stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטיגונוס השלישי דוסון, מלך מוקדון
ביוגרפיה > מלך מוקדון

בשנת 229 לפנה"ס מת בן דודו דמטריוס השני איטוליקוס, מלך מוקדון, שהותיר מאחוריו ילד בן תשע בשם פיליפוס. האצולה והצבא סברו שהמצב הפוליטי במוקדון תנודתי מדי בשביל שניתן יהיה להמתין עד שפיליפוס יתבגר, ולפיכך הוחלט למנות את אנטיגונוס, שהיה המועמד הפוטנציאלי היחיד, כעוצר הממלכה וכסטרטגוס. אנטיגונוס אף נישא לאמו של פיליפוס, המכונה אצל אוסביוס כריסאיס (Chryseis), אולם מזוהה בידי חלק מהחוקרים עם פתיה, נסיכת אפירוס.
אנטיגונוס המשיך במפעלו של קודמו והביס את שבטי הדארדאנים והתסלים שתקפו את מוקדון מצפון. לדברי יוסטינוס: "הוא לא רק שמר על כבודם של המוקדונים, אלא גם הוסיף לו". אולם לאחר הניצחון, התעוררו חילוקי דעות בין האצולה המוקדונית, שרצתה להוסיף על סמכויותיו של אנטיגונוס ולמנותו כמלך לכל דבר, לבין מפקדי הצבא המוקדוני שרצו להגביל את סמכותו לתפקיד סטרטגוס בלבד. מרד פרץ בעיר הבירה פלה וההמונים והצבא צרו על הארמון המלכותי. אנטיגונוס בתגובה, יצא מהארמון וניצב מול המורדים לבדו, לא חמוש. הוא השליך לכיוונם את סמלי המלכות שלו, וציווה עליהם למסור אותם לאדם אחר אשר בו יבחרו למלכם. בתום דין ודברים סוער, הסכימו החיילים לקבל עליהם את אנטיגונוס כמלכם. סביר להניח שפיליפוס מונה במקביל כיורש העצר שלו.
מיד עם עלותו לשלטון, נאלץ פיליפוס להתמודד עם החלטות קשות וגורליות. פולייס רבות מרדו בשלטון המוקדוני והשיגו עצמאות, והרפובליקה הרומית תפסה מאחזים באיליריה. למרבה ההפתעה, אנטיגונוס לא בחר לצאת כנגד הערים המורדות, ובמקום זה יצא למסע להרחבת שלטונה של מוקדון בים האגאי. לא ברור כנגד איזו מעצמה כוון המסע, יש חוקרים המצביעים על מצרים התלמיית, בעוד אחרים סוברים שהוא כוון כנגד האימפריה הסלאוקית או פרגמון. הוא הצליח להביא תחת מרותו חלק מקאריה, וכרת בריתות עם ערים שונות בכרתים וכן עם רודוס. הצלחות אלו הצטיירו ביוון גופא כמרשימות למדי, והבהירו היטב ליוונים מי השליט האמיתי בארצם.
ביוגרפיה > המלחמה הקלאומנית

בשנת 228 לפנה"ס פרצה מלחמה בין ספרטה לבין הליגה האכאית. אראטוס מסיקיון, מנהיג הליגה האכאית, שלח שליחים אל אנטיגונוס, שדרש בתמורה לתמיכתו במלחמה את קורינתוס, וכן ברית שברור מראש מי עומד להיות הצד המוביל בה. אראטוס היסס להסכים, אולם לא זנח את המשא ומתן. עם זאת, לאחר שנכשלו הניסיונות לפיוס עם ספרטה, נאלץ אראטוס להסכים לתנאיו של אנטיגונוס. כך פרצה המלחמה המכונה "המלחמה הקלאומנית", על שם מלך ספרטה קלאומנס השלישי.
קלאומנס ניצל את חולשת הליגה והשתלט על כמה ערים בפלופונסוס, כמו ארגוס וערים נוספות, ואף הטיל מצור על קורינתוס. עם זאת, בשנת 225 לפנה"ס, צבא מוקדוני גדול שמנה 21,300 חיילים ופרשים הגיע אל הפלופונסוס, ומצבו של קלאומנס הורע מיד. ארגוס מרדה בספרטה וחברה למוקדון, וכמה ערים חשובות ובראשון קורינתוס עברו אף הן לידיים מוקדוניות. ארעו, אמנם, מספר קרבות מקומיים בין המוקדונים לספרטנים, בעיקר באזור לאכיון, אך הצדדים לא הגיעו לכדי קרב הכרעה.
אנטיגונוס היה מודע היטב לכך שהאכאים נמצאים במצב נואש, וניצל זאת עד תום לטובתה של מוקדון. הוא דרש לשחזר את הליגה הקורינתית שהקים בזמנו פיליפוס השני, מלך מוקדון. אזורים שהיו כפופים למוקדון, כמו פוקיס ואחרים, שלחו נציגים לאייגיון, שם הייתה אמורה להיחתם הברית החדשה. אפילו האכאים הגיעו. פרטי הברית לא השתמרו, אך נראה שאנטיגונוס ביקש בעיקר לפקח על מדיניות החוץ של הגופים היוונים השונים ולא להתערב בענייני הפנים או להטיל עליהם מיסים. הברית הייתה חלשה והאכאים הסכימו לה בעיקר כדי לזכות בתמיכתו של אנטיגונוס נגד ספרטה.
בשנת 222 לפנה"ס החליט אנטיגונוס לסיים את המלחמה. הוא גייס צבא גדול, ומנגד גם קלאומנס גייס צבא. עם זאת, צבאו של קלאומנס הגיע לכל היותר לגודל של שני שלישים מהצבא המוקדוני. קלאומנס העדיף לא להיפגש בקרב הכרעה, אולם ברגע גורלי זה מלך מצרים הפסיק את תמיכתו בו, והוא נפגש עם צבאו של אנטיגונוס בקרב סלאסיה, שנערך כ-16 ק"מ מצפון לספרטה. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ לאנטיגונוס, וקלאומנס נמלט לאלכסנדריה. אנטיגונוס גילה רחמים מפתיעים כלפי התושבים ולא התיר קטל וביזה. הוא ביטל את כל הרפורמות הקלאומניות תוך שימוש בסיסמאות נבובות על להחזיר "על כנה את חוקת האבות". חודש מוסד האפוראט שקלאומנס ביטל, אולם מוסד המלוכה בוטל וספרטה הפכה לרפובליקה אוליגרכית. כמו כן, נציב מוקדוני הושאר בספרטה וספרטה הוחתמה על בריתות שונות שהכפיפו אותה למרותן של מוקדון ובעלות בריתה.
אנטיגונוס לא היה יכול להיות מאושר בניצחונו לאורך זמן. האילירים תקפו את גבולו הצפוני והוא יצא למערכה נגדם. במהלך הקרב הוא חלה קשה, ומת בשנה שלאחר מכן (221 לפנה"ס). שנתו האחרונה עברה עליו בפעילות מצומצמת מאוד, שעיקרה שמירה על הקיים והעברת הכס בלא זעזועים מיותרים לידי פיליפוס הצעיר. בצוואתו האחרונה, שאותה מסר בעל פה לפיליפוס, הוא הורה לו להתהלך בנעימות עם בעלי בריתו, ולהשתדל למושכם לנאמנות שברצון ולא להביאם בכפייה לציות וכניעה.
לקריאה נוספת

דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).
פוליביוס, "היסטוריה", כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.
פלוטארכוס, "חיי אישים - אנשי יוון", תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א (הביוגרפיות של סולון, תמיסטוקלס ואלקיביאדס תורגמו על ידי מ"ה בן שמאי.).
F. W. Walbank, "Philip V of Macedon", Cambridge University Press, 1940
Frank W. Walbank, "Aratos of Sicyon", Cambridge University Press 1933.
Paul Cartledge and Antony Spawforth, "Hellenistic and Roman Sparta", Routledge, second ed, 2002.
F. W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), "The Cambridge Ancient history", vol 7, Cambridge university press, 1984.
F. W. Walbank, "A Historical Commentary on Polybius", 3 vols 1957, 1967, 1979.
F. W. Walbank, "The Hellenistic World", Harvard University Press, 1981.
Peter Green, "Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age", Los Angeles, ,California: University of California Press 1990
Hammond, Nicholas Geoffrey Lemprière, and Guy Thompson Griffith, "A history of Macedonia", Oxford: Clarendon Press, 1979.
הערות שוליים

↑  אוסביוס, "כרוניקה", 2, 243.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר ארבעים, 54.
↑  פלוטרכוס, "חיי אמיליוס פאולוס", 8.
↑  אוסביוס, "כרוניקה", 2, 237.
↑  גולן, עמ' 167.
1 2  יוסטינוס, ספר עשרים ושמונה, 3.
↑  גולן, עמ' 168 הערה 147.
↑  גולן, עמ' 169 הערה 149.
↑  גולן, עמ' 169.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 43.
↑  גולן, עמ' 368.
↑  גולן, עמ' 373.
↑  278 ,F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius p
↑  גולן, עמ' 178.
↑  גולן, עמ' 371.
↑  פוליביוס, ספר שני, 70.
↑  גולן, עמ' 372.
↑  גולן עמ' 179-180.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12356571b (data)  GND: 118503375  ISNI: 0000 0003 9910 7942  LCCN: nr95002091  NTA: 119759403  SELIBR: 331207  SUDOC: 032559003  VcBA: 495/61186  VIAF: 19565865   WorldCat (עם VIAF): 19565865 
מפה המתארת את מהלכי המלחמה הקלאומנית
בבו ואלדס

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1918 Quivicán, קובה 
 פטירה:  22 במרץ 2013 (בגיל 94) סטוקהולם, שוודיה 
 שם לידה:  Ramón Emilio Valdés Amaro 
 מוקד פעילות:  מאלגה 
 תקופת הפעילות:  מ-1938 
 סוגה:  ג'אז, מוזיקה קובנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  מרקורי רקורדס, בלו נוט 
 צאצאים:  צ'וצ'ו ואלדס 
 פרסים והוקרה:  Latin Grammy Award for Best Instrumental Album (2006)  פרס גראמי  פרס גאודי לפסקול 
 פרופיל ב-IMDb
 
בבו ואלדס (בספרדית: Bebo Valdés; 9 באוקטובר 1918 –  22 במרץ 2013) היה פסנתרן, מנצח, מלחין ומפיק מוזיקלי קובני, אביו של פסנתרן הג'אז הקובני צ'וצ'ו ואלדס. ואלדס היה דמות מרכזית בעידן הזהב של המוזיקה הקובנית, סולן שני הרכבי ביג בנד, ואחד מאמני הבית של מועדון טרופיקנה.
ביוגרפיה

ואלדס נולד בהוואנה בשם רמון אמיליו ואלדס אמארו. הוא התחיל את הקריירה שלו במועדוני לילה בהבאנה בשנות ה-40, והתפרסם בעיקר בזכות הופעותיו הרבות במועדון הקברט טרופיקנה. 
בשנות ה-50, היה בין מפתחי סגנון הממבו, וכן פיתח מקצב חדש בשם בטנגה שהתחרה עם הממבו. ואלדס הוא גם דמות חשובה בג'אז הקובה.
בשנות ה-60, עבר למקסיקו יחד עם הזמר שלו רונלדו לה סרי, ולאחר שהות קצרה בארצות הברית וסיבוב באירופה התיישב בסטוקהולם שם חי עד 2007. שם פיתח והפיץ מוזיקה קובנית וג'אז לטיני.
בשנות ה-90 זכה לפרסום רב יותר בזכות קטעי נגינה שלו שהשתתפו בסרטים Calle 54, וEl milagro de Candeal, וכן עקב זכייתו בחמישה פרסי גראמי וכן בעקבות האלבום Lagimas negras (דמעות שחורות) שהוקלט עם דיאגו אל סיגאלה.
בין לחניו המוכרים: Guempa, Daquirí, Dile a Catalina, Nocturno en batanga, La rareza del siglo, México querido ו Ritmando el chachacha.
חיים אישיים

לבבו ולגרושתו, פילאר  לבית רודריגס, חמישה ילדים, ביניהם הפסנתרן צ'וצ'ו ואלדס. ב-1963 נישא ואלדס לאישה שוודית ומאז 2008 הם התגוררו במאלגה שבספרד. נפטר במרץ 2013 בשוודיה.
אפקט הקוברה

אפקט הקוברה המכונה גם אפקט החולדה (באנגלית: Cobra effect או Rat effect) מתרחש כאשר פעולה שמטרתה לפתור בעיה מחמירה את הבעיה.
מקור המונח

מקור המונח אפקט הקוברה באנקדוטה מתקופת הראג' הבריטי. לפי האנקדוטה, הממשל הבריטי גילה דאגה בשל מספר הקוברות בדלהי, וחילק פרס כספי למי שיביא גופה או עור של קוברה למשרדי הממשלה. בתגובה לכך, מספר לא מועט של אזרחים החלו לגדל קוברות על מנת להרוג אותן ולקבל את הפרס. לאחר שהממשל הבין שזה מה שקורה, הפרס בוטל ובתגובה לכך שחררו התושבים את כל הקוברות לחופשי, ומספר הקוברות באזור גדל. את המונח טבע הכלכלן הגרמני הורסט זיבֶּרט.
מקור המונח אפקט החולדה במקרה דומה שהתרחש בהאנוי שבווייטנאם, כאשר האזור היה מושבה צרפתית. הממשל הצרפתי חילק פרס על לכידת חולדות, והבאת זנבן לנציג הממשל. כתוצאה מכך, מעבר לפתיחת חוות לגידול חולדות, החלה לגדול אוכלוסיית החולדות חסרות הזנב בהאנוי, מכיוון שלוכדי החולדות היו לוכדים אותן, קוטעים את זנבן ומשחררים אותן לחופשי.
שימוש

ברוב הדיסציפלינות המדעיות נעשה שימוש במונח במשמעותו המקורית. בכלכלה ובפוליטיקה נהוג להשתמש במונח בהקשר של תמריץ שגוי.
לקריאה נוספת

הורסט זיבֶּרט, Der Kobra-Effekt. Wie man Irrwege der Wirtschaftspolitik vermeidet‏, מינכן: Deutsche Verlags-Anstalt‏, 2001‏, ISBN 3-421-05562-9 (בגרמנית).
הערות שוליים

1 2 3 4  freakonomics, The Cobra Effect: Full Transcript, באתר freakonomics, ‏11 באוקטובר 2012 (באנגלית).
1 2  ליאור טומשין, ‏לקחים שלמדתי מטראמפ, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2016
1 2  גארי דרֶביץ', סודות המקל והגזר, באתר אלכסון, ‏2 במרץ 2017.
↑  Mouna Attarha; James Bigelow; James Bigelow (2018). "Unintended Consequences of White Noise Therapy for Tinnitus—Otolaryngology's Cobra Effect". JAMA Otolaryngol Head Neck Surg. 144 (10): 938–943. doi:10.1001/jamaoto.2018.1856.
בון איבר

| --- | --- |
בון איבר בהופעה בסטוקהולם, 2011
בון איבר בהופעה בסטוקהולם, 2011
 מקום הקמה:  או קלייר 
 מוקד פעילות:  ויסקונסין, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 סוגה:  פולק רוק אינדי פולק אינדי רוק
 חברת תקליטים:  4AD Jagjaguwar
 שיתופי פעולה בולטים:  קניה וסט, ג'יימס בלייק
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לתגלית השנה (2012)  Libera Award for Record of the Year 
 http://www.boniver.org
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'סטין ורנון שון קרי מייקל נויס מת'יו מק'קוהאן מייקל לואיס גרג לייס (אנ')  קולין סטטסון
 
בון איבר (באנגלית: Bon Iver) היא להקה אמריקאית מוויסקונסין, ארצות הברית, אשר הוקמה על ידי זמר האינדי פולק ג'סטין ורנון בשנת 2006. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-27 ביולי 2007. בשנת 2012 הם זכו בשני פרסי גראמי : האמן החדש הטוב ביותר והאלבום האלטרנטיבי של השנה. השם "בון איבר" נגזר מן האמרה בצרפתית Bon hiver שמשמעותה "חורף טוב".
היסטוריה > פעילות הלהקה

אלבומה הראשון של הלהקה, "For Emma, Forever Ago", יצא בהוצאה עצמית בשנת 2007, ועל ידי חברת התקליטים Jagjaguwar בשנת 2008. רוב האלבום נכתב כאשר ג'סטין ורנון, סולן הלהקה, בילה מספר חודשים בבקתה מבודדת בוויסקונסין לאחר פרידה מחברתו לחיים והתפרקות להקתו הקודמת "DeYarmond Edison". עם הוצאתו, האלבום משך תשומת לב רבה ממספר גופי מוזיקה בארצות הברית, ולאחר מכן יצא מחדש על ידי לייבל המוזיקה Jagjaguwar, ובאירופה ובריטניה על ידי חברת התקליטים 4AD.
האלבום זכה לביקורות משבחות, ואף הוגדר על ידי מגזין הרולינג סטון כ"אחד מאלבומי הפרידה הטובים אי-פעם" ודורג במקום ה-92 ברשימת "100 האלבומים הטובים של שנות האלפיים". האלבום הוכלל לא פעם ברשימת האלבומים הטובים של שנת 2008 וזכה להצלחה רבה - הוא מכר מעל 130,000 עותקים בארצות הברית ומעל 400,000 עותקים ברחבי העולם.
ב-20 בינואר 2009 הוציאה הלהקה מיני-אלבום בשם "Blood Bank" המכיל ארבעה שירים. שיר הנושא של האלבום נכתב במקור לאלבום הראשון של הלהקה, אך לבסוף לא נכנס אליו. השיר "Woods" סומפל על ידי קניה וסט בשירו "Lost in the world".
אלבום האולפן השני של הלהקה, "Bon Iver, Bon Iver", יצא ב-17 ביוני 2011. האלבום מכיל עשרה שירים ונחשב כשינוי כיוון מוזיקלי עבור הלהקה.
האלבום קיבל ביקורות מהללות. באתר מטקריטיק מחזיק האלבום ממוצע של 86/100 המתבסס על 42 ביקורות מקצועיות. האלבום הוגדר על ידי אתרי מוזיקה רבים, דוגמת פיצ'פורק ופייסט כאלבום הטוב של השנה. האלבום נמכר בשבוע הראשון לצאתו ב-104,000 עותקים בארצות הברית, וסה"כ נמכרו 357,811 עותקים ממנו בארצות הברית בלבד.
בשנה זו הלהקה הייתה מועמדת לארבעה פרסי גראמי: שיר השנה (עבור השיר "Holocene"), האמן החדש הטוב ביותר, האלבום האלטרנטיבי הטוב של השנה והקלטת השנה. הוא זכה בקטגוריות האמן החדש הטוב ביותר והאלבום האלטרנטיבי של השנה.
ב-30 בספטמבר 2016 יצא אלבום האולפן השלישי של הלהקה "22, A Million." אלבום זה היה שינוי מוזיקלי משמעותי מאוד מקודמיו ושולבו בו אלמנטים אלקטרונים ואלמנטים של מוזיקת היפ הופ. על אף שינוי הסגנון, היה האלבום מועמד לשני פרסי גראמי: לפרס האלבום האלטרנטיבי לשנת 2017 ולפרס ה-"Best Recording Package". נוסף על כך, אתרי מוזיקה רבים כמו פיצ'פורק, הרולינג סטון והמירור טענו שהוא אחד מאלבומי השנה של 2016.
ב-2 ביוני 2019 הלהקה הוציאה שני שירים חדשים - "Hey, Ma" ו"(Man (U Like￼". השירים הושמעו לראשונה בפסטיבל "All Points East" שבלונדון. שני השירים יהיו באלבום שיקרא "I, I" ועתיד לצאת ב-2019
הלהקה ביצעה שיתופי פעולה רבים, ביניהם עם קניה וסט, ג'יימס בלייק ואנאיס מיטשל.
בשנת 2020 השתתפה הלהקה בשיר "Exile" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, שנכלל באלבום האולפן התשיעי שלה, Folklore. עם יציאתו, "Exile" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, ששיבחו את הכתיבה שלו והשימוש בכלי הנגינה השונים בו בדומה ל-"Cardigan", של סוויפט. כמו כן, מבקרי המוזיקה שיבחו את הכימיה שנוצרה בין השתיים. השיר הופיע במקום הראשון במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-6.977 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. "Exile" הוא בלדת דואט, בה יש שימוש ב"פסנתר מתנפנף ומיתרים מסתחררים". בדצמבר באותה השנה, הוציאה סוויפט את אלבום האולפן התשיעי שלה, Evermore, בו נכלל השיר "Evermore" בהשתתפות הלהקה גם כן.
היסטוריה > חברי הלהקה

ג'סטין ורנון - קולות, גיטרה, גיטרה בס, בנג'ו, תופים.
שון קרי - קולות, פסנתר, תופים.
מייקל נויס - קולות, גיטרה.
מת'יו מק'קוהאן - קולות, גיטרה בס, תופים.
מייקל לואיס - סקסופון, גיטרה בס.
קולין סטטסון - סקסופון בס, קלרינט.
גרג לייס - גיטרה, גיטרה בס, מנדולינה.
רוב מוס - ויולה, צ'לו.
כרמן קמריירו - חצוצרה, קרן צרפתית.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

For Emma, Forever Ago ‏ (2008)
Bon Iver, Bon Iver ‏ (2011)
22, A Million ‏(2016)
i,i ‏(2019)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

Blood Bank ‏ (2009)
iTunes Sessions ‏ (2012)
הערות שוליים

↑  Caramanica, Jon (2011-06-03). "Who, What and Where is Bon Iver? (Published 2011)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-11-29.
↑  100 Best Albums of the 2000s, באתר הרולינג סטון
↑  The 50 Best Albums of 2011, pastemagazine.com, ‏2011-11-22 (באנגלית)
↑  The Top 50 Albums of 2011 - Page 5, Pitchfork (באנגלית)
↑  http://pitchfork.com/news/45374-bon-iver-wins-grammy-award-for-best-new-artist/
↑  folklore, נבדק ב-2021-04-27
↑  Spotify Charts, www.spotifycharts.com
↑  evermore, נבדק ב-2021-04-27
| פרס גראמי לתגלית השנה |
| --- | --- | --- |
| 1980−1960 | בובי דארין (1960) • בוב ניוהארט (1961) • פיטר נרו (1962) • רוברט גולט (1963) • סווינגל סינגרס (1964) • הביטלס (1965) • טום ג'ונס (1966) • ללא זוכה (1967) • בובי ג'נטרי (1968) • חוזה פליסיאנו (1969) • קרוסבי, סטילס ונאש (1970) • הקרפנטרז (1971) • קרלי סיימון (1972) • אמריקה (1973) • בט מידלר (1974) • מרווין האמליש (1975) • נטלי קול (1976) • סטארלנד ווקל בנד (1977) • דבי בון (1978) • א טייסט אוף האני (1979) • ריקי לי ג'ונס (1980) |  |
| 2000−1981 | כריסטופר קרוס (1981) • שינה איסטון (1982) • Men at Work (1983) • מועדון תרבות (1984) • סינדי לאופר (1985) • שאדיי (1986) • ברוס הורנסבי והריינג' (1987) • ג'ודי וואטלי (1988) • טרייסי צ'פמן (1989) • מילי ונילי (בוטל) (1990) • מריה קארי (1991) • מארק קון (1992) • Arrested Development (1993) • טוני ברקסטון (1994) • שריל קרואו (1995) • Hootie & the Blowfish (1996) • ליאן ריימס (1997) • פולה קול (1998) • לורן היל (1999) • כריסטינה אגילרה (2000) |  |
| 2020−2001 | שלבי ליני (2001) • אלישה קיז (2002) • נורה ג'ונס (2003) • אוונסנס (2004) • מארון 5 (2005) • ג'ון לג'נד (2006) • קארי אנדרווד (2007) • איימי ויינהאוס (2008) • אדל (2009) • זאק בראון בנד (2010) • אספרנסה ספולדינג (2011) • בון איבר (2012) • פאן (2013) • מאקלמור וראיין לואיס (2014) • סם סמית' (2015) • מייגן טריינור (2016) • צ'אנס הראפר (2017) • אליסיה קארה (2018) • דואה ליפה (2019) • בילי אייליש (2020) |  |
| 2021 ואילך | מייגן די סטליון (2021) • אוליביה רודריגו (2022) • סמארה ג'וי (2023) • ויקטוריה מונה (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380256805171  BnF: cb159400247 (data)  ISNI: 0000 0000 8559 2121  LCCN: no2008050705  MusicBrainz: 437a0e49-c6ae-42f6-a6c1-84f25ed366bc  NKC: ko20191055434  RERO: 02-A021964617  SUDOC: 131308475  VIAF: 17554782   WorldCat (עם VIAF): 17554782 
סולן הלהקה, ג'סטין ורנון, בהופעה של הלהקה
אשר אנשל יונגרייז (מנוחת אשר)

| --- | --- |
 לידה:  1806 סעטשע, הונגריה 
 פטירה:  25 בנובמבר 1873 (בגיל 67 בערך) טשנגר, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  ? – 25 בנובמבר 1873 
 רבותיו:  יעקב קופל אלטנקונשטט 
 
רבי אשר אנשיל הלוי יונגרייז (ה'תקס"ו, 1806 - ה' בכסלו ה'תרל"ד, 25 בנובמבר 1873) היה רב, ראש ישיבה ופוסק הלכה מרבני יהדות הונגריה האורתודוקסית. רבה של צ'נגר במשך ארבעים שנה.
ביוגרפיה

נולד לרב שמואל הלוי יונגרייז רבה של סעטשע (Csécse) ומחבר הספר "תורת עדות" על ששה סדרי משנה, ולמרים יטל בת הרב אשר אנשיל וינר רבה הראשון של מישקולץ ורבו של מחוז בורשוד כולו. הוא נקרא על שם סבו זה.
היה תלמידו המובהק של רבי יעקב קופל אלטנקונשטט ("קופל חריף") ולמד בישיבתו במשך תשע שנים ברציפות. בנו של רבו, הרב אברהם יחזקאל רייך סיפר כי בתקופה זו נהג לצום בקביעות ממוצאי שבת ועד יום שלישי בערב. נישא לניחא בתו של רבי מאיר אלמאש פופר (אלמאשדר; ה'תקכ"ח-ה'תר"ב) רבן של בוקרשט ומטרסדורף.
את עיקר פרסומו קנה בספרו "מנוחת אשר", ובישיבה שהקים בטשנגר ועמד בראשה, שלמרות מספר הבחורים הלא-גדול שלמד בה (כ-30 בכל זמן נתון) העמידה רבנים רבים ונחשבה לישיבה חשובה בהונגריה.
הוא כיהן כרבה של טשנגר במשך ארבעים שנה, משנת ה'תקצ"ד (1834) שבה נפטר רבה הקודם של טשנגר, הרב יוסף בנימין אסטרייכר, ועד פטירתו בה' בכסלו ה'תרל"ד, 25 בנובמבר 1873.
משפחתו

רעייתו ניחא הייתה בתו של רבי מאיר אלמאש פופר רבן של בוקרשט ומטרסדורף. ילדיהם:
הרב אברהם יונגרייז - כיהן אחרי אביו כרבה של טשנגר במשך שלושים שנה (תרל"ד, 1874 - תרס"ד, 1904)
הרב משה נתן נטע יונגרייז - אב"ד טיסא פירעד, מחבר הספרים מנוחת משה ותורת משה נתן
הרב שמואל זאב יונגרייז - אב"ד ביהרנאג'באיום.
בת שנישאה לרב יעקב שיק רבה של נאדאודוואר ובן הרב דוד שיק אב"ד טאקאי.
בתם טויבא נישאה לרב אשר אנשל יונגרייז רבן של פאביאנהאזה ופהרגיארמט.
בתם מרים ייטל נישאה לרב אשר אנשל וייס רבה של נאדיפאלו בטרנסילבניה שנספה בשואת יהודי צפון טרנסילבניה
מלכה - נישאה (ה'תרכ"א, 1861) לבן דודה, הרב שמואל דוד יונגרייז שכיהן כרבה של פהרגיארמט. בנם היה הרב אשר אנשל יונגרייז מפהרגיארמט.
בת נוספת נישאה לרב יהושע ברוך רייניץ, "בעל המכתבים", רבה של צ'צ'וביץ (טשעטשאוויץ)
לקריאה נוספת

אברהם יונגרייז, בית אשר - אהל שרה, נספח לספר מנוחת אשר, מהדורת ניו יורק תשכ"ג
הערות שוליים

↑  דברי בנו בשמו, נדפסו בספרו "תורת יחזקאל", חלק ב, וראנוב תרצ"ה, עמ' 27.
↑  הרב עזריאל הילדסהיימר, "מרבה ישיבה", איזראעליט, גיליון 50. המאמר תורגם מגרמנית בידי ח. ב. מרקוביץ, ונדפס בגליון ה' של כתב העת המקוון "עלי זכרון: רשומות לתולדות אישים וקהלות, אגרות ומסמכים", בני ברק תשע"ה, עמ' לא, באתר אוצר החכמה. המאמר נדפס בחיי הרב יונגרייז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310195205171  GND: 1041898584  ISNI: 0000 0000 7268 6655  LCCN: no96049444  NTA: 309262240  VIAF: 97227219   WorldCat (עם VIAF): 97227219
אפקט הקרקע

אפקט הקרקע או תּוֹצָא קַרְקָעִי (Ground Effect) הוא תופעה אווירודינמית בה קטן כוח הגרר (כוח המתנגד לתנועת המטוס באוויר) שכנפי מטוס מייצרות כאשר הן קרובות לקרקע או לים בגובה השווה בערך למוטת כנפי המטוס. שיא האפקט, המזכיר כרית אוויר, מתרחש כאשר המטוס מנמיך עוד עד לגובה השווה למחצית ממוטת הכנפיים שלו. הגרר הנמוך על כנפי המטוס בזמן ההמראה יכול לגרום למטוס "לצוף" אף על פי שמהירותו נמוכה מממהירות הטיפוס הממולצת (V2).
אפקט זה מהווה סכנה לטייסים בלתי מנוסים בשעת המראה או נחיתה, אך מאפשר בנייה של כלי טיס מיוחדים שעברו התאמה לטיסה בגובה כה נמוך, כאשר כח הגרר קטן מאוד. כלי טיס שכזה יוצר באופן סדרתי בעיקר על ידי ברית המועצות וכונה אקרנופלן (Ekranoplans, ברוסית Экраноплан). הוא שייך למשפחת כלי התעופה המכונים באנגלית Ground Effect Vehicle (או GEV). עקב גובה הטיסה הנמוך, כלי טיס אלה יועדו לטוס במהירות של מאות קמ"ש מעל משטחים ישרים כמו ימים או מישורים רחבים, ועקב הגובה הנמוך גם לחמוק מקרני המכ"ם.
כלי טיס ייעודיים כאלה תוכננו כך שלא יהיו מסוגלים להתרומם באוויר מעל לגובה המנצל את אפקט הקרקע. לכן הם אינם נחשבים למטוסים לכל דבר ובמקומות מסוימים אף לא נדרש רישיון טיס מלא כדי להטיס אותם.
היסטוריה

את התופעה תיאר לראשונה בשנת 1927 המדען הרוסי הנודע קונסטנטין ציולקובסקי, מאבות המסע לחלל. ציאולקובסקי סיפק הן את ההסבר התאורטי והן את הדרך לחשב את עוצמת "כרית האוויר" הנוצרת מתחת המטוס.
הסבר תאורטי

באווירודינמיקה, כח העילוי מרים את כלי הטיס כלפי מעלה כאשר לחץ האוויר הנוצר מתחת הכנף גדול יותר מלחץ האוויר מעל הכנף.
מערבולות קצה כנף הן תופעה של זרימת האוויר סביב כנף המטוס. האוויר זורם סביב קצה הכנף, מהאזור שתחת הכנף לאזור שמעליה, תוך יצירת מערבולת באוויר אשר נשארת מספר דקות לאחר מעבר כלי הטיס. תופעה זו נובעת מהפרש הלחצים מתחת ומעל לכנף. ככל שהפרש לחצים זה גדל, כך גדלה עוצמתן של מערבולות קצה הכנף, היוצרות כח בכיוון מוטה לאחור. כח זה נקרא "גרר מושרה" והוא אחד מהמרכיבים העיקריים של כח הגרר, המפחית את העילוי ויוצר התנגדות בניגוד לכיוון הטיסה.
כאשר כלי הטיס מתקרב מספיק לקרקע או לים, אופן זרימת האוויר שנכלא בין כנפי המטוס לבין המשטח מתחתיו מנטרל חלק ניכר ממערבולת קצה הכנף ומפחית את כח הגרר עד כדי 40%.
הערה: דרך אחרת להתגבר על אותה בעיה ולהפחית את מערבולות קצה הכנף היא באמצעות הארכת הכנפיים כמו בדאון, או שימוש בכנפונים. מערבולת קצה הכנף נחלשת ככל שהיחס בין אורך הכנף לבין רוחב קצה הכנף גדל.
תאונות הקשורות לאפקט הקרקע בעת המראה

כאשר מטוס עמוס במיוחד ממריא, בשניות הראשונות להמראה כח העילוי מופרע פחות ממערבולת קצה הכנף, הודות לאפקט הקרקע. לאחר מכן כאשר המטוס מתרחק מהקרקע, הטייס צריך לתקן את זווית ההתקפה כדי להתחשב בכח הגרר שמתחזק באופן פתאומי. מספר תאונות של הזדקרות פתאומית והתרסקות הוסברו כך.
הערות שוליים

↑  מונחי האקדמיה ללשון העברית
ביילובאר

בית הכנסת העתיק בביילובאר אשר נבנה ב-1882 וחרב ב-1917
בְּיֶילוֹבָאר (בקרואטית: Bjelovar) היא עיר בצפון-מזרח קרואטיה ובירת מחוז ביילובאר-בילוגורה.
היסטוריה

תעוד ליישוב מאורגן במקום קיים החל מ-1413. ב-1756, בתקופת שלטונה של מריה תרזה דוכסית אוסטריה ניתנו ליישוב זכויות עיר, ובמקום נבנתה מצודה כחלק ממערך ההגנה של אזור הספר מול צבא האימפריה העות'מאנית. בהמשך, נשלטה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ומאוחר יותר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. בתקופה האוסטרו-הונגרית נכללה בשטחי ממלכת קרואטיה-סלאבוניה אשר הייתה ישות אוטונומית בתוך שטחי האימפריה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל האזור בשטחי ממלכת יוגוסלביה. בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה. בביילובאר פרץ מרד חמוש נגד השלטונות שהובל על ידי כוחות האוסטאשה. תוך ימים אחדים נכבשה העיר על ידי הוורמאכט ונכללה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. במאי 1945, שוחררה ביילובאר על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ולאחר מלחמת העולם השנייה נכללה בשטחי יוגוסלביה. ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה. כפועל יוצא מכך, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה, ובמהלכה התחוללו באזור העיר קרבות בין צבא יוגוסלביה ובין כוחות הצבא הקרואטי.