stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביצות אל-אהואר בדרום עיראק
היסטוריה > ייבוש הביצות ומלחמת המפרץ

משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד שנות ה-2000 החל תהליך של ייבוש הביצות. פעולות הייבוש נבעו ממניעים שונים: פוליטיים, ביטחוניים ואתניים. המשטר של סדאם חוסיין הוא סוני, אך אזור זה הוא כמעט לגמרי שיעי. בנוסף, בשנות ה-70 וה-80 בנתה ממשלת טורקיה סכרים שגרמו לעצירת המים של הפרת והחידקל ולייבוש חלקים מהביצות. מצב הביצות החמיר לאחר סיום מלחמת המפרץ הראשונה בה ייבש ממשלו של סדאם חוסיין כ-20 אלף קמ"ר של ביצות.בתחילת שנות ה-90 -של המאה ה-20, מיד לאחר מלחמת המפרץ הראשונה, עודדה ארצות הברית התקוממות שיעית בדרום עיראק במטרה לערער את יציבות שלטונו של סדאם חוסיין. דבר זה הוביל לכך שממשלו של סדאם ביקש להתנקם בתושבים השיעים על-ידי תקיפת המתנגדים שהתמקמו ודרום תוך ייבוש הביצות שבהן הסתתרו. בעזרת כוח אווירי, ובפקודתו של סדאם חוסיין, תקף צבא עיראק את המתנגדים וכך נהרגו ללא הבחנה אלפי ערבים מערביי הביצות. בנוסף, סדאם הפיץ תעמולה שבה נטען כי ערביי הביצות אינם ערבים "אמיתיים". הוא הרחיק לכת עד כדי דה-הומניזציה שלהם והשוואתם לקופים. על-ידי כך התיר סדאם חוסיין את דמם של אותם תושבים והכשיר את הריגתם.
נקמתו של סדאם כללה הרס סביבתי שכוון נגד תושבי הביצות. חיילי צבא עיראק שרפו קנים, הרעילו דגים וחמור מכל – ייבשו אזורים מרכזיים בביצות. המהנדסים שעליהם הפקיד סדאם את משימת ייבוש הביצות, החלו את הייבוש באמתלה של החזרת הביצות לייצור חקלאי מוגבר (כפי שהושג במקומות אחרים בעולם אחריי יבוש הביצות).
היקף ההרס של שטחי הביצות היה עצום. בתוך כחצי עשור, יותר מ-90 אחוז ממי הביצות יובשו בגלל הקמת רשת מקיפה של סכרים, תעלות והסטות. האוכלוסייה המקומית הצטמצמה בצורה דרמטית, המגוון הביולוגי באזור צנח ומינים רבים של בעלי חיים הוכחדו. שלטונו של סדאם הצליח תחילה להשיג את התוצאה שייחל לה – טיהור אתני של ערביי הביצות. התושבים ששרדו את הריסת כפריהם נמלטו מהביצות, ורבים מהם היגרו אל מעבר לגבול, לאיראן, שם החלו את תקופת שהותם הארוכה במחנות הפליטים. אחרים היגרו לאירופה או לאמריקה. רק לאחר שנת 2003 ונפילת שלטונו של סדאם חוסיין, החלו תושבי הביצות לחזור אל האזור.
האו"ם קבע כי מעשי שלטונו של סדאם חוסיין באזור היו אסון אקולוגי הדומה מבחינת הפגיעה בסביבה להשמדת יערות הגשם באמזונס.
היסטוריה > שיקום הביצות

לאחר נפילת שלטונו של סדאם חוסיין, זכה נושא שיקום הביצות לתשומת לב עולמית, מתוך רצון לשחזר את גן העדן המקומי. בשנת 2003 הייתה עיראק כפופה לשליטת צבא ארצות הברית ולשלטון הרשמות הזמנית של הקואליציה בבגדאד שאישר את פרויקט שיקום הביצות. עובדה זו הביאה פעילים שונים של איכות הסביבה מרחבי העולם לעזור בשחזור הביצות ושיקומן, מה שאף החזיר אלפי תושבים לאזור. בשנת 2003 לדוגמה, התגוררו בעיר צ'יבֵּאיש שבלב הביצות כ-6,000 אנשים, אך נכון לשנת 2017 גרים בה כ-70 אלף אנשים. התושבים שחזרו להתגורר באזור מתפרנסים מחקלאות, מדייג, ועוד. בנוסף לכך, התעשיות המקומיות מזהמות פחות מאשר בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין, בזכות רגולציה ופיקוח, דבר שתורם רבות לשיקום הביצות. שטחי טבע רבים מאזורי הביצות שוקמו, אך נותרו שטחים שיהיה קשה להשיבם למצבם המקורי זאת מכיוון שבתקופת ייבוש הביצות על-ידי ממשל סדאם חוסיין, נבנו בטורקיה סכרים נוספים, שאינם מאפשרים כיום שחזור מלא של הביצות מכיוון שמים רבים שהיו מגיעים בעבר לביצות מהפרת והחידקל לא מגיעים עדיין לביצות.
הערות שוליים

1 2  UNESCO World Heritage Centre, The Ahwar of Southern Iraq: Refuge of Biodiversity and the Relict Landscape of the Mesopotamian Cities (עמ' Criterion (iii) – Criterion Xi), UNESCO World Heritage Centre (באנגלית)
1 2 3 4 5   דפנה מאור, "זה מקום מדהים": האיש שהחזיר את החיים לגן עדן, באתר TheMarker‏, 4 באוקטובר 2017
↑  Sam Kubba, The Iraqi Marshlands and the Marsh Arabs, UK: Ithaca Pres, 2011, עמ' 72-75
1 2 3  Kubba Sam, The Iraqi Marshlands and the Marsh Arabs, UK: reading UK:Ithaca Press, 2011, עמ' 6-11, Integrity, 34
↑  Laith A. Jawad, Southern Iraq's Marshes Their Environment and Conservation, Cham: Springer International Publishing, 2021, עמ' 33-38
↑  Edward L Ochsenschlager, Iraq's Marsh Arabs in the Garden of Eden, Philadelphia, Pennsylvania: University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, 2004, עמ' 13-36
1 2  Sam Kubba, The Iraqi Marshlands and the Marsh Arabs, UK: Ithaca Press, 2011, עמ' 14-15
↑  Nicholson and Peter Clark, The Irak Marshlands a human and environmental study, The AMAR International Charitable Foundation, 2001, עמ' 66
↑  Sam Kubba, The Iraqi Marshlands and the Marsh Arabs, UK: Ithaca Press, 2011, עמ' 14
1 2  Nicholson and Peter Clark, The Irak Marshlands a human and environmental study, The AMAR International Charitable Foundation, 2001, עמ' 70-76
↑  Nicholson and Peter Clark, The Irak Marshlands a human and environmental study, The AMAR International Charitable Foundation, 2001, עמ' 66
↑  Laith A. Jawad, Southern Iraq's Marshes Their Environment and Conservation, Cham: Springer International Publishing : Imprint: Springer, 2021, עמ' 33-38
תיאטרון אל-חכוואתי

| --- | --- |

סמל התיאטרון
 מידע כללי
 סוג:  ארגון 
 כתובת:  מזרח ירושלים 
 מיקום:  אל-קודס 
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1984
 תאריך פתיחה רשמי:  1984 
 
 קואורדינטות:  31°47′19″N 35°13′47″E﻿ / ﻿31.788618055556°N 35.229811944444°E﻿ / 31.788618055556; 35.229811944444
 el-hakawati.org
  (למפת ירושלים מוגדלת) תיאטרון אל-חכוואתי(למפת ירושלים רגילה) תיאטרון אל-חכוואתי(למפת הרי ירושלים רגילה) תיאטרון אל-חכוואתי(למפת הרי ירושלים מוגדלת) תיאטרון אל-חכוואתי he
 
תיאטרון אל-חכוואתי (בערבית: مسرح الحكواتي; מילולית: 'מסַפֵּר הסיפורים'), המכונה "התיאטרון הלאומי הפלסטיני", הוא תיאטרון שמרכזו בשכונת באב א-זהרה במזרח ירושלים, סמוך למלון אמריקן קולוני.
היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1977 על ידי פרנסואה אבו סאלם (1951–2011). ביתו של התיאטרון מאז 1984 הוא אולם הקולנוע לשעבר "נוזהה", לאחר שחברי הלהקה שיפצו את האולם, שהיה נטוש לאחר שרפה שפקדה אותו מספר שנים קודם. הלהקה הציגה ומציגה גם במסגרות ישראליות כפסטיבל עכו, החאן הירושלמי והזירה הבין-תחומית. התיאטרון, שהחל כיוזמה תרבותית אמנותית, מהווה גם סמל לאומי פלסטיני. הוא סבל מצנזורה וכן נסגר פעמים רבות בצו מנהלי על ידי צה"ל בטענה כי נערכים בו מפגשים הקשורים לארגון החזית העממית לשחרור פלסטין. כך לדוגמה, בנובמבר 1985, הוציא אלוף פיקוד המרכז אמנון ליפקין-שחק צו סגירה ל-24 שעות, בעת שהתיאטרון היה אמור לעשות חזרה גנרלית לקראת הופעה.
בשנת 1987 הוזמן התיאטרון להשתתף בפסטיבל עכו, פעילי ליכוד הפגינו נגד השתתפות הלהקה ובמהלך ההופעה שלה, קבוצה של פעילי כך עלתה על הבמה והפריעה להצגה.
שנות האינתיפאדה הראשונה פגעו קשה בתיאטרון. לא זו בלבד שהעניין באמנות פחת באופן טבעי, אלא שגם חופש התנועה הוגבל מאוד וקהל פלסטיני מחוץ לירושלים לא היה יכול להגיע בשל מחסומים וסגרים. כוחות הביטחון הישראלים אף סגרו את התיאטרון מספר פעמים. קבוצה של אנשי תיאטרון ישראלים, ביניהם גילה אלמגור, דן אלמגור, חנוך לוין, עומרי ניצן, עודד קוטלר ודניאל הורוביץ, ארגנו פעילות מחאה למען אל-חכוואתי.
בעשור השני של המאה ה-21 ירדה קרנו של אל-חכוואתי ומרכז הכובד עבר לתיאטרון אל-קאסבה בראמאללה, לאחר שרשויות מדינת ישראל הוציאו למקום צווי סגירה מספר פעמים ונמנע קיום אירועים במקום. בנוסף על כך, מצוי התיאטרון בקשיים כלכליים. ב-2015 הוא כמעט נסגר, לאחר שהוצא לו צו עיקול על ידי ההוצאה לפועל.
אל־חכוואתי הוא גוף עצמאי שאינו נתמך על ידי הרשות הפלסטינית אלא ממומן בידי גופים לא ממשלתיים שונים.
הפקות

"תחנות בחייו של מרטין לותר קינג" – מחזה משנת 2008 שעובד לגרסה פלסטינית, ובוצע לראשונה במזרח התיכון בערבית, בשיתוף המכון לחקר ולימוד מרטין לותר קינג. את המחזה הנודע כתב ד"ר קלייבורן קרסון, מייסד המכון ומרצה להיסטוריה באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. הבמאי כאמל אל-באשה עיבד אותו כדי שיתאים לתפיסתו למציאות המקומית.
"לה בוהם" – הפקה של האופרה של פוצ'יני בשנת 2009, בה היה התיאטרון שותף יחד עם "מקהלת לונדון" ומקהלת ילדים מרמאללה.
"הוורד והיסמין" – הפקה משנת 2015 של הצגה המספרת את סיפור אהבתם של מרים, מהגרת היהודיה הבורחת מגרמניה הנאצית לפלסטין, וג'ון, קצין אנגלי שמשרת בפלסטין בתקופת המנדט. השניים נישאים ומביאים לעולם את לאה, אשר גדלה ומתחתנת עם מוחסן הפלסטיני. ללאה ולמוחסן נולדות שתי בנות, שמוצאות את עצמן כעבור עשרים שנה בשני מחנות ניצים. ההצגה מספרת על טרגדיה הקורעת שלושה דורות של אותה המשפחה המעורבת.
פסטיבל תיאטרון בובות בינלאומי – אירוע שנתי שנערך במשך כ-10 שנים עד שנת 2013.
"גילגמש 3" – הצגה המספרת את סיפורם של שני חברים המנסים להעלות הצגה אודות עלילות גילגמש. כשהבמאי מתעקש לספר שוב, בכל מחיר, אודות הידידות המעיקה בין הגיבורים האכאדיים גילגמש ואנקידו ולהעלות שוב על הבמה את כל האפוס על כל 25 דמויותיו. הבמאי מאבד בהדרגה כל שליטה על ההפקה, והעלאת המחזה הופכת למטפורה למשמעויות של עשיית תיאטרון בפלסטין בימנו.
"מתים ללא קבורה", מאת: ז'אן פול סארטר, בימוי: מאזן גטאס, מנהל אמנותי: ג'ורג' איברהים.
האופסימיסט – עיבוד של הספר שהומחז על ידי רמי ליבנה ומוחמד בכרי, כהצגת יחיד בכיכובו של בכרי, הוצג בתיאטרון בינואר 1987.
הערות שוליים

↑  עידו בלאס, מת מייסד התיאטרון הפלסטיני "אל-חקוואתי", באתר הארץ, 4 באוקטובר 2011
↑  סיפור המבנה באתר התיאטרון (באנגלית)
↑  חנוך מרמרי, כוח התרבות, תרבות הכוח, באתר העין השביעית, 28 במאי 2009
↑  אילנה באום, צו סגירה 24 שעות לתיאטרון אל־חכוואתי, מעריב, 20 בספטמבר 1989
↑  דב אלפון, דיווח מהחזית, כותרת ראשית, 14 באוקטובר 1987
↑  עידית שור, מחאה למען חכוואתי, מעריב, 20 בספטמבר 1989
↑  תמר רותם, יותר מ-800 חתמו על עצומה נגד השר אהרונוביץ: בטל את סגירת תיאטרון אל חכוואתי, באתר הארץ, 25 ביוני 2013
↑  עמירה הס, אהרונוביץ אסר על קיום פסטיבל תיאטרון לילדים במזרח ירושלים, באתר הארץ, 24 ביוני 2013
↑  ערב48, המשטרה סגרה אירוע תרבות בתיאטרון אל-חכוואתי בירושלים, באתר "שיחה מקומית", 15 בדצמבר 2016
↑   ניר חסון, ארדן אסר על קיום אירוע תרבות במזרח ירושלים בטענה שהרשות עומדת מאחוריו, באתר הארץ, 17 בינואר 2016
↑   יאיר אשכנזי, תיאטרון אל־חכוואתי ניצל לפי שעה מסגירה, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2015
↑  יאיר אשכנזי, התיאטרון הפלסטיני אל־חכוואתי בסכנת סגירה עקב חוב כספי, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2015
↑  מאיה הורודנצ'יאנו, "יש לי חלום": מרטין לותר קינג, הגרסה הפלסטינית, באתר nrg‏, 18 במאי 2011
↑  נעם בן זאב, פוצ'יני וברהמס באים לפלסטין, באתר הארץ, 22 ביוני 2009
↑  מה עושה השואה בהצגה פלסטינית?, באתר "שיחה מקומית", 17 באוגוסט 2015
↑  מחאת הבובות
↑   מיכאל הנדלזלץ, מי מפחד מתיאטרון בובות לילדים פלסטינים, באתר הארץ, 24 ביולי 2013
↑  תיאטרון ואבסורד, "העולם הזה", גיליון 2728 מ-13 בדצמבר 1989, עמוד 30
↑  לוח הצגות, מעריב, 2 בינואר 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16638072f (data)  GND: 1331406765  VIAF: 276647762   WorldCat (עם VIAF): 276647762
ג'ון סטרלינג

ג'ון אלן סטרלינג (באנגלית: John Allen Sterling‏; 1 בפברואר 1857 – 17 באוקטובר 1918) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי, ואחיו של תומאס סטרלינג.
ביוגרפיה

סטרלינג נולד ב-1 בפברואר 1857 ליד לה רוי במחוז מקלין, אילינוי, והיה בנם של צא'רלס סטרלינג (1821–1905) ואנה קסלר (1827–1908). סטרלינג למד בבתי הספר הציבוריים, וסיים את לימודיו באוניברסיטת אילינוי וסליאן בבלומינגטון ב-1881. הוא היה המפקח על בתי הספר הציבוריים של לקסינגטון, אילינוי מ-1881 עד 1883.
הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין בדצמבר 1884, והחל לעסוק בעריכת דין בבלומינגטון. הוא היה פרקליט המדינה של מחוז מקלין מ-1892 עד 1896, וחבר בוועד המרכזי הרפובליקני של המדינה מ-1896 עד 1898.
סטרלינג נבחר כרפובליקני לקונגרסים ה-58 עד ה-62, וכיהן מ-4 במרץ 1903 עד 3 במרץ 1913. הוא היה אחד הנציגים שמונו על ידי בית הנבחרים ב-1912 לנהל את הליכי ההדחה נגד רוברט וו. ארצ'בלד, שופט בית המשפט למסחר של ארצות הברית. הוא הפסיד בבחירה מחדש לקונגרס ה-63, אך נבחר מחדש לקונגרסים ה-64 וה-65 וכיהן מ-4 במרץ 1915 ועד מותו ליד פונטיאק, אילינוי, כתוצאה מתאונת דרכים ב-17 באוקטובר 1918. הוא נקבר בבית הקברות פארק היל, בלומינגטון, אילינוי.
תיאטרון אל-קאסבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון, בית קולנוע 
 מיקום:  רמאללה 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1970
 תאריך פתיחה רשמי:  1970 
 
 קואורדינטות:  31°54′09″N 35°12′14″E﻿ / ﻿31.90246944°N 35.20392222°E﻿ / 31.90246944; 35.20392222
 www.alkasaba.org
 he
 
תיאטרון אל-קאסבה (ערבית: القصبة مسرح) הוא תיאטרון ובית קולנוע ברמאללה.
היסטוריה

קבוצת התיאטרון "אל-קאסבה" הוקמה בירושלים ב-1970, ובאותה שנה נבנה בית התיאטרון ברמאללה. בשנת 1989 המבנה שופץ והחלה בו גם הקרנת סרטי קולנוע. בשנת 1998 הועברה פעילות התיאטרון והקולנוע למבנה שבו פעל קולנוע "אל-ג'מיל" עד 1987. המבנה שופץ והורחב בשנות ה-90, ונקרא מאז "אל-קאסבה תיאטרון וסינמטק" וכולל מספר אולמות. במקום פועל אולם קולנוע, ולהקת תיאטרון בניהולו של השחקן ג'ורג' איברהים.
בתיאטרון נערכים מפגשים והפקות רבות של אמנים פלסטינים, שחקנים ואנשי קולנוע. בתחילת 2002 התיאטרון אירח את חתני פרס נובל לספרות וולה סויינקה וז'וזה סאראמאגו. כמה שבועות לאחר מכן, במהלך מבצע חומת מגן, פלשו כוחות צה"ל לרמאללה ופשטו על התיאטרון.
בשנת 2011 נפתח בתיאטרון בית ספר למשחק.
לקריאה נוספת

מסעוד חמדאן, "תיאטרון פלסטיני במדינה היהודית: ציוני דרך 2006-1967", זמנים: רבעון להיסטוריה 99 (2007), עמ' 62-54.
ראובן שניר, "ראשיתו של התיאטרון הפוליטי הפלסטיני: קרקאש של סמיח אל-קאסם", המזרח החדש 35 (1993), עמ' 147-129.
הערות שוליים

↑  גואל פינטו, שטח צבאי, אסור לצלם, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2001
↑  יעל געתון, לראשונה ברשות הפלסטינית: אקדמיה ללימודי משחק, באתר הארץ, 3 בינואר 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדריאן-מארי לז'נדר

| --- | --- |
קריקטורה של לז'נדר (הדיוקן הידוע היחיד שלו)
קריקטורה של לז'נדר (הדיוקן הידוע היחיד שלו)
 לידה:  18 בספטמבר 1752 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  10 בינואר 1833  (בגיל 80) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות אוטויי 
 מקום לימודים:  קולג' "ארבע האומות" (1770)  סורבון 
 מוסדות:  אקול פוליטקניק (1816)  אקול נורמל סופרייר (1795)  אקול מיליטר (1775–1780)  Bureau des Longitudes (1812) 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית החברה המלכותית של אדינבורו (1820)  עמית החברה המלכותית  72 השמות החרוטים על מגדל אייפל 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
אדריאן-מארי לֶזַ'נדְר (בצרפתית: Adrien-Marie Legendre;‏ 18 בספטמבר 1752 – 10 בינואר 1833 ) היה מתמטיקאי צרפתי. הוא תרם רבות לתחומי הסטטיסטיקה, תורת המספרים, אלגברה מופשטת ואנליזה מתמטית.
אדריאן-מארי לז'נדר נולד בפריז (קיימות עדויות שייתכן שנולד בטולוז והמשפחה עברה לפריז כאשר היה ילד). בשנים 1775–1780 למד בפריז אצל פייר-סימון לפלס. בשנת 1782 התמנה לתפקיד מנהל התחום המתמטי באקדמיה בברלין. בשנת 1783 שלח לאקדמיה בפריז מחקר בנושא פולינומי לז'נדר. תוך תקופה קצרה התקבל לתפקיד חבר באקדמיה למדעים של צרפת.
בהמשך פרסם עבודות על פונקציות אליפטיות. בשנת 1787 והתקבל להיות חבר בחברה המלכותית בלונדון.
בשנת 1791 היה חבר בוועדה להסדרת נושא המדידות. הוועדה המליצה על הכנסת השיטה המטרית.
בשנת 1808 פורסם ספרו "התאוריה של המספרים".
בשנת 1830 הוכיח את המקרה n = 5 במשפט האחרון של פרמה.
ראו גם

סימן לז'נדר
נוסחת לז'נדר
התמרת לז'נדר
השערת לז'נדר
משוואת לז'נדר (תורת המספרים)
הערות שוליים

↑  Adrien-Marie Legendre | French Mathematician & Astronomer | Britannica, www.britannica.com, ‏2023-09-14 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508071205171  PLWABN: 9810620105605606  BNE: XX1340409  BnF: cb12443375d (data)  CANTIC: a1019194x  CiNii: DA01299818  GND: 118779249  ICCU: SBLV223212  ISNI: 0000 0001 2146 4435  LCCN: n84806552  NDL: 00768899  NKC: jx20041019006  NLA: 35550923  NLG: 138411  NSK: 000546438  NTA: 073193763  RERO: 02-A003508483  SNAC: w61c21bk  SUDOC: 033581274  Trove: 992960  VcBA: 495/207003  VIAF: 106967132   WorldCat (עם VIAF): 106967132 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקאים ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אברהם סולומון

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1823 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  19 בדצמבר 1862 (בגיל 39) ביאריץ, צרפת 
 מקום קבורה:  Kingsbury Road Cemetery 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנויות 
 
אברהם סולומון (באנגלית: Abraham Solomon‏; 7 במאי 1823 – 19 בדצמבר 1862) היה צייר יהודי-בריטי.
ביוגרפיה

נולד כבנו השני של מייקל (מאייר) סולומון, יצרן כובעים ואשתו קתרין, בבישופגייט במזרח לונדון. אביו היה מהיהודים החשובים בלונדון. שניים נוספים מבני המשפחה הפכו לאמנים. האח צעיר ביותר, סיימון סולומון, זכה להערכה רבה כמקורב של האחווה פרה-רפאליטים והציג באקדמיה המלכותית מ-1858 עד 1872; רישומי העפרון המאוחרים שלו עדיין פופולריים. השנייה הייתה אחותו רבקה סולומון, ציירת מוערכת אותה הוא לימד לצייר.
בגיל שלוש עשרה הפך אברהם לתלמיד בבית הספר לאמנות של סאס בבלומסברי, ובשנת 1838 זכה במדליית הכסף באגודה לאמנויות עבור ציור מפסל. בשנת 1839 הוא נרשם כסטודנט של האקדמיה המלכותית, וקיבל באותה שנה מדליית כסף על ציור של עתיקות, ובשנת 1843 מדליה נוספת על ציור מהחיים.
סולומון נפטר בצרפת, ממחלת לב, ב-19 בדצמבר 1862, באותו יום בו נבחר לעמית באקדמיה המלכותית. הוא התחתן ב-10 במאי 1860 עם אלה, אחותו של ד"ר ארנסט הארט.
יצירה

עבודתו הראשונה שהוצגה, "רב מסביר את כתבי הקודש", הופיעה באגודת האמנים הבריטים ב-1840, ובשנה שלאחר מכן שלח לאקדמיה המלכותית את "סבתא שלי" וסצנה מתוך "המשרתת היפה מפרת' של סר וולטר סקוט". אחריהם (באקדמיה) הגיעה דיוקן של הכומר מוויקפילד ב-1842, וכך בהמשך הציג באקדמיה בקביעות.
ב-1852 הציג באקדמיה סצנה מתוך "טרטיף" של מולייר ובשנת 1853 את הציור "ברונטה ופיליס".
בשנת 1854, הוא שלח לאקדמיה את הציור "מחלקה ראשונה: הפגישה", "מחלקה השנייה: הפרידה".
שני הציורים נחרטו על ידי ויליאם הנרי סימונס ב-1857, והוכיחו על התקדמות רבה ביצירתו של סולומון.
הם מראים את מקוריות התפיסה ועיצוב של האמן, שלא ניכרת בעבודותיו המוקדמות יותר.
הערות שוליים

↑  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club.
↑  Graves, Robert Edmund, Solomon, Abraham, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 53
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 174274076  ISNI: 0000 0000 7085 0693  LCCN: nr88006403  NTA: 072476257  RKD: 73840  SNAC: w6475831  ULAN: 500023703  VIAF: 95827353   WorldCat (עם VIAF): 95827353
הרברט היצ'קוק

הרברט אמרי היצ'קוק (באנגלית: Herbert Emery Hitchcock‏; 22 באוגוסט 1867 – 17 בפברואר 1958) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מדקוטה הדרומית.
ביוגרפיה

היצ'קוק נולד ב-22 באוגוסט 1867 במקאוקטה, איווה, והיה בנם של הרייט מ. למלי ומילנדו לנסינג היצ'קוק. הוא למד בבתי ספר ציבוריים באיווה וב
סן חוזה, קליפורניה, בקולג' לעסקים בדבנפורט, איווה, מכללת המדינה של איווה באיימס ובבית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו.
הוא עבר למיטשל, דקוטה הדרומית, בשנת 1884, שם למד בבית הספר ועבד כסטנוגרף; הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בדקוטה הדרומית בשנת 1896 והחל לעבוד במקצוע במיטשל. הוא גם עסק בבנקאות, והיה פקיד הסנאט של מדינת דקוטה הדרומית ב-1896. הוא נבחר כפרקליט המדינה בשנים 1904 ו-1906, ונבחר לסנאט של המדינה בשנים 1909, 1911 ו-1929. היצ'קוק היה נאמן של מכללת ינקטון ב-1936 והיה נשיא מועצת בית הספר מיטשל בין השנים 1924 ל-1934.
הוא כיהן כציר במהלך הוועידה הלאומית הדמוקרטית של 1932 והיה אחד מחמישים וחמישה אנשים שכתבו את המצע הלאומי של המפלגה, ובין 1932 ל-1936 שימש כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית של דקוטה הדרומית. ב-29 בדצמבר 1936, היצ'קוק מונה לסנאט של ארצות הברית כדמוקרטי כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של פיטר נורבק. הוא כיהן עד 3 בינואר 1939. ב-1938 התמודד כמכהן על מועמדות המפלגה הדמוקרטית למושב מלא בסנאט, אך הובס בפריימריז על ידי מושל המדינה לשעבר טום ברי. ברי הפסיד בבחירות הכלליות לרפובליקני צ'ן גרני. בשנת 1940 נבחר לשמש כאחד מהאלקטורים לנשיאות הדמוקרטיים של דקוטה הדרומית, אך המועמד ונדל וילקי ניצח במדינה.
הוא חזר לעסוק בעריכת דין עד מותו במיטשל, דקוטה הדרומית ב-17 בפברואר 1958, ונקבר בבית הקברות של גרייסלנד. בצוואתו השאיר 112,000 דולר למוסדות שונים כולל מכללות וארגוני צדקה.
הסנאטור הרברט א. היצ'קוק בוושינגטון הבירה ב-1 בדצמבר 1937.
אליפות העולם בשחייה

| --- | --- |
 ענף:  שחייה
 תאריך ייסוד:  1973
 ארגון מפעיל:  פדרציית השחייה הבינלאומית
 הכי הרבה זכיות:  ארצות הברית ארצות הברית (253 מדליות זהב)
 
אליפות העולם בשחייה (באנגלית: The FINA World Championships או World Aquatics Championships) היא תחרות השחייה החשובה ביותר בעולם למעט תחרויות השחייה באולימפיאדה. האירוע מאורגן על ידי FINA (פדרציית השחייה הבין-לאומית). ענפי הספורט שבהן מתחרים באירוע הם: שחייה, קפיצה למים, קפיצה למים מגובה, שחייה במים פתוחים, שחייה צורנית וכדורמים. תחרויות השחייה נערכות בבריכה אולימפית (50 מטר) בלבד.
האירוע נערך לראשונה בבלגרד 1973 ובמשך כ-20 שנה (1978–1998) נערך כל 4 שנים, שנתיים לפני ואחרי האולימפיאדה. המטרה הייתה ליצור אירוע נוסף בסדר גודל עולמי כל שנתיים (אליפות עולם ואולימפיאדה לסירוגין). משנת 1998 נערך האירוע כל שנתיים, בשנים אי זוגיות, בעקבות עליה במספר המדינות המשתתפות (מספר הפדרציות הלאומיות בשחייה עלה מ-106 בשנת 1978 ל-197 בשנת 2008) וכמות הספורטאים (במטרה לתת מענה לספורטאים רבים ככל האפשר להוכיח עצמם בסדר גודל עולמי). הכסף הרב המגיע מנותני החסויות, אפשר את העלאת התדירות של התחרויות.
תחרויות שחייה במים פתוחים החלו בפרת' 1991, בתחרות ל-25 ק"מ.
רשימת אליפויות העולם בשחייה

| אירוע | תאריך | עיר מארחת | מדינה | מספר משתתפים | מספר מדינות | מספר אירועים | פרטי אירועים | זוכה באליפות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1973  (31 באוגוסט – 9 בספטמבר) | בלגרד | יוגוסלביה יוגוסלביה | 686 | 47 | 37 | 18 (ג) / 19 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 2 | 1975  (19–27 ביולי) | קאלי | קולומביה קולומביה | 682 | 39 | 37 | 18 (ג) / 19 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 3 | 1978  (20–28 באוגוסט) | ברלין | מערב גרמניה מערב גרמניה | 828 | 49 | 37 | 18 (ג) / 19 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 4 | 1982  (29 ביולי – 8 באוגוסט) | גואיאקיל | אקוודור אקוודור | 848 | 52 | 37 | 18 (ג) / 19 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 5 | 1986  (13–23 באוגוסט) | מדריד | ספרד ספרד (1) | 1,119 | 34 | 41 | 19 (ג) / 22 (נ) | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית |
| 6 | 1991  (3–13 בינואר) | פרת' | אוסטרליה אוסטרליה (1) | 1,142 | 60 | 45 | 21 (ג) / 24 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 7 | 1994  (1–11 בספטמבר) | רומא | איטליה איטליה (1) | 1,400 | 102 | 45 | 21 (ג) / 24 (נ) | הרפובליקה העממית של סין  סין |
| 8 | 1998  (8–17 בינואר) | פרת' | אוסטרליה אוסטרליה (2) | 1,371 | 121 | 55 | 26 (ג) / 29 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 9 | 2001  (16–29 ביולי) | פוקואוקה | יפן יפן | 1,498 | 134 | 61 | 29 (ג) / 32 (נ) | אוסטרליה אוסטרליה |
| 10 | 2003  (12–27 ביולי) | ברצלונה | ספרד ספרד (2) | 2,015 | 157 | 62 | 29 (ג) / 33 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 11 | 2005  (16–31 ביולי) | מונטריאול | קנדה קנדה | 1,784 | 144 | 62 | 29 (ג) / 33 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 12 | 2007  (18 במרץ – 1 באפריל) | מלבורן | אוסטרליה אוסטרליה (3) | 2,158 | 167 | 65 | 29 (ג) / 36 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 13 | 2009  (17 ביולי – 2 באוגוסט) | רומא | איטליה איטליה (2) | 2,556 | 185 | 65 | 29 (ג) / 36 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 14 | 2011  (16–31 ביולי) | שאנגחאי | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2,200 | 181 | 65 | 29 (ג) / 36 (נ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 15 | 2013  (19 ביולי – 4 באוגוסט) | ברצלונה | ספרד ספרד (3) | 2,293 | 181 | 68 | 30 (ג) / 37 (נ) / 1 (מ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 16 | 2015  (24 ביולי – 9 באוגוסט) | קאזאן | רוסיה רוסיה | 2,400 | 190 | 75 | 30 (ג), 37 (נ), 8 (מ) | הרפובליקה העממית של סין  סין |
| 17 | 2017  (14–30 ביולי) | בודפשט | הונגריה הונגריה | 2,360 | 182 | 75 | 30 (ג), 37 (נ), 8 (מ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 18 | 2019  (12–28 ביולי) | קוואנגג'ו | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 2,623 | 193 | 76 | 30 (ג), 38 (נ), 8 (מ) | הרפובליקה העממית של סין  סין |
| 19 | 2022  (18 ביוני – 3 ביולי) | בודפשט | הונגריה הונגריה | 2,034 | 185 | 74 | 29 (ג), 37 (נ), 8 (מ) | ארצות הברית ארצות הברית |
| 20 | 2023  (14–30 ביולי) | פוקואוקה | יפן יפן | 2,392 | 195 | 75 | 31 (ג), 33 (נ), 11 (מ) | הרפובליקה העממית של סין  סין |
| 21 | 2024  (2–18 בפברואר) | דוחה | קטר (מדינה) קטר |  |  |  | 31 (ג), 33 (נ), 11 (מ) | הרפובליקה העממית של סין  סין |
| 22 | 2025 | סינגפור | סינגפור סינגפור |  |  |  |  |  |
| 23 | 2027 | בודפשט | הונגריה הונגריה |  |  |  |  |  |
| 24 | 2029 | בייג'ינג | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין |  |  |  |  |  |
(ג) – גברים
(נ) – נשים
(מ) – משולב נשים וגברים