stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דודו אוטמזגין
הערות שוליים

↑   דודו אוטמזגין - מתחם פיאנו עיר ימים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:44)
1 2  בני יזרעאל, יהללך פיך, השף דודו אוטומזגין בטוח שאין לו מתחרים, באתר nrg‏, 25 באוגוסט 2010
1 2    יעלי נגיד־מזרחי, ‏המשכורת הראשונה של שף פטיסרי, בעל רשת קונדיטוריות בוטיק "דודו אוטמזגין", בעיתון מקור ראשון, 4 ביולי 2021
↑  רשימת הסניפים, ברשת "דודו אוטמזגין"
↑  אריאלה פיקסלר אלון, שף קונדיטור דודו אוטמזגין, באתר תפוז אנשים, 26/2/09
↑  ריטה גולדשטיין, ‏לא כל הנוצץ: טעמנו סופגנייה בציפוי זהב שעולה 100 שקלים, באתר ‏מאקו‏, 3 בדצמבר 2017
יצחק טסלר, סופגניה ב-100 שקל: "אני מרגיש לואי ויטון של ענף הקונדיטוריה", באתר mynet‏ רעננה, 12 בדצמבר 2017
היאלי יעקבי־הנדלסמן, לקראת חג השמן: מבחן הסופגניות הגדול, באתר ישראל היום
↑  מאיה מאירי, ‏קלאסה זה לא מים. אי אפשר לקנות את זה, או שאתה נולד עם זה או שלא, באתר ‏מאקו‏, 28 בינואר 2021
1 2  מתוק לו מתוק לו, באתר ישראל היום, 31 בינואר 2019
↑  התחלות מתוקות - WinesIsrael - יין ישראלי, קולינריה, שמן זית וטיולים, באתר WinesIsrael - יין-קולינריה-שמן זית-טיולים-אירועים, ‏2 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310141805171  ISNI: 0000 0004 0208 7576  VIAF: 297294645   WorldCat (עם VIAF): 297294645
אלון שטיין

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1978 (בן 47) חדרה, ישראל 
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.88
 מספר:  13
 קבוצות כשחקן
 1995–1999   1999–2000   2000–2001   2001–2002   2002–2003   2003–2004   2004–2006   2006–2007   2007   2007   2008   2008–2009   2010–2011   2011–2012 2012–2013:  הפועל גליל עליון   מכבי קריית מוצקין   הפועל גליל עליון   הפועל תל אביב   רטיופארם אולם   ז'נבה דווילס   אייזברן ברמרהאבן   ז'נבה דווילס   מייגייד אמסטרדם   הפועל באר שבע   הפועל בארי   אליצור יבנה   לוגאנו טייגרס   מכבי תל אביב מכבי דרום תל אביב
 הישגים כשחקן
 אליפות ישראל (2012)   גביע המדינה (2012)   אליפות שווייץ (2011)   גביע שווייץ (2011, 2004) אליפות הליגה האדריאטית בכדורסל(2012)
 קבוצות כמאמן
 2013–2015   2015–2016   2016–2019  2019–2020 2020–2021   2021–:  מכבי תל אביב (עוזר מאמן)   נבחרת ישראל (עוזר מאמן)   בני הרצליה (עוזר מאמן)   הפועל חבל מודיעין   מכבי הוד השרון   מכבי ראשון לציון (עוזר מאמן)
 הישגים כמאמן
 אליפות אירופה (עוזר מאמן) – 2014  אליפות ליגת העל (עוזר מאמן) – 2014 גביע המדינה (עוזר מאמן) – 2014, 2015 גביע הליגה (עוזר מאמן) – 2013, 2014
 
אלון שטיין (נולד ב-4 בינואר 1978) הוא כדורסלן עבר ומאמן ישראלי בעל אזרחות גרמנית, ששיחק בעמדת הגארד ומשמש כמאמן של הנוער על במחלקת הנוער של הפועל חולון.
ביוגרפיה

שטיין גדל באבן יהודה, בה הפך לבן טיפוחיו של רלף קליין שהגדיר אותו "שחקן הנוער הטוב ביותר בארץ". הוא שיחק בקבוצת הילדים של מכבי דרום, ולאחר שקלע 60 נקודות במשחק גמר גביע המדינה לילדים עבר לשחק בשורותיה של מכבי תל אביב. בנוסף, למד שטיין במגמת הכדורסל של תיכון קריית שרת בחולון.
שטיין הצטרף להפועל גליל עליון בשנת 1995, בהדרכתו של דייוויד בלאט ושיחק בשורותיה עד 1999. לאחר שנה במכבי קריית מוצקין חזר לשחק בגליל עונה נוספת, בטרם עבר להפועל תל אביב לקראת עונת 2001/2002.
בשנת 2001 עבר שטיין לשחק במדי רטיופארם אולם מהליגה הגרמנית, בה לא היה נחשב לשחקן זר בזכות הדרכון הגרמני בו הוא מחזיק. לאחר מספר שנים בהן שיחק בגרמניה, שווייץ והולנד חזר שטיין לישראל בשנת 2007 והצטרף לשורותיה של הפועל באר שבע מהליגה הלאומית.
בעונת 2010/2011 הוא חזר לשחק בשווייץ במדיה של לוגאנו טייגרס ובשנת 2012 הצטרף למכבי תל אביב שבסופה פרש מכדורסל.
לאחר הפרישה עבד כמאמן מחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובאוגוסט 2013 מונה לתפקיד עוזר מאמן שני במכבי תל אביב. בסיום עונת 14/15 סיים חוזה שמכבי בחרה שלא לחדש.
בקיץ 2015 מונה לעוזר המאמן השני בנבחרת ישראל.
בקיץ 2016 מונה לעוזר מאמן בבני הרצליה שם שימש כ-3 שנים.
בקיץ 2019 מונה שטיין למאמנה של הפועל חבל מודיעין, בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-13 המוביל לליגה הארצית עם מאזן של 8 ניצחונות ו-14 הפסדים אך נשארה בליגה עקב ביטול היורדות.
ביוני 2020 מונה שטיין למאמנה של מכבי הוד השרון במקומו של נתי כהן.
הערות שוליים

↑  פרופיל השחקן באתר היורובאסקט
↑  אלון שטיין - מז'נבה לבאר-שבע באתר ספסל
↑  בנו של מוטי דניאל עובר מקרית שרת לגימנסיה בראשל"צ, באתר nrg‏, 7 ביוני 2004
↑  הודעת המועדון
↑  מכבי הוד השרון: אלון שטיין יחליף את נתי כהן
אסתי פשין

אין תמונה חופשית
אסתי פשין (נולדה ב-1973) היא מנהלת מפעל הסייבר של התעשייה האווירית ובעבר מנכ"לית שדולת ההיי-טק בכנסת.
ביוגרפיה

פשין נולדה ב-1973 בירושלים. אביה, ד"ר יעקב פשין, היה מצאצאיו של יוסף זונדל מסלנט ועבד כאורתופד בבית החולים אסף הרופא. אימה, ריבה אביעד, הייתה המנהלת בפועל של האגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך.
את שירותה הצבאי עשתה ביחידה 8200 והשתחררה בתום שירות של 11 שנים בדרגת רב-סרן. ב-2012 השלימה תואר ראשון במחשבים וניהול מהאוניברסיטה הפתוחה, וב-2018 סיימה תואר שני בניהול באוניברסיטת תל אביב.
קריירה מקצועית

בשנים 2007–2009 הייתה מנכ"לית חברת הסייבר לתשתיות קריטיות Waterfall.
ב-2013 הצטרפה לתעשייה האווירית והקימה בה את מינהל הסייבר, ובינואר 2017 בחר בה דירקטוריון החברה לעמוד בראש מפעל חדש לפרויקטים בתחום הסייבר במסגרת פעילות החברה הבת אלתא.
כמו כן, הייתה פשין פעילה בין השנים 2009–2019 בשדולת ההייטק בכנסת, בהתנדבות, וכיהנה כמנכ"לית השדולה. במסגרת תפקידה קידמה את הצעת "חוק האותיות הקטנות", שנועדה להורות לבנקים להגדיל את האותיות בדוחות, במכתבים ובחשבונות שהם שולחים לקשישים. ההצעה נולדה בעקבות מאבק מתמשך של סבתה מצד אימה של פשין, ניצולת השואה אהובה הלוי לוין, בבנק ישראל.
חיים אישיים

פשין מחזיקה ברישיון טיס אזרחי וחברה באיגוד לתעופה ספורטיבית, לאחר שהתגברה על פחד מטיסה.
ב-2016 נבחרה למקום ה-27 ברשימת 50 הנשים המשפיעות בישראל של מגזין פורבס. ב-2017 נבחרה למקום ה-47 ברשימת 50 הנשים המשפיעות של עיתון גלובס, ובמקום ה-18 ברשימת 100 המשפיעים של מגזין דה-מרקר.
הערות שוליים

↑  יובל גמליאל, אני ואת נשנה את העולם, באתר ynet, 24 בינואר 2018
↑   אורה קורן, התעשייה האווירית ממציאה עצמה מחדש: עסקות סייבר ב-100 מיליון דולר ב-2016, באתר TheMarker‏, 30 בינואר 2017
↑  מערכת אנשים ומחשבים, התעשייה האווירית מקימה מפעל סייבר חדש, בהנהלת אסתי פשין -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2017-01-31
↑  גיא גרימלנד, מנכ"לית שדולת ההיי-טק בכנסת: המצב שלנו קשה, אבל בתעשייה מעדיפים לשבת בבתי קפה, באתר TheMarker‏, 6 ביוני 2011
↑  אריק בנדר, צוואת הסבתא מי-ם תהפוך לחוק מדינה?, באתר nrg‏, 26 בפברואר 2011
↑  aguda5, תוצאות הבחירות לחברי הוועד ולוועדת ביקורת, באתר האיגוד לתעופה, ‏2024-03-30
↑  האוניברסיטה הפתוחה, הרצאתה של אסתי פשין על פחד הטיסה שלה וחוויותיה בהטסת מטוסים קלים, באתר www.facebook.com, ‏21 בפברואר 2022
↑  התעשייה האווירית לישראל, אסתי פשין, ראש מינהל הסייבר בתעשייה האווירית, מככבת במקום 27 ברשימת 50 הנשים המשפיעות בישראל של מגזין Forbes Israel., באתר www.facebook.com, ‏3 באוגוסט 2016
↑  המשפיעות 2017 - אסתי פשין, באתר גלובס
↑  רשימת 100 המשפיעים בישראל נחשפת - TheMarker, באתר www.themarker.com
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אסתי פשין".
גדי סדובסקי

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1949 י"ד באלול ה'תש"ט תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  15 בפברואר 2022 (בגיל 72) י"ד באדר ה'תשפ"ב 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תקופת הפעילות:  1967–2016 (כ־49 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצין הרפואה של גדוד 202  קצין הרפואה של חטיבת הצנחנים  קצין הרפואה של אוגדה 36  קצין הרפואה של מפקדת חיילות השדה  מפקד הרפואה הפיקודי של פיקוד המרכז  אחראי על כל מערך הרפואה בעורף המלחמת המפרץ  יועץ של חיל הרפואה בסינגפור
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים   מבצע יונתן- מבצע אנטבה    מבצע שלום הגליל מבצע שלום הגליל  מלחמת המפרץ    מלחמת לבנון השנייה   צוק איתן    המערכה ברצועת הביטחון 
 תפקידים אזרחיים
 ניהול את המרכז לבריאות האשה של שירותי בריאות כללית, באשדוד  אחראי לשעת חירום במרכז הרפואי שמיר (אסף הרופא) בצריפין
 
גדי סדובסקי
גד (גדי) סדובסקי (8 בספטמבר 1949, י"ד באלול ה'תש"ט – 15 בפברואר 2022, י"ד באדר ב' ה'תשפ"ב) היה רופא נשים ויולדות ומפקד רפואה פיקודי בצה"ל, בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב בשנת 1949. בשנת 1967 התגייס לצה"ל ללימודי רפואה במסגרת העתודה האקדמית (מחזור ב') בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בטיול באירופה וחזר מיידית לישראל בכדי להצטרף לכוחות צה"ל בסיני.
קריירה צבאית

בשנת 1975 עבר קורס קציני רפואה ובסיומו הוצב בחטיבת הצנחנים כקצין הרפואה של גדוד 202 בדרגת סגן, תפקיד בו עבר קורס צניחה. בשנת 1976 השתתף במבצע יונתן כקרפ"ג 202, בטיפול והצלת חייו של הצנחן סורין הרשקו, אשר נפצע באורח אנוש.
כשבועיים לאחר המבצע מונה לקצין הרפואה של חטיבת הצנחנים בדרגת סרן. במאי 1977 ניהל את הפן הרפואי באסון הנ"ד. השלים בהצלחה קורס לוחמה זעירה במסגרת חטיבת הצנחנים.
בשנת 1977 מונה לקצין הרפואה של אוגדה 36 ברמת הגולן, והועלה לדרגת רב-סרן. נכון לנובמבר 2023, סדובסקי היה היחיד בתולדות חיל הרפואה אשר כיהן ברצף התפקידים של קצין רפואה גדודי, חטיבתי ואוגדתי.
בשנת 1978 החל התמחות בגינקולוגיה במרכז הרפואי אסף הרופא, אותה השלים בשנת 1984.
ביוני 1982, תוך כדי התמחותו, הצטרף ללחימה במבצע שלום הגליל, במסגרת אוגדה 98. בספטמבר של אותה השנה נשלח על ידי סגן מפקד האוגדה, אל"ם יהודה דובדבני, בהוראתו של שר הביטחון אריאל שרון, לחפש את גופתו של בשיר ג'ומאייל בביירות. לאחר חיפוש אינטנסיבי, זיהה סדובסקי את גופתו של ג'ומייל בבית החולים "אוטל דייה", על פי שעונו, טבעת הנישואין שלו, ומכתב מאחותו שהיה בכיס חולצתו.
בשנת 1984 כיהן כרופא במשלחת ישראלית לצ'אד.
בשנת 1985 סיים קורס מפקדי גדודים רב חיילי.
בשנים 1985–1986 שירת בתפקיד קצין הרפואה של מפקדת חיילות השדה בדרגת סגן אלוף.
בשנים 1987–1989 השתלם בתחום רפואת העובר בבית החולים Kings College בלונדון.
בשנת 1990 סיים קורס מפקדי חטיבות.
בשנים 1989–1992 שירת כמפקד הרפואה הפיקודי במפקדת פיקוד המרכז, בדרגת אלוף-משנה.
בעת מלחמת המפרץ (1991) מונה אחראי על מערך הרפואה הכולל בעורף. באותה השנה, בעת מבצע שלמה, היה האחראי לקליטת העולים מטעם חיל הרפואה של צה"ל.
עם סיום תפקידו בפיקוד המרכז, שירת כנציג קצין רפואה ראשי במשלחת צה"ל בסינגפור בשנים 1992–1994.
סדובסקי השתחרר משירות קבע בשנת 1996, לאחר 29 שנים בצה"ל. המשיך לשרת במילואים כממלא מקום מר"פ עורף (לרבות במבצע צוק איתן), עד הגיעו לגיל 67 בשנת 2016, עת פרש משירות המילואים בצה"ל.
קריירה אזרחית

עם סיום שירות הקבע בשנת 1996, החל לנהל את המרכז לבריאות האישה של שירותי בריאות כללית באשדוד. כמו כן, מונה כאחראי לשעת חירום במרכז הרפואי שמיר (אסף הרופא) בצריפין, תפקיד אותו מילא עד פטירתו בשנת 2022. בשנת 2002 קיבל תואר מוסמך מאוניברסיטת תל אביב בניהול מערכות בריאות.
עשייה ציבורית

בשנת 2009 השתתף במשלחת "עדים במדים" לפולין כראש צוות.
בשנת 2010 הצטרף לעמותת יחידות החילוץ FIRST, בה פעל בשני אסונות טבע:
טיפול בנפגעי אסון רעידת האדמה בהאיטי (אשר תועדה על ידי איתי אנגל בתוכנית "עובדה") (2010).
טיפול בנפגעי אסון הכור הגרעיני בפוקושימה (2011).
בשנת 2016 הצטרף כחבר פעיל ב"מבטחי ישראל", פורום מפקדים לאומי, מיסודו של אלוף (מיל') עוזי דיין.
חיים אישיים

התגורר במושב שדמה (ישובי גדרות). נפטר ב-15 בפברואר 2022. והותיר אחריו את אשתו נטליה, פיזיותרפיסטית, רס"ן במיל', שתי בנות ובן.
הערות שוליים

↑  אלי אשכנזי‏, הרופא שהציל חיים במבצע אנטבה והתנדב להציל חיים באיזורי אסון, באתר וואלה, 26 בפברואר 2022
↑  קצינים בכירים בצ.ה.ל עוזרים בחלוקת סלי מזון לנזקקים, באתר רמלוד נט
↑  זוכרים את גדי, באתר goitem
↑  gady poland b.wmv, Google Docs
↑  עדות מהאיטי: לא רוצים להיות השליחים של אלוהים בגיהנום, באתר nrg
↑  איתי אנגל, ‏כשהאדמה רעדה, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2010
↑  לגיהינום וחזרה - כשאדמת האיטי רעדה | GoTravel, באתר www.gotravel.co.il
↑  אל״מ ד״ר גדי סדובסקי ז״ל, באתר modaotevel
מטען (כתב עת)

| --- | --- |

עטיפת גיליון 9 של כתב העת – שהוקדש לזכרו של מייסדו, מקסים גילן
 מייסד:  מקסים גילן 
 תאריכי הופעה:  2005–2014 (כ־9 שנים) 
 שפה:  עברית 
 
מטען הוא כתב עת ספרותי עברי, בעל גוון פוליטי שמאלי רדיקלי, שיצא לאור בין השנים 2014-2005. עד שנת 2014 יצאו לאור 26 גיליונות של כתב העת.
כותרת המשנה של כתב העת היא: מטען – לחשיבה ולפעולה. המוסף הספרותי של העיתון נקרא "מטען צד". על עטיפתו מתנוסס אגרוף, הזהה לסמלה של תנועת כך.
היסטוריה

כתב העת נוסד על ידי המשורר, חתן פרס ראש הממשלה, מקסים גילן, שהיה עורכו עד פטירתו בשנת 2005. מקסים גילן היה ידוע ביושרו האינטלקטואלי, שעליו היה נכון לשלם מחיר אישי. הוא סירב לשתף פעולה עם כלי תקשורת מהמרכז ומהימין. גילן וסגנו, יוסי גרנובסקי, הגדירו את כתב העת "כתב עת שמאלי אמיתי". לאחר מותו של גילן ירש את תפקיד העורך יוסי גרנובסקי אליו הצטרפו בהמשך רומן וטר כעורך, ואלטייב ענאים כסגן עורך.
לצד העורכים מתכבדת מועצת מערכת רחבה ובלתי פעילה, הכוללת בין השאר את: אריק א. – משורר, עמוס אדלהייט – משורר, עקיבא אור – סופר ופעיל פוליטי, פרופ' מארק אליס – תאולוג מפלורידה, יוסי אמיתי – קיבוצניק ומזרחן, פסח מלין – משורר ונקדן, אנטון שמאס – סופר עברי, ערבי נוצרי מפסוטה, רן יגיל – סופר ועורך כתב העת עמדה, משה פינטו, אילן פפה, סמי שלום שיטרית, אהרן שבתאי, טניה ריינהרט, ראובן שניר, נורמן אפשטיין, אבישי ארליך, דניאל בויארין, דוד בארל, נואל בורגי-גולוב, שמשון ביכלר, שמעון בלס, חיים ברעם, הבלשן נועם חומסקי, ורבים אחרים.
על גיליון 24 כותב המשורר יובל גלעד:
"כתב העת ‘מטען’ הוא כתב עת חשוב מעין כמותו, ולו בשל העובדה שהוא משלב בין סופרים ומשוררים יהודים וערבים תוך זיקה ליפו, העיר הכמעט אחרונה בה עוד מתקיים דו קיום... הגלגול הראשון של כתב העת שילב בין מאמרי שמאל 'קיצוני' לבין ספרות מחאה, בעריכת המהפכן והמשורר מקסים גילן. גלגולו השני הנוכחי נערך על ידי הסופר יוסי גרנובסקי, שוויתר על המניפסטים הפוליטיים, מהם יש די והותר תחת כל עץ רענן, והתמקד בספרות בלבד, אבל תוך קשר בין יהודים לערבים."— יובל גלעד, 31 בינואר 2014
גיליונות מטען

בספטמבר 2005 יצא לאור גיליון מס' 9 של כתב העת – גיליון שהוקדש לזכרו של מייסד כתב העת מקסים גילן. בחלק הספרותי של הגיליון משתתפים, בין היתר, פדריקו גרסיה לורקה, איאד ברגותי, הווארד נמארוב, אביה בן דוד, וכמובן – מקסים גילן, שנודע גם בשיריו.
יוסי גרנובסקי, שהיה סגנו של גילן לעריכת כתב העת וערך בפועל את הגיליון המיוחד הזה, כתב במאמר המערכת לזכרו של גילן: בחודשים הארוכים שלפני מותו היתה לי הזכות, כעורך משנה וכחבר, לעבוד איתו ביחד על מטען 9. מקסים עבד עד לרגע האחרון, נתון לתחושה של דחיפות וחובה עמוקה. חלקים גדולים מהגיליון כבר היו מוכנים כשהוא נפטר. מי ייתן ויהא גיליון זה, בין שאר מפעליו, לזכרו של מקסים גילן, אדם וחבר יקר.
בקיץ 2006 יצא לאור גיליון מס' 10 של כתב העת, ובו, בין השאר, תרגומים של עודד פלד וגיורא לשם, וכן יצירות מקוריות משל פסח מילין, אביה בן דוד דודו פלמה, משוררת היידיש ברכה קופשטיין, ואחרים.
בינואר 2007 יצא לאור גיליון מס' 11 של כתב העת. בין המשתתפים: אילן פפה, דן יהב, איליה אהרנבורג, אלישע פורת, עודד פלד, מקסים גילן, אדוניס, יחזקאל רחמים, יהונדב פרלמן, חגית גרוסמן, רן יגיל, מירה הרשקו ואחרים.
בנובמבר 2007 יצא לאור גיליון מס' 12 של כתב העת, שהוקדש ברובו לתרבות ולספרות הפולנית. בין המשתתפים: מקסים גילן, בוריס גרוס, עודד פלד, אשר רייך, דודו פלמה, עוז פריימן, נוית בראל, אודי לזר, ראובן דותן, שמעון מרמלשטיין, דן יהב, יוסי אמיתי, יונתן בן-נחום, מארק חלאסקו, סטניסלב לם, סמא שקרה, ואחרים.
בינואר 2012 יצא לאור גיליון 20 של כתב העת, הכולל לקט מהשירה הפלסטינית החדשה, בדגש על הדור הצעיר: שמונה מתוך ארבעה עשר המשוררים שמשתתפים בגיליון נולדו אחרי 1970.
בינואר 2014 יצאו לאור גיליונות 26-25. בשירה משתתפים: שולמית ירון, איריס שריד, מוחמד אגואני, אריאל גלילי; תרגומי שירה מאת: איוואן ילגין, דימיטרו פבליצ'קו, אולה קוצרב; סיפורים מאת: ירון אביטוב, רונה ברנס, רן יגיל, ועוד; וכן תרגומים מהספרות הערבית.
הערות שוליים

↑  מטען - כתב עת ישראלי לחשיבה ופעולה, באתר בית אריאלה, מצאי: משנת 1997 חוב' 1 עד שנת 2014 חוב' 2
↑  יובל גלעד, סצינות יפואיות: סקירה על כתב העת “מטען” מספר 24, באתר יקום תרבות, ‏31 בינואר 2014
↑  גיליון "מטען" אחרון לזכרו של מקסים גילן, באתר וואלה, 6 באוקטובר 2005
אלינא פיצ'רסקי

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1967 (בת 57) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 תחום יצירה:  מחול מזרחי - ריקוד, כוריאוגרפיה, הוראה וניהול אמנותי
 
אלינא פיצ'רסקי (נולדה ב-8 באוקטובר 1967) היא כוריאוגרפית, רקדנית, יזמית תרבות, מרצה ומנהלת אמנותית. במהלך עשרות שנות עשייתה האמנותית והאקדמית תרמה לקידום מעמדו של המחול המזרחי (בשמו המוכר יותר, "ריקודי בטן") במחקר ועל הבמה בישראל.
ביוגרפיה

פיצ'רסקי נולדה בעיר סנקט פטרבורג שברוסיה. היא נכדתו של ד"ר גדליה פיצ'רסקי, שהיה ראש קהילת יהודי לנינגרד ואחד מהמנהיגים הרוחניים של בית הכנסת הגדול שבעיר בשנות ה-40 וה-50. בשנת 1973 עלתה עם משפחתה לישראל, והם התגוררו בירושלים.
כשהייתה בת 6 עברה תאונת דרכים קשה. הפגיעות שנותרו בגופה הובילו אותה מאוחר יותר להימשך לריקוד ומחול. בתחילת שנות ה-80, כשהייתה בחטיבת הביניים, החלה לרקוד בחוגי ג'אז מקומיים. למחול המזרחי התוודעה באמצעות צפייה בסרטים ערביים בימי שישי בערב בטלוויזיה, מנהג שהיה נפוץ באותה העת. הריקוד האוריינטלי קסם לה, והיא נשבתה בסגנון הייחודי והאותנטי של הרקדנית המצרית בה צפתה. היא חיפשה מורה למחול מזרחי, אך בתחילת שנות ה-80 בירושלים התחום לא היה מפותח או נפוץ. אחרי חיפוש נרחב פגשה את סרקיס דמרג'יאן, שהיה בעברו רקדן בסגנון המזרחי ובאותן שנים היה בעל מספרה בירושלים המזרחית. היא ביקשה ממנו לתת לה שיעורים וכך היא החלה ללמוד.
ביוגרפיה > הקמת בית הספר למחול מזרחי

בשנת 1998 ייסדה פיצ'רסקי במכללה האקדמית בווינגייט את "בית הספר למחול מזרחי בישראל". פתיחת בית הספר תרמה לקידום הלימוד האקדמי של התחום והעמקתו.
בשנת 2003 הגתה והקימה במסגרת זו מסלול של לימודי תעודה - קורס להכשרת מדריכות למחול מזרחי. היא בנתה את תוכני הקורס הן ברמה האקדמית והן ברמה הפרקטית והובילה אותו, במטרה להקנות כלים מקצועיים למורה למחול מזרחי, תוך כדי עידוד פיתוח סגנון הוראה עצמי. הקורס החדש שהיה פורץ דרך בתחומו, הפך למודל לימודי. עד היום התקיימו מחזורים רבים של הקורס במרכז האקדמי ולמדו בו מאות מורות.
הערות שוליים

↑  Pecherski, Gedalia, ארכיון הספרייה הלאומית
1 2  ריקודי הבטן בקאמבק בישראל, באתר ‏מאקו‏, 6 ביולי 2009
1 2  דניאלה שמי, רקדנית הבטן מלנינגראד, באתר העולם הזה, ‏4 במרץ 1987
1 2 3  יעל גלבוע, מהחפלה אל הבמה, באתר יעל גלבוע ריקוד ותנועה
↑  כשזה בא מהבטן, באתר את, ‏10 במרץ 2010
↑  ירמי פינקוס, העיר, 18 ביולי 1997
1 2  שי הרלב (שטיינברג), רוקדות מהבטן – על מורנה אמורה (נטע שיזף במחול ספרדי ואלינה פיצ'רסקי בריקוד בטן), מחול עכשיו 3, נובמבר 2000, עמ' 24-29
1 2  כתבה על המופע בפסטיבל באיסטנבול
1 2  מולי גלנצר, Morena Amoora' moves with charm and elegance, Chron, ‏17 בינואר 2004
1 2  סטיבן רוברט אלן, Morena Amoora, WEEKEND ALIBI, ‏27 באפריל 2006
1 2  "געגועים ללולו" במרכז סוזן דלל בתל אביב, באתר הארץ, 20 באפריל 2003
1 2  תמר טל, עוצמה וולקנית מרוכזת מבין הגדולות שברקדניות ישראל, באתר Israel dance, ‏19 בספטמבר 2010
1 2  סמדר הירש, רוקדות מהבטן, באתר nrg‏, 9 ביולי 2003
↑  אוריינטל, באתר הבמה
↑  קישור לצפייה בסרט
1 2  אלינה פיצ'רסקי - דלישס, באתר הבמה
1 2  דהב, באתר הבמה
1 2  ראיון לטל גורדון, בתוכנית "תרבות רחוב", ערוץ 2, יוני 2008
↑  סימונה שוחט, גווני מחול, באתר ערב ערב אילת, ‏29 בינואר 2009
↑  טורקיז וארגמן 2019 בסוזן דלל, באתר הבמה
1 2  תוכניית הפסטיבל
↑  ריאיון מתוך הסרט בטלוויזיה הקנדית
↑  נשים יוצרות מחול בסוזן דלל, באתר הבמה
↑  תחושת בטן בנמל– מאת: אלינא פיצ'רסקי: ריקוד מזרחי ומוסיקה, באתר ticketnet
↑  חזי, באתר גשר
↑  שי בר-יעקב, ריקוד חייו, באתר ynet, 26 בינואר 2006
אלינא פיצ'רסקי ונטע שיזף ביצירה "מורנה אמורה".
פיצ'רסקי ביצירה "געגועים ללולו"
מתוך היצירה "טביעי".
דפי אלטבב

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1976 (בת 48)
 תחום יצירה:  מחול, מוזיקה וניהול אמנותי
 בן זוג:  ניני (ניצן) משה
 https://www.dafidancecompany.com/
דפי אלטבב (נולדה ב-25 במרץ 1976) היא כוריאוגרפית, מנהלת אמנותית של להקת מחול דפי אלטבב, מוזיקאית ורקדנית ישראלית.
ביוגרפיה

אלטבב נולדה ברמת גן ולמדה בבית הספר התיכון "בליך" בעיר. בילדותה רקדה בלהקת הפולקלור של עירה בניהולו האומנותי של אילן מילוא, וניגנה בתזמורת המפוחיות של העיר, בניצוחו של שמואל גוגול.
את תחילת הקריירה שלה ככוריאוגרפית החלה בשנת 1991 בשבט צופי רמת גן בפסטיבל שבועות שנערך פעם בשנה בעיר. בו יצרה מספר יצירות מחול אשר זכו בתחרות זו במקום הראשון.
בין השנים 1994–1996 שירתה בצה"ל.
קריירה אמנותית

בין השנים 1997–2001 אלטבב למדה לתואר ראשון B.Ed בבית הספר לאמנויות המחול של מכללת סמינר הקיבוצים, ולימודי הוראה בהתמחות קומפוזיציה וכתב תנועה.
היא השתתפה כרקדנית ביצירותיהן של רונית זיו (2001) ומיכל הרמן (אינטימדאנס 2005). משנת 2005 היא יוצרת מחול עצמאית.
עם סיום לימודיה השתלמה אלטבב בשתי השתלמויות בקומפוזיציה מתקדמת אצל ד"ר רינה בדש. במסגרת זו יצרה את עבודתה הראשונה לבמה "זמן אויר", אשר הופיעה בבכורה ב"מחול אחר" בסוזן דלל בשנת 2005 ובמסגרת "על חבל דק" בניהולו האומנותי של נמרוד פריד.
יצירתה השלישית, "לגרד את הקצוות", עלתה בבכורה בפסטביל אינטימדאנס בשנת 2007. יצירה זו המשיכה להציג בישראל ובעולם, וגם זכתה בפרס היצירה הטובה ביותר בתחרות הכוריאוגרפים הבינלאומית באלמדה, פורטוגל בשנת 2008.
בשנת 2009 הצטרפת כחברה לעמותת הכוריאוגרפים. באותה השנה יצרה את "מתחת לשטיח" שעלתה בבכורה בפסטיבל הרמת מסך. במהלך הקריירה האמנותית שלה יצרה אלטבב עבודות מחול בינתחומיות, בישראל ובעולם, שהציגו על במות ופסטיבלים מרכזיים בשדה המחול. כמו כן, היא זכתה בפרסים שונים, בין היתר: פרס שרת התרבות ליוצר צעיר במחול (בשנים 2012, 2013, 2016), פרס רוזנבלום ליוצרת מבטיחה לשנת 2014, מלגות נסיעה ושהות אמן, ועוד.
בשנת 2012 הוזמנה אלטבב על ידי מנהל בית האופרה בנאפולי ליצור עבודה לשישה רקדנים ישראלים לצלילי אופרות איטלקיות. היצירה עלתה בבכורה באתר ארכאולוגי בנאפולי כחלק מפסטיבל המחול והתיאטרון בעיר באותה השנה.
בשנת 2013 בתמיכת קרן ביסטריצקי ועמותת הכוריאוגרפים, יצרה יחד עם בן זוגה ניני משה, אירוע רב תחומי שנפרס על פני שלושה ימים במחסן 2, שביפו. באירוע הופיעו מספר רב של יצירות שלה ובנוסף התארחו אמנים מתחומים שונים והציגו בו את יצירותיהם.
בשנת 2015, הוזמנה לרסידנסי בבריסל שבבלגיה, ב-BRIGITTINES, במטרה ליצור את עבודתה החדשה "it couldn't have happened before".
בשנים 2016 ו-2018 הוזמנה אלטבב ליצור שתי יצירות מקוריות בפסטיבל המחול American Dance Festival בצפון קרוליינה, שבארצות הברית. אלה נקראו "ITS NOW. ITS NEVER" ו-"FIGHT OR FLIGHT". בשנת 2018 היצירה "ITS NOW. ITS NEVER" בגרסתה המלאה, בביצוע רקדנים ישראלים, זכתה בפרס שרת התרבות לביצוע.
בשנת 2019 הוזמנה מטעם ה-ISRAELI INSTITUTE ללמד סמסטר באוניברסיטת EMORY באטלנטה, שבארצות הברית וליצור עבודה עבור החוג למחול.
בשנת 2021, הוזמנה אלטבב ליצור עבודה נוספת עבור פסטיבל המחול American Dance Festival. מכיוון שבאותה עת פרצה מגפת הקורונה, ולא היה ניתן לטוס ליצור את היצירה בפסטיבל בארצות הברית, יצרה אלטבב סרט מחול ביחד עם בן זוגה הקולנוען ניני משה, שנקרא "When R U Coming Back Home", והוקרן בפסטיבל.
במקביל, במהלך מגפת הקורונה פתחה אלטבב קבוצה בהשתתפות נשים מכל העולם, שנפגשה פעמיים בשבוע לפעילות בתנועה, כתיבה, ציור ושיתוף בפלטפורמת הזום. השתתפו בקבוצה באופן רציף נשים מארצות הברית, ישראל גרמניה ודנמרק. במהלך השנתיים הללו, נפגשו הנשים כל שבוע, חלקו, שיתפו, רקדו ושימשו כעוגן זו לזו בתקופה שלא ניתן היה להיפגש. בנוסף, באותה תקופה הופיעה להקת המחול של דפי אלטבב בבתי אבות ברחבי הארץ, כחלק מתפיסה חברתית ובמטרה לייצר קרבה ולהפיג את הבדידות של בני הגיל השלישי במוסדות.
בשנת 2022 הוזמנה להעלות את עבודתה "תכף נעשה המון אהבה" בגרסה מחודשת עבור התיאטרון בגרמניה Theater Der Jungen Welt.
פרסים

זוכת פרס שרת התרבות ליוצר צעיר במחול לשנים 2012, 2013, 2016
זוכת פרס ביצוע ליצירה ITS NOW.ITS NEVER לשנת 2018
זוכת פרס רוזנבלום לשנת 2014 ליוצרת מבטיחה
קבלה מלגת נסיעה לחו"ל מקרן התרבות אמריקה ישראל בשנת 2007