stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
T-34
שירות מבצעי > מפעילים

המדינות הבאות הפעילו T-34-85 בצבאותיהן. במדינות המסומנות בכוכבית (*) הטנק עודנו היה בשירות פעיל נכון ל-1996; במדינות המסומנות ב-# הטנק בשירות פעיל נכון ל-2005.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירופה אוסטריה אוסטריה  אלבניה אלבניה*  בולגריה בולגריה*  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה #  ברית המועצות ברית המועצות  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית  הונגריה הונגריה  יוגוסלביה יוגוסלביה*  מזרח גרמניה מזרח גרמניה  סרביה סרביה #  פולין פולין  פינלנד פינלנד  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה  קפריסין קפריסין  קרואטיה קרואטיה #  רומניה רומניה* |  אסיה אינדונזיה אינדונזיה  אפגניסטן אפגניסטן*  דרום תימן דרום תימן*  וייטנאם וייטנאם #  לאוס לאוס #  לבנון לבנון*  מונגוליה מונגוליה*  סוריה סוריה*  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין*  עיראק עיראק  קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית*  צפון תימן צפון תימן  קמבודיה קמבודיה |  אפריקה אוגנדה אוגנדה  אלג'יריה אלג'יריה*  אנגולה אנגולה*  אתיופיה אתיופיה*  גינאה גינאה #  גינאה ביסאו גינאה ביסאו #  גינאה המשוונית גינאה המשוונית*  זימבבואה זימבבואה #  טוגו טוגו*  לוב לוב*  מאלי מאלי #  מוזמביק מוזמביק #  נמיביה נמיביה - כנראה לא בשירות מבצעי  סודאן סודאן*  סומליה סומליה #  סומלילנד סומלילנד*  מצרים מצרים*  הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו # |  אמריקה קובה קובה # |
כלי רכב משוריינים על בסיס T-34

תותח מתנייע: ההצלחה של תותחי הסער הגרמניים מדגם שטוג סימן 3, ששימשו לסיוע חיילי הרגלים, שכנעו את הצבא האדום בצורך בכלי שכזה. אלו נעדרו צריח מסתובב, ולפיכך היו פחות מורכבים מטנק והיה קל יותר לייצרם, וחשוב מכל הם יכלו לשאת תותח הוביצר בקליבר גדול המותאם לירי פגזים נפיצים. באפריל 1942, הוציא הדירקטוריון הארטילרי המרכזי (GAU) של צבא ברית המועצות דרישה לעיצוב תותח מתנייע העונה לדרישות אלו. הכלי פותח תחת השם SU-35 והתבסס על תובת T-34, חימושו היה תותח הוביצר בקוטר 122 מ"מ, פרי סיגול של תותח השדה דגם 1938. בדצמבר 1942 הורה סטלין על ייצור המוני של כלי זה, שהוכנס לשירות תחת השם SU-122. בסך הכל הושלמו למעלה מ-1,100 SU-122 עד תום הייצור בקיץ 1944.
משחיתי טנקים: בינואר 1943 שבו הסובייטים בשלמותו טנק גרמני חדש באזור לנינגרד, הטיגר. השריון של הטיגר היה עבה ביותר וחסין מפני תותחי ה-7.62 ס"מ של ה-T-34 וה-KV, וכתוצאה החלו המתכננים הסובייטים לפתח במהרה משחית טנקים על שלדת ה-T-34 עם תותח חזק מספיק שיוכל להתמודד עם האיום החדש. הקליבר שנבחר לתותח הוא 85 מ"מ, והתוצאה הייתה SU-85 שהוכנס לייצור ב-1943. עם כניסתו של ה-T-34-85 לייצור, הוחלט לשדרג את החימוש של ה-SU-85 לתותח 100 מ"מ בעל תכונות בליסטיות משופרות, וביולי 1944 נכנס לשירות בצבא האדום ה-SU-100, המבוסס על שלדת ה-T-34-85. במסגרת אספקת הנשק המאסיבית מברית המועצות לצבאות מצרים וסוריה, סופקו גם משחיתי טנקים מסוג SU-100, והם הופעלו במהלך מבצע קדש, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
רכבי סיוע תכליתיים: ב-1941, טנקי להביור של הצבא האדום היו מבוססים בעיקר על טנקי T-26. האבדות הכבדות העלו את הצורך בטנק להביור חדש, וב-1942 הותקן להביור על T-34, עם הסימון OT-34‏ (Ognemetiny Tank-34 - טנק להביור 34). הלהביור הותקן בחזית הטנק, בצד ימין במקום מקלע ה-DT, וירה שלושה צרורות בני 10 ליטר ב-10 שניות, לטווח של 60 עד 100 מטר. בנוסף, שלדות ה-T-34 הוסבו לטנקי חילוץ, טנקי גישור ומפלסי מוקשים.
בסין פותח רכב קרבי משוריין Type 63 שכולל מערכות נ"מ.
חשיבות

ה-T-34 נחשב לאחד הטנקים הטובים והיעילים ביותר ששרתו במלחמת העולם השנייה, ולבטח המשפיע ביותר על תכנון הטנקים במלחמה. פשטותו המכנית של ה-T-34 אפשרה את יצורו ברבבות תוך זמן קצר יחסית ועל ידי כוח עבודה לא מיומן, ולכך הייתה תרומה מכרעת בשנתיים הראשונות של המלחמה, בעת שהצבא האדום סבל מאבדות קשות ומקשיי יצור שנגרמו כתוצאה מהעברת התעשייה הסובייטית מזרחה. לפשטותו המכנית של ה-T-34 היו יתרונות נוספים מלבד יצור מהיר: הוא היה אמין מאוד בחורף הרוסי המושלג והיה קל לבצע בו תחזוקה בתנאי שדה. כוח האש שלו, הניידות ומיגונו היו עדיפים על כל הטנקים הבינוניים בתקופה. אף על פי שדגמים מאוחרים יותר כגון הפנתר והטיגר הגרמניים (הפנתר בעצם היה העתק משופר של ה-T-34) עלו עליו בכוח האש ובשריון, הם היו מורכבים הרבה יותר וסבלו מבעיות אמינות וניידות, ולכן יוצרו במספרים קטנים בהרבה. תרומתו המכרעת לניצחון הסובייטי על גרמניה הנאצית הקנתה לו מקום חשוב בדברי הימים של הטנקים ובהיסטוריה הסובייטית.
לקריאה נוספת

גארט אנדרהיל, ‏טנקים בינוניים T-34‏, מערכות 98, פברואר 1956, עמ' 49-43.
פרידריך פון מלנתין, קרבות שריון, הוצאת מערכות, 1960.
דאגלס אורגיל, הטנק: עיונים בתולדות הטנק ובהתפתחותו, הוצאת מערכות, 1980.
ג'יימס קארי, הטנקים עולים, הוצאת מערכות, 1968.
Forczyk, Robert, Panther vs T-34, Ukraine 1943, Osprey Publishing (2007)
J. M. Brereton, Michael Norman. AFV Weapons Profile: Russian T34, Profile Publications, (1972)
Schiebert, Horst. Russian T-34 Battle Tank, Schiffer Military History, (1992)
Sewell, Stephen 'Cookie'. "Why Three Tanks?"(הקישור אינו פעיל) in Armor vol. 108, no. 4, p. 21. Fort Knox, KY: US Army Armor Center. (1998)
Spielberger, Walter J. Panther & Its Variants, Schiffer Military History
Walter S. Dunn, Jr . Stalin's keys to victory : the rebirth of the Red Army. Mechanicsburg, PA: Stackpole Books (2007).
DR. Regenber, Werner, Schiebert, Horst. Captured Tanks Under German Flag, Schiffer Military History, (1990)
Zaloga, Steven J, T-34-85 vs. M26 Pershing, Korea 1950, Oxford: Osprey Publishing, 2010.
Zaloga, Steven, J., George Balin, Tank Warfare In Korea, 1950-1953, Concord Publication, 1994.
Zaloga, Steven J., James Grandsen, T-34 in Action, Carrollton, Texas: Squadron/Signal, 1983.
Isaev, Alexei Valeriyovych, Десять мифов Второй мировой, 2004
Советские танковые войска 1941-1945
Zheltov, I., M. Pavlov, I. Pavlov (2001). Neizvestnyy T-34. Moscow: Eksprin
האוניברסיטה האסלאמית בעזה

| --- | --- |


מבט אווירי על קמפוס האוניברסיטה האסלאמית בעזה (2021)
 Islamic university
 תקופת הפעילות:  1978–הווה (כ־47 שנים)
 סטודנטים
 :  20,021 (נכון ל־2007) 
 מיקום
 מיקום:  תל אל-הווא, עזה
 קואורדינטות:  31°30′47″N 34°26′26″E﻿ / ﻿31.513119444444°N 34.440461111111°E﻿ / 31.513119444444; 34.440461111111
 http://www.iugaza.edu.ps
  (למפת עזה מוגדלת) האוניברסיטה האסלאמית בעזה(למפת עזה רגילה) האוניברסיטה האסלאמית בעזה he
 
האוניברסיטה האסלאמית בעזה (בערבית: الجامعة الإسلامية بغزة, ידועה באנגלית גם כ-IUG או Islamic University of Gaza) היא אוניברסיטה פלסטינית הפועלת בעיר עזה, תחת משרד החינוך של חמאס. היא הוקמה בשכונת תל אל-הווא בשנת 1978, באישור הממשל הצבאי הישראלי על ידי השייח' אחמד יאסין כמוסד להשכלה גבוהה הראשון ברצועה, והייתה מאז למוקד כוח פוליטי, חברתי, תרבותי וצבאי של החמאס.
מאז עליית חמאס לשלטון ב-2007 הפכה למוסד אקדמי מרכזי ברצועת עזה.
אודות האוניברסיטה

האוניברסיטה האסלאמית בעזה היא מוסד פלסטיני עצמאי המפוקח על ידי משרד החינוך של הרשות הפלסטינית. היא מעניקה תואר ראשון ותעודות נוספות, המקנים לבוגריה אפשרות להמשיך ללמוד לתארים גבוהים יותר באוניברסיטאות באירופה, צפון אמריקה ואסיה. היא חברה בארבעה ארגונים בינלאומיים: הסתדרות האוניברסיטאות הבינלאומית של אונסק"ו, קהילת אוניברסיטאות הים התיכון, הסתדרות האוניברסיטאות הערביות והסתדרות האוניברסיטאות האסלאמיות. האוניברסיטה ממומנת בין השאר על ידי הבנק העולמי ועל ידי ארגוני צדקה אסלאמיים.
האוניברסיטה ממוקמת בדרום מערב העיר עזה, בקרבת מוסדות אקדמיים נוספים. גבולו הצפוני של הקמפוס הוא רחוב גמאל עבד אל נאצר. גבולו המערבי הוא רחוב הליגה הערבית וגבולו המזרחי הוא רחוב מוסטפא חאפז. מלבד הקמפוס העיקרי ישנם גם מבנים ממזרח לח'אן יונס ועל חורבות כפר דרום. באוניברסיטה כיתות לימוד, אולמות כנסים, מעבדות טכנולוגיות וחדרי מחשבים, ספריות ומאגרי נתונים, קפיטריות ומסגד.
אודות האוניברסיטה > קשרי חוץ

האוניברסיטה האסלאמית מקיימת קשרי שיתוף פעולה עם אוניברסיטאות בארצות הברית ובאירופה ועם מוסדות אקדמיים, ארגונים וקרנות בעולם המוסלמי, במדינות המערב וברשות הפלסטינית. כלפי חוץ היא מצניעה את אופייה האסלאמי הקיצוני ומציגה עצמה כמוסד אקדמי אזרחי. במסגרת זו היא מקיימת קשרים עם אוניברסיטאות ואגודות סטודנטים במדינות כמו בריטניה, שוודיה ופינלנד, ובמיוחד עם אגודות הסטודנטים של בית הספר לכלכלה של לונדון ושל Queen Mary's College בלונדון. בנוסף היא מסתייעת בקרנות וארגונים הפועלים בארצות הברית, גרמניה, טורקיה וערב הסעודית, ובקואליציית הצדקה של החמאס.
מקצועות לימוד

המקצועות הנלמדים לתואר ראשון הם: חשבונאות, מנהל עסקים, כלכלה, הוראת המדעים, פסיכולוגיה, הוראה כללית, ייעוץ פסיכולוגי, לימודים אסלאמיים, ערבית, אנגלית, גאוגרפיה, מדעי החברה, היסטוריה, מדעי המחשב, כימיה, מתמטיקה, פיזיקה, ביולוגיה, תקשורת, עיתונאות, שיווק, עבודה סוציאלית, היסטוריה וארכאולוגיה, רפואה ושריעה.
המקצועות הנלמדים לתואר שני: הנדסה אזרחית, הנדסת בניין, הנדסת חשמל, הנדסת מים, מתמטיקה, פיזיקה, ניהול משאבי מים, מיקרוביולוגיה, זואולוגיה, טכנולוגיה רפואית, בוטניקה, חשבונאות, מנהל עסקים, חינוך, ספרות, רטוריקה, היסטוריה מודרנית והיסטוריה אסלאמית, משפטים, שריעה וקוראן.
פעילות החמאס

בינואר 1983 השתלטו אנשי המג'מע האסלאמי, תנועה אסלאמית בהנהגתו של אחמד יאסין שהקדימה את חמאס, על האוניברסיטה והפכו אותה למרכזם.
מאז הקמתה מהווה האוניברסיטה מעוז פוליטי של החמאס וחממה לצמיחתם והתפתחותם של מנהיגי התנועה. רבים מבכירי החמאס, הן בזרוע הפוליטית והן בזרוע הצבאית, החלו את דרכם באוניברסיטה כסטודנטים, מרצים או עובדי מנהלה. מנהיג החמאס, אסמאעיל הנייה, הוא בוגר החוג לספרות ערבית, ושימש בעבר כמזכיר מועצת הנאמנים של האוניברסיטה וכיו"ר מועצת הסטודנטים. בכיר החמאס מחמוד א-זהאר שימש כמרצה לנושאי רפואה באוניברסיטה. בכירים בזרוע הצבאית של חמאס שנהרגו בעימות עם ישראל נשאו אף הם משרות באוניברסיטה. עבד אל-עזיז א-רנתיסי היה מרצה בפקולטה לרפואה ולמדעים, אסמאעיל אבו שנב היה חבר במועצת המנהלים וראש הפקולטה למדעי הטבע, וסלאח שחאדה היה דיקן הסטודנטים ומורה באוניברסיטה.
גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, מקיימת פעילות ענפה בשטח האוניברסיטה. מעבדות האוניברסיטה מנוצלות לייצור אמצעי לחימה ולפיתוח רקטות ארוכות טווח, תוך שימוש בידע המקצועי של סטודנטים ומרצים ובזמינות של חומרים כימיים. אלה נשלחים על ידי החמאס להשתלמויות באיראן, בסוריה ובלבנון. האוניברסיטה משמשת גם מקום אחסון לאמצעי לחימה ומקום מפגש של פעילי טרור. לפני השתלטות החמאס על רצועת עזה הופעל מתוך כותלי האוניברסיטה כוח צבאי נגד תומכי פתח והרשות הפלסטינית. סטודנטים רבים גויסו לשורות הזרוע הצבאית של החמאס והשתתפו בפעילות טרור, כולל ביצוע פיגועי התאבדות.
בזמן עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה, פשטו פעילי פתח על האוניברסיטה והחרימו כלי נשק ותחמושת שאוחסנו במקום. הטלוויזיה הפלסטינית שידרה תמונות של רקטות ומשגרים, רובים וכדורים שנמצאו באוניברסיטה. על פי דובר צה"ל, האוניברסיטה שימשה כמקום אחסון רקטות קסאם ומעבדות המחקר שם שקדו על שיפור הטווח והקטלניות של הרקטות. אלה הופצצו על ידי חיל האוויר במבצע עופרת יצוקה.
החמאס מקיים באוניברסיטה אינדוקטרינציה אינטנסיבית לשם הטמעת אידאולוגיה אסלאמית קיצונית תוך דגש על עוינות לישראל ולמערב והליכה בדרך הג'יהאד. באוניברסיטה מתקיימים כנסים העוסקים בהשלטת השריעה על חיי היום-יום של תושבי רצועת עזה, לימודי הקוראן במערכת החינוך ושימוש בתקשורת לשם קירוב התושבים לדת. עבודות מחקריות המתבצעות באוניברסיטה עוסקות בנושאים כמו חינוך לג'יהאד על פי הגותו של עבדאללה עזאם ויישומו בבתי הספר הפלסטינים, ודרכים להעמקת החינוך לג'יהאד באמצעות האישה המוסלמית.
פעילות החמאס > מבצע עופרת יצוקה

בליל 28–29 בדצמבר 2008, בימיו הראשונים של "מבצע עופרת יצוקה", הפציצו מטוסי חיל האוויר הישראלי את מבני האוניברסיטה. הפצצות אלו גרמו להרס בנייני הפקולטות להנדסה ולמדעים והסבו לבניינים נוספים נזק כבד. לטענת דובר צה"ל שימשו מתקני האוניברסיטה לפיתוח ולאחסון אמצעי לחימה. המכון למדיניות נגד טרור במרכז הבינתחומי הרצליה פרסם כי במעבדות האוניברסיטה עסקו בשיפור הטווח וכוח ההרס של רקטות הקסאם. החמאס הכחיש את טענות ישראל וועדת החקירה של האו"ם בראשות השופט גולדסטון לא מצאה מידע שיתמוך בטענות ישראל על שימוש צבאי במתקני האוניברסיטה.
פעילות החמאס > מלחמת חרבות ברזל

ב-9 באוקטובר 2023, כחלק ממלחמת חרבות ברזל, התקיף חיל האוויר הישראלי והרס בניינים בקמפוס האוניברסיטה. ב-11 באוקטובר הותקף קמפוס האוניברסיטה פעם נוספת.
הערות שוליים

↑  Islamic University of Gaza, Times Higher Education (THE), ‏2023-12-11 (באנגלית)
1 2  תחום האוניברסיטה בצילום אוויר (2023), טוויטר דובר צה"ל, 11 באוקטובר 2023 (רחוב גמאל עבד אל נאצר נמצא בצלע העליונה של מתחם האוניברסיטה.)
↑  קובי מיכאל ועומר דוסטרי, תהליך ההתמסדות הפוליטית של שחקנים תת־מדינתיים: התנהלות חמאס בין ריבונות להמשך האלימות, כתב העת הבינתחומי ללימודי המזרח התיכון 3, 2018, עמ' 57–90 doi: 10.26351/JIMES/3/7
| חמאס חמאס |
| --- | --- | --- |
| מחלקות | הלשכה המדינית של החמאס • גדודי עז א-דין אל-קסאם |  |
| היסטוריה | אמנת חמאס • תמיכת איראן בחמאס • תמיכת טורקיה בחמאס |  |
| קרבות ומלחמות | האינתיפאדה הראשונה • האינתיפאדה השנייה • עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה • מבצע עופרת יצוקה • מבצע עמוד ענן • מבצע צוק איתן • מבצע שומר החומות • מבצע חגורה שחורה • טבח שבעה באוקטובר  • מלחמת חרבות ברזל |  |
| פיגועים | רצח אבי סספורטס ואילן סעדון • חטיפת נסים טולדנו ורציחתו • הפיגוע בקו 5 • הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים • הפיגוע בדיזנגוף סנטר • הפיגוע בדולפינריום • הפיגוע במסעדת סבארו • הפיגוע במלון פארק • הפיגוע במסעדת מצה • רצח שלושת הנערים |  |
| מנהיגים | אחמד יאסין • יחיא עיאש • אחמד ג'עברי • עבד אל-עזיז א-רנתיסי • ח'אלד משעל • יחיא סינוואר • אסמאעיל הנייה |  |
| תקשורת, תעמולה וחינוך | ערוץ אל-אקצא • האוניברסיטה האסלאמית בעזה • תקוף, תעשה פיגועים • חלוצי המחר • מערך ההסברה של חמאס • סוכנות הידיעות שהאב • מרכז המידע הפלסטיני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256844905171  ISNI: 0000 0000 9417 110X  LCCN: n96902476  VIAF: 143613335   WorldCat (עם VIAF): 143613335 
בניין "אל-קודס" של האוניברסיטה (הפקולטה להנדסה)
אליפות צרפת בטניס 1939

| --- | --- |

מראה המגרש
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  8 ביוני 1939 – 17 ביוני 1939 (10 ימים) 
 מספר תחרות:  44 
 עיר מארחת:  אצטדיון רולאן גארוס 
 זוכה:  גברים:דון מקניל (ארצות הברית) נשים:סימון מתייה (צרפת) זוגות גברים:דון מקניל/צ'ארלס האריס (ארצות הברית) זוגות נשים:סימון מתייה (צרפת)/ידוויגה ינדז'יובסקה (פולין) זוגות מעורבים: שרה פביאן (פלפרי)/אלווד קוק (ארצות הברית)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1938 אליפות צרפת הפתוחה 1946 ← 
 
אליפות צרפת 1939 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-8 ביוני והסתיימו ב-17 ביוני. זו הייתה האליפות ה-44 מאז ייסודה.
מנצחי תחרויות יחידים סימון מאתיה מצרפת ודון מקנייל מארצות הברית זכו גם בתחרויות זוגות.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 55 טניסאים שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בובי ריגס (ארצות הברית ארצות הברית) הפסיד בגמר
פרניו פונצ'ץ (ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה), הודח ברבע גמר
מנצח תחרות של השנה הקודמת דון בדג' (ארצות הברית ארצות הברית) השנה לא השתתף. בגמר התחרות נפגשו דון מקניל (ארצות הברית ארצות הברית) ופרניו פונצ'ץ (ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה). דון מקנייל שלא היה מדורג ניצח ב-3 מערכות. בהמשך זכה גם בתחרות זוגות הגברים.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 32 טניסאיות שחולקו ל-2 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
סימון מתייה (צרפת צרפת), מנצחת תחרות 1938, מנצחת התחרות
שרה פביאן (פלפרי) (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
ידוויגה ינדז'יובסקה (פולין פולין), הפסידה בגמר
מרי הרדוויק (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
מדזי רולין קוקרק (הולנד הולנד), הודחה בסיבוב הראשון
ארלט האלף (צרפת צרפת), הודחה בחצי הגמר
במשחק הגמר נפגשו סימון מאתיה (צרפת צרפת) וידוויגה ינדז'יובסקה (פולין פולין) שהפסידה בשתי מערכות. באליפות זו סימון מאתיה ניצחה גם בזוגות נשים.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1938 רק ברנר דסטרמו השתתף בתחרות. במשחק הגמר נפגשו דון מקניל וצ'ארלס האריס (ארצות הברית ארצות הברית) עם ז'אן בורוטרה וז'אק בריניון (צרפת צרפת) (מנצחי תחרות 1928 ו-1934) וניצחו אותם ב-5 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 14 זוגות. מזוג מנצחות בשנים 1936-1938 רק סימון מתייה (צרפת צרפת) השתתפה השנה בתחרות. במשחק הגמר סימון מתייה (צרפת צרפת) וידוויגה ינדז'יובסקה (פולין פולין) ניצחו את אליס פלוריאן והלה קובאץ' (ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה) בשתי מערכות. לסימון מאתיה זה היה הניצחון הרביעי בתחרות זו והתואר השני באליפות 1939.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 38 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1938 רק סימון מתייה (צרפת צרפת) השתתפה בתחרות. במשחק הגמר נפגשו סימון מתייה (צרפת צרפת) ופרניו קוקולייביץ' (ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה) עם שרה פביאן (פלפרי) ואלווד קוק (ארצות הברית ארצות הברית) והפסידו ב-3 מערכות.
דון מקניל (מימין), מנצח תחרות הגברים
סימון מתייה, מנצחת תחרות הנשים
רכבת הדואר התת-קרקעית בציריך

| --- | --- |

קרון מן הדגם ששימש את רכבת הדואר התת-קרקעית בציריך בין השנים 1956 עד 1980
 מידע כללי
 מדינה:  שווייץ
 עיר:  ציריך 
 מפעיל:  הדואר השווייצרי 
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  1938 
 
רכבת הדואר התת-קרקעית בציריך הוקמה בשנת 1938 על ידי הדואר השווייצרי ופעלה עד שנת 1980. היא נועדה לייעל את העברת דברי הדואר בין בית הדואר המרכזי של ציריך (גר') ובין סניף הדואר "ציריך 23", שפעל בתחנת הרכבת המרכזית. רכבת הדואר, שפעלה ללא נהג, נסעה על מסילה צרה ברוחב 60 ס"מ בתוך מנהרה תת-קרקעית שנחפרה לאורך 340 מטרים. בשנת 1980 הוחלפה רכבת הדואר בכלי רכב גלגלי.
בית הדואר המרכזי של ציריך
מבט מתוך תחנת הרכבת המרכזית של ציריך לעבר בית הדואר המרכזי של העיר
הרקע להקמת רכבת הדואר התת-קרקעית

בסוף שנת 1927 הוחל בהקמת בית הדואר המרכזי של העיר ציריך בקרבת תחנת הרכבת המרכזית של העיר. כחלק מתכנון המבנה נבחנו הדרכים בהן ניתן יהיה לשנע ביעילות את דברי הדואר בין תחנת הרכבת לבין בית המיון שיוקם בבית הדואר המרכזי החדש. החשש העיקרי היה מן התחבורה הסואנת בכביש המפריד בין שני האתרים, והמתכננים ניסו להציע דרכים לעקוף את הרחוב הבעייתי.
הפתרון עליו סוכם היה לבנות מנהרה תת-קרקעית שתקשר בין שני בתי הדואר, ולסלול בתוכה מסילת ברזל עליה תנוע רכבת חשמלית. בשנת 1929, לקראת סיום הבנייה של בית הדואר המרכזי, נחפרה המנהרה באורך של 340 מטרים, אולם סלילת המסילה נדחתה עקב חוסר תקציב. בשלב הראשון החליטו מנהלי הדואר להעביר את דברי הדואר בין שני המבנים באמצעות כלי רכב רגילים.
בניית התשתית לרכבת הדואר

העברת דברי הדואר בין שני בתי הדואר באמצעות כלי רכב שנסעו ברחובות העיר התגלתה כבעייתית מאוד, בדיוק כפי שצפו המתכננים. העומס ברחובות שסביב תחנת הרכבת המרכזית ובית הדואר המרכזי לא אפשר את מיון כמות הדואר, שרק הלכה וגדלה עם השנים. בשנת 1938 הובהר למנהלי הדואר כי אין מנוס מלחזור אל התוכנית המקורית ולהשלים את הקמת רכבת הדואר.
המנהרה, שנבנתה בשנת 1929 ולא הופעלה, נחפרה ברוחב של 2 מטרים ושבעים סנטימטרים, שיכול היה לאפשר סלילה של שתי מסילות ברזל מקבילות. מטעמי חיסכון הוחלט להסתפק בהנחה של מסילה אחת ברוחב של 60 סנטימטרים, עליה תנוע הלוך וחזור רכבת דואר קטנה ללא נהג. בין פסי מסילת הברזל נפרסו כבלי נחושת שסיפקו חשמל להנעת הרכבת.
המנהרה ושתי תחנות הרכבת הוקמו בקומת המרתף של בית הדואר המרכזי ושל תחנת הרכבת המרכזית. בתחנה ששירתה את סניף הדואר שבתחנת הרכבת המרכזית הותקנה מעלית אשר קישרה בין מפלס המרתף, בו נסללה מסילת הברזל, ובין מפלס הקרקע, שם פעל בית הדואר. מסילת הברזל הובילה את רכבת הדואר ישירות אל תוך המעלית, אשר העלתה את הרכבת למפלס הקרקע בו טיפלו עובדי הדואר בטעינה ובפריקה של המכתבים.
מבנה רכבת הדואר

הרכבת כללה קטר חשמלי שהורכב משני מנועים וביניהם משטח עליו ניתן היה להעמיס מן הצד מכל עם דברי דואר. כלי התחבורה היה מסוגל לשאת דברי דואר במשקל של 250 ק"ג. זמן הנסיעה בין שתי תחנות הקצה היה שתי דקות וחצי, כולל זמן הפעלת המעלית. בממוצע עשתה הרכבת את הדרך הלוך וחזור 150 פעמים ביממה.
הרכבת החלה לפעול בחודש דצמבר 1938, והצדיקה בתוך זמן קצר את התקוות שתלו בה. היא חסכה זמן רב בהשוואה אל השיטה הקודמת, בה שימשו כלי רכב רגילים להעברת דברי הדואר בין שני המבנים, ואפשרה להאיץ את קצב הטיפול בדברי הדואר הרבים שעברו דרך בית המיון של ציריך.
בשנת 1958 שופצה התשתית של רכבת הדואר, והיא הוסבה לשימוש בחשמל זרם ישיר.
הפסקת השימוש ברכבת הדואר

לאורך השנים התבלתה התשתית של רכבת הדואר, והעלות של תחזוקתה השנתית לא הצדיקה עוד את המשך הפעלתה. היא הפסיקה לפעול ב-11 באוקטובר 1980, והוחלפה בכלי רכב רגילים. כלי הרכב ששימש אותה הועבר לתצוגה במוזיאון התקשורת בברן (גר').
ראו גם

רכבת הדואר התת-קרקעית בלונדון

רכבת הדואר התת-קרקעית במינכן

רכבת המטען התת-קרקעית בשיקגו
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Die Post-Untergrundbahn im Bahnhof Zürich
↑  Hans Waldburger: Zürichs Post-U-Bahn ist nicht mehr. In: Schweizer Eisenbahn-Revue 4/1980, Seite 133
קשית שתייה

כוס עם שתי קשיות ישרות
מרצ'נדייז של הארי פוטר המיועד למעריצים, קשיות שתייה שלו לצד חבריו רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר ויריביו דראקו מאלפוי
קשית שתייה (מכונה בטעות גם קש [קש הוא גבעול יבש של דגן]) היא כלי צינורי המשמש למציצת נוזל, בדרך כלל לצורך שתייה. הקשית היא צינור צר עשוי מפלסטיק או חומר אחר, ישר או בעל ציר אקורדיוני. אופן השימוש בקשית הוא על ידי שאיבה באמצעות הפה את האוויר הנמצא בתוך הקשית, וכך לחץ האוויר מבחוץ גורם למשקה לעלות בקשית ולהגיע לפה.
אופן הפעולה

לחץ אטמוספירי הוא לחץ שמפעיל האוויר על מה שנמצא מתחתיו. הלחץ הזה מופעל, בין היתר, גם על פני השטח של הנוזל שבכוס. כאשר האוויר שבקשית נשאב אל פיו של השותה, לחץ האוויר בתוך הקשית יורד ומאפשר ללחץ האטמוספירי שפועל על הנוזל לדחוף את הנוזל במעלה הקשית. מכך נגזר למעשה אורכה המקסימלי של קשית: כאשר הקשית ארוכה דיה, ימשיכו המים לעלות עד שמשקל הנוזל שבקשית יפעיל לחץ זהה ללחץ האטמוספירי שמופעל מחוץ לקשית. משקלו של הנוזל משפיע על הגובה המרבי שיוכל לעלות בקשית. בלחץ של אטמוספירה אחת (לחץ האוויר בגובה פני הים), וכאשר נוצר בקשית ואקום מושלם, ניתן להעלות מים לגובה של 10.3 מטרים.
קשיות שתייה בהיסטוריה

שתייה באמצעות קשית הייתה ידועה גם בעולם העתיק. הקשיות הראשונות היו שייכות לשומרים שהשתמשו בהם כדי לשתות בירה (ולהימנע מהקצף שנוצר עקב תסיסה). השימוש בקשית מוזכרת בתלמוד ובפירוש רש"י לתלמוד מוזכר כי דרך הילדים לשתות בקשית.
בשנת 2022 גילו חוקרים כי צינוריות באורך כמטר מתקופת הברונזה שנמצאו בשנת 1897, הן למעשה קשיות שתייה ששימשו לשתיית בירה מחבית.
הקשית המודרנית

ב-1888 מרווין סטון(אנ') רשם פטנט על תהליך של כריכה מסולסלת לשם יצור קשיות נייר. סטון כבר ייצר באותם ימים מחזיק סיגריה מנייר, ורעיונו היה להשתמש באותה שיטה ליצור קשיות. עד אז אנשים השתמשו בקשית שיפון טבעי בשביל לשתות.
הקשית הראשונה של סטון הוכנה על ידי קשירת חתיכות נייר מסביב לעיפרון והדבקתם ביחד. כדי שהקשית לא תהיה רטובה ורכה במהלך השתייה, סטון התנסה בסוגי נייר עמידים למים. אחרי ניסיונות רבים סטון החליט כי הקשית האידיאלית תהיה באורך 21.6 סנטימטרים, וברוחב בו גרעיני לימון לא יוכלו לעבור דרכו.
ב-3 בינואר 1888 נרשם פטנט על המוצר של סטון, ועד 1890 מפעלו יצר יותר קשיות ממחזיקי סיגריות. ב-1906, "חברת הקשיות של סטון" שיווקה את המכונה הראשונה שלה, אשר ליפפה קשיות באופן אוטומטי ובכך שמה סוף ליצור ידני. ב-1928 מדעני חשמל החלו להשתמש בצינורות ספירליים בשביל מכשירי הרדיו הראשונים, וגם הם יוצרו בתהליך שהמציא סטון. צינורות המיוצרים בכריכה ספירלית נמצאים כיום בשימוש בהרבה מקומות: במנועים חשמליים, טקסטיל, סוללות, נתיכים ועוד.
באמצע 2018 העיר סיאטל החלה במהלכים לאיסור השימוש בקשיות העשויות מפלסטיק, וזאת במטרה להפחתת פסולת הפלסטיק ומעבר לשימוש במוצרים מתכלים. בנוסף, רשת המזון המהיר מקדונלד'ס הצהירה שבסניפיה באירלנד ובריטניה יופסק השימוש בקשיות פלסטיק לטובת קשיות מנייר במהלך שיחל בספטמבר ויושלם ב-2019.
הערות שוליים

↑  Can you drink through a 30 foot straw?, באתר אוניברסיטת המדינה של קולורדו(הקישור אינו פעיל, 18.5.2019)
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ"ד, עמוד א'."גובתא דנחשא"
↑  על תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"ט, עמוד א', ד"ה השקה בסיב.
↑  ראו דניאל שפרבר תרבות חומרית בארץ ישראל בימי-התלמוד, כרך ב', עמוד 55, הערה 15
↑  משי אייד, עם קשית מוזהבת באורך מטר: כך שתו בירה לפני 5,500 שנה, באתר ynet, 23 בינואר 2022
↑  Frangoul, Anmar (2 ביולי 2018). "Seattle ban on plastic straws comes into force as city gets tough on waste" [האיסור על קשיות פלסטיק בסיאטל נכנס לתוקף במסגרת הקשחת עמדת העיר לגבי פסולת]. cnbc (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
| קוקטיילים |
| --- | --- | --- |
| סוגי קוקטיילים | קוקטייל יין • קוקטיילי שלהבת • קוקטיילי חנקן נוזלי • סאוור • פונץ' |  |
| ציוד וכלים לקוקטיילים | שייקר •  כפית בר • מבחש • מסננת קוקטיילים • מגרסת קרח • ג'יגר |  |
| עיטורי קוקטייל | דובדבן מסוכר • מטריית קוקטייל • קשית שתייה |  |
| סירופים וציוד נוסף | מי סוכר • גרנדין • מכונת קפה • מסחטה • בלנדר |  |
| כוסות לקוקטיילים |  כוס מרטיני •  כוס אולד פאשנד •  כוס ברנדי סניפטר •  כוס הייבול •    כוס יין •  כוס מרגריטה •  כוס קולינס •  כוס שמפניה |  |
| אחר | בר • מסיבת קוקטייל • פליירינג • מוזג • איגוד הברמנים הבינלאומי • אנגוסטורה ביטרס • שמלת קוקטייל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2018003041
משפט שובר שיניים

משפטים שוברי שיניים או מוקשי לשון (באנגלית: "Tongue twister") הם משפטי שעשוע אשר נוצרו לשם האתגר שבהגייתם. לרוב, הקושי במשפטים מסוג זה נוצר מחזרה על מספר עיצורים בודדים או ההחלפה של מספר עיצורים דומים לסירוגין (למשל ס' ו-ש').
משפטים כאלה קיימים כמעט בכל שפה ולרוב יוצרים שעשוע גם באתגר ההגייה וגם בהיגיון שבתוכן המשפט. ישנם שירים או ספרים שכתובים רק במשפטים מסוג זה כגון השירים "גנן גידל דגן בגן" שהושר בפסטיבל שירי הילדים והספר Fox in Socks של דוקטור סוס.