stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שעה מכושפת
הפקה

לפני שידור הסדרה דיווח היוצר שלה, ר. ל. סטיין, בטוויטר ש"שעה מכושפת" תהיה דומה לסדרה הקודמת שלו, "צמרמורת" (אנ'). הסדרה צולמה בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה.
הסדרה

בדומה ל"צמרמורת", כל פרק כולל סיטואציה מפחידה שתכלול רוחות רפאים, חייזרים, מכשפות, זומבים ומפלצות. עם זאת, קווי הסיפורים הרבה יותר אפלים מאלו של "צמרמורת" וזאת, בנוסף לכך שחלקם תוארו כ"אפלים מאוד". בנוסף, המוות בתוכנית אינו מוגבל לאנטגוניסטים ולדמויות מינוריות, כאשר כמה סיפורים מסתיימים בכך שהגיבורים הראשיים נהרגים.
עם זאת, ישנם כמה פרקים עם סוף טוב בדומה לרוב הפרקים של "מי מפחד מהחושך?", ששודרה מ-1992 ועד 2000.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 22 | 22 | 29 באוקטובר 2010 | 14 במאי 2011 |
|  | 2 | 18 | 18 | 1 באוקטובר 2011 | 4 בפברואר 2012 |
|  | 3 | 26 | 26 | 13 באוקטובר 2012 | 21 בדצמבר 2013 |
|  | 4 | 10 | 10 | 4 באוקטובר2014 | 29 בנובמבר 2014 |
הערות שוליים

↑  Hero Complex, Los Angeles Times (באנגלית)
1 2  R.L. Stine's The Haunting Hour, 2010-10-29, נבדק ב-2021-09-25
↑  Hub Headlines | Four Series On The Hub TV Network Honored With Cine Golden Eagle Awards | News About The Hub TV Network, web.archive.org, ‏20 באוקטובר 2012
↑  ערוץ הילדים המקום בו תוכן, חינוך וחיוך נפגשים | בלוג WeGames משחקים, באתר www.wegames.co.il
↑  בידור - אמאל'ה! הרגעים שהכי הפחידו אותנו בסדרות הטלוויזיה, באתר פרוגי, ‏31 באוקטובר 2016
↑  https://twitter.com/rl_stine/status/541279154583650304, Twitter
↑  Are You Afraid of the Dark?, 1992-08-15, נבדק ב-2021-09-25
חיים בלתי צפויים

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  ליז טיגלאר 
 בימוי:  גארי פלידיר
 שחקנים:  בריט רוברטסון  שירי אפלבי  קריסטופר פולאה
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  פורטלנד 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  26 
 הפקה
 מפיק:  גארי פלדר 
 מפיקים בפועל:  ליז טיגלאר, גארי פלדר, Janet Leahy 
 חברת הפקה:  Mojo Films, CBS Television Studios & Warner Bros. Television
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה, נטפליקס 
 אתר צילומים:  ונקובר, קנדה
 מוזיקה:  David Baerwald 
 אורך פרק:  42 דקות
 שידור
 רשת שידור:  The CW 
 רשת שידור בישראל:  HOT3, HOT V.O.D
 פורמט (תמונה):  720p
 תקופת שידור מקורית:  18 בינואר 2010 – 18 בינואר 2011
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה באנגלית
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חיים בלתי צפויים (באנגלית: Life Unexpected) היא סדרת דרמה ששודרה ברשת הטלוויזיה האמריקאית The CW במשך 2 עונות. העונה הראשונה כללה 13 פרקים והחלה ב-18 בינואר 2010.
העונה הראשונה זכתה לביקורות חיוביות ורייטינג מפתיע (ממוצע של 2.02 מיליון איש) שהובילו להזמנת עונה שנייה לסדרה שהחלה ב-14 בספטמבר 2010. עם זאת, אחוזי הצפייה בעונה הזאת ירדו ל-1.5 מיליון, מה שגרם לביטול הסדרה בתום עונתה השנייה.
למרות שבוטלה, הכותבים קיבלו התראה על ביטולה מספיק זמן כדי שיוכלו לסגור את העלילה ולסיים את הסדרה כראוי.
פרק סיום כפול (פרקים 12 ו-13) שודר ביום שלישי 18 בינואר 2011, בדיוק שנה אחרי ש"חיים בלתי צפויים" שודרה בפעם הראשונה.
בישראל, עונתה הראשונה של הסדרה שודרה במאי 2010 והעונה השנייה שודרה החל במאי 2011 ב-HOT3.
עלילה

לקס, היא נערה מתבגרת שגדלה במשפחות אומנות כל חייה. אמה, קייט קסידי, מסרה אותה לאימוץ כשהייתה נערה מתוך אמונה שיוכלו למצוא לה בית טוב יותר.
לקס נולדה עם מום בלב ולבסוף לא אומצה מעולם. ביום הולדתה ה-16 מחליטה לקס לבקש "אמנציפציה לקטין" ולמעשה לעזוב את המשפחות האומנות שהתייחסו אלייה באופן מגעיל. כדי לקבל את הזכויות האלו, על לקס לקבל חתימה מהוריה הביולוגיים. לקס מוצאת את אביה, נייט בייזל (בייז) שמנהל פאב למחייתו. בייז גר עם שני שותפים ומבלה את רוב זמנו בשתייה ומרדף אחרי נשים. ברגע שהוא פוגש את לקס, הוא מגלה לה מי היא אימה הביולוגית - קייט קסידי, שדרנית הרדיו המפורסמת בפורטלנד, שהיה לה סטוץ עם בייז בתקופת התיכון.
הסדרה עוקבת אחרי לקס, קייט ובייז והאנשים הסובבים אותם. קייט עומדת להתחתן עם שותפה לרדיו, ראיין ובמקביל לקס עוברת לגור איתם בבית. בייז מגלה שיש לו רגשות כלפי קייט למרות שלא נפגש עמה מאז שסיימו את התיכון. לקס לומדת לקבל את הוריה שמסרו אותה לאימוץ ומתחילה לחיות במשפחה יציבה כמו שחלמה עליה.
צוות השחקנים > דמויות ראשיות

| שחקן | דמות | עונה | פרקים |
| --- | --- | --- | --- |
| בריט רוברטסון | לקס קסידי | 1-2 | 26 |
| שירי אפלבי | קתרין (קייט) קסידי-תומאס | 1-2 | 26 |
| קריסטופר פולאה | נת'נאל (בייז) בייזל | 1-2 | 26 |
| אוסטין באסיס | מ'תיו (מאט) רוג'רס | 1-2 | 19 |
| קֶר סמית | ריאן תומאס | 1-2 | 26 |
צוות השחקנים > דמויות משנה

קסניה סולו - נטשה, חברתה הטובה של לקס.
רפי גברון - באג, החבר של לקס בעונה הראשונה.
ארין קארפלוק - אליס, חברתה הטובה של קייט ומנהלת תוכנית הרדיו.
קרוס אובר עם "מגרש ביתי"

בניסיון למשוך צופים ל"חיים בלתי צפויים", The CW ערכה פרק קרוס אובר שבו פרק של הסדרה "מגרש ביתי" יתחבר בעלילה ל"חיים בלתי צפויים".
הפרק שודר ב-12 באוקטובר 2010 שם 2 דמויות מ"מגרש ביתי" נוסעות לפסטיבל שירים שמתקיים בפורטלנד, שם מתרחשת "חיים בלתי צפויים".
בפרק הופיעו מספר זמרים אמיתיים כמו בן ליי (ששיריו הופיעו בסדרה) ו-Rain Perry ששירה "Beautiful Tree" משמש כשיר הפתיחה של "חיים בלתי צפויים".
פיתוח והפקה > בחירת השם

ב-2009, כשהחלו לעבוד על הסדרה הוצע השם "שנות אור" (Light Years) כשם לסדרה אך היוצרת, ליז טיגלאר אמרה שהשם "מזכיר מדע-בדיוני" לכן שונה ל-LUX (שמה של הדמות הראשית, לקס) ובהמשך הורחב ל-Life UnXpected (עם הדגשת ה-LUX). אך כשהציגה רשת הטלוויזיה The CW את הסדרה לראשונה, שמה היה "בהשגחת הורים" (Parental Discretion Advised). ביוני באותה שנה, הרשת החזירה את השם המקורי. לבסוף השם שנבחר הוא Life Unexpected (בלי הדגשת אותיות).
פיתוח והפקה > אתרי צילום

הסדרה אמנם מתרחשת בעיר פורטלנד שבמדינת אורגון, אך צולמה בכלל בעיר ונקובר שבקנדה. אתרים שונים כמו "תיכון ווסטמונט" שנמצאים כביכול בפורטלנד צולמו בצפון ונקובר וריצ'מונד כמו גם הפאב של בייז ה-"Open Bar" נמצא בגראנוויל איילנד שבונקובר.
לארוי, טקסס

| --- | --- |
 בימוי:  שיין אטקינסון
 הופק בידי:  סבסטיאן אובר ג'רמי גירו קאדי ואנסיריקול
 תסריט:  שיין אטקינסון
 עריכה:  סבסטיאן מיהליק
 שחקנים ראשיים:  סטיב זאן ג'ון מגארו איי ג'יי באקלי גאלאדריאל סטיינמן מתיו דל נגרו
 מוזיקה:  רים לורנס דלפין מאלאוסנה קלמנט פייפר
 צילום:  מינגג'ו הו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית צרפת צרפת אוסטריה אוסטריה
 חברת הפקה:  סרטי אדסטרה FLOTE Ellly Films NEXT Productions
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 8 ביוני 2023 (פסטיבל טרייבקה)
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה שחורה ‏•‏‏ מותחן פשע
 פרסים:  גרנד פרי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"לארוי, טקסס" (באנגלית: "LaRoy, Texas") הוא סרט קומדיית פשע משנת 2023.
עלילה

הסרט עוקב אחר ריי, גבר המגלה שאשתו בוגדת בו ומחליט לשים קץ לחייו. תוכניותיו משתבשות כאשר אדם זר טועה לחשוב שהוא רוצח שכיר ומציע לו סכום כסף משמעותי. ריי, יחד עם חברו הבלש הפרטי סקיפ, מוצא את עצמו מעורב בעולם הפשע.
הפקה

במאי 2022 פורסם כי סטיב זאן, ג'ארד האריס וג'ון מגארו ישתתפו בסרט "LaRoy". הצילומים של הסרט התחילו באוגוסט 2022 באזור אלבקרקי בניו מקסיקו.
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-8 ביוני 2023. הסרט גם זכה בשלושה פרסים בפסטיבל הסרטים האמריקאי בדוביל: פרס גרנד פרי, פרס הקהל ופרס המבקרים.
ביקורות

הסרט זכה לציון 100% במדד המבקרים של Rotten Tomatoes מתוך 42 ביקורות. המבקרים שיבחו את הסרט בזכות כתיבה חדה וקאסט מוכשר, והגדירו אותו כחוויה מספקת לאוהבי מותחנים קומי-אפלים. הסרט קיבל ציון כולל של 69 באתר metacritic על סמך 8 ביקורות מבקרים, המוגדרות חיוביות באופן כללי.
רנדי מאיירס מסן חוזה מרקורי ניוז תיאר את הסרט כ"בלתי צפוי כמו נחש רעיל בטקסס". רוברט דניאלס מהאתר RogerEbert.com שיבח את הבימוי של שיין אטקינסון והשווה אותו לסגנון האחים כהן. פיל הוד מהגרדיאן ציין שהסרט מהווה שילוב סוער של דמויות שוליים וסגנון טקסני-נואר, אך אינו משתווה לחלוטין לאחים כהן. קאט האלסטד מ-Common Sense Media תיארה את הסרט כבעל הומור שחור, קטעים אבסורדיים ומיקום שמדגיש את תחושת האין-מוצא. קלום בייקר מ-Radio Times ציין שהקאסט המצוין שומר על הקצב עד הסיום הדרמטי.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס סטלייט | 26 בינואר 2025 | הסרט הטוב ביותר – קומדיה או מוזיקלי | "לארוי, טקסס" | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 26 בינואר 2025 | השחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - קומדיה או מחזמר | ג'ון מגארו | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Scott Roxborough, Cannes: Steve Zahn, Jared Harris, John Magaro Board ‘LaRoy’ From ‘Poms’ Writer (Exclusive), The Hollywood Reporter, ‏2022-05-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  NMFO-LaRoy_2023-05-01-182024_osdt.pdf
↑  Matthew Del Negro speaks on the world premiere of ‘LaRoy’ at Tribeca Festival, PIX11, ‏2023-06-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matt Grobar, Thriller ‘LaRoy’ Starring John Magaro, Steve Zahn & Dylan Baker Sets Release With Brainstorm Media, Deadline, ‏2023-09-14 (באנגלית אמריקאית)
1 2  LaRoy, Texas | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com (באנגלית)
↑  LaRoy, Texas Reviews, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  I. P. A. Admin, IPA Reveals Winners for the 29th Satellite Awards | International Press Academy (באנגלית אמריקאית)
קרל ספאץ

| --- | --- |
קרל ספאץ
קרל ספאץ
 לידה:  28 ביוני 1891 בויארטוןֵ, פנסילבניה, ארצות הברית 
 פטירה:  14 ביולי 1974 (בגיל 83) וושינגטון, ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות של אקדמיית חיל האוויר האמריקאי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  Tooey
 השכלה:  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  Air Corps Tactical School 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1914–1948 (כ־34 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד חיל האוויר השמיני של ארצות הברית  מפקד חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית  מפקד חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית  מפקד כוחות האוויר באירופה  ראש פיקוד המפציצים האסטרטגיים באוקיינוס השקט  מפקד חילות האוויר של צבא ארצות הברית  ראש המטה של חיל האוויר של ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב השירות המצוין  לגיון ההצטיינות  לגיון הכבוד (צרפת)   כוכב הארד    מסדר האימפריה הבריטית
 
קרל אנדרו ספאץ (באנגלית - Carl Andrew Spaatz; ‏ 28 ביוני 1891 - 14 ביולי 1974) היה גנרל אמריקאי במלחמת העולם השנייה וראש המטה הראשון של חיל האוויר האמריקאי.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה הצבאית

ספאץ סיים לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית ב-1914 ושירת בתחילה בדיוויזיית חיל הרגלים ה-25 בהוואי. באוקטובר 1915 עבר ליחידת התעופה של קורפוס האיתות בסן דייגו שם עבר אימוני טיסה. ב-1916 השתתף במשלחת העונשין של פרשינג נגד פנצ'ו וייה במקסיקו.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ולאחריה

בספטמבר 1917 נשלח ספאץ לצרפת שם שימש כמדריך טיס. לקראת סוף המלחמה ביקש להשתתף כטייס קרבי והצליח להפיל שני מטוסי פוקר איינדקר. לאחר ההפלה השנייה נשאר ללא דלק ונאלץ לנחות בשטח הפקר. המטוס נהרס אך ספאץ יצא ללא פגע. על שירותו בצרפת עוטר בצלב השירות המצוין.
לאחר המלחמה המשיך בתפקידי מטה בחיל האוויר בבסיסים שונים. ב-1929 מונה למפקד להק מפציצים ה-7. ב-1936 סיים לימודים בבית הספר לפיקוד ומטה ב-פורט לוונוורת'. בינואר 1939 עבר למטה חיל האוויר כעוזר קצין מבצעים.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב- 1940 בעת הקרב על בריטניה נשלח ספאץ לבריטניה בתפקיד משקיף צבאי.
במאי 1942 מונה למפקד חיל האוויר השמיני וביולי 1942 עבר עם מפקדתו לבריטניה. למעשה היה מפקד על כל כוחות האוויר האמריקאים בזירת אירופה. במרץ 1943 מונה למפקד חיל האוויר ה-12 בצפון אפריקה. ביולי 1943 השתתף כסגנו של גנרל ארתור טדר בפלישה לסיציליה (מבצע האסקי) ומונה למפקד חיל האוויר ה-15 עליו פיקד בפלישה לאיטליה.
בינואר 1944 מונה למפקד כל כוחות האוויר באירופה. בתפקידו ניהל את מבצעי ההפצצות האסטרטגיות על גרמניה. ביוזמתו הופצצו אתרי הדלק של גרמניה ואתרי השילוח של טילי V-1 שגרמו לאלפי הרוגים בלונדון. אייזנהאואר אמר לאחר המלחמה כי ספאץ ועומר ברדלי היו שני הגנרלים האמריקאים שתרמו הכי הרבה לניצחון במלחמה.
ספאץ נכח בטקס כניעת גרמניה הנאצית בריימס ב-7 במאי 1945 ובברלין ב-8 במאי 1945.
לאחר כניעת גרמניה הוא הועבר לזירת האוקיינוס השקט וממפקדתו באי גואם היה ראש פיקוד המפציצים האסטרטגים על יפן. הוא היה אחראי לשליחת המפציצים שהטילו את הפצצות האטומיות על הירושימה ועל נגסאקי. הוא התעקש לקבל הוראה בכתב מהנשיא טרומן ולאחר הפצצת הירושימה הורה להטיל עלוני אזהרה ולהמשיך בהפצצות. לאחר שלא נתקבלה כל תשובה מהיפנים, הורה על הטלת הפצצה על נגסאקי.
ב-2 בספטמבר 1945 נכח בטקס כניעת יפן במפרץ טוקיו. הוא הגנרל האמריקאי היחיד שנכח בכל שלושת טקסי הכניעה בסיום מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-יולי 1945 העניק לו הנשיא טרומן דרגת גנרל. בפברואר 1946 מונה ספאץ למפקד חילות האוויר של צבא ארצות הברית לאחר פרישתו של גנרל הנרי ארנולד.
ב-1947 נחקק חוק הביטחון שקבע כי חיל האוויר יהיה עצמאי וספאץ מונה לראש המטה הראשון של חיל האוויר של ארצות הברית.
הוא פרש משירות הביטחון ב-30 ביוני 1948. לאחר פרישתו עבר כעורך בנושאים צבאיים במגזין ניוזוויק. בשנים 1948–1959 היה מפקד המשמר האווירי האזרחי ומ-1952 עד מותו שימש כחבר בוועדה של יועצים בכירים לראש מטה חיל האוויר. הוא יעץ על מיקום אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית בקולורדו ספרינגס ושם גם נקבר.
הנצחה

האי ספאץ המצוי למול חופי ארץ פאלמר בבסיסו של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה, קרוי על שמו של קרל ספאץ.
הערות שוליים

↑  שמו הקודם היה Spatz. ב-1937 הוסיף עוד a לשמו כי רצה שיבטאו אותו ספאץ ולא ספוץ
↑  מקור שמו של האי ספאץ באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268462105171  PLWABN: 9810675672005606  BnF: cb12521531m (data)  GND: 118961764  ISNI: 0000 0000 8134 4075  LCCN: n88063314  NARA: 10572574  SNAC: w62k72cq  SUDOC: 034461418  VcBA: 495/330953  VIAF: 54947702   WorldCat (עם VIAF): 54947702
יחסי הוותיקן–צרפת

| יחסי קריית הוותיקן – צרפת |
| --- | --- |
קריית הוותיקן: צרפת


קריית הוותיקן: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
0.49: 643,801
אוכלוסייה
500: 66,608,755
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 45,503
משטר
מונרכיה תאוקרטית אבסולוטית נבחרת: רפובליקה נשיאותית למחצה ודמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

יחסי הוותיקן–צרפת הם עתיקים מאוד וקיימים מאז המאה החמישית, והם היו עמידים עד שצרפת נקראת לפעמים בת בכורה של הכנסייה (בצרפתית: fille aînée de l'Église).
תחומי שיתוף פעולה בין פריז לכס הקדוש כללו באופן מסורתי חינוך, שירותי בריאות, מאבק בעוני ודיפלומטיה בינלאומית. לפני הקמת מדינת רווחה הייתה מעורבות הכנסייה ניכרת במגזרים רבים בחברה הצרפתית. כיום יוזמות השלום הבינלאומיות של פריז תואמות לעיתים קרובות את אלה של הכס הקדוש, ומעדיפות דיאלוג ברמה עולמית.
היסטוריה > ימי הביניים המוקדמים

הקונציל הראשון של אורליאן חתמה ברית רשמית ארוכת טווח בין האפיפיורות למלוכה. הקרולינגים אכפו בחוקים אלה במשך מאות שנים, אך לעיתים קרובות הם נטלו לעצמם את הזכות להכתיר בישופים ולשלוט בפעילות הכנסייה.
היסטוריה > ימי הביניים המאוחרים

הרפורמה הגרגוריאנית הוטלה בהצלחה על צרפת. לבוניפקיוס השמיני היה סכסוך מר עם פיליפ הרביעי, מלך צרפת על כוחו הזמני של האפיפיור. מחלוקות אלו הובילו בסופו של דבר אל הקרע המערבי, שנפתר רק לאחר סיום האפיפיורות של אביניון. מחלוקות בלתי פתורות מאותה תקופה סכיזמטית הובילו למלחמות הדת, שבהן ניצח הצד הקתולי בסופו של דבר בצרפת.
היסטוריה > המאות ה-16 וה-17

הגאליקניזם מילא תפקיד מרכזי בתקופה שלאחר ועידת טרנטו. למלכי צרפת היה מונופול כמעט מלא על מינוי הבישופים, והיה קשה ליישם את כל החלטות מועצת טרנטו בגלל זה. לואי הארבעה עשר, מלך צרפת היה פטרון מרכזי של הכנסייה, ובדרך כלל התנגד למתן הרשאות לפרוטסטנטים.
היסטוריה > המאה ה-18

מחלוקות בין הישועים והיאנסניסטים הביאו את האפיפיור קלמנס האחד עשר להתערב בענייני הכנסייה עם הבולה Unigenitus משנת 1713, אשר גרמה למהומה בכנסייה העצמאית למחצה של צרפת (המכונה הכנסייה הגליקנית). הבולה הוקיעה 101 הצעות מעבודותיו של פאסקייה קנל (Pasquier Quesnel) ככפירה וזהות להצעות שכבר הוקעו על ידי האפיפיור בכתביו של קורנליוס יאנסן.
הבולה באמינדי אפוסטולאטוס האוסרת על בונים חופשיים הוכרזה על ידי האפיפיור קלמנס השנים עשר בשנת 1738, אך הפרלמנט הצרפתי התעלם ממנו במכוון, והמשיך לאמץ את התוכנית החברתית של עידן הנאורות.
האפיפיור פיוס השישי התנגד בכל תוקף לחוקת הכמורה, נקודת מפנה במהפכה הצרפתית שהביאה למריבה עקובה מדם בין המהפכנים למלוכנים.
היסטוריה > המאה ה-19

הקונקורדאט של 1801 היה בבחינת השתקפות של הסכם בין נפוליאון בונפרטה לאפיפיור פיוס השביעי, אשר אישר מחדש את הכנסייה הרומית-קתולית ככנסיית הרוב של צרפת והחזיר לה חלק ממעמדה האזרחי לשעבר.
לאחר תבוסתו של נפוליאון, אישר האפיפיור את השיקום הנאו-מלכותי, והתנגד לקרבונארי וחברות סודיות אחרות. למהפכות 1848 הייתה השפעה שלילית ברובה על היחסים בין שתי המדינות, ופיוס התשיעי הצטער על כך בפומבי.
לאחר מותו של פיוס התשיעי בשנת 1878, היחסים החמיצו בין חילונים לקתולים שהיו ברובם מונרכיסטים, אך האפיפיור לאו השלושה-עשר עשה כמיטב יכולתו ליישב בין שני הפלגים הנגדיים בחברה הצרפתית, במה שהיסטוריונים כינו את ההפגנה, על ידי הכרה ברפובליקה.
היסטוריה > המאה ה-20

בתחילת המאה ה-20 הייתה תקופה מאוד קשה ביחסי צרפת–הוותיקן, בגלל מתחים שנוצרו בשל ההפרדה בין הכנסייה למדינה והאנטי-קלריקליות, אשר נידונו על ידי פיוס העשירי, ואשר הובילו להקפאת היחסים ביולי 1904.
עם זאת, היחסים התחדשו לאחר מלחמת העולם הראשונה, והשתפרו מאוד תחת נשיאותו של שארל דה גול. הייתה מחלוקת ביחסי המדינות תחת שלטון וישי, מכיוון שהמשטר הטיב עם הכנסייה, מפני שבישופים התנגדו לרוב לאנטישמיות.
אף על פי שואלרי ז'יסקר ד'אסטן נחשב כקתולי שמרן (הוא היה מהאיחוד לדמוקרטיה הצרפתית (UDF), שהייתה מפלגה דמוקרטית נוצרית במרכז-ימין), תחת ממשלתו השמרנית אושרו חוקי הפלות ואמצעי מניעה.
היחסים עם ממשלתו הסוציאליסטית של פרנסואה מיטראן היו גם כן צוננים, מפני שהממשלה הסוציאליסטית תכננה לקדם עוד יותר בתי ספר פרטיים (וביטלה את בתי הספר המנוהלים על ידי הכנסייה הקתולית) ובעלי תפקידים, ורק הפגנות מסיביות גרמו לה לשנות את דעתה. יוחנן פאולוס השני הצטער על הדה-קריסטיאניזציה של צרפת; באחת מחגיגות הרגל שלו הוא אמר את המשפט המפורסם, "צרפת, מה עשית מהטבילה שלך?"
היסטוריה > המאה ה-21

היחסים עם ממשלתו הגוליסטית השמרנית של ניקולא סרקוזי היו טובים יחסית, לאור העובדה שהממשלה הודיעה על סיום האיסור על הכרה במוסדות נוצריים גבוהים יותר.
היחסים של ממשלתו הסוציאליסטית של פרנסואה הולנד עם הוותיקן היו מתוחים, מפני שהממשלה הסוציאליסטית התירה נישואים חד מיניים בשנת 2013. עם זאת, הנשיא פרנסואה הולנד ניהל קשר טוב עם האפיפיור פרנציסקוס.
יחסים דיפלומטיים

לצרפת קיימת שגרירות לכס הקדוש הממוקמת ברומא, ואילו לכס הקדוש יש נונציו אפיפיורי לצרפת השוכן בפריז.
ז'ארדל

ערך זה עוסק בכדורגלן ברזילאי-פורטוגזי יליד 1986. אם התכוונתם לכדורגלן מגינאה ביסאו יליד 1997, ראו .
ז'ארדל ניואלדו ויירה המוכר בעיקר בכינויו ז'ארדל (בפורטוגזית: Jardel Nivaldo Vieira או Jardel; נולד ב-29 במרץ 1986) הוא כדורגלן עבר ברזילאי–פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם.
חיים אישיים

ז'ארדל קיבל אזרחות פורטוגזית בשנת 2016.
תארים > מועדונים

אליפות פורטוגל (5): 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2018/2019
הגביע הפורטוגלי (2): 2013/2014, 2016/2017
גביע הליגה הפורטוגלית (5): 2010/2011, 2011/2012, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016
הסופר קאפ הפורטוגלי (2): 2014, 2017
סגנות הליגה האירופית (2): 2012/2013, 2013/2014
תארים > תארים אישיים

מדליית כבוד מראש העיר של פלוריאנופוליס שבברזיל (2016)
הערות שוליים

↑  Rodrigues, Vítor (24 בספטמבר 2016). "Ederson e Jardel já são portugueses" [Ederson and Jardel are already Portuguese]. O Jogo (בפורטוגזית). נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Garcia, Filipa Fernandes; Antunes, Sónia (21 בספטמבר 2018). "Jardel renews contract until 2021". S.L. Benfica. נבדק ב-22 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Spot-on Sevilla leave Benfica dreams in tatters". UEFA.com. 14 במאי 2014. נבדק ב-15 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jardel agraciado em Florianópolis" [Jardel awarded in Florianópolis]. A Bola. 20 ביוני 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-06-21. נבדק ב-21 ביוני 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'ארדל".
לינדון ג'ונסון
שנותיו הראשונות

לינדון ביינס ג'ונסון נולד ב-27 באוגוסט 1908, בסטונוול שבטקסס, עיירה קטנה הקרובה לאוסטין, בבית חווה קטן, כבן הבכור למשפחה בת חמישה ילדים. אביו היה סמואל איליי ג'ונסון (1877–1937), ואמו הייתה רבקה ביינס (1881–1958). היה לו אח אחד, סם יוסטון (1914–1978), ושלוש אחיות: רבקה (1910–1978), ג'וזפה (1912–1961) ולוסיה (1916–1997). העיירה ליד החווה, ג'ונסון סיטי, נקראה על שם בן דודו, ג'יימס פולק ג'ונסון, אמו הייתה צאצאית של ג'ורג' וושינגטון ביינס, כומר בפטיסטי, שהיה נשיא אוניברסיטה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
שני סביו ואביו היו נציגים בבית הנבחרים של טקסס. סבו סמואל, היה נוצרי בפטיסט שהחשיב את היהודים כעם הנבחר, ותרם ליחסו האוהד של ג'ונסון ליהודים.
ג'ונסון נבחר לנשיא השכבה בגיל 17 והשתתף בשיעורי נאום, דיונים ובייסבול. בגיל 15 סיים את לימודיו בתיכון, הצעיר בכיתתו ובבית הספר של ג'ונסון סיטי (שבעתיד ייקרא על שמו). הוריו דחפו אותו להמשיך ללימודים אקדמיים ולכן עבר לקליפורניה, שם לקח קורס שנדרש כדי להתקבל ללימודים באוניברסיטה, והתפרנס מקטיף ענבים. ב-1926 החל ללמוד באוניברסיטת המורים של דרום מערב מדינת טקסס (לימים אוניברסיטת המדינה של טקסס), שהיה סמינר להכשרת מורים. בעת לימודיו השתתף בעימותים ובפוליטיקה של קמפוס האוניברסיטה, וערך את העיתון המקומי "The College Star". ימיו באוניברסיטה חידדו את כושר השכנוע והארגון הפוליטי שלו. ג'ונסון טען שסולק מבית ספרו.
במשך תשעה חודשים בין 1928–1929, לקח הפסקה מלימודיו האקדמיים ולימד ילדים שמוצאם ממקסיקו בבית ספר מופרד בדרום טקסס המיועד להם, במרחק של 140 קילומטרים מסן אנטוניו. עבודתו עזרה לו לצבור מימון להמשך הלימודים, שאותם השלים ב-1930. בהמשך החל לעבוד כמורה בבית ספר, בעיירה קטנה בשם פירסל, ולאחר מכן העביר במשך שנתיים שיעורים בנשיאת נאומים ועריכת דיונים בבית ספר תיכון ביוסטון.
ב-1965, כשחזר לבית הספר לאחר חתימה על חוק ההשכלה הגבוהה, טען ג'ונסון שלעולם לא יישכח את הכאב שחש כשהבין שהמכללות היו סגורות לילדים העניים, וטען שהאומה לא תוכל לנוח עד שדלת הידע תיפתח לכל אמריקני.
קריירה פוליטית מוקדמת

לאחר שלימד ביוסטון, נכנס ג'ונסון לפוליטיקה. ב-1930 לקח חלק במסע הבחירות של חבר בסנאט המדינתי של טקסס לקונגרס של ארצות הברית. אותו סנאטור המליץ עליו לחבר בית הנבחרים הדמוקרט ריצ'רד קלברג, שמינה את ג'ונסון למזכיר לשכתו. שם נבחר לעמוד בראש קבוצת "הקונגרס הקטן", המורכבת מעוזרים חקיקתיים, ודרכה עבד עם חברי קונגרס, עיתונים ושתדלנים. עמיתיו כללו במהרה את עוזריו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, וכן של העמית הטקסני, סגן הנשיא ג'ון גארנר.
ג'ונסון התחתן עם קלאודיה אלטה טיילור, שנודעה בשם "ליידי בירד", ב-17 בנובמבר 1934 בטקסס. חתונתם התקיימה לאחר שלמד חודשים אחדים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. נולדו להם שתי בנות: לינדה בירד ב-1944 ולוסי ביינס ב-1947. ראשי התיבות של כל חבר במשפחתו של ג'ונסון היו "LBJ", אפילו כלבו, ליטל ביגל. את ראשי התיבות חקק ברחבי החווה שלו.
ב-1935, מונה ג'ונסון לעמוד בראש מנהל הנוער הלאומי של טקסס, תפקיד שבמסגרתו פעל להגביר את אפשרויות החינוך והתעסוקה של בני נוער ואנשים צעירים. שנתיים לאחר מכן התפטר על מנת להתמודד לקונגרס. הוא נודע כבוס קשוח שדרש לעיתים ימי עבודה ארוכים וכן עבודה בסופי השבוע. חברים, פוליטיקאים והיסטוריונים תיארו אותו כתאוותן לכוח ושליטה.
כהונתו בקונגרס > בית הנבחרים (1937–1940)

ב-1937 זכה ג'ונסון בבחירות מיוחדות שנערכו לייצוג המחוז העשירי של טקסס בבית הנבחרים, שכיסה את אוסטין ופרווריה. הוא ניהל קמפיין המבוסס על תוכנית הניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לצד סיוע מאשתו. ג'ונסון שירת בבית הנבחרים מ-10 באפריל באותה השנה ועד ל-3 בינואר 1949. הנשיא רוזוולט מצא כי ג'ונסון היה בן בריתו ואיש אמונו בכל הקשור לשיתוף מידע, בפרט באשר לנושאים המקיפים את הפוליטיקה הפנימית של טקסס (מבצע טקסס), וכן באשר לתככיהם של יושב ראש בית הנבחרים סם רייברן וסגן הנשיא ג'ון גארנר, שהגיעו שניהם מטקסס גם כן. בעת כהונתו שירת כחבר בוועדה לענייני חיל הים של ארצות הברית. הוא עבד לצורך חיבור האזורים הכפריים לרשת החשמל ולמען מחוזו. ג'ונסון סידר פרויקטים מיוחדים ליזמים שהכיר, כמו האחים בראון, שמימנו אותו לאחר מכן בקריירה. ב-1941, ניסה להתמודד על המועמדות הדמוקרטית לסנאט. הוא התמודד מול מושל טקסס, איש העסקים ושדרן הרדיו וילברט או'דניאל. ג'ונסון הפסיד בהפרש זעום במערכת הבחירות המקדימות, וכך גם את המושב בסנאט, שכן טקסס הייתה מדינה שבה המפלגה הדמוקרטית שלטה. יריבו השיג 175,590 קולות (30.49%) וג'ונסון השיג 174,279 (30.26%).