stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Star Fox (סדרת משחקים)
הערות שוליים

↑  Nintendo Life, Want to Know The Real Reason Star Fox Was Renamed in Europe?, Nintendo Life, ‏2012-09-05 (באנגלית בריטית)
↑  "NP Top 200". Nintendo Power. Vol. 200. February 2006. pp. 58–66.
↑  https://archive.today/20120713133949/http://egm.1up.com/do/feature?pager.offset=3&cId=3147448
↑  THE TEN GREATEST YEARS IN GAMING : Next Generation - Interactive Entertainment Today, Video Game and Industry News - Home of Edge Online, web.archive.org, ‏2008-04-19
↑  Star Fox Adventures critic reviews, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  http://wii.ign.com/articles/972/972748p1.html
↑  Juan Castro, Star Fox Assault Review, IGN, ‏2005-02-03 (באנגלית)
| נינטנדו |
| --- | --- | --- |
| קונסולות נייחות | Color TV Game ‏• Nintendo Entertainment System ‏• Super Nintendo Entertainment System ‏• Nintendo 64 ‏• GameCube ‏• Wii ‏• Wii U ‏• Nintendo Switch |  |
| קונסולות ניידות | Game & Watch • וירטואל בוי • גיים בוי ‏• גיים בוי קולור ‏•  גיים בוי אדוונס • נינטנדו DS ‏• נינטנדו 3DS |  |
| סדרות דגל | סופר מריו • האגדה של זלדה • פוקימון • מטרויד • דונקי קונג • קירבי • Star Fox • יושי • ספלטון • F-Zero • Kid Icarus |  |
| אנשי מפתח בחברה | שיגרו מיאמוטו • סאטורו איווטה • סטושי טג'ירי • יושיהירו מורי |  |
| שונות | Super NES Classic Edition • NES Classic Edition • Mii • דליפת המידע של נינטנדו • Game Freak • אמיבו |  |
תצוגת המשחק Star Fox לקונסולת Wii U בספרד.
אוסטרוכרוס

| אוסטרוכרוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 96.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: אוסטרוכרוס
מין:: Austrocheirus isasii
שם מדעי
 Austrocheirus ‏2010

אוסטרוכרוס (שם מדעי: Austrocheirus; מילולית: "יד דרומית") הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת הצרטוזאורים, שחי בקרטיקון העליון של ארגנטינה לפני 96.2 מיליון שנה מזמננו. הוא התגלה ב-2010 בתצורות סרו פורטלסה (אנ') שבסנטה קרוז, בפטגוניה, ארגנטינה וסווג בידי מרטין אסקורה (Martín Ezcurra), פדריקו אנגולין (Federico Agnolin) ופרננדו נובאס (Fernando Novas). הסוג כלל מין יחיד, Austrocheirus isasii, על שם החוקר המגלה Marcelo Pablo Isasi. הממצאים כללו את כפות הרגליים, עצמות שוקה ועוד עצמות גפיים וללא גולגולת.
מאפיינים

ממדיו של הדינוזאור היו קשים לזיהוי עקב מיעוט הממצאים באזור. ב-2012 הולץ (Holtz) העריך שהדינוזאור הגיע לאורך 6.5 מטר. לעומת זאת ב-2016 החוקרים Molina-Pérez & Larramendi העריכו שהוא הגיע לאורך 9.3 מטר ולמשקל של מעל 1.1 טון בקירוב. הדינוזאור כנראה היה טורף-על באזור לצד מיני קרכרודונטוזאוריים או שהיה אוכל נבלות.
דינוזאור זה היה קרוב מעט לקרנוטאורוס ושאר האבליזאוריים, אך כנראה היה בעל אבות קדומים יותר, הקשורים לצרטוזאוריים. הוא היה קרוב לברברוזאורוס (אנ'), הסרכוזאורוס (אנ') והפוסטרוונאטור כסוג בקבוצה Neoceratosauria. כמותם הוא היה בעל מבנה לסתות חזק וקצר יחסית וגפיים די-קטנות, אם כי לא כמו של הקרנוטאורוס.
אוליבייה מאזל

| --- | --- |

אוליבייה מאזל (מימין)
 לידה:  16 בספטמבר 1858 רן, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת 
 פטירה:  10 במרץ 1940 (בגיל 81) רן, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1876–1920 (כ־44 שנים)
 דרגה:   גנרל של ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הפרשים ה-8 מפקד דיוויזיית המילואים ה-66 מפקד דיוויזיית הפרשים ה-1 מפקד הקורפוס ה-38 מפקד הארמייה הראשונה מפקד הארמייה החמישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
  לגיון הכבוד (מפקד) מדליה קולוניאלית מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)  מסדר הבירית
 
גנרל של ארמייה אוליבייה שארל ארמנד אדריאן מאזל (בצרפתית: Olivier Charles Armand Adrien Mazel;‏ 16 בספטמבר 1858 ברן, הקיסרות הצרפתית השנייה – 10 במרץ 1940 רן, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

מאזל נולד ב-16 בספטמבר 1858 בעיר רן, שהייתה אז בתחומי הקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1876 התגייס לצבא צרפת ולמד באקדמיה הצבאית סן-סיר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1878, ונכנס לחיל הפרשים. ב-11 ביולי 1898 ניתנה לו דרגת אביר בלגיון הכבוד. בשנת 1905 הועלה לדרגת קולונל, ובין אוגוסט של אותה שנה ליוני 1910 ניהל את בית הספר לפרשים בסומיר. ב-15 במרץ של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-12 ביולי 1911 הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד.
הוא מונה למפקד הבריגדה השנייה בשנת 1910, ובאמצע 1911 הועבר לפקד על הבריגדה ה-77 עליה פיקד עד 1912, עת הועבר לפקד על בריגדת הפרשים של הקורפוס ה-8 עד 1913, אז הועבר לפקד על בריגדת הדרגונים ה-14. ב-2 באוגוסט 1914 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-8.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה מאזל מפקד דיוויזיית הפרשים ה-8, וב-27 באוגוסט הועבר לפקד על דיוויזיית המילואים ה-66. ב-28 בספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-27 באוקטובר הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-10 בפברואר הוא מונה למפקד הקורפוס ה-38, וב-13 ביולי הועלה לדרגת מפקד בלגיון הכבוד. בין 25 ל-31 במרץ הוא קיבל באופן זמני את הפיקוד על הארמייה הראשונה עד שמסר אותו לאוגוסטן ז'ראר. לאחר מכן מונה למפקד הארמייה החמישית, ופיקד עליה במהלך הקרב השני על האן ("מתקפת ניבל"). הוא הודח מפיקודו על הארמייה ב-22 במאי 1917, בין היתר בשל תוצאות הקרב.
ביוגרפיה > אחריתו

במשך כמה חודשים הוא לא החזיק בשום תפקיד רשמי, וב-26 בינואר 1918 מונה למנהל האזור הצבאי ה-4 עד 10 במאי 1919, עת הועבר לכוחות המילואים. בספטמבר 1920 פרש מהצבא. הוא מת בעיר הולדתו ב-10 במרץ 1940.
Theoretical Inquiries in Law

| --- | --- |
 מו"ל:  אוניברסיטת תל אביב 
 תאריכי הופעה:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  1565-3404, 1565-1509
 אתר רשמי
 
Theoretical Inquiries in Law הוא כתב עת משפטי בשפה האנגלית היוצא לאור פעמיים בשנה על ידי מרכז-על ע"ש צגלה למחקר בין-תחומי של המשפט, בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. ב-2017 דורג כתב העת כראשון בעולם במדד ה-Impact Factor מבין כ-600 כתבי העת המשפטיים המתפרסמים מחוץ לארצות הברית, לפי מערכת הדירוגים של Washington and Lee Law School.
כתב העת עוסק בתאוריה של המשפט ובתחומים משיקים כאשר יש להם השלכה על סוגיות משפטיות כמו סוציולוגיה, היסטוריה, פילוסופיה וכלכלה. כל גיליון מוקדש לנושא אחר שנידון במסגרת כנס אקדמאים בין לאומי שנערך אחת לחצי שנה. הכותבים לכתב העת כוללים אקדמאים מתחומים מגוונים, ומכך כתב העת משמש במה לעיסוק בתיאוריה משפטנית גם לאקדמאים שאינם משפטנים.
מאמרי כתב העת נשפטים בשיפוט אקדמי, ונערכים על ידי מערכת סטודנטיאלית, בפיקוח אקדמי של העורך הראשי ועורכים-אורחים.
משרד עורכי הדין גורניצקי ושות' הוא נותן חסות של כתב העת.
היסטוריה

כתב העת נוסד בשנת 2000 על ידי פרופסור אריאל פורת, שגם ערך אותו עד שנת 2003. לאחר מכן, כיהנו כעורכים ראשיים פרופסורים בכירים נוספים מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
היסטוריה > עורכים ראשיים

| עורך ראשי | תקופת כהונה |
| --- | --- |
אריאל פורת: 2000–2003
איל בנבנישתי: 2003–2005
חנוך דגן: 2005–2006
אסף לחובסקי: 2006–2011
שרון חנס: 2011–2017
אלון קלמנט: 2017–2022
רונן אברהם: 2022 - כיום
הערות שוליים

1 2 3  Theoretical Inquiries in Law, באתר הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב (באנגלית)
↑  ניתן לראות את מקומו בדירוג של ‏Washington and Lee Law School, ‏כאן, תוך סימון non us‏(הקישור אינו פעיל, 19.12.2019)
אוסטרומולה

| אוסטרומולה |
| --- | --- |

תקופה
תחילת מיוקן 23.03–20.43 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: נפוחיתאים
משפחה:: דגי שמש
סוג:: אוסטרומולה
מין:: Austromola angerhoferi
שם מדעי
 Austromola angerhoferi

אוסטרומולה (שם מדעי: Austromola; מילולית: "דג שמש דרומי") הוא סוג נכחד של דג גרם מהמשפחה דגי שמש, אשר התקיים במשך תחילת המיוקן שלפני 23.03 עד 20.43 מיליון שנה ולפי מספר חוקרים אולי התקיים גם באוליגוקן.
המאובנים שלו התגלו בתצורות אבלסברג (אנ') שבפוקינג, אוסטריה כשהוא התקיים בים הקדום פרתטיס (אנ'), שבקרבת הים השחור המודרני. הסוג תואר למדע ב-2009 בידי קבוצת החוקרים Gregorova Schultz Harzhauser & Kroh, ונכלל בו מין יחיד - Austromola angerhoferi.
דג זה היה דומה במראהו לדג שמש מודרני, הכבד שבדגי הגרם החיים והוא הגיע לאורך 320 ס"מ ולגובה של 400 ס"מ בקירוב. ככל הנראה הוא ניזון כקרוביו בתור אוכל פלנקטון ששחה בים הפתוח. דג זה נכחד עם שאר הפאונה של ים פרתטיס, לאחר התייבשותו.
הערות שוליים

↑  Gregorova, Ruzena; Schultz, Ortwin; Harzhauser, Mathias; Kroh, Andreas; Ćorić, Stjepan (12 June 2009). "A giant early Miocene sunfish from the North Alpine Foreland Basin (Austria) and its implication for molid phylogeny". Journal of Vertebrate Paleontology. 29 (2): 359–371. doi:10.1671/039.029.0201.
אוליבין

| --- | --- |

אוליבין באיכות של אבן חן (פרידוט) מפקיסטן
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Fe,Mg)2SiO4)
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי, נזוסיליקט
 צורת הגביש:  גרגרי. לעיתים מסיבי. נדיר למצוא גבישים תאומים
 צבע:  ירוק עד ירוק צהבהב חיוור
 ברק:  זגוגי
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  גרועה בשני כיוונים הניצבים ב90°.
 שבירה:  דמוית קונכייה, מינרל פריך
 קשיות:  7-6.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.27-3.37 (בממוצע 3.32)
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  ספינל, הורנבלנדה, קוורץ, פלגיוקלז, סרפנטין
 סוגים
 פורסטריט    פאיאליט:  אוליבין עשיר במגנזיום שהרכבו Mg2SiO4 ונפוץ כאבן החן פרידוט.  אוליבין עשיר בברזל שהרכבו   Fe2SiO4
אוליבין הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים), שנוסחתו הכללית Fe,Mg)2SiO4). המינרל הוא בעצם שורת מינרלים איזומורפיים, כלומר תרכובות דומות בהרכבן, שבהם כמויות משתנות של מגנזיום וברזל. הרכבן נע בין שני הקצוות: מפורסטריט (Mg2SiO4) המכיל מגנזיום בלבד, ועד פאיאליט (Fe2SiO4) המכיל ברזל בלבד. האגודה הבינלאומית למינרלוגיה אינה מכירה יותר בשם אוליבין כשם חוקי למינרל, אלא רק כתערובת בין פורסטריט לפאיאליט. על שם האוליבין קרויה קבוצת האוליבין, משפחה של מינרלים במבנה דומה.
תפוצה

האוליבין הוא אחד המינרלים הנפוצים ביותר. בשל נקודת ההתכה הגבוהה של האוליבינים הם הראשונים בשורת בואן להתגבש מתוך מגמה מאפית עשירה במגנזיום וענייה בסיליקה. מבין האוליבינים, מתגבש הפורסטריט ראשון והפאיאליט מתגבש אחרון, ורק אחריו מתחילים להיווצר מינרלים אחרים כדוגמת פירוקסן. ההתגבשות המוקדמת של האוליבין היא הסיבה שניתן למצוא גרגרי אוליבין בתוך לבה מותכת.
האוליבין מצוי בסלעי יסוד מאפיים עד אולטרה־מאפיים כדוגמת גברו, ובזלת. סלעים אולטרה־מאפיים מסוימים בנויים מאוליבין בלבד והם קרויים דוניט (dunite) או פרידוטיט (peridotite). לפרידוטיט יש הרכב כימי זהה להרכב של המגמה הנוזלית בתוך מעטפת כדור הארץ, ולכן זהו המינרל הנפוץ ביותר בכדור הארץ מבחינה כמותית, אף שעל פני השטח ובקרום כדור הארץ אינו כה נפוץ.
האוליבין הוא המינרל העיקרי בסלעים מותמרים מסוימים, למשל באבן שיש שנוצרה מהתמרה של דולומיט או סלעי משקע אחרים שלא היו טהורים. סלעי משקע שהכילו ריכוז גבוה יחסית של מגנזיום ותכולת סיליקה נמוכה נוטים ליצור אוליבין עשיר במגנזיום כלומר פורסטריט.
אוליבין או מינרלים דומים שנוצרו בלחץ רב מהווים 50% מהקרום ומהמעטפת העליונה של כדור הארץ, לכן זהו אחד מינרלים הנפוצים ביותר בכדור הארץ מבחינת כמות.
ניתן למצוא אוליבין בסלעי הבזלת של צפון ארץ ישראל.
במטאוריטים שהרכבם ברזל־ניקל נתגלה אוליבין כגבישים גדולים, שלעיתים היוו 50% מנפח המטאוריט. פרוסות דקות שנחתכו מהמטאוריטים ועברו ליטוש דומות ביופיין לויטראז', בשל האפקט של פלדה מלוטשת משובצת בגרגרים של אבני החן הירוקות של האוליבין. אוליבין נתגלה גם על הירח ועל מאדים.
תכונות

צבע: צבעו האופייני ירוק־זית ומכאן מקור שמו (Olive בלועזית), אם כי לפעמים הוא מקבל גוון אדמדם בשל התחמצנות הברזל שבו. האוליבין שייך לקבוצת המינרלים המֶלנוֹקרטיים (בעלי צבע כהה).
מבנה: קבוצת המינרלים האוליביניים מאופיינת במבנה אטומי ארוז בצפיפות שבה הטטרהדרונים של הסיליקה (SiO4) נפרדים זה מזה וקשורים באמצעות יונים של ברזל או מגנזיום, מבנה המשייך את האוליבינים לקבוצת הנזוסיליקטים (מבנה דמוי איים). כל טטרהדרון של סיליקה מוקף בארבעה אטומי ברזל (או מגנזיום), וכל אטום של ברזל (או מגנזיום) משותף לשני טטרהדרונים של סיליקה.
יציבות: האוליבין הוא מינרל בלתי יציב. ככל שנקודת ההתגבשות של מינרל גבוהה יותר כך הוא יציב פחות, והאוליבין הוא המינרל הראשון להתגבש בשורת בואן. האוליבין מתפרק בתהליכי בלייה, בעיקר בלייה כימית, לחרסית. אוליבין יכול להשתנות למינרל סרפנטין, המצוי בסלעים מסוג קימברליט, אופיוליט וגברו, שהרכבם המקורי הכיל כמויות גדולות של אוליבין. במקרים מסוימים הסרפנטין מחליף את האוליבין בצורה של פסאודומורפיזם, כלומר הגבישים של הסרפנטין משמרים את מבנה הגביש של האוליבין.
שימושים

אבני חן:
פרידוט (Peridot - השם בצרפתית לאוליבין) היא סוג של פורסטריט (אוליבין עשיר במגנזיום) בעל צבע ירוק־צהוב שנוהגים להשוותו לצבע הירוק של האזמרגד. הצבע נגרם עקב נוכחות של יוני ברזל במינרל. הפרידוט בעל הצבע הנאה ביותר מכיל פחות מ-15% ברזל וכולל יסודות קורט של ניקל וכרום. לעומת הפורסטריט, לא נוהגים להשתמש בפאיאליט כאבן חן בשל צבעו הכהה עקב תכולת הברזל הגבוהה שבו. מחירו של הפרידוט נמוך יחסית ומקובל לתת אותו במתנה לילידי אוגוסט.
קריסוליט (chrysolite) שם שמקורו ביוונית (צירוף של זהב ואבן) והיה מקובל בגרמניה לתיאור אבן חן אוליבינית. כיום נהוג לקרוא כך לאוליבין בגון ירוק צהבהב בלבד.
אזמרגד של ערב (Evening emerald) שם שתכשיטנים הדביקו לפרידוט בניסיון להגדיל את ערכו.
תעשייה: המינרלים האוליביניים מאופיינים בטמפרטורת התכה גבוהה מאוד ולכן משמשים לתעשיית לבנים חסינות אש.
מבנה אטומי של אוליבין: חמצן בצבע אדום, צורן בצבע ורוד וברזל/מגנזיום בצבע כחול. המלבן המסומן הוא היטל של תא היסוד
אורית זמיר

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1972 (בת 52) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מפיקה,במאית, תסריטאית ומרצה. ראש מגמת הפקה בסם שפיגל.
 יצירות בולטות:  מפיקה: "האברך מהחזבאללה",(2019), "אסיה" (2019), "תיק נעדר" (2019), "שכנים" (2018), "עוד סיפור אחד ודי" (2017), "העדות" (2017), "בתפקיד עצמם" (2017), "מנפאואר" (2014), "המקוללים" (2013), "אורחים לרגע" (2011),
 פרסים והוקרה:  "בייביסיטר" פרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל חיפה, ובפרס בבימוי בפסטיבל Flickers, Rhode Island.
 פרופיל ב-IMDb
 
אורית זמיר (נולדה ב-26 ביולי 1972) היא יוצרת בתחום הקולנוע. היא פעילה כמפיקה, במאית, תסריטאית וכן כראש המגמה להפקה יוזמת בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
קורות חיים

אורית זמיר נולדה והתחנכה בתל אביב. בילדותה שהתה מספר שנים בארצות הברית בעקבות שליחויות של משפחתה. עם שובה לישראל היא למדה בתיכון חדש בתל אביב במגמה המשלבת קולנוע, צילום וספרות.
היא שירתה בצה"ל בחיל האוויר כעוזרת בקר בסוללת טילי נ"מ. אחרי שחרורה מצה"ל, התגוררה בניו יורק ולמדה כתיבת פרוזה ב-NYU. לאחר שובה לישראל, למדה כתיבת פרוזה ותסריטאות בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות, וספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב.
היא למדה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בין השנים 1996 ל-2001, וסיימה את לימודיה בהצטיינות. במהלך לימודיה זכתה בפרס משרד החינוך להצטיינות בלימודים ובפרס ראש העיר ירושלים.
סרט הגמר שכתבה וביימה, "עד 800 קלוריות", נתמך על ידי קרן אלי גלפנד, זכה בפרסים בישראל ומחוצה לה, והוקרן בערוץ הראשון והשני.
קריירה

עם סיום לימודיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה השתלבה בתעשיית הקולנוע כעוזרת במאי ראשונה. בין הסרטים והסדרות שעבדה בהם: "מיס אנטבה", "כנפיים שבורות", "ריקי ריקי", "סיפור קיץ", "הכל דבש", "נודל", "המסע הארוך", "בטיפול".
השתלמה כמפיקה במסגרות שונות, כולל ב-"Producers Network" היוקרתי של פסטיבל הקולנוע בקאן, בחממת המפיקים של פסטיבל רוטרדם, ובמיני EAVE.
ב-2008 הקימה יחד עם שותפה לחיים יואב רועה את חברת ההפקה "גם סרטים". במסגרת החברה הפיקה את סרטי הקולנוע: "אסיה", "העדות", "מנפאואר", "אורחים לרגע". הסרטים הדוקומנטריים: "בתפקיד עצמם", "המעבדה", "משמרת לילה", "שיחות חוץ".
כמו כן הייתה שותפה בהפקת הסדרה "המקוללים" והפיקה את הסדרה הדוקומנטרית "עוד סיפור אחד ודי", ואת סדרת הדרמה "תיק נעדר".
סרטיה כמפיקה השתתפו בפסטיבלים בינלאומיים, ובהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ופסטיבל הסרטים של ונציה.
ב-2016 כתבה וביימה את הסרט הקצר "בייביסיטר". הסרט זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ובפרס הבימוי בפסטיבל Flickers, Rhode Island. כמו כן השתתף בפסטיבלים בינלאומיים רבים.
פרסמה פרוזה פרי עטה בכתבי העת הספרותיים "גרנטה בעברית" (2018) ו"פטל" (2019).
שימשה כמורה וחונכת בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ומ-2018 משמשת כראש מסלול הפקה יוזמת.
פעלה כלקטורית בקרן הקולנוע הישראלי, בחממת התסריטים הבינלאומית של בית הספר סם שפיגל, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, והייתה שופטת בתחרות הקולנוע הישראלי של דוקאביב.
בינואר 2020 מונתה זמיר לנהל את חממת סם שפיגל לקולנוע בינלאומי מייסודו של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה

אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה (August, Kurfürst von Sachsen, ‏ 31 ביולי 1526 – 11 בפברואר 1586) היה נסיך בוחר של סקסוניה מבית וטין.
ביוגרפיה > בצעירותו

אוגוסט נולד בפרייברג ב-31 ביולי 1526, כבנם הצעיר והשלישי (אך השני ששרד) של היינריך הרביעי, דוכס סקסוניה וקתרינה ממקלנבורג. בשל כך הוא השתייך לענף האלברטיני של משפחת וטין. הוא גדל כלותרני, קיבל חינוך איכותי ולמד באוניברסיטת לייפציג.
כאשר הדוכס היינריך הלך לעולמו בשנת 1541, הוא ציווה כי אדמותיו תתחלקנה שווה בשווה בין שני בניו; אולם, בשל העובדה שצוואתו נגדה את החוק האלברטיני, היא לא נתמלאה, והדוכסות עברה כמעט בשלמותה לאחיו המבוגר, מוריץ. ברם, אוגוסט נותר ביחסים ידידותיים עם אחיו, ועל מנת לקדם את עמדתו העביר זמן מה בחצרו של הקיסר פרדיננד הראשון, שליט הקיסרות הרומית הקדושה, שמקום מושבו היה בווינה.
ב-7 באוקטובר 1548 נשא לו אוגוסט בטורגאו לאישה את אנה מדנמרק, נסיכת הבוחר מסקסוניה, בתם של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק ודורותיאה מסקסוניה-לאוונבורג. הם קבעו את מקום מושבם בווייסנפלס. לזוג נולדו חמישה-עשר ילדים, רק ארבעה מהם (אליזבת, כריסטיאן, דורותיאה ואנה) הגיעו לבגרות.
עם נישואיו, חש אוגוסט עד מהרה ברצון לחזק את מעמדו. כתוצאה מכך, מוריץ התייחס בנדיבות לאחיו ומינה אותו לעוצר של סקסוניה בשנת 1552 בימי העדרו. אוגוסט שהה בביקור בדנמרק עת הלך מוריץ לעולמו, ביולי 1553, והוא ירש את מקומו כנסיך הבוחר מסקסוניה.
ביוגרפיה > שלטונו

עם עלותו לשלטון השלים אוגוסט עם יוהאן פרידריך מסקסוניה, שהיה הנסיך הבוחר מסקסוניה עד להדחתו בידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר המלחמה השמלקלדית. בנוסף, עקב חששו של אוגוסט ממלחמות שעלולות לגרום לו לאבד את נסיכות הבוחר מסקסוניה, דחף אוגוסט לפשרה בין הקתולים לפרוטסטנטים, ואכן בשנת 1555 נחתם שלום אאוגסבורג. בשנת 1566 ניסה יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה בסיוע כמה אצילים להחזיר לידיו את הנחלות שאיבד אביו, אולם, המרד נכשל בשנת 1567 בסיוע מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ויוהאן פרידריך נשלח לכלא עד למותו בשנת 1595.
בשנת 1573 מת יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, ואוגוסט מונה לעוצר הדוכסות, ובתמורה קיבל לידיו את אזור העיר מנספלד. בנוסף, על ידי כספו הצליח אוגוסט לקנות שטחים הסמוכים לנחלותיו ולהציב את נאמניו בתפקידים שונים במדינות הסמוכות.
ב-1 באוקטובר 1585 מתה אשתו אנה מדנמרק, נסיכת הבוחר מסקסוניה, וב-3 בינואר 1586 התחתן אוגוסט עם אגנס הדוויג מאנהלט, בתו של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט, אולם, ב-11 בפברואר באותה שנה מת אוגוסט, ובמקומו עלה לשלטון בנו כריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
משפחתו

ב-7 באוקטובר 1548 התחתן אוגוסט עם אנה מדנמרק, נסיכת הבוחר מסקסוניה, בתם של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק ודורותיאה מסקסוניה-לאוונבורג, ממנה נולדו לו 15 ילדים:
יוהאן היינריך, נסיך סקסוניה (1550)
אלאונורה מסקסוניה (1551–1553)
אליזבת מסקסוניה (1552–1590), התחתנה עם יוהאן קזימיר מפפאלץ-זימרן
אלכסנדר, נסיך הכתר של סקסוניה (1554–1565)
מגנוס מסקסוניה (1555–1558)
יואכים מסקסוניה (1557)
הקטור מסקסוניה (1558–1560)
כריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה (1560–1591), התחתן עם סופיה מברנדנבורג
מריה מסקסוניה (1562–1566)
דורותיאה מסקסוניה (1563–1587), התחתנה עם היינריך יוליוס, דוכס בראונשווייג-לינבורג
אמליה מסקסוניה (1565)
אנה מסקסוניה (1567–1613), התחתנה עם יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג
אוגוסט מסקסוניה (1569–1570)
אדולף מסקסוניה (1571–1572)
פרידריך מסקסוניה (1575–1577)
סידוני מסקסוניה (1575-1518)
אורהן הראשון

אורהן הראשון (טורקית Orhan Gazi‏; טורקית עות'מאנית اورخان بک, 1281[דרוש מקור] – מרץ 1362) היה שליט האימפריה העות'מאנית בין השנים 1326 ו־1362. אורהן כבש את רוב מזרח אנטוליה.
אורהן ביי, בנו וממשיך דרכו של עות'מאן, המשיך את מגמת ההתרחבות של העות'מאנים על חשבונה של האימפריה הביזנטית ובכיבושיו הגיע עד הדרדנלים. הוא לטש עיניים גם לעבר שטחיהן של הנסיכויות הבייליקיות באנטוליה, ונגס בשטחן. הוא השתלט על ניקאה וניקומדיה שהיו לאיזניק ולאיזמיט, וכן על גליפולי, העיר העות'מאנית הראשונה בתראקיה שבאירופה. המעבר לאירופה נעשה כהתערבות בסכסוך פוליטי ביזנטי פנימי ב-1352.
אורהן זכור לטובה בעקבות היסודות שהניח למדינה העות'מאנית. בתקופת שלטונו נראו ניצנים של התנהלות אדמיניסטרטיבית תקינה בניהול אנשי הדת (העולמא). הוא יזם, בין היתר, את שיטת הטימאר, והיה הראשון שהקים מדרסות בשטחי שליטתו (הראשונה קמה בשנת 1331). כמו כן הוא הקים את הדיואן, בהתחלה כמעין מועצה מייעצת לשליט, ובראשה הוזיר הגדול, וטבע מטבע עות'מאני עצמאי ראשון בשם אקצ'ה.
אה"מ רוונג' (1915)

| --- | --- |
אה"מ רוונג' בלב ים, יולי–אוגוסט 1940
אה"מ רוונג' בלב ים, יולי–אוגוסט 1940
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  רוונג'
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ויקרס 
 תחילת הבנייה:  22 בדצמבר 1913
 הושקה:  29 במאי 1915
 תקופת הפעילות:  1 בפברואר 1916 – 1948 (כ־31 שנים)
 אחריתה:  נגרטה
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 29,590 טון, מקסימלי: 32,820 טון
 אורך:  189.2 מטר
 רוחב:  27 מטר
 שוקע:  10.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21.9 קשרים
 גודל הצוות:  940 איש
 טווח שיוט:  12,960 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  18 דוודים המזינים 2 טורבינות בהספק 40,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 330 מ"מ, שריון סיפון – 25–102 מ"מ, צריחי תותחים – 279–330 מ"מ, ברבטות – 152–254 מ"מ, מחיצות הגנה – 102–152 מ"מ, מגדל הניווט – 76–279 מ"מ
 חימוש:  8 תותחים 15 אינץ' (381 מ"מ), 14 תותחים 6 אינץ' (152 מ"מ), 2 תותחים נ"מ 3 אינץ' (76 מ"מ), 4 תותחים 3 ליטראות (1.9 אינץ', 47 מ"מ), 4 צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
אה"מ רוונג' הייתה האונייה המובילה מחמשת אוניות המערכה מסדרת רוונג' שנבנו עבור הצי המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה באמצע העשור השני של המאה ה-20. הן היו פיתוחים של אוניות המערכה מסדרת קווין אליזבת, עם הקטנת גודל ומהירות כדי לקזז עלייה בהגנה על השריון תוך שמירה על אותה סוללה ראשית של שמונה תותחי 15 אינץ' (381 מילימטרים). היא הונחה ב-1913, הושקה ב-1915 ונכנסה לשירות בפברואר 1916, מוקדם מספיק כדי להשתתף עם הצי הגדול בקרב יוטלנד במאי אותה שנה. במהלך הקרב, היא ירתה בסיירות מערכה גרמניות, וגרמה נזק לשתיים מהן לפני שנאלצה להסתובב כדי להימנע מטורפדות שפגעו באוניית הדגל של השייטת שלה וגרמו לשייטת לאבד קשר עם שאר הצי. רוונג' יצאה מהקרב ללא פגע, אך היא לא ראתה פעולה נוספת במהלך המלחמה, שכן גם הצי הבריטי וגם הצי הגרמני אימצו אסטרטגיה זהירה יותר עד לזמן זה בשל הסיכון של צוללות ומוקשים ימיים.
במהלך שנות ה-20 וה-30, רוונג' התחלפה בין הצי האטלנטי וצי הים התיכון. בזמן ששירתה בים התיכון בתחילת שנות ה-20, האונייה הפליגה לטורקיה פעמיים בתגובה למשברים שנבעו ממלחמת יוון–טורקיה, כולל השריפה הגדולה של סמירנה ב-1922. לבד מכך, הקריירה של האונייה בין המלחמות הייתה חסרת אירועים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, רוונג' שימשה לליווי שיירות ולהובלת כמויות משמעותיות ממאגרי הזהב של המדינה לקנדה במסגרת מבצע פיש; פעילויות אלו נמשכו גם בשנת 1940. היא הייתה מעורבת בתפיסת ספינות מלחמה צרפתיות בפורטסמות' לאחר הכניעה הצרפתית ביולי 1940.
באוקטובר 1940, היא ניהלה את מבצע מדיום, התקפה על ספינות תובלה גרמניות שנאספו לאורך תעלת למאנש כהכנה לפלישה לבריטניה שבוטלה מאוחר יותר. לאחר מכן, רוונג' חידשה את תפקידי הליווי בשיירות עד אוקטובר 1941, אז שובצה בשייטת אוניות המערכה השלישית ונשלחה למזרח הרחוק כשהמתיחות עם יפן החלה לעלות. כוחות הצי הבריטי התחזקו עוד יותר לאחר תחילת מלחמת האוקיינוס השקט בדצמבר, מה שהוביל להקמת הצי המזרחי. רוונג' ואחיותיה נחשבו זקנות מדי מכדי להועיל נגד הצי הקיסרי היפני, אז הם נדחו לתפקידי ליווי שיירות באוקיינוס ההודי. בהיותה שחוקה מאוד עד 1943, רוונג' חזרה הביתה, שם הוצאה משירות במערך הקדמי. המסע האחרון שלה היה לשאת את ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל לוועידת טהראן בנובמבר 1943. עם שובה היא שובצה למוסד ההכשרה אה"מ אימפריוז, פורקה מנשקה ובסופו של דבר נגרטה ב-1948.