stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול סארביינז

פול ספיירוס סארביינז (באנגלית: Paul Spyros Sarbanes;‏ 3 בפברואר 1933 – 6 בדצמבר 2020) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מרילנד במשך שלושים שנה בשנים 1977–2007, וקודם לכן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מרילנד ומחוז הקונגרס הרביעי. לסארביינז תקופת הכהונה הארוכה ביותר בסנאט מטעם מרילנד עד שברברה מיקולסקי שברה שיא זה ביום אחד בלבד, כאשר כהונתה הסתיימה ב-3 בינואר 2017.
ביוגרפיה

פול סארביינז נולד בחוף המזרחי של מרילנד, בעיר סולסברי. הוריו היו יוונים, מאטינה (לבית ציגוניס) וספיירוס פ. סארביינז, שהיגרו לארצות הברית מלאקוניה שביוון, ובבעלותם הייתה מסעדה. אחרי שסיים את לימודיו בתיכון ויקומיקו בסולסברי החל ללמוד באוניברסיטת פרינסטון וב-1954 קיבל תואר ראשון. אחרי שזכה במלגת רודס החל ללמוד בבייליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה, וב-1957 סיים את לימודיו שם לתואר ראשון. סארביינז שב לארצות הברית ולמד בבית הספר הרווארד למשפטים.
לאחר שסיים את לימודיו הגבוהים ב-1960, התמחה אצל השופט הפדרלי מוריס איימס סופר ואחר כך החל לעבוד בשני משרדי עורכי דין בבולטימור. ביוני אותה שנה נישא סארייבנס לקריסטין דנבר מברייטון, ולהם שלושה ילדים ושבעה נכדים. רעייתו הלכה לעולמה אחרי מאבק במחלת הסרטן ב-22 במרץ 2009. בנו ג'ון נבחר ב-2006 אל בית הנבחרים כנציג מחוז הקונגרס השלישי של מרילנד, והוא ממשיך לייצג אותו גם בקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
ב-1966 נבחר אל בית הנבחרים של מרילנד. במשך ארבע שנות כהונתו כנציג אנאפוליס בבית הנבחרים של המדינה, היה חבר בוועדת המשפט ובוועדת הדרכים והמשאבים. ב-1970 נבחר אל בית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מרילנד. בבחירות הבאות לבית הנבחרים שנערכו ב-1972 נבחר שוב לבית הנבחרים אך הפעם כנציג מחוז הקונגרס השלישי - שבשטחו תחומות הערים רוקוויל, בולטימור ואזורי מטרופולין מרכזיים אחרים. באוגוסט 1974 נבחר בידי עמיתיו לסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים להציג את הסעיף של הראשון של הליך ההדחה נגד נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון באשמת שיבוש מהלכי משפט.
בשלהי 1976 נבחר סארביינז לראשונה לסנאט של ארצות הברית ונבחר מחדש אחת לשש שנים עד ל-2000. ב-1981 היה למבקר תדיר של תקציבים צבאיים. למרות זאת, במאי אותה שנה הוא הצביע בעד אישור הצעת חוק של ממשל רונלד רייגן בדבר תקצוב הכוחות המזוינים של ארצות הברית בסך 136.5 מיליארד דולר אמריקני. ב-11 במרץ 2005 הודיע במסיבת עיתונאים שכינס על החלטתו שלא להציג את מועמדותו לסנאט לקראת הבחירות לסנאט שייערכו ב-2006. עמיתיו של סארביינז בסנאט גרסו כי הסיבה לפרישתו מהסנאט נבעה מתוצאה מתסכולו על כך שלא היו לו תפקיד הנהגתי בסיעה הדמוקרטית. כאשר הקונגרס ה-110 התכנס ב-2007 הוחלף בבן קרדין.
נפטר ב-6 בדצמבר 2020.
ראו גם

חוק סארביינז-אוקסלי
הערות שוליים

↑  סארביינז ומיקולסקי היו חברים בסנאט במשך חמש תקופות כהונה, שהן שלושים שנה. עם זאת, בשל יום נוסף בשנה המעוברת בה כיהנה מיקולסקי, היא עזבה את הסנאט אחרי 10,958 ימים, בעוד סארביינז כיהן בסנאט 10,957 ימים.
↑  פרדריק מ. ראסמוסן, Christine Sarbanes, באתר בולטימור סאן, 24 במרץ 2009 (באנגלית)
↑  "Paul Sarbanes, U.S. Senator Who Co-Wrote Anti-Fraud Law, Dies at 87". Bloomberg.com (באנגלית). 2020-12-07. נבדק ב-2020-12-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342120205171  BnF: cb122781055 (data)  GND: 120860481  ISNI: 0000 0000 1221 4605  LCCN: n87840077  NARA: 10571535  NTA: 072808497  SNAC: w6k3603r  SUDOC: 031597017  US Congress: S000064  VIAF: 52530945   WorldCat (עם VIAF): 52530945
פאול פוקס

תצלום של פאול פוקס משנת 1980
ציור משנת 1998.
פאול פוקס (בהונגרית: Pal Fux;‏ 23 בנובמבר 1922 - 5 בפברואר 2011) היה צייר, תפאורן ומעצב תלבושות ישראלי.
ביוגרפיה

פוקס נולד בנגיסלונטה (Nagyszalonta) שבטרנסילבניה וסיים בית ספר יסודי יהודי, לאחריו למד שנתיים בבית הספר הרומני לדקדוק באוראדיה. הוא למד בבית ספר התיכון על שם ד"ר ליפוט קצ'קמטי (Dr. Lipot Kecskemeti). פוקס החל לצייר כבר בגיל צעיר ועבד עם אימרֶה פולדס (Imre Foldes), ראש אמני הגרפיקה של בית ההדפסה זוננפלד (Sonnenfeld) באוראדיה. בין השנים 1943-1940 למד בבודפשט אצל שאנדור בורטניק (Sandor Bortnyik).
בין השנים 1943–1944 היה אסיר במחנה עבודה. כל משפחתו נרצחה בשואה למעט אביו. בשנת 1946 התחתן ונולדו לו שני ילדים. עסק בעיצוב במה ובובות בתיאטרון הבובות של אוראדיה ובמקביל היה גם מנהל הבמה. בשנת 1968 זכה בפרס השני בתערוכת הביאנלה של עיצוב במה בזגרב.
בשנת 1972 עלה לארץ ישראל.. בשנת 1975 זכה בפרס הראשון יחד עם נפתלי בזם בתערוכת "הים" בחיפה וכן בפרס נורדאו לאמנות הציור.
יצירתו

יצירותיו של פוקס עוסקות בעיקר בנושאים לאומיים, בין יצירותיו תמונות על אסון מעלות והפיגוע בקריית שמונה, אותן הקדיש למועצות המקומיות. לאחר מלחמת יום הכיפורים צייר 49 מיניאטורות שעסקו במלחמה. המיניאטורות הוצגו בתערוכה בניו-יורק שנערכה ב"בית הידידות" ישראל-אמריקה. לאחר מבצע אנטבה צייר ציור בהשפעת החטיפה המתארת את החטופים משוועים לעזרה ואת יוני נתניהו במרכזה. התמונה נמסרה כשי לצנחנים
1943 - תערוכה קבוצתית ראשונה, בודפשט, 'Vasas Trade Union Center', תחת כותרת "Freedom and people"
1961 - במרכז הקרן לאמנויות, בוקרשט (תערוכת יחיד)
1964 - וורשה, פולין.
1968 - פריז, צרפת.
1972 - גלריה גרפיקה 3, חיפה (תערוכת יחיד)
1973 - באר שבע.
1974 - גלריית אנג'ל, ירושלים (תערוכת יחיד)
1975 - הגלריה, בוגוטה קולומביה (תערוכת יחיד)
1975 - בית האומנים, ירושלים (תערוכת יחיד)
1975 - גלריית אביאור, תל אביב (תערוכת יחיד)
1975 - גלריה ארטא, יפו (תערוכת יחיד)
1975 - בית הידידות הישראלי, ניו יורק (תערוכת יחיד)
1976 - גלריה "119", תל אביב
1978 - מונטה קרלו, מונקו
1979 - ציריך, שווייץ
1980 - בית האומנים, ירושלים (תערוכת יחיד)
1981 - גלריית התיאטרון המלכותי, סידני אוסטרליה (תערוכת יחיד)
1991 - ימקא, ירושלים (תערוכת יחיד)
1992 - המוזיאון יהודי הלאומי, וושינגטון (תערוכה קבוצתית)
2000 - אמיטק, תל אביב (תערוכה קבוצתית)
בהונגריה, עבודותיו מופיעות במוזיאון Gyor, מוצגות כחלק מעזבון של אימר פאטקו (Imare Patko).
הערות שוליים

↑  אוטוביוגרפיה המופיעה בתרגום להונגרית של ספר הסונטות מאת שקספייר, המאויר על ידי פאול פוקס, Szabó Lőrinc, Shakespeare: Szonettek
↑  עיתון הארץ מ-28 בספטמבר 1976 עמ' 5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511657105171  PLWABN: 9810674298605606  ISNI: 0000 0000 4875 5059  LCCN: no2005028882  ULAN: 500482251  VIAF: 31724717   WorldCat (עם VIAF): 31724717
פול סבטייה

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1854 קרקסון, צרפת 
 פטירה:  14 באוגוסט 1941 (בגיל 86) טולוז, צרפת 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  The Saint-Vincent cemetery in Carcassonne 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר  תיכון פייר דה פרמה  אוניברסיטת טולוז 
 מנחה לדוקטורט:  מרסלין ברתלו 
 מוסדות:  אוניברסיטת טולוז  אוניברסיטת בורדו 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (28 בפברואר 1918)  מדליית אלברט (1926)  מדליית דייווי (1915)  פרס ז'קר (1905)  פרס לה קאז (1897)  מדליית פרנקלין (1933)  פרס נובל לכימיה (10 בדצמבר 1912)  קצין גבוה בלגיון הכבוד 
 תרומות עיקריות
 שיטת ההידרוגנציה של תרכובות אורגניות
 
פול סבטייה (צרפתית: Paul Sabatier) ‏(5 בנובמבר 1854 בקרקסון - 14 באוגוסט 1941) היה כימאי צרפתי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1912 (לצד ויקטור גריניאר), "על שיטת ההידרוגנציה של תרכובות אורגניות שפיתח".
חייו

סבטייה התקבל בגיל 18 הן לאקול פוליטקניק והן לאקול נורמל סופרייר, ובחר באחרון. הוא סיים את לימודיו ב-1877. במשך רוב חייו לימד קורסים באוניברסיטת טולוז, והתמנה לדיקן הפקולטה למדעים בשנת 1905.
מחקריו המוקדמים, בקולז' דה פראנס, עסקו בתרמוכימיה של גפרית וסולפטים מתכתיים, ועל מחקר זה התבססה תזת הדוקטורט שלו. בטולוז המשיך במחקרים כימיים ופיזיקליים של תרכובות גפרית, כלוריד, כרומט ונחושת. כמו כן, חקר את תחמוצות החנקן וחומצה ניטרוסודיסולפונית ומלחיה. הוא ביצע גם מחקר בסיסי בתחום מקדמי החלוקה (מדד למסיסות תרכובות בממסים שונים) וספקטרום בליעה.
סבטייה תרם רבות לשימוש התעשייתי בהידרוגנציה. ב-1897 גילה כי כמות קטנה של ניקל יכולה לשמש כזרז לסיפוח מימן לתרכובות פחמן (לא רוויות).
עיקר תהילתו על "תגובת סבטייה", ועבודותיו, ביניהן La Catalyse en Chimie Orgarnique (קטליזה בכימיה אורגנית), שפורסמה בשנת 1913.
סבטייה זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1912, יחד עם עמיתו הצרפתי, ויקטור גריניאר. הפרס ניתן לו על עבודתו בתחום ההידרוגנציה.
הערות שוליים

↑  חלוקת פרס נובל, הצבי, 23 בדצמבר 1912
| זוכי פרס נובל לכימיה |
| --- | --- | --- |
| 1901–1925 | ואן 'ט הוף (1901) • פישר (1902) • ארהניוס (1903) • רמזי (1904) • פון באייר (1905) • מואסאן (1906) • בוכנר (1907) • רתרפורד (1908) • אוסטוולד (1909) • וולך (1910) • קירי (1911) • גריניאר, סבטייה (1912) • ורנר (1913) • ריצ'רדס (1914) • וילשטאטר (1915) • לא הוענק (1916–1917) • הבר (1918) • לא הוענק (1919) • נרנסט (1920) • סודי (1921) • אסטון (1922) • פרגל (1923) • לא הוענק (1924) • ז'יגמונדי (1925) |  |
| 1926–1950 | סוודברג (1926) • וילנד (1927) • וינדאוס (1928) • הרדן,  פון אוילר-שלפין (1929) • פישר (1930) • בוש,  ברגיוס (1931) • לאנגמיור (1932) • לא הוענק (1933) • יורי (1934) • פרדריק ז'וליו-קירי, אירן ז'וליו-קירי (1935) • דביי (1936) • הוורת', קארר (1937) • קון (1938) • בוטנאנדט, רוז'יצ'קה (1939) • לא חולק (1940–1942) • דה הוושי (1943) • האן (1944) • וירטאנן (1945) • סאמנר, נורתרופ, סטנלי (1946) • רובינסון (1947) • טיסליוס (1948) • ג'יוק (1949) • דילס, אלדר (1950) |  |
| 1951–1975 | מקמילן, סיבורג (1951) • מרטין, סינג' (1952) • שטאודינגר (1953) • לינוס פאולינג (1954) • ויניו (1955) • הינשלווד, סמיונוב (1956) • טוד (1957) • סנגר (1958) • היירובסקי (1959) • ליבי (1960) • קלווין (1961) • פרוץ, קנדרו (1962) • ציגלר, נטה (1963) • הודג'קין (1964) • וודוורד (1965) • מוליקן (1966) • אייגן, נוריש, פורטר (1967) • אונסאגר (1968) • ברטון, האסל (1969) • ללואר (1970) • הרצברג (1971) • אנפינסן, מור, סטיין (1972) • פישר, וילקינסון (1973) • פלורי (1974) • קורנפורת', פרלוג (1975) |  |
| 1976–2000 | ליפסקומב (1976) • פריגוז'ין (1977) • מיטשל (1978) • בראון, ויטיג (1979) • ברג, גילברט, סנגר (1980) • פוקוי, הופמן (1981) • קלוג (1982) • טאובה (1983) • מריפילד (1984) • האופטמן, קרל (1985) • הרשבאך, לי, פולני (1986) • קראם, להן, פדרסן (1987) • דייזנהופר, הובר, מישל (1988) • אלטמן, צ'ק (1989) • קורי (1990) • ארנסט (1991) • מרקוס (1992) • מוליס, סמית' (1993) • אולה (1994) • קרוצן, מולינה, רולנד (1995) • סמולי, קורל, קרוטו (1996) • בויר, ווקר, סקואו (1997) • קוהן, פופל (1998) • זוויל (1999) • היגר, מקדיארמיד, שירקאווה (2000) |  |
| 2001 ואילך | נולס, נויורי (2001) • ויטריך, פן, טנקה (2002) • אגרה, מק'קינון (2003) • צ'חנובר, הרשקו, רוז (2004) • שובן, גרבס, שרוק (2005) • קורנברג (2006) • ארטל (2007) • שיממורה, צ'לפי, טסיין (2008) • יונת, רמאקרישנן, סטייץ (2009) • הק, נגישי, סוזוקי (2010) • שכטמן (2011) • לפקוביץ', קובילקה (2012) • ורשל, קרפלוס, לויט (2013) • בציג, הל, מורנר (2014) • לינדל, מודריץ', סנקאר (2015) • סטודרט, סובאז', פרינחה (2016) • דובושה, פרנק, הנדרסון (2017)  • ארנולד, סמית', וינטר (2018) • גודאינף, ויטינגהאם, יושינו (2019) • שרפנטייה, דאודנה (2020) • ליסט, מקמילן (2021) • ברטוצי, מלדל, שארפלס (2022) • יקימוב, בוונדי, ברוס (2023) • בייקר, ג'מפר, הסביס (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277227405171  BnF: cb12560178r (data)  CANTIC: a10918310  CiNii: DA05379329  GND: 118793896  ICCU: USMV955656  ISNI: 0000 0001 2281 138X  LCCN: n83828105  LNB: 000263437  Léonore: 334352  NDL: 00550388  NKC: hka20201062746  NLA: 35845570  NTA: 136225322  SNAC: w63n26z3  SUDOC: 034898115  Trove: 1113330  VIAF: 66581870   WorldCat (עם VIAF): 66581870
ערבה פאוור קומפני

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  שדות סולארים
 מייסדים:  יוסף אברמוביץ, דייוויד רוזנבלט, קיבוץ קטורה
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־18 שנים)
 משרד ראשי:  קיבוץ קטורה
  
 www.aravapower.com
 
ערבה פאוור קומפני בע"מ היא חברה לאנרגיה סולארית בטכניקת ייצור פוטו-וולטאית (PV). החברה נוסדה ב-2006 בקיבוץ קטורה שבערבה.
היסטוריה

באוגוסט 2008 השקיעה חברת סימנס פרויקט ונצ'רס 15 מיליון דולר בערבה פאוור קומפני. סימנס החזיקה 40% ממניות החברה.
ב-21 בנובמבר 2010, שר התשתיות עוזי לנדאו חתם על הסכם רכישת חשמל עם חברת קטורה סאן (הנמצאת בבעלות ערבה פאוור) ששוויו מוערך בכ-250 מיליון שקלים.[דרושה הבהרה] ההסכם תקף לעשרים שנה ומבטיח שהאנרגיה שמיוצרת בקטורה סאן תחובר לקווי החשמל של חברת החשמל לישראל. זהו הסכם מכירת החשמל הראשון בישראל עם חברת חשמל סולארית.
בדצמבר 2010 חתם בנק הפועלים על הסכם עם ערבה פאוור קומפני להארכת הלוואה בסך 80 מיליון שקל חדש לערבה פאוור קומפני לצורך מימון פרויקט קטורה סאן (בשווי של כ־100 מיליון ש"ח).
ב-5 ביוני 2011 ערבה פאוור חנכה את השדה הסולארי הראשון בישראל, קטורה סאן. הפרויקט הוקם בשיתוף פעולה עם סימנס ישראל.
ב-22 במאי 2012 ערבה פאוור הודיעה שהגיעה לסגירה פיננסית על 58.5 מגה-וואט נוספים המיועדים לשמונה פרויקטים עתידיים שיבנו בערבה ובנגב בשווי של 780 מיליון שקל.
היסטוריה > קטורה סאן

קטורה סאן הוא השדה הסולארי המסחרי הבינוני הראשון בישראל, וכמו כן השדה הסולארי המסחרי הראשון במזרח התיכון. השדה הסולארי נבנה בתוך קיבוץ קטורה שנמצא בערבה, במרחק של כ-50 קילומטר צפונית לאילת. במיקום זה יש רמת קרינה מהגבוהות בעולם בצירוף עם גישה לרשת החשמל של ישראל. כ-18,500 תאים פוטו-וולטאיים המרכיבים את השדה הסולארי מכסים שטח של כ-80 דונם. התפוקה כולה היא 9 מיליון שעות קילו-וואט[דרושה הבהרה] לשנה במתקן בעל כוח ייצור של 4.95 מגה-וואט.
הראפר Shyne שחרר שיר ששמו "אנרגיה סולארית". השמעת הבכורה של השיר נערכה ב-5 ביוני 2011, בהשקה של קטורה סאן.
שותפות עם בדואים

החברה חתמה על מספר הסכמים עם משפחות בדואיות בנגב על מנת לבנות שדות סולאריים עם יכולת תפוקה של עד 20 מגה-וואט. החברה רואה בשיתוף הפעולה עם הבדואים הזדמנות לייצר מציאות כלכלית-חברתית חדשה עבור הבדואים.
ב-7 בפברואר 2012 ערבה פאוור הודיעה שהיא קיבלה רישיון להקמת השדה הסולארי תראבין, השדה הסולארי הראשון שנבנה בקהילה הבדואית. מימון לשדה זה שעמד על כ-30 מיליון דולר יסופק על ידי אופיק (Overseas Private Investment Corporation) – תאגיד פרטי להשקעות מעבר לים של ממשלת ארצות הברית.
שותפות עם בדואים > משימה חברתית

החברה נותנת למצוות הפאה נופך מודרני, ומקדישה את ארבע הפינות של שדה קטורה סאן לארבעה ארגונים ללא מטרות רווח שירוויחו מהכספים שכל פינה תעשה במשך 20 השנים הבאות. ארבעת הארגונים הם: לב יהודי למען אפריקה (ארגון המשתמש במערכות סולאריות ישראליות על מנת לספק חשמל למבנים שונים באפריקה), בוסתן (ארגון שעובד עם הבדואים בנגב למען חלוקת הקצאות הוגנת, הכוללת הקצאות הקשורות לאנרגיה מתחדשת), קרן אלי ויזל (נלחמת בחילוקי דעות, חוסר סובלנות וחוסר צדק באמצעות תוכניות לנוער שמעודדות קבלה של האחר, הבנה ושוויון), ומרכז רכיבה טיפולית הר אדום (מרכז רכיבה בקיבוץ גרופית העוזר לילדים מוגבלים מהאזור שזקוקים לרכיבה טיפולית).
הערות שוליים

↑  "Press". www.siemens.com.
↑  (הודעה לעיתונות). סימנס. 28 באוגוסט 2009.
↑  ערבה פאוור ועוזי לנדאו חותמים על הסכם רכישת החשמל. ירושלים, ישראל:ערבה פאוור. 21 בנובמבר 2010.
↑  Waldoks, Ehud Zion (14 בדצמבר 2010). "Construction To Begin On Israel's First Solar Field". The Jerusalem Post. Israel. נבדק ב-26 ביוני 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Arava Power Company". ארכיון מ-2011-07-07. נבדק ב-27 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roca, Marc (22 במאי 2012), "Arava Closes Funding For $204 Million Israeli Solar Plants", Bloomberg, נבדק ב-3 ביוני 2012 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Rabinovitch, Ari (22 במאי 2012), "Israel's Arava power to build eight solar fields", Reuters, נבדק ב-3 ביוני 2012 {{citation}}:  (עזרה)
↑  יובל אזולאי, ‏השבוע: ערבה פאוור תחנוך השדה הסולארי הראשון בארץ, באתר גלובס, 4 ביוני 2011
↑  Rinat, Zafrir (4 בינואר 2011), "Solar panels prove a money-spinner for Bedouin in the Negev", Haaretz, נבדק ב-27 ביוני 2011 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Udasin, Sharon (8 בפברואר 2012), "Regulator approves first Beduin solar license", The Jerusalem Post, נבדק ב-29 בפברואר 2012 {{citation}}:  (עזרה)
לוחות סולארים בשדה קטורה סאן

תראבין - פרויקט סולארי בקהילה הבדואית
פול סגוין

פּוֹל סֶגוּיִן (בגרמנית: Paul Seguin; נולד ב-29 במרץ 1995) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר האחורי בשאלקה 04.
קריירה

לאחר שגדל במחלקת נוער מקומית, בשנת 2007 הצטרף סגוין למחלקת הנוער של וולפסבורג. בשנת 2014 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-4 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבכירה, כשעלה כמחליפו של קווין דה בראונה בדקה ה-89, בניצחון 2–0 על ר.ב. לייפציג במסגרת הגביע הגרמני.
ב-23 באפריל 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשהחליף את דניאל קליגיורי בהפסד 0–2 לאאוגסבורג. הוא כבש את שער הבכורה שלו ב-3 בדצמבר 2016, בהפסד 2–3 להרטה ברלין, ובאותו משחק גם הורחק בכרטיס אדום. ב-20 בדצמבר 2016 האריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2020.
באוגוסט 2017 הושאל לעונה אחת לדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה, ובתום העונה שב לוולפסבורג.
ב-18 בינואר 2019 הושאל עד לתום העונה לגרויטר פירט מהליגה השנייה, עם אופציה לרכישה. במאי 2019 ניצלה גרויטר פירט את האופציה, ורכשה את סגוין תמורת 300 אלף אירו. בתום, עונת 2020/2021 העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.
תארים

הגביע הגרמני (1): 2015
הערות שוליים

↑  RB Leipzig vs. Wolfsburg - 4 March 2015 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  Kalou hält zwei Serien am Leben, kicker (ב־)
↑  Paul Seguin bleibt bei Greuther Fürth, kicker (ב־)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פול סגוין".
עסקנות

עסקנות היא פעילות ועסקנות כללית בצורכי ציבור. העסקנות מוכרת כפעילות בצורכי ציבור והשפעה ציבורית בנושאים הנוגעים בקבוצות, אגודות, מפלגות או קהילות מסוימות, ובתחומים כגון פעילות חברתית, יוזמה חברתית, רווחה, ארגון ופילנתרופיה. עסקנות עשויה לכלול פעילות מול רשויות השלטון (שדלנות), וכן יכולה לפעול ולהשפיע על קידום נושאים בחברה ציבורית, במוסד וכדומה (תופעה המאכער).
ההגדרה הכוללת של עסקנות היא קידום אינטרס מסוים על פני אינטרסים ציבוריים אחרים, באמצעים חוקיים לא רשמיים. אומנם קיימת גם עסקנות הפועלת בתחום מסוים שאינו בא בהכרח על חשבון תחומים אחרים.
העסקן מאופיין ביכולת השפעה חברתית וציבורית הנובעת מקיום קשרים עם בכירים ברשויות המקומיות, התערות בדעת הקהל, כריזמה, התמצאות ביורוקרטית ועוד.
מקובל להבדיל בין סוגים שונים של עסקנים:
עסקן, בכלליות או בסתמיות – אדם הפועל לטובת קבוצה מסוימת כגון אגודה, עמותה, מפלגה או קהילה. הפעילות תהיה למען קידום טובתה, מטרתה וענייניה של אותה קבוצה. העסקנות יכולה להיות הן לטובת פעילות הארגון והעסק, והן בפעילות בשטח. בהתאם לכך קיימים ביטויים כמו "עסקן מפלגתי", "עסקן ספורט", "עסקן כדורגל", "עסקן ספרותי" או "עסקן ספרות", "עסקן שחמט", "עסקן קהילתי", "עסקן שכונתי", "עסקן פרלמנטרי" וכדומה, בהתאם לתחום ולקבוצת העסקנות.
שדלן או שתדלן (לוביסט) – עסקן המשדל בעלי תפקידים ואנשי ציבור ופועל בעיקר מול השלטונות על מנת שיתמכו בעניין מסוים לטובת הקהילה, החברה או הגוף שמטעמו נשלח השדלן. השדלן מעלה לסדר היום את המטרה שלמען קידומה הוא נשלח, על מנת שתקבל התייחסות וטיפול באופן שירצה את שולחיו. השדלן פעיל בעיקר בתחום הפוליטי והמדיני ופעילותו נחשבת תקינה.
מאכער – עסקן בעל אפשרויות והשפעה לקידום דברים בחברה ציבורית, בקהילה או במוסד. המאכער פועל לעיתים באמצעות תחבולות וקומבינות על מנת להשיג את המטרה שאותה הוא נשלח לקדם, על מנת לעקוף את הביורוקרטיה הנדרשת בדרך המלך ולעיתים אף באמצעות עקיפה של החוק היבש. המאכער פעיל בעיקר במישור החברתי והקהילתי ופעילותו עשויה להיות מנוגדת לחוק או נחשבת כשחיתות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמק ויקטוריה

| --- | --- |

עמק ויקטוריה בשנת 1958
 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°23′00″S 161°56′00″E﻿ / ﻿77.383333333333°S 161.93333333333°E﻿ / -77.383333333333; 161.93333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק ויקטוריה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק ויקטוריה
 
עמק ויקטוריה (באנגלית: Victoria Valley) הוא עמק, אחד מהעמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה .
בעמק ויקטוריה מצויים מספר עמקים. אגם וידה הוא האגם הגדול ביותר בעמק.
נהר ויקטוריה מנקז את קרחון ויקטוריה העליון; נהר ויקטוריה.
מתנשא בסמוך מעל אגם ויקטוריה העליון.
נהר ויקטוריה ממוקם 7 קילומטרים צפונית-מערבית מאגם וידה, ונשפך אליו בצידו המערבי של האגם.
אגם תומאס ממוקם 4.7 קילומטרים ממזרח לאגם וידה.
ראו גם

העמקים היבשים מקמרדו
הערות שוליים

צילום מעשה ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  צילום מעשה ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
פול נירופ ראסמוסן

פול נירופ רסמוסן, ראש ממשלת דנמרק בשנים 1992–2001, בצילום משנת 2007
פול נירופ ראסמוסן (בדנית: Poul Nyrup Rasmussen, ‏ נולד ב 15 ביוני 1943) הוא פוליטיקאי דני, מנהיג הסוציאל-דמוקרטים בשנים 2002-1992, ראש ממשלת דנמרק בשנים 1993–2001. בשנים 2004–2011 כיהן כיושב ראש מפלגת הסוציאליסטים האירופאים המיוצגת בפרלמנט האירופי. בשנים 2004–2009 כיהן כחבר בפרלמנט האירופי. ראסמוסן הוא חבר במועדון מדריד. בשנת 2007 פרסם את הספר "I grådighedens tid" (בתרגום: בזמני החמדנות) הכולל בקורת חריפה על תפקיד הגידור ושל קרנות הון סיכון בכלכלה הגלובלית.
חייו

פול נירופ ראסמוסן נולד באסביירג כבנם של אולוף נירופ ראסמוסן, פועל, מקרין וסוחר, ושל ורה אלינה נירופ ראסמוסן, מנקה. בנעוריו עבד בעבודות מזדמנות - כנער שליח, פועל, במחלבה, בנמל של עיר הולדתו, מאוחר יותר בספירת תחבורה ובהובלת משקאות. אחרי לימודי תיכון בבית ספר ממלכתי באסביירג, למד מדעי המדינה, משפטים וכלכלה וסיים בשנת 1971 תואר שני בכלכלה באוניברסיטת קופנהגן. היה פעיל מגיל צעיר בפורום פריט של הנוער הסוציאל-דמוקרטי ואחר כך בקונפדרציה של האיגודים המקצועיים הדניים והפך בהמשך לכלכלן הראשי שלהם. בשנת 1987 נבחר לסגן יושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של דנמרק ובשנת 1988 נבחר לפולקטינג, בו עמד בראש הוועדה הכלכלית. בשנים 1992–2002 עמד בראש מפלגתו, כשנבחר במקום מוגנס ליקטופט. בשנים 2004–2009 כיהן כחבר בפרלמנט האירופי. בין 2004 -2011 היה ליושב ראש מפלגת הסוציאליסטים האירופים, כשהוא החליף בתפקיד את רובין קוק.
חייו > ראש ממשלה 2001-1993

בשנת 1993 ניצח בבחירות את המנהיג השמרני פול שליטר אותו ירש כראש ממשלה, אחרי שערורייה של אי דיווח לפרלמנט בנוגע לפרשת הפליטים הטמילים.
נבחר ארבע קדנציות רצופות לראשות הממשלה. בבחירות ב-1998 זכה רק ב-36% מהקולות ובוצעו ספירות חוזרות עד שהסתבר כי ניצח מחדש בבחירות.
השרים המובילים נילס הלווג פטרסן (חוץ), מוגנס ליקטופט (אוצר) ומריאנה ילווד (כלכלה) שמרו את תיקיהם.
במשאל עם ב-1999 בנוגע לאמנת אמסטרדם הם הצליחו לשכנע את הציבור להצביע בעד - 55% מהקולות.
במשאל עם אחר ב-28 בספטמבר 2000 שבו הדנים דחו את ההצטרפות למטבע האירו כש 53.2% מהקולות הצביעו נגד. 
כראש ממשלה יישם ראסמוסן מדיניות כלכלית ברוח ה Flexicurity, מלווה בהפרטות של חברות ממשלתיות גדולות.
בהשפעת רעיונות קיינסיאניים בשנים 1993–1994 לקח אמצעים של kick start.
המאזן המסחרי של דנמרק שהתאפיין בעודף בשווי של 30 מיליארד קרונה (4,9 מיליארד דולר) הפך לגרעוני בסוף שנות ה-90. כדי להתמודד עם בעיה זו ממשלת ראסמוסן בחרה להעלות מיסים, מה שפגע בפופולריות שלה והחלישה אותה לקראת הבחירות.
נירופ ראסמוסן הפסיד בבחירות לטובת קואליציה בין אנדרס פוג ראסמוסן הליברלי ממפלגת "ונסטרה" ובין המפלגה השמרנית העממית. זאת הייתה הפעם הראשונה שהסוציאל-דמוקרטים לא השתתפו בממשלה מאז שנת 1924.
חייו > חייו הפרטיים

מקשר נישואים קודם עם הלה מולרופ נולדה לראסמוסן בת, סיגנה, שהתאבדה בשנת 1993 בגיל 24 בלבד.
אחרי גירושים מאשתו הראשונה בשנת 1976 ניהל פול נירופ רסמוסן בשנים 1979–1987 מערכת יחסים שנייה עם אנה האגנדם. החל משנת 1994 היה נשוי לפוליטיקאית הידועה לונה דיבקייר, שייצגה בשנים 1973–1977, 1994-1979 ו-2005–2011 בפרלמנט הדני, את המפלגה הסוציאל-ליברלית "רדיקל ונסטרה". לונה מתה מסרטן השד ב-20 ביולי 2020. לראסמוסן יש לו שתי בנות חורגות - מטה ולוטה.
ספרים

I grådighedens tid -kapialfonde og casinoøkonomi - 2007 ( זמני חמדנות - קרני הון וכלכלת קזינו)
פאבל באקין

פאבל ניקולאייביץ' באקין (נולד ב-1903 בדנייפרופטרובסק) היה ראש מערך הגולאג (רשמית, המינהל הראשי למחנות עבודה לתיקון ומושבות) של משרד הפנים של ברית המועצות בשנים 1956–1958.
ביוגרפיה

הוא נולד בדנייפרופטרובסק, שבאוקראינה. הצטרף למפלגה הבולשביקית בשנת 1930. בשנים 1916–1931 היה מנעולן וכבאי בדנייפרופטרובסק.
בשנים 1931–1932 למד בבית הספר הגבוה של תנועת האיגודים של המועצה המרכזית לאיגודים מקצועיים במוסקבה. בשנים 1932–1937 עבד בוועד המרכזי של איגוד העובדים בתעשייה המטלורגית. בין השנים 1938–1939 היה סגן מזכיר ועדת המפלגה של הקומיסריון העממי לתעשייה הכבדה של ברית המועצות.
בשנים 1939–1941 - מזכיר ועדת המפלגה לענייני תעשייה כבדה, במקביל בשנים 1941–1942, הוא היה המזכיר השלישי של הוועדה המחוזית במוסקבה.
בשנים 1942–1953 כיהן כיו"ר הוועד המנהל של מועצת מחוז מולטוב במוסקבה. בשנים 1953–1956 – כראש משרד הלוגיסטיקה של מועצת מחוז מולוטוב במוסקבה.
מ-4 באפריל 1956 עד 31 במרץ 1958, שימש כראש המינהל הראשי של מחנות עבודה בכפייה ומושבות של משרד הפנים ברית המועצות (גולאג).
פרש ב-1 במאי 1958 עקב מחלה.
הערות שוליים

1 2  Начальники ГУЛАГа ОГПУ — НКВД — МВД СССР с 1930 по 1960 гг.
פול סוייר

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1865 מחוז מדיסון, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בנובמבר 1917 (בגיל 52) Fleischmanns, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרנקפורט, קנטקי 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  1850–1950 (כ־100 שנה) 
 
פול סוייר (באנגלית: Paul Sawyier;‏ 23 במרץ 1865 – 5 בנובמבר 1917) היה אחד האמנים הידועים ביותר של קנטקי, היה צייר אימפרסיוניסט אמריקאי.
ראשית חייו

פול סוייר, בנם של ד"ר נתנאל ואלן וינגייט סוייר, נולד ב־23 במרץ 1865 בחוות סבו במחוז מדיסון, אוהיו. בשנת 1870 הוא עבר עם משפחתו לפרנקפורט, קנטקי.
לאחר התיכון למד סוייר בבית הספר לעיצוב מקמיקן (האקדמיה לאמנות בסינסינטי), ולמד אצל פרנק דובנק ותומאס שטטרוויט נובל. בשנת 1889 המשיך את לימודי האמנות שלו אצל ויליאם מריט צ'ייס בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק.