stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביר אל-מכסור
התיישבות בני ערב אל-חוג'יראת בכפר

ערב אל-חוג'יראת היה שבט של בדואים נודדים ששכן באזור "תל אל שומאם" בעמק יזרעאל בין השנים 1790–1870. בתחילת המאה ה-19 נדדו בני השבט לאזור שכונה "אל ד'הרה", שטח שנמצא כיום במועצה אזורית משגב. בני השבט בחרו שלא לרשום את בעלותם על הקרקע בימי שליטתה של האימפריה העות'מאנית בארץ ישראל על מנת שלא יחויבו בשירות צבאי, כפי שהיה נהוג באותם ימים.
בסוף שנת 1906 נדדו לאזור שנקרא כיום "ביר אל-מכסור", והוא מאכלס את בני השבט עד ימינו.
שבט אל-חוג'ירת נחשב לאחר מגדולי השבטים הבדואים בצפון הארץ. ריכוזי השבט הם בעיקר בכפר ביר אל-מכסור, מספר מועט מבני השבט שוכן בכפר דמיידה, חלקם מחזיקים עדיין בשטחים באזור "אל ד'הרה", וחלק מבני השבט מתגורר בשכונה הבדואית בשפרעם, שכונת "עוסמאן".
בני שבט אל חוג'יראת היו מראשוני המתנדבים לצה"ל וזרועות הביטחון, ואף היו בברית אחים עוד בימי היישוב היהודי עם שכניהם היהודים ותרמו רבות להגנת היישוב. לאורך השנים הלך וגדל מספר המתגייסים לצה"ל, ורבים מהם נפלו במהלך שירותם.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים בביר אל-מכסור 10,473 תושבים (מקום 174 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.0%‏.   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 62.9%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,459 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף יולי 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  חללי היישוב ביר אל-מכסור, באתר יזכור
↑  פרופיל ביר אל-מכסור באתר הלמ"ס
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465872405171  VIAF: 316601407   WorldCat (עם VIAF): 316601407
ג'ני קסאנבויד

ג'ני קסאנבויד (באנגלית: Janee Kassanavoid; נולדה ב-19 בינואר 1995) היא אתלטית אמריקאית, זוכת מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) ביידוי פטיש.
ביוגרפיה > 2022

ב-30 באפריל 2022 בתחרות שנערכה בטוסון, אריזונה שבארצות הברית קבעה קסאנבויד שיא אישי של 78.00 מטר ביידוי פטיש.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בחודש יולי 2022 ביוג'ין שבארצות הברית זכתה קסאנבויד במדליית ארד ביידוי פטיש עם תוצאה של 74.86 מטר, אחרי ברוק אנדרסן מארצות הברית שזכתה במדליית זהב (78.96 מטר) וקמרין רוג'רס מקנדה שזכתה במדליית כסף (75.52 מטר).
ברכת כהנים בכותל המערבי

ברכת כהנים ברחבת הכותל המערבי, סוכות ה'תשע"ה
מעמד ברכת כהנים בכותל בחול המועד סוכות תשס"ט
מעמד ברכת כהנים המוני בכותל המערבי הוא מנהג שמונהג מאז שנת תשל"א (1970) ומתקיים פעמיים בשנה - בחול המועד של חג הסוכות ושל חג הפסח. הוגה ויוזם המנהג הוא הרב מנחם מנדל גפנר.
התפתחות המנהג

הרעיון לעריכת טקס מעמד המוני של ברכת כהנים בכותל המערבי נהגה על ידי הרב ר מנחם מנדל גפנר בקיץ תש"ל (1970), בעקבות אירועים ביטחוניים קשים שאירעו בישראל. הוא קיבל את הסכמת רבו האדמו"ר מויז'ניץ רבי חיים מאיר הגר, האדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר והרב יעקב ישראל קניבסקי.
המעמד הראשון תוכנן לתאריך א' באב של אותה שנה. יום זה נחשב בעל סגולה מיוחדת, בשל היותו יום פטירת אהרן הכהן, שהוא תאריך הפטירה היחיד המוזכר בתורה. אולם זמן קצר קודם לכן חלה הרב מנחם מנדל גפנר והדבר לא יצא לפועל ונדחה למועד אחר.
המועד הבא נקבע ליום שלישי ג' בכסלו תשל"א, שגם הוא נחשב לתאריך בעל סגולה מיוחדת, בשל היותו היום השלישי בשבוע ביום השלישי של החודש השלישי. הפרסום היה מינימלי וכלל מודעה קטנה ביומון "המודיע", שהיה אז היומון החרדי היחיד, וכן מעט מודעות רחוב.
במעמד הראשון שנקבע לשבע בבוקר נכחו אלפי יהודים. לפני התפילה נשא הרב ר מנחם מנדל גפנר דברי התעוררות בפני הנוכחים. כשהגיע שליח הציבור בחזרת הש"ץ לברכת כהנים, התפרסו מאות כהנים לאורך אבני הכותל ובירכו את המוני המתפללים. הרב מאיר יהודה גץ, רב הכותל, הקריא ברמקול את מילות הברכה עליהם חזרו הכהנים. מעמד נוסף של ברכת כהנים התקיים לאחר קרוב לחודשיים בערב ראש חודש שבט.
בין השנים תשל"א - תשל"ח (1970–1978) נערך מעמד ברכת הכהנים ההמונית בכותל המערבי חמש פעמים בשנה: בחול המועד של סוכות ופסח, באחד מימי השבוע שלאחר חג השבועות, בראש חודש אב ובאחד מימי החנוכה. משנת תשל"ח ואילך הוחלט לקיים את המעמד פעמיים בשנה: בחול המועד של סוכות ושל פסח.
במשך שנים היה הרב ר מנדל גפנר הרוח החיה בעריכת המעמדות ההמוניים של ברכת הכהנים בכותל המערבי. הוא קיבל מכתבי תודה רבים ובהם גם סיפורים אישיים על ישועות של אנשים שהשתתפו במעמד. הרב ר מנחם מנדל גפנר נפטר בי"ח בטבת תשמ"ח. בצוואתו התייחס למנהג שיזם, ואת דבריו חתם: "וגם הברכת כהנים בעזרת ה' יתברך יימשך עד ביאת הגואל צדק, ויהי ברכת ה' עליכם, אמן כן יהי רצון".
עם השנים גבר מספר המשתתפים במעמד הדו-שנתי של ברכת הכהנים בכותל המערבי, ונוכחים בו עשרות אלפי איש. המשטרה נערכת למניעת התפרעויות ויידויי אבנים של מוסלמים מהר הבית ופורסת באזור אלפי שוטרים. לאחר התפילה נערכת קבלת פני העולים לרגל על ידי הרבנים הראשיים לישראל ורב הכותל.
המעמד נערך בסיוע הקרן למורשת הכותל המערבי.
מקורות וסיבת המנהג

בתורה נאמר אחרי הציווי על ברכת כהנים "ואני אברכם", כלומר שברכת כהנים נעשית על ידי הקדוש ברוך הוא, ולכן ניתן משקל רב לברכה זו. בספר דברי הימים כתוב שברכת הכהנים מתקבלת בשמים:”וַיָּקֻמוּ הַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם וַיְבָרֲכוּ אֶת הָעָם וַיִּשָּׁמַע בְּקוֹלָם וַתָּבוֹא תְפִלָּתָם לִמְעוֹן קָדְשׁוֹ לַשָּׁמָיִם”.
בספר הרקח (פרשת תצווה) לרבי אלעזר מוורמייזא מובא:"אם היו שלוש מאות כהנים עומדים בהר הזיתים והיו אומרים ברכת כהנים, היה בא המשיח".
בספר חסידים (דפוס ברלין, סימן תר"ל) מסופר שרב האי גאון אמר לתלמידו שאליהו הנביא אמר לו שאם יקיפו הכהנים את הר הזיתים יבוא המשיח. על סיפור זה של רב האי גאון הועלו פקפוקים.
כיוון שלכהנים אסור לעלות להר הזיתים המלא בקברים, הועתק המנהג לכותל המערבי.
מקור
לקריאה נוספת

ברוך גפנר, ברכת כהנים - קונטרס ברכות הכהנים ההמוניות על ידי הכותל המערבי, תשל"ב
ברוך גפנר, עולמו של חסיד - מסכת חייו של הרב מנחם מנדל גפנר, תשס"א
הערות שוליים

↑  מצלמות הכותל, באתר הכותל המערבי, ירושלים
↑  יהושע ביצור, הכהנים ברכו "וישם לך שלום" וצוות הטלוויזיה ספג מהלומות, מעריב, 2 בדצמבר 1970
↑  אלפי אנשים הצטופפו (תמונה), דבר, 27 בינואר 1971
↑  100 כהנים ברכו ליד הכותל, מעריב, 25 ביולי 1971
ברברה מפורטוגל

ברברה מפורטוגל (פורטוגזית: Maria Bárbara de Bragança, Rainha de Espanha; ‏4 בדצמבר 1711 - 27 באוגוסט 1758), הייתה בתו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ואשתו של פרננדו השישי, מלך ספרד.
ביוגרפיה

ברברה נולדה בליסבון ב-4 בדצמבר 1711, לז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג. מכיוון שהוריה היו נשואים כמעט 3 שנים ללא ילדים, הבטיח אביה שלאחר שייוולד לו ילד יבנה מנזר חדש, ואכן לאחר לידתה הוא בנה את מנזר מאפרה. ברברה קיבלה חינוך מעולה, ואף הייתה מוזיקאית מוכשרת.
בשנת 1729 התחתנה ברברה עם האינפנטה פרננדו מספרד, בעוד אחיה האינפנטה ז'וזה מפורטוגל התחתן עם אחותו של פרננדו - מריאנה ויקטוריה מספרד. נישואי הזוג היו מוצלחים, ופרננדו נהג להתייעץ עמה רבות עד כדי כך שלאחר שעלה לשלטון אמרו שברברה ירשה את חמותה אליזבטה פארנזה, הרבה יותר מאשר ירש פרננדו את אביו פליפה החמישי, מלך ספרד.
בשנת 1746 מת חמיה פליפה החמישי, מלך ספרד, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרננדו השישי, מלך ספרד. בניגוד לחמותה ברברה לא נהגה להתערב בענייני השלטון, ומדיניותה התמקדה בעיקר ביחסים ידידותיים בין ספרד לפורטוגל, אולם בשנת 1754 השתתפה בהדחתו של המרקיז אנסנאדה מהממשלה.
ברברה סבלה מאסתמה ומעודף משקל, וב-27 באוגוסט 1758 מתה בארנחואס ללא ילדים, וכעבור שנה מת גם בעלה פרננדו השישי, מלך ספרד.
ג'רי מאליגן

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1927 ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  20 בינואר 1996 (בגיל 68) דריאן, קונטיקט, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'רלד ג'וזף מאליגן
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1946–1996 (כ־50 שנה)
 מקום לימודים:  תיכון ווסט פילדלפיה 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין, מעבד מוזיקלי
 סוגה:  ג'אז, קול ג'אז, פוסט-בופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון, פסנתר
 חברת תקליטים:  Pacific Jazz Records 
 שיתופי פעולה בולטים:  צ'ט בייקר, מיילס דייוויס, גיל אוונס, לי קוניץ, דייב ברובק, סטן קנטון
 בן או בת זוג:  ג'ודי הולידיי 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי  היכל התהילה של הג'אז האמריקאי 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'רי מאליגן (באנגלית: Gerry Mulligan;‏ 6 באפריל 1927 – 20 בינואר 1996) נחשב לגדול נגני סקסופון הבריטון בכל הזמנים. סקסופון הבריטון נחשב במחצית הראשונה של המאה ה-20 לכלי הנשיפה ממתכת ה"כבד" ביותר, בעוד ששאר הסקסופונים הנפוצים (קרי הסופרן, האלט והטנור) שימשו הן לסולואים והן לליווי, הבריטון שימש ככלי לליווי בלבד. הסקספוניסט הראשון שנהג בכלי זה כבכל שאר הסקסופונים היה הארי קרני, אך מאליגן היה הראשון לבנות קריירה (מרשימה) בשימוש בסקסופון הבריטון ככלי ראשי.
שנים ראשונות ותחילת הקריירה

ג'רי מאליגן נולד בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית ב-6 באפריל 1927 ובצעירותו עברה משפחתו בין ערים שונות בארצות הברית בעקבות עבודתו של אביו. בגיל 14, בזמן שמשפחתו התגוררה בפנסילבניה החל לנגן בקלרינט ובסקסופון ולעבוד כמעבד מוזיקלי. ב-1946 הצטרף מאליגן לביג בנד של ג'ין קרופה כמעבד מוזיקלי ומאוחר יותר הצטרף כמעבד ונגן כלי נשיפה ללהקתו של קלוד ת'ורנהיל, בתקופה זו גם הפך לשותפו לדירה של המעבד המוזיקלי גיל אוונס.
עם מיילס דייוויס

בספטמבר 1948 הצטרף מאליגן לתשיעייה שהוביל החצוצרן מיילס דייוויס וכללה גם את ג'ון לואיס (פסנתר), לי קוניץ (סקסופון אלט), מייק זוורין (טרומבון), ג'וניור קולינס (קרן יער), ביל בארבר (טובה), אל מק'קיבון (בס) ומקס רואץ' (תופים). ההרכב הופיע פעמים ספורות בלבד, אך בשנתיים לאחר הקמתו הקליט (בשינויים פרסונליים שונים, כאשר רק דייוויס, מאליגן, קוניץ ובארבר משתתפים בכל הקטעים) 12 קטעים שאוגדו מאוחר יותר על ידי חברת קפיטול לתקליט Birth of the Cool (אנ'), הנחשב לאחד התקליטים המשפיעים ביותר על התפתחות הג'אז ולאחת מאבני היסוד של הקול ג'אז.
תחילת שנות ה-50 והרביעייה עם צ'אט בייקר

ב-1951 הקליט מאליגן את אלבומו הראשון כמוביל, שהושפע מסגנונו של לסטר יאנג וב-1952, בחיפושיו אחר הזדמנויות חדשות, עבר מאליגן ללוס אנג'לס והצטרף כמעבד ללהקתו של סטן קנטון. באותה תקופה ניגן מאליגן במועדון בלוס אנג'לס שם פגש את החצוצרן צ'ט בייקר והשניים הקימו רביעייה נטולת פסנתר (הרכב לא אופייני באותן שנים) יחד עם הבסיסט בוב וויטלוק והמתופף צ'יקו המילטון. בשנת 1952 הם הוציאו אלבום שכלל גם "Bernie's Tune". ההרכב זכה להצלחה רבה, אך זו נקטעה באמצע 1953, כאשר מאליגן נעצר בשל עבירות סמים וריצה חצי שנת מאסר. בזמן שמאליגן היה בכלא, בייקר התחיל בקריירת סולו מצליחה, ולמרות שהשניים ניגנו יחד בהזדמנויות שונות מערכת היחסים ביניהם הפכה למתוחה, לא מעט בגלל התמכרותו לסמים של בייקר, התמכרות שמאליגן השתחרר ממנה בקושי רב. נגן הטרומבון בוב ברוקמייר תפס את מקומו של בייקר ברביעייה, שהמשיכה לפעול עד סוף שנות ה-50.
המשך הקריירה

משנות ה-60 עד שנות ה-80 הוביל מאליגן הרכב שחזר לסגנון הביג בנד והקליט בחברת וורב. כמו כן ניגן בהרכבים קטנים יותר, בין היתר עם הפסנתרן דייב ברובק. החל משנות ה-70 מאליגן ניגן גם עם תזמורות סימפוניות, ביניהן התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק התזמורת הסימפונית של סינסינטי והתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
ב-1965 הלחין את הפסקול לסרט "אלף ליצנים".
ג'וני פרידלנדר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1912 פשצ'ינה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  18 ביוני 1992 (בגיל 79) פריז, צרפת 
 פרסים והוקרה:  פרס לוביס קורינת (1982)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 חתימה:   
 johnnyfriedlaender.eu
 
ג'וני פרידלנדר (26 בדצמבר 1912 – 18 ביוני 1992) היה צייר גרמני-צרפתי.
ביוגרפיה

ג'וני פרידלנדר נולד בשנת 1912 בעיירה באזור שלזיה שאז הייתה בתחומי האימפריה הגרמנית. בשנת 1922 הוא סיים את לימודיו בברסלאו והחל ללמוד אמנות אצל אוטו מילר. בשנת 1930, לאחר סיום הלימודים הוא עבר לדרזדן. בשנת 1933 הוא עבר לברלין וביקר בפריז. ג'וני פרידלנדר התקרב לדעות קומוניסטיות, נעצר ונשלח לשנתיים למחנה ריכוז. לאחר שחרורו הוא עבר לצ'כוסלובקיה. בשנת 1937 הוא עבר לפריז. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נעצר שוב, תחילה על ידי הצרפתים ואחר כך על ידי הנאצים. בשנת 1944 הוא שוחרר ועבר לעבוד בשיטת התצריב בטכניקת אקווטינטה.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 ג'וני פרידלנדר השתתף במספר תערוכות וזכה להצלחה. הוא נסע עם תערוכות שלו לארצות הברית, יפן וברזיל. במקביל הוא פתח בית ספר לאמנות בה למדו ציירים צעירים (לרבות איציק עדי).
בשנות ה-70 של המאה ה-20 אורגנו לכבודו מספר תערוכות שמסכמות את דרכו באמנות.
גושי התיישבות (ערבות קנדה)

גושי התיישבות הם סוג מסוים של הקצאת קרקעות המאפשר למתיישבים בני אותו מוצא אתני ליצור מושבות קטנות. סוג התיישבות זה היה נהוג בערבות קנדה בין סוף המאה ה-19 לתחילת המאה ה-20. חלק מגושי ההתיישבות תוכננו מראש וחלקם נוצרו באופן ספונטני על ידי המתיישבים עצמם.
קליפורד סיפטון, בתקופת כהונתו כשר הפנים של קנדה נקט במדיניות זאת כפשרה בין דרישות מנוגדות. באותה תקופה, הגיע לקנדה גל גדול של מהגרים שלא היו בריטים או צרפתים, אלא איטלקים, גרמנים, סקנדינבים, יהודים ואוקראינים.
ראש הממשלה סר וילפרד לורייה גרס שיש לפזר את הקבוצות האתניות באופן שווה כדי להבטיח את הטמעתן המהירה בתרבות האנגלו-קנדית, מתיישבים ותיקים סירבו לגור ליד מהגרים "זרים" (בניגוד למהגרים בריטים שלא נחשבו זרים) ודרשו ליצור עבור המהגרים החדשים גושי התיישבות נפרדים. המהגרים עצמם רצו להתיישב קרוב ככל האפשר לאנשים בעלי שפה מוכרת ומנהגים דומים.
התוצאה הייתה הקמת מספר רב של גושי התיישבות קטנים, הומוגניים מבחינה אתנית, מפוזרים על פני כל שטחי הערבות.
ראו גם

ההתיישבות היהודית בערבות קנדה בשנים 1880–1910
הערות שוליים

↑  The Encyclopedia of Saskatchewan | Details, esask.uregina.ca
↑  John Douglas Belshaw, 5.4. The Clifford Sifton Years, 1896–1905, 17 במאי 2016
ג'ני ריברה

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1969 לונג ביץ', ארצות הברית 
 פטירה:  9 בדצמבר 2012 (בגיל 43) Iturbide, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מקום קבורה:  מחוז לוס אנג'לס 
 מוקד פעילות:  מקסיקו, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של קליפורניה, התיכון הפוליטכני של לונג ביץ', לונג ביץ' סיטי קולג' 
 סוגה:  מוזיקת פופ, קורידו 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קול אנושי 
 חברת תקליטים:  פונוויזה רקורדס 
 בן זוג:  חואן לופז (2010–2012)
 צאצאים:  צ'יקיס ריברה 
 מספר צאצאים:  5 
 jenniriveramusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
דולורס ג'אני "ג'ני" ריברה סאוודרה (באנגלית: Dolores Janney "Jenni" Rivera Saavedra;‏ 2 ביולי 1969 – 9 בדצמבר 2012) הייתה זמרת-יוצרת, כותבת שירים, שחקנית, מפיקת טלוויזיה, דוברת, פילנתרופית ויזמית אמריקאית. ריברה הייתה ידועה בעיקר בזכות המוזיקה המקסיקנית האזורית שהוציאה במהלך הקריירה שלה. הסוגה כוללת במיוחד סגנונות של בנדה, מריאצ'י ונורטניו. בעת שחיה ונפטרה, מספר כלי תקשורת כולל CNN, בילבורד, פוקס ניוז וניו יורק טיימס כינו אותה כ"אישה החשובה ביותר" ו"אמנית המוזיקה המקסיקנית האזורית הנמכרת ביותר בכל הזמנים". מגזין בילבורד כינה אותה כ"אמן הלטיני המוביל של 2013", ו"האמן הלטיני הנמכר ביותר של 2013".
ריברה החלה להקליט מוזיקה ב-1992. בהקלטות שלה היו לעיתים קרובות נושאים של בעיות חברתיות, בגידה ומערכות יחסים. ריברה הוציאה את אלבום האולפן הגדול הראשון שלה, Si Quieres Verme Llorar, בסוף שנות ה-90, ולא הצליחה להשיג הצלחה מסחרית; עם זאת, היא זכתה להצלחה בארצות הברית ובמקסיקו עם אלבומה מ-2005, Parrandera, Rebelde y Atrevida. באמצע עד סוף שנות ה-90, היא ספגה לעיתים קרובות ביקורת וסורבה להזמין אותה באולמות ברחבי קליפורניה על ביצוע מוזיקת בנדה – סוגה מוזיקלית שנשלטת בעיקר על ידי גברים. עם זאת, הפופולריות שלה גדלה לאחר שהוציאה את השיר "Las Malandrinas", שהפך ללהיט ברדיו. היא זכתה לפופולריות רבה יותר כאשר זכתה בפרס לו נואסטרו בקטגוריית "האמנית המקסיקנית האזורית של השנה" בשנת 2007, בו זכתה תשע פעמים ברציפות. אלבום האולפן העשירי שלה, Jenni ‏(2008), הפך לאלבומה הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הלטיניים. בשנת 2010, היא הופיעה והפיקה את תוכנית הריאליטי Jenni Rivera Presents: Chiquis & Raq-C. היא גם הופיעה והפיקה את I Love Jenni החל מ-2011 עד 2013 ואת Chiquis 'n Control ב-2012. הופעת הבכורה שלה במשחק הייתה בסרט "פילי בראון", שיצא לאקרנים ב-2013.
במהלך הקריירה שלה, ריברה זכתה בפרס שני אוי! (הפרס המקביל של מקסיקו לפרסי גראמי של ארצות הברית), שני פרסי המוזיקה של בילבורד, 22 פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד, 11 פרסי בילבורד למוזיקה מקסיקנית ו-18 פרסי לו נואסטרו. היא קיבלה ארבע מועמדויות לגראמי הלטיני. יש לה כוכב בשדרת הכוכבים של לאס וגאס, והיא אחת האמניות המקסיקניות האזוריות הנמכרות ביותר בכל הזמנים, לאחר שמכרה יותר מ-20 מיליון תקליטים ברחבי העולם, מה שהופך אותה גם לזמרת הבנדה המכניסה ביותר בכל הזמנים.
מלבד מוזיקה, היא הייתה פעילה בקהילה שלה ותרמה מזמנה למטרות אזרחיות. הקואליציה הלאומית נגד אלימות במשפחה מינתה אותה לדוברת שלה בארצות הברית. בעקבות כך, הוחלט ב-6 באוגוסט על "יום ג'ני ריברה" בידי מועצת העיר לוס אנג'לס בעבור כל עבודת הצדקה והמעורבות הקהילתית שלה.
ריברה, יחד עם שישה אחרים, מתו בהתרסקות מטוס ליד מונטריי, ב-9 בדצמבר 2012. חקירה לא הצליחה לקבוע את הסיבות לתאונה. בהמשך לכך, הוגשו תביעות שכללו את בעלי המטוס, אחוזתה של ריברה ובני משפחותיהם של האנשים שהיו על המטוס ביחד עם ריברה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1999: Si Quieres Verme Llorar
1999: Reyna de Reynas
2000: Que Me Entierren Con la Banda
2001: Déjate Amar
2001: Se las Voy a Dar a Otro
2003: Homenaje a Las Grandes
2005: Parrandera, Rebelde y Atrevida
2007: Mi Vida Loca
2008: Jenni
2009: La Gran Señora
2011: Joyas Prestadas: Pop
2011: Joyas Prestadas: Banda
הערות שוליים

↑  Alvarez, Alex (10 בדצמבר 2012). "Wreckage From Jenni Rivera's Plane Is Found in Mexico". Abcnews.go.com. נבדק ב-25 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cobo, Leila (24 באפריל 2013). Jenni Rivera: The Incredible Story of a Warrior Butterfly. ISBN 9780698136205. נבדק ב-15 בפברואר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Griselda Flores, Griselda Flores, Jenni Rivera’s Top Five Hits on the Regional Mexican Airplay Chart, Billboard, ‏2020-07-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Pamela Bustios, Pamela Bustios, Jenni Rivera’s ‘Mariposa de Barrio’ Bows at No. 5 on Regional Mexican Albums Chart, Billboard, ‏2021-03-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Leila Cobo, Leila Cobo, Don Omar, Jenni Rivera Win Big at Billboard Latin Music Awards, Billboard, ‏2013-04-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jenni Rivera, Genius (באנגלית)
↑  Si Quieres Verme Llorar, 2013, נבדק ב-2022-04-30
↑  Album Search for "parrandera rebelde y atrevida", AllMusic (באנגלית)
↑  "Remembering Banda Diva Jenni Rivera". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2022-04-30.
↑  Rivera, Jenni (2013-07-02). Unbreakable: My Story, My Way (באנגלית). Simon and Schuster. ISBN 978-1-4767-4476-6.
↑  PREMIOS LO NUESTRO 2007 | IPAPHOTO.COM, www.ipaphoto.com
↑  Jenni Rivera, Billboard (באנגלית אמריקאית)
↑  Chiquis & Raq-C, 2010-07-03, נבדק ב-2022-04-30
↑  I Love Jenni, 2011-03-05, נבדק ב-2022-04-30
↑  Chiquis 'n Control, 2012-07-28, נבדק ב-2022-04-30
↑  Filly Brown, 2013-04-19, נבדק ב-2022-04-30
1 2 3  Biography com Editors, Jenni Rivera, Biography (באנגלית אמריקאית)
↑  JENNI RIVERA, LA GRAN SEÑORA – GRAMMY Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  Singer Jenni Rivera honored with Las Vegas star, SFGATE, ‏2011-07-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Isabela Raygoza, Isabela Raygoza, Years After Her Death, Jenni Rivera Is Still a Hard Act to Follow, Rolling Stone, ‏2019-08-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jenni Rivera's plane plunged from 28,000 feet, Mexican official says, CNN, ‏2012-12-13 (באנגלית)
↑  A. B. C. News, Regional Mexican Star Jenni Rivera Dies in Plane Crash, ABC News (באנגלית)
↑  Associated Press in Monterrey, Mexican-American singer Jenni Rivera believed dead after plane crash, the Guardian, ‏2012-12-10 (באנגלית)
↑  "U.S.-Mexican singer Jenni Rivera dies in plane crash". Reuters (באנגלית). 2012-12-10. נבדק ב-2022-04-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1014022096  ISNI: 0000 0000 4674 7709  LCCN: n2003080239  MusicBrainz: bc6826d1-955f-44e3-9502-266e70213502  VIAF: 48605291   WorldCat (עם VIAF): 48605291
ברידג'סטון

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |


מטה החברה בטוקיו
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטוקיו (2000–5108) 
 מייסדים:  שוג'ירו אישיבאשי
 תקופת הפעילות:  1931–הווה (כ־93 שנים)
 מיקום המטה:  טוקיו 
 משרד ראשי:  טוקיו, יפן
 ענפי תעשייה:  ייצור 
 מוצרים עיקריים:  צמיגים
 הכנסות:  29.7 מיליארד דולר (2007)
 רווח:  1.5 מיליארד דולר (2007)
 אנשי מפתח:  שושי אראקווה
 עובדים:  133,752 (2007)
  
 www.bridgestone.com
 
צמיג של ברידג'סטון במכונית הפורמולה 1 של BMW בשנת 2006
מיכאל שומאכר נוהג בפרארי עם צמיגי ברידג'סטון בגרנד פרי ארצות הברית ב-2005
ברידג'סטון (יפנית: 株式会社ブリヂストン) הוא קונצרן יפני לייצור צמיגים. הוא נוסד ב-1931 על ידי שוג'ירו אישיבאשי בעיר קורומה, פוקואוקה. שם החברה מתבסס על משמעות שמו של המייסד (אבן-גשר) תוך היפוך המילים. בשנת 2008 הייתה ברידג'סטון אחת משלוש החברות הגדולות בעולם לייצור צמיגים עם היקפי ייצור דומים למישלן הצרפתית וגודייר האמריקנית. בשנה זו פעלו בחברה כ-200 מתקני ייצור ומרכזי פיתוח ב-26 מדינות.
היסטוריה

מייסד ברידג'סטון, שוג'ירו אישיבאשי, החל לייצר צמיגים ב-1930 במסגרת חברה משפחתית שייצרה פריטי הנעלה יפניים מסורתיים המכונים טאבי. לאחר כשנה הוא פרש והקים את ברידג'סטון. במהלך השנים הראשונות ניסתה החברה להתבסס כל האפשר על יידע עצמאי וכך עברו מספר שנים עד שהחברה החלה לייצר צמיגים באיכות מספקת. ב-1935 החלה החברה לייצר מקלות גולף.
במלחמת העולם השנייה הולאמו כל מפעלי הייצור של החברה והיא ייצרה רק עבור הצבא היפני. שני מפעלים שנותרו בלתי הרוסים לאחר המלחמה אפשרו לחזור לייצור בקצב מהיר שהפך את ברידג'סטון ב-1953 לחברת הצמיגים הגדולה ביפן. באותן שנים ייצרה החברה אופנועים, אך בהמשך החליטה להפסיק זאת על מנת שלא לפגוע במכירות צמיגי האופנועים ליצרני האופנועים האחרים ביפן. ב-1961 הפכה החברה לציבורית ונסחרה בבורסה של טוקיו ואוסקה. ב-1964 הייתה ברידג'סטון הראשונה ביפן לייצר צמיג רדיאלי. באותן שנים עסקה החברה בשיפורי איכות מהותיים בייצור ובניהול, ואף זכתה לפרסים על כך.
מייסד החברה, אישיבאשי נפטר ב-1976, אך התפתחות החברה לא נפגעה והרחבת הפעילות למדינות אחרות נמשכה. מאז אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 נפתחו תוך עשור מפעלים במלזיה, תאילנד ואינדונזיה. בעשור הבא השקיעה החברה במפעלים קיימים בטאיוואן, אוסטרליה וארצות הברית. קניית מפעל בודד של חברת פיירסטון האמריקנית ב-1983, הובילה מספר שנים אחר כך לרכישת החברה כולה, שהייתה יצרן הצמיגים השני בגודלו בארצות הברית ב-1988.
במשך רוב שנותיה ייצרה ברידג'סטון מוצרים נוספים מעבר לצמיגים. לעיתים היו אלו מוצרים הקשורים לחומרי הגלם או לתהליכי הייצור שפותחו עבור ייצור הצמיגים. 81 אחוז מהכנסות החברה בשנת 2007 נבעו ממכירת הצמיגים. שאר ההכנסות באו מהמוצרים האחרים שהיו בתחומים הבאים: רכיבים לתעשיית הרכב, מוצרים כימיים, רכיבים לצגי פלזמה, ציוד ספורט ואופניים ועסקים נוספים בתחום המימון.