stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Evermore (אלבום)
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 47 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 15 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 21 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 4 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים האלטרנטיביים | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 24 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 9 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 29 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הקטלוג | 6 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים המסחריים | 14 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הויניל | 8 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הרוק והאלטרנטיבי | 5 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים האלטרנטיביים | 2 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 28 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 41 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי קטלוג הפופ | 8 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים המסחריים | 16 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים האלטרנטיביים | 5 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| איטליה (FIMI) | זהב | 25,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
| בלגיה (BEA) | זהב | 10,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | זהב | 10,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 100,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | זהב | 10,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה | 15,000 |
| סין (QQ Music) | — | 560,000 |
| קנדה (Music Canada) | זהב | 40,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 11 בדצמבר 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | סטנדרטית | ריפבליק |  |
| הממלכה המאוחדת | 18 בדצמבר 2020 | תקליטור | דלוקס | EMI |  |
| ארצות הברית | 18 בדצמבר 2020 | תקליטור | דלוקס | ריפבליק |  |
| כלל העולם | 7 בינואר 2021 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | דלוקס | ריפבליק |  |
| יפן | 22 בינואר 2021 | תקליטור | יפנית | יוניברסל מיוזיק יפן |  |
| ברזיל | 29 בינואר 2021 | תקליט • תקליטור | דלוקס | יוניברסל |  |
| כלל העולם | 21 בפברואר 2021 | קלטת שמע | דלוקס | יוניברסל |  |
| כלל העולם | 28 במאי 2021 | תקליט | דלוקס | EMI |  |
| ארצות הברית | 3 ביוני 2021 | הורדה דיגיטלית | מהדורת מעריצים | ריפבליק |  |
ביאורים

↑  נשלח לתחנות רדיו קאנטרי בארצות הברית בלבד.
↑  נשלח לתחנות רדיו אלטרנטיבי בארצות הברית בלבד.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  קיבל\ה קרדיט גם בכלי הנגינה של שירי האלבום.
↑  עבור כמה מהמוזיקאים נתנו קרדיט לתרומה המוזיקלית הספציפית שלהם, בדיוק כמו אותן ההערות מפסקת ה-'מוזיקאים'.
צ'סקה זברויובקה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  27 ביוני 1936 – הווה (88 שנים) 
 חברת אם:  קבוצת קולט CZ 
 חברות בנות:  CZ-USA  Zbrojovka Brno 
 מיקום המטה:  אוהרסקי ברוד 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנשק 
 הכנסות:  4,996,687,000 קורונה צ'כית (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  773,098,000 קורונה צ'כית (נכון ל־2017) 
 רווח:  675,162,000 קורונה צ'כית (נכון ל־2017) 
 עובדים:  1,887 (נכון ל־2017) 
  
 www.czub.cz
 
לוגו CZUB על קת אקדח CZ75B
צ'סקה זברויובקה (צ'כית Česká Zbrojovka Uherský Brod או ČZUB; מכונה בקיצור CZ) היא חברה צ'כית לייצור כלי נשק (בעיקר רובים ואקדחים) שהוקמה ב-1936 באוהרסקי ברוד, מוראביה, כחטיבה של תאגיד סקודה.
לאחר מלחמת העולם השנייה נוהל כל ייצור הנשק הצ'כי על ידי משרד מרכזי שחייב את הטבעת הכיתוב BRNO על כל כלי נשק שיוצא, ולכן אקדחי סי זד רבים נושאים כיתוב זה. ב-CZ עובדים למעלה מ-2000 איש, והיא אחת מחברות כלי הירייה הגדולות בעולם.
עסקת הנשק עם ישראל

בסיועו של שר החוץ הצ'כוסלובקי יאן מסריק, נחתמה ב-14 בינואר 1948 עסקת הנשק הראשונה עם צ'כוסלובקיה. באישורם של דוד בן-גוריון ומשה שרת חתמו על ההסכם אהוד אבריאל ואוטו פליקס (אוריאל דורון) ומהצד הצ'כוסלובקי ראשי הצבא, באישורם של ראש הממשלה קלמנט גוטוולד ושר ההגנה הגנרל לודוויק סבובודה. במסגרת העסקה, סיפקה צ'כוסלובקיה 4,400 רובי מאוזר K98 / P18 7.92 ("הרובה הצ'כי" - שנותרו בשימוש בצה"ל עד שנות השבעים), וכחמישה מיליון כדורים, תמורת 750 אלף דולר. הובלת הנשק נתקלה בקשיים מרובים, אך בסופו של דבר, הוא הגיע לארץ ישראל במרץ 1948.
היסטוריה

במהלך המלחמה הקרה ייצר המפעל כלי ירייה רבים: האקדח CZ52, רובה הסער CZ58, המקלעון "סקורפיון", רובי קליעה בקליבר 0.22 ומשפחת האקדחים המפורסמת CZ75 שעליה מבוססים אקדחים רבים ובהם גם ה"יריחו" הישראלי.
בשנת 1991 הוסר הפיקוח המרכזי מעל מפעלי הנשק הצ'כיים והם החלו לפעול כחברות עסקיות עצמאיות. CZ הייתה הראשונה שפרצה לשוקי היצוא וכיום יש לה כ-60 סוכנויות ומפיצים ברחבי העולם, כולל חברת בת בשם CZ-USA בארצות הברית. בשנת 2021 רכשה את חברת קולט.
הערות שוליים

↑  עסקת הנשק עם צ'כוסלובקיה, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4704297-7  NKC: kn20020322440  VIAF: 154081951   WorldCat (עם VIAF): 154081951
לבון

ערך זה עוסק ביישוב בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
לבון
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: משגב
גובה ממוצע: ‎554 מטר
תאריך ייסוד: 1980
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 884 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 883 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) לבון(למפת הגליל המערבי רגילה) לבון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום לבון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום לבון32°56′30″N 35°17′10″E﻿ / ﻿32.9415642446998°N 35.2861398837339°E﻿ / 32.9415642446998; 35.2861398837339  heמפת היישובים של מועצה אזורית משגב באדום - לבון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

לָבוֹן הוא יישוב קהילתי בגליל העליון, בתחומי המועצה האזורית משגב. היישוב נמצא כ-2 ק"מ צפונית לכרמיאל וכ-6 ק"מ דרומית למעלות-תרשיחא, ובין הכפר דיר אל-אסד לבין הכפר הדרוזי כסרא. במקום גן תעשייתי קטן, מסונף לגן התעשייה בתפן. היישוב, אשר שימש בעבר בית ספר מקצועי ובסיס צבאי, קרוי על שמו של פנחס לבון, שהיה מזכ"ל ההסתדרות ושר הביטחון. במתכונתו הנוכחית כיישוב קהילתי הוקם בשנת 2000. מונה כ-220 משפחות (נכון ליולי 2022 ).[דרוש מקור]
בקרבת היישוב נמצא הכפר הבדואי הלא מוכר אלקובסי (בערבית: عرب القبسي).
היסטוריה

היישוב הוקם כ"תפן ד'" והוחזק באופן זמני על ידי חברי קיבוץ חניתה. שמו הוסב ל"לבון" על שם פנחס לבון ובספטמבר 1980 הוא אוייש על ידי גרעין הקבע שלו מאיחוד הקבוצות והקיבוצים שהתפרנס מטוויית צמר. הגרעין מנה עשרה צעירים ומספר פעוטות, צמחונים שהלכו בדרך הפסיכולוגיה ההומניסטית. בשנת 1988 נטשו התושבים את המקום והוא נמכר לסטף ורטהיימר שהקים במקום מחנה לשימוש חיל חינוך לחמש שנים, ושלאחריהם יעבור המקום לבעלותו המלאה. המחנה נחנך רשמית בנובמבר 1990.
במחצית השנייה של שנות ה-90 פעל במקום בית ספר לתעשייה. בסוף שנות ה-90 הוקם במקום אזור תעשייה על שטח של 120 דונם והחל משנת 2000 נבנה היישוב בשלושה שלבים, כאשר כל שלב הוא שכונה ביישוב. בשכונה א' ישנם כ-50 בתי אב שהוקמו בשיטת בני ביתך בתחילת שנות ה-2000, בשכונה ב' כ-50 בתים ובשכונה ג' ישנם 72 בתי אב, שהתשתיות שלהם הושלמו בתחילת שנת 2016. בלבון הבנייה פרטית בהתאם לתקנות בנייה שנועד לשמור על קו אדריכלי אחיד אשר משתלב בטבע ובנוף הגלילי. שכונה רביעית (שלב ד'), שבה נקלטו 38 משפחות חדשות, הייתה בתהליכי בנייה ואכלוס בשנת 2022. תוכניות היישוב הן לגידול עד לסף עליון של 400 משפחות.[דרוש מקור]
ביישוב בתי עסק, שני גני ילדים ופעוטון, וסניף של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי, המקיימת ביישוב פעילות שוטפת לשכבות ד' עד י"ב, כמו גם השתתפות באירועים וקורסים ארציים כמו קורס מדריכים צעירים, מחנה קיץ, פסח וכדומה.[דרוש מקור]
גאוגרפיה

לבון נמצא בחבל תפן שבגליל העליון המערבי, על רכס מתלול צורים. גובהו הממוצע הוא 587 מטרים ונקודתו הגבוהה נמצאת כ-640 מטרים מעל פני המים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3165, 24 בפברואר 1985, עמ' 1494
↑  להכיר בכפר אלקובסי, באתר עבודה שחורה, 25 ביוני 2015
↑  אלי לנדאו, לא חוסר עשייה אלא חוסר הסברה, מעריב, 5 במרץ 1980
↑  דני צדקוני, להמנע מעימות עם האוכלוסיה המקומית, דבר, 17 ביולי 1980
↑  אהרן פריאל, 2 קיבוצים הוקמו בערבה ובאיזור תפן, מעריב, 18 בספטמבר 1980
↑  מאיר הראובני, פולחן בוקר על הר בגליל, מעריב, 1 בדצמבר 1980
בחזרה לגן עדן, דבר, 7 בדצמבר 1980
המירקם של האור של העידן החדש, כל העיר, 9 בינואר 1981
↑  מאיר הראובני, קנה מצפה, מעריב, 12 בנובמבר 1990
↑  ח"ן בלב הגליל, מעריב, 30 בנובמבר 1990
↑  דוד חיון, ‏סטף ורטהיימר ואונ' הרווארד ישתפו פעולה בלימודי תעשייה בלבון, באתר גלובס, 15 בינואר 1998
↑  דוד חיון, ‏סטף ורטהיימר השקיע 12 מיליון דולר בהקמת גן תעשייה רביעי: לבון, באתר גלובס, 8 בנובמבר 1999
↑  אסף מרדכי, ‏היישוב לבון, באתר גלובס, 31 במרץ 2002
↑  פרוטוקול מישיבת הנהלת המועצה מספר 10/01 שהתקיימה ביום 10.10.0102 במשגב, מועצה אזורית משגב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588266505171  VIAF: 317132547   WorldCat (עם VIAF): 317132547
שארג'ה (עיר)

שארג'ה (בערבית: الشارقة; בתעתיק מדויק: אלשארקה) היא העיר השלישית בגודלה ובאוכלוסייתה באיחוד האמירויות הערביות, ומהווה חלק מן המטרופולין של דובאי-שארג'ה-עג'מאן. העיר ממוקמת לאורך החוף הדרומי של המפרץ הפרסי על חצי האי ערב.
שארג'ה היא עיר הבירה של האמירות של שארג'ה. המערכת המשפטית, מדינית, צבאית, וכלכלית של העיר משותפת עם האמירויות האחרות באיחוד האמירויות הערביות כחלק ממסגרת פדרלית, אף שלכל אמירות יש סמכויות שיפוט בתחום אכיפת המשפט האזרחי ותחזוקת מתקנים מקומיים. שושלת אל קאסימי שולטת בשארג'ה מאז המאה ה-18.
העיר היא מרכז לתרבות ותעשייה, וחלקה בתמ"ג של איחוד האמירויות הוא 7.4%. העיר משתרעת על שטח מקורב של 235 קמ"ר ובה אוכלוסייה של למעלה מ-800,000 (2008). מכירת, או צריכת, משקאות אלכוהוליים אסורה באמירות שארג'ה ללא אחזקה של רישיון ואלכוהול לא נמכר במלונות, מסעדות או בתי עסק אחרים בשל הרוב המוסלמי. איסור זה סייע להגדיל את מספר התיירים המוסלמים הפוקדים את המדינה.
שארג'ה נבחרה באופן רשמי על ידי ארגון הבריאות העולמי כ"עיר בריאה". חברת QS, המתמחה בדירוג מוסדות אקדמיים, קבעה בשנת 2016 כי שארג'ה מדורגת במקום ה-68 בעולם באיכותה לסטודנטים באוניברסיטה. שארג'ה נחשבת לבירת התרבות של איחוד האמירויות הערביות, ובשנת 2014 נבחרה לבירת התרבות האיסלמית.
סקירה כללית

שארג'ה היא העיר השלישית בגודלה באיחוד האמירויות הערביות, אחרי דובאי ואבו דאבי. ארמון השליט של שארג'ה, השייח' ד"ר סולטאן בן מוחמד אל-קאסמי, ממוקם כ-20 ק"מ מדרום-מזרח לעיר.
שארג'ה משקיפה על המפרץ הפרסי, ובה אוכלוסייה של למעלה מ-800,000 (2008). בעיר שוכנים המרכז המינהלי והמסחרי של האמירות לצד מגוון מפעלי תרבות ומסורת מקומית בהם מספר מוזיאונים בתחומי הארכאולוגיה, מדע וטבע, היסטוריה, אמנות, מורשת מקומית, אמנות ותרבות האסלאם. נקודות ציון בולטות בעיר כוללות שני שווקים מקורים, המעוצבים בעיצוב איסלאמי ומספר אזורי בילוי ונופש ופארקים ציבוריים. העיר זכתה לפרסום אף בשל מסגדיה המפוארים.
לאחר הגאות בתחום הבנייה שהתרחשה בדובאי בשנת 2005, הוקמו בשארג'ה גורדי שחקים ובניינים מודרניים בשכונות חאן ולגונת חאלד. בניינים גבוהים אלה, אשר הביאו בעקבותיהם גידול באוכלוסייה, לצד פיגור בפיתוח התשתיות לקויות גרמו לפקקי תנועה בעיר. לעומס תנועה זה תרם אף מיקומה של העיר בין האמירויות הצפון-מזרחיות לבין דובאי. רבים מתושבי שארג'ה נוסעים בסופי השבוע 15 ק"מ כדי לבקר בדובאי. שארג'ה גובלת בערים של דובאי ועג'מאן, ונמצאת כ-170 ק"מ מעיר הבירה אבו דאבי.
היסטוריה

שארג'ה הייתה אחת העיירות העשירות באזור המפרץ עם יישוב הקיים במקום מעל 5,000 שנים. בתחילת המאה ה-18 שבט קאסים התיישב בשארג'ה ובשנת 1727 לערך הכריז על עצמאותה. ב-8 בינואר 1820 חתם שייך סולטן הראשון על אמנת הספנות הכללית עם בריטניה, זאת לצד ארבע האמירויות השכנות, שבו הסכים להיות פרוטקטורט בריטי כדי למנוע השתלטות האימפריה העות'מאנית.
ב-2 בדצמבר 1971 התאחדו שארג'ה יחד עם אבו דאבי, דובאי, עג'מאן, אום אל-קיוין, ופוג'יירה כדי ליצור את איחוד האמירויות הערביות. בדומה לאמירויות אחרות, שמה של שארג'ה נודע בקרב אספני בולים כיוון שהשירות הבולאי המקומי מנפיק מספר רב של בולים בנושאים שונים.
אקלים

בשארג'ה אקלים מדברי חם, עם חורפים חמים וקייצים חמים באופן קיצוני. הגשמים בשארג'ה בדרך כלל קלים ובלתי סדירים, כמעט כל המשקעים מרוכזים בחודשים נובמבר עד מאי, כמעט שני שלישים מכמות המשקעים השנתית בחודשים פברואר ומרץ.
| אקלים בשארג'ה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בשארג'ה> ינואר.24.2.12.1.9.5 | אקלים בשארג'ה> פברואר.25.2.12.7.34.8 | אקלים בשארג'ה> מרץ.28.8.15.3.33.0 | אקלים בשארג'ה> אפריל.34.0.18.3.7.5 | אקלים בשארג'ה> מאי.38.5.21.9.1.4 | אקלים בשארג'ה> יוני.40.8.24.6.0.0 | אקלים בשארג'ה> יולי.42.2.27.5.0.1 | אקלים בשארג'ה> אוגוסט.41.7.27.7.0.0 | אקלים בשארג'ה> ספטמבר.39.8.24.3.0.0 | אקלים בשארג'ה> אוקטובר.36.0.20.6.0.0 | אקלים בשארג'ה> נובמבר.30.9.16.4.5.1 | אקלים בשארג'ה> דצמבר.26.2.13.5.15.5 | אקלים בשארג'ה> שנה.34.03.19.58.106.9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: NOAA (1977–1991)
תחבורה

בעיר קיימת תשתית תחבורה מפותחת. בדומה לערים ראשיות רבות, בשארג'ה קיים עומס כלי רכב פרטיים בכבישים, במיוחד בשעות הבוקר ואחר הצהריים, בכבישים המובלים לדובאי. מערכת התחבורה הציבורית בשארג'ה פועלת במטרה להקל על עומס התנועה בכבישים. התחבורה הציבורית בעיר מבוססת על אוטובוסים בעיר ובין הערים באמירויות.
שדה התעופה הבינלאומי שארג'ה הוא השלישי בגודלו בנפח תנועת מטענים מוטסים. בשדה נמצא מרכז הפעילות של חברת תעופה זולה, אייר עראביה. מהשדה יוצאות טיסות יומיות ללבנון, ירדן, לונדון, הולנד, אוקראינה, הודו, מצרים, סוריה, פקיסטן, בנגלדש, ערב הסעודית, איראן ומדינות נוספות.
מהעיר יוצאים שני סוגי כבישים מהירים המסומנים באותיות E ו-S. כבישים בסימון E מובילים לאמירויות שכנות ולו הכבישים המסומנים ב-S הם בתוך האמירות.
הערות שוליים

↑  "About Sharjah". This is sharjah. אורכב מ-המקור ב-2015-03-02. נבדק ב-2016-12-15.
↑  "Sharjah's tourism focus is all about Islamic culture". The National. 17 בדצמבר 2013. נבדק ב-24 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  WHO names Sharjah ‘Healthy City’ (2016-04-27). "Sharjah officially named WHO Healthy City". Sharjah Update. נבדק ב-2016-05-02.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link) תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  http://www.topuniversities.com/city-rankings/2016#sorting=rank+custom=rank+order=desc+search=
↑  http://gulfnews.com/news/uae/society/sharjah-the-cultural-capital-of-the-uae-1.1258675
↑  http://www.thenational.ae/uae/heritage/2014-is-sharjahs-islamic-culture-capital-year-and-it-will-be-a-busy-one-for-sheikh-sultan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540385305171  GND: 4497280-5  LCCN: no91003289  NKC: ge1014440  SUDOC: 050433148  VIAF: 255510393   WorldCat (עם VIAF): 255510393
אל-חסכה

ערך זה עוסק בעיר. אם התכוונתם למחוז, ראו .
| --- | --- |
סמל אל-חסכהסמל אל-חסכה
פוטומונטאז' של העיר
פוטומונטאז' של העיר
 מדינה / טריטוריה:  כורדיסטן הסורית כורדיסטן הסורית
 מחוז:  אל-חסכה
 שפה רשמית:  ערבית, כורדית 
 גובה:  300 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  422,445 (2023)
 קואורדינטות:  36°29′0″N 40°45′0″E﻿ / ﻿36.48333°N 40.75000°E﻿ / 36.48333; 40.75000
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהאל-חסכה(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהאל-חסכה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-חסכה (בערבית: الحسكة; בסורית: ܚܣܟܗ; בכורדית: Hesîçe) היא עיר השוכנת בצפון מזרח סוריה. העיר היא השמינית בגודלה במדינה, ובירת מחוז אל-חסכה.
האוכלוסייה בעיר מורכבת מערבים, כורדים, ארמנים ואשורים. בעיר עובר החבור, יובלו של נהר פרת.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה העיר משמשת בין היתר בבסיס הפעילות של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, כוח צבאי אופוזיציוני הנלחם כנגד המדינה האסלאמית וג'בהת א-נוסרה. בינואר 2022 ארגון במדינה האסלאמית תקף את בית הכלא סינא שבעיר במטרה לשחרר אסירים של הארגון שהוחזקו בכלא. הארגון טען כי הצליח לשחרר יותר מ-800 לוחמים של הארגון שהוחזקו בכלא.
בדצמבר 2024 כוחות צבא אסד נסוגו מהעיר והמורדים הכורדים כבשו אותה.
הערות שוליים

↑  ‏אוכלוסיית סוריה (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות, הפריצה הגדולה של דאעש לכלא בסוריה: "יותר מ-800 ברחו", באתר ynet, 23 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007484849305171  GND: 4589894-7  LCCN: n2005022631  VIAF: 144457096   WorldCat (עם VIAF): 144457096 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בסוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרטינגה

קרטינגה (בליטאית: ‏Kretingaקובץ:Kretinga.ogg‏Ⓘ‏; בגרמנית: Krottingen, קרוטינגן; ביידיש: קרעטינגע) היא עיר במערב ליטא השוכנת בסמוך לים הבלטי.
בקרטינגה התגוררו ליטאים, רוסים, גרמנים ויהודים. ראשית היישוב היהודי במקום בשנת 1663. במהלך מלחמת העולם הראשונה, נשרף מרכז העיירה על ידי הגרמנים כיוון שהייתה נקודת חיבור בין מאות רכבות, משאיות וקרוונים שעברו שם בדרך לחזית הרוסית. במלחמת העולם השנייה התרחש בקרטינגה טבח בקהילה היהודית על ידי הנאצים, מה שהיה לאחד ממקרי הטבח הראשונים של הנאצים. לאחר המלחמה שוקמה העיר. נכון לשנת 2015 מספר התושבים בקרטינגה הוא 18,732.
היסטוריה

קרטינגה היא בין העיירות הוותיקות ביותר בליטא. היא הוזכרה לראשונה בשנת 1253 במגילה של הבישוף היינריך מקורלנד כטירה קרטין. בשנת 1602 יאן קרול חודקייביץ בנה את כנסיית העץ הראשונה בקרטינגה והקים מנזר בנדיקטיני אליו הגיעו מאמינים רבים. כעבור כעשר שנים נבנתה כנסייה חדשה ובתוכה עוגב מרשים. בשנת 1610 נפתח בית הספר של הכנסייה.
בשנת 1609 הפך יאן קרול חודקייביץ את העיירה קרטינגה לעיר כאשר העניק לה את זכויות מגדבורג. סמל העיירה החדשה מתאר את מריה הבתולה הקדושה עם ישו התינוק בזרועותיה, ומריה הבתולה הוסיפה להיות פטרונית העיירה.
ב-1621 בית משפחת ספייחה השתלטו על העיר; הם שינו את סמל העיירה לקזימיר הקדוש. כנסיית המנזר נהרסה פעמיים, בשנים 1659 ו-1710 על ידי צבאות שוודיים. משפחת ספייחה עזרה לשקם ולשפץ את הכנסייה.
בשנת 1720 הוחלף השלטון בעיר והיא נוהלה על ידי משפחת מסאלסקי. איגנאצי יאקוב מסלאסקי פתח גימנסיה בשנת 1774. העיר איבדה את הזכויות המוניציפליות שלה לאחר חלוקת פולין.
במהלך המאה ה-19 העיר שגשגה והייתה לחלק מהאימפריה הרוסית. בשנת 1882 קו הטלפון הראשון בליטא חיבר את קרטינגה עם העיירות פלונגה וריטובה.
בשנת 1875, הרוזן טישקביצ'יוס החליט להקים את אחוזת משפחתו בקרטינגה; הוא רכש ארמון ישן ובנה אותו מחדש. הארמון עוצב בסגנון הוויקטוריאני המפואר ונבנתה חממה של צמחים אקזוטיים ופירות טרופיים. בשנת 1890 הותקן חשמל בבית האחוזה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הגרמנים בנו מסילת רכבת המחברת בין קרטינגה, והעיירות באיוראי ופרייקולה. בשנת 1924 קרטינגה קיבלה חזרה את הזכויות המוניציפליות שלה. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, הכפר קרטינגסודיס, בצד השני של נהר אקמנה, שולב עם העיר. קרטינגה קיבלה חשיבות רבה יותר לאחר שנבנתה מסילת רכבת נוספת בשנת 1932 שחיברה אותה לשאולאי.
בתקופת הכיבוש הסובייטי הראשון, תחת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, תושבים מקומיים רבים נעצרו, ובמקרים מסוימים, הוצאו להורג ללא משפט או הוגלו לסיביר בעקבות שלטון טרור שהונהג באזור. הכלכלה המקומית נפגעה תחת הכיבוש הסובייטי, אשר הלאים בכוח את החוות באזור.
מאז הכרזת העצמאות של ליטא בשנת 1990, שוקמה העיר. בעיר קיימים אתרי אומנות והיסטוריה רבים. העיר קרטינגה מארחת את פסטיבלי מוזיקה עממית והצגות רבות. כמו כן מתקיימים בה פסטיבל קרטינגה, חגיגות בערב ליל קיץ (Joninės) ומרדי גרא (Užgavėnės). האחוזה העתיקה בעיר כיום משמשת כמוזיאון המכיל אוספים אמנותיים וארכאולוגיים. באזור נמצאים מקווה מים קמבריוני גאותרמי, ותחנת הכוח "וידמאנטאי".
יהודי קרטינגה

באמצע המאה ה-18 יהודים רבים עברו להתגורר בקרטינגה בעקבות קבלת זכויות תנועה ממקום למקום ממלך פולין. בשנת 1847 חיו בקרטינגה 1,738 יהודים, ובשנת 1897 חיו בה 1,202 יהודים מתוך 3,418 (כ-35%) תושבים. בשנת 1923 חלה ירידה במספר התושבים היהודים בעיר, כ-904 יהודים מתוך 2,532 (36%) תושבים. מהשנה 1934 ועד תקופת השואה חלה ירידה נוספת ובעיר חיו בין 700 ל-800 יהודים (כ-17% מתוך כלל האוכלוסייה שמנתה כ-4,569 תושבים). בשנת 1900 כיהן הרב אריה לייב ליפקין, אחיין של רבי ישראל מסלנט, כאב בית דין של העיר. הוא נודע גם כמקובל, וכתב מספר ספרים בנושא.
יהודי קרטינגה > בית כנסת

ברחוב הקטן ששמו "שול", היה בית מדרש בו למדו בחברותא גמרא. בית המדרש היה פתוח במהלך כל היום וכל אחד יכול היה להיכנס אליו, גם בשבתות וחגים.
יהודי קרטינגה > חינוך

בשנת 1860 הוקם בית ספר יהודי בקרטינגה, בו למדו היהודים שיעורי יהדות, מתמטיקה, רוסית וגרמנית.
בשנת 1910, הוקם בית ספר פרטי לבנים שהכיל שתי כיתות לימוד.
יהודי קרטינגה > בשואה

ביום הראשון של המלחמה בין גרמניה לרוסיה נכנסו המשטרה הגרמנית וכוחות צבא גרמניים לקרטינגה. כל הגברים בעיירה נאספו בכיכר השוק על פי פקודת הצבא הגרמני, שם הפרידו את היהודים מהאוכלוסייה המקומית תוך כדי מעשי אלימות קשים והשפלה והכניסו אותם לבית הכנסת. ב-26 ביוני, נלקחו 120 גברים מבית הכנסת ועוד 20 גברים יהודים שנמצאו בבתים לבורות הירי שם הומתו בירייה. באותו יום נלקחו הנשים והילדים גם כן לשריפה. ב-28 ביוני נרצחו עוד 63 יהודים ובין 11 ל-18 ביולי נרצחו עוד 120 יהודים. בתחילת אוגוסט הגסטפו ציווה על הליטאים להרוג נשים וילדים יהודים. בתחילת ספטמבר נלקחו נשים וילדים יהודים לאסם שבעיירה. שם ציוו עליהם הגרמנים להוריד את בגדיהם ואז הכו אותם עד מוות. מי שלא מת מהמכות נורה. השמות של הנרצחים כתובים ביד ושם. לאחר המלחמה נותרו רק שבעה יהודים בקרטינגה.
מיוצאי קרטינגה

ברק יוסלביץ' (1809–1765) היה לוחם יהודי שלחם לחירות פולין במהלך מרד קושצ'ושקו והמלחמות הנפוליאוניות.
יוסף ברקוביץ' (פול')‏ (1789–1846) בנו של ברק יוסלביץ', היה שותף למרד הפולני שהתרחש ב-1831. היה הקפטן בחיל הפרשים.
רבי אליהו לוינזון (1888–1822) – תלמידו של רבי ישראל מסלנט, שתדלן ובנקאי מפורסם. נקרא ע"ש העיר ר' אֶלֶה קרטינגר.
הרב יחזקאל הכהן (1926–1843) - כונה ר' חַצֶה, מחבר "ילקוט יחזקאל".
אליעזר ליפמן זילברמן (1882–1818) - סופר, מייסד ועורך "המגיד"
הערות שוליים

↑  יחזקאל הכהן, ילקוט יחזקאל, מהדורה שנייה, סונדרלנד, תשע"ג, באתר אוצר החכמה.
| ערי ליטא |
| --- | --- | --- |
| בירות מחוזות ליטא | אוטנה • אליטא • וילנה • טאורגה • טלז • מריאמפולה • פוניבז' • קובנה • קלייפדה • שיאוליאי |  |
| בירות מחוזות משנה של ליטא | אוקמרגה • איגנלינה • אלקטריינאי • אניקשט • בירז' • בירשטונאס • גרגז'דאי • דרוסקינינקאי • וילקובישק • ויסגינס • וריאנה • זרסאי • טרקאי • יאנובה • יורבורג • ינישוק • לזדיי • מולייטאי • מז'ייקיאי • נאויואי אקמנה • נידה • פגייגיאי • פאקרואוייס • פלאנגה • פלונגה • פסווליס • פרינאי • קדאיניאי • קופישוק • קזלו רודה • קאישיאדוריס • קלווריה • קרטינגה • ראסייניאי • רדווילישקיס • רוקישקיס • ריטובה • שאקי • שווינציאן • שלצ'ינינקאי • שילוטה • שיללה • שירווינטוס • שקוד |  |
| שאר ערי ליטא | אובליאי • אוז'וונטיס • אז'רליס • איישישוק • אקמנה • אריוגלה • בלטויי ווקה • גלגאודישקיס • גריגישקס • גרליאבה • דאוגאי • דוסיאט • דוקשטי • ובלנינקס • וייביס • וייסיאי • וילקי • וירבאליס • ונטה • וקשנה • ורניאי • זאגר • ז'ייז'מריאי • טרשקון • יונישקליס • יז'נאס • לינקובה • לנטבאריס • נמנצ'ין • סדה • סובצ'יס • סימנה • סלנט • סמלינינקאי • פבראדה • פנדליס • פנמוני • פרייקולה • ציטוביאן • קודירקוס נאומייסטיס • קוורסקס • קורשן • קיבארט • רודישקס • רמיגלה • שדובה • שוונצ'יונייליאי • שקודוויל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467863205171  GND: 4810068-7  LCCN: n2004090219  VIAF: 136246731   WorldCat (עם VIAF): 136246731
א-סייפי

רחוב בא-ציפי
אַ-סַּיְפִי (בערבית: الصيفي; תעתיק מדויק: אלציפי), המכונה בצרפתית גם Le Quartier des Arts (רובע האמנויות), הוא רובע מגורים יוקרתי במזרח מרכז העיר ביירות שבלבנון. ברובע ישנן גלריות וחנויות אמנים רבות, וכמו כן מסעדות ובוטיקים.
הרובע שוכן בקצה הדרומי של מרכז העיר ביירות, והוא גובל ברחובות שארל דבאס מדרום, ג'ורג' חדאד ממזרח, גורוד מצפון ואריס וכנעאני ממערב.
רובע א-סייפי נחרב לחלוטין במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית, אך בשנים האחרונות שיפץ ארגון סולידר את בתי הרובע ההיסטוריים, הבנויים בסגנון צרפתי קולוניאלי, ושיקם את רחובות האבן המתפתלים של הרובע. בתי הרובע צבועים בצבעי פסטל מגוונים. במקור הרובע תוכנן על ידי האדריכל הצרפתי פרנסואה ספורי. הרובע מהווה דוגמה לסגנון בנייה אורבני המשלב בתי דירות, בתי קרקע וחנויות. הרובע ידוע בכינויו "רובע האמנויות", בשל אותן גלריות אמנות, חנויות עתיקות, בתי מלאכה ובוטיקי יוקרה. בכל יום שבת בבוקר, נערך יריד מכירה "סוק א-טייב" בכיכר קטנה ברובע, שבו חקלאים מוכרים את תוצרתם האורגנית ומוצרים אחרים.
בשל דמי השכירות ומחירי הדירות הגבוהים מאוד ברובע, נותרו דירות רבות לא מאוכלסות.