stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השרפה במועדון רית'ם
רקע

אולם הריקודים שכן במבנה ששימש קודם לכן כנפחייה וככנסייה. היה זה בניין עץ חד-קומתי מצופה מבחוץ בפלדה. ממדי המבנה היו 38 מטר לאורך ו-12 לרוחב. היו בו 24 חלונות שהיו חסומים ברובם בזמן השריפה. היה בו רק פתח אחד, עם דלת שנפתחה פנימה, אל מבואת כניסה ראשית עם מערכת דלתות נוספת שנפתחה גם היא פנימה.
האולם נשכר על ידי קבוצה שכינתה עצמה בשם "מבזבזי הכסף". הקבוצה אירחה אירועים וריקודים. בערב האסון באה להקה ידועה - ה-Royal Creolians בהנהגתו של וולטר בארנס (אנ') - לקיים במקום מופע חד פעמי, שעורר עניין רב. בליל השריפה נרשמו במועדון 577 כניסות בתשלום ו-150 כניסות בהזמנה. ללהקה היו 14 חברים ו-5 סדרנים. בסך הכל הגיע מספר האנשים שנמצאו במועדון ל-746. גיל המשתתפים היה בין 15 ל-25 שנים.
השריפה

ההופעה כבר החלה כאשר האש פרצה ליד דלת הכניסה הראשית בשעה 23:00 לערך. האש ניזונה מצמח מסוג טחב ספרדי (אנ'), שהיה עטוף על קורות הפנים של המבנה כקישוט. כדי לוודא שאין חרקים בטחב הדקורטיבי, הוא רוסס ב-FLIT (אנ'), קוטל חרקים מבוסס נפט. בתנאי היובש השתחרר גז מתאן דליק מהטחב.
שירות מכבי אש טרם הוקם בנאצ'ז באותו זמן, אך היו בה שתי קבוצות של מתנדבי כיבוי אש. שיחת הטלפון הראשונה על השריפה במועדון התקבלה בתחנת הכיבוי בסביבות השעה 23:15. כבאי ראשון הגיע למקום תוך דקות ואחרים הצטרפו אליו. צינור מים ראשון כוון לכניסה הקדמית ולתקרה העליונה של הלובי, והשני נשלח לחלון קטן ופתוח בחלק האחורי של המועדון. האש כובתה תוך עשרים עד שלושים דקות. כל אותה עת נשמעו היטב צעקות המוני האנשים הלכודים בתוך המבנה, ואנשים שנפגעו ונחלצו מהמבנה הבוער התהלכו לידו.
21 מתוך 24 החלונות הקיימים נחסמו כדי למנוע מאנשים מבחוץ לצפות באירועים, וכתוצאה מכך הקהל נלכד. חלק מהניצולים הצליחו לצאת מהדלת הקדמית או דרך תא הכרטיסים, בעוד שאחרים ניסו לפלס את דרכם לדלת האחורית, שהייתה נעולה. לאחר שהבינו את המצב, ניסו רבים לפרוץ את קירות הבניין המצופים לוחות פלדה, אך ללא הצלחה. גם פריצת החלונות לא הצליחה. עשן סמיך הכביד על התנועה בתוך המבנה. ניצולים זכרו את הטחב הבוער נופל מהתקרה ויוצר חיץ בין רחבת הריקודים ליציאה. דלת היציאה נפתחה כאמור פנימה. הבריחה מהכניסה הראשית נעשתה כמעט בלתי אפשרית כאשר להבות חסמו אותה והקהל נדחף לעבר החלק האחורי של המועדון. הקירות המצופים מתכת אצרו את החום במועדון כמו תנור. כאשר מים מזרנוקי הכיבוי פגעו בציפוי המתכת, הם יצרו קיטור שצרב קורבנות רבים. בדיקת גופות ההרוגים גילתה בהמשך שרובם נחנקו משאיפת עשן או מחסור בחמצן, או נמחצו בעת שההמון נדחק לחלקו האחורי של הבניין, שם נמצאו רוב הגופות.
אמבולנסים פינו את הנפגעים לבתי חולים בעיר. לאורך כל ליל האסון פעלו כבאים, אנשי רפואה ומתנדבים לפנות את הנספים ולחפש סימני חיים במועדון לאורם של פנסים חשמליים.
לאחר השריפה

תשעה חברי הלהקה שהופיעה באולם ניספו, כולל וולטר בארנס. רוב הרוגי האסון זוהו, אך היו גופות רבות שלא ניתן היה לזהותן והן נקברו בקבר אחים, שעליו לא הונחה מצבה. על פי חוקי ההפרדה הגזעית ששררו אז, רק אפרו-אמריקאים טיפלו במתים האפרו-אמריקאים והדבר עיכב את קבורתם. לעומת זאת מוסדות רפואה של לבנים טיפלו בפצועים האפרו-אמריקאים למרות כללי הסגרגציה.
הגורם לשריפה לא זוהה מעולם. היא פרצה ככל הנראה במקרה, כאשר גפרור או סיגריה הושלכו ברישול והציתו את הטחב הספרדי הדקורטיבי. היו שטענו כי שריפה בדוכן המבורגרים שהיה ממוקם בסמוך למבנה התפשטה אל הטחב הספרדי שבתוכו. אפשר שמאוורר גדול בכניסה ליבה את האש. למחרת השריפה נעצרו חמישה גברים בעקבות דיווחים שאיימו לשרוף את הבניין לאחר ששתו לשוכרה, אך האישומים נגדם בוטלו בהמשך.
בספטמבר 1940 הוצבה בעיירה אנדרטה לאסון שעליה נרשמו שמות הקורבנות. כ-5,000 איש השתתפו בטקס חנוכת האנדרטה.
בזמן השריפה לא היו בנמצא כללים להגבלת מספר האנשים שהורשו לשהות במבנה. לאחריה נקבעו כללים, שהגבילו את מספרם וחייבו פתיחת דלתות כלפי חוץ כדי למנוע מאנשים להילכד.
בעקבות השריפה נקבעו תקני בנייה ובטיחות שנועדו להפוך את מועדוני הלילה לבטוחים יותר במקרה של שריפה. אלו כוללים כעת התקנת מערכות הגנה מפני אש, הוראות לשימוש בקישוטים בטוחים יותר במבנים, הוראות לדרכי יציאה משופרות, וכן המועדונים מעסיקים עובדים מאומנים בניהול קהל.
ב-2010 נפתח בנאצ'ז מוזיאון מועדון הרית'ם, המנציח את האסון.
האסון בתרבות

סרט תיעודי, The Rhythm Club Fire, הופק בשנת 2012. הסרט זמין כעת ביוטיוב. הופק גם מחזה בשם "מוות על ידי ריקוד", המנציח את האסון. האסון מתואר גם במספר שירים.
ראו גם

השרפה במועדון קוקונט גרוב
וילפריד פאולסן

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1828 בלומברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  6 בפברואר 1901 (בגיל 72) בלומברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה
 הערות:  אחיו הבכור של לואיס פאולסן
 
וילפריד פאולסן (בגרמנית: Wilfried Paulsen‏; 31 ביולי 1828 - 6 בפברואר 1901), שחמטאי גרמני, אחיו הבכור של לואיס פאולסן.
הישגים בולטים

פאולסן חלק מקום 3–5 בתחרות דיסלדורף 1862 (ניצח: מקס לנגה), הגיע למקום השני, לאחר מקס לנגה בתחרות דיסלדורף 1863, ניצח בתחרות קלן 1867, חלק מקום שלישי בתחרות אאכן 1868 (ניצח: מקס לנגה), הגיע למקום החמישי בתחרות ברמן 1869 (ניצח: אדולף אנדרסן), הגיע שישי בתחרות קרפלד 1871 (ניצח: לואיס פאולסן) וניצח בתחרות דיסלדורף 1876.
פאולסן חלק מקום 11 בתחרות לייפציג 1877 (ניצח: לואיס פאולסן), חלק מקום 5–6 (יחד עם אלכסנדר פריץ) בתחרות פרנקפורט 1878 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום העשירי בתחרות לייפציג 1879 (ניצח: ברטולד אינגליש), הגיע למקום השישי בתחרות בראונשויג 1880 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום ה-11 בתחרות ויסבאדן 1880 (ניצחו: ג'וזף הנרי בלקברן, ברטולד אינגליש ואדולף שוורץ).
פאולסן הגיע למקום ה-11 בתחרות ברלין 1881 (ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן), הגיע למקום ה-15 בתחרות נירנברג 1883 (ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור), חלק מקום 16–17 בתחרות המבורג 1885 (ניצח: איזידור גונסברג), חלק מקום 5–6 בתחרות לייפציג 1888 (ניצחו: קורט פון ברדלבן ופריץ רימן) וחלק מקום 16–17 בתחרות דרזדן 1892 (ניצח: זיגברט טאראש).
הערות שוליים

↑  Duesseldorf (Germania) 2°Congresso della Germania Occidentale, 7/8 settembre 1862, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Duesseldorf (Germania) 3°Congresso Germania Occidentale, 30/08 - 2/09 1863, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Koeln (Germania) 6°Congresso della Germania Occidentale, 31 agosto - 4 settembre 1867, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Aachen (Germania) 7°Congresso Germania Occidentale, 1/6 agosto 1868, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Barmen (Germania) 8°Congresso della Germania Occidentale, 6/11 agosto 1869, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Krefeld (Germania) 9°Congresso della Germania Occidentale, 4/7 Agosto 1871, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Duesseldorf (Germania) 10°Congresso della Germania Occidentale, 9/11 settembre 1876, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Leipzig (Germania) 16/21 luglio 1877, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Frankfurt (Germania) 12°Congresso della Germania Occidentale, 28 luglio - 3 agosto 1878, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Leipzig (Germania) 1°Congresso degli Scacchi Tedeschi, 14/20 luglio 1879, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Braunchsweig (Germania), 13°Congresso Germania Occidentale,18. - 26.07.1880, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Wiesbaden 1880, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Berlino, 2°Congresso degli scacchi tedeschi, 29/08-19/09-1881, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Norimberga, 3°Congresso degli scacchi tedeschi, 1883, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Amburgo 1885, 4°Congresso degli scacchi tedeschi, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Leipzig 1888, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Dresda 1892, באתר La grande storia degli Scacchi
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138717664  VIAF: 90976788   WorldCat (עם VIAF): 90976788
הקורפוס הקנדי (מלחמת העולם הראשונה)

בסיס אנדרטת המלחמה באוטווה
הגנרל ארתור קורי, מפקד הדיוויזיה הראשונה, מפקד הגיס ומי שהגדיר רבים ממאפייניו, יוני 1917
הגַיִס הקנדי (או הקורפוס הקנדי, באנגלית: Canadian Corps) היה מסגרת הפיקוד של כוחות החי"ר של קנדה במלחמת העולם הראשונה, אשר לחמו בחזית המערבית במסגרת צבא האימפריה הבריטית. בשיאו, עם תום המלחמה, הגיע הגיס להיקף של חמש דיוויזיות (אוגדות), כאשר ארבע מהן שירתו כיחידות אורגניות בעוד החמישית שימשה להשלמתן של הארבע. כל חיילי הגיס היו קנדים, אשר רובם המכריע היה בעל זיקה לבריטניה  כדור ראשון או שני למהגרים לקנדה. רוב תקופת המלחמה פיקד על הגיס מפקד בריטי (רוב התקופה הגנרל ג'וליאן בינג) וממחצית 1917 פיקד עליה הגנרל הקנדי ארתור קורי, ששימש קודם לכן כמפקד הדיוויזיה הקנדית הראשונה. תחת פיקודו של קורי הפכו ארבע הדיוויזיות לכוח לוחם של חיילי סער שהצליחו תמיד להשיג את מטרותיהם, לעיתים תוך מחיר דמים כבד. הוא השכיל לפתח טקטיקות לוחמת סער של "נשוך והחזק", במסגרת מלחמת החפירות הסטטית בעיקרה ולפיכך הצליח להציג הישגים שבלטו על רקע כישלונות עמיתיו הבריטים וצרפתים, דבר שגרם להגדרת הגיס כיחידת עילית. רוב החיילים היו מתנדבים, משום שגיוס חובה הוחל בקנדה רק ב-1 בינואר 1918. כ-500,000 קנדים השתתפו בלחימה, 67,000 חיילים נהרגו ו-173,000 נפצעו.
רקע

השתתפותה של קנדה במלחמת העולם הראשונה החלה ב-5 באוגוסט 1914, כאשר המושל הכללי של קנדה הכריז מלחמה על גרמניה, וזאת בעקבות הכרזתה של בריטניה יום קודם לכן. לקנדה כמעט שלא היה כוח צבאי לפני מלחמת העולם הראשונה. מיד לאחר הכרזת המלחמה נפתחו תחנות גיוס ותוך חודשיים התייצבו והתחיילו 32,000 חיילים. לאחר אימון קצר בקוויבק נשלחו ראשוני החיילים של "חיל המשלוח הקנדי" (Canadian Expeditionary Force - C.E.F.) לבריטניה, להמשך אימונים ולהצבה בחזית. חיל משלוח זה הפך לדיוויזיה הקנדית הראשונה. בספטמבר 1915, עם הגיעה של הדיוויזיה הקנדית השנייה לחזית בצרפת, נוצר "הגיס הקנדי" (Canadian Corps).
חיל המשלוח הקנדי כלל, בנוסף לגיס החי"ר, כוחות נוספים שכללו כוחות מנהלה, רפואה וסיעוד (ובהם כ-3,000 נשים), תובלה, אספקה וחימוש, ארטילריה, פרשים קלים (חלק ניכר מהם לא הגיע לחזית) וחפרים.
סדר הכוחות בגיס

גדודי החי"ר התבססו על גיוס מקומי ונשאו את שם מקום מגוריהם של החיילים. לכן התאפיינו בהומוגניות ובהיכרות מוקדמת בין חיילים שגדלו יחד. חלק ניכר מהגדודים התבסס על גדודי מיליציה מקומית וגדודים אלה נשאו עמם מסורת שהשתרעה כחצי מאה לאחור. שפת הפיקוד בכל הגדודים הייתה אנגלית פרט לגדוד ה-22 שיועד לדוברי הצרפתית מקוויבק. בנוסף לגדודי החי"ר היו בכל דיוויזיה 1-2 גדודי חיל הנדסה וסיור. בקיץ 1918 נוסף לכל דיוויזיה גדוד מקלעים כבדים ממונע, גדודים אלה נקראו (Canadian Machine Gun Corps (CMGC.
| מספר הדיוויזיה | תאריך הקמה | הרכב | קרבות עיקריים |
| --- | --- | --- | --- |
| הדיוויזיה הראשונה | אוגוסט 1914 | חטיבה 1  גדוד 1 (אונטריו), גדוד 2 (מזרח אונטריו), גדוד 3 (טורונטו), גדוד 4 (מרכז אונטריו)   חטיבה 2   גדוד 5 (פרשי המרכז), גדוד 6, גדוד 7, גדוד 8 (רובאי ויניפג, "השדים השחורים הקטנים"), גדוד 10 (ההיילנדרים של קלגרי ורובאי ויניפג)  חטיבה 3   גדוד 13 (Royal Highlanders of Canada, ההיילנדרים המלכותיים), גדוד 14 (מונטריאול), גדוד 15 (היילנדרים), גדוד 16 ("הקנדים הסקוטים")  חטיבה 4, עד ינואר 1915   גדודים 9 עד 12 - בסיס האימונים  גדודי תובלה/חימוש וגדוד ההנדסה והסיור הראשון | קרב איפר השני, קרב הר סורל, הקרב על הסום, קרב רכס וימי, הקרב על גבעה 70, קרב פשנדל, קרב קאנאל דו נור |
| הדיוויזיה השנייה | מאי 1915 | חטיבה 4  גדוד 18 (מערב אונטריו), גדוד 19 (מרכז אונטריו), גדוד 20 (מרכז אונטריו), גדוד 21 (מזרח אונטריו)  חטיבה 5  גדוד 22 (גדוד דוברי צרפתית), גדוד 24 ("רובאי ויקטוריה"), גדוד 25 (נובה סקוטיה), גדוד 26 (ניו ברנזוויק)  חטיבה 6   גדוד 27 (ויניפג), גדוד 28 (צפון-מערב), גדוד 29 (ונקובר), גדוד 30 (אלברטה)   גדוד ההנדסה והסיור השני | הקרב על הסום, קרב רכס וימי, קרב פשנדל, קרב קמברה (1918) |
| הדיוויזיה השלישית | ינואר 1916 | חטיבה 7  הגדוד הקנדי המלכותי, הרגלים הקלים של הנסיכה פטריסיה (Princess Patricia's Canadian Light Infantry), גדוד 42, גדוד 49 (אדמונטון)  חטיבה 8  הגדוד הראשון של הרובאים הרכובים (Mounted Rifles), הגדוד השני של הרובאים הרכובים, הגדוד הרביעי של הרובאים הרכובים, הגדוד החמישי של הרובאים הרכובים  חטיבה 9  גדוד 43 (היילנדרס), גדוד 52 (צפון אונטריו), גדוד 58 (מרכז אונטריו), גדוד 60 (רובאי ויקטוריה), גדוד 116 (רובאי אונטריו)  גדוד הנדסה וסיור (123) | קרב הר סורל, הקרב על הסום, קרב רכס וימי, קרב פשנדל, קרב קאנאל דו נור, קרב קמברה (1918) |
| הדיוויזיה הרביעית | אפריל 1916 | חטיבה 10  גדוד 44 (מניטובה), גדוד 46 (דרום ססקצ'ואן), גדוד 47 (קולומביה הבריטית), גדוד 50 (קלגרי)  חטיבה 11  גדוד 54, גדוד 75 (מיסיסוגה), גדוד 87 (הגרנדירים שלקוויבק), גדוד 102 (צפון קולומביה הבריטית)  חטיבה 12   גדוד 38 (אוטווה), גדוד 51 (אדמונטון), גדוד 72, גדוד 73, גדוד 78 (הגרנדירים של ויניפג), גדוד 85 (היילנדרס של נובה סקוטיה)  גדוד סיור (67) | קרב רכס וימי, קרב פשנדל, קרב אמיין, קרב אראס, קרב קאנאל דו נור, קרב קמברה (1918) |
| הדיוויזיה החמישית | פברואר 1917 | חטיבה 13  גדוד 128 (ססקצ'ואן), גדוד 134 (היילנדרס), גדוד 160, גדוד 164, גדוד 202, גדוד 208  חטיבה 14   גדוד 125, גדוד 150 (מונטריאול), גדוד 156, גדוד 161 (לונדון (אונטריו))  חטיבה 15   גדוד 104 (ניו ברנזוויק), גדוד 119 (אלגומה), גדוד 185 (ההיילנדרים של קייפ ברטון), גדוד 198 ("עורות התאו", buffs, טורונטו), גדוד 199 ("הריינג'רים האירים", מונטריאול)  יחידת הרפואה 12 (ונקובר), אמבולנסים | לא לחמה כגוף אורגני. גדודיה פוזרו בין שאר החטיבות לצורך השלמה. |
אמצעי לחימה

נשק אישי: עד 1916: רובה רוס קנדי, מ-1916 ואילך: לי אנפילד בריטי, לקצינים: אקדח קולט M1911

נשק קר: כידון רובה, "סכין חפירות"

מקלע מחלקתי: מקלע לואיס, בעמדות מבוצרות נייחות בחפירות: מקלע ויקרס
הקרבות בחזית המערבית > קרב נאב שאפל

"טבילת האש" הראשונה של כוח המשלוח הקנדי במלחמה היה ב-10 במרץ 1915, בקרב על העיירה הצרפתית נאב שאפל. הקנדים הונחו לבלום כניסת תגבורת גרמנית לאזור, דבר שאפשר את חדירת הארמייה הבריטית הראשונה בפיקודו של פילדמרשל דאגלס הייג לזירה וכיבוש העיירה. למרות הכיבוש המוצלח, למהלך לא היה המשך בשל בעיות בתקשורת בין הכוחות.
הקרבות בחזית המערבית > קרב איפר השני

באפריל 1915 נשלחה הדיוויזיה הקנדית הראשונה לקו חפירות מול הקו הגרמני ליד איפר (Ypres). ב-22 באפריל הפעילו הגרמנים, לראשונה במלחמה, לוחמה כימית על ידי שחרור 160 טון גז כלור מול קווי הבריטים, הצרפתים והקנדים במקום. הכוחות הקנדיים הציגו עמידה יוצאת דופן במתקפת הגז הרעיל, וזאת בזכות הגילוי שבד סָפוג שתן המוצמד אל האף והפה מסנן ביעילות את הגז. ליד הקו הקנדי נפער פער עקב אי-עמידתם של עמיתיהם הבריטים והצרפתים במתקפה. הגרמנים חדרו לפער, אך לא התקדמו מרחק רב. ביומיים הבאים נאבקו הקנדים לסגירת הפער, בהתקפת-נגד בלילה לאחר החדירה הגרמנית ובקרב מגננה עקוב מדם כנגד המתקפה הגרמנית למחרת. עמידתם של הקנדים במשך יומיים עד בוא התגבורת סייעה בפני התמוטטות הקו כולו.
בהופעתה הראשונה של הדיוויזיה הקנדית הראשונה במלחמה במהלך קרב, קנו להם הקנדים שם של לוחמים עזי נפש, אך מחיר הדמים היה כבד: 6,035 חיילים (שליש מן הכוח) נפגעו, מעל 2,000 מהם נהרגו.
הקרבות בחזית המערבית > הקרב על הסום

בין יולי לנובמבר 1916 השתתפו הדיוויזיות הקנדיות השנייה והרביעית, שאך זה הגיעה, בקרב על הסום.
במתקפה שהחלה ב-15 בספטמבר היו הדיוויזיות הקנדיות אחראיות על קו באורך של כ-2 ק"מ באזור הכפר קורסלט, בקצה קו המתקפה. הדיוויזיה הקנדית השנייה תפסה בעזרתם של טנקים את הכפר קורסלט לאחר לחימה עזה. עד ה-11 בנובמבר השיגו הקנדים את כל יעדיהם. הדיוויזיה הרביעית כבשה את קו החפירות הגרמני והשיגה התקדמות של כקילומטר מעבר לכפר.
מחיר האבדות בקרב, אשר נודע כעקוב מדם, כלל 24,029 נפגעים קנדיים. ראש ממשלת בריטניה, לויד ג'ורג', כתב לראש ממשלת קנדה לאחר הקרב: "הקנדים מילאו תפקיד כה בולט במלחמת החפירות, עד שסומנו כחיילי סער... בכל פעם שהגרמנים ראו מולם חיילים קנדיים, הם התכוננו לתבוסה."
בקרב השתתף גם גדוד של אנשי דומיניון ניופאונדלנד, שהיה מדינה עצמאית עד לכניסת ניופאונדלנד ולברדור לאיחוד הפדרטיבי הקנדי. רוב אנשי הגדוד, שלחם גם בקרב גליפולי, נהרגו ב-1 ביולי 1916 בקרבת בומונט האמל, ביום הראשון של הקרב על הסום. מתוך 801 חיילים נהרגו 500 ונפצעו 233. הפגיעה היוותה מכה לדומיניון שחלק ניכר מכוח האדם היצרני שלו נפגע באופן אנוש.
הקרבות בחזית המערבית > קרב רכס וימי

באפריל 1917 נלחמו לראשונה כל ארבע הדיוויזיות הקנדיות יחדיו. בהסתערות שהתקיימה בין ה-9 ל-12 באפריל, שברה ההתקפה הקנדית-בריטית את קו ההגנה הגרמני ובכך תרם הקרב למפנה שהוביל לניצחון מדינות ההסכמה. הניצחון בקרב, ובפרט ההצלחה שהושגה על רקע כישלונות הפיקוד הבריטי בשנים הקודמות, תרמו לתחושת גאווה לאומית בקרב הלוחמים. לפיכך נחשב הקרב בהיסטוריוגרפיה של קנדה כמיתוס מכונן של הלאומיות הקנדית ו"לידת האומה הקנדית".
הקרב, בפיקודו של מפקד הכוחות הקנדיים ג'וליאן בינג הבריטי וסגנו הקנדי ארתור קרי, התאפיין בתכנון מדויק ותדרוך של הכוחות, בסיוע ארטילרי מסיבי כחיפוי לכוחות המסתערים ובשימוש יצירתי במנהרות נפץ.
מספר הקורבנות הקנדיים בקרב הגיע ל-3,598 הרוגים ו-7,000 פצועים. בשטח שדה הקרב הוקמה האנדרטה המרכזית לנופלים הקנדיים על אדמת צרפת במלחמת העולם הראשונה.
הקרבות בחזית המערבית > קרב פשנדל

ב-18 באוקטובר 1917, במהלך קרב איפר השלישי, החליפו ארבע הדיוויזיות הקנדיות את גיס אנזא"ק השני. הן תפסו את אותה גזרה אותה תפסה הדיוויזיה הראשונה בקרב איפר השני ב-1915. מפקד החזית, דאגלס הייג, הורה למפקד הכוחות הקנדיים, הגנרל ארתור קרי לכבוש שטח בפאתי הכפר הבלגי פשנדל ולהחזיק בו. לאחר שבחן קורי את השטח, אשר היה מוטבע בביצה, עטור בגדרות תיל צפופות ומוגן על ידי עמדות שמירה גרמניות מסוג פילבוקס, חזר וטען בפני הייג שפירוש הדבר פגיעה ב-16,000 חיילים וביקש לסרב. בקשתו נדחתה והוא הכין תוכנית לסדרת מתקפות "נשוך והחזק" ליעדים מוגבלים (רובם חוות חקלאיות הרוסות). לפי שיטה זו יתפסו הקנדים עמדות אסטרטגיות ויחזיקו בהן מול ניסיונות גרמניים לכיבוש חוזר, ובכך יתישו את הגרמנים.
השלב הראשון של המתקפה החל ב-26 באוקטובר ובו נתפסו על ידי הדיוויזיה הרביעית כל היעדים שסומנו. ב-30 באוקטובר החל השלב השני ובו הצליחו כוחות הדיוויזיה השלישית לכבוש את יעדיהם ולהחזיק בהם, תחת גשם שוטף, כאשר הכוחות מבוססים בבוץ עד מותניהם, מסתבכים בגדרות תיל טבועות ומומטרת עליהם אש תופת מעמדות הפילבוקס. ב-6 בנובמבר החליפו הדיוויזיות הראשונה והשנייה את השלישית והרביעית. עד סוף אותו יום נכבש, בסיוע כל הכוחות בגזרה, הכפר פשנדל.
אף על פי שמטרת הקרב הושגה, היה הניצחון חסר תועלת. הגרמנים רק נסוגו מספר מאות מטרים לאחור, תוך שהם מתבצרים בחפירות וביצורים שהוכנו מבעוד יום (לפי טקטיקת "הגנת העומק" שפיתחו). תחזיתו של הגנרל קרי התגשמה באופן מצמרר, 15,654 חיילים קנדים נפגעו, מתוכם 4,000 הרוגים.
הקרבות בחזית המערבית > מתקפת מאה הימים

ב-8 באוגוסט 1918 נפתחה מתקפת מדינות ההסכמה באזור אמיין. כל ארבע הדיוויזיות של הכוח הקנדי השתתפו בחוד החנית של ההתקפה. ההתקפה בסיוע טנקים גרמה למפלה חסרת תקדים של הצבא הגרמני באותו יום ומכונה על ידי הגרמנים "היום השחור של הצבא הגרמני". במהלך שלושת החודשים העוקבים נהדפו הגרמנים לאחור, בתחילה אל קו הינדנבורג וב-29 בספטמבר נערכה המתקפה המכריעה שפרצה את קו ההגנה הגרמני והביאה, בסופו של דבר לניצחון. הכוחות הקנדיים פרצו את קו הינדנבורג באזור קאנאל דו נור (Canal du Nord).
במהלך המתקפה ספגו הקנדים 46,000 נפגעים. שתי דקות לפני שנכנסה לתוקפה שביתת הנשק ב-11 בנובמבר נהרג החייל הקנדי ג'ורג' לורנס פרינץ, שהתגייס שנה לפני כן. הוא נחשב לחלל האחרון של מלחמת העולם הראשונה.
לקריאה נוספת

Dancocks, Daniel G. Spearhead to Victory – Canada and the Great War, Hurtig Publishers, 1987
Cook, Tim. At the Sharp End - Canadians Fighting the Great War 1914-1916 Vol. One, Viking Canada, 2007
Cook, Tim. Shock Troops - Canadians Fighting the Great War 1917-1918 Vol. Two, Viking Canada, 2008
Nicholson, Col. G.W.L. Canadian Expeditionary Force 1914–1919, Official History of the Canadian Army in the First World War, Queen's Printer, 1964
Schreiber, Shane B. Shock Army of the British Empire – The Canadian Corps in the Last 100 Days of the Great War. Vanwell Publishing Limited, 2004
Desmond Morton and J. L. Granatstein. Marching to Armageddon: Canadians and the Great War 1914-1919 (1989)
Craig Brown and Ramsay Cook, Canada: 1896-1921 A Nation Transformed (1983), standard history
Jonathan F. Vance, Death So Noble: Memory, Meaning, and the First World War (1997) מוות כה אצילי, זיכרון, משמעות ומלחמת העולם הראשונה
Oral Histories of the First World War: Veterans 1914-1918 אוסף עדויות מפי וטרנים שלחמו במלחמה
Barris, Ted (2007), Victory at Vimy: Canada Comes of Age, April 9–12, 1917, Toronto: Thomas Allen Publishers, ISBN 0887622534
הערות שוליים

1 2  תיאור הקרב באתר הווטרנים
↑  תיאור הקרב באתר הווטרנים
↑  "השעות האחרונות"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: kn20120323001  VIAF: 232870567   WorldCat (עם VIAF): 232870567 
טנק בקרב על הסום, 25 בספטמבר 1916
חילים קנדיים מניחים לוחות עץ בבוץ, נובמבר 1917
וילפריד סינגו

וילפריד סטפן סינגו (בצרפתית: Wilfried Stephane Singo; נולד ב-25 בדצמבר 2000) הוא כדורגלן מחוף השנהב, המשחק בעמדת המגן בקבוצת מונקו ובנבחרת חוף השנהב.
קריירת מועדונים

סינגו הגיע למחלקת הנוער של טורינו מהסרייה א' בשנת 2018. ב-1 באוגוסט 2019 ערך סינגו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1-4 על דברצן ו.ס.ק. במסגרת משחק הגומלין בשלב המוקדמות השני של עונת 2019/2020 בליגה האירופית. ב-27 ביוני 2020 ערך סינגו את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כשנכנס כמחליף בהפסד 2–4 לקליארי במסגרת המחזור ה-28 לעונת 2019/2020. ב-29 ביולי 2020 הבקיע סינגו את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 לרומא במסגרת המחזור ה-37 בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך סינגו ארבע הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ובעונתו השנייה הוסיף 28 הופעות ליגה ושער אחד.
ב-17 באוגוסט 2023 חתם במונקו.
קריירה בינלאומית

ב-5 ביוני 2021 ערך סינגו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בניצחון 1–2 על נבחרת בורקינה פאסו במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  LA LISTE באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל האיבוארית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2023 (אלופת אפריקה) |
| --- | --- | --- |
|  1 י. פופאנה •  2 דיומאנדה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 סינגו •  6 ס. פופאנה •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 במבה •  10 קונאטה •   11 קראסו •  12 בולי • 13 בוגה •  14 דיאקיטה • 15 גראדל • 16 פולי • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 קוואמי • 21 אנדיקה • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 אדינגרה • 25 דומבייה • 26 דיאלו • 27 אמאני • מאמן: גאסה |  1 י. פופאנה •  2 דיומאנדה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 סינגו •  6 ס. פופאנה •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 במבה •  10 קונאטה •   11 קראסו •  12 בולי • 13 בוגה •  14 דיאקיטה • 15 גראדל • 16 פולי • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 קוואמי • 21 אנדיקה • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 אדינגרה • 25 דומבייה • 26 דיאלו • 27 אמאני • מאמן: גאסה | חוף השנהב |
השרפה בקינגס קרוס

| --- | --- |

אמבולנס, שלוש כבאיות וניידת משטרה מחוץ לתחנת קינגס קרוס
 סוג:  שרפה
 תאריך התחלה:  18 בנובמבר 1987
 שעה:  19:30
 תאריך סיום:  19 בנובמבר 1987
 משך האסון:  6:16 שעות
 במדינות או באזורים:  תחנת קינגס קרוס שבמרכז לונדון
 גורם:  גפרור שהצית את המדרגות הנעות שהיו בנויות מעץ צבוע בלכה
 הרוגים:  31
 נזק:  התחנה נסגרה למעלה משנה
 בניינים שקרסו או נשרפו:  תחנת הרכבת התחתית
 קואורדינטות:  51°31′50″N 0°07′26″W﻿ / ﻿51.530555555556°N 0.12388888888889°W﻿ / 51.530555555556; -0.12388888888889
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהשרפה בקינגס קרוס(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהשרפה בקינגס קרוס(למפת קמדן רגילה) המוזיאון הבריטי בארנט הארינגיי איזלינגטון הסיטי של וסטמינסטר השרפה בקינגס קרוס(למפת קמדן מוגדלת) המוזיאון הבריטי בארנט הארינגיי איזלינגטון הסיטי של וסטמינסטר השרפה בקינגס קרוס
 
השרפה בקינגס קרוס הייתה שרפה קטלנית שקיפדה את חייהם של 31 בני אדם, אשר התרחשה בתחנת קינגס קרוס שבמרכז לונדון. האש התלקחה ב-18 בנובמבר 1987 סמוך לשעה 19:30.
מבנה התחנה

תחנת קינגס קרוס מורכבת משני חלקים:
תחנה בקו המטרופוליטן והסירקל מתחת לפני האדמה ותחנה עמוקה יותר שמשרתת את הקווים פיקדילי ויקטוריה ונורת'רן.
האש התלקחה במדרגות הנעות המובילות לרציפים של קו פיקדילי. נזק רב נגרם למדרגות האלו וכן לאזור קופות הכרטיסים של התחנה.
סיבות השרפה

המדרגות הנעות בתחנה היו בנויות מעץ אשר היה צבוע בלכה. השרפה פרצה כתוצאה מגפרור דולק שהושלך על המדרגות, ונפל במרווח שבין המדרגות אל מתחת למסילה שלא נוקתה מזה זמן רב והייתה מזוהמת בגריז, אבק ופסולת. כתוצאה מכך התערובת התלקחה במהירות. למרות שהעישון נאסר כתוצאה מהשרפה שאירעה קודם לכן בתחנת כיכר אוקספורד, מעשנים רבים נהגו להדליק את הסיגריה כאשר הם נמצאים על המדרגות הנעות בצאתם מהתחנה.
בתחילת חקירת השרפה חשדו כי מדובר היה בהצתה או בפיגוע, אולם מהממצאים התברר שמדובר ברשלנות.
התפשטות השרפה

השרפה, שהחלה מתחת למדרגות הנעות, התפשטה מעליהם והפכה לכדור אש שמילא את האולם מעל המדרגות הנעות בלהבות ועשן סמיך. חוקרים מצאו קשר בין זרמי אוויר שנוצרו עקב תנועת הרכבות שנכנסו ויצאו מהתחנה שבתחתית המדרגות - לבין התפשטות האש.
בשל מיעוט בלהבות נראות לעין והעשן שהיה נקי יחסית, נוצרה תחושת ביטחון מטעה בקרב עובדי התחנה. אנשים רבים באולם קופות הכרטיסים סברו בתחילה שהאש קטנה ואיננה מחייבת טיפול מיוחד, אולם הוחלט על פינוי הנוסעים שהיו על המדרגות הנעות וסגירת האזור.
מספר ההרוגים הרב נבע כתוצאה ממה שמכונה "אפקט התעלה", אשר גרם לכך שבשלבים המוקדמים של האש, הלהבות היו מתחת למדרגות הנעות ולא פרצו כלפי מעלה. אחרי שהמדרגות הנעות התלהטו, פרץ כדור אש גדול כלפי מעלה והצית את אזור הקופות של התחנה. השילוב של הולכת החום, זרמי האוויר והאזור התחום מתחת למדרגות הנעות, גרמו לכך שהחום הגיע עד לכדי 600 מעלות. הצבע בו נצבעה תקרת התחנה (צבע על בסיס שמן ולא על בסיס מים) גרם לעשן סמיך ושחור במיוחד.
תגובת שירותי החירום

4 רכבי כיבוי הגיעו לתחנה זמן קצר לאחר השרפה. בשעה 19:42 הגיעו צוותים נוספים, ובהמשך צוותים מכל רחבי לונדון. עד סיום האירוע הגיעו לאתר 30 צוותי כיבוי.
בנוסף פעלו באתר אנשי יחידות חירום, אמבולנסים, וכוחות משטרה גדולים.
כיבוי השרפה הסתיים בשעה 01:46 לאחר חצות.
בין 31 ההרוגים ניתן למנות גם קצין כיבוי אש שהיה בין הראשונים שהגיע לאתר, ופינה את הנוסעים. הקצין נהרג משאיפת עשן.