stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משמרות זה"ב בישראל

משמרות הזה"ב בישראל
משמרות זה"ב בעופרה
משמרות זהירות בדרכים (בראשי תיבות: משמרות זה"ב) הם מתנדבים (בדרך כלל צעירים, תלמידים) שתפקידם לשמור שתלמידי בתי הספר יחצו בבטחה את הכבישים המובילים לבית הספר.
בישראל, חברי משמרות הזה"ב עוברים הדרכה מאת שוטרי משטרת ישראל ומוסמכים לצאת לכבישים בהם מסומנים מעברי חצייה ולהקפיד על כך שבעת חציית הולכי רגל, יעצרו כלי הרכב שבכביש. לרוב ניתן לזהות את חברי משמרות הזה"ב באמצעות המעילים מחזירי האור, ותמרור ה"עצור" שבידיהם.
בשנת הלימודים תשס"ג פעלו 60% מתלמידי כיתות ה'-ו' במשמרות הזה"ב.
היסטוריה

ארגון "משמרות הזה"ב בישראל" החל את פעילותו בירושלים בחודש אוקטובר 1948. קלמן רביב (ריבק) שהיה מורה לספורט בבית הספר "תחכמוני" ביחד עם סמל המשטרה, אברהם מוזס הגו את הרעיון ובסיוע מנהל בית הספר מרדכי ינון הקימו את "משמר הביטחון" לשעות שבהן התלמידים מגיעים ועוזבים את בית הספר. שמונה תלמידי כיתה ח' היו הראשונים שהוכשרו לתפקיד. משם התפשט הרעיון לשאר בתי הספר בירושלים ובהמשך לכל הארץ. כחצי שנה לאחר מכן הקים השוטר דני רוזוב בתל אביב את "משטרת ילדים למשמר הביטחון" בשנת 1949 . ב-30 במרץ 1949, הסתיים הקורס הראשון בגימנסיה הרצליה בו הוכשרו 130 תלמידים בני 12–14 לבצע את תפקידם.
בשנת 1952 החליט מנכ"ל משרד החינוך, ברוך בן יהודה, להקים במשרד מחלקה שתעסוק בבטיחות בדרכים. קלמן רביב שהגה את רעיון משמרות הבטיחות מונה לרכז את הנושא במחוז ירושלים.
הדרכת משמרות זה"ב

בשנת הלימודים תשס"ג עסקו בהכשרת תלמידים בנושא משמרות הזהירות בדרכים כ-30 שוטרות הדרכה. מרכז מידע ומחקר של הכנסת הגיש בשנת 2003 דו"ח לוועדת החינוך והתרבות אשר ממצאיו מעלים כי כמות זו של מדריכים אינה מספקת עבור כלל בתי הספר הזקוקים להדרכה. שנה לאחר מכן לא הדריכו מדריכות אזרחיות ומורות חיילות בתוכנית משמרות הזה"ב.
בשנת 2007 הדריכו 57 שוטרות הדרכה ב-794 בתי ספר בישראל. נוסף על התפקיד של שמירת ביטחונם של הולכי הרגל בדרך, תפקיד משמרות הזה"ב עשוי ללמד את התלמידים המתנדבים בו מידה של אחריות אישית.
הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מפעילה יחד עם משרד החינוך את פעילויות ההסברה בבתי הספר ובגני הילדים. הרשות אף נטלה על עצמה את הטיפול ברישום דו"חות האזהרה שמכינים ילדי משמרות הזה"ב. המועצה משגרת מכתבי אזהרה ומכתבים אישיים לנהגים, שדווח עליהם כי עברו עבירה. למרות קיצוץ בתקציבי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בסוף שנת הלימודים תשס"ח, פעילות משמרות הזהב לא הופסקה.
הערות שוליים

↑  דו"ח מחקר על אפקטיביות משמרות הזה"ב שהוכן על ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים
↑  הפעלת משמרות הזה"ב, באתר חוזרי מנכ"ל משרד החינוך
1 2  עוגן גולדמן, עובד מחקר ומידע, "מסמך רקע לדיון בנושא:משמרות זה"ב", ועדת החינוך והתרבות, 21 ביולי 2003
↑  דיוויד סלע, "משטרת הילדים"נגד תאונות הדרכים, באתר ישראל היום, 29 במרץ 2019
↑  משטרת ישראל - אגף התנועה
↑  משמרות הזה"ב - תכנית לימודים, באתר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים
↑  התלמידים יחצו ללא משמרות הזה"ב, 28 באוגוסט 2008
ג'פרי לוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 67 בערך) אנגליה
 שם לידה:  ג'פרי לויט
 תאריך עלייה:  2014
 מקום מגורים:  רעננה, ישראל
 פעילות בולטת:  התחזות והונאה
 ידוע בשל:  מומחיותו בצעצועים עתיקים
 צאצאים:  1
 
ג'פרי לוי (באנגלית: Jeffrey Levy; נולד כג'פרי לויט בשנת 1958) הוא נוכל בריטי שהתפרסם בזכות הונאות שביצע בתחום הצעצועים העתיקים, הן באנגליה והן בישראל. הוא נודע בשל התחזויותיו ושימוש במוניטין של אחרים לקידום מטרותיו, וכן בשל היותו נוכל סדרתי שרימה אנשים רבים.
ביוגרפיה

ג'פרי לוי נולד כג'פרי לויט. אביו שינה את שם המשפחה ללויט כדי להשתלב בחברה הבריטית. לוי החל את דרכו כאספן צעצועים, והפך למומחה בתחום. הוא אף כתב ספר על צעצועים עתיקים. בשלב מסוים, הוא החל לעסוק במסחר בצעצועים עתיקים, והקים חברה בשם Mint and Boxed.
הונאות והתחזויות באנגליה

בשנות ה-90 של המאה ה-20, לוי ביצע הונאות בהיקף של כ-12 מיליון ליש"ט, שכללו זיוף מכתבים מחברות גדולות, והונאת בנקים. הוא זייף מכירות של צעצועים, וקיבל מהבנקים מקדמות שלא הוחזרו. בנוסף, הוא זייף את ערך הסחורות שיובאו כדי להתחמק מתשלום מע"מ ומכס. לוי הורשע בגין הונאה זו ונידון לארבע שנות מאסר. לאחר שחרורו מהכלא, לוי טען כי ההרשעה בוטלה בשנת 2001 וכי שינה את שמו חזרה ללוי במטרה "לפתוח דף חדש". לוי גם טען כי שינה את שמו בחזרה ללוי לאחר שהסתיימו הבעיות המשפטיות שלו, כמעט 20 שנה לפני שעלה לישראל.
פעילות בישראל

לוי עשה עלייה לישראל בשנת 2014 ומיקם את ביתו ברעננה. הוא פתח גלריה לצעצועים עתיקים בתל אביב, והציג עצמו כאספן בעל שם עולמי. לוי השתמש במוניטין של אחרים, כמו גיא פינס, כדי לקדם את עסקיו. הוא אף ארגן פגישה בין גיא פינס לרוד סטיוארט, במהלכה העניק לסטיוארט רכבת נדירה במתנה.
לוי יצר קשרים עם אנשים מפורסמים ומוכרים, כמו כוכבת טלוויזיה מוכרת. הוא הציג את עצמו כמיליונר מקושר עם שורשים בבית המלוכה הבריטי. לוי אף סיפר לאנשים שונים כי אשתו נפטרה, אף על פי שהייתה בחיים.
חשיפת ההונאה

לוי התגלה כנוכל לאחר שלא שילם שכר דירה, דמי ניהול, וחובות נוספים. כמו כן, התגלה שהוא לא שילם לספקים שונים. בעקבות זאת, החל תחקיר של תוכנית הטלוויזיה "המתחזים", בהנחיית חיים אתגר, שחשף את עברו הפלילי של לוי, את שקריו, ואת ההונאות שביצע בישראל. התחקיר חשף גם את העובדה כי התמונות שהציג עם כוכבים כמו קים בייסינגר ווודי אלן היו מזויפות, אך טען שהיה מיודד עם וודי אלן והכיר את קים בייסינגר.
בנוסף, נחשף כי לוי מכר צעצועים של אחרים ב-eBay, וכי הוא השתמש בעסק הצעצועים כדי להלבין כספים. הוא גם זייף קבלות על סך 100 אלף ליש"ט עבור ייעוץ, כאשר בפועל, לא היה שום ייעוץ אלא רק הלבנת כספים.
הלכידה

בסופו של התחקיר, חיים אתגר הגיע לדירה בה שהה לוי והתעמת איתו. אתגר הציג בפני לוי את כל השקרים וההונאות שביצע, ודרש ממנו להפסיק. לאחר העימות, לוי נמלט מדירתו, אך הוצא נגדו צו עיכוב יציאה מהארץ.
הערות שוליים

↑  Jeffrey Antique Toys, Jeffrey Antique Toys, ‏2020-03-04 (באנגלית)
↑  eyal, הזוג הרענני שנפגש עם רוד סטיוארט, באתר צומת השרון רעננה, ‏2017-06-18
↑  המתחזים | הנוכל שהתלבש על המפורסמים | לצפייה ישירה | +12, באתר 12+
↑  The World of Antique Toys - Jeffrey S Levitt Mint and Boxed hardcover Book, eBay (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'פרי לוי".
מרי מייפס דודג'

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1831 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  21 באוגוסט 1905 (בגיל 74) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Mary Elizabeth Mapes 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אוורגרין 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תחום כתיבה:  ספרות ילדים ועריכה
 יצירות בולטות:  הנס ברינקר
 צאצאים:  James Mapes Dodge 
 פרסים והוקרה:  פרס מונטיון (1876) 
 חתימה:   
 
מרי מייפס דודג' (באנגלית: Mary Elizabeth Mapes;‏ 26 בינואר 1831 - 21 באוגוסט 1905) הייתה עורכת וסופרת אמריקאית. התפרסמה בזכות הרומן "הנס ברינקר".
מרי מייפס דודג' פנתה לכתיבה ולעריכה ספרותית אחרי מות בעלה, כדי להתפרנס ולגדל את בניה. החלה בכתיבת סיפורים קצרים לילדים, ועד מהרה פרסמה אותם כספר בשם "סיפורי אירווינגטון" (ניו יורק, 1864).
בשנת 1865 פרסמה את הנס ברינקר, או מחליקיים של כסף (אנגלית: Hans Brinker, or The Silver Skates) . הספר תורגם להולנדית, צרפתית, גרמנית, רוסית, איטלקית ושפות נוספות, ובשנת 1876 זיכה אותה בפרס מונטיון מטעם האקדמיה הצרפתית.
ביוגרפיה

מרי מייפס נולדה בניו יורק בשנת 1831. הוריה היו המדען פרופסור ג'יימס מייפס, וסופיה פורמן. שמות אחיה הם סופיה וצ'ארלס. הבנות למשפחת מייפס מעולם לא ביקרו בבתי ספר. את השכלתן הן קיבלו בבית תחת תוכנית לימודים בפיקוח ממשלתי. בין הנושאים שהן למדו: צרפתית, ציור, מוזיקה ולטינית. בגיל צעיר מרי התבלטה בכישרונה לציור, למוזיקה ולכתיבה ספרותית.
בגיל 15, הוריה רכשו חווה ישנה בניו ג'רזי. בחווה זו עסק אביה המדען בפיתוח שיטות חקלאיות חדשות ומרי סייעה לאביה בעבודתו .
בשנת 1851, בגיל 20, מרי נישאה לעורך הדין וויליאם דודג' (William Dodge) ועברה להתגורר עמו בעיר ניו יורק, ובארבע השנים הבאות נולדו שני בניה ג'יימס והרינגטון.
בעלה נקלע לקשיים כלכליים והוא נטש את משפחתו ב-1858 וכחודש לאחר היעלמותו הוא נפטר.
מרי חזרה עם שני בניה אל בית הוריה. היה זה בית כפרי גדול ליד ניוארק, אשר בניו ג'רזי.
בשנת 1859, היא ערכה עם אביה שני מגזינים, Working Farmer ו United States Journal, בו פרסמה לראשונה את יצירותיה
כדי לפרנס את ילדיה היא פנתה אל הכתיבה. בית קטן שהיה צמוד למטע של אחוזת אביה, שימש אותה ואת בניה. בית זה, אשר רוהט בפשטות, והיה מרוחק מביתם הגדול של הוריה, העניק לה שקט ואיפשר לה להשקיע את רב זמנה בעבודה. עם זאת, אחת לשבוע, שעות אחר הצהריים היו מוקדשות לילדיה.
תחילה העלתה על הכתב סיפורים שנהגה לספר לילדיה, ועד מהרה פרסמה אותם כספר בשם "סיפורי אירווינגטון" (ניו יורק, 1864).
ההצלחה האירה לה פנים והיא התפרסמה בזכות הספר הנס ברינקר-או מחליקיים של כסף אשר הודפס, עוד בחייה, בלמעלה ממאה מהדורות ותורגם לשפות רבות.
מרי הייתה מהעורכים הראשונים של כתב העת HEART AND HOME, יחד עם דונלד ג' מיטשל והארייט ביצ'ר סטואו - מגזין שבועי אמריקאי מאויר אשר פורסם משנת 1868 עד 1875. בהמשך היא מונתה לנהל את מחלקת הילדים של כתב העת הזה.
בשנת 1873 היא מונתה לעורכת הראשית של כתב העת סנט ניקולס (St. Nicholas Magazine), אותו ניהלה במשך 32 שנים עד יום מותה.
היה זה ירחון ילדים אשר פורסם בשנים 1873 ועד 1943 ובו פורסמו סופרים ידועים כגון: לואיזה מיי אלקוט, פרנסס הודג'סון ברנט, מארק טוויין, רודיארד קיפלינג ואחרים.
באחד המפגשים סיפר לה קיפלינג סיפור על הג'ונגל ההודי, ודודג' ביקשה ממנו לפרסם אותו בירחון סנט ניקולס. הוא מעולם לא כתב לילדים, אבל הבטיח שינסה, והתוצאה הייתה ספר הג'ונגל.
שנות חייה האחרונות

דודג' גרה בבניין דירות גדול המשקיף על הסנטרל פארק בניו יורק.
בשנת 1888 היא רכשה קוטג', שאותו כינתה "יארו", במושבת הקיץ בפארק אונטורה, בהרי קטסקיל. היה זה בית-מגורים קטן ומרובע, אך מרי הרחיבה אותו משנה לשנה והפכה אותו לבית מרובה גמלונים.
אחד מבניה נפטר בשנת 1881, והשני, ג'יימס דודג', היה לממציא ויצרן מצליח.
מרי דודג' סבלה ממחלה קשה במשך מספר חודשים. היא חזרה לגור בקוטג' הקיץ שלה באונטורה בתקווה להחלים, אך מחלתה גברה עליה והיא נפטרה ב -21 באוגוסט 1905
מבחר מיצירותיה

פרוזה:
(The Irvington Stories (1864
(Hans Brinker, or The Silver Skates (1865, תורגם לעברית הנס ברינקר
(A Few Friends and How They Amused Themselves (1869
(Baby Days (1876
שירה וחרוזים:
(Rhymes and Jingles (1874
(Along the Way (1879
(Theophilus and Others (1876
(Donald and Dorothy (1883)
(Baby World (1884
(The Land of Pluck (1894
(When Life Is Young (1894
הערות שוליים

↑  פרס מונטיון
↑  לקסיקון אופק לספרות ילדים / אוריאל אופק. כרך ראשון א-כ, עמ' 170–171 הוצאת זמורה ביתן, תל אביב 1985, תשמ"ו.
1 2 3  לקסיקון אופק לספרות ילדים, כרך א' עמ' 170
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313287805171  BIBSYS: 90839677  BNE: XX1014894  BnF: cb11900298z (data)  CiNii: DA04936485  GND: 119269082  ICCU: CFIV047105  ISNI: 0000 0001 1585 7670  LCCN: n79058499  LNB: 000023064  NDL: 00438043  NKC: xx0011238  NLG: 129671  NLK: KAC2018O9628  NTA: 069877432  RERO: 02-A012562326  SELIBR: 49460  SNAC: w6cz37pw  SUDOC: 032321279  VcBA: 495/348955  VIAF: 2469452   WorldCat (עם VIAF): 2469452 
הקוטג' "יארו"
קסאדה

קֵסָאדָה (בספרדית: Quesada) היא עיירה ורשות מקומית (אנ') בקומרקת (אנ') סיירה דה קסורלה (ספ') במחוז חאאן בקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבספרד. קסאדה היא מולד נהר הגואדלקיביר.
תיירות

בשטח העיירה נמצאות הריסות העיר הרומית ברונייל (Bruñel) שם נשמרו מספר פסיפסים מהתקופה הנוצרית המוקדמת. בקסאדה נמצאות גם מספר מערות ונקרופוליס אך הם אינם נגישים לציבור.
התיירות בעיר אינה מפותחת דיה.
תיירות > טיסקאר

13 ק"מ מדרום לעיר נמצא הכפר טיסקאר. לרגלי מבצר טיסקאר ישנה כנסייה לפטרונית קסאדה, הבתולה מטיסקאר. מהמבצר שהיה בטיסקאר שרד מגדל אחד במצב טוב. ליד המבצר נמצאת מערת מים וכן מפל מים מרשים.
דמוגרפיה

בשנים האחרונות עוברת קסאדה תהליך של הידלדלות אוכלוסין. בשנת 1950 חיו בקסאדה 12,224 איש, ואילו נכון לשנת 2000 חיו בה כ-6,000 איש.
מקסאדה יצאו מספר אישים:
רפאל סבלטה (Refael Zabaleta Fuentes) - צייר; לכבודו נוסדה תערוכה בשדרות אלמריה בעיר
חוסה לואיס ורדס (José Luis Verdes) - צייר
רפאל אידלגו דה קבידס (Refael Hidádlgo de Cavides) - צייר
אנטוניו נברטה (Antonio Navarrete)- סופר ומשורר
אנשי קסאדה מכונים בספרדית Quesadeños או Quesadentes.
חקלאות

רוב החקלאות בקומרקת קסורלה מבוססת על זיתים, ובעבר נהוג היה לגדל באזור גם דגנים.
גא"ז 63

| --- | --- |

GAZ-63
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  גא"ז
 שנות ייצור:  1948 – 1968
 הרכבה:  ברית המועצות ברית המועצות
 מודל קודם:  GAZ-51 (אנ')
 מודל אחריו:  GAZ 66
 סיווג:  משאית
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה 4x4 (אנ')
 אורך:  5,525 מ"מ
 רוחב:  2200 מ"מ
 גובה:  2245 מ"מ
 משקל:  3.2–3.28 טון (ריק), מטען מקסימלי - 2.0 טון
 בסיס גלגלים:  3,300 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, מחזור ארבע פעימות, 3,480 סמ"ק המפיק 70 כ"ס ב-2,800 סל"ד, יחס דחיסה  6.2:1 (מנוע בנזין)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  65 קמ"ש
 צריכת דלק:  25 ליטר ל-100 ק"מ
גא"ז 63 (ברוסית: ГАЗ-63', באנגלית: GAZ-63) היא משאית סובייטית מתוצרת יצרנית הרכב גא"ז (גא"ז הם ראשי התיבות ברוסית של מפעל כלי הרכב על שם "גורקי" (Горьковский автомобильный завод, ГАЗ) אשר יוצרה בין השנים 1948–1968 בעיר ניז'ני נובגורוד בברית המועצות (כיום רוסיה).
נתונים ומפרט טכני

דגמי "גא"ז 63" היו פיתוח של דגמי "GAZ-51" (אנ').
דגמי "גא"ז 63" היו בשימוש בכוחות המזוינים של ברית המועצות.
משגרי רקטות BM-14 מסוג "(8U35) "BM-14-17 הוצבו על משאיות "גא"ז 63" (משגר רב קני בעל 17 קנים, התחיל להתפתח בשנת 1959) (ראו תמונה).
מנוע בנזין.
מנוע קדמי - מחזור ארבע פעימות.
סוג הנעה: 4x4.
מנוע קירור מים.
קיבולת מכל דלק - 105 ליטר, טווח נסיעה ללא תדלוק: כ-450 ק"מ.
על פי דגם המשאית "גא"ז 63" התבסס רק"ם BTR-40 בעל הנעת 4X4. בצבא הסובייטי הדגם תפקד כנגמ"ש קל או רק"מ סיור. בנוסף לצבא הסובייטי היה בשימוש של מעל ל-30 מדינות.
אב הטיפוס של גרסת שלושה צירים משנת 1946, היה קרוי "GAZ-33" הייצור הסדרתי לא התקיים.
אב הטיפוס משנת 1944 של גרסה "GAZ-68" (ידועה גם בשם "KSP-68") עם תותח של 68 מ"מ על פני שטח הטעינה. הפקת הסדרות לא התקיימה, גם במלחמת העולם השנייה וגם אחריה.
נתונים ומפרט טכני > דגמים

"GAZ-63" - דגם בסיסי שנבנה בסדרות משנת 1948.
"GAZ-63U" - גרסת ייצוא של הדגם הבסיסי.
"GAZ-63Ju" - מודל ייצוא לאזורים טרופיים.
"GAZ-63A" - הרכב היה מצויד גם בכננת קדמית. המשקל הריק עלה ל-3,520 ק"ג.
"GAZ-63AU" - גרסת הדגם של GAZ-63A, יועד לייצוא.
"GAZ-63AJu" - גרסת ייצוא במיוחד לאזורים טרופיים, מצוידים בכננת.
"GAZ-63D" - יחידת גורר שהופעלה בשילוב עם נגררים להטיית סוג GAZ-707. מנגנון ההטיה הונע באמצעות PTO. הציר האחורי נבנה בשנים 1959 עד 1968, כולל צמיגים כפולים.
"GAZ-63E" - (ברוסית "ГАЗ-63Е") - שלדה עליה נבנו אוטובוסים במפעלים אחרים.
"GAZ-63EU" - שלדה בגרסת הייצוא.
"GAZ-63P" - יחידת גורר שיוצרה בין השנים 1958 עד 1968 ויש לה גם ציר אחורי כפול. בנוסף, הרכב היה מצויד במכל דלק שני, כך שניתן לשאת בסך הכל 195 ליטר בנזין.
"GAZ-63E" - דגם עם מערכת חשמל מוגנת.
"GAZ-63EU" - דגם ייצוא עם מערכת חשמל מוגנת.
"GAZ-63EJu" - דגם ייצוא עם מערכת חשמל מוגנת, תוכנן במיוחד לאזורים טרופיים.
גלריה

"גא"ז 63"
"גא"ז 63"
"גא"ז 63"
"גא"ז 63"
"גא"ז 63"
"גא"ז 63" עם משגר רקטות BM-14 (מסוג BM-14-17)
"גא"ז 63" - כבאית
"גא"ז 63" - כבאית
"גא"ז 63" - כבאית
"גא"ז 63" כבאית מכלית (משאית)
ראו גם

GAZ 66
גא"ז MM (אנ')
הערות שוליים

↑  "גא"ז 63" web.archive.org/web/20081021002043
↑  "גא"ז 63" (ברוסית) aviaros.narod.ru/gaz-63
↑  "גא"ז 63" כולל תמונה של הדגם ביחס 1:72 -hobby.com/products/Soviet-military-truck-GAZ-63
↑  "גא"ז 63" samochodyswiata.pl/viewtopic.php
↑  "גא"ז 63" - תמונות shutterstock.com/search/gaz-63
דן חן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוקטובר 1971 (בן 53) הרצליה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  קדימה
 תפקיד:  מנהל כללי 
 בת זוג:  חוה חן
 צאצאים:  4
 
דן חן (נולד ב-26 באוקטובר 1971) הוא שותף מייסד של חברת mabaya. כיהן כמנכ"ל חברת תפוז בין השנים 2008–2013, ובמסגרתה הקים את אתר המצלמות החיות BlogTV אשר שודרו בחלקו תכנים מיניים.
ביוגרפיה

חן נולד בהרצליה לאב עורך דין שעלה מפולין ולאם עובדת סוציאלית. בצבא שירת כקצין שלישות. לאחר שחרורו החל בלימודי תואר ראשון בכלכלה ומשפטים באוניברסיטת תל אביב שבמהלכם עבד כמתמחה במשרד עורכי הדין "שניצר גוטליב". בשנת 1997 סיים את לימודיו. בשנת 2001 החל בלימודי תואר שני במנהל עסקים בתוכנית Kellogg-Recanati של אוניברסיטה תל אביב, אותם סיים בשנת 2003.
בשנת 1998 הקים וערך את פורטל האינטרנט "השער המשפטי" של חברת "סקירה משפטית", ובמקביל ניהל את פורום משפט ואינטרנט בפורטל IOL.
בינואר 2000 התמנה למנהל פיתוח העסקי בחברת ישראל און ליין מפעילת אתר IOL, אך פוטר לאחר המיזוג עם אתר וואלה.
בשנת 2001 עבד כסמנכל שיווק בחברת "Tipcom" שפעלה בתחום הפרסום בסלולר ובמקביל ניהל את פורום שיווק ויח"צ שבתפוז.
בספטמבר 2002 החל לנהל את חטיבת הסלולר (Tapuz Mobile) של חברת "תפוז אנשים". באוקטובר 2007 כיהן כשופט בתחרות התוכן הסלולרי שהתקיימה בפסטיבל MIPCOM שבקאן.
במרץ 2008 קודם למנכ"ל חברת תפוז ובמקביל גם החל לנהל את אתר תפוז.
בינואר 2010 הוביל את רכישת חברת נטקראפט באמצעות חברת תפוז וכיהן כיושב הראש שלה. בנובמבר 2010 נבחר על ידי עיתון גלובס לאחד מארבעים הצעירים המבטיחים של עולם העסקים הישראלי. כמנכ"ל חברת תפוז בשנת 2010, שכרו השנתי הסתכם בכמיליון שקלים.
בינואר 2011 פתח בקמפיין תקשורתי בעיתונים הכלכליים, בפייסבוק ובאתרי אינטרנט תחת הכותרת "Tim Tum", שיצא נגד סקרי TIM משום שקבוצת אתרי תפוז לא נמדדה בו. בשנת 2013 החל לכתוב את הבלוג "the short head", ומאז, גם מעביר הרצאות בנושא זה.
בספטמבר 2013 התפטר מניהול חברת תפוז בעקבות מכירת פעילות האינטרנט שלה לחברת קו מנחה, והמשיך לנהל את אתר תפוז בקו מנחה.
ביוני 2014 מונה למנכ"ל חטיבת אתרי האינטרנט של קבוצת קו מנחה.
במרץ 2015 עם פרסום הדו"חות הכספיים של קבוצת קו מנחה לשנת 2014, פרש דן חן מניהול אתר תפוז ושאר אתרי האינטרנט של הקבוצה. בספטמבר 2015 ייסד את הסטרטאפ סקנד שיפט..
ביוגרפיה > BlogTV

בינואר 2004 ייסד, במסגרת "תפוז אנשים", את BlogTV, שירות סטרימינג שאיפשר לכל גולש לשדר בשידור חי על גבי האינטרנט תוכנית וידאו או פורנו בתמורה לאפשרות לזכות בנופש בחו"ל בשיתוף ערוץ אגו. ביולי 2006 חתמה תפוז על הסכם עם חברת הענק הקנדית Alliance Atlantis, להקמת גרסה של האתר בקנדה, אך פעילות זו נסגרה לאחר כשנה.
בדצמבר 2008 פירק את חברת BlogTV ומיזג את פעילותה בתחום שידורי הווידאו באינטרנט לחברת תפוז. לאחר השלמת תהליך המיזוג והייעול, מינה את אורן לוי למנכ"ל תחום ה-BlogTV כמחליפו של גיא אליאב. ביוני 2011, כמנכ"ל החברה הציבורית תפוז, מכר את פעילות בלוג-טי.וי למנכ"ל השכיר שלה אורן לוי, וזאת תמורת דולר אחד.
לאחר המכירה פעילות הפורנו של ה-"BlogTV" נשארה בתפוז ומותגה מחדש תחת השם "Late Night TV"‏. BlogTV נמכרה שוב, במרץ 2013, לסטארט-אפ האמריקאי YouNow[דרושה הבהרה].
חיים אישיים

חן נשוי, ואב לארבעה. מתגורר עם משפחתו בקדימה.
הערות שוליים

↑  ענת כהן, ‏משפט, באתר גלובס, 18 ביוני 2000
↑  ורד קלנר, ‏דן חן בכלל לא רצה לעסוק באינטרנט. היום הוא מנכ"ל תפוז, באתר גלובס, 24 בנובמבר 2010
↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / דן חן, באתר גלובס, 12 בפברואר 2009
↑  נועה פרג, ‏מינוי חדש בתפוז: רון הנטמן מונה לתפקיד מנהל "תפוז מובייל", באתר גלובס, 14 בספטמבר 2008
ליאור הנר, תפוז תפתח עבור ערוץ הספורט אתר אינטרנט סלולרי המיועד לדור השלישי, באתר TheMarker‏, 8 בינואר 2007
↑  מעיין כהן, גיא אליאב נפרד סופית מניהול תפוז; דן חן ימונה למנכ"ל במקומו, באתר TheMarker‏, 16 במרץ 2008
↑  מינוי מנכ"ל-חן דן, מאיה
↑  יוסי ניסן, ‏תפוז רכשה את חברת נטקראפט בכ-900 אלף שקל, באתר גלובס, 24 בינואר 2010
↑  גלובס G40
↑  שהם לוי, הרווח נקי של תפוז זינק ב-73% ל-3.8 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 24 במרץ 2011
↑  נועה פרג, ‏תפוז נגד סקר TIM: "יש אתרים שפשוט לא נמדדים בו", באתר גלובס, 23 בינואר 2011
↑  דן חן, ‏ראש קצר למלחמת הכוכבים, באתר גלובס, 3 בינואר 2016
↑  דן חן מרצה על תאוריית הראש הקצר
↑  רועי גולדנברג, ‏קו מנחה רוכשת את פעילות האינטרנט של חברת תפוז, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2013
↑  רועי גולדנברג, ‏דן חן מונה למנהל חטיבת האינטרנט של קבוצת קו מנחה, באתר גלובס, 29 ביוני 2014
↑   נתי טוקר, ההכנסות ממובייל צנחו לאפס - ובקו מנחה מנסים לסחוט שוב את התפוז, באתר TheMarker‏, 8 ביוני 2015
↑  רועי גולדנברג, ‏אחרי 7 שנים: דן חן פורש מניהול אתר תפוז, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2014
↑   ענבל אורפז, שלושה סטארט-אפים ישראליים מציגים: איך עושים בקלות כסף מנדל"ן?, באתר TheMarker‏, 1 בנובמבר 2015]
↑  שחר סמוחה, הקרחאנה של תפוז, באתר הארץ, 25 בינואר 2004
דנה ספקטור, הראשונה בשידור, באתר ynet, 13 בפברואר 2004
שחר סמוחה, מאורת הפורנו של תפוז: בלוג TV חדש, באתר וואלה!, 27 בינואר 2004; בעת הזאת, מתוך ארכיון האינטרנט
הצצה למצלמות רשת: כמו ביקור אצל זונה וירטואלית? ynet, גלעד פדבה, 15 באוגוסט 2006
פרויקט Y למתקדמים
↑  בלוג פורנו באגו, באתר וואלה, 2 ביוני 2004
כוכבי פורנו נולדים בבלוג טי-וי
↑  ליאור א.‏, ים של דמעות - וואלה טכנולוגיה, באתר וואלה, 4 במרץ 2004
↑  הארץ, תפוז הודיעה על שיתוף פעולה ראשון של בלוג TV בחו"ל בשווי כ-15 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 6 ביולי 2006
↑  גיא הדס, ‏מפעיל ה-BlogTV בקנדה לוחץ על DELETE: מנתק את הקשר עם תפוז, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2007
↑  מעיין כהן, לאחר שנתיים של הפסדים, הסטארט-אפ BlogTV רואה את האור בקצה המנהרה, באתר TheMarker‏, 24 בדצמבר 2008
יעל גרונטמן, ‏תפוז אנשים תצביע בעד פירוק מרצון של BlogTV על רקע ארגון מחדש; יבוטלו כפילויות ויאוחדו מטות ופעילויות, באתר גלובס, 30 בדצמבר 2008
↑  נועה פרג, ‏מנכ"ל בלוג טי. וי, גיא אליאב, מונה לתפקיד מנכ"ל פורטל נענע10 במקום זאב חספר, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2008
↑  רוני לוין, תפוז מוכרת את פעילות BlogTV תמורת דולר אחד, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2011
שירות גלובס, ‏תפוז מוכרת את פעילות BlogTV לחברה בבעלות אורן לוי, באתר גלובס, 5 ביוני 2011
↑  הקישור לאתר Late Night TV בארכיון האינטרנט
↑   מיה אפשטיין, הסטארט-אפ האמריקאי YouNow רכש את BlogTV הישראלית, באתר TheMarker‏, 14 במרץ 2013
רועי גולדנברג, ‏אתר blogTV שוב מחליף ידיים: נמכר ל-YouNow האמריקנית, באתר גלובס, 14 במרץ 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309066605171  ISNI: 0000 0003 6975 5375  VIAF: 244348041   WorldCat (עם VIAF): 244348041
יצחק וייס (וערבוי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  בין 1870 ל1875 בין ה'תר"ל לה'תרל"ה פרשבורג, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  11 ביולי 1942 כ"ו בתמוז ה'תש"ב בלז'ץ או מיידנק, פולין הכבושה
 מקום קבורה:  לא ידוע (נספה בשואה)
 מקום פעילות:  וערבוי, קדלבורג, הונגריה
 תקופת הפעילות:  ?–1942 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  רבנות, מחקר תורני
 בני דורו:  רבי שמחה בונם סופר, רבי דוד ניימן-לאקנבך
 
הרב יצחק וייס (נולד בין ה'תר"ל לה'תרל"ה, 1870 ל-1875 – כ"ו בתמוז ה'תש"ב, 11 ביולי 1942) היה רבן של העיירות וערבוי שבהונגריה וקדלבורג הסמוכה לפרשבורג. תלמיד השבט סופר ובעל הניר לדוד, ובעל שו"ת שיח יצחק. נרצח עם משפחתו וקהילתו בשואת יהודי סלובקיה.
ביוגרפיה

הרב יצחק וייס נולד למרים וישעיה יששכר וייס בעיירה פרשבורג. למד בישיבתו של השבט סופר, שמסופר שאמר עליו שהוא "ארון הספרים שלי", והיה מרבה ללמוד איתו בחברותא. גם הרב דוד ניימן העיד בהסכמתו על בקיאותו הרבה בכל מרחבי התורה. בשנת תרנ"ד החל ללמד בבית המדרש "מכבדי ומענגי השבת", עד לשנת תרס"ד. בשנת תרס"ד התקבל לכהן כרבה של העיירה קדלבורג הסמוכה לפרשבורג. בתפקיד זה כיהן עד לשנת תרע"ו אז החל לכהן כרבה של ורבוי, תפקיד אותו נשא עד מותו.
אחיו הוא הרב שבתי שעפטעל וייס, מחבר ספר הלכתא רבתא לשבת.
בשנת תש"ב ניספה בשואת יהודי סלובקיה יחד עם אשתו וילדיו וכל יהודי העיירה, שנשלחו יחד למחנה ההשמדה, בלזיץ או מיידנק.
הרב שמואל הלוי ואזנר העיד עליו "וזכיתי להכירו ולישא וליתן אתו בדברי תורה, והיה בקי עצום בכל מכמני התורה כי לא שכח לעולם - והכל שגור בפיו - הלכה ואגדה שו"ת וספורי הדורות".
צאצאיו הוציאו לאור את כתביו בהם ספר חידושים על התורה וספר שו"ת בשם שיח יצחק.
ספריו

אבני בית היוצר, חידושים בנוגע לקברות וציונים של צדיקים. פקש, תר"ס.
שיח יצחק, על התורה. ירושלים תש"נ. בהוצאת מכון ירושלים.
שיח יצחק, שו"ת. ירושלים תשנ"ה. בהוצאת מכון ירושלים.
אלף כתב, בשני חלקים, עובדות אמרי קודש והנהגות מגדולי הדורות. בני ברק תשנ"ה, בהוצאת מכון זיכרון.
הערות שוליים

↑  שיח יצחק על התורה, פתח דבר
↑  אבני בית היוצר, הסכמות
↑  שיח יצחק על התורה, עמ' 9
↑  שיח יצחק על התורה, עמ' 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304418705171  LCCN: nr91033063  VIAF: 256471326   WorldCat (עם VIAF): 256471326
סול בלום

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1870 פקין, ארצות הברית 
 פטירה:  7 במרץ 1949 (בגיל 78) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית ספר יסודי 
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 בן או בת זוג:  Evelyn Bloom 
 
סוֹל בְּלוּם (באנגלית: Sol Bloom‏; 9 במרץ 1870 – 7 במרץ 1949) היה אמרגן, יזם, איש עסקים ופוליטיקאי יהודי-אמריקאי. ממייסדי האומות המאוחדות.
תולדות חייו > שנים ראשונות

בלום נולד בעיירה פקין שבאילינוי למשפחת מהגרים יהודים עניים מפולין. בהיותו ילד עברה משפחתו לסן פרנסיסקו. כנער עבד בעסקי הבידור בעיר בהפקות קטנות ובניהול דוכני ממכר כרטיסים. בהיותו בן 19 נסע לתערוכה העולמית של פריז (1889), שם התרשם במיוחד מן ה"כפר האלג'ראי" שהציג חיי רחוב אותנטיים בהשתתפות עשרות משתתפים.
תולדות חייו > התערוכה העולמית של שיקגו

כאשר התארגנה התערוכה העולמית של שיקגו (1893) ייבא את הכפר האלג'יראי והציע אותו לפרנסי התערוכה, שקיבלו לא רק את הצעתו זו אלא אף מינו את האמרגן הצעיר למנהל הבידור והמוזיקה בפארק השעשועים של התערוכה (ה"מידוויי"). במסגרת זו התאים את ריקוד הבטן האוריינטלי לטעם הקהל, וקרא לו "הוּצִ'י-קוּצִ'י". הוא אף כתב את הלחן ה"אוריינטלי אותנטי" לריקוד, לחן זה שימש מאז פעמים רבות כלחן מזרחי וכיוון שבלום לא רשם עליו זכויות יוצרים הוא לא זכה ליהנות מתמלוגים וממזכה. הריקוד והרקדנית שנקראה "מצרים הקטנה" (Little Egypt) מוזכרים תדיר כאחת מן האטרקציות המרכזיות של התערוכה.
תולדות חייו > בניו יורק

לאחר תום התערוכה עבר בלום משיקגו לניו יורק, בה פתח חנות לממכר כלי נגינה ותווים וכינה את עצמו "איש המוזיקה" (Sol Bloom the Music Man). הוא היה חלוץ מכירת דפי תווים בדואר ומהראשונים שמכרו את הגרמומפונים של ויקטור טוקינג משין.
בלום הצטרף למספר אגודות סתרים בהן הבונים החופשיים ותנועת בני ברית. בשנת 1920, בגיל 50, החליט לפרוש מהעסקים ולפנות לפוליטיקה כאיש המפלגה הדמוקרטית. ב-1923 נבחר להחליף את חבר בית הנבחרים של המחוז ה-19 של מנהטן (אפר איסט סייד), סמואל מרקס, שנפטר. בלום כיהן כציר בבית הנבחרים עד מותו.