stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב באריתריאה
הערות שוליים

↑  Eritrea - Country of Concern, GOV.UK (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  Paulocanning, Eritrea questioned over anti-gay laws, LGBT Asylum News, ‏2010-04-02
1 2 3  United Nations High Commissioner for Refugees, Refworld | Eritrea: Legislation and legal protection available to homosexuals; their treatment by society and government authorities, Refworld (באנגלית)
1 2  Eritrea: US State Department Report on Human Rights for 2011, [AIM] Asmarino Independent Media (באנגלית בריטית)
1 2  Gay Eritrea News & Reports, archive.globalgayz.com
1 2  Eritrea | Human Rights and Democracy 2012, web.archive.org, ‏2014-02-19
1 2 3 4 5 6  Eritrea, U.S. Department of State
↑  United Nations High Commissioner for Refugees, Refworld | UNHCR Eligibility Guidelines for Assessing the International Protection Needs of Asylum-Seekers from Eritrea, Refworld (באנגלית)
1 2  ILGA: UPR Statement on LGBTI health in Eritrea, web.archive.org, ‏2014-05-05
↑  Gay Eritrea News & Reports, archive.globalgayz.com
↑  United Nations High Commissioner for Refugees, Refworld | YF (Homosexuality - Not Legal but No Real Risk) Eritrea v. Secretary of State for the Home Department, Refworld (באנגלית)
↑  Majority of GA Third Committee unable to accept report on the human right to sexual education | International Service for Human Rights, web.archive.org, ‏2013-05-15
1 2 3  Italian educator working in North Africa deported for being gay, Gay Star News, ‏2013-05-13 (באנגלית בריטית)
↑  Italian citizen kicked off Eritrea because of his homosexual orientatio / Italy / Country-by-country / Guide to Europe / Home / ilga - ILGA Europe, web.archive.org, ‏2015-04-17
1 2  Italian Foreign Affairs commitments on the rights of LGBTI people / Italy / Country-by-country / Guide to Europe / Home / ilga - ILGA Europe, web.archive.org, ‏2014-08-29
שיטת המרחב הפתוח

יישום שיטת המרחב הפתוח בנאס"א
שיטת המרחב הפתוח (באנגלית: Open Space Technology; בראשי תיבות: OST) היא שיטת התערבות בקבוצות גדולות, לתכנון וביצוע מאמצים במטרה לקבל החלטה. שיטת המרחב הפתוח מאפשרת להפגיש ולאחד אנשים, מכל סוג ארגון, סביב נושא ועניין משותף. בפגישות המרחב הפתוח, המשתתפים יוצרים ומתנהלים בעזרת מעגלי עבודה מקבילים סביב נושא אחד מרכזי, תוך חקירת הסוגיה/הנושא מאספקטים בכיוונים אחרים במפגשים השונים. שיטת המרחב הפתוח אפקטיבית, כאשר הקבוצה מורכבת ממגוון של אנשים, בעלי עניין המתמודדים עם הקונפליקט המורכב בדרך יצירתית, חדשנית ופרודוקטיבית. שיטה זו נהייתה פופולרית בקרב קהילות רבות, ומיושמת במסגרות שונות כגון: מקומות עבודה בכלל המגזרים, תאגידים, קבוצות פוליטיות ואוכלוסיות שונות (למשל בין ישראלים ופלסטינים במזרח התיכון).
דוגמה: נושא שיכול להיות רלוונטי לדיון במסגרת זו הוא בניית תרבות מכוונת לחדשנות ארגונית. במקרה זה כלל הארגון יעסוק בשאלה, העובדים/מנהלים יבחרו קבוצות להנחיה או להשתתפות כאשר כל קבוצה תתמקד בזווית אחרת של חדשנות ארגונית: קבוצה אחת תידיין על הקשר בין המבנה הארגוני לתרבות של חדשנות, אחת על הבנת המונח חדשנות בארגון הספציפי, קבוצה אחרת על הקשר בין סגנונות הניהול בארגון כמקדמים או בולמים תרבות של חדשנות וכו'.
רקע – גישת המרחב הפתוח

שיטת המרחב הפתוח מבוססת על תפיסת המרחב הקיומי הפתוח ואשר יוסדה על ידי הריסון אוון. זוהי השקפת עולם, הרואה בקיום מקום פתוח ומרחב אינסופי. הנחת היסוד של הגישה היא שלאדם אחריות לברוא את מציאות חייו. זוהי גישה חיובית שאינה מחפשת "אשמים" אלא מניחה שמה שקורה כעת הוא "הדבר הנכון".
על פי תפיסתו של הריסון אוון, מערכות אנושיות, כמו כלל המערכות, הן מערכות פתוחות המנהלות מערכת יחסים עם הסביבה. הפילוסופיה שלו, מבוססת על סיפור היסטורי מלפני 5000 שנה, סיפור שנקרא ריקוד עם שיווה- "dancing with Shiva", המספר סיפור על הכאוס, הסדר והארגון וחשיבות הריקוד ביניהם, באופן דומה להתפתחות יינג ויאנג מאוחר יותר בסין. התפיסה הזו אומרת שמערכות קיימות ויציבות, עד שהסביבה מערערת את שיווי המשקל שלהן, מוציאה אותן מאיזון, ומעבירה אותן לכאוס ואז הן נדרשות לעשות רה-אורגניזציה במורכבות גבוהה יותר. הכאוס שנוצר מהווה תנאי מקדים והכרחי ליצירת הסדר החדש, כלומר, ללא היציאה מאיזון והמעבר לכאוס, לא היה נוצר ארגון חדש. לאחר הארגון מחדש, נוצר איזון בין הכאוס לסדר והוא זה ששומר על הסדר החדש שנוצר.
את הרעיון לשיטה שאב הריסון אוון מפגישות הקפה כאשר זיהה שהן מהוות את העיתוי הפורה המעשיר והמהנה ביותר של אנשים בכינוסים. זהו למעשה הזמן החופשי בו אנשים מעלים רעיונות פוריים ויצירתיים. השיטה מנסה להתחקות אחר מאפיינים של "הפסקת הקפה" ולייצר תשתיות לאיסוף רעיונות תוך שמירה על אנרגיה גבוהה ומנהיגות אישית לשם עשייה פרודוקטיבית.
הכאוס שנוצר מהווה תנאי מקדים והכרחי ליצירת הסדר החדש, כלומר, ללא היציאה מאיזון והמעבר לכאוס, לא היה נוצר ארגון חדש. לאחר הארגון מחדש, נוצר איזון בין הכאוס לסדר והוא זה ששומר על הסדר החדש שנוצר.
רקע – גישת המרחב הפתוח > עקרונות מרכזיים

בשיטה זו מספר עקרונות מרכזיים, אשר מתוקשרים בתחילת האירוע, מתוך מטרה לייצר הלך רוח של פתיחות וגמישות.
האנשים המשתתפים בפגישה הם האנשים הנכונים - זה לא משנה כמה אנשים משתתפים, מה הסטטוס שלהם ותפקידם בארגון. על פי השיטה אין התייחסות לרמות שונות של היררכיות ובכך היא מאפשרת נראות גם לאנשים זוטרים בארגון. למעשה, עובד זוטר יכול לנהל דיון בו משתתף המנכ"ל.
מה שקורה זה הדבר הנכון – ברגע שמשהו קורה, אין מקום לדאגות או תלונות. באמצעות חשיבה מחדש, ניתן לבצע למידה והתקדמות.
זה מתחיל כשזה מתחיל – הדבר יתחיל בזמן המתאים.
זה מסתיים כשזה מסתיים – זה יסתיים בזמן הנכון.
השיטה > עקרונות מרכזיים

חוק שתי הרגליים: על פי חוק זה, אין חובת השארות. במהלך המפגש, כל אדם שחש כי אינו לומד או תורם, יכול "לקחת את שתי רגליו" וללכת למקום פרודוקטיבי יותר עבורו.
היעדר אשמים ולקיחת אחריות – כל משתתף אחראי ללמידה ולנתינה. לא ניתן להאשים את הארגון, השיטה או ההנהלה. ברגע שחשים לא מועילים – לוקחים אחריות ועוברים למקום אחר.
מאפשרת לפרטים לקחת תפקידי מנהיגות ומעודדת לאחריות אישית.
ההתמקדות אינה ב"מה היה קורה אילו?", אלא ב"כאן ועכשיו" כדבר הנכון והמדויק עבור הארגון.
השיטה > פרקטיקה > בעלי תפקידים

במפגשים ישנם בעלי תפקידים שונים:
ספונסר- (Sponsor) אחד משחקני המפתח המעורב במרחב הפתוח, לרוב מדובר במעסיק או בהנהלה של הארגון. אותו אדם אחראי לארגן את האירוע סביב אותו נושא משותף.
המארגן (facilitator): מנחה את האירוע ואחראי על תכלול הפעילויות והדיונים.
לוגיסטיקה (logistics group): במהלך האירוע עצמו, המארגן נתמך על ידי קבוצת לוגיסטיקה (אספקה, ציוד, אוכל ושתייה).
משתתפים: כל שאר המשתתפים בעלי עניין בנושא. כלל המשתתפים מודעים לכך שנוכחותם היא מרצון.
מתעדים: אנשים שאחראים על תיעוד הדיונים וקידוד הנתונים בסוף כל יום.
תפקידים חברתיים:
"הדבור (Bumblebees)" – משתתף אשר עובר מדיון לדיון ותפקידו להזרים מידע ולהעשיר את הדיון.
"הפרפר (Butterflies)" – משתתף אשר כמעט ולא לוקח חלק בדיונים ותפקידו לייצר מרכז של אי-פעילות ודיבור מחוץ להם.
השיטה > פרקטיקה > שלבי האירוע

לרוב, האירוע כרוך בפתיחה על ידי הספונסר המקבל את כל המשתתפים עם תיאור של התהליך ומטרתו, תוך כדי שהם יושבים במעגל גדול. המארגן מצהיר על נושא האירוע ומסביר על התהליך של המרחב הפתוח ועל החוקים החברתיים. לאחר הצהרת נושאי הסדנאות, מתקיים "המרחב הפתוח" ב"כיכר השוק המרכזית" ובו והמשתתפים בוחרים באילו סדנאות להשתתף או כותבים איזה נושא הם מנחים ומתי. למעשה, המפגש מתנהל כשוק. בכיכר לוח עם מקומות אפשריים למפגשים ושעות המפגש, כאשר אורך מפגש ממוצע הוא שעתיים. כל אחד מן המשתתפים מסמן על הלוח את המפגש בו הוא רוצה לקחת חלק. המשתתפים נעים בחופשיות, לומדים ותורמים לדיונים השונים לפי יכולתם. הקבוצות מתבקשות לבצע רישום של הרעיון, משתתפי הסדנא ותיעוד קצר של התהליך. הדיונים עצמם מתקיימים במעגלים, המאפשרים לראות את כולם והמייצרים אכפתיות, חיבור, שיתוף, לימוד ועבודה משותפת. לאחר הדיונים, מתבצעת "Evening Announcements", שנועדת להצגת הכרזות של כל קבוצה, שיקוף והצגת תקציר על מה שהיה במהלך היום. במקביל מתקיימים תהליכים לאיסוף המידע ועיבודו שלאחריהם מתקיים תהליך קולקטיבי של תיעדוף הנושאים. לאחר תיעדוף, הספונסר מסביר את הנושאים שהוגדרו בתיעדוף הכי גבוה והם יוטמעו בארגון. המשתתפים מכריזים על התחייבותם האישית להטמעה של הנושא. ההטעמה של הרעיונות תתבצע לאחר סיום האירוע של המרחב הפתוח ועלולה לקחת מספר שבועות או חודשים. אירוע המרחב הפתוח מסתיים כאשר כל המשתתפים יושבים סביב מעגל, המיקרופון נמצא בידו של המארגן ומועבר למשתתף מימין או משמאל. בתורו כל משתתף חולק בקצרה את חשיבות האירוע עבורו ומה הצעתו לעשות בעתיד. משתתף אינו מוכרח לדבר ויכול לבחור להעביר את המיקרופון למשתתף הבא.
בסוף האירוע, התוצאות מועברות לכדי דו"ח המופץ לכלל הארגון.
השיטה > מתי כדאי להשתמש בשיטה?

שיטה זו מתאימה ביותר במצבים הבאים:
נושאים בעלי מורכבות ברמה גבוהה.
כשההחלטות נוגעות למספר רב של אנשים בארגון.
רמה גבוהה של קונפליקט נוכחי או פוטנציאלי, המעידה על אכפתיות אמיתית לנושא ותשוקה גבוהה לפתרון.
כשהזמן להחלטות ופעולות הוא "אתמול".
למעשה, אין צורך בקיומם של כל המצבים, אך ככל שיש יותר גורמים נוכחים, כך תוצאות השיטה יהיו טובות יותר.
השיטה > מתי כדאי להשתמש בשיטה? > חסרונות ויתרונות

חסרונות
נדרש סיוע של מומחה. תפקידו של המומחה הוא מורכב וזאת משום שהוא נדרש "להחזיק את החלל" ולהתערב כמה שפחות.
שיטה יקרה במונחים של זמן המשתתף והלוגיסטיקה הנדרשת.
השיטה טובה ליצירת רעיונות, אך לא בהכרח לדרכי פעולה.
מתאימה רק כאשר ההחלטות נוגעות למספר רב של אנשים בארגון.
המתודולוגיה לא עובדת אם המובילים בארגון לא מוכנים להסיר את ההיררכיה ולהקשיב לדעות המשתתפים.
דורשת מעקב מקיף מוגבר, בעיקר בשלב ההטמעה.
יתרונות
עיצוב פשוט לבעיה מורכבת.
בונה מחויבות להגדרת הבעיה, ולמציאת פתרונות.
מאחד תכנון וביצוע הפתרונות.
מקצר את כמות הזמן הנדרש להגות ולאכוף מדיניות, תוכניות, שירותים או פרויקטים משמעותיים.
קל לביצוע לעומת גישות אלטרנטיבות.
משתמש בחוסר שביעות רצון כמשאב ליצירת נושאים לדיון.
גורם ליצירת חשיבה קולקטיבית, המאפשרת להגברת כמות המידע המוקדש לכל נושא או בעיה.
השיטה, המבוססת על עבודה משותפת ואינטראקציה בין דרגים שונים בארגון, מובילה לתחושת של אחדות וקהילתיות, הבאה לידי ביטוי בתחושות חיוביות ובשמחה בקרב המשתתפים בארגון.
ראו גם

סוציוקרטיה
שינוי ארגוני
לקריאה נוספת

Bryson, J. M., & Anderson, S. R. (2000). Applying large‐group interaction methods in the planning and implementation of major change efforts. Public Administration Review, 60(2), 143-162.
Lightfoot, E., Pappas, V. C., & Chait, J. (2003). Starting Off Right Using Open Space Technology to Enable Citizens to Set the Agenda for State Disability Planning. Journal of Disability Policy Studies, 14(1), 7-16.
Owen, Harrison. Open Space Technology : A User's Guide (3rd Edition).
Thakadipuram, T., & Stevenson, L. (2013). Turnaround: from breakdown to breakthrough with Open Space Technology. Human Resource Development International, 16(1), 116-127.
Saam, N. J. (2004). Towards a Rational Foundation of Open Space Technology. Organization Development Journal, 22(1), 76.
openspaceworld.org Supporting and supported by Open Space practitioners worldwide. The site offers materials (or links to materials) in 20 different languages.
openspaceworld.net wiki for stories about Open Space technology
openspaceworld.com website of the originator of Open Space Technology, Harrison Owen
Owen, Harrison. "A brief user's guide to Open Space Technology". Retrieved 2008-07-29.
" A grounded theory study on the value associated with using open space technology by Richard 'D' Norris Abstract of the HRDV 6000 Report Webster University, Merritt Island, FL, May 2000 accessed 9/9/09
ג'ון אדייר

ג'ון אדייר (באנגלית: John Adair; 9 בינואר 1757 – 19 במאי 1840) היה איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן כמושלה השמיני של קנטקי, ואף ייצג אותה בבית הנבחרים של ארצות הברית ובסנאט. בצעירותו התגייס למיליציה המדינית ושירת במלחמת העצמאות האמריקנית, בה נחטף פעמיים והוחזק בשבי הבריטי. בעקבות המלחמה הוא נבחר לשמש כציר בוועדה בקרוליינה הדרומית לאשרור חוקת ארצות הברית.
לאחר שעבר לקנטקי בשנת 1786 השתתף אדייר במלחמה נגד האינדיאנים בטריטוריה הצפון-מערבית של ארצות הברית. בשנת 1792 נבחר לכהונתו הראשונה כחבר מלא בבית הנבחרים האמריקני. הוא נבחר לעוד שמונה קדנציות רצופות, ואף כיהן כיושב ראש הבית בשנים 1802–1803, וכציר הוועדה החוקתית השנייה של המדינה בשנת 1799. לאחר שג'ון ברקינרידג' פרש מתפקידו בסנאט הלאומי, אדייר מונה להחליפו. אולם הוא לא הצליח להיבחר פעם נוספת לתפקיד כיוון ששמו נקשר לאישים שסייעו לארון בר בניסיונו, לכאורה, לכונן מדינה חדשה בדרום ארצות הברית. תאוריית קשר זו הופרכה בבית המשפט, אך אלה, ששמם נקשר בה צברו ביקורות נוקבות מצד בכירי הצמרת הפוליטית והציבור האמריקאים.
אהדת אזרחי קנטקי כלפיו נסקה שוב בעקבות הגנתו על חיילי המדינה מהאשמותיו של הגנרל אנדרו ג'קסון כי הם גילו פחדנות והיו חסרי משמעת בקרב על ניו אורלינס. הוא שב למדינה בשנת 1817, ומונה על ידי אייזק שלבי למזכיר הצבאי של המיליציה המדינתית. בשנת 1820 ניצח במערכת הבחירות למושלות קנטקי, בעיקר בזכות מצעו שהתמקד בשיקום כלכלת המדינה לאחר המשבר שהתחולל שנה קודם לכן והמיתון הכלכלי שבא אחריו.
ראשית חייו

אדייר נולד במחוז צ'סטר שבפרובינציית קרוליינה הדרומית, ב-9 בינואר 1757. הוא היה בנם של ברון ויליאם ומרי (מור) אדייר, נצר למשפחה סקוטית שהיגרה לארצות הברית. על אף שנולד במחוז קטן בצפון המדינה, למד בבתי הספר בשארלוט שבקרוליינה הצפונית. עם סיום תקופת לימודיו התגייס למיליציה הקולוניאלית של קרוליינה הדרומית, מייד לאחר פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית. אדייר הוצב ברגימנט של הקולונל תומאס סאמטר, יחד עם חברו אדוארד לייסי. יחד הם השתתפו במפלה בקרב נגד מאחז-חוץ בריטי בפיקודו של לוטננט קולונל ג'ורג' טרנבול, ובניצחון בקרב במחוז לנקסטר בעזרתם של הפטריוטים, מתיישבים בריטים שמרדו במלוכה הבריטית. ב-16 באוגוסט 1780, לאחר תבוסה נוספת שנחלה המיליציה האמריקנית, נפל בשבי. במהלך שהותו בשבי, שנמשך כמה חודשים, הוא חלה באבעבועות שחורות. בסיוע של גורמי חוץ הוא הצליח להימלט מידי הבריטים. אולם שלושה ימים אחר כך, כשבושש להגיע למקום המבטחים שהוסדר לו מבעוד מועד, נתפס שוב על ידי הקולונל הבריטי בנסטר טרלטון. לאחר מכן שוחרר אדייר במסגרת עסקת חילופי שבויים. בשנת 1781 קיבל את דרגת סגן במיליציה המדינית, ולחם בקרב יוטאו ספרינגס שהסתיים בניצחון לאמריקנים. לאחר המלחמה אדוארד לייסי, שהתגייס יחד עם אדייר לרגימנט של תומאס סאמטר בצעירותו, החל לכהן כשריף מחוז צ'סטר. את משרתו הקודמת, שופט בית המשפט לשלום המחוזי, קיבל אדייר. מאוחר יותר נבחר לכהן כציר בוועדה לאשרור חוקת ארצות הברית.
בשנת 1784 נישא לקתרין פאלמר. במרוצת השנים נולדו לזוג שנים עשר צאצאים, מתוכם עשר בנות. בשנת 1786 עזבו את מחוז צ'סטר ועברו לקנטקי, במחוז מרסר.
שירותו הצבאי במלחמה נגד האינדיאנים (1791–1795)

בשנת 1791 התגייס לשירות במלחמה כנגד השבטים הילידים בטריטוריה הצפון-מערבית של ארצות הברית בדרגת קפטן (סרן). תוך כמה שבועות בלבד הוא הועלה לדרגת המייג'ור, והוצב בחטיבתו של ג'יימס וילקינסון. ב-6 בנובמבר 1792 נתקלו אדייר והחטיבה בפיקודו, שמנתה 100 חיילים, בקבוצת אינדיאנים משבט המיאמיקי בפיקודו של ליטל טארטל. אדייר וחטיבתו היו אז במשימת סיור ליד פורט סנט קלייר באוהיו. אדייר ביצע תנועת מלקחיים, שהותירה את המיאמיקים אובדי עצות. הם נסוגו לאחור, בואכה מאחזם, ואפשרו לאנשיו של אדייר לעבור. שישה חיילים אמריקניים נהרגו בתקיפה, ארבעה דווחו כנעדרים וחמישה נפצעו. בין הפצועים נמנו ג'ורג' מדיסון, המושל השמיני של קנטקי, וריצ'רד טיילור, אביו של זאכרי טיילור.
על פועלו וגבורתו הצבאית שהפגין בלחימה נגד האינדיאנים, קודם אדייר לדרגת לוטננט קולונל. הוא סייע לצ'ארלס סקוט בימיה האחרונים של המלחמה, השתתף בבניית פורט גרינוול ב-1794 והעביר אספקה חשובה לאנתוני ויין, מפקד הלגיון של ארצות הברית.
ראשית הקריירה הפוליטית

כשהוא מלווה ברוח גבית על גבורתו הצבאית במלחמה נגד האינדיאנים, אדייר נבחר לכהן כציר בוועדה החוקתית של קנטקי בשנת 1792 – הוועדה החמישית והאחרונה בה קראו תושבי המדינה להיפרדותה מווירג'יניה וכוננו את חוקתה העתידית. עם הצטרפותה של קנטקי לרשימת מדינות ארצות הברית, אדייר הצליח לתפוס מושב בבית הנבחרים של קנטקי לקדנציה אחת בשנים 1793–1795. הגם שתפקידו החדש גזל נתח גדול מזמנו, המשיך אדייר להיות פעיל במיליציית קנטקי. ב-25 בפברואר 1797 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, ועמד בראש הבריגדה השנייה של המיליציה. לאחר זמן קצר, הועלה בדרגה פעם נוספת וקיבל את התואר מייג'ור גנרל. ב-16 בדצמבר 1797 החל לפקד על האוגדה השנייה של המיליציה.
אדייר חזר לכהונה שנייה בבית הנבחרים המדינתי בשנת 1798. כשאזרחי קנטקי התבקשו להצביע כדי להכריע בסוגיית קיום כינוס חוקתי נוסף ב-1799 לאשרור חוקת קנטקי, הוא נבחר לנציג. בוועדה, עמד לצד קבוצת צירים שכללה כמה בכירים בפוליטיקה המקומית, שהתנגדה בתוקף לצמצום הסמכויות ותנאי כהונתם של נבחרי ציבור, בפרט על המחוקקים. הוא נבחר לכהונה שלישית בבית הנבחרים, שנמשכה שלוש שנים. בשנת 1800 ניסה את מזלו והתמודד על משרת הסנאטור מקנטקי בסנאט של ארצות הברית מול ג'ון ברקינרידג'. ברקינרידג' זכה בבחירות ברוב מוחץ. בעקבות עזיבתו לסנאט האמריקני, משרת יושב ראש בית הנבחרים של קנטקי התפנתה. אדייר ואלדר דייוויד פרוויאנס רשמו את מועמדותם לתפקיד. על אף שפרוויאנס קיבל את תמיכתו של המושל ג'יימס גררד, אדייר קיבל את מירב הקולות. בשנת 1802 הוקם בקנטקי מחוז "אדייר", על שמו של ג'ון.
החודשים האחרונים לכהונתו השנייה של גררד בתפקיד המושל שולבו בסכסוכים פנימיים בעניין מינויו של רשם קנטקי החדש. תחילה, מינה גררד לתפקיד את הארי טולמן, מזכיר המדינה של קנטקי לשעבר. אולם ב-7 בדצמבר 1803 נדחתה מועמדות זו על ידי הסנאט. לאחר כישלונו הציע גררד את התפקיד לכריסטופר גרינאפ, אך הוא דחה את ההצעה. המועמד הבא של גררד, ג'ון קוברון נדחה גם הוא על ידי הסנאט. תומאס ג'ונס, שהיה ממועמדיו של גררד לתפקיד, כונה על ידי הסנאט כ"נוכל" שאם יצליח להיבחר לתפקיד, יהרוס את מערכת המשפט של קנטקי. לאחר שהסנאט דחה את המועמד ויליאם טריג, התעוררה ביקורת ענפה על הסנאט מצד כלי התקשורת במדינה. הם טענו כי לסנאט יש מועמד מועדף משלו, ולא ימנה אף אדם אחר לתפקיד. כשהסנאט דחה את ויליס גרין הצהיר גררד בינואר 1804 כי אין בכוונתו להציע מועמד נוסף לתפקיד. לאחר חילופי התרסות בין גררד לסנאטורים, מינה גררד את אדייר לתפקיד, שהתקבל גם בסנאט. מאוחר יותר אדייר ניסה להתמודד שוב על מקום בסנאט האמריקני, אך הפסיד לג'ון בראון. במהלך מערכת בחירות זו, זכה אדייר לתמיכה של פליקס גראנדי, שבד בבד התריס בארון בר על ניסיונו לכונן מדינה חדשה בדרום ארצות הברית. קולותיו של גראנדי התפשטו במסדרונות בית הנבחרים, וכשברקינרידג' התפטר כדי לקבל את מינויו של נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון לתובע הכללי של ארצות הברית, בחר הסנאט המדיני בקנטקי באדייר למלא את התפקיד הפנוי.
מחלוקת בדבר ארון בר

סגן נשיא ארצות הברית לשעבר ארון בר ביקר בקנטקי בשנת 1805. ב-25 במאי אותה השנה הגיע לעיר פרנקפורט, ודר בביתו של הסנאטור ג'ון בראון. במרוצת ביקורו במדינה הצעירה דן בר עם פוליטיקאים רבים, ביניהם נמנה אדייר, לגבי סיוע אפשרי לכוחות המקסיקניים נגד השלטונות הקולוניאליים של האימפריה הספרדית. רוב אנשים שעמם נועד סברו כי הוא פועל מטעם הממשל הפדרלי, במטרה להרחיב את שטחה של ארצות הברית. גם אדייר סבר כך, במיוחד לאחר שקבל מכתב ממפקדו לשעבר, ג'יימס וילקינסון. במכתב אחר, אל הנשיא ג'פרסון, הטיל וילקינסון רבב בבר וטען כי מטרתו היא לכונן מדינה אמריקנית חדשה על שטח שהיה נתון תחת שלטונות ספרד. בשנת 1806 נעצר בר בפרנקפורט באשמת בגידה.
הנרי קליי ייצג את בר כסנגור, בעוד שג'וזף המילטון דייוויס שימש כתובע. הארי אינס ניהל את המשפט, שהחל ב-11 בנובמבר. כיוון שאחד העדים המרכזיים בתביעה לא נכח במשפטו עקב שירותו בעצרת הכללית של אינדיאנה, הוא נדחה בהתאם לבקשתו של דייוויס. חבר המושבעים התכנס לאחר מכן ב-2 בדצמבר. התובע נאלץ לבקש את דחיית המשפט פעם נוספת כיוון שאדייר, אחד ממצבת עדיו לתיק, לא נכח. אדייר נסע ללואיזיאנה כדי לבדוק שטח אדמה שרכש כמה חודשים לפני כן. עם הגעתו לניו אורלינס נעצר בהוראת ג'יימס וילקינסון, מושל טריטוריית לואיזיאנה.
קליי התעקש ודרש שהמשפט יתנהל גם ללא נוכחותו של אדייר. למחרת, דייוויס הגיש את כתבי האישום נגד בר בגין בגידה במולדת, ונגד אדייר כשותף לפשע. לאחר שמיעת העדויות שמסרו כמה פוליטיקאים איתם בר שוחח במסעו בקנטקי, חבר המושבעים דחה את כתב האישום נגד אדייר, כמו גם את כתבי האישום נגד בר יומיים אחר כך. לאחר ההחלטה של חבר המושבעים, הוא תבע את וילקינסון בבית משפט פדרלי. המאבק המשפטי נמשך מספר שנים, ולבסוף הגיע השופט למסקנה כי לווילקינסון אין ראיות מוצקות נגד אדייר. הוא פסק עליו לפרסם התנצלות בפומבי ולשלם לאדייר 2,500 דולר אמריקני פיצויים. לאחר המשפט המתוקשר פרש אדייר מהקריירה הפוליטית שלו. הוא התפטר ממשרתו כסנאטור בסנאט של ארצות הברית ב-18 בנובמבר 1806.
שירותו הצבאי במלחמת 1812

עם פרוץ מלחמת 1812 הצטרף אדייר למיליציית קנטקי. ב-10 בספטמבר 1813, לאחר ניצחונו של אוליבר הזארד פרי האמריקני בקרב על אגם אירי (Battle of Lake Erie), ביקש ויליאם הנרי הריסון ממושל קנטקי אייזק שלבי לגייס עבורו חיילים. הם היו אמורים להצטרף למיליציית המדינה, שמתכוננת לפלישה העתידית לקנדה, שהייתה תחת שלטון האימפריה הבריטית. שלבי מינה את אדייר ואת ג'ון קריטנדן לשלישיו. ויליאם ברי, לימים המנהל הכללי של דואר ארצות הברית, מונה למזכירו הצבאי. אדייר וקריטנדן פעלו במלחמה, בפרט בקרב תמזה ב-5 באוקטובר 1813. שלבי שיבח את השניים על שירותם, והעלה את אדייר לדרגת שליש בכיר.
לקראת סוף שנת 1814 ביקש אנדרו ג'קסון ממושל קנטקי לשלוח אליו תגבורת, שתגן על מפרץ מקסיקו. אדייר הקים במהירות שלושה רגימנטים חדשים, אולם הם לא קיבלו את התמיכה הנדרשת מהממשל הפדרלי, הן מבחינת אספקת הנשק והן מבחינת אמצעי התחבורה שלהם. ג'יימס טיילור ג'וניור, ששירת אז כגנרל המטה של המיליציה, לקח הלוואת משכנתה בסך 6,000 דולר אמריקני על אדמתו האישית, כדי לרכוש סירות להובלת אנשיו של אדייר. חלק מחייליו לקחו את רוביהם האישיים כדי לתמוך בחימוש הרגימנטים. ג'ון תומאס, שהיה לעוזר של אדייר, חלה רגע לפני המעבר למפרץ מקסיקו, והותיר את אדייר אחראי על החיילים לבדו.
ב-7 בינואר 1815 נסע אדייר לניו אורלינס, וביקש ממנהיגי העיר להשאיל לו כמה כלי נשק מנשקיית העיר הגדולה, במטרה לחמש את אנשי המיליציה שלו. העירייה הסכימה, בתנאי שהוצאת הכלים מהנשקייה תעשה בשקט, ללא ידיעתם של תושבי העיר. כלי הנשק הוכנסו לארגזים ונמסרו למחנה של אדייר בלילה. הוא תכנן לשלוח את אנשי המיליציה של קנטקי למושל טנסי ג'וזף מקמין; שם הם אמורים להצטרף לוויליאם קרול, וינועו במהירות לחזק את הקו האמריקני שנחל תבוסה קשה נגד הבריטים במפרץ מקסיקו.
באותו הערב הקולונל ג'ון דייווידס הורה ל-400 חיילים מהמיליציה של קנטקי, לצעוד לניו אורלינס ולקחת מהנשקייה כלי נשק. הדבר נעשה בשגגה, שכן אדייר עשה זאת כמה שעות לפני כן. דייווידס תכנן לקחת כלי נשק שיספיקו ל-400 החיילים תחתיו ול-450 חיילי המיליציה של לואיזיאנה, שהיו תחת פיקודו של דייוויד בי. מורגן שישב על הגדה המערבית של נהר המיסיסיפי. כשהגיעו לניו אורלינס נודע להם כי אדייר לקח את כל הכלים שהיו בנשקייה. תושבי העיר, בניגוד לבקשתה של העירייה, השאילו לחיילים את 200 כלי הנשק שהיו ברשותם. 200 חיילים בלבד היו חמושים – כחצי מהיחידה של דייווידס. שאר החיילים הלא-חמושים חזרו למחנה הראשי, כמה שעות לפני תחילת המסה למפרץ מקסיקו.
ב-8 בינואר נודע לכוחות האמריקניים כי הבריטים מתכננים לפרוץ את קו ההגנה שלהם, דרך מדינת טנסי. אדייר הצעיד את אנשיו למקום. הקו האמריקני הראשי החזיק והדף את מתקפות הבריטים. שישה חיילים מכוחותיהם נהרגו ושבעה נפצעו. בד בבד חייליו של דיווידס צעדו לקראת מפגש עם יחידה בריטית קטנה. החוסר בכלי נשק ובתמיכה ארטילרית גרע מאיכותם של החיילים, והם נאלצו לסגת מידי האויב. הבריטים נטשו במהירות את העמדה שזה עתה כבשו, וצעדו לכיוון מפרץ מקסיקו לסייע בפריצת קו ההגנה האמריקני.
מושל קנטקי

השתתפותו של אדייר במלחמת 1812 ושיפור של יחסיו עם אנדרו ג'קסון השיבו לו את המוניטין שלו במדינת קנטקי. הוא המשיך לשרת בתפקידו כמפקד השלישות עד שנת 1817, כנבחר לכהן פעם נוספת בבית הנבחרים של קנטקי. הוא ניסה להיבחר אף לראש בית הנבחרים. אולם ניסיון זה כשל, חרף תמיכתם של חלק מחברי האופוזיציה בו.
בשנת 1819 פקד את ארצות הברית משבר כלכלי עצום בגודלו. המשבר נמשך עד שנת 1821, כשבסופו הנושא סביבו נרקמו רוב השיחות הפוליטיות במדינה הוא סיוע בחובות האזרחיות. בשנת 1817 הקימה הממשלה הפדרלית את הבנק השני של ארצות הברית, ובעלי החובות בקנטקי נפגעו ממדיניות האשראי הנוקשה. המושל הנוכחי, גבריאל סלוטר, הוביל כמה צעדים משמעותיים בניסיון להקל על בעלי החובות. הוא הטיל מיסים כבדים על סניפי הבנק הפדרלי בלואיוויל ובלקסינגטון. על-אף שמערכת המפלגות השנייה (Second Party System) הייתה בחיתוליה, קמו שני פלגים מנוגדים בסוגיית הסיוע לבעלי החובות. האחד - שהורכב בעיקר מספקולנטים שקנו קרקעות גדולות באשראי ולא היו מסוגלים להחזיר את חובותיהם למוסד הפיננסי עקב המשבר הכלכלי; והשנייה - שהורכבה בעיקר מאצולת המדינה, דרשה מהספקולנטים לקיים את החוזים שלהם, ללא כל סיוע מהממשלה. הם טענו שהתערבות ממשלתית לא תוכל לסייע ביעילות לבעלי החובות, וכי הניסיונות הללו רק יגרעו את המצב הכלכלי של ארצות הברית.
אדייר היה תומך נלהב של הפלג שתמך במתן סיוע מדיני לבעלי החובות. במערכת הבחירות של 1820 למושלות קנטקי גרף 20,493 קולות, וזכה בבחירות. הסנאטור האמריקאי ויליאם לוגן הגיע למקום השני עם 19,497 קולות. אל המקום השלישי והרביעי הגיעו ג'וזף דשה ואנתוני באטלר בהתאמה. חוק מענק הסיוע הכספי לבעלי החובות של קנטקי התקבל באספה הכללית ברוב של שני שלישים.