stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאונות אימונים בחיל האוויר הישראלי
הערות שוליים

↑  אבינעם מיסניקוב, ‏תאונת מוסקיטו 2113, באתר "מרקיע שחקים"
↑  תאונת מטאור 05, באתר מרקיע שחקים.
↑  אבינעם מיסניקוב, ‏התנגשות אורגנים 29 ו-47, באתר "מרקיע שחקים"
↑  אמיר שגב, ‏תאונת מיסטר 26 - 28.5.1969, באתר "מרקיע שחקים"
↑  אירוע מטוס נשר - בים התיכון מערבית לאשקלון, באתר הענף לאיתור נעדרים
↑  אמיר שגב, ‏התנגשות פוגה 104 בעיט 315, באתר "מרקיע שחקים"
↑  אבינעם מיסניקוב, תאונת עיט 872, באתר "מרקיע שחקים"
↑  אמיר שגב, ‏התנגשות קורנס 222 ונץ 222, באתר "מרקיע שחקים"
↑  תאונת כפיר 840, באתר מרקיע שחקים.
↑  בארוחת־בוקר בוושינגטון קיבל עברי את ההודעה על מות בנו, חדשות, 6 באוקטובר 1987
↑  שני מטוסי האף־15 היו בטיסת אימונים, שבמהלכה אירעה ההתנגשות, חדשות, 17 באוגוסט 1988
↑  שמואל טל, ליאת תימור, פאיז עבאס, 2 הטייסים דיברו ביניהם בקשר עד לרגע ההתנגשות, חדשות, 17 באוגוסט 1988
↑  שמואל טל, אורן כהן, "הטייסים שהתנגשו לא ראו זה את זה", חדשות, 18 באוגוסט 1988
↑  אמיר שגב, ‏תאונת בז 821 “פרס”, באתר "מרקיע שחקים"
↑  אמיר שגב, ‏תאונת בז 965 "צפור האש" - 10.8.1995, באתר "מרקיע שחקים"
↑  אמיר שגב, ‏תאונת בז 142 "קרן אור", באתר "מרקיע שחקים"
↑  פליקס פריש, מפקד חיל האוויר קירקע את כל מטוסי ה-אף-16, באתר ynet, 25 בפברואר 2003
↑  חנן גרינברג, טייס ונווט נטשו מטוס אף-16 ויצאו ללא פגע, באתר ynet, 3 במאי 2005
↑  אמיר שגב, ‏תאונת צפע 239, באתר "מרקיע שחקים"
↑  מסוק קוברה מתרסק לתוך הים, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  שני טייסי הקוברה נהרגו בהתרסקות המסוק, באתר ynet, 10 בספטמבר 2008
↑  עמיחי אתאלי, הטייסים שנהרגו: סא"ל  נועם רון ורב סרן ארז פלקסר, באתר nrg‏, 12 במרץ 2013
↑  קורות החיים של אסף רוזנברג, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  קורות החיים של גיל צוריאנו, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  אמיר שגב, ‏תאונת אנפה 057 - 6.12.1994, באתר "מרקיע שחקים"
↑  שרון רופא-אופיר וחנן גרינברג, מסוק קוברה התרסק בשדה בעמק יזרעאל, באתר ynet, 10 בספטמבר 2008
↑  נרי ברנר ויואב זיתון, מסוק צבאי התרסק ליד גדרה; שני הטייסים נהרגו, באתר ynet, 12 במרץ 2013
↑  יואב זיתון, טייס מסוק קרב נהרג בהתרסקות, טייס שני נפצע קשה, באתר ynet, 8 באוגוסט 2017
↑  יואב זיתון, הותר לפרסום: שני טייסי חיל האוויר נהרגו בהתרסקות המסוק מול חיפה, באתר ynet, 4 בינואר 2022
↑  שני טייסים נהרגו בהתרסקות מסוק בצפון, באתר ynet, 24 ביולי 2006
↑  חנן גרינברג וחגי עינב, טייס נהרג בהתנגשות שני מסוקי קרב בגבול הצפון, באתר ynet, 21 ביולי 2006
↑  יואב זיתון, הותר לפרסום: שני לוחמי צה"ל נהרגו בהתרסקות מסוק בציר פילדלפי, באתר ynet, 11 בספטמבר 2024
↑  אבינעם מיסניקוב, ‏תאונת הרוורד 1106, באתר "מרקיע שחקים", 5 בינואר 2021
↑  אלי אלון, מטוס חיל-האוויר שהתרסק בסביון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 במרץ 2017
↑  מטוס קרב התרסק בהר חברון. הטייס חולץ בשלום, באתר וואלה, 11 בפברואר 2004
↑  חנן גרינברג, טייס נטש מטוס סקייהוק בשל אש במנוע, באתר ynet, 31 במאי 2007
↑  יניר יגנה ואמיר בוחבוט‏, שני הרוגים בהתרסקות מטוס קל בשטח פתוח בנגב, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2020
וילהלם קמפאוזן

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1818 דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  18 ביוני 1885 (בגיל 67) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  Golzheimer Friedhof 
 הושפע על ידי:  אלפרד רתל 
 צאצאים:  Felix Camphausen 
 
וילהלם קמפאוזן (גרמנית: Wilhelm Camphausen‏;  8 בפברואר 1818 – 18 ביוני 1885) היה צייר קרבות מבית הספר בדיסלדורף.
ביוגרפיה

קמפאוזן, נולד ביום מות אביו וילהלם קמפאוזן. הוא השלים את הכשרתו לציור אצל אלפרד רתל ונכנס לאקדמיה של דיסלדורף בשנת 1834. שירותו הצבאי, אותו השלים עם ההוסרים, עיצב את חייו העתידיים - הוא נשאר קשור לציור צבאי כל חייו. לאחר שסיים את כיתת המאסטר של דיסלדורף אצל וילהלם פרידריך שדו בשנת 1850, הוא צייר לראשונה סצנות קרב היסטוריות, שבלטו בשל עיצוב הפרטים הריאליסטי שלהן. הוא זכה לתהילה רבה בעקבות דיוקנאות הרכיבה של הקייזר וילהלם פרידריך השני. בשנת 1859 מונה קמפאוזן לפרופסור באקדמיה לאמנות.
יחד עם גוסטב יאקוב קנטון, הנרי ריטר, רודולף יורדן, הנס גודה, רודולף פון נורמן ופרדריק ניקולאי ינסן, הקים קמפאוזן את הקבוצה הדמוקרטית והביקורתית מבחינה אקדמית בשנת 1844, ששמה מורכב מאותיותיהם הראשונות של החברים. קבוצה זו נחשבת כמבשרת אגודת האמנים מלקסטן, שנוסדה בשנת 1848, אליה השתייך. הוא לקח חלק פעיל, בהצגות התיאטרון ובפסטיבלים וכן בהפקת טיוטות לתלבושות וקישוטים. בשנת 1845 פרסמו קמפאוזן והנרי ריטר איורים של תשעה עשר ציירי דיסלדורף בסטודיו שלהם.
קמפאוזן השתתף כצייר צבאי במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870/71. אחד מתלמידיו היה צייר הקרב הרמן דה בו. תלמידה נוספת הייתה אימוג'ן רובינסון מורל.
משפחה

הוריו של קמפאוזן היו וילהלם ( 1781- 1818) ואליז ( 1790- 1869) קמפאוזן.
וילהלם קמפהאוזן התחתן ב־1844 לאנטוניה גבריאלה שרלוט נימאייר (1824–1893), בתו של הרופא קרל אדוארד נימאייר (1792–1838), נכדתו של התאולוג והפוליטיקאי אוגוסט הרמן נימאייר. אחותה מריאן וילהלמין נימאייר-אימרמן-וולף (1819–1886) נישאה לסופר קרל לברכט אימרמן.
ב־14 במאי 1848 נולדה בתם אליז אנה, שלימים התחתנה עם הצייר פרדיננד הופה. גם בנה קורט הופה-קמפאוזן הפך לצייר. הבן פליקס קמפהאוזן (1854–1910) למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף בין השנים 1872–1873.
גלריה

קרב מוהאץ' 1697
ביסמרק יוצא לעבר נפוליאון השלישי
ביסמרק ונפוליאון השלישי
מריה תרזה סוקרת משמר אוסטרי
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Camphausen, Wilhelm". Encyclopædia Britannica. 5 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 135.
↑  Claus Hermann de Boor (1848-1889), www.deboor.de
↑  Stadt-, land- und weltbekannte Vorfahren der Marianne Immermann, geborene Niemeyer., ernstfherbst.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810654504705606  BIBSYS: 1470399606785  BnF: cb14971087v (data)  GND: 116436689  ISNI: 0000 0001 0880 3770  KulturNav: 3bcc03e1-9c5f-4533-a389-758b4710fdd2  LCCN: n2011005698  NKC: jo2014813658  RKD: 15025  SNAC: w6h99wwd  ULAN: 500013281  VIAF: 24874114   WorldCat (עם VIAF): 24874114
In the Morning

In the Morning (בעברית: בבוקר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניפר לופז. השיר יצא לאור ב-27 בנובמבר 2020, על ידי חברות התקליטים היטקו רקורדס וניויוריקן רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי, דניאל רונדון, ג'קסון פוט, ג'יימס אברהארט, לופז, ג'רמי דוסולייט, ג'וני סימפסון, פטריק אינגונזה, טים סומרס והופק על ידי, ג'קסון פוט, ג'וני סימפסון. עטיפת הסינגל צולמה על ידי הצלמים מרט אלאס ומרקוס פיגוט. העטיפה מציגה את לופז על רקע שחור כאשר גופה עירום מכלל בגדים. לאחר חשיפת העטיפה קיבלה לופז שלל של תגובות על כך שאינה לבושה בה כלל.
הופעה וקידום

לופז ביצעה את השיר בשידור חי בפעם הראשונה בחגיגות סיום השנה בהופעה מיוחדת בתוכנית הנקראת: "Dick Clark's New Year's Rockin' Eve '21", הספיישל השנתי של ערב השנה החדשה ששודר על ידי רשות השידור ABC מטיימס סקוור, שבמנהטן, ב-31 בדצמבר 2020. לאחר שביצעה את השיר המשיכה לופז בהופעתה וביצעה את השיר "Dream On".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי ג'ורה פרנטיס והועלה לראשונה באופן בלעדי באפליקציית Triller, ב-13 בינואר 2021, לאחר מכן הועלה לערוץ היוטיוב של לופז בשידור חי ב-15 בינואר. הקליפ כולל סצנות של לופז "לא לובשה אלא רק כנפי מלאך ענקיות". לופז הצהירה כי הסרטון "מלא בסמליות על מערכת יחסים חד צדדית אפלה וההבנה שלא תוכלו לשנות אף אחד אחר (...) צמיחו כנפיים משלכם והתרחקו מכל אחד או כל דבר שלא באמת מעריך כל מה שיש לך להציע לו."
רשימת השמעה

| In the Morning – מהדורה דיגיטלית> מס' | In the Morning – מהדורה דיגיטלית> שם | In the Morning – מהדורה דיגיטלית> משך | In the Morning – מהדורה דיגיטלית>  | In the Morning – מהדורה דיגיטלית>  | In the Morning – מהדורה דיגיטלית>  | In the Morning – מהדורה דיגיטלית>  | In the Morning – מהדורה דיגיטלית>  | In the Morning – מהדורה דיגיטלית>  | In the Morning – מהדורה דיגיטלית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | In the Morning  | 2:47 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021–2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021–2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021–2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021–2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 16 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | – |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הורדות סינגלים | 93 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | – |  |
|  קנדה | מצעד הסינגלים דיגיטליים | 13 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 27 בנובמבר 2020 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | היטקו רקורדס • ניויוריקן רקורדס |  |
ולדיסלב ואנקי

| --- | --- |

 לידה:  1860 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1925 (בגיל 65 בערך) ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום קבורה:  Evangelical Cemetery of the Augsburg Confession in Warsaw 
 מקום לימודים:  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה 
 תקופת הפעילות:  1880–1925 (כ־45 שנים) 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 
ולדיסלב ואנקי (בפולנית: Władysław Wankie;‏ 1860 – 1925) היה צייר ומבקר אמנות פולני. הוא צייר נופים מציאותיים, ז'אנרים, סצנות דתיות וסמליות.
קורות חיים

בשנים 1875–1880 למד בכיתת רישום בוורשה בהדרכתו של וויצ'ך גרסון, ובילה זמן קצר בבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב. הוא לא הצליח להתקבל באקדמיה באוניברסיטה בקרקוב, בשנת 1882 נסע למינכן, שם שהה במשך 20 השנים הבאות. ואנקי כנראה למד ציור במינכן, הוא היה קשור לקבוצת ציירים פולנים שהתקבצה סביב יוזף ברנדט.
הוא היה בקשר מתמיד עם פולין, ושלח את ציוריו לתערוכות בוורשה ושיתף פעולה עם כתבי עת פולניים.
בשנת 1903 שב לפולין והתיישב בוורשה. ב-1905 הוא נעשה חבר באגודה לעידוד אומנויות יפות, בשנים 1906–1924 ערך את מחלקת האמנות של מגזין Świat, הוא שיתף פעולה גם עם מגזינים פולנים אחרים. הוא היה אחד המייסדים ונשיא של עמותת פרו ארטה השמרנית.
יצירה

בתחילה צייר האמן סצנות ז'אנריות סנטימנטליות ונאיביות המתארות נשים יפות בחברת גברים בגנים מלאי פרחים. ציורים אלה, שנוצרו לצורכי השוק הגרמני, התאפיינו בצבעים מעודנים ועשירים.
לאחר 1887 הוא פנה לעבר סימבוליזם, אולי בהשפעתו של אלכסנדר גיירימסקי. הוא התעניין בחייהם ובפעילותם של אנשים רגילים, לרוב דייגים, ובנוף החוף הפשוט והמחוספס.
השלב הבא בעבודתו של ואנקי היה מה שנקרא "התקופה הברטונית", בשנים 1893–1894 הוא ביקר בהולנד ובבריטאני. בהשפעת מסע זה הוא צייר נופי חוף ים עד סוף ימיו, עם הדמויות הנמצאות שם תמיד - נשים בתלבושות ברטוניות. עבודות אלה מאופיינות בעושר של אפקטים של תאורה ובאווירה שקטה.
ואנקי הבוגר פנה לעיצוב רומנטי, ציוריו מתקופה זו מלאים במסתורין ונוסטלגיה. אלה נופים קטנים ומראות סמליים ודתיים. מאפיין אופייני של עבודתו הוא השימוש בצבעים עמוקים ורוויים, כמו גם מניפולציה מדויקת של האור.
גלריה

דייגים בברטון
לבד בפארק
נשים בגדת הנהר
סרנדה
דייגים בחוף
ים ומפרשית
ישו על הצלב
במרפסת
הערות שוליים

↑  Władysław Wankie - malarz barwnych tonacji, RadioMaryja.pl, ‏2009-09-20 (ב־)
↑  "Władysław Wankie Paintings" (ארכיון)
↑  Władysław Wankie | Życie i twórczość | Artysta, Culture.pl (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810541675205606  BnF: cb122484924 (data)  GND: 118997807  ISNI: 0000 0001 1041 1020  LCCN: n90617867  RKD: 206511  SUDOC: 031228836  ULAN: 500407547  VIAF: 15570283   WorldCat (עם VIAF): 15570283
גרמן זכרייב

גרמן זכרייב
טקס יום השחרור וההצלה בכנסת, מאי 2014. מימין: הרב פנחס גולדשמידט, הרב ישראל מאיר לאו, סרגיי יעקובלב, שגריר רוסיה בישראל, גרמן זכרייב וחבר הכנסת אריה דרעי
גרמן (גבריאל) רשבילוביץ' זכרייב (נכתב גם זכריאייב. ברוסית: Герман Рашбилович Захарьяев ; נולד ב-7 ביולי 1971) הוא איש עסקים, איש ציבור ונדבן. סגן נשיא הקונגרס היהודי הרוסי ונשיא קרן הצדקה הבינלאומית "סטמאגי", של יהודי ההרים יוצאי הקווקז.
ביוגרפיה

גרמן גבריאל זכרייב (נכתב גם זכריאייב) נולד בכפר קרסנאיה סלובודה באזרבייג'ן, אז חלק מברית המועצות. אביו היה העיתונאי והמשורר רשביל זכרייב. גרמן התייתם בגיל 7 ובשנת 1992 עבר לרוסיה והקים עסק מסחרי.
בעל תואר דוקטור לפילוסופיה. נושא עבודת הגמר: "התפתחות המושג הדתי-תאולוגי של החסידות".
בשנת 2012 נבחר לסגן נשיא הקונגרס היהודי הרוסי.
ביוגרפיה > הקמת קרן "סטמאגי" ופעילות ציבורית

זכרייב הוא פטרונם של היהודים ההרריים יוצאי הקווקז. למימוש חזונו בשנת 2001 הוא הקים עם משפחתו את קרן הצדקה הבינלאומית "סטמאגי", למען היהודים ההרריים, לסיוע בתחומי דת רווחה וחינוך, שיקום והקמת בתי כנסת ומוסדות תורה וחסד ברחבי העולם ותשתית תקשורתית ענפה בין כל היהודים ההרריים. הקרן נועדה לשמר את המגוון ההיסטורי והתרבותי של מורשתם של היהודים ההרריים, כתיבת ספרים, עריכת מחקרים ושיפור תדמיתם של היהודים ההרריים בישראל. אחד ההישגים הבולטים בתחום הוא סדרת תוכניות רדיו על היהודים ההרריים ברדיו רק"ע, בשפה הרוסית.
ביוגרפיה > תקשורת

בשנת 2011 בהשתתפותו של זכרייב הוקמה קבוצת תקשורת הכוללת אתרי אינטרנט ורשתות חברתיות, שמטרתם לאחד את כל נציגי הקהילה בכלי התקשורת, לאסוף את כל המידע האפשרי על הקהילה, ההיסטוריה, התרבות, האמנות והדמויות. אתר הקרן גם השיק סדרת שיעורי וידאו בג'והורי, שפתם של היהודים ההרריים.
קבוצת התקשורת סטמאגי כוללת: עיתון חודשי "סטמאגי", עיתון "בירליק-אחדות" באזרבייג'ן, ערוץ טלוויזיה באינטרנט של היהודים ההרריים "סטמאגי-ט-ו", המסקר את חיי הקהילה ברחבי העולם.
ביוגרפיה > יום השחרור וההצלה

אחד ההישגים הבולטים במיוחד של ד"ר גרמן זכרייב היה היוזמה לציון "יום השחרור וההצלה" והכנסתו ללוח השנה העברי ולספר החוקים של מדינת ישראל. הוא צוין לראשונה גם על פי התאריך העברי בשנת ה'תשע"ד. הוא צוין באירועים בכנסת, בכותל המערבי, במטה האומות המאוחדות שבניו יורק ובאירופה. באותה שנה החל פרויקט לחשיפת קבריהם של כרבע מיליון יהודים שנהרגו כחיילים בצבאות בעלות הברית והמחתרות. ב-2018 אישרה הכנסת את "חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית", ברוב גדול.
ביוגרפיה > פרסים

בשנת 2019 זכה זכרייב לעיטור הידידות הנשיאותי מנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, על הסיוע בפיתוח התרבות הרוחנית של היהודים ההרריים, והאחווה בין העמים, ועל היוזמה הייחודית להנצחת זכרם של החיילים היהודים, שנהרגו במלחמה נגד הנאצים.
בשנה זו זכה זכרייב גם בפרס 'כנר על הגג' של איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה. הפרס מוענק מדי שנה ובו זוכים אישי ציבור בני לאומים שונים "שדרך פעילותם תרמו רבות לפיתוח החיים התרבותיים והציבוריים של המדינה".
בשנת 2016 זכה במדליית 'טארג'י' – הפרס הממלכתי של רפובליקת אזרבייג'ן שנוסד על ידי נשיא הרפובליקה, על תרומתו לאחווה בין העמים.
נשוי ואב לארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  'יום השחרור וההצלה' נחגג בעצרות בעולם, באתר כיכר השבת, רבבות ציינו את 'יום השחרור וההצלה', באתר ערוץ 7, לראשונה גם בתוניסיה: היהודים חגגו את "יום ההצלה" מהנאצים, באתר ynet
ולודז'ימייז' טטמאייר

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1861 Harklowa, Lesser Poland Voivodeship, רפובליקת פולין 
 פטירה:  26 בדצמבר 1923 (בגיל 61) קרקוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום קבורה:  Bronowice Cemetery 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה היגלונית 
 תקופת הפעילות:  1882–1923 (כ־41 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, פובליציסטיקה, ספרות, גרפיקה, פוליטיקה 
 פרסים והוקרה:  צלב העצמאות (פולין)  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 צאצאים:  Jan Kazimierz Przerwa-Tetmajer 
 
ולודז'ימייז' טטמאייר (בפולנית: Włodzimierz Tetmajer‏; 31 בדצמבר 1861 – 26 בדצמבר 1923) היה צייר וגרפיקאי פולני, אחד הנציגים המובילים של פולין הצעירה היה גם פוליטיקאי וסופר.
קורות חיים

הוא נולד לאדולף טטמאייר ואשתו הראשונה, לאוניה קרוביצקה. בשנים 1875–1886 למד בבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב, ולאחר מכן זמן קצר בווינה, בשנים 1886–1889 במינכן ובאקדמיה קולארוסי בפריז.
בשנים 1914- 1911 היה ולודז'ימייז' טטמאייר פעיל פוליטי וחבר בפרלמנט האוסטרי מטעם מפלגת העם הפולנית. ב־10 בנובמבר 1912 עמד בראש ההקמה של קונפדרצית מפלגות העצמאות ואז השתתף בעבודתה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הועבר לוועדה הלאומית העליונה. בינואר 1919 הוא נסע לוועידת שלום בפריז, שם, יחד עם מיקולאי ריי, הוא תיווך במשא ומתן בין צוותו של רומן דמובסקי לנציגי יוזף פילסודסקי. במהלך המלחמה הפולנית-בולשביקית הוא היה פעיל בוועדה להגנת המדינה. בראשית אפריל 1919 הוא מונה על ידי שרת התרבות והאמנות כנציג הכללי בקרקוב.
לבקשתו של יוזף פילסודסקי, הצטרף לוועד הלאומי הפולני בשנת 1919. הוא היה מומחה של המשלחת הפולנית בוועידת השלום בפריז בשנת 1919, שעסק בסוגיות פוליטיות ודיפלומטיות. הוא היה יו"ר הוועדה להגנת המדינה בקרקוב החל מה -20 באוגוסט 1920.
ולודז'ימייז' טטמאייר נקבר ב־30 בדצמבר 1923 בבית העלמין פסטרניק בברונוביץ ווילקי.
משפחה

בשנת 1890 התחתן עם אנה מיקולייצ'יק  נולדו להם שתי בנות. במהלך מלחמת העולם השנייה, אשתו ובתו הצעירה קריסטינה, יחד עם בעלה גורשו לעומק ברית המועצות על ידי הסובייטים. לאחר המלחמה אשתו של טטמייר חזרה לקרקוב, שם נפטרה.
יצירה

הוא צייר בעיקר סצנות ז'אנריות כפריות [36], וכן נופים, פוליכרומים בכנסיות, כולל בקפלה של המלכה סופיה, בקתדרלת וואוול, בקתדרלה בסוסנובייץ.
משנת 1897 היה טטמאייר חבר בחבורת האמנים הפולניים "אגודת שטוקה".
בשנת 1892 קיבל טטמייר פרס מבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב לסטודנטים מצטיינים ומענק שנתי לנסיעה לאיטליה.
בשנת 1893 נשלחו ציורי האמן יחד עם בדים אחרים לתערוכה העולמית בשיקגו, ובשנת 1894 לסן פרנסיסקו. הוא זכה במדליות בתערוכות אלה.
בשנת 1911 קיבל טטמייר פרס על פעילות האמנותית מטעם האקדמיה לאמנויות ומדעים.
גלריה

נגנים בברונוביץ
חיזור
זרקובינה
קדוש
הכתרה
מציאת הצלב
סנט סבסיטאן
ויטראז' בוואוול
הערות שוליים

↑  Polish Art Center - Wlodzimierz Tetmajer (1861-1923) (ארכיון)
↑  Włodzimierz Przerwa-Tetmajer : w dziewięćdziesięciolecie śmierci artysty i polityka
↑  Rydel nie był pajacem, gazetapl (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810546344805606  BnF: cb11706853r (data)  GND: 119542110  ISNI: 0000 0001 0993 5046  LCCN: n82239748  NKC: jn20000701792  NTA: 071349677  RERO: 02-A010927184  RKD: 76913  SUDOC: 167105078  ULAN: 500027691  VIAF: 84037537   WorldCat (עם VIAF): 84037537
יוזף רפאקי

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1871 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 בינואר 1929 (בגיל 57) Olszanka, רפובליקת פולין 
 מקום לימודים:  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תקופת הפעילות:  1891–1929 (כ־38 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, הדפס-אבן, art of drawing 
 הושפע על ידי:  וויצ'ך גרסון, Feliks Szynalewski, פלוריאן סינק, Izydor Jabłoński, Conrad Fehr 
 
יוזף רפאקי (בפולנית: Józef Rapacki‏; 19 במרץ 1871 – 31 בינואר 1929) היה צייר, גרפיקאי ושרטט פולני, יוצר נופים סנטימנטליים.
קורות חייו

הוא הגיע ממשפחה ורשאית בנם של וינצ'נטי רפאקי ויוזפינה לבית הופמן, אחיהם של הונוראטה לשצ'ינסקה ווינסנטי רפאקי. בגיל 14 החל ללמוד בכיתת הרישום של וויצ'ך גרסון בוורשה (1885), שם הבחינו בכישרונו בציור נוף. לאחר שסיים קורס דו-שנתי אצל גרסון בשנת 1887, הוא נרשם ללימודי ציור בבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב, שם למד מספר חודשים בהדרכת אמנים כמו איזידור ז'בלונסקי, פלוריאן סינק ופליקס שיינבסקי. בשנת 1888 עזב את האוניברסיטה בקרקוב וחזר לוורשה, שם למד שוב אצל גרסון.
תקופת קרקוב בעבודתו של האמן מאופיינת בהשפעה חזקה של ציור בחוץ, כלומר לצייר נופים ישירות בטבע באוויר הפתוח. כמו כן אימץ סגנון אמנותי מודרני על ידי סטניסלב ויטקביץ'. באותה תקופה יצר רפאקי בעיקר ציורי שמן על בד, והנושאים הדומיננטיים בעבודותיו היו נופים וסצנות ז'אנריות. החניכה השנייה עם וויצ'ך גרסון נמשכה פחות משנה, מכיוון שבשנת 1889 עזב רפאקי למינכן. הוא בילה כשנתיים בבית הספר לאמנויות יפות במקום בהשגחת קונרד פהר.
במהלך שהותו במינכן, רכש כמה אלמנטים בסגנון בית הספר במינכן. השפעות אלה הוצגו בציורים מאוחרים יותר – כמו זמצ'יסקו (הגרסה הראשונה משנת 1899, השנייה בשנת 1928), שהציגה נוף רומנטי של הטירה בחושך, או טחנה עתיקה (1911). לאחר סיום לימודיו חזר הצייר לוורשה. תקופה זו מאופיינת במסעות רבים, כולל לאיטליה, בה ביקר כנראה בשנת 1898. התוצאה היצירתית של נסיעות אלה הייתה ייצוגים רבים של נופים איטלקיים, כולל נוף לגנים ולאנדרטאות מקומיות.
חייו המקצועיים

לאחר שחזר לוורשה, החל רפאקי לעבוד עם עיתונים מקומיים רבים, בשנת 1898 עם פרסום רפרודוקציה של הטריפטיכון הפסטלי שלו "יום הפועל" במגזין Tygodnik Ilustrowany, עליו קיבל את הפרס הראשון בתחרות שערך יוזף קוריירוב. בעקבות מחלת ראות שנדבק בה, בתחילת המאה העשרים החליט הצייר לעבור לקרקוב בשנת 1900 כדי לקבל אפשרות טובה יותר לערוך טיולים לאזורי מרפא בהרים.
בשנת 1907, יחד עם אשתו, גבריאלה, לבית פופובסקה, הוא עבר לאולשנקה, ליד סירארדוב, שם בנה בית. האמן ניהל חיי חברה מלאים, מכיוון שהם גרו שם ליד קרובי משפחתו וציירים נוספים, חלקם הציירים הפולניים החשובים ביותר בסוף המאה ה-19.
רפאקי נפטר בגיל 58 כתוצאה מסיבוכים משפעת. הוא נקבר בבית העלמין בפושצה מרינסקה.
שנות שהותו באולשנקה היו פוריות מאוד בעבודתו של רפאקי. החשובים בציוריו הם שני מחזורי נוף: מארץ מזוביה. נופי אולשנקה, לרוב מזוהים עם כרי דשא עצומים, וסבך, לרוב שקועים בערפל ורווים בקרני השמש הממוקמות נמוך מעל האופק (בזריחה או בשקיעה). לפעמים הצייר כלל עצים בודדים בקומפוזיציות שלו המתארות את כרי הדשא, לרוב בסגנון אר נובו.
חלק מהנופים מאזורים נוספים במזוביה, כמו הוויסלה ליד ביילני (1903), נוצרו גם בסמוך לירארדוב. הוא הקדיש תשומת לב רבה לכיבוש הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה ובעיתונות ורשה פורסמו רישומים רבים המתייחסים לאירועי 1915–1918.
עם זאת, מרבית עבודותיו של רפאקי הן נופים המתעדים בעיקר נופים מזוביים, לעיתים קרובות הוא תיאר ערפל, פני גופי מים, סבך, אור שמש מאיר את העננים.
חייו המקצועיים > פורטרטים

פורטרט מילא תפקיד משני בעבודתו של רפאקי. רוב האנשים המוצגים הם משפחת הצייר, אביו ואחיותיו. הוא צייר דיוקנאות של אחותו הונוראטה לשצ'ינסקה כמה פעמים, ובין המתוארים היו גם דמויות מהאליטה האמנותית של ורשה. הוא תיאר את עצמו כמה פעמים.
חייו המקצועיים > תערוכות

הוא השתתף בלפחות 15 תערוכות. התערוכות הראשונות של עבודותיו התקיימו בסביבות 1888, השנה בה עזב את בית הספר לאמנויות יפות בקרקוב וחזר לסטודיו של גרסון. בתחילה הציג את ציוריו בסלון אלכסנדר קריוולט ובחברה לעידוד אמנות. משנת 1922 הציג עם קבוצת Pro arte אליה השתייך. הוא גם הציג את עבודותיו בקרקוב, ברלין, בלבוב, בפריז.
בשנת 1927 קיבל תעודת כבוד מטעם האגודה לעידוד אומנויות על כל פעילותו האמנותית, ובשנת 1930 נערכה לזכרו תערוכה שלאחר המוות.
גלריה

אביב
שדרת עצי לבנה
רחוב בקזימיז׳
סתו
הזיה של הצייר
דיוקן אשה
ונציה
שדות בחורף
הערות שוליים

↑  Muzeum Mazowsza Zachodniego w Żyrardowie, www.muzeumzyrardow.pl
↑  Józef Rapacki, www.ipsb.nina.gov.pl (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810594752305606  BnF: cb14627941x (data)  GND: 188438637  ISNI: 0000 0001 0983 9951  KulturNav: 30a3378d-d8ad-4631-8f20-006f990ede8f  RKD: 206908  VIAF: 69185651   WorldCat (עם VIAF): 69185651
המכלול האדריכלי של פמפוליה

מפת האגם
המכלול האדריכלי של פמפוליה (פורטוגזית Conjunto Arquitetônico da Pampulha) שתוכנן בשנת 1940 סביב אגם מלאכותי, היה מרכז של נופש ותרבות במסגרת שכונת עיר גנים בעיר בלו הוריזונטה במרכז ברזיל. המכלול ממחיש את הדרך בה עקרונות של אדריכלות ופיתוח נופי מודרניים השתחררו מקונסטרוקטיביות קשיחה, והביאו לידי ביטוי את האקלים המקומי והסביבה הטבעית.
היסטוריה

בניית בירה חדשה למדינת מינאס ז'ראיס במקום אורו פרטו אושרה ב-1891, והקמת בלו הוריזונטה החלה ב-1897. כדי לשכן בין 200,000 ל-300,000 תושבים העיר נבנתה בתבנית שתי וערב, ונשתלו בה אזורים פרווריים עם תכנון פחות מוקפד ועם שדרות רחובות יותר. הצמיחה המטאורית של העיר בעשורים שלאחר מכן הביאה להתפוצצות אוכלוסין בשנות ה-20 של המאה ה-20, וזו הועצמה מצידה על ידי תיעוש וגרמה לבעיות בתוכניות הקיימות. בתגובה, בין השנים 1938–1940, נוסחה תוכנית עירונית חדשה שהתייחסה לצורך בהקמת פרוורים חדשים ואזורי תכנון לעיר. במסגרת תוכנית חדשה זו פותח אזור פמפוליה. מאגר פמפוליה הוקם בצפון העיר בין השנים 1936–1938 כדי לספק מים לאזור נרחב. גודלו של המאגר שולש בשנתיים הבאות, ותוספת זו נוצלה כדי ליפות את האגם ולהופכו לעיר-לוויין לתיירות ולפעילות נופש. לשם כך נשכרו שירותיו של אוסקר נימאייר ב-1940, והמטרה המוצהרת הייתה למשוך את בני המעמד הגבוה ועידודם להקים לעצמם בתי אחוזה סביב האגם. אזורי המגורים הצטיינו ברחובות רחבים, בנייה לא רווייה ושטחים ירוקים נרחבים - כל מאפייניה של "עיר גנים". התחבורה שופרה על ידי סלילת דרכים חדשות והקמת שדה תעופה סמוך.
המוקד העיקרי של השטח החדש היה מכלול של מבנים בודדים שהתמקדו בפנאי, ספורט ותרבות, ושמוקמו בנקודות מפתח סביב האגם - הקאזינו, מועדון יאכטות וגולף, אולם נשפים וכנסייה. כל אלה רוכזו סביב האגם ולאורך שדרה היקפית, שמעבר לה נבנו מבנים נמוכי קומה. שבילי הליכה יצרו חיבורים בין האלמנטים של התוכנית, אך הוקמו גם רציפי עגינה עבור סירות שחצו את האגם. לא כל התוכניות יוצאו לפועל - מגרש הגולף לא פותח ומשמש כיום כגן חיות, ואילו תוכניות להקמת בית מלון על חצי אי ומסעדה על אי האהבה לא התממשו. מה שאכן יצא לפועל, השתנה בשל תנאים סוציאליים וסביבתיים. הקזינו תפקד שנים בודדות בלבד, עד שב-1946 נאסרו הימורים במדינה. ב-1954 הסכר המחזיק את מי האגם נפגע, וגרם להצפות כמו גם לשינויים בחופי האגם. ובככלל, הרעיון למשוך משפחות אמידות לבנות את בתיהן בפמפוליה לא צלח. הסתבר כי אזור מגורים יוקרתי לא מצא את מקומו ליד אתר נופש פופולרי. עם השנים נוספו אצטדיון כדורגל ב-1965 ואצטדיון ספורט כללי ב-1980, ובעוד שאלה חיזקו את אוריינטציית הנופש של האתר, הם פגעו בתפיסה המקורית של הפרויקט.
פמפוליה מתוארת כיום כאזור נופש המתאים לשכבות הביניים, ושינוי זה בייעודה יצר בעיה למצוא רוכשים לבתי המידות שנבנו במקום בידי משפחות אמידות בתחילת דרכו. משנות ה-60 של המאה ה-20, נחשף מאגר המים ללחצים תעשייתיים ולפיתוח עירוני מוגבר, ושתיים משלוחותיו נסתמו (אחת מהן משמש כפארק אקולוגי). גופי המים המזינים את האגם זוהמו והתמלאו בסחף. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הבעיה כה החמירה עד כי התושבים המקומיים החלו לדרוש פתרון מלא; ובעשרים השנים האחרונות החלו הרשויות לנקות את האגם ובמקביל לשמר את המבנים.