stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשורים
היסטוריה מוקדמת

האימפריה האשורית הייתה אחת האימפריות המשגשגות והחזקות במזרח הקדום ומקורה במסופוטמיה. הערים המרכזיות באימפריה היו כלח, ארביל, דור שרוכין, חרן ואשור שעל שמה נקראה האימפריה. האימפריה קמה מספר פעמים לאורך ההיסטוריה בתור האימפריה האשורית הראשונה (1363–912 לפנה"ס) והשנייה (911–612 לפנה"ס). בין מלכי האימפריה בולטים תגלת-פלאסר (1115–1076 לפנה"ס), אשורנצירפל השני (882–857 לפנה"ס), שלמנאסר החמישי (726–721 לפנה"ס), סרגון השני (722–705 לפנה"ס) וסנחריב (705–681 לפנה"ס). כיבושי האשורים כללו את ארץ ישראל, שבה הביאו לסוף ממלכת ישראל ולגלות אשור כפי שמתואר במלכים ב', י"ח-י"ט. לפי התיאור המקראי, כיבושי סנחריב נעצרו על-ידי התערבות אלוהית בדבר. לאורך ההיסטוריה שלהם, האשורים הגיעו להישגים משמעותיים במדע, ספרות, רפואה, אסטרונומיה, מתמטיקה, היסטוריה, דת, פילוסופיה ומנהל. האימפריה הופלה סופית בין השנים 612–609 לפנה"ס בידי קואליציה בין הכלדאים ומדי. מספר נחום, התקבלה התפיסה השגויה שהאשורים נכחדו עם נפילת האימפריה.
בני הקהילה וחוקרים חלוקים לגבי השיוך העצמי של האשורים המודרניים לאותה אימפריה קדומה. יש חוקרים הטוענים כי אין ראיות לכך שהאשורים הוגלו מארצם. הקהילה המוכרת כיום בתור אשורים כונתה ארמים או סורים במקורות קדם-מודרניים. השימוש בכינוי "אשורים" בהתייחסות לבני הקהילה החל רק במאה ה-19 וזכה לתמיכה בידי מיסיונרים אנגליקנים שהתנגדו לשימוש בכינוי נסטוריאנים. בראשית המאה ה-20 אומץ הכינוי על-ידי לאומנים אשורים והתקבל ביתר שאת בניסיון של בני הקהילה להבדיל את עצמם ממדינת סוריה שקמה דאז ולאחד את התפוצה האשורית שנוצרה באותה תקופה, בעקבות מלחמת העולם הראשונה.
לפי המסורת, הכנסייה הסורית קמה הודות לפעילות מיסיונרית בתקופת השליחים וייתכן אף בימי חייו של ישוע בהתאם לסיפור אבגר החמישי, מלך אוסרואנה. ההיסטוריה המוקדמת של הכנסייה הסורית מעורפלת. למעט מספר תקופות, למשל התקופה המונגולית שבמהלכה חוותה הקהילה תחייה ספרותית, המקורות ההיסטוריים העוסקים בקהילה זניחים ומצומצמים למדי עד למאה ה-18. בתקופה זו, הקהילה הייתה מחולקת לארבעה מרכזים: אורמיה, האקארי, מוסול ודרום הודו.
התקופה העות'מאנית

בשנות ה-40 של המאה ה-19 שרר מתח בין הקבוצות הדתיות השונות באזור בשל יריבויות מקומיות, הרעת יחסי סונים-ארמנים והגעתם של גורמים אירופאים. אומנם המגע עם המערב הוביל לתחייה תרבותית, אך לאורך המאה ה-19 נפלה הקהילה האשורית קורבן לרדיפות ולאירועי טבח, שבין העיקריים שביניהם נמנים טבח האקארי ב-1843, טבח 1860 בדמשק ובלבנון ורציחות במזרח אנטוליה בשנים 1895–1896.
מתקופה זו ועד ימינו, הפכו אשורים רבים לפליטים במספר מדינות, בעיקר בארצות הברית ובאוסטרליה (אשורים מעיראק ואיראן) ובמדינות אירופה (אשורים מטורקיה). בין הקהילות המשפיעות והגדולות נמנית הקהילה בשיקגו, שבה החלו פליטים אשורים להתיישב החל מ-1889 עקב מגעים עם מיסיונרים פרסביטריאנים מארצות הברית.
מ-1915 ועד סוף מלחמת העולם הראשונה, האימפריה העות'מאנית ושחקנים מקומיים אחרים רדפו את בני הקהילה האשורית וטבחו בהם בטריטוריות של מזרח האימפריה העות'מאנית, באירוע שנודע בתור רצח העם האשורי. לפי הערכות שונות, בין השנים 1914–1918, ובראשן בשנת 1915 שכונתה בארמית "שתא דסייפא" ("שנת החרב"), נרצחו כ-250,000–310,000 אשורים עות'מאנים. לצד הרציחות, במהלך הטיהור האתני, נפלו בני הקהילה קורבן לתקיפות שיטתיות, לחטיפות, לגירושים המוניים ולהמרות דת בכפייה. אירוע זה הותיר חותם כבד בזיכרון הקולקטיבי של הקהילה. במקביל לרצח העם, נלחמו כוחות אשוריים בעות'מאנים, בעידוד בעלות הברית ואף כונו על-ידי הבריטים "בעל הברית הקטן ביותר שלנו". עם זאת, לאחר קריסת רוסיה הקיסרית ואובדן התמיכה שלה, מספר מבני הקהילה ששיתפו פעולה עם מדינות ההסכמה ושרדו את הלחימה (בערך 25,000 איש) נאלצו לנוס לעיראק לאחר שברחו מאורמיה.
האשורים בעיראק המנדטורית

בשנת 1923, האשורים שנותרו בשטחי טורקיה, לאחר שקמה כמדינה עצמאית, שוב נרדפו חרף ניסיונות לשקם במדינה את הקהילה המקומית. בתגובה, הבריטים העבירו את הקהילות האשוריות הללו לאזורים שבהם הייתה אוכלוסייה אשורית משמעותית בצפון עיראק, בעוד שאחרים נמלטו לסוריה.
באותה תקופה, הבריטים תחזקו מחנה פליטים בבעקובה. מחנה הפליטים הכיל בין היתר אשורים וארמנים שניצלו מניסיונות טיהור אתני. ב-1919 הגיעו למחנה 40,000 פליטים, מתוכם 60% היו אשורים. הפליטים האשורים והארמנים הופרדו משאר תושבי המחנה העיראקיים. הפרדה זו הייתה קריטית להיווצרות הלאומיות האשורית, מה שהוביל לחשדות מצד הקהילה כלפי הרעיון של מדינה עיראקית עצמאית. הלאומיות האשורית זכתה לתמיכה, וארנולד וילסון, קצין הממשל האזרחי הבריטי בעיראק, העלה, למשל, את האפשרות של הקמת מדינה אשורית בצפון עיראק, אך הצעתו לא התקבלה.
בה בעת, שרר מתח בין האליטה הדתית בראשות הבישוף המטרופוליטני של הכנסייה הנסטוריאנית, מאר כאנאנישו, ופטריארך הכנסייה האשורית המזרחית, מאר שמעון ה-20 פאולוס, לבין ההנהגה הצבאית של האשורים בראשות הגנרל איליא פטרוס שהתפתחה תוך כדי מלחמת העולם ראשונה והובילה את בני הקהילה מאורמיה לעיראק. מתח זה התפתח משום שהבריטים העדיפו את האחרונים והעניקו להם כוח פוליטי במחנה הפליטים בבעקובה. בין השנים 1922–1923, מיקמו הבריטים מחדש את מרבית תושבי המחנה בכפרים בצפון המדינה לאחר שהתברר שלא יוכלו לשוב לטורקיה.
האשורים בעיראק המודרנית

הקמת עיראק ב-1932 נתפסה על-ידי הקהילה האשורית בתור בגידה וכפיות טובה מצד הבריטים. למרות זאת, חבר הלאומים המליץ למדינה החדשה לנהוג בצדק כלפי המיעוטים שבתחומיה. באותה שנה, קבוצת אשורים חמושים ניסתה לחצות את הגבול לסוריה לאחר שנבהלה מעתיד הקהילה במדינה בעקבות מעצר פטריארך הכנסייה האשורית המזרחית, מאר שמעון ה-23 ישי, ונאומים מסיתים נגד אשורים מצד בכירי ממשל שנשמעו בפרלמנט העיראקי ביוני 1933. לאחר שלא הצליחו לעבור את הגבול, כוחות עיראקיים ניסו לעצור את הקבוצה ובין שני הכוחות פרץ עימות דמים שבו נרשמו אבדות בשני הצדדים. אירוע זה הוביל את ממשלת עיראק לפתוח במבצע נגד האשורים באוגוסט 1933. במהלך המבצע, כוחות הממשלה ושבטים כורדיים תקפו את בני הקהילה והרגו בין 300–6,000 איש והחריבו מעל מאה כפרים אשוריים באזור הכפר סימל ובסביבתו. האירוע נודע בתור טבח סימל והיה בין הפעולות הראשונות בסדרת ניסיונות דיכוי אכזריים שהממשלה הוציאה לפועל. הטבח הוביל להגירה המונית של אשורים מצפון עיראק לארצות הברית ולבגדאד. כמו כן, הטבח הוביל את חבר הלאומים לנסות לפתור את השאלה האשורית והארגון שקל להעביר את הקהילה לברזיל או לגינאה החדשה ללא נציגים מטעם המדינות הללו או הקהילה האשורית. ההצעה ננטשה בגלל השפל הגדול.
משנות ה-60 נרשם בקרב הקהילה האשורית תהליך של אורבניזציה, כשאשורים רבים היגרו לערי עיראק בחיפוש אחר הזדמנויות חינוך ותעסוקה, בעיקר בתעשיית הנפט. לקהילה האשורית הייתה נוכחות משמעותית במפלגה הקומוניסטית העיראקית. הייתה זו סיבה נוספת לרדיפתם של בני הקהילה, כמו רבים אחרים שהיו מזוהים עם המפלגה, לאחר שראש הממשלה, עבד אל-כרים קאסם, הופל, שכן קאסם נשען זמנית על תמיכתם של הקומוניסטים במאבקו נגד גורמים שמרניים ונתן לקומיניסטים העדפה כאשר התגלה נפט בכירכוכ ותושבים רבים היגרו לעיר בחיפוש אחר תעסוקה. לפי ההערכות אחד מכל חמישה עצורים חברי המפלגה הקומוניסטית שהורשעו בעיר כירכוכ היה אשורי.
בתקופת הבעת' נראתה עלייה בתוצר הספרותי הודות להקמתם של מועדוני תרבות בערים והכרזה מס' 251 מ-1972 שהעניק ל"בני הלאום דובר הסורית" זכויות תרבותיות מוגבלות שכללו את חינוך השפה הסורית בתוכנית החינוכית, שידור תוכניות רדיו בסורית, כתב-עת חודשי בסורית, תמיכה במפעל הספרותי של בני הקהילה וסיוע בהקמת מועדוני תרבות. בשנות ה-70 השתמשו בני הקהילה בתרבות הפופולרית ובשירה כדי להתנגד לממשלה. הפריחה התרבותית הייתה גלויה לעין, עם שורה ארוכה של מגזינים, מוזיקה ושירה שפורסמו בתקופה זו. האשורים הזדהו בעיקר עם תנועות חילוניות ואופוזיציונריות והשתמשו בטענות היסטוריות כדי לדרוש זכויות מהמשטר. בניגוד למצב בערים, בשנות ה-70, המדינה רדפה אחר האשורים באזורים הכפריים של צפון עיראק. כפרים שלמים ואתרים נהרסו וחלק מהאוכלוסייה המקומית גורשה, מה שהביא לשינוי דמוגרפי לטובת האוכלוסייה הכורדית. אולם בסוף שנות ה-70 האיצה המדינה את הבעת'יפיקציה של החברה, תהליך בו המדינה פעלה לעקור את ההתנגדות אליה, לחדור לכל היבטי החיים ולהפוך את אלו לכלים לחיזוק כוחה. על כן, נשללה יכולתה של הקהילה לשאת ולתת עם הממשל ולהתנגד לו.
האשורים בעיראק המודרנית > שיתוף הפעולה עם התנועה הלאומית הכורדית בעיראק

בשל הקרבה הגאוגרפית והמאבק המשותף, מספר אשורים הצטרפו למאבק הכורדי לעצמאות בהנהגת מולא מוסטפא בארזאני, במסגרת המלחמה העיראקית-כורדית הראשונה (1961–1970), בתקווה שיקבלו זכויות מלאות במדינה שנלחמו להקים. בין הלוחמים הבולטים לצד הכורדים נמנתה מרגרט ג'ורג' שלו, לוחמת חופש אשורית שנלחמה לצד בני משפחתה, זכתה לפרסום בין-לאומי והפכה לסמל פמיניסטי. בנוסף ליכולות הלחימה שלהם, האשורים גייסו גם תמיכה במאבק מחוץ לגבולות עיראק. השתתפות האשורים במרד הכורדי הובילה למאבק בין הקומוניסטים למפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית על תמיכת הקהילה, אך גם גרמה לאבדות רבות ולשינוי דמוגרפי עקב הגירה מאסיבית של בני הקהילה מהכפר לעיר.
נוסף על כך, הדיכוי התרבותי ותהליך הבעת'יפיקציה שהחלו בסוף שנות ה-70 הובילו להקמת מספר מפלגות פוליטיות אשוריות. בשנת 1979 מספר מפלגות מוזגו לתנועה הדמוקרטית האשורית. מפלגה זו שיתפה פעולה רבות עם הכורדים בשל המטרות המשותפות והאויבים המשותפים, והאיחוד נותר על כנו למרות ניסיונות של הממשל העיראקי לערער אותו. בשנת 1982, הצטרפה התנועה הדמוקרטית האשורית באופן רשמי למאבק הכורדי.
האשורים בעיראק המודרנית > תחת שלטונו של סדאם חוסיין

מצבם של האשורים הידרדר משמעותית תחת שלטונו של סדאם חוסיין. בסוף מלחמת איראן–עיראק, בין החודשים פברואר וספטמבר של 1988, פתח צבא עיראק בשורת מבצעים בצפון המדינה, שכונו יחד מבצע אל-אנפאל. במהלך המבצע הרס צבא עיראק כפרים כורדיים ואשוריים רבים, עקר מאות אלפי תושבים מבתיהם ורצח אלפים (יש הערכות שלפיהן נהרגו כ-100,000 איש), כל זאת לצד תהליך כפוי של שיערוב. כחלק מתהליך השיערוב שקידמה המדינה, אשורים רבים נאלצו לבחור אם להזדהות כערבים או ככורדים במרשם האוכלוסין לאורך השנים 1987–1997. בהמשך התקבלה החלטה מס' 199 שלפיה כל עיראקי יכול לבחור להזדהות כערבי. באותה תקופה עזבו תנועות האופוזיציה את המדינה במטרה להגן על עצמן ועל עצם קיומן.
בעקבות מלחמת המפרץ, התקוממו תנועות האופוזיציה בצפון בגל מרידות שכונה אינתיפאדת שעבאן. המרידות דוכאו באכזריות על-ידי צבא עיראק והמשמר הלאומי ובעקבות כך נוצר נחשול מהגרים מסיבי של כשני מיליון איש שחששו שאירועי מבצע אל-אנפאל יחזרו על עצמם. בעקבות המבצע התקבלה החלטה 688 של מועצת הביטחון של האו"ם שקבעה כי צפון המדינה יהיה אזור אסור לטיסה וכך יוכל לקבל סיוע הומניטרי מוגבר ומוגן מפגיעת כוחות המשטר. בפועל החלטה זו סייעה להקמתה של החבל האוטונומי של כורדיסטן העיראקית, שכן האוטונומיה החלקית איפשרה למפלגות הכורדיות להשיג רוב בבחירות המקומיות ולהקים באופן חוקי את האספה הלאומית של כורדיסטן. מתוך חמשת המושבים שנועדו לייצוג נוצרי באספה, התנועה הדמוקרטית האשורית זכתה בארבעה. בין היתר התנועה פעלה בחבל הכורדי לקבלת הכרה מלאה בזכויות הקהילה האשורית וכן למען שוויון ועיגון החינוך בשפה הארמית בחוק, לאחר שהכרזה מס' 251 שהעניקה לקהילה זכויות תרבותיות מסוימות נכשלה ובוטלה על-ידי סדאם. ההצעה התקבלה ובתי הספר החלו ללמד את השפה בהדרגה מרמת בתי הספר היסודיים ועד לאוניברסיטאות. בשנת 2014 השפה הוכרה בתור שפה רשמית בחבל הכורדי.
האשורים בעיראק המודרנית > הפלישה האמריקאית

לאחר הפלישה האמריקאית לעיראק בשנת 2003 וחוסר היציבות שבא בעקבותיה, אשורים רבים נרדפו על רקע דתי ואתני ונפלו קורבן לגירושים, חטיפות, המרת-דת בכפייה ורציחות. גם אתרים אשוריים, בתי עסק בבעלות אשורים, אנשי ציבור, רופאים ואנשי-דת היו מטרות לתקיפות שכוונו נגד בני הקהילה. למשל באוקטובר 2010 אירע פיגוע בכנסייה הכלדאית "סידת אל-נג'אה" שבבגדאד, שבו נהרגו 58 איש ו-75 נפצעו לאחר שהוחזקו כבני ערובה. בסך הכול, 80% ממניין המתפללים בכנסייה נפצעו או נהרגו באירוע. לפי ההערכות, בערך 1,000 משפחות נוצריות עזבו את בגדאד לאחר הפיגוע.
עקב תחושת חוסר הביטחון ששררה ברחובות הערים העיראקיות לאחר נפילת משטר סדאם, אשורים רבים עזבו את בגדאד והיגרו לצפון המדינה או עזבו בכלל את עיראק. לפי ההערכות, נכון ל-2018, 52% מכלל הפליטים העיראקים בטורקיה ובלבנון הם אשורים. לפני 1991 נוצרים היוו 9% מכלל האוכלוסייה העיראקית, כלומר שני מיליון איש בערך. מאז, מספר הנוצרים הלך והצטמצם עד שנותרו במדינה כ-300,000 בלבד מהם נכון ל-2018. שינוי דרמטי זה נוצר בעקבות שלל גורמים, כגון המצב הכלכלי הירוד, מלחמות המפרץ, חוסר הביטחון ורדיפת הנוצרים במדינה (במיוחד אשורים).
באותה התקופה, החלו האשורים לחפש פתרון למצבם מול הממשלה החדשה כשתשומת הלב הופנתה לעבר מישור נינוה, שבו יש ריכוז משמעותי של בני הקהילה ושל בני מיעוטים דתיים אחרים, בתקווה להקים שם ממשל אוטונומי שיגן על האשורים. עם זאת, גורמים אחרים גילו עניין בתת-מחוז זה: הקהילה המקומית נפגעה קשות על-ידי המאבק בין כורדיסטן העיראקית והממשלה בבגדאד על השליטה בתת-המחוז כמו גם מתקיפות מצד ארגונים חמושים כמו אל-קאעדה. המאבק בין הממשלה בבגדאד והממשל הכורדי על מישור נינוה ונוכחות כוחות מטעם אלו במקום גרמו לשחיקה בזכויות האשורים המקומיים ושללו מהממשל המקומי מלהקים כוח משטרתי עצמאי. היעדר גוף כזה לצד נסיגת הפשמרגה וקריסת הצבא העיראקי הותירו את האזור חשוף לפלישה מצד כוחות דאעש ב-2014.
במישור הפוליטי התנועה הדמוקרטית האשורית שרדה את שלטון הבעת' שכן חבריה הוגלו מחוץ לעיראק. עם נפילת משטרו של סדאם חברי המפלגה שבו והמפלגה עלתה מחדש על במת הזירה הפוליטית של עיראק החדשה.
האשורים בעיראק המודרנית > המדינה האסלאמית

לאחר שהעיר מוסול נכבשה על-ידי כוחות המדינה האסלאמית (דאעש) ביוני 2014, לתושביה הנוצרים של העיר ניתנו מספר אפשרויות: להישאר בעיר ולשלם מס גולגולת, להתאסלם, לעזוב את העיר או למות. אפשרויות אלה ניתנו להם לאחר שהארגון הודיע להם שנכסיהם ובתיהם נחשבו מאותה העת "רכוש המדינה האסלאמית", כשהבתים סומנו באות הערבית נון (ن) כדי לסמן שהם שייכים לנוצרים. עד יולי של אותה שנה, כמעט כל הנוצרים של מוסול (כ-40,000 איש) ברחו מהעיר ורובם פנו למישור נינוה. במעברים, מרבית הרכוש שנותר להם נלקח מהם וכמה מהם נאלצו להגיע ברגל למישור נינוה הנמצא במרחק 20 ק"מ מהעיר. לפי דיווח של הכנסייה הקתולית-הכלדאית, הייתה זו הפעם הראשונה מזה 1,600 שנה שלא התקיימה מיסה בכנסיות העיר. עם זאת, ראוי לציין כי עוד קודם לפלישת המדינה האסלאמית, הייתה האוכלוסייה הנוצרית של מוסול נתונה כבר במגמת דעיכה בעקבות קמפיין לטיהור אתני ואיומי מוות שגרמו ל-12,000 תושבים נוצרים לעזוב את העיר באוקטובר 2008. בנוסף, כ-4,400 נוצרים נוספים עזבו את העיר בפברואר 2010 על רקע אלימות עדתית נגדם.
כוחות המדינה האסלאמית הרסו גם בצורה שיטתית את המורשת ההיסטורית והדתית של אשורים בעיר, לרבות כנסיות וקברים ואוספי מוזיאון מוסול, שמרביתם הורכבו מפריטים שקשורים לאימפריה האשורית. תחת שלטון הארגון, כל 45 הכנסיות והמנזרים במוסול נשרפו, נבזזו או נחרבו לחלוטין. אשורים רבים גם נפלו קורבן לאלימות מינית ולעוד שלל הפרות של זכויות האדם שלהם בשנים אלו.
בתחילת אוגוסט 2014, כוחות דאעש כבשו את מישור נינוה ומחוז סינג'אר הסמוך ותושביהם נאלצו לנוס, כאשר מרבית האשורים ברחו לכפרים בסביבה, ובהמשך לשטחי כורדיסטן העיראקית. לפני שהאזורים הללו נכבשו, מרבית הנוצרים במקום שמנו כ-200,000 נפש היו אשורים. גם בבריחה זו הפליטים נשדדו לאורך הדרך והבתים שהותירו מאחור נבזזו. בסוריה, תקיפות המדינה האסלאמית גרמו לכך שרק 4 מתוך 33 הכפרים האשוריים במדינה נותרו מאוכלסים.
האשורים במדינות הלאום המודרניות

במולדתם ובמדינות ברחבי העולם, האשורים ממשיכים לשמר על המורשת ההיסטורית שלהם תוך שחזור ושימור זיכרון האימפריה האשורית. כך ניתן למצוא אשורים רבים בעלי שמות אשוריים, כגון סנחריב וסרגון, את חגיגות האכיתו (בארמית: ܐܟܝܬܘ), ראש השנה האשורי, שבו לובשים בני הקהילה בגדים מסורתיים המעוצבים במטרה להידמות לבגדים שנלבשו בזמן האימפריה האשורית וכן הנפת דגלים אשוריים שעליהם האריות המכונפים של נינוה.
קהילות הגולים האשורים הן מקור לפעילות פוליטית וזהותית של הקהילה, למשל נעום פאיק (אנ') (1868–1930), משורר אשורי פטריוטי שהיגר לארצות הברית והקים את כתב העת "בית נהרין" המהווה מפעל ספרותי מרשים. בנוסף, הקהילה האשורית במערב אירופה, במיוחד בגרמניה ובשוודיה, מקדמת את הזהות האשורית כמרכיב מאחד של בני הקהילה. יש גם יהודים מהאזור שבעקבות קשריהם החזקים עם קהילות אשוריות החלו לחשוב מחדש על זהותם ולאמץ את הכינוי "יהודי-ארמי" במקום "יהודי-כורדי".
לצד שימור הזהות הייחודית שלהם, אשורים רבים משתלבים בחיי החברה של המדינות שבהן הם חיים. ניתן למצוא את בני הקהילה שהשתלבו בענפי הכלכלה, התרבות והספורט במדינות השונות, למשל השחקנית איננה סרכּיס (אנ'), חברת הפרלמנט הקנדי והשרה לשעבר הלנה גרגיס (אנ') ואושיית הרשת בריאן אוואדיס המוכר גם בתור FaZe Rug (אנ').
ראו גם

אשור
סוריה
המגויסים האשורים
הכנסייה האשורית
ערבים נוצרים
טבח סימל
לקריאה נוספת

Edward W. Odisho. Political and Nationalist Aftermath of the Iraqi Elections. january 21, 2006, Zinda Magazine
Drivers License

"Drivers License" (מעוצב באותיות קטנות; "drivers license"; בעברית: "רישיון נהיגה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אוליביה רודריגו. השיר יצא לאור ב-8 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה Sour.
השיר קיבל מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריות הקלטת השנה, שיר השנה וביצוע סולו הפופ הטוב ביותר.
רקע והוצאה

"Driver's License" נחשב לשיר שמתייחס למשולש אהבה שכלל את רודריגו, ג'ושוע באסט (משמאל) וסברינה קרפנטר (מימין).
רודריגו כיכבה בתפקיד ראשי בסדרת המוקומנטרי "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה" של דיסני+. היא כתבה בעצמה את השיר "All I Want", שהיה לחלק מהפסקול שלה גם כן. נכון לינואר 2021, "All I Want", צבר למעלה מ-187 מיליון השמעות בספוטיפיי, וקיבל את מעמד הזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה. העונה השנייה של הסדרה עלתה לאקרנים בשנת 2021. רודריגו חתמה על חוזה עם חברת התקליטים גפן רקורדס, שבבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ. היא הצהירה כי מיני-אלבום הבכורה שלה ייצא לאור בהמשך שנת 2021 וכי "Drivers License" יהיה חלק מתוכו.
רודריגו עבדה על השיר במהלך שנת 2020 ודיברה עליו הן בתקשורת והן ברשתות החברתיות שלה. בהמשך, היא פרסמה את גרסת הדמו שלו בעמוד האינסטגרם שלה. לאחר מכן, היא פרסמה קטע מתוכו וסיפרה: "כתבתי את השיר לפני כמה ימים. הוא קרוב מאוד ללבי. אקרא לו "Drivers License" אני חושבת". אותו הקטע צבר יותר מ-419,000 לייקים. ב-4 בינואר 2021, הכריזה רודריגו על צאת סינגל הבכורה שלה, "Drivers License". השיר יצא לאור בכל פלטפורמות הזרמות המוזיקה והפלטפורמות הדיגיטליות ב-9 בינואר 2021, לצד וידאו קליפ נלווה שהועלה לערוץ היוטיוב שלה.
השיר עורר סערה בעולם הפופ ונחשב להתייחסות למשולש אהבה שכלל את רודריגו, השחקן והזמר ג'ושוע באסט, והזמרת סברינה קרפנטר. רודריגו ובאסט, ששיחקו יחד בסדרת דיסני "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה", היו קרובים מאוד, והמעריצים שיערו כי הם היו בזוגיות. עם זאת, באסט החל לצאת עם קרפנטר, והשיר, שכלל מילים כמו "You're probably with that blonde girl" (בעברית: "אתה כנראה עם הבחורה הבלונדינית הזאת"), גרם לרבים להאמין כי מדובר ברגשותיה כלפי הפרידה ממנו ומעברו לקרפנטר. זמן קצר לאחר מכן, קרפנטר הוציאה את השיר "Skin", שנתפס על ידי רבים כתגובה לרודריגו, מה שהעצים את השמועות על יריבות בין השתיים. למרות ההשערות והדיונים ברשתות החברתיות, אף אחד מהשלושה לא אישר באופן חד משמעי את הפרשנויות הללו, ובמהלך השנים נראה כי היחסים ביניהם השתפרו.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה פורסם בערוץ היוטיוב שלה ב-8 בינואר 2021, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. הסרטון זכה לתגובות חיוביות מצד המבקרים על הוויזואליות שלו. היא צברה למעלה משני מיליון צפיות ב-24 השעות הראשונות שלה ביוטיוב, והגיעה למקום השלישי בטבלת הסרטונים החמים של הפלטפורמה.
עד חודש נובמבר 2021, צבר הקליפ מעל ל-300 מיליון צפיות.
הצלחה מסחרית

השיר זכה להצלחה מסחרית בינלאומית. השיר הגיע למקום הראשון במגוון מדינות בעולם - בין היתר בשוקי מוזיקה גדולים כמו ארצות הברית, יפן, הממלכה המאוחדת וקנדה. גם בישראל הגיע השיר למקום הראשון במדיה פורסט.
השיר שבר שיאי השמעות והזרמות מאז צאתו. עם כ-15 מיליון השמעות בינלאומיות, השיר הוא הנשמע ביותר בפלטפורמות הזרמות המוזיקה במהלך 24 שעות. בנוסף השיר שבר שיא והגיע ל-100 מיליון השמעות בספוטיפיי בטווח הזמן הקצר ביותר אי פעם. השיר הוא המהיר ביותר שהגיע למיליארד השמעות בפלטפורמות הסטרימינג בשנת 2021. השיר נהפך לשיר המוסטרם ביותר ביממה אחת לשנת 2021, עם 13.71 מיליון הסטרמות בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי.
"Drivers License" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר של 2021. מגזין המוזיקה והתרבות BBC סיקר את השירים והאלבומים שיצאו לאור בשנת 2021, וכלל את השיר ברשימתם "21 האלבומים/השירים הטובים ביותר של 2021 ׁ(דירוג של אלבומים ושירים)" במקום השמיני. בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום הראשון ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
הצלחה מסחרית > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | כל שיר ב"Sour" של אוליביה רודריגו מדורג: בחירות המבקרים | 2 |  |
| Vice | דירוג סופי של Sour של אוליביה רודריגו | 4 |  |
| Insider | הדירוג הסופי של השירים ב-Sour של אוליביה רודריגו, שנה לאחר מכן | 1 |  |
| NME | 10 השירים הטובים ביותר של אוליביה רודריגו... מדורגים! | 2 |  |
| The Tab | הדירוג הסופי של כל שיר של אוליביה רודריגו, כולל "Vampire" | 2 |  |
| רולינג סטון | כל שיר של אוליביה רודריגו, מדורג | 2 |  |
| בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 72 |  |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס המילניום של MTV | 2021 | הלהיט העולמי של השנה | מועמדות |
| פרסי הווידאו קליפים של MTV | 2021 | שיר השנה | זכייה |
| פרסי הווידאו קליפים של MTV | 2021 | הופעת הפוש-אקט של השנה | זכייה |
| פרס המוזיקה של LOS40 | 2021 | השיר הטוב ביותר | מועמדות |
| פרס המוזיקה האמריקאית | 2021 | שיר טרנדי מועדף | מועמדות |
| פרס המוזיקה האמריקאית | 2021 | הקליפ של השנה | מועמדות |
| פרס המוזיקה האמריקאית | 2021 | שיר אהוב - פופ | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 2021 | השיר הטוב ביותר | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של אפל מיוזיק | 2021 | שיר השנה | זכייה |
| פרס גראמי | 2022 | הקלטת השנה | מועמדות |
| פרס גראמי | 2022 | שיר השנה | מועמדות |
| פרס גראמי | 2022 | ביצוע סולו הפופ הטוב ביותר | זכייה |
גרסאות כיסוי

ב-15 ביוני 2021 ביצעה הזמרת האמריקאית קלי קלרקסון גרסת כיסוי של השיר בתוכנית האירוח שלה, המופע של קלי קלרקסון.
השפעה

השיר השפיע באופן מיידי ומהדהד על תעשיית המוזיקה. הוא זכה להצלחה במצעדים ברחבי העולם, כולל המקום הראשון הנחשק בבילבורד הוט 100. העלייה המהירה של השיר לתהילה הדגישה את יכולתם של אמנים חדשים להשפיע על מגמות מוזיקה בעידן הדיגיטלי של היום. אחד ההיבטים הבולטים ביותר בהשפעה של השיר היה ההצלחה חסרת התקדים שלו בפלטפורמות הסטרימינג. השיר ניפץ שיאי סטרימינג, וצבר מיליוני האזנות תוך ימים מצאתו. זה לא רק הדגיש את הירידה המתמשכת ברלוונטיות של השמעות רדיו ומכירת מוזיקה פיזית, אלא גם חיזק את הדומיננטיות של פלטפורמות הסטרימינג הדיגיטליות כאמצעי העיקרי לצריכת מוזיקה.
כושר הכתיבה של רודריגו תפס את המאזינים, במיוחד בקרב הקהל הצעיר. נושא השיר, אהבה נכזבת וגעגועים עוררו דיונים נרחבים באינטרנט, והפכו לאבן בוחן תרבותית לביטוי רגשות מורכבים. בנוסף, הצלחתו הוכיחה שאמנים עצמאיים יכולים להשיג הצלחה עולמית באמצעות פלטפורמות כמו טיקטוק ויוטיוב. גילוי זה עודד אינספור מוזיקאים מתחילים לקדם את היצירות שלהם בפלטפורמות אלו.
השילוב הייחודי של השיר בין פופ ואינדי פולק תרם למגמה המתמשכת של טשטוש ז'אנרים במוזיקה העכשווית. הצליל החדשני שלו קרא תיגר על גבולות הז'אנרים המקובלים, והיווה השראה לאמנים אחרים להתנסות במוזיקה שלהם והוביל לנוף מוזיקלי מגוון ואקלקטי יותר.
ההצלחה של השיר הדגישה את החשיבות של קמפיינים שיווקיים אסטרטגיים בפלטפורמות המדיה החברתית. טיקטוק, במיוחד, מילאה תפקיד מרכזי בהנעת השיר להצלחה. אמנים וחברות תקליטים החלו לזהות את הפוטנציאל של פלטפורמות כאלה להזניק קריירות של מוזיקאים מתחילים ולהגביר את הפופולריות של השירים שלהם, והדגישו עוד יותר את הדינמיקה המשתנה של שיווק מוזיקלי.
בעקבות התגובה לשיר, רודריגו מרגישה "אחריות" לשלוח את השירים שלה למושא ההשראה שלהם לפני שתוציא אותם לציבור. השיר הוביל לספקולציות פומביות לגבי מערכת היחסים שלה עם ג'ושוע באסט, שכיכב לצידה בסדרה "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה". רודריגו סיפרה שהיא הרגישה לא מיומנת בהתמודדות עם תשומת הלב התקשורתית ותגובת הנגד סביב השיר. באסט חווה לחץ ובעיות בריאותיות, כולל אשפוז, בעקבות שחרור השיר. גם סברינה קרפנטר, שהייתה קשורה לשיר, התמודדה עם תגובה נגדית מהמעריצים.
שימוש בתקשורת

"Drivers License" הוצגה בתור המוזיקה הראשית לפרסומת השנה בחיפוש של גוגל לשנת 2021.
חלק גדול מהשיר שימש בפרק הראשון של העונה השנייה של הסדרה של אמזון פריים וידאו, "הקיץ שבו הפכתי ליפה".
רשימת השמעה

| סינגל – תקליטור> מס' | סינגל – תקליטור> שם | סינגל – תקליטור> משך | סינגל – תקליטור>  | סינגל – תקליטור>  | סינגל – תקליטור>  | סינגל – תקליטור>  | סינגל – תקליטור>  | סינגל – תקליטור>  | סינגל – תקליטור>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Drivers License  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Drivers License (radio edit)   | 3:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Drivers License (instrumental)   | 4:02 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

קרדיטים מותאמים מהערות האלבום של Sour.
אוליביה רודריגו – שירה, קולות רקע, כתיבה
דניאל ניגרו – כתיבה, הפקה, הקלטה, פסנתר, בס, כלי הקשה, תכנות תופים, סינתיסייזר, קולות רקע
דן ויאפור – עוזר טכנאי
מיץ' מקארתי – מיקסינג
רנדי מריל – מאסטרינג
מיקומי אולפן הקלטות
הוקלט באמיוזנמט סטודיוס (לוס אנג'לס)
מיקסינק ב-SOTA סטודיוס (לוס אנג'לס)
מאסטרינג בסטרלינג סאונד (ניו יורק)