stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסמונת לזרוס

| --- | --- |
 שמות נוספים:  שיבה לחיים לאחר החייאת לב-ריאה כושלת
 תחום:  תופעות רפואיות
 סיבות:  הצטברות של לחץ בחזה כתוצאה מהחייאת לב - ריאה
 
תסמונת לזרוס (לב הלזרוס) הידועה גם כ"שיבה לחיים לאחר החייאת לב-ריאה כושלת" היא חזרה ספונטנית של קצב לב תקין לאחר ניסיונות החייאה כושלים. התרחשות התסמונת צוינה בספרות הרפואית כ-38 פעמים מאז שנת 1982.
המקור לשם התסמונת הוא מדמותו של לזרוס, שכפי שתואר בברית החדשה הוחזר מעולם המתים על ידי ישו. המופעים של התסמונת הזו נדירים ביותר, והסיבות להתרחשותה לא מובנות. אחת ההשערות לתופעה היא שגורם מרכזי (אם כי לא היחיד) יכול להיות הצטברות של לחץ בחזה כתוצאה מהחייאת לב-ריאה (CPR).
ההרפייה והפחתת הלחץ לאחר שהסתיימו מאמצי ההחייאה כביכול יכולים לאפשר התרחבות של הלב, מה שמעורר את קצב הסינוס (הדחפים החשמליים) של הלב ומפעיל מחדש את פעימות הלב.
גורמים אפשריים נוספים הם היפרקלמיה או מינונים גבוהים של אפינפרין. ייתכן כי תרופות המוזרקות דרך הווריד ההיקפי לא משיגות את התוצאה הרצויה כתוצאה מחזרה ורידית לקויה, וכאשר התשואה הוורידית משתפרת לאחר הפסקת האינפלצייה הדינמית, השפעה אפשרית של התרופות יכולה להיות חידוש של מחזור הדם.
היסטוריה

גבר בן 27 בממלכה המאוחדת קרס לאחר מנת יתר של הרואין וקוקאין. חובשים העניקו לו זריקה של תרכובת נלוקסון והגבר התאושש מספיק כדי ללכת ברגל בכוחות עצמו לאמבולנס. במהלך הנסיעה באמבולנס הגבר עבר דום לב. לאחר כ־25 דקות של מאמצי החייאה, הוכרז מילולית כי החולה נפטר, אך כדקה לאחר שהסתיימה ההחייאה הבחינה אחות שקיים קצב במוניטור הלב ומאמצי ההחייאה חודשו. המטופל התאושש באופן מלא.
גבר כבן 66 שסבל מחשד למפרצת בטן סבל מדום לב ועבר החייאה שכללה דפיקות בחזה ושוקים דפיברילטוריים במשך כ-17 דקות במהלך הטיפול בו. סימני החיים שלו לא חזרו; החולה הוכרז כמת ומאמצי ההחייאה הסתיימו. כעשר דקות לאחר מכן הרגיש הרופא המנתח בדופק פעיל. המפרצת טופלה בהצלחה, והחולה התאושש באופן מלוא ללא בעיות גופניות או נוירולוגיות מתמשכות.
על פי מאמר משנת 2002 בכתב העת Forensic Science International, גבר יפני בן 65, חירש מלידה, נמצא חסר הכרה בבית האומנה בו התגורר. הצוות הטיפולי במקום ביצע בו פעולות שכללו ניסיונות החייאה. הוא טופל לאחר מכן גם על ידי אנשי רפואת החירום שהוזמנו למקום וגם במחלקת החירום של מיון בית החולים נמשכו ניסיונות הטיפול בו אשר כללו תרופות ודפיברילציה מתאימים למצבו. הוא הוכרז כמת לאחר ניסיונות החייאה אלו. עם זאת, כעשרים דקות לאחר ההכרזה על מותו, שוטר בבית החולים מצא את האדם זז בבית החולים. המטופל שרד במשך ארבעה ימים נוספים.
ג'ודית ג'ונסון, בת 61, נכנסה לדום לב במרכז הרפואי Beebe בעיר לוויס, דלאוור, ארצות הברית, במאי 2007. היא קיבלה "תרופות מרובות וזעזועים מסונכרנים", אך הדופק שלה לא חזר בעקבות כך. היא הוכרזה כמתה בשעה 8:34 בערב, אך לאחר מכן התגלה שהיא חיה ונושמת. היא תבעה משפטית את המרכז הרפואי בו קרה האירוע בעקבות נזק מתמשך שכלל בעיות פיזיות ונוירולוגיות שנבעו מהאירוע. מומחים מבית החולים ציינו כי המצב המתואר, אף על פי שהוא נדיר, קרה כבר בעבר, והוא מכונה "חזרה ספונטנית של מחזור הדם" הידוע גם כ"תסמונת לזרוס".
בקולומביה נקבע מותה של אישה כבת 45, מכיוון שלא היו סימנים חיוניים המראים על כך שהיא חיה. מאוחר יותר, עובד בבית ההלוויות הבחין באישה עוברת והבין שמדובר בנפטרת. הוא הסב את תשומת ליבו של חברו לעבודה כי האישה צריכה לחזור לבית החולים.
במלזיה גבר כבן 65 "חזר לחיים" כשעתיים וחצי לאחר שרופאים בבית החולים סברנג ג'איה במדינת פננג, קבעו את מותו. הוא נפטר כעבור שלושה שבועות.
בבלברוק, אוהיו, ארצות הברית, אנתוני יהל, גבר כבן 37, נשם בצורה לא תקינה בשעה 4 לפנות בוקר ב-5 באוגוסט 2013, ולא ניתן היה להעיר אותו. לאחר שהתגלה שאין לו דופק, עובדי העזרה הראשונה שהגיעו ראשונים למקום האירוע ניהלו פעולות החייאה שונות והצליחו להשיג דופק יציב מספיק שיאפשר העברה שלו לחדר המיון. מאוחר יותר באותו יום הוא שוב סבל מדום לב במשך 45 דקות במרכז הרפואי קטרינג, והוכרז כמת לאחר שכל המאמצים להחייאתו לא צלחו. כשבנו הגיע לבית החולים לבקר את אביו שנפטר כביכול, הוא הבחין בדופק על צג המוניטור שהיה עדיין מחובר לאביו. מאמצי ההחייאה חודשו, ויהל הוחייה בהצלחה.
וולטר ויליאמס, בן 78 מלקסינגטון, מיסיסיפי, ארצות הברית, היה בבית כשהאחות בהוספיס בו שהה התקשרה לחוקר מקרי מוות שהגיע והכריז שהוא מת בשעה תשע בערב ב-21 בפברואר 2014. בבית ההלוויות אליו הגיע נמצא שהוא זז, מה שייתכן וקרה כתוצאה מדפיברילטור שהושתל בחזהו. למחרת היה מצבו טוב מספיק כדי לאפשר לו לדבר עם המשפחה שלו, אך בסופו של דבר הוא נפטר חמישה עשר יום לאחר מכן.
היסטוריה > שיא

ולמה תומאס, 59, ממערב וירג'יניה, ארצות הברית, מחזיקה בזמן שיא להתאוששות ממוות קליני. במאי 2008 נכנסה תומאס לדום לב בביתה. חובשים הצליחו ליצור אצלה דופק קלוש לאחר שמונה דקות של החייאה. לאחר שהגיעה לבית החולים ליבה הפסיק לפעום פעמיים והיא חוברה למכונת הנשמה. הרופאים ניסו להוריד את חום גופה כדי למנוע פגיעה מוחית נוספת. היא הוכרזה כמתה קלינית במשך 17 שעות לאחר שהרופאים לא הצליחו לגלות פעילות מוחית. בנה, טים תומאס, הצהיר כי "עורה כבר התחיל להתקשות, ידיה ורגליה התקשחו (...)". ניתקו אותה כבר ממכונות ההנשמה וסידורי ההלוויה היו בעיצומם. עם זאת, כעשר דקות לאחר שהסירו ממנה את האמצעים הרפואיים שהחזיקו אותה בחיים, היא חזרה לחיים והתאוששה.
השלכות

תסמונת לזרוס מעלה סוגיות אתיות אצל רופאים, שעליהם לקבוע מתי התרחש מוות רפואי ומתי אמורים להסתיים מאמצי ההחייאה, וייתכן כי יתחילו בהליכים לאחר המוות כמו נתיחה שלאחר המוות וקצירת איברים.
הספרות הרפואית המליצה להתבונן בסימנים החיוניים של המטופל במשך חמש עד עשר דקות לאחר הפסקת ההחייאה לפני אישור המוות.
ראו גם

טקסון לזרוס
חוויית סף מוות
קבורה בחיים
הערות שוליים

↑  "A systematic review of autoresuscitation after cardiac arrest". Crit. Care Med. 38 (5): 1246–53. במאי 2010. doi:10.1097/CCM.0b013e3181d8caaa. PMID 20228683. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Ben-David M.D., Bruce;  et al. (2001). "Survival After Failed Intraoperative Resuscitation: A Case of "Lazarus Syndrome"". Anesthesia & Analgesia. 92 (3): 690–692. doi:10.1213/00000539-200103000-00027. PMID 11226103. נבדק ב-2014-07-28.
↑  Adhiyaman, Vedamurthy; Adhiyaman, Sonja; Sundaram, Radha. "The Lazarus phenomenon". Journal of the Royal Society of Medicine. 100 (12): 552–7. doi:10.1258/jrsm.100.12.552. PMC 2121643. PMID 18065707.
1 2  "Woman Declared Dead, Still Breathing in Morgue". Fox News. 2008-10-07. נבדק ב-2014-07-28.
1 2 3 4  Walker, A.; H. McClelland; J. Brenchley (2001). "The Lazarus Documentary following recreational drug use". Emerg Med J. 18 (1): 74–75. doi:10.1136/emj.18.1.74. PMC 1725503. PMID 11310473. אורכב מ-המקור ב-2014-07-29. נבדק ב-2014-07-28.
↑  תופעת לזרוס: כאשר המתים חוזרים לחיים, באתר Online medicine info
↑  Maeda, H; Fujita, M. Q.; Zhu, B. L.; Yukioka, H; Shindo, M; Quan, L; Ishida, K (2002). "Death following spontaneous recovery from cardiopulmonary arrest in a hospital mortuary: 'Lazarus phenomenon' in a case of alleged medical negligence". Forensic Science International. 127 (1–2): 82–7. doi:10.1016/s0379-0738(02)00107-x. PMID 12098530.
↑  יפעת גדות, הוכרזה מתה והתעוררה בחדר המתים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 באוקטובר 2008
↑  "Embalmer finds 'dead' woman really alive". Bogota: NBC News. 2010-02-17. נבדק ב-2014-07-28.
↑  Salazar, Hernando. "¿Colombiana experimentó Síndrome de Lázaro?". BBC Online (בספרדית). נבדק ב-26 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vinesh, Derrick (26 באפריל 2011). "Resurrection man dies". The Star Online. אורכב מ-המקור ב-5 בינואר 2014. נבדק ב-2014-07-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lupkin, Sydney (22 באוגוסט 2013). "Ohio Man Declared Dead Comes Back to Life". נבדק ב-4 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McLaughlin, Eliott (28 בפברואר 2014). "Dead Mississippi man begins breathing in embalming room, coroner says". CNN. נבדק ב-28 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ford, Dana (13 במרץ 2014). "Mississippi man who awoke in body bag dies two weeks later". CNN. נבדק ב-13 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Catherine Elsworth, ‏Woman comes back to life after being dead for 17 hours, The Telegraph, 26 May 2008
↑  "Woman Came Back From the Dead After 17 Hours with No Measurable Brain Waves". Neatorama. 2008-05-27. נבדק ב-9 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
רוברט ראסל בנט

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1894 קנזס סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  18 באוגוסט 1981 (בגיל 87) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרינווד 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  RCA ויקטור 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1928)  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (1954) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט ראסל בנט (באנגלית: Robert Russell Bennett,‏
15 ביוני 1894 - 18 באוגוסט 1981) היה מלחין ומעבד אמריקאי, שנודע בעיקר בתזמור מחזות זמר מפורסמים שכתבו לבימות ברודוויי מלחינים אחרים, כמו אירווינג ברלין, ג'ורג' גרשווין, ג'רום קרן, קול פורטר וריצ'רד רוג'רס.
ילדות ונעורים

רוברט ראסל בנט נולד למשפחה מוזיקלית מאוד בקנזס סיטי, מיזורי. אביו, ג'ורג' בנט, ניגן כינור בתזמורת הסימפונית של קנזס סיטי וחצוצרה בגראנד אופרה, ואמו, מאי, עבדה כפסנתרנית ומורה. היא לימדה את בנט נגינה בפסנתר ובמקביל לימד אותו אביו כינור וחצוצרה.
משפחת בנט עברה לגור בחווה בפרימן, מיזורי, כשבנט היה בן ארבע, כדי להחיש את החלמתו משיתוק ילדים. בשלב זה כבר הפגין את כישרונו למוזיקה ואת שמיעתו יוצאת הדופן בנגינה משמיעה של סיום הסונאטה לפסנתר מס' 14 של בטהובן על הקלידים הלבנים של הפסנתר. כנער מתבגר, נהג אביו לזמן אותו לנגן בכל כלי נתון כחבר לשעת הצורך או נגן מחליף בלהקת בנט בפרימן. באוטוביוגרפיה שלו נזכר בנט כיצד ניגן נעימת רגטיים בפסנתר בגיל עשר ושמע מאמו, כי זו מוזיקה שאינה ראויה לנגינה; הלקח שהפיק מכך עשה אותו, כדבריו, ל"סנוב מוזיקלי לכל ימי חייו". אמו הקנתה לו ידע גם במקצועות לימוד אחרים עד שמלאו לו שתים-עשרה, בשל בעיות בריאות, שהיו לו למכשול גם בהמשך, כשרצה להתגייס לצבא.
ראשית הקריירה

אחרי שהשלים את לימודיו, עבר בנט לקנזס סיטי לעבוד כמוזיקאי עצמאי, שהופיע במקומות שונים בעיר ועם התזמורת הסימפונית. במקביל החל את הכשרתו המוזיקלית, לראשונה מחוץ לבית הוריו, אצל המלחין-מנצח הדני ד"ר קרל בוש. בוש לימד אותו קונטרפונקט והרמוניה עד 1916, אז לקח בנט את חסכונותיו ונסע לניו יורק. לאחר זמן מצא עבודה כמעתיק בהוצאת התווים שירמר וכן המשיך להופיע כנגן עצמאי ולטוות רשת קשרים, בעיקר עם מועדון החליל של ניו יורק.
ב-1917 התנדב לצבא. הוא נכסף לשרת כחייל קרבי, אך בשל בעיות הבריאות שהציקו לו בילדותו שיבצו אותו בלשכת הגיוס לשירות מוגבל. הוא ערער על המיון והיה למנהל התזמורת הצבאית מס' 70 של חיל הרגלים במחנה פנסטון בקנזס. הוא ניסה באומץ לשפר את אמות המידה המוזיקליות "המבישות" של היחידה, אבל מאמציו הושמו לאל כשהשפעת הספרדית פשתה בבסיס ועשתה בו שמות ב-1918. כששוחרר מן הצבא כעבור חודשים אחדים, חזר לניו יורק. קשריו עם ויניפרד אדג'רטון מריל, אשת חברה, הראשונה שקיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה, הובילו לגמולים כספיים ורגשיים גם יחד - היא הייתה אחת המעסיקות הראשונות שלו בעיר והפגישה אותו עם בתה לואיז, שאותה נשא לאישה ב-26 בדצמבר 1919. בתם, ג'ין, נולדה כעבור שנה. בהמשך נסע בנט לפריז ולמד שם אצל נדיה בולאנז'ה בשנים 1926–1929.
מעבד בברודוויי

הקריירה של בנט כמעבד החלה לשגשג בשנת 1919, כשעבד אצל פ. ב. הארמס, הוצאת תווים חשובה לברודוויי ול"סמטת המוזיקה" Tin Pan Alley. בנט, שהתגלה כמעבד מהימן אך יצירתי בגבולות שהציבו לו הנוסחאות המקובלות, הרחיב תוך זמן קצר את תחומי פעילותו כמתזמר ומעבד להפקות ברודוויי, שם עבד בעיקר עם ג'רום קרן.
אף כי בנט עבד עם כמה מן השמות הגדולים של ברודוויי ותעשיית הקולנוע, בהם ג'ורג' גרשווין, קול פורטר וקורט וייל, עבודתו עם ג'רום קרן ועם ריצ'רד רוג'רס בולטת במיוחד הן בכמותה והן באור, שהיא מטילה על הפנים השונים של היחסים בין מעבד למלחין. בנט תיאר את הפילוסופיה שלו עצמו: "העיבוד המושלם הוא זה, שמצליח להיות ה, מתאים' ביותר למלודיה בכל הנקודות." נאמן להשקפתו זו, שמר בעיבודיו המסחריים על פשטות וישירות, תוך תשומת לב קפדנית לאיזון ולגוון.
עם ג'רום קרן

יחסי העבודה של קרן עם בנט ממחישים בבהירות את הנקודה הזו. לדוגמה, בתזמור "ספינת השעשועים", עבד בנט על פי סקיצות מפורטות שהתווה לפניו קרן, ואשר כללו מלודיות, תפקידים גולמיים והרמוניות. הסקיצות המקוריות נראות קרובות להפליא לפרטיטורות הסופיות של בנט; כפי שניסח זאת מלומד אחד, "לבנט לא נשאר הרבה להמציא."
עם ריצ'רד רוג'רס

רוג'רס, שלא כקרן, התיר לבנט מידה רבה יותר של אוטונומיה, הצמד שיתף פעולה לראשונה ב-1927, אבל רוב שותפותם התרחש בשנות ה-40' וה-50'. תוך כדי עיבוד "אוקלהומה!" בשנת 1943 הוכיח בנט את יכולתו רבת הערך כששילב מחדש מבחר מורכב, מסובך ואולי חריג אל תוך שיר הנושא. תרומתו הזכורה ביותר לשותפות הייתה, מכל מקום, בכתיבת המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "ניצחון בים" (1952-53). ריצ'רד רוג'רס תרם לסדרה שנים-עשר נושאים בסיסיים, ששלושה מהם נועדו מראש לפרק הראשון, אבל משתתפי הסדרה מייחסים את שאר אחת-עשרה ומחצה השעות של מוזיקה שליוותה אותה לבנט, בעיקר. רוג'רס עצמו כתב, "אני מודה, ללא ענווה יתרה, שבזכותו המוזיקה שלי נשמעת טוב יותר משנשמעה קודם."
בנט דיבר פעם על הדברים החשובים ביותר שכל מתזמר צריך ללמוד, אבל דבריו אלה מתאימים בה במידה ליצירתו כמלחין. " הדבר הראשון שאתה לומד, בדרכך להיות למעבד מוזיקה מפורסם, הוא להסתדר בלי שינה. השני (הוא): ללמוד להסתדר בלי אכילה סדירה."
פרופיל מוזיקלי

הדיכוטומיה בין יצירותיו הרציניות לעבודתו כמעבד הציגה לבנט, שלמד מאמו לסלוד ממוזיקה פופולרית, קושי מתמיד לכל אורך חייו. על אף תפוקתו הפורה, שכללה את האופרה "מריה מאליברן", יותר משבע סימפוניות, יצירות קאמריות רבות ומגוונות וחמישה קונצ'רטי לפחות, המוניטין שלו כמלחין קלאסי נשען בעיקר על שתי יצירות שזכו להקלטות רבות, "סוויטת מחולות אמריקאים ישנים" ו"שירים סימפוניים לתזמורת כלי נשיפה". עובדה זו אפשר לייחס הן לצניעות האופיינית לבנט והן להקלטות של "הרכב נשפני איסטמן", שעשו אותן לנחלת הכלל. בכתיבתו עשה בנט שימוש בכישרונו הבלתי-מבוטל לתזמור וביכולתו להגות מלודיות ומבנה הרמוני בראשו; המעתיקה הוותיקה של בנט אדל קומבאטנט (מ"צ'אפל מויוזיק") העידה על יכולתו לכתוב תפקידים לפי סדר הפרטיטורה, בניגוד למילוי תפקידים חסרים והכפלות כשהשלים קווים מלודיים יסודיים. את הפרטיטורות היה כותב כמעט תמיד בעט ולא בעיפרון, כמקובל.
רבות מיצירותיו המקוריות של בנט נולדו בעקבות הזמנה ישירה; דוגמאות מובהקות למזמינים כאלה הם התערוכה העולמית של ניו יורק (1939), רדיו CBS ("הוליווד") לתזמורת), ואיגוד המלחינים ("מדמואזל" ל"להקת גולדמן"). רבות מן ההזמנות נעשו ביוזמת רוברט אוסטין בודרו, לשעבר חבר ב"להקת גולדמן", ותזמורת הנשפנים האמריקאית שלו. התזמורת שייטה בנהרות ונתיבי מים באמריקה ונתנה השראה לכמה יצירות בנושאי שיט והפלגה, ביניהם "סוויטת נהר אוהיו" ו"סיפור מערב וירג'יניה". בודרו היה מעביר רעיון בסיסי לבנט, שהיה משלים את היצירה החדשה במהירות ונוכח תמיד בביצוע הבכורה. מספר בודרו, "מעולם לא הצענו לו סכומי כסף גדולים תמורת ההזמנות הללו. הוא היה אדם אלגנטי. תמיד התעניין יותר במוזיקה מאשר בדולרים."
בשנים הבאות, התחדשו בעיות הבריאות הקשות של בנט. "הוא לא דיבר על כך הרבה ותמיד גילה שמחת-חיים," אומר בודרו. "הקשר בינינו לא היה עסקי בלבד ולא נסב רק על מוזיקה. היינו ידידים, והוא נהג בי כבבן." בנט לא האט את תפוקתו; הוא כתב יצירות מקוריות לחגיגות המאתיים של אמריקה וקיבל הזמנות מגורמים שונים, ביניהם הזמנה מכנסייה פרסביטריאנית בפלורידה, שעליה ניאות לקבל תשלום צנוע בלבד. ב-1981 נכנע בנט, באצילות שקטה ובכבוד, לסרטן הכבד.
רוברט ראסל בנט זכור כיום בעיקר הודות לעיבודיו הפופולריים, שעמדו בסתירה בולטת כל כך למלחין הרציני, אבל אלה שהכירוהו זוכרים אותו כידיד קרוב ומורה אדיב ונעים הליכות. רוברט שו כתב עליו, "ובה במידה ברי לנו, כי אדיבותו, יושרו, ההומור שלו ותבונתו הם האחראים לכך, שלבנו מתרחב בראותנו את רוברט ראסל בנט כראש וראשון בתחומו."
רוברט ראסל בנט ידוע גם כמי שלימד את מעבד המוזיקה לברודוויי ולאולמות הקונצרטים, ויוליאם דייוויד ברון.
רשימת יצירות (חלקית) > ספרים

ספרו של בנט Instrumentally Speaking יצא לאור בשנת 1975 בהוצאת בלוויין-מילס, אבל אזל ואין להשיגו כיום. האוטוביוגרפיה שלו, Nor Is Not Moved—A Music Arranger's Story הייתה קרובה לסיומה עם מותו בניו יורק. היא נערכה ויצאה לאור לאחר זמן (1999) בספר The Broadway Sound ISBN 1-58046-022-4.. ג'ורג' פרנץ, שערך ספר זה, כתב גם מחקר ביו-ביבליוגרפי יסודי על המלחין.
יצירות מקוריות

סוויטת מחולות אמריקאים ישנים
אוטוביוגרפיה חלק 1 וחלק 2
שירים סימפוניים לתזמורת כלי נשיפה
"וריאציות ורד" לקורנט ותזמורת כלי נשיפה
ארבעה פרלודים לתזמורת כלי נשיפה
"מראות וצלילים" (בידור תזמורתי)
"אברהם לינקולן: דימוי בצורת סימפוניה"
"סימפוניה ברה מז'ור לדודג'רס"
עיבודים ותזמורים לברודוויי (מבחר)

פרימל, המרשטיין והרבאך: "רוז מארי" (1924)
גרשווין: "או, קיי!" (1926)
קרן והמרשטיין: "ספינת השעשועים" (1927) (תזמורים חדשים 1946 ו-1966)
גרשווין: "משוגע לבנות" (1930; Girl Crazy)
גרשווין: "לך אשיר" (For thee I sing)
קרן והרבאך: "החתול והכינור" (1931) (בשיתוף עם ג'רום קרן, שקיבל, כרגיל, את הקרדיט על המוזיקה אך לא על התזמורים)
קרן והמרשטיין: "מוזיקה באוויר" (1932)
קול פורטר: "הכל הולך" (1934)
רוג'רס והמרשטיין: "אוקלהומה!"
ביזה, המרשטיין: "כרמן ג'ונס" (1943) (בשיתוף עם ז'ורז' ביזה, מחבר האופרה כרמן בשנת 1875.
אירווינג ברלין: "אנני אוקלי אשת לפידות" (1946)
הרבורג וליין: "הקשת של פיניאן" (1947) (בשיתוף עם דון ווקר)
פורטר: "נשקיני, קייט" (1948)
רוג'רס והמרשטיין: "דרום פאסיפיק" (1949)
רוג'רס והמרשטיין: "המלך ואני" (1951)
לרנר ולווה: "גברתי הנאווה" (1956)
סטיין, קומדן וגרין: "פעמונים מצלצלים" (1956)
רוג'רס והמרשטיין: "שירת התוף והפרח" (1958)
לרנר ולווה: "קאמלוט" (1960) (בשיתוף עם פיליפ ג'. לאנג)
לרנר וליין: "ביום בהיר אפשר לראות לנצח" (1965)
בנט ערך גם את התזמורים לגרסה הקולנועית של "ספינת השעשועים" מ-1936, ולגרסה הקולנועית של "אוקלהומה!" משנת 1955. כמה מתזמורי הבימה שלו שימשו בגרסה הקולנועית של "דרום פאסיפיק" ובגרסה הקולנועית של "המלך ואני" משנת 1956.
עיבודים קונצרטנטיים

בשנת 1942 עיבד בנט את "פורגי ובס: תמונה סימפונית", תוך שימוש במלודיות מתוך האופרה של ג'ורג' גרשווין. עיבודיו של בנט התבססו במידה רבה על התזמור המקורי של גרשווין לאופרה.
בנט היה אחראי גם ל"הלכי רוח רבים של חג המולד", מחרוזת באורך 48 דקות של שירי חג המולד משנת 1963, שנערכה במיוחד למקהלה והתזמורת של רוברט שו, שהקליטו אותה באותה שנה וב-1983 הקליט אותה רוברט שו מחדש עם המקהלה הסימפונית של אטלנטה והתזמורת הסימפונית של אטלנטה.
טלוויזיה

בנט תזמר גם את הפרטיטורה להפקה המקורית של "סינדרלה" מאת רוג'רס והמרשטיין בשנת 1957.
הנצחה

"תיאטרון ראסל" ("מרכז תרבות ע"ש ראסל") אולם תיאטרון עמידר בעיר רמת גן קרוי על שמו.
תרגום שאילה

.
בבלשנות, תרגום שאילה (באנגלית: Loan translation), הידוע גם בתור בבואה (בלועזית: Calque), הוא מעבר של מילה או צרוף מילים משפה אחת לשפה אחרת, אבל לא בדרך של שאילה ישירה, אלא בתרגום המונח לשפת היעד. לעיתים, המילה מתורגמת במטרה ליצור מונח שחסר בשפה (או, לעיתים רחוקות, מקביל למונח קיים) תוך שמירה על אופייה. התופעה קיימת בשפות רבות.
לדוגמה, המילה "עיתון" בעברית היא תרגום שאילה של המילה Zeitung בגרמנית. הרכיב Zeit (שפירושו "זמן") תורגם לעברית במילה "עת" והסיומת ung- תורגמה לסיומת העברית -ון.
הגדרה

בשונה מתשמו"ץ (ראשי תיבות של תרגום שומר משמעות וצליל), בתרגום שאילה נשמר רק המרכיב הסמנטית (המשמעות) ואילו הצליל אובד.
בדומה לשפות אחרות, בתרגום שאילה נכנסו לעברית, החל מהעברית המקראית ועד לעברית הישראלית, הרבה מילים, צירופי לשון, וניבים מכמה שפות, בהן בפרט ארמית, יידיש, ערבית, אנגלית, גרמנית וצרפתית.
דוגמאות

הצירוף "גן ילדים" הוא תרגום שאילה של הצירוף Kindergarten בגרמנית (Kinder=ילדים, Garten=גן).
המילה "איכות" היא תרגום שאילה של המילה הערבית كيفية ("כַיְפִיָּה", كيف "כַיְף"=איך), שהיא בתורה תרגום שאילה של המילה היוונית: ποιότης (המילה ποῖος פירושה: איזה, איך).
המילה "כדורגל" מקבילה לצירוף Foot+Ball באנגלית ובגרמנית.
הביטוי "ירח דבש" הוא תרגום Honeymoon מאנגלית.
"שבוֹר רגל" הוא תרגום שאילה מאנגלית Break a leg.
מאות צירופים נכנסו לעברית באמצעות תרגום שאילה מיידיש (חלקם הפסיקו להיות בשימוש). כמה דוגמאות:
"דבר אל הקיר" (רעד צו דער וואנט); "הנקודה היהודית" (דאס פינטעלע ייד); "הדג מסריח מהראש" (דער פיש שטינקט פון קאפ); "מה נשמע?" (וואס הערט זיך); "איך לפעמים" (ווי א מאל).
ראו גם

שאילת מילים
אינגלוז
ליטון של עברית
לקריאה נוספת

עמוס גורן, תענוגות העברית: מתקפת התוכים הירוקים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 במאי 2009
רפאל ניר, דרכי היצירה המילונית בעברית בת־זמננו פרק 6 תרגומי שאילה, האוניברסיטה הפתוחה, 1993.
הערות שוליים

↑  י' בלאו, תחיית העברית ותחיית הערבית הספרותית, תשל"ו עמ' 45-91.
↑  השפעת היידיש על הלשון העברית המודרנית, יוסף גורי, זמן יהודי חדש כרך ב, הוצאת כתר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293651005171  GND: 4035075-7  LCCN: sh85019036  NKC: ph118741 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גביע דייוויס 2008

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  8 בפברואר 2008 – 23 בדצמבר 2008 (320 ימים)
 מספר תחרות:  97 
 מספר מתמודדים:  121
 מדינה מארחת:  מאר דל פלאטה, ארגנטינה (משחק הגמר)
 אצטדיון:  Polideportivo Islas Malvinas
 זוכה:  ספרד ספרד (3)
 
 → 2007 2009 ← 
 
גביע דייוויס 2008 הייתה התחרות ה-97 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה, בית אמריקה ובית המזרח). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית המזרח) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
מחזיקת הגביע נבחרת ארצות הברית הודחה בשלב חצי הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ספרד לבין נבחרת ארגנטינה במאר דל פלאטה. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת ספרד. בכך הם זכו בגביע בפעם השלישית.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| ארגנטינה   ארגנטינה   1 | ארגנטינה   ארגנטינה   1 | מאר דל פלאטה, ארגנטינה   21 - 23 בנובמבר 2008  משטח קשה באולם | מאר דל פלאטה, ארגנטינה   21 - 23 בנובמבר 2008  משטח קשה באולם | ספרד   ספרד   3 | ספרד   ספרד   3 | ספרד   ספרד   3 | ספרד   ספרד   3 | ספרד   ספרד   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארגנטינה | דוד נלבנדיאן |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | ספרד | דויד פרר |  | 3 | 2 | 3 |  |  |
| 2 | ארגנטינה | חואן מרטין דל פוטרו |  | 6 | 62 | 64 | 3 |  |
| 2 | ספרד | פליסיאנו לופס |  | 4 | 77 | 77 | 6  |  |
| 3 | ארגנטינה | אגוסטין קלרי/דוד נלבנדיאן |  | 7 | 5 | 56 | 3 |  |
| 3 | ספרד | פליסיאנו לופס/פרננדו ורדאסקו |  | 5 | 7 | 77 | 6 |  |
| 4 | ארגנטינה | חוסה אקסוסו |  | 3 | 77 | 6 | 3 | 1 |
| 4 | ספרד | פרננדו ורדאסקו |  | 6 | 63 | 4 | 6 | 6 |
| 5 | ארגנטינה | דוד נלבנדיאן |  |  |  |  |  |  |
| 5 | ספרד | פליסיאנו לופס |  |  |  |  |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת משחקי 2009

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
אוסטריה, ישראל, רומניה וסרביה נותרו בבית העליון
צ'ילה, קרואטיה, הולנד ושווייץ עלו לבית העליון
בלגיה, בריטניה, פרו וקוריאה הדרומית ירדו לבתים האזוריים
ישראל בגביע דייוויס

בתחרות שנת 2009, נבחרת ישראל שיחקה בבית העליון. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת שוודיה.
| ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל   10-8 בפברואר 2008  משטח קשה | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל   10-8 בפברואר 2008  משטח קשה | שוודיה   שוודיה   3 | שוודיה   שוודיה   3 | שוודיה   שוודיה   3 | שוודיה   שוודיה   3 | שוודיה   שוודיה   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | דודי סלע |  | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | שוודיה | יונס ביורקמן |  | 6 | 3 | 1 |  |  |
| 2 | ישראל | הראל לוי |  | 1 | 1 | 3 |  |  |
| 2 | שוודיה | תומאס יוהנסון |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | ישראל | אנדי רם ויוני ארליך |  | 6 | 7 | 7 |  |  |
| 3 | שוודיה | סימון אספלין/רוברט לינדסדט |  | 3 | 6 | 5 |  |  |
| 4 | ישראל | דודי סלע |  | 6 | 1 | 5 |  |  |
| 4 | שוודיה | תומאס יוהנסון |  | 7 | 6 | 7 |  |  |
| 5 | ישראל | הראל לוי |  | 6 | 4 | 3 | 6 |  |
| 5 | שוודיה | יונס ביורקמן |  | 0 | 6 | 6 | 7 |  |
לאחר ההפסד, נבחרת ישראל נפגשה עם נבחרת פרו על הישרדות בבית העליון.
| ישראל   ישראל   4 | ישראל   ישראל   4 | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל   21-19 בספטמבר 2008  משטח קשה | המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, ישראל   21-19 בספטמבר 2008  משטח קשה | פרו   פרו   1 | פרו   פרו   1 | פרו   פרו   1 | פרו   פרו   1 | פרו   פרו   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | הראל לוי |  | 5 | 7 | 6 | 3 |  |
| 1 | פרו | לואיס אורנה |  | 7 | 5 | 7 | 6 |  |
| 2 | ישראל | דודי סלע |  | 6 | 6 | 3 | 6 |  |
| 2 | פרו | איוואן מירנדה |  | 2 | 1 | 6 | 4 |  |
| 3 | ישראל | הראל לוי/אנדי רם |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | פרו | מאוריסיו אצ'סו/מתיאס סילבה |  | 1 | 1 | 2 |  |  |
| 4 | ישראל | דודי סלע |  | 6 | 6 | 6 | 6 |  |
| 4 | פרו | לואיס אורנה |  | 7 | 4 | 1 | 2 |  |
| 5 | ישראל | נעם אוקון |  | 6 | 5 | 7 |  |  |
| 5 | פרו | איוואן מירנדה |  | 4 | 7 | 3 |  |  |
בעקבות הניצחון, נבחרת ישראל נותרה בבית העליון גם במשחקי 2009.
טניס באולימפיאדת אטלנטה (1996)

| --- | --- |

 היכל:  Stone Mountain  Tennis Center
 תאריך התחלה:  20 ביולי 1996
 תאריך סיום:  2 באוגוסט 1996
 מתחרים:  93 (גברים) + 83 (נשים) מ-55 מדינות
 
 → 1992 2000 ← 
אולימפיאדת 1996 נערכה באטלנטה, ארצות הברית. תחרויות הטניס נערכו בין ה-20 ביולי ל-2 באוגוסט. 
נערכו תחרויות הגברים, הנשים, זוגות גברים וזוגות נשים (סך הכל 4 מדליות זהב). התחרויות נערכו ב-Stone Mountain  Tennis Center. בתחרות השתתפו 177 ספורטאים (93 גברים ו-83 נשים) מ-55 מדינות.