stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנוקמים (ציידי נאצים)
לקריאה נוספת

דינה פורת, לי נקם ושילם: היישוב, השואה וקבוצת הנוקמים של אבא קובנר, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה והוצאת פרדס, 2019
מיכאל בר-זוהר, הנוקמים, תל אביב, הוצאת א. לוין אפשטיין, תשכ"ט
מיכאל בר-זהר, ביום נקם: פרשת הנקם היהודי בנאצים, הוצאת טפר־מגל, 1991
לוי אריה שריד, במבחן הענות והפדות: התנועות החלוציות בפולין בשואה ולאחריה 1939-1949, הוצאת מורשת בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ', תשנ"ז 1997.
דינה פורת, מעבר לגשמי : פרשת חייו של אבא קובנר; תל אביב : עם עובד ; יד ושם, 2000, עמ' 224–253.
חנוך ברטוב, פצעי בגרות, הוצאת עם עובד, 1965.
מרדכי נאור, לסקוב : לוחם, אדם, חבר, הוצאת משרד הביטחון, 1988, פרק 11 - "הנוקמים".
הערות שוליים

↑  תום שגב, המיליון השביעי: הישראלים והשואה, ג, 3, עמ' 129.
1 2  תום שגב, המיליון השביעי, ג, 3, עמ' 130.
↑  תום שגב, המיליון השביעי, ג, 3, עמ' 131.
↑  תום שגב, המיליון השביעי, ג, 3, עמ' 134.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ko20241244774 
מאיר זורע
שמעון אבידן
תוכנית ב, הניסיון להרעיל אסירי אס אס - קצין אמריקאי ואיש משטרה גרמני בודקים את המאפייה ואת מקום המסתור של אריה דיסטל

פסל של יהודה קלאוז, אחד הנוקמים, מאת האמן נתן רפופורט בסדרת 'הנוקמים'
משל המנורה תחת האיפה

איור משותף לשני המשלים משל המנורה תחת האיפה, יחד עם משל הזרע הגדל לפי בשורת מרקוס.
משל המנורה מתחת האיפה, (ידוע גם כמשל המנורה מתחת הקערה), הוא אחד המשלים של ישו בברית החדשה. הוא מופיע בבשורות על פי מתי (פרק ה', פסוקים 14–15), מרקוס (פרק ד', פסוקים 21–25) ולוקאס (פרק ח', פסוקים 16–18). במתי, המשל הוא המשכו של השיח על המלח והאור.
סיפור המשל

וְאֵין־אִישׁ מַדְלִיק נֵר וּמְכַסֶּה אוֹתוֹ בִּכְלִי וְלֹא יְשִׂימֵהוּ תַּחַת הַמִּטָּה כִּי עַל־הַמְּנוֹרָה יַעֲלֵהוּ לְמַעַן יִרְאוּ כָּל־בָּאֵי הַבַּיִת אֶת־הָאוֹר׃ כִּי אֵין־דָּבָר סָתוּם אֲשֶׁר לֹא יִגָּלֶה וְאֵין גָּנוּז אֲשֶׁר לֹא יִוָּדַע וְיָצָא לָאוֹר׃ לָכֵן רְאוּ אֵיךְ תִּשְׁמָעוּן כִּי כָל־אֲשֶׁר יֶשׁ־לוֹ נָתוֹן יִנָּתֵן לוֹ וְכָל־אֲשֶׁר אֵין יֶשׁ־לוֹ גַּם אֶת־אֲשֶׁר הוּא חשֵׁב לִהְיוֹת לוֹ יֻקַּח מִמֶּנּוּ׃
קטע קשור למשל

בבשורה על פי לוקס, אומר ישו:
אֵין מַדְלִיק־נֵר לָשׂוֹּם בַּסֵּתֶר אוֹ־תַחַת הָאֵיפָה כִּי יְשִׂמֵהוּ עַל הַמְּנוֹרָה לְמַעַן יִרְאוּ בָּאֵי הַבַּיִת אֶת־אוֹרוֹ׃ נֵר הַגּוּף הוּא הָעָיִן לָכֵן עֵינְךָ כִּי־תִהְיֶה תְמִימָה גַּם כָּל־גּוּפְךָ יֵאוֹר וּבִהְיוֹתָהּ רָעָה וְחָשַׁךְ גַּם־גּוּפֶךָ׃ עַל־כֵּן הִשָּׁמֶר־לָךְ פֶּן־יֶחְשַׁךְ הָאוֹר אֲשֶׁר בְּקִרְבֶּךָ׃ וְהִנֵּה אִם־גּוּפְךָ כֻּלּוֹ אוֹר וְאֵין בּוֹ כָּל־דְּבַר־חשֶׁךְ אָז יֵאוֹר כֻּלּוֹ כְּאִלּוּ יָאִיר לְךָ הַנֵּר בִּבְרַק נָגְהוֹ׃
פרשנות

הרעיון המרכזי במשל הוא כי "על האור להתגלות, לא להיסתר" . את הנמשל לאור כאן יש לפרש כמתייחס לישו, או למסר שלו, או לתגובת המאמין למסר זה
ישו מצטט משל פסימי על איך העשירים מתעשרים והעניים ממשיכים להפסיד גם את המעט שיש להם. מאוחר יותר הוא מוקיע את אמרה זו במשל הבא בבשורת מרקוס, אשר מזכיר קטע מספר יואל (פרק ד', פסוק י"ג) המבטיח משפטי אלוהים שיבואו על רשויות הרשע השולטות, ובכך מעביר מסר תקווה מהפכני עבור אלה המחזיקים בדעה ששום דבר לעולם לא ישתנה.
פתגם

המשל הוא המקור לפתגם האנגלי "להסתיר את האור מתחת לאיפה. השימוש במילה "איפה", מיושן והמילה קערה אמורה להחליפו (איפה בעברית היא גם מידת נפח עתיקה).
בתרגומו של דליטש לברית החדשה: נאמר "אֵין איש מַדְלִיק־נֵר לָשׂוֹּם בַּסֵּתֶר אוֹ־תַחַת הָאֵיפָה כִּי יְשִׂמֵהוּ עַל הַמְּנוֹרָה לְמַעַן יִרְאוּ בָּאֵי הַבַּיִת אֶת־אוֹרוֹ׃"
ראו גם

הברית החדשה
משלי ישו
משל עשר הבתולות
הערות שוליים

↑  John R. Donahue and Daniel J. Harrington, The Gospel of Mark, Liturgical Press, 2005, ISBN 0-8146-5965-9, p. 149.
↑  William L. Lane, The Gospel According to Mark: The English text with introduction, exposition, and notes, Eerdmans, 1974, ISBN 0-8028-2502-8, pp. 165–166.
↑  Barbara E. Reid, Parables for Preachers: Year B. The Gospel of Mark', Liturgical Press, 1999, ISBN 0-8146-2551-7, pp. 106–107.
↑  Joel B. Green, The Gospel of Luke, Eerdmans, 1997, ISBN 0-8028-2315-7, p. 329.
↑  Wilson, F. P. ed. (1970). The Oxford Dictionary of Proverbs. Third Edition. Oxford University Press. p.371. "Hide one's light (candle) under a bushel, To."
אליפים (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 מבוסס על:  הספר "אליפים" מאת אסתר שטרייט-וורצל
 שיר הנושא:  ילד השדה
 סוגה:  נוער דרמה
 יוצרים:  אסתר נמדר תמאם, שני מלמד ניצן, חן קלימן
 כותבים:  חן קלימן, אסתר נמדר תמאם, שני מלמד ניצן, מיכל חגי, רז יובן, ענבל ברק, אמיר פבלוביץ, גיל אשרי, יובל ברגר, מאיה שעיה, יובל סגל
 בימוי:  אורן שקדי
 שחקנים:  יותם קושניר, יסמין עיון, גיא סלניק, שני אביב, אלון סנדלר, מאיה ורטהיימר, אסף הרץ, עומר דרור, מקס אולארצ'יק, איילת מרגלית, אסתי זקהיים, יהלי סער, נעה פרידמן, אינה בקלמן, אורלי יאנוש, בתאל משיאן, תותי ניניו, עופרי קציר, גלעד מן, רוני גורנשטיין, קובי מחט, עידו ברטל, רוני דואני,יערה פלציג
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  180
 הפקה
 מפיק:  מפיקים אחראים: טמירה ודודו ירדני נאוה קולטון, עינת זילבר
 מפיקים בפועל:  תמר זילבר, לירון דניאלי
 חברת הפקה:  טדי יזמות והפקות
 עורכים:  אורי גרוס, טמירה ירדני
 אתר צילומים:  הכפר הירוק, אולפני ברודקאסט חולון, אלפי מנשה וכפר הנוער כנות
 צלמים:  אייל זהבי, איציק חנית, איציק ברכה, חגי מזור, אלון צרפתי
 בעלי תפקידים נוספים:  ליהוק: אסתר קלינג עריכת תסריט: ליאורה קמינצקי (עונה 2), חן קלימן (עונה 3) עיצוב אומנותי: ערד שאואט
 מוזיקה:  טל ירדני, רפי קדישזון, עמי אופיר (גיטרות)
 אורך פרק:  כ-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הילדים, BIGI ,yes, FOMO
 תקופת שידור מקורית:  23 בינואר 2011 – 5 באוגוסט 2013
 קישורים חיצוניים
 https://vod.walla.co.il/tvshow/2855951(הקישור אינו פעיל, 17 במרץ 2019)
 דף התוכנית ב-IMDb
אליפים היא סדרת טלוויזיה ישראלית אשר שודרה החל מ-23 בינואר 2011 ועד לסיומה ב-5 באוגוסט 2013 במשך 3 עונות ו-180 פרקים בערוץ הילדים עבור לקוחות yes. הסדרה מבוססת על הספר "אליפים" של אסתר שטרייט-וורצל. הספר עובד לסדרת דרמה, תוך התאמת עלילת הספר לתקופתנו.
הסדרה צולמה בכפר הירוק, באולפני ברודקאסט חולון, באלפי מנשה ובכפר הנוער כנות.
עלילה > עונה 1 (אליפים)

הסדרה מתרחשת בבית הספר גנות, פנימייה חקלאית סמוכת מושב. גנות מחולקת לארבעה שנתוני לימוד, המוצגים לפי כינויים ייחודיים למקום ("אליפים" – חניכי שנה א', "בטיחים" – חניכי שנה ב', "ג'מילים" – חניכי שנה ג' ו"דלידים" – חניכי שנה ד'). הסדרה עוסקת בדינאמיקה החברתית בין האליפים לדלידים, אשר מתעמרים בהם כדרך קבע ומטילים בהם מורא כחלק ממסורת ותיקה המונהגת במקום, ללא ידיעת סגל ההוראה.
הדמות הראשית, רוני, הוא בנו הלא מוכר של ראש הממשלה מנישואיו הראשונים. לאחר שאמו נפטרה ואביו ניהל זוגיות חדשה, רוני החליט לעזוב את הבית ולעבור לגנות בזמן ששומר על הרקע ממנו בא בסוד. כשרוני מגיע אל הפנימיה, הוא פוגש בחברים חדשים – אילנה, שאולי (קטנצ'יק), מיכה, גדי, ניץ, הדס ודוידי, הקרויים "אליפים".
רוני ואילנה נחשבים לאמיצים שבחבורה, לא מפחדים מהדלידים ודורשים לנקום בהם על יחסם המבזה והמשפיל. רוני מתאהב באילנה ממבט ראשון והיא בו, אך ניץ, שפוגשת אותו, מתאהבת בו גם כן ומרחיקה אותם אחד מהשניה. בסוף העונה, רוני ואילנה נעשים לזוג.
שיא הסכסוך בין האליפים לדלידים אירע כאשר רוני ניסה להקליט את אמוץ ודינר, האכזרים והקשים שבדלידים, בשעה שתכננו פעולת נקם באליפים. רוני נכשל במאמציו, אך מצליח לשכנע את חבריו לכיתה לגלות את האמת לחנה, מנהלת גנות, על היסטוריית ההתעללויות המרה של הדלידים, שעד עתה נשמרה בסוד. בתגובה, חנה מפטרת את אמוץ מתפקיד יו"ר מועצת התלמידים ומאפשרת לכל החניכים להתמודד על התקן.
בעקבות פיטוריו, התערער מעמדו של אמוץ בקרב הדלידים, שבחרו בדינר לייצג אותם כיו"ר מועצת התלמידים. מטעם האליפים נבחר רוני להתמודד על התפקיד. דינר ורוני קובעים עימות אחד על אחד לפני הבחירות. שעות לפני תחילת העימות, רוני נחטף ומובל למחסן חקלאי נטוש, שם הוא מגלה שחוטפיו הם הדלידים. כל החניכים בפנימייה נחקרים לגבי היעלמותו המסתורית של רוני. בסופו של דבר, חוזר רוני בכוחות עצמו לגנות, שם פוגש באביו ומבין שסודו נתגלה.
דוידי הוא נער עבריין שהגיע לפנימייה על תנאי. פואד ורחמים, חבריו של אביו, ממררים את חייו. דוידי מתאהב באילנה והם נעשים זוג אך נפרדים בגלל איומים מצד פואד ורחמים. בסוף העונה, האליפים מוציאים לפועל תוכנית ללכידת פואד ורחמים. התוכנית מצליחה תוך כדי מסיבת הסיום, שבה הדלידים עוזרים להם.
עלילה > עונה 2 (בטיחים)

העונה השנייה מתחילה בכך שצלמי פפראצי מצלמים את התלמידים בגנות לחדשות, מפני שרוני, בנו של ראש הממשלה, לומד שם. לגנות מגיעים שלושה תלמידים חדשים, שירי, קטי ורמי (ברמן) (נועה פרידמן, אינה בקלמן ויהלי סער). שירי מתנכלת לדוידי, שמנסה להתקרב אליה. רוני ואילנה מתמודדים עם קשיים בחברות שלהם, ואילו רוני מכיר אליפית וגורם לאילנה לקנא. דינר ממשיך בתעלוליו. בפרק 99 הוא מתנשק עם אילנה, אך בהמשך מתגלה שהוא ניהל איתה מערכת יחסים רק כדי לנצל אותה לצרכיו האישיים. בין דוידי לשירי מתרקמות האהבות הקטנות, קטי וקטנצ'יק (שאולי), נעשים בני זוג, ואילו ברמן, שקוע באהבתו אל שירי. סמדר, סגנית המנהלת החדשה, היא אישה קפדנית ונוקשה, שבהמשך הורסת את גנות, מגרשת את חנה מניהול גנות, ומשתלטת על משרת המנהלת. היא מעיפה את המדריכים וממנה את שכבת הדלידים ושכבת הבטיחים להיות מדריכים. היא טוענת בפני התלמידים שצריך לסגור את גנות, בעוד היא מתכננת להפוך את גנות לבית ספר פרטי, בו ילדי מפורסמים יילמדו. שכבת הבטיחים מתגייסת לפעולה ועוזרת להחזיר את חנה לתפקיד המנהלת ולהחזיר לגנות את מעמדו כבית ספר חקלאי. לבסוף, הכל חוזר למקומו בשלום.
עלילה > עונה 3 (דלידים)

בשנתם האחרונה החבורה הופכת לדלידית ומתרגשת להתחיל את שנת הלימודים האחרונה שלה בגנות. לגנות מצטרפים תלמידים חדשים, האליפים, וביניהם נועם. נועם היא בת לעד מדינה, שמאוימת על ידי ״האיגואנה״ שמחפש אחריה כדי לתפוס אותה ולסחוט את אביה על מנת שלא יעיד כנגדו. כדי שהאיגואנה לא יצליח לאתר אותה, נועם נרשמה לגנות בזהות בדויה של בן.
הדליתים מנסים להיות ה"סלבדורים" של גנות, אלא שהאליפים החדשים שומעים על ההיסטוריה של מלחמות הדלידים באליפים והם מקדימים תרופה למכה. האליפים מגלים שהסיבה לריב הגדול בין האליפים לדלידים היא שבשנתה הראשונה של חנה כמנהלת, דליד גנב וקרע את דגל גנות, שמקומו מאז לא נודע. האליפים והדלידים מתחרים ביניהם במציאת הדגל. צחי, הקבלן שעושה שיפוצים בגנות, הוא האדם שגנב בעבר הדגל וגם הוא מנסה למצוא אותו. לאחר שהדלידים מוצאים את הדגל, נועם גונבת אותו מרוני והאליפים מגלים בו מפה המסבירה כיצד להגיע לאוצר עתיק בעל ערך שנמצא באתר הבנייה בגנות. צחי הקבלן מעוניין למצוא את האוצר ולנקום במנהלת בית הספר חנה על כך שסילקה אותו בעבר מהלימודים. האליפים מוצאים את המפה ומתחילים לחפש אחר האוצר, אולם צחי הקבלן מתנכל להם במטרה להשיג את מפת האוצר ואף מאיים עליהם. חנה, מנהלת גנות, מתווכחת עם צחי על מזימותיו ואיומיו כלפי האליפים. בתום הוויכוח צחי דוחף את חנה באתר הבנייה. לאחר שצחי מצא את מפת האוצר, חנה מתעוררת עם בעיית זיכרון לטווח קצר.
במרכז הפרק האחרון של העונה עומדות חגיגות 60 שנים להיווסדה של גנות. מתברר שהאוצר היה בולים עתיקים מימי קום המדינה, שהיו על המכתבים של חנה. הבולים יצאו במהדורה ישנה ולכן שווים המון. האיגואנה מצליח לאתר את נועם ומגיע לגנות, אבל הוא נתפס. צחי הקבלן מנסה לפוצץ את הסליק ובכך לחבל באירוע החגיגי, אך אמיר מצליח לנטרל את הפצצה. הסדרה מסתיימת בריקוד משותף של הדלידים והאליפים על במת האירוע. לאחר כתוביות הסיום נראה שחנה מביאה קציצות לצחי, שכעת נמצא במעצר.
הדמויות > חניכים אחרים > דלידים

אמוץ (עידו ברטל) (עונה 1–2): דליד. מנהיג הדלידים, ילד טוב ירושלים מול חנה, מתחרה עם משה דינר על תפקיד הנהגת הדלידים. בעונה השנייה הופך להיות מדריך ומתאהב בעדן. לקראת סוף העונה השנייה פוטר על ידי סמדר אך לבסוף חזר לאחר שהיא נעצרה. הוא ועדן זוג (לפי העונה השנייה).
משה דינר (מקס אולארצ'יק) (עונה 1–2): דליד. אכזרי, עוקצני, אלים, אשר שונא אליפים. בעונה הראשונה עושה כל מה שאמוץ מורה לו לעשות, אך מורד בו מאחורי גבו. שונא את אמוץ ובעיקר מקנא בו. לקראת סוף העונה הראשונה התחזה לפסיכולוג וחנה מגלה זאת ומענישה את כל הדלידים, ולבסוף האמת מתגלה וחנה מענישה רק אותו, ומשאירה אותו שנה. מתאהב בדנה, אך היא לא מעוניינת בקשר עמו. בעונה השנייה נהיה בן זוגה של אילנה, אך אילנה נפרדת ממנו משום שהעביר מידע לסמדר. בסוף העונה, הוא עוזר לבטיחים להעיף את סמדר.
ירון צימבל (צימבל) (ניר אבראשי) (עונה 1, אורח בעונות 2–3): דליד שאופיו בטיפשותו. אחיו הגדול של גדי וחבר טוב של דינר. עושה כל מה שדינר מורה לו לעשות. בעונה השנייה נופל ממלגזה ונפצע קשה. בעונה השלישית עוזר לגדי להתאמן לסיירת.
קארין (הדס מורנו) (עונה 1): דלידית. בעלת ביטחון עצמי שופע ודורסנית. מאוהבת באמוץ, אך הוא לא מבין שהיא מאוהבת בו.
דנה (יערה פלציג) (עונה 1): דלידית. חסרת ביטחון, ומצבי הרוח שלה משתנים מהר מאוד. טובה בפיזיקה. דינר מאוהב בה, אך היא לא מעוניינת בקשר עמו. מתאהבת במיכה ונעשית בת זוגו. בעונה השנייה מסופר שהתגייסה לצבא ולכן היא ומיכה נפרדו.
יגאל (גיא כהן) (עונה 2): דליד וחבר טוב של דינר. קצת טיפש ועושה כל מה שדינר אומר לו.
הדמויות > חניכים אחרים > אליפים עונות 2–3

מיכל (שירה נאור) (עונה 2): אליפית, הייתה מאוהבת ברוני בתחילת העונה השנייה, עשתה לאילנה חיים קשים וגרמה לה לקנא. בסוף העונה הייתה בת זוגו של גדי. הזוג נפרד בחופש הגדול באותה שנה.
סיוון (רוני גורנשטיין) (עונה 2): אליפית, חברתה הטובה של מיכל. היא ומיכה מאוהבים ונהפכים במהלך העונה השנייה לבני זוג, ובזכות החוכמה שלה עזרה למיכה לעבור את מבחן התאוריה לטרקטורונים. היא ומיכה ניסו לשדך בין מיכל וגדי. הזוג נפרד בחופש הגדול באותה שנה.
נועם (תותי ניניו) (עונה 3): נערה דורסנית, מפוזרת, ופזיזת מחשבה (לרוב יתר על המידה), נוהגת לחשוב שכולם נגדה, ובך מסבכת את העניינים לא פעם. מגיעה לגנות במטרה לברוח מהאנשים אשר רודפים אחריה, ובעקבות כך מתחזה לבן. גנבה את הדגל מרוני. החלה מלחמת אליפים-דלידים רק מפני ששמעה את רוני מלכלך על אבא שלה. הפכה לבת זוגו של רוני. חברתם הטובה של מזי וספוטניק. לאחר שהיא ורוני הבינו שהם לא מתאימים, נפרדו.
מזי (עופרי קציר) (עונה 3): נערה מפונקת, ילדותית, תלותית, חכמה וחריפה. אחיינית של ריבה. חלק מהשלישייה של נועם וספוטניק. ספוטניק מאוהב בה, אך היא לא מבינה את זה ולבסוף מגלה זאת ומסרבת להיות בת זוגו של ספוטניק. בפרק האחרון אומר לו שהיא תצא איתו אם הם יצליחו לצאת בחיים מהסליק.
אמיר (ספוטניק) (גלעד מן) (עונה 3): נער טוב ירושלים, ילד של אמא, חסר ביטחון ופחדן, חבר טוב של מזי ונועם. מאוהב במזי, אך היא לא מבינה את זה ולבסוף מזי מגלה זאת ומסרבת להיות בת זוגו, והוא נפגע מזה. בפרק האחרון נרמז לנו על תחילת קשר בין השניים. אמיר וחנה הם היחידים שגילו מה הוא האוצר האמיתי של גנות. ברגע האחרון אמיר בודק את תחושותיו וחנה קורצת לו ומאשרת לו שזה נכון.
הדמויות > הנהלה

חנה (איילת מרגלית): מנהלת גנות כבר 40 שנה. בשנות ה-70 לחייה. אין לה משפחה משלה וכל חייה מוקדשים לפנימייה. בעונה השנייה מתפטרת מתפקידה לאחר שהופללה על ידי סמדר, ובפרק האחרון של העונה השנייה מגלה על כך וחוזרת להיות המנהלת של הפנימייה ובנוסף לכך גם מפטרת את סמדר. בעונה השלישית צחי מפיל אותה מהמדרגות באתר בנייה, לאחר שחוזרת מהבית חולים היא מאבדת את זכרונה אך הוא חוזר לה והיא מגלה לצחי שהמכתבים הם האוצר. לבסוף מאשרת לאמיר שהבולים שעל המכתבים שווים המון כסף.
פיני (קובי מחט) (עונה 1–2): מדריך האליפים. זוהי שנתו הראשונה בפנימייה. פיני קפדן, בעל משמעת גבוהה והוא יד ימינה של חנה עד שהיא מפטרת אותו אך חוזרת בה בגלל שביתה שעשו האליפים למענו. בעונה השנייה אחראי מדריכים עד שסמדר מפטרת אותו וחוזר עם פיטוריה של סמדר.
שמוליק (אורי זלצמן) (עונה 1–2): בעונה הראשונה הוא מדריך. בן 18 בשנת שירות, ואחראי על גידול הירקות האורגני. הדס התאהבה בו והוא בה על אף שחנה לא מסכימה על הקשר ביניהם וגורמת לו להתפטר. בעונה השנייה, שמוליק נכנס לכלא על כך שהוא לא נעל את הנשק שלו בשני מנעולים (מה שקרה לבסוף הוא שברמן נפצע בזרוע).
ריבה (אסתי זקהיים): הטבחית של גנות. דמות אימהית וחמה. נוהגת לתאר דברים ומצבים בעזרת אוכל לעיתים תכופות. בעונה השנייה משתפת פעולה עם הבטיחים כדי לעצור את סמדר. דודה של מזי.
אמוץ (עידו ברטל) (עונה 1–2): בעונה הראשונה הוא מנהיג הדלידים האכזר, ויושב ראש מועצת תלמידים. עושה רושם של בחור טוב, אחראי וישר, אך הוא בעצם המוח שמאחורי ההתעללויות. במהלך הסדרה הוא משתנה והופך לאחראי יותר. בעונה השנייה הוא מדריך בגנות, ומפוטר על ידי סמדר, על כך שהביע את דעתו על התפטרותו של פיני. בעונה השנייה מתאהב בעדן והפך לבן זוגה. יריב של דינר.
עדן (רוני דואני) (עונה 2–3): בעונה השנייה זו שנתה הראשונה של עדן כמדריכה והיא מצליחה לעשות כמעט את כל הטעויות האפשריות למעט דבר אחד – להתאהב באמוץ, ולהפוך להיות בת זוגו. בעונה השנייה היא המדריכה של הבטיחים ובעונה השלישית היא המדריכה של האליפים.
מייק (שון מונגוזה) (עונה 3): הגיע מגאנה, בן 17, בא לעבוד אצל יצחק באתר הבנייה ובמקום זה מעביד אותו (כאשר אומר לו שמחר תגיע משכורתו, אך דבר זה אינו קורה) במטרה למצוא את הדגל של גנות. מייק היה עובד לא חוקי, ובזכות החבורה, חנה הסדירה את מעמדו והוא עבר לנהל את גן הירק.
הדמויות > דמויות משניות > הרעים

פואד ורחמים (מתי אטלס ויגאל עדיקא) (עונה 1): פושעים מהשכונה של דוידי, סוחטים את דוידי שעבד אצלם בעבר והוא נענה לבקשותיהם מכיוון שהם איימו להחזיר את אבא שלו לפשעים. אך נתפסים בכך שהופללו על ידי דוידי שהם גנבו כסף מגנות.
"איגואנה" (שמוליק כהן) (עונה 3): איש מהעולם התחתון שאביה של נועם הסתבך איתו ורוצה לפגוע באביה
סמדר פרישמן (אורנה פיטוסי) (עונה 2): סגנית המנהלת החדשה, עושה הכל כדי להשלים את מזימתה – להעיף את חנה ולהפוך את גנות לפנימייה לעשירים בלבד. דבר אחד היא לא לקחה בחשבון במזימה שלה, את שכבת הבטיחים. משליטה סדר חדש בגנות ובו מחליטה על חולצות בית ספר תואמות ומשחקת ברוני ובדינר, להם היא מעניקה תפקידים בעלי סמכויות של מדריכים ומנצלת זאת לטובתה. דוידי, ברמן, שירי ואילנה הקימו מחתרת שמטרתה להדיח אותה מההנהלה.
יצחק ברזילאי (צחי בר) (אבי גרייניק) (עונה 3): קבלן שעורך שיפוצים בגנות. מתחזה לאיש בשם צחי בר, ולמרות זאת חנה מגלה על זהותו. התלמיד היחיד שאי פעם סולק מגנות מכיוון שגנב את דגל גנות מידי האליפים כאשר היה דליד. הפיל את חנה מהפיגומים וגרם כמעט שהתפוצץ הסליק בתור נקמה על כך שלא הבין מה הוא האוצר האמיתי של גנות. בסוף העונה נעצר.
הדמויות > דמויות נוספות

רמי (אליעד נחום) (עונה 1): בטיח. באמצע העונה נבחר להיות יושב ראש מועצת התלמידים של גנות לאחר שרוני פורש מהתפקיד. מתאהב בניץ אך היא לא מעוניינת בקשר עמו. בעונה 2 מסופר שעבר לפנימיה אחרת.
אברהם מצגר (שמיל בן ארי) (עונה 1): ראש הממשלה. אבא של רוני. ביחסים גרועים איתו בעקבות מות אמו. מאז התחתן עם מישהי חדשה בשם דבורה. ניתן להבין שנולדה לו בת בין העונה הראשונה לשנייה.
דבורה מצגר (רמה מסינגר): אשתו החדשה של ראש הממשלה (אביו של רוני).דבורה מנסה להתקרב לרוני אך לא מצליחה, בסוף העונה הראשונה מתגלה שהיא בהריון.
ברוך צימבל (גיל פרנק) (עונה 2): אביו של גדי וצימבל, מכה אותם כשהם עושים בעיות. לאחר שגדי מאיר את תשומת לבו הוא מחליט ללכת לטיפול כדי לשלוט בעצבים שלו.
אבא של נועם (ישי גולן) (עונה 3): אבא של נועם, עד מדינה והגורם לבריחתה לגנות.
יניב כהן (יעקב זדה דניאל) (עונה 3): חבר של אבא של נועם.
תמי/ירדן ישראלי (שחר ביטון) (עונה 2): בת דודתו של שאולי, מתחזת לחברה שלו בשביל שהבטיחים לא יצחקו עליו.
קלוד לביא (אלדר ברנטמן) (עונה 2): החבר הצרפתי של ניץ שבא איתה לביקור בגנות היישר מצרפת.
שמעון כהן (גרא סנדלר) (עונה 1): יושב בכלא, אבא של דוידי. נכנס לכלא כי הוא הופלל על ידי פואד ורחמים. לאחר שיצא מהכלא פואד ורחמים מכריחים אותו לשוב לפשעים אך דוידי עוצר זאת.
יעקוב הורטוגו (מורדי גרשון) (עונה 2): אבא של אילנה.
טלי תכלת (שירה קצנלנבוגן) (עונה 1–2): עיתונאית שבאה לגנות.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 60 | 60 | 23 בינואר 2011 | 6 ביוני 2011 |
|  | 2 | 60 | 60 | 12 בפברואר 2012 | 25 ביוני 2012 |
|  | 3 | 60 | 60 | 13 בינואר 2013 | 5 באוגוסט 2013 |
דברים נוספים > אליפים החוויה הדיגיטלית

בינואר 2012, עם עליית העונה השנייה של הסדרה, עלתה גם אפליקציה בשם אליפים – החוויה הדיגיטלית, שזכתה במקום שלישי בתחרות העולמית PromaxBDA, בקטגוריית Interactive Promotion. האפליקציה מכילה בין השאר את הספר אליפים במהדורה דיגיטלית, בתוספת סרטוני וידאו מהסדרה.
דברים נוספים > הספר

בשנת 1982 יצא הרומן אליפים, מאת אסתר שטרייט-וורצל, שמתאים אך ורק לגילאי 16, בעוד שהסדרה לגילאי 8. הספר הוא בעל 402 עמודים, והיווה בסיס לאירועי השנה הראשונה. הסדרה אמורה הייתה להיות רק עונה 1, אך בעקבות ההצלחה, החליטו להמציא עוד 2 עונות. הספר היה הצלחה מרבית ועד היום נמכר, בעוד שהסדרה עדיין משודרת בערוץ הילדים, בעקבות הצלחתה.
דברים נוספים > ההצגה

הספר עובד להצגת ילדים ונוער, שם אומרים ומציגים בערך את כל עלילת הספר. ההצגה עלתה בשנת 2005.
ראו גם

אליפים
הערות שוליים

1 2 3  כל עונה היא שני חלקים: כל חלק 30 פרקים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2011 – חסמבה דור 3 | פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה – תוכנית ילדים ונוער  2012 – אליפים | הבא: 2013 – החממה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2010: הפיג'מות | טקס נבחרי הילדים – סדרת השנה   2011: אליפים  | הבא: 2012–2016: גאליס |
מוחמד

ערך זה עוסק במייסד האסלאם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

"מוחמד, שליח האלוהים" – רישום על שערי מסגד הנביא באל-מדינה
 לידה:  570 בקירוב מכה, חצי האי ערב
 פטירה:  8 ביוני 632 אל-מדינה, חצי האי ערב 
 מקום קבורה:  הכיפה הירוקה במסגד הנביא, מדינה, ערב הסעודית
 בן או בת זוג:  ח'דיג'ה (595–619) אום סלמה (629–632) זינב בנת חוזימה (625–627) רמלה בנת אבי סופיאן (628–632) ריחאנה בת זיד (629–631) מאריה אל-קבטיה (630–632) צפיה (629–632) עאישה (619–632) סודה בנת זמעה (619–632) זינב בנת ג'חש (627–632) חפסה בנת עומר (624–632) ג'וויריה בנת אל-חארת' (628–632) מימונה בנת אל-חארת' (630–632) 
 
מוחמד בן עבדאללה בן עבד אל-מוטלב, הידוע כמֻחַמַּד (בערבית: مُحَمَّد, ‏האזנהקובץ:Ar-muhammad.ogg‏Ⓘ‏, 570 בערך – 8 ביוני 632) היה מנהיג חברתי, דתי ופוליטי ערבי שייסד את דת האסלאם. נחשב במסורת המוסלמית לאחרון ולחשוב ביותר מבין הנביאים; תורתו ומנהגיו משמשים יחד עם הקוראן לבסיס האמונה האסלאמית.
מוחמד נולד בסביבות שנת 570 בעיר מכה שבחצי האי ערב (כיום בערב הסעודית) לעבדאללה בן עבד אל-מטלב ולאשתו אמינה בנת והב. אביו מת כמה חודשים לפני לידתו, ואמו מתה כשהיה בן שש. מוחמד היתום חונך על ידי סבו, עבד אל-מוטלב אבן האשם ודודו אבו טאלב. מוחמד נהג להתבודד במערה בהר ג'בל א-נור ולהתפלל במשך ימים רצופים. בשנת 610, כשהיה בן 40, מוחמד סיפר שעבר התגלות מהמלאך גבריאל, לפיה דרך החיים הראויה היא התמסרות לאל היחיד. מוחמד החל להפיץ את משנתו במכה, אך הוא ומאמיניו נרדפו בשל אמונתם ונאלצו להגר בשנת 622 לעיר יַתְ'רִבּ, שנודעה לימים בשם אל-מדינה. בדצמבר 629 מוחמד אסף צבא של 10,000 מאמינים, יצא בראשו למכה וכבש אותה. בשנת 632 מוחמד חלה ומת. בשעת מותו רוב תושבי חצי האי ערב כבר המירו את דתם לתורתו של מוחמד – האסלאם.
מוחמד ליד הכעבה. על פי השריעה, בכל ציור של קדוש מוסלמי חייבים להתקיים שני תנאים: 1. לא יהיה דיוקן לפניו 2. ראשו, או כולו, יהיה עטוף בלהבת אש, או אור.
המקורות על חייו של מוחמד ואמינותם

המסורת המוסלמית היא המקור העיקרי לעדויות על חייו של מוחמד. אורח חייו של מוחמד נחשב באסלאם כדגם לאורח החיים הראוי למוסלמי מאמין, ועל כן עשו חכמי ההלכה המוסלמיים מאמץ רב לקבץ מסורות על אורח חייו של מוחמד ולבדוק את אמינותן. המסורות האלה הן ענף מיוחד במסגרת ספרות החדית', והן מכונות א-(ל)סירה א-(ל)נַבַּוויה (السِّيرة النَّبَويّة) – קורות הנביא. במסגרת חקר ההיסטוריה של האסלאם, ערכן של העדויות האלה שנוי במחלוקת. חכמי ההלכה המוסלמיים בדקו את אמינות המסורות על-פי שלשלת המוסרים שלהן (אסנאד إِسْنَاد). על-פי ההנחה שמסורת על חייו של הנביא עברה מדור לדור, כל מוסר בשלשלת צריך להיות צעיר מן המוסר שבא לפניו, וכן צריכה להתקיים אפשרות שהשניים נפגשו.
היסטוריונים של האסלאם פיתחו שיטה משלהם לבדיקת אמינות המסורות שמתבססת על עקרונות פילולוגיים, על השוואות למקורות מחוץ למסורת המוסלמית, ועל ההנחה שחלק משלשלות המוסרים "תוקנו" או נכתבו באופן מלאכותי כדי לתת גושפנקה למסורות נפוצה או כדי לקדם חידושים הלכתיים. לפיכך, מסורת שנחשבת אמינה בהלכה המוסלמית יכולה להיחשב בלתי-אמינה בקרב ההיסטוריונים של האסלאם, ולהפך. כיוון שאין כמעט מקורות היסטוריים חיצוניים שאפשר להשוות את א-סירה א-נבוויה אליהן, ולאור העובדה שהמסורות הועלו על הכתב כמה דורות לאחר מותו של מוחמד, יש חוקרים הטוענים שאי אפשר בכלל לקבוע את מידת אמינותן ולפיכך אין טעם להשתמש בהן במחקר ההיסטורי.
הביוגרפיה הקדומה ביותר של מוחמד שנמצאת בידינו, היא של אבן אסחאק (מת בשנת 767). גרסת הספר הנמצאת בידינו היא ככל הנראה תקציר של ספר "היסטוריה עולמית", שנערך על ידי אבן השאם (מת בשנת 833). ביוגרפים קדומים נוספים הם אל-ואקדי ואבן סעד (מת בשנת 845). בכתביו של ההיסטוריון טברי נמצא חומר שאינו נמצא באף מקור קדום אחר.
הכרוניקה הלא–אסלאמית הקדומה ביותר שהזכירה את מוחמד נכתבה בידי היסטוריון סורי אנונימי בשנת 640 בערך. הטקסט מתאר את ניצחון המוסלמים על הביזנטים בעזה בשנת 634, ומציין כי הערבים מאמינים במוחמד ("מחמט").
תולדות חייו של מוחמד בהתבסס על המסורת המוסלמית

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: משלב לא אנציקלופדי.