stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת הכוכבים: חזיונות

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 מבוסס על:  "מלחמת הכוכבים" מאת ג'ורג' לוקאס
 סוגה:  אנימה, הרפתקאות, הנפשה, מדע בדיוני
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית יפן יפן
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  18
 הפקה
 מפיק:  קאנאקו שיראסאקי
 מפיקים בפועל:  ג'קי לופז ג'יימס וו ג'וש ריימס ג'סטין ליץ'
 חברת הפקה:  Lucasfilm
 הפצה:  דיסני+
 אורך פרק:  13-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  דיסני+ 
 תקופת שידור מקורית:  22 בספטמבר 2021 – 4 במאי 2023
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מלחמת הכוכבים: חזיונות (באנגלית: Star Wars: Visions) היא סדרת אנתולוגיה של אנימה שנוצרה עבור שירות הסטרימינג האמריקאי דיסני+. הסדרה הופקה על ידי Lucasfilm Animation. עונה 1 מורכבת מתשעה סרטים קצרים שהופקו על ידי שבעה אולפני אנימציה יפניים, כל אחד מספר סיפורים מקוריים משלו המבוססים על היקום של מלחמת הכוכבים ומתרחשים בו. אולפני האנימציה המשתתפים הם Kamikaze Douga, סטודיו קולורידו, Geno Studio, Trigger, Kinema Citrus, Production I.G ו-Science SARU. היוצרים בכל אולפן קיבלו יד חופשית לדמיין מחדש את הרעיונות של מלחמת הכוכבים כראות עיניהם, תוך קבלת הדרכה מהצוות המנהלי של לוקאספילם. האנתולוגיה שוחררה ברחבי העולם ב-22 בספטמבר 2021, וזכתה לשבחי המבקרים. הסדרה חודשה לעונה שנייה ואחרונה, ששוחררה ברחבי העולם ב-4 במאי 2023.
בישראל, הסדרה זמינה גם בדיבוב לעברית בדיסני+ החל מ-16 ביוני 2022.
תקציר

מלחמת הכוכבים: חזיונות הוא אוסף של סרטי אנימציה קצרים המוצגים "דרך העדשה של יוצרי האנימה הטובים בעולם", המציע נקודת מבט חדשה ומגוונת על מלחמת הכוכבים. הסרטים, שנוצרו מחוץ למגבלות הקאנון המסורתי של הזיכיון, מספקים חופש יצירתי לכל במאי ואולפן הפקה, תוך שמירה על נאמנות לנושאים ולזהות הרגשית של סאגת מלחמת הכוכבים.
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידור מקורית ארצות הברית> שידור ראשון | תקופת שידור מקורית ארצות הברית> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 9 | 22 בספטמבר 2021 | 22 בספטמבר 2021 |
|  | 2 | 9 | 4 במאי 2023 | 4 במאי 2023 |
הפקה > פיתוח

פיתוח פרויקט מלחמת הכוכבים: חזיונות החל כאשר ג'יימס וו, סגן נשיא לתוכן בזכיינות ב-Lucasfilm, הציג את הרעיון בפני קתלין קנדי בתחילת 2020. כדי להקל על ההפקה הבינלאומית, לוקאספילם שיתף פעולה עם המפיק העצמאי ג'סטין ליץ' והחברה שלו Qubic Pictures, מה שעזר להקל על הדיונים בין המנהלים בארצות הברית לבין האולפנים היפנים, זה הפך להיות חשוב במיוחד במהלך מגפת הקורונה, כאשר היה צריך לבטל פגישות מתוכננות. ייצור הפרקים הקצרים התקיים ביפן לאורך 2020 ו-2021.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרס אנני | הפקת הטלוויזיה המונפשת הטובה ביותר לקהל הכללי | מלחמת הכוכבים: חזיונות עבור "הדו-קרב" | מועמדות |  |
| 2022 | פרס אמי לאמנות | תוכנית אנימציה קצרה יוצאת דופן | מלחמת הכוכבים: חזיונות עבור "הדו-קרב" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אנני | האפקטים המונפשים הטובים ביותר בתוכנית טלוויזיה/שידור אנימציה | ג'ונתן קטלאן, אלברטו סאנצ'ס, פיבי ארג'ונה, וירג'יניה קנטרו ורובן הינרג'וס | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אנני | הנפשת הדמות הטובה ביותר בתוכנית טלוויזיה/שידור אנימציה | לורי סיציה | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אנני | הבימוי הטוב ביותר בתוכנית טלוויזיה/שידור אנימציה | פול יאנג | זכייה |  |
| 2024 | פרס אנני | העריכה הטובה ביותר בתוכנית טלוויזיה/שידור אנימציה | ריצ'י קודי, ACE, BFE | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אנני | המוזיקה הטובה ביותר בתוכנית טלוויזיה/שידור אנימציה | מרקוס וורמסטורם, נדיה דאריז ודיינו דו טואה | זכייה |  |
| 2024 | פרס אנני | עיצוב ההפקה הטוב ביותר בתוכנית טלוויזיה/שידור אנימציה | קרלוס סלגאדו | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Patrick Hipes, Annie Awards: ‘Spider-Man: Across The Spider-Verse’ Takes Best Feature And Tops Winners List; ‘Blue Eye Samurai’ Dominates TV, Deadline, ‏2024-02-18 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d5b0de5b-6ef7-4d48-88d8-717b7e8e3f99
אודטה (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית אירוח ופנאי
 מנחים:  אודטה שוורץ
 משתתפים:  ראו בהמשך
 פרסים:  ראו בהמשך
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  1000 (נכון ל-19 במרץ 2007)
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10 (2003-2007) קשת 12 (2019-)
 תקופת שידור מקורית:  2 בינואר 2003 – 19 במרץ 2007 16 בינואר 2019 – רץ
 
אודטה (נקראה בעבר "הבוקר של אודטה") היא תוכנית אירוח ופנאי בהנחיית אודטה שוורץ. התוכנית עלתה ב-2 בינואר 2003 בערוץ 10 וירדה ב-19 במרץ 2007. ב-16 בינואר 2019 עלתה התוכנית מחדש בקשת 12.
תוכן

התוכנית עוסקת בנושאים כגון משפחה, הורות, ילדים, אופנה, בסגנון חיים ולייף סטייל.
התוכנית נודעה בטיפים והעצות שניתנו בה, ובכך שהיא מכוונת לקהל יעד נשי ולעקרות בית. בתוכנית היו אורחים שונים ומשתתפים קבועים שהגישו פינות שונות.
היסטוריה

התוכנית עלתה לראשונה ב-2 בינואר 2003 בערוץ 10 (שהיה בתחילת דרכו). התוכנית עלתה כתוכנית בוקר ועסקה בנושאים שונים. התוכנית השיגה נתוני מדרוג גבוהים יחסית לערוץ, ובעקבות כך הוחלט להעביר אותה לשעה 5 בערב בקיץ 2004 ולאחר מכן ב-2005 עברה לשעה 6 אחר הצהריים, והוחלט לקצר את התוכנית לשעה במקום שעתיים. בספטמבר 2005 השיגה שיא מדרוג (רייטינג) מיום עלייתה לאוויר.
בעקבות הצלחת התוכנית אודטה שוורץ אף זכתה לחיקוי בתוכנית ארץ נהדרת.
במרץ 2007, ביקשה שוורץ מערוץ 10 לצאת לחופשה.
ב-19 במרץ 2007 שודרה התוכנית ה-1,000 בערוץ 10 כאשר אחריה אודטה הייתה אמורה לצאת לחופשה. לאחר התוכנית ה-1,000 לא שבה התוכנית למרקע והיא ירדה סופית מהאוויר. התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בין השנים 2007–2011.
ב-17 בינואר 2019 התוכנית חזרה במתכונת חדשה בקשת 12.
משתתפים קבועים בתוכנית

| שם | תפקיד | שנים |
| --- | --- | --- |
| עודד מנסטר | מגיש פינת קולנוע | 2003-2007 |
| דנה דבורין | מגישת פינת ילדים והורות | 2003-2007 |
| שגב משה | שף | 2003-2007 |
| שרית ישי לוי | מגישת פינת תיירות | 2003-2007 |
| סער פלס | כתב צרכנות | 2003-2007 |
| שוקי זיקרי | מגיש פינת עיצוב שיער | 2005-2006 |
| אפרת אנזל | מגישת פינת גאדג'טיים | 2004-2005 |
| מירי בלקין | מגישת פינת בריאות | 2003-2004 |
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | פרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | טקס פרס מסך הזהב 2003 | תוכנית הפנאי הטובה ביותר | זכייה |
| 2004 | טקס פרס מסך הזהב 2004 | תוכנית הפנאי הטובה ביותר | זכייה |
| 2004 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2004 | תוכנית מגזינית בתחומי תרבות ופנאי הטובה ביותר | מועמדות |
| 2005 | טקס פרסי מסך הזהב 2005 | תוכנית הפנאי הטובה ביותר | זכייה |
| 2006 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2006 | תוכנית מגזין בתחומי תרבות ופנאי הטובה ביותר | מועמדות |
הערות שוליים

↑  ערוץ 10 עובר ליום שידורים מלא, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2002
↑  מעיין כהן, ‏סקר: אודטה שוורץ - מנחת הטלוויזיה המוכרת ביותר בקרב נשים, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2005
↑  אהוד אשרי, אודטה הרוסה, באתר הארץ, 16 ביולי 2004
↑  גלי פיאלקוב, עכבר העיר, הקאמבק של הלייף סטייל: מי מחכה לאודטה?, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2011
↑  בועז גריילסמר, ערוץ 10 מנסה לשפר את הרייטינג של "אודטה" - יקצר את התוכנית לשעה, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2005
↑  בועז גריילסמר, התוכנית "אודטה" שברה אמש את שיא הרייטינג מיום עלייתה לאוויר בערוץ 10, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2005
↑  אורי ערן, עכבר העיר, "החיים על פי אודטה": מחפשת דרכים למנוע דכאון קיומי, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2011
↑  יעל גאוני, ‏לאחר 1,000 תוכניות בערוץ 10: אודטה דנין שוורץ יורדת מהאוויר, באתר גלובס, 8 במרץ 2007
↑   גילי איזיקוביץ, מטומטם ומהפנט: הרומן שלי עם אודטה, באתר הארץ, 19 ביוני 2019
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: 2002 - מהפך | זוכה מסך הזהב לתוכנית הפנאי הטובה ביותר 2003–2005 | הבאה: - אין |
תחנת משטרת צמח

| --- | --- |

משטרת צמח. מבט מדרום.
 מידע כללי
 סוג:  מצודת טיגארט
 שימוש:  תחנת משטרה (מנדט) מחנה צבאי (צה"ל) נטוש (כיום)
 על שם:  צ'ארלס טיגארט
 כתובת:  מרכז אזורי צמח
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  המנדט הבריטי צה"ל מועצה אזורית עמק הירדן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1939–1940
 חברת בנייה:  סולל בונה
 חומרי בנייה:  בטון
 מידות
 אורך:  50 מטר
 רוחב:  50 מטר
 גובה:  10 מטר
 קומות:  2
 
 קואורדינטות:  32°42′18″N 35°35′05″E﻿ / ﻿32.705°N 35.5847226°E﻿ / 32.705; 35.5847226
 he  (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משטרת צמח(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משטרת צמח
 
תחנת משטרת צמח (במקור תחנת משטרת סמח') נבנתה בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20 בסמוך לעיירה הערבית סמח' לשמירה על תחנת הרכבת של רכבת העמק והורחבה בהמשך כחלק מפרויקט הקמת מצודות טיגארט. התחנה היוותה מוקד לקרבות עזים שנערכו בעמק הירדן בתקופת מלחמת העצמאות. לאחר קום המדינה שימשה במשך שנים רבות כמחנה צבאי עד נטישתה. התחנה מוגדרת כאתר מורשת אך לא אושרה תוכנית לשיפוצה.
רקע

בנובמבר 1938, בשלהי המרד הערבי הגדול, הקים הנציב העליון, הרולד מקמייקל, ועדה בראשות צ'ארלס טיגארט, לפתור את בעיות הביטחון בארץ ישראל על ידי תכנון מבני המשטרה. הוועדה קבעה שיש צורך להקים 77 תחנות משטרה וזאת על פי משימותיה של כל תחנת משטרה ומספר השוטרים הדרוש למילוי משימות אלה. בין 1939 ל-1943 בנו הבריטים 62 תחנות משישה דגמים.
ההיסטוריה של המבנה > הקמת המשטרה

ההחלטה להקים משטרה בצמח נבעה מהתפיסה של המקום כצומת דרכים אסטרטגית ובגלל הצורך לשמור על תחנת הרכבת הסמוכה של רכבת העמק. בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמה במקום תחנת משטרה בריטית מהדור הראשון וב-1939, במסגרת פרויקט הקמת מצודות טיגארט, הורחבה התחנה לדגם של תחנה כפרית (2nd Class Police Station) שמספרה 25.
מחלקת העבודות הציבוריות של המנדט הבריטי הובילה את תכנון המודלים של התחנות והבנייה של רוב התחנות נמסרה לחברת סולל בונה. את תחנת צמח בנתה סולל בונה בשיתוף קבלן מקומי (קאראמן ושות’).
ההיסטוריה של המבנה > מלחמת העצמאות

ב-27 באפריל 1948 פינו הבריטים את המשטרה ומסרו אותה בחשאי לערביי הכפר סמח' דבר שאיפשר לכ-40 חברי כנופיות ערבים להתבצר בתחנה. צה"ל הורה לכוחותיו לכבוש את המבנה כשהכוח העיקרי שפעל בגזרה היה גדוד 12 (גדוד ברק) של חטיבת גולני בפיקודו של יצחק ברושי. הכוח הגיע עד בית הספר של צמח וחיכה עד שהחבלנים יפוצצו חור בקיר של המשטרה כדי לפרוץ פנימה. שני חבלנים מגולני התקרבו למטרה אך נאלצו לעצור בגלל ירי מכוון המשטרה. אחד החבלנים נהרג אך השני, על אף שניפצע, הצליח להפעיל את חומר הנפץ שפער חור גדול בקיר המבנה ודרכו נכנסו הכוחות למשטרה וכבשו אותה ללא התנגדות לאחר שהערבים ששו בה נסוגו. הלוחמים שהתבצרו במשטרה ירו לעבר הכפר סמח' הסמוך והביאו לעזיבת שארית תושבי הכפר שרובם עזבו בשלבים מוקדמים יותר של המערכה.
ב-15 במאי 1948, מייד לאחר הכרזת המדינה, החלה פלישת הצבאות הערבים הסדירים לארץ ישראל. ב-16 במאי ירדו כוחות של צבא סוריה ממזרח לכוון אזור צמח במגמה לכבוש את מבני הכפר, תחנת הרכבת ומבנה המשטרה. ב-16 וב-17 במאי תקפו הסורים באופן ישיר את העמדות הישראליות במשטרה, בתחנת הרכבת ובעמדות נוספות. במקום התנהלו קרבות והכוחות המגינים מגדוד 12 הצליחו לבלום את הסורים. ב-18 במאי חידשו הסורים את ההתקפה עלי ידי איגוף המתחם מדרום ולאחר שגרמו לנפגעים רבים בקרב הכוחות שהגנו על המשטרה אילצו את כוחות אלו לסגת מערבה ולנטוש את המשטרה. שבירת קו ההגנה איפשר לסורים לתקוף את דגניה אך מגיני הקיבוץ הצליחו לשבור את ההתקפה ולגרום לנסיגת הסורים. ב-21 במאי הצליח צה"ל לכבוש שוב את מבנה המשטרה. בקרבות אלו איבד צה"ל 72 חיילים.
ההיסטוריה של המבנה > לאחר קום המדינה

לאחר הקמת מדינת ישראל שימשה התחנה כמפקדת חטיבה מרחבית 228 (חטמ"ר העמקים). ב-2003 החליט צה"ל לאחד את חטיבה 228 עם חטיבת הבקעה ולהעביר את האחריות על עמק הירדן לחטיבת הבקעה. בעקבות החלטה זו עזבה מפקדת חטיבת העמקים את מבנה המשטרה ומאז עומדת התחנה ללא שימוש ומוזנחת.
שמות החללים שנהרגו בקרבות על תחנת המשטרה מונצחים באנדרטת חללי עמק הירדן.
בתקופתו של ראש מועצת עמק הירדן יוסי ורדי גובשה תוכנית לשמר המבנה ולשמור על צביונו המקורי ולפתוח במקום מוזאון ומרכז מבקרים חוויתי אך התוכנית לא יצאה אל הפועל.
תיאור המבנה

מבנה המשטרה אופייני למשטרות רבות מדגם זה שנבנו בארץ. המבנה מרובע כשאורך כל צלע בבניין כ-50 מטר. במבנה 2 קומות כשבקומה העליונה חלונות גדולים ובקומת הקרקע החלונות קטנים להגנה מירי. בשתי פינותיה הנגדיות של התחנה נבנו מגדלים שנועדו לשמירת התחנה כשבדרך כלל אחד המגדלים הכיל מכל מים עבור שוטרי התחנה.
גלריה

השלט שהוצב בנקודה בה נפרצה החומה בעזרת חומרי נפץ
שלט של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
חייל בפתח המשטרה מעליה שלט התחנה בשלוש שפות
חרכי ירי באחד ממגדלי הפינה
הפרצה שנפערה בקירות המבנה לאחר הפיצוץ
הערות שוליים

↑  מספר התחנות המקורי צומצם בגלל מגבלות תקציב שנבעו מפרוץ מלחמת העולם השנייה
↑  הגליל העליון המזרחי בפיקוח יהודי מלא, על המשמר, 29 באפריל 1948
↑  בנוסף למשטרת צמח הגדוד היה אחראי גם למשטרת גשר ומשטרת אל חמה
↑  תמונה של הפרצה שנפערה בקיר התחנה לאחר הפיצוץ, באתר jv.localtimeline.com
↑  אורי מילשטיין, תוכנית ד' - שלוש המשטרות, דבר, 4 באוגוסט 1978
↑  כל הבריטים כבר יצאו מהגליל העליון המזרחי, הארץ, 29 באפריל 1948
↑  צמח נעזבה, הַבֹּקֶר, 19 במאי 1948
↑  כוחותינו עובו את צמח, קול העם, 19 במאי 1948
↑  שנה לנצחון בעמק הירדן - המלחמה בשערי דגניה, על המשמר, 11 במאי 1949
↑  אחיקם משה דוד, חטיבת צמח נסגרה, באתר ynet, 23 במרץ 2003
↑  אלי אלון, מבנה משטרת צמח - עזובה והזנחה מבישה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 באוגוסט 2017
אקזיט (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |

הלוגו המקורי של "אקזיט"
 סוגה:  תוכנית נוער
 יוצרים:  יונתן קוניאק, ארז בן הרוש
 מנחים:  יעל גולדמן, מיכאל הנגבי, עפר שכטר, מלי לוי, מושיק גלאמין, שירי מימון, אסי עזר, הדס מורנו, מיכאל מושונוב, שרי גבעתי, אסף פורמן, ליאל דניר, איתי תורג'מן, גאלה קוגן
 פרסים:  פרס מסך הזהב בקטגוריית "תוכנית ילדים ונוער", בשנים 2003, 2004, 2005
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  מעל ל־500
 הפקה
 חברת הפקה:  ענני תקשורת ושמיים הפקות
 בעלי תפקידים נוספים:  ארז בן הרוש, רותי רודנר, יונתן קוניאק וליאון רוזנברג (עורכים), מיכל דבש (מפיקה)
 אורך פרק:  עונה ראשונה - 120 דקות עונה שנייה - 60 דקות עונה שלישית - 35 דקות עונה רביעית - 30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ישראל 10, הוט 3
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  1 בינואר 2003 – 2006
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אקזיט הייתה תוכנית נוער יומית ישראלית שהחלה את דרכה בערוץ 10 בשנת 2003. התוכנית עסקה בנושאים המעסיקים בני נוער, כגון: אהבה, מוזיקה, קולנוע, ספורט ומחשבים. "אקזיט" זכתה בפרס מסך הזהב בשנים 2003, 2004 ו-2005, והייתה מועמדת גם לפרסי טלוויזיה אחרים.
ערוץ 10

התוכנית עלתה במקור כמגזין צהריים עם שלושה מנחים: עפר שכטר, מיכאל הנגבי ומלי לוי. כעבור חודש הצטרפה יעל גולדמן ובהמשך השנה הראשונה נוספו מושיק גלאמין, שעד אז הגיש פינת סטייל שבועית, אסי עזר ושירי מימון.
"אקזיט" התפרסמה בעקבות פרובוקציות רבות ששודרו בה.
בין הידועות שבהן: עפר שכטר נופח בשידור חי, המערכון "סופי ומופי הפדופיל"- במערכון זה, שנכתב על ידי שחר חסון ובוצע על ידי יעל גולדמן ומיכאל הנגבי, קרא האחרון כ"מופי" לילדים בבית להפסיק לשלוח לו ציורים ולהתחיל לשלוח לו תמונות של אחותם במקלחת. לאחר פרובוקציה נוספת כאשר עפר שכטר חשף את ישבנו בזמן הופעה, הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו החליטה להקים ישיבה מיוחדת ולדון על הפרובוקציות ועל הבעייתיות של התוכנית. לאחר דיונים, הוחלט לבסוף לא להפסיק את שידור התוכנית. הרעש התקשורתי הגדיל את העניין בתוכנית והמנחים שלה החלו להתפרסם כ"כוכבי נוער" אולם עם זאת, ערוץ 10 התקשה להמשיך לתמוך בה, לאור הסנקציות הרבות שהוטלו על הערוץ בעקבות התוכנית, ובתום שתי עונות, הוא החליט לוותר עליה.
הפקת התוכנית מומנה בחלקה מחסויות ופרסום סמוי.
HOT3

בעקבות ביטול התוכנית על ידי ערוץ 10, בשנת 2005 התוכנית עברה לערוץ הוט 3 בכבלים. לצוות התוכנית הצטרף מיכאל מושונוב. גם לאחר המעבר התוכנית המשיכה עם פרובוקציות נוספות, לדוגמה: במהלך תחרות "הדוגמנים", במהלך משימת "הסרת התחתונים ללא הסרת המכנסיים", נחשף איבר מינו של אחד המשתתפים. בסוף עונת 2005 של אקזיט גם שירי מימון עזבה את התוכנית וביחד איתה גם אסי עזר ומלי לוי.
HOT3 > Exit Revoluotion

באפריל 2006, לקראת הפקת הקיץ של התוכנית, הוחלט לאמץ גישה קשוחה וחדשה לתוכנית בסגנון ערכי הפאנק. על מנת ליצור אמינות רבה ככל האפשר, הוחלט להחליף את המנחים הקיימים בלהקת פאנק קיימת. במאי 2006 יצרה הפקת התוכנית קשר עם להקת הפופ פאנק הישראלית Useless ID, בבקשה להנחות את לייבל הקיץ החדש של התוכנית - "אקזיט רבולושן".
דבר זה עורר התלהבות רבה בקרב מעריצי התוכנית והלהקה, אך הביא ביקורות חריפות בטענה שהלהקה מתמסחרת והופכת ללהקת מיינסטרים.
ביוני 2006 התראיינו חברי הלהקה למוסף "7 לילות" של עיתון ידיעות אחרונות, שם התבטאו קשות נגד ציונות, סממניים דתיים וצבא. כאשר תוכן זה נודע למנכ"ל HOT, דוד קמיניץ, הוא ביקש לגנוז את הכתבה ולאחר הרעש שעוררה ביקש לגנוז את התוכנית. ארז בן הרוש, העורך הראשי, הודיע כי בכוונתו להעלות את התוכנית בפורמט המתוכנן, רק עם מנחים חדשים. לבסוף הוחלט כי התוכנית תעלה לשידור ב-6 באוגוסט 2006 עם המנחים אסף פורמן, ליאל דניר, גאלה קוגן ואיתי תורג'מן. ההחלטה להחליף את המנחים לא עזרה לתוכנית להתרומם ולאחר נתוני צפייה נמוכים הוחלט כי עונה זו תהייה העונה האחרונה של התוכנית.
אקזיט סיטי ואקזיט מיקסר

במקביל לשידורי התוכנית, במהלך יולי - אוגוסט 2004 הפיק ערוץ 10 שורת אירועי קיץ, "אקזיט סיטי". האירועים כללו הופעה של המנחים ואמנים אורחים על הבמה המרכזית, במות משניות עליהן התקיימו תחרויות שונות, מתקני אקסטרים ודוכני מכירות. בכל שבוע ביקרו המנחים בעיר אחרת: נתניה, בית שמש, חולון, באר שבע וחיפה. בכל אירוע נחשפו מספר שירים חדשים אותם ביצעו מנחי התוכנית, רובם מבוססים על לחן של שירים לועזיים. כל אירוע שודר לאחר מספר ימים בערוץ 10.
בשנת 2005 יצא אלבום אוסף המורכב משני תקליטורים. האוסף, הכולל 21 שירים מלהיטי השנה, יצא תחת מותג התוכנית ונקרא "Exit Mixer".
מנחים

מלי לוי
מיכאל הנגבי
יעל גולדמן
עפר שכטר
מושיק גלאמין
שירי מימון
אסי עזר
מיכאל מושונוב
שרי גבעתי
הדס מורנו
אסף פורמן
ליאל דניר
איתי תורג'מן
גאלה קוגן
הערות שוליים

↑  יפעת יעקובסון, יצאו גדולים, באתר ynet, 26 בנובמבר 2003
↑  עכבר העיר, האיחוד: כוכבי "אקזיט" נפגשים, באתר הארץ, 9 במרץ 2014
↑  ענת באלינט, המלצה למנוע שידור חי של "אקזיט" בשל תלונה על נפיחה של המנחה, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2004
↑  ענת ביין, ‏מועצת הרשות השנייה תדון השבוע בהורדת תוכנית הנוער אקזיט, באתר גלובס, 23 באוגוסט 2004
↑  אהוד אשרי, כשתריסר אלמונים הולכים לעצב את דמותו של ערוץ 2, באתר TheMarker‏, 29 באוגוסט 2004
↑  רותי זוארץ, ‏אין יותר תוכן בלי שיווקי, באתר גלובס, 17 ביולי 2006
↑  ענת באלינט, פרסום אסור בתוכנית "אקזיט" בערוץ 10, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2004
↑  מיכאל מושונוב יהיה המנחה החדש של "אקזיט", באתר הארץ, 18 בינואר 2005
↑  אסף כרמל, המיועדים להנחיית "אקזיט" יביעו חרטה וכבוד למסורת, באתר הארץ, 4 ביולי 2006
↑  מסתמן: אקזיט תבוטל, באתר וואלה, 29 ביוני 2006
↑  שגיא גרין, בית השמש העולה, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2004
↑  צח אוריין, יצאו בחוץ, באתר ynet, 4 באוגוסט 2004
הלוגו של התוכנית בעונתה האחרונה
Exit Mixer
ג'וליוס צ'אן

ג'וליוס צ'אן (באנגלית: Julius Chan;‏ 29 באוגוסט 1939 – 30 בינואר 2025) היה פוליטיקאי מפפואה גינאה החדשה, שכיהן כראש ממשלתה.
ביוגרפיה

צ'אן נולד באיי טאנגה. אביו, צ'ין פאק, היה סוחר ממוצא סיני. צ'אן סיים לימודי קולג' באוסטרליה.
בשנת 1970 נבחר למנהיג מפלגת הקידמה העממית ובשנת 1972 נבחר כנציג מחוז נאמאטאני שבניו אירלנד לאספה הלאומית של פפואה גינאה החדשה טרם קבלת עצמאותה. כהונתו נמשכה עד 1997 וחודשה בעקבות הבחירות שנערכו בשנת 2007. הוא כיהן פעמיים כשר הכלכלה (1977-1972, 1994-1992) ובמספר הזדמנויות כסגן ראש הממשלה (1976, 1985, 1986, 1994-1992). בשנת 1976 כיהן גם כשר התעשייה ובשנת 1994 שימש שר ליחסי ומסחר חוץ.
בשנים 1980–1982 כיהן כראש הממשלה השני של פפואה גינאה החדשה, לאחר שראש הממשלה מייקל סומארה הודח בהצבעת אי אמון. בשנת 1994 חזר לכהן בתפקיד בשנית והחזיק בו עד 1997. סיום תפקידו אירע בעקבות פרשת סנדליין ושכירת שירותם של שכירי חרב כנגד כוחות גרילה שפעלו במדינה. מחאה ציבורית, שביתה של צבא פפואה גינאה החדשה והתפטרות חברים בממשלתו הובילו לקריאת הפרלמנט להתפטרותו ברוב של 59 מול 38. כשלושה חודשים לאחר מכן, ביוני 1997, חזר לכהן כראש הממשלה עד לקיום הבחירות הכלליות שנועדו להתקיים חודש לאחר מכן. בבחירות אלו הפסיד לביל סקייט.
לצד כהונתו כחבר האספה הלאומית, בשנת 2007 נבחר צ'אן למושל מחוז ניו אירלנד. בבחירות הכלליות באותה השנה קיבל צ'אן תמיכה רחבה באספה והיה מועמד לראשות הממשלה, אך ראש הממשלה סומארה נותר בתפקידו וצ'אן עמד בראש קבוצת האופוזיציה.
צ'אן קיבל תואר אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית בשנת 1981 ומונה לחבר המועצה המלכותית בשנת 1982.
צ'אן נפטר ב-30 בינואר 2025. הותיר אחריו אישה וארבעה ילדים. בנו ביירון הוא חבר האספה הלאומית משנת 2002.
הישרדות (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

ערך זה עוסק בתוכנית הטלוויזיה "הישרדות" בגרסתה הישראלית. אם התכוונתם לתוכנית המקור האמריקאית, ראו .
| --- | --- |

סמליל העונה הנוכחית של הישרדות
 מבוסס על:  "Survivor" (ארצות הברית)
 סוגה:  תוכנית מציאות
 כותבים:  אמיר תומר גלי מאיו
 בימוי:  רועי סטריקובסקי
 מנחים:  גיא זו-ארץ
 זוכים:  נעמה קסרי (האיים הקריביים) אריק אלפר (איי הפנינה) שי אראל (הפיליפינים) נתן בשבקין (אולסטארס) אירית רחמים (איי קמרינס) איתי שגב (VIP 1) לירון "טילטיל" אורפלי (הונדורס) ענבר פיניאבסקי-בסון (פאלאוון) ג'ובאני רוסו (VIP 2) אסי בוזגלו (VIP 3) אלה אייבינדר (VIP 4) אלית מוסאיוף (מנילה)
 פרסים:  מיליון ש"ח
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  12
 מספר פרקים:  460 (נכון לעונה 12)
 הפקה
 חברת הפקה:  אבוט-המאירי (1–6, 11–9) CASTAWAY‏ (8–7) אנדמול שיין ישראל (12–)
 אורך פרק:  60–120 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10 (1–6) ערוץ 2 (רשת) (7–8) ערוץ 13 (9 ואילך)
 תקופת שידור מקורית:  15 בדצמבר 2007 – הווה
 קישורים חיצוניים
 13tv.co.il/mood/survivor/
 דף התוכנית ב-IMDb
הישרדות (תחילה נקראה הישרדות 10, על שם הערוץ בו שודרה) היא גרסה ישראלית לתוכנית המציאות הטלוויזיונית האמריקאית "הישרדות" ("Survivor"). התוכנית בגרסתה הישראלית עלתה לאוויר בערוץ 10, ב-15 בדצמבר 2007, והייתה סדרת הדגל של הערוץ במשך כחמש שנים. באוגוסט 2012, לאחר שערוץ 10 נקלע לקשיים כלכליים, רשת מדיה רכשה את זכויות ההפקה והשידור של התוכנית מידי חברת ההפקה CASTAWAY‏. אך בפועל פורמט התוכנית עבר לידי רשת רק באוקטובר 2014, כאשר ערוץ 10 וחברת CASTAWAY חתמו על הסכם פשרה לאחר שנתיים של מאבק משפטי. מאז התוכנית שודרה בערוץ 2 (תחת הזכיינית רשת), כשמאז הפיצול משודרת בערוץ רשת 13.
פורמט

פורמט התוכנית מבוסס על תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות" של ערוץ CBS. ההבדל העיקרי בין ההפקה האמריקאית לישראלית הוא בכך שאורכה של עונה בארצות הברית היא של כ-14 פרקים הנמשכים 45 דקות, בעוד שבישראל לכל עונה יש יותר מ-30 פרקים שאורכם בין שעה לשעה וחצי.
חברת ההפקה אוספת קבוצת אנשים שמספרם, מוצאם, דתם ומינם משתנה מעונה לעונה, ולכאורה אין ביניהם קשר מוקדם. קבוצה זו נשלחת לחוף נטוש וקשה למחיה או לאי בודד, והם נדרשים לחיות שם תקופת זמן יחדיו, לרוב כשהם מחולקים לקבוצות משנה המתחרות זו בזו. המשתתפים נדרשים להתמודד במשימות שונות ועל פי תוצאות המשימות הם מקבלים תגמולים שונים ונקבעים המשכם או הדחתם במשחק.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | עונה | מיקום | פרקים | שורדים | ימים | מקום ראשון | מקום שני | מקום שלישי | קולות | חביב הקהל | תאריכי שידור | רשת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | הישרדות האיים הקריביים | הרפובליקה הדומיניקנית | 36 | 20 | 52 | נעמה קסרי | נועם טור | דן מנו | 5–4–0 | נועם טור | דצמבר 2007–מאי 2008 | ערוץ 10 |
|  | 2 | הישרדות איי הפנינה | פנמה | 38 | 20 | 52 | אריק אלפר | מירית וקנין | נטע-לי זלצרמן | 6–3 | מירית וקנין | דצמבר 2008–מאי 2009 | ערוץ 10 |
|  | 3 | הישרדות הפיליפינים | הפיליפינים | 35 | 25 | 52 | שי אראל | טום אלתגר | ליאורה גולדברג | 6–3–0 | טל אנגלנדר | אוגוסט–דצמבר 2009 | ערוץ 10 |
|  | 4 | הישרדות אולסטארס | הפיליפינים | 24 | 16 | 32 | נתן בשבקין | עידן קפון | שרון רפאלי | 5–3–2 | דן מנו | יוני–אוגוסט 2010 | ערוץ 10 |
|  | 5 | הישרדות איי קמרינס | הפיליפינים | 30 | 20 | 40 | אירית רחמים | גב פשטי | נטלי כבסה | 6–3–0 | יניב רוחן | פברואר–יוני 2011 | ערוץ 10 |
|  | 6 | הישרדות VIP | תאילנד | 31 | 16 | 40 | איתי שגב | ענת הראל | אנה ארונוב | 5–3 | יוליה פלוטקין | מאי–אוגוסט 2012 | ערוץ 10 |
|  | 7 | הישרדות הונדורס | הונדורס | 33 | 18 | 46 | טילטיל | טיטי איינאו | רוסלנה רודינה עומרי כוכבי | 4–2–1–1 | טילטיל | נובמבר 2015–מרץ 2016 | רשת (ערוץ 2) |
|  | 8 | הישרדות פאלאוון | הפיליפינים | 34 | 17 | 46 | ענבר פיניאבסקי-בסון | מעיין אדם | מסגנאו מנגיסטו | 5–2–0 | מעיין אדם | ‏ מאי–ספטמבר 2017 | רשת (ערוץ 2) |
|  | 9 | הישרדות VIP‏ 2 | הפיליפינים | 37 | ‏18 | 46 | ג'ובאני רוסו | נעמה קסרי  שמחה גואטה | — | 7–0–0 | נעמה קסרי | מרץ–יולי 2019 | רשת 13 |
|  | 10 | הישרדות VIP‏ 3 | הפיליפינים | 62 | ‏18 | 37 | אסי בוזגלו | ישראל אוגלבו | עידן רפאל חביב  ירדן ג'רבי | הצבעה ראשונה: 2–2–1–1 הצבעה שנייה: 6–3 | אסי בוזגלו | מאי–ספטמבר 2020 | רשת 13 |
|  | 11 | הישרדות VIP‏ 4 | הפיליפינים | 56 | 19 | 40 | אלה אייבינדר | ג'קי אזולאי | אודליה סויסה | 4–4–0 מבחן אש | — | אוקטובר 2021–אפריל 2022 | רשת 13 |
|  | 12 | הישרדות מנילה | הפיליפינים | 45 | 18 | 45 | אלית מוסאיוף | סהר כהן | טל מורד  גל רובין | 10–1–0–0 | מאיה קיי | דצמבר 2022–אפריל 2023 | רשת 13 |
|  | 13 | הישרדות באש ובמים | הפיליפינים |  | 20 |  |  |  |  |  |  | נובמבר 2024 | רשת 13 |
1 2  הודח/ה על ידי הקהל
↑  בשל תיקו בהצבעת הגמר וקול פסול של מושבע/ת שהתגלה, הם הגיעו ביחד למקום השלישי