stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון רודי
בספרות

שמעון רודי ישב על מכונית משא פתוחה ובשיניו החזיק שרשרת שהיתה מחוברת לפלטפורמה, 2 מטר רחבה ו-5 מטר אורכה. העוברים והשבים השתגעו, הריעו לאורך הדרך: "קדימה, רודי!" ומחאו לו כף. רק נבזה אחד ירק סיגריה בוערת: "לא חכמה, העגלה ריקה". רודי התרגז והזמין 40 סלוניקאים להתישב עליה ומשך אותה וגם אותם ואחר כך שתה 100 כוסות גזוז וגם אכל 60 מנות פלאפל כשאלף ילדים צופים בו בשתיקה ואחר-כך נזכר שהוא עסוק והלך לעבר יפו ואלף הילדים הולכים בעקבותיו.
.
...הגדולים היו שמעון רודי שפירק שרשראות ברזל בשיניים לאורם של שני פנסי אופנועים והנערות היו נתלות לו על השרירים וצועקות והוא היה מנגן אותן לקול הגרמושקה של שפיל, שידע שיר אחד אבל ידע טוב.
.
...לך ותקרא לג'ים ואודי
אהרל'ה ושמעון רודי
לך ותקרא ותביא את החבר'ה לכאן...
.
הערות שוליים

↑  הרשומה של שמעון רודי, בספרייה הלאומית
↑  יעקב זילברשייד, אריה פיאלקוב (כינסו וערכו), תל חי: קיבוץ הכשרה בפולין ע"ש חללי תל-חי, הגוש ופלוגותיו: מאסף, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; הקיבוץ המאוחד, 1979, עמוד 212
↑  באר התקווה, באתר פרויקט בן יהודה
↑  ק. חביב, שכונת התקווה, הארץ, 11 בדצמבר 1947
↑  גבור יהודי, דבר, 4 באוקטובר 1937
↑  הצגת גבורה ברחובות תל אביב, הארץ, 6 בינואר 1938
↑  שמעון רודי, הארץ, 21 בינואר 1938
↑  נשף שמעון רודי בירושלים, הַבֹּקֶר, 7 בפברואר 1938
↑  הצגת גבורה של שמעון רודי, דבר, 20 באוגוסט 1940
↑  מ. דאנציגערקראַן, מיט'ן אידישען מוּכטאר פוּן שכוּנת התּקוה איף אן אַראַבּישער שמחה אין א שכנות 'דיגען דארף, היינטיגע נייעס, 4 בינואר 1938
↑  הגבור שאיים בגבורתו, הארץ, 4 ביוני 1941
↑  מבדותות "חדשות הערב", המשקיף, 25 בספטמבר 1947
↑  שמעון רודי נידון לארבע שנות מאסר בפאריס, מעריב, 17 ביוני 1948
↑  שמעון רודי רוצה לחזור ארצה, מעריב, 7 במאי 1956
↑  הגיבור שמעון רודי מוכר סיכות בברזיל, הצופה, 18 במאי 1962
↑  יורם קניוק, התל-אביבי הראשון, באתר הארץ, 8 באפריל 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435840805171  VIAF: 32148874684449622427   WorldCat (עם VIAF): 32148874684449622427
היילי ג'ואל אוסמנט

| --- | --- |

אוסמנט, 2014
 לידה:  10 באפריל 1988 (בן 36) לוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  בית הספר פלינטרדג' 
 http://www.kidactors.com/haley/
 פרופיל ב-IMDb
 
היילי ג'ואל אוסמנט (באנגלית: Haley Joel Osment; נולד ב-10 באפריל 1988) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. כוכב הסרטים "אינטליגנציה מלאכותית" ו-"החוש השישי" עליו קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ביוגרפיה

אוסמנט נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בנם של תרזה (לבית סייפרט), מורה, ומייקל יוג'ין אוסמנט, שחקן קולנוע ותיאטרון, שניהם ילידי ברמינגהאם, אלבמה. לאוסמנט יש אחות צעירה, אמילי אוסמנט, שגם היא שחקנית.
לאחר לימודי התיכון, נרשם לאוניברסיטת ניו יורק במגמה לאמנויות התיאטרון אותם סיים ב-2011.
קריירה

אוסמנט החל את קריירת המשחק שלו בגיל 4 בפרסומות ל"פיצה האט" ולחברת "איקאה". תפקידו בפרסומת לפיצה הוביל אותו להופיע בתוכנית טלוויזיה של חברת ABC. בהמשך קיבל תפקיד בדרמה הקומית המצליחה זוכת 6 פרסי אוסקר של רוברט זמקיס, "פורסט גאמפ", שם גילם אוסמנט בהיותו בן 5 את דמותו של הבן של פורסט גאמפ (טום הנקס).
לאחר מכן שיחק אוסמנט במספר סדרות מצליחות ובהן "אלי מקביל", "המופע של לארי סנדרס" ו"ווקר".
ב-1999 הופיע במותחן של מ. נייט שאמלאן "החוש השישי", שהיה מועמד ל-6 פרסי אוסקר. בעקבות הופעתו, הפך אוסמנט בגיל 11 לשחקן השני הכי צעיר בהיסטוריה שמועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. על תפקידו זכה השחקן הצעיר בפרס סאטורן.
בסרט גילם אוסמנט את קול סיר, ילד בן 8 שרואה אנשים מתים בכל מקום אליו הוא הולך, כולל בביתו ובבית ספרו. קול נעזר בפסיכולוג הילדים ד"ר מלקולם קראו (ברוס ויליס) שמנסה להבין את החלומות של הילד. האמירה "אני רואה אנשים מתים" שאומר אוסמנט בסרט, זכתה לפרסום ולאזכורים בכלי התקשורת ובממים באינטרנט.
שנה לאחר מכן שיחק אוסמנט בדרמה "תעביר את זה הלאה".
בשנת 2001 שיחק אוסמנט בדרמה הבדיונית של סטיבן ספילברג, "אינטליגנציה מלאכותית", שהייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר. בסרט גילם אוסמנט את דמותו של דייוויד, אב-טיפוס של אנדרואיד דמוי ילד בן עשר, שפותח עם יכולת לחוש ולהביע רגשות.
ב-2003 שיחק אוסמנט בדרמה הקומית "אריות יד שנייה". כן דיבב בסרט האנימציה "ספר הג'ונגל 2" את דמותו של מוגלי גיבור הסרט, אדם שגדל בג'ונגל ועבר לחיות בכפר לצד בני אדם.
בשנת 2008 שיחק בדמותו של בובי בחידוש השני של תיאטרון ברודוויי למחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט.
בשנת 2013 החל לשחק בסאטירה הפוליטית של רשת Amazon, "בית אלפא" בתפקיד העיתונאי שלבי מילמן, בכיכובו של ג'ון גודמן. באוקטובר 2014 שיחק במספר פרקים בעונה השנייה.
בשנת 2014 שיחק בקומדיית האימה "טאסק" של הבמאי קווין סמית'.
בנוסף אוסמנט דיבב במספר משחקי וידאו, המוכרת מביניהם היא סדרת המשחקים "Kingdom Hearts" שבה אוסמנט מדבב את דמותו של סורה.
בשנת 2017 החל לגלם את דמותו של דוקטור סטו קמילו בסדרת המדע הבדיוני "איש העתיד" ברשת Hulu.
בשנת 2023 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "מישהו שפעם הכרתי" שביים וכתב דייב פרנקו; הסרט הוקרן באמזון פריים וידאו ב-10 בפברואר 2023.
חיים אישיים

אוסמנט מנגן בגיטרה ובפסנתר. הוא שחקן גולף נלהב, השתתף במדי נבחרת ארצות הברית ב"גביע האולסטאר" ב-2005, ובמספר טורנירים מקצועיים.
אוסמנט היה מעורב בתאונת דרכים בשנת 2006, שכתוצאה ממנה שבר צלע, חטף מספר חבלות בראשו ונחתך חתכים עמוקים בגופו.
הוא הואשם בנהיגה בשכרות ונשפט ל-3 שנות מאסר על תנאי ו-60 שעות של שיקום במוסד לתוכניות גמילה. 
כמו כן נקנס ב-1,500 דולר וחויב להגיע ל-26 מפגשים עם ארגון אלכוהוליסטים אנונימיים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | פורסט גאמפ | פורסט ג'אמפ ג'וניור |  |
| 1994 | אגוזים מעורבים | ילד קטן |  |
| 1995 | לטוב או לרע | דני |  |
| 1996 | בוגוס | אלברט פרנקלין |  |
| 1997 | היפה והחיה 2: חורף קסום | צ'יפ | דיבוב |
| 1999 | החוש השישי | קואל |  |
| 1999 | אני אזכור את אפריל | פיווי קלייטון |  |
| 2000 | תעביר את זה הלאה | פיווי קלייטון |  |
| 2000 | נקודה גלויה | קפוט הכלב | דיבוב |
| 2001 | אינטליגנציה מלאכותית | דייוויד |  |
| 2001 | עד קצה האמונה | רומק |  |
| 2002 | הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון | זיפר | דיבוב |
| 2002 | הרפתקאותיו של ברי הדובון | ברי ברינגטון | דיבוב |
| 2003 | אריות יד שנייה | וולטר קלדוול |  |
| 2003 | ספר הג'ונגל 2 | מוגלי | דיבוב |
| 2007 | Home of the Giants | רוברט "גאר" גארטלנד |  |
| 2012 | The Misadventures of the Dunderheads | וומפלי | גם מפיק בפועל |
| 2012 | מכנסיים חצופים | צ'יפ הארדי |  |
| 2013 | אני אעקוב אחרייך | ארול |  |
| 2014 | טאסק | טדי קראפט |  |
| 2014 | סקס אד | אד קול |  |
| 2015 | העולם נוצר ישר | שאנק |  |
| 2015 | הפמליה | טראביס מק'קראדל |  |
| 2015 | אני הוא והיא | היילי |  |
| 2016 | יוגה הוזרז | אדריאן ארקן |  |
| 2016 | כמעט חברים | בן |  |
| 2017 | Izzy Gets the F*ck Across Town | וולט |  |
| 2017 | CarGo | דני | דיבוב |
| 2017 | Sleepwalker | וורן |  |
| 2019 | משפטו של טד בנדי | ג'רי תומפסון |  |
| 2019 | לשטן יש שם | אלכס גרדנר |  |
| 2020 | Bad Therapy | ריד |  |
| 2020 | הזויים | גייב |  |
| 2020 | מכירה אחרונה | ג'ים / דין |  |
| 2022 | עלייתם של צבי הנינג'ה: הסרט | קייסי ג'ונס | דיבוב |
| 2023 | מישהו שפעם הכרתי | ג'רמי |  |
| 2024 | צאי מזה | טום |  |
| TBA | Drugstore June |  |  |
| TBA | Not an Artist |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | המופע של לארי סנדרס | ילד קטן | פרק: "The Fourteenth Floor" |
| 1994 | שקרים של הלב: סיפורה של לורי קלוג | קייל | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1994–1995 | סמטת רעם | הארי טרנר | תפקיד ראשי; (2 עונות); 27 פרקים |
| 1995–1997 | המופע של ג'ף פוקסוורת'י | מאט פוקסוורת'י | תפקיד ראשי; (2 עונות); 39 פרקים |
| 1997 | ווקר | לוקאס דימס | 2 פרקים |
| 1997 | עומד אחרון בנהר סאבר | דייוויד כייבל | סרט טלוויזיה של TNT |
| 1997–1998 | מרפי בראון | אייברי בראון | 6 פרקים |
| 1998 | שיקגו הופ | ניית'ן | פרק: "Memento Mori" |
| 1998 | מגע של מלאכים | ג'ון הנרי | פרק: "Flights of Angels" |
| 1998 | המתחזה | דיווי סימפקינס | 2 פרקים |
| 1998 | האגם | דילן היידאקר | סרט טלוויזיה של NBC |
| 1998 | The Ransom of Red Chief | אנדי דורסט | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 1998 | מונית לקנדה | בובי | סרט טלוויזיה של CBS |
| 1999 | אלי מקביל | אריק סטאל | פרק: "Angels and Blimps" |
| 1999 | היי ארנולד! | קארלי | דיבוב ; פרק: "Deconstructing Arnold" |
| 2000 | באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה | מייקה | דיבוב; פרק: "Lone Wolf" |
| 2000–2001 | איש משפחה | דמויות שונות | דיבוב; 3 פרקים |
| 2005–2006 | גרנד פריקס אלמוות | טקאשי ג'ין | דיבוב; (2 עונות); 26 פרקים |
| 2013–2014 | בית אלפא | שלבי מלמן | 12 פרקים |
| 2014 | אוצרות בבל | ווינסטון מורהאוס | 3 פרקים |
| 2015 | אוצרות שלפני המוות (אנ') | אליסטר סמל ברנבי-ביקסבי-ג'ונס | 5 פרקים |
| 2015 | היסטוריה שתויה | ילד ממצמץ | פרק: "Journalism" |
| 2015–2016 | Comedy Bang! Bang! | ג'ואי האיטי | 10 פרקים |
| 2017–2019 | מורים | דמיאן | 4 פרקים |
| 2017–2019 | איש העתיד | ד"ר סטו קמילו | תפקיד חוזר (עונה 1); תפקיד ראשי (עונה 2); 18 פרקים |
| 2017 | עמק הסיליקון | קינן פלדספאר | 3 פרקים |
| 2018 | Swedish Dicks | דייב | פרק: "Floyd Cal Who" |
| 2018 | תיקים באפלה | דייברי ג'יימס / ג'ון ג'יימס הצעיר | פרק: "Kitten" |
| 2018 | Rob Riggle's Ski Master Academy | גסטון לאבון | פרק: "R.I.G.G.L.E. Day" |
| 2019 | הבנים | מסמר | 2 פרקים |
| 2019–2021 | שיטת קומינסקי | רובי | 7 פרקים |
| 2020 | Chrysalis | תומאס | פודקאסט; פרק: "Dawn" |
| 2020 | מה שקורה בצללים | טופר דלמוניקו | פרק: "Resurrection" |
| 2020 | רובוט צ'יקן | קווין ג'ונס / טים מרפי | דיבוב; פרק: "Petless M in: Cars Are Couches On The Road" |
| 2020 | מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים | אוק'ונר | דיבוב; פרק: "Moist Vessel" |
| 2021 | גוליית | דילן זקס | תפקיד חוזר (עונה 4); 6 פרקים |
| 2021 | עולם היורה: מחנה הקרטיקון | קאש ד. לנגפורד | דיבוב; 9 פרקים |
| 2021 | כלבי החלל | גארבג' | דיבוב; 10 פרקים |
| 2022 | דד אנד: שומרי הבית הרדוף | דני | דיבוב; פרק: "Going Up" |
אוסמנט, 2001
מימי לדר

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1952 (בת 73) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Miriam Leder 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  מכון הסרטים האמריקאי 
 בן או בת זוג:  גארי וורנטס 
 צאצאים:  האנה ורנץ 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה (1995) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרים "מימי" לדר (באנגלית: Mimi Leder;‏ נולדה ב-26 בינואר 1952) היא במאית קולנוע וטלוויזיה ומפיקה יהודייה-אמריקאית הידועה בשל סרטי הפעולה והשימוש שלה באפקטים מיוחדים. לדר הייתה הבוגרת האישה הראשונה של מכון הסרטים האמריקאי, ב-1973.
ראשית חייה

לדר נולדה בניו יורק סיטי ב-1952 לאתל, פסנתרנית קלאסית, ולפול לדר, במאי, מפיק, שחקן, תסריטאי ועורך של סרטים כמו "My Friends Need Killing", "Attack of the Giant Horny Gorilla", ו-"Dismember Mama". היא גדלה בלוס אנג'לס, בבית יהודי. אמה הייתה ניצולת שואה שנכלאה באושוויץ. אביה, שהתמחה ביצירת סרטים עצמאיים דלי תקציב, הכיר לה ולאחיה בילדותם את עולם הפקת הסרטים. אביה לקח אותה לעיתים תכופות לקולנוע לראות את הסרטים החדשים שיצאו, ולדר ציינה שאחד הסרטים שהשפיעו עליה בילדותה היה הסרט שמונה וחצי של הבמאי פדריקו פליני. היא הייתה האישה הראשונה שהתקבלה למכון הסרטים האמריקאי, שם למדה צילום.
קריירת קולנוע

לדר החלה את הקריירה שלה בעולם הקולנוע כבודקת תסריטים במספר סרטים, כמו "Spawn of the Slithis"‏ (1978)‏, "Dummy"‏ (1979)‏, "The Boy Who Drank Too Much"‏ (1980) ו-"A Long Way Home"‏ (1980), ואז עברה לסדרת הטלוויזיה "בלוז לכחולי המדים" (1981). לדר יצרה את הסרט הקצר "Short Order Dreams" אותו כתב ומימן אביה, והקרינה אותו לסטיבן בוצ'קו, יוצר הסדרה "בלוז לכחולי המדים", ולחברו גרגורי הובליט, ששכר אותה לביים פרק בסדרה "פרקליטי אל איי".
ב-1988 ביימה לדר פרקים בסדרת הטלוויזיה "Crime Story",‏ "The Bronx Zoo" ו-"Midnight Caller", ולאחר מכן ביימה כמה פרקים לסדרת הטלוויזיה "צ'יינה ביץ'" (1988–1991) עליה הייתה מועמדת לארבעה פרסי אמי. היא יצרה את סרט הטלוויזיה "Woman with a Past"‏ (1992), "House of Secrets"‏ (1993) ו-"Baby Brokers"‏ (1994), ואז הפכה לאחת הבמאיות העיקריות של סדרת הטלוויזיה "ER" ‏(1994–2009). עבור עבודתה בסדרה זכתה בפרס אמי לסדרת דרמה יוצאת דופן ב-1995 וב-1996. ב-2009 חזרה לביים פרקים בעונתה האחרונה של הסדרה. ב-1997 הוזמנה על ידי סטיבן שפילברג כדי לביים את הסרט "פיסמייקר"
לדר המשיכה לעבוד עבור אולפני דרימוורקס של שפילברג, וביימה את הסרטים "פגיעה קטלנית" (1998), ו"תעביר את זה הלאה" (2000), ובמקביל יצרה את הסרט הקצר "Sentimental Journey" ‏(1999), המתאר את סיפור האהבה של הוריה. כשנשאלה מה היא חושבת על הסרט "ארמגדון" שהתחרה בסרטה "פגיעה קטלנית" שיצאו שניהם באותה תקופה ועסקו שניהם במטאור קטלני שנמצא בדרכו לכדור הארץ, סיפרה שמייקל ביי הגיעה להקרנת הבכורה של "פגיעה קטלנית", מה שהפתיע אותה מאוד, ולאחר שצפה בו צילם מחדש את סוף סרטו. לאחר שביימה את "תעביר את זה הלאה" נקלעה לדר לתקופה יבשה בה לא הוזמנה לביים סרטים, וטענה שכשאישה במאית לא זוכה להצלחה מסחרית, "היא לא מוזמנת חזרה למסיבה", וציינה שבעוד שהדבר לא השפיע על עבודתה בתקופתה כבמאית טלוויזיה, הרי שהוא משפיע עליה כבמאית קולנוע. היא סיפרה שחוסר ההצלחה של "תעביר את זה הלאה" גרם לה לחוש שהיא בכלא של הוליווד לקולנוענים.
עקב התקופה היבשה שאחרי הכישלון המסחרי היחסי של "תעביר את זה הלאה", החלה לדר לממש פרויקטים נוספים בטלוויזיה ובקולנוע. היא צילמה תשעה פיילוטים והפיקה שש סדרות, כולל הסדרה "The Beast"‏ (2001), ‏"John Doe" ‏(2002), ‏"Johnny Zero"‏ (2005) ו-"Vanished"‏ (2006). בנוסף יצרה סרטי טלוויזיה כמו "קוד השתיקה" (2009)‏, "U.S. Attorney"‏ (2009) ו-"Heavenly"‏ (2011). ב-2015 ביימה עבור רשת HBO פרק בעונתה הראשונה של הסדרה הנותרים, ובהמשך הפכה לאחת הכותבות הראשיות בסדרה.
סרטה "המין החזק", סיפורה של רות ביידר גינסבורג בדרכה להפוך לשופטת בית המשפט העליון של ארצות הברית יצא לאקרנים ב-2018, והיה סרט הקולנוע הראשון שלה לאחר 18 שנה.
חיים אישיים

לדר נשואה לשחקן גארי וורנטס. בתם היא השחקנית האנה לדר. לדר ציינה כי חונכה לפמיניזם, ומחתה נגד מלחמת וייטנאם.
פילמוגרפיה קולנועית

"פיסמייקר" (1997)
"פגיעה קטלנית" (1998)
"Sentimental Journey"‏ (1999) (סרט קצר)
"תעביר את זה הלאה" (2000)
"קוד השתיקה" (2009)
"המין החזק" (2018)
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | העבודה המועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | פרס אמי | סדרת הדרמה הטובה ביותר | "China Beach" | מועמדות |
| 1991 | מכון הסרטים האמריקאי | פרס פרנק שפנר |  | זכייה |
| 1991 | פרס אמי | בימוי בסדרת דרמה | "China Beach" | מועמדות |
| 1991 | פרס אמי | סדרת הדרמה הטובה ביותר | "China Beach" | מועמדות |
| 1992 | פרס אמי | בימוי בסדרת דרמה | "China Beach" | מועמדות |
| 1995 | פרס אמי | בימוי בסדרת דרמה | "ER" | זכייה |
| 1995 | פרס אמי | סדרת הדרמה הטובה ביותר | "ER" | מועמדות |
| 1995 | פרס גילדת הבמאים של אמריקה | בימוי בסדרת דרמה | "ER" | מועמדות |
| 1996 | פרס גילדת הבמאים של אמריקה | בימוי בסדרת דרמה | "ER" | מועמדות |
| 1996 | פרס אמי | סדרת הדרמה הטובה ביותר | "ER" | זכייה |
| 1996 | פרס אמי | בימוי בסדרת דרמה | "ER" | מועמדות |
| 1997 | פרס גילדת הבמאים של אמריקה | בימוי בסדרת דרמה | "ER" | מועמדות |
| 2000 | פרסי קריסטל + לוסי לנשים בקולנוע | פרס דורותי ארזנר לבימוי |  | זכייה |
| 2006 | Emmy Award | בימוי בסדרת דרמה | "הבית הלבן" | מועמדות |
| 2020 | פרס אמי | בימוי בסדרת דרמה | "תוכנית הבוקר" (הפרק: "The Interview") | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Hurd, Mary G. Women Directors and Their Films. Westport, CT: Praeger, 2007.
1 2  Brodesser, Claude (ביוני 2000). "Helmer: Leder Among Men". Daily Variety: A4 – via JSTOR. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Mimi Leder Biography". filmreference.com. נבדק ב-5 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Healing the World". Jewish Journal. 26 באוקטובר 2000. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gregory, Mollie. Women Who Run the Show: How a Brilliant and Creative New Generation of Women Stormed Hollywood. New York: St. Martin's, 2002.
↑  O’Connell, Michael (באוקטובר 2019). "Mimi Leder: Apple's Trailblazing The Morning Show Director on How to Shoot Jennifer Aniston, Her Time in 'movie Jail and Working in TV Long before It Was Cool". Hollywood Reporter. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Scott, Tobias (באוקטובר 2015). "Veteran TV Director Still Tries to Scale Film Barriers". New York Times: C2 – via JSTOR. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Mimi Leder: Television Director, Producer." The Paley Center for Media: She Made It. Curator Ron Simon. The Paley Center for Media. Web. May 5, 2012.
↑  Sperling, Nicole (7 בספטמבר 2018). "The Long Road from Pay It Forward to Ruth Bader Ginsburg: Inside Director Mimi Leder's Return to the Big Screen". Vanity Fair. נבדק ב-8 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rochlin, Margy (Spring 2018). "For Mimi Leder, Persistence Pays Off". Directors Guild of America Quarterly.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449495105171  PLWABN: 9810540501705606  BNE: XX1363588  BnF: cb141145113 (data)  CiNii: DA13455342  GND: 140457348  ISNI: 0000 0001 1479 5607  LCCN: no99013298  NKC: xx0191486  NLK: KAC201232326  NTA: 170285871  SNAC: w6nb0z50  SUDOC: 08455780X  VIAF: 107153900   WorldCat (עם VIAF): 107153900
ויין אלארד

אלן ויין אלארד (באנגלית: Alan Wayne Allard; נולד ב-2 בדצמבר 1943) הוא פוליטיקאי אמריקאי. אלארד, חבר המפלגה הרפובליקנית, ייצג את מדינת קולורדו בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית — תחילה בבית הנבחרים (1997-1991) ולאחר מכן בסנאט (2009-1997).
ביוגרפיה

אלארד נולד בפורט קולינס שבצפון קולורדו, בנם של סיביל ז'אן (לבית סטיוארט) ואמוס וילסון אלארד. הוא צאצא של מהגרים אל ארצות הברית מקנדה ומסקוטלנד. הוא גדל בחווה חקלאית ליד וולדן שבקולורדו, וב-1968 קיבל תואר דוקטור לרפואה וטרינרית מאוניברסיטת המדינה של קולורדו. אלארד המשיך לעסוק ברפואה וטרינרית במשרה מלאה, במקביל לכהונתו כחבר בסנאט של קולורדו בשנים 1983–1990. הוא ייצג את מחוזות הבחירה וולד ולרימר. במהלך כהונתו בבית המחוקקים היה תומך נלהב באחריות פיסקלית ובשימור רשות מחוקקת אזרחית. השפעתו של אלארד על הפוליטיקה המקומית בקולורדו מטביעה את חותמה גם בהווה, שכן הוא נתן את החסות לחוק מדינתי המגביל את מושבי בית המחוקקים ל-120 ימים.
ב-1990 נבחר אלארד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של קולורדו, וכיהן שם עד 1997. כנציגו בקונגרס של מחוז הקונגרס הרביעי של קולורדו כיהן אלארד בוועדה המשותפת לרפורמה בקונגרס, שהמליצה על רבות מהרפורמות הכלולות ב"חוזה עם אמריקה", אג'נדה שהוביל מנהיג הרפובליקנים בבית הנבחרים ניוט גינגריץ'. רפורמות אלה הפכו לראשונות שהועברו על ידי הקונגרס הרפובליקני ב-1995 והיו המפתח למצע הבחירות של המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996.
ב-1996 נבחר אלארד לסנאט של ארצות הברית, לאחר שגבר בבחירות המקדימות על התובעת הכללית של קולורדו גייל נורטון ובבחירות הכלליות על טום סטריקלנד, מועמד המפלגה הדמוקרטית. הוא התחייב בזמנו לכהן שתי תקופות כהונה בלבד בטרם יפרוש. ב-2002 הוא נבחר מחדש, וגבר על סטריקלנד בשנית תוך שחזור ניצחונו שש שנים קודם לכן. ב-2003 הציג אלארד בפני הסנאט את "תיקון הנישואין הפדרלי", ששם פעמיו לאסור נישואים חד מיניים, אם כי התיקון לא קרם עור וגידים. כעבור שנה הוא הציג תיקון זה מחדש בתוספת שינויים זניחים אך בית הנבחרים לא העביר הצעת חוק זו.
במאמר שפורסם באפריל 2006, מגזין טיים מנה את אלארד ברשימת "חמשת הסנאטורים הגרועים באמריקה", באמתלה כי מעולם לא לקח חלק בחקיקה מרכזית חרף חברותו בשתי ועדות יוקרתיות – ועדת ההקצבות וועדת התקציב – לצד חוסר נכונותו לקדם בלהט את האידאולוגיה שלו וכישלונותיו בהעברת הצעות חוק. מנגד, צוין במאמר זה כי הוא ”אדיב, חביב ומוכן לקחת על עצמו מטלות כפויות-טובה, כמו תפקידו הנוכחי כמפקח על הקמת מרכז מבקרים בגבעת הקפיטול.” בתגובה, שני העיתונים הגדולים בקולורדו יצאו חוצץ נגד המאמר והגנו על שמו הטוב של אלארד. ב-15 בינואר 2007 הצהיר אלארד כי בכוונתו למלא את הבטחתו ממסע הבחירות ב-1996 לכהן שתי תקופות כהונה בלבד ועל פרישתו בינואר 2009.
באפריל 2007 הודיע אלארד על תמיכתו במושל מסצ'וסטס לשעבר מיט רומני בהתמודדותו למועמדות הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית. אמנם, לאחר שג'ון מקיין נעשה מועמד משוער, המיר אלארד את תמיכתו ברומני למקיין. אלארד, נוצרי פרוטסטנטי באמונתו, מתגורר כיום בעיירה לובלנד שבקולורדו. מאז 2009 הוא עובד בחברת השדלנות "קבוצת ליווינגסטון".
הערות שוליים

↑  Daniel Akaka: Master of the Minor, באתר מגזין טיים, 14 באפריל 2006 (באנגלית)
↑  AP‏, Sen. Wayne Allard eyes CSU chancellor post, באתר דנבר פוסט, 18 בנובמבר 2008 (באנגלית)
↑  Senator Wayne Allard Endorses John McCain For President, מאורכב מאתר הבחירות הרשמי של ג'ון מקיין, 4 במרץ 2008 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4062 9058  LCCN: n2007065674  SNAC: w60g4xdq  US Congress: A000109  VIAF: 28986042   WorldCat (עם VIAF): 28986042
כביש 3855

| --- | --- |


כביש 3855 ליד מלט הר טוב
 מידע כללי
 כינוי:  עוקף בית שמש
 סיווג:  כביש מקומי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  8.9 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  בית שמש
 נקודת התחלה:  כיכר ללא שם
 נקודת סיום:  צומת עם כביש 375
 
 קואורדינטות:  31°43′43″N 35°00′21″E﻿ / ﻿31.728530282494°N 35.005951971498°E﻿ / 31.728530282494; 35.005951971498
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת השפלה מוגדלת) כביש 3855(למפת השפלה רגילה) כביש 3855(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 3855(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 3855 he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 3855, הידוע כ"כביש עוקף בית שמש" מחבר את בית שמש לכביש 375 מדרום ולכביש 38 מצפון, ובכך מקצר את הדרך לירושלים. אורכו של הכביש הוא 8.9 ק"מ.
הכביש עוקף את בית שמש ממזרח ודרכו אפשר להגיע לשכונות המזרחיות של העיר. הוא מוביל גם למושבים הסמוכים לבית שמש ממזרח, כמו זנוח, מחסיה ונחם.
לאורך 5 ק"מ תוואי הכביש חופף לתוואי נחל זנוח. בקטע זה נשפכים לנחל היובלים נחל אזן, נחל מערה, נחל דולב, נחל מחסיה ונחל יעלה וכקילומטר אחד לפני החיבור עם כביש 38 הוא נשפך לנחל שורק. מהכביש יוצאים מסלולי טיול, בין השאר לשמורת נחל דולב ושביל ישראל עובר מתחת לכביש, סמוך לקצהו הדרומי.
היסטוריה

כביש 3855 נסלל כבר בתחילת המאה ה-21, ככביש צר דו נתיבי. בשנת 2012 הורחב הכביש ונבנה שטח הפרדה בנוי לכל אורכו, על ידי החברה הלאומית לדרכים במטרה להקל על הפקקים בכביש וכדי לאפשר גישה יותר קלה אל כביש 375. כמו כן נפתח הקטע האחרון של הכביש המחבר אותו לכביש 38. סלילת הכביש אז הסתיימה כחצי-שנה לפני המועד המקורי שלו.
צמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 3855 מצפון לדרום
| 0 | כיכר ללא שם |  | מטה יהודה | כבישים פנימיים |
| 0.45 | צומת ללא שם |  | בית שמש |   כביש 38 |
| 0.75 | כיכר ללא שם |  | בית שמש | כביש 3857/3856 לכיוון נחם |
| 2.2 | כיכר ללא שם |  | בית שמש | שדרות יגאל אלון |
| 2.5 | כיכר ללא שם |  | בית שמש | כביש 3866 |
| 2.9 | כיכר ללא שם |  | בית שמש | רחוב רבי יוסף קארו |
| 3.3 | צומת ללא שם |  | בית שמש | דרך החיים |
| 3.8 | כיכר ללא שם |  | בית שמש | שדרות הרב הרצוג |
| 4.6 | מסעף זנוח |  | זנוח | כניסה למושב זנוח |
| 6.3 | צומת ללא שם |  | מטה יהודה | כביש פנימי |
| 7.6 | כיכר ללא שם |  | בית שמש | שדרות נהר הירקון |
| 8.9 | כיכר ללא שם |  | ליד בית שמש |   כביש 375 |
כביש 3855 סמוך לכניסה הדרומית לבית שמש (שדרות נהר הירקון), מבט צפונה. ברקע רמת בית שמש א'
כביש 3855 סמוך לכניסה הדרומית לבית שמש (שדרות נהר הירקון), מבט דרומה. ברקע רמת בית שמש ה'
ג'ון פלויד

ג'ון ביוקנן פלויד (באנגלית: John Buchanan Floyd;‏ 1 ביוני 1806 – 26 באוגוסט 1863) היה מושל וירג'יניה ה-31, מזכיר המלחמה של ארצות הברית וקצין בצבא הקונפדרציה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית שנוצח בקרב פורט דונלסון (אנ') המכריע.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'ן ביוקנן פלויד נולד ב-1 ביוני 1806 באחוזת סמית'פילד שבבלאקסבורג, וירג'יניה. הוא היה בנם הבכור של לטישיה פרסטון ושל בן זוגה, ג'ון פלויד (1837-1783), שכיהן כחבר הקונגרס של ארצות הברית בין השנים 1817 –1829 וכמושל וירג'יניה בין השנים 1830 – 1834.
ג'ון פלויד הבן סיים את לימודיו בקולג' קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית) ב-1826, (על פי דיווחים מסוימים ב-1829).
ב-1 ביוני 1830 הוא נשא לאישה את בת דודו, שרה (סאלי) ביוקנן פרסטון, בתו של פרנסיס פרסטון. הם לא הביאו ילדים לעולם.
ביוגרפיה > קריירה

פלויד התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה ב-1828 ועסק בעריכת דין במדינתו ובהלנה שבארקנסו, שם הוא איבד הון רב ולקה בבריאותו במיזם של שדות כותנה.
ב-1839 שב פלויד לווירג'יניה והתיישב שם במחוז וושינגטון. ב-1843 הוא נבחר למועצת העיר אבינגדון וב-1847 לבית הנבחרים של המדינה. הוא נבחר מחדש פעם נוספות וב-1849 הוא התפטר לאחר שנבחר למושל וירג'יניה. כמושל הוא דאג להקמת האנדרטה לזכרו של ג'ורג' וושינגטון בקפיטול של המדינה והניח את אבן הפינה בנוכחות נשיא ארצות הברית זאכרי טיילור ב-22 בפברואר 1850. פלויד גם המליץ לאספה הכללית להעביר חוק למיסוי סחורות שיובאו ממדינות ארצות הברית שסירבו להסגיר עבדים שנמלטו מבעליהם אזרחי וירג'יניה, צעד שהיה מפר את סמכות הסדרת הסחר הבין-מדינתי של הקונגרס על פי חוקת ארצות הברית. לאחר סיום כהונתו כמושל ב-1852 נבחר פלויד שוב לאספת הנציגים של וירג'יניה מטעם מחוז וושינגטון. הוא המשיך להיות פעיל במפלגה הדמוקרטית והיה אלקטור עבור ג'יימס ביוקנן בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1856.