stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט פיפין
ביבליוגרפיה

Kant's Theory of Form: An Essay on the 'Critique of Pure Reason' (New Haven: Yale University Press, 1982).
Marcuse: Critical Theory and The Promise of Utopia, eds. R. Pippin, A. Feenberg, C. Webel. MacMillan (Great Britain), Bergin and Garvey (USA), 1988.
Hegel's Idealism: The Satisfactions of Self-Consciousness, (Cambridge: Cambridge University Press, 1989).
Modernism as a Philosophical Problem: On the Dissatisfactions of European High Culture (Oxford: Basil Blackwell, 1991).
Idealism as Modernism: Hegelian Variations (Cambridge: Cambridge University Press, 1997).
Henry James and Modern Moral Life (Cambridge: Cambridge University Press, 2000).
Hegel on Ethics and Politics, eds. Robert Pippin and Otfried Höffe, Translated by Nicholas Walker, Introduction by Robert Pippin (Cambridge: Cambridge University Press, 2004).
Die Verwirklichung der Freiheit, foreword by Axel Honneth and Hans Joas (Frankfurt a.M.: Campus Verlag, 2005).
The Persistence of Subjectivity: On the Kantian Aftermath (Cambridge, Cambridge University Press, 2005).
Nietzsche, moraliste français: La conception nietzschéenne d'une psychologie philosophique (Paris: Odile Jacob, 2005).
"Introduction" to Thus Spoke Zarathustra, and edited with Adrian Del Caro (Cambridge: Cambridge University Press, 2006).
Hegel’s Practical Philosophy: Rational Agency as Ethical Life (Cambridge: Cambridge University Press, 2008).
Nietzsche, Psychology, and First Philosophy (Chicago: University of Chicago Press, 2010).
Hollywood Westerns and American Myth: The Importance of Howard Hawks and John Ford for Political Philosophy (New Haven: Yale University Press, 2010).
Hegel on Self-Consciousness: Desire and Death in the Phenomenology of Spirit (Princeton: Princeton University Press, 2011).
Fatalism in American Film Noir: Some Cinematic Philosophy (University of Chicago Press, 2012).
After the Beautiful: Hegel and the Philosophy of Pictorial Modernism (Chicago: University of Chicago Press, 2014).
Interanimations: Receiving Modern German Philosophy (Chicago: University of Chicago Press, 2015).
The Philosophical Hitchcock: "Vertigo" and the Anxieties of Unknowingness (Chicago: University of Chicago Press, 2017).
Hegel's Realm of Shadows: Logic as Metaphysics in Hegel's Science of Logic (Chicago: University of Chicago Press, 2018).
Filmed Thought: Cinema as Reflective Form (Chicago: University of Chicago Press, 2020).
Metaphysical Exile: On J. M. Coetzee's Jesus Fictions (Oxford: Oxford University Press, 2021).
Philosophy by Other Means: The Arts in Philosophy and Philosophy in the Arts (Chicago: University of Chicago Press, 2021).
Douglas Sirk: Filmmaker and Philosopher (London: Bloomsbury Publishing, 2021).
הערות שוליים

↑  About the Hegel Society of Great Britain | Hegel Society of Great Britain (באנגלית בריטית)
↑  "The Spinoza Chair - Philosophy - University of Amsterdam". www.uva.nl. אורכב מ-המקור ב-2014-11-28.
↑  "APS Member History". search.amphilsoc.org. נבדק ב-2021-04-23.
↑  "New honorary doctors at Faculty of Arts – Uppsala University, Sweden". www.uu.se. נבדק ב-2016-02-03.
↑  "Robert Pippin". German Academy of Sciences Leopoldina. נבדק ב-26 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סדרת ההרצאות השנתית של החוג, באתר humanities.tau.ac.il
↑  "Guggenheim 2019 Fellows" (PDF). נבדק ב-13 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Philosophers Win Guggenheim Fellowships". Daily Nous. 10 באפריל 2019. נבדק ב-13 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robert B. Pippin, 4. Slavoj Žižek’s Hegel, University of Chicago Press, 2015-07-21, עמ' 91–116, ISBN 978-0-226-25979-6. (באנגלית)
↑  Adrian Johnston, Where to Start?: Robert Pippin, Slavoj Žižek, and the True Beginning(s) of Hegel’s System, Crisis & Critique, 2014-01-01
↑  Jensen Suther, Hegel's Metaphysics of Rational Life: Overcoming the Pippin-Houlgate Dispute, Hegel Bulletin, 2023-10-25, עמ' 1–32 doi: 10.1017/hgl.2023.23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266539505171  PLWABN: 9810579600705606  BIBSYS: 90412767  BnF: cb12149526p (data)  CANTIC: a12189133  CiNii: DA01804885  GND: 128984767  ISNI: 0000 0001 1081 7952  LCCN: n81123010  LNB: 000067475  NDL: 001136268  NKC: jo2012693273  NTA: 069254788  SUDOC: 029985943  Trove: 1275514  VIAF: 109260000   WorldCat (עם VIAF): 109260000
רוברט וולברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בדצמבר 1967 (בן 56) בוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 צאצאים:  Oscar Wahlberg 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט "בוב" וולברג (באנגלית: Robert "Bob" Wahlberg; נולד ב-18 בדצמבר 1967) הוא שחקן אמריקאי. שיחק בסרטים "מיסטיק ריבר" ו"השתולים".
ביוגרפיה

נולד בשכונת דורצ'סטר שבבוסטון לדונלד אדמונד וולברג ולאלמה איליין. לוולברג שמונה אחים ואחיות ביניהם שני שחקני קולנוע דוני וולברג ומועמד פרס האוסקר מארק וולברג. אחיינו הוא השחקן ג'פרי וולברג.
הופיע לראשונה ב-1998 לצד אחיו דוני בסרט האקשן "סאוטי" ולאחר מכן בסרט אקשן נוסף "חוש הפשע". השתתף בדרמה "מייל לאור ירח" בתפקיד פינקי.
התפרסם בתפקיד משנה בדרמה של קלינט איסטווד "מיסטיק ריבר" בתור קווין סאבג' חברו של ג'ימי מרקוס (שון פן).
ב-2006 שיחק בסרט הפשע של מרטין סקורסזה "השתולים" בתור סוכן ה־FBI פרנק לאציו, בסרט הופיע לצידו של אחיו מארק וולברג.
וולברג נשוי לג'ינה סאנטנג'לו, לזוג שני ילדים.
פילמוגרפיה נבחרת

סאוטי (1998)
חוש הפשע (2001)
מייל לאור ירח (2002)
מיסטיק ריבר (2003)
השתולים (2006)
בברודוויי (2007)
נראתה לאחרונה (2007)
דון מקי (2009)
אברהם כלפון (רב)

| --- | --- |
 לידה:  1735 ה'תק"א ליבורנו, איטליה
 פטירה:  1819 (בגיל 84 בערך) ה'תק"ף צפת
 כינוי:  האבר"ך
 תקופת הפעילות:  ?–1819 
 תחומי עיסוק:  היסטוריה, פיוט ופרשנות מקרא
 
רבי אברהם כלפון ("האבר"ך"; 1735, ליוורנו איטליה - 1819, צפת) היה פרשן מקרא ותלמוד, משורר, כרוניקאי ומנהיג קהילת יהודי טריפולי בסוף המאה ה-18.
קורות חיים

נולד לגביר רפאל כלפון בליוורנו שבאיטליה, שאליה הגיעה משפחתו מלוב, בן למשפחת גבירים וסוחרים משפיעים שהנהיגו את יהדות טריפולי במשך תקופה ארוכה במשרת ה"קאייד". נימול על ידי הרב חיים אבן עטר ששהה באותה עת בליוורנו.
הרב כלפון לא למד בישיבה, אלא אצל מלמדים פרטיים. בין היתר נמנה עם תלמידיהם של הרבנים מסעוד חי רקח, דוד טייאר, רוחים הדיין, ומשה לחמייש.
בסיום לימודיו נישא לבתו של הגביר ישעיה ארביב, ולאחר מכן ככל הנראה הצטרף לאביו בניהול עסקי המסחר שלו, תוך קביעת עיתים לתורה. בגיל 19 הוא כבר נמצא חתום על הסכמה, לצד אביו ולצד דייני טריפולי, הרבנים דוד טייאר ובנימין ואתורי, שבה הוצמדו לו התארים "גביר" ו"החכם השלם". בגיל 26 כבר הוכר בעירו כבעל כישרון פיוטי, והתבקש לכתוב קינה על מצבת הרב מסעוד חי רקח.
בצעירותו הקים בביתו ספרייה, שהייתה מהגדולות ביותר בטריפולי, והכילה ספרי מדרש, הלכה, מוסר, אגדות, היסטוריה, פילוסופיה ושירה. בנוסף הכילה הספרייה כתבי יד עתיקים ונדירים, והעתקים של כתבי יד שהעתיק בעצמו, במקרים שבהם לא יכל להשיג לעצמו את כתב היד המקורי. מהאוסף שהיה בספרייה זו שאב מידע רב לספריו שחיבר.
כדי לתעד את עברה ההיסטורי של יהדות טריפולי, חקר רבות בארכיוני הממשל המקומי, והעלה על הכתב את הממצאים שמצא. כך גם תיעד בכתב חידושים, סיפורים, מאורעות היסטוריים ופסקי הלכה ששמע משד"רי ארץ ישראל שביקרו בביתו.
ניהל קשרים והתכתבות עם החיד"א, הפיץ את ספריו בלוב, ופגש אותו בליוורנו מאוחר יותר בחייו (1804-5).
בשנת 1778 מונה לשמש כקאייד וכמנהיג קהילת יהודי טריפולי עד לשנת 1781. בתקופה זו עסק בפעילות ציבורית, ובמקביל לא הזניח את ספרייתו ועבודת כתיבת חיבוריו. בפעם השנייה שבה מונה לתפקיד הקאייד, בין השנים 1792–1795, הייתה זו תקופה שבה חוותה הקהילה מספר זעזועים קשים. בשנים 1793–1795 יהודי טריפולי סבלו רבות עקב סכסוך בין השליט הקרמאנלי(אנ') של לוב לבין מורד מוסלמי בשם עלי ברע'ול(אנ') (ברגול) שהגיע בראשות צי קורסארים מאלג'יריה. כחלק מהסכסוך, גם הקהילה היהודית הייתה מטרה לאלימות, ובנו של הרב כלפון עצמו, דוד, הועלה באש על המוקד ביחד עם אישים נוספים. על כך חיבר הרב כלפון קינה רוויית כאב. לבסוף גורשו המורדים מטריפולי והקהילה היהודית ניצלה מסכנה קיומית, ועל כך חוגגים יהודי לוב פורים שני מדי כ"ט בטבת - "פורים ברגול". בשבת של לפני כ"ט בטבת נוהגים יהודי לוב לשיר את הפיוט "מי כמוך" שחיבר הרב כלפון לזכר הנס של הצלת הקהילה היהודית.
הרב כלפון היה משורר וכותב פורה. עניין רב הוא מצא בכתיבת קורותיה של קהילת יהודי טריפולי וקורות מנהיגיה בדורות שקדמו לו, וכתביו מהווים מקורות היסטוריים חשובים אודות הקהילה. ספרו "סדר הדורות" עוסק בהיסטוריה של יהדות טריפולי. רק חלקים ממנו השתמרו עד ימינו, אך אלו מהווים את אחת מהכרוניקות היחידות אודות הקהילה. ספריו "מחנה אברהם" ו"מעשה צדיקים" מספרים את סיפורם של רבנים ודמויות חשובות בתולדות הקהילה והיהדות. בנוסף חיבר ביוגרפיה על מכרו החיד"א. מלבד ספרים אלו, חיבר ספרי הגות רבניים; ספרו "חיי אברהם" עוסק בטעמי דינים ומנהגים; ספרו "לקט אברהם" מביא מדרשים, סיפורים וחידות; ספרו "לקט הקציר" (תקע"ב) עוסק בחלק אורח חיים של השולחן ערוך, ויצא לאור בישראל במהדורה חדשה בשנת 1992; ספרו "מליצי יושר" עוסק באתיקה. בנוסף לאלו ישנם עוד חיבורים רבים שלו כלפון בכתב יד.
אהבתו וכמיהתו לארץ ישראל באה לידי ביטוי בשיריו ובכתביו השונים. בשנת 1806 עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת, שם חי ופעל בעשור וחצי האחרונים לחייו.
קורות חיים > משפחתו

לא ידוע כמה ילדים היו לרב כלפון, אך בכתביו הוא מזכיר שמונה מהם:
רפאל - בנו הבכור, חיים - נפטר במגפה בשנת ה'תקמ"ו, נהוראי - נפטר באותה מגפה, בת - נפטרה באותה מגפה, דוד - נרצח על ידי מושל טריפולי, לאלהום - נפטרה לאחר סיבוך בלידה, רחמים - כיהן במשרת ה"קאייד" והדפיס את הספר "חיי אברהם" של אביו, ואסתר.
מספריו בדפוס

ר' אברהם כלפון, חיי אברהם, מהדורת ליוורנו, תקפ"ו, באתר היברובוקס
ר' אברהם כלפון, ספר מעשה צדיקים, אסף רביב (עורך), אשקלון: פאר הקודש, תשס"ט.
ר' אברהם כלפון, ספר לקט הקציר, ירושלים: חמו"ל, תשנ"ב.
לקריאה נוספת

מיכל שרף, 'ר’ אברהם כלפון, היסטוריון ואיש אשכולות בטריפולי במאה הי"ח-י"ט', באורח מדע (תשמ"ו), עמ' 403–427.
הערות שוליים

↑  מושל אזרחי שהיה ממונה על ידי השלטון המקומי, והיה בעל סמכויות רבות לניהול חיי הקהילה היהודית
↑  הקדמה לספר מעשה צדיקים, בעריכת אסף רביב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304067605171  GND: 102049588X  LCCN: nr94002472  NTA: 297309528  VIAF: 288847742   WorldCat (עם VIAF): 288847742
שלום משה חי גאגין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1832 טבת ה'תקצ"ג ירושלים
 פטירה:  1883 (בגיל 51 בערך) י"ב באלול ה'תרמ"ג
 כינוי:  המשמ"ח, שמ"ח
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום פעילות:  ירושלים, איטליה, צרפת וצפון אפריקה
 תקופת הפעילות:  ?–1883 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת המקובלים בית אל
 רבותיו:  הרב ידידיה רפאל אבולעפיה
 אב:  חיים אברהם גאגין 
 
הרב שלום משה חי גאגין (1832–1883) היה שד"ר ירושלמי, מחבר פיוטים וספרים וראש ישיבת המקובלים בית אל.
ביוגרפיה

נולד בירושלים כבן יחיד לרב חיים אברהם גאגין, בן למשפחת גאגין, ולרבקה בת הרב רפאל שרעבי בחודש דצמבר 1832 (טבת ה'תקצ"ג). בילדותו חונך על ידי אביו, ובהמשך למד אצל הרב ידידיה רפאל אבולעפיה ואצל רבני ישיבת המקובלים בית אל.
נישא לשרה אסתר (בוליסה אסתראג'י) בת הרב חיים נסים אבולעפיה.
בשנת 1862 (ה'תרכ"ב) יצא בשליחות כשד"ר מטעם ישיבת המקובלים בית אל לערי צפון אפריקה וצרפת, ולאחר כשלוש שנים חזר לישראל. בשנת 1872 (ה'תרל"א) יצא בשליחות נוספת לאיטליה. כשחזר משליחותו, מונה לשמש כשליח ציבור של ישיבת המקובלים בית אל, ובהמשך כראש הישיבה כממלא מקום אביו עד לפטירתו.
לאחר פטירת אביו ירש ממנו ספרייה גדולה בת כ-2000 ספרים וכתבי יד עתיקים, ואיפשר לרב אריה ליב פרומקין לשאוב ממנה מידע רב לספרו "תולדות חכמי ירושלים".
הלך לעולמו ב-14 בספטמבר 1883 (י"ב באלול ה'תרמ"ג) ונקבר בירושלים.
בנו הבכור היה הרב אברהם חי גאגין (השני) ובנו השני היה הרב יצחק רפאל יחזקיהו גאגין. נכדו היה הרב שם טוב גאגין.
חיבוריו

שמח נפש - אוצר משפטי דינים בקיום המצוות ונוסחי התפילות, בהוצאת בנו הרב יצחק, ירושלים ה'תרס"ג
ישמח לב - כולל שו"ת עם רבני דורו, חלק א' בירושלים ה'תרל"ח, חלק ב' בירושלים ה'תרמ"ח
שמח לבי - דרושים, ה'תרמ"ד
ישמח משה - פסקי דינים על צוואת השר קאיד ניסים שמאמה, ירושלים ה'תרל"ח
סביב האוהל - פירוש על הספר אוהל מועד של הרב שמואל מגירונדי, שני חלקים, ירושלים ה'תרמ"ו - ה'תרס"ד
שיר תהילות - ספר לכבוד משה מונטיפיורי, ירושלים ה'תרל"ה
כן חיבר קינות, פיוטים ופזמונים, בעיקר לכבוד הרש"ש.
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 188)
מרסליניו (כדורגלן)

מרסלו דוס סנטוס (בפורטוגזית: Marcelo dos Santos, נולד ב-17 במאי 1975 בקמפינה גרנדה שבברזיל) המכונה מרסליניו פאראיבה (Marcelinho Paraíba), על שם מדינת פאראיבה בה נולד, ובקיצור מרסליניו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בבואה מהליגה הברזילאית השלישית בתפקיד הקשר ההתקפי והחלוץ. לזכות מרסליניו חמש הופעות ושער אחד במדי נבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים

מרסליניו החל את הקריירה בקאמפיננשה, עמה זכה בשתי אליפויות של מדינת פאראיבה, ואחר כך עבר לפרגוואסוונסה, לסנטוס ולריו ברנקו סאו פאולו. בשנת 1997 חתם מרסליניו במועדון הפאר סאו פאולו, שם הציג יכולת גבוהה, וזכה בשתי אליפויות במהלך שלוש עונות, כאשר הוא מבקיע 15 שערי ליגה ב-60 הופעות. בשנת 2000 נמכר מרסליניו לאולימפיק מרסיי הצרפתית, אך שיחק שם שנה אחת בלבד, וחזר לברזיל שם שיחק בגרמיו. מרסליניו לא ערך ולו הופעת אחת בליגת העל הברזילאית עם גרמיו, אך כן שיחק עם הקבוצה בליגה של מדינת ריו גראנדה דו סול, ואף היה מלך השערים של ליגה זו, וזכה באליפות לאחר ניצחון בגמר על ז'ובנטודה, ובגביע הברזילאי לשנת 2001, לאחר ניצחון בגמר על קורינתיאנס.
הסיבה שמרסליניו לא הופיע במשחקי ליגת העל הברזילאית עם גרמיו נעוצה בכך שלפני שהחלה העונה, חתם בהרטה ברלין הגרמנית לקראת עונת 2001/02 על חוזה לחמש שנים. מרסליניו שיחק בהרטה ברלין במשך חמש שנים, והפך לשם דבר בקבוצה בזכות הטכניקה הגבוהה שלו, יכולתו לשחק הן כעושה משחק והן כחלוץ, והמנהיגות שהפגין על המגרש, כמו גם בזכות מגוון תסרוקות הראש הרחב שהציג. כבר ביולי 2001 זכה מרסליניו בתואר הראשון שלו עם הרטה ברלין, גביע הליגה הגרמנית, לאחר שהבקיע את השער השני בניצחון 4-1 על שאלקה 04. בעונת 2001/02 היה מרסליניו חלק מחולייה התקפית שכללה גם את בארט חור, מיכאל פריץ ואלכס אלבס, והקבוצה סיימה במקום הרביעי בבונדסליגה, כאשר מרסליניו הבקיע 13 שערי ליגה. בקיץ 2002 זכו מרסליניו והרטה ברלין בפעם השנייה ברציפות בגביע הליגה הגרמנית, לאחר ששוב ניצחו את שאלקה 04 באותה תוצאה, 4-1, כאשר מרסליניו הבקיע הפעם צמד. את עונת 2002/03 סיימה הרטה במקום החמישי, כאשר מרסליניו הבקיע 14 שערי ליגה. בעונת 2003/04 הרטה ברלין סיימה רק במקום ה-13, כאשר מרסליניו ירד לשמונה שערים בלבד, וגם הודחה מגביע אופ"א באופן מפתיע בשלב מוקדם על ידי גרוצלין הפולנית. עונת 2004/05 הייתה עונת השיא של מרסליניו בהרטה ברלין, אותה סיימה הקבוצה במקום הרביעי, כאשר מרסליניו הבקיע 18 שערי ליגה ובישל 13. עונת 2005/06 הייתה האחרונה של מרסליניו בהרטה ברלין. בעונה זו הבקיע 12 שערי ליגה, והקבוצה סיימה במקום השישי, אך שוב הודחה מגביע אופ"א בשלב יחסית מוקדם. את עונת 2006/07 היה אמור מרסליניו להתחיל בהרטה ברלין, אך חזר מחופשת הקיץ באיחור של תשעה ימים ללא אישור, מה שהוביל למתח בינו לבין הנהלת הקבוצה, ומרסליניו התבטא בתקשורת באותם ימים כאילו אינו יודע אם יישאר בקבוצה או לא. בסופו של דבר, עזב את הרטה ברלין לאחר שצבר 155 הופעות ליגה והבקיע 65 שערים, ונמכר לטרבזונספור הטורקית תמורת 2.5 מיליון אירו, שם חתם על חוזה לשלוש שנים.
מרסליניו שיחק חצי עונה בלבד בטרבזונספור, ובפגרת החורף של עונת 2006/07 נמכר לוולפסבורג, שם חבר למייק הנקה ודייגו קלימוביץ', הבקיע חמישה שערי ליגה עד לתום העונה, אותה סיימה וולפסבורג במקום ה-15, מרחק שלוש נקודות מהקו האדום. בעונת 2007/08 ביצעה וולפסבורג קפיצת מדרגה למקום החמישי בבונדסליגה, כאשר מרסליניו הבקיע שבעה שערים ובישל תשעה, תוך שיתוף פעולה עם שלושה שחקני התקפה חדשים בקבוצה, אדין דז'קו, גראפיטה ואשכאן דז'אגה. בתום עונה זו עזב מרסליניו את וולפסבורג, וחזר לברזיל, כאשר שיחק תחילה במועדוני צמרת כמו פלמנגו, קוריטיבה, עמה ירד ליגה, וסאו פאולו, ממנה הושאל בשנת 2010 לספורט רסיפה. כעבור שנה מרסליניו חתם בספורט רסיפה על חוזה קבוע, ועזב את המועדון בשנת 2012. לאחר מכן המשיך מרסליניו לשחק בקבוצות שונות, בעיקר בליגת המשנה והליגה השלישית של ברזיל. נכון לשנת 2016 מרסליניו משחק בבואה המשחקת בליגה הברזילאית השלישית.
קריירה בינלאומית

למרסליניו חמש הופעות במדי נבחרת ברזיל, כולן בשנת 2001, בהן הבקיע שער אחד. מרסליניו מעולם לא השתתף עם הנבחרת בטורניר גדול.
תארים

עם קאמפיננשה:
אליפות מדינת פאראיבה (2): 1991, 1993
עם סאו פאולו:
אליפות סאו פאולו בכדורגל (2): 1998, 2000
עם גרמיו:
אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול: 2001
הגביע הברזילאי: 2001
עם הרטה ברלין:
גביע הליגה הגרמנית (2): 2001, 2002
פאולו רינק

פאולו רוברטו רינק (בפורטוגזית: Paulo Roberto Rink, נולד ב-21 בפברואר 1973 בקוריטיבה שבברזיל) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ במגוון קבוצות, בעיקר באתלטיקו פרנאאנסה הברזילאית ובאייר לברקוזן הגרמנית. רינק ערך 13 הופעות במדי נבחרת גרמניה, עמה השתתף בגביע הקונפדרציות 1999 וביורו 2000.
קריירת מועדונים

פאולו רינק החלל את הקריירה במועדון הברזילאי אתלטיקו פרנאאנסה, שם שיחק עד לשנת 1997, למעט תקופות השאלה קצרות לאתלטיקו מיניירו ושאפקואנסה הברזילאיות. בשנת 1997 חתם רינק בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה אליה נמכר תמורת שישה מיליון דולר אמריקאי, הסכום הגבוה ביותר ששולם עד אז לשחקן של אתלטיקו פרנאאנסה. רינק שיחק בבאייר לברקוזן במשך ארבע עונות, עם תקופת השאלה קצרה בסנטוס. לא תמיד הייתה לרינק עדיפות בהרכב, כאשר שיחקו בתקופתו בבאייר לברקוזן חלוצים כאולף קירסטן, תומאס ברדריץ' ואוליבר נויביל. בעונתו הראשונה בבאייר לברקוזן הבקיע רינק תשעה שערים, ועונת השיא שלו הייתה 1999/00, עת חזר מסנטוס, והבקיע עשרה שערים ב-16 משחקים בלבד, וסייע לבאייר לברקוזן לסיים במקום השני בבונדסליגה, כאשר הקבוצה לא זכתה באליפות רק בגין הפרש שערים נחות יותר משל האלופה באיירן מינכן. בעונת 2000/01 הבקיע רינק חמישה שערים בבונדסליגה, וקבוצתו סיימה רביעית, כאשר בליגת האלופות הקבוצה סיימה במקום השלישי בשלב הבתים, בו רינק הבקיע שער אחד, והמשיכה לגביע אופ"א.
את עונת 2001/02 החל רינק בבאייר לברקוזן, אך חתם לקראת סוף חלון ההעברות בנירנברג, שם שיחק עונה אחת, הבקיע שלושה שערים, ושרד עם הקבוצה בהצלחה את מאבקי התחתית. בתום עונה זו חתם רינק לעונה אחת באנרגי קוטבוס מהבונדסליגה, שם שיחק עונה אחת, הבקיע שלושה שערים ב-13 הופעות, ונשר עם המועדון אל הבונדסליגה השנייה מהמקום האחרון. זה היה המועדון האחרון בו רינק שיחק בגרמניה, ואת המשך הקריירה העביר בעיקר בליגת העל הקפריסאית, כאשר שיחק שתי קדנציות קצרות באולימפיאקוס ניקוסיה וקדנציה אחת באומוניה ניקוסיה, ובנוסף שיחק בוויטסה ארנהם ההולנדית ובג'אונבוק יונדאי מוטורס מקוריאה הדרומית. בשנת 2007 חזר רינק למועדון נעוריו, אתלטיקו פרנאאנסה, שם ערך 13 הופעות, ופרש מכדורגל. במאי 2007 נערך לכבודו משחק הוקרה, בו שיחקו חבריו של רינק לאורך השנים.
קריירה בינלאומית

סבו של פאולו רינק היגר מהיידלברג שבגרמניה לברזיל בשנת 1904. עובדה זו סייעה לאזרח את רינק בגרמניה בקלות, והוא נקרא לשחק בנבחרת גרמניה על ידי המאמן ברטי פוגטס. בספטמבר 1998 ערך את הופעות הבכורה במשחקי ידידות מול נבחרת רומניה ונבחרת מלטה. בשנת 1999 השתתף רינק עם נבחרת גרמניה בגביע הקונפדרציות 1999, ושיחק בשני משחקים. בשנת 2000 השתתף רינק ביורו 2000, פתח במשחק אחד ונכנס כמחליף בשניים הנותרים. בשני הטורנירים הודחה גרמניה בשלב הבתים. על הדחתה מיורו 2000 ספגה נבחרת גרמניה ביקורות קשות, כאשר לזימונו של רינק על ידי ברטי פוגטס היה חלק בביקורות אלו. לאחר יורו 2000 לא זומן רינק שוב לנבחרת גרמניה, ולזכותו 13 הופעות במדים הלאומיים, בהן לא הבקיע.
לנה מאייר-לנדרוט

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1991 (בת 33) גרמניה הנובר, גרמניה
 שם לידה:  לנה ג'והנה תרז מאייר-לנדרוט
 שם במה:  Lena 
 מקום הקמה:  הנובר 
 מוקד פעילות:  הנובר, גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  IGS Roderbruch, אוניברסיטת קלן 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  USFO, Universal Music Germany
 בן או בת זוג:  מארק פוסטר (2019–?) 
 http://www.lena-meyer-landrut.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לנה מאייר-לנדרוט (בגרמנית: Lena Meyer-Landrut; נולדה ב-23 במאי 1991), הידועה גם בשם הבמה לנה, היא זמרת גרמנייה שייצגה את גרמניה באירוויזיון 2010 באוסלו, בה זכתה עם השיר "Satellite" ("לוויין") כשקיבלה 246 נקודות.
בתחרות לבחירת הנציג לאירוויזיון 2010, "Unser Star für Oslo" ("הכוכב שלנו לאוסלו"), קבעה מאייר-לנדרוט שיא חדש בגרמניה בכך שהופיעה בפעם הראשונה עם שלושה שירים שכולם הגיעו לטופ 5 במצעד הסינגלים הגרמני. השיר "Satellite" ("לוויין"), איתו ניצחה באירוויזיון, הגיע למקום הראשון במצעדים בגרמניה, והגיע למעמד של טריפל גולד (כ-450,000 עותקים). במאי 2010, הוציאה מאייר-לנדרוט את אלבום הבכורה שלה "My Cassette Player", שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים בגרמניה. בין השנים 2013–2016 הייתה מאייר- לנדרוט שופטת בדה וויס לילדים בגרמניה. למאייר- לנדרוט יש ערוץ יוטיוב שנקרא "HelloLeni" בו היא מעלה ולוגים, אתגרים, מדריכי איפור ומבצעת קאברים לשירים.
ילדותה ונעוריה

לנה מאייר-לנדרוט נולדה ב-23 במאי 1991 בהנובר. היא נכדתו של אנדרס מאייר-לנדרוט, יליד אסטוניה ממוצא גרמני בלטי, שהיה שגרירה של גרמניה המערבית במוסקבה, ברית המועצות בין השנים 1980 - 1983, ו-1987 - 1989. מאייר-לנדרוט היא בת יחידה במשפחתה. היא למדה ריקוד בגיל 5; בתחילה למדה בלט ומאוחר יותר גם ריקוד מודרני, כולל היפ-הופ וג'אז. בתור ילדה, אהבה מאוד מאייר-לנדרוט לשיר ואף קיבלה תפקידי משנה במספר סדרות טלוויזיה גרמניות, אך מעולם לא קיבלה תפקידי שירה או משחק משמעותיים.
מאייר-לנדרוט למדה בתיכון ציבורי בהנובר וביצעה את מבחני האביטור (המקבילה הגרמנית לבחינות הבגרות) שלה באפריל 2010.
קריירה > תחרות הכוכב שלנו לאוסלו

אף על פי שלא היה לה ניסיון קודם בשירה, מאייר-לנדרוט החליטה לקחת חלק בתוכנית הכישרונות "Unser Star für Oslo" ("הכוכב שלנו לאוסלו"), תוכנית טלוויזיה חדשה שנועדה לבחור את הזמר שייצג את גרמניה בתחרות אירוויזיון 2010. "ARD" שיתפה פעולה עם ערוץ הטלוויזיה הפרטי "ProSieben" לקיום תחרות ציבורית אשר כללה 8 תוכניות: חמש תוכניות במתכונת של שמינית-גמר אשר שודרו ב-"ProSieben". תוכנית שישית של רבע-גמר אשר שודרה ב-"ARD", תוכנית שביעית של חצי הגמר אשר שודרה שוב ב-"ProSieben", והתוכנית השמינית של הגמר אשר שודרה ב-"ARD", ובה התחרו 20 השירים הסופיים. הכותב, המלחין והזמר סטפאן ראב, שיצר וביצע בעבר מספר שירים שייצגו את גרמניה באירוויזיון, הנחה את התוכניות וכיהן כראש חבר השופטים שהצביע בשקלול מעורב עם הצבעת הציבור.
מתוך 4,500 מועמדים נבחרה מאייר-לנדרוט לאחת מ-20 המועמדים שהתחרו בתוכנית. כשנשאלה מהי המוטיבציה שלה, ענתה: "אני אוהבת לבחון את עצמי. רציתי לראות איך אני אתפש, ורציתי לשמוע מה אנשים עם ידע בתחום חושבים עליי. אני אישית בכלל לא יכולה לשפוט את עצמי".
אחרי הופעתה הראשונה בתוכנית, בה ביצעה את "My Same" של הזמרת הבריטית אדל, הוצפה מאייר-לנדרוט במחמאות מחבר השופטים וסומנה כפייבוריטית. באותו שבוע, תפס הסינגל של אדל "My Same" את המקום ה-61 במצעד הסינגלים הגרמני. מאייר-לנדרוט הגיעה לגמר התוכנית בו ביצעה בעיקר גרסאות כיסוי לשירים פחות מוכרים; חמש מתוך שמונה גרסאות הכיסוי שביצעה נכנסו למצעד הסינגלים של גרמניה בזכותה.
בנוסף, ביצעה מאייר-לנדרוט בגמר שנערך ב-12 במרץ 2010 שלושה שירים שנכתבו במיוחד בשביל התחרות ("Bee", "Satellite" ו-"Love Me").
בסיבוב ההצבעה הראשון, בעזרת הצבעה טלפונית הקהל בחר ב-"Satellite" שנכתב על ידי ג'ולי פרוסט וג'ון גורדון. בסיבוב ההצבעה השני, גברה מאייר-לנדרוט על יריבתה ג'ניפר בראון וזכתה לייצג את גרמניה באירוויזיון 2010.
הקליפ לשיר צולם בערב הזכייה והוקרן לראשונה בטלוויזיה הגרמנית ארבעה ימים לאחר מכן. לאורך התוכנית, סומנה מאייר-לנדרוט כפייבוריטית ברורה בסקרי האינטרנט. יום אחרי שזכתה ב"הכוכב שלנו לאוסלו", כל שלושת השירים המקוריים שביצעה הגיעו לצמרת המכירות ב-iTunes Store הגרמני. שלושת השירים הגיעו לטופ 5 במצעד הסינגלים הגרמני (במקומות 1, 3, 4), שיא שאף זמר לא השיג מאז נוצר מצעד הסינגלים ב-1959.
"Satellite" הורד 100,000 פעמים בשבוע הראשון שלו במצעד, נהפך לשיר הנמכר ביותר שהופץ דיגיטלית בגרמניה. השיר הגיע למעמד זהב כשבוע אחרי שהופץ ולמעמד פלטיניום כארבעה שבועות לאחר מכן. השיר נשאר במקום הראשון במצעד הסינגלים הגרמני למשך חמישה שבועות והגיע למקום השני באוסטריה ובשווייץ. בזמן שהתחרתה ב"הכוכב שלנו לאוסלו" המשיכה מאייר-לנדרוט ללמוד בבית הספר. התוכנית האחרונה שודרה חודש אחד לפני בחינות הסיום שלה (האביטור).
לאחר מבחני הסיום שלה, הוציאה מאייר-לנדרוט את אלבום הבכורה שלה "My Cassette Player" ("נגן הקלטות שלי") ב-7 במאי 2010, אלבום בו לקחה חלק בכתיבת השירים. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של גרמניה, למקום השלישי במצעד האלבומים האוסטרי והשווייצרי ולמקום החמישי במצעד 100 האלבומים הטובים ביותר באירופה של הבילבורד.
אירוויזיון 2010

כמייצגת את אחת מ"ארבע המדינות הגדולות", עלתה מאייר-לנדרוט אוטומטית לגמר האירוויזיון שנערך ב-29 במאי 2010. גרמניה קיבלה "קלף חופשי", דבר שאיפשר לה לבחור את מיקומה בגמר; גרמניה בחרה למקם את שירה במקום
ה-22 מתוך 25, בניסיון לשחזר את הזכייה בשנת 1982. השיר "Satellite" ("לוויין") זכה ב-246 נקודות, וזכה במקום ה-1.
אירוויזיון 2011

לאחר ניצחונה ב-2010, הביעה מאייר-לנדרוט את רצונה לייצג את מדינתה בשנית ב-2011. לאחר מספר ישיבות של ARD בנושא, הוחלט כי היא תייצג את גרמניה בפעם השנייה ברציפות. לאחר שעלתה לגמר באופן אוטומטי (עקב כך שגרמניה היא אחת מ"חמש הגדולות" וגם הייתה הזוכה של השנה שעברה), היא סיימה אותו במקום העשירי עם 107 נקודות.
דה וויס ילדים 2013–2016

בשנת 2013 הציעו למאייר לנדרוט להיות שופטת בתוכנית השירה "דה וויס" בגרסה לילדים. מאייר לנדרוט כבר שופטת בתוכנית למשך 4 עונות ובעונה השלישית, נוח לוי, שהיה בנבחרת שלה, זכה בתוכנית.
פרסים ומועמדויות > מועמדויות

2010: פרס כוכב שביט - "הפנים החדשות הטובות ביותר"
דיסקוגרפיה > אלבומים

2010: My Cassette Player
2011: Good News
2012: Stardust
2014: Crystal Sky
2019: Only Love, L
דיסקוגרפיה > סינגלים

2010: "Satellite"
2010: "Bee"
2010: "Love Me"
2011: "Taken By A Stranger"