stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל משוש
תולדות ההתיישבות באתר על-פי הממצאים הארכאולוגיים > המאה השביעית לספירה

לא נמצאו ממצאים המעידים על התיישבות בין היישוב שנחרב בשנת 600 לפנה"ס ועד המאה השביעית לספירה. היישוב האחרון שהוקם בתל משוש היה מנזר סורי-נסטוריאני ובו נמצאו כתובות בסורית מסוף המאה השביעית או ראשית המאה השמינית. כתובות אלו נכתבו בידי נזירי הכת הנסטורינאית. במנזר נמצאה כנסייה ובה נתגלו סרקופאגים המכילים שלדי נזירים.
אקלים וחקלאות

סוג הקרקע הנפוץ באזור היא אדמת לס, שעליה גבעות נמוכות ומבותרות ומקור המים המרכזי הוא נחל באר שבע. בתקופה הכלקוליתית, תקופת הברונזה הקדומה I ובתקופת הברזל I התפרנסו התושבים מחקלאות. התנאים הטובים לפעילות חקלאית היו כתוצאה מכמות המשקעים באותה תקופה, שנעה בין 300 ל-400 מ"מ, שהיא גבוהה יחסית לאזור זה.
לקריאה נוספת

אראל גלבוע, אורנה צמחוני, אהרון קמפינסקי, נחום רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)" ארץ ישראל מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה מתוך: כרך ט"ו-ספר יוחנן אהרוני-תשמ"א (החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה 1981)
נדב נאמן, ‏הנגב בשלהי ימיה של ממלכת יהודה, קתדרה 42, ינואר 1987
אהרון קמפינסקי, "תל משוש (ח' אל-משאש), "אתר מימי ההתנחלות והשופטים בנגב הצפוני", ", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא, (תשל"ד 1973 החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה) עמ': 23-24
אפרים שטרן, "החפירה בתל משוש", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא, (תשמ"ט 1988 החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה)
"תל משוש (ח' אל-משאש)", חדשות ארכאולוגיות, (כרך חשון תשל"ג אוקטובר 1972 רשות העתיקות) עמ': 29-30
"תל משוש (ח' אל-משאש)", חדשות ארכאולוגיות, (כרך חשון תשל"ה אוקטובר 1974 רשות העתיקות)
"תל משוש (ח' אל-משאש)", חדשות ארכאולוגיות, (כרך חשון תשל"ו אוקטובר 1975 רשות העתיקות)
"תל משוש (ח' אל-משאש)", ארכאולוגיות (כרך תמוז תשל"ט יולי 1979 רשות העתיקות)
הערות שוליים

↑  אהרון קמפינסקי, אורנה צמחוני, אראל גלבוע, נחום רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)" ארץ ישראל מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה מתוך: כרך ט"ו-ספר יוחנן אהרוני-תשמ"א (החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה 1981) עמ' 154.
↑  החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)" ארץ ישראל מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, עמ' 168.
↑  אפרים שטרן, "החפירה בתל משוש", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא, (תשמ"ט 1988 החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה) עמ' 117.
↑  "תל משוש (ח' אל-משאש)", חדשות הארכאולוגיה, (כרך חשון תשל"ג אוקטובר 1972 רשות העתיקות) עמ' 29. "תל משוש (ח' אל-משאש)", חדשות הארכאולוגיה, (כרך חשון תשל"ה אוקטובר 1974 בהוצאת רשות העתיקות) עמ' 35. "תל משוש (ח' אל-משאש)", חדשות הארכאולוגיה, (כרך חשון תשל"ו אוקטובר 1975 בהוצאת רשות העתיקות) עמ' 40
↑  (במדבר יד:מד-מה), (במדבר כא: א-ג), (דברים א:מד).
↑  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, שם, עמ' 155.
ישנם מספר מקומות נוספים אשר מזוהים עם העיר המקראית חרמה: זיהוי העיר המקראית חורמה כסמוכה לצקלג שבנגב המערבי; החוקר בנימין מזר הציע לראות את "חרים" המופיעה בכתבי המארות כחורמה המקראית; מקום הנקרא "חרמי" שהתקיים בימי המנמחאת השלישי, מופיע על כותבת שבמכרות סיני וישנה אפשרות שמדובר בעיר חורמה המקראית.
1 2  שטרן, "החפירה בתל משוש", עמ' 117
↑  נאמן, "הנגב בשלהי ימיה של ממלכת יהודה" עמ' 4.
1 2  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, ""החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)", עמ' 168.
↑  "תל משוש (ח' אל-משאש)", חדשות ארכאולוגיות, כרך חשון תשל"ה אוקטובר 1974, עמ' 35–36
1 2  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)", עמ' 175
↑  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)", עמ' 157
↑  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)", עמ' 161-160
1 2  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)", עמ' 165
↑  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)", עמ' 106
↑  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)", עמ' 165
1 2  "תל משוש (ח' אל-משאש)" כרך תמוז תשל"ט יולי 1979, שם, עמ' 8
1 2  קמפינסקי, צמחוני, גלבוע, רוזל, "החפירות בתל משוש סיכום שלוש עונות חפירה (1972, 1974, 1975)", עמ' 167
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467837105171
תנאי הכרחי להתכנסות טור אינסופי

תנאי הכרחי להתכנסות טורים אינסופיים הוא שהאיבר הכללי ישאף לאפס. באופן פורמלי: אם  \sum _{n\,=\,1}^{\infty }a_{n} מתכנס אז  \lim _{n\to \infty }a_{n}=0.
שימוש

כאשר בודקים אם סדרה מתכנסת או מתבדרת, לרוב בדיקה זו נבדקת תחילה תנאי הכרחי זה, בשל קלות השימוש בו.
שלא כמו מבחני התכנסות, תנאי הכרחי להתכנסות אינו יכול להוכיח בעצמו שהטור מתכנס. זאת מהסיבה הפשוטה שמדובר בתנאי הכרחי אך לא בתנאי מספיק. לפיכך, הכיוון השני של המשפט אינו נכון. כלומר, לא ניתן לומר שאם  \lim _{n\to \infty }a_{n}=0 אז  \sum _{n\,=\,1}^{\infty }a_{n} מתכנס. בהחלט ייתכן שהטור  \sum _{n\,=\,1}^{\infty }a_{n} מתבדר גם אם  \lim _{n\to \infty }a_{n}=0. מאידך, בזכות הקונטרה פוזיציה מותר לומר כי אם  \lim _{n\to \infty }a_{n}\neq 0 או  a_{n} מתבדרת, אז הטור  \sum _{n\,=\,1}^{\infty }a_{n} מתבדר.
שימוש > דוגמה

הסדרה ההרמונית  a_{n}={\frac {1}{n}} היא דוגמה ידועה לסדרה שסכומה מתבדר, אף על פי שהאיבר הכללי שלה שואף לאפס. באופן כללי, לפי "מבחן ה-p" מתקיים עבור הטור ההרמוני המוכלל  \sum _{n\,=\,1}^{\infty }{\frac {1}{n^{p}}} כי
אם  p\leq 0 אז הטור מתבדר.
אם  0<p\leq 1 אז הטור מתבדר לפי מבחן האינטגרל.
p>1 אז הטור מתכנס לפי מבחן האינטגרל.
באופן זה ניתן לראות כי למרות שהאיבר הכללי שואף לאפס, הטור יכול להתכנס או להתבדר.
הוכחה

נגדיר את הסדרה  S_{n}=\sum _{k\,=\,1}^{n}a_{k} כסדרת הסכומים החלקיים של הסדרה  a_{n}.
מההנחה כי  \sum _{n\,=\,1}^{\infty }a_{n} מתכנס נובע שהסדרה  S_{n} מתכנסת. כלומר קיים  L\in \mathbb {R}  עבורו  \lim _{n\to \infty }S_{n}=L.
נשים לב כי  S_{n}-S_{n-1}=(a_{1}+\cdots +a_{n})-(a_{1}+\cdots +a_{n-1})=a_{n}, אזי:
אז מטרנזיטיביות השוויון  \lim _{n\to \infty }a_{n}=0.
הערות שוליים

↑  מירון טימור, אינפי 2: טורים אינסופיים, הוצאת דקל, ‏1983
↑  Rudin p.60
↑  Brabenec p.156; Stewart p.709
יוהנה אק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בינואר 1888 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  27 בספטמבר 1979 (בגיל 91) 
 מקום קבורה:  cemetery of St.-Matthias-Gemeinde (Berlin-Tempelhof) 
 מדינה:  גרמניה 
 מקצוע:  אחות 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (11 בדצמבר 1973) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יוהנה אק
 
יוהנה אק (בגרמנית: Johanna Eck;4 בינואר 1888 –  27 בספטמבר 1979), הייתה מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם מגרמניה.
ביוגרפיה

יוהנה אק נולדה בברלין לבית אופיץ (Opitz) הייתה אחות בהכשרתה. בעלה נהרג בשרתו בשורות צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.
משנת 1942 ועד סוף מלחמת העולם השנייה הסתירה אק ארבעה נרדפי הנאצים זה אחר זה. שניים מהמסתתרים היו יהודים, ובהם היינץ גוטמן (Guttmann), בנו של יעקב גוטמן, חברו של אביה של אק מתקופת שירותם המשותף בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. יעקב גוטמן וכל משפחתו גורשו למחנות ההשמדה במזרח אירופה ונרצחו. רק היינץ שרד והסתובב ברחובות ללא מקלט וללא כרטיסי קיצוב מזון. כל האנשים אליהם פנה סירבו להסתירו מחשש לחייהם, עקב עונש המוות שאיים על כל מי שסייע ליהודים. אק קלטה אותו בביתה וחלקה את קצבת המזון שלה עמו. היא ניסתה להשיג מנות מזון נוספות עבורו מידידים. בנובמבר 1943 נהרס ביתה בהפצצות בעלות הברית. אק מצאה עבור גוטמן מקום מסתור חלופי, השיגה עבורו כרטיסי קיצוב מזון, ונשארה עמו בקשר גם בעודו במחבוא.
בינתיים השיגה אק דירת חדר. בדצמבר 1943 הסתירה בדירה זו יהודייה נוספת, אלפרידה גוטמן (Guttmann – אין קשר משפחתי להיינץ גוטמן). אלפרידה גוטמן נמלטה מבית המסתור הקודם שלה מיד לאחר סריקה של הגסטפו, בה לא התגלתה. מאוחר יותר נפגשה אלפרידה עם חברתה מהלימודים, וזו נתנה לה תעודת עובד עם פרטי זהות מזויפים שלפיהם השתייכה אלפרידה לגזע הארי.
בינואר 1944, לאחר שהפצצות בעלות הברית זרעו בלבול במרכז רישום האוכלוסין בברלין וברישומי האוכלוסין, מסרה אק לרשויות כי ביתה ומסמכיה של אלפרידה נשרפו בהפצצה. כך הצליחה לרשום את אלפרידה בשם אלפרידה הרטמן, בזהות של נוצרייה. כך יכלה לרשום את אלפרידה כדיירת חוקית בדירתה וכן לקבל עבורה תלושי מזון.
גוטמן שרדה את השואה, אך נפטרה ממחלה ביוני 1946, ערב הגירתה המתוכננת לארצות הברית. אק ישבה ליד מיטתה בבית החולים עד שנפטרה. לאחר מכן חקרה אק אודות קרוביה של גוטמן ומצאה שכולם נספו בשואה. היא הנציחה את שמותיהם על אבן מצבה שהקימה על חשבונה בבית הקברות היהודי בווייסנזה שבברלין.
בשנת 1973 הכיר יד ושם באק כחסידת אומות העולם. משנת 2014 נקרא על שמה בית ספר ברובע טמפלהוף-שנברג בברלין.
אלכסנדר פרידמן

ערך זה עוסק במתמטיקאי ופיזיקאי רוסי. אם התכוונתם לאדריכל יהודי הונגרי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1888 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  16 בספטמבר 1925 (בגיל 37) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית, מתמטיקה עיונית, atmospheric sounding, אווירודינמיקה, מתמטיקה, theoretical meteorology, קוסמולוגיה, גאופיזיקה, פיזיקה 
 מקום קבורה:  בית עלמין סמולנסקי 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג (1910)  The Second Saint Petersburg Gymnasium 
 מנחה לדוקטורט:  ולדימיר סטקלוב, פאול ארנפסט, אנדריי מרקוב 
 מוסדות:  St. Petersburg State Transport University (1910–1913)  אוניברסיטת סנקט פטרבורג (1920–1925)  The Voeikov Main Geophysical Observatory (1920–1925)  אוניברסיטת המדינה של פרם (אפריל 1918–מאי 1920)  אוניברסיטת הכרייה של סנקט פטרבורג (1910–1913)  Vavilov State Optical Institute JSC (העשור של 1920–העשור של 1920) 
 תלמידי דוקטורט:  ג'ורג' גאמוב, Nikolai Kochin, גאורגי גרינברג 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר גאורגיוס הקדוש  צלב גיאורגי הקדוש, דרגה 4  מסדר ולדימיר הקדוש דרגה רביעית עם חרבות וקשת  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  חרב הזהב של גבורה 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
אלכסנדר פרידמן (ברוסית: Алекса́ндр Алекса́ндрович Фри́дман; ‏16 ביוני 1888 - 16 בספטמבר 1925) היה מתמטיקאי ופיזיקאי רוסי־יהודי. ידוע בעיקר בשל משוואות פרידמן והרעיון של התפשטות היקום.
ביוגרפיה

נולד במשפחת קנטוניסטים יהודית שהמירה דתה לנצרות; אביו היה מלחין ורקדן בלט ואמו פסנתרנית.
ב-1906 החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג וקיבל תואר ב-1910. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל האוויר של האימפריה הרוסית והשתתף בטיסות מבצעיות. ב-1918 היה לפרופסור באוניברסיטת פרם.
ב-1922, על בסיס משוואות פרידמן, הציע פרידמן את הרעיון של התפשטות היקום במאמר בכתב העת הגרמני Zeitschrift für Physik. ב-1927 פרסם את הרעיון הזה גם האסטרונום הבלגי ז'ורז' למטר, שלא ידע על חישוביו של פרידמן.
ביוני 1925 החל לנהל את המצפה הגאופיזי בלנינגרד.
נפטר ב-16 בספטמבר 1925, בגיל 37, מטיפואיד, לאחר שנדבק בחיידק בחופשה בחצי האי קרים.
על שמו נקרא מכתש "פרידמן" בירח.
הערות שוליים

↑  כך על פי הלוח הגרגוריאני; על פי הלוח היוליאני: 4 ביוני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491621305171  PLWABN: 9810620560305606  BnF: cb12428251x (data)  GND: 119134683  ISNI: 0000 0000 3061 2164  LCCN: n88249680  MGP: 226248  NDL: 00440180  NKC: uk2015872031  NTA: 112511406  SUDOC: 057550379  VIAF: 22944573   WorldCat (עם VIAF): 22944573 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תומאש סטורנסקי

| --- | --- |

סטורנסקי בשנת 2018
 לידה:  30 באוקטובר 1991 (בן 32) פראג שבצ'כוסלובקיה
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  2.01 מטר
 מספר:  31
 דראפט:  בחירה מספר 32, 2012 וושינגטון ויזארדס
 קבוצות כשחקן
 2007–2009   2009–2014   2014–2016   2016–2019   2019–2021 2021–2022 2022 2022  2022–:  USK פראג   סביליה   ברצלונה   וושינגטון ויזארדס   שיקגו בולס ניו אורלינס פליקנס סן אנטוניו ספרס  וושינגטון ויזארדס  ברצלונה
 הישגים כשחקן
 החמישייה השנייה של העונה בליגה הספרדיתמוביל האסיסטים במשחק בודד היורובאסקט שנת 2022 (2016)
תומאש סטורנסקי (בצ'כית: Tomáš Satoranský; נולד ב-30 באוקטובר 1991) הוא כדורסלן צ'כי המשחק בקבוצת ברצלונה, בעמדות הרכז והקלע.
קריירה מקצועית > אירופה

בשנת 2007 החל סטורנסקי את קריירת המשחק שלו בקבוצת עיר הולדתו, סלביה פראג, בגיל 16.
בין השנים 2009–2014 שיחק עבור סביליה מליגת העל הספרדית, אשר השתתפה בעונות 2011 ו-2013 בליגת היורוקאפ. בפלייאוף היורוקאפ 2011 העפילה סביליה לגמר הטורניר, אך הפסידה בו מול אוניקס קאזאן בתוצאה 92–77. בדראפט ה-NBA‏ 2012 נלקח סטורנסקי בבחירה ה-32 על ידי וושינגטון ויזארדס, אולם בחר להמשיך לשחק בסביליה. בעונתו האחרונה בקבוצה קלע 12.4 נקודות ומסר 4.6 אסיסטים בממוצע למשחק.
בקיץ 2014 עבר לשחק בברצלונה. בשתי עונותיו בקבוצה הפסידה ברצלונה מול ריאל מדריד בסדרת גמר הליגה הספרדית, והודחה מהיורוליג בשלב רבע הגמר (מול אולימפיאקוס וקובאן, בהתאמה). בעונת 2015/2016 נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגה הספרדית וזכה בתואר "השחקן המלהיב של העונה" ("ACB Most Spectacular Player"), לאחר שרשם ממוצעים של 10.1 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק.
בקיץ 2022 שב לאירופה וחתם ל-4 עונות ,בקבוצת ברצלונה.
קריירה מקצועית > וושינגטון ויזארדס

לקראת עונת 2016/2017 חתם סטורנסקי על חוזה ל-3 עונות בוושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA. בעונתו השנייה בקבוצה ביסס את מעמדו כשחקן קבוע ברוטציה, וקלע 7.2 נקודות בממוצע למשחק כמחליפם מהספסל של ג'ון וול ובראדלי ביל. במהלך עונת 2018/2019 מילא את תפקיד הרכז הפותח של הקבוצה לאחר שפציעה השביתה את וול מחציה השני של העונה, וב-54 המשחקים בהם פתח העמיד ממוצעים של 10.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-6.2 אסיסטים למשחק. ב-11 בינואר 2019 השיג את הטריפל דאבל הראשון בקריירה כאשר רשם 18 נקודות, 12 ריבאונדים ו-10 אסיסטים במשחק מול מילווקי באקס.
קריירה מקצועית > שיקגו בולס

ביולי 2019 סיכם סטורנסקי על חוזה בשיקגו בולס, והועבר אליה במסגרת עסקת "חתימה והעברה" (sign and trade).
קריירה מקצועית > ניו אורלינס פליקנס

באוגוסט 2021 הועבר יחד עם גארט טמפל בטרייד לניו אורלינס פליקנס, תמורת לונזו בול.
נבחרת צ'כיה

בשנת 2009 הצטרף סטורנסקי לנבחרת צ'כיה הבוגרת, במשחקי מוקדמות אליפות אירופה 2009. בשנים הבאות הפך לשחקן מפתח בקבוצה, בטורנירי אליפות אירופה בכדורסל 2013, 2015 ו-2017. את הטורניר של שנת 2015 סיימה צ'כיה במקום השביעי, אשר היווה את הישגה הטוב אי פעם. תחת המאמן ננו גינזבורג הוביל סטורנסקי את נבחרתו עם ממוצעים של 14.1 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-7.3 אסיסטים למשחק.
בגביע העולם בכדורסל 2019 הוביל את נבחרת צ'כיה למקום השישי בטורניר – ההישג הגדול בתולדותיה. לאורך הטורניר רשם סטורנסקי ממוצעים של 15.5 נקודות, 8.5 אסיסטים ו-5.6 ריבאונדים למשחק. בשנת 2022 שבר את שיא האסיסטים במשחק בודד אך הפסיד את המשחק לניק קאלת'ס ויאניס אנטטוקפו
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014/2015 | ברצלונה | 27 | 12 | 19.2 | 0.470 | 0.391 | 0.850 | 3.0 | 3.2 | 0.8 | 0.2 | 7.2 |
| 2015/2016 | ברצלונה | 29 | 27 | 24.5 | 0.567 | 0.366 | 0.755 | 2.8 | 4.3 | 0.9 | 0.3 | 9.0 |

| קריירה |  | 56 | 39 | 21.9 | 0.519 | 0.379 | 0.803 | 2.9 | 3.8 | 0.9 | 0.3 | 8.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | וושינגטון | 57 | 3 | 12.6 | 0.418 | 0.243 | 0.697 | 1.5 | 1.6 | 0.5 | 0.1 | 2.7 |
| 2017/2018 | וושינגטון | 73 | 30 | 22.5 | 0.523 | 0.465 | 0.781 | 3.2 | 3.9 | 0.7 | 0.2 | 7.2 |
| 2018/2019 | וושינגטון | 80 | 54 | 27.1 | 0.485 | 0.395 | 0.819 | 3.5 | 5.0 | 1.0 | 0.2 | 8.9 |
| 2019/2020 | שיקגו | 65 | 64 | 28.9 | 0.430 | 0.322 | 0.876 | 3.9 | 5.4 | 1.2 | 0.1 | 9.9 |
| קריירה |  | 275 | 151 | 23.3 | 0.469 | 0.369 | 0.817 | 3.1 | 4.1 | 0.9 | 0.1 | 7.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | וושינגטון | 10 | 0 | 3.6 | 0.500 | 0.000 | 0.400 | 0.5 | 0.6 | 0.1 | 0.0 | 0.8 |
| 2017/2018 | וושינגטון | 6 | 0 | 10.0 | 0.154 | 0.000 | 0.750 | 1.5 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 1.2 |

| קריירה |  | 16 | 0 | 6.0 | 0.263 | 0.000 | 0.556 | 0.9 | 0.6 | 0.1 | 0.0 | 0.9 |
הערות שוליים

↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2012, באתר basketball-reference.com
1 2  סטטיסטיקות הקריירה של סטורנסקי בליגה הספרדית, באתר basketball-reference.com
↑  ברצלונה מצרפת את סטורנסקי, באתר היורוליג, 11 ביולי 2014
↑  סטורנסקי זוכה בתואר השחקן המלהיב של העונה בליגה הספרדית, באתר eurohoops.net,‏ 20 במאי 2016
↑  סטורנסקי חותם על חוזה בוושינגטון, באתר ESPN,‏ 22 ביולי 2016
↑  סטטיסטיקות המשחק בין וושינגטון למילווקי, באתר basketball-reference.com
↑  שיקגו מצרפת את סטורנסקי, באתר הקבוצה, 7 ביולי 2019
↑  פרופיל ביורובאסקט 2015, באתר ארכיון פיב"א
↑  פרופיל בגביע העולם 2019, באתר פיב"א
תיאה פון הארבו

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1888 טאופרליץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 ביולי 1954 (בגיל 65) ברלין המערבית, אזורי הכיבוש בגרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הירשטראסה 
 סוגה מועדפת:  מדע בדיוני 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, גרמניה הנאצית, רפובליקת ויימאר, גרמניה המערבית 
 תקופת הפעילות:  מ-1905 
 בן או בת זוג:  פריץ לאנג (26 באוגוסט 1922–אפריל 1933)  רודולף קליין-רוגה (1914–1920)   Ayi Tendulkar 
 פרופיל ב-IMDb
 
תיאה פון הארבו ובעלה פריץ לאנג בדירתם
תיאה גבריאל פון הארבו (גרמנית: Thea Gabriele von Harbou; ‏ 27 בדצמבר 1888 – 1 ביולי 1954) הייתה שחקנית, סופרת ותסריטאית גרמנייה בת לבית אצולה פרוסי, שנודעה בשיתוף הפעולה שלה עם בעלה, הבמאי פריץ לאנג.
ביוגרפיה

הארבו החלה לכתוב בעודה תלמידה, ופרסמה את יצירתה הראשונה בגיל 17, בשנת 1905. הספר "Deutsche Roman-Zeitung", היה לרב מכר, אך בה בעת החלה הארבו בקריירת משחק מצליחה, בתחילה על במת התיאטרון בדיסלדורף ולאחר מכן בויימאר משנת 1908. בשנת 1913 כאשר שיחקה בתיאטרון באאכן פגשה בבעלה הראשון, השחקן והבמאי רודולף קליין רוגה, ונישאה לו בשנת 1914. ב-1918 הגיעה עם קליין-רוגה לברלין, שם החל קליין-רוגה בקריירת משחק בסרט האילם, ובמיוחד בסרטי הבמאי פריץ לאנג.
בשנת 1920 כתבה את תסריטה הראשון, "Das indische Grabmal" (הקבר ההודי), בשיתוף פעולה עם לאנג. היא נפרדה מקליין-רוגה, ונישאה ללאנג בשנת 1922 (אם כי רוגה המשיך להופיע בסרטים אותם ביים לאנג ואשר את התסריט להם כתבה הארבו, ובהם סדרת "ד"ר מאבוזה", סדרת "הניבלונגים" והסרט "מטרופוליס".)
במהלך שנות ה-20 עבדה הארבו כתסריטאית עבור גדולי הבמאים בגרמניה, ובהם במאים מובילים בקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני, כפרידריך וילהלם מורנאו, ג'ו מאי, ארתור פון גרלאך וקארל תיאודור דרייר. במקביל כתבה את התסריטים לכל סרטיו של לאנג עד שנת 1933, ובהם "מטרופוליס" ו"M". תסריטיה של הארבו שיחקו תפקיד חשוב בתנועה האקספרסיוניסטית בקולנוע הגרמני.
בשנת 1931 נפרדה מלאנג, אך השניים המשיכו בעבודה משותפת. בשנת 1932 הצטרפה למפלגה הנאצית וזאת שנה בטרם עלה אדולף היטלר לשלטון. הצטרפותה למפלגה הנאצית, ועליית המפלגה לשלטון הובילו לגירושיה מלאנג באופן סופי בשנת 1934 ולעזיבתו של לאנג את גרמניה באפריל של אותה שנה. סרטם המשותף האחרון "צוואתו של ד"ר מבוזה" הוכרז כבלתי חוקי בגרמניה בשל הביקורת שמתח על האידאולוגיה הנאצית.
תחת השלטון הנאצי המשיכה הארבו בעבודתה, כתבה תסריטים וביימה סרטים. בשנת 1937 ביימה את הסרט "השליט" (Der Herrscher), סרט המהלל את הכניעה הבלתי מותנית למשטר הדיקטטורי, ואת הניצחון הטוטאלי שהיא מביאה. בסרט כיכב אמיל יאנינגס. במקביל המשיכה בכתיבת קומדיות קלילות עבור במאים הידועים בחיבתם למשטר הנאצי כפייט הרלן והאנס שטיינהוף. הרלן הוא האחראי ליצירה האנטישמית "היהודי זיס".
לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם השנייה נעצרה בידי הממשל הצבאי הבריטי. זמן מה עבדה בעבודות פיזיות כפינוי הריסות. לאחר קבלת רישיון עבודה ביצעה הגהה לתסריטים, וכתבה מספר ספרים המוגדרים כ"רומנים בפרוטה", ולבסוף כתבה שלושה תסריטים נוספים, בטרם מתה בשנת 1954 בברלין.
לאחר מותה, בשנת 1959 צילם לאנג את הסרט "הנמר מבנגל" שהיה מבוסס על תסריטים שכתב עם הארבו בשנות העשרים. כן צילם מחדש באותה שנה גרסה מדברת לסרט "הקבר ההודי".
.mq

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1997 
 www.nic.mq
 
‎.mq היא סיומת האינטרנט במרטיניק. ההרשמות סגורות לשמות דומיין מדרגה שנייה.
הדומיין ברמה העליונה .mq נוהל על ידי SYSTEL עד ש-SYSTEL נקנתה על ידי Mediaserv. שירותי הרישום טרם נפתחו והקשר הטכני הנוכחי של קוד המדינה אינו ידוע.
תהילים ק"מ

תהילים ק"מ הוא המזמור ה-140 בספר תהילים (על פי המספור של תרגום השבעים והוולגטה, זהו המזמור ה-139 במספר).
תוכן המזמור

מזמור ק"מ הוא אחד ממזמורי דוד הפותחים ב"למנצח מזמור לדוד". המחבר מבקש מהאל להציל אותו מאדם רע ומאיש רשע בכלל. לרשע יש לשון כמו נחש והוא מנסה להפיל בפח את המחבר ו"לדחות פעמיו". הרשעים טומנים פח, חבל ומוקש למחבר. המחבר מתפלל אל האל – "אלי אתה!" ומבקש ממנו לשמוע את תחינתו ולא לתת לרשע להפיק את זממו. בסוף המזמור המחבר מצהיר שהוא יודע שהאל יעשה "דין עני משפט אביונים" ורק צדיקים וישרים הם אלו שיזכו לשבת לפני האל.
המזמור במגילות מדבר יהודה

תחילת מזמור זה נמצאה במגילת התהילים הגדולה ממערה 11 בקומראן, בקטע קטוע.
מלבד השינויים המקובלים בכל מגילות קומראן של כתיב עברי מלא יותר ניתן להבחים ב-3 שינויים חשובים:
המזמור ביהדות

בתלמוד הבבלי במסכת ברכות לב עמוד ב מובא – " אמר ר' יהושע בן לוי המתפלל צריך לשהות שעה אחת אחר תפלתו שנאמר "אַךְ צַדִּיקִים, יוֹדוּ לִשְׁמֶךָ; יֵשְׁבוּ יְשָׁרִים, אֶת-פָּנֶיךָ" שזהו הפסוק האחרון בפרק.
בהתאם לכך גם הורה הרבי מליובאויטש לומר פסוק זה כל יום אחר התפילה.
בנצרות

חלקו השני של פס' ד' מופיע בברית החדשה באגרת אל הרומיים פרק ג פסוק 13.
לקריאה נוספת

משה גרינברג, מזמור קמ, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה יד, 1978, עמ' 88–99
הערות שוליים

↑  מזמורים שכותרתם 'לדוד'- תהילים כ"ה- כ"ח, ל"ד -ל"ה, ל"ח, קל"ח, ק"ג ו-ק"מ
↑  על פי 
J. A. Sanders, The Psalms Scroll of Qumrân Cave 11 (11QPs a ) ( DJD IV ; Oxford: Clarendon, 1965). xi + 97 pp. + xvii plates. עמ' 48
↑  שערי הלכה ומנהג – תשובות וביאורים בשולחן־ערוך, מהרבי מליובאוויטש, ח"א סי׳ נ"ג
גדאל סאלסקי

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1888 קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 באוקטובר 1966 (בגיל 77) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 
גדאל סָאלֶסקי (Gdal Saleski;‏ 11 בפברואר 1888 – 8 באוקטובר 1966) היה צ'לן, מלחין וסופר יהודי אמריקאי ממוצא רוסי (אוקראיני).
קורות חיים

סאלסקי נולד בעיר קייב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה). בנעוריו שר בבית כנסת בעיר. ב-1904 התקבל לבית הספר המלכותי למוזיקה של האגודה המוזיקלית של רוסיה בקייב ולמד נגינה בצ'לו בהדרכת פרידריך וילגֶלמוביץ' מוּלֶרט (Мулерт). ב-1905, בעקבות הפוגרומים, היגר משפחתו לגרמניה והתיישב בלייפציג. שם למד בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג נגינה בצ'לו אצל יוליוס קלֶנגֶל, קומפוזיציה אצל מקס רֶגֶר ותזמור אצל שטפל קרֶהל (Krehl).
לאחר שזכה במלגת פרס מנדלסון, ניגן בתזמורת הגוונדהאוס שבלייפציג בניצוחו של ארתור ניקיש. ב-1910 התפרסם כצ'לן-הסולן של התזמורת הפילהרמונית של קייב בניצוחו של גאורג שנפויגט, ובעקבות זאת הוזמן לנגן בערי רוסיה וגרמניה, והתקרב לאלכסנדר גלאזונוב. מ-1915 התגורר בסקנדינביה וניגן בעריה.
ב-1922 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. בסוף שנות ה-20 עבד להוליווד, שם שימש כצ'לן הראשון של יונייטד ארטיסטס. בסוף שנות ה-30 שב לניו יורק. במשך שנים ניגן כצ'לן ראשון בתזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר בניו יורק. כן היה סולן בהתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית שבניצוח ארתורו טוסקניני מעת ייסודה ב-1937. בנוסף ניגן כנגן אורח בתזמורות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, בהרכבים שונים של מוזיקה קאמרית, וכן הופיע ברסיטלים רבים (כמה בקרנגי הול).
סאלסקי חיבר יצירות שבוצעו: לתזמורת מיתרים, יצירות סולו לפסנתר, דואט לצ'לו וכינור ועוד.
בשנת 1927 פרסם את הספר "מוזיקאים נודעים מגזע נודד: רשימות ביוגרפיות של אנשי שם מצוינים ממוצא יהודי בעולם המוזיקה", וב-1949 הוציא מהדורה מורחבת שלו, תחת הכותרת "מוזיקאים נודעים ממוצא יהודי". בספר זה הביא מבחר ביוגרפיות של מוזיקאים יהודים, כאשר הקריטריון הוא אתני, ולא השתייכות דתית או לאומית.
ב-1951 חזר מערבה ללוס אנג'לס. בספטמבר אותה שנה נישא לאיזבל רוס (Ross)‏ (1901–1968), שלה היה נשוי עד מותו.
סאלסקי נפטר כתוצאה ממחלת לב בסתיו 1966 בלוס אנג'לס, בגיל 78. נקבר במאונט סיני ממוריאל פארק (Mount Sinai Memorial Parks) שבשכונת הוליווד הילס בלוס אנג'לס.
ספרו

Famous Musicians of a Wandering Race: Biographical Sketches of Outstanding Figures of Jewish Origin in the Musical World , New York: Bloch Pub. Co., 1927.
מהדורה מורחבת: Famous musicians of Jewish origin, New York: Bloch Pub. Co., 1949.
הערות שוליים

↑  "Saleski, Gdal," in: Darryl Lyman, Great Jews in Music, Middle Village, N.Y.: J. David, 1986, p. 288.
↑  Cellist dies in America, The Sydney Morning Herald, Oct 12, 1966, p. 22.
1 2 3  Russian-Born Cellist Dies, San Mateo Times, October 10, 1966, p. 6; Saleski Dies, The Geneva Times, October 10, 1966.
↑  מוריס קינצלר, צלילים: על מוסיקאים יהודים, חרות, 29 בדצמבר 1950.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290127605171  BnF: cb16575091n (data)  GND: 130852139  ISNI: 0000 0000 5340 1175  LCCN: no99007011  MusicBrainz: c4377aee-18fc-4957-839b-098d7abe7fdf  NTA: 238753034  VIAF: 74968196   WorldCat (עם VIAF): 74968196
תהילים ק"ט

תהילים ק"ט הוא המזמור ה־109 בספר תהילים ומיוחס לדוד המלך.
תוכן המזמור

מזמור ק"ט מורכב משלושים ואחד פסוקים ומחולק לשלושה חלקים:
תוכן המזמור > א'-ה'

המזמור נפתח בבקשת המשורר מאלוהים שיקשיב לתפילתו: "אֱלֹהֵי תְהִלָּתִי אַל תֶּחֱרַשׁ" (א'), ופותח בקצרה על סיבת התפילה שלו: "כִּי פִי רָשָׁע וּפִי מִרְמָה עָלַי פָּתָחוּ דִּבְּרוּ אִתִּי לְשׁוֹן שָׁקֶר" (ב'), "וַיָּשִׂימוּ עָלַי רָעָה תַּחַת טוֹבָה וְשִׂנְאָה תַּחַת אַהֲבָתִי" (ה').