stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגור קולשוב
קריירה > הפועל ירושלים

בדצמבר 2024, לאחר שפתח את העונה באבטודור סראטוב מהליגה הרוסית, חתם בהפועל ירושלים מליגת העל על חוזה לשלושה חודשים, עם אופציה להארכה עד סוף העונה, עקב גל הפציעות של שחקני הפועל ירושלים.
נבחרות ישראל

קולשוב היה חבר בנבחרת הקדטים של ישראל שסיימה במקום ה-15 באליפות אירופה עד גיל 16 ב-2010. הוא הוביל את הנבחרת עם 14.6 נקודת (חמישי בטורניר). ב-2011 היה חבר בנבחרת הנוער ששיחקה באליפות אירופה דרג ב' וכך גם ב-2012 בה היה השחקן המוביל בנבחרת עם 19.8 נקודות (שני בטורניר כולו) ו-7.9 ריבאונדים.
ב-2013 היה חבר בנבחרת העתודה שסיימה במקום ה-15 באליפות אירופה דרג א', הוא רשם ממוצע של 12 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק. ב-2014 סיים עם נבחרת העתודה במקום השביעי באליפות אירופה בה השיג ממוצע של 7.8 נקודות.
ב-13 באוגוסט 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, אך לבסוף נופה מהסגל שהשתתף במשחקים במהלך חודש ספטמבר בשל רצונו לשחק בנבחרת רוסיה.
הערות שוליים

↑  אסף מתוק, ‏ראשל"צ זכתה בגביע ווינר לאחר 66:78 על ב"ש, באתר ONE‏, 4 באוקטובר 2018
↑  Winner סל, מחזור 9: ראשון לציון נגד UNET חולון, אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
↑  הפועל ירושלים זכתה בגביע המדינה אחרי 67:82 על מכבי ראשון לציון, באתר וואלה, 14 בפברואר 2019
↑  אפרת עמורבן, הפועל ירושלים החתימה את איגור קולשוב: "יוסיף לנו עומק", באתר ynet, 16 בדצמבר 2024
משלחת מס' 17 לתחנת החלל מיר

צוות המשלחת
אלכסנדר_ויקטורנקו
ולרי פוליאקוב
ילנה קונדקובה
תיאור תחנת החלל מיר במזן פעילות המשלחת
משלחת מס' 17 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-17) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-3 באוקטובר 1994 ועד ל-22 במרץ 1995. מפקד המשלחת היה אלכסנדר ויקטורנקו. פעילות המשלחת נמשכה 169 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 1> 07.1994–4.11.1994 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה אלכסנדר ויקטורנקו | מפקד המשלחת | סויוז TM-20 |  | סויוז TM-20 | חבר משלחת מס' 17  מפקד חלליית "סויוז TM-20" |
| רוסיה ילנה קונדקובה | מהנדסת טיסה | סויוז TM-20 |  | סויוז TM-20 | חברה משלחת מס' 17 |
| רוסיה ולרי פוליאקוב | רופא-קוסמונאוט | סויוז TM-18 |  | סויוז TM-20 | חבר משלחת מס', 15, 16 ו-17 |
רקע

בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". נפח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט.
פעילות המשלחת

חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-3 באוקטובר 1994 וב-6 באוקטובר היא התחברה לתחנת החלל מיר. החיבור בוצע למודול "קוואנט 1". בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 16 בפיקוד יורי מלנצ'נקו. החל הליך העברת אחריות למשלחת החדשה.
ביחד עם חברי המשלחת לתחנת החלל הגיע אולף מרבולד מגרמניה. מרבולד החל בביצוע תוכנית ניסויים EuroMir 94. לתוכנית זו כללה ביצוע ניסויים תוך שימוש בציוד שהובא לתחנת החלל עבור ניסויים שבוצעו על ידי אסטרונאוטים מצרפת, אוסטריה וגרמניה בביקורים קודמים וציוד שהגיע בחללית מטען פרוגרס M-24.
ב-11 באוקטובר התרחשה תקלה במערכת חשמל של תחנת החלל. לא היה ניתן לכוון פאנל סולארי כי אספקת חשמל למחשב נפסקה. בעזרת מדחפי חללית "סויוז TM-20" צוות הצליח להזיז את תחנת החלל וייצור החשמל חודש בהדרגה לקראת 15 באוקטובר. לאור בעיות אלו תוכנית ניסויים של מרבולד עודכנה.
ב-3 בנובמבר מלנצקנו, מוסאבייב ומרבולד נכנסו לחללית סויוז TM-19 והתרחקו מתחנת החלל ל-190 מ'. לאחר מכך בוצע עגינה לבחינת תקינות מערכת עגינה אוטומטית. עגינה עברה ללא בעיות.
ב-4 בנובמבר מלנצקנו, מוסאבייב ומרבולד נכנסו לחללית סויוז TM-19 פעם נוספת ועזבו תחנת החלל. נחיתה בכדור הארץ עברה באופן תקין.
פולאיקוב נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 17 שהחלה בפעילות סדירה. חללית סויוז TM-20 שימשה חללית חירום.
מחקרים שבוצעו על ידי צוות התרכזו בעיקר בתחום רפואה. ויקטור פוליאקוב היה רופא והשגיח על ביצוע מחקרים. חלק מהמחקרים בוצעו לפי תוכנית שעובדה בגרמניה ונתונים על התקדמותה היו מועברים למרכז הבקרה הגרמני. מדענים גרמנים היו עוברים על הממצאים ומשנים את מהלך הניסוי במידת הצורך. נושא נוסף היה בדיקת השפעת חוסר כבידה על עצמות הגוף. פוליאקוב בדק מצבם חברי הצוות וביצע מדידות שונות כולל פעילות הלב כל שלושה ימים.
ב-11 בנובמבר לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-25 עגינה אוטומטית למודול "קוואנט 1" עברה ללא בעיות. עם החללית הגיע מטען של 2,380 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל.
ב-11 בינואר 1995 חללית "סויוז TM-20" נותקה מתחנת החלל ביצע תמרונים לבחינת תפקוד מערכת עגינה אוטומטית. לא הובחנו בעיות ועדינה מחודשץ הסתיימה ללא בעיות.
במהלך ינואר צוות המשלחת התמודד עם בעיות ויסות חום, ונזילות מים. בעזרת צוות קרקע בוצעו תיקונים נדרשים.
ב-6 בפברואר בוצעו תמרונים עם מעבורת החלל דיסקברי בטיסה במשימה STS-63. היא התקרבה עד למרחק של כ-100 מ'.
ב-16 בפברואר חללית מטען פרוגרס M-25 נותקה מתחנת החלל ובהמשך נשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-17 בפברואר לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-26 עגינה אוטומטית למודול "קוואנט 1" עברה ללא בעיות. עם החללית הגיע מטען של 2,381 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל. המטען כלל בין ציוד שבהמשך היה בשימוש על נורמן ת'אגארד מארצות הברית.
ב-16 במרץ לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TM-21 בפיקוד ולדימיר דז'ורוב, גנאדי סטרקאלוב ונורמן ת'אגארד מארצות הברית (חברי משלחת מס' 18). ת'אגארד החל בביצוע ניסויים בעזרת ציוד שהגיע בחללית מטען פרוגרס M-26.
במהלך שהות בחלל שנמשכה כ-5 חודשים משלחת ביצעה מספר רב של ניסויים בתחומים שונים.
ב-22 במרץ חברי המשלחת נכנסו לחללית סויוז TM-20 ועזבו תחנת החלל. הם נחתו בהצלחה בכדור הארץ פוליאקוב השלים טיסה שנמשכה 425 ימים.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 18.
הערות שוליים

↑  מטען של חללית פרוגרס M-25
↑  מטען של חללית פרוגרס M-26
הוצאת ארקהם האוס

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  אוגוסט דרלת', דונלד וואנדרי 
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־86 שנים) 
 מיקום המטה:  סאוק סיטי 
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
  
 arkhamhouse.com
 
הוצאת ארקהם האוס (באנגלית: Arkham House) היא הוצאת ספרים אמריקאית, המתמקדת בפרסום סיפורת מוזרה (אנ'). היא הוקמה בסאוק סיטי, ויסקונסין ב-1939 על ידי אוגוסט דרלת' ודונלד וואנדרי בניסיון לשמר בכריכות קשות את יצירותיו הטובות ביותר של הסופר ה. פ. לאבקרפט. שמה של ההוצאה נגזר משמה של העיר הבדיונית של לאבקרפט, ארקהם. מהדורות ההוצאה ידועות באיכות הדפסתן הגבוהה. דגל המדפיסים של ההוצאה תוכנן על ידי פרנק אותפאטל.
תחת אפריל דרלת', ג'ים טרנר ופיטר ראבר

לאחר פטירתו של דרלת' ירשו ילדיו וולדן ואפריל את השליטה בחברה. וולדן אינו היה מעורב בענייני הניהול היומיומיים ואילו אפריל שימשה בתור נשיאת החברה, מחזיקת המניות העיקרית והמנכ"לית, תפקידים אשר החזיקה עד למותה ב-2011.
תפקיד העורך הראשי הועבר מידי דונלד וואנדרי לג'יימס טרנר, אשר הרחיב את פעילותה של ההוצאה במהלך שנות ה-70 וה-80 לטווח פרסום מגוון של כותבי פנטזיה ומדע בדיוני בולטים כגון מייקל בישופ, לוציוס שפרד, ברוס סטרלינג, ג'יימס טיפטרי ג'וניור ועוד, לעיתים קרובות בפורמט של כריכות קשות. הרפתקנותו של טרנר לקחה את ההוצאה הרחק מחזונה המקורי של עיסוק בספרות מוזרה מסוגת האימה, דבר שהוביל לפיטוריו בידי אפריל ב-1997.
ב-1997 מונה פיטר ראבר כעורך הראשישל ההוצאה ופתח במשימתו להשיב את מעמדה של הוצאת ארקהם כהוצאה המתמקדת בפרסום ספרות מפחידה ומוזרה, זאת תחת הוראותיה של אפריל דרלת'. ראבר משך ביקורת רבה בשל דעותיו העוינות כלפי שלל כותבים אותן ביטא בהקדמות אשר כתב לסיפורי ההוצאה. בהמשך נפוצו שמועות על בריאותו הלקויה אשר התבררו לבסוף כנכונות כאשר חטף שבץ וכתוצאה מכך עזב את תפקידו כעורך.
פרסומיה של ההוצאה האטו בצורה ניכרת במהלך השנים 2000–2006 עם תשעה ספרים חדשים בלבד. ב-2005 זכתה הוצאת ארקהם בפרס הפנטזיה העולמי עבור קטגוריית ההוצאות הקטנות. ב-2009 פורסם כי ג'ורג' ונדרבור ורוברט וויינברג ייכנסו לתפקידי עורכי ההוצאה. ב-2010 פרסמה ההוצאה את ספרה "המבחר של ארקהם" במהדורה מוגבלת בת שני כרכים של מאתיים וחמישים עותקים, מעין הדפסה חוזרת של המגזין שפרסמה בין השנים 1948–1949.
הערות שוליים

↑  Robert Weinberg, "Science Fiction Specialty Publishers" in Hall, Hal W. (ed). Science Fiction Collections: Fantasy, Supernatural and Weird Tales. Haworth Press, 1983, p. 126
↑  Sam Moskowitz, "I Remember Derleth", Starship (Winter 1981), pp. 10–11
↑  Lloyd Arthur Eshbach, Over My Shoulder: Reflections on a Science Fiction Era. Philadelphia: Oswald Train, Publisher, 1983, pp. 158–159
↑  Robert Weinberg, "Science Fiction Specialty Publishers" in Hall, Hal W. (ed). Science Fiction Collections: Fantasy, Supernatural and Weird Tales. Haworth Press, 1983, p. 129
↑  Locus Publications. "Locus Online News » April R. Derleth (1954-2011)". Locusmag.com. Retrieved November 17, 2012.
↑  "April Derleth - Summary Bibliography". Isfdb.org. Retrieved November 17, 2012.
↑  "Longtime operator of publishing firm dies". The Sauk Prairie Eagle. Wiscnews.com. March 28, 2011. Retrieved November 17, 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4077120-9  LCCN: n82219340  VIAF: 150690834   WorldCat (עם VIAF): 150690834
משלחת מס' 16 לתחנת החלל מיר

צוות המשלחת
יורי מלנצ'נקו, טלגט מוסאבייב
ולרי פוליאקוב
תיאור תחנת החלל מיר במזן פעילות המשלחת
משלחת מס' 16 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-16) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-1 ביולי 1994 ועד ל-4 בנובמבר 1994. מפקד המשלחת היה יורי מלנצ'נקו. פעילות המשלחת נמשכה 125 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 1> 07.1994–4.11.1994 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה יורי מלנצ'נקו | מפקד המשלחת | סויוז TM-19 |  | סויוז TM-19 | חבר משלחת מס' 16  מפקד חלליית "סויוז TM-19" |
| רוסיה טלגט מוסאבייב | מהנדס טיסה | סויוז TM-19 |  | סויוז TM-19 | חבר משלחת מס' 16 |
| רוסיה ולרי פוליאקוב | רופא-קוסמונאוט | סויוז TM-18 |  | סויוז TM-20 | חבר משלחת מס', 15, 16 ו-17 |
רקע

בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". שטח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט.
פעילות המשלחת

חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-1 ביולי 1994 וב-3 ביולי היא התחברה לתחנת החלל מיר. החיבור בוצע למודול "קוואנט 1". בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב. החל הליך העברת אחריות למשלחת החדשה.
ב-9 ביולי חברי משלחת מס' 15 עזבו את תחנת החלל בחללית סויוז TM-18.ולרי פוליאקוב נותר בתחנת החלל והיצטרף למשלחת מס' 16. משלחת מס' 16 החלה את פעילותה הסדירה.
מחקרים שבוצעו על ידי צוות התרכזו בעיקר בתחום רפואה. ויקטור פוליאקוב היה רופא והשגיח על ביצוע מחקרים. חלק מהמחקרים בוצעו לפי תוכנית שעובדה בגרמניה ונתונים על התקדמותה היו מועברים למרכז הבקרה הגרמני. מדענים גרמנים היו עוברים על הממצאים ומשנים את מהלך הניסוי במידת הצורך. נושא נוסף היה בדיקת השפעת חוסר כבידה על עצמות הגוף. פוליאקוב בדק מצבם חברי הצוות וביצע מדידות שונות כולל פעילות הלב כל שלושה ימים.
ב-27 באוגוסט לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-24 אך ניסיון עגינה לא הצליח.
ב-2 בספטמבר יורי מלנצ'נקו ביצע עגינה ידנית והיא הצליחה. עם החללית הגיע מטען של 2,355 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל.
ב-9 בספטמבר מלנצ'נקו ומוסאבייב ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-5 שעות. בתחילת הפעילות הם בדקו סביבת תא עגינה של חללית מטען והתברר שהיא תקינה. בהמשך הם עשו פעולות הכנה למעבר פאנל סולארי ממודול "קריסטל" למודול "קוואנט 1".
ב-14 בספטמבר מלנצ'נקו ומוסאבייב ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6 שעות. בתחילת הפעילות הם ביצעו פעולות תחזוקה. בהמשך הם המשיכו בפעולות הכנה למעבר פאנל סולארי ממודול "קריסטל" למודול "קוואנט 1".
ב-6 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TM-20 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו וילנה קונדקובה (חברי משלחת מס' 17) ואולף מרבולד מגרמניה. מרבולד החל בביצוע תוכנית ניסויים EuroMir 94. תוכנית זו כללה ביצוע ניסויים תוך שימוש בציוד שהובא לתחנת החלל עבור ניסויים שבוצעו על ידי אסטרונאוטים מצרפת, אוסטריה וגרמניה בביקורים קודמים וציוד שהגיע בחללית מטען פרוגרס M-24.
ב-11 באוקטובר התרחשה תקלה במערכת חשמל של תחנת החלל. לא היה ניתן לכוון פאנל סולארי כי אספקת חשמל למחשב נפסקה. בעזרת מדחפי חללית "סויוז TM-20" צוות הצליח להזיז את תחנת החלל וייצור החשמל חודש בהדרגה לקראת 15 באוקטובר. לאור בעיות אלו תוכנית ניסויים של מרבולד עודכנה.
ב-3 בנובמבר מלנצקנו, מוסאבייב ומרבולד נכנסו לחללית סויוז TM-19 והתרחקו מתחנת החלל ל-190 מ'. לאחר מכך בוצע עגינה לבחינת תקינות מערכת עגינה אוטומטית. עגינה עברה ללא בעיות.
במהלך שהות בחלל שנמשכה כ-4 חודשים משלחת ביצעה מספר רב של ניסויים בתחומים שונים.
ב-4 בנובמבר מלנצקנו, מוסאבייב ומרבולד נכנסו לחללית סויוז TM-19 פעם נוספת ועזבו תחנת החלל.
פולאיקוב נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 17.
הערות שוליים

↑  חלליות מטען
מדיה מוסט

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1997–2001 (כ־4 שנים) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית התקשורת 
 
מדיה מוסט (ברוסית: Медиа-Мост) הוא שמה של חברת החזקות בתחום התקשורת שהייתה קיימת בשנים 1997—2001 והוקמה על ידי האוליגרך ולדימיר גוסינסקי.
בשיאה החברה החזיקה בבעלות על חברת הטלוויזיה NTV (ערוץ הטלוויזיה הפרטי הראשון ברוסיה) ונגזרותיה כמו חברת NTV Plus, תחנת הרדיו הד מוסקבה, על ערוץ הטלוויזיה THT, עיתונים ואתרי אינטרנט כמו אתר NEWSru.com.
החברה הוקמה על ידי ולדימיר גוסינסקי ב-28 בינואר 1997 מתוך קבוצת "מוסט". גוסינסקי היה מנכ"ל החברה וניהל את כל נכסי התקשורת ונחשב לאיל התקשורת של רוסיה.
במאי 2001 החברה נרכשה על ידי גזפרום מדיה והוטמעה בתוכה.
אחזקות

בשיאה החברה החזיקה בבעלות על:
חברת NTV Holding:
חברת הטלוויזיה NTV — ערוץ טלוויזיה פדרלי שהחל לשדר בשנת 1993.
חברת ТНТ — רשת טלוויזיה שהחלה את שידוריה בשנת 1998.
NTV Plus — חברת שידורי לוויין שהחלה לפעול משנת 1996 והורכבה תחילה מארבעה ערוצים: ערוץ קולנוע מקומי, ערוץ קולנוע זר, ערוץ מוזיקה וערוץ ספורט. בשנת 1998 עברה משיטת שידור אנלוגית לשידור דיגיטלי.
הד מוסקבה — תחנת רדיו בעלת אופי חדשותי.
RTVi — ערוץ חדשות בינלאומי שהושק בינואר 1997 ומותג תחילה בשם NTV-International, לפני שערוץ NTV נרכש על ידי גזפרום מדיה ושינה את שמו לשמו הנוכחי.
בית ההוצאה לאור "7 ימים":
הז'ורנל Itogi.
המגזין "7 ימים".
עיתון "היום" (נסגר ב-2001).
"מומנט" — חברה משנת 1999 שנועדה לספק שירותי תקשורת ואינטרנט והורכבה משתי מחלקות. Имела два структурных подразделения:
NTV Portal, שהייתה אחראית לאחזקת אתר האינטרנט ntv.ru (כיום זהו הדומיין newsru.com, שאין לו כל קשר לחברת NTV), ТНТ.ru, ntvplus.com, — ופרויקטים דומים.
NTB-Internet — ספק שירותי אינטרנט שהתמקד באספקת שירותי אינטרנט באמצעות הלוויין.
NTV-Design — אולפני עיצוב שהוקמו בשנת 1996 ונועדו לפתח ולספק גרפיקה ממוחשבת עבור ערוצי NTV, THT וחברת NTV Plus.
NTV-Profit (זרוע הפקות הקולנוע והטלוויזיה שנוסדה ב-1995 ונוהלה על ידי המפיק איגור טולסטונוב.
"קינומוסט" (КиноМост), אולפני קולנוע וטלוויזיה ששינו שמם מספר פעמים ופורקו בשנת 2001.
NTV-Kino — חברת הפקות הקולנוע של ערוץ NTVץ נוסד ב-1997.
ספורט FM — תחנת רדיו המתמקדת בשידורי ספורט ונרכשה בהמשך על ידי גזפרום מדיה.
Most Video — חברה להפצת תוכן וידאו משנת 1997. בשנת 2000 החזיקה בבעלות על הסמל המסחרי של Varus Video, שהחזיקה ברישיון הפצה ברוסיה של תוכני הווידאו מטעם Warner Home Video‏. בשנים 2000—2004 הפיצה תכנים על גבי DVD. החברה פורקה באוגוסט 2005.
באפריל 2001 בעקבות פרשת NTV והסכסוך שפרץ בין גוסינסקי לשלטונות רוסיה, מוסט מדיה עברה לבעלות חברת גזפרום מדיה וכל נכסי התקשורת של גוסינסקי עברו לידי גזפרום., למעט ערוץ הטלוויזיה NTV-International (שבהמשך שינה את שמו — RTVI) ואתר האינטרנט ntv.ru (ששינה דומיין בהמשך, תחילה — NTVru.com, אחר כך — NEWSru.com). מוסט מדיה פורקה רשמית על ידי בית המשפט לערעורים במוסקבה, במאי 2001.
במאי 2003 חברת גאמה-פילם רכשה את הזכויות על סדרות הטלוויזיה והתוכניות שמוסט מדיה הפיקה ושידרה בערוצי הטלוויזיה שלה, לרבות סדרות כמו "סוכן הביטחון הלאומי", "פטרבורג העבריינית", "אדוני המפקד", "רחובות הפנסים השבורים" ועוד. הסדרות נמכרו לערוצי הטלוויזיה הממשלתיים כדוגמת הערוץ הראשון ברוסיה, רוסיה-1 ו-ערוץ СТС.‏.
הערות שוליים

↑  "РОССИЙСКИЕ ИНФОРМАЦИОННЫЕ ИМПЕРИИ II. Россия: медиа-холдинги. "Медиа Мост" и "Газпром Медиа" - Описание". Радио Свобода. 1998-03-20.
↑  ЗАО «Медиа-Мост». О холдинге, Медиа-Мост
↑  Все, что вы хотели знать о ТНТ, но боялись спросить
↑  Hour № 236 (1262). Daily Newspaper. Petit
↑  "В свет выходит журнал «Итоги»". Расцвет российских СМИ.
↑  "Первая кровь". Московские новости. 2001-04-17.
↑  ЗАО «Медиа-Мост». Мемонет
↑  ЗАО «Медиа-Мост». НТВ-Портал
↑  ЗАО «Медиа-Мост». НТВ-Интернет
↑  «Диктатура дизайна на НТВ» «ООО Состав.ру» от 10.08.2005: «В 1996 году „НТВ — дизайн“ создавали Семен Левин и Владимир Гусинский».
↑  "Владилен Арсеньев: "Медиа-МОСТ" получил "китайское предупреждение"". Теле-Спутник. 2000-06-01.
↑  Радио «Спорт FM» продолжит вещание — Прочие — Sports.ru
↑  Весь этот спорт
↑  Ъ-Газета — «Газпром-медиа» выбрал поколение Next
↑  Ъ-Газета — «Медиа-Мост» вышел на видео
↑  ВЕДОМОСТИ — Мост-радио, Мост-видео
↑  ЗАО «Медиа-Мост». Мост-Видео
↑  Мост-Видео: DVD-релизы месяца, KinoPoisk
↑  "БОЛЬШИЕ ПЕРЕМЕНЫ НА НТВ". НТВ. 2003-01-19.
↑  "Вечное НТВ. Как новый инвестор планирует развивать бывший телеканал Владимира Гусинского RTVi. Репортаж Ильи Жегулева". Meduza. 2016-11-02.
↑  Ъ-Справочник
↑  "Новости телекомпаний". Теле-Спутник. 2004-09-01.
↑  "ПРОЩАЙ, СССР. ЗДРАВСТВУЙ, СТС! Кинодокументалист времен Союза Александр Роднянский стал одним из ведущих телевизионных топ-менеджеров". Московские новости. 2003.
ראסט (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Joel Souza 
 הופק בידי:  אלק בולדווין 
 תסריט:  Joel Souza 
 שחקנים ראשיים:  אלק בולדווין פרנסיס פישר טרוויס פימל ג'נסן אקלס 
 צילום:  הלינה האצ'ינס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  El Dorado Pictures  Cavalry Media  Thomasville Pictures  Brittany House Pictures  Short Porch Pictures
 הקרנת בכורה:  נובמבר 2024
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מערבון 
 מקום התרחשות:  קנזס 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-80 של המאה ה-19 
 תקציב:  7 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
אלק בולדווין, שירה והרג בשוגג את הצלמת הלינה האצ'ינס ופצע את הבמאי ג'ואל סוזה.
ראסט (באנגלית: Rust) הוא סרט מערבון אמריקאי, שכתב וביים ג'ואל סוזה. מככבים בו אלק בולדווין, טרוויס פימל, בריידי נון, פרנסיס פישר וג'נסן אקלס. באוקטובר 2021 נעצרה ההפקה לאחר שהצלמת הלינה האצ'ינס נהרגה מירי אקדח ששימש כאביזר צילומים ואשר בו אחז בולדווין בעת הירי. סוזה נפצע באותו אירוע ירי.
תקציר העלילה

הרלנד ראסט הוא פורע חוק שמציל את נכדו לוקאס בן השלוש-עשרה לאחר שנידון לתלייה בעוון הריגה. שני הנמלטים בורחים מהמרשל האמריקני ווד הלם וצייד הראשים פנטון "פריצ'ר" לאנג.
שחקנים ודמויות

אלק בולדווין – הרלנד ראסט
טרוויס פימל – פנטון "פריצ'ר" לאנג
בריידי נון – לוקאס
פרנסיס פישר – דודה-רבתא של לוקאס
ג'נסן אקלס – המרשל האמריקאי ווד הלם (הוחלף על ידי השחקן ג'וש הופקינס)
ג'ייק ביוסי - דראם פארקר
דבון ורקהייזר
הפקה > פיתוח

במאי 2020, הוכרז כי אלק בולדווין יפיק ויככב בסרט Rust, מערבון המבוסס על סיפור שיצר עם הסופר והבמאי ג'ואל סוזה. בולדווין אמר להוליווד ריפורטר שהוא שמח לעבוד עם סוזה לאחר שהחמיץ את ההזדמנות לככב בסרטו "קראון ויק" (2019). הוא השווה את התסריט לסרט "בלתי נסלח" מ-1992, ואמר שהוא בהשראת סיפור אמיתי. כשנשאל על כישורי ההטלה והרכיבה על סוסים שלו, הוא אמר, "הם תמיד מוכנים. אני שחקן מהאסכולה הישנה. אז אם אתה קורא את קורות החיים שלי - הרכיבה על האופנוע שלי, הצרפתית שלי, הג'אגלינג, הרכיבה על סוסים, משחק הנשק שלי - זה בסדר גמור בקצות אצבעותיי בכל עת." טרוויס פימל, בריידי נון ופרנסיס פישר הצטרפו לצוות השחקנים בספטמבר 2021, כאשר ג'נסן אקלס לוהק בחודש הבא. הצילומים החלו ב-6 באוקטובר באזור סנטה פה, ניו מקסיקו.
הפקה > תקרית הירי

דיווח של הלוס אנג'לס טיימס חשף שכמה מאנשי צוות מחו על תנאי העבודה במהלך הצילומים. התלונות ציינו גם ירי חי שלוש פעמים. ב-21 באוקטובר, שבעה חברי צוות הצילום של הסרט עזבו את הסט והוחלפו בארבעה חברים שש שעות לפני שהתרחש האירוע.
האנה גוטיירז ריד הייתה אמנית הנשק על הסט האחראית על הפיקוח על כל כלי הנשק. בגיל 24, זה היה סרטה השני אחרי "הדרך הישנה", שם דווח על תקרית עם השחקנית הילדה ריאן קיירה כאשר ריד הושיטה לה נשק מבלי לבדוק אותו כראוי. בספטמבר 2021, ריד אמרה שחימוש אקדח עם כדורים ריקים הוא "הדבר הכי מפחיד" עבורה. ב-21 באוקטובר 2021, בחוות בוננזה קריק, עוזר הבמאי דייב הולס בחר באחד משלושה אקדחים שהונחו על עגלה על ידי ריד ומסר אותם לבולדווין לפני שהכריז על המונח "אקדח קר", והודיע לשאר הצוות שזה היה ריק. זה היה היום ה-12 של צילום בן 21 יום, והצוות עשה חזרות על קרב יריות שמתרחש בתוך כנסייה. מפעיל המצלמה המשנית היה ממוקם על דולי והסתכל על הצג עם האצ'ינס וסוזה שניהם בקרבת מקום. הסצנה כללה את דמותו של בולדווין שהוציאה אקדח מהנרתיק. בפעם השנייה הוא עשה זאת, בערך בשעה 1:50 אחר הצהריים. ב-Mountain Time, דווח כי בולדווין ירה באקדח פעם אחת והקליע עף לעבר השלישייה שמאחורי המוניטור, פגע בסוזה בעצם הבריח ולאחר מכן בצלמת הלינה האצ'ינס בחזה.
זמן קצר לאחר מכן, האצ'ינס הוטסה במסוק לבית החולים של אוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי, שם נקבע מותה. סוזה הובהל באמבולנס למרכז הרפואי האזורי כריסטוס סנט וינסנט בסנטה פה, שם טופל ושוחרר למחרת בבוקר. ההפקה הופסקה בעוד משטרת מחוז סנטה פה עורכת חקירה. חברת ההפקה של הסרט, Rust Movie Productions, LLC, ערכה בדיקה פנימית. גם לשכת הבריאות והבטיחות התעסוקתית של ניו מקסיקו צורפה לחקירה. דיווח מ-IATSE Local 44 טען כי "קליע חי" הוא הגורם לאירוע. בתגובה, הרשויות המקומיות ורשויות אכיפת החוק אמרו כי לא קבעו אם האקדח ירה כדור ריק או כדור חי והוסיפו, "אפילו לא התחלנו בזיהוי פלילי בנושא זה". ב-22 באוקטובר הוצא צו חיפוש על ידי שופט מחוז סנטה פה. תצהיר התומך בבקשה לצו חיפוש מבקש מבתי המשפט של המדינה סמכות לקבוע אם התקרית נתפסה בעדשת המצלמה ואומר שגם הול וגם בולדווין "לא ידעו שקליעים חיים נמצאים באקדח".
ב-22 באוקטובר 2021 בולדווין צייץ בטוויטר והביע "הלם ועצב שלו מהתאונה הטרגית שגבתה את חייה של הלינה האצ'ינס". הוא גם ציין כי משתף פעולה באופן מלא בחקירת המשטרה המתנהלת בנוגע לאירוע. בתצהיר, בלש משטרה הצהיר כי בולדווין קיבל את האקדח מעוזר הבמאי דייב הולס; לא הולס ולא בולדווין ידעו שהאקדח טעון.
הירי עורר ויכוחים על השימוש באקדחים באתרי צילום קולנוע. שאנון לי, אחותו של ברנדון לי, שחקן שמת לאחר ירי מקרי מכלי נשק על סט הסרט העורב בשנת 1993, קראה לאסור שימוש באקדחים באתרי צילום קולנוע, וקבעה כי "עם כל האפקטים המיוחדים האפשריים וכל הטכנולוגיה, אין סיבה להביא אקדח לסט שיכול לירות קליע מכל סוג שהוא". ב-22 באוקטובר הודיע שחקן הסדרה The Rookie, אלקסי האולי, כי הפקת הסדרה תאסור על אקדחים חיים, וקבע כי ירי אקדחים יוספו בעבודת פוסט פרודקשן.
מספר ימים לאחר תקרית הירי הודיע בולדווין על השעיית צילום הסרט ופרויקטים מקצועיים נוספים.
ב-20 באפריל 2023 הכריע בית המשפט כי כל האישומים הפליליים נגד השחקן שהואשם במוות ברשלנות של הלינה האצ'ינס יוסרו, וכי הוא לא צפוי להיכנס למאסר בעקבות האירוע.
במרץ 2024 הורשעה האנה גוטיירז-ריד, הנשקית של הסרט, בהריגה בשוגג של הצלמת הלינה האצ'ינס. באפריל 2024, גוטיירז-ריד נדונה ל-18 חודשי מאסר בכלא מדינת ניו מקסיקו. בספטמבר 2024, השופטת דחתה את הבקשה של גוטיירז-ריד למשפט חוזר או שחרור מהכלא.
הפקה > חידוש צילומי הסרט

באוקטובר 2022 פורסם שהושג הסדר פשרה בתיק התביעה אזרחית של משפחתה של האצ'ינס נגד מפיקי הסרט ואלק בולדווין. במסגרת ההסדר, ישמש מת'יו, בעלה של הלינה האצ'ינס, כמפיק בכיר. במעמד ההודעה מסר מת'יו האצ'ינס שצילומי הסרט יחודשו בינואר 2023, עם צוות השחקנים המקורי.
הפצה

הסרט יוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל Camerimage בפולין בשנת 2024. Camerimage הוא פסטיבל המוקדש בעיקרו לעבודה של צלמים קולנועיים. לצד הקרנת הבכורה, ייערך דיון עם במאי הסרט ג'ואל סוזה, הצלמת ביאנקה קליין והמנטור הוותיק של הצלמת המנוחה, הלינה האצ'ינס, סטיבן לייטהיל. הפאנל יעסוק באירועים סביב הסרט, ההמשך של הפקת הסרט לאחר מותה של האצ'ינס, ובנושאים כמו תפקידן של נשים בעולם הצילום ובטיחות על הסטים של הפקות קולנועיות. פסטיבל Camerimage יתקיים בין התאריכים 16–23 בנובמבר 2024.
הבכורה עוררה ביקורת בקהילת הצלמים, שחבריה טוענים שהצגת הסרט בפסטיבל אינה הולמת בשל כך שהאצ'ינס נהרגה במהלך צילומי הסרט. צלמים רבים בקהילה, כמו רייצ'ל מוריסון, ביקרו את הבחירה ואמרו כי "לא צריך להנציח את הלינה באמצעות הקרנת הסרט שהוביל למותה". חברים אחרים בקהילת הצלמים, כמו סוזי לאבל, הצהירו כי הקרנת הסרט "מקדם סרט שצולם בתנאים לא בטוחים, שהובילו למותה של הצלמת". קבוצת וואטסאפ של משתתפי פסטיבל Camerimage, בהם צלמים שהכירו את האצ'ינס, תיארה את ההחלטה להקרין את הסרט כ"חסרת טעם" ו"חסרת רגישות". יש גם מי שהסביר כי משפחתה של האצ'ינס מעוניינת בהקרנת הסרט, וכי זו הייתה חלומה של האצ'ינס שהסרט יוקרן בפסטיבל Camerimage.
ניה אלי

ניה סיפאטיהי אלי (באנגלית: Nia Sifaatihii Ali; נולדה ב-23 באוקטובר 1988) היא אתלטית אמריקאית. סגנית האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת העולם (דוחה 2019) ואלופת האוניברסיאדה (שנג'ן 2011) בריצת 100 מטר משוכות ופעמיים ברציפות אלופת העולם באולם (סופוט 2014 ופורטלנד 2016) בריצת 60 מטר משוכות. שיאה האישי בריצת 100 מטר משוכת מדרג אותה במקום התשיעי בכל הזמנים.
ביוגרפיה

אלי נולדה בנוריסטאון, פנסילבניה וגדלה בג'רמנטאון בפילדלפיה. היא בוגרת אוניברסיטת דרום קליפורניה.
ביוגרפיה > 2011

באליפות המכללות שנערכה בשנת 2011 זכתה אלי במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.63 שניות (רוח גבית של 2.1 מטר/שנייה).
ביוגרפיה > 2011 > אלופת האוניברסיאדה

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, סין באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.85 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 12.79 שניות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה באוגוסט 2013 סיימה אלי במקום עשירי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.83 שניות.
ביוגרפיה > 2014 > אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט, פולין במרץ 2014 זכתה רולינס במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.80 שניות, לפני סאלי פירסון מאוסטרליה (7.85 שניות) וטיפני פורטר מבריטניה (7.86 שניות).
ביוגרפיה > 2016

באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון במרץ 2016 זכתה רולינס במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.80 שניות, לפני בת ארצה בריאנה רולינס (7.82 שניות) וטיפני פורטר (7.90 שניות) ובכך הגנה על תוארה.
ביוגרפיה > 2016 > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.59 שניות, אחרי בריאנה רולינס (12.48 שניות) ולפני בת ארצה קריסטי קסטלין (12.61 שניות).