stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיהאי בוגארדי
קורות חיים

מיהאי ברגר נולד במשפחה יהודית. סבא רבא שלו היה רופא בטיספוירד, ואחת מסבתותיו קיבלה תעודה מיילדת באוניברסיטת פשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ב-1844. אמו הייתה ארז'בט מנצר. אביו, ד"ר איוואן בוגארדי (1893–1945) עבד כרופא הראשי ומנהל מעבדת בית החולים המלכותי הממלכתי ההונגרי לילדים (היום בית החולים לילדים על שם פאל היים). בשנת 1945 נלקח משם בכוח על ידי בריוני מפלגת צלב החץ ומאז נעלמו עקבותיו.
בין השנים 1935–1943 למד בגימנסיה של המכון להכשרת מורים, שרד את השואה, ולאחר מכן לאחר מלחמת העולם השנייה נרשם לאוניברסיטת בודפשט לרפואה, שם קיבל תואר ברפואה ב-1950. במשך 20 שנה, מ-1949 עד 1969 - עבד בבית החולים לילדים "פאל היים", בתחילה במחלקה הפתולוגית, לאחר מכן בכל המחלקות לתקופות ארוכות וקצרות יותר. במשך שנתיים משנת 1969 היה סגן מנהל בית החולים לילדים ברחוב מדאראס ולאחר מכן עד 1986 הרופא הראשי והמנהל מחלקת הילדים של בית החולים אויפשט (רובע 4 של בודפשט). בין לבין הוא היה מנהל המחלקה של בית החולים טטבאניה ובצ'פל (רובע 21 של בודפשט) במשך שנה וחצי, וכן היה המנהל והרופא הראשי של מרפאת הילדים בקישפסט (רובע 19 של בודפשט).
בין השנים 1952 לבים 1980 היה חבר בהנהלת "איגוד רופאי הילדים ההונגרים". הוא עבד בוועדת המשנה לבריאות מטרופולין במשך כמה עשורים. משנת 1967 היה רופא הילדים של ילדי "האגודה הלאומית של העיתונאים ההונגרים" (MÚOSZ) במשך 40 שנה, משנת 1998 היה חבר בMÚOSZ.
אשתו הייתה ז'וזאנה רוזנפלד עד מותה בטרם עת בשנת 1946.
תאריך מותו המדויק מוטל בספק, אך יום הלווייתו היה ב-24 במאי 2011.
פרסים והוקרה

ציון לשבח שר הבריאות
מדליית הזיכרון של יאנוש בויאי (1983, 1991)
פרס ארמין פלש
פרס פודמניצקי
כתביו

בית ספר לנערות (מילולית: לבנות גדולות). עם לאיוש סקיי. בודפשט, 1973, בהוצאת הצלב האדום הונגרי.
בית ספר לחיי משפחה לבנות. מידע ועצות לנערות (לבנות גדולות). עם אישטוואן קרמנדי ולאיוש סקיי. בודפשט בהוצאת הצלב האדום הונגרי.
הילד שלנו חולה! רפואת ילדים פשוטה לאמהות, אבות, סבים וסבתות נואשים. בודפשט, 1999, הוצאת רפואה.
לקריאה נוספת

"Bogárdi Mihály". Petőfi Irodalmi Múzeum. נבדק ב-2015-06-24. (נתוניו במוזיאון הספרותי פטפי)
A Heim Pál kórház honlapja: Elhunyt Dr. Bogárdi Mihály (נפטר מיהאי בוגרדי, בדף הבית של בית החולים פאל היים).
"Elhunyt Bogárdi Mihály". muosz.hu. 2011. אורכב מ-המקור ב-2015-06-26. נבדק ב-2015-06-24. (נפטר מיהאי בוגרדי באתר האגודה הלאומית של העיתונאים ההונגרים).
Fontos emberek lexikona - Ki kicsoda 2000 pótkötet. Összeáll. Apáti Miklós. Bp., 2001, Greger-Biográf, 324. o. (לקסיקון האנשים החשובים. מי זה מי? בודפשט 2001)
מונטיאק העלה

מונטיאק העלה (שם מדעי: Muntiacus putaoensis; ידוע גם כמונטיאק פוטאו), הוא מין של אייל קטנטן ולא מוכר בסוג מונטיאק החי בדרום אסיה. הוא התגלה בשנת 1997 על ידי הביולוג אלן רבינוביץ, אשר חשב בתחילה שמדובר בעופר של מין אחר, ולבסוף כאשר התברר שמדובר בנקבה בוגרת, הוא קיבל מעמד של מין נפרד בשנת 1999; זהו בין מיני המונטיאק האחרונים שהתגלו. שמו הרשמי - מונטיאק העלה, נובע מכך שהמקומיים שדיווחו עליו לראשונה סיפרו שממדי גופו קטנים מהרגיל עד שניתן לעטוף את כל גופו בעלה גדול אחד של עץ הפהריניום (Phrynium; מסדרת הזנגבילאים). שמו המדעי putaoensis מרמז על המקום שבו התגלה לראשונה - סביבות העיר פוטאו בצפון מיאנמר.
תיאור ואנטומיה

מונטיאק העלה מחזיק כיום בתואר "המונטיאק הקטן ביותר", שכן גובהו הממוצע הוא פחות מ-50 ס"מ ומשקלו לא יותר מ-15 ק"ג (המשקל הממוצע הוא כ-12 ק"ג). יש המכנים אותו גם מאובן חי בשל העובדה שממדי גופו מפגינים תכונות של איילים קדומים קטנים כדוגמת האיילוניים מאשר איילים מהעת המודרנית. האורך של ראשו וגופו עומד על כ-80 ס"מ בממוצע ואורך זנבו כ-10 ס"מ. ילידי מיאנמר נהגו לקרוא לו "אייל העלה" מאחר שניתן לכסות את גופו בעלה גדול וזה הוביל לשמו הנוכחי.
למונטיאק העלה יש מבנה גוף קומפקטי ועגלגל, עם אוזניים מעוגלות בעלות אורך ממוצע של 7.1 ס"מ; האוזניים עשויות להיות חתוכות ופגועות לעיתים קרובות בשל מאבקי הנשיכות ביניהם. על המצח, יש למונטיאק שיער ארוך וסבוך היוצר ציצה על הראש בדומה לצביון. באופן כללי, למונטיאק העלה יש מראה הדומה למדי למונטיאק מצוי, כאשר לפרוותו יש גוון צהבהב-אדמדם וכתמים שחורים על הרגליים. יש להם סימוני פנים כהים בצורת V שנמשכים לעבר המצח שלהם, ופרוות הגחון שלהם לבנה. צבע הפרווה עשוי להשתנות מפרט לפרט, בין בוגרים לצעירים, ובין עונות השנה (ידוע שפרוותם מתכהה בתחילת האביב או בקיץ); הווריאציה בצבע עשויה להיות הסתגלות לסביבה מיוערת וחשוכה כדי למנוע זיהוי על ידי טורפים. העופרים נולדים עם פרווה בצבע ערמון עשיר, אולם בניגוד למונטיאק מצוי ולמונטיאק הסיני, אין עליה כתמים בהירים. עם התפתחות העופר, הצבע הערמוני של הפרווה נמוג בהדרגה לחום-צהבהב או אדמדם כשל הבוגרים. העופר מגיע לגודל המלא כבר בשנה הראשונה לחייו, אך למשקל המלא הוא עשוי להגיע רק לאחר מספר שנים.
אף על פי שהזכר והנקבה של מונטיאק העלה אינם מפגינים דו-צורתיות זוויגית בגודל הגוף, הם ניכרים בנוכחות או בהיעדר הקרניים: הזכרים הם היחידים שמצמיחים קרניים, אשר מזכירות יותר קוצים במבנה הפשוט שלהם, ואורכן נע בין 1 ל-6 ס"מ. בדומה למונטיאקים אחרים, גם אצל מין זה הקרניים גודלות בקצה זוג גבעולים ארוכים (עצמות בולטות וארוכות המחופות בפרווה); עם זאת, הגבעולים אצלו צומחים בצורה אנכית ועקומה לאחור ולא ישרה כאצל שאר המינים, מה שגורם להם להיות בקו ישר עם המצח המשופע. הקרניים נושרות בפעם הראשונה בגיל 20 עד 22 חודשים, אולם בניגוד לאיילים רבים הנשירה אינה קבועה, והיא נפוצה בעיקר אצל זכרים מבוגרים. מאפיין זה מייחד את שבט המונטיאקים משאר איילי העולם הישן.
תכונה של מונטיאק העלה אשר נפוצה רק אצל מינים מסוימים בסוג, היא הנוכחות של בלוטות גדולות בחזית הפנים. תכונה ייחודית נוספת אשר מאפיינת את כל המינים, היא נוכחות של זוג ניבים מוארכים הבולטים מהשפה ומהווים את סימן ההיכר של המונטיאקים. לניבים הללו יש אורך ממוצע של 2.4 ס"מ, והם לעיתים קרובות פגומים או מגוידים בשל השימוש הרב בהם כנשק. אורך הגולגולת המרבי של מונטיאק העלה הוא 20 ס"מ, ורוחב האף הממוצע הוא 4.7 ס"מ. מספר השיניים שלו עומד על 34.
תפוצה ובית גידול

בעוד שרוב המונטיאקים "החדשים" שהתגלו נפוצים בחלק המזרחי והמרכזי של הודו-סין, מונטיאק העלה לעומתם מצוי דווקא בחלק הצפון-מערבי. המין התגלה לראשונה ביערות העבותים של צפון מיאנמר (בורמה), באזור עמק הוקאונג הסמוך לצפון מזרח פוטאו, והוא נפוץ משם עד ליובל נאם-טאמאי של נהר האק מאי (מוגבל כנראה לתחומי מחוז קאצ'ין). הקיום שלו בהודו השכנה דווח לראשונה בשנת 2002 באזור לאויט במזרח ארונאצ'ל פרדש, ובמהלך אותה שנה הוא גם דווח כמצוי בשמורת הטיגריס נאמדאפה (אף היא במזרח ארונצ'ל פרדש). עד שנת 2009 נמסר שהוא נוכח באזורים נוספים בארונצ'ל פרדש, וכן בנגלנד. על פי נתוני התפוצה שלו במיאנמר והודו, נראה שהוא מצוי גם במשולש הגבולות של הודו-מיאנמר-סין העממית, כשבאחרונה הוא מצוי אולי ביונאן ובמחוז האוטונומי הטיבטי. IUCN אמנם כולל את האזורים הללו במפת התפוצה הרשמית של המין, אך אינו מזכיר את סין בנתוני התפוצה שלו. ההסתברות לנוכחותו בסין גבוהה למדי, בהתחשב במספר בעלי חיים האנדמיים למשולש הגבולות הזה (גוראל אדום, טאקין מישמי, מושק כהה, ועוד).
מונטיאק העלה חי במגוון בתי גידול מיוערים באזורים הרריים מבודדים. הוא מאכלס מגוון רחב של סוגי יערות, כולל: יערות גשם טרופיים, יערות-גבעה תת-טרופיים, ויערות גשם ממוזגים לחים או קרים. הוא נצפה החל מגובה 450 מטר ביערות טרופיים, ועד גובה 3,000 מטר ביערות ממוזגים. כן הוא נפוץ באזורי חפיפה בין היערות הללו. המונטיאק דווח כנפוץ לאורך המדרונות המערביים של מחוז יונאן בסין בעלי צפיפות פרחונית גבוהה. על פי IUCN, מגבלת הגובה התחתון שלו היא 702 מטר, ומגבלת הגובה העליון 1,228 מטר. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת גבוהה מאוד: 5,000-1,000 מילימטר לשנה (במיוחד בטווח ההודי שלו).
ביולוגיה

מונטיאק העלה הוא בעל חיים בודד כקרוביו, ויש הסוברים שהדבר מצביע על היותו שריד לאיילים מתקופות עתיקות: האבות הקדומים של האיילים היו כנראה קטנים, חיים בבדידות וניזונים מסוגי צמחייה הנפוצים ביער; רק בתקופה המאוחרת מיני האיילים הפכו אולי לגדולים וחברותיים יותר והחלו לחיות גם בחורשים פתוחים. הניבים הגדולים של המין, כמו גם האוזניים הפצועות שלהם, מובילות להשערה שמפגשים בין הזכרים כוללים התנהגות אגרסיבית של דקירות ונשיכות. עובדה מעניינת, שנקבות מין מתאפיינות אף הן בניבים גדולים ובסימני פגיעה על האוזניים; אף על פי שסימנים אלו פחות תכופים מאצל הזכרים, הנוכחות שלהם מצביעה על כך שנקבות מונטיאק העלה אגרסיביות יותר מנקבות מינים אחרים וככל הנראה הן נאבקות על גישה למזון. לא ידוע על שעות הפעילות המדויקות של מונטיאק העלה; קרוביו - המונטיאק המצוי והמונטיאק הסיני - מפגינים שיא פעילות בשחר ובין הערביים, ונראה באופן כללי שהם פעילי יום. דפוס פעולה זה עשוי לכלול אפוא גם את מונטיאק העלה בהתחשב בדמיון בסוג בית הגידול ובהרכב התזונה.
אין מידע לגבי ההתנהגות של מונטיאק העלה; ייתכן שהביולוגיה שלו קשורה באופן הדוק למינים אחרים. בקרב המונטיאק המצוי, ידוע על אורח חיים בבדידות או בזוגות ורק לעיתים רחוקות בקבוצות של 4 פרטים. המונטיאק המצוי פעיל בשטח קטן יחסית וכנראה הדבר זהה לגבי מונטיאק העלה, שכן הימצאותו ביערות עבותים דורשת ממנו להכיר היטב את שטח הפעילות שלו כדי לדעת לתמרן בין הצמחייה במקרה של סכנה. טרם תועדו בטבע נביחות של מונטיאק העלה, אך סביר להניח שאף הוא משמיע אותם כאזהרה לשאר בעלי החיים באזור מפני טורפים; נביחות אלו חיוניות במיוחד ביערות הסבוכים שבהם הראות מוגבלת מאוד. טרם ידוע על טריפה של מונטיאק עלה, אך בהתחשב בתפוצה שלו, סביר להניח שטורפיו הם נמר ערפילי מצוי, נמר הודי, טיגריס בנגלי, דול מצוי ודוב שחור אסייתי.
ניתוחי תוכן הקיבה של מונטיאק העלה חשפו שהוא בעל חיים אוכל פירות; מרבית הפירות שנמצאו בקיבתו היו מעוכלים למחצה. מכיוון שלא ניתן להסתמך על הפירות כמקור מזון בלעדי, המונטיאק ניזון גם מפרחים, ניצנים, וקצות העלים. מקורות צמחיים אלו עשירים בחלבונים ונעדרי סיבים מיותרים. המורפולוגיה של מונטיאק העלה משקפת את סוג התזונה שלו: הוא בעל לשון ארוכה ושיניים חותכות קטנות המיועדים יחדיו לכרסום פירות מאשר ללעיסת עשבים ועלים. המונטיאק נע באיטיות בזמן השיחור אחר המזון, כשהאף צמוד לאדמה ומרחרח אחר פריטי מזון.
בעוד שאצל רוב בני משפחת האייליים, הזכר משיר את קרניו בזמן קבוע ואינו מתרבה שוב עד שהללו יצמחו מחדש, לקרני המונטיאקים אין עונת נשירה קבועה. כתוצאה מכך, עונת הרבייה אינה קבועה כאצל מרבית האיילים ועשויה להתרחש לאורך השנה (אם כי עדיין יש שיא בתקופות מסוימות). האם היא המטפלת היחידה בעופר, והוא שוהה בשבועות הראשונים לחייו במסתור בצמחייה ללא תנועה.
מצב

הרשימה האדומה של IUCN לא הצליחה לקבוע את מצב שימורו של מונטיאק העלה, בשל חוסר ודאות לגבי הטקסונומיה, התפוצה, גודל האוכלוסייה והשפעת האיומים. אף על פי שמאז גילויו הוא תועד באזורים מסוימים מאוד, טווח התפוצה שלו עשוי להיות גדול בהרבה. אם המין פגיע לרמות הציד הגבוהות באזור, סביר להניח שהוא נתון בסיכון, ומאידך, אם יתברר שהוא מצליח לסבול את לחץ הציד בדומה למונטיאק המצוי הנפוץ מאוד באזור, מצבו עשוי להיות קרוב לסיכון (NT) או אפילו ללא חשש (LC). מאז הסיווג שלו ב-2008 ועד הסיווג המחודש ב-2015, טרם התקבל מידע יוצא דופן העשוי לשפוך אור על מצבו, ולכן בשלב זה הוא מסווג כמין חסר נתונים (DD). מכל מקום, מגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה.
האיום העיקרי על מונטיאק העלה הוא הציד הנרחב של יונקים קטנים עד גדולים ברחבי הטווח ההודי והבורמזי שלו, אך בבירור אין ציד ממוקד דווקא על מין זה. לא ידוע על חוסנו של המין לציד. הטווח ההודי המשוער שלו סובל מאובדן בית גידול מהיר והתפשטות אנושית לשטחי היער, בעוד שהיערות בטווח הידוע שלו בבורמה מראה יציבות מרשימה נכון ל-2007. עם זאת, המצב בבורמה עשוי להשתנות במהירות בדומה ליערות רבים בצפון מחוז קאצ'ין אשר נהרסו בזמן קצר. הביולוג אלן רבינוביץ שגילה את המין, טען בשנת 1999 שמונטיאק העלה תופס מגוון מצומצם יותר של בתי גידול ממינים אחרים בהתחשב בטווח התפוצה שלו המוגבל יחסית; עם זאת, אחרים ערערו על כך והביאו ראיה ממונטיאק מצוי ומונטיאק סיני התופסים מגוון בתי גידול. לטענתם, אי איתור המונטיאק באזורים נוספים נובע מדלות הסקרים באזורים הללו.
מכיוון שהמידע על מין חדש זה מוגבל מאוד, יש צורך במידע נוסף על הביולוגיה והאקולוגיה שלו, על מנת לנסות להעריך בוודאות את השפעת האיומים ומגמות האוכלוסייה. בתחומי הטווח הידוע שלו ידועים כמה אזורים מוגנים גדולים, וככל הנראה הוא נמצא בתוכם. בגדים מעורות מונטיאקים נפוצים מאוד בכל רחבי צפון מיאנמר, אך לא ניתן לקבוע אלו מינים משמשים לייצורם. אין מידע מהותי על גודל האוכלוסייה העולמית של המין, אולם מנתוני מצלמות נסתרות ברחבי היערות בצפון מיאנמר ניתן לומר שהוא נפוץ יחסית בדומה למונטיאק המצוי. המקומיים טוענים שהוא נפוץ בשפע, אך אוכלוסייתו מתחילה לרדת. עם זאת, לא ניתן להסתמך על הנתונים הללו באופן גורף, שכן ייתכן שזווית הצילומים מובילה להנחה שגויה אודות מין המונטיאק, וכן טענות המקומיים עשויות להיות שגויות בשל אי ידיעה ברורה אודות המין שניצוד או נצפה.
הערות שוליים

↑  מונטיאק העלה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן |   |
| אייל אלדי | אייל אלדי |   |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |   |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |   |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |   |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |   |
| אייל נקוד | אייל נקוד |   |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |   |
| אייל דוד | אייל דוד |   |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |  |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |  |
מלטשת

מלטשת היא כלי עבודה המשמש לליטוש ושיוף משטחים על ידי שפשופם בנייר לטש. מלטשות מאפשרות להצמיד אליהן נייר לטש ולשייף את המשטח הרצוי.
מלטשת אקסצנטרית חשמלית של חברת מקיטה
מבנה

המלטשת עשויה גוף פלסטיק ומתכת המכילים מנוע חשמלי המחובר למשטח הצמדה. בחלק ניכר מהמלטשות המודרניות קיים חיבור לאיסוף אבק ובחלקן אף חיישן המודד את רמת הלחץ שמפעיל המלטש שעושה בה שימוש, זאת על מנת למנוע בלאי גבוה או נזק למשטח המשוייף. בנגריות מודרניות נהוג השימוש במלטשות פנאומטיות, העושות שימוש באוויר דחוס על מנת להפעיל את מנוע המכשיר.
נייר הלטש הנבחר לעבודה משפיע על עומק השיוף המושג, כאשר נייר לטש גס מתאים לשיוף משטחים מחוספסים ונייר לטש עדין מתאים לליטוש משטחים חלקים או צבועים מה שמאפשר גימור באיכות גבוהה.
לכל נייר לטש דירוג גירעון משלו, המופיע בדרך כלל על חלקו האחורי, כאשר ככל ומספרו נמוך יותר הוא גס יותר.
סוגי מלטשות > מלטשת אקסצנטרית

מלטשת הבנויה סביב גוף הצמדה עגול, ובה מנוע המניע את משטח ההצמדה באופן אורביטלי סיבובי, ועל ידי כך מושג שיוף שווה של המשטח. יתרונן של המלטשות האקסצנטריות הוא ברמת הגימור העדינה שהן מעניקות מחד, ומאידך מאפשרות ליטוש שווה של משטחים גדולים. חסרונן טמון בעובדה שהן עדינות יחסית ולא משייפות חומר רב מהמשטח המשויף.
ישנן מלטשות אקסצנטריות הפועלות באמצעות כבל חשמל וישנן כאלו המופעלות על ידי סוללות נטענות.
סוגי מלטשות > מלטשת ריבועית רוטטת

במלטשת ריבועית משטח הליטוש הוא מרובע ומנוע המלטשת מרטיט את המשטח בקצב מהיר ועל ידי כך משייף את החומר.
סוגי מלטשות > מלטשת ריבועית רוטטת > מלטשת פינות רוטטת

מלטשת פינות עובדת על אותו מנגנון פעולה כמו מלטשת ריבועית אלא שעיצובה החד בקצהו מאפשר לה לשייף פינות.
סוגי מלטשות > מלטשת סרט

מלטשת המורכבת משני תופים וביניהם נמצא המנוע החשמלי. המנוע החשמלי מניע את התופים, עליהם מוצמד מתוח נייר הלטש. קיימות מלטשות סרט קבועות, המוצבות על שולחן עבודה, וכן קיימות מלטשות סרט ידניות, הניתנות לעבודה ניידת. יתרונן של מלטשות מסוג זה טמון בעובדה שהן מסירות חומר רב מן המשטח המשוייף בזמן קצר יותר. חסרונן מאידך הוא בעובדה שהן אגרסיביות ומעניקות רמת גימור נמוכה. בשל אופי פעולתן, מלטשות סרט מייצרות אבק רב.
מוואדי מאביקה

אין תמונה חופשית
מוואדי מאביקה (Mwadi Mabika;‏ נולדה ב-27 ביולי 1976 בקינשסה), היא כדורסלנית קונגולזית ששיחקה בקבוצות ליגת ה-WNBA לוס אנג'לס ספארקס ויוסטון קומטס ובקבוצת א.ס. ל.כ.ן. רמת השרון בליגת העל בישראל.
מאביקה הגיעה לארצות הברית בשנת 1997, והצטרפה ללוס אנג'לס ספארקס, עימה זכתה באליפויות בשנים 2001 ו-2002. בשנים 2000 ו-2002 נבחרה לאולסטאר ה-WNBA, וב-2002 אף נבחרה לחמישייה הראשונה של ליגה זו. בשנת 2008 עזבה את הספארקס והצטרפה לקבוצת יוסטון קומטס, אך הקבוצה התפרקה במהלך העונה.
בדומה לכדורסלניות אחרות, במקביל למשחקיה ב-WNBA, המתקיימים בחודשי הקיץ, הצטרפה מאביקה בחלק מהשנים לקבוצות כדורסל אירופיות בחודשי החורף. כך, שיחקה מאביקה גם בפנאתינייקוס היוונית (1998), באס"א ירושלים (1999), בבני יהודה (2000), ברמת השרון (2001 ו-2006), ובקבוצות הרוסיות צסק"א סמארה (2004) ודינמו מוסקבה (2005).
בשנת 2004 הקימה מאביקה קרן לסיוע לנשים וילדים נפגעי התעללות מינית בקונגו.
מנזר הלזריסטים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר 
 כתובת:  רחוב אגרון 20 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1866
 תאריך פתיחה רשמי:  1866 
 אדריכל:  קונרד שיק 
 קואורדינטות:  31°46′35″N 35°13′14″E﻿ / ﻿31.776277777778°N 35.220638888889°E﻿ / 31.776277777778; 35.220638888889
  (למפת ירושלים מוגדלת) מנזר הלזריסטים(למפת ירושלים רגילה) מנזר הלזריסטים(למפת הרי ירושלים רגילה) מנזר הלזריסטים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מנזר הלזריסטים
 
קפלה בתוך המנזר הלזריסטי
מבט על הכניסה למנזר הלזריסטי מרחוב זמנהוף. המבנה העיקרי מוסתר בין העצים
מנזר הלזריסטים הוא בניין ברחוב אגרון (מספר 20) בירושלים (בית ישעיהו), שנבנה מראשיתו כבית חולים למצורעים, מתחילת המאה ה-21 מתגוררים באגף של המבנה מספר נזירים של המסדר הדומיניקני וחלק הארי מושכר לממשלת ארצות הברית, עד לסוף שנת 2018 שימש חלק זה כמשרדים של הקונסוליה האמריקאית ועם העברת השגרירות האמריקאית לירושלים ב-2019 הפך המבנה לחלק ממשרדי השגרירות.
היסטוריה

הבניין נבנה במאה התשע עשרה כבית חולים למצורעים. היוזמה להקמת הבניין באה מאצילה גרמניה בשם אוגוסטֶה פון קפנברינק־אשרדן (Auguste von Keffenbrinck-Ascheraden) שביקרה בירושלים בשנת 1865 והזדעזעה ממצבם של המצורעים בעיר. היא תרמה סכום כסף שבאמצעותו נרכש המגרש בסמיכות לבריכת ממילא והוקם הבניין. הבניין תוכנן על ידי קונרד שיק כבניין בן קומה אחת ובו שמונה חדרים, מטבח וחדר רחצה. בשנת 1870 הסתבר שהבניין צר מלהכיל את מצורעי ירושלים והוחל בבניית בית החולים למצורעים שבשכונת טלביה. בשנת 1887 נחנך הבניין החדש בטלביה ובית החולים למצורעים עבר למשכנו החדש. לאחר מכן שימש הבניין ברחוב אגרון כפנסיון בשם 'פנסיון וילאמס'.
היות שהתרומה להקמת הבניין נמסרה לידיו של הבישוף הפרוטסטנטי סמואל גובאט, היה הבניין חלק מרכושה של הבישופות הפרוטסטנטית של ירושלים. באותה העת איגדה בתוכה הבישופות גרמנים ואנגלים יחדיו. לאחר פירוקה של הבישופות והתפצלותה לשתי כנסיות נפרדות, אנגלית וגרמנית, עברה הבעלות על המבנה לידי הקונסוליה הגרמנית של ירושלים.
בשנת 1904 רכשו הנזירים הלזריסטים את המבנה ובשנת 1906 נפתח בבניין סמינר תאולוגי. בשנת 1913 נוספו לבניין הקומה השנייה והשלישית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגוררו במבנה חיילים טורקים, ולאחר כיבוש ירושלים בידי הכוחות הבריטיים היה המבנה בשימושה של יחידת אספקה של הצבא הבריטי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה שבו למבנה הנזירים הלזריסטים. המבנה שופץ והוקם בית תפילה בחלקו המזרחי. הנזירים הלזריסטים שוכנים במבנה עד היום. בחלק אחר של המבנה מתגוררים נזירים דומיניקנים. בשנת 1962 נקרא האב מרסל דיבואה לעמוד בראש קבוצת הנזירים שפעלה בבניין. הבניין מצוי ברשימת האתרים לשימור בתוכנית המתאר המקומית של עיריית ירושלים.
החל משנת 2006 מושכר חלק ניכר של הבניין לקונסוליה האמריקאית השוכנת בבניין השכן, שנזקקה להרחבת שטח למשרדיה. שני המתחמים חוברו בגשר ארעי, ובחזית המנזר מתנוסס דגל ארצות הברית. בתחילת 2019 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על העברת שגרירות ארצות הברית מתל אביב לירושלים, כחלק ממהלך זה נבלעה הקונסוליה הירושלמית אל תוך השגרירות והחל מאמצע 2019 הפכו מבנה הקונסוליה ברחוב אגרון והמנזר הלזריסטי הצמוד אליו לחלק ממבני השגרירות.
הערות שוליים

↑  ג'רוזלם פוסט, ‏בכיר בארה"ב: "הקונסוליה המשרתת את הפלסטינים תתמזג עם השגרירות בי-ם במרץ", באתר מעריב אונליין, 20 בפברואר 2019
מוזיאון המדע (לונדון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון מדע
 כתובת:  Exhibition Road, London
 מיקום:  דרום קנזינגטון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מבקרים בשנה:  2,989,000 (נכון ל־2012)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1857
 תאריך פתיחה רשמי:  1857 
 אדריכל:  ריצ'רד אליסון 
 קואורדינטות:  51°29′51″N 0°10′29″W﻿ / ﻿51.4975°N 0.17472222222222°W﻿ / 51.4975; -0.17472222222222
 http://www.sciencemuseum.org.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמוזיאון המדע(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמוזיאון המדע(למפת קנזינגטון וצ'לסי רגילה) מוזיאון המדע(למפת קנזינגטון וצ'לסי מוגדלת) מוזיאון המדע
 
מוזיאון המדע (באנגלית: The Science Museum) בדרך התערוכות, דרום קנזינגטון, ברובע קנזינגטון וצ'לסי בלונדון שבאנגליה, הוא מוזיאון מדע המהווה חלק מקבוצת מוזיאון המדע (SMG). המוזיאון הוא אטרקציה תיירותית חשובה בלונדון.
ייסוד המוזיאון

המוזיאון נוסד בשנת 1857 על ידי בנט וודקרופט מאוסף שהיה מצוי בחברה המלכותית לאמנויות (RSA) ומעודפים שהיו בתערוכה הגדולה. המוזיאון היה במקור חלק ממוזיאון דרום קנסינגטון, יחד עם מוזיאון ויקטוריה ואלברט. לבסוף הופרד המוזיאון וקיבל את השם "מוזיאון הפטנטים", ב-1858, ו"מוזיאון משרד הפטנטים" ב-1863. המוזיאון הכיל רבים מהמוצגים הידועים שנמצאים כיום במוזיאון המדע. בשנת 1885, כונו מחדש אוספי המדע "מוזיאון המדע" ובשנת 1893 מונה מנהל נפרד. אוסף האומנות כונה בשם חדש - "מוזיאון האומנות" ומאוחר יותר הפך ל מוזיאון ויקטוריה ואלברט. מוזיאון משרד הפטנטים מוזג למוזיאון המדע בשנת 1909.
אוספים

המוזיאון מחזיק כעת אוסף של יותר מ-300,000 פריטים, כולל פריטים ידועים כמו הקטר "פאפינג בילי", מנוע הסילון הראשון, שחזור של מודל ה-DNA של פרנסיס קירק וג'יימס ווטסון, מנועי קיטור מוקדמים, דוגמה עובדת של מנוע ההפרשים של צ'ארלס בבג' ואב הטיפוס הראשון של שעון הנצח ("Clock of the Long Now"). המוזיאון מכיל גם מאות מיצגים אינטראקטיביים. תוספת עדכנית היא קולנוע IMAX בתלת-ממד המציג סרטים דוקומנטריים, חלקם בתלת-ממד.
המוזיאון גם אוצר חלק מהפריטים הרבים שנאספו על ידי הנרי ולקום בתחום הרפואה. הפריטים מוצגים בקומה הרביעית והחמישית אך הם מהווים חלק מזערי מכלל האוסף.
במוזיאון המדע מצויה ספרייה ייעודית. עד שנות ה-60 של המאה ה-20 הייתה זו ספריית המדע והטכנולוגיה הלאומית של בריטניה. בספרייה מצויים כתבי עת, ספרים ישנים וכתבים והיא משמשת משכילים ברחבי העולם. הספרייה פעלה מספר שנים יחד עם הספרייה של אימפריאל קולג', אולם ב-2004 המוזיאון לא היה מסוגל לשאת בהוצאות. זו הסיבה שישנן מחשבות לפרק ולפזר את הספרייה.
מרכז דנה

בנובמבר 2003, נפתח במוזיאון מרכז דנה. המרכז הוא בר קפה בסגנון עירוני שסופח למוזיאון והוא מהווה כיום אזור יחיד במינו באנגליה בהיותו אזור המיועד למבוגרים המעוניינים לדון בנושאי מדע שנויים במחלוקת. מרכז דנה הוא אזור חדש, שנוי במחלוקת ונסיוני. מטרתו לאתגר את תפיסת הקהל בנושא מדע ולהתעמת חזיתית עם נושאים עכשוויים. המרכז נהיה ידוע לשמצה בשל אירועים חדשניים ביניהם ויכוחים מאורגנים, ניסויים חיים וקומיקס סטנד-אפ המפריך תפיסות מדעיות מיושנות.
ערבי מדע

המוזיאון עורך "ערב מדע" מאורגן-"אירוע לילי הנושא אופי מדעי". עד 380 ילדים בגילאי 8 עד 11, המלווים על ידי מבוגרים, מוזמנים לבלות את הערב בביצוע פעילויות מדע חינוכיות ומהנות. לאחר מכן הם מוזמנים לישון על הרצפה בין מוצגי המוזיאון. בבוקר, הם מתעוררים לארוחת בוקר מאורגנת ופעילות מדעית נוספת. האירוע מגיע לקיצו בצפייה בסרט IMAX.
גלריות

המוזיאון מכיל מספר גלריות, חלקן קבועות, חלקן זמניות.
גלריות > אנרגיה: האולם המזרחי

האולם המזרחי הוא האזור הראשון אותו רואים מרבית המבקרים עם כניסתם לבניין. האולם משתרע על פני שלוש קומות. בקומת הקרקע, מוצגים בעיקר מנועי קיטור מסוגים שונים, אשר יחד מספרים את סיפורה של המהפכה התעשייתית בבריטניה. גבוה למעלה, תלוי מהתקרה, משתלשלת טבעת מתכתית ענקית שמכוסה בחלקה הפנימי בדיודות פולטות אור שיוצרות צורות ומציגות הודעות המוקלדות על ידי המבקרים עצמם בגלריית האנרגיה. בנוסף מצויים באולם חנות ספרים, המתמחה בספרי מדע פופולרי ובית קפה בשם "Revolution café".
גלריות > חלל

"חלל" (space) הוא השם של גלריה היסטורית, המציגה רקטות ומוצגים שמספרים את סיפור מסעו של האדם בחלל והיתרונות הגלומים בו (בעיקר בעולם התקשורת).
גלריות > התהוות העולם המודרני

"התהוות העולם המודרני" (Making the Modern World) היא גלריה חדשה יחסית. בגלריה מוצגים חלק מהאובייקטים הסמליים ביותר של המוזיאון ביניהם הרקטה של סטפנסון וקפסולת החלל של אפולו אשר מוצגים ליד ציר זמן המתעד את ההישגים הטכנולוגיים של האנושות.
גלריות > תעופה

גלריית התעופה היא גלריה רבת וותק הממוקמת בצד המערבי של הקומה השלישית. בגלריה קיים מגוון רחב של מטוסים ומסוקים בגודל טבעי וכן מידע אודות מטוס הספיטפייר
ומנועים רבים וחתך צד של בואינג 747.
מיקום

המוזיאון ממוקם בסמוך למוזיאון ההיסטוריה של הטבע ובעבר היה מחובר אליו באמצעות פרוזדור ציבורי שכעת הוא סגור. תחנת הרכבת התחתית של לונדון הקרובה היא תחנת דרום קנסינגטון; דרך תת-קרקעית מחברת את המוזיאונים אל התחנה.
שיפוצים

המוזיאון עבר סדרה של שיפוצים בראשית המאה ה-21. חנות המוזיאון המשופצת נפתחה באוקטובר 2005.
קטר הקיטור "רוקט" של סטיבנסון
שחזור מודל DNA שנבנה על ידי פרנסיס קריק וג'יימס ווטסון בשנת 1953
אחד ממאיצי החלקיקים המוקדמים שבזכותם פותחה פצצת האטום. המאיץ נבנה ב-1937 וידוע כגנרטור קוקרופט-ולטון