stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שכונת שפירא
היסטוריה של השכונה > לפני קום המדינה

שפירא, איש העלייה הרביעית, רכש בשנת 1924 חלקה בפרדסי אבו כביר, בין יפו לתל אביב, ותכנן לקרוא לשכונה על שמה של בתו, נעמי-מרים שפירא. שפירא הסתכסך באותה תקופה עם ראש העיר תל אביב מאיר דיזנגוף, על רקע קריאת רחובות במרכז תל אביב על שמו ועל שם אשתו, סכסוך אשר הוביל לשמות יוצאי הדופן של סמטה פלונית וסמטה אלמונית. מחוץ לגבולות העיר יכול היה שפירא להקים את השכונה היהודית ללא התערבותו של דיזנגוף, וכן היה פטור מתשלומי המיסים הגבוהים שהיו נהוגים בעיר. בשכונה מכר שפירא מגרשים קטנים בשטח של רבע דונם.
בימיה הראשונים השכונה גבלה ביישובים ערביים (הכפר אבו כביר, סכנאת חמאד וסכנאת אל אריינה) ובפרדסים. מדרום לשכונה שכן בית הקברות המוסלמי שייח' מוראד, הנמצא בימינו בתחומה של השכונה. מול בית הקברות ניצב בעבר בית יצקר, בו התגורר הסופר יוסף חיים ברנר, ובימינו ניצב במקום בית הנוער העובד והלומד. באזור היו אחוזות ובייארות, כגון "הבית האדום" שניצב בימינו ברחוב ישראל מסלנט.
השכונה יושבה על ידי עולים ממקומות שונים בעולם, ואופייה ההטרוגני נשמר עד היום. תחילה הגיעו אליה פליטים יהודים שעזבו או גורשו מיפו לאחר מאורעות 1921. קבוצת העולים הראשונה שהשאירה את חותמה בשכונה הייתה של עולים מבוכרה, שנוכחותם בולטת במקום גם בימינו. עם מייסדי השכונה נמנה גם רבי רפאל פוזיילוב שעל שמו קרוי רחוב בשכונה, שעלה מסמרקנד שבאוזבקיסטן עם בני משפחתו בשנת 1924.
באותם הימים, כמעט מחצית מתושבי השכונה נמנו עם משפחת פוזיילוב. בניו, בנותיו ונכדיו שנישאו רכשו אדמות והרחיבו את שטח השכונה. ב–1945 הקימו רפאל פוזיילוב ובניו את בית הכנסת "אוהל יוסף" פוזיילוב, שבו נערכו תפילות, חגגו את חגי ישראל, השכימו לסליחות וציינו בר מצוות, חתונות, כינוסים ואזכרות.
בשנות השלושים הגיעה לשכונה קבוצה גדולה של יהודים מסלוניקי שביוון. יהודים אלו הקימו בשכונה את בית הכנסת בית תפילה ברח' מקור חיים, שזכה לשם "בית הכנסת של הקומוניסטים" משום שבו לא נגבו כספים ולא חולקו משכורות לנושאי תפקידים.
בשנות ה-50 התיישבה בשכונה קבוצה של עולים מהעיר בלח' שבאפגניסטן, שאף הקימו בית כנסת ליוצאי עירם ברחוב מאור הגולה.
היסטוריה של השכונה > שכונות סמוכות

בסוף שנות ה-20 הוקמה מצפון לשכונת שפירא שכונת צריפים בשם עובד א'. בשנת 1933 רכשו שפיר וקליין את פרדס חאבאב בסמוך לשכונה, חלקו אותה ל-60 מגרשים שעליהם הוקמה שכונת שפיר-קליין. בתחילת שנות ה-30 נוספה גם שכונת גבעת משה (על שם משה קרסו), וארבע השכונות פעלו יחד בנושאים שונים, כמו בענייני חינוך. במאי 1936 תוארה שכונת "גבעת משה": "משוכנת היא יוצאי בוכארה ופרס, ברובם. אף בה צריפים צפופים ולא משובחים ביותר, אך לפחות שכונה של יהודים היא". בשנת 1940 הוקמה מצפון לדרך סלמה שכונת גבעת נער.
היסטוריה של השכונה > תחת עיריית יפו

ב-1934 סופחה אבו כביר ליפו, והשכונה הייתה תחת שיפוטה עד 1948. בשנים שקדמו להקמת מדינת ישראל רבו החיכוכים והתקריות בין הערים והגבול הפך לחזית. מהפרדסים שסביב השכונה נורו יריות על בתיה, ועיריית יפו לא סיפקה שירותים מוניציפליים נחוצים לתושבים. ועד השכונות העבריות שבשטח יפו, ובהן שכונת שפירא, פעל לסיפוח השכונות הדרומיות לתל אביב, אך יפו לא הסכימה להפריד שכונות אלו משטח שיפוטה. במכתב של הוועד המצומצם לשכונות העבריות אל הוועד הלאומי מה-1 בנובמבר 1936, מבקשים העותרים סיוע בניתוק היחסים עם עיריית יפו, שכן:
הרבה סבל סבלנו במשך ששת חודשי הזועות והפרעות, ועכשיו צפוי לנו סבל חדש, בהשתיכותנו באופן משפטי עדיין ליפו.
כשנכשלו ניסיונות אלו עלתה הצעה להקים במקום מועצה מקומית שלא תהיה שייכת לתל אביב וגם לא ליפו. גם הצעה זו נדחתה, למורת רוחם של תושבי השכונה, שקבלו על כך שאינם מקבלים כל תמורה עבור כספי המיסים העירוניים שהם מעלים:
עד מתי יתעללו בשכונתינו?: פרשת הניקיון בשטח שכונתינו, שהיא אחת ההוכחות הבולטות ביותר על חוסר יכולת ורצון טוב מצד עירית יפו לספק לנו את השירותים המינימליים ביותר, טרם הסתיימה [...] האם תראה פעם עירית יפו שהיא באמת ראויה להיקרא עיריה ולה גם זכות מוסרית איזה שהיא לגבות מיסים? מפני שהשימוש ה א כ ז ר י הבלתי פוסק מצדה בסמכויות פורמליות הנובעות מחוק שהוא נגד רצונם המאוחד של כל התושבים, יגמר פעם ולתמיד באם סבלנותנו תפקע. ועכשיו אנו מזהירים אותה קבל עם שהגיע מצב כזה ! ! ! לא נהיה סבילים ואדישים כלפי עול מתמיד ! ! !
עם החרפת העימות בין היהודים והערבים בארץ החלה לפעול בשכונה ההגנה, שהקימה בה תנועת נוער, ואנשי מחתרת מהאצ"ל והלח"י זכו בה למסתור ולמקום התארגנות.
במלחמת העולם השנייה הקימו הבריטים בסיס צבאי בשכונה ובימי תקופת המאבק שלאחר המלחמה היו הבריטים מכריזים על עוצר חדשות לבקרים.
היסטוריה של השכונה > לאחר הקמת המדינה

בעת הקמת קריית שלום על אדמות אבו כביר, נבנו שבע שכונות: שלוש מדרום לדרך קיבוץ גלויות ושלוש מצפון לה. השכונות מצפון לדרך קיבוץ גלויות, נחשבות היום לחלק משכונת שפירא. אלו כללו:
שיכון פרדס קטן (קריית שלום ב') - במזרח, קרוב לדרך חיל השריון.
שיכוני הפועל המזרחי ופועלי אגודת ישראל - ממערב לפרדס קטן, מצפון ומדרום לבית ספר בר יוחאי, בו נמצא בימינו מרכז קהילתי שפירא.
פרדס גדול - ממערב לשיכוני הפועל המזרחי, מדרום לשדרות חכמי ישראל.
ביולי 1950 הונחה אבן פינה לשכונת משכנות של הפועל המזרחי. במרץ 1951 היו 12 הבניינים של משכנות, חברת השיכון של הפועל המזרחי, בשלבי בנייה. באמצע שנת 1952 הושלמו 160 הדירות של שיכון הפועל המזרחי. בתחילת 1954 נכנסו המשתכנים לדירות של שיכון פא"י, שכלל 28 דירות. בתי הפועל המזרחי נבדלו משאר בתי קריית שלום בכך שנבנו על גבעה, וכללו מרפסות חזית וגגות אדומים.
שכונות פרדס קטן ופרדס גדול היו כלולות בשיכון הוותיקים של ההסתדרות בקריית שלום, אולם בגלל בידודן הגאוגרפי הוחלט שיהיה להן ועד נפרד ובכך הפכו לשכונות בפני עצמן. בשנת 1961 נסללו רחובות האסיף ובר יוחאי בשכונה.
היסטוריה של השכונה > שנות ה-90 והלאה

בשנות התשעים של המאה ה-20 הושלמה הקמתה של התחנה המרכזית החדשה של תל אביב בשכונת נווה שאנן, בגבולה הצפוני של השכונה. מאז השכונה שינתה מאוד את מעמדה ואופייה. עובדים זרים, פליטים ומהגרי עבודה רבים עברו להתגורר בה ובשכונות הסמוכות לה והשפיעו על ההרכב החברתי ואורח החיים באזור. האוכלוסייה החדשה הצטרפה למרקם החברתי הקיים, ויצרה בה שילוב שלל זהויות ורב-תרבויות, שהביא עמו מתחים רבים עם תושבי השכונה הוותיקים ותושבים רבים נטשוה.
בשנת 2006 הגישה עיריית תל אביב תוכנית אב לשיקום השכונה שערך פרופ' אליהו שטרן, אך תכנון בוסרי הותיר את השכונה עם הבעיות הישנות של שכונות ותיקות, ומבעיות אלו השכונה סובלת עד היוםתבנית:הערה.
בעשור השני של שנות ה-2000 השכונה החלה מושכת אליה גם אוכלוסייה צעירה, משפחות צעירות וסטודנטים בשל הקרבה ללב תל אביב, האופי הקהילתי, זמינות דירות קטנות והמחירים הזולים. בימינו השכונה כוללת מגוון קבוצות ותיקות וחדשות - אוכלוסייה מסורתית-דתית ותיקה, "דור המשך", משפחות חדשות חילוניות ודתיות, סטודנטים, מהגרי עבודה וחסרי מעמד.
מוסדות וארגונים בשכונה

בעבר פעל בשכונה שבט הצופים הדתי הראשון בארץ ישראל, "שבט העדה" שפעל משנת 1930 ועד 2000, בהתחלה השבט התמקם בבית הספר תחכמוני ולאחר כמה שנים עבר לשכונת שפירא, צבעי השבט היו ירוק וצהוב. במקומו באותו המבנה פועל "שבט איתן" של תנועת הצופים, שהוקם ב-2002, השבט הנוכחי, שמונה ארבע מאות חניכים, הוא רב תרבותי, וכולל ילדי מהגרי עבודה ומסתננים מכל העולם וילדי משפחות ערביות. השבט נוטל חלק במאבק על אזרוח ילדיהם של מהגרי עבודה בישראלתבנית:הערה.
בשנת 2001 נוסדה ישיבת אורות אביב, ישיבת ההסדר שהתמקמה בשכונה וקיימה כולל להלכה בו למדו בחורים רווקים ואברכים, וכן לימוד גמרא בעיון. בנוסף לזה, הישיבה תפקדה כמרכז תורני לאנשי השכונה. בשנת 2019 עברה לשכונה ישיבת ההסדר "אורות שאול" ממקום משכנה הקודם ברעננה, והתמקמה במבנה בו הייתה בעבר ישיבת "אורות אביב".
בשנת 2002 התיישבה חבורה של צעירים בוגרי "בית המדרש של בינה" בשכונת שפירא והקימה את "בינה בשכונה". הקבוצה מפיקה אירועים ומפגשים שונים.
בשנת 2006 הוקמה עמותת "הפרדס" עמותה לפיתוח קהילתי בשכונות שפירא וקריית שלום. העמותה הוקמה על ידי צעירים מהשכונה ומחוצה לה. העמותה פעילה במגוון תחומים. מפעילה בין היתר את "מרכז המידע של שפירא וקריית שלום" במרכז הקהילתי בשפירא שהוקם על ידי פעילי שכונת שפירא ותושבי השכונה כחלק מתוכנית האב לשכונת שפירא. כמו כן מפעילה שתי קבוצות סטודנטים תושבי השכונה ועשייה רבה בתחום הקיימות והגינות הקהילתיות.
בשנת 2016 החלה לפעול עמותת "מידברן" בבית השייח מוראד ברחוב ישראל מסלנט שבשכונה. העמותה אחראית על פסטיבל הנושא את אותו שם, שמתרחש מדי שנה בנגב ומושך אלפי בני אדם.
דוקומנטרי בשפירא (וכן "דוקו שפירא") הוא מיזם התנדבותיתבנית:הערה להקרנת סרטים תיעודיים ומפגש עם יוצריהם, המתקיים מאז שנת 2017 בגינה הקהילתית רלבג (חלק מההקרנות נערכו במקומות נוספים, בהם בית אריאלה). בין היוצרים שהשתתפו במיזם היו קובי פרג', ארי ליבסקר ודבורית שרגל.
גרעין "רעות" הוא גרעין בנות שירות-לאומי שפועל בשכונה. בגרעין ישנן כ-20 בנות המפעילות בשכונה מועדוניות לילדים בסיכון ומרכזי תגבור ופעילות חברתית לבני נוער.
בנוסף, בשכונה פועל הגרעין התורני "שקמים" המונה כ-30 משפחות. חברי הגרעין מפעילים פרויקטים חינוכיים שונים, מקיימים פעילות תורנית ומרכזים מתנדבים לעזרה הדדית בקרב בני השכונה.
בשכונה שני גנים ציבוריים: במזרח השכונה הוקם "פארק סוניה", ובמרכזה "גינת דה מודינה".
בשכונה קיים גם בית ספר ממ"ד בשם "שורשים", בית ספר דתי לאומנויות. בית ספר אליו מגיעים ילדי הגרעין התורני, וילדים נוספים מהשכונה, השואפים למצוינות במגוון תחומים. בנוסף, בתחום החינוך מקימה בימים אלו (2019) עיריית תל אביב יפו, בית ספר ממלכתי חילוני בשם "שפירא" המציע שיטת לימוד חדשה וייחודית דרך מערכת החינוך הציבורית.
גלריית תמונות

שיכון ברחוב מסלנט מס. 1 פינת דרך קיבוץ גלויות 127–131. שיכון זה צופה אל שלושת עצי השקמה מחד ולבית הקברות המוסלמי מאידך
שלושה עצי שִׁקְמָה במרכז אחד הנתיבים של דרך קיבוץ גלויות בפאתיה הדרומיים של שכונת שפירא
"הבית האדום" ברחוב ישראל מסלנט 35 בשכונת שפירא. בית באר שעמד בעבר במרכזו של פרדס. אל הבית צמוד סביל (ראו בתמונה נפרדת).
מבנה שעמד בעבר בפינת הרחובות טורי זהב וישראל מסלנט, בחלק הצפון מזרחי של שכונת שפירא
בית הכנסת הסלוניקאי, "הקומוניסטי", ברחוב מקור חיים בשכונת שפירא
טקס אש של שבט הצופים "איתן" שפועל בשכונה. רחוב מורה נבוכים פינת התיבונים
בית באר הרוס עם פחון שנבנה מעליו ברחוב טורי-זהב
גינת דה מודינה בשכונת שפירא במהלך חג סוכות 2009
אולם התפילה בבית הכנסת היכל יצחק שברחוב סלנט
מוסכים בשכונת שפירא
לקריאה נוספת

מרחבים חברתיים/תרבותיים בדרום תל אביב, בהדגמה על שכונת שפירא, משה הרפז, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ד, 2003
החוג לאיסוף סיפורים בשכונת שפירא, שפירא. שכונה מהסיפורים - אסופת סיפורים ראשונה, יוסי גרנובסקי ואיתי סראג' - עורכים, 2003
לא ביפו ולא בתל אביב: סיפורים, עדויות ותעודות משכונת שפירא, מוקי צור ושרון רוטברד (עורכים), בינ"ה והוצאת בבל, 2009
הגביר שפירא וצריפי הזפת, איתי סראג', עת־מול גיליון 204, יד יצחק בן-צבי, אייר תשס"ט מאי 2009
ונתנה תוקף - קדושת היום : יום הכיפורים בהכנ"ס אוהל יוסף פוזיילוב / עורך ראשי ומחבר: יוסי פוזיילוב ; עורך הספר: שאול מייזליש
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
תבנית:בקרת זהויות
↑  הבלוג של שכונת שפירא
↑  שרון רוטברד (2009), "שכונה גבולית", בתוך: לא ביפו ולא בתל אביב, הוצאת בבל ועמותת בינ"ה, עמ' 30
↑  בקצוי כרך, דבר, 5 בפברואר 1930
↑  בתל אביב המתרחבת, דואר היום, 3 באוקטובר 1933
↑  מפת 'תל אביב יפו' מאת קלאוזנר, בהוצאת סטימצקי, 1952 בערך, עם ציון השכונה 'גבעת משה' ממזרח לשכונת שפירא, והסבר על גב הגליון כי נקראה על שם משה קרסו שקנה את אדמתה ומכר אותה אחר פרצלציה (סריקה זמינה לצפייה מתוך בניין הספרייה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  היום ומחר, הארץ, 31 במאי 1935
↑  אגב מפקד הפליטים, דבר, 5 במאי 1936
↑  שכונת גבעת נער, באתר מקומות שהזמן שכח
↑  סוחרים עוקרים את משרדיהם מיפו לתל אביב, דואר היום, 28 באפריל 1936
↑  הוועד המצומצם לשכונות העבריות מבקש להסתפח לתל אביב, 1.11.1936. מסמך מארכיון עיריית תל אביב. בתוך: לא ביפו ולא בתל אביב, עמ' 168
↑  פמפלט של ברית יוזמי שחרור השכונות, בתוך: שם, עמ' 201. ההדגשות במקור
↑  מוקי צור (2009), "הקדמה", בתוך: שם, עמ' 20-21
↑  התחבורה לקרית שלום ב', דבר, 3 בנובמבר 1958
↑  שכונה דתית תוקם באבו כביר, הצופה, 26 ביולי 1950
↑  סיור בשיכון הותיקים בקריית שלום, דבר, 20 במרץ 1951
1 2  ש. גדיאל, בתים מאדימים באופק, הצופה, 30 בנובמבר 1952
↑  אריאל אגמון, "ענין פנימי" ששמו שיכון פא"י, הַבֹּקֶר, 21 במאי 1954
המשך
↑  תושבי קרית שלום מתנגדים לשיטת בחירות אנטידמוקרטית, קול העם, 16 באוקטובר 1952
החלו הבחירות לאגודות בקרית שלום, דבר, 25 בפברואר 1953
↑  כביש־מבוא נוסף ליפו, מעריב, 31 במאי 1961
↑  תבנית:קישור כללי
תעשיית השבבים בישראל

תעשיית השבבים בישראל כוללת מרכזי פיתוח שבבים של חברות ישראליות ותאגידים רב-לאומיים, מפעלי ייצור שבבים ומפעלים המייצרים ציוד לתעשיית השבבים. זהו ענף חשוב בתעשייה בישראל, המעסיק עשרות אלפי עובדים, ותורם תרומה ניכרת לייצוא מישראל.
בנוסף לחברות ותיקות בתחום זה פועלות בו בישראל חברות הזנק רבות. מחקר שנערך בשנת 2020 העלה שישראל היא שנייה בעולם (לאחר ארצות הברית) במספר חברות ההזנק בתעשיית השבבים הפועלות בה.
מרכזי פיתוח וייצור > אינטל

ראשיתה של תעשיית השבבים בישראל בשנת 1974, עם פתיחתו בחיפה, ביוזמתו של דב פרוהמן, של מרכז פיתוח של חברת אינטל האמריקאית, מרכז הפיתוח הראשון של החברה מחוץ לתחומי ארצות הברית.
בסוף שנות ה-70 החליטה החברה לבחון אפשרות של הקמת מפעל למוליכים למחצה בירושלים על ידי צוות בהנהגתו של פרוהמן. רשות ההשקעות וממשלת ישראל הציעו לחברה חבילת תמריצי השקעות שהייתה מקובלת באותו זמן באזור ירושלים. בנוסף קיבלה החברה מימון להכשרת עובדים ישראליים במפעלי החברה בארצות הברית. בשנת 1980 החלה הקמת המפעל בפארק המדע הר חוצבים בירושלים, בהשקעה של 50 מיליון דולר. המפעל בירושלים (Fab 8), היה הראשון לייצר פרוסת סיליקון עבור אינטל מחוץ לארצות הברית. המפעל נסגר בשנת 2008 בשל התיישנותו, אולם לאחר הקצבת מענקים מממשלת ישראל, נפתח בשנית בשנת 2009, כמפעל לקדם-זיווד שבבים (Die-Prep). באפריל 2016 הודיעה החברה על סגירת המפעל עד סוף השנה.
בשנת 1998 הוקם גם מרכז פיתוח בהר חוצבים, עם 80 עובדים, על בסיס מרכז הפיתוח של חברת DEC שנרכש על ידי אינטל. במשך השנים התרחב המרכז לכ-1,200 עובדים.
בין השנים 1996 ל-1999 הקימה אינטל מפעל בפארק התעשייה קריית גת, בשם Fab 18. בשנת 2006 באותו מתחם בקריית גת פתחה החברה מפעל נוסף בשם FAB 28 שהוא מפעלה העיקרי בישראל עד היום. לאחר הקמת FAB 28, אינטל ישראל מכרה את FAB 18 הישן לחברת נומוניקס. לימים חברת נומוניקס נמכרה לחברת מייקרון טכנולוגיה, יצרנית שבבים אמריקאית. בשנת 2013 חברת מייקרון העבירה את FAB 18 חזרה לרשותה של אינטל ישראל והאחרונה חידשה אותו וצירפה אותו לתוך חלק ממפעל FAB 28 הנוכחי.
באוקטובר 1999 רכשה אינטל את יצרנית השבבים הישראלית DSPC תמורת 1.6 מיליארד דולרים במזומן. זה היה הסכום הגדול ביותר ששולם במזומן תמורת חברה ישראלית, עד אז. DSPC הוקמה בשנת 1987 על ידי היזם דוידי גילה ועסקה בפיתוח שבבים דיגיטליים לטלפונים סלולריים. בשנת 2006 מכרה את DSPC, בפחות מ-600 מיליון דולר, לחברת מארוול טכנולוגיות.
בשנת 2020 העסיקה החברה בישראל כ-14,000 עובדים.
אינטל רכשה חברות ישראליות אחדות בתחומי החומרה והתוכנה. שתי רכישות בולטות:
במרץ 2017 נרכשה חברת מובילאיי הישראלית העוסקת בתחום רכב אוטונומי, תמורת סכום של 15.3 מיליארד דולר.
בדצמבר 2019 נרכשה חברת הבאנה לאבס, העוסקת בפיתוח מעבדים ליישומי בינה מלאכותית, תמורת שני מיליארד דולר.
מרכזי פיתוח וייצור > טאואר סמיקונדקטור

חברת טאואר סמיקונדקטור החלה את דרכה כמפעל ייצור במגדל העמק של חברת "נשיונל סמיקונדקטור" האמריקאית, שעסק בהכנת מוליכים למחצה. תחילת דרכה של נשיונל בישראל הייתה בשנת 1978 כאשר צבי סוחה יזם והקים מרכז למחקר ופיתוח בשם National Semiconductor Israel - NSCI בהרצליה. ד"ר גיורא ירון פעל מתוך חברת נשיונל סמיקונדקטור לקידום הקמתו של מפעל שבבים בישראל, כשהחל לעבוד כפיזיקאי במשרד הראשי של החברה בסנטה קלרה ב־1979, ושכנע את הנהלת החברה להשקיע בישראל. בשנת 1984 הונחה אבן הפינה למפעל היצור. רשות ההשקעות סייעה לחברה בבחירת המיקום של המפעל במגדל העמק ובהשגת התמריצים להשקעות שהיו מקובלים באותה תקופה כולל קבלת תמיכה בהכשרת עובדים ישראלים למפעל החדש במגדל העמק במפעלי החברה בארצות הברית. ראש עיריית מגדל העמק, שאול עמור, הצליח לשנות את מעמד העיר מאזור פיתוח ב' לאזור פיתוח א', כדי לאפשר לנשיונל סמיקונדקטור לזכות במרב ההטבות הניתנות במסגרת החוק לעידוד השקעות הון. בניית המפעל הושלמה בשנת 1985.
בשנת 1993, על רקע משבר עולמי בתעשיית המעגלים המשולבים, החליטה נשיונל סמיקונדקטור לסגור את המפעל במגדל העמק, אך הסגירה נמנעה לאחר ש"החברה לישראל" רכשה אותו תמורת 250 מיליון דולר והקימה אותו כחברה עצמאית בשם טאואר סמיקונדקטור. בשנים 1994–1995 ביצעה טאואר שתי הנפקות בנאסד"ק, והפכה לחברה ציבורית, בהמשך החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה גם הקימה מרכז מחקר ופיתוח בנתניה.אחד המוצרים הראשונים שיצרה החברה היה שבב זיכרון מסוג EPROM שפיתח בועז איתן בחברת הסטארט אפ WaferScale.‏
בשנת 2001 החלה הקמתו של מתקן ייצור חדש, "פאב 2", המייצר מעגלים משולבים על גבי פרוסות סיליקון בקוטר של 8 אינץ' (200 מ"מ), בטכנולוגיות 0.18-0.13 מיקרון, בהשקעה כוללת של 1.1 מיליארד דולר. ההשקעה הגיעה מ"החברה לישראל", ממענק ממשלתי של 250 מיליון דולר ומאשראי מבנק לאומי ומבנק הפועלים בסך 550 מיליון דולר. בניית המתקן הושלמה בשנת 2003.
ההשקעות הגדולות בהקמת "פאב 2", ובהמשך המשבר הכלכלי ב-2008, הביאו לכך שהחברה צברה הפסדים גדולים ודרשה גיוס הון נוסף (לרבות ויתור על החזר ההלוואות מצד הבנקים לאומי והפועלים, והפיכתן לניירות ערך המירים למניות). בהובלת המנכ"ל שהובא מארצות הברית, ראסל אלוונגר ב-2005, החברה התאוששה ובשנת 2010 החלה ליהנות מתזרים מזומנים חיובי, תוך שהכנסותיה עברו לראשונה את רף חצי מיליארד הדולר. בשנת 2016 הודיעה החברה על פריעת כל חובותיה לבנקים בישראל לאחר שגייסה 100 מיליון דולר באיגרות חוב ארוכות טווח לצורך זה.
בשנת 2008 רכשה טאואר את חברת ג'אז האמריקאית, ומיזגה את פעילות החברות לכדי חברה אחת בשם "טאואר-ג'אז". בשנת 2020 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, טאואר סמיקונדקטור.
פברואר 2024 הודיעה טאואר על סגירת פאב-1, מפעל השבבים הראשון שלה במגדל העמק. לדברי אלוונגר, מדובר במפעל בן 40 שהתיישן וכך גם המוצרים שמיוצרים בו. בנוסף, טאוור הרחיבה ב־22% את כושר הייצור בפאב2 במגדל העמק.
מרכזי פיתוח

בנוסף לשתי החברות שהוזכרו לעיל, המקיימות בישראל פעילות של פיתוח שבבים יחד עם פעילות של ייצור שבבים, פועלות בישראל חברות רבות העוסקות רק בפיתוח של שבבים (פאבלס) ובמכירתם, ומוסרות את הייצור למיקור חוץ.
מרכזי פיתוח > סוני סמיקונדקטור ישראל

בשנת 2016 רכשה חברת סוני את חברת אלטייר סמיקונדקטור הישראלית.
החברה הוקמה בשנת 2005, ממוקמת בהוד השרון ועוסקת בפיתוח שבבים ל-Cellular IoT ובינה מלאכותית, בשנת 2020 החברה שינתה את שמה לסוני סמיקונדקטור ישראל
מרכזי פיתוח > מלאנוקס טכנולוגיות

מלאנוקס טכנולוגיות הוקמה במרץ 1999 על ידי איל וולדמן, שי כהן, מיכאל כגן ועוד.
החברה החלה את דרכה כספקית של שבבי תקשורת בתקן InfiniBand שנועד להאיץ את תעבורת הנתונים בין שרתים ומערכות אחסון לשוק מרכזי נתונים ומחשוב הענן. הארכיטקטורה אמורה לגרום לשיפור משמעותי בביצועים, באמינות ובשימוש של שרתי המחשבים.
בנובמבר 2010 רכשה מלאנוקס את חברת וולטייר (Voltaire) מרעננה תמורת 218 מיליון דולרים במזומן. וולטייר סיפקה פתרונות תשתית תקשורת ורשתות מחשבים למרכזי נתונים. המיזוג של מלאנוקס ווולטייר יצר ספקית מובילה של פתרונות קישוריות.
ב-30 בספטמבר 2015 פורסם שמלאנוקס רוכשת את חברת השבבים הישראלית איזיצ'יפ, השוכנת אף היא ביוקנעם.
ב-11 במרץ 2019 הושג הסכם על רכישת החברה על ידי ענקית המחשוב האמריקאית Nvidia, בסכום של 6.9 מיליארד דולר, והרכישה הושלמה באפריל 2020.
מרכזי פיתוח > מובילאיי

מובילאיי הוקמה בשנת 1999 על ידי פרופ' אמנון שעשוע, המשמש בתפקיד יושב הראש ומנכ"ל, וזיו אבירם, שכיהן כמנכ"ל וכנשיא עד לשנת 2017. מרכז הפיתוח של החברה שוכן בהר חוצבים שבירושלים. החברה פיתחה מערכת להתרעה מפני סכנות בנהיגה, הכוללת שבב חכם (™EyeQ) מוגן בפטנט ומותקן במצלמה המורכבת על השמשה הקדמית של הרכב, וכן צג קטן המורכב על לוח המחוונים. בשנת 2010 פותח השבב ™Mobileye EyeQ, שבב מדור שני המכיל 11 ליבות הפועלות במקביל. נכון לשנת 2021 הטכנולוגיה של מובילאיי נמצאת בכ-65 מיליון כלי רכב בעולם. החברה ממשיכה בפיתוח מכונית אוטונומית ללא נהג.
במרץ 2017 נמכרה מובילאיי לאינטל תמורת 15.3 מיליארד דולר.
מרכזי פיתוח > הבאנה לאבס

חברת "הבאנה לאבס" הוקמה בשנת 2016 על ידי אביגדור וילנץ, יו"ר דירקטוריון החברה והמשקיע הראשון בה, דוד דהן, מנכ"ל החברה, ורן חלוץ.
החברה פיתחה שני מעבדים ליישומי בינה מלאכותית:
גויה - מעבד הסקה שהוכרז בספטמבר 2018 ולו יכולת ניתוח וזיהוי של 15,000 תמונות בשנייה, והוא משמש ביישומי בינה מלאכותית נוספים כגון תרגום מכונה. כלי פיתוח התוכנה שנלווה למעבד מתממשק עם סביבות הבינה המלאכותית TensorFlow ו-ONNX (Open Neural Network Exchange).
גאודי - מעבד למידה עמוקה שהוכרז ביוני 2019.
בדצמבר 2019 נמכרה החברה לאינטל תמורת שני מיליארד דולר.
מרכזי פיתוח > ולנס סמיקונדקטור

חברת "ולנס סמיקונדקטור" הוקמה בשנת 2006, ועוסקת בפיתוח שבבים לתעשיות האודיו-וידאו והרכב, לתקשורת מהירה בתוך הרכב.
בספטמבר 2021 התמזגה החברה עם חברת ספאק, והחלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק, בשווי שוק של 1.1 מיליארד דולר.
מרכזי פיתוח > היילו טכנולוגיות

היילו טכנולוגיות נוסדה בפברואר 2017 ועוסקת בפיתוח שבבים ליישומי בינה מלאכותית במכשירי קצה, כגון מצלמות חכמות, כלי רכב, רחפנים ורובוטים. שבב ראשון של החברה שעבר לייצור סדרתי קרוי Hailo-8.
מרכזי פיתוח > מארוול ישראל

בשנת 1993 הקים אביגדור וילנץ את חברת גלילאו טכנולוגיות, העוסקת בפיתוח רכיבי VLSI. באוקטובר 2000 הוביל את מכירתה לחברת מארוול טכנולוגיות האמריקאית תמורת 2.7 מיליארד דולר. בשנת 2006 רכשה מארוול את חטיבת הסלולר של אינטל (לשעבר חברת DSPC), בפחות מ-600 מיליון דולר. רכישה אלה ורכישות נוספות הפכו את מארוול ישראל לאחת החברות הגדולות בארץ לפיתוח שבבים ללא ייצור (Fabless). למארוול ישראל שני מרכזי פיתוח: ביקנעם ובפתח תקווה.
המרכז הישראלי עוסק בפיתוח השבבים לתחום הנטוורקינג – מנוע הצמיחה המרכזי של מארוול, שרובו מפותח בארץ, מערכות מיתוג (Switching) למרכזי הנתונים של ארגונים ולחוות ענן של ספקים. כמו כן, מפותחות בו מערכות מוכללות (SoC - System on Chip) למגוון יישומים.
המרכז בארץ לוקח חלק בפיתוח טכנולוגיות הליבה ובפיתוחים העתידיים של החברה, ביניהם מתגים מתקדמים, המיועדים לשוק שירותי התקשורת העולמי: חברות קטנות (SMB), חברות גדולות (Enterprise), ספקי תקשורת (Operators) ומרכזי אחסון ועיבוד נתונים (Data Centers). כמו כן, מעבדים מובנים (Embedded Processor), המשולבים בתוך תשתיות התקשורת ואחסון נתונים (Storage) ומתאפיינים בביצועים חזקים לניהול מידע של טרה-ביטים רבים. הרכיבים מיועדים למוצרים כמו "בית חכם", "האינטרנט של הדברים" (IoT), נתבי גישה ביתיים לאחסון נתונים (NAS), שרתי מרכזי נתונים (Data-Centers Servers) ועוד. המוצרים מבוססים על טכנולוגיית ARM.
מרכזי פיתוח > מרכזי פיתוח נוספים של חברות רב-לאומיות

חברות רב-לאומיות אחדות בתעשיית השבבים מחזיקות בישראל מרכזי פיתוח, כחלק ממכלול פעילות הפיתוח שלהן. עם חברות אלה נמנות:
חברת צורן קורפוריישן נוסדה בארצות הברית בשנת 1981 על ידי ד"ר לוי גרצברג היא הקימה בישראל מרכז פיתוח בשם צורן מיקרואלקטרוניקה שעסק בפיתוח שבבים לתחום המולטימדיה.
חברת קוואלקום האמריקאית פתחה בשנת 1993 מרכז פיתוח בחיפה. בהמשך רכשה מספר חברות ישראליות, בהן חברת Wilocity.
חברת סיסקו מערכות האמריקאית פעילה בישראל מאז שנת 1997, עם פתיחת מרכז הפיתוח בנתניה. מאז רכשה סיסקו בישראל יותר מעשר חברות, בהן חברת "ליבה סמיקונדקטור" שנרכשה בפברואר 2016 ועוסקת בפיתוח שבבים לתשתיות תקשורת.
חברת ברודקום האמריקאית פעילה בישראל מאז שנת 2000, ובמהלך השנים רכשה יותר מעשר חברות ישראליות.
בדצמבר 2011 רכשה אפל את חברת "אנוביט" הישראלית, שעסקה בפיתוח שבבים, תמורת כ-390 מיליון דולר. בשנת 2012 הכריזה חברת אפל העולמית בהובלתו של ג'וני סרוג'י על הקמתו של מרכז הפיתוח הראשון שלה שמחוץ לגבולות ארצות הברית, בישראל.
חברת Arm (אנ') הבריטית, מפתחת ארכיטקטורת ARM, מפעילה מרכז פיתוח ברעננה, ובנוסף מפעילה בישראל תוכנית Arm Flexible Access for Startups, לתמיכה בסטארטאפים בתחום השבבים.
חברת מיקרוסופט רכשה בשנת 2015 חלק מהפעילות של חברת N-Trig הישראלית. עובדי הפעילות הנרכשת שולבו במיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח בהרצליה, ועוסקים בפיתוח שבבים לטאבלטי Surface של מיקרוסופט. באפריל 2021 החלה מיקרוסופט בהקמת מרכז פיתוח שבבים בחיפה, שיפתח מעבדים לשרתים של שירותי הענן Microsoft Azure.
חברת אמזון רכשה בשנת 2015 את חברת מעבדות אנאפורנה מיוקנעם עילית, שהוקמה בשנת 2011 ומפתחת שבבים ומערכת מחשוב מבוססת הנדסת רשת ואחסון. החברה מפתחת מעבדים לשירותי הענן של אמזון, Amazon Web Services.
מרכזי פיתוח > חברות הזנק

בתחום פיתוח השבבים פועלות גם חברות הזנק אחדות, בהן נקסט סיליקון, המפתחת שבבים למחשבי-על, אקסייט לאבס, המפתחת שבבי קישוריות לחוות שרתים, פליאופס, המפתחת שבבים לגישה למערכי אחסון, ולייטביטס לאבס, המפתחת חומרה ותוכנה לגישה למערכי אחסון.
ציוד לתעשיית השבבים > קמטק

קמטק נוסדה בשנת 1987 במגדל העמק. החברה מפתחת מערכות בדיקה ומדידה אוטומטיות, המשמשות לייעול תהליכי הייצור והגברת התפוקה אצל יצרנים בתעשיית המוליכים למחצה, בהם שוק המארזים המתקדמים (Advanced Packaging), זיכרונות, CMOS Image Sensors, MEMES, ו-RF. קמטק מספקת פתרונות ייעודיים ונתונים קריטיים לשיפור התפוקה, המאפשרים ללקוחות לשפר ולהוזיל את תהליכי הייצור שלהם.
ציוד לתעשיית השבבים > נובה

חברת "נובה" הוקמה במאי 1993 ברחובות על ידי גיורא דישון ומשה פינרוב. החברה עוסקת בפיתוח וייצור מערכות מדידה המותקנות במערכי השליטה והבקרה של תהליך היצור בתעשיית המוליכים למחצה.
ציוד לתעשיית השבבים > אפלייד מטיריאלס

חברת "אפלייד מטיריאלס" האמריקאית מספקת מוצרים בתחום הציוד, התוכנה והשירות עבור יצרני שבבים], מוליכים למחצה, צגים שטוחים ותאים סולריים פוטו-וולטאים. החטיבה הפועלת בישראל נקראת PDC (קיצור של Process Diagnostics and Control), והיא הוקמה כתוצאה ממיזוג של שתי חברות ישראליות, שנרכשו בשנת 1996 על ידי אפלייד מטיריאלס העולמית, "אורבוט מיכשור" ו"אופל טכנולוגיות".
משנת 1999 החטיבה הישראלית שוכנת בפארק המדע ברחובות. החטיבה משויכת לקבוצת ה-IPC) Imaging and Process Control) של אפלייד מטיריאלס ועוסקת בפיתוח, בייצור ובהטמעה של מכונות ומוצרי בקרת איכות לתהליכי ייצור שבבים בסביבת חדר נקי. החטיבה מתמחה בייצור מכונות לבדיקת שבבים מתקדמים תוך כדי הייצור שלהם. בין התהליכים השונים, השבבים נכנסים למכונות שבעזרת לייזרים שונים, אופטיקה מורכבת או מיקרוסקופ אלקטרונים, מסווגות בעיות, אם יש, בתהליך הייצור. תהליך זה חוסך ליצרני השבבים, שהם לקוחות החברה, כסף רב.