stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט ויטק
קריירה

ויטק החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון הפאר המקומי סלובן ברטיסלאבה בשנת 1999. בשנת 2003 הוא הגיע לנירנברג הגרמנית, בזמן שהמועדון היה בליגת המשנה הגרמנית. בעונת 2004/2005, הוא סייע למועדון לזכות בהעפלה לבונדסליגה כאשר כבש 5 שערים באותה העונה. את העונה שלאחר מכן, ויטק החל בצורה רעה כאשר לא הצליח להבקיע שער ב-17 המשחקים הראשונים של העונה. ואז, לאחר פגרת החורף בגרמניה, ויטק כבש בצרורות, והגיע להישג מרשים של 16 שערים ב-16 המשחקים האחרונים של העונה. במחזורים ה-24 וה-25 של אותה העונה, ויטק עשה היסטוריה בבונדסליגה כאשר היה השחקן הראשון שכובש סך הכל 6 שערים בשני משחקים רצופים. סך הכל באותה העונה, היו לויטק 5 משחקים בהם כבש צמד לפחות, והוא סיים במקום החמישי בטבלת מלכי השערים של הבונדסליגה. בעזרתו של השחקן במחצית השנייה של העונה, נירנברג עלתה ממאבקי הירידה עד למקום השמיני המכובד.
אחרי עונת 2005/2006, בה המשיך לפרוח בנירנברג, קבוצות רבות ברחבי אירופה רצו בשירותיו של השחקן, כאשר המועמדת העיקרית לקליטתו של ויטק הייתה יריבת הבונדסליגה המבורג. דינמו קייב האוקראינית הציעה עבורו 10 מיליון אירו ביוני 2006, אך נירנברג סירבה להצעתה. בנוסף נירנברג דחתה הצעה עבורו מלוקומוטיב מוסקבה הרוסית. בסופו של דבר, ויטק עבר לליל הצרפתית בשנת 2008.
לאחר שעבר באנקרגוצ'ו, טרבזונספור ובאיסטנבול בשאקשהיר, ב-3 בספטמבר 2013 חזר ויטק לסלובן ברטיסלאבה. באותה העונה זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הסלובקית והגיע עמה לגמר הגביע הסלובקי.
ויטק חבר בסגל הנבחרת הסלובקית מאז שנת 2001. בטורניר מונדיאל 2010 שיחק ויטק בכל ארבעת משחקיה של נבחרתו, וכבש ארבעה שערים, כולל שער בפנדל בהפסד לנבחרת הולנד בשלב שמינית הגמר. שעריו בטורניר העלו את מאזן כיבושיו במדים הלאומיים ל-23 שערים, אשר הכתירו את ויטק כמלך שערי סלובקיה בכל הזמנים עד קיץ 2019.
רוברט בריץ'

רוברט בריץ' (בסלובנית: Robert Berić; נולד ב-17 ביוני 1991) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת החלוץ בטיינג'ין ג'ינמן טייגר.
קריירה

בריץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קרשקו, בה גם שיחק בקבוצה הבוגרת. בקיץ 2008 חתם באינטרבלוק ליובליאנה. הוא עאך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד דראווה פטוי. ב-7 בדצמבר 2008 בריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הניצחון 0-3 נגד פרימורייה.
באוגוסט 2010 חתם לארבע שנים במריבור, אליה הגיע עם חברו לקבוצה באינטרבלוק, יוסיפ איליצ'יץ'.
ביוני 2013 בריץ' חתם בשטורם גראץ מליגת העל האוסטרית תמורת מיליון אירו. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה כבש 10 שערים ובישל 11 אסיסטים ב-35 הופעות.
בקיץ 2014 חתם בראפיד וינה תמורת כ-800 אלף אירו. את עונת 2014/2015 סיים בריץ' עם 27 שערים שהציבה אותו כסגן מלך שערי הליגה אחרי ג'ונתן סוריאנו (31 שערים) ובמקום ה-11 בנעל הזהב האירופית.
ב-31 באוגוסט 2015 בריץ' חתם בסנט אטיין מליגת העל הצרפתית. ב-8 בנובמבר 2015 נפצע בברכו במהלך משחק הליגה נגד אולימפיק ליון וסיים את העונה.
ב-20 באוגוסט 2017 הושאל לאנדרלכט מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה, אך בינואר 2018 חזר לסנט אטיין. ב-18 בינואר 2020 חתם בריץ' בשיקגו פייר האמריקאית.
ב-15 באפריל 2022 בריץ' חתם בטיינג'ין ג'ינמן טייגר מליגת העל הסינית במדיה שיחק שנתיים.
לקראת עונת 2024 חתם בצ'אנגצ'ון יאטאי.
קריירה > קריירה בינלאומית

בריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה ב-14 בנובמבר 2012 בהפסד 3-2 למקדוניה. ב-8 בספטמבר 2015 בריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
תארים

הגביע הסלובני: 2008/2009
ליגת העל הסלובנית: 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013
הגביע הסלובני: 2011/2012, 2012/2013
קרחון רומולוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  רומולוס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  68°23′00″S 66°55′00″W﻿ / ﻿68.3833°S 66.9167°W﻿ / -68.3833; -66.9167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון רומולוס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון רומולוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רומולוס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רומולוס
 
קרחון רומולוס (באנגלית: Romulus Glacier) הוא קרחון רחב, בחוף המערבי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 13 קילומטרים; רוחבו 3.7 קילומטרים.
הקרחון זורם מהמדרונות הצפוניים של הר לופה, לכיוון מערב, בין הרי בלקוול, והר בלק ת'אמב.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון נסקר לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל.
הקרחון נסקר בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1949; משלחת זו יצאה מהאי סטונינגטון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
השם ניתן בעת שניתנו שמם של קרחון רמוס והר לופה.
השמות מקורם בסיפור מהמיתולוגיה הרומית על רומולוס ורמוס - תאומים שזאבה (בלטינית: "לופה") הניקה אותם.
מוצאו של קרחון רמוס סמוך למוצאו של קרחון רומולוס (קרחונים תאומים), ושניהם נובעים ממדרונות הר לופה.
ראו גם

קרחון רמוס
הר לופה
קרקהרסט

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת הטוון
 שטח:  1,436 הקטאר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,005 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°39′43″N 19°37′30″E﻿ / ﻿47.661944°N 19.625°E﻿ / 47.661944; 19.625 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://kerekharaszt.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קרקהרסט(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קרקהרסט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קרקהרסט (בהונגרית: Kerekharaszt) הוא כפר קטן במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
הכפר נמצא באזור הגבול בין מחוז הווש למחוז פשט, עד שנת 1947 היה הכפר חלק מהכפר ורשג שנמצא בנפת אסוד שבמחוז פשט. בשנת 1947 הפך לכפר עצמאי ובשנת 1967 התאחד עם הטוון. בשנת 2006 הוחלט לחדש את עצמאותו של הכפר וב-1 באוקטובר 2006 הכפר החל לתפקד כיישוב עצמאי.
בראשות הכפר עומד אדאם סאבו מאז 2006 ועד היום.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת הטוון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | הטוון • אפץ • אצ'ד • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • לרינצי • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו |  |
קרל גוסטב יעקב יעקובי

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1804 פוטסדאם, ממלכת פרוסיה, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  18 בפברואר 1851 (בגיל 46) ברלין, ממלכת פרוסיה, הקונפדרציה הגרמנית 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  Dreifaltigkeitskirchhof I 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת קניגסברג 
 מנחה לדוקטורט:  ארנו דירקסן 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת קניגסברג 
 תלמידי דוקטורט:  אוטו הסה, פרידריך יוליוס ריכלוט, פאול גורדן, וילהלם שייבנר, אוסוולד הרמס, קרל וילהלם ברוכארדט, יוהאן גאורג רוזנהיים 
 פרסים והוקרה:  הפרס הגדול במדעים מתמטיים (1830)  חבר זר של החברה המלכותית (6 ביוני 1833)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  פור לה מריט 
 צאצאים:  לאונרד יעקובי 
 הערות:  יהודי מומר, אח של מוריץ הרמן יעקובי
 תרומות עיקריות
 תרומה לחשבון דיפרנציאלי, יעקוביאן.
 
קרל גוסטב יעקב יעקובי (בגרמנית: Carl Gustav Jacob Jacobi; ‏ 10 בדצמבר 1804 – 18 בפברואר 1851), מתמטיקאי יהודי-גרמני מומר. נחשב לאחד מגדולי המתמטיקאים של תקופתו.
תולדות חייו

יעקובי נולד בפוטסדאם, פרוסיה (כיום גרמניה) בשם ז'אק (Jacques-יעקב) שמעון יעקובי לבנקאי שמעון ולרחל לבית להמן (Lehmann); אחיו הבכור פרופ' מוריץ הרמן יעקובי היה פיזיקאי נודע.
בילדותו לימד את יעקובי דודו (אחי אמו) וכמו כן הוא למד בגימנסיה בפוטסדאם, הוא היה תלמיד מצטיין והתחיל להתעניין במתמטיקה. ב-1821 התחיל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת ברלין.
ב-1825 קיבל תואר דוקטור ובאותה השנה התנצר כדי שיוכל לקבל משרה באוניברסיטה. הוא לימד שנה באוניברסיטת ברלין אך ב-1826 עבר להורות מתמטיקה באוניברסיטת קניגסברג.
ב-1831 נשא לאישה את מארי שווינק (Marrie Schwinck), ושנה לאחר מכן מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת קניגסברג. ב-1843 פרש יעקובי מאוניברסיטת קניגסברג, כיוון שסבל מבעיות רפואיות, ולאחר שהות קצרה באיטליה עבר לברלין. בברלין הרצה באוניברסיטה.
יעקובי נפטר ב-1851 מאבעבועות שחורות.
עבודתו

אחד ההישגים הגדולים ביותר של יעקובי היה התאוריה שלו על פונקציות אליפטיות ועל הקשר שלהן לפונקציות תטא. הוא פיתח תאוריה זאת בחיבורו המהפכני Fundamenta nova theoriae functionum ellipticarum (משנת 1829), ובמאמרים נוספים בעיתון המתמטי  Crelle. פונקציות תטא הן בעלות חשיבות גדולה בפיזיקה מתמטית; משוואות התנועה של מערכות פיזיקליות רבות הן אינטגרביליות במונחי פונקציות תטא של יעקובי, כמו אלו של מטוטלת, סביבון אוילר, הסביבון הלגראנז'י הסימטרי ובבעיית קפלר (תנועה פלנטרית בשדה כבידתי מרכזי).
הוא תרם תרומות יסודיות רבות במחקר של משוואות דיפרנציאליות ובמכניקה רציונלית, באופן ראוי לציון בתורת המילטון-יעקובי.
כוחו העיקרי של יעקובי היה בפיתוחים אלגבריים, והוא בעל תרומות מסוג זה לתחומים מתמטיים רבים, כפי שניתן לראות ברשימה הארוכה של מאמרים שיעקובי פרסם החל מ-1826. אחת מאמרותיו הידועות היא "תמיד צריך להפוך" (בגרמנית: man muss immer umkehren) והיא מבטאת את האמונה שלו שהמפתח לפתרונן של בעיות קשות רבות נעוץ בהצגתן בצורה הפוכה.
במאמר מ-1835, יעקובי הוכיח את התוצאה הבסיסית הממיינת פונקציות מחזוריות (כולל אליפטיות): אם פונקציה חד ערכית במשתנה אחד היא בעלת יותר ממחזור אחד, אז פונקציה כזו לא יכולה להיות בעלת יותר משני מחזורים, והיחס בין המחזורים לא יכול להיות מספר ממשי. הוא גילה רבות מהתוצאות החשובות על פונקציות תטא, כולל את המשוואה הפונקציונלית שהן מקיימות ואת זהות המכפלה המשולשת של יעקובי, כמו גם תוצאות רבות אחרות על סדרות q וטורים היפרגאומטריים.
יעקובי היה הראשון ליישם את התאוריה של פונקציות אליפטיות בתורת המספרים, למשל באמצעות הוכחת משפט פרמה על סכום של שני ריבועים ומשפט ארבעת הריבועים של לגראנז' בדרך שונה, אשר הניבה מידע כמותי לא רק על הקיום של הצגות כאלו, אלא גם על מספר ההצגות. זו הובילה למשפט ארבעת הריבועים של יעקובי. הוא הוכיח תוצאות דומות גם בעבור המקרים של 6 ו-8 ריבועים. עבודתו האחרת בתורת המספרים המשיכה את עבודתו של קרל פרידריך גאוס: הוכחות חדשות לחוק ההדדיות הריבועית וההצגה של סימן יעקובי; תרומות לחוקי הדדיות מסדרים גבוהים יותר, חקר שברים משולבים, וההמצאה של סכומי יעקובי.
תנועת כוכבי הלכת ובעיות דינמיות מסוימות אחרות תפסו את תשומת לבו מפעם לפעם. הוא הציג את אינטגרל יעקובי למערכת הקואורדינטות הסידרלית ב-1836. הוא תרם לחקר בעיית האליפסואיד המתנודד במאמר מפורסם  מ-1834 (עבודתו הוקרה בכך שקראו לפתרונות מסוימים של הבעיה בה עסק אליפסואידי יעקובי). הוא תרם גם לגאומטריה דיפרנציאלית; בין היתר פתר את בעיית ההתנהגות של גאודזות על האליפסואיד הכללי במאמר יוצא מן הכלל מ-1839; בניגוד למקרה הספרואידי (שהוא גוף סיבוב) בו משוואת קלרו נותנת תיאור מלא של העקומים הגיאודזיים, במקרה התלת-צירי לא קל למצוא גודל שנשמר כשמתקדמים לאורך הגאודזות.
חוקרים של שדות וקטוריים ואלגבראות לי נתקלים לעיתים קרובות בזהות יעקובי, האנלוג לאסוציאטיביות עבור הפעולה של סוגרי לי.
הוא היה גם אחד ממייסדי התאוריה של דטרמיננטות; הוא המציא את הדטרמיננטה הפונקציונלית (היעקוביאן), בעלת שלל שימושים בחישובים של חשבון אינפיניטסימלי. כמו כן הוא ניסח הטענה הגאומטרית האחרונה של יעקובי שהוכחה רק בשנת 2004.
ראו גם

יעקוביאן
מטריצה חיובית
איטרציות יעקובי למציאת ערכים עצמיים
משפט ארבעת הריבועים של יעקובי
לקריאה נוספת

אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 137–142.
קרחון רופיטה

| --- | --- |

מפת האי סמית'. קרחון רופיטה מצוי  בפינה הימנית העליונה, ברביע האמצעי, בשורה התחתונה של רביעי המפה.
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  2.9 ק"מ 
 קואורדינטות:  63°00′05″S 62°31′00″W﻿ / ﻿63.0014°S 62.5167°W﻿ / -63.0014; -62.5167
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהקרחון רופיטה(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהקרחון רופיטה
 
קרחון רופיטה (באנגלית: Rupite Glacier; בבולגרית: ледник Рупите) הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 2.9 קילומטרים.
הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של רכס אימאון, ממזרח לפסגה של הר פוסטר, ומדרום-מזרח לפסגת אבלוגי.
קרחון רופיטה ממוקם דרומית-מזרחית מקרחון צ'ופרנה, דרומית-מערבית מקרחון פאשוק, וצפונית מזרחית לקרחון לאנדרט.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך אל מצר ברנספילד/ מצר אוסמר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים, בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם הכפר רופיטה שבדרום-מערב בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
רוברט וידני

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1838 פיקווה, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בנובמבר 1929 (בגיל 90) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית העלמין אנג'לוס רוזדייל 
 השכלה:  בית הספר למשפטים מקג'ורג'  אוניברסיטת הפסיפיק 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 
היכל וידני שבאוניברסיטת דרום קליפורניה, 1903
רוברט מקליי וידני (באנגלית: Robert Maclay Widney; ‏23 בדצמבר 1838 – 14 בנובמבר 1929) היה עורך דין, שופט ומפתח מקרקעין אמריקאי, שתרם רבות לפיתוח העיר לוס אנג'לס, מייסד אוניברסיטת דרום קליפורניה.
ביוגרפיה

וידני נולד בעיירה פיקווה שבמערב אוהיו למשפחה נוצרית מתודיסטית מרובת ילדים, בנם של ג'ון וילסון וידני וארבלה לבית מקליי. הוא היה נער חווה עני, אך רכש השכלה וסיים את לימודיו בתיכון ב-1854. וידני הקדיש שנתיים לציד ומחנאות בהרי הרוקי וב-1856 התיישב במריסוויל שבצפון קליפורניה והחל לעבוד בעבודות שונות לשם פרנסתו. ב-1858 החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת הפסיפיק שבקליפורניה (אז בסנטה קלרה), מוסד פרטי המשויך לכנסייה המתודיסטית. הוא סיים תואר ראשון ושני ומונה לפרופסור למתמטיקה במוסד הלימודים. במקביל למד משפטים. וידני התקבל כחבר בלשכות עורכי הדין של קליפורניה ונבדה ב-1867 וב-1868 התיישב בלוס אנג'לס, אז עיירה קטנה ואפורה, יחד עם רעייתו הטרייה, מארי בארנס.
וידני התפרנס מנדל"ן והתפרנס היטב. משווק קרקעות, משקיע, יועץ. הוא פרסם ניוזלטר חודשי (Los Angeles Real Estate Advertiser) ובכובעו כעורך דין לענייני מקרקעין הרבה לעסוק בסכסוכים משפטיים ולייצג בעלי קרקעות. לעיתים קיבל קרקעות כתחליף לשכר טרחה והשתמש בהן לפיתוח עסקיו. ב-1871 וידני השתמש באקדח הקולט שלו כדי להגן על מהגרים סינים מפני אספסוף זועם שזרע הרס במקום מושבם בעיר על רקע גזעני. וידני הצליח להציל כמה מהגרים. 19 מהגרים נרצחו במהומות. בהמשך השנה מונה לשופט בבית המשפט שעסק בענייני המחוזות לוס אנג'לס וסן ברנרדינו. ב-1873 ייסד את לשכת המסחר בלוס אנג'לס. ב-1874 הקים וידני קו תחבורה ציבורית באורך 2.4 קילומטרים שלאורכו סוסים הובילו קרונות נוסעים. קו זה היה הראשון מסוגו בלוס אנג'לס.
שאיפה חשובה שליוותה את וידני בשנות ה-70 של המאה ה-19, אם לא קודם, הייתה הקמת האוניברסיטה הראשונה בדרום קליפורניה. וידני גייס למיזם שלושה אנשים חשובים בלוס אנג'לס של התקופה, אוזרו צ'יילדס, סוחר ובנקאי פרוטסטנטי, ג'ון דאוני, קתולי יליד אירלנד שהיה מושל קליפורניה בשנים 1860 – 1862 ואיסאייס וולף הלמן, בנקאי יהודי-גרמני. השלושה תרמו קרקעות וכספים וב-1880 אוניברסיטת דרום קליפורניה פתחה את שעריה, תחילה ל-53 סטודנטים, אך האוניברסיטה צמחה יחד עם העיר לוס אנג'לס. וידני, אשר בעצמו הרים תרומה נכבדה, כיהן כראש חבר הנאמנים הראשון של האוניברסיטה. אחיו, ד"ר ג'וזף וידני, שהיה רופא, היסטוריון, מורה ומנהיג דתי, כיהן כנשיא השני של האוניברסיטה והקים בה בית ספר לרפואה.
וידני פרסם ספר בנושא דת ומדע (תוכנית הבריאה, ראה אור ב-1881) ‏, הוא פרסם מאמרים בעיתונים ושימש כמגשר בסכסוכים משפטיים גם לאחר שירד מכס השופט. הוא היה מעורב בשורה של יוזמות פיתוח. ב-1914 פסל בדמותו הוצב לפני הכניסה לבניין הקרוי על שמו, היכל וידני, למעשה הבניין הראשון שנבנה באוניברסיטה.
ב-1868 נישא וידני למארי לבית בארנס (1844–1924). הם גידלו בלוס אנג'לס את חמשת ילדיהם, ארבעה מהם הגיעו לגיל בגרות. וידני הוא אחיינם של רוברט סמואל מקליי שהיה מיסיונר ושל צ'ארלס מקליי, לימים חבר בסנאט של מדינת קליפורניה ומייסד העיר סן פרננדו שבקליפורניה. ב-1929 וידני הלך לעולמו. הוא נטמן בבית העלמין אנג'לוס רוזדייל שבלוס אנג'לס.
הערות שוליים

1 2  ססיליה רסמוסן, USC Is Early Developer's Monument באתר לוס אנג'לס טיימס, 2 באפריל 2000
1 2 3 4  Robert Maclay Widney באתר West Adams Heritage Association
1 2  The Era of the Founders באתר About USC
↑  ISBN 978-1-331-05399-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3922 3405  LCCN: no89013148  SNAC: w6bg3dfp  SUDOC: 178672785  VIAF: 66026545   WorldCat (עם VIAF): 66026545
קורנליוס נפוס

| --- | --- |

 לידה:  100 לפנה״ס? Ostiglia, איטליה 
 פטירה:  25 לפנה״ס? (בגיל 75 בערך) רומא, האימפריה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 
פיאצה קורנליו באוסטיליה, עיר הולדתו של קורנליוס נפוס
קורנליוס נפוס (בלטינית: Cornelius Nepos;‏ 99 לפנה"ס בקירוב – 24 לפנה"ס בקירוב) היה ביוגרף, היסטוריון ומשורר רומי. הוא נולד בהוסטיליה, כפר בגאליה קיסאלפינה לא הרחק מוורונה. המשורר הרומי אוסוניוס מעיד כי מוצאו מגאליה, ופליניוס הזקן מכנה אותו Padi accola – "היושב ליד הנהר פו".
נפוס היה ידידו של המשורר קאטולוס וסייע לו בראשית דרכו ברומא; לאות הוקרה הקדיש לו קאטולוס את ספר השירים שחיבר. עם ידידיו ברומא נמנו גם קיקרו וטיטוס פומפוניוס אטיקוס. קיקרו הקדיש לנפוס את המסה De Amicitia ("על הידידות"); חליפת המכתבים ביניהם – שנכתבו לעיתים קרובות בקוד מתוחכם כדי להסתיר את אבחנותיהם הפוליטיות – כונסה על ידי מרקוס טוליוס טירו, עבדו המשוחרר של קיקרו, בחיבור Epistulae ad Atticum ("מכתבים אל אטיקוס"). פליניוס הזקן כותב, כי נפוס מת בתקופת שלטונו של אוגוסטוס.
סגנון הכתיבה של נפוס פשוט ביותר, ומסיבה זו השתמשו בקטעים ששרדו מיצירותיו ללימוד השפה הלטינית.
יצירותיו

כמעט כל כתביו של נפוס אבדו. הם נזכרים בחיבוריהם של סופרים ומשוררים אחרים, מרביתם ביצירתו היחידה של אולוס גליוס, Noctes Atticae ("לילות אטיקה").
Chronica ("כרוניקה") – היסטוריה עולמית בשלושה ספרים. זהו כנראה החיבור האבוד אליו מתייחס קאטולוס בשירו הראשון (שיר ההקדשה):
"נֶפּוֹס! קֹדֶשׁ לְךָ הוּא, כִּי יִחַסְתָּ
עֶרֶך־מַה לַזוּטוּת אֲשֶׁר חִבַּרְתִּי,
כְּבַר בָּעֵת שֶׁיָחִיד בִּבְנֵי אִיטָלְיָה
אֶת 'תּוֹלְדוֹת הַעוֹלָם' לִכְתוֹב הֵעַזְתָּ,
תְּלַת־כְּרָכִים, פְּרִי לִמוּד – חֵי זֶוְס! – וְיֶגַע."
Exempla - יצירה אבודה שאולוס גליוס (Noctes Atticae, 16.18.11) מזכיר אותה. הייתה זו אנתולוגיה של אנקדוטות לשימושם של נואמים. כפי הנראה חוברה לפני שנת 43 לפנה"ס.
De Vita Ciceronis – "חיי קיקרו". יצירה ממנה שרד רק תקציר ונזכרת גם על ידי אולוס גליוס (15.28.1-2):
"קורנליוס נפוס בקי למדי בהיסטוריה והיה בין הידידים הקרובים ביותר של מרקוס קיקרו, בכל זאת נראה שהוא שגה בספר הראשון של תיאור חייו, באמרו שקיקרו היה בן 23 כשהופיע לראשונה במשפט והגן על סקסטוס רוסקיוס הנאשם ברצח."
De Vita Catonis Senioris – "חיי קאטו הזקן". יצירה ממנה שרד תקציר בלבד.
Epistulae ad Ciceronem – "מכתבים אל קיקרו", יצירה שקטע ממנה שרד בספרו של לקטנטיוס (אנ') (Divinarum Institutionum Libri Septem, 3.15). איננו יודעים אם המכתבים פורסמו אי פעם כספר.
De Viris illustribus – "על אישים מפורסמים" או "על אודות האישים הדגולים", ביוגרפיות מקבילות של אנשי שם רומאים ונוכרים. חיבור זה הקיף לפחות 16 ספרים, שסודרו בזוגות. כל זוג עסק ב"מקצוע" מסוים (מצביאים, היסטוריונים, מלכים ומשוררים ועוד), הספר הראשון בזוג הוקדש לאישים זרים והשני לאישים רומיים. מחיבור זה שרדו לימינו רק 23 ביוגרפיות של מצביאים לא רומיים (De excellentibus ducibus exterarum gentium) ושתי ביוגרפיות של היסטוריונים רומיים (De Historicis Latinis). החיבור פורסם בסביבות שנת 35 או 34 לפנה"ס, לפני מות אטיקוס, ומהדורה שנייה שלו הופיעה לפני 27 לפנה"ס; הדבר מתחוור מן העובדה שאוגוסטוס נקרא בו בשם "קיסר" ולא בתואר "אוגוסטוס" שהוענק לו ב-27 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  Plinius, Naturalis Historia, 3.22.
↑  קאטולוס (1989), עמ' 15; שיר 1.
↑  על ידידותו עם קיקרו: Macrobius, Saturnalia ii.1.14;‏ Suetonius, Iulius 55 ועוד.
↑  Plinius, Naturalis Historia, 9.39, 10.23 .
↑  קולמן (1983), עמ' 102.
↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמ' 535.
↑  קאטולוס, שיר ראשון, בתרגום רחל בירנבאום ודוד וייסרט.
↑  קולמן (1983), עמ' 102. בתרגום א"ד קולמן.
↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמ' 534: "על אודות האישים הדגולים".
↑  קולמן (1983), עמ' 102;‏ (Pearse (2003; הפילולוג כאריסיוס בן המאה ה-4 מצטט (Charisius Ars Grammatica Libri V, i.141.13 K) מן החיבור 'אנשי שם', ספר xvi, ומכאן משוער היקפו המינימלי.
↑  (Pearse (2003.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265957405171  PLWABN: 9810585565505606  BIBSYS: 90368448  BNC: 000394680  BNE: XX1723450  BnF: cb11985468f (data)  CANTIC: a10963698  CiNii: DA00787496  GND: 118747681  ICCU: CFIV011643  ISNI: 0000 0001 2145 2020  LCCN: n50004515  NDL: 00515218  NKC: jn19981001886  NLA: 35891590  NLG: 63320  NSK: 000068617  NTA: 069709823  RERO: 02-A000121414  SELIBR: 233613  SUDOC: 02727229X  Trove: 1134036  VcBA: 495/43397  VIAF: 100219060   WorldCat (עם VIAF): 100219060
קתדרלת לאון

ערך זה עוסק בקתדרלה בצפון-מערב ספרד. אם התכוונתם לאתר מורשת עולמית בניקרגואה, ראו .
| --- | --- |

קתדרלת לאון: חזית מערבית (ראשית)
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 כתובת:  לאון 
 מיקום:  לאון
 מדינה:  ספרד ספרד
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1205–1301 (כ־96 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1205 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 אורך:  109 מ' 
 רוחב:  29 מ' 
 קואורדינטות:  42°35′58″N 5°34′00″W﻿ / ﻿42.59944444°N 5.56666667°W﻿ / 42.59944444; -5.56666667
 http://www.catedraldeleon.org/
  (למפת ספרד מוגדלת) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהקתדרלת לאון(למפת ספרד רגילה) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהקתדרלת לאון
 
פנים קתדרלת לאון
בית המקהלה והאפסיס של קתדרלת לאון
מבט על החלק המזרחי של קתדרלת לאון
קתדרלת לאון (שמה המלא בספרדית: Catedral de Santa María de León), הנקראת גם "בית האור" או "Pulchra Leonina", היא קתדרלה קתולית הבנויה בסגנון גותי, בלאון, צפון-מערב ספרד.
הקתדרלה נבנתה על אתר בו שכנו מרחצאות רומיות עתיקות מהמאה ה-2, שכעבור 800 שנה הוסבו לארמון על ידי אורדוניו השני, מלך לאון. הקתדרלה הנוכחית נבנתה במאה ה-13 על ידי האדריכל אנריקה והושלמה במאה ה-16. היא הוכרזה כ"נכס תרבותי" (Cultural Interest) ב-1844.
הקתדרלה בנויה בסגנון גותי קורן (Rayonnant) היא הראשונה והאחרונה בסגנון זה בספרד. היא ידועה בזכות שעריה, חלונות הרוזטה המרשימים שלה, בית המקהלה הקורן (אחד העתיקים בסגנון הגותי בספרד) ובפיסול העדין של מספר דמויות, כגון הבתולה בלאנקה. הקתדרלה ידועה גם בזכות החזית המערבית שלה, בעלת שני המגדלים (על כל מגדל צריח מחודד, אחד במרקם תחרה עטור קרוקטים והשני במרקם חלק), המופרדים מגוף הספינה הראשית ומשאירים רווח בו ניתן לראות את התמיכות הדואות של הקתדרלה. במרכז החזית חלון רוזטה קורן. המגדל הדרומי ידוע כמגדל השעון. שלושת השערים בחזית מעוטרים בפסלים ונמצאים בין שני המגדלים. ראוים לציון הם הפסלים  של הבתולה בלנקה ו-Locus Appellation.
פנים הקתדרלה משלב אדריכלות גותית נאה, ציורים, פיסול, חלונות ויטראז' ויצירות אחרות. בית המקהלה נבנה על ידי חוסקווין, קופין מהולנד וחואן דה מאלינאס. יצירת אמנות שראויה לציון היא מסך הפלאטרסק (סגנון אמנות ספרדי) מאחורי הקבר של המלך אורדוניו. חלונות הויטראז' בסגנון Rayonnant תופסים כ-1800 מטר רבוע, ונעשו במאות ה-13 עד ה-15, ונחשבים למעולים באיכותם.
בקפלה הראשית ישנו מזבח מאת Nicolás Francés (המאה ה-15) וכד כסף המכיל את שרידי סאן פרוילאן, הקדוש הפטרון של העיר לאון, שהוכן בידי אנריקה דה ארפה. הקלויסטר מהמאות ה-13 עד ה-15 מכיל קישוטים פיסוליים על עמודים, אפריזים ואדנים.
מוזיאון הקתדרלה מכיל אוסף גדול של יצירות אמנות ותשמישי קדושה בעל כ-1500 פריטים. האוסף כולל 50 פסלי רומנסק, פסלי מרים, אם ישו וכן פסלים מהעת העתיקה ועד המאה ה-18. הוא כולל יצירות מאת חואן דה חוני, גרגורין פרננדס, מאטאו קרזו. כמו כן הוא כולל טריפטיכון מאנטוורפ, תנ"ך של המוזערבים ומספר קודקסים. ארכיון הקתדרלה מכיל את כתב היד הראשון בשפה הלאונית, הנודיציה דה קסוס (Nodicia de Kesos).
החזית המערבית של הקתדרלה
בית המקהלה
מבט כללי
חלון רוזטה
מבנה הקיר עם טריפוריום מואר
פנים קתדרלת לאון
קמרונות מקום המצלב
האפסיס והמזבח המפואר
חלון רוזטה
מבנה הקיר עם טריפוריום מואר
מבט מבחוט על תמיכות דואות וצריחונים
קרל אליגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1901 הפנס, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  31 באוקטובר 1977 (בגיל 76) טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינסטר 
 מוסדות:  אוניברסיטת טיבינגן 
 
קרל ריצ'רד גוסטאב אליגר (7 במרץ 1901 - 31 באוקטובר 1977) היה תאולוג גרמני פרוטסטנטי.