stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סייקלופס
סייקלופס מזמן העבר

| --- | --- |

סייקלופס, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Doctor Strange Vol.4 #19 מיוני 2017, אמנות מאת קרלו ברברי.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  All-New X-Men #1 (ינואר 2013)
 הופעה אחרונה:  Extermination #5 (פברואר 2019)
 יוצרים:  בריאן מייקל בנדיס סטוארט אימונן
 גילום הדמות:  טיי שרידן, "אקס-מן: אפוקליפסה", "אקס-מן: הפניקס האפלה"
 מידע
 שם אמיתי:  סקוט סאמרס
 כינויים:  סקוטי, סייק, סלים, עין אחת, סלים הקטן
 סטטוס:  לא פעיל
 מקום לידה:  אנקורג' 
 מקצוע:  טייס, קריין, תלמיד, מנהל בית ספר, גיבור-על
 כוחות:  optic blasts 
 חבר לשעבר בקבוצה:  אקס-מן החדשים האלופים
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 אויבים:  מיסטר סיניסטר, וולקן
סייקלופס מזמן העבר > אקס-מן החדשים

חיה קיווה שהבאת חמשת חברי האקס-מן המקוריים מזמן העבר אל זמן ההווה יזכיר לסייקלופס מדוע אקסבייר יצר את האקס-מן מלכתחילה, ובכך תימנע הכחדת המוטאנטים. עם הגעתם, חמשת האקס-מן המקוריים מחליטים להישאר ולהצטרף לקבוצה חדשה. שני הסייקלופים משתפים פעולה נגד אחוות המוטאנטים מזמן העתיד, שמגיעה כדי לאלץ את האקס-מן המקוריים לחזור לזמן העבר. כתוצאה מכך פורץ קרב האטום, וזאת לאחר שקבוצת האקס-מן מזמן העתיד מגיעה לעזור להם. כאשר ג'ין גריי מזמן העבר נחטפת בידי השי'אר ועומדת למשפט בעקבות הרס שנגרם בידי כוח הפניקס בקשת הסיפור "המשפט של ג'ין גריי" משנת 2014, סייקלופס הצעיר וקבוצת האקס-מן החדשים משתפים פעולה עם שומרי הגלקסיה וסטארג'אמרס כדי להציל את ג'ין מעולם הבית של השי'אר. סייקלופס הצעיר מגלה שאביו קורסאייר עדיין בחיים, והוא מחליט ללכת בעקבותיו במסעותיו בחלל ולעזוב את האקס-מן. הוא גם מעוניין להתרחק מג'ין משום שהיא מתחילה להפגין חיבה להאנק מק'קוי הצעיר.
במיני-סדרה משלו, סייקלופס הצעיר מבלה זמן איכות עם אביו, אותו חשב למת. הם ננטשים על כוכב לכת חייזרי עוין, נרדפים על ידי ציידי ראשים מסוכנים ונחטפים בידי פיראט חלל אכזר, קפטן ואלש מאלפקט. השניים נפגשים עם שומרי הגלקסיה והאקס-מן החדשים במהלך אירועי "המערבולת השחורה". אחרי שהמלחמות הסודיות מסתיימות, סייקלופס מוביל את קבוצת אקס-מן הצעירה כולל את וולברין החדשה, אויה ואוון סבאחנור, מתוך תקווה לנער מעליהם את המורשת שהוכתבה להם בידי מקביליהם המבוגרים.
סייקלופס מזמן העבר > הבלתי אנושיים נגד אקס-מן

סייקלופס הצעיר ניצב בפני החלטה קשה, כעת כשהמוניטין של מקבילו מזמן העתיד בתור האחד שישמיד את הבלתי אנושיים מעיב על זה שלו. למרות זאת, הוא חובר לשאר קבוצות האקס-מן כשהם יוצאים למלחמה נגד הבלתי אנושיים על יצירתם של ערפילי טריגן המסוכנים למוטאנטים. אולם, במהלך הקרב, משתלט על סייקלופס הצעיר בלתי אנושי בשם מוסאייק, אשר כוחו מאפשר לו לקפוץ מאדם לאדם. הדבר גורם לו לחזות בזיכרונותיו של מוסאייק שהשתלט על מגנטו בזמן שבו מגנטו ואמה פרוסט עמדו מעל גופתו המתה של סייקלופס מזמן העתיד אחרי שמת מחשיפה לערפילים. סייקלופס הצעיר מבין מכך שמקבילו העתידי לא מת כשהתקיף את הבלתי אנושיים, ומחליט לרדוף אחרי אמה פרוסט, שבמעשיה הטלפתיים להסתיר את מותו ולהכריז מלחמה על הבלתי אנושיים הכתימה את המוניטין שלו. הוא חושף בפני כולם את האמת בסיום המלחמה כשאמה מנסה להמשיך את העימות אפילו אחרי שמדוזה משמידה את ענן הטריגן כדי להציל את המוטאנטים במחיר עתידם של הבלתי אנושיים. הוא מתעלם מטענותיה של אמה שהיא עשתה את מה שחשבה לנכון שסקוט היה עושה אם היה יכול.
סייקלופס מזמן העבר > האלופים

סייקלופס הצעיר מקבל השראה מנאום אותו נשאה גברת מארוול, והוא מצטרף לקבוצת האלופים. אחרי שפירש לא נכון תקרית מסוימת ותקף את הענק, האלופים תוקפים אותו חזרה ומרסנים אותו. הם עורכים הצבעה בין חברי הקבוצה ומסכימים לצרף אותו לקבוצה לאחר שהחליטו לא לשפוט אותו על פי מעשיו של מקבילו המבוגר במהלך מלחמת האזרחים האחרונה. לנוכח הניסיון שלו בהנהגת האקס-מן, רבים מהאלופים מעריכים אותו כמנהיג. אולם, באופן רשמי לא נבחר מנהיג לקבוצה.
סייקלופס מזמן העבר > תחייה מחודשת

אחרי שאירועי "הבלתי אנושיים נגד אקס-מן" הגיעו לסיומם, סייקלופס הצעיר היה נחוש לחזור לזמן העבר ממנו הגיע, אך כשעשה זאת הוא ושאר האקס-מן הצעירים הוכו בתדהמה שקו הזמן הזה אינו כמו קו הזמן הרגיל, והם אינם יודעים יותר מאיזה קו זמן הם הגיעו. עם הידע שהם הגיעו מקו זמן חלופי ושונה לגמרי, סייקלופס ושאר חברי האקס-מן המקוריים עוזבים את הקבוצה הראשית במטרה למצוא את מקומם בעולם. אחרי שהצטרפו לקבוצת האקס-מן של מגנטו במדריפור, סייקלופס מחליט לרדת מהנהגת הקבוצה, ומארוול גירל מחליפה אותו.
כוחות ויכולות

לסייקלופס יש את היכולת המוטאנטית לשגר קרני אנרגיה מעיניו, והיא מתוארת כ"פיצוץ אופטי". הקרניים נראות כאור אדום (לדוגמה קרינה אלקטרומגנטית בגל אדום). אולם, אין הם מותירות סימני חום אלא יוצאות ככוח הרסני וללא כל רתע. הקרניים חזקות ביותר וניתן להשתמש בהן כדי לקרוע לוחות מתכת ולאייד סלעים. סייקלופס הדגים יכולת מרשימה של דיוק ומיומנות בשליטה במטחי האנרגיה היוצאות מתוך עיניו דרך משקפי המגן שלו, והוא מסוגל לשלוט ברוחבה של הקרן, בגובהה ובעוצמתה. בנוסף, הוא מסוגל לשקף את הקרן דרך משטחים שונים. הדבר מדגים גם את יכולתו האינטואיטיבית להשתמש בגאומטריה של המרחב בין האובייקטים. הטווח האופטימלי של מטח האנרגיה הוא לפחות 600 מטר, והוא ממוקד דיו כדי לנקב מטבע, לקדוח דרך גזע עץ, ולחדור מבעד לעורו העבה של בלוב. סייקלופס הראה את כוחו של פרץ האנרגיה בכך שפוצץ קיר בניין, תיעל דרך אבן סלעית ופיצוץ מרומי ההר. לפי איירון מן, עוצמת הקרניים נמדדת בכאלפיים ג'יגה-ואטים. שני ג'יגה-ואטים הם כמעט ממחצית התפוקה המרבית של תחנת הכוח הגרעינית דואל הבלגית, וכאשר סייקלופס משחרר כמות כזו של אנרגיה הוא חורג הרבה מעבר לתחום שליטתו בקרניים האופטיות. כשסייקלופס לא היה מסוגל לכבות את הקרניים האופטיות שלו, המוטאנט נוגד הכוחות ליץ' נחלץ לעזרתו ונגד את כוחותיו.
מקורות מוקדמים מתארים את הקרניים האופטיות של סייקלופס כדרך בה גופו גורם לחילוף חומרים באמצעות קרני השמש ואנרגיה סביבתית. הדבר דומה אצל אחיו אלכס, שנעזר ברדיואקטיביות קוסמית. בכמה סיפורים, המאגר האנרגטי שבגופו של סייקלופס אוזל, והוא זקוק להטענה באמצעות חשיפה לשמש. כאשר המלאי בגופו אוזל, הוא עדיין מסוגל לייצר פרצי אנרגיה, אולם חוזקם פוחת. גופו של סייקלופס חסין לכוחם ההרסני של הקרניים האופטיות. מוחו מקרין שדה כוח שמאגף את גופו והופך אותו לחסין מפניהן, מה שמאפשר לו לכבות אותן פשוט על ידי סגירת עיניו. סקוט גם חסין לכוחו המוטאנטי של אחיו אלכס, בעל היכולת ליצור גלי אנרגיה שמחממים את האוויר באמצעות פלזמה. בדומה, האבוק הראה חסינות לקרניים האופטיות של אחיו סייקלופס. סקוט הראה יכולת ספיגתם של ברקיה של סטורם, אף על פי שהדבר גורם לו לכאבים.
למרות כל מיומנותו של סייקלופס בתימרון פרץ האנרגיה האופטי, הן פורצות באופן תמידי מעיניו הפקוחות. כדי למנוע את השמדת האובייקטים שבטווח ראייתו, סייקלופס מרכיב משקפיים בעלי עדשות אודם-קוורץ מיוחדות שפותחו בידי צ'ארלס אקסבייר כדי לתחום את הקרניים ההרסניות. מדי הקרב של סייקלופס מכילים משקף מגן העשוי אודם-קוורץ, ומכילים מנגנוני ירי הבנויים בכפפותיו ובצידי המשקף כדי לשלוט בצמצם האופטי. במקרה של נפילת מתח, הצמצמים הקפיציים בנויים כך שייסגרו באופן אוטומטי, מה שמקנה לסייקלופס ראיה רגילה. הוא גם נצפה כשהוא מרכיב עדשות מגע שעשויות מאותו חומר אודם-קוורץ.
ראו גם

משפחת סאמרס - עץ המשפחה המלא של משפחת סאמרס
עמק איירונברידג'

עמק איירונברידג' (אנגלית: Ironbridge Gorge) הוא עמק עמוק וצר (קניון) שנוצר על ידי נהר סוורן בשרופשייר, אנגליה, ונמצא במרחק של כ-30 ק"מ בכיוון צפון-מערב מברמינגהאם. בעבר העמק נקרא על שם הסוורן, אך כיום הוא מכונה על שם גשר הברזל המפורסם, שהיה הראשון מסוגו בעולם ונחשב למונומנט של התעשייה שהחלה באזור. הגשר נבנה ב-1779 על מנת לחבר את העיירה התעשייתית ברוסלי עם עיירת המכרה הקטנה מדלי ועם המרכז התעשייתי המתפתח של קולברוקדייל.
לעמק יש שני יתרונות שבזכותם הוא היה בעל חשיבות רבה לתעשיינים הראשונים:
קל להפיק חומרי גלם שונים כגון פחם, עפרות ברזל, אבן גיר וחרסית לצורך ייצור ברזל, אריחים וחרסינה.
נהר סוורן הוא נתיב תחבורה נוח שדרכו ניתן להוביל את התוצרת התעשייתית אל הים.
העמק הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1986.
תמונה נוספת של גשר הברזל ליד איירונברידג'
היווצרות העמק

נהר סוורן חוצה את העמק בכיוון דרום ולעבר תעלת בריסטול. העמק נוצר במהלך עידן הקרח האחרון כאשר קצה הנהר הצפוני שבעבר זרם באזור התחבר לאגם שנוצר כאשר הקרח בים האירי חסם את הנהר כמו סכר. גובה פני המים באגם הלך ועלה עד שהם יכלו לזרום דרך הגבעות לכיוון דרום. זרימה זו גרמה לתהליך בליה שיצר נתיב דרך הגבעות, והיטה את מסלולו של הסוורן לכיוון דרום לצמיתות.
תיאור

שטחו של החלק של העמק שהוכרז כאתר מורשת עולמית הוא למעלה מ-3.6 ק"מ בכיוון מעלה הזרם של הסוורן, והוא מתחיל בהצטלבות עם נהר קלדברוק שליד קולברוקדייל. באזור זה יש ריכוז גדול של אתרי כרייה, בתי יציקה, מפעלים, בתי מלאכה ומחסנים המסתמכים על רשת ישנה של נתיבי תחבורה, וכן מבנים שונים ותשתיות מהמאה ה-18 והמאה ה-19. העמק התפרסם בשל האתרים השונים השוכנים בו שמהווים ייצוג לשיטות העיקריות שאפיינו את המהפכה התעשייתית. החל מ-1968 פעילויות השימור והמחקר השונות מתואמות על ידי קרן מוזיאון עמק איירונברידג', שאחראית גם על תפעול המוזיאונים, המונומנטים והאתרים השונים בעמק.
קהילת העמק

"העמק" היא קהילה (אנ') בתוך רובע טלפורד וורקין (Telford and Wrekin). "העמק" כולל את השטח של עמק איירונברידג' הנמצא בתוך התחום של טלפורד וורקין, והיא כוללת יישובים שונים כגון איירונברידג', קולברודייל וקולפורט (אך לא את בוילדוס וברוסלי).
אתר המורשת העולמית

ארגון אונסק"ו החליט להכריז על העמק כאתר מורשת עולמית. בשטחי האתר יש חמישה אתרים עיקריים:
קולברוקדייל: במקום זה הקווייקר אברהם דרבי הראשון פיתח שיטה לייצור קוק ברזל, ולאחר מכן החלה מהפכת הפלדה של המאה ה-18. בתי היציקה של קולברוקדייל שגשגו במהלך המאה ה-19, ותוצרתם שווקה אף למקומות מרוחקים כגון ניו זילנד והוואי. כיום קיימים בעיירה מבנים שונים מהמאה ה-18 וה-19 כגון בתי מגורים וכנסיות. במבנה המכונה המחסן הגדול שוכן מוזיאון לתולדות תעשיית הברזל המקומית.
איירונברידג': עיירה זו נקראת על שם גשר הברזל שהוקם מעל הסוורן ב-1779. במהלך המאה ה-17 החלה במקום פעילות הקשורה לכרייה ולמטלורגיה. בקצה המזרחי של העיירה עדיין נמצאים שני תנורים רמים שנבנו ב-1757.
עמק היי ברוק: בעמק זה, שבו זורם יובל קטן של הסוורן, נמצא מוזיאון בשטח 200 דונם על גבעת בליסטס הנקרא העיירה הוויקטוריאנית בליסטס היל. בסמוך לתעלת שרוספיר שוכנים תנורים רמים שהשתמרו מאז בנייתם.
ג'קפילד: כפר קטן זה שוכן על הגדה הדרומית של הסוורן. כלכלת הכפר מבוססת על כריית פחם, ייצור חרסית וניווט. הכפר שימש כנמל הרישום של העמק.
קולפורט: עיירה זו שוכנת בקצה המזרחי של אתר המורשת העולמית ועל הגדה הצפונית של הסוורן, ובה נמצא גשר מתכתי שנבנה בין 1780 ל-1818. בקולפורט שוכן מפעל לייצור חרסינה שהוקם על ידי ג'ון רוז בשלהי המאה ה-18 ונסגר ב-1926. כיום שוכן בעיר מוזיאון לחרסינה המציג חפצים שונים הקשורים לקדרות בנוסף לחפצי חרסינה.
עשר הקריאות

עשר הקריאות (בערבית: القراءات العشر) הן עשרת הסוגים והסגנונות המאומתים והמקובלים של ההטעמה, הדקלום וההקראה של הקוראן. לכל אחת מהקריאות יש כללי תג'ויד המיוחדים לה. לפי המסורת האסלאמית, כל סוגי הקריאה הללו מגיעות מהנביא מוחמד באופן מאומת ומדויק.
הקריאות

עשר הקריאות הן כלהלן:
קריאת נאפע אל-מדני
קריאת אבן כת'יר אל-מכי
קריאת אבו עמרו אל-בצרי
קריאת אבן עאמר אל-דימשקי
קריאת עאסם בן אבי א-נג'וד
קריאת חמזה אל-קופי
קריאת אל-כִּסאאִי
קריאת אבו ג'עפר אל-מדני
קריאת יעקוב אל-חדרמי
קריאת ח'לף בן השאם
הקריאות > המוסרים

כל אחת מעשר הקריאות הנ"ל, הועברה הלאה דרך שני אנשים שונים.
| הקריאה | המוסרים |
| --- | --- |
קריאת נאפע אל-מדני:  וורש (ער')  קאלון (אנ')
קריאת אבן כת'יר אל-מכי:  אל-בזי  קונבול
קריאת אבו עמרו אל-בצרי:  האימאם אל-דורי  אל-סוסי
קריאת אבן עאמר אל-דימשקי:  השאם  אבן ד'כּואן
קריאת עאסם בן אבי א-נג'וד:  שועבה בן עיאש (אנ')  חפס
קריאת חמזה אל-קופי:  ח'לף  ח'לאד
קריאת אל-כִּסאאִי:  אבו אל-חארת' אל-לית'  חפס בן עמר אל-דורי
קריאת אבו ג'עפר אל-מדני:  עיסא בן וורדאן אל-מדני  אבן ג'מאז
קריאת יעקוב אל-חדרמי:  רויס  רוח בן עבד אל-מואמין
קריאת ח'לף בן השאם:  איסחאק בן אבראהים  אדריס בן עבד אל-כרים אל-חדאד
הערות שוליים

↑  The ten ways of reciting the Quran - Islamweb - Fatwas, www.islamweb.net
↑  محمد المختار ولد اباه ،الدكتور, تاريخ القراءات في المشرق والمغرب, Dar Al Kotob Al Ilmiyah دار الكتب العلمية, 1 בינואר 2008, ISBN 978-2-7451-6195-6. (בערבית)
פונטוס גורדינייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביולי 1964 (בן 60) Enskede-Årsta parish, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 צאצאים:  מלטה גורדינייר 
 
פונטוס יואקים גוֹרְדִינְיֶיר (בשוודית: Pontus Joakim Gårdinger; נולד ב-20 ביולי 1964) הוא מנחה טלוויזיה שוודי.
ביוגרפיה

גורדינייר נולד באזור הפרברי של מחוז סטוקהולם.
הוא הגיש מספר תוכניות טלוויזיה בערוץ 5 השוודי וביניהן מ-2000 ועד 2001 את הגרסה השוודית של תוכנית המציאות "החפרפרת", ב-2008 הנחה את הגרסה השוודית של השעשועון "Schlag den Raab" שיצר שטפן ראב.
ב-1990 הופיע בפרק הסדרה "Fiendens fiende" המבוססת על ספר של סופר השוודי.
ב-1996 הנחה את המלודיפסטיבלן ביחד עם סיב מאלמקוויסט.
באירוויזיון 1999 מסר את הניקוד השוודי.
ב-2000 שיחק מוכר בגדים בסרט הקומדיה "Naken" עם ויקטוריה סילבסטד.
ב-2001 במיני סדרה "Pusselbitar" של SVT.
ב-2002 הופיע בתפקיד עצמו בקומדיה הרומנטית "Hundtricket – The Movie" עם אלכסנדר סקושגורד, בשנה זו גם הנחה את התוכנית הרומנטית "Temptation Island" בהפקה משותפת לשלוש ארצות סקנדינביה - שוודיה, נורווגיה ודנמרק.
ב-2008 לקח חלק בהנחיית טקס פרס הטלוויזיה "Kristallen", בשנה זו גם התארח בפרק של תוכנית ההומור "Morgonsoffan" בערוץ SVT1.
מ-2009 ועד 2010 הפיק את "Expedition Robinson" המקבילה השוודית של התוכנית הישרדות.
בנו הוא השחקן מלטה גורדינייר.
פונטון

מזח סירות צף, המונח על פונטונים, בנהר מונהוק במדינת ניו יורק
פונטון (מצרפתית: ponton) הוא מבנה חלול ואטום דמוי מכל, המלא באוויר ולכן יכול לצוף במים. הפונטון משמש כאמצעי הציפה של סירות מדגמים אחדים, כמו סירת פדלים, במבדוקים צפים, וכן בגשרים צפים המכונים גם גשרי פונטונים ומשמשים לרוב לצרכים צבאיים.
הפונטון משמש לדברים רבים נוספים, כמו בתים צפים, וכלי שיט ויבשה שיצופו על המים.
גלריה

קטמרן, סירה המורכבת משני פונטונים.
מטוס ימי, לרוב יהיה בעל פנטונים בשביל נחיתה בים.
פלטפורמה דמוית רפסודה המשמשת לצלילה, המכונה לעתים קרובות פונטון.
פונטונים משמשים כרציף צף בנמל בואן.
פאט סמיר

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1959 (בן 65) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'ורג' אלברט רוטנברג
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון יוניברסיטי 
 סוגה:  גראנג', רוק אלטרנטיבי, פאנק רוק, פוסט-גראנג'
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  What? Records 
 שיתופי פעולה בולטים:  הג'רמס,נירוונה, פו פייטרס
 www.patsmear.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' אלברט רוטנברג (באנגלית: Georg Albert Ruthenberg; נולד ב-5 באוגוסט 1959) הידוע בשם פאט סמיר, הוא מוזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי. סמיר משמש כגיטריסט להקת הרוק "פו פייטרס", היה חבר בלהקת הפאנק רוק, "הג'רמס", ושיתף פעולה עם להקת "נירוונה".
קורות חיים

סמיר נולד במערב לוס אנג'לס לאב ממוצא יהודי גרמני ולאם ממוצא אפרו אמריקאי ואמריקאי ילידי. כילד הוריו שלחו אותו ללימודי פסנתר, ולאחר מכן הוא התחיל ללמד את עצמו גיטרה. על אף שאביו יהודי, סמיר היה נער נוצרי אדוק ובגיל 13 סמיר עזב את הבית והצטרף לקומונה דתית. הוא למד בתיכון ציבורי בלוס אנג'לס ונשר ממנו בשל בעיות התנהגות. לאחר שנשר מהתיכון הוא הקים עם חברו דרבי קראש את "הג'רמס", להקת פאנק רוק. הלהקה הצליחה בסצנת הפאנק רוק והוציאה אלבום אחד בשם "GI". בשנת 1980 מת סולן הלהקה, דרבי קראש, ממנת יתר של הרואין והלהקה התפרקה. בשנות ה-80 ניגן סמיר בפרויקטים שונים ועשה קריירת סולו קצרה והוציא אלבום בשם "Ruttensmear".
בשנת 1993  [דרוש מקור] קיבל הזמנה מקורט קוביין, סולן להקת הגראנג' המצליחה נירוונה, לשמש כגיטריסט הליווי של קוביין בסיבוב ההופעות הקרוב של הלהקה, סמיר הסכים להצעה. באותו זמן, נירוונה נחשבה לאחת מלהקות הרוק הפופולריות והמצליחות בעולם. סמיר הופיע לראשונה עם נירוונה ב-25 בספטמבר באותה שנה, בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. הוא יצא עם נירוונה לסיבוב הופעות בן חצי שנה וניגן עם הלהקה בהופעת ה-mtv unpluged המפורסמת. לאחר התאבדותו של קוביין באפריל 1994, הלהקה התפרקה.
באוקטובר 1994 סמיר נענה להצעתו של מתופף נירוונה, דייב גרוהל, להיות הגיטריסט בהרכב חדש שהוא הקים הנקרא פו פייטרס. הלהקה הקליטה את האלבום "The Color and the Shape" שיצא במאי 1997 באלבום סמיר ניגן את גיטרת הליווי, בעוד גרוהל לצד תפקידו כסולן הלהקה הקליט את תפקידי הגיטרה המובילה. זמן קצר לאחר הקלטת האלבום ועל אף הצלחתו, סמיר החליט לעזוב את הלהקה. ב-2005 סמיר חזר להופיע מדי פעם עם הפו פייטרס שהפכה לאחת מלהקות הרוק הבכירות בעולם. וב-2010 הוא חזר רשמית ללהקה ונעשה אחד משלושת הגיטריסטים של הלהקה ביחד עם גרוהל וכריס שיפלט. עם חזרתו ללהקה הוא הקליט ביחד עם חברי הלהקה את האלבום "Wasting lights".
במקביל לפעילותו כחלק מהפו פייטרס, סמיר השתתף במספר איחודים של להקת הג'רמס לאורך השנים. בנוסף, סמיר התאחד מספר פעמים עם חברי נירוונה קריסט נובוסליץ' ודייב גרוהל, בין השאר, בנובמבר 2014 כאשר נירוונה נכנסה להיכל התהילה של הרוק. ב-2012 הוא השתתף בשיר "cut me some slack" ביחד עם דייב גרוהל, נובוסליץ' ופול מקרטני שנוצר לסרט "Sound city" שיצר גרוהל.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | שיר הרוק הטוב ביותר | "Rescued" (בתור פזמונאי) | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 6031811  GND: 1152096184  ISNI: 0000 0001 1866 1374  LCCN: no99010644  MusicBrainz: 3da65013-dfdd-40c7-b9c7-e4c829862c66  NKC: xx0134060  NLK: KAC2020Q6170  VIAF: 169863670   WorldCat (עם VIAF): 169863670
פאטברג

גוש מיובש של פאטברג בתצוגה במוזיאון לונדון
פאטברג (Fatberg) הוא כינוי לגוש קרוש ומוצק של שומן, מגבונים לחים, מגבונים סניטריים, חיתולים, קונדומים ופריטים דומים, אשר מתגבש בצינורות ביוב ומביא לסתימתם. המבנה הלשוני של הביטוי הוא הלחם של המילה שומן (fat) והמילה קרחון (iceberg).
הגוש נוצר עקב העובדה שהפריטים המצויים בו אינם מתפרקים בו במהירות כדרך שנייר טואלט מתפרק בו. בשל פירוקם האיטי פריטים אלו כלל אינם מיועדים מלכתחילה לסילוק דרך הביוב, אלא רק דרך מערכת סילוק האשפה.
הטיפול במפגע זה בצינורות ביוב בבריטניה ובמקומות אחרים התגלה כקשה ומסובך, שכן הגושים הם קשים כבטון, מגיעים לעיתים לממדים גדולים ביותר ונדרשים זמן ומאמץ רב לסילוקם.
מאז שנת 2013 התגלו במספר מקרים גושי פאטברג גדולים במיוחד במערכת הביוב של מטרופולין לונדון. אחד מהם שקל על פי הערכה 15 טון, אחר היה בגודל של מטוס בואינג 747, ובספטמבר 2017 התגלה בצנרת הביוב של מזרח לונדון גוש באורך של כ-230 מטרים ובמשקל של יותר מ-140 טון.
נמצא כי גושי פאטברג עשויים להוות מקור לאנרגיה בדומה לביוגז.
בינואר 2018 הודיע מוזיאון לונדון כי יציג חלקים מפאטברג שנשלף מצינורות הביוב העירוניים, לאחר ש"יבוצעו בו ניסויים מדעיים".
ראו גם

סתימה (ביוב)
הערות שוליים

↑  CNN, Jacopo Prisco,. "Massive 'fatberg' to be turned into museum exhibit". CNN. נבדק ב-2018-01-21.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
עשר האופנישדות העיקריות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ויליאם בטלר ייטס, שרי פורוהיט סוואמי
 שפת המקור:  אנגלית
 נושא:  אופנישדות
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1938 
 
עשר האופנישדות העיקריות היא גרסה של האופנישדות שתורגמה על ידי המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס והגורו יליד הודו שרי פורוהיט סוואמי. תהליך התרגום התרחש בין שני המחברים לאורך שנות ה-30 והספר יצא לאור ב-1938; זוהי אחת היצירות האחרונות של ייטס.
רקע

התיאוסוף האירי ג'ורג' וויליאם ראסל (הידוע גם בשם Æ) היה מצטט לעיתים קרובות קטעים של האופנישדות לייטס במהלך תקופת ידידותם בת ארבעים השנה ובכל פעם ייטס היה אומר לעצמו:”יום אחד אגלה אם הוא יודע באמת על מה הוא מדבר.” התרגומים שקרא ייטס (כנראה אלה של אנקטיל-דופרון, בעצמם מבוססים על Sirr-i-Akbar, גרסה פרסית מאת המיסטיקן המוגולי דארה שיקו) הותירו אותו חסר אמונה, ולכן כשפגש את שרי פורוהיט סוואמי הוא הציע ששניהם יתרגמו את הטקסט העתיק כאילו המקור נכתב באנגלית רגילה,  תוך ציטוט של השורה הבאה מאריסטו כחלק מהמניע שלו:
כדי לכתוב טוב, הבע עצמך כאדם הפשוט, אך חשוב כמו זה החכם.
המקור באנגלית
To write well, express yourself like the common people, but think like a wise man.
ייטס לא יכל לנסוע להודו כמתוכנן, ולכן עיקר התרגום התרחש באי מיורקה שבמערב הים התיכון בין השנים 1935-1936, כאשר הספר יצא לבסוף לאור ב-1938. רוב הכתיבה התבצעה בתקופה של התחדשות לבריאותו וליצירתיותו של ייטס (בעקבות ניתוח שטיינאך שעבר ב-1934, שבוצע על ידי הסקסולוג -רופא האוסטרלי ד"ר נורמן הייר), כפי שהוא מציין במכתב מ-1935: "אני נוכח לגלות שהחולשה הנוכחית שלי החמירה בגלל ההתבגרות השנייה המוזרה שהניתוח העניק לי, התסיסה שהציפה את דמיוני. אם אכתוב שירה זה לא יהיה דומה לשום דבר שעשיתי".
בעודייטס ידע רק אנגלית, שרי פורוהיט סוואמי ידע סנסקריט כמו גם אנגלית, הינדי ומראטהית. ייטס וסוואמי גם תקשרו זה עם זה באמצעות מכתבים בין השנים 1931–1938. למרות שחלק גדול מההתכתבות נוגע לתרגום האופנישדות שלהם, ייטס התעניין גם בנוגע לסגנון חייו של שרי פורוהיט סוואמי (כולל עלייתו לרגל בת תשע השנים שלו ברחבי הודו) והשניים חלקו נושאי שיחה רבים נוספים, והפגינו יחסי חיבה ידידותיים אותם הידקו ביחד, בזכות התעניינותם המשותפת עניין ברעיונות מיסטיים. ב-28 בינואר 1939, ייטס נפטר במנטון, צרפת, פחות משנה לאחר פרסום התרגום שלו ושל שרי פורוהיט סוואמי לאופנישדות.
תוכן

הפרקים מפורטים כדלקמן:
The Lord (Isha Upanishad)
At Whose Command? (Kena Upanishad)
From the Kāthak Branch of the Wedas (Katha Upanishad)
Questions (Prashna Upanishad)
At the Feet of the Monk (Mundaka Upanishad)
At the Feet of Master Mandooka (Mandukya Upanishad)
From the Taittireeya Branch of the Wedas (Taittiriya Upanishad)
At the Feet of Master Aitareya (Aitareya Upanishad)
The Doctrine of the Chhāndôgyas (Chandogya Upanishad)
Famous Debates in the Forest (Brihadaranyaka Upanishad)
ראו גם

רשימת יצירותיו של ויליאם באטלר ייטס
הערות שוליים

↑  Yeats, W.B. (2003). The Ten Principal Upanishads. New Delhi: Rupa Publications. ISBN 9789386869487.
↑  Letter to Dorothy Wellesley, 17 June 1935; cited Ellmann, "Yeats's Second Puberty", The New York Review of Books, 9 May 1985
↑  Obituary. "W. B. Yeats Dead". The New York Times, 30 January 1939. Retrieved on 21 May 2007.
עשר טחנות

| --- | --- |

שריד מהסכר מתחת לגשר המודרני
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  תל אביב-יפו
 קואורדינטות:  32°06′22″N 34°49′37″E﻿ / ﻿32.10611111°N 34.82694444°E﻿ / 32.10611111; 34.82694444
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) עשר טחנות(למפת גוש דן רגילה) עשר טחנות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עשר טחנות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עשר טחנות  he עשר טחנותhe עשר טחנותמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מי הירקון נופלים מסכר עשר טחנות, אפריל 2019
הגינה באתר
עשר טחנות הוא אתר היסטורי ששילב טחנות קמח וגשר אבן על נחל הירקון בתחומיו של פארק הירקון, סמוך למפגש הרחובות בכור-שלום שטרית ופנחס רוזן שבשכונת הדר יוסף בתל אביב - יפו. בתקופות שונות עבר במקום תוואי הדרך העתיקה יפו - שכם.
היסטוריה

במקום שכנה טחנת קמח כבר בתקופה הרומית, ופעלו בה לפחות עשרים זוגות אבני רחיים. עם זאת, ובדומה להיסטוריה של שבע טחנות שבשיאה פעלו בה אחת עשרה טחנות, שמו של האתר התקבע כאשר פעלו בו רק עשרה זוגות. פעילות הטחינה בעשר טחנות התחדשה רק במאה ה-19 כאשר שתי משפחות ערביות עשירות - משפחת בידס ומשפחת עמוריה - הקימו את מפעל הטחינה מחדש. הטחנה שנודעה בשם 'טאחונת אל הדר', הייתה הגדולה מבין טחנות הירקון ומהגדולות בארץ ישראל כולה.
במקום ניצב גשר אבן מעל הירקון, גִ'סְר אֶל-הַדָּאר - גשר שאון המים שיצר המפל המלאכותי, שהפעיל כאן בשעתו את הטחנות. היה זה הגשר היחיד על הירקון במשך מאות שנים (לכל המאוחר מתוארכת הקמתו לימי הצלבנים).
על הגשר צעד צבא נפוליון ב-14 במרץ 1799 בדרכו מיפו לעכו, עת נאלץ לעקוף את מקטע חוף השרון של דרך הים, שהיה מוצף מי גשמים ומוכה ביצות, דרך ג'סר אל הדאר לעבר הכפרים עזון, מיסכה וקאקון שבמזרחו.
הגשר נזכר גם בזכרונותיה של יהודית, אשת משה מונטיפיורי, שעברה במקום במסעותיה עם בעלה ב-1839.
ביום רביעי, י בחשון תרנ"ט, 26 באוקטובר 1898 רכבה הפמליה המלכותית של וילהלם השני מחיפה בדרכה ליפו. למחרת היום חצתה השיירה "את הירקון בג'יסר אל הדאר, כדרך שעשו זאת יהודית ומשה מונטיפיורי כשישים שנה קודם לכן".
בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הגיעה החזית אל האזור, והירקון היה חלק מקו שתי העוג'ות. מצפון לו נערך הצבא העות'מאני ומולו חיל המשלוח המצרי בפיקוד בריטי. בין שני ניסיונות הצליחה של חיל המשלוח במהלך נובמבר ודצמבר 1917 פוצצו הטורקים את הגשר ואת הסכר באתר, ובא הקץ על הטחנות. כל שנותר כיום מהמפעל הוא הקיר המערבי של הטחנה הצפונית וחלק מהסכר הדרומי. מעל סכר זה נמתח גשרון עץ החסום כיום למעבר המוליך מכיוון הכביש לעבר חצי האי עליו נבנו טחנות הקמח.
בעקבות המרד הערבי הגדול הושלמה באוקטובר 1941 סלילתו של כביש חדש בין תל אביב והרצליה שעבר על שני גשרים שהוקמו במיוחד עבורו, גשר עלית על מעבר מוסררה שהחליף את הגשר הטורקי ו'גשר הרצליה' שלימים נודע בשם גשר הדר יוסף בקרבת עשר טחנות.
בשנת 2005 נערכה במקום חפירת בדיקה על ידי רשות העתיקות. לאחר מכן בוצעו עבודות במקום שכללו שיפוץ והרחבה של הפארק לכיוון מזרח. נסללו שבילי אופניים, נשתלו צמחי נוי והגשר הישן שמעל הסכר הוסר ונבנה גשר חדש.
על הגדה הצפונית של הנחל, בסמוך לשרידים המועטים במקום, הוקמה גינה ובה שני מבנים בצורת שערים שבכל אחד מהם חמישה עמודים התומכים בקורה. במקום נטעו מספר עצי אקליפטוס ונשתלה צמחייה נוספת. שביל ישראל חולף בעשר טחנות ומחבר את האתר (מעבר בגדת הנחל מתחת לגשר מבצע קדש) לפארק הירקון מזרח, המשתרע ממזרח לדרך ששת הימים ברמת גן.
בשנת 2023 המקום עבר שיקום ופיתוח הכולל את חשיפת הסכר והטחנות ועמדה קולית המסבירה על המקום.