stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לביאה ואן אוורקרק
ביוגרפיה

לביאה (שם ילדותה היה לוי) נולדה באפלדורן הולנד, למשפחה נוצרית אדוקה. יש לה שני אחים ואחות. בישראל היא חיה וגרה בעיר חריש. משפחתה המורחבת מצד הסבים והסבתות שלה הצילו יהודים במלחמת העולם השנייה. הסבא והסבתא שלה מצד אביה הסתירו ילדה יהודייה בשם אסתר בביתם במהלך השואה. עוד בהיותה ילדה בת שש לביאה החלה לשחק כדורגל בקבוצות ילדים ונוער בקבוצת אפלדורן, שבמחוז חלדרלנד, הולנד. בקבוצות אלה היא שחקה במשך 12 שנים. הצטיינותה בכדורגל הביא אותה לשחק בנבחרות הלאומיות הצעירות של הולנד ואפילו במועדון הפאר טוונטה המתמחה בעיקר בכדורגל נשים.
בשנת 2008 החלה ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטה מקומית הולנדית באופן מקוון. לקראת סוף 2009 כשלביאה הייתה בת 19 היא ומשפחתה עלו לישראל, מתוך אהבת העם היהודי ומדינת ישראל.
ב-2009 לביאה החלה לשחק בקבוצת מכבי כישרונות חדרה. בשנת 2015 לביאה וקבוצתה מכבי כישרונות חדרה זכו בגביע המדינה. בשנת 2019 היא שובצה לשחק בנבחרת ישראל נשים והופיעה במדי הנבחרת במהלך מחזור המוקדמות של גביע העולם לנשים של פיפ"א ב-2019. בעונות 2022–2024 כשלביאה הייתה בקבוצת הפועל עפולה היא מלאה מספר תפקידים בהנהלת הקבוצה: מנהלת הקבוצה, חברת הנהלה, איש קשר ובעלת זכות חתימה במסמכי הקבוצה.
חיים אישיים

בשנת 2013 כשדוברת בנדל הצטרפה לקבוצה של לביאה מכבי כישרונות חדרה נוצרה האהבה הראשונה ביניהן. בשנת 2018 הן כבר החליטו למסד את קשר הזוגיות ביניהן ובשנת 2019 לביאה ודוברת חתמו על חוזה זוגיות של ארגון "משפחה חדשה". במסגרת חוזה הזוגיות החליפה דוברת את שמה לדוברת ואן אוורקרק, שהוא שם משפחתה המקורי של לביאה. הזוג חי בעיר חריש ולהן שני בנים תאומים ליאון וריי. להשלמת משכורתן לביאה השתלבה בעסק המשפחתי של הוריה בייבוא חלקי חילוף למכליות ומשאיות מהולנד. דוברת עבדה במשך שש שנים במשטרת ישראל ובהמשך למדה אימון כושר גופני וניהול קבוצות כדורגל והחלה לאמן קבוצות כדורגל בנות והעבירה שיעורי כושר גופני לבודדים.
טבלת השערים ומועדונים מקצועיים

בין השנים 2024-2009 לביאה הבקיעה 132 שערים, מתוכם 78 במסגרת קבוצת מכבי כישרונות חדרה.
| קבוצה | שנים | סה"כ שערים במשחקי גביע | סה"כ שערים במשחקי ליגה | סה"כ שערים | כרטיסים | כרטיסים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  | צהוב | אדום |
| מכבי כישרונות חדרה | 2010-2009 | 0 | 25 | 25 | 1 |  |
| מכבי כישרונות חדרה | 2011-2010 | 5 | 14 | 19 |  |  |
| מכבי כישרונות חדרה | 2012-2011 | 1 | 7 | 8 | 2 |  |
| מכבי כישרונות חדרה | 2013-2012 | 0 | 0 | 0 |  |  |
| מכבי כישרונות חדרה | 2014-2013 | 5 | 13 | 18 | 4 | 1 |
| מכבי כישרונות חדרה | 2015-2014 | 8 | 9 | 17 |  | 1 |
| מכבי כישרונות חדרה | 2016-2015 | 0 | 0 | 0 |  |  |
| מ.כ. רמת השרון | 2017-2016 | 0 | 3 | 3 |  |  |
| מכבי כישרונות חדרה | 2018-2017 | 0 | 10 | 10 | 1 |  |
| מכבי בנות עמק חפר | 2019-2018 | 1 | 24 | 25 |  |  |
| הפועל מעגן מיכאל | 2021-2020 | 0 | 7 | 7 |  |  |
| הפועל עפולה | 2023-2022 | 0 | מנהלת הקבוצה | 0 |  |  |
| מכבי עתלית | 2024-2023 | 0 | 0 | 0 |  |  |
| סה"כ | סה"כ | 20 | 112 | 132 | 8 | 2 |
ראו גם

מכבי חדרה (כדורגל נשים)
איחוד אזרחי
הערות שוליים

1 2 3  לאון קמלמן, ‏"הגבר הישראלי טהור": ראיון עם הכדורגלנית הכי יפה בישראל, באתר ‏מאקו‏, 28 בנובמבר 2012
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל, לביאה ואן אוורקרק עונה 2017-2016
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל, לביאה ואן אוורקרק עונה 2018-2017
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל, לביאה ואן אוורקרק עונה 2019-2018
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל, לביאה ואן אוורקרק עונה 2021-2020
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל, לביאה ואן אוורקרק עונה 2023-2022
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל, לביאה ואן אוורקרק עונה 2024-2023
↑  דווח ההתאחדות הכדורגל יוני 2018 במשחק כנגד נבחרת ספרד
1 2 3 4 5  ניר שועלי, שחקנית חיזוק: תעשו כבוד לכוכבת ההולנדית של חדרה, באתר nrg‏, 1 במרץ 2011
↑  יש גביע לשנת 2015
↑  Israel [Women - AppearancesWomen World Cup Qualifiers Europe 2017/2018], worldfootball.net (באנגלית)
↑  התאחדות הכדורגל בישראל, סגל בעלי תפקידים בקבוצת הפועל עפולה
↑  פירוט תפקידי הניהול של לביאה בקבוצת הפועל עפולה
↑  ליאור ברטל, ‏ליגת העל נשים: דברת בנדל עברה מאס"א ת"א לחדרה והצעידה אותה לניצחון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 30 בינואר 2018
↑  דף הפייסבוק של דוברת ואן אוורקרק
1 2   נטע אחיטוב, "גם מול קונוסים זה קשה": הישראלית שהבקיעה 111 שערים העונה גורמת למשחקים להפסיק באמצע, באתר הארץ, 5 ביוני 2019
↑  השנה הראשונה של התיאומים ליאון וריי
↑  ברכות למשפחה המאושרת, באתר פייסבוק
↑  דף הפייסבוק הפרטי של לביאה
↑  הבנים של הזוג דוברת ולביאה
↑  אימון אישי - בנדל פיטנס, באתר www.madas.co.il
↑  טבלת ההישגים של לביאה במשך קריירת הכדורגל על פי התאחדות הכדורגל בישראל
ליגת העל המקדונית בכדורסל

| --- | --- |
 כינוי:  סופרליגה מקדוניה
 תחום:  כדורסל 
 ארגון:  מנהלת הליגה המקדונית
 מדינות:  מקדוניה הצפונית 
 קבוצות:  12
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 אלופה נוכחית:  מזט סקופיה
 מירב הזכיות:  רבוטניצ'קי סקופיה (12)
 מפעל מקביל:  הגביע המקדוני
 מפעל נמוך:  דיוויזיה 2
 www.basketball.org.mk
 
ליגת הכדורסל המקדונית (בסרבית: Македонска Прва Лига), היא ליגת הכדורסל הבכירה במקדוניה. הליגה נוסדה בשנת 1992 לאחר שהליגה היוגוסלבית פוצלה לכל מדינה בנפרד.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. בשלב הראשון, הליגה מורכבת מ-12 קבוצות שמשחקות בשני סיבובים של בית/חוץ, שהם 22 מחזורים.
בסיום המחזור ה-22, הליגה מתחלקת לפלייאוף עליון (8 קבוצות), ופלייאוף תחתון (4 קבוצות). בפלייאוף העליון  מקומות 8-1 עולות לסדרות של "הטוב משלוש" ברבע ובחצי גמר ו"הטוב מחמש" בגמר עד האליפות. שיטת הסדרות והליגה השתנתה פעמים רבות במהלך השנים. בפלייאוף התחתון מתמודדות 4 הקבוצות במקום 12-9 בצמד משחקים כאשר הקבוצה במקום ה-9 משחקת נגד הקבוצה במקום ה-12 והקבוצה במקום ה-10 נגד הקבוצה במקום ה-11 שתי המפסידות בצמד המשחקים יורדות לליגת המשנה.
הקבוצה המעוטרת בליגה זו היא רבוטניצ'קי סקופיה. הראשונה שהצליחה לערער את מעמדה הייתה גוסטיבר ניקול פרט ואחריה סטרומיצה 2005, אך הן לא הצליחו ליצור רצף הצלחות. לאחר מכן הצטרפו גם מזט סקופיה ופני אינדוסטריס שהצליחו להגביר את התחרות.
קבוצות הליגה בעונת 2020/21

פני אינדוסטריס (אירוניקל 2005) - קבדרצי
מזט סקופיה - סקופיה
מזט סקופיה 2 - סקופיה
אקדמיק נאביקו - סקופיה
גוסטיבר ניקול פרט -גוסטיבר
קוז'וב גבגליה - גבגליה
קומנובו 2009 - קומנובו
פליסטר ביטולה - ביטולה
רבוטניצ'קי סקופיה - סקופיה
וארדאר סקופיה - סקופיה
כל הגמרים

| עונה | אלופה | סגנית | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992/93 | רבוטניצ'קי | מזט סקופיה | 2-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 1993/94 | רבוטניצ'קי | קוצ'אני דליקטסן | 2-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 1994/95 | רבוטניצ'קי | קוצ'אני דליקטסן | 2-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 1995/96 | רבוטניצ'קי | מזט סקופיה | 0-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 1996/97 | רבוטניצ'קי | זיטו וארדאר | 1-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 1997/98 | רבוטניצ'קי | מזט סקופיה | 2-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 1998/99 | רבוטניצ'קי | מזט סקופיה | 2-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 1999/00 | גוסטיבר ניקול פרט | רבוטניצ'קי | 2-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2000/01 | רבוטניצ'קי | מזט סקופיה | 0-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2001/02 | רבוטניצ'קי | קומנובו 2009 | 2-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2002/03 | רבוטניצ'קי | סטרומיצה 2005 | 0-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2003/04 | רבוטניצ'קי | מזט סקופיה | 1-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2004/05 | רבוטניצ'קי | וארדאר 2000 | 2-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2005/06 | רבוטניצ'קי | וארדאר 2000 | 1-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2006/07 | סטרומיצה 2005 | רבוטניצ'קי | 1-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2007/08 | פני אינדוסטריס | סטרומיצה 2005 | 3-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2008/09 | רבוטניצ'קי | פני אינדוסטריס | 2-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2009/10 | פני אינדוסטריס | וארדאר אוסיגורובנה | 3-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2010/11 | פני אינדוסטריס | רבוטניצ'קי | 1-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2011/12 | מזט סקופיה | פני אינדוסטריס | 1-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2012/13 | מזט סקופיה | קוז'וב גבגליה | 0-4 (סידרה של הטוב משבע) |
| 2013/14 | מזט סקופיה | רבוטניצ'קי | 1-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2014/15 | מזט סקופיה | קומנובו | 0-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2015/16 | מזט סקופיה | קומנובו | 1-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2016/17 | מזט סקופיה | קרפוש סוקולי | 2-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2017/18 | רבוטניצ'קי | מזט סקופיה | 0-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2018/19 | מזט סקופיה | רבוטניצ'קי | 0-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2019/20 | לא הסתיימה עקב מגפת הקורנה |  |  |
| 2020/21 | מזט סקופיה | אירוניקל 2005 | 0-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2021/22 | מזט סקופיה | פליסטר ביטולה | 1-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2022/23 | מזט סקופיה | פליסטר ביטולה | 0-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
| 2023/24 | מזט סקופיה | פליסטר ביטולה | 0-3 (סידרה של הטוב מחמש) |
פירוט זכיות

| קבוצה | אליפות | סגנות | שנים |
| --- | --- | --- | --- |
| רבוטניצ'קי | 15 | 5 | 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2001, 2003 2004, 2005, 2006, 2009, 2018 |
| מזט סקופיה | 11 | 7 | 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019, 2021, 2022, 2023, 2024 |
| פני אינדוסטריס | 3 | 3 | 2008, 2010, 2011 |
| סטרומיצה 2005 | 1 | 2 | 2007 |
| גוסטיבר ניקול פרט | 1 | 0 | 2000 |
| קומנובו 2009 | 0 | 3 | = |
| פליסטר ביטולה | 0 | 3 | = |
| קוצ'אני דליקטס | 0 | 2 | = |
| וארדאר 2000 | 0 | 2 | = |
| זיטו וארדאר | 0 | 1 | = |
| וארדאר אוסיגורובנה | 0 | 1 | = |
| קוז'וב גבגליה | 0 | 1 | = |
| קרפוש סוקולי | 0 | 1 | = |
ראו גם

הליגה היוגוסלבית בכדורסל
הגביע המקדוני בכדורסל
כלא טורה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 מיקום:  טורה (מצרים)
 מדינה:  מצרים 
 מפעיל:  משרד הפנים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1908
 תאריך פתיחה רשמי:  1908 
 קואורדינטות:  29°56′36″N 31°16′20″E﻿ / ﻿29.94334°N 31.27234°E﻿ / 29.94334; 31.27234
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםכלא טורה(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםכלא טורה
 
כלא טורה (בערבית: سجن طرة) הוא קומפלקס כליאה השוכן בדרום העיר קהיר שבמצרים ומיועד לפושעים ולאסירים פוליטיים. מפורסם בעיקר בזכות המנהיגים הפוליטיים ואנשי הציבור הרבים אשר ריצו בו עונש מאסר, דוגמת נשיאי מצרים לשעבר מוחמד מורסי, חוסני מובארכ (ובניו). בנוסף, ריצו בו עונש מאסר ממושך, האזרחים הישראלים עזאם עזאם ועודה תראבין, ששוחרר מהכלא בדצמבר 2015.
היסטוריה

מתקן הכליאה הוקם בשנת 1908 על ידי מוסטפא א-נחאס פאשה במהלך כהונתו כשר הפנים, בניסיון להקל על הצפיפות הרבה בבית הכלא "אבו זעבל" הממוקם בפאתי קהיר.
בשנת 2021 נוסד במחוז אל-בחירה בית הסוהר באדר, ואסירים רבים בעלי פרופיל ציבורי ידוע עברו מטורה לכלא החדש.
מבנה הכלא

הקומפלקס מורכב משבעה מרכזי כליאה נפרדים, המרכזיים שבהם הם הכלא "החקלאי" (Tora Agricultural), כלא לימן (Tora Liman), מתקן בעל רמת ביטחון מרבית ובית הכלא "עקרב" (scorpion), בו כלולים מתקני הכליאה המבודדים והשמורים ביותר.
לכל אחד מהמרכזים תפוסה מרבית של כמאות אסירים, ובהם חלוקה לאגפים המיועדים לאסירים פוליטיים ולאגפים בהם שוכנים עבריינים, בהתאם לחומרת העבירה בגינה הורשעו. כל אחד מן המרכזים מוקף בחומה, על מנת לייצור הפרדה.
הקומפלקס עצמו מוקף אף הוא בחומה בגובה 7 מטרים. החומה הוגבהה בעקבות בריחתם של 3 אסירים חברי ארגון הג'יהאד האסלאמי המצרי מהכלא בשנת 1988, בזמן שריצו עונש מאסר בגין מעורבותם בהתנקשות בנשיא מצרים אנואר סאדאת.
הקומפלקס מאובזר במערכת טלוויזיה במעגל סגור לשם בקרה ופיקוח על האסירים.
אסירים מפורסמים > עזאם עזאם

ב-5 בנובמבר 1996, נעצר עזאם עזאם על ידי שירותי הביטחון המצריים, במהלך ביקור במצרים לצורכי עבודה בחשד לריגול לטובת ישראל. ב-31 באוגוסט הורשע עזאם ונגזרו עליו 15 שנות מאסר. ב-5 בדצמבר 2004, שוחרר עזאם עזאם מכלאו ושב לישראל לאחר כ-8 שנות מאסר.
אסירים מפורסמים > עודה תראבין

בשנת 2000, נעצר עודה תראבין, אזרח ישראלי מהפזורה הבדואית על ידי השלטונות המצריים לאחר שחצה את הגבול המצרי על מנת לבקר את אחותו. עוד בטרם כניסתו למצרים, נשפט תראבין (יחד עם אביו) בעוון ריגול לטובת ישראל ונגזרו עליו 15 שנות מאסר. תראבין שוחרר ב-10 בדצמבר 2015, לאחר 15 שנות מאסר (מתוכן 5 שנים בכלא טורה), בתמורה לשחרור 6 אסירים מצרים פליליים שהוחזקו בישראל.
אסירים מפורסמים > אחרים

בכלא טורה היו אסורים מי שנשפטו על פעולות למען ישראל ושוחררו אחרי מלחמת ששת הימים.
אסירים מפורסמים > חוסני מובארכ ובניו

בפברואר 2011, נעצר נשיא מצרים לשעבר חוסני מובארכ והוגש נגדו כתב אישום בגין ארבע עבירות, כאשר החמורה מבניהן הייתה מעורבותו בהרג מפגינים בשנת 2011, במהלך ההפיכה במצרים.
באפריל 2011, נעצרו בניו של מובארכ, עלא וג'מאל בחשד למעילה במיליוני דולרים בכספי מדינה וניצול כספים שנועדו לשיפוץ הארמונות הנשיאותיים למטרת שדרוג מעונותיהם הפרטיים (פרשת הארמונות).
ב-2 ביוני 2012, הורשע מובארכ ונגזר עליו מאסר עולם, בשל מעורבותו בהרג המפגינים.
ב-22 באוגוסט 2013, הועבר מובארכ לבית חולים צבאי בדרום קהיר, בעקבות הידרדרות במצבו הבריאותי.
ב-28 בנובמבר 2014, ביטל בית המשפט לערעורים במצרים את הרשעתו של מובארכ במעורבות בהרג המפגינים.
בינואר 2015, בוטלה הרשעה נוספת של מובארכ.
במאי 2015, הורשעו בניו של מובארכ ב"פרשת הארמונות". ב-13 באוקטובר 2015, הורה בית המשפט במצרים לשחררם מהכלא.
אסירים מפורסמים > מוחמד מורסי

בעקבות גל המחאה נגדו, בשנת 2013, נשיא מצרים מוחמד מורסי הובא למשפט לעמוד בפני אישומים על הרג מפגינים במודע ועל ריגול לטובת ארגוני צבא זרים כחמאס, חזבאללה ומשמרות המהפכה האיראניים. בדצמבר 2013 התובע הכללי המצרי הישאם בראקעת הורה להאשים את מורסי בעוון ריגול. בינואר 2014 נערך משפט נגדו באשמת ניסיון ההימלטות שלו מהכלא במהלך המחאות בשנת 2011 וכי סיכם עם חמאס לאפשר אלימות וכאוס בכל רחבי מצרים. המשפט שנדחה לחודש לאחר מכן הרשיע את מורסי באפריל 2015 במעצר ועינוי מפגינים ונשפט יחד עם 12 נאשמים נוספים, ל-20 שנות מאסר. במאי אותה שנה הוא הורשע גם בעבירות של בריחה ממאסר, טרור וריגול ונידון למוות, אם כי בהמשך עונש זה הומר ביוני 2016 למאסר עולם על העברת סודות מדינה לידי קטר.
מורסי היה עצור בכלא "עקרב" עד למותו. משפחתו מאשימה את הרשויות בגרימת מוות ברשלנות או בכוונה תחילה, לאחר שלטענתם נמנעו ממנו טיפולים רפואיים או ניתנו לו באופן מוגבל למדי. הוא מת מהתקף לב במהלך דיון משפטי, ביוני 2019.
הערות שוליים

↑  איתמר אייכנר, חסן שעלאן, אמיר אלון ורועי קייס, אחרי 15 שנה בכלא המצרי: האזרח הישראלי עודה טראבין שב לישראל, באתר ynet, 10 בדצמבר 2015
↑  פוראת נסאר, ‏עזאם עזאם נפגש עם עודה תראבין: "עברנו את אותו עינוי, שמח שחזרת", באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2015
↑  Egypt: New prison, PR gloss ahead of COP27 cannot hide human rights crisis, אמנסטי, ‏October 20, 2022
↑  Egypt's model prison rife with abuses, inmates' families and activists say, Reuters, ‏3 בינואר 2023
↑  דיאנה בחור-ניר ושיה אגוזי, לאחר שמונה שנים: עזאם עזאם חזר לישראל, באתר ynet, 5 בדצמבר 2004
↑  אלמוג בן זכרי, המציאות החדשה־ישנה של עודה טראבין: כפר לא מוכר שהרשויות דוחקות את תושביו, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2015
↑  וולפגאנג לוץ, שליחות בקאהיר, ספרית מעריב ו-שקמונה, 1970
↑   ג'קי חורי, נשיא מצרים לשעבר חוסני מובארק שוחרר מהכלא אחרי שנתיים וחצי, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2013
↑   ג'קי חורי, בית המשפט במצרים ביטל את ההרשעה בהרג המפגינים נגד הנשיא לשעבר מובארק, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2014
↑   בית משפט במצרים הורה לשחרר מהכלא את בניו של מובארק, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1209529297
לייב וייסברג

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1893 פרוביז'נה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 נרצח:  1942 (בגיל 48 בערך) יאסנובאץ, המדינה העצמאית של קרואטיה 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים בווינה 
 מקום פעילות:  סלבונסקי ברוד
 תקופת הפעילות:  ?–1942 
 השתייכות:  נאו-אורתודוקסיה
 בני דורו:  מרדכי צבי אורבך, שלום פרייברגר, מוריץ לוי, משה פרנקפורטר
 
הרב ד"ר לייב (אריה) וייסברג (בקרואטית: Leib Arjeh Weissberg;‏ 9 בינואר 1893 פרוביז'נה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 1942, יאסנובאץ, המדינה העצמאית של קרואטיה) היה הרב הראשי של סלבונסקי ברוד אשר בממלכת יוגוסלביה עד לתקופת השואה. נרצח במחנה ההשמדה יאסנובאץ.
קורות חייו

לייב וייסברג נולד בעיירה פרוביז'נה השוכנת בשטחי אוקראינה המודרנית, כבכורם של הרב אהרן וייסברג ולחיה לבית רינגל. בהמשך נולדו להורים עוד 4 אחים ואחיות. לייב וייסברג סיים את בית המדרש לרבנים בווינה ובמהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 מונה לרב הראשי של סלבונסקי ברוד אשר מנתה בעת ההיא כ-650 נפשות. בהגיעו לעיר דיבר גרמנית ויידיש בלבד, אך תוך זמן קצר למד ודיבר סרבו-קרואטית. היה נשוי לד"ר אדלה לבית טאובס, ולזוג נולדו שני ילדים שמואל (1933) וסעדיה (1936).
הרב ורעייתו אדלה עסקו בפעילות ציבורית בקהילה. הוא עסק בהוראת דת לילדים, ורעייתו הייתה פעילה מרכזית בסניף ויצו שבעיר, וכן שימשה ממלאת מקום של הרב במן שיעורי דת. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפות יהודים. בית הכנסת הוצת וחולל, וב-1944 נהרס בהפצצות של בעלות הברית. ב-1942 גורשו וייסברג ושני בניו למחנה ההשמדה יאסנובאץ ונרצחו. אשתו אדלה נרצחה בהמשך בסטארה גראדישקה. אחותו מינה נספתה במחנה ההשמדה בלז'ץ.
ב-1994 נקבעה לוחית זיכרון במקום בו עמד בית הכנסת, המנציחה את הקהילה ואת הרב וייסברג.
הערות שוליים

↑  הרב לייב וייסברג, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 240–241.
↑  לייב וייסברג, דפי עדות, באתר יד ושם.
מאיר רובין

ערך זה עוסק באדריכל ואיש ציבור ישראלי. אם התכוונתם לעורך דין ישראלי המשמש מנכ"ל פורום קהלת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1892 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 באפריל 1967 (בגיל 75 בערך) ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
מאיר רובין (1892 – 4 באפריל 1967) היה אדריכל ואיש ציבור ישראלי, איש התנועה הרוויזיוניסטית וסגן ראש עיריית ירושלים מטעם מפלגת חרות.
ביוגרפיה

רובין נולד בשנת 1892 באודסה. בשנת 1928 עלה לארץ ישראל. בין השנים 1930–1932 עבד במשרדו של דב כרמי ובין השאר השתתף בתכנון בית אלישר. רובין היה פעיל בברית הצה״ר ומקורב למנהיגה זאב ז'בוטינסקי, שאף התאכסן בביתו בשהותו האחרונה בארץ בשנים 1928-1929. רובין היה גם אחד ממקימי ״הסתדרות הציונים הרוויזיוניסטים בארץ ישראל״ בינואר 1933, יחד עם אב"א אחימאיר, יוסף כצנלסון, מרדכי אבניאל ואחרים. ב-1933 חבר אל האדריכל אלכסנדר פרידמן הצעיר ממנו, והעסיק אותו במשרדו. שותפות זו החזיקה עד לפרישתו של רובין בתחילת שנות השישים.
בבחירות של שנת 1949 הוצב רובין במקום החמישה עשר ברשימת מפלגת חרות לכנסת, וביולי של אותה שנה נבחר לחבר מרכז המפלגה. בין 1949–1955 שימש רובין כחבר מועצת עיריית ירושלים וכסגן ראש העיר מטעם מפלגת חרות.
משרדו של רובין פעל בכל הארץ, אך עיקר השפעתו ופעילותו התרכזה בירושלים. יחד עם אלכסנדר פרידמן היה רובין אחראי לתכנון עשרות מבני ציבור ובתים פרטיים בירושלים, בהם רצף מבנים בולטים לאורך רחוב המלך ג'ורג' והמשכו רחוב קרן היסוד, והטביע חותם אדריכלי על פניה של העיר. על הבניינים שתכננו נמנים בית הכנסת ישורון, היכל שלמה, בית המעלות, בית כנסת הנשיא, מלון הנשיא, מלון המלכים, בית חינוך עוורים ומבנה ישיבת מרכז הרב.
אשתו אורה (1895~–1946), ילידת אודסה אף היא, הייתה מורה ומ"מ מנהלת הגימנסיה העברית לנערות של גב' ז'בוטינסקי-קופ בעיר מולדתה, ובירושלים פעלה כעסקנית ציבור.
לאחר פטירת אשתו הראשונה, נישא מאיר רובין לרבקה ולזוג נולדו שתי בנות, נילי וליאורה. נכדו הוא מאיר רובין, מנכ"ל פורום קהלת.
מאיר רובין נפטר ב-1967, ונטמן בהר המנוחות.
הערות שוליים

1 2  מת האדריכל מ. רובין, הצופה, 5 באפריל 1967
↑  מכון ז'בוטינסקי | פריט ארכיון, באתר www.jabotinsky.org (באנגלית)
↑  אב. ראובני, מה אנו ומה תפקידנו?, חזית העם, 24 בפברואר 1933
↑  רשימת המועמדים של תנועת החרות, חרות, 21 בינואר 1949
↑  בבחירת מוסדות הסתיימה ועידתה של תנועת ״החרות״, הַבֹּקֶר, 5 ביולי 1949
↑  אורה רובין ז"ל, המשקיף, 2 בספטמבר 1946
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010650795605171  VIAF: 221164120333010470003   WorldCat (עם VIAF): 221164120333010470003
לב אוהב

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  טוני ביל
 הופק בידי:  טוני ביל הלן באק בארטלט.
 עריכה:  מיה גולדמן
 שחקנים ראשיים:  מריסה טומיי כריסטיאן סלייטר רוזי פרז
 מוזיקה:  קליף אידלמן
 צילום:  ג'וסט וקאנו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בפברואר 1993
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   untamedheart
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
לב אוהב (באנגלית: Untamed Heart) הוא סרט דרמה קומית-רומנטית, בבימויו של טוני ביל ובכיכובם של מריסה טומיי וכריסטיאן סלייטר, שיצא לאקרנים ב-1993. הסרט מספר את סיפורה של מלצרית צעירה, שנעזבת בכל פעם מחדש על ידי חבריה וניצלת מאונס על ידי אחד מחבריה לעבודה, בחור שקט ומופנם שאינו מתקשר עם סביבתו ונוצר ביניהם קשר של אהבה. אף על פי שלא זכה בפרסים כלשהם, והביקורות לגביו היו מעורבות, הפך הסרט במרוצת השנים לסרט קאלט.
לב אורקני הנאוליתית

לב אורקני הנאוליתית (באנגלית: Heart of Neolithic Orkney) הוא השם הקבוצתי שניתן למספר אתרים מהתקופה הנאוליתית, הממוקמים באי מיינלנד, הגדול שבאיי אורקני בצפונה של סקוטלנד שבממלכה המאוחדת. מכלול אתרים זה, אשר כונה בכינוי זה על ידי ארגון אונסק"ו, מוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1999.
המכלול כולל ארבעה אתרים:
מיס האו (Maes Howe) – מבנה תל ייחודי שגובהו כ־7 מטרים וקוטרו כ־35 מטרים. התל נבנה מאבנים ומלט. במבנה הייחודי צוהר קרני אור – ביום אמצע החורף, עוברות אחרונות קרני השמש דרך הצוהר ופוגעות בקיר האחורי. האתר נבנה לראשונה על ידי בני תרבות הכלים המחורצים סמוך לשנת 2750 לפנה"ס. האתר נבזז על ידי הוויקינגים אשר כתבו על קירותיו את אוסף כתובות הרונות הגדול בעולם.
האבנים הניצבות בסטנס (Stone of Stenness) – אתר נאוליתי מרשים הנמצא בלוך סטנס והכולל ארבעה מגליתים שגובהו של הגדול בהם מגיע ל-6 מטרים.
טבעת ברודגאר (Ring of Brogar) – מעגל אבנים הממוקם במצר היבשה החוצץ בין לוך סטנס ולוך האראי. עד כה לא נערכו במרכז המעגל חפירות ארכאולוגיות או תיארוך מדעי, אולם משערים כי נבנה בשנת 2500 לפנה"ס (בקירוב בן זמנם של סטונהנג').
סקארה ברי (Skara Brae) – התיישבות בנוית־אבן מהתקופה הנאוליתית, הנחשבת לכפר הנאוליתי שהשתמר בצורה הטובה ביותר באירופה. בכפר השתמרו 10 מבנים.
בין הנימוקים להכללת האתרים ברשימת אתרי המורשת העולמית, נכתב:
"...קבוצת האתרים מצטרפת לנוף תרבותי פרהיסטורי חשוב, המעניק תיאור גרפי של החיים לפני 5,000 שנים, בארכיפלג מרוחק זה השוכן בצפון הרחוק של סקוטלנד."
הערות שוליים

↑  לב אורקני הנאוליתית באתר אונסק"ו
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |
מ.ק. 91

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכשיר קשר, מכשיר קשר צבאי 
 יצרן:  תדיראן 
 תאריך הפצה:  1984 
 מידע טכני
 סוללה:  היא 12 וולט ליתיום או ניקל קדמיום
 מידות
 משקל:  9.10 ק"ג
 צורה:  מלבנית
 
אלחוטאי בבאלי"ש נושא על גבו מ.ק. 91 מוגבר מוצפן במהלך תרגיל לש"ב.
מ.ק. 91 הוא השם שניתן בצה"ל למכשיר קשר דיגיטלי נייד מדגם PRC 80 מתוצרת תדיראן המשדר שמע באפנון תדר, (FM) בתחום התג"מ (תדר גבוה מאוד) (VHF).
המכשיר משמש בצה"ל כ-30 שנה, והחליף את מ.ק. 77 המיושן, שנחשב לאמין מאוד ועמיד בתנאי סביבה קשים. הרצון להחליף את מ.ק 77 נולד בשנות ה-80.
מ.ק 91 הוא מודולרי וניתן להפריד בו בין מכלול הרדיו לבין מכלול השמע. היתרון בכך הוא שבמקרה של תקלה רק באחד המכלולים, ניתן להחליף אותו באחר. כמו כן, ניתן לחבר מצפין בין שני המכלולים.
היסטוריה

פיתוח המכשיר החל ב-1976 על ידי חטיבת הקשר של חברת תדיראן (שלימים הפכה לתדיראן קשר) ופיתוחו נמשך כ-8 שנים. בתחילה כונה "שמיר" על שמו של יצחק שמיר שהיה ראש הממשלה בזמן הפיתוח, ולאחר מכן כונה "בית היוצר". בתחילת שנות ה-90 החלה הצטיידות של צה"ל במכשיר הקשר הזה, אך מסיבות תקציביות הופסקה רכישתו. לאחר כמה שנים צה"ל החל להצטייד שוב במכשיר זה בצורה הדרגתית, ובשנת 2009 הוא החליף רשמית את מ.ק 77.
פרטים טכניים

| מאפיינים |
| --- | --- |
חברה: תדיראן קשר
כמות תדרים: 2320
טווח תדרים: 30:00-87:975 מגה-הרץ
כמות ערוצים: 11
טווח מרחבי: 15 ק"מ (ללא מגבר)   30 ק"מ עם מגבר
הספק שידור: 0.25 עד 4 וואט (ללא מגבר)   20 וואט עם מגבר
ספק כוח: סוללה חשמלית מסוג ליתיום 12 וולט. ניתן לשים 2 סוללות במארז.
אנטנה: "לונג": אנטנה מתקפלת בעלת 7 חוליות בעלת מיגון AT-988 - "שורט" - אנטנה קצרה וגמישה
משקל: 9.10 ק"ג
פרטים טכניים > סוללה חשמלית

מתח: הסוללה למכשיר היא 12 וולט ליתיום או ניקל קדמיום, ויש להכניס שתי יחידות לבית הסוללה - אחת מחוברת למכשיר והשנייה כעתודה וכייצוב לסוללה המחוברת. טעות נפוצה היא להכניס סוללה אחת כפולה ברוחבה המספיקה ליותר זמן שימוש, אך מיועדת למגבר ולא למ.ק. 91 עצמו.