stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וירג'יליו מאצוקי
חייו

מאצוקי נולד בצ'יביטה קסטלנה, אח צעיר לדומניקו מאצוקי. כמו אחיו, שחלק עמו כמה מאפיינים בקריירה שלו, היה עיקר יצירתו מוזיקת קודש ווקאלית.
מאצוקי ידוע כמי שכתב מוזיקה לקאפלות האפיפיוריות. לצד כמה כנסיות קטנות, היה פעיל בכנסיות חשובות יותר, כמו סן לורנצו וסן דאמאסו וסנטה מאריה אין וליצ'לה, אבל את עיקר מאמציו הקדיש לבזיליקת פטרוס הקדוש, שם, בחגיגות של 1637 לפטרוס ולפאולוס, ב-29 ביוני), ולציון הקדשת הבזיליקה (18 בנובמבר), עשה שימוש בשש מקהלות ושישה כלי נגינה במרומי הכיפה; בסביבות 1640 היו בין 12 ל-16 מקהלות ומקהלת הד במרומי הכיפה. מקהלת ההד הייתה רעיון של מאצוקי עצמו, שהמוזיקאים בני זמנו ראו בעין יפה.
מאעצוקי חיבר גם אורטוריות. בסביבות 1635 ניצח על יצירה של אחיו, דומניקו, "מקהלת הנביאים" בכנס האורטוריה (Congregazione dell'Oratorio).
כמאסטרו די קאפלה אצל פרנצ'סקו ברבריני ובחצר האפיפיור, החל בשנת 1636, היה על מאצוקי לכתוב גם אופרות, כחלק מתפקידו. ברבריני, שהעדיף תחילה סיפורי קדושים, הרחיב את היריעה גם לעלילות קלאסיות ואנושיות. את ההפקה הראשונה של מאצוקי, "ל'אג'יסטו", או "הבז", מ-1637, ביסס הלבריתן ג'וליו רוספיליוזי (לימים האפיפיור קלמנס התשיעי) על סיפור מאת בוקאצ'ו. כעבור שנתיים הוצגה שוב האופרה, בשינויים מסוימים ובשם Chi soffre speri, בתיאטרון החדש של ברבריני. בשנת 1640 העלו החשמנים אנטוניו ופרנצ'סקו ברבריני את הטרגדיה של סנקה, "טרואדס", עם פרולוג וארבעה אינטרמדי מאת רוספיליוזי; כל המוזיקה, או כמעט כולה, הייתה של מאצוקי.
הוא מת בצ'יביטה קסטלנה, לשם נסע עם זמריו לחגיגות הפטרונים הקדושים של העיר, לאחר מחלה פתאומית.
יצירותיו

Chi soffre, speri, בשיתוף פעולה עם מארקו מאראצולי - רומא, (1673)
"תפילת ערבית לבתולה הברוכה" (Vespro Della Beata Vergine)
הקלטות

Virgilio Mazzocchi, Vespro Della Beata Vergine, Konrad Konrad Junghänel (conductor), Concerto Palatino, Cantus Cölln (YouTube).
הערות שוליים

↑  וולפגנג ויצנמן, "וירג'יליו מאצוקי" 1 במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  ויצנמן, גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413641605171  PLWABN: 9810614566105606  BIBSYS: 2072286  BNE: XX1766171  BnF: cb13984117r (data)  GND: 123454832  ICCU: MUSV043516  ISNI: 0000 0000 6151 4938  LCCN: n82027783  MusicBrainz: d5d9abc8-841b-494f-85f0-27f1d474e1b4  NKC: jn20040105003  NTA: 162740700  SNAC: w6sb5w4v  VcBA: 495/153907  VIAF: 22336755   WorldCat (עם VIAF): 22336755
ה'תשי"ג

ה'תשי"ג (5,713) ובקיצור תשי"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-20 בספטמבר 1952, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 9 בספטמבר 1953.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 15 שעות ו-148 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 13 במחזור העיבור ה-301. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 1 (סימנה אלדא) במחזור השמש ה-205, ולכן מברכים בה את ברכת החמה.
שנה זו היא שנת 1,884 לחורבן הבית, ושנת 2,264 לשטרות.
לפי דברי רוב הראשונים שנה זו היא שנת היובל.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשי"ג 5 שנות עצמאות.
אירועים

ט"ו בכסלו – אחד-עשר מנאשמי משפטי פראג מוצאים להורג
כ' בכסלו – יצחק בן-צבי נבחר לנשיא השני של מדינת ישראל
ו' בטבת – דוד בן-גוריון מציג את ממשלת ישראל הרביעית בפני הכנסת
כ' בטבת – נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, מודיע על פיתוחה של פצצת המימן
כ"ו בשבט – ברית המועצות מנתקת את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל
י"א באדר – נוסד קיבוץ עין גדי
כ"ג בניסן – ברכת החמה
ה' באייר – פרס ישראל מוענק לראשונה, ביום העצמאות החמישי
י"ב בסיוון – נעצרים שניים מחברי מחתרת ברית הקנאים בדרכם להטמין מטען חבלה במשרד החינוך הישראלי, במחאה נגד חוק חינוך ממלכתי
כ' בסיוון – החלה בניית אוניברסיטת בר-אילן
כ"ד באב – בצה"ל מוקמת יחידה 101, בפיקודו של רס"ן אריאל שרון
נולדו

א' בחשוון – דליה איציק, יושבת ראש הכנסת ה-17, ושרה בממשלות ישראל
ד' בכסלו – עודד בן עמי, עיתונאי ישראלי ודובר צה"ל לשעבר
כ"ו בכסלו – אבי דיכטר, השר לביטחון פנים ולשעבר ראש השב"כ
ג' בטבת – אורי יהודה אריאל, חבר הכנסת מטעם האיחוד הלאומי
ט"ו בטבת – אלכסנדר צינקר, חבר הכנסת מטעם ישראל בעלייה והבחירה הדמוקרטית
כ' בטבת – אורי סביר, מאדריכלי הסכמי אוסלו וחבר הכנסת מטעם מפלגת המרכז
כ"ז בטבת – מלי פולישוק-בלוך, חברת הכנסת מטעם שינוי
כ"ט באדר – ריצ'רד סטולמן, מייסד תנועת התוכנה החופשית ופרויקט GNU
ט"ו בניסן – אהוד בנאי, זמר ישראלי
ט"ו בסיוון – דני אלפמן, מלחין פסקולי סרטים, אמריקאי-יהודי
א' בתמוז – חנה לסלאו, שחקנית וקומיקאית ישראלית
נפטרו

כ"א בחשוון – חיים ויצמן, הנשיא הראשון של מדינת ישראל
ו' באדר – יוסף פטאי משורר ומתרגם (נולד בה'תרמ"ב)
י' באלול – הרב ניסן בן ציון שמושקוביץ, אב"ד חיפה רבה של קריית חיים (נולד בה'תרמ"ו)
כ"ד באלול – הרב בן-ציון מאיר חי עוּזיאל, הראשון לציון והרב הראשי לישראל
פרסי ישראל

בשנת תשי"ג מוענקים לראשונה פרסי ישראל
מקבלי הפרסים הם:
גדליה אלון – מדעי היהדות
חיים הזז – ספרות יפה
יעקב כהן – ספרות יפה
דינה פייטלסון –  חינוך
מרק דבורז'צקי –  מדעי החברה
ליפמן היילפרין – מדעי הרפואה
זאב בן-צבי – פיסול
יעקב לויצקי –  מדעים מדויקים
שמשון עמיצור –  מדעים מדויקים
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ברכת החמה ביום רביעי כ"ג בניסן - 8 באפריל 1953.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
הערות שוליים

↑  ראו למשל בעל המאור עבודה זרה ט:
היסטוריה של עם ישראל
מספר ביטוח לאומי

| --- | --- |

 מפעיל:  מנהל הביטוח הלאומי 
 תאריך התחלה:  נובמבר 1936 
 מספר ספרות:  9
 ספרת ביקורת:  אין
 דוגמה:  721-07-4426
 
מספר ביטוח לאומי (באנגלית: Social Security number ובקיצור SSN) הוא מספר בן תשע ספרות המונפק לאזרחי ארצות הברית, תושבי קבע, סטודנטים, ותושבים (עובדים) זמניים תחת סעיף 205(c)(2) של החוק לביטוח לאומי, שמופיע בקודיפיקציה כ-42 U.S.C ‏§ 405(c)(2). המספר מונפק לכל אדם בנפרד במנהל הביטוח הלאומי, סוכנות עצמאית של ממשלת ארצות הברית. בהיעדר חובת הזדהות בארצות הברית, הפך מספר הביטוח הלאומי, לצד תפקידו הרשמי לאפשר לבעל המספר לאדם לקבל שירותי ביטוח לאומי, לתעודת זהות לאומית לצורכי מיסוי, ולמטרות נוספות.
מספר ביטוח לאומי מתקבל לאחר שהאזרח ממלא את טופס SS-5 (בקשה עבור קבלת המספר).
ראו גם

Death Master File
הערות שוליים

↑  הסיפור של מספר הביטוח הלאומי באתר הממשלתי Ssa.gov (אנגלית)
↑  Kouri, Jim (March 9, 2005). "Social Security Cards: De Facto National Identification". American Chronicle.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוונית

| --- | --- |

 מדינות:  יוון, קפריסין, דרום אלבניה, דרום מקדוניה הצפונית, דרום איטליה, דרום ומרכז בולגריה וטורקיה
 אזורים:  הבלקן
 דוברים:  15,000,000
 שפת אם:  15,000,000
 כתב:  אלפבית יווני
 משפחה:  שפות הודו אירופיות  יוונית
 לאום:  יוון יוון קפריסין קפריסין
 ארגון:  האיחוד האירופי
 מוסד:  אינה מפוקחת על ידי אף גוף
 קוד שפה:  el 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
יוונית (‏Ελληνικάקובץ:Elliniki Glossa.ogg‏Ⓘ‏ – אֵלִינִיקַה) היא שפה הודו־אירופאית, שמוצאה באזור יוון של ימינו. היוונית דוּבּרה בתחילה גם לאורך חופי אסיה הקטנה (למעשה דיאלקטים יווניים שרדו באסיה הקטנה עד למאה ה־20) וחלקים מאיטליה ומצרפת. בעת העתיקה ניתן היה להבחין בין מספר דיאלקטים יווניים, והבולטים בהם היו האיוני, הדורי, האיולי, הארקדו־קיפרי, ניב צפון־מערבי והניב האטי, שהוא למעשה ניב איוני עם תערובת של יסודות דוריים. בניב האטי נכתבה רוב הספרות הקלאסית היוונית והוא גם משמש בסיס לשפה היוונית המודרנית.
יוונית עתיקה

השפה היוונית קיימת בכתב למעלה מ־3,000 שנה. הדעות חלוקות בדבר מקורות הלשון היוונית, ויש תאוריות שונות בנושא. אחת מהן טוענת שהיוונית נוצרה עם הגירת דוברי פרוטו־יוונית (יוונית קדומה מאוד) אל יוון, שהתרחשה בין השנים 3200 לפני הספירה ו־1900 לפני הספירה. תאוריה אחרת טוענת שהיוונית התפתחה ביוון עצמה מתוך שפה הודו־אירופאית קדומה.
יוונית אַטִית היא הניב היווני של אתונה; חלק ניכר מהספרות היוונית שהגיעה לידינו כתובה ביוונית אטית. בתקופה ההלניסטית השפה היוונית התפשטה לאזורים רבים בעולם, בהם לא דיברו קודם לכן יוונית, וכך הלכה והתפשטה שפה יוונית בעלת אלמנטים משותפים, ואילו הניבים השונים של היוונית הקלאסית דעכו. השפה החדשה נקראה יוונית קוֹינֶה (κοινη ביוונית מודרנית מבוטא "קיני"), היינו יוונית "משותפת", שהיא בבסיסה יוונית אטית בתוספת מעט איונית ובה נכתבו לימים תרגום השבעים והברית החדשה. לאלכסנדר הגדול נודע תפקיד מהותי בשילוב הניבים היווניים. הניב המשותף הקל על התקשורת בתקופה ההלניסטית, ומשנלמד על ידי בני המדינות שכבש, הפכה היוונית לשפה עולמית לזמן מה. היוונית המשותפת הזו שימשה לינגואה פרנקה של האימפריה הרומית במשך שנים רבות. לימים, עם פיצול האימפריה הרומית, הפכה היוונית לשפה הרשמית של האימפריה הרומית המזרחית, לימים האימפריה הביזנטית (יוונית זו נקראה "יוונית ביזנטית"), ומקץ מאות שנים נוספות התגלגלה ליוונית מודרנית של ימינו.
מערכת ההגה של הלשון היוונית העתיקה מבחינה בין 12 תנועות (חלקן נכתבות כדיגרף, דהיינו צירוף של צמד אותיות), מהן 5 קצרות ו־7 ארוכות. בנוסף קיימים 10 צירופים שונים של דיפתונגים.
בתחום מערכת העיצורים ראוי להזכיר כי היוונית מכירה בנישוף כתכונת מבדילה בחלק ממערכת עיצוריה.
היוונית העתיקה הבחינה בין שלושה סוגים שונים של הטעמה, אשר יכולים היו להופיע על אחת משלוש ההברות האחרונות של המילה. מערכת הטעם הייתה פונמטית.
המורפולוגיה של הלשון היוונית העתיקה, בדומה לשפות הודו־אירופאיות אחרות, מתאפיינת בנטייתה – לדוגמה, לשמות עצם יש חמש יחסות, שלושה מינים (זכר, נקבה, סתמי), ושלושה מספרים (יחיד, זוגי, רבים), ואילו לפעלים יש חמישה מודוסים, שלוש מנחים (אנ') (פעיל, סביל, מדיום), מין אחיד, שלושה גופים ושלושה מספרים.
כתיבת השפה

הכתב היווני המוקדם ביותר שידוע כיום הוא כתב קווי ב' (Linear B), שהוא כתב הברות. בכתב זה נכתב ניב מיקֵנִי קדום. לוחות חרס ועליהם כתבים בקווי ב' נחשפו בתחילת המאה העשרים, אך פוענחו רק בשנת 1953 (על ידי מייקל ונטריס). לאחר חורבן התרבות המיקנית, נעלם הכתב למשך כחמש־מאות שנים. משחר התקופה הקלאסית, היוונית נכתבה באלפבית היווני, שמקורו בכתב הפניקי. כתב זה הגיע ליוון בערך בתקופת הומרוס. הטקסטים היחידים אשר שרדו מהתקופה המיקנית הם רשימות מצאי של מחסנים.
היוונים אימצו את האותיות הפיניקיות בסדר העברי הידוע כיום, אולם שינו את ערכן של חלק מהאותיות, והוסיפו סימנים לייצוג צלילים יווניים. למידע נוסף ראו: אלפבית יווני.
יוונית מודרנית

היוונית המודרנית היא שפה חיה, ומלומדים מסוימים הטעימו מאוד את הדמיון בינה לבין היוונית העתיקה בת אלפי השנים. המידה בה יכול דובר יוונית מודרנית להבין יוונית עתיקה איננה ברורה דיה. טוענים שדובר יוונית מודרנית "משכיל דיו" מסוגל לקרוא יוונית עתיקה, אך לא ברור כמה חשיפה לדקדוק ואוצר מילים שהתיישן דרושה להשגת יכולת כזו. עד למאה ה־19 יוון הייתה מחולקת למדינות קטנטנות שלרובן הייתה עיר אחת בלבד. אמנם יכול היה יווני מאזור אחד להבין את שפת חברו מאזור אחר, אך הניב בין שתי ערים, אפילו סמוכות, עשוי היה להיות שונה. בשנת 1821 נוסדה המדינה היוונית והוחלט על מיסודן של שתי שפות שתהיינה רשמיות: השפה העממית (δημοτική, "דימוטיקי"), שעיקרה הם ניבי הפלופונס, והשפה המיטהרת (καθαρεύουσα, "קאתארבוסה") בה ניתנה עדיפות לצורות העתיקות. בין השנים 1834 ו־1976 ניסו לכפות "שפה טהורה" ביוון – מעין ניסיון לבטל מאות שנים של התפתחות לשונית טבעית – כצורה הרשמית היחידה של הלשון היוונית. לאחר שנת 1976 התקבלה לשון העם על ידי ממשלת יוון כצורה הרשמית והמעשית של השפה. מילים וביטויים רבים נותרו בעינם לאורך מאות השנים, ואף חלחלו לשפות אחרות, כולל לטינית, גרמנית, צרפתית, אנגלית, ועברית.
ראו גם

שאלת השפה ביוון
אלפבית יווני
אבן רוזטה
לקריאה נוספת

רעננה מרידור, יוונית למתחילים: ספר לימוד. ירושלים, התשל"א (מהדורה חדשה בהדפסת מחשב: התשס"ד).(הספר בקטלוג ULI)
Herbert Weir Smyth, A Greek Grammar for colleges. Harvard University Press, 1956 (revised edition), ISBN 0-674-36250-0. גרסה מקוונת של הספר .
כפר ת'ולת'

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  קלקיליה
 תאריך ייסוד:  העת העתיקה[דרוש מקור]
 שטח:  24.938 קמ"ר
 גובה:  263 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,606 (2017)
 קואורדינטות:  32°09′09″N 35°02′39″E﻿ / ﻿32.152544°N 35.044242°E﻿ / 32.152544; 35.044242
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) כפר ת'ולת(למפת צפון השומרון רגילה) כפר ת'ולת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר ת'ולת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר ת'ולת   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כפר ת'ולת' (בערבית: كفر ثلث) הוא כפר פלסטיני במערב השומרון, בנפת קלקיליה. הכפר נמצא בכביש 446, מדרום לעיירה עזון וצפונית לנחל קנה.
מקור השם

פירוש המלה "ת'ולת" (ثلث) בערבית הוא: שְלִיש. יש סברה כי זה מקום "בעל שלשה" שנזכר בתנ"ך.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברונזה הקדומה.
היסטוריה > התקופה העותמאנית

בשנת 1870, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב שגרו בו כ-60 תושבים.
הכפר מוזכר בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1883.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, היו ביישוב 654 נפש, כולם מוסלמים. במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-955 נפש. בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 1029 תושבים,
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.
לאחר הסכם אוסלו ב', 28 דצמבר 1995, חולק השטח של הכפר: כ-1,238 דונם - 10.7% מהשטח, סווג כשטח B ורוב השטח - 10,292 דונם שמהווים 89.3% מהשטח הכולל, סווג כשטח C.
היסטוריה > הפקעת אדמות

ב-1977, הוקמה ההתנחלות קרני שומרון מצפון מערב לכפר. כמה מאות דונמים של אדמה חקלאית ששימשה את הכפר הופקעו לצורך הקמת ההתנחלות.
ב-24 במרץ 2005 - צו צבאי מס' 65/05/ת כפר תלת' ועזון, הפקעת 224 דונם משני הכפרים מסיבות ביטחוניות לא מוגדרות. על פי מפה שצורפה נראה שהמטרה הייתה השלמת בניית חומת ההפרדה באזור.
ב-26 בספטמבר 2002 - צו צבאי מס' 40/02/ת כפר תולת, כפר חבלה ועזון, הפקעת 894.5 דונם לצורך בניית גדר ההפרדה. הערה: בשנת 2003 פורסמו מספר תיקונים לצו צבאי מס' 65/05/ת על פי שינוי תוואי גדר ההפרדה.
באוקטובר 2010 - ללא צו, עלו טרקטורים על אדמות ממזרח לכפר במסגרת עבודות לחיבור היישוב מתן לרשת החשמל של קרני שומרון.
ב-25 בדצמבר 2002 - צו צבאי מס' 35/02/ת, כפר תולת וסניריה להפקעת 280 דונם עבור בניית חומת ההפרדה.
ב-18 ביולי 2005 - צו צבאי מס' 120/05/ת, כפר תלת, להפקעת 1.2 דונם להקמת כביש עוקף ישראלי חדש.
החל משנת 2003, נבנתה גדר הפרדה, והיא מפרידה 2,861 דונם, שהם כ-24.8% משטח הכפר. לצורך עיבוד האדמות שהופרדו, התושבים נדרשים לאישור צה"ל.
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 3823
↑  ”וַיַּעֲבֹור בְּהַר אֶפְרַיִם וַיַּעֲבֹור בְּאֶרֶץ שָׁלִשָׁה, וְלֹא מָצָאוּ.” (ספר שמואל א', פרק ט', פסוק ד')
↑  ”וְאִישׁ בָּא מִבַּעַל שָׁלִשָׁה, וַיָּבֵא לְאִישׁ הָאֱלֹוהִים לֶחֶם בִּכּוּרִים עֶשְׂרִים לֶחֶם שְׂעֹרִים, וְכַרְמֶל, בְּצִקְלֹנוֹ. וַיֹּאמֶר: תֵּן לָעָם וְיֹאכֵלוּ.” (ספר מלכים ב', פרק ד', פסוק מ"ב)
↑  Guérin, 1875, pp. 143-144
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 305
↑  Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Nablus, p. 25
↑  Mills, 1932, p. 66
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 19 with a total of 16,439 dunams of land
1 2 3  The Applied Research Institute – Jerusalem, Funded by Spanish Cooperation, Kafr Thulth Town Profile, 2013, עמ' 16
| Flag of Senegalיישובי נפת קלקיליה |
| --- | --- | --- |
| ערים | קלקיליה |  |
| מועצות מקומיות | חבלה • כפר ת'ולת' • עזון |  |
| כפרים | אבו סלמאן • אימאתין • אל-פונדוק • באקת אל-חטב • בית אמין • ג'יוס • ג'ינסאפוט • ג'ית • עזון • חג'ה • כפר לאקף • כפר קדום • נבי אליאס • סניריא • עזון עתמה • עיזבת א-טביב • ערב א-רמאדין • פלאמה • פרעתא • ראס א-טירה • ראס עטייה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584324305171  LCCN: n2017042363  VIAF: 5014150085885215060007   WorldCat (עם VIAF): 5014150085885215060007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Tekken 8

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  26 בינואר 2024 
 סוגה:  משחק לחימה
 מספר שחקנים:  1–2
 פיתוח:  Bandai Namco Studios, Arika
 הוצאה לאור:  בנדאי נאמקו 
 ארץ מקור:  יפן 
 סדרה:  Tekken (סדרת משחקים)
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Unreal Engine 5 
 מצבי משחק:  משחק יחיד, משחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 5, Xbox Series X ו-Series S, Microsoft Windows 
 tk8.tekken-official.jp
 
Tekken 8 (ביפנית: 鉄拳8) הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי הלחימה, השמיני בסדרת משחקי Tekken. המשחק פותח על ידי חברת Bandai Namco Studios וחברת Arika‏ ופורסם על ידי חברת Bandai Namco Entertainment בשנת 2024. המשחק יצא לשווקים לפלטפורמות PlayStation 5, Windows ו-Xbox Series X/S.
משחקיות

באופן כללי המשחק מכיל את אותה מערכת הלחימה ומתבסס על אותו הקונספט כמו המשחקים הקודמים בסדרה.
אחד הפיצ'רים הבולטים החדשים במשחק היא מערכת "Heat", אשר מתגמלת משחק אגרסיבי יותר. חלק מהשלבים במשחק כוללים קירות ורצפות אותם ניתן להרוס במהלך הקרבות והדבר יכול להשפיע על הקרבות עצמם.
המשחק משתמש במנוע המשחק Unreal Engine 5(אנ'), והוא משחק הלחימה הגדול הראשון שמשתמש בטכנולוגיה מתקדמת זו.
המשחק מאפשר גם, בפעם הראשונה בתולדות סדרת משחקי טקן, למשתמשים בפלטפורמות משחק שונות להתחרות זה בזה.
דמויות

המשחק כולל דמויות מגוונות, שלכל אחת מהן סגנונות לחימה ומהלכי לחימה ייחודיים. הגרסה הבסיסית של טקן 8 כוללת 32 דמויות בהן ניתן לשחק, וישנן עוד 3 דמויות אשר זמינות להורדה. בנוסף, המשחק מכיל גם שתי דמויות בוס בהן לא ניתן לשחק - עזאזל ודוויל קאזויה.
דמויות > דמויות בגרסה הבסיסית של המשחק

| שם הדמות | מדבב | המשחק הראשון שכלל את הדמות |
| --- | --- | --- |
| רוסיה אליסה בוסקונוביץ' | יוקי מטסואקה | Tekken 6: Bloodline Rebellion |
| יפן אסוקה קאזמה | ריוקו שיראישי | Tekken 5 |
| פרו אזוסנה אורטיז | מריסה קונטרראס | Tekken 8 |
| ארצות הברית בריאן פיורי | דייוויד שאפלה | Tekken 3 |
| איטליה קלאודיו סראפינו | דייגו באלדואן | Tekken 7 |
| יפן דוויל ג'ין | אישין צ'יבה | Tekken 5 |
| הרפובליקה העממית של סין פנג ווי | צ'ואן ין לי | Tekken 5 |
| קוריאה הדרומית הוואראנג | אום סאנג-היון | Tekken 3 |
| רוסיה ג'ק-8 | אין מדבב | Tekken |
| יפן ג'ין קאזמה | אישין צ'יבה | Tekken 3 |
| יפן ג'ון קאזמה | מאמיקו נוטו | Tekken 2 |
| יפן קאזויה מישימה / דוויל קאזויה | מסנורי שינוהרה | Tekken |
| מקסיקו קינג II | אין מדבב | Tekken |
| יפן קומה II | אין מדבב | Tekken |
| שוודיה לארס אלכסנדרסון | ג'וניאצ'י סוואבה | Tekken 6: Bloodline Rebellion |
| יפן לי צ'אולן | ריוטארו אוקיאו | Tekken |
| גרמניה ליאו קליזן | פיליפ זישאנג | Tekken 6 |
| ארצות הברית לירוי סמית' | בו בילינגסלי | Tekken 7 |
| מונקו לילי דה רושפור | לורה בלאנק | Tekken 5: Dark Resurrection |
| הרפובליקה העממית של סין לינג שיאויו | מאיה סאקאמוטו | Tekken 3 |
| ארצות הברית מרשל לאו | דייוויד וינסנט | Tekken |
| אירלנד נינה ויליאמס | מרי אליזבת מקגלין | Tekken |
| הרפובליקה העממית של סין פנדה | אין מדבב | Tekken 3 |
| ארצות הברית פול פיניקס | ג'יימיסון פרייס | Tekken |
| קנדה רייבן | די סי דאגלס | Tekken 5 |
| יפן ריינה | אסאמי סטו | Tekken 8 |
| רוסיה סרגיי דראגונוב | שוהיי האראדה | Tekken 5: Dark Resurrection |
| ערב הסעודית שאהין | פאדי ריפאי | Tekken 7 |
| הממלכה המאוחדת סטיב פוקס | גדעון אמרי | Tekken 4 |
| צרפת ויקטור שבלייר | וינסנט קאסל | Tekken 8 |
| יפן יושימיטסו | טומוקאזו סקי | Tekken |
| מצרים זאפינה | סינדי רובינסון | Tekken 6 |
דמויות > דמויות הזמינות להורדה

| שם הדמות | מדבב | המשחק הראשון שכלל את הדמות | התאריך בו הדמות הפכה זמינה להורדה |
| --- | --- | --- | --- |
| ברזיל אדי גורדו | כריסטיאנו טוראו | Tekken 3 | 5 באפריל 2024 |
| פולין לידיה סובייסקה | אלכסנדרה נוביצ'ה | Tekken 7 | 22 ביולי 2024 |
| יפן הייהאצ'י מישימה | טייטן קוסונוקי | Tekken | סתיו 2024 |
פסקול

פסקול המשחק כולל את נעימת הנושא "Mastery" מאת להקת הרוק היפנית The Last Rockstars(אנ').
הערות שוליים

↑  "Notice regarding contracted development work for the "TEKKEN" series" (PDF). Arika. 6 בפברואר 2023. נבדק ב-1 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nelva, Giuseppe (5 בפברואר 2023). "Tekken 8 Reveals Nina Williams, Gameplay, In-Depth Mechanics Explanation, & On-Site Closed Alpha". Tech Raptor. ארכיון מ-8 ביולי 2023. נבדק ב-6 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jones, Anthony (27 בדצמבר 2023). "Will Tekken 8 Be Crossplay?". The Escapist (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-30 בינואר 2024. נבדק ב-30 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cirone, David (22 בנובמבר 2023). "THE LAST ROCKSTARS announce new song 'MASTERY' for Tekken 8". J-Generation (באנגלית). ארכיון מ-23 בנובמבר 2023. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| Tekken |
| --- | --- | --- |
| המשחקים המרכזיים | טקן • טקן 2 • טקן 3 • טקן 4 • טקן 5 • טקן 5: תחיית המתים האפלה • טקן 6 • טקן 7 • טקן 8 |  |
| משחקי ספין-אוף | Card Challenge • Tag Tournament • Advance • Death by Degrees • Hybrid • Tag Tournament 2 • 3D: Prime Edition • Revolution • Mobile |  |
| סרטים | סרטי לייב אקשן (טקן • טקן 2: נקמתו של קאזויה) • סרטי אנימציה (טקן: הסרט • טקן: נקמת דם) |  |
| סדרות טלוויזיה | Tekken: Bloodline |  |
חיי קונסטנטינוס

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אוסביוס מקיסריה 
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  ביוגרפיה 
 נושא:  קונסטנטינוס 
 
דמותו של קונסטנטינוס, נושא הביוגרפיה.
פקסמיליה של כתב יד בסלאבית כנסייתית עתיקה מהמאה ה-15 של "חיי קונסטנטינוס".
חיי קונסטנטינוס הגדול (ביוונית: Βίος Μεγάλου Κωνσταντίνου; בלטינית: Vita Constantini) הוא חיבור–הלל שנכתב ביוונית על ידי אב הכנסייה אוסביוס מקיסריה במאה ה-4 לספירה לכבוד הקיסר הרומי קונסטנטינוס (קיסר האימפריה הרומית המערבית בשנים 312–324, והאימפריה הרומית כולה בשנים 324–337). החיבור מעולם לא הושלם עקב מותו של אוסביוס בשנת 339. החיבור מספק לחוקרים את אחד המקורות המקיפים ביותר למדיניות הדתית בתקופת שלטונו של קונסטנטינוס. בנוסף לפירוט המדיניות הדתית של האימפריה הרומית תחת שלטון קונסטנטינוס, אוסביוס משתמש בחיבור כדי לעסוק בכמה מהעניינים הדתיים שלו עצמו, כגון אפולוגטיקה, וכן תיאור חצי ביבליוגרפי של קונסטנטינוס.
תקציר

החיבור "חיי קונסטנטינוס" מחולק לארבעה ספרים. הוא מתחיל בהכרזה שקונסטנטינוס הוא בן אלמוות. פתיחה זו נותנת את הטון לשאר החיבור, האדרה והאלה כללית של הקיסר ומפעלותיו על פני האדמה. החיבור מתקדם לתקופתו של קונסטנטינוס תחת הקיסר דיוקלטיאנוס (קיסר בשנים 284–305). קונסטנטינוס עומד בניגוד לדיוקלטיאנוס העריץ, שרדיפת הנוצרים ושלטונו המדכא מדגישים את הצגתו של קונסטנטינוס כנוצרי חזק וכאדם צודק. חלק זה גם ביסס את המטאפורה הכוללת ביצירה, שכן אוסביוס משווה את קונסטנטינוס למשה. אוסביוס טוען שזה היה רצון האל להעלות את קונסטנטינוס לקיסרות, כמשחרר הנוצרים מייסוריהם באימפריה.
אוסביוס ממשיך מההקדמה למעלליו הצבאיים של קונסטנטינוס לאורך שארית הספר הראשון ומחציתו של הספר השני. הראשון שבהם, המערכה נגד מקסנטיוס, מכיל אולי את הסצנה המפורסמת ביותר ב"חייו של קונסטנטינוס" - החזון של קונסטנטינוס בקרב גשר מילביוס. סעיף זה יצר מחלוקת רבה, שכן יש חשד רב לגבי תקפותו של הסיפור. אוסביוס טען ששמע את הסיפור מפיו של קונסטנטינוס עצמו; עם זאת, חלק גדול מהמחקר המודרני מסכים שהסיפור הוא עיוות של עובדות או מפוברק לחלוטין. תיאור זה מושווה לעיתים קרובות לזה של לקנטיוס (אנ'), המספק תיאור שונה בתכלית של אותו סיפור. אוסביוס המשיך לתאר את המערכה הצבאית הבאה של קונסטנטינוס, המלחמה נגד ליקיניוס. אוסביוס מסייע בהשחרתו של ליקיניוס (שהיה פרו-נוצרי), שהחלה על ידי קונסטנטינוס כתעמולה אימפריאלית שנועדה להצדיק את התוקפנות נגדו.
החיבור עובר ממערכות צבאיות לשלטון הדתי של קונסטנטינוס. הספר השני מסתיים בהתוויית הבעיות הדתיות שעמן מתמודד קונסטנטינוס. הספר השלישי עוסק בעיקר ביישוב הבעיות הדתיות השונות על ידי קונסטנטינוס. הקטע כולל את התיאור הרציף היחיד בן הזמן של ועידת ניקיאה וכן את העלייה לרגל לבורדו. אולם תיאור ועידת ניקאה נבחן מקרוב על ידי חוקרים באשר להטיה, שכן אוסביוס היה בעצמו מעורב מאוד בפוליטיקה של הוועידה. המשך הספר עוסק בחוקים הכנסייתיים של קונסטנטינוס. אוסביוס ממקד את תשומת הלב הרבה שלו בציור קונסטנטינוס באור נוצרי ביותר, בניית אתרים קדושים והרס לכאורה של מקדשים פגאניים. רוב המכתבים הקיסריים של קונסטנטינוס מופיעים בספר השלישי.
הספר הרביעי עוסק בעיקר בקונסטנטינוס ובחייו האישיים ובהישגיו האחרונים, ומסתיים במותו. רוב החיבור מוקדש להמחשת אדיקותו האישית של קונסטנטינוס. נסיעתו לפרס מצוירת במסגרת נושא נוצרי אוניברסלי אפולוגטי, חוקיו אוסרים על פולחן של דמותו שלו ועל חזרתו של דיכוי עבודת האלילים והקרבת קורבנות. עם סיום החיבור, אוסביוס משקיע מאמצים רבים כדי לחשוף קונסטנטינוס אישי, ומתאר את הקיסר כנואם ומטיף יוצא דופן, וגם מאזין. סמוך למותו של הקיסר, אוסביוס מתמקד בחוזק הנפשי והרוחני של קונסטנטינוס, כמו גם בכוחו הפיזי, ובכך מסיים את דיוקנו של אדם כמעט אלוהי. חיבור ההלל מסתיים במותו של הקיסר, הלווייתו וירושת כס הקיסרות.
הטיפול בקונסטנטינוס

הטיפול של אוסביוס בקונסטנטינוס יצר הרבה מהמחלוקת הנסובה סביב הטקסט. תוצאת השימוש של אוסביוס בסגנון הפאנגירי (של הלל ושבח) היא טיפול נדיב במיוחד בקונסטנטינוס, טיפול שנודע במטרותיו הפחות אובייקטיביות. טימותי בארנס (אנ') מציין כי אוסביוס משמיט בבירור תיאורים ומידע כדי להציג את קונסטנטינוס באור חיובי. אוסביוס קידם את רעיון הזכות האלוהית על קונסטנטינוס, שכן הוא היה קיסר בשל רצון האל, והוא חקיין האל עלי אדמות. הנרטיב של אוסביוס בונה את קונסטנטינוס כשליח האל, על מנת לסיים את רדיפת הנוצרים תחת האימפריה הרומית, ולהבטיח את עבודת האל הנכונה. האמצעי של אוסביוס לנרטיב זה הוא מטאפורה, והוא מצייר במפורש את קונסטנטינוס בדמותו של משה.