stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היינריך ריקרט
לקריאה נוספת

Christian Krijnen. Nachmetaphysischer Sinn. Eine problemgeschichtliche und systematische Studie zu den Prinzipien der Wertphilosophie Heinrich Rickerts. Würzburg 2001. מסת"ב 3-8260-2020-0ISBN 3-8260-2020-0.
Dewalque, Arnaud. Être et jugement. La fondation de l’ontologie chez Heinrich Rickert, Hildesheim: Georg Olms, coll. « Europaea Memoria », 2010. מסת"ב 9783487143040ISBN 9783487143040.
Kupriyanov V. "Teleology as a method of historical cognition in H. Rickert's philosophy," SGEM2015 Conference Proceedings, 2015 (Vol. 1, Book 3, pp. 697–702). TELEOLOGY AS A METHOD OF HISTORICAL COGNITION IN RICKERT'S PHILOSOPHY - [ON-LINE DATABASE of SCIENTIFIC PAPERS], web.archive.org, ‏2016-08-15
Mayeda, Graham. 2008. "Is there a Method to Chance? Contrasting Kuki Shūzō’s Phenomenological Methodology in The Problem of Contingency with that of his Contemporaries Wilhelm Windelband and Heinrich Rickert." In Victor S. Hori and Melissa Anne-Marie Curley (eds.), Frontiers of Japanese Philosophy II: Neglected Themes and Hidden Variations (Nagoya, Japan: Nanzan Institute for Religion and Culture).
Zijderveld, Anton C. Rickert's Relevance. The Ontological Nature and Epistemological Functions of Values. Leiden, Brill 2006. מסת"ב 978-90-04-15173-4ISBN 978-90-04-15173-4.
הערות שוליים

↑  Heinrich Rickert: Die Philosophie des Lebens. Darstellung und Kritik der philosophischen Modeströmungen unserer Zeit [1920], 2. Aufl. Mohr, Tübingen 1922
↑  Bambach, Charles R. Heidegger, Dilthey and the Crisis of Historicism. Ithaca: Cornell University Press, 1995. 30
↑  Gegenstand der Erkenntnis, 1915, S. IX.
↑  Peter-Ulrich Merz-Benz: Max Weber und Heinrich Rickert. Die erkenntniskritischen Grundlagen der verstehenden Soziologie. Königshausen & Neumann, Würzburg 1990, ISBN 3-88479-326-8.
↑  Sebastian Luft (ed.), The Neo-Kantian Reader, Routledge 2015, p. 461.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267010005171  PLWABN: 9810660355405606  BIBSYS: 90224035  BNE: XX1136485  BnF: cb12324701m (data)  CANTIC: a11750959  CiNii: DA00997411  GND: 118600605  ISNI: 0000 0001 0862 916X  LCCN: n85127443  LNB: 000001844  MGP: 173723  NDL: 00454177  NKC: kup19950000082716  NLG: 164071  NLK: KAC199623006  NTA: 067756131  SELIBR: 327449  SNAC: w608730g  SUDOC: 032162626  Trove: 1291087  VcBA: 495/128841  VIAF: 2541931   WorldCat (עם VIAF): 2541931
צמיד Livestrong

צמיד livestrong
צמיד Livestrong הוא צמיד צהוב שפותח על ידי חברת נייקי ורוכב האופניים שורד מחלת הסרטן לאנס ארמסטרונג בקיץ 2004. הצמיד הוא חלק מהתוכנית ללבישת צהוב, שמטרתה היא לגייס כסף לחולי סרטן ולעורר המודעות למחלה. הצמיד נמכר בחבילות של 10, 100 ו-1200 יחידות, במחיר של דולר אחד ליחידה, במטרה לאסוף חמישה מיליון דולר לקרן ארמסטרונג בשיתוף עם חברת נייק. הצבע הצהוב נבחר בגלל חשיבותו ברכיבת אופניים מקצועית, בעיקר "החולצה הצהובה" בטור דה פראנס, שאותה לובש המוביל במירוץ. הצמיד נהפך לפריט אופנתי, וענדו אותו צעירים רבים. במהלך 2004 יובא הצמיד לישראל ומכירותיו נחלו הצלחה רבה.
הצמיד נהיה פופולרי במיוחד בסוף הקיץ ומפורסמים רבים הופיעו איתו, ביניהם המועמד לנשיאות ארצות הברית ג'ון קרי, השחקן מאט דיימון ומספר אתלטים באולימפיאדת אתונה.
הצמידים עשויים מסיליקון, מוטבע עליהם המוטו "Live Strong". הצמידים נמכרים עד היום ונכון לעכשיו, נמכרו כ-80 מיליון צמידים. ההצלחה של הצמידים הובילה למכירת צמידים מזויפים שההכנסות ממכירתם הלכה לכיסי המזייפים ולא לתרומה למטרה שלשמה לכאורה הם נקנו.[דרוש מקור]
ההצלחה הובילה למספר רב של מיזמים דומים בהם נמכרים צמידים בצבעים שונים למען מטרות שונות, כמו צמיד אדום למאבק באיידס, צמיד ורוד עבור סרטן השד, צמיד כחול למען צער בעלי חיים, סיוע לנפגעי הצונאמי ועוד. כמו כן אירועי ספורט כגון אולימפיאדות, צעדות, וכדומה גם קבוצות מענפי ספורט שונים החלו להשתמש בצמידי סיליקון ממותגים.
עם הזמן צמידי סיליקון הפכו מאוד נפוצים, גופים עסקיים, מוסדות, וארגונים רבים אימצו את הרעיון לפרסם או לעורר מודעות לנושאים חשובים עבורם והחלו לרכוש צמידי סיליקון עם מסרים, דבר שהוביל להוזלה במחירו וכך הפכו הצמידים למוצר פרסום זול ויעיל.
ראו גם

סרט מודעוּת
אידיאליזם טרנסצנדנטלי

אידיאליזם טרנסצנדנטלי (נקרא לפעמים גם אידיאליזם פורמלי) היא תורה פילוסופית מתחום תורת ההכרה שנוסדה על ידי הפילוסוף הגרמני עמנואל קאנט במאה ה-18. תורתו של קאנט גורסת שההכרה האנושית תופסת את הדברים כפי שהם נגלים לנו ולא את הדבר כשלעצמו. המהפכנות של תורה זו היא בכך שהיא (לראשונה בחשיבה המערבית) מתארת את פעולת ההכרה כפעולה אקטיבית של הסובייקט וכהכתבת חוקים לטבע, ולא כהסקת החוקים מתוך התבוננות פסיבית בטבע.
רקע

בתקופתו של קאנט צמחו תורות שניסו להסביר את מעמדו ומקורו של הידע המדעי. מהצד האחד טען האמפיריציזם שהתהליך המדעי כולו, וכך גם האמת המדעית, עומדים על התצפית המדעית. ההתבוננות הבלתי אמצעית בעולם היא הקלט היחיד שממנו נוכל ליצור מדע. מולו טען הרציונליזם כי מקור הידע הוא בשימוש בשכל ובהיגיון להבנת העולם. בקצה הציר עומד האידיאליזם, הטוען שהמחשבה האנושית היא הדבר הבטוח היחיד להאחז בו. לפי שיטה זו, העולם הנראה הוא רק "מושג" או "אידיאל" הנתפס על ידי הרוח, כשהאידיאליזם רואה בניסיון ובמציאות מושג מנטלי ופנימי, ובניגוד לאמפיריציזם (ולריאליזם) הוא נוטה להגדרה סובייקטיבית ואשלייתית של מושגי המציאות, המדע והאמת. עבורו דבר "קיים" רק עד כמה שהוא נתפס במוח, כאידאה.
האידיאליזם הטרנסצנדנטלי נוסח לראשונה על ידי קאנט בספרו "ביקורת התבונה הטהורה", שם הוא מבדיל את השקפתו הן מהגישה האמפיריציסטית והן מהגישה האידיאליסטית. ואולם פילוסופים רבים סבורים שלא עלה בידי קאנט לבדל את עצמו באופן מוחלט משתי התורות.
קאנט

קאנט חשב שהן הרציונליסטים והן האמפיריציסטים מציגים תמונה חלקית לגבי היחס בין ההכרה לעולם. בשלב ראשון, חילק קאנט את כל המשפטים למשפטים אפריוריים ומשפטים אפוסטריוריים. משפטים אפריוריים הם משפטים שאינם דורשים את הניסיון להוכחתם, כלומר שהתבונה קובעת לבדה את נכונותם. משפטים אלה יכולים להיות משפטים כמו "הכלל מכיל את חלקו" או "1+1=2". האידיאליסטים נוטים לומר שהידע כולו נמצא בתחום האפריורי. משפטים אפוסטריוריים הם משפטים שנדרש ניסיון חיצוני כדי להוכיחם. לדוגמה: "מחר יֵרד גשם", "הבגד הוא שחור". האמפיריציסטים מדגישים את חשיבות המשפטים האפוסטריוריים במחקר המדעי, כלומר המשפטים המבוססים על תצפית.
קאנט חילק את המשפטים בחלוקה נוספת: משפטים מנתחים (מבארים) ומשפטים מרכיבים. משפט מנתח הוא משפט שתפקידו להבהיר לנו מושגים במוחנו ולכן הוא תמיד אפריורי, לדוגמה "רווק הוא גבר לא נשוי". משפט מרכיב הוא משפט המוסיף לנו ידע חדש על המושגים שהכרנו ועל העולם, לדוגמה "קאנט הוא נשוי". המשפטים המרכיבים הם החשובים יותר, שכן הם יוצרים ידע חדש. המדע – המטאפיזיקה, הפיזיקה והמתמטיקה – מורכב ממשפטים מרכיבים, בעוד המשפטים המנתחים תפקידם רק לסייע.
השאלה החשובה היא: האם המשפטים המרכיבים הם אפריוריים או אפוסטריוריים? האידיאליזם יטען שכל המשפטים על "העולם" הם למעשה מנטליים ולכן אפריוריים (גם אם מרכיבים), בעוד האמפיריציזם יטען שכל המשפטים שמוסיפים ידע מבוססים על התצפית בעולם החיצוני ולכן אפוסטריוריים. התרומה הגדולה של האידיאליזם הטרנסצנדנטלי הוא בתשובה המגשרת שהוא נותן: קיימת ידיעה מרכיבה אפריורי וגם ידיעה מרכיבה אפוסטריורי. למעשה, טוען קאנט, התיאור הנכון והמדויק של המדע טמון בהבנת הקשר בין שני סוגי הידע הללו. על מנת להבין את פרטי הקשר הזה יש להתבונן בדרך ההכרה האנושית.
קאנט > שלב ראשון בהכרה: החושניות

ההכרה האנושית מורכבת על פי קאנט משתי שכבות: החושניות והשכל. החושניות מקבלת ידע חושי מהעולם ומייצרת הסתכלויות. השכל מקבל הסתכלויות ומאחד אותם לכדי משפטים או הכרות.
בפרק בשם "האסתטיקה הטרנסצנדנטלית" בביקורת טוען קאנט שאם נתבונן היטב, נשים לב שהחושניות לא מקבלת את המידע מהעולם ו-"רק" מעבירה אותו לשכל. אם נבצע חקירה פילוסופית מדוקדקת נגיע למסקנה המפתיעה שהחושניות (כלומר הכרתנו) מוסיפה לכל "רשמי החושים" שני מושגים בסיסיים: החלל והזמן. אמנם איננו מסוגלים לדעת מה יש בתוכן החושי ה-"אמיתי" (כלומר, ללא שני המושגים הללו), אבל אנחנו בפירוש יכולים להוכיח ששני המושגים הללו הם קביעה אפריורית של החושניות. אילולא היה מושג החלל נקבע בהכרה, לא יכלה הגאומטריה להיות תקפה באופן מוחלט ואפריורי. לכן מגיע קאנט למסקנה המפתיעה שהעולם כפי שאנחנו מכירים אותו הוא לא בדיוק העולם האמיתי. הוא העולם לאחרי שהמושגים הבסיסיים של החושניות שלי כבר הוטלו עליו. לכן מבדיל קאנט בין העולם כפי שהוא נגלה לי (העולם כ-"תופעה", הפאנומנה), והעולם כפי-שהוא-לעצמו (הנואומנה). העולם כפי-שהוא-לעצמו לחלוטין לא נגיש לי ואיננו יכולים לתאר אותו בשום כלי שאנו מכירים, מלבד להצביע על קיומו העקרוני מתוך "עולם התופעות" שאנו מכירים.
קאנט > שלב שני: השכל

בפרק בשם "האנליטיקה הטרנסצנדנטלית" (תת-פרק של "תורת ההיגיון הטרנסצנדנטלית") שבביקורת, קאנט ממשיך וטוען שכדי לדבר על מדע ועל המשפטים שאנחנו משתמשים בהם יש להתייחס לשלב הכרתי נוסף. כשאנו חושבים איננו מתייחסים רק לרשמי החושים כמו שהם מגיעים אלינו. אנחנו תמיד מנסים לחבר אותם ולקשר אותם זה לזה בעזרת מושגים. כשאני אומר "האבן מתחממת על ידי השמש" אני מחבר בין ההסתכלות על אור וחום השמש וההסתכלות על האבן המתחממת. במקרה זה, סוג הקשר שהשתמשתי בו הוא סיבתיות. קיימים 12 קשרים מושגיים שכאלה שבעזרתם אנחנו מרכיבים הסכלויות לכדי משפטים. ליחסים וקשרים אלו, קורא קאנט במונח האריסטוטלי קטגוריות.
על פי קאנט, השכל מקבל אוסף של הסתכלויות (מהחושניות) ומרכיב אותם זה לזה בעזרת הקטגוריות, לכדי משפטים. ללא אותם קשרים הייתה המציאות מפורקת, ולרצף התמונות שאני חש לא היה קשר עקבי כלשהו זה לזה. לכן מסדרת הכרתנו את כל ההסתכלויות שהיא רואה לכדי תורה עקבית אחת, המחוברת בכל אותם קשרים שהקטגוריות מאפשרות לה. התורה הנוצרת כשאנו מאחדים את כל הידע שלנו בצורה מסודרת בשכל היא המדע עצמו.
המסקנה הרדיקלית שאנחנו מגיעים אליה היא "המהפכה הקופרניקאית" של קאנט: החוקים המדעיים של העולם אינם קיימים בטבע "האמיתי", אלא הם שילוב של הטבע הזה עם המבנים התודעתיים שלנו. הן בעזרת החלל והזמן שבחושניות, והן על ידי הקטגוריות של השכל. כלומר, יש בנו ידע אפריורי (מושגי החלל והזמן ועל ידיהם המתמטיקה, הקטגוריות) והוא קובע את צורת הידע האפוסטריורי (העולם החיצוני).
קאנט > מקום המדע והתפקיד הביקורתי של הפילוסופיה

קאנט קורא למתודולוגיה שהוא מציע "פילוסופיה ביקורתית". הוא מחלק את התהליך שעברה הפילוסופיה עד זמנו לשלושה שלבים. בשלב הראשון, השלב הדוגמטי, תופסים הפילוסופים את ההכרה כמשקפת של המציאות החיצונית. לדעתו של קאנט, זוהי תפיסה נאיבית בעיקרה. בשלב השני, השלב הספקני, יתחילו ויגלו פילוסופים כדוגמתם של יום את הבעיות הפילוסופיות הרבות של התפיסה הדוגמטית. לדוגמה, יום גילה שמושג הסיבתיות לא יכול להיות מושג ניסיוני לחלוטין כי לא ניתן להראות את קיומו בעולם. לכאורה, בכוח הספקנות של יום ניתן לשבור לחלוטין את ההצדקה הדוגמטית לפעילות המדעית. כתוצאה מהשבר קמו לדעת קאנט גרסאות שונות של אידיאליזם שיהפכו את העולם כולו לאשליה ובכך "יפתרו" את הספקנות של יום. מולם, טוען קאנט שהוא מביא את השלב השלישי והסופי, השלב הביקורתי, שבכוחו להחזיר את השורה התחתונה של השלב הדוגמטי, במחיר של ויתור מסוים. החידוש של קאנט, שמושג הסיבתיות הוא שכלי ומכונן את העולם כפי שהוא נגלה לנו, מאפשר לשוב ולבצע פעילות מדעית. אך מאידך, הוא גם הופך את הפעילות המדעית למתארת של העולם כפי-שהוא נגלה לי ולא את העולם כפי שהוא באמת.
על ידי צמצום המדע לכדי "עולם תופעות" מצמצם קאנט גם את הפילוסופיה. לא רק שלא ניתן להתייחס אל העולם כפי שהוא לעצמו בכלים מדעיים, גם לא ניתן להתייחס אליו בכלים פילוסופיים. שאלות מטאפיזיות כמו קיומו של אלוהים ונצחיות הנפש, בהכרח יישארו ללא תשובה. לכן (על דרך השלילה), תפקידה של הפילוסופיה (או של המטאפיזיקה) מצטמצם רק לתפקיד שקאנט קורא לו "ביקורתי". על ידי כך נותן קאנט למונח "ביקורת" משמעות אפיסטמולוגית חדשה: חקר המבנים התודעתיים של ה-"אני" והוכחת האובייקטיביות שלהם.
השפעה וביקורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תורתו האפיסטמולוגית של קאנט השפיעה באופן חסר תקדים על הפילוסופיה של המאה ה-19. היא השפיעה על פילוסופים קאנטיאנים שהגותם נותרה נאמנה ברובה לקאנט: ריינהולד, פריס, ומימון. הוגי האידיאליזם הגרמני שפיתחו את תורתו של קאנט בכיוונים שונים, בהם פיכטה, שלינג, הגל והרומנטיקנים של ינה (הלדרלין, שלגל, ונובאליס). כמו גם על הוגים נאו-קאנטיאנים, לרבות אסכולת מרבורג של הרמן כהן וארנסט קסירר, ובמידה רבה גם על ארתור שופנהאואר. בפילוסופיה הבריטית, הגותו של קאנט בעיקר על תנועת האידיאליזם הבריטי.
הגישות המודרניות בפילוסופיה של המדע מניחות כולן כי מדע פועל בהקשר כלשהו של מסגרת מושגית כמעט אפריורית. לדוגמה ניתן לציין את התפיסה הפרדיגמטית של תומאס קון, ואת הגישה המודלית בכלל בחקר המדעי. הבדל עיקרי בין האידיאליזם הטרנסצנדנטלי לבין גישות מודרניות בתיאור של מדע הוא באפריוריות ובקביעות של המושגים. כלומר, אותן גישות מודרניות עוברות מתיאור הקטגוריות הבסיסיות של המבנה ההכרתי לתיאור הקטגוריות של המבנה הסוציולוגי של הפעילות המדעית.[דרוש מקור] קאנט הוא גם ההוגה הראשון בתהליך היסטורי של פסיכולוגיזציה של הקוגניציה. ואולם בניגוד לקאנט, שעבודתו תחומה במסגרת מטאפיזית אפריורית, המחקר המודרני מתבצע במסגרת מדעית אפוסטריורית. טענות אפיסטמולוגיות, כמו הטענה שסיבתיות היא קטגוריה שכלית טהורה, מקבילות למחקרים במדעי הקוגניציה, כגון מחקרים על התפיסה המובנית בנו של סיבתיות. מבחינת קאנט מדע מסוג זה אין בו כוח מכונן כמו שיש לתורתו שלו, אך אין ספק שמבחינה היסטורית קאנט היה (אף שלא במתכוון) ממבשריו.[דרוש מקור]
התורה המנוגדת ישירות לאידיאליזם הטרנסצנדנטלי הקאנטיאני היא התורה הריאליסטית, שטענתה העיקרית היא שהעולם ניתן לידיעה כמו שהוא באמת, ללא כל השפעה של אופן הידיעה של המתבונן בו. עמדה זו נתמכה על ידי הוגים כגון ברטראנד ראסל, ג. א. מור, ראלף ברטון פרי והנרי באבקוק וטץ'.[דרוש מקור] הריאליסטים טוענים – בניגוד לאידיאליזם אבל לא בהכרח בניגוד לאידיאליזם הטרנסצנדנטלי – שהמושאים שאנו מכירים קיימים (כפי שהם לעצמם וללא תלות בידיעת הצופה) באופן שבו הם מופיעים לפנינו.
ראו גם

אנשים:
אדמונד הוסרל
ארתור שופנהאואר
מרטין היידגר
נושאים:
אידיאליזם
אידיאליזם גרמני
אימפיריציזם
טרנסצנדנטיות
תורת ההכרה
מטאפיזיקה
פילוסופיה של המדע
פילוסופיה של המתמטיקה
ספרים:
ביקורת התבונה הטהורה
הקדמות לכל מטאפיזיקה בעתיד שתוכל להופיע כמדע
העולם כרצון וכדימוי
הערות שוליים

↑  על ההבחנה בין אפריורי לאפוסטריורי ראו: ביקורת התבונה הטהורה, B1-7.
↑  ביקורת התבונה הטהורה, B10-19.
↑  עיקר מטרתו של קאנט היא להראות כי ישנם משפטים מרכיבים אפריורי: ביקורת התבונה הטהורה, B19-20.
↑  ביקורת התבונה הטהורה, B33.
↑  על הניתוח של קאנט של מושגי החלל והזמן והמסקנה מהם ראו: ביקורת התבונה הטהורה, B37-58.
↑  הדיון על מהות הקטגוריות והדרך למציאתן: ביקורת התבונה הטהורה, B90-116. לוח הקטגוריות עצמו נמצא בעמוד B106.
↑  גזירת ההכרחיות של הקטגוריות (נקראת גם "הגזירה הטרנסצנדנטלית") והמסקנות מגזירה זו: ביקורת התבונה הטהורה, B116-169.
↑  המבוא למהדורה הראשונה בביקורת, עמודים ix-xiv.
↑  ראו לדוגמה: הקדמות לכל מטאפיזיקה בעתיד שתוכל להופיע כמדע, עמודים 189-190.
↑  Frederick C. Beiser, German Idealism: The Struggle Against Subjectivism, 1781-1801, Harvard University Press, 2002, p. viii: "the young romantics—Hölderlin, Schlegel, Novalis—[were] crucial figures in the development of German idealism."
חופש העיסוק

חופש העיסוק הוא הזכות הטבעית של כל אדם לעסוק בכל עיסוק או מקצוע שיחפוץ בו. חשיבות זכות זו נובעת מההשלכה על רוב תחומי החיים, החל מקיום פיזי בסיסי, דרך מעמד בחברה וכלה באפשרות הפנאי להגשמת שאיפות.
הזכות נכללת בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם שנתקבלה באו"ם בשנת 1948. בישראל נקבעה זכות זו בראשית ימי המדינה בפסיקה של בג"ץ, ובשנת 1992 נחקק חוק יסוד: חופש העיסוק המסדיר את מעמדו של חופש העיסוק כעיקרון על-חוקי, אולם מגביל את עיסוקיו של אדם לעיסוק שלא נאסר בחוק (לדוגמה איסור על עיסוק כעורך דין ללא רישיון לעריכת דין) ומסדיר את מעמד חופש העיסוק אם קיימת התנגשות עם חוקים אחרים.
חופש העיסוק במדינת ישראל

כבר בימי ראשית המדינה קיבל חופש העיסוק ביטוי בבג"ץ בז'רנו נ' שר המשטרה:
כלל גדול הוא, כי לכל אדם קנויה זכות טבעית לעסוק בעבודה או במשלח-יד אשר יבחר לעצמו, כל זמן שההתעסקות בעבודה או במשלח-יד אינה אסורה מטעם החוק
בשנת 1992 נחקק חוק יסוד: חופש העיסוק, המעניק לחופש העיסוק מעמד עליון בחוק הישראלי. על פי רוב משתדל בית המשפט לצמצם פגיעה בחופש העיסוק כאשר הדבר אפשרי. פסקת ההגבלה הקיימת בחוק היסוד מאפשרת חריגים מצומצמים ופסקת ההתגברות שבו מאפשרת חריגים נוספים, הפוגעים באופן בוטה בחופש העיסוק. לחופש העיסוק יש השפעה נרחבת על חוקים אחרים כגון חוק שעות עבודה ומנוחה משנת 1951 וחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם משנת 1996.
בשנת 1999 נתן בית הדין הארצי לעבודה פסק דין תקדימי המעדיף את חופש העיסוק של העובד על פני זכותו של המעביד להגנה על סודותיו המסחריים
לקריאה נוספת

ברק מדינה, דיני זכויות האדם בישראל, הוצאת נבו, 2017, פרק 6: חופש העיסוק, עמ' 833–918.
הערות שוליים

↑  ע"ע 164/99 פרומר וצ'ק פוינט נגד רדגארד בע"מ, ניתן ב-4 ביוני 1999
↑  חופש העיסוק, עבר הווה עתיד: כיצד עברנו מעידוד חופש העיסוק להגבלתו על ידי ניכוי עלות הכשרה לעובדים, באתר ביזפורטל, 17 בנובמבר 2010
יבגני שווידלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במרץ 1964 (בן 60) אופה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  אוניברסיטה רוסית ממלכתית ע"ש גובקין לנפט וגז  אוניברסיטת פורדהם  Gabelli School of Business 
 
יבגני (יוג'ין) שווידלר (ברוסית: Евгений Швидлер; נולד ב-23 במרץ 1964) הוא איש עסקים יהודי-רוסי. שווידלר הוא שותפו הקרוב של רומן אברמוביץ' ויו"ר חברת ההחזקות שלו.
קורות חיים

שווידלר הוא יליד אופה, סיים לימודי הנדסת גז ונפט במכון ללימודים אקדמיים במוסקבה. בתחילת שנות ה-90 למד מינהל עסקים באוניברסיטת פורדהם בניו יורק סיטי ועבד בעיר מספר שנים. הוא קיבל אזרחות אמריקאית ב-1994.
מתגורר בשנים האחרונות בלונדון. בשנת 1995 עמד בראש "סיבנפט", הוא מנהל את תאגיד Millhouse, אשר הוקם ב-2001 לצורך ניהול נכסיו של רומן אברמוביץ'. בשנת 2021 העריך פורבס את הונו של שווידלר ב-2.1 מיליארד דולר. מחזיק בחברות שונות בתחום יצור מתכות.
הוא נשוי ויש לו 5 ילדים.
במרץ 2022, בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה, הוטלו עליו סנקציות על ידי ארצות הברית, האיחוד האירופי ובריטניה. בין השאר פורסם כי מטוס שלפי החשד שייך לו, הוחרם בשדה התעופה פארנבורו בדרום אנגליה כמה שעות לפני שהיה אמור להמריא לדובאי.
הערות שוליים

↑  Evgeny (Eugene) Shvidler, Forbes (באנגלית)
↑   קים לגזיאל, האוליגרך שמטוסו הוחרם רגע לפני שהמריא לדובאי - וזה שעזב בזמן, באתר TheMarker‏, 10 במרץ 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דולר ברוניי

| --- | --- |

 משתמשים:  ברוניי ברוניי
 ISO 4217:  BND 
 בנק מרכזי
 בנק מרכזי:  הרשות המוניטרית של ברוניי דארוסלאם 
 
הדולר של ברוניי (במלאית: ringgit Brunei,‏ קוד מטבע: BND), הוא המטבע הרשמי של הסולטנות של ברוניי מאז 1967. המטבע מסומן בדרך כלל בסימן הדולר $, או לחלופין B$ כדי להבדיל אותו ממטבעות אחרים הנקובים בדולר. הוא מחולק ל-100 סן (מלאית) או סנט (אנגלית). הדולר של ברוניי מונפק על ידי אוטוריטי מונטרי ברוניי דרוסלאם (הרשות המוניטרית של ברוניי דרוסלאם).
על פי הסכם החלפת המטבע בין ברוניי לסינגפור משנת 1967, הדולר של ברוניי ניתן להמרה בשתי המדינות עם הדולר הסינגפורי בערך זהה וללא עמלה.
היסטוריה

אמצעי התשלום הקדום ביותר בברוניי היה צדפות קאורי. ברוניי מפורסמת גם בזכות קומקומי הברונזה שלה, ששימשו כמטבע לסחר חליפין לאורך חופי צפון בורנאו.
ברוני הנפיקה מטבעות בדיל הנקובות בפיטיס ב-1868. אחריהם הגיע מטבע של סנט אחד ב-1888. סנט זה היה מאית דולר מושבות המצרים.
כפרוטקטורט של הממלכה המאוחדת בראשית המאה ה-20, השתמשה ברוניי החל מ-1906 בדולר מושבות המצרים (מושבות בריטיות בדרום-מזרח אסיה), בדולר מלאי משנת 1939 ובדולר מלאיה ובורנאו הבריטית משנת 1953 ועד 1967, אז החלה להנפיק מטבע משלה.
הדולר של ברוניי החליף את דולר מלאיה ובורנאו הבריטית בשנת 1967 לאחר הקמת מלזיה ועצמאות סינגפור. בהתאם להסכם משולש בין סינגפור, ברוניי ומלזיה, ניתן היה להחליף את הרינגטג המלזי בדולר הסינגפורי ובדולר ברוניי, בשער זהה וללא עמלה. ב-23 ביוני 1973 פרשה מלזיה מההסכם, אך ברוניי וסינגפור עדיין מכבדות הסכם זה.
היסטוריה > היסטוריה של מטבעות המשמשים בברוני

בשל הקשרים ההדוקים בין סין לברוניי, סוג המטבעות הראשון ששימש בברוניי היו מטבעות סיניים שכונו בתחילה 'פיטיס'. מאוחר יותר הם נקראו 'קיו' כאשר הוצג מטבע 'פיטיס' מקומי. במטבעות 'פיטיס' המקומיים הוטבע בחזיתם הכיתוב 'סולטנות ברוניי' ובצדם השני הוטבע סמל המטריה המלכותית. מטבעו אלו הונפקו מהמאה ה-16 עד המאה ה-19. מטבעות איסלאמיים קודמים נקראו גם 'פיטיס'. סוג אחר של מטבעות ששימשו בברוניי היו 'Duit besi' (שמתורגם בערך ל'כסף ברזל'). ברזל נחשב יקר באותם ימים, ועל כן שימש כמטבע עובר לסוחר. 100 חתיכות ברזל בגודל 1 אינץ' רבוע הוערכו בשווי דולר אחד.
המטבע האחרון שהונפק לפני כניסת מטבע מושבות המצרים היה 'דויט בינטנג', הידוע גם בשם 'מטבע הכוכב' או 'סנט סנט'. זה נקרא מטבע הכוכב בגלל הכוכב שהוטבע על החלק האחורי של המטבע. הוא הוטבע בברמינגהאם, אנגליה, בשנת 1887. הוא היה עשוי מנחושת.
עם כניסתו של מטבע מושבות המצרים, המטבעות ששימשו בעבר הוצאו מהמחזור. אך הם עדיין שימשו בשערי חליפין מסוימים.
היסטוריה > היסטוריית השטרות המשמשים בברוניי

דולר מושבות המצרים הוצג בברוניי בשנת 1906. מאוחר יותר הוא הוחלף בדולר המלאי שהוכנס למושבות הבריטיות ולברוניי בשנת 1939. זה החליף את הדולר של המיצר בשווי שער החליפין של 1:1. הדולר המלאי הונפק על ידי מועצת נציבי המטבע במלאיה. הדירקטוריון הפסיק להנפיק את הדולר המלאי במהלך פלישת יפן במלחמת העולם השנייה. בדולר המלאי היה דיוקן המלך ג'ורג' השישי.
בשנת 1952 שונה שם הדירקטוריון לחבר הנציבים של מלאיה ובורנאו הבריטית. חבר הנציבים הנפיק שטרות למלאיה, סינגפור, סראוואק, צפון בורנאו הבריטית וברוניי בשנת 1953. מטבע זה היה ידוע בשם הדולר המלאי ובורנאו הבריטית. בשנת 1967 הוחלף דולר מלאיה ובורנאו הבריטית בשלושה מטבעות חדשים: רינגיט מלזי, הדולר הסינגפורי ודולר ברוניי.
הדולר הסינגפורי עדיין מוחלף בדולר ברוניי כיום.
מטבעות

בשנת 1967 הוצגו מטבעות בערכים של 1, 5, 10, 20 ו-50 סנט. פרט לסנט הברונזה 1, המטבעות הושלכו בקופרו-ניקל. בשנת 1986 החליפה הברונזה פלדה מצופה נחושת. מאוחר יותר, בשנת 2008, המטבעות בסנט אחד העבירו קומפוזיציות לפליז.
שטרות

ב-12 ביוני 1967 הממשלה הציגה שטרות בערכים של 1, 5, 10, 50 ו-100 דולר. שטרות של 500 ו-1,000 דולר הגיעו בשנת 1979. בשנת 1989 הוחלף הכיתוב על הכסף ל"נגרה ברוניי דרוסלאם", השם הרשמי של המדינה, והמונח המלאי ל"מדינת ברוניי, משכן השלום". באותה שנה הוצגו שטרות של 10,000 דולר. כל התווים נושאים את הכינוי במלאית (גם האלף-בית המלאי וגם בג'אווי) ובאנגלית.
הונפקו חמש סדרות שטרות. הצבעים של שטרות של 1 דולר, 5 דולר ו-10 דולר היו זהים לכל סדרת השטרות.
שטרות > סדרת 1967

סדרה ראשונה (1967) – מטבע עם דיוקנו של עומר עלי סיף א-דין השלישי, השליט ה-28 בברוניי.
1 דולר – כחול
5 דולר – ירוק
10 דולר – אדום
50 דולר – חום
100 דולר – ארגמן
שטרות > סדרת 1972

סדרה שנייה – סדרה זו הייתה זהה לסדרה הראשונה למעט שהדיוקן של הסולטאן עומר עלי סייפודין הוחלף על ידי דיוקנו של חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי, השליט ה-29 והנוכחי של ברוניי. כל מטבע הבא כולל את דיוקנו של חננאל בולקיה. בנוסף, הונפקו שתי עדות גבוהות יותר בשנת 1979.
1 דולר ~ 100 דולר כמו סדרת 1967
500 דולר – ורוד
1000 דולר – צהוב
שטרות > סדרת 1989

סדרה שלישית – סדרת פוסט עצמאות. סדרה זו הוחלפה בהדרגה בסדרה הרביעית.
1 דולר – כחול
5 דולר – ירוק
10 דולר – אדום
50 דולר – חום, ירוק, כתום
100 דולר – סגול
500 דולר – כתום
1,000 דולר – אדום-סגול, סגול, זית
10,000 דולר – ירוק, כתום
שטרות > 1996–2000 סדרות פולימר ונייר

הסדרה הרביעית (1996–2000): כל התווים למעט גליונות הפולימר כבר אינם מודפסים.
| 1996 הערות פולימר ונייר> תמונה.פני המטבע | 1996 הערות פולימר ונייר> תמונה.הצד השני של המטבע | 1996 הערות פולימר ונייר> ערך.ערך | 1996 הערות פולימר ונייר> ממדים.ממדים | 1996 הערות פולימר ונייר> צבע מרכזי.צבע מרכזי | 1996 הערות פולימר ונייר> תיאור.פני המטבע | 1996 הערות פולימר ונייר> תיאור.הצד השני | 1996 הערות פולימר ונייר> תיאור.סימן מים | 1996 הערות פולימר ונייר> יום הוצאה לאור.יום הוצאה לאור | 1996 הערות פולימר ונייר> חומר.חומר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1 דולר | 141 x 69 מ"מ | כחול | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי | מפל יערות הגשם | סמל הנשק של ברוניי (חלון שקוף) | 1996 | פולימר |
|  |  | 5 דולר | 141 x 69 מ"מ | ירוק | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי | רצפת יערות הגשם | סמל הנשק של ברוניי (חלון שקוף) | 1996 | פולימר |
|  |  | 10 דולר | 141 x 69 מ"מ | אדום | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי | חופת יערות הגשם | סמל הנשק של ברוניי (חלון שקוף) | 1996 | פולימר |
|  |  | 50 דולר | 158 x 75 מ"מ | חום, ירוק וכחול | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי | אסדת נפט | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי (סימן מים) | 1996 | עיתון |
|  |  | 100 דולר | 158 x 75 מ"מ | חום, כתום | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי | נמל התעופה הבינלאומי של ברוניי | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי (סימן מים) | 1996 | עיתון |
|  |  | 500 דולר | 175 x 81 מ"מ | תפוז | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי | בניין ריגליה המלכותי | הסולטאן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי (סימן מים) | 2000 | עיתון |