stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dirrty
אינפורמציה על השיר

"Dirrty" נכתב בידי אגילרה, דנה "רוק ווילדר" סטינסון, רדמן, ב. מוחמד, ג'. קמרון והופק בידי אגילרה, רוק ווילדר, ב. מוחמד, ג'. קמרון. לעיתים קרובות השיר ידוע בתור אחד מבין שירי "החותמת" של אגילרה כמו Genie in a Bottle, What a Girl Wants, Come On Over ו־Lady Marmalade. בנוסף, השיר ידוע בחשיבותו הגדולה ביותר לתרבות הפופ מכל הסינגלים והקליפים שלה בגלל הקליפ השערורייתי שלעיתים קרובות מחוקה בידי זמרות ללא הצלחה.
אף שהשיר נקרא "מלוכלך" באופן טבעי, השיר מדבר ונוטף יותר סקס, על אף שהשיר כיוון להיות המנון בעל כוח שהוקדש לעוז ופריעות. כיוון שהיא רצתה לעשות את השיר "מלוכלך" יותר, היא הסבירה בראיונות שכתוצאה מכך, היא הוסיפה "r" לשם השיר לקרוא לו "Dirrty" מאשר המקור הנכון "Dirty".
למרות זאת, השיר כמעט ולא היה קיים. בקיץ 2002, במהלך התוספות של הנגיעות האחרונות לאלבום Stripped, אגילרה וחברת התקליטים הרגישו יחד שהאלבום לא שלם מאחר שחסר סינגל קליט שיתפקד כסינגל מוביל ראשון. אגילרה חיפשה אחר משהו קיצוני וחסר פרופורציות שיחזיר אותה לסצנה כמו שצריך לאחר ההפסקה.
היא התחברה למפיק רוק ווילדר, יחד הם יצרו שיר שאמור היה להיות תשובה ללהיט מוקדם יותר של הראפר רדמן, "Let's Get Dirty (I Can't Get In Da Club)". מעבר לכך שהשיר היה תשובה ללהיט של רדמן הוא גם מסומפל קצת מהלהיט. אגילרה ורוק ווילדר הסכימו שיהיה מתאים והולם להכליל את רדמן בשיר, והשאר הפך להיסטוריה.
לאחר מכן, כריסטינה הציגה את השיר בפני חברת התקליטים שלה, הם חשבו שיהיה מסוכן מדי בתור סינגל ויכול לגרום השפעות שליליות לאלבום. לינדה פרי, אחת מכותבות ומפיקות האלבום חשפה בציבור שבאותה תקופה היא לא הסכימה כלל לבחירה של אגילרה ורצתה ש'Beautiful' יקוטלג כסינגל ראשון (סינגל זה הפך מהר מאוד להיות הסינגל הבא השני מהאלבום), והיא הרגישה ש'Dirrty' היה הצגה מסולפת של הדברים שהאלבום באמת שיקף והיה. אף על פי כן, כריסטינה החליטה ללכת בניגוד לדעות והוציאה את 'Dirrty' כסינגל ראשון ומוביל לאלבום, עם תדמית ועמדה חדשה שמהר מאוד החלה להפגין באירועים ציבוריים.
הסינגל, שהיה בעל הציפיות הגבוהות דלף לאינטרנט ב-27 באוגוסט 2002. מהר מאוד תחנות רדיו החלו לנגן ללא הפסקה את השיר הרעשני במקביל לכריסטינה שכבר החלה לפרסם וליחצן את המראה והתדמית החדשה שלה בכך שהגיעה לטקס פרסי MTV אמריקה לבושה בחליפה חשופה ביתר מידה. 'Dirrty' היה מועמד בפרסי גראמי לשנת 2003 לשיתוף פעולה הפופ הטוב ביותר. בנוסף, גם היה מועמד בטקס פרסי MTV אמריקה לזמרת השנה, שיר דאנס השנה, שיר פופ השנה והכוריאוגרפיה הטובה ביותר בקליפ. בזמן סיבוב ההופעות המשותף של אגילרה וג'סטין טימברלייק, Justified and Stripped Tour, הסינגל היה שיר הפתיחה של סיבוב ההופעות.
הקליפ

ב-30 בספטמבר 2002, הקליפ "Dirrty" הוצג בבכורה כשהוא משודר בתוכנית "איך עושים את הקליפ" בערוץ המוזיקה MTV, בו אגילרה נראתה לובשת צ'אפס (מכנסי עור עליונים שנלבשים על ידי קאובויים במטרה להגן על מכנסי העבודה הרגילים), בעת שמגיעה למסיבה במבנה תת-קרקעי. סצנות בקליפ מראות את אגילרה נוסעת באופנוע לתוך המבנה, מתאגרפת, ובמקלחת יחד עם רקדניות. הקליפ מהר מאוד גרם למחלוקות בציבור אצל אנשים שלא היו רגילים לתדמית הפרובוקטיבית למדי החדשה של אגילרה. הצלם הקבוע והראשי של מגזין ה־Rolling Stone, דייוויד לה-שאפל שביים והפיק את הקליפ, אמר שנכון להיום, הוא הקליפ הכי שערורייתי ותעשייתי של אגילרה.
הקליפ העניק לאגילרה את התשומת לב שרצתה, בכך שאף תוכנית בידור טלוויזיה לא פיספה לדון על הקליפ ברגע ששודר בבכורה. שבועיים מאוחר יותר, שרה מישל גלר, צולמה בתוכנית סאטרדיי נייט לייב, לפארודיה על הקליפ כשהיא אומרת : "ברגע שאנשים יראו את הקליפ הזה הם יפסיקו להסתכל עליי בתור זמרת פופ זנותית וממוצעת ויראו אותי כפרוצה אמיתית". מאוחר יותר, אגילרה אמרה בתגובה שזה היה מאכזב ושהיא עצמה הייתה יכולה לעשות קטע יותר מצחיק ומשעשע ממה ששרה עשתה. חודש מאוחר יותר, הקליפ גרם ליותר מדי מחלוקות ושערוריות כשהוא נאסר לשידור בתאילנד משום שהוא מכיל סצנות שמראות פוסטרים שכתוב עליהם : "תיירות הסקס בתאילנד" ו"ילדות קטינות", וקטעים שבו אגילרה אומרת: "אני צריכה את ה, אה, להשתגע". אגילרה דחתה את כל התגובות השליליות שקיבלה בכך שטענה שהקליפ שונה מקליפ היפ הופ ממוצע מאחר שבקליפ שלה, היא הגברת שמקבלת את מירב השליטה סביבה ושהייתה אחראית לכל ההחלטות בצילומים.
הצלחות במצעדים

הקליפ גורף תשומת הלב והשערוריות לא עזר לתדירות שידורי השיר בתחנות הרדיו, שנכשל במצעדים בארצות הברית לעומת הסינגלים הקודמים של אגילרה. הסינגל התמקם במקום ה-48 במצעד ההוט 100 בבילבורד שבאמריקה, אם כי צעד במשך 20 שבועות במצעד. במצעד מכירות הסינגלים בארצות הברית הצליח להגיע למקום השני. למרות זאת, הסינגל הוא הסינגל השני של אגילרה שהורד הכי הרבה פעמים באינטרנט באופן חוקי (אחרי "Ain't No Other Man") בחנויות מוזיקליות כמו iTunes.
הסינגל הצליח בשאר העולם, כשהוא נכנס בבכורה למצעד בבריטניה למקום הראשון למשך שבועיים. במדינות אחרות הוא הצליח להגיע לעשרת המקומות הראשונים.
מצעדים

| מצעדים (2002) | מיקום שיא |
| --- | --- |
מצעד הוט75-אוסטריה: 4
בילבורד הוט100: 48
מצעד טופ75-אוסטרליה: 5
מצעד טופ100-ברזיל: 25
מצעד טופ100-קנדה: 5
מצעד טופ50-איטליה: 8
מצעד טופ20-ספרד: 3
מצעד טופ100-מקסיקו: 1
מצעד טופ100-גרמניה: 4
מצעד טופ10-לטביה: 7
מצעד RIANZ טופ50-ניו זילנד: 20
מצעד טופ100-טוקיו: 16
טופ20-פינלנד: 20
טופ100-צרפת: 98
טופ 60-שוודיה: 6
מצעד טופ100-שווייצריה: 3
מצעד טופ75 הרשמי-בריטניה: 1x(שבועיים)
מצעד טופ50-הולנד: 2
מצעד טופ100-מקסיקו: 5
מצעד טופ30-אירלנד: 1
מצעד כלל עולמי: 5
הערות שוליים

↑  כריסטינה אגילרה, רוק ויילדר, רדמן, ב. מוחמד, ג'. קמרון
↑  כריסטינה אגילרה, רוק ויילדר, ב. מוחמד, ג'. קמרון
| כריסטינה אגילרה |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • סיבובי הופעות • פרסים ומועמדויות • שירים
| אלבומי אולפן | Christina Aguilera • Mi Reflejo • My Kind of Christmas • Stripped • Back to Basics • Bionic • Lotus • Liberation • Aguilera |  |
| אלבומי אוסף | Just Be Free • Keeps Gettin' Better: A Decade of Hits |  |
| מיני-אלבומים | La Fuerza • La Tormenta • La Luz • The 25th Anniversary of Christina Aguilera |  |
| פסקולים | Burlesque |  |
| אלבומי וידאו | Genie Gets Her Wish • My Reflection • Stripped Live in the U.K. • Back to Basics: Live and Down Under |  |
| סיבובי הופעות | Christina Aguilera in Concert • Justified and Stripped Tour • The Stripped Tour • Back to Basics Tour • Liberation Tour • The Xperience • The X Tour |  |
| ערכים קשורים | Christina Aguilera doll |  |
| כריסטינה אגילרה – שירים |
| --- | --- | --- |
| Christina Aguilera | "Genie in a Bottle" • "What a Girl Wants" • "I Turn to You" • "Come on Over Baby (All I Want Is You)" • "Reflection" |  |
| Mi Reflejo | "Ven Conmigo (Solamente Tú)" • "Pero Me Acuerdo de Ti" • "Falsas Esperanzas" |  |
| My Kind of Christmas | "Christmas Time" • "Have Yourself a Merry Little Christmas" |  |
| Stripped | "Dirrty" • "Beautiful" • "Fighter" • "Can't Hold Us Down" • "The Voice Within" |  |
| Back to Basics | "Ain't No Other Man" • "Hurt" • "Candyman" • "Oh Mother" • "Slow Down Baby" |  |
| Keeps Gettin' Better | "Keeps Gettin' Better" • "Genie 2.0" • "You Are What You Are (Beautiful)" |  |
| Bionic | "Not Myself Tonight" • "Woohoo" • "You Lost Me" • "I Hate Boys" |  |
| Burlesque | "Express" • "Show Me How You Burlesque" |  |
| Lotus | "Your Body" • "Just a Fool" |  |
| Liberation | "Fall in Line" • "Like I Do" • "Accelerate" • "Twice" |  |
| La Fuerza | "Pa' Mis Muchachas" • "Somos Nada" • "Santo" |  |
| שיתופי פעולה | "Lady Marmalade" • "Nobody Wants to Be Lonely" • "What's Going On" • "El Ultimo Adios (The Last Goodbye)" • "Car Wash" • "Tilt Ya Head Back" • "Somos Novios (It's Impossible)" • "Tell Me" • "Moves like Jagger" • "Feel This Moment" • "Hoy Tengo Ganas de Ti" • "Say Something" • "Do What U Want" • "Fall on Me" |  |
| שירים אחרים | "We Remain" • "Shotgun" • "Change" • "Telepathy" • "Haunted Heart" • "Loyal Brave True" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 6801a82c-00ac-367d-883c-00555f160928  MusicBrainz work: de448ad9-2b0e-3366-8ed5-993b11dd8998
שארל-מארי וידור

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1844 ליון, המונרכיה של יולי 
 פטירה:  אפריל 1929 (בגיל 85) הרובע השישה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Charles-Marie Jean Albert Widor 
 שם במה:  Aulétès 
 מוקד פעילות:  פריז 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של בריסל 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  עוגב
 בן או בת זוג:  Mathilde de Montesquiou-Fézensac (26 באפריל 1920–?) 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  קצין בכיר בלגיון הכבוד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
שארל-מארי וידור
שארל-מארי וידור (בשם מלא בצרפתית: Charles-Marie Jean Albert Widor;‏ 21 בפברואר 1844 – 12 במרץ 1937) היה נגן עוגב, מלחין ומורה צרפתי.
קורות חייו

וידור נולד בליון, צרפת למשפחה של בוני עוגבים והחל ללמוד מוזיקה אצל אביו, שהיה נגן עוגב בעצמו. בונה העוגבים הצרפתי, אריסטיד קאבאיה-קול, שהשיב לקדמותה את אמנות בניית העוגבים, היה ידיד של משפחת וידור והסדיר לנגן העוגב הצעיר והמוכשר לימודים בבריסל, אצל ז'אק למן בתחום הטכניקה ואצל פרנסואה-ז'וזף פטי, מנהל הקונסרבטואר של בריסל בתחום הקומפוזיציה.
בשנת 1870, בתמיכתם המשותפת של קאבאיה-קול, שארל גונו וקאמי סן-סנס התמנה וידור לנגן עוגב בכנסיית סן-סולפיס בפריז, המשרה החשובה ביותר לנגן עוגב צרפתי. העוגב בסן-סולפיס היה יצירת מופת של קאבאיה-קול; סגולותיו המרשימות של הכלי נתנו השראה לווידור, שנשאר במשרתו בסן-סולפיס במשך 64 שנים, עד סוף 1933. ב-1934 החליף אותו תלמידו לשעבר, מרסל דופרה. לפני כן, בשנת 1890, החליף וידור את סזר פרנק כפרופסור לעוגב בקונסרבטואר של פריז, ובשנת 1896 הוסיף גם הוראת קומפוזיציה לתפקידיו במוסד.
הקטע המוכר ביותר של וידור לעוגב הוא הפרק האחרון, "טוקטה", מתוך הסימפוניה החמישית לעוגב, שנהוג לנגנו בעת יציאת הכמרים בטקסי חתונה ואפילו בסיום מיסת חצות של חג המולד בבזיליקת פטרוס הקדוש אשר בוותיקן ברומא. כשנגן עוגב שומע אזכור ל"וידור", הוא יודע מיד, שהדובר מתכוון לטוקטה מן הסימפוניה החמישית. וידור היה מרוצה מן המוניטין העולמיים שהקטע היחיד הזה הקנה לו, אבל לא שבע נחת מן המהירות שבה נהגו נגני עוגב אחרים לבצע אותו. וידור עצמו ניגן את הטוקטה במתינות מכוונת להשגת שליטה רבה יותר בביטוי.
וידור הקליט את הקטע, יחד עם "הסימפוניה הגותית" שלו, בסן סולפיס בשנתו השמונים ושמונה.
כמה מן הסטודנטים של וידור בפריז היו למלחינים מפורסמים בזכות עצמם. הידועים ביניהם הם דריוס מיו (שהשפיע מאוד בהמשך דרכו על פסנתרן הג'אז דייב ברובק, מרסל דיפרה, אלברט שווייצר ואדגר וארז. וידור עצמו כתב מוזיקה לכלים ולהרכבים שונים (כמה משיריו לקול ופסנתר ראויים לציון מיוחד) וחיבר ארבע אופרות ובלט אחד, אבל רק יצירות העוגב שלו עודן מנוגנות כיום בקביעות. וידור לא גילה עניין בפריצת דרכים חדשות באמצעות מתיחת הטונאליות עד קצה גבולה, כרבים מעמיתיו. עם זאת, המוזיקה שלו איננה חסרת מקוריות או משמימה. רובה אפקטיבי ביותר לעוגב באופן ההולם ביותר את דרך הביטוי של הכלי, אבל אין בה כמעט
הפתעות מרעישות.
במהלך הקריירה שלו חזר וידור וערך שוב ושוב את המוזיקה המוקדמת שלו, אפילו לאחר הוצאתה לאור. הביוגרף שלו, ג'ון ניר, מדווח "בסופו של דבר נתגלה, כי בתקופה של כשישים שנה יצאו לאור כמה מן הסימפוניות שלו בלא פחות משמונה מהדורות שונות."
יצירותיו

יצירותיו של וידור לעוגב כוללות: עשר סימפוניות, "סוויטה לטינית", "שלושה קטעים חדשים" ושישה עיבודים ליצירות של באך תחת הכותרת "זיכרון לבאך" (1925). הסימפוניות שלו הן תרומתו המשמעותית ביותר לרפרטואר העוגב. לכאורה, מעשה חריג הוא לייחס את המונח "סימפוניה" ליצירה, שנכתבה לכלי אחד ואולם וידור היה חלוץ החייאת המוזיקה הצרפתית לעוגב, ששקעה לנקודת שפל במאה ה-18. כוח מניע עיקרי בתחייה זו היה אריסטיד קאבאיה-קול, שהציג עוגב חדש, "סימפוני" בסגנונו. עוגב תקופת הבארוק והתקופה הקלאסית נועד להפיק צליל בהיר ויבש, המתאים לביצוע כתיבה קונטרפונקטית. העוגבים של קאבאיה-קול ניחנו בצליל חמים בהרבה, אידיאלי לנגינת סגנון הכתיבה ההומופוני, ששלט עכשיו בכיפה, והיו מצוידים במגוון עצום של שסתומים, שהרחיבו את גוון הצליל של הכלי. סגנון חדש זה, של עוגב בעל קשת קולות תזמורתית בפירוש, עודד מלחינים לכתוב מוזיקה בהיקף סימפוני אמיתי. מגמה זו לא הייתה מוגבלת לצרפת ומצאה ביטוי גם בגרמניה, בעוגבים שבנה אברהרדט פרידריך ואלקר וביצירותיהם של פרנץ ליסט, יוליוס רויבקה ומקס רגר.
את הסימפוניות של וידור אפשר לחלק לשלוש קבוצות. ארבע הראשונות מרכיבות את אופוס 13 (1872) ונכון יותר להגדירן "סוויטות" (וידור עצמו קרא להן "קבצים"). הן מייצגות את סגנונו המוקדם של וידור. בהמשך הכניס בהן שינויים, מהם מקיפים למדי. הסימפוניות המוקדמות מציגות גיוון רב בכתיבה, אבל אין הן משתוות, לא כפרקים נבדלים ולא כסימפוניות בשלמותן, ליצירותיו המאוחרות.
קבוצת הסימפוניות השנייה, מס' 5 עד 8, הן חלק מאופוס 42 (1878-1887). בסימפוניה החמישית חמישה פרקים והיא מסתיימת בטוקטה המפורסמת. פרק הפתיחה של הסימפוניה השישית גם הוא מפורסם מאוד. הסימפוניות השביעית והשמינית, אם כי אינן מוכרות כל כך, מכילות כמה רגעים מרשימים ומרגשים, ארוכות הרבה יותר משאר הסימפוניות של וידור ומכילות את מלוא טווח המצלולים, שהעוגב של קאבאיה-קול בסן סולפיס מסוגל להם.
את הסימפוניה התשיעית, "הגותית" (אופוס 70 משנת 1895) והעשירית, "הרומאית" (אופוס 73 משנת 1900), מאפיינת התבוננות פנימית, הרבה מעבר לקודמותיהן. שתיהן משתמשות בחומר תימאטי מן הקנטוס פלאנוס. סימפוניות אלה אמורות לייצג את פסגת התפתחותו של וידור כמלחין, אך הן אינן מפורסמות כמו החמישית והשישית. את הסימפוניה הגותית הקדיש וידור לעוגב שבכנסיית סנט אואן הגותית ברואן.
שארל-מארי וידור כתב בשנת 1907 דברי פתיחה לספרו של תלמידו, אלברט שווייצר, "באך - חיים של מוזיקה". בפתיחה זו הוא מספר, כיצד פתר לו שווייצר האלזסי בשנת 1899 סוגיות שונות, שהטרידו אותו במוזיקה של באך, כשהביא לפניו את הטקסטים המתאימים בצרפתית. הוא מוסיף ומתאר את הקשר, שעליו עמד בשנים הבאות, בין המוזיקה של באך לתרבות הצרפתית ואת מקומו ומעמדו של באך הגרמני בעיני הצרפתים. (אלברט שווייצר, "באך, חיים של מוזיקה", עמ' 17)
רשימת יצירות

תאריכים משוערים של חיבור/הוצאה לאור מובאים בסוגריים, יחד עם שם המו"ל המקורי, אם ידוע.
רשימת יצירות > עוגב סולו

סימפוניה ראשונה לעוגב, אופוס 13 מס' 1 (1872, האמל)
סימפוניה שנייה לעוגב, אופוס 13 מס' 2 (1872, האמל)
סימפוניה שלישית לעוגב, אופוס 13 מס' 3 (1872, האמל)
סימפוניה רביעית לעוגב, אופוס 13 מס' 4 (1872, האמל)
מארש אמריקאי (עיבוד של מרסל דיפרה: מס' 22 מתוך 12 "עלי אלבום" אופוס 31, האמל)
סימפוניה חמישית לעוגב, אופוס 42 מס' 1 (1887, האמל)
סימפוניה שישית לעוגב, אופוס 42 מס' 2 (1887, האמל)
סימפוניה שביעית לעוגב, אופוס 42 מס' 3 (1887, האמל)
סימפוניה שמינית לעוגב, אופוס 42 מס' 4 (1887, האמל)
מארש כלולות אופוס 64 (1892) (עיבוד מ"הרוזן מאבריל". שוט)
סימפוניה תשיעית לעוגב, "גותית", אופוס 70 (1895, שוט)
סימפוניה עשירית לעוגב, רומאית", אופוס 73 (1900, האמל)
"לזכר באך" (1925, האמל)
סוויטה לטינית אופוס 86 (1927, דוראן)
שלושה קטעים חדשים אופוס 87 (1934, דוראן)
רשימת יצירות > פסנתר סולו

"מראות באלט" אופוס 4 (האמל)
סקרצו בריליאנט אופוס 5
סרנדה אופוס 6 (בנאצ'י-פאסקייר)
"התפילה" אופוס 7
"ל'אוריינטאלה" - סקרצו אופוס 8
קפריס אופוס 9
סרנדה אופוס 10 (האמל)
3 ואלסים אופוס 11 (האמל)
אימפרומפטי אופוס 12 (האמל)
6 קטעים סלוניים אופוס 15 (1872, האמל)
פרלוד, אנדנטה ופינאלה אופוס 17
סצנות נשף אופוס 20
6 ואלסים אופייניים אופוס 26 (1877, האמל)
וריאציות על נושא מקורי לפסנתר אופוס 29 (1867, האמל)
"12 עלי אלבום" אופוס 31 (1877, האמל)
"הרוזן מאוטון" אופוס 42 מס' 1 (1904, האמל) עיבוד של הפרק השני מן הסימפוניה השלישית לעוגב)
טוקטה אופוס 42 מס' 1 (עיבוד של הפרק החמישי מן הסימפוניה החמישית לעוגב) (האמל)
"ביער", אופוס 44
רומנסה, אופוס 46
סוויטה פולונז אופוס 51 (1885, האמל)
סוויטה אופוס 58 (1887)
"קרנבל", 12 קטעים לפסנתר, אופוס 61
סוויטה אקוסז אופוס 78 (1905, ג'וזף ויליאמס)
"הסירה" (פנטזיה איטלקית) (1877, דוראן)
"לה קוריקולו" (פנטזיה איטלקית) (1877, דוראן)
סקרצו ואלס (1878, דוראן)
Fileuse (1909)
רשימת יצירות > דואו פסנתר

סרנדה אופוס 10 לשני פסנתרים (בעריכת פרן) (האמל)
סימפוניה ראשונה אופוס 16 - דואו פסנתר (דוראן)
מארש אמריקאי אופוס 31 מס' 11 - דואו פסנתר (1890, האמל)
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 אופוס 39 (1876, האמל) - שני פסנתרים
טוקטה אופוס 42 מס' 1 - שני פסנתרים (בעריכת איזידור פיליפ) עיבוד של הפרק החמישי מתוך הסימפוניה החמישית לעוגב מס' 5) (שירמר)
סימפוניה שנייה אופוס 54 - דואו פסנתרים (דוראן)
פנטזיה אופוס 62 - שני פסנתרים (דוראן)
"הרוזן מאבריל" אופוס 64 - דואו פסנתר (שוט)
רשימת יצירות > יצירות קאמריות

6 דואטים אופוס 3 - פסנתר והרמוניום (1867 - רנייה-קאנו/רנו)
חמישיית פסנתר אופוס 77 (1890, האמל)
סרנדה אופוס 10 (1883, האמל) - פסנתר, חליל, כינור, צ'לו והרמוניום
סרנדה אופוס 10 - כינור, צ'לו ופסנתר (האמל)
סרנדה אופוס 10 - כינור ופסנתר (עיבוד בורדה) (האמל)
סרנדה אופוס 10 - צ'לו ופסנתר (עיבוד דלסאר) (האמל)
ואלס אופוס 11 מס' 1 - כינור ופסנתר (האמל)
ואלס אימפרומפטו אופוס 15 מס' 6 - כינור ופסנתר (האמל)
שלישיית פסנתר אופוס 19 - פסנתר, כינור וצ'לו (1875, האמל)
סוויטה אופוס 21 מס' 1 עד 3 - פסנתר וכינור (האמל)
3 קטעים אופוס 21 - צ'לו ופסנתר (האמל)
ואלס אופוס 26 מס' 6 - פסנתר וכינור (האמל)
סוויטה אופוס 34 - חליל ופסנתר (1898) הויגל)
טוקטה אופוס 42 מס' 1 (עיבוד של הפרק החמישי מתוך הסימפוניה החמישית לעוגב) (האמל)
סונאטה אופוס 50 - כינור ופסנתר (האמל)
"ערב באלזס" - 4 דואטים אופוס 52 - כינור, צ'לו ופסנתר (1908) (האמל)
קאוואטינה אופוס 57 - כינור ופסנתר
רביעיית פסנתר אופוס 66 - כינור, ויולה, צ'לו ופסנתר 1891, דוראן)
חמישיית פסנתר אופוס 68 - 2 כינורות, ויולה, צ'לו ופסנתר (1896, דוראן)
מבוא ורונדו אופוס 72 - קלרינט ופסנתר (1898, לדוק)
סוויטה אופוס 76 - כינור ופסנתר (האמל)
סונאטה אופוס 80 - צ'לו ופסנתר (הויגל)
Salvum fac populum tuum אופוס 84 - 3 חצוצרות, 3 טרומבונים, תוף ועוגב (הויגל)
הומורסקה - כינור, צ'לו ופסנתר (1890)
4 דואטים - כינור, צ'לו ופסנתר (1908)
3 קטעים - אבוב ופסנתר (1891)
סוויטה - צ'לו ופסנתר (1912)
סוויטה פלורנטינית - חליל או כינור ופסנתר (1920)
רשימת יצירות > יצירות סימפוניות

סימפוניה ראשונה אופוס 16 (1870, דוראן) - תזמורת
קונצ'רטו לפסנתר מס' 11 אופוס 39 (1876, האמל) - תזמורת ופסנתר סולו
קונצ'רטו לצ'לו אופוס 41 (1882, האמל) - תזמורת וצ'לו סולו
סימפוניה לעוגב ותזמורת אופוס 42 (1882, הוצאת A-R) - תזמורת ועוגב סולו
מזמור חילוני אופוס 49 - סופרן סולו, מקהלה ותזמורת
סימפוניה שנייה אופוס 54 (1886, הויגל) - תזמורת
"אדון אמברוז" אופוס 56 (האמל) - תזמורת
"ליל ולפורגיס" - פואמה סימפונית אופוס 60 (1887, האמל) - מקהלה ותזמורת
פנטזיה אופוס 62 (1889, דוראן) - פסנתר ותזמורת
"הרוזן מאבריל" אופוס 64 (הויגל) - תזמורת
סימפוניה שלישיתצ אופוס 69 (1894, שוט) - עוגב ותזמורת
כוראל ווריאציות אופוס 74 (1900, לדוק) - נבל ותזמורת
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2 אופוס 77 (1906, הויגל) - פסנתר ותזמורת
סינפוניה סאקרה אופוס 81 (1908, או8טו יונה) - עוגב ותזמורת
סימפוניה עתיקה אופוס 83 (1911, הו8יגל) - סולנים, מקהלה, עוגב ותזמורת
La Korrigane WoO (1882, הויגל) - תזמורת
אוברטורה ספרדית (1897, הויגל) - תזמורת
רשימת יצירות > שירים ויצירות כוראליות

או סאלוטאריס אופוס 8 (האמל) - קונטראלטו או בריטון ועוגב
6 מלודיות אופוס 14 (1872, האמל) - קול ופסנתר
טנטום ארגו אופוס 18 מס' 1 (האמל) - מקהלת בריטון, מקהלה מעורבת ועוגב
רג'ינה קקלי אופוס 18 מס' 2 (האמל) מקהלת בריטו, מקהלה מעורבת ועוגב
6 מלודיות אופוס 22 (1875, האמל) - קול ופסנתר
קוואם דילקטה טאברנאקולה טוא אופוס 23 מס' 1 (1876, האמל) - מקהלת בריטון, מקהלה מעורבת, עוגב מקהלה ועוגב גדול
"אתה פטרוס" אופוס 23 מס' 2 (1876, האמל) - מקהלת בריטון, מקהלה מעורבת, עוגב מקהלה ועוגב גדול
"סוטרקסיט א מורטואיס" (Sacerdos et pontifex) אופוס 23 מס' 3 (1876, האמל) - מקהלה מעורבת, עוגב מקהלה ועוגב גדול
"אווה מריה" אופוס 24 (האמל) - מצו סופרן, נבל ועוגב
3 קטעי מקהלה אופוס 25 (האמל) - מקהלה מעורבת
3 מלודיות אופוס 28 - קול ופסנתר
2 דואטים אופוס 30 - סופרן, קונרטאלטו ופסנתר
3 מלודיות איטלקיות אופוס 32 (האמל) - קול ופסנתר
3 מלודיות איטלקיות אופוס 35 (האמל) - קול ופסנתר
מיסה אופוס 36 (1890, האמל) - מקהלת בריטון, מקהלה מעורבת, עוגב מקהלה ועוגב גדול
6 מלודיות אופוס 37 (האמל) - קול ופסנתר
2 דואטים אופוס 40 (האמל) - סופרן, קונטראלטו ופסנתר
6 מלודיות אופוס 43 (האמל) - קול ופסנתר
6 מלודיות אופוס 47 (האמל) - קול ופסנתר
6 מלודיות אופוס 53 - קול ופסנתר
"אווה מריה" אופוס 59 - קול ועוגב
"או סאלוטריס" אופוס 63 - קול, כינור או צ'לו ועוגב
"ערב קיץ" אופוס 63 (1889, דוראן) - קול ופסנתר
Mon bras pressait (האמל) - סופרן ופסנתר
"הרהורים" (האמל) - מצו סופרן ופסנתר
Ecce Joanna, Alleluia! (סקולה קנטורום) - מקהלה מעורבת ועוגב
תהילים קי"ב (1879) - מקהלת בריטון, מקהלה מעורבת, עוגב מקהלה, עוגב גדול ותזמורת
רשימת יצירות > מוזיקה לבימה

"הרוזן מאבריל" (1885) - מוזיקה למחזה
"מר אמברוז": דרמה לירית בארבע מערכות וחמש תמונות של פרנסואה קופה ואוגוסט דורשן (נוסח לפסנתר בהוצאת הויגל, 1886) - אופרה
"הדייגים מסן-ז'אן" (1904, הויגל) - אופרה
Nerto WoO (1924, הויגל) - אופרה
העוגב של קאבאיה-קול בכנסיית סנט אואן לו הקדיש וידור את הסימפוניה הגותית
גלוסטר גלדיאטור

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 סוג:  מטוס קרב
 ארץ ייצור:  בריטניה בריטניה
 יצרן:  גלוסטר איירקראפט
 טיסת בכורה:  12 בספטמבר 1934
 תקופת שירות:  1937–1953 (כ־16 שנים)
 צוות:  1
 יחידות שיוצרו:  747
 משתמש ראשי:  בריטניה בריטניה
 משתמשים משניים:  הרפובליקה הסינית הרפובליקה הסינית נורווגיה נורווגיה פינלנד פינלנד
גלוסטר גלדיאטור (באנגלית: Gloster Gladiator או: Gloster SS.37) היה מטוס קרב דו-כנפי בריטי. הגלדיאטור החל לשרת בחיל האוויר המלכותי, בחיל הים המלכותי (בגרסת הסי גלדיאטור) ובמספר חילות אוויר של מדינות נוספות בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. הוא היה מטוס הקרב הדו-כנפי האחרון בשירות חיל האוויר המלכותי ונחשב כמיושן לעומת מטוסי הקרב החד-כנפיים אפילו בזמן כניסתו לשירות. לעיתים קרובות התמודד הגלדיאטור כנגד יריבים עדיפים ממנו בשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה והוא הוכיח עצמו בקרב.
הגלדיאטור שירת כמעט בכל זירות המלחמה ובמספר גדול של חילות אוויר, חלקם לצד מדינות הציר. חיל האוויר המלכותי השתמש בגלדיאטור בחזיתות צרפת, נורווגיה, יוון, בהגנה על מלטה ובמלחמה האנגלו-עיראקית הקצרה (גם בשירות העיראקים). מדינות אחרות בהן שירת הגלדיאטור כוללות את סין (החל מ-1938) במהלך מלחמת סין–יפן השנייה, את פינלנד (בסיוע מתנדבים שוודים) במהלך מלחמת החורף כנגד ברית המועצות ואת נורווגיה, יוון ובלגיה בזמן ההתנגדות לפלישת גרמניה הנאצית לשטחן.
אלוף ההפלות הבכיר ביותר בגלדיאטור היה הדרום אפריקני מרמדוק "פאט" פאטל (Marmaduke Pattle) עם 15 מטוסים איטלקיים מושמדים.
תכנון ופיתוח

הגלדיאטור פותח ממטוס הגלוסטר גאונטלט (Gloster Gauntlet) כפרויקט פרטי של חברת גלוסטר כדי להתאים לדרישות משרד האוויר הבריטי למטוס קרב שיגיע למהירות של 400 קמ"ש, בעל חימוש של ארבעה מקלעים ושיותקן בו מנוע מסוג רולס-רויס גוסהוק (Rolls-Royce Goshawk) שהיה בשימוש בכל המטוסים שהתחרו על המכרז. המנוע סבל מקשיי תפעול ומחוסר אמינות ובגלוסטר הוחלט להתאים את הגאונטלט לדרישות. בגרסה החדשה שסומנה SS.37 הורד מספר הסמוכות שבין הכנף העליונה לתחתונה, מזוג לסמוכה בודדת בכל צד, ובכך הופחת הגרר המופעל על המטוס. בנוסף, כן הנסע שולב בתושבת המרכזית של גוף המטוס באמצעות זיזים.
ה-SS.37 הראשון ערך את טיסת הבכורה שלו ב-12 בספטמבר 1934 עם מנוע מסוג בריסטול מרקיורי (Bristol Mercury) סימן VIS בעל 530 כ"ס, ששודרג במהרה למנוע חזק יותר שנתן למטוס מהירות של 390 קמ"ש בעודו נושא את ארבעת המקלעים הנדרשים (שני מקלעי ויקרס מסונכרנים עם סיבוב המדחף במקביל לגוף המטוס ושני מקלעי לואיס מתחת לכנף הנמוכה). ב-3 באפריל 1935 החל חיל האוויר המלכותי בהערכה מבצעית של המטוס, בזמן שבגלוסטר עבדו על גרסה משופרת של המנוע, מרקיורי סימן IX בעל 830 כ"ס ועל תא טייס סגור לחלוטין.
לאחר שלושה חודשים הועברה ההזמנה הראשונה של 23 יחידות והמטוס קיבל את השם "גלוסטר גלדיאטור", כאשר 180 יחידות נוספות הוזמנו בספטמבר. הגרסה הראשונה, סימן I, ירדה מפס הייצור ביולי 1936 והגלדיאטורים הראשונים נמסרו ב-22 בפברואר 1937, לטייסת מס' 72 של חיל האוויר המלכותי. לאחר בניית 71 יחידות הוחלפו כל המקלעים לבראונינג.
גלדיאטור סימן II הגיע בעקבותיו כאשר ההבדלים העיקריים ביניהם היו מנוע מדגם מרקיורי חזק מעט יותר ומדחף תוצרת פיירי (Fairey), בעל עילרוד נשלט ובן שלושה להבים ממתכת לעומת זוג להבי העץ שהיו בגרסה הראשונה. הסי גלדיאטור (Sea Gladiator) היה פיתוח של גלדיאטור סימן II עבור הזרוע האווירית של חיל הים המלכותי וצויד בוו עצירה עבור נחיתה על נושאת מטוסים, בנקודות חיבור לשיגור ממעוט, בשלדה מחוזקת ובעיצוב שונה למעטפת שאיפשרה נשיאת רפסודת הצלה מגומי מתחת לגוף המטוס. מתוך ה-98 שנבנו או הוסבו כסי גלדיאטור, 54 עדיין היו בשירות כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה ב-1 בספטמבר 1939.
הגלדיאטור היה מטוס הקרב הדו-כנפי האחרון בשירות חיל האוויר המלכותי והראשון שצויד בתא טייס סגור. הייתה לו מהירות מקסימלית של 414 קמ"ש אך כבר עם כניסתו לשירות האפילו עליו המטוסים החד-כנפיים כמו ההוקר הוריקן והסופרמארין ספיטפייר של חיל האוויר המלכותי והמסרשמיט Bf 109 של הלופטוואפה.
סך הכל נבנו 747 מטוסי גלדיאטור בגרסאותיהם השונות: 483 עבור חיל האוויר המלכותי, 98 עבור חיל הים המלכותי ו-216 יוצאו למדינות אחרות (כולל מטוסים שהשתייכו בעבר לחיל האוויר המלכותי).
היסטוריה מבצעית

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוחלף הגלדיאטור כמטוס קו ראשון על ידי ההוריקן והספיטפייר, אך שתי טייסות גלדיאטור השתתפו במערכה על צרפת ובנורווגיה. עם זאת, שירת הגלדיאטור בזירות לחימה רבות באזורים מרוחקים יותר של האימפריה הבריטית בשנות המלחמה הראשונות. מטוס הקרב הדו-כנפי הקלאסי היה אחד מענפי הייצוא הגדולים המוצלחים של בריטניה בשנים שלפני המלחמה ושירת במדינות רבות. הוא הופעל בהצלחה יחסית בשירות פינלנד כנגד מטוסי הקרב הסובייטיים במהלך מלחמת החורף, אך סבל מנחיתות כשפעל נגד מטוסי קרב גרמניים בזירות אחרות. טייסות הגלדיאטור שהופעלו בצרפת סבלו מאבדות כבדות ולא היוו יריב ראוי למטוסים הגרמניים החד-כנפיים. הסי גלדיאטור תפקד בצורה מוצלחת יותר מכיוון שאיטיותו הפכה אותו מתאים לפעולה מעל גבי נושאות מטוסים ועם פחות סיכוי להתמודד כנגד מטוסי קרב מודרניים ממנו. בזירת צפון אפריקה כנגד מטוסי הקרב האיטלקיים פעל הגלדיאטור בצורה סבירה.