stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו שרביט
ביוגרפיה > שירות צבאי

שרביט התגייס לצה"ל בשנת 1985. עם גיוסו התנדב לקורס חובלים שנמשך שנה וחצי. לאחר סיום קורס קציני תקיפה בבית הספר לפיקוד ימי (פי"מ) חזר לשרת כקצין ים בשייטת ספינות הטילים. בשנת 1990 עבר לתפקיד מפקד צוות ובהמשך מפקד שלב בקורס חובלים. בשנת 1993 התחיל את מסלול ההסמכה למפקד ספינת טילים ובשנת 1994 קיבל פיקוד על ספינת הטילים אח"י ניצחון ובהמשך השנה פיקד על אח"י עצמאות (סער 4). בשנת 1998 מונה למפקד אח"י עליה (סער 4.5). בין השנים 2000–2003 שירת בתפקיד ראש ענף נשק במספן הים. בין השנים 2003–2006 פיקד על פלגה 31 בשייטת ספינות הטילים. בשנת 2006 שירת כסגן מפקד שייטת ספינות הטילים ובמהלך מלחמת לבנון השנייה תיפקד כמפקד פלגת סטי"לים. בין השנים 2007–2009 שירת כרמ"ח באגף המבצעים של צה"ל.
בשנים 2009–2011 פיקד על שייטת ספינות הטילים. בתקופה זו השתתפה השייטת במספר מבצעים חשובים, בהם מבצע ארבעת המינים ללכידת הספינה "פרנקופ" שהובילה אמצעי לחימה לחזבאללה, ובמבצע חוק ברזל להשתלטות על אוניית הנשק "ויקטוריה" במרחק של כ-200 מיילים מערבית לחופי ישראל. בשנת 2010 זכתה השייטת בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. ב-27 בנובמבר 2011 מונה למפקד בסיס חיפה ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2014.
בין השנים 2014–2016 שירת כראש מטה זרוע הים. בתקופה זו בוצע לראשונה ניסוי ירי של הטיל "ברק 8" אשר סוכם בהצלחה. כמו כן שונתה תפישת בניין הכוח ותפישת העליונות הימית בזרוע לאור הערכת מצב ואיום הייחוס כאשר מגוון האיומים עברו מהים לחוף. כמו כן, לראשונה הותקנה מערכת "כיפת ברזל" על גבי ספינה מבצעית בלב ים אשר ביצעה יירוט מוצלח של איומי טילים.
ב-12 בספטמבר 2016 הועלה לדרגת אלוף לקראת מינויו למפקד חיל הים במקום רם רוטברג, וב-27 בספטמבר נכנס לתפקידו. הוא פיקד על החיל בין היתר במבצע שומר החומות נגד חמאס והג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה.
במהלך תפקידו נקלטו 4 ספינות סער 6. חיל הים בתקופתו ביצע קפיצת מדרגה בנושא שיתוף הפעולה עם יחידות צה"ל האחרות – כחלק מתפיסתו של שיווק החיל.
ב-2 בספטמבר 2021 סיים את תפקידו והוחלף על ידי סגנו, דוד סער סלמה.
שרביט הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה, ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי. עבודת הגמר שלו עסקה ב"נמלי-ים אזרחיים כמרכיב בביטחון הלאומי בראי מלחמת לבנון השנייה". הוא בוגר קורס מפקדי אוגדות.
ביוגרפיה > לאחר שחרורו מצה"ל

ביולי 2022 מונה שרביט למנהל חטיבת האנרגיות המתחדשות של חברת תדיראן גרופ. ביוני 2023 מונה לנשיא חברת DSIT Solutions, חברה בת של רפאל העוסקת במערכות הגנה לתשתיות בים.
ב-5 במרץ 2025 הקים הרמטכ"ל אייל זמיר צוות מומחים בראשות אלוף (מיל') סמי תורג'מן כדי לבחון מחדש את תחקירי שבעה באוקטובר של צה"ל, ולהציג לו את הממצאים. בנוסף הצוות כולל את מפקד חיל האוויר לשעבר האלוף במילואים עמיקם נורקין, ואת שרביט, ולצידם בכירים נוספים כמו תת-אלוף במילואים עופר לוי וקציני מודיעין.
שרביט נשוי לאתי ואב לשלושה. הוא מתגורר עם משפחתו במושב בצפון ישראל.
גלריה

שרביט (מימין) יחד עם רם רוטברג ואבי ארזוני בטקס כניסתו לתפקיד מפקד בסיס חיפה ב-2011.
שרביט (משמאל) בתקופת כהונתו כמפקד בסיס חיפה, לוחץ את ידו של אדמירל משנה מחיל הים של צבא השחרור העממי הסיני.
נשיא המדינה ראובן ריבלין לוחץ את ידו של תא"ל שרביט בעת ביקור בחיל הים, 28 ביולי 2015.
טקס החלפת תפקיד ראש מטה חיל הים. מימין תא"ל שרביט במרכז אלוף רם רוטברג משמאל תא"ל דרור פרידמן, 23 ביוני 2016.
אדמירל מישל הווארד בשיחה עם מפקד חיל הים, אלוף שרביט, בעת ביקור בשייטת ספינות הטילים, 10 בינואר 2017.
שרביט ליד נשיא המדינה ראובן ריבלין בעת ביקורו של הנשיא בבסיס חיל הים היווני בסלמיס (אנ'), ינואר 2018
אלי שרביט צופה בתרגיל ימי, ספטמבר 2016
טקס סיום קורס צוללן של מחזור 116 בראשות מפקד זרוע הים, אלוף אליהו שרביט
האלוף שרביט נואם בטקס סיום קורס חובלים 142, מרץ 2021
לקריאה נוספת

אלי שרביט, נמלי ים אזרחיים כמרכיב בביטחון הלאומי בראי מלחמת לבנון השנייה, מרכז המחקר המכללה לביטחון לאומי, קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה – אוניברסיטת חיפה, 2009
הערות שוליים

↑  חנן גרינברג, פרס הצטיינות לסטי"לים: "נלחמים בציר הרשע", באתר ynet, 23 במרץ 2010
↑  יואב זיתון, חדש במטכ"ל: זה המפקד הבא של חיל הים, באתר ynet, 12 בספטמבר 2016
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  נאומו של הרמטכ"ל בטקס חילופי מפקד זרוע הים, באתר צה"ל, 2 בספטמבר 2021
↑  יהונתן שר, על כתפי המאו"ג, אתר זרוע היבשה, פברואר 2013
↑  יובל אזולאי, מפקד חיל הים לשעבר אלי שרביט מונה למנכ"ל חטיבת האנרגיות המתחדשות של תדיראן, באתר כלכליסט, 5 ביולי 2022
↑  יובל אזולאי, הנשיא החדש של החברה הבת של רפאל: מפקד חיל הים לשעבר אלי שרביט, באתר כלכליסט, 29 ביוני 2023
↑  יואב זיתון, תוכניות זמיר נחשפות - וגם המינויים | זו הביקורת החריפה של האלוף החדש במטכ"ל, באתר ynet, 5 במרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305010905171  ISNI: 0000 0004 0207 9234  LCCN: no2010130155  VIAF: 297389219   WorldCat (עם VIAF): 297389219
פנינה זלצמן

| --- | --- |

פנינה זלצמן, אמצע שנות ה-40
 לידה:  24 בפברואר 1922 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  16 בדצמבר 2006 (בגיל 84) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מוקד פעילות:  אוניברסיטת תל אביב 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2006) 
 
דף על פאול בן חיים ופנינה זלצמן בתוכנייה של התזמורת הארץ ישראלית, 1936
לוחית זיכרון בכניסה לביתה של פנינה זלצמן בתל אביב
שלט הנצחה לפנינה זלצמן ברחוב פנינה זלצמן בתל אביב
פנינה זַלצמן (24 בפברואר 1922 – 16 בדצמבר 2006) הייתה פסנתרנית ישראלית. כונתה "הגברת הראשונה של הפסנתר בישראל". הייתה פרופסור לפסנתר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שופטת בתחרות רובינשטיין ובתחרויות נוספות, כלת פרס ישראל למוזיקה לשנת 2006.
ביוגרפיה

זלצמן נולדה ב-1922 בתל אביב ללאה לבית קסטֶלָנֶיץ, גננת, ושמואל זלצמן, רואה חשבון.
הוריה היו שוחרי תרבות וחובבי מוזיקה, שעודדו אותה מילדותה בלימודי הנגינה בפסנתר. כשהייתה בת שבע, הגיע הפסנתרן המהולל אלפרד קורטו להופיע בארץ ישראל, שמע את נגינתה והזמין אותה לבוא ללמוד אצלו בפריז. הוא כתב אודותיה לחיים ויצמן: "הילדה הזאת היא מוזיקה שמתגלמת בבן אנוש".
בהיותה בת שמונה התקבלה ללימודים באקדמיה, בתמיכת משפחת רוטשילד, כילדה יחידה בין סטודנטים בוגרים. בין מוריה היו איגור סטרווינסקי, פבלו קזאלס, ארתור רובינשטיין וארטור שנאבל.
בשנת 1936 סיימה את בית ספר היסודי "בלפור" בתל אביב.
בשנת 1939 הופיעה לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הארץ ישראלית הצעירה לימים, ובגלל מלחמת העולם השנייה לא יכלה לשוב להמשך לימודיה לצרפת ונשארה בארץ. בתקופת המלחמה הופיעה עם הפילהרמונית בארץ ישראל ובמצרים. בהופעותיה גם גייסה כספים למען היישוב ולמען התזמורת.
במלחמת העצמאות הופיעה לפני חיילים. היא דחתה הצעות להתגורר בחוץ לארץ באמרה כי היא חושבת שזו בגידה. אחיה הצעיר יאיר זלצמן (1927–1948), נהרג במלחמת העצמאות בביר עסלוג', בנגב.
בשנת 1960 יצאה למסע הופעות סביב העולם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, שבמהלכו ביצעה בבכורה עולמית את הקפריצ'ו לפסנתר מאת פאול בן-חיים. בשנת 1963 הייתה הפסנתרנית הישראלית הראשונה שניגנה בברית המועצות, ורבים מהקהילה היהודית באו במיוחד לראותה.
החל מ-1973 הייתה פרופסור מן המניין בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שבה הייתה חברת סגל משנת 1969. בין תלמידיה הרבים באקדמיה ומחוצה לה היו הפסנתרנים דרור אלימלך, אלישע אבס, נמרוד דוד פפר, עידו בר-שי, יוסי רשף, יונתן רזאל וירון רוזנטל.
במשך השנים הופיעה ברחבי העולם, באירופה, בארצות הברית ובקנדה, בסין וביפן, באוסטרליה ובניו זילנד, בדרום אמריקה ובאפריקה, תחת שרביטיהם של גדולי המנצחים בעולם כמו פול פאריי, גאורג שולטי, מרק לברי, נעם שריף, זובין מהטה, קרלו מריה ג'וליני, שארל מינש, יוזף קריפס, נוויל מרינר ומנדי רודן.
זלצמן כיהנה כשופטת בתחרות רובינשטיין מאז שנתה הראשונה, ושפטה גם בתחרויות רבות אחרות בארצות אירופה, בדרום אפריקה ובאוסטרליה.
בשנת 2006 זכתה זלצמן בפרס ישראל למוזיקה. בנימוקי השופטים נכתב, בין היתר:
ניתן לראות בפנינה זלצמן חלוץ ההולך לפני המחנה: היא הקדימה להבין כי זהותו של אמן היא בשורשי התרבות של מקום הולדתו. הישראליות העמוקה שלה הייתה מקור השראה למלחינים רבים שהגיעו מאירופה לארץ חדשה ולא מוכרת ומצאו פה אמנית מבצעת ברמה בינלאומית שהשמיעה את צליליהם ברמה בעולם כולו.
בין המלחינים שכתבו יצירות עבורה, אפשר להזכיר את פאול בן-חיים, מרק לברי ומרדכי סתר.
זלצמן נפטרה באותה שנה בה קיבלה את פרס ישראל, ונקברה בבית העלמין ירקון.
עיריית כפר סבא עורכת מדי שנה תחרות פסנתר לילדים ולנוער על שם פנינה זלצמן.
במסגרת מיזם הנצחת אמנים ואנשי במה של עיריית תל אביב, הוסר הלוט ביולי 2014 מעל לוחית זיכרון בכניסה לביתה של פנינה זלצמן ברחוב דובנוב 20 א' בתל אביב.
בשנת 2021 הוסב שמו של רחוב 2380 בתל אביב לרחוב פרופסור פנינה זלצמן.
חיים אישיים

בשנת 1947 נישאה ליגאל וייסמן; בתה היחידה, יאירה, נולדה בשנת 1953 (יאירה נקראה על שם אחיה של זלצמן, יאיר, כנר ידוע-שם שחזר מלימודיו בפריז כדי להלחם במלחמת העצמאות ונהרג ב-1948). 
היא הותירה אחריה בת, העיתונאית יאירה יסמין, ושני נכדים, אורי וליאור.
לקריאה נוספת

תמר מור-סלע, 'תיתני הכל, תבקשי מעט ואל תצפי לכלום', קלסיק 5 (2006), 22–28. (ריאיון עם קבלת פרס ישראל)
הערות שוליים

↑  נפטר ש. זלצמן, מעריב, 17 בנובמבר 1969.
↑  דייויד סלע, 70 שנים אחרי, באתר ישראל היום, 14 באפריל 2022
↑  בית ספר בלפור - היסטוריה (פנינה זלצמן מבוגרי בית הספר)
↑  יהואש הירשברג, פאול בן-חיים: חייו ויצירתו, תל אביב: מכון למוסיקה ישראלית; כרמל, 2019, עמ' 308-307
1 2  Ronit Seter, "Pnina Salzman", The Shalvi/Hyman Encyclopedia of Jewish Women
↑  יוסף לפיד, פנינה זלצמן הוזמנה לבריה"מ, מעריב, 7 באפריל 1963.
↑  יאיר לויטן, תערוכה בספרייה: העיתונאית יאירה יסמין תיעדה את המחאות במצרים ובישראל, b@r-ilan עיתון הסטודנטים של האוניברסיטה, ‏24 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311031305171  PLWABN: 9810601479105606  BNE: XX1589305  GND: 1054352119  ISNI: 0000 0001 0815 3624  LCCN: n91042806  MusicBrainz: cf44d5d3-c963-4775-a7fc-8320132d2a91  NKC: xx0184450  VIAF: 87315546   WorldCat (עם VIAF): 87315546
ארתור גולדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בדצמבר 1956 (בן 68) צ'טנוגה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת בוסטון  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר ביילור 
 מעסיק:  אוניברסיטת טוקיו 
 
ארתור סולצברגר גולדן (באנגלית: Arthur Sulzberger Golden; נולד ב-6 בדצמבר 1956) הוא סופר יהודי אמריקאי. הוא מחברו של רב-המכר "זכרונותיה של גיישה" (1997).
קורות חיים

גולדן נולד בצ'טנוגה, טנסי, לרות' (לבית סולצברגר) והייל גולדן. אמו הייתה יהודייה. הוא בן למשפחת אוקס-סולצברגר מצד אמו, שהייתה בתו של המו"ל הוותיק של הניו יורק טיימס ארתור הייז סולזברגר ונכדתו של הבעלים והמו"ל של החברה, אדולף אוקס. הוריו התגרשו כשהיה בן שמונה ואביו נפטר חמש שנים לאחר מכן.
הוא גדל בלוקאוט מאונטיין, ג'ורג'יה ולמד בבית הספר היסודי האזורי. בחטיבת הביניים והתיכון שהה גולדן בבית הספר ביילור (אז בית ספר לבנים בלבד לתלמידי יום ופנימייה) בצ'טנוגה. הוא סיים את לימודיו ב-1974 והחל ללמוד באוניברסיטת הרווארד שם קיבל תואר בתולדות האמנות, בהתמחות באמנות יפנית. בשנת 1980, הוא סיים תואר שני בהיסטוריה של יפן באוניברסיטת קולומביה ולמד מנדרינית. לאחר קיץ באוניברסיטת פקין בבייג'ינג, סין, גולדן עבד בטוקיו, לפני שחזר לארצות הברית, שם סיים תואר באנגלית באוניברסיטת בוסטון.
קריירה

הרומן הידוע ביותר של גולדן, "זכרונותיה של גיישה", נכתב על פני תקופה של 6 שנים. הוא שוכתב שלוש פעמים בסך הכול.
במהלך המחקר עבור הרומן, גולדן ערך ראיונות עם מספר גיישות, כולל הגיישה לשעבר מינקו איוואסאקי. לאחר פרסום המהדורה היפנית של הרומן, גולדן נתבע על ידי איוואסאקי בגין הפרת חוזה והשמצת דמות, כאשר איוואסאקי טענה שגולדן הסכים להגן על האנונימיות שלה אם תתראיין על חייה כגיישה, למען המסורתיות. לאחר יציאתו לאור ב-1997, "זכרונותיה של גיישה" שהה שנתיים ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. הוא נמכר ביותר מארבעה מיליון עותקים באנגלית ותורגם לשלושים-ושתים שפות ברחבי העולם. בשנת 2005, "זכרונותיה של גיישה" הופק לסרט עלילתי, בכיכובם של ג'אנג דזה יי, מישל יאו, גונג לי וקן ואטאנבה. את הסרט ביים רוב מרשל והוא זכה בשלושה פרסי אוסקר.
בשנת 2000, גולדן קיבל את פרס "לוח הזהב" מטעם האקדמיה האמריקאית להישגים.
חיים אישיים

גולדן נשוי לטרודי לג; יש להם שני ילדים. גולדן מתגורר כיום בדרום דארטמות', מסצ'וסטס.
הערות שוליים

1 2 3 4  BookBrowse, Arthur Golden author biography, BookBrowse.com (באנגלית)
1 2  Arthur Golden, Memoirs of a Geisha, Vintage Contemporaries Edition 1999, Vintage, 1999-01-10, ISBN 978-0-679-78158-5. (בenglish)
↑  "Tokyo Premiere of 'Memoirs of a Geisha' Nets Mixed Reaction, Criticism"
↑  No Author, 'Memoirs of a Geisha' muse vents spleen at author, The Japan Times, ‏2001-05-01 (באנגלית)
1 2  Memoirs of a Geisha, 2005-12-23, נבדק ב-2023-10-19
↑  Golden Plate Awardees, Academy of Achievement (באנגלית אמריקאית)
↑  New York Magazine: "Children of the Times - Who’s who in the Ochs-Sulzberger clan"
1 2  "Kathleen Rubenstein, Hays Golden"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436954605171  PLWABN: 9810617548205606  BnF: cb13502700v (data)  CANTIC: a10312365  CiNii: DA11871175  GND: 120428946  ISNI: 0000 0001 1073 4102  LCCN: n97110065  LNB: 000026130  NDL: 00765501  NKC: jn20000400788  NLG: 79529  NTA: 159337143  SNAC: w6f012c0  SUDOC: 057649782  Trove: 1022119  VIAF: 84008163   WorldCat (עם VIAF): 84008163
חוסה לואיס גאיה

חוסה לואיס גאיה פניה (בספרדית: José Luis Gayà Peña; נולד ב-25 במאי 1995 בפדרגר שבאליקנטה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ולנסיה ובנבחרת ספרד. בוגר האקדמיה של ולנסיה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ב-2012 והמשיך לשחק יותר מ-300 משחקים תחרותיים עבור המועדון, וזכה בגביע המלך ב-2019.
קריירת מועדונים

גאיה נולד בפדרגר שבאליקנטה, ספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של ולנסיה, בה החל לשחק כחלוץ. בהמשך הוסב לשחק כמגן שמאלי. ב-30 באוקטובר 2012 ערך גאיה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על ליאגוסטרה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-12 בדצמבר 2013 ערך גאיה את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית, במשחק נגד קובאן קרסנודאר שנגמר בתיקו 1-1. ב-27 באפריל 2014 ערך גאיה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–1 לאתלטיקו מדריד במסגרת המחזור ה-35. זו הייתה הופעתו היחידה באותה עונה. בעונת 2014/2015 נהפך גאיה לשחקן הרכב קבוע על ידי המאמן נונו אספיריטו סנטו. ב-25 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, השער השני בניצחון 0–3 על קורדובה במסגרת המחזור החמישי. ב-8 במאי 2015 חידש גאיה את חוזהו בולנסיה עד לשנת 2020 עם סעיף שחרור של 50 מיליון אירו.
הערות שוליים

| נבחרת ספרד – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 ד. יורנטה •  4 פאו טורס •  5 בוסקטס •  6 מ. יורנטה •  7 מוראטה •  8 קוקה •  9 מורנו •  10 טיאגו •   11 פראן טורס •  12 גרסיה • 13 סאנצ'ס •  14 גאיה • 15  • 16 רודרי • 17 רואיס • 18 אלבה • 19 אולמו • 20 אדאמה • 21 אויארסבאל • 22 סראביה • 23 סימון • 24 לאפורט • 26 פדרי • מאמן: לואיס אנריקה |  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 ד. יורנטה •  4 פאו טורס •  5 בוסקטס •  6 מ. יורנטה •  7 מוראטה •  8 קוקה •  9 מורנו •  10 טיאגו •   11 פראן טורס •  12 גרסיה • 13 סאנצ'ס •  14 גאיה • 15  • 16 רודרי • 17 רואיס • 18 אלבה • 19 אולמו • 20 אדאמה • 21 אויארסבאל • 22 סראביה • 23 סימון • 24 לאפורט • 26 פדרי • מאמן: לואיס אנריקה | ספרד |
לאופולד אאואר

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1845 וספרם, ממלכת הונגריה, חלק מהאימפריה האוסטרית 
 פטירה:  15 ביולי 1930 (בגיל 85) לושביץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרנקליף 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), הונגריה, האימפריה הרוסית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  הונגרית, רוסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
לאופולד אַאוּאֶר (בגרמנית: Leopold Auer; בהונגרית: Auer Lipót;‏ 7 ביוני 1845 – 15 ביולי 1930) היה כנר, מורה, מנצח ומלחין יהודי-הונגרי משומד.
קורות חיים

אאואר נולד בשנת 1845 בעיר וספרם בהונגריה, אז חלק מהאימפריה האוסטרית, כבן למשפחה יהודית. מאוחר יותר במהלך חייו, ברוסיה, התנצר לדת הנוצרית האורתודוקסית. אביו, שמעון אאואר, היה צבע יליד צ'כיה ואמו, רוזליה (רוז'י) לבית גרוס נולדה ביישוב לובאשברן במחוז פייר, נפת סקשפהרוואר של ימינו. תחילה למד כינור אצל מורה מקומי, ליפוט לידל, כנר ראשון בתזמורת. הוא המשיך את לימודיו אצל דוד רידלי-כוהנה בבודפשט, ז'אק דונט וגאורג הלמסברגר (1858-1855) בווינה ולבסוף אצל יוזף יואכים בהאנובר (1865-1863). אחרי 1863 פעל כקונצרטמייסטר בדיסלדורף ואחרי 1866 בהמבורג. אחר כך ב-1868 היה אאואר כנר ראשון ברביעיית האחים מילר והשתתף בסיורי ההופעות שלה. באותה שנה השתקע בסנקט פטרבורג שם התמנה ככנר ראשי וסולן בקפלה הקיסרית והחליף את הנריק וייניאבסקי כפרופסור לכינור בקונסרבטוריון. הוא כיהן בתפקיד האחרון משנת 1868 עד 1917 וגידל כמה דורות של כנרים. היה פעיל גם כקונצרטמייסטר, כנר סולן ובהרכבים קאמריים. עם הקפלה הקיסרית ערך סיורי קונצרטים באנגליה ובארצות אחרות. ב-1911 עזב זמנית את רוסיה והתגורר בדרזדן. חזר לסנט פטרסבורג ב-1914 ופעל שם עד למהפכה ב-1917. נסע לאוסלו ואחר כך בשנת 1918 עבר לארצות הברית, שם לימד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה.
אאואר זכור כאחד הפדגוגים החשובים לכינור. הוא לימד כנרים רבים, שהתפרסמו בהמשך חייהם, בהם אפרם צימבליסט, ארי פזובסקי, נתן מילשטיין, מישה אלמן, קונסטנטי גורסקי, יאשה חפץ, ז'ורז' בולנז'ה וטושה זיידל. בין היצירות הרבות שהקדישו לו מלחינים נודע בעיקר הקונצ'רטו לכינור מאת צ'ייקובסקי, שאותו סירב תחילה לנגן, משום שראה בו יצירה שאינה ניתנת לביצוע. אף על פי כן, הוא ניגן את הקונצ'רטו בשלב מאוחר יותר בקריירה שלו, לאחר שהכניס שינויים מסוימים באי-אילו מעברים. גם ביצועים של הקונצ'רטו על ידי תלמידיו (מלבד נתן מילשטיין) הסתמכו על העיבוד של אאואר.
אאואר כתב מספר קטן של יצירות לכלי שלו, ביניהן "רפסודיה הונגרית" לכינור ופסנתר. הוא כתב גם כמה וכמה קדנצות לקונצ'רטי לכינור של מלחינים אחרים, ביניהם בטהובן וברהמס (ראו קונצ'רטו לכינור (בטהובן) וקונצ'רטו לכינור (ברהמס)). הוא כתב גם שני ספרים: "נגינה בכינור כפי שאני מלמד אותה" (1920) ו"חיי הארוכים במוזיקה" (1923).
אאואר מת בלושביץ, פרבר של דרזדן, גרמניה, ונקבר בבית הקברות פרנקליף בהארטסדייל, ניו יורק.
ספרים

Violin Playing and Teach It
1923 My Long Life in Music (חיי הארוכים במוזיקה)
לקריאה נוספת

אבנר בהט, מוזיקה יהודית - שער לאוצרותיה וליוצריה, ספריית הילל בן חיים למדעי היהדות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2011
Hermann Mendel, August Reissmann, Billert, Ferdinand David Musikalisches conversations-lexikon L.Heimann, Berlin 1870 Band S.345 I
הערות שוליים

↑  א. בהט, עמ' 241
↑  H.Mendel 1870 עמ' 345
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257891005171  PLWABN: 9810690871005606  BIBSYS: 1004606  BNE: XX1612293  BnF: cb138909698 (data)  GND: 118995022  ISNI: 0000 0001 0858 0036  KulturNav: bc544260-6c41-46e1-a277-b4525e2a2106  LCCN: n81026496  LNB: 000057099  MusicBrainz: 1d0aaa34-a59f-466b-9a5f-d8057151b6e5  NDL: 00519675  NKC: xx0003867  NLA: 35010156  NLK: KAC200003899  NSK: 000667855  NTA: 069918252  RERO: 02-A012360722  SELIBR: 211991  SNAC: w6cn73q3  SUDOC: 199217963  Trove: 788731  VIAF: 61730920   WorldCat (עם VIAF): 61730920
Espresso

"Espresso" (בעברית: "אספרסו") הוא שיר של הזמרת האמריקאית סברינה קרפנטר. הוא יצא כסינגל ב-12 באפריל 2024 תחת הוצאת חברת התקליטים איילנד רקורדס. היא כתבה את השיר יחד עם איימי אלן, סטף ג'ונס וג'וליאן בונטה, כשהאחרון הפיק אותו. קליפ בבימויו של דייב מאיירס לשיר יצא למחרת. קרפנטר ביצעה את השיר בפסטיבל המוזיקה קואצ'לה ב-2024. השיר הגיע לעשיריה הפותחת באוסטרליה, קנדה, אירלנד, ניו זילנד, סינגפור, בריטניה וארצות הברית, והיה לשיר המצליח ביותר של קרפנטר בכל מדינה.
השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-67 בקטגוריות הקלטת השנה, ביצוע סולו הפופ הטוב ביותר והקלטת הרמיקס הטובה ביותר, לא קלאסי.
רקע

ב-16 בינואר 2024, שמה של סברינה קרפנטר פורסם כחלק מהאמנים שעתידים להופיע בפסטיבל האמריקאי קואצ'לה, שנערך באינדיו, קליפורניה. היא פרסמה טיזר לשיר חדש לקראת הופעתה בפסטיבל באמצעות שלטי חוצות. קרפנטר הכריזה על צאתו של "Espresso" בחשבונות המדיה החברתית שלה ב-8 באפריל 2024, יחד עם תאריך ההשקה שלו והעטיפה. היא כתבה על הפוסט: "רק רציתי להוציא שיר קטן לפני קואצ'לה". איילנד רקורדס הוציאו את הסינגל בפורמטים של הזרמת מוזיקה והורדה דיגיטלית, בעוד שפולידור רקורדס הוציאה אותו בפורמטים של ויניל וקלטות.
במהלך העבודה על האלבום Short n' Sweet, חברת התקליטים שלה רצתה שהסינגל "Please Please Please" יהיה הסינגל הראשון, אך קרפנטר התעקשה על "Espresso".
כתיבה והלחנה

בראיון עם זיין לואו (אנ') בתחנת הרדיו "Apple Music 1", קרפנטר אישרה שהיא כתבה את השיר בצרפת ב"תהליך מהיר מאוד", וזה נתן השראה ל"איך שהשיר הרגיש בסופו של דבר". המילים של השיר עוסקות בביטחון עצמי. מבקרי מוזיקה תיארו את הז'אנר של השיר כפופ, עם אלמנטים של סינת'-פופ, דיסקו ופאנק.
ביקורות > הופעות ברשימות

| כתב עת | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 50 השירים הטובים ביותר של 2024 (עד כה): רשימת צוות | 1 |  |
הצלחה מסחרית

"Espresso" הגיע למקום העשירי במצעד בילבורד גלובל 200, והפך לשיר הראשון של קרפנטר ולהופעת הבכורה שלה בעשירייה הפותחת ולכניסה הרביעית שלה למצעד. בשבוע הראשון ליציאתו, השיר זכה ל-34.6 מיליון השמעות בספוטיפיי באופן בלעדי. השיר הצליח בעולם, והגיע לעשירייה הפותחת של חמש מדינות.
בארצות הברית, השיר הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד הוט 100 בשבוע של ה-27 באפריל 2024, והפך ללהיט הראשון של קרפנטר בעשירייה הפותחת ולכניסה הגבוהה ביותר שלה במצעד. השיר הפך גם לשיר הרביעי שלה במצעד וללהיט השני ב-40 המקומות המובילים. "Espresso" הפך לשיר השלישי של קרפנטר במצעד מצעד הפופ איירפליי בארצות הברית. השיר גם הגיע באותו היום למקום השביעי בקנדה. כמו כן השיר הפך לראשון שלה גם במדינה זאת שנכנס לעשירייה הפותחת. בבריטניה, השיר הגיע לראשונה למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי . זה הפך ללהיט העשירייה הפותחת הגדול הראשון שלה וללהיט השני ב-20 המקומות הראשונים במצעד, כשהסינגל הקודם שלה "Feather" הגיע למקום ה-19 במצעד. השיר הגיע גם לעשירייה הפותחת באירלנד, והגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים האירי.
השיר דורג במקום השלישי ברשימת "Top Songs of 2024: Global" של אפל מיוזיק.
וידאו קליפ

קליפ נלווה ל-"Espresso" יצא ב-12 באפריל 2024, יום לאחר השיר. את הקליפ ביים דייב מאיירס. על הסרטון, קרפנטר הצהירה: ”מהיום ששמעתי את השיר, ראיתי אווירה של חוף ים - וליתר דיוק סוג של סביבה "אולד-סקול" ומודרנית. [רציתי ללכוד] את השובבות שבה אני אוהבת להשתמש לאורך כל הקליפים שלי.”.
הקליפ מתחיל עם סברינה וגבר נוסף בסירת מנוע מהירה. כשהאיש מתקרב אליה, היא עושה פנייה חדה שמובילה לנפילתו מהסירה. היא שולפת את הארנק שלו ושולפת ממנו את כרטיס האשראי שלו, וכשהיא שבה לחוף, היא נפגשת עם עוד כמה בנות ועוסקת בפעילויות שונות כמו קריאת ספר, קבלת עיסוי ופדיקור ושיזוף. ממש לפני הבית השני מופיעה מכונית וינטג' נוספת עם עוד חבורה של גברים, שמחזיקים גלשן שעליו היא רוקדת. הם ממשיכים לחגוג יחד, והמכונית מתמלאת בסופו של דבר במים כשסברינה ואחד הגברים מתרווחים בה כמו ג'קוזי. עם זאת, היא נראית אז על ידי הגבר בתחילת הסרטון יחד עם המשטרה, שתופסת את סברינה ומחזירה את ארנקו וכרטיס האשראי של האיש. היא מנופפת לשלום לפני שהיא נדחפת לניידת, שאותה השוטר לא יכול להתניע.
הופעות חיות

קרפנטר ביצעה את "Espresso" בהופעה חיה בפעם הראשונה בפסטיבל המוזיקה קואצ'לה 2024, שנערכה ב-12 באפריל. בספטמבר 2024, קרפנטר הופיעה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV עם השירים "Please Please Please",‏ "Taste" ו-"Espresso".
במרץ 2025, קרפנטר פתחה את טקס פרסי המוזיקה הבריטית 2025 עם הופעה שכללה מחרוזת של השירים "Espresso" ו-"Bed Chem". במהלך השיר "Espresso" רקדו סביבה רקדנים מחופשים לשומרים, ולאחר מכן היא פשטה את בגד הגוף הנוצץ בהשראת בריטניה ונותרה עם כותונת לילה אדומה והלבשה תחתונה.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס הווידאו קליפים של MTV | 11 בספטמבר 2024 | שיר השנה | זכייה |  |
| פרס הווידאו קליפים של MTV | 11 בספטמבר 2024 | העריכה הטובה ביותר | מועמדות |  |
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה | 10 בנובמבר 2024 | השיר הטוב ביותר | זכייה |  |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 12 בדצמבר 2024 | שיר הבילבורד גלובל 200 המוביל | מועמדות |  |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 12 בדצמבר 2024 | שיר הבילבורד גלובל ללא ארצות הברית המוביל | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2 בפברואר 2025 | הקלטת השנה | מועמדות |  |
| פרס גראמי | 2 בפברואר 2025 | ביצוע סולו הפופ הטוב ביותר | זכייה |  |
| פרס גראמי | 2 בפברואר 2025 | הקלטת הרמיקס הטובה ביותר, לא-קלאסי | זכייה |  |