stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מולטקה (סיירת מערכה, 1910)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד > הריצה דרומה

מעט לפני השעה 16:00 נתקל הכוח של היפר בשייטת סיירות המערכה של ביטי. הספינות הגרמניות היו הראשונות שפתחו באש, בטווח של כ-15,000 יארד (14,000 מטר). כאשר החלו הספינות הבריטיות להשיב אש, הבלבול בקרב סיירות המערכה הבריטיות הביא שמולטקה ספגה אש הן על ידי ניו זילנד והן על ידי טייגר. מדדי הטווח הבריטים קראו לא נכון את הטווח למטרותיהם הגרמניות, וכך נפלו המטחים הראשונים שנורו על ידי הספינות הבריטיות קילומטר מעבר לסיירות המערכה הגרמניות. בשעה 16:52, מולטקה פגעה בטייגר עם שני פגזי תותחים עיקריים, אך אף אחת מהפגיעה לא גרמה לנזק משמעותי. מולטקה לאחר מכן ירתה ארבעה פגזים נוספים, שניים מהם פגעו בו-זמנית על אמצע הספינה ואחרי הצריחים, והשביתו את שניהם במשך חלק משמעותי של הקרב.
בערך 15 דקות לאחר מכן, סיירת המערכה הבריטית אינדפטיגבל הושמדה לפתע על ידי פון דר טאן. זמן קצר לאחר מכן, מולטקה ירתה ארבע טורפדות לעבר קווין מרי בטווח שבין 10,400–11,500 יארד (9,500–10,500 מטר). הדבר גרם לטור הבריטי לסגת לאי סדר, שכן חשבו שהטורפדות נורו על ידי צוללות. בשלב זה, סיירות המערכה של היפר הגיעו לטווח של שייטת אוניות המערכה V, שהורכבה מאוניות המערכה החדשות מסדרת קווין אליזבת, שכללו תותחי 15 אינץ' (38 סנטימטרים). בשעה 17:06 פתחה ברהאם באש לעבר פון דר טאן. כעבור כמה דקות הצטרפו אליה וליאנט, מלאיה ווורספייט; האוניות ריכזו את האש על פון דר טאן ומולטקה. בשעה 17:16, אחד מפגזי ה-15 אינץ' מאוניות המערכה המהירות פגעו במולטקה, שם חדר לבונקר פחם, שנקרע לתוך סיפון קזמט והצית תחמושת שאוחסנה בו. הפיצוץ שרף את מנוף התחמושת עד למחסן.
פון דר טאן ומולטקה שינו את מהירותם וכיוונם, מה שהסתיר את המטרה של שייטת אוניות המערכה ה-V וזיכה את האוניות החבוטות בהפוגה קצרה. בזמן שמולטקה ופון דר טאן משכו את האש של שייטת אוניות המערכה V‏, זיידליץ ודרפלינגר הצליחו לרכז את האש שלהם בסיירות המערכה הבריטיות; בין השעות 17:25 ל-17:30, לפחות חמישה פגזים מזיידליץ ודרפלינגר פגעו בקווין מרי, וגרמו לפיצוץ קטסטרופלי שהשמיד את האונייה. מפקדה של מולטקה, קפיטן צור זי פון קראפף, ציין כי "המטחים של האויב כוונו היטב ומדויק; המטחים שלהם נורו ברצף מהיר, משמעת האש מצוינת!"
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד > קרב אוניות המערכה

עד השעה 19:30, צי הים הפתוח, שהיה בשלב זה במרדף אחרי סיירות המערכה הבריטית, עדיין לא נתקל בצי הגדול. שר שקל להסיג את כוחותיו לפני שהחושך יחשוף את ספינותיו להתקפת סירות טורפדו. הוא עדיין לא קיבל החלטה כאשר אוניות המערכה המובילות שלו נתקלו בגוף הראשי של הצי הגדול. התפתחות זו איפשרה את הנסיגה של שר, שכן בכך היה מקריב את אוניות המערכה האיטיות יותר של שייטת אוניות המערכה השנייה, בעוד ששימוש בדרדנוטים ובסיירות המערכה שלו כדי לחפות על נסיגתם היה מעמיד את ספינותיו החזקות ביותר לאש בריטית מכריעה. במקום זאת, שר הורה לספינותיו להפנות 16 נקודות לכיוון הימני, מה שיביא את החששות המוקדמים לבטיחות היחסית של הצד המנותק של מערך הקרב הגרמני.
מולטקה ושאר סיירות המערכה עקבו אחר המהלך, מה שהציב אותם מאחורי קניג. ספינותיו החבוטות קשות של היפר זכו לרגע הפוגה זמני, וחוסר ודאות לגבי המיקום והמסלול המדויקים של ספינותיו של שר הובילו את אדמירל ג'ליקו להפנות את ספינותיו מזרחה, לעבר מה שלדעתו היה הנתיב הסביר של הנסיגה הגרמנית. הצי הגרמני הפליג במקום זאת מערבה, אך שר הורה על פנייה שנייה של 16 נקודות, מה שהפך את מסלולו וכיוון את ספינותיו למרכז הצי הבריטי. הצי הגרמני ספג אש עזה מהמערך הבריטי, ושר שלח את זיידליץ, פון דר טאן, מולטקה ודרפלינגר במהירות גבוהה לעבר הצי הבריטי, בניסיון לשבש את המערך שלהם ולהרוויח זמן עד שהכוח העיקרי שלו ייסוג. עד השעה 20:17 צמצמו סיירות המערכה הגרמניות את הטווח למרחק של 7,700 יארד (7,000 מטר) מקולוסוס, ובשלב זה שר הנחה את האוניות לירות לאונייה המובילה של הקו הבריטי. זיידליץ הצליחה לפגוע בקולוסוס פעם אחת, אך גרמה נזק קל בלבד למבנה העילי של האונייה. שלוש דקות לאחר מכן, פנו סיירות המערכה הגרמניות בנסיגה, מחופים בהתקפת סירות טורפדו.
היסטוריית שירות > גורל

מולטקה הייתה אמורה לקחת חלק במה שהיה אמור להיות "נסיעת המוות" של צי הים הפתוח זמן קצר לפני תום מלחמת העולם הראשונה. עיקר צי הים הפתוח היה אמור להתייצב מבסיסם בווילהלמסהאפן כדי לעסוק בצי הגדול הבריטי; שר התכוון להסב נזק רב ככל האפשר לצי הבריטי, כדי לשמור על עמדת מיקוח טובה יותר עבור גרמניה, תהיה העלות של הצי אשר תהיה. בזמן שהצי התגבש בווילהלמסהאפן, החלו מלחים עייפים מהמלחמה לערוק בהמוניהם. כשפון דר טאן ודרפלינגר עברו דרך המחסומים שהפרידו בין הנמל הפנימי והכביש של וילהלמסהאפן, כ-300 איש משתי הספינות טיפסו על הצד ונעלמו לחוף.
ב-24 באוקטובר 1918 ניתנה הפקודה להפליג מווילהלמסהאפן. רבים מהמלחים העייפים מהמלחמה חשו שהמבצע ישבש את תהליך השלום ויאריך את המלחמה. החל מהלילה של 29 באוקטובר, מלחים בכמה אוניות מערכה ערכו מרד; שלוש אוניות מהשייטת השלישית סירבו להרים עוגנים, ופעולות חבלה בוצעו על סיפון אוניות המערכה תירינגן והלגולנד. התסיסה אילצה בסופו של דבר את היפר ושר לבטל את הפעולה. בהתבשרו על המצב, הקייזר הצהיר "אין לי יותר צי". מרד וילהלמסהאפן התפשט לקיל, והזין מהפכה גרמנית גדולה יותר שנמשכה לאחר תום המלחמה. מעמדה הצבאי של גרמניה היה חסר סיכוי, ולכן הגנרלים פאול פון הינדנבורג ואריך לודנדורף שכנעו את הממשלה לחתום על שביתת הנשק כדי לסיים את המלחמה.
לאחר כניעתה של גרמניה בנובמבר 1918, נכלאו רוב צי הים הפתוח, בפיקודו של רויטר, בבסיס הצי הבריטי בסקפה פלו. לפני יציאת הצי הגרמני הבהיר אדמירל אדולף פון טרוטה לרויטר כי אינו יכול לאפשר לבעלות הברית לתפוס את הספינות, בשום תנאי. הצי נפגש עם הסיירת הקלה הבריטית קארדיף, שהובילה את הספינות לצי בעלות הברית שהיה אמור ללוות את הגרמנים לסקפה פלו. המשט האדיר כלל כ-370 ספינות מלחמה בריטיות, אמריקאיות וצרפתיות. לאחר שהספינות נכלאו, הושבתו התותחים שלהן באמצעות הסרת מכנסי התותחים, והצוותים שלהן צומצמו ל-200 קצינים ומלחים.
הצי נשאר בשבי במהלך המשא ומתן שהביא בסופו של דבר לחוזה ורסאי. רויטר סברה שהבריטים מתכוונים לתפוס את הספינות הגרמניות ב-21 ביוני 1919, שהיה המועד האחרון לחתימה של גרמניה על הסכם השלום. מבלי שידע שהמועד הוארך ביומיים, הורה רויטר להטביע את הספינות בהזדמנות הבאה. בבוקר 21 ביוני יצא הצי הבריטי מסקפה פלו לביצוע תרגילי אימון, ובשעה 11:20 העביר רויטר את הפקודה לאוניותיו. האונייה טבעה תוך שעתיים ורבע שעה. מולטקה נמשתה ב-1927 ונגרטה ברוזית' ב-1929.
מולטקה בניו יורק ב-1912
קציני הצי האמריקני עולים על סיפון מולטקה במהלך ביקור האונייה בארצות הברית ביוני 1912
מסלול צי הים הפתוח בבוקר 16 בדצמבר
סיירות המערכה הגרמניות מפגיזות את לואוסטופט
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
השמדת אינדפטגיבל
גוש שריון שהתפוצץ במולטקה במהלך קרב יוטלנד
זיידליץ שנפגעה קשות חוזרת לנמל לאחר הקרב
מולטקה מפליגה למעצר בסקפה פלו, נובמבר, 1918
אהוד דנוך

| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1969 (בן 55) אשקלון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 מספר צאצאים:  2 
 
אהוד דנוך (נולד ב-15 בדצמבר 1969) הוא מנהל ישראלי, המשמש מנכ"ל אקרשטיין תעשיות, חברת בת של קבוצת אקרשטיין. קודם לכן, ניהל את "סולל בונה תשתיות" ואת "שח"מ מקורות ביצוע בע"מ", חברת בת של חברת המים הלאומית "מקורות".
ביוגרפיה

דנוך נולד באשקלון. בגיל 10 עבר לגור במונטווידאו שבאורוגוואי בעקבות שליחות ממלכתית של משפחתו במקום. לאחר מכן עברה משפחתו להתגורר במשך ארבע שנים במונטריאול, קנדה. במהלך תקופה זו למד דנוך מדעי החברה בקולג' מקומי ולאחר מכן שב לישראל כדי להתגייס לשירות בצה"ל. שירת בגדוד דוכיפת ולאחר מכן עבר לשרת בגדנ"ע ויצא לקורס קצינים. משרת במילואים בדרגת סרן.
לדנוך תואר ראשון במשפטים משלוחת אוניברסיטת מנצ'סטר בישראל (לימים הקריה האקדמית אונו), והוא התמחה במשפט מסחרי. בשנת 1999 המשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בשיווק. במקביל ללימודיו עבד במשרד עורכי דין בתחום המשפט המסחרי.
בשנת 2001 הצטרף לשירות המדינה ושימש במשך שנתיים כיועץ בכיר לסילבן שלום בתפקידו כשר האוצר. בשנים 2003–2004 שימש כראש מטה שר החוץ שלום, והשתתף בפגישות עם ראשי מדינות ושרי חוץ.
ביוגרפיה > פעילותו כקונסול הכללי בלוס אנג'לס

באוקטובר 2004, בגיל 34, מונה על ידי שר החוץ סילבן שלום כקונסול הכללי של ישראל בלוס אנג'לס. במהלך שירותו עסק בהסברה וביצירת קשרים של ישראל עם תעשיית הקולנוע האמריקאית בהוליווד. במהלך מלחמת לבנון השנייה סייע לגיוס מושל קליפורניה דאז ארנולד שוורצנגר ויותר מ-80 כוכבי קולנוע וטלוויזיה ואישים בכירים בתעשיית הבידור בהוליווד, לצורך מפגן תמיכה בישראל; הם חתמו על מודעת תמיכה בישראל שפורסמה בעיתון "לוס אנג'לס טיימס" אשר כללה גינוי של ארגוני החמאס והחזבאללה. בתקופה זו יזם הטבות מס עבור תעשיית הקולנוע האמריקאית על מנת לעודד הפקות זרות בישראל; בהמשך תורגמה יוזמה זו לחקיקה בכנסת.
בשנת 2005 השתתף בדיוני "שולחן עגול" של מכון "אספן" לצד מומחים לדיפלומטיה ציבורית בארצות הברית, לגיבוש מסמך שמטרתו לייעץ לממשל האמריקאי בנושא הקשרים עם העולם הערבי. בשולחן העגול השתתפו בין השאר מזכירת המדינה האמריקאית לשעבר, מדליין אולברייט; אלמנתו של חוסין מלך ירדן, המלכה נור; שגריר הליגה הערבית באו"ם ואחרים.
בשנת 2007 יסד דנוך את "ארגון המנהיגות הישראלי בארצות הברית", במטרה לחזק את הקהילה הישראלית בארצות הברית והזיקה שלה לישראל. כיום ארגון זה נחשב לארגון הגג הישראלי של ההתאגדות הישראלית בארצות הברית. דנוך חיזק בתקופת כהונתו את הקשרים עם הקהילה הלטינית והקהילה הנוצרית בחוף המערבי. דנוך היה נואם קבוע בכנס הכלכלי של "מכון מילקן". תרם לחיזוק יחסי הסחר של ישראל עם קליפורניה והחוף המערבי. בתקופתו פיתחה הקונסוליה שיתוף פעולה ביטחוני בין ישראל לקליפורניה, במיוחד בתחום הביטחון התעופתי והלוחמה בטרור.
ב-20 בספטמבר 2007 הקונגרס האמריקאי העניק לדנוך הוקרה מיוחדת על פועלו כקונסול הכללי בלוס אנג'לס. חבר הקונגרס הדמוקרטי הווארד ברמן ציין כי "ניסיונו הרב תרבותי וידיעת השפות עברית, אנגלית וספרדית הועילו מאוד במהלך שנותיו בלוס אנג'לס. הוא נפגש עם מנהיגים מהפוליטיקה, העסקים והתקשורת במגזר הלטיני ויצק שותפויות חדשות שהניבו תועלת משותפת".
ביוגרפיה > פעילות בישראל

לאחר חזרתו לישראל התמודד בבחירות המקדימות על מקום ברשימת הליכוד לכנסת בבחירות ב-2009, כנציג מחוז תל אביב, אך נוצח על ידי אופיר אקוניס.
מינואר 2009 שימש כמנכ"ל חברת סחר בינלאומית בהונג קונג[דרושה הבהרה], שעסקה בייצור וייצוא של סחורות לעולם, במחזור כספי של מאות מיליוני שקלים[דרוש מקור].
באפריל 2012 התמנה לתפקיד מנכ"ל חברת "שח"מ מקורות ביצוע בע״מ", חברת בת של חברת המים הלאומית "מקורות". שח"מ מונה כ-650 עובדים ומחזור עסקיה עומד על יותר מחצי מיליארד שקל לשנה. החברה עוסקת בהנחת קווי מים וקולחין, ביצוע קידוחים עד 1.5 ק"מ מתחת לפני הקרקע, וכן תכנון והקמה של מערכות טיפול במים, מתקני התפלה, מתקני טיפול בשפכים, משאבות ותחנות שאיבה. לשח"מ יש גם מפעל ליצור משאבות מים אנכיות וציוד שאיבה ומפעל נוסף ליצור לוחות חשמל. שח"מ גם אחראית על הענף להגברת המטר (זריעת עננים).
בינואר 2016 מונה דנוך למנכ"ל "סולל בונה תשתיות", הזרוע הביצועית של קבוצת "שיכון ובינוי" בישראל. הוא סיים תפקיד זה בנובמבר 2021 ומונה למנכ"ל "אקרשטיין תעשיות".
דנוך חבר בוועדת תשתיות ואנרגיה בלשכת עורכי הדין ומשמש כחבר מועצת הקולנוע.
דנוך נשוי ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

1 2  יממה אחרי שהודיע על פרישה: אהוד דנוך, מנכ"ל סולל בונה היוצא, מונה למנכ"ל אקרשטיין תעשיות, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2021
1 2  איתי טרילניק, מהליכוד למים: אהוד דנוך מונה למנכ"ל חברת הקבלן של מקורות, באתר TheMarker‏, 11 באפריל 2012
↑  אלוף בן, רון פרושאור מונה לסמנכ"ל משרד החוץ, באתר הארץ, 8 במאי 2003
↑  אלוף בן, משה דבי, יועץ התקשורת של שר החוץ, פורש מתפקידו, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2004
↑  שלמה שמיר , עשרת אלפים בני אדם השתתפו במפגן הזדהות עם ישראל בלוס אנג'לס, באתר הארץ, 25 ביולי 2006
↑  מסמך שגובש בדיוני השולחן העגול של מכון אספן, בהשתתפות דנוך, 2006
↑  ארגון המנהיגות הישראלי בארצות הברית (IAC)
↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, ארה"ב: רבבות אוונגליסטים הביעו תמיכה בישראל, באתר ynet, 30 באפריל 2006
↑  הוקרה של הקונגרס על פועלו של אהוד דנוך כקונסול הכללי בלוס אנג'לס, 20 בספטמבר 2007
↑  מזל מועלם, בחירות 2009: נתניהו גיבש רשימת מומלצים לפריימריז במפלגת הליכוד, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2008
↑  יובל מן, צפו: משאבת המים הגדולה ביותר בישראל, באתר ynet, 18 באוגוסט 2013
↑  הגברת מטר בטכנולוגיית זריעת עננים
↑  גולן חזני, מנכ"ל חדש לסולל בונה - אהוד דנוך, מנהל בכיר במקורות, באתר כלכליסט, 25 בנובמבר 2015
פצצות רוסיות

FAB-250 M46
פצצות רוסיות הן פצצות תעופה שנוצרו או שהיו בשירות באימפריה הרוסית, ברית המועצות או הפדרציה הרוסית.
סוגי פצצות

FAB – פצצות שימוש כללי
KAB – פצצות מונחות על בסיס FAB
OAB – פצצות מצרר
BetAB – פצצות פיצוח מסלולים
ZAB – פצצות בעירה
ODAB – פצצות דלק אויר
PTAB – פצצות נגד שריון (מטען חלול)
PLAB/MPLAB – פצצות עומק
HAB – פצצות כימיות
סוגי פצצות > FAB

פצצות שימוש כללי שהאפקט המזיק העיקרי שלהן הוא פעולת מוקש. יש להם את ההשפעה המזיקה החזקה והרב-תכליתית. מסת חומרי הנפץ בפצצה היא כ-50%, ולפצצה יש גם גוף חזק יחסית לחדירה לתוך הקרקע או למכשולים כמו תקרות בין רצפות של מבנים.
ברית המועצות פיתחה ב־1946 סדרה של פצצות שימוש כללי בארבעה גדלים: 250 ק"ג, 500 ק"ג, 1,500 ק"ג ו־3,000 ק"ג. לכל הפצצות היה מרעום אף אחד ומרעום זנב אחד. לפצצות מהסדרה המקורית של 1946 היו מאפיינים עלובים במהירות על־קולית, והמבנה שלהן היה שביר. כצעד ביניים, נבנו פצצות משודרגות עם זיווד עבה יותר וללא מרעום אף. פצצות אלו נבנו עד 1956. סדרה נוספת של פצצות החלה להיבנות ב־1954. היו אלו פצצות בעלות גרר גבוהה שנבנו בשישה גדלים: 250 ק"ג, 500 ק"ג, 1,500 ק"ג ו־3,000 ק"ג, 5,000 ק"ג ו־9,000 ק"ג. הפצצות הקטנות, אלו שמשקלם היה פחות מ־3,000 ק"ג, היה מרעום אף יחיד ומרעום זנב יחיד, בעוד שלפצצות הגדולות יותר היה מרעום אף יחיד ושני מרעומי זנב. השימוש ב־FAB-9000 (9,000 ק"ג) שהייתה הגדולה ביותר בסדרה, כנראה לא נשקל מעולם ברצינות, אך הוא שימש את מתכנני המטוסים הרוסיים כתחליף לפצצות גרעיניות מוקדמות לקביעת הגודל והמרחב של תאי הפצצות.
ב־1962 סדרה חדשה של פצצות אווירודינמיות בעלות גרר נמוך נכנסו לשירות. הפצצות החדשות נועדו לנשיאה חיצונית במטוסי קרב ולא בתוך תאים פנימיים. הפצצות הן בשני גדלים, 250 ק"ג ו־500 ק"ג. לשניהן מרעום אף יחיד. שתי הסדרות, סדרת 1954 וסדרת 1962 נמצאות עדיין בשימוש. הנפוצות ביותר מאלו הן ה־FAB-100, FAB-250, FAB-500, FAB-750 וה-FAB-1000. פצצות אלו הן המקבילות לפצצות הסדרה 80 האמריקנית. בפצצות אלו נעשה שימוש נרחב ברוסיה, מדינות ברית ורשה, ומדינות אחרות אליהן יוצאו.
סוגי פצצות > KAB

הפצצות KAB-250 ו-KAB-500 פותחו על בסיס FAB-250,FAB-500 (בהתאמה)
פצצת KAB-250 בתצוגה
KAB-250 – על פי הרוסים הפצצה החכמה הזו נועדה להשמיד מטרות קטנות וקלות יותר ולפעול גם כאשר המטרות קרובות לאזרחים לא מעורבים. משקלה של הפצצה הוא 250 ק"ג ויש לה שתי גרסאות עיקריות, אחת בעלת הנחיית לייזר והשנייה מונחית לוויין. הופעת הבכורה שלה הייתה הזירה הסורית, כיוון שמדובר בפצצה חדישה שבמקור פותחה בתגובה לפיתוחים של ארצות הברית עבור המטוסים החמקנים שלה. מקבליה הרוסית לGBU-38
KAB-500 היא פצצה שכיכבה בלא מעט סרטונים של הרוסים, והיא נחשבת לאחת מפסגות היצירה של תעשיית הנשק הרוסית. מדובר בפצצה חכמה בעלת הנחיית GPS מאוד מדויקת. ניתן לשגר אותה מגבהים שבין 500 ל-5,000 מטרים, כאשר היא מגיעה למהירות הקול ולדיוק שנע בין 7 ל-12 מטרים. כאמור, ראינו אותה בלא מעט סרטונים שיצאו מסוריה, שם השמידה בונקרים רבים, תשתיות להפקת נפט, מחסנים, בונקרים ומפקדות של דאעש ושאר קבוצות המורדים שהרוסים פעלו לפגוע בהן.
סוגי פצצות > OAB

לפי אמנסטי אינטרנשיונל, חיילים רוסים השתמשו בתחמושת מצרר במהלך התקפה על העיר אוכטירקה בבוקר ה-25 בפברואר 2022. רקטת אוראגן בקוטר 220 מ"מ הפילה תחמושת מצרר על גן ילדים בעיירה.
הערות שוליים

↑  אוקראינה: כלי טיס רוסיים מטילים פצצות תבערה האסורות על פי החוק הבינלאומי, באתר חדשות מבזק לייב, ‏2022-03-10
↑  שי לוי, ‏טילים ופצצות חכמות: כוח האש העוצמתי של הרוסים בסוריה, באתר ‏מאקו‏, 31 במרץ 2016
↑  שי לוי, ‏רוסיה הכחישה שימוש בפצצות מצרר ואז הציגה אותן עם נשק שפעל בסוריה, באתר ‏מאקו‏, 28 ביולי 2019
↑   בכירים באו"ם: רוסיה מפציצה בתחמושת לא מדויקת בסוריה כדי להסוות פשעי מלחמה, באתר הארץ, 6 במרץ 2018
משפחת פצצות נפץ:
1: FAB-100
2: FAB-250
3: FAB-250M46
4: OFAB-250
5: FAB-500M54
6: FAB-500
7: FAB-500M62
8: FAB-5000
FAB-250-M62 במוזיאון בקייב
פצצת KAB-500 בתצוגה
קאפרוני Ca.311

Caproni Ca.311 היה מטוס סיור מפציץ קל, שיוצר באיטליה לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. מטוס זה היה בן למשפחה הגדולה של עיצובי קפרוני, שמקורו באב טיפוס של מטוס הנוסעים Ca. 306 משנת 1935, ובאופן ישיר יותר פיתוח של הפציץ Ca.310. המטוס היה נמוך כנף בעל עיצוב קונבנציונלי. עיצוב זה שילב את כן הנסע הראשי הנשלף של Ca.310, כמו גם את האף בעל זגוגיות רבות שנבדק על אב הטיפוס Ca.310 bis. מאפיינים חדשים כללו העברת צריח הגב אל מאחורי תא הטייס, וזגוגיות נוספות בכל גוף המטוס.
משנת 1940 החל מטוס זה להחליף את ה-IMAM Ro.37 בשירות, והשלים את התהליך בשנה שלאחר מכן.
דגמים נוספים

Ca.311 - מטוסי סיור דו-מנועי.
Ca.311M (Modificato - "שונה") - גרסה עם פחות זיגוג
לקריאה נוספת

Taylor, Michael J. H. (1989). Jane's Encyclopedia of Aviation. London: Studio Editions. p. 237.
סמית' אנד וסון מודל 1

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית 
 יצרן:  סמית' אנד וסון 
 יחידות שיוצרו:  12,000 
 מידע טכני
 קליבר:  .22 short 
 
'אקדח סמית' אנד וסון מודל 1 (Smith & Wesson Model 1) היה האקדח הראשון של חברת סמית' אנד וסון, הוצג לראשונה בשנת 1857 ל-1882. זה היה האקדח הראשון שהשתמש בתחמושת רימפייר במקום אבק שרפה שהוכנס בנפרד לקנה ולאחריו כדור מוסקט.
מודל 1 הוא אקדח תופי קטן ממדים וקל משקל, עם קנה באורך של כ-3.25 אינץ’ בקליבר 0.22 אינץ' וכדורים מסוג 0.22 קצר מלאים באבק שריפה שחור. האקדח היה בעל תוף עם שבעה כדורים, והיה קל לנשיאה ולהסתרה, תכונות אלו הביאו לפופולריות מיידית והאקדח שימש בדרך כלל לצורכי הגנה עצמית בשוק האזרחי.
היסטוריה

במקביל לתפוגת הפטנט של סמואל קולט על אקדח התופי בשנת 1856, חברו שני יזמים הוראס סמית' ודניאל וסון פיתחו אב טיפוס של אקדח תופי המשתמש בכדורים אחודים בהם התרמיל עשוי מתכת ויוצר כיחידה אחת עם הקליע. על מנת להשלים את הפיתוח הם יצרו קשר עם עובד לשעבר של חברת קולט בשם רולין וויט שרשם פטנט על צילינדר שהקדחים היו חרוטים לכל אורכו, רכיב הדרוש להמצאה חדשה זו, שני השותפים פנו לווייט כדי לייצר שילוב חדש של אקדח ותחמושת. במקום להפוך את ווייט לשותף בחברה שלהם, סמית' ווסון שילמו לו תמלוגים של $0.25 על כל אקדח "דגם 1" שהם יצרו.
אקדח הסמית' אנד וסון מודל 1 היה מבוקש עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, כאשר חיילים מכל הדרגות משני הצדדים של הסכסוך ביצעו רכישות פרטיות של האקדח להגנה עצמית, עד כדי כך שההזמנות עבור האקדח דגם 1 עלו על יכולת הייצור של המפעל. סמית' אנד וסון נאלצו להתרחב למתקן חדש והחלו להתנסות ב-1860 בעיצוב תחמושת חדשה יעילה יותר. הפופולריות הזו הובילה למספר רב של חיקויים והפרות פטנטים על ידי יצרני נשק אחרים. במקרים מסוימים, סמית' אנד ווסון קנו בחזרה את האקדחים מיצרנים אחרים ומכרו אותם חזרה עם סימונים חדשים. אקדחים אלה מסומנים "APRIL 3 1855" כתאריך פטנט.
שימוש

בספרו תנאים קשים (Roughing It) מספר מארק טוויין על השימוש באקדח :
”הייתי חמוש עד לשיניים עם האקדח בעל שבעת הכדורים, קטן ומעורר רחמים של סמית' אנד ווסון, שנשא קליע כמו כדור הומיאופתי, והיה צורך בכל השבעה כדי להכין מנה למבוגר. אבל חשבתי שהוא נהדר, האקדח נראה לי כנשק מסוכן. הייתה לו רק תקלה אחת - אי אפשר היה לפגוע בו בשום דבר.”
האקדח על שלל הגרסאות השונות שלו היו פופולריים מכיוון שהם היו קטנים. ונועדו מתחילה לשימוש על ידי הבעלים של חנויות, תושבים של ערים שרצו לשאת נשק קטן כדי להגן על עצמם בערי התקופה.
שתי הגרסאות הראשונות של הדגם 1 היו מאוד דומות. היו להם קתות מרובעות, מסגרת פליז, צילינדר לא מחורר ומנגנון טעינה על ידי "שבירת המסגרת" המשמעות היא שכדי לטעון או לפרוק, היה המשתמש צריך ללחוץ על תופסן בתחתית המסגרת מול הצילינדר ולסובב את הקנה 180 מעלות כלפי מעלה. לאחר מכן, היה צורך להסיר את הצילינדר על מנת לטעון בו את הכדורים או לפרוק אותו. זה התהליך מייגע ואיטי ביחס לאקדחי תופי מאוחרים אבל זה עדיין היה מהיר יותר מאשר לעשות את אותו הדבר עם אקדח הדורש טעינת אבק שריפה דרך הקנה ולאחר מכן הכנסת הקליע או אקדח טעינת לוע עם ירייה אחת. מוט החליצה המחודד שרוכב מתחת לקנה, שימש לדחוף החוצה את התרמיל הריק והיה צורך להפעיל אותו 7 פעמים כדי לפנות את הצילינדר, תרמיל אחרי תרמיל.
דגמים

לאקדח סמית אנד וסון מודל 1 היו שלושה גרסאות עיקריות, כאשר כל דגם שלאחר מכן מיישם שינויים טכניים משמעותיים.
דגמים > דגם ראשון

הדגם הראשון היה סדרת הייצור העיקרית הראשונה (והפחות נפוצה), עם כ-12,000 יחידות שיוצרו על פני תקופה של שלוש שנים. התכונות שמבדילות את הדגם הראשון על שלל הווריאציות שלו הן ידית האחיזה המתרחבת בעם פינות מרובעות, לוחית הצד הקטנה העגולה, הפרופיל העגול של המסגרת בין גב הצילינדר לידית אחיזה והמבנה של הפטיש. ישנן שש וריאציות ידועות לדגם הראשון שעיקרן שינויים במגן הרתיעה תפס הקנה - שני הסוגים הראשונים השתמשו בתפס קפיץ שטוח בעוד שסוגים מאוחרים מאוחרות יותר השתמשו בתפס שהוחזק על ידי נעילת ביונט.
דגמים > דגם שני

הדגם השני של האקדח היה בעל מספר כמה הבדלים בולטים. לוחית הצד הייתה גדולה יותר מהדגם הראשון. פרופיל המסגרת שטוח יותר, ככל הנראה על מנת לפשט את הייצור והפטיש הוא מקשה אחת. ישנן מספר וריאציות של האקדחים מהדגם השני כוללים את צורת לוחית הצד, עיצוב קפיץ ההדק שהשתנה בין קפיץ שטוח, קפיץ בצורת V או קפיץ סליל. בסך הכל יוצרו כ-110,000 אקדחים מהדגם השני בין השנים 1860 עד 1868
דגמים > דגם שלישי

הדגם השלישי היה שינוי מהותי לדגם 1, עם תוף מחורץ, קנה עגול וידית אחיזה מעוגלת בסגנון "ראש ציפור". הגימורים כללו ציפוי ניקל מלא, פלדה כחולה מלאה ושילוב של ניקל/כחול, והיו שני אורכי קנה שהציע המפעל. הגרסאות כוללות את עיצוב הרצועה העליונה ה"מרובעת" וה"משולשת" שהשתנה סביב המספר הסידורי 9,500. האקדחים מהדגם השלישי יוצרו מ-1868 עד 1882.
לקריאה נוספת

Roy G. Jinks, Sandra C. Krein Smith & Wesson Arcadia Publishing, 2006 ISBN 0738545104
Jim Supica, Richard Nahas Standard Catalog of Smith & Wesson Krause Publications, 2001 ISBN 0873492722
הערות שוליים

↑  the-smith-and-wesson-model-1-revolver
↑  the-smith-and-wesson-model-1-revolver
↑  Roy G. Jinks, Sandra C. Krein Smith & Wesson Arcadia Publishing, 2006 page 20
אקדח סמית' אנב וסון מודל 1 דגם ראשון מאוסף מוזיאון בספרינגפילד
אקדח סמית' אנד וסון מודל 1 דגם 3 במצב "פתוח"
אקדח סמית' אנד ווסון מודל1 דגם 2
Super Smash Bros. Ultimate

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  7 בדצמבר 2018
 סוגה:  משחק לחימה
 מספר שחקנים:  1–8
 פיתוח:  Sora Ltd., Bandai Namco Studios
 הוצאה לאור:  נינטנדו 
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  יפנית, הולנדית, רוסית, קוריאנית, סינית מפושטת, איטלקית, ספרדית, גרמנית, אנגלית, צרפתית, סינית מסורתית 
 הפצה:  נינטנדו
 סדרה:  סופר סמאש ברוס
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, מרובה משתתפים (בתשלום במצב אונליין)
 פלטפורמות:  נינטנדו סוויץ'
 המשחק הקודם:  Super Smash Bros. for Nintendo 3DS and Wii U
 
 www.smashbros.com
 
סופר סמאש ברוס אולטימייט (באנגלית: Super Smash Bros. Ultimate, בתרגום חופשי לעברית: האחים סופר-ריסוק - המהדורה האולטימטיבית) הוא משחק לחימה המהווה ספין אוף לדמויות הדגל של משחקי נינטנדו. המשחק יצא בדצמבר 2018 לקונסולת הנינטנדו סוויץ' והופץ באותה שנה על ידי חברת נינטנדו, והוא החמישי בסדרת המשחקים סופר סמאש ברוס. במשחק זה משתתפות כל הדמויות מארבעת המשחקים הקודמים כולל אלה שלא שייכות לנינטנדו וגם אלה שבמקור היו בתשלום.
סוגי משחק > World of Light

ישנו מצב הרפתקה בשם "סופר סמאש ברוס אולטימייט: עולם האור". בסיפור זה יצור ענקי בשם גאלים פולש אל העולם במטרה להפיץ את האור. בהתחלה, כל הדמויות במשחק מנסות לעצור אותו, אך כל הדמויות הובסו בקרב. לאחר מכן גאלים הכין בובות מדויקות של כל הדמויות והפך אותם למשרתים שלו. רק קירבי הצליח לשרוד. כעת על קירבי להשיב את חבריו לקדמותם ולהחזיר את העולם לקדמותו על ידי הבסת גאלים ובשלב מאוחר יותר גם דארקון אשר נלחם בגאלים במטרה להפיץ את החשכה בעולם. למשחק יש שלושה סיומים: שני הסיומים הראשונים הם הפכים אחד של השני. בסיום הראשון השחקן מביס את גאלים ובכך דארקון משתלט על העולם. בסיום השני קורה דבר דומה, רק שבניגוד לסיום הראשון גאלים מנצח במקום דארקון. הסיום השלישי הוא סיום סודי שבו על השחקן להילחם בדארקון ובגאלים באותו זמן ובכך השחקן מחזיר את האיזון לעולם.
סוגי משחק > Smash

במצב זה משחקים השחקנים את המשחק הרגיל בו הם יכולים להכניס עד 8 שחקנים וביניהם גם CPU כאשר כל שחקן בוחר אחת מהדמויות (2 שחקנים שונים יכולים לבחור אותה דמות), בנוסף ניתן לחלק את השחקנים לעד 4 קבוצות. במהלך המשחק השחקנים נמצאים על מפה לבחירה שבה הם נלחמים אחד בשני במטרה לשרוד אחרון, קיימות 3 אופציות לסוג המשחק: חיים- לכל שחקן יש מספר מוגבל של סטוקים כך שבכל אחד מהם יש לו מספר קבוע של חיים אשר יורד כאשר פוגעים בו. סטוקים - לכל שחקן יש מספר מוגבל של סטוקים והדרך היחידה לאבד אותם היא לעוף מהמפה, לכל שחקן יש אחוזים אשר משפיעים על המרחק שהוא עף בכל מכה שהוא מקבל, בכל סטוק האחוזים מתחילים ב־0 וגדלים ככל שפוגעים בשחקן יותר. זמן - המשחק מתנהל כמו מצב הסטוקים אך במקום הגבלת הסטוקים לכל שחקן, המשחק מוגבל בזמן המנצח הוא זה שההפרש בין הסטוקים שירדו לו לסטוקים שהוא הוריד לאחרים הוא הקטן ביותר. בשני המצבים האחרים ניתן להוסיף הגבלת זמן אשר עם הזמן נגמר ואף שחקן לא ניצח הזוכה מוכרז כמו בסוג המשחק של הזמן.
קיימות אופציות אחרות לאופן משחק זה כגון: קרב בקבוצות שחקן אחר שחקן (Squad Strike) - מקיימים מספר קרבות אשר בכל קרב משחקים 2 שחקנים (אחד מכל קבוצה), טורניר - רצף קרבות של שחקנים יחידים אשר בכל קרב המנצח עולה שלב, מוות פתאומי (Sudden Death) - משחק במצב הסטוקים כך שכולם מתחילים עם 300 אחוזים (ברוב המקרים מספיקה מכה אחת כדי להוריד סטוק לשחקן), וSmashDown - רצף משחקים אשר לא ניתן לבחור את אותה דמות פעמיים במהלך כל המשחקים, ועוד סוגים.