stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב מאגר צ'וסין
רקע > צבאות ואסטרטגיה

דיוויזיית הנחתים ה-1 שנחתה בוונסאן השתייכה אמנם לקורפוס ה-10 של אלמונד, אך הוא והמייג'ור גנרל אוליבר פ. סמית, מפקד דיוויזיית הנחתים ה-1, חלקו רגשות תיעוב הדדיים מאז נפגשו לפני הנחיתה באינצ'ון. סמית האמין כי כוחות סינים גדולים נמצאים בקוריאה הצפונית אף על פי שהמטה הכללי של כוחות האו"ם בטוקיו טען אחרת, ואלמונד חשב שסמית הוא זהיר יתר על המידה. אי האמון ההדדי ששרר בין שני המפקדים הוביל את סמית להאט את התקדמותה של דיוויזיית הנחתים ה-1 בכיוון מאגר צ'וסין כנגד פקודותיו של אלמונד. לאורך הדרך הקים סמית נקודות אספקה ומנחתים בהגארו-רי ובקוטו-רי.
הסינים ביססו את האסטרטגיה שלהם על ההנחה כי תהיה נוכחות או"ם מעטה בלבד במאגר צ'וסין. על הארמייה התשיעית הוטל להשמיד בראשונה את כוחות האו"ם ביודאם-ני ובסינהונג-ני ומשם להתקדם להוגארי-רי. הסינים האמינו כי חלק הארי של הקורפוס ה-10 יחוש לעזרתם של היחידות המוכות ואז הארמייה התשיעית תחסום ותלכוד את עיקר הקורפוס ה-10 על הכביש שבין הוגארי-רי והונגנאם. אך תוכניתם של הסינים סבלה ממחסור במודיעין מדויק על כוחות האו"ם; אמנם הקורפוס ה-10 היה מתוח בחזית צרה לאורך 640 ק"מ בצפון-מזרח קוריאה, אך הודות להתקדמותם האיטית של הנחתים נתאפשר למרבית דיוויזיית הנחתים ה-1, בכלל זה הרגימנטים ה-5, ה-7 וה-11, להתרכז ביודאם-ני. רק קבוצת הקרב הרגימנטית 31, קבוצת קרב שמצבתה הייתה חלקית ואורגנה בחופזה מדיוויזיית הרגלים ה-7, הייתה מפוזרת בדלילות לאורך הגדה המזרחית של המאגר.
דיוויזיית הנחתים ה-1 מנתה 25,473 איש בתחילת הקרב, ובהמשך תוגברה בגדוד הקומנדו ה-41 הבריטי ובשני רגימנטים מדיוויזיות הרגלים ה-3 וה-7. כך, כוח האו"ם מנה כ-30,000 איש במהלך הקרב. כוחות האו"ם בצ'וסין נסתייעו באחד מריכוזי כוחות האוויר הגדולים ביותר שהיו במלחמת קוריאה; כנף האוויר ה-1 של חיל הנחתים שהיה מוצב בנמל התעופה יונפו ו-5 נושאות מטוסים מכוח המשימה 77 של צי ארצות הברית יכלו לבצע 230 גיחות ביום ולספק סיוע אווירי קרוב במהלך הקרב.
על אף שהארמייה התשיעית הייתה אחת מיחידות העילית הסיניות והורכבה מוותיקי הקרבות של מלחמת האזרחים הסינית, מספר ליקויים מסמסו את יכולותיה במהלך הקרב. ראשית, הארמייה התשיעית הייתה אמורה להתארגן במנצ'וריה במהלך נובמבר, אך מאו הורה לה בפתאומיות להיכנס לקוריאה הצפונית לפני שהספיקה להצטייד בצורה מתאימה. כתוצאה מכך, הארמייה התשיעית לא קיבלה כמעט ציוד חורף בשביל החורף הקוריאני הקשה. שנית, בגלל מערכת לוגיסטיקה עלובה הוכרחה הארמייה התשיעית לנטוש את הארטילריה הכבידה שברשותה, ולהמשיך עם כמות לא מספיקה של מזון ותחמושת. המחסור במזון אילץ את הארמייה להותיר קרוב לשליש מכוחה הרחק ממאגר צ'וסין, ותופעות של רעב והיפותרמיה החלו להופיע בקרב הכוח הסיני, שאף לא היה יכול להצטייד מחדש מהאוכלוסייה המקומית כיוון שזו הייתה דלילה באזור המאגר. עד לתום הקרב, מתו יותר חיילים סינים מקור מאשר בקרב ובהתקפות מהאוויר. באשר למצבת כוח האדם הסינית, מעריכים כי הארמייה התשיעית מנתה 120,000 איש; החישוב הוא פשוט: הארמייה הורכבה מ-12 דיוויזיות, כאשר כוח האדם של כל דיוויזיה הוא 10,000 איש. אך למעשה, בקרב השתתפו רק 10 דיוויזיות, וגם הן הכילו בין 65–70 אחוזים בלבד מכוחם בתחילת הקרב. לפיכך, מספרם הריאלי של הסינים בקרב מוערך ב-67,000 חיילים.
מהלך הקרב

בליל 27 בנובמבר הקורפוסים ה-20 וה-27 מהארמייה התשיעית הסינית החלו בסדרה של תקיפות והצבת מארבים לאורך הדרך שבין מאגר צ'וסין לקוטו-רי. ביודאם-ני היו רגימנטי הנחתים ה-5, ה-7 וה-11 מכותרים ומותקפים על ידי הדיוויזיות ה-59, ה-79 וה-89 הסיניות. גם קבוצת הקרב הרגמינטית 31 המבודדת בסינהונג-ני הותקפה על ידי הדיוויזיות ה-80 וה-81 הסיניות, וכן הרגימנט ה-1 שבקוטו-רי הותקף על ידי הדיוויזיה ה-60 מצפון. ב-28 בנובמבר היו הכוחות האמריקניים שביודאם-ני, סינהונג-ני, הגארו-רי וקוטו-רי מבודדים ובהפתעה מוחלטת מהמתקפה הסינית.
מהלך הקרב > פעולות בהגארו-רי

הגארו-רי הפכה למרכז אספקה חשוב, ובו גם שדה תעופה תחת בנייה, במטרה לסייע לנחתים התוקפים דרך מיופונג-ני. סמית' ומטה דיוויזיית הנחתים ה-1 גם הם היו ממוקמים בהגארו-רי. מאחר שמרבית דיוויזיית הנחתים ה-1 הייתה ממוקמת ביודאם-ני, הגארו-רי אובטחה על ידי 2 גדודים מדיוויזיית הנחתים ה-1 וה-7 בלבד, ואילו יתר הכוחות שהיו שם היו מורכבים ממהנדסים ומיחידות עורף.
התוכנית הסינית המקורית ייעדה את הדיוויזיה ה-58 לתקוף את הגארו-רי בליל 27 בנובמבר, אך החיילים הסינים תעו בדרכם ולא הצליחו להגיע ליעד בתאריך המיועד, בגלל המפות היפניות הלא-מעודכנות בהן השתמשו. רק בשעות השחר של 28 בנובמבר הצליחה הדיוויזיה ה-58 להגיע להגארו-רי. בינתיים, הכוחות שהיו ממוקמים בהגארו-רי הבחינו בכוחות סיניים שמסתובבים באזור. לוטננט קולונל תומאס רידג' (Ridge), מפקד הגדוד ה-3 של דיוויזיית הנחתים ה-1, חזה שההתקפה הסינית תחל בליל 28 בנובמבר. כמעט כל החיילים שהיו מוצבים במקום, כולל חיילי יחידות אספקה שעבור אימון קרבי מועט בלבד, הוצבו בקו החזית בגלל מחסור בכוח אדם.
ביבליוגרפיה

Alexander, Bevin R. (1986), Korea: The First War We Lost, New York: Hippocrene Books, ISBN 978-0-87052-135-5
Appleman, Roy (1990), Escaping the Trap: The US Army X Corps in Northeast Korea, 1950 14, College Station, Texas: Texas A&M University Military History Series, ISBN 978-0-89096-395-1
Halberstam, David (2007), The Coldest Winter – America and the Korean War, New York, New York: Hyperion, ISBN 978-1-4013-0052-4
Hammel, Eric (1994), Chosin: Heroic Ordeal of the Korean War, Novato, California: Presidio Press, ISBN 978-0-89141-527-5
Millett, Allan R. (2010), The War for Korea, 1950–1951: They Came From the North, Lawrence, Kansas: University Press of Kansas, ISBN 978-0-7006-1709-8
Mossman, Billy C. (1990),‏Ebb and Flow: November 1950 – July 1951, United States Army in the Korean War, Washington, D.C.: Center of Military History, United States Army, ISBN 978-1-4102-2470-5
Roe, Patrick C. (2000), The Dragon Strikes, Novato, California: Presidio, ISBN 978-0-89141-703-3
Shrader, Charles R. (1995), Communist Logistics in the Korean War, Westport, Connecticut: Greenwood Press, ISBN 978-0-313-29509-6
Tucker, Spencer C.; Kim, Jinwung; Nichols, Michael R.; Pierpaoli, Paul G. Jr.; Zehr, Norman R. (2000), Encyclopedia of the Korean War: A Political, Social, and Military History I, Santa Barbara, California: ABC-CLIO, ISBN 978-1-57607-029-1
הערות שוליים

↑  המונח "גיס/קורפוס" (Corps) אינו קיים בנומנקלטורה הצבאית הסינית ובמקומו משתמשים במונח "ארמייה" (军), בעוד המונח "קבוצת ארמיות" (集团军 או 兵团) בא במשמעות ארמייה. לשם דוגמה, הקורפוס ה-10 של צבא ארצות הברית מצוין בקרב המקורות הסיניים כ"ארמייה ה-10 של צבא ארצות הברית" (美第10军). משום כך, כאשר יצוינו המונחים "גיס" ו"ארמייה" בהקשר של צבא סין, הם יתייחסו לארמיות ולקבוצות ארמיות.
↑  מקורות סיניים רשמיים מתייחסים לקרב זה כאל "השלב השני במערכה בגזרה המזרחית" (第二次战役东线).
↑  גל פרל פינקל, ‏להילחם שלא על מנת לנצח, מערכות 465-466, יוני 2016 .
↑  טאקר, עמ' 108.
↑  Appleman 1990, p. 29.
↑  Appleman 1990, p. 25.
1 2  Appleman 1990, p. 24
↑  Appleman 1990, p. 28-31.
↑  Appleman 1990, p. xi.
1 2  Alexander, עמ' 312.
↑  Appleman 1990, p. 3.
↑  Appleman 1990, p. 5.
↑  Appleman 1990, p. 7.
↑  אין להתבלבל עם כפר בעל שם זהה הממוקם מדרום ליודאם-ני, בצד המערבי של מאגר צ'וסין. ראו Appleman 1990, p. 30, 32, 221,376.
↑  Appleman 1990, p. 8.
↑  Mossman, p. 48.
↑  Appleman 1990, p. 11.
↑  Appleman 1990, p. 14.
↑  Appleman, p. 21.
↑  Appleman 1990, p. 35.
↑  Hammel, p. 214.
↑  Halberstam, p. 428.
↑  Halberstam, p. 434.
↑  Halberstam, p. 429.
↑  Halberstam, p. 433-434.
↑  Appleman 1990, p. 75.
↑  Appleman 1990, p. 250.
↑  Millett, p. 338.
↑  Appleman 1990, p. 36.
↑  Shrader, p. 174.
1 2  Appleman 1990, p. 17-18.
↑  Appleman 1990, p. 360.
↑  Appleman 1990, p. 72.
↑  Appleman 1990, p. 52.
↑  Appleman 1990, p. 56.
↑  Appleman 1990, p. 74.
↑  Appleman 1990, p. 227.
↑  Appleman 1990, p. 73.
↑  Appleman 1990, p. 178.
↑  Appleman 1990, p. 226.
↑  Appleman 1990, p. 213.
↑  Appleman 1990, p. 120-121.
↑  Appleman 1990, p. 215.
1 2  Appleman 1990, p. 218.
↑  Appleman 1990, p. 215-216.
↑  Appleman 1990, p. 214.
1 2  Appleman 1990, p. 223.
↑  Appleman 1990, p. 233.
↑  Appleman 1990, p. 234.
↑  Appleman 1990, p. 235.
↑  Appleman 1990, p. 221-223.
↑  Appleman 1990, p. 224-225.
↑  Appleman 1990, p. 293, 243.
↑  Roe, p. 329.
↑  Appleman 1990, p. 85.
↑  Appleman 1990, p. 89.
↑  Appleman 1990, p. 93.
↑  Appleman 1990, p. 97.
↑  Appleman 1990, p. 90.
↑  Roe, p. 310.
↑  Appleman 1990, p. 96.
↑  Appleman 1990, p. 102-103.
↑  Appleman 1990, p. 107.
↑  Appleman 1990, p. 110.
↑  Appleman 1990, p. 114.
↑  נסיבות מותו של מקלין נתונות למחלוקת בין מקורות האו"ם למקורות הסיניים. 2 הצדדים מסכימים כי מקלין נורה מספר פעמים כשרץ לכיוון החיילים הסיניים, אך המקורות הסיניים טוענים כי הוא נורה ומת במקום, בעוד שבויים של כוחות האו"ם הצהירו כי מקלין מת מאוחר יותר מפצעיו בעת שהועבר למחנה שבויים סיני.
↑  Appleman 1990, p. 183.
↑  Appleman 1990, p. 103.
↑  Appleman 1990, p. 103-5, 118-9.
↑  Appleman 1990, p. 126.
↑  Appleman 1990, p. 124.
↑  Appleman 1990, p. 134.
↑  Appleman 1990, p. 132,135.
↑  Appleman 1990, p. 137.
↑  Appleman 1990, p. 137-138.
1 2  Appleman 1990, p. 138.
↑  Appleman 1990, p. 140.
↑  Appleman 1990, p. 144.
↑  Appleman 1990, p. 146.
↑  Appleman 1990, p. 150.
↑  Appleman 1990, p. 339.
↑  Appleman 1990, p. 249.
1 2  Appleman 1990, p. 37.
מפה של הקרב במאגר צ'וסין בין 27–29 בנובמבר 1950.
לויטננט קולונל דון קרלוס פיית', מפקד הכוח. צק"ר 31 נקרא לאחר מכן על שמו, "כוח המשימה פיית'".
נחתים צופים במטוס ווט F4U קורסייר משליך פצצות נאפלם על עמדות סיניות.
אלקליניות

אלקליניות פני הים, מתוך GLODAP
אלקליניות או בעברית בסיסיות היא אמת המידה ליכולתה של תמיסה מימית לנטרל חומצה. תכונה כימית זו משמשת סמן לקביעת יכולתם של גופי מים לנטרל זיהום ממקור אנושי, כמו למשל גשם חומצי או שפכים.
בסיסיות (אלקליניות) כללית

לריכוז יון המימן השפעה רבה על התפלגות המומסים נושאי המטען החשמלי בים, וכן על קצבי תהליכי שיקוע והמסה, ספיחה ושחרור כימי של מלחים בעמודת המים ובמי החללים של קרקעית הים. 

המלחים המומסים הקובעים את ריכוז יון המימן בים ניתנים לסיווג על פי שייכותם לקבוצות של חומצות חזקות וחלשות ובסיסים חזקים וחלשים. כאשר נפחית את סכום המטענים החשמליים של האניונים של החומצות החזקות (למשל  Cl-, SO4-2, 
NO3-, NO2-, PO4-3) מהמטענים החשמליים של הקטיונים של הבסיסים החזקים (למשל Na+, Ca+2, Mg+2, Mn+2), נקבל מטען חיובי עודף שמאוזן על ידי ההפרש בין סכום המטענים השליליים של האניונים של החומצות החלשות המומסות במי הים (למשל -OH-, HCO3) ובין ריכוז יון המימן החופשי (+H).

להפרש זה נהוג לקרוא הבסיסיות (אלקליניות) הכללית של מי הים (total alkalinity, AT).  זהו למעשה הסכום השקול של בסיסים בתמיסה שניתנים לטיטור עם חומצה חזקה.
במי-ים או במי תהום הבסיסיות (אלקליניות) הכללית תהיה שווה ל:
A = [HCO] + 2[CO] + [B(OH)] + [OH] + 2[PO] + [HPO] + [SiO(OH)] − [H] − [HSO]
כאשר ערך T מייצג את הריכוז הנמדד של כל צורון כימי במשוואה.
בגופי מים טבעיים, כל היוניים חוץ מקרבונט (CO3−2) ומביקרבונט (−HCO3) נמצאים בריכוז זניח. מכאן שהבסיסיות הכללית תהיה שווה בקירוב (1:1.1) לריכוז הפחמן האנאורגני במים.
הבסיסיות הכללית אינה מושפעת באופן ישיר מטמפרטורה, לחץ או pH. מליחות, לעומת זאת, משנה את רמת הבסיסיות. אידוי מוגבר מעלה את רמת המליחות, ריכוז היונים המומסים יגדל והבסיסיות הכללית תעלה. בהתאמה, הוספת מים מתוקים תוריד את רמת הבסיסיות הכללית.
מדידה

מדידת הבסיסיות הכללית נעשית על ידי מדידת כמות החומצה הדרושה כדי להביא את התמיסה לנקודת השקילות (הנקודה האקוויוולנטית) של קרבונט או של ביקרבונט. בנקודה זו, בה הpH הוא בקירוב 4.5, כל הבסיסים עברו פרוטונציה לצורונים נייטרליים (בעלי ערכיות אפס), ולכן אין להם השפעה נוספת על האלקליניות.
במי-ים, בהוספת חומצה יתרחשו התגובות הבאות:
רוב הבסיסים המוזכרים לעיל צורכים יון מימן או פרוטון (+H) אחד כדי להפוך נייטרלים, ולכן מעלים את סך הבסיסיות באחד לאקוויוולנט מולארי (Eq).

בסיסיות לרוב מבוטאת ביחידות של mEq/L (מיליאקוויוולנט לליטר) או μmol CaCO3/Kg (מיקרומול סידן פחמתי לק"ג).
אחת השיטות הנפוצות לקביעת בסיסיות היא בעזרת טיטרציה בשיטת גראן (Gran).
תהליכים המשפיעים על אלקליניות מי הים

קיימים תהליכים שונים יוצרי בסיסיות באוקיינוסים. אחד התהליכים המרכזיים הוא המסת סידן פחמתי (CaCO3), רכיב מרכזי בשלדי יצורים ימיים, ליצירת יוני סידן (Ca+2) וקרבונט (CO3-2). לקרבונט יש יכולת לקלוט שני פרוטונים, ולכן הוא גורם לעליה ברמת האלקליניות.
לתהליכי פירוק אנאירוביים, כמו דניטריפיקציה וחיזור סולפט, יש השפעה גדולה עוד יותר על רמת הבסיסיות. תהליכים אלו מתרחשים בים העמוק באזורים נטולי חמצן, צורכים פרוטונים ומשחררים גזים (N2 ו- H2S) לאטמוספירה. מעריכים כי 60% מסך הבסיסיות באוקיינוסים נוצר בתהליכי פירוק אנאירוביים.
תהליכי פירוק אירוביים, בניגוד לאנאירוביים, גורמים לירידה בבסיסיות הכללית. גם תהליכי ביומינרליזציה או תהליכי שיקוע של שלד גירני מורידים את רמת הבסיסיות. תהליכים אנאורגניים גלובאליים שעשויים לגרום לירידה בבסיסיות הם ריבוי משקעים או המסת קרחונים.
ראו גם

בסיס
חומצה
בופר
pH
הערות שוליים

↑  הוד הים: יציבות ושינוי במערכות הימיות של ישראל. פרק 5: שינויים אנתרופוגניים בחומציות מי הים, ג'ק סילברמן ונוגה סטמבלר. http://www.israelaquatic.org.il/files/Sea.pdf
↑  Stumm, W. & J.J Morgan (1981). Aquatic Chemistry, 2n Ed. New York: Wiley-Interscience. p. 780.
↑  הוד הים: יציבות ושינוי במערכות הימיות של ישראל. פרק 5: שינויים אנתרופוגניים בחומציות מי הים, ג'ק סילברמן ונוגה סטמבלר. http://www.israelaquatic.org.il/files/Sea.pdf
↑  Thomas, H.; Schiettecatte, L.-S.; et al. Enhanced Ocean Carbon Storage from Anaerobic Alkalinity Generation in Coastal Sediments. Biogeosciences Discussions. 2008, 5, 3575-3591
↑  Chen, B.; Cai, W. Using Alkalinity to Separate the Inputs of Ice-Melting and River in the Western Arctic Ocean. Proceedings from the 2010 AGU Ocean Sciences Meeting, 2010, 22-26.
אוניברסיטת סנקט פטרבורג

| --- | --- |
סמל האוניברסיטה

בניין האוניברסיטה
 אוניברסיטה ציבורית
 על שם:  אנדריי ז'דאנוב 
 מוטו:  Hic tuta perennat = מלטינית: כאן אנו שוכנים בבטחה
 תקופת הפעילות:  1724 או 1819 – הווה
 מייסדים:  פיוטר הגדול 
 קמפוס:  פזורים ברחבי העיר ופרבריה
 בעלי תפקידים
 רקטור:  ניקולאי קרופאצ'וב
 צוות:  14,000
 סטודנטים
 :  יותר מ-32,000
 מיקום
 מיקום:  סנקט פטרבורג
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 האתר הרשמי
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) אוניברסיטת סנקט פטרבורג(למפת סנקט פטרבורג רגילה) אוניברסיטת סנקט פטרבורג
 
אוניברסיטת סנקט פטרבורג, רשמית האוניברסיטה הממלכתית של סנקט פטרבורג (ברוסית: Санкт-Петербургский государственный университет, בראשי תיבות СПбГУ), או בשמה בתקופה הסובייטית אוניברסיטת לנינגרד, היא אחת מהמוסדות להשכלה הגבוהה ברוסיה, מהמובילות, המפורסמות והיוקרתיות ביותר ברוסיה. האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה.
זוהי אוניברסיטה פדרלית בבעלות המדינה הנחשבת לאחת הוותיקות והחשובות במדינה וכוללת 24 פקולטות, קתדרה לספורט, מכללה רפואית, מכללה לכלכלה וטכנולוגיה, פקולטה ללימודים צבאיים וגימנסיה אקדמאית על שם פאדייב.
הרקטור הוא דוקטור למדעי המשפט: הפרופסור ניקולאי קרופאצ'ב, נשיאת האוניברסיטה היא פרופסור לודמילה ורביצקאיה, דוקטור למדעי הפילולוגיה. הבניין הראשי של האוניברסיטה נמצא בבניין 12 הקולגיות, בסנקט פטרבורג. בנוסף לו יש קמפוסים ומבנים המשויכים לאוניברסיטה במקומות נוספים בסנקט פטרבורג (בפטרודבורץ, רובע האדמירליות והרובע המרכזי) ובמחוז לנינגרד, מחוז בלגורוד, מחוז קרסנודאר, ברפובליקת קרליה ובחצי האי קרים.
האוניברסיטה נחשבת לאוניברסיטה השנייה בחשיבותה במדינה, לאחר אוניברסיטת מוסקבה והיא דורגה במקום ה-84 בעולם בשנת 2009 על פי הדירוג האוניברסיטאי הגלובלי הרוסי, כאשר באותה שנה דורגה במקום ה-168 על ידי דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם. רבים מבוגרי האוניברסיטה מכהנים כיום בתפקידים פוליטיים בכירים במדינה, ביניהן: הנשיא דמיטרי מדבדב וולדימיר פוטין – שניהם בוגרי הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה.
האוניברסיטה כוללת 24 פקולטות ו-13 מכוני מחקר. לומדים בה מעל 32,000 סטודנטים המגיעים להרצאות יומיות ובנוסף לכך כ-9,000 סטודנטים המגיעים לבחינות בלבד. הסגל כולל 6,000 מרצים, מהם 714 פרופסורים. בין בוגרי האוניברסיטה - 8 חתני פרס נובל.
האוניברסיטה נוסדה ב-24 בינואר 1724 על ידי פיוטר הגדול לצד הגימנסיה האקדמית והאקדמיה הפטרבורגית למדעים. מוסד זה נסגר בשנת 1767. האוניברסיטה פועלת ברציפות מאז 1819 וטוענת להיותה האוניברסיטה הוותיקה ברוסיה, בעוד מקבילתה המוסקבאית, אשר הוקמה ב-1755 ופועלת מאז ברצף ישיר, טוענת לכך גם היא.
פקולטות, בתי ספר ומכוני מחקר

הפקולטה למתמטיקה שימושית ותהליכי בקרה (רו')
הפקולטה לביולוגיה (רו')
הפקולטה לרפואת שיניים וטכנולוגיה רפואית
הפקולטה לכלכלה (רו')
הפקולטה למשפטים (אנ')
הפקולטה לאמנויות ומדעים ליברליים
הפקולטה למתמטיקה ומכניקה (רו')
הפקולטה לרפואה
הפקולטה ללימודי המזרח (רו')
הפקולטה לאמנויות
הפקולטה לפילולוגיה (רו')
הפקולטה לפיזיקה (רו')
הפקולטה למדעי המדינה
הפקולטה לפסיכולוגיה (רו')
הפקולטה לסוציולוגיה (רו')
הפקולטה הצבאית
בית ספר לתואר שני בניהול (אנ')
בית הספר לעיתונאות ותקשורת המונים (רו')
הפקולטה לתקשורת יישומית
הפקולטה לעיתונאות
בית הספר ליחסים בין-לאומיים (רו')
המכון לפילוסופיה (רו')
המכון למדעי כדור הארץ (רו')
המכון להיסטוריה (רו')
המכון לכימיה (אנ')
גלריה

האוניברסיטה בשנת 1753
מסדרון בבניין 12 הקולגיות, אוניברסיטת סנקט פטרבורג: אחד המסדרונות הארוכים בעולם האקדמיה
היינריך לנץ
קארל קסלר
איוואן בורגמן
פנורמה של בניין 12 באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
אירי (פנסילבניה)

אירי (באנגלית: Erie) היא עיר הבירה של מחוז אירי במדינת פנסילבניה שבארצות הברית. העיר שוכנת על גדת ימת אירי בצפון מערב המדינה. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2013, מתגוררים בעיר כ-100,671 תושבים. היא העיר הרביעית בגודלה בפנסילבניה, אחרי פילדלפיה, פיטסבורג ואלנטאון. במטרופולין העיר מתגוררים 280,000 תושבים.
אירי הוקמה ב-1795 והוכרזה כעיר בשנת 1851.
ערים תאומות

לעיר אירי 4 ערים תאומות:
אירלנד דונגרבן, אירלנד
פולין לובלין, פולין
מקסיקו מרידה, מקסיקו
הרפובליקה העממית של סין זיבו, הרפובליקה העממית של סין
ליודמילה אלכסייבה

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1927 יבפטוריה, ברה"מ 
 פטירה:  8 בדצמבר 2018 (בגיל 91) מוסקבה, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה, ארצות הברית 
 השכלה:  הפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת מוסקבה 
 מעסיק:  Institute of Scientific Information on Social Sciences 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 בן או בת זוג:  Nikolai Vilyams 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2009)  פרס ואצלב האוול לזכויות אדם (2015)  פרס אולוף פלמה (2004)  פרס סחרוב לחופש המחשבה (2009)  מסדר הדוכס גדימינאס הגדול הליטאי  אביר במסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין  פרס הפדרציה הרוסית  צלב האביר של מסדר הדוכס גדימינאס הגדול הליטאי  מסדר הצלב של טרה מריאנה  מסדר הצלב של טרה מריאנה, דרגה שלישית  קצינה בלגיון הכבוד  מסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין 
 אתר רשמי
 
ליודמילה אלכסייבה (ברוסית: Людмила Михайловна Алексеева;‏ 20 ביולי 1927 - 8 בדצמבר 2018) הייתה דיסידנטית סובייטיית. הייתה ממתנגדי המשטר הסובייטי עד שבשנת 1977 עזבה לארצות הברית. בשנת 1993 אלכסייבה חזרה לרוסיה והמשיכה לפעול למען זכויות האדם.
שנותיה הראשונות

ליודמילה אלכסייבה (סלבינסקי) נולדה בעיירה יבפטוריה שבחצי האי קרים. תוך זמן קצר המשפחה עברה להתגורר במוסקבה. הוריה היו ממשפחות עניות ורק הודות למהפכת אוקטובר הם יכלו לקבל השכלה ולהתקדם. אביה היה פקיד בכיר ואימה הייתה מרצה למתמטיקה במוסדות להשכלה גבוהה. במהלך הטיהורים הגדולים אביה נעצר אך שוחרר ללא אישום. כפי שליודמילה אלכסייבה כותבת בזיכרונותיה "הייתי בטוחה שאני מתגוררת במדינה הכי חופשייה והכי צדיקה בעולם כולו".
בתחילת מלחמת העולם השנייה ליודמילה עם סבתה היו בחצי האי קרים וחזרו למוסקבה בתחילת יולי 1941. אביה גויס לצבא האדום ומשפחה עברה ממוסקבה לקזחסטן. ביולי 1942 אביה נהרג בקרבות. באביב 1943 אלכסייבה עם אימה חזרו למוסקבה. ליודמילה הצעירה רצתה להתגייס אך לא התקבלה ונשלחה לעבודות באתרי בנייה. העבודה הייתה מתישה, אך הנערה הייתה בטוחה שהיא עובדת למען הניצחון במלחמה.
בשנת 1945 ליודמילה התקבלה ללימודים בפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת מוסקבה. עד מהרה היא ראתה שרוב הסטודנטים בפקולטה הם עובדי המנגנון המפלגתי וקומסומול ששירתו ביחידות עורפיות, לא התעניינו בהיסטוריה ורצו לקדם את הקריירה. היא הגיעה למסקנה שלשורות המפלגה נכנסו אנשים לא ישרים ובשלב זה החליטה לא לבקש להתקבל למפלגה. כדי להתנתק מפוליטיקה היא החליטה להתמקצע בארכאולוגיה. תוך זמן קצר היא התחתנה ונכנסה להריון. טיפול במשפחה ובילד העסיקו אותה רבות. יחד עם זאת ההבדלים בין אידאולוגיה הרשמית לבין חיי היום-יום לא נתנו לה מנוח.
בשנת 1950 היא סיימה את לימודיה ובשנת 1955 את לימודי הדוקטורט (אך ללא קבלת תואר). בשנת 1952 היא התקבלה לשורות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ועבדה בבית הספר המקצועי במוסקבה.
פעילות למען זכויות האדם > בברית המועצות

בשנות ה-60 דירתה של אלכסייבה הפכה למקום מפגש של דיסידנטים ומקום אחסון לחומר של סמאיזדט. כמו כן בדירה היו מבקרים באופן קבוע עיתונאים מהמערב. בשנת 1966 אלכסייבה השתתפה בפעולות למען אנדריי סיניאבסקי ויולי דניאל. במחצית שנות ה-60 היא פעלה למען שחרור אלכסנדר גינזבורג. באפריל 1968 היא סולקה משורות המפלגה.
למרות חיפושים בביתה ומעצרים לתקופות קצרות אלכסייבה המשיכה בפעילותה למען זכויות האדם. היא חתמה על מספר עצומות. בשנים 1968-1972 היא הייתה כתבנית של ירחון הדיסידנטים "כרוניקת האירועים השוטפים". בשנת 1974 אלכסייבה קיבלה אזהרה רשמית מהשלטונות לא להמשיך בהפצת חומר אנטי-סובייטי.
בתחילת 1976 היא קיבלה הצעת יורי אורלוב להיות חברה בקבוצת הלסינקי. מטרת הקבוצה היה לבדוק מימוש התחייבויות של השלטונות בהקשר לזכויות האדם בהתאם להסכמי הלסינקי. היא הייתה עורכת ובעלת ארכיון של הקבוצה. במסגרת פעילותה קבוצה היא נסע לליטא לבדוק טענות לרדיפות תלמידים על רקע דתי.
בינואר 1977 בדירתה נערך חיפוש ונמצאו חומרים אסורים בתחום שמירת זכויות האדם. בהודעה מיוחדת של סוכנות הידיעות הסובייטית ליודמילה אלכסייבה, אלכסנדר גינזבורג ויורי אורלוב הוגדרו "סוכני האויב". בפברואר 1977 אלכסייבה נאלצה לעזוב את תחומי ברית המועצות ועברה לארצות הברית.
פעילות למען זכויות האדם > פעילותה בארצות הברית

בהיותה בארצות הברית אלכסייבה הייתה נציגת קבוצת הלסינקי במערב. בשנים 1977-1980 היא עבדה על ספר בה תוארה תנועת הדיסידנטים בברית המועצות החל משנות ה-50. העבודה פורסמה בשנת 1984 והייתה עבודה חלוצית בתחום. עד היום זה נחשב לאחד העבודות המלאות ומעמיקות בתחום זה.
אלכסייסבה הייתה כתבת תחנות רדיו קול אמריקה ואירופה החופשית בשפה הרוסית. במחצית השנייה של שנות ה-80 אלכסייבה הייתה חברה במשלחות אמריקאיות בתחום זכויות האדם. היא קיבלה אזרחות אמריקאית בשנת 1982.
פעילות למען זכויות האדם > פעילות ברוסיה

בשנת 1993 אלכסייבה חזרה לרוסיה ונבחרה ליו"ר קבוצת הלסינקי. היא פעלה להרחבת תחום פעולת הארגון וקבוצה החלה לפעול בנוסף לבדיקת שמירת זכויות האדם מהיבט פוליטי גם בהקשר לזכויות סוציאליות.
בשנת 2002 היא התקבלה ל"מועצה לזכויות האדם ליד נשיא רוסיה".
בשנת 2003 אלכסייבה חתמה על מכתב בגנות מלחמת עיראק.
בשנת 2004 אלכסייבה הייתה בין מייסדי "קונגרס אזרחי הכלל רוסי" - ארגון לא פוליטי שמטרתו פעילות למען זכויות האדם. סוכם שהארגון לא ישתתף בבחירות ובין ראשי הארגון לא יהיו פוליטיקאים פעילים. גרי קספרוב שהיה בין מייסדי הארגון לא עמד בתנאי זה וכאשר הוא סירב לעזוב תפקיד היו"ר בשנת 2008 אלכסייבה עזבה את הארגון.
בשנת 2009 אלכסייבה השתתפה בהפגנה למען חופש התכנסויות שהובטח בסעיף 31 בחוקה. היא נעצרה לזמן קצר על ודבר מעצרה פורסם ברחבי העולם תוך הדגשה שמדובר בפעילת זכויות האדם עוד מתקופת ברית המועצות.
בשנת 2012 אלכסייבה עזבה את "המועצה למען זכויות האדם ליד נשיא רוסיה" בתור מחאה לשינוי צורת קביעת הרכב המועצה. בדצמבר 2012 היא הואשמה על ידי חברי הדומה בכך שכאזרחית ארצות הברית היא לא פועלת למען טובת רוסיה.
נפטרה במוסקבה ב-8 בדצמבר 2018.
ליודמילה אלכסייבה במהלך הפגנה בשנת 2010
געתון (קיבוץ)

| --- | --- |
קיבוץ געתון בראשיתוקיבוץ געתון בראשיתו
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מטה אשר
גובה ממוצע: ‎343 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 725 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎3.7% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) געתון(למפת הגליל המערבי רגילה) געתון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום געתון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום געתון33°00′23″N 35°12′53″E﻿ / ﻿33.0065108827731°N 35.2147155134349°E﻿ / 33.0065108827731; 35.2147155134349  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה אשר (in English: Mateh Asher Regional Council) באדום - געתון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.gaaton.org.il
גַּעְתּוֹן הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי בגליל המערבי, ממזרח לעיר נהריה וממערב לעיר מעלות-תרשיחא.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם בשנת 1948 על ידי חברי גרעין העלייה "אחד במאי" מהונגריה. גרעין "שדה", שהתהווה מלהבות צעיר מירושלים, רחובות וחולון, היה ההשלמה הראשונה של קיבוץ געתון ב-1953. כמו כן קלט הקיבוץ עולים מאמריקה הלטינית.
שמו ניתן לו על שם היישוב "געתון" הנזכר בתלמוד עם היישובים שאכלסו עולי בבל בגבול הצפוני, ונשתמר כנראה בשם ח'רבת גיעת'ון הסמוכה. בסמוך, לחורבת געתון, גבעה טבעית שטוחה כ-2 ק"מ ממערב לקיבוץ ובה שרידי מחנה ואמת מים מהתקופה ההלניסטית, שרידי ח'אן ומרתפים חצובים מן התקופה הערבית. את השם קיבל גם הנחל העובר סמוך לקיבוץ, נחל געתון, החוצה את העיר נהריה לרוחבּה. השדרה המרכזית של העיר נקראת "שדרות הגעתון" ובקצה שלה נשפך הנחל לים התיכון.
חברת הכנסת לשעבר יעל רון בן משה נולדה בגעתון והיא חיה בו.
בקיבוץ "כפר מחול" ובית הספר למחול בו פועלת להקת המחול הקיבוצית, שנוסדה על ידי חברת הקיבוץ יהודית ארנון, ומנוהלת אמנותית על ידי חבר ובן הקיבוץ רמי באר.
ילדי הקיבוץ מתחנכים בבית חינוך אופק שבקיבוץ עברון.
בקיבוץ געתון פועלת תנועת הנוער השומר הצעיר.