stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סילוק החיילים היהודים מצבא רומניה
החקיקה לסילוק היהודים מהצבא הרומני

ביום 19 באוגוסט 1940 הוצא לראשונה צו לסילוק היהודים מהצבא הרומני. הצו התבסס על סעיף מתוך חוקים להגדרת היהודים ברומניה 1940–1944, שחוקק ביום 9 באוגוסט 1940 ובו נקבעה חלוקת יהודי רומניה לשלוש קבוצות - שתי קבוצות נפסלו לשירות צבאי (סוגים א' ו-ג'). היהודים שנפסלו לשירות צבאי חויבו לפדות עצמם בתשלום מס מיוחד או ב"עבודות ציבוריות" לתקופה שיקבע המשרד להגנה לאומית.
ב-5 בדצמבר 1940 הופעל סעיף זה גם על היהודים מסוג ב' ובכך הושלם סילוק היהודים מהצבא הרומני (פרט ליוצאים מן הכלל שעוד יפורטו בהמשך). הסעיף המחייב את היהודים ב"עבודות ציבוריות" שימש בהמשך כבסיס חוקי להקמת מחנות העבודה ופלוגות העבודה. חוק זה נקרא "חוק המעמד הצבאי של היהודים".
ביום 21 בינואר 1941 פורסם "תקנון המעמד הצבאי של היהודים". החוק החדש קבע שהיהודים חייבים, תמורת הפטור משירות צבאי, בתשלום כספי ובעבודות כפייה. החוק פירט את התשלום שחייב כל יהודי, בהתאם לגילו ובהתאם להכנסותיו. לצורך חישוב הכנסותיו נכללו גם הכנסות אשתו, הכנסות הוריו והכנסות הורי אשתו. החוק גם קבע שבעת גיוס כללי התשלום מוגדל ב-50% ובעת מלחמה ב-100%.
טקסי השפלה, הכאה ורצח

סילוק החיילים היהודים מהצבא הרומני, על פי החקיקה, בוצע תוך ניצול האירוע להשפלתם, הכאתם ולפעמים גם הריגתם של החיילים היהודים.
פנקסי השירות של החיילים היהודים הוחלפו לפנקסים מיוחדים בצבע אדום שעליהם הוטבע החותמת "יהודי, סולק מהשירות הצבאי". בספר של ד"ר ז'אן אנצ'ל, תולדות השואה - רומניה, מובאת ציטטה מפי אחד החיילים היהודים שעבר טקס כזה:
כל יחידה ביצעה את סילוק החיילים היהודים בדרך שלה, לא היו הוראות מיוחדות בעניין זה, אך האווירה האנטישמית קבעה סטנדרטים שתאמו את שנאת היהודים.
טיהור סלקטיבי

הצבא הרומני נזקק מאוד לחלק מהחיילים היהודים שהיו בעלי התמחויות מיוחדות, לכן הטיהור לא היה מושלם. מאות חיילים יהודים בעלי התמחויות נדרשות, כמו מכונאים ורופאים, נותרו בצבא הרומני. גם הבירוקרטיה הרומנית תרמה את חלקה לכך שנשארו יהודים בצבא הרומני. יותר ממאתים יהודים, חלקם קצינים שיהדותם לא הייתה ידועה, נותרו בשורות הצבא הרומני. נוכחות היהודים, שנותרו בשורות הצבא הרומני, הוצנעה על ידי שלטונות הצבא, אך היחשפותם של בודדים על ידי ההמון הביאה לא פעם למעשי לינץ' בטענה שמדובר ביהודי שהתחפש לחייל כדי לפגוע בצבא.
היחס למיעוטים אחרים

מיעוטים אחרים לא הופלו בחוק, כמו היהודים, אך מעשית זכו לגורל דומה. מרבית ההונגרים, האוקראינים והבולגרים, שחיו ברומניה הוקצו לאחר גיוסם ליחידות נפרדות, לא חמושות ולא לוחמות, שעסקו בעבודות כפייה.
לקריאה נוספת

ז'אן אנצ'ל, תולדות השואה - רומניה, הוצאת יד ושם.
הערות שוליים

↑  Munca obligatorie a evreilor  din România şi Ungaria în timpul  celui de-al Doilea Război Mondial, עמוד 9 (ברומנית)
ססיליה רות

| --- | --- |

צילום משנת 2014
 לידה:  8 באוגוסט 1956 (בת 68) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 שם לידה:  Cecilia Edith Rotenberg Gutkin 
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 בן או בת זוג:  Fito Páez (1992–2001) 
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (1999) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ססיליה אדית' רוטנברג גוטקין (בספרדית: Cecilia Edith Rotenberg Gutkin; נולדה ב-8 באוגוסט 1958) היא שחקנית קולנוע יהודייה-ארגנטינאית, זוכת שני פרסי גויה ופרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשנת 1999 עבור תפקידה בסרטו של פדרו אלמודובר "הכל אודות אמא".
ביוגרפיה

נולדה בבואנוס איירס שבארגנטינה, למשפחה יהודית-אשכנזית. אביה היגר מאוקראינה בשנות ה-30. אמה, דינה רות (במקור: דינה גוטקין), היא זמרת שגדלה בצ'ילה ששרה, בין היתר, שירי לאדינו. אחיה הצעיר, אריאל רות הוא מוזיקאי.
המשפחה היגרה לספרד ב-1976, עקב רדיפות המשטר בארגנטינה, ורות המשיכה שם את הקריירה שלה כשחקנית.
קריירה

השתתפה בסדרות טלוויזיה רבות ובעשרות סרטי קולנוע, בהם שמונה בבימוי פדרו אלמודובר. בשל הופעותיה החוזרות בסרטים של אלמודובר, דבק בה לעיתים הכינוי "נערת אלמודובר" (Chica Almodóvar).
אחרי מילוי תפקידים משניים במספר סרטים, ב-1979 שיחקה תפקיד ראשי ב-"Arrebato", סרטו של הבמאי איוואן זולואטס. בשנת 1993 זכתה בפרס קונדור הכסף הארגנטינאי לשחקנית הטובה ביותר, על תפקידה בסרט Un lugar en el mundo. רות התפרסמה במיוחד כששיחקה תפקיד ראשי ב"הכל אודות אמא" (Todo sobre mi madre), סרטו זוכה פרס האוסקר של אלמודובר משנת 1999. היא זכתה אז בספרד בפרס גויה למשחק בתפקיד נשי ראשי. שנה קודם, ב-1998, קיבלה אותו פרס ואת "קונדור הכסף" על משחקה בסרט "Martín (Hache)" של אדולפו אריסטראינס. בשנת 2001 שיחקו בסרט שביים בעלה דאז, פיטו פאאס, "חיים פרטיים", לצדם של כוכבים אחרים כמו גאל גרסיה ברנאל ודולורס פונסי.
אחרי נפילת המשטר הצבאי בארגנטינה, חזרה למולדתה בשנות ה-80 ובאופן קבוע משנת 1995 השתתפה שם בסרטי קולנוע, בסדרות טלוויזיה ובהצגות תיאטרון. בין במאי הקולנוע הספרדים שאיתם שיתפה פעולה גם רודולפו קון, שבסרטו "El Senor Galindez" שיחקה את "קוקה", לצידו של אנטוניו בנדרס.
בשנת 2019 שיחקה בסרטו של פדרו אלמודובר "כאב ותהילה"; שזכה לשתי מועמדויות בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-77 ולשתי מועמדויות בטקס פרסי האוסקר ה-92. באותה שנה החלה לשחק בסדרת הדרמה הספרדית "המזח"' בתפקיד בלנקה, מבית היוצר של אלכס פינה; היוצר של הסדרה "בית הנייר". בשנת 2020 שיחקה גם בעונתה השנייה והאחרונה של הסדרה.
בשנת 2020 שיחקה במותחן הפסיכולוגי של נטפליקס "פשעי משפחה".
חיים אישיים

היא נישאה ב-1999 לבמאי הקולנוע וזמר הרוק הארגנטינאי פיטו פאאס, ואימצה איתו ילד, מרטין. ב-2003 התגרשו השניים. הזמר חואקין סבינה כתב והלחין לה את השיר "ססיליה". רות נישאה מאוחר יותר לגונסלו חיל.
פילמוגרפיה

2020 - "פשעי משפחה"
2020 - "El prófugo"
2019 - "כאב ותהילה" של פדרו אלמודובר
2018 - "המלאך"
2013 - "לעוף מהתרגשות" של פדרו אלמודובר
"Padre Nuestro" 2006
"La intrusa" 2005
"Otros días vendrán" 2005 של אדוארד קורטס
"La hija del caníbal" 2003 של אנטוניו סראנו
"Kamchatka" 2002 של מרסלו פיניירו
"Deseo" 2002 של חררדו ורה
2002 - "דבר אליה"של פדרו אלמודובר
"Pernicioso vegetal" 2002 של מריאנו מוצ'י
2001 "חיים פרטיים" של פיטו פאאס
"Antigua vida mía" 2001 של הקטור אוליוורה
"Afrodita, el sabor del amor" 2001 של פרננדו סולאנס
"Una noche con Sabrina Love" 2000 של אלחנדרו אגרסטי
"Segunda piel" 2000 של חררדו ורה
1999 - "הכל אודות אמא" של פדרו אלמודובר
"Cenizas del paraíso" 1997 של מרסלו פיניירו
"Martín (Hache)" 1997 של אדולפו אריסטראין
"La balada de Donna Helena" 1994 סרט קצר של פיטו פאאס
"Desencuentros" 1992 של לאנדרו מנפיני
"Un lugar en el mundo" 1992 של אדולפו אריסטראין
"Vivir mata" 1991 של בבה קמין
"La dama del bosque" 1989 של לוסיאנו בריאטואה
"Los amores de Kafka" 1988 של בדה דוקמפו פייחו
"The Stranger" 1987 של מריה הרמיניה אבייאנדה
"El jardín secreto" 1984 של קרלוס סוארס
1984 - "מה עשיתי שזה מגיע לי?" של פדרו אלמודובר
"El señor Galíndez" 1984 של רודולפו קון
"Una pequeña movida" 1983 של ויסנטה סאינז
1983 - "הרגלים מגונים" של פדרו אלמודובר
"Historias paralelas" 1983 של טוטה טרנאס
"Octubre, 12" 1982 של ארנסטו דל ריו ולואיס אגוראון
1982 - "מבוך התשוקות" בבימוי פדרו אלמודובר
"Best Seller" 1982 של איניגו בוטס
"Trágala, perro" 1981 של אנטוניו ארטרו
"Just a Film" 1981 סרט קצר של רפאל מולאון
"Pepe, no me des tormento" 1981 של חוסה מריה גוטיירס סנטוס
1980 - "פפי, לוסי, בום" של פדרו אלמודובר
"Arrebato" 1980 של איוואן זולואטה
"Cuentos eróticos" 1980 של פרננדו קולומו ואאוגוסטו מרטינס טורס
"El curso en que amamos a Kim Novak" 1980 של חואן חוסה פורטו
"Reproches" 1980 של אוגוסטו מרטיז טורס
"La familia, bien, gracias" 1979 של פדרו מסו
"Las verdes praderas" 1979 של חוסה לואיס גרסי
"De fresa, limón y menta" 1978 של מיגל אנחל דיאס
"Crecer de golpe" 1977 של סרחיו רנאן
"No toquen a la nena" 1976 של חואן חוסה חוסיד
סינלואה

| --- | --- |
סמל סינלואהסמל סינלואה
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מושל:  קירינו אורדאז קופל
 רשות מחוקקת:  הקונגרס של סינלואה 
 בירת המדינה:  קוליאקאן
 תאריך ייסוד:  1830
 שטח:  58,200 קמ"ר (דירוג: 17)
 גובה:  139 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  2,966,700 (דירוג: 16, 2015)
  ‑ צפיפות:  51 נפש לקמ"ר (דירוג: 18, 2015)
 קואורדינטות:  25°00′10″N 107°30′10″W﻿ / ﻿25.002777777778°N 107.50277777778°W﻿ / 25.002777777778; -107.50277777778 
 אזור זמן:  UTC -7
 www.sinaloa.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת סינלואה מוגדלת) קוליאקאן מסטלאן לוס מוצ'יס גואסבה אסקואינפה דה אידלגו לה קרוס אל פוארטה דורנגו האוקיינוס השקט  מפרץ קליפורניה  ב. ק. ד.  נאיאריט סונורה צ'יוואווהסינלואה(למפת סינלואה רגילה) קוליאקאן מסטלאן לוס מוצ'יס גואסבה אסקואינפה דה אידלגו לה קרוס אל פוארטה דורנגו האוקיינוס השקט  מפרץ קליפורניה  ב. ק. ד.  נאי. סונורה צ'יוואווהסינלואה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סינלואה (בספרדית: Sinaloa; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של סינלואה, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Sinaloa) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. סינלואה נמצאת בצפון-מערב מקסיקו והיא גובלת בסונורה בצפון, צ'יוואווה ודורנגו במזרח, נאיאריט בדרום ומפרץ קליפורניה במערב. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא קוליאקאן.
היסטוריה

ב-1531 כוח ספרדי הביס את הילידים המקומיים באזור העיר קוליאקאן של ימינו.
עם קבלת עצמאות מקסיקו, ב-1824 הוקמה מדינת אוקסידנטה, שכללה את מדינות סונורה וסינלואה של ימינו. המדינה התחלקה לשתי מדינות אלו ב-1830.
כלכלה

כלכלתה של סינלואה מתבססת בעיקר על חקלאות, דייג, מסחר ותעשייה. החקלאות כוללת גידול עגבניות, שעועית, תירס, חיטה, דורה, תפוחי אדמה, קנה סוכר וסויה. סינלואה היא המדינה החשובה ביותר בחקלאות המקסיקנית, ובנוסף היא מחזיקה בצי הדיג השני בגודלו במקסיקו.
סקאניה-ואביס L55/L56/L66

| --- | --- |
סקאניה-ואביס L56, שנת 1965
סקאניה-ואביס L56, שנת 1965
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סקאניה
 שנות ייצור:  1959–1968
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  סקאניה-ואביס L10/L40/L51
 מודל אחריו:  Scania L80
 משקל:  12.0 טון – 16.0 טון (ברוטו)
 בסיס גלגלים:  3.4 מטר – 5.4 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 7,167 סמ"ק (מנוע דיזל מסוג "Scania-Vabis D7", יוצר בין השנים 1959–1962)  6 צילינדרים, 7,790 סמ"ק (מנוע דיזל מסוג "Scania-Vabis D7", יוצר בין השנים 1962–1968)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 5–10 מהירויות
סקאניה-ואביס L55/L56/L66 (בשוודית: Scania-Vabis L55/L56/L66) הם סדרות משאיות בינוניות וכבדות כולל סמי-טריילר (12.0–16.5 טון), אשר יוצרו על ידי חברת סקאניה השוודית בין השנים 1959–1968.
יוצרו 18,416 יחידות.
בנוסף לגרסה הקונבנציונלית יוצרה גרסה של "גלגל נגרר" ("Trailing wheel" (אנ')).
דגמי סקאניה-ואביס מסדרות "L55/L56/L66"

"L55" – יוצר בין השנים 1959–1962. בדגמי "L55" הותקנו "בלמי אוויר", מערכת "הגה כוח" הייתה אופציונלית.
"LS55" – גרסת "גלגל נגרר".
"L56, L66" – יוצרו בין השנים 1962–1968.
"LS56" – גרסת "גלגל נגרר".
תמונות

סקאניה-ואביס L55
סקאניה-ואביס L56, שנת 1965
סקאניה-ואביס L56
סקאניה-ואביס L56, שנת 1967
סקאניה-ואביס L56, שנת 1967
סקאניה-ואביס L56, שנת 1967
סקאניה-ואביס L56, שנת 1967
סקאניה-ואביס L56, הגורר ממשאית סמי-טריילר
סקאניה-ואביס L66, מכלית (משאית)
ראו גם

סקאניה סדרה 0
סקאניה סדרה 1
סקאניה-ואביס L75
הערות שוליים

↑  משאיות סקאניה-ואביס / ראו Scania-VabisL55/LS55 swedishbrasscar.com/scaindex
↑  ההיסטוריה של סקאניה truckerlinks.dk/engelsk/scania
↑  Scania fordonshistoria av Björn-Eric Lindh, 1992. ISBN 91-7886-074-1
↑  גלגל נגרר או סרן נגרר הם בדרך כלל גלגל או ציר בלתי ממונע (גלגל) הממוקם מאחורי הגלגלים המניעים. ציר הגלגלים הנגררים ממוקם בדרך כלל במשאית נגררת
↑  בלם אוויר, או באופן רשמי יותר, מערכת בלמי אוויר דחוסה, הוא סוג של בלם חיכוך לכלי רכב בו נעשה שימוש בלחץ אוויר דחוס על בוכנה להפעלת הלחץ על משטח הבלם הדרוש לעצירת הרכב. בלמי אוויר משמשים בכלי רכב כבדים גדולים, במיוחד כאלו עם מספר נגררים אשר חייבים להיות מקושרים למערכת הבלמים, כגון משאיות, אוטובוסים, נגררים
סיטרואן BX

| --- | --- |

Citroën BX דגם "GT", שנת 1985
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סיטרואן  "PSA Vigo Plant" (אנ') (בספרד)
 שנות ייצור:  1982–1994
 יחידות שיוצרו:  2,315,739
 הרכבה:  צרפת צרפת  ספרד ספרד על ידי "PSA Vigo Plant" (אנ')
 מודל קודם:  סיטרואן GS
 מודל אחריו:  סיטרואן קסנטיה (אנ')
 חברת אם:  Citroën
 אורך:  4,230-4,440 מ"מ
 רוחב:  1,670-1,680 מ"מ
 גובה:  1,360-1,380 מ"מ
 משקל:  870-1,220 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,655 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 4 צילינדרים, 1,124 סמ"ק המפיק 54 כ"ס, 58 כ"ס  4 צילינדרים, 1,360 סמ"ק המפיק 54 כ"ס, 63 כ"ס, 72 כ"ס, 75 כ"ס  4 צילינדרים, 1,580 סמ"ק המפיק 72 כ"ס, 75 כ"ס, 80 כ"ס, 88 כ"ס, 90 כ"ס, 92 כ"ס, 94 כ"ס, 103 כ"ס, 111 כ"ס  4 צילינדרים, 1,905 סמ"ק המפיק 107 כ"ס, 118 כ"ס, 121 כ"ס, 123 כ"ס, 125 כ"ס  4 צילינדרים, 2142 סמ"ק המפיק 197 כ"ס (מגדש טורבו) מנועי דיזל 4 צילינדרים, 1,769 סמ"ק המפיק 59 כ"ס  4 צילינדרים, 1,769 סמ"ק המפיק 89 כ"ס מגדש טורבו דיזל  4 צילינדרים, 1,905 סמ"ק המפיק 64 כ"ס, 70 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מעצב:  מרצ'לו גנדיני
סיטרואן BX (בצרפתית: Citroën BX) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצרה בין השנים 1982–1994 בצרפת ובספרד.
נתונים

יוצרו 2,315,739 יחידות.
5 דלתות.
4-5 נוסעים (בדגמי סטיישן 5-7 נוסעים).
מנוע קדמי.
סוגי הנעות: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
תצורות

5 דלתות האצ'בק.
5 דלתות - סטיישן.
3 דלתות - מסחרית (יוצרו כ-2,000 יחידות).
תצורות > דגמים

"BX 11".
"BX 14".
"BX 15".
"BX 16".
"BX 19".
"BX Sport".
"BX 4TC".
"BX 17 D".
"BX 17 D Turbo".
"BX 19 D".
תצורות > סדרות

"Sport".
"GT".
"4TC".
"GTi".
"16V".
" TRS 16".
"19 TRS".
"TZD".
"TZ".
בישראל

שיווקה של סיטרואן bx החל בישראל החל משנת 1985. והיא נתנה תמורה רבה בהשוואה למחירה (פורד אסקורט עלתה 3% יותר, וגולף 9% יותר) היא הייתה מאוד מרווחת עם בסיס גלגלים של 266 ס"מ, כללה תיבת הילוכים בעלת 4 הילוכים אוטומטית מתוצרת zf הגרמנית שהייתה נדירה בישראל ברכבים עממים. היו לה נתוני התאוצה של כ-13 שניות מ-0 ל-100 בדגם האוטומטי וצריכת דלק של כ-10 קילומטרים לליטר, האבזור בה כלל מזגן מקורי, חלונות חשמליים, נעילה מרכזית, לוח שעונים שכלל גם מד סל"ד ומד חום מנוע, מראה ימנית, ריפודי קטיפה ואופציה לגלגלי סגסוגת קלה, הגה כוח, וגג נפתח חשמלי. המתלים שלה העניקו לרכב נוחות נסיעה גבוהה, והייתה אפשרות לעלות את שלדת הרכב מה שאפשר לרדת איתה לשטח. שהובילו אותה להיות בראש טבלת המכירות בשנים 1987 ו-1988.
אך מהר מאוד החלו לצוץ ברכב בעיות אמינות קשות, בתיבה האוטומטית, במתלים ובחלקים שהתפרקו מהרכב בגלל שלא עמדו בחום של ישראל. בשנותיו המאוחרות של הדגם בעקבות בעיות האמינות הקשות החלה קריסה במכירות הרכב, ויחסית לכמות הרכבים שנמכרה, נוכחותם על הכבישים ירדה משמעותית עד שלאחר שנים ספורות בשנות התשעים ירדה משמעותית נוכחותם בישראל.
תמונות

"סיטרואן BX" דגם "TZD Diesel Turbo", שנת 1992
"סיטרואן BX" דגם "GTi" - מבט לתא הנהג
"סיטרואן BX"
"סיטרואן BX" דגם "TZi", שנת 1992
"סיטרואן BX"
"סיטרואן BX" דגם "GTi", שנת 1991
"סיטרואן BX", שנת 1985
"סיטרואן BX" -מבט ללוח מחוונים
"סיטרואן BX" דגם "RE"
"סיטרואן BX" דגם "TZD Turbo" - סטיישן
"סיטרואן BX" דגם "TXD", שנת 1994 - סטיישן
"סיטרואן BX" - סטיישן
"סיטרואן BX", שנת 1991 - סטיישן סדרה מיוחדת, 5 דלתות
"סיטרואן BX", שנת 1991 - סטיישן, סדרה מיוחדת, 5 דלתות
ראו גם

סיטרואן
הערות שוליים

↑  דגמי "סיטרואן BX" web.archive.org/web/20120320031749
↑  דגם "BX19 TGD" - מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  דגם BX19 RD שנת 1984 - מפרט carfolio.com/specifications/models
↑  דגם "סיטרואן BX", שנת 1982 - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car
↑  דגם "סיטרואן BX", שנת 1983 - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car
↑  "סיטרואן BX" יוצר בין השנים 1982-1984 citroenet.org.uk/passenger-cars
↑  דגמי "סיטרואן BX" - מסחרית flickr.com/photos/65759393@N06
↑  דגם 4TC - היסטוריה web.archive.org/web/20080715101806
↑  דגם "GTi", שנת 1986 - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car
↑  דגם citroen-bx-gti-16v autocar.co.uk/car-news/used-car-buying-guides-past-master/citroen-bx-gti-16v-review
↑  שוק הרכב בשנת 1988, באתר wheel
↑  נעם וינד, ‏האוטו שלנו - סובארו DL מכונית המהפך, באתר ‏מאקו‏, 29 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph117458
סקאמורצה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה מחלב פרה, גבינה מחלב מעורב, גבינה איטלקית, פסטה פילאטה 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 
סקאמורצה (באיטלקית: Scamorza) היא גבינה דרום איטלקית מהאזור המכונה באיטלקית המדזוג'ורנו (Il Mezzogiorno) שפירושו "הצהריים". היא מיוצרת מחלב פרה. אפשר להכין אותה גם מחלב אחר, אבל זה פחות נפוץ. זוהי גבינת מתוחה או מסובבת, שבה הגבינה הטריה מתבגרת במי הגבן שלה במשך מספר שעות, כדי לאפשר לחומציות להתפתח באמצעות המרת או הפיכת הלקטוז לחומצה לקטית. יצרני גבינות אומנים מעצבים בדרך כלל את הגבינה לצורה עגולה, ואז קושרים חוט סביב המסה בשליש מהמרחק מלמעלה, ותולים אותה לייבוש. הצורה המתקבלת היא דמוית אגס. צורת תלייה זו מכונה לפעמים "חניקת" הגבינה. הגבינה בדרך כלל לבנה, אלא אם כן היא מעושנת. בעת עישון, הצבע הופך לצבע שקד עם תוך הגבינה בהיר יותר.
ניתן להחליף את הסקאמורצה במוצרלה ברוב המנות, אך הטעם שיתקבל יהיה הרבה יותר חזק ודומיננטי. ידוע שהיא נמסה טוב יותר באפייה. שימוש בסוג המעושן (scamorza affumicata) מוסיף טעם רקע בולט כשמחליפים אותה במקום המוצרלה.
אטימולוגיה

המונח עשוי להגיע מהביטויים האיטלקיים cappa mozza או testa mozzata, שניהם משמעותם "ראש כרות". זה גם מסביר את השימוש במילה האיטלקית סקאמורצה באזור דרום איטליה שפירושה שם "טיפש" או "אידיוט".
אזורי ייצור

סקאמורצה מיוצרת באיטליה בעיקר בדרום. באופן קפדני, סקאמורצה היא תוצרת של מחוזות פוליה וקלבריה. עם זאת, היא זמינה למכירה בכל איטליה, הן בצורה הלא מעושנת והן בצורה המעושנת. השף האמריקאי מאריו בטאלי מכין סקאמורצה בגריל כמאכל מסורתי נפוליטני. הסקאמורצה המיוצרת בעיר בארי עשויה מחלב כבשים.
הערות שוליים

↑  Fletcher, Janet (24 באוגוסט 2006). "Italy's scamorza is smoky stand-in for mozzarella". The SF Gate. Hearst Communications Inc. נבדק ב-31 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SCAMORZA di vacca e di bufala". sito.regione.campania.it (באיטלקית). אורכב מ-המקור ב-16 ביולי 2015. נבדק ב-15 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scamorza: formaggio vaccino a pasta filata, tipico della Campania". formaggio.it (באיטלקית). נבדק ב-15 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  (Slow Food Editore. 2005. Italian cheese, p. 372.)
↑  (Batali, M. 2008. Italian grill, p.33.)
סקאניה-ואביס L10/L40/L51

| --- | --- |
סקאניה-ואביס L51, שנת 1957
סקאניה-ואביס L51, שנת 1957
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סקאניה
 שנות ייצור:  1959–1944
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  Scania-Vabis 325 (אנ')
 מודל אחריו:  סקאניה-ואביס L55 (אנ')
 משקל:  8.0 טון – 11.5 טון
 בסיס גלגלים:  3.4 מטר – 5.0 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 5,650 סמ"ק (מנוע בנזין, יוצר בין השנים 1944–1949)  4 צילינדרים, בטור, 5,650 סמ"ק (מנוע דיזל, מערכת הזרקת דלק עקיפה, יוצר בין השנים 1944–1949)  4 צילינדרים, בטור, 5,650 סמ"ק (מנוע דיזל, מערכת הזרקת דלק ישירה, יוצר בין השנים 1949–1953)  4 צילינדרים, בטור, 6,232 סמ"ק (מנוע דיזל, מערכת הזרקת דלק ישירה, יוצר בין השנים 1953–1959)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות  תמסורת ידנית – 5 מהירויות
סקאניה-ואביס L10/L40/L51 (בשוודית: Scania-Vabis L10/L40/L51) הם סדרות משאיות בינוניות וכבדות (8.5–11.5 טון), אשר יוצרו על ידי חברת סקאניה השוודית בין השנים 1944–1959.
יוצרו 14,090 יחידות.
דגמי סקאניה-ואביס מסדרות "L10/L40/L51"

"F10" – יוצרו בין השנים 1944–1949.
"L10,F10" – יוצרו בין השנים 1944–1949.
"L40,F40" – יוצרו בין השנים 1949–1953.
"L51" – יוצרו בין השנים 1953–1959.
תמונות

סקאניה-ואביס L51
סקאניה-ואביס L51
סקאניה-ואביס L51, שנת 1954
סקאניה-ואביס L44, שנת 1949
סקאניה-ואביס L12, שנת 1946
סקאניה-ואביס L12, שנת 1947
סקאניה-ואביס L51, שנת 1957
סקאניה-ואביס L51, שנת 1957
ראו גם

סקאניה סדרה 0
סקאניה סדרה 1
סקאניה-ואביס L75
הערות שוליים

↑  משאיות סקאניה-ואביס / ראו בין השנים 1950-1946 swedishbrasscar.com/scaindex
↑  ההיסטוריה של סקאניה truckerlinks.dk/engelsk/scania
↑  הזרקה עקיפה במנוע בעירה פנימית היא הזרקת דלק כאשר דלק אינו מוזרק ישירות לתא הבעירה
↑  Lindh, Björn-Eric (1992). Scania: fordonshistoria 1891-1991. Stockholm, Sweden: Streiffert & Co. ISBN 91-7886-074-1.
↑  "סקאניה-ואביס L40" - תמונה pinterest.se/pin/857161741555725624
עוגת גנואה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  צימוקים, דובדבנים, קמח, ביצים, חמאה, סוכר
 
עוגת גנואה (באיטלקית: Pandolce) היא עוגת פירות המורכבת מצימוקים טריים ויבשים, דובדבנים, שקדים, קליפה מיובשת של תפוז או תמצית טעם תפוז, הנאפים בתוך תבליל של קמח, ביצים, חמאה וסוכר.
מידע נוסף

אם כי העוגה נקראת בשם "עוגת גנואה" בעיקר בבריטניה, והמתכון לעוגה קיים שם עוד מהמאה ה-19, היא מתבססת על עוגה בשם "פנדולצ'ה", עוגה מהעיר ג'נובה מהמאה ה-16 שהוכנה לראשונה כעוגת חג המולד. שלא כמו עוגת הגנואה, עוגת הפנדולצ'ה המסורתית מכילה צנוברים בתור רכיב עיקרי ומבוססת על בצק שמרים, ועל כן לוקח לה מספר שעות לתפוח. העוגה המסורתית נקראת באיטלקית "פנדולצ'ה אלטו", וכן קיימת לה גרסה מודרנית יותר בה אופים את העוגה עם אבקת אפייה והיא נקראת "פנדולצ'ה באסו", היא מזכירה מאוד את עוגה הגנואה הבריטית אך בעל מרקם לח ופירורי יותר.
רבים מבלבלים בין עוגת הגנואה לבין שתי עוגות דומות. הראשונה היא עוגת ז'נואז, שהיא עוגת ספוג רכה וקלה, והשנייה היא הפיין דה גנס (Pain de Gênes "לחם גנואה"), עוגת שקדים כבדה ודחוסה.
סלמנדרה צפון-מערבית

| סלמנדרה צפון-מערבית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: בעלי זנב
תת־סדרה:: סלמנדרות
משפחה:: סלמנדרות חפרפרת
סוג:: סלמנדרת חפרפרת
מין:: סלמנדרה צפון-מערבית
שם מדעי
 Ambystoma gracile ‏באירד, 1859

סלמנדרה צפון-מערבית (שם מדעי: Ambystoma gracile) היא מין דו-חי ממשפחת סלמנדרות חפרפרת, שתחום תפוצתו באזור החוף של צפון מערב אמריקה הצפונית. בתי הגידול הטבעיים שלה הם יערות ושטחי עשב ומרעה.
טקסונומיה ואטימולוגיה

השם המדעי של הסלמנדרה Ambystoma gracile ניתן על ידי חוקר הטבע, האיכטיולוג וההרפטלוג האמריקני ספנסר פולרטון באירד (Spencer Fullerton Baird‏; 1887-1823) בשנת 1859. מקורו של שם הסוג (Ambystoma - בעברית סלמנדרת חפרפרת) ביוונית עתיקה ופירושו "פה קהה". מקורו של שם המין (gracile) בלטינית ופירושו "דק", "רזה" או "עדין".
השם העברי של המין, כמו שמו בגרמנית ובשוודית, הוא תרגום שמה של הסלמנדרה מאנגלית (northwestern salamander) המתייחס לאזור התפוצה של המין באמריקה הצפונית.
לסלמנדרה צפון-מערבית יש שני תת-מינים:
Ambystoma gracile decorticatum – תת-מין מנומר בכתמים לבנבנים או צהבהבים על גבו. תכונה זו נתנה את השם לתת-המין (decorticatum פירושו בלטינית "כמו קליפת עץ")
Ambystoma gracile gracile – תת-מין שאיננו מנומר
תיאור

סלמנדרה צפון-מערבית בוגרת יכולה להיות סלמנדרה שעברה גלגול למין יבשתי או מין נאוטוני השוכן במים.
אורכה של סלמנדרה יבשתית בוגרת בין 7.6 ל-13 סנטימטרים מקצה הראש ועד פתח הגוף האחורי ועד 22 סנטימטרים כולל הזנב. צבע הסלמנדרה חום כהה, אפור או שחור בחלקה העליון, כאשר בקליפורניה יש לחלק מהסלמנדרות כתמים לבנים או צהובים חסרי צורה, והבטן בהירה יותר. הראש קצר, רחב ומעוגל, החרטום מעוגל, כשהעיניים הבולטות קטנות יחסית. מאחורי העיניים יש בלוטות פרוטידיות בולטות. הגוף מוצק והעור לח וחלק. הזנב שטוח לגובה ועל החלק העליון של הזנב יש בלוטות רעל. החלק התחתון חד.
אורכה של סלמנדרה נאוטונית בוגרת 13 סנטימטרים מקצה הראש ועד פתח הגוף האחורי ועד 26 סנטימטרים כולל הזנב. צבע הסלמנדרה חום בהיר עד ירוק זית מנומר בכתמים צהובים ושחורים. אפור או שחור. הבטן בגוון שמנת עד אפור בהיר או כהה. הבלוטות הפרוטידיות בולטות פחות מאשר אצל הסלמנדרה היבשתית. לעומת זאת הרגלים הקדמיות והאחריות גדולות יותר.
בשתי הצורות הזכרים נעשים כהים יותר בתקופת הרבייה.
כמו כל הדו-חיים מחזור החיים מתחיל בשלולית או בבריכה. הראשנים בוקעים מהביצה בגודל 8 מילימטרים. יש להם זימים ארוכים משני צדי הגוף, רגלים אחוריות ארוכות וסנפיר גב ארוך. הגוון של ראשונים בוגרים משתנה מחום כהה לירוק זית או צהוב בהיר.
תחום תפוצה

תחום התפוצה של הסלמנדרה הצפון-מערבית משתרע על שטח בין 200,000 ל-2,500,000 קילומטרים רבועים לאורך החוף של האוקיינוס השקט מהאי מאי (May) בדרום מזרח אלסקה דרך קולומביה הבריטית במערב קנדה, כולל האי ונקובר, וצפון-מערב ארצות הברית (בעיקר מערבית לרכס קסקייד) ועד הנהר גואלאלה (Gualala River) במרכז מחוז סונומה בקליפורניה. תת-המין המנומר (A. g. decorticatum) שוכן רק בצפון תחום התפוצה, מצפון לקו הרוחב 51°N, בעוד שתת-המין הבלתי מנומר (A. g. gracile) שוכן מדרום לקו רוחב זה. הסלמנדרה שוכנת מגובה פני הים ועד קו העצים בגובה 3,110 מטרים. אחוז הבוגרים הנאוטונים עולה עם הגובה, כך שבגובה פני הים מרבית הבוגרים הם יבשתיים, בעוד שמרבית הבוגרים במקומות הגבוהים מאוד הם נאוטונים.
אקולוגיה והתנהגות

בוגרים יבשתיים חיים בבתי גידול לחים מערבות עשב ועד יערות מזופיטיים. הבוגרים חיים מרבית חייהם מתחת לקרקע כשהם מנצלים מחילות של יונקים חופרי מחילות דוגמת סנאיי קרקע וחפרפרת. הם יוצאים לפני השטח רק בלילה בעונת הגשמים בסתיו או בעונת הרבייה באביב בדרכם לאתרי הרבייה המימיים, שם ניתן לפוגשם כשהם מסתתרים מתחת לחפצים בקרבת בריכת הרבייה או הנחל. עם זאת, לעיתים מוצאים אותם מתחת לגזעי עצים שהרקיבו שלא בעונת הרבייה.
בוגרים יבשתיים מגנים על עצמם בפני טורפים בעוז. כשהם מאוימים הם עוברים לתנוחת התגוננות שבה הראש בתנוחת נגיחה והזנב מורם והם משמיעים קולות תקתוק כאזהרה. הם מפרישים רעל לבן דביק מבלוטות שמאחורי עיניהם, על גבם ועל זנבם ואז מורחים את התוקף ברעל באמצעות נגיחה ומכות זנב. בוגרים נאוטוניים וראשנים נמלטים מטורפים כדוגמת טרוטה וזחלי חיפושיות.
אקולוגיה והתנהגות > תזונה

ראשנים ניזונים מזואופלנקטון ואז ככל שהם גדלים הם ניזונים מסרטנאים, זחלים של חרקים, חלזונות, תולעים וראשנים. בוגרים נאוטונים ניזונים מחסרי חוליות ימיים ומראשנים. בוגרים יבשתיים ניזונים מחסרי חוליות קטנים.