stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פונטיקה
אפיון התחום

הקולות המופקים על ידי האדם בעת הדיבור מכונים באופן כוללני הגאים והם מושאי המחקר של הפונטיקה. הפונטיקה אינה עוסקת בסוגי הכתב השונים ובכתבים המורכבים מהאותיות המייצגות צלילים שונים בשפות, אלא רק בצלילים המופקים. מדע הפונטיקה יצר מערכת של סימנים שבאמצעותה ניתן לסמן את צלילי כל השפות באופן אחיד. כך למשל, בכתיבה פונטית יכתבו באופן זהה המילים – שׂם-סם, קב-קו כפי שהן נהגות בעברית המודרנית המדוברת.
סיווג

חקר הפונטיקה מחולק לשלושה ענפים עיקריים:
חיתוך הדיבור – חקר אופן יצירת הקולות האנושיים למיניהם הנבדלים אחד מהשני על ידי תנועות איברי ההגייה השונים.
פונטיקה אקוסטית – חקר מאפייניהם של גלי הקול הנוצרים בדיבור.
פונטיקה תפיסתית – חקר התחושה בעת הדיבור.
קולות הדיבור

תנאי הכרחי לדיבור היא היכולת להפיק קול. הקול מופק על ידי הזרמת אוויר מן הריאות דרך זוג האיברים השריריים המכונים שפתות הקול. שפתות הקול מצויות בחלק העליון של קנה הנשימה. הרעדה של שפתות הקול יוצרת את הקול, או במינוח בלשני "קוליות". בשפות שונות מוכרים שלושה מיני קוליות: רגילה (plain), הנפוצה בכל השפות, "חורקנית" (creaky), ו"קשויה" (stiff). בשפות מעטות שינוי בסוג הקוליות מאפשר גיוון המשמעות של צירופי הברות.
קולות הדיבור מתחלקים לשלושה סוגים עיקריים: עיצורים, תנועות וטונים. העיצורים והתנועות קיימים בכל שפות העולם, אך טונים קיימים רק בחלקן. בשפות אלו, חשיבות הטונים שווה לחשיבותם של העיצורים והתנועות.
קולות הדיבור > עיצורים

העיצורים הם קולות הדיבור שברגעי הפקתם נוצרת עצירה מסוימת של זרם האוויר הנדחף מן הריאות החוצה. בחלק מהעיצורים עצירת זרם האוויר מוחלטת, ובחלקם חלקית. מידת העצירה של האוויר מאופיינת על ידי אופן החיתוך, והמקום שבו תנועת האיברים גורמת לעצירת זרם האוויר מאופיין על ידי בסיס החיתוך. תנועת שפתות הקול, מכסה הגרון והשפה התחתונה גורמת לעצירת זרם האוויר, ותנועות חלקי הלשון השונים כלפי הלוע הענבל, הווילון (החך הרך), החך (החך הקשה), המכתש (החך הקדמי), השינים והשפתיים – גם היא גורמת לעצירת זרם האוויר. כמו כן ישנם עיצורים שיש להם שני בסיסי חיתוך, כגון העיצור ط בערבית, שבו קצה הלשון ומכסה הגרון נעים יחד וגורמים לעצירת זרם האוויר.
עיצורים שיש להם זיקה לתנועה נחשבים לחצאי תנועות על פי תכונות החיתוך שלהם ותכונותיהם האקוסטיות.
קולות הדיבור > תנועות

במהלך הפקת התנועות לא נוצרת כמעט כל עצירה של האוויר, וזה בסיס ההבחנה ביניהן לעיצורים. התנועות ממוינות לפי מצב הלשון ואופן פתיחת השפתיים.
קולות הדיבור > טונים

טונים אינם קיימים בשפות שמיות וברוב השפות הודו-אירופיות, ולכן קשה ביותר להבינם ולהדגימם. להמחשה בלבד נציג מילה בשינוי האינטונציה (תופעה דומה, אשר נבדלת מן הטון בכך שהשינוי שהיא יוצרת הוא תחבירי ולא מורפמי): שאלה: "הולכים?" – המילה נאמרת בטון עולה. תשובה: "הולכים." – המילה נאמרת בטון יורד. בשפות שונות אובחנו עד כשבעה טונים, ומילים שיש בהן אותם עיצורים ואותן תנועות משמעותן מובחנת לפי הטון. כך לדוגמה המילה בסינית מנדרינית shi, משמעה נקבעת על-פי הטון ויכולה להיות: חטיבה (צבאית), עשר, היה, גללי בהמות ועוד משמעויות אחרות. שפות רבות באסיה, באפריקה ובאמריקה משתמשות בטונים.
מיון וסיווג הגאים

ישנם מאות אחדות של צלילים המוכרים על ידי האגודה הבין-לאומית לפונטיקה
שתועתקו לאלפבית הפונטי הבין-לאומי (International Phonetic Association, IPA).
תולדות הפונטיקה

עד כה לא שולב במחקר הפונטיקה מחקר האבולוציה של השפה. תחילת הכתב לפני כ-5,000 שנה מעידה על הבחנה בין עיצורים לתנועות, שכן הכתב השומרי-אכדי מסמן את שני הסוגים.
חקר הפונטיקה החל בהודו העתיקה לפני כ-2,500 שנים לערך. נראה שהמחקר ההודי לא הגיע למערב. ביוון נעשו התחלות מחקר. בעברית נשתמר זכר לעיון בשאלות פונטיות ב"ספר יצירה", שיש מחלוקת לגבי זמן כתיבתו. יש המקדימים אותו לתקופת התלמוד.
הערבים, לאחר שלמדו את הפילוסופיה היוונית, פיתחו מחקר עשיר בלשון עם עניין מיוחד בפונטיקה, ומהם למדו מלומדים יהודים מן המאה השביעית. ניקוד התנ"ך הוא עדות ביותר למחקר פונטי נרחב.
המלומדים היהודים בספרד של ימי הביניים היו הראשונים שהשוו לשונות לצורך מחקר הפונטיקה והלשון בכללה.
אפשר שמחקר הפונטיקה המודרני החל בתחילת המאה ה-19 עם הדני ראסק והגרמני גרים, שגילו שההגאים בשפות קרובות נתונים במערכת קבועה למדי של חילופים. לדוגמה, האות ש בעברית מקבילה לרוב ל-س או ﺙ בערבית, האות p בלטינית מקבילה לרוב ל-f בגרמנית. תורם חשוב נוסף היה הצרפתי ז'אן-פייר רוסלו.
ראו גם

פונטיקה - מונחים
רשימת עיצורים
רשימת תנועות
הגיית העברית
לקריאה נוספת

Peter Ladefoged and Ian Maddieson: The Sound of the World's languages, Blackwell, 2002
יאיר שימרון, קולות מגן עדן, האבולוציה של קולות ההבעה לכלל שפה, צ'ריקובר 2006.
אשר לאופר, מבוא לבלשנות, יחידות 4–5, האוניברסיטה הפתוחה, 1992.
ברנרד לו מונטגומרי

| --- | --- |

מונטגומרי, 1943
 לידה:  17 בנובמבר 1887 קנינגטון, לונדון בריטניה בריטניה
 פטירה:  24 במרץ 1976 (בגיל 88) אלטון, המפשייר בריטניה בריטניה
 מקום קבורה:  Beaulieu Abbey 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  מונטי
 השכלה:  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  המכללה לפיקוד ולמטה של צבא פקיסטן 
 בן או בת זוג:  Elizabeth Carver (27 ביולי 1927–19 באוקטובר 1937) 
 צאצאים:  דייוויד מונטגומרי 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1908–1958 (כ־50 שנה)
 דרגה:   פילדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-8   מפקד הדיוויזיה ה-3   מפקד הקורפוס ה-2   מפקד הקורפוס ה-5   מפקד הקורפוס ה-12   מפקד הפיקוד הדרום-מזרחי   מפקד הארמייה השמינית   מפקד קבוצת הארמיות ה-21  ראש המטה הכללי הקיסרי  סגן מפקד כוחות נאט"ו באירופה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העצמאות האירית המרד הערבי הגדול מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   אות השירות המצוין   מסדר האמבט  מסדר האימפריה הבריטית   מפקד בלגיון ההצטיינות
 
מונטגומרי על טנק גרנט, צפון אפריקה, נובמבר 1942
פילדמרשל ברנרד לוֹ מונטגומרי, ויקונט מונטגומרי הראשון מאל-עלמיין (באנגלית: Bernard Law Montgomery‏; 17 בנובמבר 1887 – 24 במרץ 1976), הנקרא גם מונטי, היה פילדמרשל בריטי שהתפרסם בזכות פיקודו במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > בצעירותו

מונטגומרי נולד בלונדון בשנת 1887 ולמד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, אותה סיים בשנת 1908 במקום ה-24 מתוך 25 צוערים במחזורו. עם סיום לימודיו בסנדהרסט הוסמך כקצין בדרגת לוטננט ושובץ בגדוד החי"ר ה-1 ברגימנט ווריקשייר המלכותי, שם שימש כמפקד מחלקת חי"ר. טרם מלחמת העולם הראשונה שירת מונטגומרי בהודו, מכיוון שבא ממשפחה ענייה והחיים שם היו זולים יחסית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח מונטגומרי לחזית בצרפת כמפקד מחלקה בחטיבה 10, שהשתייכה לדיוויזיה ה-4. מונטגומרי השתתף בקרבות מונס ולה קאטו, ובאוקטובר 1914 נורה ונפצע קשה בחזהו ובברכו ואושפז בבריטניה. על גבורתו בקרב עוטר בעיטור אות השירות המצוין. בשנת 1916 הוא שב לחזית המערבית כראש מטה חטיבה, ובשנת 1918 שימש כקצין אג"ם בדיוויזיית לונדון ה-47.
ביוגרפיה > בין המלחמות

בינואר 1920 התקבל מונטגומרי לבית הספר למטה אותו סיים בדצמבר של אותה שנה, ומיד לאחר מכן נשלח כראש מטה של חטיבה לאירלנד, בה הייתה מלחמה נגד המחתרת האירית, ושירת בה עד סוף המלחמה בשנת 1922. בשנת 1926 התמנה מונטגומרי למדריך בבית הספר למטה, בתקופה זו פגש את אליזבת קרבר, אותה נשא בשנת 1927. בשנת 1930 עדכן מונטגומרי את ספר ההדרכה הרשמי לאימון חיל רגלים, ובשנת 1934 הועלה לדרגת קולונל. בשנת 1937 מונה מונטגומרי למפקד החטיבה ה-9, אולם פרש כעבור זמן קצר מתפקידו, בעקבות מות אשתו. בשנת 1938 מונה מונטגומרי למפקד הדיוויזיה ה-8, ולראש הכוחות הבריטים בארץ ישראל, ובמסגרת תפקידו פעל למיגור המרד הערבי הגדול.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר סיום המלחמה מונה מונטגומרי לראשות צבא הכיבוש הבריטי באירופה. בשנת 1946 הוענק לו תואר אצולה שנוצר לכבודו - "הויקונט מונטגומרי הראשון של אל-עלמיין". בין השנים 1946–1948 כיהן מונטגומרי כראש המטה הכללי הקיסרי, ומשנת 1951 ועד 1958 כיהן מונטגומרי כסגן מפקד נאט"ו.
מונטגומרי מת [הלך לעולמו] (רק על יהודי אומרים שנפטר, כלומר נפטר מקיום המצוות) ב-24 במרץ 1976 ונקבר בבינסטד שבמחוז המפשייר, בריטניה.
דמותו של מונטגומרי מופיעה בסדרת הנוער הישראלית פלמ"ח.
שיטתו הצבאית

מונטגומרי יחס חשיבות רבה לאימון ובהכנות לקראת הקרב. חלק ניכר מזמנו הוקדש להמצאת תרגולות, אמון החיילים ודאגה לאפסנאות. שיטות האימון שלו זכו להצלחה כה רבה, שכל הצבא הבריטי עבר להתאמן על פי שיטתו.
משפחתו

מונטגומרי נישא ב-27 ביולי 1927 לבטי קרברי, אלמנת מלחמה (בעלה הראשון נהרג במלחמת העולם הראשונה בקרב גליפולי), ואחותו של הגנרל פרסי הוברט, שפיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-79 בפלישה לנורמנדי. בטי נפטרה ב-19 באוקטובר 1937 כתוצאה מהרעלת דם. בנו היחיד דייוויד נולד ב-18 באוגוסט 1928.
ספריו

Forward to Victory (1946)‎
Normandy to the Baltic (1947)‎
Forward to Victory (1948)‎
El Alamein to the River Sangro (1948)‎
זכרונות פילדמרשל מונטגומרי (1958);
An Approach to Sanity (1959)‎
The Path to Leadership (1961)‎
A History of Warfare (1968)‎
הערות שוליים

↑  ליאו היימן, סודי ביותר, פרק כג, עמודים 236-226, הוצאת י. מרכוס, ירושלים, 1968
↑  זכרונות פילדמרשל מונטגומרי. תרגום: יעקב גולדמן, הוצאת מערכות, צבא הגנה לישראל, מאי 1959, אייר תשי"ט, עמודים 37-35
| מפקדים עליונים של הכוחות וראשי המטה הכללי של הצבא הבריטי |
| --- | --- | --- |
| מפקדים עליונים של הכוחות | ג'ורג' מונק • ג'יימס סקוט • ג'ון צ'רצ'יל • מיינהרד שומברג • ג'ון צ'רצ'יל • ג'יימס באטלר • ג'ון דרלימפל • ג'ורג' וייד • הנסיך ויליאם • ג'ון ליג'ונר • ג'ון מנרס • ג'פרי אמהרסט • הנרי סימור קונווי • ג'פרי אמהרסט • הנסיך פרדריק • דוויד דנדס • הנסיך פרדריק • ארתור ולסלי • רולנד היל • ארתור ולסלי • הנרי הרדינג • הנסיך ג'ורג', דוכס קיימברידג' • גרנט ג'וזף וולסלי • פרדריק רוברטס • נוויל ליטלטון |  |
| ראשי המטה הכללי | נוויל ליטלטון • ויליאם ניקולסון |  |
| ראשי המטה הכללי הקיסרי | ויליאם ניקולסון • ג'ון פרנץ' • צ'ארלס דאגלס • ג'יימס וולף-מארי • ארצ'יבלד מארי • ויליאם רוברטסון • הנרי וילסון • רודולף למברט • ג'ורג' מילן • ארצ'יבלד מונטגומרי-מסינגברד • סיריל דוורל • ג'ון ורקר • אדמונד איירונסייד • ג'ון דיל • אלן ברוק • ברנרד לו מונטגומרי • ויליאם סלים • ג'ון הארדינג • ג'רלד טמפלר • פרנסיס פסטינג |  |
| ראשי המטה הכללי | ריצ'רד האל • ג'יימס קסלס • ג'ופרי בייקר • מייקל קרבר • פיטר האנט • רולנד גיבס • אדווין ברמאל • ג'ון סטאינר • נייג'ל בגנול • ג'ון שאפל • פיטר אינג • צ'ארלס גאת'רי • רוג'ר ווילר • מייקל ווקר • מייק ג'קסון • ריצ'רד דנאט • דוויד ריצ'רדס • פיטר וול • ניק קרטר • מארק קרלטון-סמית • פטריק סנדרס • רולנד ווקר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462804705171  PLWABN: 9810699638405606  BIBSYS: 90168446  BNC: 000183711  BNE: XX1037506  BnF: cb127865124 (data)  CANTIC: a16323518  CiNii: DA03870585  GND: 118583778  ISNI: 0000 0001 2103 4400  LCCN: n50004022  LNB: 000005272  NARA: 10583104  NCL: 001783547  NDL: 00450376  NKC: jn20000701258  NLA: 35670953  NLG: 151202  NLK: KAC201766813  NSK: 000140285  NTA: 070812950  RERO: 02-A012806068  RSL: 000015256  SELIBR: 273412  SNAC: w6c2509v  SUDOC: 06688781X  S2AuthorId: 81575180  TePapa: 30777  Trove: 1035706  VcBA: 495/224267  VIAF: 100904816   WorldCat (עם VIAF): 100904816
גלעד עצמון

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1963 (בן 61) ישראל תל אביב, ישראל 
 מוקד פעילות:  לונדון רבתי 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון 
 www.gilad.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
גלעד עצמון (באנגלית: Gilad Atzmon; נולד ב-9 ביוני 1963 בתל אביב) הוא סקסופוניסט ג'אז, מפיק מוזיקלי ומלחין בריטי-ישראלי. הוא מקליט ומופיע עם אנסמבל "האוריינט האוס" שהקים, עם המוזיקאי הבריטי רוברט ואייט וכחבר קבע בלהקת הבלוקהדס של איאן דיורי מ-1997. בין השאר הופיע עם רובי ויליאמס, שינייד או'קונור ופול מקארטני ושימש כנגן הקלטות ומפיק מוזיקלי באלבומים של אמנים רבים: פינק פלויד, רוברט וויאט, עפרה חזה, ירדנה ארזי, מאיר בנאי, סי היימן, יהודה פוליקר ועוד. הוא בעל דעות פרובוקטיביות ואנטישמיות ותומך בהכחשת שואה, אך מכחיש זאת.
דעותיו על ישראל והיהודים

עצמון ויתר על אזרחותו הישראלית. בספרים ומאמרים שכתב, הוא מבקר את מדינת ישראל, בעיקר מהזווית האתית והיחס לפלסטינים, ואת היהדות המקדמת פוליטיקה של זהויות כדי לתמוך באג'נדה לאומנית במדינת ישראל. ספרו "המי הנודד?" (The Wandering Who, משחק מילים על The wandering Jew, "היהודי הנודד" באנגלית) עוסק ביהודי העולם ובמדינת ישראל, ומנסה להגדיר ולהבדיל בין המושגים: Judaism, Jewishness, Jewish culture, Jewish ideology. טענתו העיקרית היא שיהדות (Judaism) כדת, אמונה ועניין רוחני היא שונה מהיהדות כזהות פוליטית (Jewishness), שהיא מושג מודרני שהביא לתפיסה בדלנית, לאומנית ואף גזענית. לתפיסתו גם המרקסיזם (שהובל בתחילת דרכו ברובו על ידי יהודים) וגם הציונות הם דוגמאות ליהדות המשמשת ככוח וזהות פוליטית. תפיסה הדומה ליחס החרדים לציונות. הספר רווי בדעותיו האנטישמיות של עצמון[דרוש מקור] והתבטאויות אוטואנטישמיות[דרוש מקור][מפני ש...] דוגמת הגדרתו את עצמו כ"יהודי השונא את עצמו בגאווה", "יריב חזק... של היהודיוּת" וכיוצא באלה. ניק לולס, מנכ"ל תנועת Hope not Hate נגד גזענות ופשיזם, כתב על ספרו של עצמון: ”למרות היותו יהודי בעצמו, עצמון מקדם מכחישי שואה וטענות שהיסטוריית השואה המקובלת היא מטעה. הוא תוקף את הזהות היהודית בדרך שהייתה בבירור מוגדרת כגזענית אם הוא היה כותב על מיעוט אחר, וטוען שאנשים יכלו לחשוב שהיטלר צדק בנוגע ליהודים בגלל התנהגותם כיום. הוא מספר בדיחות אנטישמיות גסות ולועג לדאגה בגלל האנטישמיות.”
בראיון שפורסם ב-ynet‏ הביע עצמון תמיכה בהכחשת שואה, הטיל ספק בצעדות המוות בשואה, ואמר:
"התהליך הזה ממסד את הסבל היהודי ולא מרשים אותי. שמעתי על מכחישי שואה שהושלכו לכלא רק משום שלא נפלו בנרטיב של השואה כפי שמתארים אותו הציונים. חוקי הכחשת שואה הם הגרועים מכל – הם מונעים מיהודים להבין את ההיסטוריה של עצמם.
קחו את בעיית צעדות המוות, למשל. זה ברור לכולם שבתחילת המלחמה הנאצים רצו לנקות את הרייך מיהודים. אם זה המצב, למה הם הובילו את היהודים בסוף המלחמה אל תוך הרייך במה שאנשים מתייחסים אליו בתור "צעדות המוות"? אם הנאצים רצו להשמיד את היהודים, הדבר האחרון שהם היו צריכים לעשות הוא להוביל אותם לגרמניה."
המקור באנגלית
"This process institutionalizes the Jewish suffering and doesn't impress me. I heard about Holocaust deniers who were forced to sit in jail just because they wouldn't fall for the Holocaust narrative as described by the Zionists. Holocaust denial laws are the worst – they prevent Jews from understanding their own history.
Take the death marches issue, for example. It's clear to everyone that at the beginning of the war the Nazis wanted to clear the Reich of Jews. If that's the case, why did the lead the Jews at the end of the war into the Reich in what people refer to as 'the death marches'? If the Nazis wanted to destroy the Jews, the last thing they should have done was lead them to Germany."
ב-21 במרץ 2017 בדיון בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) לרגל השקת ספרו של ריצ'רד פאלק, "Palestine's Horizon", ובהשתתפותו, נכח עצמון בקהל. בוויכוח שפרץ בקרב הקהל, אמר עצמון, לטענת נוכחים באירוע, ש"יהודים גורשו מגרמניה בגלל שהתנהגו לא בסדר", והמליץ על ספריו של מכחיש השואה דייוויד אירווינג.
דיסקוגרפיה

The Spirit of Trane - Label: Fanfare Jazz — 2017
World Peace Trio (with Dwiki Dharmawan and Kamal Musallam) - Label: Enja — 2017
Songs of the Metropolis - Label: World Village — January 2013
The Tide Has Changed - Label: World Village — September 2010
"In loving memory of America" – Label: Enja – January 2009
Refuge – Label: Enja – October 2007
Artie Fishel and the Promised Band – Label: WMD – September 2006
MusiK – Label: Enja – October 2004 Fordham, John (2004-10-08). "CD: Gilad Atzmon, Musik - Rearranging the 20th Century". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-04-01.
Exile – Label: Enja – March 2004
Nostalgico – Label: Enja – January 2001
Gilad Atzmon &The Orient House Ensemble – Label: Enja – 2000
Juizz Muzic- Label: FruitBeard – 1999
Take it or Leave It – Label: Face Jazz – 1997
Spiel- Both Sides – Label: MCI – 1995
Spiel Acid Jazz Band- Label: MCI – 1995
Spiel- Label: In Acoustic&H.M. Acoustica – 1993
אלבומים בהם שימש כנגן או כמפיק:
2014 - פינק פלויד, "The Endless River"
1995 - גידי גוב, "שירים מלילה גוב"
1994 - ירמי קפלן, "ירמי קפלן והפרחים" - סקסופון
1993 - מיקי גבריאלוב, "מחסה בטוח" - סקסופון בריטון וקלרינט
1992 - יהודה פוליקר, "לעיניך הכחולות" - כלי נשיפה וקלידים
1992 - זאב טנא, "חצי צוחק" - מפיק מוזיקלי
1992 - ירדנה ארזי, "אנשים זרים" - מפיק מוזיקלי
1992 - השפן הנכון, "פוחל"ץ - פופ חילוני לבן צפוני" - סקסופון
1991 - חוה אלברשטיין, "האהבה מאלתרת" - סקסופון, קלרינט
1990 - אלונה דניאל, מסיבה במרתף הארמון - כלי נשיפה
1990 - נוער שוליים, "ציירי לך שפם"
1990 - מאיר בנאי, "הצבעים משתנים" - סקסופון
1989 - החברים של נטאשה (אלבום),  הד ארצי - סקסופון
1989 - סי היימן, "עובדים בכביש" NMC   סקסופונים, קלרינט, מפוחית
1988 - עפרה חזה, "Shaday" הד ארצי - סקסופון, חליל וקלרינט
1985 - דני בסן, ישראפון - סקסופון
1984 - שלמה מזרחי, פסקול הסרט "קוקו בן 19" -, פונוקול - סקסופון
מספריו

The Wandering Who?
"מורה נבוכים" (כתר, 2001)
A Guide to the Perplexed, English translation by Philip Simpson. London: Serpent's Tail, 2002. ISBN 1-85242-826-0
My one and only love. London: Saqi Books, 2005. ISBN 0-86356-507-7 (pbk.). ISBN 978-0-86356-507-6 (pbk.)
The Wandering Who?: A Study of Jewish Identity Politics, Zero Books, 2011. ISBN 978-1-84694-875-6
Being in Time: A Post-Political Manifesto, Newbold on Stour, Warwickshire: Skyscraper Publications, 2017. ISBN 978-1911072201
סנגמביה

██ סנגל

██ גמביה
סנגמביה הייתה קונפדרציה רופפת בין המדינה המערב-אפריקאית סנגל לבין שכנתה גמביה, המוקפת כולה בסנגל מלבד רצועת חוף קטנה במערב המדינה.
האיחוד המדיני בין שתי המדינות נכנס לתוקפו ב-1 בפברואר 1982 בעקבות הסכם שנחתם ביניהן ב-12 בדצמבר 1981. בירתה של האיחוד החדש הייתה דקר.
האיחוד היה אמור לקדם את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות אולם הוא פורק על ידי סנגל ב-30 בספטמבר 1989, לאחר שגמביה סירבה להתקרב יותר לכיוון האיחוד המשותף.
2023 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2023  בטלוויזיה |  |
< · 2021 · 2022 — 2023 — 2024 · 2025 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2023 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
2 במאי – החלה שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי (אנ') אשר נמשכה 148 ימים, עד 27 בספטמבר. השביתה נפתחה בשל מחלוקת לגבי תנאי שכר המינימום המשולם לתסריטאים ורגולציה על השימוש בבינה מלאכותית בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה.
6 במאי – הכתרת צ'ארלס השלישי וקמילה: אירוע היסטורי זה שודר ברחבי העולם, והפך לאחד מהאירועים הטלוויזיוניים הנצפים ביותר של השנה. לפי ההערכות צפו באירוע כ-2 מיליארד אנשים ברחבי העולם.
9–13 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בליברפול שבממלכה המאוחדת. בתחרות זכתה שוודיה, עם השיר "Tattoo", אותו ביצעה לורן.
14 ביולי – החלה שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו בארצות הברית שנמשכה 118 ימים, עד 9 בנובמבר.
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2023

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בארצות הברית
3 במאי – משודר הפרק האחרון של "הגולדברגים".
24 במאי – משודר הפרק האחרון של "הפלאש".
25 במאי – משודר הפרק האחרון של תוכנית האירוח "ד"ר פיל", אשר הופקה במשך 21 שנים.
13 ביולי – משודר הפרק האחרון של "הרשימה השחורה".
17 בדצמבר – משודר הפרק האחרון של "ארצ'ר".
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
27 בינואר – סילביה סימס, שחקנית אנגלייה (נולדה ב-1934)
9 במרץ – חיים טופול, שחקן וזמר ישראלי (נולד ב-1935)
12 ביוני – טריט ויליאמס, זמר, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי (נולד ב-1951)
23 ביוני – פרדריק פורסט, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1936)
29 ביוני – אלן ארקין, שחקן, במאי וסופר אמריקאי יהודי (נולד ב-1934)
4 באוגוסט – זבולון מושיאשווילי, שחקן, מפיק וקומיקאי ישראלי (נולד ב-1971)
20 באוגוסט – דייוויד ג'ייקובס, תסריטאי ומפיק טלוויזיה יהודי-אמריקאי (נולד ב-1939)
26 באוגוסט – בוב ברקר, מנחה טלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1923)
1 באוקטובר – אבי אתגר, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי (נולד ב-1948)
15 באוקטובר – סוזאן סאמרס, שחקנית, סופרת, זמרת ואשת עסקים אמריקאית (נולדה ב-1946)
28 באוקטובר – מת'יו פרי, שחקן וקומיקאי קנדי-אמריקאי (נולד ב-1969)
11 בדצמבר – אנדרה בראואר, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1962)
פרסים

בארצות הברית
| קטגוריה/טקס | טקס פרסי גלובוס הזהב ה-81 7 בינואר 2024 | טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-76 15 בספטמבר 2024 |
| --- | --- | --- |
| סדרת הדרמה הטובה ביותר | יורשים (HBO) | שוגון (FX) |
| הסדרה הקומית הטובה ביותר | הדוב (FX) | Hacks‏ (Max) |
| המיני-סדרה או סדרת האנתולוגיה הטובה ביותר | עצבים (נטפליקס) | אייל קטן (נטפליקס) |
| סרט הטלוויזיה הטוב ביותר | — | גברת החידונים (אנ') (הולו) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן בסדרת דרמה | קירן קאלקין – בסדרה "יורשים" בתפקיד רומן רוי (HBO) | הירויוקי סנאדה – בסדרה "שוגון" בתפקיד לורד יושי טורנאגה (FX) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרת דרמה | שרה סנוק – בסדרה "יורשים" בתפקיד שיבון רוי (HBO) | אנה סוואי – בסדרה "שוגון" בתפקיד טודה מריקו (FX) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה בסדרת דרמה | — | בילי קרודופ – בסדרה "תוכנית הבוקר" בתפקיד קורי אליסון (אפל TV פלוס) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית משנה בסדרת דרמה | — | אליזבת דביקי – בסדרה "הכתר" בתפקיד הנסיכה דיאנה (נטפליקס) |
ההופעה הטובה ביותר של שחקן בסדרה קומית: ג'רמי אלן וייט – בסדרה "הדוב" בתפקיד כרמן "כרמי" ברזאטו (הולו)
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרה קומית | איו אדבירי – בסדרה "הדוב" בתפקיד סידני אדמו (הולו) | ג'ין סמארט – בסדרה "Hacks" בתפקיד דבורה ואנס (Max) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה בסדרה קומית | — | אבון מוס-בכרך – בסדרה "הדוב" בתפקיד ריצ'רד "ריצ'י" ירימוביץ (הולו) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית משנה בסדרה קומית | — | ליזה קולון-זייאס – בסדרה "הדוב" בתפקיד טינה מררו (FX) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן במיני-סדרה או בסדרת אנתולוגיה | סטיבן יאון – בסדרה "עצבים" בתפקיד דני צ'ו (נטפליקס) | ריצ'רד גאד – במיני-סדרה "אייל קטן" בתפקיד דוני דאן (נטפליקס) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית במיני-סדרה או בסדרת אנתולוגיה | אלי וונג – בסדרה "עצבים" בתפקיד איימי לאו (נטפליקס) | ג'ודי פוסטר – בסדרה "בלש אמיתי: ארץ הלילה" בתפקיד הבלשית אליזבת דנוורס (HBO) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה במיני-סדרה או בסדרת אנתולוגיה | מת'יו מקפדיין – בסדרה "יורשים" בתפקיד טום וומבסגאנס | למורן מוריס – בסדרה "פארגו" בתפקיד וויטלי פאר (FX) |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית משנה במיני-סדרה או בסדרת אנתולוגיה | אליזבת דביקי – בסדרה "הכתר" בתפקיד הנסיכה דיאנה | ג'סיקה גאנינג – במיני-סדרה "אייל קטן" בתפקיד מרתה סקוט (נטפליקס) |
| תוכנית האירוח הטובה ביותר | — | הדיילי שואו (קומדי סנטרל) |
| תוכנית התחרות הטובה ביותר | — | בוגדים (Peacock) |
יצחק ארדיט

| --- | --- |
 לידה:  ה'תקי"ט
 פטירה:  1812 (בגיל 53 בערך) י"ד בתמוז ה'תקע"ב איזמיר, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  אזמיר
 תקופת הפעילות:  ?–1812 
 בני דורו:  החיד"א
 חיבוריו:  יקר הערך על מסכת ערכין
 אב:  ר' שלמה
 
הרב יצחק ארדיט (ה'תקי"ט בערך, ~1759 - י"ד בתמוז ה'תקע"ב, 24 ביוני 1812) היה מרבני איזמיר, מחבר הספר יקר הערך.
ביוגרפיה

נולד בשנת התקי"ט בערך באיזמיר לרב שלמה ארדיט. אחיו של הרב רפאל ארדיט. נישא לשרה בת הגביר ר' חיים משה ארדיט, שתמך בו ואפשר לו לשקוד על תלמודו. התבלט כבר בגיל צעיר, וכשהיה בן 15 הספיד את סבו, רבי אהרן אלפנדרי מחבר ספר יד אהרן.
החיד"א התכתב עמו בדברי תורה ומביא מתורתו בכמה מספריו, וכן שלח לו מספריו בתוספת הקדשה, על ספרו שם הגדולים כתב: ”לחמיד רצוף אהבה וחיבה החכם השלם והכולל חתנא דבי נשיאה ורב חסד כמה"ר יצחק ארדיט נר"ו. הרי זה מקטני המנ'ה ומדת קונו יש בו בהגיע תו'ר נאמר בו ריח נחוח. זאת היתה לי תזל כטל אמרתי, אני הצעיר חיד"א ס"ט.” חידושיו מוזכרים גם בספרים אחרים של בני תקופתו.
עלה לארץ ישראל לזמן קצר, אך חזר לאיזמיר ונפטר שם. על מצבתו נכתב: ”חסידא קדישא כמוהר"ר יצחק ארדיט ב"ר שלמה ז"ל, בעל ספר יקר הערך, י"ד תמוז שנת התקע"ב”.
הוא פעל להדפסת ספר "מטה אפרים" של אפרים ארדיט.
אין להחליף בינו לבין סבו, רבי יצחק ארדיט, (תפ"ד, 1724 - תקל"ח, 1778), שנפטר בירושלים ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
ספרו "יקר הערך"

חיבר את הספר "יקר הערך" על מסכת ערכין (עד דף כא), והספר הושלם עד סוף המסכת על ידי בנו, ר' שלמה, בשם "פחות שבערכין". בסוף הספר נוספו עשרים וחמש דרשות של הרב ארדיט.
הספר נדפס לראשונה בסלוניקי, תקפ"ג, והוא מצוטט לרוב כאחד הספרים החשובים על מסכת זו. מהדורה שנייה מחודשת יצאה לאור על ידי מכון 'עבודה ברורה', ירושלים תשס"ח.
לקריאה נוספת

שמעון ואנונו, ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני ספרד, עמ' 1229.
שמעון ואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמ' 377–378.
יעקב גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ-ישראל, ב, עמ' קעב
הערות שוליים

↑  מן הגנזים, ספר ששה עשר, עמוד שסא
↑  אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים, ג, עמ' 101 והערת המו"ל שם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527101605171  LCCN: nr93048208  VIAF: 19557658   WorldCat (עם VIAF): 19557658
חיים שאול הורוביץ

| --- | --- |
 לידה:  1 בנובמבר 1858 כ"ד בחשוון תרי"ט
 פטירה:  2 באפריל 1921 (בגיל 62) ברסלאו, הרייך הגרמני 
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי בורוצלב 
 מקום פעילות:  בית המדרש לרבנים בברסלאו
 תקופת הפעילות:  ? – 2 באפריל 1921 
 השתייכות:  חכמת ישראל
 תחומי עיסוק:  ההדרת ספרות חז"ל
 
 חתימה:   
 
חיים שאול הורוביץ (נכתב בספריו: האראוויטץ; 1 בנובמבר 1858 – 2 באפריל 1921) היה רב, חוקר ומהדיר ספרות חז"ל.