stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שביתת סטודנטים
שביתות סטודנטים בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בישראל נערכו שביתות סטודנטים אחדות, בעיקר על רקע המחלוקת על גובה שכר הלימוד.
בשנת 1998 פתחה התאחדות הסטודנטים בישראל במאבק להפחתת שכר הלימוד לפחות ב-50% או לביטולו כליל. המאבק כלל השבתה של כל מוסדות ההשכלה הגבוהה למשך יותר מחודש, הפגנות (שלוו במעצרים ובתלונות על אלימות משטרתית), שביתת רעב של חלק ממנהיגי הסטודנטים והקמת אוהל מחאה ברחבת אוניברסיטת תל אביב, בו התקיימו 'שיעורים אלטרנטיביים' עם אנשי רוח שבאו לתמוך בשובתים. מאבקם של הסטודנטים מיקד את תשומת הלב הציבורית בשכר הלימוד, ואהוד ברק כלל הבטחה מפורשת להפחתת שכר הלימוד במסע הבחירות שלו לראשות הממשלה ב-1999. למימוש ההבטחה כינס שר החינוך יוסי שריד בשנת 2001 את ועדת וינוגרד, אשר המליצה להפחית את שכר הלימוד ב-50% בתוך חמש שנים; המלצה זו מומשה באופן חלקי בלבד, לאחר החלפת השלטון ושכר הלימוד בישראל הופחת בפועל בכ-20%.
בנובמבר 2006 כינסו שרת החינוך יולי תמיר ושר האוצר אברהם הירשזון ועדה חדשה לבחינת נושא שכר הלימוד בישראל, והעמידו בראשה את שר האוצר לשעבר אברהם שוחט. ועדה זו קמה כדי לבדוק את מצב ההשכלה הגבוהה ושכר הלימוד בישראל. נציגי מרצים, סגל זוטר וסטודנטים הביעו התנגדות לעצם כינוס הוועדה והטילו ספק במנדט שניתן לה, בשל הרכבה, שייצג לטענתם בעיקר את משרד האוצר ולא כלל נציגים מטעמם, ומכיוון שלשיטתם מדובר במסמוס ההחלטה שנתקבלה כבר בוועדת וינוגרד. לאחר הסכמי הבנות, שבהן גם הכנסת נציגי הסטודנטים לתת-הוועדה העוסקת בענייני שכר, המרצים קיבלו על עצמם את הוועדה וכך גם בתחילה הסטודנטים, אך האחרונים חזרו בהם כיוון שלטענתם לא היה בכוונת הממשלה לקיים את ההסכמים הללו. לאחר חופשת הפסח, בסמסטר אביב 2007, פתחו ארגוני הסטודנטים בשביתה על מנת להשיג שלוש מטרות מוצהרות:
החזרת התקציבים שקוצצו ממערכת ההשכלה הגבוהה מאז שנת 2000,
חזרה למתווה וינוגרד,
ביטול ועדת שוחט.
סטודנטים מפגינים נגד ועדת שוחט בגן וואהל לוורדים בירושלים
רפאל קירכנר

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1875 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  2 באוגוסט 1917 (בגיל 42) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 תחום יצירה:  ציור, איור, אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 הושפע על ידי:  אלפונס מוכה 
 
רפאל קירכנר (בגרמנית: Raphael Kirchner;‏ 1876 – 2 באוגוסט 1917) היה אמן, צייר דיוקנאות ומאייר אוסטרי, הידוע בעיקר בזכות אר נובו ועבודות נערות פין-אפ (אנ') מוקדמות, בעיקר בפורמט גלויות.
ראשית החיים

קירכנר נולד בשנת 1876 בווינה, אוסטריה, ולמד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה.
הוא עבר לפריז בשנת 1900, והכין איורים למגזינים כמו La Vie Parisienne. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עבר קירכנר לארצות הברית.
הוא התגורר בעיר ניו יורק עד מותו בשנת 1917.
יצירה

רפאל קירכנר הפיק למעלה מאלף ציורים ורישומים שפורסמו בחייו, בעיקר בצורת גלויות. הסדרה האסייתית שלו "גיישה" הייתה בין הפופולריות ביותר, עם למעלה מ-40,000 גלויות שנמכרו. הסדרה היא דוגמה בולטת להשפעה בין ארט נובו במערב לאמנות היפנית בתקופת מייג'י וטאישו. ציוריו הארוטיים של קירכנר שמצטיינים ביופי נשי, נמכרו בצורת גלויות והופיעו בדפי מגזינים שהיו מועדפים על ידי חיילים אירופאים ואמריקאים במלחמת העולם הראשונה.
הצייר הפרואני אלברטו ורגס, מחשובי ציירי הפין-אפ ציין את קירשנר כדמות שהשפיעה עליו ועל ציוריו של נשים יפות ואירוטיות.
הוא צייר כרזות ופרסומות לסרטים ואיורים למגזינים של גברים. קירכנר גם הפיק מספר קטן של פסלים, חלקם צולמו לגלויות.
בניו יורק הוא גם הפיק עיצובי תלבושות להפקות תיאטרון מוזיקלי.
"נערות קירכנר"

לאחר שארצות הברית הצטרפה לכוחות הברית במלחמת העולם הראשונה, הגיעו בשנים 1917–1918 חיילים אמריקאים לחזית בצרפת עם גלויות ומגזינים של "נערות קירכנר". בציורי נערות אלה, הן צוירו שמנמנות יותר מ"אחיותיהן" הצרפתיות ופחות ארוטיות. מפרסמי הגלויות הצרפתיים הדפיסו מחדש את ציוריו של קירכנר שצייר במהלך הקריירה הפריזאית שלו.
הידיעה על מותו של הצייר לא הוכרזה רשמית, וכמה עיתונים צרפתיים כתבו שהוא חזר לחזית המזרחית, ואף כינו אותו "גרמני מושחת".
"הנערות" שלו הסתובבו בחזיתות המלחמה, והן לא היו היחידות - אמנים אחרים הגיעו להרוויח את לחמם ולתמוך במורל הכוחות בשלהי המלחמה, כשהם מפיקים ומוכרים ציורים דומים לעבודתו של קירכנר.
השפעתו המתמשכת של קירכנר על ז'אנר הפין-אפ עדיין הייתה מוכרת בתקופת מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  First World War.com - Who's Who - Raphael Kirchner, www.firstworldwar.com
↑  Levy, Florence Nightingale (1917). American Art Directory, Volume 14. The American Federation of the Arts. p. 324.
↑  "Raphael Kirchner: Biography and Image Gallery"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499280805171  PLWABN: 9810666107605606  BnF: cb149712622 (data)  GND: 1013339878  ISNI: 0000 0001 2281 4361  LCCN: no2012038160  NKC: mzk2015882048  RKD: 222259  SNAC: w6360rs7  SUDOC: 172275539  ULAN: 500118005  VIAF: 69203031   WorldCat (עם VIAF): 69203031 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רפאל קירכנר".
רוברט סולו

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1924 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בדצמבר 2023 (בגיל 99) לקסינגטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מקרו-כלכלה, כלכלה, צמיחה כלכלית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד (1951)  בית ספר תיכון ג'יימס מדיסון 
 מנחה לדוקטורט:  וסילי לאונטיף 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  בית הספר  לניהול MIT סלואן 
 תלמידי דוקטורט:  Francis M. Bator, Hanaa Abdel-Aziz Kheir-El-Dine, Sanjit Bose, Anthony John Blackburn, Harry Grubert, Harvey Earl Lapan, Steven Douglas Beggs, Jonathan Rhys Kesselman, Rafael Lusky, Fred David Arditti, Vincent Deacon Taylor, Marian Krzyzaniak, Louis Lefeber, Michael Hans Spiro, Simone Clemhout, Leon Louis Wegge, Edward D. Kalachek, William Nichols Talmers, Alexander Cukierman, Philip Anthony Musgrove, Stacey Marie Tevlin, Martina Copelman, Daniel Martin Gorodetsky Raff, Beth Anne Wilson, Sanghoon Ahn, Kobsak Pootrakool, Takahiro Miyao, Fredrick Hendrick Huizinga, Judy Ann Wachtenheim, Turgay Osman Özkan, Samuel L. Myers, Margaret Claire Agnew, Lynn Elaine Browne, Marc Joshua Lonoff, Nathan Blair Forrester, Maha Saleh Ibrahim, Barbara Dianne Pauls, Charlie Bean, איתן ששינסקי, ג'ורג' אקרלוף, Arjun Kumar Sengupta, ג'וזף שטיגליץ, Robert Hall, Robert J. Gordon, ויליאם נורדהאוס, Martin Weitzman, Michael D. Intriligator, George Perry, Ronald W. Jones, Alain Enthoven, פיטר דיאמונד, Herbert Mohring, Harvey M. Wagner, Ronald Findlay, Peter Berck, Avinash Dixit, Alan Blinder, Mario Baldassarri, הלברט וייט, Glenn Loury, Robert D. Cairns, Malcolm Galatin, Arnold Kling, Ray Fair, Arthur Robson, Meir Kohn, Robert Pindyck, Vittorio Corbo, Steven Shavell, Jeremy Siegel, John G. Riley, Katsuhito Iwai, Koen Vermeylen 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (1987)  עמית החברה האקונומטרית (1957)  המדליה הלאומית למדעים (1999)  מדליית ג'ון בייטס קלארק (1961)  פרס אדם סמית (1985)  הרצאת פישר-שולץ  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מדליית החירות הנשיאותית  מדליית יובל המאה של הרווארד  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 
רוברט סולו מקבל את המדליה הלאומית למדעים מנשיא ארצות הברית, ביל קלינטון (1999)
רוברט מרטון סולו (באנגלית: Robert Merton Solow;‏ 23 באוגוסט 1924 – 21 בדצמבר 2023) היה כלכלן-מקרו אמריקאי יהודי שנודע בעיקר בזכות חקר הצמיחה הכלכלית, זוכה פרס נובל לכלכלה ב-1987.
ביוגרפיה

רוברט סולו נולד בברוקלין, ניו יורק. ב-1940, בגיל 16, החל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד לאחר שזכה במלגה. הוא למד סוציולוגיה, אנתרופולוגיה וכלכלה במשך שנתיים אך משמלאו לו שמונה עשרה שנים, החליט להתגייס לצבא. הימים היו ימי מלחמת העולם השנייה וסולו הוצב בצפון אפריקה ולאחר מכן באיטליה ושוחרר באוגוסט 1945.
לאחר שחזר לארצות הברית נישא ושב להרווארד, הפעם כדי להתמקד בכלכלה. מורו היה וסילי לאונטיף, בעצמו זוכה פרס נובל לכלכלה. ב-1951 השלים את עבודת הדוקטורט שלו ובמקביל לכהונה קצרה כמרצה באוניברסיטת קולומביה, הצטרף לסגל המחלקה המפורסמת לכלכלה של MIT – מוסד אשר היה ביתו מאז עד פרישתו ב-1995.
ב-1987 זכה בפרס נובל לכלכלה על "תרומתו לתאוריה של צמיחה כלכלית".
תרומתו לכלכלה

בשנות ה-50 וה-60 פיתח סולו מודל של צמיחה כלכלית, שמקובל לראותו כמודל הנאו קלאסי של הצמיחה. העבודה התאורטית מציגה פונקציית ייצור הקושרת בין תשומות – הון ועבודה – לתוצר לאומי גולמי ולאופן שבו הוא משתנה, או צומח לאורך הזמן.
סולו לא הסתפק בתאוריה ואמד בשנות השישים את פונקציית הייצור בארצות הברית. בין התוצאות החשובות של עבודתו הייתה ההכרה כי את חלק הארי של הצמיחה בפועל אין לייחס לעלייה בכמות ההון במשק או לשיעור הגידול של האוכלוסייה, אלא לשיפורים טכנולוגיים המאפשרים לעובד נתון לייצר יותר באמצעות כמות הון נתונה. לפני פרסום מאמריו של סולו בנושא, מקובל היה להתייחס רק לגידול בהון ועבודה כגורמים לצמיחה. סולו הראה שהגורם השלישי, הנקרא מאז "השארית של סולו" הוא העיקרי. את השארית הסביר על ידי שינויים טכנולוגיים אקסוגניים.
תוצאה חשובה אחרת היא הנייטרליות לאורך זמן של אותם שיפורים טכנולוגיים: סולו הראה שטכנולוגיה אינה משנה את היחס לפיו מתחלק התוצר בין העובדים לבעלי ההון.
ביחד עם עמיתו ל-MIT פול סמואלסון, תרם סולו נדבכים נוספים לתאוריה הכלכלית הרווחת של העידן, המודל הנאו-קלאסי. בין השאר תרם לפיתוח התאוריה של עקומת פיליפס ושילובה בתמונה הנאו-קלאסית הכוללת.
תרומה חשובה נוספת של סולו למקרו-כלכלה ולפונקציית הייצור הייתה הוספת משאבים טבעיים כגורם ייצור, בנוסף על הון, עבודה וטכנולוגיה.
פרט לעבודתו המדעית, התנסה גם בכלכלה מעשית כשהיה חבר במועצה המייעצת לנשיא קנדי בין 1961 ל-1963.
נפטר ב-21 בדצמבר 2023.
ריצ'רד קויל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1972 (בן 52) שפילד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת יורק  Birkdale School  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק 
 בן או בת זוג:  ג'ורג'יה מקנזי 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד קויל (באנגלית: Richard Coyle; נולד ב-27 בפברואר 1972) הוא שחקן אנגלי.
קורות חייו

קויל נולד בשפילד שבאנגליה.
 הוא הבן הרביעי במשפחה בת 5 בנים. אביו היה בנאי. הוא התחיל את קריירת המשחק שלו בעקבות עבודה כבדרן במעבורת, שם אמר לו במאי התיאטרון שיש לו כישרון משחק וכדאי לו לעסוק בכך. ב-1995 למד שפות ופילוסופיה באוניברסיטת יורק והתקבל לבית הספר למשחק היוקרתי "אולד ויק" שבבריסטול. את לימודיו סיים ב-1998 באותה שנה יחד עם דין לנוקס קלי ועם עודד פהר.
קריירה > קולנוע וטלוויזיה

קויל התחיל לשחק בטלוויזיה בסדרה "לורנה דון" בתפקיד ג'ון ריד, בסאגה "חרב של כבוד" עיבוד לספרו של אוולין וו, ובסרט הקולנוע של מייק לי "טופסי טורווי". בעיבוד של 1999 לרומן "רעיות ובנות" מאת אליזבת גסקל שיחק בתפקיד מר קוקס. הפריצה הגדולה שלו הייתה בשנת 2000 כשקיבל את התפקיד של ג'ף מורדוק בסדרה הקומית "זיווגים". ב-2003 העדיף לא להמשיך להופיע בעונה הרביעית של הסדרה וכן סירב לשחק בפרק הפרידה. בראיון ב-2005 אמר קויל שאינו רוצה להיות מזוהה עם התפקיד.
ב-2002 ו-2003 כיכב בסדרה קצרת הימים "Strange" של ה-BBC, והשתתף בסרטי הקולנוע "אקסטזי", "פרנקלין" ובסרט "שנה מופלאה". באוקטובר 2006 השתתף בפרק ספיישל של "המפצח" "Cracker: Nine Eleven", וכיכב בסדרה "חושפי האמת" ב-ITV 1. עוד שיחק בעיבוד המודרני למחזה "אותלו" מ-2001 בתפקיד מייקל קסיו.
ב-2004 שיחק קויל בסרט "ליברטין" בתפקיד אלקוק, משרתו של ג'ון וילמוט, רוזן רוצ'סטר השני, לצדו של ג'וני דפ. ב-2010 הופיע בסרטו של מייק ניואל "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" בתפקיד טוס, אחיו הבכור של ג'ייק ג'ילנהול.
הוא לוהק לתפקיד הראשי של שפריץ פון סתמבור (Moist von Lipwig) בסרט הקולנוע " Going Postal" המבוסס על ספר באותו שם (בעברית: "מהומה רבה על לא דוור") מאת טרי פראצ'ט.
בסרטו של רני הארלין "5 Days of War" (שהופץ גם בשם "Georgia") שיחק קויל בתפקיד ראשי. הסרט מתרחש ב-2008 על רקע המלחמה בין רוסיה לגאורגיה על השטח של דרום אוסטיה. בספטמבר 2011 הופיע קויל בתפקיד ויליאם וינתרופ בסרט הבכורה של מדונה כבמאית "וואליס ואדוארד" העוסק בדוכס ובדוכסית מווינדזור. בסרט המפלצות הקומי האירי "Grabbers" הופיע בתפקיד גארדה קירן או'שיאה. בסרט האימה "Outpost: Black Sun" מ-2008 גילם קויל את וולאס. ובסרט "Pusher" רימייק מ-2012 לסרט באותו שם מ-1996, שיחק בתפקיד פרנק.
ב-2012 הצטרף קויל לצוות השחקנים של הסדרה "פרשיות סמויות" של ערוץ USA בתפקיד סיימון פישר סוכן ה-FSB, ומושא אהבתה של אנני ווקר, בגילומה של פייפר פראבו. דמותו מופיעה עד לאמצע העונה השלישית של הסדרה.
ב-2014 רשת NBC החלה לשדר את הסדרה "Crossbones" כאשר קויל מגלם את טום לו, שתפקידו להרוג את הפירט "שחור הזקן" (בגילומו של ג'ון מלקוביץ').
קריירה > תפקידים בתיאטרון

ב-2002 לוהק קויל לתפקיד הראשי במחזה "The York Realist" מאת פיטר גיל, ובהפקה של המחזה "Proof" בתיאטרון דונמאר ורהאוס בלונדון לצדה של גווינת' פלטרו. בעקבות הצלחתו הוא לוהק למחזה "After Miss Julie" העיבוד המחודש של פטריק מרבר למחזה מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג, יחד עם קלי ריילי והלן בקסנדייל. מספטמבר ועד נובמבר 2004 שיחק קויל בתפקיד הראשי במחזה "דון קרלו" מאת פרידריך שילר בבימויו של מייקל גרנדייג', ההפקה הועברה לווסט אנד והוצגה שם מינואר ועד אפריל 2005. צוות השחקנים כלל את דרק ג'קובי, פיטר אייר ואונה סטאבס.
מאוגוסט ועד ספטמבר 2006 שיחק קויל בהפקה של פיטר גיל למחזה "הבט אחורה בזעם" מאת ג'ון אוסבורן בתיאטרון המלכותי בבאת'. ב-2008 כיכב קויל במחזות "המאהב" ו-"The Collection " מאת הרולד פינטר בתיאטרון קומדי בלונדון לצדם של צ'ארלי קוקס וג'ינה מקי.
ב-2010 הופיע קויל בתפקיד ג'ון במחזה "Polar Bears" מאת מארק האדון בדונמאר ורהאוס.
ב-2014 שיחק בתפקיד מקדאף במחזה "מקבת'" שביימו קנת בראנה ורוב אשפורד בתיאטרון "פארק אווניו ארמורי".
במשחק הווידאו "פולקלור" מגלם קויל את תפקיד קיטס. בנוסף הקליט קויל ספרי שמע כמו " At The Mountains of Madness" ואת "The Shadow Over Innsmouth" מאת הווארד פיליפס לאבקרפט.
חיים אישיים

קויל היה נשוי לשחקנית ג'ורג'יה מקנזי ולבני הזוג יש בת משותפת, פרודי, שנולדה ב-2008. משנת 2011 הוא במערכת יחסים עם השחקנית רות' ברדלי.
הערות שוליים

↑  "Richard Coyle". BFI. אורכב מ-המקור ב-2015-12-22. נבדק ב-2015-12-17.
1 2  North, Madeleine (16 בנובמבר 2003). "Richard Coyle: Grounded, centred, earthy... it's just a northern thing". The Independent. UK. ארכיון מ-2010-06-16. נבדק ב-2010-04-05. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Interview: Richard Coyle, actor - News". Scotsman.com. 23 במאי 2010. נבדק ב-2012-04-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Steven Moffat (Writer/ Creator of Coupling)". ReadJunk.com. נבדק ב-2012-02-16.
↑  "The Big Interview: Richard Coyle | The Official London Theatre Guide". Officiallondontheatre.co.uk. נבדק ב-2012-02-16.
↑  Joyce Eng (3 באפריל 2012). "Covert Affairs exclusive: meet Annie's new assignment - a KGB spy!". TV Guide. נבדק ב-8 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vlada Gelman (4 בספטמבר 2012). "Covert Affairs post mortem: show bosses on Lena's betrayal and Annie/Auggie's future". TVLine.com. נבדק ב-8 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie. "Richard Coyle To Star In NBC's 'Crossbones'". Deadline. נבדק ב-2014-05-31.
↑  Georgina Littlejohn (12 בינואר 2012). "By royal appointment: Princess Beatrice parties with the Queen of Pop as she attends Madonna's film premiere after-party". Daily Mail. נבדק ב-8 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007374497705171  BIBSYS: 11038133  BNE: XX5099636  BnF: cb166632623 (data)  GND: 143631519  ISNI: 0000 0001 2036 1047  LCCN: no2001087116  MusicBrainz: 40de58eb-5415-483a-b885-2dcdc8e28cbb  NKC: xx0156177  NTA: 336578822  SUDOC: 158170210  VIAF: 167302256   WorldCat (עם VIAF): 167302256
שאנדור מאראי

| --- | --- |

 לידה:  11 באפריל 1900 קושיצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 התאבד:  21 בפברואר 1989 (בגיל 88) סן דייגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Grosschmid Sándor Károly Henrik 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג, אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 שפות היצירה:  הונגרית, גרמנית, אנגלית 
 יצירות בולטות:  הנרות בערו עד כלות, המורדים 
 בן או בת זוג:  Ilona Matzner (17 באפריל 1923–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1990)  פרס המורשת ההונגרית (1996) 
 חתימה:   
 
שאנדור מאראי (בהונגרית: Márai Sándor; במקור שאנדור גרוסשמידט פון מארה; 11 באפריל 1900 – 21 בפברואר 1989) היה סופר הונגרי.
קורות חייו ומפעלו הספרותי

מאראי נולד ב-11 באפריל 1900 בעיר קאשה, כיום קושיצה שבסלובקיה, למשפחה בעלת שורשים גרמניים "סאכסים". כמתנגד למשטר הקומוניסטי בהונגריה, מאראי היגר עם אשתו ובנו המאומץ ב-1948, תחילה לאיטליה ושווייץ, ואחר-כך, ב-1952, לניו יורק. במשך כ-15 שנה, בשלבים המוקדמים של המלחמה הקרה, עבד ברדיו אירופה החופשית. ב-1980 עבר לסן דייגו. בשנותיו האחרונות שקע מאראי בדיכאון ומצבו הבריאותי הידרדר בעקבות מות אשתו ב-1986 ומות בנו המאומץ כשנה לאחר מכן, עד שב-21 בפברואר 1989 התאבד בירייה. הוא השאיר אחריו שלוש נכדות.
מאראי היה אחד הסופרים ההונגרים הפוריים ביותר במאה העשרים. במשך שנות חייו הארוכות כתב מאראי יותר מחמישים יצירות: רומנים, נובלות, סיפורים קצרים ויומנים. במהלך חייו היה מוכר בעיקר במולדתו, וזכה להכרה והצלחה ברחבי העולם רק כעשור לאחר מותו. ייחודה העיקרי של כתיבתו הוא בהצלחתה לפענח את מבטי הזרות של הגולה והתלוש וביכולתה לרדת ליסודות תחושת הניכור של האדם המודרני. הזרות והניכור הם היסודות המרכזיים ביצירתו של מאראי, אשר חי כבר בשנות העשרים תשע שנים מחוץ לגבולות הונגריה. גם מוצאו הגרמני ועיר מולדתו הקרועה בין הונגריוּת, גרמניוּת וסלובקיוּת הביאו אותו בדיעבד להתנגד לפשיזם ולקומוניזם – לאו דווקא בגלל תפיסותיו הפוליטיות, אלא בעיקר מחמת חוסר יכולתו להזדהות לגמרי עם מקום אחד ומשטר אחד. מאראי ראה בלשון ההונגרית את ביתו, ובכל זאת היה אזרח העולם ואדם שרוב חייו עברו עליו בניכר.
למן הרומן הראשון שמאראי פרסם, "השוחט" שיצא לאור בווינה בשנת 1924, התבלטה כתיבתו בניתוחיה הפסיכולוגיים. אחת מפסגות יצירתו, "וידוייו של בורגני" (1935), מצטיינת ביסודות אוטוביוגרפיים וידויים, שנהפכו למותג הספרותי של מאראי. עיקר הספר בקורות הגיבור, נער בן ארבע-עשרה הבורח מביתו ומתקומם נגד סביבתו הבורגנית. יצירת מופת אחרת של מאראי היא "סינבאד חוזר הביתה" (1940), רומן המספר על היום האחרון בחייו של היוצר גיולה קרודי (1878-1933).
בשנת 1942 נבחר לחבר בהתכתבות וכעבור שנה לחבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
גזה פון רדוואני, במאי קולנוע היה אחיו.
ספרים שתורגמו לעברית

הנרות בערו עד כלות (1942), יצא לאור בתרגומה של מרים אלגזי בהוצאת כתר, 2002.
גירושין בבודה, יצא לאור בתרגומה של מרים אלגזי בהוצאת כתר, 2006.
הירושה, יצא לאור בתרגומה של מרים אלגזי בהוצאת כתר, 2007.
האמיתית, יצא לאור בתרגומה של מרים אלגזי בהוצאת כתר, 2009.
זכרונות מהונגריה 1944 - 1948, יצא לאור בתרגומה של רותי גליק בהוצאת כתר, 2012.
המורדים (1930), יצא לאור בתרגומו של דוד טרבאי בהוצאת כתר, 2012.
הערות שוליים

↑  Scott Martelle, After Death, a Literary Rebirth, Los Angeles Times, Jan. 15, 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264921405171  PLWABN: 9810695476605606  BIBSYS: 90617704  BNE: XX1318631  BnF: cb121846555 (data)  CANTIC: a10282610  CiNii: DA05861552  GND: 118730789  ICCU: IEIV030948  ISNI: 0000 0001 2122 348X  LCCN: n88621768  LNB: 000067482  NDL: 00921520  NKC: jn19990210417  NLA: 54724207  NLG: 84255  NLK: KAC200106254  NSK: 000203491  NTA: 099232774  RERO: 02-A003625384  SELIBR: 254107  SUDOC: 030431042  Trove: 1592313  VIAF: 17266902   WorldCat (עם VIAF): 17266902 
פסל של שאנדור מאראי בעיר הולדתו קושיצה
שארל גודישו-בופרה

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1789 אנגולם, צרפת 
 פטירה:  16 בינואר 1854 (בגיל 64) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום מגורים:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  פרס מונטיון - מדע (1835) 
 
שארל גודישו-בופרה (בצרפתית: Charles Gaudichaud-Beaupré; ‏4 בספטמבר 1789 -16 בינואר 1854) היה בוטנאי צרפתי בן המאה ה-19 שתיאר מינים רבים מאמריקה הדרומית. קיצור שמו בנומנקלטורה בוטנית הוא Gaudich.
ביוגרפיה

גודישו-בופרה למד רוקחות וכימיה בקוניאק ובאנגולם. בשנת 1817 נשלח כבוטנאי מטעם המוזיאון לטבע בפריז למסע סביב העולם, בו קנה את שמו כבוטנאי חשוב. בשנים 1831 ו-1836 נשלח למסעות נוספים בדרום אמריקה, שם אסף מינים רבים שעדיין לא היו מוכרים למדע ותיארם; כן תיאר את הפלורה של איי פוקלנד. עם שובו לפריז ממסעותיו מונה לפרופסור לרוקחות בבית הספר לרפואה של פריז והיה חבר בחברה הבוטאנית הצרפתית מיום היווסדה.
בשנת 1837 גודישו-בופרה נבחר לחבר מלא באקדמיה הצרפתית למדעים.
גודישו-בופרה הלך לעולמו ב-1854 בפריז.
שגרירות מצרים בלונדון

| --- | --- |

 מידע כללי
 כתובת:  סאות' סטריט 26, לונדון
 עיר:  מייפייר, לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°30′29″N 0°09′07″W﻿ / ﻿51.508137°N 0.15199°W﻿ / 51.508137; -0.15199
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי הממלכה המאוחדת–מצרים
 שגריר:  מוחמד אשרף כמאל אל-ח'ורי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסשגרירות מצרים בלונדון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסשגרירות מצרים בלונדון
 
שגרירות מצרים בלונדון (באנגלית: Embassy of Egypt, London, בערבית מצרית: سفارة مصر, في لندن) היא הנציגות הדיפלומטית של מצרים בממלכה המאוחדת.
מצרים מחזיקה בבניינים נוספים בלונדון: קונסוליה כללית ברחוב לאונדס 2, בלגרביה, משרד עיתונות ומידע ברחוב אוקספורד 299, משרד תרבות בצ'סטרפילד גארדנס 4, מייפייר ומשרד רפואי בלונגרידג' רוד 47, ארלז קורט.
ב-2011 התקיימו הפגנות מחוץ לשגרירות כחלק מהמחאה נגד חוסני מובארכ. ב-2013 התקיימו הפגנות מחוץ לשגרירות בעקבות העימותים האלימים בקהיר בין תומכיו ומתנגדיו של מוחמד מורסי. הפגנות נוספות באותה השנה התקיימו בשגרירות נגד העלייה במספר התקיפות המיניות נגד נשים במצרים.
גלריה

לוחית מוזהבת בכניסה לשגרירות עם כיתוב בערבית ואנגלית, בראש הלוחית סמל מצרים
משרד תרבות מצרי בצ'סטרפילד גארדנס 4
הערות שוליים

1 2  "The London Diplomatic List" (PDF). 14 בדצמבר 2013. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-12-11. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Dozens gather outside Egyptian embassy in London". 28 בינואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Protest at Egyptian Embassy in London as Egypt's massacre continues". 16 באוגוסט 2013. אורכב מ-המקור ב-29 באוקטובר 2013. נבדק ב-28 באוקטובר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "A global day of protest against the growing number of sexually violent attacks against women in Egypt saw protests outside the Egyptian embassy in London". 13 בפברואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
שאבי באביקה

שאבי וורן באביקה (בצרפתית: Shavy Warren Babicka; נולד ב-1 ביוני 2000 בליברוויל שבגבון) הוא כדורגלן גבונזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת טולוז מהליג 1 ובנבחרת גבון.
קריירת מועדונים

באביקה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות מנגה ספורט מליגת העל הגבונזית וקיובו ספורטס מליגת העל הרואנדית.
קריירת מועדונים > אריס לימסול

ב-5 באוגוסט 2021 חתם באביקה באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך באביקה ב־21 באוגוסט בניצחון 2–1 על אולימפיאקוס ניקוסיה. ב-12 בדצמבר של אותה שנה כבש באביקה את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–0 בדרבי של לימסון מול אפולון כאשר הוא כבש צמד באותו משחק. ובסך הכל סיים את העונה עם 3 שערים ב-28 הופעות בליגה. בעונתו השנייה בקבוצה עונת 2022/2023 כבש באביקה 8 שערים ב-35 הופעות וסייע לקבוצה לזכות באליפות הראשונה בתולדותיה. בעונה לאחר מכן בשלב הבתים בליגה האירופית כבש באביקה 3 שערים עבור לימסול. בליגה הוא כבש שער בודד בשנים עשר משחקים עד ינואר.
קריירת מועדונים > טולוז

ב-14 בינואר 2024 חתם באביקה בטולוז מליגת העל הצרפתית, אשר שילמה עבורו 2.75 מיליון אירו במה שהיווה שיא עבור אריס לימסול למכירת שחקן.  באביקה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-21 בינואר במשחק הגביע נגד רואן. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך באביקה ב-28 בינואר בהפסד 0–2 ללאנס. ב-4 בפברואר כבש באביקה את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 3–2 על ריימס.
קריירה בינלאומית

ב-4 ביוני 2022 ערך באביקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גבון, בניצחון 1–0 על נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
הערות שוליים

↑  Alex Moucketou Moussounda et Shavy Warren Babicka s'engagent avec le club Chypriote de Aris Limassol באתר Gabon News, ‏ 5 באוגוסט 2021 (בצרפתית)
↑  Record fee for Babicka transfer! | Aris Limassol, Aris Limassol Official Website (באנגלית)
שרה גפי

| --- | --- |
 לידה:  5 בנובמבר 1770 ברמינגהאם, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  24 באוגוסט 1852 (בגיל 81) בריסטול, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 
שרה גפי (Sarah Guppy; 1770–1852) הייתה מהנדסת וממציאה באנגליה במאה ה-19 ועזרה בהקמה של גשר בקליפטון (אנ').
ביוגרפיה

שרה גפי נולדה בשם שרה מריה ביץ' בשנת 1770 בברמינגהם למשפחה עשירה שעסקה בסחר בפליז. ב-1795 עברה לבריסטול והתחתנה עם סמואל גפי איש עסקים שעסק גם כן בתחום הפליז והברזל. בתחילת הנישואים שלה, גפי עבדה ביחד עם בעלה בעסקיו. בשנים הללו סמואל הוציא כמה פטנטים שעסקו בייצור מסמרים שעזרו למנוע היצמדות של בלוטי-ים לספינות, עסק שהפך אותו ואת גפי למאוד עשירים.
בו בזמן גפי גידלה שישה ילדים והוציאה כמה סיפורים לילדים. בנוסף, גפי עסקה באותו הזמן בחייה המקצועיים והוציאה מספר פטנטים משלה.
ב-1830 סמואל בעלה נפטר, ולאחר 7 שנים היא התחתנה מחדש עם צ'ארלס קוט. נישואיה השניים היו הנושא של ביקורת רבה בתקופה, מאחר שצ'ארלס היה צעיר ממנה ב-30 שנה. צ'ארלס הרבה להמר ובזבז את הכסף של גפי במהירות. בעקבות זאת ובגלל סיבות אחרות בסוף חייה לא נשאר לה ההון המוקדם שצברה אך עדיין המשיכה להחזיק בהרבה השקעות בתחומים שונים.
דוגמה חשובה להשקעותיה היא הרכבת המערבית הגדולה שתוכננה על ידי איזמבארד קינגדום ברונל אותו פגשה ככל הנראה במהלך עבודתה על הגשר בקליפטון ושהיה גם שותף עסקים עם בנה תומאס.
ב-1852 גפי נפטרה בגיל 72 ונאמר שחוכמתה לא נעלמה גם בזקנתה.