stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אן פיליפס
מערכת יחסים עם ג'ון פיליפס

לאחר שהתייתמה בגיל צעיר, אן פיליפס ואחיה ג'ון התקרבו. בשנת 1829, התגוררה אן בביתם של מסייה ומאדאם גוטסרט בשאטו קוקלברג בבלגיה. ג'ון קבע להיפגש איתה בבריסל, אחר כך בפריז. במהלך פגישתם בפריז, ג'ון ביקש מאן לחזור ליורק, שם יספק לה תעסוקה. בשנת 1829 היא מונתה למנהלת הבית שלו, תפקיד אותו מילאה במשך שלושים ושלוש שנים.  בספטמבר של אותה שנה החלה לסייע לג'ון בעבודתו הגאולוגית. שניהם נותרו לא נשואים.
הוא התייחס אליה בכבוד רב והיה תלוי בה, כולל בעבודתו. חבריו המדענים קיבלו אותה בגלל מערכת היחסים ההדוקה שלהם וכנראה גם בזכות הידע שלה. מכתביו של ג'ון מציגים עדויות להישגיה האינטלקטואליים של אן על ידי ניתוח הפרטים של מחקרים גאולוגיים בעזרת רישומיו.
אן השתתפה בעבודתו הגאולוגית של אחיה ג'ון, ועבדה בעיקר כעוזרת השדה שלו החל משנת 1829. ג'ון פיליפס פעל לקידום רעיונותיו של ויליאם סמית' לגבי שימוש במאובנים כקביעת הסטרטגרפיה הנכונה. אחת התרומות הגדולות ביותר של ג'ון פיליפס הייתה נתינת השמות לתקופות הגאולוגיות העיקריות (פלאוזואיקון, מזוזואיקון וקנוזואיקון) והכחדות ההמוניות שהפרידו ביניהן. ג'ון פיליפס סבר תחילה כי השקפתו המקובלת של רודריק מורצ'יסון בנוגע לבריאה, שגויה ואחותו סייעה להוכיח את טענותיו הצודקות.  רעיון זה ימשיך להחשב כהישג הגאולוגי הגדול ביותר של אן. ניתן לייחס את ההצלחה של ג'ון פיליפס לשנים של עבודה קשה אך גם לתמיכה של אחותו אן.
תרומות מדעיות

ההישג הגאולוגי הבולט ביותר של אן פיליפס היה גילוי מחשוף שברי סלע פזורים, הידוע כקונגלומרט העלמה פיליפס. סלע מסוג זה הפך לפופולרי שכן דגימות ממנו הפכו במהרה למזכרות בטיולי שטח גאולוגיים.
סר רודריק מורצ'יסון היה התומך העיקרי בתיאוריה הראשונה של מלברן שכותרתה "המערכת הסילורית". מערכת זו טענה כי תחילה נוצרו המשקעים הסילוריים ואחר כך הופרעו עם חדירת מחדר הסלע המגמתי של רכס מלברן. הקונגלומרט שאן גילתה, חיזק את הטענה של ג'ון פיליפס. פיליפס האמין כי הסלעים הסילורים לא השתנו על ידי המחדר, אף על פי שהם צמודים. הראיות שנזקפים לזכותה של אן פיליפס היה הקונגלומרט שמצאה במלברן שהוכיח כי התיאוריה של אחיה הייתה למעשה הנכונה.
בשנת 1842, אן, מלווה באחיה ומעסיקו סר הנרי דה לה בש, איתר מקום בו ניתן היה לראות את הקונגלומרט במגע עם סלעי מחדר אחדים. סקר זה הוכיח את הרעיון כיצד נוצרו תחילה סלעים בהרי מלברן וכיצד המשקעים הסילוריים נוצרו בים קדום שעבר תהליך שבירה. זו הייתה תרומה גאולוגית גדולה מכיוון שהיא פתרה את התעלומה על מוצא הגבעות האלה, והוכיחה כי סר רודריק מורצ'יסון טעה. אן גילתה את הקונגלומרט שמכיל שברי סלעים סילוריים, ליד מחצבת דינגל במלברן, והוכיחה כי התיארוך והתהליכים שתיאר מורצ'יסון לא נכונים. פירוש הדבר שגבעות מלברן נוצרו ראשונות. הקונגלומרט סיפק הוכחה שהרי מלברן עתיקים יותר מהסילור. ג'ון העניק לאחותה קרדיט מלא על גילוי הקונגלומרט. דו"ח הגילוי פורסם במאמר בכתב העת למדע באוקטובר 1842, ובו נכתב כי אן הייתה זאת שגילתה את המאובנים האורגניים במחצבה שקבעו את הכרונולוגיה של האירועים באזור.
ג'ון הסביר כי אחותו ידעה כמה הוא מעוניין לפענח את תולדות הגבעות וכיצד חיפש שרידים אורגניים. אן פיליפס לא זכתה להכרה פומבית בשל תגליות נוספות, אולם במכתבים שכתב לה אחיה, היא קיבלה הכרת תודה ממנו על עזרתה בעבודתו.
אן וג'ון ניהלו מערכת יחסים טובה עם ויליאם סמית' ותמיד שמרו על קשר. סמית' הודה בחקירתה של אן והתייחס לתרומות שהיא תרמה לספר של אחיה. באחד ממכתביו לאן הודה לה על המהדורה השנייה של ספרו של ג'ון - "המדריך לגאולוגיה" וכתב כי אהבתה למאובנים עודדה אותו לבצע חיפושים נוספים.
מוות ומורשת

במהלך חייה, הייתה אן פיליפס בעיקר בת לוויה של ג'ון. בקשותיו כללו לעיתים קרובות עזרה טכנית כמו משלוח ארגזי מאובנים למשרדו בלונדון או צביעת מפות מפורטות לספרים שלו. התרומות שלה סייעו לג'ון במאמציו הגאולוגיים. ג'ון היה אסיר תודה בפומבי לאחותו כפי שהוא קבע בשנת 1838 "כל אשר ברשותי הוא שלך כמו שלי, כי בלעדיך לא הייתי יכול לזכות בהשגים."
לקראת סוף 1862 עברה אן פיליפס לבית משלה שהושכר על ידי אחיה, שם סייעה לו במיון וקטלוג של המאובנים והמינרלים שאסף.
אן נפטרה בשנת 1862. היא קבורה לצד אחיה, ג'ון פיליפס, בעיר יורק.
בספריה במוזיאון באוניברסיטת אוקספורד להיסטוריה של הטבע, מצויים 234 מכתבים שנשלחו בין ג'ון פיליפס לאן פיליפס.
הערות שוליים

1 2 3  Burek, Higgs, Cynthia V., Bettie (2007). The Role of Women in the History of Geology. London, England: Geological Society of London. p. 267.
1 2 3  N. Morgan, Anne Phillips: John Phillips's geological companion, Geological Society, London, Special Publications 281, 2007-01-01, עמ' 265–275 doi: 10.1144/SP281.16
↑  Simon Winchester, The Map That Changed the World, HarperCollins, 2001
↑  Morgan, Nina (July 2007). "Anne Phillips and the mystery of the Malverns". The Magazine of the Geological Society of London. 16: 5–15.
↑  Anne Phillips, oumnh.ox.ac.uk (באנגלית)
↑  John Phillips (1800  1874) - Eminent geologist, www.ypsyork.org
1 2  Anne Phillips | TrowelBlazers
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DSI: 6390 
גבעות מלברן באנגליה, שם פענחה אן פילפס את הכרונולוגיה הגאולוגית
אמנת ליסבון

אנימציה הממחישה את הליך האשרור במדינות החברות באיחוד האירופי, 20/12/07 - 03/11/09
אמנת ליסבון (אנגלית: Treaty of Lisbon) אשר נחתמה ב-13 בדצמבר 2007 בליסבון, פורטוגל, על ידי 27 המדינות שהיו חברות באיחוד האירופי באותה עת, היא האמנה הבינלאומית אשר מכוחה פועל האיחוד האירופי כיום. האמנה נכנסה לתוקף באופן רשמי בדצמבר 2009, כשנתיים לאחר חתימתה. מטרת האמנה הייתה להשלים את התהליך שהתחיל עם אמנות קודמות להגביר את היעילות והלגיטימיות הדמוקרטית של האיחוד ולשפר את הקוהרנטיות שלו.
 אמנת ליסבון עדכנה את תקנות האיחוד האירופי וכן תיקנה את שתי האמנות שקדמו לה, אמנת מאסטריכט אשר הובילה ליצירת האיחוד האירופי, וקבעה את שלושת עמודי התווך של האיחוד והביאה את האירו למעמד המטבע הרשמי והמשותף. ידועה גם בשמה השני "האמנה על האיחוד האירופי" (TEU), וכן, הסכם רומא שעל פיו הוקם השוק האירופי המשותף. ידוע גם בשם "האמנה על תפקודו של האיחוד האירופי" (TFEU). כלומר, האמנה נבנתה על אמנות קיימות אך המשיכה רחוק יותר ואימצה לעצמה כללים חדשים, זאת על מנת לשפר את הלכידות ולייעל את הפעולות המתרחשות בתוך האיחוד האירופי, לקבוע תפקידים חדשים בכל האיחוד ולכנן הליכים משפטיים רשמיים. אמנת ליסבון עדכנה את תקנות האיחוד האירופי וקבעה בין היתר מדיניות ומנהיגות חוץ ריכוזית, תהליך יעיל להטמעת מדיניות חדשה וכמו כן יצרה תהליך ברור ומסודר למדינות אשר מעוניינות לעזוב את האיחוד האירופי. בנוסף, האמנה החליפה גם את האמנה החוקתית אשר ניסתה לכונן חוקת האיחוד.
תוכן האמנה

לאמנת ליסבון אין סמל ייחודי דמוי מדינה כגון דגל או המנון ומשמרת בתוכה את מרבית ההישגיים המהותיים שלה. לאיחוד האירופי אין סמכויות בלעדיות נוספות מעבר למה שכתוב באמנה, אך עם זאת, זה משנה את האופן בו האיחוד מפעיל את סמכויותיו הקיימות וכן גם את הסמכויות החדשות והמשותפות, זאת על ידי הגברת השתתפות והגנה על האזרחים, יצירת מערך מוסדי חדש, שינוי תהליכי קבלת ההחלטות למען הגברת יעילות ושקיפות וכן, רמה גבוהה יותר של ביקורת פרלמנטרית ודמוקרטית. אמנת ליסבון איננה מכילה סעיף פורמלי המעגן בתוכו את עליונות חוקי האיחוד, זאת בניגוד לאמנה החוקתית, אך כן קיימת הצהרה המצורפת לאמנה בעניין זה (הכרזה מספר 17) תוך התייחסות לחוות הדעת של השירות המשפטי של המועצה החוקתית. אמנת ליסבון מציגה ומבהירה לראשונה מזה שנים את סמכויות האיחוד ומבדילה בין שלושה סוגי סמכות שונים וביניהם, סמכות בלעדית אשר מקנה לאיחוד האירופי לבדו יכולת חקיקה ועל המדינות החברות תפקידן ליישם, סמכות משותפת בה המדינה החברות יכולות לחוקק ולאמץ אמצעיים משפטיים המחייבים את האיחוד האירופי להיות כפוף אליהן וכן, סמכות בכשירות, בה האיחוד האירופי מאמץ אמצעים לתמיכה או משלים את מדיניות המדינות החברות.
אמנת ליסבון מקנה לאיחוד האירופי אישיות משפטית מלאה, לכן, מקבל האיחוד את הזכות לחתום על אמנות בינלאומיות בתחומי הסמכויות המיוחסות לה ואף להצטרף לארגון בינלאומי. המדינות החברות רשאיות לחתום רק על הסכמים בינלאומיים התואמים את חוקי האיחוד האירופי. האמנה גם קובעת לראשונה הליך רשמי (סעיף 50) בו מדינות חברות המעוניינות לפרוש מן האיחוד יוכלו לעשות זאת בהתאם לחוקים. בנוסף, מגילת זכויות היסוד, שהוצעה לראשונה במועצת ניס בשנת 2000, נכנסה לתוקף כחלק מאמנת ליסבון. היא פירטה שורה של זכויות אזרחיות, פוליטיות, כלכליות וחברתיות המובטחות לכל אזרחי האיחוד האירופי. בנוסף, אחד הסעיפים המרכזיים באמנה הוא צמצום מספר הנציבים לשני שלישים ממספר זה עד 2014, כך שלאחר מכן המדינות החברות יספקו לנציבות האירופית נציבים על בסיס רוטציה.
תפקידים וסמכויות

הפרלמנט יכול להציע תיקונים לאמנות, תיקון שכזה יחייב לרוב כינוס או ועידה אשר תמליץ על התיקונים אך בכוחה של המועצה האירופית להחליט שלא לכנס ועדה זו בכפוף להנחיות הפרלמנט. עם זאת, ביכולתה של המועצה גם לערוך תיקונים ללא כינוס כלשהו כאשר התיקון נוגע במדיניות ובפעולות הפנימיות של האיחוד אך עדיין נשארת כפופה לכללי האשרור הלאומיים
אמנת ליסבון שומרת על עיקרון של הצבעת רוב כפול של אזרחים ומדינות חברות. רוב מיוחס מושג כאשר 55% מחברי המועצה התומכים בהצבעה, בפועל 15 מדינות סך הכול, המהוות לפחות 65% מהאוכלוסייה. כאשר המועצה אינה פועלת על פי הצעה של הנציבות, הרוב הדרוש של המדינות החברות גדל ל-72% זאת בשביל לבנות פרלמנט אירופי חזק יותר שירכיב בית מחוקקים דו ביתי לצד מועצת השרים. בכדי לחסום חקיקה, חייבות לפחות 4 מדינות חברות באיחוד להצביע כנגד ההצעה. המועצה מתכנסת בפומבי רק כאשר היא דנה ומצביעה על טיוטות חוק חקיקה. לשם כך, כל ישיבת מועצה מחולקת לשני חלקים העוסקים בהתאמה עם פעולות חקיקה וגם כאלה שלא. המספר המרבי של חברי כנסת נקבע ל-751 ומספר המושבים המרבי לכל מדינה חברה מצטמצם ל-96.
האמנה יצרה בין היתר את משרת נשיא המועצה האירופית אשר תקופת הכהונה שלו מוגבלת לשנתיים וחצי. הנשיא אחראי על הארגון הפנימי כגון, מינוי נציבים, חלוקת תיקים ובקשות התפטרות על פי נסיבות מיוחדות. כמו כן, האמנה יצרה בית משפט לצדק של האיחוד האירופי כאשר סמכות השיפוט של בית המשפט הם בעניינים כלכליים, ביטחוניים ובמדיניות חוץ וביטחון משותפים לכלל האיחוד. בתחומים שבהם אין לאיחוד סמכויות בלעדיות יוכלו לפחות תשע מדינות חברות ליצור שיתוף פעולה ביניהן. אמנת ליסבון מחזקת במידה רבה את עקרון הסודיות על ידי מעורבות הפרלמנטים הלאומיים בתהליך קבלת ההחלטות של האיחוד האירופי. בשנים האחרונות, הוכנסו מספר מדיניות חדשות ומורחבות הכוללת כעת את המאבק בשינוי האקלים ומדיניות האנרגיה אשר מראה את הסולידריות והביטחון של האיחוד כלפי המדינות החברות שלו. כמו כן, גם זכויות קניין רוחני, תיירות והגנה אזרחית הם נושאים בהם דן האיחוד האירופי כחקיקה. על מדיניות הביטחון וההגנה המשותפת מציגה האמנה סעיף הגנה הדדי הקובע כי על כל המדינות החברות לספק עזרה וסיוע ככל האפשר למדינה חברה אשר נפגעה עקב אירוע טרור או אסון טבע המבקשת עזרה. במצב כזה, מתחייבות המדינות ל "שיתוף פעולה מובנה קבוע" המחייב לקחת חלק בתוכניות ציוד צבאי אירופאיות ולספק יחידות קרביות אשר זמינות לפעולה מידיית.
אמנת ליסבון מבטאת את שלושת העקרונות הבסיסיים של שוויון דמוקרטי, דהיינו, דמוקרטיה השתתפותית ודמוקרטיה ייצוגית. אמנת זכויות היסוד אינה באה מבוטאת באופן ישיר באמנה אך מקבלת אופי משפטי מחייב המעניק את אותו ערך משפטי כמו שאר האמנות. תהליך ההצטרפות של האיחוד האירופי לאמנה האירופית לזכויות אדם (ECHR) נכנסה לתוקף ב-1 ביוני 2010, ההצטרפות דורשת אישור של כל המדינות החברות וכן גם על ידי האיחוד האירופי עצמו.
השינויים הבולטים שיצרה האמנה

הפרדת המועצה האירופית (מועצת ראשי הממשלות והנשיאים) ממועצת האיחוד האירופי (מועצות השרים השונות).
יצירת משרת נשיא המועצה האירופית - נשיא קבוע למועצה האירופית שתקופת כהונתו היא שנתיים וחצי, במקום סבב ראשי הממשלות והנשיאים שהופעל לפני כן.
יצירת משרת נציג עליון לענייני חוץ, שיוכל להציג עמדה מאוחדת של האיחוד בעניינים בינלאומיים, הקמת שירות החוץ האירופי שישמש כמשרד החוץ של האיחוד בראשות הנציג העליון, והכפפת המשלחות הדיפלומטיות לנציג העליון כחלק משירות החוץ.
הפיכת כתב זכויות היסוד של האיחוד האירופי משנת 2000 לבעל תוקף חוקי.
יצירת אישיות משפטית יחידה: איחוד שלושת "עמודי התווך" של האיחוד האירופי - שיתוף פעולה כלכלי, מדיניות חוץ וביטחון משותפת ושיתוף פעולה בנושאי משפט וביטחון פנים - לכדי אישיות משפטית אחת.
חיזוק הפרלמנט האירופי על ידי הגדרת תחומי קביעת מדיניות נוספים כזקוקים לאישורו.
הגדרת זכות פרישה מן האיחוד: לראשונה מוגדרת במפורש זכותן של המדינות החברות לפרוש מן האיחוד האירופי והתנאים לפרישה שכזו.
שינוי אופן קבלת ההחלטות: בחלק מהנושאים שבהם היה צורך בהסכמה פה אחד של המדינות, יידרש רק "רוב כפול", קרי רוב של 55% מקולות המדינות בתנאי שאוכלוסייתן מהווה 65% מאוכלוסיית האיחוד. שינוי זה ייכנס לתוקף בשנת 2014 ויבטל למעשה את זכות הווטו בה החזיקה כל מדינה, אך ישמר במידה מסוימת את יכולתן של המדינות הגדולות באיחוד לחסום החלטות שאינן לרוחן.
שילוב הפרלמנטים הלאומיים בחקיקה: משך הזמן הניתן להם לבחינת הצעות חוק של הנציבות האירופית ולתגובה עליהן הוארך לשמונה שבועות (רק אחר כך תועברנה הצעות החוק לבחינת הפרלמנט האירופי ומועצת האיחוד האירופי), ושיתוף פעולה של הפרלמנטים (לפחות שליש מהפרלמנטים בנושאים רגילים ולפחות רבע מהם בנושאי חופש, משפט וביטחון) יאלץ את הנציבות לשנות הצעות חוק או לנמק בפני הפרלמנט האירופי ומועצת האיחוד האירופי מדוע אינן פוגעות במדינות.
חובת סיוע הדדי: אם אחת ממדינות האיחוד נפגעה עקב אירוע טרור או אסון טבע ומבקשת עזרה, יתר מדינות האיחוד מחויבות להגיש לה סיוע.
הצעות חוק ביוזמת אזרחים: החל מה-9 במאי 2012, יוכלו אזרחי האיחוד להגיש הצעות ישירות לחקיקה ברמת האיחוד האירופי. את איסוף החתימות יכולה ליזום רק "ועדת אזרחים" המורכבת משבעה חברים לפחות, שכל אחד מהם ממדינה שונה. על קבוצה זו לרשום את היוזמה בנציבות האירופית ולאסוף מיליון חתימות התומכות בה תוך 12 חודשים. על החותמים להיות מרבע מן המדינות החברות באיחוד האירופי לפחות (כיום - 7 מדינות). כדי להבטיח מידתיות, קובעת התקנה את מספר החותמים המינימלי מאותה מדינה, בהתאם למספר ציריה בפרלמנט האירופי: "מספרי המינימום יהיו שווים למספר חברי הפרלמנט האירופי הנבחרים בכל מדינה-חברה כפול 750".
שיתוף פעולה מוגבר (Enhanced co-operation): תשע או יותר ממדינות האיחוד תוכלנה לחזק את האינטגרציה ביניהן, מעבר לזו המוגדרת לכל מדינות האיחוד, במסגרת מוסדותיו (נכון למרץ 2011 יש שיתוף פעולה כזה בנושאי חוקי גירושין ופטנטים).
הערות שוליים

↑  ראו Signing of the Treaty of Lisbon‏ בוויקיפדיה באנגלית.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Fact Sheets on the European Union | European Parliament (europa.eu)
↑  קדמו לה אמנת אמסטרדם אשר נחתמה בשנת 1997 וקבעה את המספר המרבי של חברי הפרלמנט האירופי וכן, אמנת ניס אשר נחתמה בשנת 2001 ושינתה את המבנה המוסדי של האיחוד האירופי בכדי לעמוד בהתרחבות מן הצד המזרחי, מטרה שנועדה להיעשות במקור על ידי אמנת אמסטרדם, אך לא טופלה בעת ניסוחה
1 2 3 4  Clive Church, David Phinnemore, 3. From the Constitutional Treaty to the Treaty of Lisbon and Beyond, Oxford University Press, 2016-01-07
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Lisbon Treaty | History, Summary, & Definition of Article 50 | Britannica
1 2 3  Bonde, J. (2007) 'From EU Constitution to Lisbon Treaty', Foundation for EU Democracy and the EU Democrats in cooperation with Group for Independence and Democracy in the European Parliament.
התכנסות נציגי המדינות לחתימה על אמנת ליסבון, 13 בדצמבר 2007
אנוס (שימפנזה)

| --- | --- |
אנוס עם המטפל שלו
אנוס עם המטפל שלו
 לידה:  1957 קמרון הצרפתית 
 מוות:  4 בנובמבר 1962 (בגיל 5 בערך) בסיס חיל האוויר האמריקאי הולומן, ארצות הברית 
 מין:  שימפנזה מצוי 
 זוויג:  זכר 
 ידוע בשל:  השימפנזה הראשון הראשון שהקיף את כדור הארץ בחללית אמריקאית וחזר
 תקופת הפעילות:  ? – 4 בנובמבר 1962 
 
אנוס מוכן להכנסתו לחללית
אנוס (באנגלית: Enos, מת ב-4 בנובמבר 1962) היה השימפנזה הראשון שהקיף את כדור הארץ בחללית אמריקאית וחזר.
שמו של הקוף, אנוס, הוא השם התנ"כי לאנוש בהגייה האנגלית.
אנוס עבר סדרת אימונים באוניברסיטת קנטקי, ואחר כך בבסיס חיל האוויר של ארצות הברית. סדרת אימונים זו הייתה מפרכת יותר מזו שעבר קודמו, "האם", שהיה השימפנז הראשון בחלל. אימוניו הכינו אותו בין היתר למצב חוסר משקל.
אנוס שוגר בחללית מרקורי ששוגרה על ידי טיל אטלס 5 ב-29 בנובמבר 1961, השלים את הקפתו הראשונה בתוך שעה ו-28.5 דקות, ונחת לאחר שתי הקפות במקום שלוש שתוכננו כי לחללית היו רעידות מוגזמות בזמן שהופעלו מנועיה לצורך שינוי כיוון.
תא הנחיתה נחת בים, ומיד כשחולץ מהתא התנהג אנוס בחופשיות כאילו לא אירע דבר, ובכך הוכיח את עמידותם של יצורים חיים למסע בחלל, והכשיר את השטח לטיסה המאוישת הראשונה.
אלכסנדר בלייב

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1884 (יוליאני) סמולנסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 בינואר 1942 (בגיל 57) פושקין, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  Kazanskoe cemetery (Pushkin) 
 שם עט:  А. Ром, Арбел 
 מקום לימודים:  Demidov Juridical Lyceum 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  The Air Seller, Amphibian Man, Professor Dowell's Head, Ariel 
 תקופת הפעילות:  מ-1914 
 חתימה:   
 
אלכסנדר רומנוביץ' בלייב (ברוסית: Алекса́ндр Рома́нович Беля́ев; ‏4 במרץ 1884 - 6 בינואר 1942) היה סופר מדע בדיוני סובייטי.
קורות חיים

בלייב נולד בעיר סמולנסק, במשפחתו של כומר. בשנת 1895 החל ללמוד באקדמיה דתית. עם סיומה לא החל בקריירה דתית, והעדיף ללמוד משפטים ובו-זמנית לקח קורסים בקונסרבטוריון למוזיקה, עבד בתיאטרון וכתב מאמרים. הפרקטיקה המשפטית איפשרה לו לצאת לסיורים לאירופה ולאחר שנת 1914 הוא עזב אותה בכלל והתמסר לספרות ותיאטרון. בסביבות שנת 1920 הוא חלה קשה והבריא רק לאחר מספר שנים. עם הבראתו הוא היה יועץ משפטי במשרד החינוך, לאחר מכן ספרן, מחנך בפנימייה של ילדים ואפילו מפקח במשטרה. עיסוקיו המגוונים העשירו את ידיעותיו, ידיעות ששימשו אותו בכתיבת ספריו.
בסוף שנות ה-20 הוא עבר למוסקבה וכתב לשני עיתונים במקביל לכתיבת ספרים. בשנת 1929 עבר ללנינגרד ומשם, בשנת 1931, לעיר הקרובה פושקין. במהלך שנת 1941 נכבשה העיירה על ידי הנאצים, ובחורף 1942 הוא נפטר מרעב.
עבודתו הספרותית

בין השנים 1925–1930 הוא פרסם יותר מארבעים יצירות מדע בדיוני, בהן רומנים, נובלות וסיפורים. הוא חיבר גם תסכיתים לרדיו, תסריט, דרמה וסיפורי הרפתקאות.
ספריו

ראשו של פרופסור דאוול (Голова профессора Доуэля),‏ 1925
האיש האחרון מאטלנטיס (Последний человек из Атлантиды),‏ 1926
אי הספינות האבודות (Остров погибших кораблей),‏ 1926
לא חיים ולא מות (Ни жизнь, ни смерть),‏ 1926
הבעלים של העולם (Властелин мира),‏ 1926
האיש שאינו ישן (Человек, который не спит),‏ 1926
מעל לאין סוף (Над бездной),‏ 1927
הלחם הנצחי (Вечный хлеб),‏ 1928
האדם האמפיבי (ידוע גם בשם "שד הים") (Человек-амфибия), ‏ 1928
סוחר האוויר (Продавец воздуха),‏ 1929
האיש שאיבד את פניו (Человек, потерявший лицо), ‏ 1929
הכיוון מערב! (Держи на Запад!),‏ 1929
עולם שלא מתכלה (Нетленный мир),‏ 1929
החקלאים התת-ימיים (Подводные земледельцы),‏ 1930
האדמה בוערת (Земля горит), ‏ 1931
קפיצה באין סוף (Прыжок в ничто),‏ 1933
ספינת האוויר (Воздушный корабль),‏ 1934
העין הקסומה (Чудесное око),‏ 1934
טיסה איוורת (Слепой полёт),‏ 1934
הכוכב ק"ץ (Звезда КЭЦ),‏ 1934
המצאותיו של פרופסור וגנר (Изобретения профессора Вагнера) ‏ (1926-1936)
המעבדה W ‏ (Лаборатория Дубльвэ),‏ 1938
תחת השמים הארקטיים (Под небом Арктики),‏ 1938
הממותה בעלת הקרניים (Рогатый мамонт),‏ 1938
הלשכה המרכזית לגשם מלאכותי
מות האור
האי האבוד
יקום בלתי נראה
מיסטר ריס
רשימת יצירותיו שיצאו לאור בעברית

"האדם האמפיבי" - תרגם אמין קולייב, הוצאת ספרות יפה, 2000.
אנג'ליקה אגורבש

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1970 (בת 54) מינסק, ברה"מ 
 שם לידה:  Анжаліка Анатольеўна Ялінская 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ, פופ-פולק 
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  Belarusian State Academy of Arts 
 בן או בת זוג:  Nicholas Agurbash (?–2012)  Igor Leniow  Waleryj Biziuk 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס גרמופון הזהב (2007)  מסדר הנסיכה הקדושה אולגה  Merited Artist of the Republic of Belarus  People's Artist of Belarus 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנג'ליקה אגורבש (ברוסית: Анжелика Агурбаш; נולדה ב-17 במאי 1970) היא זמרת, שחקנית ודוגמנית בלארוסית.
ביוגרפיה

אגורבש נולדה במינסק, ב-1988 הייתה הראשונה לזכות בתואר "מיס בלארוס", באותו זמן גם הייתה סטודנטית באקדמיה הבלארוסית לאומנויות. מ-1990 ועד 1995 הייתה חברה בהרכב המוזיקלי "erasy", ב-1991 קיבלה את התואר השני של "מיס פוטו ברית המועצות" עקב היותה הדוגמנית המצולמת ביותר בבלארוס, לאחר עזיבתה של ההרכב המוזיקלי בו הייתה חברה היא הוציאה מספר סינגלים וב-2002 הוציאה את האלבום "The Farewell Kiss of Lika Yalinskaya".
היא זכתה בתחרות בגמר הלאומית של בלארוס עבור אירוויזיון 2005 עם השיר "Boys and Girls" בלדת רוק אודות משבר בני הערובה בבסלאן, לאחר שהשיר קיבל ביקורות ירודות ברחבי אירופה, רשות השידור הבלארוסית אישרה לה להופיע באירוויזיון עם שיר אחר, היא עמדה במקור לבצע במקום זאת את שירו של צביקה פיק "Show Me Your Love" אך לבסוף בחרה בשיר "Love Me Tonight", במהלך הופעתה באירוויזיון החליפה בגדים על הבמה בביצוע גרנדיוזי, לבסוף סיימה במקום ה-13 בחצי הגמר ולא עלתה לגמר האירוויזיון.
ב-1987 בהיותה בת שבע עשרה נישאה לבעלה הראשון וב-1988 נולדה בתה, ב-2002 נישאה לאיש העסקים ניקולאי אגורבש ולהם שני בנים.
הערות שוליים

↑  Будкін, Сяргей (2013-05-02). "25 жанчын, без якіх не было б беларускай музыкі (+ аўдыё)" (בבלארוסית). Будзьма беларусамі!. אורכב מ-המקור ב-2020-04-04. נבדק ב-2020-04-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6210 9642  MusicBrainz: ce8a81b4-3c35-42b0-adb9-1018fc3d54ba
ארנה תון

| --- | --- |

 מיקום:  תון שבשווייץ
 קואורדינטות:  46°44′41″N 7°36′22″E﻿ / ﻿46.744817°N 7.606075°E﻿ / 46.744817; 7.606075
 תקופת הפעילות:  9 ביולי 2011 – הווה (13 שנים)
 עלות הבנייה:  140 מיליון אירו
 בעלים:  תון 
 משטח:  דשא סינתטי
 קבוצות:  תון
 מושבים:  10,000
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 stockhornarena.ch
 he
 
ארנה תון (מגרמנית: Arena Thun) הוא אצטדיון בעיר תון שבשווייץ. האצטדיון מכיל 10,000 מקומות ישיבה ונפתח בשנת 2011. אצטדיון זה הוא בית למועדון הכדורגל תון מליגת העל השווייצרית ומחליף את האצטדיון הישן של הקבוצה.
גלריה

האצטדיון בערב
פנים האצטדיון
אנג'ליקה אכבר

| --- | --- |

 לידה:  1969 (בת 55 בערך) קראגנדי, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  טורקיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  Hacettepe University Ankara State Conservatory 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  טורקית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 www.anjelikaakbar.com
 
אנג'ליקה אכּבר (בטורקית: Anjelika Akbar; נולדה בשנת 1969) היא פסנתרנית ומלחינה טורקייה ממוצא אוזבקי-יהודי.
קורות חיים

אנג'ליקה אכבר נולדה כאנג'ליקה רוזנבאום בקראגנדי שבקזחסטן, למשפחה מוזיקלית. אביה היה פילוסוף ומוזיקאי יהודי ואמה הייתה מוזיקאית אוזבקית. היא למדה לנגן בפסנתר ולקרוא תווים בגיל שנתיים וחצי וכאשר הייתה בת שלוש החלה לקחת שיעורים פרטיים. המורה הראשון שלה היה ו. ליפובצקי, אחד המייסדים של הקונסרבטוריון בחרבין ומורה בקונסרבטוריון במוסקבה. בגיל חמש היא כבר הלחינה.
היא הגיע לטורקיה בשנת 1990 עם בעלה הראשון, הם החליטו להישאר במדינה וקיבלו אזרחות.
אכבר היא הראשונה בעולם שכתבה עיבוד סולו לפסנתר עבור היצירה "ארבע העונות" מאת אנטוניו ויוואלדי. החוברת יצאה לאור על ידי חברת 'סוני מוזיקה' בשנת 2002, ונכנסה לקטלוג של סוני גם בתור האלבום הטורקי הראשון של מוזיקה קלאסית בקטלוג.
אכבר תומכת בהתנזרות מאלכוהול ועישון. היא נשואה ויש לה שני ילדים.
דיסקוגרפיה

Su (1999)
bir'den Bir'e (2002)
Vivaldi - Four Seasons (2002)
Bach A L'orientale (2003)
Bir Yudum Su (2005)
Raindrops By Anjelika (2009)
İçimdeki Türkiyem (2010)
Likafoni (2011)
אלנה, נסיכת רומניה

אלנה, נסיכת רומניה (נולדה ב-15 בנובמבר 1950) היא נסיכה רומנייה.
ביוגרפיה

אלנה היא השנייה מחמשת בנותיהם של מיכאי הראשון, מלך רומניה ואנה, מלכת רומניה, היא בילתה את ילדותה בבית משפחתה בלוזאן שבשווייץ ובהרטפורדשייר שבאנגליה, היא ואחיותיה העבירו את החגים ביחד עם סבתם אלנה, נסיכת יוון ודנמרק בפירנצה ובדנמרק לצד סביהם מרגרט, נסיכת דנמרק ורנאטו, נסיך בורבון-פארמה.
בשנות השבעים עסקה בלונדון בהוראה של ילדים בעלי מוגבלויות, לאחר מכן למדה שחזור אמנות ועבדה בלונדון בחברה שעוסקת בנושא. במהלך שנות השמונים החלה לעסוק בפרויקט להכשרת פליטים אתיופים בעלי מוגבלות בדפוס, כריכת ספרים ועבודת יצירה עם עור, ב-1982 ייסדה בית ספר בינלאומי בסודאן, ב-1990 נמנתה בין המייסדים של קרן העוסקת בסיוע לקורבנות שלטונו של צ'אושסקו.
ב-1983 נישאה לרובין מדפורת'-מילס, פרופסור לגאוגרפיה בריטי ונולדו להם שני ילדים, ב-1991 הם התגרשו, ב-1998 נישאה בשנית.
אריק רוטשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1967 (בן 57) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריק רוטשטיין (נולד בתל אביב ב-2 במרץ 1967) הוא תסריטאי ובמאי ישראלי.
נולד בשם אריה רוטשטיין. רוטשטיין הוא בוגר המחזור הרביעי של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
אחיו הם השחקן רפי רוטשטיין והתסריטאי שלומי רוטשטיין. וגיסתו היא השחקנית מיקי פלג רוטשטיין.
עבודות בולטות

הפוך - במאי בעונה השנייה. סדרת דרמה בערוץ 2, קשת. (1998)
שבתות וחגים - יוצר ותסריטאי בארבע עונות. סדרת דרמה בהוט3. (1999-2004)
פלורנטין - במאי ותסריטאי העונה השלישית. סדרת דרמה בערוץ 2, טלעד. (2000-2001)
דקות של תהילה - יוצר הסדרה, במאי ותסריטאי. סדרת דרמה בערוץ 2, טלעד. (2001)
הוא והיא - במאי וכותב. סדרה קומית בערוץ 2, רשת. (2002)
אהבה מעבר לפינה - עורך ראשי בעונה השלישית. דרמה יומית בערוץ 2 (הפקה משותפת של 3 הזכייניות: רשת, שידורי קשת וטלעד).(2005)
ילדות רעות - יוצר הסדרה, עורך ותסריטאי ראשי. דרמה יומית בערוץ 24. (2006)
חמישה גברים וחתונה - במאי ותסריטאי. סדרה קומית בערוץ 10. (2008)
חיים אחרים - במאי. סדרת דרמה בערוץ 2, שידורי קשת. (2010)
יום האם - במאי פיילוט. סדרה קומית בערוץ 2, שידורי קשת. (2012)
אנטנה - במאי ותסריטאי. סרט קולנוע עלילתי. (2017)
פרסים

פרס וולג'ין עבור הסרט הקצר הטוב "רב קומות" פסטיבל ירושלים.
פרס התסריט עבור התסריט הטוב מטעם המכון הישראלי לקולנוע עבור "רב קומות".
פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה עבור הדרמה הטובה ביותר "שבתות וחגים".
אלכסנדר בן-גיאת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1863 איזמיר, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1924 (בגיל 61 בערך) 
 
שער הספר "פירלאס דיל תלמוד" (פניני התלמוד), מאת אלכסנדר בן-גיאת. איזמיר 1921.
מצבתו של אלכסנדר בן-גיאת, המכונה בכור, עורך העיתון "איל מיסיריט", בבית העלמין גורצ'שמה, איזמיר.
אלכסנדר בן-גיאת (ה' תרכ"ג 1863 – כ"ג בתשרי ה'תרפ"ד 3 באוקטובר 1923), המכונה בכור, היה עיתונאי, סופר, מתרגם, משורר, מחזאי ומו"ל יהודי-טורקי-עות'מאני הנחשב לאחד מגדולי היוצרים בלאדינו בזמנו.