אריזונה (BB-39)
שירותה > שנות ה-30 של המאה ה-20

ב-19 במרץ 1931, עוד לפני שאריזונה עברה ניסויים ימיים שלאחר מודרניזציה, היא אירחה את הנשיא הרברט הובר לחופשה קצרה בקריביים. כשחזרה ב-29 במרץ, ערכה את ניסויי הים שלה ברוקלנד, מיין, והותקן מעוט נוסף על ראש צריח III, לפני שהיא הועברה לחוף המערבי באוגוסט עם אחותה פנסילבניה. בפברואר 1932, הספינה השתתפה בתרגיל המשותף הגדול מספר 4 בו תקפו מטוסי נושאת מטוסים את פרל הארבור בהצלחה ב-7 בפברואר. הספינה עגנה בסן פדרו כאשר רעידת אדמה התרחשה בסמוך ללונג ביץ', קליפורניה, ב-10 במרץ. מלחים מהאונייה הצטרפו למאמצי הסיוע, סיפקו מזון, טיפלו בפצועים וסיפקו אבטחה מפני בוזזים.
בתחילת 1934, הספינה והצוות שלה צולמו לסרט של האחים ג'יימס קאגני /וורנר "הנה בא הצי", שעשה שימוש נרחב בצילומים חיצוניים כמו גם בצילומי מיקום על הסיפון. בשעות הבוקר המוקדמות של 26 ביולי, אריזונה התנגשה במכמורת דיג ליד קייפ פלאטרי. שני אנשי צוות של הספינה שנפגעה נהרגו בהתנגשות וחיל הים כינס ועדת חקירה כדי לחקור את האירוע. הוועדה המליצה להעמיד את קפטן הספינה, קפטן מקגיליבריי מילן, למשפט צבאי. מילן נמצא אשם והוחלף מספר חודשים לאחר מכן על ידי קפטן ג'ורג' באום לאחר שהספינה חזרה לחוף המערבי. בינתיים, האדמירל משנה סמואל וו. בראיינט קיבל את הפיקוד על דיוויזיית אוניות המערכה השנייה ב-4 בספטמבר, עם אריזונה כספינת הדגל שלו.
אדמירל משנה ג'ורג' ט. פטנגל החליף את בראיינט ב-4 במרץ 1935 והספינה השתתפה בבעיית הצי XVI חודשיים לאחר מכן. אריזונה ביקרה בנמל בבלבואה במאי 1936 במהלך בעיית הצי XVII. ב-8 ביוני, קפטן ג'ורג' אלכסנדר החליף את באום כקפטן, ו-15 ימים לאחר מכן, אדמירל משנה קלוד סי בלוך החליף את פטנגל. במהלך אימון ירי ב-24 ביולי, גזי הבעירה מתותח אחד של צריח II נכנסו לצריח התותח, ושרפו איש צוות אחד. מערכת ההתזה של הצריח הופעלה כדי למנוע כל פיצוץ אבקה, אך המים שהשתחררו דלפו למרכזית החשמל של הצריח והציתו שריפה קטנה שכובתה בקלות. בשל התקציב המצומצם של חיל הים, הספינה בילתה את רוב התקופה הזו בנמל כאמצעי חיסכון בדלק. בשנת הכספים 1936–1937 עגנה הספינה במשך 267 ימים; בשנה שלאחר מכן היא שהתה בנמל במשך 255 ימים. הספינה בילתה את שארית הקריירה שלה בהתבסס על החוף המערבי או בהוואי.
ב-2 בינואר 1937, האדמירל משנה ג'ון גרינסלייד קיבל על עצמו את הפיקוד על דיוויזיית אוניות המערכה השנייה מבלוך והעביר את דגלו לאוניית המערכה מרילנד ב-13 באפריל. אדמירל משנה מנלי ה. סימונס, מפקד דיוויזיית אוניות המערכה הראשונה, העביר את דגלו לאריזונה ב-7 באוגוסט. הוא הוחלף ב-8 בנובמבר על ידי אדמירל אדופלהוס א. ווטסון. קפטן אלפרד וינסור בראון החליף את באום ב-11 בדצמבר. הספינה השתתפה בבעיית הצי XIX מול הוואי באפריל-מאי 1938. קפטן בראון מת בשנתו ב-7 בספטמבר וקפטן אייזק סי קיד קיבל את הפיקוד על הספינה ב-17 בספטמבר 1938. באותו יום, אדמירל משנה צ'סטר נימיץ קיבל את הפיקוד על דיוויזיית אוניות המערכה הראשונה. נימיץ הוחלף ב-27 במאי 1939 על ידי אדמירל משנה ראסל וילסון. קפטן הרולד סי טריין קיבל את הפיקוד על הספינה ב-5 בפברואר 1940.
בעיית הצי האחרונה של אריזונה הייתה מחוץ להוואי באפריל-מאי 1940. בסיומו, צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית נשמר במימי הוואי, שבסיסו בפרל הארבור, כדי להרתיע את היפנים. היא עברה שיפוץ במעגן הצי פוגט סאונד, ברמרטון, וושינגטון, מאוקטובר 1940 עד ינואר 1941. במהלך שיפוץ זה, התווסף הבסיס לרדאר חיפוש על גבי התורן הקדמי שלה, תותחי הנ"מ שלה שודרגו וארבעה מקלעי M2 בראונינג מקוררים במים קליבר 0.50 אינץ' (12.7 מ"מ) הותקנו בחלק העליון של התורן המרכזי. החלפת הדגל האחרונה שלה התרחשה ב-23 בינואר 1941, כאשר וילסון הוחלף על ידי אדמירל משנה אייזק קיד.
קפטן פרנקלין ואן ואלקנבורג החליף את טריין ב-5 בפברואר 1941. ב-22 באוקטובר 1941, במהלך תרגיל שהתקיים בערפל כבד, נפגעה הספינה בחרטום על ידי האוקלהומה. אריזונה הייתה אמורה לצאת למעגן ברמרטון בנובמבר כדי לעבור שיפוץ. התאונה במקום חייבה אותה לעגינה יבשה בפרל הארבור לצורך תיקון נזקי ההתנגשות. כתוצאה מכך, היא נשארה בהוואי. הגיחה האחרונה של הספינה הייתה תרגיל ירי לילי בליל 4 בדצמבר כחלק מדיוויזיית אוניות המערכה הראשונה, לצד נבדה ואוקלהומה. כל שלוש הספינות עגנו ברציפים לאורך האי פורד למחרת. ב-6 בדצמבר הגיעה לצידה אוניית התיקון וסטל כדי לסייע לצוות הספינה בתיקונים קלים.