stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיץ' דניאלס
נשיא אוניברסיטת פרדו > הקפאת שכר הלימוד והוזלת עלויות

העלות הכוללת של הלימוד בפרדו ירדה במהלך תקופת כהונתו של דניאלס כנשיא האוניברסיטה. אך ההכנסות משכר לימוד על כל סטודנט גדלו בשיעור צנוע על אף הקפאת שכר הלימוד, בין השאר בשל העלייה במספר הסטודנטים הזרים והסטודנטים שמחוץ לאינדיאנה. לפני כהונתו של דניאלס כנשיא, עלה שכר הלימוד בפרדו מדי שנה מאז 1976. חודשיים לאחר שהחל דניאלס לכהן כנשיא, הודיעה האוניברסיטה על הקפאת שכר הלימוד למשך שנתיים, ובסופו של דבר הוארכה ההקפאה לעשר שנים, עד 2023. כתוצאה מכך, שיעור ההלוואות לסטודנטים ירד בפרדו בשליש בהשוואה לאוניברסיטאות ציבוריות אחרות ובהשוואה לתקופה שלפני הקפאת שכר הלימוד. לפי טענת האוניברסיטה, הסטודנטים חסכו יותר ממיליארד דולר במהלך אותם עשר שנים.
דניאלס הכריז על הקפאת שכר הלימוד הראשונה לפני שאינדיאנה הגדירה את המימון של פרדו לשנתיים הבאות. בנוגע לשאלת התזמון, טען דניאלס שהוא לא היה צריך להמתין בשל העובדה ש"אין זה משנה מה תעשה האספה הכללית. זהו הדבר הנכון לעשותו ואנו נעשה אותו". הקפאת שכר הלימוד הראשונה הצריכה את האוניברסיטה למצוא 40 מיליון דולר בחיסכון בהוצאות או במציאת הכנסות חדשות. כדי לכסות על אובדן ההכנסות כתוצאה מהקפאת שכר הלימוד, התמקדו דניאלס ומועצת הנאמנים של האוניברסיטה במציאת צעדי התייעלות תפעולית כמו איחוד מרכזי נתונים של טכנולוגיות מידע, השקעת כספים בעתודות, ומעבר לתוכנית בריאות מונעת על ידי צרכנים עבור עובדי האוניברסיטה.
דניאלס גם הפחית את עלות תוכנית הארוחות לסטודנטים ב-10 אחוזים, הקפיא את עלויות הדיור, וקיצץ באגרות החינוך המשותפות שקודם לכן עלו כל שנה. בזכות שינויים אלו, העלות של חדרי המעונות ירדה מהמקום השני בעלות מבין עשר האוניברסיטאות הגדולות במערב התיכון לתחתית הרשימה.
בסתיו 2014 הכריז דניאלס על עסקה עם אמזון שתחסוך לסטודנטים בהוצאות רכישת ספרי הלימוד ותספק לסטודנטים, לסגל האקדמי ולסגל המנהלי משלוחים בחינם תוך יום אחד בתחומי הקמפוס. השותפות עם אמזון הסתיימה ב-2018, אך החנויות בתחומי הקמפוס המשיכו לפעול.
נשיא אוניברסיטת פרדו > התגובה למגפת הקורונה

באפריל 2020, עם תום הגל הראשון של מגפת הקורונה בארצות הברית, הודיע דניאלס שבכוונת אוניברסיטת פרדו לקדם בברכה את שובם של סטודנטים בסתיו, ובכך הייתה פרדו אחת מהאוניברסיטאות הראשונות לעשות כן, באומרו שזו תהיה "הפרת חובה בלתי מתקבלת על הדעת" לא לפתוח מחדש את האוניברסיטה. דניאלס הוציא תוכנית שנקראה "להגן על פרדו" שתוכננה להגן על רוב החלקים הפגיעים של הקמפוס מהמגפה באמצעות הסתמכות על מסיכות, התאמות של מתקני האוניברסיטה וצעדים נוספים.
כמה מחברי הסגל האקדמי של האוניברסיטה התנגדו למאמציו של דניאלס לפתוח מחדש את המוסד, בעוד שאחרים פעלו בשיתוף פעולה ותרמו ממומחיותם לעיצוב התוכנית. במאי 2020, בראיון ל-CNN, דחה דניאלס את הביקורת של אחת הפרופסוריות באוניברסיטה, באומרו שהיא ייצגה את "השקפתו של מיעוט קטן מאוד" ..."בכנות, לא מהזווית האמינה ביותר מבחינה מדעית של הקמפוס שלנו המבוסס מבחינה מדעית". החברה האמריקאית לחינוך הנדסי הגיבה להערות ושאלה את דניאלס אם הוא "התכוון להטיל ספק ביושרה האקדמית של ד"ר פאולי", "להטיל ספק בערך של בית הספר לחינוך הנדסי, המחלקה הראשונה מסוגה בארצות הברית, שזכתה להכרה בינלאומית" או "להטיח האשמות על כל הקולג' להנדסה והמחקר בעל ההכרה העולמית שלו, ההוראה החדשנית שלו, ואנשי הסגל והבוגרים המכובדים שלו".
במשך כל השנה האקדמית של 2020–2021, טענו דניאלס ואוניברסיטת פרדו שהאוניברסיטה אפשרה קיום שיעורים פרונטליים ככל הניתן כמו כל אוניברסיטה בסדר הגודל שלה. באוניברסיטה בוצעו 212,456 בדיקות קורונה ונמצאו 6,158 תוצאות חיוביות בקרב עובדי ותלמידי האוניברסיטה, כש-99 אחוזים מהם סבלו מלא יותר מתסמינים מתונים, ורק 14 אושפזו.
נשיא אוניברסיטת פרדו > רכישת אוניברסיטת קפלן ופתיחת אוניברסיטת פרדו גלובל

ב-2017 הודיעו דניאלס ומועצת הנאמנים של אוניברסיטת פרדו על כוונתם לרכוש את אוניברסיטת קפלן (אנ') במטרה להפוך אותה לתאגיד און ליין, המקיים את עצמו, לתועלת הציבור, שכיום ממותג מחדש כ"אוניברסיטת פרדו גלובל" (Purdue University Global). לרכישה היו תגובות חיוביות ושליליות. בין אלו שלימדו זכות על העסקה לפני סגירתה היו ארני דאנקן, מזכיר החינוך בממשלו של ברק אובמה, וטד מיצ'ל, שהוביל את ההגבלה של אובמה על אוניברסיטאות שלא למטרת רווח. מבקרי הרכישה כללו את חברי הסגל האקדמי של פרדו. באותה עת כינה הסנאט של האוניברסיטה את העסקה "הפרה של נוהגי השכל הישר החינוכיים". במהלך תהליך הרכישה הקים הסנאט ועדה נבחרת כדי לספק זווית ראייה לישות החדשה. זמן קצר לאחר ההכרזה על הכוונה לרכוש את אוניברסיטת קפלן, חתמו 319 חברי סגל על עצומת התנגדות לעסקה בציינם מספר רב של חששות, כולל ש"אוניברסיטת פרדו לא יוצרת גישה לחינוך גבוה יותר, אלא רק נעשית הבעלים של תאגיד שהתקיים קודם לכן, עם סכנה כלשהי למוניטין הנוכחי של פרדו ולפעילותה" ו"המודל העסקי של אוניברסיטת קפלן מבוסס על לומדים מבוגרים והוא תלוי לחלוטין בהלוואות פדרליות שרובן נדרשות כדי לממן את לימודיהם".
במאי 2017 קיבל הסנאט של פרדו החלטה המגנה את העסקה. בספטמבר אותה שנה הזהירו הסנאטורים דיק דרבין (דמוקרט מאילינוי) ושרוד בראון (דמוקרט מאוהיו) שהרכישה של אוניברסיטת קפלן על ידי פרדו הציבה סיכונים רחבים לסטודנטים של פרדו ולמוניטין שלה. הם הוסיפו שלקפלן יש "עבר מבייש" כמוסד לימודים "דורסני". בעוד שמנהיגי סנאט האוניברסיטה המשיכו להתנגד לאופן שבו בוצעה הרכישה, יושבת הראש של הסנאט צוטטה באומרה שהיא "נותנת לפרדו גלובל ליהנות מהספק" ורואה בה כהרחבה של שטח אוניברסיטת פרדו "מבלי להוציא 50 מיליון דולר על בניית מבנה חדש לשכן סטודנטים במשך עשר שנים מעכשיו". בינואר 2020 אמר יושב הראש המשותף של הוועדה על גלובל, "זהו יותר דבר שעדיף שנחכה ונראה אותו".
האגודה האמריקאית של הפרופסורים באוניברסיטאות מתחה ביקורת על תרומתה של פרדו גלובל לסטודנטים וכינתה את המדיניות "חומר של קולג'ים דורסניים למטרות רווח, לא מוסד מחקר ציבורי מוביל". בספטמבר 2018, קראו הסנאטורים דרבין ובראון לפרדו להיפטר ממדיניות זו, שמקורה הוא מספר הכללים של קפלן. רוברט שירמן, לשעבר סגן תת-המזכיר במחלקת החינוך של ארצות הברית, מתח גם הוא ביקורת על הרכישה באומרו שהקולג'ים רק טענו למעמד של מוסדות ללא רווח בעוד שהם המשיכו להעשיר את ראשי חברת קפלן (אנ').
נשיא אוניברסיטת פרדו > רכישת אוניברסיטת קפלן ופתיחת אוניברסיטת פרדו גלובל > אוניברסיטת פרדו גלובל

ב-2019 רשמה אוניברסיטת פרדו גלובל הפסדים תפעוליים של 61 מיליון דולר. בפברואר 2020 דיווחה חברת "גרהאם אחזקות" (אנ') שאוניברסיטת פרדו גלובל חייבת לחברת קפלן 68.4 מיליון דולר על שירותים ועל תשלומים דחויים, ו-18.6 מיליון דולר על מקדמה על עסקת אוניברסיטת קפלן.
בשנים הראשונות לפעולתה, השקיעה פרדו גלובל סכומים משמעותיים בשיווק, שהובילו להפסדים פיננסיים משמעותיים. כוונת פרטי הסכם הרכישה היו שפרדו גלובל תופרד מההפסדים, ואף תרוויח בשעה שהפסדים יועברו לחברת קפלן. המאזן הפיננסי של 2021 הראה שההכנסות התפעוליות של פרדו גלובל עלו על ההוצאות התפעוליות בפעם הראשונה באותה שנה, אך מהפרספקטיבה המצטברת, צברה פרדו גלובל 43 מיליון דולר בהפסדים בשל פעילותה בשנים הקודמות. היקף ההרשמה לפרדו גלובל גדל מאז 2018, בעוד שמוסדות חינוך בעלי אופי דומה נותרו במצב יציב או הצטמצמו.
נשיא אוניברסיטת פרדו > סיום נשיאותו

ב-1 בינואר 2023 סיים דניאלס את כהונתו כנשיא אוניברסיטת פרדו ובמקומו החל לשמש בתפקיד ד"ר מונג צ'יאנג.
עם עזיבתו את פרדו, הוא בדק בגלוי את האפשרות להתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך בסופו של דבר דחה את האפשרות, באומרו, "...זה פשוט לא התפקיד המתאים לי, לא העיר המתאימה לי, ולא החיים שאני רוצה לחיות בנקודת זמן זו... יש אנשים ששואפים למשרה ציבורית כדי להיות מישהו, אחרים כדי לעשות משהו. תקופת כהונתי האחת במשרה נבחרת כללה, כמו המשרות שלי בעולם העסקים קודם לכן ובאקדמיה לאחר מכן, עבודה פעילה, כשלפחות היה הסיכוי לעשות דברים מועילים מדי יום. מעולם לא דמיינתי שאהיה מתאים למשרת מחוקק, במיוחד במקום בו הוותק נותר הגורם המשמעותי ליעילות שלך, ולא ראיתי דבר בגישושים האחרונים שלי ששינה את דעתי על כך".
חודש לאחר סים כהותנו בפרדו, החליטה מועצת הנאמנים לקרוא לבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה על שמו של דניאלס. קודם לכן הוכרז שהרחוב הראשי של הקמפוס, ששופץ על ידי דניאלס, ייקרא "שדרות מיץ' דניאלס".
לקריאה נוספת

Gugin, Linda C.; St. Clair, James E, eds. (2006). The Governors of Indiana. Indianapolis, Indiana: Indiana Historical Society Press, pp. 402-407.
האקה (קבוצה אתנית)
מוצא

בני האקה הם, לפי ההשערה המקובלת, תת-קבוצה של בני האן הסינים, שמקורם בצפון סין.
בנוגע למוצאם ה"צפוני", שלוש תאוריות עיקריות נתמכות בקרב האנתרופולוגים, הבלשנים וההיסטוריונים:
בני האקה הם סינים בני האן שבאו מהמישור המרכזי הסיני (צ'ונגיואן), בימינו המחוזות שאנשי וחנאן.
בני האקה הם סינים בני האן מהמישור המרכזי עם תערובת מסוימת של סינים דרומיים.
רוב בני האקה הם דווקא בני האן סינים מן הדרום שהתערבבו עם קבוצות שבאו מהצפון.
שתי התאוריות האחרונות נחשבות לסבירות יותר ונתמכות על ידי מחקרים מדעיים מרובים.
קלייד קיאנג טען לעומת זאת כי מקור בני האקה באוכלוסיות שכנות של בני האן בצפון – דונג-י ("הזרים המזרחיים") ושיונגנו.
אולם התאוריות של קיאנג ספגו ביקורת ממדענים רבים והן מאוד שנויות במחלוקת.
החוקר סיו-לאונג לי צוטט בספר של צ'ונג יון-נגאן The Hakka Chinese: Their Origin, Folk Songs And Nursery Rhymes ("הסינים [בני] האקה: מוצאם, שירי עם ושירי ילדים"), שמקורם של בני האקה יכול להיות בבני האן מהצפון ובשבטי שיונגו או בילידים מהדרום – שבטי שה ויואה, אך קיימת בעיה עם הפרופילים הגנטיים (DNA Typing) שהופקו במספרים מוגבלים של אנשים מקרב האוכלוסיות הנחקרות – הם אינם יכולים לוודא בביטחון אילו הם סינים דרומיים "מקוריים", מפני שמוצאם של סינים דרומיים רבים הוא גם כן מצפון אסיה: האקה או לא-האקה.
היסטוריה

החל מתקופת שושלת צ'ין (221–206 לפנה"ס), אבותיהם של בני האקה היגרו דרומה בגלים שונים בעקבות אי שקט חברתי, מרידות ופלישות זרות.
עם זאת משערים כי גלי ההגירה הגדולים הראשונים של בני האקה נגרמו בעיקר על ידי פלישות "השבטים הזרים" בימי שושלת ג'ין (265–420).
מאוחר יותר בסוף שלטונה של שושלת טאנג במאה ה-10 ובשלהי שלטון שושלת סונג הצפונית בשנות ה-1120 התרחשו גלי הגירה נוספים. בשנות ה-1120 גל ענק של מהגרים נהר דרומה בימי מלחמות ג'ין-סונג, אחרי כיבוש ביאנליאנג (קאיפנג של ימינו), שהייתה בירת אימפריית סונג הצפונית, במה שנקראה "תקרית ג'ינקיאנג".
אין מידע ברור על תנועות בני האקה במאה ה-14 כששושלת מינג הדיחה מהשלטון את שושלת יואן.
אחרי שושלת מינג, במאה ה-17 נפלה ההגמוניה בסין לידי השושלת המנצ'ורית צ'ינג.
בימי הקיסר קאנגשי (1661–1722), אזורי החוף פונו מתושביהם למשך עשור על מנת להתגונן מפני שארית כוחותיהם של בני שושלת מינג שנמלטו לאי טאיוואן. כשהאיום פג הורה הקיסר קנגשי לאכלס מחדש את אותם אזורי חוף. כל משפחה שתיישבה בהם קיבלה מאוצר הקיסר תמריצים כספיים על מנת להתחיל שם בחיים חדשים. המתיישבים החדשים נרשמו בשם "המשקים האורחים" (客戶, קֵה-הו).
במהלך המאות-18 וה-19 הובילה הרעת התנאים בדרום סין והמחסור באדמות לסכסוכים בין בני האקה לילידים, ה"בנדי".
מעריכים כי סכסוכים אלה היוו גורם התחלתי לפריצת מרד טאיפינג (1850–1864).
אומנם מנהיגי המרד היו בעיקר ממוצא האקה, אבל לבסוף גם בני "בנדי" הצטרפו להתקוממות.
גם לאחר המרד, גרמו סכסוכים בין בני האקה לשכניהם להגירתם לאזורים אחרים, והם היגרו למלזיה (כולל סבאח וסרוואק באי בורנאו), אינדונזיה, סינגפור, תאילנד וארצות אחרות בדרום-מזרח אסיה, ואף לאיי הקריביים כמו ג'מייקה וטרינידד וטובאגו
השפה

לניב "האקה" זיקה הן לניב הקנטונזי, שפת תושבי גואנגדונג, והן לסינית המנדרינית, המדוברת בחלק גדול מצפון ומרכז סין, אך הוא שונה מהם. הוא נבדל גם מהניב "מין" הדרומי (מין נאן).
הצורה התקנית של ניב האקה נקבעה לפי הגרסה המדוברת במחוז מייג'ו. דוברי ניב האקה לגרסאותיו השונות מונים כ-90–100 מיליון תושבים.
בטאיוואן משרד החינוך מכיר ב"סינית האקה הטאיוואנית" כאחת משפות טאיוואן.
הזהות

על אף ההבדלים במנהגים החברתיים, בתרבות ובניב הלשוני, ביחס לאוכלוסייה מסביב, בני האקה משתייכים לרוב של העם הסיני, הקרוי "האן".
במִפקדי האוכלוסין שנערכו בימי הקיסרות לא נעשתה הבחנה בין ניבי הסינית המדוברים על ידי התושבים. לכן המִפקדים לא תיעדו במישרין את ההגירות של בני האקה.
מחקר של לו הסיאנג-לין "מבוא לחקר בני האקה" (שפורסם בהסין-נינג וסינגפור בשנת 1933) עקב אחרי מקורות גניאלוגיים של קלאנים משפחתיים במחוזות דרומיים שונים.
מחקר משנת 2002 שנעזר בפיזור הפלוטיפ של Y-SNP תמך בקשר גנטי בין בני האקה לאוכלוסיות האן צפונית ושה. ב-2004 בו וון וע' הראו דמיון רב בין בני האן בפיזור קבוצת הפלו של הכרומוזום Y.
לפי מחקר של ליו ג'אן ג'ון ממכון הגנום בסינגפור משנת 2009, נוטים הגנים של בני האקה (באמצעות DNA שאריתי) לדמות לאלו של בני האן הצפוניים בהשוואה לבני האן דרומיים אחרים. עם זאת המחקר מצביע על קשר גנטי משותף חזק בין כל בני האן הסינים.
הטופונימים (שמות המקומות) של ההאקה רומזים על היסטוריה ארוכה של קשר תרבותי בין בני האקה ולבני האן לינגנאן.
לקריאה נוספת

Mary S. Erbaugh - The secret history of the Hakkas: the Chinese revolution as a Hakka enterprise, The China Quarterly, No. 132, December 1992, pp. 937-968.
Nicole Constable red. Guest people: Hakka identity in China and abroad. Studies on ethnic groups in China, 99-2199194-9. Seattle: University of Washington Press.1996 ISBN 0-295-97469-9
Sow-Theng Leong, Tim Wright - Migration and ethnicity in Chinese history: Hakkas, Pengmin, and their neighbors. Stanford, Calif.: Stanford University Press. 1997 ISBN 0-8047-2857-7
1991 Clyde Kiang - The Hakka Search For A Homeland, Allegheny Press Corry. PA
Jessieca Lo Global Hakka: Hakka Identity in the Remaking in Chinese Overseas, vol.10 Brill, Leiden 2015,
הערות שוליים

1 2 3  ריאיון עם קלייד קיאן 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548226105171  BnF: cb12479603f (data)  LCCN: sh85058385  NDL: 00564742  NKC: ph276817 
תפוצת הניב הסיני בדרום סין ובטאיוואן
מוזיאון בני האקה באינדונזיה, בפארק "מיני אינדונזיה" בג'קרטה
שורט סטירלינג

שורט סטִירלִינג (באנגלית: Short Stirling; מכונה גם בקצרה סטירלינג) היה מפציץ ארבע-מנועי בריטי כבד והמפציץ הבריטי הראשון עם מספר מנועים שכזה. הוא היה בשימוש חיל האוויר המלכותי (RAF) בזמן מלחמת העולם השנייה. הסטירלינג תוכנן בשלהי שנות השלושים על ידי חברת האחים שורט (אנ').
בתחילת 1941 נכנס הסטירלינג לשירות פעיל. טייסים דיברו בשבח יכולות התמרון של המטוס ובפשטות הטסתו, אך ביקרו את תקרת השירות (אנ') הנמוכה שלו. לסטירלינג קריירה מבצעית קצרה יחסית וכבר בסוף 1943 שובץ למשימות משניות - זאת בעיקר בשל זמינותם של מטוסים אחרים שנחשבו לחזקים יותר, דוגמת האוורו לנקסטר והנדלי פייג' הליפקס. החלטות מסוימות של משרד האוויריה הבריטי (אנ') גם מילאו תפקיד בהגבלת ביצועיו של הסטירלינג, כמו הגבלת מוטת הכנפיים של המטוס ל-30.5 מטר, הגבלות בהן לא הועמדו מפציצי הליפקס ולנקסטר. לקראת שלהי שירותו שימש הסטירלינג להפצצת נמלי ים גרמניים. לאחר מלחמת העולם השנייה המטוס הוצא משירות חיל האוויר המלכותי והוחלף. קומץ סטירלינגים הוסבו לשוק התעופה האזרחית.
סקירה כללית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
השורט סטירלינג היה מפציץ כבד (אנ') בעל ארבעה מנועים, שנועד לספק עליונות אווירית לחיל האוויר המלכותי. הוא הונע על ידי ארבעה מנועים רדיאליים של בריסטול הרקולס (אנ') בכנף האמצעית שלו. משקל הפצצה היה עצום ביחס לאותם ימים - 14,000 פאונד (כ-6.35 טון).
מטוסים ששרדו

במוזיאון בוורו שבצרפת, ישנם חלקים של הגוף האחורי של סטירלינג LK142, אשר היה בשירות בטייסת 196 (אנ') והתרסק ליד ספינקורט (אנ') ב־24 בספטמבר 1944. החלק השני שנותר נמצא במוזיאון פליגסיס בדלן, הולנד, ומגיע מסטירלינג LK54, לאחר שמפציץ מטייסת 299 (אנ') התרסק ליד ניימכן ב־23 בספטמבר 1944. קטע גוף המטוס נותק. בשנת 2003 הועבר קטע המטוס למוזיאון.
בספטמבר 2019, 75 שנה בדיוק לאחר שחרור דרום הולנד, החלה חפירה לחיפוש אחר השורט סטירלינג W7630 במנזר לילבוש ליד פיי אכט, בהולנד. המטוס התרסק ב־10 בספטמבר 1942. הצוות לא שרד את ההתרסקות, וצוות החפירה חשב ששרידיו עדיין נמצאים בתוך ההריסות. הם גם הניחו שהמטוס התרסק בעומק 3 מטרים מתחת לאדמה. החפירה התעכבה במשך שנים רבות מכיוון שהמטוס ניזוק קשות לאחר ההתרסקות ולא ידוע אם שרידי הפצצה נמצאים גם בין השרידים. עלויות החפירה הגיעו ל-650,000 אירו.
בשנת 1986, ארגון תת-אקווה של חיל האוויר המלכותי חקר את האפשרות לחפש את הסטירלינג EF311. ב-26 באוגוסט 1943 הוא נמצא שבעה מיל מחופי סלי ביל, על ידי ראלף קמפבל טייס מטייסת 196. לאחר הערכה מחדש החליטה הקבוצה שלא להמשיך. בשנת 1994 אותה קבוצה בדקה את האפשרות להוציא סטירלינג LJ925, מטוס טייסת 196 שהתרסק ב־25 בפברואר 1945 באגם הולן מחוץ לארנדל, נורווגיה. המטוס התגלה בעומק של מטר וחצי ונקבר בסדקי בוץ וקליפות עצים. תוכנית זו ננטשה אף היא, אם כי הקבוצה אכן שחזרה את להב המדחף היחיד. בשנת 2017 אותרו שרידי הסטירלינג בים הצפוני בין אנגליה לנורווגיה.
גרסאות

שורט S.31 -גרסה מוקטנת של המטוס לצורכי בדיקות. משתמש בארבעה מנועי פובג'וי ניאגרה (אנ').
סטירלינג I - משתמש במנועי בריסטול הרקולס XI.
סטירלינג II – מופעל על ידי 1,600 כ"ס (1,193 קילוואט) מנועי רייט R-2600 ציקלון 14 (אנ'). ארבעה אבות טיפוס נבנו לדגם זה.
סטירלינג III – מפציץ כבד, מופעל על ידי מנועי בריסטול הרקולס XVI.
סטירלינג IV – מטוס לצניחה ודאייה המופעל על ידי מנועי בריסטול הרקולס XVI.
סטירלינג V – מטוס מטען המשתמש במנועי בריסטול הרקולס XVI.
מפעילים

| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית | מצרים מצרים | בלגיה בלגיה | ניו זילנד ניו זילנד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טייסת 7 (אנ') (אוגוסט 1940 – יולי 1943) | לופטוואפה | חיל האוויר המצרי | טרנס-אייר (לימים נקראה תובלה אווירית) –  היו בשימוש אזרחי לאחר המלחמה. בסך הכל 10 מטוסים, מתוכם 9 הועברו בהמשך לחיל האוויר המצרי. העשירי (OO-XAC, לשעבר-PK172) התרסק במהלך פעולות בקונמינג, סין. | טייסת 75 (אנ') (אוקטובר 1942 – מרץ 1944) |
| טייסת 15 (אנ') (אפריל 1941 – דצמבר 1943) | KG 200 | — | — | — |
טייסת 46 (אנ') (ינואר 1945 – פברואר 1946): —
טייסת 48 (אנ') (גרסת התובלה של סטירלינג Mk V): —
טייסת 51 (אנ') (יוני 1945 – פברואר 1946): —
טייסת 90 (אנ') (נובמבר 1942 – יוני 1944): —
טייסת 138 (אנ') (יוני 1944 – מרץ 1945): —
טייסת 148 (אנ') (נובמבר 1944 – דצמבר 1944): —
טייסת 149 (אנ') (נובמבר 1941 – ספטמבר 1944): —
טייסת 158 (אנ') (יוני 1945 – דצמבר 1945): —
טייסת 161 (אנ') (אפריל 1942 – יוני 1945): —
טייסת 171 (אנ') (ספטמבר 1944 – ינואר 1945): —
טייסת 190 (אנ') (ינואר 1944 – מאי 1945): —
טייסת 196 (יולי 1943 – מרץ 1946): —
טייסת 199 (אנ') (יולי 1943 – מרץ 1945): —
טייסת 214 (אנ') (אפריל 1942 – ינואר 1944): —
טייסת 218 (אנ') (ינואר 1942 – אוגוסט 1944): —
טייסת 242 (אנ') (פברואר 1945 – דצמבר 1945): —
טייסת 295 (אנ') (יולי 1944 – ינואר 1946): —
טייסת 299 (ינואר 1944 – פברואר 1946): —
טייסת 513 (אנ') (ספטמבר 1943 – נובמבר 1943): —
טייסת 525 (אנ') (יוני 1944 – אוגוסט 1944): —
טייסת 570 (אנ') (יולי 1944 – ינואר 1946): —
טייסת 620 (אנ') (יוני 1943 – יולי 1945): —
טייסת 622 (אנ') (אוגוסט 1943 – דצמבר 1943): —
טייסת 623 (אנ') (אוגוסט 1943 – דצמבר 1943): —
טייסת 624 (אנ') (יוני 1944 – ספטמבר 1944): —
מפרט > מפרט כללי

צוות: 7 (שני טייסים, נווט / מכוון פצצה, שלושה מקלעני אוויר ומהנדס טיסה)
אורך: 26.59 מטר
מוטת כנפיים: 30.2 מטר
גובה: 6.93 מטר
שטח כנף: 136 מ"ר
יחס אורך-מוטת כנפיים-גובה: 6.5:1
משקל נטו: 22,498 ק"ג
משקל ברוטו: 26,943 ק"ג
משקל המראה מרבי: 31,751 ק"ג
כוח: 4 מנועי בריסטול הרקולס XI,‏ 1,500 כ"ס (1,100 קילוואט) כל אחד
מדחפים: 3 להבים במהירות קבועה בקוטר 4.11 מטר
מפרט > ביצועים

מהירות מרבית: 454 קמ"ש בגובה של 3.8 ק"מ
מהירות שיוט: 320 קמ"ש
טווח: 3,750 ק"מ
גובה מקסימלי: 5 ק"מ
קצב הטיפוס: 4.1 מטר לשנייה
מפרט > חימוש

רובים: שמונה מקלעי בראונינג בקוטר 0.303 אינץ' (7.7 מ"מ): שניים באף, ארבעה בזנב ושניים בגב
פצצות: יכולת נשיאה של עד 6,350 ק"ג פצצות
לקריאה נוספת

מיכאל בוואייר ג'. פ., The Stirling Bomber. הוצאת Faber and Faber‏, 1980 (ISBN 0-571-11101-7)
ג'ונתן פלקונר, Stirling at War. הוצאת Ian Allan‏, 1991 (ISBN 0-7110-2022-1)
רון מקיי, Short Stirling in Action, Aircraft Number 96, הוצאת Squadron/Signal Publications Inc.,‏ 1989 (ISBN 0-89747-228-4)
צ'ראלי פוטן, 7‎ x X x 90 (The Story of a Stirling Bomber and its Crew), הוצאה עצמית, 1986
Short Stirling Remembered, Air History Series No. 1. הוצאת Wingspan‏, 1974 (ISBN 0-903456-03-6)
ג'ונתן פלקונר, Stirling Wings: The Short Stirling Goes to War, הוצאת Budding Books‏, 1997 (ISBN 1-84015-004-1)
ראו גם

אוורו לנקסטר
הנדלי פייג' הליפקס
הערות שוליים

↑  Short Stirling – Bomber Command Museum of Canada (באנגלית)
↑  מטוסי הסטירלינג שהיו בשימוש הממלכה המאוחדת היו בשירות חיל האוויר המלכותי
↑  Short Stirling – Tangmere Museum, www.tangmere-museum.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536424005171  GND: 4291354-8  LCCN: sh85128166 
צוות קרקע מבצע משימות תחזוקה
פנים המטוס
תא הטייס
תרשים המשווה את הסטירלינג (צהוב) עם בני דורו; אוורו לנקסטר (כחול) והנדלי פייג' הליפקס (ורוד).
תצלום שצולם מתוך תא הטייס
גדוד טולכרם

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מרץ 2022 – הווה (כ־3 שנים)
 אידאולוגיה:  התנועה הלאומית הפלסטינית, אנטי-ציונות 
 קבוצות אתניות:  פלסטינים
 מייסדים:  סייף אבו לבדה
 מנהיגים:  אמיר אבו חדיג'ה (נהרג במרץ 2023) אבו שוג'אע (נהרג באוגוסט 2024) מוחמד עבדאללה (נהרג באוקטובר 2024)
 מפקד נוכחי:  ?
 מטה:  טולכרם
 אזורי פעילות:  יהודה ושומרון (נפת טולכרם ונפת קלקיליה)
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 חברים:  מאות פעילים
 חלק מ:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, חמאס חמאס
 בעלי ברית:   גדודי עז א-דין אל-קסאם   גדודי חללי אל-אקצא   גוב האריות
 מתנגדים:  ישראל ישראל   הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 קרבות:  מלחמת חרבות ברזל (מבצע מחנות קיץ, מבצע חומת ברזל)
 
גדוד טולכרם היא קבוצת טרור פלסטינית חמושה המזוהה עם פלגים פוליטיים פלסטיניים שונים. גדוד טול-כרם הופיע לראשונה במרץ 2022 בעיר הפלסטינית טולכרם ביהודה ושומרון ובסיסיה נמצאים בעיר טולכרם ומחנה "נור שמס". הגדוד הוקם בסוף 2021 כקבוצה של פלוגות אל-קודס, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני אף על פי שהפך לעצמאי במרץ 2022 עם מייסדו סייף אבו לבדה. מחבלים רבים מארגוני טרור שונים בהם גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס הצטרפו לקבוצה זו, ובתחילת 2023 הצטרפו לגדוד רבים מחברי גדודי חללי אל-אקצא תחת השם "קבוצת תגובה מהירה" שייסד המחבל אמיר אבו חדיג'ה.
פיגועי טרור והתקפות

ב-30 במאי 2023 ביצע הגדוד את פיגוע הירי בחרמש שבו נרצח תושב היישוב חרמש מאיר תמרי.
ב-5 באוקטובר 2023, במהלך פשיטת כוח צה"ל בעיר, נפצעו 5 חיילי צה"ל בהם 3 באורח קשה על ידי מחבלי הגדוד.
ב-19 באוקטובר 2023, התעמת הגדוד עם כוחות משמר הגבול וחטיבת מנשה שפשטו על מחנה טול כרם ומחנה הפליטים נור שמס, והרגו קצין מג"ב אחד ופצעו 10 חיילים ושוטרים.
ב-18 באפריל 2024 פתחו כוחות צה"ל במבצע צבאי רחב היקף של יומיים במחנה הפליטים נור שמס בטול כרם. הקבוצה ניהלה עימותים באמצעות מטעני חבלה ורובים תוצרת בית. 9 חיילי צה"ל נפצעו בקרב ולפחות 10 מחבלים נהרגו במהלך הפשיטה.
ב-29 במאי 2024 הוביל הגדוד שורה של פיגועי ירי על היישוב בת חפר שגרמה נזק לרכוש. הקבוצה גם טענה שחדרה לקהילה ופשטה על בית, תוך שהיא תפסה מקלע ואקדח. לדיווח שלהם לא היה אימות.
ב-24 ביוני 2024, הקבוצה פוצצה מרחוק שני מטעני חבלה לעבר היישוב בת חפר. לא דווח על נפגעים.
ב-1 ביולי 2024, הקבוצה התעמתה עם כוחות ישראליים במחנה הפליטים נור שמס. בעזרת חומר נפץ תוצרת בית הצליחה הקבוצה להשבית רכב משוריין פנתר ישראלי, וכתוצאה מכך נהרג חייל צה"ל וחייל נוסף נפצע קשה.
ב-16 ביולי 2024, הקבוצה קיבלה אחריות על פיגוע מטען חבלה ליד הכפר רמין, שבו נפצעו 3 יהודים תושבי האזור.
ב-17 ביולי 2024, פוצצה הקבוצה מטען חבלה סמוך להתנחלות חרמש, ופצעה 4 ישראלים, בהם 2 חיילים שאינם בתפקיד ו-2 אזרחים.
פיגועי טרור והתקפות > מבצע חומת ברזל

ב-27 בינואר 2025 דווח כי עשרות מחבלים מהמיליציה התחילו בהתארגנות עם המטרה לבצע מתקפת פתע ממחנה נור-א שמס בהשראת 7/10. בתגובה לכך הרחיב צה"ל את מבצע חומת ברזל לטולכרם. באותו יום צה"ל חיסל מהאוויר את מפקד חמאס בנור א-שמס וראש התארגנות הטרור של חמאס בטולכרם.
ב-29 בינואר הכריזה ישראל מלחמה על המיליציה.
ב-20 בפברואר 2025 לקחו אחריות על נסיון פיגוע ענק באמצעות פיצוץ מטעני חבלה באוטובוסים בגוש דן.
הערות שוליים

↑  "مقاتلو كتيبة طولكرم للجزيرة نت: هكذا نطور عملنا العسكري". قناة الجزيرة (בערבית). 17 בדצמבר 2023. אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2023. נבדק ב-17 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israel-Palestine war: Palestinians killed by Israeli drone during raid in occupied West Bank". Middle East Eye. 19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Israeli border officer, 13 Palestinians killed in West Bank clashes, airstrike". The Times of Israel. 19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "10 terrorists killed, 8 arrested in two-day Tulkarm raid". The Jerusalem Post. 20 באפריל 2024. נבדק ב-25 באפריל 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hamas terrorists fire at Jewish community in Bat Hefer, near Tulkarm, The Jerusalem Post, 29 במאי 2024 {{citation}}:  (עזרה)
↑  ""شهداء الأقصى" تكشف تفاصيل عملية اقتحام منزل ضابط من جيش الاحتلال" (בערבית). 30 במאי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Explosions heard near wall separating Tulkarm and Bat Hefer, central Israel - report, The Jerusalem Post, 23 ביוני 2024 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Soldier killed, another seriously hurt by roadside bomb in West Bank's Nur Shams, The Times of Israel, 1 ביולי 2024 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Hamas's military wing takes responsibility for Ramin intersection terror attack, The Jerusalem Post, 17 ביולי 2024 {{citation}}:  (עזרה)
↑  IDF: Two off-duty soldiers, two civilians wounded in blast near West Bank settlement Hermesh, The Times of Israel, 18 ביולי 2024 {{citation}}:  (עזרה)
↑  יואב זיתון, "יורים עלינו, לתפוס קנה": לוחמי דובדבן בטול כרם, 3 ק"מ מכביש 6 | תיעוד בלעדי, באתר ynet, 28 בינואר 2025
↑  עינב חלבי, אלישע בן קימון, צה"ל מרחיב את המבצע ביו"ש לטול כרם: מפקד חמאס בנור א-שמס חוסל מהאוויר, באתר ynet, 27 בינואר 2025
↑  צה"ל ושב"כ מאשרים: חוסל "ראש התארגנות הטרור" של חמאס בטולכרם, באתר מעריב אונליין, 27 בינואר 2025
↑  השר כ"ץ הכריז על הרחבת מבצע "חומת ברזל" למחנות טרור נוספים | עכשיו 14, באתר www.now14.co.il