stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זרחון חמצוני
שרשרת מעבר אלקטרונים ביוקריוטים > הקומפלקסים הממברנלים

שרשרת מעבר האלקטרונים מורכבת מארבעה קומפלקסים חלבוניים אשר מעבירים את האלקטרון מאחד לשני ומניעים את התהליך. בנוסף לקומפלקסים נמצאת התעלה ATP סינתאז המייצרת את ה ATP. לשרשרת שתי נקודות התחלה, קומפלק אחד וקומפלקס 2.
הקומפלקסים המשתתפים בשרשרת מעבר האלקטרונים
שרשרת מעבר אלקטרונים ביוקריוטים > הקומפלקסים הממברנלים > קומפלקס I

קומפלקס I או NADH-coenzyme Q oxidoreductase, הוא החלבון הראשון בשרשרת מעבר האלקטרונים. קומפלקס זה הוא בעצם אנזים ענקי, אשר אצל יונקים מגיע למשקל באזור אלף קילו-דלטון, שמכיל בתוכו 46 יחידות משנה. צורתו ברוב האורגניזמים דומה למגף, כך שישנה רגלית היוצאת מתוך ממברנת המיטוכונדריה אל עבר המטריקס המיטוכונדריאלי ורגלית השוכנת בתוך הממברנה, נכון ל-2010 המבנה המדויק ידוע רק בבקטריות. הגנים מקודדים את החלבונים של הקומפלקס נמצאים גם בד.נ.א המיטוכונדריאלי וגם בד.נ.א. הגרעיני.
הקומפלקס אחראי על חמצון מולקולת ה-NADH באמצעות קו-אנזים Q10 (יוביקיונון) שהוא בעצם מולקולה כימית המסיסה בשומן ולכן היא יכולה לנוע בחופשיות בתוך הממברנה הפנים מיטוכנדריאלית השומנית. בקומפלקס מתרחשת התגובה הבאה:
{\ce {NADH + Q + 5H+_{matrix}-> NAD+ + QH2 + 4H+_{intermembrane}}}
הריאקציה מתחילה (ובעקבותיה כל שרשרת מעבר האלקטרונים) כאשר מולקולת NADH נקשרת לקומפלקס ומעבירה שני אלקטרונים תוך פירוק ל +NAD ו-+H.האלקטרונים נכנסים למערכת בעזרת קו-פקטור בשם FMN (ריבופלאבין-5-פוספט). כאשר לאחר החיזור הוא נהפך ל־FMNH2 בשלב הבא האלקטרונים מועברים לסדרה של מקבצי ברזל-סולפיד הן מסוג [2Fe–2S] והן מסוג [4Fe–4S]. במהלך הריאקציה מועברים פרוטונים מהמטריקס המיטוכנדריאלי לתוך החלל הבין קרומי, המחקר המודרני עדיין לא מצא איך התהליך מתרחש בדיוק, משערים כי בתהליך מתרחשים שינויים מבניים בקומפלקס I הגורמים לחלבון להיקשר לפרוטונים ולהעביר אותם את הממברנה. לבסוף האלקטרונים מועברים משרשרת מקבצי הברזל-סולפיד למולקולת יוביקיונון אשר נמצא בממברנה הפנימית של המיטוכונדריה. גם חיזור מולקולת היוביקיונון תורם להגדלת גרדיאנט הפרוטונים מאחר שהפרוטונים המעורבים בריאקצית החיזור נלקחים מתוך המטריקס המיטוכנדריאלי כדי ליצור את מולקולת היוביקיונול (QH2).
שרשרת מעבר אלקטרונים ביוקריוטים > הקומפלקסים הממברנלים > קומפלקס II

קומפלקס II הקרוי Succinate-Q oxidoreductase מהווה נקודת כניסה שנייה לשרשרת מעבר האלקטרונים. סוקצינט דהידרוגנאז הוא הקומפלקס היחיד בשרשרת אשר משמש גם כאחד האנזימים במעגל קרבס. מבחינה מבנית הוא מכיל ארבע תתי יחידות חלבוניות, קו-פקטור בשם FAD הקשור אליו, מקבצי ברזל-סולפיד ויחידת הם אשר לא משתתפת בהעברת האלקטרונים לקו-אנזים Q, ככל הנראה תפקיד קבוצה זו להפחית את הייצור של תוצרי חמצן ראקטיביים כדוגמת חמצן רדיקלי. הקומפלקס לוקח מולקולת סוקצינט ומקטלז את חמצון המולקולה לפומרט תוך חיזור מולקולת  {\ce {FAD}} ל- {\ce {FADH2}}. מולקולת ה- {\ce {FADH2}} מעבירה 2 אלקטרונים ל-Q. אשר נע בתוך הממברנה הפנימית לעבר קומפלקס 3. במהלך הריאקציה אותה מקטלז קומפלקס II לא מועברים פרוטונים לתווך הבין ממברנלי, והתגובה משחררת פחות אנרגיה ביחס לחמצון NADH.
ניתן לסכם את התגובה במשוואה הבאה:
{\ce {{Succinate}+ Q -> {Fumarate}+ QH2}}
שרשרת מעבר אלקטרונים ביוקריוטים > הקומפלקסים הממברנלים > ETF-Q

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שרשרת מעבר אלקטרונים ביוקריוטים > הקומפלקסים הממברנלים > קומפלקס III

קומפלקס III או Q-cytochrome c oxidoreductase מהווה את השלב השלישי או השני בשרשרשת מעבר האלקטרונים. ביונקים האנזים בנוי מדימר. כל אחת משתי יחידות הדימר מכילה אחת עשרה תתי יחידות חלבוניות, מקבץ ברזל גופרית מסוג [2Fe-2S] ושלושה ציטוכרומים, נשאי אלקטרונים בעלי קבוצת הם פרוסטטית: אחד מסוג c1 ושניים מסוג b. אטום הברזל בקבוצת יכול לעבור בין דרגות החמצון (+2) ו-(+3), ובמיטוכונדריה מנוצלת תכונה זו על מנת להעביר את האלקטרונים. התגובה אותה מזרז קומפלקס שלוש היא חמצון ה-QH2 שבא מהקומפלקסים הקודמים, וחיזור שתי מולקולות של ציטוכרום c תוך מסירת שני פרוטונים לתווך הבין ממברנלי. לכן המשוואה היא:
{\ce {QH2{}+ 2 Cyt\, c_{ox}{}+ 2H+_{matrix}-> Q{}+ 2 Cyt\, c_{red}{}+ 4H+_{intermembrane}}}
עם זאת, אלמנט שמסבך את המנגנון הוא העובדה שציטכרום c מסוגל לקבל רק אלקטרון אחד בכל פעם, בעוד QH2 מוסר שני אלקטרונים. על מנת לפתור בעיה זו האנזים מחלק את שני האלקטרונים הנמסרים בין ציטוכרום c, למולקולת Q הכלואה באנזים. מולקולה זו לאחר קבלת האלקטרון הנוסף הופכת להיות רדיקלית Q.− אך נשארת קשורה לאנזים. לאחר מכן מגיע עוד QH2 המוסר אלקטרון נוסף אל ציטוכרום c ואל Q.− שקוטף שני פרוטונים מהמטריקס המיטוכונדריאלי, הופך ל QH2 בחזרה ומשתחרר מן האנזים.
סרטון המדמה את פעילות קומפלקס 3
ניתן לראות את הקומפלקס. כאשר בצד שמאל הוא מוצג בחלק הראשון של המנגנון בו Q אינו רדיקלי, ובצד ימין מתואר חלקו השני של המנגנון בו Q רדיקלי מחוזר קוטף פרוטונים ומשתחרר לממברנה.
שרשרת מעבר אלקטרונים ביוקריוטים > הקומפלקסים הממברנלים > קומפלקס III > קומפלקס IV

קומפלקס IV קרוי Cytochrome c oxidase והוא מהווה את השלב האחרון בשרשרת המעבר. אצל יונקים האנזים מכל 13 תתי יחידות חלבוניות, שתי קבוצות הם ומספר יונים מתכתיים: שלושה אטומי נחושת, יון מגנזיום ויון אבץ. האנזים מתווך העברת אלקטרונים אל חמצן תוך העברת זוג פרוטונים אל התווך הבין ממברנלי. תגובה כימית זו היא האחרונה בשרשרת העברת האלקטרונים. בריאקציה מתבצע חיזור של חמצן אטמוספירי, אשר מהווה את הגורם האחרון אליו מועברים האלקטרונים בשרשרת, למולקולת מים. החיזור של החמצן למים צורך שני פרוטונים נוספים מן המטריקס המיטוכונדריאלי, דבר התורם גם הוא להגברת הגרדיאנט הכימואוסמוטי. ניתן לסכם את הריאקציה אותה מזרז ציטוכרום C אוקסידאז באמצעות המשוואה הבאה:
{\ce {4Cyt\,c_{red}{}+O2{}+8H+_{matrix}->4Cyt\,c_{ox}{}+2H2O{}+4H+_{intermembrane}}}
ATP סינתאז

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

מיטוכונדריון
שומן חום
פעפוע
לקריאה נוספת

Lehninger, J. (2005). Principles of biochemistry: Nelson, D., and Cox, M. Biochem. Mol. Biol. Educ.
אלכסיי גוטור

| --- | --- |

אלכסיי גוטור
 לידה:  30 באוגוסט 1868 וורונז', האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית (1858–1883)
 פטירה:  13 באוגוסט 1938 (בגיל 69) מוסקבה, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית
 תקופת הפעילות:  1886–1917 (כ־31 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-34 מפקד הקורפוס ה-6 מפקד הארמייה ה-11 מפקד החזית הדרום-מערבית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה-יפן מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 מסדר סנטה אנה, דרגה 2  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש  חרב הזהב של גבורה  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  מסדר סטניסלב הקדוש 
 
אלכסיי יבגנייביץ' גוטור (ברוסית: Алексе́й Евге́ньевич Гу́тор; 30 באוגוסט 1868 – 13 באוגוסט 1938) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על החזית הדרום-מערבית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

גוטור נולד ב-30 באוגוסט 1868, בעיר וורונז' באימפריה הרוסית. אביו היה יבגני גוטור. היו לו שני אחים מבוגרים, אשר שניהם שירתו בצבא האימפריה הרוסית. אלכסנדר, היה גנרל-מיור ואנטולי היה קולונל. ב-1886 הלך אלכסיי בעקבות אחיו והתגייס לצבא. הוא סיים את בית הספר לצוערים במוסקבה, וב-1889 סיים את בית הספר לתותחנים והוצב כפודפורצ'יק ברגימנט התותחנים של המשמר הקיסרי. ב-1893 הוא הועלה לדרגת פורוצ'יק. ב-1895 הוא הועלה לדרגת קפטן וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית ניקולייב. ב-1897 הוא הוצב בחיל החימוש, וב-1898 הועבר לרגימנט הגרנדירים ה-2 של רוסטוב עד 1899. ב-1900 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק והועבר לתפקידי הוראה בבית הספר הצבאי במוסקבה. ב-1901 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-12, ובהמשך במטה המחוז הצבאי קייב. ב-1904 הוא הועלה לדרגת פולקובניק ומונה למפקד הבריגדה ה-9. הוא פיקד עליה במהלך מלחמת רוסיה-יפן ונפצע במהלך המלחמה. ב-1905 הוא הועבר לפקד על הרגימנט ה-112 פנזה. ב-1910 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור והועבר לפקד על רגימנט במשמר הקיסרי. ב-1913 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי קאזאן.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הופרשו הכוחות הצבאיים של המחוז הצבאי קאזאן לצורך יצירת הארמייה הרביעית ומטה המחוז הפך להיות מטה הארמייה. גוטור הפך להיות ראש מטה הארמייה והועלה לדרגת לוטננט גנרל. הארמייה נכללה במסגרת החזית הדרום-מערבית, ופלשה לגליציה אשר הייתה תחת שליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1 באפריל 1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-34, וב-2 במרץ 1916 הועבר לפקד על הקורפוס ה-6. בעקבות מהפכת פברואר הוא מונה למפקד הארמייה ה-11. ב-22 במאי 1917 הוא הועבר לפקד על החזית הדרום-מערבית. ב-10 ביולי של אותה שנה הוא פרש מהצבא.
באוגוסט 1918 הוא התגייס לצבא האדום ולחם עמו במלחמת האזרחים ברוסיה. הוא מילא עבורו תפקידי מטה והעביר הרצאות בקורסים צבאיים. ב-23 באוגוסט 1920 הוא נעצר באומסק בחשד לפעילות אנטי-מהפכנית. ב-11 במרץ 1922 הוא שוחרר בידי הג.פ.או. מחוסר ראיות. שמו טוהר רשמית בידי ב-26 באפריל 2000 בידי התובע המחוזי של אומסק. מיד לאחר שחרורו חזר להרצות באקדמיות צבאיות. הוא סולק מהשירות ב-1 במאי 1931. הוא התנגד לפולחן האישיות שנערך לסטלין, ולפיכך הוצא להורג במהלך הטיהורים הגדולים ב-13 באוגוסט 1938.
אתר הנצחה לשואת הצוענים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה, פסל, מזרקה 
 על שם:  השמדת הצוענים במלחמת העולם השנייה 
 כתובת:  טירגארטן 
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2012
 תאריך פתיחה רשמי:  2012 
 חומרי בנייה:  פלדה, זכוכית, חומר טבעי, אבן לבנייה, בטון, מים 
 יוצר:  דני קרוון 
 
 קואורדינטות:  52°31′02″N 13°22′34″E﻿ / ﻿52.517222°N 13.376111°E﻿ / 52.517222; 13.376111
  (למפת ברלין מוגדלת) אתר הנצחה לשואת הצוענים(למפת ברלין רגילה) אתר הנצחה לשואת הצוענים(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאתר הנצחה לשואת הצוענים(למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאתר הנצחה לשואת הצוענים
 
משולש האבן שבמרכז הבריכה ועליו מונח פרח.
אתר ההנצחה לשואת הצוענים או, בשמה הרשמי, אנדרטת סינטי ורומה קורבנות הנאצים הוא אנדרטת זיכרון השוכנת בפארק טירגארטן בברלין בירת גרמניה.
האנדרטה מהווה הנצחה לזכרם של 220,000 – 500,000 הצוענים והסינטים (אנ') שנרצחו בשואת הצוענים במלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים.
האנדרטה נמצאת מדרום לבניין הרייכסטאג (הפרלמנט הגרמני) ובסמוך לשער ברנדנבורג, ולאנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו.
היסטוריה

האנדרטה תוכננה על ידי האמן הישראלי דני קרוון.
האנדרטה נחנכה ב-24 באוקטובר 2012, על ידי קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, בנוכחות נשיא גרמניה יואכים גאוק.
תיאור האנדרטה

הכניסה אל האנדרטה היא דרך שער צר מפלדה, התחום בלוחות מזכוכית חלבית שעליהם רשומים מידע על הכרונולוגיה של שואת הצוענים, כאשר בפנים ההסבר רשום בגרמנית ומבחוץ באנגלית.
האנדרטה כוללת בריכה מעגלית בעלת קרקע כהה- "עמוקה עד אין קץ". הצורה המעגלית היא ביטוי לשוויון. המים באגן העגול מסמלים את הדמעות.
במרכז האגן קרוון הציב משולש אבן.המשולש הוא בצורת הטלאי החום (הסימן המזהה ואות הקלון) שהוכרחו הצוענים ללבוש במחנות הריכוז (בדומה לטלאי הצהוב (שצורתו הייתה מגן דוד) שהוכרחו היהודים ללבוש בשואה). התשתית המיוחדת הממוקמת מתחת לבריכה גורמת שמשולש האבן ירד לקרקעית פעם ביום, ויעלה חזרה בדיוק בשעה 13 ומדי יום מונח עליו פרחטרי. לדברי קרוון הפרח היה הרעיון הראשון של העבודה הזו והוא אמור לסמל הן את החיים, הצער והזיכרון. בזכות התשתית הזו גם ניתן לחמם את המים שלא יקפאו בחורף.
סביב הבריכה, באותיות ברונזה, חקוקה הפואמה 'אושוויץ' מאת המשורר הצועני איטלקי סנטינו ספינלי, אף על פי שהאנדרטה מנציחה את כל מחנות ההשמדה.
סביב האנדרטה לוחות זיכרון, המתארות את האירועים העיקריים של שואת הצוענים.
ההחלטה על הקמת האנדרטה נדונה שנים רבות. בשנת 1992 הממשל הפדרלי הגרמני הסכים להקים את האנדרטה, אולם במשך השנים לאחר מכן היו מחלוקות על צורת האנדרטה ומיקומה - והציעו להקימה בפרוור מרצאן - שבו היה מחנה ריכוז ברלין-מרצאן, מחנה ריכוז בו רוכזו צוענים בתנאים קשים, החל משנת 1936.
ב-2001 הוסכם להקים את האנדרטה באתר מרכזי - הטירגארטן.
עבודות ההקמה החלו בשנת 2008, ב־19 בדצמבר - התאריך בו מצוין יום הזיכרון לשואת הצוענים.
האנדרטה הוקמה בעלות של 2.5 מיליון יורו, ונחנכה על ידי אנגלה מרקל ב-24 באוקטובר 2012.
ראו גם

מחנה ריכוז ברלין-מרצאן
אנדרטת ההנצחה להומוסקסואלים שנרדפו על ידי הנאצים
אנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו
אנדרטת המלחמה הסובייטית
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  , עופר אדרת, תיאור האנדרטה וההיסטוריה של הקמתה, עיתון הארץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407241805171  GND: 1028976143  VIAF: 283247352   WorldCat (עם VIAF): 283247352
אפרודיסיאס

אפֿרודיסיאס (ביוונית עתיקה: Ἀφροδισιάς, ‏ Aphrodisiás) הייתה עיר עתיקה בדרום מערב אסיה הקטנה בחבל הארץ ההיסטורי קאריה, מחוז אַיידין בטורקיה של היום, כ-200 ק"מ דרומית-מזרחית לאיזמיר. אזורהּ מתנשא לגובה של כ-600 מטר מעל פני הים והוא משופע בנהרות ובמקורות מים. על פי העדויות הארכאולוגיות, היה האתר מיושב מאז התקופה הנאוליתית, והגיע לשיאו בתקופה הרומית כאשר במקום שגשגה עיר גדולה.
אפרודיסיאס הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2017.
אטימולוגיה

מקור השם בפולחן הפולחן והיופי של האלה היוונית אפרודיטה הממשיך במקום מסורות אנטוליות קדמוניות. האתר נודע בשמות שונים בתקופה שלפני הכיבוש ההלניסטי של האזור במאה השנייה לפני הספירה, ובמאה השביעית לספירת הנוצרים נקראה העיר בשם סטַאורוֹפּוּליס, "עיר הצלב" (Stauroúpolis ,Σταυρούπολις). שמו של הכפר הטורקי הסמוך גיירה, שנבנה בחלקו על עתיקות אפרודיסיאס, הוא אולי גלגול שמו של חבל הארץ העתיק קאריה.
תולדות העיר

אין עדויות ברורות לתפקודו של האתר ואופיו בתקופות שקדמו לשלטון הרומי, אולם על פי הממצאים הארכאולוגיים ניתן להבחין באופיו הפולחני. במאה השנייה לפני הספירה, עם העברת השליטה באזור לידי רומא, היישוב במקום התפתח לכדי עיר, ובתחילת המאה הראשונה לפני הספירה כבר אפשר לראות מטבעות הנושאים את שם העיר ואזכורים שונים של העיר בכתבים שונים של התקופה.
לאחר רציחתו של יוליוס קיסר, נשארה העיר נאמנה לאוקטביוס ולאנטוניוס, ועקב כך נבזזה על ידי תומכיו של פומפיוס. אוקטביוס, לימים אוגוסטוס קיסר, אחרי עלותו לשלטון, דאג לתגמל את העיר על נאמנותה, והעניק לאפרודיסיאס מידה רבה של עצמאות, פטור ממסים ואת הזכות להעניק מקלט מדיני במקדשיה. כמו כן הוא שלח את אחד מעבדיו המשוחררים זוילוס (Zoilus), בן העיר אפרודיסיאס שהספיק לצבור ממון רב לאחר שזכה בחירותו, לשמש כאיש הקשר שלו באפרודיסיאס. תמיכה זו תרמה רבות למוניטין של העיר.
אפרודיסיאס שגשגה לאורך רוב התקופה הרומית, כאשר הקיסרים דואגים לחדש את זכויותיה. העיר קנתה לה שם ברחבי האימפריה הרומית לא רק הודות לפולחן אפרודיטה, אלה גם כיצרנית פסלי שיש, וזאת בזכות מכרות אבן השיש האיכותי בקרבתה. העיר נודעה במלומדים שהתגוררו ופעלו בה, בהם אלכסנדר מאפרודיסיאס שפעל במאה השנייה לספירה.
בדומה לגורלן של ערים רבות, היחלשות האימפריה הרומית נתנה את אותותיה גם באפרודיסיאס. הפיכת הנצרות לדת השלטת תרמה אף היא לירידת קרנה של העיר על מרכזהּ הפולחני הפגני.
אפרודיסיאס ממוקמת באזור מוּעד לרעידות אדמה. רעשים קשים במיוחד פקדו אותה במאה הרביעית ובמאה השביעית לספירה. הרעידות גרמו לשינויים במפלס מי התהום והעיר בחלקה הייתה נתונה להצפות. מעידות על כך מערכות הניקוז שנבנו בה כדי להחזירה לתקנהּ. רעידת האדמה במאה השביעית, שבה סבלה העיר מהפלישה הפרסית ומהעדר שלטון מרכזי יציב, גרמו להידרדרותה.
אתר העיר העתיקה יושב בדלילות אחרי ירידתה, במאה השלוש עשרה ננטש עקב המלחמות בין הסלג'וקים לבין עצמם ולבין האימפריה הביזנטית. היישוב חוּדש במאה החמש עשרה, ובימינו מצוי בחלק מאתרו הכפר הטורקי גיירה.
חפירות

אתר אפרודיסיאס היה ידוע למטיילים מערביים במאות ה-18 וה-19 שהגיעו למערב טורקיה. העיר הוזכרה במספר כתבים, אך החפירה הארכאולוגית הראשונה נערכה רק ב-1904 על ידי מהנדס הרכבות הצרפתי גודן (Paul Augustin Gaudin). החפירות נמשכו לאורך המאה העשרים ונחשפו מונומנטים רבים, ובהם תיאטרון, אצטדיון, מרחצאות, פרופילאה, טטרפילון, סבסטיאון (מקדש לקיסרים מן השושלת היוליו-קלאודית), מקדש אפרודיטה, בסיליקות, כנסיות, שרידי החומות, מגדלים, אודיאון (ראה פירוט להלן) ועוד.
האודיאון

מקור השם אודיאון (אודיטוריום) במילה היוונית אודה (שירה), שכן ייעודו המקורי היה מופעי שירה ומוזיקה. האודיאון הוא תיאטרון קטן, שלא נועד לקהל המוני, וייחודו בכך שהיה מקורה. האודיאון באפרודיסיאס התגלה ב-1962, כ-40 מטרים דרומית למקדש אפרודיטה, וככל הנראה נבנה מעל גימנסיון שיצא מכלל שימוש. מיקומו המרכזי וחזיתו הפונה אל האגורה מעידים כי שלא שימש רק לאירועים מוזיקליים, אלא גם כבּוּלֵטֶריוֹן (bouleuterion) לצורך ישיבות מועצת העיר והתכנסויות ציבוריות. בין האלמנטים העיצוביים נמנים רצפת פסיפס opus sectile, צורות הנדסיות ושילובים של אבני שיש לבנות וכחולות. האודיאון כולל שתי קומות ונועד להכיל 1700 אנשים. הגג נתמך ככל הנראה בקורות עץ רחבות. לאחר רעידת האדמה הקשה במאה הרביעית עבר המבנה כמה שינויים: שורות מושבים אחת הוסרה בסמוך לאורקסטרה על מנת לאפשר ניקוז מי תהום שהחלו לפעפע בעקבות רעש האדמה; לאחר שהגג נחרב הוסב האוידאון למבנה פתוח. עם זאת המשיך לשמש להתכנסויות. גם שורות המושבים העליונית קרסו ונותרו לשימוש המושבים התחתונים, רצפת האורכסטרה ושורת חדרים אחורית (תחתונה). הכניסה לבניין מן האגורה הייתה דרך פורטיקו, שנתמך על ידי עמודים יוניים נושאי כותרות קורינתיות. החלל קושט בפסלים של שועי העיר ודמויות שונות אחרות. בין הפורטיקו לבמה עבר מסדרון שתיפקד כ'מאחורי הקלעים' ואיפשר לאמנים להתארגן בין הופעות. על הטיח של המסדרון נמצאו פרטי גרפיטי רבים ובהם איור של בחור רוכב על סוס. עם ירידת קרנה של העיר, הפכו חדריו של האודיאון כיקבים ובתי בד.
בשנת 1979 נפתח באתר אפרודיסיאס מוזיאון האוצר ומציג ממצאים רבים שעלו בחפירות.
לקריאה נוספת

Erin, K.T. 1986. Aphrodisias: City of Venus Aphrodite. New York.
Bier, L. 2008. The Bouleuterion. In: Ratte, C. and Smith, R.R.R. eds. Aphrodisias Papers, 4 : New research on the city and its monument. Portsmouth Erin, K.T. 1989. Aphrodisias: A Guide. Istanbul.
אפרודיסיאס; מקדש אפרודיטה
אפרודיסיאס; האודיאון
אלכסנדריה טרואס

| --- | --- |

 שמות נוספים:  קולוניה, סיגיאה, אנטיגוניה טרואס, אלכסנדריה אוגוסטה טרואס, טרואס
 היסטוריה
 סוג:  יישוב קדום
 אתר ארכאולוגי
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  39°45′06″N 26°09′31″E﻿ / ﻿39.75167°N 26.15861°E﻿ / 39.75167; 26.15861
 he
 
מטבע ( דרכמה ) של אלכסנדריה, 102-66 לפנה"ס. פנים: ראשו של אפולו, עטוף זר דפנה. הפוך: אפולו סמינתיאוס עומד ימינה, עם אשפת חיצים מעל הכתף, אוחז בקשת, חץ ובפטרה. כתובת:

ΑΠΟΛΛΩΝΟΣ ΣΜΙΝΘΕΩΣ כתובת צד: ΑΛΕΞΑΝΔΡΕΩΝ ΑΡΧΑΓΟΡΟΥ
אלכסנדריה טרואס הוא אתר ארכאולוגי של עיר יוונית עתיקה השוכנת על יד הים האגאי בסמוך לקצה הצפוני של החוף המערבי של טורקיה. האזור הידוע היסטורית כטרואד, מעט דרומית לטנדוס (בוז'ג'אאדה המודרנית). הוא ממוקם דרומית מזרחית לדאליאן המודרנית, כפר במחוז אזינה של מחוז צ'אנקלה. האתר משתרע על פני 1.54687 קילומטרים רבועים. בין המבנים הבודדים שנותרו היום הם בית מרחץ הרוס, אודיאון, תיאטרון, מתחם התעמלות ואצטדיון שנחשף לאחרונה.
היסטוריה > הלניסטית

לפי סטראבון, אתר זה נקרא לראשונה סיגיאה (Σιγία);
בסביבות 306 לפני הספירה אנטיגונוס הקים את העיר מחדש כאנטיגוניה טרואס המורחבת הרבה על ידי יישוב תושבי חמש ערים אחרות בסיגיה, כולל העיר החשובה פעם ניאנדריה. היא לא קיבלה את שמה עד ששמה שונה על ידי ליסימכוס לאלכסנדריה טרואס, בשנת 301 לפנה"ס, לזכרו של אלכסנדר השלישי ממקדון (פליניוס רק קובע, לדעתו, שהשם השתנה מאנטיגוניה לאלכסנדריה). אולם השקפתו של פליניוס אינה נכונה, משום שהעיר המשיכה להיקרא אלכסנדריה טרואס, וכך נאמר גם במאה ה-4–5. כנמל הראשי של צפון-מערב אסיה הקטנה, המקום שגשג מאוד בתקופה הרומית, והפך ל"עיר חופשית ואוטונומית" כבר ב-188 לפני הספירה, והשרידים הקיימים מעידים מספיק על חשיבותו הקודמת. בימי הזוהר שלה היו בעיר אולי כ-100,000 תושבים. סטראבון מזכיר שמושבה רומית נוצרה במקום בתקופת שלטונו של אוגוסטוס, בשם קולוניה אלכסנדריה אוגוסטה טרואס (שנקראת פשוט טרואס בתקופה זו). אוגוסטוס, אדריאנוס והמדקדק העשיר הרודס אטיקוס תרמו רבות לפיתוח העיר; אמת המים שעדיין נשמרה היא בזכות זו. יוליוס קיסר וקונסטנטינוס שקלו אף להפוך את טרואס לבירת האימפריה הרומית.
היסטוריה > בתקופת רומי

בתקופה הרומית, זה היה נמל משמעותי לנסיעה בין אנטוליה לאירופה. לפי הדיווח במעשי השליחים, פאולוס מטרסוס הפליג לאירופה בפעם הראשונה מאלכסנדריה טרואס וחזר לשם מאירופה (שם מסופר שהתרחש פרק העלאת אוטיכוס). גם איגנטיוס מאנטיוכיה עצר בעיר זו לפני שהמשיך למות הקדושים שלו ברומא.
היסטוריה > בתקופה הביזנטית

ידועים כמה מהבישופים המאוחרים של העיר: מרינוס בשנת 325; ניקוניוס בשנת 344; סילבנוס בתחילת המאה ה-5; פיוניוס בשנת 451; ליאו בשנת 787; פיטר, ידידו של הפטריארך איגנטיוס, ויריבו של מיכאל, במאה התשיעית. במאה ה-10 טרואס ניתנה כסופרגן של קיזיקוס (באופן מובחן מטרויה המפורסמת Heinrich Gelzer, Ungedruckte ... Texte der Notitiae episcopatuum, 552; Georgii Cyprii descriptio orbis romani, 64); לא ידוע מתי העיר נהרסה והדיוקסיה (מחוז הבישוף) נעלמה. בבית הבישוף נותר כסאה של הכנסייה הקתולית תחת השם טרואס, פנוי מאז 1971.
טרואס הוא גם מושב של הכנסייה האורתודוקסית המזרחית תחת הפטריארכיה האקומנית. הבישוף סאבאס (זמבילאס) מטרואס שימש כהיררך מ-2002 עד 2011, ולאחר מכן הפך למטרופולין סאבאס (זמבילס) של פיטסבורג בארכידיוקסיה היוונית-אורתודוקסית של אמריקה.
היסטוריה > בתקופה העות'מאנית

הטורקומנים הקראסידים התיישבו באזור הטרוד במאה ה-14. הבייליק שלהם נכבש על ידי העות'מאנים ב-1336. חורבות אלכסנדריה טרואס נודעו בקרב הטורקים בשם אסקי סטמבול, "העיר העתיקה". אבני האתר נשדדו רבות עבור חומרי בנייה (לדוגמה, מחמד הרביעי לקח עמודים כדי לעטר את מסגד יני ואלידה באיסטנבול). החל מאמצע המאה ה-18 האתר שימש כ"מקום אורב לשודדים".
היסטוריה > בזמנים מודרניים

עד 1911, האתר היה מגודל באלונים ונבזז רבות, אך עדיין ניתן היה לאתר את מעגל החומות הישנות, ובכמה מקומות הם השתמרו היטב. הם היו בהיקף של כעשרה קילומטרים, והיו מבוצרות במגדלים במרווחים קבועים. באזור זה ניתן למצוא שרידים של מתחם מרחצאות ואולמות התעמלות עתיקים; בניין זה ידוע מקומית כ-Bal Saray (ארמון הדבש) ובמקור שם זה הוענק לו על ידי הרודס אטיקוס בשנת 135. טראיאנוס בנה אמת מים שעדיין ניתן לאתרה. בנמל היו שני אגנים גדולים, עכשיו כמעט חנוקים בחול. זה נושא למחקר של תחילת המאה העשרים ואחת של ארכאולוגים גרמנים שחופרים ומסקרים באתר כעת. בחפירתם נחשפו שרידי אצטדיון גדול המתוארך לכ-100 לפנה"ס.
ביבליוגרפיה

Feuser, Stefan, Der Hafen von Alexandria Troas (Bonn: Dr. Rudolf Habelt, 2009) (Asia Minor Studien, 63).
הערות שוליים

1 2 3 4  John Freely (2003). The Aegean Coast of Turkey. Redhouse Press, Istanbul, pp.3-8.
1 2  Gina Jacobs (2010). Remnants of Glory: A "found" stadium conjures Olympic history. Retrieved 2010-4-15.
↑  Strabo, Geography, 13.47
1 2  Jona Lendering (2006). Alexandria in Troas (אורכב 30.10.2013 בארכיון Wayback Machine) (from Livius.org). Retrieved 2010-4-15.
1 2  Robert Jewett (2005). The Troas Project: Investigating Maritime and Land Routes to Clarify the Role of Alexandria Troas in Commerce and Religion. (אורכב 19.07.2011 בארכיון Wayback Machine) Retrieved 2010-4-15.
↑  Pliny, Naturalis Historia 5:124.
↑  Paul of Tarsus. Acts 16:8-11.
↑  Acts 20:5-12.
↑  Ignatius of Antioch. Ad Philad. 11:2; Ad Smyrn. 12:1.
↑  Annuario Pontificio 2013 (Libreria Editrice Vaticana 2013 מסת"ב 978-88-209-9070-1), p. 997
↑  Greek Orthodox Archdiocese of America (2002-1-28). Ordination of Bishop-Elect Savas Zembillas on Saturday, February 2, 2002 at Holy Trinity Cathedral. (אורכב 13.06.2010 בארכיון Wayback Machine) Retrieved 2010-4-15.
↑  Greek Orthodox Archdiocese of America (2011-11-3). Bishop Savas of Troas Elected Metropolitan of Pittsburgh (אורכב 04.11.2011 בארכיון Wayback Machine). Retrieved 2011-11-17.
↑  Richard Chandler. Travels in Asia Minor, 1764-65. Quoted in Freely, op. cit.
↑  תבנית:Cite EB1911
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4353276-7  SUDOC: 120257106  VIAF: 97145857836623021100   WorldCat (עם VIAF): 97145857836623021100
אישטוואן ברודי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1882 קאריי, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  4 בינואר 1941 (בגיל 58) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 
אישטוואן ברודי (בהונגרית: Bródy István; נאג'קארוי, 1 במאי 1882 – בודפשט, 4 בינואר 1941) היה במאי תיאטרון ומנהל תיאטרון יהודי הונגרי. אחיו ד"ר מיקלוש ברודי היה מלחין.
קורות חיים

אישטוואן ברודי נולד במשפחה יהודית, בנם של לאיוש ברודי ושל יוסטינה ברמן (1855–1936).
בשנת 1904 החל לביים ב"חוג התיאטרון הקטן" (Kis Színkör). בין 1904 לבין 1905, מונה לבמאי הראשי של תיאטרון גיור בהזמנת בלה מזאי. היה מזכיר התיאטרון ההונגרי בין 1905 לבין 1906 לשם הוזמן על ידי ינה זולטאן.
בין 1906 לבין 1907, היה הבמאי הראשי בעיר ארד אצל מיהאי סנדראי
בין 1907 לבין 1910 היה במאי תיאטרון הקומדיה של בודפשט
בין 1910 לבין 1912 היה מנהל חוג התיאטרון (קאמרי) של תיאטרון הקומדיה.
בין 1913 לבין 1915 היה המפקח בבית האופרה של בודפשט
בין 1915 לבין 1918 היה הבמאי של בית האופרה
ב-1918 היה מנהל חוג התיאטרון של האי מרגיט. בין השנים 1919–1920 היה במאי התיאטרון הרביו. ב-1920 של תיאטרון סקאלה בבודפשט (התיאטרון נפתח ב-1919 בבניין Vígszínkör בפארק העירוני של בודפשט; המנהל שלו הוא כאמור אישטוואן ברודי, הלהקה שלו היה זהה לזו של תיאטרון רביו. הוא פעל עד 1921).
בין השנים 1920–1921 במאי ומנהל של תיאטרון Eskü tér.
הוא התגורר בווינה משנת 1921.
בין 1924 לבין 1926 ביים גם בתיאטרון האופרטה של בודפשט. בשנת 1926 הקים את "במת האי" (Sziget Szinpad).
ב-1929 הוא היה המנהל האמנותי של התיאטרון ההונגרי. בין 1931 לבין 1934 היה חבר מייסד של תיאטרון פשטי (Pesti Színház). ניהל את "התיאטרון הקאמרי" (Kamaraszínház) בשנים 1935–1936.
בשנת 1936 ניהל של "תיאטרון האמנים" (Művész Színház).
ב-1907 נשא לאישה בבודפשט ברובע 6 את אירן בירו, ולאחר מכן התחתן שוב (לאחר מות אשתו הראשונה). אשתו השנייה הייתה מרגיט אנדראי.