stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל גוסטב יונג
משפחה וחיים אישיים

ב-1903 יונג נישא לאמה ראושנבאך, שהייתה צעירה ממנו בשבע שנים ובת למשפחת תעשיינים עשירה ממזרח שווייץ. בבעלות אביה של אמה, הייתה, בין היתר, חברת IWC לשעונים. לאחר פרישת האב מעסקים, אחיה של אמה, ארנסט הומברגר, הפך לבעלים הראשי של החברה, אך הזוג לבית יונג החזיקו כל חייהם בהשקעות במניות החברה. לזוג קרל ואמה יונג נולדו חמישה ילדים. לאחר פטירתה של אמה ב-1955, כתב יונג במכתב שהאובדן קשה מנשוא, ושבגילו (80) לא קל להתאושש. אולם שנתיים לאחר מכן, הוא החל לכתוב את האוטוביוגרפיה שלו, אותה הקדיש למזכירתו האישית אניאלה יפה.
ליונג היה קשר מחוץ לנישואים עם המטופלת הראשונה שלו סבינה שפילריין, שבהמשך הדרך הייתה גם לתלמידה שלו. בשנים 1905–1909, בשלביה המוקדמים של אסכולת הפסיכואנליזה, המשיכה שפילריין לקיים מערכת יחסים ספק טיפולית-אינטלקטואלית ספק ארוטית-רומנטית עם יונג. מערכת היחסים הלא מקובלת בין השניים תרמה בעקיפין לפיתוח הפסיכואנליזה, שכן הם העלו על הכתב את צורות ההתנהגות שלהם וניסו להסיק מסקנות מדעיות מתוך הקשר ביניהם. לפי הביוגרף של יונג, רונלד היימן, "יהדותה של שפילריין הטרידה והלהיבה את יונג, בעוד שהיא הוקסמה מהמראה הטבטוני שלו, שלא דמה כלל לחזות שהכירה אצל הרוסים והיהודים".
לאחר שהקשרים ביניהם התגלו, החלה חרושת שמועות אנונימיות – אפשר שהופצו על ידי אשתו של יונג – על 'חציית הגבול הטיפולי' ביניהם, שאף עלתה ליונג במשרתו באוניברסיטת ציריך. יונג החל להחליף מכתבים עם מורהו ומדריכו פרויד, ונועץ בו על ההשלכות של היחסים ביניהם. תכתובת זו היוותה לאחר מכן את הבסיס ל"אנליזה לימודית", שיטה שלפיה על כל סטודנט להיות מטופל בעצמו בטרם יטפל בחולים. בנוסף הביאה מערכת היחסים האינטנסיבית בין השניים לפיתוחם של כמה ממושגי היסוד החשובים ביותר של הפסיכואנליזה, כגון אנימה, העברה נגדית, ו"אינסטינקט המוות". בשנת 1909, לאחר ששמע הקשר הגיעה לאוזניה, נסעה אמה של שפילריין לציריך על מנת להיפגש עם יונג, אך הלה סירב להיפגש עמה. זמן קצר לאחר מכן הופסק הטיפול של יונג בשפילריין. בנובמבר 1910 ניהלו שוב השניים מערכת יחסים רומנטית לתקופה קצרה. לאחר שסיימה את לימודיה בפברואר 1911 עם עבודת דוקטורט, שהתה שפילריין זמן מה במינכן ולאחר מכן בווינה, שם פגשה בפרויד, שעודד אותה להתנתק מיונג ולהגיע לווינה, והצטרפה לאגודה הווינאית לפסיכואנליזה.
פרסום ספרים לאחר מותו

חלק מכתביו של יונג יצאו לאור רק לאחר מותו.
"הספר האדום" נכתב על ידי יונג בשנים 1913–1928, ונמסר לקריאה רק לאחדים מעמיתיו. יונג דחה את פרסומו, כי חשב שעדיין אינו מתאים לרוח הזמן, והשאיר ליורשיו את ההחלטה אם להוציאו לאור. בשנת 1994 שכנע העורך הראשי של יוניברסיטי קולג' לונדון סונו שמדסאני (Sonu Shamdasani) את משפחתו של יונג לפרסם את הספר, ובשנת 2009 יצא הספר לאור בפורמט מעוצב הדומה לכתב היד המקורי. הספר כתוב באותיות גותיות ומכיל איורים ועיטורים, מלווים בדיאלוגים שערך יונג עם דמויות דמיוניות בניסיון להבין את התת-מודע שלו. התהליך שתועד בספר הניב תובנות שהן הבסיס לתורתו.
ב-2020 פורסמו "הספרים השחורים", רישום של שבע מחברות פרטיות שבהן כתב יונג בין 1913 ל-1932.
תורתו של יונג: פסיכולוגיה אנליטית > תאוריית אישיות וה"אינדיבידואציה"

אליבא דיונג קיים תהליך אינדיבידואציה, המורכב משני חלקים. ראשית, אצל האדם בצעירותו באה ההבחנה בין הדברים שהם הוא לבין הדברים שאינם הוא – הצל שלו. בשלב מאוחר יותר מגיע הרצון לאינטגרציה, איחוד הניגודים הפנימיים באישיות, המושפע מארכיטיפ "העצמי". לפי יונג, ה"פסיכה" (Psyche) – הנפש – היא למעשה המהות המוחלטת והמלאה של האינדיבידואל – הכללה של המודע והתת-מודע. יונג הבחין בשני ממדים של הבדלים בין אישיים: העמדה החברתית והאופן שבו מכירים את העולם. העמדה החברתית יכולה להיות כזו של מופנמות או מוחצנות, זהו מימד אישיות שנעשה בו שימוש רב לאחר מכן בתאוריית התכונות. הכרת העולם יכולה לבוא על ידי חשיבה, רגש, תחושה ואינטואיציה. יונג העריך כי אינטגרציה נעשית רק דרך התבוננות עצמית פנימית, וראה מטרה זאת כמטרה עיקרית בחיים ובעצם חקר ולימוד הפסיכולוגיה.
לפי יונג, קיים שיתוף פעולה ממושך בין המודע והתת-מודע, שיתוף שמתוכו נוצרת הדמות המלאה והמוחלטת של הנפש. עיקר תהליך זה נעשה ללא הבנת התודעה ומחוץ לתחום ההבנה המיידי. לפי כך, חלק נרחב מאישיותו, אופיו, פעולותיו ואהבותיו של האינדיבידואל מבוסס על תחום שהבנתו אינה בהישג יד של אותו האינדיבידואל. לשם הבנה זו קיים תהליך ה"אינדיבידואציה", שנועד לעזור לאינדיבידואל לבצע אינטגרציה בין המודע והתת-מודע.
תורתו של יונג: פסיכולוגיה אנליטית > הרכב הנפש לפי יונג

הרכב הנפש לפי יונג מושפע מזה של פרויד אך פותח מעבר לכך באופן עצמאי. בעיקרון, ישנו המודע, התת-מודע והלא-מודע הקולקטיבי.
בתחום המודע, התודעה מבינה ומזוהה עם פעולותיה ואופייה. בלב המודע נמצא האגו המעניק לאדם את ההבנה של הבדלה פרטית שלו עצמו מהסביבה ויוצר את התודעה של האדם לפי איך שהוא רואה ומבין את עצמו (על בסיס המודל הסטרוקטורלי של מודל הנפש הפרוידיאני). פעולה זאת של האגו מבוטאת דרך הפרסונה, התדמית שעוטה אדם כלפי הסביבה ובה נמצא מרכיב של זיוף (ראו לעיל מפורט בפסקה ארכיטיפים). בשביל לשמר את התדמית שאדם רוצה לייצר עבור עצמו ביחס לסביבה, האגו מסנן חוויות שונות והשפעות שלהן על האינדיבידואל בין לקרבם או להרחיקם מהמודע. התנהגויות, חוויות ופרטי אישיות שאין האגו רוצה לשמר ולהביע דרך הפרסונה, הוא מדחיק ומרחיק מן המודע אך אינו יכול להעלים אותם, שכן הם נשמרים במסגרת התת-מודע.
מהלך שמבדיל את יונג באופן חד-משמעי מחוקרים שונים בני דורו היא העובדה שבתוך מודל הנפש, בין המודע לתת-מודע, הוא מפצל את רעיון התת-מודע בין תת-מודע פרטי ותת-מודע קולקטיבי, כאשר התת-מודע הפרטי תואם את התת-מודע לפי עקרונותיהם של פרויד ופסיכולוגים אחרים. בעקבות חלום על בית רב קומות שבו יש מרתף, ובמרתף יש פתח למערה שמתחתיו, פיתח יונג את מושג הלא מודע הקולקטיבי, הכולל בתוכו את מאגר החוויות המשתמרות מדור לדור. יונג מצא קשר נרחב בין תוכני החלום לבין המיתוסים של תרבויות הקדם, וחידש בעקבות כך את מושגי הארכיטיפ ותת המודע הקולקטיבי. הופעתם החוזרת של אותם דימויים בתרבויות שונות היוותה לדעתו הוכחה לכך שהלא מודע הקולקטיבי אכן קיים. את אותם דימויים הוא כינה בשם ארכיטיפים (ראו בהמשך). הארכיטיפ הוא תמונה כלל אנושית קמאית שמגיעה מתת המודע הקולקטיבי שמכיל זיכרונות ותכנים כלל אנושיים. יונג הסיק שהיחיד בחלומו מתחבר אל אוצר זיכרון קולקטיבי, ושללא הכרת מורשת התרבות הטבועה במעמקי הלא-מודע של האנושות, לא ניתן להבין את עולמו הפנימי של היחיד על רבדיו השונים. דימויים ארכיטיפיים אלו מהווים כוח דוחף לאישיות ומימושם. יישומם במציאות, קרוי בפי יונג קומפלקס.
בצד התכנים האפלים וההרסניים של הלא-מודע האישי, גילה יונג את כוחה המרפא של הנפש ואת מגמות ההתפתחות והאינטגרציה הטבועות בה ממאגר הלא מודע הקולקטיבי, שמהווה שכבה עמוקה יותר. תת-המודע הפרטי קרוב יותר לעולם המודע מאשר תת-המודע הקולקטיבי. שניהם משפיעים על המודע ועל ההתנהלות של האדם על שלל גווניה. לתת-המודע הקולקטיבי גוון אוניברסלי הנוגע להשפעה של תרבויות העולם עלי אדמות לאורכם של דברי הימים על מוחו ואישיותו של הפרט. לדברי יונג: ”האדם פיתח את התודעה באיטיות ובעמל רב, בתהליך שלקח עידנים בלתי נספרים להגיע למצב המתורבת (שמתוארך באופן שרירותי מהמצאת הכתב בערך בשנת 4000 לפנה"ס). וההתפתחות הזו רחוקה מלהיות שלמה, שכן אזורים נרחבים של המוח האנושי עדיין עטופים בחשכה.”
בעקבות יונג הוקמו קבוצות שדגלו בשיטתו ברחבי העולם. חברות אלו שמטרתן היא הפצת הפסיכותרפיה בשיטת יונג, מקבלות אליהן חברים בעלי הכשרה אקדמית מתאימה, לאחר הסמכתם לפי תקנון החברה לאנליטיקאים יונגיאניים.
תורתו של יונג: פסיכולוגיה אנליטית > ארכיטיפים

ארכיטיפ הוא אבטיפוס. אדם, אובייקט או מצב שהאנושות, על תרבויותיה השונות, חוותה תדיר והוא נשמר כמשקע בזיכרון האנושי. הפרט החווה את חייו הפרטיים חשוף תמיד הן להתרחשויות ההווה שהוא שותף להן, והן לאותם דימויים קדומים מעברה של משפחת האדם.
יונג מונה חמישה ארכיטיפיים יסודיים:
אגו – ארכיטיפ ההסתגלות למציאות והשגת הזהות.
הצל – צד באישיות שאנו מעדיפים להדחיק ולא רוצים להודות בקיומו, יונג מכנה אותו "החצי האפל" של אישיותנו, ארכיטיפ הצל כולל שדים, מפלצות ורשע.
פרסונה – התדמית שעוטה אדם על עצמו בחברה ויש בה מרכיב של זיוף. באדם המנסה להשתלב בסביבה שאינה מקבלת אותו בנקל עלולה הפרסונה להשתלט על האישיות כליל. ארכיטיפ זה הוא תוצר של פשרה בין אישיות היחיד לדרישות החברה.
אנימה (נשיות) ואנימוס (גבריות) – אימוץ תפקידי מגדר ומוכנות לפגוש את בן המין השני. לפי יונג, בכל אדם מצויה מידה של גבריות ונשיות, אם כי במינון שונה.
העצמי/המנדלה – ארכיטיפ של שאיפה לשלמות. קיים לאורך כל החיים, ודומיננטי לאחר שהאדם מגיע לגיל מבוגר יחסית. יונג טען שבערך בגיל ארבעים האדם מסיים את ההתבססות בעולם לאחר שהשיג בשנות בגרותו בן/ בת זוג, בחירת מקצוע והתבססות בו, בניית בית ויצירת משפחה. או אז הוא מתפנה לעניינים רוחניים יותר ומרכז את האנרגיה במטרה להשיג שלמות רוחנית. העצמי מקנה לאישיות אחידות, שיווי משקל ויציבות.
ארכיטיפים נוספים הם: דמות האם, הגיבור, הילד, אלוהים, אמא אדמה, בעלי חיים, הזקן החכם ועוד.
הלא מודע על פי יונג מכיל את הלא מודע האישי של פרויד, שיונג אינו כופר בקיומו, אך גם את הארכיטיפים, הלא מודע הקולקטיבי. לצד הארכיטיפים מודחקים גם קומפלקסים כושלים, ניסיונות עבר לא מוצלחים לממש ארכיטיפים. קומפלקסים נוירוטיים אלו יחפשו ביטוי. למשל, גבר שניסה לממש את האנימה שלו, הרצון לפגוש בת זוג, באישה בעלת אופי קר מזג, עלול לשוב ולהתאהב בכל פעם בנשים בעלות אופי כזה.
מורשת ותלמידיו

MBTI – שיטת להערכת אישיות פותחה על בסיס רעיונות של יונג. ווייס דיאלוג היא שיטת טיפול שפותחה בשנות ה-70 של המאה ה-20 על בסיס רעיונותיו של יונג. בהתאם למחקר שפורסם בשנת 2002, יונג נמצא במקום ה-23 לפי היקף הציטוטים של הפסיכולוגים.
בין תלמידיו ניתן לציין:
אריך נוימן – בכיר תלמידיו, הקים בישראל את החברה היונגיאנית.
יוליוס ספיר – אבי תורת הפסיכוכירולוגיה.
ספריו שתורגמו לעברית

האני והלא מודע; תרגום: חיים איזק, תל אביב: דביר, 1973, (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
הפסיכולוגיה של הלא מודע; תרגום: חיים איזק, תל אביב: דביר, תשל"ד 1973 (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
על החלומות, הוצאת דביר, 1982 (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
פסיכולוגיה אנליטית וחינוך, תרגום: נטה בלוך, הוצאת דביר, 1992
זכרונות, חלומות, מחשבות, אוטוביוגרפיה של ק.ג. יונג, תרגום: מיכה אנקורי, ריאיון ועריכה: אניאלה יפה, הוצאת מודן, 1993
פסיכולוגיה ודת, תרגום: יואב ספיר, עריכה מדעית ומבוא: יוסף שוורץ, הוצאת רסלינג, 2005
תשובה לאיוב, תרגום: מרים קראוס וחיים מחלב, עריכה מדעית: יוסף שוורץ, הוצאת רסלינג, 2005
ראו גם

MBTI
סוציוניקה
סינכרוניות
לקריאה נוספת

אנתוני סטור, יונג, 1998, הוצאת דביר (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
שרה שלו, חלום והחלמה – הלא מודע ותפקידו בתהליכי הרפוי וצמיחה על פי התפישה היונגאנית, עריכה לאה שניר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008.
רות נצר. מסע אל העצמי – אלכימית הנפש – סמלים ומיתוסים. מודן. 2004.
רות נצר. השלם ושברו – מיתוס, ספרות, שירה – כינוס מאמרים ממבט פסיכולוגית המעמקים של יונג. הוצאת כרמל, 2009.
רות נצר. מאמרים על ספרים של יונג שתורגמו לעברית. באתר של רות נצר. מדור מאמרים/על ספרים יונגיאניים.
רות נצר. הספר האדום של יונג – המרחב המיתי, הדתי, האמנותי והספרותי. הוצאת אדרא. 2022.
תעלומת רצח 2

| --- | --- |

 בימוי:  ג'רמי גארליק 
 הופק בידי:  ג'ניפר אניסטון, ג'יימס ד. סטרן, ג'יימס ואנדרבילט, אדם סנדלר, אלן קוברט, טריפ וינסון 
 תסריט:  ג'יימס ואנדרבילט 
 עריכה:  טום קוסטיין, בראיין רובינסון 
 שחקנים ראשיים:  אדם סנדלר דני בון ג'ון קני Hélène Cardona Darny Chau Sitara Attaie Anouar H. Smaine Lundon Knighten קרלוס פאנס אדיל אקטר מארק סטרונג ג'ניפר אניסטון אנני מומולו מלאני לורן ג'ודי טרנר-סמית' טוני גולדווין וילמר ולדראמה בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  רופרט גרגסון-ויליאמס 
 צילום:  בוז'אן בזלי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האפי מדיסון, Mythology Entertainment, Echo Films, Endgame Entertainment 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 הקרנת בכורה:  31 במרץ 2023 
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט פשע, סרט קומדיה, סרט בלשי 
 מקום התרחשות:  פריז 
 סרט קודם:  תעלומת רצח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
תעלומת רצח 2 (Murder Mystery 2) הוא סרט בלשי-קומי-פעולה אמריקאי בבימויו של ג'רמי גארליק, אשר נכתב על ידי ג'יימס ונדרבילט. זהו סרט המשך לסרט "תעלומת הרצח" משנת 2019, ומככבים בו אדם סנדלר וג'ניפר אניסטון. הסרט שודר לראשונה בנטפליקס ב-31 במרץ 2023. ב-31 במרץ 2023 הוא הגיע ל-10 הסרטים המובילים של נטפליקס בלמעלה מ-90 מדינות.
באפריל 2023 אדם סנדלר זכה, על הופעתו בסרט, בפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר בטקס פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV לשנת 2023.
דמויות

אדם סנדלר בתור ניק ספיץ
ג'ניפר אניסטון בתור אודרי ספיץ
מארק סטרונג בתור מילר
מלאני לורן בתור קלודט
ג'ודי טרנר-סמית' בתור הרוזנת סקו
ג'ון קאני בתור קולונל אולנגה
קוהו ורמה בתור סאירה
דני בון בתפקיד המפקח דלקרואה
אדיל אקטר בתור המהרג'ה
אנריקה ארסה בתפקיד פרנסיסקו
צורין וילנואבה בתפקיד אימני
ג'יליאן בל בתור סוזן
טוני גולדווין בתפקיד סילברפוקס
אנני מומולו בתור גברת סילברפוקס
מיו ליונג בתור מר לו
קארלוס פאנס - הטייס
הפקה > פיתוח

באוקטובר 2019, הוכרז שסרט המשך לסרט תעלומת רצח נמצא בפיתוח עם אדם סנדלר וג'ניפר אניסטון. באוגוסט 2021, ג'רמי גארליק נשכר כבמאי, והתסריט של ג'יימס ונדרבילט, עם צילומי סרט ההמשך שיתרחש בפריז ובאיים הקריביים .  סנדלר ואניסטון אישרו את ההמשך במהלך אירוע המעריצים העולמי של טודום בספטמבר 2021.
בינואר 2022, דווח שאדיל אקטר וג'ון קאני יחזרו על תפקידיהם מהסרט הראשון, כאשר מארק סטרונג, מלאני לורן, ג'ודי טרנר-סמית', קוהו ורמה, אנריקה ארקה, טוני גולדווין, אנני מומולו וזורין וילנואבה יצטרפו אל הסרט כמצטרפים חדשים.
הפקה > צילום

הצילומים החלו בינואר 2022, בהוואי. ונמשכו ב-8 באפריל 2022, בפריז, צרפת.
שחרור

הסרט הוקרן ב-31 במרץ 2023 בנטפליקס.
הערות שוליים

↑  Murder Mystery 2 just hit a streaming milestone on Netflix, The Independent, ‏2023-04-05 (באנגלית)
↑  Skyler Shuler, Elizabeth Olsen Wins "Best Villain" Award at The MTV Movie & TV Awards, The DisInsider, ‏2023-05-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Kit, Borys (11 באוקטובר 2019). "'Murder Mystery' Sequel in the Works at Netflix (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-14 באפריל 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Fleming, Mike Jr. (17 באוגוסט 2021). "Jeremy Garelick To Direct Netflix 'Murder Mystery' Sequel; Jennifer Aniston & Adam Sandler Circling". Deadline Hollywood. נבדק ב-17 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mitovich, Matt Webb (25 בספטמבר 2021). "Murder Mystery 2: Jennifer Aniston and Adam Sandler Set to Return for Sequel to Hit Netflix Movie". TVLine. נבדק ב-25 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jakiel, Olivia (8 באפריל 2022). "Jennifer Aniston Wraps Filming Netflix's Murder Mystery 2 with Adam Sandler: 'Merci Paris'". People. נבדק ב-13 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hoke, Carlie (11 באפריל 2022). "Murder Mystery 2 Has Wrapped, See How Adam Sandler And Jennifer Aniston Celebrated". CinemaBlend. נבדק ב-13 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chitwood, Adam (18 בינואר 2023). "Netflix Sets Release Dates for 'Extraction 2', David Fincher's 'The Killer', Zack Snyder's 'Rebel Moon' and More (Video)". TheWrap. נבדק ב-18 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
עמית טריינין

עמית טריינין (נולד ב-11 במאי 1965) הוא מאייר ישראלי ומרצה לאיור במחלקה לתקשורת חזותית וראש תחום התעסוקה בבצלאל.
ביוגרפיה

נולד בקיבוץ בית ניר. בוגר בהצטיינות של המחלקה לעיצוב גרפי בבצלאל.
עמית טריינין בן לאילנה ורני טריינין, שכיהן כסגן ליושב-ראש הסוכנות היהודית וכראש מועצה אזורית יואב. לעמית בן, עומרי, בהורות משותפת עם נעמי קניוק. אחותו היא האמנית יפעת טריינין ליסאי ואחיו במאי הקולנוע התיעודי ישראלי אופיר טריינין (זוכה דוקאביב 2010 וזוכה דוקאביב 2018 "משפחה בטרנס").
יצירתו

עבודותיו התפרסמו בתערוכות, מגזינים וספרים בישראל ובעולם.
טריינין זכה במדליית כסף בפרס בן יצחק מטעם מוזיאון ישראל לשנת תשפ״ג, על איוריו לספר הילדים ״מהר מהר שלא נאחר״ מאת נתי בית, בהוצאת ספריית פיג׳מה והקיבוץ המאוחד.
הקליפ "ירח" שיצר עבור הזמר ברי סחרוף הוצג בתערוכה "24 תמונות לשנייה" במוזיאון תל אביב בשנת 2022 כמו כן זכה בפרס הצטיינות מטעם אגודת המאיירים האמריקאית. בשנת 2017 יצר את האיור הגדול בעולם שהודפס על 1500 מזרני יוגה והוצג בכיכר רבין לכבוד יום היוגה הבינלאומי. עבודתיו הוצגו בתערוכות במוזיאונים שונים ביניהם מוזיאון תל אביב, מוזיאוני חיפה, מוזיאון לאומנות האסלאם, איגוד המוזיאונים הבינלאומי, ועוד.
מבין הספרים שאייר: "הפוך על ענף", מאת ערן צלגוב בהוצאת עם עובד שהפך לרב מכר,"לאכול בריא יותר" מאת זוהר לוסטיגר בשן, "מהר מהר שלא נאחר" מאת נתי בית בהוצאת ספריית פועלים וספריית פיג'מה, "הצב מצב בעמק רפאים" ו"הצב מצב" מאת דפנה בן צבי בהוצאת הקיבוץ המאוחד,Frog Legs- by George Shannon - Harper Collins Publication כמו כן, לקח חלק באיור ההוצאה המחודשת של "מה עושות האיילות בלילות" מאת לאה גולדברג בהוצאת ספריית פועלים.
בעקבות מגפת הקורונה הקים את המיזם Mamask ביחד עם האמנית מיטל כץ מינרבו, במסגרתו יצרו מסיכות בד מאוירות שנבחרו לתערוכה הווירטואלית הראשונה של איגוד המוזיאונים הבינלאומי (Icom costume) .
ניהול ופעילות אקדמית

2022 - נבחר לתפקיד ראש תחום התעסוקה בבצלאל.
2021 - רכז תחום האיור בבית לאמנות ישראלית
2020-2022- מנטור בקרן רוטשילד לאמנות.
2006–2018- ראש המחלקה לתקשורת חזותית במנשר
2005–2022- מרצה לאיור במחלקה לתקשורת חזותית בצלאל
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

2022- 24 תמונות לשנייה - מוזיאון תל אביב
2022- clothing the pandemic- תערוכה וירטואלית בנושא מסכות קורונה, איגוד המוזיאונים הבינלאומי- Icom costume
2021- 68 ילדות וילדים - אנדרטה מאוירת, המרחב החברתי,שבוע האיור, תל אביב.
2019- "חמסה חמסה חמסה"- מוזיאון עין דור.
2019- החדר שלי- מוזיאוני חיפה.
2019- "מדברים על גשם בחמישי"- תערוכה זוגית עם המאיירת מיכל בוננו - גלריית ביתא, ירושלים.
2018 --Art bnb Jerusalem גלריית ביתא, ירושלים.
2018 - מפגש משפחתי - מוזיאון יפו, שבוע האיור, תל אביב יפו.
2018 - חמסה חמסה חמסה - מוזיאון האסלאם, ירושלים.
2018 - Art BNB Jerusalem Project גלריית ביתא, ירושלים.
2018 - ירח - פסטיבל אמנות רב תחומית מתחת לפנס - גבעת חביבה.
2018 - חלום תל אביב- גלריית רגע, תל אביב.
2018 -negotiating matter -גלריה לורבר שנקר, רמת גן.
bina gallery Istanbul Turkey - TLV: BURADASIN / YOU ARE HERE - 2018.
2018 - בלבן של העיניים - קן הקוקיה ,תל אביב.
2016 -BOOK ON MAPS - עיריית תל אביב.
2015 - "עם העיניים לחו"ל" - בית האמנים, תל אביב.
2014 - הוצא מהקשרו - גלריית מנשר, תל אביב.
1998 - מייצג את ישראל בתערוכת Expo סביליה, ספרד.
1996 - זוכי פרס יוסי שטרן לאיור - בנייני האומה, ירושלים.
1996 - איור והמילה הכתובה, גלריית אוניברסיטת תל אביב.
תערוכות > תערוכות יחיד

2021- Home, סטורי (story) דיזנגוף, שבוע האיור.
2018 - ירח - תערוכה קבוצתית גלריית שכטר, תל אביב.
2017 - החלום גדול - גלריית מנשר, תל אביב.
2016 - "ירח מודבק"- שבוע האיור – גלריית גבירול, תל אביב.
2007 - תערוכת איורים מהספר הצב מצב - בית אריאלה, תל אביב
תערוכות > אמנות במרחב הציבורי

2018 - החלום הגדול ירושלים -גיא בן הינום, ירושלים.
2017 - "החלום הגדול" כיכר רבין- תל אביב.
איור לספרים

2022 - הקיפוד שאמר מה אכפת- מאת: נרי אלומה, הוצאת ספריית פיג׳מה והקיבוץ המאוחר
2022 - הפוך על ענף- מאת: ערן צלגוב, עם עובד
2022- לאכול בריא יותר- מאת: זוהר לוסטיגר בשן, הוצאה עצמאית
2021- מהר מהר שלא נאחר- מאת: נתי בית, ספריית פועלים
2020- מה עושות האילות- מאת: לאה גולדברג, ספריית פועלים
2008 - הצב מצב בעמק רפאים מאת: דפנה בן צבי, הוצאת הקיבוץ המאוחד
2006 - "הצב מצב" מאת: דפנה בן צבי, הוצאת הקיבוץ המאוחד
Are we there yet? By Leah lane, Trafford publication - 2006
It never happens in the city” by Leah Lane, Trafford Publication - 2006
"When Winter Comes” by laura Numeroff- seesaw book club Scholastic Publication - 2005"
Frog Legs- by George Shannon - Harper Collins Publication - 2001
1998 - "פארק המים", הוצאת רמות אוניברסיטת תל אביב
1997 - "שומרים על הים" הוצאת איו ומטיס וספרי סטימצקי
1996 - "צובעים דינוזאורים" הוצאת איו ומטיס וספרי סטימצקי
פסטיבלים

2017 - אסיף - מיטב אנימציה ישראלית / פסטיבל אנימיקס, תל אביב
WINNERS 2016 - 59 Illustrators exhibit at the Society of Illustrators, NY - 2017
FILE ANIMA / Electronic Language International Festival ,São Paulo, Brazil
World Festival of Animated Film, ANIMAFEST Zagreb, Croatia
Big Cartoon Festival, Moscow ,RUSSIA
SANTAcurtas Santa Cruz, Madeira
פרסים

2022 - מדליית כסף בפרס בן יצחק מטעם מוזיאון ישראל לאיור ספרי ילדים תשפ״ג.
2022 - ציון לשבח על מצוינות בהוראה, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2022 - פרס הצטיינות עבור איורים לספר "לאכול טוב יותר", זוהר לוסטיגר בשן, מגזין האיור 3X3.
2017 - פרס הצטיינות עבור איורים לקליפ "ירח"- אגודת המאיירים האמריקאית
2017 -staff pick : קליפ מצטיין "ירח" - ברי סחרוף ,VIMEO
2017 - מיטב האנימציה הישראלית - קליפ "ירח" - ברי סחרוף אסיף, פסטיבל אימיקיס
2016 - שבוע האיור - תערוכה מצטיינת "ירח מודבק" גלריה גבירול
2005 - אמן חוזר מצטיין - משרד העלייה והקליטה
1995 - פרס בוגר בהצטיינות, בצלאל, ירושלים
1995 - פרס הצטיינות, בצלאל, ירושלים
1995 - פרס יוסי שטרן לאיור, בצלאל
1994 - פרס יוסי שטרן לאיור, בצלאל
1987 - קצין מצטיין חיילי - אות הוקרה מנשיא המדינה חיים הרצוג
רות רזניק

| --- | --- |
רות רזניק, יולי 2014
רות רזניק, יולי 2014
 לידה:  31 באוקטובר 1932 (בת 92) ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  הרצליה
 ידועה בשל:  פעילות פמיניסטית
 מקצוע:  מנהלת מעונות לנשים מוכות
 מפלגה:  מרצ, רצ 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2009) 
 
רות חדווה רזניק (נולדה ב-31 באוקטובר 1932) היא פעילת שמאל פמיניסטית ישראלית, סופרת, מתרגמת וכלת פרס ישראל על מפעל חיים עבור תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בשנת 1977 הייתה בין מקימות עמותת ל.א., שעיקר עיסוקה הוא ניהול מקלטים לנשים מוכות, ושימשה מנכ"לית בשכר וחברת ועד העמותה עד שנת 2011, והמשיכה עבודתה כיו"ר ללא שכר לאחר מכן.
ביוגרפיה > נעורים ותחילת הדרך

רות רזניק נולדה בירושלים ב-1932, בת לישראל מאיר לסק וליובה לבית פבזנר. היא גדלה לסירוגין בירושלים ובתל אביב. למדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד בירושלים ובהמשך בבית ספר לדוגמה בתל אביב ותיכון עירוני למסחר בתל אביב. בגיל 14 הצטרפה לאצ"ל והשתתפה באימונים, אך לא בלחימה. בגיל 15.5 סיימה את שירותה עקב פירוק האצ"ל. בגיל 16 עזבה את הלימודים והצטרפה לגרעין בקיבוץ רוחמה. לאחר שירותה הצבאי בחיל האוויר, עבדה בשגרירות ישראל בלונדון. רזניק חזרה לישראל בשנת 1956 בעקבות מות אחיה, הנווט אמיתי לסק. עבדה בתפקידי ניהול במפעלים שונים[דרושה הבהרה] והקימה עם בעלה עסק עצמאי לשירותי משרד ולפרסום בו עבדה עד 1978.
ביוגרפיה > פעילות פמיניסטית

ב-1972 נמנתה עם מייסדות התנועה הפמיניסטית הישראלית בתל אביב, ועמדה בראש התנועה באזור השרון. השתתפה בהפגנות של התנועה, ואף הואשמה בהשתתפות בהפגנה לא חוקית ובתקיפת שוטר. בשנת 1977 ייסדה יחד עם קבוצה של 19 נשים נוספות, ביניהן שושנה בר, את עמותת "לא לחימה באלימות נגד נשים" (אז אגודה עות'מאנית) שמטרותיה הן "איסוף והפצת מידע על ממדי ותופעות אלימות נגד נשים. והקמת בתי מקלט לנשים מוכות ולילדיהן". הייתה מקבלת השכר הגבוה בעמותה עד 2011, שנה שבה פרשה והמשיכה לעמוד בראש העמותה בהתנדבות.
ב-1978 הקימה העמותה את המקלט השני בארץ לנשים מוכות. בשנת 1993 הקימה העמותה מקלט לנשים מוכות בחדרה, ובשנת 1996 הקימה העמותה מקלט לנשים בראשון-לציון. בשנת 2011 לא עמדו שניים מהמקלטים של העמותה בקריטריוני הסף של מכרז משרד הרווחה למימון מקלטים לנשים מוכות. צעד שעורר תרעומת מצד ארגוני הנשים. כיום העמותה מפעילה שלושה מתוך 14 מעונות לנשים מוכות בארץ. על פי דברי השופטים במתן פרס ישראל, העמותה הביאה לשינוי במודעות החברה הישראלית לתופעת האלימות בבית.[דרושה הבהרה]
בשנת 1986 הקימה העמותה קו-חירום עירוני לנשים במצוקה בעיר הרצליה ורזניק הדריכה את מתנדבות הקו[דרוש מקור]. העמותה גם הקימה קווי חירום לנשים בשלוש שפות, קו חירום לילדים, יחידה משפטית (מרכז עדנה[דרושה הבהרה]) הנותנת מענה טלפוני, ייעוץ וסעד משפטי לנשים שהן קרבנות לאלימות, ומארגנת[דרוש מקור] סדנאות וימי עיון בנושא אלימות במשפחה[דרושה הבהרה]
על רזניק נאמר: "במסגרת עבודתה החברתית, תמכה באלפי נשים וילדים הפונים למקלטים, הכירה אותם אישית, סעדה ועודדה נשים שהיו קרבנות לאלימות מבית: נשים יהודיות מכל עדות ישראל, נשים ערביות ודרוזיות, עולות חדשות מברית המועצות ומאתיופיה ואף עובדות זרות."[דרוש מקור].
בנובמבר 1999 הייתה רזניק ממקימות "פרלמנט נשים"[דרוש מקור], ולאחר מכן חברה בוועדה המייעצת שלו.
ביוגרפיה > פעילות פמיניסטית > הופעות והרצאות

רזניק הרצתה בישראל ובחו"ל בתחום אלימות נגד נשים. במסגרת MEDURBS ‏(Mediterranean Urban Securities)[דרושה הבהרה] של האיחוד האירופי, משתתפת רזניק כנציגת ישראל כמומחית בתחום אלימות נגד נשים וילדים.[דרושה הבהרה]
רזניק פעלה לשינוי עמדות המשטרה בתחום האלימות במשפחה, מרצה ומדריכה שוטרים וקצינים בתחום זה.[דרוש מקור]
רזניק הופיעה בפני ועדות הכנסת העוסקות בנושא אלימות נגד נשים בישראל: ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות והוועדה לקידום מעמד האישה. הקימה.[דרוש מקור] יחידה להכשרת אחיות ורופאים, להכשרתן של אחיות בחדרי מיון ועובדות סוציאליות בבתי חולים [דרושה הבהרה] של אחיות טיפת חלב בחשיבות תפקידן באיתור קרבנות אלימות מבית.
ביוגרפיה > במישור הארצי

בשנת 1973 מילאה תפקיד בהקמת רצ - התנועה לזכויות האזרח זו. בשנת 1977 הייתה בין פעילות מפלגת הנשים. ב-1981 הוצבה במקום ה-106 ברשימת רצ בבחירות לכנסת העשירית.
בשנת 1976 הייתה בין מייסדי הארגון "גשר נשים לשלום" בראשותה של רות ליס.
בשנת 1986 הייתה ממייסדות שדולת הנשים בישראל והייתה חברת הנהלתה[דרושה הבהרה].
בין השנים 1979–1986 שימשה רזניק כחברת הנהלת הקרן החדשה לישראל. היא הגתה את הרעיון של שתיל, שרותי תמיכה וייעוץ לארגונים לשינוי חברתי.
באותה שנה ייסדה את עמותת ה"ן ("הרצליה נשים"), עמותה[דרושה הבהרה] שמטרתה הצבת נשים מועמדות למועצת העיר.
בשנת 1977 נמנתה עם מייסדות מפלגת הנשים בראשות מרשה פרידמן, ומוקמה במקום השני ברשימת המפלגה. (המפלגה השיגה כשליש מהקולות הנדרשים למעבר אחוז החסימה.)
שימשה בין השנים 1981–1996 כנציגת סיעת רצ[דרוש מקור] ומרצ בנעמת.
תוצאות בפריימריז שנערכו[דרושה הבהרה] במפלגה לקראת בחירות 1992, הביאו את רזניק לפרוש והקימה מפלגת נשים נוספת בראשותה המפלגה השיגה כעשירית מהקולות הנדרשים למעבר אחוז החסימה, וכמחצית ממספר הקולות של מפלגת הנשים הקודמת.
משנת 1987 [דרושה הבהרה]פעילה בנל"ד[דרושה הבהרה], "נשים לדו-קיום"
ב-2008 מונתה על ידי ראש הממשלה אהוד אולמרט כחברה בוועדה המייעצת ליד ראש הרשות למעמד האשה[דרוש מקור].