stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח אסף שטיירמן
פרטי המעשה

ב-4 בדצמבר 1996, סמוך לשעה שמונה בערב, ישבו שלושת המשתתפים ברצח במרפסת דירת הוריה של חיימוביץ', ברחוב ארלוזורוב בכפר סבא, ועישנו מריחואנה. באותה עת עבר ברחוב אסף שטיירמן בן ה-18, שהתגורר אף הוא ברחוב ארלוזורוב 6. אסף היה בדרכו לפגישה עם חברתו עידית ב"קניון ערים" בעיר, בדרכו עוד נפגש באקראי עם חברו רועי נברה, ומשם המשיך לאורך רחוב ארלוזורוב, ייתכן שבדרכו סמוך לביתה של סיגלית חיימוביץ' העיר שטיירמן דבר מה כלפי חורב כשהבחין בו שהיה במרפסת ביתה של חיימוביץ', יחד איתם הייתה גם חברתה של סיגלית, ליהי גלוזמן. השלושה הכירו את אסף היכרות שטחית,  לפי עדות הרצח אמרה סיגלית חיימוביץ', 'בואו נהרוג אותו', וכך גם חורב. הם יצאו לכיוון החורשה הסמוכה חמושים בפגיונות, והציעו לשטיירמן להצטרף אליהם לעישון מריחואנה בחורשה הסמוכה לרחוב ארלוזורוב (חורשת אוסישקין). שטריימן נעתר להצעה והתלווה אליהם. דקות מספר אחרי שהגיעו לחורשה תקף חורב את שטיירמן ורצח אותו בדקירות פגיון, במכות אבן, בקרשים שהיו במקום, ובחניקה. חיימוביץ' סייעה לרצח כשהתקיפה את הקורבן באגרופיה, ונתנה לחורב את האבן שבאמצעותה הכה את שטיירמן. גלוזמן טענה כי לא השתתפה באופן פעיל במעשה, ובשלב מסוים היא קראה לחורב ולחיימוביץ' להפסיק, וכשלא נענו לה היא הסתלקה מהמקום והלכה לביתה בלי לספר על הרצח לאיש. שטיירמן נשאר בחורשה שהוא מתבוסס בדמו, ולאחר כשלוש שעות מת מפצעיו. לא היה אדם שראה את כניסתם ליער. בשעות הבוקר זוהתה גופתו בחורשת אוסשקין, לאחר שגם משפחתו הודיעו למשטרה שלא הגיע לפגוש את חברתו כמתוכנן, ולא חזר לביתו. למקום הרצח הוזעקה משטרת ישראל שקבעה שאכן מדובר ברצח, וכן שטיירמן התבוסס בדמו ממכות כהות, וכך גם לפי ניתוח הגופה שזיהו שמת כשלוש שעות לאחר שהותקף.
החקירה והפענוח

אחרי הרצח עצרה המשטרה מספר חשודים. הם נעצרו פעמים אחדות, אולם לא נמצאו ראיות מספיקות להרשיעם. המשטרה ניסתה בלא הצלחה לחלץ מהם הודאה בתחבולות שונות. כיום ידוע שלחשודים אלו לא היה שום קשר לרצח.
בשנת 1997 שוחזר הרצח בתוכנית הטלוויזיה "בשידור חוקר". לאחר השחזור הגיעו כמה ידיעות שטחיות שלא קידמו ממש את החקירה לעבר קצה חוט.
בשנת 2000 פוענח הרצח בעקבות עדותה של סנדרין בן דוד, אשתו של רעי חורב. בן דוד התלוננה על תקיפה מצד בעלה, לאחר שקיבלה תמיכה לכך מצד הורי בעלה. בעדותה במשטרה סיפרה שחורב התוודה בפניה לאחר שנישאו על רצח שביצע. חורב נעצר והודה.
לאחר מעצרם של חורב וגלוזמן, נעצרה גם חיימוביץ', ששהתה אז בטיול בדרום קוריאה ושוכנעה בידי המשטרה לשוב ארצה בתואנת שווא.
גלוזמן קיבלה מעמד של עדת מדינה והעידה נגד שני שותפיה למעשה.
על שחרורה של ליהי גלוזמן והצבתה במעמד של עד מדינה נמתחה ביקורת ציבורית. גלוזמן זכתה למעמד זה היות שהתביעה סברה כי הודאותיהם של חורב וחיימוביץ' לא הספיקו להרשעתם, ועל כן נדרשו תימוכין נוספים.
הוריו של חורב סירבו למנות לבנם פרקליט, והוא יוצג במשפט בידי הסנגוריה הציבורית. בשנת 2001 נידון חורב בבית המשפט המחוזי בתל אביב למאסר עולם, ובשנת 2006 נקצב עונשו ל-36 שנה. בשנת 2002 נידונה חיימוביץ' ל-24 שנות מאסר. עונשים אלה ניתנו אף על פי שהרוצחים היו קטינים (בני 17 וחצי) בעת ביצוע המעשה. ערעורם של השניים על חומרת עונשם, בטענה כי העונש המרבי שניתן להטיל על קטין שעבר עבירת רצח הוא עשרים שנות מאסר, נדחה בבית המשפט העליון. לדברי השופטים, המחוקק פטר את בית המשפט מן החובה להטיל מאסר עולם על קטינים שרצחו, אך לא מנע ממנו את היכולת לעשות זאת אם כך נדרש על פי שיקול דעתו.
בשנת 2001 הגישה משפחתו של שטיירמן תביעה אזרחית נגד הוריה של גלוזמן על סך 10 מיליון שקלים.
לאחר מתן גזר הדין

חיימוביץ' ריצתה את גזר דינה בנווה תרצה.
אסירה שישבה איתה בכלא העידה שחיימוביץ' הביעה בפניה הערצה לחורב על חוכמתו.
בשנת 2006 נישאה חיימוביץ' לשחר כהן, שהורשע בשנת 1997 בהיותו חייל צה"ל ברצח חברו ליחידה אלפרד כהן. השניים נפגשו במסגרת אירוע שהופק עבור אסירים, ונישאו בתוך כותלי כלא איילון, בו ריצה כהן את עונשו. כהן השתחרר זמן קצר לפניה. שנים בודדות לאחר מכן התגרשו.
החל משנת 2007 יצאה חיימוביץ' לעבודות חוץ. בשנים 2018 ו-2019 הגישה בקשות לשחרור מוקדם, אולם אלה נדחו. ב-4 בנובמבר 2021 החליטה ועדת שחרורים לקצר את מאסרה של חיימוביץ'־כהן, לאחר שנשאה יותר משני שלישים של תקופת המאסר שנגזרה עליה, ובכך נענתה הוועדה לבקשתה לשחרור מוקדם. המדינה לא ערערה על ההחלטה, וחיימוביץ'־כהן שוחררה מהכלא ב-10 בנובמבר 2021.
בשנת 2014 נדחתה תביעת הנזיקין של האחים לסרי, שעד מציאת הרוצח נחקרו ונעצרו פעמים רבות בידי משטרת ישראל בחשד לרצח אסף שטיירמן.
גלוזמן סיימה תואר בפסיכולוגיה בישראל, השתקעה בתאילנד, נישאה והקימה משפחה.
בתרבות

"רצח ללא מניע" (2004) – סרט תיעודי ששודר בערוץ 8 העוסק ברצח, בבימויה של נילי טל. לאחר שתקופת הזיכיון תמה, סירבה טל למכור שוב את זכויות השידור וגנזה את הסרט. עם זאת שודר הסרט שוב בשנת 2018 בערוץ יס דוקו.
"חורבה" (2008) – סרט עלילתי קצר בבימויו של עמיר מנור, המבוסס על הפרשה, שבו השתתפו מיכאל אלוני, דאנה איבגי ואפרת אביב. את פסקול הסרט כתב ברי סחרוף. הסרט הוקרן מסחרית באולמות "האוזן השלישית" ובסינמטקים ברחבי ישראל, וזכה לביקורות אוהדות של מבקרי קולנוע.
"כפר סבא 2000" (2017) – רומן מאת הסופרת ג'וליה פרמנטו אשר נכתב בהשראת הפרשה והסערה הציבורית שהתעוררה עם פענוח הרצח בשנת 2000 בכפר סבא ומחוצה לה. דרך עיניהם של שני מתבגרים, דפני אנג'ל ודוד אלתר, הספר מבקש ללכוד את האלימות המבעבעת מתחת לפני השטח בעיר. הספר זיכה את הסופרת בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית.
הערות שוליים

↑  החיים החדשים של ליהי גלוזמן מפרשת רצח אסף שטיירמן | TMI, באתר https://tmi.maariv.co.il
↑  אלון חכמן, הוארך מעצרם של החשודים ברציחתו של אסף שטיירמן, באתר ynet, 5 בספטמבר 2000
נילי טל, יגאל ויורם לסרי, האחים שנחשדו ברצח אסף שטיירמן, תובעים את המדינה, באתר הארץ, 30 במרץ 2010
↑  ורד לוי-ברזילי, בת ערובה, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2001
↑  ורד לוביץ', הותר לפרסום: רעי חורב הוא הנאשם ברצח אסף שטיירמן, באתר ynet, 4 בינואר 2001
↑  עמית בן-ארויה, רצח שטיירמן: ליהי גלוזמן - עדת המדינה, באתר הארץ, 19 במרץ 2001
↑  צבי הראל, ההצגה של ליהי גלוזמן, באתר הארץ, 30 במרץ 2010
↑  מאת צבי הראל, 24 שנות מאסר לסיגלית חיימוביץ' על רצח אסף שטיירמן, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2002
↑  נועם שרביט, נדחה ערעורם של רוצחי אסף שטיירמן על חומרת עונשם, באתר News1 מחלקה ראשונה, 9 באוגוסט 2004
↑  ע"פ 9937/01 רעי חורב נ' מדינת ישראל - דחיית ערעורם של חיימוביץ' וחורב על פסק הדין של בית המשפט המחוזי (PDF). בפסק הדין נכללים גם פרטי המעשה.
↑  רענן בן צור, הרוצחים סיגלית חיימוביץ' ושחר כהן התחתנו בכלא, באתר ynet, 11 באפריל 2006
↑  יאנה פבזנר, ליאור שלו, ‏ההזדמנות השנייה של סיגלית חיימוביץ', באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2022
↑  גלעד מורג, רוצחת הנער אסף שטיירמן תשוחרר: "לא מצפה לסליחה. תמיד אהיה הרוצחת שלו", באתר ynet, 4 בנוסמבר 2021
↑  גלעד מורג, 25 שנה אחרי הרצח שזעזע את המדינה: סיגלית חיימוביץ'-כהן משתחררת מהכלא, באתר ynet, 9 בנובמבר 2021
↑  רועי רובינשטיין, הרוצחת סיגלית חיימוביץ'-כהן השתחררה מכלא נווה תרצה, באתר ynet, 10 בנובמבר 2021
↑  ביהמ"ש העליון דחה ערעור על פסק דין בעניין חקירת רצח אסף שטיירמן ז"ל, באתר משרד המשפטים, 19 בדצמבר 2012
↑  נעמי רייכמן, למה נגנז הסרט על רצח אסף שטיירמן, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 19 באוגוסט 2015
↑   "הסרט חורבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  נועם בוקסבאום, חורבה: הבטחה קולנועית שמתממשת, באתר הארץ, 14 בינואר 2009
↑  דרור עמיר, פוטו רצח, באתר ynet, 20 בינואר 2009
↑  "כפר סבא 2000", באתר של הוצאת פן-ידיעות ספרים, 2017
מנחם מנדל שטיינהארט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1768 
 פטירה:  1825 (בגיל 57 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1825 
 חיבוריו:  דברי אגרת 
 
רבי מנחם מנדל שטיינהארט (1768–1825), רבה של הילדסהיים, היה צעיר חברי הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה.
ביוגרפיה

נולד לשמעון מהיינספורט וליטלה שהייתה אחותו של הרב יוסף שטיינהארט מפיורדא, ממנו לקח את שם משפחתו. הוא נישא להענדל בתו של ליב ש"ץ והיה סמוך על שולחנו במינדן שבמדינת הנובר. בשנת 1804 הוציא לאור ספר שו"ת בשם דברי מנחם ובאותה שנה מונה לכהונת רב בהילדסהיים. הרב שטיינהארדט היה מוערך בעיני יהודים מסורתיים ומשכילים גם יחד ואפילו בעיני הגויים. ההיסטוריון צבי גרץ כינה אותו "חכם תלמודי נבון דעת". ודוד קארו בספרו "תכונת הרבנים" העמידו כרב אידיאלי. בשנת 1808 מונה הרב שטיינהארט לחבר בקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה ובשנת 1810 פרסם עם עמיתיו בקונסיסטוריה היתר לאיסור קטניות בפסח דבר שעורר עליו את רוגזם של עמיתיו הרבנים. בשנת 1812 פרסם ידידו, הרב וולף היידנהיים, את ספרו "דברי אגרת" הכולל עשר תשובות לתמיהות לגבי שינויים מהנוהג הדתי המקובל ובראשם הצדקת החלטתה של הקונסיסטוריה להתיר אכילת קטניות בפסח גם ליהדות אשכנז. בשנת 1813 הוא נתמנה לרבה של ורבורג ומשנת 1815 עד סוף ימיו כיהן כרבה של פאדרבורן.
עמדותיו

בשנת 1804 בספרו דברי מנחם, התייחס שטיינהארט להימנעות משימוש בתה בפסח מחשש חימוץ ולמרות שלא מצא לכך כל סיבה כתב: "אמנם באשר שהעולם נהגו בהם איסור לא יהא אלא כדברים המותרים ואחרים נהגו בהן איסור אי אתה רשאי להתירו בפניהם". כאשר נטל חלק בהיתר קטניות בפסח הוא הסביר זאת בספרו 'דברי אגרת' בכך שגם חכמי הגמרא לא פסלו אכילת קטניות בפסח.
בספרו 'דברי אגרת' הוא מתייחס לשורה של נושאים:
היתר אכילת קטניות בפסח
היתר שימוש בתה וסוכר בפסח
הסבר השינוי מהנוהל לקרוא לעולה לתורה בשמו - הוא מסביר זאת בכך שהרבה מחלוקות נוצרות בגלל מנהג זה
הסבר על כך שנערים שרים שירים בבית הכנסת בגרמנית
על התקנה שרק העוסקים בצרכי ציבור יקיימו הקפות עם הלולב ורק החזן חובט את הערבה בבית הכנסת
על ההנהגה לומר שיר הייחוד רק בליל יום כיפור ואנעים זמירות בכל שבת ויום טוב
על המנהג שכל האבלים אומרים קדיש יחד במקום שרק אחד יאמר
על ההנהגה שלא לומר קרובות כל השנה חוץ מבימים נוראים
על ההנהגה שלא לומר במהלך התפילה "יהי רצון" המיוסדים על הקבלה
על ביטול אמירת תחנונים של שעת השמד
הערכה

מיכאל מאיר מציין את הרב שטיינהארט כניצן ראשון של רבנים מחדשים שהובילו בדרך לרפורמה. לעומתו, יעקב כ"ץ טוען שהרב שטיינהארט לא חרג ממסגרת ההלכה המקובלת ואת הנטיות הרפורמטריות בפסק על הקטניות יש לייחס לראש הקונסיסטורה, ישראל יעקבסון.
מחברים רבניים שונים ציטטו מדבריו של הרב שטיינהארט לאחר מותו. למשל, הרב צבי הירש פרידלינג מביסקוביץ מצטט מספרו דברי אגרת את דעתו שעדיף שכל האבלים יאמרו את הקדיש ביחד וכן הרב שמואל הכהן בארשטין מצטטו בספרו מעדני שמואל, כך גם הוזכרו דבריו בפתחי תשובה על השו"ע.
לקריאה נוספת

מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה - תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל
הערות שוליים

↑  Michael A. Meyer, Response to modernity: a history of the Reform Movement in Judaism, Wayne State University Press, 1995, page 37
↑  עמ' קז של הספר, מצוטט אצל משה סמט, השינויים בסדרי בית-הכנסת, אסופות, ה', עמ' שנ, הערה 34.
↑  ראו למשל: חת"ם סופר, דרושים חלק ב', עמוד רמ"ג
↑  דברי מנחם, שאלה ב'
↑  דברי אגרת
↑  Jacob Katz, Towards a Biography of the Hatam Sofer, in Frances Malino, David Jan Sorkin, Profiles in diversity: Jews in a changing Europe, 1750-1870, Wayne State University Press, 1998, page 252
↑  חיים נצחיים, עמוד לט
↑  שמואל הכהן בארשטין, מעדני שמואל, עמוד 244
↑  וראו גם בנחמן בן חיים אריה הכהן כהנא, ארחות חיים, מד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011084294705171  ISNI: 0000 0000 4911 8158  LCCN: nr92010567  NTA: 303562404  VIAF: 44160388   WorldCat (עם VIAF): 44160388
יוסף שטיינהארט

| --- | --- |

שער לשו"ת זיכרון יוסף, פיורדא תקל"ג
 לידה:  לפני 1700
 פטירה:  1776 כ"ב באב ה'תקל"ו פיורדא
 מקום פעילות:  אלזס, פיורדא
 תקופת הפעילות:  ?–1776 
 רבותיו:  רבי יששכר ברמן פרנקל, רבי יעקב פופרש
 חיבוריו:  שו"ת זיכרון יוסף
 בת זוג:  קריינדל שטיינהארט
הרב יוסף שטיינהארט (לפני שנת ה'ת"ס, 1700 – כ"ב באב ה'תקל"ו, 1776) היה רב ואב"ד באלזס ובעיר פיורדא, פוסק משמעותי ורב השפעה, ונחשב מגדולי התורה הבולטים בתקופת האחרונים.
ביוגרפיה

נולד לרבי מנחם מענדל בעיירה שטיינהארט שבפרנקוניה, בוואריה. בצעירותו למד בישיבת פיורדא מפי רבי יששכר ברמן פרנקל. בגיל מבוגר יותר נסע לפרנקפורט ולמד שם מפי הרב יעקב פופרש כ"ץ בעל "שב יעקב", שהיה לרבו המובהק.
היה בין חכמי התלמוד המובילים של זמנו, והתכתב עם כל גדולי הרבנים בזמנו, השאלות הופנו אליו מהונגריה, איטליה (ורונה), הולנד (אמסטרדם) ושווייץ. בדומה לכמה רבנים מובילים אחרים בני תקופתו, גם הרב שטיינהארט התנגד (בהקדמתו לספרו זיכרון יוסף) להופעתה של תנועת החסידות.
רבנותו הראשונה הייתה בעיר ריקסהיים. הוא כיהן גם ברבנות שוואבך, ורפלדסווילר.
משנת תק"ט היה רב למדינת אלזס העליונה (כיום או-רן), ומקום מושבו היה בריקסהיים (אנ') משנת תקט"ו היה רב למדינת אלזאס התחתונה בעיר נידרהיים (אנ'). ומשנת תקכ"ג רב בפירט. לאחר פטירת רבי יהונתן אייבשיץ, היה מן המועמדים הבולטים להחליפו בכהונת רבנות קהילות אה"ו, אך מועמדותו סוכלה בעקבות התנגדות רבי יעקב עמדין, בשל תמיכתו ברב אייבשיץ בפולמוס ביניהם. נפטר בכ"ב באב ה'תקל"ו, ונקבר בבית הקברות הישן בפירט.
משפחתו

היה נשוי שלוש פעמים: אשתו הראשונה הייתה חיה כהן שפירא, בתו של עקיבא כהן שפירא, השנייה קריינדל, והשלישית רוזל.
הרב שטיינהארט מזכיר פעמים אחדות במהלך חיבורו את רעייתו הלמדנית קריינדל שגם הפצירה בו להדפיס את תורתו. קריינדל באה ממשפחת רבנים נודעת. אביה היה ר'  ליב מוכיח ברלין מפרשבורג (נפטר בשנת תק"ג, 1743), ואחיה הוא הרב ישעיה פיק ברלין.
הרב שטיינהארט כתב בהקדמה לספרו כי נענש במידה רבה במותם של ילדיו ונכדיו, ועד כמה שידוע נשארו לו:
בנו רבי משה (נפטר 1799) היה סופר ופרשן, חיבר פירוש על שער היחוד של תורת חובת הלבבות.
בתו לאה, מאשתו הראשונה חיה. הייתה אשתו של הרב יצחק איצק מפלסבורג.
אחיינו היה מנחם מנדל שטיינהארט, שנולד לשמעון מהיינספורט וליטלה שהייתה אחותו.
מתלמידיו

רבי מרדכי בנט
רבי משה טוביה זונדהיימר רבה של הנאו.
רבי וולף היידנהיים
חיבוריו

לסריקה מקוונת ראו סעיף ספריו להלן
שו"ת זיכרון יוסף - ספר שאלות ותשובות פרי עטו
חיבוריו "משביר בר" ו"כח שור", התפרסמו אחר פטירתו על ידי נכדו הרב עקיבא שטיינהרט רבה של קובנא שבהונגריה.
משביר בר - על התורה
כח שור - על מסכת בבא בתרא
הערות שוליים

↑  בנימין שלמה המבורגר, הישיבה הרמה בפיורדא, מכון מורשת אשכנז, בני ברק תש"ע, כרך ב עמ' 131 הערה 18.
↑  חידושי יעב"ץ, מכון ירושלים, תשס"ט, פתח דבר, הערה 1.
↑  כמובא כמו שמבואר בשו"ת אור פני משה, סוף סימן ה וסימן ז: דעת אדוני מורי ורבי, הגאון מה"ר יוסף שטיינהארט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007523016605171  GND: 1089712359  ISNI: 0000 0000 6976 6400  LCCN: nr90029281  NTA: 261601415  VIAF: 97211088   WorldCat (עם VIAF): 97211088
אריה ליב ברלין

|   |
| --- | --- |
 פטירה:  תקע"ד
 
הרב אריה לֶיבּ ברלין (Löb Berlin; ב' בתמוז תצ"ז, 1737, פירת (פיורדא), בוואריה – ב' בסיוון תקע"ד, 21 במאי 1814, קאסל) היה אב בית דין של קאסל ומדינת הסן וחבר הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה.
ביוגרפיה

ברלין נולד בשנת תצ"ז בפירת (פיורדא), בנו השני של אברהם מאיר ברלין, מחשובי חכמי פיורדא וספק המטבעות של הגראף של נסיכות אנסבך. הוא התחנך לתורה בבית אביו, ואחר כך הלך ללמוד אצל הרב צבי הירש חריף בהלברשטאדט. בשנים תקל"ג–תקל"ח היה ממנהיגי פיורדא, משנת תקל"ד נטל חלק בישיבות בית הדין של פיורדא ובשנת תקמ"ב נתמנה לדיין. בשנת 1790 נתמנה לרב של באמברג. במסגרת תפקידו דן בחלוקה של ירושה גדולה ואחד מבעלי הדין שלא היה מרוצה מפסיקתו האשים אותו בפני ערכאות הגויים בקבלת תשלומים בלתי חוקיים ואי דיווח על סכומים קטנים. בסופו של דבר הרב ברלין זוכה מההאשמות אך נדרש לשלם קנס.
בשנת 1794 נתמנה לרבה של קאסל ורוזנות הסן-קאסל (שמאוחר יותר שודרגה לנסיכות הבוחר מהסן). הרב ברלין כתב הגהות על הש"ס שהוכללו בשתי המסכתות של מהדורת הש"ס שהודפס בפיורדא ואחר כך הוכללו בחלקן במהדורת ש"ס וילנא.
לדברי מיכאל מאיר, הרב ברלין תמך ברפורמות מתונות, וב-1812 הכריע על דעת עצמו כי על חברה קדישא של קאסל לכבד את רצונו של נפטר שציווה לא לקבור אותו, אלא יומיים לאחר פטירתו.
לקריאה נוספת

מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה - תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל (בספר הוא מופיע כ"ליב מאיר ברלין").
הרב בנימין שלמה המבורגר, "רבי אריה ליב ברלין מהרל"ב (תצ"ז–תק"ן)", הישיבה הרמה בפיורדא, חלק ב', מכון מורשת אשכנז תש"ע, עמ' 307–434.
הערות שוליים

↑  יחיאל בוים, הגהות רא"ל ברלין, צפונות ט (תשרי תשנ"א), עמוד קח.
↑  כפי שפורסם ב-Sulamith, IV.2 1815, עמ' 162
שם

ערך זה עוסק במונח המשמש לזיהוי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מודעה של גדוד מגיני השפה בנוגע לעברות שמות
שם הוא מונח המשמש לזיהוי ישות יחידה על ידי צופה חיצוני. שם יכול לזהות מחלקה, קטגוריה או קבוצה של דברים, וכן דבר בודד, באופן ייחודי או בהקשר נתון.
הישות שמזוהה בשם נקראת הרפרנט של השם.
בשפה העברית, המילה "שם" אינה משמשת רק לזיהוי אלא עשויה לבטא גם סיבה, מקור ורעיון. בהוספת התחילית ל' מתקבלת המילה "לשם", בה ניתן להשתמש במקום במילה "בשביל". דוגמה לכך ניתן למצוא בביטויים "לשם מה", "לשם שמיים", "תורה לשמה" ועוד. כך מתבטא הקשר שבין הסיבה והמקור למאורעות או למעשים מסוימים לבין זיהוי ישות יחידה על ידי צופה חיצוני.
ניתן לתת שם לאדם, למקום או לדבר; לדוגמה, הורים יכולים לקרוא בשם לילד שלהם, ומדען יכול לקרוא בשם לחלקיק שגילה. קיימים מספר סוגי שמות, ביניהם שם אישי שמזהה אדם מסוים, שם עצם פרטי המשמש לזיהוי עצם ספציפי, "שם עצם כללי", המשמש לתיאור עצם שלו מופעים רבים (נחל, עיר, ילד), ושם קיבוצי, המתאר אוסף של עצמים.
מוסכמות במתן שמות

| --- | --- |
 :  ראו גם – נומנקלטורה
מוסכמת מתן שמות היא קבוצה מוסכמת, קבועה, או מקובלת על הכלל של סטנדרטים, נורמות וקריטריונים למתן שמות לדברים.
הורים עשויים לפעול לפי מוסכמות שמות בעת בחירת שמות לילדיהם. לדוגמה, בתרבויות רבות נהוג לקרוא לבן על שם אב, סב, או קרוב משפחה שזה עתה נפתר. בתרבויות אפריקאיות מסוימות, כמו בקמרון, השם הפרטי של הבן הבכור יהיה זהה לשם המשפחה. בתרבויות אחרות, השם עשוי לכלול את מקום המגורים, או את מקום הלידה. ברומא העתיקה שם של אדם שימש לציון דירוג חברתי ומעמד.
מוסכמות שמות עיקריות כוללות:
באסטרונומיה, מוסכמות בעת מתן שמות לגרמי שמיים
שם מדעי בביולוגיה
מינוח כימי, לצורך מתן שמות לתרכובות
מוסכמות מתן שמות רומאיים נחקרות בלימודים קלאסיים
בתכנות מחשב קיימות מוסכמות מתן שמות למזהים
בתקשורת נתונים, מוסכמות עבור מתן שמות לאובייקטים המחוברים לרשת, כגון שרתים או ציוד היקפי
במדעים פלנטרטיים קיימת נומנקלטורה פלנטרית, מספר מוסכמות עבור מתן שמות למאפיינים בפני השטח של כוכבי לכת
מוצרים מסחריים עשויים לעקוב אחר מוסכמות מתן שמות. שמות של מכוניות יורכבו בדרך כלל משם היצרן, שם הדגם ושנת השיווק, לדוגמה שברולט קורבט 2007. לפעמים לצורכי שיווק נוסף שם נוסף, המציין תכונות ב"גימור" של הרכב. לדוגמה, קאדילק אקסלייד EXT פלטינום, לה מתווסף הכינוי "פלטינום" לציון המתכת היקרה, על מנת להדגיש את התוספות הייחודיות לדגם זה. במחשבים ותוכנות מחשב לעיתים יוסיפו לשם הדגם מספר שגדל בכל גרסה, כגון אפל 2 או ווינדוס 7.
קורסים באוניברסיטאות ומכללות בדרך כלל עוקבים אחר מוסכמות שמות: ציון תחום הקורס, או קיצור שלו, ולאחר מכן מספר מסודר לפי רמת קושי עולה.
מספרי זיהוי רבים (למשל, מספרי חשבון בנק, תעודת זהות וכרטיס אשראי וכו') אינם אקראיים, ויש להם מבנה ומוסכמות פנימיים. כמעט כל הארגונים שמקצים שמות או מספרים יפעלו לפי מוסכמה כלשהי ביצירת המזהים הללו. לדוגמה, בקביעת מספרי טיסות של חברות תעופה, מעבורת החלל, ומספרי טלפון קיימות מוסכמות וקריטרונים ברורים.
שם אישי

שם אישי, או שם מלא הוא מילה או מילים מזהות שבאמצעותן אדם מוכר או מוגדר. במדינות רבות, קיימת מסורת לפיה יש לאדם שם משפחה, המשמש לציון שיוך משפחתי, ושם פרטי המשמש לזיהוי בתוך המשפחה. לחלק מהאנשים יש שני שמות משפחה, כאשר הם יורשים אחד מכל הורה. ברוב אירופה ואמריקה, השם הפרטי בא לפני שם המשפחה, בעוד שבחלקים מאסיה וכן בהונגריה שם המשפחה בא לפני השם הפרטי. בתרבויות מסוימות לאחר חתונה, נשים נוהגות לשנות את שם משפחתן לזה של בעלן.
נוהג נפוץ במדינות רבות הוא פטרונים, שם משפחה המבוסס על השם הפרטי של האב, הסב או אדם אחר מאבות המשפחה. נוהג פחות נפוץ הוא מטרוניום בו שם המשפחה מתבסס על שם האם. בחלק ממדינות מזרח אסיה, שמות פרטיים כוללים שם דור, כלומר הברה מהשם הפרטי (בדרך כלל ההברה הראשונה) המשותפת בין אחים ובני דודים מאותו דור.
בקרב עמים רבים קיימות מסורות של שמות פרטיים העוברים במשפחה מדור לדור. מנהג נוצרי הוא קריאת הבן הבכור בשם זהה לשם אביו. (דוגמה: רוברט - רוברט ג'וניור) ביהדות כיום מנהג זה אינו מקובל, ושמות שעוברים במשפחה "מדלגים" על דור אחד לפחות, כך שילד עשוי להיקרא על שם סבו, אך לא על שם אביו. בקרב יהדות תימן היה נהוג לקרוא לבן בשם האב. ביהדות ספרד שם עשוי להינתן לילד לכבוד סבו בעוד הסב בחיים. בקרב יהדות אשכנז שם שעובר במשפחה ניתן לזכר סב שנפטר. בכל העדות ניתנים לילדים גם שמות קרובים אחרים (דודים, למשל) שנפטרו ללא צאצאים או בסמוך ללידת התינוק.
קיימים גם שמות אמצעיים, המשמשים על ידי אנשים רבים כמזהה שלישי, וניתנים מסיבות רבות, ביניהן הנצחת שמות קרובי משפחה, ציון מערכות יחסים חשובות ושימור שמות נשים מלפני הנישואין (נוהג פופולרי בארצות הברית). הנוהג של שימוש בשמות אמצעיים מתוארך לרומא העתיקה, שם היה מקובל שלבני האליטה היה praenomen (שם פרטי), nomen (שם לציון בית האב), ו- cognomen (שם המייצג תכונה אינדיבידואלית או ענף ספציפי של בית אב ממנו אדם בא). שמות אמצעיים יצאו בסופו של דבר מכלל שימוש, אך חזרו לפופולריות באירופה במהלך המאה התשע-עשרה.
שמות של שמות

בטרמינולוגיה אונומסטית, שמות אישיים של גברים נקראים "אנדרונים" ( מיוונית עתיקה ἀνήρ / גבר, ו-ὄνομα / שם), בעוד ששמות אישיים של נשים נקראים "ג'ינונים" ( מיוונית עתיקה γυνή / אישה, ו-ὄνομα /שם).
| שם של> .. | שם של השם |
| --- | --- |
שם מלא של אדם: שם אישי
שם פרטי של אדם: שם פרטי
שם משפחה של אדם: שם משפחה
כל תושבי יישוב: דמונים
קבוצה אתנית: אתנונים
שם בדוי או שם משוער: שם עט
שם בדוי של מבצע: שם במה
| שם של> .. | שם של השם |
| --- | --- |
כל ישות גאוגרפית: טופונים
גוף מים: הידרונים
הר או גבעה: אורונים
מחוז או מדינה: כורונים
כל מקום מיושב: אקונים
כפר: קומונים
עיר או עיירה: אסטיונים
אובייקט קוסמי: קוסמונים
כוכב: אסטרונים
שמות מותגים

פיתוח שם למותג או מוצר מושפע מביצוע של סקר שוק ופיתוח אסטרטגיה שיווקית על מנת שהשם ימשוך תשומת לב ויהיה משווק בקלות. שמות של מותגים מוצלחים עשויים לעיתים להיהפך לשם כללי עבור המוצר שהחברה מייצרת, כגון "פלאפון" לציון כל טלפון נייד, או "קודאק" לציון כל מצלמה.
שמות בדת

בעולם העתיק, במיוחד במזרח הקדום (ארץ ישראל, מסופוטמיה, מצרים, פרס) שמות לא שימשו רק כאמצעי לזיהוי אדם. שמות נחשבו לבעלי כוח רב, וביטאו אספקטים תרבותיים־דתיים, ויצרו זיקה וקשר בין אדם לבין אספקטים הקשורים בשמו.
נקודת מבט זו גרמה הן לאיסור היהודי על ביטוי השם המפורש בכתב או בדיבור, והן לתפיסה נפוצה לפיה בכישוף עתיק ריטואליים מאגיים נעשים "בשם" מישהו, כלומר על ידי קריאה לאל או רוח בשמם, לצורך זימונה על מנת שזו תבצע נס. דוגמה לכך נמצאת בברית החדשה, כאשר תלמידי ישו פונים אליו בטענה כי "אֲדוֹנִי, רָאִינוּ אִישׁ מְגָרֵשׁ שֵׁדִים בְּשִׁמְךָ וּמָנַעְנוּ בַּעֲדוֹ, כִּי אֵינֶנּוּ הוֹלֵךְ עִמָּנוּ." תפיסה זו עברה למסורת דתית מאוחרת יותר. לדוגמה, בגירוש שדים יהודי, קיימת מסורת של שימוש בשמות קדושים (שמות האל והמלאכים) על מנת לגרש שדים.
שמות בדת > שמות בתנ"ך

בתנ"ך יש משמעות לשמות של אנשים, ושינוי שם מצביע על שינוי מעמד או מצב קיומי. כך למשל, אברם שמשמעותו אב לארם, משנה את שמו לאברהם שמשמעותו אב המון גויים. ושרי שמשמעותה שרה על עצמה, משנה את שמה לשרה שמשמעותה שרה על רבים. בתנ"ך, דמויות זוכות בעת לידתן לשמות המעידים על תכונה מסוימת בהן, או על מנת לתאר את מהלך חייהן. הדבר מכונה מדרש שם. בתורה ניתנו מדרשי שם רבים, כגון "אדם - מן האדמה", ו"קניתי איש את ה" לקין. לשמו של כל אחד מבני יעקב ניתן הסבר על ידי אמו. כך, למשל, מוסבר שמו של לוי”עַתָּה הַפַּעַם יִלָּוֶה אִישִׁי אֵלַי כִּי יָלַדְתִּי לוֹ שְׁלֹשָׁה בָנִים עַל כֵּן קָרָא שְׁמוֹ לֵוִי”.
במקרא, לא היו לבני ישראל שמות משפחה שהועברו מדור לדור. לרוב, אנשים זוהו לפי שמם הפרטי ושם אביהם. לדוגמה: דוד בן ישי הוא דוד, בנו של ישי. כיום, סוג השם הזה עדיין משמש בטקסים דתיים יהודיים.
שמות בדת > שמות בנצרות

הברית החדשה ירשה את מסורת מדרשי השם, ואת היחס לשם ככוח מאגי, מן המקרא העברי. פטרוס הקדוש נולד תחת השם שמעון, ומקבל מישו את השם הארמי כֵּיפָא, שמשמעותו סלע, כשהכריז לראשונה כי ישו הוא המשיח ובן האלוהים. בתרגום המילה ליוונית, בה השתמרו הבשורות, הפך השם לפטרוס.
בגירוש שדים קתולי קיימת אמונה כי לא ניתן לגרש את השד עד שמגרש השדים אילץ אותו לוותר על שמו. כאשר הדבר נעשה, ניתן להשתמש בשם השד בפקודה מחמירה להוציא את השד החוצה.
שמות בדת > שמות הודיים

שמות הודיים מבוססים על מגוון מערכות ומוסכמות שמות, שמשתנות מאזור לאזור. שמות מושפעים גם מדת ומקאסטה ועשויים לבוא מתוך יצירות שירה אפית. אוכלוסיית הודו דוברת מגוון רחב של שפות וכמעט לכל דת מרכזית בעולם יש מאמינים בהודו. מגוון זה גורם להבדלים גדולים בשמות ובסגנונות שמות. בשל השפעות מדינות תת-היבשת ההודי לאורך ההיסטוריה, מספר שמות ברחבי דרום ומזרח אסיה מושפעים אף הם משמות או מילים הודיות.
עבור חלק מההודים, השם שאדם קיבל בלידתו שונה משמו הרשמי, שכן השם שנבחר בלידה מתחיל בשם שנבחר באקראי משיקולים אסטרולוגיים.
ילדים רבים מקבלים שלושה שמות, לפעמים במסגרת מסורת דתית זו או אחרת
שמות בדת > שמות קוראניים (ערביים)

דמויות הקוראן מבוססות לרוב על דמויות התנ"ך, אך שמותיהן הם ערביים, שכן זו השפה בה הקוראן כתוב. כך לדוגמה, ישמעאל הופך לעיסמאיל, אברהם הופך לאבראהים, יוסף הופך ליוסוף, דוד הופך לדאוד ועוד. קיימים גם שמות שנשארים דומים מאוד לעברית ולשפות לטיניות, כגון אדם. דוגמאות לשמות ערביים הם אללה, מוחמד, עיסמאיל, אעישה ועוד.
שימוש בשמות על ידי בעלי חיים

השימוש בשמות אישיים אינו ייחודי לבני אדם. דולפינים ופרוטלטים ירוקי עכוז (Green-rumped parrotlet)  משתמשים בשמות סמליים כדי לקרוא לחיות אחרות ממינם. לדולפינים ולפרוטלטים בודדים יש שריקות חתימה ייחודיות, אליהן הם יגיבו גם כאשר אין מידע אחר שיבהיר למי מתייחסים. הפרוטלטים משתמשים בשריקות אלה על מנת לאתר את בני זוגם.
ראו גם

מדרש שם
שמות של אלוהים ביהדות
שמות ספרי עיון
שמות רחובות בישראל
שמות גרמי שמיים
שם עצם
שם פרטי
שם משפחה
אונומסטיקה
לקריאה נוספת

משה גרסיאל, מדרשי שמות במקרא, רמת גן, רביבים, תשמ"ח.