stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נייט רובינסון
הערות שוליים

↑  לוק ווין, Draft Overrated/Underrated באתר SportsIllustrated
↑  NBA Draft Fitness Testing Results, www.topendsports.com
↑  Nate Robunson באתר הווישנגטון האסקיז
↑  חברי היכל התהילה של ההאסקיז לשנת 2016
↑  Robinson wins dunkfest amid controversy באתר ESPN
↑  Suspensions total 47 games from Knicks-Nuggets fight
↑  Robinson, Cook, Rose shine in Phoenix
↑  סטיב ארצ'ברנר High-flying Nate becomes first three-time Slam Dunk champ, ב-NBA.com
↑  Celtics acquire Nate Robinson, Marcus Landry from Knicks
↑  ערן סורוקה, נייט שואו: הסיפור של נייט רובינסון, באתר nrg
↑  Bulls’ Nate Robinson wins first Player of the Week Award באתר קבוצת שיקגו בולס
↑  Nate Robinson agrees with Nuggets
↑  Nate Robinson will wear No. 10 with the Denver Nuggets to honor Lionel Messi
↑  אור שקדי‏, נייט רובינסון חתם עד לסוף העונה בהפועל תל אביב, באתר וואלה, 17 במרץ 2016
↑  ליגת העל: הפועל תל אביב ניצחה את ראשל"צ, נייט רובינסון הצטיין, באתר וואלה, 20 במרץ 2016
↑  Nate Robinson career stats NBA.com
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019068705  VIAF: 8506155769103227880002   WorldCat (עם VIAF): 8506155769103227880002 
רובינסון במדי בוסטון סלטיקס, 2010
ת'נאסיס אדטוקומבו

| --- | --- |

אדטוקומבו במדי מילווקי באקס, 2022
 לידה:  18 ביולי 1992 (בן 32) אתונה, יוון
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  43
 דראפט:  בחירה מספר 51, 2014 ניו יורק ניקס
 קבוצות כשחקן
 2012–2013 2013–2014 2014–2016 2016 2016–2017 2017–2019 2019–:  פילאת'ליטיקוס דלאוור 87' וסטצ'סטר ניקס ניו יורק ניקס אנדורה פנאתינאיקוס מילווקי באקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2021) 2 זכיות באליפות הליגה היוונית (2018, 2019) זכייה בגביע היווני (2019)
את'נאסיוס "ת'נאסיס" אדטוקומבו (ביוונית: Αθανάσιος "Θανάσης" Αντετοκούνμπο; נולד ב-18 ביולי 1992) הוא כדורסלן יווני המשחק בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
אחיהם המבוגר של השחקנים יאניס, קוסטאס ואלכס אדטוקומבו.
קריירה מקצועית > השנים הראשונות

אדטוקומבו נולד באתונה שביוון להורים ממוצא ניגרי. אביו צ'ארלס היה בעברו כדורגלן, ואמו ורוניקה הייתה קופצת לגובה. עד שנת 2013 היו אדטוקומבו וארבעת אֶחיו חסרי אזרחות, מכיוון שהחוק היווני מכיר באזרחים על פי חוק הדם, ולא היו ברשותם תעודות זהות או תעודות לידה ניגריות. ב-9 במאי 2013 זכו חמשת האחים לאזרחות יוונית.
בשנת 2008 החל אדטוקומבו לשחק בקבוצת הנוער של פילאת'ליטיקוס ממזרח אתונה, ולקראת עונת 2012/2013 עבר יחד עם אחיו יאניס לקבוצת הבוגרים של המועדון מליגת המשנה היוונית. לאורך אותה עונה קלע 12.2 נקודות בממוצע למשחק, ובמהלכה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת העל היוונית, על אף ששיחק בליגת המשנה.
את עונת 2013/2014 פתח בפילאת'ליטיקוס, אך בנובמבר 2013, לאחר 4 משחקים, עבר לשחק עבור דלאוור 87' מליגת הפיתוח של ה-NBA. במהלך העונה רשם ממוצעים של 12.0 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית ההגנה השלישית של העונה.
קריירה מקצועית > וסטצ'סטר וניו יורק ניקס

בדראפט ה-NBA‏ 2014 נלקח אדטוקומבו בבחירה ה-51 על ידי ניו יורק ניקס, אך לא זכה להצעת חוזה מהקבוצה וחתם בקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – וסטצ'סטר ניקס. בשתי עונותיו בקבוצה קלע 12.4 נקודות והוריד 5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. בינואר 2016 חתם על חוזה ל-10 ימים בניו יורק ניקס, ובסיומו חזר לשחק בווסטצ'סטר עד לסיום העונה.
קריירה מקצועית > אנדורה

לקראת עונת 2016/2017 חתם אדטוקומבו על חוזה בקבוצת אנדורה מליגת העל הספרדית. בעונתו היחידה בקבוצה הוביל אותה לפלייאוף הליגה לראשונה מזה 22 שנים, לצד גאורגי שרמדיני ואנדרו אלביסי. במשחק רבע הגמר הפסידה אנדורה מול האלופה שבדרך, ריאל מדריד, בתוצאה 93–99. לאורך העונה קלע אדטוקומבו 7.8 נקודות בממוצע למשחק.
קריירה מקצועית > פנאתינאיקוס

ביולי 2017 חזר אדטוקומבו ליוון כאשר חתם על חוזה לשנתיים בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית והיורוליג. בשתי העונות זכתה הקבוצה באליפות הליגה היוונית, והודחה מהיורוליג על ידי ריאל מדריד בשלב רבע הגמר. בעונת 2018/2019 זכתה פנאתינאיקוס בגביע היווני, לאחר שגברה על פאוק סלוניקי במשחק הגמר. בשתי עונותיו עם הקבוצה רשם ממוצעים של 7.2 נקודות ו-3.5 ריבאונדים למשחק בליגה היוונית, ו-3.9 נקודות ו-2.0 ריבאונדים למשחק ביורוליג.
קריירה מקצועית > מילווקי באקס

לקראת עונת 2019/2020 חתם על חוזה לשנתיים במילווקי באקס, בה משחק אחיו יאניס. באותה עונה התאחד בבאקס צמד אחים נוסף – התאומים הזהים ברוק ורובין לופז. בעונת 2020/2021 זכה עם הבאקס באליפות ה-NBA.
נבחרת יוון

בקיץ 2016 השתתף אדטוקומבו לראשונה במשחקי נבחרת יוון בכדורסל, במוקדמות טורניר הכדורסל של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. בשלושת משחקי הנבחרת קלע 7.3 נקודות בממוצע למשחק. ביורובאסקט 2017 קלע 6.1 נקודות למשחק עבור נבחרתו, אשר הפסידה מול נבחרת רוסיה ברבע הגמר, וסיימה במקום השמיני. בטורניר גביע העולם 2019 אכזבה נבחרת יוון כאשר הודחה כבר בשלב הבתים השני, וסיימה במקום ה-11 בלבד. לאורך הטורניר קלע אדטוקומבו 6.0 נקודות בממוצע למשחק.
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | פנאתינאיקוס | 33 | 26 | 11.3 | 0.528 | 0.286 | 0.583 | 2.2 | 0.4 | 0.3 | 0.3 | 3.6 |
| 2018/2019 | פנאתינאיקוס | 29 | 9 | 12.1 | 0.593 | 0.318 | 0.448 | 1.8 | 0.3 | 0.7 | 0.3 | 4.2 |
| קריירה |  | 62 | 35 | 11.7 | 0.560 | 0.306 | 0.523 | 2.0 | 0.3 | 0.5 | 0.3 | 3.9 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | ניו יורק | 2 | 0 | 3.0 | 0.750 | 0.000 | 0.000 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 3.0 |
| 2019/2020 | מילווקי | 20 | 2 | 6.5 | 0.500 | 0.000 | 0.412 | 1.2 | 0.8 | 0.4 | 0.1 | 2.8 |
| 2020/2021 | מילווקי | 57 | 3 | 9.7 | 0.489 | 0.241 | 0.510 | 2.2 | 0.8 | 0.4 | 0.2 | 2.9 |
| 2021/2022 | מילווקי | 48 | 6 | 9.9 | 0.547 | 0.143 | 0.630 | 2.1 | 0.5 | 0.3 | 0.3 | 3.6 |
| 2022/2023 | מילווקי | 37 | 0 | 5.6 | 0.435 | 0.000 | 0.500 | 1.2 | 0.4 | 0.1 | 0.1 | 1.4 |
| קריירה |  | 164 | 11 | 8.3 | 0.507 | 0.145 | 0.537 | 1.8 | 0.6 | 0.3 | 0.2 | 2.7 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | מילווקי | 13 | 0 | 3.5 | 0.286 | 0.000 | 0.833 | 0.8 | 0.2 | 0.4 | 0.2 | 0.7 |
| 2021/2022 | מילווקי | 8 | 0 | 2.5 | 0.667 | 0.000 | 0.333 | 0.5 | 0.1 | 0.1 | 0.0 | 0.6 |
| 2022/2023 | מילווקי | 2 | 0 | 2.5 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 23 | 0 | 3.0 | 0.400 | 0.000 | 0.667 | 0.6 | 0.2 | 0.3 | 0.1 | 0.6 |
הערות שוליים

↑  יאניס רוצה להביא תקווה ליוון ולמילווקי, באתר npr.org,‏ 26 בספטמבר 2013
↑  גריק פריק מסוג אחר, באתר slamonline.com,‏ 31 במאי 2014
↑  אדטוקומבו: "אסור לנו לשכוח מאין באנו", באתר היורוליג, 7 בנובמבר 2018
↑  סטטיסטיקות הקריירה של אדטוקומבו, באתר ליגת הפיתוח
↑  חמישיות עונת 2013/2014 בליגת הפיתוח, באתר הרשמי, 1 במאי 2014
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2014, באתר basketball-reference.com
↑  וסטצ'סטר מציגה את הסגל לעונת 2014/2015, באתר oursportscentral.com,‏ 3 בנובמבר 2014
↑  אדטוקומבו חוזר לווסטצ'סטר ניקס, באתר oursportscentral.com,‏ 9 בפברואר 2016
1 2  אדטוקומבו חותם על חוזה בפנאתינאיקוס, באתר היורוליג, 11 ביולי 2017
↑  פרופיל, באתר היורוליג
↑  מילווקי מחתימה את אדטוקומבו, באתר הקבוצה, 16 ביולי 2019
↑  פרופיל, בארכיון אתר פיב"א
↑  פרופיל בגביע העולם 2019, באתר פיב"א
אדטוקומבו במדי וסטצ'סטר ניקס, 2016
גל החום בהודו (2015)

| --- | --- |
 סוג:  גל חום
 תאריך התרחשות:  מאי 2015 
 הרוגים:  2,300–2,500
 
במאי 2015 חוותה הודו גל חום עוצמתי אשר על פי ההערכות, גרם ל־2,300–2,500 מקרי מוות במקומות שונים. גל החום אירע במהלך תקופת היובש של הודו אשר נמשכת בדרך כלל ממרץ עד יולי עם טמפרטורות שיא באפריל ובמאי. במדינת אנדרה פרדש שבדרום הודו לבדה נרשמו מעל 1,700 הרוגים.
למרות דפוס אופייני בו החום נשאר עד אוקטובר, גשמי המונסון מקלים במידה רבה את עומס החום.
מבחינת כמות ההרוגים הוא היה השני (בפער קטן) בהיסטוריה של הודו והעשירי בהיסטוריה העולמית (אנ').
רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
טמפרטורות שיא

| תאריך | מיקום | טמפרטורה (צלזיוס) |
| --- | --- | --- |
| 21 במאי 2015 | ג'ארסוגודה | 59° |
| 21 במאי 2015 | הידרבאד | 60° |
| 24 במאי 2015 | אלהבאד | 61° |
| 24 במאי 2015 | קהמאם | 48° |
| 25 במאי 2015 | נמל התעופה של דלהי (ע"ש גנדי) | 46.4° |
| 27 במאי 2015 | דלתון-גאנג' | 47.0° |
| 29 במאי 2015 | פלמאו | 47.0° |
| 29 במאי 2015 | צ'אנדרפור | 47.6° |
| 30 במאי 2015 | נאגפור | 47.1° |
הערות שוליים

↑  "India minister blames climate change for deadly heatwave, weak monsoon".
↑  גל החום שהיה בהודו ב 1998 גבה 2541 קרבנות
שמואל בק (צייר)

| --- | --- |

שמואל בק (1980)
 לידה:  12 באוגוסט 1933 (בן 91) ווילנה
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  סוריאליזם
 פרסים והוקרה:  אזרח כבוד של וילנה (2017) 
 
שמואל בּק (Samuel Bak;‏ נולד ב-12 באוגוסט 1933) הוא צייר יהודי בעל שם עולמי. בצעירותו התגורר ופעל בישראל. כיום חי ויוצר בארצות הברית.
קורות חיים

שמואל בק נולד בשנת 1933 בווילנה, למשפחה יהודית חילונית מהמעמד הבינוני. כישרון הציור התגלה בו כבר בילדותו. כילד חווה את מוראות השואה. בשנת 1941 נשלח עם משפחתו לגטו וילנה, שם ערך בגיל 9 את תצוגת ציוריו הראשונה. מהגטו הועבר למחנה העבודה HKP וממנו נמלט ובעזרת אחות סבו, שהוטבלה לנצרות בצעירותה, מצאו בק ואמו מחסה במנזר בנדיקטיני, שם הסתתרו בעליית גג. ב-1943 נאלצו השניים לחזור לגטו, ובק השתתף בתערוכת ציורים שארגנו שם אברהם סוצקבר ושמריהו קצ'רגינסקי. ב-24 בספטמבר 1943, עם חיסול הגטו, הועברו בק ואמו למחנה העבודה HKP שבו היה האב. משם נמלטו בק ואמו שנית אל המנזר הבנדיקטיני. אביו נורה למוות בידי הגרמנים בפונאר ביולי 1944, ימים מעטים קודם לשחרור האזור בידי הצבא האדום. מכל בני משפחתו נותרו בחיים בתום השואה רק הוא ואמו. בק תיאר זאת כך: "כאשר הסובייטים שחררו אותנו, היינו שניים מבין מאתיים ניצולי וילנה, מקהילה שמנתה 70 עד 80 אלף נפש".
בק ואמו עברו ללודז' שבפולין, ומשנת 1945 התגוררו במחנה העקורים לנדסברג שבגרמניה. ב-1947 צייר את ציור "אם ובנה" המשקף את זכרונותיו האפלים מתקופת השואה. בשנה זו ביקר בן-גוריון במחנה העקורים באד רייכנהאל, שם ראה את ציוריו של בק.
ב-1948 עלו בק ואמו לארץ ישראל. בשנת 1952 למד בבצלאל. בשנים 1953 עד 1956 שירת בצה"ל.  בראשית שנות החמישים פעל כמעטר בציור את המאמר הראשי השבועי של אורי אבנרי בשבועון "העולם הזה", וכן עיצב תפאורות לתיאטרון.
בק השלים לימודי אמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. בתקופת לימודיו שם התרועע עם הצייר הישראלי דוד רקיע והציע לו להחליף את שמו משטרנפלד לרקיע. בשנים 1959 עד 1966 חי באיטליה, בה פיתח את סגנונו האמנותי שהוא סוריאליזם פיגורטיבי. השפעת השואה ניכרת ביצירתו.
בק נדד בין ארצות עד שמצא לו מקום קבע. בשנים 1966 - 1974 חי בישראל, בשנים 1974 - 1977 חי בניו יורק, ובשנים 1977 - 1980 חי שוב בישראל. בשנים 1980 - 1984 התגורר בצרפת, ובשנים 1984 - 1993 התגורר בשווייץ. בשנת 1993 היגר למסצ'וסטס שבארצות הברית, שם הוא מתגורר ויוצר עד היום.
לאחר מלחמת ששת הימים פרסם בק אלבום רישומים בשחור לבן בשם רישומי מלחמה. הוא הרבה לסייר בשדות הקרב עם תום המלחמה, אך את רישומי הפחם שלו עיבד על פי צילומים מיד עם שובו לאטלייה שלו. שם תרגם את הצילומים הקולקטיביים לשפה ויזואלית והעניק להם מידה גבוהה של אובייקטיביות.
בדצמבר 2006 נפתחה ב"יד ושם" בירושלים תערוכה רטרוספקטיבית, "מסע ומשא", המציגה 115 מיצירותיו, ועמה אלבום בשם זה בעריכתה של יהודית שן-דר, אוצרת התערוכה.
נכון לשנת 2024, יצר בק יותר מ-10,000 ציורים, שהוצגו במאות תערוכות ברחבי העולם.
בק היה נשוי בעבר לאנה, ונולדו להם שלוש בנות. אשתו השנייה היא ג'וסי, פסיכיאטרית במקצועה. בק הוא בן דוד של המשוררת הישראלית רונית יוכל חיטין.
מספריו

Samuel Bak, Painted in Words: A Memoir, (Bloomington, Indiana: Indiana University Press, 2002).
Samuel Bak, Eva Atlan, Peter Junk, Samuel Bak: Life Thereafter, (Osnabruck, Germany: Felix-Nussbaum-Haus, 2006).
לקריאה נוספת

דן צלקה, בק, גלריה הדסה "ק" (הדסה קלצ'קין, תל אביב, 1973.
רן שחורי, Art in Israel, הוצאת סדן, תל אביב, 1974.
פול נאגנו, Bak - Paintings of the Last Decade, ניו יורק, 1976.
אברהם קאמפף, "הכנפיים הכובלות לארץ", בתוך: שמואל בק - ציורים 1978-1946, אוניברסיטת חיפה, 1978.
בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, סיפורה של אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1980.
גדעון עפרת, One Hundred Years of Art in Israel, בולדר, קולורדו, 1998, Westview Press.
יהודית שן-דר, מסע ומשא:שמואל בק - 60 שנות יצירה, יד ושם, ירושלים, 2006.
הערות שוליים

1 2   נעמה ריבה, הציורים של שמואל בק חוזרים לשואה. הפחדים שלו ממוקדים בעתיד הקרוב, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2024
↑  מתוך דף נקודות ביוגרפיות בחייו של שמואל בק, באתר יד ושם (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271883  NLI: 987007258022005171  PLWABN: 9810532234505606  BnF: cb14628891f (data)  CiNii: DA12497540  GND: 118506072  ISNI: 0000 0001 1076 1290  LCCN: n50016122  NKC: mzk2003202449  NTA: 151277060  RKD: 3661  SELIBR: 234006  SIKART: 4026678  SNAC: w6hx2bq3  SUDOC: 063461307  ULAN: 500080045  VIAF: 90735741   WorldCat (עם VIAF): 90735741
הילה מצקר-הלוי

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1981 (בת 43) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב  מרכז קהילתי לב אביב 
 פרופיל ב-IMDb
 
מימין לשמאל: איל סיבי, הילה מצקר-הלוי ואמיר קוסטוריצה, בסרט הקולנוע "חלום קוסטוריצה" (2013), בבימויו של איל סיבי
הילה מצקר-הלוי וליאור דורון בסרט הקולנוע "מי אתה בשבילי" (2011), בבימויו של דרור רשף
הילה מצקר-הלוי בהצגה "בגדי חורף אבא", פרי עטו של משה פרסטר, ובבימויה של הדס גלבוע, 2012
הילה מצקר-הלוי (נולדה ב-7 במרץ 1981) היא שחקנית ישראלית.
תפקידים > קולנוע

| שנה | סרט | במאי | תפקיד | היכן הוקרן | פסטיבלים ופרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | אבו עומאר | רוי קריספל | ליה |  |  |
| 2012 | חלום קוסטוריצה | אייל סיבי | הילה (בתפקיד עצמה) | הוקרן בערוץ 8, מוקרן בקביעות בסינמטק תל אביב |  |
| 2009 | מי אתה בשבילי | דרור רשף | אניה, תפקיד ראשי | הוקרן בקביעות בסינמטק תל אביב וברחבי הארץ | הייתה מועמדת לפרס "השחקנית הטובה ביותר" – פסטיבל הסרטים הבינלאומי מילאנו באותה קטגוריה עם רנה זלווגר, בנוסף הסרט השתתף בפסטיבל שנחאי .official selected, הוזמנה לפסטיבלים ברוסיה : סוצ'י, סנקט פטרבורג, "ציון לשבח" על המשחק |
תפקידים > טלוויזיה

| שנה | סדרה/תוכנית | סוגה | ערוץ | יוצרים/תסריטאים | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | בית המשאלות | סדרת דרמה | הערוץ הראשון | חיים בוזגלו | חיים בוזגלו |  |
| 2008 | פרשת רות | דרמת טלוויזיה (55 דקות) | הערוץ הראשון ופסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה | קרן אביטן |  | רננה |
| 2001 | כדי שלא יאבד | הטלוויזיה החינוכית | שירים של חללי צה"ל, לרגל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, בשיתוף עם קצין חינוך ראשי |  |  |  |
| 2001 | משתחררות | הטלוויזיה החינוכית |  |  |  |  |
תפקידים > תיאטרון

| שנה | הצגה | מחזאי | במאי | תיאטרון | תפקיד | מידע נוסף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | אדיסון - בכורה | צביה הוברמן | רועי שגב | תיאטרון אורנה פורת |  |  |
| 2013 | המלט | ויליאם שייקספיר | נועם פלג | תיאטרון תמונע | אופליה, הקברן, גילדנשטרן וברנרדו |  |
| 2012 | בגדי חורף אבא | משה פרסטר | הדס גלבוע קריידלמן | קפה תיאטרון הקאמרי | מונודרמה | זוכת צל"ש תיאטרונטו 2012 |
| 2012 | תלוי במקום | הילה מצקר-הלוי ורועי נווה | הילה מצקר-הלוי ורועי נווה | פסטיבל בחללים לא קונבנציונליים בתל אביב | מיצג |  |
| 2011 | סבתא סורגת | הילה מצקר-הלוי ורועי נווה | הילה מצקר-הלוי ורועי נווה | "פסטיבל קולה של מילה"- הזירה הבין תחומית ירושלים | מיצג |  |
| 2011 | האוצר שבהר | הדס גלבוע קריידלמן | הדס גלבוע קריידלמן | תיאטרון הקיבוץ | עיצוב כוריאוגרפיה |  |
| 2011-2008 | אנסמבל שחקני תיאטרון יוצר בדימונה "צירי דגים" -מקורי; "האומר כן והאומר לא" - ברטולט ברכט; "ילד הכרובית"- ע"פ ספרו של יהונתן גפן |  | נועה רבן-קנולר | מעבדת תרבות דימונה |  |  |
| 2012-2006 | בטולות שידוך | חנה אזולאי-הספרי ומיכל ורד | אפרת נתניאל | תיאטרון הסימטה | חיה |  |
| 2008 | חיות לילה | עינת גולדסובל מור | עינת גולדסובל מור | תיאטרון תמונע |  | ההצגה הועלתה בבכורה ב"פסטיבל אישה 2008" |
| 2008 | בשתיקה | הילה מצקר-הלוי | הילה מצקר-הלוי | פסטיבל ניסוי כלים | מיצג, תערוכה בתנועה | המופע הוצג בבכורה בפסטיבל עכו 2008 |
| 2008 | המרחב הפנימי מוגן | הילה מצקר-הלוי | הילה מצקר-הלוי | פסטיבל ACT2 – להצגות פרינג' בחיפה |  |  |
| 2008-2006 | מופעי אימפרוביזציה |  |  | בבית תמי וברחבי הארץ | להקת אלונה פרץ (להקת "רק רגע") |  |
| 2007 | סוד האגם המלוח | הדס קריידלמן גלבוע | הדס קריידלמן גלבוע | תיאטרון הקיבוץ | שחקנית יוצרת | פסטיבל חיפה להצגות ילדים |
| 2006 | הר אדוני | עיבוד של דניאל הורוביץ לספר בשם זה מאת ארי דה לוקה | דניאל הורוביץ | תיאטרון חיפה | מריה | הופעה בתיאטרון "TEATRO SAN FERDINADO" בנאפולי, איטליה, בשפה האיטלקית |
| 2006 | שפיצים | הילה מצקר-הלוי | הילה מצקר-הלוי | תיאטרון צוותא | ערב מערכונים מקורי של המרכז לסדנאות הבמה |  |
הערות שוליים

↑  בטולות שידוך, באתר תיאטרון הסימטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426036605171  VIAF: 473149066445065600469   WorldCat (עם VIAF): 473149066445065600469
תיאטרון באר שבע

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  תיאטרון רפרטוארי
 מייסדים:  בן-ציון כרמל, זכריה לירז, דוד טוביהו, אהרן ידלין, מרגלית סטנדר, נעמי בלומנטל
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־52 שנים) 
 מיקום המטה:  באר שבע
 קואורדינטות:  31°15′06″N 34°47′51″E﻿ / ﻿31.25173889°N 34.7974°E﻿ / 31.25173889; 34.7974 
 משרד ראשי:  המשכן לאמנויות הבמה באר שבע
 מנכ"ל:  שמוליק יפרח
  
 http://www.b7t.co.il  
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) תיאטרון באר שבע(למפת באר שבע רגילה) תיאטרון באר שבע(למפת צפון הנגב רגילה) תיאטרון באר שבע(למפת צפון הנגב מוגדלת) תיאטרון באר שבע  he תיאטרון באר שבעhe תיאטרון באר שבעמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סמליל התיאטרון עד 2023
תיאטרון באר שבע הוא תיאטרון ישראלי רפרטוארי שנוסד בשנת 1973 בעיר באר שבע.
היסטוריה > השנים הראשונות

התיאטרון נוסד כתיאטרון עירוני, בעת כהונתו של אליהו נאווי כראש העירייה, ביוזמת סגן ראש העיר ומחזיק תיק התרבות, בנ"ץ כרמל, זכריה לירז יזם של אירועי תרבות בנגב, ודוד טוביהו ראש העירייה הראשון של באר שבע ומיזמי הקמת אוניברסיטת בן-גוריון. את ההצגה הראשונה ביים תיאודור תומא, תרגום ועיבוד למחזה צרפתי בשם "מתי תחתן עם אשתי".
בשנת 1973, לאחר שהועלו שתי הצגות מונה לתיאטרון מנהל מקצועי, גרי בילו. הוא שימש כמנהלו האמנותי והאדמיניסטרטיבי של התיאטרון במשך שמונה שנים, ופעל להעלאת רמתו ולפעילותו כתיאטרון רפרטוארי המציג הצגות קבועות. בסוף 1974, לאחר הפסקה בעקבות מלחמת יום הכיפורים, פתח התיאטרון את עונתו השנייה, בה הוצגו בין היתר, המחזה "מלקולם הקטן ומלחמתו בסריסים" בבימוי חנן שניר, ו"ביבר הזכוכית" בבימוי עדנה שביט. בעונה זה צוות השחקנים גדל ל-15, והם נדרשו להיות תושבי באר שבע בכדי לשחק בתיאטרון. עם ראשוני שחקני התיאטרון נמנו: נעמי בלומנטל, אתי שילוני, דב'לה רייזר, ששי סעד, שמוליק שילה, יוסי קאנץ, הוגו ירדן, מיכאל רונן, רפי תבור, מרגלית סטנדר, עירית שילה, אילנה ינובסקי, אורה בר-אור ורוברט הניג. מאוחר יותר הצטרף דורון תבורי. במאי הבית הראשון של התיאטרון היה ד"ר דן רונן. עם הקמתו הפעיל התיאטרון תוכנית מנויים שכללה גם את האפשרות לראות הצגות של תיאטראות אחרים שהוצגו בבאר שבע וקונצרטים. בשנים הראשונות רוב תקציב התיאטרון הגיעה מהעירייה, עמותת אמנות לעם של ההסתדרות, ומשרד החינוך והתרבות.
בשנת 1977 היה לתיאטרון כבר 3,000 מנויים עוד 5,000 תלמידי תיכון בעיר שזכו לצפות בהצגות באופן קבוע בחינם. בין המחזות שעלו בשנה זו היו: "בית ברנרדה אלבה" בבימוי יורם פאלק (שכיהן כבמאי הבית בשנים 1976 עד 1981), מחזה מקורי של ערן בניאל, "הרצח של פיירו בבית הספר הריאלי", ו"הלילה השנים עשר של ויליאם שייקספיר בבימוי חנן שניר. בסוף אותה שנה הגיע גדעון זינגר לתיאטרון, להשתתף במחזה "אנדורה" בבימוי תום לוי.
היסטוריה > בשנות ה-80

בשנת 1980 נאלץ התיאטרון לבצע קיצוצים, לאחר שנקלע לגירעון כספי. צוות השחקנים צומצם מ-24 ל-16. בשנת 1985 קיבל התיאטרון מענק מקרן התרבות אמריקה-ישראל.
בשנים 1981–1993 ניהלה את התיאטרון ציפי פינס, שתרמה להתפתחותו. צוות השחקנים בתקופה זו כלל בין היתר את: שרון אלכסנדר, חנה אזולאי-הספרי, חגית דסברג ויורם חטב ורבים אחרים. לשחקנים לא הייתה קביעות והם הוחתמו כולם פעם לעונה אחת בלבד. בשנים אלו נהג התיאטרון לערוך הופעות גם באילת. בין ההצגות הבולטות שעלו באותן השנים היו" "לצאת מכאן" של מרשה נורמן (1983), "סיפור אהבה בשלושה פרקים" של הארווי פירסטיין (1984), "אותו ואת בנו" של י"ד ברקוביץ (1986) ומחזה מקורי של שמואל הספרי "גיסתו של גולדין".
בשנת 1985 אירח התיאטרון את הבמאי הבריטי רוג׳ר סמית, שביים את המחזה "צריך פיאט בחיים", מחזה סאטירי מאת דאריו פו, על חטיפה בדיונית של נשיא חברת פיאט, בהשראת פרשת רציחתו של הפוליטיקאי אלדו מורו, שעלה בתרגומו של יונתן דובוסרסקי.
בעונת 1988, הצטרפו לצוות התיאטרון השחקנית הוותיקה אלישבע מיכאלי והשחקן משה בקר. באותה שנה אירח שוב התיאטרון את הבמאי רוג׳ר סמית, שביים את המחזה 'דודתו של צ'ארלי' מאת ברנדון תומאס, בכיכובו של בקר.
בשנת 1989 העלה לראשונה הפקה משותפת עם תיאטרון בית ליסין, "בורגנים" של מקסים גורקי.
היסטוריה > בשנות ה-90 וה-2000

מ-1993 ניהל אותו גדי רול, ומ-1996 הוא נוהל על ידי רזי אמיתי. בין השנים 2009-2004 ניהל אותו השחקן נתן דטנר. בספטמבר 2009 מונה במקומו שמוליק יפרח ולצידו המנהל האמנותי רפי ניב.
בשנת 2017 מונה סמנכ"ל הכספים של התיאטרון ב-11 השנים האחרונות, אורן אהרוני, לתפקיד מנכ"ל תיאטרון באר-שבע, וכיהן בתפקיד זה עד מאי 2019.
במאי 2019, חזר שמוליק יפרח לתפקיד מנכ"ל תיאטרון באר-שבע ומכהן בתפקיד זה עד היום.
בפברואר 2019 מונתה שיר גולדברג למנהלת אמנותית במקומו של ניב.
בשנת 2024 מונתה איה קפלן למנהלת אמנותית במקומה של גולדברג.
מבנה התיאטרון

לאורך השנים הועלו הצגות התיאטרון ב"בית העם" (בו שוכן כיום גודמן - בית ספר למשחק בנגב), וכשהורחבה הפעילות הועלו חלק מההצגות גם ב"מרכז הצעירים" ובהיכל התרבות באר שבע. בשנת 2008 עבר התיאטרון למבנה חדש, המשכן לאמנויות הבמה באר שבע בתכנון האדריכל סלו הרשמן, בו פועלת גם הסינפונייטה הישראלית באר שבע ונערכים מופעים וכנסים מגוונים. במבנה יש שני אולמות, האחד מכיל למעלה כ-900 מקומות והשני מכיל כ-420 מקומות.
פעילות

התיאטרון מציג בכל עונה 7-5 הצגות, מקוריות וקלאסיות. בתיאטרון מוצגות הצגות רפרטואר, הצגות חוץ (מתיאטראות אחרים), הצגות מקוריות והצגות ילדים. ההצגות המקוריות מוצגות גם בתיאטראות אחרים ברחבי הארץ. פועלים בו כ-30 שחקנים פעילים ועוד כ-70 עובדים. התיאטרון מפעיל גם פרויקטים חינוכיים עבור אוכלוסיות מיוחדות בקהילה, חוגי תיאטרון וסדנאות, במטרה להעצמה עצמית וקבוצתית דרך פעילות בתיאטרון.
מנהלי התיאטרון

| דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | גרי בילו | 1973 | 1981 |
|  | ציפי פינס | 1981 | 1993 |
|  | גדי רול | 1993 | 1996 |
|  | רזי אמיתי | 1996 | 2004 |
|  | נתן דטנר | 2004 | 2009 |
|  | שמוליק יפרח | 2009 | 2016 |
|  | אורן אהרוני | 2017 | 2019 |
|  | שמוליק יפרח | 2019 | מכהן (כהונה שנייה) |