stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועידת טרנטו
זמני הוועידה, מקום מושבה ומשתתפיה

הוועידה התכנסה בשלושה מושבים: הראשון בין השנים 1545–1547, השני בין השנים 1551–1552 והאחרון בין השנים 1562–1563. מרבית המושבים התכנסו בעיר טרנטו שבאיטליה, מלבד סופו של המושב הראשון (מהעשירי במרץ 1547 ועד השבעה-עשר בספטמבר באותה השנה), שהתקיים בעיר בולוניה. מעבר זה יצר חיכוך בין האפיפיור פאולוס השלישי ובין הקיסר קרל החמישי. הדיון אודות מקום ישיבתה של הוועידה התקיים מספר פעמים נוספות, ביניהן עם פתיחת המושב השלישי, כאשר הוויכוח בין המלך פרדיננד הראשון, מלכי ספרד ופורטוגל ושליטי שווייצריה וונציה הוכרע על ידי האפיפיור, שקבע כי יש להשאיר את מקום הוועידה בעיר טרנטו.
במושבים נכחו ראשי הכנסייה, ובראשם האפיפיור, יחד עם יועצים שונים. בתחילה, עמד בראש המושב הראשון האפיפיור פאולוס השלישי, שעמד על הצורך בכינוס ועידה כזו עוד בימים בהם נבחר לאפיפיור, בשנת 1534. הוא כינס את המושב הראשון והשתתף בו, עד סיומו בשנת 1549, בשל המתח ששרר בינו ובין הקיסר אודות המעבר לבולוניה. בישיבה הפותחת של המושב הראשון בשנת 1545 בטרנטו נכחו מלבד האפיפיור: ארבעה קרדינלים, ארבעה ארכיבישופים, עשרים ואחד בישופים ונציגיו של מלך גרמניה פרדיננד הראשון. בנוסף אליהם זומנו לוועידה עשרים וארבעה תאולוגים ותשעה מומחים בחוקי הכנסייה (באנגלית: canonists), ששימשו כיועצים לראשי הכנסייה. במושבים הבאים מספרם של אותם בעלי התפקידים גדל. לאחר האפיפיור פאולוס השלישי, עמדו בראש המושבים הבאים האפיפיורים: יוליוס השלישי אשר עמד בראש המושב השני (בשנים 1549–1551), שהסתיים בשל תקיפתו של מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה נגד הקיסר קרל החמישי, ופיוס הרביעי אשר עמד בראש המושב השלישי (בשנים 1562–1563), שהסתיים לאחר שהמועצה הגיעה לידי החלטה בנושאים רבים.
החלטות הוועידה

הוועידה דנה במגוון רחב של נושאים, ולאחר מכן הביאה את מסקנות הדיון לידי הצבעה כללית. הכנסייה שאפה למגר שחיתויות ששררו בעת מינויים ובעת תפקודם של בעלי הסמכות, לצמצם את אי-הסדר ששרר במינויי בעלי הסמכות, ולשפר את השכלתם של הכמרים והנזירים. בנוסף לכך הכנסייה דנה במספר נושאים תאולוגיים בניסיון לקבוע תאולוגיה קתולית שיטתית. להלן מספר דוגמאות לנושאים תאולוגים שנידונו בוועידה:
החטא הקדמון: הכנסייה קבעה בוועידה שנושא זה הוא מרכזי בעיקרי האמונה הנוצריים, אך לא הכריעה במחלוקת אודותיו.
טרנסובסטנציאציה: הכנסייה ניסחה בוועידה תורה סופית בנושא זה, וקבעה כי במהלך טקס האוכריסטיה שמבצעת הכנסייה, מתבצע שינוי במהותם של הלחם ושל היין, והם הופכים לבשרו ולדמו של ישו (השינוי אינו ויזואלי אלא מהותי). זאת בניגוד לפרוטסטנטים, אשר גרסו אינם מקבלים את אותו השינוי כפשוטו, אלא מכירים בסמליות הטקס.
קביעת הנוסח המוסמך של הברית החדשה: בשנת 1546 נקבע בוועידה כי נוסח וולגטה הלטיני, המקובל והרווח, פרי תרגומו של הירונימוס, זכה למעמד מקודש. זאת בניסיון למנוע קריאה ופרשנות אישיים של כתבי הקודש, בדומה לדרכם של הפרוטסטנטים. הכנסייה האמינה כי אלו הן פעולות אשר עלולות לערער על מעמדה של הכנסייה הקתולית, והן מהוות פתח לכפירה ולאתאיזם. לפיכך יש לקרוא אותו, כאמור, בנוסח וולגטה ולאור פרשנות דוגמטית שקבעה הכנסייה. למעשה, הכנסייה קבעה כי ישנן שתי סמכויות בלעדיות: המסורת וכתבי הקודש. זאת בניגוד לפרוטסטנטים, הגורסים כי כתבי הקודש הם הסמכות הבלעדית.
סקרמנטים: הכנסייה קבעה בוועידה כי המאמין יזכה בגאולה באמצעות השילוב בין האמונה ובין המעשים (הסקרמנטים). זאת בניגוד לפרוטסטנטים, שגרסו כי אמונה בלבד היא זו שמובילה לגאולה. בנוסף, הוועידה אישרה סופית את שבעת הסקרמנטים: טבילה, סעודת לחם הקודש – אוכריסטיה,  אישוש (קונפירמציה), וידוי, משיחה אחרונה, סמיכה לכהונה וטקס הנישואין. רק כומר יכול לבצע את אותם סקרמנטים.
אמונות ומנהגים שונים: הכנסייה אישרה בוועידה אמונות ומנהגים שונים, שחלקם נחשבו בעבר לאמונות טפלות (כדוגמת: שטרי מחילה, האמונה בכור המצרף, תפילה לקדושים וסגידה לשרידיהם ועוד).
שטרי מחילה: הכנסייה קבעה בוועידה כי שטרי המחילה מותרים לשימוש בכנסיות, בשל יעילותן. אולם, היא קבעה כי יש למתן את השימוש בהם כדי לא להחליש את הכנסייה (כפי שהגותו של לותר נגד השטרות החלישה אותה), וכי יש להימנע מרווח כלכלי הנובע מהענקתם ומניצול המאמינים על ידי מכירה מופרזת. זאת בניגוד לפרוטסטנטים, שהתנגדו לשימוש בהם באופן מוחלט.
בשלושה-עשר בנובמבר 1564 האפיפיור סיכם את עיקרי הדת הנוצרית, כפי שנקבעו בוועידת טרנטו.
השלכות הוועידה

כאמור, ועידת טרנטו עיצבה את הנצרות הקתולית בעת המודרנית, והיו לה השלכות רבות. הכנסייה פעלה למיגור השחיתות ששרתה במוסדותיה, לפישוט מבנה ממשל הכנסייה ולפישוט השיפוט הכנסייתי, להשקעה בהשכלתם של נזירים וכמרים ולשיפור המשמעת שלהם, ועוד. אותן הרפורמות הפיחו חיים בזרם הקתולי.
אחת מאותן ההשלכות הייתה הדגשת הרגש כמאפיין של אדיקות קתולית. האמוציונליות הרבה באה לידי ביטוי באופנים שונים, וביניהם בציורי קיר שצוירו על כנסיות, בהן הדמויות בוכות בכי עז, נעות במחוות מוגזמות ומסתכלות לעבר הרקיע במבט דרמטי, וביצירות ספרותיות בעלות אופי דרמטי, שמטרתן הייתה לעורר את הקורא הקתולי לסבול את סבלותיו של ישוע ושל הקדושים. הרגש העז הוביל גם לפריחתה של מיסטיקה נוצרית, שהתפתחה דווקא בשל הדוגמות שקבעה ועידת טרנטו. חלקים מאותן הדוגמות תאמו עקרונות מיסטיים: חופש הרצון, יכולת האדם להביא לגאולתו והתועלת הרוחנית ממעשי הצדקה, תאמו את אמונת המיסטיקנים ביכולתו של האדם לקרב את עצמו אל האל בהדרגה על ידי תרגולים רוחניים. זאת בניגוד לזרם הפרוטסטנטי, אשר קירב בין האדם לאל באמצעות ביטול ההיררכיה הכנסייתית, ולא באמצעות פרקטיקות. יתרה מזאת, האמוציונליות המועצמת הובילה גם להדגשת יסודות ופולחנים מהמסורת הנוצרית, שהזרם הפרוטסטנטי המעיט בחשיבותם, כמו פולחן הבתולה הקדושה שצבר תאוצה בשלהי המאה השש עשרה, פולחן המשפחה הקדושה, פולחן יוסף הקדוש, שבעבר נשמעו הלצות אודות דמותו, ועוד. מעבר לכך, הרגש העז בא לידי ביטוי בפאר שהכנסייה ניסתה להקנות לטקסי התפילה ולמבנה הכנסיות המרשים, בניסיון למשוך את קהל המאמינים ולעורר בהם יראה. זאת בניגוד לזרם הפרוטסטנטי, אשר התנער ממראה מרהיב בטקסיו ומעיטורי הכנסיות.
אם כן, סוף המאה השש-עשרה היווה תקופה חדשה, בה האחדות הנוצרית במערב אירופה התנפצה למספר זרמים, ועל כן, סמכותה של הכנסייה הקתולית במערב נעלמה לבלי הכר.
ראו גם

קונטרה-רפורמציה
ועידה אקומנית
נצרות קתולית
פאולוס השלישי
לקריאה נוספת

גרפטון, אנתוני ורייס, יוג'ין .פ. אירופה בראשית העת החדשה: 1460–1559. רעננה: רמות, 2000.
ברקאי, גבריאל ושילר, אלי. אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - נצרות ונוצרים בארץ-ישראל. ירושלים: הוצאת ספרים אריאל, 2002.
מילטון, ג'ון. אריאופגיטיקה: נאום בעד חירות ההדפסה ללא צורך ברישיון בפני הפרלמנט של אנגליה. ירושלים: הוצאת שלם, 2013
ערן, מרכדי ושביט, יעקב. מלחמת הלוחות : ההגנה על המקרא במאה התשע-עשרה ופולמוס בבל והתנ"ך. רעננה: עם עובד, 2003,
Tingle, Elizabeth. Indulgences in the Catholic Reformation: Polemic and Pastoral Uses of Pardons in France c. 1520–1715. Plymouth University, Reformation and Renaissance Review, Vol. 16 No. 2, July, 2014, 181–204.
הערות שוליים

↑  גרפטון, אנתוני ורייס, יוג'ין .פ. אירופה בראשית העת החדשה: 1460–1559. רעננה: רמות, 2000, 152–153.
↑  גרפטון, אנתוני ורייס, יוג'ין .פ. אירופה בראשית העת החדשה: 1460–1559. רעננה: רמות, 2000, 149.
↑  שם, 152–153.
↑  שם, 153.
↑  Catholic Encyclopedia (1913), Volume 15 – Council of Trent
http://www.ecatholic2000.com/cathopedia/vol15/volfifteen33.shtml.
↑  שם.
↑  שם.
↑  גרפטון, אנתוני ורייס, יוג'ין .פ. אירופה בראשית העת החדשה: 1460–1559. רעננה: רמות, 2000, 149.
↑  ברקאי, גבריאל ושילר, אלי. אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - נצרות ונוצרים בארץ-ישראל. ירושלים: הוצאת ספרים אריאל, 2002, 242.
↑  שם, 243.
↑  שם, 263–264.
↑  ערן, מרכדי ושביט, יעקב. מלחמת הלוחות: ההגנה על המקרא במאה התשע-עשרה ופולמוס בבל והתנ"ך. רעננה: עם-עובד, 2003, 25.
↑  גרפטון, אנתוני ורייס, יוג'ין .פ. אירופה בראשית העת החדשה: 1460–1559. רעננה: רמות, 2000, 153.
↑  שם, 153.
↑  ברקאי, גבריאל ושילר, אלי. אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - נצרות ונוצרים בארץ-ישראל. ירושלים: הוצאת ספרים אריאל, 2002, 279.
↑  גרפטון, אנתוני ורייס, יוג'ין .פ. אירופה בראשית העת החדשה: 1460-1559. רעננה: רמות, 2000, 153.
↑  Tingle, Elizabeth. Indulgences in the Catholic Reformation: Polemic and Pastoral Uses of Pardons in France c. 1520-1715. Plymouth University, Reformation and Renaissance Review, Vol. 16 No. 2, July, 2014, 186.
↑  גרפטון, אנתוני ורייס, יוג'ין .פ. אירופה בראשית העת החדשה: 1460-1559. רעננה: רמות, 2000, 153.
↑  שם, 149.
↑  שם, 153–155.
↑  שם, 155.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260162205171  BIBSYS: 90306311  BnF: cb11882075q (data)  CANTIC: a10068338  GND: 4121788-3  HDS: 027053  ISNI: 0000 0001 2337 3182  LCCN: n79144782  NKC: kn20020418032  NLA: 35751134  NLG: 161799  SUDOC: 02660518X  VIAF: 146803075   WorldCat (עם VIAF): 146803075
ועידת כלקדון

פרסקו מן המאה ה-16 של האמן המוסקובי דיוניסיוס, המציג את הוועידה.
ועידת כלקדון הייתה ועידה אקומנית של הכנסייה הנוצרית, שנערכה בין 8 באוקטובר ל-1 בנובמבר 451 בעיר כלקדון שעל הגדה המזרחית של הבוספורוס. הוועידה היא הרביעית מבין שבע הוועידות הכנסייתיות הראשונות, ועל כן החלטותיה נחשבות לבלתי ניתנות לערעור הן על ידי הכנסייה הקתולית והן על ידי הכנסייה האורתודוקסית. הוועידה שללה את הדוקטרינה המונופיזיטית, ופרסמה את ההגדרה הכלקדונית לאנושיותו המלאה ואלוהותו המלאה של ישו, הצלע השנייה של השילוש הקדוש. בדיעבד, ואף כי המחלוקות אודות הכריסטולוגיה לא שככו לאחריה, נקבעה בוועידה ההגדרה המקובלת עד היום אודות מהותו של ישו, ומבחינה זו היא שנייה רק לוועידת ניקיאה בחשיבותה בקביעת האורתודוקסיה. ועידת כלקדון אף הביאה בטווח הארוך לקרע חמור בנצרות המאוחדת ולהתפלגות הכנסיות האוריינטליות, שסירבו לקבל את החלטותיה.
רקע היסטורי > הופעת המינות המונופיזיטית

מאז המאה השנייה שררו בנצרות מחלוקות עזות וקשות בשאלות הטריניטולוגיות והכריסטולוגיות: אבות הכנסייה נדרשו להגדיר בשפה ברורה ובהגדרות חד-משמעיות את מהותו וטבעו של האל האחד שהיה גם שלושה, ונצרכו לשם כך להתפלפלויות פילוסופיות ותאולוגיות סבוכות כדי לשלול כל אפשרות לכפירה וטעות. לאחר הוקעת המינים ששללו את השילוש וקביעת האמונה בו כאבן פינה של האורתודוקסיה בוועידת ניקיאה ב-325, התפנו מנהיגי הכנסייה ליחסים בתוך השילוש ובעיקר לכריסטולוגיה. שני הצדדים הראשיים במחלוקת היו האסכולה האלכסנדרונית והאסכולה האנטיוכית: הראשונה חששה כי חידוד הבידול בין האנושי לאלוהי בישו מטשטש את יחסיו של האל עם העולם ואת האפשרות לגאולה; השנייה הודאגה מכך שהדגשת האיחוד בין הטבעים הופכת את האל לנתון לשינוי מידי בריאתו ופוגעת במעמדו הנשגב והבלתי-מושג. לשתיהן היו חסידים קיצוניים שהוקעו ככופרים. אפולינריוס מלאודיקאה הרחיק לכת ביישום ההיגיון האלכסנדרוני כשקבע כי הנואוס של ישו וכל תודעתו היו אלוהיים לגמרי, ואילו נסטוריוס סירב לקרוא למרים הבתולה "יולדת האלוהים", שכן מרחמה יצא רק טבעו האנושי.
כ-15 שנה לאחר ועידת אפסוס, אשר גינתה את הנסטוריאניזם כמינות, החל אוטיכס, נזיר זקן מקונסטנטינופול, שהיה תלמידו של קירילוס האלכסנדרוני, להפיץ את משנתו הכריסטולוגית, במעין ריאקציה אלכסנדרונית לנסטוריוס. אוטיכס הטיף כי לישו היה טבע אחד בלבד לאחר האינקרנציה – ערבוב מאוחד של האנושי והאלוהי שניתן היה להגדיר גם כאלוהי בלבד. הוא טען כי הוא מתבסס על גישתו של קירילוס האלכסנדרוני, אשר נתקבלה על ידי ועידת אפסוס בשנת 431 ואושרה שנתיים מאוחר יותר בכנס פיוס בין קירילוס האלכסנדרוני לאנטיוכי יוחנן מדמשק.
קירילוס האלכסנדרוני גרס שלישו היה 'פיזיס' אחד, שהוא התגלמות המילה האלוהית (לוגוס). ברם, בעוד שקירילוס פירש את 'פיזיס' בתור "אישיות", הרי שרוב הבישופים הבינו מילה זו בתור "טבע". לפיכך, רבים הבינו את אוטיכס כאילו הוא מטיף לגרסה הפוכה של האריאניות: בעוד שאריוס ותומכיו שללו את קיומו של הטבע האלוהי של ישו, הרי שאוטיכס קרא תיגר על קיום טבעו האנושי. אמונתו של קירילוס עצמו (שמת שנתיים לפני תחילת הטפותיו המונופיזיטיות של אוטיכס) לא הוטלה בספק, שכן הסכם האחדות של שנת 432 קבע מפורשות את קיומן של שתי מהויות לישו.
בהתחלה פרשנותו החדשה של אוטיכס לא נתפסה בהכרח כמינות – כך האפיפיור לאו הראשון אמר שאין זו מינות או חתירה תחת הכנסייה אלא אי-הבנה, אך עם התפשטותה של גישת אוטיכס היא החלה מדאיגה יותר ויותר את הממסד הכנסייתי דאז. בשנת 447, במהלך כנס מחוזי בעיר דורילאום, הכריז הבישוף המקומי אוזביוס כי אוטיכס הוא מין וכי יש להדיחו ממעמד הכמורה. לעומתו, פלביאנוס, ארכיבישוף קונסטנטינופול שנכח גם הוא בכנס בדורילאום, התנגד לכך, בין השאר בשל המעמד והמוניטין של אוטיכס, אך לבסוף הסכים, ואוטיכס הוכרז מין באופן רשמי. החלטה זו גררה את התנגדותם של הקיסר תאודוסיוס השני ושל דיוסקורוס הראשון, הפטריארך של אלכסנדריה; זה האחרון כינס כנס משלו, אשר זיכה את אוטיכס מכל אשמה, שכן אוטיכס לטענת דיוסקורוס, חזר בו ממינותו.
רקע היסטורי > ועידת אפסוס השנייה

באותו הזמן, החליט הקיסר תאודוסיוס ה-2 לכנס ועידה אקומנית על-מנת ללבן את הסוגיה עד תום, והזמין אליה גם את האפיפיור לאו הראשון, אשר נעתר להזמנה ושלח שלושה נציגים (לגאטים, legata) מטעמו. לאו הראשון קיבל לפני הוועידה איגרת מפלביאנוס אודות אוטיכס, על-פיה קבע פלאביאנוס כי אוטיכס הוא אכן מין שיש להענישו. האפיפיור לאו הראשון כתב למשתתפי הוועידה איגרת ובה דרישה מהם שיוקיעו את אוטיכס כמין, אך השאיר להם את הסמכות להכריע בעניין העונש שיושת עליו. ככל הנראה, לאו הראשון לא ידע על חזרתו בתשובה של אוטיכס בפני דיוסקורוס האלכסנדרוני.
ועידת אפסוס השנייה (אנ') התכנסה ב-8 באוגוסט 449. נכחו בה 130 בישופים ובראשה ישב דיוסקורוס האלכסנדרוני. מכתבו של האפיפיור לא נקרא, והקיסר תאודוסיוס ה-2 הורה שלא לספור את קולותיהם של הבישופים אשר תמכו בהדחתו של אוטיכס שנתיים לפני כן. בעקבות הוראה זו זוכה אוטיכס ברוב מוחץ כשאין לו מתנגדים מבין קולות המצביעים שכן קולותיהם של מתנגדיו מלפני שנתיים לא נספרו בהוראת הקיסר, וכמו כן מתנגדו פלביאנוס, ארכיבישוף קונסטנטינופול הודח והוגלה. בחלק השני של הוועידה, שבו לא נכחו הלגאטים האפיפיוריים אשר חזרו לרומא עם מכתב לאפיפיור מאת פלביאנוס המודח – הודחו עוד מספר בישופים ממתנגדי אוטיכס.
החלטות הוועידה איימו ליצור קרע בין המזרח למערב, שכן היו מנוגדות לחלוטין לרצונו ודעתו של האפיפיור ועל אחת כמה וכמה משום שמכתבו כלל לא נקרא בפני צירי הוועידה והוא ראה בכך כ"מחטף" וכגזילה שנועדה לשרת את רצונם ואמונתם האישית של תומכי אוטיכס (בפרט דיוסקורוס האלכסנדוני שעמד בראש הוועידה, והקיסר תאודוסיוס ה-2). כתוצאה מכך, סירב לאו הראשון להכיר בוועידה כחוקית וקרא לה Latrocinium – ועידת גזלנים. כמו כן דרש לאו הראשון את כינוסה של ועידה חדשה בנושא אוטיכס והמונופיזיטיות, ואילו הקיסר תאודוסיוס ה-2 מצדו סירב לכך ומינה בישופים במחוזות המזרח בלא התייעצות עמו, אלא עם דיוסקורוס האלכסנדוני (אשר הרהיב עוז והחרים את האפיפיור). רק מותו הפתאומי של תאודוסיוס ה-2 שינה את המצב: כאשר הקיסר החדש שעלה, מרקיאנוס, תמך בגישתם של לאו הראשון ופלביאנוס, ולכן נעתר לדרישת האפיפיור לאו הראשון.
השלכות הוועידה

השלכתה המיידית של הוועידה הייתה קרע חמור בכנסייה. הבישופים אשר לא הסכימו עם גישתו של האפיפיור לאו הראשון (תומכי המונופיזיטיזם), דחו את החלטות הוועידה בטענה שהן בעלות דוגמה תאולוגית נסטוריאנית. על אף ההחלטה הרשמית של הוועידה כי המונופיזיטיות היא מינות ויש לרדוף ולהוקיע אותה מכל וכל, הנושא היה רחוק מהכרעה בכמה מאות השנים הבאות שכן כמה מהקיסרים הביזנטיניים העדיפו את המונופיזיטים על-פני האורתודוקסים (הדיאופיזיטים). כמו כן, רבים מאזורי הספר אימצו תחת הדוקטרינה הכלקדונית את הגישה המיאפיזיטית, ששימשה כגרסת ביניים בין שתי הדוקטרינות, הנשענת על טענת קירילוס האלכסנדרוני שטען שלישו יש שני טבעים – אלוהי ואנושי, שלא התמזגו, אך מחוברים יחד באופן בלתי נבדל בטבע שהוא אלוהי ואנושי כאחד (בפרסונה אחת או בפיזיס אחד) – וגישת הביניים המיאפיזיטית טענה כי לישו היו שני טבעים או שתי מהויות – אלוהי ואנושי באישיות אחת שהתאחדו והתמזגו לטבע אחד (בעוד שבדיאופיזיטיות שני הטבעים של ישו לא מתמזגים ומתקיימים זה לצד זה בנבדל אך בהרמוניה בתוך פרסונה אחת); זאת בניגוד לאוטיכס אשר טען כי לישו טבע אלוהי ותו לא. כתוצאה מכך פרשו מהכנסייה האורתודוקסית – הכנסייה הארמנית, הכנסייה הגאורגית (אשר חזרה לאורתודוקסיה בראשית המאה ה-9), הכנסייה הסורית-אורתודוקסית והכנסייה הקופטית – כנסיות הנקראות לעיתים בשם הכוללני הכנסיות האוריינטליות או קהילות לא-כלקדוניות כי לא קיבלו עליהן את החלטות ועידת כלקדון.
השלכות הוועידה > היפרדות הכנסייה הארמנית

הארמנים לא השתתפו בוועידת כלקדון בשל קרב אווריאר שניהלו באותה שנה נגד הפרסים. בשנת 551 כינס ראש הכנסייה הארמנית, הקתוליקוס בבקן, סינוד שהכריז על אי הסכמה לעקרונות הדיאופיזיטים שנקבעו בוועידת כלקדון ועל ניתוק הכנסייה הארמנית מהכנסייה האורתודוקסית בקונסטנטינופול.
הערות שוליים

↑  שלמה נאמן, לידתה של ציוויליזציה, ספרית פועלים ואוניברסיטת תל אביב, 1975, עמ' 90–99
| ועידות אקומניות של הכנסייה |
| --- | --- | --- |
| שבע הוועידות הראשונות | ועידת ניקיאה • ועידת קונסטנטינופול הראשונה • ועידת אפסוס • ועידת כלקדון • ועידת קונסטנטינופול השנייה • ועידת קונסטנטינופול השלישית • ועידת ניקיאה השנייה |  |
| ועידות קתוליות | ועידת קונסטנטינופול הרביעית (קתולית) • ועידת סוטרי • ועידת לטראנו הראשונה • ועידת לטראנו השנייה • ועידת לטראנו השלישית • ועידת לטראנו הרביעית • ועידת ליון הראשונה • ועידת ליון השנייה • ועידת ויין • ועידת פיזה • ועידת קונסטנץ • ועידת סיינה • ועידת בזל • ועידת לטראנו החמישית • ועידת טרנטו • ועידת הוותיקן הראשונה • ועידת הוותיקן השנייה |  |
| ועידות אורתודוקסיות | ועידת קונסטנטינופול הרביעית (אורתודוקסית) • ועידת קונסטנטינופול החמישית • כנס ירושלים (נצרות) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009348879105171  PLWABN: 9810612734105606  BIBSYS: 90278742  BNE: XX10973  BnF: cb118691680 (data)  CiNii: DA10126628  GND: 2047219-5  ISNI: 0000 0001 0945 5819  LCCN: n79100865  LNB: 000023492  NKC: kn20030117001  NLA: 36505938  NLG: 168929  RERO: 02-A000040939  SUDOC: 027506193  VcBA: 493/1084  VIAF: 153263073   WorldCat (עם VIAF): 153263073
זטא בהרקולס

ζ בהרקולס, נקרא גם גליזה 635 וכן LHS 3234 הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים הרקולס עם בהירות נראית מדרגה 2.8. למרות בהירותו ומיקומו המרכזי בקבוצה הוא לא קיבל שם משלו בתרבות המערבית וציון באייר שלו הוא רק השישי בקבוצה. במרחק זוויתי של כמעט 5 מעלות מצפון לכוכב, סמוך מאוד לקו המחבר אותו עם הכוכב η בהרקולס, נמצא צביר הרקולס (M13).
מאפיינים

ζ בהרקולס הוא כוכב כפול במרחק של כ-35 שנות אור ממערכת השמש ובשל קרבתו הוא נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים. לזוג תנועה עצמית גדולה יחסית של כ-0.6 שניית קשת בשנה ובשל כך הוא נכלל בקטלוג לויטן. התנועה העצמית שקולה למהירות משיקה של כ-30 קילומטר בשנייה ועם מהירות רדיאלית של כ-68 קילומטר בשנייה, המהירות הכוללת של הזוג ביחס לשמש היא כ-75 קילומטר בשנייה שהיא גדולה יחסית לכוכבים שבסביבת השמש. על פי כיוון התנועה הנוכחי, הזוג יחלוף במרחק של כ-14 שנות אור ממערכת השמש בעוד כ-130,000 שנים ואז יתרחק ממנה.
בני הזוג מקיפים אחד את השני במסלול אליפטי למדי כך שהמרחק ביניהם נע מ-8 יחידות אסטרונומיות ועד ל-21 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של 34 שנים ו-164 ימים.
מאפיינים > תכונות ζ בהרקולס A

ζ בהרקולס A הוא תת-ענק צהוב מסוג ספקטרלי G0 IV (לפעמים מסווג כ-F9 IV), מסתו גדולה בקרוב ל-50% ממסת השמש ורדיוסו כ-2.6 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-5,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 6.7 מעוצמת ההארה של השמש. נראה ששלב היתוך המימן בליבתו הסתיים והוא עבר להתיך מימן להליום בשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם להתנפחות של שכבותיו החיצוניות ולהתקררותן. בהמשך תהליך זה יהפוך הכוכב לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן, בדומה למה שיקרה לשמש בעוד מספר מיליארדי שנים.
מאפיינים > תכונות ζ בהרקולס B

ζ בהרקולס B הוא כוכב הסדרה הראשית כתום מסוג ספקטרלי K0 V (לפעמים מסווג כ-G7 V), מסתו קרובה מאוד למסת שמש אחת, רדיוסו כ-90% מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-5,400 קלווין והוא מאיר בעוצמה של 70% מעוצמת ההארה של השמש. בשל מסתו הקטנה יותר משל בן זוגו הוא מתפתח לאט יותר וצפוי להישאר בסדרה הראשית עוד מספר מיליארדי שנים.
הערות שוליים

1 2 3 4  SIMBAD: ζ Herculis
1 2 3 4 5 6 7  P. Morel, G. Berthomieu, J. Provost & F. Thévenin: The ζ Herculis binary system revisited, Astronomy & Astrophysics, vol. 379, p.250 (2001)
1 2  W. J. Luyten: LHS 3234, LHS Catalogue, 2nd Edition (1979)
↑  SIMBAD: ζ Herculis A
1 2  SIMBAD: ζ Herculis B
↑  W. Gliese: Catalogue of Nearby Stars, Veröffentlichungen des Astronomischen Rechen-Instituts Heidelberg, Nr. 22, p. 68 (1969)
↑  C. A. L. Bailer-Jones: Close encounters of the stellar kind, Astronomy & Astrophysics, Vol. 575, id. A35 (2015)
↑  P. Morel, G. Berthomieu, J. Provost & F. Thévenin: The ζ Herculis binary system revisited, Astronomy & Astrophysics, vol. 379, p.249 (2001)
טאקוונדו באולימפיאדת טוקיו (2020)

| --- | --- |

 היכל:  Makuhari Messe
 תאריך התחלה:  24 ביולי 2021
 תאריך סיום:  27 ביולי 2021
 מתחרים:  131
 → 2016 2024 ← 
תחרויות הטאקוונדו באולימפיאדת טוקיו (2020) התקיימו בין התאריכים 24 ביולי עד 27 ביולי 2021. בתחרויות השתתפו 131 ספורטאים שחולקו לשמונה קבוצות משקל שונות - ארבע קבוצות משקל לגברים וארבע קבוצות לנשים. אבישג סמברג הישראלית השתתפה בתחרות למשקל עד 49 ק"ג.
Makuhari Messe
לוח הזמנים

| תאריך | 24 ביולי | 25 ביולי | 26 ביולי | 27 ביולי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גברים | 58 ק"ג | 68 ק"ג | 80 ק"ג | 80+ ק"ג |
| נשים | 49 ק"ג | 57 ק"ג | 67 ק"ג | 67+ ק"ג |
טבלת המדליות

מקרא
מדינה מארחת (יפן)
רשימת הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
קטגוריה:  
| 49 ק"ג | פניפק וונגפטנקיט   תאילנד | אדריאנה סרסו    ספרד | אבישג סמברג    ישראל  טיאנה בוגדנוביץ'    סרביה |
| 57 ק"ג | אנסטסיה זולוטיץ'    ארצות הברית | טטיאנה קודשובה   הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי | לו צ'יה-לינג    טאיוואן  הדיג'ה קוברה אילגון    טורקיה |
| 67 ק"ג | מטיאה יליץ'    קרואטיה | לורן ויליאמס    בריטניה | רות גבאגבי   חוף השנהב  הדיה וואחבא   מצרים |
| מעל 67 ק"ג | מיליצה מנדיץ'    סרביה | לי דה-בין    קוריאה הדרומית | אלטי לורן   צרפת  ביאנקה ווקדן   בריטניה |
רשימת הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
קטגוריה:  
| 58 ק"ג | ויטו דלאקיאולה    איטליה | מוחמד ח'ליל ג'נדובי    תוניסיה | ג'אנג ג׳אן    קוריאה הדרומית  מיכאיל ארטמונוב   הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי |
| 68 ק"ג | אולוגבק ראשיטוב    אוזבקיסטן | בראדלי סינדן    בריטניה | הקאן רצ'בר    טורקיה  ג'או שוואי    הרפובליקה העממית של סין |
| 80 ק"ג | מקסים חרמצוב   הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי | סאלח אל שרבטי    ירדן | טוני קנאת   קרואטיה  סייף איסה   מצרים |
| מעל 80 ק"ג | ולדיסלב לארין   הוועד האולימפי הרוסי הוועד האולימפי הרוסי | דיאן גיאורגייבסקי    מקדוניה הצפונית | אין קיו-דון   קוריאה הדרומית  רפאל אלבה   קובה |
ישראל בתחרויות הטאקוונדו

אבישג סמברג, לוחמת הטאקוונדו הישראלית, היא הספורטאית הישראלית היחידה שלקחה חלק בתחרות הטאקוונדו באולימפיאדת טוקיו (2020). את מקומה במשלחת הישראלית הבטיחה לאחר שסיימה בין שתי הראשונות בטורניר הקדם אולימפי שנערך בסופיה שבבולגריה. סמברג התחרתה במשקל עד 49 ק"ג. בקרב הראשון ניצחה את ויקטוריה סטמבאו מפוארטו ריקו בתוצאה 22:2. בשלב שמינית הגמר הפסידה לפאניפאק וונגפטאנאקיט מתאילנד בתוצאה 29:5. לאחר ההעפלה של וונגפטאנאקיט, שובצה סמברג בבית הניחומים. בבית הניחומים ניצחה סמברג את טרואונג טי קים טוין מווייטנאם בתוצאה 22:1, והעפילה לקרב על מדליית הארד. בקרב על מדליית הארד זכתה סמברג לאחר שניצחה את רוקייה אילדירים בתוצאה 27:22.
הערות שוליים

↑  אתר אולימפיאדת טוקיו 2020
טאקוונדו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

| --- | --- |

 היכל:  קריוקה ארנה 3
 תאריך התחלה:  17 באוגוסט 2016
 תאריך סיום:  20 באוגוסט 2016
 מתחרים:  128 מ-63 מדינות
 → 2012 2020 ← 
תחרויות הטאקוונדו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו התקיימו בין התאריכים 17 באוגוסט עד ה-20 באוגוסט 2016. בתחרויות השתתפו 128 ספורטאים שחולקו לשמונה קבוצות משקל שונות - ארבע קבוצות משקל לגברים וארבע קבוצות לנשים. רון אטיאס היה הספורטאי הישראלי הראשון שייצג את ישראל בתחרויות הגברים בענף.
התחרויות התקיימו באולם קריוקה ארנה 3 הנמצא בשכונת בארה דה טיז'וקה במערב ריו דה ז'ניירו.
מנצחים לפי קטגוריה > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
קטגוריה:  
| 49 ק"ג | קים סו-הווי   קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | טיאנה בוגדנוביץ'   סרביה סרביה | פאטימאט אבאקרובה   אזרבייג'ן אזרבייג'ן פאניפאק וונגפטאנאקיט   תאילנד תאילנד |
| 57 ק"ג | ג'ייד ג'ונס   בריטניה בריטניה | אווה קאלבו גומס   ספרד ספרד | הדאיה מלאכ והבה   מצרים מצרים  כימיא עליזאדה זנוזי   איראן איראן |
| 67 ק"ג | או היי-רי   קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | האבי ניירה   צרפת צרפת | רות גבאגבי   חוף השנהב חוף השנהב  נור טטר   טורקיה טורקיה |
| מעל 67 ק"ג | ג'נג שויין   הרפובליקה העממית של סין  סין | מריה אספינוסה   מקסיקו מקסיקו | ביאנקה ווקדן   בריטניה בריטניה  ג'קי גאלאוויי   ארצות הברית ארצות הברית |
מנצחים לפי קטגוריה > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
קטגוריה:  
| 58 ק"ג | ג'או שוואי   הרפובליקה העממית של סין  סין | טאווין הנפרב   תאילנד תאילנד | לואיסיטו פיה   הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית  קים טאה-הון   קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |
| 68 ק"ג | אחמד אבו ע'וש   ירדן ירדן | אלכסיי דניסנקו   רוסיה רוסיה | לי דה-הון   קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית  חואל גונסאלס   ספרד ספרד |
| 80 ק"ג | שק סאלה סיסה   חוף השנהב חוף השנהב | לוטאלו מוחמד   בריטניה בריטניה | מילאד בייגי הרצ'גאני   אזרבייג'ן אזרבייג'ן  אוסאמה אל-וסלאתי   תוניסיה תוניסיה |
| מעל 80 ק"ג | רדיק איסייב   אזרבייג'ן אזרבייג'ן | איסופו עבדול ראזק   ניז'ר ניז'ר | מאיקון דה אנדרג'ה סיקיירה   ברזיל ברזיל  צ'ה דונג-מין   קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |