stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוגרית
הדת האוגריתית

הדת האוגריתית התמקדה באל המרכזי, שנקרא אֵל, "אבי האנושות" (אַב אַדמ), "בורא הברואים" (בני בנות, כלומר "בונה הבנויים"), המלך אבי השנים (מלכ אַב שנמ), תארים שיש להם מקבילים בתוארי אלוהי המקרא. בספר מלכים א', פרק כ"ב, פסוקים י"ט-כ"ב, ישנו תיאור של ה' נפגש במועצה שמיימית, תיאור דומה לזה נמצא גם בכתבים האוגריתיים. אל זה מתואר כזקן בעל זקן, וכחכם, לטפן ובעל לב, שהכל נזקקים לרשותו, בכל מיני עניינים, והוא יושב במקום נסתר, "בנבכי נהריים, בקרב אפיקי תהומות" (מבכ נהרמ קרב אַפק תהמתמ).
אלים חשובים נוספים היו בנו של אל, בעל האדיר, אל הגשם והסערה, מלך הארץ, שכס מלכותו בפסגת הר צפון, אשרה אלת האדמה - אשתו של אל ואם האלים, הבתולה ענת היפה, אלת המלחמה והפטרונית של בני האדם, עשתרת אלת הציד והפריון. והאלים הרעים: ים אל הים והנהרות שמנסה לשלוט על הארץ ונופל לפני בעל, ומוֹת אל המוות והשאול שבידו נשמות כל בני האדם ולעיתים גם אלים כמו שמש ובעל נבלעים בגרונו, וכך יש הסבר רעיוני ללילה ולעונת הקיץ, שבהם שוכנים בהתאמה שמש ובעל בתחתית האדמה בממלכתו של מות.
אלים נוספים שנעבדו באוגרית היו אלת השמש - שפש מאור האלים, ירח אל הלבנה ובת זוגו נכל ואב, דגן - אל התבואה. חורון, רשף, אל האומנות כושר וחסיס הבונה בתים ויוצר כלי מלחמה משוכללים, שחר - אל הזריחה ושלם - אל השקיעה, הכושרות אלות הפריון, ובנותיו-נשותיו של בעל: פדרי אלת הערפל, טלי אלת הטל וארצי אלת העפר.
שמות רבים משמות האלים כמו "אל", "בעל", "אדון", "ים", "מות", "שחר", "שלם", "רשף", "כושר", "טלי" ו"ארצי" קשורים, ללא ספק, למילים העבריות המקבילות להם.
לאלים יש גם עוזרים ושליחים שעוזרים להם בפעילות שלהם. לחלק מהעוזרים יש שמות כפולים. העוזרים הידועים ביותר הם עוזרו של בעל גפן ואוגר, עוזרה של אשרה קדש ואמרר ועוזריו של ים, מפלצות המים האדירות: התנין, לותן פתן בריח, ולותן פתן עקלתון בעל שבעת הראשים (המופיעים גם בתנ"ך).
האלים מתוארים בהרבה היבטים כבני אדם. גם פיזיולוגית ובמיוחד פסיכולוגית. יש להם צרכים גופניים ורגשות כבני אדם. הם רק חזקים יותר, מהירים יותר, ובעלי יכולות על טבעיות שונות. ולכן יש להיכנע להם, להיעזר ביכולותיהם, ולעבוד אותם בפולחנים שונים, לרוב זביחה של בשר בקר וצאן, וניסוך יין, כדי שירעיפו מרוב טובם על בני האדם.
הכלכלה

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים. (22 במאי 2024)
הכלכלה הייתה מבוססת על שלושה עמודי תווך:
הכלכלה המלכותית.
מענקי הקרקע אשר ניתנו לפקידים המלכותיים אשר היו מקושרים לחקלאים ולבעלי מקצועות אחרים.
הקהילה הכפרית.
הסקטור החקלאי סיפק את כל הצרכים הבסיסיים של התושבים. כושר הייצור היה מעבר לצורכי התושבים המקומיים, כתוצאה מכך נוצר עודף. העודף בכושר הייצור הביא להתמחויות שונות וליצירת תעשייה מקומית. באוגרית ייצרו חפצי אומנות, כלים, מכשירים, נשק ומוצרי טקסטיל.
העודף בכושר הייצור הביא למיזמי מסחר שונים. העיר ייצאה תוצרת חקלאית ומוצרים אשר יוצרו בעיר.
במקביל ייבאה העיר מוצרי מותרות. העיר הפכה לגורם מתווך במסחר בין הערים והממלכות השונות במרחב.
המסחר באוגרית היה מאורגן ומסודר על ידי השלטון המלכותי. הסוחרים היו מאורגנים בגילדה והיו מחולקים לשתי קבוצות: הקבוצה הראשונה הייתה כפופה ישירות למלך, הקבוצה השנייה הייתה חצי עצמאית אבל גם היא שרתה את המלך.
מלכי אוגרית

על-פי הטבלאות, מלכי אוגרית היו:
נקמד (נִקְמַדּוּ) הראשון
יקרמ (יַקַרוּם) הראשון
אִבר (אִיבִּירַה) הראשון
עמתֿתמר (עַמִּישְׁתַמְרוּ) הראשון
נקמד (נִקְמַדּוּ) השני
אַרחֿלב (אַרִחַלְבּוּ) בן נקמד השני
נקמפע (נִקְמֵפַּע) בן נקמד השני
עמתֿתמר (עַמִּישְׁתַמְרוּ) השני, בן נקמפע
אִבר (אִיבִּירַה) השני, בן עמתֿתמר השני
נקמד (נִקְמַדּוּ) השלישי
עמרפאִ (עַמִּוּרַפִּיא) בן נקמד השלישי
ראו גם

ערכים בנושא אוגרית:
כתבי אוגרית
שירה אוגריתית
אוגריתית
אלפבית אוגריתי
המזמורים החוריים מאוגרית
עוד:
אבלה
מרי
אמר
לקריאה נוספת

מומלץ לעיין גם בחומר המופיע בערכים בנושא אוגרית בראו גם. ספרות נרחבת על כתבי אוגרית ניתן למצוא בכתבי אוגרית#לקריאה נוספת ובשירה אוגריתית#לקריאה נוספת.
John Gray, Some Archaeological Sites and the Old Testament: Ugarit: A Canaanite Metropolis of the Bronze Age, The Expository Times 66, 1955-08, עמ' 326–330 doi: 10.1177/001452465506601103
Michael C. Astour, Maʾḫadu, the Harbor of Ugarit, Journal of the Economic and Social History of the Orient 13, 1970, עמ' 113–127 doi: 10.2307/3596082‏, JSTOR 3596082
הערות שוליים

1 2 3 4  Stanislav Segert, A Basic Grammar of Ugaritic Language: With Selected Text and Glossary, University of California Press, 1984, עמ' 13
↑  Ugarit in Retrospect: Fifty Years of Ugarit and Ugaritic, ערך על ידי Gordon Douglas Young,‏, 1981, עמ' 7–8
↑  Andrew R. George, The Gilgameš epic at Ugarit, Aula Orientalis 25, 2007, עמ' 237–254
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 10
↑  אליעזר (אד) גרינשטיין, הספרות האוגריתית, בתוך "ספרות המקרא: מבואות ומחקרים - כרך שני", עורכת: ציפורה טלשיר, ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 2011, עמוד 496
↑  Stanislav Segert, A Basic Grammar of Ugaritic Language: With Selected Text and Glossary, University of California Press, 1984, עמ' 13
↑  משה כוכבי, איתמר זינגר, נדב נאמן וישראל פינקלשטיין, ‏דיון: אבן העזר הישראלית ואפק הכנענית, קתדרה 27 בדצמבר 1982, עמ' 22-26
↑  משה כוכבי, אפק - אנטיפטריס חמשת אלפים שנות היסטוריה, רעננה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989, עמוד 73
↑  המכתב באתר רשות העתיקות
↑  ישעיהו כ"ז א'; תהלים ע"ד י"ג, י"ד; איוב כ"ו י"ג; איוב מ'.
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, פילדלפיה: ענבל, 1996, עמ' 676
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל (אל קונה ארץ) • אשרה • בעל־הדֻּ/הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד • רפאים |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558581405171  GND: 4078500-2  LCCN: sh85139301  NKC: ge192282  VIAF: 316429387   WorldCat (עם VIAF): 316429387 
הארמון המלכותי באוגרית
הריסות מקדש האל דגן באוגרית
פתח חירום בארמון אוגרית
כתובת באוגריתית שנמצאה באוגרית: "טב[ח גד] בחלב" אזכור למנהג כנעני קדום של בישול גדי בחלב. מקורו של איסור בשר בחלב על פי חוקרי ההקשר המקראי לתרבויות המזרח הקרוב העתיק
רשימת בעלי מקצועות באוגריתית, מכתבי אוגרית
צלמית הבעל מברונזה שנמצאה באוגרית, מוצגת במוזיאון הלובר
כלי ריטון (אנ') מייבוא מיקני שנמצא באוגרית
תגליות

| --- | --- |

 התאגדות:  עמותה
 תחום:  ארכאולוגיה, חינוך
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ישראל רחובות, ישראל
 מייסדים:  מכון ישראלי לארכאולוגיה 
 מנכ"ל:  אלון שביט
 מנהל פעילות:  שחר גופר
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים)
 אתר רשמי
 
תגליות - ארכאולוגיה לכל היא מרכז העשרה ישראלי בנושאי ארכאולוגיה, היסטוריה, תרבויות ולימודי ארץ ישראל.
תגליות הוקמה בשנת 2004 על ידי עמותת מכון ישראלי לארכאולוגיה, במטרה להוות גשר בין העולם האקדמי לקהל הרחב ובמטרה להציב את הארכאולוגיה בלב ההתעניינות והשיח הציבורי בישראל. תגליות מתמחה בהנגשת הארכאולוגיה על כול גווניה לציבור הרחב. תגליות מאמינה שבאמצעות חינוך לאהבת העבר והארכאולוגיה ניתן לעודד את הציבור בכלל, ומקבלי ההחלטות בפרט, לשמור על העתיקות ולהפנות תקציבים לשם כך.
סיור תגליות בחפירות העיר חלוצה בנגב, בעת חפירה ארכאולוגית באתר. מרץ 2023
חזונה של "תגליות" הוא השבת הארכאולוגיה של ארץ ישראל למרכז השיח בציבוריות הישראלית, כפי שזו הייתה בראשית המאה ה-20 ובעשורים הראשונים של מדינת ישראל.
יחס הציבור בישראל לארכאולוגיה

בעשורים הראשונים של מדינת ישראל היה קיים עניין ציבורי נרחב בתגליות ארכאולוגיות חדשות, רבים ביקרו באתרים הארכאולוגים אשר זכו לתקציבי חפירה, שימור ופיתוח תיירות . יש לציין שמנהיגים ציונים רבים ראו בארכאולוגיה כלי להוכחות הזיקה בין העם היהודי לארץ ישראל בעקבות גילויים של ממצאים כגון מגילות ים המלח, כתובת נקבת השילוח, שרידי המצור על מצדה, בתי כנסת עתיקים כמו בבית אלפא ותלים מקראיים כמו מגידו, חצור וגזר. יש לציין את קיומם של אירועים בעלי אופי לאומי באתרים ארכאולוגיים כמו מסעות תנועות נוער וטקסים צבאיים במצדה או תהלוכות אל קברות המכבים.
בשליש האחרון של המאה ה-20 הלך וירד מעמד הארכאולוגיה בישראל כחלק מירידת המעמד של מדעי הרוח בעולם. סטיב רוזן מציע שדעיכת הארכאולוגיה בזהות הישראלית נבעה מסיבות פנימיות וביניהן: ירידת הלאומיות, המיתוס הלאומי ועיצוב הזהות במקביל לעליית הביקורת ההיסטורית. אימוץ הגישה המחקרית הביקורתית התקבלה בקרב ארכאולוגים שונים אשר פקפקו בניסיונות העבר להשתמש בשרידים ארכאולוגים כהוכחות לסיפורי התנ"ך. קול ביקורתי זה ניתן לקרוא לדוגמה במאמרו של הארכאולוג פרופ' זאב הרצוג אשר התרפסם במוסף הארץ בשנת 1999 תחת הכותרת: "התנ"ך - אין ממצאים בשטח".
סיבה נוספת לירידת מעמדה הציבורי של הארכאולוגיה נעוצה בכך שממצאים ארכאולוגים ומחקרים חדשים אינם זוכים לחשיפה תקשורתית נרחבת כבעבר. למעשה, מרבית התגליות הארכאולוגיות החדשות מתפרסמות בכתבי עת מדעיים וכנסים אקדמיים שאינם פתוחים בדרך כלל, או אינם ידועים לציבור הרחב.
בעשורים האחרונים חל שינוי מסוים לטובה בעניין הציבורי כלפי הארכאולוגיה בעקבות חשיפתם של ממצאים ארכאולוגיים מרשימים במיוחד (כמו חפירות הענק בתל בית שמש, היישוב הנאוליתי העצום במוצא, מפעל היין הביזנטי ביבנה, ותל א-סוויר), פיתוח תיירותי של אתרי עתיקות, מיזמים ארכאולוגיים קהילתיים (כמו בעיר העתיקה של לוד) וכמו כן פעילויות הסברה וחינוך כמו אלו שמקיימת "תגליות".
תחומי הפעילות של 'תגליות'

תגליות הוקמה בשנת 2004 על ידי עמותת מכון ישראלי לארכאולוגיה על מנת להשיב את הארכאולוגיה למרכז השיח הציבורי. תגליות משמשת כערוץ תקשורת מוביל, עדכני, אמין ואיכותי המעביר את הנושאים האקדמיים הבוערים לידיעת הקהל הרחב בדרכים שונות.
הפעילויות של תגליות מתקיימות באמצעות חוקרים בכירים מהאקדמיה ומרשות העתיקות ומוגשות בצורה מהימנה ובגובה העיניים. תגליות פועלת להעלאת המודעות למחקרים החדשניים ביותר, למחלוקות האקדמאיות בעלות עניין ציבורי ולדיונים האקטואליים המתקיימים כל העת.
לאורך השנים הרצו והדריכו במסגרת "תגליות" בכירי הארכאולוגים הישראליים, מכל האסכולות המחקריות הקיימות באקדמיה הישראלית. לדוגמה - פרופ' אהרן מאיר, פרופ' אסף יסעור-לנדאו, פרופ' ארתור סגל, פרופ' בועז זיסו, פרופ' יובל גדות, פרופ' יוסף גרפינקל, פרופ' ישראל פינקלשטיין, פרופ' משה פישר, פרופ' עודד ליפשיץ, פרופ' עמי מזר, פרופ' נילי ואזנה, פרופ' איילת גלבוע, פרופ' יאנה צ'חנובץ, פרופ' רינה טלגם ועוד.
תגליות דוגלת ביצירת קשר בלתי אמצעי בין הציבור, החוקרים והממצאים הארכאולוגיים. לדוגמה, במהלך הסיורים מוזמנים המשתתפים לסיור באתרי העתיקות, לראות את הממצאים החדשים ולשמוע הדרכה באתר עצמו מפי הארכאולוגים שחפרו וחקרו את האתרים.
"כנס תגליות" אשר מתקיים מדי שנה בחודש ינואר, הוא הכנס הארכאולוגיה הפופולרי והגדול ביותר בישראל, בו משתתפים למעלה מ-400 איש מדי שנה. במהלך כנס זה מציגים החוקרים בפני הציבור הרחב תגליות ארכאולוגיות אשר נחשפו לאחרונה וחידושי מחקר. בכל שנה נושא הכנס משתנה ולאורך השנים עסק ב:  ארכאולוגיה והתנ"ך, הארכאולוגיה של הר הבית, ארכאולוגיה והברית החדשה, מגפות בעולם העתיק, מצרים העתיקה והתנ"ך ועוד.
בנוסף, "תגליות" מפעילה פעילויות העשרה הכוללות:
מאגר מידע באתר תגליות של מאמרים בגובה העיניים בנושא ארכאולוגיה שנכתבו על ידי מומחים.
סדרת הרצאות שבועית מפי מומחים בכירים בהן מוצגות תגליות ארכאולוגיות חדשות בפני הציבור שלא במסגרת כנסים אקדמיים.
סיורים לאתרים ארכאולוגיים בהדרכת הארכאולוגים אשר חפרו בהם.
השתלמויות למורי דרך המוכרות על ידי משרד התיירות, שמטרתן להכשיר את המדריכים להעביר מידע ארכאולוגי מהימן ומעודכן לתיירים ולקהל ישראלי.
סמינרים לימודיים בחו"ל בדגש ארכאולוגיה בהדרכת מומחים ישראליים ביעדים עם דגש ארכאולוגי (כמו מצרים, ירדן, טורקיה, איטליה, יוון ועוד)
התנדבות בחפירות ארכאולוגיות המנוהלות על ידי מכון ישראלי לארכאולוגיה.
הערות שוליים

1 2 3  סטיב רוזן, להגיע לבגרות: דעיכת הארכאלוגיה בזהות הישראלית, קרדום לחפור בו: ארכאולוגיה ולאומיות בארץ ישראל, 2008, עמ' 171 - 186
↑  חיה כץ, הארכאולוגיה שמעל והארכאולוגיה שמתחת: יחס החברה הציונית-דתית לארכאולוגיה 1967-194, קתדרה גיליון 160, 2016, עמ' 105 - 122
↑  פייגה, מיכאל, הקהילות המדומיינות של הארכיאולוגיה: על לאומיות, אחרות ופני השטח, תרבות דמוקרטית 12, 2009, עמ' 167-205
↑  אפרים הלוי, האם הארכיאולוגיה אכן ראויה למעמד של "פוסק עליון" בבית הדין של ההיסטוריה המקראית?, אבני דרך : מסות ומחקרים בהיסטוריה של עם ישראל, שי לצבי (קותי) יקותיאל / עורכים: עמנואל אטקס, דוד אסף, יוסף קפלן, 2015
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'זאב הרצוג,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'התנ"ך. אין ממצאים בשטח, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2017
↑  בועז גרוס, חפירות הענק בתל בית שמש, באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה
↑  מיזם לוד, באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה
↑  תגליות, באתר תגליות
↑  רשימת המרצים והמדריכים, באתר תגליות
↑  מאגר המידע של תגליות, באתר תגליות
טיול תנועת הנוער "הנוער העובד" לאתר הארכאולוגי מצדה בשנת 1951
כנס תגליות השנתי, ינואר 2022 במוזיאון תל אביב לאומנות. כנס תגליות השנתי הוא הכנס הארכאולוגי הגדול מדי שנה בישראל
פרופ' ישראל פינקלשטיין מרצה בכנס תגליות השנתי
סמינר ארכאולוגי של תגליות למרגלות הפירמידה הגדולה בגיזה, מצרים. פברואר 2023
כנס תגליות השנתי "ארכאולוגיה ומקרא" ב-31 בינואר 2025 בו השתתפו למעלה מ-500 איש
מרחב אשר

| --- | --- |

תחנת משטרת זבולון
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   משטרת ישראל
 סוג:  מרחב גאוגרפי משטרתי
 פיקוד
 יחידת אם:   מחוז חוף
 דרגת המפקד:  תת-ניצב
שוטרי סיור של תחנת משטרת עכו
מרחב אשר הוא אחד משלושת המרחבים במחוז חוף של משטרת ישראל. המרחב מתפרס לאורך קו החוף, מראש הנקרה ועד חיפה.
המרחב חולש במערב באזור תעשייה קישון ובתי הזיקוק, בדרום קריית טבעון, במזרח אבו סנאן ובצפון ראש הנקרה.
מפקד המרחב הנוכחי הוא תת-ניצב אייל ראון
תחנות

מרחב אשר מאגד 3 תחנות:
| תחנה | כתובת | יישובים בגזרת התחנה |
| --- | --- | --- |
| זבולון | ההסתדרות 291, חיפה | קריית טבעון, קריית אתא, קריית ים, קריית ביאליק, קריית מוצקין, קריית חיים, בסמת טבעון, רכסים, שער העמקים, בית זייד, רמת יוחנן, אפק, כפר חסידים |
| נהריה | שדרות בן צבי פינת העצמאות, נהריה | נהריה, לוחמי הגטאות, רגבה, ראש הנקרה, לימן, גשר הזיו, מנות, געתון, שתולה, שומרה, אדמית, חניתה, גורן |
| עכו | ההגנה 16, עכו | עכו, שמרת, עין המפרץ, כפר מסריק, יסעור, אחיהוד |
הערות שוליים

↑  מרחבים חדשים במחוז חוף, באתר משטרת ישראל, ‏6 באוגוסט 2018
תחנת משטרת נהריה
תחנת משטרת עכו
נחל רשפון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 שפך:  נחל פולג 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת נתניה מוגדלת) נחל רשפון(למפת נתניה רגילה) נחל רשפון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל רשפון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל רשפון
 
נחל רשפון הוא נחל אכזב והיובל הדרומי של נחל פולג.
הנחל זורם באבוס (שקע) שבין רכסי הכורכר השני והשלישי בחוף השרון ואגן ההיקוות שלו כולל את מושב רשפון, חלקו המזרחי של כפר שמריהו, השכונות הצפוניות של הרצליה, השכונות המערביות של רעננה, מערב בני ציון וחרוצים ומזרח קיבוץ יקום.
אף על פי שעבר הסדרה משמר הנחל מגוון בתי גידול לחים וערכיותו לשימור גבוה.
מקור השם

העיר הקדומה ארשף (ארסוף/אפולוניה) שכנה בחוף הים ממערב לנחל, העיר נקראה על שמו של האל הכנעני רשף, בעקבות העיר נקרא המושב השכן לחורבותיה רשפון ובעקבותיו גם הנחל.
מהלך הנחל

תחילתו של הנחל באבוס שבין גבעת הכורכר שעליה יושב כפר שמריהו לבין נחלת עדה בהרצליה וכפר בתיה ברעננה, הנחל זורם צפונה באבוס, כיום לאורכה של מסילת הרכבת, אוסף בדרכו יובלים מקריית שרת ברעננה, בני ציון, שפיים וחרוצים ומתמזג עם נחל פולג מצפון מזרח לקיבוץ יקום באזור אגמון פולג.
חי וצומח

בעבר היה הנחל יוצר בחורף ובאביב רצף שטחים מוצפים לאורך אפיקו אשר היו מקיימים מגוון בתי גידול לחים ואילו על גבעות הכורכר והחמרה היה צומח יער אלוני השרון.
יער אלוני השרון נכרת והנחל עבר הסדרה אך למרות זאת הוא מקיים בית גידול לח הכולל צומח גדות, סבך קנה, עבקנה, אחו לח, שדה באחו לח ושלוליות חורף, בין הצמחים הנדירים הצומחים בו נמצאים אגמון החוף ודמסון כוכבני ועופות מים הנמשכים אליו ומוצאים בחישת הקנים מסתור.
בצפונו של מושב רשפון נמצאת בריכת חורף מלאכותית המטופחת על ידי תושבי הישוב.
ממזרח לנחל קיימות שמורות בני ציון וחרוצים המשמרות את נוף גבעות החמרה וממזרח לקיבוץ יקום קיימים ריכוזים של אירוס הארגמן.
צפונית לשפכו של נחל רשפון לנחל פולג נבנה אגמון פולג המשחזר במקצת את אופייה של ברכת רמדן שיובשה.
היסטוריה

שפע המים והמזון משכו את בני האדם לאגן נחל פולג (שנחל רשפון הוא חלקו הדרומי) לפחות מאז התקופה המוסטרית לפני כ-40,000 שנה.
הביצות שמשכו את בני האדם בתקופת האבן, יצרו בתקופות מאוחרות יותר צוואר בקבוק בדרך הים שחייבה את כל העובר בה לעבור דרך תל פולג שהפכה לעיר המרכזית באזור החל מהתקופה הכנענית.
הביצות המשיכו להגביל את ההתיישבות באזור, על פי סקר אגן הפולג היישובים באגן (ח' ג'יוס וח' אום אל-עוליקה), היו מעל קו גובה 25 שהיווה ככל הנראה את המפלס המרבי של מי הביצות והיישובים נוסדו בשוליו.
מפעל הייבוש הגדול של מרזבת הפולג מתוארך כנראה למאה הששית (בתקופה הביזנטית 324-640) החפיר הכנעני הועמק ונפרץ ברכס הכורכר מעבר "שחתך" את העיקול שהקיף את הרכס מדרום. בעקבות מפעל זה נוסדו היישובים הביזנטיים באזור תל יצחק, חרוצים ובני ציון ויישובים אחרים התרחבו אחרי שגדל סביבם היצע קרקע חקלאית משובחת.
החקלאות באותה תקופה כללה כנראה כרמים ומטעי זיתים, כפי שעולה ממצאי המתקנים החקלאיים שנמצאו בחפירות. הגתות שנמצאו באותה תקופה כוללות גתות קטנות, פרטיות, בצד גתות גדולות יותר, לעיתים עם בסיס לבורג במרכזן. בתקופה זו נחפרו גם בארות בשולי השטחים הביצתיים.
העיבוד כלל את גבעות החמרה, שבתוספת זיבול הפכה לאדמה ניתנת לעיבוד ואת שקעי הנזאז, שבהם, אך הקרקע העשירה יותר הייתה האדמות חומות ושחורות שבעמק.
היישוב הצפוף שחייב גם את תחזוקת מפעלי הניקוז ירד יחד עם כלל היישוב בארץ ישראל החל מהמאה השמינית לספירה, הביצות ויער אלוני התבור על הגבעות התפשטו שוב ובסוף המאה התשע עשרה לא היה ישוב קבוע באגן נחל רשפון.
יער אלוני התבור (יער השרון) נפגע מאוד במחצית השנייה של המאה התשע עשרה אך שרידיו המשיכו להתקיים כמעט עד סופה.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה שימש הנחל כקו מגע בין כוחות הבריטים לעות'מאניים ולגרמנים.
הריק היישובי סייע בידי המתיישבים היהודיים שחזרו לארץ החל מסוף המאה התשע עשרה, גבעות החמרה התגלו כטובות לגידול הדרים ובדרומו של העמק נוסד פרדס גן רש"ל ולאחריו מושב רשפון, מושב בני ציון וקיבוץ יקום. לאחר קום המדינה נוספו שכונות גן רשל, נחלת עדה ומושב חרוצים.
בדרום העמק הפכו השכונות שנוסדו על אדמת הפרדסים לשעבר לשטח עירוני כמעט רצוף והנחל הפך למעשה לתעלת ניקוז במרכזם של נתיבי איילון (כביש 20) בעוד שצפונו שהיה ביצתי הרבה יותר עדיין שומר על אופיו הפתוח אם כי במרכז אגן הניקוז עוברת מסילת הרכבת.
חשיבות אקולוגית

למרות שערוץ הנחל עבר הסדרה וכיום עוברת לאורכו מסילת הרכבת הוא עדיין משמר לאורכו מגוון בתי גידול לחים, בית גידול שהולך ונעלם במישור החוף.
במפגש נחל רשפון עם נחל פולג הוקם אגמון פולג המשחזר מעט מנוף ביצת רמדן שהייתה בו.
גם נוף גבעות החמרה והכורכר ובעלי החיים והצמחים הייחודיים לו הולך ונעלם ושמורת הטבע בני ציון-חרוצים משמרת מעט ממנו.
עם זאת התוכנית להרחבת נתיבי איילון צפונה מאיימת על קיומו.
מסלולי טיול

דרך עפר עוברת לכל אורכו של הנחל.
מסלול טיול מסודר קיים באגמון פולג.
לקריאה נוספת

אתר מכון דש"א נחל פולג וסביבתו סקר, ניתוח והערכה של משאבי טבע, נוף ומורשת האדם
אתר מפה טיול רכב שטח מנחל רשפון לנחל פולג
אתר iNature אגמון פולג
הערות שוליים

↑  רשפון בת שמונים, באתר yoaview.com
↑  נחל פולג וסביבתו סקר, ניתוח והערכה של משאבי טבע, נוף ומורשת האדם (עמ' 16), באתר מכון דש"א, ‏2005
↑  שלולית החורף, באתר מושב רשפון
↑  אגמון פולג, באתר iNature.info
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'משה גלעד,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'באגמון פולג האיכות חשובה מהכמות, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2021
שדה פסלים

| --- | --- |

דגם (1968)
 מידע כללי
 פַּסל:  עזרא אוריון
 תאריך יצירה:  1972-1968
 טכניקה וחומרים:  גבס (מודל)
 ממדים בס"מ
 אורך:  50
 רוחב:  93
 גובה:  23
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אמנות אדמה 
 
עזרא אוריון עם דגם "שדה פסלים" (1968)
"שדה פסלים" היא תוכנית ומודל לפסל סביבתי שיצר עזרא אוריון בין השנים 1968–1972. על אף שהתוכנית לא יצאה לפועל, הרי שהיא היוותה חידוש בפיסול הישראלי של שנות ה-60 של המאה ה-20 ומקור ממנו מימש אוריון פסלים עצמאיים שונים.
אאא

שדה הפסלים של אוריון בנגב מ-1968 היה חלק ממגמת ההתנגדות הרומנטית לעיר הגדולה.  [...] אוריון דיבר על שדה הפסלים שלו במונחים של פריצות אור לתוך מסות גבוהות של חושך עטוף בטון; קתדרלות של אור ואבן. הוא דיבר על מערכות פסלים, על קהילות פסלים וכמובן על שדות פסלים.
גלריה

אוריון עם מודל "שדה פסלים" בסטודיו (1968)
דגם "האלמנט המרכזי" (1968)
דגם של "שדה כוח נטוי" (1968 בקירוב)
אוריון, יונה פישר ווילם סנדברג בפתיחת התערוכה במוזיאון ישראל (1974)
מבקרים מתבוננים בדגם בתערוכה במוזיאון ישראל (1974)
, אנדרטה לחטיבת אלכסנדרוני (1972), מצפה גדות, רמת הגולן
"שדה כח נטוי" של עזרא אוריון (1990–1991) בשכונת רמת אביב ג' בתל אביב-יפו
הערות שוליים

↑  ראו: פישר, יונה, "שדה פסלים", קו 10, 1969, עמ' 5
↑  ראו: עזרא אוריון: שדה פסלים: מודלים, רישומים, תצלומים ותוכניות לפרויקט, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1974.'"`UNIQ--ref-00000001-QINU`"'
↑  ראו: פישר, יונה, "שדה פסלים", קו 10, 1969, עמ' 5; וגם: "שדה פסלים במרחב שדה-בוקר", אוסף עזרא אוריון, המרכז לאמנות דיגיטלית, חולון, ארגז 4, תיק 3, תת-תיק 3 (ינואר 1970)
↑  ראיון עם אלון אוריון על עזרא אוריון, דעת מדבר, 2020
↑  יונה פישר העיר על הפיסול בנוף של אותה עת כי נע בין מוטיבציה ליצור "מבנה שופע אנרגיה", שבו הנוף מהווה מעין "אמתלה או תרוץ", לבין ניסיון להגיע אל מקום כסממן של תרבות שאיננה קשורה לציוויליזציה. ראו: פישר, יונה; מנור-פרידמן, תמר, לידת העכשיו - העשור השני, 1958-1968, מוזיאון אשדוד לאמנות, אשדוד, 2008, עמ' 30.
↑  ראו: גולדבר, קרן, בין חושך לאור חיוור גבוה, באתר ערב-רב, 19/10/2016
ז'ורז' לקואנט

ז'ורז' לקואנט (בצרפתית: Georges Lecointe ‏ 29 באפריל 1869 – 27 במאי 1929) היה קצין ימי ומדען בלגי. הוא היה רב-החובל של הספינה בלגיקה (ספינה, 1884) ומשנה למפקד המשלחת האנטארקטית הבלגית, הראשונה שחרפה באנטארקטיקה. לאחר שובו לבלגיה ייסד את ארגון הקטבים הבינלאומי והיה מעורב בייסוד מועצת המחקר הבינלאומית והאיגוד האסטרונומי הבין-לאומי.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

ז'ורז' לקואנט נולד באנטוורפן ב-29 באפריל 1869. אביו היה מורה בעל-שם למתמטיקה והוא עצמו התגלה כבר בגיל צעיר כתלמיד מחונן. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית המלכותית של בלגיה בשנת 1886 ואחר למכון הקרטוגרפי הצבאי.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1891 התמנה לסגן משנה בגדוד התותחנים הראשון ולאחר תקופת מה בבית הספר של חיל הפרשים באיפר, עבר בהצלחה של מבחן הקצונה של האקול פוליטקניק לצי הצרפתי. ממשלת בלגיה העבירה אותו לצי הצרפתי, שם קודם ב-1897 לסגן באוניה צרפתית, או לקפטן-קומנדר בצבא הבלגי. ההעברה הזאת, בת שלוש השנים, הייתה חריגה, תוצאה של ראיון רשמי עם לאופולד השני, מלך הבלגים: רק עוד קצין בלגי יחיד נענה בחיוב לבקשה כזאת, אך חברו, אמיל דאנקו, שאף הוא יצא עם המשלחת הבלגית לאנטארקטיקה, נענה בשלילה. .
בין 1894 ל-1897 הוכשר על כמה ספינות בים התיכון, באוקיינוס האטלנטי, קוצ'ינצ'ינה וטונקין. בשת 1897 סופח למצפה הצרפתי של לשכת קווי האורך ופרסם קורס בניווט אסטרונומי וחישוב מקום מדויק. "La navigation astronomique et la navigation estimée" נועדו לסטודנטים של הצי בבית הספר הפוליטכני. על הישג זה קיבל את אות לגיון הכבוד  בצרפת, שמלך בלגיה  לאופולד השני הרשה לו להשתמש בו בבלגיה. בספרו השני, "יצירת הצי הבלגי הלאומי" ("'La création d'une marine nationale Belge"), ביקש להקים מחדש את הצי הבלגי, שפורק בשנת 1862.
המשלחת האנטארקטית הבלגית

יש לזכור, שחבורת "בלגיקה" הייתה קוסמופוליטית מאין כמותה, והיה זה עניינו של הקצין השני לשמור על אחדות בין כל העובדים ולהפיק מהם את מיטב העבודה האפשרית.
התנהגותו של לקואנט הייתה ראויה להתפעלות: נעים הליכות ותקיף, הבטיח לעצמו יחס של כבוד מכולם כאחד. כנווט ואסטרונום, לא היו לו מתחרים, וכשלקח על עצמו בהמשך את עבודת המגנטיות, הצטיין בפועלו גם במחלקה זו. לקואנט ייזכר תמיד כאחד מעמודי התווך של משלחת זו.
רואלד אמונדסן, "הקוטב הדרומי"
הערות שוליים

↑  פ. קוקס, אנציקלופדיה לביוגרפיה לאומית, בעריכת האקדמיה המלכותית למדעים, לספרות ולאמנות של בלגיה, 1961, עמ' 545–546, פרק: לקואנט, ז'ורז' 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810548574305606  BnF: cb153681077 (data)  GND: 116850892  ISNI: 0000 0000 7999 0975  LCCN: no99031823  NTA: 190918403  SNAC: w6fk7p5w  SUDOC: 11498316X  VIAF: 61852427   WorldCat (עם VIAF): 61852427
כתובות פיניקיות-יווניות מרודוס

הכתובות הפיניקיות־יווניות מרודוס הן שלוש כתובות דו־לשוניות פיניקיות־יווניות שהתגלו באי רודוס.
רקע

הפיניקים היו עם ימי, והקימו מושבות רבות ברחבי הים התיכון. בתקופה ההלניסטית, באי רודוס הייתה אוכלוסייה לא־יוונית גדולה, אך כתובות דו־לשוניות לא היו נפוצות בה; בכל זאת, כתובות דו־לשוניות פיניקיות יווניות נמצאו באי, כמו במקומות אחרים מסביב לים התיכון, למשל קפריסין, מלטה, האי קוס, אתונה, מילטוס ועוד. רודוס הייתה מושבה פיניקית מרכזית לתקופות ארוכות, בתור השער המזרחי ליוון. מהכתובות עולה כי הפיניקים ביוון לא התייוונו לחלוטין, ושמרו על המורשת הילידית שלהם, כפי שגם עולה מהכתובות הפיניקיות-יווניות האתונאיות.