stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פי. ג'יי. בראון
סטטיסטיקה ב-NBA > עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993/1994 | ניו ג'רזי | 79 | 54 | 24.7 | .415 | .167 | .757 | 6.2 | 1.2 | .9 | 1.2 | 5.7 |
| 1994/1995 | ניו ג'רזי | 80 | 63 | 30.8 | .446 | .167 | .671 | 6.1 | 1.7 | .9 | 1.7 | 8.1 |
| 1995/1996 | ניו ג'רזי | 81 | 81 | 36.3 | .444 | .200 | .770 | 6.9 | 2.0 | 1.0 | 1.2 | 11.3 |
| 1996/1997 | מיאמי | 80 | 71 | 32.4 | .457 | .000 | .732 | 8.4 | 1.2 | 1.1 | 1.2 | 9.5 |
| 1997/1998 | מיאמי | 74 | 74 | 31.9 | .471 | .000 | .766 | 8.6 | 1.4 | .9 | 1.3 | 9.6 |
| 1998/1999 | מיאמי | 50 | 50 | 32.2 | .480 | .000 | .774 | 6.9 | 1.3 | .9 | 1.0 | 11.4 |
| 1999/2000 | מיאמי | 80 | 80 | 28.8 | .480 | .000 | .755 | 7.5 | 1.8 | .8 | .8 | 9.6 |
| 2000/2001 | שארלוט | 80 | 79 | 35.1 | .444 | .000 | .852 | 9.3 | 1.6 | 1.0 | 1.1 | 8.5 |
| 2001/2002 | שארלוט | 80 | 80 | 32.0 | .474 | .000 | .858 | 9.8 | 1.3 | .7 | 1.0 | 8.4 |
| 2002/2003 | ניו אורלינס | 78 | 78 | 33.4 | .531 | .000 | .836 | 9.0 | 1.9 | .9 | 1.0 | 10.7 |
| 2003/2004 | ניו אורלינס | 80 | 80 | 34.4 | .476 | .000 | .854 | 8.6 | 1.9 | 1.0 | .9 | 10.5 |
| 2004/2005 | ניו אורלינס | 82 | 78 | 34.4 | .446 | .000 | .864 | 9.0 | 2.2 | .9 | .6 | 10.8 |
| 2005/2006 | ניו אורלינס | 75 | 73 | 31.7 | .461 | .000 | .827 | 7.3 | 1.2 | .6 | .7 | 9.0 |
| 2006/2007 | שיקגו | 72 | 49 | 20.2 | .407 | .000 | .787 | 4.8 | .7 | .3 | .7 | 6.1 |

| 2007/2008 | בוסטון | 18 | 0 | 11.6 | .341 | .000 | .688 | 3.8 | .6 | .3 | .4 | 2.2 |
| קריירה |  | 1089 | 990 | 31.1 | .460 | .136 | .794 | 7.7 | 1.5 | .8 | 1.0 |  9.1 |
סטטיסטיקה ב-NBA > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993/1994 | ניו ג'רזי | 4 | 1 | 14.0 | .222 | .000 | 1.000 | 2.0 | .8 | .0 | .5 | 3.0 |
| 1996/1997 | מיאמי | 15 | 15 | 30.1 | .408 | .000 | .717 | 8.6 | .7 | .6 | 1.3 | 8.1 |
| 1997/1998 | מיאמי | 5 | 5 | 38.0 | .514 | .000 | .364 | 8.8 | .8 | 1.4 | .6 | 9.2 |
| 1998/1999 | מיאמי | 5 | 5 | 28.8 | .467 | .000 | .900 | 6.2 | 1.0 | .4 | .4 | 10.2 |
| 1999/2000 | מיאמי | 10 | 10 | 30.8 | .427 | .000 | .833 | 8.2 | 1.1 | .8 | .4 | 7.5 |
| 2000/2001 | שארלוט | 10 | 10 | 38.5 | .418 | .000 | .828 | 10.0 | 1.1 | 1.2 | 1.4 | 8.0 |
| 2001/2002 | שארלוט | 9 | 9 | 36.8 | .427 | .000 | .757 | 9.6 | 1.6 | .7 | 1.3 | 10.2 |
| 2002/2003 | ניו אורלינס | 6 | 6 | 32.2 | .477 | .000 | .760 | 7.7 | 1.0 | 1.2 | .5 | 10.2 |
| 2003/2004 | ניו אורלינס | 7 | 7 | 36.6 | .366 | .000 | .909 | 9.7 | 2.1 | .4 | 1.6 | 8.9 |
| 2006/2007 | שיקגו | 10 | 10 | 22.8 | .493 | .000 | .739 | 4.7 | 1.2 | .8 | .2 | 8.3 |

| 2007/2008 | בוסטון | 25 | 0 | 13.6 | .464 | .000 | .840 | 2.4 | .5 | .2 | .4 | 2.9 |
| קריירה |  | 106 | 78 | 27.2 | .434 | .000 | .751 | 6.6 | 1.0 | .6 | .8 | 7.1 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 1998/1999 50 משחקים בלבד
הרנסאנס של הארלם

תיאטרון אפולו, מרכז תרבות שחורה בניו יורק
הרנסאנס של הארלם, או במקור תנועת השחור החדש (באנגלית: Harlem Renaissance, New Negro Movement) הייתה תנועת תחייה תרבותית אפרו-אמריקנית שהייתה פעילה מסוף מלחמת העולם הראשונה ועד אמצע שנות ה-30, או אפילו עד תקופת מלחמת העולם השנייה. במסגרתה התרחשה עשייה עשירה של סופרים, מחזאים, אמנים, משוררים ופעילים. אף על פי שהתנועה פרחה במקומות רבים בצפון ארצות הברית ובמערב התיכון, מרכזה היה בשכונת הארלם בניו יורק. בתקופה זו, שחורים רבים ברחו מדרום ארצות הברית, בניסיון לנוס מהדיכוי המחניק שלא איפשר להם לעסוק בתחומי העניין שלהם, בעידודם של אינטלקטואלים שחורים מובילים כמו וו. א. ב. דו בויז. בין הדמויות המוכרות יותר ברנסאנס נמנו אליין לרוי לוק, לנגסטון יוז, זורה ניל הרסטון, ג'וזפין בייקר, מרקוס גארבי, וג'יימס בולדווין.
רקע

מסיום מלחמת האזרחים ועד תחילת המאה ה-20, רוב השחורים בארצות הברית, ובמיוחד בדרום, היו ילדי או נכדי עבדים. רובם חיו עדיין תחת דיכוי ממסדי, להלכה או למעשה, אשר שלל מהם זכויות אזרח. תקופה זו ידועה במיוחד בשל מעשי הלינץ' הרבים וביטויי אלימות אחרים אשר הפעילו הלבנים נגד האוכלוסייה השחורה. שחורים רבים היגרו לצפון בניסיון לשפר את מצבם הכלכלי ולהימלט ממצבם הקשה. רובע הארלם בניו יורק נעשה מרכז שוקק לנמלטים אלו, וגם לצאצאי עבדים מהקריביים.
התנועה הספרותית האפרו-אמריקנית שקמה בתקופה זו הונהגה על ידי שחורים שזכו לחינוך מקיף יחסית. הם היוו את ראשיתו של מעמד ביניים שחור בארצות הברית.
התפתחות התנועה

הגעת שחורים במספרים גדולים להארלם התרחשה במקביל להגירה המונית מאירופה לארצות הברית, שעברה דרך ניו יורק. השכונה, שהייתה לפנים מאוכלסת בלעדית בלבנים, מלאה אפרו-אמריקנים. מגמה דומה התרחשה בכל הערים המתועשות הגדולות בצפון-מזרח ארצות הברית, כולל דטרויט, שיקגו ופילדלפיה. התושבים השחורים של ערים אלו גילו במהרה שהגזענות כלפיהם התקיימה בעזוז אף בצפון, גם אם בצורה שונה. כך התגלה במהומות הגזע בשיקגו, בוושינגטון ובערים אחרות ב"קיץ האדום" של 1919.
אף על פי כן, פרחה בהארלם התרבות האפרו-אמריקנית, בין אם באמצעות הכנסיות או הוצאת עיתונים שחורים כמו "הקול" (The Voice), שנתן במה לקולות של הוגים ופעילים. בתחומי הבידור כגון התיאטרון, דחו היוצרים את הייצוגים המלעיגים והמשפילים שרווחו בתיאור דמויות שחורות באותם ימים, כמו "פרצוף שחור" ומופעי מינסטרל. ב-1921 ייסד הארי פייס (Harry Pace (אנ')) את חברת התקליטים Black Swan Records שכל מערכי הניהול, ההפקה והשיווק שלה היו בשליטת אפרו-אמריקאים, להקלטה ושיווק של מוזיקת ג'אז ובלוז על ידי אמנים אפרו-אמריקאים.
השינויים התרבותיים בקהילות שחורות אומנם החלו לפני שנות ה-20, אך יצירת ריכוזי אוכלוסין והשפעות המלחמה זירזו את התהליכים ויצרו קרקע פורייה לסוגי יצירה מגוונים וחדשים. הרנסאנס היה יותר מתנועה ספרותית - הוא היה תנועה פוליטית, אשר עודדה גאווה אתנית ודרשה זכויות והכרה. גם יצירת זרמים חדשים של מוזיקה, למשל, תרמה לגיבוש המעמדות והקבוצות השונים של שחורים ולהתוויית תרבות עשירה ואחידה יותר, כנגד ההגמוניה התרבותית הלבנה.
התנועה נקראה גם "תנועת הכושי החדש", על שם ספר באותו שם של הסופר אליין לוק שתיאר את האידיאל "כושי" (Negro) העומד על זהותו וכבודו העצמי ולא מוגדר בידי אחרים.
השפעות

על פי האתוס של "הכושי החדש", כפי שהוגדר על ידי לוק ואומץ על ידי התנועה, שחורים החלו לדרוש הכרה בכישוריהם ויכולותיהם ולדחות בתוקף את הטענות שצאצאי אפריקה הם נחותים, עצלנים, טפשים, ואפילו לא אנושיים. האתוס הזה הביא למיזוג תרבותי, בין אומנות, רוחניות ופוליטיקה, אשר הולידו זרמים חדשים:
מוזיקה: ההארלם רנסאנס הנגיש סגנונות מוזיקה "שחורים" כגון הג'אז, בלוז, מוזיקת נשמה, גוספל וספיריטואלז הן לשחורים והן ללבנים, ומוזיקה זו נהייתה חלק בלתי נפרד מתולדות המוזיקה האמריקאית, וכן הרבה סוגות מוזיקה בינלאומיות.
ספרות: אף על פי שהיו סופרים שחורים גם קודם, הביקוש המוגבר ליצירות של חברי התנועה הובילו לעיתונים, ספרים, ביוגרפיות, מחקר היסטורי, ולימים - הכללות בסילבוסים באוניברסיטאות.
תיאטרון: המחזות שנכתבו והועלו בתקופה זו היו הראשונים אשר ייחסו לאנשים שחורים רגשות, מחשבות, תקוות ורצונות לגבי חייהם. ההבעה הזו של סוכנות אישית אפשרה, בתורה, גילוי סוכנות אישית גם מבחינה פוליטית.
הזרמים התרבותיים והאמנותיים לוו בעשייה פוליטית - למשל דרך עיתונים שחברי התנועה כתבו ופרסמו - אשר הניחה את התשתית לתנועת זכויות האזרח של שנות ה-50 וה-60.
יוצרים בולטים

רשימה חלקית של יוצרים והוגים בולטים בתנועה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אומני במה ג'וזפין בייקר  ביל "בוג'נגלס" רובינסון  האחים ניקולס ציירים וצלמים ג'יימס ואן דר וי (אנ') אינטלקטואלים והוגים לנגסטון יוז  ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז  מרקוס גארבי  מריון וירה קאתברט  סיריל בריגס  ויליאם סטנלי ברתווייט  אליין לוק  מרי וייט אובינגטון  יוברט האריסון |  סופרים ג'יימס בולדווין  קאונטי קאלן  זורה ניל הרסטון  דורותי וסט  נלה לרסון משוררים קלוד מקיי  ג'יימס וולדון ג'ונסון  קאונטי קאלן  לנגסטון יוז  ג'ין טומר  אליס דנבר-נלסון  אנג'לינה וולד גרימקה  גוונדולין בנט |  מוזיקאים לואי ארמסטרונג  קאב קאלוויי  קאונט בייסי  דורותי דנדרידג' והאחיות דנדרידג'  דיזי גילספי  בילי הולידיי  לנה הורן  תלוניוס מונק  ג'לי רול מורטון  מאמס מייבלי  בסי סמית  אלה פיצג'רלד  דיוק אלינגטון |
ראו גם

ספרות אפרו-אמריקאית
תרבות אפרו-אמריקאית
מוזיקה שחורה
התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית
גזענות
רוברט פוגל

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1926 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  11 ביוני 2013 (בגיל 86) Oak Lawn, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert William Fogel 
 ענף מדעי:  כלכלה, היסטוריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  תיכון סטאיווסנט 
 מנחה לדוקטורט:  סיימון קוזנץ, George Heberton Evans 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת רוצ'סטר  אוניברסיטת קולומביה 
 תלמידי דוקטורט:  Hugh Rockoff, Lorens A. Helmchen, רוברט מרגו, Tayatat Kanjanapipatkul, Stephen Talbot Easton, Paul James Albanese, Douglas K. Adie, Dianne Connally Betts, Javier Arturo Birchenall Jiménez, Michael Bordo, קלודיה גולדין, ג'וזף ד. ריד, ג'ון קומלוס, Wallace Gardner Blackhurst, Kenneth Sokoloff, דורה ל. קוסטה, Richard H. Steckel, W. H. Bruce Brittain 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (1993)  פרס בנקרופט (1975)  עמית החברה האקונומטרית (1971)  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה 
 
רוברט פוֹגֶל (אנגלית: Robert Fogel;‏ 1 ביולי 1926 – 11 ביוני 2013) היה כלכלן יהודי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 1993.
חייו

פוגל נולד למשפחה יהודית בעיר ניו יורק. בשנת 1958 קיבל תואר ראשון ושני בהיסטוריה באוניברסיטת קורנל, ובשנת 1968 השלים דוקטורט באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, והתמחה בחקר הצמיחה הכלכלית בארצות הברית עקב פריסת מסילות הברזל. בנוסף, פוגל חקר את השפעת העבדות על צמיחת הכלכלה האמריקנית, ובשנת 1974 פרסם חיבור מקיף בנדון. על מחקריו בתחום יחסי הגומלין שבין היסטוריה וכלכלה, זכה פוגל בשנת 1993 בפרס נובל לכלכלה, ביחד עם החוקר דאגלס נורת'.
פוגל נפטר ב-11 ביוני 2013 לאחר מחלה קצרה בגיל 86.
JD.com

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  נאסד"ק (22 במאי 2014–JD) 
 מייסדים:  Liu Qiangdong 
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־74 שנים) 
 חברות בנות:  JD Logistics 
 מיקום המטה:  הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג, סין
 ענפי תעשייה:  מסחר אלקטרוני 
 הכנסות:  462,019,760,000 רנמינבי (נכון ל־2018) 
 עובדים:  62,000 
  
 jd.com
 
JD.com (בסינית: 京东; בפין-יין: Jīngdōng) הידועה גם כ-Jingdong ולשעבר: 360buy הוא אתר סחר אלקטרוני המופעל מבייג'ינג שבסין. האתר הוא אחד משני האתרים המובילים בסין בסחר אלקטרוני לצד עליבאבא.
באוגוסט 2020 הוערך שווי החברה במעל 105 מיליארד דולר.
היסטוריה

החברה שמפעילה את האתר נוסדה בשנת 1998 על ידי ליו קיאנגדונג כחברה פרטית ובמאי 2014 היא הונפקה בבורסת נאסד"ק שבניו יורק והפכה לחברה ציבורית.
ביוני 2015 החברה החלה לפעול גם בשוק הרוסי והשיקה את אתר JD גם בשפה הרוסית.
בעלי עניין

20% ממניות החברה מוחזקות על ידי הענקית הסינית Tencent.
הפילהרמונית של שיקגו

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  שיקגו, אילינוי
 מנצח:  סקוט ספק
 http://www.chicagophilharmonic.org/
 
הפילהרמונית של שיקגו (באנגלית: Chicago Philharmonic) היא תזמורת אמריקאית שמקום מושבה הקבוע הוא שיקגו, אילינוי, ובראשה האגודה הפילהרמונית של שיקגו.
 התזמורת, שהוקמה בשנת 1988 בידי המנצחים הראשיים של תזמורת האופרה הלירית של שיקגו, היא ארגון ללא רווח, בהנהלת הנגנים, הכולל קרוב ל-200 נגני מוזיקה קלאסית מאזור שיקגו. מאז 2013, המנהל האמנותי והמנצח הראשי הוא סקוט ספק.
היסטוריה

בשנת 1979 הקימו ראשי התזמורת של האופרה הלירית את תזמורת אילינוי, שהופיעה עד ראשית 1988, אז נתקלה בקשיים כספיים. ראשי התזמורת המשיכו וייסדו ביוני 1988 את האגודה התזמורתית של אילינוי, שהופיעה לראשונה במרץ 1991 כ"סימפונית II" בהנהגת לארי ראצ'לף, שהיה מנהלה האמנותי של התזמורת עד 2013. ב-2004 שונה שם התזמורת ל"פילהרמונית של שיקגו". השם החוקי של האגודה שמאחורי התזמורת נקבע ב-2012 כ"האגודה הפילהרמונית של שיקגו". ב-2012 גם החל הארגון, בהנהגת יו"ר המועצה החדש, פול ר. ג'ודי, בהעברת התזמורת למבנה הרשמי והייחודי שלה כאגודה בשליטת הנגנים ובתמיכת חברות פעילה של נגנים ושאינם נגנים.
בשנת 2013 התמנה סקוט סְפֶּק, מנהל מוזיקלי בבלט ג'ופרי, למנהל אמנותי והחל לכהן כמנצח ראשי.
הפילהרמונית של שיקגו היא התזמורת הרשמית של בלט ג'ופרי מאז 2012. התזמורת שותפה בפסטיבל רוויניה זה למעלה מ-20 שנה והיא תזמורת הבית של תיאטרון האריס בפארק המילניום בשיקגו מאז 2016.
מבנה ארגוני

בשנת 2012 הסדירה האגודה הפילהרמונית של שיקגו את המבנה הארגוני שלה כאגודה בשליטת נגנים ובתמיכת חברות של נגנים ושל אנשים מחוץ לתזמורת. בהשראת הפילוסופיה של פייר בולז, של "הרכב של אפשרויות" ו"קהילה של נגנים" של ארנסט פליישמן, כצורות אידיאליות להנהגה והתפתחות של ארגונים גדולים של אמנויות המוזיקה, נגנים מוזמנים להשתתף בכל היבטי הארגונים.
עקרון היסוד המנחה את מבנה הארגון הוא: "החברה יעילה ביותר בהשגת יעדיה המוזיקליים כאשר מוזיקאים אחראים להפצת המידע ולפיקוח." הנגנים שותפים להנהגה ולשליטה בדרכים אחדות:
מועצת המנהלים - בכל זמן, תכלול לפחות מחצית מן המועצה נגנים החברים באגודה. יושב הראש הנוכחי של המועצמה הוא תומאס מאנינג, עם דאפי אדלסון ורוברט אוורסון כסגניו, וג'יימס ברקנשטוק כיועץ אמנותי.
השתתפות בוועדות האגודה, המספקות הדרכה וייעוץ להנהלת הארגון: מדיניות אמנותיות ויצירת תוכניות, סגל עובדים, שירותי תורמים ולקוחות, פיתוח וקרנות, שירותים פיננסיים, תוכניות ומדיניות מוזיקה קאמרית, וועדות גיוון והכללה. רוב חברי הוועדות הם נגנים החברים באגודה, שכמה מהם יושבים גם במועצת המנהלים.
מעורבות באמצעות הוועידה המייעצת של הנגנים. קבוצת נגנים-חברים זו הנבחרת על ידי מועצת המנהלים מספקת מאגר גדול למינוי חברי מועצה וועידה עתידים. נוסף לכך, הוועידה מעניקה משוב להנהלה והמועצה בנוגע לקווי המדיניות והפעילויות המוזיקליים והארגוניים של האגודה.
תעסוקה בצוות המנהלי. מנהלת האגודה הפילהרמונית של שיקגו דונה מילנוביץ' הייתה חלילנית בפילהרמונית של שיקגו במשך קרוב לעשרים שנה לפני שקיבלה על עצמה את הנהגת מנהלת הארגון. לרוב חברי הצוות המנהלי יש תארים או דרגות במוזיקה, ניהול אמנויות ו/או תחומי יצירה אחרים.
הופעות

הקונצרטים הסימפוניים של התזמורת מקיפים את מלוא הקשת של מוזיקה קלאסית, מתקופת הבארוק עד למוזיקה עכשווית. קונצרטים ביוזמת התזמורת מתקיימים באולמות הבאים: פיק-סטיידר הול באוונסטון, נורת' שור סנטר לאמנויות הבמה בסקוקי, ותיאטרון האריס במרכז שיקגו.
מאז 2010, מופיעים הנגנים הקאמריים מן הפילהרמונית של שיקגו, הרכבים קאמריים של בין 2 ל-6 נגנים משורות התזמורת, בקונצרטים קאמריים באתרים שונים, בהם פארק רידג', סיטי ויינרי וג'אז שואוקייז במרכז שיקגו, וברחבי אילינוי וויסקונסין.
נוסף לכך, הפילהרמונית של שיקגו מופיעה באולמות שונים בשיקגו, בהם סימפוני סנטר, תיאטרון אודיטוריום, תיאטרון שיקגו ופארק רוויניה. עוד הופיעה התזמורת בפרו פאוויליון ליד אגם ז'נבה בוויסקונסין ובקוך הול במרכז לינקולן, ניו יורק. בין האמנים הנודעים שהופיעו עם התזמורת ג'ושוע בל, לוס אנ'לס מסטר כורל, ליידי גאגא, טוני בנט, ג'וני מאטיס ועוד. שותפים אחרים להופעות כוללים את תיאטרון האופרה של שיקגו, מיאמי סיטי בלט, סת' מקפרלן, תיאטרון הבלט האמריקאי ועוד.
בשנת 2017 נסעה התזמורת לפולין במסעה הראשון לקונצרטים וחילופי תרבות, שאחריו התקיים לראשונה פסטיבל הפילהרמונית של שיקגו: פולין 2018. בפולין קיימו נגני התזמורת כיתות אמן והופעות עם סטודנטיים באקדמיה למוזיקה של קרקוב, שם ביצעו יצירות של מלחינים אמריקאים וקונצרט מוזיקה קאמרית במרכז אירופה למוזיקה ע"ש קשישטוף פנדרצקי בלוסטוויצ'ה. בנובמבר 2018 התארחו במסגרת חלקו השני של המיזם, "פסטיבל הפילהרמונית של שיקגו: פולין 2018", אמנים פולנים, שהופיעו בקונצרטים, חלקם יחד עם התזמורת הפילהרמונית של שיקגו, במשך חמישה ימים בשיקגו, אילינוי. האמנים האורחים היו רביעיית המיתרים השלזית, נגו העוגב אנדז'יי ביאטקו, הפסנתרן פיוטר אורז'צ'ובסקי, הפסנתרן לוקאש קרופינסקי, המנצח מארק מוס ואחרים, שביצעו יצירות מאת שופן, שימנובסקי, הנריק גורצקי, קשישטוף פנדרצקי, פדרבסקי ועוד.
עוד נוגנו בעונת 2018–2019 סוויטה מתוך אופרה בגרוש של קורט וייל, קונצ'רטו לפסנתר בסול מז'ור של מוריס ראוול, רפסודיה בכחול של גרשווין, הפתיחה ל"רומיאו ויוליה" של צ'ייקובסקי, שחרזאדה של רימסקי-קורסקוב ועוד.
הערות שוליים

↑  ייעוד והתוודעות, אתר הפילהרמונית של שיקגו
↑  ייעוד והיסטוריה, מו"ל: הפילהרמונית של שיקגו
↑  ג'ופרי:הפילהרמונית של שיקגו, מו"ל בלט ג'ופרי
↑  ייעוד והיסטוריה, מו"ל: הפילהרמונית של שיקגו, "הנהגה אמנותית"
↑  מנצח תזמורת מערב מישיגן התמנה למנהל האמנותי של האגודה הפילהרמונית של שיקגו, מו"ל: בלט ג'ופרי 18 במרץ 2013
↑  אתר הפילהרמונית של שיקגו, היסטוריה.
↑  קולין לוסון, מדריך קיימברידג' לתזמורת 2013
↑  אלקס רוס, מגזין ניו יורקר, "האנטי-מאסטרו" 23 באפריל 2007
↑  "ארגון וניהול", אתר הפילהרמונית של שיקגו
↑  אתר הפילהרמונית של שיקגו, מועצה וסגל
↑  לשכור את הפילהרמונית של שיקגו
↑  הפילהרמונית של שיקגו, חילופים ופסטיבל: פולין 2018
↑  עונת 2018–2019: "גיבורים ואגדות" בפילהרמונית של שיקגו
המכון התורני אור עציון

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  הוצאת ספרים
 מייסדים:  הרב חיים דרוקמן
 תקופת הפעילות:  ה'תשמ"ד–הווה
 משרד ראשי:  מרכז שפירא
 ענפי תעשייה:  דפוס, הוצאות לאור
 מנכ"ל:  יקהת רוזן
  
 אתר האינטרנט של ההוצאה
 
המכון התורני אור עציון, או בשמו המלא המכון התורני לחקר כתבי יד אור עציון ע"ש ר' יצחק וחנה סטרולוביץ', הוא הוצאת ספרי קודש שנוסדה בשנת ה'תשמ"ד, ושייכת לישיבת אור עציון. על פי אתר הישיבה, המכון שם לו למטרה להיות מנוף ליצירה תורנית, להגדלת תורת ארץ ישראל במלוא משמעותה הרחבה והמקיפה, ולהעשרת אוצר הספרים היהודי בהוצאה לאור של יצירות תורניות ייחודיות. ראש המכון הוא הרב שלום קליין, מנהל המכון הוא הרב יקהת רוזן, ונשיאו היה במשך שנים רבות הרב חיים דרוקמן.
במסגרת המכון פועל אגף העוסק במחקר כתבי יד של הראשונים. במסגרת זו יצא לאור הספר אורחות חיים של הרב אהרן הכהן מלוניל בשנת ה'תשנ"ו, והספר "הלכות פסח", יצא לאור בשנת ה'תשס"ט. בשנת ה'תש"ע הוציאו קבוצה ממחוקרי המכון את הספר אור זרוע, מאת ר' יצחק מווינה עם קיצור פסקיו, בשיתוף עם מכון ירושלים. בנוסף, המכון מוציא לאור גם כתבי אחרונים רבים, וביניהם שו"ת מענה אליהו מאת הרב אליהו דוד רבינוביץ תאומים.
המכון מוציא לאור גם את ספרי רבני הישיבה ורבנים אחרים בני דורנו, כמו ספרי הרב אלימלך בר שאול והרב משה צבי נריה, וספרי חסידות כמו שפת אמת על התורה ועל המועדים ופרי צדיק, במהדורה מחודשת ומתוקנת, עם פתיחת ראשי תיבות.
חלק מהספרים שמוציא המכון

ספרי ראש הישיבה, הרב חיים דרוקמן – קמעא קמעא, סדרת "לזמן הזה", סדרת "התורה לדורנו", "צמאה נפשי" על התפילה, סדרת "אבות לבנים" על פרקי אבות, הספר "ושבת" על אורות התשובה, וחזון הצמחונות והשלום עם ביאור והרחבות מאת הרב דרוקמן ועוד.
אורות התשובה במהדורה חדשה, עם הגהות ותיקונים, עם מבוא ומפתח עניינים מאת הרב דרוקמן, ומאמר מאת הרב שמעון סטרליץ.
אורות התורה במהדורה חדשה, עם הגהות, תיקונים ומראי מקומות מאת הרב דרוקמן.
סדרת "קול חי" של הרב אביגדור שילה – פירוש על ספרי המהר"ל מפראג.
"אור זרוע" על החלקים: שבת ועירובין, מועדים וזרעים, וסדר נשים.
ספרי אורחות חיים לרבי אהרון הכהן מלוניל
ספרי חסידות במהדורות חדשות: "שפת אמת" על התורה ועל המועדים ופרי צדיק.
ספרי הרב אלימלך בר שאול
ספרי הרב יהושע בכרך
"משמיע ישועה" - סיפורים על הרב צבי יהודה הכהן קוק מאת הסופר שמחה רז ובעריכת הילה וולברשטיין
חלק מספרי הרב משה צבי נריה.
ספרי ילדים
ראו גם

ישיבת אור עציון
הערות שוליים

↑  על המכון התורני אור עציון, באתר ישיבת אור עציון
↑  קמעא קמעא באתר המכון התורני אור עציון
↑  לזמן הזה - סט שלושה כרכים, באתר המכון התורני אור עציון
↑  סדרת התורה לדורנו, באתר המכון התורני אור עציון
↑  צמאה נפשי, באתר המכון התורני אור עציון
↑  אבות לבנים סט שישה כרכים, באתר המכון התורני אור עציון
↑  ושבת - פרקי מבוא לאורות התשובה, באתר המכון התורני אור עציון
↑  חזון הצמחונות והשלום עם ביאור והרחבות מהרב דרוקמן, באתר המכון התורני אור עציון
↑  אורות התשובה עם מבוא מהרב דרוקמן, באתר המכון התורני אור עציון
↑  אורות התורה- גודל רגיל, באתר המכון התורני אור עציון
↑  המהר"ל המבואר קול חי - 5 כרכים, באתר המכון התורני אור עציון
↑  ספרי "אור זרוע", באתר המכון התורני אור עציו
↑  ספרי "ארחות חיים", באתר המכון התורני אור עציון
↑  שפת אמת על התורה, באתר המכון התורני אור עציון
↑  שפת אמת על המועדים, באתר המכון התורני אור עציון
↑  פרי צדיק, באתר המכון התורני אור עציון
↑  כל כתבי הרב אלימלך בר שאול, באתר המכון התורני אור עציון
↑  סט ספרי הרב בכרך על התנ"ך, באתר המכון התורני אור עציון
↑  משמיע ישועה, באתר המכון התורני אור עציון
↑  ספרי הרב משה צבי נריה, באתר המכון התורני אור עציון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257354105171
תומאס בארטלי

תומאס ולס בארטלי (באנגלית: Thomas Welles Bartley;‏ 11 בפברואר 1812 –  20 ביוני 1885) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית מאוהיו, שכיהן כמושל אוהיו ה-17. לאחר בארטלי כיהן כמושל המדינה אביו, מרדכי בארטלי, וזהו אחד המקרים הנדירים בארצות הברית שבו אב יורש את בנו במשרה נבחרת.
ראשית חייו

תומאס בארלי נולד במחוז ג'פרסון שבאוהיו. כילד הוא עבר עם משפחתו למנספילד. בארטלי למד בקולג' ג'פרסון וסיים את לימודיו שם ב-1829. הוא למד משפטים בהדרכתם של ג'ייקוב פרקר במנספילד ושל אלייז'ה הייוורד בוושינגטון הבירה, וב-1833 התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע במנספילד.
קריירה

בשנים 1839–1841 כיהן בארטלי כחבר בבית הנבחרים של אוהיו, ולאחר מכן ועד 1845 כחבר הסנאט של המדינה. ב-1843 הוא נבחר כיושב ראש הסנאט.
ב-15 באפריל 1844, כאשר התפטר וילסון שאנון מתפקידו כמושל אוהיו כדי לקבל על עצמו את תפקיד שגריר ארצות הברית במקסיקו, החל בארטלי לכהן כמושל במקביל לתפקידו בסנאט. הוא כיהן בתפקיד בשארית תקופת הכהונה המתוכננת של שאנון עד 3 בדצמבר אותה שנה. בארטלי שאף לזכות במועמדות המפלגה הדמוקרטית בבחירות של אותה שנה כדי להיבחר בזכות עצמו, אך הוא הפסיד בבחירות שהתקיימו בוועידה המפלגתית המדינתית בקול אחד, ונמנע מלהתמודד מול אביו, שקיבל את מינוי המפלגה הוויגית. בהמשך כיהן בארטלי בתקופת כהונה שנויה במחלוקת כשופט בבית המשפט העליון של אוהיו בשנים 1852–1859.
ב-1863 עבר בארטלי ממנספילד לסינסינטי כדי לעסוק שם בעריכת דין, ולאחר מכן ב-1867 לוושינגטון הבירה.
חיים אישיים

ב-1837 נשא בארטלי לאישה את ג'וליה מריה לארוויל. ב-1848 הוא נישא בשנית לסוזאן ד. שרמן, אחותם של ג'ון שרמן וויליאם שרמן. אשתו השלישית הייתה אלן מקוי, אלמנתו של אחד מקציני הסגל של ויליאם שרמן.
תומאס בארטלי נפטר ב-20 ביוני 1885 בוושינגטון הבירה. הוא נטמן בבית הקברות גלנווד שבוושינגטון.
הערות שוליים

↑  תומאס ולס בארטלי, באתר בית המשפט העליון של אוהיו ומערכת המשפט של אוהיו, ‏(אורכב מהמקור ב-30 במאי 2022)
↑  תומאס ולס בארטלי, באתר אגודת המושלים הלאומית, ‏(אורכב מהמקור ב-19 במרץ 2018)
↑  תומאס ו. בארטלי, באתר Ohio History Central, ‏(אורכב מהמקור ב-14 באפריל 2022)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117781496X  ISNI: 0000 0000 3225 2596  LCCN: n95121273  SNAC: w6rf6wzq  VIAF: 78036077   WorldCat (עם VIAF): 78036077
איב טורס

| --- | --- |

טורס, דצמבר 2008
 לידה:  21 באוגוסט 1984 (בת 40) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 שם במה:  איב איב טורס
 משקל:  59 ק"ג
 גובה:  1.73 מטר
 מקום מגורים:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  29 באוקטובר 2007 – 14 בינואר 2013 (5 שנים)
 מאמנים:  דייב פינלי Florida Championship Wrestling
 מידע אישי
 בן או בת זוג:  Rener Gracie (13 באפריל 2014–?)   Reggie Bush (2004–2005) 
 
איב טורס גרייסי (נולדה כאיב מארי טורס, באנגלית: Eve Marie Torres; ב-21 באוגוסט 1984), הידועה יותר בשם הבמה שלה, איב היא מתאבקת מקצועית בעבר, וכיום שחקנית, רקדנית, דוגמנית, מדריכת ג'ו ג'יטסו ברזילאי ומארגנת אירועים אמריקאית.
החיים שלפני

טורס נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס, אך גדלה בדנוור, קולורדו. לטורס אח יחיד, הצעיר ממנה בשם פיליפ, שהופיע בתוכנית "האם אתה חכם יותר מתלמיד כיתה ו'?" בחודש אוקטובר 2008 וזכה במאה אלף דולר, כיום הוא מנחה את תוכנית TechKnow בערוץ אל-ג'זירה האמריקאי. כמו כן, טורס למדה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
קריירת הריקוד והדוגמנות

במהלך לימודיה באוניברסיטת דרום קליפורניה, טורס הופיעה בפרסומות ובקליפים. טורס הייתה סגנית הקפטן בקבוצת הריקוד של האוניברסיטה. לאחר שסיימה בהצלחה את הקולג', החלה טורס את קריירת הריקוד והדוגמנות על בסיס קבוע. בעונת 2006–2007 של ליגת ה-NBA טורס הייתה חלק מקבוצת הריקוד של קבוצת לוס אנג'לס קליפרס.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE > תחרות חיפוש הדיווה (2007)

בחודש מאי של שנת 2007 טורס השתתפה בתחרות חיפוש הדיווה של ארגון ה-WWE. היא נבחרה על ידי השופטים של התחרות כאחת משמונה המתמודדות הסופיות מבין 50 משתתפות. ב-29 באוקטובר בפילדלפיה היא הוכתרה כזוכה של התחרות לשנת 2007, כאשר היא גוברת בגמר על ברוק ג'ילברטסן ובכך הופכת להיות דיווה באופן רשמי מטעם הארגון. לאחר ניצחון זה, טורס החלה להתאמן בעבור הופעת הבכורה שלה במתחם הפיתוח של הארגון באותה תקופה, ב-Ohio Valley Wrestling או בקיצור OVW.