ארגוני זכויות האדם
פעילות במדינות לא דמוקרטיות

ארגוני זכויות האדם יכולים לפעול ולבצע מעקב אחרי שמירת זכויות האדם בעיקר במדינות דמוקרטיות ובזמן שלום. במדינות דיקטטוריות ובמדינות בעלות משטר סמכותני וכן באזורי לוחמה קשה יותר לארגוני זכויות אדם להגיע למקום ולתעד הפרות של זכויות אדם. ארגנונים כמו אמנסטי אינטרנשיונל פועלים מול מציאות זו בדרכים כמו ריכוז דיווחים מתושבים מקומיים, הצלבת מידע, ושמירה על קשר עם פעילי זכויות אדם מקומיים. לעיתים נשמרת זהות המקורות בסוד כדי להגן עליהם מפני התנכלות השלטונות.
בחלק מהארגונים נעשה שימוש באזרחים של מדינה אחת שמנטרים את הפרות זכויות האדם של מדינות אחרות. דבר זה מקשה על מניעת איסוף המידע על ידם וכן מקשה על הפעלת אלימות נגדם מצד שלטונות דכאניים. עם זאת לעיתים קרובות מתרחשים מקרים בהם פעילי זכויות אדם מגורשים, נכלאים, עוברים עינויים או נרצחים בידי משטרות או המשטרה החשאית.
רדיפה, גרוש, כליאה או רצח של עיתונאים או של פעילי זכויות אדם הוא לעיתים קרובות סימן ברור למשטר דכאני או לתנועה גזענית. דוגמה מפורסמת לכך היא רצח פעילי זכויות האזרח במיסיסיפי בשנת 1964.
ארגוני זכויות אדם משתפים לעיתים קרובות פעולה עם תחקירנים, עיתונאים ואנשי אקדמיה כדי לקבל מידע ולהעריך את מידת המיהמנות שלו. דבר זה משמש בין היתר גם באזורי עימות שבהם נמענת הגישה מאזרחים. מידע רב שיש לו נגיעה לזכויות אדם מתרפסם בעיתונות אבל לרוב האנשים אין זמן לרכז את המידע או לעקוב אחר דוחות של מומחחים בתחום.
ארגוני זכויות האדם מכינים דוחות על מצב זכויות האדם במדינות שונות, מסכמים מידע ממקורות שונים ומסייעים להפיץ אותו בעולם, מתוך תקווה להפעלת לחץ בינלאומי. דרך פעולה נפוצה מול מדינות סמוכתניות היא קיום הפגנות מול שגרירות, והפעלת לחץ על ממשלות ופרלמנטים במדינות דמוקרטיות או מדינות פחות דיקטטרויות כדי שאלו יפעילו לחץ על מדינות שמפירות זכויות אדם.
ארגון Avaaz משתמש בטכניקה זו לעיתים קרובות. לדוגמה בשנת 2008 אחרי שנשיא זימבבואה, רוברט מוגאבה נבחר מחדש בבחירות לא הוגנות, 150,000 מחברי אוואז קראו לבעל הברית המרכזי של מוגבה, נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי, כדי לקדם רפורמה דמוקרטית משמעותית.
לעיתים קרובות מדינות נמנעות מריכוז מידע על זכויות אדם. מדינות לא דמוקרטיות נמנעות מכך בשל התנגדותן לזכויות אדם. אפילו מדינות דמוקרטיות נמנענות לעיתים קרובות מריכוז מידע זה מתוך חשש לפגיעה ביחסי החוץ עם מדינה עם משטר סמכותני. לעומת זאת כאשר מדינה כן מרכזת ומפרסמת מידע כזה יש חשש כי היא עושה זאת משיקולים פוליטיים.
ארגוני זכויות אדם מרכזים מידע רב על מצב זכויות האדם במדינות לא דמוקרטיות והם אחד הגורמים המרכזיים המאפשרים לחוקרים ולעיתונאים להתעדכן על מצב זכויות האדם במדינות אלה. לדוגמה אמנסטי אינטרנשיונל היא אחד המקורות החשובים לריכוז מידע על הפרת זכויות אדם בסין, והיא אחד המקורות החשובים להפצת מידע כזה בעברית. מידע זה מגיע גם לעיתונות העברית.
ארגון זכויות האדם Iran Human Rights המרכז מידע על זכויות אדם באיראן מרכז גם מידע על פגיעה במפגינים בהפגנות מהסה אמיני. לפי הארגון בין ספטמבר לדצמבר הרגו המשטרה וכוחות הביטחון לפחות 448 מפגינים, בהם 60 קטינים
עיתים קרובות פעילות מול מדינה לא דמוקרטית היא פחות אפקטיבית לעומת פעילות מול מדינה דמוקרטית. ככל שהמדינה היא בעלת עוצמה גדולה יותר וככל שהמשטר בה פחות דמוקרטי כן יש פחות השפעה לפעילות ארגוני זכויות אדם. לעומת זאת מול מדינות קטנות יותר או מדינות ששואפות להציג לעולם חזות דמוקרטית, מטעמי מסחר ושמירה על יחסי מדיניות תקינים יש השפעה גדולה יותר.
לעיתים נראה שאין כל השפעה של ארוגונים ופעילי זכויות אדם על ממשלית על מדינות לא דמוקרטיות. עם זאת קיים תהליך איטי של דמוקרטיזציה בעולם. חלקו נובע מלחץ עקיף על מדינות לקיים משטר דמוקרטי וסובלני יותר מצד אזרחים, מדינות דמוקרטיות או תאגידים רב-לאומיים וחלקו נובע מכך שהצלחת מדינות דמוקרטיות לשמור על זכויות אדם ועל הדמוקרטיה גורר הצלחה כלכלית וחברתית גבוה יותר ודבר זה מעודד חברות לאמץ ערכים ליברלים ודמוקרטיים יותר וגורר שינוי חברתי פנימי.