stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבי דנגור
ביוגרפיה

דנגור נולד וגדל בקריית אתא לאב פועל במפעלי הפטרוכימיה ואם רואת חשבון. לאחר שחרורו מהצבא, למד משחק בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים. במהלך שנת הלימודים השנייה, יצר את הדמות "אבי הזמר", דמות פרודית המהווה קריקטורה על זמר מזרחי, בדומה לזמר קוקו מ"שידורי המהפכה". דנגור חיבר עם איתי וייזר ונדב הולנדר מספר שירים פרודיים. במהלך השנה השנייה ללימודים, השתתף באודישנים לעונה השישית של "כוכב נולד", אך שופטי התכנית תפסו אותו כפרודיה והוא לא עבר את המבחן-המקדים.
עבודת הסיום שלו בלימודים הייתה ההצגה "מייקל" שהועלתה בשנת 2007 וזכתה להצלחה והכרה ממבקרי התיאטרון. ההצגה הצטרפה לרפרטואר ההצגות של תיאטרון תמונע וב-2010 זכתה בשלושה פרסים בטקס פרסי הפרינג' הישראלי קיפוד הזהב, ביניהם פרס ההצגה הטובה ביותר לשנת 2009.
בעקבות הצלחת ההצגה "מייקל", פנה ערוץ 24 אל דנגור בבקשה להנחות תוכנית אירוח. התוכנית "אבי הזמר מארח" עלתה בשנת 2012 ואירחה טאלנטים של שידורי קשת. בתוכנית ארח את דודתו, עליזה דנגור, כשבמסגרת הדמות הציג אותה בתור אמו. לאחר הצלחת התוכנית, פנה ערוץ "הוט קומדי סנטרל" בבקשה ליצירת תוכנית דומה וכך נוצרה התוכנית המוקומנטרית "החיים של אבי הזמר" העוסקת בחייו הפיקטיביים. התוכנית לא זכתה לביקורות חיוביות והסתיימה לאחר 12 פרקים. באותה שנה השתתף בתוכנית "זנזורי" כנגרי, אחד ממורי הנהיגה, לצידו של יובל סמו.
בשנת 2015 השתתף דנגור בפרסומות ל"חומוס אחלה". ב-2016 התארח דנגור בקומדיית הפשע "מטומטמת", בה גילם את דמותו של ניסו, ידידו ההומוסקסואל של לירז (משה אשכנזי).
בשנת 2017 השתתף בסדרת הטלוויזיה "נופלות על הרגליים" בערוץ 2, כעוזר במשרד החקירות. בנוסף השתתף בקומדיית המצבים של ערוץ 10, "ויקי ואני", בתפקיד מבורך, אחיה של שרת החינוך ויקי זערור (מגי אזרזר). על תפקידו ב"ויקי ואני" דנגור היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה וקולנוע לשנת 2017.
בשנת 2018 גילם את דמותו של ארז בסדרה "על הספקטרום" ששודרה ב-yes. באותה שנה החל לככב בקומדיה "מייקל" שיצר בהתבסס על הצגת הפרינג' שיצר, בתפקיד דובי.
בשנת 2019 השתתף דנגור בקליפ "תנין" של ערוץ הכיבוד, בתור אליוט.
בשנת 2021 גילם את פלוטניק בקומדיית המצבים "לבד בבית". על תפקידו בסדרה קיבל מועמדות בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
ביוגרפיה > בקולנוע

דנגור השתתף בסרט שביים שי כנות, "ארבע על ארבע", בו גילם דמות של מדען רוסי, לצד עוז זהבי ושלומי קוריאט. באותה השנה השתתף דנגור בסרט הדרמה "בין העולמות" של הבמאית מיה חטאב. גילם חרדי בסרט "לפני הזיכרון" שיצר יהונתן אינדורסקי. ב-2013 השתתף בסרטו של הבמאי אבי נשר "פלאות" שם גילם את דמותו של חיים "חלאה" לוריא-אהרונוב חבר ילדות של "ארנב" (אורי חזקיה) וסוחר הסמים שלו. ב-2018 השתתף בסרטו של אינדורסקי "דרייבר".
ב-2015 חשף בפוסט בדף הפייסבוק האישי את היותו הומוסקסואל.
פרסים ומועמדויות

| שנה> 2021 | פרס> קיפוד הזהב | קטגוריה> שחקן המשנה | פרויקט> הסוף | מועמדות> זכייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית | לבד בבית | מועמדות |
| 2022 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית | לבד בבית | מועמדות |
הערות שוליים

↑   מיהו "אבי הזמר" שמטריף את הסצנה המזרחית?, סרטון בערוץ "החדשות", באתר יוטיוב (אורך: 13:01)
↑  גדעון אוקו, ‏מהמחתרת למרכז הבמה: סיפור ההצלחה של "מייקל", באתר ‏מאקו‏, 28 במרץ 2011
↑  קרי רובינשטיין, ההצגה שכבשה את ישראל מגיעה לאמריקה, באתר ynet, 29 באוקטובר 2015
↑  אבי שושן, "החיים של אבי הזמר": בדיחה פרטית מיותרת, באתר ynet, 2 ביולי 2013
↑  ערוץ הכיבוד (2019-03-20), אמ.סי ישמין - תנין (ביט של אבא), נבדק ב-2019-03-24
↑  ערן סויסה, אבי הזמר יוצא מהארון, באתר ישראל היום, 3 ביולי 2015
↑  קיפוד הזהב 2021: "הסוף - המחזמר" זכתה בפרס הצגת השנה, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592276005171
אברהם קושניר

ערך זה עוסק בבמאי. אם התכוונתם לשחקן, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 (בן 80 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרופיל ב-IMDb
 
אברהם קושניר (נולד ב-1945) הוא עיתונאי, במאי, מפיק ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, בן־הזקונים להוריו, ברכה וניסן קושניר. הוא בוגר החוגים לכלכלה ולמדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים.
היה הכתב לענייני כלכלה בעיתונים "למרחב" ו"דבר" ובקול ישראל, וכן היה הכתב הראשון לענייני כלכלה של הטלוויזיה הישראלית.
בשנים 1978–1983 כיהן כיועץ הכלכלי בשגרירות ישראל בבריטניה.
ב-1974 הוציא את ספרו הראשון כשהיה ראש הדסק הכלכלי בטלוויזיה הישראלית הערוץ הראשון. הספר 'גילוי' הוא רומן מתח כלכלי פוליטי, כביכול פרי דמיונו של המחבר, אך למעשה מתאר את הסיפור האמיתי של גילוי שדה הנפט באבו רודס על ידי קבוצת משקיעים מארצות הברית והחברה הבורסאית 'ירדן'.
מ-1992 עד 2019 שימש כמנכ"ל חברת טורא תקשורת בע"מ, שהפיקה סדרות נוער לטלוויזיה כמו "חלום עליכם" בהנחיית עוזי חיטמן, סרטים דוקומנטריים, תוכניות בתחומי היהדות ומחשבת ישראל, סדרות על נושאים חברתיים ועל ערביי ישראל.
בין עשייתו כבמאי: הסדרה על חכמי ספרד ואנשי השם ששודרה בערוץ 2 ובערוץ ההיסטוריה וסרט הקולנוע "ברוריה".
כיהן כיושב ראש מועצת המנהלים של תיאטרון החאן בירושלים. היה חבר בהנהלת תיאטרון ירושלים, בהנהלת בית הספר לקולנוע וטלוויזיה סם שפיגל, ודירקטור בעמותת 'יד רחל'.
ב-2009 הפיק וביים את סרט הקולנוע "ברוריה" שבכיכובם של הדר גלרון, ברוך ברנר ואלון אבוטבול.
ב-2014 החלה הקרנת סרטו "מבצע חמניה". הסרט – בכיכובם של יהורם גאון, יוסי מרשק, דניאלה קרטס וצופית גרנט – מספר את הסיפור מאחורי הקלעים של פיתוח האופציה הגרעינית של ישראל.
ב-2018 יצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד ספרו "הפיתוי של ברוריה", עליו כתב רקטור אוניברסיטת בר-אילן לשעבר הפרופסור יהודה פרידלנדר: "זהו רומן היסטורי ואקטואלי בעת ובעונה אחת, שיש בו ייחודיות שמן הראוי להביאה לקהל שוחרי הספרות העברית." קדם לו הספר "גילוי", רומן כלכלי פוליטי המתרחש סביב גילוי הנפט באבו רודס.
בספטמבר 2020 יצא לאור ספרו השלישי, "בנק הדמים", רומן בלשי המתרחש במערכות הקובעות את חיינו.
בספטמבר 2022 יצא בהוצאת סטימצקי ספרו הרביעי "נראה לאחרונה בעמק רפאים" רומן בלשי, המכניס את הקורא אל העולם החשאי שבו מתקבלות ההחלטות שעניינן דיני נפשות. רב פקד שושנה זבולוני, שפיענחה את תעלומות 'הפיתוי של ברוריה" ובנק הדמים", חוקרת את היעלמותו של צעיר לונדוני מהוספיס במושבה הגרמנית ברחוב עמק רפאים בירושלים. חתן פרס ישראל לעיתונות רון בן ישי כתב על הספר: "העלילה אומנם בדיונית, אבל רבות מהסיטואציות המתוארת בה אכן קרו במציאות. אני יודע, כי דיווחתי עליהן".
ב-2023 יצא לאור ספרו החמישי, "פרפר לימון". זהו ספר ילדים המספר על משחק מחבואים, בו פרפר לימון עוזר לילד המחפש את המסתתרים לגלות את מקום מחבואם. האיורים בספר הם של יהושוע "ג'קי" ג'קסון, שבמשך 60 שנים פרסם את ציורי "איפה הילד" בעיתון ידיעות אחרונות. בספר כלולים איורים שעל הקוראים לגלות את הילדים המתחבאים.
ביוני 2024 יצא לאור בהוצאת סטימצקי ספרו השישי "מלחמת השחרור של זהבה". בספר מבחר מכתבים של זהבה קושניר חקלאי, שכתבה לחברתה צילה לונדון מנוסי משנת 1946 ועד 1952. המכתבים, שהיו גנוזים במשך 75 שנה, שופכים אור על סיפור התבגרותה של נערה ירושלמית בתקופת המנדט הבריטי ומלחמת השחרור.
הערות שוליים

↑  משלחת מבריטניה תבדוק סיכויי השקעה בישראל, מעריב, 16 באוקטובר 1980
משה שחטר יתמנה לציר כלכלי בבריטניה, דבר, 30 בדצמבר 1981
↑  video - חכמי ספרד | האנוסים, באתר "המוסף"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313107905171  ISNI: 0000 0000 6696 3310  LCCN: n88229646  VIAF: 40941986   WorldCat (עם VIAF): 40941986 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבנר ישראל הצרפתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בפברואר 1827 כ"א בשבט ה'תקפ"ז
 פטירה:  9 באוקטובר 1883 (בגיל 56) ח' בתשרי ה'תרמ״ד
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בפאס 
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 תקופת הפעילות:  ? – 9 באוקטובר 1883 
 
הרב אבנר ישראל הצרפתי (כ"א בשבט ה'תקפ"ז 18 בפברואר 1827- ח' בתשרי ה'תרמ"ד 9 באוקטובר 1883) היה פוסק, דיין, מקובל וכרוניקאי מהעיר פאס שבמרוקו.
קורות חיים

נולד ב-18 בפברואר 1827 (כ"א בשבט ה'תקפ"ז) בעיר פאס שבמרוקו לרבי וידאל הצרפתי הרביעי, נצר למשפחת הצרפתי שהגיעה למרוקו לאחר גירוש ספרד, במקור מצרפת, משם גורשה יחד עם יהודים אחרים בשנת 1308. משפחתו מיוחסת לרבנו תם, רש"י ודרכו לדוד המלך. למד בישיבה בפאס והוסמך בעיר לרבנות.
נודע כאיש אשכולות. ברשותו הייתה ספרייה עשירה אליה קיבל באופן סדיר ספרים ועיתונים מארצות שונות. ידיעותיו בתחומים שונים זיכו אותו בהערכתם של היהודים, המוסלמים והאירופאים יחד. כך למשל כתב עליו הקצין והכומר הצרפתי שרל דה פוקו (Charles de Foucauld):
אפילו בעיני המוסלמים הוא היה האיש הצדיק של דורו, יהודים ומוסלמים פנו לעצתו בכל הזדמנות ועבור כל סיבה.
כיהן כדיין בבית הדין הרבני של פאס, ובהמשך מונה לאב בית הדין ורב העיר. תמך בפעילות החינוכית של כל ישראל חברים וזכה לכבוד רב ממנהליה. בהספד שנכתב עליו לאחר מותו בעיתון היהודי-בריטי ג'ואיש כרוניקל נכתב בשבחו שגילה פתיחות להשכלה ולקידמה.
הלך לעולמו ב-9 באוקטובר 1883 (ח' בתשרי ה'תרמ"ד), ונקבר בבית הקברות היהודי בפאס. הותיר אחריו ארבע בנות ובן אחד. אחת מבנותיו, שמחה, עלתה לארץ ישראל ונישאה לרבי יעקב משה טולדנו. בנו היחיד היה הרב וידאל הצרפתי החמישי, שהמשיך את המסורת המשפחתית וכיהן כדיין בפאס.
חיבוריו

יחס פאס - כרוניקה העוסקת בהיסטוריית יהודי מרוקו ופאס, 1879. נועדה תחילה לשמש כתשובה לשאלות ששלח מזכיר אגודת כל ישראל חברים בנושא קהילת יהודי פאס, אך הייתה רחבה בהיקפה בהרבה מכך. החיבור כולל סקירה היסטורית מפורטת של תולדות היהודים במרוקו החל מימי הקמתה של פאס ועד זמנו של המחבר, שלצרכיה עשה שימוש במקורות היסטוריים מוסלמיים ויהודיים כאחד. כמו כן החיבור כולל סקירה של החיים היהודיים בני זמנו בעיר פאס בפרט ובחלקים נוספים במרוקו, כולל מפקד של כל המשפחות היהודיות בכמה מן הערים
קיצור ופרשנות לספר משכנות הרועים, של הרב עוזיאל אלחאייך מתוניס
שו״ת הלכתי
לקריאה נוספת

אבנר ישראל הצרפתי, יחס פאס בתוך: פאס וחכמיה - כרך ראשון בעריכת דוד עובדיה, הוצאת בית עובד, ירושלים, תשל"ט, עמ' 87-171.
רשימת הפרסומים של אבנר ישראל הצרפתי, בקטלוג הספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  The Fez Community and the Hassarfaty Family by by Vidal Serfaty. First published in "Etsi" (Sephardi Genealogical and Historical Review) June 2005, Vol. 8, No. 29.
↑  עיין בערכים: משפחת הצרפתי, ובערך רבי אליהו הצרפתי, ובערך רבי וידאל הצרפתי (הצוף דבש).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595555105171  VIAF: 28145304381778571092   WorldCat (עם VIAF): 28145304381778571092
Windows 1.0

| --- | --- |


 מפתח:  מיקרוסופט
 משפחה:  MS-DOS Executive 
 מודל קוד:  קוד סגור
 מחזור חיים:  20 בנובמבר 1985 – 31 בדצמבר 2001 (16 שנים) 
 גרסה אחרונה:  1.04 ב־אפריל 1987
 סוג רישיון:  רישיון שימוש למשתמש קצה 
 מבוססת על:  MS-DOS Executive 
 פלטפורמות:  NEC PC-9800 series, אינטל 8088, אינטל 80286, אינטל 8086, אינטל 80386 
 Windows 2.0 ←
 
Windows 1.0 היא סביבת פעולה גרפית למחשבים אישיים שפותחה על ידי חברת מיקרוסופט. מיקרוסופט עבדה יחד עם חברת אפל כדי לפתח יישומים עבור מחשבי מקינטוש בינואר 1984, שהיה המחשב האישי הראשון שיוצר עם ממשק משתמש גרפי, שאיפשר למשתמשים לראות סמלים ידידותיים על הצג.
מערכת ההפעלה של מיקרוסופט יצאה לאור ב-20 בנובמבר 1985, כגרסה הראשונה של סדרת Microsoft Windows. היא רצה כמערכת 16 סיביות גרפית רב משימתית. היא סיפקה סביבה שיכולה להפעיל תוכנות המיועדות לווינדוס. את הפיתוח הוביל ביל גייטס, מייסד מיקרוסופט, לאחר שראה תוכנה דומה שכונתה Visi On בתערוכת COMDEX.
למרות התגובות החיוביות להצגה המוקדמת, ולתמיכה ממספר יצרני חומרה, התקבלה מערכת ההפעלה באופן גרוע על ידי המבקרים, שחשו כי Windows 1.0 אינה עומדת בציפיותיהם. בפרט, הם הרגישו כי Windows 1.0 שמה דגש רב מדי על העכבר, בעת שהעכבר טרם היה מספיק נפוץ; המערכת לא סיפקה די משאבים עבור משתמשים חדשים; וכן בעיות בביצועים, במיוחד במערכות בעלות מפרט חומרה נמוך יותר. למרות הביקורות הללו, הייתה Windows 1.0 ציון דרך חשוב עבור מיקרוסופט, שהשיקה את סדרת Windows.
מיקרוסופט הפסיקה לספק תמיכה ועדכונים למערכת ב-31 בדצמבר 2001.
היסטוריה

מיקרוסופט החלה לפתח ממשק משתמש גרפי (GUI) ב-1981. פיתוח הממשק החל לאחר שביל גייטס ראה הדגמה של Visi On, חבילת תוכנות למחשבים תואמים של IBM בתערוכת COMDEX. ב-1983 נודע כי למיקרוסופט כי תוכנת ממשק המשתמש של אפל מבוססת על טכנולוגיית Xerox PARC - הרבה יותר מתוחכמת, ולכן החליטו במיקרוסופט שהמוצר שלהם יהיה שונה.
מיקרוסופט הציגה לראשונה את Windows לציבור ב-10 בנובמבר 1983. Windows הייתה שונה מ-Visi On ומהמחשב של אפל, ליסה, על ידי כך שלא כמו Visi On, המפתחים לא היו צריכים להשתמש ב-Unix לפיתוח יישומי IBM PC; מיקרוסופט תכננה לעודד חברות אחרות, כולל מתחריה, לפתח תוכנות עבור המערכת שלה, באמצעות אי דרישה מצידה להשתמש במיקרוסופט ביישומים.
יצרנים רבים של מחשבי MS-DOS, כגון Compaq, Zenith ו־DEC, התחייבו לספק תמיכה, וכך גם חברות תוכנה כמו Ashton-Tate ו-Lotus. לאחר התצוגה המקדימה של המערכת, במגזין BYTE נכתב בדצמבר 1983 כי "נראה שהיא מציעה פתיחות יוצאת דופן, יכולת שחזור, יכולת הובלה, כמו גם דרישות חומרה ותמחור... ללא ספק הכנסת מוצר מחברה אחרת, Microsoft Windows, תהיה בקנה מידה גדול הראשון בדיקה של המטפורה של שולחן עבודה של המשתמשים המיועדים".
בהיסטוריה המוקדמת של מערכת ההפעלה חלונות, ראה בה גייטס את העתיד של מיקרוסופט. הוא אמר למגזין InfoWorld באפריל 1984 כי "האסטרטגיה והאנרגיות שלנו כחברה מחויבות לחלוטין ל-Windows, באותו אופן שבו אנו מחויבים לגרעיני מערכת ההפעלה כמו MS-DOS ו-Xenix, יישומים שינצלו את Windows יהיו תחרותיים בטווח הארוך". בשלהי 1984 דיווחה התקשורת על "מלחמת חלונות" בין Windows ל-Digital Graphics של מנהל סביבת הגרפיקה (GEM). מיקרוסופט הבטיחה בנובמבר 1983 להשיק את Windows עד אפריל 1984, אך מאוחר יותר הכחישה כי הודיעה על תאריך שחרור, והעריכה כי מערכת ההפעלה החדשה תושק עד יוני 1985. במהלך הפיתוח, מיקרוסופט פרסמה את שם הקוד שנקרא multitasking. החברה הודיעה כי מטרת חלונות, בניגוד לזה של TopView, היא "להפוך את המחשב לסביבה עשירה בגרפיקה" תוך שימוש במעט זיכרון. לאחר שמיקרוסופט שכנעה את IBM כי האחרונה זקוקה ל-GUI, באפריל 1987 הודיעו שתי החברות על השקת OS/2, ומערכות ההפעלה הגרפיות של OS/2, שהיו אמורות להחליף את MS-DOS ואת Windows בסופו של דבר. בנובמבר 1987, הוחלפה Windows 1.0 בגרסה חדשה, מוצלחת יותר, Windows 2.0.
מיקרוסופט המשיכה לתמוך בגרסה הראשונה של הסדרה במשך 16 שנה, עד 31 בדצמבר 2001 - פרק הזמן הארוך ביותר מבין כל הגרסאות של Windows.
היסטוריה > Windows 1.01

גרסה 1.01 של Windows, שפורסמה ב-20 בנובמבר 1985, הייתה הראשונה מבין הסדרה של Windows.
היסטוריה > Windows 1.02

גרסה 1.02, שפורסמה במאי 1986, הייתה גרסה בינלאומית.
היסטוריה > Windows 1.03

גרסה 1.03, שפורסמה באוגוסט 1986, כללה שיפורים בקנה אחד עם המהדורה הבינלאומית של התוכנה, כמו תמיכה במקלדות אירופיות, מנהלי מסך נוספים ומדפסות.
היסטוריה > Windows 1.04

גרסה 1.04, שפורסמה באפריל 1987, הוסיפה תמיכה במחשבי IBM PS/2 החדשים, אף על פי שלא סופקה תמיכה לעכברים של מחשבים אלו, או למצבי גרפיקה חדשים של VGA.
קבלה

Windows 1.0 זכתה לביקורות מעורבות. רוב המבקרים חשבו שיש לפלטפורמה פוטנציאל עתידי, אולם היא לא ענתה על הציפיות. ביקורות רבות נמתחו על דרישות המערכת התובעניות, ובמיוחד על הביצועים החלשים שהוצגו בעת הפעלת יישומים רבים בו זמנית, וכי Windows עודדה את השימוש בעכבר לניווט, רעיון שהיה חדשני באותה עת. הניו יורק טיימס בדק את הביצועים של המערכת על חומרה עם זיכרון פעולה של 512 קילובייט, וכתב כי המערכת דומה ל"מזיגת סירופ באזור הארקטי", וכי העיצוב גמיש עבור משתמשי מקלדת בשל התלות בעכבר. לסיכום, נכתב "הביצועים מסכנים, בהיעדר תוכנה ייעודית, תאימות לא ודאית לתוכנות DOS והיעדר הדרכות עבור משתמשים חדשים, הפכו תוכנות מבוססות DOS כגון Borland Sidekick (היכולות לספק מבחר דומה של תכונות וריבוי משימות) לרצויות יותר עבור רוב משתמשי ה-PC".
בדיעבד, נחשבת Windows 1.0 לכישלון מסחרי, על פי פרסומים טכנולוגיים עכשוויים, אשר עם זאת, עדיין מודים כי למערכת חשיבות בהיסטוריה של סדרת Windows.
ראו גם

Microsoft Windows
Windows 10
Windows Phone
הערות שוליים

1 2  אלסופ סטיוארט השני, Microsoft Windows: אקלקטיות בממשק המשתמש, P.C. Letter
1 2  שון הליסטר, חוזרים ל-Windows 1.0: כיצד שולחן העבודה הראשון של מיקרוסופט נכשל, באתר The Verge, ‏20 בנובמבר 2012
1 2  ג'ון מרקוף, מיקרוסופט עושה Windows, InfoWorld, עמ' 32-33
↑  פיל למונס, Microsoft Windows, BYTE
↑  דנסי קרוסו, בומרנג אסטרטגיות החברה, InfoWorld, 1984
1 2  וויין ל. רוש, המסך עולה על מלחמת Windows, PC Magazine, 1984
↑  ההיסטוריה של Windows, באתר ארכיון האינטרנט
↑  Windows 1.0x
↑  אריק סנדברג-דיאמנט, מחשבים אישיים; חלונות פתוחים לרווחה, באתר ניו יורק טיימס, ‏25 בפברואר 1986
עלון פרסומת ל-Windows 1.0 שהודפס בינואר 1986
מסך הכניסה של Windows 1.04
אבירם ברקאי

| --- | --- |

ברקאי, 2014
 לידה:  3 במאי 1953 (בן 71) רמת השרון, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופר מורה דרך
 שפות היצירה:  עברית
 יצירות בולטות:  על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור
 www.barkai4x4.co.il
 
אבירם ברקאי (נולד ב-3 במאי 1953) הוא מחבר ספרי עיון ומורה דרך ישראלי. הוא מתמחה בטיולי שטח ובחקר מלחמות ישראל.
ביוגרפיה

ברקאי נולד וגדל בשכונת נווה מגן שברמת השרון. אביו היה איש צבא הקבע, כרבים מתושבי השכונה. התגייס לצה"ל בשנת 1971, ועבר מסלול של לוחם ומפקד בחיל השריון. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד מחלקה בגדוד 71, אשר הוקם ערב המלחמה וכלל צוערים ומדריכים ממתקני האימונים של חיל השריון. נפצע בקרבות היום השני למלחמה ברמת הגולן. בהמשך המלחמה חזר לשירות ולחם בגזרת מצרים. סיים את שרותו הסדיר כסגן מפקד פלוגה, ושימש מפקד פלוגה במילואים. השתחרר מצה"ל, ועבד באנגליה כמאבטח מטוסים בחברת אל על. בשנת 1979 הביא אותו חברו מילדות, עמר בר-לב, להתגייס לשירות קבע ולשרת כמדריך נהיגת שטח בסיירת מטכ"ל.
בשנת 1981 טס לאנגליה, והתחרה במרוצי אופנועים. בשנת 1983 חזר לישראל, התגייס שוב לצה"ל ושימש כמפקד מחלקת הניוד המבצעי של יחידת שלדג. בשנת 1985 החל להדריך טיולים בחברת "נאות הכיכר", ובשנת 1988 הצטרף לרשות שמורות הטבע ועבד כפקח בשמורת עין גדי ובאזור נחלי אילת. שם כתב את ספרו הראשון, ספר הדרכה לרכיבה על אופנוע, בשם "לחיות עם אופנוע".
בשנת 1992 התגייס לצה"ל בשלישית ושימש כמפקד הניוד המבצעי בסיירת מטכ"ל.
בשנת 1993 התמנה למנהל השיווק וההדרכה של יבואני מכוניות לנד רובר בישראל. באותן שנים התחרה במרוצי אופנועים ומכוניות, וזכה בהם במקומות ראשונים. כתב ספרים על נהיגה בשטח, טיולים וכן ספר ילדים אחד. וב-1997 הקים בית ספר לנהיגה מתקדמת. שימש ככתב מבחן של מגזין המכוניות "אוטו", והרצה לקהלים שונים בנושאי נהיגת שטח וטיולים.
בשנת 2009 יצא לאור ספרו, "על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור", שהפך לרב-מכר. הספר מתאר בפירוט רב את לחימתה של חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים ברמת הגולן, שהשפיעה באופן מכריע על בלימת הצבא הסורי, אולם סיפורה נבלע במידה רבה ונשכח, על רקע סיפור לחימתה של חטיבה 7. מאז הוא מקיים סיורים ברמת הגולן, באתרים בהם אירעו הקרבות המתוארים בספר. בשנת 2013 יצא לאור ספרו השני על אותה מלחמה, "בשם שמים: טייסת "האחת" במלחמת יום הכיפורים".
בשנת 2016 יצא לאור הספר "אנחנו על השחור" סיפורה של חטיבה 500 במלחמת שלום הגליל.
במהלך חגי תשרי של שנת תשע"ה התפרסמה בידיעות אחרונות סדרת ראיונות שערך ברקאי עם אלי זעירא, ראש אגף המודיעין של צה"ל בשנת במלחמת יום הכיפורים. גרסה מורחבת של ראיונות אלה התפרסמה כספר בשם "משק כנפי הטעות".
ברקאי נשוי ואב לשני בנים, מתגורר בכוכב יאיר.
ספריו

לחיות עם אופנוע, הוצאת לוני כהן, 1988
יוצאים לשטח, עיתונות פלוס, 1994
חוזרים לשטח, הוצאת סטימצקי
מדריך ברקאי - טיולי שטח במדבר
מדריך ברקאי - טיולי שטח צפון ומרכז, סטימצקי
ספר החילוצים, הוצאת סטימצקי
מדריך החילוצים השלם, סטימצקי, 2002
חוצה ברקאי - מדריך השטח הגדול, סטימצקי, 2003
חפוז בשטח - טיולי שטח קצרים בכיף, הוצאה עצמית
חפוז בשטח 2, הוצאה עצמית
הרפתקאות סבא מילו והאבן הירוקה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003
על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור, הוצאת מעריב, 2009
בשם שמים: טייסת "האחת" במלחמת יום הכיפורים, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2013
"משק כנפי הטעות" - מסע עם האלוף (דימ') אלי זעירא אל מקורות הערכת המודיעין טרום מלחמת יום הכיפורים, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 2014
אנחנו על השחור: סיפורה של חטיבה 500 במבצע שלום הגליל, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2016
מעשה שלא היה: קונספירציית מלחמת יום הכיפורים, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2017
ואף על פי כן - אבני דרך בסיפור העם הנבחר והסכסוך הישראלי-פלסטיני, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2020
פתאום הייתה מלחמה, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2022
רמי גלבוע‏, מיוחד לקוראי וואלה רכב: פרק מספרו החדש של אבירם ברקאי, באתר וואלה, 21 במאי 2023
לקריאה נוספת

תומר לויסמן, בשדה הקרב של הזיכרון, כנרת זמורה-ביתן דביר, נובמבר 2020, עמוד 434
הערות שוליים

↑  אבירם ברקאי, ‏ובכל זאת, גיבור: רק מעטים היו פועלים כמו צביקה גרינגולד, באתר מעריב אונליין, 30 באוקטובר 2016
↑  משק כנפי הטעות", אתר המרכז למורשת המודיעין
↑  אבירם ברקאי, פרק מהספר "פתאום היתה מלחמה", באתר הארץ, 3 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306745805171  GND: 1229657452  ISNI: 0000 0001 0796 9154  LCCN: no95002276  VIAF: 9425312   WorldCat (עם VIAF): 9425312
תוכי ים

| תוכי ים |
| --- | --- |
 תוכי ים אטלנטי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: אלקיים
סוג:: תוכי ים
מינים
 Fratercula arctica  Fratercula cirrhata  Fratercula corniculata  Fratercula dowi
שם מדעי
 Fratercula ‏בריסון, 1760

תוכי ים (שם מדעי: Fratercula; ידוע גם כפרטרקולה, פאפין או טמשאי) הוא סוג במשפחת האלקיים ובו שלושה מינים. משמעות השם המדעי "פרטרקולה" בלטינית היא "אח קטן", דבר הנובע, ככל הנראה, מהפלומה השחורה-לבנה שמאפיינת את העוף, ואשר דומה לגלימת נזיר.
מאפיינים

תוכיי הים הם עופות ימיים הניזונים בעיקר בעזרת צלילה אל הים. הם מקננים במושבות גדולות על צוקים לחוף הים או על איים, ומקימים את קיניהם בחרכי הסלע או בגומחות על הקרקע. כל שלושת המינים של תוכי הים מתאפיינים במקור גדול, ההופך לאדום או כתום בעונת הרבייה, והם משילים את חלקו החיצוני הצבעוני עם תום העונה, ונותרים עם מקור צנוע יותר. כנפיהם קצרות ומותאמות לשחייה ולצלילה. בזמן מעוף הם מנפנפים בכנפיהם במהירות גבוהה, המגיעה לקצב של 400 חבטות כנף בדקה.
תוכי הים מתאפיין ביחסי זוגיות ארוכי טווח. הנקבה מטילה ביצה בודדת, ושני בני הזוג שותפים בדגירה ובהאכלת הגוזל. הגוזל בוקע בשעות הלילה, ומגיע לבגרות מינית לאחר שלוש עד שבע שנים אותן הוא מבלה בים.
תוכי הים ניזון מדגים, סרטנים, רכיכות ומזואופלנקטון, אך מזין את גוזליו בדגים קטנים בלבד. העופות הבוגרים מסוגלים לאחוז במקוריהם מספר גדול של דגים, לעיתים עד כתריסר, והם משתמשים בשיטה זו גם  כדי להזין את אפרוחיהם, בניגוד לעופות אחרים הבולעים את המזון ומקיאים אותו לאחר מכן.
במספר מקומות כמו באיסלנד ובאיי פארו, מקובל לאכול את תוכי הים ואת ביציו. בקנדה, באירלנד, באיסלנד, בווילס, באנגליה ובארצות הברית ישנם איים המכונים "איי פאפין" (Puffin Island) על שמם של תוכיי הים.
תוכי הים נקרא בעברית גם טמשאי. טמשאי נגזר מן השורש טמ'ש, שמקורו בארמית ומשמעו 'טבל, שקע'. מכאן כנראה נטבע שמו של העוף הזה (לצד 'תוכי ים'), הניזון בעיקר בצלילה בים.
טקסונומיה ומינים

תוכי הים התפתח ככל הנראה בצפון האוקיינוס השקט מסוגים קרובים כמו Hydrotherikornis. המין החי הקרוב ביותר אליו היא אלקית קרנפית (Cerorhinca monocerata).
מינים:
תוכי ים אטלנטי (Fratercula arctica) - המין המוכר והידוע מבין שלושת תוכיי הים. הוא נפוץ בצפונו של כדור הארץ באירופה, צפון אמריקה, איסלנד ובאיי פארו, ובחודשי החורף הוא מדרים עד לחופי הים התיכון ולאזור קרוליינה בארצות הברית.
תוכי ים צהוב-מקור (אנגלית: Horned Puffin) - נפוץ בצפון האוקיינוס השקט.
תוכי ים פסיפי (Fratercula cirrhata) - נפוץ בצפון סיביר, באלסקה ובקולומביה הבריטית.
Fratercula dowi - נכחד. מאובניו התגלו באיי התעלה של קליפורניה.
תוכי ים צהוב-מקור
תוכי ים פסיפי
תוכי ים אטלנטי פורש כנפיים
הערות שוליים

↑  Puffin FAQs, Audubon Project Puffin, ‏2015-12-22 (באנגלית)
תוכי ים על בול של איי פארו
Pink Pony Club

"Pink Pony Club" הוא שיר של הזמרת והיוצרת האמריקאית צ'אפל רואן. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2020 על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, ובהמשך נכלל באלבום הבכורה של רואן, The Rise and Fall of a Midwest Princess משנת 2023. השיר, שנכתב על ידי רואן ודניאל ניגרו, משתייך לז'אנרים של סינת'-פופ, דאנס-פופ, פאוור פופ ודיסקו, ומתאר את סיפורה של אישה שעוברת לדרום קליפורניה מעיר הולדתה בטנסי כדי לעבוד כרקדנית במועדון חשפנות גאה בווסט הוליווד, על אף התנגדות אמה.
השיר זכה לביקורות חיוביות והתפרסם בהדרגה עם עליית הפופולריות של רואן לאחר צאת אלבומה. הוא זכה להצלחה מסחרית רק ארבע שנים לאחר יציאתו הראשונית, כשהפך ללהיט רדום, נכנס לעשירייה הפותחת במצעדים באירלנד, לעשרים המובילים במצעד הבריטי, ולשלושים המובילים בארצות הברית. השיר היה אחד משבעת השירים של רואן שנכנסו בו-זמנית למצעד הבילבורד הוט 100, יחד עם "Good Luck, Babe!", "Casual", "Hot to Go!", "Red Wine Supernova", "Femininomenon" ו-"My Kink Is Karma".
רקע והשראה

בשנת 2018, לאחר שעברה מספרינגפילד, מיזורי ללוס אנג'לס, ביקרה רואן במועדון "The Abbey" – בר גאה מפורסם בווסט הוליווד. לדבריה, זו הייתה הפעם הראשונה בה חשה חופש מוחלט להיות עצמה ללא חשש משיפוטיות. במהלך ביקורה, היא נמשכה לרקדני הגו-גו שעלו להופיע על הבמה, והחוויה עוררה בה השראה לכתוב את השיר. רואן ציינה כי לפני שעברה לקליפורניה התקשתה לקבל את עצמה ולהרגיש חופשייה בעיר הולדתה, ושהביקור בבר שינה את מסלול חייה.
השיר עוקב אחר דמות של אישה צעירה ממדינה קטנה בטנסי, שעוברת ללוס אנג'לס ומתחילה לעבוד כרקדנית במועדון חשפנות גאה. אימה אינה מקבלת את החלטתה ושואלת אותה: "אלוהים, מה עשית?", אך הבת מחליטה להישאר בתפקידה, מתוך תחושת שחרור אישי וגילוי עצמי.
כתיבה והוצאה לאור

השיר נכתב על ידי צ'אפל רואן ודניאל ניגרו תוך יומיים. בתחילה, חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס לא תמכה ביציאת השיר, מחשש שהוא יהיה שונה מדי משיריה הקודמים של רואן. לדבריה, היא הרגישה "הרוסה" והחלה להטיל ספק בעצמה. החברה דחתה את הוצאת השיר במשך שנה לפני ששחררה אותו לבסוף ב-3 באפריל 2020. עם זאת, לאחר שהחברה סיימה את חוזה ההקלטות שלה עם רואן באוגוסט 2020, היא קיבלה את הזכויות על המאסטרים של "Pink Pony Club" יחד עם השירים "Love Me Anyway" ו-"California". בשנת 2023, השיר נכלל באלבום הבכורה שלה, שיצא תחת איילנד רקורדס.