stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחלף ישי

| --- | --- |

מחלף ישי, ינואר 2019
 תאריך הקמה:  11 בינואר 2019
 מיקום:  רמת ישי
 כבישים במחלף:    כביש 75   כביש 77
 אתרים סמוכים:  נחל בית לחם
 קואורדינטות:  32°42′28″N 35°09′18″E﻿ / ﻿32.707758°N 35.154877°E﻿ / 32.707758; 35.154877
 
  (למפת הכרמל מוגדלת) מחלף ישי(למפת הכרמל רגילה) מחלף ישי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף ישי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף ישי
 
מחלף ישי הוא מחלף בצפון עמק יזרעאל, בסמוך לרמת ישי, בו מצטלבים כביש 75 וכביש 77.
המחלף נפתח לתנועה מלאה ב-11 בינואר 2019, עד אז, היה המחלף צומת מרומזר שניחן בגודשי תנועה רבים.
תיאור המחלף

מחלף ישי הוא מחלף יהלום עם לולאת תלתן אחת. כביש 77 עובר בגשר מעל כביש 75 ומתעקל כך שהוא מקביל אליו בכיוון מערב. כביש 75 מתעקל מעט בקשת בשביל לפנות מקום לכביש 77.
כביש 77 מערב\דרום: ישנה יציאה ימינה לעבר כביש 75 הכוללת עקומה חדה ומסתיימת בצומת בו ניתן לפנות ימינה לכביש 75 מערב ללא צורך לעמוד ברמזור, לפנות שמאלה לכביש 75 מזרח או להמשיך ישר לכיוון כביש 77 מערב\דרום. כביש: 77 צפון\מזרח ישנה יציאה ימינה עם עקומה חדה שמאלה (צפון-מזרח), ממנה ניתן לפנות ימינה (ללא רמזורים) לכביש 75 מזרח, לפנות שמאלה לכביש 75 מערב או להמשיך ישר לכביש 77 לכיוון צפון\מזרח. כביש 75 מזרח: ישנה צומת בה ניתן להמשיך ישר או לפנות ימינה לכביש 77 צפון\מזרח (ללא עמידה ברמזור), ואחרי-כן ישנה יציאה מסוג לולאת-תלתן לכיוון כביש 77 מערב\דרום. אחרי כן ישנו צומת בו ניתן לפנות שמאלה או להמשיך ישר. כביש 75 מערב: ישנו צומת בו ניתן לפנות ימינה לכביש 77 מערב\דרום (ללא עמידה ברמזור) ואפשרות להמשיך ישר. אחרי-כן ישנו צומת בו ניתן לפנות שמאלה לכביש 77 צפון\מערב או להמשיך ישר.
ב-11 בינואר 2019 נפתח המחלף שהיה צומת בעברו. המחלף נבנה על ידי חברת סולל בונה כאשר על הפרויקט פיקחה חברת הניהול א. אפשטיין ובניו. במחלף הוצבה תאורת לד ממוקדת מיסעה וללא זליגת אור. בנוסף, מדובר בתאורה חסכונית באנרגיה שאינה מפריעה לסביבה האקולוגית – אחד המרכיבים בהגדרתו של פרויקט כביש 77 כ'פרויקט ירוק'.
היסטוריה

בעשור הראשון של המאה ה-21, היו בצומת עומסי תנועה רבים בעיקר בבוקר ואחרי הצהריים ולכן הוחלט לשדרג את קטע הכביש בינו לבין מחלף המוביל לדו נתיבי לכל כיוון. עבודת שדרוג הצומת בוצעה בשיטת ה"תכנון-ביצוע" (Design build), בה הקבלן המבצע אחראי גם על תכנון הכביש. בין היתר, הורחבו כביש 77 בקטע צומת ישי – צומת המוביל לדו מסלולי דו-נתיבי, בוצעו עבודות עפר ודיפון לסלילת נתיב שלישי (בעתיד) והתאורה שודרגה. החברה להגנת הטבע התלוננה כי הקבלן ערם עודפי עפר מהעבודות בשטחים פתוחים ופגע בטבע.
גלריה

כביש 77 וצומת אלונים ברקע
מחלף ישי ומימין רמת ישי
כביש 77 ממחלף ישי. תמונה לכיוון צומת אלונים וצומת השומרים
הערות שוליים

↑  אלי אשכנזי, הפקק עבר דירה: הפקק בצפון עבר מצומת המוביל לצומת רמת ישי, באתר הארץ, 23 ביולי 2011
↑  דני בר, 250 מיליון שקל יושקעו בשדרוג כביש 77 צומת ישי – צומת המוביל באתר Carloss
↑  צומת ישי (כביש 77) – עירום עודפי עפר בשטחים הפתוחים בדו"ח איומים שנתי 2010
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: צומת אלונים | מחלפים וצמתים בכביש 75 | הבא: צומת נהלל |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף תל קשיש | מחלפים בכביש 77 | הבא: מחלף זרזיר |
מושל מחוז נובוסיבירסק

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  אנדריי טראווניקוב
 תחום שיפוט:  מחוז נובוסיבירסק 
 ייסוד המשרה:  24 ביולי 1946 
 אתר רשמי
 
מושל מחוז נובוסיבירסק (ברוסית: Губернатор Новосибирской области; מילולית: "גוברנאטור נובוסיבירסקוי אובלסטי") הוא המנהל הכללי והמשרה הציבורית הרמה במחוז נובוסיבירסק, רוסיה. על פי החוק המחוזי, המושל, שעומד "בראש הגוף המנהל הבכיר של מחוז נובוסיבירסק" הוא בעל התואר הרשמי כמושל ו"ראש ממשלת מחוז נובוסיבירסק".
המושל הנוכחי הוא אנדריי טראווניקוב, המייצג את מפלגת "רוסיה המאוחדת".
בחירות

הבחירות לתפקיד המושל נערכו בשנים 1995, 1999 ובשנת 2003. בשנים 2007 ובשנת 2010 המושל מונה על ידי האספה המחוקקת של מחוז נובוסיבירסק בהמלצת נשיא רוסיה. בשנת 2014 נערכו מחדש הבחירות ישירות לתפקיד המושל.
בבחירות שנערכו בשנת 2023 המושל המכהן זכה ב-75% מקולות והמשיך לכהונה השנייה.
מושלים > ראשי האדמיניסטרציה

ויטאלי מוחה — 26 בנובמבר 1991 עד 5 באוקטובר 1993.
איוואן אינדינוק — 5 באוקטובר 1993 עד 30 בדצמבר 1995.
מושלים > מושלי מחוז נובוסיבירסק

ויטאלי מוחה — 29 בדצמבר 1995 עד 14 בינואר 2000.
ויקטור טולוקונסקי — 14 בינואר 2000 עד 9 בספטמבר 2010.
ואסילי יורצ'נקו — 22 בספטמבר 2010 עד 17 במרץ 2014.
ולדימיר גורודצקי — 18 במרץ עד 6 באוקטובר 2017.
אנדריי טראווניקוב — 6 באוקטובר 2017 ואילך.
הערות שוליים

↑  The Charter of Novosibirsk Oblast, article 27 at Novosibirsk Oblast Executive Assembly's website.
↑  תוצאות בחירות 2023
| ראשי סובייקטים פדרליים של רוסיה |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| ראשי רפובליקות | אדיגיה • אלטאי • בשקורטוסטן • בוריאטיה • צ'צ'ניה • צ'ובשיה • דאגסטן • אינגושטיה • קברדינו-בלקריה • קרליה • חקסיה • קומי • קלמיקיה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • מארי אל • מורדוביה • צפון אוסטיה - אלניה • סאחה-יקוטיה • טטרסטן • טובה • אודמורטיה • קרים |  |
| מושלי חבלים מנהליים | אלטאי • קמצ'טקה • חברובסק • קרסנודאר • קרסנויארסק • פרם • פרימוריה • סטברופול • עבר הבאיקל |  |
| מושלי מחוזות | אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • צ'ליאבינסק • אירקוטסק • איוואנובו • קלינינגרד • קלוגה • קמרובו • קירוב • קוסטרומה • קורגן • קורסק • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • ניז'ני נובגורוד • נובגורוד • נובוסיבירסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • סחלין • סמרה • סראטוב • סמולנסק • סברדלובסק • טמבוב • טומסק • טולה • טבר • טיומן • אוליאנובסק • ולדימיר • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ירוסלבל |  |
| ראשי ערים פדרליות וערים גדולות | יקטרינבורג • ולדיווסטוק • סוצ'י • קאזאן • מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול |  |
| ראשי מחוז וחבלים אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי • קמצ'טקה • חנטי ומנסי • צ'וקוטקה • ניינץ • ימלו-ננץ |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| נציגי הנשיא במחוזות הפדרליים | מרכז • המזרח הרחוק • סיביר • צפון-מערב • דרום • אורל • וולגה • צפון קווקז |  |
ליסה סי

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1955 (בת 69) פריז, צרפת 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לויולה מרימאונט 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  רומנים, ביוגרפיה
 סוגה:  רומן היסטורי 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 פרסים והוקרה:  הפרס האסייני/פאסיפי לספרות (2010)  הפרס האסייני/פאסיפי לספרות (2006) 
 https://lisasee.com/
 
ליסה סי (באנגלית: Lisa See; נולדה ב-18 בפברואר 1955) היא סופרת אמריקאית ממוצא סיני.
בספריה היא מרבה לעסוק במעמדן וחייהן של נשים אסיאתיות - סיניות וקוריאניות, במאות הקודמות, ומחקר של תרבויות סיניות עתיקות. ספריה זכו לפופולריות רבה והפכו לרבי מכר בינלאומיים. חלק מספריה תורגמו לעברית בהוצאת מודן.
ביוגרפיה

סי נולדה ב-18 בפברואר 1955 בפריז שבצרפת, לאימה, קרולין סי, פרופסורית לאנגלית וסופרת, ולאביה, ריצ'רד סי, אנתרופולוג. סבא רבה שלה מצד אביה, פונג סי, היגר לארצות הברית מסין. סי גדלה בלוס אנג'לס קליפורניה, בסמיכות לצ'יינה טאון מה שהשפיע על חייה ויצירתה.
סי פעילה באירועי תרבות ושימור מורשת בקהילה הסינית בלוס אנג'לס. במהלך מצעד ראש השנה הסיני של דרקון הזהב הודיעה סי כי תתרום את כתבי ידה לאוניברסיטת קליפורניה לצורכי הוראה ומחקר.
ספריה

On Gold Mountain (1995)
Flower Net (1997)
(1999) The Interior
(2002) Dragon Bones
Snow Flower and the Secret Fan (2005) - (תורגם לעברית; סיפור כתוב במניפה)
(2007) Peony in Love
(2009) Shanghai Girls - (תורגם לעברית; נשות שנחאי)
(2011) Dreams of Joy - (תורגם לעברית; חלומות על אושר)
(2014) China Dolls - (תורגם לעברית; בובות סיניות)
(2017) The Tea Girl of Hummingbird Lane - (תורגם לעברית; נערת התה)
(2019) The Island of Sea Women - (תורגם לעברית; האי של נשות הים)
(2023) Lady Tan’s Circle of Women - (תורגם לעברית; מעגל הנשים של הגבירה טאן)
הערות שוליים

↑  אודות ליסה סי, באתר הרשמי
↑  Lisa See papers, 1973-2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302215305171  PLWABN: 9810665752305606  BIBSYS: 98030465  BNE: XX1324544  BnF: cb13196350f (data)  CANTIC: a11500852  CiNii: DA0942722X  GND: 121198839  ICCU: REAV096538  ISNI: 0000 0000 8161 125X  LCCN: no89005154  LNB: 000120068  NDL: 00679658  NKC: xx0051917  NLK: KAC200709261  NSK: 000351328  NTA: 149242425  RERO: 02-A011734834  SUDOC: 035558490  VIAF: 85633607   WorldCat (עם VIAF): 85633607
איגוד הטייסים הישראלי

| --- | --- |

 תחום:  תעופה 
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  לוד 
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־48 שנים) 
 www.isralpa.org.il
 
איגוד הטייסים הישראלי הוא ארגון המייצג את הטייסים הישראליים בנתיבי אוויר בינלאומיים.
האיגוד הארצי לטייסי נתיבי אוויר בישראל הוקם כאגודה בשנת 1976. זהו איגוד עובדים מקצועי, החבר במעמד עצמאי בהסתדרות החדשה, באגף לאיגוד מקצועי. האיגוד הישראלי חבר בפדרציה הבינלאומית של איגודי הטייסים IFALPA, ופועל במישור הבינלאומי בנושאים מקצועיים רבים הקשורים לתעופה המסחרית.
מטרות האיגוד

לפעול לקידום, שיפור ושמירה על רמת בטיחות הטיסה בישראל.
לבטא את עמדת טייסי האיגוד בכל ההיבטים המקצועיים של התעופה המסחרית.
לייצג את טייסי האיגוד אל מול רשויות המדינה.
לדאוג לרווחת הטייסים כעובדים תוך ייעוץ, ליווי ותמיכה בכל נושא תעסוקתי - הסכמי עבודה, אירועי בטיחות, שמירה על הבריאות.
האיגוד פועל לשמירה על יחסי עבודה תקינים ועזרה הדדית בין חבריו.
חברי האיגוד

באיגוד הישראלי חברים טייסים הטסים בחברות אל על, ארקיע, ישראייר, ק.א.ל., כים ניר, וטייסי התעשייה האווירית, בנוסף מיוצגים באיגוד מהנדסי הטייס מאותן החברות.
טייס ישראלי זכאי להיות חבר באיגוד הטייסים אם הוא מחזיק ברישיון טייס מסחרי בר תוקף ומתפרנס מעבודתו כטייס.
באיגוד הטייסים חברים כ-700 טייסים.
מבנה האיגוד

המועצה הארצית היא הפורום הנבחר והמנחה של איגוד הטייסים. בחירות למועצה הארצית מתקיימות אחת ל-3 שנים, חברי האיגוד בוחרים בנציגיהם למועצה בכל חברת תעופה/מקום עבודה בנפרד. לכל חברה יצוג יחסי במועצה על בסיס מספר החברים באיגוד.
נכון ל 2019 מידן בר, קברניט בואינג 777 באל על, משמש כיו"ר האיגוד.
קברניט יצחק (איקה) ברנדט, קברניט בואינג 737 באל על, משמש כסגן נשיא אזורי למזרח התיכון בפדרציה העולמית של איגודי הטייסים IFALPA.
נאקאפיריפירית

| --- | --- |
 מדינה:  אוגנדה אוגנדה
 אזור:  האזור הצפוני
 בירת המחוז:  נאקאפיריפירית 
 על שם:  נאקאפיריפירית 
 שטח:  4,201.6 קמ"ר
 גובה:  1,300 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  113,300 (2020)
  ‑ צפיפות:  38.5 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  1°55′00″N 34°40′00″E﻿ / ﻿1.9166666666667°N 34.666666666667°E﻿ / 1.9166666666667; 34.666666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
 www.nakapiripirit.go.ug
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז נאקאפיריפירית (באנגלית, בסוואהילי: Nakapiripirit) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור הצפוני במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, נאקאפיריפירית.
מיקום

המחוז גובל במחוז נפק מצפון, במחוז מורוטו מצפון מזרח, במחוז אמודט ממזרח, במחוז קווין מדרום מזרח, במחוז בולמבולי מדרום מערב, במחוז קומי ממערב ובמחוז קאטאווי מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא נאקאפיריפירית.
רקע

במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מורוטו. בשנת 2001, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז.
רוב תושבי המחוז משתייכים לקבוצה האתנית קרמוג'ונג, ודוברים את שפת הקרמוג'ונג. שפה נוספת המדוברת בפי תושבי המחוז היא פוקוט.
במחוז מספר הרים שגובהם מגיע עד 3,000 מטרים. ההרים גבוהים ביותר הם הר קאדאם, לולקק ונאפאק. המחוז מחולק באופן גס לרצועה יבשה ולרצועה רטובה.
הרצועה היבשה מכסה את תת-הנפות לורו, אמודט, לורגנדווט ויורד לנאבילאטוק, לולחאט ולחלקים של לורגאה. הרצועה הרטובה מכסה בעיקר את מרגלות של הר קאדאם, בעיקר נאקאפיריפירית, נאמאלו, קאקומונגולה, קאריטה. במחוז יורדים בממוצע בין 500 ל-1,500 מ"מ משקעים.
כלכלה

אחזקת משק-חי וגידול תבואה הם שתי הפעילויות הכלכליות העיקריות במחוז. דורה הוא המוצר העיקרי שמיוצר ברצועה היבשה והתירס הוא התוצר העיקרי של הרצועה הרטובה. יבולים נוספים שגדלים במחוז הם קטניות, אגוז האדמה, שומשום, חמניות, קנה הסוכר ובננות. בשנות ה-2000 התחילו לגדל גם אורז.
אוכלוסייה

קצב גידול האוכלוסייה הוא 4.36% בשנה. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
| שנה | אומדן אוכלוסייה |
| --- | --- |
2014: 88,300
2020: 113,300
הערות שוליים

↑  Government names 14 new districts, web.archive.org, ‏2013-10-29 (באנגלית)
↑  Nakapiripirit (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015126851  VIAF: 46144648393352817219   WorldCat (עם VIAF): 46144648393352817219 
ילדים משבט הקרמוג'ונג
הדיוויזיה הרביעית (הודו)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הראג' הבריטי הראג' הבריטי (1939–1947   הודו הודו (1947–הווה)
 שיוך:  הראג' הבריטי צבא הודו הבריטית   צבא הודו
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־85 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה   מלחמת הודו–סין   מלחמת הודו–פקיסטן (1971)
חיילי הדיוויזיה הרביעית בעת "מבצע בטלאקס" במדבר המערבי, יוני 1941
הדיוויזיה ההודית ה-4 (באנגלית: 4th Indian Infantry Division) היא דיוויזיה בצבא הודו שהוקמה ב-1939 כדיוויזיה בצבא הודו הבריטית ולחמה במספר מערכות במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נודעה גם כ"דיווזיית הנשר האדום" (Red Eagle Division) שכן תג היחידה שלה היה בצורת נשר אדום.
מלחמת העולם השנייה > הקמת היחידה והלחימה במדבר המערבי

הדיוויזיה הוקמה במצרים בשנת 1939 והייתה היחידה הראשונה בצבא הודו הבריטית שפעלה מחוץ להודו במלחמת העולם השנייה. כבכל היחידות ההודיות בתקופה זו שלפני עצמאות הודו, שלד הפיקוד של היחידה כלל קצינים בריטים, והודים בתפקידי חיילים ומש"קים. עם זאת, שירתו בשורות היחידה מספר קצינים הודים שהגיעו אף לדרגת קפטן או מייג'ור (מקביל לדרגות סרן ורב-סרן בצה"ל).
מפקדה הראשון של הדיוויזיה היה מייג'ור ג'נרל פ. ג'רלד סקרלט (Scarlett), שעמד בראשה בין אוקטובר 1939 ליולי 1940. אחריו עמד בראש הדיוויזיה מייג'ור ג'נרל גנרל פיליפ נים, ובין אוגוסט 1940 לאפריל 1941 עמד בראשה מייג'ור ג'נרל נואל ברספורד פיירס. בריגדת הרגלים ה-14 הבריטית סופחה ליחידה עם הקמתה, עד יולי 1940, ולאחר מכן סופחה אליה בריגדת הרגלים ה-16 הבריטית, בין ספטמבר 1940 לדצמבר 1940.
היחידה הוצבה במסגרת כוח המדבר המערבי, בפיקודו של גנרל ריצ'רד אוקונור במסגרת מבצעיו הראשונים של גנרל ארצ'יבלד וייוול במדבר המערבי. בדצמבר 1940 נטלה היחידה חלק במבצע מצפן והייתה מעורבת בקרבות המכריעים נגד הצבא האיטלקי באזור סידי בראני. ביחד עם יחידות נוספות מהצבא הבריטי השמידה הדיוויזיה את "קבוצת מאלטי" האיטלקית, באזור ניבאיוה, בקרבות ב-9 בדצמבר 1940. עם התקדמות המבצע, ותבוסת הכוחות האיטלקים בראשות הפילדמרשל רודולפו גרציאני, החליט ויוול להעביר את היחידה למערכה במזרח אפריקה, שם תקפו האיטלקים והיה חשש כי יחדרו לסודאן, וכן תוכננה מתקפה גדולה באריתריאה. בדצמבר 1940 נשלפה הדיוויזיה מכוח המדבר המערבי והועברה לדרום סודאן.
מלחמת העולם השנייה > המערכה במזרח אפריקה

בדצמבר 1940 הגיעה הדיוויזיה לסודאן וצורפה לדיוויזיית הרגלים ההודית ה-5, ששהתה שם כבר ככוח מגן מפני האיטלקים. על שתי הדיוויזיות פיקד גנרל ויליאם פלאט, והן אמורות היו לשמש ככוח התקיפה הצפוני במסגרת המתקפה על האיטלקים שתוכננה לאמצע 1941.
התפתחוית בגזרה חייבו את הקדמת המערכה לחודש ינואר. הכוחות שתחת פיקודו של פלאט פרצו אל תוך אריתריאה והביסו את האיטלקים בפיקודו של גנרל לואיג'י פרושי. האיטלקים נסוגו למבצר קרן שהיה מבוצר היטב, ודרך הגישה היחידה אליו הייתה דרך נקיק הררי צר. במרץ 1941 נכבש המבצר תוך אבדות קשות לשני הצדדים. בקרבות אלו זכה סובדאר ריצ'פאל, חייל הודי שלחם בחטיבת הרגלים ההודית ה-5 שהייתה חלק מהדיוויזיה, לצלב ויקטוריה שלאחר המוות, על גבורה במסגרת מילוי תפקידו. באפריל 1941 החליף מייג'ור ג'נרל פרנק מסרווי את ברספורד פיירס בפיקוד על הדיוויזיה. על אף שהמערכה במזרח אפריקה טרם תמה, מצא ויוול לנכון להשיב את הדיוויזיה לחזית המדבר המערבי. שימוש זה בדיוויזיה כעתודה אסטרטגית ניידת העוברת בין שתי החזיתות היווה אחת מהסיבות לניצחונות הצבא הבריטי על האיטלקים בתחילת 1940.
על תפקודה של הדיוויזיה בקרבות באריתריאה כתב צ'רצ'יל אל המרקיז מלינית'גאו, ויקטור הופ, ששימש כמשנה למלך בהודו:
הקיסרות כולה נסערת נוכח ההשג של הכוחות ההודים באריטראה. פרשת ההתלהבות וההתמדה שבהן העפילו לפסגות התלולות של קרן וכבשון לבסוף מזכירה לי מאורעות מן הגבול הצפוני מערבי מלפני שנים רבות. וכאדם שזכה לשרת בשדה הקרב עם חיילים הודים מכל קצוי הינדוסתאן, כמו גם בשם ממשלת הוד מלכותו, הנני מבקש את הוד מעלתך למסור להם ולצבא ההודי כולו על הגאוה וההערצה שבהן עקבנו אחר מפעלות הגבורה שלהם.
מלחמת העולם השנייה > המדבר המערבי בשנית, סוריה ולבנון

עם שובה של הדיוויזיה למצרים, נשלחה בבהילות חטיבת הרגלים ההודית החמישית, שהייתה חלק חשוב מהדיוויזיה אל המערכה בסוריה ובלבנון, והייתה מעורבת בקרבות הקשים נגד אנשי צרפת של וישי בסוריה שהסתיימו בכיבוש דמשק.
יתר הדיוויזיה היה מעורב בקרבות הקשים שפרצו סביב העיר טוברוק החל מיוני 1941. בסתיו 1941 שבה חטיבת הרגלים ההודית ה-5 לדיוויזיה. בדצמבר 1941 קיבל מייג'ור ג'נרל פרנסיס טאקר את הפיקוד על הדיוויזיה. מרבית הזמן שימשה הדיוויזיה כמאגר ליחידות שסופחו זמנית ליחידות אחרות. בתקופה זו יש לציין במיוחד את הפריצה של אנשי החטיבה השביעית, שנותקו מיתר הכוח בבנגאזי במהלך המתקפה הגרמנית ב-7 בינואר 1942, ולאחר מסע בן 320 קילומטרים הצליחו לחבור אל שאר כוחות הארמייה השמינית של הצבא הבריטי ולהמשיך בלחימה.
בתחילת אפריל 1942 פוזרה הדיוויזיה באופן שבו הוצבה החטיבה השביעית בקפריסין, החטיבה החמישית בסוריה, החטיבה ה-11 באזור תעלת סואץ, ובריגדת הפרשים של מרכז הודו הוצבה בעיראק. במאי 1942 הושבה החטיבה ה-11 לאזור הלחימה בטוברוק, וסופחה זמנית לדיוויזיית הרגלים ההודית החמישית. החטיבה נלכדה במצור על טוברוק, נכנעה ב-21 ביוני, ונמחקה ממצבת הכוח של הדיוויזיה הרביעית עד הקמתה מחדש כעבור כשנה וחצי. מעט לפני קרב אל עלמיין באוקטובר 1942, אוחדו כוחות הדיוויזיה, ואת מקום החטיבה ה-11 תפסה החטיבה ה-161 (עד דצמבר 1942). תפקידה של הדיוויזיה בקרב עצמו היה משני, והשתמשו בה במתקפת הסחה במרכז הגזרה, בעוד שהפריצה האמיתית הייתה בצפון הגזרה.
בדצמבר 1942 פוזרה שוב הדיוויזיה, אך התעקשותו של הגנרל טאקר הביאה לאיחודה מחדש במרץ 1943, ולהשתתפותה בהצלחה במסגרת המערכה בתוניסיה, שהסתיימה במאי 1943 בכיבוש תוניסיה ובכניעת כל כוחות הציר בצפון אפריקה. אנשי הדיוויזיה הם שתפסו את הגנרל הנס-יירגן פון ארנים מפקדו של קורפוס אפריקה בימיו האחרונים, ועם נפילתו בשבי הסתיימה מערכה זו.
מלחמת העולם השנייה > איטליה ויוון

בינואר 1944 צורפה חטיבת הרגלים ה-11 שהוקמה מחדש לכוחות הדיוויזיה, והדיוויזיה נשלחה להשתתף במערכה באיטליה. בפברואר 1944 השתתפה הדיוויזיה בקרב על מונטה קאסינו וספגה אבדות כבדות. בקרב זה פיקד על הדיוויזיה באופן זמני בריגדיר הארי דימולין (Dimoline) שכן טאקר נמצא בחופשת מחלה. במרץ 1944 קיבל מייג'ור ג'נרל אלכסנדר גלאוויי (Galloway) את הפיקוד על הדיוויזיה, והיא המשיכה בהשתתפותה בקרבות מונטה קאסינו תחת פיקודו. בסוף מרץ קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה מייג'ור ג'נרל ארתור הולוורת'י (Holworthy), ותחת פיקודו התקדמה הדיוויזיה מאזור מונטה קאסינו למרכז איטליה, אל קו המגננה הגרמני המכונה "הקו הגותי".
בנובמבר 1944 נשלחה הדיוויזיה ליוון לסייע בייצוב המדינה לאחר נסיגת כוחות הציר. בינואר 1945 הוחלף הולוורת'י במייג'ור ג'נרל צ'ארלס באושר (Boucher) שפיקד על הדיוויזיה עד תום המלחמה.
מלחמת העולם השנייה > הערכה כוללת

במהלך מלחמת העולם השנייה שבתה הדיוויזיה 150,000 שבויים וספגה 25,000 אבדות, יותר מכוח האדם של דיוויזיה שלמה. חיילי הדיוויזיה עוטרו ביותר מאלף עיטורים שכללו ארבעה עיטורי צלב ויקטוריה ושלושה עיטורי צלב ג'ורג'.
בשירות צבא הודו

בשנת 1945 סיימה הדיוויזיה את מסעה באירופה ושבה להודו. לאחר קבלת עצמאות הודו בשנת 1947 הפכה הדיוויזיה לחלק מן הצבא ההודי, ולגרעין כוח הגבול של פנג'אב בפיקודו של מייג'ור ג'נרל ט. וו. ריס. כוח הגבול של פנג'אב, שמרכזו בלאהור, פעל בחודשים הראשונים לעצמאות הודו, בין אוגוסט לנובמבר 1947, ופורק בשל חוסר יעילותו בשליטה במהומות שפרצו בעקבות חלוקת הודו ויצירת פקיסטן. לאחר מכן נסוגה הדיוויזיה לשטח הודו.
חלקים מהדיוויזייה לחמו במלחמת הודו–סין ב-1962. חטיבת הרגלים ה-7 שהייתה חלק מהדיוויזיה הושמדה למעשה בעת הלחימה. כחלק מלקחי המלחמה הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה הררית ב-1963, ולחמה במלחמה נגד פקיסטן ב-1965. ב-1971 לחמה הדיוויזיה בחזית בנגלדש בעת מלחמת הודו–פקיסטן.
כיום משמשת הדיוויזיה חלק מהצבא ההודי. היא שייכת לקורפוס הראשון של פיקוד המרכז ההודי, ומפקדתה מצויה באלאהבאד.
הערות שוליים

↑  בריגדיר פיטר יאנג, מלחמת העולם השנייה, 1939 - 1945, הוצאת מערכות, 1969, עמ' 86
↑  יאנג, שם, עמ' 93
↑  וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה, כרך שלישי, "הברית הגדולה", הוצאת עם הספר, 1961, עמ' 89
שלושה מחיילי הדיוויזיה על נהר הנילוס בעת המסע ממצרים לסודאן, תחילת שנת 1941
חייל סיקי מהדיוויזיה, עם דגל ועליו סמל צלב הקרס לאחר כניעת הכוחות הגרמנים באיטליה ב-1945
אלכסנדר קריסטוף

אלכסנדר קריסטוף (באנגלית: Alexander Kristoff; נולד ב-5 ביולי 1987) הוא רוכב אופני כביש נורווגי בקבוצת אונו-איקס (אנ'). קריסטוף הוא אחד הרוכבים הנורווגים הבולטים והטובים בעולם, הוא ניצח שניים מתוך חמשת המונומנטים, מילאנו – סן רמו ב-2014 והרונדה ון פלנדרן ב-2015. הוא אלוף אירופה לשנת 2017 וניצח שלושה קטעים בטור דה פראנס, במהדורות של 2014 ו-2018.
קריירה > קבוצת בי.אמ.סי

ב-2010, הצטרף קריסטוף לקבוצת בי.אמ.סי מדרג הפרו קונטיננטל. באליפות העולם, סיים במקום ה-69. ב-2011, בי.אמ.סי עלתה לדרג הוורלד טור וקריסטוף לראשונה לגראנד טור כאשר רכב בג'ירו ד'איטליה. התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה כאשר הגיע למקום השני בקטע השמיני. הוא ניצח את אליפות נורווגיה באופני כביש.
קריירה > קבוצת קאטיושה > 2012

קריסטוף הצטרף לקבוצת קאטיושה.
הוא ניצח את שלב 3א' במרוץ דרידאסז'ה דה פאנה וניצח את קטגוריית המאיצים. הוא נבחר שוב לג'ירו ד'איטליה, וסיים שני בקטע ה-12. הוא סיים שלישי באליפות נורווגיה באופני כביש, ושלישי באולימפיאדת לונדון (2012). הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור של דנמרק, וניצח את קטגוריית המאיצים.
קריירה > קבוצת קאטיושה > 2013

קריסטוף ניצח את שלב 3א' בדרידאסז'ה דה פאנה, וניצח גם את קטגוריית המאיצים. הוא ניצח שלושה קטעים בטור של נורווגיה, וניצח את השלב החמישי בטור דה סוויס. באליפות נורווגיה, קריסטוף הגיע שני. הוא נבחר לראשונה לטור דה פראנס, וההישג הבכיר שלו היה המקום השני בקטע הראשון. הוא הוסיף ניצחון בקטע השני בטור של פיורדס.
קריירה > קבוצת קאטיושה > 2014

קריסטוף ניצח את הקטע השני בטור של עומאן. וקבע הישג שיא, כאשר ניצח את מרוץ מילאנו – סן רמו. קריסטוף ניצח גם את מרוץ אשבורן–פרנקפורט. בטור של נורווגיה, ניצח את הקטע הראשון והחמישי בטור של נורווגיה. קריסטוף הוסיף ניצחונות בשלושה קטעים בטור של פיורדס, כאשר ניצח את הקטע ה-2, ה-4, ה-5. הוא השתתף שוב בטור דה פראנס, ואף ניצח את הקטע ה-12 וה-15, וסיים שני בקטגוריית המאיצים. קריסטוף ניצח את הקטע השני והרביעי במרוץ הארקטי של נורווגיה, ואת קלאסיקת ואטנפול בהמבורג. הוא סיים שמיני באליפות העולם בפונפרדה.
קריירה > קבוצת קאטיושה > 2015

בעונת 2015, קריסטוף הציג את אחת מעונות השיא שלו. הוא ניצח שלושה קטעים בטור של קטר, ואת קטגוריית המאיצים. קריסטוף הוסיף ניצחון בקטע השלישי בטור של עומאן, סיים שני במרוץ הקורן - בריסל - קורן. הוא סיים שני במילאנו – סן רמו, רביעי במרוץ E3 בינקבנק קלאסיק, ותשיעי במרוץ גנט–וייפלחם. באפריל, קריסטוף רשם את אחד מההישגים הגדולים בקריירה שלו כאשר ניצח את מרוץ הרונדה ון פלנדרן. הוא הוסיף ניצחון ראשון גם במרוץ סכלדפרייס. הוא סיים עשירי במרוץ פריז–רובה וניצח את שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה. הוא ניצח שני קטעים בטור של פיורדס ובטור של נורווגיה. הוא ניצח את המרוץ החד יומי, ג'יפי דו קאנטון. ואת הקטע השביעי בטור דה סוויס. בטור דה פראנס, הוא סיים שלישי בקטעים 15 ו-21.
הוא ניצח את הקטע הראשון במרוץ הארקטי של נורווגיה, וניצח את גראנד פרי דה פלואה. באליפות העולם, סיים במקום הרביעי.
קריירה > קבוצת קאטיושה > 2016

קריסטוף פתח את העונה עם שלושה ניצחונות בקטעים בטור של קטר, הוא סיים שני בדירוג הכללי וניצח את קטגוריית המאיצים. הוא ניצח שני קטעים בטור של עומאן. הוא ניצח את הקטע הראשון בדרידאסז'ה דה פאנה, וניצח את קטגוריית המאיצים. הוא ניצח את מרוץ אשבורן–פרנקפורט, ואת הקטע השביעי בטור של קליפורניה. הוא סיים שני באליפות נורווגיה באופני כביש, וסיים שני בקטע ה-14, וה-16 בטור דה פראנס. הוא ניצח את הקטע הראשון במרוץ הארקטי של נורווגיה, והוסיף שלושה ניצחונות בקטעים בטור של פיורדס, ואת הדירוג הכללי ואת דירוג המאיצים. הוא סיים שביעי באליפות העולם בדוחה.
קריירה > קבוצת קאטיושה > 2017

הוא ניצח את הקטע הראשון במרוץ אטואל דה בסז', והוסיף ניצחונות בשלושה קטעים שונים בטור של עומאן, בנוסף לכך, ניצח את דירוג המאיצים. הוא סיים רביעי במילאנו – סן רמו, ניצח את הקטע השני בדרידאסז'ה דה פאנה וניצח את קטגוריית המאיצים. הוא ניצח את מרוץ אסקבורן פרנקפורט, בטור דה פראנס, ההישג הבכיר שלו היה מקום שני בקטע ה-4. הוא ניצח את קלאסיקת לונדון - סארי, ואת אליפות אירופה. הוא ניצח את הקטע השני במרוץ הארקטי של נורווגיה. הוא זכה במדליית הכסף באליפות העולם שנערכה ברגן, לאחר שהפסיד לפטר סאגאן בספרינט.
קריירה > יו. איי.אי אמיירטס (2018–2021) > 2018

לאחר שש שנים במדים של קטיושה, הצטרף קריסטוף לקבוצת יו.איי.אי אמירטס.
קריסטוף ניצח את הקטע השישי בטור של עומאן, ואת הקטע הראשון בטור של אבו דאבי. הוא סיים רביעי במילאנו סן רמו, וניצח את מרוץ אשבורן–פרנקפורט. קריסטוף ניצח את מרוץ ג'יפי דו קאנטון, בטור דה פראנס, ניצח את השלב האחרון והמסורתי בשאנז אליזה.