stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אידיוקרטיה: הטמטום שולט
הפצה

תאריך ההפצה המקורי של הסרט היה 5 באוגוסט 2005, לפי מייק ג'אדג'. באפריל 2006, נקבע תאריך הפצה ל-1 בספטמבר 2006. באוגוסט, כתבות רבות חשפו כי הפצת הסרט אמורה להיות מושהית לזמן בלתי מוגבל. הסרט הופץ כמתוכנן אך רק בשבע ערים (לוס אנג'לס, אטלנטה, טורונטו, שיקגו, דאלאס, יוסטון ועיר הולדתו של מייק ג'אדג', אוסטין, טקסס), והפצתו התרחבה ל-130 בתי קולנוע בלבד, לא ההפצה הנרחבת הרגילה של 600 בתי קולנוע או יותר. לפי העיתון היומי Austin American-Statesman, אולפני המאה ה-20, חברת ההפצה של הסרט, נפקדה לחלוטין בקידום הסרט.
הסרט לא הוקרן למבקרים. היעדר מידע קונקרטי מהאולפנים הוביל לספקולציות שייתכן שחברת ההפצה ניסתה באופן אקטיבי למנוע מקהל גדול לצפות בסרט, תוך מילוי התחייבות חוזית להקרנה בקולנוע לפני הפצת DVD, לפי ראיין פירסון מאסושייטד פרס. ספקולציה זו גררה ביקורת גלויה על חוסר התמיכה של האולפנים מטיים, Ain't It Cool News ואסקווייר.
בשנת 2017, ג'אדג' אמר לניו יורק טיימס כי חוסר השיווק וההפצה של הסרט היה תוצאה של הקרנות מבחן שליליות. הוא הוסיף כי האולפנים החליטו לאחר מכן לא לתת לסרט דחיפה שיווקית רצינית מכיוון שחברת ההפצה האמינה שהוא יפתח קהל חסידים מפה לאוזן ותחזיר את התקציב שלו באמצעות מכירת קלטות ביתיות, כפי שהיה לסרט הקודם של ג'אדג', "מהומה במשרד".
הפצה > הכנסות

סך ההכנסות בקופות הסתכם ב-444,093 דולר בארצות הברית, כשהפצתה הנרחבת כללה 135 בתי קולנוע.
ביקורות

למרות שהוא לא הוקרן מראש למבקרים, הסרט קיבל ביקורות חיוביות. באתר Rotten Tomatoes, לסרט ישנו הציון 71%, עם דירוג ממוצע של 6.4/10, על סמך 52 ביקורות. ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון של 66 מתוך 100, המבוסס על ביקורות של 12 מבקרים, מה שמציין "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
מבקרת הלוס אנג'לס טיימס, קארינה צ'וקאנו, תיארה אותו כסאטירה "מדויקת". בביקורת של אנטרטיינמנט ויקלי באורך 87 מילים בלבד, ג'ושוע ריץ' ציין ש"מייק ג'אדג' מפציר בנו לחשוב על עתיד בו בריטני וקווין הם כמו אדם וחוה החדשים". ניית׳ן רבין, מהעיתון המקוון The A.V. Club, מצא את לוק וילסון כ"ליהוק מושלם... כהאדם הטיפוסי"; וכתב על הסרט "כמו כל כך הרבה [סרטי] מדע בדיוני עילאיים, הסרט משתמש בעתיד פנטסטי כדי להגיב על הווה... יש סיכוי טוב שהסרט הנבער באופן המתוחכם של ג'אדג' ייחשב בטעות בתור שימוש בסאטירה".
ספין-אוף

באוגוסט 2012, קרוז אמר שהוא בניהול מגעים עם הבמאי ג'אדג' ואולפני המאה ה-20 על ספין-אוף אפשרי לסרט שמציג את דמותו של הנשיא קומצ'ו, שנועדה בתחילה כסדרת רשת. שבוע לפני בחירות 2012, הוא שיחזר את הדמות בסדרה של מערכונים קצרים עבור Funny or Die. לפני בחירות 2016, רולינג סטון פרסם מאמר שציין כי ג'אדג' וכהן יפיקו מסע תעמולה בנושא הסרט המתנגד למסעו של דונלד טראמפ אם יינתן אישור מהאולפנים לעשות זאת. קרוז אמר מאוחר יותר ל-Business Insider שהקמפיין לא ימשיך כמתוכנן, אלא יציג את קומצ'ו מתאבק בקרב בתוך כלוב מול המועמדים האחרים.
מורשת

במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות המפלגה הרפובליקנית בשנת 2016, שותף לכתיבת הסרט איתן כהן ואחרים הביעו דעות לפיהן תחזיות הסרט מתגשמות כנכונות, תחושה שחזרה על ידי הבמאי ג'אדג' במהלך הבחירות באותה שנה. באותה תקופה ג'אדג' השווה גם את המועמד הרפובליקני לנשיאות דונלד טראמפ - שנבחר מאוחר יותר לנשיא - לדמות הסרט של המתאבק המקצועי שהפך לנשיא קומצ'ו. כשנשאל לגבי חיזוי העתיד, הוא התלוצץ: "אני לא נביא, אני שגיתי ב-490 שנה".
נערכו השוואות בין הסרט לבין הנשיאות של טראמפ. מאמר עבור Collider הצביע על הדרכים שבהן עמדותיו של טראמפ הובילו להחלטות הפוליטיות של הדמויות בסרט בתחומים כמו מדע, עסקים, בידור, סביבה, שירותי בריאות, אכיפת חוק ופוליטיקה. ממים באינטרנט הולידו השוואות לטראמפ ולדמויות בסרט.
ראו גם

קקיסטוקרטיה
אירית אפרתי

נבחרת ישראל בשחייה ליד הגדר הטובה, חורף 1989.

מימין למעלה - אירית אפרתי, רוית אלון, המאמן חנן גלעד. באמצע מימין - המנהל דוד סיבור, סהר אלוני, איריס קומן, מיכל אמין, רויטל וילנאי, תמי לוין, הדס פדה, עינת גבאי, אורת בש. למטה מימין - גלעד רפאלי, יואב ברוק, רזיאל רימר, אליאב טל, שגיא שטיגמן, שגב פורת, ערן הירש, ברק עטר וכרמל לויתן
אירית אפרתי (נולדה ב-21 ביוני 1970) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה שהשתתפה באליפות העולם בשחייה (פרת' 1991) במדי נבחרת ישראל. התמחתה בסגנון החזה. השחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 200 מטר חזה מתחת ל-2:40 דקות. אלופת המכביה השלוש עשרה (1989) ושיאנית המכביה.
ביוגרפיה

אפרתי התאמנה בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב כפר המכביה תחת הדרכתם של אריק רובין והלמוט לוי (אנ').
ביוגרפיה > 1985

באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 1985 זכתה אפרתי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה אחרי זוהר לבנסברג (2:53.43 דקות) ונוגה ויזל.
ביוגרפיה > 1986

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בפברואר 1986 זכתה אפרתי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:49.47 דקות, אחרי זוהר לבנסברג (2:47.62 דקות).
במשחה "נועם" (בריכת 25 מטר) שנערך בנהריה בסוף דצמבר אותה שנה זכתה אפרתי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:44.62 דקות
ביוגרפיה > 1986 > אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה אפרתי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:19.27 דקות, לפני ענת אסף מהפועל עמק הירדן (1:19.48 דקות) וזוהר לבנסברג (1:19.58 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:49.33 דקות, לפני זוהר לבנסברג (2:55.45 דקות) וענת אסף (2:55.53 דקות).
במשחה נועם (בריכת 25 מטר) שנערך בסוף דצמבר אותה שנה זכתה אפרתי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:44.62 דקות.
ביוגרפיה > 1987

בתחרות שחייה שנערכה בווינגייט מאי 1987 קבעה אפרתי במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 37.24 שניות.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי אותה שנה היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.89 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף אוגוסט בווינגייט אותה שנה, היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:18.24 דקות לפני אורת בש מהפועל נהריה (1:20.15 דקות) וענת אסף (1:20.24 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:47.76 דקות, לפני זוהר לבנסברג (2:49.97 דקות) ואורת בש.
ביוגרפיה > 1988

בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד יולי 1988 סיימה אפרתי במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:45.89 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של נוגה ויזל (2:46.76 דקות).
באליפות הנוער שנערכה ביולי אותה שנה קבעה אפרתי במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:16.64 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של נוגה ויזל (1:17.20 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:41.18 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה אפרתי בשתי מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:16.07 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:41.14 דקות. "במשחה הזמנה" באליפות, היא שיפרה במשחה ל-50 מטר חזה את שיאה הישראלי והעמידה אותו על 35.16 שניות.
ביוגרפיה > 1989 > המכביה ה-13

בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב בחודש יולי 1989 זכתה אפרתי בשלוש מדליות. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.30 דקות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 1:14.60 דקות, שיפור לשיאה הטרי (לאחר 18 שעות) של נטע כהן שנקבע יום קודם לכן ועמד על 1:14.83 דקות, כהן שיפרה פעמיים את שיאה של אפרתי (1:16.07 דקות). שתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:40.82 דקות (השיא הקודם היה שייך לה ועמד על 2:41.14 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם הדס פדה, איריס קומן ורויטל וילנאי בשיא ישראלי חדש של 4:30.12 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה אפרתי בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:16.73 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.42 דקות.
ביוגרפיה > 1990

בתחרות שמונה האומות, שנערכה באוסלו, נורווגיה באפריל 1990 זכתה אפרתי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:42.24 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי אותה שנה זכתה אפרתי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:14.98 דקות, לפני נטע כהן ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:38.01 דקות ובכך קבעה את הקריטריון לאליפות העולם. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 2:39.06 דקות. שיא זה החזיק מעמד 9 שנים ונשבר על ידי דנה עדן (2:36.24 דקות).
ביוגרפיה > 1991 > אליפות עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 סיימה אפרתי במקום ה-25 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:16.42 דקות ובמקום ה-22 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:41.95 דקות.
חייה האישיים

אפרתי מתגוררת עם משפחתה בעין הבשור ועובדת כמרפאה בעיסוק ומטפלת הוליסטית.
הערות שוליים

↑  אלכס פרסלמן, פורת מחק את גניאל מהטבלה, מעריב, 23 בפברואר 1986
↑  אהרן ארנן, תחרות השחייה עש נועם קרן: חממה של שיאי גילאים, מעריב, 28 בדצמבר 1986
↑  אלכס פרלסמן, חן שכטר - זהב עם יד אחת, מעריב, 7 באוגוסט 1986
↑  אלכס פרלסמן, זוהר בריכה - גלילי שבר השיא ב-100 גב, מעריב, 10 באוגוסט 1986
↑  סוף השבוע בבריכה, מעריב, 10 באוגוסט 1986
↑  אהרן ארנן, תחרות השחייה ע"ש נועם קרן: חממה של שיאי גילאים, מעריב, 28 בדצמבר 1986
↑  אלכס פרלסמן, שממון איכותי ביום הראשון באליפות השחיה, מעריב, 27 באוגוסט 1987
↑  אלכס פרלסמן, השחיין ערן גרומי - מגדלור במים עכורים, מעריב, 30 באוגוסט 1987
↑  חמישה שיאים ישראלים בסקוטלנד, מעריב, 4 ביולי 1988
↑  אלכס פרלסמן, אירית - איזה חזה נהדר, מעריב, 24 ביולי 1988
↑  אלכס פרלסמן, ברוק ואפרתי: יש כרטיס לאוסטרליה, מעריב, 20 ביולי 1990
↑  אלכס פרלסמן, גלעד חן ועוד 3 שיאי סוף שבוע, מעריב, 22 ביולי 1990
אליפות המדינות הנורדיות בכדורגל

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1924
 תאריך פירוק:  2001
 מספר מתמודדים:  6 מדינות
 מדינות משתתפות:  דנמרק דנמרק שוודיה שוודיה נורווגיה נורווגיה  פינלנד פינלנד  איסלנד איסלנד איי פארו איי פארו 
 יבשת:  צפון אירופה
 זוכה אחרון/נה:  פינלנד פינלנד
 הכי הרבה זכיות:  שוודיה שוודיה(9) דנמרק דנמרק(3) נורווגיה נורווגיה(1) פינלנד פינלנד(1)
 
אליפות המדינות הנורדיות בכדורגל (בדנית: Nordisk Mesterskab, בשוודיה: Nordiska Mästerskapet, בנורווגית: Nordisk Mesterskap, בפינית: Pohjoismaiden-mestaruusturnaus; נקרא גם NM בדנית, שוודית ונורווגית או PM בפינית) הייתה תחרות כדורגל בינלאומית בהשתתפות נבחרות הכדורגל של המדינות הנורדיות. בתחרות הראשונה שהתקיימה בין 1924-1928 השתתפו רק נבחרות הכדורגל של דנמרק, שוודיה ונורווגיה, נבחרת הכדורגל של פינלנד הצטרפה בתחרות השנייה והלאה, ונבחרות הכדורגל של איי פארו ואיסלנד הצטרפו רק בתחרות האחרונה שהתקיימה, בשנים 2000-2001.
תוצאות

| שנים | אלופה | סגנית | מקום שלישי | מקום רביעי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1924-1928 | דנמרקדנמרק | שוודיהשוודיה | נורווגיהנורווגיה |  |
| 1929-1932 | נורווגיהנורווגיה | שוודיהשוודיה | דנמרקדנמרק | פינלנדפינלנד |
| 1933-1936 | שוודיהשוודיה | דנמרקדנמרק | נורווגיהנורווגיה | פינלנדפינלנד |
| 1937-1947 (לא שיחקו בזמן מלחמת העולם השנייה) | שוודיהשוודיה | דנמרקדנמרק | נורווגיהנורווגיה | פינלנדפינלנד |
| 1948-1951 | שוודיהשוודיה | דנמרקדנמרק | נורווגיהנורווגיה | פינלנדפינלנד |
| 1952-1955 | שוודיהשוודיה | נורווגיהנורווגיה | דנמרקדנמרק | פינלנדפינלנד |
| 1956-1959 | שוודיהשוודיה | נורווגיהנורווגיה | דנמרקדנמרק | פינלנדפינלנד |
| 1960-1963 | שוודיהשוודיה | דנמרקדנמרק | נורווגיהנורווגיה | פינלנדפינלנד |
| 1964-1967 | שוודיהשוודיה | דנמרקדנמרק | פינלנדפינלנד | נורווגיהנורווגיה |
| 1968-1971 | שוודיהשוודיה | דנמרקדנמרק | נורווגיהנורווגיה | פינלנדפינלנד |
| 1972-1977 | שוודיהשוודיה | דנמרקדנמרק | נורווגיהנורווגיה | פינלנדפינלנד |
| 1978-1980 | דנמרקדנמרק | שוודיהשוודיה | נורווגיהנורווגיה | פינלנדפינלנד |
| 1981-1985 | דנמרקדנמרק | שוודיהשוודיה | נורווגיהנורווגיה | פינלנדפינלנד |
| 2000-2001 | פינלנדפינלנד | איסלנדאיסלנד | דנמרקדנמרק | נורווגיהנורווגיה |
אלכסנדר טל

| --- | --- |

אלכסנדר טל עם בתו הפסנתרנית מיכל טל בילדותה, 1967
 לידה:  21 באוקטובר 1932 טימישוארה, ממלכת רומניה ממלכת רומניה 
 פטירה:  18 בינואר 2005 (בגיל 72) הולנד הולנד 
 שם לידה:  Alexander Deutel 
 מוקד פעילות:  ישראל הולנד
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט 
 שפה מועדפת:  רומנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 צאצאים:  מיכל טל 
 
הרביעייה הישראלית החדשה. משמאל: אלכסנדר טל
אלכסנדר טל (21 באוקטובר 1932 – 18 בינואר 2005) היה כנר ישראלי, ממקימי רביעיית המיתרים "הרביעייה הישראלית החדשה" שהייתה פעילה בארץ בשנות ה-60 וה-70.
ביוגרפיה

נולד בשם אלכסנדר דויטל בטימישוארה שבטרנסילבניה, רומניה, לפרדיננד ורוזה דויטל. אביו נפטר בילדותו. טל החל לנגן בכינור בגיל שמונה, ובהמשך למד בקונסרבטוריון בבוקרשט.
בשנת 1951, בגיל 19, עלה לישראל עם אמו, ועִברת את שם משפחתו לטל. התגורר בתל אביב. לאחר שלוש שנים, בדצמבר 1954, התקבל בהמלצת לורנד פניבש לאודיציה (בחינת קבלה) לתזמורת הפילהרמונית הישראלית, בה ניגן שאקון של באך ופרק ראשון מהקונצ'רטו לכינור של ברהמס; הוא התקבל כנגן לתזמורת. טל ניגן כסולן בתחילת שנות השישים עם התזמורת הפילהרמונית (בניצוחו של אישטוון קרטס) והתזמורת הסימפונית ירושלים רשות השידור (בניצוחו של ג'ורג' זינגר). כן עבד עם מנצחים רבים ידועי שם בישראל ובמדינות נוספות.
ב-1957 התבקש למלא את מקומו של לורנד פניבש ברביעיית המיתרים בה היה שותף, לצד אליס פניבש כוויולנית, ותלמה ילין הצ'לנית, בקונצרט במוזיאון תל אביב (זו הייתה הופעתה האחרונה של תלמה ילין בקונצרט). משה קניוק, שהיה מנהל האירועים המוזיקליים במוזיאון זה, יזם את הקמתה של רביעייה ישראלית חדשה במקום זו הישנה של פניבש, שהייתה בשלבי התפרקות. מקימי "הרביעייה הישראלית החדשה" היו טל, הצ'לן יעקב מנזה, הוויולן דניאל בנימיני (הוחלף לאחר שנתיים בזאב שטיינברג), והכנר מרדכי יובל (הוחלף ברפאל מרקוס). בקונצרט הבכורה של הרביעייה, נוגנה רביעיית הדיסוננטים של מוצרט, חמישיית הקלרינט עם יונה אטלינגר ורביעייה של ראוול; הקונצרט זכה לתגובות חיוביות, בהן ביקורת טובה של מנחם אבידום. מאז הופיעה הרביעייה הישראלית החדשה בקונצרטים, הקלטות וסיורים רבים בארץ ובעולם, לאורך 15 שנה.
אלכסנדר טל ניגן גם מספר שנים ככנר ראשי ב"אנסמבל הקאמרי", בניצוחו של גארי ברתיני, עם הקמת האנסמבל בסוף שנות ה-60, ואף הופיע עם האנסמבל כסולן.
בשנת 1974 נסע להולנד עם אשתו השנייה, לידיה יגר, כנרת באנסמבל הקאמרי, וחי שם עד פטירתו. הוא ניגן ככנר ראשון בתזמורת הפילהרמונית של אמסטרדם, לימים הפילהרמונית של הולנד. היה למשך שנה קונצרטמייסטר של תזמורת הבלט ההולנדי, ואחר כך סגן קונצרטמייסטר של תזמורת רשות השידור ההולנדית בהילברסום. ניגן למשך כעשור גם ככנר ראשי ב"רביעיית היידן" מאיינדהובן, שעמה סייר ברחבי העולם והקליט מספר תקליטורים. מאוחר יותר ניגן בתזמורת הסימפונית פיליפס ובתזמורת הטיילת של אמסטרדם.
טל היה נשוי תחילה לאהובה לבית קפלן, ובתם היא הפסנתרנית מיכל טל (נולדה ב-1962). ב-1964 התגרשו בני הזוג. ב-1972 נישא טל ללידיה יגר, ובתם מאיה טל נולדה ב-1974.
טל נפטר בהולנד בשנת 2005.
אנגרט קראמפ-קארנבאואר

מימין: מפקד הלופטוואפה אינגו גרהרץ, קראמפ-קארנבאואר, שגריר ישראל בגרמניה ג'רמי יששכרוף ומפקד חיל האוויר הישראלי עמיקם נורקין בטקס במחנה הריכוז דכאו לאחר "מטס זיכרון לעתיד" הגרמני-ישראלי, אוגוסט 2020 (צולם בעת התפרצות נגיף הקורונה בגרמניה)
אָנֵגְרֶט קְרַאמְפּ-קָארֶנְבָּאוּאֶר (בגרמנית: Annegret Kramp-Karrenbauer; נולדה ב-9 באוגוסט 1962) היא פוליטיקאית גרמנייה, אשר כיהנה כשרת ההגנה של גרמניה ומנהיגת המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית.
ביוגרפיה

נולדה בשם אנגרט קראמפ בחבל הסאר בעיירה פלקלינגן השוכנת על יד הנהר סאר, אשר ממוקמת ליד גבול גרמניה עם צרפת. משפחתה קתולית ואביה היה מורה ומחנך.
תחילה רצתה להיות מיילדת או מורה בבית ספר, אך בשנת 1984 החלה ללמוד מדע המדינה ומשפטים באוניברסיטת טריר ואוניברסיטת חבל הסאר. היא בעלת תואר שני במדעי המדינה. היא דוברת גרמנית וצרפתית.
בין השנים 1991 עד 1998 שימשה כקצינת מדיניות במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית. ב-1990 יעצה לפטר מילר בתפקידו כראש הקבוצה הפרלמנטרית של המפלגה.
הייתה ראש ממשלת חבל הסאר בגרמניה בין השנים 2011 עד 2018. היא האישה הראשונה שהובילה את ממשלת חבל הסאר והאישה הרביעית שעמדה בראש ממשלת מדינה בגרמניה.
מפברואר עד דצמבר 2018 הייתה מזכ"לית המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית.
ב-7 בדצמבר 2018 נבחרה להיות מנהיגת המפלגה, בעקבות פרישתה של אנגלה מרקל מתפקיד זה, אבל לא להחליף אותה בתפקיד הקאנצלרית עד סוף הקדנציה ב-2021.
ביולי 2019 מונתה על ידי הקנצלרית אנגלה מרקל להחליף את אורסולה פון דר ליין בתפקיד שרת ההגנה לאחר שהאחרונה פרשה מתפקידה לטובת הכנותיה לתפקידה החדש כנשיאת הנציבות האירופית בבריסל.
בתחילת 2020 פקד את המפלגה משבר בעקבות שיתוף פעולה בממשל המקומי במדינת תורינגיה עם מפלגת הימין הקיצוני אלטרנטיבה לגרמניה (AfD)
ב-10 בפברואר 2020 הודיעה שלא תתמודד על קדנציה נוספת כמנהיגת המפלגה ולא תהיה מועמדת המפלגה לתפקיד הקאנצלר בבחירות הפדרליות ב-2021. בוועידת המפלגה שבגלל משבר הקורונה התקיימה רק בינואר 2021 נבחר ארמין לאשט להחליף אותה.
חיים אישיים

נישאה ב-1984 להלמוט קארנבאואר, מהנדס מכרות. יש להם שלושה ילדים והם מתגוררים בפיטלינגן שבחבל הסאר.
הערות שוליים

↑  אסף אוני, ‏דיווחים בגרמניה: היורשת המיועדת של מרקל פורשת מראשות המפלגה, באתר גלובס, 10 בפברואר 2020
↑  לא הצליחה לצאת מהצל של הקנצלרית: היורשת של מרקל לא תתמודד בבחירות הבאות, באתר הארץ, 10 בפברואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810554263205606  GND: 1037983726  ISNI: 0000 0004 1719 215X  LCCN: n2019026133  VIAF: 305118840   WorldCat (עם VIAF): 305118840
אמנדה הסר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בספטמבר 1971 (בת 53) דוילסטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בן או בת זוג:  Tad Friend 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  amandahesser
 
אמנדה הסר
אמנדה הסר (באנגלית: Amanda Hesser; נולדה ב-
8 בספטמבר 1971) היא עיתונאית, עורכת ומחברת ספרי בישול אמריקאית. היא הייתה עורכת מדור האוכל של The New York Times Magazine והעורכת של T Living, רבעון שיוצא במסגרת הניו יורק טיימס.
חיים וקריירה

הסר נולדה בדוליסטאון, פנסילבניה. אחרי שקיבלה תואר בכלכלה ובמימון מבנטלי קולג' ב-1993, היא למדה בישול באירופה. בעזרת מלגה מ-Les Dames d'Escoffier, היא עבדה במאפיות ומסעדות, בגרמניה, שווייץ, איטליה וצרפת.
היא שהתה שנתיים בצרפת, שם עבדה אצל אן וילאן, המייסדת של בית הספר "אקול דה קוואזין לה וארן". במהלך תקופה זו החלה הסר לפרסם בעיתונים ובכתבי עת, בכללם הוושינגטון פוסט.
אחרי שסיימה את ספרה הראשון, ב-1997, נשכרה הסר ככתבת אוכל על ידי הניו יורק טיימס. היא כתבה על השפעתה של רשת קוסטקו על תעשיית היין. היא חשפה את הפוליטיקה שעומדת מאחורי הגרין מרקט בעיר ניו יורק. היא הייתה הכתבת הראשונה שכתבה עבור כלי תקשורת מרכזי אודות פראן אדריה ומסעדת "אל בולי" בספרד.
בראשית הקריירה שלה בעיתון, היא כתבה סיפור שנוי במחלוקת שבו היא בחנה את הדעיכה בפופולריות של השף אמריל לגאסי.
הסר עבדה בעיתון The New York Times Magazine עד לרכישת העיתון במרץ 2008. בשנת 2004 שימשה למשך תקופה קצרה כמבקרת המסעדות של העיתון. הטור שלה "Recipe Redux" הופיע בניו יורק טיימס עד ל-27 בפברואר 2011.
בספרה של ג'ולי פאוול, "ג'ולי וג'וליה", יש פרק על הסר והיא מופיעה בתפקיד עצמה בעיבוד לסרט.
הסר מתגוררת בברוקלין הייטס, ביחד עם בעלה, טאד פרנד, עיתונאי בניו יורקר ושני ילדיהם.
ביבליוגרפיה > ספרים

The Cook and the Gardener (W. W. Norton & Company, 1999)
Cooking for Mr. Latte: A Food Lover's Courtship, with Recipes (W. W. Norton & Company, 2004) [Collected Food Diary columns she wrote from 2000-2002]
Eat, Memory: Great Writers at the Table, a Collection of Essays from the New York Times (W. W. Norton & Company, 2009) [Edited 26 previously published essays]
The Essential New York Times Cookbook: Classic Recipes for a New Century (W. W. Norton & Company, 2010)
ביבליוגרפיה > אנתולוגיות

Women Who Eat (2003)
Best Food Writing (2002, 2004)
The Art of Eating (2004)
Alone in the Kitchen with an Eggplant (2007)
פרסים

הסר זכתה בפרסים מטעם האיגוד הבינלאומי למקצועות הקולינריה, על כתיבה ספרותית בענייני אוכל, עבור שניים מספריה: The Cook and the Gardener ו-Cooking for Mr. Latte: A Food Lover's Courtship, with Recipes.
אלכסנדר טישמה

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1924 הורגוש, דרינסקה בנובינה, ממלכת יוגוסלביה 
 פטירה:  16 בפברואר 2003 (בגיל 79) נובי סאד, סרביה ומונטנגרו 
 מדינה:  ממלכת יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, סרביה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת בלגרד 
 שפות היצירה:  סרבית 
 פרסים והוקרה:  פרס נין (1976)  פרס הספרות של לייפציג (1996)  פרס ברנקו (1956)  פרס אנדריץ' (1978)  פרס אוסטריה לספרות אירופית (1995) 
 
אלכסנדר טישמה (בסרבית באותיות לטיניות: Aleksandar Tišma;‏ 16 בינואר 1924 – 16 בפברואר 2003) היה סופר יהודי סרבי.
קורות חיים

טישמה נולד לאב סרבי ולאם ממוצא יהודי-הונגרי בעיירה הורגוש שבחבל באצ'קה, סמוך לגבול הסרבי-הונגרי (אז – בתחומי ממלכת יוגוסלביה). רכש את השכלתו היסודית והתיכונית בנובי סאד, בסביבה רב-תרבותית ורב-לשונית. למד צרפתית וספרות בבודפשט ולבסוף הוסמך בלימודים גרמניים באוניברסיטת בלגרד. בסוף מלחמת העולם השנייה היה פעיל במחתרת האנטי-נאצית בנובי סאד.
לאחר מלחמת העולם השנייה החל לעבוד בנובי סאד כעיתונאי. מאוחר יותר עבד כעורך במטיקה סרפסקה, מוסד לחקר השפה והתרבות הסרבית, וכמרצה, נוסף על פעילותו הספרותית. יצירתו כוללת כ-15 ספרים, בהם רומנים, קבצים של סיפורים קצרים, ספרי שירה ומסות. כן עסק בתרגום מגרמנית ומהונגרית. כמה מסיפוריו עובדו לטלוויזיה ולקולנוע.
יצירתו תורגמה למספר רב של שפות, וזכתה להכרה נרחבת. בין הפרסים הספרותיים שקיבל: פרס נין (על "השימוש באדם", 1977), פרס אנדריץ', ופרס אוסטריה לספרות אירופית (1996). היה חבר האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות והאקדמיה לאמנויות בברלין.
ספריו של טישמה הם לרוב בעלי אופי קודר ופסימי, אך מתאפיינים בהומניזם וחמלה. מבקרים משייכים לעיתים את יצירתו לאסכולה ספרותית מרכז אירופית, שעמה נמנים גם דנילו קיש, צ'סלב מילוש וברונו שולץ.
מספריו תורגמו לעברית (בתרגומה של דינה קטן בן-ציון) "השימוש באדם" ו"ספר על בלאם".
טישמה נמנע מפעילות פוליטית, אך הביע תמיכה בתנועות דמוקרטיות ביוגוסלביה ומאוחר יותר בסרביה, ועזב את מולדתו לצרפת ב-1993 במחאה על מדיניות ממשלו של סלובודן מילושביץ'. טישמה שב לנובי סאד, העיר שבה גדל ושמהווה ציר מרכזי ביצירתו, בשנת 2000, שלוש שנים לפני מותו.
אי-ספיקת כבד חריפה

| --- | --- |

Marburg virus liver injury
 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  177354 
 MeSH:  D017114
 סיווגים
 ICD-10:  K72 
 ICD-11:  DB91.1 
 
אי־ספיקת כבד חריפה (acute liver failure - ALF) היא מצב בו הכבד חדל לחלוטין ממילוי תפקודיו החיוניים לגוף כגון חילוף החומרים, יצירת חלבון, תאי דם אדומים וניטרול רעלים, לאחר שחלק גדול ממנו נהרס. הרס רקמת הכבד והחלפתה ברקמת צלקת מכונה צמקת הכבד (צירוזיס). כאשר הרס הכבד מתרחש במהירות רבה, מתפתחת אי־ספיקת כבד דוהרת, העלולה לגרום למוות תוך מספר ימים.
אי־ספיקת כבד באה כתוצאה ממחלות כמו צהבת, שחמת או דלקת הכבד, בשל הרעלת פרצטמול או שתייה יתרה וממושכת של אלכוהול.
הגדרה

אי־ספיקת כבד חריפה מוגדרת כ - "ההתפתחות המהירה של חוסר תפקוד תאי הכבד, במיוחד קרישה coagulopathy ושינויים במצב הנפשי של החולה (אנצפלופתיה - בלבול) ללא מחלת כבד ידועה מראש".:1557
האבחון של מחלת אי־ספיקת כבד חריפה מבוסס על בדיקה גופנית, בדיקות מעבדה, ההיסטוריה של המטופל, וההיסטוריה הרפואית לבסס שינויים במצב הנפשי, קרישה, מהירות ההופעה, והיעדרות מחלת כבד קודמת ידועה.:1557
ההגדרה המדויקת של "מהיר" היא מפוקפקת במקצת, וקיימות תת-חטיבות שונות המבוססות על הזמן מהופעת הסימפטומים של הכבד הראשונים עד הופעת האנצפלופתיה. אחת התוכניות מגדירה "אי־ספיקת כבד חריפה" כההתפתחות של אנצפלופתיה תוך 26 שבועות מהופעת תסמינים כלשהם בכבד. וזה מחולק ל - "fulminant hypatic failure" שמחייב את תחילת האנצפלופתיה תוך 8 שבועות, ו - ""subfulminant שמתאר את תחילת אנצפלופתיה לאחר 8 שבועות אך לפני 26 שבועות. תוכנית אחרת מגדירה "hyperacute" כהתחלה תוך 7 ימים, "acute" בין 7 עד 28 ימים, ו - "subacute" בין 28 ימים עד 24 שבועות.:1557
סימנים וסימפטומים > בצקת מוחית ואנצפלופתיה

ב-ALF, בצקת מוחית מובילה לאנצפלופתיה כבדית, תרדמת, בקיעת המוח, ובסופו של דבר למוות. איתור של אנצפלופתיה הוא מרכזי לאבחנה של אי־ספיקת כבד חריפה. זה עשוי להשתנות מגירעון עדין בתפקוד המוח העליון (למשל מצב רוח, ריכוז בדרגה I) עד לתרדמת עמוקה (דרגה IV). מטופלים המציגים אי־ספיקת כבד חריפה והיפרחריפה נמצאים בסיכון גבוה יותר לפתח בצקת מוחית ואנצפלופתיה דרגה IV. הפתוגנזה נשארת לא ברורה, אך היא יכולה להיות תוצאה של כמה תופעות. יש הצטברות של חומרים רעילים (כמו אמוניה, מרקפטן, בנזודיאזפינים אנדוגני וסרטונין\טריפטופן במוח. זה משפיע על רמת הנוירוטרנסמטר והפעלת הנוירורצפטור. הארגון העצמי של זרימת הדם במוח נפגע והוא קשור עם גליקוליזה אנאירובית.
תאים עצביים אסטרוציטים הם רגישים לשינויים הללו ומתנפחים, וכתוצאה מכך הלחץ התוך-גולגולתי מוגבר. מתווכים דלקתיים גם משחקים תפקיד חשוב.
למרבה הצער, סימנים של לחץ תוך-גולגולתי מוגבר כגון פפילאדמה ואובדן הרפלקסים האישונים אינם אמינים ומתרחשים בשלב מאוחר בתהליך המחלה. הדמית CT של המוח היא גם לא מסייעת באיתור מוקדם של בצקת מוחית, אך לפעמים הוא מבוצע כדי לשלול דימום תוך מוחי. ניטור לחץ תוך-גולגולתי פולשני דרך סוב-דוראלית (subdural) לפעמים מומלץ, לעומת זאת, חייבים לשקול את הסיכון לסיבוכים מול התועלת האפשרית (1% דימום קטלני). המטרה היא לשמור על לחץ תוך-גולגולתי מתחת ל-25 מ"מ כספית, ולחץ זלוף מוחין מעל 50 מ"מ כספית.
סימנים וסימפטומים > קרישה Coagulopathy

קרישת הדם היא תכונה נוספת לאי־ספיקת כבד חריפה. הכבד משחק את התפקיד הראשי בסינתזה של כמעט כל גורמי הקרישה וכמה ממעכביה. נמק תאי הכבד מוביל לסינתזה לקויה של גורמי ומעכבי קרישה רבים. האחרון גורם להארכה בזמן הפרותרומפין (prothrombin time) אשר נעשה בו שימוש נרחב לפיקוח על חומרת פגיעה בכבד. יש חוסר תפקוד משמעותי של טסיות דם (טסיות דם עם מומים כמותיים ואיכותיים). טרומבוציטופניה המתקדמת עם אובדן של טסיות דם גדולים יותר ופעילים יותר היא כמעט אוניברסלית. טרומבוציטופניה עם או בלי DIC (קרישת תוך כליות מפושטת) מעלה את הסיכון לדימום תוך מוחי.
סימנים וסימפטומים > אי־ספיקת כליות

אי־ספיקת כליות היא נפוצה, ונמצאת ביותר מ-50% מחולי אי־ספיקת כבד חריפה, הסיבות לכך הן או בגלל התקיפה הראשית כגון אקמול שגורם לנמק צינורי חריף, או בשל מחזור היפרדינמי המוביל לתסמונת האפאטוראנאל או לאי־ספיקת כליות. בגלל ייצור לקוי של אוריאה, האוריאה אינה מייצגת את מידת הפגיעה הכלייתית.