stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיבתון ערמוני
לקריאה נוספת

אילנה קוריאל, לראשונה: גיבתון ערמוני, שהגיע מסיביר, תועד באילת, באתר ynet, 4 בנובמבר 2021
יפתח כרמלי, הסיפור העצוב של הציפור שנצפתה לראשונה בישראל, באתר החברה להגנת הטבע, 7 בנובמבר 2021
הערות שוליים

↑  גיבתון ערמוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  פיקי איש שלום, גיבתון ערמוני, באתר מרכז הצפרות הישראלי
↑  Jobling (2010) p. 145.
↑  James A. Jobling, The Helm dictionary of scientific bird names [electronic resource : from aalge to zusii], London : Christopher Helm, 2010, ISBN 978-1-4081-3326-2
1 2  José Luis Copete, Chestnut Bunting (Emberiza rutila), version 1.0, Birds of the World, 2020 doi: 10.2173/bow.chebun1.01
↑  Chestnut Bunting (Emberiza rutila) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
מדד תל אביב טכנולוגיה

מדד תל אביב טכנולוגיה הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של מניות חברות ציבוריות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב הנכללות בענף הטכנולוגיה (ראו להלן), ועומדות בתנאי הסף של המדד.
ענף הטכנולוגיה כולל את החברות העוסקות בשירותי מידע, בתחומי התוכנה והאינטרנט, בפיתוח וייצור בתחומי האלקטרוניקה והאופטיקה, בפיתוח ייצור ושיווק של מערכות וציוד תקשורת, וכן חברות העוסקות בתחום טכנולוגי ועיקר פעילותן בשוק הביטחוני או הצבאי.
ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות, ומשקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן, אך לא יותר ממשקל של 5% למנייה בודדת. הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה ביום חמישי הראשון בחודשים פברואר ואוגוסט.
המדד הושק על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-3 באפריל 2011. מדד הבסיס בעת ההשקה היה שווה למדד סוף יום של מדד תל-טק ביום 31 במרץ 2011.
מדד תל אביב טכנולוגיה, יחד עם מדד ביומד, מהווים את מדד תל אביב בלוטק.
הערות שוליים

↑  הסיווג הענפי של החברות הבורסאיות מתוך אתר הבורסה
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האי של ד"ר מורו

| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית, תרגום יובל כשדן
 מידע כללי
 מאת:  ה. ג'. ולס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  באנגלית איינמן (einemann), בעברית אסטרולוג
 מקום הוצאה:  אנגליה 
 תאריך הוצאה:  1896, בעברית 2001
 מספר עמודים:  209 (377 בעברית)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  כן
 סדרה
 ספר קודם:  The Wonderful Visit 
 הספר הבא:  The Wheels of Chance 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002103554
 
האי של ד"ר מורו (באנגלית: The Island of Doctor Moreau) הוא ספר מדע בדיוני מאת ה. ג'. ולס שראה אור בשנת 1896.
עיבודים לקולנוע

הספר עבר שלושה עיבודים לקולנוע מסחרי:
Island of Lost Souls (משנת 1933) עם בלה לוגוסי כ"אומר החוק" (אחד מאנשי החיה) וצ'ארלס לוטון כד"ר מורו. הסרט היה מבוסס באופן רופף על הספר והוסיף את דמותה של ארוסתו של חוקר הטבע הבריטי (ששמו שונה מפרנדיק לפארקר) כאורחת פתע באי. מונטגומרי נעדר מהתסריט לחלוטין, ואחת מנשות החיה קיבלה תפקיד שלא היה קיים בספר.
The Island of Dr. Moreau (משנת 1977) עם מייקל יורק כחוקר הטבע (כעת תחת השם אנדרו בראדוק ולא פרנדיק) וברט לנקסטר כד"ר מורו. בתסריט זה מופיעים מונטגומרי ואף משרתו האישי מלינג, ומתווספת גם דמות נשית בשם מריה. בגרסה הזו מורו מזריק לבראדוק חומר ההופך אותו לאיש חיה, וזאת בניגוד מוחלט לרוח הספר בו מורו מנסה נואשות לפטור חיות מהאינסטינקטים החייתיים שלהם. סרט זה הפך לגרסה ספרותית באותו שם, שכאמור שונה משמעותית מזו של ה. ג'. וולס.
The Island of Dr. Moreau (משנת 1996) עם מרלון ברנדו כד"ר מורו, ואל קילמר כמונטגומרי, רון פרלמן כאומר החוק ודייוויד ת'יוליס כנושא ונותן מצד האומות המאוחדות (הפעם תחת השם דאגלס במקום פרנדיק). עלילת סרט זה התרחשה ב-2010, וכללה טכנולוגיה עתידנית ושינויים רבים, כולל ניסויים ב-DNA אותם מבצע ד"ר מורו.
משחק מחשב "Vivisector: beast inside" מבוסס ברובו על אירועי הספר.
הני ונצל

הנלורה ונצל (בגרמנית: Hannelore Wenzel; נולדה ב-14 בדצמבר 1956) היא גולשת סקי ממוצא גרמני המתגוררת בנסיכות ליכטנשטיין. זכתה במדליה הראשונה בתולדות ליכטנשטיין כאשר סיימה שלישית בתחרות הסללום הענק בענף הסקי אלפיני, באולימפיאדת אינסברוק (1976).
ונצל נולדה בגרמניה, בעיר שטראובינג ובגיל צעיר עברה לליכטנשטיין. לאחר מכן, היא ואחיה אנדריאס הצליחו בענף הסקי, זכתה במדליית זהב בסללום באליפות העולם בשנת 1974, המשפחה קיבלה אזרחות מטעם המדינה, ובשנת 1976 היא העניקה למדינה את המדליה האולימפית הראשונה שלה, כאשר זכתה ב-2 מדליות ארד באותה אולימפיאדה.
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) זכתה ונצל בשתי מדליות זהב (הראשונות בתולדות הנסיכות) ובמדליית כסף.
ונצל נישאה לגולש הסקי ואלוף העולם הרטי וייארתר. בתם היא הגולשת טינה וייארתר.
טים באקלי

ערך זה עוסק בזמר וגיטריסט אמריקאי. אם התכוונתם לאלבומו הראשון, ראו .
| --- | --- |

טים באקלי, 1974
 לידה:  14 בפברואר 1947 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 נהרג:  29 ביוני 1975 (בגיל 28) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Timothy Charles Buckley III 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1966–1975 (כ־9 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון לוארה 
 סוגה:  רוק אקספרימנטלי, ג'אז, רוק פולק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Rhino Records Elektra Entertainment
 צאצאים:  ג'ף באקלי 
 www.timbuckley.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טיפ באקלי, אוקטובר 1968
טימות'י צ'ארלס באקלי השלישי (באנגלית: Timothy Charles Buckley III;‏ 14 בפברואר 1947 - 29 ביוני 1975) היה זמר וגיטריסט אמריקאי. סימן ההיכר של באקלי היה המנעד הקולי הרחב שלו, 5 אוקטבות לטענתו. שנות פעילותיו היו מסוף שנות ה-60 עד אמצע שנות ה-70 כשאלבומו הראשון יצא בגיל 19. באקלי הוציא 9 אלבומי סטודיו במגוון סגנונות - מפולק עם נגיעות פסיכדליות בתחילת הקריירה שלו, דרך ג'אז ואוונגרד עד רוק ופאנק בסוף חייו. אף אחד מהם לא זכה להצלחה מסחרית, ובתקופת חייו גם הביקורות היו מעורבות, אך לאחר מותו באקלי זכה לעדנה ביקורתית ולהערצה ממגוון מוזיקאים, ביניהם ההרכב קוקטו טווינס.
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

Tim Buckley 1966
Goodbye and Hello 1967
Happy Sad 1969
Blue Afternoon 1969
Lorca 1970
Starsailor 1970
Greetings from L.A. 1972
Sefronia 1973
Look at the Fool 1974
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעות חיות

Dream Letter: Live in London 1968 1990
Peel Sessions 1991
Live at the Troubadour 1969 1994
Honeyman (Live) 1995
Once I Was 1999
Copenhagen Tapes 2000
Live at the Folklore Center 1967 2009
דיסקוגרפיה > אוספים

Works in Progress 1999
Morning Glory: The Tim Buckley Anthology 2001
The Dream Belongs to Me: Rare and Unreleased 1968 - 1973 2001
דיסקוגרפיה > הוצאות אחרות

Thin Wires In The Voice 1999 ספרון של 120 דפים הכולל דיסק EP של 3 שירים.
Tim Buckley: My Fleeting House 2007 אוסף DVD של הופעות חיות מצולמות.
דיסקוגרפיה > ספרים

Once He Was: the Tim Buckley Story 1997. באררה, פול.
Dream Brother: The Lives and Music of Jeff and Tim Buckley 2001. בראון, דייוויד.
Blue Melody:Tim Buckley Remembered 2002. אנדרווד, לי.
הערות שוליים

1 2 3  Untitled Document, web.archive.org, ‏2008-10-22
↑  Who is Tim Buckley, and what were some characteristics of his music? - eNotes.com, eNotes (באנגלית)
↑  Biographies, www.timbuckley.net
↑  Tim Buckley - Tim Buckley | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2021-10-11
↑  Larry Beckett Interview Part 1, www.richieunterberger.com
↑  Biography - Tim Buckley, web.archive.org, ‏2011-01-05
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 6011985  BNE: XX1452408  BnF: cb138919534 (data)  CANTIC: a10963170  GND: 123009111  ICCU: REAV097018  ISNI: 0000 0000 7983 0744  LCCN: n93091591  MusicBrainz: 8546949d-f46c-45ab-8391-85b26dda6b65  NKC: mzk2012726983  NTA: 096747285  SNAC: w69g8s91  SUDOC: 074322710  VIAF: 10032669   WorldCat (עם VIAF): 10032669
מדד תל אביב ביומד

מדד תל אביב ביומד הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של מניות חברות ציבוריות שעוסקות במחקר ופיתוח בתחום מדעי החיים, ביוטכנולוגיה, תרופות ומכשור רפואי בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
המדד התפרסם לראשונה על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-2 במרץ 2010 בשווי של 1116.1 נקודות. משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר. בשנת 2012 הושקה תעודת סל העוקבת אחר ביצועי המדד.
המדד כולל בתוכו את כל המניות של חברות הביומד אשר נכללות במאגר המניות למדדים. הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה: ב-15 ביוני וב-15 בדצמבר.
מדד ביומד, יחד עם מדד תל אביב טכנולוגיה, מהווים את מדד תל אביב בלוטק.
תת ענף קנאביס

חברות ישראליות רבות עוסקות בפיתוח של תחום הקנאביס הרפואי, בהן חברות שהונפקו בבורסה כמו תיקון עולם, שיח מדיקל וקנבוטק.
לאור זאת, עוסקת הבורסה ביצירת תת-ענף חדש תחת מדד תל אביב ביומד בשם "תת ענף הקנאביס". תת-הענף ירכז תחתיו את החברות שעיסוקן העיקרי הוא בתחומי מחקר, גידול, ריבוי, מכירה או ייצור ושיווק של מוצרי קנאביס רפואי (ללא חברות העוסקות במכירה ושיווק בלבד של מוצרי קנאביס). בתת-הענף החדש צפויות להיכלל 11 חברות בשווי שוק כולל של כ-1.8 מיליארד שקל, ושווי החזקות הציבור בהן מסתכם בכ-700 מיליון שקל.
הקמת תת-הענף נמצאת בהלימה גם למגמה בחו"ל, שם חברות העוסקות בקנאביס רפואי מסווגות ברוב הסיווגים תחת ענף "HealthCare". ומטרת ההשקה הוא להקל על השקת קרנות נאמנות המתמחות בחברות קנאביס.
הערות שוליים

↑  השקת תת-ענף חדש לחברות הקנאביס באתר הבורסה לניירות ערך
↑   שלי אפלברג, שואפים גבוה: הבורסה משיקה תת-ענף למניות הקנאביס, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גידו בורגשטאלר

גידו בורגשטאלר (בגרמנית: Guido Burgstaller, נולד ב-29 באפריל 1989 בפילאך שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת החלוץ בראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית ובנבחרת אוסטריה.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה באוסטריה

בורגשטאלר החל את קריירת הבוגרים במועדון האוסטרי פ.צ. קארנטן ששיחק בליגת המשנה האוסטרית, ובעונת 2008/09 עבר לשחק בוינר נוישטאדט, שגם היא שיחקה בליגת המשנה האוסטרית. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, הבקיע בורגשטאלר שבעה שערי ליגה, והעפיל עם הקבוצה אל הבונדסליגה האוסטרית. בורגשטאלר נשאר במועדון שתי עונות נוספות, ובקיץ 2011 חתם בראפיד וינה, גם היא מהבונדסליגה האוסטרית. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2011/12, הבקיע בורגשטאלר שבעה שערי ליגה וסיים עם ראפיד וינה במקום השני. בעונת 2012/13 הבקיע בורגשטאלר שישה שערים וקבוצתו סיימה שלישית. עונת השיא של בורגשטאלר באוסטריה הייתה עונת 2013/14. בעונה זו הבקיע 11 שערי ליגה, ושוב סיים עם הקבוצה במקום השני. לאור הצלחתו, זכה בורגשטאלר להתעניינות ממועדונים אחרים, ובקיץ 2014 חתם בקארדיף סיטי, שנשרה באותו קיץ לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, הליגה השנייה בהיררכיית הליגות באנגליה.
קריירת מועדונים > קארדיף סיטי

החתמתו של בורגשטאלר בקארדיף סיטי, על ידי המאמן אולה גונאר סולשיאר הייתה על חוזה לשלוש שנים. בורגשטאלר הביע את קורת רוחו מהחתמה זו, ואמר שתמיד חלם לשחק באנגליה, ושחיכה לשחק עבור האוהדים של קארדיף. את הופעת הבכורה במועדון ערך באוגוסט 2014 בתיקו 1-1 מול בלקברן רוברס במחזור הפתיחה. חמישה ימים מאוחר יותר הבקיע שער בניצחון 1–2 על קובנטרי סיטי, במסגרת גביע הפוטבול ליג. עם זאת, בורגשטאלר לא התאקלם בקארדיף, וערך שלוש הופעות ליגה בלבד במחצית העונה הראשונה.
קריירת מועדונים > נירנברג

בפגרת החורף של עונת 2014/15, עזב בורגשטאלר את קארדיף סיטי בהסכמה משותפת של שני הצדדים, וחתם בנירנברג מהבונדסליגה השנייה. עד לתום עונת 2014/15 ערך בורגשטאלר 14 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים, ונירנברג סיימה במקום התשיעי. בעונת 2015/16 בורגשטאלר הבקיע 13 שערי ליגה, והיווה צמד התקפי עם החלוץ ניקלאס פולקרוג שהבקיע 14 שערים. בורגשטאלר סיים עם נירנברג באותה עונה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה, והגיע עם הקבוצה למבחני העלייה לבונדסליגה, שם פגשה הקבוצה את איינטרכט פרנקפורט. המשחק הראשון הסתיים בתוצאה 1-1, ובגומלין ניצחה פרנקפורט 0–1 בנירנברג, שנאלצה להישאר בבונדסליגה השנייה. את עונת 2016/17 פתח בורגשטאלר בנירנברג, ועד למחצית העונה הבקיע 14 שערים ב-16 הופעות, ועמד בראש טבלת מלך השערים נכון לאותו זמן.
קריירת מועדונים > שאלקה 04

הצלחתו של בורגשטאלר לא נעלמה ממועדונים גדולים יותר, וכבר בפגרת החורף של עונת 2016/17 חתם בשאלקה 04 מהבונדסליגה, שנזקקה לחלוץ בגין פציעתו של בריל אמבולו ויכולת הבקעה נמוכה יחסית בליגה. בורגשטאלר שיתף פעולה בשאלקה עם בן ארצו אלסנדרו שופף, ועם מקס מאייר, דניאל קליגיורי ואריק מקסים צ'ופו מוטינג. בורגשטאלר המשיך בשאלקה 04 את כושרו הטוב מנירנברג, וכבר במשחק הליגה הראשון שלו, בינואר 2017, הבקיע שער ניצחון מול אינגולשטאט בדקה ה-92. במרץ 2017 הבקיע את הצמד הראשון שלו בבונדסליגה, בניצחון 0–3 על אאוגסבורג. את שערו הראשון במסגרת הליגה האירופית במדי שאלקה הבקיע בורגשטאלר בניצחון 0–3 על פאוק סלוניקי בשמינית הגמר. ברבע הגמר הוסיף בורגשטאלר שער בתיקו 1-1 מול בורוסיה מנשנגלדבך, ושאלקה העפילה לחצי הגמר בשערי חוץ, לאחר 2-2 בגומלין. בורגשטאלר הבקיע בשאלקה תשעה שערים עד לתום העונה, וסייע לשיפור שחל בקבוצה בחצי השני של העונה, אותה סיימה שאלקה במקום העשירי. בעונת 2017/18 הפך בורגשטאלר לבורג חשוב בהתקפה של שאלקה, וסייע לקבוצה לסיים במקום השני בבונדסליגה, כשהוא מבקיע 11 שערי ליגה. בעונת 2018/19 ירדה תפוקתו של בורגשטאלר והוא הבקיע ארבעה שערי ליגה בלבד, וקבוצתו סיימה במקום ה-14 בבונדסליגה. בעונת 2019/20 בורגשטאלר לא הבקיע אפילו שער ליגה אחד, ב-21 הופעות ליגה, וקבוצתו סיימה במקום ה-12 בבונדסליגה, לאחר שלא השיגה אפילו ניצחון אחד ב-16 מחזורי הליגה האחרונים.
קריירת מועדונים > סנט פאולי

בספטמבר 2020, עם סיום החוזה שלו בשאלקה, חתם בורגשטאלר על חוזה לשלוש שנים בפ.צ. סנט פאולי מהבונדסליגה השנייה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2020/21, הבקיע בורגשטאלר 11 שערי ליגה וסיים עם קבוצתו במקום העשירי בליגה.
קריירת מועדונים > חזרה לוינה

ב-18 ביוני 2022 חזר לאחר שמונה שנים לראפיד וינה. בעונת 2022/23 הבקיע 21 שערי ליגה והוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית.
קריירה בינלאומית

בורגשטאלר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אוסטריה בפברואר 2012, כשהחליף את אנדראס איבנשיץ' בניצחון 1–3 על נבחרת פינלנד במשחק ידידות. בורגשטאלר ערך מאז מספר הופעות לעיתים מזומנות, אך לא זומן לסגל האוסטרי ליורו 2016, שכן ההתקפה של נבחרת אוסטריה תפקדה היטב במוקדמות יורו 2016. אוסטריה כשלה בטורניר זה והודחה כבר בשלב הבתים. בשנת 2017 החל בורגשטאלר לקבל זימונים באופן קבוע, בזכות כושרו הטוב מנירנברג ומשאלקה 04. בורגשטאלר הודיע על פרישה מנבחרת אוסטריה באוגוסט 2019, לאחר שערך במדיה 25 הופעות והבקיע שני שערים. באוקטובר 2023 חזר בורגשטאלר ללבוש את המדים הלאומיים, כשנכנס כמחליף בניצחון 1-0 על אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2024. במשחק זה הורחק בורגשטאלר בכרטיס אדום.
ראלף בודילי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביולי 1884 קורנוול (מחוז), הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 ביוני 1961 (בגיל 76) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השתייכות:  הכוחות המזוינים של בריטניה הצי המלכותי הבריטי
 תקופת כהונה:  ? – 24 ביוני 1961 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 ביוני 1961 
 
ראלף בארלנד בודילי (באנגלית: Ralph Burland Bodilly;‏ 26 ביולי 1884 – 24 ביוני 1961) היה שופט בריטי שכיהן בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. שימש שופט חוקר שניהל החקירה המוקדמת של פרשת רצח ארלוזורוב והחליט כי יש מקום להעמיד לדין את אברהם סטבסקי וצבי רוזנבלט באשמת רצח ואת אב"א אחימאיר באשמת הסתה לרצח.
מהלך חייו

בודילי נולד בשנת 1884 בעיר נמל קטנה בחבל קורנוול שבקצה הדרום-מערבי של אנגליה. בנעוריו התגייס לצי המלכותי כצוער. סיים בית ספר לקציני ים ושירת על סיפון ספינות. בשנת 1907 עלה לדרגת לויטננט, אך שנתיים לאחר מכן חלה ונאלץ לפרוש מן הצי והחל ללמוד משפטים. בשנת 1913 הוסמך לעורך דין והיה לבריסטר – עורך דין המופיע וטוען בבתי משפט (להבדיל מסוליסיטור – עורך דין הפועל במשרד ועורך מסמכים, צוואות וחוזים).
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה שב בודילי והתגייס לצי. הוא השתתף בקרבות ימיים ובסוף המלחמה היה מפקד ספינה בדרגת קומנדר. כשהשתחרר בתום המלחמה עסק בכתיבה וכתב שלושה ספרים על נושאים ימיים.
בשנת 1927 הצטרף לשירות הקולוניאלי הבריטי כשופט שלום בג'מייקה ובנובמבר 1932 הגיע לארץ ישראל לכהן כשופט שלום בבית המשפט בחיפה. באמצע 1933 עבר למושבו הקבוע כשופט שלום ראשי ביפו. מיולי 1933 ועד מרץ 1934, שימש כשופט חוקר בחקירת רצח ארלוזורוב, שהיה אירוע מרכזי בתולדות היישוב. את ביתו קבע בתל אביב, בה התגורר יחד עם בני משפחתו והתערה בחברה התל אביבית. בין היתר קשר קשרי ידידות עם דוד בן-גוריון ואשתו פולה. בתו השתלמה בשעורי הדרמה של הסטודיו של תיאטרון הבימה. בסוף 1935 מונה גם לשופט שלום בריטי ראשי בחיפה וחילק את זמנו בין יפו וחיפה.
לאחר המרד הערבי הגדול כיהן בוועדה לפיצוי נפגעים מאירועים במהלך המרד. באמצע שנת 1941 קודם להיות נשיא בית משפט מחוזי ברוטציה. תחילה כיהן בשכם ובמקביל כיהן כשופט בריטי שני במחוזי ביפו. במרץ 1942 עזב את המחוזי בשכם שהועבר לאחריות מחוז ירושלים והתמקד בעבודה במחוז יפו. בתחילת 1943 עבר לכהן כשופט בריטי שני בירושלים. בתקופה זו ביקש לסייע להוריד את העומס בבית משפט השלום, וישב במשפטים שונים של בית משפט השלום. לאחר מכן נקבע בערעור שישיבה זאת נעשתה בחוסר סמכות, שכן כשופט מחוזי בריטי לא הייתה לו סמכות לשבת בדין בבית משפט השלום.
בשנת 1944 עזב בודילי את ארץ ישראל כאשר נתמנה לנשיא בתי המשפט הימיים (Naval Courts) באיטליה וסיציליה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, הועבר בודילי לגרמניה לשרת בוועדת הפיקוח על אזור הכיבוש הבריטי ועסק בהעמדתם לדין של אנשי הצי הגרמני שביצעו פשעי מלחמה. בסוף שנות הארבעים פרש ושב לאנגליה.
ראלף בודילי נפטר בשנת 1961 והוא בן 77 במותו.
פסיקותיו

כשופט שלום דן בודילי בעניינים שונים בעלי משמעות ציבורית בקרב בני היישוב היהודי. הוא שפט למאסר נאשמים בהסתה קומוניסטית. במשפט אחר שפט מוציא לאור בשם מקס שכטר, שהועמד לדין יחד עם אחרים שפעלו להפצת ספריו, באשמה של הפרת המוסר, על כך שהספרים עסקו בענייני מין. בודילי הרשיע את הנאשמים והטיל עליהם קנסות. כן הרשיע באשמת צער בעלי חיים אדם שהפעיל מתקן שעשועים ובו בריכת מים ששטו בה אווזים והמבקרים הוזמנו להטיל טבעות מתכת על ראשי האווזים.
במסגרת המאבק לעבודה עברית בסיסמת 'כיבוש העבודה' במושבות, לשם העסקת פועלים יהודים במקום פועלים ערבים, הציבו פועלי כפר סבא באפריל 1934 משמרות בפרדסים כדי למנוע מהפרדסנים להעסיק פועלים ערבים. הפרדסנים הזעיקו את המשטרה בדרישה לסלק את המשמרות. המשטרה נענתה להם ואסרה פועלים אחדים. במקרה אחד איימו השוטרים בנשק על משמרת הפועלים. נציג מועצת הפועלים פנחס ספיר (שיהיה לימים שר האוצר של מדינת ישראל) ופעילים נוספים מחו על כך בחריפות בפניו של קצין המשטרה היהודי שעמד בראש כוח המשטרה במקום. עשרה מן הפועלים הועמדו לדין בפני השופט בודילי באשמת הפרעה לפרדסנים בעבודתם. שניים מהם נדונו לשישה חודשי מאסר עם עבודת פרך ושמונה אחרים נדונו לתשלום קנסות גבוהים.. בהמשך דן השופט בודילי לחודשיים מאסר מפגינים שהזדהו עם חבריהם המורשעים.
באותו חודש נערכה באחת השבתות הפגנה גדולה של יהודים חרדים נגד חילול שבת ליד בית הכנסת הגדול בתל אביב. מספר מתפרעים נעצרו והובאו למשפט. השופט בודילי גזר על המתפרעים עונשי מאסר שונים, ואמר: "הנך יכול להיות דתי ולנסות לזכות במקום בגן-עדן, אך אין לך שום זכות להפריע לאנשים המוכנים ללכת לגיהנום, גם אם דרכם זו עוברת ברחוב אלנבי".
בודילי שימש כשופט חוקר בהליך החקירה המוקדמת, של רצח ארלוזורוב. בסיום החקירה המוקדמת, שארכה שבעה וחצי חודשים, פסק ב-7 במרץ 1934 כי יש מספיק ראיות כדי להעמיד לדין באשמת רצח את סטבסקי ורוזנבלט, ואת אב"א אחימאיר באשמת הסתה לרצח.
בודילי, בניגוד לשופטים אחרים, אמנם דן מעפילים בלתי לגאליים למאסר, אך לא ציווה לגרשם מארץ ישראל. בשנת 1933 פסק השופט שלא לגרש עולה בלתי חוקי. באפריל 1939 שוב נמנע מלגרש עולה שהגיע מגרמניה באורח בלתי חוקי, ונימק החלטתו בכך שלו שב האיש לגרמניה היה נכלא במחנה ריכוז. כמה חודשים לאחר מכן, לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה, הועמדו לפניו לדין שני יהודים מווינה שהסתננו לארץ דרך סוריה והוא דן אותם לחודש מאסר, אך לא לגירוש, לדבריו משום שידוע לו סבל היהודים תחת שלטון היטלר.
בשנת 1942, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, פרסם בודילי בגלוי ובשמו מאמר בפלסטיין פוסט בו גינה בביטויים חריפים את הגרמנים וקרא להם "הונים" ו"גזע מצורע" וקרא להענישם בחומרה לאחר המלחמה.
הערכת יחסו ליישוב

בספרו "המשפט", שנכתב כעשרים שנה לאחר מכן ויצא לאור בשנת 1968, לאחר מותו, תיאר אב"א אחימאיר את בודילי:
הכרת פניו, בגדיו וכל הליכותיו שיוו לו דמות של בטלן, אך מאחורי מסך זה של ״בטלנות״ השכיל בודילי להסתיר יפה־יפה את הרשעות בשורש נשמתו. ברם, כל שהעיף מבט אל שפתיו האדומות, כבר יכול היה לעמוד על רשעותו. כאנגלי טיפוסי היה אף צבוע. מלבר – הגון ומנומס עד למאוד; מטרה אחת לנגד עיניו: 'צדק, צדק תרדוף'. אבל מלגו הייתה בו אותה חכמת-חיים אימפריאליסטית שבחינתה היחידה היא" 'טוב או רע, אבל ארצי היא'".
לעומת זאת העיתונאי אורי קיסרי התרשם באופן חיובי מניהול החקירה המוקדמת על ידי השופט בודילי ותיאר לימים את האיש ואת האופן בו ניהל את החקירה כך:
בניגוד לאנגלים הקולוניאליים לא היה מטורזן כלל ועיקר, ולהפך: מרושל היה בתלבושתו וגם בתסרוקתו, שהייתה תדיר כמעט פרועה. היו לו רשמי פנים מכוערים, ללא קסם. אבל לאחר הסתכלות קפדנית, היית עומד על רוך נפשי ועמקות שבנשמה. תדיר היה ניכר בו, שהוא מוצא עניין – תאורטי ואידאולוגי, הייתי אומר – בכל הפרשה הזו, שהגורל והמנדאט ייחדו לו. הוא היה יושב על כסאו במין שלווה אולימפית, שרק לעיתים רחוקות היה יוצא ממנה....והוא יוצא דופן למעשה בתוך האווירה הזו של השוטרים, הנאשמים, התובעים, הסניגורים והעדים."
נתן ברון, חוקר תולדות המשפט בארץ ישראל, כתב עליו:
לבודילי היו קשרים חברתיים עם דוד בן-גוריון ואישים בכירים ביישוב כברל כצנלסון, מאיר דיזנגוף, עורך הדין מקס זליגמן והצייר ראובן רובין. משה שרתוק (לימים שרת) ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית ראה בו ידיד של היישוב היהודי. מלבד קשריו עם אישים בכירים ביישוב ובהנהגתו, קשר בודילי קשרי חברות עם בני משפחות תל אביביות. רופאו האישי היה ד"ר תאודור זלוציסטי שהיה מקורב לתנועה הרוויזיוניסטית. פעיל רוויזיוניסטי נוסף, איש ברית הביריונים, עמו התיידד היה הצייר אלחנן הלפרן. קשרים מיוחדים קיים עם בני משפחתו של שמואל טולקובסקי, מראשי הפרדסנים בארץ ופעיל ציוני נודע, והתוודע לבנו הצעיר דן טולקובסקי, מי שיהיה לימים מפקד חיל האוויר הישראלי. מלבדם רכש ידידים רבים נוספים בתל אביב ובני משפחתו נטלו חלק בטיפוח קשרי ידידות אלה.
נתן ברון מעריך כי את תפקידו בחקירה המוקדמת של רצח ארלוזורוב מילא השופט בודילי בהגינות וכי החלטתו להעמיד את שלושת החשודים לדין הייתה סבירה והגיונית, ומעלה במאמרו את הסברה כי יחסו האוהד של בודילי ליישוב היהודי הוא אחת הסיבות לכך שקידומו עוכב.
ספריו

Interaction between vessels (1924)
Fighting Merchantmen, Tales from Hakluyt (1927)
The voyage of Captain Thomas James for the discovery of the northwest passage, 1631 (1928)
לקריאה נוספת

שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, הוצאת שוקן, 1982.
אב"א אחימאיר, המשפט – פרשת רצח ארלוזורוב, הוצאת הוועד להוצאת כתבי אחימאיר, 1968.
הערות שוליים

↑  British Magistrate for Haifa, פלסטיין בולטין, 2 בנובמבר 1932
↑  חיפה בבתי המשפט, דבר, 29 בדצמבר 1935
↑  Bill for the 1936-39 Disturbances, פלסטיין פוסט, 7 במאי 1941
↑  Social & Personal, פלסטיין פוסט, 3 באפריל 1941
Appointments and Promotions, פלסטיין פוסט, 8 במאי 1941
↑  משפט הפקיד הנאשם בזיוף, דבר, 30 ביוני 1941
Recently Appointed, פלסטיין פוסט, 11 באוגוסט 1941
↑  Judge Shaw to Succeed Judge Sherwell, פלסטיין פוסט, 19 במרץ 1942
↑  Mr. Windham to Tel Aviv, פלסטיין פוסט, 25 בדצמבר 1942
↑  בוטלו 4 משפטים של השופט בודילי, הצופה, 1 באפריל 1943
↑  השופט בודילי לאיטליה, המשקיף, 23 באפריל 1944
↑  עונשין קשים על הפרת המוסר, דואר היום, 12 בנובמבר 1933
↑  הד ה"לונה פארק", דואר היום, 11 ביולי 1934.
↑  מרדכי נאור, ‏אסירי ציון מכפר-סבא 1934 - המאבק על עבודה עברית, קתדרה 39, תשמ"ו, עמ' 161-141
↑  מגיני העבודה העברית לעבודת פרך, דבר, 21 במאי 1934
↑  ענת הלמן, ‏תורה, עבודה ובתי קפה: דת ופרהסיה בתל אביב המנדטורית, קתדרה 105, 2002 בעמ' 101
↑  Amagistrate's Admonition, פלסטיין פוסט, 7 במאי 1934
↑  יש עוד שופטים אנגלים בארץ, הצופה, 21 באפריל 1939
↑  R. B. Bodilly, The Hall-Mark of the Hun, פלסטיין פוסט, 21 בדצמבר 1942
↑  אב"א אחימאיר, המשפט, הוועד להוצאת כתבי אחימאיר, 1968, עמ' 82.
↑  אורי קיסרי, דמויות שנשכחו - בפרשה בלתי נשכחת, מעריב, 5 ביוני 1953.
↑  נתן ברון, 'רשע וצבוע' או ישר וידיד לעם היהודי'. חידת קומנדר בודילי, השופט החוקר במשפט רצח ד"ר חיים ארלוזורוב, ישראל 21, אביב 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007516497905171  LCCN: no2002106277  SUDOC: 061066184  VIAF: 93423598   WorldCat (עם VIAF): 93423598
שלמה זאב קליין

| --- | --- |
 לידה:  14 באוקטובר 1814 ל' בתשרי ה'תקע"ה בישהיים, צרפת 
 פטירה:  10 בנובמבר 1867 (בגיל 53) י"ב בחשוון ה'תרכ"ח קולמר, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  ? – 10 בנובמבר 1867 
 
הרב שלמה זאב (סלומון וולף) קליין (רש"ז קליין; Salomon Wolf Klein;‏ 14 באוקטובר 1814, ל' בתשרי ה'תקע"ה, בישהיים, אלזס – 10 בנובמבר 1867, י"ב בחשוון ה'תרכ"ח, קולמר, אלזס) היה אב בית הדין של קהילת יהדות קולמר וגליל הריין העליון בצרפת.
ביוגרפיה

קליין נולד בבישהיים הסמוכה לשטרסבורג. בגיל 18 החל את לימודיו האקדמיים בלטינית ויונית. ב-1839 קיבל הסמכה לרבנות מהסמינר הרבני של מץ.
קליין שימש כרב בבישהיים, דורמנך וריקסהיים. ב-1846 היה מועמד למשרת הרב הראשי של פריז, אך נדחה בשל התנגדותו לכל שינוי בהלכה. לאחר פטירת רבי זליגמן גודשו, מונה תחתיו לרב ראשי בקולמר וכל הריין העליון.
בשנת תרכ"ד (1863) כתב הרב קליין הקדמה מחורזת לסידור "עבודת ישראל" של יצחק בן אריה יוסף דוב.
כמו כן כתב הסכמות לספרים נוספים, כולם בעברית מחורזת משולבת בלשון הפסוקים וחז"ל תוך שימוש במשחקי מילים, ביניהם לספר "שולחן ערוך למידות", לספר שערי שמחה, אמירה לבית ישראל של הרב מווירצבורג (שהיה מחותנו), ועוד.
כתב מאמרים רבים וחידושי תורה בעיתון הלבנון.
הרב קליין היה מראשי הרבנים האורתודוקסים שהתנגדו לשינויים בהלכה ולתנועה הרפורמית. ב-1859 הצטרף לרש"ר הירש והובילו קו תקיף נגד זכריה פרנקל עם פרסום ספרו "דרכי המשנה", בפולמוס שהביא לקרע עם ראשוני הקונסרבטיבים.
בשנת תשס"ט קובצו מאמריו על ידי צאצאיו ויצאו לאור בספר בשם "אז אמר שלמה".
מיכאל גרץ ביקר את פועלו ודעותיו של קליין בספרו "המהפכה הצרפתית והיהודים".
נינו הוא משה קטן.
כתביו

Nouvelle grammaire hebraique raisonnee et comparee (1846)
Guide du traducteur du Pentateuque (2 vols. 1852–53);
Le Judaisme ou la Verite sur le Talmud (1859);
Recueil de lettres pastorales et de discours d'inauguration (1863).
מענה רך על עזות קשה (1846)
מפני קושט - נגד זכריה פרנקל (1861)
האמת והשלום אהבו (1861), on the position of S. J. Rapoport vis-a-vis Frankel.