stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונבולוציית דיריכלה
טורי דיריכלה

טור דיריכלה של פונקציה אריתמטית  f הוא פונקציה מרוכבת במשתנה  s המוגדרת:
המפורסם מבין טורי דיריכלה הוא פונקציית זטא של רימן:
יש קשר הדוק בטורי דיריכלה לקונבולוציית דיריכלה, המתבטא בזהות:
הזהות אנלוגית למשפט הקונבולוציה שקובע שקונבולוציה רגילה מקיימת זהות דומה עם התמרת פורייה.
על סמך הזהות ניתן לחשב טורי דיריכלה רבים. למשל  D(\mu ;s)={\tfrac {1}{\zeta (s)}}, כי:
דוגמה נוספת:
קלריון

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  יוטה יוטה
 מחוז:  סנפיט
 תאריך ייסוד:  1911
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר הרפאים:  0 (1934)
 קואורדינטות:  39°07′20″N 111°53′11″W﻿ / ﻿39.122222222222°N 111.88638888889°W﻿ / 39.122222222222; -111.88638888889 
 אזור זמן:  UTC-7
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קלריון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קלריון(למפת יוטה רגילה) סולט לייק סיטי פרובו וסט ג'ורדן סנט ג'ורג' סידר סיטי עמק מוניומנט ברייס קניון מואב ויומינג ק ו ל ו ר ד ו  נ.מ. אריזונה נ ב ד ה  איידהו ימת המלח קלריון(למפת יוטה מוגדלת) סולט לייק סיטי פרובו וסט ג'ורדן סנט ג'ורג' סידר סיטי עמק מוניומנט ברייס קניון מואב ויומינג ק ו ל ו ר ד ו  נ.מ. אריזונה נ ב ד ה  איידהו ימת המלח קלריון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סימון במברגר, מושלה היהודי של יוטה (1917 - 1921), מיוזמי ההתיישבות היהודית החקלאית בקלריון
קלריון (באנגלית: Clarion) במחוז סנפיט במרכז מדינת יוטה, ארצות הברית, הייתה אחת ההתיישבויות החקלאיות הקואופרטיביות הראשונות שהקימו יהודים בארצות הברית על פי חזונו של בנימין זאב הרצל על חזרת היהודים לעבודת האדמה. הוקמה ב-1911, אך נכשלה ופונתה ב-1915.
רקע

התנועה הציונית של ראשית המאה העשרים, ובראשה בנימין זאב הרצל ואחרים, שמו להם למטרה, בין השאר גם להעביר את היהודים מעיסוקים "עירוניים", כמו מסחר, פיננסים וכו', לעבודת אדמה. במסגרת זו הקימו יהודים, בארץ ישראל, ארגנטינה, קנדה וגם בארצות הברית, יישובים חקלאיים, קואופרטיביים ואחרים. בארצות הברית, מטרה זו השתלבה יפה עם תנועה אמריקאית שפעלה באותה תקופה אף היא, תנועת ה"חזרה אל האדמה", בראשותו של בולטון הול (1854–1938), שמרכזה היה בניו יורק.
בינואר 1910 הקים בנג'מין בראון (במקור - ליפשיץ) (1885–1939), יהודי אמריקאי ממוצא אוקראיני, גוף בשם "האגודה להתיישבות חקלאית יהודית" (Jewish Agricultural and Colonial Association), בפילדלפיה. כ-250 יהודים הצטרפו לאגודה זו ובראון עצמו מונה לנשיאה. בנוסף לפילדלפיה קמו לאגודה סניפים גם בניו יורק ובבולטימור והיא החלה לבדוק אזורים שונים בארצות הברית מתוך כוונה להקים באחד מהם מושבה חקלאית קואופרטיבית יהודית, על פי אותם אידיאלים.
הקהילה היהודית בסולט לייק סיטי של אותם ימים, הייתה מבוססת כבר, כלכלית, ארגונית ופוליטית, ואחדים מראשיה, ביניהם איל המכרות היהודי סימון במברגר, לימים מושל יוטה, ששמעו על החיפושים הללו, פנו אל האגודה והציעו לה להקים את המושבה המיועדת, דווקא ביוטה. פנייה זו נתמכה גם על ידי מושל יוטה דאז ויליאם ספראיי וגופים לא יהודים בה. יוטה קיבלה מעמד של מדינה בארצות הברית רק ב-1896, כחמש עשרה שנה קודם לכן ופעלה במרץ לעידוד בואם אליה של עוד ועוד מתיישבים.
קורות היישוב

ב-7 באוגוסט 1911 קנתה האגודה, ממדינת יוטה, שטח אדמה בן כ-6,000 אקרים, כ-25 קמ"ר הנמתחים כ-8 ק"מ לאורך גדותיו של הנהר סווייר (Sevier River, או Rio Severo, "נהר הפרא"), במחוז סנפיט במרכז יוטה. כחודש לאחר מכן התיישבו במקום ראשוני המתיישבים היהודים, 23 משפחות, מרביתן מניו יורק ומפילדלפיה, ובראשן בראון עצמו. המתיישבים מיתנו סמוך מאוד לתחילת דרכם במקום, את אורח החיים הקואופרטיבי המקורי, כאשר החליטו לחלק ביניהם את האדמות במקום לעבדן במשותף. הבעלות על המיכון וכן הקניה והמכירה נעשו עדיין במשותף, כך שהמקום דמה יותר למושב הישראלי מאשר לקיבוץ.
בתחילת דרכו היה היישוב בגדר הצלחה. כל משפחה קיבלה כ-40 אקרים, וכ-1500 אקרים בסך הכל נזרעו בחיטה, שיבולת-שועל ואלפלפה. כמו כן, נבנו אסמים, מכלאות לבעלי חיים ובתים, והמושבה שגשגה. כ-1000 אורחים, בראשותו של מושל יוטה, ספראיי, הגיעו למקום לחגוג עם המתיישבים את הקציר של היבול הראשון שגידלו בכוחות עצמם. באוקטובר 1912 גרו כבר בקלריון כ-150 משפחות והאגודה הודיעה על הצטרפות קרובה של כ-50 משפחות נוספות. ב-1913 נבנה במקום בית ספר, נחפרה באר ונשתלו עצים. שטח האדמה המעובד הגיע כבר לכ-2400 אקרים.
אלא ששנת 1913 הייתה גם שנת ראשית הקץ של היישוב. העצים שנשתלו לא התאימו למקום, ונבלו. בצורת מחד, ושיטפון וכפור מאידך, יחד עם חוסר מזל כללי יצרו קשיים פיננסיים והאגודה פשטה רגל. כל מאמציו של סימון במברגר לגייס למען המתיישבים תרומות, לכיסוי החובות, לא הספיקו. בית הדואר שנבנה ב-1915, היה הבניין האחרון שנבנה במקום והוא הפסיק לפעול סמוך מאוד לאחר הקמתו. באותה שנה מכרו כל המשפחות היהודיות את כל רכושן במקום, למתיישבים חדשים במקומם, מורמונים, ובכך הסתיים היישוב היהודי בקלריון. מרבית המתיישבים חזרו לפילדלפיה וניו יורק ומעטים נשארו באזור עוד כמה שנים, עד שעזבו לחלוטין.
לאחר הפינוי

המתיישבים המורמונים שבאו במקום היהודים, החזיקו מעמד קצת יותר זמן מקודמיהם, אבל גם הם לא הצליחו בסופו של דבר הרבה יותר. ב-1919 גרו בקלריון רק כ-140 איש, אף לא אחד מהם יהודי ובבית הספר נעשה שימוש ככנסייה בימי ראשון.
ב-1934 נטש את המקום אחרון תושביו, וקלריון של היום היא עיירת רפאים ריקה מכל אדם. חלק מאדמותיה מעובדות על ידי חקלאים מיישובים סמוכים.
השרידים היחידים שנותרו כיום מההתיישבות היהודית, בנוסף ליסודות של מבנים בודדים, ומבנה בית הספר, הן שתי מצבות ועליהן כיתוב בעברית: מצבה אחת לזכרו של אהרן בינדר, יהודי שנהרג במקום ב-1913, כשגרר קרשים, ומצבה שנייה לזכרו של תינוק שנולד ומת בקלריון, ב-1914.
קורותיה של אחת המשפחות היהודיות, שהיגרו מרוסיה לפילדלפיה ומשם לקלריון הפכו למחזה בשם "Life, More Sweet Than Bitter". מחזה נוסף, מ-2007, Impossible Cities: A Utopian Experiment, כלל גם הוא קטע שתיאר את החיים בקלריון. בבית התפוצות בתל אביב התקיימה ב-1983 תערוכה על האיכרים היהודים בגולה, במאות ה-19 וה-20 ובה נכלל גם סיפורה של קלריון. בסולט לייק סיטי התקיימו בספטמבר 2011 חגיגות לציון מאה שנים להקמת קלריון. וכמו כן, סיפורה של קלריון הוצג ביוני 2013 בקהילת "שבטי ישורון - עזרת ישראל" בפילדלפיה, כחלק מפסטיבל "העיר החבויה פילדלפיה" (Hidden City Philadelphia).
ראו גם

יהדות ארצות הברית
קוטופקסי (קולורדו)
לקריאה נוספת

Goldberg, Robert Alan (1986). Back to the Soil: The Jewish Farmers of Clarion, Utah, and Their World. Salt Lake City: University of Utah Press. ISBN 978-1-60781-155-8.
הערות שוליים

↑  The Evening Argus, אוקטובר 1912
↑  The Desert News, פברואר 1977
↑  Jewish Exponent, מאי 2013
קלריס בקט

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1887 Casterton, אוסטרליה 
 פטירה:  7 ביולי 1935 (בגיל 48) סנדרינגהאם, אוסטרליה 
 שם לידה:  Clarice Marjoribanks Beckett 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  טונליזם 
 
קלריס בקט (באנגלית: Clarice Beckett;‏ 21 במרץ 1887 – 7 ביולי 1935) הייתה אמנית אוסטרלית וחברה מרכזית בתנועת הטונליזם האוסטרלית.
ביוגרפיה > ראשית חייה

בקט נולדה בקסטרטון, ויקטוריה, בתם של ג'וזף קליפן בקט (1852–1936), מנהל בנק, ואשתו אליזבת קייט, לבית בראון (1855–1934). סבה היה ג'ון בראון, אמן בניין סקוטי שתכנן ובנה את קומו האוס וגניו בדרום יארה, ויקטוריה.
בקט למדה במכללת קווינס, בלאראט עד שנת 1903, שם גילתה יכולת ציור חזקה וגם כתבה מחזה, שהוצג על ידי התלמידים. היא גילתה יכולת אמנותית ולקחה שיעורים פרטיים בציור בפחם בבלאראט. לאחר שעברה משפחתה לגור בדרום יארה, היא סיימה את שנת הלימודים האחרונה שלה בבית הספר לבנות, מרטון הול הסמוך. בשנת 1914 היא למדה בבית הספר של הגלריה הלאומית במלבורן, וסיימה שלוש שנות לימוד לפני שהמשיכה את לימודיה אצל מקס מלדרום, ושיננה את התיאוריות שהפכו לגורם מרכזי בתרגול האמנותי שלה.
בשנת 1919 עברו הוריה מבנדיגו לפרבר של מלבורן, וכשבריאותם התדרדרה, נטלה בקט אחריות על הבית שהכתיבה למעשה את שארית חייה, והגבילה מאוד את העשייה האמנותית שלה. בקט יכלה לצאת רק עם עלות השחר והדמדומים לצייר מכיוון שרוב יומה הושקע בטיפול בהם.
ביוגרפיה > יצירה

בקט מוכרת כאחת האמנים המודרניסטיים החשובים ביותר באוסטרליה. בסקירתו על התערוכה הראשונה מבין שתי התערוכות שנערכו בגלריה רוזלינד האמפרי בשנים 1971 ו -1972, תיאר פטריק מקוקי את בקט כמודרניסטית יוצאת דופן, בגלל "השיטוח של המשטחים בציוריה". למרות כישרון ציור דיוקנאות והערכה ציבורית גבוהה על ציורי טבע הדומם שלה, הנושא המועדף על ידי המורה שלה מקס מלדרום, בקט העדיפה את התהליך של ציור נופים בחוץ. היא ציירה בעקביות ובחרצות נופי ים וחופים, סצנות כפריות ופרבריות, לעיתים קרובות אפופות בהשפעות האטמוספירה של בוקר מוקדם או ערב.
קנדיס ברוס מתארת כי בציוריה יש "תחושה של מלנכוליה נוכחת תמיד: פגיעות מעורבבת עם רוגע שמורגשים בעיקר על רקע פרטי חייה של האמנית." נושאיה נמשכו לעיתים קרובות. מאזור Beaumaris, שם התגוררה בחלק האחרון של חייה. היא הייתה אחת הראשונות בקבוצתה שהשתמשה בעגלת ציור, או כן ציור נייד כדי להקל על הצביעה בחוץ במקומות שונים.
הכרה

באמצע שנות השלושים לחייה הבהירה בקט את מטרותיה האמנותיות בקטלוג המלווה את התערוכה השנתית השישית של עשרים ציירי מלבורן בשנת 1924: לתת ייצוג כנה ואמיתי של חלק מיופיו של הטבע, ולהראות את קסם האור והצל, אותו אני מנסה ליצור בגוונים נכונים כמה שיותר את האשליה המדויקת של המציאות.
בשנת 1925, מבקר האמנות של "מלבורן הראלד" ג'יימס ס. מקדונלד, שבז לכל מודרניזם החל מפול סזאן, העדיף, את ציורי הפרחים שבקט ראה בהם נחותים בהשוואה לנופיה.
כמו בני זמנה נשים אמניות, בקט התמודדה עם דעות קדומות ניכרות מצד אמנים גברים שמרניים. אבל מקס מלדרום, שהתייחס כבר בשנת 1939 על קבלת פרס ארצ'יבלד על ידי נורה הייסן, הביע את דעתו על יכולתן של נשים להיות אמניות גדולות. "גברים ונשים בנויים בצורה שונה. נשים קשורות יותר לדברים הפיזיים של החיים, ולצפות מהם שיעשו דברים מסוימים באותה מידה כמו גברים זה מטורף [...] אמן גדול צריך לנסוע בדרך עצמאית. הוא נהיה גדול רק על ידי התאמצות מתמדת עד גבול כוחו. אני מאמין שחיים כאלה אינם טבעיים ובלתי אפשריים עבור נשים." גישה דומה העניק גם ביחס לתלמידתו האהובה בקט, למרות זאת לאחר מותה אמר כי "בקט ביצעה עבודה שכל עם צריך להיות גאה בה."
במהלך חייה לא נרכשו עבודות של בקט לאוסף ציבורי, אם כי כמעט בכל גלריה אוסטרלית גדולה ישנן דוגמאות מעבודתה.
מוות

בזמן שציירה את הים מול ביומאריס במהלך סערה בשנת 1935, חלתה בקט בדלקת ריאות ומתה ארבעה ימים לאחר מכן, בת 48, בבית חולים בסנדרינגהאם. היא נקברה בפארק הזיכרון של צ'לטנהאם.
מורשת

תערוכת זיכרון גדולה אורגנה על ידי אחותה של בקט ואביה בשנת 1936 באתנאום. בשנת 1971 אחותה של בקט התריעה על טרגדיה יותר מ -2,000 מיצירותיה הושארו נטושים בסככת חציר פתוחה ליד בנלה. רובם לא היו ניתנים לשימור.
במהלך 1999 ו -2000, נערכה תערוכה רטרוספקטיבית מכמה מהציורים שנותרו ואורגנה על ידי מוזיאון איאן פוטר לאמנות, אוניברסיטת מלבורן.
גלריה

שדרת ערמונים
תחנת גשר הנסיכה
ערב בדרך קילדה
תחנת מוניות
חוף ים
אורות מעבר למפרץ
תחנת אוטובוס
זריחה בחוף
סצנת חוף
הערות שוליים

↑  Rosalind Hollinrake, 'Beckett, Clarice Marjoribanks (1887–1935)', Australian Dictionary of Biography, National Centre of Biography, Australian National University,
↑  Clarice Marjoribanks Beckett, Ballarat Grammar, ‏2015-06-17 (ב־Australian English)
↑  "AUSTRALIAN ARTISTS OF TO-DAY". The Age (23, 797). Victoria, Australia. 18 July 1931. p. 7.
↑  "TOUCH SINS ON BECKETT.(FEATURES)", The Australian (National, Australia), News Limited: 019, 12 February 1999,
↑  "THE LATE CLARICE BECKETT". The Age (25, 033). Victoria, Australia. 9 July 1935. p. 7.
1 2  Candice Bruce, 'Clarice Beckett', in Dictionary of women artists. Gaze, Delia. London. pp. 232–4.
↑  Bernard Smith, ‘The Fascist Mentality in Australian Art and Criticism,’ first pub. in the Communist Review, June 1946, pp.182–84 and July 1946, pp.215–17; republished in his The Critic as Advocate: Selected Essays 1948–1988, Melbourne: Oxford University Press, 1989, pp.44–51.
↑  "Can a Woman Be an Artist". The Mail (Adelaide). 27 (1, 391). South Australia. 21 January 1939. p. 1.
↑  Work of Clarice Beckett". The Age (25, 289). Victoria, Australia. 5 May 1936. p. 9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: beckett-clarice-marjoribanks-5178  AGSA: 2460  GND: 128957557  ISNI: 0000 0000 6684 2586  LCCN: n80033095  NGV: 1652  NLA: 35269257  SNAC: w6k71xgb  Trove: 1465171  ULAN: 500094463  VIAF: 72458358   WorldCat (עם VIAF): 72458358
קייזו אובוצ'י

קייזו אובוצ'י (ביפנית: 小渕 恵三 ;‏ 25 ביוני 1937 – 14 במאי 2000) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-84.
ראשית חייו

אובוצ'י נולד בעיירה נקאנוג'ו שבמחוז גונמה, ובגיל 13 עבר להתגורר בטוקיו. הוא החל ללמוד אנגלית באוניברסיטת ואסדה ב-1958, אך לאחר פטירתו של אביו באותה שנה החליט ללמוד מדע המדינה, וסיים את לימודיו ב-1962.
קריירה פוליטית

אובוצ'י קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1963 בתור נציג מחוז גונמה, ובגיל 26 היה נבחר הציבור הצעיר ביותר בהיסטוריה הפוליטית של יפן.
ב-1979 התמנה אובוצ'י למנהל לשכת ראש ממשלת יפן ולמנהל הסוכנות לפיתוח אוקינאווה. הוא מילא תפקידים אלה במשך שמונה שנים, עד שהתמנה למזכיר הכללי של הממשלה ב-1987. הוא התפרסם בזכות היותו האדם שהכריז באופן רשמי על פטירתו של הקיסר הירוהיטו, ועל פתיחתה של תקופת הייסי, על שמו של הקיסר אקיהיטו.
אובוצ'י התמנה לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-1991, וב-1994 הפך לסגן נשיא המפלגה. לאחר מכן התמנה לתפקיד שר החוץ בממשלתו של ריוטרו האשימוטו, תפקיד בו זכה לפרסום בזכות המשא ומתן שלו עם רוסיה בנוגע לאיים הקוריליים, ובשל מאמציו לאיחוד קוריאה.
לאחר אובדן הרוב בבית היועצים של יפן בבחירות ב-1998, התפטר ראש הממשלה האשימוטו, ואובוצ'י התמנה תחתיו לראש הממשלה. במהלך כהונתו התמקד אובוצ'י בשני נושאים עיקריים: חתימה על הסכם שלום עם רוסיה, ושיקום כלכלת יפן. תוכניתו בנוגע לנושא האחרון הייתה עידוד הגברת הצריכה והורדת מס הכנסה, מהלך שהאט תחילה את המיתון, אך בסופו של דבר לא הצליח למנוע אותו. אך מפעולותיו בנושא הייתה חלוקת קופונים ל-35 מיליון אזרחים על מנת לעודד צריכה בקרב הציבור. גם בנושא השלום עם רוסיה לא הצליח להגיע אובוצ'י להתקדמות ממשית.
אובוצ'י לקה בשבץ מוחי ב-1 באפריל 2000, ושקע בתרדמת. יושירו מורי החליפו בתפקיד ב-5 באפריל, ואובוצ'י נפטר ב-14 במאי, בגיל 62. ב-8 ביוני נערכה לו הלוויה ממלכתית בנוכחות נציגים רבים ממדינות אחרות.
חיים פרטיים

אובוצ'י נישא לצ'יזוקו אונו, פעילה סביבתית, ב-1967, ולזוג נולדו בן אחד ושתי בנות. בתם הצעירה, יוקו אובוצ'י, התמודדה בבחירות וזכתה במושב של אביה בבית הנבחרים ב-2000.
קולקטיב אימפקט

קולקטיב אימפקט הוא מודל רב-מגזרי המציע אסטרטגיית פעולה לפתרון בעיות חברתיות מורכבות. המושג נבחר כמילת המפתח מספר 2 בתחום הפילנתרופיה לשנת 2011‏. המודל מיושם בישראל החל משנת 2013 במספר יוזמות להשפעה חברתית.
התשתית התאורטית

המודל פותח בארצות הברית בשנת 2011 על ידי חברת הייעוץ FSG בראשות המנכ"ל ג'ון קניה והמייסד מארק קרמר מאוניברסיטת הרווארד. מודל קולקטיב אימפקט מבוסס על גישה שטוענת שלצורך פתרון בעיה חברתית מסוימת נדרשת הסכמה, מחויבות, פעולה והערכה משותפת של קבוצת שחקנים ממגזרים שונים, תוך שימוש בצורת שיתוף מובנית. על מנת שהארגונים יצרו פתרונות מתמשכים לבעיות חברתיות בקנה מידה גדול, עליהם לתאם את מאמציהם ולעבוד יחד סביב מטרה מוגדרת. בניגוד ל "השפעה מבודדת", שבה ארגונים פועלים בעיקר לבדם על מנת לפתור בעיות חברתיות הממוקדות במטרות קולקטיביות, קולקטיב אימפקט מדגישה את הצורך בשיתוף פעולה במסגרת קואליציות בין-מגזריות לטווח ארוך, בה השותפים ביוזמה מסכימים על מהות הבעיה, פועלים בנפרד אך בתיאום מתמשך תוך שימוש במערכת מדדים משותפת למדידת השפעתם.
גישת הקולקטיב אימפקט התפתחה במטרה להציע דרך למציאת פתרון לבעיות חברתיות מורכבות, כאשר הבעיה היא בעיה חברתית פשוטה ולא מורכבת נראה שאין מקום להשתמש במודל שמציעה הגישה. לאור עיקרון זה יש לבחון את הבעיה שעל סדר היום דרך שני הצירים המרכזיים שמגדירים מהי בעיה חברתית מורכבת:
הבחנה בין בעיות פשוטות, בעיות מסובכות ובעיות מורכבות.
הבחנה בין בעיות טכניות לבעיות אדפטיביות.
חמשת המרכיבים של מודל קולקטיב אימפקט

התהליך שמציעה הגישה מכוון למציאת פתרון לבעיה חברתית מורכבת באמצעות פעילות משותפת שמחייבת את כל המעורבים ללמידה פעילה ולהשתנות מתמדת, תוך פיתוח של תוכניות ומבנים אסטרטגיים המיושמים בהקשרים שונים. בשונה מגישות אחרות שמבוססות על שיתוף פעולה, קולקטיב אימפקט בנויה משילוב של חמישה מרכיבים המתקיימים בו זמנית, כאשר בכל שלב הם מקבלים ביטוי שונה ואף מקום שונה בהקשר הרחב. למעשה, המודל המוצע מתמקד ביצירת עקרונות אפקטיביים עבור אינטראקציות ויחסי גומלין, שמוודאים את התאימות בין כל המשתתפים ומגבירים את הסיכוי לכך שהרעיונות שיעלו במהלך אינטראקציה זו יביאו לפתרון הבעיה.
מצע המשותף מביא לפעולה מכוונת ומאפשר לכל הארגונים בשותפות לפרש ולהבין את הבעיה ו"לראות" את המשאבים והפתרונות דרך ראיה אחידה;
מערך פעילות מתואם מבטיח סנכרון הארגונים ופעילותם אל מול המשימה המשותפת תוך זיהוי הערך המוסף הייחודי של כל שחקן והמשך פעולה עצמאית שלו;
מדידות משותפות מקדמות פעילויות באופן הדדי ומאפשרות מעקב משותף אחר ההתקדמות בהשגת היעדים;
תקשורת מתואמת מאפשרת למשתתפים ללמוד ולהגיב באופן שוטף לבעיות ולהזדמנויות הצצות בתהליך ומחזקת את השקיפות והאמון בין השותפים;
ארגון שדרה תומך בהיענות של השותפים למצע המשותף ולעקרונות המנחים את יחסי הגומלין; וכל אלה יחד מאפשרים גמישות רבה והתמודדות טובה עם בעיות חברתיות מורכבות בדרך להשגת השפעה חברתית רחבה.
קולקטיב אימפקט בעולם

יוזמות השפעה קולקטיבית נמצאות בשימוש במגוון רחב של נושאים כולל חינוך, בריאות, צער בעלי חיים, חסרי בית, טיפול בעוני ונוער.
דוגמאות בולטות של יוזמות השפעה קולקטיבית כוללות: יוזמה חינוכית של The Strive Partnership educational initiative in Cincinnati, הניקוי הסביבתי של נהר אליזבת בווירג'יניה, קמפיין "Shape Up Somerville" נגד השמנה בילדות בסומרוויל, מסצ'וסטס, ועבודת קרן קלגרי (the Calgary Homeless Foundation) לחסרי בית בקלגרי, קנדה.
השותפים בתהליך (PIP), יוזמה של קרן סיטי וקרן השקעות בהכנסה נמוכה (the Citi Foundation and the Low Income Investment Fund), תומכת במגוון רחב של פרויקטים ברחבי ארצות הברית המשתמשים בגישה של השפעה קולקטיבית על מנת לטפל בבעיות של עוני ושל פיתוח עירוני. היא מדגישה גישות משותפות לנושאים אלה, במיוחד ברמת השכונה וברמה האזורית, בהנחיית מנהיג קהילה מקומי (המכונה “community quarterback" או "ארגון עמוד שדרה"). קהילות PIP מתמקדות גם באיסוף נתונים כדי לראות האם יש כשלים בתוכנית. פרויקטי PIP מתמודדים עם אתגרים עירוניים, החל מעיסוק של בתי חולים, והקשר לקהילה, כדי לשפר את הבריאות בשכונת אוקלנד, לרתום את פקידי העירייה, המעסיקים והקהילה סביב מקומות עבודה בברוקלין, כדי להשתמש בתחבורה כמרכז לבריאות, דיור ופיתוח כלכלי בדאלאס.
מועצת הבית הלבן לפתרונות קהילתיים זיהתה את הפוטנציאל של ההשפעה הקולקטיבית על מנת למלא תפקיד מרכזי בהפיכת הדרכים שבהן הקהילות מתקרבות לבעיות החברתיות שלהן. דו"ח לשנת 2012, שהתפרסם מטעם המועצה, מצא כי בקרב 12 "שיתופי פעולה קהילתיים" שהשיגו התקדמות של לפחות 10 אחוזים במדד קהילתי רחב, כולם עמדו בתנאי ההשפעה הקולקטיבית.
העבודה של מועצת הבית הלבן בהשפעה קולקטיבית נמשכת היום על ידי פורום Aspen לפתרונות קהילתיים. ב-2014, השיק פורום Aspen, בשיתוף עם FSG, את פורום ההשפעה הקולקטיבית, קהילה מקוונת שתסייע לתמוך במאמציהם של העוסקים בהשפעה קולקטיבית.
התחומים העיקריים בהם מיושמות יוזמות קולקטיב אימפקט בעולם הם התחומים הקלאסיים של שירותי אנוש או מעורבות קהילתית – דוגמת פיתוח קהילה, תשתית לפיתוח כלכלי, בריאות, נוער וצעירים. כיום ישנם שני סוגים של ארגוני שדרה בעולם הקולקטיב אימפקט:
ארגונים המוקמים במיוחד לניהול יוזמה מסוימת, לרוב כארגוני משנה של ארגונים גדולים יותר.
ארגונים שזה רק חלק מעיסוקם ונהנים ממעמד וניסיון בקהילותיהם – למצב זה יתרון משמעותי בהשגת יעדים. לארגונים דוגמת קרנות קהילתיות כמו Greater Cincinnati foundation וסניפים מקומיים של ארגוני צדקה דוגמת United way יש יתרון משמעותי כארגוני שדרה או ארגוני אם של ארגוני שדרה' לאור התשתית הארגונית והפיננסית הקיימת, ההיכרות והמעמד המרכזיים בקהילות בהן הם פועלים.
העדויות להצלחת גישת ההשפעה הקולקטיבית עדיין מעטות, אך מהדוגמאות הללו ניתן לראות כי ניתן להביא להתקדמות משמעותית בפתרון כמה מהבעיות החברתיות המורכבות ביותר. מעטים כיום משתמשים בגישה זו, בעיקר משום שרוב הקרנות והעמותות רגילות להשתמש בגישת ההשפעה המבודדת ככלי העיקרי להנעת שינוי חברתי.
קולקטיב אימפקט בישראל

בישראל ניתן למנות מספר מיזמים בגישת קולקטיב אימפקט במרחב הפעילות החברתית בישראל.
קולקטיב אימפקט בישראל > 5פי2 – היוזמה להרחבת מעגל המצוינות

היוזמה להרחבת מעגל המצוינות - התוכנית להכפלת מספר התלמידים המסיימים תיכון במגמות במתמטיקה ובמדעים, נעשית באמצעות גישת קולקטיב אימפקט.
קולקטיב אימפקט בישראל > קרן לאוטמן השותפות לקידום תעסוקה בחברה הערבית

המיזם הוקם בספטמבר 2013 במטרה להביא לפריצת דרך בתעסוקה הולמת בחברה הערבית, תוך גיוס המעסיקים לשינוי אקטיבי בדפוסי ההעסקה של חברה זו. הנחות היסוד של המיזם הן כי על מנת לחולל את פריצת הדרך הרצויה, נדרש בראש ובראשונה שינוי תודעתי בקרב מעסיקים, והמנוף המרכזי להנעת השינוי המיוחל הוא יצירת מודעות לקיומו של Business Case עסקי מובהק. המיזם בחר ביישום הגישה הניהולית של קולקטיב אימפקט, המתכללת את כל מחזיקי העניין מכל המגזרים, לפתרון בעיה חברתית מורכבת ובעלת השפעה רחבת היקף, תוך מחויבות ארוכת טווח של כל השותפים (מגזר שלישי, ממשלתי, עסקי, החברה הערבית והפילנתרופיה). המיזם משמש כגוף מתכלל בתהליך.
קולקטיב אימפקט בישראל > מרכז ידע ולמידה אשלים - ג'וינט ישראל

מרכז בין תחומי למגוון אנשי מקצוע העובדים עם ילדים, נוער וצעירים במצבי סיכון ובני משפחותיהם. המרכז מתמחה בפיתוח והפעלה של מסגרות למידה, בבניית כלים לניהול ופיתוח ידע יישומי ובאיתור והפצה של מודלים מקצועיים חדשניים ורלוונטיים.
הערות שוליים

↑  "Philanthropy Buzzwords of 2011". The Chronicle of Philanthropy. 2011-12-27. נבדק ב-2017-12-20.
↑  "Collective Impact (SSIR)" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-10-18.
↑  "Channeling Change: Making Collective Impact Work (SSIR)" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-10-18.
↑  Highlights of Collective Impact Efforts | StriveTogether, ‏2013-02-19
↑  Departments & Boards | City of Somerville, www.somervillema.gov (באנגלית)
↑  stlpetlover.org - This website is for sale! - stlpetlover Resources and Information., ‏2015-07-25
↑  "CHF in Action | Calgary Homeless Foundation". Calgary Homeless Foundation (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2017-12-22. נבדק ב-2017-10-18.
↑  Communities of Practice by Vibrant Communities - Poverty Reduction Across Canada, ‏2015-07-24
1 2  Children's Bureau of Southern California, ‏2013-06-04
↑  Investing In What Works for America's Communities » Routinizing the Extraordinary, www.whatworksforamerica.org (באנגלית)
↑  "Citi Foundation and Low Income Investment Fund Launch Nationwide \". MarketWatch (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-10-18.
↑  "Forum for Community Solutions - The Aspen Institute". The Aspen Institute (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-10-18.
↑  Collective Impact Forum | About Us, collectiveimpactforum.org
קורות האמנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ארנסט גומבריך
 שפת המקור:  אנגלית
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1950
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תרגום:  חנוך קלעי, אריה לרנר, אריה חשביה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000870227, 000529435, 000529380, 002110522, 002533205, 003710392
קורות האמנות (באנגלית: The Story of Art) הוא ספר מבוא לתולדות האמנות מאת ארנסט גומבריך, שיצא לאור בשנת 1950. הספר נמכר בשבעה מיליון עותקים, ובכך היה לספר האמנות הנמכר ביותר בכל הזמנים. הספר מתאר את האמנות מנקודת מבט מערבית, ושם דגש על תרומתה של קבוצה קטנה יחסית של אמנים בולטים.
בישראל יצא הספר במהדורות רבות במשך השנים.
כיום יוצא הספר במהדורה ה-16 ותורגם ל-30 שפות. בשנת 1996 נוסף לספר פרק בשם "ניצחון המודרניזם", אשר עסק בהתפתחות האמנות במחצית השנייה של המאה ה-20 ובאמנים כמו ג'קסון פולוק ופרנץ קליין.
הספר בתרגום לעברית

קורות האמנות / מאת א. ה. גומבריך; מאנגלית: חנוך קלעי ואריה לרנר, תל אביב: עם עובד, תשט"ז. (מהדורות נוספות: תשכ"ה-1964; 1975.)
קורות האמנות / א. ה. גומבריך; (תרגמו מאנגלית: חיים עדיני [=אריה חשביה] וחנוך קלעי), תל אביב: עם עובד, תשמ"ב-1981. (מהדורה נוספת: תשנ"ד-1993.)
קופה אמריקה 1923

| --- | --- |
 מארחת:  אורוגוואי אורוגוואי
 תקופת התחרות:  29 באוקטובר 1923 – 2 בדצמבר 1923 (35 ימים)
 מספר משתתפות:  4  (מתוך 4 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:   אורוגוואי
 מספר משחקים:  6
 מספר שערים:  18 (3 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  112,000 (18,667 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ארגנטינה ויסנטה אגירה   אורוגוואי פדרו פטרונה   (3 שערים כל אחד)
 השחקן המצטיין:  אורוגוואי חוסה נסאסי
 → 19221924 ←
 
נבחרת אורוגוואי, זוכת הקופה אמריקה
טורניר אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל 1923 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1923) נערך באורוגוואי והיה הטורניר השביעי של הקופה אמריקה. בטורניר השתתפו 4 נבחרות, ונבחרת אורוגוואי זכתה בפעם הרביעית בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית.
הטורניר כולו נערך באצטדיון גראן פארק סנטרל במונטווידאו ומספר המושבים היה 20,000. הטורניר נערך באוקטובר-דצמבר 1922.
לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו אורוגוואי, ארגנטינה, פרגוואי ומחזיקת הגביע ברזיל. ארבעתן מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי ומעלה הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה.
בפעם השנייה מאז היווסדות הטורניר נבחרת צ'ילה פרשה ממנו. הטורניר שימש גם כמוקדמות לאולימפיאדת הקיץ 1924 שנערכה בפריז שבצרפת.