stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המיליציונר מרובליובקה
עלילה

בשנת 1994, ולדימיר יאקובלב הצעיר מסיים בית הספר הגבוה לשוטרים ומקבל עבודה כבלש פשוט במחלק של מחוז בארוויחה. מריה גודקובה הופכת להיות בת זוגו. יחד, הגיבורים יצטרכו לפתור פשעים מורכבים שונים וללגום את האבסורד של החיים ברוסיה של שנות התשעים.
שחקנים ודמויות

ארטיום סוצ'קוב – לויטננט המיליציה ולדימיר יאקובלב, שוטר מקוף
אולגה ויניצ'נקו – מריה גודקובה, לויטננט למשפטים, חוקרת
ארטיום ז'יגולין – דניס יאקובלב, אחיו הצעיר של ולדימיר
יורי גרובניק – קולונל אולג גורשקוב, מפקד תחנת בארוויחה-צפון
דמיטרי יאצ'בסקי – אביהם של ולדימיר ודניס
אירינה קניאזנידלינה – אמם של ולדימיר ודניס
אולה קיירו – סמית
הפקה

לראשונה, נודע על פיתוח הסדרה באוקטובר 2020 לקראת עונת הטלוויזיה 2020/2021, בערוץ TNT.
את התפקיד הראשי משחק השחקן ארטיום סוצ'קוב, שערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד השוטר צעיר ולדימיר יאקובלב בשנת 2018 בפלשבקים מהעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "השוטר מרובליובקה".
במקור כונתה הסדרה בשם "יאקובלב הצעיר" בסדרה היה אמור להיות מדובב על ידי סרגיי בורונוב, שגילם את הגיבור בבגרותו בסדרת הטלוויזיה "השוטר מרובליובקה", אך הוחלט לנטוש את הרעיון הזה.
בתחילה תוכננה לצאת הסדרה במתכונת של 16 פרקים בני 25 דקות כל אחד, אולם מאוחר יותר הוחלט לשלב 16 פרקים ל-8 פרקים באורך של 48 דקות. הסדרה הפכה לפרויקט הראשון של הבמאית והמפיקה, פולינה אנופריבה.
בסתיו 2021 החלו צילומי עונה שנייה.
הערות שוליים

↑  Приквел «Полицейского с Рублевки» про Яковлева покажут на ТНТ // sibnet.ru, 8 ноября 2020
↑  На телевидении выйдет сериал-приквел «Полицейского с Рублёвки» // RT, 23 марта 2021
↑  Атмосфера девяностых: лучшие фильмы и сериалы о романтичном десятилетии // КП, 8 апреля 2021
↑  «Мы сотрем этот год в порошок»: телеканал ТНТ представил проекты нового телесезона-2021 // TV Mag, 30 октября 2020
↑  Артем Сучков сыграет молодого Яковлева в «Милиционере с Рублёвки» // InterMedia, 23 марта 2021
↑  «Год культуры», «Жуки» и «Мир, дружба, жвачка» получат продолжение // Кино-театр.ру, 30 октября 2020
↑  Продолжения «Физрука», «Универа» и обновленные «Танцы»: ТНТ планирует удивлять в 2021 году // teleprogramma.pro, 3 ноября 2020
↑  «Холостяк» с Тимати, «#Яжотец» с Гошей Куценко и мода с Александром Гудковым // «Независимая газета», 12 ноября 2020
↑  «Милиционера с Рублёвки» покажет ТНТ в апреле (Видео) // InterMedia, 29 марта 2021
↑  «Полицейский с Рублевки» получил приквел о милиционере // Газета.Ru, 23 марта 2021
↑  «Мы собрали весь абсурд эпохи»: ТНТ покажет новый сериал «Милиционер с Рублевки» о 90-х годах // teleprograma.pro, 23 марта 2021
↑  Стала известна дата выхода сериала «Милиционер с Рублевки» на ТНТ // teleprograma.pro, 29 марта 2021
↑  Вышел трейлер приквела «Полицейского с Рублёвки» про «лихие 90-е» // «רוסיסקאיה גאזטה», 31 марта 2021
המשא ומתן של מדינות הציר על חלוקת אסיה

מפה המציגה את הגבולות האפשריים של ברית המועצות המחולקת, אזורים מוצללים הם האזורים שהנאצים דרשו לעצמם בהצעה האלטרנטיבית   שטחים שיועדו להיות תחת שלטון גרמניה הנאצית לאחר המלחמה /שטחים שיהווה מרחב מחיה  שטחים שיועדו להיות תחת שלטון ממלכת איטליה  שטחים שיועדו להיות חתת שלטון האימפריה היפנית/חלק ממרחב השגשוג המשותף
  אחרות (חלק מהמדינות באפור לא מצוינות מסיבות לא ברורות (טורקיה, ערב הסעודית וצפון תימן) וחלקן בגלל הצטרפותן להסכם התלת-צדדי
 או לחימתן לצד מדינות הציר (בולגריה, רומניה, הונגריה ופינלנד)
המשא ומתן של מדינות הציר על חלוקת אסיה התחיל לאחר שמדינות הציר (גרמניה הנאצית, ממלכת איטליה והאימפריה היפנית) ביססו את בריתן הצבאית וחיזקו את הסכם הציר בכך שהכריזו מלחמה הדדית נגד ארצות הברית ב-11 בדצמבר 1941, היפנים הציעו הסכם טריטוריאלי ברור בינם לבין איטליה וגרמניה בנוגע ליבשת אסיה.
היסטוריה

ב-15 בדצמבר 1941 הציעה יפן לגרמניה אמנת גבול לפיה אסיה תחולק לשני חלקים נפרדים שיהיו תחת ממשל צבאי (החלק היפני יהיה ממזרח לקו האורך 70 והחלק הגרמני והאיטלקי יהיה ממערב לקו האורך 70), הגבול צפוי להתחיל בצפון בשפך נהר אוב ולהסתיים באזור שנמצא מערבית להודו ולגדות האוקיינוס ההודי. השטח שמזרחית לקו הגבול יהיה חלק ממרחב שגשוג משותף של מזרח אסיה רבתי שישלט על ידי האימפריה היפנית. לעומת זאת גרמניה תקבל מספיק שטחים לממש את רעיון "מרחב מחיה" שאימצו לחיקם ומטרתו היא להרחיב את שטחי הרייך השלישי בעזרת השגת שטחים נוספים למען האומה הגרמנית באזורי פולין ומאוחר יותר בברית המועצות. מנגד, איטליה תקבל את אזור צפון אפריקה ואת דרום חצי האי ערב. חלוקה זו הייתה אמורה להתבצע לאחר תבוסה סופית של ברית המועצות.
עם זאת, גרמניה הסתייגה בתחילה מן ההצעה. דיפלומטים בכירים בגרמניה הנאצית חששו שהסכם גבולות כזה יהווה תקדים להסכמים נוספים מהסוג הזה, בנוסף לכך גרמניה התאכזבה מסירובה של יפן להיכנס למלחמה נגד ברית המועצות יחד עם גרמניה (במסגרת החזית המזרחית של המלחמה או לכל הפחות שיפן תבטיח לעצור משלוחי אספקת נשק לארצות הברית דרך הנמל החופשי של ולדיווסטוק).
גם מחלקת הכלכלה הצבאית של הוורמאכט הביעה ביקורת על ההצעה היפנית והעלתה הצעת חלוקה אחרת לאסיה, על פיה גבול החלוקה בין האימפריה היפנית לבין גרמניה הנאצית וממלכת איטליה יעקוב אחר הגבולות הבינלאומיים הקיימים: על פי הצעה זו הגבול יתחיל באזור הגבול המזרחי של איראן, יעשה "פנייה מזרחה" לאזור ח'וסת ומשם ימשיך עד נהר ייניסיי שלגדות האוקיינוס הארקטי. על אף שההצעה הזו בעצם מעבירה את אפגניסטן ופקיסטן לידי יפן, גרמניה תקבל הרבה יותר שטחים באזורים המערביים של סין ומרכז ברית המועצות. על אף התנגדות הוורמכט, הפיהרר אדולף היטלר קיבל בברכה את ההצעה היפנית ואישר אותה במלואה, יש הסוברים שהחליט לקבלה לאחר שהבין כי לגרמניה יהיה קושי לוגיסטי לכבוש שטחים סובייטים מעבר להרי אורל.
ראו גם

המגעים לצירוף ברית המועצות למדינות הציר
התוכנית הנאצית להרי אורל
קו A-A
הערות שוליים

↑  Rich, Norman (1973). Hitler's War Aims: Ideology, the Nazi State, and the Course of Expansion. W.W. Norton & Company Inc., p. 235
↑  Weinberg, Gerhard L. Visions of Victory: The Hopes of Eight World War II Leaders Cambridge, England, United Kingdom:2005--Cambridge University Press
הפיגוע במסגד אל-עסכריה

| חלק מIraqi Civil War of 2006–2008 |
| --- | --- |

מסגד אל-עסכריה לאחר הפיגוע
 תאריך:  22 בפברואר 2006 
 מקום:  סאמרא 
 מטרה:  מסגד אל-עסכריה 
 קואורדינטות:  34°11′56″N 43°52′25″E﻿ / ﻿34.198889°N 43.873611°E﻿ / 34.198889; 43.873611
 סוג:  פיגוע 
 נשק:  מטען חבלה 
 הרוגים:  0 
 פצועים:  0 
  (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. הפיגוע במסגד אל-עסכריה(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. הפיגוע במסגד אל-עסכריה
 
הפיגוע במסגד אל-עסכריה היה פיגוע טרור שהתרחש ב-22 בפברואר 2006 במסגד אל-עסכריה, הנמצא בעיר סאמרא שבעיראק, כ-100 קילומטרים צפון-מערבית לבגדאד. הסברה היא שהפיגוע במסגד, שנחשב לאחד מהאתרים הקדושים ביותר לאסלאם השיעי, בוצע על ידי ארגון "אל-קאעדה בעיראק" הסוני. על אף שאיש לא נפגע מהפיצוצים, המבנה ניזוק באופן קשה.
בעקבות הפיגוע פרצו במדינה מהומות אלימות בין סונים לשיעים, כשיותר מ-100 גופות נמצאו ביום שאחרי הפיגוע ובסך הכול יותר מ-1,000 בני אדם איבדו את חייהם בימים שאחרי המתקפה.
ההתקפה

להתקפת הטרור קדמה מתיחות ארוכה מאוד בין השיעים לסונים בעיראק ובכלל, וכן המתח שנוצר כתוצאה משליטת ארצות הברית בעיראק בעקבות מלחמת עיראק.
ב-22 בפברואר 2006, ב-6:44 לפי השעון המקומי, אירעו הפיצוצים שהרסו את הכיפה המוזהבת של המסגד וגרמו לנזקים כבדים. כמה גברים שלבשו מדי צבא נכנסו מוקדם יותר למסגד, אזקו את השוטרים והניחו את המטענים. שתי פצצות הופעלו על ידי חמישה עד שבעה אנשים שהתלבשו כאנשי כוחות מיוחדים עיראקיים, שנכנסו למסגד במהלך הבוקר.
בפיגוע עצמו לא היו נפגעים, אך הקיר הצפוני של המבנה ניזוק, מה שגרם לקריסת הכיפה ולהרס של שלושה רבעים מהמסגד כתוצאה מכך. מיד לאחר הפיגוע, כוחות ביטחון עיראקיים וכוחות מצבא ארצות הברית סרקו את האזור בחיפוש אחר חשודים וחמישה קציני משטרה שהיו אחראים על הגנת המתחם נלקחו למעצר.
תיקון הכיפה הסתיים באפריל 2009 והמסגד נפתח מחדש למתפללים ולמבקרים.
האחריות לפיגוע

אף אחד מארגוני הטרור לא קיבל על עצמו את האחריות להתקפת הטרור.
האחריות לפיגוע > אל-קאעידה בעיראק

אף על פי שארגון "אל-קאעידה בעיראק" הכחיש את מעורבותו בפיגועים בהצהרה שפרסם בחודש יוני 2006, דיווח היועץ לביטחון לאומי של עיראק מוופק א-רביעי כי חיילי קומנדו וחיילים עיראקים לכדו ופצעו באורח קשה את יוסרי פאחר מוחמד עלי, אזרח תוניסיה שנודע בכינוי אבו קודאמה א-טוניסי, אחרי שהוא ועוד 15 לוחמים זרים הסתערו על עמדה של צבא עיראק הנמצאת במרחק של כ-40 קילומטרים מצפון לבגדאד.
אבו קודאמה הודה כי השתתף בתקיפת המסגד וסיפר בצורה מפורטת כיצד הפיגוע יצא לפועל. א-רביעי אמר אז כי כוחות הביטחון לא הצליחו לשים את ידם על מתכנן הפיגוע במסגד אל-עסכריה, היית'ם אל-בדרי.
במהלך מסיבת עיתונאים שכינס נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש במהלך חודש אוגוסט טען כי "זה די ברור – על כך לפחות הראיות מצביעות – כי הפיגוע במסגד היה תוכנית של אל-קאעידה, הכל במטרה ליצור אלימות עדתית". לפני מותו, ציין מנהיג "אל-קאעידה בעיראק", אבו מוסעב א-זרקאווי, כי אחת ממטרותיו היא להצית מלחמת אזרחים בין סונים לבין שיעים בעיראק.
אל-בדרי חוסל בתקיפה אווירית ב-2 באוגוסט 2007.
האחריות לפיגוע > ארצות הברית וישראל

נשיא איראן דאז, מחמוד אחמדינז'אד, האשים את ארצות הברית ואת ישראל בפיגוע. הוא טען כי "מעשים אכזריים אלו בוצעו על ידי חבורה של ציונים וכוחות שכשלו אל מול ההיגיון והצדק האסלאמיים". הוא הזהיר כי ארצות הברית "לא תינצל מזעמן ומכוחן של המדינות המחפשות צדק" בביצוע פיגועים כמו זה שאירע במסגד אל-עסכריה.
מזכ"ל החזבאללה, חסן נסראללה, חזר בנאום בביירות, בירת לבנון, על דבריו של אחמדינז'אד והאשים את ארצות הברית בפיצוץ המסגד במטרה ליצור מתיחות בין סונים לשיעים במזרח התיכון.
התגובות לפיגוע

כתוצאה מהפיגוע, החלו גלי אלימות גדולים מאוד בעיראק. לפי הממשלה העיראקית, נכון ל-23 בפברואר 2006, 168 מסגדים סוניים הותקפו, התפוצצו או נפגעו עקב פגיעה מכוונת של שיעים שביקשו נקמה. לפי הממשלה, נרצחו גם עשרה אימאמים ועוד חמישה עשר נחטפו מאז הפיגוע. בנוסף, כומר אחד נחטף ונרצח.
בעקבות המתחים הקודמים בין סונים לשיעים, התעורר חשש שהמצב בעיראק יידרדר עד כדי מלחמת אזרחים בין הפלגים הסונים והשיעים. בניסיון להרגיע את הרוחות, הכריז מנהיג השיעים בעיראק, האייתוללה עלי סיסתאני, על שבעה ימי אבל וקרא לקיים הפגנות מחאה, אך ללא אלימות. ראש ממשלת עיראק, איברהים אל-ג'עפרי, הכריז על שלושה ימי אבל וקבע כי זוהי התקפה על כל המוסלמים באשר הם.
למרות זאת, הקריאות להרגעה לא עזרו, ואלפי שיעים יצאו להפגנות אלימות בכל רחבי עיראק, ובפרט בסאמרא, מנופפים בשלטים בגנות הסונים והאמריקאים וקוראים לנקמה. בנג'ף נסגרו חנויות רבות, ורבים התגודדו להפגנה גדולה. ברחבי עיראק דווח על תקיפות סונים בידי שיעים, ושלושה סונים נרצחו. ביום שלאחר הפיגוע כ-60 מסגדים הותקפו על ידי מאמינים שיעים, מתוכם 50 בבגדאד. כשלושה מסגדים נהרסו עד היסוד. בימים הבאים, נהרסו בעיראק עוד מסגדים רבים. ברחבי עיראק התקבלו דיווחים על בריחת סונים כתוצאה מפרעות שמבצעים השיעים בהם. בסך הכול, נרצחו כ-500 אנשים בפרעות ובמהומות שלאחר הפיגוע.
תושבים עיראקים החלו לאגור מזון כהכנה למהומות אפשריות ולמצב שבו לא יהיה ניתן לצאת אל הרחובות.
שלושה עיתונאים מוסלמים-סונים מרשת אלג'זירה נחטפו ונרצחו לאחר מכן, ועשרות אנשים מתו כתוצאה מאלימות המשטרה העיראקית וכוחות צבא ארצות הברית שניסו לדכא את ההפגנות. ארצות הברית החליטה להטיל עוצר לילה בעיר שבה עומד המסגד, ולאחר מכן גם בבגדאד עצמה, כדי למנוע את המשך המהומות, אולם ללא הצלחה יתרה.
בעיר בצרה, אחד עשר גברים חמושים לבושים במדי משטרה חטפו 11 גברים סונים, כמה מהם ממוצא סעודי ומצרי, מבית הסוהר המקומי. מאוחר יותר, נמצאו הגברים מתים וככל הנראה הם עונו. הפוליטיקאי העיראקי-כורדי ג'לאל טלאבני אמר כי עיראק נמצאת על סף מלחמת אזרחים.
בהמשך, חבורות שיעים חמושות החלו לירות בעוברים ושבים במקומות רבים. ב-23 בפברואר, יום לאחר הפיגוע, חבורת חמושים רצחה 43 סונים והשליכה את גופותיהם לנהר.
בהמשך, ב-24 בפברואר, יום שישי, המצב בעיר הבירה בגדאד היה רגוע יותר והמהומות שככו מעט, אולם בהמשך נערכו מספר קרבות ירי בין מיליציות חמושות בעיר, ואף נחטפו מספר ילדים של איש סוני בעל מעמד.
ב-25 בפברואר החלו מיליציות אלימות לפעול בבגדאד למרות עוצר היום, וטבחו בכעשרה אנשים, כולל התקפה על הלוויה של אחד העיתונאים שנרצחו. בעקבות כך, הוחמר העוצר לרוב שעות היום ואף נאסרה תנועת מכוניות בעיר.
ב-26 בפברואר המשיכו האלימות והמהומות ביתר שאת. ביום זה, יותר מ-100 איש נרצחו בפרעות, וזאת למרות פעולות צבא ארצות הברית והממשלה העיראקית להרגעת הרוחות, ולמרות העוצר. התקבלו דיווחים מרחבי עיראק, ובעיקר בבגדאד ופרבריה, על בריחה של סונים למקומות מסתור בשל האיומים על חייהם. מנהיגים סונים רבים ירדו למחתרת והסתתרו בבתי ספר ובמקומות מסתור ארעיים אחרים. בסוף יום זה, התפוצץ מטען חבלה באוטובוס. חמישה אנשים נרצחו ושלושה נפצעו.
בימים הבאים נמשכו המהומות ברחבי עיראק והאלימות גברה. ממשלת עיראק אמרה כי אם המהומות לא ישככו, היא תפעל בכוח רב הרבה יותר, ולא תהסס להשתמש בכלים צבאיים רציניים הרבה יותר כנגד הפורעים, ואף בטנקים.
ב-3 במרץ נהרגו כ-25 בני אדם בידי חוליה חמושה בעיירה חרוואן, הנמצאת דרום-מזרחית לבגדאד.
התגובות לפיגוע > עיראק

ראש ממשלת עיראק אבראהים אל-ג'עפרי האיץ בעם העיראקי להישאר מאוחד ושוחר שלום, באומרו כי מתקפת הטרור הייתה מבצע אלים ומלא הסתה. בעקבות האירוע, הוא גם הצהיר על שלושה ימי אבל לאומיים בעיראק. בעקבות ההתקפה, נפסקו שיחות המשא ומתן בין שיעים לפלגים סונים בעיראק באשר לצירופם לממשלה, והחל מעין חרם על סונים.
סונים רבים מחו על הפרעות שביצעו בהם שיעים בכל רחבי עיראק ועל עשרות המסגדים שהועלו באש בשל הפיגוע. למרות החרם והריחוק בין הסונים לשיעים, נשיא עיראק ג'לאל טלאבאני דחף לקיום פגישות בין אנשי דת סונים ושיעים בניסיון למנוע את הידרדרותה של עיראק למלחמת אזרחים.
שר ההגנה העיראקי, סעדון א-דוליימי, התריע מפני סכנת מלחמת אזרחים בעיראק, ואמר כי עיראק לא תחשוש לשלוח טנקים וכוחות צבא גדולים כדי לדכא את המפגינים ולהשליט ביטחון בעיראק כולה.
התגובות לפיגוע > מסביב לעולם

בריטניה כינתה את הפיגוע "מעשה נפשע וחילול הקודש", ודחקה בעיראקים לרסן את עצמם ולא לצאת לפעולות תגמול. טוני בלייר אף אמר כי בריטניה תתרום ותסייע לבניית המסגד מחדש. נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, גינה גם הוא את הפיגוע ואמר כי היה זה מעשה נפשע שמטרתו להוביל למלחמת אזרחים.
ראו גם

מסגד אל-עסכרייה
הערות שוליים

1 2  אחמדינג'אד: ישראל אשמה בפיגוע בעיראק, באתר וואלה, 23 בפברואר 2006
↑  עיראק: מלחמת מסגדים אחרי הפיגוע בסמרה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 14 ביוני 2007
↑  רויטרס‏, חשש: עיראק קרובה למלחמת אזרחים, באתר וואלה, 23 בפברואר 2006
↑  Gunmen strike 27 Baghdad mosques, kill imams, CNN,‏22 בפברואר 2006
↑  Robert F. Worth, ‏Blast Destroys Shrine in Iraq, Setting Off Sectarian Fury, הניו יורק טיימס, 22 בפברואר 2006
כוחות מיוחדים עיראקיים ליד המסגד בחודש אוקטובר 2002, בעת דיכוי הפגנה
מסגד אל-עסכריה לפני הפיגוע ב-2006
השמש (קלף טארוט)

קלף השמש
השמש הוא קלף מספר 19 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט, והוא מזוהה עם הליוס[דרוש מקור].
הקלף מתאר זוג ילדים (לרוב גבר ואישה) שעומדים מול חומת לבנים ומעליהם זורח השמש עם טיפות שעולות אליו. בחלק מהחבילות מופיע ילד ערום עם דגל רכוב על סוס מול החומה. בחבילת ויסקונטי ספורזה  מופיע ילד מצועף על ענן ומחזיק בשמש
משמעות הקלף

הקלף המייצג אפשרויות לעשייה ויצירתיות, פריצה ושגשוג.
קלף השמש מייצג פשטות, כנות, אושר ועושר, הצלחה ושמחה[דרוש מקור].
על פי ארתור אדוארד וייט, קלף השמש מסמל אושר חומרי, נישואים מוצלחים ושביעות רצון.
הערות שוליים

↑  הילה טארוט, פשוטארוט
↑  Arthur Edward Waite, The pictorial key to the tarot, Mineola, NY: Dover Publications, 2005, ISBN 0-486-44255-1
| קלפי טארוט |
| --- | --- | --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |  |
המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי

המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי או המשפט היסודי של החשבון האינפיניטסימלי הוא משפט מתמטי הקושר בין שני מושגי היסוד של החשבון האינפיניטסימלי: הנגזרת והאינטגרל. המשפט מראה שגזירה ואינטגרציה הן פעולות הופכיות זו לזו: אם פונקציה רציפה עוברת אינטגרציה ואחר כך גוזרים את התוצאה, חוזרים לפונקציה המקורית. פרט לקשר זה, המשפט גם מספק שיטה מעשית לחישוב האינטגרל המסוים (שהוא מושג המוגדר בצורה שאינה מאפשרת חישוב פשוט) באמצעות האינטגרל הלא מסוים, שלחישובו יש דרכים רבות יותר.
המשפט היסודי של החשבון האינפיניטסימלי קובע, שעבור פונקציות אינטגרביליות שיש להן פונקציה קדומה, האינטגרל המסוים בקטע כלשהו, שווה להפרש הערכים של האינטגרל הלא המסוים שלה בנקודות שבקצוות הקטע.
לכאורה שני מושגים אלה שונים ובאים מעולמות שונים, אבל המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי קובע את הקשר העמוק בין שני התחומים.
ניסוח פורמלי

המשפט היסודי של החשבון האינטגרלי מורכב בעצם משני משפטים:
ניסוח פורמלי > משפט

תהי  f פונקציה אינטגרבילית בקטע  [a,b] ויהי  \ F(x)=\int _{a}^{x}f(t)\,\mathrm {d} t אינטגרל מסוים שלה, כך ש- x\in [a,b]. אזי:
הפונקציה  F רציפה.
בכל נקודה  x_{0} בה  f רציפה,  \ F גזירה ומתקיים:  F'(x_{0})=f(x_{0}) .
אם  f רציפה בכל הקטע, אזי קיימת לה פונקציה קדומה בקטע, והפונקציה  F(x)=\int _{a}^{x}f(t)\,\mathrm {d} t היא פונקציה קדומה שמקיימת  F'=f בכל הקטע.
יתרה מזאת, לכל קבוע  C מתקיים  F(x)=\int _{a}^{x}f(t)\,\mathrm {d} t+C פונקציה קדומה של  f.
ניסוח פורמלי > נוסחת ניוטון-לייבניץ

תהי  \ f פונקציה אינטגרבילית שיש לה פונקציה קדומה  \ F בקטע  \ [a,b]. אם נסמן  {\frac {d}{\mathrm {d} x}}F(x)=f(x) אזי
נשים לב שאין חשיבות לשאלה איזו פונקציה קדומה של  \ f לוקחים, מכיוון שכל הפונקציות הקדומות של  \ f נבדלות זו מזו בקבוע, והוא מתבטל כאשר מחשבים את ההפרש בין ערכי הפונקציה הקדומה בשתי נקודות שונות.
הנוסחה היסודית של החשבון האינפיניטסימלי מאפשרת לחשב אינטגרלים מסוימים של פונקציות מסוג מסוים.
בתורת המידה מוכללת נוסחה זו למשפחה רחבה יותר של פונקציות, הפונקציות הרציפות בהחלט. ניתן להראות גם שזו משפחת הפונקציות הרחבה ביותר עבורה מתקיימת נוסחה זו. ישנן פונקציות רציפות וגזירות כמעט בכל מקום (אבל לא בכל מקום) שאינן האינטגרל של נגזרתן (ראו פונקציה סינגולרית).
הוכחה > הפונקציה F רציפה

נתון ש־



f


{\textstyle f}

 אינטגרבילית לפי רימן ולכן היא חסומה, כלומר קיים 



M
∈

R



{\textstyle M\in \mathbb {R} }

 כך ש־




|

f
(
x
)

|

≤
M


{\textstyle \left|f(x)\right|\leq M}

 לכל 



x
∈

[

a
,
b

]



{\textstyle x\in \left[a,b\right]}

. יהיו 



x
,
y
∈

[

a
,
b

]



{\textstyle x,y\in \left[a,b\right]}

, אזי מתקיים:
כלומר 



F


{\textstyle F}

 מקיימת את תנאי ליפשיץ ב־




[

a
,
b

]



{\textstyle \left[a,b\right]}

, ולכן היא רציפה במידה שווה (וּבִפרט רציפה).
הוכחה > הפונקציה f היא נגזרת של F בנקודות הרציפות שלה

תהא  \ x_{0} נקודת רציפות של  \ f. אנו רוצים להראות כי  \ F'(x_{0})=f(x_{0}) כאשר  \ F=\int _{a}^{x}f(t)\,\mathrm {d} t.
בסימון פורמלי יותר: אנו רוצים להראות כי  \ \lim _{h\rightarrow 0}{\frac {F(x_{0}+h)-F(x_{0})}{h}}=f(x_{0}).
על פי ההגדרה ואדיטיביות האינטגרל המסוים, אנו יודעים שמתקיים:  \ {\frac {F(x_{0}+h)-F(x_{0})}{h}}={\frac {1}{h}}\left(\int _{a}^{x_{0}+h}f(t)\,\mathrm {d} t-\int _{a}^{x_{0}}f(t)\,\mathrm {d} t\right)={\frac {1}{h}}\int _{x_{0}}^{x_{0}+h}f(t)\,\mathrm {d} t.
כמו כן מתקיים  \ f(x_{0})={\frac {1}{h}}\int _{x_{0}}^{x_{0}+h}f(x_{0})\,\mathrm {d} t, שכן  \ f(x_{0}) היא קבוע, ולכן האינטגרל שלה על הקטע  \ [x_{0},x_{0}+h] הוא פשוט אורך הקטע כפול  \ f(x_{0}).
לכן מתקיים, על פי אי שוויון המשולש האינטגרלי:  \ \left|{\frac {F(x_{0}+h)-F(x_{0})}{h}}-f(x_{0})\right|=\left|{\frac {1}{h}}\int _{x_{0}}^{x_{0}+h}\left(f(t)-f(x_{0})\right)\,\mathrm {d} t\right|\leq {\frac {1}{|h|}}\left|\int _{x_{0}}^{x_{0}+h}\left|f(t)-f(x_{0})\right|\,\mathrm {d} t\right|.
נזכור כי  \ f(x) רציפה בנקודה  \ x_{0}, ולכן עבור  \ \varepsilon >0 כלשהו קיים  \ \delta >0 כך ש- \ |t-x_{0}|<\delta  גורר  \ |f(t)-f(x_{0})|<\varepsilon .
אם  \ 0<|h|<\delta  אז לכל  \ t\in [x_{0},x_{0}+h] מתקיים  \ |t-x_{0}|<\delta . לכן:
\ {\frac {1}{|h|}}\left|\int _{x_{0}}^{x_{0}+h}\left|f(t)-f(x_{0})\right|\,\mathrm {d} t\right|\leq {\frac {1}{|h|}}\left|\int _{x_{0}}^{x_{0}+h}\varepsilon \,\mathrm {d} t\right|={\frac {1}{|h|}}\varepsilon \cdot |h|=\varepsilon .
כלומר, הראינו כי לכל  \ \varepsilon >0 ניתן למצוא  \ \delta >0 כך שלכל  \ |h|<\delta  יתקיים  \ \left|{\frac {F(x_{0}+h)-F(x_{0})}{h}}-f(x_{0})\right|<\varepsilon , כלומר  \ \lim _{h\rightarrow 0}{\frac {F(x_{0}+h)-F(x_{0})}{h}}=f(x_{0}), כמבוקש.
מש"ל
הוכחה > קיום פונקציה קדומה בקטע ונוסחת ניוטון-לייבניץ

הוכחת המשפט במקרה פרטי של פונקציה רציפה.
אם  \ f רציפה בכל הקטע  \ [a,b] אז היא בפרט אינטגרבילית בו (רציפות גוררת אינטגרביליות) ואז כפי שראינו קודם, הפונקציה  \ F(x)=\int _{a}^{x}f(t)\,\mathrm {d} t מקיימת לכל נקודה שבה  \ f רציפה (במקרה זה, כל הקטע)  \ F'(x)=f(x). לכן  \ F(x) היא פונקציה קדומה של  \ f(x) בקטע.
על פי הגדרה:  \ F(b)-F(a)=\int _{a}^{b}f(t)\,\mathrm {d} t-\int _{a}^{a}f(t)\,\mathrm {d} t=\int _{a}^{b}f(t)\,\mathrm {d} t.
כעת, כל שתי פונקציות קדומות של  \ f(x) נבדלות ביניהן בקבוע. כי נניח ש- \ F(x),G(x) שתיהן פונקציות קדומות של  \ f(x), אז  \ \left(F(x)-G(x)\right)'=f(x)-f(x)=0, כלומר הפונקציה  \ F(x)-G(x) היא קבוע, כלומר  \ F(x)=G(x)+c.
על כן:  \ G(b)-G(a)=F(b)-c-\left(F(a)-c\right)=F(b)-F(a), וזאת לכל פונקציה קדומה  \ G(x) של  \ f(x).
בזאת הושלמה הוכחת הנוסחה היסודית עבור פונקציה רציפה.
מש"ל
הערות:
כדי להוכיח את המשפט עבור המקרה הכללי שf אינטגרבילית וF היא פונקציה קדומה של f בכל הקטע  \ [a,b]יש להשתמש בסכומי רימן ומשפט הערך הממוצע של לגראנז'.
המשפט אף נכון למקרה מוכלל בו f אינטגרבילית ופרט למספר סופי של נקודות F היא פונקציה קדומה של f ורציפה. ההוכחה דומה להערה 1.
הוכחה > הוכחה לנוסחת ניוטון-לייבניץ שאינה מתבססת על המשפט היסודי

תהי  P=(a=t_{0}<\cdots <t_{n}=b) חלוקה כלשהי של  \ [a,b]. אז לפי משפט הערך הממוצע של לגראנז' מתקיים:
 \exists x_{i}\in (t_{i-1},t_{i}):F(t_{i})-F(t_{i-1})=F'(x_{i})(t_{i}-t_{i-1})=f(x_{i})(t_{i}-t_{i-1})
עבור  \ i=1,...,n; כעת נגדיר
 M_{i}={\underset {x\in [t_{i-1},t_{i}]}{\sup }}f(x);\quad m_{i}={\underset {x\in [t_{i-1},t_{i}]}{\inf }}f(x)
ונקבל
 m_{i}(t_{i}-t_{i-1})\leq f(x_{i})(t_{i}-t_{i-1})\leq M_{i}(t_{i}-t_{i-1})
כלומר
 m_{i}(t_{i}-t_{i-1})\leq F(t_{i})-F(t_{i-1})\leq M_{i}(t_{i}-t_{i-1})
נסכום את המשוואה האחרונה עבור  \ i=1,...,n ונקבל:
 s(P)=\sum _{i=1}^{n}m_{i}(t_{i}-t_{i-1})\leq \sum _{i=1}^{n}F(t_{i})-F(t_{i-1})\leq \sum _{i=1}^{n}M_{i}(t_{i}-t_{i-1})=S(P)
נשים לב ש-  {\sum _{i=1}^{n}}F(t_{i})-F(t_{i-1})=F(b)-F(a)(שהרי זהו סכום טלסקופי) ונקבל:
 s(P)\leq F(b)-F(a)\leq S(P)
עבור כל חלוקה  \ P. אם כך מהגדרת האינטגרל התוצאה נובעת ישירות
 \square \qquad \qquad \qquad F(b)-F(a)=\int _{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x
הכללות

הכללה טבעית של המשפט היסודי של החדו"א לשני ממדים היא משפט גרין. בממדים גבוהים יותר קיימות הכללות מורכבות יותר, כגון משפט גאוס, משפט סטוקס ומשפט הדיפרנציאציה של לבג (אנ'). עבור אינטגרלים סופיים לא מחושבים, מתקיים משפט שימור האינטגרל.
כאשר (A(x הוא האינטגרל המסוים של (f(x, המגדיר את השטח מתחת ל-f בין נקודה קבועה a (במקרה הזה, a=0) לבין x כלשהו, המשפט היסודי קובע כי הנגזרת של A שווה ל-f. בציור קל לראות ששטח המלבן האדום שווה מצד אחד לשינוי בשטח מתחת לפונקציה (השינוי ב-A) ומצד שני שווה בקירוב (הולך ומשתפר עבור ערכי h קטנים) ל-f(x)*h. כאשר מחלקים ב-h ומשאיפים אותו לאפס, מקבלים את הגדרת הנגזרת.
המשפט המקובל

שיטות משפט ברחבי העולם
המשפט המקובל (באנגלית: Common law) הוא מסורת משפטית, שהיא למעשה חלק ניכר ממשפטה של אנגליה ובעקבותיה של ארצות רבות, במיוחד אלו השייכות לחבר העמים הבריטי או שהיו בעבר תחת שלטונה של האימפריה הבריטית, ובהן פלשתינה-ארץ ישראל. שיטת המשפט המנדטורית הבריטית נקלטה במדינת ישראל.
המשפט המקובל כולל בתוכו עקרונות רבים, והמשותף להם שהם נחשבים כחוק לא סטטוטורי, דהיינו חוק שלא נתקבל על ידי פרלמנט. הרעיון החשוב ביותר הקשור במשפט המקובל מבסס במידה רבה את פסיקות השופטים על עקרון התקדים המחייב; מעמד הפסיקות של הרשות השופטת הוא של דין, במידה זהה לזה שנוצר על ידי הרשות המחוקקת.
המשפט המקובל הוא אחת משתי שיטות המשפט הנפוצות ביותר בעולם. נהוג להציגו כשיטה נפרדת, ובמידת־מה מנוגדת, למשפט הקונטיננטלי (Civil law).
המונח "המשפט המקובל" משמש בשפה העברית גם במשמעות רחבה יותר, ככינוי למשפט האנגלי בכללותו (לרבות דיני היושר וחוקי הפרלמנט, שאינם חלק מהמשפט המקובל במובנו המצומצם). כך למשל הביטוי "ארצות המשפט המקובל" פירושו "הארצות הנוהגות בשיטת המשפט האנגלי" – ולא דווקא הענף הספציפי שבו דן ערך זה.