מטבע דיגיטלי בהנפקת בנק מרכזי

מטבע דיגיטלי בהנפקת בנק מרכזי (CBDC) הוא מטבע אשר מונפק על ידי בנק מרכזי (בישראל נקרא שקל דיגיטלי או שק"ד), וככזה משקף את התחייבות הבנק המרכזי למחזיק המטבע. המטבע הדיגיטלי בעל מאפיינים זהים למטבע פיאט רגיל (מטבע של אמון שאינו מגובה בסחורה), עם מספר סידורי וכמות נשלטת ומדויקת בשוק, רק שהייצוג של המטבע הוא דיגיטלי ואחזקתו אפשרית באמצעות ארנק דיגיטלי.
יתרונות שיטת ה-CBDC:
ניתן להלחם בכסף שחור ובהלבנת הון על ידי צמצום וביטול השימוש בשטרות נייר
ניתן לקודד התניות בהעברת התשלום ובכל לשכלל את שוק התשלומים ולפתור בעיות חוסר אמון כמו העברת בעלות על רכב.
שיפור משמעותי בהעברות בינלאומיות וחסכון משמעותי בעלות ההעברה
צמצום פערים באוכלוסייה והקלה על אוכלוסיות מתקשות בניהול חשבון בנק
שליטה מוניטורית גדולה יותר של הבנק המרכזי על המטבע (יכולות הנפקה, שריפת מטבע ועוד)
ניתן לחסוך כסף בדילוג עם בנקים מסחריים המשמשים כמתווך.
קיימים כל מיני סוגים של CBDC התלויים באופן שבו הבנק המרכזי מנפיק את המטבע. השניים המובילים הם:
הנפקה ישירה של הבנק המרכזי של המטבע (במדינת בהאמה הונפק מטבע Sand). הבנק מאפשר ללקוחות קצה להחזיק לפתוח חשבון ישירות עם הבנק המרכזי. בשיטה זו, ישנה ידיעה מלאה של מי מחזיק באיזה כסף. השיטה הזו קלה יותר לביצוע אבל מאוד ריכוזית ומאפשרת מלחמה בהלבנת הון.
הבנק המרכזי מבצע הנפקה של המטבע רק לבנקים מסחריים ומאפשר להם כשכבה שנייה לאפשר ללקוחותיהם להחזיק במטבע. שיטה זו נפוצה יותר בעולם ומאומצת על ידי רוב הבנקים המסחריים. דוגמה: סין בהנפקת יואן דיגיטלי.
הבנק המרכזי מבצע הנפקה עם לשחקנים נוספים (אנ') בנוסף לבנקים המסחריים (כדוגמת אנגליה).
התפיסה הנוכחית של CBDCs שונה ממטבע מבוזר ומטבע קריפטוגרפי בכך ש-CBDC מונפקת על ידי מדינה. המשמעות הראשונה היא שהנפקת המטבע מרוכזת בידי הבנק המרכזי. ריכוזיות זו מאפשרת לבנק המרכזי לבצע שליטה מוניטרית במטבע (להבדיל ממטבעות הקריפטוגרפיים אשר לרוב יהיו מבוזרים). רוב ההטמעות של CBDC לא ישתמשו או יצטרכו כל סוג של ספר חשבונות מבוזר כמו בלוקצ'יין.
רוב הבנקים המרכזיים ברחבי העולם נמצאים כעת בשלבים שונים של הערכת השקת המטבעות הדיגיטליים הלאומיים שלהם. לפי הבנק לסליקה בינלאומית (BIS) 86% אחוזים מהבנקים המרכזיים בעולם עוסקים כיום בשלב כלשהו של הקמת מטבע דיגיטלי (לעומת רק 40% מהבנקים המרכזיים בשנת 2021).
המטבע הדיגיטלי של סין (Digital renminbi) היה המטבע הדיגיטלי הראשון שהונפק על ידי כלכלה גדולה. המטבע הוא מסוג שכבה שנייה (משמע מונפק ל-7 בנקים מסחריים ו-2 בנקים וירטואליים אשר דרכם יכול משתמש הקצה להחזיק במטבע). המטבע מוגבל לאחזקה באחד מ-23 ערים ומחזוות בסין ומוגדר כשלב ניסוי (pilot). נכון לשנת 2023 קיימים 120 מיליון ארנקים שייצרו עד כה קרוב למיליארד תשלומים בשווי של 250 מיליארד יואן. יחד עם זאת מדובר בסכום זעום ביחס לגודל הכלכלה.
הבנק המרכזי של איי בהאמה (Sand Dollar) היה הראשון שעלה לאוויר באוקטובר 2020, ואחריו הבנק המרכזי של ניגריה (e-Naira) שעלה לאוויר שנה אחרי (2021) אך כשל מחוסר יכולת להטמיע שימוש נרחב.
להבדיל מהנאמר לעיל ישנן גם מדינות אשר הנפיקו (או שקלו להנפיק) מטבעות קריפטוגרפיים. שתי מדינות לדוגמה הן ונצואלה ( Petro ) ואיי מרשל ( Sovereign ). השיקולים לאימוץ מטבעות קריפטוגרפיים נובעים ברצון להגביר את עצמאותה של מדינה ממערכות פיננסיות גלובליות, הפחתת התלות במטבע זר ואף התחמקות מסנקציות בינלאומיות.
טבלה המתארת את שמות המטבעות הדיגיטליים של בנקים מרכזיים לשימוש קימעונאי (retail):
| מדינה | שם המטבע הדיגיטלי | שלב | שימוש מתוך M0 |
| --- | --- | --- | --- |
| ישראל | שקל דיגיטלי (שק"ד) | בחינה |  |
| בהאמס | Sand Dollar | מוכן | נמוך מאוד < 0.1% |
| ניגריה | eNaira | מוכן | נמוך מאוד < 0.15% |
| ג'מאיקה | Jam-Dex | מוכן | נמוך מאוד |
| סין | Digital Yuan | ניסוי | נמוך מאוד < 0.13% |
| הודו | Digital Rupee | ניסוי |  |
| קמבודיה | Bakong | בחינה |  |
| אורוגוואי | e-Peso | בחינה |  |
| סינגפור | Digix | בחינה |  |
| אוקראינה | e-hryvnia | בחינה |  |
| הונג קונג | e-HKD | בחינה |  |
| דרום קוריאה | Digital Won | בחינה |  |
| בנגלדש | e-taka | בחינה |  |