חכם עדיף מנביא
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ב, עמוד א'
↑  תהילים צ' י"ב. בניגוד למשמעות הפשט של להביא ללב חכמה, דורש הוא את הפסוק שהנביא יש לו לב חכם, ולכן הנבואה תלויה בחכמה.
↑  בבלי, מסכת שבת, דף צב א
↑  בהקשר לכך בדיון הלכתי מסופק בענייני שטרות כותב בעל הטורים: "תשובה אחר הדברים והאמתלא והסיבה אשר אירע בשטר זה אכתוב אני את אשר עם לבבי, על פי התורה אשר הורוני ולמדוני חכמי התורה אשר דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום, ונצטוינו בה לדון דין אמת לאמיתו ואף על פי שאין אנו נביאים לדון דברים שבלב, חכם עדיף מנביא, ונצא בעקבות הראשונים ונלמוד ממעשיהם" (טור חושן משפט סימן סה)
↑  אמנם נראה מחז"ל שבתקופת בית המקדש תרבות בית המדרש ותרבות בית המקדש פעלו יחד, לדוגמה: ”תניא אמר ר' יהושע בן חנניה: כשהיינו שמחים שמחת בית השואבה לא ראינו שינה בעינינו. כיצד? שעה ראשונה תמיד של שחר, משם לתפלה, משם לקרבן מוסף, משם לתפלת המוספין, משם לבית המדרש, משם לאכילה ושתיה, משם לתפלת המנחה, משם לתמיד של בין הערבים, מכאן ואילך לשמחת בית השואבה” (בבלי, מסכת סוכה, דף נ"ג, עמוד א'), אך עדיין נראה שחז"ל העצימו את תרבות בית המדרש ושמו אותה לפני תרבות בית המקדש
↑  בסיפור תנורו של עכנאי חכמי המשנה מכריזים "לא בשמים היא", ומסרבים להשגיח באותות ומופתים ובבת קול, כאשר הם קובעים "אחרי רבים להטות", ואף טוענים כי הקב"ה באותה שעה הסכים איתם וחייך ואמר ניצחוני בניי.
↑  שמואל א' ז' ה', שמואל א' כ"ד י"א, מלכים א' א' י"א, מלכים כ"ב י"ד ועוד מקומות רבים
↑  ישנה מחלוקת מתי פסקה הנבואה, "תנו רבנן: משמתו הנביאים האחרונים חגי זכריה ומלאכי - נסתלקה הנבואה מישראל" (בבלי, סנהדרין יא א). "מיום שחרב בית המקדש ניטלה נבואה מן הנביאים וניתנה לחכמים." (בבלי, בבא בתרא י"ב ע"א)
↑  "הוא אלכסנדר מוקדון שמלך י"ב שנה. עד כאן היו הנביאים מתנבאים ברוח הקודש, מכאן ואילך הט אזנך ושמע דברי חכמים" (סדר עולם רבה פ"ו)
↑  אחת הדוגמאות הבולטות והמוכרות ביותר היא ישו נביא הנצרות. דבר מקובל הוא כי ההנהגה היהודית והסנהדרין התנגדו להטפותיו ומופתיו של ישו, שלפי הבשורות עודד את תלמידיו לראות בו משיח. זו הייתה הסיבה להסתייגות של ההנהגה היהודית, שראתה בו משיח שקר ומורד המסכן את היציבות החברתית והדתית. למותר לציין כי פועלו של ישו שכוון לגאולה מהשלטון הרומי, לא הביא לתוצאות המקוות.
↑  מסכת בבא מציעא נט, ב. אמנם אין הדבר מוחלט כיוון שמצוין בכמה מקומות בתלמוד, כמו בבלי, ברכות נ"ב ע"א, בבלי, פסחים קי"ד א', ועוד שזוהי הייתה שיטתו של רבי יהושע, אך היו כאלו שחלקו עליו וסברו שכן משגיחין בבת קול. עוד מעניין לראות כי בקביעה על פי מי תקבע הפסיקה, בית הלל או בית שמאי? כן שמעו לבת קול שקבעה שצריך ללכת לפי בית הלל.
↑  בבלי, מסכת מנחות, דף כט ב'
↑  "וכל יקר ראתה עינו (איוב כ"ח) זה רבי עקיבא שנגלו לו דברים שלא נגלו למשה וכו' (במ"ר פ' י"ט). "ויחכם מכל האדם מהימן וכלכל ומדרדע וגו' (מלכים א' ד') מהימן זה משה, שנאמר בכל ביתי נאמן הוא (במדבר י"ב) (תנחומא פ' זו). ועיינו בספר עקדת יצחק שער עט: "כי הנביא הוא בעל סוד המלך נאמן ביתו, כי מצד היותו בסודו נודע איליו כי בוא יבא ביום פלוני למדינה פלונית, ויקרא לפלוני ופלוני שרי צבאיו, וילחם על עיר פלוני, ויהרוג ממנה פלוני ופלוני המורדים, וכיוצא מאלו העניינים. והחכם הוא כאיש הפקח הבא אל העיר ההוא, ומתוך הכרתו את פושעי העיר, גזר בדעתו שהם חייבין הריגה למלכות, ולמלך אין שוה להניחם...ועל זה האופן כבר יתגלו לחכמים הבאים אל אמתת המושכלות בדרך החקירה מעיינינם חלקיים ופרטיים, דברים שלא נתן הגלות בדרך הנבואה ואין צרכה אליהם. ומזה הטעם אמר (תנחומא פ' זו) על שלמה החכם ויחכם מכל האדם מהימן וכלכל ומדרדע וגו' (מלכים א' ד') מהימן זה משה, שנאמר בכל ביתי נאמן הוא (במדבר י"ב). כי עם היות שמצד מעלת הנבואה יתגלו למשה רבינו דברים הנפלאים עליונים, שאין שום מבוא אל החכמה ואל המחקר בהם כלל, מכל מקום בדברים אשר יש מבוא לחקירה בהם, כבר יחכם החוקר מצד החכמה העיונית בעניינים פרטיים שלא נתגלו בנבואה לנאמן בית ויודע סודותיו הכלליות. ועל זה האופן אמר דברים שלא נגלו למשה נגלו לו לרבי עקיבא וחבריו, כי באו אל העניינים ההם מצד התושייה והחקירה העיונית, ונתגלו להם בהם טעמים וסבות שלא הוצרכו הגלותן למשה, אלא שנשארו לדורות הבאים להתגדר בהם."
↑  וכן כתב רבי צדוק הכהן מלובלין: "ואף שהנבואה הוא גילוי מפורש מראות ה' יותר מהשגת החכמים מכל מקום אמרו בב"ב י"ב א' דחכם עדיף מנביא ועיין שם ברמב"ן דיכול להשיג מעמקים יותר. וכידוע מהאריז"ל שהגיד דברים בעולמות עליונים שכפי דעת עצמו הוא למעלה מהשגת כל הנביאים ואפילו השגת משרע"ה כנודע להוגי בכתבי האריז"ל." (ספר רסיסי לילה אות נו ד"ה "וזהו")
↑  ירושלמי, עבודה זרה דף טו א', ירושלמי, ברכות דף ט, א, ירושלמי, סנהדרין דף נה, ב
↑  משנת רבי אליעזר מדרש ל"ב מידות, פרשה ו'
↑  זוהר, שמות ו' ב'
↑  זוהר, פרשת צו ל"ה א' ומצוטט גם בספר נפש החיים שער ד פרק כ
↑  מלכים א', א' כ"ג
↑  רמב"ם, משנה תורה, מלכים ומלחמות, פרק ב' ה' ו'-ז'
↑  שיטה מקובצת לבבא בתרא דף יב עמוד א.
↑  דרשות הר"ן - הדרוש השנים עשר
↑  ספר גבורות השם - הקדמת המחבר - הקדמה ראשונה
↑  חדושי אגדות חלק שלישי עמוד סו - מסכת בבא בתרא
↑  ספר עקידת יצחק - שער עט
↑  ספר דרך חיים - פרק א משנה א
1 2  אורות, זרעונים ב', עמ' קכ
↑  ספר יערות דבש חלק ראשון - דרוש יג
↑  ספר מאור עיניים פרשה ואלה שמות
↑  דוגמה טובה לכך היא הדרך הקנאית שבה נקט אליהו כלפי ישראל, בהבאת בצורת כבדה עליהם, שחיטת נביאי הבעל, ומאוחר יותר בשריפת הפלוגות שאחזיהו שלח אליו, עד שבסופו של דבר, ה' מדיח אותו ומבקש ממנו שימנה תחתיו את אלישע במלכים א יט טז
↑  קרב קרקר מוכיח על עוצמתו הצבאית של אחאב מלך ישראל. אחאב הביא את המספר הגדול ביותר של מרכבות, ובחיילים הוא רק שני לבן הדד בכל הברית של 12 המלכים
↑  מרד יהוא שנעשה בהנהגתו ובברכתו של אלישע, הביא לידי שידוד מערכות דתי, מדיני וחברתי במלכות ישראל. מצד אחד הוא חיסל את עבודת הבעל והפך את ישראל ל"דתיים" יותר, ומצד שני הביא לניתוק היחסים בין ממלכת ישראל לממלכת יהודה, ולצור וצידון, דבר שהכניס את ממלכת ישראל לתקופת שפל מדיני ולהשתעבדותה לאשור.