stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה שפר
ביוגרפיה > המשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית

ביולי 2009 התמודד על תפקיד המשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית, תפקיד שלא היה קיים קודם לכן ונוצר בידי פרקליט המדינה משה לדור. בספטמבר אותה שנה זכה בתפקיד. מינויו אושר חרף ביקורת שהושמעה בידי התנועה לאיכות השלטון ומספר אישים בפרקליטות המדינה.
ביום שבת, 30 באוגוסט 2014, בעת שנהג ברכבו בעיר חיפה, דרס למוות את יחזקאל-חזי (אליאס) מנסור, הולך רגל כבן 65. שפר יצא מרכבו, הזעיק עזרה ובהמשך שיתף פעולה עם חוקריו. לדבריו, מנסור התפרץ לכביש: "לא יכולתי לבלום, נהגתי כאדם סביר". בנובמבר אותה שנה הודיעו משטרת ישראל והפרקליטות הצבאית כי לא יוגש כתב אישום כנגד שפר בפרשה.
בשנת 2018 סיים את תפקידו בפרקליטות המדינה. לאחר פרישתו לא אויש התפקיד במשך כשנה וחצי, עד לבחירתה של ליאת בן-ארי לתפקיד.
ביוגרפיה > לאחר סיום תפקידו בפרקליטות המדינה

מאז פרישתו עובד שפר בעיקר מחוץ לישראל, כיועץ למאבק בהלבנת הון במדינות שונות, בין השאר בסין, פנמה ולטביה. במסגרת זו עובד בין השאר כיועץ של הבנק העולמי. בישראל הוא מייעץ לחברות פינטק על ההתנהלות מול הבנקים.
שפר מרבה להתבטא בנושאים ציבוריים, מפרסם מאמרים פובליציסטיים, מתראיין בכלי תקשורת וכן מביע את עמדותיו בנושאים העומדים על הפרק בחשבון טוויטר אישי. בשנת 2018 התבטא בכנס של לשכת עורכי הדין כי "לא מקובל עליי שיש נבחרי ציבור עם עושר מופלג". במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתם על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות. בפברואר 2020 התבטא כנגד מינויו של דן אלדד לממלא מקום פרקליט המדינה. כמו כן מתבטא ומתראיין מפעם לפעם בעניין משפט נתניהו, מעמדו הציבורי של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, ועוד.
בינואר 2021 ייצג את היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט בבג"ץ, בתשובה לעתירת משה סעדה כנגד הוועדה לאיתור פרקליט המדינה.
החל מאוגוסט 2023 חבר פאנל בתוכנית הפטריוטים בערוץ 14.
חיים אישיים

היה נשוי לפרופ' ברנדה שפר, מומחית למדיניות אנרגיה שלימדה בעבר באוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  סמדר שיר, יהודה שפר, שאימץ עולים –"נער השנה", מעריב, 17 בספטמבר 1978; אביבה לורי, מי כאן הקורבן, באתר הארץ, 4 ביולי 2001
↑  עמוס הראל, תשעה הרוגים פלשתינאים, כולם "נקיים", באתר הארץ, 26 בדצמבר 2001
↑   עמוס הראל, קצין בכיר במילואים: אין לצה"ל בעיה לבטל חטיבת חי"ר, באתר הארץ, 6 ביוני 2014
↑  הבוגרים שלנו, באתר קרן וקסנר
↑  איתי הר אור, יהודה שפר נבחר לתפקיד המשנה לפרקליט המדינה לעניינים כלכליים, באתר כלכליסט, 13 בספטמבר 2009
↑  שמואל דקלו, ‏בג"ץ הורה למינהל לדון בחתימת חוזי חכירה לדורות עם החקלאי עצמו בלי האגודה השיתופית, באתר גלובס, 23 באפריל 2001
↑  רע"א 106/01 דנה מועד, סג"ם נ' שי אביטל, האלוף, ניתן ב־5 בדצמבר 2001
↑  יהונתן ליס ואפרת וייס, נדחתה עתירתה של דנה מועד, באתר ynet, 5 בדצמבר 2001
↑  שר המשפטים חזר בו מהחלטתו למנות את יהודה שפר, באתר ערוץ 7
↑  טלי ברזילי-זוננפלד, פורבס, "המכבסה עבדה פה שעות נוספות", באתר ynet, 18 במאי 2005
↑  הדס מגן, ‏יהודה שפר מתמודד למשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית, באתר גלובס, 26 ביולי 2009
↑  נועם שרביט והדס מגן, ‏תקן חדש: יהודה שפר מונה למשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2009
↑  עמית בן-ארויה, התנועה לאיכות השלטון דורשת לעכב את מינויו של יהודה שפר למשנה לפרקליט המדינה, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2009
↑  איתי הר אור, בכיר בפרקליטות המדינה: "מינויו של שפר מעורר שאלות קשות", באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2009
↑  אחיה ראב"ד ואביאל מגנזי, משנה לפרקליט המדינה חשוד שדרס למוות, באתר ynet, 1 בספטמבר 2014
↑  המשנה לפרקליט המדינה יהודה שפר לא יואשם בתאונה הקטלנית, באתר גלובס, 20 בנובמבר 2014
↑    יהודה יפרח, ‏במאבקים על הפרקליטות, הכול אישי והכול פוליטי, בעיתון מקור ראשון, 31 בדצמבר 2019
↑  ציוץ של יהודה שפר ברשת החברתית טוויטר, 19 באוקטובר 2021.
↑  מאיר אורבך, יהודה שפר עבר ממאבק בהלבנת הון למיזם פינטק שמסייע ליהלומנים, באתר כלכליסט, 13 באוגוסט 2018; נתי שפר, "נתניהו חייב להיחקר בפרשת הצוללות" – ראיון עם שפר, באתר זמן ישראל, 10 בספטמבר 2019; ציוץ של יהודה שפר ברשת החברתית טוויטר, 19 בספטמבר 2021.
↑  מנחם שטאובר, ‏יהודה שפר: "לא מקובל עליי שיש נבחרי ציבור עם עושר מופלג", באתר גלובס, 7 ביוני 2018
↑  גילוי דעת מטעם בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, 26 במאי 2019; גיא פלג, ‏"אסור ליטול מבית משפט את הסמכות", באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2019
↑  ראיון לתוכנית קלמן-ליברמן ברשת ב, 3 בפברואר 2020
↑  בכיר לשעבר בפרקליטות: "ברגע שהעדים יתחילו לעלות - נתניהו יהיה בצרות", באתר מעריב אונליין, 4 באפריל 2021
↑  103FM, ‏בכיר לשעבר בפרקליטות: "נתניהו קיבל הנחות סלב רבות ממנדלבליט", באתר מעריב אונליין, 8 בדצמבר 2021
↑  עו"ד יהודה שפר, ‏הכשל באבטחת ביתו של בני גנץ אינו נקודתי, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2021
↑  "האשמה היא בכך שנתניהו פנה לאלוביץ', איש עסקים", באתר 103fm, ‏5 בינואר 2021
↑  הפטריוטים בערוץ 14 בחיזוק מפתיע: זה הכוכב החדש שהצטרף, באתר אייס, 31 באוגוסט 2023
↑   אבי בר-אלי, "הממשלה טוענת שהגז האיראני מאיים עלינו? אני לא יודעת אם לצחוק או לבכות", באתר TheMarker‏, 6 ביולי 2015
דורית מיה-גור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 ביוני 1978 (בת 46) חולון, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  חולון, ישראל
 ידועה בשל:  פלאפלמן הסייר העשירי
 השכלה:  בית הספר לאמנות הקומיקס
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקצוע:  מאיירת קומיקסאית
 
דורית מיה-גור (נולדה ב-25 ביוני 1978) היא אמנית, יוצרת וכותבת קומיקס ישראלית. עיקר עבודתה עוסק בגיבורי על ישראליים, כשהמפורסם שבהם הוא פלאפלמן. דמותו מוצגת בתצוגה הקבועה במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס.
במהלך שנות הקריירה שלה פרסמה יותר מ-15 ספרי קומיקס לבדה ואיירה עוד רבים. בשנת 2010 איירה ספר היסטוריה של העיר חולון לכבוד חגיגות ה-70 לעיר, והספר נכנס לרשימת ספרי הלימוד של תלמידי בית הספר היסודי בעיר.
ביוגרפיה

מיה-גור נולדה וגדלה בעיר חולון. כשהתבגרה וסיימה את בית הספר התיכון, עברה ללמוד בבית ספר לקומיקס ואנימציה "The Kubert School" (אנ') בארצות הברית, תחת ניהולו של ג'ו קוברט. שם תחילה הסתירה את היותה ישראלית, מחשש שקריירת הקומיקס שלה תפגע מכך.
בשנת 2006 פרסמה את חוברת הקומיקס הראשונה שלה, פלאפלמן. הקומיקס עוסק בגיבור העל הישראלי "פלאפלמן" שהוא דמותי פרודית על גיבורי-העל החטובים והשריריים של מארוול קומיקס ו-DC קומיקס. פלאפלמן, ששמו האמיתי הוא אבי, הוא בחור ג'ינג'י ו"שמנמן" שכוחות-העל שלו קשורים בפלאפל: היכולת לירות שמן רותח וכדורי פלאפל קטנים על אויביו. עם יציאת החוברות הראשונות רבים הופתעו שהיוצר של הקומיקס היא בכלל אישה - שכן תחום הקומיקס, ובפרט גיבורי-העל, נחשב תחום שסטריאוטיפית נשלט בידי גברים.
הסדרה הצליחה מאוד ומיה-גור הוציאה עוד מספר חוברות שהפכו את הסדרה לקאלט וביססו את מעמדו של הקומיקס בישראל. בהערכות עכשוויות מספר החוברות שנמכרו עולה על 15,000 ברחבי העולם כשהשיא היה במכירה פומבית באתר EBay בה נמכרה אחת מחוברות הקומיקס ב-500 דולר לאספן אמריקאי.
בין 2010 ל-2015 איירה מיה-גור את סדרת הקומיקס של מכון ויצמן למדע, "ננו קומיקס" בשיתוף עם אלית אבני שרון והכותב מאיר גולדברג.
בשנת 2017 הוציאה את ספרה הראשון בסדרת "הסייר העשירי", מתוך חמישה שמיועדים לצאת על ידי הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, אשר היה להצלחה ונבחרה לרשימת הספרים של משרד החינוך לשנת תשע"ח. בשנת 2019 הוציאה את ספר ההמשך "הסייר העשירי 2: מלכודת הסיטרונים".
סגנון אמנותי

סגנונה האומנותי של מיה-גור הוא הסגנון השגור בשוק הקומיקס האמריקאי, ובפרט של גיבורי-על. הסיבות הן בין היתר השתתפותה במסגרת לימודים אמריקאית, עם השפעה רבה של הסגנון המקובל בחברות כמו DC קומיקס ומארוול קומיקס המוציאים לאור את קומיקס גיבורי העל כדוגמת סופרמן, באטמן, וונדר וומן, ספיידרמן, האוונג'רס וכו'. קווי המתאר, הירידה לפרטים, התנועות המפורשות והאיור הסמי-ריאליסטי של גוף האדם באיוריה של גור מעידים על השפעה ניכרת מהקומיקס האמריקאי.
ספרים

מחולות לקומיקס: נובלה גרפית במלאת שבעה עשורים לאיחוד חמש שכונות חולון הראשונות/ כתב אלון רוזנבלום, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס ועיריית חולון, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
כוחות על: גיבורי -על כמקור העצמה, המוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
לחשב ערכים מחדש: שיהיה למה לקום בבוקר / כתב שמואל ורשבסקי, סטימצקי, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
הסייר העשירי: מכת ברק, כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
הסייר העשירי: מלכודת הסיטרונים, כנרת, 2019 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ביפ קומיקס | פלאפל מן רולז, באתר mako, ‏30 באוקטובר 2011
↑  ג'וני דוב, הכירו את גיבורי העל העבריים, באתר nrg‏, 16 במרץ 2015
↑  המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, דורית מיה גור - תערוכה, באתר cartoon.org.il, אוצרת: מיכל פז-קלפ
↑  המורה מבית ספר 'אביבים' בחולון שמאיירת קומיקס לאחר שעות הלימודים, באתר mynetholon, ‏2019-02-20
↑  חדש בתכנית הלימודים: ספר קומיקס ללימודי היסטוריה, באתר הארץ, 8 ביולי 2010
↑  ההיסטוריה בקומיקס, באתר עיריית חולון
1 2 3 4  גיבורת העל מחולון: תכירו את יוצרת של "פלאפלמן" שיצא מגבולות ישראל, באתר השקמה חולון, ‏1 בנובמבר 2017
1 2  רעות ברנע, חלש על גיבורים: תערוכת קומיקס, באתר כלכליסט, 13 בנובמבר 2017
↑  בידספיריט מכירות פומביות | פלאפלמן, גיליון 1, 2006, באתר Bidspirit, ‏19 ביוני 2019
↑  אלי אשד, איש הפלאפל של דורית מאיה גור, באתר המולטי יקום של אלי אשד
↑   נירית אנדרמן, למה אומת הסופרמנים לא הצמיחה אף גיבור־על?, באתר הארץ, 22 בפברואר 2017
↑  רשימת הספרים בעברית תשע"ח, באתר משרק החינוך(הקישור אינו פעיל)
↑  גיבורי העל של המאיירת דורית מיה גור, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307396505171  BnF: cb167293478 (data)  ISNI: 0000 0004 0267 2011  LCCN: no2011017991  VIAF: 298490425   WorldCat (עם VIAF): 298490425
דינה סנדרסון

| --- | --- |

דינה סנדרסון בהצגה "חברות הכי טובות", תיאטרון בית ליסין, 2013
 לידה:  16 בדצמבר 1986 (בת 38) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון א' לאמנויות תל אביב  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 בן או בת זוג:  יובל שפרמן (2018–?) 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
דינה סנדרסון (נולדה ב-16 בדצמבר 1986) היא שחקנית, קומיקאית ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה

סנדרסון נולדה, גדלה והתחנכה בתל אביב. אביה הוא המוזיקאי דני סנדרסון ואמה הייתה העיתונאית נעמי סנדרסון. אחיה הוא אדם סנדרסון, מוזיקאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה.
בילדותה למדה בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון, ובנעוריה התחנכה בתיכון א' לאמנויות תל אביב במגמת קולנוע ודרמה. שיחקה לראשונה בהיותה בת תשע, בהצגה "סיפור משפחתי" בתיאטרון הקאמרי לאחר שסנדרה שדה המליצה לה להיבחן לתפקיד. בהיותה בת 17, בכיתה י"ב, שבה לשחק בקאמרי בהצגה "עקר בית" ושיחקה בו ברציפות למעלה מעשור, כולל בתקופת שירותה הצבאי ובזמן לימודיה בבית הספר למשחק, עד לשנת 2015.
בצבא שירתה בתיאטרון צה"ל, בו הייתה שותפה להעלאה של הפקה מקורית.
היא בוגרת הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 2010. בכיתתה למדו בין השאר נעמה שטרית ורות רסיוק.
בעת לימודיה שיחקה בשתי הפקות, אחת מהן היא המחזה "למה לא באת לפני המלחמה", מאת עינת ברנובסקי, בבימויה של חגית רכבי ניקוליבסקי. היא גילמה את דמותה של ניצולת שואה בת חמישים מפולין.
שיחקה בסרטו של יוסף סידר "מדורת השבט" (2004).
בטלוויזיה סנדרסון השתתפה ב"טינופת", תוכנית שיחת הסלון הלילית. בסדרה "עספור" גילמה את דמותה של תמר, ישראלית בת עשירים שלנה בספרד במלון של רלי אאוחניה (מרתה הרמידה). בינה ובין ניוטון (חנן סביון) מתנהל מעין רומן. כמו כן שיחקה ב"אגדת דשא", "אבידות ומציאות", "אמא'לה", "סימני שאלה", "השועלים" ו"קטמנדו".
בתוכנית הקומית "קאמבק" היא גילמה מבחר דמויות סאטיריות.
שיחקה בסרטי סטודנטים (אוניברסיטת תל אביב, בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה). זוכת פרס השחקנית המצטיינת בבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה על-שם סם שפיגל לשנת 2006, על תפקידה בסרט הסטודנטים "תיקו" של ורד ירוחם. איתה שיחקו רמי הויברגר בתפקיד אביה ומיכאל מושונוב בתפקיד בן זוגה.
בהצגה "האריסטוקרטים" גילמה את דמותה של דבי בן כנען, בתם של אלוף-משנה יאיר (גיל פרנק) והגר (לימור גולדשטיין) בן כנען ואחותו התאומה של עוז (עידו רוזנברג). היא שיחקה את דבי בשתי תקופות שונות בחייה: בגיל 10 ובגיל 30.
דינה סנדרסון הייתה מועמדת פעמיים לפרס השחקנית המבטיחה בפרס התיאטרון הישראלי. לראשונה על תפקידה בהצגה "עקר בית", בבימויה של עדנה מזי"א, בשנת 2004 ובשנית על תפקידה בהצגה "האריסטוקרטים", בבימויו של עמרי ניצן בשנת 2010.
הצטלמה בניו יורק לפרסומת של חיש גד מטעם מפעל הפיס, ביחד עם פריס הילטון. הצטלמה ביחד עם גידי גוב לפרסומת לבזק.
בשנת 2013 שיחקה סנדרסון בהצגה "חברות הכי טובות", מאת ענת גוב, בבימויו של גלעד קמחי, ביחד עם שמרית לוסטיג וכנרת לימוני כחברות הצעירות ומיה דגן, שרית וינו-אלעד ויעל לבנטל, כחברות הבוגרות. היא מגלמת את דמותה של תרצה, שמרצה את כולם. כמו כן היא משחקת בקאמרי בהצגה "סטמפניו".
באוקטובר 2014 הצטרפה כחברת הפאנל הנשית הקבועה בתחילת העונה של תוכנית הבידור "מועדון לילה" בערוץ 2 של הזכיינית קשת.
כתבה ביחד עם עופר סקר את "אורי ואלה", סדרה קומית המבוססת על חייה שבה היא גם משחקת לצד שלמה בראבא, פבלו רוזנברג וגל תורן. הסדרה עלתה לשידור ב-24 בנובמבר 2016 ב-Hot 3.
ב-2020 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "קיבוצניקים", בנוסף החלה לייצג קמפיין פרסום של מקדונלד'ס.
ב-2021 שיחקה בסרטו של גורי אלפי "עוד סיפור אחד", לצד דניאל גל, גורי אלפי ומעיין בלום. מאותה שנה, החלה להיות הפרזנטורית של מקדונלד'ס ישראל.
ב-2024 עלתה הסדרה "טיטו ורוחו" שאותה היא יצרה יחד עם בן זוגה יובל שפרמן. בשנה שלאחר מכן יצאה הסדרה "תחריר", בה היא משחקת את דפנה ירושלמי.
חיים אישיים

סנדרסון מתגוררת בעיר הולדתה תל אביב, ביחד עם בן-זוגה הבמאי והתסריטאי יובל שפרמן, ואם לבן ולבת.
פילמוגרפיה > תיאטרון > בתיאטרון הקאמרי

| שנים | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998–1996 | סיפור משפחתי | אנושקה הצעירה | עדנה מזי"א | עמרי ניצן |  |
| 28 ביולי 2004 | עקר בית | דנה | ענת גוב | עדנה מזי"א | מועמדת לשחקנית המבטיחה בפרסי התיאטרון הישראלי |
| 29 ביוני 2006 | האב | ברטה | יוהאן אוגוסט סטרינדברג | יוסי פולק |  |
| 16 בנובמבר 2006 | יומן חוף ברייטון | לורי | ניל סיימון | עדנה מזי"א |  |
| 28 בפברואר 2008 | הגיל הנכון לאהבה | יעלי (החליפה את ליאת הר לב) | יאיר לפיד | רוני פינקוביץ' |  |
| 2009 | משפחה חמה | תמרה | ענת גוב | עדנה מזי"א |  |
| 2010 | האריסטוקרטים | דבי | עדנה מזי"א | עמרי ניצן | מועמדת לשחקנית המבטיחה בפרסי התיאטרון הישראלי |
| 2012 | סטמפניו | אתל חיה | עדנה מזי"א ע"פ שלום עליכם | עדנה מזי"א ויחזקאל לזרוב |  |
| 2013 | חברות הכי טובות (בשיתוף תיאטרון בית ליסין) | תרצה | ענת גוב | גלעד קמחי |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון > בתיאטראות שונים

אנסמבל 'ציפורלה', מופע חו"ל (באנגלית), 2012.
פילמוגרפיה > קולנוע > סרטי קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי ותסריטאי | מפיקים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | מדורת השבט | ענבל | יוסף סידר | דוד מנדיל, אייל שיראי, דן שיראי |
| 2019 | אול אין | הילי רוזן | יהונתן בר-אילן | משה אדרי, לאון אדרי, מיקי רבינוביץ', אביטל יוספי |
| 2021 | עוד סיפור אחד | ירדן גת | גורי אלפי | משה אדרי, לאון אדרי, עופר נעים, אסף נאוי, גורי אלפי |
פילמוגרפיה > קולנוע > סרטי סטודנטים (רשימה חלקית)

| שנה | סרט | תפקיד | בית ספר | אורך הסרט | במאית ותסריטאית | פסטיבלים ופרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | תיקו | אביגיל | בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה | 18 דקות | ורד ירוחם | סנדרסון היא זוכת פרס השחקנית המצטיינת מטעם בית הספר סם שפיגל לשנת 2006. הסרט השתתף בפסטיבלים בסיאול, קוריאה; אופסלה, שוודיה, הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות 2008. |
| 2013 | דובדבנים | יולי | החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב | 15 דקות | נועה אושרוף |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה/תוכנית | תפקיד | סוגה | ערוץ | יוצר/תסריטאי | במאי/עורך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | אגדת דשא | ריבי | טלנובלה שבועית | ערוץ 10 | יוצר ותסריטאי ראשי: גל פרידמן | במאי: עופר ויצמן |
| 2008 | אבידות ומציאות |  | סדרת דרמה | ערוץ 2 (רשת) | יוצרים וכותבים: דנה מודן ושבי גביזון | במאי: שבי גביזון |
| 2008 – 2009 | טינופת | בתפקיד עצמה | תוכנית שיחת סלון לילית | HOT 3 | יוצרים: דנה מודן, יונתן קוניאק | עורכים: דנה מודן, יונתן קוניאק |
| 2011 | עספור (עונה שנייה) | תמר | סדרת טלוויזיה | HOT 3 | יוצרים: חנן סביון, גיא עמיר | במאי: רני סער |
| 2011 | השועלים | שרונה שועלי | קומדיית מצבים | yes | יוצר: גיורא חמיצר | במאים: ירון ארזי, אורן שקדי, אייל דורי |
| 2011 | סימני שאלה |  | סדרת דרמה | ערוץ 2 (רשת) | יוצרים וכותבים: עידו דרור, אופיר בביוף | במאי: אופיר בביוף |
| 2011 | אמא'לה (עונה שלישית) | קצינה | סדרת דרמה | ערוץ 2 (קשת) | יוצרים: מולי שגב, תמר מרום, רם נהרי | במאי: רם נהרי |
| 2013–2011 | קאמבק (עונה ראשונה ושנייה) | חופית אריקסון אופק / ברטה כרמון /אסתי גאגא/ דמויות שונות | תוכנית הומור סאטירית | HOT קומדי סנטרל |  | עורך: יגאל שפירא; במאים: יוסי קרן, עופר ויצמן |
| 2012 | קטמנדו | דיני | סדרת דרמה | ערוץ 2 (רשת) | אסתר ונדר, יאיר רוה | במאי: אמיל בן שמעון |
| 2016 | אורי ואלה | אלה | סדרת טלוויזיה | HOT 3 | יוצרים: דינה סנדרסון, יובל שפרמן, עפר סקר | במאי: יובל שפרמן |
| 2020 | קיבוצניקים | דפנה דפי אמיר | דרמה יומית | HOT 3 | אורי ויסבורד, יונה רוזנקיאר | במאי: בעז פרנקל |
| 2021 | פלמ"ח | גולדה מאיר | דרמה תקופתית | Yes, TeenNick | יוצרים: יהונתן בר אילן ועדן גוריון | במאים: יהונתן בר אילן, עומר גולדמן, נעה גוסקוב |
| 2022 | שומקום | נופר ברגר | דרמה | Yes, TeenNick | יוצרים: אורי גרוס, יואב צפיר, תמרה סלם וטמירה ירדני | במאים: רני סער, אורן נבות, תמרה סלם |
| 2025 | תחריר | דנה ירושלמי | דרמה | Yes | יוצרים: שלמה משיח, אריאל בנבג'י ואסתר נמדר תמאם | במאי: עידו בנבג'י |
הערות שוליים

↑  נפטרה מסרטן בשנת 2005
↑  רועי אבן, ‏פרט קריטי אחד יכול להפוך את "תחריר" להצלחה, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017135237  VIAF: 18150868128122070840   WorldCat (עם VIAF): 18150868128122070840
אבי שמש

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1959 (בן 65) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  תסריטאי, יזם
 בת זוג:  נאוה שמש
 
אבי שמש (נולד ב־3 ביולי 1959 ברמת גן) הוא תסריטאי ויזם ישראלי, ממייסדי תלי, חברת התמלוגים של התסריטאים והבמאים בישראל בע"מ והמנכ"ל הראשון שלה, ויזם "דיאלוג", תכנה לכתיבת תסריטים ולניהול הפקות.
ביוגרפיה

שמש גדל ברמת גן, בוגר "בליך" ובוגר תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > תסריטאי

שמש היה תסריטאי במשך שש שנים (1984–1990) בצוות התסריטאים של תוכנית הטלוויזיה "זהו זה". כמו כן כתב לתוכניות בידור בטלוויזיה בשנות ה-80 וה-90 ועבד באופן קבוע עם כמה אמנים על תסריטים לטלוויזיה ולבמה, בין היתר כתב מספר שנים את הטקסטים לדמות המיתולוגית של "לימור" (אורנה בנאי) בתוכנית "אקשן". כמו כן כתב תוכניות רבות לטלוויזיה החינוכית וכן כתב כמה דרמות וסדרות, בהן "סטרייט ולעניין" (יחד עם היוצרת והשחקנית הראשית כנרת טריפון, בבימוי ערן ריקליס ואבינעם דמארי). בשנת 1999 הוענק לו פרס שר החינוך והתרבות לבמאים ותסריטאים בתחום הקולנוע לשנת תשנ"ט.
כתסריטאי, הרצה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, במכללת ספיר בנגב ובבית ספר מעלה, ירושלים ובשנים 1999–2000 היה מנהל מחלקת תוכן בצוות ההקמה והפיתוח של ערוץ הופ קטנטנים. כמו כן כיהן כדירקטור בהנהלת קרן הקולנוע הישראלי.
ביוגרפיה > הקמת תל"י

ב־1997 נבחר שמש ליו"ר איגוד התסריטאים ויחד עם יו"ר איגוד הבמאים אורי ענבר, והבמאי והאקטיביסט דורון צברי, פעל להסדרת עבודתם של תסריטאים ובמאים מול הערוצים המסחריים, על עיגון החובה להפקות מקור איכותיות ועל חיוב חברות הכבלים, שהתאחדו לחברת "HOT" להפקות מקור איכותיות. ב־1999 כתב דוח רחב על סוגיית ייצוג התסריטאים באקו"ם, חברת התמלוגים של המוזיקאים. בעקבות זאת המליץ על פרישה של התסריטאים מאקו"ם, חבירה לבמאים (שלא קבלו תמלוגים עד אז) והקמת חברת תמלוגים של יוצרים אור קוליים בישראל.
בעקבות פעילותו עם אורי ענבר הצטרפו כמאה תסריטאים ובמאים ליזמה. בנקודה זו הקימו שמש וענבר ב-14 דצמבר 2000 את החברה, שזכתה לשם תלי (תמלוגים ליוצרים בישראל).
במקביל לפרישת התסריטאים מאקו"ם, תלי נהלה מספר הליכים משפטיים אשר קבעו לראשונה, כי על פי החוק הישראלי, הבמאי הוא בעל זכות יוצרים ביצירה האור-קולית.
הקמת החברה לוותה בהתנגדות עזה של גורמים רבי עצמה, בהם אקו"ם, שהקשתה בירוקרטית על העברת הזכויות של התסריטאים, זכייני ערוץ 2 ורשות השידור שפעלו רבות למניעת עיגון זכות התסריטאים והבמאים לתמלוגים ובהמשך איגוד המפיקים שאף פעלו משפטית כנגד תלי. המאבק המשמעותי ביותר היה מאבקה של חברת HOT בשנים 2005–2007 שמטרתו הייתה למנוע מתסריטאים ובמאים את עצם האפשרות של שמירת הזכויות, ואשר לווה בהפגנות יוצרים ובהליכים משפטיים. המאבק בסופו של דבר נשא פרי, ו-HOT הכירה בשמירת הזכויות של התסריטאים והבמאים וחתמה על הסכמי רישיון עם תלי.
יחד עם שמש, היה שותף למהלכים של הקמת תלי, היועץ המשפטי של תלי, עו"ד אהרן נחומי. בשנת 2005–2007 עמד שמש, במסגרת תפקידו, יחד עם נחומי, בחזית המאמצים להגן על זכות היוצרים של התסריטאי והבמאי ביצירתו, לאור כוונת משרד המשפטים לחוקק חוק אשר יקנה את הזכות הראשונה ביצירה אור קולית למפיק. בסופו של יום הכנסת חוקקה חוק זכות יוצרים (חוק זכות יוצרים, תשס"ח-2007) חדש אשר גם הוא קובע שהזכות הראשונה ביצירה אור קולית שייכת ליוצר.
בשנת 2013 התמודד שמש כמנכ"ל מול התנגדות הממונה על ההגבלים העסקיים דיוד גילה למתן פטור לתלי, מהלך שאיים על עצם קיומה. בעקבות זאת קודם חוק ("חוק הקולנוע (תיקון מס' 4), תאגידים לניהול זכויות התשע"ה–2014") שאישר את פעילותה על תלי למרות היותה הסדר כובל. בשל כך אישר בית הדין לתחרות את נוסח סעיף שמירת הזכויות (סעיף תלי) שהפך לנוהג קבוע בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה.
ב־2014 פרש שמש מתפקידיו הרשמיים בתלי וכיום הוא יועץ של תלי.
ביוגרפיה > פיתוח תכנת דיאלוג

שמש יזם את תכנת "דיאלוג". לתכנה שתי גרסאות, האחת הוותיקה, מיועדת לכתיבת תסריטים בפורמט עברי וכוללת כלים לעבודת התסריטאי. גרסת התסריט התפרסמה לראשונה בשנת 1997 בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי והפכה ל"תו תקן" של פורמט תסריט עברי. גרסת ההפקה התפרסמה לראשונה ב־2017. שתי הגרסאות הן רב לשוניות.
ב־2021 מונה אבי שמש כחבר במועצת הקולנוע.
הערות שוליים

1 2  אבי שמש באתר איגוד התסריטאים
↑  לידתה של תלי, באתר תלי
↑  אלכסנדר כץ, בשורה משמחת לתסריטאים ולבימאים: ביה"ד להגבלים עסקיים אישר פעילות תלי, באתר אייס, 7 ביוני 2016
↑  עו"ד טוני גרינמן, בהחלטה תקדימית הכיר בית המשפט בקיום זכויות יוצרים של במאי קולנוע וטלוויזיה, באתר זכויות יוצרים, קניין רוחני, דיני מדיה ואינטרנט, ‏יוני 2003
↑  תמרה לב, פסק דין תקדימי: גם לבמאים מגיעים תמלוגים על שידורים בטלוויזיה, באתר TheMarker‏, 19 במאי 2005
↑  רותם קלינה, היוצרים פותחים חזית חדשה, באתר nrg
↑  דוד שליט, ‏מו"מ שמום, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2001
↑  סמדר שילוני, חגיגת הסיום של "השמיניה" תתקיים כמתוכנן, באתר ynet, 7 במרץ 2006
↑  TheMarker, נחתם הסכם מסגרת בנוגע לתמלוגים בין HOT לבין התסריטאים והבמאים, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2006
↑  חוק זכות יוצרים, תשס"ח-2007, באתר www.nevo.co.il
↑   שני ליטמן, הממונה על ההגבלים: "אי אפשר להשלים עם ניהול מו"מ משותף של תל"י", באתר TheMarker‏, 8 בינואר 2014
↑  חוק הקולנוע (תיקון מס' 4), התשע"ה–2014, באתר www.nevo.co.il
↑  אלכסנדר כץ, הישג ליוצרים: "סעיף תלי" ייכלל בכל החוזים בין ערוץ 1 לבמאים ותסריטאים, באתר אייס
↑  סעיף תלי, באתר איגוד הבמאיות והבמאים
↑  הנחיות לכתיבת תסריט המוגש לקרן הקולנוע הישראלי, באתר קרן הקולנוע הישראלי
↑  בקצרה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2007
שמורת קרונוצקי

הנהר השקט בתחומי השמורה
"שמורת קרונוצקי", רשמית שמורת הביוספרה הטבעית הממלכתית של קרונוצקי (ברוסית: Кроно́цкий госуда́рственный природный биосфе́рный запове́дник) היא אחת השמורות הוותיקות ביותר ברוסיה. היא הוקמה בשנת 1934 באתר שמורת סובולין, שהתקיימה מאז 1882. שמורת הטבע קרונוצקי ממוקמת בחלק המזרחי של חצי האי קמצ'טקה ומשתרע על שטח של 1,147,619.37 דונם, כולל 135,000 דונם (1,350 קמ"ר) על חוף האוקיינוס השקט. השמורה כוללת את שטח חצי האי קרונוצקי. ישנם 8 הרי געש פעילים, הגבוה שבהם הוא קרונוצקי (3,528 מטרים), אגמי מים חמים, עמק הגייזרים המפורסם ומפלים.
מצב הגנה ושימוש

על פי התקנות על השמורה (שאושרו על ידי משרד משאבי הטבע הרוסי ב־16 במאי 2001), "בתוך האזור המוגן של השמורה, פעילויות כלכליות ואחרות המשפיעות לרעה על אובייקטים טבעיים ומתחמי השמורה אסורים"; "בקרקע ובשטח המים של השמורה, כל פעילות הסותרת את מטרות השמורה ומשטר ההגנה המיוחד על שטחה אסורה".
מעמדה הבינלאומי של השמורה מוגדר כשמורת ביוספרה A‏, ומהווה מורשת עולמית תרבותית וטבעית של אונסק"ו, כחלק ממתחם הרי הגעש של קמצ'טקה. בקטגוריית האזורים המוגנים על פי סיווג האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע (IUCN) היא נחשבת שמורת טבע קפדנית.
היסטוריה

על פי דרישתו של פולני גולה לשעבר, זואולוג וגאוגרף ידוע ב. דיבובסקי, בקמצ'טקה בשנת 1880 הוכנסו בשטח השמורה תקופות מוגבלות לראשונה לציד צובלים (מ-1 במרץ עד 15 באוקטובר). מאוחר יותר פנה דיבובסקי, בשם תושבי מחוז פטרופאבלובסק, לממשלה בבקשה להצהיר על מחוזות קרונוצק ואסאצ'י כמוגנים. הבקשה התקבלה ובשנת 1882, כדי להגן לא רק על הצובלים, אלא גם על הכבשים, האיילים ולוטרות הנהרות, הוקמה שמורה על אדמות אלה. אמצעי השימור נתנו תוצאה מובהקת, אם כי לשמורה לא היה מימון, ומדיניות הגבלת הציד תוחזקה רק על ידי כוחות האוכלוסייה המקומית, שהיו מעוניינים לשמור על המשאבים.
ניסיונות ליצור שמורת טבע נמשכו. בשנים 1916–1917 עבדה משלחת של משרד החקלאות בקמצ'טקה, ועל פי תוצאות המחקר שלה, ב-8 ביולי 1917 הוכרז אזור קרונוצקאיה כשמורת טבע על ידי ממשלת רוסיה הזמנית החדשה. אולם בשל מלחמת האזרחים, תוכנית זו לא יושמה.
רק לאחר כינון השלטון הסובייטי, בשנת 1926, התכנס הוועד הפועל של המחוז, ובשנת 1929 הוועד הפועל המחוזי של קמצ'טקה החליט לארגן את שמורת קרונוצקי, שנוצרה ב־1 ביוני 1934.
עד 1938 הוכפפה השמורה לארגוני ציד שונים, שאז היו אחראים להגנה על הטבע, ולאחר מכן הועברו לוועד הפועל המרכזי של רוסיה, ובשנת 1951 חוסלה. זאת בשל הקו בנושא "כיבוש הטבע" וההכרה ב"שמירת טבע פאסיבית" כלא מועילה. מאז שנות השלושים, למרות הכרזת הממשלה, נערכו חיפושים אחר נפט. בשנת 1959 שוחזרה שמורת קרונוצקי במסגרת מערכת ממלכתית להגנה מפני ציד, אך ב־10 ביוני 1961 חוסלה שוב.
באביב 1967 שוחזרה השמורה (בשטח של 964 אלף דונם) לבקשת המשתתפים במפגש הוולקולוגים השני של ברית המועצות, זאת במטרה לשמור על הרי הגעש במקום.