stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם שמואל בנימין סופר

ערך זה עוסק בבעל "כתב סופר". אם התכוונתם לנינו בעל "חשב סופר", ראו .
| --- | --- |

הרב אברהם שמואל בנימין סופר
 לידה:  11 בפברואר 1815 א' באדר א' ה'תקע"ה ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  30 בדצמבר 1871 (בגיל 56) י"ט בטבת תרל"ב ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  ברטיסלאבה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום מגורים:  ברטיסלאבה 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 בדצמבר 1871 
 תלמידיו:  עקיבא יוסף שלזינגר, מרדכי יהודה ליב וינקלר 
 חיבוריו:  כתב סופר
 אב:  החתם סופר 
 צאצאים:  שמעון סופר 
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
הכתב סופר
המצבה על קברו בבית העלמין בפרשבורג
הרב אברהם שמואל בנימין סופר (שרייבר) (א' באדר א' שנת תקע"ה, 11 בפברואר 1815 – י"ט בטבת תרל"ב, 18 בינואר 1872) היה בנו של החת"ם סופר ויורשו כרבה של פרשבורג וראש הישיבה בה. היה מחבר תורני פורה וממנהיגי היהדות האורתודוקסית בימי הקרע ביהדות הונגריה. נודע בכינויו "הכתב סופר" על שם חיבוריו.
קורות חייו

נולד לרבי משה סופר - החת"ם סופר, רבה של פרשבורג, ולשרל, בתו של רבי עקיבא איגר שהיה רבה של פוזן. אחרי פטירת אביו בכ"ה בתשרי ת"ר, נתמנה למלא את מקום אביו כרב וראש ישיבת פרשבורג, למרות גילו הצעיר.
בגיל שש חלה, ומצבו היה כה חמור שהחברה קדישא כבר עשו את ההכנות האחרונות. אביו התפלל עליו והוסיף לו את השם אברהם לסגולה, בהמשך התאושש ממחלתו, וחי עוד חמישים שנה.
נישא לחוה לאה ( - כ"ד בטבת ה'תרנ"ב), בתו של הרב יצחק ווייס מגארליץ.
כמו אביו גם הוא נחשב בדורו לגדול הדור, ומנהיג היהדות האורתודוקסית. בתקופתו פרחה ישיבת פרשבורג ושגשגה, והכפילה את מספר תלמידיה. הכתב סופר נודע בין היתר בהיותו נמנה עם הרבנים הראשונים באירופה שהתירו ב-1856 (תרט"ז) את המצות שנאפו במכונה - חידוש גדול ומעורר מחלוקת באותם ימים, בהם נהגו לאפות מצות יד.
בשנות ה-60, ערב הקרע עם הנאולוגים, התבלט כמתון וכפתוח מבין רבני הזרם המרכזי ביהדות הונגריה; הוא היה קרוב לעמדת הנאו-אורתודוקסיה שייצג הרב עזריאל הילדסהיימר מאייזנשטט, וראה בחיוב את האפשרות להכליל לימודי חול בישיבת פרשבורג. הוא שכר דרשן בשפה הגרמנית לבית-הכנסת שלו, דבר שעורר את מורת-רוחם של הקנאים בראשות הרב הלל ליכטנשטיין.
בשנת תרל"ב חלה ובי"ט טבת באותה שנה נפטר. תיאור הלווייתו (שהתקיימה בכ"א בטבת) הועלה על הכתב בידי הרב עזריאל הילדסהיימר. על מקומו ברבנות העיר נתמנה בנו הרב שמחה בונם סופר בעל ה"שבט סופר".
מורשתו

לאחר השואה הקים נכדו הרב עקיבא סופר את ישיבת פרשבורג בארץ ישראל יחד עם בנו הרב אברהם שמואל בנימין ועמד בראשה עד לפטירתו בשנת תש"כ. בנו הרב אברהם שמואל בנימין מילא מקומו ועמד בראשה עד לפטירתו בשנת תשכ"ב, את מקומו מילא בנו הרב שמחה בונם סופר עד לפטירתו בשנת תשע"ז. כיום משמש בנו הרב אברהם שמואל בנימין סופר כר"מ ואב"ד פרשבורג וראש הישיבה.
מכון שמהדיר ספריו הוא מכון דעת סופר שנוסד על ידי הרב שמחה בונם סופר בן החשב סופר. הם הוציאו את חידושיו על הש״ס ודרשות כתב סופר במהדורה מפוארת.
נינו הרב יוחנן סופר - האדמו"ר מערלוי, הקים את רשת תלמודי תורה "כתב סופר" בירושלים, בני ברק, אלעד, אשדוד וביתר עילית. כן יסד מכון להפצת ספרי החת"ם סופר וצאצאיו בשם מכון חתם סופר, במסגרתו מוציא לאור גם ספרי זקנו הכתב סופר.
נינו הרב אברהם יחיאל סג"ל דויטש אב"ד במעלה אדומים הקים מכון "תלמידי הכתב סופר" שהוציאו לאור כמה ספרים במשנתו של הכתב סופר.
על-שמו נקרא רחוב בשכונת גבעת שאול בירושלים.
משפחתו > בניו

הכתב סופר הותיר אחריו שושלת מפוארת של רבנים. שישה בנים נולדו לו וכולם היו לרבנים גדולים. ועוד בן שנפטר בקטנותו. ארבע בנותיו נשאו לרבנים והמשיכו את השושלת.
הרב יעקב עקיבא (א' באלול ה'תקצ"ט - ב' בטבת ה'תרע"ב (1912)). סירב להיות הממשיך של אביו בשל היותו חלש גוף. הוא התגורר במיובו (Myjava).
הרב משה (ט"ו בניסן ה'תר"א - כ"ו בשבט ה'תרפ"ז (1927)). היה מוהל מומחה שמל את הגרים מהכפר בוזודויפאלו, כפר בטרנסילבניה שכל יושביו התגיירו.
הרב שמחה בונם (כ"ה בכסלו ה'תר"ג - ט"ו בכסלו ה'תרס"ז (1907)). מחבר הספר "שבט סופר", מילא את מקום אביו בפרשבורג.
הרב יצחק לייב (כ"ד באלול ה'תר"ח - ט"ו בכסלו ה'תרס"ז (1907))), ראש ישיבה בפרשבורג. שימש כנשיא ארגון 'מחזיקי הדת' בגליציה.
הרב שמעון (כ"ח באייר ה'תר"י - כ"א בסיון ה'תש"ד), אב"ד ערלוי מחבר הספר "התעוררות תשובה". נרצח בשואה על ידי הנאצים בגיל 94, יחד עם בנו הרב משה סופר ראב"ד ערלוי.
הרב שלמה (כ"ח בתמוז ה'תרי"ג - י"ח באדר ה'תר"ץ), רב העיר ברגסז. הוציא לאור את ספרי אביו "כתב סופר", ואף חיבר כמה ספרים ובהם ספר ביוגרפי על אבותיו בשם "חוט המשולש".
אליקים, נפטר בילדותו.
משפחתו > בנותיו

מרת שרל (כ"ד בטבת ה'תקצ"ה - ז' בניסן ה'תרע"ב), אשת הרב יעקב יהודה לייב הכהן שטראסר. בנם הרב שלמה צבי שטראסר כיהן כרב הראשי של דברצן.
מרת רחל (י' בתמוז ה'תקצ"ו - ), אשת הרב רפאל דייטש, ולאחר פטירתו נישאה לרב צבי הירש וייס.
מרת הינדל (ה'תר"ז - ), אשת הרב אברהם יעקב הלוי הירש, מפרשבורג.
מרת רויזא (י"ז באייר ה'תרי"א - ב' בניסן ה'תר"ף), אשת הרב יצחק צבי פריי, מסרדאהל (כיום דונאיסקה סטרדה).
חיבוריו

שו"ת כתב סופר על ארבעת חלקי השולחן ערוך (חלק אורח-חיים, חלק יורה-דעה, חלק אבן-העזר, חלק חושן משפט).
כתב סופר על מסכת גיטין
כתב סופר על מסכת חולין
כתב סופר על סוגיות הש"ס 8 כרכים, בהוצאת מכון דעת סופר
כתב סופר על התורה 2 כרכים, הוצאת נצח.
כתב סופר דרשות, הוצאת מכון חתם סופר.
חידושי אגדות, בהוצאת מכון דעת סופר.
כתב סופר על הגדה של פסח, בהוצאת מכון דעת סופר.
כתב סופר על אגדות הש״ס 2 כרכים, בהוצאת מכון דעת סופר.
כתב סופר על פרקי אבות בהוצאת מכון דעת סופר.
דרשות כתב סופר השלם 2 כרכים, בהוצאת מכון דעת סופר.
מתלמידיו

הרב יוסף חיים זוננפלד רב "ועד העיר לכל מקהלות האשכנזים" - לימים העדה החרדית.
ר' בנימין (וולף) פפנהיים מווינה, עסקן מראשי קהילת ה'שיף-שול', איש אגודת ישראל.
הרב שלמה זלמן ברויאר, רבה של פרנקפורט דמיין וראש הישיבה בה.
הרב עקיבה יוסף שלזינגר בעל "לב העברי".
הרב יצחק שווייגר, רב וראש ישיבה בטאפאלצ'אני ומחבר הספר "ברכת יצחק".
הרב אברהם ליטש-רוזנבוים, מחבר שו"ת "בן יהודה".
הרב אליעזר זוסמן סופר - רבה של פאקש.
הרב פינחס הכהן שטיינר - מחבר שו”ת ”פת"ח דבריך” וספר ”בריתי שלום” - רב ואב”ד אילאק (כיום קרואטיה) וראש הישיבה.
הרב סיני שיפר, רבה של קרלסרוהה שבגרמניה.
הרב משה גרינוולד - רבה של חוסט ומחבר ספרי "ערוגת הבשם".
הרב יהודה גרינוולד - רבה של סאטמאר ומחבר ספרי שבט מיהודה ושו"ת זיכרון יהודה.
הרב יעקב גרינוולד מגיד מישרים בעיר סיגט.
הערות שוליים

↑  מרדכי אליאב, מקומו של הרב עזריאל הילדסהיימר במאבק על דמותה של יהדות הונגריה, עמ' 7, הערת שוליים 21; ציון 1962, חוברת א'/ב'. ראו גם Michael K. Silber. The Emergence of Ultra-Orthodoxy: The Invention of Tradition, עמ' 33–34, 40.
↑  הלוית בעל ה״כתב סופר״, צפונות, בני-ברק, טבת תש"נ, שנה ב גיליון ב (ו), באתר היברובוקס.
↑  חוט המשולש, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506003305171  GND: 131681680  ISNI: 0000 0000 6686 8129  LCCN: n84078048  NKC: zmp2017941662  NTA: 300939949  VIAF: 33138269   WorldCat (עם VIAF): 33138269
קרב חרקוב הראשון

קרב חרקוב הראשון נערך בסתיו 1941 במסגרת המאמץ הסובייטי לבלום את ההתקדמות הגרמנית מזרחה. כתוצאה מקרב זה נכבשה העיר חרקוב שהייתה צומת תחבורתי ומרכז תעשייתי חשוב.
רקע

לאחר תבוסה של הכוח העיקרי של החזית הדרום-מערבית במהלך קרב קייב, לקראת 20 בספטמבר קבוצת ארמיות דרום הגיעה לעיר פולטבה במזרח אוקראינה. בחזית הסובייטית נוצר חור ברוחב של כ-100 ק"מ שהצבא האדום לא הצליח לסגור. הגרמנים נהנו מעדיפות וניצלו יכולות פיקוד וניוד כוחות תוך תאום בין היחידות השונות והתקדמו ללא התנגדות של ממש. אומנם בעקבות החלטה אסטרטגית גרמנית על העברת קבוצות שריון לטובת מתקפה לכיוון מוסקבה החלה האטה בהתקדמות בחזית זה. תוך מאמץ גדול הפיקוד הסובייטי הצליח לייצב את החזית והקים מחדש את החזית הדרום-מערבית מכוחות עתודה ותגבורות שהגיעו מחזית הדרומית. בראש החזית הועמד סמיון טימושנקו.
היסטוריה של חרקוב

בסוף המאה ה-19 חרקוב התפתחה למרכז תעשייתי חשוב. בשנים 1917–1934 העיר הייתה בירה של אוקראינה הסובייטית.
במהלך תוכניות החומש הראשונות בעיר נבנו מפעלי תעשייה רבים. לקראת שנת 1940 העיר הייתה השנייה בגודלה באוקראינה וה-4 בברית המועצות.
העיר הייתה מרכז של פיקוד צבאי חרקוב שבשטחו התגוררו כ-30% מאוכלוסיית אוקראינה. בעיר היו ממוקמות מספר בתי ספר לקצינים.
תעשיית חרקוב כללה בין היתר:
מפעל על שם מלישב - המפעל הגדול ביותר בברית המועצות לייצור טנקים. כמו כן זה היה המפעל היחיד במדינה לייצור מנועי דיזל עבור טנקים.
מפעל לייצור מטוסים
מפעל לייצור טרקטורים
מפעל לייצור אופטיקה עדינה שייצר כשליש מאופטיקה צבאית
מפעלים שונים לייצור נשק קל
תוכניות הצדדים > תוכניות ורמאכט

הפיקוד העליון של הגרמניה הנאצית היה מודע לחשיבות העיר. אדולף היטלר ציין שלאחר איבוד התעשייה בלנינגרד וחרקוב, תעשיית הנשק הסובייטית תקרוס.
החל מיולי 1941 החלו הפצצות אוויריות מסיביות של האזור.
המתקפה לכיוון העיר נוהלה על ידי הארמייה השישית הגרמנית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו תוך שהיא מקבלת תמיכה מהארמייה ה-17 ויחידות נוספות:
קבוצת ארמיות דרום - גרד פון רונדשטט
הארמייה השישית
הארמייה ה-17
הקורפוס ה-4
הקורפוס ה-11
הקורפוס ה-17
הקורפוס ה-29
הקורפוס ה-44
הקורפוס ה-51
הקורפוס ה-52
הקורפוס ה-55
הקורפוס ההונגרי הנייד
תוכניות הצדדים > תוכניות הצבא האדום

על הגנת העיר והסביבה הופקדה הארמייה ה-38 בפיקוד איוואן מרשלקוב. הפיקוד הסובייטי העריך שמתקפה תבוא מכיוון פולטבה וקרסנוגרד ולכן דאג להקים באזור זה מערך הגנה מבוצר.
בהתאם לפקודת הסטבקה מ-16 בספטמבר 1941 החל פינוי מאורגן של מפעלי תעשייה מחרקוב והכנות להריסה ומיקוש מתקנים חשובים בעיר עצמה.
לקראת 20 באוקטובר כבר פונו מהעיר 70 מפעלים גדולים במאות רכבות משא. מעיר פונתה גם אוכלוסייה אזרחית רבה, כולל אוכלוסייה יהודית, אם כי לא נערך מאמץ מיוחד לפינוי היהודים, והם עזבו את העיר על בסיס הנחיות כלליות.
בסוף ספטמבר 1941 החל מיקוש העיר. במהלך פעילויות המיקוש הוטמנו במבנים בעיר כ-110 טון חומר נפץ. הפיקוח על ההכנות והביצוע של מיקוש העיר הוטל על ניקיטה חרושצ'וב. בסך הכול הוטמנו מעל 35 אלף מוקשים ברחבי העיר.
יחידות שהשתתפו בקרב:
החזית הדרום מערבית - סמיון טימושנקו
הארמייה ה-6
הארמייה ה-21
הארמייה ה-38
הארמייה ה-40
מערך הקרבות > השלב הראשון

ב-1 באוקטובר 1941 הגרמנים חצו את הכביש המהיר שמקשר את חרקוב עם מוסקבה. בכל התקופה עד ל-25 באוקטובר היה ניתן להגיע לעיר רק בכבישים עוקפים מוורונז'. כוחות הארמייה ה-6 בפיקוד רודיון מלינובסקי ניסו להביא לנסיגה גרמנית אך ללא הצלחה. במטרה לשפר את המצב החליט סמיון טימושנקו להעביר צפונה חלק מהכוחות של החזית הדרומית תוך החלשת קווי הגנה באזור הרלוונטי. בתחילת אוקטובר ארמיית הפאנצר הראשונה בפיקוד אוואלד פון קלייסט פרצה את קווי ההגנה הסובייטיות באזור דנייפרופטרובסק והחלה בהתקדמות מזרחה. במקביל, ארמיית הפאנצר השנייה בפיקוד היינץ גודריאן פרצה את קווי ההגנה הסובייטיות באזור קורסק והחלה בהתקדמות מזרחה. ב-6 באוקטובר הפיקוד הסובייטי החליט על נסיגה מאורגנת במטרה להתבסס בסביבת בלגורוד ולהגן על חרקוב מצפון. אומנם התוכניות לא צלחו וגרמנים המשיכו להתקדם תוך איום על חרקוב מצפון.
ב-7 באוקטובר הארמייה ה-17 הגרמנית הצליחה לפרוץ את קו ההגנה הסובייטי ולחצות את הכביש המהיר חרקוב-רוסטוב על דון.
לקראת 15 באוקטובר הגרמנים כבר היו כ-50 ק"מ מחרקוב והצבא האדום החל בקרבות מגננה בהתבסס על קוויי הביצורים שנבנו במהלך ספטמבר.
בעקבות תבוסת הצבא האדום באזורים אחרים ובמיוחד בכיוון מוסקבה הוחלט לסגת למרות יכולת להגן על קווי הביצורים. הארמייה ה-38 קיבלה פקודה לעמוד בקו ההגנה במרחק של 30–40 ק"מ מהעיר עד ל-23 באוקטובר לפחות. כתוצאה מנסיגה מקו הגנה מקורי, קווי החזית התארכו והיה קושי לעמוד במשימה.
מערך הקרבות > קרבות סביבות העיר

במהלך 19 ו-20 באוקטובר הגרמנים הצליחו לפרוץ את קו ההגנה הסובייטי והייתה סכנה לכיתור העיר. בשלב זה הכוח העיקרי להגנת העיר היה חיל מצב שממוקם בעיר. למטרה לשפר את המצב, מפקד הארמייה ה-38 הסובייטית פיקד על חיל המצב לצאת מהעיר להתמקם בקו הביצורים הקדמי. אומנם לאור יכולת מבצעית ירודה של היחידות ומסע לילי המהלך לא הצליח. חלק מהיחידות לא מצאו את הקו הנדרש, כ-30% מכוח האדם ערק וסוכם שיש להחזיר את היחידה לעמדות בתוך העיר. בסך הכול המהלך הביא לבלבול ואיבוד זמן יקר. ב-20 באוקטובר 1941 הגיעו הכוחות הגרמניים לפאתי העיר המערביים, הקורפוס ה-55 בפיקודו של ארווין פירוב הופקד על ההתקפה על העיר. בעוד שהדיוויזיה הקלה ה-101 הייתה עדיין כשישה קילומטרים מערבית לחרקוב, דיוויזיית הרגלים ה-57 בפיקודו של אנטון דוסטלר נפרסה ישירות לחלק הדרומי של העיר. לקראת ערב 20 באוקטובר הגרמנים היו בפרברי העיר ולא היה קיים קו הגנה סובייטי רציף. באותו יום התקבלה פקודה של אלכסנדר ואסילבסקי שהיה ראש המטה הכללי הסובייטי להגן על העיר יומיים-שלושה לפחות.
מערך הקרבות > קרבות בעיר

פיקוד הארמייה ה-38 לקח על עצמו את הפיקוד על הגנת העיר. מעשית זה גרם למצב שכוחות הצבא האדום קיבלו פקודות גם מפיקוד הארמייה ה-38 וגם ממטה הגנת העיר. המצב החמיר לאחר הפעלת מיקוש ופיצוץ תחנות כוח עירוניות, מרכזיות טלפון ומערכות אספקת מים. מכיוון שביחידות שדה לא היו מכשירי קשר היה קושי רב בניהול קרב הבלימה.
ב-21 באוקטובר הגרמנים החלו להתארגן מחדש במטרה להתחיל מתקפה כוללת על העיר ב-23 באוקטובר. המתקפה אכן החלה מהבוקר ותוך זמן קצר הגרמנים הגיעו לשכונות המגורים של העיר. לקראת סוף היום הראשון של הלחימה הגרמנים התבססו בשכונות מערביות של העיר ואף חצו מסילת רכבת שעברה בעיר מצפון לדרום. בעקבות המצב, מפקדת הדיוויזיה ה-216 החליטה לסגת מזרחה. מפקדת הארמייה ה-38 בהיוודע על הנסיגה ביטלה את הפקודה ודרשה מהדיוויזיה לחזור לעמדות הקודמות ואף לתקוף. אומנם מכיוון שבמהלך הנסיגה כוח הנדסה של הדיוויזיה פיצץ את גשרים על הנהר שחוצה את העיר לא היה ניתן לחזור לעמדות המקוריות. כללית ניתן לציין שלא הייתה הגנה מאורגנת על העיר.
ב-24 באוקטובר הגרמנים המשיכו להתקדם. חלק מהגשרים על הנהר לא פוצצו עקב תקלה טכנית וזה איפשר לגרמנים לחצות את הנהר ולהגיע לחלק המזרחי של העיר. לקראת 26 באוקטובר הצבא האדום עזב את העיר.
השלכות הקרב

בעקבות כיבוש חרקוב ובלגורוד קבוצת ארמיות דרום השלימה את המשימות לשנת 1941 ועברה למגננה. מתקפות נמשכו רק בחצי האי קרים ולכיוון רוסטוב על דון. התעמולה הסובייטית הודיע על עזיבת חרקוב רק ב-29 באוקטובר תוך ציון שבעיר נהרגו 120 אלף חיילים גרמנים, לנתונים אלו לא היה שום ביסוס. בעיר נותרו כ-460 אלף תושבים.
עם זאת, הפיקוד הסובייטי הצליח למנוע כיתור משמעותי במרחב חרקוב ולאפשר למערכות תחבורה לפנות את מפעלי תעשייה כבדה מהעיר.
בעקבות כך שלקראת סוף אוקטובר הצבא האדום התבסס על קווי הגנה המתוכננים, הפיקוד העליון הסובייטי ראה במצב תוצאה סבירה. גנרל איוואן מרשלקוב קיבל מינוי לסגן מפקד החזית. לאחר כישלון בקרב חרקוב השני, מרשלקוב הועבר מתפקיד בכיר ונשלח לנהל קורס קצינים צעירים.
הגרמנים הצליחו להפעיל מחדש מתקנים תעשייתיים בעיר והחל משנת 1942 העיר הייתה מרכז תחבורתי ותעשייתי חשוב.
במשך כל שנת 1942 הצבא האדום ניסה לשחרר את העיר והיא אף שוחררה לתקופה מסוימת אך נעזבה בפעם השנייה. שחרור סופי של עיר התרחש רק ב-23 באוגוסט 1943 ובעיר היו רק כ-200 אלף תושבים לעומת כ-900 אלף לפני המלחמה. העיר כולה נהרסה והיה צורך להקים אותה מחדש.
אליפות העולם בפוקר

| --- | --- |

 ענף:  פוקר
 תאריך ייסוד:  1970, בלאס וגאס, ארצות הברית
 ארגון מפעיל:  תאגיד הבידור סיזרס 
 עיר מארחת:  לאס וגאס
 זוכה:  ארצות הברית ג'ונתן טמאיו (האירוע המרכזי)   ארצות הברית סקוט סיבר (שחקן השנה)
 הכי הרבה זכיות:  ארצות הברית ג'וני מוס, ארצות הברית סטו אונגר (3 זכיות באירוע המרכזי)   קנדה דניאל נגראנו (2 זכיות בשחקן השנה)   ארצות הברית פיל הלמות (17 זכיות בצמידים)
 http://www.wsop.com
 
אליפות העולם בפוקר (באנגלית: World Series of Poker; בראשי תיבות: WSOP) הוא סבב טורנירי פוקר הנחשב ליוקרתי והמפורסם בעולם. ב-28 במאי 2024 עד 21 ביולי 2024 התקיים הסבב ה-55, ובמסגרתו שוחקו 99 טורנירים בלאס וגאס שבארצות הברית, 30 טורנירים ב-WSOP.com אשר ניתן לשחק בהם מנבדה, ניו ג'רזי ומישיגן, ו-7 טורנירים ב-WSOP.com אשר ניתן לשחק בהם מפנסילבניה. ב-6 בדצמבר 2024 עד 19 בדצמבר 2024 התקיימו 15 טורנירים נוספים באיי בהאמה. טורנירים נוספים אשר יתקיימו באתר GGPoker וברוזבדוב שבצ'כיה, יפורסמו בהמשך. המנצח בכל אחת מהתחרויות זוכה בצמיד אליפות העולם בפוקר מוזהב, בנוסף לפרס כספי הנקבע לפי עלות הטורניר ומספר המשתתפים בו. שיאן הזכיות בצמידי הסבב הוא פיל הלמות שזכה ב-17 צמידים נכון ל-2023. במרכז הסדרה מתקיים האירוע המרכזי, אשר מנצחו מוכרז כאלוף העולם בפוקר. טורניר יוקרתי נוסף במסגרת הסבב הוא אליפות שחקני הפוקר.
היסטוריה

אליפות העולם בפוקר החלה ב-1970, לאחר שבני ביניון הזמין שבעה שחקני פוקר מוכרים למשחק טקסס הולדם שנערך בקזינו ובית המלון ה-Horseshoe שבבעלותו. שבסופו ערך הצבעה בה השחקנים בחרו את השחקן הטוב ביותר באותו המשחק והם בחרו בג'וני מוס. שנה לאחר מכן ארגן טורניר עם עלות כניסה של 5,000 דולר, שלימים היה לטורניר המרכזי הראשון של אליפות העולם.
ב-1976 החלו להעניק את צמיד אליפות העולם בפוקר לזוכי הטורנירים בסבב, וכן הוענקו צמידים לזוכים העבר רטרואקטיבית. בתחילת שנות ה-80 הוספו טורנירי לוויין המאפשרים זכייה בכרטיס להשתתפות בטורנירים אשר בסבב.
מתחילתו של הסבב ועד 2004, הבעלות על המותג והיכל התהילה של הפוקר הייתה של ביניון וה-Horseshoe. ב-2004 רכשה Caesars Entertainment את הזכויות עבור אליפות העולם בפוקר והיכל התהילה, והסבב עבר למלון ה-Rio. ב-2022 הסבב חזר לסטריפ המרכזי, למלונות פריז וה-Horseshoe החדש.
באוקטובר 2024 רכשה NSUS, מפעילת אתר הפוקר GGPoker, את סבב אליפות העולם תמורת 500 מיליון דולר. לפי ההודעה הרשמית על הרכישה, Caesars ימשיכו לארח את הסבב ברשת המלונות שלהם בלאס וגאס למשך 20 שנה לפחות.
האירוע המרכזי

הטורניר המרכזי בכל סבב הוא האירוע המרכזי המתקיים מ-1971. בשנה הראשונה הטורניר שוחק עם עלות הרשמה של 5,000 דולר, ומ-1972 נקבעה עלות ההרשמה ל-10,000 דולר.
האירוע המרכזי ב-1982 מפורסם אודות לג'ק שטראוס שסבר שהודח מהטורניר אחר מהלך "אול-אין" בו הפסיד, אך לאחריו גילה כי נותר לו עוד ז'יטון אחד נוסף בעל ערך של 500 דולר, והוא המשיך לשחק עד שזכה בטורניר. סוף שולחן הגמר באירוע המרכזי של 1988, בו נראים ג'וני צ'אן ואריק סיידל משחקים את היד האחרונה בטורניר, הונצח בסרט "ההימור האחרון".
ב-2003 כריס מאנימייקר, שחקן חובבן עד לאותו הזמן, גבר על 838 שחקנים וזכה באירוע המרכזי ובסכום של 2.5 מיליון דולר, לאחר שהעפיל אליו מטורניר לוויין אינטרנטי באתר פוקרסטארס שעלות ההרשמה אליו הייתה 86 דולר. זכייתו תרמה להגברת ההתעניינות העולמית בפוקר, אשר נקראה על שמו "אפקט המאנימייקר".
בעקבות מגפת הקורונה ב-2020, האירוע המרכזי התקיים במתכונת שונה מהרגיל. שני טורנירים בעלות של 10,000 דולר התקיימו באתר WSOP.com עבור שחקנים אמריקאים ובאתר GGPoker עבור שחקנים משאר העולם. שולחנות הגמר של טורנירים אלו התקיימו בלאס וגאס ורוזבדוב בהתאמה. הזוכים בשולחנות הגמר הוזמנו ללאס וגאס למשחק אחד נגד השני, בו ניצח דמיאן סאלאס את ג'וסף הברט והוכרז כזוכה האירוע המרכזי ובפרס של מיליון דולר נוספים.
שידור

את שידוריו הראשונים של האירוע המרכזי העביר ערוץ הטלוויזיה CBS החל מסוף שנות השבעים. בשנות התשעים החלו לשדר את האירוע המרכזי ב-ESPN בהפקת CBS, עם צוות שידור מתחלף של שחקנים מקצוענים שונים. בשנים 1999–2001 ערוץ דיסקברי רכש את הזכויות ובמקום לשדר את הטורניר, הפיקו תוכניות של שעה המראות את הידיים המרכזיות.
ב-2002 רכשו ESPN את זכויות השידור ולראשונה הציגו את קלפי השחקנים בעזרת מצלמות שהותקנו בשולחן, ולון מקארן החל לשדר את הטורנירים. שנה לאחר מכן נורמן צ'אד הצטרף למקארן לשידורים, ונחתם חוזה ארוך טווח בין אליפות העולם בפוקר ל-ESPN אשר הוביל ליצירת תוכן מקיף יותר וכלל שידורים של טורנירים נוספים, הפקת תוכניות של הידיים המרכזיות בנוסף לשידור החי ותוכניות תוכן שבמהלכן רואיינו שחקני פוקר ודיברו על טורנירי עבר.
ב-2017 רכשו PokerGO את זכויות השידור של טורנירי העבר והעלו את כל ארכיון השידורים לאתר האינטרנט שלהם. עד 2020 לאחר שידור הטורנירים ב-ESPN, עלו השידורים לאתר. ב-2021 רכשו PokerGO את זכויות השידור המלאות והחלו להפיק את שידורי הטורנירים, בתחילה עם CBS ובהמשך לבד. כמות השידורים עלתה משמעותית, וב-2024 ישודרו שולחנות הגמר של יותר מ-30 טורנירים, בנוסף לשידורים מימי משחק של טורנירים נבחרים, ואת כל ימיו של האירוע המרכזי.
את האירוע המרכזי משדרים לון מקארן, נורמן צ'אד ומריה הו במהלך רוב שעות הטורניר ובשעות המאוחרות עלי נג'אד וניק שולמן. עבור כלל הטורנירים קיים צוות שידור מתחלף של שדרנים ופרשנים, ובראשם ברנט הנקס, ג'ף פלאט, דייוויד טוכמן, רמקו רינקמה, דוני פיטרס וטים דאקוורת', ואליהם מצטרפים לעיתים שחקני פוקר כפרשנים נוספים.
שחקנים > צמידים

השחקנים אשר זכו ב-9 צמידים או יותר, נכון ל-20 ביולי 2024.
| סה"כ צמידים | שחקן | זכיות באירוע המרכזי |
| --- | --- | --- |
| 17 | ארצות הברית פיל הלמות | 1 |
| 11 | ארצות הברית פיל אייבי | 0 |
| 10 | ארצות הברית דויל ברונסון | 2 |
| 10 | ארצות הברית ג'וני צ'אן | 2 |
| 10 | ארצות הברית אריק סיידל | 0 |
| 9 | ארצות הברית ג'וני מוס | 3 |
↑  בנוסף זכה פעם אחת באירוע המרכזי באירופה ב-2012
שחקנים > שחקן השנה

החל משנת 2004 מוענק פרס שחקן השנה לשחקן שצבר הכי הרבה נקודות במהלך אליפות העולם. חוקי צבירת הנקודות והפרס בו שחקן השנה זוכה משתנים לעיתים ומפורסמים באתר הרשמי. דניאל נגראנו הוא השחקן היחיד אשר זכה בתואר פעמיים.
| שנה | זוכה | צמידים | שולחנות גמר | סיומות בכסף | סך זכיות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | קנדה דניאל נגראנו | 1 | 5 | 6 | 346,280 |
| 2005 | ארצות הברית אלן קנינגהם | 1 | 4 | 5 | 1007115 |
| 2006 | ארצות הברית ג'ף מדסון | 2 | 4 | 4 | 1,467,852 |
| 2007 | ארצות הברית טום שניידר | 2 | 3 | 3 | 416,829 |
| 2008 | ארצות הברית אריק לינדגרן | 1 | 3 | 5 | 1,348,528 |
| 2009 | איטליה ג'ף ליסנדרו | 3 | 4 | 6 | 807,521 |
| 2010 | ארצות הברית פרנק קסלה | 2 | 3 | 6 | 1,255,314 |
| 2011 | ארצות הברית בן למב | 1 | 4 | 5 | 5,352,970 |
| 2012 | ארצות הברית גרג מרסון | 2 | 2 | 5 | 9,785,354 |
| 2013 | קנדה דניאל נגראנו | 2 | 4 | 10 | 1,954,054 |
| 2014 | גרמניה ג'ורג' דנזר | 3 | 5 | 10 | 878,933 |
| 2015 | רוסיה מייק גורדינסקי | 1 | 3 | 8 | 1,766,487 |
| 2016 | ארצות הברית ג'ייסון מרסייר | 2 | 4 | 11 | 960,424 |
| 2017 | ארצות הברית כריס פרגוסון | 1 | 3 | 23 | 428,423 |
| 2018 | ארצות הברית שון דיב | 2 | 4 | 20 | 2,545,623 |
| 2019 | אוסטרליה רוברט קמפבל | 2 | 5 | 13 | 750,844 |
| 2021 | ארצות הברית ג'וש אריה | 2 | 5 | 11 | 1,194,061 |
| 2022 | ארצות הברית דניאל זאק | 2 | 4 | 16 | 1,456,927 |
| 2023 | ארצות הברית איאן מאטאקיס | 1 | 3 | 22 | 881,052 |
| 2024 | ארצות הברית סקוט סיבר | 3 | 5 | 17 |  |
שחקנים > שיאים

ג'וני מוס וסטו אונגר הם השחקנים היחידים שזכו באירוע המרכזי שלוש פעמים, ויחד עם דויל ברונסון, וג'וני צ'אן הם היחידים שזכו באירוע המרכזי פעמיים ברצף.
פיל הלמות מחזיק במספר הרב ביותר של צמידים, עם 17 זכיות.
ב-2009 זכה ג'ו קאדה באירוע המרכזי בסך של 8,500,000 מיליון דולר, בגיל 21 שנים ו-357 ימים, והוא הזוכה הצעיר ביותר באירוע המרכזי.
זוכה האירוע המרכזי ב-2023, דניאל ויינמן, זכה בפרס הראשון הגבוה ביותר, 12,100,000 דולר.
באירוע המרכזי ב-2024 השתתפו 10,112 שחקנים.
שחקנים > נשים בסבב

החל מ-1977 מתקיים טורניר לנשים בלבד. בשנתו הראשונה הטורניר היה Seven Card Stud עם כניסה של 100 דולר. במהלך השנים סכום הכניסה עלה עד שב-1992 נקבע על 1,000 דולר. ב-2000 שונה מבנה הטורניר כך ששוחק ב-Seven Card Stud ו-Limit הולדם. ב-2004 התקיים הטורניר בלימיט הולדם בלבד, והחל מ-2005 משוחק ב-No Limit הולדם. גברים יכולים להשתתף בטורניר, אך החל מ-2013 עליהם לשלם עלות כניסה של 10,000 דולר, ולכן מעטים עושים זאת.
קריסטן פוקסן מובילה את טבלת הזוכות בצמידים עם חמישה זכיות. ברברה אנרייט, נני דוליסון, וונסה סלבסט בעלות שלושה צמידים כל אחת.
שחקנים > ישראלים בסבב

15 שחקנים ישראלים זכו בסה"כ ב-21 צמידים. אלי אלעזרא, אלי בלס, גל יפרח ויובל ברונשטיין לא משחקים תמיד תחת דגל ישראל, ועל כן, בחלק מהדירוגים, הצמידים שזכו בהם נספרים לארצות הברית - במקרה זה נחשבים לישראל יותר צמידים.
שחקנים > יהודים בסבב

גם שחקני פוקר יהודים, שאינם ישראלים, זכו להצלחה וביניהם ניתן למנות את ג'וש אריה (6 צמידים, שחקן השנה), סטו אונגר (5 צמידים), מייקל מזרחי (5 צמידים), רוברט מזרחי (5 צמידים), ניק שולמן (5 צמידים), בארי גרינשטיין (3 צמידים), לייל ברמן (3 צמידים) הווארד לדרר (2 צמידים) וג'יימי גולד (זכייה באירוע המרכזי).
הערות שוליים

↑  Annual World Series of Poker Schedule, באתר אליפות העולם בפוקר (באנגלית)
↑  WSOP Paradise Returns With a $50 Million Guaranteed Super Main Event, באתר אליפות העולם בפוקר, ‏17 ביולי 2024 (באנגלית)
↑  Cottrell van Wingerden,‏ Phil Hellmuth Wins Record-Extending 17th World Series of Poker Bracelet, באתר PokerNews,‏ 2 ביולי 2023 (באנגלית)
↑  World Series of Poker - A Brief History, באתר אליפות העולם בפוקר (באנגלית)
↑  Jim Barnes‏, WSOP announces move to Strip in 2022, באתר Las Vegas Review-Journal, ‏17 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  NSUS Group Acquires World Series of Poker® Brand From Caesars Entertainment for US$500 million, באתר GGPoker, ‏29 באוקטובר 2024 (באנגלית)
↑  John Caldwell,‏ The Moneymaker Effect: Five Years Later, באתר PokerNews,‏ 23 במאי 2008 (באנגלית)
↑  כשההיסטוריה שוכתבה: היד ששינתה לעד את הפוקר, באתר ערוץ הספורט, 1 במאי 2014
↑  Damian Salas Wins 2020 WSOP Main Event Heads-Up Finale for $1 Million + Gold Bracelet, באתר PokerNews,‏ 3 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  אליסף דעואל, ג'ו קאדה הביס את הפוקר ואת הסטטיסטיקה, באתר ynet, 21 ביולי 2018
↑  Women WSOP - Women World Series of Poker History, באתר PokerWebsites (באנגלית)
תמונות זוכי האירוע המרכזי, מ-1979
פיל הלמות מחזיק בשיא הצמידים - 17
דניאל נגראנו זכה פעמיים בשחקן השנה של אליפות העולם
ונסה סלבסט זכתה ב-3 צמידים
סרגיי קנדאורוב

סרגיי ויקטורוביץ' קנדאורוב (באוקראינית: Сергі́й Ві́кторович Кандау́ров) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ומאמן כדורגל בהווה. קנדאורוב שיחק בתור קשר מרכזי, ולעיתים הוא שיחק כקשר הגנתי ובמקרים אחרים כקשר התקפי. גיורא שפיגל הגדיר אותו כקשר 50-50 קלאסי. קנדאורוב שיחק חלק נכבד ובולט בקריירה שלו במכבי חיפה הישראלית, בה כבש 52 שערים (40 שערי ליגה), ונחשב לאחד הזרים הטובים ביותר בתולדות המועדון.