stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתנאל קאנו
הערות שוליים

1 2 3  "Bio". www.allmusic.com. נבדק ב-2021-01-20.
1 2 3 4 5  Salazar, Cynthia (2021-01-18). ""El éxito se mide en dinero": Natanael Cano y el imperio del regional urbano". VICE (בספרדית). נבדק ב-2021-01-20.
↑  "Natanael Cano - Booking Agent - Live Roster". MN2S. 2020-02-21. נבדק ב-2021-01-20.
↑  ¿Quién es Natanael Cano, el "rey de los corridos tumbados"?, Radio Fórmula, ‏2020-05-13 (ב־Mexican Spanish)
↑  Natanael Cano no ve competencia en el reguetón, heraldodemexico.com.mx (בספרדית)
↑  Televisa TIM, Así fue la entrada de Bad Bunny al regional mexicano de la mano de Natanael Cano, Bandamax (בספרדית)
↑  Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, Natanael Cano lleva los 'trap corridos' al programa de Jimmy Kimmel, Los Angeles Times en Español, ‏2020-10-08 (ב־)
↑  Opinión: El significado de la presentación de Natanael Cano en Jimmy Kimmel para la industria de la música nacional, WARP.la (בספרדית)
↑  Natanael Cano Takes His Trap Corridos to ‘Jimmy Kimmel’ With ‘Yo Ya Se’ Performance: Watch, Billboard (באנגלית)
↑  Los cantantes mexicanos Natanael Cano, Junior H y el cubano Ovi lanzan disco con corridos | Cubanos en México, www.dcubanos.com
↑  ContraReplica, Natanael Cano, Junior H y Ovi estrenan Las tres torres, ContraRéplica (בספרדית)
↑  Snoop Dogg canta un corrido tumbado con Natanael Cano, El Universal, ‏2020-12-04 (בספרדית)
↑  Estaff, Remezcla (2020-09-09). "Natanael Cano Joins Apple Music's Up Next Program". Remezcla. נבדק ב-2021-01-20.
↑  "Natanael Cano Chart History (Billboard 200)". Billboard. נבדק ב-15 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Natanael Cano – Chart history: Top Latin Albums". Billboard. נבדק ב-22 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Natanael Cano Chart History: Bubbling Under Hot 100 Singles". Billboard. נבדק ב-17 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Natanael Cano Chart History (Hot Latin Songs)". Billboard. נבדק ב-18 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Here are all the winners from the 2024 MTV Europe Music Awards, euronews, ‏2024-11-11 (באנגלית)
↑  2024 Latin GRAMMYs: See The Full Winners & Nominations List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 9371 6146  MusicBrainz: 41925f30-8737-4fb8-af65-da918c0e98f3
1873 בארצות הברית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1872   1871  1870 |  דגל ארצות הברית | 1873  בארצות הברית |  »»»  1874   1875   1876 |
כל ערכי השנים בארצות הברית • אירועים בולטים בעולם ב-1873 פורטל ארצות הברית • לוח שנה של שנת 1873
1873 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 97 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

הנשיא: יוליסס ס. גרנט (המפלגה הרפובליקנית)
סגן הנשיא: סקיילר קולפקס (המפלגה הרפובליקנית) עד 4 במרץ, הנרי וילסון (המפלגה הרפובליקנית)
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
3 במרץ – צנזורה: הקונגרס האמריקאי מחוקק את חוק קומסטוק (Comstock law) אשר אסר על הפצת דברי תועבה, בהם ספרות פורנוגרפית, משלוח של אמצעי מניעה והפצת מידע על אמצעי מניעה, באמצעות הדואר.
4 במרץ – נשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט מתחיל את כהונתו השנייה.
1 באפריל – תקנת המטבע של 1873 מועברת בארצות הברית, מבטלת את השימוש במתכת הכסף (ואיתה את השימוש בבסיס הדו מתכתי בארצות הברית) ומחילה בכך את תקן הזהב. החלטה זו נותרה שנויה במחלוקת למספר עשורים לאחר מכן.
20 במאי – לוי שטראוס וג'ייקוב דייוויס קיבלו פטנט עבור מכנסי ג'ינס עם מסמרי נחושת. בעקבות כך החלה חברת "Levi Strauss & Co" לייצר את מכנסי העבודה שלימים יהפכו למותג בינלאומי מצליח.
20 בספטמבר – בהלה בשווקים מחוללת את המשבר הפיננסי של 1873 שהביא למיתון עמוק, אבטלה ומאבקים אלימים בין עובדים למעסיקים ולממשלה.
4 במרץ: השבעתו של נשיא ארצות הברית המכהן יוליסס ס. גרנט.
3 בספטמבר: נחתם חוזה פריז בין בריטניה לארצות הברית.
נולדו

10 באוגוסט – ויליאם ארנסט הוקינג, פילוסוף אמריקאי (נפטר ב-1966)
26 באוגוסט – לי דה פורסט, ממציא אמריקאי (נפטר ב-1961)
3 באוקטובר – אמילי פוסט, אמריקאית שחיברה ספרים על כללי נימוסים והליכות. (נפטרה ב-1960)
9 באוקטובר – צ'ארלס רודולף וולגרין, איש עסקים אמריקאי (נפטר ב-1939)
7 בדצמבר – וילה קאתר, סופרת אמריקאית (נפטרה ב-1947)
30 בדצמבר – אל סמית', פוליטיקאי אמריקאי (נפטר ב-1944)
נפטרו

10 במרץ – ג'ון טורי, בוטנאי אמריקאי (נולד ב-1796)
Prince of Persia: The Lost Crown

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  18 בינואר 2024
 סוגה:  משחק פעולה-הרפתקאות, משחק פלטפורמה, משחק מטרוידבניה
 מספר שחקנים:  משחק וידאו לשחקן יחיד
 פיתוח:  Ubisoft Montpellier
 הוצאה לאור:  Ubisoft
 ארץ מקור:  קנדה
 שפות:  אנגלית 
 סדרה:  הנסיך הפרסי
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  המחשב האישי פלייסטיישן 4 פלייסטיישן 5 נינטנדו סוויץ' Xbox One Xbox Series X/S
 אתר רשמי
 
הנסיך הפרסי: הכתר האבוד (באנגלית:Prince of Persia: The Lost Crown) הוא משחק הרפתקאות פעולה שפותח ופורסם על ידי Ubisoft, הוא הושק ל-Nintendo Switch ,PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One ו-Xbox Series X/S ולמחשב האישי ב-18 בינואר 2024, וקיבל ביקורות חיוביות מצד המבקרים.
פיתוח

המשחק פותח על ידי Ubisoft Montpellier, שהוא האולפן שפיתח את משחקי raymen, פיתוח המשחק ארך כשלוש שנים וחצי.
גארת' קוקר והמלחין האיראני מנטריקס שימשו כמלחיני המשחק. המשחק קיבל השראה רבה מהמיתולוגיה הפרסית, כאשר במאי המשחק מוניר ראדי הוסיף כי הצוות רצה "להביא קצת אור למיתולוגיה שאולי צריכה להיות מוכרת יותר", כמו גם להראות כיצד התרבות הפרסית השפיעה על מיתולוגיות אחרות על ידי הצגת מפלצות כמו ה-manticore, בתור אחת מדמויות הבוס של המשחק.
המשחק הוכרז ביוני 2023 והטריילר הראשון שלו זכה לתגובות מעורבות. יוצר הסדרה ג'ורדן מכנר, למרות שלא היה מעורב ישירות בפיתוח המשחק, הביע את תמיכתו בפיתוח ותיאר אותו כ"משחק הנסיך הפרסי שאליו ייחלתי". הוא שוחרר עבור Nintendo Switch, PlayStation 4, PlayStation 5, Windows, Xbox One ו-Xbox Series X/S ב-18 בינואר 2024.
המשחק משתמש במנוע Unity.
עלילה

המשחק מציג גיבור בשם סרגון, חבר צעיר בשבט לוחם בשם בני האלמוות. סרגון חייב לנסוע לעיר הארורה של הר קף כדי לחלץ את הנסיך ע'סאן החטוף.
עקב סבל של למעלה מ-30 שנות בצורת ורעב ופלישה מאימפריית קושאן, האימפריה הפרסית נמצאת על סף קריסה. הפלישה האחרונה של קושאן לשטח פרסי נהדפת הודות למאמצים של בני האלמוות, כאשר סרגון הורג באופן אישי את גנרל קושאן. סרגון ובני האלמוות זוכים לשבחים על מאמציהם על ידי המלכה תומיריס והנסיך ע'סאן, אך הנסיך נחטף במהלך חגיגות הניצחון על ידי המנטור של סרגון גנרל אנהיטה. סרגון ובני האלמוות רודפים אחרי אנהיטה אל הר קף הקדוש. בני האלמוות חושדים שאנהיטה מתכננת להשתמש בדמו המלכותי של ע'סאן כדי לגשת למקדש הסימורג' ולהשיג את ברכת הציפור האלוהית, שתאפשר לה להפיל את המלכה תומיריס.
בני האלמוות נכנסים למצודה, רק כדי למצוא את עצמם לכודים בפנים עקב חריגה בזמן. הם נפרדו כדי לחפש את אנהיטה, וסרגון נתקל בחיילים ובמפלצות שונות כמו גם בבני אדם אחרים שנלכדו במצודה ומספקים לו סיוע. הוא גם מתחיל למצוא ולשחזר את הנוצות של הסימורג, שכל אחת מהן מעניקה לו חלק מכוחו של האל. בסופו של דבר סרגון מדביק את אנהיטה ומציל את ע'סאן, רק כדי שמנהיגם של בני האלמוות, ואהרם, יתערב וירצח את הנסיך, ויחשוף שהוא העומד מאחורי המזימה להדחת המלכה. סרגון קונה זמן לאנהיטה לברוח, אבל הוא מובס על ידי שליטתו של ואהרם בקסמי הזמן ונזרק מצוק. סרגון מצליח לשרוד את הנפילה ונתקל בזקן מסתורי בשם אלקרה שמודיע לו שיש סיכוי להפוך את הזמן ולהציל את ע'סאן, אבל זה מצריך עסקה עם אל הנחש המרושע אז'דהה. אז'דהא מורה לסרגון לזכות בברכתם של ארבעת שומרי השמים. הוא גם נתקל באנהיטה, שטוענת שהיא חטפה את ע'סאן בהוראת תומיריס. בינתיים, ואהרם משקר לשאר בני האלמוות, בטענה שסרגון הרג את ע'סאן ומשכנע את רובם לגבות את תביעתו לכס המלכות. לאחר מכן נאלץ סרגון להרוג כמה מחבריו בני האלמוות לשעבר.
לאחר שהבטיח את חסדם של שומרי השמים, סרגון נשלח אחורה בזמן ומסכל את הניסיון של ורהאם לרצוח את ע'סאן, אך אנהיטה מתה תוך כדי הגנה על סרגון. ואז ואהרם מודה שהוא אוסף גם את הנוצות של סימורג ומאמין שרק הוא ראוי להחזיק אותן, והוא נלחם בסרגון. כשהכוחות שלהם מתנגשים, סרגון קולט הצצה לעברו של ואהרם ולומד שהוא למעשה בנו האבוד של המלך דריוש, ושדריוש עצמו נרצח על ידי תומיריס, וגזילת כס המלכות שלה ללא ברכתו של סימורג הוא מה שגרם ל־30 שנים בהידרדרות ממלכת פרס. ע'סאן מודיע לסרגון שורהאם כנראה מחפש את לב הסימורג כדי שיוכל להתמזג איתו ולקחת את מלוא כוחו.
סרגון רודף אחרי ורהאם, אך אינו מסוגל למנוע ממנו להתמזג עם הלב ולעלות לאל. לאחר מכן מתקשרת לסרגון רוחו של הסימורג', שמבטיחה לו שעדיין יש לו את הכוח להביס ולהציל את ורהאם מעצמו. סרגון שוב מתעמת עם ואהרם ולאחר קרב ממושך, מצליח סוף סוף להביס אותו. ואהרם מבין את האיוולת שבניסיון לתבוע את כוחו של אל, ומקריב את עצמו כדי להחיות את הסימורך. עם חזרת הסימורך, סרגון וגאסאן חוזרים לפרספוליס כגיבורים. עם זאת, כשהוא יודע את האמת על אמו, ע'סאן מוותר על תפקידו בעוד סרגון חושף כי תומיריס רצחה את דריוש בפני כולם. כשסרגון עוזב את הבירה, בני האלמוות הנותרים מבטיחים לו שהם ידאגו לגרסה צעירה יותר של ורהאם שברח איתם מהר קף.
משחקיות

המשחק מסוג פלטפורמת אקשן-הרפתקאות עם גלילה צדדית ב-2.5D. גיבור המשחק, סרגון, יכול לקפוץ, להחליק ולהסתער באוויר כדי לנוע בין פלטפורמות. הוא מניף זוג להבים בהם הוא משתמש כדי להביס אויבים. תזמון מדויק עוזר להטעין את ה-Athra's Glow של סרגון, מה שמאפשר לו לשחרר יכולת מיוחדת כשהוא טעון במלואו. יש לו גישה לכמה כוחות מבוססי זמן, שיכולים לשמש גם בלחימה וגם בפלטפורמה. Rush of the Simurgh מאפשר לסרגון לדפדף מיידית קדימה בזמן, בעוד Shadow of the Simurgh מאפשר לו להציב "סימון צללים", המשמש כמחסום זמני ששחקנים יכולים לחזור אליו באופן מיידי. סרגון יכול לצייד קמעות שמשנות את יכולותיו.
הכתר האבוד כולל אלמנטים של Metroidvania, שכן עולם המשחק מקושר ומלא בקיצורי דרך וחדרים סודיים, והשחקנים חייבים לפתור חידות כדי להתקדם. כאשר שחקנים חוקרים את עולם המשחק, הם יכולים למצוא גבישי זמן, בהם ניתן להשתמש כדי לרכוש שדרוגים לכלי הנשק של סרגון. בעוד שלשחקנים אולי אין מיד את הכלים או הכישורים להתגבר על מכשול, הם יכולים לחזור אליו ברגע שיש להם את האמצעים להתגבר עליו. שחקנים יכולים לצלם צילומי מסך ולהצמיד אותם למפת המשחק, מה שיאפשר להם לזהות ולזכור חידות לא פתורות שבהן נתקלו.
ביקורות

המשחק זכה לשבחים רבים על שלל הפלטפורמות שלהם הוא פותח. באתר הביקורות הישראלי Vgames נכתב על ידי שמואל מקונן :"The Lost Crown ענה על כל הציפיות שלי ממנו ואז הוסיף קומבט פשוט מעולה, עיצוב מפה מעניין, יכולות נהדרות ומכניקות Metroidvania נפלאות" והוענק לו הציון של 9/10.
באתר metacritic הוענקו ציונים גבוהים לשלל הפלטפורמות כשגרסת הנינטנדו סוויץ מקבלת את הדירג הגבוהה ביותר. באתר IGN העולמי הוענק למשחק הציון 8/10.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | פרטיטורה מקורית – משחק וידאו (קונסולה ומחשב) | MENTRIX וגארת' קוקר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | עיצוב מוזיקלי – טריילר | MENTRIX וגארת' קוקר | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Editor-in-chief, Katharine Castle; Castle, Katharine (2023-06-08). "Prince Of Persia returns to its action platforming roots with The Lost Crown". Rock, Paper, Shotgun (באנגלית). נבדק ב-2024-01-22. {{cite news}}: |last= has generic name (עזרה)
↑  Prince Of Persia: The Lost Crown Looks To The Past To Build A New Future For The Franchise, GameSpot (באנגלית אמריקאית)
↑  Prince of Persia: The Lost Crown’s reveal has had a mostly negative reception, VGC, ‏2023-06-09 (באנגלית בריטית)
↑  Jordan Mechner - Latest News, www.jordanmechner.com, ‏2024-01-16 (באנגלית)
↑  Michael Leri, Prince of Persia Creator Voices Support for The Lost Crown After Divisive Trailer, PlayStation LifeStyle, ‏2023-06-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Editor-in-chief, Katharine Castle; Castle, Katharine (2023-06-12). "Prince Of Persia: The Lost Crown is so much better than it looks in the reveal trailer". Rock, Paper, Shotgun (באנגלית). נבדק ב-2024-01-22. {{cite news}}: |last= has generic name (עזרה)
↑  Matt Purslow, Prince of Persia: The Lost Crown Hands-On Preview, IGN, ‏2023-06-12 (באנגלית)
↑  Jay Peters, Ubisoft is making a new side-scrolling Prince of Persia game, The Verge, ‏2023-06-08 (באנגלית)
↑  ביקורת: Prince of Persia: The Lost Crown - הנסיך שהובטח, באתר Vgames.co.il, ‏2024-11-01
↑  Prince of Persia: The Lost Crown critic reviews, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  Phil Hornshaw, Prince of Persia: The Lost Crown Review, IGN, ‏2024-01-11 (באנגלית)
↑  Paul Grein, ‘Emilia Pérez’ and Hans Zimmer Are Top Winners at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Billboard, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
כריסטוף רוסה

| --- | --- |

כריסטוף רוסה, 2012
 לידה:  12 באפריל 1961 (בן 63) אביניון, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  סקולה קאנטורום, הקונסרבטוריון המלכותי של האג 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  צ'מבלו 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר ההצטיינות הלאומי (7 ביוני 2024)  אביר במסדר ההצטיינות הלאומי  אביר בלגיון הכבוד  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 www.lestalenslyriques.com
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטוף רוסה (בצרפתית: Christophe Rousset, נולד ב-12 באפריל 1961) הוא צ'מבליסט ומנצח צרפתי, המתמחה בביצוע מוזיקה מתקופת הבארוק בכלים אותנטיים.
קורות חייו

רוסה נולד באביניון וגדל באקס-אן-פרובאנס. בשנות נעוריו המוקדמות החל להתעניין בצ'מבלו. הוא למד בסקולה קנטורום בפריז אצל הוגט דרייפוס ומשנת 1980 עד 1983 המשיך בקונסרבטוריון המלכותי בהאג, הולנד אצל בוב ואן אספרן. ב-1983 זכה רוסה בפרס ראשון בתחרות הצ'מבלו הבינלאומית השביעית בברוז'; הייתה זו נקודת הזינוק לקריירה סולנית ורוסה הופיע עם הרכבים שונים, ביניהם האקדמיה למוזיקה עתיקה, "לז ארטס פלוריסאן", "מוזיקה אנטיקווה קלן", "לה פטי באנד" ו"איל סמינריו מוזיקלה". עם "לז ארטס פלוריסאן" התנסה לראשונה בניצוח, כעוזר למנצח ויליאם כריסטי. ב-1991 הובילה שאיפתו לניצוח לייסוד "לז טאלנס ליריק", ההרכב שעליו הוא מנצח עד היום וקוצר הצלחה בינלאומית. רוסה היה מנהל מוזיקלי של הפקת הסרט "פארינלי איל קסטראטו", המבוסס על חיי פארינלי, הזמר הסריס המפורסם. הוא פעיל גם כמורה למוזיקת בארוק באקדמיה מוזיקלה צ'יאניה בסיינה.
פרסים ואותות הוקרה

1983 - פרס ראשון בתחרות הצ'מבלו הבינלאומית השביעית בברוז', בלגיה.
1993 - פרס "דיאפזון ד'אור" על פרשנותו ל"קטעים לצ'מבלו" של רוייה
1995 - "פרס על מוזיקה אינסטרומנטלית לסולו או הרכב קאמרי מן המאה ה-17 והמאה ה-18" ב"פרסי קלאסיקל" בקאן על הקלטתו לפרטיטות של באך.
2004 - "מדליית אביר מסדר המצוינות הלאומי" משר התרבות של צרפת
בן הלפגוט

סר בנג'מין "בן" הלפגוט (באנגלית: Sir Benjamin "Ben" Helfgott;‏ 22 בנובמבר 1929 – 16 ביוני 2023) היה מרים משקולות יהודי בריטי, 3 פעמים ברציפות אלוף המכביה (1950, 1953 ו-1957), 4 פעמים אלוף בריטניה וזוכה מדליית ארד במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים (קארדיף 1958).
קורות חיים

הלפגוט נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין, המקום בו, לאחר כיבושו במלחמת העולם השנייה הקימו הגרמנים את הגטו הראשון על אדמת פולין. הוא נשלח לבוכנוולד, אך שרד את השואה. הוא שוחרר ב-1945, אך היה חלש מאוד. בשואה איבד את הוריו ואחת משתי אחיותיו. לאחר השואה נכלל בן בקבוצת יהודים, שקיבלו מקלט בבריטניה, שם התחיל ללמוד כלכלה. ב-1948 התחיל לעסוק בהרמת משקלות ובמהרה היה לאלוף אנגליה.
קורות חיים > קריירה ספורטיבית

במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכה במדליית זהב בשיא מכביה חדש של 272.5 ק"ג (90, 75, 107.5), לפני עזרא ששון מישראל (257.5 ק"ג - 80, 75, 102.5) ודוידסון מבלגיה (175 ק"ג - (פסילה, 75, 100).
במכביה הרביעית שנערכה ב-1953 זכה במדליית זהב בתוצאה של 305 ק"ג (100, 92.5, 112.5), לפני הרמרן כהן מארצות הברית (287.5 ק"ג - 90, 90, 107.5) וג'ו ברן מפינלנד (237.5 ק"ג - 72.5, 70, 95).
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1954 זכה במדליית זהב לראשונה בקריירה שלו.
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים במקום 13 בתוצאה של 340 ק"ג.
במכביה החמישית שנערכה בשנת 1957 זכה במדליית זהב בשיא מכביה חדש של 320 ק"ג.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקארדיף 1958 זכה במדליית ארד בתוצאה של 340 ק"ג, אחרי טאן האווה ליאנג (358 ק"ג) והארי וובר מדרום אפריקה (340 ק"ג).
באולימפיאדת רומא (1960) סיים במקום 18 בתוצאה של 337.5 ק"ג.
נפטר ביוני 2023.
סיפור חייו הוצג בסרט הבריטי ילדי וינדרמיר.
הערות שוליים

↑  ישראל - דרום אפריקה 0:4 בכדורגל, חרות, 28 בספטמבר 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410849605171  PLWABN: 9810604258005606  GND: 1161472282  ISNI: 0000 0004 5002 8490  LCCN: no2015071383  VIAF: 316390986   WorldCat (עם VIAF): 316390986
ראלף קירקפטריק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביוני 1911 מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 פטירה:  13 באפריל 1984 (בגיל 72) גילפורד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Ralph Leonard Kirkpatrick 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  צ'מבלו 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1936) 
 
ראלף קירקפטריק (באנגלית: Ralph Kirkpatrick;‏ 10 ביוני 1911 - 13 באפריל 1984) היה מוזיקאי, מוזיקולוג וצ'מבליסט אמריקאי. קירקפטריק נולד בליאומינסטר, מסצ'וסטס. עיקר פרסומו בא לו מן הקטלוג הכרונולוגי שערך לסונאטות לכלי מקלדת של דומניקו סקרלטי.
חייו ועבודתו

קירקפטריק למד תולדות האמנות באוניברסיטת הרווארד והמשיך ללימודים בפריז, אצל נדיה בולאנז'ה ואצל ונדה לנדובסקה, הצ'מבליסטית שעבודתה החלוצית העניקה חיים מחודשים לצ'מבלו. עוד השתלם אצל ארנולד דולמטש בהאזלמיר, היינץ טיסן בברלין וגונתר ראמין בלייפציג. בשנים 1933–1934 לימד באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, אוסטריה. מלגת גוגנהיים אפשרה לו לאחר זאת לחקור כתבי יד ופרטיטורות באירופה.
משנת 1940 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ייל, שם פרסם ביוגרפיה של דומניקו סקרלטי והוצאה ביקורתית של מכלול יצירות סקרלטי (1952). רשימה מוסכמת של יצירות אלה מצוינת עכשיו במספרי קירקפטריק (שסומנו בעבר ב-Kk.ובהוצאות מאוחרות יותר ב-.K בלבד), רישום הנחשב כיום לשיטת המספור התקנית והמוסמכת לסונאטות לכלי מקלדת של סקרלטי (על אף שתי שיטות מספור מתחרות, לפחות) (ראו אופוס (מוזיקה)).
קירקפטריק הקליט מספר רב של יצירות צ'מבלו מאת באך (הקלטות ארכיב). כמו כן הפיק הוצאה של וריאציות גולדברג של באך (1938, הוצאת שירמר, ניו יורק - 37149) הכוללת דיון נרחב בעיטורים, אצבוע, פיסוק, דינמיקה ופרשנות כללית. כמו כן חיבר את "פרשנות לפסנתר המושווה של באך: מסה של מבצע", שיצאה לאור לאחר מותו.
קירקפטריק ניגן גם מוזיקה מודרנית, כולל הקונצ'רטו לצ'מבלו ותזמורת של קווינסי פורטר, סונאטה לכינור וצ'מבלו של דריוס מיו והקונצ'רטו הכפול לצ'מבלו, פסנתר ותזמורת קאמרית מאת אליוט קרטר, שהוקדש לו.
כנגן ואמן מקליט, נודע בעיקר בביצועי הצ'מבלו שלו ליצירות המקלדת של יוהאן סבסטיאן באך ודומניקו סקרלטי. הוא הקליט גם בקלוויקורד (למשל, את האינוונציות לשניים ושלושה קולות של באך) ובפורטה-פיאנו (בייחוד יצירות של מוצרט).
ראלף קירקפטריק מת בגילפורד, קונטיקט בגיל 72.
מקור

Ralph Kirkpatrick: A Bibliography and Discography ביבליוגרפיה ודיסקוגרפיה של ראלף קירקפטריק מרדית קירקפטריק, ספריית המוזיקה של אוניברסיטת בוסטון,
אליפות וימבלדון 1884

| --- | --- |

מוד ווטסון אלופת וימבלדון 1884
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  5 ביולי 1884 – 20 ביולי 1884 (16 ימים) 
 מספר תחרות:  8 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  נשים:מוד ווטסון  גברים:ויליאם רנשו  זוגות גרבים: ויליאם רנשו, ארנסט רנשו
 → אליפות וימבלדון 1883 אליפות וימבלדון 1885 ← 
 
אליפות וימבלדון 1884 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-5 ביולי והסתיימה ב-19 ביולי. השנה לתוכנית התחרות התווספו תחרויות נשים ותחרות זוגות גברים. תחרויות אלו החלו לאחר סיום תחרות גברים.
בתחרות בנוסף לטניסאים בריטים השתתפו טניסאים מארצות הברית.
התחרות > תחרות הגברים

התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון 28 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני המנצח של השלב הראשון נפגש עם האלוף-משנה שעברה.
כול המשתתפים חולקו ל-2 בתים (16 בעליון ו-12 ספורטאים בתחתון). המנצחים נפגשו בגמר מתמודדים. הטניסאים אמריקאים לא עברו את השלב השני של התחרויות.
המנצח של השלב הראשון היה טניסאי בריטי בשם הרברט לאופורד. ארנסט רנשו הודח בשלב חצי-גמר. ויליאם רנשו ניצח משחק הסיום ב-4 מערכות. בכך הוא זכה באליפות הרביעית ברציפות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים שנערכה לראשונה השתתפו 13 טניסאיות. במשחק הגמר נפגשו האחיות ווטסון. האחות הצעירה מוד ווטסון ניצחה את אחותה ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 10 זוגות כולל הזוג האמריקאי שהודח בחצי גמר. הזוג האחים רנשו ניצח זוג בריטי אחר ב-4 מערכות. בכך ויליאם רנשו זכה במקום הראשון בתחרות נוספת לתחרות גברים, ובסך הכול הוא זכה בפעם החמישית במקום ראשון בתחרות וימבלדון.
האחים רנשו: ויליאם רנשו בשמאל וארנסט רנשו בימין
טרוור פינוק

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1946 (בן 77) קנטרברי, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי למוזיקה, Simon Langton Grammar School for Boys 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  צ'מבלו 
 חברת תקליטים:  CRD Records, Archiv Produktion, דויטשה גרמופון 
 פרסים והוקרה:  פרס הנדל (1999)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  מדליית ולטר וילסון קובלט  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוטווה  Brit Award for Classical Recording 
 trevorpinnock.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טרוור דייוויד פינוק (באנגלית Trevor David Pinnock, נולד ב-16 בדצמבר 1946) הוא נגן צ'מבלו ומנצח אנגלי. פינוק נודע בעיקר בניצוח על תזמורת המנגנת בכלים אותנטיים בשם "הקונצרט האנגלי", שעמה הוא ביצע עד לאחרונה יצירות מתקופת הבארוק והתקופה הקלאסית. פינוק נוהג לנצח על התזמורת ממושב הצ'מבלו.
קורות חיים וקריירה

טרוור פינוק נולד בקנטרברי. הוא הצטרף כזמר למקהלת הקתדרלה בגיל 7 ולמד בבית הספר למקהלה של הקתדרלה. לאחר לימודי פסנתר ועוגב, התמנה לנגן עוגב בכנסייה. בגיל 19 נכנס לקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון. הוא קיבל מלגה ללימודי עוגב ובהמשך גם צ'מבלו, וזכה בפרסים על ביצוע 
בשני הכלים. מוריו היו ראלף דואנס ומיליסנט סילבר. כנגן צ'מבלו ערך סיורי קוטנצרטים באירופה עם האקדמיה של St. Martin in the Fields. בתקופת לימודיו בקולג' המלכותי למוזיקה אמר לו הרשם, ג'ון שטיינר, שאין לו סיכוי להשתכר למחייתו כצ'מבליסט. כדי לשפר ככל האפשר את סיכויי עבודתו בשלב מוקדם בקריירה שלו, כלל ברפרטואר שלו לא רק את יצירות הבארוק המקובלות אלא גם קונצ'רטי מודרניים לצ'מבלו, כמו הקונצ'רטו לצ'מבלו, כלי הקשה ומיתרים של רוברטו גרהארד, הקונצ'רטו של מנואל דה פאיה, סימפוניה קונצרטנטית זעירה לנבל, צ'מבלו, פסנתר ותזמורת מיתרים כפולה של פרנק מרטין ו-Concert Champêtre 
של פרנסיס פולנק.
הופעת הבכורה שלו בלונדון הייתה ברויאל פסטיבל הול עם שלישיית גאייארד (סטיבן פרסטון, חליל; אנתוני פלית', צ'לו) בשנת 1966. הופעת הבכורה שלו כסולן בצ'מבלו התקיימה בשנת 1968 באולם פרסל בלונדון. בנובמבר 1972 היה אחד ממייסדי "הקונצרט האנגלי" (The English Concert), תזמורת המתמחה בביצועי מוזיקת בארוק וקלאסיקה מוקדמת בכלי התקופה. הוא ניצח על התזמורת, בדרך כלל מן הצ'מבלו (או עוגב קאמרי לפי הצורך) כנגן קונטינואו, עד 2003. את מקומו תפס הכנר אנדרו מאנזי. הוא יצא עם התזמורת לסיור ראשון בצפון אמריקה בשנת 1983. מסעות קונצרטים רבים מספור ברחבי העולם והקלטות רבות הקנו לאנסמבל שלו שם בינלאומי, אך את קהל המעריצים העצום שיש לו בעולם כולו יכול האנסמבל לזקוף לזכות האיכות היוצאת מן הכלל ולהתלהבות הכובשת של הופעותיו. המקהלה שלצד התזמורת הוקמה במועד מאוחר יותר ואיפשרה לאנסמבל לבצע אופרות בארוק, אורטוריות ויצירות ווקאליות אחרות.
הופעת הבכורה שלו בניו יורק הייתה בשנת 1988, בניצוח על האופרה יוליוס קיסר של הנדל. בשנת 1989 ייסד את "הלהקה הקלאסית" (The Classical Band) וניצח עליה ברפרטואר הקלאסי מהיידן עד מנדלסון בכלים תקופתיים, כולל נגינה כסולן בפורטה-פיאנו, עד שפרש באופן בלתי צפוי בשנת 1990. בין השנים 1991 ל-1996 שימש מנהל אמנותי ומנצח ראשי של תזמורת מרכז האמנויות הלאומי באוטווה, קנדה, קבוצה שעליה ניצח לראשונה בשנת 1985. בהמשך כיהן כיועצה האמנותי בעונות 1996-7 ו-1997-8, שכללו גם סיור בארצות הברית וביצוע, וכנראה גם הקלטות של הקוננצ'רטי לפסנתר מס' 1 ו-5 של בטהובן, עם גריגורי סוקולוב כסולן.
פינוק מרבה להופיע כמנצח אורח עם רבות מן התזמורות החשובות בעולם, ביניהן התזמורת הסימפונית של בוסטון, התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ותזמורת דטרויט, התזמורות הקאמריות של סיינט פול, לוס אנג'לס, תזמורת המוצרטיאום של זלצבורג, התזמורת הפילהרמונית של וינה, תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג וכן בפסטיבל טנגלווד ובפסטיבלי מוצרט.
המלחין האנגלי ג'ון וב כתב למענו שתי יצירות מודרניות לצ'מבלו, Ebb משנת 2000 ו- Surge משנת 2003.
טרוור פינוק ומקסים ונגרוב יצאו למסע קונצרטים משותף בשנת 2000, שבו ניגן ונגרוב לראשונה בכינור בארוק ופינוק ניגן בפסנתר כנף סטיינוויי מודרני. הקונצרטים המעניינים הללו הורכבו במחציתם הראשונה מצ'מבלו וכינור בארוק ובשנייה מפסנתר וכינור מודרני.
בימים אלה פינוק מחלק את זמנו בין הופעות בצ'מבלו להופעות כמנצח אורח עם תזמורות מודרניות ותקופתיות כאחת. 
בסוף 2006 מתוכנן לו מסע קונצרטים באירופה, אסיה ואמריקה עם הקונצ'רטי הברנדנבורגיים של באך עם אנסמבל ברנדנבורג האירופאי. כן צפויות הקלטות של יצירות אלה.
קרל פרידריך כריסטיאן פאש

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1736 צרבסט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  3 באוגוסט 1800 (בגיל 63) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 מקום לימודים:  Kloster Berge school 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  צ'מבלו 
 
קרל פרידריך כריסטיאן פאש (בגרמנית: Carl Friedrich Christian Fasch;‏ 18 בנובמבר 1736 – 3 באוגוסט 1800) היה מלחין וצ'מבליסט גרמני.