stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-112 (ורמאכט)
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-35 (Höheres Kommando z.b.V. XXXV)
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
הדיוויזיה ה-113 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 במרץ 1915 – 22 בינואר 1919 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  לאו זונטאג 
 מפקדים
 
הדיוויזיה ה-113 (בגרמנית: 113. Infanterie Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-20 במרץ 1915, ולמפקדה מונה אלפרד פון קלייסט. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית והשתתפה בקרב שמפאן השני, ובשנת 1916 לחמה בקרב ורדן ובקרב על הסום. בשנת 1917 היא לחמה בקרב השני על האן, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב, ובכלל זה בקרב השלישי על האן ובקרב השני על המארן, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-22 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

גאורג קרל אוגוסט הילדברנדט (20 במרץ 1915 - 9 במאי 1915)
מקס פון ווינסקובסקי (10 במאי 1915 - 17 ביוני 1916)
לאו זונטאג (18 ביוני 1916 - 24 בפברואר 1917)
ולטר פון ברגמן (25 בפברואר 1917 - 21 בספטמבר 1917)
פרידריך וילהלם קרל פון פאסוב (22 בספטמבר 1917 - 22 בינואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדיוויזיה ה-113 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 בדצמבר 1940 – 25 בנובמבר 1943 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-113 (בגרמנית: 113. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה, והשתתפה בקרב סטלינגרד.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד ארנסט גינצל. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-34 ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-51 וה-29, במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב אומן, קרב קייב וקרב חרקוב הראשון. בנובמבר 1941 נשלחה הדיוויזיה לסרביה, ובמרץ 1942 חזרה לחזית המזרחית, והוכפפה שוב לארמייה השישית, ולחמה עמה בקרב חרקוב השני. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-31 בינואר 1943.
ב-23 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד פרידריך וילהלם פריטר. ב-20 ביולי הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והוכפפה לקורפוס הפאנצר ה-39, שהיה חלק מהארמייה הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית בקרבות שונים, וב-25 בנובמבר 1943 פורקה, ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-337.
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
ארנסט גינצל: 10 בדצמבר 1940 - 4 ביוני 1941
פרידריך ציקוולף: 4 ביוני 1941 - 10 במאי 1942
הנס היינריך זיקסט פון ארמין: 10 במאי 1942 - 31 בינואר 1943
פרידריך וילהלם פריטר: 23 במרץ 1943 - 25 בנובמבר 1943
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-34 (Höheres Kommando z.b.V. XXXIV)
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
ראיון האי וסילי

| --- | --- |
סמל ראיון האי וסילי

עמוד רוסטרלי על גדת הנייבה. מהווה גם את סמל הרובע
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 ראש העיר:  יוליה קיסליובה
 עיר אם:  סנקט פטרבורג
 תאריך ייסוד:  1917
 שטח:  21.4688 קילומטר רבוע קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  206,680 (2023)
 קואורדינטות:  59°56′38″N 30°14′30″E﻿ / ﻿59.9439°N 30.2417°E﻿ / 59.9439; 30.2417 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://voadm.spb.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
האי וסילי הוא שמה של אחת הנפות הוותיקות ביותר בעיר סנקט פטרבורג וממוקמת במרכזה.
הנפה מורכבת מחמישה מחוזות מוניציפליים:
המחוז המוניציפלי השביעי
המחוז המוניציפלי של האי וסילי
המחוז המוניציפלי של אי הדקבריסטים
המחוז המוניציפלי של גוואן
המחוז המוניציפלי הימי
גאוגרפיה

האי וסילי מורכב משלושה איים: האי וסילי, אי הדקבריסטים והאי הצפוני, הקטן יותר.
היסטוריה

נפת האי וסילי הוקמה בשנת 1917 והייתה אחת מתוך 15 נפות שהוקמו בפטרוגרד. באפריל 1936 הוקטן שטחה משהופרדה ממנו נפת סברדלוב. ביוני 1961 סברדלוב פורקה ושטחה אוחד עם נפת האי וסילי.
אתרים בעלי עניין

בית הבורסה, כיום המוזיאון המרכזי של הצי הרוסי
בית פושקין – המכון לספרות רוסית
אוניברסיטת סנקט פטרבורג – אחת האוניברסיטאות החשובות ברוסיה
קונצקאמרה – המוזיאון לאתנוגרפיה ואנתרופולוגיה
ארמון מנשיקוב – מבנה האבן הראשון בעיר
המוזיאון לזואולוגיה
ספריית האקדמיה הרוסית למדעים – אחת הספריות הגדולות ברוסיה ובעולם
אוכלוסייה

בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 2002 כרבע מתושבי האי (25%) עבדו בתחום התעשייה. ילדים ומתבגרים היוו 16% מאוכלוסיית הנפה, 58% מבוגרים בעלי יכולת עבודה, 26% פנסיונרים. צפיפות האוכלוסין מגיעה ל-11,260 איש לקילומטר רבוע כשעל פי נתון זה הוא אחד האזורים העירוניים הפחות צפופים ברוסיה.
תחבורה

גשר הארמון, המוביל מנפת האדמירליות וארמון החורף אל האי וסילי הוא הדרך היבשתית היחידה המחברת כלי רכב והולכי רגל ממרכז העיר אל האי וסילי. בשעות הלילה הגשר מורם לצורך מעבר אוניות ולא מתאפשר מעבר יבשתי אל האי וסילי וההגעה מתאפשרת רק באמצעות הרכבת התחתית.
קו האי וסילי-נבסקי – תחנת פרימורסקאיה


 קו האי וסילי-נבסקי – תחנת האי וסילי


 קו פרונזה-פרימורסקאיה – תחנת ספורטיבנאיה


 קו הגדה הימנית – תחנת מכון גורני


 קו הגדה הימנית – תחנת גוואן


 קו הגדה הימנית – תחנת החזית הימית (מורסקוי פסאד)
חינוך והשכלה

בתחומיה נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה מהחשובים בעיר ואף האוניברסיטה החשובה ביותר בעיר, הנמצאת בשדרה הנקראת גדת האוניברסיטה:
אוניברסיטת סנקט פטרבורג
האוניברסיטה ההררית של סנקט פטרבורג
אקולוגיה

בתחום הנפה, סמוך לגדת הנהר נמצא הגן הבוטני האוניברסיטאי, המהווה אחת מהריאות הירוקות באי ומכיל מגוון גדול מאוד של פרחים.
כלכלה

עוד משנותיה הראשונות של העיר, פיוטר הגדול הורה לבנות באי וסילי את בית הבורסה על מנת לשכן בה את בורסת סנקט פטרבורג ששימשה במשך עשורים כמרכז המסחר העיקרי בעיר. כיום האי וסילי מהווה יעד תיירותי ובית הבורסה משמש כמוזיאון צבאי.
גלריה

מבט אל בניין הבורסה
הגן הבוטני של אוניברסיטת סנקט פטרבורג
מבט אל אוניברסיטת סנקט פטרבורג מככר האקדמאי סחרוב
בית פושקין
בית הבורסה
מבנה המוזיאון לזואולוגיה
ארמון מנשיקוב
המוזיאון לאתנוגרפיה ואנתרופולוגיה
חזית אוניברסיטת סנקט פטרבורג
שאה תהמאספ הראשון

שאה תַהְמָאסְפ הראשון (בפרסית: شاه تهماسب یکم; 22 בפברואר 1514 – 14 במאי 1576) היה השאה השני של האימפריה הספווית של ממלכת פרס. נאמר עליו כי התברך באריכות ימים יתרה על כל שאר שליטיה הספווים של פרס, שכן שלט בין מות אביו, שאה אסמאעיל הראשון בשנת 1524 ועד למותו שלו בשנת 1576; כ-52 שנה כאשר שאה אסמאעיל השני ירש אותו.
ביוגרפיה > תקופת העוצרות 1524–1533

תהמאפס נולד בעת אביו כבש את ממלכת פרס והשליט עליה את דת האסלאם השיעי. בעודו בן 10, אביו נפטר והוא הוכתר לשאה החדש. הכתרתו האומנם, הייתה רק סמלית, שכן מנהיג הקִיזִילְבָּאש, דיב-סולטאן רומוב, לקח את השלטון המעשי בתור עוצר הכס. רבים בין יועצי חצר המלוכה הציעו כי דיב-סולטאן עצמו ייקח את הכס מן הילד השולט, דבר אשר נתקל בהתנגדות חריפה.
בשנת 1526 החלה מלחמת אזרחים על הכס בין תומכי תהמאספ לתומכי דיב. דיב-סולטאן עלה ככוח המרכזי במלחמה עד אשר בן בריתו צ'וחה-סולטאן תאקאלו בגד בו ביצירת קשר עם השאה תהמאספ. ב-5 ביולי 1527, בעוד דיב-סולטאן הגיעה לדיון ממשלה בחצר המלך, תהמאספ עצמו ירה חץ לעברו וכאשר זה נכשל בהורגו, אנשיו של השאה נתנו את המכה הסופית על דיב.
צ'וחה-סולטאן כעת הפך לעוצר הכס החדש. האוזבקים, אויביהם המרים של הפרסים, השתמשו במלחמת האזרחים כפרצה ופלשו לעבר ח'וראסאן. בשנת 1528 תהמאספ וצ'וחה-סולטאן צעדו בראש צבאותיהם כנגד האוזבקים. לצד ניצחונותיהם, תהמאספ גער על פחדנותו של צ'וחה-סולטאן בעת קרב. לבסוף בין 1530–1531, החלה התקוטטות פנימית בתוך הקיזילבאש אשר במסגרתה צ'וחה-סולטאן נהרג.
התאקאלוס, הפלג שניצח בהתקוטטות, החל להשיג עוד ועוד כוח, חלקם אף ניסו לחתוף את השאה. תהמאספ לבסוף איבד סבלנות והורה לטבוח בשבט התאקאלוס, לעולם לא ישיג אותו השבט את מעמדו והשפעתו מחדש.
מנהיג סיעת השאמלו שכעת לקחה את הכוח, חוסיין חאן, לקח את הכוח והפך לעוצר החדש בשנת 1533. תהמאספ חשש כי ינסה לקחת לידיו את הכס ולכן הוציא את חוסיין להורג. בנקודה זאת היה תהמאספ מבוגר די בשביל להיות שאה בעצמו ולנהל את המדינה.
ביוגרפיה > מערכות חוץ ופוליטיקה 1532–1555

ב-18 בפברואר 1529, קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, חשש מאוד מהתקרבות העות'מאנים לעבר וינה. הוא שלח מכתב בבקשת עזרה לעבר טולדו ומשם הועבר אל השאה איסמעיל הראשון עוד בשנת 1524. בעוד הגיע המכתב, היה איסמעיל כבר מת ותהמאספ היה לשאה.
תהמאספ ירש את הברית עם האוסטרים ושלח חיל פרסי לעזרתם. תהמאספ הכין צבאו לפלישה אל האימפריה העות'מאנית ממזרח בשנה הבאה. במהלך השנה הזו המצב של האימפריה הספווית השתנה, שכיחות תקיפות האוזבקים מצפון מזרח הכריחו את הפרסים להיכנס למשא ומתן לשלום עם הטורקים.
מאוחר יותר המשיכו להישלח מכתבים לעבר פרס מפרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החדש, עד אשר לבסוף הם הגיעו להסכם שכאשר העות'מאנים יתקפו באירופה הפרסים יתקפו אותם במסופוטמיה כך שסולימאן הראשון (הפאדישאה) יהיה חייב לחזור מהבלקן ולשמור על הבירה שלו. התחלפות המכתבים הזו, הובילה תוך זמן קצר למלחמה העות'מאנית - ספווית שהחלה בשנת 1532 כאשר נודע לסולימאן על קיומם. בינתיים, פרנסואה הראשון, מלך צרפת ואויב האימפריה הרומית הקדושה, יצר ברית עם העות'מאנים.
ביוגרפיה > המלחמה העות'מאנית-ספווית

על פועלם מאחורי גב הטורקים, סולימאן החל בשנת 1533 מלחמה נגד הספווים, טיעונו להצדקת המלחמה כלל את הפעולות של הספווים נגדו כמו גם מלחמת דת נגד השיעים. תהמאספ ידע כי מלחמה ישירה עם הטורקים תחריב את ממלכתו ולכן פעל בשביל להתיש את הטורקים.
הטורקים ובראשם איברהים פאשא, צעדו לעבר הבירה הפרסית בתבריז, הם עברו דרך רכסי ההרים של הזגרוס, הרים הקשים לתנועה ובהם חיילים רבים וטובים מתו ונעדרו. למרות כל השטח שכבשו הטורקים, לא נפגשו בכל התנגדות. כאשר הגיעו לתבריז הייתה העיר ריקה.
הכוחות המשיכו דרומה בדרך מזרחית להרי הזגרוס וכבשו את בגדאד, כל זאת ללא שום הצקה אל צבאם. בנקודה זאת המטה הטורקי בקונסטנטינופול ראה כי אנשיו כבשו את מערב פרס אך בכל הדרך לא נראתה אף לא נפש חיה. הדרך היחידה בה הטורקים ידעו בכלל על קיומו של הצבא היה העובדה כי כל הזרעים והגידולים החקלאיים, בשוק, בשקים ובחביות נעלמו ונותרו מהם רק פירורים. בארות מים נהרסו, שווקים נסגרו ואדמות לחקלאות נשרפו בשיטת אדמה חרוכה.
הפרסים למעשה נעו על פרשים קלים ושרפו כל שבדרכם. רק מרעב וממחסור בהספקה, הצבא הטורקי בן 200,000 חיילים ירד לכדי 170,000 חיילים ללא ירייה אחת. עקב מחסור ההספקה ובעיות קשר עם הבירה הכוחות הטורקים חזרו לממלכתם לאחר שכבשו כחצי מפרס, עד אל העיר הגדולה של ריי הגיעו כוחותיהם אך לא מעבר, מקומות כמדבר לוט לא היו בהישג ידיהם.
כאשר כבשו כמעט 1,000,000 קמ"ר הטורקים נכנסו למשא ומתן לשלום. המלחמה הייתה ניצחון טורקי מעשי; שטחיהם ההיסטוריים של ארמניה וגאורגיה חולקו בין הממלכות כך שהפרסים איבדו שטח ועדיין, למרות הכל היו אלו הפרסים שכמעט וכלל לא איבדו מכוחותיהם ויצאו החזקים מתוך המלחמה.
רוב השטח של ממלכת פרס עצמה הוחזר לידי הספווים, אך בגדאד ומסופוטמיה הועברו לטורקים. מאוחר יותר, תהמאספ החל מערכות לכיבוש מזרח הקווקז ולסיפוחם של עשרות אלפי ארמנים, אזרים, גיאורגים וצ'רקסים לתוך ממלכתו.
ביוגרפיה > פליטי אצולה

בשנת 1544, הומאיון, הקיסר המוגולי, ברח לעבר חצר המלוכה של תהמאספ, לאחר שהפתאנים, ובראשם שהאר שאה סורי, הסולטאן של האימפריה הסורית הפיל אותו מהכס. תהמאספ תנן כי ייתן עזרתו להומאיון הסוני רק לאחר שהאחרון יהפוך דתו לשיעה. הומאיון הסכים ואף העניק לפרס את העיר קנדהאר בתמורה לתמיכה צבאית. בשנת 1555 הכס המוגולי כבר הוחזר להומאיון.
הומאיון לא היה היחיד שביקל מחסה בחצרו של תהמאספ. באימפריה העות'מאנית, אשתו האהובה של הסולטאן סולימאן, הורם סולטאן, התעקשה כי בנה סלים יהיה ליורש. סלים היה אלכוהוליסט בעוד בנה השני, בייזיד היה בעל יכולת צבאית גדולה בהרבה. לבסוף בייזיד מרד באביו וברח לעבר תהמאספ אשר קיבל אותו בחום ולא הרשה להחזירו לעבר סולימאן.
בשנת 1561, בעוד תהמאספ ובייזיד ישבו בסעודה בתבריז, תהמאספ העמיד פנים כי קיבל מכתב מידי הטורקים בו נאמר כי בייזיד ניסה להתנקש בחייו. בעוד העם מסביב שמע את הקריאה של שליטו, המון זעם עלה נגד בייזיד אשר נשלח למאסר.
מאוחר יותר תהמאספ שלח את בייזיד לעבר הטורקים שם הוצא להורג באשמת בגידה ומרידה.
ביוגרפיה > שנים אחרונות

בשנת 1574, תהמאספ נפל לחולי בעוד הקיזילבאש נפלו שוב לתוך מלחמה פנימית, הפעם על ירושת הכס. נשותיו הגאורגיות והצ'רקסיות הביאו איתם אל חצר המלוכה כשבעה נסיכים מלכותיים שהם ממוצאן. בנוסף להם היו לשאה עוד שני ילדים טורקמנים.
מוחמד ח'ודאבנדה נחשב כלא מותאם לירושה עקב שהיה עיוור כמעט לגמרי, אחיו הצעיר, אסמאעיל היה בכלא מאז שפעל נגד אביו בשנת 1555. סיעה אחת בחצר המלוכה תמכה באסמאעיל, בעוד האחרת תמכה בהיידיר מירזה ספוויד, הבן אשתו הגאורגית של השאה. תהמאספ אישית העדיף את ירושת היידיר, אך באותה העת מנע גם את הניסיונות לרצוח את אסמאעיל.
תהמאספ מת לבסוף מרעל, לא ברור עם בכוונה או בטעות אך לרבות הנושא נחשד כקשור לעובדה שבשנת 1574, תהמאספ הוציא להורג את האימאם השיעי האסמאעילי ה-36 עקב העובדה ששימש סכנה לכוחו של השאה. במותו החלה לחימה בין הסיעות ובה היידיר נהרג ואסמאעיל ירש את הכס בתור שאה אסמאעיל השני.
תהמאספ ואומנויות החצר

תהמאספ היה אספן אומנויות והתעניין במיוחד במיניאטורה פרסית אשר הגיעה לשיא התפתחותה בעת שלטונו. הוא עצמו התאמן בציור ונאמר כי היה בעל כישרון מסוים. בתקופתו השתתף בכתיבת הספר "שאהנאמה של השאה תהמאספ", ספר איורים היסטורי אשר מאוחר יותר הוא נתן את הספר כמתנה לסלים השני, כעת הסולטאן החדש של האימפריה העות'מאנית.
בשנות ה-40 הוא החל לפנות יותר לכיוון חיי הדת, אוסף ציוריו נעלם ברובו בעוד הוא איבד עניין באומנות. תקופת שלטונו של תהמאספ נודעה גם בתור שיאה של השפה האזרית והספרות האזרית. תהמאספ התנגד למוזיקה, בנוסף לכך הוא הוציא מחצר המלוכה שלו את כל המוזיקאים ובעלי כל הקשר למוזיקה.
ראו גם

שאה אסמאעיל הראשון
שאה אסמאעיל השני
מוחמד ח'ודאבנדה
עבאס שאה הראשון
הערות שוליים

↑  על פי החוק הפרסי באותה העת נתבקש כי השאה יהיה בן 20 ומעלה.
↑  על פי החוק הפרסי באותה העת נאסר על עיוורים לרשת את הכס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296180205171  BnF: cb133300372 (data)  GND: 119106329  ISNI: 0000 0000 6121 9146  LCCN: nr92001776  NTA: 13880883X  SUDOC: 079422314  TDVİA: tahmasb  VcBA: 495/161009  VIAF: 78638870   WorldCat (עם VIAF): 78638870
שרדרמן שולט

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סדרת ספרים בשם זה
 בימוי:  סאבג סטיב הולנד 
 הופק בידי:  לורן לוין, ג'ואל ס. רייס, ג'ראלד  אולסון 
 תסריט:  ראסל מרקוס 
 שחקנים ראשיים:  דבון ורקהייזר, אנדרו קלאדוול
 מוזיקה:  פול דוסט 
 צילום:  ויליאם ד. ברבר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  ניקלודיאון
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  9 ביוני 2007
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיית נעורים
 www.shreddermanrules.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
שרדרמן שולט (באנגלית: Shredderman Rules, תרגום מילולי: חוקי שרדרמן) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי מסוג קומדיית נעורים, סרט הטלוויזיה הראשון ששודר בערוץ ניקלודיאון. הוא שודר בו ב-9 ביוני 2007 והיו לו 3.9 מיליון צופים. הסרט מבוסס על סדרת ספרים בשם זה.
בסרט מככב דבון ורקהייזר (הידוע בין היתר בכיכוב "מדריך ההישרדות של נד") בדמות "נולן בירד", תלמיד כיתה ח' ביישן ובעל דמיון מפותח. בסרט מוצג תלמיד בשם "באבא" (אנדרו קלאדוול) המרבה להציק לחבריו, נולן מחביא מצלמה ומצלם את באבא בסצנות מביכות וסצנות בהם הוא מעולל מעשי קונדס בסתר, מקים אתר אינטרנט החושף את מעלליו של באבא ולועג לו, תחת השם הבדוי "שרדרמן". התלמידים אינם יודעים מי הדמות העומדת מאחורי שרדרמן המסתורי אך המורה עולה על זהותו ומחזק אותו. אביו של באבא, בוב (דניאל רובק) עובד בתעשיית ביוב ורוצה להפוך את האגם של העיר לאגן ביוב. באמצעות "מטוסים על שלט" ובעזרת יצירתיותו מצליח נולן להרוס את תוכניתו, במהלך כנס הפתיחה וחתימת התוכנית במעמד ראש העיר, שזוכה למחאה נרחבת. לבסוף הכנס איבד את הסדר וראש העיר מבטל את חתימתו, המנהלת (מינדי סטרלינג) שתמכה בבוב לבסוף מפוטרת. הסרט תורגם לעברית באמצעות כתוביות.
שרגא מילשטיין

שרגא מילשטיין (14 בפברואר 1933 – 26 ביולי 2024) היה איש ציבור ישראלי, ששימש כראש מועצת כפר שמריהו, ויו"ר המכון לחקר השואה "משואה", ומינואר 2017 יו"ר ארגון שארית הפליטה ברגן-בלזן בישראל.
ביוגרפיה

מילשטיין נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין למשפחה מהמעמד הבינוני. כשהיה בן שש פרצה מלחמת העולם השנייה, ומשפחתו הועברה לגטו שיצרו הנאצים בעירו, שנחשב לגטו היהודי הראשון באירופה בתקופה זו. בשנות המלחמה התגורר בגטו ואחר כך הועבר למחנות הריכוז בוכנוואלד וברגן-בלזן. אביו, הלל, הוצא להורג על ידי הנאצים בשנת 1944. אמו, רבקה, נפטרה בשנת 1945 עם שחרור מחנה ברגן-בלזן, וכך הפך בגיל 12 ליתום ועם אח צעיר בן תשע, שעליו היה אחראי.
לאחר המלחמה הועבר יחד עם יתומים יהודים אחרים לשוודיה, להחלמה ושיקום. בשנת 1947 הם הועברו לצרפת ובמרץ 1948 עלה לישראל באוניית המעפילים "קדמה". בארץ למד עם אחיו מרדכי במוסד החינוכי-חקלאי כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון במגדיאל, מוסד שאליו חזר כעבור שנים כמנהלו.
בשנת 1952 נישא לעליזה שטרן, ניצולת שואה אף היא.
בשנת 1956 החל את פעילותו הציבורית. בגיל 23 נשלח על ידי ההסתדרות הציונית העולמית לאנגליה, על מנת להקים את סניף הנוער הציוני שם. עם חזרתו לישראל מונה למזכיר המפלגה הפרוגרסיבית בכנסת. במהלך השנים יצא לשתי שליחויות נוספות מטעם ההסתדרות הציונית, האחת למונטריאול שבקנדה, כנציג מחלקת נוער והחלוץ לקנדה (1967–1970), והשנייה לניו יורק, כנציג המחלקה לצפון אמריקה (1973–1977).
לאחר שובו מניו יורק מונה למנהל כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון במגדיאל.
בשנת 1983, ולאחר שנים בהן כיהן כסגן ראש מועצת כפר שמריהו וכחבר מועצה, התמודד לתפקיד ראשות המועצה וזכה בבחירות. כהונתו נמשכה 15 שנה (1983–1998) והתאפיינה בפיתוח מואץ של כפר שמריהו, כולל הקמת מרכז וייל לתרבות. בין השאר נודע בשל מאבקו מול גופי השלטון המרכזי על שיקוע מחלף כפר שמריהו בכביש 2. הצלחת המאבק יצרה תקדים בכך שמאבק מול גופים גדולים להתחשבות בסביבה ובתושבים בעת יצירת תשתיות לאומיות, זכה להצלחה.[דרוש מקור]
מאז פרישתו ממועצת כפר שמריהו המשיך בפעילות ציבורית. הוא שימש כיו"ר "משואה", המכון לחקר השואה. ב-2006 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי, "מסע חיים". מינואר 2017 כיהן כיו"ר ארגון שארית הפליטה ברגן-בלזן בישראל.
בשנת 2019 נבחר ליו"ר המועצה הבינלאומית לאתרי הנצחה לשואה בגרמניה. ב-27 בינואר 2020 נאם בפני העצרת הכללית של האו"ם ומסר שם את עדותו כניצול השואה. נאומו נישא בפני כ-2000 איש וזכה לתשואות רמות.
למילשטיין שלושה בנים ותשעה נכדים. נפטר ב-26 ביולי 2024 והובא לקבורה בבית הקברות כפר שמריהו.
ספרו

מסע חיים באתר יד ושם, 2006, הוצאת משרד הביטחון
הערות שוליים

↑  אלדד בק, ישראלי נבחר ליו"ר המועצה לאתרי ההנצחה בשואה, באתר ישראל היום, 30 באפריל 2019
↑  נאומו של מילשטיין בפני עצרת האו"ם, באתר האו"ם, 27 בינואר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300320405171  GND: 131740229  ISNI: 0000 0000 7847 7168  LCCN: no2006096318  VIAF: 40516467   WorldCat (עם VIAF): 40516467
רני אידן

רן (רני) אידן (נולד ב-1949) הוא ראש המועצה האזורית עמק חפר לשעבר.