stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משק החשמל בישראל
צריכת החשמל

צריכת החשמל מהווה כ–30% (נתוני 2004) מסך כל צריכת האנרגיה בישראל. בשנת 2021 הסתכם ייצור החשמל בישראל כ-68.4 מיליארד קוט"ש. מהם 20 מיליארד קוט"ש (כ-30%) על ידי יצרני חשמל פרטיים והיתר על ידי חברת החשמל. נתח הייצור של חברת החשמל יורד בהדרגה ותוך מספר שנים מתוכנן לרדת אל מתחת ל-50%.
לפי משרד האנרגיה הסיבות לגידול בצריכת החשמל הן[דרוש מקור]:
גידול האוכלוסייה.
עליה ברמת החיים יחד עם הוזלת מוצרי ייבוא חשמליים.
שינוי באקלים – התחממות כדור הארץ העלתה את השימוש במזגנים.
מעבר לשימוש באנרגיה חשמלית מאנרגיה מסורתית (סולר, מזוט וגז).
שיאי הצריכה בישראל נקבעים באופן מסורתי בשיאם של גלי חום בקיץ, ולעיתים נדירות יותר בעת גלי קור בחורף, בשל הפעלה מרובה של אמצעי קירור או חימום. שיא הצריכה החורפי נקבע ב־24 בפברואר 2025 בשעה 19:10 על 15,083 מגה-ואט, ושיא הצריכה הקיצי נקבע ב-3 בספטמבר 2020 על כ-14,660 מגה-ואט. לשם השוואה, בשנת 2006 שיא הצריכה היה 9,400 מגה ואט, בשנת 2004 היה 8,550 מגה ואט ובשנת 2000 7,900 מגה ואט. שבירת שיא הביקוש לחשמל בכל הזמנים בישראל בעונת החורף, היינה תופעה נדירה מאוד, ושיאי הביקוש נשברים בדרך כלל בקיץ. לדוגמה, ב-19 וב-26 בינואר 2022 בהתאמה, נשבר שיא הביקוש לחשמל בכל הזמנים בישראל בעונת החורף לראשונה מאז ינואר 2008.
בשנות התשעים של המאה העשרים קצב הגידול בצריכה היה 7% לשנה. בעשור הראשון של שנות ה-2000, ירד קצב הגידול ל-4% בשנה. בשנת 2008 גדלה צריכת החשמל בישראל ב-1.7% בלבד, (לעומת תחזית של 2.7%), ולנתון מתאם עם הנתונים הכלליים במשק הישראלי, המעידים על מיתון ואף נסיגה.
בשנת 2009 נרשמה ירידה בשיעור של 2.4% בצריכת החשמל בישראל. הירידה האחרונה בצריכת החשמל השנתית נרשמה בשנת 1957. במגזר המסחרי, (חנויות, קניונים, משרדים) נרשמה עלייה קלה של 0.8%. במיגזר הביתי נרשמה ירידה קלה של 0.6%. במיגזר התעשייתי נרשמה ירידה חדה של 7.9%, בצריכת הרשות הפלסטינית נרשמה עלייה של 3.2%, בצריכה לשאיבת מים נרשמה ירידה משמעותית של 12.5% ובמיגזר החקלאות נרשמה ירידה משמעותית של 7.5% לעומת שנת 2008. בחציון הראשון של שנת 2009 נרשמה ירידה ארצית משמעותית בשיעור של 5.8%, אשר הלכה והתמתנה לקראת סוף השנה.
מבחינה גאוגרפית של נתוני צריכת החשמל עולה, כי באזור גוש דן נרשמה ירידה קלה של 0.8%, באזור חיפה והקריות ירידה של 3.8%, אזור ירושלים רבתי (כולל בית שמש, יהודה ושומרון) ירידה של 1.8%, צפון הארץ מקו חדרה ועד גבול הלבנון (להוציא חיפה והקריות) ירידה משמעותית של 4.8% ודרום הארץ מקו ראשון לציון ועד אילת (להוציא ירושלים רבתי, בית שמש, יהודה ושמרון) ירידה של 2.9%.
קצב הגידול של הביקוש לחשמל בישראל, כמו בשאר מדינות העולם הולך ומאט. תחזית הביקוש לחשמל של בנק ישראל בבעשור השלישי והרביעי של המאה ה-21 צופה גידול של כ-2.5 אחוזים בשנה. לעומתה, תחזית הביקוש לחשמל לשנת 2030 שנערכה על ידי הכלכלן הראשי של BDO חן הרצוג לצורך הנפקת שדה הגז תמר, צפתה עליה ממוצעת של 3.8% בצריכה הכוללת לשנה שתביא להגדלת הביקוש ל-96 מיליארד קוט"ש עד לשנת 2030, זאת בהשוואה לתחזית עולמית החוזה גידול של 2.7% לשנה (עד 2030)..
צריכת החשמל > התפלגות צריכת החשמל

נכון ל-2021 צריכת החשמל בישראל מתפלגת באופן הבא:
| סוג | אחוז מהצריכה (2010) | אחוז מהצריכה (2021) |
| --- | --- | --- |
| מסחרי/ציבורי | 32.96% | 25% |
| ביתי | 30.0% | 31.2% |
| תעשייה | 20.48% | 21.4% |
| רשות פלסטינית | 7.63% | 6.5% |
| שאיבת מים | 5.83% | 4.7% |
| חקלאות | 3.1% | 2.8% |
| כללי | - | 3.2% |
מעריכים שכ-40% מן הצריכה הכוללת מוקדשת למיזוג אוויר.
צריכת החשמל > צריכת החשמל בישראל כפרמטר כלכלי במשק

צריכת החשמל בישראל, מהווה פרמטר כלכלי משמעותי הן ברמת כלל המשק והן ברמת הצרכן הבודד ולמעשה יכולה להוות אינדיקטור כלכלי למצבו. גידול משמעותי בצריכת החשמל, יוביל לגידול בכושר הייצור בישראל וישפיע על גידול בתוצר המקומי הגולמי. עליה ברמת החיים של הפרט, תוביל לשימוש מוגבר במכשירי חשמל ובכך תעלה את הצריכה הפרטית לנפש. בהשוואה רב שנתית של שיעור השינוי באחוזים בצריכת החשמל, התמ"ג והצריכה הפרטית לנפש עולה, כי מגמות השינוי הן דומות ובאירועי הילה, כגון האינתיפאדה השנייה, ישנו מתאם בין הנתונים.
צריכת החשמל > צובר

| אספקת חשמל בצובר (2003)> סדר | אספקת חשמל בצובר (2003)> סוג המשתמשים | אספקת חשמל בצובר (2003)> מיליוני קוט"ש | אספקת חשמל בצובר (2003)> אחוז | אספקת חשמל בצובר (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קיבוצים | 1,061 | 66% |  |
| 2 | קניונים ובניני משרדים | 534 | 34% |  |
| 3 | מגורים זמניים | 3.4 | 0.2% |  |
|  | סך הכול | 1,559 | 100% |  |
הספקת חשמל בצובר משמעה רכישת חשמל בצורה מרוכזת מחברת החשמל לישראל, חלוקתו והולכתו למשתמשים.
כמפורט בטבלת הצריכה לעיל כ-6% מצריכת החשמל נצרכת במגזר זה. לפי נתוני חברת חשמל נכון ל-2003 היו 370 רוכשים - ספקים כאלה (כמפורט בטבלה משמאל).
צריכת החשמל > איזון בצריכת החשמל

צריכת החשמל מתפלגת על פני שעות היממה בהתאם לפעילות המשק. הצריכה הבסיסית המינימלית בשעות הלילה היא בערך 4,000 מגה ואט ומגיעה עד לשיא של 8,000 - 9,000 מגה ואט במשך היום, ולסביבות 12,800 בשיא הקיץ (2015). הצריכה מתחילה לעלות משעות הבוקר (6:00 - 7:00) וחוזרת למינימום בלילה בשעה 23:00. שעות השיא הן בשעות 11:00 עד 17:00 בקיץ או 17:00 עד 22:00 בחורף.
במדינת ישראל, שנכון ל-2023 אינה מייבאת חשמל ממדינות שכנות, התפלגות זו מחייבת ייצור חשמל משתנה על פני היום והכנת תשתית ייצור לזמני שיא שאינה מנוצלת בזמני שפל. לפיכך נעשות פעולות "ליישר את הקו":
פעולות הסברה
תעריף עומס וזמן
החשמל כמשאב חיוני

חשמל כמקור אנרגיה חיוני לתפקוד הכלכלה הישראלית, למערכת אספקת המים, למערכות צבאיות שונות, לבתי חולים ועוד. בעולם טרם הבשילה לכדי כדאיות מסחרית מערכת לאגירת חשמל, ועל כן אין כמעט יכולת מעשית לאגירת חשמל לשימוש עתידי. בשל מצבה הגאו-פוליטי של ישראל, היא אינה יכולה להיעזר בשכנותיה במקרים של שיבושים באספקת חשמל, ולמעשה אין כמעט יכולת מעשית לכך גם בשל העדר רזרבה מספקת לייצור חשמל אצל שכנותיה.
על מנת להבטיח אספקת חשמל סדירה ככל האפשר, יש צורך ביתירות של המערכת (לעמידה במקרי תקלות), החזקת מלאי דלקים שיספיקו לטווח זמן בינוני, ותחזוקה שוטפת של מערכת ההולכה. חלק מיחידות הייצור של חברת החשמל תוכננו כך שניתן יהיה להשתמש בהם גם בסוג דלק אחר (מזוט, סולר), במקרה של חוסר בסוג הדלק הראשי (פחם, גז טבעי).
חברת החשמל מחזיקה במתקניה ובמתקני צד-שלישי מלאי פחם להפעלת היחידות הפחמיות בתחנות הכוח לכ־7 שבועות, 200,000 טון מזוט ו־280,000 טון סולר. גז טבעי הוא קשה לאגירה בהשוואה לדלקים אחרים, כאשר הוא במצב גז, אך ישנה אפשרות להנזיל את הגז. על מנת ליצור יתירות באספקת הגז הטבעי, נבנה בראשית 2013 מצוף ימי המאפשר קליטת מטעני גז נוזליים מאוניות מיוחדות, על מנת להבטיח אספקת גז גם בעת תקלות אספקה מקידוחי הגז. בשל הרגישות הגבוהה לשיבושים באספקת גז טבעי, נקבע שיעור רף מקסימלי לאספקת חשמל באמצעות גז טבעי בהיקף שעתי, ובהיקף ייצור כולל. עם זאת, תגליות הגז המשמעותיות בראשית העשור השני של המאה ה־21, הובילו לחציית רף זה.
ישנו תכנון עתידי למגשר אירו-אסיה, כבל חשמל תת-ימי מוצע שיחבר את רשת החשמל עם זו של קפריסין ויוון.
בנוסף ישנו צורך באבטחה של מתקני הייצור וקווי ההולכה מפני פגיעות אויב. במהלך מלחמת העצמאות הופצצה תחנת הכוח רדינג בידי חיל האוויר המצרי, אך לתחנה לא נגרם כמעט נזק.
חברת החשמל מחויבת באחזקת יכולת ייצור לצורך גיבוי יצרנים פרטיים, ולצורך כך משולמת לה פרמיה מיוחדת על ידי היצרנים.
ייבוא אנרגיה חשמלית

נכון לשנת 2023 מדינת ישראל אינה מייבאת חשמל, אך עם זאת, נבחנו בעבר תוכניות לייבוא חשמל ממדינות שכנות:
ייבוא חשמל מעקבה לאילת - התשתית החשמלית לחיבור הרשתות באזור עקבה ואילת הוקמה עוד בסוף שנות ה-90, אך החיבור בפועל לא בוצע. יצוין, כי לירדן אין יכולת ממשית לספק חשמל לישראל וחיבור הרשתות היה יותר במישור ההצהרתי ופחות במישור המעשי.
ייבוא חשמל דרך טורקיה - נבחנה התכנות לייבוא חשמל ממזרח אירופה דרך טורקיה (טורקיה תשמש רק תחנת מעבר, שכן טורקיה עצמה נזקקת כיום לייבוא חשמל) על ידי מסדרון התשתיות שיונח בין ישראל לטורקיה. לרעיון לא היה צעדים מעשיים ולאחר התקררות היחסים בין המדינות הוא נזנח.
ישנן תוכניות למיזם בשם מגשר אירו-אסיה לפריסת כבל חשמל תת-ימי בין ישראל לקפריסין, קפריסין מתוכננת להתחבר לרשת החשמל האירופית כך שניתן יהיה לייבא חשמל מאירופה (או לייצא בעתיד).
מיזמים עתידיים

במסגרת המאמץ העולמי להעברת ייצור האנרגיה לאנרגיות מתחדשות, וכחלק מהחלטת הממשלה להעביר חלק מייצור האנרגיה בישראל למקורות אנרגיה שונים, פרסמה ממשלת ישראל מכרז להקמת תחנת כוח סולארית ליד היישוב הקהילתי אשלים בנגב. תחנה זו תייצר כ-250 מגה ואט. כמו כן, מתוכננת תחנת כוח סולארית משאבי שדה ותחנות אחרות באזורים נוספים, בעיקר בדרום הארץ.
קיימות תוכניות לכ-20 חוות טורבינות הרוח ברחבי הארץ, בעיקר בצפון, עם פוטנציאל ההפקה של מעל 700 מגואט.
חברת אנלייט מתכננת להקים עם שותפים חוות טורבינות הרוח בעמק הבכא ובתל פארס.
| שם | מיקום | הספק במגה ואט | פירוט | בעלות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תחנת הכוח שורק | ליד מתקן התפלה שורק | 900 | גז טבעי | קבוצת אדלטק ומנורה מבטחים. |
| תחנת הכוח קסם | צומת קסם | 840 | גז טבעי | הקמת תחנה אושרה בוועדה לתשתיות לאומיות, רשות הרישוי הארצית במינהל התכנון נתנה את ההיתר להקמת התחנה. בעלות - מבטח שמיר אנרגיה וקיבוץ גבעת השלושה |
| תחנת הכוח אתגל | אשדוד | 186 | גז טבעי | שיכון ובינויביוני 2024 החלו פעולת הרצה |
| תחנת כוח במתחם מפעל CHS (סולבר תעשיות) | אשדוד | 160 | גז טבעי | חברת סולאד אנרגיה מקבוצת אדלטק |
| תחנת הכוח | מתקן התפלה אשדוד | 150 | גז טבעי | שפיר הנדסה ותעשייה ו-GES. |
| תחנת הכוח שורק 2 | בשטח מתקן התפלת מי ים שורק ב' | 87 | גז טבעי | טכנולוגיה - קוגנרציה. יוקם על ידי חברת OPC אנרגיה. מועד ההפעלה המתוכנן - 2024. |
פרויקטים נוספים: תחנת כוח של נתב"ג, תחנת כוח של נמל אשדוד, תחנת כוח של התעשייה האווירית.
הרפורמה בחברת החשמל

בסוף 2018 התקבלה ההחלטה על הרפורמה בחברת החשמל. במסגרת הרפורמה תפסיק החברה להיות מונופול בתחום הייצור ותישאר מונופול בתחום הולכת החשמל וחלוקתו. חברת החשמל תרד מנתח שוק של כ-70% כיום בייצור לרמה של כ-35% עד שנת 2025. על מנת להגיע למצב הזה מחויבת החברה למכור עד יוני 2023 חמש תחנות כוח: אלון תבור, רמת חובב, רדינג, חגית ואשכול. בתמורה תוכל החברה לבנות שתי תחנות כוח בחדרה במקום התחנות הפחמיות שייסגרו.
מדידת צריכת החשמל

לכל צרכן מותקן מונה חשמל, אשר מודד את כמות החשמל אשר נצרכה על ידיו מאז התקנת המונה.
מרבית המכשירים הללו בישראל מיושנים, אינם מעבירים את קריאת הצריכה העדכנית באופן אוטומטי לחברת החשמל, ודורשים הגעת מודד מטעם חברת החשמל, אשר בודק מדים אלה. בשל העלות הגבוהה של שליחת מודדים לכל בתי האב בישראל, מדי פעם מתבצעת גביית הכספים של חברת החשמל באמצעות "הערכה", אשר לעיתים סוטה במאות אחוזים מהצריכה האמיתית. במקרים אלה, על הצרכנים לפנות לבירור בחברת החשמל ולבקש את ביטול החיוב המופרז. מאחר שמערכת היחסים בין הצרכן לחברת החשמל אינה סימטרית, הרי שהחברה מנצלת את מעמדה המונופוליסטי כספקית של מוצר צריכה חיוני שאינו בר תחליף. כך במקרה שהצרכן אינו משלם את חובו, הוא נדרש לתשלומי הוצאות נילווים, ואילו חברת החשמל אינה מספקת פיצוי לצרכנים על גביית היתר ונוהגת לקזז את ההוצאה העודפת בדרישת התשלום הבאה.
ראו גם

משק המים בישראל
משרד האנרגיה
חברת החשמל לישראל
רשות החשמל
נגה - ניהול מערכת החשמל
לקריאה נוספת

מבקר המדינה, תכנון משק החשמל ומימושו, דוח ביקורת שנתי 63א, 2012, עמ' 99
מבקר המדינה, חברת החשמל לישראל בע“מ, דוח ביקורת שנתי 63א, 2012, עמ' 287
קריאות להשמדת ישראל

הצתת דגלי ישראל וארצות הברית באיראן בזמן מלחמת חרבות ברזל
קריאות להשמדת ישראל, הצהרות בדבר הרצון להשמדת ישראל וביטויים מפורשים או מרומזים על הרעיון להשמדתה, נעשים על ידי אישים וארגונים בעולם המוסלמי ובקרב נאו-נאצים ואנטישמים, הדוגלים ב"חיסול" או השמדה של מדינת ישראל. קריאות אנטי-ציוניות אלו כוללות לעיתים קרובות שימוש בשפה בוטה ואיומים לרצח עם, או הצהרות שפירושן הרצון להכחיד לחלוטין את ישראל מהאזור. קריאות אלו נעשות בהצהרות רשמיות, נאומים, אמנות, בשיח הציבורי בתקשורת או ברשתות החברתיות, ומשקפים עמדה השוללת את הלגיטימיות של קיומה של ישראל ומבקשת את סילוקה באמצעים שונים, לרבות פעולה צבאית או צורות אחרות של התנגדות פוליטית ואידאולוגית.
ההיסטוריה של הקריאות להשמדת ישראל נעוצה עוד לפני הקמתה. מנהיגים כמו עזאם פאשה מהליגה הערבית איימו ב"מלחמת השמדה" במקרה שתקום מדינה יהודית. לפני מלחמת ששת הימים של 1967, הייתה הסכמה כמעט פה אחד בקרב מדינות ערב שמטרת המלחמה היא חיסול מדינת ישראל. נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר חזר על הקריאות לביטול קיומה של ישראל לקראת המלחמה.
שיח עכשווי של דמויות פוליטיות באיראן, כולל מנהיגים כמו עלי ח'אמינאי ומחמוד אחמדינז'אד קורא להשמדת ישראל, תוך שימוש ברטוריקה אנטישמית והכחשת השואה. ארגונים פלסטינים אסלאמיסטיים כמו חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני מקדמים בעקביות את המטרה של חיסול ישראל, כפי שמעידות על כך האמנות של הארגונים, הצהרותיהם ופעולותיהם, דוגמת מתקפת הטרור של חמאס על ישראל ב-2023. גם מקרים של שימוש בתקשורת ובתעמולה בתוך השיח הפלסטיני תורמים לביטויים הדוגלים בהשמדת ישראל. הסיסמה הפוליטית "מהנהר עד לים" נקשרה לדרישות למדינה פלסטינית ולסילוק אוכלוסייתה היהודית, תוך ויכוחים מתמשכים לגבי השלכותיה והסיווג הפוטנציאלי שלה כאנטישמיות או דברי שטנה.
מקרים היסטוריים

לפני ואחרי הקמת מדינת ישראל ב-1948, הביעו מנהיגי מדינות ערב ומנהיגים ערבים פלסטינים את רגשותיהם ודעותיהם בנוגע לחיסול האומה החדשה שהוקמה. ההיסטוריון בני מוריס תיאר את הקריאות הללו כמשקפות "הלך רוח של גירוש או חיסול". בסוף 1947, מלך ערב הסעודית אבן סעוד כתב לנשיא ארצות הברית הארי טרומן:
הערבים החליטו בוודאות להתנגד להקמת מדינה יהודית... אפילו אם נניח שהיהודים יצליחו לזכות בתמיכה... בעזרת דיכוי ובכספם, מדינה כזו חייבת לחדול להתקיים בתוך זמן קצר. העולם הערבי יבודד מדינה כזו מהעולם ויצור מצור עד שתמות מרעב... קיצה יהיה דומה לזה של מדינות הצלבנים..
בערך באותו זמן, בתגובה לדו"ח UNSCOP, עזאם פאשה, מזכ"ל הליגה הערבית, הצהיר כי מלחמה עם המדינה היהודית המוצעת תוביל ל"מלחמת השמדה וטבח שידברו עליו כמו הטבח במונגולים ומסעות הצלב". אפרים קארש ודייוויד ברנט אפיינו אמירה זו כאיום של רצח עם.
בחודשים הראשונים של 1948 הצהירה מתיאל מוגנם, נוצרייה ערבית ילידת לבנון ומנהיגת ארגון הנשים הערביות:
[מדינה יהודית] אין לה סיכוי לשרוד עכשיו כשה'מלחמה הקדושה' הוכרזה. כל היהודים בסופו של דבר ייטבחו.
הקריאות להשמדת ישראל על ידי מנהיגים ערבים, בעיקר על ידי נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר, חזרו על עצמם בהקדמה למלחמת ששת הימים ב-1967. בנאום בפני העצרת הכללית של האו"ם בספטמבר 1960, אמר נאצר:"הפתרון היחיד לפלסטין הוא שהעניינים יחזרו למצב ששרר לפני ביצוע הטעות, קרי, ביטול קיומה של ישראל". ב-1964 הוא נשבע, "אנו נשבעים באלוהים שלא ננוח עד שנחזיר את האומה הערבית לפלסטין ואת פלסטין לאומה הערבית. אין מקום לאימפריאליזם ואין מקום לבריטניה בארצנו, בדיוק כפי שאין מקום לישראל בתוך האומה הערבית". ב-1965 הוא הכריז: "לא ניכנס לארץ ישראל כשאדמתה מכוסה בחול, ניכנס אליה כשאדמתה רוויה בדם".
תוצאות מלחמת ששת הימים הגבירו את הקריאות להשמדת ישראל בקרב קבוצות פלסטיניות. בתקופה זו הייתה הקריאה לחיסול ישראל חלק מעיסוק ב"עניין הפלסטיני". ביולי 1968 בוצעו תיקונים באמנה הלאומית הפלסטינית. סעיף 15 של האמנה באותה תקופה קבע: "שחרור פלסטין... מכוון לחיסול הציונות בפלסטין". סעיף 22 קבע כי "שחרור פלסטין יהרוס את הנוכחות הציונית והאימפריאליסטית ויתרום לכינון השלום במזרח התיכון". עד תחילת שנות ה-90, ארגון השחרור של פלסטין (אש"ף) חתר רשמית אחר המטרה של השמדת ישראל.
בשיח הפוליטי העכשווי

גם כיום, דמויות ופלגים פוליטיים בתוך השיח האסלאמי, הערבי והפלסטיני השתמשו ברטוריקה הכוללת קריאות מפורשות או מרומזות לסיום קיומה של ישראל. אידאולוגיות קיצוניות מסוימות, הן בתוך השטחים הפלסטיניים והן מחוצה להם, הפיצו את רעיון חיסול ישראל כחלק מהאג'נדה שלהם.
בשיח הפוליטי העכשווי > איראן

בעשורים האחרונים, אישים פוליטיים באיראן דגלו בעקביות בהשמדת ישראל כמרכיב בולט בשיח שלהם נגד האומה. שיח זה כולל גם את הדמוניזציה של יהודים, שימוש במונחים אנטישמיים והכחשת השואה.
עלי ח'אמנאי, מנהיגה העליון של איראן, הצהיר בשנת 2000 כי "יש לעקור את הגידול הסרטני שנקרא ישראל מהאזור", ובשנת 2001 אמר כי "הנושא הנצחי של איראן הוא חיסולה של ישראל מהאזור". ב-2013 הוא תייג את ישראל כמדינה "שנדונה לכישלון ולהשמדה", וראה בה "משטר לא לגיטימי" בראשות "כלבים מטורפים בלתי ניתנים למגע" ש"אי אפשר לקרוא להם בני אדם". מאוחר יותר הוא התווה תוכנית בת תשע נקודות לחיסול ישראל ב-2014.
מחמוד אחמדינז'אד, שכיהן כנשיא איראן בין השנים 2005–2013, קרא בעקביות לחיסול ישראל. בכנס בשנת 2005 שכותרתו "עולם ללא ציונות", הוא הצהיר: "האמאם היקר שלנו (חומייני) הורה שיש למחוק את המשטר הכובש הזה בירושלים מדפי ההיסטוריה", וכי איראן "תמחק את ישראל מהמפה". בשנת 2006, הוא אמר: "ישראל לקראת השמדה", ובהצהרה נוספת, "המשטר הציוני יימחק, והאנושות תשוחרר". קריאות דומות נשמעו גם על ידי חברי הפרלמנט האיראני, פילוסופים ועיתונאים.
במהלך נאום במאי 2012, ביטא הרמטכ"ל של משרד איראן את מחויבותה האיתנה של האומה האיראנית למטרתה, שהיא השמדה מוחלטת של ישראל. עלי שירזי, המשמש כנציגו של המנהיג העליון, ח'אמינאי, טען ב-2 באוקטובר 2012 כי איראן זקוקה ל-23 שעות בלבד כדי לחסל את ישראל. עוד טען כי ישראל נמצאת לקראת השמדה.
בשיח הפוליטי העכשווי > חמאס

חמאס, ארגון טרור אסלאמיסטי פלסטיני השולט כיום ברצועת עזה, תומך בעקביות בהשמדת ישראל ובהקמת מדינה אסלאמית בכל שטחה של ישראל. אמנת חמאס משנת 1988 אופיינה כאנטישמית ורצחנית. האמנה מחזיקה ביהודים באופן קולקטיבי, מעבר לישראלים, אחראים לנושאים גלובליים שונים, כולל שתי מלחמות העולם. במאמץ למתן את התפיסה הציבורית על חמאס, פורסמה בשנת 2017 אמנה מתוקנת, השומרת על המטרה של מדינה אסלאמית פלסטינית המיועדת להחליף את מה שהיא רואה כמדינה (ישראל) בלתי חוקית ולא לגיטימית.
ביטויים הדוגלים בהשמדת ישראל הובאו על ידי מספר דמויות הקשורות לחמאס. אחמד יאסין, פוליטיקאי ואימאם פלסטיני שמילא תפקיד מרכזי בהקמת חמאס, חזה את השמדתה של ישראל עד שנת 2027, תוך שימוש בתפיסה האסלאמית המסורתית של מחזור היסטורי בן 40 שנה. יאסין תיאם את המחזורים הללו עם אירועים משמעותיים, תוך שהוא טוען שהמחזור הראשוני החל ב-1947 עם חלוקת פלסטין של האו"ם והסתיים באינתיפאדה הראשונה. במסגרת זו צפוי המחזור השני להגיע לשיאו בהשמדת ישראל.
האימאם חאלד טאפיש, דמות בולטת של חמאס בעזה, טען כי על בסיס מה שניתן להבין מהקוראן, וטען כי "יש להשמיד יהודים פעמיים במלחמות איומות". במהלך מלחמת חמאס-ישראל ב-2023, הכריז ראזי חמד, חבר הלשכה המדינית של חמאס, כי מתקפת הפתע ב-7 באוקטובר, שהביאה לאובדן של 1,300 חייהם של ישראלים, רובם אזרחים, ולחטיפת 253 אזרחים ישראלים, היא רק השלב הראשוני בסדרה של תקיפות. חמד הביע את נכונותו של הארגון לסבול את ההשלכות, והדגיש את נחישותו להתמיד בהתקפות הללו עד לחיסול מוחלט של ישראל.
לפי האקונומיסט, בהתייחסו לאמנת חמאס משנת 1988 הדוגלת במיגור ישראל, ובהתייחסו להגדרת רצח העם של האו"ם, ניתן לאפיין את חמאס כ"ארגון ג'נוסייד". בהתאם לניתוח זה, "לוחמי חמאס שפרצו לישראל ב-7 באוקטובר והרגו יותר מ-1,000 ישראלים (ולאומים אחרים) ביצעו את חוק רצח העם שלהם".
בשיח הפוליטי העכשווי > חזבאללה

מאז הקמת חזבאללה ועד היום, חיסול מדינת ישראל היה אחד ממטרותיו העיקריות של חזבאללה. כמה תרגומים של המניפסט של חזבאללה בשפה הערבית משנת 1985 קובעים כי "המאבק שלנו יסתיים רק כאשר הישות הזו [ישראל] תימחק". לדברי סגנו של חזבאללה, נעים קאסם, המאבק נגד ישראל הוא אמונת ליבה של חזבאללה והרציונל המרכזי של קיומף.
בשיח הפוליטי העכשווי > הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני

הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שואף במפורש להשמדה אלימה של מדינת ישראל, ודוחה את האפשרות להסדר שלום עם ישראל אי פעם. חיסולה של ישראל נתפס מבחינתו כתנאי מוקדם הכרחי להתמודדות עם האתגרים העומדים בפני העולם המוסלמי. הג'האד האסלאמי כיום ממשיך באידיאולגיה אותה הנחיל מקים הארגון פתחי שקאקי הנוגעת לשימוש בקבוצות גרילה לביצוע פיגועים, מתוך כוונה להחליש את ישראל. הוא צופה הנחת היסוד לתרחיש עתידי שבו צבא ערבי אסלאמי משמעותי יעסוק בעימות צבאי כדי להשיג את השמדת ישראל. הוא אחראי לכמה מפיגועי ההתאבדות הקטלניים ביותר בישראל.
בשיח הפוליטי העכשווי > אל-קאעידה

גם ארגון אל-קאעידה קורא שוב ושוב להשמדת ישראל, כאשר מנהיגו לשעבר אוסאמה בן לאדן טען כי "יצירת ישראל היא פשע שיש למחוק", ולמוסלמים יש חובה דתית להילחם ביהודים בישראל ובעולם.
בשיח הפוליטי העכשווי > תנועת החות'ים

הסיסמה של התנועה החות'ית, קבוצה פוליטית ומיליטנטית איסלאמיסטית בתימן, אומרת: "אלוהים הוא הגדול ביותר, מוות לאמריקה, מוות לישראל, קללה על היהודים, ניצחון לאסלאם".
במהלך מלחמת חרבות ברזל, התנועה החות'ית הצהירה על כוונתה להמשיך ולתקוף את ישראל עד שישיגו את "גוויית ישראל".
ביטויים בשיח הציבורי > מוות לישראל

הפגנות אנטי-ישראליות במדינות רבות במזרח התיכון כוללות לעיתים קרובות שריפת דגלי ישראל וקריאות כמו "מוות לישראל" או "מוות לכופרים היהודים". שירת הסיסמה התרחבה מעבר למדינות מוסלמיות. בפריז, מפגינים, לעיתים קרובות ממוצא צפון אפריקאי, השמיעו קריאות של "מוות ליהודים, מוות לישראל".
במהלך יום קודס שנערך באיראן ובמדינות נוספות; עצרות וצעדות נרחבות מתקיימות, שבהן מנהיגים בכירים נושאים נאומים שגורמים לעיתים קרובות לקריאות "מוות לישראל, מוות לאמריקה". דגלי ישראל, בין אם צבועים על הקרקע ובין אם מחולקים כדי שאנשים יוכלו לדרוך עליהם, נתונים לדריסה וגם לשריפה. בנוסף, תערוכות המציגות דגמים של טילים בליסטיים מציגות סיסמאות כמו 'מוות לישראל'.
ביטויים בשיח הציבורי > מהנהר לים

המונח "מהנהר עד לים" הוא סיסמה הנשמעת לעיתים קרובות בהפגנות פרו-פלסטיניות. הוא מסמל שאיפות לאומניות פלסטיניות, המכסה את הטווח הגאוגרפי מנהר הירדן ועד הים התיכון, אזור המקיף את ישראל והשטחים הפלסטיניים. עמדה זו התפתחה בעקבות הסכמי אוסלו בשנות ה-90 וקבוצות כמו חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני השתמשו בסיסמה כדי לתמוך בהשמדת ישראל. כתוצאה מכך, הסיסמה ספגה ביקורת כדבר שטנה אנטישמי, מה שעורר ויכוחים ושיקולים משפטיים בנוגע לקטגוריה שלה כעבירה פלילית בחלק ממדינות אירופה.
ראו גם

אנטישמיות בעולם הערבי
טרור פלסטיני
הישות הציונית
שואה שנייה
ח'יבר ח'יבר יא יהוד
רומאריו

רומאריו דה סוזה פריה (בפורטוגזית: Romário de Souza Faria; נולד ב-29 בינואר 1966 בריו דה ז'ניירו), הידוע בשמו הפרטי, רומאריו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי. הוא כבש 772 שערים לאורך הקריירה שלו, והוא נחשב לאחד מחלוצי הכדורגל הטובים ביותר בכל הזמנים. רומאריו נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004. רומאריו נבחר לכדורגלן השנה בעולם ב-1994 אחרי שהגיע למקום השני ב-1993.
קריירה

הוא התחיל את הקריירה שלו בואסקו דה גאמה איתה זכה ב-2 אליפויות מחוזיות (1987/88). בין 1988 ל-1993 הוא שיחק בפ.ס.וו. איינדהובן, איתה זכה באליפות הולנד ב-1989, 1991 ו-1992, ובתואר כדורגלן השנה בהולנד ב-1989. ב-1993 עבר לברצלונה, ובעונתו המלאה היחידה בה זכה עמה באליפות הליגה ובתואר מלך השערים, בזכות 30 שערים, ובהם שלושער בקלאסיקו מול ריאל מדריד. בתחילת 1995 חזר לברזיל ושיחק בפלמנגו, בשנתיים הבאות שיחק בוולנסיה ואז חזר לפלמנגו.
ב-2000 חזר לוואסקו דה גאמה וזכה איתה באליפות ברזיל. מ-2002 שיחק בפלומינזה. ב-21 באוקטובר 2004 פוטר מהמועדון אחרי תקרית עם המאמן.
בתאריך ה-29 במרץ 2006 עבר רומאריו לשחק בליגת ה-USL הראשונה לאחר שחתם על חוזה בקבוצת מיאמי, ששחררה אותו מקבוצתו באותו הזמן, ואסקו דה גאמה.
ב-29 בספטמבר 2006 חתם רומאריו בקבוצה האוסטרלית אדלייד יונייטד.
בשנת 2007 עבר רומאריו לשחק בקבוצה הברזילאית במטרה להבקיע 1000 שערים במשחקים רשמיים ולא רשמיים במהלך הקריירה, הישג הדומה לזה של פלה. ביום שני ב-21 במאי 2007 הבקיע רומאריו את שערו ה-1,000 במדי ואסקו דה גאמה בפנדל בדקה ה-48 מול קבוצת ספורט ראסיפה.
בדצמבר 2007 נודע כי רומאריו נכשל בבדיקת סמים לאחר שנטל תרופה למניעת התקרחות. כתוצאה מכך הושעה החלוץ ל-120 יום. ב-28 במרץ 2008 הודיע רומאריו על פרישה מכדורגל בגיל 42.
נבחרת ברזיל

רומאריו שיחק לראשונה בנבחרת ברזיל במסע משחקי ידידות שערכה באירופה, ב-23 במאי 1987 במשחק נגד נבחרת אירלנד. את שערו הראשון במדי ברזיל הבקיע במשחקו השני שהיה נגד נבחרת פינלנד. אוהדי הכדורגל בישראל שהגיעו לאצטדיון רמת גן ב-1 ביוני 1987 זכו לראות את אחד מהכישרונות הגדולים של הכדורגל העולמי בתחילת דרכו, כאשר נבחרת ברזיל הביסה את ישראל 4–0 ורומאריו כבש שני שערים. רומאריו זכה במדליית הכסף באולימפיאדת סיאול ב-1988. יחד עם בבטו בהתקפה, הוביל את הנבחרת לזכייה במונדיאל 1994, וכבש 5 שערים בטורניר. החמיץ את מונדיאל 1998 בגלל פציעה, ולמונדיאל 2002 לא זומן על ידי המאמן לואיס פליפה סקולארי.
ב-28 באפריל 2005, רומאריו שיחק את משחקו האחרון עם נבחרת ברזיל. הוא הבקיע את השער השני בניצחון 3–0 על נבחרת גואטמלה.
לאחר הפרישה מכדורגל

באוקטובר 2010 נבחר רומאריו לבית התחתון של הקונגרס הלאומי של ברזיל מטעם המפלגה הסוציאלית הברזילאית.
תארים

אליפות הולנד (3) 1988/1989, 1990/1991, 1991/1992
הגביע ההולנדי (2) 1989, 1990
אליפות ספרד: 1993/1994
גביע העולם: 1994
קופה אמריקה (2): 1989, 1997
גביע הקונפדרציות: 1997
כדורגלן השנה בעולם: 1994
השחקן המצטיין של המונדיאל: 1994
הנבחרת המצטיינת של המונדיאל: 1994
אליפות הולנד :1989,1991,1992