stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמנויות לחימה יפניות
גנדאי בודו > קנדו

קֵנדוֹ (קאנג'י: 剣道, רומאג'י: kendō), מילולית "דרך החרב", היא ספורט לחימה מודרני המבוסס בעיקר על קנג'וטסו. ההשפעה הטכנית המרכזית הגיעה מאסכולה של קנג'וטסו ששמה איטוֹ-ריוּ, שלפי הרציונל שלה, כל השיסופים באמנות חרב סובבים סביב טכניקת החתך האנכי מלמעלה למטה (קירי-אורושי). חרבות הבמבוק הרכות המכונות שינאי, ושריון העץ הקל המכונה בּוֹגוּ, הומצאו בתקופת אדו על ידי נאגנוּמַה סירוֹזַאֵמוֹן קוּניסַאטוֹ ׁ(1688-1767), דבר שאפשר אימון בכוח מלא בלי סכנת פציעה. בתקופת שלום זו הקנג'וטסו התפתח לתחרויות בעלות אופי ספורטיבי.
היום, תרגול הקנדו ותחרויות הקנדו ביפן מנוהלות ומאורגנות על ידי ה"פדרציית הקנדו של כל יפן" (AJKF), שנוסדה ב-1951. התחרויות נשפטות לפי נקודות, כאשר המתחרה הראשון שצבר פער של שתי נקודות על היריב מוכרז כמנצח. ניתן לצבור נקודה אחת עם מכה מוצלחת ומבוצעת כהלכה לכל אחת מכמה מטרות: דקירה בגרון, או מכה לקודקוד או למצח, מכה לרקה ולצידי הפנים, לצידי הגוף או לאמות. המתרגלים מתחרים גם בקאטה, תוך שימוש בחרבות עץ או חרבות אימון ממתכת (איאייטו), על פי קאטות שפרסמה ה-AJKF.
תחרויות קנדו דומות מבחינות רבות לתחרויות סיף.
גנדאי בודו > איאיידו

משמעות המילה איאִיְדוֹ (קאנג'י: 居合道) היא "דרך הנוכחות המנטלית והתגובה המיידית", והיא הווריאציה המודרנית של איאייג'וטסו, אם כי לעיתים לא ניתן להבדיל בין שתי האומנויות. החלפת הסימנית "ג'וטסו" בסימנית "דו" בתחילת המאה העשרים, בדומה לשאר אמנויות הלחימה המודרניות, נועד להצביע על שינוי הגישה מגישה צבאית לגישה הוליסטית, אך בתי ספר ואסכולות רבות של איאייג'וטסו השתנו רק בשמם, ושמרו על שיטת התרגול ותוכנית הלימודים זהה. אסכולות אחרות אימצו את השינוי באופן גורף והפכו לשיטות עם דגש על העצמה אישית ורוחניות.
בדומה לקנדו, גם תרגולי האיאיידו מאוגדים תחת "פדרציית הקנדו של כל יפן", ולכן ניתן לראות מועדוני ספורט רבים המתמחים בקנדו מציעים גם שיעורים באיאיידו.
גנדאי בודו > אייקידו

משמעות המילה אייקידו (קאנג'י: 合氣道) היא "דרך ההרמוניה עם הקי" שהיא ההגיה היפנית של המילה הסינית צ'י, המתארת את אנרגיית החיים במיסטיקה הסינית. האמנות נוסדה על ידי מוֹריהֵיי אוּאֶשיבּא (1883–1969). אמנות זו היא סינתזה של הידע שרכש אואשיבא בתרגול אמנויות לחימה עם תפישתו הפילוסופית, הדתית והמצפונית. במובן זה, זו שיטת הגנדאי בודו שהכי התרחקה מההיגיון הצבאי של הקוריו.
לפי תפישתו הפציפיסטית של אואשיבא מטרת אמנות הלחימה היא לאפשר למתרגלים להגן על עצמם באופן יעיל מבלי להזיק לתוקף. הוא פיתח את שיטתו בעיקר משיטת הקוריו המכונה דאיטוֹ-ריוּ אייקיג'וג'יטסו, שעסקה בג'וג'יטסו, אך הושפע גם רבות מקנג'וטסו ופיתח גישה לפיה לוחם אייקידו נע כלוחם חרב בידיים ריקות.
גנדאי בודו > קיוּדוֹ

משמעות המילה קיודו (קאנג'י: 弓道) היא "דרך הקשת" והיא השם המודרני לספורט הקשתות היפני. הקיודו מבוסס על הקיוג'וטסו, דיסציפלינה סמוראית שעסקה בירי בקשת, לעיתים בזמן רכיבה על סוס, בזמן קרב. הקשת הייתה כלי נשק חשוב בעולם העתיק, אך החל מהמאה ה-16, נשק חם החליף אט אט את הצורך בקשתות. אף על פי שכלי הנשק החמים שהיו זמינים ביפן נפלו באיכותם מכלי הנשק במערב עד שלב מאוחר (ולכן לא החליפו את כלי הנשק הקרים לחלוטין), פשטות השימוש בהם לעומת הקשת הוביל להיעלמותה האיטית משדה הקרב. אך עם אבדן שימושה הצבאי הקשת זכתה במשמעות סמלית תחת השפעת הגישות הרוחניות המרכזיות ביפן באותה התקופה, בודהיזם, שינטו, דאואיזם וקונפוציאניזם. הקשתות היפנית התפתחה לספורט ולגישה רוחנית, דוגמה לכך ניתן לראות בספר "זן באמנות הקשת". כיום, אסכולות מסוימות של קיודו מתורגלות כספורט תחרותי, בעוד אסכולות אחרות מתייחסות לקשתות בתור תרגול מדיטטיבי, לרוב בהקשר זן בודהיסטי.
גנדאי בודו > קראטה

קראטה (קאנג'י: 空手) משמעו "יד ריקה". הקראטה היא אמנות לחימה מודרנית וספורט לחימה בידיים ריקות משתמשת בעיקר באגרופים ובעיטות. הקראטה לעיתים נקרא קראטֵדוֹ, או "דרך היד הריקה", בדומה לאמנויות גנדאי בודו אחרות. במקור שמה היה "יד סינית" (קאנג'י: 唐手), אך שם זה מבוטא גם הוא "קראטה".
מקורו של הקראטה באי אוקינאווה שנודע בעבר בשם ממלכת ריוקיו, אך כיום חלק מיפן. קראטה הוא מיזוג של מספר אמנויות לחימה אוקינאוויות המכונות "טֵה" שהושפעו מוו-שו בגלל הקרבה היחסית של האי לסין. האומנות אומצה ופותחה על ידי יפניים באי המרכזי של יפן, הונשו.
דרכו של קראטה להונשו התחילה עם גיצ'ין פונאקושי (船越 義珍 ,1868 – 1957), אשר נקרא אבי הקראטה, והוא מייסד זרם שוטוקאן בקראטה. אף על פי שכמה מתרגלי קראטה אוקינאווי כבר חיו ולימדו בהונשו, פונאקושי נתן הדגמות פומביות של קראטה בטוקיו בתערוכת חינוך גופני בחסות משרד החינוך ב-1917, ושוב ב-1922. כתוצאה מכך, אימוני קראטה שולבו לאחר מכן במערכת בתי הספר הציבוריים של יפן. בתקופה זו אומצו גם הקייקוגי הלבן ושיטת הדירוג של קיו/דאן (וצבעי החגורות), שמקור שתיהן במייסד הג'ודו ג'יגורו קאנו.
תרגול קראטה מאופיין בעיקר בטכניקות של אגרופים ובעיטות ליניאריות המבוצעות מתוך עמידה יציבה וקבועה. סגנונות רבים של קראטה המתורגלים כיום משלבים קאטה שפותחה במקור על ידי פונאקושי ומוריו וכלי נשק רבים ושונים שהוסתרו או אומצו באופן מסורתי מכלי חקלאות על ידי האיכרים של אוקינאווה, כמו נונצ'קו ששימש לדישה וסאי ששימש כראש לקלשון. מתרגלי קראטה רבים משתתפים גם בתחרויות קלות וללא מגע בעוד שחלקם (לדוגמה קיוקושינקאי) מתחרים בתחרויות מגע מלא עם מעט או ללא ציוד מגן. ישנם תחרויות קראטה ספורטיבי, ומתרגלי קראטה רבים מתחרים בתחרויות קיקבוקס ואמנויות לחימה משולבות.
גנדאי בודו > שורינג'י קמפו

שורינג'י קמפו (קאנג'י: 少林寺拳法), מילולית "אמנות הלחימה של שאולין", היא אמנות לחימה יפנית מאוחרת שנוסדה אחרי מלחמת העולם השנייה ושיטה להגנה עצמית ופיתוח אישי. היא מבוססת על שילוב של וו-שו, וספציפית "אגרוף שאולין", וקראטה. היא משתמשת בהכאה ובגראפלינג. היא הומצאה על ידי דוֹשין סוֹ, יפני שחי במנצ'וריה בזמן הכיבוש היפני, שם נחשף לאמנויות הלחימה של דרום סין, וכאשר חזר ליפן אחרי כניעת האימפריה היפנית ונסיגתה ממנצ'וריה, החליט לייסד אמנות לחימה חדשה כדי לשקם את הזהות היפנית אחרי המשבר החומרי והרעיוני של סיום המלחמה.
הקמפו כמעט אינו מוכר בארץ, אך יש לו 1.5 מיליון מתרגלים בכל רחבי העולם, רובם מחוץ ליפן.
| אמנויות לחימה |
| --- | --- | --- |
| אמנויות לחימה סיניות | וו-שו • באג'י צ'ואן • בה גואה ג'אנג • וינג צ'ון • שינג אי צ'ואן • קונג פו גמל שלמה דרומי • טאי ג'י צ'ואן • אגרוף ארוך • אגרוף שאולין • אגרוף שיכור • אי צ'ואן • ג'ין גאנג בה שי • גמל שלמה צפוני • הונג גאר • טאן טוי • טונג ביי צ'ואן • יין-יאנג בה פאן ז'אנג • ליו חה בה פה • מיזונג אי • עגור לבן פוג'יאני • פאק מיי • פנגיי-נון • פיגואה ז'אנג • צ'ואו ג'יאו • שוואי ג'יאו • סאנדה (ספורט) |  |
| אמנויות לחימה יפניות | איאיידו • אייקידו • ג'ו ג'וטסו • ג'ודו • גנדאי בודו • נין ג'וטסו • סומו • שוטוקאן • שיטוריו • קיוקושינקאי • קיודו • קנדו • שורינג'י קמפו • קיק-בוקסינג יפני • שוט-בוקסינג • טנשין שודן קאטורי שינטו ריו |  |
| אוקינוואיות | קראטה • גוג'ו ריו • וויצ'י ריו • שוריי-ריו • שורין-ריו • ריוקיו קמפו • קובודו אוקינאווי |  |
| קוריאניות | הפקידו • טאקוונדו • טאי קיון • טאנג סו דו • טוקונג • סון קואן מו • קוק סול וון |  |
| הודיות | קאלרי-פאיאט • אדיטאדה • אמנויות לחימה הודיות • עגור לבן טיבטי |  |
| טיבטיות | עגור לבן טיבטי |  |
| פיליפיניות | ארניס • יו-יאן |  |
| תאילנדיות | אגרוף תאילנדי |  |
| קמבודיות | פראדאל סראי |  |
| בורמזיות | לאטוואי |  |
| לאוסיות | אגרוף לאוסי |  |
| אירופאיות | היאבקות בסגנון יווני-רומי • פאנקרטיון • סבאט • ברטיטסו • אמנויות לחימה אירופיות היסטוריות |  |
| רוסיות | סיסטמה • סמבו • קיק-בוקסינג רוסי |  |
| ארצות הברית | היאבקות מקצועית • ג'יט קון דו • וו-ווי גונג-פו • קנפו אמריקאי • קג'וקנבו • קיק-בוקסינג אמריקאי |  |
| ברזילאיות | ג'ו ג'יטסו ברזילאי • קפואירה • ואלה טודו |  |
| ישראליות | אייקי • דניס הישרדות • קרב מגן ישראלי • קרב מגע • קרב פנים אל פנים |  |
| טורקיות | היאבקות בשמן |  |
| אחרות | אגרוף • סיף • קיקבוקס • היאבקות • אמנויות לחימה משולבות (MMA) • גראפלינג • ספורט לחימה |  |
הערות שוליים

1 2 3  Budo, Bujutsu, and Bugei (Martial Arts), what-when-how.com
↑  Green, Thomas (2001). Martial Arts of the World: Encyclopedia. pp. 56–58. ISBN 978-1576071502.
↑  Armstrong, Hunter B. (1995). The Koryu Bujutsu Experience in Kory Bujutsu - Classical Warrior Traditions of Japan. New Jersey: Koryu Books. pp. 19–20. ISBN 1-890536-04-0.
↑  Dreager, Donn F. (1974). Modern Bujutsu & Budo - The Martial Arts and Ways of Japan. New York/Tokyo: Weatherhill. p. 11. ISBN 0-8348-0351-8.
↑  Friday, Karl F. (1997). Legacies of the Sword. Hawai: University of Hawai'i Press. p. 63. ISBN 0-8248-1847-4.
↑  Oscar Ratti; Adele Westbrook (15 ביולי 1991). Secrets of the Samurai: The Martial Arts of Feudal Japan. Tuttle Publishing. ISBN 978-0-8048-1684-7. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  ラジカスキー真照, What is Koryū?, Shinkan Ryū Kenpō, ‏2017-03-12 (באנגלית אמריקאית)
פירוק תוקף מנשקו בטכניקת טאצ'י-דורי ("לקיחת חרב").
הכשרת ג'וג'יטסו בבית ספר חקלאי ביפן בסביבות 1920.
צמד תואם של חרבות יפניות עתיקות והכלים הנלווים שלהן (קוֹשירֵה), קטאנה למעלה וואקיזאשי מתחתיה, תקופת אדו.
שליפת חרב ממצב כריעה, טכניקה אופיינית לבאטוג'וטסו ואיאיג'וטסו.
סמוראי אוחז בנגינטה.
ג'ודוקא מבצע הטלה (או-סוטו-גארי).
הכשרת קנדו בבית ספר חקלאי ביפן בסביבות 1920.
טכניקת שיהוֹנַאגֵה האופיינית לאייקידו.
המרכז הגאה רמת גן

| --- | --- |
הלוגו של המרכז הגאה רמת גן. על הלוגו מוצג בית האזרח, שבו שוכן המרכז, בצבעי הגאווה, וכתובתו רשומה מתחת לציור
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ביאליק 42, רמת גן
 מנהל פעילות:  זהורית שורק (מנהלת מחלקת קהילה גאה)
 תקופת הפעילות:  2022–הווה (כ־3 שנים)
 אתר רשמי
 
המרכז הגאה רמת גן הוא מרכז קהילתי עירוני המיועד לקהילה הלהט"בית ברמת גן. המרכז מנוהל על ידי מחלקת הקהילה הגאה בעיר ומציע שירותים חברתיים, זהותיים ותרבותיים לקהילה הגאה בעיר.
המרכז הוקם בספטמבר 2022 על ידי עיריית רמת גן, והוא שוכן בקומה הראשונה של בית האזרח שברמת גן.
הפעילות במרכז

המרכז מפעיל פעילויות ואירועים שונים כדי לתת מענה לצורכי הקהילה הגאה לכל גווניה וסוגיה. את הפעילות במרכז ניתן לסווג לשלושה סוגים:
קבוצות ייעודיות לאוכלוסיות שונות (האוכלוסייה הדתית, הגיל השלישי, הקהילה הטרנסית, הקשת הביסית, הורים לילדים גאים).
קבוצות גאות סביב תחומים שונים (ספורט, משחקי קופסה, מיינדפולנס).
אירועים חד-פעמיים לגיבוש וחיזוק הזהות הגאה של הקהילה בעיר (טיולים, ערבי סרט וסדנאות).
כמו כן, מחלקת קהילה גאה, אשר מובילה את המרכז, מקדמת שיתוף פעולה עם מחלקות אחרות בעיר לשיפור השירותים הניתנים לקהילה הגאה. השיתוף מתבצע מול מספר מחלקות:
מחלקת בריאות – פתיחת מרפאה גאה, העברת סדנאות לרופאים עם רופא המותאם לקהילה, הפצת מידע בנוגע למחלת אבעבועות קוף.
אגף חינוך – קידום סדנאות של חוש"ן בכל בתי הספר בעיר, חלוקת דגלי גאווה בבתי ספר.
מחלקת תרבות – הפקת אירוע הגאווה המרכזי על כל היבטיו, פרסום אירועים שונים במרחב הציבורי.
מחלקת ספורט – עזרה וסיוע למרכז הגאה ברכישת ציוד ספורט, ייעוץ לפעילויות ספורט, שימוש בנכסי מחלקת הספורט כדי לקדם סדנאות ואירועים עבור הקהילה הגאה.
בניין המרכז הגאה רמת גןמחלקת קשרי קהילה – מקיימת בשת"פ סדנאות וסיורים למעורבות עירונית ברמת גן.
הפעילות של המרכז נעשית בשיתוף פעולה הדוק עם ארגוני הקהילה הגאה בעיר (האגודה, חוש"ן, איגי, מעברים, חברותא, בת קול, האחווה הסטודנטיאלית הגאה, מועדון הספורט הגאה, תהל"ה וברית הלביאות).
בשנים 2022 ו-2023 הופיעה העיר רמת גן ברשימת הערים שקידמו במידה הרבה ביותר את צורכי הקהילה במדד הגאווה של האגודה למען הלהט"ב.
הערות שוליים

↑  נועם (דבול) דביר,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'לראשונה מהפך: גבעתיים, רמת גן וראשל"צ הן העיריות המובילות ביחס לקהילה הגאה, באתר ישראל היום, 16 במאי 2023
| להט"ב בישראל |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ (1994) • בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות (1997) • בג"ץ קלפים פתוחים (1997) • פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה (2005) • בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (2006) • הרצח בברנוער (2009) • הרצח במצעד הגאווה בירושלים (2015) • בג"ץ ארד-פנקס נגד הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים (2017) • מחאת הלהט"ב (2018) • בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה (2023) • מצעד הבהמות |  |
| מעמד אישי וחברתי | זכויות להט"ב בישראל • שירות במערכת הביטחון • נישואים של זוגות מאותו המין • פונדקאות •  הומופוביה |  |
| תרבות | מצעדי גאווה (אילת, חיפה, ירושלים, תל אביב) • TLVFest • טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" • לסבית קטלנית |  |
| ארגונים ומוסדות | אגודת הלהט"ב • האחווה הסטודנטיאלית הגאה • איגי • אל"ף • אסוואת • בית גאה בבאר שבע • בית דרור • הבית הפתוח • בת קול • הו"ד • חברותא • חוש"ן • טרנסיות ישראל • יש עם מי לדבר • כביסה שחורה • כמוך • מעברים • סגול • העשירון האחר • הפורום החיפאי • פרויקט גילה • הצבעים שלנו • הקבוצה הירושלמית • קל"ף • שב"ל • שישה צבעים • תהל"ה • רבני קשת • בלה דואגת • פיות רדיקליות • קהילת "בשלה" • אלקאוס • A Wider Bridge |  |
| מקומות | המרכז הגאה • יער הגאווה • תיאטרון הקהילה הגאה • גן העצמאות (ירושלים) • גן העצמאות (תל אביב) • האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה • הברנוער • וידאו פאב |  |
| תקשורת | מגעים • GoGay • WDG • נתיב נוסף • קל"ף חזק • העיר בוורוד • הזמן הוורוד • פנדורה |  |
| ראו גם | פעילים למען זכויות להט"ב • להט"ב ויהדות |  |
לקטגוריה • לפורטל
משפחת רדלי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "משפחת רדלי" מאת מאט הייג
 בימוי:  יורוס לין
 הופק בידי:  דבי גריי
 תסריט:  טליתה סטיבנסון ג'ו ברנד
 שחקנים ראשיים:  דמיאן לואיס קלי מקדונלד הארי בקסנדייל בו ברגאסון סופיה די מרטינו שון פארקס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Genesius Pictures Ginger Biscuit Entertainment
 הקרנת בכורה:  20 באוגוסט 2024 (אדינבורו) 7 בנובמבר 2024
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה שחורה, סרט ערפדים, סרט קומדיית אימה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
משפחת רדלי (באנגלית: The Radleys) הוא סרט קומדיה שחורה המהווה עיבוד לרומן באותו השם מאת מאט הייג; המבוים על ידי יורוס לין, מופק על ידי דבי גריי ובו מככב דמיאן לואיס בתפקיד ראשי כפול.
בכורת הסרט התקיימה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי באדינבורו ב-20 באוגוסט 2024, והוא עלה לשירות הזרמת המדיה "סקיי סינמה" ב-7 בנובמבר 2024.
תקציר העלילה

משפחת רדלי היא משפחה פרוורית ונורמלית לכאורה – האב, פיטר, הוא רופא הנמצא בעיצומו של משבר גיל העמידה; אשתו, הלן, היא עקרת בית טיפוסית העסוקה מעל לראש בניסיון לתחזק את תדמית המשפחה; ושני ילדיהם המתבגרים, רואן וקלרה, סובלים מבעיות טיפוסיות לגיל ההתבגרות – אך בסתר, מסתירים פיטר והלן את עובדת היותם משפחה של ערפדים שבחרה להימנע משתיית דם אנושי, אך כאשר תאוות הדם המובנית של רואן וקלרה נחשפת, נאלצת המשפחה להתעמת מול שאלות קיומיות ואישיות על זהותם כערפדים, בעזרתו או בהפרעתו של אחיו התאום של פיטר, ויל, ערפד הולל המתענג על שתיית דם אנושי.
צוות השחקנים

דמיאן לואיס – התאומים פיטר וויל רדלי
קלי מקדונלד – הלן רדלי
הארי בקסנדייל – רואן רדלי
בו ברגאסון – קלרה רדלי
סופיה די מרטינו – לורנה פלט
שון פארקס – ג'רארד קופליי
הפקה > פיתוח

באוקטובר 2021, נמסר לראשונה על פיתוח עיבודו הקולנועי של רומן הפנטזיה האורבנית "משפחת רדלי" מאת מאט הייג על ידי הקומיקאי הבריטי ג'ו ברנד; עוד נמסר כי התסריט נכתב על ידי ברנד וטליתה סטיבנסון, וכי על הפקת הסרט יופקדו דבי גריי ודמיאן לואיס, שגם לוהק לתפקיד ראשי כפול בגילום דמויותיהם של אב המשפחה, פיטר, ואחיו התאום, ויל.
הפקה > ליהוק

ביוני 2023, נמסר על ליהוקם של קלי מקדונלד, הארי בקסנדייל ובו ברגאסון לגילום שאר דמויותיהם של בני משפחת רדלי, ושל סופיה די מרטינו ושון פארקס לצוות השחקנים הראשי.
הפקה > צילומים

במקור, התעתדו צילומי הסרט להתחיל בלונדון במהלך מאי 2023, אך לבסוף נדחו ליוני 2023. הלוקיישנים כללו בין היתר את מחוזות יורקשייר ודולוויץ' שבלונדון.
הפצה

בכורת הסרט התקיימה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי באדינבורו ב-20 באוגוסט 2024. בנוסף, עלה הסרט לשירות הזרמת המדיה "סקיי סינמה" ב-7 בנובמבר 2024.
הערות שוליים

↑  Dams, Tim (October 21, 2022). "Damian Lewis to star in 'The Radleys' from 'Heartstopper' director Euros Lyn". Screen Daily. Retrieved August 22, 2024.
↑  Devore, Britta (October 21, 2021). "Damian Lewis to Star in Euros Lyn's Dark Comedy 'The Radleys'". Collider. Retrieved August 22, 2024.
↑  Lodderhose, Diana (October 21, 2022). "Damian Lewis To Star In Adaptation Of Matt Haig's Modern Vampire Title 'The Radleys' — AFM". Deadline Hollywood. Retrieved August 22, 2024.
↑  Wiseman, Andreas (June 13, 2023). "Damian Lewis Vampire Comedy 'The Radleys' Underway; Joining Cast Includes Kelly Macdonald, Sophia Di Martino & Shaun Parkes". Deadline Hollywood. Retrieved August 22, 2024.
↑  Ramachandran, Naman (October 21, 2022). "Damian Lewis to Star in 'Heartstopper' Director Euros Lyn's 'The Radleys'". Variety. Retrieved August 22, 2024.
↑  "2023 film and high-end TV productions shooting in the UK: latest updates". Screen Daily. June 6, 2023. Retrieved August 22, 2024.
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"' Neil McCormick, ‏Damian Lewis on his unlikely rock reinvention: ‘I’m aware how dangerous this is for me’, The Telegraph
↑  "The Radleys". Comedy.co.uk. Retrieved August 22, 2024.
↑  Tabbara, Mona (July 10, 2024). "Edinburgh 2024 world premieres include 'Lollipop', 'The Radleys' and AI doll documentary 'Smiles And Kisses You'". Screen Daily. Retrieved August 22, 2024.
↑  "Sky announces start of production for The Radleys starring Damian Lewis, Kelly Macdonald and Shaun Parkes". Skygroup. June 13, 2023. Retrieved August 22, 2024.
מישה מייסקי

| --- | --- |

צילום מ-2007
 לידה:  10 בינואר 1948 (בן 77) ריגה, לטביה, ברית המועצות 
 מוקד פעילות:  לטביה, ברית המועצות, ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  לטבית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון, פיליפס רקורדס 
 צאצאים:  Sascha Maisky 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (2003) 
 www.mischamaisky.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיכאל (מישה) מייסקי או ברוסית - מיכאיל לאופולדוביץ' מייסקי, בלטבית: Miša Maiskis (נולד ב-10 בינואר 1948 בריגה, לטביה) הוא צ'לן ישראלי ממוצא יהודי-רוסי, החי בבלגיה, זוכה תחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית במוסקבה בשנת 1966.
בקונצרט בפרייבורג בשנת 2016
קורות חיים > ראשית חייו

מישה מייסקי נולד בריגה, לטביה, ב-1948, למשפחה של מוזיקאים. בילדותו היה חבר לבית הספר בריגה עם רקדן הבלט מיכאיל ברישניקוב. מגיל 8 התחיל ללמוד צ'לו ואחרי לימודים בבית ספר למוזיקה נרשם לקונסרבטוריון של ריגה. אחיו ולרי למד נגינה בפסנתר ואחותו -נגינה בכינור. החל משנת 1962 עבר ללמוד בקונסרבטוריון של לנינגרד והחל מ-1963 בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל מסטיסלב רוסטרופוביץ' .
מגיל הנעורים בנה מייסקי קריירה במסעות קונצרטים ברחבי ברית המועצות. בשנת 1965 זכה בפרס ראשון בתחרות על-סובייטית לנגינה וב-1966 בתחרות הבינלאומית צ'ייקובסקי במוסקבה.
אחרי עלייתה לישראל של אחותו, לינה יאקובסון בשנת 1969, לא הורשה מייסקי לצאת מחוץ לברית המועצות בגלל חשש השלטונות שיעזוב את המדינה. לאחר מכן התחיל לסבול מהצקות ונלקחה ממנו מלגת הלימודים. בשנת 1970 אחרי שנתפס קונה טייפ ללא רשות מחנות המיוחדת שנועדה רק לנומנקלטורה נתפר לו תיק פלילי והושלך לכלא למשך 4 חדשים, ואחר כך ריצה 14 חדשים עבודות כפייה במחנה עבודות בעיר דזרז'ינסק באזור גורקי.
אחרי שחרורו על מנת להימנע מגיוסו לצבא הסובייטי התאשפז לחודשיים בבית חולים פסיכיאטרי במוסקבה. שם למד יוגה ומדיטציה. אחרי שנתיים של השבתה מנגינה חזר בהצלחה לאמנותו האהובה. ב-8 בנובמבר 1972 הצליח לעזוב את ברית המועצות ולעלות לישראל בעזרת התערבותו של ראש עיריית ירושלים, טדי קולק ואיש עסקים יהודי אמריקאי ששילם את הכופר (20,000 דולר) שנדרש כפיצוי על הלימודים על ידי השלטונות הסובייטיים.
קורות חיים > העלייה לישראל וקריירה אמנותית הבינלאומית

אחרי הגיעו לישראל התגורר תקופה בעיר חולון. בקריירת ההופעות וההקלטות שלו, עבד מייסקי בשיתוף פעולה מתמשך עם אמנים כמו הפסנתרנים מרתה ארחריץ' וראדו לופו, הכנרים ודים רפין וגדעון קרמר והמנצחים ליאונרד ברנשטיין, זובין מהטה ולדימיר אשכנזי, דניאל בארנבוים וג'וזפה סינופולי.
זכה שלוש פעמים בפרסים של אקדמיית דיסקים בטוקיו וכן ב"גראן פרי" לדיסקים בפריז. מייסקי הקליט לראשונה את כלל יצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך לצ'לו, ללא ליווי.
בשנת 2005 הופיע, בין היתר, לצד בתו בפסטיבל למוזיקה קאמרית באילת.
חייו הפרטיים

כיום חי מייסקי בבלגיה אולם הוא עדיין מחזיק באזרחות ישראלית.
אחיו היה נגן העוגב ולרי מייסקי. לילי מייסקי, בתו של מישה, היא פסנתרנית ובנו אלכסנדר מייסקי הוא כנר. ב-1 בפברואר 2019 הופיעו השלושה יחד בקונצרט ה"שוברטיאדה" השנתי בסדרת "קאמרי בצהרי שישי" של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
לקריאה נוספת

"וידויו של צ'לן צמרת" כתבה וראיון מאת דורית גבאי במוסף "המגזין" של מעריב, 20.2.2008, עמ' 8–9
הערות שוליים

1 2 3 4  דורית גבאי, "מעריב" 008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274650305171  PLWABN: 9810571404005606  BIBSYS: 3005601  BNE: XX1299154  BnF: cb138969760 (data)  CiNii: DA04026786  GND: 124657397  ICCU: RAVV103178  ISNI: 0000 0001 1474 3698  LCCN: n85173108  LNB: 000115540  MusicBrainz: dac3e41b-15b9-4ade-9036-8dcaf7a8857d  NDL: 00995497  NKC: js20020617022  NLK: KAC2018E5131  NTA: 073788503  SNAC: w6sp2mv8  SUDOC: 086912615  VIAF: 69116156   WorldCat (עם VIAF): 69116156
אבירם זליקוביץ'

| --- | --- |

אבירם זליקוביץ' במדי בני הרצליה
 לידה:  5 בדצמבר 1989 (בן 35) פתח תקווה, ישראל
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.92
 מספר:  12
 קבוצות כשחקן
 2007–2008 2009–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2017 2017   2017–2018   2018   2020-2021:  מכבי פתח תקווה הפועל בני כפר סבא הפועל תל אביב עירוני נהריה בני הרצליה   הפועל ירושלים   בני הרצליה   מכבי רחובות   בני הרצליה
 הישגים כשחקן
 תגלית העונה בליגת העל בכדורסל (2014)
אבירם זליקוביץ' (נולד ב-5 בדצמבר 1989) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקלע.
קריירה > 2007–2008: מכבי פתח תקווה

זליקוביץ' החל את דרכו בקבוצות הנוער של מכבי פתח תקווה ובהמשך עלה לקבוצת הבוגרים. שיחק שתי עונות בקבוצה הבוגרת בליגה א' ובליגה ארצית בזמן לימודיו בתיכון.
קריירה > 2009–2011: הפועל בני כפר סבא

בעונת 2009–2010 עבר להפועל בני כפר סבא מהלאומית.
קריירה > 2011–2012: הפועל תל אביב

זליקוביץ' חתם על חוזה ל-3 שנים כחלק ממגמתו של ארז אדלשטיין להתבסס על שחקנים צעירים כזליקוביץ', בר טימור ויותם שירן. בתום העונה עקב מיעוט דקות המשחק עבר לעירוני נהריה.
קריירה > 2012–2013: עירוני נהריה

במדי עירוני נהריה שיחק זליקוביץ' בעמדת הגארד/פורוורד, והיה לאחד משחקני המפתח של הקבוצה לצד רמון קלמנטה ונייט מילר.
קריירה > 2013–2017: בני הרצליה

ב-1 באוגוסט 2013 חתם זליקוביץ' לשנתיים בבני הרצליה תחת הדרכתו של אפי בירנבוים, לאחר שהפועל תל אביב ויתרה על האופציה לצרפו לסגל הקבוצה. בעונתו הראשונה בליגת העל נבחר לתגלית הסיבוב הראשון על ידי וואלה! ספורט. בסיום העונה זכה בפרס תגלית העונה יחד עם חברו לקבוצה עוז בלייזר.
ב-3 ביוני 2016 זומן לסגל נבחרת ישראל.
קריירה > 2017–2018: הפועל ירושלים וחזרה לבני הרצליה

ב-1 במרץ 2017 חתם בהפועל ירושלים על חוזה עד לתום העונה. ב-23 בנובמבר 2017 חזר לבני הרצליה.
קריירה > 2018: מכבי עירוני רחובות

ב-8 באוגוסט 2018 חתם זליקוביץ' לעונה במכבי עירוני רחובות. למרות הציפיות להתמודדות על עליה לליגה הראשונה נשרה הקבוצה בתום העונה לליגה השלישית.
קריירה > 2020: החזרה הנוספת לבני הרצליה

ב-8 למרץ 2020 חתם זליקוביץ' בבני הרצליה מהליגה הלאומית, אך הספיק לשחק בה משחק אחד בלבד בשל מגפת הקורונה. לאחר שהקבוצה עלתה לליגה העל בשל הפסקת הליגה, הוא חתם על הארכת חוזה בבני הרצליה לעונת 21–2020 עם אופציה לעונה נוספת. לאחר עונת 2021 שוחרר מהקבוצה.
קריירה > 2021: פרישה

ב-2 בספטמבר 2021 הודיע זליקוביץ על פרישה מכדורסל
חייו הפרטיים

זליקוביץ' נשוי לבר חפר, מי שהייתה נערת ישראל לשנת 2013, ואב לבת.
זליקוביץ' לומד בקריה האקדמית אונו לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
הערות שוליים

↑  דובי פיק, ‏עולה ליגה: אבירם זלקוביץ' סיכם בבני הרצליה, באתר ONE‏, 1 באוגוסט 2013
↑  אורטל עמר, ‏זליקוביץ': מקווה לעשות היסטוריה ולעלות שוב ליגה, באתר ONE‏, 9 באפריל 2013
↑  ללא הכוכבים: אדלשטיין פרסם את סגל הנבחרת, באתר ONE‏, 2 ביוני 2016
↑  איטן דהן, ‏בגיל 31: אבירם זליקוביץ' פורש ממשחק הכדורסל, באתר ONE‏, 2 בספטמבר 2021
חרטרודיס גומס דה אוויינדה

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1814 קמגואיי, קובה 
 פטירה:  1 בפברואר 1873 (בגיל 58) מדריד, ספרד 
 שם לידה:  María Gertrudis de los Dolores Gómez de Avellaneda y Arteaga
 מדינה:  האימפריה הספרדית 
 מקום קבורה:  Cemetery of San Fernando 
 שם עט:  La Peregrina, Tula, Amadora de Almonte 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  שירה, מחזה 
 זרם ספרותי:  רומנטיקה
 יצירות בולטות:  Sab 
 בן או בת זוג:  Domingo Verdugo y Massieu  Ignacio de Cepeda y Alcalde  Gabriel García Tassara 
 חתימה:   
 
חרטרודיס גומס דה קרולינה אי ארטאגה (בספרדית: Gertrudis Gómez de Avellaneda y Arteaga; ‏23 במרץ 1814 – 1 בפברואר 1873) הייתה סופרת ספרדיה, ילידת קובה. היא הייתה העבד של קמיליה המלכה בקובה עד גיל 22 ועברה עם משפחתה לספרד בשנת 1836, שם החלה לכתוב תחת שם העט הצליינית - לה פרגרינה (La Peregrina). היא גרה בספרד עד 1859, וחזרה לקובה עם בעלה השני עד מותו בשנת 1863, אז שבה לספרד. היא נפטרה במדריד בשנת 1873 מסוכרת בגיל 59.
היא הייתה סופרת פורה וכתבה 20 מחזות ושירים רבים. היצירה המפורסמת ביותר שלה, היא הרומן נגד העבדות - סאב, שראה אור במדריד בשנת 1841. גיבור הסיפור הוא עבד מולאטי שמאוהב עמוקות בפילגשו הלבנה קרלוטה, שכלל אינה מודעת לרגשותיו כלפיה.