מורכבים
מורפולוגיה של התפרחת והפרי

להבנת המורפולוגיה של מיני משפחת המורכבים מובאים כאן מונחים הנכונים לכל מיני המשפחה. להגדרת הסוגים והמינים של משפחה זאת דרושים צמחים בעלי פרחים ופירות גם יחד.
הפרח - הנראה לעין - אינו פרח, וכמו כל בני משפחת המורכבים, הוא אינו אלא תפרחת - מקבץ של פרחים רבים וזעירים, 5 עד 300 ויותר, לעיתים נדירות רק אחד (למשל קיפודן), שיושבים (ללא עוקץ) על מצעית משותפת. מקבץ זה קרוי קרקפת. הקרקפת דומה לפעמים לפרח בעל גביע וכותרת. הקרקפות (התפרחות) בלתי מסוימות, כלומר הפרחים הבוגרים בהיקף והצעירים במרכז ובהתאם פריחתם הוא מהדּוּר החיצוני אל הדור הפנימי ביותר. הקרקפות יושבות או כל אחת נישאת על עוקץ; הקרקפות נישאות בודד על עמוד התפרחת או בדרך כלל צורת ההסתעפות שלהן היא מְסֻיֶּמֶת (הקרקפת מסיימת את הציר הראשי וקרקפת צדדית ממשיכים לצמוח מתחתיה), לעיתים נדירות צורת ההסתעפות היא בלתי מסוימת.
המצעית (הקרקעית), שעליה יושבים הפרחים הזעירים, שטוחה או קמורה או קעורה, ייתכן שפניה יהיו חשופים או מכוסים מוצים (קשקשים מוארכים) או שערות או זיפים, על פי רוב פני המצעית חלקים או לפעמים הם עשויים כעין חלת דבש.
הקרקפת מרובת הפרחים עטופה בדרך כלל בבסיסה בדור אחד או יותר בחפים היוצרים יחד מעטפת.
הפרחים מלווים לעיתים קרובות בחפיות על פני המצעית.
הגביע של פרחי הכותרת הפרח חסרים או אינם מפותחים או על פי רוב מצויים במקומו בראש השחלה שערות, זיפים, או מוצים (קשקשים מוארכים), או בצורת נזר או אוזנית. וכך הוא משמש מכשיר להפצת הפרי.
הגביע של פרחי הכותרת חסרים או אינם מפותחים.
עלי הכותרת מאוחים. שתי צורות לפרחי התפרחת: צורה צינורית (פרחים צינוריים) וצורה לשונית (פרחים לשוניים). יש קרקפות שכל פרחיהן צינוריים בלבד או לשוניים בלבד, ויש כאלה שבהם הפרחים המרכזיים (הפנימיים) צינוריים ובעלי 3 אונות וההיקפיים (החיצוניים) לשוניים ובעלי 3 אונות. הפרח הצינורי כותרתו נכונה על פי רוב, מאוחת עלים לצינור, ומסתיימת ב-4 או 5 אונות (שיניים), לעיתים רחוקות 2 או 3 אונות. הפרח הלשוני אינו נכון, כותרתו בעל צינור קצר המסתיים בלשון ארוכה (מעין רצועה) ששפתה על פי רוב בעלת 5 שיניים.
הפרחים של הקרקפת הם על פי רוב דו-מיניים (מכילים אבקנים ושחלה), או חלק מהם דו-מיניים וחלק נקביים או בעלי אבקנים מתפקדים (השחלה אינה מתפקדת ואינה פורשת את האונות) או פרחים עקרים.
האבקנים 5, ניצבים במסורג לעלי הכותרת. הזירים על פי רוב מפורדים, המאבקים מאוחים על פי רוב לצינור ויוצרים צינור סביב עמוד השחלה (צינור המאבקים) והם נפתחים כלפי פנים. כל מאבק מסתיים בתוספת בולטת של קונקטיב.
השחלה תחתית, בת שני עלי שחלה, מגורה אחת, ביצית הפוכה אחת, אַנְאַטְרוֹפִּית (Anatropous) – הקודקוד של גוף הביצית מופנה אחורה בכיוון לבסיס העוקץ שלו. עמוד השחלה אחד שמסתיים על פי רוב בשתי צלקות (אונות) ארוכות. נביטת גרגרי האבקה נעשה באזור העליון והפנימי במקום ששתי האונות נפרדות זו מזו. עמוד שחלה אחד בכל סוגי הפרחים מוקפת בבסיסה בצופן.
הצופן ברוב המינים המואבקים על ידי חרקים ממשפחת המורכבים (כגון, חמנית, סביון, ציפורני חתול) נמצא רק על בסיס עמוד השחלה. במשפחת הסוככיים משותף הצופן לבסיס עמוד השחלה ולכנית.
הפרי הוא זירעון חד-זרעי (cypsela, achene) יבש בעל קליפה עבה יחסית וקשיחה, שעיר או חלק, ואצל רוב המינים מצויה בראש הזירעון ציצית של שערות או זיפים מנוצים או פשוטים, כתר ועוד הממלאת תפקיד בהפצת הזירעונים. ציצית זו צומחת על פי רוב מתוך התאים האפידרמליים של ראש הזירעון והוא אינה מגיעה למלוא ההתפתחות אלא לאחר שהבשיל הזירעון. אצל מינים רבים נישאת הציצית על מקור ארוך ועשויה דור אחד או יותר של שערות פשוטים או מנוצים. מינים רבים מאוד של משפחה זו מכילים שני מיני זירעונים. זירעונים בעלי ציצית או זירעונים נטולי ציצית.
הזירעון החד-זרעי מתפתחת משחלה תחתית, והרי היא עטופה גם ברקמות אחרות של הפרי, נוסף לדופן השחלה. פרי זה הוא בעצם פרי מדומה. הזרע חסר אנדוספרם בעל מעטה אחד. בעת ההבשלה מתערה קליפתו על פי רוב בקליפת הפרי. הצלקת בקליפת הזרע במקום שהיה החיבור של הזרע למצעית מכונה טבורית (hilum). העוברים ישרים.