stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוני פטרסון
קריירת מרוצים > מותו

באימון לקראת גרנד פרי איטליה נפגעה מכונית הלוטוס 79 של פטרסון בצורה שלא איפשרה לתקן אותה בזמן לקראת המרוץ. לקבוצה הייתה מכונית נוספת, אך היא הותאמה למידותיו של אנדרטי, שהיה נמוך מפטרסון. המכונית הנוספת שהייתה לקבוצה הייתה לוטוס 78, מכונית ששימשה את הקבוצה בעונה הקודמת ולא הייתה מתוחזקת במיוחד.
בימים שלאחר המרוץ נהגים רבים טענו שהוא הוזנק מוקדם מידי. אף על פי שהזינוק אמור להתבצע כשכל המכוניות בעמידה מלאה, האור הירוק ניתן בזמן שהמכוניות בשורות האחרונות עדיין התקדמו לעבר המיקום שלהם בזינוק. כתוצאה מכך, המכוניות מאחור, שעדיין היו בתנועה, נצמדו במהירות מכוניות הראשונות שזינקו ממצב עמידה ויצרו אפקט אקורדיון(אנ') בכניסה לפנייה הראשונה. אנדרטי, וילנב, ז'אן-פייר ג'אבויל וניקי לאודה, שהיו ראשונים, יצאו מהפנייה ללא בעיה. פטרסון שזינק מהשורה השלישית החל את המרוץ בצורה לא טובה ונעקף על ידי אלן ג'ונס, ז'אק לאפיט וג'ון ווטסון.
ג'ודי שכטר וריקארדו פטרזה, שזינקו ממקומות 10 ו-12, עברו ימינה מעבר לקו שהפריד בין המסלול ובין הפנייה למסול מונזה הישן. שכטר הצליח לחזור למסלול ולהיכנס לפני קבוצת המכוניות שנסעה לצידו. פטרזה, לעומת זאת, חזר למסלול בסמוך למכוניתו של ג'יימס האנט. האנט זז עם המכונית שמאלה וגרם לתאונה בה היו מעורבים פטרסון, ויטוריו ברמבילה, קרלוס ראוטמן, האנס-יאוכים שטוק, פטריק דפלייה, דידייה פירוני, דרק דאלי, קליי רגאצוני וברט לונגר.
הלוטוס של פטרסון פגעה במעקה הבטיחות והחלה לעלות באש לפני שחזרה ונעצרה באמצע המסלול. פטרסון היה לכוד במכונית, אך האנט, רגאצוני ודפלייה מיהרו לחלץ אותו עם כוויות קלות, בעוד המרשלים במסלול כיבו את הרכב הבוער. הוא נשכב באמצע המסלול, כשהוא בהכרה מלאה ועם פגיעות קלות ברגליים. עיקר תשומת הלב הופנתה לברמבילה, שנפגע בראשו מגלגל שעף באוויר. פטרסון וברמבילה פונו לבית החולים והמרוץ הוזנק מחדש לאחר שהמסלול נוקה מחלקי המכוניות.
בצילום רנטגן שנעשה בבית החולים נמצאו 27 שברים ברגליו. לאחר התייעצות עם פטרסון הוא הוכנס לטיפול נמרץ, במטרה לייצב את העצמות השבורות ככל האפשר. בין הרופאים התעורר ויכוח האם ניתן לטפל בכל השברים. במהלך הלילה החמיר מצבו בשל תסחיף שומן, שהוביל לאי-ספיקת כליות בבוקר. בעה 9:55 נקבע מותו.
לאחר מותו

נסיבות מותו של פטרסון נידונו בבית המשפט האיטלקי. נהג המרוצים ריקארדו פטרזה ומנהל המרוץ ג'יאני רסטילי, העומדו לדין על חלקם בתאונה. פטרזה הואשם בהריגה בשל חזרה למסלול בצורה לא בטוחה. רסטילי הואשם בהזנקה המקודמת שהובילה לתאונה. באוקטובר 1981 זיכה בית המשפט את שניהם מכל אשמה.
ברברו, אלמנתו של פטרסון, התקשתה להתמודד עם מותו. בדצמבר 1987 התאבדה ונקברה לצידו של רוני בחלקה המשפחתית בארברו. לזוג הייתה בת בשם נינה לואיז, שנקראה על שמה של אשתו של יוכן רינדט.
בשנת 2003 הוצב בעיר הולדתו פסל בדמותו. במאי 2008 פתחה בתו מוזיאון לזכרו בעיר, אך זה נסגר כשנה וחצי לאחר מכן לאחר שלא הצליח לגייס מימון ממשלתי.
מחקר אקדמי שפורסם בשנת 2016 הציג מודל מתמטי הבוחן את היכולת האישית של הנהגים ביחס ליכולת המכונית עימה התחרו. על פי המחקר דורג פטרסון כנהג ה-21 בטיבו מקרב נהגי האליפות מיום הקמתה.
הערות שוליים

↑  1970 Grand Prix of Monaco
↑  Ronnie Peterson-a future champion, The Glasgow Herald. 31 October 1973. p.4
↑  Hunt wins amid Fuji tragedy, Racefans.net
↑  Ronnie Peterson: The Champion That Never Was, 15 Janaury 2017
↑  Peterson's Death Triggers Investigation, The Kokomo Tribune
↑  Ronnie Peterson dies from crash, The Morning Record and Journal. 12 September 1978. p. 10
↑  Monza Defendants Cleared in Fatal Crash,  The Tampa Tribune. 29 October 1981
↑  The Top 50 F1 drivers of all time, regardless of what they were driving, 12 May 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7329 8486  KulturNav: ab2c061c-2270-4b90-a9f2-3c05aec86885  LCCN: nb2009032351  NDL: 001222693  NKC: xx0249741  SELIBR: 276735  VIAF: 7372050   WorldCat (עם VIAF): 7372050 
פטרסון בגרנד פרי בריטניה (1974)
פסל בדמותו של פטרסון שהוצב בעיר ארברו
רלף סמפסון

| --- | --- |

רלף סמפסון בשנת 2010
 לידה:  7 ביולי 1960 (בן 64) הריסונבורג שבוירג'יניה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.24 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת וירג'יניה
 דראפט:  בחירה מספר 1, 1983 יוסטון רוקטס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 2012
 קבוצות כשחקן
 1983–1988   1988–1989   1989–1991   1991–1992   1992:  יוסטון רוקטס   גולדן סטייט ווריורס   סקרמנטו קינגס   וושינגטון בולטס   אוניקאחה מאלגה
 הישגים כשחקן
 4 בחירות למשחק האולסטאר (1984–1987)   MVP של משחק האולסטאר (1985)   חמישיית העונה השנייה (1985)   זוכה פרס רוקי העונה (1984)   3 זכיות בפרס נייסמית' (1981–1983)   2 זכיות בפרס ג'ון אר. וודן (1982, 1983)
רלף לי סמפסון ג'וניור (באנגלית: Ralph Lee Sampson, Jr; נולד ב-7 ביולי 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק בעמדת הסנטר בליגת ה-NBA, ומיתמר לגובה של 2.24 מטרים. בשנת 2012 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
שנותיו הראשונות

לאחר התיכון, החל סמפסון לשחק במדיה של אוניברסיטת וירג'יניה. הוא שיחק במדי המכללה במשך ארבע שנים. בכל שנותיו במכללה רשם סמפסון ממוצעים של מעל 11 ריבאונדים למשחק, ובשנתו האחרונה הוסיף גם 19.1 נקודות. הוא נבחר שלוש שנים ברציפות לשחקן השנה במכללות על שם ג'יימס נייסמית' ופעמיים לשחקן השנה על שם ג'ון וודן ותמונתו התנוססה ארבע פעמים על שער המגזין ספורטס אילוסטרייטד.
לאחר סיום לימודיו, היה סמפסון מועמד טבעי להיבחר במיקום גבוה בדראפט, ורבים ראו בו הבטחה שיהפוך לאחד השחקנים הדומיננטיים ביותר בליגה.
קריירת ה-NBA

סמפסון העמיד עצמו לבחירה בדראפט של שנת 1983, ונבחר על ידי יוסטון רוקטס בבחירה הראשונה. כבר בעונת הרוקי שלו נבחר סמפסון למשחק האולסטאר וזכה בתואר רוקי השנה כשרשם ממוצעים של 21.0 נקודות ו-11.1 ריבאונדים למשחק. על אף יכולתו הטובה של סמפסון, סיימה קבוצתו במאזן הגרוע ביותר במערב עם 29 ניצחונות בלבד מול 53 הפסדים, והוגרלה לבחור את הבחירה הראשונה בדראפט של שנת 1984.
בדראפט בחרה יוסטון את האקים אולאג'ואן, המיתמר לגובה של 2.13 מטרים, בבחירה הראשונה. שני השחקנים גדולי הממדים אשר שיתפו פעולה כונו "מגדלי התאומים" ("Twin Towers"). עם הצטרפותו של אולאג'ואן שיפרה הקבוצה את מאזנה כשניצחה 48 משחקים, הפסידה רק 34 והעפילה למשחקי הפלייאוף לראשונה מזה שלוש שנים. סמפסון הוכיח כי שילובו של שחקן גבוה נוסף לצידו אינו בא זה על חשבונו של זה, ורשם שיא קריירה של 22.1 נקודות למשחק בעונה הסדירה. הוא נבחר בפעם השנייה ברציפות למשחק האולסטאר, בו שיתף פעולה עם אולאג'ואן שנבחר גם כן. במשחק עצמו, רשם סמפסון 24 נקודות, קטף 10 ריבאונדים ונבחר לשחקן המצטיין. במשחקי הפלייאוף הודחה יוסטון כבר בסיבוב הראשון על ידי יוטה ג'אז בחמישה משחקים.
את העונה הבאה, עונת 1985/1986, סיימה יוסטון בראש הבית הדרום-מערבי עם מאזן של 31-51, העפילה למשחקי הפלייאוף מהמקום השני במערב, והגיעה עד למשחק הגמר, כשהיא מנצחת בסיבוב הראשון את סקרמנטו קינגס בסוויפ של שלושה משחקים, וחולפת גם על פני דנוור נאגטס בסיבוב השני. בגמר המערב פגשה יוסטון את האלופה היוצאת, לוס אנג'לס לייקרס. במשחק החמישי בסדרה, כשהמשחק בשוויון, וכשנותרה שנייה אחת לסיום הזמן החוקי של המשחק, קלע סמפסון את סל הניצחון עם הישמע הבאזר והוביל את קבוצתו לניצחון 4-1 בסדרה ולגמר ה-NBA. בסדרת הגמר רשם סמפסון ממוצעים של 14.8 נקודות ו-9.5 ריבאונדים למשחק, אך לא הצליח למנוע מקבוצתו הפסד לבוסטון סלטיקס, עם הרכב הנחשב לאחד מהטובים בהיסטוריה, בשישה משחקים.
במהלך עונת 1986/1987 נפצע סמפסון בברכיו ובגבו ושותף רק ב-43 משחקים באותה העונה. במשחקים בהם כן שותף, שמר סמפסון על יכולת טובה יחסית, וסיים את העונה עם ממוצעים של 15.6 נקודות, ו-8.7 ריבאונדים. עקב פציעותיו המרובות, הועבר סמפסון בטרייד במהלך עונת 1987/1988 לגולדן סטייט ווריורס, בה שותף ב-29 משחקים עד לסיום העונה, אך לא העפיל עם הקבוצה לפלייאוף. בעונה העוקבת, המשיכו ממוצעיו לצנוח כשרשם רק 6.4 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק. בסיום העונה, העפילה גולדן סטייט למשחקי הפלייאוף, אך סמפסון כמעט ולא שותף, והועבר לאחר הפלייאוף לסקרמנטו קינגס בתמורה לג'ים פטרסן שהצטרף לווריורס.
גם בסקרמנטו לא הצליח סמפסון לשחזר את יכולתו הטובה משנות הקריירה הראשונות שלו. הוא שותף ב-51 משחקים בלבד בשתי העונות בהן שיחק בסקרמנטו, בהם תרם נקודות בודדות, ובסיום עונת 1990/1991 שוחרר מהקבוצה. הוא חתם בוושינגטון בולטס, אך נופה מהסגל כעבור עשרה משחקים בלבד. סמפסון, שלא הצליח להתגבר על פציעותיו, חתם עד לסיום העונה באוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית, שותף בשמונה משחקים בלבד, ופרש ממשחק.
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983/1984 | יוסטון | 82 | 82 | 32.8 | 0.523 | 0.250 | 0.661 |  11.1 | 2.0 | 0.8 | 2.4 | 21.0 |
| 1984/1985 | יוסטון | 82 | 82 | 37.6 | 0.502 | 0.000 | 0.676 | 10.4 | 2.7 | 1.0 | 2.0 | 22.1 |
| 1985/1986 | יוסטון | 79 | 76 | 36.3 | 0.488 | 0.133 | 0.641 | 11.1 |  3.6 | 1.2 | 1.6 | 18.9 |
| 1986/1987 | יוסטון | 43 | 32 | 30.8 | 0.489 | 0.000 | 0.624 | 8.7 | 2.8 | 0.9 | 1.4 | 15.6 |
| 1987/1988 | יוסטון | 19 | 19 | 37.1 | 0.439 | 0.333 | 0.741 | 9.1 | 1.9 | 0.9 | 1.7 | 15.9 |
| 1987/1988 | גולדן סטייט | 29 | 25 | 33.0 | 0.438 | 0.000 | 0.775 | 10.0 | 2.9 | 0.8 | 1.9 | 15.4 |
| 1988/1989 | גולדן סטייט | 61 | 36 | 17.8 | 0.449 | 0.375 | 0.653 | 5.0 | 1.3 | 0.5 | 1.1 | 6.4 |
| 1989/1990 | סקרמנטו | 26 | 7 | 16.0 | 0.372 | 0.250 | 0.522 | 3.2 | 1.1 | 0.5 | 0.8 | 4.2 |
| 1990/1991 | סקרמנטו | 25 | 4 | 13.9 | 0.366 | 0.200 | 0.263 | 4.4 | 0.7 | 0.4 | 0.7 | 3.0 |
| 1991/1992 | וושינגטון | 10 | 0 | 10.8 | 0.310 | 0.000 | 0.667 | 3.0 | 0.4 | 0.3 | 0.8 | 2.2 |
| קריירה | קריירה | 456 | 363 | 29.8 | 0.486 | 0.172 | 0.661 | 8.8 | 2.3 | 0.9 | 1.6 | 15.4 |
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984/1985 | יוסטון | 5 | 5 | 38.6 | 0.430 | 1.000 | 0.514 |  16.6 | 1.4 | 0.4 | 1.6 | 21.2 |
| 1985/1986 | יוסטון | 20 | 20 | 37.1 | 0.518 | 1.000 | 0.729 | 10.8 | 4.0 | 1.5 | 1.8 | 20.0 |
| 1986/1987 | יוסטון | 10 | 10 | 33.0 | 0.514 | 0.500 | 0.814 | 8.8 | 2.1 | 0.2 | 1.2 | 18.6 |
| 1988/1989 | גולדן סטייט | 3 | 1 | 14.3 | 0.409 | 0.000 | 0.500 | 4.7 | 0.3 | 0.3 | 0.7 | 6.7 |
| קריירה | קריירה | 38 | 36 | 33.4 | 0.497 | 0.375 | 0.703 | 10.5 | 2.9 | 0.9 | 1.5 | 18.7 |
תארים והישגים

נבחרת ארצות הברית
מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים: 1979
יוסטון רוקטס
אליפות ה-NBA:
סגנות: 1985/1986
אליפות האזור המערבי: 1985/1986
פרס ג'ון אר. וודן: 1981/1982, 1982/1983
כדורסלן השנה במכללות על שם ג'יימס נייסמית':1980/1981, 1981/1982, 1982/1983
כדורסלן השנה במכללות בחירת העיתונאים: 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983
כדורסלן השנה במכללות על שם אדולף ראפ: 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983
רוקי השנה ב-NBA: ‏ 1983/1984
בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA
החמישייה הראשונה: 1983/1984
בחירה לחמישיית העונה ב-NBA:
החמישייה השנייה: 1984/1985
בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA:‏ 1984, 1985, 1986, 1987
MVP של משחק האולסטאר של ה-NBA:‏ 1985
חבר היכל התהילה של הכדורסל: 2012
הערות שוליים

↑  דן לזר‏, עשור של תהילה, באתר וואלה, 2 בספטמבר 2005
↑  הכינוי הוצמד גם לשילוב של טים דאנקן ודייוויד רובינסון מספר שנים לאחר מכן
1 2  עד עונת 2002/03 הסיבוב הראשון התקיים בסדרת הטוב מחמישה משחקים, ומאותה עונה גם הסיבוב הראשון מתקיים בשיטת הטוב משבעה משחקים.
↑  סטטיסטיקת סדרת הגמר 1986
↑  Top 10 Teams in NBA History באתר NBA.com‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n84008691  SNAC: w6v129t5  VIAF: 67856701   WorldCat (עם VIAF): 67856701
שלדג ענק

| שלדג ענק |
| --- | --- |
 שלדג ענק על ענף בגמביה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: כחלאים
תת־סדרה:: שלדגיים
משפחה:: שלדגיים
תת־משפחה:: שלדגי מים
סוג:: Megaceryle
מין:: שלדג ענק
שם מדעי
 Megaceryle maxima ‏פאלאס, 1769
תחום תפוצה


שלדג ענק (שם מדעי: Megaceryle maxima) הוא מין עוף ממשפחת השלדגיים והוא חי ליד נהרות טרופיים באפריקה. הוא הגדול שבמיני תת-המשפחה שלדגי מים.
מאפיינים

השלדג מגיע לאורך 42–48 ס"מ ובעל נוצות אפורות כהות מנוקדות בלבן ובעל ציצה גדולה מעל ראשו. המקור שחור כהה, קצה הצוואר לבן והחזה אדמוני. שאר הבטן לבנה והרגליים אפורות. השלדג בעל דו צורתיות זוויגית והזכרים גדולים ומקושטים מהנקבות הכהות יותר וחסרות הכתם האדמוני על החזה.
הוא מצוי באפריקה שמדרום לסהרה למעט אזורים צחיחים ומצוי ביערות גשם, ביצות, אגמים, שדות לחים, סוואנות וגדות נהר. הוא צועק בקול רם כדי להודיע על נחלתו ותוקף כל שלדג זר.
השלדג הענקי הוא צייד שניזון מחרקים גדולים, סרטנים, דגים וצפרדעים וכן זוחלים ויונקים קטנים. הטרף נתפס במהירות מצלילה מהאוויר ונהרג במהירות על ידי המקור.
תת-מינים

Megaceryle maxima gigantea
Megaceryle maxima maxima
הערות שוליים

↑  שלדג ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלדג מתגבר על דג אמנון.
רמפול

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של העונה הראשונה
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  ג'ון מורטימר
 שחקנים:  ליאו מק'קרן
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  7 
 מספר פרקים:  42 
 הפקה
 חברת הפקה:  פרימנטל 
 הפצה:  פרימנטל 
 מוזיקה:  ג'וזף הורוביץ 
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC 1 ITV
 תקופת שידור מקורית:  17 בדצמבר 1975 – 3 בדצמבר 1992
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רמפול (באנגלית: Rumpole of the Bailey) היא סדרת טלוויזיה דרמטית-משפטית בריטית, אשר נוצרה ונכתבה על ידי הסופר ועורך הדין סר ג'ון מורטימר, בכיכובו של ליאו מק'קרן בתפקיד הוראס רמפול, עורך דין לונדוני מזדקן, שנהנה להגן על לקוחותיו קשי היום בני מעמד "הצווארון הכחול". הסדרה שודרה לסירוגין בין השנים 1978–1992. בעקבות הצלחת הסדרה נכתבו מספר ספרים ושודרו תסכיתים, שהתבססו על סיפוריו של רמפול. בישראל שודרה הסדרה בערוץ 1 ולאחר מכן בערוץ 33.
הוראס רמפול

בעוד שבסדרת הספרים המבוססת על דמותו של רמפול לא תמיד נשמרת ההמשכיות, הרי שבסדרת הטלוויזיה ניתן לזהות כמה מאפיינים בולטים וקבועים בדמותו של הוראס רמפול. מעל לכל, רמפול אוהב את אולם בית המשפט. למרות ניסיונות חוזרים ונשנים מצד משפחתו וחבריו לשכנע אותו להתקדם לתפקיד בכיר ומכובד יותר, אשר הולם את גילו ואת ניסיונו המקצועי, כגון תובע מטעם המדינה או שופט, כל שרמפול מעוניין בו הוא להמשיך ולהגן על לקוחותיו באולד ביילי, בית המשפט לעניינים פליליים המרכזי של לונדון. מומחיותו הרבה בתחום הפלילי ידועה היטב לאנשים משני צדי החוק. שבט טימסון, משפחה של פושעים קטנים, שמתעסקים בעיקר בעבירות של פריצה וגנבה, נמנה עם לקוחותיו הקבועים. בני המשפחה פונים אל רמפול שוב ושוב, כדי שיחלצם מהסתבכותם האחרונה עם החוק. אחת הפעולות האהובות עליו היא חקירה נגדית של עדים מטעם התביעה, והוא בז לעורכי דין שנעדרים את היכולת או את האומץ לשאול את השאלות הנכונות. רמפול אינו חושש מלהתעמת עם שופטים, במיוחד עם אלה שנוטים להאמין שעצם ההעמדה לדין מלמדת על אשמה או שהמשטרה לעולם אינה טועה. רמפול מאמין בכל לבו בחזקת החפות. על אף חיבתו לפושעים, דמותו של רמפול מצטיינת ברמה גבוהה של מוסריות ואתיקה. ה"אני מאמין" שלו הוא לעולם לא להודות באשמה, והוא מסרב בעקביות לשמש כתובע מטעם המדינה (בבריטניה, בניגוד לישראל, המדינה ממנה עורכי דין פרטיים לשמש כתובעים מטעמה בתיקים מסוימים). אמונה זו גם מונעת ממנו להסכים להסדרי טיעון, המחייבים הודאה באשמה.
בשעות הפנאי שלו נהנה רמפול לעשן סיגרים, לשתות יין אדום זול ולאכול מאכלים מטוגנים וירקות מבושלים. הוא מבקר על בסיס יומי בפאב "פומרוי'ס", שנמצא במרחק הליכה הן מהאולד ביילי והן ממשרדו.
עמיתיו למשרד עורכי הדין שבו הוא עובד נוהגים להעיר לו תדיר על עשן הסיגרים ולבקר את לבושו המרושל והלא מוקפד: כובעו הישן, אפר הסיגרים על בגדיו ופאת עורך הדין הבלויה שלו. רמפול, מצדו, נוהג להביט בגיחוך ובציניות על "מרוץ העכברים" התמידי שבו הם נמצאים, ועל המחויבויות החברתיות, המיותרות לטעמו, שהם נוטלים על עצמם.
גילו המדויק של רמפול אינו ידוע, אולם מספר תאריכים מעברו מספקים רמזים על כך: הוא קנה את פאת עורך הדין שלו ב-1932, הופיע בבית משפט לראשונה ב-1937, פגש לראשונה את אשתו ב-14 באוגוסט 1938 והציע לה נישואים עוד באותה שנה, שירת בצבא בזמן מלחמת העולם השנייה והשיג זיכוי ראשון במשפט רצח ב-1947. באחד מפרקי הסדרה מצוין, שרמפול נולד קצת לפני תחילתה של מלחמת העולם הראשונה.
אשתו של רמפול, הילדה, לא מפסיקה לדבר בגאווה על אביה המנוח, שעמד בעבר בראש משרד עורכי הדין שבו עובד בעלה, והיא מפצירה ברמפול כל העת שיתקדם מבחינה מקצועית. לשניים בן יחיד, ניק, פרופסור לסוציולוגיה, הנשוי לאשה אמריקאית בשם אריקה. בין רמפול לכלתו קיימת מתיחות, בשל חילוקי דעות הקשורים לעבודתו של רמפול. למשך תקופה קצרה פרש רמפול מעבודתו, והוא והילדה עברו להתגורר בפלורידה, כדי להיות קרובים לבנם, המלמד באוניברסיטת מיאמי.
רמפול נוהג לכנות את אשתו הילדה, מאחורי גבה, "זאת שיש לציית לה" (באנגלית: "She Who Must Be Obeyed"), בהתייחסות לנובלה "היא" של הנרי ריידר הגרד. הוא גם נוהג לצטט לעיתים קרובות את המשורר האנגלי ויליאם וורדסוורת'.
הפקת הסדרה > ההתחלה: מחזה טלוויזיוני

דמותו של רמפול הופיעה לראשונה במחזה טלוויזיוני, שנכתב על ידי ג'ון מורטימר ושודר ב-BBC ב-17 בדצמבר 1975. בשלבי העבודה הראשונים עליו נקרא המחזה "נסיכי היקר, פיוטר קרופוטקין", וגיבורו היה עורך דין בשם הוראס רמבולד, שגילה עניין מיוחד באנרכיסטים מהמאה ה-19, ובמיוחד באנרכיסט הרוסי פיוטר קרופוטקין. בתסריט הראשוני גם נרמז, שאחת הסיבות להתמוטטות נישואיו של גיבור המחזה הייתה חיבתו לגברים צעירים. בסופו של דבר המחזה נקרא "רמפול מהביילי". שמו של הגיבור שונה להוראס רמפול, לאחר שהתברר שהיה קיים עורך דין אמיתי בשם הוראס רמבולד, והרמזים על העדפותיו המיניות של רמפול הושמטו מהתסריט הסופי.
העדפתו הראשונה של מורטימר לגילום דמותו של רמפול הייתה השחקן הבריטי סר מייקל הורדרן. לאחר שהתברר שהורדרן לא זמין, ניתן התפקיד לשחקן האוסטרלי ליאו מק'קרן. בתחילה לא היה מורטימר מרוצה מליהוקו של מק'קרן לתפקיד, אולם הוא שינה את דעתו לאחר שראה אותו בחזרות. לתפקיד הילדה רמפול לוהקה השחקנית ג'ויס הרון, שגילמה דמות קשוחה הרבה יותר מזו שהוצגה לאחר מכן בסדרת הטלוויזיה. המחזה זכה לביקורות טובות ולאחוזי צפייה גבוהים.
הפקת הסדרה > הסדרה

לאחר הצלחת המחזה, הזמין ה-BBC ממורטימר שישה תסריטים נוספים ובהם המשך מעלליו של רמפול. אולם, בשל חילופי גברי בהנהלת הערוץ, הוחלט שם לבסוף לוותר על שידור הסדרה. מי שכן הביע לבסוף אמון בסדרה היה ערוץ ITV, ופרק הבכורה שלה עלה לשידור בערוץ ב-3 באפריל 1978. רק שני שחקנים שהופיעו במחזה ב-1975 השתתפו גם בסדרה: ליאו מק'קרן ודייוויד ילנד, שגילם את בנו של רמפול, ניק. דמותה של הילדה רמפול לוהקה מחדש, ואת התפקיד גילמה השחקנית פגי ת'ורפ-בייטס. החל מהעונה הרביעית החליפה אותה בתפקיד מריון מאת'י, לאחר שת'ורן בייטס נאלצה לפרוש מהסדרה מסיבות בריאותיות. את נעימת הנושא של הסדרה, שבה נעשה שימוש רחב בבסון, הלחין ג'וזף הורוביץ. במקביל לכתיבת הסדרה, מורטימר המשיך לעבוד כעורך דין. הוא נהג להתעורר מדי בוקר בשעה 5:30, ולכתוב תסריטים לפני צאתו לעבודה באולד ביילי. הסדרה זכתה לביקורות נלהבות - "הטיימס" כתב על הסדרה: "אסור להחמיץ! ליאו מק'קרן מעולה בתפקיד עורך הדין הפראי והשנון רמפול", ואילו ב"גארדיאן" נכתב: "ה-BBC ויתרו על יהלום".
בסך הכול הופקו ושודרו שבע עונות של הסדרה, בכל עונה שישה פרקים, בין השנים 1978 ל-1992. סרט טלוויזיה בן שעתיים, שנקרא "שובו של רמפול", שודר ב-1980, בין העונה השנייה לשלישית. הפרק האחרון בסדרה, "רמפול עומד למשפט", שודר ב-3 בדצמבר 1992. כל 44 פרקי הסדרה, כולל המחזה מ-1975 וסרט הטלוויזיה מ-1980, זמינים לרכישה ב-DVD.
הפקת הסדרה > הדמויות בסדרה

בסדרה היו דמויות קבועות רבות, העיקריות שבהן היו:
משפחת רמפול:
הוראס רמפול (ליאו מק'קרן) - הדמות הראשית בסדרה. עורך דין פלילי מזדקן, שמוכן להגן על כל לקוח ולעולם אינו מודה באשמה.
הילדה רמפול (פגי ת'ורפ-בייטס) (עונות 1–3) - אשתו של רמפול, הידועה גם כ"זו שיש לציית לה". הייתה רוצה מאוד לראות את רמפול מתקדם לתפקיד בכיר ועומד בראש המשרד שלו, כמו אביה.
ניק רמפול (דייוויד ילנד) (עונות 1–2) - "המוח במשפחה", כפי שמכנה אותו רמפול. לניק ולאביו יש מערכת יחסים קרובה. בשלב מסוים ניק עובר לגור בארצות הברית, שם הוא מלמד סוציולוגיה.
עמיתיו של רמפול במשרד עורכי הדין:
גאת'רי פת'רסטון (פיטר בולס) - עומד בראש המשרד. בשלב מאוחר יותר מתמנה לשופט.
פילידה ארסקין-בראון (פטרישה הודג') - עורכת דין בכירה במשרד, בעלת דעות עצמאיות משלה, המכונה "פורציה של הלשכה". לרוב, אך לא תמיד, מסכימה עם רמפול בעניינים הקשורים לניהול המשרד. בשלב מאוחר יותר מתמנה לפרקליטה בכירה מטעם המדינה ולאחר מכן לשופטת.
קלוד ארסקין-בראון (ג'וליאן קארי) - עורך דין בכיר במשרד, בעלה של פילידה. בשלב מאוחר יותר מתמנה לפרקליט בכיר מטעם המדינה.
טי.סי. רואוולי, הידוע יותר כ"דוד טום" (עונות 1–6) - עורך הדין המבוגר ביותר במשרד, שאף אחד לא זוכר מתי הייתה הפעם האחרונה שבה הוא ניהל תיק.
ג'ורג' פרובישר (מוריי ווטסון) (עונות 1–5) - עורך דין במשרד, וחברו הטוב ביותר של רמפול מבין עורכי הדין במשרד. בשלב מאוחר יותר מתמנה לשופט, ויחסיו עם רמפול נהיים צוננים.
סמואל באלארד (פיטר בליית') (עונות 3–7) - עומד בראש המשרד בעונות המאוחרות, לאחר מינויו של גאת'רי פת'רסטון לשופט.
ליז פרוברט (עונות 4–7) - עורכת דין צעירה ופמיניסטית, שמצטרפת למשרד בעונות המאוחרות. את דמותה של ליז מגלמת אביגיל מק'קרן, בתו של ליאו מק'קרן.
אלברט הנדיסייד (עונות 1–2) (דרק בנפילד) - הפקיד של המשרד. בפרק השלישי הוא מפוטר, אך ממשיך לשמור על קשרי ידידות עם רמפול.
הנרי טרנץ' (ג'ונתן קוי) - מחליפו של אלברט בתפקיד הפקיד של המשרד.
דמויות מאולם בית המשפט:
מר ברנארד (דניס ליל) - עורך הדין (Solicitor) שמפנה אל רמפול רבים מלקוחותיו.
הבלש בראש (עונות 2–5) - שוטר שלהוט לראות את הנאשמים מורשעים. רמפול בז לו ולעדויות שלו בבית המשפט.
השופט רוג'ר בולינגהאם (עונות 1–4) - אויבו המושבע של רמפול באולם בית המשפט. ידוע לשמצה בסלידתו מסנגורים באופן כללי ומרמפול באופן מיוחד. רמפול נוהג לכנותו "השור הזועם".
השופט ווספר (עונה 2) - שופט מבוגר ונטול הומור, שלא מחבב את רמפול.
השופט ג'רלד גרייבס (עונות 4–7) - שופט נוסף שאינו מחבב את רמפול ואת הופעותיו התיאטרליות בבית המשפט.
השופט אוליבר אוליפאנט (עונות 6–7) - שופט שנוהג לדבר כל הזמן על "השכל הישר" ולעצבן בכך את רמפול.
דמויות נוספות בחייו של רמפול:
פרד טימסון - ראש שבט טימסון, משפחת פושעים שמתמחה בפשעים לא אלימים קטנים ופונה פעמים רבות לעזרתו של רמפול.
דניס טימסון (עונות 4–7) - חבר נוסף בשבט טימסון, ששוכר את שירותיו של רמפול לעיתים קרובות, עבור עצמו או עבור בן משפחה אחר.
מריגולד פת'רסטון - אשתו של גאת'רי פת'רסטון.
ג'ק פומרוי (עונות 1–5) - הבעלים של הפאב "פומרוי'ס", מקום הבילוי הקבוע של רמפול.
דודו מקינטוש (עונות 3–5) - חברת ילדות של הילדה, שנוהגת לבקר לעיתים אצל בני הזוג רמפול. רמפול אינו מחבב אותה.
ספרים ותסכיתים

בעקבות הצלחת הסדרה נכתבו ספרים ושודרו תסכיתים, שהתבססו על סיפוריו של רמפול:
במקביל לכל עונה של הסדרה, יצא ספר שהכיל שישה סיפורים, שהתבססו על ששת פרקי העונה. לאחר ששידור הסדרה הסתיים ב-1992, המשיכו לצאת ספרים נוספים, שהכילו סיפורים חדשים ומקוריים אודות רמפול. נכון לשנת 2008, יצאו לאור בסך הכול 15 ספרים בסדרה, האחרון שבהם בשנת 2007.
בשנת 1980 שודרו בתחנת הרדיו של ה-BBC שלושה-עשר תסכיתים ובהם סיפוריו של רמפול, שהתבססו על העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה והכילו גם שבעה סיפורים מקוריים חדשים. לאחר הפסקה ארוכה, החל משנת 2003 משודרים מדי פעם ברדיו ה-BBC תסכיתים נוספים, המתבססים על הספרים שיצאו בשנות האלפיים.
שמלת השבת של חנה'לה (סרט, 2021)

| --- | --- |

 בימוי:  רני מגר
 הופק בידי:  יפתח גבאי, אביטל יוספי, אור ויונטה, סבינה, משה אדרי, לאון אדרי, הילה ערן, מיקי רבינוביץ
 תסריט:  רני מגר
 עריכה:  איריס עוזר
 שחקנים ראשיים:  מיכל ויצמן, שירן סנדל, נואל ברקוביץ', מיכאל גבעתי, חני נחמיאס, חיים זנאתי, דורית רנוב, יפית אטיאס, שלמה וישינסקי
 מוזיקה:  אביב קורן
 צילום:  יעל קלופמן
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  5 באוגוסט 2021
 משך הקרנה:  74 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
שמלת השבת של חנה'לה הוא סרט חינוכי ומוזיקלי ישראלי לילדים המבוסס על הספר "שמלת השבת של חנה'לה" מאת יצחק דמיאל. הסרט יצא לאקרנים ב-5 באוגוסט 2021. בסרט מככבים מיכל הקטנה, שירן סנדל, נואל ברקוביץ', מיכאל גבעתי, חני נחמיאס, חיים זנאתי, דורית רנוב, יפית אטיאס ושלמה וישינסקי. את הסרט ביים רני מגר.
עלילה

העלילה מתרחשת אי שם בכפר אבן ציורי בתקופת העלייה השנייה (ראשית המאה ה-20), מושבה חקלאית גלילית, נטולת כל סימני טכנולוגיה, קהילה חמה של עובדי אדמה יהודים חלוצים, שנאבקים להצליח ולהתפרנס ממלאכת עיבוד האדמה. לצידם של האיכרים מתגוררות גם משפחות הפקידים האמידות, בעלי האמצעים והאדמות, יהודים בורגנים, שמתייחסים לכל המעשה החלוצי כאל פרויקט כלכלי גרידא. זהו בוקר יום שישי, חנה'לה, נערה צעירה נעימה ואדיבה, ביתה של שרה'לה, הכובסת של המושבה ושל חיים, איכר חלוץ קשה יום, עוזרת להוריה בהכנות לקראת השבת. משפחתה של חנה'לה היא הענייה מכל המשפחות ולחנה'לה אין אפילו שמלת שבת לבנה. למרות כל זאת חנה'לה היא ילדה מאוד אהובה ומקובלת על חבריה ואף זוכה להתעניינות מיוחדת מצדו של יונתן, נער טוב מראה וטוב לבב שהוא גם בנה של גיטל בעלת האדמות, עשירת המושבה היהירה והחמדנית וגם אימן של צילי וגילי צמד אחיות מרושעות שלא מפספסות אף הזדמנות ללעוג לחנה'לה ולילדי האיכרים העניים.
זהו יום מיוחד, חנה'לה מקבלת מהוריה מתנה יקרה, שמלת שבת לבנה, שרה'לה תפרה אותה משמלת הכלולות שלה, חנה'לה מאושרת ולא יודעת שמצבם הכלכלי של הוריה חמור משחשבה, גיטל מבקרת בבית הוריה ומתרה שאם עד צאת השבת הם לא ישלמו את חובם, הם יפונו מביתם. לבושה בשמלת השבת החדשה יוצאת חנה'לה בשליחות אמא אל החווה של הדוד משה, יונתן, צילי וגילי מצטרפות אליה למסע, כשכל מטרתן של התאומות הוא להצליח ללכלך את השמלה הלבנה של חנהל'ה. ביחד הם עוברים שלל הרפתקאות וחוויות ולבסוף מצליחים לחזור אל המושבה ממש לפני כניסת השבת אלא שאז הם נתקלים בנחמן מוכר הפחמים, קשיש זעפן ובודד אימת ילדי המושבה, ערמת פחם קורסת על נחמן והוא זקוק לעזרה. חנה'לה מחליטה לעזור, אך המחיר כבד, שמלת השבת שלה מתלכלכת ונהרסת. בצר לה וכשהמצב נראה אבוד, פונה אליה הירח וניסים מתחילים להתרחש ועד כניסת השבת הכל בא על מקומו בשלום.