stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם דוד מבוטשאטש
צאצאיו

בנו רבי ישראל אריה ליב. כיהן לאחר פטירת אביו כאדמו"ר בבוטשאטש. סבל רבות ממשכילי העיר. היה נחשב לגדול בתורה ופוסק בענייני ממונות.
בנו רבי אברהם דוד. ממלא מקום אביו. חתן דודו רבי יעקב יצחק מזברז'.
חתנו רבי שמחה מלנצהוט.
חתנו רבי יוסף יהושע. ממלא מקום חמיו בבוטשאטש ורוב החסידים הסתופפו אצלו. בתו הייתה נשואה לאלתר שוורץ, ממתיישבי ראש פינה.
בנו רבי יעקב יצחק מזברז'. חתן רבי יוסף יוסקה מלאשקוביץ. תלמידו של סבו (חותן חותנו) רבי מאיר מפרמישלאן. כיהן ברבנות בזברז' ואחר כך בפלטיצ'ן ובסוף ימיו ביאסי. נפטר בי"ב בשבט תרמ"ה.
בנו רבי משולם פייביש מפלטיצ'ן (תרי"ד-י"ז בחשוון תש"ח). ממלא מקום אביו בפלטיצ'ן ואחר כך ביאסי. ניצל בנס מהשואה.
בנו רבי שמשון אדמו"ר מבאקוי.[דרוש מקור]
חתנו רבי מאיר מוסקוביץ' אדמו"ר משאץ.
חתנו רבי אלעזר טברסקי, מילא מקום דודו רבי משולם פייביש בפלטיצ'ן.
אחמד חוסיין

אחמד חוסיין (בערבית: أحمد حسين; 1911–1982) היה מדינאי מצרי, מקים מפלגת מצרים הצעירה (בערבית: مصر الفتاة, תעתיק מדויק: "מצר אלפתאה").
חוסיין היה סטודנט למשפטים. בתום לימודיו ארגן מגבית למימון הקמת מפעל לייצור תרבושים, יחד עם תומכיו, לביסוס מפלגתו העתידית.
את האידאולוגיה של המפלגה ביסס בספר שכתב, המתמקד בשלושה היבטים מרכזיים – האל, המולדת והמלך. הספר נושא את הסיסמה "מצרים מעל כולם".
עם הצלחתו הקים ב-1933 את מפלגת מצרים הצעירה, שהפכה למפלגה פוליטית בשנת 1936.
עם רעיונותיו המרכזיים נמנים: שחרור משלטון הבריטים; שיפור מעמד הפלאח, כולל רפורמת קרקעות; חלוקה צודקת של הכספים במשק; תיעוש; הלאמה של חברות זרות; הפיכת השפה הערבית לשפה הלאומית של מצרים; ושמירה על יום שישי כיום מנוחה. בהגותו הוא שילב בין פאן-ערביות, אופי אסלאמי, אופי מצרי וטריטוריאליות המבוססת תביעות על בסיס העבר.
הערות שוליים

↑  Monday, April 27th (Cairo)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129085960  ISNI: 0000 0000 7870 8034  LCCN: n83209474  SELIBR: 293997  VIAF: 37988548   WorldCat (עם VIAF): 37988548
אדולף שפרונג

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1848 פלאטנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 בינואר 1909 (בגיל 60) פוטסדאם, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  מטאורולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 
אדולף ויכארד פרידריך שפרונג (בגרמנית: Adolf Wichard Friedrich Sprung;‏ 5 ביוני 1848 – 16 בינואר 1909) היה מטאורולוג גרמני. הוא היה בין הראשונים ליישם את הכלים של הפיזיקה המתמטית לפרשנות של תופעות מטאורולוגיות, ובכך היה מן המייסדים של התאוריה של דינמיקת האטמוספירה, תאוריה אשר פיתוחה הפך את ענף המטאורולוגיה למדע מדויק.
חייו

לאחר שהשלים את לימודיו במדעי הטבע באוניברסיטת לייפציג, הוא קיבל את תואר הדוקטור ב-1876 על עבודתו שנשאה את השם "מחקרים ניסויים על חיכוך הידראולי בתמיסות מלח". לאחר מכן הפנה את תשומת לבו למטאורולוגיה כאשר מורו, הפיזיקאי G. Wiedemann, המליץ על צירופו למצפה הימי החדש שהוקם בהמבורג, אשר מנהליו חיפשו עובדים מוכשרים חדשים. שם, במחלקה של מטאורולוגיה סינופטית, שפרונג פצח בשיתוף פעולה עם ולדימיר קפן (המפתח של שיטת קפן לסיווג אקלים) ומטאורולוגים נוספים החל מאוגוסט 1876 עד האביב של 1886. עם הבנייה של מכשירי המדידה והתיעוד המטאורולוגיים החדשניים שלו ופרסום ספרו מ-1885 על מטאורולוגיה שפרונג זכה להכרה רבה מצד הממסד המדעי. מ-1892 עד מותו עמד בראש המצפה המטאורולוגי - מגנטי שבפוטסדאם.
עבודתו

שפרונג כתב מגוון חיבורים מדעיים במגוון כתבי עת. ביניהם ישנם דיווחים על תצפיות של מזג האוויר ותיאורים מפורטים של הבנייה של ציוד מדעי. בעל חשיבות מיוחדת הוא פרסומו ב-1885 על מטאורולוגיה "Lehrbuch der Meteorologie" - העבודה השלמה הראשונה על מטאורולוגיה דינמית - שבו הוא מתאר את תחום המטאורולוגיה כמדע שבוחן תהליכים אטמוספיריים תוך התבססות על גישה מכניסטית-פיזיקלית. בכך גישתו זו, הקרובה לגישה המודרנית, הייתה שונה מגישתן של עבודות קודמות, שהייתה לגמרי תיאורית וללא בסיס מדעי מוצק. בספרו זה שפרונג הציג בשיטתיות רעיונות מטאורולוגיים עדכניים, תוך פופולריזציה של התאוריות של ויליאם פרל, גולדברג, מון ואחרים. בעשותו זאת הוא שילב בין רעיונותיו שלו לרעיונותיהם של חוקרים אלו, וספרו הכיל דיונים והשוואות מפורטות בין המודלים המטאורולוגיים השונים של דינמיקת האטמוספירה. משום כך ספרו זה הפך לאחד הטקסטים המרכזיים ללימוד מטאורולוגיה בכמה העשורים שלאחר פרסומו.
רבות מהתוצאות שהופיעו בספרו מ-1885 כבר הופיעו בפרסומים קודמים שלו. למשל, לפני כן הוא חקר את הקשר בין עוצמת הרוח לגרדיאנט הברומטרי (1876,1879) ואת השפעת החיכוך עם הקרקע על תנועת האוויר (1880). הוא היה בין הראשונים ליישם באופן שיטתי את עובדת היות כדור הארץ מערכת ייחוס מסתובבת לצורך הסברת תופעות מטאורולוגיות, ושילב את המושגים של "אפקט קוריוליס" ו"מעגל אינרציאלי" במחקרו. דרך העקמומיות של המסלול האינרציאלי של חלקיק ביחס למשטחים מסתובבים, הוא גזר את ההשפעה של הכוח המטה של סיבוב כדור הארץ (כוח קוריוליס) על הסירקולציה האטמוספירית (1884, 1881). במסגרת זו סיפק את ההסבר הראשון לתופעה הידועה כיום בשם "סחיפת בטא", הנוגעת לנטייתן של מערכות רוח סיבוביות (למשל, סופות טרופיות) לנדוד מערבה וצפונה. "משפט שפרונג" על השפעת השמש על כיוון הרוח סיפק הסבר למחזור היומי של הרוח (1881,1884).
שפרונג היה גם חלוץ בפיתוח מכשירי מדידה מטאורולוגיים. הוא תרם, בין היתר, לבניית ברוגרף, מד רוח מכני, תרמומטר, ראי עננים, מד גשם מכויל ומכונות עננים פוטוגרמטריות. נוסחת הפסיכרומטריה שלו משמשת בסיס לתכנון פסיכרומטרים. הוא אף בנה מכשירים חדשניים שהמירו את תהליך המדידה לפולסים חשמליים, זאת כדי להשיג תיעוד אוטומטי (תיעוד מרחוק) של הרוחות וכמויות המשקעים.
הערות שוליים

↑  Sprung, Adolf Friedrich Wichard | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  A. Sprung: Lehrbuch der Meteorologie, S. 1.
↑  The Coriolis Effect:
Four centuries of conflict between common sense and mathematics,
Part I: A history to 1885
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117654310  ISNI: 0000 0000 1067 8756  SUDOC: 240935756  VIAF: 32377036   WorldCat (עם VIAF): 32377036 
ברוגרף ברומטרי של שפרונג ושותפו רודולף פוס.
אולגה טוקרצ'וק

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1962 (בת 62) סולחוב (אנ'), פולין 
 מדינה:  פולין פולין
 אירועים משמעותיים:  פרס נובל לספרות (2018) מצעד הגאווה Martial law in Poland 
 שם עט:  Natasza Borodin 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפסיכולוגיה, אוניברסיטת ורשה 
 שפות היצירה:  פולנית 
 סוגה:  שירה, מסה, רומן היסטורי 
 יצירות בולטות:  ספרי יעקב, The Lost Soul, Playing on Many Drums, The Wardrobe, על עצמות המתים, Primeval and Other Times, Anna in the Tombs of the World, House of Day, House of Night, Flights, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 תקופת הפעילות:  1979 – אין ערך 
 הושפעה מ:  קרל גוסטב יונג, ויליאם בלייק 
 בן או בת זוג:  Roman Fingas (1985–?)  Grzegorz Zygadło 
 צאצאים:  Zbigniew Fingas 
 מספר צאצאים:  1 (נכון ל־1986) 
 פרסים והוקרה:  Silver Medal for Merit to Culture – Gloria Artis‎ (2010)  Warwick Prize for Women in Translation (2019)  Ambassador of the correct Polish language (ספטמבר 2019)  Warwick Prize for Women in Translation (2018)  EBRD Literature Prize (פברואר 2019)  לור בטליון (2019)  Usedom Literature Prize (2012)  Paszport Polityki (1996)  אזרחות כבוד של ורשה (18 ביוני 2020)  Paszport Polityki (14 בינואר 2020)  מדליית זהב להצטיינות בתרבות (2024)  אזרחות כבוד של שלזיה תחתית (24 בספטמבר 2020)  אזרחות כבוד של ורוצלב (2019)  פרס נובל לספרות (2018)  Kulturhuset Stadsteatern (2016)  פרס נייק (2008)  פרס קושצילסקי (1997)  פרס סמואל בוגומיל לינדה (2008)  פרס יאן מיכלסקי (2018)  בריקפרייז (2015)  פרס וילניצה (2013)  פרס בוקר הבינלאומי (2018)  Śląski Wawrzyn Literacki (2009)  פרס נייק (2015)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 אתר רשמי
 חתימה:   
 
אולגה טוקרצ'וק (בפולנית: Olga Nawoja Tokarczuk; נולדה ב-29 בינואר 1962) היא סופרת פולנייה. כלת פרס נובל לספרות לשנת 2018. טוקרצ'וק נחשבת לאחת מהסופרות המוערכות, עטורות השבחים והמוצלחות ביותר בדורה. זוכת פרס מאן בוקר הבינלאומי על ספרה "נדודים" וכן זוכת פרס יאן מיכלסקי. במקצועה, טוקרצ'וק היא פסיכולוגית קלינית.
ביוגרפיה

טוקרצ'וק נולדה ב-29 בינואר 1962, בעיירה סולחוב (פול') ליד ז'לונה גורה שבפרובינציית לובוש במערב פולין. למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת ורשה בין השנים 1980 ל-1985. בסיום לימודיה החלה לעבוד כתרפיסטית, תחילה בוורוצלב ולאחר מכן בוולבז'יך.
טוקרצ'וק היא פעילה פוליטית המשתייכת לשמאל הפולני, היא חברת מפלגת הירוקים הפולנית. היא אתאיסטית, טבעונית ופמיניסטית. לאורך השנים הביעה עמדות פרו-ישראליות ואנטי-אנטישמיות, ותמכה באופן נחרץ בעם היהודי (כמה מיצירותיה עוסקות בו וכוללות אזכורים למקורות היהודיים). טוקרצ'וק אף הגיעה לכמה סיבובי הרצאות בישראל.
ספרה הראשון, ערים במראות, שהיה ספר שירה, יצא לאור בשנת 1989. ב-1993 הוציאה לאור את רומן הביכורים שלה מסעם של אנשי הספר.
מאז 1998 היא מתגוררת בכפר הקטן קראיאנוב (פול') ליד נובה רודה.
כתיבתה

טוקרצ'וק היא פסיכולוגית יונגיאנית וכתיבתה מושפעת מהגישה היונגיאנית.
היא בעלת הוצאת הספרים פרטית "רוטה" (Ruta), באמצעותה מוציאה טוקרצ'וק את ספריה.
טוקרצ'וק הוציאה לאור רומנים, ספרי שירה, אוספי סיפורים קצרים, ספרי ילדים וספרי עיון, אך רק מעטים מהם תורגמו לאנגלית ולעברית.
כתיבתה > ספריה וסיפור שתורגמו לעברית

ספרי יעקב – רומן היסטורי על אחת הפרשיות שהסעירו את יהדות מזרח אירופה במאה ה-18 – פועלו של יעקב פרנק (1791–1726) – דמות שנויה במחלוקת. הספר יצא לאור בשנת 2014, לאחר שבע שנים של תחקיר מעמיק, איסוף מסמכים, לימוד ההיסטוריה של המאה ה-18, גימטריה, קבלה ומילים מהשפה העברית. הספר תורגם לעברית ב-2020 בהוצאת כרמל על ידי מרים בורנשטיין, ועורכיו המדעיים הם אבריאל בר-לבב ויונתן מאיר.
על עצמות המתים – רומן מתח אקו-פמיניסטי שעוסק בזכויות בעלי חיים המסופר בגוף ראשון מפי ינינה, אשה מבוגרת החיה לבדה בכפר פולני נידח, על גבול פולין-צ'כיה. הרומן הפך לאחד מרבי המכר בפולין. הספר יצא לאור בשנת 2009 תורגם ב-2021 לעברית על ידי מרים בורנשטיין להוצאת אחוזת בית. ב-2017 עובד הספר לסרט הקולנוע "Spoor" שביימה הבמאית והתסריטאית הפולנייה אגנישקה הולנד (אנ'). זכה בפרס אלפרד באואר ("דוב הכסף") (אנ') בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
נדודים, תרגמה מפולנית: מרים בורנשטיין, הוצאת אחוזת בית, 2023
פרש (פרוזה קצרה), מפולנית: חנה הרציג, גרנטה, פברואר 2024.
עמדות פוליטיות

טוקרצ'וק זכתה לביקורת מצד קבוצות לאומניות בפולין כלא-פטריוטית, אנטי-נוצרית ומקדמת טרור אקולוגי. בשנת 2015, לאחר פרסום הספר "ספרי יעקב", עמותת הפטריוטים של נובה רודה דרשו ממועצת העיר לשלול את אזרחות הכבוד של הסופרת בעיר, כיוון שעל פי טענת העמותה היא פגעה בשמו הטוב של הלאום הפולני. בטענת הפטריוטים תמך הסנאטור ולדמר בונקובסקי מהמפלגה הימנית הגדולה בפרלמנט הפולני, חוק וצדק, אשר טען כי יצירותיה הספרותיות וההצהרות הפומביות של טוקרצ'וק נמצאות ב"סתירה מוחלטת להנחות הפוליטיקה ההיסטורית הפולנית ". טוקארצ'וק התנגדה להאשמות הגדירה את עצמה כ"פטריוטית אמיתית" ואמרה כי האנשים והקבוצות המבקרים אותה, וגישותיהם ופעולותיהם הקסנופוביות והגזעניות הן אלו שמזיקות לפולין ולתדמיתה הבינלאומית.
בשנת 2020, היא נמנתה על החותמות לצד כותבים בולטים אחרים כמו מרגרט אטווד, ג'ון באנוויל וג'ון מקסוול קוטזי על מכתב פתוח שהועבר לנשיאת הנציבות האירופית, אורסולה פון דר ליין, שקראו לאיחוד האירופי "לנקוט צעדים מיידיים להגנה על ערכי הליבה האירופאים של שוויון, אי-אפליה, כבוד למיעוטים, המופרים באופן בוטה בפולין" ולממשלת פולין להפסיק את רדיפת הלהט"ב ואת התמיכה בארגונים המקדמים הומופוביה.
פרסים

הפרס הספרותי הפולני היוקרתי ניקה (Nagroda Literacka Nike)‏ – 2008.
בריקפרייז ("פרס הגשר", Brückepreis) הגרמני – 2015.
זכייה שנייה בפרס ניקה – 2018.
פרס מאן בוקר הבינלאומי, אותו קיבלה בזכות התרגום האנגלי של ספרה "טיסה" (Flight)‏ – 2018.
פרס נובל לספרות – 2018 (הוענק בשנת 2019).
פרס יאן מיכלסקי – 2018.
אדולף שטרן

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1848 בוקרשט, ולאכיה 
 פטירה:  1931 (בגיל 82 בערך) בוקרשט, ממלכת רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1869
 תפקיד:  חבר בית הנבחרים של רומניה 
 מפלגה:  התאחדות יהודי רומניה 
 
ד"ר אדולף (אבנר) שטרן (Adolphe Stern;‏ 6 בנובמבר 1848–1931), סופר, מתרגם, עורך דין מוציא לאור, תעשיין ופוליטיקאי יהודי רומני, המנהיג החילוני של יהדות בוקרשט והחבר היהודי הראשון בפרלמנט הרומני.
קורות חיים

שטרן למד משפטים בלייפציג וקיבל תואר דוקטור. הוא תרגם מגרמנית ומאנגלית לרומנית את שילר ואת המלט מאת שייקספיר. בשנת 1871 ייסד את העיתון הגרמני-רומני "רומנישה פוסט" (Rumänische Post). הוא תרגם לעיתון הגרמני "בוקרשטר סלון" טקסטים מיצירתו של וסילה אלכסנדרי וגם מיוצרים אחרים. כשנתיים לאחר מכן בשנת 1873 נבחר לשמש כמזכיר בחברת אחוות ציון בבוקרשט.
במאי 1885 ביקש וקיבל רישיון להקמת בית חרושת לגפרורים בגאלאץ.
ב-1909 התמנה לנשיא התאחדות יהודי רומניה והנהיג אותה עד 1919.
בפסח 1910 ערך שטרן מסע לארץ ישראל ובשובו לרומניה הירצה על רשמיו מהנסיעה וחלק מחמאות לציונות. להבדיל מהתנועה הציונית של יהדות רומניה, ובמעמדו זה הוביל ביהדות רומניה את הזרם שביקש נתיבות להשתלב, כמו שעשה יחד איתו וגם אחריו וילהלם פילדרמן.
מספריו

1915 Din viaţa unui evreu-român "מחייו של יהודי רומני", זכרונות.
1921 Însemnâri din viaţa mea "רישומים במהלך חיי", זכרונות.
1929-1931 După şapte decenii "אחרי 7 עשורים", זכרונות.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית ג'ודאיקה, כרך 15, עמ' 381
↑  Paul Păltănea, Istoria orașului Galați de la origini până la 1918, עמוד 183 (ברומנית)
↑  Idealul sionist în presa evreiască din România 1881 - 1920, Editura Hasefer, București, 2010 עמוד 481 (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268293905171  GND: 124429157  ICCU: VEAV545550  ISNI: 0000 0000 8364 6237  LCCN: n82066031  NTA: 21679269X  RERO: 02-A003863510  SUDOC: 183657187  VIAF: 23074190   WorldCat (עם VIAF): 23074190
אדמונד אלביוס

אדמונד אלביוס, 1863 לערך
אדמונד אלביוס (1829 – 9 באוגוסט 1880) היה עבד ממוצא אפריקאי מראוניון שתרם רבות לתעשיית גידול ועיבוד הווניל. בהיותו בן 12 הוא המציא שיטה להאבקת סחלב הווניל במהירות וביעילות. הטכניקה של אלביוס יצרה מהפכה בתעשיית הווניל ואפשרה גידול רווחי של פולי וניל מחוץ למקום הגידול הטבעי שלהם במקסיקו.
אלביוס נולד בסנט-סוזאן בראוניון. אמו, שהייתה שפחה, מתה בזמן הלידה, והוא אומץ על ידי אדונה, פראול בלייה בומונט.
באותה תקופה ייבאו מתיישבים צרפתיים פולי וניל לראוניון ולמאוריציוס השכנה בתקווה לפתח תעשיית גידול וניל מקומית. עד מהרה התברר כי הצמחים היו עקרים כי לא היו בנמצא חרקים מתאימים שיאבקו את הצמח. בשנות ה-30 של המאה ה-19 פתח צ'ארלס מורן, פרופסור לבוטניקה מאוניברסיטת לייז' בבלגיה, שיטה להאבקה ידנית של הווניל. אולם השיטה הייתה איטית והייתה לא יעילה מספיק בשביל להפוך את גידול הווניל לתעשייה רווחית.
ב-1841, גילה אלביוס כיצד ניתן להאביק את סחלב הווניל במהירות בעזרת מקל דק או עלה עשב ותנועת אגודל עדינה. עלה העשב או המקל משמשים להרמת השפה החוצצת בין המאבק הזכרי לעֵלִי הנקבי ובאמצעות האגודל מעבירים את האבקנים הדביקים ומורחים אותם על העלי.
בטכניקה של אלביוס עושים שימוש עד היום ורוב גידולי הווניל בעולם מואבקים בצורה ידנית. בעקבות תגליתו של אלביוס הפכה ראוניון לתקופה לספקית הגדולה בעולם של וניל. בהמשך הביאו המתיישבים הצרפתים את הטכניקה למדגסקר וזו נותרה יצרנית הווניל הגדולה בעולם עד היום.
ב-1848 הטילה צרפת איסור על העבדות במושבותיה ואלביוס עזב את מטע הווניל לטובת בירת האי, סן-דני, שם עבד כעובד מטבח. מאוחר יותר הורשע בגנבת תכשיטים ונידון לעשר שנות מאסר. לאחר שריצה חמש שנות מאסר, הומתק עונשו על ידי מושל האי שזקף לזכותו את תרומתו הגדולה לתעשיית הווניל ולכלכלת בראוניון. אלביוס מת חסר כל בסנט-סוזאן בשנת 1880.
הערות שוליים

↑  Hazen J (1995) Vanilla. Chronicle Books. San Francisco, CA.
↑  Rain P (1986) The Vanilla Cookbook. Celestial Arts. Berkeley, CA.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 5729 5532  LCCN: no2015149853  SUDOC: 253580471  VIAF: 518144783102401815355   WorldCat (עם VIAF): 518144783102401815355
אולינגיטו

| אולינגיטו |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: ראקוניים
סוג:: בסרקיון
מין:: אולינגיטו
שם מדעי
 Bassaricyon neblina ‏הלגן & Kays & Helgen & Tsuchiya & Quinn & Wilson & Maldonado & Pinto, 2013
תחום תפוצה


אולינגיטו (שם מדעי: Bassaricyon neblina), הוא מין יונק בסוג בסרקיון במשפחת הראקוניים. מקום תפוצתו ביערות הגשם של קולומביה ואקוודור. המין זוהה והוגדר מדעית רק באוגוסט 2013, משום שקודם לכן זיהו פרטים שלו בטעות כנציגים קטני-גוף של אולינגו, המין הגדול יותר בסוג בסרקיון.
גילוי וסיווג

המין הוכרז והוגדר רשמית ב-15 באוגוסט 2013 על ידי כריסטופר הלגן, אוצר במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע של הסמית'סוניאן בוושינגטון שבארצות הברית ועמיתיו. הלגן זיהה דגימות מן המין במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו, ומיצה מהן DNA על-מנת להוכיח שהם מין נפרד מן האולינגו. לאחר מכן התברר שנקבת אולינגיטו, שכונתה "רינגרל", הייתה בגן החיות בפארק הזואולוגי הלאומי בוושינגטון עד מותה בשנת 1976. היא זוהתה בטעות כאולינגו, ומטפלים ניסו ללא הצלחה לזווג אותה עם זכרי אולינגו.
אולינגיטו הוא אחד המעטים ממיני היונקים שעדיין לא הוגדרו עד לאחרונה, והוא המין הראשון מסדרת הטורפים ביבשת אמריקה שהוגדר מזה 35 שנה.
מורפולוגיה

האולינגיטו הוא המין הקטן ביותר במשפחת הראקוניים. משקלו של בוגר כ-900 גרם. הוא דומה במראהו לקרוביו הגדולים יותר, האולינגו והדביבון הלופת, אך בהשוואה לאולינגו פרוותו סמיכה יותר, תצורת השיניים שלו שונה, וזנבו ואוזניו קצרים יותר באופן יחסי.
תפוצה ובית גידול

האולינגיטו שוכן ביערות הגשם הטרופיים של הרי האנדים, בגובה של יותר מ-1,500 מטר מעל פני הים. פרטים מן המין זוהו ביערות המשתרעים ממרכז קולומביה ועד מערב אקוודור. לא ידוע אם המין נמצא בסכנת הכחדה, ואולם מוערך כי בית הגידול שלו מצטמצם, כיוון שיותר מ-40% מהיערות שבאזור תפוצתו כבר בוראו.
אורח חיים

בדומה לאולינגו ולדביבון הלופת, האולינגיטו הוא ארבוראלי בלעדי, ומבלה את מרבית חייו על עצים. כמוהם הוא פעיל בעיקר בלילה, איננו חברותי ונוטה להסתתרות. אף שמבחינה טקסונומית האולינגיטו שייך לסדרת הטורפים, הוא אוכל-כול בדומה למרבית שאר בני משפחת הראקוניים, וניזון בעיקר מפירות, וכן מחרקים ומצוף.
הערות שוליים

↑  אולינגיטו באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405764105171
אברהם דוד לבוט

הרב אברהם דוד לָבוֹט (או: לָבוּט; בכתיב יידי: לאַוואָט או לאוואוט; ברוסית: Лавотъ; תקע"ה, 1815 – י"ח באדר תר"נ, 1890), היה רב, פוסק ומחבר ספרים, מהבולטים ברבני חב"ד במזרח אירופה במאה התשע עשרה.
תולדותיו

נולד ליהודה לייב, חסיד חב"ד, מחסידי אדמו"ר הצמח צדק. בתחילה היה רב במושבה רומנובקה, שם עמד בראש כולל שיסד רבו הצמח צדק. לאחר פטירת הצמח צדק היה לחסיד של בנו רבי  שמואל שניאורסון (המהר"ש). המהר"ש כתב הסכמה על ספרו "בית אהרן והוספות", וזו ההסכמה היחידה הידועה ממנו.
בהיותו כבן שלושים וחמש, בשנת תר"י בערך נתמנה לרב הקהילה ניקולייב, על שפת הים השחור, בה כיהן עד סוף ימיו. הקהילה בתחילת דרכה הייתה קטנה מכיוון שלא ניתנה ליהודים רשות לגור בה, מלבד למספר מצומצם של יהודים שעסקו בעבודות הקשורות בנמל. במהלך תקופת כהונתו כרב התפתחה הקהילה הודות ליהודים רבים שבאו להתיישב בעיר. הממשלה העניקה לו ב-1857 מדליה מזהב כאות הוקרה על שירותו למען הקהילה
הרב לבוט היה גם ממונה מטעם הממשלה הרוסית על הרבנות בארבעים יישובים נוספים בפלך חרסון. נפטר בי"ח באדר תר"נ, ונקבר בעירו ניקולייב.
משפחתו

מאשתו הראשונה אסתר, הייתה לו בת, ביילא רבקה שמה, שנישאה לישראל לייב ינובסקי (בנם של ישראל לייב וביילה רבקה היה הרב מאיר שלמה ינובסקי ששימש כרב העיר אחרי פטירת סבו. בתו של הרב מאיר שלמה ינובסקי היא הרבנית חנה שניאורסון (אנ'), אשת רבי לוי יצחק שניאורסון). נשא בזיווג שני את פעסיא האכשטיין, ממנה נולד לו בן אחד בשם מנשה.
מצאצאיו: בן נינו הרבי מליובאוויטש הרב מנחם מנדל שניאורסון ונינו המשורר אברהם שלונסקי (נקרא על שמו) ואחותו המלחינה והפסנתרנית ורדינה שלונסקי.
ספריו

בית אהרן והוספות – ציונים למאמרי התלמוד והמדרשים על כל פסוק בתנ"ך. עם הסכמת האדמו"ר ר' שמואל מליובאויטש. מהדורה ראשונה וילנא תרמ"א.
קב נקי – הלכות גיטין ושמות אנשים, ערים ונהרות. מהדורה ראשונה, ורשא, תרכ"ח. נדפס פעמים רבות נוספות. על פי בקשת ר' יוסף יצחק שניאורסון האדמו"ר השישי מחב"ד, יצא בשנת תשי"א על ידי הוצאת קה"ת של חב"ד, עם הקדמת המו"ל - נכד נכדו – ר' מנחם מנדל שניאורסון, ועם פרקים לתולדות המחבר.
סידור תורה אור - מהדורה מתוקנת של סדור התפילה של חסידי חב"ד שערך בעל התניא, ובסופו חיבור "שער הכולל" המבאר את נוסח חב"ד. יצא לאור במהדורות רבות.
פסקי פרי מגדים - פסקים מסודרים על פי ערכים, הערות לשולחן ערוך הרב אורח חיים, יורה דעה וחושן משפט. יצא לראשונה מכתב ידו בהוצאת קהת, ניו יורק, תשמ"ה.
לקריאה נוספת

"בן ארצנו - רבי מנחם מנדל שניאורסון, ההיסטוריה של משפחות לבוט-ינובסקי-שניאורסון בעיר ניקולייב. ל. לבצ'נקו עם ו. שוקין, "Our Fellow Countryman Cebbe Menachem Mendel Schneerson". ניקולייב, אוקראינה, 2019 ISBN 9786175761113 עמודים 7-21,148-149 ובנספחים
הערות שוליים

↑  "בן ארצנו"; ל. לבצ'נקו עם ו. שוקין, "Our Fellow Countryman Cebbe Menachem Mendel Schneerson" ("בן ארצנו - רבי מנחם מנדל שניאורסון, ההיסטוריה של משפחות לבוט-ינובסקי-שניאורסון בעיר ניקולייב"). ניקולייב, אוקראינה, 2019 ISBN 9786175761113. עמוד 12
↑  בן ארצנו, עמוד 10. ל. לבצ'נקו עם ו. שוקין, "Our Fellow Countryman Cebbe Menachem Mendel Schneerson" ("בן ארצנו - רבי מנחם מנדל שניאורסון, ההיסטוריה של משפחות לבוט-ינובסקי-שניאורסון בעיר ניקולייב"). ניקולייב, אוקראינה, 2019 ISBN 9786175761113
↑  בקטלוג באתר ספריית חב"ד עם PDF של הספר. 40 עמודים ראשונים של ספר זה באוצר החכמה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: | רבני העיר ניקולייב | הבא: מאיר שלמה ינובסקי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306699405171  PLWABN: 9810634387205606  LCCN: n85212973  VIAF: 5413147425861945040008   WorldCat (עם VIAF): 5413147425861945040008 
ספרו "קב נקי", מהדורה שנייה, פיטרקוב, תרע"ד
אוגיסט, דוכס לויכטנברג

אוגיסט, דוכס לויכטנברג (בצרפתית: Auguste de Beauharnais;‏ 9 בדצמבר 1810 – 28 במרץ 1835) היה בן זוגה הראשון של מריה השנייה, מלכת פורטוגל.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אוגיסט נולד ב-9 בדצמבר 1810 במילאנו, לומברדיה, והיה הבן הבכור של אז'ן דה בוארנה, בנו החורג של נפוליאון בונפרטה, ואוגוסטה, נסיכת בוואריה. בין האחיות שלו היו ז'וזפין מלויכטנברג, המלכה הרעיה של אוסקר הראשון, מלך שוודיה, אמלי, הקיסרית בת הזוג של פדרו הראשון, קיסר ברזיל. אחיו מקסימיליאן התחתן עם מריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו הבכורה של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה > דוכס לויכטנברג

סבו מצד האם, מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, העניק ב-14 בנובמבר 1817 לאביו את התואר "דוכס לויכטנברג", לאחר שהפסיד בשנת 1815 את תאריו מתקופת נפוליאון, שכללו את ממלכת איטליה הנפוליאונית ואת הדוכסות הגדולה של פרנקפורט. למרות שקיבל הבטחה שהדוכסות תהווה ישות עצמאית, ההבטחה לא מומשה בקונגרס וינה והיא הפכה לתואר בלבד. ב-21 בפברואר 1824 מת אביו, ואוגיסט ירש את תאריו.
ביוגרפיה > מועמדותו לכתר בלגיה

ב-4 בפברואר 1831 היה אוגיסט אחד משלושת המועמדים לכס המלוכה הבלגי, קשריו הנפוליאוניים הקלו את החששות של חלק מהמעצמות שחששו שהממלכה הקתולית המתפוררת אולי תתקשר יותר מדי עם הקתולים והמהפכניים של "הממלכה הבורגנית" של בית אורליאן בצרפת. אולם, בבחירות של הקונגרס הלאומי הבלגי, הגיע אוגיסט למקום השני אחרי הבן הצעיר של לואי פיליפ, מלך הצרפתים - הנסיך לואי, דוכס נמור, אולם לפני המועמד של בית הבסבורג, הארכידוכס קרל, דוכס טשן. לבסוף, אף אחד מהמועמדים הללו לא קיבל את הכתר הבלגי, והוא ניתן ללאופולד, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
ביוגרפיה > נישואיו

אוגיסט ליווה את אחותו אמלי לברזיל לקראת נישואיה עם פדרו הראשון, קיסר ברזיל, וב-5 בנובמבר 1829 קיבל מגיסו את התואר "דוכס סנטה קרוז".
ב-26 במאי 1834 מריה השנייה, מלכת פורטוגל תפסה את השלטון בפורטוגל בחזרה, לאחר שלחמה כמה שנים נגד דודה מיגל הראשון, מלך פורטוגל.
ב-1 בדצמבר 1834 התחתן אוגיסט על ידי שליח עם מריה השנייה, מלכת פורטוגל, וקיבל את התואר "הוד רוממותו המלכותי הנסיך בן הזוג של פורטוגל".
זמן קצר לאחר מכן הוא הגיע לפורטוגל, וב-26 בינואר 1835 נערך טקס החתונה הרשמי בליסבון. עם זאת אוגיסט חלה ומת חודשיים מאוחר יותר, ומכיוון שלא היו לו ילדים בעת מותו, ירש את תאריו אחיו הצעיר, מקסימיליאן, דוכס לויכטנברג.
שנה לאחר מכן התחתנה מריה השנייה עם פרננדו השני, מלך פורטוגל, אחיינו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים.
אברהם טוקזייר

| --- | --- |
צילום קו סיום ריצת 100 מטר ב-1938 שבו רואים בבירור שאברהם טוקזייר מנצח, הרץ הקרוב למצלמה בגופיה הכהה.
צילום קו סיום ריצת 100 מטר ב-1938 שבו רואים בבירור שאברהם טוקזייר מנצח, הרץ הקרוב למצלמה בגופיה הכהה.
 לידה:  29 בספטמבר 1909 הלסינקי, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  7 באפריל 1976 (בגיל 66) סטוקהולם, שוודיה שוודיה
 מידע כללי
 מדינה:  פינלנד
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה קלה
 תת-ענף:  ריצות קצרות
 מועדון:  מכבי הלסינקי
 הישגים
 שיאים אישיים:  100 מטר: 10.7 שניות
אבּרהם טוקזייר (בפינית: Abraham Tokazier;‏ 29 בספטמבר 1909 – 7 באפריל 1976) היה אצן יהודי-פיני, סגן אלוף פינלנד (1938) בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה

טוקזייר נולד וגדל בהלסינקי למשפחה יהודית, בן למשפחה בת שישה אחים. לאברהם אח תאום בשם משה. אביו, מאיר טוקזייר, היה סוחר במקצועו שנולד באורשה (בבלארוס המודרנית). אביו היגר לפינלנד ושם התחתן עם שרה לבקוביץ', יהודייה ילידת פינלנד. הוא התאמן בריצה במועדון היהודי מכבי הלסינקי. בשנת 1934 השתתף עם אחיו התאום בהכשרה בלטביה או בליטא כשבסיומה עלו לארץ ישראל, אך חזר עם אחיו לפינלנד לאחר ששניהם עברו תאונת דרכים בארץ ישראל. אחיו התאום ואחיו הצעיר יעקב היו מספר פעמים אלופי פינלנד בהרמת משקולות.