stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאוגרפיה של אוגנדה
פני השטח > גאולוגיה

אוגנדה שוכנת על פני הלוח האפריקאי, לוח טקטוני יבשתי הכולל קראטונים מעידן ארכאיקון, המכונים ארכונים, מלפני לפחות 2,700 מיליון שנים. יותר משני שלישים משטחה של אוגנדה מכסה סלעים מהעידנים הארכאיקון והפרוטרוזואיקון. אין הרי געש פעילים באוגנדה, אם כי 40 קילומטרים בלבד מגבול של אוגנדה פועל הר געש ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הסימן היחיד לשרידים של פעילות געשית הם כמה מעיינות חמים. שני העתקים בולטים באוגנדה: העתק אסווה (Aswa fault), המשתרע מעל ל-300 קילומטרים בצפון אוגנדה, וחלקו המערבי של בקע מזרח-אפריקה, מקטע של הבקע הסורי-אפריקני הכולל בתחומי אוגנדה את אגמי הבקע הסורי-אפריקני: אגם אלברט, אגם אדוארד ואגם ג'ורג'.
אוגנדה מחולקת גאולוגית ליחידות הליתוסטרטיגפיות הבאות:
המתחם הבסיסי (Basement Complex) – בחלקה המרכזי והצפוני של המדינה; בעיקר סלעים גרניטיים מותמרים של השילד מעידן הארכאיקון.
המערכת הניאנזיאנית (Nyanzian System) – בדרום-מזרח המדינה; בעיקר סלעים געשיים מאפיים ומשקעים.
מערכת בוגנדה-טורו (Buganda-Toro System) – מערכת סלעים מתקופת הפלאופרוטרוזואיקון המשתרעת מדרום מערב המדינה דרך רכס רוונזורי ועד צפונית לאגם ויקטוריה. סלעים חרסיתיים יחד עם קוורציט, שחלקם עבר התמרה משמעותית, מתוארכים לפני 2,000 עד 1,800 מיליון שנים.
מערכת קאראגווה-אנקוליאן (Karagwe-Ankolean System) – מערכת סלעים מתקופת המזופרוטרוזואיקון המשתרעת מחלק הדרום-מערבי של המדינה לאורך של 2,000 קילומטרים עד חבל קטנגה שבדרומה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הרכב הסלעים דומה למערכת בוגנדה-טורו, אך הם בדרך כלל מותמרים פחות. מאפיין נפוץ הם מחדרים של גרניט פורפירי בליבה של הקמרים. הסלעים מתוארכים לפני 1,400 עד 1,300 מיליון שנים.
חבורת קאראסוק (Karasuk Group) – חבורת סלעים זו מצויה בצפון-מזרח אוגנדה בחבל קאראמוז'ה וכוללת סלעים מהארכאיקון עד הפלאופרוטרוזואיקון ומכילה גנייס רך, קוורציטים ושיש. מאפיין ייחודי לחבורה זו הם גושים עשירים בכרומיט שמשערים כי הם אופיוליטים. הסלעים מתוארכים לפני 1,300 מיליון שנים.
מתחמים קרבונטיטים (Carbonatite ring Complexes) – מתחמים מסוג זה נמצאים בכמה מקומות במזרח אוגנדה והם שרידים מתור הקרבון לפעילות געשית.
חבורת בוניורו-קיוגה (Bunyoro-Kyoga Group) – חבורת סלעים מתקופת הנאופרוטרוזואיקון המצויה ברצועה באורך של כ-160 קילומטרים המקבילה לשוליים המזרחיים של שקע אגם אלברט, ולאורך החוף הצפוני של אגם קיוגה. סלעי אבן בוץ וארקוזה מהפלאופרוטרוזואיקון.
סלעים מהקנוזואיקון והמזוזואיקון (Mesozoic and Cainozoic rocks) – מצויים בחלק המזרחי והדרום מערבי של אוגנדה, וכוללים סלעים געשיים ומשקעים. הסלעים הגעשיים במזרח המדינה עתיקים יותר מאלו המצויים במערבה (מהקרבון ועד המיוקן), וכוללים אגלומרטים, לבה וטוף שנפלטו מהרי הגעש מורוטו (Moroto), קאדאם (Kadam) והר אלגון. במערב אוגנדה הייתה הפעילות הגעשית מוגבלת לפליסטוקן עליון וסלעי הגעש שם עשירים יותר באשלגן מאלו של המזרח. הפעילות יצרה את החרוטים הגעשיים של הר מופומבירה (Mufumbira) ואת סלעי הטוף באזורים שבין אגם ג'ורג' לעיירה פור פורטל (Fort Portal). משקעים מעידן הקנוזואיקון (ליתר דיוק מתור השלישון) מצויים במזרח אוגנדה מתחת להר אלגון, ובמערב אוגנדה בתחום הבקע, שם מגיע עוביים בין 1,800 ל-4,000 מטרים, והם כוללים אבן גיר, גבס, חרסית וסלעי התאדות.
גופי מים > אגמים

לאורך גבולותיה של אוגנדה שלושה אגמים גדולים: אגם ויקטוריה, אגם אלברט ואגם אדוארד. אגם ויקטוריה, השוכן בדרומה של אוגנדה, בגבול עם קניה וטנזניה, הוא אגם מים מתוקים, השני בגודלו בעולם, והוא מקורו של נהר הנילוס הלבן. לחופו של אגם ויקטוריה שוכנת עיר הבירה קמפלה וערים מרכזיות נוספות. מבחינה אקלימית, האגם מונע תנודות משמעותיות בטמפרטורה ומגביר בסביבתו עננות וגשם. אגם אלברט ואגם אדוארד, השוכנים במערבה של אוגנדה, בגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, נמנים עם אגמי מערב הבקע האפריקני. גם אגמים אלה הם אגמי מים מתוקים, והם עשירים בדגה ובעלי חיים אחרים. מאגם אדוארד זורם בתחומה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובגבול עם אוגנדה נהר סמליקי שנשפך לאגם אלברט. האגם מקבל את מימיו גם מנילוס ויקטוריה, קטע מן הנילוס הלבן שמקורו באגם ויקטוריה והוא עובר דרך אגם קיוגה.
אגמים נוספים שוכנים כולם בתוך גבולות אוגנדה, ועמם ניתן למנות את אגם קיוגה ואגם ג'ורג'. אגם קיוגה הוא למעשה מערכת אגמים, שמקור המים העיקרי שלה הוא כאמור, נילוס ויקטוריה, אשר ממשיך לזרום ממנה לכיוון אגם אלברט. האגם יוצר חלוקה גסה בין דוברי שפות הבנטו בדרום המדינה לבין דוברי השפות הנילוטיות והשפות הסודאניות המרכזיות בצפונה.
גופי מים > נהרות

הנילוס הלבן הוא הנהר המרכזי הזורם באוגנדה. ראשיתו באגם ויקטוריה, משם הוא זורם בכיוון צפון-מערב אל עבר היקוותו באגם אלברט. מקטע זה של הנילוס הלבן נקרא נילוס ויקטוריה. בדרכו אל אגם אלברט נקווה נילוס ויקטוריה באגם קיוגה. מאגם אלברט זורם הנילוס הלבן צפונה אל עבר דרום סודאן. מקטע זה של הנילוס הלבן נקרא נילוס אלברט. הנילוס הלבן מנקז את רוב שטחה של אוגנדה. שני נהרות מרכזיים נוספים באגן הנילוס הלבן הם נהר אצ'ווה, הזורם בצפון המדינה לכיוון דרום סודאן, ושם הוא נשפך אל הנילוס הלבן, ונהר קגרה, אשר מהלכו באוגנדה אינו ארוך, אך הוא הנהר הגדול ביותר שנשפך לאגם ויקטוריה, ושפכו לאגם הוא בשטח אוגנדה.
נהר טורקוול (נקרא גם נהר סואם), אשר זורם מסביבתו של הר אלגון לכיוון אגם טורקאנה שבקניה, מנקז שטח קטן במזרח המדינה.
שפע המים מאפשר לייצר את רוב תפוקת החשמל בעזרת אנרגיה הידרואלקטרית.
אקלים

האקלים באוגנדה הוא אקלים טרופי, אולם בשל גובהה מעל פני הים ובשל אגם ויקטוריה, שיוצר לחות אטמוספירית וגורם לסופות רעמים, הטמפרטורות מעט יותר נמוכות אך קבועות לאורך השנה, וכן יורדים משקעים רבים יותר. רוחות דרום-מערביות מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מביאות גם כן לחות וגשם למערב המדינה. בדרום אוגנדה ישנן שתי עונות גשומות: ממרץ עד מאי ומאוקטובר עד נובמבר. לעומת זאת, בצפון המדינה האקלים הוא צחיח למחצה, וישנה עונה גשומה אחת מאפריל עד אוקטובר ועונה יבשה אחת מנובמבר עד מרץ.
הטמפרטורה הממוצעת משתנה מאזור לאזור, כתלות בגובה מעל פני הים. ממוצע טמפרטורות המקסימום נע בין C°‏ 23  ל-C°‏ 29, וממוצע טמפרטורות המינימום נע בין C°‏ 10  ל-C°‏ 22. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין פחות מ-400 מ"מ בצפון-מזרח המדינה לכ-2,000 מ"מ באזור אגם ויקטוריה.
טמפרטורה וכמויות משקעים שנתיות ממוצעות ביישובים נבחרים:
טבע > בעלי חיים

ישנם שישה מיני יונקים לפחות שהם ייחודיים לאוגנדה. בנוסף, ניתן למצוא בה בשפע מיני פילים, היפופוטם, תאו, קובוס, אנטילופות וקופים, לרבות גורילות, וכן ברמה מסוימת אריות, ג'ירפות וקרנפים. עגור כתר לבן-לחיים הוא הציפור הלאומית של אוגנדה, ודמותו מופיעה על דגלה וסמלה של המדינה. ציפורים נוספות הנמנות עם אוכלוסיית העופות של אוגנדה: אורג, עורב, חנקן, אנפה, לבנית, מגלן, פנינייה, קוליוס, קלאו, יונה, שרקרק, דוכיפת, נחשון, יקנה, שלדג ודיה. דגת אוגנדה אינה מגוונת מאוד, ובנהרות ובאגמים ישנם מיני אמנון, נסיכת הנילוס, שפמנון, דג ריאות וזרבובן. ישנו מגוון נחשים באוגנדה, וניתן למצוא גם תנינים לאורך הנילוס הלבן בקטע שבין מפלי מרצ'יסון ואגם אלברט.
טבע > צמחייה

בהרים במערב אוגנדה, שם הטמפרטורה נמוכה יותר, צומח שיעור ניכר של צמחייה גבוהה ויערות. אולם, בקצה הדרום-מערבי של המדינה ישנן חלקות רבות של גידולים חקלאיים גם בקווי הגובה הקרובים יותר לפסגות. חלקים נרחבים מהצמחייה הטבעית בחציה הדרומי של אוגנדה הוחלפו בגידולים חקלאיים, שהבולט בהם הוא הלחך, אם כי ניתן להבחין בחלקות יער עבות ובחלקות זיף-נוצה ארגמני פזורות באזור זה. צפון המדינה היבש יותר כולל צמחייה נמוכה וחורש, וכן ניתן לראות בו עצים קוצניים ודקלים.
אוגנדה מתמודדת עם בירוא יערות נרחב בשטחה; אחוז בירוא היערות מדי שנה עומד על 1.8%. הסיבה לבירוא היערות היא התרחבות שטחי החקלאות וכריתת עצים לייצור מוצרי עץ ולהסקה.
בעיה סביבתית נוספת שאיתה מתמודדת אוגנדה היא התפשטות מיני יקינטון המים באגם ויקטוריה. הצמח, שהיה אנדמי לדרום אמריקה, הובא לאפריקה על ידי האדם, ועקב התנאים המתאימים לגידולו והיעדר אויבים טבעיים, התרבה במהרה. השפעתו ניכרת בהפרעה לנתיבי השיט, בעידוד חרקים נושאי מחלות ובדיכוי בעלי חיים ימיים אחרים.
טבע > משאבים טבעיים

חלקים נרחבים מאוגנדה היו חשופים ממושכת לבליה ולסחיפה, תהליך שהוביל לריכוז של עפרות ומחצבים. בתוך המערכת הניאנזיאנית נמצאת חגורת האבן הירוקה, שהיא חלק משדה הזהב של ימת ויקטוריה, המשתרע גם על צפון טנזניה ומערב קניה. הזהב מרוכז בעורקי קוורץ בתוך תצורת ברזל הפסים. מכרה הזהב הפעיל טירה (Tira) שוכן באזור זה. זהב מצוי גם במערכת בוגנדה-טורו, במערכת קאראגווה-אנקוליאן ובחבורת קאראסוק. נחושת מצויה בכמה אזורים, ונכרתה בקלימבה (Kilembe) שבמערכת בוגנדה-טורו בין השנים 1957 ל-1978. בתקופה זו היא היוותה 95% מיצוא המחצבים של אוגנדה.
טונגסטן, וכן ניוביום וטנטלום, שנכרים כקולומביט וטנטליט (קולטן) או כפירוכלור, נמצאים במערכת בוגנדה-טורו ובמערכת קאראגווה-אנקוליאן, שבה גם נמצאים בדיל, ליתיום, ביסמוט ועפרת ברזל. קובלט נמצא במערכת בוגנדה-טורו, יחד עם ניקל שנמצא במערכת זו ובחבורת קאראסוק, שם גם נמצאת פלטינה. טיטניום, ונדיום, אורניום ותוריום מצויים במתחמים הקרבונטיטים, כמו גם ורמיקוליט, שמכרה שלו פועל בנאמקהארה.
פוספטים מצויים במתחם הקרבונטיטים של סוקולו (Sukulu carbonatite complex) במזרח אוגנדה ובבוסומבו (Busumbu), קרוב לגבול עם קניה. אבן גיר, גבס, וחצץ מצויים במשקעים במערב הבקע ומשמשים לייצור צמנט, לבנים שרופות, ורעפים. מלח בישול מצוי במשקעים של מערב הבקע.
טבע > פארקים לאומיים ואתרי מורשת עולמית

עשרה פארקים לאומיים הוכרזו באוגנדה, מתוכם שניים הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתרי מורשת עולמית. הפארק הלאומי הגדול ביותר הוא הפארק הלאומי מפלי מרצ'יסון, המשתרע על שטח של 3,840 קמ"ר בצפון-מערב המדינה. את הפארק חוצה נילוס ויקטוריה, אשר פורץ דרך נקיק שרוחבו 7 מ' ונופל מגובה של 43 מ'. הפארק הלאומי המלכה אליזבת הוא הפארק המתויר ביותר באוגנדה. הוא שוכן במערב המדינה בין רכס רוונזורי לאגם אדוארד.
הפארקים הלאומיים שהם גם אתרי מורשת עולמית הם הפארק הלאומי רכס רוונזורי והפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי. רכס רוונזורי, כאמור, שוכן על גבול אוגנדה-הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ברכס הרים מכוסים שלג עד וקרחונים. הפארק הלאומי הבלתי עביר בווינדי שוכן ברמת קיגזי בדרום מערב המדינה. יש בו יער גשם טרופי שעביר להולכי רגל בלבד. אתר מורשת עולמית שלישי, שאינו פארק לאומי, הוא אתר קברי מלכי בוגנדה בקסובי, שם קבורים מאז 1884 כל מלכי בוגנדה באחוזת קבר בארמונם המסורתי. בשנת 2010 עלה המתחם באש ונשרף כליל.
פארקים לאומיים נוספים באוגנדה: הפארק הלאומי קיבאלה, הפארק הלאומי עמק קידפו, אגם מבורו, הפארק הלאומי מגהינגה לגורילות, הר אלגון, הפארק הלאומי סמוליקי.
חלוקה מנהלית

אוגנדה מחולקת מנהלית לארבעה חבלים (regions), אשר מחולקים לעשרה חבלי משנה (subregions) ול-112 מחוזות (districts), לרבות מחוז הבירה קמפלה, שבתורם נחלקים לנפות (counties) ותת-נפות (subcounties).
אוכלוסייה

נכון לשנת 2011 אוכלוסיית אוגנדה מוערכת בכ-32.9 מיליון נפש, דבר המעמיד את צפיפות האוכלוסין במדינה על כ-136 נפש לקמ"ר. בדרום המדינה, סמוך לאגם ויקטוריה, וכן במערב המדינה סמוך לגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הצפיפות גבוהה יותר, ואילו בצפון-מזרח המדינה היא נמוכה יותר.
אוכלוסייה > עמים ודתות

באוגנדה קבוצות אתניות רבות, אשר מאפיין בולט המבדיל בין אחת לאחרת הוא השפה. בצפון המדינה מתגוררים עמים נילוטיים ועמים דוברי שפות מרכז סודאניות, ואילו בדרומה מתגוררים קבוצות בנטו.
כ-84% מאוכלוסיית אוגנדה היא נוצרית, כאשר כמחציתה קתולים והיתר אנגליקנים, אוונגליסטים ומזרמים אחרים. כ-12% הם מוסלמים, בעיקר סונים, והיתר משתייכים לדתות מקומיות ואחרות. תפוצת הדתות ברחבי המדינה מעורבת, אולם במחוזות הצפון עיקר האוכלוסייה היא נוצרית-קתולית.
ערים

כ-15% מאוכלוסיית אוגנדה מתגוררת בערים, כאשר מספר שהיישובים שבהם מתגוררים למעלה מ-5,000 איש עומד על 149. חלק ניכר מהאוכלוסייה העירונית מתרכז בסמוך לאגם ויקטוריה.
קמפלה היא עיר הבירה של אוגנדה והעיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בה. אוכלוסייתה מונה כ-1,660,000 נפש, וכמו ערים רבות אחרות באוגנדה, היא שוכנת לחוף אגם ויקטוריה. העיר השנייה בגודלה היא ג'ינג'ה, השוכנת 87 ק"מ צפונית-מזרחית לקמפלה, גם היא לחוף אגם ויקטוריה, על גדת מקורו של הנילוס הלבן.
רשימת עשר הערים המאוכלסות ביותר באוגנדה:
|  | עיר | מספר תושבים |
| --- | --- | --- |
| 1 | קמפלה | 1,660,000 |
| 2 | קירה | 180,000 |
| 3 | גולו | 154,000 |
| 4 | לירה | 109,000 |
| 5 | מבאלה | 92,000 |
| 6 | ננסנה | 90,000 |
| 7 | ג'ינג'ה | 90,000 |
| 8 | מבארארה | 84,000 |
| 9 | אנטבה | 80,000 |
| 10 | קססה | 74,000 |
תחבורה

אורכן הכולל של הדרכים באוגנדה מסתכם ב-70,746 ק"מ, מתוכם 16,272 ק"מ סלולים (נכון לשנת 2003). אורכן של מסילות הרכבת מגיע לכדי 1,244 ק"מ (נכון לשנת 2010). מספר שדות התעופה הוא 46, כאשר בחמישה מהם מסלולים סלולים. נמל התעופה הבינלאומי אנטבה הוא נמל התעופה הבינלאומי היחיד במדינה. לחופו של אגם ויקטוריה פועלים שלושה נמלים.
אנגוס אימרי

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1994 (בן 30) האי וייט, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  אנגוס ויליאם ג'ייק אימרי
 מדינה:  אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  אוניברסיטת ווריק  קולג' דאליץ' 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנגוס ויליאם ג'ייק אימרי (באנגלית: Angus William Jake Imrie; נולד ב-2 באוגוסט 1994) הוא שחקן אנגלי. אימרי ידוע מהופעתו בתפקיד ג'וש ארצ'ר בסדרת תסכיתי הדרמה "הארצ'רס" של רדיו 4 של ה-BBC. ב-2014 זכה בפרס השחקן המבטיח ביותר של סוכנות הליהוק ספוטלייט בפסטיבל הדרמה הלאומי לסטודנטים של הסאנדיי טיימס.
ביוגרפיה

אימרי נולד ב-1994 באי וייט. הוא בנם של השחקנים סיליה אימרי ובנג'מין ויטרו.
בין השנים 2001 ל-2012 התחנך אימרי בקולג' דולוויץ', בית ספר עצמאי לבנים ופנימייה בפרוור דולוויץ' (Dulwich) שבלונדון. אחר כך למד ספרות אנגלית ולימודי תיאטרון באוניברסיטת ווריק. מ-2015 עד 2017 למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
קריירה

אימרי הופיע במגוון של הפקות תיאטרון, טלוויזיה ורדיו. בגיל חמש שיחק בהופעת בכורה בטלוויזיה בסרט הדרמה "Station Jim" בערוץ BBC One. בשנת 2007 הופיע אימרי בסדרת הדרמה של רשת ITV "קינגדום". ב-2012 שיחק במיני-סדרה "Restless". באותה שנה הופיע בסדרה "הכתר החלול" של ערוץ BBC Two. ב-2013 השתתף בפרק בסדרה "האב בראון" של ערוץ BBC One. לפני הלימודים ב-LAMDA, הופיע אימרי בתיאטרון שייקספיר גלוב בתפקיד באגוט במחזה "ריצ'רד השני" מאת ויליאם שייקספיר, ובתפקיד ספיגט במחזה "נל גווין" מאת ג'סיקה סווייל. עוד השתתף בהפקות רדיו שונות בהן "The Treasure Seekers", "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס, וב-"A Voyage Round My Father" מאת ג'ון מורטימר.
ב-2014 הצטרף אימרי לסדרת הרדיו הוותיקה של ה-BBC "הארצ'רס", המבוססת על קהילה כפרית ביישוב הבדיוני אמברידג', ובו גילם את ג'וש ארצ'ר, שגולם לפני כן בידי קיאן צ'יסבורו. באותה שנה גילם אימרי את נער הסיפון פיפ במחזה "White Whale" שהוצג בלידס דוק, בו שר את המזמור "Amazing Grace" אחרי שהוא נופל מראש הסט אל תוך המים.
ב-2019 כיכב אימרי בסרט "הילד שיהיה מלך", בבימויו של ג'ו קורניש, בתפקיד מרלין הצעיר, יחד עם פטריק סטיוארט שגילם את מרלין המבוגר. עוד כיכב בסרט העצמאי "Pond Life" לצדה של אזמה קריד-מיילס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | בלה בלה | ילד בקהל | ללא קרדיט |
| 2018 | Pond Life | מלקולם |  |
| 2019 | הילד שיהיה מלך | מרלין הצעיר |  |
| 2020 | אמה | ברטולומיאו |  |
| 2021 | הביתה! | נייג'ל | דיבוב |
| 2025 | מיקי 17 | שרימפ אייז |  |
| TBA | Baron Day Barracks | ג'ו סטנר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009-2007 | Kingdom | סקוט מילינגטון | 6 פרקים |
| 2012 | Restless | סטודנט | מיני-סדרה |
| 2014 | האב בראון | ג'אגו פרייד | פרק: "The Pride of the Prydes" |
| 2016 | הכתר החלול | אדמונד פלנטג'נט | פרק: "The Wars of the Roses – Henry VI Part II" |
| 2019 | הנסיכה הספרדייה | ארתור טיודור, נסיך ויילס | 2 פרקים |
| 2019 | פליבג | ג'ייק | 2 פרקים |
| 2020 | הכתר | הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו | 5 פרקים |
| 2020 | התעשייה | דיג-דוג | 2 פרקים |
| 2021-2020 | פניוורת' | לוטננט גריבס | 2 פרקים |
| 2021 | מלחמת העולמות | דילן | 2 פרקים |
| 2021-הווה | מסע בין כוכבים: פרודיג'י | זירו | דיבוב; 8 פרקים |
| 2022 | We Hunt Together | הנרי ליין | תפקיד ראשי (עונה 2); 6 פרקים |
| 2024 | The Serpent Queen | אנרי הרביעי, מלך צרפת | תפקיד מרכזי בעונה השנייה |
| TBA | The Road Trip | רודני | סדרת טלוויזיה עתידית של פרמאונט+ |
פילמוגרפיה > תפקידים בתיאטרון

| שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| ריצ'רד השני | Richard II | באגוט | כחלק מעונת "Justice and Mercy" של תיאטרון הגלוב |
| נל גווין | Nell Gwynn | נד ספיגן | תיאטרון שייקספיר גלוב |
|  | The White Whale | פיפ | עיבוד של הספר "מובי דיק" מאת הרמן מלוויל |
|  | Road | תפקידים שונים | ווריק ארטס סנטר באוניברסיטת ווריק |
פילמוגרפיה > תיאטרון ב-LAMDA ‏(2015–2017)

| שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| כטוב בעיניכם | As You Like It | ז'אק | תיאטרון פוסק |
| גן הדובדבנים | The Cherry Orchard | טרופימוב | LAMDA Linbury Studio |
| הדוד וניה | Uncle Vanya | וניה | LAMDA |
|  | Pogo (A Punk's Progress) | תפקידים שונים | LAMDA |
|  | The Rivals | ג'ק אבסולוט | LAMDA |
|  | 'Tis Pity She's a Whore | ג'ובאני | LAMDA |
|  | Motortown | לי | LAMDA |
הערות שוליים

↑  "The Archers – Josh Archer". BBC Radio 4. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Sunday Times National Student Drama Festival – Spotlight Most Promising Actor Award". The Sunday Times National Student Drama Festival. 2014. נבדק ב-19 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Interview: Actress Celia Imrie on her 40 years in showbusiness". The Scotsman newspaper. 5 במרץ 2016. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dulwich College – Old Alleynians – Angus Imrie Joins The Archers". Dulwich College, London. 12 בנובמבר 2014. אורכב מהמקור ב-15 בפברואר 2017. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  "LAMDA – Angus Imrie". London Academy of Music & Dramatic Art. אורכב מ-המקור ב-2017-11-07. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "LAMDA – History and Background". London Academy of Music and Dramatic Art. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CDA Angus Imrie" (PDF). CDA Theatrical Agency. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Archers – Josh Archer". BBC Radio 4. 27 ביוני 2014. אורכב מהמקור ב-27 ביוני 2014. נבדק ב-16 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  Hards, Shannon (17 באוקטובר 2017). "Cast of major movie starring Sir Patrick Stewart pictured filming". Cornwall Live. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pond Life". www.filmoria.co.uk. נבדק ב-16 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| מסע בין כוכבים: פרודיג'י |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | קווין הגמן • דן הגמן • על-פי "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" |  |
| שחקנים ראשיים | קייט מאלגרו • ריילי אלאזראקי • ברט גריי • אנגוס אימרי • ג'ייסון מנטזוקאס • אלה פורנל • די בראדלי בייקר |  |
| דמויות ראשיות | קתרין ג'יינוויי • רוק-טאהק • דאל • זירו • ג'נקום פוג • גווין • מארף |  |
| דמויות משנה | ת'דיון אוקונה |  |
| גזעי חייזרים | טלרייטים |  |
| ארגונים | צי הכוכבים |  |
| פרקים בולטים | Lost & Found |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים • מסעות קצרים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019059515  VIAF: 5342155708721122580009   WorldCat (עם VIAF): 5342155708721122580009
פרס ארדש

| --- | --- |
 תיאור:  פרס בתחום המתמטיקה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפרס:  1977–הווה (כ־48 שנים) 
 נקרא על שם:  פאול ארדש 
 www.imu.org.il/erdos-prize
 
פרס ארדש, או בשמו המלא "פרס למתמטיקה על שם אנה ולאיוש ארדש מתרומתו של פרופ' פ. ארדש", נתרם על ידי המתמטיקאי פאול ארדש לזכר הוריו. הפרס מוענק על ידי האגוד הישראלי למתמטיקה, למתמטיקאי ישראלי העוסק במתמטיקה עיונית, במתמטיקה שימושית או במדעי המחשב, עם העדפה למועמדים עד גיל ארבעים.
חתני הפרס

1977 - שהרן שלח (האוניברסיטה העברית בירושלים)
1979 - אליהו ריפס (האוניברסיטה העברית בירושלים)
1981 - עופר גאבר (אוניברסיטת תל אביב)
1983 - עדי שמיר (מכון ויצמן למדע)
1985 - שמואל קירו (מכון ויצמן למדע)
1987 - יוסף יומדין (אוניברסיטת בן-גוריון בנגב)
1989 - נוגה אלון (אוניברסיטת תל אביב)
1990 - אלכסנדר לובוצקי (האוניברסיטה העברית בירושלים)
1992 - גיל קלעי (האוניברסיטה העברית בירושלים)
1994 - אהוד הרושובסקי (האוניברסיטה העברית בירושלים)
1996 - עודד שרם (מכון ויצמן למדע)
1998 - לאוניד פולטרוביץ' (אוניברסיטת תל אביב)
2000 - שחר מוזס (האוניברסיטה העברית בירושלים)
2001 - זאב רודניק (אוניברסיטת תל אביב)
2002 - רן רז (מכון ויצמן למדע)
2003 - צליל סלע  (האוניברסיטה העברית בירושלים)
2004 - סמיון אלסקר (אוניברסיטת תל אביב)
2006 - פאול בירן (אוניברסיטת תל אביב)
2007 - יהודה שלום (אוניברסיטת תל אביב)
2008 - גדי קוזמא (מכון ויצמן למדע)
2009 - אילון לינדנשטראוס (האוניברסיטה העברית בירושלים)
2010 - בועז קלרטג (אוניברסיטת תל אביב)
2011 - תמר ציגלר (הטכניון)
2012 - אירית דינור (מכון ויצמן למדע)
2013 - עמרי שריג (מכון ויצמן למדע)
2014 - ערן נבו (אוניברסיטת בן-גוריון)
2015 - שירי ארטשטיין-אבידן (אוניברסיטת תל אביב) ומיכאל הוכמן (האוניברסיטה העברית בירושלים)
2016 - עמנואל מילמן (הטכניון)
2017 - ניר לב (אוניברסיטת בר-אילן)
2018 - רונן אלדן (מכון ויצמן למדע)
2019 - לב בוחובסקי (אוניברסיטת תל אביב)
2020 - דורון פודר (אוניברסיטת תל אביב) ונתן קלר (אוניברסיטת בר-אילן)
2021 - אברהם איזנבוד (מכון ויצמן למדע)
2022 - וויצ'ך סמוטי (אוניברסיטת תל אביב) ותומר שלנק (האוניברסיטה העברית בירושלים)
2023 - גל בנימיני (מכון ויצמן למדע)
2024 - אמיר עבוד (מכון ויצמן למדע)
הערות שוליים

↑  שלמה גבעון, אליהו ריפס זכה לפרס של האיגוד הישראלי למתמטיקה, מעריב, 9 במאי 1979
|  פרסים ישראליים  |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | פרס ישראל • פרס משרד החינוך והתרבות • פרס וולף • פרס א.מ.ת. • פרס דן דוד • פרס רוטשילד • פרס ירושלים • פרס בראשית • פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים |  |
| ציונות | פרס בגין • פרס בוני ציון • פרס יגאל אלון • פרס הרצל (הרצליה) • פרס בן-גוריון • פרס היצירה בתחום הציונות • פרס מוסקוביץ' לציונות • פרס ירושלים (ערוץ 7) • פרס שומר ציון |  |
| טכנולוגיה | פרס ביטחון ישראל • פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות • פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט |  |
| מדעים מדויקים | פרס אברבנאל  • פרס ארדש • פרס הארווי • פרס לויצקי • פרס נסיהו • פרס קריל |  |
| מוזיקה | פרס אקו"ם • פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים • פרס עמ"י |  |
| ספרות | פרס ביאליק • פרס ברנר • פרס זאב • פרס טשרניחובסקי • פרס ספיר • פרס ברנשטיין • פרס גפן • פרס עומר • פרס רופין • פרס קוגל • פרס היצירה לסופרים עבריים • פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית |  |
| אמנות פלסטית | פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית • פרס האמן הצעיר • פרסי מוזיאון ישראל • פרסי מוזיאון תל אביב • פרס אנדי • פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר • פרס הרמן שטרוק • פרס רפפורט • פרס שיף • פרס היצירה הציונית • פרס ליאון קונסטנטינר • פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית |  |
| ספרות תורנית | פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • פרס לספרות תורנית בני ברק • פרס הרב מימון • פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית • פרס הרב בר שאול |  |
| עיתונות | פרס סוקולוב • פרס דוש לקריקטורה • פרס עיפרון הזהב |  |
| קולנוע וטלוויזיה | פרס האקדמיה לטלוויזיה • פרס אופיר • פרס גרוס למצוינות באנימציה |  |
| תרומה לחברה | אות הנשיא להתנדבות • פרס זוסמן-ג'וינט • פרס ירושלים לאחדות ישראל |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמעון מזא"ה

| --- | --- |

אלוף שמעון מזא"ה, 1951
 לידה:  3 בספטמבר 1907 רוסיה
 פטירה:  29 ביוני 2000 (בגיל 92) ישראל 
 מקום קבורה:  הר הרצל 
 תאריך עלייה:  1931
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  הבריגדה היהודית הבריגדה היהודית  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1933–1955 (כ־22 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש שרות ההספקה ראש אגף כח אדם
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 נשיא ארגון מגדלי הכותנה בישראל נציג ישראל בארגון המזון והחקלאות של האו"ם
 
שמעון מזא"ה (3 בספטמבר 1907 – 29 ביוני 2000) היה אלוף בצה"ל, אגרונום ואיש עסקים ישראלי. כיהן כראש אגף כוח האדם בשנים 1949–1952.
קורות חייו

מזא"ה נולד ברוסיה, וגדל בגרמניה. בנעוריו היה חבר בתנועת הנוער היהודית "בלאו וייס". הוא למד אגרונומיה בגרמניה, איטליה וצרפת, השלים תואר דוקטור למדעים, ועלה לארץ ישראל בשנת 1931. עבד כחוקר בתחנת הניסיונות ברחובות, ועסק שם בגידולי שדה.
קורות חייו > בצבא הבריטי ובצה"ל

מזא"ה הצטרף לארגון ההגנה ב-1933 והתנדב לצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא שירת בחיל התובלה, ולאחר הקמתה של הבריגדה היהודית פיקד על יחידת האספקה של החי"ל באירופה. במלחמת העצמאות היה ממקימי שירות ההספקה בצה"ל, ועמד בראשו עד מאי 1949. המערכת שהקים הורכבה ממספר שירותי משנה: שירות המזון, שירות הדלק, שירות הציוד, שירות התחבורה, שירות בהמות משא ורכיבה, ושירות הכלבים.
לאחר תקופת השתלמות בארצות הברית התמנה ב-9 באוקטובר 1949 לראש אגף כוח אדם. מינויו לתפקיד מפתח זה, היה תוצאה של הצלחתו בארגון והקמת שירות ההספקה, כפי שכתב לו הרמטכ"ל יעקב דורי עם כניסתו לתפקיד:
שירות האספקה היה מבין השירותים הבודדים, אשר אין הצלחתו מוטלת בספק... חלקך אתה כמופקד ואחראי לארגונו של השירות הזה ותפקודו, ראוי להבלטה מיוחדת, ואין ספק, כי כושר התכנון והביצוע אשר גילית בתפקידך זה היו גורמים יסודיים להצלחתו של השירות.
מזא"ה כיהן בתפקיד עד שנת 1952, אז החליף אותו צבי צור.
קורות חייו > אחרי שחרורו מצה"ל

ב-1955 סיים מזא"ה את שירותו בצה"ל, ופנה לעסקים. בשותפות עם משקיעים מחו"ל הקים חברה פרטית לגידולים חקלאיים בשם "מגל". חוות מגל, ליד קיבוץ חצור וגן יבנה, עסקה בעיקר בגידול כותנה וסלק סוכר. כמו כן, עבדה החברה פרדסים. באותה תקופה היה מזא"ה נשיא ארגון מגדלי הכותנה בישראל. בסוף שנות ה-60' ותחילת שנות ה-70' היה הנציג הקבוע של ישראל בארגון המזון והחקלאות של האו"ם ברומא.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  יואב גלבר, גרעין לצבא עברי סדיר, הוצאת יד בן צבי, עמ' 508
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007939689705171  VIAF: 7552158070656708780009   WorldCat (עם VIAF): 7552158070656708780009