ציר הזמן של השם פלשתינה
הפניות היסטוריות > העת העתיקה הקלאסית > תקופת ירושלים הרומית

סופרים בתקופה זו השתמשו גם במונח פלשתינה כדי להתייחס לכל האזור שבין סוריה למצרים, עם התייחסויות רבות לאזורים היהודיים בתוך פלשתינה. נטען שכמה מסופרי המאה הראשונה קשרו את המונח לאזור החוף הדרומי.
30 לפנה"ס: טיבולוס, טיבולוס וסולפיסיה: השירים: "למה לספר כיצד היונה הלבנה המקודשת לסורים עפה ללא פגע דרך הערים הצפופות של פלשתינה?".
2 לספירה: אובידיוס, אמנות האהבה: "משתה היום השביעי שהסורי של פלשתינה מקיים."
8 לספירה: אובידיוס, מטמורפוזות: (1) "...דרציס מבבל, שכפי שהפלאיסטינים מאמינים, הפך לדג שכולו מכוסה קשקשים ושוחה בבריכה" ו-(2) "שם נפל גם מנדסיאן סלדון; גם אסטראוס, שאמו הייתה פלאיסטינית, ואביו לא ידוע."
17 לספירה: אובידיוס, פסטיבלים (שיר): "כשיופיטר נטל נשק כדי להגן על השמים, בא לפרת עם קופידון הקטן וישב על סף מימי פלשתינה."
40 לספירה: פילון האלכסנדרוני, (1) כל אדם טוב הוא חופשי: "יתר על כן, גם פלשתינה וסוריה אינן עקרים מחוכמה וסגולה למופת, שבהן מדינות שאף לא חלק קטן מהעם הנפוץ ביותר של היהודים מאכלס אותן. יש חלק של אותם אנשים שנקראו איסיים."; (2) על חיי משה: "[משה] הוביל את עמו כמושבה לפיניקיה, ואל קוילה-סוריה ופלשתינה, שנקראה באותה תקופה ארץ הכנענים, שגבולותיה היו מרוחקים שלושה ימים ממצרים."; (3) על אברהם: "ארץ סדום הייתה מחוז ארץ כנען, אשר הסורים קראו אחר כך פלשתינה."
43 לספירה: פומפוניוס מלה, De situ orbis (תיאור העולם): "סוריה מחזיקה במרחב רחב של החוף, כמו גם אדמות המשתרעות בצורה רחבה למדי פנימה, והיא מסומנת בשמות שונים במקומות שונים. לדוגמה, היא נקראת קוילה-סוריה, מסופוטמיה, יהודה, קומגנה וסופיה. זוהי פלשתינה בנקודה שבה סוריה נושקת לערבים, אחר כך פיניקיה, ולאחר מכן - היכן שהיא מגיעה לקיליקיה - אנטיוכיה. [...] בפלשתינה, לעומת זאת, היא עזה, עיר אדירה ומבוצרת."
78 לספירה: פליניוס הזקן, תולדות הטבע, ספר 5: פרק 13: "ליד המדינות הללו סוריה מיישבת את החוף, שהיה פעם הגדול ביותר בארצות, ומכובד בשמות רבים; שכן החלק שמצטרף לערב היה בעבר שנקראה פלשתינה, יהודה, קוילה-סוריה ופניקיה. הארץ בפנים נקראה דמשקנה, וזה בהמשך ועוד דרומה, בבל."; פרק 14: "אחרי זה, בנקודה שבה הבוץ הסרבי (ימת ברדוויל) הופך גלוי, מתחילים אדום ופלשתינה. האגם הזה, שכמה סופרים הפכו להיות בהיקף של 150 מייל, הרודוטוס הציב למרגלות הר קסיוס; הוא כעת ביצה קטנה. הערים הן רינוקורורה (אנ') ובפנים הארץ רפיח, עזה, ועוד יותר בפנים הארץ, אנתדון: יש גם הר ארגריס"; ספר 12, פרק 40: "לענפי המסחר הללו, הם פתחו את העיר חרן, המשמשת כנמל כניסה, וממנו נהגו בעבר להמשיך לגבא, במרחק של עשרים יום מסע, ומשם לפלשתינה שבסוריה."
80 לספירה: מרקוס ולריוס פרובוס (אנ'), פרשנות על גאורגיקה: "דקלים אדומיים מאידומיאה, כלומר יהודה, אשר באזור סוריה פלשתינה."
85 לספירה: סיליוס איטליקוס, פוניקה: "בעודו צעיר, הוא (טיטוס) ישים קץ למלחמה עם העם העז של פלשתינה."
90 לספירה: דיון כריסוסטומוס, שצוטט על ידי סינסיוס, מתייחס לים המלח כמקום שנמצא בחלק הפנימי של פלשתינה, ממש בקרבת "סדומה".
94 לספירה: יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים: "...העתיקות הללו מכילות את מה שנמסר לנו מבריאת האדם המקורית, ועד לשנה השתים עשרה למלכות נירון, לגבי מה שקרה לנו היהודים, גם במצרים כמו בסוריה, ובפלשתינה."
94 לספירה: יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים: "ומצרים ילד שמונה בנים וכולם תפשו את האדמה מעזה עד מצרים, פִילִיסְטִינוֹס (Φυλιστινος = פלשת) הוא היחידי אשר הארץ שמרה על שמו, יען כי היוונים קוראים את חלקו פַּלַיסְטִינִי."
94 לספירה: יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים: "ומטעם זה לא נחה את העם בדרך המוליכה ישר לפלסטינה (פלסטינה = ארץ פלשתים (שמות י“ג י”ז)) אלא רצה להנחותם דרך המדבר בדרך ארוכה וקשה ולחדור ככה לתוך כנען;"
97 לספירה: יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון: "והנה אומר בזה, כי הסורים אשר בארץ פלשתים מלים את בשר ערלתם, ומכל יושבי ארץ פלשתים היהודים לבדם עושים זאתי והרודוטוס ידע את זאת וספר עליהם את הדבר."
100 לספירה: סטאטיוס, סילוויי, מתייחס ל"ליקרים פלישתי" ו"איזיס, ...בעדינות במו ידך הוביל את הנוער חסר התחרות, אשר הנסיך הלטיני העניק לו את אמות המידה של המזרח והריסון של אנשי פלשתינה, (כלומר, פקודה על החזית הסורית) דרך שער ושמיים קדושים וערי ארצך."
100 לספירה: פלוטרכוס, חיי אישים: "ארמניה, שבה שולט טיגרנס, מלך המלכים, ומחזיק בידיו כוח שאיפשר לו לשמור על הפרתים בגבולות צרים, להרחיק ערי יוון ומדי, לכבוש את סוריה ופלשתינה, להרוג את מלכי השושלת המלכותית של סלאוקוס, ולסחוב את נשותיהם ובנותיהם באלימות." ו"הניצחון [של פומפיוס] היה כה גדול, שלמרות שהוא חולק ליומיים, הזמן היה רחוק מלהספיק להצגת מה שהוכן לנשיאה בתהלוכה; נשאר מספיק כדי לעטר ניצחון נוסף. בראש המופע הופיעו כותרות האומות הנכבשות; פונטוס ארמניה, קפדוקיה, פפלגוניה, מדיה, קולכיס, האיבריים, האלבנים, סוריה, קיליקיה, מסופוטמיה, פיניקיה, פלשתינה, יהודה, ערב, הפיראטים שהוכנעו הן בים והן ביבשה."
100 לספירה: אכילס טטיוס (אנ'), לאוקיפס וקליטופון וסיפורי אהבה אחרים בשמונה ספרים (אנ'): "אביך לא חזר מהיעדרו בפלשתינה רק יומיים לאחר מכן; ואז הוא גילה שהגיע מכתב מאביו של לאוקיפס - זה הגיע באותו היום. לאחר הבריחה שלנו - מארס את בתו אליך."