stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת דלמטיה
שפה

בדלמטיה האוסטרית, כפי שהיה תחת השלטון הוונציאני, האיטלקית המשיכה לשמש כשפה הרשמית. בין השנים 1870–1880 הפכה השפה הקרואטית או הסרבית לשפת העסקים של הפרלמנט הדלמטי לאחר שמפלגות דרום סלאביות זכו ברוב. במהלך תקופה זו, קרואטית או סרבית הפכה לשפה הרשמית החיצונית של רשויות המדינה במקום איטלקית, אולם השפה הרשמית הפנימית של רשויות המדינה נשארה עד זמן קצר לפני מלחמת העולם הראשונה איטלקית בלבד.
ראו גם

ממלכת קרואטיה (ההבסבורגית)
ממלכת סלאבוניה
ממלכת קרואטיה-סלאבוניה
היסטוריה של קרואטיה
הערות שוליים

ממלכת דלמטיה באימפריה האוסטריה-הונגרית (מס' 5)
ממשלת מחוז מוסקבה

| --- | --- |


בית ממשלת מחוז מוסקבה בקרסנוגורסק
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 תחום שיפוט:  מחוז מוסקבה מחוז מוסקבה
 ראש:  אנדריי וורוביוב
 מטה מרכזי:  בית ממשלת מחוז מוסקבה בקרסנוגורסק
 mosreg.ru
ממשלת מחוז מוסקבה (ברוסית: Прави́тельство Моско́вской о́бласти) היא הרשות המבצעת והגוף המנהל של מחוז מוסקבה. משרדי הממשלה ממוקמים בבית הממשלה בעיר קרסנוגורסק.
היסטוריה > ברית המועצות

בברית המועצות הרשות המבצעת הגבוהה ביותר ביחידות המינהליות-טריטוריאליות היו הוועדות המבצעות של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, שהייתה מפלגת השלטון. בשנת 1929 מחוז מוסקבה. תחת מועצת צירי העם האזורית, הוקם הוועד המנהל של מחוז מוסקבה. בראשו עמד יו"ר הוועד המנהל האזורי במוסקבה. במשך זמן מה התקים גם גוף בשם נשיאות הוועד המנהל של מחוז מוסקבה.
היסטוריה > הפדרציה הרוסית

בשנת 1991 מנהלת המחוז הפכה ל"ממשלה" והתמקמה במרכז העיר מוסקבה בבניין בכיכר העתיקה, שם שכנן בעבר מטה הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית. בשנים 1990—1991 יו"ר הוועד המנהל של המועצה האזורית במוסקבה היה אנטולי טיאז'לוב.
ב-16 באוקטובר 1991 על פי צו נשיא רוסיה, בוריס ילצין, טיאג'לוב מונה לראש ממשלת מחוז מוסקבה. ב-17 בדצמבר 1995 מינויו אושרר לאחר שנבחר למושל מחוז מוסקבה. הוא היה מקורב פוליטית לאישים אחרים בממשל כמו בוריס ילצין, ויקטור צ'רנומירדין ויורי לוז'קוב ותמך ברעיון למיזוג בין העיר מוסקבה ומחוז מוסקבה, שיושם חלקית רק עשרים שנה לאחר מכן (ראו מוסקבה החדשה). ב-19 בדצמבר 1999 זכה בוריס גרומוב בבחירות למושל מוסקבה, כשמסע הבחירות שלו התבסס ברובו על ביקורת על המדיניות הפרו-מוסקבאית של הממשלה הקודמת, שלא העניקה יתרונות ברורים למחוז.
ב-7 בדצמבר 2003 בוריס גרומוב נבחר לכהונה שנייה כמושל. ב-19 בדצמבר, גרומוב קיבל את התפטרות הממשלה והורה לפעול להקמת ממשלה חדשה. ב-24 בדצמבר 2003, בישיבה ה-81 של הדומה המחוזית של מוסקבה, אושרה הנהגת הממשלה החדשה. המשנה למושל היה אלכסיי פנטלייב, שכיהן בעבר בתפקיד סגן ראש הממשלה של המחוז. שישה סגני יושב ראש ושישה שרים מונו מחדש. גרומוב פעל בתקופת כהונתו לחזק את מעמדו של המחוז ותרם רבות לריבונותו ולוודא כי לא ימוזג עם העיר מוסקבה.
ב-4 במאי 2007, בישיבה יוצאת דופן של הדומא המחוזית שנבחרה במרץ, אושר בוריס גרומוב כמושל מחוז מוסקבה לכהונה שלישית ברציפות (עד 2012). ב-16 במאי אישרו צירי הדומא המחזווית את מועמדותם של ראשי הממשלה והשרים המחוזיים, כמו גם נציג הממשלה המועצת הפדרציה - ניקולאי צ'ורקין.
ב-4 באפריל 2012 הוצע סרגיי שויגו כמושל המחוז מטעם מפלגת השלטון, רוסיה המאוחדת, למחרת מועמדותו נתמכה פה אחד על ידי הדומא המחוזית והוא נכנס לתפקיד ב-11 במאי 2012, לאחר תום כהונתו של המושל הקודם בוריס גרומוב. עם זאת, ב-6 בנובמבר 2012 מונה סרגיי שויגו לשר ההגנה של רוסיה על פי צו הנשיא וב-8 בנובמבר 2012 מונה אנדריי וורוביוב לממלא מקום מושל מחוז מוסקבה. שינויים באמנת המחוז שבוצעו לאחר מינוי זה אפשרו לו לשלב הן את ניהול המחוז באופן ניהולי והן באופן פוליטי.
ביוני 2013, רוסיה המאוחדת נקבה בשמו של וורוביוב כמועמד מטעמה לבחירות למושל מחוז מוסקבה, בהן זכה ברוב מוחלט. בשנת 2018 נבחר לקדנציה שנייה. בכהונתו המשיך להוביל תהליכים לחיזוק עצמאות המחוז וחיזוקו כאחד המחוזות העשירים במדינה.
מבנה

בניין הממשלה ממוקם בשטחו של הרובע העירוני קרסנוגורסק. ראש הממשלה הוא המושל.
ממשלת מחוז מוסקבה כוללת 32 איש: המושל (הלא הוא ראש הממשלה), המשנה הראשון למושל, המשנה למושל, תשעה סגני ראש הממשלה ועשרים שרים.
מושל מחוז מוסקבה הוא הפקיד הבכיר ביותר; תקופת כהונתו היא 5 שנים. הוא נבחר על ידי תושבי המחוז בהתאם לאמנת מחוז מוסקבה והחוק הפדרלי. בספטמבר 2013 נבחר אנדריי וורוביוב למושל. סגניו מונו על ידי המושל בהסכמה עם הדומא המחזווית לתקופת כהונתו של המושל. הגופים המנהלים המרכזיים של הם משרדים, מהם 17 במחוז מוסקבה. את ניהול הממשלה בפועל מטעם המושל מבצע המשנה למושל.
שרי ממשלת מחוז מוסקבה ממונים על ידי המושל, מספר שרים ממונים בהסכם עם הדומא המחוזית. הסמכויות, המשימות, התפקידים והסמכויות של הממשלה נקבעים על ידי אמנת מחוז מוסקבה וחוקים מחוזיים.
שחיתות

באוגוסט 2008 נמלט סגן ראש הממשלה הראשון של מחוז מוסקבה ושר האוצר של מחוז מוסקבה, אלכסיי קוזנצוב, מרוסיה אל מחוץ למדינה (הוא מילא את תפקיד שר האוצר בשנים 2000–2008), מאוחר יותר התבררשהחזיק באזרחות כפולה: רוסית ואמריקאית. חודש לפני כן הוא חיתן את בתו, לאחר שערך חתונה בשווי 5 מיליון דולר באחוזת ארכנגלסקוי שנשכרה במיוחד. על פי מקורות שונים, קוזנצוב מחזיק ברשותו שני מלונות חמישה כוכבים בקורשבל (SAS Pralong ו-SAS Crystal); אחוזות בלונדון בשווי 30 מיליון ליש"ט ובניו יורק בשווי 20 מיליון דולר; דירות בפריס ובסן טרופה בשווי 10 מיליון יורו כל אחת וכן יאכטה, מטוס ועוד. מאז 2010 קוזנצוב נמצא ברשימת המבוקשים הבינלאומית מטעם משטרת הפדרציה הרוסית. הוא מואשם בהונאה ובהלבנת הון.
חקירות עיתונאיות ופרסום עובדות רבות של מעילות עוררו תגובה שלילית ביותר מצד הציבור כלפי ממשלת המחוז. ב-1 באפריל 2011, על בסיס הצהרתו של איגור פרחומנקו, סגן ראש הממשלה הראשון של המחוז, מיום 31 במרץ, על תיק פלילי נגד הוצאת אקסמו על פי סעיפים 319 ו-129 לחוק הפלילי של הפדרציה הרוסית (העלבת פקיד ממשלה והשמצה), שוטרי משטרת המחוז החרימו ממחסני ההוצאה כמעט את כל התפוצה של הספר שכתבה כתבת פורבס, אנה סוקולובה, "תאגיד פרברי מוסקבה: איך הרסו את המחוז העשיר ביותר ברוסיה" («Корпорация Подмосковье: Как разорили самую богатую область России»).
ב-19 ביוני 2011 שידר ערוץ הטלוויזיה רוסיה-1 את המהדורה ה-72 של התוכנית "הכתב המיוחד" שהוקדשה לשחיתות מערכתית במחוז מוסקבה, בה היו מעורבים בכירים. בתחילת הוצג תיעוד של חקירה מיוחדת מאת הכתב בוריס סובולב "כתב מיוחד. מחוז המעילות הגדולות". בסיום המהדורה נערך באולפן דיון בעובדות שצוינו עם מגישת הטלוויזיה מריה סיטל. יו"ר ועדת הדומה לענייני ביטחון ולדימיר ואסילייב, שהשתתף בשידור החי, לאחר שצפה בכתבה, קרא למושל בוריס גרומוב להתפטר או להתאבד.
המושל בוריס גרומוב שראה בסרט הטלוויזיה המוצג על שחיתות במוז מוסקבה, הגיב באופן הבא: "זו פרובוקציה, אף עלילה אחת לא תואמת את מה שקיים באמת." לדבריו, קוזנצוב לא היה מעורב במעילה מהתקציב המחוזי ואם הוא גנב משהו, הוא לא עשה זאת מכספי המחוז. "זה העסק שלו. הפרקליטות וועדת החקירות צריכים להתמודד עם זה".
הערות שוליים

↑  Правительство Московской области сложило свои полномочия, 19.12.2003
↑  Медведев предложил Шойгу в губернаторы Подмосковья
↑  Шойгу вступил в должность губернатора Подмосковья
↑  "Указ «О Министре обороны Российской Федерации»". אורכב מ-המקור ב-2013-01-22. נבדק ב-2019-10-06.
↑  Указ «Об исполняющем обязанности Губернатора Московской области»
↑  "Ъ-Новости — Андрей Воробьев выдвинул свою кандидатуру на выборах губернатора Подмосковья".
1 2  "Контакты". Интернет-портал Московской области. נבדק ב-2013-03-19.
↑  "Структура органов исполнительной власти Московской области". נבדק ב-2015-02-03.
1 2  "Устав Московской области". Интернет-портал Московской области. אורכב מ-המקור ב-2012-08-16. נבדק ב-2013-03-19.
↑  "Федеральный закон от 11 декабря 2004 г. № 159-ФЗ". אורכב מ-המקור ב-2012-08-16. נבדק ב-2013-03-19.
↑  "Структура органов исполнительной власти". Интернет-портал Московской области. נבדק ב-2013-03-19.
↑  Время новостей — «Спешно отбыл за океан»
1 2  Вести. Ru: «Специальный корреспондент». Область повышенного казнокрадства
↑  "Ксения Болецкая, Алексей Непомнящий //Ведомости 01.04.2011". אורכב מ-המקור ב-2011-05-05. נבדק ב-2012-03-14.
↑  ОТКРЫТОЕ ПИСЬМО — Генерал Громов, уйдите достойно!
↑  Министра не поймали и арестовали
| מחוז מוסקבה |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | קרסנוגורסק |   |
| יישובים | אודינצובו • אוזיורי • אורחובו-זויבו • איוואנטייבקה • איסטרה • אלקטרוגורסק • אלקטרוסטאל • אלקטרואוגלי • אפרילבקה • בארוויחה • בלאשיחה • ברוניצי • גוליצינו • דדובסק • דזרז'ינסקי • דמיטרוב • דולגופרודני • דומודדובו • דרזנה • דובנה • וריה • וידויה • וולוקולמסק • ווסקרסנסק • ויסוקובסק ז'וקובסקי • זראיסק • זווניגורוד • חימקי • חוטקובו • טלדום • יאחרומה • יגורייבסק • ליקינו-דוליובו • לובניה • לוסינו-פטרובסקי • לוחוביצי • ליטקארינו • ליוברצי • מוז'איסק • מיטישצ'י • נארו-פומינסק • נוגינסק • סרגייב פוסאד • סרפוחוב • סולנצ'נוגורסק • סטראיה קופאבנה • סטופינו • פאבלובסקי פוסאד • פרסווסט • פודולסק •  פריאזינו • פרוטווינו • פושקינו • פושצ'ינו • צ'רנוגולובקה • צ'כוב • קאשירה • קלין • קולומנה • קורוליוב • קוטלניקי • קרסנוארמייסק • קרסנוזאבודסק • קרסנוזנאמנסק • קובינקה • קורובסקויה • ראמנסקויה • ראוטוב • רושאל • רוזה •  שאטורה • שצ'לקובו |   |
| מושלים | אנטולי טיאג'לוב • בוריס גרומוב • סרגיי שויגו • אנדריי וורוביוב |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • הדומה המחוזית • ממשלת המחוז • משטרת המחוז |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 133695281   WorldCat (עם VIAF): 133695281 
אחוזת ארכנגלסקויה
עת הדעת

עת הדעת ישראל (שם מלא: עת הדעת מערכות חינוך בע"מ) היא חברת תוכנה המפתחת כלי ביג דאטה המותאמים לתחום החינוך ומציעה פלטפורמה לשילוב הטכנולוגיה, למידה וההערכה בבתי הספר. החברה הוקמה בשנת 2006, משרדיה ממוקמים ברמת גן ומועסקים בהם כ־50 עובדים.
החברה מספקת לאנשי החינוך ציונים והערכה על התלמיד.
ב-2018 השתמשו מעל 1,200 בתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים בישראל ב"עת הדעת" לשם תרגול מקצועות הליבה: אנגלית, מתמטיקה, חינוך לשוני ומדעים.
היסטוריה

עת הדעת החלה את דרכה כמיזם חינוכי-חברתי ישראלי המציע פלטפורמה דיגיטלית להוראה וללימוד בעידן הדיגיטלי. התוכנית פותחה בתמיכת שמואל מיתר ומוריס קאהן, ממקימי חברת התוכנה אמדוקס, והיא כוללת תמיכה מלאה במקצועות הליבה (עברית, אנגלית, מתמטיקה ומדעים) בהתאמה לתוכנית הלימודים של משרד החינוך.
החברה הוקמה בשנת 2006 בידי ד"ר דובי וייס, הפדגוג הראשי של "עת הדעת", ואריק יפעת. לחברה פעילות בישראל ומחוץ לה, ובין השאר ניהלו את הפעילות המנכ"לים : ד"ר יוסי בן-דב, משה אגרט, אריאלה אבני ואהובה פיינמסר. בשנת 2022 האתר התאחד עם האתר "גלים" של עמותת סנונית, ושניהם נקראים כיום "גלים פרו".
התפיסה הפדגוגית של עת-הדעת

עת הדעת  מתמחה בפעילות בבתי ספר: למידה פעילה שבה הידע נבנה ומתורגל בהכוונת המורה, למידה שיתופית היוצרת אינטראקציות חברתיות ולמידה אדפטיבית המאפשרת לכל תלמיד למצות את פוטנציאל המצוינות האישי שלו תוך מתן מענה לשונוּת הטבעית הקיימת בכיתה. המודל הטכנו-פדגוגי של עת הדעת משלב בין שיח כיתתי בהנחיית המורה לבין למידת חקר ותרגול עצמאי של התלמיד או של קבוצת תלמידים. שיח כיתתי זה משמש גם הוא ככלי ללמידה דיפרנציאלית בהתאם לתפיסה של "הערכה לשם למידה" והלמידה הסוציו-קונסטרוקטיביסטית. על פי הפרדיגמה של עת הדעת, יש למורה תפקיד מכריע ומרכזי כמוביל (Facilitator) של תהליכי הבניית ידע וביסוסם תוך שימוש בתכנים דיגיטליים אינטראקטיביים ובכלים טכנולוגיים המאפשרים תקשורת, בקרה, דיון, מענה לדיפרנציאליות ומעקב. עת הדעת מכוונת להקנות למורה שיטה, תכנים וכלים כדי לאפשר לו להיות מורה טוב יותר ולא רק כדי לספק לו העשרה. למעשה, מערכת עת הדעת מסייעת למורה בכל ארבעת השלבים של מעגל התהיל"ה: תכנון השיעור, הוראת השיעור, למידת התלמידים וההערכה. עת הדעת K-12 מנוהלת כיום על ידי יהוידע מנדאל.
לעת הדעת ישראל יש חברה-אחות, Time To Know, האחראית על פיתוח הטכנולוגיה שבה עובדים התלמידים ועל הפצת הטכנולוגיה מחוץ לישראל. בין השאר, חתמה חברת Time To Know על חוזה הפצה בלעדי עם ענקית ספרי הלימוד האמריקנית McGraw-Hill Education[2], ובצרפת נחתם הסכם הפצה עם ההוצאה לאור Editis. יאיר ברוש מכהן כמנכ"ל החברה.
לאחר 12 שנים של הפעלת מערכת עת הדעת בבתי-ספר בארץ ומחוץ לה, הצטברו עדויות מחקריות לכך שסביבת עת הדעת יכולה לשמש כשיטה פדגוגית המקדמת את מגוון התלמידים ומביאה אותם להישגים לימודיים ולשיפור של עד 40% במקצועות הליבה בשנת לימודים אחת. יצוין כי התפיסה הפדגוגית של עת הדעת פותחה בידי ד"ר דובי וייס (המייסד הפדגוגי של החברה) וצוותו. תפיסה זו זכתה לציון לשבח מראש הממשלה[3].
לקריאה נוספת

סימפוניה פדגוגית לכלים טכנולוגיים, דובי וייס, הד החינוך, אפריל 2010.
Digital Teching Platform, Edited by Chris Dede and John Richards, Teachers College, Columbia University, New York, 2012
הדרך לגן העדן

| --- | --- |

 סוגה:  פנטזיה   על-טבעי   דרמה
 יוצרים:  מייקל לנדון
 בימוי:  מייקל לנדון 
 שחקנים:  מייקל לנדון ויקטור פרנץ' ויל אסטס
 פרסים:  פרס ג'נסיס 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  111
 הפקה
 מפיק:  מייקל לנדון
 הפצה:  CBS מדיה ונצ'רס, נטפליקס 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  דייוויד רוז 
 אורך פרק:  45 עד 48 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC
 תקופת שידור מקורית:  אוגוסט 1984 – אוגוסט 1989
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הדרך לגן העדן (באנגלית: Highway to Heaven) הייתה סדרת טלוויזיה ששודרה ברשת NBC במשך חמש עונות בין השנים 1984–1989, וכללה 111 פרקים.
הסדרה יצרה תת-סוגה חדשה - דרמה פנטסטית דתית. מייקל לנדון הפיק את הסדרה, שיחק בתפקיד הראשי, ביים את רוב הפרקים, וכתב חלק מהם.
הדמויות המרכזיות בסדרה הן המלאך ג'ונתן סמית' (מייקל לנדון), הנמצא על פני האדמה בתקופת מבחן, וחברו האנושי מרק גורדון (ויקטור פרנץ'). "הבוס" (אלוהים) מטיל עליהם משימות בהן הם נדרשים לעזור לנשמות סובלות להתגבר על בעיות שונות.
משימות אופייניות היו סיוע בהתמודדות עם מחלות, עידוד עשירים קמצנים להשתמש בכספם למטרות טובות, ומאבק נגד אפליה ודעות קדומות.
לצד התמודדותה עם בעיות חברתיות, השתמשה הסדרה גם בהומור, בפרט לתיאור היחסים בין הגיבורים. ג'ונתן היה רגיש יותר ולעיתים תמים, ומרק היה פרגמטי ולעיתים ציני. ג'ונתן, המלאך, היה אמור לצבור מספיק מעשים טובים כדי שיוכל לקבל את כנפיו ולחזור לגן העדן. מרק, שלא רצה לאבד את חברו, ניסה לעיתים למנוע זאת.
עקב רייטינג נמוך החליטה רשת NBC, כבר ביוני 1988, להפסיק את שידור הסדרה בסוף העונה החמישית. הצילומים הסתיימו בסתיו 1988, והפרק האחרון שודר באוגוסט 1989 - אחרי מותו של השחקן ויקטור פרנץ', מסרטן הריאה, ביוני 1989.
ראו גם

מגע של מלאכים
נמל התעופה הבין-לאומי ברזיליה

נמל התעופה הבין-לאומי ברזיליה-פרזידנטה ז'וסלינו קוביצ'ק (בפורטוגזית: Brasília–Presidente Juscelino Kubitschek International Airport) הוא נמל תעופה המשרת את ברזיליה, בירת ברזיל. הנמל הוא השני בגודלו בברזיל לאחר נמל התעופה ריו דה ז'ניירו. במקום שוכן גם בסיס חיל האוויר הברזילאי.
היסטוריה

עם הקמת העיר ברזיליה הוחלט הצורך על הקמת נמל תעופה שישרת אותה. ב-1955 נבנה נמל תעופה זמני ששכן היכן שנמצאים כיום מסוף תחנת האוטובוסים ותחנת הרכבת של ברזיליה. ב-6 בנובמבר 1956 החלו העבודות על הנמל הנוכחי. מסלול הנחיתה שתוכנן להיות באורך 3,300 מטרים היה בהתחלה באורך של 324 מטרים וטרמינל הנוסעים נבנה מעץ. ב-2 באפריל 1957 המטוס הנשיאותי היה לכלי הטיס הראשון שנחת בנמל התעופה. טקס הפתיחה נערך ב-3 במאי של אותה שנה. ב-1965 האדריכל אוסקר נימאייר הציע פרויקט להחלפת הטרמינל הקיים, אך לאור הפיכת 1964 בברזיל החונטה הצבאית שתפסה את השלטון בחרה בפרויקט שהציע טרסיו פונטנה פאצ'או, אדריכל של חיל האוויר הברזילאי. הטרמינל נפתח ב-1971.
מאז 1990 נמצא בשיפוץ על פי הקונספט האדריכלי של האדריכל סרג'יו רוברטו פרדה, החל לקבל את צורתו הנוכחית עם טרמינל מרכזי ושני מבני "לווי": השלב הראשון כלל הבנייה של גשר-גישה למסוף נוסעים וכיסוי מתכת שנחנכו בשנת 1992 ומבנה הלווין העגול הראשון נחנך בשנת 1994. בשלב השני, מבנה הטרמינל הראשי שופץ לכלול קניון ובטרמינל המשני נפתחו תשעה גשרי עליה למטוס. בשנת 2005, המסלול השני נפתח. בחודש אפריל 2014 נפתח הטרמינל הדרומי המשמש לטיסות פנים. מאז 1999 נקרא נמל התעופה על שם נשיא ברזיל בין השנים 1956–1961 ז'וסלינו קוביצ'ק.
פאנקי השובבה

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  דייוויד וו. דאקלן
 שחקנים:  סוליי מון-פריי
 פרסים:  פרס ג'נסיס 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  88
 הפקה
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC (ארצות הברית) ערוץ המשפחה (ישראל) ערוץ הילדים (ישראל) ערוץ המזרח התיכון
 תקופת שידור מקורית:  16 בספטמבר 1984 – 27 במאי 1988
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פאנקי השובבה (אנגלית: Punky Brewster) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית שהופקה במקור עבור רשת NBC ושודרה בין השנים 1984–1988. כל ארבע עונות הסדרה יצאו במארזי DVD.
בעקבות הסדרה, הופקה סדרה מצוירת בשם "מיקי צ'יק צ'אק ועוד".
בישראל הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות השמונים, בערוץ המשפחה בתחילת שנות התשעים וזמן לא רב לאחר מכן - גם בערוץ הילדים.
תקציר העלילה

פנלופה "פאנקי" ברוסטר היא ילדה חביבה, מצחיקה ופיקחית, אשר ננטשה על ידי הוריה בגיל שבע. בעקבות עזיבתו של אביה של פאנקי את המשפחה, אמה של פאנקי נטשה אותה בסופרמרקט בשיקגו עם כלבה הנאמן, ברנדון.
בהמשך פאנקי מגלה דירה פנויה בבניין בשיקגו. הבניין מנוהל על ידי הצלם הנרי וארנימונט, רווק מזדקן. פאנקי מתיידדת עם שרי ג'ונסון, ילדה צעירה שמתגוררת קומה מעליה ועם סבתה, בטי ג'ונסון. הנרי מגלה שפאנקי מתגוררת בדירה הריקה הסמוכה לשלו, ולאחר שהוא שומע את סיפורה,  מערכת היחסים ביניהם פורחת ולבסוף הנרי מאמץ את פאנקי.
אביר על גלגלים

| --- | --- |

פתיח הסדרה
 סוגה:  פעולה/הרפתקאות, מדע בדיוני
 יוצרים:  גלן א. לארסון
 שחקנים:  דייוויד הסלהוף   אדוארד מולהר   פטרישיה מקפרסון (עונות 1, 3-4)   רבקה הולד (עונה 2)   פיטר פארוס (עונה 4)   ויליאם דניאלס (מדבב את KITT)
 מדבבים:  ויליאם דניאלס (KITT) פיטר קאלן (KARR) פול פריס (KARR) 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  90   2 סרטי טלוויזיה
 תוכנית המשך:  Knight Rider 2000, Knight Rider, Team Knight Rider, Code of Vengeance 
 הפקה
 מפיק:  ברוס בילסון 
 הפצה:  יוניברסל טלוויז'ן 
 מוזיקה:  סטו פיליפס 
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC
 רשת שידור בישראל:  AXN   סטאר וורלד
 תקופת שידור מקורית:  26 בספטמבר 1982 – 8 באוגוסט 1986
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אביר על גלגלים (באנגלית Knight Rider) היא סדרת פעולה פופולרית משנות ה-80 של המאה ה-20, אותה יזם והפיק  גלן א. לארסון. התכנית שודרה במשך כארבע עונות בטלוויזיה והפכה לסדרת קאלט. הסדרה מתמקדת במייקל נייט (Knight, אביר באנגלית), לוחם למען הצדק הנלחם נגד הפשע בעזרת מכונית משוכללת ובעלת בינה מלאכותית. הסדרה הפכה ללהיט ובעקבותיה הופקו מספר רב של סדרות על לוחם-פשע הנעזר בטכנולוגיה מתקדמת ו"פטנטים" כדי לתפוס פושעים.
כוכב הסדרה היה דייוויד הסלהוף (שמאוחר יותר כיכב ב"משמר המפרץ") שגילם את מייקל נייט, שוטר שנשבע להקדיש את חייו למען הלחימה בפשע ולהגנת הנדכאים והחפים מפשע. אבל, מי שגנבה את ההצגה בסדרה הייתה דווקא מכוניתו המשוכללת KITT, אותה דיבב ויליאם דניאלס. המכונית ניחנה בבינה מלאכותית ומלבד השכלולים הבדיוניים בורכה גם בחוש הומור סרקסטי.
את פתיח הסדרה קריין ריצ'רד בייסהארט (שגילם את וילטון נייט) כדלקמן:
Knight Rider. A shadowy flight into the dangerous world of a man who does not exist. Michael Knight, a young loner on a crusade to champion the cause of the innocent, the helpless, the powerless, in a world of criminals who operate above the law
"אביר על גלגלים. טיסה אפלה לתוך עולמו המסוכן של אדם שאינו קיים. מייקל נייט, צעיר מתבודד במסע צלב להגן על החפים מפשע, חסרי הישע, חסרי הכוח, בעולם של פושעים הפועלים מעל לחוק.
שחקנים ראשיים

דייוויד הסלהוף - מייקל נייט/גארת' נייט
אדוארד מולהר - דבון מיילס
פטרישיה מקפרסון - בוני בארסטו, המכונאית הראשית (עונה ראשונה, שלישית ורביעית)
רבקה הולדן - אפריל קרטיס, המכונאית הראשית (עונה שנייה)
פיטר פארוס - RC3, מכונאי רחוב (עונה רביעית)
ריצ'רד ביסהארט - וילטון נייט
ויליאם דניאלס - קולו של KITT
פיטר קאלן - קולו של KARR
דמויות ראשיות

מייקל נייט – הגיבור הראשי בסדרה וסוכן השטח מטעם הקרן לחוק וממשל (להלן 'הקח"ם'), ארגון פרטי ללחימה בפשע הפועל מטעם קרן נייט אותה ייסד הנדבן הגוסס וילטון נייט. בפרק הפיילוט, מייקל לונג, שוטר חשאי ובעברו איש הכוחות המיוחדים שלחם בוייטנאם, נורה בפניו ונפצע קשה. לונג הוכרז כמת, אך הועבר לטיפולה הרפואי של הקח"ם, שמצילה את חייו ומעניקה לו פנים חדשות (פני בנו של וילטון, גארת') באמצעות ניתוח פלסטי. לאחר שהשתכנע, החליט מייקל להצטרף לקח"ם כלוחם-פשע ושינה את שמו למייקל נייט. הקרן מציידת אותו ברכב היי-טק משוכלל בשם KITT ושולחת אותו למשימות כדי להגשים את חזונו של מייסד הקח"ם וילטון נייט. בדרך כלל, מי שנותן למייקל את ההוראות ומספק לו משימות הוא דבון מיילס, חברו הטוב של וילטון נייט, שהפך למנהל הקח"ם לאחר מותו של וילטון.
דבון מיילס – מנהיג הצוות ואליו כפופים מייקל ו-KITT. הוא מופיע בכל פרק בסדרה ובדרך כלל הוא זה שנותן את הרקע והתדרוך למשימה שמייקל מקבל. בנוסף דבון משיג למייקל מידע על מבוקשים, חברות מסחריות ועוזר לו בכל הנוגע להלוואות כספיות ומשא ומתן עם גופים עסקיים. דמותו של דבון היא ארכיטיפ הבריטי המעודן, לרבות המבטא, החליפות המעונבות והמשרד הוויקטוריאני המהודר. דבון היה בעברו סוכן שטח רב-תושייה שהצליח להימלט מצרות רבות, בדרך כלל באמצעות דיבורים. כשהיה ילד, הצליח לברוח מהגסטאפו בזמן מלחמת העולם השנייה. בנוסף לתפקיד המפתח שממלא דבון בעבודתו של מייקל, הוא משמש גם כהפוגה קומית, כאשר אופיו הבריטי הצונן מנוגד לאופיו האמריקני החם של מייקל.
בוני בארסטו ואפריל קרטיס – המכונאיות הראשיות של KITT, נשים צעירות ומושכות שניהלו מתח רומנטי עם מייקל. כאשר מייקל ו-KITT חזרו חבוטים ממשימה נראה שבוני דאגה יותר ל-KITT מאשר למייקל. לרוב הן נראו על גבי משאית סמי-טריילר ענקית של קח"ם, ששימשה בסיס מבצעים ומוסך נייד ל-KITT. בקרב המעריצים, בוני היא המכונאית היותר מועדפת, אם כי שתיהן התקבלו על ידי הקהל בצורה חיובית.
רג'ינלד קורנליוס השלישי, בקיצור RC3 – מכונאי רחוב אפרו-אמריקני שנלחם תחת מעטה מסכה בפשע בשיקגו כאשר הוא מפחיד את הפושעים באמצעות רובה M-16 מזויף העשוי מפלסטיק. בנוסף להיותו מכונאי ופחח מוכשר, RC3 היה בעל חוכמת רחוב וידע ללכת מכות ולהתמודד עם בריונים. הוא הצטרף לצוות אחרי שעזר לשקם את KITT שנפגע קשה בקרב מול רכב משוריין עם איל ניגוח. בעקבות הצטרפותו לצוות, גם אויביו של מייקל החלו להתארגן ולהתקבץ כדי לאזן כוחות. RC3 מציל לא פעם את חייו של מייקל, אך מדי פעם גם זקוק להצלתם.
אויבים

מייקל ו-KITT ניצבו בפני אויבים שונים בכל פרק, ביניהם בריונים, כנופיות רחוב, מתנקשים, טרוריסטים, מחבלים, פסיכופתים, רוצחים שכירים ואפילו מיליציות שגנבו נשק להשמדה המונית. למרות זאת, ברוב המפגשים מייקל התמודד עם בעלי הון חסרי מצפון שהתנכלו לעסקים קטנים באמצעות רוצחים שכירים ובריונים כדי ליהפך למונופול או לרכוש את השטח שעליו נמצא העסק.
בדרך כלל, רוב הפושעים נלכדו תוך פרק אחד ולעולם לא נראו שוב. רק מעטים הופיעו לסיבוב חוזר בפרקים אחרים. יוצאי דופן היו גארת' נייט ו-KARR, שני אויבים שהיו קשורים לסיפור המקור של הסדרה ולקח"ם.
גארת' נייט (הופעה כפולה של דייוויד הסלהוף) הוא בנו הפושע של וילטון נייט המנוח, עליו התבססו פניו החדשות של מייקל. גארת' מצליח להשתחרר מבית כלא שמור היטב באפריקה וחוזר כדי לנקום במייקל ובקח"ם כאשר הוא מצויד במשאית ענקית ומשוריינת בשם "גוליית". המשאית הייתה ממוגנת אף היא בשריון מולקולרי אך לא הייתה בעלת בינה מלאכותית כמו KITT. החימוש שלה כלל משגר רקטות שהותקן מעל הקבינה. גוליית הופיע בשלושה פרקים במהלך העונה השנייה של הסדרה.
אויב אחר שהופיע מספר פעמים הוא KARR (ראשי תיבות של Knight Automated Roving Robot), אב הטיפוס הרשע של KITT. ‏ KARR נבנה בטעות ללא ההנחיה התכנותית לשמור על חיי אדם (ראו חוקי הרובוטיקה) ולכן ננטש. KITT לעומת זו כן כולל את ההנחיה הזאת ולא מסוגל להרוג בני אדם. בהמשך, KARR נופל לידיים הלא נכונות ומשמש כאויב-המראה של KITT במספר פרקים. ל-KARR יכולות דומות לאלה של KITT, למעט התכנות של KITT להגן על חיי אדם ולהימנע מלקיחתן. בעיני המעריצים, KARR נחשב לאויב הגדול ביותר של KITT והפרק בעונה השלישית של "KITT vs. KARR" נחשב לטוב יותר בסדרה.
אויבת נוספת שראויה לציון היא אדריאן מרגו, פושעת עשירה ומחונכת היטב, שהופיעה בשלושה פרקים. בהופעתה השנייה היא התאחדה עם גארת' נייט וגוליית כדי להביס את מייקל נייט.
במספר מקרים גילמו אותם שחקנים דמויות שונות במהלך הסדרה.
המשכים

לסדרה יצאו מספר המשכים בשנות ה-90 של המאה ה-20 אך אף אחד מהם לא זכה להצלחה כמו הסדרה המקורית ורובם ירדו תוך עונה אחת או שתיים, תוך ביקורת קשה ממעריצי הסדרה המקורית.
המשכים > Team Knight Rider

ב-1997 יצאה סדרה שבה במקום נהג בודד ומכונית חכמה מופיעים חמישה נהגים, לכל אחד מכונית חכמה משלו. צי הרכב כלל ואן ספורטיבי Ford Expedition בשם "דנטה", רכב נפתח Ford Mustang בשם "דומינו", רכב שטח Ford F-150 בשם "חיה" וצמד אופנועים תאומים בשם "קט" ו"פלאטו". חלק מהרכבים היו בעלי אישיות של נקבה. הסדרה נקטלה קשות על ידי המעריצים ונתפסה כמנוגדת לחלוטין לרוח הסדרה המקורית. היא ירדה מהמסכים מהר מאוד ונחשבה לכישלון.
המשכים > סרטי טלוויזיה

שני סרטים המבוססים באופן רופף על הסדרה המקורית יצאו: Knight Rider 2000 ו-Knight Rider 2010 כאשר הראשון הציג מכונית חדשה (בצבע אדום) בשם KIFT (ראשי תיבות של Knight Industries Four Thousands) שהחליפה את KITT. עובדה זו מנוגדת לאופיו של KITT שהעיר לא פעם שהוא מוכן להיות בכל צבע, בתנאי שזה צבע שחור (פרפרזה על דברי הנרי פורד). באחד הפרקים הוא צופה בפלסטיק אדום בצורה של מכונית מרוץ מפורסמת, כשנשאל אם הוא רוצה להיצבע באדום הוא ענה: "אני תעשיות אביר 2000. לא עגבנייה על גלגלים".