stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנטה קטרינה
דמוגרפיה

לפי IBGE, מתגוררים במדינה 6,091,000 תושבים. 83% מהאוכלוסייה מתגוררים בערים. 86.96% מהתושבים הם לבנים, 9.98% ממוצא מעורב, 2.63% שחורים, 0.25% אסייתים ו-0.09% אמריקאים.
ג'ו גומז

ג'וזף דייב "ג'ו" גומז (באנגלית: Joseph Dave "Joe" Gomez; נולד ב-23 במאי 1997) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בליברפול. גומז בדרך כלל משחק כבלם, אך גם יכול לשחק כמגן ימני ושמאלי.
גומז ייצג את נבחרת אנגליה עד גיל 19 ושיחק בכל דקה של כל משחק, כאשר אנגליה זכתה ב-2014 באליפות אירופה עד גיל 17.
קריירה > צ'רלטון אתלטיק

גומז נולד בלונדון לאם אנגליה ולאב מגמביה.
גומז הצטרף לאקדמיה של צ'רלטון אתלטיק בגיל 10. כבר בגיל 13 הוא ערך הופעת בכורה בקבוצת הנוער שעד גיל 18. גומז חתם בצ'רלטון אתלטיק בשנת 2014. את הופעת הבכורה הבכירה שלו התחילה ב-0–4 גביע ליגת ניצחון על קולצ'סטר יונייטד ב-12 באוגוסט 2014, ששיחק 90 דקות המלאה בתפקיד הנכון. שבוע לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 2–3 בבית נגד דרבי קאונטי במסגרת הצ'מפיונשיפ. למרות גילו הצעיר, גומז נעשה שחקן חשוב במערך קבוצתו ובמהלך עונה זו ערך 24 הופעות בליגה כשמתוכן הוא פותח בהרכב ב-18 משחקים.
קריירה > ליברפול

ב-20 ביוני 2015, חתם גומז בליברפול לחמש עונות תמורת 3.5 מיליון לירות שטרלינג.
ב-9 באוגוסט ערך את הופעת הכורה שלו בניצחון 0–1 על סטוק סיטי, גומז בישל את שער הניצחון.
ב-13 באוקטובר 2015, גומז נפצע במהלך משחק עם נבחרת אנגליה הצעירה, הוא קרע את הרצועה הצולבת, פציעה שגרמה לו להיעדר מהמגרשים למשך שנה שלמה.
ב-23 באוגוסט 2017, גומז ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו, בניצחון 2–4 על הופנהיים. בעקבות פציעתו של נתניאל קליין, גומז פתח כמעט על דרך קבע בהרכב הראשון במשך העונה ובסך הכל ערך 31 הופעות ליגה בעונה זו.
ביולי 2019 זכה עם הקבוצה בליגת האלופות אך לא שותף במשחק הגמר. בסיום עונת 2019/2020, זכה עם הקבוצה באליפות הפרמייר ליג, תוך שהוא שחקן הרכב כמעט באופן קבוע לאורך העונה.
קריירה בינלאומית

גומז הופיע בנבחרות אנגליה בכל הגילאים. במאי 2014, הוא היה חלק מהסגל שזכה באליפות אירופה מתחת לגיל 17 של אופ"א במלטה, כששיחק בכל דקה מחמשת המשחקים ונבחר בקבוצה של מצטייני הטורניר של פיפ"א.
ב-25 באוגוסט 2015 הוא זומן לראשונה לנבחרת הצעירה של עד גיל 21 האנגלית. ב-30 באוגוסט 2017 הוא מונה לקפטן הנבחרת.
בנובמבר 2017 הוא זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד גרמניה באצטדיון ומבלי במשחק ידידות, כשנכנס כמחליף במשחק שהסתיים בתיקו 0-0.
חיים אישיים

גומז פגש את ארוסתו, תמרה, בשנת 2014, באוטובוס בדרכו לבית הספר. הם גרים יחד בפורמבי, בפאתי ליברפול. ב-2018 נולד להם בן בשם קריה.
תארים > ליברפול

אליפות אנגליה: עונת 2019/2020
ליגת האלופות: 2018/19
הסופר קאפ האירופי: 2019
גביע העולם למועדונים: 2019
גביע הליגה האנגלי: 2021/2022
גביע אנגלי: 2021/2022
מגן הקהילה: 2022
אנגליה U17
אליפות אירופה מתחת לגיל 17 של אופ"א: 2014
הערות שוליים

↑  "Joe Gomez: Liverpool sign Charlton defender for £3.5m". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2015-06-20. נבדק ב-2020-06-09.
↑  "Liverpool win Premier League: Reds' 30-year wait for top-flight title ends". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2020-06-25. נבדק ב-2020-07-27.
| נבחרת אנגליה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 פיקפורד •  2 ווקר •  3 שו •  4 רייס •  5 סטונס •  6 גהי •  7 סאקה •  8 אלכסנדר-ארנולד •  9 קיין •  10 בלינגהאם •   11 פודן •  12 טריפייר • 13 רמסדייל •  14 קונסה • 15 דאנק • 16 גלאגר • 17 טוני • 18 גורדון • 19 ווטקינס • 20 בואן • 21 אזה • 22 גומז • 23 הנדרסון • 24 פאלמר • 25 וורטון • 26 מיינו • מאמן: סאות'גייט |  1 פיקפורד •  2 ווקר •  3 שו •  4 רייס •  5 סטונס •  6 גהי •  7 סאקה •  8 אלכסנדר-ארנולד •  9 קיין •  10 בלינגהאם •   11 פודן •  12 טריפייר • 13 רמסדייל •  14 קונסה • 15 דאנק • 16 גלאגר • 17 טוני • 18 גורדון • 19 ווטקינס • 20 בואן • 21 אזה • 22 גומז • 23 הנדרסון • 24 פאלמר • 25 וורטון • 26 מיינו • מאמן: סאות'גייט | אנגליה |
אספיריטו סאנטו

אספיריטו סאנטו (בפורטוגזית: Espírito Santo) היא מדינה בדרום מזרח ברזיל. בירתה היא ויטוריה והעיר הגדולה בה היא וילה ואלה. הילידים המקומיים מוכרים בשם "קפישאבס" (Capixabas).
מיקום

המדינה שוכנת באזור הדרום-מזרחי של ברזיל, אשר כולל גם את המדינות סאו פאולו, מינאס ז'ראיס וריו דה ז'ניירו. היא גובלת באוקיינוס האטלנטי במזרח, בבאהיה בצפון, במינאס ז'ראיס בצפון ובמערב, ובמדינת ריו דה ז'ניירו בדרום. הערים המרכזיות של אספיריטו סאנטו (פרט למטרופולין של ויטוריה רבתי הכוללת בין השאר את וילה ואלה) הם קשואיירו דה איטפמירין, קולטינה, גוארפארי, לינהראס, ומוניס פריירי.
גאוגרפיה

שטח המדינה הוא כ 46,180 קמ"ר והיא בעלת מגוון של בתי גידול, בין היתר, מישורי חוף, אגמים, הרים מיוערים, ואזורים של עצי מנגרובה.
האיים של טרינידד ומארטים וואז, הנמצאים במרחק 715 ק"מ מזרחית לוויטוריה באוקיינוס האטלנטי הדרומי, גם כן שייכים למדינת אספיריטו סאנטו.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כלכלה

היבולים העיקריים של המדינה הם אורז, קפה (אחד היבולים המכניסים בברזיל), קקאו, קנה סוכר, שעועית, פירות (בעיקר בננות ופפאיות), ותירס. תעשיית משק החי היא תעשייה חשובה בכל ברזיל, היא כוללת בעיקר גידול בקר להפקת חלב ובשר. התעשייה מורכבת בעיקר משימורים, יערנות, טקסטיל, ברזל ומפעלי פלדה.  האחרון מרוכז בסביבות קריאסיקה ובית היציקה לברזל ה"וול דו ריו דוס".
ויטוריה היא נמל חשוב בשביל ייצוא ברזל ופלדה. למעשה, היא יצרן הפלדה הגדול בעולם. בסאו מתאוס נמצאו מאגרי נפט במדף היבשתי שלה, והיום הם מנוצלים באופן מסחרי.
התיירות לוקחת חלק חשוב מאי פעם בכלכלת המדינה. בכל אופן, רוב המבקרים הם ממדינות סמוכות, ולא מארצות חוץ. היעדים הפופולריים כוללים אזורי חוף כמו גוארפארי, ג'אקראיף ומנגינהוס, אבל הרים מבודדים כמו דומינגוס מרטינס, גם פופולריים.
דגל

המילים בקטע המרכזי של הדגל, Trabalha e Confia, מתורגמות ל"עבודה וביטחון (באלוהים)". המוטו הוא תרגום קטוע של הישועים (שהופץ על ידי חוסה דה אנצ'יטה) "עבוד כאילו הכול תלוי בך, ובטח כאילו הכול תלוי באלוהים", ונבחר על ידי ח'רונימו מונטריאו להופיע בדגל. הדגל עוצב ב-1908, עם צבעים המושפעים מאותם בגדים פורטוגזיים של האמא הקדושה של ויטוריאס (נוסה סניורה דה ויטוריה).
בדמינטון

כדור נוצה
פיטר גייד, שחקן בדמינטון
ילדים משחקים בכדורי נוצה
מגרש בדמינטון
מישה זילברמן, שחקן הבדמינטון הבכיר בישראל, ייצג את ישראל באולימפיאדות.
בדמינטון (באנגלית: Badminton; בעברית: נוצית; מכונה גם כדור נוצה) הוא ענף ספורט ממשפחת משחקי הכדור והמחבט, שבו ה"כדור" מורכב מבסיס ונוצות, ונקרא נוֹצִית (כשם המשחק). במשחק מתחרים שני יחידים או שני זוגות, שמטרתם היא לחבוט את הנוצית מעל הרשת כדי שתפגע ברצפת מגרשו של היריב, או שהוא לא יוכל להחזיר אותה בהצלחה. בעברית נקראים שחקני המשחק נוצאים או שחקני נוצית. המשחק נערך במגרש עם רשת באמצעו. בדמינטון הוא ספורט אולימפי, ונערכות בו תחרויות בישראל ובעולם.
ההיסטוריה של הבדמינטון

באלף ה-2 לפני הספירה שיחקו בסין במשחק דומה לבדמינטון.
קיימות עדויות למשחקים דומים לבדמינטון בימי יוון העתיקה ומצרים העתיקה. משחק דומה היה קיים במאה ה-18 בהודו ונקרא "פונה". קצינים בריטים אשר הוצבו בהודו הביאו את המשחק למולדתם ועדויות ראשונות למשחק באנגליה קיימות משנות השישים של המאה ה-19. המשחק הרשמי הראשון ששוחק באנגליה שוחק שם בטירה הנקראת בית בדמינטון (אנ') בשנת 1870 ומשם קיבל את שמו המודרני. כללי המשחק נקבעו בהודו, צורת המשחק כמו שהיא ידועה כיום התפתחה באנגליה. בשנת 1893, הוקמה התאחדות הבדמינטון האנגלית אשר עדכנה את חוקי המשחק (ואלו חוקי המשחק הקיימים עד היום) וכן ערכה את אליפות ה-All England הראשונה ב-1899.
ב-1934 הוקמה התאחדות הבדמינטון הבינלאומית שכללה את המדינות: אנגליה, קנדה, דנמרק, הולנד, צרפת, אירלנד, ניו זילנד, ויילס וסקוטלנד.
כללי המשחק

משחק הבדמינטון נערך באולם על מגרש שאורכו 13.40 מטרים ורוחבו 5.18 מטרים.
את המגרש חוצה רשת שגובהה 1.55 מטרים.
המשחק בנוי משתיים או שלוש מערכות לפי התפתחות המשחק.
כל מערכה נמשכת עד שאחד הצדדים משיג 21 נקודות.
בתחילת המשחק עורכים השחקנים הגרלה בה נקבע מי פותח את המשחק ומי בוחר את הצד בו ישחק.
נקודה ניתנת לשחקן אם השחקן השני לא הצליח להעביר את הנוצית מעבר לרשת או אם חבט אותה מחוץ לגבולות המגרש. מי שהשיג את הנקודה מגיש את הנקודה הבאה.
אם התוצאה היא 20-20, ממשיכים השחקנים לשחק עד שצד אחד מוביל על השני ב-2 נקודות, או עד שאחד הצדדים מגיע ל-30 ואז נגמרת המערכה בכל מקרה, והצד שהגיע ל-30 מוכרז כמנצח המערכה. לאחר שאחד הצדדים ניצח מערכה, אם הוא מנצח גם במערכה הבאה הוא מנצח במשחק. אם הצד השני מנצח במערכה השנייה, משחקים מערכה שלישית מכריעה.
בין המערכה הראשונה למערכה השנייה השחקנים מחליפים ביניהם את צדדי המגרש.
במערכה השלישית מחליפים השחקנים צדדים כשהשחקן הראשון מגיע ל-11 נקודות.
בכל מערכה, בעת שהצד הראשון מגיע ל-11 נקודות, רשאים השחקנים לעשות הפסקה לשתייה.
בין המערכות רשאים השחקנים לעשות הפסקה לשתייה ולשיחה עם מאמניהם.
מרבית המשחקים התחרותיים הנערכים בקרב ילדי הבדמינטון הצעירים משוחקים גם כן עד לשלוש מערכות, כאשר כל מערכה משוחקת עד 11 נקודות במקום 21, לרבות שובר שוויון.
ציוד > מחבט

מחבט הבדמינטון הוא קל משקל ומשקל מחבט מקצועי נע בין 80 ל-100 גרם (ללא גידים). המחבטים עשויים בעיקר מגרפיט המעניק להם חוזק ועוצמה. מחבטים ישנים היו עשויים תחילה מעץ ובהמשך יוצרו מאלומיניום ומתכות שונות על מנת להפחית את משקלם.
כיום ניתן למצוא מגוון רחב של מחבטים בעיצובים שונים, אף על פי שגודל המחבט וצורתו מעוגנים בחוקת הבדמינטון. כל עיצוב מעניק למחבט תכונות שונות ומתאים לסגנון משחק שונה.
ציוד > כדור (נוצית)

בשונה ממשחקי כדור אחרים, צורתו של "כדור הבדמינטון" אינה באמת "כדור", אלא צורה של חצי כדור מוארך עם הארך עשוי נוצות, דבר היוצר צורה קונית ייחודית. ראש הכדור עשוי שעם ומצופה עור ואילו זנב הכדור עשוי 16 נוצות מכנפו השמאלית של האווז מסודרות סביב ראש הכדור. צורתו הייחודית של הכדור ומשקלו הנמוך (כ-4 גרם בלבד) מאפשרות לו להגיע למהירויות גבוהות - כדור בדמינטון עשוי לצבור מהירות גבוהה יותר מ-400 קמ"ש בעת החבטה. חסרונם הגדול של הכדורים העשויים נוצות הוא בכך שהם נשברים בקלות לכן ישנם כדורי פלסטיק המתאימים לחובבים ולמתחילים.
ציוד > נעליים

נעלי הבדמינטון הן נעליים קלות, נמוכות וגמישות הכוללות סוליית גומי רבת חיכוך המאפשרת לשחקן אחיזה על המגרש ויכולת לשנות כיוון במהירות. בשונה מנעלי ריצה סטנדרטיות, נעלי הבדמינטון כוללות גם תמיכה צידית, זאת בשל הלחץ המופעל על צידי הנעל בעת שינוי כיוון חד.
תחרויות בדמינטון

תחרויות הבדמינטון החשובות ביותר הן המשחקים על גביע תומאס לנבחרות גברים, גביע אובר לנבחרות נשים וכמו כן אליפות העולם שהחלה בשנת 1977 ונערכת אחת לשנתיים בדרך כלל בסיום העונה הבינלאומית. בשנת 1977, שוחק בדמינטון לראשונה גם במכביה ה-10, בתחרות השתתפו שחקנים מדנמרק, שוודיה, הולנד, קנדה ומישראל.
בדמינטון הוא ספורט אולימפי החל מאולימפיאדת ברצלונה אשר התקיימה בשנת 1992, ולפני כן שוחק הספורט באולימפיאדה כענף ראווה בלבד, והוא הוכנס גם למשחקים הפאראלימפיים בטוקיו ב-2021.
בדמינטון בישראל

בישראל קיימים כ-20 מועדוני בדמינטון. 17 מהם פעילים בחמש מסגרות ליגות סדירות לבוגרים: ליגה לאומית (בה משחקות שמונה קבוצות), ארצית-מחוז דרום, ארצית-מחוז מרכז א ו-ב וארצית-מחוז צפון.
בישראל פעילות נבחרות ייצוגיות לבוגרים ולנוער המייצגות את המדינה באליפויות רשמיות באירופה בעולם ביניהן תחרויות סדירות של הסבב העולמי של ה-BWF (איגוד הבדמינטון העולמי). צוות המאמנים הם סבטלנה זילברמן (נבחרת בוגרים), אביב שדה ולאוניד פוגץ' (נבחרת הנוער), יושב הראש הוא ניר שדה, והמנכ"ל הוא בוריס גרינבלט.
הנוצאי הבכיר של ישראל הוא מישה זילברמן, אלוף ישראל ליחידים וזוגות מעורבים, מזה מספר שנים. דירוג השיא העולמי שלו ביחידים הוא 42, והוא היה הנציג הישראלי הראשון בבדמינטון אי פעם באולימפיאדה (באולימפיאדת לונדון (2012) באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) באולימפיאדת טוקיו (2020) ובאולימפיאדת פריז (2024)), מיקומו ברשימה האולימפית של לונדון 2012 נקבע על המקום 34, וברשימה האולימפית של ריו 2016 הוא סיים במקום ה-14 הכללי.
בתחילת חודש נובמבר 2016 שחקה נבחרת ישראל בבדמינטון בטורניר מוקדמות אליפות אירופה שנערך בצ'כיה. הנבחרת לא הצליחה להעפיל למשחקי גמר אליפות אירופה שנערכו בפברואר 2017 היות שלא צברה מספיק ניצחונות במשחקי המוקדמות. מישה זילברמן הגיע במסגרת הנבחרת לסך ניצחונות מושלם ולא ספג הפסד בטורניר המוקדמות.
ראו גם

הפדרציה העולמית לבדמינטון
מכבי ראשון לציון בדמינטון
מכבי אשדוד (בדמינטון)
מחבטי בדמינטון
גורקה אירייסוס

גורקה אירייסוס מורנו (בבסקית: Gorka Iraizoz Moreno; נולד ב-6 במרץ 1981) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

אירייסוס נולד בפמפלונה, שבקהילה האוטונומית של נווארה. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של צ'נטראה המקומית. את קריירת הבוגרים שלו החל אירייסוס בבסקוניה, המשמשת כקבוצת בת לאתלטיק בילבאו, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 18 ושימש כשוער הראשון. לאחר עונה בקבוצה, קודם אירייסוס לבילבאו אתלטיק - קבוצת בת נוספת של בילבאו, ששיחקה בליגה השנייה. אירייסוס לא זכה לשחק בבילבאו אתלטיק והושאל לגרניקה מהליגה השלישית, שרכשה אותו בסיום העונה. לאחר שהצטיין בגרניקה, נרכש אירייסוס על ידי אספניול ושיחק במשך שתי עונות בקבוצת הבת של המועדון. בעונת 2004/2005 הושאל לאייבר שהייתה באותם ימים בליגה השנייה. לאחר שחזר מההשאלה, אירייסוס החל לשחק בקבוצה הראשונה של אספניול כשוער השני אחרי קרלוס קאמני, ופתח בהרכב כשאספניול העפילה לגמר גביע אופ"א 2007, שם נוצחה בדו-קרב בעיטות עונשין לסביליה. ב-7 באוגוסט 2007, אירייסוס חתם באתלטיק בילבאו תמורת 4.6 מיליון יורו. הפעם הוא הוחתם כשוער הראשון בקבוצה. אולם, פציעה קשה גרמה לכך שאת מקומו בהרכב (ואת מספר חולצתו) תפס ארמנדו, השוער הוותיק. לאחר שהתאושש מפציעתו, חזר להיות השוער הראשון של קבוצתו, עלה עמה לגמר הליגה האירופית 2012, שם הפסידה הקבוצה 0–3 לאתלטיקו מדריד. בעונת 2014/2015 סייע לקבוצתו להגיע לגמר הגביע הספרדי, ובהמשך לזכות בסופר קאפ הספרדי. תואר זה היה היחיד בו זכתה אתלטיק בילבאו ב-32 השנים האחרונות. בעונת 2016/2017 היה אירייסוס קפטן הקבוצה.
ב-14 ביוני 2017 חתם בז'ירונה שעלתה מהליגה השנייה לליגה הראשונה. בתום עונת 2018/2019 נשרה ז'ירונה לליגת המשנה ואירייסוס פרש ממשחק פעיל.
תארים

גביע המלך הספרדי: 2005/2006
גביע אופ"א :מקום שני - 2006/2007
הסופר קאפ הספרדי: 2015
הליגה האירופית: מקום שני - 2011/2012
אולימפיה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  אולימפיאדת ברלין 
 בימוי:  לני ריפנשטאהל
 הופק בידי:  לני ריפנשטאהל
 תסריט:  לני ריפנשטאהל
 עריכה:  לני ריפנשטאהל 
 שחקנים ראשיים:  אדולף היטלר לני ריפנשטאהל הרמן גרינג רודולף הס וילהלם פריק ריי מסטנברוק לוץ לונג ספירידון לואיס ג'סי אוונס Josef Klein 
 מוזיקה:  הרברט וינדט 
 צילום:  פאול הולצקי, אלברט אוסקר שטמן, אריך ניטשמן, קורט ניוברט, אוטו לנטשנר, ארנסט זורגה, וילי זיילקה, קרולי פוס, היינץ פון יבורסקי, אנדור פון ברזי, הוגו פון קבצינסקי, גוסטב לנטשנר, קרל יונגהאנס, ולטר פרנץ, האנס הרטל, וילפריד בסה, ספ קטרר, האנס קרל גוטשק, ויילי האמיסטר, ריכרד גרושופ, אלברט הוכט, ולטר האגה, אלכסנדר פון לוגוריו 
 מדינה:  גרמניה הנאצית
 הקרנת בכורה:  20 באפריל 1938
 משך הקרנה:  126 דקות (חלק ראשון) 100 דקות (חלק שני)
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  סרט תיעודי, סרט תעמולה 
 מקום התרחשות:  ברלין 
 
אולימפיה (גרמנית: Olympia) הוא סרט תיעודי גרמני משנת 1938, בבימויה והפקתה של לני ריפנשטאהל, המתעד את אולימפיאדת ברלין שנערכה בשנת 1936.
"אולימפיה", אשר יצא לאקרנים בשני חלקים, הוא הסרט הרשמי הראשון אי פעם שתיעד את המשחקים האולימפיים ונחשב לפורץ דרך בתחומו, בכל הקשור לזוויות הצילום, השימוש בצילומי תקריב, בהילוכים איטיים ובטכניקות מתקדמות נוספות. הסרט זכה לשבחים ונבחר לאחד מ-100 הסרטים הטובים ביותר לפי סקר של מגזין "טיים", אך נחשב לשנוי במחלוקת בשל ההיבטים הפוליטיים שבו.
צילומי הסרט

צילומי הסרט ארכו מספר שבועות, בו לקחו חלק 80 צלמים ועוזרים באתרי צילום שונים ברחבי ברלין. במסגרת העבודה על הסרט נעשה שימוש בצפלינים ובמגדלים על מנת שניתן יהיה לצלם מזוויות שונות. חומרי הצילום העצומים הועברו ל-18 חדרי עריכה לשם עריכתם.
במהלך היצירה היו חלוקים ריפנשטאהל ויוזף גבלס, שר התעמולה הנאצי, על אופיו של הסרט. ריפנשטאל התעקשה שהסרט יעסוק בפרשנות אמנותית של המשחקים ולא יצולם כיומן חדשות רגיל. על אף דרישתה זו, מעורבותו של גבלס ושל משרד התעמולה בראשותו בתהליך ההפקה הייתה רבה בהתחשב בעובדה כי הסרט מומן במלואו על ידי הממשלה הגרמנית.
יציאה לאקרנים והפצת הסרט

לאחר הקרנת הבכורה באפריל 1938, הופץ הסרט במספר שפות קריינות: גרמנית, צרפתית ואנגלית, ובשני חלקים, כאשר הגרסאות שונות מעט משפה לשפה. חלקו הראשון, שאורכו 126 דקות, נקרא "חגיגת העמים" וחלקו השני, שאורכו 100 דקות, נקרא "חגיגת היופי".
לאחר מלחמת העולם השנייה ולצורך אישור הצגתו של הסרט מחדש ב-1958, נדרשה ריפנשטאל לחתוך קטעים מהסרט. החלקים המצונזרים הציגו את המנצחים הגרמנים, את אדולף היטלר ונאצים נוספים, שנמנו על הממשלה הגרמנית.
הערות שוליים

↑  All-Time 100 Movies, Time, February 12, 2005
↑  Taylor Downing, Olympia (London: B.F.I., 1992), p. 138
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289823905171  PLWABN: 9810684326105606  BnF: cb137481224 (data)  GND: 4324728-3  LCCN: n85374908  SUDOC: 196299977  VIAF: 208328462   WorldCat (עם VIAF): 208328462 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גוסטב סוונסון

גוסטב סוונסון (בשוודית: Gustav Svensson; נולד ב-7 בפברואר 1987) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדות הקשר והמגן בקבוצת גטבורג מליגת העל השוודית.
קריירה

סוונסון החל לשחק בילדותו בקבוצה מקומית בעיר הולדתו, וכשהיה בן 14 הצטרף לקבוצת גטבורג. בשנת 2007 הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות שוודיה, ואף היה מועמד לתואר השחקן הצעיר של העונה בשוודיה.
ב-1 בספטמבר 2010 חתם סוונסון על חוזה לשלוש שנים בבורסאספור הטורקית.
ב-7 ביולי 2012 חתם סוונסון על חוזה לשלוש שנים בטאבריה סימפרופול מליגת העל האוקראינית. ב-31 באוגוסט 2012 ערך סוונסון את הופעת הבכורה שלו בליגה. באותה העונה, במהלך פגרת החורף, קרע סוונסון את הרצועה הצולבת בברכו, ונאלץ לעבור תקופת החלמה ממושכת.
ב-23 במרץ 2014 חזר סוונסטו לקדנציה נוספת בגטבורג בה חתם על חוזה לארבע שנים.
ב-14 בינואר 2016 חתם סוונסון על חוזה לשלוש שנים במועדון הסיני גואנגג'ואו סיטי.
ב-30 בינואר 2017 חתם סוונסון בסיאטל סאונדרס האמריקאית.
ב-9 באפריל 2021 חזר סוונסון לגואנגג'ואו סיטי.
ב-22 ביולי 2021 חזר סוונסון לאחר 11 שנה לקבוצת נעוריו, גטבורג.
נבחרת לאומית

לזכותו של סוונסון 24 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של שוודיה, במדיה הופיע באליפות אירופה עד גיל 21 אשר נערכה בשוודיה בשנת 2009. באותו הטורניר כבש סוונסון את שערו היחיד במדי הנבחרת הצעירה במשחק נגד בלארוס במסגרת שלב הבתים.
ב-25 בינואר 2009 ערך סוונסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של שוודיה במשחק חוץ מול ארצות הברית אשר הסתיים בניצחון הנבחרת השוודית בתוצאה 2–3.
לאחר שהיה חלק מסגל נבחרתו בטורניר יורו 2020 ושותף במהלכו במשחק אחד, הודיע סוונסון על פרישה מהנבחרת.
תארים

אליפות שוודיה: 2007
הגביע השוודי: 2008, 2014-15
סופרקאפן: 2008
דינמו מוסקבה (כדורעף נשים)

דינמו מוסקבה (ברוסית: Женский Волейбольный Клуб «Динамо» Москва) הוא שמו של מועדון כדורעף נשים רוסי מקצועני מהעיר מוסקבה שנוסד בשנת 1926.
זו אחת מקבוצות כדורעף הנשים המעוטרות ברוסיה: דינמו זכתה 14 פעמים באליפות הסובייטית, 7 פעמים באליפות ליגת העל הרוסית בכדורעף נשים ו-11 פעמים בגביע האלופות האירופי. בעונת 2019/2020 העפילה לשלב רבע גמר גביע CEV.
תארים

אליפות ברית המועצות / אליפות רוסיה
זכייה (21): 1947, 1951, 1953, 1954, 1955, 1960, 1961/62, 1970, 1971, 1972, 1973, 1975, 1977, 1982/83, 2005/06, 2006/07, 2008/09, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2018/19
סגנות: 1949, 1952, 1957, 1958, 1966, 1974, 1980/81, 2004/05, 2007/08, 2009/10, 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2020/2021
גביע ברית המועצות / גביע רוסיה
זכייה (8): 1950, 1951, 1953, 1982, 2009, 2011, 2013, 2018
סגנות (6): 2004, 2005, 2007, 2008, 2012, 2016
הסופרקאפ הרוסי
זכייה (2): 2017, 2018
גביע אלופות אירופה
זכייה (11): 1961, 1963, 1965, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1974, 1975, 1977.
סגנות (5): 1966, 1967, 1973, 2007, 2009
גביע מחזיקות הגביע
סגנות (1): 1982
טורניר Top Volley International
סגנות (1): 2005
אריה אלדד

אריה אלדד (נולד בי"ד באייר ה'תש"י, ב-1 במאי 1950) הוא רופא כירורג פלסטי, פרופסור לרפואה, סופר, עיתונאי ופוליטיקאי ישראלי. תת-אלוף בדימוס, בעברו היה קצין רפואה ראשי בצה"ל. לשעבר חבר הכנסת מטעם סיעות האיחוד הלאומי ועוצמה לישראל. בנוסף כתב מספר ספרי עיון וסיפורת, וכן כותב באופן קבוע מאמרי פובליציסטיקה ומשדר תוכניות ברדיו 103fm. אלדד משלב סאטירה בכתיבתו הפובליציסטית, ואף כתב רומן מז'אנר ריגול סאטירי.
ביוגרפיה

אלדד נולד בתל אביב-יפו, לישראל אלדד שהיה אחד ממנהיגי המחתרת העברית הלח"י, ולבתיה ושיץ-אלדד. הצעיר מבין שני ילדיהם. אביו הרד"ר ישראל אלדד, היה פילוסוף, איש רוח, משורר, פובליציסט ואינטלקטואל, ואחד האידאולוגים הבולטים של הציונות הרוויזיוניסטית וממנהיגי הלח"י.
האידאולוגיה והחינוך של אביו השפיעו מאוד על אריה, שהמשיך את דרכו הפוליטית והאינטלקטואלית של אביו. השניים גם כתבו מספר חיבורים ביחד, כשאריה אף ערך ופרסם חלק מכתבי אביו.
קריירה

בשנות ה־70 היה אלדד בין מגישי תוכנית הרדיו לנוער "חתול בשק" ברשת א' של קול ישראל, שם עבד בין היתר לצידם של השחקנית עליזה רוזן והסופר דויד גרוסמן. אלדד אף כתב כמה תסכיתים והגיש אותם בקולו. בין היתר כתב והגיש את התסכית "שכרון סיני" המבוסס על חוויותיו כרופא בחצי-האי סיני בטרם הוחזר חבל-ארץ זה מישראל למצרים, ומתאר את חייהם של הבדואים תושבי חצי-האי, וכן את סדרת התסכיתים "הבית הקטן מאחורי הבית הגדול" "אברבנאל 30" "מערת השד השחור" המתארים את ילדותו בשכונת רחביה ובעמק המצלבה בירושלים. חבר לאביו בכתיבת מילות השיר "שני אליהו".
למד בגימנסיה רחביה, היה חבר בתנועת הצופים ולמד רפואה באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית, ועם סיום לימודיו שירת בחיל הרפואה. שירת כרופא גדודי וחטיבתי בבקעת הירדן, ובתקופה ההיא גר עם משפחתו במושב חמרה. תפקידיו הבאים היו קצין הרפואה של מרחב שלמה, מפקד בית חולים שדה מדרום לביירות במלחמת לבנון הראשונה, קצין רפואה אוגדתי בלבנון, קצין רפואה של פיקוד המרכז, מפקד בית חולים שדה של צה"ל בגומא, זאיר, בעת מלחמת האזרחים ברואנדה וסגן קצין רפואה ראשי. ב-1997 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין רפואה ראשי. בתקופת כהונתו הוחלט על קידום ניסוי "עומר 2", שעמד במרכז פרשת ניסוי האנתרקס. במקביל לתפקידיו הצבאיים התמחה בכירורגיה פלסטית בבית החולים שערי צדק במחלקתו של פרופ' נחום בן-חור וביחידת כוויות בלונדון. לאחר סיום ההתמחות הקים יחידת כוויות בבית החולים הדסה עין כרם. אלדד נחשב לאחד המומחים הגדולים בישראל ובעולם בתחום הטיפול בכוויות. בשנת 1998 זכה בפרס אוונס של האגודה האמריקנית לטיפול בכוויות (American Burn Association).
בשנת 2000 השתחרר מצה"ל והוזמן על ידי בית החולים הדסה עין-כרם בירושלים לעמוד בראשות המחלקה לכירורגיה פלסטית והיחידה לטיפול בכוויות בבית החולים. אלדד מונה לפרופסור לרפואה[דרושה הבהרה] ושימש כמרצה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. אלדד עזב את פעילותו בבית החולים כאשר נכנס לפעילות פוליטית בכנסת.
בנוסף לפעילות רפואית ופוליטית אלדד הוא גם סופר שחיבר ופרסם מספר ספרי עיון וסיפורת.
אלדד חבר במספר עמותות ציבוריות, שאת חלקן גם ייסד: מייסד ויו"ר האיגוד הישראלי לכוויות, שימש כמנהל הרפואי של מאגר העור הלאומי (2000–2010) (אותו הקים יחד עם פרופ' מנחם רון וכסלר בשנת 1987), פעיל באיגודים בינלאומיים למחקר וטיפול בכוויות, חבר העמותה להנצחת חללי לח"י, וחבר חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי.
קריירה > חקיקה

במהלך כהונתו בכנסת, יזם אלדד את חקיקתם של מספר חוקים, ובהם:
תיקון לחוק הביטוח הלאומי השולל קבלת גמלה במקרה שבו הזכות לקבלת הגמלה נוצרה בנסיבות של ביצוע פשע על רקע לאומני
חוק המסדיר את פעילותה ומעמדה של הספרייה הלאומית
חוק המסדיר את הפיקוח על מחקר מחוללי מחלות ביולוגיים (חיידקים, נגיפים וכיוצאים באלה) (יחד עם יובל שטייניץ)
הרחבת תחולתו של חוק התשלומים לפדויי שבי, כך שיחול גם על פעילי מחתרות שנאסרו לפני 1947 (יחד עם חברי כנסת נוספים)
חוק האוסר על יציאה שלא כדין לאיראן
חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי
תיקון לחוק רישוי עסקים המחייב התקנת מד רעש (מודד דציבלים) במועדונים ובדיסקוטקים (ביחד עם לאה נס)
חוק להעצמת סמכויותיו של נציב תלונות הציבור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי
סדרת חוקים להסדרת מקצועות הבריאות
החוק לאיסור הטלת חרם
תיקונים בחוק יישום תוכנית ההתנתקות לשיקום מפוני גוש קטיף וצפון השומרון
תיקון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי הקובע כי מי שתרם איבר בישראל בחייו יהיה פטור מתשלום דמי ביטוח בריאות ממלכתי למשך תקופה שיקבע שר הבריאות באישור שר האוצר
תיקון לפקודת המועצות המקומיות המחייב את המועצות המקומיות לתת שמות לדרכים ולרחובות שבתחומה, ולתת מספרים לבתים
תיקון לפקודת הרופאים הקובע את ידיעת השפה העברית כתנאי לקבלת רישיון לעיסוק ברפואה.
תיקון לפקודת הרוקחים הקובע כי משרד הבריאות יערוך בחינה שתהווה תנאי לקבלת רישיון עיסוק ברוקחות
תיקון לחוק הנוער (טיפול והשגחה) המרחיב את האיסורים על חשיפת פרטיו של קטין (יחד עם זבולון אורלב, אלי אפללו ואורי אריאל)
סדרת חוקים להגנה על חושפי שחיתויות(Whistleblowing):en במינהל הציבורי
קריירה > המשך פעילותו הציבורית

ב-29 ביולי 2012 דווח על הצעתו של אלדד לנסר את מבנה כיפת הסלע שעל הר הבית על-מנת לפנות מקום לבית המקדש השלישי, כפרפרזה סאטירית על החלטתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו לנסר את שכונת האולפנה בבית אל.
החל מ-2013 מגיש אלדד תוכנית רדיו יומית בתחנת 103FM (רדיו ללא הפסקה), לצדו של בן כספית.
ב-24 ביוני 2013 נבחר ליו"ר חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, עמותת דוקטורים ופרופסורים המזוהים עם הימין הישראלי. הוא כיהן בתפקיד בשנים 2013–2015 והוחלף על ידי ד"ר רונן שובל.
באפריל 2016 החל לפרסם מאמרי פובליציסטיקה וכן טור שבועי ב"מעריב השבוע", שם גם כותבת בתו, קרני אלדד. בשנים 2016–2018 הופיע כפאנליסט בתוכנית הסאטירה גב האומה.
ב-2018 התנדב לבצע בדיקות רפואיות לפלסטינים שעונו על ידי הרשות הפלסטינית, במסגרת שיתוף פעולה עם ארגון זכויות אדם כחולבן.
באוגוסט 2019 הודיע שר החינוך, רפי פרץ כי הוא ממנה אותו לחבר בוועדת תכנון ותקצוב של המל"ג.
חיים אישיים

אלדד נשוי לאליאורה, אב לחמישה ילדים.  מתגוררים בהתיישבות כפר אדומים שבהרי יהודה. בתם הבכורה קרני אלדד היא מוזיקאית, זמרת ופובליציסטית. שימשה גם כעוזרת פרלמנטרית של חבר הכנסת לשעבר אורי אריאל. בתם רוני אלדד היא משוררת ועורכת. בנו הצעיר אוריאל אלדד ייסד את מכינת מלח הארץ באזור עין גדי ואת עמותת שחר בה בנו משמש כראש העמותה, כשלזכותה רשת מכינות קדם-צבאיות חצי שנתיות הפרוסות ברחבי ישראל.