stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדם
האדם בתרבות > טבע האדם בתרבות, בספרות ובהגות

לאורך ההיסטוריה עסקו תרבויות אנושיות, יצירות אומנות וספרות, תאולוגים, אידאולוגים, פילוסופים ואנשי מדע בשאלות עמוקות בדבר טבע האדם, מקומו בעולם ומשמעות קיומו.
דתות ומיתולוגיות נוטות לתפיסה תאוצנטרית שבה תכלית האדם הוא לעבוד את האלוהות (יחידה או מרובה) שבראה אותו, ומנגד התפתחו תפיסות אנתרופוצנטריות המעמידות את האדם במרכז, ואף מציגות אותו כמי שעיצב את האל בדמותו. תכופות מוצג האדם כנעלה על בעלי החיים, אך גם כנחות מהאל. בקהלת נאמר כי "מותר האדם מן הבהמה אין", אך לפי ספר בראשית האדם נבדל מכל החיות בכך שנברא "בצלם אלוהים". שאלת יכולתו של האדם לעלות לדרגת אל, למשל לזכות בחיי אלמוות, העסיקה אפוסים עתיקים כעלילות גילגמש. מותר האדם ומשמעות קיומו נידונו באריכות בפילוסופיה ובספרות, ובעיקר לנוכח תגליות המדע המודרני כי האדם הוא מין של אורגניזם אשר התפתח ממיני אורגניזמים אחרים, על כוכב לכת שאין לו ייחוד ברור, במקום לא-מיוחד בתוך יקום עצום בגודלו ועתיק מאוד. ייחודו של האדם ביקום הוא נושא הדיון הפילוסופי-קוסמולוגי בין העיקרון הקופרניקני ועקרון הממוצעות לבין העיקרון האנתרופי. שאלתו המפורסמת של המלט: "להיות, או לא להיות" מבטאת את הדילמה האקזיסטנציאליסטית: מדוע על האדם לבחור בחיים ולא במוות? אפלטון טען כי מהות האדם ומטרתו היא ללמוד ולדעת, אריסטו גרס כי מהות האדם היא השאיפה אל הטוב; זרם הנהנתנות היווני קבע כי המטרה של האדם היא עונג ואושר; הרמב"ם קבע כי תכלית האדם היא השגת האל כפי יכולת האדם לדעת אותו; ז'אן-ז'אק רוסו טען כי מהות האדם ומשמעות קיומו היא הגשמת את הפוטנציאל הטמון בו; ואריך פרום טען כי האהבה היא התשובה העיקרית לבעיית הקיום האנושי.
שאלה נוספת החוזרת ביצירות ספרותיות ובדיונים פילוסופים ותאולוגיים היא באיזו מידה יש לאדם בחירה חופשית בעיצוב גורלו, או האם גורל זה מוכתב מראש על ידי האלוהות, על ידי כוחות היקום או על ידי טבעו של האדם. ביצירות אפיות כמו האיליאדה והאודיסיאה, ובטרגדיות דוגמת אדיפוס המלך, אפילו גורלם של שליטים, גיבורים ואנשי מופת נקבע מראש, ולעיתים מוכרע על ידי פגם טרגי באופיים, אך ניתנת להם בחירה באופן שבו הם נושאים גורל זה. בהינדואיזם, כמתואר למשל בבהגווד גיטא, נפוצה התפיסה שלכל אדם יועד גורל ומקום בחברה שאין לחרוג מהם, אך המקבלים את גורלם בתבונה יזכו לקארמה ולגורל טוב יותר בגלגול הבא. הדרך ("דהרמה" או "דאו") להשתחרר ממחזור הגלגולים ולהגיע להארה היא נושא מרכזי בפילוסופיות מזרחיות.
שאלה נפוצה שלישית לגבי טבע האדם היא באיזו מידה הוא טוב מיסודו או רע מיסודו. תכופות מוצג האדם כנעלה על בעלי החיים בהיותו בעל דעת ויכולת בחירה מוסרית להכריע בין טוב לרע. יצירות ספרותיות רבות עוסקות בהתחבטות הגיבורים והכרעתם בדילמות מוסריות הרות גורל. מקורו של הרוע על פי תפיסות נפוצות יכול להיות ביצר הרע, בחטא קדמון, בכוח על-טבעי משחית דוגמת אהרימן בזורואסטריות או השטן, סמאל ואשמדאי בדתות אברהמיות, או בכוחות טבע עוורים. המדע חוקר את שאלת התורשה מול סביבה – באיזו מידה נקבע טבע האדם מלידה ובאיזו מידה הוא נלמד מהסביבה והחינוך, ונתון לבחירה ללא פנייה אל הטבע.
ראו גם

ילד
גיל ההתבגרות
איש
אישה
גוף האדם
פסיכולוגיה
גזע (אדם)
אנתרופולוגיה
הבדלים בין אישיים
אוכלוסיית העולם
דת
פרהיסטוריה והיסטוריה
ביות
אינטליגנציה
ציוויליזציה
אנתרופוקן - עידן האדם
לקריאה נוספת > בעברית

ג'ארד דיימונד, השימפנזה השלישי (מאנגלית: גבי פלג), אור יהודה: ספרית מעריב, תשנ"ה-1994
ג'ון קיגן, תולדות הלחימה (מאנגלית: מרדכי ברקאי), הוצאת דביר, תל אביב, 1996
בריאן סייקס, שבע בנות חוה (מאנגלית: עתליה זילבר), עם עובד, 2001
ג'ארד דיימונד, רובים, חיידקים ופלדה: גורלותיהן של חברות אדם (מאנגלית: עתליה זילבר), תל אביב: עם עובד, תשס"ג-2002
גיא דויטשר, גלגולי לשון - מסע בעקבות המצאתה הגדולה ביותר של האנושות, עם עובד, 2009
יובל נח הררי, קיצור תולדות האנושות, הוצאת דביר, 2011
ג'ארד דיימונד, העולם עד אתמול - מה נוכל ללמוד מחברות מסורתיות? (מאנגלית: עתליה זילבר), תל אביב: ספריית אופקים, הוצאת עם עובד, תשע"ה-2015
לקריאה נוספת > באנגלית

Jonathan Marks "What it means to be 98% chimpanzee - apes, people and their genes" University of California Press, Berkeley
Bjørn Lomborg, "The Skeptical Environmentalist - Measuring the Real State of the World", Cambridge University Press, Cambridge, UK, 2001
Peter M. Kappeler & Joan B. Silk (Editors), "Mind the Gap - Tracing the Origins of Human Universals", Springer-Verlag, Berlin, Heidelberg, 2010, ISBN 978-3-642-02724-6
David Leeming, Creation myths of the world: an encyclopedia, ABC-CLIO, LLC, Santa Barbara, California, 2010 (2nd Ed.). ISBN 978-1-59884-174-9
Steven Pinker: The Better Angels of Our Nature, Viking Books, 2011
United Nations, The Millennium Development Goals Report 2015
אדמונד לבנדובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1914 
 פטירה:  7 בספטמבר 1998 (בגיל 84 בערך) 
 יצירות ידועות:  The Spirit of Polonia 
 
אדמונד לבנדובסקי, באנגלית: Edmund Lewandowski‏.(1914–1998) היה אמן אמריקאי שהוצג לעיתים קרובות בגלריה במרכז העיר לצד אמנים אחרים כמו צ'ארלס שילר, צ'ארלס דמות', ג'ורג'יה אוקיף, רלסטון קרופורד, ג'ורג' אולט ונילס ספנסר.
ביוגרפיה

אדמונד לבנדובסקי נולד במילווקי, ויסקונסין. הוא למד בבית הספר לאמנות לייטון מ-1931 ועד לסיום לימודיו ב-1934.
קריירה

הוא קיבל משרת הוראה בבית ספר ממלכתי כדי להתפרנס בזמן שהוא עסק בציור, ועבד בפרסום מסחרי ובאיור מגזינים. בשנת 1936, הוא הוזמן על ידי סוחרת האמנות המודרנית הבולטת אדית הלפרט להצטרף לגלריה שלה במרכז העיר. באותה שנה, הוא החל לצייר ציורי קיר של דואר ארצות הברית בהזמנת המדור לציור ופיסול. במהלך 1939 ו-1940 בוצעו על ידו ציורי הקיר עבור סניף הדואר בקלדוניה, מינסוטה וכן בהמילטון, אילינוי, שכותרתו ״על הנהר״; ובסלוטון ויסקונסין את הציור ״שירות דואר אוויר״.
מ-1942 עד 1946, לבנדובסקי יצר מפות והסוואה עבור צבא ארצות הברית וחיל האוויר של ארצות הברית. ב-1947 מונה לפקולטה של בית הספר לאמנות לייטון. עבודתו של לבנדובסקי זיכתה אותו בתערוכה בנושא ״ריאליזם הקסם״ במוזיאון לאמנות מודרנית ניו יורק, 1943.
ב-1949 עבר לאוניברסיטת פלורידה סטייט, שם נשאר עד 1954. לאחר כהונתו בפלורידה, חזר לבית הספר לייטון, שם היה המנהל עד 1972. תפקידו הסופי היה כפרופסור ויו"ר המחלקה לאמנות ב-1949. אוניברסיטת ווינתרופ ברוק היל, דרום קרוליינה, שם שירת מ-1973 עד 1984. עם פרישתו, הוא מונה לפרופסור אמריטוס.
הוא מת ברוק היל, דרום קרוליינה ב-1998.
הערות שוליים

↑  Valerie Ann Leeds, "Edmund Lewandowski's Mosaic Murals," American Art Review, 18 (March–April 2006), pp. 142–47.
↑  Valerie Ann Leeds, "Edmund Lewandowski: Precisionism and Beyond," Flint, Michigan: Flint Institute of Arts, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810645390805606  ISNI: 0000 0000 8336 3544  LCCN: no93028098  RKD: 87874  SNAC: w6ng5gnr  VIAF: 119890105   WorldCat (עם VIAF): 119890105 
מגדל מים, 1914
שירות דואר אויר, 1940
אובר-לויטננט

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 צבא:  בונדסוור
 מערכת הדרגות:  דרגות הבונדסוור
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1871–הווה (כ־154 שנים)
 מקבילת נאט"ו:  OF-1a
 מקבילת צה"ל:  סגן
 מקבילת חיל האוויר:  אובר-לויטננט
 מקבילת חיל הים:  אובר-לויטננט צור זה
 
אובר-לויטננט (בגרמנית: Oberleutnant) היא דרגת הלוטננט הגבוהה ביותר בדרגות הכוחות המזוינים של גרמניה (בונדסוור), אוסטריה, ושווייץ. היא שוות ערך לדרגת לוטננט בצבא הבריטי ובצבא ארצות הברית, והיא מדורגת כ-OF-1a בנאט"ו.
היסטוריה

בצבא הגרמני, החל מתחילת המאה ה-19, דרגה זו, המתורגמת כ"סגן", הוענקה בדרך כלל לקצינים לאחר חמש עד שש שנים של שירות פעיל.
אובר-לויטננט משמש הן בצבא הגרמני והן בחיל האוויר הגרמני. בנאט"ו, דרגת אובר-לויטננט הגרמנית היא המקבילה של לוטננט ראשון בצבא / כוחות האוויר של מדינות בעלות הברית.
דרגות מקבילות

המקבילה הימית לדרגה היא אובר-לויטננט צור זה (Oberleutnant zur See).
במהלך מלחמת העולם השנייה דרגת אובר-שטורמפיהרר באס אס, באס אה ובוואפן אס אס הייתה שוות ערך לאובר-לויטננט.
| סימני הדרגות אובר-לויטננט/אובר-לויטננט צור זה (OF-1a)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מדי שירות (הצורה הבסיסית) (שריון) | מדי שדה (חיל רגלים משוריין) | השירות הרפואי | מדי שירות (הצורה הבסיסית) | מדי שדה | תג כתף | תג שרוול | רצועת כתף |  |  |
הערות שוליים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה: לויטננט |    דרגות הבונדסוור  אובר-לויטננט | דרגה בכירה: האופטמן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7632437-0
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי

לוגו היכל התהילה
מבנה המוזיאון במנצ'סטר
הכניסה למבנה המוזיאון הישן אשר בפרסטון
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי ממוקם במוזיאון הכדורגל הלאומי במנצ'סטר, אנגליה. מטרתו של היכל התהילה להבליט את הישגיהם של הכישרונות האנגלים הטובים ביותר, כמו גם של הלא-אנגלים שהפכו לדמויות חשובות ובולטות בכדורגל האנגלי. כל שנה נכנסים להיכל חברים חדשים, בטקס שנערך בספטמבר או באוקטובר. נשיא המוזיאון הוא סר בובי צ'רלטון, שהיה אחד מהכדורגלנים הבולטים ביותר בתולדות מנצ'סטר יונייטד.
החברים נבחרים על ידי ועדה המכילה כמה מהשמות הגדולים ביותר בכדורגל האנגלי, כולל סר אלכס פרגוסון, סר טרבור ברוקינג ו-ויני ג'ונס. על מנת להיכנס להיכל התהילה חייב המועמד להיות בן 30 לפחות ולשחק או לאמן לפחות 5 שנים באנגליה, למעט חבר אחד, דאנקן אדוארדס, שנהרג בגיל 21 באסון האווירי במינכן, והיה רחוק רק חודשיים מלהשלים חמש שנים במנצ'סטר יונייטד.
מוזיאון הכדורגל הלאומי הוקם על מנת לשמר, לתעד ולתת פרשנות לחלק מאוספי המזכרות החשובים ביותר של התאחדות הכדורגל האנגלית. המוזיאון המקורי, אשר נחנך בשנת 2001, נבנה בסמוך לאצטדיון דיפדייל, מגרשה הביתי של פרסטון נורת' אנד. חבר הנאמנים של המוזיאון אישר בהצבעה את העברתו למרכז התערוכות אורביס שבמרכז מנצ'סטר. המוזיאון החדש במנצ'סטר נחנך בשנת 2012.
במוזיאון יש גם כאלפיים פריטים המוצגים בכל רגע נתון, ואלפים נוספים באחסון. אחדים מהמוצגים הבולטים הם:
שני הכדורים ששימשו במשחק הגמר של מונדיאל 1930.
הכדור ששימש בגמר מונדיאל 1966, בו ניצחה נבחרת אנגליה את נבחרת גרמניה המערבית.
העתק של גביע ז'יל רימה, שהוכן בחשאי על ידי התאחדות הכדורגל האנגלי ב-1966 לאחר שהגביע המקורי נגנב, והונף על ידי השחקנים האנגלים בגמר מונדיאל 1966.
חולצת הקפטן ממשחק הכדורגל הבינלאומי הרשמי הראשון בהיסטוריה של הכדורגל, שנערך ב-1872 ובו התמודדו נבחרת אנגליה ונבחרת סקוטלנד.
תלבושת כדורגל הנשים המוקדמת ביותר בעולם, המתוארכת לשנות ה-90 של המאה ה-19.
חברי היכל התהילה > כדורגלניות

| שנה | כדורגלנית | משחקי נבחרת | שערי נבחרת | עמדה | שנות קריירה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | אנגליה לילי פר | - | - | התקפה | 1919–1951 |
| 2003 | אנגליה הופ פאוול | 66 | 35 | קישור | 1978–1998 |
| 2004 | אנגליה סו לופז | 22 | 0 | הגנה | 1966–1985 |
| 2005 | אנגליה דבי במפטון | 95 | 7 | קישור | 1978–1997 |
| 2006 | אנגליה ג'יליאן קולטהרד | 119 | 30 | קישור | 1976–2001 |
| 2007 | אנגליה קארן ווקר | 83 | 40 | התקפה | 1985–2006 |
| 2007 | אנגליה ג'ואן ויילי | 1 | 0 | קישור | 1937–1956 |
| 2008 | אנגליה פאולין קופ | 60 | 0 | שוערת | 1982–2006 |
| 2009 | אנגליה מריאנה ספייסי | 91 | 28 | התקפה | 1984–1996 |
| 2010 | אנגליה ברנדה סמפר | 8 | 0 | קישור | 1984–1997 |
| 2013 | אנגליה שילה פארקר | 33 | 0 | הגנה | 1961–1980 |
| 2014 | אנגליה סילביה גור | 2 | 1 | קישור | 1956–1980 |
| 2015 | אנגליה פיי וייט | 90 | 12 | הגנה | 1996–2013 |
| 2016 | אנגליה רייצ'ל בראון | 82 | 0 | שוערת | 1995–2014 |
| 2016 | אנגליה רייצ'ל יוניט | 102 | 8 | הגנה | 1998–2017 |
| 2017 | אנגליה קלי סמית' | 117 | 46 | התקפה | 1994–2017 |
| 2017 | אנגליה רייצ'ל יאנקי | 129 | 19 | קישור | 1996–2016 |
| 2019 | אנגליה אלכס סקוט | 140 | 12 | הגנה | 2002–2018 |
| 2021 | אנגליה קארן קארני | 144 | 32 | קישור | 2001–2019 |
| 2021 | אנגליה קרול תומאס | 56 | 0 | הגנה | 1966–2009 |
| 2022 | אנגליה קרי דייויס | 82 | 44 | התקפה | 1982–1998 |
| 2023 | אנגליה ג'יל סקוט | 161 | 26 | קישור | 2004–2022 |
| 2024 | אנגליה סטף הוטון | 121 | 13 | הגנה | 2002–2024 |
| 2024 | אנגליה מארי פיליפ | 65 | 0 | הגנה | 1992–2008 |
חברי היכל התהילה > מאמנים

| שנה | מאמן | שנות אימון | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | אחוזי ניצחון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | סקוטלנד מאט באזבי | 1945–1971 | 1,141 | 576 | 263 | 292 | 0.505 |
| 2002 | אנגליה בריאן קלאף | 1965–1993 | 1,453 | 675 | 368 | 410 | 0.465 |
| 2002 | סקוטלנד אלכס פרגוסון | 1986–2013 | 2,155 | 1,253 | 490 | 412 | 0.581 |
| 2002 | אנגליה בוב פייזלי | 1974–1983 | 535 | 308 | 131 | 96 | 0.576 |
| 2002 | אנגליה אלף רמזי | 1955–1978 | 510 | 256 | 106 | 148 | 0.502 |
| 2002 | סקוטלנד ביל שאנקלי | 1949–1974 | 1,190 | 586 | 305 | 299 | 0.492 |
| 2003 | אנגליה הרברט צ'פמן | 1907–1934 | 617 | 303 | 156 | 158 | 0.491 |
| 2003 | אנגליה סטן קוליס | 1948–1970 | 961 | 440 | 221 | 300 | 0.458 |
| 2003 | אנגליה ביל ניקולסון | 1958–1974 | 823 | 401 | 197 | 225 | 0.487 |
| 2003 | אנגליה בובי רובסון | 1968–2004 | 1,095 | 488 | 276 | 331 | 0.446 |
| 2004 | אנגליה דריו גראדי | 1977–2011 | 1,557 | 574 | 375 | 608 | 0.369 |
| 2004 | אנגליה דון ריווי | 1961–1977 | 728 | 379 | 198 | 151 | 0.521 |
| 2005 | אנגליה האוורד קנדל | 1979–1998 | 764 | 345 | 210 | 209 | 0.452 |
| 2005 | אנגליה וולטר וינטרבוטום | 1946–1962 | 139 | 78 | 33 | 28 | 0.561 |
| 2006 | אנגליה רון גרינווד | 1961–1982 | 713 | 269 | 186 | 258 | 0.377 |
| 2006 | צרפת ארסן ונגר | 1996–2018 | 1,235 | 707 | 280 | 248 | 0.572 |
| 2007 | אנגליה טרי ונבלס | 1976–2003 | 678 | 279 | 195 | 204 | 0.412 |
| 2008 | אנגליה ברטי מיי | 1966–1976 | 540 | 241 | 148 | 151 | 0.446 |
| 2009 | אנגליה מלקולם אליסון | 1964–1993 | 395 | 108 | 121 | 166 | 0.273 |
| 2009 | אנגליה ג'ו מרסר | 1955–1974 | 827 | 340 | 205 | 282 | 0.411 |
| 2010 | אנגליה הארי קטריק | 1951–1977 | 1,146 | 514 | 281 | 351 | 0.449 |
| 2024 | אנגליה ג'ק גרינוול | 1913–1942 | - | - | - | - | - |
פרסים מיוחדים ב-2008 - היכל התהילה האירופי

כחלק מחגיגות בירת התרבות של אירופה של העיר ליברפול, הוזמן מוזיאון הכדורגל הבריטי להציג היכל תהילה נוסף בעיר. הוועדה הבוחרת נתבקשה לבחור את השחקנים, המאמנים והקבוצות הטובים ביותר בכל הזמנים, בהתבסס על הופעותיהם באירופה.
שחקנים
צפון אירלנד ג'ורג' בסט
ויילס ג'ון צ'ארלס
אנגליה סר בובי צ'רלטון
סקוטלנד קני דלגליש
אנגליה קווין קיגן
מאמנים
סקוטלנד סר מאט באזבי
אנגליה בריאן קלאף
סקוטלנד סר אלכס פרגוסון
אנגליה בוב פייזלי
אנגליה סר בובי רובסון
קבוצות
מנצ'סטר יונייטד - 1968
ליברפול - 1978
הכדורגלן האירופאי הטוב ביותר בכל הזמנים
צרפת מישל פלאטיני
בנוסף, אוהדי שתי הקבוצות הגדולות של העיר, ליברפול ואברטון, בחרו את שחקני קבוצתם המצליחים ביותר במפעלים האירופאים:
אנגליה סטיבן ג'רארד - ליברפול
וויילס נוויל סאות'הול - אברטון
אורח החיים האמריקאי

אורח החיים האמריקאי (באנגלית: American way of life) הוא האתוס הלאומי האמריקאי שדבק בעקרון החיים, החירות והחיפוש אחר האושר (אנ'). לפי החלום האמריקאי כל אדם יכול להשיגם על ידי עבודה קשה. מושג זה שזור בתפיסת אמריקניזם.
הסופר ויליאם הרברג (אנ') הגדיר זאת כך:
דרך החיים האמריקאית היא אינדיבידואליסטית, דינמית ופרגמטית. היא מאשרת את ערכו וכבודו העליון של הפרט. מדגישה פעילות בלתי פוסקת מצד האדם, שכן הוא לעולם לא ינוח אלא תמיד ישאף "להתקדם". הוא מגדיר אתיקה של הסתמכות עצמית, הכשרון ואופי, ושופטים לפי הישגים: "מעשים, לא אמונות" הם מה שקובע. "דרך החיים האמריקאית" היא הומניטרית, "צופה פני עתיד", אופטימית. האמריקאים הם האנשים הנדיבים והפילנתרופיים ביותר בעולם. האמריקני מאמין בקידמה, בשיפור עצמי ודי קנאי בחינוך. אבל מעל הכל, האמריקאי הוא אידיאליסט. האמריקאים לא יכולים להמשיך להרוויח כסף או להשיג הצלחה עולמית רק בזכות עצמם. דברים "חומרניים" כאלה חייבים, במחשבה האמריקאית, להיות מוצדקים במונחים "גבוהים" יותר, במונחים של "שירות" או "סדרנות" או "רווחה כללית"... ומכיוון שהם כל כך אידיאליסטים, האמריקאים נוטים להיות מוסריים. הם נוטים לראות את כל הנושאים כפשוטים ופשוטים, שחור ולבן, סוגיות של מוסר.
בדו"ח השנתי של מינהל הארכיונים והרשומות הלאומי לשנת 1999 נכתב, "אנחנו שונים מכיוון שהממשלה שלנו ואורח החיים שלנו אינם מבוססים על הזכות האלוהית של המלכים, הפריבילגיות התורשתיות של האליטות או האכיפה. של כבוד לרודנים. הם מבוססים על פיסות נייר, אמנת החירות - ההצהרה שקבעה את עצמאותנו, החוקה שיצרה את ממשלתנו ומגילת הזכויות שקבעה את חירויותינו."
בתקופת המלחמה הקרה, המונח שימש את התקשורת כדי להדגיש את ההבדלים ברמת החיים בין אוכלוסיות ארצות הברית וברית המועצות. באותה תקופה, התרבות הפופולרית האמריקאית אימצה את הרעיון שכל אחד, ללא קשר לנסיבות לידתו, יכול להעלות משמעותית את רמת החיים שלו באמצעות נחישות, עבודה קשה ויכולת טבעית. במגזר התעסוקה, התפיסה הזו באה לידי ביטוי באמונה ששוק תחרותי יקדם כישרון אינדיבידואלי ועניין מחודש ביזמות. מבחינה פוליטית, היא לבשה צורה של אמונה בעליונות של דמוקרטיה חופשית, המושתתת על התרחבות יצרנית וכלכלית ללא גבולות.
ביקורת

אורח חיים אמריקאי משמש גם לתיאור שנאמר לרוב עם נימה אנטי-אמריקאית, להיבטים שליליים ומפוקפקים של התרבות האמריקאית שכוללת צריכה מופרזת, בזבוז של חומרי גלם, ניצול כוח אדם וזיהום סביבתי.
התעמולה הסובייטית (אנ') השתמשה במונח "אורח החיים האמריקאי" באינטונציה מזלזלת.
הערות שוליים

↑  Herberg (1955), p. 79
↑  "The National Archives and Records Administration Annual Report 1999". U.S. National Archives and Records Administration.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אטום המימן

ערך זה עוסק בתכונות פיזיקאליות של אטום המימן. אם התכוונתם ליסוד הכימי, ראו .
אטום המימן הוא האטום של היסוד מימן. אטום מימן נייטרלי מכיל פרוטון אחד בעל מטען חיובי ואלקטרון בעל מטען שלילי הקשורים ביניהם בכוח חשמלי. כ־75% מן המסה של החומר (הבאריוני) ביקום היא מימן. אטומי מימן מופיעים כתרכובת במולקולות רבות. מאידך, אטומי מימן נפרדים (שאינם חלק של מולקולה) נדירים בתנאי לחץ וטמפרטורה רגילים בכדור הארץ.
אטום המימן הוא האטום הפשוט ביותר בטבלה המחזורית של היסודות בטבע, והיה במוקד המהפיכה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, שהובילה לפיתוחה של מכניקת הקוונטים. עקב פשטותו, ניתן לחשב בדיוק גבוה מאוד את ספקטרום האנרגיות שלו במסגרת מכניקה קוונטית הכוללים תיקונים יחסותיים של תורת השדות הקוונטים. כיוון שספקטרום האנרגיות ניתן למדידה ברמת דיוק גבוהה מאוד (בעזרת מסרק תדירויות (אנ')) ניתן לעמת, ולאמת, את התחזיות של מכניקת הקוונטים מול המציאות ברמת דיוק חסרת תקדים. אטום המימן במאה ה־21 ממשיך להיות רלוונטי למחקר בפיזיקה בסיסית: סטיות מזעריות, שעדיין לא נמצאו, בין התיאוריה לבין מדידות בניסויים עשויות להצביע על פיזיקה חדשה מעבר למודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים.
רקע היסטורי

הנרי קוונדיש, פיזיקאי אנגלי, זיהה לראשונה את אטום המימן כיסוד בסדרת ניסוים בין השנים 1766–1781. כיוון שתוצר השריפה של מימן הוא מים, קרא קוונדיש ליסוד Hydrogenium – הלחם בסיסים של שתי מילים ביוונית שפירושן יוצר-מים.
בשנת 1859 הראו הפיזיקאי הגרמני גוסטב קירהוף והכימאי הגרמני רוברט בונזן, כי אורכי הגל של צבעי האור (ספקטרום) הנפלטים מאטומים שונים מהווה "טביעת אצבע" ייחודית לכל אטום.
בשנת 1885 מצא יוהאן יעקב בלמר, מתמטיקאי שווייצרי, נוסחה אמפירית עבור סדרה של אורכי הגל המאפיינים את קווי הבליעה והפליטה של אטום המימן (אנ')
{\frac {1}{\lambda }}=R_{\text{H}}\left({\frac {1}{n_{1}^{2}}}-{\frac {1}{n_{2}^{2}}}\right)
כאשר  R_{H} הקבוע של רידברג (ביחידות של מספר גל),  n_{1,2} טבעיים (שלמים וחיובים) ו־ \lambda  הוא אורך הגל.
ניסיונות פיזור של ארנסט רתרפורד ב־1909 הראו שהאטום מורכב מגרעין זעיר מוקף בענן אלקטרונים. הפיזיקה הקלאסית, חוקי ניוטון ומקסוול, לא רק שאינה נותנת הסבר תאורטי לנוסחה האמפירית של רידברג, אלא אף מובילה למסקנה שאטומים אינם יכולים להיות יציבים, ובפרק זמן מזערי האלקטרון צריך היה לקרוס לגרעין.
בשנת 1913 נילס בוהר, פיזיקאי דני, ושלוש שנים לאחר מכן, ארנולד זומרפלד, פיזיקאי גרמני, פיתחו תאוריה קוונטית למחצה שנתנה את הנוסחה האמפירית של רידברג, וביטאה את הקבוע של רידברג באמצעות קבועי יסוד של הטבע: מטען האלקטרון, מסתו, והקבוע של פלנק המאפיין את המכניקה הקוונטית. התיאוריה הקוונטית למחצה לא הייתה שלמה כיוון שלא הצליחה לתאר תופאות כגון אפקט זימן, ולא ניתן היה להכליל אותה לאטומים מרובי אלקטרונים.
האתגר למצוא הסבר תאורטי שלם לתכונות הספקטרום של אטום המימן הנחה את ורנר הייזנברג, פיזיקאי גרמני; ארוין שרדינגר, פיזיקאי אוסטרי; ונילס ובוהר, פיזיקאי דני; בפיתוח של תורת הקוונטים בשנות ה־20 של המאה העשרים.
בשנת 1926 פרסם ארוין שרדינגר מאמר בעיתון Annalen der Physik שכותרתו הייתה "קוונטיזציה כבעיית ערכים עצמיים", ובה הציע לראשונה את משוואת שרדינגר, בצורה שאנו מכירים אותה היום, חישב באמצעותה את הספקטרום של אטום המימן, ושיחזר את הנוסחה האמפירית של רידברג ואת התוצאה הקוונטית למחצה של בוהר וזומרפלד.
שנה לפני כן, ב־1925, ניסחו גיאורג אולנבק וסמואל גאודסמיטד את היפותזת הספין של האלקטרון, ושנה לאחר מכן ב־1927, מדדו פיליפ וטילור את אפקט שטרן גרלך באטום המימן.
בשנת 1928 הכליל פול דירק, פיזיקאי אנגלי, את משוואת שרדינגר עבור אלקטרון יחסותי. משוואת דירק לאטום המימן התאימה לכל התוצאות הנסיוניות של הספקטרום של האטום עד שנת 1947. באותה שנה מצאו ויליס לם ורוברט רתרפורד סטיה קטנה מתורת דירק. לפי תורת דירק הרמה  {}^{2}S_{1/2} והרמה  {}^{2}P_{1/2} מנוונות באנרגיה, בעוד שהניסיון הראה שהאנרגיה של שתי הרמות אינה זהה. הנס בתה, פיזיקאי גרמני־אמריקאי, חישב את הפיצול באנרגיה במסגרת התורה הקוונטית של השדה האלקטרומגנטי.
במאה ה־21 אטום המימן הוא אחת הפלטפורמות למחקר של הפיזיקה מעבר למודל הסטנדרטי. המחקר מתמקד בחיפוש אחר אי־התאמות זעירות בין התיאוריה של תורת השדות הקוונטית לבין מדידות ספקטרוסקופיות מאד מדויקות, בעזרת מסרק תדירויות (אנ'), של ספקטרום אטום המימן.
איזוטופים

האיזוטופ הנפוץ ביותר של מימן, 1H הנקרא גם פרוטיום בנוי מפרוטון אחד בגרעין ואלקטרון אחד.
קיימים שני איזוטופים נפוצים פחות של מימן: דאוטריום (מסומן 2H, או D) וטריטיום (מסומן 3H, או T). הגרעין של הדאוטריום מכיל פרוטון אחד ונייטרון אחד והגרעים של הטריטיום מכיל שני נייטרונים ופרוטון אחד. איזוטופים כבדים יותר של מימן נוצרים במאיצי חלקיקים ומתקיימים לשברירי שניות.
השימוש העיקרי בדאוטריום הוא במים כבדים המשמשים כמאיטי נייטרונים בסוגים מסוימים של כורים גרעיניים. מולקולה של מים כבדים בנויה משני אטומי דאוטריום הקשורים לאטום חמצן.
השימוש העיקרי בטריטיום הוא כנפץ בפצצות מימן.
משוואת שרדינגר לאטום המימן

משוואת שרדינגר (שאינה תלויה בזמן) לאטום המימן היא
\left(-{\frac {\hbar ^{2}}{2m}}\Delta +eV\right)\psi =E\psi ,\quad V=-{\frac {k}{r}}
כאשר  \Delta  הוא הלפלסיאן בשלושה ממדים;  \hbar  הקבוע של פלנק;  m המסה (המצומצמת) של האלקטרון; ו־ V הוא פוטנציאל קולון.  k={\frac {e}{4\pi \epsilon _{0}}} ביחידות SI ו-  k=e ביחידות cgs.  e הוא מטען האלקטרון;  \epsilon _{0} המקדם הדיאלקטרי של הריק ו־ r הקואורדינטה הרדיאלית.  \psi  היא פונקציית הגל של שרדינגר, פונקציה מרוכבת של שלושת הקואורדינטות המרחביות, המתארת אמפליטודת (צפיפות) הסתברות למציאת האלקטרון בנקודה במרחב.  E היא האנרגיה של האלקטרון.  E<0 מתאר את המצבים בהם האלקטרון קשור לגרעין המימן.  E>0 חיובי מתאר את מצבי פיזור כאשר האלקטרון אינו קשור לגרעין המימן. ניתן להראות כי עבור  E<0 קיימים פתרונות למשוואת שרדינגר (עם פירוש הסתברותי לפונקציית הגל) עבור אנרגיות בדידות הידועות כערכים עצמיים. הערכים העצמיים נתונים בנוסחה  E_{n}=-{\frac {R_{\infty }}{n^{2}}},\quad R_{\infty }={\frac {me^{4}k^{2}}{2\hbar ^{2}}}\,\,\!,\quad n=1,2,\dots  R_{\infty } הוא קבוע רידברג לאטום המימן ביחידות של אנרגיה. כאשר האלקטרון דועך מרמת אנרגיה אחת לרמת אנרגיה נמוכה יותר, נפלט פוטון שהאנרגיה שלו היא הפרש האנרגיה בין שתי הרמות. תוצאה שנובעת מחוק שימור האנרגיה. נוסחת פלנק קושרת את תדירות הפוטון לאנרגיה שלו, ומכאן נובעת הנוסחה האמפירית של רידברג
\hbar \omega =E_{n_{2}}-E_{n_{1}}=R_{\infty }\left({\frac {1}{n_{1}^{2}}}-{\frac {1}{n_{2}^{2}}}\right),\quad \omega ={\frac {2\pi c}{\lambda }}
הקשר בין קבוע רידברג ביחידות של מספר גל וביחידות אנרגיה נתון בנוסחה  R_{\infty }=2\pi \,\hbar \,c\,R_{H} כאשר c מהירות האור. קבוע רידברג ביחידות של אלקטרון וולט הוא  R_{\infty }=13.605\;693\;122\;994(26)\,{\text{eV}}.
משוואת שרדינגר לאטום המימן > המספרים הקוונטים של רמות האנרגיה

המספר הטבעי  n בנוסחה לאנרגיה  E_{n} של מצב קשור נקרא המספר הקוונטי הראשי. כדי לאפיין באופן חד ערכי את פונקציית הגל של רמת האנרגיה  E_{n} יש צורך במספרים קוונטים נוספים. הצורך במספרים אלה נובע מכך שמצבים קוונטים שונים, המאופינים של ידי פונקציות גל  \psi  שונות, חולקים את אותה אנרגיה. רמות אנרגיות כאלה נקראות מנוונות. אפיון חד ערכי של פונקציות הגל דורש שלושה מספרים קוונטים  n,\ell ,m כאשר  \ell  נקרא המספר הקוונטי של התנע הזוויתי הכללי ומקבל ערכים שלמים  \ell =0,\dots ,n-1 ו־ m נקרא המספר הקוונטי המגנטי (לחלופין התנעי הזוויתי על ציר כל שהוא) ומקבל ערכים שלמים  m=-\ell ,\dots ,\ell . פונקציית הגל מיוצגת חד ערכית על ידי השלשה:  \psi _{n,\ell ,m}.
מקובל לסמן את מצבי התנע הזוויתי הנמוכים באותיות:
\ell =0\Leftrightarrow S,\quad \ell =1\Leftrightarrow P,\quad \ell =2\Leftrightarrow D
כך למשל,  {}^{2}S_{1/2} מציין את הרמה עם מספר קוונטי עיקרי  n=2, תנע זוויתי  \ell =0 וספין  1/2.
המספרים הקוונטים  \ell ,m נובעים מן הסימטרייה של אטום המימן: למשוואת שרדינגר לאטום המימן יש סימטרייה תחת סיבוב כל שהוא בשלושה ממדים. כתוצאה מן הסימטרייה ניתן לראות כי בקואורדינטות כדוריות יש לפונקציית הגל הצורה
\psi _{n,\ell ,m}=R_{n,\ell }(r)Y_{\ell m}(\theta ,\phi )
כאשר  Y_{\ell m}(\theta ,\phi ) הן ההרמוניות הספריות. במיוחד, פונקציית הגל של מצב היסוד נתונה בנוסחה
\psi _{1,0,0}(r)={\frac {1}{{\sqrt {\pi }}a_{0}^{3/2}}}e^{-r/a_{0}},\quad a_{0}={\frac {4\pi \epsilon _{0}\hbar ^{2}}{me^{2}}}
כאשר  a_{0}\approx 0.529\times 10^{-10}\,[m] רדיוס בוהר.
באופן כללי הפונקציות הרדיאליות הן:  R_{n\ell }\left(r\right)={\sqrt {\left({\frac {2}{na_{0}}}\right)^{3}{\frac {\left(n-\ell -1\right)!}{2n\left[\left(n+\ell \right)!\right]}}}}e^{-{\frac {r}{na_{0}}}}\left({\frac {2r}{na_{0}}}\right)^{\ell }\left[L_{n-\ell -1}^{2\ell +1}\left({\frac {2r}{na_{0}}}\right)\right]
כאשר  L_{n-\ell -1}^{2\ell +1}\left(x\right) הם פולינומי לגר המוכללים.