stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שי גליק
פעילות ציבורית

את פעילותו הציבורית התחיל בשנת 2014 במאבק נגד יצירה של האמן ארקדי זיידס שהוצגה בבית יד לבנים בפתח תקווה ועשתה שימוש בצילומים של ארגון בצלם.
בראיון לשמעון איפרגן במאקו ב-2015, התגאה גליק בכך שהוא עובד לבדו, מחדר קטן בביתו בבית שמש, בלי "מיליוני שקלים, צבא של יחצ"נים, מאות עובדים ודוברים ומשרדים".
מבחינה פוליטית, במהלך השנים הזדהה גליק הן עם הליכוד, והן עם הבית היהודי כשהובל על ידי נפתלי בנט.
בראיון לניר גונטז' במקום הכי חם בגיהנום ב-2016, מנה גליק את האנשים, הארגונים והפעילויות שהצליח לחסום בפעילותו: "תיאטרון אל מידאן, ארקדי זיידס ובצלם, חיים לוסקי, לוחמים לשלום, שתיל, האגודה לזכויות האזרח, הקרן החדשה לישראל, הארץ, עיר עמים, בצלם, רזי ברקאי, שוברים שתיקה, אמנסטי, גלריית ברבור" ועוד. עוד אמר בכתבה שהוא בעד שטחים תמורת שלום, "כמו הרב עובדיה", הוא בעד הקמת גני ילדים לילדיהם של המהגרים מאפריקה, והוא פועל למיגור תופעת כרטיסי הזנות המחולקים בתל אביב. לדבריו בכתבה הוא לא איש ימין. והוא הומני בהשקפת עולמו ובעד דו-קיום בין ערבים ליהודים. בכתבה תיאר את שיטות פעולות אז שכללו הספמה פרסום מספרי פלאפון, פניות שקריות למשטרה ועוד.
ב-2016 הקים יחד עם יהודה פואה את העמותה "מוסרי ארגון זכויות אדם יהודי" שפעילותה המרכזית היא "בצלמו: ארגון זכויות האדם ברוח יהודית" (לאחרונה שונה שם העמותה ל"בצלמו". גליק מופיע באתר העמותה כ"מנכ"ל", אם כי במסמכי העמותה מופיע פואה כמנכ"ל וגליק אינו מופיע).
עיקר פעילותו של גליק היא במישור התקשורתי והציבורי, תוך פנייה לגורמים מוניציפליים וממשלתיים כדי לעצור את המימון או הפעילות של הארגונים אליהם הוא מתנגד.
פעילות ציבורית > תביעות בבית המשפט

ב-2018 תבע גליק את ענת מטר בגין לשון הרע בעקבות פוסט שבו כינתה אותו "ארכי פאשיסט" – תביעה שתוארה על ידי מטר כתביעת השתקה. ב-2019 נתן בית המשפט תוקף של פסק דין להסכמה בין הצדדים שלפיה תפרסם מטר הסבר, בהתבסס על טיעוני ההגנה, על מקומה המרכזי של ההלשנה במשטרים פשיסטיים ומדוע ניתן לכנות אדם שפועל להשתיק אחרים "פשיסט". עוד קבע פסק הדין כי על גליק לפרסם הבהרה כי הוא מבין שוויכוחים מסוג זה אינם צריכים להתברר בבית המשפט אלא בזירה הציבורית.
בשנת 2022 הגיש גליק תביעה נגד פעילת השמאל קטי בר שתקפה אותו במאמר שכתבה באתר תנועת "אמהות נגד אלימות" בטענה של הפרת זכויות יוצרים על תמונת סלפי שפרסם עם ח"כ עופר כסיף. בית המשפט דחה את התביעה תוך שהוא מערער על אמינות הצהרותיו של גליק בשבועה, קובע כי המדובר בתביעת השתקה ודורש ממנו לשלם לבר 27,400 ש"ח כפיצוי.
פעילות ציבורית > ביקורת

בשנת 2023 חשף זמן ישראל כי אשתו של גליק ואשתו של יהודה פואה (יו"ר בצלמו) מקבלות שכר מארגון "בצלמו" ללא הצהרה על התשלומים כדין בדו"חות העמותה.
הערות שוליים

↑  נטלי נוביצקי, הגליק שלא הכרתם: "יהודים ימותו פה בגלל פוסטים של פעילי בית המקדש", באתר mynet‏ ירושלים, 24 באפריל 2016
↑  אבנר הופשטיין, הספמה לא חוקית, הטעיה והתחמקות מאחריות, באתר זמן ישראל, 17 בספטמבר 2024
↑   נירית אנדרמן, שי גליק: "כשאני סותם את הפה של דארין טאטור, זה בעיניי מאבק לזכויות אדם", באתר הארץ, 8 בינואר 2020
↑  שמעון איפרגן, ‏מטעם עצמו, באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2015
↑  ארי ליבסקר, אלה הפנים של הצנזור התרבותי החדש, באתר כלכליסט, 18 ביוני 2015
↑  ניר גונטז', אני סוג של טרוריסט. לא של אלימות. של עשייה, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 24 באפריל 2016
↑  אורן זיו, מה קרה לפעיל ימין שתבע דיבה אחרי שכונה "ארכי פשיסט", באתר "שיחה מקומית", 30 באפריל 2019
↑  שוקי טאוסיג, בעיית אמינות, באתר העין השביעית, 16 באפריל 2024
↑  אבנר הופשטיין, ללא גילוי נאות, גם נשות ראשי "בצלמו" מושכות משכורת מהעמותה, באתר זמן ישראל, 30 באפריל 2023
פאפאפין

דגל פאפאפין
שגריר ארצות הברית בסמואה עם מנהיגי פאפאפין
פאפאפין (באנגלית: Faʻafafine) הם אנשים המזהים את עצמם כבעלי מגדר שלישי או כא בינארים החיים בסמואה, סמואה האמריקנית ובפזורה הסמואית. זהות מגדרית / תפקיד מגדרי מוכרים בחברה הסמואית המסורתית, וחלק בלתי נפרד מהתרבות הסמואית, פאפאפין נולדים כזכרים, ומגלמים במפורש תכונות מגדריות גבריות ונשיות באופן ייחודי לפולינזיה. ההתנהגות שלהם נעה בדרך כלל בין נשית בצורה אקסטרווגנטית לגברית רגילה.
אנתרופולוגים שיערו שאם למשפחה סמואית היו יותר בנים מבנות או לא מספיק בנות כדי לעזור עם חובותיהן של נשים בבית, ילדים זכרים ייבחרו לגדל כפאפאפין, עם זאת, תיאוריה זו שנויה במחלוקת.
ההערכה היא כי 1-5% מהסמואים מזדהים כפאפאפין. לפי ערוץ SBS, ישנם עד 3,000 פאפאפין שחיים כיום בסמואה.
היסטוריה וטרמינולוגיה

המילה faʻafafine כוללת את הקידומת faʻa–, שמשמעותה "באופן", ואת המילה faʻafine, שמשמעותה "אישה". זה מקור של מילים קשורות בשפות פולינזיות אחרות, כמו טונגנית, מאורית, ומאורית של איי קוק. אדם שנולד כנקבה בלידה עשוי להשתייך למין שלישי גברי, פאטן, פאאטמה ופאטאמה. מונחים מערביים כמו הומוסקסואליות וטרנסג'נדריות חופפים אך אינם מתיישבים בדיוק עם מונחי המגדר של סמואה המצויים בתרבות המסורתית שלה.
מילת הסלנג הסמואית mala (הרס) היא מונח פחות נפוץ לפאפאפין, שמקורו בהומופוביה ובטרנספוביה המושפעים מהפונדמנטליסטים.
עדויות חזקות מצביעות על כך שסמואה הייתה תחת שלטון מטריארכלי במשך מאות שנים לפני המגע עם האירופים. המלכה סלמסינה, בעלת ארבעה תארים ראשיים בעלי חשיבות עליונה, עלתה על כס המלכות במאה ה-16 באמצעות התמרון הממולח של המפקדות החזקות סביבה. סמואה ממשיכה להעריך את תפקידי המנהיגות של נשים ואנשי המגדר השלישי. אין הגבלה על העברת תארים בעיקר לנשים או פאפאפין, ויש רשימה משמעותית של מנהיגים שהיו פאפאפין בעבר ובהווה.
קשה לעקוב אחר ההיסטוריה של הפאפאפין. נפנואה, הלוחמת והמפקדת של ההיסטוריה המוקדמת של סמואה, נחשבת לעיתים קרובות כסמל של פאפאפין ופאטן. בראיונות המוקלטים של דולגוי עם פאפאפין משנות ה-80, אנחנו יודע שג'וני פרוטקייק היה פאפאפין פופולרי במהלך הכיבוש הצבאי האמריקאי של סמואה האמריקאית במלחמת העולם השנייה. מאז שנות ה-80, רוב הפאפאפין נמצאים בפזורה הסמואית מחוץ לסמואה.
תפקיד בחברה הסמואית

קיומו של מגדר שלישי כל כך מקובל בתרבות הסמואית, עד שרוב הסמואים מצהירים שיש להם חברויות עם פאפאפין אחד לפחות. עם זאת, פאפאפינים אינם מקובלים במלואם בכל חלקי הקהילה, כגון על ידי כמה קבוצות נוצריות פונדמנטליסטיות ומנהיגים שמרניים.
פאפאפין ידועים במסורת הסמואית בזכות עבודתם הקשה ומסירותם למשפחה. רעיונות המשפחה בסמואה ובפולינזיה כוללים את כל בני המשפחה המורחבת והקהילתית, במערכת המשפחתית הנקראת פאאמאטאי (אנ') . באופן מסורתי, פאפאפין מבצעות את עבודתן היומיומית של הנשים באיגה (קבוצה משפחתית סמואית). פאפאפין מצהירות כי הן "אהבו" לעסוק בפעילויות נשיות בילדותן, כמו לשחק עם בני גילן, לשחק דמויות נשיות במהלך משחק תפקידים, להתלבש בבגדים נשיים ולשחק עם צעצועים אופייניים למגדר. חלק מהפאפאפיות זוכרות שהאמינו שהן בנות בילדותן. בסמואה, לעיתים רחוקות מאוד יש לעג או מורת רוח כלפי ילד זכר מבחינה ביולוגית שמצהיר שהוא ילדה. מחקר אחד הראה שרק מיעוט מההורים (20 אחוז) ניסו למנוע מהילדים הפאפאפינים שלהם לעסוק בהתנהגות נשית. להידחף לתפקיד המגדר הגברי מטריד הרבה פאפאפינים. מספר לא מבוטל ציינו שהם "שנאו" משחק גברי, כמו משחקים גסים וספורט, אפילו יותר ממה שדיווחו נשים בילדותן.
פאפאפין בולטים

אדוארד קאולי - שחקנית דראג ואשת טלוויזיה מאוקלנד.
יוקי קיהארה - אמנית עכשווית שעבודתה הוצגה במספר רב של תערוכות מוזיאון בגלריות לאמנות ברחבי העולם.
מריון מלנה - זוכה במספר תחרויות יופי המתגוררת כיום בסיאטל. היא מארחת של התוכנית סמואה האמריקאית: דרך השנים.
Fuimaono Karl Pulotu-Endemann - אשת רפואה, שופטת שלום, ואקטיביסטי ניו זילנדי. בכבוד השנה החדשה 2001, פולוטו-אנדמן מונה לחבר במסדר הכבוד של ניו זילנד עבור שירותים לבריאות הציבור.
Jaiyah Saelua - שחקן כדורגל אמריקאי סמואי. סאלואה היה שחקן הפאפאפין הראשון שהתחרה במוקדמות גביע העולם לגברים. הוא הופיע בסרט דוקומנטרי בבריטניה Next Goal Wins .
דן טאולאפפה מקמולין - משורר, צייר, קולנוען. תערוכות והקרנות ל יצירותיה הופיעו במוזיאון הונולולו לאמנות, מוזיאון דה יאנג, מוזיאון לאמנות מקומית עכשווית, מוזיאון הבישוף, מוזיאון מטרופוליטן, האומות המאוחדות, מוזיאון לאמנות מודרנית.
ראו גם

בקלה - זהות מגדרית מקבילה בפיליפינים
Takatāpui - יחסים הומוסקסואלים או דו מיניים בין מאורים
Moe aikāne - יחסים הומוסקסואלים או דו מיניים בקרב ילידי הוואי
שתי רוחות - זהות מגדרית דומה בתרבות האינדיאנית
היג'רה - זהות מגדרית דומה בדרום אסיה
קתואי - זהות מגדרית דומה בתאילנד
עומר דגן

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1976  (בן 48) קיבוץ גת
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד מצפ"ן  ראש מנהלת ט״ד  מפקד לוט"ם
 פעולות ומבצעים
 מבצע חומת מגן  מבצע גשמי קיץ    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מבצע חגורה שחורה  מבצע שומר החומות  מבצע שובר גלים  מבצע עלות השחר
 
עומר דגן (נולד ב-9 ביולי 1976) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ששימש כמפקד יחידת המחשוב לוט"ם מנובמבר 2019 עד מאי 2023.
ביוגרפיה

נולד וגדל בקיבוץ גת.
בשנת 1994 התגייס לצה"ל לקורס תכנות בממר"ם ושירת כמתכנת במא"ם. בשנת 1997 סיים קורס קצינים ומונה למפקד קורס תכנות בבסמ"ח, תפקיד בו שירת עד 1999.
בהמשך מילא תפקידי פיקוד ותוכנה והוביל פרויקטי מחשוב מבצעיים.
בשנים 2006 ועד 2009 שימש כראש לשכתו של עמי שפרן, ראש אגף התקשוב.
בין 2009 ו-2015 שימש בשלושה תפקידי ראש ענף, בדרגת סגן אלוף. בשנת 2015 מונה למפקד יחידת מצפ"ן, בית התוכנה של לוט"ם, ושימש בתפקיד זה עד 2017. לאחר מכן שירת כרמ"ח בחטיבת ההגנה בסייבר באגף התקשוב, אשר דגן היה ממקימיה.
בשנת 2018 מונה לראש מנהלת הטרנספורמציה הדיגיטלית הראשון באגף התקשוב לאחר שהוביל את עבודת המטה להקמתה.
ביוני 2019 הועלה לדרגת תת-אלוף ובנובמבר 2019 מונה למפקד לוט"ם, במקומו של תא"ל רמי מלאכי. במאי 2023 הוחלף על ידי תא"ל יעל גרוסמן.
דגן בעל תואר ראשון במדעי המחשב ומתמטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במדעי המדינה עם התמחות בביטחון לאומי ודיפלומטיה מאוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים

דגן מתגורר ברעננה ונשוי לד״ר נעה דגן ולהם לשלושה ילדים.
עומר דגן, הראשון משמאל, בטקס מינויו למפקד יחידת לוט"ם בנובמבר 2019
מסגד חזרט סולטאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 על שם:  קוז'ה אחמט יסאווי 
 מיקום:  אסטנה 
 מדינה:  קזחסטן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 6 ביולי 2012
 תאריך פתיחה רשמי:  6 ביולי 2012 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אסלאמית 
 מידות
 גובה:  77 מ' 
 קואורדינטות:  51°07′30″N 71°28′20″E﻿ / ﻿51.125°N 71.472222222222°E﻿ / 51.125; 71.472222222222
 www.muslim.kz
  (למפת קזחסטן מוגדלת) אסטנה אלמטי שימקנט קראגנדי טראז פבלודר אוסקמן סמיי אקטובה אורל רוסיה רוסיה אזר. טורקמניסטן אוזבקיסטן קירגיזסטן סין הים הכס. מסגד חזרט סולטאן(למפת קזחסטן רגילה) אסטנה אלמטי שימקנט קראגנדי טראז פבלודר אוסקמן סמיי אקטובה אורל רוסיה רוסיה אזר. טורקמניסטן אוזבקיסטן קירגיזסטן סין הים הכס. מסגד חזרט סולטאן
 
מסגד חזרט סולטאן בעת בנייתו
מסגד חַזְרֶט סולטאן (בקזחית: Әзірет Сұлтан мешіті) בעיר אסטנה, בירת קזחסטן, הוא המסגד הגדול ביותר במרכז אסיה. הוא נחנך בשנת 2012. גובהו 51 מטר, וארבעת המגדלים שסביבו גובהם 77 מטר. המסגד יכול להכיל עשרת אלפי איש. הוא נמצא בגדה הימנית של נהר ייסיל בחלק הצפון-מזרחי של העיר, בסמוך לארמון השלום וההתפייסות, האוניברסיטה הקזחית הלאומית, והמוזיאון לארכאולוגיה ואתנוגרפיה.
המסגד קרוי על שמו של המשורר והמיסטיקן הסופי המוסלמי קוז'ה אחמט יסאווי, בן המאה ה-12. שמו של המסגד נבחר על ידי נשיא קזחסטן לשעבר, נורסולטן נזרבייב. המסגד כולל אולם תפילות לגברים ולנשים, משרדו של האימאם, ספרייה, חדר אוכל, אולם חגיגות וחדרי לימוד.
הבניין נבנה בסגנון אסלאמי קלאסי, והוא משלב גם מוטיבים קזחיים אופייניים, בעיקר בפנים המסגד. בניית המסגד החלה בחודש אוקטובר 2010. את עבודות הבנייה ביצעה חברה טורקית. מתחם המסגד משתרע על שטח כולל של מעל 10 דונם.
שופינג

שופינג במרכז מסחרי בטורונטו, קנדה
אנשים בוחנים בגדים בחנות בגרמניה, 1972
רשימת קניות בכתב יד על פתק בצורת חץ
שׁוֹפִּינְג (באנגלית: Shopping‏, בתרגום מילולי: קניות) הוא תהליך של בחינת ובחירת מוצרים ושירותים שמציעים מוכרים וקמעונאים שונים, במטרה לרכוש אותם. שופינג נחשב לפעילות כלכלית וכן לפעילות פנאי נפוצה.
עבור חלק מהאנשים, שופינג נחשב לפעילות בילוי או הסחת דעת, בה האדם מבקר במגוון חנויות מתוך כוונה לרכוש מוצרים. עבור אחרים, שופינג נחווה כמטרד או כורח.
"שופינג חלונות ראווה" (window shopping) היא פעילות בה אנשים מבקרים בחנויות שונות ומביטים במוצרים המוצגים בחלונות הראווה שלהן, אך ללא כוונה לרכוש אותם מיד, אלא למשל כדי להעביר את הזמן שבין פעילויות אחרות שלהם, או במטרה לתכנן רכישה עתידית של מוצרים.
בערים רבות קיימים אזורי מסחר נרחבים בהם אנשים עורכים שופינג. לעיתים מוקמים מרכזים מסחריים המרכזים מספר חנויות ועסקים במבנה אחד. דוגמאות למרכזים מסחריים בעולם הן קניונים, כיכר מרכזית בעיר, שווקים ובאזארים.
בתקופות מסוימות לאורך השנה ניכרת עלייה בפעילות השופינג של אנשים, במיוחד לקראת החגים ובמהלכם. תקופת שופינג ידועה היא "שופינג חג המולד", המתרחשת מחודש אוקטובר ועד לאחר חג המולד, החל בסוף דצמבר.
התמכרות לקניות

בעוד הנאה מזדמנת מקניות נחשבת לפעילות נורמטיבית, שופינג בתדירות גבוהה מדי ושלא לצורך, עלול להעיד על התמכרות. ישנם מספר סימנים שעשויים להעיד על התמכרות, במיוחד כאשר הם מגיעים במקביל, וביניהם: איבוד שליטה – כאשר אדם מביע רצון להפסיק ואיננו מסוגל; העלאה של סף הריגוש – דוגמת קנייה בהיקף הולך וגדל, או בתדירות הולכת וגדלה, כדי להגיע למידת הריגוש שבעבר הושגה באמצעות קנייה צנועה יותר; סימני גמילה כמו חוסר נחת ו"קריז" אם רכישה שמעוניין בה טרם הושלמה; כאשר השופינג מסב נזק או גורר הזנחה של תחומי חיים אחרים.
חוקרים ומטפלים שונים מעריכים את שיעור ההתמכרות במקומות שונים בעולם בסביבות 8-1%, כאשר נשים נמצאות בסיכון גבוה יותר להתמכרות.
מטפלים שונים מעריכים כי עבור המכורים לקניות, משמש השופינג כהקלה על כאב, סבל או חוסר נחת איתו הם מתמודדים. לפיכך קנייה כתגובה למצוקה נפשית היא סימן אפשרי להתמכרות או לחיבור הקניות לצורך רגשי.
נמצאו מתאמים בין התמכרות לקניות לבין הפרעות נפשיות שונות. מעט מחקרים מבוקרים בחנו את יעילותן של תרופות, ואין עדויות מספקות לכך שהתרופות שישנן, נכון לשנת 2016, בעלות השפעות משמעותית.
ראו גם

תרבות הצריכה
פרדוקס הבחירה
הערות שוליים

↑  אריאל קור, זיהוי התמכרות ודרכי התמודדות, באתר המרכז הישראלי להתמכרויות, ‏24/05/2022
1 2 3  לי סיביליה‏, האם אתם מכורים לקניות? כ-6% מהאוכלוסיה מוגדרים "בסיכון", באתר וואלה, 3 בנובמבר 2021
1 2 3  אביב ויינשטיין, Chapter 98 - Compulsive Buying—Features and Characteristics of Addiction, ‏29 April 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538955405171  BnF: cb11941814t (data)  GND: 4013874-4  LCCN: sh85121778  LNB: 000090068  NARA: 10644578  NKC: ph123162
מרת'ר טידוויל (מחוז)

| --- | --- |
סמל מרת'ר טידווילסמל מרת'ר טידוויל

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  ויילס ויילס
 בירת המחוז:  מרתיר טידוויל 
 תאריך ייסוד:  1908
 שטח:  111 קמ"ר
 גובה:  389 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  60,183 (2018)
  ‑ צפיפות:  528 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  51°45′00″N 3°23′00″W﻿ / ﻿51.75°N 3.3833333333333°W﻿ / 51.75; -3.3833333333333 
 אזור זמן:  UTC
 http://www.merthyr.gov.uk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המחוז העירוני מרת'ר טידוויל (באנגלית: Merthyr Tydfil County Borough, בוולשית: Bwrdeistref Sirol Merthyr Tudful) הוא מחוז ממחוזות ויילס, בדרום ויילס, הממלכה המאוחדת.
המחוז נוצר בשנת 1905 כמחוז עירוני על בסיס נפה היסטורית באותו השם של מחוז גלמורגן, הוא נוסד כמחוז נפרד משום הגידול הניכר של מרת'ר טידוויל הודות להפתחות המשמעותית בתעשיית הברזל, הפלדה והפחם באזור עמק הטף. המחוז חולש על האזור הצפוני של עמק נהר הטף, הוא המחוז העירוני של העיירה מרת'ר טידוויל שהיא גם עיר הבירה והמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז.
גאוגרפיה

מחוז מרת'ר טידוויל גובל מכיוון צפון עם מחוז פוויס, מחוז רונד'ה קינון טב ממערב ומחוז קרפילי ממזרח. שטחי המחוז כוללים את עמק הטף, חלקו הצפוני והפחות מיושב נמצא בגבולות שמורת הטבע ברקון ביקונס.
אוכלוסיית המחוז כולה מונה 58,866, כאשר כ-75% ממנה מתגוררת בעיירה מרת'ר טידיוויל עצמה. מלבד העיירה, במחוז נמצאות מספר עיירות קטנות בהם דאולייס (Dowlais) עם 6,926 תושבים, טרהאריס (Treharris) עם 6,356 תושבים, טריד-אי-רו (Troed-y-rhiw) עם 5,296 תושבים ואברוון (Aberfan) עם 2,429 תושבים שבה התרחש ב-1966 אסון אברוון בו נהרגו 116 ילדים ו-28 מבוגרים כתוצאה ממפולת בוץ.
הערות שוליים

1 2  נכון לשנת 2021.
1 2 3  נכון ל-2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fffde422-8138-4976-8c93-e8802aed992c
כלת הים

| --- | --- |

מוני מושונוב ורונית אלקבץ
 בימוי:  קרן ידעיה 
 תסריט:  קרן ידעיה 
 עריכה:  אסף קורמן 
 שחקנים ראשיים:  דאנה איבגי חוסיין יאסין מחג'נה רועי אסף מוריס כהן מחמוד שלבי מוני מושונוב רונית אלקבץ עירית נתן בנדק 
 מוזיקה:  שושן 
 צילום:  פייר האים, Avi Fahima 
 מדינה:  ישראל, צרפת, גרמניה 
 חברת הפקה:  ביזיבי הפקות סרטים, Rohfilm, טרנספקס הפקות סרטים 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2009 
 משך הקרנה:  106 דק' 
 שפת הסרט:  עברית, ערבית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רונית אלקבץ
כלת הים (בערבית: عروس البحر; באנגלית: Jaffa) הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2009, בבימויה של קרן ידעיה ובהשתתפות השחקנים דאנה איבגי, רונית אלקבץ, מוני מושונוב,  מחמוד שלבי  (אנ'), רועי אסף ומוריס כהן.
את המוזיקה לסרט כתב איציק שושן, ואת המילים העבריות לשיר הנושא של הסרט - "פרח בר פראי", כתבה יסמין אבן.
דמויות מרכזיות

מלי - בגילומה של דאנה איבגי - בתו של ראובן ואוסי, מזכירת המוסך של ראובן, ואחותו של מאיר.
תאופיק - בגילומו של  מחמוד שלבי  (אנ') - ערבי שעובד במוסך של ראובן. מלי ותאופיק מאוהבים בסתר, ללא ידיעת איש מאז ילדותם המאושרת ביפו.
ראובן - בגילומו של מוני מושונוב - מנהל מוסך, אשר איננו מודע לבעיות האמיתיות החבויות בילדיו ובאשתו.
אוסי - בגילומה של רונית אלקבץ - אם הבית, אשתו של ראובן.
מאיר - בגילומו של רועי אסף - בנם, העובד במוסך ומיועד לנהלו.
חסן - בגילומו של  חוסין יאסין מחאג'נה  (צר') - אביו של תאופיק ועובד ותיק של ראובן במוסך.
עלילה

במוסך צדדי בעיר יפו מתנהל סיפור אהבה בסתר בין מלי ותאופיק, העובד עם אביו, חסן, במוסך של ראובן. מאיר מתגלה כדמות חסרת סבלנות, הוריו גוערים בו על שאינו מתנהל כראוי במוסך. הוא נעלם לכמה שעות ואיננו לוקח אחריות. מאיר מתנגד להוריו ובמיוחד לאימו. מאיר מתחצף לאימו והיא מחליטה לזרוק אותו מהבית. אך ראובן דואג היכן ישן הלילה... במקביל מתפתח סיפור האהבה בין מלי ותאופיק. מלי בהיריון. הם מחליטים לנסוע לחו"ל על מנת להתחתן. תאופיק מבקש ממאיר שיאשר לו לצאת לשעה, מן העבודה, לסידורים. מאיר מתנגד ומאיים שאם ייצא יאבד את מקום עבודתו. מלי מנסה להגן על תאופיק. מאיר מסרב לה. תאופיק יוצא. מאיר צועק אליו, שאם הוא יוצא אין טעם שישוב לעבודתו. תאופיק מטפל בכרטיסי הטיסה ובסידורי נישואיו עם מלי. כאשר הוא שב מסידוריו, מאיר מודיע לו שהוא פוטר. אך ראובן מתערב ומחזיר אותו לעבודתו. מאיר זועם, זורק חפצים ועוזב את המוסך בכעס רב. ראובן מבקש מחסן לאסוף אותם.
בביתם, אוסי מתגלה כדמות אנוכית, כולם צריכים לטפל בה וברגליה, היא כמעט לא עושה דבר בבית, רק מנהלת אותו בפקודות, וכואבת את עזות המצח של מאיר. ייתכן שזו הסיבה שהיא איננה מבחינה כלל במצבה של ביתה האהובה.
במוסך מתרחשת קטטה שהופכת לאלימות, בין מאיר ותאופיק, אשר בסופה מאיר נפצע אנושות ומובל לבית החולים, שם נקבע מותו. במקביל לאבל הנורא של המשפחה, מלי מנסה להתמודד לבדה עם ההיריון. תאופיק נעצר ונלקח למשטרה. במשפט נקבע עונשו לשבת בכלא. מלי לא מספרת להוריה מי האב, עד שהיא נשברת כי איננה יכולה להתמודד לבדה עם ההפלה המלאכותית, ולבסוף מספרת להוריה שהיא בהיריון, אך שומרת שמו של תאופיק בליבה. היא מצליחה לשכנעם לעבור דירה, והם עוברים. מלי מולידה את ביתה שירן. הוריו של תאופיק נוסעים לבקרו בכלא ובמונית, מתפללים רבות לשחרורו המהיר. תאופיק משתחרר כעבור תשע שנים ולאחר הורדת שליש מעונשו. תאופיק יוצר קשר טלפוני עם מלי, המסרבת לדבר עמו, תחילה. הוא ממשיך להתקשר אליה. במקביל מתגלה אהבתם של ראובן ואוסי לנכדתם, שירן. הם אינם יודעים שהיא ביתו של תאופיק. לכן כאשר מוזכר שמו בבית, אוסי אומרת בכאב, שהרוצח של בנה עומד לצאת לחופשי. מלי לא מגיבה. מלי קובעת פגישה עם תאופיק ברמת-גן. אך בראותה אותו שם, היא מסתובבת לאחור ונעלמת חזרה לבית הוריה. מלי כותבת מכתב להוריה ובו היא חושפת את סוד לידתה של שירן ואת שמו של אביה, תאופיק. מלי עוברת עם שירן להתגורר אצל דודתה. ההורים המומים, מגיעים מייד לבית דודתה. ומנסים לקחת את הילדה אליהם. מבקשים ממלי לא לחשוף את סודם לתאופיק. בתמונה האחרונה, האידילית משהו, של הסרט רואים את שירן משחקת על סלע בשפת הים, ומלי יושבת לא הרחק. תאופיק מגיע, מתיישב ומתבונן בביתו.
דאנה איבגי
נבחרת פפואה גינאה החדשה בכדורגל

נבחרת פפואה גינאה החדשה בכדורגל לגברים שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC). הדירוג הנוכחי של נבחרת פפואה גינאה החדשה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-171 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 972.32 – ירידה של 3 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 153 נמדד לראשונה ביוני 2017, והדירוג הנמוך ביותר 206 נמדד לראשונה באוקטובר 2015.
כל גביעי העולם בכדורגל

עד 1994 - לא נכנסה
1998 - לא העפילה
2002 - לא נכנסה
2006 - לא העפילה
2010 - נפסלה
2014 עד 2026 - לא העפילה
כל גביעי אוקיאניה לאומות

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ניו זילנד 1973: לא נרשמה
| קלדוניה החדשה 1980 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 6 | 22 |
1996: לא העפילה
אוסטרליה 1998: לא העפילה
פולינזיה הצרפתית 2000: לא העפילה
| ניו זילנד 2002 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 12 |
אוסטרליה 2004: לא העפילה
2008: לא נרשמה
| איי שלמה 2012 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 4 |
| פפואה גינאה החדשה 2016 | מקום שני | 5 | 2 | 3 | 0 | 13 | 4 |
| פיג'י ונואטו 2024 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 7 |
| סה"כ | 5/11 | 17 | 4 | 6 | 7 | 27 | 49 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מספטמבר 1996 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוויס פורט

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים)
 מיקום המטה:  Opfikon 
 משרד ראשי:  אופיקון, שווייץ
 ענפי תעשייה:  תעופה 
 מוצרים עיקריים:  שירותי קרקע
 הכנסות:  2.8 מיליארד אירו
 מנכ"ל:  Per Utnegaard 
 אנשי מפתח:  וורוויק ברנדלי (מנכ"ל)
 עובדים:  60,000
  
 www.swissport.co.il
 
סוויס פורט (באנגלית: Swiss Port International) היא חברת שירותי תעופה המספקת שירותי קרקע ומטענים בשדות תעופה בעולם.
המטה הראשי של החברה נמצא בעיר אופיקון, שווייץ ומלבדו מפעילה החברה סניפים ב-310 שדות תעופה בעולם.
החברה מספקת שירותים לכ-850 חברות בענף התעופה, מעסיקה כ-66,000 עובדים ב-50 מדינות שונות, מטפלת בכ-282 מיליון נוסעים וכ-4.8 מיליון טון של מטענים בשנה.
בישראל החברה מחזיקה ב-50% ממניות חברת QAS (עוד 50% ממניות מחזיקה החברת כנפיים אחזקות) אשר עוסקת במתן שירותי קרקע לחברות תעופה ומפעילי מטוסים פרטיים בנמל תעופה בן-גוריון. סוויס פורט וכנפיים אחזקות הקימו את חברת QAS ב-1996.
היסטוריה

סוויס פורט הוקמה בשנת 1996 תחת השם סוייסאייר שירותי קרקע (Swissair Ground Services).
בשנת 2002, נרכשה החברה על ידי חברת ההשקעות קנדובר (Candover).
בשנת 2005, נרכשה החברה על ידי חברת הבניה הספרדית פרוביאל (Ferrovial).
בסוף שנת 2010, נרכשה סוויספורט על ידי חברת ההשקעות הצרפתית פאי פרטנרס (PAI Partners) תמורת כ-654 מיליון אירו.
בחודש אוגוסט 2013, רכשה סוויספורט את חברת סרוויסאייר (Servisair).
בחודש יולי 2015, נרכשה סוויספורט על ידי קבוצת HNA, חברת האם של האינאן איירליינס, תמורת כ-2.81 מיליארד דולר.
בחודש מרץ 2018, רכשה סוויספורט את חברת אירוקר (Aerocare) מניו זילנד.
בחודש יוני 2020, הכריזה חברת הבת של סוויספורט בבלגיה על פשיטת רגיל וכשבועיים לאחר מכן, הסניף הבריטי הודיע על קיצוץ בכוח אדם ופיטר כ-8,500 עובדים.
בחודש דצמבר 2020, השלימה החברה את תהליך ההתייעלות הפיננסית והבעלות על החברה הועברה מקבוצת HNA לקבוצת משקיעים פרטים.