stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לחסל את האס
עלילה

באדי "אס" ישראל (ג'רמי פיבן) הוא בדרן בלאס וגאס שהסתבך בעסקי המאפיה. כשהוא מבין שהוא נמצא בסכנת חיים, הוא מסכים לשתף פעולה עם ה-FBI ולספק עדות נגד ראשי המאפיה בתמורה להגנה מפני פשעיו. עם זאת, כאשר נודע למאפיה על העסקה, הם מציעים פרס של מיליון דולר למי שיחסל את "אס". בעקבות זאת, מספר רוצחים שכירים ומנוסים מכל רחבי העולם מגיעים לנסוע בלאס וגאס במטרה לחסל את "אס", מה שמוביל לקרב רציחות אלים ובלתי צפוי.
צוות השחקנים

בן אפלק בתפקיד ג'ק דופרי - רוצח שכיר שמגיע לחסל את "אס".
ג'רמי פיבן בתפקיד באדי "אס" ישראל - בדרן שהופך למטרה עבור רוצחים שכירים לאחר שהסכים להעיד נגד מאפיה.
ראיין ריינולדס בתפקיד ריצ'רד מסנר - סוכן FBI המופקד על הגנתו של "אס".
ריי ליוטה בתפקיד דונלד קארות'רס - שותפו של מסנר ב-FBI.
כריס פיין בתפקיד דרווין טרמל - אחד מהרוצחים השכירים שמגיע לנסות לחסל את "אס".
מת'יו פוקס בתפקיד ביל
ביקורות

הסרט "לחסל את האס" קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. בעוד שחלקם שיבחו את העלילה המותחת, את הקצב המהיר, ואת הביצועים של הקאסט המגוון, אחרים מתחו ביקורת על האלימות המוגזמת וחוסר הפיתוח של הדמויות. הסרט זכה לציון של 31% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על מעל 140 ביקורות, וציון של 45 מתוך 100 באתר Metacritic, מה שמעיד על ביקורות מעורבות עד שליליות.
כתובים (כתב עת)

| --- | --- |

 תדירות:  שבועון
 סוגה:  שבועון ספרותי
 מייסד:  חיים נחמן ביאליק
 עורך ראשי:  אליעזר שטיינמן, אברהם שלונסקי
 תאריכי הופעה:  23 ביולי 1926 – 1933 (כ־6 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  תל אביב
 מדינה:  פלשתינה (א"י)
 
כתובים – שבועון לשאלות התרבות הספרות והאמנות, היה כתב עת ספרותי עברי, שיצא לאור בתל אביב במשך כשבע שנים. הגיליון הראשון נדפס בשנת תרפ"ו 1926 והגיליון האחרון נדפס בשנת תרצ"ג 1933.
"כתובים" נוסד ביוזמתו של חיים נחמן ביאליק. העורך הראשון היה אליעזר שטיינמן, ולאחר זמן הצטרף אליו כעורך אברהם שלונסקי. "כתובים" החל לצאת כביטאון של אגודת הסופרים העבריים, ובגליונות הראשונים השתתפו רבים מבין חברי האגודה, ובהם יוצרים מוכרים ושמרניים כיצחק למדן, אשר ברש, יעקב פיכמן, אביגדור המאירי, יעקב רבינוביץ, דוד שמעונוביץ-שמעוני ואחרים. לאחר כשנה הפך "כתובים" למתנגד חריף של ראשי אגודת הסופרים, ובעקבות זאת הסירה אגודת הסופרים את חסותה מ"כתובים" והקימה את "מאזנים". משנת תרפ"ז 1927 ועד סגירתו ניהלה חבורת "כתובים" המצומצמת מלחמות ספרותיות קולניות נגד אגודת הסופרים, ראשיה וכלי הביטוי שלה.
אחדים משיריו הראשונים של אלכסנדר פן נדפסו אף הם ב"כתובים". כן שימש כתב העת את המשוררים נתן אלתרמן, רפאל אליעז ואברהם חלפי.
"כתובים", כמו כתבי עת ספרותיים אחרים פרסם מניפסטים, והביא תרגומים מספרות העולם בת הזמן, ובכך פתח פתחים חשובים לקוראי הספרות בארץ ולספרות העברית החדשה.
לאחר שנפרדו דרכיהם של שני העורכים, אליעזר שטיינמן ואברהם שלונסקי, פנה כל אחד מהם לדרכו, קיבץ סביבו חבורה והוציא כתב עת משלו. השבועון נסגר, וזמן קצר לאחר מכן הוקם כתב העת "טורים", בעריכת שלונסקי.
ראו גם

יוסף סערוני
לקריאה נוספת

ישראל זמורה, "מדוכן לדוכן", מאזנים, מאי 1979 (פורסם שנית בגיליון דצמבר 2008).
חגית הלפרין, המאסטרו, חייו ויצירתו של אברהם שלונסקי, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, מרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2011 עמודים 332–356
כריס הארמס

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1980 (בן 44) המבורג, גרמניה
 שם לידה:  כריסטיאן זימון קרוגמן
 שם במה:  Chris Harms 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 סוגה:  dark rock, heavy metal
 שפה מועדפת:  אנגלית, גרמנית
 כלי נגינה:  גיטרה (לעיתים)
 חברת תקליטים:  נאפלם רקורדס
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  לורד אוף דה לוסט
 בת זוג:  אניה קרוגמן
 פרופיל ב-IMDb
 
הארמס בהצגת השיר הגרמני
כריס הארמס ב-2017, פסטיבל פוירטל וופרטל
כריס הארמס (בגרמנית: Chris Harms; נולד ב-22 בינואר 1980, בשם כריסטיאן זימון קרוגמן: Christian Simon Krogmann) הוא מוזיקאי גרמני. הוא המייסד, הזמר והסולן של להקת לורד אוף דה לוסט מאז 2009.
ביוגרפיה

הארמס מצא מקור להשראה מוזיקלית בגיל אחת עשרה, כשחבר לכיתה נתן לו את האלבום של Roxette Joyride. עד היום, הארמס מגדיר את עצמו כמעריץ גדול של הלהקה. הוא גם טוען שפיתח את נטייתו הנוכחית לאיפור ולק כחלק מהופעתו הבימתית באמצעות הסגנון של כותב השירים, הגיטריסט והזמר השותף של הלהקה. מאוחר יותר נוספה הזמרת האמריקאית ליידי גאגא כמודל מוזיקלי נוסף שלו.
הארמס כתב את שיריו הראשונים בגיל 15. בגיל זה הוא גם רכש את חוויות הלהקה הראשונות שלו. בגיל 17 הוא שר בהפקת תיאטרון בית ספרית של אופרה מפורסמת.
ב-1999, הארמס הקים את הלהקה הראשונה שלו, Philiae. שאותה גם עזב ב-2004. באותה שנה הוא עזר להקים את להקת הגלאם רוק The Pleasures. בלהקה זו עבד כגיטריסט, זמר ומפיק.
משנת 2002 למד הרמס הנדסת שמע במכון SAE, סיים את לימודיו ב-2004 ולאחר מכן עבד כמרצה מספר שנים. בשנת 2006 הצטרף הארמס ללהקת האלקטרו אונטרארט כזמר וככותב שירים. ב-2007 הוא היה הגיטריסט של ביג בוי. כמו כן בשנת 2007 הוא התחיל את פרויקט ה-"לורד", שלימים הפך ל-"לורד אוף דה לוסט". במהלך עבודתו כמרצה ל-SAE, הוא גייס את רוב חבריו המוזיקאים משורות בוגרי SAE לפרויקט הלהקה החדש שלו, לורד אוף דה לוסט.
במקביל לפרויקטים של הלהקה שלו, הארמס עבד כמפיק באולפני Hammer, שנשרפו ב-2013. בשנות העשרים לחייו הלחין, בין היתר, שיר פרסומת ששווקו תחת שם המותג "ג'מבה" ולפי דבריו, עדיין מלחין שירי מסיבה למוזיקאים אחרים תחת שם בדוי. הוא עבד כמוזיקאי ומהנדס סאונד בהפקות של סרטים גרמנים שונים לאורך השנים.
להרמס ולשותפיו העסקיים יש מקום קבוע באולפני Chameleon בהמבורג. הארמס עדיין מלחין ומפיק עבור מוזיקאים ולהקות אחרות מז'אנרים שונים, בעבר עבור יואקים ויט ונינו דה אנג'לו. עבור ויט הוא היה אחראי כמפיק ל-3 אלבומים שונים. מאז 2019, הארמס עבד באופן קבוע גם כמפיק עם חבר להקות שונות ולא רק עם אומנים יחידים. כמו כן, הוא גם מפיק קליפים (Prison מאת לורד אוף דה לוסט) ונותן שיעורי צ'לו.
במרץ 2023 הוא נבחר לייצג את גרמניה בתחרות האירוויזיון עם לורד אוף דה לוסט והשיר Blood & Glitter (בעברית: דם ונצנצים). בינואר 2023, השיר נכנס למצעד האלבומים הגרמני, וסיים במקום הראשון. השיר סיים במקום האחרון בגמר האירוויזיון.
חיים אישיים

הארמס נשוי למקעקעת אניה קרוגמן, ויש לו בן אחד. הוא מתגורר ברובע סנט פאולי בהמבורג.
הערות שוליים

↑  Kronen Zeitung (2023-05-11), Lord of the Lost: „Werden entweder geliebt oder gehasst!“ | krone.tv ADABEI, נבדק ב-2024-07-17
↑  Lord Of The Lost (2023-09-01), TV Of The Lost - Episode 559 - Dortmund, Westfalenhalle, נבדק ב-2024-07-17
↑  Chris „The Lord“ Harms: Alle Infos zum Frontsänger der deutschen ESC-Band "Lord Of The Lost", Prisma (בגרמנית)
↑  NDR, Lord Of The Lost: Mit Rock und Glitzer für Deutschland beim ESC 2023, www.eurovision.de (בגרמנית)
↑  "Eurovision Song Contest: Lord of the Lost gewinnt deutschen ESC-Vorentscheid". Der Spiegel (בגרמנית). 2023-03-04. ISSN 2195-1349. נבדק ב-2024-07-17.
↑  Deutscher ESC-Star privat: Fotos zeigen Ehefrau, Sohn und Ex-Model-Mama – Intime Enthüllung vor Finale, www.tz.de, ‏2023-05-14 (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1051388899  ISNI: 0000 0004 3440 2753  MusicBrainz: 9d1cce6f-f53d-42bd-84ed-42eff6b78d86  VIAF: 308721222   WorldCat (עם VIAF): 308721222
כריס דה ברג

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1948 (בן 75) ונדו טוארטו, ארגנטינה 
 שם לידה:  Christopher John Davison 
 שם במה:  Chris de Burgh 
 מוקד פעילות:  דבלין 
 תקופת הפעילות:  מ-1974 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג', מרלבורו קולג' 
 סוגה:  רוק 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית, ספרדית, אירית, צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  A&M רקורדס 
 צאצאים:  רוזאנה דייוויסון, Hubie Davison 
 מספר צאצאים:  3 
 cdeb.com
 פרופיל ב-IMDb
 
כריס דה ברג (באנגלית: Chris de Burgh; נולד ב-15 באוקטובר 1948) הוא זמר ומלחין אירי, שידוע במיוחד בשל שיר אהבה שלו, "The Lady in Red" (אנ'), משנת 1986, שהגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הבריטי במצעדים במדינות נוספות.
ביוגרפיה

דה ברג נולד בארגנטינה. אביו היה קולונל בריטי ואמו מזכירה ממוצא אירי. כעבור כמה שנים עברה משפחתו לגור באירלנד.
דה ברג חתם את החוזה הראשון שלו בשנת 1974 עם חברת התקליטים הידועה, A&M Records.
האלבום הראשון שלו, "Far Beyond These Castle Walls" יצא לאור בשנת 1975, אך לא נחל הצלחה רבה. כעבור חמישה חודשים הוציא בנפרד את השיר "Turning Round", מתוך האלבום מחוץ לבריטניה ואירלנד, כסינגל בשם "Flying". השיר שהה במשך 17 שבועות בראש מצעד הפזמונים בברזיל.
אלבומים נוספים שהוציא בשנות השבעים נחלו הצלחה במדינות אירופה הקונטיננטלית ובדרום אמריקה.
הוא לראשונה הצליח במצעד הפזמונים בבריטניה בשנת 1981 עם אלבום אוסף של שיריו הישנים בשם "Best Moves".
ההצלחה הגדולה שלו הגיעה בשנת 1986, עת יצא לאור השיר הכי מצליח בקריירה שלו, "The Lady in Red" (אנ'). השיר הגיע למקום ראשון במצעד הבריטי ומקום שלישי במצעד האמריקני. האלבום שבא בעקבות השיר, "Into the Light" הגיע למקום שני במצעד הבריטי.
דה ברג ממשיך להופיע ברחבי העולם, ובמסע ההופעות שלו בשנת 2014 הוא הופיע בישראל בהיכל התרבות ב-29 במרץ.
חיים אישיים

דה ברג נשוי לדיאן משנת 1977, והם גרים באירלנד. לזוג נולדו שני בנים ובת, רוזאנה דייוויסון (אנ'), דוגמנית שהוכתרה כמיס עולם, כאשר ייצגה את אירלנד בתחרות שהתקיימה בסין בשנת 2003.
הערות שוליים

↑  יעל לינזן, כריס דה ברג: בא מאהבה, באתר ynet, 30 במרץ 2014
↑   משה קוטנר, איך הפך כריס דה ברג את היכל התרבות לקציפה רוטטת, באתר הארץ, 30 במרץ 2014
↑  הכי יפה בעולם, באתר ynet, 7 בדצמבר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410100905171  PLWABN: 9810682334105606  BNE: XX902559  BnF: cb138930712 (data)  GND: 11885285X  ISNI: 0000 0001 1468 6638  KulturNav: 97721992-7a05-418a-a787-74adcdecfbec  LCCN: n91074296  LNB: 000097987  MusicBrainz: 0c2d1de8-fc3a-4ca9-a90b-eea69a5968a5  NKC: xx0019485  NTA: 073616915  SNAC: w69p6cbt  SUDOC: 158486501  VIAF: 19865010   WorldCat (עם VIAF): 19865010
כפניים

ערך זה עוסק במשפחת עופות. אם התכוונתם למשפחת סרטנים, ראו .
| כפניים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: כפניים
שם מדעי
 Threskiornithidae ‏ריצ'מונד, 1917

כפניים (שם מדעי: Threskiornithidae) היא משפחת עופות בסדרת השקנאים, לשעבר בסדרת החסידאים. מאפיינם הבולט הוא מקורם הארוך והנטוי מעט, אשר אצל הכפניים מתרחב לצורת כף ואצל המגלנים מתעקל לצורת מגל ומכאן שמותיהם.
המשפחה מחולקת לשתי תת-משפחות: כפנים ומגלנים (איביסים).
בארץ מצויים המינים: כפן מצוי, מגלן חום ולעיתים גם מגלן מצויץ צפוני.
מיון

תת-משפחה כפנים (Plataleinae)
סוג: כפן (Platalea)
תת-משפחה מגלנים (Threskiornithinae)
סוג: מגלן (Eudocimus)
סוג: מגלן אתיופי (Bostrychia)
סוג ומין יחיד: מגלן חד-זנב (Cercibis oxycerca)
סוג: מגלן מצויץ  (Geronticus)
סוג ומין יחיד: מגלן מדגסקרי  (Lophotibis cristata)
סוג ומין יחיד: מגלן ירוק ( Mesembrinibis cayennensis)
סוג ומין יחיד: מגלן יפני  (Nipponia Nippon)
סוג ומין יחיד: מגלן לוחש (Phimosus infuscatus)
סוג: מגלן בוהק  (Plegadis)
סוג: מגלן אסייתי  (Pseudibis)
סוג ומין יחיד: מגלן ענק (Thaumatibis gigantea)
סוג: מגלן ארגנטיני (Theristicus)
סוג: מגלן קדוש (Threskiornis)
יצחק טברסקי (סקווירא)

רבי יִצְחָק טְבֶרְסְקִי (תקע"ב, 1812 - י"ז בניסן תרמ"ה, 1885). מייסד חסידות סקווירא ובנו של רבי מרדכי טברסקי, האדמו"ר השני של בית צ'רנוביל.
ביוגרפיה

נולד בשנת תקע"ב (1812) לרבי מרדכי טברסקי ולפייגא בתו של רבי דוד לייקס. נישא בזיווג ראשון לבתו של רבי דן יונגרלייב מראדוויל, ובזיווג שני לחיה מלכה בת רבי ישראל מרוז'ין ובשלישית נישא לחנה סימא בת רבי נפתלי צבי רבה של סקווירא ועבר להתגורר לידו.
לאחר פטירת אביו בתקצ"ז (1897 בערך) החלו אחיו לשמש באדמו"רות, אך רבי יצחק נמנע מכך עד פטירת חמיו בשנת תר"ח, אז מונה למלא את מקומו כרב העיירה ורק אז החל לשמש באדמו"רות.
בניגוד לאביו, היה רבי יצחק אדם שתקן ונמנע ממתן דרשות ציבוריות. לעומת זאת, בניגוד לנוהג החסידי, עסק רבי יצחק בלימוד פילוסופיה יהודית[דרוש מקור].
ברשותו היה ספר תורה שהיה שייך לבעל שם טוב, אותו קנה מאת ילדיו של רבי ברוך ממז'יבוז'.
נפטר בי"ז בניסן תרמ"ה (1885). שלושה מבניו מילאו את מקומו באדמו"רות בסקווירא.
צאצאיו

מזיווג ראשון:
רבי אברהם יהושע העשיל (נפטר בג' בכסלו תרמ"ז, 1887 בערך), חתן רבי שמואל אשכנזי ובזיווג שני של רבי יוסף זילברפרב.
רבי מנחם נחום, מייסד חסידות שפיקוב (נפטר בא' בניסן תרמ"ו, 1886).
מזיווג שלישי:
רבי ישראל (נפטר בכ"ז באלול תרע"ט, 1919), חתן דודו רבי אברהם מטריסק.
רבי דוד (י"ד בניסן תר"ח, 1848 - ט"ו בכסלו תר"פ, 1920). חתן רבי שלמה מסאווראן ובזיווג שני של רבי אליקים געץ מאוסטרהא.
הערות שוליים

↑  בן רבי יצחק יונגרלייב בן רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב
↑  בנו של רבי אהרן מטיטיוב נכד הבעל שם טוב
↑  מרדכי אלקן, ספר־תורה מהבעש"ט הובא לארץ ע"י האדמו"ר ממחנובקה, הצופה, 31 במרץ 1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499182005171  ISNI: 0000 0000 4914 0718  LCCN: nr96019968  VIAF: 44196893   WorldCat (עם VIAF): 44196893
כיסא פנוי (מיני-סדרה)

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 מבוסס על:  הרומן "כיסא פנוי" מאת ג'יי קיי רולינג
 סוגה:  דרמה
 כותבים:  שרה פלפס
 בימוי:  ג'וני קמפבל
 שחקנים:  מוניקה דולן מייקל גמבון קילי הוז רופוס ג'ונס רורי קיניר סיימון מקברני ג'וליה מקנזי אביגיל לורי
 פסקול:  סולומון גריי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 מפיק:  רות קנלי-לטס
 מפיקים בפועל:  פול טריג'ביטס ריק סנאט ניל בלייר ג'יי קיי רולינג
 חברת הפקה:  Brontë Film and Television
 הפצה:  הממלכה המאוחדת BBC Warner Bros. Television Distribution (בינלאומי)
 עורכים:  טום המינגס
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הממלכה המאוחדת BBC One  ארצות הברית קנדה HBO
 רשת שידור בישראל:  yes הטלוויזיה בלוויין
 פורמט (תמונה):  16:9 1080i
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  15 בפברואר 2015 – 1 במרץ 2015
 תקופת שידור בישראל:  2 במאי 2015
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
כיסא פנוי (באנגלית: The Casual Vacancy) הוא מיני-סדרה בריטית משנת 2015 המבוססת על הרומן באותו שם מאת ג'יי קיי רולינג. את הסדרה ביים ג'וני קמפבל וכתבה שרה פלפס. ב-15 בפברואר 2015 שודרה הסדרה לראשונה בממלכה המאוחדת, וב-29 באפריל 2015 שודרה בארצות הברית.
תקציר עלילה

פגפורד נראית כעיירה אנגלית אידילית עם כיכר השוק המרוצפת והכנסייה העתיקה, אבל מאחורי החזות השלווה נמצאת עיר במלחמה: עשירים נגד עניים, בני העשרה נגד הוריהם, נשים נגד גברים, מורים נגד תלמידיהם. פגפורד אינה מה שנראה לעין ממבט ראשון. באספת המועצה דנים בנושא בית סוויטלאב והמורשת שלו. הווארד מוליסון, היושב ראש, מוביל את הסיעה הרוצה לראות בסיום המורשת. כנגדו עומד בארי פרבראדר, שנושא נאום נלהב בזכות המורשת וחשיבות השירותים שהבית מספק. לעת עתה ידו של בארי על העליונה.
מותו הפתאומי של בארי מותיר את אנשי פגפורד בהלם. המושב הפנוי שהותיר בארי במועצת העירייה מביא להתלקחות המלחמה הגדולה שידעה העיירה מעולם. שלושת המועמדים הם: מיילס מוליסון, בנו של הווארד; קולין וול, ידידו של בארי; וסיימון פרייס, אחיו למחצה של בארי.
הבחירות למועצה מתקרבות ותושבי פגפורד על קוצים, מחכים לפוסט הבא שתפרסם "הרוח של בארי פרבראדר".
סמנתה מחליטה להזמין לארוחה חגיגית את הפלגים הניצים במועצה. אבל כשהווארד ושירלי מופיעים באופן בלתי צפוי, המסיבה יוצאת מכלל שליטה.
בשכונת השדות, טרי מתעוררת מתוך הערפל של ההתמכרות שלה, כשהיא בדרך השברירית לקראת גמילה. קריסטל מתחילה לקוות לעתיד טוב יותר למשפחתה.
המתיחות בפגפורד עולה כשהבחירות למועצה מתקרבות, וכל צד מגביר את מסע התעמולה שלו. בינתיים נישואיהם של סמנתה ומיילס מגיעים לנקודת משבר. מיילס מתחנן לחיים שקטים, ומבטיח שאחרי הבחירות הכל יהיה רגוע יותר, אבל סמנתה אינה מאמינה לו.
סודו האפל של הווארד מתגלה בפוסט האחרון של הרוח. בשדות קריסטל חוזרת לביתה ומוצאת את טרי מסוממת שוב. התקווה נראית שברירית מתמיד, והטרגדיה המתרחשת אחר כך מותירה את הקהילה מסוחררת.
צוות השחקנים

רורי קיניר – בארי פרבראדר
אמילי בוואן – מרי פרבראדר
מייקל גמבון – הווארד מוליסון
ג'וליה מקנזי – שירלי מוליסון
רופוס ג'ונס – מיילס מוליסון
קילי הוז – סמנתה מוליסון
הטי ביינס – מורין לאו
אביגיל לורי – קריסטל וידון
קילי פורסיית' – טרי וידון
סיימון מקברני – קולי "קאבי" וול
מוניקה דולן – טס וול
בריאן ורנל – סטיוארט "פאטס" וול
ריצ'רד גלובר – סיימון פרייס
מארי קריצ'לי – רות פרייס
ג'ו הרסט – אנדרו "ארף" פרייס
מישל אוסטין – קיי בודן
לוליטה צ'קרבארטי – פרמינדר ג'וואנדה
סיילס קרסון – ויקראם ג'וואנדה
ריה צ'וני – סוקווינדר ג'וואנדה
סימונה בראון – גאיה
ג'וליאן וודהאם – אוברי סוויטלאב
אמיליה פוקס – ג'וליה סוויטלאב
הפקה

הפקת המיני-סדרה הוכרזה ב-3 בדצמבר 2012. היא הוזמנה מ-The Blair Partnership שמייצגים את ג'יי קיי רולינג. הפקת הסדרה נעשתה באמצעות חברת הפקה עצמאית של ניל בלייר וריק סנאט (שהיו המפיקים בפועל של הסדרה), עבור The Blair Partnership. הפרויקט בוצע בשיתוף פעולה הדוק עם ג'יי קיי רולינג.
ב-12 בדצמבר 2013 הודיעו האחים וורנר שהם יהיו המפיצים של הסדרה ברחבי העולם פרט לממלכה המאוחדת.
אחרי שנה וחצי, ביוני 2014, פורסמו שמות השחקנים של הסדרה. שלב הצילומים החל באוגוסט 2014, והם נערכו בעיירות בגלוסטרשייר פיינסוויק, ביזלי, נורת'ליץ' ומינצ'ינהמפטון, דאונטסי, וכן בעיר בריסטול ובבית הספר ארצ'וויי.
את המוזיקה לסדרה הלחינו חברי להקת סולומון גריי הבריטית, ומופיעים בה קטעים מאלבומם "Selected Works" משנת 2015 יחד עם שירים מקוריים.
פרקים

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי | רייטינג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | פרק 1 | ג'וני קמפבל | שרה פלפס | 15 בפברואר 2015 | 8.8 מיליון צופים (UK) |
מותו הפתאומי של בארי פרבראדר מכה בהלם את תושבי פגפורד. העיירה נדמית ככפר אנגלי אידילי אבל מתחת לחזות השקטה מתחוללת מלחמה בין התושבים.
| 2 | 2 | פרק 2 | ג'וני קמפבל | שרה פלפס | 22 בפברואר 2015 | 6.39 מיליון צופים (UK) |
הבחירות למועצת העירייה מתקרבות וכל פגפורד מצפה לראות מה ייכתב בפוסט הבא של "הרוח של בארי פרבראדר"
| 3 | 3 | פרק 3 | ג' בלייקסון | שרה פלפס | 1 במרץ 2015 | 5.95 מיליון צופים (UK) |
כשהבחירות למועצה ממשמשות ובאות, המתיחות בפגפורד גוברת
הערות שוליים

1 2  "BBC And HBO Adapting JK Rowling's 'The Casual Vacancy' For TV; Casting Calls Begin". Page to Premiere. 8 באפריל 2014. אורכב מ-המקור ב-12 באפריל 2014. נבדק ב-23 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "J.K. Rowling, HBO, BBC Team for 'Casual Vacancy' Miniseries". The Hollywood Reporter. 23 באפריל 2014. נבדק ב-23 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "J.K. Rowling's 'The Casual Vacancy' Miniseries Coming to HBO". The Wrap. 23 באפריל 2014. נבדק ב-23 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Warner Bros. Announces Expanded Creative Partnership with J.K. Rowling". Business Wire. נבדק ב-12 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Rowling's Casual Vacancy to become BBC TV drama series". BBC. 3 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Munn, Patrick (28 בינואר 2015). "BBC One Sets Premiere Date For 'The Casual Vacancy'". TV Wise. נבדק ב-28 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  "Keeley Hawes to fill a Casual Vacancy in TV version of Rowling's novel for adults". Daily Mail. 5 ביוני 2014. נבדק ב-6 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  "The Casual Vacancy (TV Mini-Series 2015)". IMDb.
1 2 3 4 5  "Cast confirmed for BBC One adaptation of JK Rowling's The Casual Vacancy". BBC. 6 ביוני 2014. נבדק ב-6 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Keeley Hawes stirs up trouble as a brazen redhead while filming JK Rowling's The Casual Vacancy in England". Daily Mail. 9 בספטמבר 2014. נבדק ב-3 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archway School sets the stage for JK Rowling TV drama". Stroud News and Journal (באנגלית). נבדק ב-2017-10-04.
↑  "Carving out the music for The Casual Vacancy". BBC. נבדק ב-25 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
כתובת (זיכרון מחשב)

מימין: תאי הזיכרון, משמאל: הכתובת שלהם (בבסיס הקסדצימלי). b הוא נתון אשר מאוחסן בזיכרון, בתא שכתובתו 1008, ו-a הוא תא בזיכרון שמכיל בתוכו נתון אשר מצביע על כתובת התא של הנתון b
כתובת בזיכרון מחשב היא מספר ייחודי המייצג תא זיכרון, ובאמצעותה ניתן לגשת אל התא לשם אחסון מידע או אחזורו. המידע יכול להיות פקודה המורה למחשב מה לעשות, או נתון. כיום נהוג שזיכרון המחשב מאורגן בבתים, כשכל בית מורכב מ-8 סיביות. הבתים מסודרים בזיכרון בזה אחר זה, וכתובותיהם עוקבות.
ייצוג הכתובת

הכתובת נרשמת כמספר בינארי, ומספר תאי הזיכרון אליהם ניתן לפנות מחושב על פי הנוסחה  \ 2^{N}, כאשר N הוא אורך המספר הבינארי המרבי. ניתן לייצג את הכתובת גם בבסיסים אחרים, ועל מנת להקל על רישום הכתובת, מקובל להשתמש בבסיס עשרוני ובבסיס הקסדצימלי.
גודל הזיכרון המרבי במחשב מושפע מגודל המילה בארכיטקטורת המעבד, משום שאורך המספר הבינארי המרבי הוא לכל היותר באורך של מילה (כאשר גודל מילה היא לרוב גודל אוגר המעבד). כך, לדוגמה, מעבד עם מילה בגודל 32 סיביות מאפשר שימוש בזיכרון שגודלו עד 4GB ‏(4,294,967,296 בתים) משום שבעזרת 32 סיביות ניתן לייצג  \ 4,294,967,296=2^{32} ערכים שונים. המספרים בין 1 למספר המרבי נקראים מרחב הכתובות החוקי. ניסיון גישה לכתובת זיכרון 0 או שימוש במספר גדול יותר ככתובת ייתקל בשגיאה או יגרום להשחתת זיכרון בלתי צפויה.
כתובות פיזיות ווירטואליות (לוגיות)

בראשית ימי המחשב הוגבל הזיכרון שלו (לפי ארכיטקטורת פון נוימן) לגודל הפיזי של אמצעי ה-RAM (הזיכרון אליו יכול לגשת המעבד בגישה ישירה לפי כתובת). לפיכך, כל הכתובות היו כתובות פיזיות של תאי זיכרון ב-RAM. כך, למרות שגם אם עקרונית יכול היה המחשב לנצל מרחב כתובות גדול יותר מהזיכרון הפיזי, הרי שלא היה בכך להועיל.
עקרון הזיכרון הווירטואלי מאפשר גישה לכל מרחב הכתובות מבלי להגדיל את הזיכרון הפיזי, וזאת באמצעות שמירה של חלק מהמידע על דיסק קשיח. מידע המצוי על גבי הדיסק נשמר בכתובת וירטואלית או כתובת לוגית (מחוץ לגודל הזיכרון הפיזי). כאשר המעבד נזקק למידע שבדיסק, מתבצע תהליך של דפדוף, שבו מועבר מידע קיים בזיכרון אל הדיסק והמידע הדרוש מן הדיסק מועבר לזיכרון. יחידת ניהול זיכרון אחראית לתרגום הכתובת הווירטואלית לכתובת הפיזית שבה נשמר המידע לאחר הדפדוף.
לקריאה נוספת

שרה פולק, מדעי המחשב : מערכות מחשב ואסמבלי (יחי' לימוד חמישית), הוצאת המרכז לטכנולוגיה חינוכית, 2006 פרק 10.4: ארגון זיכרון
כלבים בשימוש צבאי

השימוש בכלבים בשירות הצבא ידוע עוד מהעת העתיקה. כלבים בשירות כוחות הביטחון, כולל כלב משטרה, משמשים בתפקידים שונים, החל מתקיפה דרך שמירה, גישוש, איתור, ועד להעברת מסרים, חבלה ורפואה.
היסטוריה

כלבים לקחו חלק במלחמותיהם של המצרים, היוונים, הפרסים, השומרים, האלאנים, הסלאבים, הבריטונים והרומאים. בקרב היוונים והרומאים הכלבים שימשו בעיקר ככלבי שמירה, אך לעיתים הובאו לקרבות. השימוש קדום ביותר המתועד במקורות הקלאסיים הוא בידי אליאטס בקרב על סמירנה, סביב 600 לפנה"ס, שם שימשו הכלבים להרג ולהפחדה. בשנת 525 לפנה"ס, כנבוזי השני מלך פרס השתמש בכלבים, חתולים וחיות אחרות בכיבוש מצרים. בכך ניצל את רגישותם של המצרים מפני פגיעה בבעלי חיים מקודשים, והמצרים נמנעו מלהמטיר חיצים על צבאותיו של כנבוזי.
בשלהי העת העתיקה, אטילה ההוני השתמש בכלבי מלחמה גדולים בכיבושיו. במאה ה-15, הקיסר הווייטנאמי לה לוי (Lê Lợi) טיפח להקה של למעלה מ-100 כלבים, מאומנים בידי המצביא Nguyễn Xí.
בפרוסיה בהנהגת פרידריך הגדול נעשה שימוש בהעברת מסרים על ידי כלבים במהלך מלחמת שבע השנים עם רוסיה. שימוש בכלבים נודע גם בצבא נפוליאון.
בארצות הברית, השימוש הראשון הידוע של כלבים לצורך צבאי היה במסגרת מלחמות האינדיאנים, כנגד הילידים הסמינולים בפלורידה. כלבים שימשו להעברת מסרים, הגנה ושמירה על אסירים במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. על פי עדותו של גנרל יוליסס ס. גרנט, חיילי האיחוד השמידו להקות כלבי דם, לאור מיומנותם בהתחקות אחרי עקבות עבדים נמלטים. במלחמת העולם הראשונה כלבים שימשו כקמעות במסגרת התעמולה האמריקאית.
תפקידים

תפקידים שונים מתאימים לכלבים שונים, בהתאם לתכונות הגזע, יכולתם הפיזית ואופיים האישי. כלב בשירות הביטחון יצוות לנוהג המפקד עליו, ויעבור סדרת אימונים עד שיוכשר כמבצעי, לרוב מגיל חודשים ספורים. בגיל מתקדם, כאשר תפקודו אינו מיטבי, הכלב יצא לפרישה מהשירות.
תפקידים > כלבי תקיפה

בתקופות קדומות כלבים גדולים, בדגש על גזעי מסטיף, נשלחו לקרבות כנגד האויב עם שריון וקולר קוצני. אסטרטגיה זו הייתה מקובלת בציוויליזציות קדומות, כגון הרומאים והיוונים. בלוחמה מודרנית כלבים מסייעים ללוחמים ברדיפה אחרי אויב נמלט או בתאי שטח מסוכנים ללוחם אנושי (שטח בנוי, מנהרות).
במלחמת העולם השנייה ערך צבא ארצות הברית תוכנית אימונים לתקיפת היפנים על ידי כלבים. התוכנית הוצעה על ידי וויליאם א. פרסטר, אזרח שווייצרי שחי בסנטה פה, ניו מקסיקו. הוא הציע להנחית אלפי כלבי תקיפה גדולים על חופי יפן שיסתערו על המגנים היפנים, ולאחר מכן להוביל פשיטה אנושית של החיילים האמריקאים. פרסטר שכנע את הצבא להקצות לו אי על נהר המיסיסיפי ולהופכו למתקן אימונים. הצבא האמריקאי קיווה לאמן כוחות בסדר גודל של כ-2 מיליון כלבים. אחת הבעיות העיקריות באימון הכלבים הייתה כמות מעטה של חיילים יפנים לצורכי אימונים, עקב מספר שבויים נמוך. בסופו של דבר התנדבו אזרחים אמריקאים ממוצא יפני לאימון הכלבים. בעיה נוספת הייתה התאמתם לתנאי הלחימה: כלבים רבים לא פעלו היטב בשלב הנחיתה ואחרים פחדו מרעשי ההפצצות. אחרי מימון של מיליון דולר התוכנית נזנחה.
הסובייטים אימנו כלבים להצמיד מוקשים תחת טנקי האויב החל משנות ה-30 של המאה ה-20. למעשה, הכלבים אומנו לרוץ תחת טנקים נייחים ולא ששו לרוץ תחת טנקים בתנועה. בנוסף, בקרבות שריון בשריון מול טנקים גרמנים, הכלבים נטו לרוץ תחת הטנקים הסובייטים המוכרים יותר.
תפקידים > כלבי איתור

חוש הריח המפותח של הכלב מהווה יתרון בגילוי עצמים נסתרים מעיני בני אדם. כך כלבים רבים משמשים לגילוי מוקשים וחומרי נפץ, ומסייעים באיתור בני אדם בין הריסות.
תפקידים > גישוש

בדומה לכלבי איתור, כלבי גישוש מסתייעים בחוש הריח שלהם. בעוד כלבי איתור מגלים את מיקומה של מטרה נייחת בתא שטח מוגדר, כלבי גישוש מסייעים בהתחקות אחר עקבותיה של מטרה בתנועה. כלבי גישוש עשויים לסייע במציאת נתיב התקדמות אויב או של נעדר.
כלבים בצה"ל

עיקר השימוש הצבאי של צה"ל בבעלי חיים הוא בכלבים. נכון ל-2012, שירתו בצבא כאלף כלבים, רבים מהם ביחידת "עוקץ". בצהל משמשים הכלבים גם ככלבי אבטחה, ששומרים בבסיסי חיל האוויר, כלבי מרדף, כלבי איתור חומר נפץ, כלבי תקיפה ועוד. שימוש נוסף של כלבים בצה"ל הוא בסיירת אלון של חטיבת החילוץ בה מוכשרים כלבים לאיתור לכודים באתרי הרס.