stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורסי (קבוצה אתנית)
מסורות שבטיות > דו-קרב טקסי

הדו-קרב של בני השבט (הנקרא בשפתם "sagine") הוא צורה של אמנות לחימה, שבה צוותים של גברים מחטיבות מקומיות שונות של האוכלוסייה נלחמים זה בזה עם מוטות עץ בגובה שני מטרים בקרב קצר אך פראי ועז.
הגברים חברי השבט שייכים לאחד משלבי הגיל אשר מחלקים את האוכלוסייה ומאפיינים את חיי היומיום שלהם ואת התנהגותם. שני שלבי הגיל הראשונים נקראים Changalay ו-Dhongai, ובהם כלולים ילדי השבט מלידתם ועד לאמצע שנות העשרה שלהם. כאשר הילדים עוברים לשלב הגיל הבא- Teru, גילם נע בין אמצע שנות העשרה ועד שנות העשרים המאוחרות והם נוהגים לדאוג לעדרים וכן להשתתף בקרבות המקלות.
מקל העץ נחתך מעץ מסוג kalochi.
במהלך הדו-קרב, כל אחד מהגברים אוחז במקלו בשתי ידיו. חוקי המשחק הם שניתן לפגוע בכל חלק מגופו של היריב אך רק באמצעות המקל ולא באמצעות הידיים. במהלך הקרב לובשים הגברים מדים מיוחדים בשם tumoga שמשמשים כמגן בעת הקרב. בנוסף, ישנם שופטים חיצוניים שצופים במשחק כל העת. הקרב מסתיים כאשר אחד המשתתפים נופל או פורש עקב פציעה ולאחריו המנצח חוגג עם גברי השבט בני שלב גילו. תוצאות קרבות אלה לא פעם מסתיימים בפציעות קשות ואף לעיתים במוות, אך הם ממשיכים להתקיים ולהיות רצויים על בני השבט, כנראה מכיוון שניצחונות רבים בקרבות מקנים מעמד חברתי גבוה.
מסורות שבטיות > צביעת הפנים והגוף

בני המורסי צובעים את פניהם ופלג גופם העליון באפר לעיתים קרובות מכיוון שהם מאמינים כי צבע האפר הוא סוג של ברכה, הגנה מפני קללות ושמירה מפני מחלות. הצבעים עשויים לרוב מאפר המעורבב עם מים או מתערובת של אבנים לבנות המרוסקות לאבקה.
צבעי הפנים והגוף הם חלק ממסורת טקסית שבטית המתקיימת גם כיום. בכל בוקר, נשות השבט בסולבו מציירות על פניהם ועל גופם של בני השבט האחרים. הנשים מנפצות אבנים אדומות ולבנות ומערבבות אותם עם מים באמצעות מקלות כדי ליצור את הצבעים.
ציור הגוף הנפוץ ביותר בקרב בני השבט הבוגרים הוא צביעת הגוף כולו בצבע לבן. לעומת זאת, הנערים הצעירים נוהגים לעיתים קרובות לצייר על עצמם צורות כף יד וליצור תבנית הנקראת kichoga בתוך צורות כף היד שציירו או לחלופין לכסות את גופם בצבע אפור העשוי בוץ המגן על עורם מפני פציעות שעלולות להיגרם ממקלות הדו-קרב.
בנוסף, צביעת הגוף היא טקס בו הקשרים החברתיים בולטים לעין. ניתן לראות כיצד חברים ובני משפחה מקרב השבט דואגים זה לזה בצביעה בשיתוף פעולה הרמוני המבטא אמון.
בני השבט עורכים טקס זה לפני פגישות עם מבקרים ותיירים. נשות השבט משקיעות בציורי הגוף ומכינות את עצמן ואת בני משפחתן וחבריהן. כאשר האורחים מגיעים אל בני השבט, כחלק מטקס האירוח, מורחים בני השבט אפר גם על פניהם של האורחים ולעיתים צובעים את גופם באדום המלווה בכתמי לבן.
מסורות שבטיות > צלחות השפה

צלחות השפה (lip plates), הידועות גם בשם דיסקי השפה (lip discs) הן צורה של שינוי גוף המאפיין את בנות שבט המורסי. הצלחות מופיעות בגדלים שונים, רובן עגולות ועשויות מחימר או מעץ והן מוכנסות לתוך נקב בחלק העליון ו/ או התחתון של השפה ובכך מותחות את השפה.
הנקב הראשון נעשה לרוב כחצי שנה עד שנה לפני חתונתה של הנערה הצעירה כאשר היא לרוב בגיל 15–18 שנים. שפתה של הנערה מנוקבת על ידי אמה או על ידי בת משפחה אחרת כאשר הוא נעשה לרוב באורך של 1–2 ס"מ בשפתה התחתונה של הנערה ואליו מכניסים מקל עץ. לאחר הגלדת הפצע שלוקחת לרוב כשבועיים או שלושה, מחליפים את מקל העץ במקל אחר מעט גדול יותר ורק כאשר קוטרו של הנקב מוערך בכארבעה ס"מ מוכנסת צלחת החרס הראשונה. מידי כמה זמן מחליפים גם את צלחת השפה, כאשר כל פעם מוכנסת צלחת גדולה יותר עד שלמעשה הקוטר הסופי של צלחת השפה נע בין 8–20 ס"מ. כדי לאפשר את השחלת צלחת השפה, נדרשות נשות המורסי לעקור את שתי השיניים התחתונות הקדמיות. לעיתים נעקרות גם שתי השיניים העליונות הקדמיות וזאת על מנת לאפשר לצלחת להיכנס לשפה העליונה.
באופן דומה מוכנסות צלחות חרס לתנוכי האוזניים, קישוט שיכול להיחשב כעגילים, כאשר לעיתים ניתן למצוא גם גברים עם עגילי חרס כאלו.
בעבר צלחות השפה סימלו בגודלן את מעמדה החברתי-כלכלי של בת השבט כך שככל שצלחת השפה הייתה גדולה יותר, כך מעמדה החברתי-כלכלי של האישה היה גבוה יותר וכמות הבקר שהיה ניתן תמורתה ככלה עלה. כיום, מסמלות צלחות השפה תכונות נוספות כתכונת האלסטיות של עור האישה או את רצונה. קישוטי השפה מצויים בשיח הנשי ומהווים מושא להערכה עצמית עבור האישה העונדת אותן. בתרבותם העכשווית של בני השבט נהוג כי הבנות הצעירות המגיעות לגילאי 13–18 מחליטות האם הן בוחרות לחורר את שפתן ולענוד צלחות שפה, כלומר, מצויה בידיהן בחירה. נשים שאינן עונדות צלחות שפה מכונות לעיתים "ngidi" בשפתם של בני השבט, כאשר כינוי זה מתייחס לבני השבט השכן, שבט הקווגו (Kwegu), אשר אינם מגדלים בקר ולכן שם זה יכול להיחשב כשם גנאי.
קיימת אגדה שבטית המספרת על כך שמנהג זה נולד בעבר כאשר היו חטיפות רבות של בני ובנות השבט, שהיו ידועים ביופיים הרב, לעבדות. לכן, השתמשו בצלחות החרס על מנת לכער את בנות השבט וכך לעשותן פחות נחשקות לחוטפים. כיום, המנהג נתפס כאידיאל יופי עבור רבים מבני השבט ומסמל הצלחה.
מנהג שבטי זה כואב לנשות השבט ואף הופך אותן לנכות. לכן, מקובל לשאול מדוע הוא עודנו מתקיים. סיבה לכך יכולה להיות האמונה הרווחת בדבר הקשר שבין צלחת השפה לבין ערכה החברתי-כלכלי של האישה בקרב בני השבט. כיום עדיין ישנם גברי שבט רבים אשר יסרבו להינשא לאישה שאינה עונדת צלחת שפה. סיבה נוספת יכולה להיות הכלכלה התיירותית המתפתחת מכיוון שצלחות השפה של נשות המורסי מהוות אטרקציה מרכזית בביקורם של תיירים.
תעסוקה > חקלאות

מזג האוויר בהתיישבותם של בני השבט מאפשר גידולים חקלאיים שונים ובני השבט רבים עוסקים למחייתם במסחר של תוצרת חקלאית. בני השבט משתמשים במי הגשמים ומעבדים את האדמות המצויות על שתי גדותיו של נהר האומו. גידוליהם כוללים לרוב סורגום (דגן גס), תירס וכוורות לייצור דבש.
תעסוקה > רעיית צאן

כלכלתם של בני השבט מתבססת גם על רעיית צאן. ההחזקה והטיפול בבעלי החיים ולאחר מכן מסחר בהם ובתוצריהם נמצאים בראש מעייניהם. עדריהם של בני השבט כוללים הרבה בקר (פרים) ומעט עזים וכבשים, בהם הם משתמשים לצורכיהם וסוחרים בחלב של פרותיהם. כשם שההחזקה בבקר חשובה למחיה ולהישרדות ומהווה מטרה כלכלית חשובה, ההחזקה בו מהווה עבור בני השבט גם מטרה חברתית-תרבותית עיקרית ולכן חשוב להם להחזיק בבקר רב על מנת להעלות את מעמדם החברתי בשבט.
תעסוקה > כלכלה תיירותית

אחד הצעדים המשמעותיים הראשונים בכינונה של התיישבותם של בני המורסי (הנקראת גם Mursiland) החלה עם הקמת הפארק הלאומי אומו (Omo National Park) בשנת 1960. צעד משמעותי נוסף הוא גילויו של השבט על ידי אנתרופולוגים בריטים בשנת 1970. ממשלת אתיופיה החלה לשווק את אתיופיה לתיירים ומבקרים כבר בשנות השמונים של המאה העשרים, אך אתיופיה לא הייתה נחלתם של תיירים עד תחילת שנות התשעים כאשר תשתיות הכבישים השתפרו מכיוון ששמורת המאגו, אזור התיישבותם של בני המורסי, היא אזור מורכב וקשה לגישה.
סולבו (Solbu) היא התיישבות מרכזית וצפופה של בני השבט אשר משמשת כנקודת מפגש מרכזית עבור תיירים ומבקרים מסוף שנות התשעים. מדריכי טיולים באתיופיה לרוב מכירים היטב את הסולבו ובוחרים לקחת את מטייליהם הרבים אל המקום מכיוון שמדובר במקום אידיאלי ונוח עבור ביקורי תיירים.
רבים מבני שבט המורסי הקימו את מחנות הבקר שלהם בסולבו ולכן נשארים שם דרך קבע גם למפגשים הנערכים עם המבקרים. אחרים מבני השבט מתגוררים בהתיישבויות שכנות אחרות כדיל דיל, הונאי ובל, ולכן עושים את דרכם לסולבו מדי יום כאשר הם לרוב מגיעים בשעות הבוקר ועוזבים להתיישבויותיהם בשעות אחר הצהריים המאוחרות, כאשר אין זה סביר שעוד תיירים יגיעו למקום. כאשר בני השבט שמתגוררים בהתיישבויות רחוקות יותר כמאגו או מגאנטו מגיעים למקום למפגשים עם מבקרים, הם לרוב נשארים בסולבו כמה ימים ולעיתים אף יותר משבוע.
בכניסה לסולבו מצוי שלט עליו הניחו בני השבט פירסינג ירוק על מקל עץ על מנת לסמן את התיישבותם עבור תיירים. בני השבט מכנים סימן זה במילה "warkata" שמשמעותה בשפתם היא "סימן" ונראה כי הוא מהווה עבורם דרך ייחודית של תקשורת בינם לבין אנשים מבחוץ מאחר שכך מבקרים רבים מזהים את המקום ובוחרים להיכנס. הכניסה לפארק כרוכה בתשלום ובני השבט מצפים לתגמול כמתנות ותשלום מתיירים ומבקרים. לכן, עם השנים, הקימו בני השבט "מלכודות תיירים" יעילות המעודדות את המבקרים להיכנס אל תחום התיישבותם ולתרום לכלכלה התיירותית העשירה שהתפתחה שהכנסותיה הרבות מספקות להם אפשרות לרכישת בד, שירותי רפואה, קפה, תבלינים וכלים חקלאיים.
אחת ממלכודות התיירים המפורסמות היא מלכודת בה גברי השבט מותחים חבל העשוי מגבעולי צמח ארוכים הקשורים זה לזה וממקמים אותו מעבר לכביש. בצורה זאת, מכוניות של תיירים חייבות לעצור ולתת לבני השבט את מבוקשם מכיוון שאחרת עלול להתפתח עימות עם מחזיקי החבל. מלכודת תיירים נוספת קשורה לאדיקות בני השבט למסורותיהם. תיירים רבים נוהרים לראותם על מנת להתפעל ממסורותיהם וכן להצטלם עם בנות השבט העונדות צלחות שפה. על כן, רבים מבני השבט נערכים מראש לבואם של התיירים על ידי לבישת לבוש אותנטי, צביעת פניהם וגופם וענידת צלחות השפה על ידי בנות השבט.
הערות שוליים

1 2  Turton, D., Olibui, O., & Yigezu, M.,2008
1 2 3 4 5  Oxford, Mursi Online
1 2  Turton, D.,1979
↑  Clack, T., & Brittain, M.,2011
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Régi, T, 2013
1 2  Turton, D, 2004
1 2  Dessie, T., Haile, A., Mwai, O. A., Mulatu, W., & Terefe, E.,2012
↑  Régi, T., 2012
| קבוצות אתניות בפדרציה האתיופית |
| --- | --- | --- |
| דוברי שמית | אמהרים • תגרים • גורגים • וולנים • מריאים • ארגובים • מסקנים • הררים • זוואים |  |
| דוברי כושית | אורומו • אווים • סומלים • המתים • סידמים • עפרים • האדיים • כמנתים • גדאוים • קמבטים • קונסוים• אלבים • גידולים • בורג'ים • ליבידוים • גוודים • ראשיטים • קאבנים • אירובים • צמים • בוסים • ארבורים • ביסוים |  |
| דוברי אומוטית | ווליטים • גמוים • קאפים • דווארוים • גופים • ארים • יאמים • באנצים • קורטים • שקצ'וים • בסקטוים • מלים • גאילים • האמרים • שינשים • שאקוים • דורזים • דיזים • מאלוים • אוידים • זאיסים • מאוים • צ'רים • דימים • גנזים • נוים • קצ'מים • באנגים • סאזים • אנפילוים • קרוים |  |
| דוברי נילו-סהרית | בארטים • גומאזים • סורמים • נוארים • אנוקים • מורסים • קומים • טורקאנים • אודוקים • טופוטים • מג'נגירים • דונירוים • בלים • קונמים • אופוים • שבוים • מורלים • קווגוים • בירלים |  |
| אחרים | ביתא ישראל • ביתא אברהם • פוגים • ווייטוים • מנג'וים • ותים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536978105171  BnF: cb12500247h (data)  LCCN: sh89000362  SUDOC: 034224629 
אשת מורסי עם צלחת בשפתה
צלחת שפה של אנשי שבט מורסי. נרכשה מהם ב-2015 באתיופיה.
מישוש (רפואה)

| --- | --- |

 שיוך:  בדיקה גופנית 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הגדולה יוז'קוב 
 מזהים
 קוד MeSH:  E01.370.600.600 
 מזהה MeSH:  D010173 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0030247 
 
מישוש (באנגלית: Palpation) הוא תהליך של שימוש בידיים כדי לבדוק את הגוף, במיוחד בזמן בדיקה/אבחון של תחלואה/מחלה. בדרך כלל מבוצע על ידי רופא, זהו תהליך כדי לחוש אובייקט בגוף או על גבי הגוף כדי לקבוע את גודלו, צורתו, מוצקותו או מיקומו.
מישוש הוא חלק חשוב מבדיקה גופנית. חוש המגע חשוב בבחינה זו בדיוק כמו חוש הראייה. רופאים מפתחים מיומנות רבה במישוש בעיות מתחת לפני השטח של הגוף, ומצליחים לזהות דברים שאנשים לא מאומנים לא היו מסוגלים לזהות. המיומנות הזו דורשת שליטה באנטומיה וכן תרגול רב כדי להגיע לרמת מיומנות גבוהה. הרעיון של יכולת לזהות או להבחין באמצעות סימני מישוש עדינים ולפרש את המשמעות או ההשלכות שלהם נקרא להעריך אותם (כמו שבאוצר המילים הכללי אפשר לדבר על הערכת חשיבותו של משהו). עם זאת, יש דברים שאינם ברי מישוש, וזו הסיבה שהרבה פעמים יש צורך בבדיקות רפואיות נוספות, כגון דימות רפואי ובדיקות מעבדה כדי לקבוע אבחנה מדויקת יותר. עם זאת, בעיות רבות אחרות כן מורגשות דרך המישוש. דוגמאות כוללות דופק, התנפחות בבטן, קולות לב, פרמיטוס (fremitus) שהיא תחושה המורגשת על ידי יד המונחת על חלק בגוף, כגון החזה, שרוטט במהלך הדיבור, בקעים שונים, פריקות מפרקים, שברים בעצמות וגידולים, בין היתר.
שימושים

מישוש משמש רופאים, כמו גם כירופרקטורים, אחיות סיעוד, מטפלים בעיסוי, פיזיותרפיסטים, אוסטאופתים ומרפאים בעיסוק, כדי להעריך את המרקם של רקמת המטופל (כגון נפיחות או טונוס שרירים), כדי לאתר את הקואורדינטות המרחביות של ציוני דרך אנטומיים מסוימים. (לדוגמה, להעריך את טווח ואיכות תנועת המפרקים), ולהעריך רגישות באמצעות דפורמציה של רקמות (למשל, עוררות כאב בלחץ או מתיחה). לסיכום, מישוש עשוי לשמש כדי לקבוע אזורים כואבים וכדי להגדיר כאב שחשים על ידי מטופלים, או כדי לאתר קואורדינטות תלת־ממדיות של ציוני דרך אנטומיים כדי לכמת כמה היבטים של הנבדק דרך המישוש.
מישוש משמש בדרך כלל לבדיקות בית החזה והבטן, אך יכול לשמש גם לאבחון בצקת. מישוש היא גם שיטה פשוטה לבדיקת הדופק. הוא משמש גם וטרינרים (לבדיקת היריון של בעלי חיים) ומיילדות כדי לקבוע את מיקומו של העובר.
מישוש היא אחת השיטות הוותיקות, הפשוטות והפחות יקרות להערכת לחץ תוך-עיני משוער. מישוש כמותי של ציוני דרך אנטומיים לצורך מדידות חייב להתרחש על פי פרוטוקולים קפדניים אם רוצים להשיג מדידות ניתנות לשחזור. פרוטוקולי מישוש מבוססים בדרך כלל על הגדרות המתוארות היטב למיקום של ציוני דרך אנטומיים, בדרך כלל שלדיים.
איתור ציוני דרך אנטומיים

איתור נקודות ציון אנטומיות יכול להתבצע באמצעות שני פרוטוקולי מישוש: 1) מישוש ידני המאפשר מיקום מרחבי של נקודות ציון באמצעות ידיים בשילוב או לא עם דיגיטציה תלת־ממדית (3D וגם 2D) מישוש וירטואלי על דגמי מחשב תלת־ממדיים שהתקבלו, למשל, מהדמיה רפואית.
מישוש ידני של ציוני דרך שלד בשילוב עם דיגיטציה תלת-ממדית (ראה טקסט למטה להסברים)
מישוש וירטואלי של ציוני דרך שלד.
מישוש ידני של נקודות ציון שלד (מודגם למעלה על כתפו של מטופל, ראה תמונה ימין). היד הממששת מאתרת את ציוני הדרך המומשים בדיוק משביע רצון (מתחת ל-1 ס"מ). סמנים רפלקטיביים הם חלק מהפרוטוקול המדעי ומאפשרים ניתוח תנועה כמותי נוסף למעקב אחר הפרעות מפרקים.
מישוש וירטואלי של ציוני דרך שלד הממוקמים על מודל עצם תלת־ממדי (מאויר למעלה על דגם ברכיים של מטופל שהתקבל מהדמיה רפואית, ראה תמונה שמאל). כדורים צבעוניים על העצמות מצביעים על נקודות ציון שלד מוחשי. שיטה זו בשילוב עם מישוש ידני מכומת מאפשר הדמיה ספציפית לנושא של התנהגות מפרקים במהלך משימות תנועה מסוימות (למשל, הליכה, טיפוס במדרגות וכו').
אלסטוגרפיה

שיטת הדימות הרפואי של אלסטוגרפיה יכולה לשמש כיום גם כדי לקבוע את קשיחות הרקמות. למישוש הידני יש מספר מגבלות חשובות: הוא מוגבל לרקמות הנגישות לידו של הרופא, הוא מעוות על ידי כל רקמה מתערבת, והוא איכותי אך לא כמותי. אלסטוגרפיה מסוגלת להתגבר על אתגרים רבים אלו ולשפר את היתרונות של מישוש.
אלסטוגרפיה היא טכנולוגיה חדשה יחסית ונכנסה לקליניקה בעיקר בעשור האחרון. הטכניקות הבולטות ביותר משתמשות בדיקת אולטרה סאונד רפואית או דימות תהודה מגנטית (MRI) כדי ליצור גם את מפת הנוקשות וגם תמונה אנטומית לשם השוואה.
אלסטוגרפיה > מישוש ממוחשב

למרות שאינו נפוץ בקרב שיטות האלסטוגרפיה, מישוש ממוחשב מעניין כאן מכיוון שהוא משתמש במישוש כדי למדוד את הנוקשות, בעוד שטכניקות אחרות ישיגו נתונים בשיטות אחרות.
הדמיית מישוש מחקה חלק גדול מהמישוש הידני, שכן הבדיקה של המכשיר עם מערך חיישני לחץ מותקן על פניו פועלת בדומה לאצבעות אנושיות במהלך בדיקה קלינית, מעוות קלות רקמה רכה על ידי הבדיקה ומזהה שינויים כתוצאה מכך בדפוס הלחץ.
ראו גם

בדיקה גופנית
הקשה (רפואה) - היא טכניקה של בדיקה קלינית.
אלסטוגרפיה
האזנה לקולות
ניתוח תנועה - משמש בראייה ממוחשבת, עיבוד תמונה, צילום במהירות גבוהה וראיית מכונה החוקרת שיטות ויישומים שבהם שתי תמונות או יותר רצופות מרצף תמונה
דימות רפואי
הערות שוליים

↑  "the definition of palpation". Dictionary.com. נבדק ב-10 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Heidary, Fatemeh; Gharebaghi, Reza; Heidary, Roghayeh (2010-07-30). "Palpation by blind examiners: A novel approach for glaucoma screening". Clinical Ophthalmology. 4: 671–672. doi:10.2147/opth.s11167. ISSN 1177-5483. PMC 2915851. PMID 20689781.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560753705171  LNB: 000319806  NKC: ph496676 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אולטרסאונד קונבנציונלי (תמונה תחתונה) ואלסטוגרפיה (הדמיית גזירה על-קולית; תמונה עליונה) של קרצינומת בלוטת התריס הפפילרית, שהוא סרטן ממאיר. הסרטן (באדום) נוקשה הרבה יותר מהרקמה הבריאה.
מסדר המוות הטוב

מסדר המוות הטוב הוא ארגון לקבלת עובדת המוות שהוקם בשנת 2011 על ידי מארגנת הלוויות והסופרת קייטלין דאוטי. הקבוצה דוגלת בקבורה טבעית ובקבלת עובדת התמותה האנושית.
חברות בקבוצה הן שרה צ'אבס, מנהלת מסדר המוות הטוב, מייגן רוזנבלום, מנהלת סלון המוות (Death Salon) ואמבר קארוואלי, מנהלת שירותי קבורה בלוס אנג'לס. חברים בולטים נוספים הם האמן ויוצר האנדרטאות גרג לונדגרן, דובר TED ג'ה רים לי, מנהל בית ההלוויות האלטרנטיבי ג'ף יורגנסון, האמן לנדיס בלייר, הפתולוגית הפלילית ג'ודי מלינק, הסופר והצלם פול קודונאריס, אנשי מקצוע אחרים העוסקים במוות, אמנים ואנשי אקדמיה.
ההקבוצה קיימה את "סלון המוות" הראשון שלה בלוס אנג'לס בשנת 2013. סלון נוסף נערך בשנת 2014 במוזיאון הפתולוגיה של בית החולים סנט ברתולומיאו בלונדון על ידי אוצרת המוזיאון קרלה ולנטיין.
הקבוצה לקחה את שמה מהמסדר הברזילאי "מסדר גבירתנו של המוות הטוב".
התייחסות חיובית למוות

הרעיון של התייחסות חיובית למוות (Death positivity) זכה לפרסום על ידי קייטלין דאוטי בתור משחק מילים עם המונח "sex positivity" (אנ'). התנועה המקבלת את המוות בחיוב היא תנועה חברתית ופילוסופית המעודדת אנשים לדבר בגלוי על מוות, גסיסה וגופות. התנועה מבקשת לבטל את השקט סביב נושאים הקשורים למוות, להפחית את החרדה סביב המוות, ומעודדת מגוון רב יותר של אפשרויות הטיפול בסוף החיים העומדות לרשות הציבור.
עם זאת, הרעיונות מאחורי התנועה קיימים זמן ממושך יותר. אתר מסדר המוות הטוב מפרט את האמונות של התנועה המתייחסת אל המוות בחיוב וטוען שהצנזורה התרבותית של תופעות מוות וגסיסה גורמת יותר נזק מתועלת, שיש לקבל דיונים פתוחים על מוות כביטוי של סקרנות אנושית טבעית, שמשפחות צריכות לקבל זכות מלאה לטיפול בגופות יקיריהן ללא התערבות עסקי הלוויות (בארצות הברית ובבריטניה), ושיש לגוון את הטיפול בסוף החיים ולבצעו בדרכים הגורמות פחות נזק לאיכות הסביבה. התנועה מעודדת את המשתתפים לדבר עם משפחותיהם על משאלות סוף החיים שלהם, גם אם הם צעירים ובריאים, והיא ביקורתית כלפי ענף הלוויות הממוסחר בארצות הברית ובבריטניה. היא מעודדת אנשים להביע את רגשותיהם לגבי המוות באמצעות אמנות. ארגונים אחרים כמו End Well, שהוקם על ידי הרופאה ומפיקת הקולנוע שושנה ר' אונגרליידר, תורמים לתנועה בכך שהם מארחים כנס שנתי ומספקים פלטפורמה תקשורתית להדגשת פתרונות לשם הפיכת חווית סוף החיים לאנושית יותר. "ארוחת ערב לדיון במוות" ("Death Over Dinner) הוא ארגון שהוקם על ידי המסעדן והסופר מייקל הב ועל ידי אנג'ל גרנט, הארגון מעודד אנשים לערוך מסיבות ערב כדי לדבר על תמותה. עד כה יזם וארגן הארגון יותר מ-200,000 ארוחות ערב.
הערות שוליים

↑  Natural Burial, The Order of the Good Death, נבדק ב-2017-05-08
↑  "Order Members". The Order of the Good Death. נבדק ב-7 פבר' 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  PARDON OUR DUST…, Death Salon
↑  Members: Death Professionals, The Order of the Good Death, אורכב מ-המקור ב-2017-06-06, נבדק ב-2014-12-26
↑  About us, The Order of the Good Death, נבדק ב-2014-12-27, The Order was inspired by several historical concepts of the good death, including the medieval Ars Moriendi (Art of Dying) and the Tibetan Bardo Thodol. The name itself is taken from the 19th century Brazilian sisterhood of African slaves, Irmandade da Nossa Senhora da Boa Morte, or, Sisterhood of Our Lady of the Good Death.
↑  "What is the Death Positive Movement?". TalkDeath (באנגלית אמריקאית). 2015-06-09. נבדק ב-2018-03-24.
↑  "Death Positive Movement - The Order of the Good Death". The Order of the Good Death (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-03-24.
↑  "Death Positive". The Order of the Good Death.
↑  Kelly, Kim (2017-10-27). "Welcome the reaper: Caitlin Doughty and the 'death-positivity' movement". the Guardian (באנגלית). נבדק ב-2018-03-24.
↑  "5 Stunning Pieces Of Art That Prove Death Doesn't Have To Be Sad". Women's Health (באנגלית). 2018-02-08. נבדק ב-2018-03-24.
↑  "Building a Better Death, One Conversation at a Time". Journal of the American Medical Association (באנגלית). 2019-06-26. נבדק ב-2020-04-09.
↑  "Will your life end well? An Oscar nominee and palliative care advocate on what's new in death". San Francisco Business Times (באנגלית). 2018-05-25. נבדק ב-2020-04-09.
↑  "Talking about death and dying doesn't have to be difficult". San Francisco Chronicle (באנגלית). 2019-12-04. נבדק ב-2020-04-09.
↑  ""I refuse to have a terrible death": the rise of the death wellness movement". Fast Company (באנגלית). 2019-05-07. נבדק ב-2020-04-09.
↑  "Discussing Death Over Dinner". The Atlantic (באנגלית). 2016-04-16. נבדק ב-2020-04-09.
מחוז מיוחד יוגיאקרטה

מחוז מיוחד יוגיאקרטה (באינדונזית: Daerah Istimewa Yogyakarta, נהגה: [dʒɒɡjəˈkɑːrtə]; בשפת ג'אווה: ꦝꦲꦺꦫꦃꦆꦱ꧀ꦠꦶꦩꦺꦮꦔꦪꦺꦴꦒꦾꦏꦂꦠ, נהגה: [Nɑːjɒɡjəkɑːrtə]) הוא מחוז אוטונומי באי ג'אווה שבאינדונזיה, בירתו היא העיר יוגיאקרטה המכונה גם ג'וג'ה (Jogja) או ג'וג'אקרטה ומשמשת כיעד התיירותי הפופולרי ומרכזו התרבותי של המחוז.
המחוז נשלט על ידי סולטנות יוגיאקרטה, והמחוז הוא המונרכיה היחידה באינדונזיה המוכרת רשמית על ידי הממשלה. סולטנות יוגיאקרטה שהוקמה בשנת 1755 סיפקה תמיכה בלתי מעורערת לעצמאותה של אינדונזיה במהלך מלחמת העצמאות האינדונזית (1945–1949). כחטיבה מנהלית ברמה ראשונה, יוגיאקרטה נשלטת על ידי הסולטן האמנגקובוונו העשירי כמושל, והנסיך פאקו עלאם כסגן המושל.
היסטוריה

המחוז המיוחד יוגיאקרטה נשלט בידי מספר בתי מלוכה לאורך השנים החל מההיסטוריה המוקדמת דרך תקופת השלטון ההולנדי ואף שרד את הפלישה של האימפריה היפנית ב-1942 לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ב-17 באוגוסט 1945 הכריז הנשיא הראשון סוקרנו, על עצמאותה של הרפובליקה האינדונזית, וכבר בספטמבר שלחו הסולטן האמנגקובוונו התשיעי והדוכס סרי פאקו עלאם השמיני שליטי יוגיאקרטה מכתבים לסוקרנו שהביעו את תמיכתם במדינה שזה עתה נולדה. בתמורה הכיר סוקרנו בסולטנות יוגיאקרטה כחלק מהרפובליקה האינדונזית.
תמיכתה הגורפת של יוגיאקרטה והפטריוטיזם של הסולטן היו חיוניים במאבק האינדונזי לעצמאות במהלך מלחמת העצמאות האינדונזית (1945–1949). והעיר יוגיאקרטה אף שימשה כבירת הרפובליקה האינדונזית מינואר 1946 עד דצמבר 1948 לאחר נפילת ג'קרטה בידי ההולנדים. מאוחר יותר, ההולנדים פלשו ליוגיאקרטה, מה שגרם להעברת בירת הרפובליקה האינדונזית לבוקיטינגגי במערב סומטרה ב-19 בדצמבר 1948. בתמורה לתמיכתה של יוגיאקרטה, בשנת 1950 הוסדר במלואו המעמד של המחוז כמחוז מינהלי מיוחד, מה שהפך את יוגיאקרטה למחוז היחיד באינדונזיה שבראשו עומד מונרך.
גאוגרפיה

המחוז המיוחד יוגיאקרטה ממוקם בדרום האי ג'אווה, הוא גובל מדרום באוקיינוס ההודי, ממערב, ממזרח ומצפון הוא מוקף במחוז מרכז ג'אווה ועם שטח של כ-3,133 קמ"ר הוא המחוז השני הקטן ביותר באינדונזיה, אחרי המחוז המיוחד של הבירה ג'קרטה. יחד עם המחוזות שסביבו במרכז ג'אווה, מדובר באחד האזורים הצפופים ביותר בג'אווה.
הר מראפי ממוקם צפונית לעיר יוגיאקרטה ונפת סלמאן. וזהו הר הגעש הפעיל ביותר באינדונזיה שמתפרץ באופן קבוע החל מ-1548. הוא התפרץ בפעם האחרונה באוקטובר-נובמבר 2010, הרג ופצע אנשים רבים ועקר באופן זמני כ-100,000 תושבים.
גאוגרפיה > כאליאוראנג

כאליאוראנג היא עירה קטנה 25 קילומטרים מצפון-צפון-מזרח ליוגיאקרטה, בנפת SLEMAN. גבולה הצפוני נמצא במרחק כ-5.7 קילומטרים משפת לוע הר הגעש מראפי במקום שבו קצה גבולו הצפוני של מחוז מיוחד יוגיאקרטה, נתן לצפות בהר מן העירה. במקום יש שפע וילות נופש, וגם מגרש גולף "גולף מראפי". מגרש הגולף הזה התפרסם בזמן ממשל סוהארטו משום שהוא נהג לשחק שם עם חבריו קציני הצבא. וילות הנופש התפרסמו, בתקופה שבין 18 במאי 1958 ל-2 ביולי 1962. באחת מהן היה כלוא אלאן לורנס פופ, סוכן CIA שנלכד לאחר שמטוסו הופל על ידי הטיס איגנאתיוס דואנתו, ומשפטו חשף את מעורבות סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית במרד PERMESTA / CIA, אחת מן המזימות להפלת ממשל סוקרנו. סוכן ה-CIA, נשפט למות ב-29 באפריל 1960, והיה כלוא בכאליאוראנג, בזמן שהבירוקרטיה האינדונזית לא מיהרה לבצע את גזר הדין, מול מאבק של ממשל ארצות הברית לשחרורו, שנשא פרי אחרי חנופה רבתי כלפי סוקרנו.
דמוגרפיה

ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית המחוז מנתה כ-3.6 מיליון תושבים.
דמוגרפיה > שפה

מלבד השפה האינדונזית, שפת ג'אווה מוכרת גם כן כשפה רשמית של המחוז תחת תקנה מספר 2 של מחוז מיוחד יוגיאקרטה מ-2021.
דמוגרפיה > דת

האסלאם היא הדת השלטת במחוז באופן מובהק, כאשר 92.62% מתושבי המחוז הם מוסלמים, השאר הם נוצרים קתולים 4.5%, נוצרים פרוטסטנטים 2.68%, בודהיסטים 0.1%, הינדים 0.09% ואחרים 0.01%.
ממשלה ופוליטיקה > מושל

על פי חוק מס' 22 משנת 1948 (שהוא גם הבסיס לחוק מס' 3 משנת 1950 בדבר הקמת המחוז המיוחד יוגיאקרטה), ראש וסגן ראש המחוז המיוחד ממונים על ידי הנשיא והם צריכים להיות מצאצאי המשפחה השלטת במחוז, בעידן שלפני הרפובליקה של אינדונזיה, ואשר עדיין שולטים בשטחם; בתנאים של מיומנות, יושר ונאמנות, תוך התחשבות במנהגי המחוז. כך, שבראש המחוז המיוחד, עד 1988, עמד הסולטן ששלט ביוגיאקרטה, עוד לפני עצמאות אינדונזיה וסגן ראש המחוז המיוחד, עד 1998, ההיה על ידי הנסיך פאקו עלאם שגם כן היה בשלטון מלפני עצמאות הרפובליקה האינדונזית. המינוח של המושל וסגן המושל של המחוז המיוחד נמצא בשימוש רק מאז 1999. מאז 2012, מנגנון מילוי תפקידי המושל וסגן המושל של המחוז המיוחד יוגיאקרטה מוסדר בחוק 13/2012 בדבר ההרשאות של המחוז המיוחד של יוגיאקרטה.
ממשלה ופוליטיקה > חלוקה מנהלית

המחוז המיוחד של יוגיאקרטה מחולק לארבע נפות (באינדונזית: kabupaten) ועיר אחת:
| שם | שם בשפת מקור | עיר בירה | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגיאקרטה | kota Yogyakarta | יוגיאקרטה | 32.50 | 373,589 |
| נפת בנטול | Kabupaten Bantul | בנטול | 508.13 | 985,770 |
| נפת גונונגקידול | Kabupaten Gunungkidul | וונוסארי | 1,431.42 | 747,161 |
| נפת קולון פרוגו | Kabupaten Kulon Progo | וואטס | 586.28 | 436,395 |
| נפת סלמאן | Kabupaten Sleman | סלמאן | 574.82 | 1,125,804 |
תחבורה > שדה תעופה

במחוז המיוחד יוגיאקרטה פועלים שני שדות תעופה, שדה התעופה הבינלאומי אדיסוטג'יפטו (אנ') ושדה התעופה הבינלאומי יוגיאקרטה (אנ'), האחרון נפתח לפעילות מינימלית בסוף אפריל 2019 ופועל במלואו החל מסוף מרץ 2020.
תחבורה > תחבורה ציבורית

במחוז קיימת מערכת תחבורה ציבורית מגוונת הכוללת אוטובוסים עירוניים ובינעירוניים, באמצעותם ניתן להתנייד בתוך המחוז וכן להגיע למספר יעדים בג'אווה ובבאלי.