stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאיל ברודנו
ביוגרפיה > קריירה עסקית ברוסיה

בשנת 1987 הצטרף ל"מרכז ההנדסי-מדעי לצעירים", שהקים מיכאיל חודורקובסקי יחד עם ידידו ליאוניד נבזלין, ולדימיר דובוב ופלטון לבדב. המרכז הוקם במסגרת מדיניות "הפרסטרויקה" בברית המועצות, והיה אמור להיות "חממה טכנולוגית" למסחור פיתוחים הנדסיים וטכנולוגים. בפועל, ביוזמת חודורקובסקי ושותפיו המרכז עסק בייבוא ומכירת מחשבים, ובמסחר במגוון רחב של מוצרים נוספים וכך צברו הון ראשוני. בשנת 1989 קיבלו רישיון בנקאי, להקמת בנק "מנאטפ", כאחד הבנקים הפרטיים הראשונים בברית המועצות. בנק מנאטפ התרחב במהירות, על ידי שימוש ברוב הפיקדונות שגויסו למימון עסקי היבוא של הקבוצה. הבנק החל לפעול גם מחוץ לרוסיה, בסיוע של בנק אוף ניו יורק מלון ואיש העסקים הישראלי ברוס רפפורט (שהיה בעל מניות בבנק אוף ניו יורק).
פריצת הדרך של הקבוצה הגיע ב-1996, שרכשו את חברת הנפט "יוקוס", אחת מיצרניות הנפט הגדולות בעולם, בתהליך הפרטה שנוי במחלוקת, תמורת 160 מיליון דולר קנו 30% מהמניות באמצעות "מנאטפ". חודורקובסקי מונה כסגן שר האנרגיה של רוסיה ב-1993, וניצל את קשריו לזכות בחברה. על פי החוק הרוסי הייתה העסקה חסומה בפני משקיעים זרים. רכישה זו הפכה את ברודנו והשותפים אחרים למיליארדרים, לאחר שהפכו לבעלי השליטה בחברה. עם עליית מחירי הנפט "יוקוס" הפיקה נפט בשווי של מיליארדרי דולרים וחילקה דיבידנדים בשווי מאות מיליונים. בנק "מנאטפ" הפך לחברת החזקות באמצעותה השקיעו בחברות נוספות ברוסיה וברחבי העולם. בעקבות משבר הרובל ב-1998 הפעילות הבנקאית של הקבוצה נקלע לקשיים חמורים ואחר כך נסגרה. ברודנו עצמו מונה למנכ"ל של עסקי הזיקוק והשיווק של "יוקוס" (שבמקביל המשיך להחזיק כ-20% מ"מנאטפ").
בתחילת שנות ה-2000 הפכה "מנאטפ" לחברות השקעות בינלאומית, עם החזקות בחברות ביטוח, טלקום וכימיקלים באירופה וארצות הברית. החברה גייסה מנהלים מחוץ לרוסיה בעלי ניסיון בינלאומי והקימה מועצה בינלאומית מייעצת שכללה את סטיוארט אייזנשטט, לשעבר סגן שר האוצר של ארצות הברית; דדליי פישברן, לשעבר עורך של כתב העת "אקונומיסט" וחבר הפרלמנט הבריטי; וד"ר אוטו גרף למבסדורף, לשעבר חבר הבונדסטג של גרמניה ושר הכלכלה הגרמני. במקביל חודרוקובסקי החל להיות מבקר חריף של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, בעקבות הצעדים האנטי-דמוקרטיים שנקט. ב-28 ביולי 2000 ערך פוטין פגישה בקרמלין עם 21 אוליגרכים רוסים בה דרש מהם לציית לחוקי המדינה ולשלם מיסים. בפגישה חודרוקובסקי התאמת עם פוטין ישירות.
ביוגרפיה > פרשת יוקוס

באוקטובר 2003 נעצר חודרוקובסקי, בחשד להעלמת מס, מעשי הונאה וגניבת כספים מחברות שונות בהיקף של מיליוני דולרים שביצע יחד עם שותפיו. והודח מתפקידו כמנכ"ל "יוקוס". ברודנו יחד עם ליאוניד נבזלין וולדימיר דובוב ברחו לישראל. ברודנו הואשם גם במעילה בכספי חברת דשנים. חודרוקובסקי ויתר החשודים בפרשה הכחישו בתוקף את כל ההאשמות נגדם, וטענו כי החקירה היא פוליטית, בהנחייתו של פוטין, כנקמה על תמיכתם במפלגות אופוזיציה המתנגדות לשלטונו. בפברואר 2004 הודח ברודנו רשמית מתפקידו בחברת "יוקוס". במסגרת החקירה וההליכים שנקט הקרמלין, החלה פעולה משפטית שהביאה למעשה לפירוקה של יוקוס ולהפקעתה מבעליה. ב-3 במרץ 2004, סטיבן קרטיס, המנכ"ל הבריטי של "מנאטפ", נהרג בהתרסקות מסוק ליד בורנמות' בדרום אנגליה, בנסיבות חשודות. בינואר 2005, הוציא האינטרפול צו מעצר בינלאומי לברודנו וולדימיר דובוב, לבקשת שלטונות רוסיה. שלטונות רוסיה פנו כבר כמה חודשים קודם לישראל, בבקשה לפתוח בהליכים להסגרתו של נבזלין, שהיה חשוד ברוסיה גם ברצח. בפברואר 2005 הוזמנו מיכאל ברודנו וולדימיר דובוב לביקור בארצות הברית על ידי חברי הקונגרס האמריקאי טום לאנטוס וכריסטופר קוקס. והשתתפו בארוחת בוקר במעמד נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש, זאת כאות תמיכה במאבקם למען הדומקרטיה ברוסיה. במקביל החלה קבוצת מנאטפ בהליכים משפטיים נגד מממשלת רוסיה בתביעה ליצויים בהיקף של כ-28 מיליארד דולר בגין נזקים שנגרמו לה, לטענתה, לאחר שהשלטונות עיקלו ומכרו את "יוקוס".
מנאטפ שיגרה "הודעת בוררות" לממשלת רוסיה, בה היא תובעה מהשלטונות במוסקבה למנות נציג לשימוע שייערך "תחת סמכות שיפוטית מערבית" בהאג, הולנד.
באפריל 2005 הודיעה קבוצת "מנאטפ" כי תפסיק את כל השקעותיה ברוסיה, ותמקד את תשומת ליבה בהזדמנויות השקעה במזרח אירופה. בין היתר השקיעה בחברת טלקום באוקראינה. ב-1 בנובמבר 2005 כינסו ליאוניד נבזלין, ולדימיר דובוב ומיכאיל ברודנו, מסיבת עיתונאים משותפת בישראל, כדי לנסות לגייס את דעת הקהל העולמית נגד הרעת תנאי מאסרם של חודורקובסקי ושל השותף החמישי פלטון לבדב, לאחר שנידונו ביוני 2005 למאסר של תשע שנים.
ביוגרפיה > השקעות בישראל

במרץ 2005 רכשה קבוצת "מנאטפ" 26% ממודגל תעשיות, בעלת השליטה במפעלים פטרוכימיים בישראל, מידי איש העסקים דייוויד פדרמן. בפברואר 2006 הודיעה קבוצת הפטרוכימיים כי בכוונתה תמודדו על רכישת בתי זיקוק לנפט בחיפה, במסגרת הליך הפרטה שלהם. אך רשות החברות הממשלתיות לא אישרה קבוצת "מנאטפ" להיות חברה בגרעין השליטה והיא מכרה את החזקתה במפעלים פטרוכימיים.
בשנת 2007 הישק מיכאיל ברודנו בישראל, יחד עם אחיו, מותג דגני בוקר חדש בשם "מאנדיי", בהשקעה של 5 מיליון דולר. את המוצרים ייצרה חברה אמריקאית, שעוסקת בייצור דגני בוקר למותגים פרטיים ברחבי העולם. המותג לא הצליח ושיווקו הופסק.
חיים אישיים

נשוי לאינה ומתגורר בהרצליה פיתוח.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, שמונה אוליגרכים רוסים מתגוררים כיום בגלות בשל רדיפה של רשויות החוק: מתוכם 5 יהודים, באתר TheMarker‏, 25 בפברואר 2009
1 2  הארץ, בבנקים עדיין לא יודעים איך לעכל את חבורת המיליארדרים הרוסיים, באתר TheMarker‏, 11 במרץ 2005
↑  ידיעות אחרונות, ‏מה חלקו של ברוס רפפורט בהלבנות בבנק של ניו יורק?, באתר גלובס, 19 במרץ 2000
1 2  ההפרטות הנפתלות של ממשלת רוסיה, באתר גלובס, 31 בדצמבר 1996
↑  מיכאל רוכוורגר, ברודנו - מולטי-מיליונר המחזיק ב-15% מפטרוכימיים, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2007
↑  בלומברג, מוסקבה, ‏בהתחדש המסחר הרשמי במט"ח במוסקבה, קרס הרובל ב-19% ביום, וב-53% בשבועיים, באתר גלובס, 6 בספטמבר 1998
1 2  אליהו חסין, ‏חברת יוקוס הדיחה את אחרון המנהלים הבכירים: מיכאל ברודנו, החי בישראל, באתר גלובס, 3 בפברואר 2004
↑  נחום טרדאי, ‏נכשלה פגישת פוטין ואילי הון הגדולים ברוסיה; הבהיר: "חוקי המשחק השתנו", באתר גלובס, 30 ביולי 2000
↑  סוכנויות הידיעות, יוקוס מינתה את היו"ר סימון קוקס לתפקיד מנכ"ל במקום חודורקובסקי שהתפטר, באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2003
↑  דפנה מאור, מקור: מנכ"ל מנאטפ, המחזיקה את מניות יוקוס של חודורקובסקי, נהרג בהתרסקות מסוק, באתר TheMarker‏, 4 במרץ 2004
סטיבן קרטיס, המנכ"ל לשעבר בחברת האחזקות של חודורקובסקי, היה מודיע של הרשויות בבריטניה, באתר הארץ, 16 במאי 2004
↑  יוסי מלמן, אינטרפול: 2 מבעלי יוקוס השוהים בישראל - מבוקשים, באתר TheMarker‏, 31 בינואר 2005
↑  שירות גלובס, ‏שניים מבעלי חברת יוקוס לשעבר טסו מישראל לוושינגטון, לארוחה עם בוש, באתר גלובס, 3 בפברואר 2005
↑  יוסי מלמן, בוש אירח ישראלים-רוסים המוגדרים מבוקשים ברוסיה, באתר הארץ, 3 בפברואר 2005
↑  רונן לב, ‏מנאטפ תובעת פיצוי בסך 28 מיליארד ד' בגין מכירת חטיבתה העיקרית של יוקוס, באתר גלובס, 9 בפברואר 2005
↑  שירות גלובס, ‏מנאטפ של נבזלין, ברודנו ודובוב מתרחקת מרוסיה: רוכשת חברת טלקום באוקראינה, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2005
↑  אהרון רוזן, ‏נבזלין, דובוב וברודנו: "חודורקובסקי בסכנת חיים - הועבר לכלא בסיביר", באתר גלובס, 1 בנובמבר 2005
↑  אהרון רוזן, ‏חודורקובסקי הורשע ב-4 סעיפים; נוסח פסק הדין אינו מרמז על הקלה בעונש, באתר גלובס, 16 במאי 2005
↑  עומר שרביט, ליאוניד נבזלין - מבעלי תאגיד הנפט הרוסי יוקוס - קונה 26% ממודגל תעשיות, בעלת השליטה במפעלים פטרוכימיים של דיוויד פדרמן, באתר TheMarker‏, 20 במרץ 2005
שי שלו, ‏המיליארדרים של יוקוס רוכשים 26% מבעלת השליטה במפעלים הפטרוכימיים, באתר גלובס, 20 במרץ 2005
↑  שרון שפורר, שרון קדמי, בעלי השליטה במפעלים הפטרוכימיים יתמודדו על רכישת בית הזיקוק בחיפה, באתר הארץ, 14 בפברואר 2006
↑  ליאור ברון, ‏מזוז: לא לאוליגרכים בבית הזיקוק בחיפה, באתר גלובס, 24 בפברואר 2008
ליאור ברון, ‏הממשלה רוצה את נבזלין מחוץ לבז"ן: תמליץ לתת היתר שליטה לפטרוכימיים אם מבנה האחזקות ישונה, באתר גלובס, 24 בפברואר 2008
↑  יורם גביזון, נסללה הדרך למיזוג בתי הזיקוק בחיפה עם כרמל אולפינים, באתר הארץ, 22 במרץ 2009
↑  הארץ, משפחת ברודנו משיקה מותג דגני בוקר חדש בהשקעה של 5 מיליון ד', באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2007
איילה צורף, גיסתו של האוליגרך הרוסי ברודנו מנסה את כוחה בעסקים בישראל: משיקה מותג דגני בוקר חדש בהשקעה של 5 מ' ד', באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2007
↑  עדי דברת, חצי שנה לאחר ההשקה: נתח השוק של מאנדיי בדגני הבוקר - פחות מ-1% , באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2008
↑  עופר פטרסבורג, טובעים בכסף, באתר ynet, 8 בנובמבר 2004
בריאנה סקארי

בריאנה קולט סקארי (אנגלית: Briana Scurry;‏ נולדה ב-7 בספטמבר 1971) היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדת השוערת. בעת פרישתה, הייתה סקארי השוערת בעלת מספר ההופעות הבינלאומיות הרב ביותר אי פעם, 175 משחקים - אך עם השנים נשבר השיא על ידי הופ סולו.
חייה > תחילת הקריירה

סקארי נולדה ב-1971 במיניאפוליס, הגדולה בערי מדינת מינסוטה שבארצות הברית, לאביה ארנסט ואימה רובי, כבת הצעירה במשפחה בת תשעה ילדים. כבר בתיכון היא שיחקה כשוערת והייתה שחקנית מפתח בקבוצת בית הספר שזכתה באליפות מדינת מינסוטה ב-1989. בנוסף, היא שיחקה במסגרת התיכון בקבוצות הסופטבול, ההוקי רצפה והכדורסל - שהיה ענף הספורט המועדף עליה דאז. באותן שנים, נחשבה סקארי לספורטאית התיכונים המצטיינת של מינסוטה וזכתה להיבחר לנבחרת ה-All-American של התיכונים.
לאחר סיום התיכון, החלה סקארי ללמוד באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט ולשחק בקבוצת הכדורגל שלה. בארבע שנים באוניברסיטה, היא שיחקה ב-65 משחקים ושמרה על שער נקי ב-37 מהם. בעונתה השלישית בקבוצה היא פתחה ב-13 משחקים, שמרה על שער נקי בשבעה מהם, ואף שיחקה כחלוצה בשלושה משחקים נוספים. ב-1993, כשהייתה בשנתה האחרונה של הלימודים, הובילה סקארי את האוניברסיטה לחצי גמר אליפות ה-NCAA, כשהיא מעמידה ממוצע ספיגה של 0.48 שערים למשחק (השלישי בטיבו במדינה). באותה שנה, היא נבחרה לנבחרת ה-All-American השנייה של המכללות.
ב-16 במרץ 1994, ערכה סקארי את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ארצות הברית, במשחק נגד פורטוגל. בתום השנה הראשונה שלה בנבחרת, היא סיימה שבעה משחקים עם שער נקי, מתוך תריסר משחקים בהם שיחקה. בקיץ 1995, זומנה סקארי לטורניר הבינלאומי הגדול הראשון שלה - הגביע העולמי שנערך בשוודיה. היא נבחרה לשמש כשוערת הפותחת של האמריקאיות, אולם כבר במשחק השני הורחקה בכרטיס אדום. מאחר ששלושת החילופים של הנבחרת כבר בוצעו, החלוצה מיה האם נאלצה להחליף את סקארי והיא אכן עמדה בשער בדקות האחרונות של המשחק. סקארי חזרה לשער הנבחרת במשחק רבע הגמר נגד יפן, והמשיכה לשחק גם בהפסד בחצי הגמר לאלופה שבדרך, נורווגיה.
חייה > ההצלחה עם הנבחרת

בקיץ 1996, נערך בפעם הראשונה טורניר כדורגל אולימפי לנשים. סקארי פתחה בכל חמשת המשחקים של הנבחרת האמריקאית, שבסופו של דבר קטפה את מדליית הזהב מול הקהל הביתי במדינת ג'ורג'יה. במשחק הגמר ניצחה ארצות הברית את סין 1-2, משער ניצחון של טיפני מילברט. סקארי ספגה במהלך הטורניר שלושה שערים בלבד.
ביולי 1999, הגיעה סקארי לשיא הקריירה שלה, כשזכתה עם הנבחרת בגביע העולמי שנערך בארצות הברית. היא פתחה בכל ששת משחקיה של ארצות הברית בטורניר ולא החמיצה אפילו דקת משחק אחת. משחק הגמר של הטורניר, שנערך אל מול קהל שיא של 90,185 צופים, התקיים באצטדיון רוז בול שבקליפורניה. במשחק עצמו, נגד נבחרת סין, הגיעו הנבחרות לבעיטות הכרעה, לאחר 0-0 בתום 120 דקות. לאחר ארבע בעיטות, הגיעה תורה של הקשרית הסינית, ליו יינג. היא בעטה לצד הימני של השער, אך סקארי זינקה לכיוון זה ועצרה את הפנדל. האמריקאיות, שלא החמיצו אף בעיטה, ניצחו בסוף הדו-קרב לאחר פנדל מכריע מרגלי ברנדי צ'סטיין.
שנה לאחר מכן, שימשה סקארי כשוערת מחליפה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני. היא לא זכתה לשחק כלל בטורניר, והאמריקאיות הסתפקו במדליית הכסף לאחר הפסד 2–3 לנורווגיה בגמר. ב-2001, סקארי הייתה אחת מהמייסדות של ליגת ה-WUSA - ליגת הנשים הראשונה בעולם שבה כל השחקניות היו מקצועניות וקיבלו שכר על עבודתן. היא הצטרפה לאטלנטה ביט, ושיחקה שם לצידן של סון ון, הומארה סאווה וצ'רמיין הופר. בשלוש העונות שבהן פעלה הליגה, אטלנטה הגיעה פעמיים לגמר אך מעולם לא הצליחה לזכות באליפות. בשנה האחרונה של הליגה (2003), זכתה סקארי בפרס השוערת המצטיינת של העונה.
בגביע העולם 2003, פתחה סקארי בכל משחקי הנבחרת, אך האמריקאיות הפסידו בחצי הגמר לאלופה שבדרך, גרמניה. במשחק על המקום השלישי, ניצחה ארצות הברית את קנדה 1-3. שנה אחר כך, השתתפה סקארי בטורניר האולימפי השלישי והאחרון בקריירה שלה. ארצות הברית זכתה שוב במדליית הזהב, לאחר ניצחון בהארכה על ברזיל משער של אבי וומבאך.
חייה > כשוערת מחליפה

אל הגביע העולמי שנערך בסין בשנת 2007, כבר הגיעה סקארי כשוערת המחליפה של הופ סולו. בשלב הבתים וברבע הגמר, הצדיקה סולו את מעמדה, כשספגה רק שני שערים בארבעה משחקים ושמרה בשלושה מהם על שער נקי. למרות זאת, בחצי הגמר נגד ברזיל, העדיף המאמן גרג ריאן את סקארי, שלא שיחקה שלושה חודשים, רק משום שהיה לה עבר טוב נגד הברזילאיות. האמריקאיות הפסידו 0–4, ורצף הנבחרת של 51 משחקים ללא הפסד נקטע. בנוסף, היה זה ההפסד הגבוה ביותר בתולדות נבחרת הנשים של ארצות הברית. למרות ההפסד בחצי הגמר, פתחה סקארי במשחק על המקום השלישי, בו ניצחו האמריקאיות 1–4 את נורווגיה. היה זה המשחק ה-19 והאחרון של סקארי במסגרת טורנירי הגביע העולמי.
ביוני 2008, הודיעה מאמנת הנבחרת, פיה סונדהאגה, שסקארי לא תהיה בסגל הנבחרת לאולימפיאדת בייג'ינג. מספר חודשים לאחר מכן, ב-5 בנובמבר, ערכה סקארי את הופעתה האחרונה בנבחרת ארצות הברית, במשחק נגד קוריאה הדרומית. מתוך 175 משחקיה הבינלאומיים, היא פתחה ב-159 ושמרה על שער נקי ב-71.
ב-13 במרץ 2009, הצטרפה סקארי לקבוצת וושינגטון פרידום מליגת ה-WPS שהוקמה באותה שנה. היא שיחקה שלושה משחקים בלבד במהלך העונה, ובסופה הודיעה על פרישה מכדורגל מקצועני בעקבות פציעה.
ב-2011, מונתה סקארי למנהלת הכללית של קבוצת מג'יק-ג'ק מה-WPS, אולם שנה לאחר מכן פורקה הליגה. בקיץ של אותה שנה, היא שימשה כחלק מצוות השידור של ESPN, שסיקר את גביע העולם שנערך בגרמניה.
הערות שוליים

↑  ‏ U.S. calls on veteran Scurry to play goal vs. Brazil, באתר ESPN‏, 26 בספטמבר 2007
| נבחרת ארצות הברית – גביע העולם בכדורגל נשים 1995 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 סקארי •  2 סטאפלס •  3 מנטאיי •  4 אוברבק •  5 רוברטס •  6 קלר •  7 רפאנלי •  8 המילטון •  9 האם •  10 אקרס •   11 פוודי •  12 ג'נינגס-גבארה • 13 לילי •  14 פוסט • 15 ונטוריני • 16 מילברט • 17 לאלור • 18 וובר • 19 קרומוול • מאמן: דיצ'יקו |  1 סקארי •  2 סטאפלס •  3 מנטאיי •  4 אוברבק •  5 רוברטס •  6 קלר •  7 רפאנלי •  8 המילטון •  9 האם •  10 אקרס •   11 פוודי •  12 ג'נינגס-גבארה • 13 לילי •  14 פוסט • 15 ונטוריני • 16 מילברט • 17 לאלור • 18 וובר • 19 קרומוול • מאמן: דיצ'יקו | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – גביע העולם בכדורגל נשים 1999 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 סקארי •  2 פאייר •  3 פירס •  4 אוברבק •  5 רוברטס •  6 צ'סטיין •  7 וואלן •  8 מקמילן •  9 האם •  10 אקרס •   11 פוודי •  12 פרלוו • 13 לילי •  14 פוסט • 15 ונטוריני • 16 מילברט • 17 פוטופולוס • 18 וובר • 19 דוקאר • 20 סוברארו • מאמן: דיצ'יקו |  1 סקארי •  2 פאייר •  3 פירס •  4 אוברבק •  5 רוברטס •  6 צ'סטיין •  7 וואלן •  8 מקמילן •  9 האם •  10 אקרס •   11 פוודי •  12 פרלוו • 13 לילי •  14 פוסט • 15 ונטוריני • 16 מילברט • 17 פוטופולוס • 18 וובר • 19 דוקאר • 20 סוברארו • מאמן: דיצ'יקו | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – גביע העולם בכדורגל נשים 2003 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 סקארי •  2 ביוונס •  3 פירס •  4 רודיק •  5 רוברטס •  6 צ'סטיין •  7 בוקס •  8 מקמילן •  9 האם •  10 ואגנר •   11 פוודי •  12 פרלוו • 13 לילי •  14 פוסט • 15 סוברארו • 16 מילברט • 17 סלאטון • 18 מוליניקס • 19 האקלס • 20 וומבאק • מאמן: היינריקס |  1 סקארי •  2 ביוונס •  3 פירס •  4 רודיק •  5 רוברטס •  6 צ'סטיין •  7 בוקס •  8 מקמילן •  9 האם •  10 ואגנר •   11 פוודי •  12 פרלוו • 13 לילי •  14 פוסט • 15 סוברארו • 16 מילברט • 17 סלאטון • 18 מוליניקס • 19 האקלס • 20 וומבאק • מאמן: היינריקס | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – גביע העולם בכדורגל נשים 2007 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 סקארי •  2 דאלמי •  3 ראמפון •  4 וייטהיל •  5 טארפלי •  6 קאיי •  7 בוקס •  8 אלרטסון •  9 או'ריילי •  10 ואגנר •   11 לויד •  12 אוסבורן • 13 לילי •  14 לופז • 15 מרקגראף • 16 האקלס • 17 צ'אלופני • 18 סולו • 19 ג'ובסון • 20 וומבאק • 21 ברנהארט • מאמן: ריאן |  1 סקארי •  2 דאלמי •  3 ראמפון •  4 וייטהיל •  5 טארפלי •  6 קאיי •  7 בוקס •  8 אלרטסון •  9 או'ריילי •  10 ואגנר •   11 לויד •  12 אוסבורן • 13 לילי •  14 לופז • 15 מרקגראף • 16 האקלס • 17 צ'אלופני • 18 סולו • 19 ג'ובסון • 20 וומבאק • 21 ברנהארט • מאמן: ריאן | ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9758 038X  LCCN: n99274948  VIAF: 144435470   WorldCat (עם VIAF): 144435470
ברונו באואר

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1809 אייזנברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  15 באפריל 1882 (בגיל 72) נויקלן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, גימנסיום פרידריך-וילהלם 
 מוסדות:  אוניברסיטת בון 
 זרם:  הגליאניזם שמאלי
 תחומי עניין:  פילוסופיה של הדת, פילוסופיה פוליטית
 עיסוק:  פילוסוף, תאולוג, סופר 
 מדינה:  דוכסות סקסוניה-אלטנבורג 
 
ברונו באואר (לעיתים: באוור; בגרמנית: Bruno Bauer; נהגה: [baʊɐ]; ‏6 בספטמבר 1809 – 13 באפריל 1882) היה פילוסוף ותאולוג גרמני. מתלמידיו הבולטים של גאורג וילהלם פרידריך הגל וככזה נמנה עם "ההגליאנים הצעירים".
באואר היה רציונליסט רדיקלי בפילוסופיה, בפוליטיקה ובביקורת המקרא. בעקבות נטייתו ההלנופילית של הגל, הגיע באואר למסקנה כי הנצרות הקדומה מבוססת יותר על תפיסותיה של הפילוסופיה היוונית הקדומה (האסכולה הסטואית) ופחות על היהדות כפי שהיה מקובל לחשוב. הוא טען שדמות ישו לא נשענה על אישיות היסטורית בשם זה, ולו בדוחק, אלא הייתה בדיה גמורה מן המאה השנייה. בעקבות ביקורתו הקיצונית פוטר ממשרתו באוניברסיטת בון, ובשנים 1843–1845 הוציא את החשוב שבספריו "תולדות התרבות הפוליטית והנאורות של המאה ה-18" (Geschichte der Politik, Cultur und Aufklärung des achtzehnten Jahrhunderts) בארבעה כרכים, בספרו זה בולטת בין היתר גישתו האנטישמית והקיצונית ל"בעיית היהודים". הוא הגדיר את היהודים כ"כושים לבנים" וטען שבהגדרה אין ליהודים זכות לשוויון זכויות, מאחר שההתבדלות מהאומות היא חלק יסודי בהגדרת היהדות. ביקורתו של באואר השפיעה על הרב הרפורמי שמואל הולדהיים להסיר את ההרחקות מגויים במשנתו הדתית.
פסיכולוגיה התפתחותית אבולוציונית

פסיכולוגיה התפתחותית אבולוציונית (באנגלית: Evolutionary developmental psychology ובקיצור EDP) היא פרדיגמה מחקרית המיישמת את העקרונות הבסיסיים של אבולוציה על ידי ברירה טבעית כדי להבין את התפתחות ההתנהגות והקוגניציה האנושית. הדבר כרוך בחקר המנגנונים הגנטיים והסביבתיים העומדים בבסיס פיתוח יכולות חברתיות וקוגניטיביות, כמו גם בחקר התהליכים האפיגנטיים (אינטראקציות בין גנים לסביבה) המתאימים את הכישורים הללו לתנאים הסביבתיים.
הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית מחשיבה הן את המאפיינים האופייניים למין המתפתחים בצורה מהימנה של אונטוגניה (הסתגלות התפתחותית), כמו גם את ההבדלים האישיים בהתנהגות, מנקודת מבט אבולוציונית. בעוד שהשקפות אבולוציוניות נוטות להתייחס לרוב ההבדלים האינדיבידואליים כאל תוצאה של רעש גנטי אקראי (תוצרי לוואי אבולוציוניים) או של הסביבה (לדוגמה, קבוצות עמיתים, חינוך, שכונות ומפגשים מקריים) ולא כאל תוצרים של ברירה טבעית, הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית טוענת שהברירה הטבעית יכולה להעדיף הופעת הבדלים אינדיבידואליים באמצעות "גמישות התפתחותית הסתגלותית". מנקודת מבט זו, ההתפתחות האנושית עוקבת אחר אסטרטגיות היסטוריית חיים חלופיות בתגובה לשונות סביבתית, במקום אחר דפוס התפתחות האופייני למין מסוים.
הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית קשורה קשר הדוק למסגרת התאורטית של הפסיכולוגיה האבולוציונית (EP), אך גם נבדלת ממנה במספר תחומים, בין היתר: דגש במחקר (הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית מתמקדת בהתאמות של אונטוגניות, בניגוד להסתגלות בבגרות); שיקול של אונטוגנטיקה קרובה; גורמים סביבתיים (כלומר, כיצד מתרחשת התפתחות) בנוסף לניסיון להבין מדוע מתרחשת התפתחות. דברים אלה עומדים במוקד הפסיכולוגיה האבולוציונית המרכזית.
היסטוריה > התפתחות ואבולוציה

כמו הזרם המרכזי של הפסיכולוגיה האבולוציונית, הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית מושרשת בתאוריית הברירה הטבעית של צ'ארלס דרווין. דרווין עצמו הדגיש התפתחות תוך שימוש בתהליך האמבריולוגיה כראיה לתמיכה בתיאוריה שלו. ב"מוצא האדם" הוא כותב:
"האדם מתפתח מביצית... שאינה שונה בשום צורה מהביציות של חיות אחרות. בקושי ניתן להבחין בין העובר עצמו בתקופה מוקדמת מאוד לזה של חברים אחרים בממלכת החולייתנים."
דרווין גם פרסם את תצפיותיו על התפתחות אחד מבניו ב-1877, תוך שהוא מציין את התפתחותו הרגשית, המוסרית והלשונית של הילד.
למרות דגש מוקדם זה על תהליכי התפתחות, תיאוריות האבולוציה ותיאוריות ההתפתחות נתפסו זה מכבר כנפרדות, או אפילו מנוגדות זו לזו, על פי ההסבר המקובל של תורשה מול סביבה. מאז הופעת הסינתזה האבולוציונית המודרנית, התיאוריה האבולוציונית הייתה בעיקרה ממוקדת בגנים, ותהליכי התפתחות נתפסו לעיתים קרובות כמקריים. הערכת ההתפתחות של הביולוג האבולוציוני ריצ'רד דוקינס ב-1973 ממחישה שינוי זה: "הפרטים של תהליכי התפתחות אמבריולוגיים, מעניינים ככל שיהיו, אינם רלוונטיים לשיקולים אבולוציוניים". באופן דומה, הסוציוביולוג אדוארד וילסון התייחס לשונות אונטוגנטית כאל "רעש התפתחותי".
כתוצאה משינוי פרספקטיבה זה, ביולוגים רבים שהתעניינו בנושאים כמו אמבריולוגיה ומערכות התפתחותיות הסתעפו לאחר מכן לתחום של ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית.
היסטוריה > נקודות מבט אבולוציוניות בפסיכולוגיה התפתחותית

למרות מזעור ההתפתחות בתורת האבולוציה, הפסיכולוגיה ההתפתחותית המוקדמת הושפעה מהאבולוציה. גם תורת האבולוציה של דרווין וגם העקרונות ההתפתחותיים של קארל ארנסט פון בר בנושא אונטוגניה עיצבו את המחשבה המוקדמת בפסיכולוגיה ההתפתחותית. וילהלם ט. פרייר, חלוץ הפסיכולוגיה של הילד, שאב השראה רבה מעבודתו של דרווין וניגש להתפתחות הנפשית של ילדים מנקודת מבט אבולוציונית.
עם זאת, לתיאוריה האבולוציונית הייתה השפעה מוגבלת על הפסיכולוגיה ההתפתחותית בכללותה, וכמה מחברים טוענים שגם השפעתה המוקדמת הייתה מינימלית. הפסיכולוגיה ההתפתחותית, כמו במדעי החברה בכלל, התנגדה זה מכבר לתיאוריות אבולוציוניות של ההתפתחות (עם כמה יוצאי דופן בולטים, כמו עבודתו של ג'ון בולבי על תאוריית ההיקשרות). גישות אבולוציוניות להתנהגות אנושית נחשבו, ובמידה מסוימת ממשיכות להיחשב, לסוג של דטרמיניזם גנטי, המזלזל בתפקיד התרבות והניסיון בעיצוב ההתנהגות האנושית.
קבוצה אחת של פסיכולוגים התפתחותיים שאימצו פרספקטיבות אבולוציוניות הם נטיוויסטים, הטוענים כי לתינוקות יש מנגנונים קוגניטיביים מולדים (או מודולים) המאפשרים להם לרכוש מידע חיוני כמו שפה, כפי שמתבטא, בין היתר בתאוריית הדקדוק האוניברסלי.
היסטוריה > פסיכולוגיה התפתחותית אבולוציונית

ניתן לראות בפסיכולוגיה התפתחותית אבולוציונית מסגרת תאורטית ממוקדת יותר שנגזרת מהתחום הגדול יותר של פסיכולוגיה אבולוציונית. הזרם המרכזי של הפסיכולוגיה האבולוציונית צמח מתוך דיסציפלינות קודמות שיישמו את עקרונות הביולוגיה האבולוציונית כדי להבין את התודעה וההתנהגות כגון סוציוביולוגיה, אתולוגיה ואקולוגיה התנהגותית, והיה שונה מגישות קודמות אלה בהתמקדותו בזיהוי הסתגלויות פסיכולוגיות במקום התנהגות הסתגלותית. בעוד שתאוריית הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית מתיישרת בדרך כלל עם גישת הפסיכולוגיה האבולוציונית המרכזית, היא נבדלת במאמץ מודע ליישב בין תיאוריות של אבולוציה ותיאוריות התפתחותיות. תאוריית הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית חורגת מהפסיכולוגיה האבולוציונית המרכזית הן במידת החשיבות המיוחסת לסביבה מבחינת ההשפעה על ההתנהגות, והן באופן שבו האבולוציה מעצבת את התפתחות הפסיכולוגיה האנושית.
תומכי הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית טוענים כי פסיכולוגים אבולוציוניים, בעודם מכירים בתפקידה של הסביבה בעיצוב ההתנהגות וטוענים טענות לגבי השפעותיה, רק לעיתים רחוקות מפתחים מודלים מפורשים (כלומר, תחזיות כיצד הסביבה עשויה לעצב התנהגות) כדי לתמוך בטענותיהם. הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית מבקשת להבדיל את עצמה מהפסיכולוגיה האבולוציונית המרכזית בדרך זו על ידי אימוץ גישה של מערכות התפתחותיות, והדגשה שתפקוד ברמה אחת של ארגון (למשל, ברמה הגנטית) משפיע על ארגון ברמות אחרות. תאורטיקנים של מערכות התפתחותיות כמו רוברט ליקליטר מציינים שתוצרי הפיתוח הם גנטיים ואפיגנטיים כאחד, והטילו ספק בהשקפה האבולוציונית הממוקדת בגנים. עם זאת, מספר חוקרים הפריכו את הטענה שפסיכולוגים אבולוציוניים מהזרם המרכזי אינם משלבים את תורת ההתפתחות בתוכניות התאורטיות שלהם, והטילו ספק בערכה של תורת המערכות ההתפתחותיות.
בנוסף, פסיכולוגים התפתחותיים אבולוציוניים עוסקים במחקר על התפתחות פסיכולוגית והתנהגויות לאורך החיים. חלוצי הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית מעמידים את עבודתם כנגד זו של פסיכולוגים אבולוציוניים מרכזיים, שלטענתם מתמקדים בעיקר במבוגרים, במיוחד בהתנהגויות הקשורות לחברתיות ולהזדווגות.
פסיכולוגים התפתחותיים אבולוציוניים פעלו לשילוב בין תיאוריות אבולוציוניות והתפתחותיות, בניסיון למזג בין שתיהן מבלי להשליך את היסודות התאורטיים של כל אחת מהן. מאמץ זה ניכר בסוגי השאלות ששואלים חוקרים הפועלים בפרדיגמת הפסיכולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית. בהתייחס לארבע קטגוריות השאלות של ניקולאס טינברגן, פסיכולוגיה אבולוציונית מתמקדת בדרך כלל בשאלות אבולוציוניות ("למה"), בעוד שפסיכולוגיה התפתחותית אבולוציונית משלבת במפורש שאלות מותנות ("איך"), מתוך הנחה שהבנה טובה יותר של הקטגוריה הראשונה תניב תובנות לגבי האחרונה.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | מבט על תחום זמן היסטורי לעומת פרספקטיבה סטטית | מבט על תחום זמן היסטורי לעומת פרספקטיבה סטטית |
|  |  | מבט היסטורי הסבר על הצורה הנוכחית במונחים של רצף היסטורי | הצורה הנוכחית הסבר על צורת המינים הנוכחית |
| שאלות איך לעומת למה | כיצד מתפקדים מבנים של אורגניזם בודד | אונטוגניה הסברים התפתחותיים לשינויים ביחידים, מ-DNA לצורתם הנוכחית | מנגנון הסברים מכניסטיים לאופן שבו פועלים מבנים של אורגניזם |
| שאלות איך לעומת למה | מדוע מין פיתח את ההתאמות שיש לו | תולדות הגזע ההיסטוריה של האבולוציה של שינויים עוקבים במין לאורך דורות רבים | הסתגלות תכונת מין שהתפתחה כדי לפתור בעיית רבייה או הישרדות בסביבת האבות |