stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואי הארבעה עשר, מלך צרפת
ביוגרפיה > מלחמה בארצות השפלה

לאחר שדודו של לואי (שהיה גם חותנו), פליפה הרביעי, מלך ספרד, הלך לעולמו בשנת 1665, הפך בנו, מנישואיו השניים של פליפה, קרלוס השני למלך ספרד. לואי ה-14 תבע לעצמו, כפיצוי על אי תשלום הנדוניה של אשתו, את דוכסות בראבנט, טריטוריה בארצות השפלה שנשלטה על ידי הספרדים, מאחר שעל פי מנהגי המקום (חוק הדבולוציה) הייתה צריכה הטריטוריה לעבור לבתו של פליפה מנישואיו הראשונים, מריה תרזה שהייתה כזכור, נשואה למלך צרפת. כתוצאה מכך פרצה ב-1667, מלחמת הדבולוציה, הידועה גם כמלחמת המלכה.
הצרפתים, בפיקודו של המרשל טורן, פלשו לארצות השפלה הספרדיות וכבשו ללא התנגדות את חבל פלנדריה ואת פראנש-קונטה. ההולנדים של רפובליקת הפרובינציות המאוחדות, שעד אז היו בעלי בריתו של לואי, פחדו מכוחם של הצרפתים, וחתמו על ברית עם אנגליה ושוודיה שבעקבותיה לואי חתם ב-1668 על הסכם שלום – חוזה אקס לה שפל, בעיר אאכן. צרפת ויתרה על פרנש קונטה אך הורשתה להמשיך ולהחזיק בפלנדריה.
כדרכם של אותם זמנים, לא החזיקה הברית המשולשת מעמד זמן רב. ב-1670 חתם קרלוס השני, ששוחד על ידי הצרפתים, על הסכם דובר החשאי. הספרדים הפכו לבעלי בריתם של הצרפתים וביחד עם מספר נסיכים גרמניים הכריזו מלחמה על הפרובינציות המאוחדות. כתוצאה מכך פרצה ב-1672, מלחמת הולנד–צרפת. הצרפתים כבשו חיש מהר את רוב השטח ההולנדי, מה שגרם להפיכה בהולנד. הפנסיונר הגדול של הפרובינציות המאוחדות, יוהאן דה ויט, הודח ובמקומו עלה לשלטון בהולנד ויליאם השלישי נסיך אורנג'. זה שינה שוב את המצב הפוליטי, חתם ברית עם ספרד, עם האימפריה הרומית הקדושה, ולבסוף הסכם שלום עם אנגליה. ויליאם אף נישא לנסיכה מרי, אחייניתו של מלך אנגליה צ'ארלס השני (מה שהביא לבסוף לעלייתו לכס המלכות האנגלי). לואי שחשש ממתקפה של האימפריה בצרפת בעוד הוא נמצא בראש צבאו בארצות השפלה, נסוג לעמדות בנות הגנה.
ביוגרפיה > חיי החצר והתרבות

המלך, שמאס בפריז, בנה לעצמו ארמון מפואר בעיר ורסאי בסמוך לפריז. בנייתו, שנמשכה מ-1661, שנת עליית המלך לשלטון עצמאי, ועד 1689, העסיקה למעלה מ-30,000 עובדים והייתה נטל כבד על אוצר הממלכה. בניית הארמון הצריכה הטיית נהרות, הזרמת מים חיים והזמנה של יצירות אמנות בהיקף גדול. המלך עבר להתגורר בארמון עם משפחתו, אנשי חצרו ופילגשיו בשנת 1682 ועד מהרה יצא שמעו ברחבי העולם כולו כעדות מפוארת לכוחו של מלך השמש. סגנון הבנייה והריהוט של תקופת לואי נודע עד היום בשם סגנון לואי הארבעה עשר.
המלך הוציא סכומי עתק על חצרו, ומינה עצמו גם לפטרון המדע והאמנויות. הוא נטל תחת חסותו את האקדמיה הצרפתית ותמך בדור שלם של אמנים ויוצרים בתחומי תרבות מגוונים – ציירים, פסלים, מחזאים וארכיטקטים. לואי הקים בנוסף לאקדמיה הצרפתית, עוד שלוש אקדמיות שהיוו מאוחר יותר חלק מן המכון של צרפת – האקדמיה לאמנויות היפות 1648, האקדמיה לספרות יפה 1666, והאקדמיה למדעים 1666, שתמכה בניסויים ופיתוחים מדעיים בתחומי הכימיה והפיזיקה והפיצה את המחקרים והתגליות.
למרות שעזב את פריז לטובת ורסאי, בנה המלך, לאחר דיכוי הפרונד, בנייה נרחבת בפריז שכללה הוספת אגף חדש לארמון הלובר בניית ארמון האינווליד כאכסניה לוותיקי מלחמה ובניית מצפה אסטרונומי כדי לקדם את המחקר והמדע.
בין אנשי התרבות והספרות בהם תמך ניתן למנות את המחזאים ז'אן-בטיסט פוקלן, הידוע כמולייר שהקומדיות שלו אקטואליות עד היום, וז'אן ראסין, שגם יצירותיו מוצגות בתקופתנו, מחבר המשלים ז'אן דה לה פונטן שמשליו נלמדים ברחבי העולם עד היום, הציירים שארל לה ברון, פייר מינארד, והיאסינט ריגו, הארכיטקט הנודע אנדרה דה נוטר, והמוזיקאים ז'אן-בטיסט לולי ופרנסואה קופרן. לולי הביא לצרפת את האופרה הצרפתית וביחד עם מולייר הביאו לפריחתה של הקומדיה המוזיקלית.
חצר ורסאי התפרסמה בחיי התענוגות שהתנהלו בה. לואי ה-14 הטביע את חותמו לא רק על צרפת אלא על אירופה כולה, וסגנון שלטונו וחיי החצר שלו היו דוגמה לחיקוי במדינות אירופה. חיי החצר שלו מעסיקים סופרים והיסטוריונים מזה דורות והיוו השראה לאמנים רבים.
תיאור החיים בתקופת לואי ה-14 תוארו במכתבים, למעלה מ-15.000 במספר, שכתבה מאדאם דה סבינייה - אשת אצולה בצרפת של המאה ה-17. היא נודעה במכתבים ששיקפו את נקודת מבטה על מאורעות ואישום מרכזיים בחייה של האומה הצרפתית, על פני 25 שנה.
מחלותיו ומצבו הרפואי, מפורטים ב"ירחון בריאותו של המלך” Journal de Santé du Roi שפורסם בשנת 1862 בידי רופאיו אנטואן ד'אקן ואנטואן ואלוט.
על שמו, העיר סארלואי (בגרמנית: Saarlouis, בצרפתית: Sarrelouis) בירת מחוז סארלואי שבמדינת חבל הסאר בגרמניה, הנמצאת 5 ק"מ מצפון לגבול עם צרפת.
ללואי קשר אף לארץ ישראל: הוא שיקם ושיפץ את המנזר הלטיני ברמלה שהוקם בה ב-1420, בזמן ששלטו בארץ הממלוכים.
ביוגרפיה > פעליו המרכזיים

פעליו המרכזיים של לואי ה-14 הם:
ארגון הצבא – לואי ה-14 היה עסוק במלחמות והגדיל את הצבא ממאה אלף לשלוש מאות אלף חיילים. הוא חיזק את יחידות התותחנים ואת ההנדסה הצבאית בנוסף ליחידות הפרשים התקניות, צבא זה נתן ביטוי מנצח לאבסולוטיזם.
המנהל המלכותי – השליט היחיד שהאצולה פחדה מפניו. הוא הוריד את מעמדה של האצולה ובפועל נוצרו שתי אצולות: הגלימה (פקידות) והחרב (בני אבירים). בתקופתו הושלמה חלוקת צרפת לפרובינציות, בראש כל אחת מהן עמד פקיד הממונה על גביית המיסים, המשפט והסדר. המלך עצמו פיקח על המיסים ומעמד האצולה ירד.
בניית ורסאי – ב-1670 הקים לואי מתחם שלטוני חדש ממנו שלט ובו היה ארמון מפואר וסדרת מבנים מפוארים, הוא ארמון ורסאי. במלאכה נטלו חלק ציירים ופסלים בעלי שיעור קומה בצרפת. המלך ומשפחתו התגוררו שם וכן מוקמו שם משרדי הפקידות הממשלתית: חקיקה, אוצר, משרד חוץ וכו'. בנייה זו נתנה דימוי מטאפורי חדש למלוכה. מכאן ואילך כל שליט אירופי בנה לעצמו מעין ורסאי משלו באמצו את דוגמת האבסולוטיזם של לואי.
בתחום החברתי – ביטל את האדיקט של נאנט. צרפת הפכה לקתולית ולא היה עוד מקום לפרוטסטנטים בממלכה והם נאלצו להגר לפרוסיה, הולנד, בריטניה ועוד.
בתחום הכלכלי – המלך לא הטיל מיסים חדשים כדי לממן את כל המפעלים הללו אלא מצא להם מקור אחר. הוא פיתח מקור הכנסות חדש: מכירת תוארי אצולה שאותם קנו בדרך כלל אנשי הפקידות הממשלתית. כך נוצר מעמד אצולת הגלימה כנגד אצולת החרב. קולבר מונה לשר אוצר ופיתח את שיטת המרקנטיליזם המעודדת את התערבות השלטון בכלכלה. המדיניות הכלכלית כללה קיום משק עצמאי ללא עזרה חיצונית, עידוד החקלאות וגידול בקר, הגברת התוצרת המקומית ועידודה על ידי הטלת מס גבוה על תוצרת חוץ, עידוד הקמת מפעלים חדשים וכיוון התעשייה על ידי הממשלה. על כך נוספו שיפור תשתיות דרכי המסחר, בניית תעלות, הגברת מסחר בין יבשתי, מדיניות קולוניאלית, בניית צי להגנה על אניות צרפת ועידוד המדעים.
ביוגרפיה > מותו

לואי הארבעה עשר מת בארמון ורסאי ב-1 בספטמבר 1715 לאחר 72 שנות שלטון. הוא האריך ימים אחרי בנו לואי, יורש העצר של צרפת (1711-1661) ונכדו לואי, דוכס בורגונדיה ולכן נינו לואי החמישה עשר ירש את כסאו.
ראו גם

הקודקס השחור
"בת, אהובה", ניר רצ'קובסקי, ידיעות ספרים 2013
הערות שוליים

↑  אלכס אנסקי בשיחה עם פרופ' מיכאל הר סגור מכתבים מן הבודואר של המרקיזה לבית סוביניה על צרפת של ימי לואי ה 14. שעה היסטורית, גלי צה"ל. - YouTube
↑  מסע לתוך הגיליון הרפואי של לואי ה-14 מאת יגאל ליברנט (francophilesanonymes.com)
↑  Honigmann, "Ramla", in: Bosworth (ed.), The Encyclopedia of Islam, Second Edition, 1995, p. 424
↑  גיל חובב, ארוחות שעשו היסטוריה - כל האמת על לואי ה-14, באתר כאן חינוכית, ‏7 בינואר 2014
| מלכי צרפת |
| --- | --- | --- |
| המלכים הקרולינגים  (843–987) | שארל השני • לואי השני • לואי השלישי • קרלומן השני • קרל השלישי • אודו • שארל הרביעי • רובר הראשון • ראול • לואי הרביעי • לותר • לואי החמישי |  |
| בית קאפה  (789–1328) | איג קאפה • רובר השני • אנרי הראשון • פיליפ הראשון • לואי השישי • לואי השביעי • פיליפ השני • לואי השמיני • לואי התשיעי • פיליפ השלישי • פיליפ הרביעי • לואי העשירי • ז'אן הראשון • פיליפ החמישי • שארל הרביעי |  |
| בית ולואה  (1328–1589) | פיליפ השישי • ז'אן השני • שארל החמישי • שארל השישי • שארל השביעי • לואי האחד עשר • שארל השמיני • לואי השנים עשר • פרנסואה הראשון • אנרי השני • פרנסואה השני • שארל התשיעי • אנרי השלישי |  |
| בית בורבון  (1589–1792) | אנרי הרביעי • לואי השלושה עשר • לואי הארבעה עשר • לואי החמישה עשר • לואי השישה עשר • לואי השבעה עשר |  |
| בית בונפרטה  (1804–1814; 1815) | נפוליאון הראשון • נפוליאון השני |  |
| בית בורבון  (1814–1815; 1815–1830) | לואי השמונה עשר • שארל העשירי • לואי התשעה עשר • אנרי החמישי |  |
| בית אורליאן  (1830–1848) | לואי פיליפ • פיליפ השביעי |  |
| בית בונפרטה  (1852–1870) | נפוליאון השלישי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264733605171  PLWABN: 9810586389805606  BIBSYS: 90408132  BNC: 000039899  BNE: XX1048059  BnF: cb11913463s (data)  BPN: 71586483  CANTIC: a10979785  CiNii: DA03689438  GND: 118816829  ICCU: RAVV063533  ISNI: 0000 0003 8325 5772  LCCN: n80051801  LNB: 000088735  MusicBrainz: db0186be-b2da-450d-a86c-5cfb89a9a8bc  NDL: 00621017  NKC: jn20000701091  NLA: 35313556  NLG: 101910  NTA: 069235783  RERO: 02-A012312651  RKD: 346039  SELIBR: 194162  SNAC: w6ph2ft3  SUDOC: 027328848  TePapa: 67189  Trove: 908080  ULAN: 500122256  VcBA: 495/73975  VIAF: 268675767   WorldCat (עם VIAF): 268675767 
חזית ארמון ורסיי. בקומה השנייה – חדרו של המלך.
גני ארמון ורסיי
לואי הארבעה עשר מלך צרפת הרחיב את שטחה של צרפת למרות האבדות הקשות שהציבור סבל במהלך סדרת מלחמותיו
Internet Information Services

IIS (ראשי תיבות: Internet Information Services) היא תוכנת שרת אינטרנט של חברת Microsoft עבור שרתים שרצים בסביבת Windows NT. זוהי תוכנת שרת האינטרנט השלישית הפופולרית בעולם אחרי Apache HTTP Server, ו-Nginx.
ארכיטקטורה

משאבי השרת מתחלקים לשימושים שונים על ידי Application Pools. לכל App pool יש את המשאבים שלו, הוא רץ בנפרד ואינו מושפע מהשימוש בשאר ה-App pools. השירות שמקבל את הבקשות לכל App pool ומטפל בהן נקרא Worker Process (w3wp.exe). ניתן לומר שהחלוקה ל-App pools היא חלוקה רעיונית של משאבי השרת, וריצת ה-Worker processes השונים הם היישום של החלוקה. קיימת אפשרות של-App pool אחד יהיו יותר מ-Worker Process אחד שיריץ אותו, ומצב כזה נקרא Web Garden.
בכל App pool אפשר להגדיר אתרים (sites) ואפליקציות. הדרך בה האתר מקבל פניות היא בעזרת הגדרת bindings. לכל binding נגדיר את הפרוטוקול באמצעותו האתר מקבל הודעות (FTP,‏ SMTP,‏ NNTP ו-HTTP/HTTPS); כתובת ה-IP (למקרה שיש בשרת כמה כרטיסי רשת); מספר ה-port אליו האתר יאזין, ו-host name בו ישתמש הלקוח כשיפנה לאתר. אפשר ליצור כמה bindings לאתר, לדוגמה כאשר רוצים שהאתר יקבל פניות גם בפרוטוקול HTTP וגם ב-HTTPS.
תצורה

קובצי התצורה (קונפיגורציה) של שרת IIS שמורים במבנה XML. קובץ התצורה הראשי של שרת ה-IIS הוא Applicationhost.config (Configuration store), ובו נמצאות ההגדרות לכל השרת. מתחתיו בהיררכיית הקבצים יש את קובצי ה-Web.config, קובץ מיוחד לכל App pool/אתר/אפליקציה, שבהם נוספות הגדרות מיוחדות שבהם ה-App pool/אתר/אפליקציה הספציפי חורג מההגדרות הראשיות של כלל השרת.
אבטחה

לשרת IIS קיימות כמה אפשרויות לבצע אימות (Authentication) של לקוח לקבלת גישה לאתר:
אימות אנונימי (Anonimous Authentication) - מאפשר לכל המעוניין להתחבר ללא משתמש וסיסמה.
אימות בסיסי (Basic Authentication) - מחבר לפי משתמש וסיסמה ב-Active Directory של הרשת הנוכחית.
אימות חלונות (Windows Authentication) - מחבר לפי משתמש וסיסמה ב-Active Directory של הרשת הנוכחית. עובד עם פרוטוקול Kerberos להזדהות.
פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גרסאות קודמות של IIS היו חשופות לפגיעות, דבר שהוביל לפגיעות כגון התולעת "Code Red Worm". ב-IIS 6.0, מיקרוסופט בחרה להפוך את התהליכים המקדימים של ISAPI המותקנים מראש, שהיו גורמים לפגיעות בגרסאות 4.0 ו-5.0, ללא פעילים אוטומטית, כאשר שינוי זה מקטין את משטח התקיפה האפשרי על IIS. בגרסאות של IIS עד לגרסה 6.0, כל התכונות רצו על המערכת, דבר שאפשר לנצל פרצות לרעה. לעומת זאת, תחת גרסה 6.0 כל הבקשות רצות תחת שרותי הרשת. צורה זו עובדת בסביבה עם פחות הרשאות.
היסטוריה

IIS התחילה את דרכה ככלי עזר לשירותים מבוססי רשת עבור Windows NT 3.51, עליה הותקנה גרסה 1.0.
גרסה IIS 2.0 אף הוסיפה תמיכה למערכת הפעלה Windows NT 4.0.
גרסה 3.0 הציגה את סביבת העבודה Active Server Pages (ASP) מבוססת הסקריפט הדינאמי.
IIS 4.0 זנחו את התמיכה ברשת Gopher והערכה נכללה במערכת ההפעלה כדיסק תוספות.
מערכת הפעלה Windows Vista לגרסאותיה השונות מכילה את שרת האינטרנט IIS 7.0 שהפסיק את המגבלה של מספר החיבורים אבל מגביל את מספר הבקשות שנענות בו זמנית. בכך שופרה יציבות המערכת והשרת כולל גם תרחישים של שירותי שיתוף (P2P).
גרסה 7.5 מגיעה עם מערכת ההפעלה Windows 7 ומערכת ההפעלה Windows 2008 R2.
מערכת ההפעלה Windows Server 2012 R2 וכן Windows 8.1 כוללות את גרסת IIS .8.5.
הגרסה הנוכחית היא IIS 10 ל-Windows Server 2016 ול-Windows 10.
כמו כן, גרסה 10.0 1809 מגיעה עם שרתי Windows Server 2019 ועם עדכן אוקטובר 2018 על Windows 10.
גרסאות

Windows NT 3.51 Service Pack 3 - IIS 1.0
Windows NT 4.0 - IIS 2.0
Windows NT 4.0 Service Pack 3 - IIS 3.0
Windows NT 4.0 Option Pack - IIS 4.0
Windows 2000 - IIS 5.0
Windows XP Professional - IIS 5.1
Windows Server 2003 and Windows XP Professional x64 Edition - IIS 6.0
Windows Vista and Windows Server Longhorn - IIS 7.0
Windows 7 - IIS 7.5
Windows Server 2012 and Windows 8 - IIS 8.0
Windows Server 2012 R2 and Windows 8.1 - IIS 8.5
Windows Server 2016 and Windows 10 - IIS 10.0
הערות שוליים

↑  Microsoft website, Application Pools <applicationPools>
דיסקו

ערך זה עוסק בסגנון מוזיקלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פאנק, סלסה, נשמה, פופ, פילדלפיה סול, פסיכדליק סול
 מקורות תרבותיים:  תחילת שנות ה-70
 כלים:  גיטרה חשמלית, גיטרה בס, פסנתר, קלידים, סינתיסייזר ותופים
 פופולריות מיינסטרים:  סגנון מקובל ונפוץ בכל העולם בערים הגדולות. הדיסקו זכה להצלחה מסחרית עצומה בשנות ה-70, דעך לאחר מכן וחזר להיות פופולרי בשנות ה-90 וה-2000
 נגזרות:  פוסט-דיסקו, גל חדש, סינת'-פופ, דאנס-פופ, יורופופ, פוסט-פאנק, האוס, היפ הופ, אסיד ג'אז
 תת-סוגות
 יורודיסקו, איטלו דיסקו, Hi-NRG
 
דיסקו (באנגלית: Disco) הוא סגנון של מוזיקת דאנס בקצב גבוה שהתחיל בשנות ה-70 המוקדמות. הדיסקו התפתח מהפאנק ומוזיקת נשמה והיה פופולרי בכל העולם.
מקור השם דיסקו הוא המילה הצרפתית "דיסקוטק". דיסקוטק הוא מועדון לילה לריקודים בו הושמעה מוזיקה על ידי נגינת תקליטים. מילה זו למועדון ריקודים נטבעה בשנת 1941 בשם המקום La Discothèque שנמצא ברחוב Rue de la Huchette שבפריז. המונח הצרפתי Discothèque שפרושו תקליטיה או אוסף תקליטים הוא שילוב המילים תקליט - Disque והמילה היוונית thêkê - ארגז או תיבה. בדומה למילה הצרפתית (לטינית) bibliothèque - ספרייה (מיוונית bibliothêkê).
פופולריות

הדיסקו נסק מאמצע שנות השבעים עם להיטים כמו "Love to love you baby" של דונה סאמר ומיקס הדיסקו "Never can say goodbye" של גלוריה גיינור. שיא פופולריות הדיסקו היה בין השנים 1977–1979, בעקבות הלהיט הקולנועי "שיגעון המוזיקה" ("Saturday Night Fever"), בו בוצעו להיטי להקת הבי ג'יז.
בסוף שנות ה-70 קמו למוזיקת הדיסקו מתנגדים רבים, אוהדי הרוק בעיקר, שראו בו סוגה המוזילה את איכות המוזיקה ושייכת לסצנה חברתית נמוכה. זכור במיוחד אירוע שריפת התקליטים באחד ממשחקי הבייסבול של שיקגו בו במחצית פוצצו עגלה מלאה בתקליטים (יולי 1979). האירוע סימל את ירידת קרנו של הדיסקו בשנים ההם.
אלבומים, שירים ואמנים > אלבומים שהשפיעו על מוזיקת הדיסקו

הסופרימס - (1966) "You Keep Me Hangin' On"
חמישיית הג'קסונים - (1969-1971) "I Want You Back", "ABC", "The Love You Save", "Mama's Pearl"
סטיבי וונדר - (1972) "Yester-Me, Yester-You, Yesterday" (1969), "Superstition"
ג'יימס בראון - (1976), "Get Up Off of That Thing"
בי ג'יז - Stayin' alive 1978
אלבומים, שירים ואמנים > להיטי דיסקו מוקדמים

חמישיית הג'קסונים - (1974) "Dancing Machine"
בארי וייט - (1974) "Can't Get Enough of Your Love, Babe"
יו'ס קורפורשיין - (1974) "Rock the Boat"
לה בל - (1975) "Lady Marmalade"
אלבומים, שירים ואמנים > אמני דיסקו פופולריים בשנות השבעים

להקת אבבא
אנשי הכפר
בי ג'יז (Bee Gees)
חמישיית הג'קסונים
דונה סאמר
גלוריה גיינור
בוני אם
בארי וייט
קלי מארי (אנ')
די די ג'קסון (אנ')
באקארה (אנ')
קארל דאגלס
איימי סטיוארט (אנ')
גם אמנים אחרים שלא מקושרים לדיסקו יצרו שירי דיסקו, כמו הרולינג סטונז, דולי פרטון, צ'אקה קאן, אריתה פרנקלין, ELO, אלטון ג'ון, רוד סטיוארט, קווין, בלונדי, ופרנק סינטרה.
בישראל יצרו שירי דיסקו אמנים כמו צביקה פיק ("הרקדן האוטומטי"), יזהר כהן ("אבניבי") ושרי ("דם חם"). עלילת הסרט "שלאגר" (ביים: אסי דיין) סובבת, בין היתר, סביב צעיר המנסה לפרוץ עם שירים בסגנון הדיסקו. את שירי הסרט הלחין צביקה פיק ונעשה בסרט שימוש נרחב במוזיקה בסגנון זה, במיוחד בשירים "לצאת", "תן גז" ו"שיר הפרחה".
תחיה מחודשת

בעידן הפוסט-דיסקו בשנות השמונים הפך הדיסקו לפחות פופולרי, אך בשנות התשעים הוא זכה לתחיה מחודשת עם שירים כמו "Lemon" של U2 ב-1993, "Cosmic Girl" של ג'מירוקוואי ב-1996. בשנים 2000–2005 נוצרו שירי דיסקו על ידי אומנים רבים כמו: קיילי מינוג, ג'מירוקוואי, מדונה וסופי אליס בקסטור.
בישראל נוצרו שירי דיסקו בשנים אלו על ידי להקות כמו להקת הדורבנים ולהקת  טיפקס.
בשנים האחרונות התפתח סגנון מוזיקה אלקטרונית בשם "נו-דיסקו" (באנגלית: Nu-disco) המשלב אלמנטים ממוזיקת הדיסקו.
ראו גם

האסל
לקריאה נוספת

Young, Christopher J. (Summer 2009). "'When Fans Wanted to Rock, the Baseball Stopped': Sports, Promotions, and the Demolition of Disco on Chicago's South Side". The Baseball Research Journal
הערות שוליים

↑  חנה בבלי, ריקודים לקול תקליטים, הארץ, 9 באוגוסט 1965
↑  רפי רפאלי, הדיסקוטק, הארץ, 24 בדצמבר 1965
↑  יואב קוטנר, פסקול הסרט "שלאגר", מעריב, 2 באוגוסט 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555307705171  GND: 4201740-3  LCCN: sh85038337  NKC: ph224330
כביש הסרגל (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  מיה דרייפוס 
 תסריט:  מיה דרייפוס 
 עריכה:  נילי פלר  רונית פורת
 שחקנים ראשיים:  טלי שרון  עידן עמדי  שרה פון שוורצה  דיקלה  יגאל נאור  בועז קונפורטי  אנסטסיה פיין
 מוזיקה:  מוזיקה: פייר אוברקאמפף  עיצוב פסקול: אבי מזרחי ורן צרויה
 צילום:  עמית יסעור
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2024 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  דרמת מתח
 מקום התרחשות:  עפולה 
 פרסים:  הפרס הראשי בפסטיבל ריימס פולר  9 מועמדויות לפרס אופיר
 דף הסרט ב־IMDb
 
כביש הסרגל הוא סרט דרמת מתח ישראלי משנת 2024 שכתבה וביימה מיה דרייפוס. הסרט היה מועמד ל-9 פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2024, כולל לפרס הסרט הטוב ביותר.
עלילה

דפנה, 41, עד לאחרונה חוקרת מבטיחה במשטרת תל אביב, מוצאת את עצמה במשטרת עפולה, מחפשת מחסה מהשמש הקופחת, חוקרת עבירות זניחות, והודפת השאלה המציקה: "למה אין לך ילדים"?
היעלמותה המסתורית של אורלי אלימלך, 36, אלמנת מלחמה יפהפייה וסוערת, מעלה שאלה נוספת: איך זה שאיש אינו מחפש אחריה? ההתעלמות מגורלה של אורלי מזעזע את עולמה של דפנה ועל מנת לפתור את התעלומה, היא מוכנה לשלם כל מחיר שתידרש לו.
שחקנים

| --- | --- |
שם שחקן: תפקיד
טלי שרון: דפנה
עידן עמדי: מתן
שרה פון-שוורצה: רונה
יגאל נאור: ניסים
בועז קונפורטי: כברי
אנסטסיה פיין: אורלי
דיקלה: אהובה
הפקה

ב-2016 דרייפוס זכתה במענק בסך 60,000 שקלים לפיתוח התסריט. המענק הוענק כחלק מ"ב"סופשבוע של במאיות", שיתוף פעולה של עמותת נשים בתמונה, ועדת הקולנוע של מועצת הפיס לתרבות ואמנות, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי וקרן רבינוביץ'. הסרט הופק בקו-פרודוקציה ישראלית-צרפתית.
ב-2018 הסרט נבחר להשתתף ב"אטלייה" של פסטיבל קאן (יחד עם 14 סרטים נוספים באותה שנה), תוכנית שנועדה לסייע ליוצרים לגייס מימון ולהשלים פרויקט שעליו הם עובדים. כך דרייפוס הסבירה את הפרויקט בהצהרת הכוונות באטלייה:
מצעירותי הייתי צופה במותחנים הגדולים של שנות השבעים. בדרך כלל במרכז העלילה היה חוקר שעברו רודף אותו, או בלש שמתעמת עם המערכת. תמיד הזדהיתי איתו. בכביש הסרגל אני שואלת: מה קורה לג'אנר הזה כשאישה היא הכוח היצירתי מאחוריו, גם על המסך עצמו וגם מאחורי הקלעים? האם הגיבורה תנסה להגדיר את עצמה ביחס לזכר האלפא? האם יש דבר כזה "נקבת אלפא"? זהו מותחן פסיכולוגי בהובלה נשית, שבמרכזו אישה שרוצה להציל אישה אחרת. דרך אישיותה של אורלי, דפנה תתחבר לכל ההיבטים המודחקים בחייה. המצילה תהפוך לאחת שתוצל. דפנה תמצא את האישה - את האחת שהיא החביאה מעצמה.
ביקורות

הסרט זכה בציון לשבח בתחרות הישראלית בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בנימוקי השופטים נכתב "הרשים אותנו האומץ שנדרש בארץ לעסוק בשכול שנשזר בפרשת רצח. לפעמים המקומי, נטול הברק אך מדויק בפרטיו, מצליח לחצות גבולות. הסרט הזה, עם להקת השחקנים המעולה שלו, הוא מקומי ואוניברסלי כאחד".
אורון שמיר כתב בעיתון הארץ ש"הדמות הראשית מוקפת בעולם של חידות ורמזים, והקהל מוזמן לפענח את המקרה יחד עם החוקרת הנחושה. לצד זאת, דרייפוס לא מוותרת על הומור ואנושיות כדי לפרוק את המתח או להעמיק את החרדה המתגברת. (...) מתחשק לכנות את התוצאה "טווין פיקס בעפולה", אבל לא כחיקוי סתמי. דרך מוסכמות ז'אנריות ומשחק עם ציפיות הקהל מועלות שאלות אתיות ופילוסופיות על שכבות במרקם החברתי וערבות הדדית לעומת מנטליות של חמולה. ההקשרים רחבים ונעים בין שחיתות ממוסדת לחרדה קיומית של נשים שאם ייעלמו – לא יחפשו אחריהן". שמיר גם שיבח את דמויות המשנה ושחקניהן, ובפרט קרא לדמותו של עידן עמדי "הום-פאטאל" (היפוך מגדרי של פאם פאטאל).
עופר ליברגל כתב באתר סריטה:
זהו כיף של סרט, גם בלי כל הקריאה החברתית שהוא מאפשר. לא עושים כאן הרבה מותחנים והסרט הזה מראה כי המציאות הישראלית יכולה להיות בסיס למותחן בידורי טוב, כזה שהעיקר בו הוא גם התעלומה, אבל לא פחות מכך הדרמה, הקומדיה, והסביבה הייחודית בה הוא מתרחש. סביבה שהיא שילוב של המוכר והנוכח עם מסתורין של דברים שלא מדוברים על טבעו של המקום, סוג של ״טווין פיקס״ עם עמק וכביש ישר במקום פסגות, אקליפטוסים ושדות חלקאיים כרקע לאפלה הישראלית הקשורה לא רק לנוכחות של השכול, אלא גם לאופן בו החברה משמרת את קדושתו. אבל לא רק הוא קדוש, אלא גם המחשבה על הפריפריה הישראלית כבעלת ישות עצמאית, שהחוקרת מתל אביב יכולה לבקר בה, אבל אולי לא לגמרי להבין.
פרסים

| פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פסטיבל ריימס פולר (צר') | Grand Prix | זכייה | פסטיבל סרטי מתח הנערך בצרפת |  |
| פסטיבל הקולנוע ירושלים | פרסים לקולנוע ישראלי באורך מלא | ציון לשבח |  |  |
| פרס אופיר | הסרט העלילתי הארוך הטוב ביותר | מועמדות |  |  |
| פרס אופיר | הבימוי הטוב ביותר | מועמדות | עבור מיה דרייפוס |  |
| פרס אופיר | השחקנית הראשית הטובה ביותר | מועמדות | עבור טלי שרון |  |
| פרס אופיר | השחקן הראשי הטוב ביותר | מועמדות | עבור עידן עמדי |  |
| פרס אופיר | התסריט המקורי הטוב ביותר | מועמדות | עבור מיה דרייפוס |  |
| פרס אופיר | הצילום הטוב ביותר | מועמדות | עבור עמית יסעור |  |
| פרס אופיר | העריכה הטובה ביותר | מועמדות | עבור נילי פלר ורונית פורת |  |
| פרס אופיר | האיפור הטוב ביותר | מועמדות | עבור אתי בן-נון |  |
| פרס אופיר | הפסקול הטוב ביותר | מועמדות | עבור אבי מזרחי ורן צרויה |  |
הערות שוליים

↑  כביש הסרגל - NFCT, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, ‏27 בספטמבר 2023
↑  מענקי פיתוח ליוצרות בתחום הקולנוע, באתר מפעל הפיס
↑   נירית אנדרמן, טליה לביא ומיה דרייפוס בין חמש הזוכות במענק ב"סופשבוע של במאיות", באתר הארץ, 5 בפברואר 2016
↑  כביש הסרגל, באתר קרן הקולנוע הישראלי
↑   נירית אנדרמן, סרט של מיה דרייפוס ישתתף ב"אטלייה" של קאן להשלמת מימונו, באתר הארץ, 3 במרץ 2018
↑  All Atelier projects, Cinéma de Demain (בצרפתית)
↑  סרטי הקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2024, באתר קרן הקולנוע הישראלי
↑   אורון שמיר, "כביש הסרגל": היה כדאי לחכות יותר מעשור לסרט הזה, באתר הארץ, 24 ביולי 2024
↑  עופר ליברגל, ‏פסטיבל ירושלים 2024: "כביש הסרגל", "רוצה לב?", "הפקות המזרח", "כמו האש", באתר "סריטה", 25 ביולי 2024
↑  הסרט 'כביש הסרגל' בכיכובו של עידן עמדי זכה בפרס הראשי בפסטיבל ריימס פולר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 באפריל 2024
↑  Reims Polar : découvrez le palmarès de la 4ème édition du Festival du film policier - France Bleu, ici par France Bleu et France 3, ‏2024-04-13 (בצרפתית)
↑  הזוכים בתחרויות של פסטיבל הקולנוע ירושלים ה-41, באתר Jerusalem Film Festival
↑  הזוכה הגדול בפסטיבל הקולנוע ירושלים: "עיד", באתר ynet, 25 ביולי 2024
↑  דורית אסרף מזרחי, פרסי אופיר 2024: הסרט "קרוב אלי" מוביל עם 12 מועמדויות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 באוגוסט 2024
מלבורן

ערך זה עוסק בעיר באוסטרליה. אם התכוונתם לעיר בפלורידה, ארצות הברית, ראו .
מלבורן (באנגלית: Melbourne; מבוטא "מֵלְבּן" – Melb'n) היא בירת מדינת ויקטוריה והעיר השנייה בגודלה באוסטרליה (אחרי סידני).
אוכלוסיית המטרופולין של מלבורן והסיטי של מלבורן מנתה כ-4.9 מיליון תושבים בזמן מפקד האוכלוסין של 2021. לפי הערכות, ב-2022 חצה מספר התושבים את קו 5 המיליון, ולמרות האטה בקצב גידול האוכלוסייה בזמן מגפת הקורונה, העיר צפויה לעקוף את סידני ולהיות הגדולה ביותר באוסטרליה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-21. מלבורן הייתה בירת אוסטרליה בין השנים 1901 עד 1927.
מלבורן דורגה רביעית (אחרי ציריך ולפני קלגרי) בדירוג הערים שהכי טוב לחיות בהן על פי הסקר השנתי של אקונומיסט וחברת EIU, שפורסם ביוני 2024. הסקר מדרג 173 ערים ברחבי העולם ובוחן חמש קטגוריות: יציבות, מערכת הבריאות, תרבות וסביבה, חינוך ותשתיות.
היסטוריה

השטח של נהר הירה ופורט פיליפ אשר כיום נקראת מלבורן, יושב ב-1835 על ידי בריטים שהגיעו מטסמניה.
בשנת 1836 הכריז המושל בורק על העיר כבירה המנהלית של מחוז פורט פיליפ בניו סאות' ויילס, וקבע את התוכנית הראשונה של העיר – שנקראה "הודל גריד" בשנת 1837.
המושבה נקראה מלבורן באותה שנה על שם ראש הממשלה הבריטי ויליאם לם אשר נשא בתואר האצולה ויקונט מלבורן השני. מלבורן הוכרזה כעיר על ידי המלכה ויקטוריה ב-25 ביוני 1847. ובשנת 1851 הוקמה המושבה ויקטוריה כמושבה נפרדת, כשמלבורן בירתה.
בעקבות גילוי זהב בוויקטוריה ב-1850, גדלה מלבורן באופן מהיר, והפכה למרכז תעשייה ושירותים וכן כנמל המרכזי של האזור. בעיר נפתחו מספר בנקים וכן הבורסה האוסטרלית הראשונה (נוסדה בשנת 1861).
בשנת 1880 נחשבה מלבורן לאחת הערים הגדולות באימפריה הבריטית. תקופה זו אופיינה בבנייה של בניינים גבוהים בסגנון ויקטוריאני, בתי קפה, שדרות רחבות וגנים לאורכה של העיר.
בשנת 1956 התקיימו בעיר משחקי הקיץ האולימפיים.