stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקאצוקי
היסטוריה

הגשושית מיועדת לחקר אטמוספירה של נגה מגובה שונה. השיגור היה מתוכנן ל-18 במאי ונדחה עקב תנאי מזג אוויר באתר השיגור. הוא בוצע ב-20 במאי 2010 ממרכז החלל טנגשימה. באותו שיגור היו מספר חלליות נוספות לרבות "איקרוס)".
משקל הגשושית כ-500 ק"ג והיא נושאת 5 מצלמות. פאנל סולארי מספק כ-700 ו"ט בתנאי נגה.
ב-דצמבר 2010 הגשושית הגיע לסביבות היעד ומדחף שלה התחיל לעבוד במטרה לעבור למסלול המתוכנן סביב נגה. עקב בעיית תקשורת ותקלה במדחף התמרון לא הצליח וגשושית עברה למסלול לא מתוכנן עם זמן הקפה של 203 ימים. לאחר ניתוח המצב התברר שניתן להעביר את הגשושית במסלול קרוב למקורי בדצמבר 2015. תיקוני מסלול החל במהלך קיץ 2015 והסתיימו ב-9 בדצמבר. הגשושית עברה למסלול סביב נגה בגובה 1,000-10,000 ק"מ עם זמן הקפה 10–13 ימים.
במאי 2016 החלה עבודה שגרתית של מצלמות הגשושית. משך פעולה מתוכנן היה כשנתיים. תקופה זו הוארכה מספר פעמים. נכון לסוף 2023 העברת נתונים נמשכת.
בתקופת פעילות מכשירי ומצלמות הגשושית העבירו נתונים רבים על מצב האטמוספירה של נגה.
אקומאן

אקומאן (באווסטית: Akəm Manō; בפהלווי: Akōman; בפרסית: اکومن) הוא אחד מהדיווים הראשיים בדת הזורואסטרית. משמעות שמו היא "הרוח (או: המחשבה) הרעה". הוא זורע מחשבות רעות ופילוג בקרב הבריות, והוא משתקף בצערם של בני האדם. בחבור האנציקלופדי "דינכּרד" (המאה התשיעית) נאמר כי:
”מי אשר אקומאן שוכן בגופו - זה הוא סימנו: הוא קר במעשים טובים, בעל קשר רע לטובים, קשה בעשיית שלום, אויב של חסר רכוש, הוא עצמו קמצן.”
”צריך להיזהר מחוסר סדר, שכן כאשר אדם מאפשר לחוסר סדר להיכנס אל גופו, אקומאן נכנס יחד אתו, וכאשר אקומאן נכנס [לגוף], קשה לאדם לבצע את הפעולות הטובות.”
באחרית הימים הוא יילחם נגד והמן, אחד האמשא ספנדאן, שאחראי על הרוח (או: המחשבה) הטובה.
בשאה נאמה

בשאה נאמה של פרדוסי, רוסתם הורג שד בשם "אכְּוַאן-י דיו" (השד אכְּוַאן; اکوان دیو). ייתכן כי השם "אכְּוַאן" הוא שיבוש או צורה שונה של השם "אקומאן", סברה הנתמכת בכך שהשד אכואן הוא בעל מחשבות סוטות ורעות.
הערות שוליים

↑  תרגום של דינכרד, כרך 6, פס' 20, מתורגם אצל שאול שקד, "מגמות איזוטריות בדת הזורואסטרית," דברי האקדמיה הישראלית למדעים, כרך 3, חוברת 7, תשכ"ח, עמ' 132.
↑  Denkard, Book 6, para. 193 (translation by Darab Dastur Peshotan Sanjana, 1907).
↑  J. Duchesne-Guillemin, “Akoman,” Encyclopædia Iranica, I/7, pp. 728-729.
↑  The Shahnama of Firdausi, translated into English by Arthur and Edmond Warner, London 1908, part 4.
↑  Th. Nöldeke, Das iranische Nationalepos, Berlin and Leipzig, 1920, p. 10, n. 7.
↑  DJ. Khaleghi-Motlagh, “Akvan-e Div,” Encyclopædia Iranica, I/7, p. 740.
אקאגי (נושאת מטוסים)

| --- | --- |
נושאת המטוסים אקאגי, מבט ממטוס ממריא 4/1942
נושאת המטוסים אקאגי, מבט ממטוס ממריא 4/1942
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  נושאת מטוסים
 צי:  הצי הקיסרי היפני
 דגל הצי:  
 סדרה:  Amagi-class battlecruiser 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת הצי בקורה 
 הוזמנה:  1920
 הושקה:  22 באפריל 1925
 תקופת הפעילות:  27 במרץ 1927 – 5 ביוני 1942 (15 שנים)
 אחריתה:  טובעה ב-5 ביוני 1942 בקרב מידווי
 מיקום:  30°30′00″N 178°40′00″W﻿ / ﻿30.5°N 178.66666666667°W﻿ / 30.5; -178.66666666667 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  33,800 טונות במקור  42,000 טונות לאחר השיפוצים
 אורך:  260.68 מטר
 רוחב:  31.32 מטר
 שוקע:  8.71 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  31 קשר (כ-57 קמ"ש)
 גודל הצוות:  2,000
 מספר נוסעים:  2,000 
 טווח שיוט:  15,200 ק"מ ב-22 קמ"ש (8,200 מייל ימיים ב-12 קשרים)
 הנעה:  19 דוודים ו-4 טורבינות קיטור בהספק 133,000 כ"ס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  10 (אחר כך 6) תותחי 200 מ"מ  12 תותחי 120 מ"מ  28 תותחי נגד מטוסים 25 מ"מ
 מטוסים:  61 במקור, 91 לאחר השיפוצים
 
אקאגי (ביפנית: 赤城; "טירה אדומה") הייתה נושאת מטוסים של הצי הקיסרי היפני שנטלה חלק במתקפה היפנית על פרל הארבור בהוואי. היא טובעה ב-5 ביוני 1942 לאחר התקפה של מטוסי הצי האמריקאי במהלך קרב מידוויי.
אקאגי נבנתה במספנות קורה ביפן כמשחתת קרב כבדה, אך הושלמה כאחת משתי נושאות המטוסים הגדולות של יפן בחודש מרץ 1927. הספינה עברה בנייה מחדש בשנים 1938-1935, במהלכן נבנה סיפון המראה בגודל מלא משמאל לגשר הפיקוד. הספינה פעלה במימי סין במהלך השנים שלאחר מכן, והייתה ספינת הדגל של הצי הקיסרי היפני במתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941.
האקאגי אף הובילה כוחות משימה נוספים באוקיינוס ההודי ודרום-מזרח אסיה, שטיבעו את נושאת המטוסים הבריטית הרמס, הסיגו את בעלות הברית מסומטרה וג'אווה ואף הגיעו לדרווין שבצפון אוסטרליה.
ב-4 ביוני 1942 הובילה אקאגי את הצי היפני בקרב מידוויי ונפגעה צפונית לאיים אלו ממפציצים ששוגרו מנושאות המטוסים האמריקניות אנטרפרייז ויורקטאון. אש פרצה בספינה וניסיונות הצלתה עלו בתוהו. משחתות יפניות הטביעוה סופית בטורפדו למחרת.
האקאגי הטבועה נמצאה באוקטובר 2019, במרחק של כ-2,090 ק"מ צפונית-מערבית לפרל הארבור, בעומק 5,490 מטר, על ידי אוניית המחקר הימי Petrel (אנ').
הערות שוליים

↑  'Humbling' wreckage of Japanese ships from battle of Midway found in Pacific. The Guardian. 21 Oct 2019.
↑  Wreck of Akagi Found. World War II Database. 21 Oct 2019.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדר חצקביץ'

אלכסנדר ניקולאייביץ' חצקביץ' (ברוסית: Алекса́ндр Никола́евич Хацке́вич; נולד ב-19 באוקטובר 1973, מינסק, בלארוס הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר בלארוסי, ששיחק כקשר, היום מאמן.
קריירה > קריירת משחק

חצקביץ' הוא בוגר בית הספר לספורט של "דינמו" מוסקבה (מאמנו הראשון היה מיכאיל ברטצ'ניה). בשנת 1990 שיחק במדי "דינמו" במינסק.
מאז 1992 שיחק בדינמו מינסק. בשנים 1992–1996, 2005-2007 שיחק 106 משחקים וכבש 20 שערים.
שיחק גם במועדונים:
דינמו קייב (1996-2003, 135 הופעות, 26 שערים)
טיינג'ין טדה, סין (2004)
ונטה, לטביה (2005)
בנבחרת הלאומית של בלארוס (1993–2005) ערך 38 הופעות, הבקיע 4 שערים.
קריירה > קריירת אימון

הוא החל את קריירת האימון שלו בדינמו מינסק לאחר פיטוריו של פיטר קאצ'ורו בשנת 2007. הוא היה מאמן שחקן. עזב את הקבוצה באותה שנה. התאחדות הכדורגל הבלארוסית מינתה אותו למאמן הראשי של נבחרת הנוער של בלארוס.
ביולי 2008, מונה למאמן ויטבסק.
מפברואר 2010 עד 2011 - עוזר מאמן ראשי של נבחרת אוקראינה. משנת 2010 עד 2013 אימן את קבוצת הנוער של דינמו קייב. בשנת 2014 מונה למאמן קבוצת דינמו-2 והביא איתו מספר שקחני נוער לרבות אנטון בראטקוב. ב-4 בדצמבר 2014 מונה למאמן הראשי של נבחרת בלארוס בכדורגל. הוא פוטר ב-6 בדצמבר 2016 לאחר 4 משחקים בטורניר המוקדמות למונדיאל 2018, בו הקבוצה סיימה בשוויון עם צרפת, הפסידה להולנד ובולגריה וחלקה נקודות עם לוקסמבורג.
ב-2 ביוני 2017 פורסם כי אלכסנדר חצקביץ' מונה למאמן דינמו קייב.
ב-14 באוגוסט 2019, אלכסנדר חצקביץ' וכל צוות האימון פוטרו לאחר שבפעם השלישית ברציפות דינמי הודחה במוקדמות ליגת האלופות תחת חצקביץ'.
בדצמבר 2019 הוזמן לרוסיה ומונה למאמן קבוצת "רוטור וולגוגרד" מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, אותה הוביל להעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2021. באביב 2021 עזב את המועדון.
הישגים > כשחקן > קבוצתיים

אליפות אוקראינה (7): 1996/97, 1997/98, 1998/99, 1999/00, 2000/01, 2002/03, 2003/04
סגנות אליפות אוקראינה: 2001/02
גביע אוקראינה (4): 1997/98, 1998/99, 1999/00, 2002/03
אליפות בלארוס (4): 1992/93, 1993/94, 1994/95, 1995
סגנות אליפות בלארוס (2): 1996, 2006
גביע בלארוס: 1993/94
הישגים > כמאמן

הסופר קאפ האוקראיני (2): 2018, 2019
סגנות אליפות אוקראינה: 2017/18, 2018/19
הגביע האוקראיני : 2017/18
הישגים > כמאמן > אישיים

כדורגלן השנה בבלארוס (2): 1998, 2000
הערות שוליים

↑  Хацкевич назначен главным тренером сборной Белоруссии
↑  Хацкевич уволен с поста главного тренера сборной Беларуси
↑  Київське Динамо оголосило про призначення Хацкевича головним тренером
↑  Киевское «Динамо» уволило Хацкевича после третьего подряд вылета из ЛЧ в квалификации
אנדרטת גדוד 54

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 מיקום:  הנגב 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 26 בנובמבר 1952
 תאריך פתיחה רשמי:  26 בנובמבר 1952 
 אדריכל:  גוסטב מאירשטיין
 קואורדינטות:  31°37′02″N 34°39′31″E﻿ / ﻿31.617222222222°N 34.658611111111°E﻿ / 31.617222222222; 34.658611111111
  (למפת השפלה מוגדלת) אנדרטת גדוד 54(למפת השפלה רגילה) אנדרטת גדוד 54(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 54(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 54
 
אנדרטת גדוד 54 ניצבת בצפון הנגב ומנציחה את קרבות גדוד 54 במלחמת העצמאות ואת חלליו.
רקע

גדוד 54 הוקם בתל אביב לאחר פרוץ מלחמת העצמאות במסגרת חטיבת גבעתי. הוא היה למעשה ממשיכו של גדוד א' של חיל השדה בתל אביב, שהוקם ב-1946. בתחילה פעל הגדוד בהגנת תל אביב והדרך לירושלים, לרבות במבצעי נחשון והראל. באפריל 1948 ירד הגדוד לחזית הדרום והשתתף בבלימת התקדמות הצבא המצרי שם. במהלך קרבות עשרת הימים כבש מספר כפרים ומשלטים. עד לתום ההפוגה השנייה השתתף הגדוד בהחזקת קו החזית בדרום. במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948 נטל הגדוד חלק בכיבוש משלטי חוליקאת ופריצת המצור על הנגב, ובמקביל פעל באזור עמק האלה. לאחר שהשתתף במצור על כיס פלוג'ה עבר הגדוד בדצמבר 1948 לגזרת השרון ומאוחר יותר השתתף בהגנת קו החזית בפרוזדור ירושלים. מפקד הגדוד במהלך מרבית המלחמה היה צבי צור.
במהלך המלחמה נפלו 126 מחיילי הגדוד.
האנדרטה

האנדרטה ניצבת באתר שדה הקרב של משלטי חוליקאת, בצד כביש 232, מדרום ליישוב כוכב מיכאל. שביל מוביל אל האנדרטה, השוכנת במרכזה של רחבה מרוצפת המוקפת חורשת עצים. האנדרטה היא עמוד גבוה הניצב על גבי בסיס מלבני. על גבי פאתו הקדמית של העמוד סותתו שלושה חיצים ארוכים המצביעים כלפי מעלה – סמלם של כוחות חזית הדרום. בתחתית העמוד צמוד אליו סמל חטיבת גבעתי. על הפאה הקדמית של הבסיס נכתבה אמרה שנוסחה על ידי אבא קובנר: ההלך – ברדתך לנגב זכור אותנו. משני צידי הכתובת מופיעים סמל צה"ל וסמל הגדוד.
על גבי פאותיו הצדדיות של הבסיס מופיעים שמות חללי הגדוד. על גבי פאתו האחורית נרשמו פעולות הגדוד מעת פרוץ מלחמת העצמאות ועד לסוף שנת 1949.
בפינת הרחבה ניצבים תרני דגלים וכן לאש זיכרון. בשנת 2008 הוצבו בפתח השביל המוביל אל האנדרטה שלטים בעברית ובאנגלית אודות הגדוד וקרבות חוליקאת.
האנדרטה הוקמה בשנת 1951 ביוזמת ותיקי הגדוד ובני משפחות הנופלים אולם חלו עיכובים בסיום הבניה וטקס הסרת הלוט מעל האנדרטה התקיים רק ב 26 בנובמבר 1952. האנדרטה הייתה האנדרטה הראשונה בישראל שהנציחה נופלי גדוד ספציפי. היא עוצבה על ידי האדריכל גוסטב מאירשטיין האדריכל הראשי של חברת סולל בונה.
האנדרטה שופצה במסגרת האירועים לקראת יום העצמאות הששים למדינת ישראל.
כחצי קילומטר מדרום לאנדרטה ניצבת אנדרטת גדוד 52.
ראו גם

אנדרטת גדוד 51
לקריאה נוספת

אריה יצחקי, בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל, תל אביב: בר, 1988.
אנדרטאות תש"ח בהוצאת המוסד לביטוח לאומי, 2009.
אנדרטת גדוד 53

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 מיקום:  הנגב 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1952
 תאריך פתיחה רשמי:  1952 
 אדריכל:  שמעון מרגולין
 קואורדינטות:  31°41′32″N 34°40′59″E﻿ / ﻿31.692222222222°N 34.683055555556°E﻿ / 31.692222222222; 34.683055555556
  (למפת השפלה מוגדלת) אנדרטת גדוד 53(למפת השפלה רגילה) אנדרטת גדוד 53(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 53(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 53
 
אנדרטת גדוד 53 ניצבת בצפון הנגב ומנציחה את קרבות גדוד 53 במלחמת העצמאות ואת חלליו וחללי היישובים שעליהם הגן.
רקע

גדוד 53 הוקם לאחר פרוץ מלחמת העצמאות במסגרת חטיבת גבעתי. הוא הוקם על בסיס גדוד הפרברים (גדוד 3) של חיל השדה בתל אביב.
בתחילה פעל הגדוד בהגנת תל אביב וסביבותיה. במרץ 1948 ירד הגדוד לחזית הדרום, פעל בגזרה רחבה שמגדרה ועד נגבה ומכפר מנחם ועד ניצנים והשתתף בהגנת היישובים ובמלחמת השיירות שם. בהמשך השתתף בבלימת התקדמות הצבא המצרי הפולש ובקרבות עשרת הימים. באוקטובר 1948 נטל חלק במבצע יואב לפריצת המצור על הנגב. בדצמבר 1948 עבר הגדוד לגזרת השרון. מפקדי הגדוד במהלך המלחמה היו יצחק פונדק, נחמן ניר ושמעון מרגולין.
במהלך המלחמה נפלו 132 מחיילי הגדוד.
לימים ניתן מספרו של הגדוד לאחד מגדודי חטיבת השריון ברק.
האנדרטה

האנדרטה ניצבת על גבעה נמוכה בצידו של כביש קריית מלאכי-אשקלון, בקרבת מחנה עמנואל. גבעה זו נבחרה בשל מיקומה במרכז זירת הקרבות של הגדוד בנגב.
האנדרטה היא מתחם המצוי בתוך חורשת עצי אורן המשתרעת על גבי הגבעה. שביל מתמשך בתוך החורשה ומוביל אל רחבה פתוחה בראש הגבעה. בה ניצב סלע שעליו השלט "לגיבורים שלא זכו". לימינו ניצבים שישה לוחות אבן מוארכים ועליהם שמות חללי הגדוד במלחמה. לפניהם ניצבים לוח אבן שעליו הכתובת "גדוד 53 גבעתי תש"ח" וכן ועליו גביע להדלקת אש זיכרון. משמאל ללוחות השמות ניצבים שלושה תרני דגלים. ברחבה מתקיימים טקסי הזיכרון הנערכים באתר ומצדה הנגדי ללוחות הזיכרון הוצבו ספסלים לקהל המשתתפים.
בתחילתו של השביל שבחורשה הוצבו שלטים המספרים במלל ובמפה את דרך הקרבות שעבר גדוד 53 במהלך המלחמה.
בתוך החורשה ומשני צידי השביל ניצבות קבוצות של אבני זיכרון נמוכות ומשופעות. על גבי האבנים בכל אחת מהקבוצות הונצחו שמותיהם של נופלים, אשר נהרגו יחד במסגרת אחד מקרבות הגדוד, דוגמת קרב נגבה והשיירה לגת וגל און.
באנדרטה כולה מונצחים יחדיו שמותיהם של 145 חללים מאנשי הגדוד ואנשי היישובים שעליהם הגנו.
האנדרטה הוקמה בשנת 1952 ביוזמת ותיקי הגדוד, בתכנונו של האדריכל שמעון מרגולין, ששירת כמפקד הגדוד וכמפקד פלוגה בו. אז נכלל בה רק הסלע הניצב כיום לצד הלוחות נושאי השמות. חורשת העצים שסביבו ניטעה על ידי קרן קיימת לישראל.
לקראת אירועי שנת השישים למדינת ישראל הורחבה ושופצה האנדרטה על ידי היחידה להנצחת החייל במשרד הביטחון. היא מתוחזקת על ידי בית הספר התעשייתי "סדנאי השריון".
ראו גם

אנדרטת גדוד 51
אנדרטת גדוד 52
לקריאה נוספת

אנדרטאות תש"ח בהוצאת המוסד לביטוח לאומי, 2009.
אקאקי דוואדזה

אַקַאקִי דֶווַאדזֶה (בגאורגית: აკაკი დევაძე; נולד ב-28 בנובמבר 1971 בטביליסי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת משחק

דוואדזה התחיל את  הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1989 בקבוצת דילה גורי מליגת העל הגאורגית. בעונת 1989–1990 שיחק בקבוצת דינמו טביליסי וזכה איתה באליפות. בעונת 1993–1994 סיים עם קבוצת קולחתי 1913 פותי כסגנית האלופה. בשנת 1995 זכה דוואדזה בתואר "כדורגלן השנה הגאורגי", בזמן ששיחק בקבוצת רוסטוב מהליגה הרוסית.
בעונת 1996–1997 הגיע דוואדזה לישראל וחתם לעונה אחת בקבוצת הפועל טייבה מהליגה הלאומית. הוא שיחק בה עונה אחת, ובסיומה ירדה הקבוצה לליגה הארצית. בעונות 1997–1999 שיחק במכבי עירוני אשדוד כשוער ראשון. בעונה הראשונה הקבוצה הייתה רחוקה ממאבקי התחתית, ובגביע המדינה הגיעה עד לשלב חצי הגמר. בעונה השנייה נקלעה הקבוצה למאבקי התחתית לקראת סוף העונה, והבטיחה את מקומה בליגה במחזור האחרון.
בשנת 2000 חזר למולדתו ושיחק במספר קבוצות בעיר טביליסי. קבוצתו האחרונה הייתה "מגלבי" מהעיר זוגדידי. לאחר מכן פרש ממשחק, בגיל 37.
תארים

אליפות הליגה הגאורגית: (1) 1990
כדורגלן השנה הגאורגי: 1995
אקאסיה

| --- | --- |
 מבוסס על:  האישה הלא אהובה
 שיר הנושא:  "La malquerida"
 סוגה:  רומנטיקה אופרת סבון
 שחקנים:  ויקטוריה רופו   אריאדנה דיאז כריסטיאן מייר אפריקה סאבלה ארטורו פניצ'ה
 ארץ מקור:  מקסיקו
 שפות:  ספרדית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  116
 הפקה
 חברת הפקה:  טלוויסיה
 הפצה:  טלוויסה 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 אורך פרק:  45 דק'
 שידור
 רשת שידור:  לס אסטרלס 
 רשת שידור בישראל:  ויוה
 תקופת שידור מקורית:  9 בנובמבר 2014 – 2 ביוני 2014
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אקאסיה (במקור בספרדית: La malquerida) היא טלנובלה מקסיקנית בכיכובם של השחקנים ויקטוריה רופו, אנדריאנה דיאז וכריסטיאן מייר. מבוססת על המחזה של חסינטו בנאבנטה.
תקציר הסדרה

אקאסיה היא ילדה שמחה ומאושרת, שחיה עם הוריה בחווה המשפחתית. חייה משתנים באחת כשהיא מאבדת את אביה האהוב בתאונה מצערת, ואמה כריסטינה מגלה שבעלה המנוח שיעבד את החווה כדי לכסות חובות. בייאושה, כריסטינה מחליטה למכור את החווה ולעבור לגור אצל הוריה, אך תוכניותיה משתנות כאשר עובד חווה בשם אסטבן מציע לה עזרה בהצלת הרכוש שכה יקר לה ולבתה, אחר מאמצים רבים, כריסטינה ואסטבן מצליחים להציל את החווה ואף מתאהבים. אקאסיה הצעירה, שטרם התגברה על מותו של אביה, מסרבת לקבל את האהבה החדשה של אמה ועוברת לגור עם סבה וסבתה, השנים חולפות ואקאסיה חוזרת לחווה כאישה צעירה ויפה. הגבר הראשון שהיא פוגשת בחווה הוא אסטבן, שאינו מזהה אותה. אקאסיה מבהירה לו מיד שהיא הבעלים של החווה ושהיא נוטרת לו טינה על שתפס את מקומו של אביה. אולם, עם הזמן, המתח והשנאה בין השניים הופכים לתשוקה אסורה וסוערת, שמציבה את אקאסיה במרכזו של משולש אהבה דרמטי כיצד יתמודדו כריסטינה ואקאסיה עם משולש האהבה המסובך שאליו נקלעו והאם גבר אחד יצליח להפריד בין אם ובתה?
דמויות

כריסטינה (ויקטוריה רופו) כריסטינה היא אישה טובה שאוהבת מאוד את בתה אקאסיה. כריסטינה הייתה מאושרת לצד בעלה הראשון, אלונסו, ועברה תקופה קשה לאחר מותו, אך היא נישאה שוב לגבר צעיר בשם אסטבן וחייה השתנו לטובה. למרות הפריחה בחיי האהבה שלה, כריסטינה צריכה להתמודד עם העובדה שבתה לא מקבלת את בעלה, דבר שמעמיד אותה בסיטואציה קשה, שבה היא נאלצת לראות את שני האנשים היקרים לה ביותר מתעמתים.
אקאסיה (אריאדנה דיאז) אקאסיה היא אישה צעירה, יפה ומלאת תשוקה, בעלת אישיות חזקה. היא סבלה בילדותה בשל מותו הפתאומי של אביה, שאותו היא העריצה. כאשר אמה החליטה להינשא לאסטבן, רק שנה לאחר מות אביה, אקאסיה סירבה לקבל זאת ועברה לגור עם סבה וסבתה. כעת, לאחר שגדלה והפכה לאישה, היא חוזרת לאחוזה, כשהיא מוכנה להוכיח לאמה שאסטבן לא באמת אוהב אותה, אלא התחתן איתה רק מתוך אינטרס.
אסטבן (כריסטיאן מייר) אסטבן הוא גבר נאה וחכם, חרוץ ומנהיג מלידה. הוא היה פועל פשוט באחוזה והפך למנהל שלה כאשר עזר לכריסטינה. בעקבות נישואיו לכריסטינה, הוא הפך לבעלים של האחוזה. אסטבן עושה הכול כדי שאקאסיה תחבב אותו ותקבל אותו כאב חורג, אך גם מתחיל לחוש כלפיה רגשות אסורים, שיעמידו את האושר שלו עם כריסטינה בסכנה.
אלחנדרה (אפריקה סאבלה) אלחנדרה עברה לעיר הבירה בעקבות דנילו, שהבטיח לה עבודה במפעל וטיפול רפואי טוב לאחיה החולה. לדנילו היו תוכניות אחרות עבורה - הוא לקח אותה לבית בושת, אנס אותה ואילץ אותה לעבוד שם, תוך שהוא מאיים להרוג את אחיה. דנילו שינה את שמה ל"טורקיז" בגלל הטבעת שהוא נתן לה במתנה, בתקופה שאלחנדרה עדיין האמינה שהוא רוצה בטובתה.
חרמן (אוסבלדו דה לאון) חרמן חולם לעבור לעיר הבירה, להצטרף לאקדמיה לאומנויות ולהפוך לצייר, אבל הוא מרגיש שהוא לעולם לא יעז להתעמת עם אביו, שמתנגד למעבר. הוא מפחד מאביו ומלא טינה כלפיו, אבל במקביל, הוא מקווה לזכות באהבתו. כאשר חרמן מגלה שנורברטו אינו אביו ושאמו התחתנה איתו כאשר כבר הייתה בהיריון, חייו משתנים לחלוטין. בעזרת תמיכתה של אלחנדרה הוא מקבל את ההחלטה להקדיש את חייו לדברים שהוא אוהב באמת.
נורבטו ( גיירמו גרסיה קנטו) נורברטו הוא שוביניסט, שחייב להיות כל הזמן בשליטה. הוא אגרסיבי מאוד בעסקים ושואף להיות הבעלים של האחוזה. למרות שלנורברטו יש רומנים מזדמנים מדי פעם, הוא אוהב את חוליאנה. כשהם נישאו, הוא הבטיח לה שיתנהג כאב אוהב לילד שלו ציפתה, אבל למעשה הוא מעולם לא קיבל או אהב אותו באמת.
אוליסס (מאנה דה לה פארה) אוליסס הוא בחור צעיר, חרוץ ואופטימי. הוא יודע איך להדביק את האנשים מסביבו בהתלהבות שלו. אוליסס לא נשבר בפני מצוקות ואתגרים, ושונא אי צדק. אהבתו הגדולה לאקאסיה תגרום לו לעשות הכול כדי לחשוף את אסטבן ולממש את אהבתו עם אקאסיה.
אצבענית רומאית

| אצבענית רומאית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: סחלבאים
משפחה:: סחלביים
סוג:: אצבענית
מין:: אצבענית רומאית
שם מדעי
 Dactylorhiza romana ‏Soó, 1962
אצבענית רומאית שם מדעי: Dactylorhiza  romana מכונה גם דקטילוריזה רומאית היא צמח ממשפחת הסחלביים, בעל פרחים לבנים עד צהבהבים. התגלה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בהר קטע שלמרגלות החרמון, ועד היום זהו אתר הימצאותו היחיד הידוע בישראל. המין פורח בסביבות החודשים מרץ-אפריל.
אקונומיזם

אֵקוֹנוֹמִיזְם (מאנגלית: Economism) או כַּלְכְּלָנוּת היא תורה חברתית הגורסת שהחברה האנושית מושתתת על עקרונות כלכליים בלבד. עקרונות אלו הם בעיקר: היצע וביקוש, ייצור ורכישה ותלות בגורם היד הנעלמה כפי שתואר על ידי אדם סמית וממשיכי דרכו. האקונומיסטים מקנים ערך מופחת לעקרונות אחרים בחיי החברה כמו עקרונות פוליטיים, אתיים או תרבותיים. גישת "היד הנעלמה" גם מפחיתה, בעיניהם, את הצורך ברגולציה ובקרה של המוסדות הכלכליים והחברתיים. לדעתם, הרגולציה תתבצע מעצמה על ידי כוחות השוק מצד אחד ועל ידי רצון אינדיבידואלי של הפרט מצד שני (למשל, התנגדות, מרד, חרם וכו').
הרחבת המושג

במישור האידיווידואלי האקונומיזם יוצא מהנחה שהאדם הוא יצור רציונלי והוא מפעיל רציונליות זו בעת החלטה או בחירה. למשל - הסתכלות בבעיית הסמים כבעיה שנוצרת מההיצע והביקוש של הסמים או הסתכלות בבעיית הפשע כנובעת משיקול של מחיר מול תוצאה.
במישור החברתי האקונומיזם יוצא מהנחה שכל התופעות החברתיות הן על רקע כלכלי. בזה, הם נבדלים מהמרקסיזם שגם הוא תורה חברתית מטריאליסטית. המרקסיזם עוסק בהתפתחות חברתית המבוססת על מאבק בין מעמדות וכוחות כלכליים במטרה לבנות מבנה חברתי מסוים וצודק יותר. מאידך, האקונומיזם רואה את המעמדות החברתיים באור אחר. המאבק אינו בין המעמדות אלא בתוך המעמדות. המעמד הגבוה נאבק לשמירה על עושרו ולהגדלתו ואילו המעמד הנמוך נאבק להשגת עושר ועליה במעמד. אין כאן שום מטרה לשנות את המבנה החברתי הקיים.
ביקורת האקונומיזם

המרקסיסטים התנגדו, כמובן, לאקונומיזם ולתורות קרובות לו כמו התועלתנות והליברליזם. במתנגדים המרקסיסטים הבולטים יש לציין את ז'ורז' סורל, הפילוסוף הצרפתי הנודע מזרם הסינדיקליזם המהפכני.
לנין, בפמפלט "מה יש לעשות?" (1902), יצא נגד הזרם האקונומיסטי במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. לנין טען שהאקונומיסטים נלחמים רק להשגת תנאי עבודה ושכר טובים יותר למעמד העובדים אך משאירים בידי הבורגנות הליברלית את ניהול המהפכה למיגור שלטון הצאר. על ידי כך מונעים האקונומיסטים את הקמתו של כח פרולטרי מרכזי ומאורגן במפלגה ומשאירים את הבמה פנויה לאידאולוגיה הבורגנית.
שנים רבות לאחר מכן, הואשמה גם המפלגה הקומוניסטית של ברית-המועצות באקונומיזם על ידי הוגים שונים כמו הפילוסוף הצרפתי הסטרוקטורליסט לואי אלתוסר. הם טענו שבעלות המדינה ומפלגת העובדים על ההון, העושר וכוחות היצור יצרה אליטות טכנוקרטיות ובירוקרטיות חדשות המנצלות את כוחות היצור למטרותיהן.[דרוש מקור]
מתנגדי האקונומיזם המודרני הם מתנגדי הליברליזם ובייחוד הנאו-ליברליזם. הם רואים בתורות אלו (שמקורן באדם סמית), תורות מסוכנות ואף "חזיריות". הם מתנגדים לדעה לפיה חוקי השוק, ההיצע והביקוש הם המרכיב העיקרי של ההתנהגות החברתית-כלכלית. לא ייתכן, הם אומרים, שחוקי השוק עולים בחשיבותם על גורמים כמו תרבות, מוסר ופוליטיקה. הם שוללים את דבריו של אדם (בספרו "עושר העמים") - "לא טוב לבם של הקצב, מוכר הבירה או האופה מספק לנו את ארוחתנו, אלא האינטרסים האישיים שלהם".
לא רק השמאל מתנגד לאקונומיזם. גם הימין השמרני האמריקאי המכונה "ימין ישן" (Old Right) הביע התנגדות לדעה זו. אחד מחשובי הימין הישן, אלברט ג'אי נוק (Albert Jay Nock) טען שהאקונומיזם יכול, ללא ספק, לבנות חברה עשירה, מפותחת, חזקה ומרוצה אך הוא אינו מסוגל לבנות חברה שבה התקיימו יופי ואהבה, חברה שיש בה עומק וטעם. חברה מכוערת זו תמאס על עצמה במהרה, תתנוון ותעלם עם הזמן.
בסין האשימו המאואיסטים הוותיקים את הנשיא דנג שיאופינג, אשר שלט בסין לאחר מותו של מאו, באקונומיזם ועזיבת רעיון הסוציאליזם וזאת כדי לפתוח את שערי כלכלת סין להשפעות קפיטליסטיות בתקוות שווא שזה יביא לפריחה כלכלית בסין. בתורו, האשים דנג את מתנגדיו בכישלון הנובע מבנית חברה סוציאליסטית במדינה שלא הייתה מוכנה לכך מבחינה כלכלית.
היום, יש המדברים על "נאו-אקונומיזם" בניסיון לשלב עקרונות של האקונומיזם עם מרכיבים אתיים והומניסטיים (למשל, הפילוסוף האיטלקי פרנצ'סקו טוטרו).
הערות שוליים

↑  כַּלְכְּלָנוּת במילון סוציולוגיה (תשע"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  האינדיבידואל
אקאקי חובוטיה

אקַאקִי חוּבּוּטִיָה (בגאורגית: აკაკი ხუბუტია; נולד ב-17 במרץ 1986 בסוחומי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת הבלם
קריירה

בעברו שיחק חובוטיה במספר קבוצות מליגת העל הליטאית, בהן פ.ב.ק קובנה, שאיתה זכה פעמיים באליפות ליטא (2004 ו-2007) ופעמיים בגביע הליטאי (2004 ו-2008). בעונת 2013/2014 שיחק במורדוביה סרנסק, עמה עלה לליגת העל הרוסית. ב-8 באוגוסט 2014 הגיע חובוטיה לישראל וחתם לעונה אחת בקבוצת הפועל פתח תקווה, אך שוחרר בטרם החלה העונה.
בשנת 2019 הוא שיחק בויטבסק ושוחרר ממנה בינואר 2020.
הוא היה שחקן נבחרות הנוער של גאורגיה ובשנים 2010–2014 שיחק בנבחרת גאורגיה בכדורגל.
תארים

אליפות ליטא: 2004, 2007
הגביע הליטאי: 2004, 2008
הליגה הבלטית: 2008
אנדרס סוונסון

אנדרס גונאר סוונסון (בשוודית: Anders Gunnar Svensson; נולד ב-17 ביולי 1976 בגטבורג) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הקשר.
סוונסון שיחק כקשר מרכזי, שתופקד בעיקר כפליימייקר. הוא התאפיין ביכולות המסירה הגבוהות שלו, וכן בביצוע מצבים נייחים. הוא שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת אלפסבורג, בה זכה בשתי אליפויות ובשני גביעים, ובתווך שיחק ארבע עונות בסאות'המפטון מהפרמייר ליג. בשתי הקבוצות בהן שיחק אף שימש כקפטן.
סוונסון הוא שיאן ההופעות במדי נבחרת שוודיה, לאחר ששבר את שיאו של תומאס ראבלי, ומהשחקנים האירופים בעלי מספר ההופעות הגבוה ביותר במדי נבחרתו. ב-14 שנות קריירה בינלאומית, ערך סוונסון 148 הופעות (מתוכן 22 כקפטן) במדי הנבחרת וכבש 21 שערים. בין היתר ייצג את הנבחרת בשני טורנירי מונדיאל ובשלוש אליפויות אירופה.