ציר הזמן של האנטישמיות
ימי הביניים > המאה ה-14

1301 – פרעות פורצות במצרים, מעודדות על ידי הממלוכים. יהודים רבים מומרים בכוח לאסלאם, כולל כל האוכלוסייה היהודית בבילביס. בתי כנסת רבים ממומרים למסגדים.
1305 – פיליפ הרביעי, מלך צרפת מחרים את כל הרכוש היהודי (למעט הבגדים שהם לובשים) ומגרש אותם מצרפת (כ-100,000 לערך). יורשו, לואי העשירי, מאפשר ליהודי צרפת לחזור בשנת 1315.
1306 – יהודי סנס, מחוז יון בצרפת, מגורשים. זהו הגירוש השלישי האחרון של יהודי צרפת (אחרי האחרים בשנת 876 ו-1198).
יהודים מגורשים מקסטלסראסין שבצרפת.
1310 – פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מאראגון מאמץ חוקים אנטי-יהודיים, המחייבים אותם לסמן את בגדיהם וחנויותיהם בטלאי הצהוב. כמו כן נאסר על יהודים לקיים יחסים כלשהם עם קתולים.
1318 – רשיד א-דין המדאני, יהודי פרסי שהתאסלם מוצא להורג באשמת שקר בהרעלת השליט המונגולי, אלג'יטו ובמשך מספר ימים המונים נשאו את ראשו סביב עיר הולדתו תבריז וקראו "זהו ראש היהודי שהתעלל בשמו של אללה; קללת אללה תהיה עליו!"
1319 – יהודים מגורשים מורוצלב.
1320 – יהודים מגורשים ממילאנו במהלך רדיפת כופרים.
152 יהודים נטבחים בקסטלסראסין שבצרפת.
מסע צלב הרועים תוקף יהודים ב-120 יישובים בדרום מערב צרפת.
1321 – הנרי השני, מלך קסטיליה מאלץ את היהודים לענוד טלאי צהוב.
יהודים במרכז צרפת מואשמים שהורו על מצורעים להרעיל בארות. לאחר טבח של כ-5,000 יהודים, פיליפ החמישי, מלך צרפת מודה שהם חפים מפשע.
אספסוף מוסלמי הורס בית כנסת בדמשק.
1322 – שארל הרביעי, מלך צרפת מגרש יהודים מצרפת.
1328 – 5,000 יהודים נטבחים ובתיהם נשרפים בעקבות הטפה אנטי-יהודית על ידי נזיר פרנציסקני.
הקדוש המעונה, היהודי אהרון בן זרח, יחד עם אשתו וארבעה מבניו מוצאים להורג.
1333 – המרת דת בכפייה לאסלאם בבגדאד.
1336 – רדיפות נגד יהודים בפרנקוניה ובאלזס על ידי שכירי חרב גרמניים חוקיים. רדיפות ארמלדר מבוצעות תחת אישורו של ארנולד פון אוסיגהיים. בערך 1500 יהודים נהרגים.
תפילת עלינו לשבח נאסרת בקסטיליה.
1337 – האשמות כלפי יהודים כי חיללו את לחם הקודש. האלימות מתפשטת ליותר מ-51 קהילות יהודיות.
1338 – פוגרומים על חילול לחמי הקודש בוולפסברג. היהודים מואשמים כי גנבו את לחם האוכריסטיה וניסו לשרוף אותו. למעלה מ-70 יהודים נשרפים על המוקד והקהילה היהודית כולה נהרסת.
1343 – מעשי טבח לפני חג הפסחא מתפשטים מגרמניה אל שאר רחבי מערב אירופה. יהודים הנמלטים מהרדיפות מתקבלים בברכה בפולין על ידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין.
1344 – האזרחים מבקשים את רשות המלך להחרים את בתי היהודים לטובת הערים - הוא נענה לבקשתם.
1348 – יהודי אירופה מואשמים בהפצת המוות השחור. כתב אישום רבים כנגד היהודים טוענים כי הם הרעילו את הבארות. מעשי טבח מתפשטים ברחבי ספרד, צרפת, גרמניה ואוסטריה. יותר מ-200 קהילות יהודיות נהרסות באלימות. קהילות רבות מגורשות ומתיישבות בפולין.
1349
בזל, שווייץ, 600 יהודים נשרפים על המוקד, 140 ילדים מוטבלים בכוח, יהודי העיר הנותרים מגורשים. בית הכנסת בעיר הופך לכנסייה ובית הקברות היהודי נהרס.
הטבח בארפורט. כ-3,000 יהודים נטבחים כתוצאה מרדיפות יהודיות בשל הפצת המוות השחור לכאורה.
כל האוכלוסייה היהודית בשפייר נהרסת. כל היהודים נהרגים, מומרים או בורחים. כל רכושם ונכסיהם מוחרמים כחלק מהרדיפות היהודיות של המוות השחור.
600 יהודים נשרפים על המוקד וכל הקהילה היהודית בציריך מושמדת כחלק מהרדיפות היהודיות של המוות השחור.
הקהילה היהודית של וורמס נהרסת כליל כתוצאה מהרדיפות היהודיות של המוות השחור. מאות יהודים מציתים את בתיהם כדי להימנע מהעינויים הקרבים. רכושם נתפס על ידי המקומיים.
יהודי ברלין מגורשים ורבים נהרגים כחלק מהרדיפות היהודיות של המוות השחור.
יהודי ורוצלב מגורשים כחלק מהרדיפות היהודיות של המוות השחור.
60 יהודים נרצחים בורוצלב. העיר תובעת את כל הרכוש ובתי הכנסת, בעוד שהקיסר מקבל את בית הקברות ואת כל החובות היהודיים.
הרובע היהודי של קלן נהרס על ידי המון זועם, ורוב הקהילה נהרגת. כל רכושם מתחלק בין השודדים. הטבח נעשה כחלק מהרדיפות היהודיות של המוות השחור.
טבח שטרסבורג. אלפיים יהודים נשרפים בפומבי למוות, והשאר מגורשים. זהו אחד הפוגרומים הראשונים והגרועים ביותר בהיסטוריה הטרום מודרנית.
24 באוגוסט – 6,000 יהודים נשרפים למוות במיינץ כחלק מרדיפות יהודי המוות השחור. כשההמון הזועם החל לפרוע ביהודים, היהודים התמרדו בתחילה והרגו כ-200 מתוקפיהם.
1350 – הקהילה היהודית בבריסל נהרסת לאחר שהואשמה בהפצת במגפה.
1352 – פקידי הכנסייה מורים על גירוש יהודים מבולגריה בגלל "פעילות כפירה".
1354 – 12,000 יהודים נטבחים ברחבי ספרד בעקבות מלחמת אזרחים עקובה מדם.
1359 – שארל החמישי, מלך צרפת מאפשר ליהודים לחזור לתקופה של 20 שנה על מנת לשלם כופר עבור אביו ז'אן השני, מלך צרפת, הכלוא באנגליה. התקופה מתארכת מאוחר יותר מעבר ל-20 השנים.
1360 – יהודים מגורשים מורוצלב.
זועם על פוגרום נגד יהודי קסטיליה במירנדה דה אברו, פדרו הראשון, מלך קסטיליה מרתיח בפומבי את אחד העבריינים, צולה אחד אחר ומוציא להורג את האחרים בגרזן.
היהודי הספרדי שמואל אבולעפיה נעצר ועונה למוות בכלא ללא סיבה נראית לעין. אדמותיו מוחרמות על ידי המלך.
1365 – יהודי לוריין מגורשים לאחר שנוכחותם מציינת את הגורם לפגיעות ברק שהרסו עשרים ושניים בתים.
1367 – משפטי חילול לחם הקודש מתקיימים נגד יהודי ברצלונה. אותם יזם חואן, נסיך אסטוריאס.
1368 – כ-6,000 יהודים נהרגים במהלך מצור בטולדו.
1370 – כל האוכלוסייה היהודית בבריסל נטבחת בשל האשמות על חילול לחם הקודש. זהו סופה של הקהילה היהודית בבריסל. האירוע הונצח על ידי הנוצרים המקומיים כנס הסקרמנט.
1376 – יהודים מגורשים מהונגריה. רובם בורחים דרומה אל יוון והאזורים הסמוכים לה.
1377 – משפט חילול לחם הקודש נוסף מתקיים נגד יהודים בטרואל ווסקה. מי שעומד מאחוריו, כמו במשפט הקודם, הוא חואן, נסיך אסטוריאס. יהודים רבים מעונים ונשרפים חיים בפומבי.
1382 – 16 יהודים נרצחים בהתקוממות מיילוטין.
1384 – 200 יהודים נהרגים בנרדלינגן והקהילה חודלת מלהתקיים.
1385 – חואן הראשון, מלך קסטיליה מחזק את החקיקה האנטי-יהודית הקודמת.
כל היהודים בליגה השוואבית נעצרים, וכתביהם מוחרמים.
1386 – ונצל, מלך גרמניה, מגרש את היהודים מהליגה השוואבית והשטרסבורגית ומחרים את רכושם.
1389, 18 במרץ – ילד יהודי מואשם בתכנון פיגוע נגד כומר. ההמון שוחט כ-3,000 מיהודי פראג והורס את בית הכנסת בעיר ואת בית הקברות היהודי. ונצל מתעקש כי האחריות מוטלת על היהודים לצאת החוצה במהלך השבוע הקדוש.
1391
התפרעויות אנטי יהודיות בראשות פרנד מרטינז פורצות בסביליה.
בהנהגתו של פרנד מרטינז, אינספור מעשי טבח הורסים את הקהילה היהודית הספרדית, במיוחד בקסטיליה, ולנסיה, קטלוניה ואראגון. הרובע היהודי בברצלונה נהרס כליל. עד סוף הפוגרומים, לפחות 10,000 יהודים נרצחים ואלפים נוספים מומרים בכפייה.
פוגרום נגד יהודי טולדו בשבעה עשר בתמוז. האנוסים היהודים ישראל אנקווה ויהודה בן אשר נשרפים יחד על המוקד.
למעלה מ-250 יהודים נטבחים על ידי אספסוף בולנסיה.
כל היהודים תושבי פלמה, מיורקה מומרים או נהרגים.
יותר מ-400 יהודים נטבחים בברצלונה.
1392 – יהודי דמשק מואשמים על ידי המוסלמים בהצתת המסגד המרכזי. אף על פי שלא הובאו ראיות, יהודי אחד נשרף חי, מנהיגי הקהילה מעונים ובית הכנסת המקומי מופקד למסגד.
יהודי סיציליה נאלצים לעבור להתגורר בגטאות ורדיפות קשות פורצות באריס, קטניה וסירקוזה.
1394, 3 בנובמבר – שארל השישי, מלך צרפת מגרש את כל היהודים מצרפת.
1397 – גטאות יהודים ברחבי סלובניה מוצתים על ידי אספסוף אנונימי.
1399 –אישה נוצרית מואשמת בגניבת לחמי קודש מכנסייה ונתנה ליהודים לצורך חילול. 13 מבני הקהילה היהודית בפוזנן, יחד עם האישה, מעונים ונשרפים חיים לאיטם. לאחר מכן הקהילה נאלצת לשלם מס מיוחד מדי שנה עד המאה ה-18.
80 יהודים נרצחים בפראג לאחר שיהודי שהתנצר בשם פיטר מאשים אותם בהשפלת הנצרות. מספר יהודים נכלאים גם הם, כולל יום טוב ליפמן מילהויזן.