stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Portals
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 31 במרץ 2023 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט • מארז תקליטורים | סטנדרטית | אטלנטיק |  |
| ארצות הברית | 31 במרץ 2023 | אריך-נגן | בלעדית | אטלנטיק |  |
| כלל העולם | 5 באפריל 2023 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | דלוקס | אטלנטיק |  |
ביאורים

↑  זוהי עטיפת המהדורה הפיזית והדיגיטלית של האלבום. בנוסף לכך, ישנן ארבעה עטיפות נוספות של האלבום, שנמכרו באתר האינטרנט של מרטינז בשבוע צאתו.
↑  זוהי עטיפת המהדורה הפיזית והדיגיטלית של האלבום. בנוסף לכך, ישנן ארבעה עטיפות נוספות של האלבום, שנמכרו באתר האינטרנט של מרטינז בשבוע צאתו.
בלזיוס פון שמואה

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1856 קלנגפורט, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 פטירה:  21 בנובמבר 1920 (בגיל 64) קלנגפורט, אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הטרזיאנית 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 תקופת הפעילות:  1874–1915 (כ־41 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-18 ראש המטה הכללי מפקד הקורפוס ה-16 מפקד קורפוס וינה מפקד הקורפוס ה-2
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 
בלזיוס אדלר פון שמואה (בגרמנית: Blasius Edler von Schemua;‏ 2 בינואר 1856 - 21 בנובמבר 1920) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר שימש לתקופה קצרה כראש המטה הכללי, וכן שימש כמפקד הקורפוס ה-2 בתחילת מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

שמואה נולד בקלנגפורט ב-2 בינואר 1856. אביו היה מאיור בצבא האוסטרי, ואחיו הגיע גם הוא לדרגת גנרל. הוא למד בבית הספר לצוערים במרבורג ולאחר מכן באקדמיה הצבאית התרזיאנית בווינר נוישטאדט. ב-1874 החל לשרת בצבא האוסטרו-הונגרי בדרגת לויטננט. בין 1879–1881 היה חבר במשלחת צבאית אוסטרו-הונגרית שנשלחה לסייע לשושלת הקאג'ארית. לאחר חזרתו לאוסטריה, למד בבית הספר למלחמה בווינה עד 1884. ב-1885 הוא החל לשרת במטה הכללי. ב-1894 הוא החל לעבוד כמורה צבאי בבית הספר למלחמה. ב-1898 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1902 הוא מונה למפקד גדוד הרגלים ה-66. ב-1905 הוא הועבר לפקד על הבריגדה ה-55. ב-1908 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-18. ב-1909 הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לויטננט.
ב-3 בדצמבר 1911 פוטר קונרד פון הצנדורף מתפקיד ראש המטה הכללי לאחר מחלוקת עם פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. שמואה מונה כמחליפו בתפקיד. כעבור שנה אחת בתפקיד, הקיסר פיטר את שמואה והחזיר את הצנדורף לנוכח איום למלחמה בבלקן. שמואה הועבר לפקד על הקורפוס ה-16, וכעבור שנה הועלה לדרגת גנרל. באפריל 1914 הוא הועבר לפקד על קורפוס וינה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר שמואה לפקד על הקורפוס ה-2, שהיה חלק מהארמייה ה-4 בפיקודו של מוריץ פון אופנברג. הוא השתתף בניצחון על הרוסים בקרב קומרוב, אולם לאחר מכן הובס בקרב רווה. בעקבות התבוסה הוא הודח מהפיקוד על הקורפוס והועבר למפקח על קו הביצורים פרשבורג-קרמס. במרץ 1915 הוא פרש מהצבא ועבר להתגורר בעיר הולדתו, ונפטר ב-21 בנובמבר 1920.
וכל מאמינים

וְכֹל מַאֲמִינִים הוא פיוט העוסק בשבחיו של הקב"ה ונאמר בקהילות האשכנזים בתפילת מוסף של ראש השנה ושל יום הכיפורים. הפיוט נמצא בקטע מהקדושתא ליום הכיפורים של הפייטן הארץ-ישראלי הקדום יניי, ולכן מיוחס לו מספק.
מבנה ותוכן הפיוט

הפיוט כתוב על פי אקרוסטיכון אלפביתי כפול. כל אחת מאותיות האלף בית מופיעה פעמיים: פעם אחת בתיאור שבחו של ה' ופעם שנייה לאחר המילים "וכל מאמינים שהוא" בתחילת שבח נוסף של ה'. הפיוט אינו מחורז.
הפיוט מתאר את גודלו ומידותיו של ה'. הוא מלא בתיאורי מידות ה' וכוחו שלקוחים מהתנ"ך וכן טוען שכל העולם מאמינים בכוחו ומידותיו. העובדה שמידותיו של ה' מופיעות בכל האותיות מבטאת את שלמותו של האל. המידות של האל המופיעות בפיוט הן גם מידות דין וגם מידות רחמים.
אמירת הפיוט

בימי הביניים, השיר היה ידוע ומושר בלחן בארץ הריין.[דרוש מקור] בקינה שכתב על אשתו שנרצחה, הזכיר רבי אלעזר מגרמייזא שנהגה לומר בכל יום את הפיוט "וכל מאמינים".
הפיוט נאמר אצל קהילות האשכנזים באמצע ברכת קדושת השם בחזרת הש"ץ בתפילות המוסף של ראש השנה ויום הכיפורים. נהוג לפתוח את ארון הקודש ולאומרו בעמידה. לאחר הקטע המתחיל במילים: "ובכן יתקדש שמך" אומרים את התפילה "עוד יזכור לנו אהבת איתן". תפילה זו מסתיימת במילים:
באין מליץ ישר מול מגיד פשע, תגיד ליעקב דבר חוק ומשפט, וצדקנו במשפט המלך המשפט
מיד לאחר מכן אומרים את הפיוט, שמתחיל גם הוא במידת המשפט של ה'. המהרי"ל נהג להתחיל את הפיוט ברצף לשורה הקודמת, וכך להפוך את השורה "האוחז ביד מידת משפט" שהיא תחילת הפיוט, להמשך השורה הקודמת "וצדקנו במשפט המלך המשפט".
בקהילות רבות לא אומרים את הפיוט כסדרו: שתי שורות המתחילות באותה האות ולאחר מכן שתי שורות אחרות. במקום זאת השורה הראשונה של הפיוט נאמרת בנפרד ולאחר מכן נאמרת בכל פעם שורה המתחילה במילים "וכל מאמינים" ואתה השורה שלאחריה, ששייכת כבר לאות הבאה. בסיום הפיוט על פי שיטה זו נאמרות שלוש שורות ביחד. לדוגמה, במקום לומר:
הַזּוֹכֵר לְמַזְכִּירָיו טוֹבוֹת זִכְרוֹנוֹת - וְכֹל מַאֲמִינִים שֶׁהוּא זוֹכֵר הַבְּרִית
הַחוֹתֵךְ חַיִּים לְכָל חַי - וְכֹל מַאֲמִינִים שֶׁהוּא חַי וְקַיָּם
אומרים:
וְכֹל מַאֲמִינִים שֶׁהוּא זוֹכֵר הַבְּרִית - הַחוֹתֵךְ חַיִּים לְכָל חַי
וְכֹל מַאֲמִינִים שֶׁהוּא חַי וְקַיָּם - הַטּוֹב, וּמֵטִיב לָרָעִים וְלַטּוֹבִים
אמירת הפיוט כך היא שיבוש וככל הנראה איננה כוונת המחבר. סיבה אפשרית לאמירה משובשת זאת היא מפני שבעבר שליח הציבור היה אומר את המשפט הראשון של כל אות והציבור אחריו היה עונה "וכל מאמינים". עם השנים הציבור החל לומר גם את המשפט הבא, שאמור להיאמר מיד על ידי החזן, וכך נוצרה האמירה המשובשת. בחלק מקהילות אשכנז המערבי, מקפידים לומר את הפיוט בצורתו המקורית, שהחזן אומר חלקו הראשון והקהל אומרים חלקו השני.
הפיוט הולחן כמה פעמים, בין השאר בוצע הפיוט על ידי מרדכי בן-דוד בלחן של שלמה קרליבך.
לחנים וביצועים

לחנים שונים לפיוט:
וכל מאמינים, בביצוע לוי פולקוביץ, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:15)
וכל מאמינים, בביצוע מרדכי בן דוד, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:57).
וכל מאמינים, בביצוע יוסף רוזנבלט, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:50)
לקריאה נוספת

יעקב ישראל סטל (עורך), הרב שמואל אשכנזי, אגרות שמואל, ירושלים תשפ"א, חלק ב, אגרת תרט, עמ' 885.
הערות שוליים

↑  ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק מ"א   וְתֹאחֵז בְּמִשְׁפָּט יָדִי.
1 2  ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק ד': אֵל אֱמוּנָה וְאֵין עָוֶל צַדִּיק וְיָשָׁר הוּא.
↑  ספר ירמיהו, פרק י"ז, פסוק י': אֲנִי ה' חֹקֵר לֵב בֹּחֵן כְּלָיוֹת.
↑  ספר ירמיהו, פרק נ', פסוק ל"ד: גֹּאֲלָם חָזָק ה' צְבָאוֹת.
↑  ספר שמות, פרק ג', פסוק י"ד: וַיֹּאמֶר אֱלֹהִים אֶל מֹשֶׁה אֶהְיֶה אֲשֶׁר אֶהְיֶה.
↑  1-ספר תהילים, פרק ק"ג, פסוק י"ד: כִּי הוּא יָדַע יִצְרֵנוּ.
↑  ספר תהילים, פרק צ"א, פסוק א': יֹשֵׁב בְּסֵתֶר עֶלְיוֹן בְּצֵל שַׁדַּי יִתְלוֹנָן.
↑  ביטוי דומה ישנו בפיוט אל תעש עמנו כלה בניסוח של בקשה: "רחמיך יקדמו רגזך".
↑  ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק ד': הַצּוּר תָּמִים פָּעֳלוֹ.
↑  מנחם זולאי, פיוטי יניי, ברלין תחר"צ, עמ' שלו–שלז, באתר היברובוקס.
↑  נדפסה בידי אברהם מאיר הברמן, גזירות אשכנז וצרפת, ירושלים תש"ו, עמ' קסה, באתר היברובוקס.
↑  תרצה ליבוביץ, עיון בפיוט וכל מאמינים, באתר הפיוט והתפילה, בהערה 1.
↑  יעקב שטרנפלד, "בעניין צורת אמירת הפיוטים 'וכל מאמינים' 'לאל עורך דין'", קובץ בית אהרן וישראל יט [א] (קט; תשרי תשס"ג), עמ' קלד–קלה, באתר היברובוקס; יעקב לויפר, מקומות שאין להם הכרע - שיבושים נפוצים בפיוטים, חצי גבורים – פליטת סופרים ח (אלול תשע"ה), עמ' תקסז–תקסט, באתר היברובוקס.
↑  מנהגי בית הכנסת לבני אשכנז לשנת תש"ף, בתוך ירושתנו יא, עמ' 4.
↑  מנגינת השיר ״טוב להודות לה׳״.
| ראש השנה |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | תקיעת שופר | שופר |
| מנהגים | מנהגי ערב ראש השנה • התרת נדרים • סדר ליל ראש השנה • שנהיה לראש ולא לזנב • תשליך | שופר |
| תפילות ופיוטים | תפילות ראש השנה • אחות קטנה • עת שערי רצון להפתח • מלכויות זכרונות ושופרות • ונתנה תוקף • וכל מאמינים • למנצח לבני קרח מזמור • פיוטים נוספים | שופר |
| מראש השנה עד ליום הכיפורים | עשרת ימי תשובה • ימים נוראים • תפילת אבינו מלכנו • סליחות • בין כסה לעשור | שופר |
| שונות | מסכת ראש השנה • לא אד"ו ראש • ימים נוראים (עגנון) • בראש השנה | שופר |
חגי ישראל ומועדיו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009157280905171
פרדיננד קוסאק

| --- | --- |

פרדיננד קוסאק
 לידה:  23 במרץ 1856 בורגשטיין, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  29 במאי 1932 (בגיל 76) גראץ, אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 תקופת הפעילות:  1877–1918 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-27 מפקד הקורפוס הראשון
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 מסדר כתר הברזל 
 
פרדיננד קוסאק (בגרמנית: Ferdinand Kosak;‏ 23 במרץ 1856 – 29 במאי 1932) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

קוסאק נולד ב-23 במרץ 1856 בעיר בורגשטיין שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. בשנת 1877 הוא התגייס ליחידות המילואים של הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1881 הוא הועבר ליחידת הנדסה בלמברג ושרת שם עד 1884. בינואר 1883 הועלה לדרגת לוטננט. ב-1886 מונה לשליש גדודי, וב-1887 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-1890 הועבר למשרד התכנון הצבאי וב-1892 השתתף בבניין המבצר ביוזפשטט. ב-1893 הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקח הצבאי של מחוז קרקוב והחזיק בתפקיד במשך שנה אחת. ב-1894 מונה למורה באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. ב-1898 מונה למפקח על הביצורים במחוז פשמישל, וב-1899 הועלה לדרגת מיור. ב-1900 מונה למורה בבית הספר לקצינים של הקורפוס השלישי, וב-1903 קודם לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-91. ב-1904 מונה להיות מנהל התכנון בקרקוב, וב-1906 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1908 הוא מונה למפקד המצודה בסרייבו, וב-1901 מונה למפקח על בניין המבצרים באזור. ב-1911 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד הבריגדה ה-50.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, מונה קוסאק למפקד הדיוויזיה ה-27. הדיוויזיה שלו נכללה כחלק מהקורפוס השישי אשר היה חלק מהארמייה הרביעית. הוא השתתף בקרב גליציה, ובכלל זה בקרב קומרוב וקרב רווה. בדצמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט פלדמרשל. במהלך שנת 1915 הוא השתתף במתקפת הקרפטים, מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה. בהמשך הועברה הדיוויזיה שלו תחת הארמייה השנייה, אשר במסגרתה לחמה בהדיפת מתקפת ברוסילוב ב-1916, ומתקפת קרנסקי ב-1917. במאי 1918 קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס הראשון. הקורפוס שלו לחם בחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-11. הוא לחם בקרב הנהר פיאווה וקרב ויטוריו ונטו. קוסאק פרש מהצבא עם סיום המלחמה, ונפטר בעיר גראץ ב-29 במאי 1932 בגיל 76.
איוואן סלזניוב

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1856 קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 במרץ 1936 (בגיל 80) קייב, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות בייקובה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1881) 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  פאבל צ'יסטיאקוב 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1882) 
 
איוואן סלזניוב (ברוסית: Иван Селезнёв;‏ 3 בינואר 1856 – 31 במרץ 1936) היה צייר ומורה לאמנות רוסי ואוקראיני, הידוע בעיקר בשל ציוריו ההיסטוריים.
ביוגרפיה

הוא נולד למשפחת איכרים שהגיעה במקור ממחוז קאלוגה, באימפריה הרוסית. מ-1872 עד 1881, הוא למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות אצל פאבל צ'יסטיאקוב. בהיותו שם, הוענקו לו שתי מדליות כסף (1877, 1878) ומדליית זהב אחת (1880), על ציורו של "יעקב המזהה את בגדיו של יוסף".
עם סיום לימודיו, הוא קיבל את התואר "אמן" ראשון על ציורו של "סרגיוס הקדוש מברך את דמיטרי דונסקוי". בשנה שלאחר מכן, תיאורו של "הנסיך דמיטרי יורייביץ' קרסני", בנו הצעיר של יורי מזבניגורוד, זיכה אותו במענק ללימודים ברומא. הוא היה שם מ-1883 עד 1886.
מ-1886 עד 1890, לימד בבית הספר לציור בקייב, שהופעל על ידי מיקולה מורשקו. מ-1898 עד 1920, הוא נתן שיעורים במכון הפוליטכני של קייב. לאחר 1901, הוא גם לימד במכללה החדשה לאמנות קייב ושימש כמנהל שם מ-1911 עד 1914. בין תלמידיו הבולטים יותר היו בוריס ארונסון, מיכאילו קוז'יק, בוריס ולדימירסקי.
הוא היה ממייסדי "אחוות קייב לציור דתי" וכיהן כיושב ראשה לאחר 1908. הוא גם עשה עבודות שחזור של ציורי הקיר במנזר סנט סיריל.
הערות שוליים

1 2  Kenneth, Ivan Seleznyov, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
↑  http://artru.info/ar/364/
סתיו נחמני

סתיו נחמני (נולד ב-6 באוקטובר 2002 במושב גמזו שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במועדון ספורט אשדוד בהשאלה ממכבי חיפה.
קריירת מועדונים

נחמני נולד במושב גמזו שבישראל. גדל במחלקות הנוער של מכבי מודיעין, מכבי תל אביב ומכבי חיפה. ב-30 במאי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה, בהפסד 1–2 להפועל תל אביב במסגרת ליגת העל הישראלית לעונת 2019/2020. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו, והוא הוסיף שבע הופעות ליגה בעונת 2020/2021.
ב-12 ביולי 2021 הושאל נחמני למשך עונה אחת להפועל נוף הגליל מליגת העל הישראלית. ב-30 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בתיקו 0-0 נגד הפועל ירושלים במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על מכבי נתניה במסגרת המחזור השני בליגה. הוא ערך 32 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-18 באוגוסט 2022 הושאל נחמני למשך עונה אחת לבית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בהפסד 1–4 למכבי נתניה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2022/2023.
ב-23 בינואר 2023 הושאל להפועל חדרה עד לתום העונה.
ב-29 ביוני 2023 הושאל לסט. מירן מליגת העל הסקוטית.ב-6 בפברואר 2024 חתם במועדון ספורט אשדוד.
נבחרות ישראל

כיום נחמני הוא חלק מסגל נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
הערות שוליים

↑  שלמה וייס‏, הפועל נוף הגליל: סתיו נחמני הושאל ממכבי חיפה, באתר וואלה, 12 ביולי 2021
↑  עכשיו זה רשמי: נחמני, טל, ישראלי ומזרחי חתמו על החוזים בבית"ר ירושלים, באתר הרשמי של בית"ר ירושלים, 18 באוגוסט 2022 (בעברית)
↑  רענן ברנובסקי‏, חיזוק ראשון לקורצקי: סתיו נחמני עבר מבית"ר ירושלים להפועל חדרה, באתר וואלה, 23 בינואר 2023
↑  יגאל גולדשטיין, ‏סתיו נחמני הושאל לסנט מירן הסקוטית, באתר ערוץ הספורט, 29 ביוני 2023
לאון בנואה

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1856 (יוליאני) פטרגוף, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 בפברואר 1928 (בגיל 71) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מקום קבורה:  ליטרטורסקיה מוסטקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1879) 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  Russian Chapel in Darmstadt, Russian Chapel, Bad Homburg, St. Maria of Lourde Roman Catholic Church 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1879)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה 
 בן או בת זוג:  Maria Alexandrovna Sapozhnikova 
 צאצאים:  Nadia Benois, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
לאון בנואה (ברוסית: Лео́нтий Бенуа;‏ 11 באוגוסט 1856 – 8 בפברואר 1928) היה מורה לאמנות בלנינגרד, אדריכל רוסי את רוב עבודתו ניתן לשייך לסגנון קלאסיציזם.
ביוגרפיה

לאון בנואה היה בנם של האדריכל והאמן הרוסי יליד צרפת ניקולאי בנואה (1813–1898) ושל אשתו קמילה קאבוס (1829–1891), בתו של האדריכל ממוצא איטלקי אלברטו קאבוס (1800–1863). הוא גדל במשפחה קוסמופוליטית, חובבת אמנות, וכמו אחיו הגדול, צייר צבעי המים אלברט בנואה (1852–1936), למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג. אחיו הצעיר, הצייר, הגרפיקאי, מעצב הבמה והתלבושות, היסטוריון ומבקר האמנות אלכסנדר בנואה (1870–1960) סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנט פטרבורג.
לאחר שלאון בנואה סיים את לימודי האמנות שלו ב-1879, הוא הפך למורה בבית הספר לציור של החברה לקידום אמנים (1879–1884), לאחר מכן עבר למכללה הטכנית להנדסה אזרחית (1884–1892) ולבסוף הפך מורה ב-1892 באקדמיה לאמנות. בשנים 1892 עד 1895 פרסם את כתב העת האדריכלי "Sodtschi" "Зодчий". האקדמיה לאמנויות מינתה אותו לרקטור של בית הספר לאמנות (1903–1906 ו-1911–1917).
לאון בנואה נפטר בסנט פטרבורג ב-1928. הוא נקבר בבית הקברות וולקובו, שם נקברו אביו ניקולאי בנואה וחמיו אלברטו קאבוס.
בתו, הציירת, מאיירת הספרים, מעצבת התפאורה ומעצבת התלבושות נדז'דה לאונטייבנה בנואה (1896–1975), נישאה לדיפלומט הגרמני והסוכן החשאי של MI5, יונה פון יוסטינוב בנם היה השחקן פיטר יוסטינוב.
גלריה

כנסיית אלכסנדר נייבסקי, וורשה
קפלה רוסית בדרמשטדט
הערות שוליים

↑  Leonti Nikolajewitsch Benois, www.encspb.ru
↑  Benois, Leontij Nikolajewitsch. Hessische Biografie. (Stand: 20. Oktober 2020). In: Landesgeschichtliches Informationssystem Hessen (LAGIS).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 133162974  ISNI: 0000 0000 8370 6244  LCCN: n2007066535  LNB: 000101802  NKC: js2008480028  SELIBR: 337261  SUDOC: 127884645  ULAN: 500120642  VIAF: 33179920   WorldCat (עם VIAF): 33179920
אנדור ולטנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוקטובר 1910 פאפה, הונגריה 
 פטירה:  21 בספטמבר 1978 (בגיל 67) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1932) 
 תפקיד:  פרופסור 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה ההונגרית למדעים (1966) 
 
אנדור ולטנר (בהונגרית: Weltner Andor;‏ פאפה, 19 באוקטובר 1910 – בודפשט, 21 בספטמבר 1978) היה חוקר משפטי יהודי-הונגרי, עורך דין, פרופסור באוניברסיטה, דוקטור למדע המדינה והמשפט, חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים. ולטנר היה אחד הסמכויות המקצועיות הבולטות בהונגריה בתחום דיני העבודה. בנוסף לעבודתו האקדמית המקיפה בדיני עבודה, הוא עסק גם בהיבטים המשפטיים של הסוציולוגיה של העבודה והבטיחות בעבודה (חוקי הבטיחות בעבודה הם דרישות הבטיחות והבריאות בעבודה מאורגנת וכן חקיקת מערכת תקנות, ארגוניות ומוסדיות להגשמת תכלית החוקים ויישומם).
קורות חיים

אנדור ולטנר נולד במשפחה יהודית כבנם של הקולונל, רופא הצבאי, שאנדור ולטנר (1875–1959) ושל מרגיט לוי. סבו וסבתו מצד אביו היו קארוי ולטנר (1837–1915) סוחר ורוזליה קוהן (כהן) (1840–1920), סבו וסבתו מצד אמו היו אדולף לוי (1847–1908) ספק האוצר המלכותי ומטילד ווהל. הוא צאצא של יצחק שולהוף מהמאה ה-17, רב מלומד מבודה.
ולטנר קיבל את הדוקטורט שלו במשפטים בשנת 1932 באוניברסיטת פאזמאן פטר (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד-ELTE). בשנים 1932–1933 סיים את שירותו הצבאי (של שנה) בגדוד חי"ר 1 וקיבל אימוני קצונה כקצין במילואים. לאחר שחרורו, בין 1933 לבין 1937, עבד תחילה אצל אנדור קאופמן בעיר הולדתו ולאחר מכן בבירה כעורך דין מתמחה. ב-1937 עבר בהצלחה את בחינות השופט ועורך הדין (הדבר היה אפשרי אז בהונגריה ביחד), ולאחר מכן הועסק במשרד עורכי הדין של אנדור גליקשטאל (Glückstahl Andor) עד 1942. בשנים 1942–1943 נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בחזית המזרחית, בעיקול נהר הדון וב-1944, בסביבת זירץ והטוון. זמן קצר לאחר מכן, גורש למחנה הריכוז בוכנוואלד, משם נשלח תחילה לחחנה הריכוז אופנבורג ולאחר מכן לדכאו. הוא הצליח לשרוד במשך שלוש השנים האלה ולאחר שחרור המחנה חזר הביתה להונגריה באוגוסט 1945.
ב-1945 פתח משרד עורכי דין משלו בבודפשט, שפעל עד 1948 (עד להלאמת כל העסקם הפרטיים). במקביל, משנת 1946 לימד במחלקה לדיני עבודה של אוניברסיטת פאזמאן פטר כמרצה חוץ, בשנת 1948 הוא הפך למרצה בכיר פרטי למשפט עבודה כלכלי ב"אוניברסיטה ההונגרית למדעי החקלאות". ב-1948, יחד עם כמה עמיתים, הקים את קואופרטיב עורכי הדין הראשון של הונגריה, שם עבד עד 1949. בשנים 1949-1952 הוביל את המחלקה המשפטית של משרד התעשייה הכבדה ואת המחלקה המשפטית העצמאית של משרד הכורים והמכונות. ב-1951 הוצב לעמוד בראש המחלקה לדיני עבודה ב-ELTE. לאחר הגנתו המוצלחת על עהודת הדוקטורט שלו ב-1952, הפך לקנדידט (המכונה "דוקטורט קטן") למדע המדינה והמשפט. בנוסף לעבודתו כמרצה וכראש מחלקה, כיהן בתפקיד דיקן הפקולטה למשפטים בשנים 1956–1957 וכסגן דיקן בשנים 1957–1958. מ-1968 הרצה כפרופסור אורח במספר אוניברסיטאות זרות (וינה, גטינגן, לינץ, לונדון, רומא, טמפרה). ב-1971 קיבל את התואר דוקטור במדעי המדינה והמשפט (דוקטורט מלא - PHD). במקביל לקריירת ההוראה שלו, מ-1952 עד 1972 היה מומחה ממשלתי של ארגון העבודה הבין-לאומי (ILO).
עבודתו

בתחילת דרכו, התעניינותו התמקדה בעיקר בסוגיות מסוימות של המשפט הכלכלי. לדוגמה, הוא עסק רבות בהיבטים המשפטיים הפרטיים של הגבלות מטבע, ומאוחר יותר, בשנות החמישים, בהסדרה המשפטית של כלכלה מתוכננת. הודות לבחינה המדעית שלו את המשפט הכלכלי, הגיע לתחום דיני העבודה, שם הפך למומחה ומדען מפורסם ומצטיין. לאחר מלחמת העולם השנייה, ולטנר תרם באופן משמעותי לפיתוח מערכת המשפט החוקתי והפרטי של דיני העבודה בהונגריה, לקודיפיקציה של חוקי העבודה של 1951. עם ידע מקיף בתקנות דיני העבודה ההונגריים, הוא הכין הסברים על מספר חוקים ומוסדות משפטיים: אחריות משמעתית של חברות פרטיות, קוד עבודה (כמחבר שותף), פַסְלות בדיני עבודה, חוזי עבודה וכו'.
בנוסף לסוגיות של דיני עבודה למהדרין, הוא העדיף לחקור היבטים מסוימים של ארגון העבודה הסוציאליסטי, כגון שאלת משמעת העבודה והרגולציה המשפטית האפשרית שלה, ארגון העבודה ופרקטיקה העבודה של גופים כלכליים וחברתיים, דמוקרטיה במקום העבודה והחוק המשפטי הכולל. סביבת הגנת העבודה.
במהלך הקריירה שלו הוא כתב כחמש עשרה מונוגרפיות בתחום המשפטם, מאתיים פרסומים מקצועיים, מספר ספרי לימוד בדיני עבודה וחוברות לימוד אוניברסיטאיות. מ-1945 עד 1956, הוא ערך את "כתב העת למדעי המשפט" (Jogtudományi Közlöny), אך גם היה עמית קבוע במספר כתבי עת מקצועיים מקומיים וזרים.
חברות והוקרה

בשנת 1970, נבחר כחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים. בין השנים 1955–1977 היה נשיא המחלקה לדיני עבודה של פדרציית עורכי הדין ההונגרית, וכנשיא הוא ניהל גם את ועדת דיני העבודה של "האגודה להפצת ידע מדעי" (באנגלית: Society for Dissemination of Scientific Knowledge).
כהוקרה על עבודתו המדעית במשפטים, הוא קיבל את הדרג הראשון בפרס האקדמיה בשנת 1966.
כתביו העיקריים

Gazdasági jog. Budapest: Magyar Magánalkalmazottak Szabad Szakszervezete. 1949. = Gazdaság Könyvtára, (összeállította Vadas Györggyel)
A munka törvénykönyve és végrehajtási szabályai. Összeáll. és a magyarázatokat írta Mikos Ferenc, Nagy László, Weltner Andor. Budapest: Jogi. 1953.
A magyar munkajog: Egyetemi tankönyv. Budapest: Tankönyvkiadó. 1955.
Az érvénytelenség és orvoslása a munkajogban. Budapest: Közgazdasági és Jogi. 1960.
A szocialista munkajogviszony és az üzemi demokrácia. Budapest: Akadémiai. 1962.
A munkavédelem jogi szabályai. Budapest: Közgazdasági és Jogi. 1963.
A szocialista munkaszerződés. Budapest: Közgazdasági és Jogi. 1965.
A munkafegyelem. Budapest: Közgazdasági és Jogi. 1966. = Munkajogi Kézikönyvek,
A magyar munkajog. Budapest: Tankönyvkiadó. 1966. (Nagy Lászlóval)
Az egészség és testi épség védelme: Munkavédelem. Budapest: Közgazdasági és Jogi. 1970.
Fundamental traits of socialist labour law, with special regard to Hungarian legislation. Budapest: Akadémiai. 1970.
לקריאה נוספת

Ki kicsoda: Magyar életrajzi lexikon magyar és külföldi személyiségekről, kortársainkról. Budapest: Kossuth. 1972. 593–594. o.(מי זה מי. לקסיקון ביוגרפי הונגרי)
Ki kicsoda: Életrajzi lexikon magyar és külföldi személyiségekről, kortársainkról. Budapest: Kossuth. 1975. 638. o.
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. 851. o. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar nagylexikon XVIII. (Unh–Z). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2003. 662. o. ISBN 963-9257-19-2 (הלקסיקון ההונגרי הגדול)
A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002 III. (R–ZS). Főszerk. Glatz Ferenc. Budapest: MTA Társadalomkutató Központ. 2003. 1403–1404. o. (חברי האקדמיה ההונגרית למדעים 1825–2002)
Új magyar életrajzi lexikon VI. (Sz–Zs). Főszerk. Markó László. Budapest: Helikon. 2007. 1344–1345. o. ISBN 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pápai születési akv. 468/1910. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
↑  "Weltner Sándor halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 180/1959. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pápai polgári házassági akv. 77/1903. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
↑  "Weltner Károly halotti bejegyzése a pápai halotti akv. 155/1915. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
↑  "Weltner Károlyné Kohn Rozália halotti bejegyzése a pápai halotti akv. 53/1920. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
↑  "Lővy Adolf halotti bejegyzése a pápai polgári halotti akv. 283/1908. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347501105171  PLWABN: 9810636962405606  GND: 1196826099  ISNI: 0000 0001 1054 3672  LCCN: n87882754  NKC: vse2013745425  NLA: 35599923  NTA: 067510515  RERO: 02-A003967170  VIAF: 35982827   WorldCat (עם VIAF): 35982827
פאול פואהלו פון ברלוג

| --- | --- |

פאול פואהלו פון ברלוג
 לידה:  21 בפברואר 1856 ברלוג, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  12 באוקטובר 1926 (בגיל 70) וינה, אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  קרואטיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי.
 תקופת הפעילות:  1877–1918 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל-אוברסט
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה השלישית מפקד דיוויזיית הלנדוור ה-46 מפקד הקורפוס החמישי מפקד הארמייה השלישית מפקד הארמייה הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 הצלב הגדול של מסדר לאופולד  מסדר אלברט  מסדר פרידריך 
 
פאול פרייהר פואהלו פון ברלוג (בגרמנית: Paul Freiherr Puhallo von Brlog;‏ 21 בפברואר 1856 ברלוג, האימפריה האוסטרית – 12 באוקטובר 1926 וינה, אוסטריה) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.