stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדינה בדרך
אמנים אורחים

מדי יום שני מגיע לתוכנית אמן להגשה זוגית עם הדר מרקס. במהלך האירוח האמנים מגישים את דיווחי התנועה, משחקים משחקי רדיו ומבצעים את אחד השירים שלהם – עם שינוי חלק מהמילים, כך שיתייחסו לנושאים בהם עוסקת התוכנית. למשל, מירי מסיקה ביצעה את "זוכר את לה גוארדיה" (על בסיס שירה "נובמבר"), עידן רייכל הופיע עם "מהמחלפים" (על פי לחן של "ממעמקים"), רוני דלומי ביצעה את "איש של בוקר" (בלחן "איש של לילה") ועוד.
שידורים מיוחדים

במהלך השנתיים בהן משודרת התוכנית בפורמט הנוכחי, יצאה "מדינה בדרך" לשידורי חוץ ממקומות שונים – כמו הר חרמון וחוף הקשתות באשדוד, הספארי ברמת גן ועוד. בנוסף, התוכנית ליוותה בשידור חי מתגייס בדרך לבקו"ם עם משפחתו וכן ליוותה את הנהגים מהפקקים בכביש החוף (בתוכנית מיוחדת בשם "מדינה מהדרך").
עריכה מוזיקלית

המרכיב המרכזי בתוכנית הוא מוזיקה, כשהאופי המוזיקלי הוא משפחתי וקצבי. בעריכה משולבים להיטים עכשוויים לצד להיטים מכל הזמנים. קיים שילוב בין מוזיקה עברית למוזיקה בינלאומית, כשהדגש הוא על להיטים ישראלים.
בעלי תפקידים

הגשה: הדר מרקס, רואי שריקי
עורך דיווחי התנועה הראשי: בני כבודי
עריכה מוזיקלית: דנה יצחק
ראו גם

גלגלצ
הדר מרקס
הערות שוליים

↑  סקר TGI: זו תחנת הרדיו המואזנת ביותר בישראל, באתר "סרוגים", 29 ביולי 2024
קו רציף

ערך זה עוסק במיזם של משרד התחבורה. אם התכוונתם למושג בגאומטריה, ראו .
לוגו המיזם
קו רציף הוא מיזם של משרד התחבורה לשיפור האינטגרציה בין שירותי האוטובוסים לבין שירותי רכבת ישראל.
המיזם הושק בשנת 2010 ומאז הוא הופעל ביישובים רבים ברחבי הארץ. בכל יישוב שבמיזם, חברת האוטובוסים מקצה מספר קווים ייעודיים עבור המיזם.
דוגמאות מרכזיות לפעילות "קו רציף"

קיצור מסלולי קווי אוטובוס המגיעים אל תחנות הרכבת ומהן, כדי לקצר את זמן ההגעה אל תחנות הרכבת ומהן.
התאמת לוחות הזמנים של קווי האוטובוס ללוחות הזמנים של רכבת ישראל.
שיפור התשתית הפיזית המשמשת את קווי האוטובוס בסמוך לתחנות הרכבת:
מפרצי אוטובוסים
נתיבי תחבורה נפרדים
שיפור סככות ההמתנה לנוסעים ועוד
שיפור מערך המידע לציבור על השירות המשולב – אוטובוסים ורכבות
התקנת שילוט הכוונה למסופי האוטובוסים בתחנות הרכבת
הצבת שלטי מידע ומפות המפרטות את מסלולי קווי האוטובוס בסככות ההמתנה לאוטובוסים.
הצבת שלטי "זמן אמת" דיגיטליים, המציגים לציבור את זמני יציאת האוטובוסים[דרושה הבהרה].
יצירת כרטוס משולב ואחיד, הפוטר את הנוסע מהליך כפול של קניית כרטיסים ומוזיל את מחיר הכרטיסים.
ראו גם

משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
רכבת ישראל
תחבורה ציבורית בישראל
לאסטוצ'קה

רכבת לאסטוצ'קה במוסקבה.
רכבת לאסטוצ'קה בסנקט פטרבורג.
לאסטוצ'קה (ברוסית: Ласточка ;מילולית: "סנונית") היא רכבת רוסית חשמלית מהירה בשירות חברת הרכבות הרוסית המשמשת את רכבות מוסקבה ואת קווי הרכבת הבינעירוניים. מבוססת על תכנון של סימנס דזירו.
נכון ל-2019, נוצרו למעלה ממאה ושמונים רכבות מדגם לאסטוצ'קה בגרסאות שונות, מרביתם בשירות פעיל וחלק ניכר מהן בקווי רכבת בין עירוניים. דגם
ЭС1 שיוצר בשנים 2011—2014 נעשה במפעלי סימנס בקרפלד שבגרמניה. מאז 2014 רוסיה מייצרת את הרכבת בכוחות עצמה במפעלי חברת קטרי אורל שבפישמה עילית: דגם ЭС2Г: משנת 2014, דגם ЭС2ГП: משנת 2016 ודגם ЭС1П: משנת 2018.
בשנת 2019 חברת הרכבות הרוסית, החלה בנסיעות מבחן לרכבת לאסטוצ'קה אוטונומית ללא נהג.
היסטוריה

בשנת 2009, חברת הרכבות הרוסית ביצעה הזמנה עם סימנס לפיתוח של יחידת חשמל רב תכליתית המותאמת לסביבה הרוסית. הרכבות החדשות תוכננו לשמש בסוצ'י לתעבורת נוסעים פרברית במהלך אולימפיאדת החורף 2014 ואז יועברו חלקית לקווי רכבת אחרים עם נתיבי שירות ללא הפסקה.
בעבר סימנס כבר ייצרה את רכבות Sapsan עם מערכת כפולה (Velaro RUS) עבור הרכבות הרוסיות. תכנון הרכבות החדשות אמור היה להתבסס על הרכבת החשמלית Siemens Desiro ML בעלת חמישה קרונות. ב-29 בדצמבר 2009 חתמה חברת הרכבות הרוסית על חוזה עם חברת סימנס הגרמנית לייצור 54 רכבות חשמליות של Siemens Desiro RUS בשווי 410 מיליון יורו.
הרכבות קיבלו את הסימון ES1 (ברוסית:ЭС1 (Электропоезд Сименс мод.1); 'רכבת חשמלית דגם סימנס 1') הרכבות סווגו בשם לאסטוצ'קה (Lastochka, סנונית). כל 54 הרכבות יוצרו בגרמניה.
עיצוב הרכבות

רכבות מערכת כפולה עם העברה אוטומטית של המערכת היו הפתרון האידיאלי לשילוב קווי הרכבת הקיימים באזור המשחקים האולימפיים. שם, רשת הרכבות החשמליות הראשית פועלת בשטח שטוח לאורך חופי הים השחור בזרם ישר ב-3 קילוואטים ואילו הקווים שנבנו בקטע ההררי של אדלר - קרסנאיה פוליאנה הועברו לחשמל במתח AC 25 קילוואטים בשעה, 50 הרץ, שמתאים לשיפועים התלולים, ומכאן דרישות הכוח גבוהות בהרבה. רכבות חשמליות דו-מערכתיות מאפשרות נתיבי רכבת נוסעים המכסים קטעים של מסלול DC ו-AC ללא צורך לעצור במקומות שבהם מתחלף החשמל. בעזרת הטכנולוגיה הרכבות מסוגלות לנוע ישירות מאדלר לקרסנודר מבלי לעצור בתחנת ההחלפה.
כל הפתרונות הטכניים שאימצה סימנס בתכנון הרכבות החשמליות החדשות של Desiro ML RUS נדונו עם המומחים ממכוני מחקר מתמחים ואושרו על ידי חברת הרכבות הרוסית. סימנס התייעצה עם מומחים רבים מרוסיה בתחום הרכבות המהירות - במיוחד אלה המעורבים בבניית הרכבות המהירות של Velaro RUS - לצורך החלטות התכנון הנוגעות לתכנון ובנייה של הרכבת Desiro ML.
בפרט, פלטפורמת הבסיסשל רכבת Desiro ML נאלצה לעבור התאמה למדד הרשת הרוסית המונה 1,520 מ"מ ודרישות החורף הרוסי הקשה. התנאים הטופוגרפיים באזור המשחקים האולימפיים מציבים דרישות גבוהות יותר למערכות אוטומטיות ולציוד הגרירה. מאמצי התכנון והבנייה התמקדו במיוחד בקרון הראשי של הרכבת, הקטר.
במרץ 2011 הקימה חברת קטרי אורל (Ural Locomotives) - מיזם משותף של סימנס AG וקבוצת סינארה - וחברת LLC Aeroexpress מיזם משותף לייצור רכבות חשמליות ברוסיה במפעל קטרי אורל בעיירה פישמה יעלית (Verkhnyaya Pyshma) שבמחוז סברדלובסק. הייצור החל בסוף 2013 במטרה לייצר כמאתיים קרונות רכבת בשנה עבור הרכבות רוסיות. עד 2017, 80% מייצור הרכבות הללו תוכנן להיות מקומי.
ב-7 בספטמבר 2011, חברת הרכבות הרוסית הזמינה עד 1,200 קרונות רכבת של Desiro RUS. החוזה נחתם על ידי נשיא הרכבות הרוסיות ולדימיר יאקונין, מנכ"ל סימנס ויו"ר מועצת המנהלים פיטר לושר ונשיא קבוצת סינארה דמיטרי פומניאנסקי בפורום עסקי הרכבות הבינלאומי אקספו 1520 שנערך בשצ'רבינקה.
לרכבת הרוסית יש גם חוזה תחזוקה עם סימנס ל-54 רכבות שהוזמנו בשנים 2009 ו-2010. החוזה בערך העולה על 500 מיליון יורו נחתם על ידי ולדימיר יאקונין ופיטר לושר ונכנס לתוקף בשנת 2013 לתקופה של 40 שנה.
ב-11 בנובמבר 2013, בחברת קטרי אורל החלו לייצר דגם חדש שפותח ל-3 נתיבי קילוואטים בלבד עם עיצוב פנים המיועד לקווים עירוניים. הדגם סווג כ-ES2G (ברוסית: ЭС2Г (Электропоезд Сименс мод.2 городской) "דגם 2 רכבת עירונית חשמלית של סימנס").
בשנת 2014 הסתיים ייצור ה-ES1 במפעלי סימנס. ברבעון השלישי של 2016 ES2G התחילו את עבודתם בחברת הרכבות והם משמשים כרכבות פרבריות בקו מוסקבה –טבר (מוסקבה – זלנוגרד ומוסקבה –טבר) ובקוויה פרברים של יקטרינבורג. באוגוסט 2017 יוצרו 72 רכבות כאלה.
במרץ 2016, חברת קטרי אורל העבירה לידי חברת הרכבות הלאומית RZD רכבת חדשה המכונה ES2GP (ברוסית: ЭС2ГП (Электропоезд Сименс мод.2 городской повышенной комфортности); "דגם רכבת עירונית סימנס 2 בעל נוחות מרבית"), הדומה מבחינה טכנית ל-ES2G, אך מיועד לקווים בין-עירוניים וכולל לא רק מושבים סטנדרטיים ברמה השלישית כמו ES2G, אלא גם מושבים סוג א' וב'. במרץ 2017 רכבות מדגם זה הופעלו רק בנסיעות מבחן.
מאפיינים

| שנת ייצור | מספר הרכבות החשמליות> ЭС1 | מספר הרכבות החשמליות> ЭС1П | מספר הרכבות החשמליות> ЭС2Г | מספר הרכבות החשמליות> ЭС2ГП | מספר הקרונות> ЭС1 | מספר הקרונות> ЭС1П | מספר הקרונות> ЭС2Г | מספר הקרונות> ЭС2ГП | מספר סדרתי> ЭС1 | מספר סדרתי> ЭС1П | מספר סדרתי> ЭС2Г | מספר סדרתי> ЭС2ГП |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2012 | 19 | — | — | — | 95 | — | — | — | 001—019 | — | — | — |
| ‏2013 | 26 | — | — | — | 130 | — | — | — | 020—045 | — | — | — |
| ‏2014 | 9 | — | 5 | — | 45 | — | 25 | — | 046—054 | — | 001—005 | — |
| ‏2015 | — | — | 18 | — | — | — | 90 | — | — | — | 006—023 | — |
| ‏2016 | — | — | 31 | 1 | — | — | 155 | 5 | — | — | 024—054 | 001 |
| ‏2017 | — | — | 32 | — | — | — | 160 | — | — | — | 055—086 | — |
| ‏2018 | — | 2 | 19 | 14 | — | 10 | 100 | 70 | — | 001, 002 | 087—097, 102—105, 237—240 | 002—015 |
| ‏2019 | — | 2 | 15 | 2 | — | 10 | 128 | 10 | — | 003, 004 | 098—101, 106—119 | 016, 017 |
| סך הכל | 54 | 4 | 123 | 17 | 270 | 20 | 658 | 85 | 001—054 | 001—004 | 001—119,  237—240 | 001—017 |
גרסאות של כלל הדגמים
דגם ЭС1-001 יחד עם דגם ЭС1 במחוז לנינגרד
דגם ЭС2Г-001 בשצ'רבינקה
דגם ЭС2ГП-001
קווים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רכבת | דפו | סדרה | דגם עיצוב פנימי | כמות | מספרים סדרתיים |
| רכבות קלינינגרד | קלינינגרד | ЭС2Г | רכבת פרברית | 5 | 009, 042—044 |
| רכבות מוסקבה | תחנת מחוז מוסקבה | ЭС1 | בין עירוני | 21 | 003—005, 010, 011, 015, 020—023, 026—031, 033, 034, 037, 038, 044 |
| רכבות מוסקבה | תחנת מחוז מוסקבה | ЭС2Г | עירוני | 47 | 049—086, 101, 106—113 |
| רכבות מוסקבה | תחנת מחוז מוסקבה | ЭС2ГП | פרמיום (1, 2, 3) | 10 | 001—006, 010, 011, 013, 017 |
| רכבות אוקטובר | קריוקובו |  |  |  |  |
| רכבות אוקטובר | קריוקובו | ЭС2Г | רכבת פרברית | 42 | 016, 017, 021—040, 087—092, 094, 095, 097, 098, 102—105, 114—119 |
| רכבות אוקטובר | קריוקובו | ЭС2Г | עירוני | 4 | 045—048 |
| רכבות אוקטובר | סנקט פטרבורג — מוסקבה | ЭС1 | פרמיום (1, 2) | 3 | 052—054 |
| רכבות אוקטובר | סנקט פטרבורג — מוסקבה | ЭС1П | פרמיום (1, 2, 3) | 4 | 001—004 |
| רכבות אוקטובר | סנקט פטרבורג — מוסקבה | ЭС2Г | רכבת פרברים | 17 | 006—008, 010, 012—015, 018—020, 041, 099, 100, 237—240 |
| רכבות אוקטובר | סנקט פטרבורג — מוסקבה | ЭС2ГП | פרמיום (1, 2, 3) | 7 | 007—009, 012, 014—016 |
| רכבות סברדלובסק | יקטרינבורג | ЭС2Г | רכבת פרברית | 8 | 001—005, 011, 093, 096 |
| רכבות צפון הקווקז | אדלר | ЭС1 | רכבת פרברית | 24 | 001, 002, 006—009, 012—014, 016—019, 024, 025, 032, 035, 036, 039—043, 045 |
| רכבות צפון הקווקז | אדלר | ЭС1 | פרמיום (1, 2) | 6 | 046—051 |
קווים > פעילים > צפון מערב

סנט פטרסבורג - נובגורוד
סנט פטרסבורג - בולוגויה
סנט פטרסבורג - פטרוזבודסק
סנט פטרסבורג - וולחוב
סנט פטרסבורג - ויבורג
סנט פטרסבורג - פסקוב
קווים > פעילים > מוסקבה

הטבעת המרכזי במוסקבה
מוסקבה - ניז'ני נובגורוד
מוסקבה - קורסק
מוסקבה - אוריול
מוסקבה - קונאקובו
מוסקבה - סמולנסק
מוסקבה - טבר
מוסקבה - זלנוגרד
מוסקבה - איבנובו
קווים > פעילים > דרום

קרסנודר - אדלר
קרסנודר - רוסטוב על הדון
נובורוסייסק - רוסטוב על הדון
מייקופ - אדלר
סוצ'י - שדה התעופה הבינלאומי בסוצ'י
סוצ'י - רוזה חוטור
סוצ'י - הפארק האולימפי
טואפסה - הפארק האולימפי
טואפסה - שדה התעופה הבינלאומי בסוצ'י
זארבסקאיה - שדה התעופה הבינלאומי בסוצ'י
דגומיס - שדה התעופה הבינלאומי בסוצ'י
קווים > פעילים > אוראל

יקטרינבורג - ניז'ני טאגיל
יקטרינבורג - קמנסק-אורלסקי
יקטרינבורג - פרבאורלסק - קוזינו
קווים > מתוכננים

מינרלניה וודי - סוצ'י
ברנאול - נובוסיבירסק
ראו גם

ספסאן
איוולגה (רכבת)
סטריז' (רכבת)
הערות שוליים

↑  Desiro RUS — перспективный пригородный электропоезд // Desiro RUS – promising commuter train, Zheleznye dorogi mira
↑  РЖД показали работу беспилотной электрички в нештатной ситуации
↑  Без машиниста: в Москве представили беспилотную "Ласточку", דיווח אתר Vesti.ru
↑  "ES1 — List of rolling stock". TrainPix. נבדק ב-2017-07-11.
1 2  "Siemens предварительно договорится с РЖД о поставке 240 поездов Desiro" (ברוסית). RIA Novosti. 13 ביולי 2010. נבדק ב-2015-08-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ES2G — List of rolling stock". TrainPix. נבדק ב-2017-07-11.
↑  "ES2GP — List of rolling stock". TrainPix. נבדק ב-2017-07-11.
↑  Titko, Alisa (1 באוקטובר 2015). "Скоростные поезда "Ласточки" с 1 октября запустили из Москвы в Тверь". Komsomolskaya Pravda (ברוסית). נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Frolov, Aleksandr (1 באוקטובר 2015). "Из Москвы до Твери через Крюково отправилась первая "Ласточка"". Gudok.ru (ברוסית). נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Поезд "Ласточка" летом 2014 г может соединить Петербург и Петрозаводск" (ברוסית). RIA Novosti. 13 בדצמבר 2013. נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yevdokimov, Igor (1 באפריל 2014). "На Олимпийских "Ласточек" готовят к "полёту" до Краснодара". Gudok (ברוסית). No. 54 (25489). נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Скоростной электропоезд "Ласточка" отправился из Новосибирска в Барнаул" (ברוסית). Russian News Agency TASS. 15 באוגוסט 2014. נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
אמל מורקוס

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1968 (בת 56) כפר יאסיף, ישראל 
 מוקד פעילות:  מדינה פלסטינית 
 שפה מועדפת:  ערבית 
 www.amalmurkus.org
 פרופיל ב-IMDb
 
אמל מורקוס (בערבית: أمل مرقس; נולדה ב-11 ביולי 1968) היא שחקנית וזמרת פלסטינית אזרחית ישראל.
ביוגרפיה

מורקוס נולדה למשפחה נוצרית בכפר יאסיף שבגליל. היא אחת משש בנותיהם של נביהה ונימר מורקוס, ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית הישראלית, אשר כיהן במשך 20 שנה כראש מועצת כפר יאסיף. למדה משחק בבית צבי ושיחקה בתוכניות בטלוויזיה החינוכית ובסדרה רחוב סומסום. בפסטיגל 1986 שרה עם אלון אולארצ'יק את השיר העברי-ערבי "שלום סלאם". בשנת 2003 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל תיאטרון חיפה. כמו כן היא שימשה כשופטת בתוכנית New Star, גרסה פלסטינית של "כוכב נולד".
מורקוס שיתפה בעבר פעולה בהופעות עם ג'ואן באאז, רוברט ואייט, מרסדס סוסה, גליקריה ועוד. בשנת 2007 הוציאה אלבום, "נענע יא נענע", שכלל גרסאות לשירי עם פלסטיניים.
מורקוס זכתה בסיקור תקשורתי רב בהשתתפותה בסינגל וקליפ החדש של להקת הראפ הערבי "דאם" הנקרא "לו יכולתי לחזור בזמן" שיצא לאור בשנת 2013 חלק מאלבום הלהקה "דבקה על הירח" (Dabke on the Moon).
מורקוס חברת המועצה הציבורית של ארגון בצלם.
בשנת 2021 זכתה מורקוס בפרס שולמית אלוני למפעל חיים.
אלבומים

אמל (أمل), 1998
שווק (شوق), 2004
נענע יא נענע (نعنع يا نعنع), 2007
בע'ני (بغني), 2011
פתח אל-ורד (فتح الورد), 2015
הערות שוליים

↑  יון פדר, אמל מורקוס: מוזיקה ערבית מזהירה, באתר ynet, 14 בנובמבר 2014
↑  המועצה הציבורית, באתר בצלם
↑  אתר פרס שולמית אלוני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463662605171  BIBSYS: 12031808  GND: 1061622932  ISNI: 0000 0003 9932 1180  MusicBrainz: 5968a4bf-73c6-46d8-9e2d-9eb899b4d88e  VIAF: 292893849   WorldCat (עם VIAF): 292893849 
מורקוס בראיון משנת 2002 טוענת לאפליית המוזיקה הערבית בישראל.
הישרדות: פיג'י

| --- | --- |

הלוגו של הישרדות: פיג'י
 מנחים:  ג'ף פרובסט
 זוכים:  ארל קול
 פרסים:  מיליון דולר
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר פרקים:  14
 הפקה
 אתר צילומים:  מקואטה, פיג'י
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 תקופת שידור מקורית:  8 בפברואר 2007 – 13 במאי 2007
 קישורים חיצוניים
 הישרדות
 
 → איי קוקסין ←
 
הישרדות פיג'י (באנגלית: Survivor: Fiji) היא העונה הארבע עשרה של תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות". העונה, אשר צולמה באיי פיג'י מ-30 באוקטובר עד 7 בדצמבר 2006, עלתדה לשידור ב-8 בפברואר 2007, ברשת השידור האמריקאית CBS, עד הגמר שערך שעתיים ב-13 במאי 2007, אשר ארל קול הוכרז לשורד האחרון על פני אנדריאה "דרימז" הרד וקסנדרה פרנקלין בהצבעת פה אחד בפעם הראשונה בהיסטוריית התכנית.
עונה זאת, עד היום, היחידה בהיסטוריה של "הישרדות" אשר כללה מספר אי זוגי של מתמודדים, 19, לאחר שהמתמודדת ה-20 מליסה מקנלטי פרשה ליל לפני תחילת הצילומים. לאחר תזמון הפרישה ומחסור במחליפים, מקומה לא אויש. גארי סטריטסקי היה המתמודד היחידי שהגיש בקשה להיות בתוכנית, מקנלטי ושאר 18 המתמודדים הובאו על-ידי ההפקה. הליהוק שמר על מגוון גזעי דומה (אשר 20 המתמודדים הכילו מספר שווה של מתמודדים אירופאים-אמריקאים, אמריקאים-היספנים, אסייתים-אמריקאים ואפרו-אמריקאים) בדומה ל"הישרדות: איי קוק" במאמץ מודע המיועד להראות שהמגוון הגזעי באיי קוק לא היה רק תעלול רייטינג.
הפקה > משחק

העונה הציגה תפנית של שבט אחד שלו יש ציוד ואספקה מותאמת ושבט אחד ללא כלום. תפנית זאת נחשבת לאחת הפחות אהודות בהיסטוריית "הישרדות" בקרב המעריצים. בתחילת העונה, 19 מתמודדים חיו על אי אחד ובנו מחנה מרוהט, אשר כלל מקלטים הבנויים מעץ חתוך מראש, אזור מטבח עם כלי אוכל, מקלחת, אסלה, רהיטים, ואמצעים לשמור על אש, עם אספקה אשר סופקה על-ידי ההפקה. כאשר המתמודדים חולקו לשני שבטים, השבט המנצח, מוטו, זכו במחנה המרוהט, בעוד שהשבט המפסיד, ראבו, היו צריכים לבנות מחנה חדש מכלום, וקיבלו רק סיר ומצ'טה בכדי לשרוד. במהלך שידור העונה, המנחה ג'ף פרובסט הודה כי קונספט זה לא עבד כמו שההפקה קיוותה, מה שהביא לשבט שחי במחנה המרוהט לשלוט באתגרים על פני השבט שהיה צריך להרכיב מחנה מכלום, שבוע אחרי שבוע. אי הגלות חזר שוב בעונה זאת, עם תפניות חדשות. בשונה מעונות קודמות, היו שני פסלוני חסינות מוחבאים, עם אחד מוסתר בכל מחנה. את הפסלון היה ניתן להשתמש רק לפני שג'ף קורא את הקולות, במקום אחרי. לאחר השימוש בפסלון החסינות, הפסלון הוחבא מחדש. בפסלונים היה ניתן להשתמש עד החמישייה האחרונה.
מתמודדים

השבטים היו מוטו וראבו, אשר משמעותן "חנית" ו"להרוג" בשפה הפיג'ית, בעוד שמשמעות שם השבט המאוחד בולה בולה היא "ברוכים הבאים" או "שלום" בפיג'ית. בין המתמודדים כללו מיס ונצואלה של שנת 1998, ריטה ורוס.
| מתמודד | שבט מקורי | חילוף שבטים | שבט מאוחד | הדחה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'סיקה דה בן 27, לוס אנג'לס, קליפורניה | ראבו |  |  | 01 !מודחת ראשונה יום 3 |
| אריקה דורסאו 27, באטון רוז', לואיזיאנה | ראבו |  |  | 02 !מודחת שנייה יום 6 |
| סילביה וואן 52, רוס, קליפורניה | ראבו |  |  | 03 !מודחת שלישית יום 8 |
| גארי סטריטסקי 55, רמזי, מינסוטה | מוטו |  |  | 04 !פרש יום 10 |
| ליליאנה גומז 25, לוס אנג'לס, קליפורניה | מוטו |  |  | 05 !מודחת רביעית יום 11 |
| ריטה ורוס 38, סן אנטוניו, טקסס | ראבו |  |  | 06 !מודחת חמישית יום 14 |
| אנתוני רובינסון 32, קומפטון, קליפורניה | ראבו | ראבו |  | 07 !מודח שישי 16 |
| ג'יימס "רוקי" ריד 28, לוס אנג'לס, קליפורניה | ראבו | ראבו |  | 08 !מודח שביעי מושבע 1 יום 19 |
| ליזט "ליסי" לינארס 36, לוס אנג'לס, קליפורניה | מוטו | ראבו |  | 09 !מודחת שמינית מושבעת 2 יום 21 |
| מישל אי 23, סינסינטי, אוהיו | ראבו | מוטו | בולה בולה | 10 !מודחת תשיעית מושבעת 3 יום 24 |
| אדגרדו ריברה 28, מיאמי ביץ', פלורידה | מוטו | ראבו | בולה בולה | 11 !מודח עשירי מושבע 4 יום 27 |
| מוקי לי 25, שיקגו, אילינוי | ראבו | ראבו | בולה בולה | 12 !מודח אחת עשרה מושבע 5 יום 30 |
| אלכס אנגריטה 28, לוס אנג'לס, קליפורניה | מוטו | ראבו | בולה בולה | 13 !מודח שתים עשרה מושבע 6 יום 33 |
| סטייסי קימבל 27, בולדר, קולורדו | מוטו | מוטו | בולה בולה | 14 !מודחת שלוש עשרה מושבעת 7 יום 36 |
| קנוורד "בו" ברניס 34, לפאייט, לואיזיאנה | מוטו | מוטו | בולה בולה | 15 !מודח ארבע עשרה מושבע 8 יום 37 |
| יאו מן צ'אן 54, מרטינז, קליפורניה | ראבו | מוטו | בולה בולה | 16 !מודח חמש עשרה מושבע 9 יום 38 |
| אנדירה "דרימז" הרד 25, וילמינגטון, קרוליינה הצפונית | מוטו | מוטו | בולה בולה | 17 !פיינליסט |
| קסנדרה פרנקלין 42, לוס אנג'לס, קליפורניה | מוטו | מוטו | בולה בולה | 18 !פיינליסטית |
| ארל קול 35, סנטה מוניקה, קליפורניה | ראבו | מוטו | בולה בולה | 19 !השורד האחרון |
מתמודדים > הופעות עתידיות

יאו מן הופיע לאחר-כך ב"הישרדות: מיקרונזיה". מחוץ ל"הישרדות", ארל קול הופיע באחד הפרקים של העונה ה-13 של "הכרישים". הוא גם התחרה ב-2022 בתוכנית מציאות של USA Network "נחש בדשא".
הערות שוליים

↑  Survivor: Micronesia - Full Cast List and Photos, IGN (באנגלית) IGN, Retrieved November 23, 2020
| הישרדות |
| --- | --- | --- |
| עונות | בורנאו • האאוטבק האוסטרלי • אפריקה • מרקיז • תאילנד • האמזונס • איי הפנינה • אולסטארס • ונואטו • פלאו • גואטמלה • פנמה • איי קוק • פיג'י • סין • מיקרונזיה • גבון • טוקנטינס •  סמואה • גיבורים נגד נבלים • ניקרגואה • אי הגאולה • האוקיינוס השקט הדרומי • עולם אחד • פיליפינים • קרמואן • דם נגד מים • קאגיאן • סאן חואן דל סור • עולמות נפרדים • קמבודיה • קו רונג • מילניאלים נגד דור X • משני משחק • גיבורים נגד מרפאים נגד פעלתנים • אי הרוח • דוד נגד גוליית • קצה ההכחדה • אי האלילים • מנצחים במלחמה • 41 • 42 • 43 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 |  |
אליעזר יערי

| --- | --- |

אליעזר יערי
 לידה:  25 ביולי 1949 (בן 75) ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  הגימנסיה העברית רחביה 
 מעסיק:  הערוץ הראשון 
 פרסים והוקרה:  פרס שולמית אלוני (2023) 
 קישורים חיצוניים
 eliezeryaari.com
 
אליעזר יערי (נולד ב-25 ביולי 1949) הוא עיתונאי וסופר ישראלי. היה טייס קרב וכיהן כמנכ"ל הסניף הישראלי של "הקרן החדשה לישראל".
ביוגרפיה

יערי נולד וגדל בירושלים. הוא בוגר הגימנסיה העברית רחביה (סיים ב-1967), בוגר שבט מצדה של תנועת הצופים, והתגייס לצה"ל ב-1967. סיים קורס טיס בשנת 1969, ושירת כטייס קרב, שירת בטייסת 101 וטס במטוסי "נשר". ב-8 בינואר 1973 רשם הפלת מטוס מיג 21 סורי בקרב אוויר, ובמלחמת יום הכיפורים רשם שתי הפלות נוספות. בין השנים 1974–1975 שימש כקצין החינוך של בית הספר לטיסה. השתחרר מהצבא בשנת 1976. לאחר השחרור שרת במילואים בטייסת 253, ומשזו הוסבה ל-F16 עבר לשרת בטייסת 254 עד לסגירתה בשנת 1985.
ב-1982 סיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1983–1986 שימש שליח קהילתי מטעם מחלקת הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית העולמית בבוסטון ארצות הברית. לאחר חזרתו לישראל המשיך לעבוד בערוץ הראשון כעורך ומגיש חדשות.
כעיתונאי טלוויזיה, יערי הגיש כתבות רבות בערוץ הראשון, שימש עורך ומגיש של "יומן השבוע" בערוץ בין השנים 1988–1992, וכן כיהן כמנהל חטיבת התוכניות של הערוץ בשנים 1992–1995. פרש מהטלוויזיה ונסע ללמוד באוניברסיטת הרווארד, שם קיבל ב-1996 תואר שני במינהל ציבורי. חזר לישראל ובין השנים 1996–1997 שימש עורך "מבט שני". בשנת 1997 התמנה למנהל הסניף הישראלי של "הקרן החדשה לישראל", בה היה חבר. שימש כמנהל עד שנת 2010. במסגרת הקרן, מחולק גם פרס יפה לונדון יערי, על שם אמו. מאז שנת 2010 משמש יו"ר פעיל של חברת ההזנק give2gether.
במרץ 2008 היה שותף להקמת עמותת "הכל חינוך" שיזם דב לאוטמן. עמותה שביקשה להביא לשיפור והתחדשות מערכת החינוך בישראל.
ביולי 2008 חזר להגיש בערוץ הראשון, בסדרת תוכניות הארוח "מפגש יוצרים", העוסקות בסרטי תעודה שהופקו במהלך השנים על ידי רשות השידור.
החל משנת 2011 משמש כתב וכעורך ב"חדשות 10".
יערי כתב שלושה ספרים: "בחזרה לטיטאניק" (1989), אוסף סיפורים קצרים; "הצטלבויות" (2004), רומן על נזירה בירושלים; ו"מעבר להרי החושך" (2015), סיפור מסע בירושלים. סיפור אחד מתוך ספרו "בחזרה לטיטניק", "טיסה 016", זכה לעיבוד טלוויזיוני, בדרמה שביים יצחק חלוצי למחלקת הדרמה של הערוץ הראשון ב-1990.
ב-2023 יצא סרטו התיעודי "שומרות הסף: זכרונות" העוסק בנשות מחסום ווטש. הסרט זיכה את יערי בפרס שולמית אלוני לשנה 2023.
כחלק מתחביב שתיית הקפה שלו, הוא נוהג לשבת באופן קבוע בקפה דובשנית (בשכונת קטמון בירושלים), ונמנה עם חברי ה"פרלמנט" הקבוע שם.
ספריו

בחזרה לטיטניק (תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ט 1989)
הצטלבויות: כמו סרט תיעודי (בני-ברק: הקיבוץ המאוחד, 2004) - בעריכתו של דן שביט
מעבר להרי החושך (תל אביב: אלבטרוס, 2015)
מפעם לפעם, הוצאת אגם, 2020
הערות שוליים

↑  זהבה דברת, ‏ישיבת הקרן החדשה לישראל - בחיפה, באתר גלובס, 20 ביוני 2001
↑   אריאנה מלמד, פעם אליעזר יערי למד עם נתניהו בבית הספר. כיום הוא מפגין מול מעונו בבלפור, באתר הארץ, 13 ביולי 2020
↑  דני עוזיאל, ‏מהשחק לנשר-רגרסיה טכנולוגית והצלחה צבאית, באתר "מרקיע שחקים"
↑  יומן השבוע לא יבוטל, מעריב, 16 באוגוסט 1990
↑  נועה פרייס‏, מבט אחרון ופרידה: "מבט שני" מסיימת הערב את עונתה האחרונה, באתר וואלה, 10 באוגוסט 2016
↑  פרס יפה לונדון יערי לפעילות ויזמות חברתית לנשים
↑  About us | Online Fundraising | The team, באתר של give2gether
↑  דיאנה בחור-ניר, ‏דב לאוטמן על מצב החינוך: "ילד מאופקים צריך לקבל יותר מילד מרמת-אביב", באתר גלובס, 10 במרץ 2008
↑  שירי לב-ארי, ספרים חדשים, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2004
↑   הארץ, ספרים חדשים, באתר הארץ, 12 ביוני 2015
↑  תלמה אדמון, הנכדים של השואה, מעריב, 16 בדצמבר 1990
 טיסה 016, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 58:31)
↑  אתר פרס שולמית אלוני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303426805171  BnF: cb14619728f (data)  ISNI: 0000 0000 6658 111X  LCCN: n89121077  VIAF: 49477945   WorldCat (עם VIAF): 49477945
נחל אחיה

| --- | --- |

נחל אחיה יוצא מהמנהרה ונשפך לירקון
 מידע כללי
 שפך:  נחל הירקון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת גוש דן מוגדלת) נחל אחיה(למפת גוש דן רגילה) נחל אחיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אחיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אחיה
 
אזור נחל אחיה כפי שמתואר במפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1880
נחל אחיה הוא נחל אכזב המהווה את יובלו המערבי ביותר של נחל הירקון, אגן הניקוז של הנחל הוא חלקו הדרומי של עמק גלילות. הנחל עובר במנהרה מתחת לרמת אביב ג' ונשפך לירקון ממערב לדרך נמיר. על פי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל (PEF), ניקז הנחל בעבר גם את האזור שמדרום מערב למחלף גלילות (אזור אזורי חן – שכונת למד), Birket Leil, אולם כיום האזור מנוקז לחוף תל ברוך. בשטח אגן הניקוז של הנחל נמצא פארק אקולוגי גלילות ובו עמק הנרקיסים ומערות הקבורה השומרוניות של תל ברוך, מערות אפקה.
שם הנחל

הנחל קרוי ככל הנראה על שם הנביא אחיה השילוני[דרוש מקור] אך לא ברור מדוע הוחלט דווקא לקרוא לנחל זה על שמו. בערבית נקרא חלקו התחתון של הנחל ואדי נימר ואילו חלקו העליון בתחום עמק גלילות נקרא ואדי אל מרג' (נחל העמק).