stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סתם אחד
קבלה > הכנסות

סתם אחד הכניס 27.6 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, ו-29.9 מיליון דולר בטריטוריות אחרות, בסך כולל של 57.5 מיליון דולר ברחבי העולם, מול תקציב ייצור של 16 מיליון דולר.
שבוע לפני יציאתו לאקרנים בארצות הברית מגזין וראייטי העריך שהסרט יכניס בסביבות 5 מיליון דולר בסוף השבוע הפותח שלו, בהשוואה לצפי שהוא ייפתח לכ-15 מיליון דולר בשוק שלפני מגפת הקורונה.  הסרט הרוויח 2.5 מיליון דולר ביום הראשון שלו, והמשיך עם הבכורה ל-6.7 מיליון דולר, והגיע לראש הקופות. 62% מהקהל היה גברים, כאשר 56% היו מתחת לגיל 35. הסרט ירד ב-56% ל-3 מיליון דולר בסוף השבוע השני שלו, וסיים במקום השלישי.
קבלה > ביקורות

באתר "Rotten Tomatoes" צוין כי 84% מ-282 המבקרים העניקו לסרט ביקורת חיובית, עם דירוג ממוצע של 7/10. קונצנזוס המבקרים של האתר קורא, "'סתם אחד' לא פורץ דרך או מביא משהו חדש לז'אנר, אבל סרט הפעולה הזה מרסק והורס הרבה דברים אחרים - כל זאת תוך כדי הוכחה שלבוב אודנקירק יש את מה שצריך כדי להיות כוכב אקשן." ב־"Metacritic" קיבל הסרט ציון ממוצע משוקלל של 64 מתוך 100 על סמך 43 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". קהלים שנשאלו על ידי "CinemaScore" העניקו לסרט ציון ממוצע של "A−" בסולם A+ עד F, בעוד "PostTrak" דיווח כי 83% מחברי הקהל נתנו לו ציון חיובי, כאשר 69% אמרו שהם בהחלט ימליצו עליו.
הערות שוליים

↑  Tallerico, Brian (25 במרץ 2021). "Nobody". RogerEbert.com. ארכיון מ-16 באוגוסט 2021. נבדק ב-16 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Willmore, Alison (25 במרץ 2021). "Nobody Is Just Good Enough Thanks to Bob Odenkirk". Vulture.com. ארכיון מ-16 באוגוסט 2021. נבדק ב-16 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Eriksen, Kaare (19 במרץ 2021). "'Godzilla vs. Kong' Poised to Be Pandemic's Best Performer Yet at U.S. Box Office, With Projected $23.7M Opening Weekend". Variety. ארכיון מ-19 במרץ 2021. נבדק ב-20 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rubin, Rebecca (28 במרץ 2021). "Box Office: Bob Odenkirk's 'Nobody' Debuts to No. 1 as 'Godzilla vs. Kong' Roars Overseas". Variety. ארכיון מ-9 באפריל 2021. נבדק ב-28 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (4 באפריל 2021). "'Godzilla Vs. Kong' Propels Domestic Box Office Out Of Pandemic Depression With $48.5M 5-Day Opening". Deadline Hollywood. ארכיון מ-9 באפריל 2021. נבדק ב-4 באפריל 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
פאבל פטריקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1986 (בן 38) הוז'יצה, צ'כיה
 מידע כללי
 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 משקל:  64 ק"ג 
 גובה:  1.70 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ודו
 משקל:  עד 60 ק"ג
 מועדון:  SPK הראדץ קראלובה
 
פאבל פטריקוב (בצ'כית: Pavel Petřikov; נולד ב-20 ביוני 1986) הוא ג'ודוקא צ'כי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 והודח בשלב שמינית הגמר לאחר ניצחון על גאווין מוגופה מבוטסואנה והפסד לנאוהיסה טקאטו היפני.
פרסים

מקור:
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: hka2010578426  VIAF: 121296030   WorldCat (עם VIAF): 121296030 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא צ'כיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל סטאבי (כלב)

סמל סטאבי מעוטר במדליות.
סמל סטאבי (1916 - מרץ 1926) היה כלב והקמע הבלתי רשמי של רגימנט חיל הרגלים ה-102 של ארצות הברית (אנ'), שצורף לדיוויזיה ה-26 במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא שירת במשך 18 חודשים, ולקח חלק ב-17 קרבות בחזית המערבית. סטאבי הזהיר את לוחמי הרגימנט שלו מפני מתקפת פתע של גז חרדל, ניחם ועודד את הפצועים, ואף תפס חייל גרמני במכנסיו עד להגעת חיילי הרגימנט.
סטאבי הוא הכלב בשימוש צבאי המעוטר ביותר במלחמת העולם הראשונה, והיחיד שקודם לדרגת סמל בקרב. שרידיו של סטאבי שמורים במוזיאון הסמית'סוניאן.
בשנת 2018 סטאבי היווה השראה לסרט האנימציה "סמל סטאבי: גיבור אמריקאי".
חיים מוקדמים

סטאבי נמצא משוטט במדשאות קמפוס אוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט ביולי 1917. חיילי רגימנט חיל הרגלים ה-102 התאמנו באזור ואחד החיילים, רב-טוראי ג'יימס רוברט קונרוי, אימץ אותו לחיקו. כשהיחידה נשלחה לחזית, הגניב אותו קונרוי לספינה, וכן החביא אותו במעיל בשנית כשירדו מהסיפון בצרפת. כשמפקדו של קונרוי גילה את מעשיו את קונרוי, הצדיע לו סטאבי כפי שאומן על ידי קונרוי והקצין נאות להשאירו.
במהלך המלחמה

סטאבי שהה עם לוחמיו בשוחות בצרפת במשך 18 חודשים. הוא לקח חלק ב-17 קרבות ו-4 התקפות. טבילת האש של סמל סטאבי הייתה ב-5 בפברואר 1918, ב-Chemin des Dames, צפונית לסואסון, שם שהה תחת אש מתמדת למעלה מחודש. באפריל 1918, במהלך פשיטה על העיירה Seicheprey, נפצע סטאבי ברגלו הקדמית עקב רימון שהולך לעברו על ידי החיילים הגרמנים הנסוגים. הוא הועבר לעורף להבראה שם העלה את מורל החיילים. לאחר הבראתו, חזר סטאבי ללחימה בשוחות.
במהלך המלחמה נפגע סטאבי מגז חרדל, ולאחר שהבריא קיבל מחבריו ליחידה מסכת גז מעוצבת למידותיו. הוא למד לזהות התקפות גז חרדל ולהזהיר את חבריו, לאתר פצועים בשטח ההפקר ויכל להתריע על הפגזות ארטילריה לפני בני אדם עקב חוש השמיעה המפותח שלו. הוא אף הכניע בעצמו מרגל גרמני בארגון. על פעולה זו הועלה לדרגת סמל. לאחר כיבוש Château-Thierry מידי הגרמנים, נשות העיירה תפרו מעיל צמר עבורו, עליו נתלו המדליות שלו. לאחר מכן סטאבי נפצע שוב בחזה וברגל מרימון יד. בסיכום, סטאבי עוטר בשני עיטורי פציעה. בסוף המלחמה החזיר קונרוי את סטאבי הביתה.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה סטאבי נהיה לידוען והוביל מצעדים צבאיים רבים ברחבי ארצות הברית. הוא נפגש עם הנשיאים וודרו ווילסון, קלווין קולידג' ווורן הרדינג. הוא אף זכה לחברות לכל החיים בארגון הוטרנים הלגיון האמריקאי ובימק"א.
ב-1921 גנרל הצבאות ג'ון פרשינג העניק לסמל סטאבי מדליית זהב מטעם החברה ההומנית. באותה שנה, התלווה אל קונרוי במרכז המשפט באוניברסיטת ג'ורג'טאון והפך לקמע של קבוצת הפוטבול המקומית, כשבמחצית שיעשע את האוהדים במרדף אחרי כדור. באותו תקופה החל קונרוי לעבוד כסוכן במחלקה לחקירות של ה-FBI.
סטאבי מת בשנתו במרץ 1926. הוא פוחלץ ובשנת 1956 קונרוי מסרו לסמית'סוניאן. מאז הוא מוצג שם בתערוכת הקבע "מחיר החירות: אמריקאים במלחמה".
ראו גם

עזית הכלבה הצנחנית (ספר)
כלבים בשימוש צבאי

ג'ון פרשינג מעניק מדליה לסטאבי בבית הלבן.
סקוט פישר

| --- | --- |

פישר על רכס האנאפורנה ב-1984
 לידה:  24 בדצמבר 1955 מאסקיגן, ארצות הברית 
 נהרג:  11 במאי 1996 (בגיל 40) הר האוורסט, מהיפותרמיה
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  תיכון רידג' 
 ספורט
 ענף ספורט:  טיפוס הרים
 תקופת הפעילות:  1984–1996 (כ־12 שנים)
 
סקוט פישר (באנגלית: Scott Fischer; ‏24 בדצמבר 1955 – 11 במאי 1996) היה מטפס הרים אמריקאי. הוא התפרסם בעקבות העפלותיו לפסגות ההרים הגבוהות בעולם ללא מסכת חמצן. פישר היה האמריקאי הראשון שהעפיל יחד עם וואלי ברג לפסגת ההר הרביעי בגובהו בעולם, הר להוטסה. 
בנוסף, יחד עם אד וויסטורס היה לאמריקאי הראשון שהעפיל לפסגת ההר K2, ההר השני בגובהו בעולם, ללא מסכת חמצן.
פישר העפיל לפסגת ההר הגבוה בעולם, הר האוורסט, בשנת 1994. 
שישה שבועות לאחר טיפוס על הר הקילימנג'רו באפריקה, שב פישר להר האוורסט.
במסגרת עבודתו בתור מדריך קבוצות לטיפוס הרים, סבל מהיפותרמיה, ונהרג במהלך סופה שהתרחשה על ההר ב-11 במאי 1996, וגבתה את חייהם של שמונה מטפסי הרים, ובהם מדריך טיפוס ההרים רוב הול.
עזרא מרדכי חכם דוד

| --- | --- |

 לידה:  ה'תרכ"ד בגדאד, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1936 (בגיל 72 בערך) כ"ד באב ה'תרצ"ו
 כינוי:  חכם עזרא סופר
 מקום קבורה:  בגדד
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 השכלה:  ישיבת כנסת מאיר אליהו
 תקופת הפעילות:  ?–1936 
 תחומי עיסוק:  הלכה, קבלה, דרשנות, אגדה, תלמוד
 רבותיו:  הבן איש חי, הרב עבדאללה סומך
רבי עזרא מרדכי חכם דוד (תשכ"ד (1864/1863) – כ"ד באב ה'תרצ"ו, 1936) המכונה "חכם עזרא סופר", היה חכם יהודי מיהדות בבל נכד הרב דוד באבא האב בית דין בגדד תלמיד הרב משה חיים מבגדאד.
ביוגרפיה

נולד בשנת תרכ"ד. כיהן כשוחט וסופר גיטין, ובשנותיו האחרונות כיהן כחבר הוועד הרוחני בעיר. כמו כן עסק במסחר ספרי קודש וכתבי יד, וברשותו נמצאו כמה כתבי יד של הרב צדקה חוצין.
בשנת תרע"ב ניתנה לו זכות הדפסה לספר "בן איש חי" (בגדד תרע"ב).
בשנת תרצ"ו נדפסה בבגדד "הגדה של פסח" אשר חכם עזרא ערכה וסידרה.
פטירתו

ביום פטירתו דרש בערב כהרגלו, וחזר לביתו. באמצע הלילה לא חש בטוב, וכשקם נפל ונפטר ביום כ"ד אב התרצ"ו.
הערות שוליים

↑  ראה בהסכמת הרב יעקב בנו של הבן איש חי למהדורה זו, ודבריו שלו בתחילת הספר
סעידי נטיבזונקיזה

סעידי נטיבזונקיזה (בצרפתית: Saidi Ntibazonkiza, נולד ב-1 במאי 1987) הוא כדורגלן עבר בורונדי ששיחק בעמדת קשר הכנף.
קריירת מועדונים

נטיבזונקיזה נולד בבוג'ומבורה שבבורונדי. הוא החל לשחק בויטאל'או המקומית, ובשנת 2005 הגיע להולנד כמבקש מקלט. עם הגעתו להולנד החל להתאמן בקבוצת ניימכן, שהחתימה אותו לאחר שראתה את הפוטנציאל העצום הקיים בו. ב-18 בנובמבר 2006 ערך נטיבזונקיזה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית במשחק נגד ספרטה רוטרדם. ב-9 ביולי 2010 חתם בקרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית, בה שיחק במשך 4 עונות, עד שעבר לאחאיסר בלדייספור מליגת העל הטורקית. הוא שוחרר מהמועדון לאחר חצי עונה, ולאחר חצי עונה נוספת ללא קבוצה חתם בקן.
ב-10 בפברואר 2017 חתם בקייסר מליגת העל הקזחית.
קריירה בינלאומית

ב-9 באוקטובר 2010 ערך נטיבזונקיזה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורונדי, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לנבחרת חוף השנהב במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2012.
יצאת כוכב

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "דן דוור" מאת ג'ון קאנליף ואייבור ווד
 בימוי:  מייק דיסה 
 הופק בידי:  רוברט אניך קול
 תסריט:  ניקול דובוק 
 עריכה:  רוברט דייוויד סאנדרס
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מוזיקה:  רופרט גרגסון-ויליאמס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית בריטניה בריטניה
 חברת הפקה:  DreamWorks Classics Rubicon Group Holding Timeless Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  בריטניה 23 במאי 2014 ישראל 29 במאי 2014
 משך הקרנה:  כ-88 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  הנפשה ממוחשבת, ילדים, קומדיה, הרפתקאות, מוזיקה
 הכנסות:  כ-8.6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   postmanpat
 דף הסרט ב־IMDb
 
יצאת כוכב (באנגלית: Postman Pat: The Movie, "פט [דן] דוור: הסרט") הוא סרט קולנוע בהנפשה ממוחשבת אמריקאי-בריטי לילדים משנת 2014, מסוגת קומדיה, הרפתקאות ומוזיקה, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "דן דוור" שנוצרה על ידי ג'ון קאנליף ואייבור ווד. הסרט בוים על ידי מייק דיסה, נכתב על ידי ניקול דובוק והופק על ידי רוברט אניך קול. חברות ההפקה של הסרט הן DreamWorks Classics,‏ Rubicon Group Holding ו-Timeless Films.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בבריטניה בדיבוב אנגלי ב-23 במאי 2014, זאת לאחר שהיה אמור להיות מוקרן שנה לפני. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בדיבוב לעברית ב-29 במאי 2014. הסרט הופץ גם ב-DVD בארצות הברית על ידי Lionsgate Home Entertainment ב-29 בספטמבר 2014, ובישראל על ידי NMC ב-27 באוקטובר 2014. אורך הסרט הוא כ-88 דקות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, והרוויח ממכירת הכרטיסים ברחבי העולם כ-8,660,022 דולר.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר דן הדוור, איש אהוב וצנוע אשר מחלק לתושבי הכפר גרינדייל מכתבים וחי חיים מושלמים עם אשתו שרה ובנו ג'וליאן. לדן יש חלום לקחת את אשתו לירח דבש באיטליה, אך הוא נהרס כאשר עובד הדואר החדש, אדווין קרבנקל, רוקח מזימה להשתלט על שירות הדואר המיוחד, שבסופה יודח המנכ"ל של החברה ועם שאר העובדים יוחלף ברובוטים.
במהלך צפייה בתחרות הכישרונות "יצאת כוכב", דן מחליט לנסות את מזלו ולהתמודד על הפרס הגדול הכולל חוזה הקלטות ונסיעה לאיטליה. דן זוכה בתחרות ומתמודד מול ג'וש בגמר הגדול המתרחש בלונדון. בדרך, דן נופל קורבן לתהילה והעושר והופך לכלי משחק בידיו של אדווין קרבנקל. וילף, האמרגן של ג'וש, יעשה הכל בשביל להשיג חוזה הקלטות ללקוחות שלו, ולכן שהוא נתקל במזימת הדוורים הוא מתכוון להשתמש בה נגד דן וכך להבטיח את הניצחון לג'וש. בינתיים דן עלול לאבד את הדברים היקרים לו מכל: משפחתו, חבריו ומקום העבודה שלו.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי עמיחי בר טוב, והופק על ידי הדס מוזס.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| דן הדוור | סטיבן מנגן (קול) רונאן קיטינג (שירה) | ניר רון (קול) גילן שחף (שירה) |
| שרה | סוזן דוארדן | הילה מערבי |
| ג'וליאן | סנדרה טלס | נדב ירושלמי |
ג'ס: מייק דיסה
| מר בראון | ג'ים ברודבנט | דב רייזר |
| ג'וש | רופרט גרינט | ערן מור |
| וו'ילף | דייוויד טננט | גילן שחף |
| בן | טי ג'יי רמיני | גדי לוי |
| אג'אי | בריאן ג'ורג' (קול) טי ג'יי רמיני (שירה) | גיא רושיניאק |
| אדווין קרבנקל | פיטר וודוורד | יובל ינאי |
| סיימון | רובין אטקין דאונס | אוהד שחר |
| נישה | פרמינדר נגרה |  |
| מייקל | קירון אליוט | גיא רושיניאק |
| השוטר סלבי | אן רייטל | יורם יוספסברג |
| ראש העיר פורבס | ג'ייקוב ויטקין | יורם יוספסברג |
| גברת ג'וגינס | ג'יין קאר | עדנה גורן |
| אלף | דארן ריצ'רדסון | שמחה ברבירו |
| ליזי | בקי רייט | מאיה מיטלפונקט |
| דורותי | אוליביה פולה | דקלה הדר |
בדיבוב העברי דיבבו גם הדר שחף-מעיין, יואב זיסקרוט ולני כהן.
קבלה > ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. חלקם שיבחו את הסרט על ההנפשה, ההומור והדיבוב, ואילו אחרים טענו שהוא מסובך ואפילו מפחיד מידי בהשוואה לסדרת הטלוויזיה. אתר "Rotten Tomatoes" נתן לסרט דירוג של 48% מתוך 25 ביקורות עם ציון ממוצע של 4.8 מתוך 10. אתר "Metacritic" הביא לסרט ציון של 44 מתוך 100 על סמך תשע ביקורות.
פטריק סמית', כתב מאתר "דיילי טלגרף", העניק לסרט שני כוכבים והעיר "מכיוון שסדרת הטלוויזיה הייתה מקסימה בפשטות שלה, זה נראה יותר מידי מסובך". אנדרו פולבר מאתר "הגרדיאן" העניק לסרט שני כוכבים ואמר "שיקול הדעת של מפיקי הסרט שגוי לגבי הערכת התפתחות של מעגל האירוניה של ילד בן ארבע". באתר "האובזרבר", מרק קרמוד העניק לסרט את אותו הדירוג כשהוא מתח ביקורות על חוסר "הקסם של סדרת הטלוויזיה". בסקירה של אתר "Mareel" שנכתבה על ידי קרוליין מלקולם נכתב "הסרט היה הפתעה מההתחלה ועד הסוף".
קבלה > קופות

הסרט הרוויח כ-774,450 לירה שטרלינג בסוף שבוע הבכורה שלו, והיה במקום הרביעי בקופות בבריטניה בהובלת הסרט "אקס-מן: העתיד שהיה" שהיה עם רווח של 9,144,971 לירה שטרלינג. הסרט הרוויח כ-5,515,679 דולר בבריטניה, ובסך הכל הרוויח כ-8,660,022 דולר, דבר שהפך את הסרט להצלחה בקופות.
קבלה > שבחים, פרסים ומועמדויות

בשנת 2014 טריילר הסרט היה מועמד לפרס טריילר הזהב בקטגוריית הטריילר הכי טוב לסרט הנפשה לכל המשפחה.
מוזיקה

מוזיקת הסרט הולחנה על ידי רופרט גרגסון-ויליאמס, והפסקול שלו הופץ על ידי חברת התקליטים "פולידור רקורדס" בשנת 2014. הפסקול כולל 14 שירים שונים ואורכו כ-64:45 דקות, כאשר בין שיריו נכללים "Please Mr. Postman" בביצוע הסאטרדייז, "Lovin' Each Day" בביצוע רונאן קיטינג, "Big Time" בביצוע פיטר גבריאל ו-"Everything to Me" בביצוע שיין פיילן.
בגרסה העברית של הסרט, מנהל המוזיקה היה עמיחי בר טוב והשירים בוצעו על ידי גילן שחף.
הערות שוליים

↑  נשאר הדיבוב המקורי בדיבוב העברי
סעיף 175 (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רוב אפשטיין   ג'פרי פרידמן
 הופק בידי:  רוב אפסטין   ג'פרי פרידמן  ג'אנט קול   מייקל ארנצוויג   שילה נווינס   האוורד רוזנמן.
 עריכה:  דון לוגסדון
 שחקנים ראשיים:  קריין: רופרט אוורט
 צילום:  Bernd Meiners 
 מדינה:  גרמניה, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2000
 משך הקרנה:  87 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית, אנגלית, גרמנית
 סוגה:  סרט תיעודי, סרט להט"בי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   paragraph175
 פרסים:  פרס טדי   פרס פסטיבל הטלוויזיה של באנף
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סעיף 175 (באנגלית: Paragraph 175) הוא סרט תעודי שיצא לאקרנים בשנת 2000. הסרט, בבימויים של רוב אפסטין וג'פרי פרידמן הופק על ידי רוב אפסטין, ג'פרי פרידמן, ג'אנט קול, מייקל ארנצוויג, שילה נווינס והאוורד רוזנמן. את הסרט מקריין רופרט אוורט.
הפקה

הסרט מתעד את סיפורם של חמישה גברים ונשים אשר נאסרו על ידי הנאצים בגרמניה בשל היותם הומוסקסואלים. מעצר ההומוסקסואלים בוצע לפי סעיף 175 לחוק העונשין הגרמני משנת 1871 האוסר על ביצוע מעשי סדום. הלסביות הואשמו ב"אסוציאליות", מכיוון שלא נישאו ולא ילדו ילדים, ובכך לא תרמו את חלקן לגזע הארי. בין השנים 1933–1945 נאסרו כ-100,000 גברים ונשים על פי סעיפים אלה, מרביתם נשלחו למחנות ריכוז, ורק כ-4,000 מהם שרדו.
בסרט מרואיינים קארל גוראת; גד בק, מישלינג; אנט אייק, לסבית יהודיה אשר נמלטה לאנגליה; אלברכט בקר, צלם גרמני נוצרי ופייר סיל, אלזסי נוצרי.
בשנת 2000 הסרט זכה בפרס טדי כסרט התעודי הטוב ביותר וכן בפרס פסטיבל הטלוויזיה של באנף, ובפרס פסטיבל סאנדנס עבור הבימוי.
ראו גם

הומוסקסואלים בשואה
לסביות בשואה
ישראל גרנית

| --- | --- |

ישראל גרנית, 1968
 לידה:  1930 בית שאן, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  12 בספטמבר 2022  (בגיל 92 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה   פלמ"ח   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1946–1968 (כ־22 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת גולני  מפקד בית הספר לקצינים  מפקד חטיבה 670
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 פוליטיקאי
 
ישראל גרנית במחנה חצור (בסיס מודיעין) במלחמת העצמאות
חיילי מחלקת הג'יפים בגדוד התשיעי של חטיבת הנגב בדרך מגבולות לחלוצה
ישראל גרנית (גרינקר) (1930 – 12 בספטמבר 2022) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר שימש מפקד בית הספר לקצינים ופיקד על "כוח גרנית" במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

גרנית נולד בביסאן (כיום בית שאן), בנם של יצחק ועדית גרינקר נכד למיכל דוד ודינה גרינקר, ממייסדי יסוד המעלה. גדל בנהלל ובקריית עמל, למד בבית הספר בסמ"ת בחיפה. ב-1946 הצטרף לארגון "ההגנה" בקריית טבעון. במלחמת העצמאות שירת כמפקד כיתה בקרב משמר העמק, במאי 1948 התגייס לפלמ"ח, עבר קורס מפקדי מחלקות ולחם כמפקד מחלקת ג'יפים בגדוד התשיעי של חטיבת הנגב.
לאחר המלחמה שימש כמפקד סיירת גולני. סיים קורס מפקדי גדודים ב-1953, ובמאי 1954 פיקד על מבצע מודיעיני לאיסוף מידע באזור מפרץ אילת על יכולות מעבר ומסתור בין האי סנפיר לחוף סעודיה. הכוח בפיקודו הוסווה כדייגים על ספינה ובמהלכו עלתה על שרטון בחוף הסעודי, והלוחמים נאלצו להתפנות דרך האוויר על ידי מטוסי פייפר במבצע שזכה לכינוי מבצע שנונית.
ב-1956 יצא להשתלמות בצרפת וכשחזר מונה למפקד גדוד 266, גדוד טנקי AMX-13, עמו לחם בגזרת אבו עגילה וג'בל ליבני במלחמת סיני. לאחר המלחמה, בדצמבר 1956, מונה למפקד גדוד 9 תפקיד בו שירת עד ספטמבר 1958. לאחר מכן יצא ללימודי הנדסת תעשייה וניהול בטכניון ובסיומם מונה לסגן מפקד חטיבה 7 ובהמשך לראש מחלקת אימונים במחלקת ההדרכה של המטה הכללי.
במלחמת ששת הימים שירת כממלא מקום ראש מחלקת ההדרכה אריאל שרון, פיקד על כח עצמאי שכונה "כוח גרנית", שפעל במסגרת אוגדה 84 בפיקודו של ישראל טל. כוח גרנית כלל 10 טנקי מגח, פלוגת סיור, פלוגת תול"רים, פלוגת הנדסה וסוללת מרגמות 120 מ"מ. הכוח פעל בגזרה הצפונית של סיני, משימתו הראשונה הייתה פריצת ציר בדרום מערך פתחת רפיח וריתוקו, חסימה לעבר ניצנה ופריצת שדה מוקשים כך שיתאפשר מעבר כוח מחטיבת הצנחנים. לאחר השלמת המשימה הוכפף הכוח לחטיבת הצנחנים בפיקודו של רפאל איתן ולאחר פציעתו של רפול, שב גרנית ליטול את הפיקוד על הכוח ובהמשך הקרבות כבש את העיר קנטרה והגיע עד גדות תעלת סואץ.
לאחר המלחמה מונה למפקד בית הספר לקצינים, בתקופתו עבר בית הספר למצפה רמון. ב-1968 השתחרר משירות הקבע. במילואים פיקד על חטיבה 670. במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים ושירת כראש המטה באוגדה 252 תחת פיקודו של אלברט מנדלר, במהלך המלחמה הקים כוח ששוב זכה לכינוי "כוח גרנית" ופיקד על החזית הדרומית בסיני. במהלך המלחמה נהרג בנו מיכה, שהיה קצין מילואים בחיל השריון, בקרב ההבקעה נגד הצבא הסורי בציר קוניטרה-דמשק, בכפר חאן-ארנבה.
גרנית הצטרף למפלגת העבודה, הקים בה את "חוג האינפורמציה" שבו השתתפו קצינים בשירות הסדיר והמילואים, בשנים 1969–1973 עמד בראש אגף הארגון במפלגת העבודה. ב-1974 התמודד על תפקיד מזכ"ל מפלגת העבודה אך הפסיד למאיר זרמי. ב-1975 מונה למנכ"ל חברת נתיבי איילון וכיהן בתפקיד עד ספטמבר 1976. ב-1976 היה ממקימי ד"ש, הוא שובץ במקום ה-19 ברשימתה בבחירות לכנסת התשיעית ב-1977 ושימש ראש סיעתה בהסתדרות הכללית. לאחר התפרקותה של ד"ש נמנה עם פלג התנועה הדמוקרטית, בבחירות לכנסת העשירית שובץ במקום העשירי ברשימת מפלגת תל"ם.
היה נשוי לרותי, שנפטרה בשנת 2017. בנוסף לבן מיכה נולדו להם עוד שני ילדים. נפטר ב-12 בספטמבר 2022.
הערות שוליים

↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמודים 93-95
↑  אוגדה 84 במערכת רפיח במלחמת ששת הימים 1967, אתר יד לשריון
↑  מ. מייזליס, ה"עבודה" החלה בהכנת הבחירות, מעריב, 28 באפריל 1969
↑  דוד מושיוב, ישראל גרנית מיועד למנהל נתיבי איילון, דבר, 28 בנובמבר 1974
| יושבי הראש ומנכ"לי נתיבי איילון |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | דן הראל • מאיר חן • מקסין פסברג |  |
| מנהלים כלליים | ברוך עמיר • ישראל גרנית • דן חירם • דורון בלשה • יהודה בר-און • אריה בר • שי ברס • אבי חודין • איתמר בן מאיר • אורלי שטרן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593552605171  ISNI: 0000 0004 9551 7407  LCCN: n2016063866  VIAF: 14148207966400342840   WorldCat (עם VIAF): 14148207966400342840
יעקב פרנקל (פיזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1894 רוסטוב על הדון, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בינואר 1952 (בגיל 57) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 שם לידה:  Яков Ильич Френкель 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית 
 מקום קבורה:  בית הקברות בוגוסלובסקואה 
 מקום לימודים:  בית ספר קרל מאי (1913)  אוניברסיטת סנקט פטרבורג (1918) 
 מוסדות:  Tavrida National V.I. Vernadsky University (1918–1921)  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג (1921–1952)  מכון יופה (1921–1952) 
 תלמידי דוקטורט:  Ivan Rozhansky, Abba Glauberman 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין (1947)  עיטור הדגל האדום של העמל (1945)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 
יעקב פרנקל (ברוסית: Яков Ильич Френкель;‏ 29 בינואר 1894, רוסטוב על דון – 23 בינואר 1952, לנינגרד) היה פיזיקאי רוסי סובייטי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה

יעקב פרנקל נולד למשפחה יהודית ברוסטוב על דון. בשנת 1912, עוד בהיותו תלמיד בית ספר הוא כתב מאמר על השדה המגנטי של כדור הארץ. אברם יופה ראה את העבודה והוסיף לה הערות. זו הייתה תחילתו של שיתוף פעולה בין הפיזיקאים שנמשך שנים רבות. בשנת 1913 פרנקל החל לימודי פיזיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג. עם סיים לימודיו בשנת 1916-1917 החל בהכשרה למשרת הוראה ומחקר בפקולטה לפיזיקה באוניברסיטה.
בשנת 1920 התחתן עם שרה איסקובונה ונולדו להם שני בנים שהיו לפרופסורים לפיזיקה בעצמם.
משנת 1921 פרנקל היה עובד מכון לפיזיקה וטכנולוגיה.
החל משנת 1922 פרסם מדי שנה ספר חדש. הוא כתב ספר לימוד ראשון בפיזיקה תאורטית בשפה הרוסית, ודורות של פיזיקאים רוסים התחנכו על ספריו. בשנת 1929 הוא נבחר לחבר בהתכתבות של האקדמיה הסובייטית למדעים.
בשנת 1926 פרנקל כתב ספר על מחקריו בתחום פגמים בגבישים. בשנים 1931 ו-1936 הוא פרסם תוצאות עבודתו בהקשר לאקסיטונים.
בשנת 1930 פרנקל נסע לאוניברסיטת מינסוטה ולימד שם במשך שנה. בשנת 1938 הוא גילה את אפקט פול פרנקל שנקרא על שמו.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 לימד במכון למכניקה מדויקת ואופטיקה(אנ') בלנינגרד ומונה לפרופסור בשנת 1947.
במשך שנים הוא סבל ממחלת לב ממנה נפטר בשנת 1952.
ישראל גרוזנברג

| --- | --- |
ישראל גרוזנברג
 לידה:  15 באפריל 1866 יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  27 בדצמבר 1940 (בגיל 74) ניס, צרפת 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קייב 
 תקופת כהונה:  ? – 27 בדצמבר 1940 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 בדצמבר 1940 
 תחומי מחקר:  דין 
 תפקידים בולטים:  חבר פרלמנט באספה המכוננת הרוסית של 1918 
 
ישראל (אוסקר) גרוזנברג (15 באפריל 1866, יקטרינוסלאב – 27 בדצמבר 1940, ניצה) היה אחד מגדולי הפרקליטים היהודיים ברוסיה ולוחם למען זכויות היהודים.
ביוגרפיה

נולד ביקטרינוסלאב (לימים, דניפרופטרובסק שבאוקראינה). למד משפטים באוניברסיטת קייב.
היה אחד מכמה עורכי-דין שלפני מהפכת 1917 הגנו על נאשמים במהפכנות או בנרדפי שלטון אחרים, ובכך שמרו על כבודה של רוסיה בתקופת דמדומי השלטון הצארי העריץ. גרוזנברג השתתף במספר משפטים הקשורים עם היהודים, בהם המשפט שנערך בשנים 1900–1902 בעקבות עלילת הדם על דוד בּלוֹנדֶס (Блондес) בווילנה, ומשפטו של פנחס דשבסקי. כמו כן נודע בעיקר בזכות הובלת צוות ההגנה במשפט בייליס בשנת 1913, יחד עם הרב יעקב מזא"ה ובתמיכת התנועה הציונית בראשות ליאו מוצקין.
גרוזנברג היה פעיל פוליטי ברוסיה, חבר המפלגה הקונסטיטוציונית-דמוקרטית. אחרי הצהרת בלפור התקרב לציונות  ונבחר מטעם "בלוק הציונים" כנציג אודסה לאספה המכוננת.
עזב את רוסיה בשנת 1921, לאחר ייצוב השלטון הסובייטי בעקבות מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים, והיגר לברלין. ב-1926 עבר לעיר ריגה בלטביה. עסק שם גם בפעילות ציבורית, וב-1929 נבחר לנציג יהודי לטביה בסוכנות היהודית.
עזב את ריגה ועבר בשנת 1932 לעיר ניצה בצרפת, בה התגורר עד פטירתו ב-1940.
גרוזנברג ביקש בצוואתו להיקבר בארץ-ישראל, ואכן, הדבר נעשה ב-1950. הוא נקבר בבית הקברות ברחוב טרומפלדור בתל אביב.
על שמו נקראו רחובות בתל אביב, ירושלים ובערים נוספות.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
אתרים לזכרו

ב-1913 הוחלט לקרוא רחוב בתל אביב על שם גרוזנברג לאות הוקרה.
ב-1922 החליטה עיריית תל אביב להקים את הגן הציבורי הראשון בסמוך לרחובות נחלת בנימין וגרוזנברג וקראה לו  גינת גרוזנברג.
הערות שוליים

↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 299.
↑  אוסף ישראל (אוסקר) גרוזנברג (Arc. Ms. Var. 322), באתר הספרייה הלאומית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524378605171  BnF: cb12430862h (data)  GND: 1089929439  ISNI: 0000 0001 0883 6062  LCCN: n80149355  NKC: jo20231197798  NLA: 36087136  NTA: 070563047  RERO: 02-A021919533  SUDOC: 033443866  Trove: 1209824  VIAF: 29624288   WorldCat (עם VIAF): 29624288 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סעיף 197 לחוק התכנון והבניה

סעיף 197 לחוק התכנון והבניה קובע את חובת ועדה מקומית לתכנון ולבנייה לפצות בעלי מקרקעין הנמצאים בתחום תוכנית העוברת שינוי או גובלים עמה, בגלל השינוי בתוכנית. מימון הפיצויים מגיע בעיקרו מהיטל השבחה הנגבה מבעלי מקרקעין שערך המקרקעין שלהם עולה בגלל השינוי בתוכנית. במשך שנים, נהגה בישראל פרקטיקה על פיה יזמים נדרשו לתת לוועדה המקומית כתב שיפוי כתנאי לאישור שינוי תוכנית שהם הציעו. בסופו של דבר נוהל זו עוגן בחוק ב-2017 בסעיף 197א לחוק התכנון והבניה.