stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שונית ברקר
היסטוריה > מקור השם

שמה של השונית ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השונית נקראת על שמו של קפטן ניקולאס ג'יי. ברקר (Nicholas J. Barker), מהצי המלכותי הבריטי, שהיה רב החובל של הספינה אנדורנס בין השנים 1980–1982, הן במהלך חקר אנטארקטיקה, והן במהלך מלחמת פוקלנד.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6  מידע היסטורי
שחף אדום-מקור

| שחף אדום-מקור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחף דגים
מין:: שחף אדום-מקור
שם מדעי
 Ichthyaetus audouinii ‏Payraudeau, 1826

שחף אדום-מקור (שם מדעי: Ichthyaetus audouinii) הוא מין של עוף ימי מהסוג שחף דגים שבמשפחת השחפיים, החי לאורך חופי הים התיכון בין חצי האי האיברי למערב צפון אפריקה. שמו המדעי של מין זה מנציח את החוקר הצרפתי ז'אן ויקטור אודואן.
בישראל הוא מזדמן נדיר בעיקר בחופי הים התיכון, זאת על-אף שהוא מקנן בקפריסין.
שחף זה מגיע לאורך ממוצע של 51 ס"מ כשהוא דומה בגודלו לשחף אפרורי. הוא בעל נוצות בהירות עם כנפיים אפורות בעלות קצוות שחורים. הראש גדול והמקור כבד ומעוקל וצבעו אדום עז עם קצה שחור והרגליים כהות.
השחף מתרבה באיים ושוניות סביב חופים לאורך מערב הים התיכון במדינות: אלג'יריה, צרפת, יוון, איטליה, מרוקו, ספרד, תוניסיה וטורקיה. מושבה הצפונית ביותר נמצאה בים הטירני מול ליבורנו. השחף נודד לרוב לאורך הים הפתוח והחופים ובחורף מדרים מעט עד למאוריטניה או סנגל, כשבקיץ הוא לעיתים נמצא אף בהולנד ואוסטריה, אך מדובר במקרים נדירים. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
זהו שחף אוכל דגים בעיקרו, אותם הוא מחפש מעל הימים ועט עליהם במהירות. עם זאת הוא מגוון גם בחולייתנים קטנים, פרוקי-רגליים ושאריות.
הערות שוליים

↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה הוצאה לאור, 2003
↑  ד"ר יואב פרלמן, שחף אדום-מקור, Ichthyaetus audouinii, באתר מרכז הצפרות הישראלי
שיחת צבים עם קראש

שיחת צבים עם קראש (באנגלית: Turtle Talk with Crush) הוא מתקן בפארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה וכן בפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני המצוי באתר הנופש דיסנילנד שבקליפורניה.
המתקן נפתח בביתן הימים החיים שבאפקוט בנובמבר 2004.
תיאור המתקן

המתקן תוכנן על ידי חברת וולט דיסני אמג'ינירינג בשיתוף עם חברת ההנפשה פיקסאר. המתקן כולל שיחה של הקהל עם הדמות קראש - הצב האוסטרלי המופיע בסרט של אולפני וולט דיסני וחברת פיקסאר - "מוצאים את נמו".
הטקסט של השיחה אינו קבוע מראש, והשיחה מתבצעת עם דמות ההנפשה המוקרנת על מסך וידאו הנראה כמו חלון של אקווריום. המתקן מופעל באמצעות מפעיל המנפיש את קראש ושולט בהנפשה וכן מדבב את הדמות ומשיב לשאלות הקהל.
רנו FR1

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת "Renault Trucks" (אנ') ברנו
 שנות ייצור:  1983–1986
 יחידות שיוצרו:  5,000 
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל אחריו:  Renault Iliade
 אורך:  11.9 מטר (דגם "FR1 12")  11.3 מטר (דגם "FR1 11")  10.6 מטר (דגם "FR1 10")
 רוחב:  2.60 מטר
 גובה:  4.10 מטר
 משקל:  10,750-12,900 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  6,200 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 9,834 סמ"ק המפיק 303 כ"ס ב-2,100 סל"ד (דיזל טורבו, מנוע סוג "MIDR 06.20.45R41")  6 צילינדרים, 9,834 סמ"ק המפיק 340 כ"ס ב-2,000 סל"ד (דיזל טורבו מנוע סוג "MIDR 06.20.45 M", מנוע סוג "MIDR 06.20.45 M/3" לדגמי "GTX")  6 צילינדרים, 9,834 סמ"ק המפיק 340 כ"ס ב-2,100 סל"ד (דיזל טורבו, מנוע סוג "MIDR 06.20.45M41")
 הילוכים:  תמסורת ידנית מסוג "ZF 8S 180"  תמסורת ידנית מסוג "ZF S 6.90"  תמסורת ידנית מסוג "ZF S 6.85"
 
רנו FR1 (בצרפתית: Renault FR1) הוא אוטובוס מתוצרת חטיבת הרכבים המסחרים והמשאיות של רנו ("Renault Trucks" (אנ')) חברת בת של יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצר בין השנים 1983–1996.
דגמי "רנו FR1" שרתו כאוטובוסים עירוניים וכאוטובוסים תיירים.
דגמים

"FR1 10"
"FR1 11"
"FR1 12"
סגנונות ורמות גימור

"FR1 E"
"FR1 T3"
"FR1 M340"
"FR1 TE"
"FR1 TX"
"FR1 GTX"
מפרט טכני

1-2 דלתות
50 - 55 מושבים (דגם "FR1 12")
46 - 51 מושבים (דגם "FR1 11")
43 מקומות (דגם "FR1 11")
ABS - יש
מערכת בקרת משיכה - יש
מיזוג אוויר - יש
תמונות

"רנו FR1" דגם "GTX"
"רנו FR1" דגם "GTX" (צולם בקרקוב)
"רנו FR1"
"רנו FR1" - מבט לתא הנהג
"רנו FR1" - מבט  למושבי הנוסעים
"רנו FR1"
"רנו FR1"
ראו גם

רנו
רנו PR180.2
רנו R312
לקריאה נוספת

"רנו FR1" - תמונות
הערות שוליים

↑  "רנו FR1" transbus.org/construc/renault_fr1
↑  "רנו FR1" standard216.com/lespace-histo-bus-dauphinois
↑  "רנו FR1" espace-gr9.pagesperso-orange
שוצהפטלאגרפיהרר

פרנץ הסלר שימש כשוצהפטלאגרפיהרר במיטלבאו-דורה. תמונה שצולמה לאחר כניעת גרמניה הנאצית לבעלות הברית ב-1945
שוצהפטלאגרפיהרר (ראש "מחנה המעצר המונע") היה תואר חצי-צבאי של ה-SS הנאצי, בשימוש ספציפי לטוטנקופברבנדה ("יחידות גולגולת המוות") שפעלו במחנות הריכוז וההשמדה.
מהות התפקיד

השוצהפטלאגרפיהרר היה אחראי על התפקוד הכלכלי של המחנה. בשל גודלם העצום של המחנות, בדרך כלל היה יותר מאיש SS אחד שמילא את התפקיד בכל מחנה. השוצהפטלאגרפיהררים קיבלו פקודות מהמשרדים המרכזיים בברלין, כגון ה-DEST שהופעל ישירות על ידי ה-SS. חייהם של האסירים היו נתונים באופן מלא בידיהם של השוצהפטלאגרפיהררים. פקודותיהם, שבדרך כלל כללו התעללות שגרתית בקורבנות, בוצעו באמצעות "משימות" כדי שלא יצטרכו להתמודד עם המוות הנובע מהן.
על תפעול המחנה היו אחראים השוצהפטלאגרפיהרר והאדיוטנט שלו. השוצהפטלאגרפיהרר היה צריך לשמור על הסדר, לדאוג לשגרת היום, מפקדים וכן הלאה. תחתיו היו הרפורטפיהרר, הארבייטסאיינזצפיהרר והאובראַוּפזהרין (אם היה מדובר במחנה נשים). הם היו אחראים ישירות על הסדר במחנה והקצו אסירים לעבודות שמחוץ למחנה. הבלוקפיהררים, שכל אחד מהם היה אחראי על צריף אחד או יותר, היו כפופים להם.
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רות ברמן

| --- | --- |

 לידה:  1935 (בת 89 בערך) קייפטאון, דרום אפריקה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת קייפטאון  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קולומביה 
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס א.מ.ת. (2012)  פרס ישראל (2022)  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת חיפה (2013) 
 
רות ברמן
רות בֶּרמן (נולדה ב־1935) היא בלשנית ישראלית, פרופסור אמריטה באוניברסיטת תל אביב, שבה הייתה מופקדת הקתדרה "הלשון לאורך החיים", חברת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 2013, כלת פרס ישראל לבלשנות תשפ"ב (2022) וכלת פרס א.מ.ת לבלשנות (2012). מחקרה נסב על מורפולוגיה, תחביר ולקסיקון של העברית החדשה, רכישת שפת אם במבט בין-לשוני, התפתחות שפה מאוחרת בשנות בית הספר, התפתחות יכולת השיח הנרטיבי וכישורי הפקת טקסטים מן הילדות לאורך ההתבגרות.
ביוגרפיה

רות אהרונסון נולדה וגדלה בקייפטאון שבדרום אפריקה. סיימה את לימודי התואר הראשון בשפות ובספרות באוניברסיטת קייפטאון, סיימה תואר שני בבלשנות כללית ושימושית באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק בשנת 1964 ואת עבודת הדוקטורט בתחביר העברית החדשה הגישה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1973.
קריירה מקצועית > הוראת אנגלית בישראל

ברמן עלתה לישראל בשנת 1954. בשנות ה-50 וה-60 התמקדה בהוראת האנגלית כשפה שנייה, תחילה כמורה בבית הספר התיכון הראשון בבאר שבע ובהמשך כמדריכת מורים לאנגלית בנגב ובאוניברסיטה העברית בירושלים. את לימודי הבלשנות החלה באוניברסיטת אדינבורו על יסוד מענק מטעם המועצה הבריטית (1959-1958), לימודים אשר מצאו את ביטויים בעריכת מחקר רחב-היקף בנושא הוראת האנגלית בישראל באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' גינה אורטר. בשנת 1965, עברה לאוניברסיטת תל אביב, בה ריכזה חיבור סדרת ספרי לימוד "אנגלית לדוברי עברית" על יסוד עקרונות הבלשנות הקונטרסטיבית עברית-אנגלית. פרויקט זה נערך במסגרת החוג לאנגלית, שבה הקימה את המגמה ללימודי לשון בהשראת הבלשנות האמריקנית החדשה. לימים הפכה מגמה זו לחוג עצמאי - החוג לבלשנות.
קריירה מקצועית > חקר העברית החדשה

משנות ה-70 עבר מוקד עיסוקה האקדמי לחקר העברית החדשה – במורפולוגיה, בתחביר ובלקסיקון. בעבודת הדוקטורט חקרה את מגוון השמות הפעליים מנקודת מבט מבנית צרופה. עבודה זו שימשה יסוד לספר בשפה האנגלית על מבנה העברית החדשה (1978) המשמש עד היום מקור חשוב לחוקרים בתחום. כן פרסמה שורה של מאמרים בעברית ובאנגלית על היבטים שונים של העברית החדשה.
עיסוק זה בשפה העברית קיבל תפנית בשנות ה-80, עת החלה לעסוק בחקר רכישת העברית כשפת אם, תחום שייסדה כענף מחקר בישראל ומחוצה לה. במסגרת זו חקרה את יסודות הדקדוק והלקסיקון המתפתחים בפי פעוטות דוברי עברית כשפת אם, עבודה שאת יסודותיה פרסמה במונוגרפיה שראתה אור ב-1985. מחקר זה הוביל לפרויקטים בין-לשוניים המשווים את רכישת העברית והתפתחותה למגמות מקבילות בקרב ילדים דוברי שפות אחרות במדינות שונות בעולם. כך, לדוגמה ערכה סדרת השוואות בין רכישת הלקסיקון בעברית ובאנגלית (עם פרופ' איב קלארק מאוניברסיטת סטנפורד). כן ערכה מחקר רחב-היקף בשיתוף עם הפסיכו-בלשן דן סלובין מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, במסגרתו חקרו כיצד ילדים דוברי שפות שונות, לרבות העברית, מספרים סיפור על סמך ספרון תמונות (1994). עבודה זו שימשה יסוד לבדיקת יכולות הנרטיב כענף מחקר חדש ומרכזי עבור רות ברמן. בהמשך שימשה חוקרת ראשית של פרויקט בינלאומי במימון קרן ספנסר (בשיקגו), ובו נחקרו יכולת הפקת טקסטים סיפוריים ועיוניים בכתב ובע"פ של תלמידים מגיל בית הספר היסודי ועד לתיכון בשבע ארצות שונות. פרויקט זה שימש בסיס לפיתוח המחקר ב"התפתחות שפה מאוחרת" מנקודת מבט פסיכו-בלשנית צרופה. מגמה זו מצאה ביטוי גם בעריכת ספר בנושא זה בסדרת "טילר" (Trends in Language Acquisition Research) בשנת 2004. כיום שוקדת ברמן על עריכת אוסף נוסף בסדרה זו שיוקדש כולו לרכישת העברית כשפת אם לאורך שנות הילדות וההתבגרות.
קריירה מקצועית > מינויים

בשנת 1983 הועלתה לדרגת פרופסור חבר, וב-1989 התמנתה לפרופסור מן המניין. ב-2004 פרשה לגמלאות כפרופסור אמריטה.
חיים אישיים

ברמן הייתה נשואה ליצחק ברמן ממושב בית חרות עד מותו, וכיום היא מתגוררת בתל אביב עם בן-זוגה האדריכל יעקב יער, חתן פרס ישראל ופרס א.מ.ת. היא אם לבת, שלי.
פרסים והוקרה

2012 – פרס א.מ.ת. לבלשנות.
2013 – חברת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
2013 – דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה
2022 – פרס ישראל לבלשנות
חברת כבוד באגודה האמריקנית לבלשנות (ׂLSA).
חברת כבוד באגודה הספרדית לרכישת שפה.
1993-1996 נשיאת האגודה הבינלאומית לחקר לשון הילדים ((אנ')‏ IASCL).
ספרים בהשתתפותה

1969 G. Cohen and R. Aronson. The Teaching of English in Israel: A Survey. Jerusalem: Hebrew University John Dewey School of Education, 394 pp.
1978 Modern Hebrew Structure. Tel Aviv University Publishing Projects, 452 pp.
1985 Acquisition of Hebrew. Hillsdale, NJ: Lawrence Erlbaum, 116 pp.
1994 R. A. Berman and D. I. Slobin. Relating Events in Narrative: A Crosslinguistic DevelopmentalStudy. Hillsdale, NJ: Lawrence Erlbaum 748 pp.
ספרים בעריכתה

English for Speakers of Hebrew. English Language Teaching Materials Unit (Intermediate and Advanced Levels), Tel Aviv University and the Ministry of Education and Culture 1965-75
R. A. Berman & L. Verhoeven, Editors, Written Languages and Literacy, Volume 5, Parts 1 and 2. [Special Issue on Cross-linguistic Perspectives on the Development ofText Production Abilities in Speech and Writing.] 2002 -
R. A. Berman, Editor, Language Development across Childhood and Adolescence: Psycholinguistic and Crosslinguistic Perspectives. [Trends in Language Acquisition Research (TILAR), Volume 3]. Amsterdam: John Benjamins. 2004
2005 [R. A. Berman, Editor, Journal of Pragmatics, 37, 2. [Special Issue on Developing Discourse Stance across Adolescence.
In preparation R. A. Berman, Editor, Acquisition and Development of Hebrew: Infancy to Adolescence. [Trends in Language Acquisition Research series (TILAR)John Benjamins.
ספר יובל

Dorit Diskin Ravid, Hava Bat-Zeev Shyldkrot (eds.), Perspectives on Language and Language Development: Essays in Honor of Ruth A. Berman, Boston: Kluwer Academic, 2005.
לקריאה נוספת

מאמר הערכה:
Dorit Diskin Ravid and Hava Bat-Zeev Shyldkrot, "[ The Life and Work of Ruth A. Berman," in: Perspectives on Language and Language Development (Boston 2005), pp. xv-xvii. (קישור בגוגל ספרים)
ביבליוגרפיה של פרסומיה:
"Ruth Aronson Berman's List of Publications," in: Perspectives on Language and Language Development (Boston 2005), pp. xiv-xxviii.
הערות שוליים

↑  אורי סלע‏, חתן וכלה: בני הזוג רות ויעקב זכו שניהם בפרס ישראל, באתר וואלה, 1 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258506505171  LCCN: n79136346  NKC: mub20191043942  NTA: 068280823  SUDOC: 083412158  VIAF: 114110774   WorldCat (עם VIAF): 114110774
רבי יוסי

ערך זה עוסק בתנא רבי יוסי בן חלפתא, שנקרא בדרך־כלל בשם הסתמי "רבי יוסי". אם התכוונתם לחכמים נוספים בשם זה, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־2 ציפורי, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  160 ציפורי, פלשתינה (א"י) 
 תקופת הפעילות:  דור רביעי לתנאים
 רבותיו:  רבי חלפתא אביו, רבי עקיבא, רבי ישמעאל
 תלמידיו:  חמשת בניו; רבי יהודה הנשיא, איסי בן יהודה
 בני דורו:  רבי מאיר, רבי יהודה, רבי שמעון, רבן שמעון בן גמליאל, רבי אלעזר בן שמוע
 חיבוריו:  סדר עולם 
 אב:  רבי חלפתא 
 צאצאים:  רבי ישמעאל ברבי יוסי, רבי מנחם ברבי יוסי, רבי אלעזר ברבי יוסי, רבי חלפתא ברבי יוסי, רבי אבטילס ברבי יוסי
 
הקבר המיוחס לרבי יוסי, יחד עם אביו רבי חלפתא בכפר חנניה
רבי יוסי - ובשמו המלא: רבי יוסי בן חלפתא - מגדולי התנאים בדור הרביעי. התגורר בציפורי שבגליל. מגדולי תלמידיו של רבי עקיבא, חברם של רבי יהודה ורבי שמעון ורבו של רבי יהודה הנשיא. נסמך בידי רבי יהודה בן בבא בתקופה שבה הטיל השלטון הרומאי איסור על הסמיכה. לו מיוחס החיבור סדר עולם, שעוסק בסדר הדורות ובמאורעות היסטוריים. סתם רבי יוסי המוזכר במשנה הוא רבי יוסי בן חלפתא.
חייו

נולד בציפורי לרבי חלפתא, שהיה מראשי החכמים בעירו, ואף הספיק לראות את רבן גמליאל הזקן. משפחתו מיוחסת לצאצאי יונדב בן רכב. ממקור אחד משמע שמשפחתו עלתה מבבל, אבל במקור מקביל יש שינוי בשם החכם ומדובר שם בחברו, רבי יהודה.
למד תורה אצל רבי עקיבא, שהיה רבו המובהק. כן למד מאביו, רבי חלפתא, ומחכם בשם אבטולמוס. למד גם אצל רבי יהושע, רבי ישמעאל, רבן גמליאל, רבי יוחנן בן נורי ואצל רבי אליעזר בן יעקב.
רבי יוסי התפרנס מעיבוד עורות. מקום ישיבתו העיקרי היה בציפורי, עיר מולדתו; "צדק צדק תרדוף - הלך אחר חכמים לישיבה... אחר רבי יוסי לציפורי". רבי יוסי תיקן בעירוֹ תקנות הלכתיות.
כ-1000 שנים אחר פטירתו, בין השנים 1153–1187 יעקב בן נתנאל הכהן תיאר את מקום קבורתו של רבי יוסי עם אביו חלפתא הנמצא כיום בכפר חנניה.
חייו > סמיכתו

רבי יוסי נסמך להוראה בידי רבי יהודה בן בבא, בתקופה שבה גזרו הרומאים ואסרו את הסמיכה. מעשה הסמיכה מסופר בתלמוד:
ברם זכור אותו האיש לטוב, ורבי יהודה בן בבא שמו, שאילמלא הוא בטלו דיני קנסות מישראל, שפעם אחת גזרה מלכות הרשעה שמד על ישראל, שכל הסומך ייהרג, וכל הנסמך ייהרג, ועיר שסומכין בה תיחרב, ותחומין שסומכין בהן ייעקרו. מה עשה רבי יהודה בן בבא? הלך וישב לו בין שני הרים גדולים ובין שתי עיירות גדולות ובין שני תחומי שבת, בין אושא לשפרעם, וסמך שם חמישה זקנים, ואלו הן: רבי מאיר, ורבי יהודה, ורבי שמעון, ורבי יוסי, ורבי אלעזר בן שמוע. רב אויא מוסיף: אף רבי נחמיה.
התלמוד מסיים את המעשה בכך שהרומאים הגיעו אליהם. הנסמכים ברחו בהוראת רבי יהודה בן בבא, שנהרג בידי הרומאים.
חבריו של רבי יוסי היו התנאים בני הדור הרביעי, בראשם נשיא הסנהדרין, רבן שמעון בן גמליאל, וכן תלמידי רבי עקיבא שנסמכו איתו בידי רבי יהודה בן בבא.
חייו > הגלות לאסיא

בתלמוד יש אזכור לבריחה של רבי יוסי ל"אסיא", פרובינקיה רומית במערב אסיה הקטנה. טיבה של בריחה זו אינו מפורש בתלמוד.
אחת ההשערות היא, שהוטל על רבי יוסי בעל כורחו תפקיד ציבורי, על ידי השלטון הרומאי, כעין התפקיד שהוטל על בנו, תפיסת גנבים ושודדים. השערה אחרת מובאת באנציקלופדיה של הרב אהרן היימאן, "תולדות תנאים ואמוראים" (כרך ב), שבריחה זו הייתה עם חורבנה של העיר ציפורי והתחדשות הגזירות מצד השלטון הרומאי.
מאוחר יותר חזר רבי יוסי לארץ ישראל, והשתתף עם החכמים בכינוסים שונים, ביניהם כינוס חשוב לעיבור השנה, שנערך בבקעת רימון.
חייו > הגלות לציפורי

התלמוד מספר על שתיקתו של רבי יוסי לנוכח דברי השבח והביקורת שהושמעו בפניו על מלכות רומי, ועל הגלות שנגזרה עליו בשל כך:
ישבו רבי יהודה ורבי יוסי ורבי שמעון, וישב יהודה בן גרים איתם.
פתח רבי יהודה ואמר: כמה נאים מעשיהן של אומה זו (הרומאים)! תיקנו שווקים, תיקנו גשרים, תיקנו מרחצאות! ר' יוסי שתק. נענה רבי שמעון בן יוחאי ואמר: כל מה שתיקנו לא תיקנו אלא לצורך עצמן: תיקנו שווקין - להושיב בהן זונות, מרחצאות - לעַדֵּן בהן עצמם, גשרים - ליטול מהן מכס!
הלך יהודה בן גרים וסיפר דבריהם, ונשמעו למלכות. אמרו: יהודה שעילה - יתעלה, יוסי ששתק - יִגלֶה לציפורי, שמעון שגינה - ייהרג.
לפי ההשערה שמביא הרב אהרן היימאן, בכך חזר רבי יוסי לעיר מולדתו - ציפורי - והגזירה הייתה שלא ייצא ממנה. יש מי שהעיר שייתכן שנפלה טעות בנוסחת התלמוד, וצריך לקרוא "יגלה מציפורי", והיא הגלות לאסיא שמוזכרת במקום אחר.
חייו > בניו

את חמשת בניו כינה רבי יוסי "חמישה ארזים". הם נולדו לו מאשת אחיו, שאותה ייבם אחר מות אחיו:
רבי ישמעאל ברבי יוסי
רבי אלעזר ברבי יוסי. יש גורסים רבי אליעזר.
רבי חלפתא ברבי יוסי
רבי אבטילס ברבי יוסי
רבי מנחם ברבי יוסי, שנקרא גם ורדימס.
בנו, רבי ישמעאל ברבי יוסי, מוזכר בתלמוד כמי שהיה "ממלא מקום אבותיו" - ממשיכו של אביו וגדול כמותו, והיה יושב לפני רבי יהודה הנשיא, ונהג בו כבוד מפני כבוד הנשיאוּת. מסופר בגמרא שרבי יוסי אמר לבנו רבי ישמעאל "מבקש אתה לראות את השכינה בעולם הזה עסוק בתורה בארץ ישראל שנאמר דרשו השם ועוזו" דהיינו שאם תרצה לראות את השכינה תעלה לארץ ישראל ותילמד שם תורה.
התלמוד מספר, שאחד מבניו של רבי יוסי נפטר בציפורי. בן זה איננו אחד מחמישה הנזכרים, כך משמע מן העובדה שהתלמוד לא הזכיר את שמו של הבן; וכן מכיוון שרבי יוסי, במנותו את חמשת בניו, דיבר על אלו שנמנו על החכמים, ולא על מי שנפטר בצעירותו. התלמוד מספר, שביום פטירת הבן, נכנס רבי יוסי לבית המדרש בציפורי ודרש שם כל היום; על סמך ההלכה שמובאת בברייתא, שתלמיד חכם שרבים צריכים לתורתו אינו נמנע מלדרוש.
שיטתו

רבי יוסי השתדל להימנע ממחלוקות, ואף התבטא כלפיהן בנימה שוללת (אידיאלית) - "מִתחילה לא היו מרבין מחלוקת בישראל, אלא בית דין של שבעים ואחד יושבין בלשכת הגזית... ושאר בתי דינין של עשרים ושלושה יושבין בכל עיירות ישראל...". כך גם כשנחלק על חבריו נמצא לא אחת מציין את נקודת ההסכמה שלו עם חברו. דעתו לעיתים ממוצעת בין שתי דעות מנוגדות.
מפורסמת שתיקתו לנוכח דברי השבח של רבי יהודה מחד כלפי מעשיהם של הרומאים ודברי הגינוי של רבי שמעון מאידך, שתיקה שבגללה נגזרה עליו גלות לציפורי.
רבי יוסי מוזכר כשלוש מאות פעם במשנה, וכעין זה בתוספתא. ההלכות שמסר עוסקות גם בנושאים עקרוניים רבים. כמה מהלכותיו המפורסמות:
"כל המשַנֶּה ממטבע שטבעו חכמים בברכות - לא יצא (ידי חובתו)".
"אסמכתא קניא" - יש תוקף למעשה קניין שנעשה ללא הסכמה מוחלטת.
"כותבין שובר" - בתנאים מסוימים, כגון חוב כספי שנפרע מקצתו, יש אפשרות לכתוב שובר (קבלה) על הסכום שנפרע.
"הבערה ללאו יצאת" - איסור הבערת אש בשבת נכתב במפורש בתורה (שלא כשאר ל"ט אבות מלאכה) לחדש שאינו כשאר המלאכות שחייבים על עשייתן בשבת כרת או סקילה, אלא עונשו מלקות.
ספק עירוב כשר.
נשים יכולות, לרצונן, לסמוך על הקורבן.
שיטתו > באגדה

במקורות מובאים מאמרים של רבי יוסי גם באגדה. היו לו ויכוחים עם "מטרונה" (אישה רומאית חשובה) אחת בענייני אמונה ומצוות.
בין מאמריו המפורסמים:
המאמר במסכת אבות: "כל המכבד את התורה - גופו מכובד על הבריות; וכל המחלל את התורה - גופו מחולל על הבריות".
"לעולם אל יפתח אדם פיו לשטן".
"מעולם לא ירדה שכינה למטה, ולא עלו משה ואליהו למרום".
"לא מקומו של אדם מכבדו, אלא אדם מכבד את מקומו...".
"בא וראה שלא כמידת הקב"ה מידת בשר ודם: מדת בשר ודם, מקניט את חבירו - יורד עמו לחייו. אבל הקב"ה אינו כן, קילל את הנחש - עולֶה (הנחש) לגג מזונותיו עמו, יורד למטה מזונותיו עמו; קילל את כנען - אוכל מה שרבּוֹ אוכל ושותה מה שרבו שותה; קילל את האישה - הכול רצין אחריה; קילל את האדמה - הכול ניזונין הימנה".
"יהא חלקי מאוכלי שלש סעודות בשבת".
"יהא חלקי ממי שחושדין אותו ואין בו".
"אמר רבי יוסי: כל ימי הייתי מצטער על מקרא זה (דברים כח, כט): וְהָיִיתָ מְמַשֵּׁשׁ בַּצָּהֳרַיִם, כַּאֲשֶׁר יְמַשֵּׁשׁ הָעִוֵּר בָּאֲפֵלָה - וכי מה אכפת לו לעיוור בין אפילה לאוֹרה? עד שבא מעשה לידי: פעם אחת הייתי מהלך באישון לילה ואפילה, וראיתי סומא שהיה מהלך בדרך ואבוקה בידו. אמרתי לו: בנִי, אבוקה זו למה לך? אמר לי: כל זמן שאבוקה בידי - בני אדם רואין אותי ומצילין אותי מן הפחתין ומן הקוצין ומן הברקנין".
התלמוד מספר על שיחות שהיו לו עם אליהו הנביא, שהיה רגיל אצלו. "דרש רבי יוסי בציפורי: אבא אליהו - קפדן". מסופר, שבעקבות דרשה זו נעלם ממנו אליהו שלושה ימים.
שיטתו > תלמידיו

בין תלמידיו היו חמשת בניו. רבי יהודה הנשיא היה מגדולי תלמידיו, ואף אביו, רבן שמעון בן גמליאל, נמצא מוסר מאמרים בשם רבי יוסי.
בין תלמידיו היה גם איסי בן יהודה, ורבים מחכמי הדור החמישי של התנאים.
שיטתו > נימוקו עמו

רבי יהודה הנשיא העריך מאוד את רבי יוסי, ולא אחת כששמע מפי רבי ישמעאל ברבי יוסי תשובה הלכתית בשם אביו, ביטל דעתו באומרו "כבר הורה זקן".
עוד אמר עליו: "כשם שבין קודשי הקודשים לבין חולי חולין, כך בין דורנו לדורו של רבי יוסי".
"רבי יוסי נימוקו עמו" אמר עליו תלמידו, איסי בן יהודה, משפט שהפך למפורסם בקרב החכמים בכל הדורות, ואף נתן לדעתו של רבי יוסי עדיפות מסוימת בפסיקת ההלכה. חכמי האמוראים, כשלושה דורות אחר כך, ניסחו את הכלל "הלכה כרבי יוסי" ברוב מחלוקותיו עם חבריו.
אחרי פטירתו אמרו עליו "משמת רבי יוסי פסקה הבינה".
לקריאה נוספת

בנימין לאו, "ר' יוסי בן חלפתא: נימוקו עמו", בספרו: חכמים, כרך שלישי: ימי גליל, ידיעות ספרים, 2008, עמ' 106-78.
הרב עמוס שושן, "רבי יוסי בן חלפתא", בספרו: מאורות התלמוד, כרך שני, תשע"ח, עמ' 242-245
שבוע ההתלהבות הרומנטית

שבוע ההתלהבות הרומנטית הוא הכינוי שנתן יון אנטונסקו לבזיזת והכאת היהודים, חילול בתי הכנסת וראשית החרם הכלכלי נגדם בימים הראשונים לאחר כינון השלטון הלגיונרי ברומניה (ספטמבר 1941).
תלונות שהגישו היהודים במשטרה נתקלו במקרה הטוב באדישות, כי גם המשטרה נשלטה על ידי הלגיונרים.
בתשובה לתלונה של מנהיג הקהילה היהודית ברומניה, וילהלם פילדרמן, הרגיע אנטונסקו בכותבו שמדובר ב"שבוע של התלהבות רומנטית" וזה יחלוף והכל יחזור לקדמותו. למעשה, הפגיעה ביהודים החריפה ונוספה נגדם חקיקה חדשה.
הרקע

במחצית השנייה של המאה ה-19 רומניה הייתה ידועה לשמצה ביחס הרע והמפלה כלפי היהודים שחיו בשטחה. לפני מלחמת העולם הראשונה היו ברומניה מאות חוקים שנועדו להפלות את היהודים. לאחר המלחמה, קיבלה רומניה שטחים רבים שהיו שייכים לפני כן לאימפריה האוסטרו-הונגרית, לרוסיה ולבולגריה (טרנסילבניה, בסרביה, בוקובינה והקדרילטר). עם הרחבת גבולותיה נדרשה רומניה, על ידי מעצמות המערב, לבטל את כל החקיקה המפלה כלפי המיעוטים ובמיוחד כלפי היהודים. החקיקה המפלה בוטלה באופן רשמי, אך ההפליה נמשכה וגם הייתה התמרמרות מצד חוגים רחבים מאוד על כפיית ביטול חוקי האפליה. כמעט לכל המפלגות ברומניה היה מצע אנטישמי. לדוגמה, דוקטור ז'אן אנצ'ל, מחבר הספר תולדות השואה - רומניה מביא בספרו את הציטוט הבא מתוך עלון תעמולה שהופץ בין איכרי טרנסילבניה בשנת 1930:
"...כאשר נגיע לשלטון נעמיס תוך כמה ימים את כל היהודים בקרונות לבהמות ונשלח אותם לחו"ל, ואת רכושם נחלק בינינו לבין המדינה... שום איכר לא ישלם עוד מיסים, משום שלמדינה יהיה מספיק כסף ממכירת הרכוש המוחרם מהיהודים."
לאחר הסכם מינכן ופירוק צ'כוסלובקיה, הבינו ברומניה שאנגליה וצרפת אינן קובעות עוד את סדר היום והכוח עבר לידי גרמניה והשכנה המאיימת, שמעולם לא השלימה עם הוויתור על בסרביה, ברית המועצות. בתקופה שקדמה ל"שבוע ההתלהבות הרומנטית" אולצה רומניה, על ידי גרמניה ואיטליה למסור להונגריה ולבולגריה חלקים גדולים משטחה וברית המועצות אילצה אותה לסגת מבסרביה, שעברה לידי הצבא האדום ללא קרב. במהלך משבר קיומי זה, קרסה המערכת הפוליטית, המפלגות סירבו להקים ממשלה והמלך הפקיד את השלטון, ביום 4 בספטמבר 1940, בידי גנרל יון אנטונסקו. אנטונסקו שהדיח את קרול השני, מלך רומניה והמליך במקומו את בנו, המלך מיכאי הראשון, מלך רומניה (אך שלט בעצמו ללא עוררין), פנה במהלך מפתיע לראשי התנועה הלגיונרית, בראשות הוריה סימה, והזמין אותם לקחת חלק בשלטון.
תנועת הלגיונרים הייתה תנועה שואפת נקם, לאחר רצח מנהיגה, קורנליו זליה קודריאנו, בפקודת המלך קרול השני ורדיפת המנהיגים האחרים. התנועה גם חרתה על דגלה סילוק היהודים מרומניה והחרמת רכושם. הם האשימו את היהודים בכל הצרות שפקדו את רומניה, כולל רצח מנהיגם בפקודת המלך (הם טענו שזו השפעת פילגש המלך, שהייתה יהודייה מצד אביה) וגם באובדן השטחים שנלקחו מרומניה.
הצו המלכותי

ביום 14 בספטמבר 1940 פורסם בעיתוני רומניה צו מלכותי שקבע את גורל היהודים ואלה סעיפי הצו:
האומה הרומנית הופכת לממלכה נציונל-לגיונרית.
התנועה הפוליטית המותרת היחידה, היא תנועת הלגיונרים.
הגנרל אנטונסקו הוא מנהיג המדינה הנציונל-לגיונרית וראש ממשלתה.
הוריה סימה הוא מפקד התנועה הלגיונרית.
החל מפרסום הצו יפסקו מאבקי האחים.
בביאורים שפרסם אנטונסקו מיד לאחר מכן, הבטיח ליהודים ש: "רכושכם יכובד, חירויותיכם יובטחו, עבודתכם תפוצה והצדק ישלוט".