stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גירמה אמרה
ביוגרפיה > 2016

באליפות ישראל בריצת 15 ק"מ שנערכה בפברואר 2016 זכה אמרה זכה בתואר הלאומי החמישי בקריירה בתוצאה של 46:05 דקות, לפני איימרו עלמיה (46:06 דקות) וימר גטהון (48:03 דקות).
באליפות ישראל בריצת 10000 מטר שנערכה באפריל אותה שנה זכה אמרה במדליית כסף, בתוצאה של 28:59:96 דקות, אחרי איימרו עלמיה (28:48:21 דקות) ודמקה טשאלה (29:11:57 דקות).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית כסף, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:02.67 דקות, אחרי איימרו עלמיה (13:57.47 דקות) ולפני ימר גטהון (14:31.44 דקות).
ביוגרפיה > 2017

בתחרות מרתון טבריה שנערכה בינואר 2017 זכה אמרה במדליית כסף בתחרות הכללית ובמדליית זהב מבין הרצים הישראלים כשקבע שיא אישי של 2:17:20 שעות בריצת המרתון הראשונה בחייו.
בתחרות חצי מרתון שנערכה בדן האג, הולנד במרץ אותה שנה הוא סיים במקום 12 בשיא אישי חדש של 1:05:14 שעות.
באליפות העולם שהתקיימה בלונדון באוגוסט אותה שנה הוא סיים בריצת מרתון במקום 62 בתוצאה של 2:26:37 שעות. בריצת חצי מרתון שנערכה בחיפה זכה במדליית זהב בתוצאה 1:05:58 שעות.
ביוגרפיה > 2018

בתחרות מרתון טבריה שנערכה בינואר 2018 זכה אמרה במדליית זהב בתוצאה של 2:15:30 שעות, לפני מארו טפרי (2:18.35 שעות) ואגאזה גואדה (2:21.23 שעות) והוכתר כאלוף ישראל.
באליפות ישראל למרחק של 15 ק"מ שנערכה בראשון לציון בפברואר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 44:54 דקות.
ביוגרפיה > 2018 > שיאן ישראל בריצת מרתון

במרתון ולנסיה שנערך בחודש דצמבר אותה שנה סיים אמרה במקום ה-15 ושבר את השיא הישראלי בתוצאה 2:12:37 שעות (שיאו נשבר על ידי מארו טפרי בפברואר 2019). באותה ריצה הוא השיג את הקריטריון לאליפות העולם.
ביוגרפיה > 2019

באליפות ישראל במרוצי שדה שנערכה בינואר, זכה אמרה במדליית כסף אחרי טדסה גטהון מהפועל עמק חפר.
בחצי מרתון ליסבון שנערך ב-17 במרץ סיים אמרה במקום ה-23 בשיא אישי חדש של 1:02:53 שעות.
במרתון פראג שנערך בחודש מאי, קבע שיא ישראלי חדש של 2:09:55 שעות, וקבע את הקריטריון לאולימפיאדת טוקיו.
ביוגרפיה > 2020

במרתון סביליה שנערך בחודש פברואר, סיים אמרה במקום ה-11 לאחר שקבע שיא אישי חדש של 2:07:29 שעות. הוא סיים תשע שניות אחרי מארו טפרי, שקבע שיא ישראלי חדש, ותוצאתו הייתה טובה מהשיא הישראלי הקודם.
באליפות ישראל בריצת 5000 מטר שנערכה בסוף יוני אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 13:54.38 דקות, לפני בוקיאו מלדה (13:54.69 דקות) וגטו אדמסו (13:55.63 דקות).
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בפולין בחודש אוקטובר, סיים אמרה במקום ה-39 בשיא אישי חדש של 1:02:03 שעות ובמקום השביעי בתחרות הקבוצתית ביחד עם טדסה גטהון, מארו טפרי ושמואל אבוהאיי.
ביוגרפיה > 2021

במרתון החולה שנערך במרץ סיים אמרה במקום השני לאחר שקבע תוצאה של 2:07:50 שעות. מעבר אליו, עוד חמישה רצים ישראלים קבעו תוצאה טובה מ-2:11:30 שעות, הקריטריון האולימפי, כך שהמרתון היה האיכותי ביותר בהיסטוריה בישראל.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים אמרה במקום ה-28 מתוך 106 במרתון בתוצאה של 2:16:17 שעות.
ביוגרפיה > 2022

זכה במדליית זהב קבוצתית באליפות אירופה במינכן
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיים את המרתון במקום ה-44 עם תוצאה של 2:12:51 שעות.
חייו האישיים

אמרה נשוי לסוואלם ומתגורר בפתח תקווה. בעל תואר ראשון לחינוך גופני במכללת וינגייט ומתאמן בקבוצת הפועל אתלטי אורן השרון, בהדרכת זוהר זימרו.
שיאים אישיים

ריצת 1500 מטר: 3:46.70 דקות (2015)
ריצת 3000 מטר 8:02:18 דקות (2020)
ריצת 5000 מטר: 13:48.27 דקות (2022)
ריצת 10000 מטר: 28:10.32 דקות (2015)
ריצת 15 ק"מ  43:20 דקות (2020)
ריצת 20000 מטר: 58:53.60 דקות (2020), שיא ישראל
ריצת שעה: 20,384 מטר (2020), שיא ישראל
ריצת חצי מרתון: 1:02:03 שעות (2020)
ריצת מרתון: 2:05:52 שעות (2023)
דניאל דנט

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1942 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  19 באפריל 2024 (בגיל 82) פורטלנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Daniel Clement Dennett III 
 מקום לימודים:  אקדמיית פיליפ אקסטר, אוניברסיטת הרווארד, קולג' הרטפורד, אוניברסיטת וסליין 
 מנחה לדוקטורט:  גילברט רייל 
 מוסדות:  מכון סנטה פה  אוניברסיטת טאפטס  אוניברסיטת קליפורניה באירוויין 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של הנפש, פילוסופיה, פילוסופיה של המדע, פילוסופיה של הביולוגיה, פילוסופיה של הדת, מדעים קוגניטיביים, בחירה חופשית, science advocacy 
 עיסוק:  פילוסוף, פרופסור, סופר, חוקר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 פרסים והוקרה:  פרס ברווייז (2003) פרס המלך הוא עירום (2008) עמית האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (1994) הומניסט השנה (2004) פרס ז'אן ניקו (2001) פרס ארסמוס (2012) פרס ריצ'רד דוקינס (2007) עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים תוכנית פולברייט עמית הוועדה למחקר סקפטי עמית אגודת המדעים הקוגניטיביים מלגת גוגנהיים 
 חתימה:   
 אתר רשמי
 
דניאל דנט
דניאל קלמנט דנט (בשם מלא באנגלית: Daniel Clement Dennett;‏ 28 במרץ 1942 – 19 באפריל 2024) היה פילוסוף, מדען קוגניציה, וסופר אמריקאי.
מחקרו של דנט מתמקד בפילוסופיה של הנפש (mind) ובפילוסופיה של המדע. דנט כיהן כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת טאפטס. דנט חיבר ספרים אחדים העוסקים באבולוציה ובתודעה.
הוא משתייך לתנועת הברייטס, והוא אחד מ"האתאיסטים החדשים", הכוללים גם את ריצ'רד דוקינס, כריסטופר היטצ'נס וסם האריס.
דנט שואף להסביר על בסיס תורת האבולוציה ועיקרון הרדוקציוניזם המדעי את נפש האדם. החל מספרו הראשון (תזת הדוקטור שלו) הוא מחלק את הבעיה של הסברת הנפש לצורך בתאוריה של תודעה ובתאוריה של תוכן.
בהשקפתו על רצון חופשי דנט מחזיק בגרסה ספציפית של קומפטיביליזם; דנט הצהיר שמשנתו הקומפטביליסטית שונה מזו של הקומפטיבילסטים הקלאסיים. השקפתו הקומפטביליסטית של דנט נוגעת, בין היתר, גם בפסיכולוגיה אבולוציונית. השקפתו תוארה בהרחבה בספרו "חופש מתפתח" (Freedom evolves).
השקפות פילוסופיות > אבולוציה

מאז שנות ה-90 עסקו חלק ניכר מעבודותיו של דנט בהגשמת רעיונותיו הקודמים, על ידי התייחסות לאותם נושאים מנקודת מבט אבולוציוני. בנושאים שונים כמו מה ההבדל בין מוחות אנושיים לבין מוחות של בעלי חיים אחרים (בספרו Kinds of Minds מ-1997), או כיצד הרצון החופשי תואם תפיסה טבעית של העולם (Freedom Evolves (אנ') מ-2003).
דנט רואה באבולוציה באמצעות ברירה טבעית תהליך אלגוריתמי (אם כי הוא מפרט שאלגוריתמים פשוטים כמו חלוקה ארוכה משלבים לרוב מידה משמעותית של אקראיות) רעיון זה עומד בסתירה לפילוסופיה האבולוציונית של הפלאונטולוג סטיבן ג'יי גולד, שהעדיף להדגיש את ה"פלורליזם" של האבולוציה (כלומר, התלות שלה בגורמים מכריעים רבים, שהברירה הטבעית היא רק אחד מהם).
השקפות פילוסופיות > דת ומוסר

דנט הוא אתאיסט וחילוני בולט, הוא היה חבר במועצה המייעצת של הקואליציה החילונית לאמריקה (אנ'), והיה חבר בוועדה לחקירה ספקנית, וכן היה תומך בולט של תנועת ברייטס. דנט מכונה אחד מ"ארבעת הפרשים של האתאיזם החדש", יחד עם ריצ'רד דוקינס, סם האריס וכריסטופר היצ'נס המנוח.
בספרו הרעיון המסוכן של דרווין (אנ') מ-1995, דנט כותב שהאבולוציה יכולה להסביר את מקור המוסר. הוא דוחה את הרעיון שהמוסר הטבעי לנו מרמז שעלינו לנקוט עמדה ספקנית בנוגע לאתיקה, ומציין שמה שמטעה בכשל הנטורליסטי הוא לא לתמוך בערכים כשלעצמם, אלא למהר מעובדות לערכים.
חיים אישיים

דנט נישא לסוזן בל בשנת 1962, והם התגוררו בנורת' אנדובר, מסצ'וסטס, ארצות הברית. לדנט ואשתו בן ובת, וארבעה נכדים. דנט היה חובב סקיפינג.
עבודותיו > באנגלית

Content and Consciousness. 1969. London: Routledge & Kegan Paul and New York: Humanities Press (International Library of Philosophy and Scientific Method).
Brainstorms: Philosophical Essays on Mind and Psychology. 1978. Montgomery, VT: Bradford Books and Hassocks, Sussex: Harvester.
The Mind's I: Fantasies and Reflections on Self and Soul. 1981. with D. R. Hofstadter, New York: Basic Books and Hassocks, Sussex: Harvester.
Elbow Room: The Varieties of Free Will Worth Wanting. 1984. Cambridge, MA: Bradford Books/MIT Press and Oxford University Press.
The Intentional Stance. 1987. Cambridge, MA: Bradford Books/MIT Press.
Consciousness Explained. 1991. Boston: Little, Brown, and London: Allen Lane 1992.
Darwin's Dangerous Idea: Evolution and the Meanings of Life. 1995. New York: Simon & Schuster, London: Penguin.
Kinds of Minds: Towards an Understanding of Consciousness. 1996. New York, Basic Books. Part of the Science Masters Series.
Brainchildren - Essays on Designing Minds. 1998. MIT Press/Bradford Books and Penguin.
Freedom Evolves. 2003. Allen Lane Publishers, an imprint of Penguin Books.
Sweet Dreams: Philosophical Obstacles to a Science of Consciousness. 2005. MIT Press.
Breaking the Spell, Religion as a Natural Phenomenon. 2006. Viking Press.
עבודותיו > בעברית

"אינטליגנציה מלאכותית ואסטרטגיית המחקר הפסיכולוגי" בתוך מחשבות על מחשבות, בעריכת ג'ונתן מילר, תרגם מאיר ויזלטיר, הוצאת עם עובד, 1986.
נפש, תבונה, מחשבה: לקראת הבנה של התודעה, הוצאת הד ארצי-מעריב, 1999.
שיחה עם דניאל דנט (מראיינים: גבריאל מוקד, יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017.
הערות שוליים

↑  Dennett on free will and determinism
↑  "Freedom Evolves" by Daniel Dennett, 2003.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007573576505171  PLWABN: 9810673360805606  BIBSYS: 90168171  BNE: XX969733  BnF: cb120370629 (data)  CANTIC: a10073395  CiNii: DA00440080  GND: 119351900  ICCU: CFIV104964  ISNI: 0000 0001 1938 1526  LCCN: n81089168  LNB: 000022162  MusicBrainz: 48380e79-453b-4d74-b36c-49279b87c085  NDL: 00437684  NKC: jn19981000634  NLA: 35034913  NLG: 269451  NLK: KAC200603405  NSK: 000169582  NTA: 069221723  ORCID: 0000-0003-1181-3093  RERO: 02-A003169705  SELIBR: 344083  SNAC: w6fr028v  SUDOC: 028558936  Trove: 807340  VIAF: 99825560   WorldCat (עם VIAF): 99825560
הילדה חיותה רואה ממותה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חנוך לוין
 איורים:  רותו מודן
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  1999
 מספר עמודים:  55
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001834252
הילדה חיותה רואה ממותה הוא ספר סאטירי מאת חנוך לוין ובאיורה של רותו מודן הכתוב בצורה של ספר ילדים, אך תוכנו מיועד למבוגרים. הספר יצא לאור בשנת 1999 בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם ספרי תל אביב ומכיל עשרות שירי איגיון והומור שחור תחת שלושה שערים: "שירי ילדים", "שירי אבא" ו"כתובות על מצבות". שלושתם מייצגים את שלושת שלביו העיקריים של אדם: ילדותו, בגרותו ומותו. על אף שמו, איוריו ושם שערו הראשון, "הילדה חיותה רואה ממותה" הוא ספר למבוגרים, בו לוין משתמש בדימויי ילדות כדי לחשוף אמת כואבת ומזוקקת בחסות לשון מצועצעת וילדותית. שילוב זה הפך את הספר לדוגמה לספרות ילדים מפתיעה, פרועה וחסרת מעצורים שאינה מיועדת לילדים.
ספר זה הוא אחד משני ספרי הילדים שכתב לוין, השני הוא "מסע הדוד מקס". רבים מהשירים שהופיעו בספר הופיעו בכרכים אחרים של כתביו "מה אכפת לציפור" ו"אחרון" שיצא לאחר מותו של לוין ואיגד טקסטים מכל תקופותיו.
"חיותה" גם היה לשמו של פנטזיה מוזיקלית תיאטרלית שהועלתה בשנת 2005 וכללה שירים וטקסטים אחרים של לוין ללחניו של רוני פורת.
שערי הספר > שירי ילדים

שירי השער הראשון עוסקים אכן בילדים וניחנים בחריזה ואופטימיות המסתירות מאחוריהן סיפורים טרגיים. אחד השירים נושא את שם הספר ומתאר בחרוזים ילדה הנוסעת ללונדון לראות ממותה, אך הממותה מתרסקת והורגת אותה. שיר אחר הוא "הילד שלנו" המהווה פרפרזה למילותיו של שיר הילדים המוכר "האוטו שלנו גדול וירוק", אך כעת הצבע הירוק נושא קונוטציה של מדי צה"ל המעניקה לכל השיר משמעות פציפיסטית:
הילד שלנו קטן וירוק 

הילד שלנו לא הגיע רחוק.

בבוקר יצא ובערב לא שב.

נותרו אבא, אמא, ביצים וחלב
שערי הספר > שירי אבא

שירי השער השני עוסקים אמנם בדמות האב, אך ברובם הוא מוצג כחולה, גוסס, נכה, נבגד וכיוצא בזה. לדוגמה בשיר "אבא מחרחר במיטה", בו האב מוצג כגוסס בשתי השורות הראשונות ובשתיים האחרות נרמז כי האם בוגדת:
אבא מחרחר במיטה,

מצבו לא טוב,

אמא משוחחת על כך בפרוזדור

עם הידיד צבי והמכר דב
שערי הספר > כתובות על מצבות

השער האחרון כולל חמישה טקסטים קצרים הכתובים על גבי מצבות.
הערות שוליים

↑  מופע חדש משירי חנוך לוין: "חיותה", הבמה
הוגו לוריס

הוגו לוריס (בצרפתית: Hugo Lloris; נולד ב-26 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן צרפתי שמשחק בעמדת השוער בקבוצת לוס אנג'לס מליגת הMLS. לוריס שיחק גם בנבחרת צרפת מ-2008 עד לפרישתו ממנה בתחילת 2023. לוריס מחזיק בשיא ההופעות בנבחרת צרפת, עם 145 הופעות, ואף שימש בתור קפטן הנבחרת.
קריירת מועדונים

התחיל את הקריירה בשנת 1997 בקבוצת הילדים של ניס.
בעונת 2005/2006 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון ובעונה זאת שיחק רק 5 משחקי ליגה ועוד 5 בגביע הליגה הצרפתי. בעונתו השנייה שותף כמעט בכל משחקי הליגה. בעונת 2007/2008 שיחק 30 משחקים בהם הרשים ועזר לקבוצתו להגיע למקום ה-8 בסיום העונה. בקיץ 2008 עבר לאולימפיק ליון במקומו של גרגורי קופה שעזב. את הופעת הבכורה שלו ערך מול טולוז במחזור הראשון בליגה הצרפתית של עונת 2008/2009.
בעונת 2009/2010 הצליח לעבור עם ליון את ריאל מדריד ולהגיע עד לחצי הגמר בו הודחה ליון על ידי באיירן מינכן הגרמנית משלושער של איביצה אוליץ'.
בקיץ של 2012, חתם לוריס בטוטנהאם הוטספר האנגלית. ביולי 2014 חידש את החוזה לחמש שנים נוספות. בינואר 2022 האריך את חוזהו במועדון בשנתיים נוספות.
במהלך עונת 2022/2023 חווה פציעה קשה, ולאחר שחזר ממנה הפגין יכולת חלשה, דבר אשר הוביל את המאמן לא לפתוח איתו בהרכב במשך שאר העונה.
נבחרת לאומית > נבחרות צעירות

בצעירותו לוריס היה חלק מנבחרת צרפת עד גיל 18.
ב-11 במרץ 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד גרמניה. לאחר שנה זכה עם הנבחרת עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19. לוריס היה חלק מסגל הנבחרת הצרפתית הצעירה לפלייאוף העלייה לאליפות אירופה עד גיל 21 בו שיחקו הצרפתים נגד גרמניה, אך צרפת לא הצליחה לעלות לאליפות בגלל גול שספג לוריס מבנדיקט הוואדס בדקה ה-90.
נבחרת לאומית > הנבחרת הבוגרת

ב-6 בפברואר 2008 זומן לוריס לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד ספרד. את הופעת הבכורה שלו ערך נגד אורוגוואי ב-19 בנובמבר 2008. ב-9 בספטמבר 2009 ספג כרטיס אדום לא מוצדק לאחר שהשופט טען שהכשיל את ניקולה זיגיץ' בתוך הרחבה. ב-18 בנובמבר 2009 העפיל עם צרפת למונדיאל 2010 לאחר התיקו בהארכה נגד אירלנד. לוריס היה עם הנבחרת במונדיאל 2010 אך לא הצליח לסייע לנבחרתו שסיימה במפתיע במקום האחרון ולא עברה שלב.
במונדיאל 2014 הגיע עם הנבחרת עד לשלב רבע הגמר.
בטורניר יורו 2016 הפסידה נבחרתו בגמר לפורטוגל בתוצאה 0–1.
בטורניר מונדיאל 2018 זכתה נבחרתו לאחר שצרפת ניצחה את קרואטיה בגמר בתוצאה 2–4.
לוריס נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
ב-9 בינואר 2023 הודיע לוריס על פרישתו מנבחרת צרפת.
תארים

הגביע הצרפתי: 2011/2012
סופר קאפ צרפתי: 2012
גביע העולם: 2018, סגנות: 2022
ליגת האומות של אופ"א: 2020/2021
אליפות אירופה עד גיל 19: 2005
אביר בלגיון הכבוד הצרפתי: 2018
הערות שוליים

↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  שיאן ההופעות תולה את הכפפות: הוגו לוריס פרש מנבחרת צרפת, באתר ynet, 9 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb177578844 (data)  ISNI: 0000 0004 6859 7405  MusicBrainz: fcd5e889-d7ee-4fca-904b-fb0ac43c4c7f  VIAF: 14153651629455781120   WorldCat (עם VIAF): 14153651629455781120 
חגיגות לוריס ונבחרתו לאחר הניצחון ב-2018
המנון צ'אד

| --- | --- |

 מדינה:  צ'אד צ'אד
 שפה:  צרפתית
 מילים:  לואי ז'ידרול
 לחן:  פול ויאר
 תאריך מעמד רשמי:  ינואר 1960
 ‏האזנהקובץ:La Tchadienne (instrumental).ogg‏Ⓘ‏
 
ההמנון הלאומי של צ'אד קרוי "La Tchadienne" - בתרגום מילולי: שירם של בני צ'אד. ההמנון נכתב על ידי לואי ז'ידרול וקבוצת התלמידים שלו, והולחן על ידי פול ויאר. ה-La Tchadienne נבחר להיות ההמנון הלאומי של צ'אד בשנת 1960.
ראו גם

דגל צ'אד
סמל צ'אד
הילדה שרדר

הילדגרד "הילדה" שרדר-לוקס (בגרמנית: Hildegard "Hilde" Schrader-Lux;‏ 4 בינואר 1910 – 23 במרץ 1966) הייתה שחיינית גרמניה. היא אלופה אולימפית, אלופת אירופה ושיאנית עולם במשחה ל-200 מטר חזה. הייתה לאישה הגרמניה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית בשחייה.
ביוגרפיה

שרדר נולדה בשטספורט, שבסקסוניה-אנהלט.
ביוגרפיה > אלופת אירופה

באליפות אירופה בשחייה הראשונה לנשים שנערכה בבולוניה, איטליה, בשנת 1927 זכתה שרדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:20.4 דקות, לפני בת ארצה שרלוט מואה (3:25.2 דקות) והדי ביננפלד מאוסטריה (3:27.0 דקות).
ביוגרפיה > אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה שרדר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:12.6 דקות, לפני שיאניות העולם מיצ'יה בארון מהולנד (3:15.2 דקות) ובת ארצה מואה (3:17.6 דקות). בשלב חצי הגמר היא השוותה את שיא העולם בתוצאה של 3:11.2 דקות.
בשנת 1929 קבעה שרדר במשחה ל-200 יארד חזה שיא עולם חדש והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-3 דקות.
בשנת 1966 נפטרה שרדר במגדבורג.
השגים ותארים

בשנת 1994 זכתה שרדר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
המלחמה הכרתית (205 לפנה"ס–200 לפנה"ס)

המלחמה הכרתית (205 לפנה"ס – 200 לפנה"ס) ניטשה בין פיליפוס החמישי מלך מוקדון, הליגה האייטולית, ערים אחדות מכרתים (שהחשובות בהן אוֹלוּס והִיירָאפִּינְטָה) ופירטים ספרטנים לבין רודוס ומאוחר יותר גם נגד בעלות בריתה אטאלוס הראשון מלך פרגאמון, ביזנטיון, קיזיקוס, אתונה וקנוסוס.
זמן קצר לאחר סיום המלחמה המוקדונית הראשונה, כשראה פיליפוס כי טובים סיכוייו לנצח את רודוס, כרת ברית עם פירטים אייטולים וספרטנים שהחלו להתנפל על אוניות רודיות. הוא אף כונן בריתות עם כמה ערים כרתיות חשובות, כמו הייראפינטה ואולוס. מאחר שאוניותיה של רודוס וכלכלתה נפגעו קשות מהתנפלויות הפירטים, סבר פיליפוס כי ניצחונו על רודוס קרוב לבוא. כדי לזרז את השגת מטרתו נקשר בברית עם המלך הסלאוקי אנטיוכוס הגדול נגד תלמי החמישי מלך מצרים. מיד אחר כך החל פיליפוס תוקף את נחלות תלמי ואת בעלות בריתה של רודוס בתראקיה וסביב ים השיש.
רודוס ובעלות בריתה פרגאמון, קיזיקוס וביזנטיון כינסו ב-202 לפנה"ס צי מלחמתי משותף, ושנה אחר כך ניצחו את פיליפוס בקרב כיוס. חודשים אחדים לאחר מכן ניצח הצי של פיליפוס את הרודים בלאדה. בעוד פיליפוס בוזז את אדמות פרגאמון ותוקף ערים בקאריה, פנה אטאלוס מלך פרגאמון לאתונה. הוא הצליח לכונן ברית עם האתונאים, אשר הכריזו מיד מלחמה על המוקדונים. פיליפוס לא יכול היה להישאר אדיש להתפתחויות החדשות, ותקף את אתונה בים וביבשה. הרומאים, שלא ראו בעין יפה את מהלכיו בארץ יוון, תבעו ממנו לחדול מהתקפתו, אחרת יתייצבו אף הם למלחמה נגדו. המלך המוקדוני נסוג אחרי שנחל תבוסה מידי הציים של רודוס ופרגאמון, אך לא לפני שהתנפל על העיר אבידוס שלחוף ההלספונטוס. אבידוס נפלה לאחר מצור ממושך ורוב אנשיה שלחו יד בנפשם. פיליפוס דחה את האולטימטום הרומי להפסיק את התקפותיו על ערי יוון, ועל כן הרומאים הכריזו עליו מלחמה. כתוצאה מכך נותרו הערים הכרתיות ללא בעלות ברית חזקות, וקנוסוס - הגדולה בערי כרתים - הצטרפה לרודים. לנוכח מאזן הכוחות החדש שנתהווה נאלצו הייראפינטה ואולוס להיכנע ולחתום על הסכם שלום שתנאיו הוכתבו על ידי רודוס וקנוסוס.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלן גלייכן

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1873 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  28 בינואר 1947 (בגיל 73) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Golders Green Crematorium 
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר האימפריה הבריטית 
 
הלן גלייכן (באנגלית: Helena Gleichen;‏ 1 בפברואר 1873, לונדון – 28 בינואר 1947) הייתה ציירת בריטית.
ביוגרפיה

הלן גלייכן הייתה בת למשפחת האצולה הגרמנית הוהנלוהה. פיאודורה גליכן הייתה אחותה. אביה היה קרוב משפחה של המלכה ויקטוריה. הוא היה פסל וקצין בצי. בשנת 1885 סוכם שאימה תקבל תואר אצולה בריטי, אך הדבר לא הורחב לילדיה שהמשיכו להשתייך לאצולה הגרמנית בלבד.
הלן גלייכן ידועה בעיקר בציורי נוף, חיות וצמחים. היא עזרה לאייר את ספר הממצאים של המשלחת הבריטית לטיבט בשנת 1904.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא ויתרה על תוארי האצולה הגרמניים. היא הועמדה בראש משלחת הצלב האדום הבריטי לאיטליה. על פעילותה במהלך המלחמה היא קיבלה עיטור איטלקי ועיטור מסדר האימפריה הבריטית.
הסטודיו שלה היה ממוקם בארמון סנט ג'יימס בחדרים שאביה עבד על הפסלים שלו. אחוזת המשפחה הייתה במאץ' מארקל. במהלך מלחמת העולם השנייה אוחסנו בה ציורים מגלריית טייט.
ספר זיכרונות שלה Contacts and Contrasts פורסם בשנת 1940.
המנון קובה

| --- | --- |

תווי ההמנון
 מדינה:  קובה קובה
 שפה:  ספרדית
 מילים:  פרוצ'ו פיגורדו
 לחן:  פרוצ'ו פיגורדו
 תאריך מעמד רשמי:  1902
 שמות נוספים:  La Bayamesa
 ‏האזנהקובץ:Cuban national anthem (abridged version), performed by the U.S. Navy Band.oga‏Ⓘ‏
ההמנון של ביאמו (בספרדית: El Himno de Bayamo) הוא ההמנון הלאומי של קובה, הוא חובר והולחן בידי פרוצ'ו פיגורדו במהלך קרב ביאמו בשנת 1868.
היסטוריה

ב-10 באוקטובר 1868 הכניעו הכוחות הקובנים את השלטונות הספרדים, החוגגים הקיפו את פיגורדו ודרשו ממנו לכתוב המנון למנגינה שזמזמו, וכך על האוכף כתב את מילות ההמנון, שהיה ארוך מן הגרסה הרשמית. 
שנתיים לאחר מכן נתפס פיגורדו בידי הספרדים והוצא להורג על ידי כיתת יורים, לפני מותו צעק: "מורייר בור לה פטריה א ויויר" (טוב למות למען המדינה), ההמנון אומץ רשמית ב-1902 ונשמר במהפכת 1959.
מילות ההמנון

במקור היו להמנון שישה בתים, ארבעת האחרונים הוסרו כיוון שפגעו בגאוות הספרדים, ואף היו ארוכים מידי.
| מילים בספרדית> בית ראשון | תרגום לעברית> בית ראשון |
| --- | --- |
 ¡Al combate, corred, bayameses!,  Que la patria os contempla orgullosa;  No temáis una muerte gloriosa,  Que morir por la patria es vivir.:  אל הנשק, מהר, בני ביאמו!   כמו שהמולדת נראית לך גאה;   אל תפחד ממות מפואר,   למות עבור המולדת זה לחיות
בית שני
 En cadenas vivir es vivir  En afrenta y oprobio sumidos.  Del clarín escuchad el sonido:  ¡A las armas, valientes, corred!:  לחיות קשור באזיקים זה לחיות  שקוע בבושה ובחרפה,   עכשיו האזן לקול החצוצרה;   מהרו, אמיצים, אל הנשק.
המנון צ'כיה

| --- | --- |

כתב היד של המלחין שקרופ
 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 שפה:  צ'כית
 מילים:  יוזף קאיטאן טיל
 לחן:  פרנטישק שקרופ
 תאריך מעמד רשמי:  1992
 ‏האזנהקובץ:Czech anthem.ogg‏Ⓘ‏
ההמנון הלאומי של צ'כיה הוא "היכן ביתי?" (בצ'כית: Kde domov můj). משמש כהמנון צ'כיה מאז פיצול צ'כוסלובקיה בשנת 1993.
מילות ההמנון

| תרגום לעברית | צ'כית |
| --- | --- |
היכן ביתי, היכן ביתי?  מים מבעבעים על פני האחו,  עצי אורן מרשרשים על גבי צוקים,  הגינה מרהיבה עם פריחת האביב,  גן עדן עלי האדמות.  וזוהי הארץ היפהפייה הזו,  אדמת צ'כיה היא ביתי,  אדמת צ'כיה היא ביתי.    היכן ביתי, היכן ביתי?  אם פגשת באדמה שמימית   נשמות עדינות בגופות מלאי חיים,  בעלי ראש צלול, חסונים ומצליחים,  ובעלי כוח המתסכל כל התנגדות,  זהו הגזע המהולל של הצ'כים,  בקרב צ'כים הוא ביתי,  בקרב צ'כים, ביתי.: Kde domov můj, kde domov můj?  Voda hučí po lučinách,  bory šumí po skalinách,  v sadě skví se jara květ,  zemský ráj to na pohled,  A to je ta krásná země,  země česká, domov můj,  země česká, domov můj.    Kde domov můj kde domov můj?  V kraji znáš-li bohumilém  duše útlé v těle čilém  mysl jasnou vznik a zdar  a tu sílu vzdoru zmar  to je Čechů slavné plémě  mezi Čechy domov můj  mezi Čechy domov můj!
ראו גם

דגל צ'כיה
סמל צ'כיה
המלחמה המוקדונית הראשונה

המלחמה המקדונית הראשונה הייתה מלחמה שהתנהלה במקביל למלחמה הפונית השנייה מ-214 עד 205 לפנה"ס. הצדדים הלוחמים היו פיליפוס החמישי מלך מוקדון ובעלות בריתו, והרפובליקה הרומית ובעלות בריתה ביוון. במלחמה זו לא היו קרבות גדולים. המלחמה הסתיימה ללא הכרעה.
במהלך המלחמה, מוקדון ניסתה להשתלט על חלקים מאיליריה ויוון, אך ללא הצלחה. מקובל לחשוב כי ההתכתשויות הללו במזרח מנעו ממוקדון לסייע לחניבעל במלחמתו עם רומא. שלום פויניקי, ההסכם שנערך בפויניקי, ב-205 לפני הספירה, סיים באופן רשמי את המלחמה.
לקריאה נוספת

זיו יופה - פלנקס נגד לגיון: התנגשות הטיטאנים הצבאיים של העת העתיקה
הלן דה מונז'רו

| --- | --- |

פסנתרנית ומלחינה צרפתייה
 לידה:  2 במרץ 1764 ליון, צרפת
 פטירה:  20 במאי 1836 (בגיל 72) פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 שם לידה:  Hélène Antoinette Marie de Nervo 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בזיליקת סנטה קרוצ'ה 
 מעסיק:  הקונסרבטואר של פריז 
 בן או בת זוג:  André Marie Gautier de Montgeroult  Édouard Dunod de Charnage 
 חתימה:   
 
הלן דה מונז'רו (בצרפתית: Hélène de Montgeroult‏; 2 במרץ 1764 – 20 במאי 1836) הייתה פסנתרנית ומלחינה צרפתייה. היא נולדה למשפחה אריסטוקרטית ולמדה לנגן בפסנתר מילדותה. היא הופיעה בסלונים ידועים בפריז. בשנת 1784 התחתנה עם המרקיז אנדרה מארי גוטייה (צר'), ובכך הפכה למרקיזה בעצמה.
בשנת 1793, שנים ספורות לאחר המהפכה הצרפתית, יצאה מונז'רו עם בעלה גוטייה למשלחת דיפלומטית באיטליה, שמטרתה הייתה להציל את מארי אנטואנט מהגיליוטינה. אולם, המשלחת נתפסה על ידי חיילי המהפכה, שהכו אותם באלימות ושבו אותם. גוטייה מת בשבי, אך מונז'רו הוחזרה לצרפת והועמדה למשפט בבית המשפט של המהפכה (הידוע בגזרתו - עריפת ראשה של מארי אנטואנט).
ידידה של מונז'רו משכבר הימים, ברנאר סארט (אנ'), שעמל באותו הזמן על הקמת קונסרבטוריון לאומי בפריז, נחלץ לעזרתה והעיד בבית המשפט כי הלן דה מונז'רו היא פסנתרנית יוצאת דופן וכי הוא צריך אותה לקונסרבטוריון שלו. כדי להוכיח זאת, הוא דאג להביא פסנתר לבית המשפט, ומונטג'רו אלתרה עליו, לעיני השופטים, פנטזיה על נושא ההמנון הצרפתי (La Marseillaise). כך הוכיחה הן את כשרונה והן את נאמנותה לשלטון המהפכה, והצילה את חייה.
לאחר מכן מונתה מונז'רו לראש הקורס הראשי לפסנתר לגברים, בקונסרבטוריון של פריז, ובכך הייתה לאישה הראשונה שעשתה זאת. היא קיבלה שכר שווה לקולגות שלה, הגברים. היא נודעה כמורה נפלאה ואף הלחינה קובץ יצירות לפסנתר לתלמידים.
יצירותיה

בין יצירותיה, מונז'רו הלחינה מגוון יצירות לפסנתר, וכן יצירות לכינור ופסנתר, אך לא ידוע על יצירות רבות שלה.
יצירתה המפוארת ביותר היא אוסף של תרגילים ללימוד נגינה, ובו 114 אטיודים ו-900 תרגילים לטיפול בבעיות ספציפיות. בשנת 2024 הוציאה הפסנתרנית מיכל טל אלבום המוקדש ליצירותיה.