stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנס יואכים מרסיי
היסטורית שירות

מרסיי התגייס ללופטוואפה בשנת 1938 והוכשר כטייס קרב על מטוס Bf 109. הוא סיים את הכשרתו בזמן להשתתף בלחימה בקרב על בריטניה במסגרת הכנף המעורבת 2 (LG 2). בתקופה זו נודע כחייל בעייתי ולא ממושמע, אך עם זאת הצליח להפיל שבעה מטוסי אויב בין סוף אוגוסט לסוף ספטמבר 1940. בתחילת אוקטובר הוא הועבר לטייסת 3 בכנף קרב 52, שם מפקדיו לא הצליחו להשתלט על התנהגותו הפזיזה וחסרת האחריות והוא הועבר לכנף 27.
היסטורית שירות > צפון אפריקה

לאחר שירות קצר ביוגוסלביה, כנף 27 נשלחה לצפון אפריקה באפריל 1941. עם הגעת הכנף לצפון אפריקה, בהמלצתם של מפקדיו שזיהו בו פוטנציאל רב, החל מרסיי באימון עצמי כדי להעלות את יכולותיו בקרב.
מרסיי חיזק את שרירי הבטן והרגליים כדי להתמודד עם כוחות ג'י רבים, הוא לא לבש משקפי שמש כדי להתאקלם לאור השמש במדבר, הוא החל לשתות חלב במקום אלכוהול והקפיד לקרוא תמיד את דו"חות המודיעין אודות תנועות בעלות הברית בזירה כדי להכיר מקרוב את אויביו. מעבר לכך הוא פיתח טקטיקת תקיפה כנגד מבנה הגנתי של האויב; הוא היה צולל או נוסק לכיוון מרכז מבנה המטוסים ותוך ביצוע פניה חדה היה יורה צרור בן כשתי שניות ומשמיד מטוס אחד, לאחר מכן היה שובר למעלה או למטה ומתרחק מהמבנה.
בזמנו הפנוי היה מתאמן בירי מהיר תוך כדי פניה כנגד מטרות קרקעיות, בנוסף היה מתאמן בטיסת צלילה ושבירה חדה מעלה. אימוניו העצמיים הרבים לצד הטקטיקה שפיתח הובילו לתוצאות מוצלחות מאוד כנגד מטוסי חיל האוויר המלכותי, כבר בשבוע הראשון שלו בצפון אפריקה הפיל ארבעה מטוסים (שלושה הוריקנים ובריסטול בלנהיים אחד).
שיא ההפלות שלו הגיע במהלך שלושת הימים הראשונים של ספטמבר 1942, כאשר הפיל 27 מטוסי אויב; 17 במהלך שלוש משימות ב-1 בספטמבר, 5 במהלך שתי משימות ב-2 בספטמבר ו-5 במהלך שתי משימות ב-3 בספטמבר. בכל אחד מהימים האלו הוא נחשב ל"אלוף ביום אחד" תואר הניתן לטייס שמפיל חמישה מטוסי אויב או יותר ביום אחד. עד לסוף חודש ספטמבר הפיל מרסיי 26 מטוסים נוספים, מה שהביא אותו להפלתו ה-158 והאחרונה ב-26 בספטמבר (באותו היום הפיל שישה ספיטפיירים והוריקן אחד).
על הישגיו בתחילת ספטמבר הוענק למרסיי עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים, הוא היה הרביעי עד אותה העת שזכה בעיטור זה ואחד מבין 27 שזכו בו לאורך כל המלחמה. ב-30 בספטמבר מרסיי והטייסת בפיקודו ליוו טיסה של מפציצי Ju 87, הם נתקלו בכוחות אויב אך לא נכנסו איתם לעימות. הייתה זו הטיסה הראשונה של הטייסת במטוסי Bf 109 מדגם G-2Trop החדיש, בטיסה חזרה מהמשימה תא הטיס של מרסיי התמלא בעשן מהמנוע כתוצאה מתקלה, אך הוא המשיך לטוס בליווי פקודיו אל עבר אזורים בשליטה גרמנית. מרגע שהוא זיהה שהוא כבר לא מאחורי קווי האויב הוא דיווח בקשר שהוא חייב לנטוש, הוא סובב את מטוסו כלפי מטה ופתח את החופה (לפי הנוהל במקרה זה). משום העשן הוא לא שם לב שהמטוס למעשה נוסק ומהירותו גבוהה מדי (כ-400 קמ"ש), כך כשהוא נטש גופו פגע בזנב המטוס והוא איבד הכרה, כתוצאה מכך הוא לא פתח את מצנחו וצנח ארצה אל מותו.
מותו של מרסיי ביחד עם שני אלופי הפלות נוספים מהכנף שנהרגו שלושה שבועות לפני כן, היה למכה קשה למורל חיילי הכנף. טייסות הכנף הועברו אל מחוץ לאפריקה למשך חודש של התאוששות. מרסיי הוכר על ידי הגרמנים כמו גם בעלות הברית כטייס מאוד מוכשר ומסוכן, מותו ללא ספק השפיע על הביטחון של הגרמנים באוויר ואולי אף הגבירה את המורל של טייסי בעלות הברית.
מורשת

מרסיי נקבר תחילה בדרנה ובהמשך הועברה גופתו לגן זיכרון שהוקם לזכרו בטוברוק.
בניסיון להחזיר את ביטחונם של הטייסים בכנף, מפקד הכנף אדוארד ניומן החליט לקרוא לטייסת 3 "טייסת מרסיי".
בחודשים שלאחר מותו, הוקמה פירמידה לזכרו של מרסיי במקום בו הוא צנח אל מותו. פירמידה זו נהרסה במשך השנים וב-1989 אדוארד ניומן ועוד ניצולים מהכנף הקימו בעזרת השלטונות המצריים פירמידה נוספת, אשר ניצבת שם עד ימינו.
זנב מטוס ה-Bf 109F-4 של מרסיי (עם סימון 151 הפלות) הוענק למשפחתו לאחר מותו, בשנות ה-70 הזנב נתרם למוזיאון התעופה הגרמני בברלין, שם הוא מוצג לצד מעיל הטיסה שלו.
בשנת 1957 יצא לאור הסרט הגרמני "כוכב אפריקה" (Der Stern von Afrika) בבימויו של אלפרד וידרמן, כאשר השחקן יואכים הנסן שיחק את דמותו של מרסיי.
באוקטובר 1967 קיימו מספר טייסים ותיקי המלחמה כנס לזכרו של מרסיי, לכנס זה הגיעו טייסים גרמנים בהם אדוארד ניומן, אדולף גאלאנד, אריך הרטמן וגינטר ראל, לצד טייסים מצבאות בעלות הברית בהם רוברט סטנפורד טאק ומייק מרטין (שבעצמו הופל על ידי מרסיי), לאירוע זה הגיעה גם אימו של מרסיי שארלוט רויטר-מרסיי וארוסתו לשעבר האנה-לייס.
ב-24 באוקטובר 1975 שונה שם מחנה חיל האוויר הגרמני ביוטרסן (במדינת שלזוויג-הולשטיין שבצפון גרמניה) ל-"מחנה מרסיי" לזכרו.
הערות שוליים

1 2  ניצן סדן, הקברניט|הכוכב האפריקאי: הטייס הגרמני שצחק להיטלר בפנים, באתר כלכליסט, 11 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434040405171  PLWABN: 9810699587705606  BnF: cb17149338t (data)  GND: 118731203  ISNI: 0000 0003 8594 8118  LCCN: n97045980  NKC: xx0273426  VIAF: 149677315   WorldCat (עם VIAF): 149677315 
מרסיי עומד מעל להוקר הוריקן בריטי שהוא עצמו הפיל, מרץ 1942.
זוג אנשי צוות קרקע המטפלים בתותח 20 מ"מ של מטוסו של מרסיי (ברקע), מרץ 1942.
מטוס ה-Bf 109F-4 של מרסיי כמפקד טייסת 4 בכנף 27. בזנב המטוס ניתן לראות סימון 151 הפלות, מספר אליו הגיע ב-15 בספטמבר 1942.
מטוס Bf 109G-2 הצבוע בצבעי מטוסו של מרסיי ומוצב במוזיאון התעופה בסאו פאולו, ברזיל.
הפכת מספדי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אברהם פריד
 מתוך האלבום רצוננו לראות את מלכנו
 יצא לאור:  2012
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 שפה:  עברית 
 אורך:  6:21
 כתיבה:  מקורות
 לחן:  איצי וואלדנר ואברהם פריד
 הפקה:  יובל סטופל
 
הפכת מספדי הוא פזמון חסידי שבוצע על ידי הזמר החרדי-אמריקאי אברהם פריד, שהלחינו איצי וואלדנר ואברהם פריד,  באלבומו רצוננו לראות את מלכנו. מילות השיר לקוחות מתהילים.
רקע

השיר הוא שיר קצבי ושמח, המדבר על הודיה לבורא עולם על כך שהפך את עצב של האדם לשמחה.
השיר זכה לפרסום רב ולהצלחה במגזר הדתי והחרדי . וסיים במקום השני במצעד השנתי לשנת תשע"ג של רדיו קול חי
הערות שוליים

↑  תהילים ל'
↑  מצעד המוזיקה השנתי תשע"ג – דירוג המקומות הסופי!
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המפיקים (סרט, 1967)

ערך זה עוסק בסרט משנת 1967 ובמחזמר שהופק בעקבותיו. אם התכוונתם לעיבוד לסרט משנת 2005, ראו .
| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 בימוי:  מל ברוקס
 הופק בידי:  סידני גלייזר
 תסריט:  מל ברוקס
 עריכה:  ראלף רוזנבלום
 שחקנים ראשיים:  זירו מוסטל ג'ין ויילדר קנת' מארס
 מוזיקה:  נורמן ברגמן מל ברוקס
 צילום:  ג'וזף קופי
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 הקרנת בכורה:  18 במרץ 1968
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט להט"בי, סרט מוזיקלי 
 תקציב:  941,000‏$
 הכנסות:  1,681,986‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   producers02
 פרסים:  פרס אוסקר על תסריט מקורי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המפיקים (באנגלית: The Producers) הוא סרט קולנוע קומי אמריקני מאת מל ברוקס משנת 1967, שעובד על ידי ברוקס בשנת 2001 גם למחזמר באותו השם. בעקבות הצלחתו הגדולה של המחזמר, הופקה בשנת 2005 גרסה חדשה של הסרט, שהתבססה על המחזה. הסרט והמחזה מתמקדים בעולמם של מפיקים בעולם התיאטרון של ניו יורק, ובקו הדק המפריד בין רע וטוב: בין מחזה גרוע להפליא ומחזה המצליח להצחיק להפליא באמצעות ניסיון להיראות גרוע להפליא.
עלילה

מקס ביאליסטוק, מפיק שזה זמן רב לא הצליח להפיק מחזה מצליח בברודוויי, מאמץ את רעיונו של רואה חשבון ביישן וילדותי בשם לאופולד בלום, להפיק מחזמר שייכשל באופן מוחלט. הסיבה לשיטת פעולה מוזרה זו היא התגלית כי כאשר מחזה נכשל, יכול המפיק לגרוף לכיסו את כספם של המשקיעים, שעה שכאשר מחזה מצליח, עלויותיו עלולות להוריד את המפיק מנכסיו.
בלום, המסתייג תחילה מרעיונו שלו, מחליט לבסוף להצטרף לביאליסטוק ומתפטר מעבודתו כרואה חשבון. כדי להבטיח כישלון חרוץ למחזה אותו יפיקו, תרים השניים בקדחתנות אחר מחזה שאי הצלחתו מובטחת. אחרי מאמצים הם מוצאים את המחזה המושלם, המתואר על-ידם ככזה ה"מעליב, פוגע ומשפיל כל ציבור באמריקה": "האביב של היטלר", פרי עטו של חייל אס אס משוחרר, שנותר נאמן למפלגה הנאצית ולהיטלר עצמו.
לאחר שמצאו את המחזה הגרוע ביותר הם מחפשים את הבמאי הכושל ביותר, ומוצאים במאי שכל הצגותיו נחלו כישלון מוחלט. במאי זה מחליט לבחור שחקן שייתן להיטלר אופי שונה ממה שתואר, ולבסוף בוחר בשחקן היפי מסומם שזה עתה השתחרר מהכלא. בלום וביאליסטוק משוכנעים שכך תהיה ההפקה הכושלת שתורד מהבמה אחרי ערב אחד, וביאליסטוק מתחיל לגייס את ההון הדרוש: שני מיליון דולר. לשם כך הוא פוגש אלמנות זקנות ועשירות, מרגש אותן מינית ואמנותית ומשכנע אותן לתת לו כסף.
המחזמר "האביב של היטלר" מועלה בהשקעה מינימלית, תוך ביטחון עיוור שההצגה תנחל כישלון והקהל יזעם על אופי המחזה. עד לאמצע המערכה הראשונה הקהל אכן אינו מתלהב מהמחזמר ושני המפיקים מחליטים לצאת מהאולם כדי לא לספוג את זעם הקהל. אך בהמשך ההצגה הקהל אוהב את התיאור הלעגני של היטלר ומתאהב במחזה, שהופך ללהיט בין לילה.
בתום המחזה מגיע התסריטאי לדירתו של ביאליסטוק, תוקף את המפיקים ומאיים עליהם באקדח. בהמשך מגיעה המשטרה ועוצרת את התסריטאי ואת המפיקים בחשד לעבירות מס ולמרמה. יוצרי המחזה נשלחים לבסוף לכלא ומעלים שם מחזמר בשם "אסירי האהבה", תוך תקווה לעשות מיליונים מאחורי הסורגים.
הדמויות הראשיות

מקס ביאליסטוק (זירו מוסטל) - כבן 50, מפיק מחזות שבעבר היה מפיק שלאגרים וכבש את כל בימות ברודוויי, וכעת כל הצגה שמפיק היא כישלון, ימי הזוהר שלו הרבה מאחוריו, והוא נאלץ לרגש אלמנות זקנות כדי להתקיים בכבוד הראוי למפיק. ביאליסטוק הוא שרלטן ורודף שמלות מטבעו. הוא מוצג באור טראגי-קומי בסיפור.
לאופולד (ליאו) בלום (ג'ין ויילדר) - באמצע שנות ה-30 לחייו, רואה חשבון זוטר במשרד גדול. נושא עמו בכל עת שמיכה קטנה שמרגיעה אותו בעת התקפי חרדה חמורים (שמתרחשים לעיתים קרובות). נקרא על שם לאופולד בלום, גיבור הספר יוליסס.
פרנץ ליבקינד (קנת' מארס) - חייל אס אס לשעבר הנאמן למפלגה הנאצית ופוחד מהבולשת האמריקנית. מגדל יונים, חובב מושבע של ריקודים ומעיד על כך שהיטלר היה רקדן מצוין ואמן דגול. שונא את וינסטון צ'רצ'יל ואת כל מה שלא נאצי. דמותו מוצגת באופן נלעג.
אוּלה (לי מרדית') - המזכירה השוודית והסקסית של ביאליסטוק ובלום. במהלך העלילה מפתחת יחסים אינטימיים עם ליאו בלום, ואף בורחת איתו לריו דה ז'ניירו. אולה מעידה על כך שהיא אוהבת לרקוד, לצבוע דברים בלבן ולעשות סקס.
רוג'ר דה ברי (כריסטופר הייט) - הבמאי ההומוסקסואל שמביים את "האביב של היטלר". הוא כפייתי לגבי הזהות המינית של אנשים ושל המחזה. שם משפחתו של רוג'ר פירושו "הריסות".
כרמן גיאה - עוזרו ובן זוגו של הבמאי רוג'ר דה ברי.
עיבודים

משנת 2001 החל פרסום מחדש של הסרט, והעיסוק בו גבר, בעיקר על ידי הבמאית סוזן סטרומן שביימה את המחזמר ואת הסרט, אולם בין שני העיבודים יש הבדלים רבים.
עיבודים > מחזמר

המחזמר הועלה בשנת 2001 בארצות הברית וזכה להצלחה גדולה וזכה ב-12 פרסי טוני - המספר הרב ביותר של פרסים בהם זכה מחזה בברודוויי אי פעם. מל ברוקס עיבד את התסריט מחדש וכתב והלחין שירים (שהתווספו ל"האביב של היטלר" מהסרט המקורי). סוזן סטרומן ביימה ויצרה את הכוריאוגרפיה. השחקנים המקוריים היו: נייתן ליין (מקס ביאליסטוק), מתיו ברודריק (לאופולד בלום), גארי ביץ' (רוג'ר דה ברי), רוג'ר בארט (כרמן גיאה), בראד אוסקר (פרנץ ליפקינד), קיידי הופמן (אולה).
עלילת המחזמר שונה במקצת: במחזמר לא נבחר שחקן חיצוני לשחק את היטלר, אלא המחזאי עצמו, לאחר שהתעצבן על הנבחנים והדגים לכולם כיצד יש לעשות אודישן. לאחר מכן שובר המחזאי את רגלו, והבמאי מחליף אותו, מה שגורם לדמותו של היטלר להיות נלעגת ביותר, וזה גורם למחזאי לתקוף את המפיקים.
ההפקה הישראלית של המחזמר החלה בסוף שנת 2005 בתיאטרון הקאמרי והושקע בה כסף רב, בין היתר בשל התפאורה הענקית. את המחזמר תרגם דן אלמגור וביים מיכה לבינסון. כיכבו בו שלמה בראבא (מקס ביאליסטוק), דרור קרן (לאופולד בלום), איציק כהן (רוג'ר דה ברי, שנקרא בעברית רוג'ר דה-ביל), עידן אלתרמן (כרמן גיאה) אלי גורנשטיין (פרנץ ליפקינד), הילה עופר (אולה) ועוד. בלהקה השתתפו שחקנים, זמרים ורקדנים שחלקם התפרסמו לימים בזכות תוכניות מציאות העוסקות בתחום הבידור: מארינה מקסימיליאן (כוכב נולד 5), רוני שיינדורף (נולד לרקוד 1, גריז), ניר גרינברג (גריז), עופר רגירר (גריז) ויניב הדד (נולד לרקוד 3).
עיבודים > הפקת 2005

בשנת 2005 הופק מחדש הסרט כסרט מוזיקלי, מתוך שאיפה של מל ברוקס לחשוף את הצופים ברחבי העולם לחוויה של המחזמר. סוזן סטורמן הופקדה שוב על הבימוי ועל הכוריאוגרפיה, ולתפקידים הראשיים (מקס, ליאו, רוג'ר וכרמן) לוהקו השחקנים מההפקה המקורית של ברודוויי. לתפקיד אולה לוהקה אומה תורמן, ולתפקיד פרנץ ויל פרל.
פרסים

הסרט "המפיקים" זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, והיה בין המועמדים לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (שנת 1969).
הנס יונר

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1889 בזל, שווייץ 
 פטירה:  2 בדצמבר 1975 (בגיל 86) טלויל, שווייץ 
 הישג בולט:  היה מס' 51 בעולם בשנת 1934
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1950
 מד כושר מרבי:  2546 (בפברואר 1935)
 מקצוע נוסף:  מוזיקאי
 מדינה:  שווייץ
 פרסים והוקרה:  היה 6 פעמים אלוף שווייץ
 
הנס יונר (בגרמנית: Hans  Johner;‏ 7 בינואר 1889, בזל, שווייץ – 2 בדצמבר 1975, טלויל, שווייץ) היה שחמטאי שווייצרי.
קריירה

יונר קיבל דרגת אמן בינלאומי בשנת 1950, לאחר שהיה אלוף שווייץ בשחמט מספר פעמים. שיא הקריירה שלו היה בשנות ה-30' כאשר זכה בתואר שש פעמים בשנים 1931, 1932, 1934, 1935, 1937 ו-1938. במשך 57 שנים היה עורך מדור השחמט בעיתון Neuen Zürcher Zeitung.
יונר ייצג את נבחרת שווייץ בארבע אולימפיאדות:
באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). השיג 4.5 נקודות מ-8 משחקים.
באולימפיאדת השחמט 1927 שיחק יונר בלוח הראשון של הנבחרת, והשיג 7 נקודות מ-13 משחקים. בין היתר ניצח את ג'ורג' קולטנובסקי, הנרי וינינק, אנדרה שרון  ואת ארפאד ויידה וסיים בתיקו מול הנרי ארנסט אטקינס, סטפנו רוסלי די טורקו, אורלה קראוזה ורוברטו גראו .
באולימפיאדת השחמט 1931 שיחק יונר בלוח הראשון של הנבחרת, והשיג 6 נקודות מ-15 משחקים. בין היתר ניצח את הנרי וינינק, עקיבא רובינשטיין  וולדאס מיקאנס וסיים בתיקו עם הרמניס מטיסונס, סאלו פלור, רודולף שפילמן  וסטפנו רוסלי די טורקו.
באולימפיאדת השחמט 1956, בהיותו בן 67, שיחק יונר בלוח המילואים של הנבחרת, והשיג 2.5 נקודות מ-6 משחקים. הוא סיים בתיקו חמישה ממשחקיו. .
יונר היה אחיו הצעיר של פאול יונר.
קריירה מוזיקלית

יונר היה מוזיקאי מחונן, שניגן בויולה ובכינור בתזמורת טונהאלה בציריך ועסק בהוראת נגינה.
משחקי שחמט מפורסמים

ניצחונו של יונר על אלוף העולם אלכסנדר אלכין בתחרות ציריך 1934
ניצחונו של יונר על האנס מולר בתחרות ציריך 1934
בעיות שחמט

יונר חיבר למעלה מ-200 בעיות שחמט. הנה אחת מהן, מט בשני מסעים:
פתרון: 1. צד4! עם האיום מהד3 מט. 
אם 1...צ:ד4 2. פו1 מט
אם 1...ב2 או ו5 2. מהד3 מט
אם 1...פו5 2. רז5 מט
אם 1...רו5 2. מהח6 מט
אם 1...צו5 2. פז4 מט
החמישייה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  דרמת פשע
 יוצרים:  הרלן קובן
 כותבים:  דני ברוקלהרסט מיק פורד
 בימוי:  מארק טונדראי
 שחקנים:  טום קאלן או טי פאגבנל לי אינגלבי שרה סולימני האנה ארטרטון לי בורדמן ג'רלדין ג'יימס מייקל מלוני האניסאקל ויקס ג'ונתן קריגן טום בריטני
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  קארן לואיס
 מפיקים בפועל:  ג'ונתן לית'ר דני ברוקלהרסט הרלן קובן ניקולה שינדלר
 חברת הפקה:  Red Picture Company
 הפצה:  נטפליקס 
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Sky1
 תקופת שידור מקורית:  15 באפריל 2016 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
החמישייה (באנגלית: The Five) היא סדרת דרמת פשע בריטית מאת הסופר הרלן קובן. זו הסדרה הראשונה שכתב לטלוויזיה. שידור הסדרה החל ב-15 באפריל 2016 בערוץ Sky1 בממלכה המאוחדת. מככבים בסדרה טום קאלן, או טי פאגבנל, לי אינגלבי ושרה סולימני כארבעה חברי ילדות מארק, דני, סלייד ופרו, שנוצר ביניהם קשר מחודש אחרי שנתגלו ראיות של DNA בזירת רצח ששייכות לאחיו הצעיר של מארק, ג'סי, שנעלם ביום קיץ אחד אחרי ששיחק עם ארבעת החברים. הסדרה כוללת עשרה פרקים, ובכל שבוע שודרו שני פרקים ברצף. מקום ההתרחשות הוא העיר הבדיונית "וסטברידג'". אתרי הצילומים היו בליברפול, ויראל, ראנקורן וסביבותיהם.
ב-18 ביולי 2016 אישרו ב-Sky1 שהוזמנה סדרת המשך לסדרה "החמישייה" בשם "הרביעייה". לא ידוע מועד הפקת הסדרה בת 8 הפרקים.
תקציר עלילה

בשנת 1995 ארבעה חברים מארק ולס (טום קאלן), דני קנווד (או טי פאגבנל), סלייד (לי אינגלבי) ופרו קריו (שרה סולימני) נותרים בהלם כאשר אחיו בן החמש של מארק, ג'סי, נעלם אחרי ששיחק איתם בפארק. שום זכר לג'סי לא נמצא מעולם. הרוצח הסדרתי ג'ייקוב מרוסי, שהואשם בחמישה מקרי רצח אחרים, הודה ברצח ג'סי. הוריו של ג'סי, ג'ולי ואלן (ג'רלדין ג'יימס ומייקל מלוני) נואשו מהתקווה למצוא את בנם בחיים.
עשרים שנה אחר כך, קנווד הוא סמל בילוש שעובד במשטרת וסטברידג'. הוא מגיע לזירת רצח של הפרוצה אנני גרין, שהותקפה באלימות בפטיש. בדיקות זיהוי פלילי מגלות את ה-DNA של ג'סי בזירת הרצח. רשת סבוכה של אירועים נפתחת בפני ארבעת חברי הילדות ומקשרת ביניהם בתקווה לגלות את ג'סי בחיים.
צוות השחקנים

טום קאלן – מארק ולס, עורך דין בן שלושים פלוס, עוסק באיתור נעדרים בזמנו הפנוי
או טי פאגבנל – סמל בילוש דני קנווד, בלש שעובד במשטרת וסטברידג'
לי אינגלבי – סלייד, חבר ילדות של מארק, דני ופרו, מנהל בית מחסה לצעירים חסרי בית
שרה סולימני – פרו קריו, רופאה במקצועה שחזרה לעיר הולדתה אחרי מגורים בארצות הברית במשך 14 שנה
האנה ארטרטון – סמלת בילוש אלי קיין, השותפה של קנווד
ג'רלדין ג'יימס – ג'ולי ולס, אמו של מארק
מייקל מלוני – אלן ולס, אביו של מארק
ראדה סרבג'ייה – ג'ייקוב מרוסי, אסיר שהורשע ברצח חמישה ילדים
ג'ונתן קריגן – סטיוארט קריו, בעלה של פרו
דון וורינגטון – ריי קנווד, אביו של דני, סובל מאלצהיימר
סופיה לה פורטה – בריטני שירר, מתנדבת בבית המחסה של סלייד
לי בורדמן – ג'יי ניומן, מפיק מוזיקלי עם עבר אפל
האניסאקל ויקס – לורה מרשל, אישה נשואה שיש לה רומן עם מארק
טום פרייס – קנטון מרשל, בעלה של לורה
ברנבי קיי – מפקח בילוש ליאם טאונסנד, המפקד של קנווד
ג'יימס בוילנד – סמל בילוש קאל בראון, סמל בצוות של קנווד
מרטין מקרידי – בלש קארל האצ'ט, חברו הטוב של קאל, ומושא אהבתה של אלי
סירוס לואה – לארי / לריטה, קרוס דרסר עובד במשרד של מארק
סיימון לודרס – ג'ו הנלי
סטיבן בוקסר – רון האצ'ט
טום בריטני – קן האוולס
הערות שוליים

↑  "The Five". Sky.com. נבדק ב-2017-05-15.
↑  Barlow, Eleanor (11 באפריל 2016). "Liverpool-filmed crime thriller The Five to air this week". Liverpool Echo. נבדק ב-13 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sky 1's follow-up to The Five is called The Four". digitalspy.com. 18 ביולי 2016. נבדק ב-17 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
הארי כהן

| --- | --- |

 לידה:  23 ביולי 1891 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בפברואר 1958 (בגיל 66) פיניקס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  ג'ואן פרי (1941–1958) 
 פרופיל ב-IMDb
 
הארי כהן (באנגלית: Harry Cohn;‏ 23 ביולי 1891 - 27 בפברואר 1958) היה מפיק סרטים יהודי-אמריקאי, מייסד ומנהל אולפני קולומביה.
ביוגרפיה

כהן נולד למשפחה יהודית ממעמד הפועלים בניו יורק. אביו, ג'וזף כהן, היה חייט שהיגר מגרמניה, ואמו, בלה ג'וזף, היגרה מהאימפריה הרוסית. הוא עזב את בית הספר בגיל צעיר ועבד בעבודות שונות כגון: ילד מקהלה, מוכר פרוות, פקיד בספינה ועוד. הוא גם השתתף במופע וודוויל.
ביוגרפיה > קריירה

בצעירותו התקבל לעבודה בחברת סרטי יוניברסל לצד אחיו ג'ק כהן.
בשנת 1919 הקים יחד עם אחיו ג'ק ועם ג'ו ברנדט חברה להפקת סרטים בשם "כהן-ברנדט-כהן מכירות סרטים", והיה אחראי על פעילות החברה בהוליווד.
בשנת 1922 הפיקה החברה את סרטה הראשון, ובשנת 1924 שונה שם החברה ל"סרטי קולומביה". כהן שימש כנשיא החברה, וכן כמנהל ההפקה.
בשנת 1934 ליהק לקומדיות שהפיקה החברה את שלישיית הקומיקאים "שלושת המוקיונים" (The Three Stooges), והסרטים הקצרים בהשתתפותם זכו להצלחה רבה.
בתפקידו נתפס על ידי עובדיו כמנהל קשוח ומאיים. כאשר נכנס לתפקידו כנשיא קולומביה, הוא נשאר גם ראש ההפקה, ובכך ריכז כוח עצום בידיו. הוא כיבד כישרון מעל לכל תכונה אישית, אך הוא דאג שעובדיו ידעו מי הבוס. הסופר בן הכט התייחס אליו כאל "פנג הלבן". עובד בקולומביה כינה אותו "שליט מוחלט מכפי שהוליווד אי פעם ידעה". נאמר "היו לו מכשירי האזנה בכל במות הסאונד ויכול היה להאזין לכל שיחה על הסט ואז להתערב דרך רמקול חזק אם שמע משהו שלא ריצה אותו". לאורך כהונתו, הכינוי הפופולרי ביותר שלו היה "קינג כהן".
מו האוורד משלושת המוקיונים נזכר שכהן היה "בחור ממש מסוג ג'קיל והייד... מבחינה חברתית, הוא יכול היה להיות מקסים מאוד". כהן היה ידוע כאחד שצועק ומקלל שחקנים ובמאים במשרדו כל אחר הצהריים, ואז מברך אותם בלבביות במסיבת ארוחת ערב באותו הערב. יש איזו השערה שכהן טיפח בכוונה את המוניטין שלו כצורר, כדי להניע את עובדיו או פשוט משום שכך הגביר את שליטתו באולפן. מספרים כי כהן שמר על שולחנו תצלום חתום של בניטו מוסוליני, אותו פגש באיטליה בשנת 1933, עד לתחילת מלחמת העולם השנייה.
לכהן היו גם מספר קשרים לפשע המאורגן. הייתה לו ידידות ארוכת שנים עם המאפיונר משיקגו, ג'ון רוזלי, ובוס המאפיה מניו ג'רזי, אבנר צווילמן, היה מקור ההלוואה שאפשרה לכהן לרכוש את חלקו של שותפו, ברנדט. הסגנון החצוף, הקולני והמאיים של כהן הפך אותו לאגדה הוליוודית ולפי הדיווחים גולם בסרטים שונים. הדמויות שגילם ברודריק קרופורד ב"כל אנשי המלך" (1949) ו"רק אתמול נולדה" (1950), שניהם סרטי קולומביה, מבוססות לכאורה על כהן, וכך גם ג'ק וולטס, מפיק קולנוע שמופיע ב"הסנדק" (1972).
הארי כהן היה רגשני בנושאים מקצועיים מסוימים. הוא נזכר בתרומות היקרות של ג'ק הולט בשנות המאבק של קולומביה, והשאיר אותו בחוזה עד שנת 1941. כהן שכר את שלושת המוקיונים בשנת 1934, ולדברי אחד מהם, לארי פיין, "הוא חשב שהבאנו לו מזל". כהן המשיך להעסיק את המוקיונים עד סוף שנת 1957. כהן אהב את מה שהוא כינה "סרטי הסוג ב' המחורבנים האלה", והמשיך להפיק אותם, יחד עם סרטים קצרים, לאחר שאולפנים אחרים נטשו אותם .
על פי הביוגרף מייקל פלמינג, כהן הכריח את קורלי האוורד מהמוקיונים להמשיך לעבוד לאחר שסבל מסדרת מקרי שבץ קלים, מה שכנראה תרם להידרדרות נוספת של בריאותו של הווארד, פרישתו בסופו של דבר ומותו המוקדם.
ביוגרפיה > חיים אישיים

כהן היה מציע לכוכבות לקיים עימו יחסי מין על מנת לקבל תפקיד בסרטיו. הוא כעס מאוד כאשר ריטה הייוורת' סירבה, אך החליט להעסיקה בכל זאת כיוון שהייתה מצליחה והגדילה את הכנסות החברה.

 בין השנים 1923 - 1941, היה נשוי לרוז ברקר. מיולי 1941 ועד מותו היה נשוי לשחקת ג'ואן פרי.
בדצמבר 1957, כאשר טס בחזרה מניו יורק חווה כהן התקף לב.
בפברואר 1958, הוא חווה התקף לב נוסף בפיניקס ונפטר באמבולנס בדרך לבית החולים.
החמישייה הסודית (סדרת טלוויזיה, 1978)

| --- | --- |

 מבוסס על:  החמישייה הסודית 
 סוגה:  סדרת הרפתקאות טלוויזיונית, סדרת טלוויזיה לילדים, סדרה המבוססת על ספר 
 יוצרים:  איניד בלייטון 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  26 
 הפקה
 חברת הפקה:  Southern Television 
 מוזיקה:  Rob Andrews 
 אורך פרק:  25 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ITV 
 תקופת שידור מקורית:  3 ביולי 1978 – 8 באוגוסט 1979 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
החמישייה הסודית (באנגלית: The Famous Five) היא סדרת טלוויזיה בריטית אשר התבססה על סדרת ספרי ילדים באותו השם מאת הסופרת הבריטית איניד בלייטון. הסדרה שודרה במקור בערוץ ITV במשך שתי עונות בשנים 1978 עד 1979 וכללה בסך הכל 26 פרקים.
הסדרה צולמה במיקומים ציוריים שונים באזורים כפריים ברחבי אנגליה.
נעימת הפתיחה המקורית של הסדרה הולחנה על ידי רוב אנדרוז. את השיר ביצעה מקהלת הילדים "Corona Stage Academy". שיר הסיום הכיל טקסט חלופי עם אותה המנגינה.
לאורך השנים הסדרה שודרה גם במדינות שונות בהם אירלנד, קנדה, אוסטרליה, גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד וישראל. בישראל שודרה הסדרה שודרה בשנות השמונים במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית ובסוף שנות השמונים שודרו פרקים נבחרים מהסדרה גם בתוכנית "רואים 6/6".
תקציר העלילה

הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיהם של החמישייה הסודית - האחים ג'וליאן, דיק ואן, בת הדודה שלה ג'ורג', והכלב הנאמן שלה טימי. יחד הם יוצאים להרפתקאות שונות באזורי הכפר באנגליה ופותרים תעלומות שונות, ולעיתים אף מצליחים ללכוד פושעים, ולמצוא אוצרות נסתרים.
דמויות > החמישייה הסודית

ג'וליאן קירין (מעולם על ידי מרקוס האריס) - הנער המבוגר ביותר בקבוצה אשר משמש כמנהיג של הקבוצה. ג'וליאן הוא חזק, אינטליגנטי, אכפתי, אחראי ואדיב.
ג'ורג'ינה "ג'ורג'" (מגולמת על ידי מישל גאלגר) - נערה חסרת פחד שמתעקשת שיקראו לה ג'ורג' במקום ג'ורג'ינה. בעלת שיער קצר מאוד והיא נוהגת להתלבש כמו בן. לג'ורג' יש כלב נאמן בשם טימי.
דיק קירין (מגולם על ידי גארי ראסל) - אחיו הצעיר של ג'וליאן.
אן קירין (מגולמת על ידי ג'ניפר תאניש) - הצעירה בקבוצה. אן היא אחותה הצעירה של דיק וג'וליאן.
טימי הכלב (כלב הבורדר קולי טודי) - הכלב הנאמן, הידידותי והפיקח של ג'ורג'. בפעמים רבות טימי מספק לילדים הגנה פיזית.
דמויות > דמויות נוספות

הדודה פאני (מגולמת על ידי סו) - אימה החביבה של ג'ורג' ודודתם של ג'וליאן, דיק ואן. הדודה פאני היא הדמות האימהית העיקרית בחיי הילדים.
הדוד קוונטין (מגולם על ידי מייקל הינץ) - אביה של ג'ורג' והדוד של ג'וליאן, דיק ואן. קוונטין הוא מדען נודע.
מדיה ביתית

לאורך השנים יצאו לשווקים מהדורות VHS ו-DVD של הסדרה.
הארי כריסטופרס

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1953 (בן 70) Goudhurst, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 מקום לימודים:  מודלין קולג' 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד הנרי טיודור "הארי" כריסטופרס (באנגלית: Richard Henry Tudor "Harry" Christophers; נולד ב-26 בדצמבר 1953) הוא מנצח אנגלי.
חייו > לימודים וראשית קריירה

כריסטופרס נולד בגודהרסט, קנט. הוא למד בקינגס סקול בקנטרברי, היה נער מקהלה בקתדרלת קנטרברי בהדרכת אלאן ויקס וניגן בקלרינט בתזמורת בית ספרו יחד עם אנדרו מרינר. כהשפעות מוזיקליות בילדותו הוא מציין את הרולינג סטונז, ברהמס, מאהלר, סטרווינסקי וג'תרו טול.
כריסטופרס נשא בתפקיד אקדמי במקהלה במודלין קולג' באוקספורד, שם למד לימודים קלאסיים במשך שנתיים לפני שהחל בקריירה מוזיקלית.