סיננה את אלו שזוהו עם המשטר הקודם, כמו מפלגת הפועלים האתיופית והתנועה הסוציאליסטית הכלל-אתיופית, וגם אלו שהתנגדו לאיחדג, כמו היחאפה וקואליציות הכוחות לדמוקרטיה אתיופית. מספר גופים בינלאומיים גם נכחו, וכללו בין השאר משלחות מארצות הברית, ברית המועצות, והאומות המאוחדות.
אף על פי שבמוצהר הייתה זו ועידה פתוחה, האיחדג שלט באופן הדוק על התהליכים. הוועידה אימצה צ'רטר לאומי, שנחתם על ידי נציגים של כשלושים ואחת מהקבוצות הפוליטיות, ובכך הקימו את ממשלת המעבר האתיופית, שהורכבה מענפים מבצעיים ומחוקקים, ואישרו את ההסכם בין השעביה לאיחדג שהפכה את העיר אסאב לנמל חופשי תמורת משאל עם על עצמאות אריתריאה בתוך שנתיים. ממשלת המעבר הורכבה ממשרדים של הנשיא, ראש הממשלה ומועצת שרים מולטי-אתנית שמנתה שבעה עשר חברים. על מנת להבטיח נציגות פוליטית רחבה, מועצה של שמונים ושבעה חברים נוצרה, שתבחר את הנשיא החדש, תחוקק חוקה חדשה, ותנהל מעבר לממשלה לאומית חדשה. חברי האיחדג מנו שלושים ושניים משמונים ושבעת המושבים במועצה. אבו קיבלה שנים עשר מושבים, דדאוו והתנועה הדמוקרטית העממית האתיופית כבשו כל אחת עשרה מושבים. עשרים ושבע קבוצות אחרות זכו במושבים הנותרים.
הצ'רטר הלאומי יצר עיקרון למה שצפוי היה להיות בתקופה של כשנה וחצי עד שנתיים של תקופת המעבר. הצ'רטר קרא ליצירה של טיוטה לחוקה חדשה שתיכנס לתוקף עד תחילת 1995. וגם חייב את ממשלת המעבר לנהל בהתאמה עם ההצהרה העולמית של האו"ם לזכויות אדם ולא להתערב בעניינים פנימיים של מדינות סמוכות. הצ'רטר הכיר את בזכות של כל העמים באתיופיה להגדרה עצמית, בהקשר של פדרליזם אתני, וקראה ליצירה של מחוזות ומועצות אזוריות על הבסיס האתני. הוועידה הלאומית הייתה צעד ראשון בשחזור של ממשלה לגיטימית מרכזית. עם סוף מלחמת האזרחים בכל רחבי הארץ, המטרות המרכזיות היו פיתוח כלכלי והבעיה האריתריאית שבה אתיופיה תפסיד לבסוף את הנמלים בים סוף.
חלוקה חדשה: פדרליזם אתני ובחירות

תחת הסדר החדש, מועצת הנציגים בחרה במלס זנאווי לנשיא של ממשלת המעבר, על מנת לבצע את התנאים המנהליים של הצ'רטר הלאומי, ממשלת המעבר חילקה את המדינה לשמונה אזורים עצמאיים מבוססים אתנית והכרה בשלוש ערים עצמאיות שהם מולטי-אתניות אדיס אבבה, דירה דאווה והרר. העמים הגדולים האמהרים, האורומו, סומלים, תגרים והעפרים קיבלו מחוז עצמאי משלהם, בעוד שהעמים הקטנים קובצו יחד למחוזות משולבים מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום, בנישנגול-גומאז וגמבלה. כל מחוז הכיל מספר נפות ותתי נפות. המחוז הגדול ביותר הוא של האורומו שהכיל כ- 220 פלכים, המחוז הגדול אחריו היה של האמהרים שהכיל 126 מתוך 600 הפלכים שבאתיופיה. תחת המערכת הזאת, כל אחד מה מחוזות היה אחראי על חוקים אזוריים וסמכות שיפוטית מעל הקהילות מקומיות, בזמן שהממשלה המרכזית נשארה אחראית על עניינים צבאיים, ענייני חוץ, מדיניות כלכלית, דרישות אזרחות, ומטבע.
על מנת לאייש את היחידות המנהליות החדשות, ממשלת המעבר קבעה בחירות לאומיות. התאריך הרשמי לבחירות היה בתחילה 1991 אך נדחה מסיבות פוליטיות מנהליות לתוך 1992. עד אז, הרשויות רשמו כמעט יותר מ-200 מפלגות פוליטיות שהציגו את מועמדותם בבחירות, רק למעט מהם, הייתה השפעה משמעותי בלעצב את שיטת הממשל. ממשלת המעבר החלה בבחירות מקדימות לוועדות של הרשויות המקומית באפריל ובמחוזות ב-21 ביוני 1992.
בעיות ביטחון מנעו מהבחירות להתקיים בכמה אזורים, ובאופן ניכר בעפר, סומלי והררי. קבוצה של כ-250 משקיפים של האו"ם הסיקו שהבחירות של יוני סבלו ממספר ליקויים רציניים, שכללו היעדרות של תחרות אמיתית, הפחדה של מפלגות ומועמדים, השבתה של משרדי מפלגה פוליטיים, ואפילו ירי על מועמדים. המשקיפים טענו שבעיות מנהליות לוגיסטיות ושונות קלקלו את התהליך של הבחירות ושרבים מהאוכלוסייה לא הבינו מדוע הבחירות נחוצות. כתוצאה מכך, כמה מפלגות פוליטיות, כמו אבו, הארגון העממי הכלל-אמהרי והארגון הדמוקרטי העממי של גידאו, הורידו את מועמדותם כמה ימים לפני הבחירות. ב-22 ביוני ארגון אבו פרש מהממשלה ופנה למאבק מזוין. למרות כל זאת ממשלת המעבר קיבלה את התוצאות הבחירות, על אף שהקימה ועדה לחקר האי סדירויות.
ממשלת המעבר: הכלכלה

בזירה הכלכלית, ממשלת המעבר ירשה מדינה במשבר, בנאום הציבורי הראשון של מלס זנאווי אחרי שהאיחדג הצליח להשתלט על אדיס אבבה הכריז שקופת המדינה ריקה, לא מספיק צרות אלו יותר משבע מיליון בני אדם היו בסכנת רעב בעקבות הבצורת ומלחמת האזרחים. סטטיסטיקות כלכליות שיקפו את ההערכה הזאת, ובשנת כספים האתיופית של 1990 ו 1991, התל"ג ירד בכ 5.6 אחוז, הירידה הגדולה ביותר מאז הבצורת של 1984.
על מנת לפתור את הבעיות האלה, ממשלת המעבר נטשה את השיטות הנכשלות של מנגיסטו. התחלה הייתה לפרק את המערכת כלכלית הנוכחית עם כלכלת שוק קפיטליסטית חופשית ופרטית. בדצמבר 1992 אומץ שיטה כלכלית חדשה הממשלה לקחה תחת שליטתה סקטורים כלכליים מהותיים כמו בנקאות, ביטוח, נפט, מכרות, ותעשיות כימיות. אף על פי כן, קימעונות, תחבורה ציבורית, ייצאו וחקלאות. בזמן שעסקים קטנים הופרטו, החקלאות קיבלה תשומת הלב והשקעה. עד 1993 חוות המדינה של תקופת מנגיסטו פורקו והופרטו. אתיופיה התחילה לקבל עזרה כלכלית מכמה מקורות, כוללת מאירופה, הבנק העולמי, יפן, קנדה, וארצות הברית. התפתחויות כמו אלה סיפקו יסוד סולידי לשיפור כלכלי של רווחי העתיד וב 1993 היו עדיין בשיאם. בעקבות זאת היה ברור שאתיופיה תישאר אחת המדינות העניות בעולם בעתיד הצפוי מראש.
אתיופיה: בעיות ביטחון

אחד הבעיות הכי רציניות של ממשלת המעבר היו אי היכולת שלה לשמור על הביטחון ברחבי אתיופיה. אחרי שהחזית המהפכנית עלתה לשלטון, היא פירקה את הצבא האתיופי שמנה כ-440,000 חיילים. כתוצאה מכך, כמה מאות אלף אנשי צבא לשעבר פנו לפשע כדרך חיים. רבים מהחיילים לשעבר תרמו לאי יציבות באדיס אבבה וחלקים במזרח בדרום ובמערב אתיופיה. על מנת לפותר את הבעיות האלה, ממשלת המעבר יצרנ את הוועדה לשיקום חיילים ומתנדבי מלחמה, באמצע 1993 הארגון טען שעזר בשיקום של יותר מ 159,000 חיילים לשעבר בתחומים חקלאיים שונים. בנוסף, פקידים טענו שהם המשיכו לספק עזרה לכ-157,000 חיילים לשעבר שחיו במרכזים עירוניים שונים.
אורומיה: באמצע 1991 כוחות הממשלה התנגשו ביחידות של אבו בדרום מערב דירה דאווה על הזכויות לאסוף הכנסות של צמח הגאת שנלעס באופן פופולרי בקרן אפריקה ובתימן. אף על פי ששתי הקבוצות חתמו הסכם שלום באוגוסט, המתחים עדיין התקיימו, והלוחמה המשיכה בסביבות דירה דאווה והרר שהסתיימה בשנה זו. ב 1992 היחסים בין האיחדג לאבו המשיכו להתדרדר, עם עימותים מזוינים שהתרחשו ברחבי מערב ומזרח אתיופיה. אחרי שאבו נפסלה ממועמדות בבחירות על ידי הממשלה ביוני, לחימה כוללת התרחשה בדרום ודרום מערב המדינה, אך כוחותיה היו חלשים על מנת להחזיק את המאמץ ליותר מכמה שבועות. באפריל 1993 הארגון הודיע שוב פעם שהרחיב את המבצעים שלו, אך משקיפים רבים פיקפקו בהכרזה זו וביכולת של ארגון זה לבצע פעולות צבאיות יעילות כנגד הממשלה.
עפר: ממשלת המעבר נלחמה בבעיות גם כנגד העפרים הכפריים שיושבים בעמקים עד לחוף של ים סוף באריתריאה, במיוחד במשך השנה הראשונה. בספטמבר 1991 מספר עפרים תקף משאית מזון ליד העיירה מייל שממוקמת על הדרך שבין אדיס אבבה לעסב והרגו כשבעה בני אדם. על מנת להחזיר את הביטחון באזור האיחדג יצאה בקמפיין צבאי באזור וירתה במתפרעים הכפריים. מאז, יחסי האיחדג והעפרים נשארו מתוחים. כמה מהעפרים שיתפו פעולה עם ארגון אבו אך רבים מהם הצטרפו לתנועה לשחרור עפר, שבתחילת שנת 1993 טענה שהיא מונה כ-2,500 חברים.
דירה דאווה: באזור זה ממשלת המעבר נלחמה כנגד החזית לשחרור גורגורה ויסה. ב-4 באוקטובר 1991 הייתה התנגשות מזוינת בין כוחות הממשלה לבין ארגון זה, המתקוממים יצאו בהשבתה זמנית של הרכבת בין ג'יבוטי לאדיס אבבה בתחנת דירה דאווה והפריעו בסחר שבין אתיופיה לג'יבוטי השכנה. הלחימה הפריעה להפצה של מזון לכמעט מיליון פליטים במזרח אתיופיה. בתחילת 1992 ארגון זה סירב להכיר בשלטון האיחדג באזור המאוכלס ביסים בדירה דאווה. עד 1993 תנועת הרכבות בין אתיופיה לשכנתה ג'יבוטי לא הופרע.
אמהרה: במשך יולי וספטמבר 1991, האיחדג ניהל מספר קרבות באזורי גוג'אם ובגמדר שבצפון אתיופיה כנגד ארגון היחאפה, הפלג הפוליטי העיקרי שהוצא אל מחוץ לחוק.
גמבלה: האיחדג לחם כנגד החזית העממית לשחרור גמבלה, שטענו על הזכות לשלוט באזור ללא התערבות האיחדג. נפילת שלטונו של מנגיסטו יצר משבר לכ-500,000 סודאנים שחיו במחנות פליטים בגמבלה ובסביבתה. אף על פי שהממשלה החדשה טענה שהם יכלו להישאר באתיופיה, כמעט כל הפליטים, פוחדו מפעולות התגמול בשביל לספח האזור לסודאן וכנגד מיליטנטים מקומיים וסודאנים שהאיחדג ניהל כנגדם מאבק. כתוצאה מכך בתחילת שנת 1992 נשארו רק כ-15,000 פליטים סודאניים במערב אתיופיה.
מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום: במחוז זה, הפשע היה בעיית הביטחון העיקרית. במרץ 1992 חיילי האיחדג עצרו 1,705 שודדים חמושים ולכדו אלפי כלי נשק, כולל מקלעים, משגרי רקטות ורימונים. חרף פעולות אלו, משקיפים מערביים האמינו שבעיות ביטחון אלו ימשיכו להטריד את השלטון של האיחדג בעתיד הצפוי מראש בגלל המספר הגדול של המובטלים בדרום המדינה.
אריתריאה: משאל העם

בניגוד לתנועות והארגונים באתיופיה, באריתריאה כמעט כל האריתראים תמכו בשעביה ובמטרותיה. שנתיים לאחר ההשתלטות על אריתראיה, השעביה הקימה את הממשלה המחוזית האריתראית וגירשה את כל החיילים והפקידים האתיופים למחוז תיגראי. באוקטובר 1992 ממשלת אריתריאה פתחה את בתי הספר וחודשים לאחר מכן הקימה מערכת משפט עצמאית, פעולות אלו נעשו לאחר שארגון השעביה הוציא צו שירות לאומי לכל אזרחי אריתריאה שקרא להם לבנות מחדש את המדינה ולהתנדב בצבא, במשטרה, כפקידי ממשלה, מורים ורופאים.
בנוסף לכך לאחר הפלת משטרו של מנגיסטו האיחדג והשעביה נוסחו הסכם ב-1991 על קיום משעל עם לעצמאות אריתריאה לאחר שנתיים. ב-1993 החל משעל העם באריתריאה. תוצאות המשעל שהחל ב-23 באפריל ועד 25 באפריל 1993 היו תמיכה של 99.8%, משקיפי האו״ם שנכחו בקלפיות אישרו שהמשאל עבר ללא תקלות, מספר שעות לאחר פרסום התוצאות המדינות ארצות הברית, מצרים, איטליה וסודאן הכירו במדינה החדשה ואריתראה הצטרפה לארגון האומות המאוחדות.
החוקה החדשה: סוף ממשלת המעבר

ביוני 1994 הבוחרים אתיופיים בחרו נציגים לאספה המחוקקת, שהייתה אחראית על כתיבת חוקה דמוקרטית חדשה. האיחדג קיבלה 484 מתוך 547 מושבים באספה. החוקה החדשה שתיתן זכויות מיוחדות לקבוצות אתניות השונות באתיופיה אושרה בדצמבר, ונעשתה יעילה רק באוגוסט 1995. במאי 1995 גוף מחוקק חדש, בית הנבחרים האתיופי, נבחר עם רוב המושבים שאוישו על ידי האיחדג. באוגוסט האספה המחוקקת העבירה רשמית את כוחה לבית המחוקקים החדש, והמדינה שינתה את שמה ל-רפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה. באותו חודש בית המחוקקים בחר במלס זנאווי לכהן כראש הממשלה. בנוסף לכך ב-1994 בית המשפט האתיופי החל בתהליכים פליליים נגד חברים ותומכים של שלטון מנגיסטו בעבירות שביצעו במשך ואחרי הטרור האדום והטיהורים. עד 1997 יותר מ 5,000 חשודים הואשמו בפשעי מלחמה כמו עינויים, רצח, ורצח עם. תביעה החלה ב 1996 כנגד 73 חברי הדרג לשעבר, 23 מהם כולל מנגיסטו, נשפטו בהיעדרם. קבוצות זכויות אדם ביקרו את העובדה שרבים מהחשודים שכולל יותר מ-2,000 נכלאו בבית סוהר ללא משפט מאז שנת 1991.
ראו גם

אריתריאה
אתיופיה
לקריאה נוספת

Theodore M. Vestal, Ethiopia: A Post-Cold War African State.
Bahru Zewde, Siegfried Pausewang, Ethiopia: The Challenge of Democracy from Below.
| היסטוריה של אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| התקופה הקדומה | פרהיסטוריה • שבא • סבא • ממלכת דעמת • קיסרות אקסום | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| ימי הביניים | תקופת החושך • תקופת תור הזהב • תקופת השפל • תקופת התחייה • תקופת השופטים | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| אתיופיה המודרנית | תקופת הגיבוש • תקופת הכיבוש • תקופת השחרור | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| סוציאליזם | מלחמת האזרחים • החונטה הצבאית • הרפובליקה העממית | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| כיום | ממשלת המעבר • הפדרציה האתיופית | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרפובליקה העממית | היסטוריה של אתיופיה  1991–1995 | הבא: אתיופיה הפדרלית |
טנק ברחובות אדיס אבבה לאחר שהאיחדג השתלט על הממשלה.
מלס זנאווי, יושב ראש ארגון האיחדג.
החלוקה המנהלית החדשה מחוזות ונפות
תחנת הרכבת בדירה דאווה: הושבתה על ידי המורדים.
אזרחי אריתריאה חוגגים לאחר פרסום התוצאות.
דגל אתיופיה החדש: אומץ על ידי בית הנבחרים.
מריה דורותיאה, ארכידוכסית אוסטריה

מריה דורותיאה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Dorothea von Österreich; ‏ 14 ביוני 1867 - 6 באפריל 1932), הייתה אשתו של פיליפ, דוכס אורליאן.
ביוגרפיה

מריה דורותיאה נולדה ב-14 ביוני 1867 באלצ'וט, ליוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה שהיה בנו הצעיר של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכיהן כמשנה למלך בהונגריה, ולקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה וקלמנטין, נסיכת אורליאן.
ב-5 בנובמבר 1896 התחתנה מריה דורותיאה עם פיליפ, דוכס אורליאן, אך לא היו להם ילדים. לאחר כמה שנים התדרדרו היחסים ביניהם, בעקבות פרשיית האהבים של פיליפ עם הזמרת האוסטרלית נלי מלבה, ומריה דורותיאה חזרה לאחוזת הוריה באלצ'וט. בשנת 1906 ניסה פיליפ לשקם את היחסים ביניהם, אולם היא המשיכה להתגורר באלצ'וט. בשנת 1914 הגישה מריה דורותיאה תביעת גירושין מבעלה, ואכן האפיפיור פיוס העשירי ביטל את נישואי השניים. בשנת 1926 מת בעלה פיליפ, וב-6 באפריל 1932 מתה מריה דורותיאה באלצ'וט.
משטרת הסמים (אפגניסטן)

לוטננט קולונל עבדול קדיר, ששימש בתור מנהל המשטרה למלחמה בסמים בהלמנד.
המשטרה למלחמה בסמים באפגניסטן היה כוח מומחה תחת משרד הפנים האפגני שנוצר בשנת 2003. המשטרה הייתה הסוכנות המובילה לחקירות סמים באפגניסטן ושירתו בה כ-3,000 קצינים. המועמדים לקורס עוברים 5 שבועות אחרי שסיימו קורס משטרה בסיסי של 8 שבועות ונבחרו בקפידה.
הסניף העסוק והמוצלח ביותר באפגניסטן היה ממוקם בלשכר גאה, בירת מחוז הלמנד. בריטניה מימנה שוטרים בדימוס לעבוד בצוות השיקום המחוזי של הלמנד כדי לסייע בתוכנית ההכשרה והפיתוח של המשטרה. יועץ המבצעים של הלמנד היה קצין צבאי בריטי בכיר שהיה מספק הנחיות לפעולות המונחות על ידי מודיעין ומלווה גם את המשטרה בפעולות חשאיות ברחבי מחוז הלמנד, וסיפק הכוונה לאיסוף ראיות וניצול מודיעיני.
מנהל המשטרה למלחמה בסמים של הלמנד במרבית שנות קיומה היה סגן אלוף עבדול קדיר. בנוסף לתפיסת סמים ומעצרים של מעורבים בסחר בסמים, הצוות של קדיר עסק במאבק בייצור הרואין, כולל סוחרי אופיום וספקים/מפיצים של סמים שונים. לעיתים קרובות מאוד קציני המשטרה ובני משפחותיהם נטו להתגורר באותה שכונה כמו העוסקים בסחר. הדבר היווה בעיית אבטחה עצומה מכיוון שהשוטרים חששים מתגמול אם הם נקטו בפעולה.
ראו גם

המשטרה הלאומית (אפגניסטן)
כוח הסמים המיוחד האפגני
הערות שוליים

↑  "Counternarcotics Police of Afghanistan: U.S. Assistance to Provincial Units Cannot Be Fully Tracked and Formal Capability Assessments Are Needed" (PDF). Special Inspector General for Afghanistan Reconstruction. באוקטובר 2014. נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
מערכת הרבייה הזכרית

מערכת הרבייה הזכרית מורכבת מאיברים הממוקמים מחוץ לגוף וסביב אזור האגן של זכרים, אשר משתתפים בתהליך הרבייה המינית ובכלל זה רבייה אנושית. בשעת משגל הפין חודר אל הנרתיק של הנקבה, ואליו נשפך נוזל הזרע, שנושא את תאי הזרע. הזרע מפרה את הביצית בגוף הנקבה, והביצית המופרית מתפתחת בהדרגה לעובר. בקרב בני אדם עובר זה מאוחר יותר הופך לתינוק.
המקבילה בגוף הנקבה, לרבות נשים, היא מערכת הרבייה הנקבית.
האשכים

תפקידם של האשכים הוא לדאוג לייצור ואחזקה של תאי הזרע הזכרי המשמשים להפריית הנקבה. האשכים מונחים בתוך שק האשכים המגן עליהם ושק האשכים עצמו ממוקם מחוץ לחלל הגוף ומתחת לפין. מיקומו הבלתי רגיל של שק האשכים נובע מהבדלי הטמפרטורה שבין חלל פנים הגוף לבין הטמפרטורה הרצויה בשק האשכים, הנמוכה יותר. באופן תקין האשכים מתפקדים ללא דופי ומייצרים זרע פורה עד למותו של הפרט.
פין

כאשר זכר מגורה מינית, הפין מזדקף לפני שהוא מוכן לקיום יחסי מין. הזיקפה מושגת משום שהסינוסים בתוך הפין מתמלאים בדם.
איבר מין זכרי המכיל בתוכו שלוש רקמות ספוגיות, שתיים מהן בגוף האיבר ואחת בראשו. כאשר מתעורר אצל הגבר גירוי מיני כלשהו, דם ממלא את הרקמות הספוגיות ומקשה אותן לפני שהפין מוכן לקיום יחסי מין.
נוזל הזרע

נוזל זרע מיוצר בבלוטת הערמונית ותפקידו לשאת את תאי הזרע המיוצרים באשכים אל מחוץ לגוף הזכר כדי להפרות את ביציות הנקבה.
שפיכה

כאשר הגירוי המיני הופך אינטנסיבי, הזרע עובר דרך השופכה. במהלך השפיכה שלפוחית השתן נסגרת כך ששתן לא יכנס לשופכה. ההתכווצות המורגשת בעת השפיכה מהווה חלק מהאורגזמה של זכרים. ישנם בסביבות 400 מיליון זרעים ב-3.5 מיליליטר של זרע שיוצאים במהלך השפיכה. עם זאת, הפריה של הביצית עשויה להתרחש גם אם ספירת הזרע נמוכה יותר.
לאחר השפיכה הפין חוזר למצב הרגיל שלו.
ראו גם

האבולוציה של הרבייה המינית
היריון
מריה גייל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1980 (בת 44 בערך) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברמינגהאם  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה 
 פרסים והוקרה:  פרס איאן צ'ארלסון
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה גייל (באנגלית: Mariah Gale; נולדה בשנת 1980) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית-אוסטרלית.
ביוגרפיה

גייל נולדה באוסטרליה לאם אוסטרלית ולאב בריטי, שניהם אדריכלים. היא גדלה באנגליה. למדה באוניברסיטת ברמינגהאם ובבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
בין השנים 2009 עד 2011 הייתה גייל חברה בלהקה השייקספירית המלכותית. המבקר מייקל קווני תיאר אותה כ"מבריקה בדמות יוליה המתבגרת".
ביוגרפיה > פרסים

ב-2006 זכתה גייל בפרס איאן צ'ארלסון על הופעתה במחזות "הלילה השנים עשר" ו-"'Tis Pity She's a Whore".
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | אוליבר טוויסט | Oliver Twist | אגנס | מיני-סדרה |
| 2008 | סקינס | Skins | פולי | בפרק "Tony" |
| 2008 |  | Abraham's Point | אלי |  |
| 2009 | יומנה של אנה פרנק | The Diary of Anne Frank | בפ ווסקאול | מיני-סדרה |
| 2009 | המלט | Hamlet | אופליה | סרט טלוויזיה |
| 2013 | פרנקי | Frankie | ג'ס מאדן | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | תעלומה באחוזת פמברלי | Death Comes to Pemberley | גברת יאנג |  |
| 2014 | הרקולס האגדה מתחילה | The Legend of Hercules | קקיה |  |
| 2014 | תחבולות חדשות | New Tricks | קלי רוג'רס | בפרק "The English Defence" |
| 2015 | מידה כנגד מידה | Measure for Measure from Shakespeare's Globe | איזבלה |  |
| 2016 |  | Stan Lee's Lucky Man | קייט אולסן | בפרק "The House Always Wins" |
| 2016 |  | The Complete Walk: The Winter's Tale | הרמיוני | סרט קצר |
| 2016 |  | Shakespeare Live! From the RSC | יוליה | סרט טלוויזיה |
| 2016 | הכתר החלול | The Hollow Crown | ליידי בונה |  |
| 2016 | גרנטצ'סטר | Grantchester | גייל טאנן | ספיישל חג המולד |
| 2017 | האב בראון | Father Brown | אגנס לסר | בפרק "The Smallest of Things" |
| 2017 | ברודצ'רץ' | Broadchurch | קרוליין יוז | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2017 | דוקטור הו | Doctor Who | אליזה | בפרק "Knock Knock" |
| 2017 | רופאים | Doctors | ג'ס מקינלי | בפרק "The Good and the Bad" |
| 2019 |  | Rare Beasts | ונסה | סרט קולנוע |
| 2020 | להרוס אותך | I May Destroy You | השוטרת בת' | סדרת טלוויזיה |