stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתקנים לגידול יונים בארץ ישראל
המחקר בארץ ישראל > מבנים תת-קרקעיים מתקני הקולומבריום בשפלת יהודה

למתקני הקולומבריום באזור שפלת יהודה יש מאפיינים קבועים שהם: המתקנים חצובים בסלע קירטון רך מתחת לפני הקרקע (סלע הקירטון נמצא מתחת לשכבה של סלע נארי). שהוא יותר קשה לחפירה, אבל לא עבה. כך שעשו פתחים צרים בסלע הנארי עד שהגיעו לקרטון, אז חפרו את כל המתקנים שהיה להם שימושים שונים, בתקופות שונות), צורתם עגולה, רבועה או דמוי צלב. במתקנים הגדולים ביותר הותירו עמודים ששימשו כתמיכה לתקרה וגם על אלו הותקנו כוכים. המתקנים נמצאים בהקשר כרונולוגי עם מתקנים תת-קרקעיים אזרחיים אחרים. הכוכים הם בעלי חזית משולשת, מעוגלת או רבועה. הם חצובים לגובה ולעומק ממוצע של כ 27 ס"מ. ברוב המתקנים שורת הכוכים התחתונה חצובה כמטר מעל לרצפה. לכל המתקנים נחצב פתח עליון בשכבת הסלע הנארי העליונה. והכניסה אליהם הייתה דרך גרם מדרגות לולייני חצוב או דרך מדרגות שנחצבו לאורך קירות המתקן. ולעיתים בסולם עשוי עץ. במתקנים רבים אותרו גומחות חצובות שנועדו להגשת מזון ליונים ולעיתים מתקני מים. במתקנים רבים אחרים אותרו גם חורים שנחצבו בין שורות הכוכים שנועדו לקשירת חבלים מצד לצד. מאחר שמתקנים אלה נפוצים במרשה וסביבתה, נדבק בהם השם "דגם מרשה", או "מתקני מרשה".
המחקר בארץ ישראל > מבנים תת-קרקעיים מתקני הקולומבריום בשפלת יהודה > תקופת השימוש במתקני הקולומבריה

תחילת גידול יונים במתקנים תת-קרקעיים מ "דגם מרשה" הייתה מסוף המאה הרביעית או תחילת המאה השלישית לפנה"ס במרשה עצמה. ושיאה היה בסוף המאה הראשונה לפנה"ס ביישובי שפלת יהודה. כיבוש מרשה בשנת 125 לפנה"ס על ידי יוחנן הורקנוס הראשון וחורבנה הסופי בשנת 40 לפנה"ס, מהווה נקודת ציון כרונולוגית לסופה של תקופה. שאחריה פסק השימוש במתקנים התת-קרקעיים של הפוליס, כולל מתקני גידול היונים. סדר כרונולוגי זה הוא גם נקודת ציון לקביעת זמנם של השינויים שנעשו באותם מתקנים תת-קרקעיים ביישובי שפלת יהודה הכפריים. נקודת ציון כרונולוגית נוספת היא זמן התקנת מערכות המסתור לקראת מרד בר כוכבא (132 – 135 לספירה). חציבת מערכות המסתור ביטלה את השימוש האזרחי במתקנים ה תת-קרקעיים הקדומים. כולל מתקני הקולומבריה מדגם מרישה. כלומר לקראת מרד בר כוכבא, בתחילת המאה השנייה לספירה, פסק השימוש במתקני הקולומבריה מדגם מרישה ביישובי שפלת יהודה.
המחקר בארץ ישראל > מבנים על פני הקרקע:"מגדל יונים" – "פריסטראון" ו "שובך"

הפריסטאון והשובך הם מתקנים בני שתי קומות בנויות על גבי הקרקע. או לעיתים קומה עליונה בנויה על פני הקרקע והתחתונה חצובה. החלק העליון של המתקן בנוי מאבנים מקומיות והגג נבנה מעץ. בקומה העליונה שולבו לעיתים קנקני חרס עבור קיני היונים. צורת המתקן היא עגולה בקוטר של ארבעה מטרים לכל היותר, ובגובה של שמונה מטרים לכל היותר. לעיתים היא רבועה, במידות של 8X8 מ' לכל חלוקה פנימית התומכת בתקרה ומגדילה את מספר הכוכים. המתקנים נבנו מחוץ ליישובים. למעט אלה שבמבצרי בית חשמונאי והורודוס, על ארמונותיהם. תפוצתם הרגילה היא באזורי חקלאות וליד מתקני מלאכה אחרים. הכוכים הרבועים והמשולשים נבנו מלוחות אבן במידה ממוצעת של 27 – 30 ס"מ לכל כיוון. שורת הכוכים התחתונה חצובה או בנויה כמטר מעל הרצפה. לכל המתקנים פתח אל הקומה העליונה וגרם מדרגות עשוי עץ או בנוי, היורד אל הקומה הראשונה. ליד כמה מתקנים נמצאו שקתות, מתקני מים ומתקני גריסה ופריכה.
המחקר בארץ ישראל > מבנים על פני הקרקע:"מגדל יונים" – "פריסטראון" ו "שובך" > תיאור מבנה

המלומד הרומי וארן תיאר מגדל יונים המכונה "פריסטראון" או "פריסטרופיון". שהכילו עד 5000 יונים. היה זה בניין גדול בעל גג קמור, פתח צר וחלונות בנוסח "פוני", וגם חלונות רחבים עם סבכה כפולה. החלונות אפשרו חדירת אור אך מנעו חדירת נחשים וטורפים. הקירות הפנימיים והחיצוניים שסביב לחלונות היו מטויחים בטיח חלק מעורבב באבקת שיש. למניעת כניסתם של לטאות ועכברים לשובך. סיד שימש לסיוד הקירות של בית הגידול מבחוץ ומבפנים להרחקת מזיקים. סביב הקירות נבנו כוכי יונים בשורות רבות ככל האפשר מהרצפה לתקרה כוך לכל זוג יונים. לכל כוך פתח אחד, ורוחבו מבפנים חייב היה להיות שלוש כפות ידיים לכל כיוון. מתחת לכל שורת כוכים נקבע קרש ברוחב שתי כפות ששימש אזור הליכה ליונים. מדי חודש היו חייבים לנקות את הכוכים ולאסוף את הלשלשת, שנחשבה לדשן משובח. יונה זכתה לטיפול עד שגוזליה היו מוכנים לשיווק. הפגרים סולקו, והוקצה מקום מבודד ברשת לדוגרות ליציאת אמהות מחוץ לשובך. את המזון נתנו בשקתות מסביב לקירות, שאותן מילאו בצינורות מבחוץ. יוסף בן מתתיהו תיאר פריסטראון מול הר הבית ובארמונות הורודוס, שהיה אוהב יונים וגידלן לנוי...
המחקר בארץ ישראל > מבנים על פני הקרקע:"מגדל יונים" – "פריסטראון" ו "שובך" > שיטות גידול

שתי צורות של גידול יונים מלאכותיות: האחת של הזנה חופשית בתוך המבנה ומחוצה לו. השנייה של פיטום גוזלים בכליאה בתוך מבנה. פוריותן של היונים גדולה כך שהן מטילות דוגרות ומביאות גוזלים בתוך ארבעים יום, כמעט לאורך כל השנה. בכל מחזור בוקעים שני אפרוחים. ולאחר שהם גדלים מחזירים אותם לאמהות לצורך רבייה. מגדלי יונים נהגו לפטם אפרוחים לשם קבלת מחיר גבוה בעבורם. ולכן סגרו אותם ברגע שהעלו פלומה, האכילו את האפרוחים ב "בלילה" רטובה שנגרסה דק, פעמיים ביום בחורף, ושלוש פעמים ביום בקיץ. לאחר שהגוזלים גדלו והעלו נוצות, נהגו לשבור את רגליהם ולהשאיר אותם בקרבת האמהות, שם ניזונו ביתר חופשיות במהלך כל היום. יונים אלה השמינו מהר ונוצותיהן הלבינו. מחיר היונים ברומא נע בין 200 ל-1000 ססטרטיוס לזוג גוזלים מפוטמים (50 – 250 דינר רומי שהם 2 – 10 מטבעות זהב). הרווח ממכירת יונים לבשר ממגדל אחד הגיע עד לכ-50% מההשקעה בבנייתו.
המחקר בארץ ישראל > מבנים על פני הקרקע:"מגדל יונים" – "פריסטראון" ו "שובך" > זמן השימוש במתקני השובך ותפוצתם

דגם שובך או פריסטראון עגולים במצדה, יריחו, קיפרוס, חורבת עלק, חורבת אבו חף. ומתקנים רבועים במצדה, חורבת סבכי, מעגן מיכאל וליד גבעת באר שבע הגלילית. המתקנים האלה תוארכו לתקופת בית חשמונאי והורדוס (המאה הראשונה לפנה"ס עד המאה הראשונה לספירה). נתונים כרונולוגיים כאלה נמצאו גם במתקנים דומים שנמצאו ליד חורבות שבהן זוהו שרידים מתקופה זו. מסך כל הנתונים הכרונולוגיים האלה נמצא כי מתקני "דגם השובך" נבנו בארץ ישראל בסוף התקופה ההלניסטית. ושיא תפוצתם היה בתקופה הרומית הקדומה. מתקופה זו ועד לאחר מרד בר כוכבא, הפרנסה מגידול יונים בשפלת יהודה הייתה במתקני "דגם מרשה" ובשאר חלקי ארץ ישראל ב"דגם השובך". מפרק הזמן שלאחר התקופה הרומית נמצאו רק מתקנים בודדים, ומרביתם מתקני שובך. למשל בצפון הנגב דגם "השובך" זכה לפריחה מחודשת בתקופה הרומית והגיעה לשיאה בתקופה הביזאנטית. היונים גודלו במגדלים עגולים ורבועים הבנויים בשטחי חקלאות מחוץ ליישובים..
זבל היונים "לשלשת" ושימושו

זבל יונים או לשלשת, אחד הדשנים הטובים, אם לא הטוב ביניהם. מתפרק בקלות בקרקע והוא מתאים במיוחד לאדמות גיר. לגידולי שלחין וגידולים חד שנתיים. לפעמים הזבל נאסף בקומת הקרקע של המתקן מועבר בכמות מדודה אל גומות ההשקיה של עצי פרי או אל גינות ירק. לעיתים משרים זבל במים ומשקים בהם. מזבלים בו לאחר טחינתו. ומידת הזבל כחופן לשתיל. יונה מפיקה כ-10 ק"ג זבל בשנה. ומכאן מחירו הגבוה. לעיתים אפילו ממחיר היונה עצמה. במצרים למשל, זבל היונים הוא הדשן האורגני היחיד המצוי בידי החקלאים. יתרונו של זבל היונים הוא בהיותו מרוכז מאוד ובהתפרקותו המהירה, כך שהוא מגיע לבית השורש של הצמח מיד עם פיזורו ואינו נדרש בכמויות גדולות. למדריכי החקלאות במצרים קשה היום להכניס לשימוש תחליף מלאכותי לזבל היונים. שכן השימוש בו הוא מסורת חקלאית מקומית קדומה, שלא השתנתה במהלך ההיסטוריה.
| מרכיבים | אחוז מההרכב |
| --- | --- |
חומצה זרחנית זמינה (Available Phosphoric Acid): 2.12%
חומצה זרחנית מסיסה (Soluble Phosphoric Acid): 0.18%
סה"כ חומצה זרחנית (Total Phosphoric Acid): 2.3%
חנקן (Nitrogen): 3.04%
אמוניה (Ammonia): 3.7%
אשלג ממיס במים (Potash soluble in water): 1.53%
גידול יונים בתנאים דומים בעת החדשה

במצרים מגדלים יונים בחקלאות הכפרית. חלקם משולבים בין מבני הכפר. חלקם בנויים על גגות מבני המגורים. חלקם בנויים לצד מבני המגורים וחלקם בנויים בחלקות השדה הפרטיות. מגדלים מסורתיים אלה נבנו מלבני בוץ וקנקני חרס. צורתם עגולה אליפטית בקוטר של 4 מטרים לכל היותר, וגובהם שישה מטרים לכל היותר. גגותיהם בצורת חרוט, ולמבנים הגדולים גגות בצורת כיפה. המבנים מטויחים בחוץ ובפנים. ולכל מבנה פתח לטיפול ביונים ופתח בקומה העליונה ליציאת יונים וכניסתם. במזרח ירדן קיימים עשרות מגדלי יונים מודרניים. הבנויים לצד חוות ובשטחים חקלאיים. על גגות ובמסעדות לצד כבישים. הקמת שובך נעשית שם לעיתים במקביל להכשרת שטח חקלאי חדש. השובך בנוי מאבן ומחומרי בנייה מודרניים אחרים. צורתו עגולה, ובקירות סודרו נדבכים של קנקני חרס (המיוצרים בבית יוצר מרכזי "בזרקא" במיוחד לצורך זה), זה מעל זה, פתחיהם אל תוך המבנה ובאחוריהם קדח שמכוון אל מחוץ למבנה, כדי לאווררם. קירות המגדל מטויחים מבחוץ ומבפנים ומסוידים מבחוץ. הגג כיפתי ומוחזק בעזרת לוח מתכת או עץ. בחלק העליון של המבנה נקבעו פתחים מצינורות חרס ליציאת היונים וכניסתם, ומוטות עץ נקבעו בקיר החיצוני מתחת לפתחים, לנחיתת היונים בכניסה למגדל. קוטר המגדלים הוא עד חמישה מטרים, וגובהם עד שישה מטרים, כולל חלק תחתון הבנוי לגובה של עד מטר וחצי. לעיתים מונח במרכזם סולם עץ או מתכת שיסודותיו נקבעו בקרקע וראשו מחוזק בכיפת המבנה, והמבנה עצמו נבנה סביבו. הסולם משמש את המטפלים ביונים לעלות אל הקנים הגבוהים במגדל. בקומת המגדל התחתונה מסודרים עציצים וקופסאות פח לדגירה נוחה של האמהות ולטיפולן בגוזלים עד תעופתם. הפתח למבנה בקומת הקרקע משמש את המטפלים ביונים יומיום, להזנתן לניקוי המבנה ולהורקת הזבל. היונים מקבלים במבנה מים וגרעיני שעורה, חיטה, כרשינה ושאריות מהמטבח הביתי. שכיחות מגדלי יונים בממלכת ירדן בסמוך לחלקות חקלאיות חדשות ממחישה את התועלת של זבל היונים היום ובעת העתיקה לחקלאות, ומסייעת להבנת הסוגיות הכרוכות בהקמת המבנה...
גידול יונים בתנאים דומים בעת החדשה > תיעוד מצרי לגידול יונים

בתעודות מצריות עדות לקיום ענף גידול בתקופה ההלניסטית והרומית. בקאראניס שבעמק פיום, התגלו בחלקו המזרחי של הכפר חמישה מבנים עשויים לבנים שרופות, שמורים למלוא גובהם. אשר שימשו אולי כשובכי יונים. הכוכים מותקנים מכלי חרס פסולים. שהונחו בשורות זו מעל זו וחוזקו בטיח. קיר ובו דלת צרה מחלק את המבנה לשני חדרים. בכל מבנה רק דלת אחת. מכיוון שהתקרות לא שרדו, לא ניתן ללמוד על הפתחים בתקרה. באחד המבנים התגלתה כף לגריפה, ששימשה אולי לאיסוף הזבל.
לקריאה נוספת

יגאל טפר, "עלייתו ושקיעתו של ענף גידול היונים בארץ" בתוך: אדם ואדמה בארץ ישראל הקדומה אהרון אופנהיימר, הוצאת יד בן צבי ירושלים תשמ"ו, עמ' 196-170, 1986
יותם טפר, בעלי חיים באספקלריה ההיסטורית. קולומבריום, פריסטראון ושובך: בתי גידול מלאכותיים ליונים בארץ ישראל בתקופות ההלניסטית, הרומית והביזאנטית. תשסז עמ' 157-133.
ציפר עירית, יונתי בחוגי הסלע, גידול יונים. עמודים 29-21, 1998.
איל דן, קולומבריה בגליל, בכרמל וברמות מנשה, 2010. עבודת מוסמך; אוניברסיטת חיפה.
ב' זיסו, "'שני מגדלי קולומבאריום הרודיאניים בחורבת עלק ובחורבת אבו ח'ף", קדמוניות 112, (תשנ"ז), עמ' 106-100.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  יותם טפר, בעלי חיים באספקלריה ההיסטורית. קולומבריום, פריסטראון ושובך.
1 2 3 4 5  איל דן, קולומבריה בגליל, בכרמל וברמות מנשה, 2010. עבודת מ,א.
1 2 3  יגאל טפר, קתדרה, 1986, עלייתו ושקיעתו של ענף גידול היונים בארץ.
1 2 3 4  ציפר עירית, יונתי בחוגי הסלע, 1998, גידול יונים
כוכים ליונים
כוכים במתקנים התת-קרקעיים
בסיס של מבנה עגול עם כוכים בנויים, בדרום
מתקן בנוי בצורה ריבוע בדרום הארץ
נייט הגדול: עף על זה

| --- | --- |

כריכת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  לינקולן פירס
 איורים:  לינקולן פירס 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה 
 הוצאה
 הוצאה:  כתר ספרים
 תאריך הוצאה:  2011
 מספר עמודים:  216
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  2012
 סדרה
 ספר קודם:  נייט הגדול: מכה שנית
 הספר הבא:  נייט הגדול: הולך על כל הקופה
 
נייט הגדול: עף על זה (באנגלית: Big Nate: On A Roll) הוא הספר השלישי בסדרת נייט הגדול, אשר נכתב ואויר על ידי לינקולן פירס.
תקציר עלילה

הספר מתחיל בכך שנייט רוצה להפוך את חדר הריתוק ל"מגניב יותר", ומבקש את אישורה של צ'רביצקי למהלך אך ללא הצלחה, ונייט מעביר את זמנו בריתוק במחשבות על המאורע שהוביל אותו לשם, התקרית עם ארתור.
אחרי שהריתוק מסתיים, נייט צריך להגיע לפעולה בצופים וחושש שהריתוק יגרום לו להתעכב, אך לאחר תקרית עם כלב והבעלים שלו ברחוב, הסקייטבורד צולל לתוך המים ונייט נאלץ ללכת ברגל, בעקבות כך, הוא מפסיד את הפעולה בצופים.
לאחר מכן, פרנסיס מספר לו שחברי הצופים יצטרכו להתחיל למכור שלטים בשביל לגייס כסף לציוד הקמפינג שלהם. פרסים שונים יחולקו לצופים שימכרו הכי הרבה שלטים והפרס הגדול הוא סקייטבורד, מה שמעלה את המוטיבציה של נייט. לאחר שהוא מגלה מפרנסיס וטדי שארתור הוא היריב הבולט שלו בזה, הוא מחליט לשדך לו את ג'ינה ולנסות להפריד בינו לבין ג'ני.
את השלט הראשון, מכר נייט לשכן שלו, מר יוסטיס. אך לאחר שהוא רואה את ארתור ליד ביתו, הוא מגלה שארתור כבר מכר עשרים שלטים. בעוד ארתור ממשיך לעלות את קצב מכירת השלטים שלו כשהוא מוכר גם בהצגת בית הספר, נייט מחליט לשנות אסטרטגיה אחרי שיחה עם אחותו אלן, לקנות אותם ב עצמו. אז הוא מתחיל לנסות להרוויח כסף, ואת העסקה הראשונה שלו הוא עושה עם מר יוסטיס, כשהוא מסכים לשלם לו שמונה דולר ליום אם נייט יוציא את שפיצי, הכלב שלו, לטיול.
למרות שהטיול הראשון שלו עם שפיצי לא נגמר טוב לאחר שנייט התנגש בעץ בעת ששפיצי ניסה להשיג את פלפל, החתולה של פרנסיס, הוא מקבל עקב כך עבודות שונות משכניו ומרוויח מזה כסף. אך העניינים מסתבכים, לאחר שאחת השכנות החדשות מבקשת לשים כל אחד מגמדי הגינה שלה ליד הפתק עם השם שלו, אך לאחר תאונה עם חרב, הוא בטעות עורף את הראש לאחד מגמדי הגינה ובעקבות כך לא מקבל תשלום על כך.
לאחר מכן בבית הספר, נייט מקדם את התוכנית שלו לשדך בין ארתור לג'ינה, בכך שמחמיא לג'ינה באוזני ארתור. עוד באותו היום, הוא מחליט לנסות אסטרטגיה חדשה לצבור כסף, מכירת הקומיקס שלו. בהתחלה הוא מנסה למכור אותם בחנות הקומיקס בקניון, ללא הצלחה. לאחר מכן הוא מנסה למכור באופן יזום לאנשים בקניון אך גם זה לא צולח, הוא מחליט לפרסם אותם במערכת הכריזה אך שוטר עולה עליו, מה שמזכה את נייט בריתוק מאביו.
בבית הספר, נייט מגלה שארתור הבין אותו לא נכון, וחשב שנייט מאוהב בג'ינה. אחרי בית הספר, תחרות מכירת השלטים עומדת להיגמר ונייט משיג את הנס לו פילל, לאחר שיחה עם גורדי מחנות הקומיקס בקניון, הוא מגלה שחוברות קומיקס לאספנים שוות לא מעט כסף ומחליט למכור אותה בסכום שלא נכתב. מאוחר יותר כשהגיע זמן הכרזת המנצחים בצופים, ארתור ונייט מגיעים לתיקו וההחלטה על המנצח מוכרעת בהטלת מטבע.
דמויות

נייט רייט - ילד בן 11 והגיבור הראשי בספר. שותפה של ג'ינה לעבודה על בן פרנקלין וקפטן קבוצת החתלתולים החמודים. מתחרה בארתור בתחרות מכירת השלטים של הצופים.
ארתור פשקוב - בן זוגה של ג'ני. נחשב למוצלח בכל תחום ואהוב על כולם, חוץ מנייט. מתחרה בנייט בתחרות מכירת השלטים של הצופים. מנסה לשדך אותו עם ג'ינה.
פרנסיס באטבי פופ - חברו הטוב ביותר של נייט, אינטליגנט, חובב קריאה ולמידה.
טדי אורטיז - חבר של נייט. בעל חוש הומור מפותח.
ג'ינה המפיל טומס - בת כיתתו של נייט, ארתור וטדי. שותפה של נייט לעבודה על בן פרנקלין ובקבוצת החתלתולים החמודים.
גורדי - בן זוגה של אלן והמוכר בחנות "קומיקס קלאסי". ביחסים טובים עם נייט.
מר יוסטיס - שכנו של נייט והבעלים של שפיצי.
גברת גודפרי - מחנכת הכיתה של נייט והמורה השנואה עליו ביותר. נייט חושב שהיא מענישה אותו בכוונה ועושה הכל בשביל להכשיל אותו.
ג'ני ג'נקינס - בת זוגו של ארתור. נייט מאוהב בה ללא ידיעתה ומנסה להפריד בינה לבין ארתור.
מתיו מיצ'ם

מתיו ג'ון מיצ'ם, מדליה (OAM) (באנגלית: Matthew John Mitcham, OAM, נולד ב-2 במרץ 1988 בבריזביין) הוא קופץ למים אוסטרלי. מיצ'ם זכה במדליית הזהב בקפיצה מפלטפורמה קשיחה בגובה של 10 מ' באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וכן השיג את הניקוד הגבוה ביותר בהיסטוריה עבור קפיצה בודדת.
קריירה

מיצ'ם החל את דרכו הספורטיבית בענף הטרמפולינה. הוא ייצג את אוסטרליה באליפות העולם לנוער בשנים 1999 ו-2001, בזו האחרונה אף הוכתר כאלוף העולם. בשנת 2003 זכה במקום השישי בפסטיבל האולימפי לצעירים שנערך באוסטרליה. במהלך אימוניו בטרמפולינה הבחין בכישוריו אחד המאמנים לקפיצה למים במוסד האוסטרלי לספורט, והציע לו להתחיל להתאמן בענף זה. במשך זמן מה התחרה מיצ'ם בשני הענפים במקביל.
בין 2002 ל-2004 היה אלוף אוסטרליה לנוער בקפיצה למים. בשנת 2002 השתתף באליפות העולם לנוער, וזכה במקום ה-11 בקפיצה מ-1 מטר, במקום החמישי בקפיצה מ-3 מטר ובמקום ה-16 בקפיצה מ-10 מטר. באליפות שנערכה ב-2004 שיפר את הישגיו, וזכה בשלוש מדליות כסף - בקפיצות היחיד מגבהים של 1 מטר ו-10 מטר, ובקפיצה הסינכרונית מגובה 3 מטר. עם זאת, הישגיו לא הספיקו לו כדי להשתתף באולימפיאדת אתונה, לאחר שסיים במקום השלישי במבחנים האוסטרליים בקפיצות היחידים, ובמקום השני בקפיצה הסינכרונית.
ב-2005 שב והתחרה בפסטיבל האולימפי לצעירים, הפעם כקופץ למים. הוא זכה במדליות זהב בקפיצות היחיד מגובה 3 מטר ו-10 מטר ובקפיצה הסינכרונית מגובה 3 מטר (עם סקוט רוברטסון), וכן במדליית כסף בקפיצה מגובה 1 מטר. באותה שנה החל להשתתף גם בתחרויות לבוגרים, ובאליפות העולם שנערכה במונטריאול סיים במקום ה-12 בקפיצה מגובה 10 מטר. בהמשך זכה במדליית הארד באליפות קנדה, גם כן בקפיצה מגובה זה.
בשנת 2006 ייצג את אוסטרליה במשחקי הרצון הטוב. הוא סיים במקום הרביעי בקפיצות מגובה 3 מטרים (הן בקפיצות היחידים והן בקפיצה הסינכרונית, שוב עם רוברטסון), ובמקום החמישי בקפיצות היחיד מגובה 1 מטר ו-10 מטר. לאחר שנה בה לא התאמן עקב דיכאון, הוא שב לפעילות ספורטיבית בשנת 2007, ועבר להתאמן במרכז הספורט של ניו סאות' ויילס. בראשית 2008 זכה באליפות אוסטרליה בקפיצות היחידים מכל הגבהים.
קריירה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ייצג מיצ'ם את אוסטרליה בקפיצות מגובה של 3 מטר ו-10 מטר. בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר, סיים במקום ה-15 בשלב המוקדמות ובמקום ה-16 בחצי הגמר, ולא העפיל לשלב הגמר.
בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר, העפיל הן לשלב חצי הגמר והן לשלב הגמר מהמקום השני. במהלך שלב הגמר הוביל הסיני צ'ואו לושין לאורך כל התחרות, ונראה היה שעל מדליית הכסף ייאבקו מיצ'ם, הרוסי גלב גלפרין והסיני הואו ליאנג. הקפיצה האחרונה של לושין הייתה חלשה יחסית, מה שהציב את מיצ'ם בעמדת ניצחון, אם ישיג ציון של 107.3 נקודות, ציון הגבוה ב-10 נקודות מהציון הגבוה ביותר שקיבל עד אז. מיצ'ם ביצע קפיצה כמעט מושלמת, שזיכתה אותו בציון 112.1, הגבוה ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים, וזכה במדליית הזהב. ארבעה מבין שבעת השופטים נתנו לו את הציון 10 על קפיצה זו.
מיצ'ם היה לאוסטרלי הראשון שזוכה במדליית זהב בקפיצה למים מאז שדיק איב עשה זאת בקפיצה מ-3 מטר באולימפיאדת פריז (1924). הוא גם היה הזוכה היחיד במדליית זהב בענף הקפיצה למים באולימפיאדת בייג'ינג, שאינו סיני.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה 2009 זכה מיצ'ם במדליית ארד בתחרות ממקפצה גמישה ממטר אחד (440.20 נק'), אחרי קין קאי מסין (449.00 נק') וזאנג קסיהואה אף הוא מסין (445.90 נק'). בנוסף, הוא סיים במקום ה-4 בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר (529.30 נק') ובמקום ה-9 בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר (431.30 נק').
חייו האישיים

בשנת 2008 התראיין מיצ'ם לעיתון "סידני מורנינג הראלד", ויצא מהארון. בכך, היה להומוסקסואל האוסטרלי הראשון המייצג את אוסטרליה במשחקים האולימפיים כשזהותו המינית כהומו גלויה. (זאת בניגוד לאחרים, כגון זוכה מדליית הכסף בטרמפולינה באולימפיאדת סידני, ג'י ואלאס, שיצאו מהארון לאחר המשחקים). מיצ'ם היה בין ההומוסקסואלים הגלויים הבודדים בקרב הספורטאים הגברים שהשתתפו באולימפיאדת בייג'ינג. רשת NBC האמריקנית, ששידרה את משחקי האולימפיאדה, בחרה להתעלם ממשפחתו של מיצ'ם - האם ובן הזוג - בעוד היא מתמקדת במשפחות של ספורטאים אחרים בתחרויות. לאחר תלונות רבות על כך בפני הנהלת הרשת, התנצל נשיא השידורים האולימפיים של NBC על ההתעלמות. מיצ'ם עצמו העדיף שלא להתייחס לנושא וציין לפני תחילת התחרויות כי "יעדיף להיזכר בתור קופץ אוסטרלי שהיה ממש טוב באולימפיאדה".
מיצ'ם צעד בראש מצעד המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני שנערך ב-7 במרץ 2009 כשמדליית הזהב האולימפית שלו, מבייג'ינג מונחת על צווארו.
בכניסה לכפר האולימפי של אולימפיאדת לונדון הוצב פסלו מאת אנה כרומי.
הערות שוליים

↑  Jessica Halloran, "A Perfect 10", Sydney Morning Herald, 23.8.2008
↑  חלוקת הנקודות בקפיצות הגמר, האתר הרשמי של אולימפיאדת בייג'ינג
↑  Paul Majendie, "10,500 athletes, and only 10 of them gay", The Age, 18.8.2008.
↑  יניב הלפרין,"מי אתה, מת'יו מיצ'ם?", GoGay‏, 4/9/2008
↑  Patrick Horan, "Diver says homosexuality in elite sport should not be an issue", Herald Sun, 13.8.2008
מתיו מיצ'ם במרדי גרא ההומו-לסבי של סידני
נאום המוקה

נאום המוקה הוא הכינוי שניתן להתבטאויות של מאמן מכבי תל אביב בכדורסל, פיני גרשון, בהרצאה שערך בנובמבר 2000, אשר במהלכה שטח את משנתו על כדורסלנים שחומי עור. דבריו עוררו סערה, גררו תגובות נזעמות, וגרשון הואשם על ידי התקשורת בגזענות. בסמוך לאחר פרסום הפרשה, סיים גרשון את תפקידו בקבוצה.
הנאום

ב-6 בנובמבר 2000, הרצה מאמן מכבי תל אביב, פיני גרשון בפני פורום קציני צה"ל במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
במהלך ההרצאה אמר גרשון:
"גם בין השחורים יש צבעים: יש שחור כהה ויש מוקה. המוקה הם יותר חכמים. בדרך-כלל השחורים הכהים הם מהרחוב".
בתגובה לצחוק מהקהל, הדגיש גרשון:
"אני לא צוחק - אלה שטיפה יותר מעורבים, כמו אנדרו קנדי למשל, אתה רואה את המעמד שלו. את האישיות שלו. הוא בודק אותך והוא חכם. השחורים האחרים הם באמת טמבלים. מה שתגיד להם הם כמו עבדים. תגיד להם לעשות ככה. הם יעשו ככה".
דבר הנאום פורסם בכלי התקשורת ב-1 ביולי 2001, כחודשיים לאחר זכיית הקבוצה בגביע אירופה.
תגובות והשלכות

הנאום עורר סערה וגרשון הואשם על ידי התקשורת בגזענות. לאחר הפרסום הביע גרשון חרטה, והדגיש כי חלק מהדברים הוצאו מהקשרם, חלק אחר נאמר בבדיחות הדעת, אולם אם למרות זאת מישהו נפגע, הוא מבקש להתנצל. בנוסף, טען גרשון כי הכוונה הייתה לא השוואה בין צבעים, אלא בין אנשים. מכבי תל אביב גינתה את הדברים. שחקן הקבוצה, אריאל מקדונלד, אמר בתגובה: "אני המום. זה לא משהו שציפיתי לשמוע מפיני. בכל מקרה, אם הוא אמר זאת אני מתכוון ליישב את הדברים איתו, בשיחה אישית".
לאחר פרסום הנאום, ועל אף זכיית הקבוצה בגביע אירופה, סיים גרשון את תפקידו והוחלף בעוזרו דייוויד בלאט.
שתי עונות לאחר מכן, לקראת עונת 2003/2004, הוחלט כי תל אביב תארח את פיינל פור היורוליג. על רקע האמור החזירה מכבי את גרשון לתפקיד המאמן - ובכך הואשמה כי היא נותנת לגיטימציה לנאום הגזעני. יו"ר הקבוצה, שמעון מזרחי, נימק זאת: "לפיני הייתה בזמנו החלקה, אותה אף אחד לא אהב, אבל כמו שיש חנינות במדינה אני מקווה שגם העניין הזה מאחורינו".
נייט האפמן אמר לימים כי גרשון חזר לאמן היות שאמר זאת בישראל ואילו היה אומר זאת בארצות הברית - הוא לא היה יוצא מזה בחיים.
בשנת 2008 בחר אתר ynet בנאום המוקה במקום ה-2 במצעד הנאומים הגדולים של מאמני הכדורסל הישראלי.
הערות שוליים

1 2 3  משה גוזגל, יובל פייס, פיני גרשון: "השחורים הם כמו עבדים", באתר ynet, 1 ביולי 2001
↑  משה גורלי, ‏פיני גרשון - עבד לעצמו, באתר גלובס, 5 ביולי 2001
↑  "גם בין השחורים יש צבעים. המוקה יותר חכמים, השחורים האחרים באמת טמבלים", באתר הארץ, 2 ביולי 2001
↑  שרון דוידוביץ', הגיבור החדש של אמריקה / פרשת סטרלינג, באתר ynet, 30 באפריל 2014
↑  איתי שנקמן, פיני גרשון: הפיינל פור הוא משימה לאומית, 19 ביוני 2003
↑  אוהד גרינוולד, הסודות של האפמן, ישראל היום, 17 באוקטובר 2017
↑  אהוד כהנים ואיזי עין דור, מצעד הנאומים - דברי המאמנים שעשו לנו את זה, 30 בספטמבר 2008
מרסלו גז'ארדו

מרסלו דניאל גז'ארדו (ספרדית: Marcelo Daniel Gallardo; נולד ב-18 בינואר 1976 בעיירה מרלו שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ומאמן ריבר פלייט בהווה. מחזיק בשיא הזכיות כמאמן עם ריבר פלייט - 14 תארים. נבחר שלוש פעמים למאמן השנה באמריקה הדרומית. גז'ארדו מכונה בארגנטינה אל מונייקו ("הבובה" בספרדית).
בנו הוא הכדורגלן נאוול גז'ארדו.
קריירה

גז'ארדו גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט שהצמיחה רבים משחקניה הגדולים של ארגנטינה. כבר מגיל צעיר התבלט גז'ארדו בזכות יכולת טכנית גבוהה וראיית משחק. גז'ארדו נחשב לאחד הכישרונות של הכדורגל הארגנטינאי ורבים ראו בו שחקן שיוביל את הנבחרת.
גז'ארדו ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ב-18 באפריל 1993 במשחק הניצחון של ריבר על ניואל'ס אולד בויס כשהוא רק בן 17. באותם ימים, מאמן הקבוצה היה דניאל פסארלה שהפך עם השנים למאמנו גם בנבחרת ארגנטינה.
גז'ארדו שיחק בריבר עד שנת 1999 בהן הפך לאחד מסמלי המועדון. הוא היה חלק חשוב מהקבוצה שזכתה בארבע אליפויות, בגביע ליברטדורס ובסופרקופה סודאמריקנה.
ב-1999 נרכש גז'ארדו על ידי קבוצת מונקו הצרפתית. כבר בעונתו הראשונה התברר גז'ארדו כרכישה מצוינת, בעונתו השנייה הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות וזכה לתואר כדורגלן השנה בצרפת. בעונתו השלישית בקבוצה, הסתכסך גז'ארדו עם מאמנו דידייה דשאן שבתגובה הושיב אותו על הספסל, דשאן באותה עונה הסתכסך גם עם שחקנים מובילים אחרים בקבוצה.
הסכסוך עם מאמנו הביא גז'ארדו לחזור לארגנטינה, הוא הצטרף לקבוצת האם שלו ריבר פלייט וחזר להיות משחקניה הבולטים, הוא הוביל את הקבוצה לאליפות הקלאוסורה 2004 אך שנותיו הבאות בקבוצה לא היו מוצלחות. המועדון נחל כישלונות בגביעים היבשתיים בעוד שיריבתה השנואה בוקה ג'וניורס שלטה בגביע ליברטדורס.
ב-2007 נרכש גז'ארדו על ידי קבוצת הפאר הצרפתית פריז סן-ז'רמן, הצרפתים קיוו לאפקט דומה כמו שהיה לגז'ארדו על מונקו ולחזור להתמודד בצמרת הליגה אחרי שנים קשות אך גז'ארדו אכזב והקבוצה המשיכה להיאבק בתחתית. בתום העונה עזב גז'ארדו את הקבוצה והצטרף לפריס סן ז'רמן, איתה זכה בגביע הליגה הצרפתית, וב-2008 הוא עבר לדי. סי. יונייטד, שם זכה בגביע ארצות הברית הפתוח. ב-2009 הוא שב לריבר פלייט, כשאת הקריירה הוא מסיים ב-2011 בנסיונל, איתה זכה באליפות אורוגוואי.
קריירה > במדי הנבחרת

גז'ארדו זכה יחד עם נבחרת הנוער הארגנטינאית במונדיאל הנוער ב-1997. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת ב-1994 במשחק מול נבחרת צ'ילה תחת הדרכתו של דניאל פסארלה.
ב-1995 זכה עם ארגנטינה במשחקים הפאן-אמריקאיים ושנה מאוחר יותר במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996). גז'ארדו היה בסגל ארגנטינה למונדיאל 1998 בצרפת ולמונדיאל 2002 ביפן וקוריאה הדרומית.