stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקופת מייג'י
מרד סצומה

המהפכה התרבותית גבתה מחיר כבד ממעמד הסמוראים. אליטה זו, אשר נהנתה במשך מאות בשנים מכוח בלתי מוגבל, התבוננה במורת רוח בשינויים שהחלו בהדרגה לכרסם בכוחה. קרנם של הסוחרים (מעמד חברתי נמוך עד אז) עלתה ובכוחם הפוליטי הגובר החלו לצמצם את הסמכויות המקומיות של הסמוראים בטענה כי השיטה הישנה מפריעה להתפתחות המדינה. בשנות השבעים של המאה ה-19 נחקקו חוקים אשר נישלו את הסמוראים מכל מקורות כוחם. רבים מהסמוראים קיבלו את הגזירות ונטמעו במודרניזציה מאחר שכוחם נחלש גם כך עם הסתלקות השוגון. לסייגו טאקאמורי, אשר הביא בעצמו לסילוק השוגון ועד כה היה אחד מיועצי הקיסר, היה זה הקש ששבר את גב הגמל. בשנת 1877 שלחה הממשלה כוח ימי לעיר קגושימה על מנת לפרק את אנשי טאקאמורי מנשקם לאחר שנשיאת חרבות הוכרזה כבלתי חוקית. הסמוראים השמידו את חיילי הקיסר וכך החל המרד. טאקאמורי צעד צפונה לעבר העיר קומאמוטו עם כוח של 40,000 סמוראים נאמנים. צבא הקיסר התגבר על תנאי הקרקע הקשים וטבח בסמוראים. לאחר כשישה שבועות של קרבות ייאוש הצליח טאקאמורי להימלט מטבעת הכיתור של הצבא הקיסרי ובחברת כ-400 סמוראים שנותרו מהכוח המקורי חזר לעיר קגושימה במסע מפרך. ב-24 בספטמבר 1877 נלחם טאקאמורי את הקרב האחרון בשירויאמה. נאמניו האחרונים נהרגו יחד עמו וכך נעלם המעוז האחרון להתנגדות למודרניזציה.
הקמת השלטון הייצוגי

לאחר דיכוי המרד החלו להתעורר ביפן דרישות חדשות לשינוי שיטת השלטון, שכן הפתיחות למערב הביאה לחלחול של רעיונות דמוקרטיים בקרב אינטלקטואלים. איטאגאקי טאיסוקה היה אחד מהפעילים הבולטים בקידום רעיון השלטון הייצוגי. טאיסוקה, מנהיג מקומי ממחוז האוטוסה, שימש כנציג במועצה הלאומית עד להתפטרותו בעקבות הפרשה הקוריאנית. לאחר ההתפטרות, הקים טאיסוקה תנועה להפצת רעיון כינון משטר נוסח בריטניה. בשנת 1874 פרסם טאיסוקה את הכרזת טוסה אשר בה ביקר את אנשי האצולה ודרך ניהולם את המדינה. כשנה לאחר מכן חזר טאיסוקה למועצה הלאומית ואיחד את המנהיגים והתנועות הקוראים לרפורמות. ועידת אוסקה אשר נערכה בשנת 1875, הביאה להקמת מערכת משפטית עצמאית וכן מונתה מועצת הזקנים עליה הטיל הקיסר את משימת הכנת החוקה. מעמד האצולה הסכים כלפי חוץ לשינויים הדרושים לניהול המדינה, אך השתמש בכוחו על מנת להשהות תהליכים אלו ככל האפשר. בשנת 1881 הקים טאיסוקה את המפלגה הליברלית אשר חתרה לכינון משטר בנוסח הצרפתי, היה זה הישגו הגדול ביותר.
בסוף שנות השבעים של המאה ה-19 צברה תנועת הרפורמה תאוצה - הוקמו מועצות מקומיות ברחבי המדינה, ובשנת 1880 הקימו נציגי 24 מחוזות את הליגה להקמת פרלמנט לאומי. בתגובת נגד, נחקקו חוקים האוסרים על העיתונות לבקר את השלטון או לדון ברעיונות מדיניים. חוק נוסף אסר על מפגשים פוליטיים בשיתוף עובדי מדינה וקיום מפגש פוליטי בכל צורה שהיא חויב באישור משטרתי. בשנת 1882 הוקמה 'מפלגת החוקה המתקדמת' על ידי אוקומה שיגנובו. בצעד נגד הקימו תומכי האצולה את מפלגת השלטון הקיסרית. לאורך שנת 1882 פרצו הפגנות פוליטיות אשר גלשו גם לאלימות. המשטר אכף את החוקים אשר הגבילו פעילות פוליטית והקשו במיוחד על הפעילים הקוראים לכינון משטר ייצוגי. עד שנת 1884 התפוררו רוב התנועות הדמוקרטיות.
הלחצים מצד תומכי הרפורמות נשאו פרי כאשר ב-1890 הוקם הדיאט של יפן. המנהיגות היפנית אימצה את מודל המשטר הפרוסי בעוד החוקה הגרמנית היוותה את הבסיס לזו היפנית. תוארי האצולה המסורתיים של הסמוראים והדאימיו הוחלפו בתארים מערביים, ותפקידי ממשל מסורתיים אשר ליוו את יפן מאז המאה ה-7 הוחלפו בפונקציות מודרניות. את יועצי הקיסר החליפה מועצת המלחמה העליונה (יפן). המועצה הוקמה לשליטה על הצבא אשר נבנה על פי המודל הגרמני. ראש המטות נהנה מגישה ישירה לקיסר ויכל לפעול בנפרד ובחופשיות משאר הגופים האזרחיים הממשלתיים.
החוקה היפנית הושלמה ב-1889 ונכנסה לתוקף ב-29 בנובמבר 1890. בית הנבחרים היפני הורכב מגברים מעל גיל 25 אשר שילמו מס שנתי בסך 15 ין. בית האצילים היפני הורכב מנושאי תוארי אצולה שונים וחברים אשר מונו על ידי הקיסר. קבינט מצומצם פעל תחת חסות הקיסר ובמקביל לממשלה ולפרלמנט. למרות התקדמות זו עדיין רוכז רב הכוח מבחינה פורמלית בידי הקיסר. כבר עם הכנסת השינויים המשמעותיים לכאורה, התברר כי בפועל עדיין שולטים המנהיגים של מחוזות סצומה וצ'ושו מאחורי הקלעים. המפלגות הייצוגיות נדרשו לשנים רבות על מנת להגדיל את השפעתם על תהליך לקיחת ההחלטות במשטר היפני.
ההתפתחות הכלכלית

שלטון המייג'י אימץ את תפיסת השוק החופשי על פי המודל האמריקאי. עד סיום המשטר הפיאודלי הסחר עם העולם החיצון היה מצומצם מאוד וסיפק את צרכיה של שכבת אצולה קטנה. הכלכלה החדשה אשר עודדה יזמות פרטית נפלה על קרקע פורייה בדמות מספר גדול של בעלי ממון אשר כעת יכלו לבוא במגע עם השווקים מחוץ ליפן. שכבה משמעותית של סמוראים ממעמד נמוך, אשר שימשו כסוחרים כבר בתקופה הפיאודלית, היוותה נקודת פתיחה מבטיחה. עד שנת 1890 הסתיימו רפורמות כלכליות בתחום המטבע, הבנקאות וחוקי המסחר. המודרניזציה אשר נדרשה על ידי המשטר הביאה להקמת מפעלים בהיקף עצום אשר סיפקו את הדרישה לתחבורה מודרנית, תקשורת ותשתיות אחרות בהיקף נרחב. השוק הפרטי, שאך לפני מספר שנים היה בכללותו אוכלוסייה חקלאית, התעורר לדחוף את היזמים להעמיק את המסחר הבינלאומי ולהגביר את התיעוש ברחבי המדינה. עד שנת 1920 הפכה יפן למדינה התעשייתית היחידה במזרח אסיה ולגורם כלכלי בינלאומי דומיננטי. בתקופה זו הוקמו ראשוני תאגידי הענק היפנים אשר קיימים עד היום כגון מיצובישי ומיצוי.
ההתעצמות הצבאית

בתחילת תקופת מייג'י מצאה את עצמה יפן במציאות ביטחונית לא נעימה. הצבא היפני היה כה מפגר טכנולוגית שהיה די בהגעתן של שלוש ספינות מלחמה אמריקאיות למפרץ טוקיו על מנת להכתיב ליפן את הדרישות המערביות. אחד מהצעדים הראשונים בהם נקט הקיסר היה לייבא מומחים מערביים לשם הקמת צבא מודרני. כצעד ראשון נחוץ היה צבא זה על מנת להביס את נאמני המשטר הקודם, אך לאחר שמשימה זו הושלמה מצאה את עצמה יפן כבעלת כוח צבאי משמעותי אשר בעזרתו ניתן לשאוף להשגת מטרות גם מעבר לגבול. הצבא היפני עמד במבחן הראשון בהצלחה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 כאשר כבש את חצי האי הקוריאני שנשלט על ידי סין עד לאותו זמן. בשורה של מערכות מוגבלות הוכיחה יפן עליונות כנגד שכנותיה. ההתפתחות הכלכלית המואצת הביאה למחסור בחומרי גלם, יפן החלה להתאים את עצמה למציאות החדשה בכיבוש שטחים באסיה ובמרחב האוקיינוס השקט. הפלישה היפנית למנצ'וריה היוותה נקודת מפנה בהיסטוריה היפנית.
במנצ'וריה לחמו היפנים לראשונה בצבא מערבי. בשנת 1904 פרצה מלחמת רוסיה–יפן. הצבא היפני, שהתעצם במהירות בספינות קרב חדישות ובציוד מודרני אחר, הצליח להביס את הצבא הרוסי ולהעניק ליפן שליטה במנצ'וריה. קרנו של הצבא עלתה במידה שהעניקה לגנרלים החדשים כוח פוליטי חסר תקדים. הצבא הפך לגורם דומיננטי במדיניות הפנים ותוך השתלטות על משרדי ממשלה שונים החל להטמיע את התפיסה הלאומנית במערכת החינוך. ראשי הצבא הפכו לפוסקי הלכה בתחומים רבים בחברה היפנית, מהלך שהעצים עד לשיאו במלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה יפן בעלת ברית של בריטניה. לאחר המלחמה זכו היפנים בשטחים אשר הופקעו מגרמניה במערב האוקיינוס השקט.
הצבא היפני הפך לאיום על ההגמוניה המערבית בחצי הכדור המזרחי. בניסיון לבלום את ההתעצמות היפנית נחתמה אמנת וושינגטון בשנת 1921, בה התחייבה יפן להגביל את גודל הצי שלה ביחס לצי האמריקאי והבריטי, אך בפועל לא כובד הסכם זה במלואו, ובשנות השלושים הודיעה יפן על פרישתה מההסכם.
ראו גם

בורו (טקסטיל)
קיטנו צ'ו
הדיון במשתה הקוראני. סייגו טאקאמורי יושב במרכז. ציור משנת 1877
קניון איילון

תבנית:מבנה
קניון איילון, קומת המסחר לפני שנבנתה הקומה השנייה (2008)
הקניון לאחר שנוספה לו קומה שנייה
קניון איילון הוא מרכז קניות הממוקם בעיר רמת גן, סמוך לאצטדיון רמת גן. הקניון, מקבוצת עזריאלי (שבבעלות איש העסקים דוד עזריאלי), נחנך רשמית ב-6 באוגוסט 1985.
היסטוריה

הקמת הקניון החלה בשנת 1982, אז אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה את תוכנית הקמתו, על שטח שנרכש תמורת חמישה מיליון דולר מעיריית רמת גן ממזרח לאצטדיון רמת גן. ומינהל מקרקעי ישראל על ידי חברת "קנית", שהייתה בשליטת דוד עזריאלי. בינואר 1984 דנה עיריית רמת גן בביטול התחייבותה לפרויקט, לאחר שנחשף כי העירייה קיבלה 2.5 מיליון דולר עבור הקרקע, אך ראש העירייה הקודם ישראל פלד התחייב שהעירייה תבצעה עבודות תשתית ופיתוח עבור הקניון בסכום של 2.5 מיליון דולר. בנוסף העמידה
העירייה את מגרשי החנייה הסובבים את הקניון לרשותו ללא תשלום. חברת "סולל בונה" זכתה במכרז להקמת שלד הקניון והתחייבה לבנות אותו תוך 10 חודשים. במהלך 1984 נחתמו הסכמי שכירות עם דיירי עוגן, רשת "היפרכל" של "שופרסל", סופר-פארם, בנק לאומי וכלבו של ה"שקם". עלות הקמת הפרויקט הייתה 30 מיליון דולר.
בניית הקניון הושלמה בקיץ 1985 ורוב החנויות החלו לפעול עוד לפני הפתיחה הרשמית. טקס הפתיחה של הקניון נערך ב-6 באוגוסט 1985 בנוכחות השרים גדעון פת, אברהם שריר, יצחק מודעי, יגאל הורביץ וחיים קורפו, ראש עיריית רמת־גן, אורי עמית, נגיד בנק ישראל משה מנדלבאום, יושב ראש הסוכנות אריה דולצ'ין ושגריר קנדה בישראל. זמן קצר לאחר הפתיחה פרץ סכסוך בין עיריית רמת גן ועזריאלי, שהגיש נגדה תביעה על שלא השלימה את עבודות הפיתוח סביב הקניון כפי שהתחייבה. עיריית רמת גן מצדה לא נתנה היתר בנייה להקמת הקומה השנייה של הקניון#invoke:פרמטרים.
ב-14 באוקטובר 1993 נפתח בקניון איילון הסניף הראשון של רשת מקדונלד'ס בישראלתבנית:הערה.
ב-1999 בוצע בקניון שיפוץ בהשקעה של 4 מיליון דולר, שכלל החלפת הריצוף, התקרה והתאורהתבנית:הערה.
השם קניון

קניון איילון לא היה הקניון הראשון שהוקם בישראל, קדם לו הדיזנגוף סנטר. אך הוא הראשון שעשה שימוש בשם "קַניון". מילה שנכנסה לשפה העברית עם הקמתו של קניון איילון. את השם "קניון" המציא היזם, דוד עזריאלי עצמו, והוא שילוב של המילים "קניה" ו"חניון". השם נקלט בעברית ומשמש מאז לתיאור מרכזי קניות דומיםתבנית:הערה.
מבנה הקניון

הקניון נבנה על מגרש בשטח של 65 דונם, 22 דונם מהמגרש הוקצבו לבנייה ו-43 דונם לחניה ולשטחים ציבורייםתבנית:הערה. הקניון מקורה וממוזג. החלק המקורי של הקניון, ובו כ-125 חנויות ועסקים, נמצא בקומת הקרקע ושטחו 25,000 מ"ר. לצד הקניון שוכן חניון גדול שבו כ-2,350 מקומות חניה לא מקורים. הבניין תוכנן על ידי קבוצת עזריאלי ואת תוכניות העבודה ביצע האדריכל נחום זולוטובתבנית:הערה.
מבנה הקניון > האגף החדש של הקניון

בעקבות הצלחת הקניון הודיעה חברת "קנית", בינואר 1987, על הקמת קומה שנייה, שהתשתית לה הוכנה כבר בזמן הקמתותבנית:הערה. אך תוכנית המתאר שאושרה במקור לא אפשרה הוספת קומה ופרצה גם מחלוקת עם העירייה על גובה היטל ההשבחה עבור התוספת, ובינואר 1997 הודיע עזריאלי כי ויתר על התוכניתתבנית:הערה. בשנת 2002 שוב החלו הליכי התכנון להקמת הקומה הנוספתתבנית:הערה. בדצמבר 2004 החלו עבודות להוספת שתי קומות חדשות ובהן קומפלקס בתי קולנוע של רשת "יס פלאנט"תבנית:הערה. באזור החדש הוקמו 15 אולמות קולנוע ומסעדות מזון מהירתבנית:הערה. מרכז בתי קולנוע החדש החליף את קולנוע "רב חן" (שנקרא קודם "רב-גן"), בו היו ארבעה אולמות בלבד והיה חלק מהקניון מאז פתיחתו. המקום בו היו ממוקמים בתי הקולנוע הישנים הוסב לשדרת חנויות חדשה ובה כ-10 חנויות. המתחם הושלם ביולי 2006תבנית:הערה.
בשנת 2009 אושרה להפקדה תוכנית להרחבת הקומה השנייה בקניוןתבנית:הערה. בסוף 2013 הוחל בבניית הקומה השנייה בהשקעה של 200 מיליון שקליםתבנית:הערה, וזו נפתחה ב־10 במרץ 2015. בקומה החדשה 25 חנויותתבנית:הערה.
השפעת הקניון על המסחר בסביבתו

עם פתיחתו זכה הקניון להצלחה רבה והוא משך אליו קונים מכל רחבי גוש דןתבנית:הערה. הוא גם משך עסקים אחרים לסביבתו, דוגמת "דן דיזיין סנטר"תבנית:הערה, שהפכה אזור תוסס מסחרי ומבוקש לכל גוש דן. מצד שני נטען עליו שפגע במסחר במרכז רמת גן ברחובות ביאליק והרצל. הוא גם היה מרכז הקניות הראשון בישראל שתוכנן כמבנה סגור, עם חזיתות אטומות לרחוב וסביבו חניונים, שאינו משתלב עם סביבתו ומעודד את השימוש ברכב. עיצוב שהועתק לרוב הקניונים שנבנו אחריו בישראלתבנית:הערה.
תחבורה ציבורית

תבנית:הפניה לערך מורחב
בסמוך לקניון ישנו מסוף אוטובוסים ממנו יוצאים קווי אוטובוס עירוניים ובינעירוניים רבים לאזור גוש דן והדרום.
בתרבות

בתחילת שנות ה-90 צולמו בקניון מספר סצנות לפרקים של סדרת הנוער "עניין של זמן".
מספר מערכונים של "הקומדי סטור" צולמו בקניון.
בסוף שנות ה-80 צולם בקניון קליפ לשירו של אהוד בנאי, "עבודה שחורה".
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
1 2  אלעזר לוין, הקניון היה מלא שרים, חדשות, 7 באוגוסט 1985
מיכל הולצמן, מודעי: "עשיתם עסק טוב" - קניון איילון נחנך רשמית, מעריב, 7 באוגוסט 1985
↑  מרדכי אלקן, משקיעים מקנדה יקימו מרכז קניות ברמת־גן, מעריב, 19 באוקטובר 1982
↑  אלעזר לוין, עזריאלי עשה זהב מאדמת הקניון, חדשות, 2 בספטמבר 1985
1 2  ברוך נאה, עירית ר"ג תדון בביטול התחייבותה ל'קניון אילון', מעריב, 1 בינואר 1984
עירית ר"ג תדון בביטול - המשך, מעריב, 1 בינואר 1984
↑  קניון איילון - מתמודד בגבורה עם צעירים ויפים ממנו, באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2005
↑  "סולל בונה" תבנה את "קניון איילון", מעריב, 20 בפברואר 1984
1 2  עזריאלי יבנה "קניון" ברמת־גן, חדשות, 26 בנובמבר 1984
↑  אלעזר לוין, השקם האימפריה המיותרת של משרד הביטחון, כותרת ראשית, 8 באוגוסט 1984
↑  מיכל הולצמן, רוב החנויות ב"קניון" ברמת־גן פועלות, מעריב, 29 ביולי 1985
↑  דוד גולן, יזם הקניון תובע את עירית ר"ג, חדשות, 2 בדצמבר 1985
מיכל הולצמן, יזם קניון איילון תובע 1.2 מיליון ד' מעירית ר"ג, מעריב, 29 בנובמבר 1985
פנדה ענקית

.
| פנדה ענקית |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
תת־משפחה:: איילורופודים
סוג:: פנדה
מין:: פנדה ענקית
שם מדעי
 Ailuropoda melanoleuca ‏ארמן דוד, 1869
תחום תפוצה


פנדה ענקית (שם מדעי: Ailuropoda melanoleuca) היא מין של יונק והמין היחיד ששרד בסוג פנדה, המסווג במשפחת הדוביים (Ursidae) והשוכן במרכז סין. הפנדה חיה באזורים הרריים, כגון סצ'ואן וטיבט. לקראת סוף המאה ה-19 הפכה הפנדה ל"סמל לאומי" בסין ודמותה מופיעה על מטבעות זהב סיניים.
בסינית שמה של הפנדה הוא שְׁיוֹנְג-מַאוֹ (熊猫) שמשמעותו "דוב-חתול". הכינוי המקובל במערב נגזר משמו של יונק אחר, פנדה אדומה; בעבר נהגו לכנותה דוב מנומר.
מאפיינים פיזיים

אורכה של הפנדה 1.5 מטר עד 1.8 מטר מהחרטום ועד לזנב, משקלה 75–165 קילוגרם רגליה שחורות, גופה שחור ולבן כשהראש לבן למעט האוזניים השחורות והעיניים המוקפות בכתמים שחורים דמויי משקפיים, מה שמשווה מראה חביב לבני אדם, אך כלפי חיות אחרות הוא מהווה איום ומהווה אחד ממנגנוני ההגנה הטבעיים של הפנדה.
לפנדה הענקית יש כף רגל מיוחדת עם בוהן וחמש אצבעות – מבנה אידיאלי לאכילת חזרן. ה"בוהן" היא למעשה התרחבות של עצם שורש כף הרגל. סטיבן ג'יי גולד כתב מאמר על כך שצורף ונתן את השם לספרו "בוהן הפנדה" (אנ').
תוחלת החיים של הפנדה היא כ-15 שנים בטבע, ועד למעלה מ-20 שנים בשבי.
התנהגות ותקשורת

הפנדה ביישנית ולעיתים נדירות תוקפנית. כשהיא מתגלה, היא לרוב נמלטת. הפנדה בדרך כלל לא חיה בלהקה, אך מודעת לפנדות האחרות ויודעת לתקשר איתן באמצעות קולות, וריח שמופץ באמצעות בלוטות ריח מתחת לזנב, שהפנדה נוהגת לשפשף בעצים.
תזונה

על אף שסיווגה הטקסונומי משייכה לטורפים הפנדה ניזונה כמעט אך ורק מצמחים, כאשר היא אוכלת כמעט אך ורק חזרן (במבוק) בכמות הנעה בין 12 ל-38 ק"ג חזרן ביום, כאשר פחות מחמישית מסך החזרן נספג בגוף במערכת העיכול, ולכן היא מקדישה עד 14 שעות ביום לאכילה.
הגם שהפנדות ניזונות בעיקר מהבמבוק, הרי שהן אוכלות־כל, שכן הן אוכלות גם ביצים, דגים וחרקים כמקורות נוספים לחלבון.
נמצא שבעונה שבה הפנדה ניזונה מנצרי במבוק, העשירים יחסית בחלבון, משגשג במעיהם החיידק Clostridium butryricum שגורם להם לאגור שומן.
הפנדות אוכלות חלקים שונים של החזרן בתקופות שונות בשנה, לפעמים הן מעדיפות את העלים הרכים והצעירים של החזרן, ולפעמים את הגבעולים הקשים.
תזונה בררנית זו היא אחת הסיבות לקושי בהחזקת פנדות בשבי.
תופעה אופיָנִית לפנדות היא שאוזניהן מתנועעות בזמן שהן לועסות.לא
תת-מינים

Ailuropoda melanoleuca melanoleuca – תת-המין של רוב אוכלוסיות הפנדה. פנדות אלו נמצאות בעיקר בסצ'ואן ומציגות את הצבעים האופייניים לפנדה – שחור ולבן.
פנדה צ'ינלינג (Ailuropoda melanoleuca qinlingensis) – חייה בגבהים של 1,300–3,000 מטרים. צבע הפרווה של פנדה זו הוא חום כהה וחום בהיר. גולגולתה קטנה יותר מאשר תת-המין השני, אך יש לה שיניים טוחנות גדולות יותר.
סיווג טקסונומי

הפנדה היא יונק. אין הסכמה מדעית לגבי סולם ההתפתחות האבולוציוני של הפנדות. ישנם מדענים הטוענים שהפנדות הראשונות הופיעו לפני 600 אלף שנה, אך האחרים מאמינים שהן חיות על כדור הארץ 1–3 מיליון שנים. השם פנדה ניתן לה כשנתגלה הקשר עם הפנדה האדומה ב-1901, אך השם המשותף נבע מהמזון המשותף לשניהן – במבוק. במשך שנים רבות הסיווג הטקסונומי של הפנדה היה נתון במחלוקת, כיוון שגם למין "פנדה ענקית" וגם למין "פנדה אדומה" יש מאפיינים הן של דובים והן של ראקוניים. עם זאת, בדיקות DNA הראו כי הפנדה הענקית שייכת למשפחת הדוביים (Ursidae). הדוב הקרוב ביותר אליה גנטית הוא דוב המשקפיים מאמריקה הדרומית. בעוד שהפנדה האדומה שייכת למשפחה Ailuridae, שהפנדה האדומה היא נציגתה החיה היחידה, השייכת למשפחת העל Musteloidea, שאליה משתייכים גם הסמוריים (Mustelidae) והראקוניים (Procyonidae).
בתרבות

התיעוד הראשון של הפנדות בתרבות האנושית הופיע בסין כבר במאה העשירית לפנה"ס, אך למערב הן התגלו רק ב-1869 מדיווחיו של המיסיונר הצרפתי ארמן דוד שהביאן לפריז בתום ביקור בסין. הבעת הפנים של הפנדה, דמוית פני תינוק, הביאה לה חיבה בקהל ונפוצו גם דובי צעצוע בדמותה. העובדה שבדרך כלל מציירים אותה רוכנת ואוכלת בשלווה עלי במבוק, בניגוד לדימוי של הדוב כטורף, מוסיפה לתדמיתה התמימה.
ב-16 במרץ מצוין יום הפנדה הבין-לאומי. דמות של פנדה בשם פו היא הכוכב של זיכיון המדיה "קונג פו פנדה". בצה"ל, "פנדה" הוא השם לדחפור D9 רובוטי נשלט מרחוק.
שימור

במשך שנים הוגדרה הפנדה כחיה בסיכון והפכה לסמלם של בעלי החיים שנמצאים בסכנת הכחדה. הפנדה מופיעה בסמל של הקרן העולמית לשימור חיות הבר (WWF), ארגון השימור הגדול ביותר. בספטמבר 2016 הצהיר האיגוד הבין-לאומי לשימור טבע, כי הפנדה יצאה מכלל סכנת הכחדה וכעת היא מוגדרת כ'פגיעה'. בסקר שנערך על ידי ממשלת סין וארגוני טבע בין-לאומיים בשנים 2011–2014 עולה כי 1,864 דובי פנדה ענקית חיים בטבע בדרום סין. מ-1963 נולדו בשמורות הטבע ובגני החיות בעולם 256 פנדות בלבד; רק 96 מהן שרדו יותר משנה.
בניסיון למנוע את היעלמותן, הקימה ממשלת סין 11 מרכזים לרביית פנדות ואסרה על ציד הדובים. המרכז בצ'נגדו נחשב למוצלח ביותר. מספר הלידות של דובי הפנדה המוחזקים במרכז נחשב לגבוה בעולם – 35 פנדות, שהמימון להחזקתן מגיע מממשלת סין ומחברות פרטיות. עם זאת, תוצאות שיאפשרו להחזירן לטבע עדיין לא הושגו. השאלת דובי פנדה לגני־חיות אמריקנים ויפניים היוותה רכיב חשוב בדיפלומטיה של הרפובליקה העממית של סין בשנות ה-70 של המאה ה-20, והייתה מסממני חילופי התרבות הראשונים שבין סין הקומוניסטית למערב. אך בשנת 1984 החלה סין להציע פנדות להשאלה של עד 10 שנים בלבד. בשל השאלה כזו נדרש גן־החיות לשלם עד מיליון דולר לשנה, ולהתחייב שכל גור שייוולד בתקופה זו הוא רכושה של סין העממית. תביעה משפטית שהגישה "הקרן העולמית של חיות הבר" ב-1988 אלצה את שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית לחייב גני־חיות בארצות הברית המעוניינים לייבא פנדות לוודא שחצי מהתשלום לסין יופנה למאמצי שימור של הפנדה ובית הגידול שלה לפני שהאגף יאשר את יבוא הפנדות.
גלריה

פנדה ענקית בוגרת בגן החיות של סן-דייגו
מדיה

| --- | --- |
: פנדה אוכלת חזרן 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
הערות שוליים

↑  פנדה ענקית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Giant Panda Facts Panda Facts, U.S Fish and Wildlife and Sevice, January 2011
↑  What do pandas eat?, wwf.panda.org (באנגלית) WWF website
↑   נויה בן גיגי ועלמה סברוב, הכירו מקרוב את הדחפור הרובוטי שמופעל מרחוק, באתר צה"ל, 16 במרץ 2023, ציטוט: "בחלוף שנה מהניסוי הראשון ולרגל יום הפנדה הבין-לאומי (כן, באמת יש כזה), יצאנו לבדוק איך התאקלמה הפנדה בבית הגידול החדש שלה בחטיבה 7. שמענו מאנשי החטיבה וזרוע היבשה על חוזקות הדחפור הרובוטי המשוכלל, ועל השינויים המשמעותיים שהוא יחולל בשיטות הלחימה ההנדסית".
↑  ארז ארליכמן, חגיגה בסין: פנדות הענק בסימן עלייה, באתר ynet, 1 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529278305171  BnF: cb12015298z (data)  GND: 4269787-6  LCCN: sh85054837  LNB: 000218070  NDL: 00843854  NKC: ph123924 
תת-המין פנדה צ'ינלינג
פנדה מתת-המין Ailuropoda melanoleuca melanoleuca
בסמל של הקרן העולמית לשימור חיות הבר מופיעה הפנדה "צ'י צ'י" מגן החיות של לונדון
ענב (יישוב)

| --- | --- |
בתים בעינב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: שומרון
גובה ממוצע: ‎300 מטר
תאריך ייסוד: 1981
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,172 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,169 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון השומרון מוגדלת) ענב(למפת צפון השומרון רגילה) ענב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ענב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ענב32°17′04″N 35°07′35″E﻿ / ﻿32.2844807068292°N 35.1264184382911°E﻿ / 32.2844807068292; 35.1264184382911  heמפת היישובים של מועצה אזורית שומרון באדום - ענב בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

עֵנָב (לפעמים בכתיב מלא: עינב) היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי בשומרון על כביש 57 בין ענבתא לבין בית ליד, 4 ק"מ מזרחית לאבני חפץ.
ביישוב פועלים סניף של תנועת הנוער בני עקיבא, וכן כולל כרמי המשפט ללימודי דיינות.
היסטוריה

היישוב הוקם בדצמבר 1981 על ידי ארגון אמנה ושייך למועצה אזורית שומרון. שמו של היישוב-סמלי, על שם כרמי הענבים שגדלו בעבר באזור השומרון. וכן, על פי שמה של העיירה הפלסטינית הסמוכה - ענבתא.
למרות שהיישוב הוקם בדצמבר 1981, טקס העלייה על הקרקע נחגג רק באוקטובר 1982, בעת שביישוב התגוררו 19 משפחות, לאחר נסיגת צה"ל מסיני במסגרת הסכם השלום עם מצרים. בדצמבר 1985 התקיים טקס התחלת בניית יישוב הקבע, בהשתתפות השר משה ארנס. היישוב מונה כ-200 משפחות.
ב-2 בנובמבר 2023 בוצע פיגוע בכביש 557 בו נרצח תושב היישוב רס"ל (מיל') אלחנן קליין לאחר שנסע בכביש 557 שליד היישוב ומחבל ערבי ירה לעברו מרכב שעקף אותו, כתוצאה מכך רכבו התהפך והוא נהרג.
גלריית תמונות

בית הכנסת בענב
אתר הנצחה בענב
ענב במבט מחומש
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ראשי, באתר כולל ענב - כרמי משפט
↑  ציפורי: שלא יפחידונו בדמוגרפיה, מעריב, 11 באוקטובר 1982
↑  מתחדש הטיפול, מעריב, 13 בדצמבר 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465861105171  VIAF: 154072665   WorldCat (עם VIAF): 154072665 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איגוד ערים לאיכות סביבה יהודה

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  מעלה אדומים 
 yehuda.enviosh.org.il
 
איגוד ערים לאיכות סביבה יהודה הוא גוף סטטוטורי לטיפול בנושאי איכות הסביבה. הוא אחד משני איגודים הפועלים ביהודה ושומרון (השני הוא איגוד ערים לאיכות סביבה שומרון). באיגוד חברות 8 רשויות באזור יהודה. הרשויות הן: מועצה מקומית אפרת, עיריית ביתר עילית, מועצה אזורית גוש עציון, מועצה מקומית הר אדר, מועצה אזורית מגילות, עיריית מעלה אדומים, ומועצה מקומית קריית ארבע.
תפקידי האיגוד

גיבוש מדיניות לטיפול בפסולת מוצקה, ניטור סביבתי-קרינה, רדון, רעש, זיהום אוויר, מים ושפכים. מזעור מפגעים הנגרמים ממפעלי תעשייה, מחקלאות, ומשימושי קרקע עירוניים. טיפול בנושא חומרים מסוכנים, לחימה במזיקים, הגנה על בעלי חיים. חינוך סביבתי והסברה. תכנון סביבתי וקיימות מקומית. חקיקה סביבתית.
החייל האמיץ שווייק

| --- | --- |

כריכת מהדורה עברית של הספר בהוצאת כנרת זמורה-ביתן
 מידע כללי
 מאת:  ירוסלאב האשק
 איורים:  יוזף לאדה 
 שפת המקור:  צ'כית 
 סוגה:  סאטירה
 נושא:  מלחמת העולם הראשונה 
 מקום התרחשות:  מרכז ומזרח אירופה, צ'כוסלובקיה, פראג 
 תקופת התרחשות:  מלחמת העולם הראשונה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1921 
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ראו תרגומי הספר לעברית להלן
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  4
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001893397, 001891880, 000860068
 
החייל האמיץ שוֶוייק (בצ'כית: Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války – "עלילות החייל הטוב שווייק במלחמת העולם") הוא רומן סאטירי מאת הסופר הצ'כי ירוסלב האשק, שפורסם לראשונה כספר באוקטובר 1923.
הספר עוקב אחר עלילותיו של סוחר הכלבים יוזף שווייק, היוצא מביתו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בדרכו לחזית (שאליה לא הגיע). הרומן מותח דרך עיניו התמימות-ערמומיות של שווייק ביקורת חריפה על המוסדות השנואים על האשק: הצבא, הכנסייה הקתולית, הבירוקרטיה, המונרכיה האוסטרו-הונגרית וראש לכל, הטבח חסר התוחלת שבמלחמה.
דמותו של שווייק הופיעה בתפקיד שולי בקובץ סיפורים שהוציא האשק בשנת 1911 ובקובץ סיפורים קצר בשם "החייל הטוב שווייק בשבי" שכתב בעת שהותו בשבי הרוסי, אך כתיבת הרומן החלה בפועל רק בשנת 1921, כאשר שב האשק לפראג. האשק השלים לפני מותו ארבעה מתוך ששת כרכי הספר. ידידו קארל ואנייק השלים את הסיפור בשני הכרכים הנוספים, אך התוספת שלו אינה מצורפת לרוב לגרסאות המוכרות של הרומן. את הספר אייר בגרסתו המקורית יוזף לאדה, שציוריו מהווים חלק בלתי נפרד מכל גרסאות הרומן מגרסתו המקורית ועד היום.
הבר המוזכר בספר, בר "הגביע", עדיין קיים בפראג מאה שנה לאחר הוצאת הספר.
מבנה הספר

"החייל האמיץ שווייק" בנוי כרומן פיקרסקי: האפיזודות השונות שבו אינן מתקשרות למסכת עלילתית אחת וקיימות במנותק, כשהחוט המשותף העיקרי הוא דמותו של שווייק החווה את ההרפתקאות השונות. גם בתוך פרקי העלילה, בנויות ההרפתקאות השונות של שווייק משורה של אפיזודות נפרדות, הקיימות כמעט במנותק זו מזו.
מבנה זה של הרומן נבע, ככל הנראה, משיטת הכתיבה של האשק, שהגה את עלילת הסיפורים שכתב תוך כדי כתיבתם. אורך הנשימה של סיפוריו היה של אנקדוטות או סיפורים קצרים, והאשק לא ניסה מעולם לשלב את הדברים בתוך מבנה על כלשהו.