stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירפאן קהבצ'י
הערות שוליים

↑  Ryan DabbsContributions from Michael Yokhin last updated, Turkey Euro 2024 squad: Vincenzo Montella's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
| נבחרת טורקיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 סויונג'ו •  5 יוקושלו •  6 טופאן •  7 אינדר •  8 טוקוז •  9 קרמאן •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 מראש •  14 אנטליאלי • 15 קאבאק • 16 אונאל • 17 ב. יילמאז • 18 ר. יילמאז • 19 קקצ'י • 20 אומור • 21 קהבצ'י • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 אקטורקוגלו • 25 מולדור • 26 דרבישואולו • מאמן: גונש |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 סויונג'ו •  5 יוקושלו •  6 טופאן •  7 אינדר •  8 טוקוז •  9 קרמאן •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 מראש •  14 אנטליאלי • 15 קאבאק • 16 אונאל • 17 ב. יילמאז • 18 ר. יילמאז • 19 קקצ'י • 20 אומור • 21 קהבצ'י • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 אקטורקוגלו • 25 מולדור • 26 דרבישואולו • מאמן: גונש | טורקיה |
| נבחרת טורקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקוגלו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקוגלו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה | טורקיה |
אלה ליברמן-שיבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1927 
 פטירה:  2 במרץ 1998 (בגיל 71 בערך) 
 לאום:  ישראל ישראלית
 תחום יצירה:  ציור
 
אלה ליברמן-שיבֶּר (1927 – 2 במרץ 1998) הייתה ציירת ישראלית ניצולת השואה אשר הנציחה את מוראות היום-יום בשואה בסדרת ציורים שיצרה בצעירותה בשנים לאחר שחרורה (1945–1948).
ביוגרפיה

אלה ליברמן נולדה בשנת 1927 בברלין בירת גרמניה, הבת הבכורה ליהושע ורוזה ליברמן, במשפחה בת שני ילדים.
בשנת 1938 גורשה משפחתה מגרמניה הנאצית בשל אזרחותה הפולנית של האם, ועקרה לבנדין שבפולין. במלחמת העולם השנייה נכלאה המשפחה בגטו, ועם חיסול הגטו באוגוסט 1943, שולחה למחנה אושוויץ-בירקנאו. אביה ואחיה הצעיר, לאו, נרצחו במחנה השמדה, ואילו ליברמן ואמה ניצלו בזכות כישרונה האמנותי – היא הועסקה על ידי הנאצים כציירת דיוקנאות.
בהתקרב הצבא האדום למחנה, בינואר 1945, הובלו השתיים בצעדת מוות לגרמניה, ונכלאו במחנה נוישטט-גלֶוֶוה (אנ') (מחנה-לוויין (אנ') של מחנה הנשים ראוונסבריק). בראשית מאי 1945 שוחררה עם אמה, והיא בת 17. ומשם הגיעו לפולין. שם נישאה ליברמן בפברואר 1946 לעמנואל שיבר, חייל יהודי בצבא האדום; בני הזוג עברו מערבה בסיוע תנועת הבריחה וניסו לעלות לארץ ישראל באוניית המעפילים "בן הכט", שנתפסה על ידי הבריטים במרץ 1947 ונוסעיה גורשו למחנות המעצר בקפריסין. שם השתתפה בקורסים לציור שארגן האמן נפתלי בזם. בתום 13 חודשי מעצר שוחררו בני הזוג, ובאפריל 1948 הגיעו לכפר אתא. שם נולדו לבני הזוג בת אחת ושלושה בנים.
כמה שנים לאחר שחרורה החלה ליברמן להעלות על הנייר את רשמיה מהמלחמה. זיכרונותיה הפכו לסדרת יצירות, שהוצגו בשנות החמישים בתערוכה בנושא השואה בחיפה וגם הופיעו בעיתון.
93 יצירותיה בשם "חיים על קו הקץ" הוצגו בבית לוחמי הגטאות ונתרמו לאוסף האמנות שלו. הרישומים הופיעו ב-1992 בספר בעברית ואנגלית בהוצאת בית לוחמי הגטאות. בשנת 1997 הופיעה בפרנקפורט מהדורה מתורגמת לגרמנית בידי ליברמן-שיבר. ובהמשך הופיעה בסין ביוזמת בתה מהדורה מתורגמת לסינית.
בשנים 1979 – 1983 למדה ליברמן אמנות באוניברסיטת חיפה והשתתפה בסדנאות ציור, גרפיקה ופיסול.
נפטרה בשנת 1998 לאחר מחלה קשה. הותירה את בעלה ושלושת ילדיה.
לקריאה נוספת

אלה ליברמן-שיבר, חיים על קו הקץ, עורך אבי הורביץ, לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגיטאות, 1992. (מהדורה עברית-אנגלית. בשנת 1997 הופיעה בפרנקפורט מהדורה גרמנית מתורגמת בידי ליברמן-שיבר. בהמשך הופיעה מהדורה בסינית.)
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים, 4644 (17 במאי 1998), עמ' 3597.
↑  ראו אלבום לזועות הנאצים, חרות, 26 בדצמבר 1958; זכרונות ילדות, מעריב, 5 במאי 1959.
↑  ג'קי חורי, תערוכה בבית לוחמי הגטאות: אלה ליברמן-שיבר ציירה דיוקנאות לנאצים, ושרדה את השואה, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305707305171  GND: 128873191  ISNI: 0000 0000 7058 1454  LCCN: no2004123000  VIAF: 97447670   WorldCat (עם VIAF): 97447670 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלה ליברמן-שיבר".
אלברט שווייצר

| --- | --- |

איור של אלברט שוויצר
 לידה:  14 בינואר 1875 הקיסרות הגרמנית קייזרסברג, גרמניה
 פטירה:  4 בספטמבר 1965 (בגיל 90) גבון לאמבארנה (אנ'), גבון
 שם לידה:  Ludwig Philipp Albert Schweitzer 
 ענף מדעי:  פילוסופיה, רפואה, תאולוגיה
 מקום מגורים:  שטרסבורג, Gunsbach, למברנה 
 מקום קבורה:  בית החולים ע"ש אלברט שווייצר 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה של שטרסבורג  אוניברסיטת טיבינגן  הקולג' לפילוסופיה של האוניברסיטה הגרמנית של פראג 
 מנחה לדוקטורט:  תאובלד ציגלר 
 מוסדות:  האוניברסיטה של שטרסבורג 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1952)  מדליית זהב של החברה לעידוד הקדמה (1959)  אביר בלגיון הכבוד (1948)  פרס סונינג (1959)  מסדר ההצטיינות (25 בפברואר 1955)  מדליית ג'יימס קוק (1959)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1954)  לוחית גתה של עיריית פרנקפורט (1932)  פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (16 בספטמבר 1951)  מדליית פאראצלסוס (1952)  פרס גתה (1928)  קצין גבוה בלגיון הכבוד (1950)  מדליית גתה לאמנות ומדעים  אזרח כבוד של פרנקפורט  אזרחות כבוד של פאפנהופן 
 בן או בת זוג:  הלנה ברסלאו 
 צאצאים:  רנה שווייצר מילר 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום תאולוגיה
 חתימה:   
 
ד"ר לודוויג פיליפ אלברט שווייצר (בגרמנית: Ludwig Philipp Albert Schweitzer;‏ 14 בינואר 1875 – 4 בספטמבר 1965) היה איש אשכולות: תאולוג, מוזיקאי, פילוסוף ורופא צרפתי-גרמני. הוא נולד בקייזרסברג שבחבל אלזס-לורן בגרמניה (כיום בצרפת). זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1952 עבור ייסוד בית החולים למברנה (Lambaréné) בגבון שבמערב אפריקה המשוונית. כמו כן היה אחד מ-25 הנושאים בתואר "מסדר ההצטיינות" של חבר העמים הבריטי, וקיבל גם תואר אבירות ממסדר לזרוס הקדוש בירושלים.
שנותיו המוקדמות

אלברט שווייצר היה בנם של לואיס שווייצר, כהן אוונגליסטי, ושל אדלה, אשר שם נעוריה היה שילינגר (Schillinger). את שנות ילדותו עשה בכפר גונסבך (Gunsbach) שבאלזס (בו הכנסייה המקומית הייתה משותפת לקתולים ולפרוטסטנטים אשר קיימו את טקסיהם הדתיים בחללים שונים ובזמנים שונים). באותן שנים למד מאביו את יסודות המוזיקה, ומאוחר יותר, למד לנגן בעוגב בצורה מסודרת, כלי בו הגיע לרמת נגינה גבוהה מאד (ר' להלן). ב-1893, אלברט שווייצר השלים את לימודיו התיכוניים במילוז. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, פנה שווייצר ללימודי תאולוגיה באוניברסיטת קייזר וילהלם (Kaiser Wilhelm) בשטרסבורג. במקביל, המשיך בלימודי מוזיקה בנושאים שונים, כמו פסנתר וקונטרפונקט. בשנת 1894 התגייס לצבא הגרמני לשנה אחת של שירות חובה. אלברט שווייצר, אשר התרשם עמוקות מן המלחין ריכרד וגנר, ונכח בהצגות רבות של האופרות שלו בשטרסבורג, הצליח להגיע ב-1896 לפסטיבל השנתי בביירוית, המוקדש למוזיקה של וגנר. ב-1898, שווייצר החל לכתוב בסורבון את עבודת הדוקטורט שלו אודות הפילוסופיה הדתית של קאנט. את סמסטר הקיץ עשה באוניברסיטת ברלין, ובינתיים הוענק לו התואר בתאולוגיה. עבודת הדוקטורט פורסמה בהמשך ב-1899 על ידי אוניברסיטת טיבינגן. תוך כדי כך, שווייצר המשיך והעמיק בהתמחותו בנגינה בפסנתר. ב-1905, שווייצר החל בלימודי הרפואה בשטרסבורג, אותם סיים ב-1913. ביוני 1912 נישא להלנֶה ברסלאו, בתו של ההיסטוריון היהודי הפאן-גרמני הארי ברסלאו (אנ').
תאולוגיה

את המוניטין שלו בתחום הקנתה לשווייצר עבודתו הגדולה הראשונה - "החיפוש אחר ישו ההיסטורי", שפורסמה בשנת 1906. בחיבור זה ניתח שווייצר את דמותו של ישו לאור כתביו האסכטולוגים של ישו עצמו. שווייצר טען כי הדיוקנאות ההיסטוריים של ישו לאורך השנים היו לא יותר מאשר דיוקן של ההיסטוריונים החוקרים עצמם.
מחקריו התאולוגיים הבאים, שנטו לכיוון התאולוגיה של הנצרות הליברלית עסקו בעיקר בברית החדשה, אך שימשו גם כתזה שלו ברפואה - "המחקר הפסיכיאטרי של ישו" (1913), ו"המיסטיקה של פאולוס השליח" (1930). מחקרו על פאולוס בחן את אמונותיו האסכטולוגיות של השליח על פי הבשורה שלו בברית החדשה.
במהלך כהונתו ככומר קלוויניסטי בכנסיית סנט ניקולס בשטרסבורג, הוא ניהל את טקס נישואיו של תיאודור הויס, שלימים נבחר לכהן כנשיאה הראשון של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה עם אלי הויס-קנאפ.
מוזיקה

שווייצר היה נגן עוגב נחשב בזמנו, והתעניין במיוחד ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. הוא פיתח סגנון נגינה פשוט, שהאמין כי הוא קרוב יותר לזה שבאך התכוון אליו, בעיקר בהתבסס על אמונותיו הדתיות של המלחין. הוא הדהים את מורו, שארל-מארי וידור, כשפירש את הדימויים בכוראל-פרלודים של באך על פי המזמורים התפילתיים שליוו את הנגינה - גישה שמעולם לא עלתה על דעתו של הנגן הקשיש.
בספרו "יוהאן סבסטיאן באך", שאת גרסתו האחרונה השלים ב-1908, פירט שווייצר את סגנונו החדש, והשפיע רבות על ההתייחסות לעבודותיו של באך. בהמשך הוא שיתף פעולה עם וידור כדי להשלים מהדורה מחודשת של כל עבודותיו של באך. הספרון שפרסם ב-1906 "אומנות בניית העוגב ונגינת העוגב בגרמניה ובצרפת", הביאה לשינוי המגמה הרומנטית בתחילת המאה ה-20 לטובת חשיפה מחודשת של עקרונות הבארוק, אף יותר מכפי ששווייצר כיוון בתחילה.
הספר יצא בעברית בשנת 1955 בהוצאת עדית, בתרגומו של יצחק הירשברג. במאי 2010 יצאה מהדורה חדשה של התרגום לעברית, עם פתח דבר מאת פרופסור יהואש הירשברג, בהוצאת חותם-תרבות.
פילוסופיה

השקפת העולם של שווייצר התבססה על עקרון ה"הערצה לחיים", שהאמין כי הוא תרומתו הגדולה ביותר לאנושות. להשקפתו, הציוויליזציה המערבית נמצאה במצב של ריקבון לאחר שבמשך דורות נטשה את העקרונות האתיים שעליה התבססה. שווייצר האמין כי הכבוד לחיים הוא עיקרון נעלה, בדומה לחשיבתם של פרידריך ניטשה ולב טולסטוי. היו שהשוו את הפילוסופיה שלו לזו של פרנציסקוס מאסיזי, השוואה שמעולם לא התנגד לה.
רפואה

את מרבית חייו שלאחר תום לימודיו, בילה שווייצר בלמברנה (הנמצאת בגבון של ימינו). לאחר שסיים את לימודי הרפואה ב-1913, עבר שווייצר ללמברנה עם אשתו כדי להקים בית חולים שיפעל לצד המחנה המיסיונרי שפעל שם. הוא טיפל באלפי אנשים, בכללם מאות חולי צרעת וקורבנות של מחלת השינה האפריקאית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 הושמו שווייצר ואשתו, שהיו אזרחים גרמנים על אדמת אפריקה, במעצר בית זמני. ב-1917 הם הועברו לצרפת, שם הוגבל חופש התנועה שלהם. את שנותיו בצרפת בילה שווייצר בלמידה אינטנסיבית כהכנה לספרו "תרבות ואתיקה", אותו פרסם ב-1923. ביולי 1918 זכה שווייצר לחירותו מחדש, והחל לעסוק ברפואה בשטרסבורג. במקביל החל להרצות על רעיונותיו, לא רק במטרה להפיץ את הפילוסופיה שלו בנושא תרבות ואתיקה, אלא גם כדי לגייס כספים לבית החולים שהקים באפריקה. ב-1924 חזר שווייצר ללמברנה, שיקם את בית החולים והמשיך לעסוק שם ברפואה. עד מהרה התגייסו רופאים נוספים למשימה, ושווייצר היה יכול לשוב לאירופה ולהמשיך את הרצאותיו באוניברסיטאות.
חייו המאוחרים

בשנים 1939–1948 נשאר שווייצר בלמברנה, היות שבשל מלחמת העולם השנייה לא היה מסוגל לעזוב לאירופה. שלוש שנים לאחר תום המלחמה שב לראשונה לאירופה, והמשיך לנוע בינה לבין אפריקה עד למותו ב-1965. החל משנת 1952 פעל שווייצר כנגד ניסויים גרעיניים ונשק גרעיני, לצידם של אלברט איינשטיין וברטרנד ראסל. בשנים 1957 ו-1958 הוא שידר ברדיו אוסלו ארבעה נאומים שהתפרסמו לאחר מכן בקובץ "שלום או מלחמה אטומית". ב-1957 היה שווייצר לאחד ממייסדי הוועדה למדיניות גרעינית שקולה. סיפור חייו של שווייצר התפרסם בסרט הצרפתי "עוד רגע, דוקטור שווייצר", בו גילם פייר פרסניי את תפקיד שווייצר עצמו, וז'אן מורו את תפקיד האחות שעבדה עמו, מארי.
על שמו רחוב בחיפה. פרס אלברט שווייצר (גר'), שהוענק בשנים 1971–2004, נקרא על שמו.
אליפות אירופה בשחייה פאראלימפית

| --- | --- |
 ענף:  שחייה תחרותית 
 תאריך ייסוד:  2009 
 ארגון מפעיל:  הוועד הפאראלימפי הבינלאומי 
 אצטדיון:  אירופה
 מפעל גבוה יותר:  שחייה במשחקים הפאראלימפיים
 
אינגריד ת'ונם מנורווגיה במקצה שחיית גב באליפות אירופה באיינדהובן 2014
אליפות אירופה בשחייה פאראלימפית (באנגלית: World Para Swimming European Open Championships), עד 2018 נודעה כאליפות אירופה בשחייה של IPC, היא אליפות אירופה בשחייה תחרותית בה מתחרים ספורטאים עם מוגבלות. האליפות מאורגנת על ידי הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי (IPC) ונחשבת לתחרות השלישית בחשיבותה בשחייה פאראלימפית אחרי תחרויות השחייה במשחקים הפאראלימפיים ואליפות העולם.
אף על פי שהתחרות מיועדת במקור רק למדינות אירופה, ברוב התחרויות השתתפו גם ספורטאים מיבשות אחרות ואף זכו במדליות.
אליפויות אירופה

|  | שנה | מיקום | תאריכים | הכי הרבה מדליות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אליפות אירופה של IPC
| 1 | 2009 | איסלנד רייקיאוויק, איסלנד | 18–24 באוקטובר | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| 2 | 2011 | גרמניה ברלין, גרמניה | 3–9 ביולי | אוקראינה אוקראינה |
| 3 | 2014 | הולנד איינדהובן, הולנד | 4–10 באוגוסט | אוקראינה אוקראינה |
| 4 | 2016 | פורטוגל פונשל, פורטוגל | 30 באפריל – 7 במאי | אוקראינה אוקראינה |
אליפות אירופה של World Para
| 5 | 2018 | אירלנד דבלין, אירלנד | 13–19 באוגוסט | אוקראינה אוקראינה |
| 6 | 2020 | פורטוגל פונשל, פורטוגל | 16–22 במאי | איטליה איטליה |
| 7 | 2024 | פורטוגל פונשל, פורטוגל | 21–27 באפריל | אוקראינה אוקראינה |
טבלת מדליות בכל הזמנים (2020-2009)

נכון ל-2021. בסגול מסומנות מדינות שהוזמנו לתחרות כאורחות.
| # | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוקראינה אוקראינה | 218 | 191 | 160 | 569 |
| 2 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 143 | 118 | 102 | 363 |
| 3 | רוסיה רוסיה | 131 | 132 | 120 | 383 |
| 4 | ספרד ספרד | 95 | 94 | 104 | 293 |
| 5 | איטליה איטליה | 89 | 66 | 65 | 220 |
| 6 | הולנד הולנד | 46 | 32 | 31 | 109 |
| 7 | גרמניה גרמניה | 37 | 59 | 63 | 159 |
| 8 | בלארוס בלארוס | 32 | 13 | 21 | 66 |
| 9 | צרפת צרפת | 21 | 29 | 36 | 86 |
| 10 | הונגריה הונגריה | 20 | 19 | 35 | 74 |
| 11 | שוודיה שוודיה | 18 | 16 | 18 | 52 |
| 12 | ישראל ישראל | 15 | 14 | 19 | 48 |
| 13 | נורווגיה נורווגיה | 15 | 13 | 13 | 41 |
| 14 | פולין פולין | 13 | 38 | 32 | 83 |
| 15 | יוון יוון | 13 | 23 | 29 | 65 |
| 16 | צ'כיה צ'כיה | 10 | 11 | 8 | 29 |
| 17 | קרואטיה קרואטיה | 6 | 11 | 4 | 21 |
| 18 | ברזיל ברזיל | 6 | 1 | 0 | 7 |
| 19 | דנמרק דנמרק | 5 | 6 | 14 | 25 |
| 20 | שווייץ שווייץ | 4 | 5 | 7 | 16 |
| 21 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 4 | 5 | 6 | 15 |
| 22 | אסטוניה אסטוניה | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 23 | ליטא ליטא | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 24 | טורקיה טורקיה | 2 | 5 | 7 | 14 |
| 25 | קפריסין קפריסין | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 26 | צ'ילה צ'ילה | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 27 | אירלנד אירלנד | 1 | 8 | 8 | 17 |
| 28 | פורטוגל פורטוגל | 1 | 7 | 15 | 23 |
| 29 | איסלנד איסלנד | 1 | 4 | 1 | 6 |
| 30 | סלובניה סלובניה | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 31 | בלגיה בלגיה | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 32 | לטביה לטביה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 33 | קזחסטן קזחסטן | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 34 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 6 | 8 | 14 |
| 35 | סלובקיה סלובקיה | 0 | 2 | 5 | 7 |
| 36 | פינלנד פינלנד | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 36 | הונג קונג הונג קונג | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 38 | קובה קובה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 39 | ארגנטינה ארגנטינה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 40 | איי פארו איי פארו | 0 | 0 | 2 | 2 |
| סה"כ (40 מדינות) | סה"כ (40 מדינות) | 960 | 945 | 947 | 2852 |
ישראל בתחרות

ישראל השתתפה באליפות אירופה בשחייה פאראלימפית כבר מהמהדורה הראשונה ב-2009, וסיימה בה עם חמש מדליות (ארבע מדליות זהב ומדליית ארד אחת). מאז השתתפה ישראל בכל האליפויות, ובכל אחת מהן זכתה לפחות במדליה אחת. בין הספורטאים שייצגו את המדינה וזכו במדליות היו יואב ולינסקי (6), אראל הלוי (4), ענבל פיזרו (10), עמי דדאון (13), מארק מליאר (11) איאד שלבי (6), ורוניקה גירנקו (1) ואריאל מליאר (1). הישג השיא של המשלחת היה בשנת 2024, אז זכתה ב-14 מדליות (6 זהב, 5 כסף ו-3 ארד). לאחר סיום האליפות ב-2024 מדורגת ישראל במקום ה-11 במדליות בכל הזמנים, עם 62.
ישראל בתחרות > מדליות לפי תחרות

|  | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| איסלנד 2009 | 4 | 0 | 1 | 5 |
| גרמניה 2011 | 3 | 1 | 2 | 6 |
| הולנד 2014 | 0 | 5 | 2 | 7 |
| פורטוגל 2016 | 0 | 1 | 5 | 6 |
| אירלנד 2018 | 3 | 3 | 6 | 12 |
| פורטוגל 2020 | 5 | 4 | 3 | 12 |
| פורטוגל 2024 | 6 | 5 | 3 | 14 |
| סה"כ | 21 | 19 | 22 | 62 |
ראו גם

שחייה במשחקים הפאראלימפיים
הערות שוליים

↑  אלופים: 14 מדליות לנבחרת ישראל בשחייה, באתר ONE‏, 27 באפריל 2024
עמי דדאון, שיאן המדליות של ישראל בתחרות עם 13
אייל וינקלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 64 בערך) 
 ענף מדעי:  כירורגיה פלסטית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  אוניברסיטת ניו יורק 
 מוסדות:  בית חולים תל השומר  אוניברסיטת תל אביב 
 www.drvinkler.co.il
 
אייל וינקלר (נולד ב-1960) הוא רופא מומחה לכירורגיה פלסטית, מנהל מחלקה לכירורגיה פלסטית, חוקר רפואה פלסטית ופרופסור בחוג לכירורגיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

וינקלר סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא בעל רישיון מומחה בכירורגיה פלסטית וניתוחים קוסמטיים. השתלם במיקרוכירורגיה בבית החולים של אוניברסיטת ניו יורק ובניתוחים קוסמטיים בארצות הברית ובקנדה.
שימש כיו"ר איגוד הפלסטיקאים בישראל משנת 2005 ועד 2009. משנת 2011 משמש מנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא. שימש גם מנהל מרפאת קלאס קליניק הפועלת בבית החולים, והושעה מתפקיד זה במאי 2014, לאחר שהועלה חשד שערך ניתוחים רבים במסגרת זו בשעות הבוקר.
בשנת 2012 יצא לאור ספרו "כל האמת בפנים", הפונה אל הציבור הרחב.
בשנת 2013 הועלה לדרגת פרופסור בחוג לכירורגיה של אוניברסיטת תל אביב.
וינקלר עמד בראש 15 משלחות הומניטריות בעשרים השנים האחרונות, במהלכן טיפל בהתנדבות בעשרות נפגעי כוויות בלימה, פרו, ובאוובירה שבקונגו. כמו כן ניתח עשרות ילדים שסועי שפתיים בנפאל, וייטנאם, הרי האנדים והג'ונגלים של פרו.
החל מ-1 בדצמבר 2014 הושעה וינקלר מתפקידו בבית החולים שיבא, עד לסיום ההליך המשמעתי המתבצע בעניינו. ההליך עסק בניתוחים פרטיים שביצע במרפאתו ללא אישור מהנהלת בית החולים ובנוסף הואשם בקבלת שכר כפול: פרטי וציבורי על ניתוחים שביצע. במאי 2016 נקבע בהסדר טיעון שווינקלר יפוטר משירות המדינה, יורחק משירות המדינה ל-4 שנים ולא יוכל למלא תפקיד במשרד הבריאות במשך 5 שנים.
הערות שוליים

↑   רוני לינדר-גנץ, מנהל שיבא השעה את פרופ' וינקלר מתפקידו כמנהל מרפאת קלאס קליניק, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2014
↑  גלית יצחק-אוגנוב, אייל וינקלר הועלה לדרגת פרופסור, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 במאי 2013
↑  אייל וינקלר, "לתחושה שהצלת חיים אין מחיר", באתר ynet, 20 ביולי 2010
כנען ליפשיץ, במשלחת הסיוע הישראלית לקונגו, חיוכים ותודות לצד מתחים פוליטיים, באתר הארץ, 18 ביולי 2010
↑  רופאים ישראלים ערכו ניתוחים לשפה שסועה בפרו, באתר וואלה, 7 במרץ 2006
↑   רוני לינדר-גנץ, מנהל שיבא מאיים: אם וינקלר יושעה - נשבית את המחלקה לכירורגיה פלסטית, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2014
↑  שי ניב, ‏הסדר טיעון: פרופ' וינקלר יפוטר ויורחק משירות המדינה ל-4 שנים, באתר גלובס, 29 במאי 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491629005171
איזוקליניות

בתורת החבורות, איזוקליניוּת היא יחס שקילות בין חבורות, המתייחס עבור חבורה  G למבנה המשותף של המנה  G/\!\operatorname {Z} (G) ותת-חבורת הקומוטטורים  G'=[G,G]. היחס מאפשר מיון של מחלקות במקום שמיון שלם של חבורות, עד כדי איזומורפיזם, אינו אפשרי או אינו רצוי. כל החבורות האבליות איזוקליניות זו לזו. את היחס הגדיר פיליפ הול ב-1939.
הגדרה

ההגדרה מבוססת על-כך שפעולת הקומוטטור  G/\!\operatorname {Z} (G)\times G/\!\operatorname {Z} (G)\rightarrow [G,G] מוגדרת היטב.
חבורות  G,H הן איזוקליניוֹת אם יש איזומורפיזמים  \alpha :G/\!\operatorname {Z} (G)\rightarrow H/\!\operatorname {Z} (H) ו- \beta :[G,G]\rightarrow [H,H], המקיימים  \beta ([{\bar {x}},{\bar {y}}])=[\alpha ({\bar {x}}),\alpha ({\bar {y}})] (כאשר  {\bar {x}},{\bar {y}} הם הנציגים של  x,y בחבורות המנה).
חבורה  G היא איזוקלינית לחבורה סופית אם ורק אם  G/\!\operatorname {Z} (G) סופית.
אינווריאנטים

נסמן ב- \gamma _{i}(G),\zeta _{i}(G) את החבורות בסדרה המרכזית היורדת והסדרה המרכזית העולה של חבורה  G, בהתאמה. המנות  \gamma _{i}(G)\!\operatorname {Z} (G)/\!\operatorname {Z} (G) והחיתוכים  G'\cap \zeta _{i}(G) אינם תלויים ב- G, אלא עד כדי איזוקליניות.
איזוקליניות לתת-חבורות ולחבורות מנה

חבורה  G היא איזוקלינית לתת-החבורה  H אם  G=H\cdot \!\operatorname {Z} (G) (אם  G/\!\operatorname {Z} (G) סופית, גם ההפך נכון). כאשר  G סופית,  G איזוקלינית לתת-החבורה  H אם ורק אם  G/\!\operatorname {Z} (G)\cong H/\!\operatorname {Z} (H).
חבורה  G היא איזוקלינית לחבורת המנה  G/N אם  N\cap G'=1 (אם  G' סופית, גם ההפך נכון). כאשר  G סופית, היא איזוקלינית לחבורת המנה  G/N אם ורק אם  \!\operatorname {Z} (G)\cong \!\operatorname {Z} (G/N).
לכל שתי חבורות איזוקליניות  G,H יש כיסוי משותף ומעטפת משותפת, במובן הבא. יש חבורה  M, איזוקלינית ל- G,H, כך ש- G,H מנות של  M; ויש חבורה  N, איזוקלינית ל- G,H, כך ש- G,H תת-חבורות של  N. אם  G,H סופיות, יש כיסוי משותף סופי ומעטפת משותפת סופית.
נציגים מינימליים

בכל מחלקת איזוקליניות יש חבורה  T המקיימת  T'\subseteq \!\operatorname {Z} (T) (חבורה כזו נקראת חבורת גזע). יתרה מזו, אם  G נוצרת סופית ו- G' סופית, אז  G איזוקלינית לחבורת גזע סופית, ובמקרה זה חבורה איזוקלינית ל- G היא בעלת סדר מינימלי (במחלקת האיזוקליניות) אם ורק אם היא חבורת גזע.
נאמר שחבורה  G היא "מינימלית לתת-חבורות" אם אין לה תת-חבורה  H כך ש- G=H\cdot \!\operatorname {Z} (G) (אחרת, כפי שצוין לעיל,  G איזוקלינית לתת-החבורה הזו). כל חבורה מינימלית לתת-חבורות מקיימת  \operatorname {Z} (G)\subseteq \Phi (G), כאשר  \Phi (G) היא תת-חבורת פרטיני; ההפך נכון אם  \ \operatorname {Z} (G)/(\operatorname {Z} (G)\cap G') נוצרת סופית.
נאמר שחבורה  G היא "מינימלית למנות" אם אין לה תת-חבורה נורמלית  N כך ש- N\cap G'=1 (אחרת, כפי שצוין לעיל,  G איזוקלינית לחבורת המנה  G/N). חבורה  G היא מינימלית למנות, אם ורק אם כל תת-חבורה נורמלית מינימלית שלה מוכלת ב- G', ו- \operatorname {Z} (G)/(\operatorname {Z} (G)\cap G') חבורה מפותלת.
לקריאה נוספת

On the Structure of n-Isoclinism classes of Groups, H.S. Hekster, J Pure and Applied Algebra 40 (1986), 63--85.
איתי מרגלית

איתי מרגלית (נולד ב-25 בינואר 1970) הוא אתלט ישראלי בעבר. 8 פעמים אלוף ישראל (1989–1994, 1997 ו–1998) ושיאן ישראל בקפיצה לגובה. ייצג את ישראל באליפות עולם (שטוטגרט 1993) וב-3 אליפויות אירופה (ספליט 1990, הלסינקי 1994 ובודפשט 1998).
ביוגרפיה > 1989

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1989 זכה מרגלית לראשונה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.07 מטר. בחמש השנים הבאות הוא הגן על תוארו זה ובסך הכל זכה 6 פעמים ברציפות באליפות ישראל בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה > 1989 > המכביה ה-13

בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי אותה שנה זכה מרגלית במדליית ארד בתוצאה של 2.08 מטר, אחרי רביד רויף בן ה-17 (2.11 מטר) ומוריס סקוט (2.08 מטר), שניהם מארצות הברית.
ביוגרפיה > 1990 > אליפות אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט אז יוגוסלביה בשנת 1990 סיים מרגלית במקום 24 והאחרון בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.10 מטר.
ביוגרפיה > 1993 > המכביה ה-14

בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-14 שנערכו ביולי 1993 זכה מרגלית במדליית זהב בתוצאה של 2.25 מטר.
ביוגרפיה > 1993 > אליפות עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט שבגרמניה ב-20 באוגוסט 1993 סיים מרגלית במקום 23 בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 2.20 מטר.
ביוגרפיה > 1994

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי שבפינלנד בשנת 1994 סיים מרגלית במקום 19 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.15 מטר.
ביוגרפיה > 1997

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בפריז שבצרפת ב-8 במרץ 1997 סיים מרגלית במקום בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 2.20 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בקיץ אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 2.24 מטר.
ביוגרפיה > 1998

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה שבספרד במרץ 1998 סיים מרגלית במקום 9 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בקיץ באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בפעם השמינית שלו, בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.27 מטר ובאליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט שבהונגריה בסוף אוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 18 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.15 מטר.
פרשת האמרוץ

בבדיקת שתן שנערכה בשנת 1999 נמצא אצל מרגלית סטרואיד אנאבולי, ננדרולון. הפיזיולוג שלו, מולי אפשטיין, טען כי במדובר בתוסף מזון מזוהם, ואחרי שנתיים של בדיקות מעבדה והליך ממושך, התברר שצדק והוא זוכה מכל אשמה..
חייו האישיים

כיום, משמש מרגלית כמנכ"ל חברת סטארהום. חבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל. בנו של מרגלית, גיא, אלוף ישראל בקפיצה משולשת (2023).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.27 מטר (1998) שיא ישראלי בעבר
קפיצה לרוחק: 7.15 (1997)
קפיצה משולשת: 15.44 מטר (1997)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 2.22 מטר (1998)
הערות שוליים

↑  אייל לוי, חומר למחשבה, באתר nrg‏, 5 באוגוסט 2007
↑  מולי אפשטיין, תוספי תזונה מזוהמים: סיפורו של האתלט איתי מרגלית, 8 באוגוסט 2012
↑  Itai Margalit - Chief Executive Officer, (באנגלית)
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה לגובה באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה לרוחק באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה משולשת באתר איגוד האתלטיקה בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14199317
אלה ויינמניפוליה

אלה ויינמניפוליה (שם מדעי: Pistacia weinmanniifolia, בכתב סיני: 清香木, בפין-יין: Qīng Xiāng Mù), היא מין צמח השייך לסוג אלה. זהו שיח עד עץ קטן ירוק-עד שגובהו 2–8 מטרים, הגדל ברפובליקה העממית של סין.