stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים
פעולה > תהליך הפליטה

על מנת לבצע את הסריקה, טרייסר רדיואקטיבי קצר חיים מוזרק לתוך הנבדק (בדרך כלל לזרם הדם שלו). כל אטום של הטרייסר משולב בצורה כימית במולקולה פעילה ביולוגית. ישנו זמן המתנה בזמן שריכוז המולקולה הפעילה ברקמות הנבדקות עולה. זמן ההמתנה עבור הרדיוטרייסר הנפוץ ביותר, FDG, הוא לרוב כשעה. לאחר מכן הנבדק נכנס לסורק. בזמן הסריקה, רישומים של הריכוזים ברקמות נשמרים בזמן שהטרייסר דועך.
כשהרדיוטרייסר עובר דעיכת פליטת פוזיטרון (הידועה גם כדעיכת בטא חיובית), הוא פולט פוזיטרון, אנטי חלקיק של אלקטרון בעל המטען החשמלי ההפוך לו. הפוזיטרון הנפלט נע ברקמות למרחק קצר (לרוב פחות ממילימטר אחד, אבל מרחק זה תלוי באיזוטופ המסוים). בזמן זה הפוזיטרון מאבד אנרגיה קנטית, ומאט עד לנקודה שהוא מסוגל לבצע אינטראקציה עם אלקטרון (קביעה זו היא ניסויית בלבד נכון לעכשיו, וקורה כתוצאה מתנועה בקרבת לוח אלומיניום. המפגש ביניהם (איון פוזיטרון-אלקטרון) משמיד את האלקטרון וגם את הפוזיטרון, ויוצר זוג פוטונים (קרני גאמא) הנעים בקירוב בכיוונים הפוכים. אלה מתגלים כאשר הם פוגעים בחומר המפיץ אור (scintillator), שמתיינן עקב פגיעתם. אור זה ניתן לזהות באמצעות מכפילור או דיודת מפולת עשויה סיליקון (APD). הטכניקה תלויה בגילוי סימולטני של זוג הפוטונים. פוטונים שאינם מגיעים ב"זוגות" - כלומר בהפרש של ננו-שניות בודדות זה מזה - אינם נלקחים בחשבון.
פעולה > זיהוי אירוע איון פוזיטרונים

תוצאתם של האירועים המשמעותיים ביותר של איון אלטרון-פוזיטרון היא פליטת שני פוטוני גאמא 511 KeV בזווית של כמעט 180 מעלות ביניהם. לכן, ניתן לאתר את מקור ההתרחשות לאורך הקו הישר של ההתנגשות (LOR). בפועל, מכיוון שהפוטונים נפלטים בזווית שאינה בדיוק 180 מעלות, לLOR רוחב שונה באפס. מרווח הזמן הקטן ביותר שמסוגלים רוב הגלאים הנפוצים כיום לזהות הוא כ-10 ננו-שניות. לאחר זיהוי זוג הפוטונים, ניתן לאתר את מיקום האירוע על מיתר שאורכו נקבע לפי רזולוציית עיתוי הגלאי. במערכות מתקדמות יותר, כאשר רזולוציית העיתוי משתפרת ומרווח הזמן קטן, יחס האות לרעש (SNR) של התמונה משתפר, וכך ניתן להגיע לאותה איכות דימות, עם פחות אירועי התנגשות. סורקים בעלי דיוק גבוה במיוחד אינם נפוצים עדיין.
פעולה > שחזור תמונה

הנתונים הגולמיים שנאספים על ידי סורק PET הם רשימה של אירועי התנגשות המייצגים זיהוי על ידי שני גלאים של פוטונים שנפלטו מההתנגשות, בזמנים כמעט זהים. כל אירוע התנגשות מייצג קו במרחב שמחבר את שני הגלאים שלאורכם התרחשה פליטת הפוזיטרונים, הקרוי LOR. מערכות מודרניות בעלות רזולוציות זמן גבוהה (בערך 3 ננו-שניות) משתמשות בשיטה (הקרויה "Time-of-flight") בה הם קובעים בצורה מדויקת יותר את הבדלי הזמן בין איתורם של שני הפוטונים ובכך ממקמים בצורה מדויקת יותר את נקודת המוצא של אירוע האיון.
ניתן לקבץ את אירועי ההתנגשות לתמונות הקרויות סינוגרם (sinogram). הסינוגרם ממויין לפי הזווית וההטייה של כל תמונה (על מנת להשיג תמונה תלת־ממדית). תמונות הסינוגרם דומות לתצלומים של סורקי CT, וניתן לשחזר אותן בוצרה דומה. עם זאת, סטטיסטיקת הנתונים של PET גרועה בהרבה, מה שגורם ל"רעש תמונה" גדול יותר בתצלומי PET.
שני גורמים מרכזיים לרעש ב-PET הם:
פיזור - הקצאת זוג פוטונים מזוהים ל-LOR לא נכון. נובע מסטייתו של לפחות אחד מהפוטונים ממסלולו המקורי בעקבות אינטראקציה של הפוטון עם חומר כלשהו.
אירועים אקראיים - פוטונים שנרשמו כאירועי התנגשות בעקבות הגעתם לגלאים באותו חלון זמן, אך מקורם בשני אירועי איון שונים.
בפועל, נחוץ עיבוד נתונים מראש הכולל תיקון עבור אירועים אקראיים, אומדן והתעלמות מפוטונים מפוזרים, תיקון זמן-מת של הגלאי (לאחר זיהוי פוטון, הגלאי חייב להתקרר) ותיקון רגישות הגלאי (הן רגישות הגלאי עצמו, והן הבדלים ברגישות בעקבות הבדלים בזווית הפגיעה).
שיטת FBP) Filtered Back Projection) משמשת לעיתים קרובות לשחזור תמונות מתוך הסינוגרמים. לאלגוריתם זה יתרון בכך שהוא פשוט ואינו זקוק למשאבי מחשוב רבים. עם זאת, רעש שוט בנתונים הגולמיים בולט מאוד בתמונה המשוחזרת ואזורי ספיגת גלאים גבוהה יותר נוטים ליצור פסים לאורך התמונה. בנוסף, FBP מטפל בנתונים בצורה דטרמיניסטית, כלומר הוא אינו לוקח בחשבון את האקראיות שנקשרת לנתוני הPET, ולכן טרם השחזור ישנו צורך בתיקונים השונים שהוזכרו.
באמצעות נתונים סטטיסטיים שנאספים מעשרות אלפי אירועי התנגשות, מספר משוואות סימולטניות עבור הפעילות של רקמות לאורך LOR יכולות להפתר במספר שיטות. כך יכולה להיבנות מפה של הפעילות הרדיואקטיבית כפונקציה של מיקום הרקמות. המפה שנוצרת מראה את הרקמות בהן הגלאים המולקולריים התרכזו, והיא מפוענחת על ידי מומחה לרפואה גרעינית או רדיולוג לפי האבחון ותוכנית הטיפול של המטופל.
פעולה > שחזור תמונה > גישות סטטיסטיות המבוססות על הסתברות

אלגוריתמי מיקסום תוחלת איטרטיביים סטטיסטיים המבוססים על הסתברות כמו אלגוריתם שייפ-ווארדי הם השיטה המועדפת כיום לשחזור. אלגוריתמים אלו אומדים את הפיזור האפשרי שנוצר מאירועי האיון לפי עקרונות סטטיסטיים. היתרון הוא שיפור במצב הרעש בתמונה וירידה בתופעת הפסים שנפוצים עם FBP. החיסרון הוא דרישות גבוהות יותר במשאבי מחשב.
מחקרים הוכיחו כי שיטות הסתברות בייסיאניות שכוללים את פונקציית הסתברות פואסון והסתברות פריורית, יכולים להניב תוצאות יותר טובות מהשיטות המבוססות על מיקסום התוחלת אשר כוללות הסתברות פואסון, אך לא כוללות הסתברות פריורית.
פעולה > שחזור תמונה > תיקון הדללה

הדללה מתרחשת כאשר הפוטונים הנפלטים מהרדיוטרייסר שבתוך הגוף נספגים ברקמות שבין פליטת הפוטון לבין הגלאי. משום שLOR-ים שונים עוברים ברקמות שונות בעלי עובי שונה, הפוטונים מדוללים בצורה שונה. משמעות הדבר היא שמבנים הנמצאים עמוק בתוך הגוף משוחזרים כאילו יש להם ספיגת טרייסר נמוכה יותר מן הספיגה האמיתית. סורקים מודרניים מסוגלים להעריך את ההדללה באמצעות ציוד CT מובנה המשתמש בקרני רנטגן, אך סורקים מוקדמים יותר השתמשו בצורה גסה של CT בעזרת קרני גאמא ובעזרת גלאי ה-PET.
בעוד שהדמיות שעברו תיקון הדללה הן לרוב אמינות יותר, תהליך התיקון עצמו נתון לטעויות. כתוצאה מכך, התמונה המתוקנת והתמונה הלא מתוקנת משוחזרת שתיהן ונקראות יחדיו.
פעולה > שחזור תמונה > שחזור 2D/3D

בסורקי PET ראשוניים הייתה רק טבעת אחת של גלאים, לכן איסוף הנתונים והשחזור הוגבלו למישור דו-ממדי יחיד. סורקים חדשניים יותר כוללים מספר טבעות, והם יוצרים גליל של גלאים.
ישנן שתי גישות של שחזור התמונה מהמידע בסורק כזה:
שחזור דו-ממדי - התייחסות לכל אחת מהטבעות כמערכת נפרדת, כך שאירועי התנגשות שמתרחשים בכל אחת מהטבעות מזוהים, והתמונה משוחזרת מכל אחת בנפרד.
שחזור תלת-ממדי - זיהוי התנגשויות בין הטבעות בנוסף לאלו בתוך הטבעות, ולאחר מכן שחזור כל הנתונים בבת אחת.
לשיטות תלת־ממדיות יש רגישות גבוהה יותר (מכיוון שהן מזהות יותר התנגשויות), ולכן יש פחות רעש, אך הן רגישות יותר לתופעות פיזור ואירועים אקראיים, וכן דורשים משאבי מחשב גדולים יותר בהתאמה. הופעתם של גלאים בעלי רזולוציית עיתוי של פחות מננו שנייה מאפשרים התעלמות גבוהה יותר מאירועים אקראיים, ובכך נותנת העדפה לשחזור תלת־ממדי.
פעולה > שילוב של PET עם CT וMRI

כיום, הולך וגובר השימוש בסריקות PET לצד סריקות CT ו-MRI, צירוף המשלב מידע אנטומי ומטבולי. מכיוון שדימות PET שימושי ביותר בשילוב עם דימות אנטומי, כגון CT, סורקי PET מודרניים משולבים כעת עם סורקי CT high-end multi-detector-row. סורקים משולבים אלה נקראים סורקי PET-CT. כיוון שהמטופל יכול לבצע את שתי הסריקות באותו הביקור, ללא שינוי אפילו בתנוחה בה הוא נמצא. רישום שתי התמונות המתקבלות מתבצע בדיוק רב יותר, מכיוון שהאזורים החריגים בPET מקושרים לאנטומיה המתקבלת בתמונת הCT. שיטה זו שימושית מאוד בדימות איברים נעים או מבנים בעלי גיוון אנטומי רב.
באפריל 2009 החל לפעול במכון למדעי למוח וביופיזיקה ביוליך מכשיר הPET-MRI הגדול בעולם, שכלל טומוגרפיית תהודה מגנטית (MRT) של 9.4 טסלה בשילוב עם טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET). כיום, ניתן לבצע בשדות מגנטיים חזקים אלו דימות של הראש והמוח בלבד.
פעולה > מגבלות

השימוש ברדיונוקלידים קצרי חיים אטרקטיבי מאוד הודות למינימליזציה של מנת הקרינה לנבדק. למרות זאת, מעבר לתפקידן המבוסס כטכניקת אבחון, לסריקות PET תפקיד הולך וגובר כשיטה לבחון את תגובת הנבדק לטיפול, בפרט טיפול בסרטן, שבו הסיכון לחולה הנובע מחוסר מודעות להתקדמות המחלה גובר בהרבה על הסיכון הנובע מהקרינה שבסריקה.
ישנן מגבלות לשימוש נרחב בסריקות PET, והן נובעות מהעלויות הגבוהות של הציקלוטרונים הנדרשים על מנת לייצר את הרדיונוקלידים קצרי החיים, ומהצורך לציוד ייחודי לסינתוז כימי על מנת ליצור את התרכובות הכימיות לאחר ייצור הרדיואיזוטופים. לא ניתן לייצר את הרדיוטרייסרים האורגניים, העתידים להכיל רדיואיזוטופ פולט פוזיטרונים, לפני הרדיואיזוטופ, מפני שההפצצה באמצעות הציקלוטרון הנדרשת עבור ייצור האיזוטופ משמידה כל נשא אורגני שלו. לכן, יש לייצר ראשית את האיזוטופ, ורק לאחר מכן לייצר את הרדיוטרייסר האורגני (כגון FDG) במהרה, לפני שהאיזוטופ דועך. מעטים בתי החולים והאוניברסיטאות המסוגלים לתחזק מערכות כאלה, ומשום כך רוב מתקני ה-PET הקליניים מקבלים את הרדיוטרייסים שלהם מספקים חיצוניים המציידים מספר רב של מתקנים. מאפיין זו מגביל את ה-PET הקליני לשימוש בעיקר בטרייסרים המסומנים בפלואור-18, שהוא בעל זמן מחצית חיים של 110 דקות ולכן יכול להישלח למרחק סביר לפני השימוש. האפשרות הסבירה השנייה היא סימון ברובידיום-82 (נמצא בשימוש כרובידיום-82 כלוריד), בעל זמן מחצית חיים של 1.27 דקות, המיוצר בגנרטור נייד ומשמש לבדיקות מיפוי לב. למרות זאת, בשנים האחרונות נכנסו לשימוש בבתי חולים מרוחקים ציקלוטרונים מקומיים בעלי הגנות מובנות מקרינה ו"מעבדות חמות" (מעבדות כימיה אוטומטיות העובדות עם רדיואיזוטופים). נוכחותם של הציקלוטרונים המקומיים הקטנים ככל הנראה תתרחב בעתיד, והציקלוטרונים יקטנו בתגובה לעלות הגבוהה של משלוח איזוטופים למכונות PET מרוחקות. בשנים האחרונות המחסור בסריקות PET בארצות הברית הוקל, בעקבות הגידול בייצוא הרדיואיזוטופים מטעם בתי המרקחת בכ-30% בשנה.
משום שזמן מחצית החיים של פלואור 18 הוא כשעתיים, התרכובת הרדיואקטיבית הנושאת אותו תעבור מספר דעיכות במהלך יום עבודה. תכונה זו מחייבת כיול מחדש תכוף של המנה הנותרת, ותכנון קפדני הלוקח בחשבון את לוחות הזמנים של הבדיקות.
היסטוריה

המושג טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים הוצג לראשונה על ידי דוד אדמונד קחל (David E. Kuhl), לוק צ'פמן (Luke Chapman) ורועי אדוורדס (Roy Edwards) בשנות ה-50 המאוחרות. עבודתם הובילה לעיצוב ובניית מספר מכשירים טומוגרפיים באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1985 שיטות דימות טומוגרפי פותחו על ידי מייקל טר-פוגוסיאן (Michel Ter-Pogossian), מיכאל אדוורד פלפס (Michael E. Phelps), אדוורד יוסף הופמן (Edward J. Hoffman) ואחרים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וושינגטון.
עבודתם של גורדון ברוול (Gordon Brownell), צ'ארלס ביירהם (Charles Burnham) ושותפיהם בבית החולים של מסצ'וסטס בתחילת שנות ה-50, תרמה רבות לפיתוח טכנולוגיית ה-PET וכללה שימוש ראשוני בקרינת איון עבור דימות רפואי. חידושיהם כללו שימוש בצינורות אור וטיטור, ופיתחו מאוד את התחום. בשנת 1961, ג'יימס רוברטסון (James Robertson) ושותפיו במעבדה הלאומית ברוקהייבן בנו את סורק הPET הראשון, שכונה "מכווץ הראשים" ("head-shrinker").
אחד הגורמים המשפיעים ביותר לכניסת דימות הפוזיטרון לתוך עולם הרפואה היה הפיתוח בייצור חומרים רדיואקטיביים. בפרט, פיתוחה של המולקולה 2FDG על ידי קבוצה מברוקהייבן תחת ניהולם של אל וולף (Al Wolf) וג'והנה פוולר (Johanna Fowler) היוותה גורם מרכזי בהרחבת תחום הדימות באמצעות PET. התרכובת יושמה לראשונה על שני מתנדבים בעלי מוח נורמטיבי על ידי אבאס אלווי (Abass Alavi) באוגוסט 1976 באוניברסיטת פנסילבניה. תמונות המוח האנושי שהתקבלו בסורק גרעיני רגיל (שאינו PET) הדגימו את ריכוז ה-FDG באיבר. מאוחר יותר, השתמשו בחומר זה בסורקי PET ייעודיים, וכך נוצרה פרוצדורת ה-PET המודרנית.
ההרחבה ההגיונית ביותר למכשור פוזיטרונים הייתה שימוש בשני מערכים דו־ממדיים של גלאים. המכשיר PC-I, שתוכנן ב-1968, סיים להיבנות ב-1969 ופורסם ב-1972, היה המכשיר הראשון שהשתמש בשיטה זו. היישומים הראשונים של הPC-I במצב טומוגרפי שצוינו והובדלו מהטומוגרפיה הממוחשבת דווחו ב-1970. במהרה, אלו שהשתתפו בפיתוח PET הבינו כי מערך עגול או גלילי של גלאים הוא הצעד הבא בטכנולוגיית PET. למרות שחוקרים רבים פעלו לפי גישה זו, ג'יימס רוברטסון (James Robertson) וזאנג-הי צ'או (Zang-Hee Cho) היו הראשונים להציע מערכת טבעות שהפכה לאב-טיפוס של PET המוכר לנו כיום.
סורק ה-PET-CT, המיוחס לד"ר דוד טוונסנד (David Townsend) ולד"ר רונאלד נאט (Ronald Nutt), כונה על ידי מגזין TIME כהמצאה הרפואית של שנת 2000.
מחיר

החל מחודש אוגוסט 2008, ועדת הטיפול בסרטן של אונטריו מדווחת כי המחיר הממוצע לסריקת PET במחוז הוא כ-1000$-1200$. מחיר זה כולל את עלות התרכובת הרדיואקטיבית וניתוח הסריקה.
בקרת איכות

ביצועיה המלאים של מערכות PET יכולות להבדק על ידי מכשירי בקרת איכות כמו Jaszczak phantom.
אלישבע בת עמינדב

בניין "קבר האמהות" בטבריה בו טמונה, על פי המסורת, אלישבע לצד זלפה, יוכבד, אביגיל, צפורה ובלהה
אֱלִישֶׁבַע בַּת עַמִּינָדָב היא דמות מקראית, מכונה גם בשם "אם הכהונה". בתו של עמינדב, אחותו של נחשון, נשיא שבט יהודה ואשתו של אהרון, ראשון הכהנים; ואם לנדב, אביהוא, אלעזר ואיתמר.
מדרש שם

השם אלישבע הוא יחידאי בתנ"ך. הוראתו אינה ברורה דיו ויש משערים שהמספר הטיפולוגי שבע אשר מבטא שלמות, שפע וקדושה, מספר בשבחו של ה'. או ה' נותן שפע.
קורות חייה

אלישבע הייתה האישה בעלת הייחוס והמעמד הנכבד ביותר בישראל: בתו של עמינדב, מנכבדי עם ישראל, אשתו של אהרון שהיה ראשון הכהנים, גיסתו של משה שהיה מנהיג עם ישראל, בניה היו פרחי כהונה, פינחס בן בנה, היה משוח מלחמה ופיקד על 12,000 הלוחמים שנלחמו במִדְיָן. אחיה היה נשיא שבט יהודה. שני בניה נדב ואביהוא מתו ביום הקמת המשכן.
בזכות נישואיה של אלישבע, שהייתה משבט יהודה (ומכונה בשם "אם הכהונה", מכיוון שכל הכהנים יצאו ממנה) עם אהרון, נתערבה משפחת הכהונה, עם משפחת המלכות (דהיינו שבט יהודה שממנה יצאו מלכי יהודה).
בתלמוד בבלי ישנה דעה שאלישבע ויוכבד חמותה הן שפרה ופועה, שתי המיילדות העבריות במצרים, שסירבו להרוג את תינוקות בני ישראל על אף דרישתו של פרעה.
חז"ל למדו כמה דינים מאלישבע: אדם הנושא אישה, צריך לבדוק באחיה כיוון שרוב בנים דומין לאחי האם. גם לגבי קריאת שמות לבנים, שראינו שנדב ואביהוא נקראו על שם אבות אביהם ואמם, נדב על שם עמינדב, אבי אלישבע, ואביהוא על שם אביו של אהרן, (דהיינו אבי - הוא). ומכאן למדו שבגלל שהקדימו שם אביה של האישה נענשו ומתו שני הבנים, מכוון שזה זלזול לאביו אם יקדים שם חמיו לבן הבכור.
מסורת מן המאה ה-12 מזהה את מקום קבורתה של אלישבע ב"קבר האמהות" בעיר טבריה, סמוך ליוכבד חמותה וצפורה אשת משה.
ראו גם

עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
הערות שוליים

↑  בראשית רבה (תיאודור-אלבק) פרשת ויחי פרשה צז.
↑  ספר שמות, פרק ו', פסוק כ"ג: וַיִּקַּח אַהֲרֹן אֶת אֱלִישֶׁבַע בַּת עַמִּינָדָב אֲחוֹת נַחְשׁוֹן לוֹ לְאִשָּׁה וַתֵּלֶד לוֹ אֶת נָדָב וְאֶת אֲבִיהוּא אֶת אֶלְעָזָר וְאֶת אִיתָמָר.
↑  עמוס חכם, נשים בתנ"ך ובאספקלריית חז"ל, קריית גת, דני ספרים, 2009, עמ' 31.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"א, עמוד ב'. מחלוקת רב ושמואל, לגבי המיילדות העבריות. "חד אמר אשה ובתה וחד אמר כלה וחמותה מ"ד אשה ובתה יוכבד ומרים ומ"ד כלה וחמותה יוכבד ואלישבע"
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ק"י, עמוד א': "אמר רבא: הנושא אשה צריך שיבדוק באחיה, שנאמר: 'וייקח אהרן את אלישבע בת עמינדב אחות נחשון', ממשמע שנאמר 'בת עמינדב' איני יודע שאחות נחשון היא? מה תלמוד לומר 'אחות נחשון'. מכאן, שהנושא אשה צריך שיבדוק באחיה. תנא: רוב בנים דומין לאחי האם" .
↑  שו"ת יביע אומר חלק ב-אה"ע סימן ז.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זכויות להט"ב בניו זילנד

| --- | --- |

ניו זילנד
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1986 בקרב גברים, חוקי מאז ומעולם בקרב נשים
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  הגנה מוחלטת מפני אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה באיחוד אזרחי מאז 2002 ונישואים חד-מיניים מאז 2013
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים מאז 2013
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בניו זילנד מוגדרות בין המתקדמות ביותר בעולם. פעילות הומוסקסואלית גברית הפכה לחוקית בשטחי המדינה מאז 1986, כאשר באותה שנה גיל ההסכמה הוגדר כשווה עבור זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד - 16 שנים. הומוסקסואליות נשית מוגדרת כחוקית מאז ומעולם.
במהלך סוף המאה ה-20 מעמד זכויותיהם של אזרחי להט"ב ניו זילנדים זכה למודעות רבה יותר, לאחר שהמדינה הכירה באיחודים אזרחיים נייטרלים מבחינה מגדרית מאז 2004 ובשנת 2013 הפכה למדינה ה-13 בעולם ולראשונה ביבשת אוקיאניה שמכשירה נישואים חד-מיניים וזכויות אימוץ מלאות עבור זוגות חד-מיניים.
אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי נאסרה במדינה מאז 1993. בנוסף, באותה שנה, החלו לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים להיות רשאים לשרת בגלוי בכוחות ההגנה של ניו זילנד.
מעמד בחוק

הומוסקסואליות (מאורית: Takatāpui) הייתה בעלת קבלה חברתית רחבה בקרב החברה המאורית הקדם-קולוניאלית, שבה לא היו עונשים פליליים על קיום פעילות הומוסקסואלית. קיום יחסי מין בין גברים הוגדר כפלילי לראשונה לאחר שניו זילנד הפכה לקולוניה של האימפריה הבריטית בשנת 1840, ואימצה את הקוד הפלילי הבריטי (אנ') שהפך ביצוע "מעשה סדום" שכוון נגד פעילות הומוסקסואלית לפשע שנושא גזר דין מרבי של מוות (אנ'). בפועל, ניו זילנד השתמשה ביישום עונש המוות רק על עבירות של רצח ופעם אחת על בגידה לפני ביטולו ב-1961. בשנת 1861 החליפה הממלכה המאוחדת את עונש המוות על "מעשי סדום" במאסר עולם. ניו זילנד חוקקה חקיקה דומה שש שנים מאוחר יותר. בשנת 1893 הורחב החוק בניו זילנד כדי להוציא כל פעילות מינית בין גברים אל מחוץ לחוק, בעוד העונשים על עבירה על החוק כללו מאסר עולם, עבודת כפייה וענישה גופנית בהצלפת מלקות (אנ'). עם זאת, פעילות הומוסקסואלית נשית לא הוגדרה כעבירה פלילית מעולם.
החברה הדוריאנית (1962–1988) (אנ') היה הארגון הראשון בניו זילנד עבור זכויות גברים הומוסקסואלים שהתקיים בין השנים 1988-1962. הארגון ניסח עצומה שקראה להעברת אי-הפללה של מעשים הומוסקסואלים בין מבוגרים בהסכמה,  בעוד עצומה דומה שנחתמה על ידי 75 אזרחים הוגשה (ונדחתה) על ידי הפרלמנט של ניו זילנד בשנת 1968.
בשנת 1972, נדחה היתר כניסה עבור האקדמאית הניו זילנדית נגהואה טה אואקוטוקו (אנ') לביקור בארצות הברית בטענה שהיא לסבית. הפרסום סביב התקרית היה זרז להקמת קבוצות למען זכויות הומוסקסואלים בולינגטון, כרייסטצ'רץ' ואוקלנד. בעקבות זאת בשנות ה-70 של המאה ה-20 נראתה צמיחתן של התנועות למען שחרור הומוסקסואלים המודרניות במדינה.
ביולי 1974 חבר הפרלמנט הניו זילנדי ון יאנג (אנ') הציג הצעת חוק בשם הצעת החוק לתיקון פשעים שהייתה הצעת החוק הראשונה שהציעה לבטל את ההפללה של קיו פעילות הומוסקסואלית גברית בין מבוגרים בהסכמה. האגודה לרפורמה בחוק ההומוסקסואלי (אנ'), ארגון זכויות להט"ב בריטי, סיפק סיוע משפטי לפעילי זכויות הומוסקסואלים בניו זילנד באותה עת. ההצעה לא צלחה ואף ספגה ביקורת מצד ארגונים לזכויות הומוסקסואלים על קביעת גיל ההסכמה לא שוויוני בתוכנה שעמד על 21 שנים עבור זוגות הומוסקסואלים בניגוד לגיל נמוך יותר של 16 שנים לזוגות הטרוסקסואלים. לאחר מכן הצהירו ארגונים לזכויות הומוסקסואלים כי יסרבו לתמוך בהצעות חוק שלא יציגו גיל הסכמה שווה. הצעת חוק דומה שהוגשה על ידי חבר הפרלמנט וורן פרר (אנ') ב-1979 נכשלה בקריאה פרלמנטרית ב-1980 עקב חוסר תמיכה מאותה הסיבה.
בשנת 1985, חברת הפרלמנט פרן ויילד (אנ') התייעצה עם ארגוני זכויות הומוסקסואלים כדי לפתח את הצעת החוק לשינוי חוק העונשין בנושא הומוסקסואליות (אנ'), אותה הציגה לפרלמנט ב-8 במרץ שקראה להסיר את סיווג העבירה הפלילית על קיום פעילות הומוסקסואלית גברית בהסכמה מעל גיל 16. במהלך 14 חודשים הצעת החוק משכה התנגדות מאורגנת מחוץ לפרלמנט על ידי אזרחים דתיים וכללה עצומה שהוגשה נגד העברתה (שנדחתה על ידי הפרלמנט). בתוך הפרלמנט ניסיונות מרובים להעלות את גיל ההסכמה ל-18 עבור זוגות הומוסקסואלים נדחו. הצעת החוק עברה בקריאה סופית ב-9 ביולי 1986 עם רוב של 49 קולות בעד מול 44 מתנגדים. היא השיגה הסכמה מלכותית (אנ') ב-11 ביולי 1986 ונכנסה לתוקף ב-8 באוגוסט באותה שנה.
אפליה על בסיס נטייה מינית (וזהות מגדרית במרומז) הוצאה מחוץ לחוק מספר שנים מאוחר יותר על ידי חקיקת חוק זכויות האדם 1993 (אנ').
מעמד בחוק > התנצלות

הומוסקסואלים שהורשעו ונכלאו בגין עבירות הומוסקסואליות לפני אוגוסט 1986 לא היו זכאים אוטומטית למחיקה של העבירות על פי חוק הרישום הפלילי משנת 2004 (אנ') שכן החוק חל בדיעבד על עבירות נוכחיות ועבירות שבוטלו על ידי חקיקה באופן שווה. עם זאת, אנשים בעלי עבר פלילי נקי, יכלו לפנות לבית המשפט המחוזי (אנ') בבקשה להתעלם מההרשעה. עם זאת, תהליך זה רק הסתיר את ההרשעות הללו ולא מחק אותן כליל.
ב-28 ביוני 2017 הציגה הממשלה הצעת חוק שתאפשר לגברים שהורשעו בעבירות הומוסקסואליות בעבר להגיש בקשה למחיקת הרשעותיהם מהרישומים הפליליים. ב-6 ביולי התקיימה הצעת החוק בקריאה ראשונה. שרת המשפטים איימי אדמס (אנ') העלתה באותו היום בקשה להצהרת התנצלות שמית מאת הפרלמנט על ההרשעות, לה הסכים הפרלמנט פה אחד. הצעת החוק התקבלה בפרלמנט ב-3 באפריל 2018 וקיבלה הסכמה מלכותית ב-9 באפריל 2018, בעודה הפכה לחלק מחוק הרישום הפלילי (ביטול הרשעות בגין עבירות הומוסקסואליות היסטוריות, 2018),ונכנסה לתוקף ליום לחרת.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

חוק תיקון הרכוש (מערכות יחסים) משנת 2001 מעניק לזוגות, בין אם בני המין השני או מאותו המין, את אותן זכויות קניין כפי שקיימות מאז 1976 לזוגות נשואים בעת ניתוק מערכת יחסים בין הצדדים.
חוק האיחוד האזרחי משנת 2004 (אנ') הכשיר את מוסד האיחודים האזרחיים לזוגות חד-מיניים ולזוגות הטרוסקסואלים. החוק דומה מאוד לחוק הנישואין משנת 1955 (אנ'), עם החלפת המונח "נישואים" במונח "איחוד אזרחי". שנה לאחר מכן התקבל חוק היחסים (הפניות סטטוטוריות) משנת 2005 כדי להסיר הוראות מפלות מרוב החקיקה.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות > נישואים חד-מיניים

הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים בניו זילנד נדחתה על ידי בית המשפט לערעורים בתיק קווילטר נגד היועץ המשפטי לממשלה בשנת 1994. עם זאת, בניגוד לאוסטרליה ולחלק גדול מארצות הברית, ניו זילנד סירבה לאסור מראש על הכרה בנישואים חד-מיניים בחוק למקרה שפרלמנט עתידי יחליט לאשר זאת בחוק נישואים מתוקן. בדצמבר 2005 הצעת חוק בנושא שהוגשה על ידי חבר פרלמנט נכשלה בקריאה ראשונה.
ביולי 2012 הוצעה הצעת חוק של חברת הפרלמנט לואיזה וול (אנ') ממפלגת הלייבור שקבעה הכרה בנישואים ללא התייחסות למגדר הזוגות. ההצעה, חוק התיקון לנישואים (הגדרה של נישואים) 2013 עברה בקריאה ראשונה ב-29 באוגוסט 2012, עם רוב של 80 קולות בעד מול 40 מתנגדים (ונמנע אחד). דיווחים ראשוניים הוכיחו תמיכה רחבה בנישואים חד-מיניים הן בתוך הפרלמנט (וראש הממשלה ג'ון קי בין היתר) והן בקרב הציבור הרחב כאשר סקרים שנערכו במאי 2012 הצביעו על רוב של 63% תמיכה באותה שנה. בדצמבר 2012 הופיעה המושלת הכללית של ניו זילנד לשעבר, קתרין טיזרד, בסרטון מסע פרסום מקוון שקרא להכשרה של נישואים חד-מיניים, לצד הזמרות הניו זילנדיות אניקה מואה (אנ'), בו רונגה (אנ') והולי סמית' (אנ'), כמו גם השחיין האולימפי דניון לואדר. במרץ 2013 אגפי הנוער של כל שמונה המפלגות המיוצגות בפרלמנט הניו זילנדי הודיעו פה אחד על תמיכתם בהצעת החוק, כולל אגף הנוער של מפלגת ניו זילנד תחילה (אנ') שחברי הפרלמנט שלה הצהירו שיצביעו נגדה. הצעת החוק עברה בקריאה שנייה ושלישית ברוב של 77 בעד מול 44 נגד, הפכה לחוק דה יורה ב-19 באפריל 2013 ונכנסה לתוקף דה פקטו באוגוסט 2013. סקר שנערך בין מספטמבר-אוקטובר 2016 על ידי קרן "Varkey" מצא כי 74% מבני 18–21 תמכו בהכשרתם של נישואים חד-מיניים בחוק.
הורות ואימוץ

ב-21 במאי 2006 העלתה חברת הפרלמנט מטיריה טוראי (אנ') את סוגיית האימוץ בקרב זוגות חד-מיניים, בטענה שחוק האימוץ של ניו זילנד משנת 1955 לא עונה על המורכבויות של החברה הניו זילנדית. טוראי טענה כי בעקבות ההכשרה של איחודים אזרחים בקרב זוגות חד-מיניים במיוחד, יש לאפשר להורים מאותו מין לאמץ באופן חוקי.
בעבר, לא הוצגו חסמים ספציפיים המונעים מלהט"ב לאמץ ילדים, פרט לכך שגברים לא היו רשאים לאמץ ילדות נקבות. חוק התיקון לנישואים (הגדרה של נישואים) משנת 2013 שנכנס לתוקף ב-19 באוגוסט 2013, התיר אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים נשואים, בעוד זוגות לא נשואים (הומוסקסואלים והטרוסקסואלים) וזוגות באיחוד אזרחי, הפכו לרשאים לאמץ ילדים במשותף מאז דצמבר 2015 בעקבות פסיקת בית המשפט העליון של ניו זילנד (אנ') שקבעה שהאיסור הפר את חוק מגילת הזכויות של ניו זילנד משנת 1990 (אנ'). הגיל המינימלי לאימוץ בניו זילנד הוא 20 שנים לילד קרוב (אימוץ חורג) ו-25 שנים או גיל הילד פלוס 20 שנים (הגדול מבניהם) לילד זר.
הגנה מפני אפליה

חוק זכויות האדם 1993 מפליל אפליה על רקע נטייה מינית, אשר לעיתים כלל התייחסות לעילות זהות מגדרית וביטוי מגדרי גם כן. בתחילה, החוק החריג באופן זמני את פעילות הממשלה עד 1999. עם זאת, בשנת 1998 הוגשה הצעה לתיקון החוק שהפך את הפטור לפרק זמן בלתי מוגבל שנזנח בעקבות חילופי ממשלה בשנת 1999. הממשלה החדשה החדשה העבירה תיקון נוסף להחלת החוק על פעילות ממשלתית, כדי ליצור יכולת חדשה לבתי המשפט "להכריז" על חקיקה שאינה מתיישבת עם החוק. סעיף 27(2) לחוק קובע באומרו:
"אין בסעיף 22 [הנוגע לענייני תעסוקה] כדי למנוע יחס שונה על בסיס מגדר, אמונה דתית או אתית, מוגבלות, גיל, דעה פוליטית או נטייה מינית כאשר התפקיד הוא של עבודה ביתית במשק בית פרטי".
בינואר 2006 עלו כותרות חדשות על ידי מדיניות בנק הזרע של ניו זילנד על סירוב תרומות מגברים הומוסקסואלים. במרץ 2006 תוקנה התקנה.
הגנה מפני אפליה > פשעי שנאה

סעיף 9 (1) (ח) לחוק העונשין 2002 הופך עבירה פלילית לגורם מחמיר (אנ') במתן גזר הדין אם היא היוותה פשע שנאה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית או ביטוי מגדרי.