stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארטה (ערוץ טלוויזיה)
היסטוריה > 1986-1990: רעיון הקמת הערוץ

במהלך שנות ה-80, שוק הטלוויזיה הצרפתי סער עקב הופעתם של ערוצי טלוויזיה בבעלות פרטית (TV6, TF1, La Cinq ו-+Canal). פרנסואה מיטראן, נשיא צרפת, שהגה את רעיון הקמת ערוץ תרבותי וחינוכי כלל-אירופי מאז שנת 1984. הפרויקט יצא לדרך ב-27 בפברואר 1986 ושם הערוץ נקרא La Sept, כשבעלי המניות בו היו: 45% נשלטו על ידי FR3, המדינה שלטה ב-25%, 15% היו בידי רדיו צרפת ו-15% על ידי INA2.
באוקטובר 1986, בפסגה הפרנקו-צרפתית, בפרנקפורט, שוחחו נשיא צרפת מיטראן וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל בעניין חיזוק המשקל הפוליטי של אירופה באמצעות כלי התקשורת. כעבור שנה וחצי, ב-26 במרץ 1988, הוקמה בגרמניה קבוצת עבודה שעסקה בנושא הקמת ערוץ תרבות גרמני-צרפתי. ב-4 בנובמבר 1988 הסכימו מיטראן וקוהל על הקמת "ערוץ התרבות הצרפתי-גרמני, שיהיה הגרעין של הטלוויזיה התרבותית האירופית העתידית". ב-1989 נפתח המשא ומתן להקמת הערוץ.
עם זאת, על הפרויקט היה להתגבר על קושי ראשון: אם בצרפת התוכן האודיו-ויזואלי נמצא באחריות המדינה, אז לעומת זאת בגרמניה ישנן 11 מדינות שעמן יהיה צורך לנהל משא ומתן. כמו כן בגרמניה צפוי היה כי הערוץ יתבסס על ARD ו-ZDF ובצרפת על La Sept, אולם הגרמנים סירבו לממן את הרשת באופן שווה יחד עם הצרפתים, כיוון שהם מספקים שידורים באמצעות הכבלים ל-80% מהאוכלוסייה שלהם בעוד רק חלק קטן La Sept נקלט רק אצל חלק קטן באוכלוסיית צרפת באמצעות לוויין TDF 1.
לבסוף, ב-2 באוקטובר 1990 נחתם בברלין הסכם בין-לאומי להקמת הערוץ. ההסכם נחתם במהירות עוד טרם איחוד גרמניה על מנת להימנע מהצורך לשכנע את חמש המדינות של גרמניה המזרחית.
היסטוריה > 1991-1992: הקמת Arte

ב-30 באפריל 1991, ארטה, האגודה לטלוויזיה אירופית, נוסד, והמשרד הראשי של הערוץ נמצא בשטרסבורג.
בספטמבר 1991 הוקמה La Sept Cinéma, חברת הפקת סרטים. ב-15 בנובמבר אותה שנה התקיים בשטרסבורג הכנס הראשון שמטרתו הייתה להשיק את ההפקות הראשונות של הערוץ.
ב-30 במאי 1992 החלו שידורי הערוץ עם שידור אופרה מיוחדת בבניין האופרה של שטרסבורג. אמנים רבים נכחו בשידור ההשקה של הערוץ, דוגמת ז'ראר דפארדיה, חנה שיגולה ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.
הערוץ משודר בו-זמנית בשתי המדינות על ידי לוויינים TDF 1,2 ועל ידי הכבלים. מספר הצופים שלו עומד על 900,000 בצרפת ו-10 מיליון בגרמניה.
היסטוריה > מאז הקמת הערוץ > בשנות ה-90

ב-28 בספטמבר 1992, הרחיב הערוץ את קליטתו בצרפת. בהמשך, ב-13 בדצמבר 1994, החל ארטה לחלוק את שעות השידור שלו יחד עם ערוץ La Cinquième, שנוסד בשנת 1994. ערוץ זה שידר במשך 12 שעות ביום, מ-7:00 בבוקר עד 19:00 בערב, ואילו ארטה שידר ביתר הזמן.
בנוסף, ארטה החל ליצור שיתופי פעולה עם ערוצים אירופיים נוספים. ב-4 בפברואר 1993 נוצר שיתוף פעולה עם ערוץ RTBF הבלגי. בנוסף הוא החל בשיתופי פעולה גם עם SSR, תאגיד השידור השווייצרי ב-6 ביולי 1995, עם TVE, רשות השידור הציבורית של ספרד, ב-12 ביולי אותה שנה, ושנה לאחר מכן גם עם TVP (פולין), בדצמבר 1996.
ב-27 בספטמבר 1993, La Sept שינה את שמו ל-Ls Sept-Arte11. בינואר 1994, פורסם הגיליון הראשון של הירחון שלו, ARTE Magazin. במאי אותה שנה נוסד ARTE Éditions. ב-1 בינואר 1995 התאחדו גופי השידור הגרמניים MDR ו-ORB עם Arte Deutschland TV.
בשנה שלאחר מכן, עברה הרשת שינויים רבים. השינוי הראשון היה כאשר היא החלה לשדר במשך 24 שעות ביממה באמצעות הטלוויזיה בלוויין ובכבלים, והפיקה סרט בשיתוף פעולה עם ARD ו-ZDF. בפברואר שודר הסרט הראשון של הרשת שכלל מסלול קריינות מיוחד לעיוורים ולבעלי לקות שמיעה. חודש לאחר מכן, שודר הסרט הראשון בפורמט מסך רחב 16:9. באוקטובר השיקה הרשת את אתר האינטרנט שלה. ב-9 בנובמבר הצטרפו חמש מדינות גרמניה המזרחית לשעבר להסכם בין שתי המדינות מ-2 באוקטובר 1993.
בשנים הבאות, הרשת החלה בשיתופי פעולה עם גופים נוספים. ב-15 בינואר 1998 החל שיתוף פעולה עם ORF (אוסטריה), ב-17 באפריל עם RAI האיטלקי וב-3 בפברואר 1999 עם YLE הפיני. בספטמבר 1999 La Sept Arte הפך לבעל המניות ב-TV5Monde.
היסטוריה > מאז הקמת הערוץ > בראשית שנות ה-2000

באוגוסט 2000, הפך סופית La Sept Arte לערוץ Arte צרפת. ביוני 2001 הפך ארטה צרפת לבעל 15% מהמניות של הערוץ הקנדי ICI ARTV. באוקטובר, חתמה ארטה על הסכם לשיתוף פעולה עם ה-BBC (בריטניה). באפריל 2002 עבר הערוץ התרחבות מהירה ונקלט ב-20 מדינות אפריקאיות הדוברות צרפתית. ביוני חתמה הרשת על הסכם לשיתוף פעולה עם תאגיד השידור השוודי. בספטמבר הושקה תחנת הרדיו של הרשת, שנקרא Arte Radio שנקלטת באמצעות הרשת ומשדרת דיווחים ותוכניות תעודה. בנובמבר ארטה עלה לאוויר ברשת השידור הדיגיטלית היבשתית.
ב-13 באוקטובר 2003 חנכה ארטה את המטה החדש שלה בשטרסבורג, שהיה קרוב יותר למוסדות האירופיים. המטה עוצב על ידי צוות אדריכלים גרמניים-צרפתיים.
בספטמבר 2006 ארטה ו-RTBF השיקו את ערוץ Arte בלגיה. בספטמבר 2007 הושק שירות הטלוויזיה של ארטה, 7+.
ביולי 2008 עבר ארטה לשידור בחדות גבוהה באמצעות הלוויין Astra. באפריל 2009 חתם ארטה על הסכם לשיתוף פעולה עם תאגיד השידור היווני. במאי, הושקה ARTE Live Web, (בשנת 2014 שונה שם הפלטפורמה ל-ARTE Concert), פלטפורמה המוקשת לשידור חי של מופעי בידור.
היסטוריה > מאז הקמת הערוץ > בעשור השני של המאה ה-21

באפריל 2010 הפך ארטה לזמין גם מחוץ לאירופה, במרטיניק, גוואדלופ וגיאנה הצרפתית. בנובמבר, +ARTE 7 הפך לזמין בטלפונים החכמים, בטלוויזיות חכמות ובפלטפורמות נוספות. בפברואר 2011 הושקה ARTE Creative, פלטפורמה המוקדשת לתרבות עכשווית, ומאפשרת למשתמש להיות פעיל בה. בינואר 2012 שידור חי של הרשת הפך לזמין באמצעות רשת האינטרנט.
באפריל 2013 הושקה פלטפורמה בשם ARTE Future, אשר מוקדשת לנושאים סביבתיים, מדעיים וכלכליים. כמה חודשים לאחר מכן, חתמה הרשת על הסכם לשיתוף פעולה עם תאגיד השידור הצ'כי, ובדצמבר אותה שנה על הסכם עם RTS, רשת שידור הרדיו של שווייץ, המהווה חלק מה-SSR. ב-14 במרץ 2015 מכרה רשת Arte צרפת את המניות שלה בערוץ הקנדי לטובת הסכם עם תאגיד השידור הקנדי.
בנובמבר 2016 הושקו שתי גרסאות חדשות לשידורי הרשת, באנגלית ובספרדית, ושנה לאחר מכן גם גרסה בפולנית. גרסאות אלו זמינות לצפייה דרך האינטרנט בלבד, וכוללות כתוביות בשפות אלו לתוכניות הערוץ. פרויקט תרגום השידורים מומן על ידי הנציבות האירופית בסכום של 1.13 מיליון אירו כדי שכמה שיותר אירופאים יוכלו לצפות בערוץ בשפת האם שלהם.
ארגון > מבנה

רשת ארטה מורכבת משלוש יחידות: ארטה GEIE, אשר משרדיה נמצאים בשטרסבורג שבצרפת, ומשתי שלוחות, האחת בגרמניה והשנייה בצרפת. שתי השלוחות מספקות 80% מכלל התוכניות המשודרות בערוץ, והיתר מגיעים מארטה GEIE ומשיתופי פעולה של הרשת עם גופי שידור אירופיים נוספים. הרשת פועלת בשיתוף פעולה עם כמה גופי שידור אירופיים אשר על פי ההסכמים שנחתמו עימם, מתחייבים להפיק מספר מסוים של הפקות ביחד עם ארטה ולהחליף תוכניות אחד עם השני. בין הגופים אשר חתומים על הסכמי שיתוף פעולה כאלה ניתן למצוא את RTBF הבלגי, TVP הפולני, תאגיד השידור היווני, תאגיד השידור השווייצרי, תאגיד השידור השוודי, ה-BBC ועוד.
ארגון > מבנה > ארטה GEIE

מרכז הרשת שיושב בשטרסבורג הוא המחליט בעניין התוכן ולוח השידורים. כמו כן הוא האחראי על השידור ועל תרגום השידורים. בנוסף, מפיק מטה הרשת את תוכנית החדשות של הרשת וכן כמה שידורים נוספים. במקום זה מועסקים 424 עובדים במשרה מלאה.
מאז 13 באוקטובר 2003 כל משרדי הרשת בשטרסבורג ממוקמים קרוב למוסדות האירופיים בעיר, וכל מחלקות המטה נמצאים בבניין אחד. שטח הבניין הוא 14,350 מ"ר.
מועצת ארטה GEIE מורכבת מארבעה חברים, אשר ממונים לארבע שנים. נשיאות המועצה מתחלפת מדי ארבע שנים, כאשר מסתיימת תקופת הכהונה של המועצה.
ארגון > מבנה > ארטה צרפת

משרדי ארטה צרפת ממוקמים בדרום-מערב פריז. החטיבה של ארטה בצרפת מפיקה ורוכשת תוכניות עבור הרשת. לחטיבה זו יש 220 עובדים קבועים העובדים בהפקה, פיתוח, תקשורת וניהול שיתופי הפעולה עם גופי השידור הנוספים. כמו כן יש לחטיבה שתי חברות בנות, שהן חברה להפקת סרטים וחברת שיווק.
החטיבה הצרפתית של ארטה היא שותפה של TV5Monde ושל CFI, המשדרים גם הם תוכניות של ארטה. בנוסף, ארטה צרפת משתפת פעולה גם עם ARTV הקנדית.
ארגון > מבנה > ארטה גרמניה

החטיבה הגרמנית של ארטה, שמשרדיה ממוקמים בעיר באדן-באדן מפיקה ורוכשת תוכן עבור שידורי הרשת, בדומה לחטיבה הצרפתית. החטיבה נמצאת בבעלות ZDF ו-ARD, שני גופי השידור הציבוריים של גרמניה.
ארגון > שיתופי פעולה

ארטה משתפת פעולה עם גופי שידור אירופיים רבים:
ארגון > שיתופי פעולה > גופי שידור המשתפים פעולה עם ארטה

RTBF (בלגיה) - מאז 4 בפברואר 1993;
TVP (פולין) - מאז ינואר 2001 (בעקבות הסכם לשיתוף פעולה שנחתם בדצמבר 1996)
ORF (אוסטריה) - מאז מרץ 2001 (בעקבות הסכם לשיתוף פעולה שנחתם ב-15 בינואר 1998)
תאגיד השידור הצ'כי - מאז פברואר 2014 (בעקבות הסכם לשיתוף פעולה שנחתם באוקטובר 2013)
RAI (איטליה) - מאז יולי 2016;
RTE (אירלנד) - מאז נובמבר 2016;
ארגון > שיתופי פעולה > גופי שידור אשר חתומים על הסכם שיתוף פעולה עם ארטה

תאגיד השידור השווייצרי - מאז 6 ביולי 1995
YLE (פינלנד) - מאז 3 בפברואר 1999
תאגיד השידור היווני - מאז אפריל 2009
ארגון > שיתופי פעולה > גופי שידור אשר חתומים על הסכמי הפקות משותפות

BBC (בריטניה) - מאז אוקטובר 2001
תאגיד השידור השוודי - מאז יוני 2002
בנוסף לכל גופי השידור הנ"ל, ארטה חתמה על הסכמים עם גופי שידור נוספים, אשר לא ידוע האם הם עדיין תקפים.
ארגון > מימון

95% ממימון שידורי הרשת מגיעים מתשלום של הצופים בצרפת וגרמניה. עם זאת, המחירים אינם זהים. כך בצרפת משלם כל משק בית תשלום שנתי של 138 אירו (רק משקי בית שצופים בערוץ דרך הטלוויזיה - עבור צפייה דרך המחשב או הסמארטפון אינם מחייבים בתשלום) בעוד שבגרמניה כל משק בית צריך לשלם 210 אירו מדי שנה. עם זאת, על פי ההסכם שנחתם בין שתי המדינות, הרשת לא רשאית לשדר פרסומות, אך זכאית לממן חלק משידוריה על ידי שידור חסויות.
שידור וקליטה

הרשת משודרת בצרפת וגרמניה ללא תשלום במשך 24 שעות ביממה באמצעות הטלוויזיה בלוויין, בכבלים, ובאינטרנט. תוכניות הרשת זמינות לצפייה עם תרגומים לצרפתית וגרמנית, ובחלקן גם לאנגלית וספרדית.
הערוץ נהנה מדריסת רגל משמעותית באירופה. כמעט בכל רחבי אירופה ניתן לקלוט את שידוריו, ולרוב את שתי גרסאותיו בגרמנית ובצרפתית.
מאז שנת 2008 הערוץ משדר ב-HD בגרמניה וצרפת.
שידור וקליטה > מחוץ לאירופה

הרשת משודרת גם מחוץ לאירופה, ושידוריה נקלטים במדינות רבות ברחבי אפריקה. תוכניות רבות של ארטה משודרות גם בטלוויזיה הקנדית, וכך גם באוסטרליה.
שידורי הערוץ נקלטים גם בישראל, וזמינים בשידורי HOT ו-yes הטלוויזיה בלוויין.
פעילות בישראל

עם תחילת שידורי הטלוויזיה בכבלים בישראל, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 נקלטו שידורי הערוץ בישראל. במהלך השנים רכש והפיק הערוץ מספר רב של תוכניות וסרטים בישראל. ארטה גם תמכה בהפקתם של שורה ארוכה של סרטי קולנוע ישראליים, בהם "עמק תפארת", ואלס עם באשיר", "לבנון" ו"מדוזות".
ב-2002 רכשה את הסרט "אמא ו'" של שחר רוזן מסדרת סרטי שיעור מולדת שהפיקה רשת. ב-2008 רכשה את סרטה של הבמאית יסמין נובק "זהר".
בינואר 2005, נחתם הסכם להחלפת תוכניות בין ארטה לבין רשות השידור. על פי ההסכם, כל רשת שידרה את יצירותיה של הרשת השנייה. בערוץ 33 שובצה רצועת שידור חדשה בשם "ארטה בערוץ 33" ששודרה כל יום חמישי בערב. שיתוף הפעולה עם רשות השידור נפסק לאחר מספר שנים עקב קיצוצים בתקציב הרשות.
בשנת 2015 לוהקה השחקנית רונית אלקבץ לתפקיד נשיאת צרפת בסדרה שהפיק הערוץ.
נתח שוק

בדרך כלל לארטה בצרפת יש יותר צופים לעומת גרמניה. בשנת 2015 אחוזי הצפייה הממוצעים של ארטה בצרפת היו 2.2%, לעומת 1% בלבד בגרמניה. את הסיבות להבדלים ניתן לתלות בשוקי הטלוויזיה השונים של שתי המדינות. בצרפת, ארטה זמין כמעט בכל בית כאחד מתוך 7 ערוצי טלוויזיה אנלוגיים המשודרים בשידור חופשי. עוד תורמת העובדה שבצרפת מספר קטן יחסית של משקי בית מנוי לשירותי הטלוויזיה הרב-ערוצית השונים, והערוצים האחרים המשודרים בשידור חופשי לא מתחרים בארטה מבחינת תחומי התוכן השונים, והם פונים לקהלים שונים. לעומת צרפת, בגרמניה, הרוב המכריע של משקי הבית בגרמניה בעלי גישה לכ-13 ערוצי טלוויזיה, כולל כמה ערוצים ציבוריים אשר משדרים תוכן דומה לזה המשודר בארטה; את עיקר התחרות בגרמניה מהווה ערוץ 3sat. בצרפת, לאחר כניסת שירות הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתית נתח השוק של ארטה ירד, בעוד שנתח השוק של ארטה בגרמניה כמעט לא השתנה.
המחלוקות סביב פעילות הערוץ

למרות המוניטין שלו כערוץ בעל עצמאות רבה יחסית, הואשם ערוץ ארטה פעמים רבות בצנזורה. כמה דוגמות שגרמו לאנשים לטעון שהערוץ מצנזר אנשים:
ב-16 במאי 2012, לאחר שידור תוכנית אודות משבר החוב של יוון, נטען כי דבריו של ויקי סקומבי עורך כתב העת "האמת" נחתכו בטרם שודרו. לדברי העורך, אשר לאחר מכן פרסם מכתב פומבי אודות העניין, העובדה שנחתכו דבריו נבעה מצנזורה טהורה במטרה לעוות את דבריו. ב-23 במאי הגיב מפיק התוכנית באתר הערוץ כי "מעולם לא בוצעה צנזורה בשידורי ארטה", וכי דבריו של העורך נחתכו כיוון שחרגו מהזמן שהוקצב להם.
בשנת 2015 הזמינה הרשת סרט מאת יואכים שרדר בנושא האנטישמיות באירופה. עם זאת, בשנת 2017 לאחר שקיבלה את הסרט, סירבה הרשת לשדרו בטענה כי אינו עומד בסטנדרט שלה. היסטוריונים גרמניים אחדים גינו את "הצנזורה" של הרשת.
בנוסף לטענות בדבר צנזורה ברשת, נשמעו טענות בדבר אנטי-סובייטיזם או "רוסופוביה" מהעיתונאי האוקראיני סרג' חלימי, בהקשר של מלחמת האזרחים באוקראינה או ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית, כי רוסיה, עבור ארטה וכל מדיה מערבית אחרת היא "מטרה רגילה, אפילו באופן אובססיבי".
תוכניות

הרפתקאות ארטה
ארטה ז'ורנל - תוכנית אקטואליה
ארטה הערב - תוכנית העוסקים באירועים מיוחדים
שירות חשאי מאוד - קומדיית ריגול
הלילה - תוכנית אקטואליה
בגדד - סרט תעודה
מטרופוליס - משודרת מאז 2001
שירים - תוכנית מוזיקה (משודרת מאז 1997)
תוכניות > סדרות

1864 (2015)
חצר עץ התפוח (2018)
הממשלה (2012-2015)
שובר שורות (2010-2015)
קפיטל (2017)
DCI Banks (בין השנים 2012–2016)
רצח בדם קר (2017)
גומורה (2015, 2017)
חטופים (2013-2016)
הקוד (2015, 2017)
השעה (2013)
הסטירה (2011)
וולף הול (2016-2017)
ריבר (2018)
לילהאמר (2014, 2016)
גלריה

הסמליל הראשון של הרשת בין 30 במאי 1992 עד 2 בינואר 1995
סמליל הערוץ בין השנים 1995–2004
סמליל הערוץ בין השנים 2004–2011 (ניתן לראות שהוא דומה לזה הקודם, אך נמצא בזווית חדה יותר)
סמליל הערוץ בין השנים 2011–2017
סמליל גרסת ה-HD של הערוץ
סמליל הערוץ מאז 2017
ראו גם

Travel Channel
ערוץ ההיסטוריה
Classica
הערות שוליים

1 2  הקמת ארטה, טלוויזיה צרפתית-גרמנית, באתר INA - Jalonas
↑  Dates clés Archives - ARTE Entreprise, ARTE Entreprise (בצרפתית)
↑  שידור ההשקה של ארטה
1 2  הסכם שיתוף פעולה בין ARTE לבין SSR
↑  Chronik der ARD | ORB und MDR werden ARTE-Gesellschafter, web.ard.de (בגרמנית)
1 2  Arte 20, Arte
↑  מטה חדש לארטה, באתר batiactu, ‏10 באוקטובר 2003 (בצרפתית)
↑  AFP, רשת Arte יוצאת מ-ICI-ARTV, ויוזמת שיתוף פעולה עם תאגיד השידור הקנדי, באתר Le Point, ‏14 במרץ 2015 (בצרפתית)
↑  ARTE בחמש שפות, באתר arte (בצרפתית) (ארכיון)
↑  פסקלה פאולי-לבילי, ארטה הופך להיות רב לשוני: נהדר, מדהים, חביב!, באתר Télévision, ‏23 בנובמבר 2015 (בצרפתית)
1 2 3  שיתופי פעולה, באתר ארטה
↑  Les années Clément., Libertion, ‏8 באוקטובר 1998
↑  רותה קופפר, תרבות זה לפקוח עיניים, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2003
↑  נירית אנדרמן, ארטה: "נמשיך להשקיע בקולנוע ישראלי", באתר הארץ, 30 בנובמבר 2010
↑  "אמא ו'" של שחר רוזן בערוץ ארטה ובפסטיבל ונציה, באתר הארץ, 23 במרץ 2002
↑  נירית אנדרמן, "זהר" של יסמין נובק ישודר בערוץ ארטה, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2008
↑  גואל פינטו, ארטה ורשות השידור יחליפו תוכניות, באתר הארץ, 23 בינואר 2005
↑  יהושע סימון, ‏ערוץ התרבות שלי, באתר גלובס, 15 במאי 2006
↑  איתי שטרן, רונית אלקבץ בתפקיד נשיאת צרפת בסדרה בערוץ ארטה, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2015
↑  עשר שנים לארטה
↑  הנרי מלר, משבר ביוון, צנזורה בארטה (מכתב פתוח), באתר Acrimed, ‏22 במאי 2012 (בצרפתית)
↑  כשארטה רוצה לפגוע ברוסיה, באתר Le Monde diplomatique, ‏מרץ 2018 (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302431305171  BnF: cb123347412 (data)  CANTIC: a11187359  CiNii: DA16913997  GND: 5565990-1  ISNI: 0000 0004 3075 2836  LCCN: n96075451  MusicBrainz: c7ddc5fc-64e0-4faf-a30c-be6fc0f61f89  SUDOC: 032789432  VIAF: 160217957   WorldCat (עם VIAF): 160217957
פאולו סזאר קוסטה

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1967 (בן 57) Valença, ברזיל 
 מדינה:  ברזיל 
 השכלה:  האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית 
 תפקיד:  auxiliary bishop (24 בנובמבר 2010)  Roman Catholic Archbishop of Brasília (21 באוקטובר 2020)  בישוף טיטולרי (24 בנובמבר 2010–22 ביוני 2016)  בישוף דיוקסי (22 ביוני 2016–21 באוקטובר 2020)  חשמן (27 באוגוסט 2022) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
פאולו סזאר קוסטה (פורטוגזית: Paulo Cezar Costa; נולד ב-20 ביולי 1967) הוא חבר בחבר החשמנים מאז אוגוסט 2022 והארכיבישוף המטרופוליטני של ברזיליה מאז דצמבר 2020. קודם לכן כיהן כבישוף של סאו קרלוס מ-2016 עד 2020.
ביוגרפיה

קוסטה נולד ב-1967 בוולנסה, ברזיל. הוא השלים לימודי הפילוסופיה בסמינר בפטרופוליס ולימודי תאולוגיה במכון הגבוה לתאולוגיה של הארכיבישופות של ריו דה ז'ניירו. לאחר מכן למד באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא בין השנים 1996 ל-2001 והשלים דוקטורט בתאולוגיה דוגמטית. הוא הוסמך לכומר של הדיוקסיה של ולנסה ב-5 בדצמבר 1992.
את דרכו בסולם הכמורה החל קוסטה ככומר קהילה בפראיבה דו סול ב-1993, בקהילה בוואסוראס בין השנים 1994–1996, ובקהילה בוולנסה מ-2001 עד 2006. ב-2007 התמנה למנהל המחלקה לתאולוגיה של האוניברסיטה הקתולית של ריו דה ז'ניירו ושימש בתפקיד עד 2010, ובמקביל כיהן כרקטור של הסמינר הבין-דיוציסני על שםפאולוס השישי בנובה איגואסו מ-2006 עד 2010.
ב-24 בנובמבר 2010 בנדיקטוס ה-16 העניק לקוסטה את התואר בישוף אואסקוס (אזור היסטורי במואסיה) וכבישוף נוסף לצד הארכיבישוף של ריו דה ז'ניירו. ביוני אותה שנה הוא מונה לוועדה לדוקטרינת האמונה של ועידת הבישופים של ברזיל הוא היה הכומר הראשי בארכיבישופות ומילא תפקידים אדמיניסטרטיביים שונים.
ביוני 2016 מינה האפיפיור פרנציסקוס את קוסטה לבישוף של סאו קרלוס, מינוי שנכנס לתוקף באוגוסט אותה שנה. הוא מונה כחבר בוועדה האפיפיורית של אמריקה הלטינית באפריל 2020, ובמועצה האפיפיורית לקידום אחדות נוצרית ביולי 2020.
ב-21 באוקטובר 2020, האפיפיור פרנציסקוס מינה אותו לארכיבישוף המטרופוליני של ברזיליה, ובאוגוסט 2022 הפך אותו לחשמן שתוארו הרשמי הוא "סנטי בוניפאסיו אד אלסיו" (אנ').
הערות שוליים

1 2 3  RINUNCE E NOMINE, press.vatican.va
↑  Divulgados os nomes dos eleitos para as Comissões Episcopais Pastorais da CNBB - CNBB, www.cnbb.org.br, ‏2011-06-25 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Diocese São Carlos, Bispo Diocesano abençoa novas instalações da Rádio Educadora 104,9 FM, Diocese de São Carlos, ‏2018-12-06 (באנגלית)
↑  Rinunce e nomine, 22.06.2016, press.vatican.va
↑  Ex-bispo de São Carlos toma posse como cardeal em cerimônia no Vaticano, G1, ‏2022-08-27 (ב־Brazilian Portuguese)
↑  Resignations and Appointments, 20.04.2020, press.vatican.va
↑  Resignations and Appointments, 04.07.2020, press.vatican.va
↑  Rinunce e nomine, 21.10.2020, press.vatican.va
↑  Assegnazione dei Titoli e delle Diaconie ai nuovi Cardinali creati nel Concistoro Ordinario Pubblico del 27 agosto 2022, www.vatican.va
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: TO0V432572  ISNI: 0000 0000 0126 579X  NTA: 262682001  VIAF: 64253224   WorldCat (עם VIAF): 64253224
פרנק ליאו

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1971 (בן 53) מונטריאול, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תפקיד:  בישוף טיטולרי (16 ביולי 2022–11 בפברואר 2023)  Roman Catholic Archbishop of Toronto (11 בפברואר 2023)  מזכיר כללי (18 בספטמבר 2015–27 בספטמבר 2021)  auxiliary bishop (16 ביולי 2022–11 בפברואר 2023)  חשמן (7 בדצמבר 2024) 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 
פרנסיס "פרנק" ליאו (נולד ב-30 ביוני 1971) הוא הארכיבישוף של טורונטו מאז מרץ 2023, והיה בישוף בבישופות מונטריאול מספטמבר 2022 ועד מינויו לארכיבישוף. ב-7 בדצמבר 2024 מונה לחשמן על ידי האפיפיור פרנציסקוס.
ביוגרפיה

ליאו נולד במונטריאול ב-1971. הוריו, פרנצ'סקו ליאו ורוזה ולנטה, היגרו לקנדה מאיטליה. הוא סיים תואר ראשון במכון לתאולוגיה במונטריאול, ותואר שני ותואר דוקטור בתאולוגיה במכון המחקר מריאן באוניברסיטה הקתולית בדייטון. הוא הוסמך לכומר בבישופות מונטריאול בשנת 1996. ב-18 בנובמבר 2007 הפך לחבר במסדר השלישי של דומיניקוס הקדוש וקיבל על עצמו את נדריו ב-11 במאי 2008.
בשנים 2006–2008 למד באקדמיה האפיפיורית ברומא ולאחר מכן הצטרף לשירות הדיפלומטי של הכס הקדוש והוצב באוסטרליה עד 2011 אז עבר למשלחת הוותיקן בהונג קונג למשך שנה.
ב-2012 ליאו שב למונטריאול כדי ללמד שם במכון לתאולוגיה, ומ-2015 עד 2021 שימש מזכיר כללי של הוועידה הקנדית של הבישופים הקתולים.
בפברואר 2022 הוא הפך לכומר הראשי ורכז הכמורה של הארכיבישופות של מונטריאול. ביולי אותה שנה העניק לו האפיפיור פרנציסקוס את תואר "הבישוף של טמאדה" (תואר היסטורי המתייחס לאזור בהרי המגרב) ובישוף נוסף של מונטריאול. טקס ההסמכה שלו לתפקיד נערך ב-12 בספטמבר 2022.
ב-11 בפברואר 2023 מינה פרנציסקוס את ליאו לארכיבישוף המטרופוליטן של טורונטו, וטקס ההסמכה שלו נערך ב-25 במרץ בקתדרלת סנט מייקל.
ב-6 באוקטובר 2024 הודיע פרנציסקוס כי יהפוך את ליאו לחשמן בדצמבר 2024. תוארו כחשמן הוא החשמן של מריה הקדושה מסאלוטה דלה פרימאוואלה (אנ').
הערות שוליים

1 2  Resignations and Appointments, press.vatican.va
↑  OP Media Office, Bishop Frank Leo Formally Installed as New Archbishop of Toronto, ORDO PRAEDICATORUM | OFFICIAL, ‏2023-04-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Archbishop Francis Leo’s Surprising Road to Toronto, NCR, ‏2023-02-13 (באנגלית)
↑  Msgr Frank Leo Appointed Vicar General and Moderator of the Curia, Diocèse de Montréal (באנגלית)
↑  "Resignations and Assignments, 16.07.2022" (הודעה לעיתונות). Holy See Press Office. 16 ביולי 2022. נבדק ב-15 בפברואר 2023. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "Resignations and Appointments, 11.02.2023" (הודעה לעיתונות). Holy See Press Office. 11 בפברואר 2023. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "Pope names Bishop Frank Leo to head Toronto Archdiocese". Vatican News. Dicasterium pro Communicatione. 11 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Toronto's new Catholic archbishop officially installed". Toronto Star. 25 במרץ 2022. נבדק ב-26 במרץ 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vatican Shares Pope Francis’ Schedule for December Consistory to Create Cardinals | National Catholic Register, www.ncregister.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4364 7576  LCCN: no2014159775  VIAF: 311785393   WorldCat (עם VIAF): 311785393
קליאן קונוויי

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1967 (בת 58) קמדן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kellyanne Elizabeth Fitzpatrick 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר למשפט של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון (1992)  אוניברסיטת טרינטי וושינגטון (1989)  אוניברסיטת אוקספורד  St. Joseph High School 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 בן או בת זוג:  George T. Conway III (2001–2023) 
 
 
 פרסים והוקרה
 פרס דאבל ספיק (2017)  פרס פטל הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2019) 
 
 חתימה:   
 
קליאן אליזבת קונוויי (באנגלית: Kellyanne Elizabeth Conway; נולדה ב-20 בינואר 1967) היא יועצת אסטרטגית, סוקרת ומנהלת קמפיין בחירות. קונוויי ניהלה את קמפיין הבחירות של הנשיא דונלד טראמפ החל מ-17 באוגוסט 2016, והיא האישה היחידה שהובילה קמפיין של מועמד שנבחר לתפקיד נשיא ארצות הברית. בשנים 2017–2020 כיהנה כיועצת בצוות הנשיאותי של טראמפ.
ביוגרפיה

קונוויי נולדה בקמדן שבניו ג'רזי. לאביה ממוצא אירי הייתה חברת הובלות. אמה ממוצא איטלקי עבדה בבנק. הוריה התגרשו כשהייתה בגיל 3, והיא גודלה על ידי אמה, סבתה ודודותיה שהם קתולים. בצעירותה עבדה בחוות אוכמניות, ולדבריה היא רכשה שם מוסר עבודה.
היא למדה מדע המדינה בקולג' בוושינגטון.
קריירה

קונוויי עסקה בתחום הסקרים לפני שהקימה בשנת 1995 חברת סקרים. החברה שלה עסקה בעיקר בתחום של טרנדים צרכניים, ובין לקוחותיה הייתה חברת אמריקן אקספרס.
בהמשך החלה לייעץ לפוליטיקאים, ובהם דן קווייל ומייק פנס. ב-2012 הייתה יועצת בכירה בקמפיין הבחירות של ניוט גינגריץ'.
קונוויי הרבתה להופיע כפרשנית בנושאי סקרים ומצב פוליטי ברשתות טלוויזיה בארצות הברית ובתוכניות רדיו רבות. היא קיבלה מהעיתון וושינגטון פוסט פרס "כדור הבדולח" על שחזתה בדייקנות את תוצאות הבחירות בארצות הברית ב-2004.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016

בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, תמכה תחילה בטד קרוז, ואף עמדה בראשות ועדה פוליטית שתמכה בו. בתפקידה זה מתחה ביקורת על יריבו של קרוז, דונלד טראמפ.
לאחר פרישתו של קרוז, הודיע טראמפ ביולי 2016 כי שכר את שירותיה של קונוויי לתפקיד יועצת בכירה בקמפיין שלו, כשאחת המטרות המרכזיות היו לייעץ לו כיצד לשפר את תדמיתו בפני הבוחרות. ב-17 באוגוסט מינה אותה טראמפ למנהלת הקמפיין שלו, ובכך הפכה לאישה הראשונה שניהלה קמפיין של מועמד רפובליקני בבחירות הכלליות לנשיאות ארצות הברית. בדצמבר 2016 הכריז טראמפ על מינויה לתפקיד יועצת בממשלו.
לאחר השבעתו של טראמפ, עוררו חלק מהתבטאויותיה תשומת לב תקשורתית. כך, למשל, היא טענה כי דובר הבית הלבן לשעבר, שון ספייסר לא שיקר אלא השתמש "בעובדות אלטרנטיביות" (אנ') בפרסמו פרסומים מוגזמים על הנוכחות בהשבעתו של טראמפ; התייחסה מספר פעמים בראיונות ל"טבח בבאולינג גרין" (אנ'), תקרית טרור איסלמית דמיונית; וטענה שלנשיא יש אמון מלא במייקל פלין שעות לפני שפוטר. חברי קונגרס משני הצדדים קראו לחקירתה על עבירות אתיות בטענה שהמליצה על מוצרים מסחריים המשווקים על ידי איוונקה טראמפ, בתו של הנשיא; וביוני 2019 המליץ משרד היועץ המיוחד (אנ') לפטרה עקב התבטאויות פוליטיות המנוגדות לתקנות הנוגעות לעובדי ציבור.
ב-23 באוגוסט 2020 הודיעה על התפטרותה מהתפקיד על מנת להקדיש זמן למשפחתה. ביולי 2024 נשאה נאום בוועידה הרפובליקנית הלאומית (2024).
חיים אישיים

קונוויי נישאה לג'ורג', שותף במשרד עורכי דין גדול בניו יורק, ב-2001, ולהם ארבעה ילדים ובהם זוג תאומים. הם גרו בניו ג'רזי.
בדצמבר 2019 בעלה, ג'ורג', היה שותף להקמת "פרויקט לינקולן", הפועל למניעת בחירתו של טראמפ מחדש ב-2020. בתגובתו לביקורת כינה טראמפ את ג'ורג' "לוזר" ו"בעל מהגיהנום". בוויכוח התייצבה קונוויי לצד הנשיא. בתה של קונוויי, קלודיה (נולדה ב-2004) היא פעילת טיקטוק וטוויטר שהתפרסמה ב-2020 בעקבות סרטונים נגד טראמפ שיצרה. במרץ 2023 הודיעו בני הזוג כי החליטו להתגרש.