stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טורונטו ראפטורס
2014 והלאה: תקופה של הצלחות

עם הזמן השחקנים הצעירים של הקבוצה רכשו ניסיון ובעזרת כמה שינוי סגל מוצלחים חל מפנה ביכולתה של הקבוצה שהפכה לאחת מקבוצות הצמרת במזרח.
שנת 2014 הייתה שנה מצוינת לראפטורס. הם סיימו במקום 3 במזרח והפסידו על חודה של נקודה במשחק השביעי של הסיבוב הראשון של הפלייאוף. דמאר דרוזן נבחר לקבוצת האולסטאר של המזרח, והיה השחקן המצטיין של הקבוצה בעונה זו.
בשנת 2015 הקבוצה סיימה במקום ה-4 במזרח, השיגה שיא של ניצחונות בתולדות הקבוצה בעונה הרגילה, אך הפסידה בסיבוב הראשון של הפלייאוף מול וושינגטון ויזארדס. קייל לאורי, רכז הקבוצה, נבחר לחמישייה הפותחת של המזרח במשחק האולסטאר. קלע הקבוצה לו ויליאמס נבחר לשחקן השישי המצטיין בליגה באותה עונה.
בעונת 2016 רשמה הקבוצה את פתיחת העונה הטובה ביותר בתולדותיה - 5 ניצחונות רצופים. בהמשך העונה קבעה הקבוצה שיא נוסף של 11 ניצחונות רצופים במהלך העונה. שניים משחקני הקבוצה נבחרו לשחק במשחק האולסטאר שנערך לראשונה בעיר טורונטו, קייל לאורי ודמאר דרוזן. הקבוצה סיימה את העונה הרגילה במקום ה-2 במזרח עם שיא חדש של ניצחונות בהיסטוריה של המועדון. בעונה זו עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לגמר המזרח לאחר ניצחון 3–4 מול אינדיאנה פייסרס בסיבוב הפלייאוף הראשון וניצחון 3–4 מול מיאמי היט בסיבוב השני. בסדרת גמר המזרח שיחקה הקבוצה מול קליבלנד קאבלירס, שמאזן ניצחונותיה עד אז בפלייאוף היה 0–8. בשני המשחקים הראשונים בסדרה הובסו הראפטורס, אולם בשני המשחקים הבאים נצחו בבית והשוו את הסדרה ל-2-2. במשחק החמישי שיחקו הקבוצות שוב בקליבלנד והראפטורס הובסו בפעם השלישית. במשחק השישי הפסידה הקבוצה במגרשה הביתי בטורונטו והפסידה בסדרה כולה בתוצאה 2–4.
עונת 2018/2019 הייתה הטובה בתולדות הקבוצה, לאחר שלקבוצה הצטרף קוואי לנארד. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השני במזרח, זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות האזור המזרחי, ובכך העפילה לראשונה לגמר ה-NBA בו היא שיחקה נגד האלופה המכהנת גולדן סטייט ווריורס. הקבוצה ניצחה בסדרת הגמר 4–2 וזכתה באליפות ה-NBA הראשונה שלה, ולאונרד נבחר לשחקן המצטיין של סדרת הגמר.
עונת 2019/2020 אופיינה ברצון של הקבוצה לשמור על התואר, למרות עזיבתו של קוואי לאונרד את הקבוצה לאחר שהוביל אותה לאליפות. הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-2 במזרח, ולאחר שניצחה את בסיבוב הראשון את הברוקלין נטס 4-0, הפסידה לבוסטון סלטיקס 4-3 בחצי גמר המזרח.
עונות העבר

| עונה | מאמן | מיקום במזרח | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995/1996 | ברנדן מלון | 14 | – |
| 1996/1997 | דארל ווקר | 12 | – |
| 1997/1998 | דארל ווקר, בוץ' קרטר | 15 | – |
| 1998/1999 | בוץ' קרטר | 10 | – |
| 1999/2000 | בוץ' קרטר | 6 | סיבוב ראשון |
| 2000/2001 | לני וילקינס | 5 | חצי גמר המזרח |
| 2001/2002 | לני וילקינס | 7 | סיבוב ראשון |
| 2002/2003 | לני וילקינס | 14 | – |
| 2003/2004 | קווין אוניל | 10 | – |
| 2004/2005 | סם מיטשל | 12 | – |
| 2005/2006 | סם מיטשל | 12 | – |
| 2006/2007 | סם מיטשל | 3 | סיבוב ראשון |
| 2007/2008 | סם מיטשל | 6 | סיבוב ראשון |
| 2008/2009 | סם מיטשל, ג'יי טריאנו | 13 | – |
| 2009/2010 | ג'יי טריאנו | 9 | – |
| 2010/2011 | ג'יי טריאנו | 14 | – |
| 2011/2012 | דוויין קייסי | 11 | – |
| 2012/2013 | דוויין קייסי | 10 | – |
| 2013/2014 | דוויין קייסי | 3 | סיבוב ראשון |
| 2014/2015 | דוויין קייסי | 4 | סיבוב ראשון |
| 2015/2016 | דוויין קייסי | 2 | גמר המזרח |
| 2016/2017 | דוויין קייסי | 3 | חצי גמר המזרח |
| 2017/2018 | דוויין קייסי | 1 | חצי גמר המזרח |
| 2018/2019 | ניק נרס | 2 | זכייה באליפות ה-NBA |
| 2019/2020 | ניק נרס | 2 | חצי גמר המזרח |
| 2020/2021 | ניק נרס | 12 | – |
| 2021/2022 | ניק נרס | 5 | סיבוב ראשון |
| 2022/2023 | ניק נרס | 9 | – |
| 2023/2024 | דארקו ראיאקוביץ' | 12 | – |
לוגואים

סמל הקבוצה בין השנים 1995–2008
סמל הקבוצה בין השנים 2008–2015
סמל הקבוצה החל משנת 2015
מאמני הקבוצה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024:
| מאמן | שנים | עונה סדירה> משחקים | עונה סדירה> ניצחונות | עונה סדירה> הפסדים | עונה סדירה>  % הצלחה | פלייאוף> משחקים | פלייאוף> ניצחונות | פלייאוף> הפסדים | פלייאוף>  % הצלחה | הישגים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברנדן מלון | 1995–1996 | 82 | 21 | 61 | 0.256 | — | — | — | — | — |
| דארל ווקר | 1996–1998 | 131 | 41 | 90 | 0.313 | — | — | — | — | — |
| בוץ' קרטר | 1998–2000 | 165 | 73 | 92 | 0.442 | 3 | 0 | 3 | 0.000 | — |
| לני וילקינס | 2000–2003 | 246 | 113 | 133 | 0.459 | 17 | 8 | 9 | 0.471 | — |
| קווין אוניל | 2003–2004 | 82 | 33 | 49 | 0.402 | — | — | — | — | — |
| סם מיטשל | 2004–2008 | 345 | 156 | 189 | 0.452 | 11 | 3 | 8 | 0.273 | זכייה בפרס מאמן העונה (2007) |
| ג'יי טריאנו | 2008–2011 | 229 | 87 | 142 | 0.380 | — | — | — | — | — |
| דוויין קייסי | 2011–2018 | 558 | 320 | 238 | 0.573 | 51 | 21 | 30 | 0.412 | זכייה בפרס מאמן העונה (2018) |
| ניק נרס | 2018–2023 | 390 | 227 | 163 | 0.582 | 41 | 25 | 16 | 0.610 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (2019) זכייה בפרס מאמן העונה (2020) |
| דארקו ראיאקוביץ' | 2023–הווה | 82 | 25 | 57 | 0.305 | — | — | — | — | — |
מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)

| ג'נרל מנג'ר | תקופה | הישגים |
| --- | --- | --- |
| אייזיאה תומאס | 1994–1997 | – |
| גלן גרונוולד | 1997–2004 | – |
| בוב באבקוק | 2004–2006 | – |
| ויין אמברי | 2006 | – |
| בראיין קולנג'לו | 2006–2013 | זכייה בפרס מנהל העונה (2007) |
| מסאי יוג'ירי | 2013–הווה | זכייה באליפות ה-NBA‏ (2019) |
הישגים ופרסים > שיאים למשחק בודד

נקודות: 54, פרד ואנווליט מול אורלנדו מג'יק, 2 בפברואר 2021.
ריבאונדים: 25, ביסמאק ביומבו מול אינדיאנה פייסרס, 17 במרץ 2016.
אסיסטים: 19, דיימון סטודמאייר מול יוסטון רוקטס (1996), וחוסה קלדרון מול שיקגו בולס (2009) ומינסוטה טימברוולבס (2011).
חטיפות: 9, דאג כריסטי מול דנוור נאגטס, 25 בפברואר 1997.
חסימות: 12, קיאון קלארק מול אטלנטה הוקס, 23 במרץ 2001.
הישגים ופרסים > שיאי קריירה בקבוצה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024, ומתייחסים לעונה הסדירה בלבד.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  נקודות: 1. דמאר דרוזן - 13,296  2. קייל לאורי - 10,540  3. כריס בוש - 10,275  4. וינס קרטר - 9,420  5. פסקל סיאקם - 8,875 |  ריבאונדים: 1. כריס בוש - 4,776  2. יונאס ולנצ'יונאס - 3,961  3. פסקל סיאקם - 3,324  4. קייל לאורי - 2,954  5. אנטוניו דייוויס - 2,839 |  אסיסטים: 1. קייל לאורי - 4,277  2. חוסה קלדרון - 3,770  3. פרד ואנווליט - 2,199  4. דמאר דרוזן - 2,078  5. פסקל סיאקם - 1,846 |  חטיפות: 1. קייל לאורי - 873  2. דאג כריסטי - 664  3. דמאר דרוזן - 655  4. פרד ואנווליט - 562  5. מוריס פיטרסון - 552 |  חסימות: 1. כריס בוש - 600  2. אמיר ג'ונסון - 480  3. יונאס ולנצ'יונאס - 479  4. וינס קרטר - 415  5. אנטוניו דייוויס - 405 |  |  |  |
הישגים ופרסים > פרסים אישיים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  MVP של סדרת הגמר קוואי לנארד - 2019 רוקי השנה דיימון סטודמאייר - 1996  וינס קרטר - 1999  סקוטי בארנס - 2022 השחקן המשתפר של העונה פסקל סיאקם - 2019 השחקן השישי של העונה לו ויליאמס - 2015 מאמן השנה סם מיטשל - 2007  דוויין קייסי - 2018  ניק נרס - 2020 מנהל השנה בראיין קולנג'לו - 2007 |  חמישיית העונה השנייה וינס קרטר - 2001  כריס בוש - 2007  דמאר דרוזן - 2018  קוואי לנארד - 2019  פסקל סיאקם - 2020 חמישיית העונה השלישית וינס קרטר - 2000  קייל לאורי - 2016  דמאר דרוזן - 2017  פסקל סיאקם - 2022 חמישיית ההגנה השנייה קוואי לנארד - 2019  אוג'י אנונובי - 2023 |  חמישיית הרוקיז הראשונה דיימון סטודמאייר - 1996  מרכוס קמבי - 1997  וינס קרטר - 1999  מוריס פיטרסון - 2001  כריס בוש - 2004  צ'ארלי וילנואבה - 2006  אנדראה ברניאני - 2007  חורחה גרבאחוסה - 2007  סקוטי בארנס - 2022 חמישיית הרוקיז השנייה ג'מאריו מון - 2008  יונאס ולנצ'יונאס - 2013  טרנס דייוויס - 2020 |  מאמנים במשחק האולסטאר דוויין קייסי - 2018  ניק נרס - 2020 משתתפים במשחק האולסטאר וינס קרטר - 2000, 2001, 2002, 2003, 2004  אנטוניו דייוויס - 2001  כריס בוש - 2006, 2007, 2008, 2009, 2010  דמאר דרוזן - 2014, 2016, 2017, 2018  קייל לאורי - 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020  קוואי לנארד - 2019  פסקל סיאקם - 2020, 2023  פרד ואנווליט - 2022  סקוטי בארנס - 2024 |  |  |  |  |
הישגים ופרסים > שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | תפקיד | שנים בקבוצה | שנת הפרשה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 | וינס קרטר | קלע | 2004-1998 | 2024 |
הערות שוליים

↑  לראשונה בהיסטוריה: טורונטו בגמר הפלייאוף, באתר ONE‏, 26 במאי 2019
↑  Kawhi Leonard says leaving Toronto Raptors for LA Clippers was a 'hard choice to make', www.sportingnews.com (באנגלית)
↑  raptors 2019 2020 season - חיפוש ב-Google, באתר www.google.com
↑  המובילים הסטטיסטיים של טורונטו ראפטורס, באתר basketball-reference.com
| קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית האטלנטי | הבית המרכזי | הבית הדרום־מזרחי | הבית הצפון־מערבי | הבית הפאסיפי | הבית הדרום־מערבי |
| בוסטון סלטיקס | שיקגו בולס | אטלנטה הוקס | דנוור נאגטס | גולדן סטייט ווריורס | דאלאס מאבריקס |
| ברוקלין נטס | קליבלנד קאבלירס | שארלוט הורנטס | מינסוטה טימברוולבס | לוס אנג'לס קליפרס | יוסטון רוקטס |
| ניו יורק ניקס | דטרויט פיסטונס | מיאמי היט | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | לוס אנג'לס לייקרס | ממפיס גריזליס |
| פילדלפיה 76' | אינדיאנה פייסרס | אורלנדו מג'יק | פורטלנד טרייל בלייזרס | פיניקס סאנס | ניו אורלינס פליקנס |
| טורונטו ראפטורס | מילווקי באקס | וושינגטון ויזארדס | יוטה ג'אז | סקרמנטו קינגס | סן אנטוניו ספרס  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9742 677X  LCCN: n96018621  VIAF: 266744654   WorldCat (עם VIAF): 266744654 
אייר קנדה סנטר הוא אצטדיון הקבוצה מאז נפתח לראשונה בשנת 1999. לפני כן שיחקו הראפטורס את רוב משחקיהם ברוג'רס סנטר
וינס קרטר, כוכב הראפטורס בין השנים 1998–2004
כריס בוש, כוכב הראפטורס בין השנים 2003–2010
אנדראה ברניאני, אחד מהשחקנים המובילים של הקבוצה מ-2006 עד 2013
דמאר דרוזן, הקלעי המוביל בתולדות הקבוצה
קוואי לנארד במשחק הגמר, 2019
אייר קנדה סנטר, מגרשה הביתי של הקבוצה. ברקע מגדל סי אן
מיכאיל בולגקוב

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1891 (יוליאני) קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 במרץ 1940 (בגיל 48) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום מגורים:  קייב, מוסקבה, צ'רנוביץ, קמניץ-פודולסקי, ויאזמה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית לרפואה בקייב ע"ש בוגומולטס, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  סאטירה, רומן קצר, מדע בדיוני, ספרות על־טבעית, סיפור קצר 
 זרם ספרותי:  פרוזה 
 יצירות בולטות:  האמן ומרגריטה, לב כלב, הגווארדיה הלבנה 
 תקופת הפעילות:  1919–1940 (כ־21 שנים) 
 בן או בת זוג:  טטיאנה לאפה (1913–1924)  ליובוב בלוזרסקיה (יוני 1924–3 באוקטובר 1932)  ילנה בולגקובה (4 באוקטובר 1932–10 במרץ 1940) 
 bulgakov.ru
 חתימה:   
 
מיכאיל בולגקוב, תמונה משנת 1910–1912
מיכאיל אפאנסייביץ' בּוּלְגַקוֹב (רוסית: Михаи́л Афана́сьевич Булга́ков;‏ 3 במאי (כך על־פי הלוח היוליאני; על פי הלוח הגרגוריאני: 15 במאי)‏ 1891, קייב – 10 במרץ 1940, מוסקבה), היה סופר ומחזאי רוסי, מגדולי הסופרים במאה ה-20.
מחבר הרומנים "האמן ומרגריטה" ו"הגווארדיה הלבנה", הנובלות "הביצים הגורליות" ו"לב כלב", קובץ הסיפורים "רשימות של רופא צעיר", ועוד.
קורות חיים

נולד בקייב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) ב־15 במאי 1891, הבכור מבין שבעת הילדים של אפנאסי בולגקוב, מרצה באקדמיה לכמרים. משפחתו הייתה נוצרית אדוקה, ושני סביו היו כמרים אורתודוקסיים. בשנת 1909 החל לימודי רפואה באוניברסיטה המלכותית של קייב, שם למד שבע שנים. כבר בעת לימודי הרפואה הראה כישרון ספרותי רב, וידע גם להציג את סיפוריו בפני קהל.
ב־1915 התחתן עם אשתו הראשונה, טטיאנה לאפה. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה החל לעבוד בבית־חולים, וכאשר סיים בהצטיינות את האוניברסיטה, נסע לחזית כרופא בארגון הצלב האדום.
באביב 1918, לאחר חתימת הסכם שלום בין גרמניה לרוסיה ופירוק צבא האימפריה הרוסית, חזר עם אשתו לקייב, והיה עד לכניסת הצבא הגרמני לעיר. בינואר 1919, לאחר כיבוש קייב על ידי צבאו של סימון פטליורה, גויס בולגקוב בכפייה לצבא הרפובליקה העממית של אוקראינה. כעבור זמן קצר הצליח לערוק מהצבא האוקראיני ולחזור לקייב. באוגוסט 1919 התנדב לצבא הלבן, שבו כבר שירתו שני אחיו הקטנים. כרופא צבאי נדד עם הצבא הלבן הנסוג מפני ההתקפות של הצבא האדום עד לצפון קווקז. בתחילת 1920 התפנו שרידי הצבא הלבן מהקווקז לחצי האי קרים, אך בולגקוב, שלא רצה לעזוב את הפצועים של בית חולים שדה שבו שירת, נשאר בקווקז. שני אחיו התפנו לקרים, ולאחר שגם חצי האי קרים נפל בידי הצבא האדום, היגרו לצרפת.
ב־1921 הגיע בולגקוב עם אשתו למוסקבה, ולאחר מאמצים רבים קיבל מהשלטונות דירה בבניין ששימש לאחר מכן השראה לתיאורי "דירה מס' 50", זירת ההתרחשות בספרו "האמן ומרגריטה". באותם ימים שימש בולגקוב סופר בעיתון רוסי שיצא לאור בברלין, וכתב עבורו את יצירותיו הראשונות - ובהן "יומני הרופא הצעיר" ו"מורפיום". כן החל באותו הזמן את כתיבת הרומן "הגווארדיה הלבנה".
ב־1924 התגרש בולגקוב מאשתו, והתחתן עם ליובוב בלוזרסקיה - שלה גם הקדיש את ספרו "הגווארדיה הלבנה" (Белая Гвардия). הרומן עובד גם למחזה בשם "ימי משפחת טורבין" (Дни Турбиных) - שהועלה על הבמה בתיאטרון האמנותי וזכה לביקורת שלילית קשה, משום שלא הציג את תומכי הצבא הלבן באופן שלילי דיו, אך גם לתגובה אוהדת מפי שליט ברית המועצות יוסיף סטלין, וכך הובטח לו האישור להעלות אותו בתיאטרון במוסקבה. למרות הצלחת המחזה, הממסד הספרותי של ברית המועצות המשיך להתנכל לבולגקוב, וב־1930 היה בולגקוב מובטל ומיואש, וה"בון טון" הספרותי (והפוליטי) היה למתוח ביקורת עליו ועל יצירותיו. הוא כתב מכתב אישי לסטלין, בו התלונן על מצבו, וביקש לאפשר לו לצאת לחו"ל, ואם לא, אז שתימצא לו עבודה בתיאטרון, אפילו כפועל במה. במפתיע, התקשר אליו סטלין אישית והבטיח למצוא לו עבודה, באומרו שחבל שכישרון כה מובהק ייצא לחו"ל. מצד אחד השיחה אפשרה לבולגקוב להמשיך וליצור, ואף לשרוד שנים קשות של טיהורים. מצד שני רצונו האמיתי היה לצאת לחו"ל וליצור שם באופן חופשי. בעקבות התערבותו של סטלין (שיש הרואים בה אך ניסיון להעלות את קרנו של המנהיג בחוגי האינטליגנציה) קיבל בולגקוב את משרת המנהל האמנותי של אחד מתיאטראות מוסקבה.
ב־1932 התחתן בולגקוב בשלישית עם ילנה שילובסקיה, והיא זו שתשמש בעתיד מודל לדמותה של "מרגריטה". בשנות חייו עמה עבד על הרומן האחרון שלו, בידיעה ברורה שאף הוצאה בברית המועצות לא תסכים לפרסמו בגלל תוכנו הדתי והביקורת הקשה נגד הממסד הסובייטי. לאחר מותו שמרה אשתו על כתבי־היד, ולבסוף פורסם הספר "האמן ומרגריטה" לראשונה ב-1966.
מיכאיל בולגקוב נפטר מאי ספיקת כליות ב-10 במרץ 1940 במוסקבה ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
רשימת יצירותיו שיצאו לאור בעברית

השטן במוסקבה (גרסה מקוצרת של "האמן ומרגריטה"), תרגם יוסף סערוני, הוצאת עם עובד, 1969.
השלג השחור, תרגם צבי ארד, הוצאת עם עובד, 1974.
לב כלב, תרגמה ז'אנה גור הוצאת כפתור, 1988.
מולייר תרגמו יעקב בסר ויהושע סובול, הועלה בתיאטרון גשר 1992.
האמן ומרגריטה, תרגם פטר קריקסונוב, ספרי עליית הגג והוצאת ידיעות אחרונות, 1999.
לב כלב: סיפור מפלצתי, תרגם פטר קריקסונוב, ספרי עליית הגג והוצאת ידיעות אחרונות, 2002.
הגווארדיה הלבנה, תרגמה נילי מירסקי, הוצאת עם עובד, 2002.
מורפיום תרגם רומן וטר, הוצאת עמדה / ביתן, 2002.
הביצים הגורליות, תרגם פטר קריקסונוב, ספרי עליית הגג והוצאת ידיעות אחרונות, 2003.
אי הארגמן (מחזה), תרגמה עינת בסר, הוצאת אסטרולוג, 2004.
הדירה של זויה - תורגם על ידי רועי חן והועלה בתיאטרון בית צבי ב-2004.
רשימות של רופא צעיר, תרגמה ליזה צ'ודנובסקי, הוצאת בבל, 2007.
מחול שדים, תרגמה שירלי פינצי לב, תשע נשמות, 2021.
סרטים המבוססים על ספריו

רבים מספריו של בולגקוב הפכו לסרטי קולנוע או מיני-סדרות טלוויזיה:
1970 "המנוסה" (ברית המועצות) - סרט קולנוע המבוסס על המחזה "המנוסה"
1972 "פילאטוס והאחרים" (גרמניה-פולין) - סרט בבימויו של אנדז'יי ויידה המבוסס על הרומן "האומן ומרגריטה"
1972 "האומן ומרגריטה" (יוגוסלביה-איטליה) - סרט קולנוע המבוסס על רומן בעל אותו שם.
1973 "איוואן ואסילייביץ' מחליף מקצוע" (ברית המועצות) - סרט קולנוע בבימויו של לאוניד גאידאי המבוסס על מחזה בעל אותו שם.
1976 "לב של כלב" (איטליה - גרמניה) - סרט קולנוע המבוסס על נובלה בעלת אותו שם.
1976 "ימי משפחת טורבין" (ברית המועצות) - מיני סדרת טלוויזיה בת 3 פרקים המבוסס על מחזה בעל אותו שם.
1988 "לב של כלב" (ברית המועצות) - סרט המבוסס על נובלה בעלת אותו השם.
1994 "האמן ומרגריטה" (רוסיה) - סרט המבוסס על הרומן באותו שם
1995 "הביצים הגורליות" (רוסיה) - סרט קולנוע המבוסס על מחזה בעל אותו שם.
2005 "האמן ומרגריטה" (רוסיה) - סדרת טלוויזיה בת 10 פרקים המבוססת על רומן בעל אותו שם.
2008 "מורפיום" (רוסיה) - סרט קולנוע המבוסס על קובץ הסיפורים "רשימות של רופא צעיר"
2012 "הגווארדיה הלבנה" (רוסיה) - סדרת טלוויזיה בת 8 פרקים המבוססת על רומן בעל אותו שם.
2012 "יומנו של רופא צעיר" (בריטניה) - סדרת טלוויזיה בכיכובו של דניאל רדקליף המבוססת על קובץ הסיפורים "רשימות של רופא צעיר".
2024 "האמן ומרגריטה" (רוסיה) - סרט קולנוע בכיכובם של אוגוסט דיהל, יבגני ציגאנוב ויוליה סניגיר.
הערות שוליים

↑  תום שגב, מיכאיל בולגקוב ווינסטון צ'רצ'יל נחשפים על הבמה בלונדון, באתר הארץ, 23 במרץ 2012
↑  אהוד בן עזר, השלג השחור, על המשמר, 23 באוגוסט 1974
↑  ספר חדש ליהודית הנדל, תרגומים חדשים למיכאיל בולגקוב ומריו ורגס יוסה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2002
↑  רונן סוניס, בין ייאוש מוחלט להתרוממות הרוח, באתר הארץ, 27 במאי 2008
↑  פול סון, השטן חוזר למוסקווה, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2005
↑  מורן שריר, "יומני הרופא הצעיר": כשדרייפר פוגש את פוטר, באתר הארץ, 13 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259377905171  PLWABN: 9810567447905606  BIBSYS: 90096593  BNC: 000161173  BNE: XX921440  BnF: cb119978118 (data)  CANTIC: a19424450  CiNii: DA01006341  GND: 118517376  ICCU: CFIV007372  ISNI: 0000 0001 2144 993X  LCCN: n79056735  LNB: 000002838  MusicBrainz: 91cdafca-3005-409c-bcc5-ef977000cbbc  NDL: 00434765  NKC: jn19992000108  NLA: 36532992  NLG: 110248  NLK: KAC199603880  NSK: 000005625  NTA: 06844348X  RERO: 02-A000023778  RSL: 000082957  SELIBR: 43636  SNAC: w67s8rdf  SUDOC: 02806934X  Trove: 743053  VcBA: 495/22006  VIAF: 99836700   WorldCat (עם VIAF): 99836700
פונולוגיה

פונולוגיה (מלעז; בעברית: תורת ההגה) היא ענף בבלשנות ותת-תחום בדקדוק העוסק בחקר היחסים בין ההגאים, תפקודם, וצירופם זה לזה בשפה נתונה.
פונולוגיה עוסקת בין היתר בחקר התפתחות ההגיה בשפות שונות, היאלמות תנועות ועיצורים מסוימים או שינויים במעבר מאזור לאזור. לדוגמה חוק המעתק הכנעני קובע שבשפות שמיות צפון מערביות כמו העברית והצידונית מילים המסתיימות בהברה סגורה המונעת בתנועת פתח כמו סַלַאם או חַלַאם או צְפַאר הפכו לתנועה עגולה עם חולם מלא כמו בעברית: שלום, חלום וציפור.
פונטיקה (לעומת פונולוגיה) עוסקת בחקר המופעים השונים האפשריים של הקולות והצלילים המופקים בעת הדיבור האנושי בלי קשר לשפה מסוימת. הפונולוגיה משתמשת במושגי ההגיה של הפונטיקה הבסיסית והכללית יותר ובונה על גביה יחידות של משמעות צלילית. ההגאים של כל שפה משמשים כבסיס לבחינת יחידות גדולות יותר של השפה כמו צורות המילים, (המורפמות, ובלשוננו צורנים) הנחקרים במורפולוגיה, התחביר (חקר המשפטים) והסמנטיקה (חקר המשמעים).
היחידה הבסיסית בה עוסקת הפונולוגיה היא הפונמה – ההגה הבודד. אוסף ההגאים של שפה הם הצלילים המובחנים ביניהם היוצרים מילים ומשמעות. בעברית של ימינו /k/ ו/g/ (ק' ו-ג') הן יחידות נבדלות של צלילים, ומכאן שהן שני הגאים שונים ומובחנים זה מזה. התבוננות בזוג מזערי, כמו צמד המילים גיר וקיר, מראה ששני ההגאים הם בעלי משמעות שונה זה מזה אף על פי שהם נבדלים ביניהם רק בצליל יחיד (כלומר רק פונמה אחת מבדילה ביניהם). לעומת זאת, הביטוי של האות ר – בצליל לשוני-רוטט (כפי שמבטאים "רומא" באיטליה) לעומת הגייתה בצליל גרוני-ענבלי (כמו שמבטאים "ברלין" בגרמנית) אינו מבחין בין מילים. וכך /kir/ במבטא איטלקי ו/kiʁ/ במבטא גרמני ייחשבו שניהם למילה במשמעות אחת "קיר", ויתרה מזו, ההגה /r/ וההגה /ʁ/ שניהם ייחשבו כביטוי להגה אחד המיוצג בכתב העברי באות ר.
הפונולוגיה עוסקת במילים כפי שהן נשמעות ולא בייצוגן הכתוב, וכך שתי המילים קורה וקורא הנשמעים בעברית החדשה באותו האופן /kore/, ינותחו בחקר פונולוגי באותו האופן.
נהוג לסמן את אוסף ההגיים כלומר אוסף הפונמות שאנו דנים בהם בין לוכסנים, לדוגמה /kir/. בשונה מסימון ההיגוי הממשי הפונטי של ההגה, אותו מסמנים (לפי תורת ההגיים – הפונטיקה) בתוך סוגריים מרובעים [kir].
פונמות, איות ורישום פונטי

בשפות מסוימות יש קשר ישיר בין הפונמות לכתיב, והפונמה מתורגמת לסימן גרפי או צירוף סימנים, אות או צירוף אותיות. הכתב הספרדי ברובו פונטי. באנגלית אות יכולה לסמן מספר פונמות, ואותה פונמה יכולה להיות מסומנת על ידי אותיות שונות או צירוף אותיות. העברית בעברה (בתקופה המקראית) הייתה שפה פונטית, וכל אות בה סימנה צליל אחר, אך גם בתקופה זו ש' שמאלית וס' התאחדו לפונמה אחת.
כיום מקובל בבלשנות הרישום הפונטי על פי כללי האלפבית הפונטי הבינלאומי (IPA) כדי להבחין בין הפונמות. את הפונמות מסמנים בלוכסנים, למשל: /d/.
איתור הפונמות, זוג מזערי ואלופונים

חלק מהמחקר הפונולוגי הוא בחינתם של נתונים (הנתונים הם: תעתיק פונטי של דיבור ילידי) בניסיון להסיק מהן הפונמות ומה המצאי שלהן בשפה. הדוברים מפיקים הרבה יותר צלילים ממספר הפונמות — כל פונמה עשויה להיהגות בדרכים רבות.
חיפוש אחר צורות של זוג מזערי הוא חלק ממחקר ולימוד כלל הפונמות בשפה; ברם, בשיטה זו לעיתים קרובות קשה לאתר פונמות, לכן נוקטים גם בשיטות אחרות. (זוג מזערי בְשפה הוא זוג מילים הנבדלות זו מזו בפונמה אחת בלבד, ונתפסות כבעלות שתי משמעויות שונות על ידי דוברי השפה). לדוגמה, אין באנגלית זוג מזערי שמבחין בין /h/ (שתצוין בעברית באמצעות האות ה') ו-/ŋ/ (העיצור שבסוף מילים המסיימות ב-ing), וצריך שיטות שונות כדי להוכיח שהמדובר בפונמות שונות זו מזו.
מעתק הגאים

מעתק הגאים הוא מונח שהגה הבלשן, יעקב גרים (ראו: חוק גרים). הגאים מסוימים יכולים להשתנות עם הזמן. מונח זה מתייחס בעיקר לבלשנות המשווה. בעברית למשל לעיצור /z/ יש שני מקורות בפרוטו-שמית (אם השפות השמיות – שפה משוחזרת) העיצור /z/ שקיים כיום בעברית והעיצור /d/ שנהגה כמו th (רכה) במילה the. בערבית עיצור זה נשמר במילה ד'הב, בארמית הוא נעתק ל-/d/ (עם קו תחתון) – דהב. בעברית – זהב.
יש מקרים שבהם מעתק ההגאים אינו בצורה הסדירה:
אנלוגיה לצורות אחרות.
הידמות והיבדלות. הידמות – כאשר הגה מקבל את תכונתו של הגה שסמוך לו. לדוגמה: מפל, היה אמור להיות מנפל, אך ה-נ' מידמה ל-פ'. היבדלות – כאשר הגאים שווים או הגה אחד נבדל לשני הגאים נפרדים. לדוגמה: "שביט, שרביט".
מילים שאולות. במילים שאולות מאותה משפחת שפות לא חלים אותם מעתקים. כך בעברית, במילה "תלתן", שהייתה אמורה להיקרא בעברית שלשן (מהמילה "שלוש"), שמקורן זהה, מהעיצור הפרוטו-שמי /t/ (עם קו תחתון) כמו th, במילה thin.
פגיעה ביכולת הפונולוגית

פגיעה או הנמכה במודעות פונולוגית מאפיינת מצבים שונים כגון דיסלקסיה ולקות שפה.
קושי בקידוד פונולוגי של המילים עלול לפגוע בתפקוד של זיכרון העבודה המילולי, משום שהן לא מקודדות כראוי בלולאה הפונולוגית.
ראו גם

פורמנט
קול
הגה
דקדוק
לשון
פונוטקטיקה
מודעות פונולוגית
לקות קריאה
צורת יסוד
הערות שוליים

↑  נופר ישי-קרין, הקשר בין זיכרון עבודה מילולי (ולא חזותי-מרחבי) לבין לקות בקריאה ולקות שפתית, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏8 באפריל 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11938692j (data)  GND: 4045836-2  LCCN: sh99005585  LNB: 000051872  NDL: 00568880  NKC: ph120286
פרנץ ליסט

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1811 האימפריה האוסטרית דובוריאן (אנ'), הונגריה 
 פטירה:  31 ביולי 1886 (בגיל 74) ממלכת בוואריה ביירוית, בוואריה 
 שם לידה:  Franz Liszt 
 מוקד פעילות:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, ויימאר, רומא 
 תקופת הפעילות:  מ-1830 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופה הרומנטית 
 סוגה:  סימפוניה, מוזיקה קלאסית, Hungarian folk music 
 שפה מועדפת:  צרפתית, גרמנית, הונגרית 
 כלי נגינה:  פסנתר, עוגב 
 בן או בת זוג:  מארי ד'אגו  מארי ד'אגו (1833–1842) 
 צאצאים:  קוזימה וגנר, דניאל ליסט, בלנדין ליסט 
 פרסים והוקרה:  Knight of the Order of the Iron Crown (Austria) (1859)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1884)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קניגסברג  מסדר הדרבן המוזהב  מפקד במסדר ישו (פורטוגל)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, הונגריה
פרנץ ליסט (1847)
פֶרֶנץ ליסט (בגרמנית: Franz Liszt, בהונגרית: Liszt Ferenc; ‏22 באוקטובר 1811 – 31 ביולי 1886) היה מלחין ופסנתרן הונגרי. הוא פעל בתקופה הרומנטית ונחשב לגדול הפסנתרנים בדורו ואולי אף בכל הזמנים. הופעותיו השפיעו על הקהל באופן עמוק ומסעיר.
ביוגרפיה

ליסט נולד בעיירה ההונגרית דוֹבּוֹריָאן (Doborján; כיום רַיידינג שבאוסטריה) למשפחה ששורשיה באוסטריה. את ראשית חינוכו המוזיקלי קיבל מאביו ששימש כפקיד בחצרו של הנסיך מיקלוש (ניקולאוס) השני לבית אסטרהאזי. אביו היה מוזיקאי חובב ברמה גבוהה, שניגן במספר כלים ואף היה צ'לן בתזמורת הנסיך. בגיל 7 החל ליסט ללמוד פסנתר בהדרכת אביו, ובגיל 8 כבר הלחין את יצירותיו הראשונות. כשהיה בן 10 עבר עם משפחתו לווינה ולמד שם פסנתר אצל קארל צ'רני וקומפוזיציה אצל סאליירי. בגיל 11 ניגן לראשונה בקונצרט בווינה והקהל יצא מגדרו מרוב התלהבות. במסעותיו לפריז וללונדון זכה להצלחה מרובה כפסנתרן. בגיל 38 השתקע בוויימאר כמנהל המוזיקלי של חצר הנסיך. אחרי עשר שנים בערך עבר ליסט לרומא, אך המשיך בפעילות מוזיקלית בוויימאר ובבודפשט. בכל שנות חייו הושפע מהדת הקתולית (הוא עבר לגור במנזר ליד רומא ב-1863, והוסמך ככומר מן הדרגה הנמוכה ב-1865). יצירותיו המאוחרות משקפות את רוח הדת ששרתה עליו תמיד.
בית ליסט בויימאר
שנות הנדודים

ב-1823 עזב ליסט את וינה ועבר לפריז, שם למד הלחנה (אך לא התקבל לקוסרבטוריון של פריז, שנוהל בידי כרוביני, משום שהיה תושב זר). באפריל 1832 הוא נכח בפריז בקונצרט של הכנר הווירטואוז פגניני. הרושם שהותיר עליו פגניני היה בל יימחה, ובעקבותיו שאף ליסט להפוך לפסנתרן הטוב ביותר, כפי שפגניני הוא הכנר הטוב ביותר. פעמים רבות הסתגר בחדרו והתאמן במשך שעות ארוכות בנגינה. בשנת 1838 פרסם יצירה שהשתמשה בתכנים תמטיים של פגניני ונועדה לבטא את הווירטואוזיות של פגניני באמצעות הפסנתר. אלה הם האטיודים Études d'exécution transcendante d'après Paganini. יצירה זו עובדה אחר כך ופורסמה בשנת 1851 בשם Grandes études de Paganini.