stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בקרת גישה

בתחומי האבטחה הפיזית ואבטחת מידע, בקרת גישה היא בקרת אבטחה המתארת תהליך של הגבלה מכוונת של גישה למקום או למשאב אחר. "ניהול גישה" הוא המונח שמתייחס לתהליך של מתן אפשרות של גישה מבוקרת לגורם אחר. "גישה" יכולה להתייחס לצריכת המשאב, כניסה למקום מסוים או לאפליקציה מסוימת, או שימוש בהם. מתן רשות גישה למשאב מכונה "הרשאה". מנעולים פיזיים ושם משתמש או סיסמה הם דוגמאות לבקרת גישה.
אשת צי בוחנת מסמכי זהות של מי שמבקש להיכנס למתקן של ארצות הברית ביפן, טרם שהיא מאפשרת לו להיכנס למתקן
בקרת גישה היא "אבן יסוד" ליצירת מעטפת אבטחה, במטרה לתמוך את עמידות המערכת עליה מגינים, אל מול איומים ולהבטיח את יכולתה של הערכת לתפקד ברציפות.
בכל מערכת מודרנית, ערכית או כזו שיש בה סיכון מובנה גבוה, נהוג לממש "בקרת גישה". כך, נהוג היום שבכל תחנת כוח, נמל ימי, שדה תעופה, תחנת רכבת, אולמות קולנוע (בישראל), מרכזי קניות (בישראל), מוסדות פיננסיים גדולים כמו בנק או חברת ביטוח, מעבדות או מפעלים של חומרים מסוכנים וכדומה – מופעלים מנגנונים של "בקרת גישה".
אבטחה פיזית

בקרת גישה פיזית יכולה להתבצע במספר צורות. ראשית, באופן ישיר, גדר היקפית שנועדה למנוע כניסה לא מבוקרת. בקרת גישה על ידי שומרים מאוישים, בקרת גישה באמצעות מחסום כניסה מסתובב. אפשר גם לבצע בקרת גישה באופן עקיף – למשל, על ידי בדיקה שלמשתמש או למי שמבקש כניסה יש כרטיס מתאים.
כאשר הדבר נדרש, ניתן לשלב בהתקנים הפיזיים מערכות אלקטרוניות ממוחשבות ולאכוף בקרת כניסה מתוחכמת יותר, הכוללת רישום אוטומטי של כל כניסה ויציאה, אכיפת אמצעי הזדהות "חזקים" או דרישה למספר שיטות הזדהות שונות כגון צרוף של קוד מספרי וזיהוי ביומטרי.
אבטחה פיזית > תפעול מערכת בקרת הגישה

בדרך כלל, "קורא" ייעודי בודק את אמצעי ההזדהות שמוצג לו ומשווה אותו לרשימת מורשי כניסה. במקרה של התאמה הקורא פותח את מנעול הדלת לפרק זמן מוגדר. אם אין התאמה, הדלת נשארת נעולה. בקוראים מתוחכמים למחצה, מתבצע גם רישום לבסיס נתונים של האנשים הנכנסים ושל זמני כניסתם. ברוב סוגי הקוראים קיים משוב למשתמש, כדי שיוכל להבין את מצב הקורא – לדוגמה, נורית LED קטנה המאירה בצבע אדום וכאשר הקורא מזהה אמצעי הזדהות המופיע ברשימת מורשי הכניסה או קוד "נכון", צבע נורית ה-LED מתחלף לירוק למשך זמן קצר.
בדרך כלל, כאשר נדרשת הזדהות חזקה, יבוצע שילוב של מספר אמצעים שונים ואלו מחולקים לשלוש משפחות:
משהו שהמשתמש יודע – סיסמה או קוד מספרי, לדוגמה
משהו שנמצא בבעלות המשתמש כמו כרטיס מגנטי
מזהה של המשתמש עצמו, (כמו טביעת אצבע, זיהוי פנים, זיהוי גאומטריית כף היד, זיהוי תמונת כלי הדם ברשתית העין וכיוצא באלו)
במצבים רגישים במיוחד, בדרך כלל מממשים הרשאות המבוססות על מספר דרכי הזדהות שונות (למשל Two Factor Authentication).
בארגונים גדולים, לפעמים, מאפשרים גישה גם בהיעדר אחד מאמצעי ההזדהות – על ידי דרישה להזדהות של גורם מורשה אחר, כמענה למצבים בהם עובד שכח כרטיס מגנטי בבית וכיוצא באלו.
אבטחה פיזית > מרכיבי מערכת בקרת הגישה

מרכיבי בקרת הגישה כוללים:
פאנל בקרת גישה.
חומרת ה"מחסום" לכניסה כמו דלת, שער מסתובב, מחסום בכניסה לחניון, דלת כניסה למעלית וכיוצא באלו.
קורא אמצעי הזדהות המותקן סמוך למחסום הפיזי.
מנעול פיזי
חיישן ש"יודע" אם המחסום סגור או פתוח.
מנגנון פתיחה בחירום – היחלצות מהירה – מבפנים. בדרך כלל, משיקולי בטיחות, מנגנון הפתיחה בחירום מבפנים יכלול פתיחה מכנית שעוקפת כל סוג של מנגנונים אלקטרוניים או תלות בחשמל.
אבטחה פיזית > טופולוגיות אפשריות

באתר או מתקן שיש בו ריבוי של כניסות אפשריות, אפשר לממש כמה וכמה טופולוגיות. אפשר שלכל כניסה יהיה מנגנון בקרת כניסה פשוט ובלתי תלוי באחרים. אפשר שכל הכניסות ידווחו למרכז בקרה ראשי שיכול גם לשלוח להם עדכונים. חלק מהחברות דוחפות לכיוון של תקשורת ב"פרוטוקול אינטרנט", IP ויש הרבה גישות שונות לארכיטקטורה הכוללת.
אבטחה פיזית > מערכות לקריאה או אימות של אמצעי הכניסה למערכת או למקום

נהוג לחלק את מערכות הקריאה לשלוש משפחות:
קוראים פשוטים – מכשירים שבאופן מקומי יודעים לזהות את אמצעי ההזדהות, אין להם זיכרון או יכולת עיבוד והם לא "מדווחים" למרכז בקרה.
קוראים "חכמים למחצה" – מכשירים שמתקשרים עם מרכז בקרה. מרכז הבקרה יכול לעדכן לקורא את רשימות מורשי הכניסה, הקורא מדווח אירועים למרכז הבקרה וכדומה.
קוראים חכמים – כאלו שיש להן מעבד מחשב משל עצמם, זיכרון מקומי ובנוסף לכך, הם מדווחים למרכז בקרה ויכולים לקבל ממנו עדכונים.
לקוראים רבים יש נורית משוב. יש קוראים המצוידים בשעון מקומי שמאפשר להם לשמור "לוגים". קיימים קוראים שבצמוד להם יש מערכת אינטרקום (מיקרופון, רמקול, תקשורת מתאימה) המאפשרת לדבר עם מישהו במרכז הבקרה.
חלוקה נוספת של הקוראים היא לפי התכונה שבאמצעותה מתבצעת ההזדהות.
אבטחה פיזית > סיכוני אבטחה

הדרך הפשוטה לעקיפת בקרת גישה, היא כניסה "זריזה" בצמוד למישהו שנכנס לפניך, עם או בלי עזרתו של הנכנס ראשון. דרך התמודדות אפשרית עם תופעה זו היא על ידי יצירת "תא יחיד" כמו מה שממומש, למשל, במחסום דלת מסתובבת.
דרך נוספת לעקיפת בקרת גישה, היא על ידי חסימת היכולת של המחסום הפיזי להיסגר עד הסוף, "לשים רגל בדלת". במערכות מודרניות נוהג להתקין מערכת אזעקה המופעלת אם הדלת נשארת פתוחה יותר מזמן מוגדר מראש.
נושא שלישי המהווה סיכון הוא תפקוד המערכת בזמן אסונות טבע כמו שרפה או הצפה. המענה העיקרי לסוגיה זו הוא תכנון מראש ותרגול חרומים מסוגים שונים.
דרך פריצה נוספת היא פריצה בכוח על ידי עקירת משקוף הדלת.
פעמים רבות, ניתן לשבש את אמצעי ההזדהות: על ידי שכפול המספר הסידורי של כרטיס כניסה מגנטי, "להקפיץ" באחד את המספר הסידורי שלו ואז להיכנס "בצורה חוקית", למשל.
במערכות עם בקרה מרכזית ו"רשימות מורשי כניסה", אפשר לבצע תקיפות סייבר שתכליתן להכניס לרשימת מורשי הכניסה את הפורץ המיועד וכדומה.
במערכות בקרת גישה הכוללות מנעול מכני לגיבוי, אפשר להיעזר בסוג של "מפתח מסטר" שעלול לאפשר כניסה לכל הדלתות, ללא צורך באמצעי הזדהות.
אבטחת מחשבים ורשתות מחשוב

קיימות שתי גישות עקרוניות לבקרת גישה בתחום המחשוב:
גישה מבוססת על אמצעים הנמצאים בידי המשתמש.
גישה המבוססת על "רשימות מורשי גישה".
במודל הראשון, המשתמש מחזיק באמצעי שאינו ניתן לזיוף ואמצעי זה שהוא שמאפשר את הגישה למערכת (או לאפליקציה) שלגביה מפעילים את בקרת הגישה. גישה זו דומה, בעולם הפיזי, למצב בו הכניסה סגורה בדלת נעולה ולמשתמש יש את המפתחות הפיזיים לפתיחתה. בגישה זו, העברת ההרשאה מתבצעת על ידי העברת האמצעי בתווך מאובטח.
במודל "רשימת מורשים", הגישה ניתנת למשתמשים שזהותם מופיעה ברשימה. שינויים בזכויות הגישה מתבצעים על ידי עדכון רשימת המורשים. בגישה זו יש חשיבות רבה לגורם שמוסמך לאשר את רשימות המשתמשים ולעדכנן.
בשני המודלים, יש אפשרות לתת הרשאות קבוצתיות במספר מנגנונים שונים. אחת הדרכים הנפוצות לניהול בקרת גישה ברשתות מחשבים גדולות היא גישת  Active Directory של חברת מיקרוסופט.
מערכות בקרת גישה מספקות את השירותים החיוניים ובכלל זה הרשאות, הזדהות ואימות, אישורי גישה ושיוך משתמשים לפעילויות (אחריותיות)
הרשאות – פרוט של מה כל משתמש מוסמך לעשות.
הזדהות ואימות – מנגנונים שנועדו להבטיח שרק משתמשים לגיטימיים יכולים להתחבר למערכת או לאפליקציה
אישורי גישה – מתייחס לניהול דינמי של שיוך משאבים למשתמשים כך שהמשתמשים יוכלו לגשת רק למשאבים המסוימים שאליהם יש להם הרשאה.
שיוך (אחריותיות) – מנגנונים המבטיחים שניתן יהיה לשחזר אירועים שונים במערכת – כולל שיוך של כל פעולה או אירוע למשתמש שעשה את הפעולה ("לוגים").
מודלים של בקרת גישה

ניתן לאכוף בקרת גישה באמצעות סוגים רבים של בקרות, לדוגמה:
בקרת גישה מבוססת תכונות: כלומר, ההרשאות ניתנות לפי תכונות של המשתמשים או המשאב אליו רוצים לגשת.
בקרת גישה מבוססת היררכיית מידע (סיווג ומידור): בגישה זו, ה"בעלים" של כל קובץ (לדוגמה), מגדיר מה הסיווג שלו והאדמיניסטרטור אוכף מדיניות ולפיה רק לאנשים שיש להם סיווג "סודי" נניח, מותר לגשת לקבצים שה"בעלים" שלהם סווגו אותם ככאלה.
בקרת גישה מבוססת התנהגות או היסטוריית שימוש: בגישה זו מביאים בחשבון את ההיסטוריה של המשתמש ומבטלים לו את ההרשאות במקרים שהוא הפסיק להשתמש בהן לאורך זמן גדול מידי, או, כאשר מופיעות "התנהגויות לא הגיוניות" כמו ניסיונות כניסה חוזרים ונשנים עם סיסמה שגויה, פנייה לקבצים בקצב לא אנושי (מספר רב של פעמים בשנייה) וכיוצא באלו.
בקרת גישה מבוססת הזדהות משתמשים: גישה ולפיה מתן ההרשאות הוא אישי לכל משתמש
בקרת גישה מבוססת שיוך ארגוני
בקרת גישה מבוססת תפקיד. לדוגמה – אין סיבה שלאיש כוח אדם תהיה גישה ליכולת ניהול רכיבי תקשורת ברשת.
בקרת גישה מבוססת חוקים. לדוגמה – לסטודנטים בשנה א' באוניברסיטה גדולה, ניתן להגביל את הגישה למחשבי המעבדות רק לשעות מסוימות, בימים שבהם האוניברסיטה פתוחה וכדומה.
כניסה לרכבת התחתית בניו־יורק, ניו יורק
בקרת גישה פיזית באמצעות בדיקת הגאומטריה של כף היד
פשר חבקוק

פשר חבקוק (1QpHab), מערה מס' 1 בקומראן
פשר חבקוק היא מגילה אשר התגלתה כמעט בשלמותה במערה מס' 1 בקומראן, אחת מתוך שבע מגילות שהתגלו במקום בשנת 1947, ומוצגת כיום במוזיאון ישראל. המגילה מפרשת את שני הפרקים הראשונים של ספר חבקוק ומתייחסת למאבקי כוח בין האוכלוסייה הדתית בירושלים ובין הכוהנים ששירתו בבית המקדש השני. כמו כן החיבור מתייחס לתוצאות הכיבוש הרומאי והשלכותיו על האוכלוסייה. המגילה שופכת אור על חיי קהילת המתיישבים בקומראן, באזור ים המלח.
המגילה השתמרה כמעט בשלמותה למעט שורותיה התחתונות שנפגעו מעט. היא מורכבת משלושה עשר טורים, המכילים שבע עשרה שורות בכל טור. הכתב במגילה הוא עברי מזמנו של הורדוס והכתוב בטור שלוש עשרה מיוחס למחבר נוסף.
פשר חבקוק, כמו יתר הפשרים, אינה פרשנות במובנה הרגיל. הפשר היא 'פירוש' של התגשמות דברי הנבואה כפי שרואה אותו בעל הפשר. מחברי הפשרים מעתיקים תחילה את דברי הכתובים ומציעים את התגשמות הנבואה במונח: "פשרו" או "פשר הדבר", כלומר, לעניין כך וכך התכוון הנביא. לעיתים קיימת חזרה של הפרשן על כתוב אשר כבר מצוי ואז הוא פותח ואומר "ואשר אמר". המושג 'פשר' מקובל בספרות מחקר המקרא כשם לחיבורים מסוג זה.
לקריאה נוספת

בלהה ניצן, מגילת פשר חבקוק: ממגילות מדבר יהודה (1QpHab) / ההדירה וצירפה מבוא ופירוש בלהה ניצן. ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ו 1986.
הערות שוליים

↑  אלישע קימרון, מגילות מדבר יהודה: החיבורים העבריים - כרך ראשון, ירושלים, יד בן צבי, 2010, 243
↑  יעקב שלום ליכט, כת מדבר יהודה וכתביה,  בתוך: מחקרים בתולדות ישראל בתקופת הבית השני, ירושלים,  זלמן שזר, תשנ"ו, עמ' 423
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265097305171  BnF: cb120817217 (data)  GND: 4140018-5  LCCN: n85178061  SUDOC: 029126274  VIAF: 174619630   WorldCat (עם VIAF): 174619630
תחרות הפלה ברומח

שחזור של קרב רומחים ביריד רנסאנס בסן פרנסיסקו, 2005
קרב רומחים מסוף המאה ה-13 כפי שתועד בקודקס מנס
תחרות הפלה ברומח או ג'אוסט (Joust) הוא ספורט לחימה היסטורי בו התחרו אבירים רכובים על-גבי סוס בתחרות אחד על אחד שמטרתה להפיל את יריבו מסוסו באמצעות רומח. התחרויות זכו לאהדה רבה בין המאה ה-14 למאה ה-16. האבירים צוידו לרוב בשלושה כלי נשק - רומח, חרב ורונדל (מעין פגיון). אביר אשר הפיל את יריבו מהסוס הוכרז כמנצח לאותו סיבוב. אם נפלו מסוסם שני האבירים הסיבוב הוכרז כשוויון וההכרעה לגביו התבצעה בדו-קרב חרבות. על פי רוב, המוביל לאחר שלושה סיבובים נקבע כמנצח בתחרות.
בצורתו הראשונית שימש הג'אוסט (שנקרא אז טורנאי - tournai) כסימולציה של קרב אמת למטרות אימונים. לאחר התפתחות התחרויות, הביא עמו הניצחון בהן כבוד וממון רבים. המנצח זכה, על פי רוב, בשריון של יריבו (אשר במונחים של ימינו - השתווה במחירו בערך לשוויו של בית). לפיכך, אבירים רבים התעשרו בתחרויות אלו אך רבים גם הפסידו את כל כספם.
כתבי יד מימי הביניים מלמדים כי האימון הראשוני לג'אוסט, ברכיבה, נעשה על גבי סוס עץ עם גלגלים אשר נגרר על ידי מספר עוזרים. החניך נדרש לפגוע בלוח אשר רופד בחבל (על מנת למנוע החלקה של קצה הרומח על פני הלוח). בחלק מלוחות המטרה היה חריץ דרכו השקיף המאמן על החניך. בתרגולים מתקדמים עם סוס אמיתי נעשה שימוש במטרה מסתובבת.
סגנונות

קיימות שתי וריאציות עיקריות של התחרות - או פלייסאנס (au Plaisance - "בעונג", "בעדינות") מתייחס לתחרויות למטרות תענוג של המתחרים והקהל בטורניר, בהן נעשה שימוש ברומחים קהי-קצוות. או אוטראנס (au Outrance - "בהפרזה", "בהגזמה") התרחש לרוב בעיתות מלחמה בשדה הקרב - נעשה בו שימוש ברומחים חדי-קצוות, והוא נמשך עד מות אחד (או שני) הלוחמים. עם זאת, גם בקרבות "מעודנים" נגרמו פציעות קשות ואף מוות. גורם סכנה לדוגמה - נטייתו של מגן הפנים בקסדה להתרומם במהלך הדהירה, ולחשוף בכך לפגיעה את פניו של האביר.
באנגליה נפוצה צורה נוספת של התחרות בה חולקו נקודות עבור שבירת רומחים. הרוכבים דהרו זה מול זה משני צידיה של גדר עץ נמוכה, והקרב נפסק מיד עם נפילתו של מי מהם. הנקודות ניתנו עבור שבירת הרומח על ידי פגיעה מדויקת ביריב.
ציוד > השריון

תחרויות הפלה ברומח נפוצו לראשונה בעת העתיקה וזכו לפופולריות עד המאה ה-16. במשך תקופה ארוכה זו חלה התפתחות באמצעי המיגון בהם השתמשו האבירים. בתחילה היו נפוצים שריון השרשראות, קסדה יצוקה (Helm) ומגן. החל במאה ה-15 נפוץ השימוש בשריון הלוחות. לעיתים הורכב שריון זה מחלקי מיגון, בעיקר לחזה, אשר ניתן היה להסיר למטרות רכיבה תחרותית ולהרכיב מחדש, על פי צורך, לקרב. בדומה, התפתחות הקסדה הסגורה הובילה לקסדות עם רכיבי מיגון נלווים. כאשר התחרויות נהיו יותר ממוסדות וכוחם של חיל הפרשים בשדה הקרב קטן, החל להתפתח שריון לוחות מיוחד לטורנירים. שריון זה היה עבה וכבד יותר, ותוכנן לספק הגנה מוגברת לאביר, בייחוד כנגד מכת רומח. שריון כזה יכול היה להגיע למשקל של פי 3 ומעלה משריון רגיל, דבר ההופך אותו לבלתי מעשי בקרב אמיתי עקב הפגיעה בניידות. חלק משריונות אלה כללו הגנה מוגברת לאזורים שנטו להיפגע מרומחים ותושבת מובנית לרומח.
ציוד > הרומח

שימושו העיקרי של הרומח היה להפיל לקרקע יריבים רכובים על סוס. אביר טיפוסי בימי הביניים נשא עמו, לרוב, כלי נשק נוספים. כלי הנשק הנלווים השתנו בהתאם לתקופה, סוג התחרות וכן בחירת המתחרים.
בימינו, תחרויות הפלה ברומח נעשות למטרות הדגמה ושעשוע בלבד והרומחים נעשים מעץ קל שנועד להישבר בקלות. אולם, בג'אוסט אמיתי היו הרומחים עשויים מעץ אלון מלא ונשברו רק בפגיעה עוצמתית במיוחד. אף על פי שהרומחים הקהים לא חדרו את השריונות, היה צורך בריפוד רב ברתמות שאותן לבשו האבירים.
ציוד > ציוד רכיבה

הפרש רכב על אוכף ושלט בסוס בעזרת משוורת (ארכוף) ודורבנות. שיטת רכיבה מתקדמת זו אפשרה לאביר להשתמש בשתי ידיו ללחימה.
תחרויות הפלה ברומח בימינו

בתחרויות ג'אוסט בימינו מנסים פרשים לבצע פעלולים שונים באמצעות רומח, לרוב בירידי רנסאנס מיוחדים המדמים את החיים בתקופת הימי הביניים או בפסטיבלים שונים. בנוסף לדו-קרב הרומחים המסורתי ניתן להתחרות גם בפגיעה בירקות וחפצי עץ, או בהשחלת הרומח דרך טבעת.
בגרסה המהווה את הספורט האישי הרשמי של מדינת מרילנד בארצות הברית נערכת תחרות השחלת הטבעות לפי שלבים - כאשר בכל שלב קטן קוטר הטבעת. בגרסה אחרת של התחרות המטרה היא כפיס עץ המונח על הרצפה ושנועד לדמות יתד-אוהל בה יש לפגוע עם קצה הרומח. התחרות מדמה את פשיטות ההפתעה שערכו חילות פרשים על מחנות האויב ובהן מוטטו עליהם את אוהליהם באמצעות הרומח על מנת ליצור בהלה.
בעיירה האיטלקית ארצו (Arezzo) מתקיימת מדי שנה תחרות ג'אוסט מסורתית אשר מקורה בימי מסעות הצלב. המתחרים לובשים מדים בצבעים המייצגים אזורים שונים בעיירה ופוגעים במטרה מרובעת המוצמדת לידה של בובת-עץ בדמות מלך סרצני (כינוי לעמים הבדואים בסיני בתקופה הרומית אשר מאוחר יותר שימש גם כינוי ערבים ומוסלמים בסיציליה ודרום-איטליה).
בידה השנייה של הדמות "חתול שלושה-זנבות" - שלושה שרוכי עור ובקצה כל אחד כדור עץ כבד. המתחרים מסתערים על המטרה ברומח עם קצה עשוי מגיר וזוכים בניקוד לפי דיוק הפגיעה במטרה - אך עם זאת עליהם להתחמק מפגיעתם של כדורי העץ.
ראו גם

טורניר
אביר
שריונות מהמאה ה-16 שתוכננו לקרב הפלה ברומח
חסיה ברטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בספטמבר 1975 (בת 49) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
חסיה ברטלר (נולדה ב-8 בספטמבר 1975) היא סופרת חרדית ישראלית, מנחה ויועצת זוגיות. בספריה היא עוסקת בפסיכותרפיה (טיפול רגשי).
ביוגרפיה

ברטלר נולדה בבאר שבע לרחל דבורה ולרב מרדכי יצחק ויספיש-לבנון, ממקימי הקהילה התורנית בעיר.
ברטלר למדה בסמינר הרב וולף והייתה נשואה לחיים ברטלר, בנו של הרב יחזקאל ברטלר.
עבודתה

ברטלר פרסמה מאמרים[דרושה הבהרה] - לעיתים בעילום שם, ולעיתים תחת שם העט ח. לויסון.
מתחילת שנות האלפיים עסקה לאורך שנים בכתיבת עלוני הפרסום של קופת העיר בני ברק.
בראשית העשור השני של המאה ה-21 היא החלה לפרסם את ספריה בשמה האמיתי. היא מרבה לעסוק בנושאים הקשורים בפסיכותרפיה, התמודדויות נפשיות ואמונה.
חוץ מספר אחד כל ספריה התפרסמו בפני עצמם ולא כמקובל כספר בהמשכים בעיתונות, כך עקפה ברטלר את הצנזורה בעיתונות החרדית.
ברטלר מפרסמת סיפורים ב"יתד נאמן" במסגרת מוספים שונים, וכותבת את עלוני הפרסום של קופת העיר, בוני עולם ובית חם.
ביקורת

בהתייחס לתכנים בהם היא עוסקת, עוררו התנגדות ציבורית-חינוכית. הספר "לילה ולא דומיה", שעוסק בבעלים המתעללים בנשותיהם, התקבל אמנם באהדה בציבור הרחב, אבל בה בעת נדחה בזעם על ידי אחרים. על כריכת הספר הוצבה אזהרה: "לנשואות בלבד!" המתנגדים טענו כי ספר זה ואחרים כמותו מאיימים על נפשם של צעירים וצעירות, ולכן רצוי שלא יקראו אותם. מאידך טענה רותי קפלר שהאחריות על הנגשת התוכן לקהל היעד מוטלת על הקוראים וההורים.
בפברואר 2024 פרסמו מעל 100 מטפלים ומטפלות חרדיים מכתב המתריע נגד הסכנות המצויות בספריה של ברטלר, בשל תיאורים של טיפולים נפשיים הנערכים בצורה שגויה ומסוכנת. הכוללים חציית גבולות באתיקה הטיפולית, אשר עלולים להביא להרס נפשי של הקוראים.
כותבי המכתב מנו מספר בעיות: תוכן הספר יוצר רושם שכך נראה טיפול מקובל, בעוד שהמצב שונה לגמרי מבחינה חוקית, מקצועית, מוסרית ורוחנית. הדבר עלול למנוע טיפול מהזקוקים לכך. שנית, בספרים מתואר טיפול במגע באופן בעייתי מאוד. הטיפול גובל בהטרדה ובהתנהלות חמורה.
בשיטות הטיפול המתוארות בספריה, עצמיות המטופלות הולכת ופוחתת, ושליטת המטפלת גוברת, נקודה נוספת העלו המטפלים בנוגע לתיאורי מגע. התיאורים בספר הם מביכים ומטרידים בחוויה האנושית, תיאורים אלו מנחילים נורמה וגורמים בעקיפין להטרדות ובעיות חמורות.
רשימת ספרים

עד כה ברטלר פרסמה עשרה ספרים:
גם שם, תשע"ב
לא מתה אנוכי, תשע"ג
תלויה, יפה נוף, תשע"ד
סתירה מצלצלת תשע"ה
נפש תהום, תשע"ה. עוסק גם בתופעות של דיכאון סב לידתי.
לילה ולא דומיה, תשע"ו. עוסק באלימות מגדרית.
אל תדמי בנפשך, תשע"ו
בין הפטיש לתהילה, יפה נוף, תשע"ז.
רוח גדולה וחזק, תשע"ח
יקרא עלי מועד, תש"פ
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה וספרי חסיה ברטלר, באתר יפה נוף פלדהיים
↑  אריאל הורוביץ, כותבים בגבולות המגזר, באתר מקור ראשון מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות, ‏2017-11-21
↑  ספר, סופר וסיפור – תפקידה החברתי של הספרות, באתר צריך עיון
↑   ציוץ של מאחורי 'הפרגוד' ברשת החברתית אקס (טוויטר), 11 בפברואר 2024
↑  חסיה ברטלר, באתר בעולמם של חרדים, ‏יום ראשון, 11 בפברואר 2024
↑  עמוד הסופרת באתר יפה נוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521023805171  ISNI: 0000 0004 0240 5132  LCCN: n2013016752  RERO: 02-A017042715  VIAF: 297996035   WorldCat (עם VIAF): 297996035
מדיה אבודה

כרזת יציאת קולנוע לסרט האבוד London after Midnight, שהעותק האחרון הידוע שלו נהרס בשריפה בכספת MGM ב-1965
מדיה אבודה היא מדיה מכל סוג שהוא, שנראה שהיא נשכחה או שאינה קיימת עוד בפורמט כלשהו. המונח כולל בעיקר מדיה חזותית, אודיו או אודיו-ויזואלית כמו סרטים, שידורי טלוויזיה ורדיו, מוזיקה, ומשחקי וידאו.
הפקות רבות של שידורי טלוויזיה ורדיו, שהוקלטו על סרט מגנטי, עלולות לרדת לטמיון עקב נוהג הניגוב בתעשייה. אולפני קולנוע השמידו לעיתים קרובות גם את מרכיבי הסרט החנקתי המקוריים שלהם, שכן חומרי סרטים ושידור נחשבו לעיתים קרובות לחולפים ובעלי ערך היסטורי מועט לאחר שהרוויחו את הכנסותיהם. חלק מהמדיה הנחשבת לאבודה עשויה להתקיים בארכיונים של האולפן או הציבור, אך ייתכן שלא תהיה זמינה עקב חוקי זכויות יוצרים או הגבלת תורמים. בשל אופי לא יציב של כל פורמט, סרט, קלטת, תקליט פונוגרף, דיסקים אופטיים כמו תקליטורים ו-DVD ונתונים דיגיטליים המאוחסנים בכוננים קשיחים, כולם מתכלים באופן טבעי עם הזמן, במיוחד אם לא נשמרים בתנאי אחסון נכונים.
מאמצי השימור מנסים להימנע מאובדן יצירות; זה נעשה בדרך כלל על ידי שמירתם בארכיונים, דוגמה אחת היא ארכיון העולם הארקטי, שהיה המקום הנבחר לשימור הקוד במאגרים ציבוריים ב-GitHub יחד עם מגוון רחב של נתונים המעניינים חברות מרובות, מוסדות וממשלות; כולל החוקות של ברזיל ונורווגיה.
סרט אבוד

חלק גדול מהסרטים האילמים שנעשו בארצות הברית נחשבים כיום לאבודים. דו"ח משנת 2013 שנערך על ידי ספריית הקונגרס של ארצות הברית מעריך ש-70 אחוז מהסרטים האילמים שנעשו בארצות הברית אבדו לחלוטין.
שידור טלוויזיה אבוד

שידורי טלוויזיה אבודים הם לרוב אותן תוכניות טלוויזיה מוקדמות שלא ניתן לתאר אותן בארכיוני האולפנים (או בארכיונים האישיים); זה בדרך כלל בגלל הרס מכוון או הזנחה.
מוזיקה אבודה

ספריית הקונגרס מעריכה שחלק גדול מההקלטות המוזיקליות המוקדמות ביותר, מסוף המאה ה-20 ועד תחילת המאה ה-21, אבדו. לדוגמה, רק שני אחוזים ממעל 3000 גלילי השעווה שיוצרו על ידי חברת פונוגרף צפון אמריקה בין השנים 1889 ו-1894 הם חלק מספריית הקלטות הקול של המועצה הלאומית לשימור ההקלטות החל משנת 2024.
מושג הקשור למוזיקה אבודה הוא "lostwave ", מונח שנטבע באינטרנט המשמש להקלטות קיימות של מוזיקה שעבורן קיים מעט עד אין מידע על מחבריה או מקורה. אחת הדוגמאות המפורסמות יותר של lostwave, שזכתה לכינוי "השיר המסתורי ביותר באינטרנט", הייתה נושא למחקר מקוון במקור המונים מאז 2019 והתגלה כשיר "Subways of Your Mind" ב-2024.
משחקי וידאו אבודים

משחקי וידאו, כולל הורדות דיגיטליות, נופלים לעיתים קרובות כאשר חנויות משחקים דיגיטליות נסגרות, כפי שהוכח על ידי ערוץ Wii Shop, V Cast Network ו-Nintendo eShop ב-Wii U ו-Nintendo 3DS. ה-PT הידוע לשמצה, טיזר למשחק Silent Hills שלא פורסם, הפך לבלתי ניתן לטעינה מחדש לאחר הסרתו מרשת הפלייסטיישן תוך שנה. משחקי ההורדה הדיגיטליים של Wii U ו-Nintendo 3DS Dodge Club Party ו-Dodge Club Pocket הוסרו מ-Nintendo eShop ב-2019 ו-2022 והפכו ללא זמינים לציבור עקב בעיות שליטה.
לפי המוסד להיסטוריה של משחקי הווידאו, 87% ממשחקי הווידאו האמריקאים שיצאו לפני 2010 אזלו מהדפוס ולא ניתן לרכוש אותם מחוץ לשוק האפור או הפיראטיות. רבים מהכותרים הללו נמצאים בסכנה ללכת לאיבוד, או שהם כבר אבודים.
אבדו נתונים אלקטרוניים

נתונים המאוחסנים במחשבים אלקטרוניים עלולים ללכת לאיבוד אם הם לא מועברים לעיתים קרובות לפורמטים של קבצים עדכניים יותר. זה קורה מכיוון שככל שמתפתחות מערכות מחשב חדשות ונבנות טכנולוגיות חדשות, כעת מערכות מיושנות עלולות להתקלקל עם הזמן, ולהשאיר את הנתונים בפנים בלתי נגישים. שימור נתונים אלקטרוני מסובך עוד יותר בשל העובדה שאם לא קיים אמולטור עבור מערכת מחשב נתונה שיכול לפענח את הנתונים בזמן השימור, הנתונים המקוריים עלולים להפוך לבלתי נגישים ככל שהחומרה המקורית מתקלקלת, שכן הדבר עשוי להיות תלוי ב-החומרה המקורית לפענוח, למרות שבמקרים מסוימים ניתן לשחזר את הנתונים המקוריים באמצעות עבודת הנדסה לאחור ממושכת במטרה להבין את מערכת המחשב המקורית מספיק כדי לפענח את הנתונים האלקטרוניים המקוריים ביותר האפשריים.
אבדו נתונים אלקטרוניים > מדיה אינטרנטית אבודה

מדיה שפורסמה באינטרנט, כגון שידורים חיים ופוסטים בבלוגים, חשופות במיוחד לאיבוד עקב מספר בעיות, כגון השבתת אתר אינטרנט, מחיקתו על ידי היוצר מבלי שהועבר לארכיון, או שמעולם לא הועבר לארכיון ב המקום הראשון.
ראו גם

חיבור אבוד
שימור דיגיטלי
לקריאה נוספת

Hansen, Kathleen A.; Paul, Nora (2017). Future-proofing the news: preserving the first draft of history. Rowman & Littlefield. ISBN 978-1-4422-6712-1. OCLC 961007777.
הערות שוליים

↑  Soister, John; Nicolella, Henry; Joyce, Steve; Long, Harry (2012). American Silent Horror, Science Fiction and Fantasy Feature Films, 1913–1929. McFarland. p. 333. ISBN 978-0786435814.
↑  Blanchet, Brenton (21 באפריל 2020). "The internet community unearthing lost episodes from your childhood faves". i-D. Vice Media. ארכיון מ-11 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Forrest, Eleanor (8 במרץ 2022). "Meet Raven Simone, the YouTuber who discovered the lost Mean Girls video game". NME. NME Networks. ארכיון מ-8 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bell, Brendan (16 בספטמבר 2021). "Meet the YouTubers determined to find lost media". The Verge. Vox Media. ארכיון מ-16 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hughes, William (18 ביוני 2022). "A 'lost,' 'too-scary' episode of Sesame Street has been uploaded to the internet". The A.V. Club. ארכיון מ-18 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GitHub will store all of its public open source code in an Arctic vault". Engadget (באנגלית). 15 בנובמבר 2019. ארכיון מ-2019-11-15. נבדק ב-2023-01-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Look inside the doomsday vault that may hold the world's most important data". NBC News (באנגלית). 7 ביוני 2017. נבדק ב-2023-01-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Library Reports on America's Endangered Silent-Film Heritage" (הודעה לעיתונות). Library of Congress. 4 בדצמבר 2013. נבדק ב-7 במרץ 2014. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "Lost Recording List". National Recording Preservation Board. Library of Congress. n.d. אורכב מ-המקור ב-19 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dazed (27 בפברואר 2024). "Lostwave: how the internet became obsessed with lost songs". Dazed (באנגלית). נבדק ב-29 באפריל 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McWhertor, Michael; Sarkar, Samit (5 במאי 2015). "Konami pulls P.T. from PlayStation Store, no longer available for re-download (update)". Polygon. Vox Media. אורכב מ-המקור ב-19 במאי 2015. נבדק ב-11 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Another Game Has Been Delisted from Nintendo eShop". 25 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wilde, Thomas (12 ביולי 2023). "Researchers find 87% of U.S. classic video games are out of print and 'critically endangered'". GeekWire. נבדק ב-1 באפריל 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scott, Jessica (23 בספטמבר 2013). "Long-term Digital Storage: Simple Steps to Get Started". History Associates. אורכב מ-המקור ב-8 באוגוסט 2014. נבדק ב-24 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What is emulation?". Koninklijke Bibliotheek. אורכב מ-המקור ב-24 באוקטובר 2015. נבדק ב-24 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Blakeslee, Sandra (20 במרץ 1990). "Lost on Earth: Wealth of Data Found in Space". The New York Times. ארכיון מ-9 בנובמבר 2012. נבדק ב-24 בינואר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)