stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקוס ורטיס
קורות חייו > קשר עם ישראל > עיבודים עבריים לשיריו של ורטיס

רבים משיריו של ורטיס עובדו לגרסאות ישראליות, ובוצעו בעברית על ידי זמרים מזרחיים שונים:
"זה אני" ו"כשאת אתו" של אייל גולן, "פעם בחיים" של מושיק עפיה ושלומי סרנגה, "עולם אפור" של שלומי סרנגה, "כאן בלעדייך" של מאור אדרי, "שבת של קודש" של יניב בן משיח, "מאריפוסה" של שלומי שבת, "אין דבר כזה" של הצמד סטלוס ואורן חן, "את שלי" של אליה אליהו, "נפש תאומה" של חן מזרחי, "מסוחרר" של ליאור פרחי, "זהו נדר" של קובי שי, "להיות איתך" של תמיר גל, "אתן לך את חיי" של צביקה חי, "ילדת רחוב" של איתי הררי, "כמה אהבנו" של בן תמר, "אנצח איתך" של לירון רמתי, "תודה על הכל" של יניב בן משיח, ו"אם תחכי לי" ו"זה לא משנה" של פאר טסי.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2003 - Πολύ απότομα βραδιάζει ("מחשיך מהר בערב") (פלטינה)
2004 - Πάμε ψυχή μου ("בואי נלך נשמה שלי") (פלטינה)
2005 - Πώς περνάω τα βράδια μόνος ("איך אני מבלה בערבים לבד") (פלטינה)
2007 - Μόνο για σένα ("רק בשבילך") (פלטינה כפולה)
2009 - Όλα είναι εδώ ("הכול נמצא כאן") (פלטינה מרובעת)
2011 - Είμαι μαζί σου ("אני איתך") (פלטינה)
2013 - Προτάσεις ("הצעות")
2015 - Νίκος Βέρτης ("ניקוס ורטיס")
2017 - Ερωτευμένος ("מאוהב")
דיסקוגרפיה > סינגלים

2005 - Πες το μου ξανά ("אמרי לי זאת שוב") (פלטינה)
2008 - Όνειρο αληθινό ("החלום האמיתי")
2012 - Έλα ("בואי")
2013 - Αδιαφορείς ("אדישות")
2024 -  αυτούς να λένε (״אותם לומר״)
פרסים ותארים > פרסי ה"אריון"

פרסי ה"אריון" היו פרסי מוזיקה מטעם "הפדרציה היוונית לתקליטים וקלטות" (IFPI Greece). פרסים אלה ניתנו בין השנים 2002–2007. הזכיות של ורטיס בפרסי ה"אריון":
2003, "הזמר החדש הטוב ביותר"
2005, "הסינגל היווני הנמכר ביותר", ניתן עבור הסינגל "אמרי לי זאת שוב" (Πες το μου ξανά (פֵּס טוֹ מוּ קְסַנָה))
פרסים ותארים > פרסי המוזיקה היוונית

פרסי המוזיקה היוונית ניתנים על ידי ערוץ הטלוויזיה הפרטי MAD TV החל מ-2004. טקס פרסי המוזיקה היוונית הוא כיום טקס הפרסים היחיד ביוון בתחום המוזיקה. הזכיות של ורטיס בטקס:
2008, "הקליפ הטוב ביותר בקטגוריית הלאיקו", ניתן עבור הקליפ לשיר "רק למענך" (Μόνο για σένα (מוֹנוֹ יָה סֵנָה))
2012, "הקליפ הטוב ביותר בקטגוריית הלאיקו", ניתן עבור הקליפ לשיר "אם את כוכב" (Αν είσαι ένα αστέρι (אַן אִיסֵה אֵנָה אַסְטֵרִי))
הערות שוליים

↑  ניקוס ורטיס, באתר "העולם היווני".
↑  ניקוס ורטיס - ביוגרפיה, באתר "רדיו אליוס", 14 ביולי 2011
↑  אבי שושן, לא נתתי למראה החיצוני שלי להשפיע, באתר ynet, 10 ביולי 2011
↑  ציון הזכייה, בוויקיפדיה היוונית (ביוונית)
↑  Krikor K.‏, MAD VIDEO MUSIC AWARDS 2008, באתר "Krik! Music Corner" (באנגלית)
↑  עדי בבילה, ורטיס מקבל פלטינה, באתר "לילות יוון", 21 במאי 2012
↑  עדי בבילה, עדכון חם מפנטזיה, באתר "לילות יוון", 5 במאי 2012
↑  עדי בבילה, טקס פרסי המוזיקה היוונית, הזוכים!, באתר "לילות יוון", 21 ביוני 2012
↑  THE WINNERS, באתר פרסי המוזיקה היוונית (ביוונית)
↑  MAD VMA AWARDS 2012! Winners, באתר ערוץ הטלוויזיה "בלקניקה" (באנגלית)
↑  שמרית ברמן ודורון דוד, סינגלים ואלבומים חדשים, באתר "לילות יוון", 5 במאי 2013
1 2  אנה צ'יאלטה, ניקוס ורטיס משיק אלבום חדש, באתר "לילות יוון", 20 במאי 2013
↑  דיסקוגרפיה, באתר הרשמי של ניקוס ורטיס (ביוונית)
↑  ניקוס ורטיס - סבב הופעות בקיץ, באתר "רדיו יאסו", 3 ביוני 2013
↑  האלבום החדש של ניקוס ורטיס, באתר "לילות יוון", 24 בנובמבר 2015
↑  ניקוס ורטיס בישראל - יוני 2018, באתר "כרטיסים ברשת", 30 בינואר 2018
↑  מיקי לוין, מצולמת: שרית חדד מופיעה עם ורטיס, באתר nrg‏, 1 במאי 2011
↑  ועכשיו לבד: ניקוס ורטיס יגיע להופעה בישראל, באתר המוזיקה "חריף", ב-28 ביוני 2011
↑  שרית חדד וניקוס ורטיס יופיעו בהיכל נוקיה, באתר המוזיקה "חריף", ב-23 באוקטובר 2012
↑  שרית חדד וניקוס ורטיס יופיעו יחד בישראל, באתר וואלה, 23 באוקטובר 2012
↑  רועי סנדלר שר עם ניקוס ורטיס בהופעה באתונה, באתר ‏מאקו‏, 16 בדצמבר 2012
↑  אסף נבו, ‏מופע אליפות: אייל גולן ושרית חדד הוכתרו מחדש בבלומפילד, באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2014
↑  ניצחון: אייל גולן עם ורטיס וחדד בבלומפילד, באתר המוזיקה "חריף", ב-25 ביוני 2014
↑  הזמר היווני שתובע את אייל גולן ושריד חדד, באתר ‏מאקו‏, 18 בפברואר 2015
↑  אייל גולן ושרית חדד עונים לזמר היווני: "תביעה? הוא צריך להודות לנו", באתר ‏מאקו‏, 2 באפריל 2015
↑  ישראל חיבקה את ניקוס ורטיס ויוון, באתר המוזיקה "בטריבונה", ב-9 בספטמבר 2016
↑  "מקורות ביוונית", בפורום ISRACOVER
↑  רעות מור, ניקוס ורטיס מגיע מחר לרדיו ירושלים, באתר "ירושלים נט", 26 בנובמבר 2012
↑  אסף נבו, ‏ניקוס ורטיס, האייל גולן של יוון, מכריז: "זה אני", באתר ‏מאקו‏, 29 ביוני 2011
↑  אסף נבו, לירון רמתי: "אני עדיין אוהב את ארוסתי לשעבר", באתר mako,‏ 1 בינואר 2013
↑  Arion Music Awards, בוויקיפדיה האנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402516205171  MusicBrainz: 08d8c718-8183-4645-9e2b-8af1f78c28d3  VIAF: 355156223604705400001   WorldCat (עם VIAF): 355156223604705400001
נסיעה בין נתיבים

אופנוענים מבצעים סינון דרך רכבים בעת עצירה בצומת, בנגקוק, תאילנד, 2010
נסיעה בין נתיבים (באנגלית: Lane Splitting) היא נסיעה באופנוע או באופניים בין נתיבי הכביש כאשר תנועת המכוניות היא איטית עקב עומס תנועה בכל הנתיבים, וכיוון הנסיעה של המכוניות הוא אותו כיוון כמו של הרכבים הדו-גלגליים. באנגלית זה נקרא גם "נסיעה על הקו" (stripe-riding). סינון (Filtering באנגלית) הוא התקדמות של רכב דו גלגלי בין מכוניות כשהן בעצירה מוחלטת, עקב רמזור למשל.
נסיעה כזו מאפשרת לרוכבי האופניים והאופנועים לחסוך זמן, לחלוף על פני פקקי תנועה, והיא בטוחה יותר מאשר נסיעה מאחורי רכב איטי או עצירה מאחורי רכב עם מנוע פועל שאינו מתקדם.
במדינות מתפתחות

בערים במדינות מתפתחות, שבהן צפיפות האוכלוסייה היא גבוהה ויש בהן עומס תנועה, המרווח בין המכוניות, האוטובוסים והמשאיות מתמלא במגוון גדול של רכבים דו-גלגליים, לצד רכבים המונעים על ידי אדם או בעל חיים, והולכי רגל. בבנגקוק בתאילנד התפתחה תעשייה של מוניות אופנועים, הנקראות "טוקטוק". באינדונזיה, אופנוע הוא הרכב הנפוץ ביותר.
בניגוד למדינות מפותחות, שבהן יש מגוון קטן של סוגי רכבים בדרכים, בארצות מתפתחות סוגי רכבים רבים נוסעים באותם כבישים. בדלהי יש יותר מ-40 סוגי רכב, הנוסעים בקביעות בכבישים. בניו יורק יש חמישה סוגי רכב (מכוניות, מוניות, אוטובוסים, משאיות ואופנועים), ובחלקים רבים של ארצות הברית התנועה היא של מכוניות ומשאיות. לפי גיתם טיווארי מהתוכנית לחקר תחבורה ולמניעת פציעות במכון ההודי לטכנולוגיה, דלהי, שימוש מעורב בכביש מעביר כמות גדולה יותר של אנשים בהשוואה למכוניות ומשאיות הנוסעות בתוך הנתיבים בלבד.
במדינות מתפתחות > גלריה

תנועה בבנגלור, הודו, 2008
אופנועים ומכוניות בעצירה ביואנלין, טייוואן, 2011
שני אופנוענים בנסיעה בין נתיבים בקליפורניה, 2007
הערות שוליים

↑  Process Overview of the High-Visibility Enforcement Programs Targeting  Handheld Device Users in California and Delaware, United States Department of Transportation, National Highway Traffic Safety Administration (NHTSA), Washington, D.C., page 8, "Lane-splitting refers to a two-wheeled vehicle (motorcycle) moving between roadway lanes of vehicles that are proceeding in the same direction".
↑  (הקישור אינו פעיל, 19 ביוני 2023) In-depth investigations of accidents involving powered two wheelers, Motorcycle Accidents In Depth Study (MAIDS) Final Report 1.2, Ec.europa.eu, European Association of Motorcycle Manufacturers (ACEM), ‏ספטמבר 2004 (באנגלית) (ארכיון)
↑  Cyclescheme, Traffic Filtering, Cyclescheme.co.uk, ‏16 באוקטובר 2012
↑  John Allen, Filtering Forward Past a Traffic Jam, Cyclingsavvy.org, ‏20 ביוני 2023
↑   How to filter in traffic when cycling, סרטון בערוץ "British Cycling", באתר יוטיוב (אורך: 3:14 דקות), 20 במרץ 2017
↑  Is it illegal not to pass slow cars (USA)?, Travel.stackexchange.com, ‏23 ביולי 2017
↑  רועי צוקרמן, עצרת לרגע? כבה את המנוע, באתר ynet, 15 באוגוסט 2005
↑  טוקטוק בתאילנד בצבע כחול, צילום Shutterstock, באתר ynet
↑  שיא הקיימות: אינדונזיה תסב 13 מיליון אופנועים מבנזין להנעה חשמלית, עדי, Thecar.co.il,‏ 31 באוגוסט 2021, "על הכבישים ודרכי העפר באינדונזיה מתגלגלות כיום רק כ-15 מיליון מכוניות, אבל סביבן נוסעים לא פחות מ-112 מיליון כלי רכב דו גלגליים".
↑  Geetam Tiwari, Towards A Sustainable Urban Transport System: Planning For Non-Motorized Vehicles in Cities (עמ' 49–66), Kas.de, Transport and Communications Bulletin for Asia and the Pacific, Transportation Research and Injury Prevention Programme Indian Institute of Technology, Delhi, ‏1999 (באנגלית)
סוני פודרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בנובמבר 1985 (בן 38) אדלייד, אוסטרליה 
 שם לידה:  סימון וייטלוק
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דפקטד רקורדס 
 sonnyfodera.com
 
סימון וייטלוק (באנגלית: Simon Whitelock; נולד ב-10 בנובמבר 1985), המוכר תחת שם הבמה סוני פודרה (Sonny Fodera), הוא תקליטן ומפיק מוזיקלי אוסטרלי.
קריירה

בנובמבר 2009, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם פרנק ג'יי (אנ'), את הסינגל "Got This Feeling / Homebaked".
ב-25 בפברואר 2013, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Moving Forward.
ב-24 בפברואר 2014, הוציא את אלבום האולפן השני שלו, After Parties & Aeroplanes.
ב-3 באוגוסט 2015, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם גרין ולווט (אנ'), את הסינגל "Off On".
ב-11 בנובמבר 2016, הוא הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Frequently Flying.
באוקטובר 2018, הוציא 2 גרסאות של רמיקס לשיר "Promises" של קלווין האריס וסם סמית'.
ב-12 ביולי 2019, הוא הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, Rise.
ב-15 בנובמבר 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם MK ורפאלה, את הסינגל "One Night". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-50 במצעד הסינגלים האירי, למקום ה-51 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום העשירי במצעד הדאנס הבריטי ולמקום ה-40 במצעד שירי הדאנס קלאב. כמו כן, זכה באישור הקלטה מסוג כסף מ-BPI.
ב-28 בפברואר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלונה-ג'ורג' וקינג הנרי (אנ'), את הסינגל "Before U".
ב-26 ביוני 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם דום דולה (אנ'), את הסינגל "Moving Blind". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-39 בניו זילנד.
ב-9 באוקטובר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלה אייר, את הסינגל "Wired".
ב-20 בנובמבר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם דיפלו, את הסינגל "Turn Back Time". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-15 בהונגריה ולמקום ה-17 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
ב-17 במרץ 2021, הוא הוציא גרסת רמיקס לשיר "Heat Waves" של גלאס אנימלס.
ב-8 בספטמבר 2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם קרמטין דאגלס, את הסינגל "Angel".
ב-22 באוקטובר 2021, הוא הוציא את אלבום האולפן החמישי שלו, Wide Awake.
ב-2 בספטמבר 2022, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם גורגון סיטי ודני האוורד (אנ'), את הסינגל "Remember".
דיסקוגרפיה

2013: Moving Forward
2014: After Parties & Aeroplanes
2016: Frequently Flying
2019: Rise
2021: Wide Awake
הערות שוליים

↑  Kocay, Lisa (22 באוקטובר 2021). "Vocal-Driven House Maven Sonny Fodera Releases Anthemic LP 'Wide Awake'". Forbes. ארכיון מ-2022-06-21. נבדק ב-20 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Spilsbury, Jack (8 בספטמבר 2021). "Sonny Fodera announces new album and drops intoxicating track 'Angel': Listen". We Rave You. ארכיון מ-2022-12-07. נבדק ב-21 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Diplo & Sonny Fodera Drop New House Heater 'Turn Back Time'". OZ EDM. 23 בנובמבר 2020. ארכיון מ-2022-09-27. נבדק ב-21 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Powell, Karlie (20 באוקטובר 2018). "Calvin Harris Unleashes 8-Pack Of Remixes For "Promises" with Sam Smith". Your EDM. ארכיון מ-2021-09-18. נבדק ב-21 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bierman, Brooke (7 בפברואר 2021). "Glass Animals Recruits Oliver Heldens and Sonny Fodera for "Heat Waves" Expansion Pack". EDM.com. ארכיון מ-2022-11-26. נבדק ב-21 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Heat Waves (Sonny Fodera Remix)". Spotify. ארכיון מ-2021-11-08. נבדק ב-20 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: bd804804-588f-423f-9f62-66ba93b4a5a4
סאטורנליה (מקרוביוס)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מקרוביוס 
 שפת המקור:  לטינית 
 סוגה:  דיאלוג 
 נושא:  דת רומא העתיקה, הרפובליקה הרומית 
 
מהדורה מודפסת משנת 1560 של "סאטורנליה" מאת מקרוביוס.
סאטורנליה (בלטינית: Saturnaliorum Libri Septem, "שבעת ספרי הסאטורנליה") היא יצירה שנכתבה לאחר שנת 431 לספירה לערך על ידי הסופר הרומאי מקרוביוס.
הסאטורנליה מורכבת מתיאור הדיונים שנערכו בביתו של האציל הרומאי הפגאני בן המאה ה-4 וטיוס אגוריוס פראיטקסטאטוס (אנ') במהלך חג הסאטורנליה, והיא מכילה מגוון גדול של דיונים היסטוריים, מיתולוגיים, ביקורתיים ולשוניים. היצירה כתובה בצורה של סדרת דיאלוגים בין גברים מלומדים במשתה בדיוני. יש ניסיון מועט בלבד לתת אופי דרמטי לדיאלוג; בכל ספר אחד המשתתפים לוקח את התפקיד המוביל, והערותיהם של האחרים משמשות כהזדמנויות להפגנת תצוגות חדשות של בקיאות.
תוכן

הספר הראשון מוקדש לחקירה באשר למקור הסאטורנליה וחגי האל יאנוס, מה שמוביל לדיון בלוח השנה הרומי, ולניסיון לעקוב אחר השתלשלות כל צורות הפולחן מפולחן השמש. הספר השני מתחיל באוסף של אימרות שנונות, שכל הנוכחים תורמים לו, רבות מהן מיוחסות לקיקרו ולאוגוסטוס; נראה כי אז התרחש דיון על הנאות שונות, במיוחד של החושים, אבל כמעט כל החלק הזה אבד. הספרים השלישי עד השישי מוקדשים לורגיליוס, ועוסקים בידענותו בעניינים דתיים, במיומנותו הרטורית, בחובו להומרוס (עם השוואה אמנותית בין השניים) ולסופרים יוונים אחרים, ובאופי ובהיקף ההשאלה שלו מהמשוררים הלטיניים המוקדמים יותר. החלק האחרון של הספר השלישי עוסק בהרצאה על מותרות וחוקי הגבלת ההוצאות שנועדו לבלום אותן, והוא ככל הנראה חלק מהספר השני שזז ממקומו. הספר השביעי מורכב ברובו מדיון בשאלות פיזיולוגיות שונות.
הערך העיקרי של היצירה טמון בעובדות ובדעות המצוטטות מדבריהם של סופרים מוקדמים יותר. צורת הסאטורנליה מועתקת מ"המשתה" של אפלטון ומ"לילות אטיקה" (Noctes atticae) של גליוס; המקורות הראשיים, אף על פי ששמותיהם אינם מובאים, הם גליוס, סנקה הפילוסוף, פלוטרכוס (Quaestiones conviviales), אתנאיוס והפרשנויות של סרוויוס ואחרים על ורגיליוס.
תוכן > אוגוסטוס על הורדוס

בסאטורנליה מופיע אזכור יחיד בנוגע ליהודים, בקשר להורדוס, בן זמנו של אוגוסטוס.
בברית החדשה מתואר הורדוס כשליט אכזר, אשר הורה על הרג כל הילדים בבית לחם.
על רקע סיפור זה, כתב מקרוביוס על אוגוסטוס: "כששמע כי בין הבנים מתחת לגיל שנתיים שהורדוס מלך היהודים ציווה בסוריה להמית היה גם בנו של המלך עצמו, אמר: 'עדיף להיות חזירו (hus, ὗς) של הורדוס מאשר בנו (huios, υἱός)'".
על פי תוכן האמירה עצמה המיוחסת לאוגוסטוס, נראה שהרקע המקורי לה היא דווקא העובדה שהורדוס הוציא להורג שלושה מבניו, אולם אף אחד מהם לא היה ילד כשהוצא להורג. משתמע מהאמירה כי ידוע היה שהורדוס (כיהודי) נמנע ממאכל חזיר, שהרי להבדיל מבנו, את חזירו אינו הורג.
בדיחה זו מבוססת על משחק מילים ביוונית בין "חזירו" (hus, ὗς) ו"בנו" (huios, υἱός), אולם היא מאבדת את חריפותה בתרגום הלטיני. נראה כי מקרוביוס נסמך על מקור מתקופת אוגוסטוס, אולם נראה גם כי הרקע המקורי של הבדיחה עבר שינוי בהשפעת האגדה הנוצרית.
מקרוביוס מקשר את האמירה של אוגוסטוס למסורת הנוצרית בדבר רצח התינוקות, אולם הוא עצמו לא היה נוצרי ולא הזכיר את הנצרות כלל. יש להניח אפוא, ששני הסיפורים – על אמירתו של אוגוסטוס ועל רצח התינוקות – נוצרו ונמסרו בנפרד הרבה לפני ימיו של מקרוביוס. ייתכן שהוא עצמו קשר בין שתי המסורות הללו, וייתכן גם שכבר מצא אותן קשורות זו בזו במקור קדום יותר.
מהדורות ותרגומים

Robert A. Kaster (ed.), Macrobius: Saturnalia. Loeb classical library 510–512. Cambridge, MA/ London: Harvard University Press, 2011. 3 volumes
Percival Vaughan Davies (trans.), Macrobius: The Saturnalia. New York: Columbia University Press, 1969.
Macrobius, Ambrosius Aurelius Theodosius (1400s). Seven Books of the Saturnalia: Codex from the Plutei Collection of the Biblioteca Medicea Laurenziana in Florence (in Latin). World Digital Library.
הערות שוליים

↑  Seven Books of the Saturnalia, World Digital Library.
1 2 3  Macrobius, Ambrosius Theodosius, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי מתי, פרק ב', פסוק 16.
↑  מקרוביוס, סאטורנליה, ספר ב, פרק 4, סעיף 11.
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1980, Vol. II: CLIV. Macrobius, pp. 665-666
↑  יונתן ג' פרייס, "יורשיו של הורדוס הגדול", בתוך: הורדוס – מסעו האחרון של מלך יהודה, סילביה רוזנברג ודוד מבורך (עורכים), מוזיאון ישראל, ירושלים, 2013, עמ' 65, הערה 1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590315105171  PLWABN: 9810636901505606  BnF: cb13181235v (data)  GND: 4328116-3  LCCN: no2004102229  SUDOC: 136241352  VcBA: 492/10689  VIAF: 278882250   WorldCat (עם VIAF): 278882250
סטאד דה פראנס

| --- | --- |


 על שם:  צרפת 
 כתובת:  ZAC du Cornillon Nord, F-93210 Saint-Denis 
 מיקום:  פריז, צרפת
 קואורדינטות:  48°55′28″N 2°21′36″E﻿ / ﻿48.92444°N 2.36000°E﻿ / 48.92444; 2.36000
 אבן יסוד:  1995
 תקופת הפעילות:  28 בינואר 1998 – הווה (26 שנים)
 עלות הבנייה:  285 מיליון אירו
 בעלים:  Consortium Stade de France
 מפעיל:  Consortium Stade de France
 משטח:  דשא
 אדריכל:  Michel Macary Aymeric Zubléna Michel Regembal Claude Constantini
 קבוצות:  נבחרת צרפת בכדורגל נבחרת צרפת ברוגבי
 מושבים:  81,338
 ממדי משטח:  אורך: 119 מ' רוחב: 75 מ'
 www.stadefrance.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוסטאד דה פראנס(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוסטאד דה פראנס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סטאד דה פראנס (בצרפתית: Stade de France; האצטדיון של צרפת) הוא אצטדיון הממוקם בפרוור סן-דני, מצפון לפריז, המשמש כאצטדיון הלאומי של צרפת בו משחקות נבחרת צרפת בכדורגל ונבחרת צרפת ברוגבי. האצטדיון נבנה לכבוד מונדיאל 1998 בו זכתה לבסוף צרפת לאחר ניצחון נגד ברזיל במשחק הגמר במגרש זה.
האצטדיון, בעל תכולה של כ-80,000 מושבים, החליף עם סיום בנייתו את הפארק דה פראנס כאצטדיון הלאומי.
ב-24 במאי 2000 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו גברה ריאל מדריד על ולנסיה בתוצאה 0–3. ב-17 במאי 2006 אירח האצטדיון פעם נוספת את משחק הגמר של המפעל בו גברה ברצלונה על ארסנל בתוצאה 1–2.
ב-28 במאי 2022 האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות 2021/2022 בו ניצחה ריאל מדריד את ליברפול בתוצאה 1-0. הגמר צפוי היה להיערך באצטדיון קרסטובסקי בסנקט פטרבורג שברוסיה אך הועתק לסטאד דה פראנס עקב מלחמת אוקראינה - רוסיה.
האצטדיון אירח שבעה משחקים במשחקי יורו 2016, בכלל זה את משחק הגמר של הטורניר בו גברה פורטוגל על צרפת המארחת.
הסטאד דה פראנס היה האצטדיון האולימפי המרכזי באולימפיאדת פריז 2024 ואירח את טקס הסיום ותחרויות האתלטיקה. במרחק לא רב מהאצטדיון הוקמו גם הכפר האולימפי לספורטאים והבריכה האולימפית לתחרויות השחייה.
פיגועים באצטדיון

ב-13 בנובמבר 2015, לפחות 5 אנשים נהרגו ו-9 נפצעו בשלושה פיצוצים של חומר נפץ בבר סמוך לאצטדיון סטאד דה פראנס. הפיצוצים, שכל אחד מהם היה פיגוע התאבדות, התרחשו זמן קצר לאחר תחילתו של משחק ידידות בין צרפת לגרמניה שנערך באצטדיון. שתיים מההתפוצצויות נשמעו בשידור החי של המשחק, אך הצופים נותרו באצטדיון עד לסיום המשחק, בלי שיהיו מודעים למתרחש בחוץ, ורק עם סיום המשחק פונו מהאצטדיון בהשגחת המשטרה.
סאלח ג'בר

סייד סאלח ג'בר (בערבית - سيد صالح جبر; תעתיק מדויק - סיד צאלח ג'בר; 1896–1957) היה ראש ממשלת עיראק.
חייו

ג'בר, בן למשפחה שיעית מן המעמד הבינוני, עלה לעמדת השפעה פוליטית והתחבב על נורי סעיד שהיה המוציא והמביא בפוליטיקה העיראקית בתקופת שלטון השושלת ההאשמית בעיראק. בחודש מרץ 1947 החליף את סעיד בראשות הממשלה, לאחר מערכת בחירות, והיה השיעי הראשון שכיהן בתפקיד זה. הוא נחשב לרפורמיסט מתון, אך לבן טיפוחיו של סעיד, ולאיש המקובל על הבריטים שההסכם האנגלו-עיראקי משנת 1930 ותוצאות המלחמה האנגלו-עיראקית משנת 1941 העניקו להם מעמד מיוחד בעיראק.
עיקר פעלו של ג'בר היה במדיניות החוץ. ג'בר הוביל את מדינות הליגה הערבית בתקופה חשובה בה היה עליהן להתייחס להחלטת החלוקה בארגון האו"ם, ולהקמת מדינת ישראל, לקראת סיום המנדט הבריטי. בשלוש ועידות של הליגה, בחודשים ספטמבר עד דצמבר 1947, בעיירה סאופר שבלבנון, בעאליי שבלבנון, ובקהיר, הוביל ג'בר את הקו הקיצוני, דרש כי אם תתקבל הצעת החלוקה תיושם החלטה קודמת של הליגה שהתקבלה בעיר בלודאן ב-1946 ולפיה יחרימו מדינות ערב את ארצות הברית ובריטניה בחרם כלכלי ומדיני, והביא למינויו של הקצין העיראקי איסמעיל ספואת לראש "ועדה צבאית" שתפקידה לבחון את ההתנגדות הצבאית להקמת מדינת ישראל.
באותה תקופה דובר על חידוש ההסכם בין בריטניה ועיראק. על אף שתוקף החוזה היה עד שנת 1957 חיפש ג'בר את ההזדמנות לשנותו ולשפר את התנאים שניתנו לעיראק במסגרתו. בינואר 1948 יצא לבריטניה, ושם, בעיר פורטסמות' חתם עם שר החוץ הבריטי, ארנסט בווין על הסכם חדש. ההסכם העניק לעיראק מידה רבה יותר של עצמאות, אך הותיר את הנוכחות הצבאית הבריטית על אדמת עיראק, ואת חופש התנועה הבריטי בנהר שט אל-ערב.
קבלת ההסכם נתקלה בהתנגדות חריפה מאוד של האופוזיציה, שלא הייתה מוכנה לקבל כל הסכם שיותיר נוכחות בריטית על אדמת עיראק. עם שובו של ג'בר לעיראק, נתקל במהומות של סטודנטים ותלמידי תיכון, המוחים על ההסכם. המהומות, המכונות "מהומות הו'תבה", סיכנו את המשטר, והיה צורך לדכא אותן באלימות שהביאה לעשרות הרוגים. העוצר ההאשמי, עבד אל-אילה נאלץ לנער חוצנו מג'בר ומההסכם שאליו הגיע באופן פומבי, על מנת לדכא את המהומות. ג'בר איבד את בסיס השליטה שלו, ולא יכול היה להמשיך לתפקד כראש ממשלה. ב-27 בינואר 1948 התפטר ג'בר, והוחלף במדינאי השיעי מוחמד א-סדר.
בשנת 1950 שימש ג'בר כשר הפנים העיראקי בממשלתו של תאופיק א-סווידי. במרץ 1950 הביא לחקיקת החוק שאיפשר את יציאת יהודי עיראק בצורה ליגאלית מן המדינה, ולמעשה נתן גושפנקא רשמית לעלייתם, המכונה מבצע עזרא ונחמיה שהתרחשה מזה מספר חודשים באופן בלתי ליגאלי ובקנה מידה גדול. החוק קצב מועד של שנה לכל יהודי שיסכים לצאת מעיראק, בתנאי שיסכים לוותר על רכושו.
במהלך שנות ה-50 הוביל ג'בר מפלגה שיעית שנקראה "מפלגת העם הסוציאליסטית", והתמודדה מספר פעמים בבחירות לפרלמנט, כשהיא מייצגת את המיעוט השיעי, ועומדת לרוב באופוזיציה לממשלות השונות שהקים נורי סעיד.
ב-1957 מת ג'בר.
הערות שוליים

↑  סאלח ג'בר אתר גלריית הפורטרטים הלאומית
↑  מיכאל אפל, המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 83
1 2  אל"מ (מיל) אברהם איילון, ‏המעורבות העיראקית במלחמת העצמאות, מערכות 246, ספטמבר 1975
↑  עיראק תובעת ביקורת החוזה עם בריטניה, דבר, 28 באפריל 1947
↑  הסכם חדש בריטניה-עיראק, על המשמר, 11 בינואר 1948
↑  יעקב שמעוני, מדינות ערב, פרקי היסטוריה מדינית, הוצאת עם עובד, 1994, עמ' 515
↑  מחכים להתפטרות ממשלת עיראק, על המשמר, 23 בינואר 1948
↑   דבורה הכהן, עליית עזרא ונחמיה, העלייה מעיראק, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  המיליון שנשכח
↑  פרצופו של הפרלמנט העיראקי החדש, דבר, 13 ביוני 1954
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358127105171  GND: 1060345579  ISNI: 0000 0004 2051 9088  LCCN: n2013067039  VIAF: 305442778   WorldCat (עם VIAF): 305442778
נפת טקיבולי

נפת טקִיבּוּלִי (בגאורגית: ტყიბულის მუნიციპალიტეტი, טקִיבּוּלִיס מוּניציפַּליטֵטי) היא נפה בצפון מחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת אמברולאורי, בצפון-מערב ומערב בנפת צקאלטובו, מדרום ודרום-מזרח בנפת תרג'ולה וממזרח בנפת צ'יאתורה.
העיר טקיבולי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנן 7 תמי: גוּרְנָה, קוּרסֶבִּי, אוֹרפִּירִי, סָאצִירֶה, סוֹצְ'חֶתִי, חְרֶסִילִי וג'ווַארִיסָה.
הערות שוליים

↑   אתר הסטטיסטיקות של גאורגיה: אוכלוסיית גאורגיה לפי נפות מאתר www.geostat.ge
↑  תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה אזורית" בישראל או לקומונה בצרפת.
| נפות אימרתי |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת בר'דתי • נפת ואני • נפת זסטפוני • נפת תרג'ולה • נפת סמטרדיה • נפת סצ'חרה • נפת טקיבולי • נפת צ'יאתורה • נפת צקאלטובו • נפת חרגאולי • נפת חוני |  |
| עיר במעמד נפה | כותאיסי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נסים רג'ואן

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1924 בגדאד, עיראק המנדטורית 
 פטירה:  24 באוקטובר 2017 (בגיל 92) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית, ערבית, אנגלית 
 
נסים רֶג'ואן (בערבית: نسيم رجوان; באנגלית: Nissim Rejwan;‏ 12 בדצמבר 1924 – 24 באוקטובר 2017) היה היסטוריון, מזרחן סופר ועיתונאי ישראלי ממוצא יהודי-עיראקי, עמית מחקר במכון ע"ש הרי ס' טרומן למען קידום השלום באוניברסיטה העברית בירושלים.
קורות חיים

רג'ואן נולד ב-1924 בבגדאד למשפחה יהודית קשת יום. בין השנים 1942 ל-1945 עבד בבנק "Eastern Bank" שבבגדאד ואחר כך לתקופה קצרה של חודשיים ב"בנק זליכה", בנק יהודי פרטי. כבר בבגדאד החל בכתיבה, והיה עיתונאי ב"טיימס של בגדאד". בשנת 1951 עלה לישראל במבצע עזרא ונחמיה. הוא למד באוניברסיטה העברית בירושלים. רג'ואן החל לכתוב ביקורות ספרים ביומון "ג'רוסלם פוסט", ונהג במשך שנים לכתוב מדור קבוע בשם "הטור השולי". מאמריו בכתב העת האוונגרדי "קשת" (בעריכת אהרן אמיר) הקנו לו מעמד של הוגה דעות מרכזי.
הוא היה העורך של העיתון בערבית "אל-יום" של ההסתדרות בין השנים 1959 ל-1966. וכמו כן היה בין ראשוני הטלוויזיה הישראלית בערבית.
הוא היה תלמידו וחברו הקרוב של אלי כדורי.
בשנות ה-70 נמנה עם מייסדי האגודה לזכויות האזרח בישראל.
נפטר ב-24 באוקטובר 2017.