stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל טווייני
המחקר הארכאולוגי

האתר נחפר החל מ־1999 על ידי משלחת משותפת סורית־בלגית במסגרת פרויקט ג'בלה – יוזמה של מחלקת העתיקות הסורית בניהולם של מישל אל־מקדיסי ומסעוד בדאוי מסוריה, פרופ' קרל ואן לרברג' (Karel Van Lerberghe) ופרופסור יואכים ברטשניידר (Joachim Bretschneider) מהאוניברסיטה הקתולית של לוון (אנ'), מהעיר לוון בבלגיה.
מאז תחילת החפירות התגלו ממצאים חשובים רבים, ביניהם מקדש פיניקי, קבר ציבורי גדול משותף, שהכיל 58 שלדים, חומת עיר גדולה, מספר מבנים ציבוריים ופרטיים מתקופת הברזל I–II וממצא קטן רב.
הערות שוליים

↑  KTU2 4.750, ובהטיית תואר "גבעלי": 4.33, 4.40, 4.51, 4.68, 4.177, 4.317 (פגום), 4.365, 4.380, 4.386, 4.693, 4.784 (לוח פגום)
↑  Gabriel Saadé, Note sur les tells archéologiques du royaume ougaritien, Syria. Archéologie, Art et histoire 67, 1990, עמ' 199 doi: 10.3406/syria.1990.7140
↑  Knapp, A. B., & Manning, S. W. (2016). Crisis in context: The end of the Late Bronze Age in the eastern Mediterranean. American Journal of Archaeology, 120(1), 99-149.
תל פחריה

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברונזה 
 מאורעות:  סקר ארכאולוגי  חפירה ארכאולוגית  חפירה ארכאולוגית  חפירה ארכאולוגית  סקר ארכאולוגי  חפירה ארכאולוגית (1955–1956)  חפירה ארכאולוגית  חפירה ארכאולוגית  חפירה ארכאולוגית 
 מיקום
 מדינה:  סוריה סוריה
 קואורדינטות:  36°50′24″N 40°04′07″E﻿ / ﻿36.840027777778°N 40.068694444444°E﻿ / 36.840027777778; 40.068694444444
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל פחריה(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל פחריה
 
צלמית אישה, מהתקופה הנאוליתי קדם-קרמית. אוסף המוזיאון של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו
תל פחריה (בערבית, מבוטא תל פַֿכַרִיַה, אנגלית Tel Fakharia או בכיתוב הגרמני Fekherie) הוא אתר ארכאולוגי במחוז אל-חסכה בצפון-מזרח סוריה, ליד הגבול עם טורקיה. האתר שוכן מדרום לעיר ראס אל-עין (אנ'), בעמק הפורה של נהר החבור. האתר הוא מקומה של העיר העתיקה סיכּני (Sikani או Sikkan; בארמית: סכן, באכדית: si-ka-ni) ששמה היה ידוע ממקורות אשוריים כבר בשנת 2000 לפנה"ס. סיכּני הייתה חלק מהממלכה הארמית בית בחיאני (Bit Bahiani) שהתקיימה בתחילת האלף הראשון לפנה"ס. במהלך החפירות באתר נמצא פסל שעליו כתובת דו לשונית שהתייחסה להדיסעי (הדד-ישעי) (אנ'), שהיה מלך גוזן וסיכּני במאה ה-9 לפנה"ס.
בתחילת המאה ה-20 הועלתה הצעה שבאתר שכנה ושוכני, עיר הבירה של ממלכת מיתני. הצעת הזיהוי נעשתה בגלל הדמיון בין השם סיכני לשם ושוכני. אבל להצעה זאת היו מתנגדים.
האתר וסביבתו

אתר תל פח'ריה שוכן בצפון סוריה ליד אחד המקורות של נהר החבור, שהוא אחד היובלים הראשיים של הפרת. זהו אזור פורה מבחינה חקלאית, הכולל שפע של מקורות מים טבעיים. אחת מדרכי המסחר הראשיות (דרך המלך), שקישרה את אשור עם צפון הלבנט ולים האגאי, עברה באזור. הדרך התחילה בעיר חלב, עברה דרך חרן, גוזן (גוזנה), נציבין ומשם לנינוה. מצפון לעמק בו שוכנת העיר נמצא רכס הרי טור עבדין, ומדרומו עובר רכס עבדול-עזיז (אנ'). כיוונם הכללים של הרכסים הוא ממזרח למערב.
כ-2.5 ק"מ מערבה לתל פחריה נמצא תל חלף, האתר של העיר הארמית והנאו-אשורית גוזן (גוזנה). שניהם שימשו לחלופין בתקופות שונות, כמרכז העירוני של האזור. בתקופה הפרתית התפתח היישוב בתל פחריה והפך לעיר המודרנית ראס אל-עין.
היסטוריה

האתר היה מיושב בתקופה הנאוליתי קדם-קרמית, תקופת הברונזה המאוחרת, התקופה האשורית התיכונה, תקופת ממלכת מיתני, התקופה הנאו-אשורית, התקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה המוסלמית הקדומה.
ארכאולוגיה

שטחו של האתר הוא 800 דונם (0.8 קמ"ר), מתוכם 25 דונם, בצידו המזרחי של האתר, הם החלק המוגבה של התל המתנשא כ-15 מטר מעל סביבתו. האתר התגלה לראשונה על ידי הדיפלומט הגרמני ממוצא יהודי מקס פון אופנהיים בתחילת המאה ה-20. בשנת 1929, בעת שחפר בתל חלף, שלח את האנס להמן (Hans Lehmann) לבצע סקר שדה ואת האדריכל פליקס לנגנגר (Felix Langenegger) למיפוי וציור האתר. בשנת 1940 הגיע לאתר צוות משותף של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו ושל המוזיאון לאמנות יפה של בוסטון (אנ'). הם עבדו תקופה קצרה באתר, עשו מספר חפירות באספם חרסים וממצאים אפיגרפיים ויצרו מפה חדשה של האתר. הממצאים כללו שנים עשר לוחות בכתב יתדות ומספר שברים. השטחים שנחפרו השתייכו בעיקר לתקופה האשורית התיכונה, והתקופה הנאו-אשורית. בשנים 1955–1956 חפר באתר הארכאולוג הבלגי אנטון מורטגט (אנ'), הממצאים שלו תוארכו לתקופת ממלכת מיתני. בשנת 2001 נחפר האתר על ידי צוות משותף של אוניברסיטת האלה-ויטנברג ושל מחלקת העתיקות והמוזיאונים של סוריה. בשנת 2005 בוצע סקר באתר שעדכן את מפת האתר של פון אופנהיים מ-1929, שלאחריו בשנת 2006, הגיע לאתר צוות של האוניברסיטה החופשית של ברלין, המכון הסלובקי לארכאולוגיה והיסטוריה ((Slovak Archaeological and Historical Institute (SAHI) ומחלקת העתיקות והמוזיאונים של סוריה, הם חפרו באתר במשך חודש. החפירה על ידם נמשכה גם ב-2007 במשך 8 שבועות. בעונת החפירות 2009 הם גילו 11 לוחות בכתב יתדות שהשתייכו לתקופה האשורית התיכונה. בעונת 2010 התגלו באותו אזור חפירה, 40 לוחות ושברי לוחות. בדיקה ראשונית העלתה שהלוחות עסקו בנושאים מנהליים. אפונים שהופיעו על גבי חלק מהלוחות קישרו אותם לתקופת מלכותם של שלמנאסר הראשון (1244-1274 לפנה"ס) ובנו תוכולתי-נינורתה הראשון (1207-1243 לפנה"ס)
ארכאולוגיה > הכתובת הדו לשונית מתל פחריה

בשנת 1979 נמצאה באתר כתובת דו-לשונית באכדית ובארמית על גבי פסל של דמות גבר עשוי בזלת. הפסל התגלה במקרה בצידו הדרום-מערבי של התל ב-22 בפברואר 1979. הפסל הוא של גבר עומד, זרועותיו מקופלות כלפי חזית בטנו, ושתי כפות ידיו שלובות יחד בתנוחת לחיצת יד. שתי רגליו צמודות והוא לובש חצאית. הכתובת נחרתה על שני צידי החצאית, מלפנים ומאחור. הכתובת באשורית נחרתה בצידה הקדמי של החצאית, והיא בעלת שלושים ושמונה שורות. הכתובת הארמית מאחור היא קצרה יותר ובעלת עשרים ושלוש שורות. חשיבות הכתובת באשורית על פני הארמית, באה לידי ביטוי בכך שהיא נחרתה מלפנים, ולא השאירה מספיק מקום לכתובת בארמית מאחור, ששתי השורות האחרונות שלה נחרתו על גבי אימרת הבגד. הפסל יושב על בסיס וגובהו הכולל הוא שני מטר כולל הבסיס. הפסל הוקדש ל"אל הדד, אל מזג האוויר, ואדון החבור של העיר סיכני" הכתובת מתוארכת לסוף המאה ה-9 לפנה"ס או תחילת המאה ה-8 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  KAI 309
↑  Frederick Mario Fales, Le double bilinguisme de la statue de Tell Fekhery  , Syria. Archéologie, Art et histoire 60, 1983, עמ' 233–250 doi:10.3406/syria.1983.6816
↑  The Archaeology of Syria: From Complex Hunter-Gatherers to Early Urban Societies (c.16,000-300 BC) מאת Peter M. M. G. Akkermans,Glenn M. Schwartz, הוצאת Cambridge University Press, עמ' 377
↑  The Aramaeans: Their Ancient History, Culture, Religion, מאת Edward Lipiński, הוצאת Peeters Publishers,‏ 2000, עמ' 120
1 2  Beteen the musku and the aramaens the early history of Guzana/Tel Halaf, עמ' 294
1 2  The Archaeology of Political Spaces מאת Dominik Bonatz, הוצאת Walter de Gruyte,‏ 2014, עמ' 63
↑  מסילות רכבת בממלכה העות'מאנית (פרק ארכאולוגיה) עמ' 79, פטר קריסטנסן, הוצאת אוניברסיטת ייל (באנגלית, אתר ספרי גוגל)
↑  אתר האינטרנט של החפירות (בגרמנית)
↑  Studies in Aramaic Inscriptions and Onomastics, מאת Edward Lipiński, הוצאת Peeters Publishers, ‏1994, עמ' 19–21
מכבי באר שבע

סמל קבוצה ישן בתקופתה כ"מכבי באר שבע/לי"
מכבי באר שבע היא קבוצת  כדורגל ישראלית מהעיר באר שבע, המשחקת בליגה ב' דרום'. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים במגרש רייסר.
למועדון קיימת מחלקת נוער המורכבת מבית ספר לכדורגל, קבוצות טרומים, ילדים נערים ונוער.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1950 ומעולם לא שיחק בליגה הראשונה. לקבוצה מספר אוהדים מועט ביותר בשל יריבתה העירונית הפועל באר שבע, אשר משחקת שנים רבות בליגות הבכירות ונאהדת על ידי רוב כמעט מוחלט מתושבי באר שבע.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 עלתה הקבוצה 3 ליגות תוך 4 שנים. היא עלתה מליגה ב' לליגה א' בשנת 2002, המשיכה לליגה הארצית בשנת 2004, וכעבור עונה אחת עלתה לליגה הלאומית.
בעונת 2005/2006 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וכעבור עונה אחת נשרה בחזרה לליגה הארצית.
עונת 2006/2007 הייתה עונה קשה ורעה במיוחד בשביל הקבוצה, כאשר ירדה לליגה א'. ירידתה הוכרזה רשמית כבר בסיום המחזור ה-27, כאשר הובסה בחוץ 3-0 על ידי סקציה נס ציונה, והפער בינה לבין המקום העשירי אשר מוביל להישארות בליגה עמד על 19 נקודות, כאשר 18 נשארו בקופה. בזאת הצטרפה קבוצת מכבי באר שבע לרשימה ארוכה של מועדוני כדורגל קטנים אשר פרחו ועלו ליגות רבות במספר שנים קטן ומיד לאחר מכן הידרדרו בחזרה לליגות הנמוכות.
בסיום עונת 2008/2009 הקבוצה עלתה לליגה הלאומית בעקבות שינוי מבנה הליגות, לאחר ניצחון 0-1 על הפועל קטמון ירושלים במחזור האחרון.
בסיום עונת 2011/2012 נשרה שוב לליגה א', לאחר שסיימה במקום ה-15 והלפני אחרון בליגה הלאומית.
בסיום עונת 2013/2014 הייתה אמורה הקבוצה לרדת לליגה ב', לאחר שנוצחה בפלייאוף על ידי הפועל הוד השרון, אך בעקבות פירוקה של קבוצת מכבי עירוני בת ים, נשארה מכבי באר שבע בליגה א'.
בסיום עונת 2014/2015 ירדה לליגה ב', לאחר שסיימה במקום ה-15 והלפני האחרון, ולאחר 13 שנה בשלוש הליגות הראשונות.
בסיום עונת 2015/2016 שרדה הקבוצה בליגה ב'. במהלך עונה זאת הועברה הקבוצה לבעלות חדשה.
בתחילת עונת 2016/2017 יצאה הקבוצה לדרך חדשה תחת חזון של "יצירת בית לשחקנים מקומיים", כאשר סגל הקבוצה בוסס רק על שחקנים מהעיר באר שבע, הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-6.
בסיום עונת 2017/2018, נשרה הקבוצה לליגה ג'. בעונת 2018/2019 ו 2019/2020 סיימה קבוצה במקום ה-3 וה-4 בליגה ג' דרום.
בסיום עונת 2020/2021 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה ב' דרך משחקי המבחן כשניצחה במשחק המכריע בדרבי את מועדון ספורט באר שבע 0-3.
בעונת 2022/2023 נשרה הקבוצה לליגה ג' לאחר שסיימה את העונה במקום האחרון ביחד עם הפועל אשקלון.
הסוכנות להגנת הסביבה (ארצות הברית)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוכנות אם:  הממשלה הפדרלית של ארצות הברית 
 סוכנות בת:  Office of Air and Radiation 
 תאריך הקמה:  2 בדצמבר 1970
 מנהל:  לי זלדין
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי.
 עובדים:  15,913 (2013)
 תקציב:  7.901 מיליארד דולר (2013)
 www.EPA.gov
 קואורדינטות:  38°53′45″N 77°01′51″W﻿ / ﻿38.8959025°N 77.0309076°W﻿ / 38.8959025; -77.0309076
 he
 
המטה של EPA בוושינגטון די. סי.
האזורים האדמיניסטרטיביים של הסוכנות להגנת הסביבה בארצות הברית
הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית (באנגלית: United States Environmental Protection Agency, בקיצור EPA) היא סוכנות בממשל הפדרלי של ארצות הברית שנוצרה למען הגנה על בריאות האדם והסביבה, על ידי הוראה ואכיפה של רגולציה אשר מבוססת על חוקים שנחקקו בקונגרס. היא גם עוסקת במחקר בנושא איכות הסביבה. הקמת הסוכנות הוצעה על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון והחלה לפעול ב-2 בדצמבר 1970, כשנחתם צו נשיאותי המורה על הקמת הסוכנות. הצו אושרר בוועדות השימוע בסנאט ובבית הנבחרים.
מנהל הסוכנות ממונה בידי נשיא ארצות הברית ומאושר בסנאט. EPA אינה מחלקה בתוך הקבינט הנשיאותי, אך מנהלה מקבל חשיבות בשל היותו בדרגת חבר קבינט. סמכויות האכיפה של EPA כוללים הטלת קנסות, עיצומים, וכן כלים נוספים. הסוכנות גם עובדת עם תעשיות ורמות ממשלה שונות, לצורך תוכניות מגוונות למען מניעת זיהום ושימור אנרגיה, אשר נעשות בהתנדבות. הסוכנות מקנה סמכויות מסוימות של התרה, ניטור ואחריות אכיפה למדינות וכן לשבטים אינדיאנים המוכרים על ידי הממשל הפדרלי.
מטה הסוכנות ממוקם בוושינגטון די. סי., ויש לה משרדים אזוריים עבור כל אחד מעשרת האזורים שלה.
היסטוריה

תחילה בשנות החמישים ולאורך שנות השישים, הקונגרס הגיב לחשש הגובר בקרב הציבור בנוגע להשפעת פעילות האדם על הסביבה. דרך חקיקה מרכזית לטיפול בחשש זה הייתה הכרזה על מדיניות לאומית סביבתית. החוק שלבסוף עסק בעניין היה "National Environmental Policy Act"‏ (1969, PL 91-190). הסנאטור הנרי ג'קסון הציע ועזר לכתוב את החוק S 1075, אשר למעשה הפך לחוק לעיל ב-1969. החוק נחתם על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון ב-1 בינואר 1970. החוק היה לאחד מתוך מספר חוקים סביבתיים מרכזיים שנחקקו בשנות השבעים. הוא הציג מדיניות לאומית למען הגנה על הסביבה ויצר מועצה העוסקת באיכות סביבתית (CEQ) במשרד המעשי של נשיא ארצות הברית.
לצורך יישום המדיניות הלאומית, החוק הצריך הצהרה מפורטת של השלכות סביבתיות תהיה מוכנה עבור פעולות פדרליות מרכזיות המשפיעות במידה ניכרת על הסביבה. ה"הצהרה המפורטת" תיוחס בסופו של דבר כהצהרת השפעה סביבתית (EIS). בשנות השבעים הציע הנשיא ניקסון ארגון מחדש באמצעות צו נשיאותי אשר יגבש סמכויות רבות של הממשלה הפדרלית תחת סוכנות אחת, שתקרא הסוכנות להגנת הסביבה. הצעת הייעול עברה ביקורת בבית הנבחרים ואושרה בו ובסנאט. החוק החדש התבסס על חוק שקדם לו, הנקרא "Resources and Conservation Act of 1959", שהוצא בידי הסנאטור ג'יימס מוראי ממונטנה.
הסוכנות להגנת הסביבה (EPA) החלה להטיל לראשונה רגולציה על גזי חממה במקומות ניידים ונייחים של זיהום אוויר, בשם חוק אוויר הנקי, אשר נחקק עוד ב-1963, רק ב-2 בינואר 2011. סטנדרטים לזיהום במקומות ניידים ונייחים כלולים תחת סעיפי החוק.
במאי 2013, שינה הקונגרס את שם המטה של הסוכנות על שמו של הנשיא ביל קלינטון, כ"בניין הפדרלי ע"ש ויליאם ג'פרסון קלינטון" ("William Jefferson Clinton Federal Building").‏
אזורי EPA

כל משרד אזורי של EPA אחראי בתוך מדינותיו על יישום תוכניות הסוכנות, פרט לתוכניות מסוימות שהונחו על גבן של המדינות בעצמן.
אזור 1: אחראי בתוך המדינות קונטיקט, מיין, מסצ'וסטס, ניו המפשייר, רוד איילנד וורמונט (ניו אינגלנד). המשרד האזורי נמצא בבוסטון.
אזור 2: אחראי בתוך המדינות ניו ג'רזי וניו יורק. הוא גם אחראי על הטריטוריות פוארטו ריקו ואיי הבתולה של ארצות הברית. המשרד האזורי ברחוב ברודוויי בניו יורק.
אזור 3: אחראי בתוך המדינות דלאוור, מרילנד, פנסילבניה, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית והמחוז של קולומביה. המשרד האזורי נמצא בפילדלפיה. נמצא בו גם המטה הראשי בוושינגטון הבירה.
אזור 4: אחראי בתוך המדינות אלבמה, פלורידה, ג'ורג'יה, קנטקי, מיסיסיפי, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה וטנסי. המשרד האזורי נמצא באטלנטה.
אזור 5: אחראי בתוך המדינות אילינוי, אינדיאנה, מישיגן, מינסוטה, ויסקונסין ואוהיו. המשרד האזורי נמצא בשיקגו.
אזור 6: אחראי בתוך המדינות ארקנסו, לואיזיאנה, ניו מקסיקו, אוקלהומה וטקסס. המשרד האזורי נמצא בדאלאס.
אזור 7: אחראי בתוך המדינות איווה, קנזס, מיזורי ונברסקה. המשרד האזורי ממוקם בקנזס סיטי.
אזור 8: אחראי בתוך המדינות קולורדו, מונטנה, דקוטה הצפונית, דרום דקוטה, ויומינג ויוטה. המשרד האזורי נמצא בדנוור.
אזור 9: אחראי בתוך המדינות אריזונה, קליפורניה, הוואי ונבדה. הוא גם אחראי על הטריטוריות גואם וסמואה האמריקנית. המשרד האזורי נמצא בסן פרנסיסקו.
אזור 10: אחראי בתוך המדינות אלסקה, וושינגטון, איידהו ואורגון. המשרד האזורי נמצא בסיאטל.
כל משרד אזורי מיישם תוכניות על שמורת אינדיאנים, פרט לכאלה המיועדות לרשויות של השבטים האינדיאנים.
תל שייח' חמד

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  האימפריה האשורית החדשה 
 מאורעות:  חפירה ארכאולוגית  חפירה ארכאולוגית (1978–2010) 
 מיקום
 מדינה:  סוריה 
 קואורדינטות:  35°38′36″N 40°44′25″E﻿ / ﻿35.64333333°N 40.74027778°E﻿ / 35.64333333; 40.74027778
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל שייח' חמד(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל שייח' חמד
 
מפת סוריה באלף השני לפנה"ס
שרידי הבית האדום מהמאה ה-6 לפנה"ס. ברקע גבעת המצודה
תל שייח' חמד (בערבית: تل الشيخ حمد, תעתיק מדויק: תל אלשיח' חמד) הוא אתר ארכאולוגי במזרח סוריה במחוז דיר א-זור, בעמק נהר החבור התחתון. האתר מזוהה על ידי החוקרים עם מקומה של העיר האשורית העתיקה דור-כתלימו. לאחר נפילת האימפריה האשורית בסוף המאה ה-7 לפנה"ס, שם העיר היה מגדלו, שם אשורי-ארמי ששונה בתקופה הרומית-פרתית למגדלא.
היסטוריה

הממצאים המוקדמים ביותר שזוהו באתר, התגלו באזור המצודה, ומתוארכים לסוף האלף ה-4 לפנה"ס. באלף השני לספירה העיר התפתחה לכיוון מזרח והיו בה יסודות בבליים. התקופה החשובה של העיר הייתה בתקופה האשורית בין המאה ה-13 עד המאה ה-6 לפנה"ס. בחפירות בין השנים 1978–1983 נחפר על המצודה מבנה המושל של דור-כתלימו. הוא היה כנראה מתקופתו של שלמנאסר הראשון, שמלך במאה ה-13 לפנה"ס. בנוסף נחפר מקדש מאותה עת. במאה ה-13 לפנה"ס העיר הייתה מרכזו של המחוז. באותה עת נקרא בפי האשורים, האזור בו שכנה העיר דור-כתלימו, "חניגלבת", והמושל האשורי ששלט במקום שהיה משושלת בית המלוכה האשורי "מלך חניגלבת". העיר דור כתלימו, שימשה בתקופה מסוימת, כעיר הבירה של האזור.
בתקופת נפילתה של האימפריה האשורית, לאחר נפילת הערים אשור, נמרוד ונינוה, נסוג צבאה של אשור בפיקודו של אשור-אובליט השני מערבה לעיר חרן, שנפלה בידי כוחות בבל בפיקודו של נבופלאסר בשנת 609 לפנה"ס. שרידים מהממשל והצבא האשורי הצליחו לשרוד סביב דור-קוטלימו. הם העבירו לשם חלק מהארכיון האשורי המלכותי והמשיכו לשרוד באזור מספר שנים נוספות.
בחלק הצפון-מערבי נחפר מבנה אדום גדול בשטח של 5,400 מ"ר. הבית נבנה לאחר נפילת האימפריה האשורית. על רצפת הבית נמצאו 4 לוחות בכתב יתדות אשוריות שמתוארכות לשנתו השנייה והחמישית של המלך הבבלי נבוכדנצר השני, השנים 605 לפנה"ס ו-602/603 לפנה"ס. הבית התקיים והיה מיושב בתקופה הנאו-בבלית. הארכיטקטורה האשורית של הבית והשרידים בו מעידים שחלק מהאליטות האשוריות המקומיות שרדו את קריסת האימפריה.
באתר נמצאו שרידים של התיישבות מהמאה ה-3 לפנה"ס, מהתקופה הפרתית, המעידים על המשך השימוש באתר בתקופות מאוחרות יותר.
ארכאולוגיה

בשנת 1879 התגלה באתר שבר של אסטלה של המלך האשורי אדד ניררי השלישי, שמלך בין השנים 783-811 לפנה"ס. הארכאולוג הורמוזד רסאם בדק את הנושא, אבל תוצאות בדיקתו לא התפרסמו. הארכאולוג הגרמני מקס פון אופנהיים ביקר בתל ב-1911 והארכאולוג האנגלי מקס מלוואן ביקר בו בשנת 1934. בדיקת פני שטח שיטתית נערכה לראשונה ב-1975 על ידי משלחת מחקר של אוניברסיטת טיבינגן הגרמנית. ב-1977 מצאו כפריים מהאזור מספר לוחות בכתב יתדות. החפירות הארכאולוגיות החלו לאחר שנה ב-1978, בהנהלתו של הרטמוט קינה (Hartmut Kühne) מהאוניברסיטה החופשית של ברלין. עד שנת 1984 נמצאו באתר לוחות נוספים. בשלב השני של החפירות, שהתמשך עד 1987, הושקע מאמץ להכיר את המבנה של העיר. לאחר שלוש שנות הפסקה בחפירות, החלו עונה חדשה של חפירות ב-1990. הבית האדום נחשף בין השנים 1993–1998.
ב-1998 נמצאו בתוך מבנה 550 לוחות ושברי לוחות בכתב יתדות בשפה האכדית ו-40 לוחות בכתב ארמי. שתי השפות, כולל השפה הבבלית והפיניקית היו בשימוש במקביל באותה עת. הלוחות היו מתוך ארכיונו הפרטי של שומר ראשו של אשורבניפל, שמלך בין השנים 669 לפנה"ס - 631 לפנה"ס.
עד שנת 2004 נחפר שטח של 25,000 מט"ר של העיר התחתית. הצפייה הייתה למצוא בה מבני מגורים פשוטים, אולם נמצאו מספר מבנים מפוארים. בנוסף נמצאו קברים רבים מתקופת האימפריה הפרתית. זוהו באתר 800 קברים כשמתוכם 500 קברים נחפרו.
ממצאים מהאתר הועברו למוזיאון דיר א-זור והוצגו שם, עד מלחמת האזרחים בסוריה. הצבא הסורי העביר את הממצאים למקום לא נודע. בעקבות המלחמה, האתר נפגע מביזה ושוד של מקומיים.
לקריאה נוספת

Wolfgang Röllig, Dūr-katlimmu, Orientalia 47, 1978, עמ' 419–430
הערות שוליים

↑  אתר החפירות בתל
↑  הבית האדום באתר החפירות בתל
↑   סרטון המתעד גנבים בתל שייח' חמד, סרטון  באתר יוטיוב ב-Protect Syrian Archaeology המתעד מעשי ביזה של אתרים ארכאולוגים
שבר (רפואה)

| --- | --- |

מראה פנימי וחיצוני של שבר באמה לפני ואחרי ניתוח פתוח לקיבוע פנימי
 תחום:  אוסטאולוגיה 
 גורם:  שבר מאמץ, פציעה 
 טיפול:  teriparatide  דנוסומאב 
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  4939
 MeSH:  D050723
 סיווגים
 ICD-10:  Sx2
 ICD-11:  ND56.2 
 
שבר ברפואה הוא הפרעה בהמשכיות מבנה עצם שיכולה להיות חלקית או מלאה. שברים מופיעים בעצמות בריאות עקב טראומה גופנית. לעומת זאת, שבר פתולוגי עלול להיגרם בעקבות מאמץ נורמלי בעצמות הסובלות מפגיעה בהרכבן, למשל עקב דלדול עצם (אוסטאופורוזיס), ציסטה, גידול שפיר או ממאיר.
סיווג

שברים מסווגים לפי פרמטרים שונים. סיווג השבר מקל על בחירת הטיפול בו ועל הפרוגנוזה. ישנם מספר סיווגים מרכזיים וכן עוד סיווגים רבים לפי עקרונות שונים כגון התאמת טיפול או המצאת פרוגנוזה, בדרך כלל בהתייחסות למקום השבר. כך למשל סיווגים שונים של שבר בצוואר הירך או בחלקים שונים של עצם הזרוע.
שבר פתוח או שבר סגור – שבר פתוח הוא שבר הכולל פגיעה ברקמות הרכות מסביב לעצם עד כדי חשיפה של העצם דרך העור. בשבר פתוח קיימת סכנה של זיהום. בשבר סגור העצם לא נחשפת לאוויר.
שבר פשוט או שבר מורכב – שבר פשוט כולל קו שבר אחד בעצם, בעוד ששבר מורכב או שבר מרוסק כולל חתיכה אחת או יותר של עצם שנפרדה מהעצם.
כיוון קו השבר – בעצמות ארוכות מסווגים שברים לפי צורת קו השבר וכיוונו ביחס לציר האורך של העצם:
שבר ספירלי – קו שבר סלילי המופיע בדרך כלל עקב מאמץ פיתול על העצם.
שבר רוחבי – כאשר זווית קו השבר קטנה מ-30o ביחס לאנך לציר האורך של העצם.
שבר מלוכסן – כאשר זווית קו השבר גדולה מ-30o ביחס לאנך לציר האורך של העצם.
שבר תוך־מפרקי או שבר חוץ־מפרקי – שברים בקצוות של עצמות ארוכות מסווגים על פי מעורבות רקמות המפרק בשבר: כאשר השבר כולל פגיעה במשטח המפרקי של העצם הוא מכונה שבר תוך-מפרקי.
שבר דחיסה – כאשר חלק מהעצם קרס לתוך עצמו עקב מאמץ לחיצה. אופייני לחוליות של חולי דלדול עצם (שבר דחיסה אוסטאופורוטי).
שבר ענף ירוק – כאשר רק חלק מהעצם נשבר. אופייני לשברים בעצמות ילדים מכיוון שקשיחות עצמותיהם אינה מלאה כבעצמות בוגרים.
שבר תלישה – כאשר מאמץ המופעל על גיד או רצועה מתורגם לתלישה של פיסת העצם שהגיד או הרצועה מחוברים אליה.
פתוגנזה של שבר ותהליכי ריפוי

בשלושת הימים הראשונים לאחר השבר שנוצר בעצם, נוצרת בסביבת השבר המטומה שבתוכה שוקעים פיברין וטסיות דם. כתוצאה מהשקיעה, משתחרר פקטור הגדילה PDGF אשר קורא למקרופאגים. המקרופאגים בולעים את הרקמה ההרוסה, ומשחררים אף הם גורמי גדילה האחראים על יצירה מחדש של עצם. כמו כן מופיעים במקום לויקוציטים – לרבות מקרופאגים ולימפוציטים.
במקום השבר עצמו נוצרים תאי מזנכימה חדשים המהווים את המקור לעצם החדשה. במקביל ליצירת כלי דם חדשים, נוצרת רקמה חדשה וזמנית הקרויה קלוס (callus). בשלב הראשון מדובר בקלוס רך שמכיל רק תאים מתחלקים וכלי דם, אולם לאחר 6 שבועות מדובר בקלוס קשה שמכיל סידן (ועל כן גבס מושם למשך 6 שבועות במרבית המקרים).
החל מהשבוע השמיני לאחר השבר מתחיל תהליך עיצוב מחדש – העצם מתעצבת, תהליך גידול התאים נעצר וייצור כלי הדם יורד.
ניתן להבחין בקלוס גם שנים לאחר הריפוי – מדובר למעשה בהתעבות או גוש של העצם באזור השבר עצמו. הגורם העיקרי המעודד את יצירת הקלוס הוא ההמטומה הנוצרת כתוצאה משבירת העצם – שטפי דם מקומיים מביאים להצטברות דם בעצם, והם עשירים בגורמי גדילה המביאים לתחילת ייצור הקאלוס. מכאן שניקוז ההמטומה עלול להביא לנזק לתהליך הריפוי ונמנעים מניקוז כל עוד ההמטומה אינה גורמת ללחץ ולכאבים.
הקלוס עצמו נוצר על "פיגום" של פיברין אשר מגשר על השבר בשלב הראשון. גשר הקלוס הראשוני נוצר הן כתוצאה מגדילה אנדוכונדרלית במרכז והן כתוצאה מגדילה תוך ממברנוזית בשוליים. הגדילה התוך ממברנוזית, שנוצרת עקב הרמת קרום העצם, גורמת לייצור משמעותי של עצם, ולכן לעיתים בניתוחים לתיקון שבר בוחרים להכניס מסמר שמביא ליציאת מח העצם החוצה לאזור השבר ומרימים את קרום העצם לשם עידוד פעולתו.
לאחר שנוצר גשר הקלוס הוא מתגרם ובה בעת מתרפא קו השבר עצמו. התהליך מסתיים כאשר קו השבר נעלם אך תהליך העיצוב מחדש נמשך.
תפקידו של הגבס באיחוי שברים הוא קיבוע שמפחית תנועה ומונע יצירה של סחוס במקום עצם. קיבוע קשה מדי יביא לירידה ביצירת הקלוס וקיבוע גמיש מדי יביא להיווצרות קלוס רך. בכל מקרה לאחר זמן מה יתחיל שלב ההתגרמות ואז ניתן להסיר את הקיבוע, בין היתר כדאי להעמיס על העצם החדשה כדי שתתפתח בצורה טובה יותר. ככלי עזר לקיבוע שבר בעצם מנצלים מסמר תוך לשדי.
ראו גם

שבר הליכה
שברי גולגולת על שם לה פורט
הערות שוליים

↑  x=0-9 בהתאם למיקום השבר בגוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548245205171  BnF: cb11936428d (data)  GND: 4031318-9  LCCN: sh85051155  LNB: 000119979  NDL: 00566749  NKC: ph124288 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שברים בעצמות המסרק: שבר תוך מפרקי (חץ צהוב) ושבר ספירלי מורכב (חץ לבן).
תל סבי אבייד

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הנאוליתית 
 נבנה:  שנות ה־50 של המאה ה־76 לפנה״ס 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  פיטר אקרמנס 
 מיקום
 מדינה:  סוריה סוריה
 מיקום:  מחוז א-רקה
 קואורדינטות:  36°30′14″N 39°05′35″E﻿ / ﻿36.504°N 39.093°E﻿ / 36.504; 39.093
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל סבי אבייד(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהתל סבי אבייד
 
תל סבי אבייד (בערבית: تل صبي أبيض, תעתיק מדויק: תל צבי אביץ'; משמעות השם "הגבעה של הנער הלבן") הוא אתר ארכאולוגי בעמק נהר בליח בצפון סוריה במחוז א-רקה, 30 ק"מ דרומית לגבול עם טורקיה ו-80 ק"מ צפונית לעיר א-רקה. באתר התקיימה התיישבות בתקופה הנאוליתית בין סוף האלף השמיני ומחצית האלף השישי לפנה"ס ובתקופת הברונזה המאוחרת.
התל והמחקר הארכאולוגי

הבדיקה הראשונה של האתר נעשתה על ידי הארכאולוג הבריטי מקס מלוואן. הוא הגיע ב-1938 לאזור ובילה שישה שבועות במקום, בחוקרו חמישה אתרים ארכאולוגים מהאלף השביעי ועד השני לפנה"ס, אחד האתרים היה תל סבי אבייד.
האתר מורכב מארבע תלוליות הממוספרות מ-1 עד 4 שגודלן נע בין 10–50 דונם כשהן מונחות בקו מצפון לדרום. התל המרכזי הוא תל סבי אבייד 1. בתקופה הנאוליתית התלים היו מיושבים בין סוף האלף השמיני ומחצית האלף השישי לפנה"ס, אבל לא כולם יושבו בו זמנית, ההתיישבות עברה לסירוגין בין התלים השונים במהלך מאות השנים.
אתר זה נחפר מאז 1986 על ידי הארכאולוג ההולנדי פיטר אקרמנס (Peter Akkermans) שהוביל לחפירות משמעותיות בתל סבי אבייד 1, 2 ו-3. התל הרביעי נסקר אבל לא נחפר כי הוא משמש לבית קברות של כפר מקומי חמאם א-טורקמן (Hammam et‑Turkman). החפירות באתר פסקו ב-2011 בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה. אזור זה נכבש על ידי ארגון המדינה האסלאמית. בדיווח ממרץ 2014 נמסר כי המחסנים שהכילו כ-6,000 פריטים נשדדו מהאתר.