אליזבת גרטרוד בריטון
קריירה

לאחר סיום הלימודים בשנת 1875, אליזבת נייט הצטרפה לצוות המכללה כמורה. היא הצטרפה למועדון הבוטני של טורי בשנת 1879, ובשנת 1881 פרסמה את המאמר המדעי הראשון שלה בעלון הארגון, בו דיווחה על תצפיות על פרחים לבנים בלתי ידועים בשני מיני צמחים.  היא גם הבחינה בנוכחותו של שרך עשב מתולתל, בנובה סקוטיה. בשנת 1883 היא נבחרה למנחה במדעי הטבע. באותה תקופה היא החלה להתמחות בטחבים ושרכים (בריולוגיה).
לאחר נישואיה בשנת 1885, התפטרה אליזבת בריטון מתפקידה בהוראה במכללה, והשתלטה על אוספי הטחבים בקולומביה בתפקיד לא רשמי. היא שימשה כעורכת עלון המועדון הבוטני של טורי משנת 1886 עד 1888; בשנת 1889 פרסמה את המאמר הראשון מתוך סדרה של אחד-עשר חלקים תחת הכותרת "תרומות לבריולוגיה אמריקאית" באותו כתב עת. הקטלוג שלה על טחבי מערב וירג'יניה הופיע בשנת 1892, והראשון מבין שמונה מאמרים שכותרתו הייתה "כיצד לחקור את הטחבים" עבור מגזין פופולרי פורסם בשנת 1894. מאמרים אלה "מיקמו את אליזבת בריטון בראש התחום הבריולוגי באמריקה." כשהיא מציגה כישורים גם מחוץ למעבדה, היא עבדה עם בעלה כדי לרכוש לקולומביה את אוסף הטחבים של אוגוסט יגר (1842–1877 ) משווייץ; אליזבת שכנעה חברים אמידים לתרום 6000 $ הדרושים.
אליזבת ונתנאל בריטון, פעלו בתוך המועדון הבוטני של טורי שדרבן את הקמת הגן הבוטני של ניו יורק (NYBG). בני הזוג נסעו לאנגליה בשנת 1888. נתנאל ביצע מחקר בגני קיו, בלונדון, במטרה לסווג את האוספים הבוטניים הבוליביים שהתקבלו לאוניברסיטת קולומביה. בינתיים, אליזבת עבדה על טחבים בלונדון. בהשראת האיכות והכמות של העשבייה, הספרייה והגנים של קיו, בני הזוג החלו לפעול להקמת מוסד בעל שיעור קומה דומה בניו יורק.
אזרחים עשירים ובולטים גויסו כתורמים, והגן הבוטני הוקם על ידי מעשה חקיקה של המדינה בשנת 1891. אליזבת הצטיינה במאמצים לגייס כספים בשנות התשעים של המאה התשע עשרה. נתנאל הפך למנהל הראשי הראשון של הגן הבוטני בשנת 1896; אליזבת הצטרפה אליו בתפקיד בהתנדבות. בעיקר בגלל התעניינותה, נרכש אוסף הטחבים של ויליאם מיטן בשנת 1906. כהוקרה על שירותה, בריטון נבחרה לאוצרת הכבוד של בשנת 1912, תפקיד אותו מילאה עד מותה.
בריטון נסעה למקומות שונים בארצות הברית כדי לאסוף דגימות בוטניות, כולל ביצת דיסמל הגדולה, הרי אדירונדק והרי צפון קרוליינה. היא ליוותה את נתנאל ב 23 מתוך 25 הנסיעות שעשה לאיים הקריביים. תחת שמה פרסמה את ממצאיה בעלון בשנים 1913–1915. אליזבת כתבה את הפרקים הנוגעים לטחבים בצמחיית ברמודה של נתנאל והפלורה באיי בהאמה.
בעשור הראשון של המאה החלה בריטון להקדיש זמן לשימור פרחי בר. תרומה בסך 3000 דולר מאת אוליביה סטוקס וסטוליס קרולין פלפס לגן הבוטני דרבנה את הקמת האגודה לשימור פרחי הבר של אמריקה. הישיבה הראשונה נערכה ב־23 באפריל 1902; פרדריק ורנון קוביל נבחר לנשיא, צ'ארלס לואי פולארד נבחר למזכיר, ובריטון נבחרה למועצת המנהלים. בריטון המשיכה לשמש כמזכירה וגזברית הארגון. האגודה הקימה פארקים מקומיים רבים.
בריטון קידמה בהתמדה את המטרה של שימור פרחי הבר במשך כמעט 35 שנה, באמצעות פרסום, הרצאות והתכתבויות. מאמציה הובילו לאימוץ חקיקה במדינות שונות וכן פעילויות שימור מקומיות במועדונים ובבתי ספר ציבוריים. היא פרסמה ארבעה עשר מאמרים בכתב העת של הגן הבוטני בנושא צמחי הבר ושימורם.
בשנת 1925, כיו"ר ועדת השימור במדינת ניו יורק, הובילה בריטון בהצלחה קמפיין נגד הנוהג המקובל של קטיף פרחי בר לשימוש כקישוט בחג המולד. כתחליף, היא קידמה את התפשטות צמחים מתורבתים באמצעות ייחורים לשימוש מסחרי.
בסך הכל, במהלך התקופה 1881 עד 1930 פרסמה אליזבת בריטון 346 מאמרים, מתוכם 170 עסקו בטחבים. מרשל אייברי האו תיאר את בריטון כ"אישה בעלת אנרגיה פיזית ונפשית יוצאת דופן - בעלת אינטלקט מהיר ומבריק להפליא. היא השאירה חותמת מתמשכת בספרות המדעית. פעילותה המכוונת היטב, השפיעה בצורה יוצאת דופן על שימור צמחיית הבר בארצות הברית. "