שכר לימוד
שכר לימוד במוסד להשכלה גבוהה > המחלוקת סביב שכר הלימוד

במדינות רבות עומד במשך זמן רב נושא שכר הלימוד על סדר היום הציבורי. במיוחד נכון הדבר במדינות שבהן נהוג שכר לימוד אפסי או סמלי; במרוצת הדורות נוטות קופות האקדמיה להידלדל, ושכר הלימוד מוזכר תמיד במקרים אלו כמקור מימון ראשוני. להלן מספר טיעונים של תומכי ומתנגדי שכר הלימוד:
חובתה של המדינה: המתנגדים לשכר הלימוד טוענים שחינוך הוא זכות בסיסית של כל אזרח, ושעל המדינה לממנו באמצעות המיסים, בדומה לשירותי חרום ורווחה, למשל. התומכים מציבים את גבול האחריות הממשלתית במקום שונה, וטוענים שיש לצמצם את השירותים שעל המדינה לספק, שכן הדבר גורם לנטל, חובות וחולשה כלכלית.
צדק חברתי: התומכים מצביעים על העובדה כי במדינה בה ממומן החינוך הגבוה מכספי המיסים בלבד, פירוש הדבר הוא שכל האוכלוסייה משלמת עבור שרות בו משתמשים מעטים בלבד. בנוסף, בוגרי אוניברסיטה נוטים לשפר את מצבם הכלכלי לאחר הלימודים, כיוון שהם מרוויחים יותר מאנשים חסרי תואר אקדמי; על כן יש צדק בכך שהסטודנטים ישתתפו במימון הכלי שישפר בעתיד את מצבם הכלכלי.
פערים חברתיים: המתנגדים חוששים ממצב בו חינוך גבוה ימָנע מאנשי השכבות החלשות עקב חוסר יכולתם לעמוד בתשלום שכר הלימוד. התומכים מציעים מערכת מסועפת וחזקה של מלגות והלוואות אשר יבטיחו את יכולתו של כל אחד לרכוש השכלה גבוהה. המתנגדים חוששים מירידה דרסטית במספר הסטודנטים עקב שכר הלימוד, זאת למרות המלגות וההלוואות, שכן סטודנטים רבים חוששים מחובות ואינם מעוניינים להתחיל את חייהם שלאחר הלימודים כשהם נדרשים לשלם חוב גדול למדינה.
הקטנת העומס במערכת החינוך הגבוה: התומכים מצביעים על כמות הסטודנטים ההולכת וגדלה משנה לשנה ועל אי-יכולתם של המוסדות האקדמיים להתמודד עם מספר הסטודנטים הגבוה. סינון על סמך יכולות אישיות וציונים עדיף, אך הנהגת שכר לימוד מהווה פתרון מהיר, שכן, כפי שנאמר בסעיף הקודם, שכר הלימוד מרתיע סטודנטים רבים מלהירשם לאוניברסיטה. המתנגדים טוענים, כאמור, כי ההרתעה פועלת בעיקר בשכבות החלשות, אך עם מערכת ההלוואות והמענקים מקווים התומכים כי שכר הלימוד ירתיע סטודנטים מכל השכבות בצורה שווה.
איכות האקדמיה: התומכים בשכר לימוד טוענים כי זוהי האפשרות היחידה ליצירת מוסדות אקדמיים איכותיים, חופשיים ומשגשגים. טיעון זה הוא כבד משקל, ואף למתנגדי שכר הלימוד קשה להכחיש שיש בו מידה של אמת כשמשווים את מערכת החינוך הגבוה של ארצות הברית לעומת אלו של גרמניה וצרפת, למשל, בהן הלימודים בחינם. לרשות המוסדות האמריקניים, הדורשים שכר לימוד גבוה, עומדים משאבים עצומים, ורבים מהם מושקעים במחקר, בהקמת מעבדות, ברכישת ציוד וב"פיתוי" מדענים מצטיינים מכל רחבי העולם להגיע אל המוסד. אקדמאים צרפתיים וגרמניים רבים מספור אכן נודדים בכל שנה לארצות הברית לשם השלמת לימודיהם, בדרך כלל לשם עשיית דוקטורט; המוסדות האירופאיים הציבוריים אינם מסוגלים להתחרות בתנאים המוצעים למדענים בארצות הברית. בשעה שאפילו המוסדות היוקרתיים ביותר באירופה קורסים תחת עול החובות (הסורבון, אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת קיימברידג' - כל אלו נמצאים נכון לתחילת המאה ה-21 במצב כלכלי רעוע), הרי שהמוסדות האמריקניים משגשגים. הסיבה לכך נעוצה בעיקר בשכר הלימוד, טוענים התומכים.
השימוש הנעשה בשכר הלימוד: המתנגדים טוענים כי קשה לפקח על השימוש הנעשה בשכר הלימוד, וכי אף שמטרתו המוצהרת היא תשלום הוצאות האוניברסיטה ושיפור הציוד ותנאי הלימוד, הרי שבפועל ייתכן כי לפחות חלק מהכסף יופנה לתשלום חובות של הממשלה ולמימון נושאים שאינם קשורים לחינוך.
מסחור של עולם האקדמיה: שכר לימוד יוצר באופן בלתי נמנע, במידה מסוימת, יחסי לקוח-ספק בין הסטודנט והמוסד האקדמי. התומכים סבורים שהדבר מביא לשיפור איכות ההוראה; סטודנט שמשלם מצפה לשירות טוב יותר, והמרצים מודעים לכך. המתנגדים סבורים שמסחור עולם האקדמיה עלול רק להזיק לו.
חופש המידע: המתנגדים לשכר הלימוד סבורים שעל הידע האנושי להיות נגיש לכל אדם ללא כל תשלום.