stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפולמוס הרבני-קראי
נושאים עיקריים

הנשיא ענן בן דוד, הנחשב חליפות למבשרה החשוב או למייסדה של הקראות, דחה את תוקפה של התורה שבעל פה, את מקורה האלוהי ואת סמכותם המחייבת של הרבנים כמפרשיה. חכמי הקראים המשיכו בדרכו וקידשו את המקרא לבדו. בין היתר, נימקו את טענתם בכך שאלוהים ציווה במפורש לא להוסיף ולא לגרוע מתוך דברי התורה. "אֵת כָּל הַדָּבָר, אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוֶּה אֶתְכֶם - אֹתוֹ תִשְׁמְרוּ, לַעֲשׂוֹת: לֹא תֹסֵף עָלָיו, וְלֹא תִגְרַע מִמֶּנּוּ." כמו כן, ציינו שחכמי המשנה והתלמוד חלקו רבות וטענותיהם סותרות במקומות רבים את לשון הכתוב, ולטענתם הוכיח הדבר שלא הסתמכו על מסורת משמים אלא פיתחו אותה בעצמם. האופן בו הוסיפו הרבניים לפרש ולפסוק, בהסתמך על יצירת קודמיהם, הבטיח לשיטת הקראים כי לקורפוס שלהם יצטרפו עוד ועוד טעויות מידי אדם.
מן הצד הרבני, נדחו הטיעונים בהסתמך על הציווי לשמוע בקול החכמים: "כי ייפלא ממך דבר למשפט... ובאת אל-הכהנים הלוים ואל-השֹפֶט אשר יהיה בימים ההם ודרשת והגידו לך את דבר המשפט. ועשית על-פי הדבר אשר יגידו לך... ושמרת לעשות ככל אשר יורוך." הרבניים ראו בקטע זה כמסירת סמכות הפסיקה בידי חכמי כל דור ודור למרות שבהמשך הקטע מצוין "אֲשֶׁר יַגִּידוּ לְךָ מִן הַמָּקוֹם הַהוּא אֲשֶׁר יִבְחַר ה'", בכוונה ברורה לבית המקדש ולסנהדרין שאינם קיימים כעת. בנוסף ציינו שחלקים רבים בתורה הם סתומים ולא מובנים, או חסרים בהם פרטים מהותיים לגבי יישומם ואין אפשרות לקיימם ללא מסורת פרשנית. בראייתם, הקראים עצמם הוכיחו זאת, שהרי היה להם ליקוט תקדימים בשם "סבל הירושה" והם אף קיבלו את הקאנון התנ"כי שקבעו חז"ל עצמם. 
את הטיעונים על ויכוחים וסתירות דחו בכך שהחכמים חלקו על דברים שנשכחו ואבדו במרוצת השנים, בתקופות כמו גזירות אנטיוכוס בהן נתמעטה תורה בישראל. מכנות משותפים רחבים בין החולקים הועלו גם הם כסתירה לטענה. לגבי הניגוד בין התורה שכתב לזו שבעל פה נדחה בנימוק שהאחרונה מבארת, ולא שוללת, את הראשונה.
תולדות הפולמוס

עוד ענן הנשיא תקף את מה שראה כיומרת הרבניים לטעון שפרשנותם היא בעלת סמכות מחייבת לכלל העם. החכם דניאל בן משה אלקומיסי, הנחשב לפי דעות מסוימות למייסדה האמיתי של הקראות, התמיד בכך אף הוא. הפולמוס הגיע לשיאו בימיהם של רב סעדיה גאון ויריבו סלמון בן ירוחם. הוא נמשך לאורך ימי הביניים, כשעל רקע המחלוקות בדיני הנישואין והגירושין, שתי הקבוצות הכריזו על בני האחרת כממזרים, ובמאה ה-19 התבטא בכתבי החכם אברהם פירקוביץ'.
לקריאה נוספת

נתן שור, תולדות הקראים, מוסד ביאליק, ירושלים, 2003
הערות שוליים

↑  מסכת תמורה, דף ט"ז, א, ורש"י שם ד"ה "דופי של סמיכה". וכן נראה בבראשית-רבה, פ' ס"ה, ס' כ"ב, שבימי יוסי בן יועזר החלו גזירות היוונים נגד התורה, וזה מה שגרם לשיכחת התורה ולתחילת המחלוקות.
הר טובקאל

| --- | --- |

פסגת ההר
 מידע כללי
 גובה:  4,167 מטר
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 מיקום:  דרומית למרקש
 רכס הרים:  הרי האטלס
 העפלה ראשונה:  12 ביוני 1923.
 קואורדינטות:  31°03′33″N 7°54′57″W﻿ / ﻿31.05917°N 7.91583°W﻿ / 31.05917; -7.91583
  (למפת מרוקו מוגדלת) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתהר טובקאל(למפת מרוקו רגילה) רבאט קזבלנקה אגאדיר טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתהר טובקאל
הר טובקאל (בערבית: توبقال; בברברית: ⵜⵓⴱⴽⴰⵍ או ⵜⵓⴱⵇⴰⵍ) הוא הר במרכז מרוקו, ברכס "האטלס הגבוה" שבהרי האטלס, כ-63 ק"מ דרומית למרקש. ההר מתנשא לגובה של 4,167 מטרים, והוא ההר הגבוה ביותר בהרי האטלס, במרוקו בפרט ובצפון אפריקה ובעולם הערבי בכלל, ומהווה יעד תיירותי פופולרי, כחלק מהפארק הלאומי טובקאל (אנ').
תיירות בהר ובסביבתו

בחורף, ההר מושך אליו גולשי סקי, בייחוד באתר הסקי "אוקיימדן". בחודשי הקיץ, ההר מהווה מוקד למטפסי הרים ולמטיילי טרקים. מספר מסלולי טרק שונים מוליכים אל ההר דרך הכפרים הברבריים שבסביבתו, ואורכים בין 7 שעות לתשעה ימים.
במורדות ההר שוכן אגם טיפני. בכפר הברברי ארומד(אנ'), נמצא קברו של סידי שמהרוש, הנחשב על ידי המקומיים למסוגל לגירוש שדים.
בדרך אל ההר מצויים מספר כפרים ברבריים, בהם: אימליל (אנ'), ארומד, טאשדירית, טיסלדאי ואמסוזרט.
ההעפלה הראשונה הידועה של מטפסים לפסגת ההר התרחשה ב-12 ביוני 1923.
הערות שוליים

↑  העפלת אירופאים ראשונה. ייתכנו העפלות קדומות של מקומיים
↑  טרק לג'בל טובקאל אתר "למטייל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 241212025   WorldCat (עם VIAF): 241212025 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של מרוקו ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפולמוס ההיסטוריוגרפי על מותו של ג'יימס קוק

איור המתאר את מותו של ג'יימס קוק
הפולמוס ההיסטוריוגרפי אודות מותו של ג'יימס קוק (או "ההיסטוריוגרפי-אנתרופולוגי") מתייחס לוויכוח בין היסטוריונים ואנתרופולוגים על אופן התיאור וההסבר של עובדת הרצחו של ג'יימס קוק בהוואי. הפולמוס הוא אבן דרך חשובה בהיסטוריוגרפיה המודרנית, שלאחר המפנה התרבותי. המפנה התרבותי הוא התקופה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בה החלו היסטוריונים לתת משקל וחשיבות לעובדות תרבותיות בהסבירם תופעות היסטוריות. בתקופה זו הוכנס מושג הנראטיב (סִיפֵּר) התרבותי להסבר ההיסטורי על פיו לכל תרבות יש סיפור שונה אודות האירוע ההיסטורי. ההבדלים בין נראטיבים של חברות שונות נובע מהבדלים תרבותיים ביניהן.
רקע

הימאי ומגלה הארצות ג'יימס קוק הגיע להוואי בינואר 1779. היה זה ביקורו השני באי והוא התקבל בכבוד מלכים. ימאי גרמני בשם היינריך צימרמן (Heinrich Zimmermann) כתב ב-1781 שבני הוואי חשבו את קוק לאל שעלה מן הים. קוק עזב את האי אך נאלץ לשוב לאחר זמן קצר, בפברואר 1779, לשם תיקון תורן שנשבר. אולם, כאשר שב התחוללה באי התפרעות של הילידים במסגרתה נדקר קוק למות. נסיבות האירוע לא ברורות.
האנתרופולוג מרשל סהלינס (Marshall Sahlins) סיפק בספרו "איים של היסטוריה" נראטיב והסבר היסטוריוגרפי-תרבותי סדור, לפיו בתחילה ראו הילידים את קוק כאל לונו (אנ'), משום שהופיע בזמן הנכון מבחינת המחזור הפולחני. כששב לאי בפעם השנייה, כבר לא תאם העיתוי את האמונות המסורתיות והדבר יצר תסיסה ותחושת השפלה בקרב הילידים.
הפולמוס

בשנת 1992 פרסם פרופסור גנאנאת אובייסקרה (Gananath Obeyesekere), ראש המחלקה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת פרינסטון דאז את ספרו "ההאלהה של קפטן קוק" - The Apotheosis of Captain Cook: European Mythmaking in the Pacific, בספר זה טען שההצגה הנראטיבית המערבית המקובלת של רצח קוק כמעשה פולחני של חברת ילידים הוא תיאור קריקטוריסטי נלעג. עיקר ספרו מבקר את סהלינס. לדבריו, התיאור האנתרופולוגי-תרבותי הוא מתנשא ומבזה. לשיטתו, התיאור התרבותי "מבחוץ", מבצע הדרה מהשיח של אחד השחקנים החשובים בדרמה - בני הוואי. הילידים, בני הוואי, טען אינם פחות רציונליים מכל תרבות אחרת. חיבורו הוא דוגמה להגות פוסט-קולוניאליסטית.
אובייסקרה מספק הסבר רציונלי להתנהגותם של בני הוואי, אשר הופתעו משינוי היחס של קוק אליהם לרעה בעת ביקורו השני. לדברי אובייסקרה הם מעולם לא חשבו באמת ובתמים שהוא אל והרצח לא היה פולחני אלא אקט של הגנה עצמית מפני פולש. פעולתם הייתה רציונלית והגיונית ולא אימפולסיבית.
בעקבות הפרסום החלה ביקורת נוקבת על ההיסטוריוגרפיה האנתרופולוגית-תרבותית כממסד מתנשא מחד והתקפות מצד היסטוריונים ואנתרופולוגים, וסהלינס בראשם, מאידך. היסטוריונים חשובים תקפו בעיקר את חוסר מקצועיותו של אובייסקרה, אשר לא היה היסטוריון מקצועי ואף לא עסק באנתרופולוגיה של איי הוואי.
האנתרופולוג והפילוסוף קליפורד גירץ הגדיר את הפולמוס כמפנה התרבותי השני של ההיסטריוגרפיה. מעתה התיאור האנתרופולוגי חייב לקחת בחשבון ביתר רצינות את נקודת ההשקפה התרבותית החוץ-אירופית ועליו לנסות להגן עליה בכנות כצורת מחשבה והתנהגות תקפה ולא כקריקטורה. הדבר השתלב היטב עם עליית התקינות הפוליטית בכתיבה ובדיבור האקדמי של התקופה.
המתנגדים לגישה זו טוענים שהחשיבה הרציונלית היא עצמה פרי של חשיבה מערבית ועצם הניסיון להכפיף תרבויות חוץ-מערביות לסולם הערכים לפיו חשיבה רציונלית נעלה יותר מצורות חשיבה אחרות היא-היא התנשאות והדרה של צורות חשיבה.
האנתרופולוג רוברט בורובסקי (Robert Borofsky) חקר את הפולמוס ומצא לו השלכות פוליטיות. בורובסקי התגורר בהוואי וראיין פעילים פוליטיים במדינה. אלו טענו ברובם כי אף על פי שאינם יכולים להוכיח את דברי אובייסקרה ואף על פי שייתכן שסהלינס צודק וראיותיו העובדתיות מוצקות יותר, הרי שאובייסקרה, כמהגר מסרי לנקה, "מבין את הפוליטיקה של הדיכוי" טוב יותר ולכן הוא רשאי, מוסרית, "לדבר בשם הוואי". הפרשה מוכיחה, לדעת בורובסקי ואחרים (כמו הפילוסוף Ian Hacking) שנראטיב היסטורי נוטל חלק מכריע בהבניית כוח תרבותי, בלי קשר ליכולת האישוש האובייקטיבי שלו. השאלה "מה היה באמת" ריקה מתוכן וטפלה ביחס לכוח של הנראטיב המעוגן בחוויה התרבותית והבא ממקור לגיטימי (לדעתה של הקבוצה שאותה הוא מייצג).
לקריאה נוספת

אלעזר וינריב, היסטוריה מיתוס או מציאות? מחשבות על מצב המקצוע, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה 2004 עמודים 49-13
Obeyesekere, Gananath, The Apotheosis of Captain Cook: European Mythmaking in the Pacific Princeton University Press, 1992, ISBN 0-691-05752-4.
Beyond the Cultural Turn: New Directions in the Study of Society and Culture (Studies on the History of Society and Culture, No 34), University of California Press, 1999, ISBN 0520216792
Robert Borofsky, Cook, Luno, Obeyesekere and Sahlinas, Current Anthropology, 38, (1997) pp. 255-256
הערות שוליים

↑  Sahlinas Marshall, Islands of History, Chicago University Press, 1985
↑  קוק הפך מ"פרוספרו" (במחזה של שייקספיר "הסערה"), אירופאי מתנשא אך נדיב, ל"קורץ" (ב"לב המאפליה"/"אפוקליפסה עכשיו"), אירופאי פראי יותר מכל פרא - בספרו של וינריב עמוד 23
הפתיחה 1812

ביצוע הפתיחה 1812 כולל אש תותחים בביצוע משנת 2005
הפתיחה 1812 (שמה המלא: הפתיחה החגיגית: "שנת 1812") היא יצירה תזמורתית מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי המנציחה את הפלישה הצרפתית הכושלת לרוסיה במלחמת רוסיה–צרפת (1812) ואת הנסיגה הרת־האסון של הגרנד ארמה (Grande Armée - הצבא הגדול) של נפוליאון. המאורע סימן את 1812 כנקודת מפנה במלחמות הנפוליאוניות. היצירה ידועה בעיקר בשל השימוש ברעם התותחים, המתקבל לעיתים, בייחוד במופעים הנערכים בחוץ, תוך שימוש בתותחים אמיתיים. על אף שאין ליצירה שום קשר היסטורי למלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה, נוהגים להשמיעה בארצות הברית לצד יצירות מוזיקליות פטריוטיות אחרות.
השמעת הבכורה של היצירה הייתה ב-20 באוגוסט 1882 בקתדרלה של ישו המושיע במוסקבה.
סקירה

"הפתיחה 1812" היא קטע של מוזיקה תוכניתית. היצירה פותחת בצלילים העגמומיים של שירת הכנסייה הרוסית, המאזכרת את הכרזת המלחמה עליה הודיעו בזמן הטקס בכנסייה, ומיד אחריה שירה חגיגית להצלחה רוסית במלחמה. הכרזת מלחמה זו והתגובה הפומבית לה מתוארים היטב ביצירתו של לב טולסטוי מלחמה ושלום.
אחריהם בא הנושא המייצג את הצבאות הצועדים לקרב המבוצע באמצעות קרנות. ההמנון הלאומי הצרפתי המארסֵיֶז משקף את הניצחונות הצרפתיים במלחמה וכיבוש מוסקבה בספטמבר 1812. נושא מתוך ריקוד עם רוסי משקף את הקרב שבו אולץ נפוליאון לסגת. הנסיגה ממוסקבה בסוף אוקטובר 1812 משתקפת בדימינואנדו. ירי התותח משקף את התקדמות הצבא לגבולות הצרפתיים. לקראת סיום המאבק חוזרים לשירה, שבפעם זו מבוצעת על ידי התזמורת במלואה בליווי צלצול פעמונים המסמל את שחרור רוסיה מעול צרפת. ברקע רעמי התותח והנושא המסמל את המצעד הצבאי נשמע ההמנון הרוסי הלאומי אלוהים שמור את הצאר. ההמנון הרוסי מעומת מול ההמנון הצרפתי שהושמע קודם לכן.
בפועל, מטחי התותח כפי שרשמם צ'ייקובסקי מופקים בדרך כלל באמצעות תוף בס. נפוץ פחות השימוש בתוף רגיל. שימוש בתותחים אמיתיים נעשה בכמה מקרים (ראו לדוגמה ב"קישורים החיצוניים" מטה). ההקלטה הראשונה שכללה תותחים בוצעה על ידי התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס בשנות ה-50. הקלטות דומות נעשה על ידי תזמורת אחרות תוך ניצול ההתקדמות בטכנולוגיית השמע. בירי בתותח של ממש נעשה שימוש שנתי ב-4 ביולי במהלך ביצוע "הפתיחה 1812" על ידי תזמורת הטיילת של בוסטון, במהלך הקונצרט השנתי על גדות נהר צ'ארלס, ובמצעד השנתי של האקדמיה של כוחות ההגנה האוסטרליים בקנברה אוסטרליה. בשנת 1970 ביצעה להקת הרוק המתקדם אמרסון לייק ופאלמר עיבוד ליצירה, ובו השתמשו בתותחים אמיתיים. ההדף מהתותחים העיף עיתונאי לא זהיר שעמד על הבמה לעבר הקהל.
באמצע שנות ה-60 כתב איגור בוקטוב עיבוד ל"פתיחה 1812" תוך שימוש במקהלה. קטע הפתיחה הושר על ידי מקהלה במקום הקו המלודי שבוצע במקורו על ידי צ'לי וויולות, ומקהלת ילדים נוספה לחליל ולקרן אנגלית, והמקהלה כולה שולבה יחד עם כלי הנשיפה, ולמעשה עם כל התזמורת בקטע הסיום. אזכור של עיבוד זה מופיע בפתיחת האלבום "2112" של להקת Rush.
חופש אמנותי  - המנוני המדינות

היצירה משקפת את ההמנונים הלאומיים של צרפת ורוסיה משנת 1882 ולא את אלו של 1812. לצרפת לא היה המנון לאומי מ-1799 ועד 1815, והמרסייז הוחזר להיות ההמנון רק ב-1870. "אלוהים שמור על הצאר" אומץ כהמנון רוסיה רק מ-1833. זהו מקרה בו נעשה שימוש בחופש אמנותי כשצ'ייקובסקי עושה שימוש בנושאים מוזיקליים המוכרים לקהל השומעים.
הערות שוליים

↑  בתקופת השלטון הסובייטי נעשה שינוי ביצירה של צ'ייקובסקי. בהשמעות פומביות של הפתיחה הוחלף ההמנון "אלוהים שמור על הצאר" בקטע המקהלה "תהילה" מתוך האופרה של מיכאיל גלינקה - החיים למען הצאר (שהייתה קרויה "איוון סוסאנין" בתקופת ברית המועצות).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504330305171  BnF: cb13910193f (data)  GND: 300034148  LCCN: n82010302  MusicBrainz work: 36dfecf2-b58c-3997-a629-3b34979791ae  VIAF: 178230196   WorldCat (עם VIAF): 178230196
הקריטריונים על שם סגרבוסה

תרשים אק"ג של LBBB, אבחנה של אוטם בשריר הלב במצב זה עלולה להיות קשה עקב השינויים במקטע ST וT
תרשים אק"ג של קוצב חדרי (התרשימים העליונים)
הקריטריון על שם סגרבוסה (באנגלית: Sgarbossa's criteria) הם קבוצה של ממצאים אלקטרוקרדיוגרפיים, המשמשים לזיהוי אוטם שריר הלב בנוכחות חסם צרור הולכה שמאלי וקוצב חדרי.
הקריטריונים פותחו על ידי ד"ר אלנה סגרבוסה, קרדיולוגית אמריקאית בשנת 1996 ושופרו על ידי ד"ר סטיבן סמית בשנת 2012.
הקריטריונים על שם סגרבוסה

ישנם שלושה קריטריונים:
עליות ST גדולות/שוות ל-1 מ"מ בלידים עם קומפלקס QRS חיובי - 5 נקודות
צניחות ST גדולות/שוות ל-1 מ"מ בלידים V1, V2, או V3 - שלוש נקודות
עליות ST גדולות/שוות ל-5 מ"מ בלידים עם קומפלקס QRS שלילי - 2 נקודות
3 או יותר נקודות = 90% סגוליות לאוטם בשריר הלב (36% רגישות)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הסתרה (אסטרונומיה)

הירח עומד להסתיר את צדק ואת ארבעת הירחים הגליליאניים בתאריך 15 ביולי 2012
באסטרונומיה, הסתרה (בלועזית: אוֹקוּלטציה; לפי האקדמיה ללשון: כיסוי) היא אירוע בו גרם שמים עובר על פני גרם שמים אחר ומסתיר אותו. הסתרה יכולה להיות מלאה או חלקית. כאשר לגוף הקרוב גודל זוויתי קטן בהרבה משל הגוף הרחוק, האירוע נקרא מעבר. הסתרה של השמש על ידי הירח נקראת ליקוי חמה. ליקוי לבנה אינו אירוע הסתרה עבור צופה הנמצא על כדור הארץ, שכן ניתן לראות את הירח המוצל, אך עבור צופה על הירח מדובר באירוע הסתרה בו כדור הארץ עובר על פני השמש.
סוגי הסתרות

מרבית ההסתרות מתרחשות כאשר גרם שמים מתוך מערכת השמש מסתיר גרם אחר או ממערכת השמש או כוכב אחר. ככל שלגרם השמים גודל זוויתי גדול יותר, כך מתרחשים יותר אירועי הסתרה על ידי אותו גרם. משום כך גרם השמים שיוצר את מרבית ההסתרות הוא הירח (מכיוון שלא ניתן לצפות בגרמי שמים אחרים בשעות היום, מעבר של השמש על פני גרם שמים אחר לא נחשב להסתרה).
סוגי הסתרות > הסתרה על ידי הירח

נטיית המסלול של הירח היא מעט יותר מ-5 מעלות, כך שהירח יכול להסתיר את השמש, כל אחד מכוכבי הלכת של מערכת השמש וכוכבים הנמצאים במרחק זוויתי של עד 5 מעלות ממישור המלקה. משום כך מתקיימים אירועי הסתרה של רגולוס, ספיקה, אנטארס, אלדבראן ושל הפליאדות וההיאדות על ידי הירח.
אירועי הסתרה של כוכבים על ידי הירח הם נפוצים למדי ומהווים מטרה לתצפיות. מכיוון שלירח אין אטמוספירה, ההסתרה מתרחשת באופן חד למדי. מהירותו הזוויתית של הירח ביחס לכוכבים היא של כחצי שניית קשת בשנייה בעוד שגודלם הזוויתי של כוכבים הוא כעשירית מכך ולכן אירוע ההסתרה מסתיים תוך כעשירית השנייה. אירועי הסתרה מאפשרים להבחין בכוכבים כפולים קרובים שלא ניתן להפריד ביניהם באמצעים אופטיים, כאשר חלקו החשוך של הירח מסתיר את אחד מבני הזוג ולאחר מספר עשיריות שנייה את השני. כמו כן, מכיוון שמועד ההסתרה ניתן לחישוב מראש באופן מדויק, ניתן על ידי מדידת משך ההסתרה להעריך את גודלו הזוויתי של הכוכב המוסתר בדיוק גבוה. כוכבים הנמצאים קרוב לשולי מסלול ההסתרה של הירח עשויים להיעלם ולהופיע לסירוגין מכיוון שפני הירח אינם חלקים.
הסתרה של כוכבי הלכת במערכת השמש היא אירוע נפוץ למדי ובדרך כלל קורה מספר פעמים בכל שנה. מכיוון שלכוכבי הלכת גודל זוויתי גדול בהרבה משל כוכבים, אירוע ההסתרה לוקח מספר שניות מהתחלת ההסתרה ועד להעלמות כוכב הלכת וכן באזורים מסוימים על כדור הארץ יכולה להתרחש הסתרה חלקית בלבד של כוכב הלכת. אירוע נדיר בהרבה הוא הסתרה כפולה בה מסתיר הירח שני כוכבי לכת בו זמנית. אירוע כזה מתרחש בזמן התקבצות קרובה של שני כוכבי לכת עם הירח ובדרך כלל ניתן לראותו רק מאזור מצומצם על כדור הארץ. הסתרה כזו ארעה ב-23 באפריל 1998 ובה הירח הסתיר בו זמנית את צדק ואת נוגה והיה ניתן לצפות בה רק באזור האי אסנשן במרכז האוקיינוס האטלנטי.
הסתרה של השמש על ידי הירח היא ליקוי חמה ומתרחשת כפעמיים בשנה. בשל גודלם הזוויתי הדומה של הירח ושל השמש, תהליך ההסתרה לוקח מספר שעות, האזור בו ההסתרה מלאה הוא מצומצם ביותר ולפעמים אין כלל הסתרה מלאה.
סוגי הסתרות > הסתרה על ידי כוכבי לכת

גם כוכבי הלכת יכולים להסתיר כוכבים הנמצאים קרוב למישור המלקה, אך אירועים אלה נדירים בהרבה. בדרך כלל הכוכבים המוסתרים הם חלשים ורק לעיתים רחוקות מוסתר כוכב בהיר. הכוכבים הבולטים מביניהם אלו רגולוס (α באריה), שהוסתר לאחרונה על ידי נוגה ב-7 ביולי 1959 ויוסתר שוב על ידיו ב-1 באוקטובר 2044; זובנאלג'נובי (α במאזניים), שהוסתר לאחרונה ב-25 באוקטובר 1947 על ידי נוגה ויוסתר על ידי כוכב חמה ב-10 בנובמבר 2052; גרפיאס (β בעקרב), שהוסתר על ידי נוגה ב-9 בדצמבר 1906 ועל ידי צדק ב-13 במאי 1971; נונקי (σ בקשת), שהוסתר על ידי נוגה ב-17 בנובמבר 1981; קאוס בוראליס (λ בקשת) שהוסתר על ידי נוגה ב-19 בנובמבר 1984; וכן מוסתרים על ידי כוכבי הלכת גם הכוכבים הבולטים ספיקה (α בבתולה), אנטארס (α בעקרב), טג'ט (μ בתאומים), פורימה (γ בבתולה), דשובה (δ בעקרב), דנב אלג'די (δ בגדי) ועוד. אירועי הסתרה מסוג זה הם בעלי חשיבות מחקרית, שכן על ידי ניתוח ספקטרוסקופי של אור הכוכב המוסתר בזמן תהליך ההסתרה מאפשר ללמוד על הרכב האטמוספירה של כוכב הלכת המסתיר.
כוכבי לכת יכולים להסתיר גם זה את זה, אך במקרים רבים מדובר במעבר בלבד, שכן כוכבי הלכת הפנימיים קטנים בהרבה מהחיצוניים. אירועי הסתרה אירעו לאחרונה בשנים 1793 (כוכב חמה הסתיר את אורנוס), 1737 (נוגה הסתיר את כוכב חמה), 1708 (כוכב חמה הסתיר את אורנוס) ו-1702 (צדק הסתיר את נפטון). כוכב חמה צפוי להסתיר את נפטון בשנת 2067 ואת מאדים בשנים 2079 ו-2126; נוגה צפוי להסתיר את נפטון בשנת 2104 ואת כוכב חמה בשנת 2133. באירועי הסתרה או מעבר מסוג זה, יכול כוכב הלכת הקרוב להסתיר גם את הירחים של כוכב הלכת הרחוק יותר.
ב-25 במרץ 2816 בשעה 15:47 UTC יסתיר כוכב חמה הקטן את כוכב הלכת צדק, הגדול במערכת השמש, באירוע נדיר.
סוגי הסתרות > הסתרה על ידי גופים קטנים

גם אסטרואידים וכוכבי לכת ננסיים עוברים על פני כוכבים ואירועים אלו קורים כמעט מדי לילה. בשל גודלם הקטן של גרמי שמים אלו התצפית באירועי הסתרה מסוג זה דורשת ציוד מקצועי. אירועי הסתרה אלו מאפשרים למדוד במדויק את גודלו של הגוף המסתיר וכן את צורתו, ובמקרה של כוכבי לכת ננסיים גם לזהות את קיומה של אטמוספירה. באופן זה ניתן ללמוד על תכונותיהם של גופים טרנס-נפטוניים שהתצפית הישירה בהם קשה בשל מרחקם הגדול מהשמש ומכדור הארץ. עם זאת, בשל מהירות תנועתם הנמוכה, אירועי הסתרה בהשתתפותם הם נדירים יחסית.
גם הירחים של כוכבי הלכת במערכת השמש עשויים להשתתף באירועי הסתרה. כך למשל בשנת 1989 ארעה הסתרה של הכוכב 28 בקשת על ידי טיטאן והתצפיות באירוע זה אפשרו לנתח את הרכב האטמוספירה שלו. כמו כן, כאשר מישור ההקפה של הירחים של כוכב לכת מסוים מתלכד עם מישור ההקפה של כדור הארץ, הירחים של אותו כוכב לכת יכולים להסתיר גם זה את זה. אירועי הסתרה מסוג זה קורים בעיקר בין ירחי צדק וירחי שבתאי.
סוגי הסתרות > הסתרה מחוץ למערכת השמש

כוכבים משתנים לוקים הם זוג כוכבים המקיפים זה את זה כך שמישור ההקפה מתלכד עם קו הראיה מכדור הארץ ובכל הקפה עוברים הכוכבים זה על פני זה ומסתירים זה את אורו של זה. הסתרה זו יוצרת ירידה בבהירות הנראית של הזוג, שניכרת בעיקר כאשר אחד הכוכבים גדול יותר ובהיר פחות מהשני. כוכבים משתנים מסוג זה אלו אלגול ושליאק.
לוויין-הסתרה

קיימת הצעה לבנות לוויין שיסייע במחקר אסטרונומי באמצעות הסתרה מכוונת: הלוויין המוצע מכונה BOSS, ראשי תיבות של Big Occulting Steerable Satellite (בתרגום חופשי "לוויין הסתרה גדול וניתן–להכוונה"), ולפי התכנון הוא יכלול יריעה גדולה וקלה, מדחפי-תמרון ומערכת ניווט. הלוויין ינוע וימוקם בין טלסקופ שיופעל בתיאום איתו לשמש קרובה כלשהי (לא השמש שלנו), יחסום את מרבית הקרינה ממנה וכך יאפשר לטלסקופ לצפות בכוכבי הלכת המקיפים אותה.
גודלו של הלוויין המוצע הוא 70 על 70 מטרים, משקלו כ-600 קילוגרמים, והוא יתמרן באמצעות מנועי יונים, בשילוב היריעה שתתפקד גם כמפרש שמש.
מיקום הלוויין במרחק של 100,000 קילומטרים מהטלסקופ, יביא לחסימת למעלה מ–99.998% מקרינת השמש אליה הטלסקופ מכוון.
קיימות שתי תצורות אפשריות ללוויין זה. הראשונה עם טלסקופ חלל שימוקם קרוב לוודאי סמוך לנקודת לגראנז' L2 של כדור הארץ (בה ממוקמים טלסקופי חלל אחרים הודות להגנה שמספק כדור הארץ מקרינת השמש). השנייה בה הלוויין ימוקם במסלול כבידתי אליפטי גבוה ביחס לכדור הארץ, ויפעל בשיתוף עם טלסקופ קרקעי. באפוגיאה של המסלול (כלומר כשהלוויין מרוחק באופן מרבי מכדור הארץ), הלוויין יישאר נייח באופן יחסי לקרקע, ויאפשר זמני חשיפה ארוכים יותר.
גרסה עדכנית יותר לתכנון זה נקראת "the Starshade" ("צל הכוכב"), בה נעשה שימוש בדיסק הסתרה (קורונגרף (אנ')) בצורת חמנית.
הצעה דומה אחרת היא ללוויין שיסתיר קרינת X בהירה, המכונה בהתאם XOSS‏ (X-ray Occulting Steerable Satellite).
הערות שוליים

↑  כיסוי במילון אסטרונומיה (תשל"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  G. P. Können & J. Van Maanen: Planetary occultations of bright stars, Journal of the British Astronomical Association, Vol. 91, p. 149, 156 (1981)
↑  The Big Occulting Steerable Satellite (BOSS), מאת Craig J. Copi ו-Glenn D. Starkman, פורסם ב-The Astrophysical Journal ב-29 באפריל 1999, מאורכב באתר אוניברסיטת קורנל.
↑  The X-ray Occulting Steerable Satellite (XOSS), במקור מאוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, 9 בפברואר 2007, אורכב ב-19 ביולי 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540995005171  BnF: cb180565097 (data)  GND: 4519387-3  LCCN: sh85093825  NARA: 10645094 
הירח בין הפליאדות
הסתרה של שבתאי על ידי הירח
דיוני מסתיר את ריאה בתמונה של קאסיני
הר טאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,500 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°25′00″S 65°46′00″E﻿ / ﻿70.416666666667°S 65.766666666667°E﻿ / -70.416666666667; 65.766666666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר טאר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר טאר
 
הר טאר (באנגלית: Mount Tarr) הוא הר ברכס פורתוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 2.4 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהר קרייטון.
גובהו של ההר 1,500 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,941 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בשנת 1965 על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא ועל שמו של פ. טאר (F. Tarr), שהיה מכונאי מטוסים, של משלחת סקר הרי הנסיך צ'ארלס של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בשנת 1969.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
התכנית

| --- | --- |

פתיחת הספיישל, מתוך הספיישל
 יוצרים:  אילן רוזנפלד
 כותבים:  אילן רוזנפלד
 בימוי:  יוני גרא
 משתתפים:  אליאנה תדהר אילן רוזנפלד תובל שפיר עודד פז יניב פולישוק גאיה שליטא כץ לי בירן ג'וליאן שגרן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 עורכים:  אילן רוזנפלד, עליזה דיין-חממה, דרור אשכנזי, יובל סבוסקי
 צלמים:  ענר קמאי, אלון צרפתי
 מוזיקה:  עידו ריבלין
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  26 בנובמבר 2016 – הווה
התכנית הוא ספיישל טלוויזיוני משנת 2016, המשמש כמחווה לתוכניות הילדים והנוער הישראלית משנות ה-70, ה-80 וה-90 של הערוץ הראשון. הספיישל בוים על ידי יוני גרא, ונוצר ונכתב על ידי אילן רוזנפלד, שגם כיכב בו בתפקיד ראשי יחד עם אליאנה תדהר. במהלך הספיישל אילן מנסה לשכנע את אליאנה להשתתף במחווה לאחת מהתוכניות של הערוץ הראשון. בספיישל מוזכרות תוכניות הילדים והנוער באמצעות שירים, קטעים ומערכונים המבוצעים על ידי משתתפי הספיישל.
תקציר העלילה

אילן הזמין את אליאנה לאולפנים של הערוץ הראשון כדי להציג לה את תוכניות הילדים והנוער של הערוץ הראשון, בתקווה שהיא תסכים להשתתף איתו במחווה לאחת מהתוכניות. לאחר שהציג לה את התוכניות "מועדון החתול שמיל" ו"הופה היי", אליאנה סירבה וניסתה לצאת מהאולפן, אך לא הצליחה מפני שאילן נעל את הדלת בלי ידיעתה. לאחר שגילתה זאת, ולאחר שגילתה שלטלפון של אילן יש קליטה, אילאנה חטפה מאילן את הטלפון וניסתה לברוח. היא התעלפה, וכשהתעוררה, מצאה את עצמה קשורה לכיסא על ידי אילן. בסופו של דבר אילן נתן לאליאנה לצאת מאולפן והיא הסכימה לעשות איתו את הספיישל, שמסתבר שכבר צולם בזמן שהוא ניסה לשכנע אותה להשתתף.
בסיום הספיישל בוצעה מחרוזת שירים של הסדרות שהוזכרו בספיישל על ידי משתתפי הספיישל, בנוסף הוצגו פספוסים מהצילומים.
משתתפים

אליאנה תדהר - בתפקיד עצמה.
אילן רוזנפלד - בתפקיד עצמו.
תובל שפיר - בתפקיד עצמו.
עודד פז - בתפקיד עצמו.
יניב פולישוק - גרי מנדלבאום, דמות מהתוכנית "הפיג'מות".
גאיה שליטא כץ - בתפקיד עצמה.
לי בירן - בתפקיד עצמו.
ג'וליאן שגרן - בתפקיד ג'וליאן, דמות מהתוכנית "מסיבת גן".