stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברכות השחר
ברכות השחר בבית הכנסת

ההלכה התלמודית קובעת שיש לברך כל ברכה על כל פעולה בזמנה. למשל, כששומעים קול תרנגול יש לברך "הנותן לשכוי בינה להבחין בין יום ובין לילה" או כשלובשים בגדים יש לברך "מלביש ערומים" וכך הלאה.
במשך השנים, ברוב קהילות ישראל שינו הגאונים את המנהג והחלו להגיד את הברכות בבית הכנסת. וכמה סיבות נתנו חכמים לשינוי המנהג: א. בגלל בעיית נקיות הידיים, מטעם שאדם יישן ערום וידיים עסקניות הן, ב. בגלל שנתרבו "עמי הארץ" שלא היו בקיאים בברכות השחר, ג. בנוסף חששו חכמים שמא מתוך טרדות הבוקר ישכחו לומר איזו ברכה. ועוד, שרצו להדר ולברך את ברכות השחר בצורה מכובדת, עם ידיים נקיות ובלבוש נקי ומכובד. בנוסף, יש אנשים שקשה להם לכוון בקומם מהשינה.
עם זאת, לא כל הראשונים קיבלו תיקון זה, הרמב"ם, למשל, פסק כי התקנה המקורית לא זזה ממקומה, ויש לברך את הברכות לפי הפעולות בלבד וכתב שהנוהג שהתפתח הוא מנהג טעות שיש להפסיקו. ראשונים אחרים דנו בהגדרתם של ברכות השחר, האם הם כמו ברכות שבח או נהנין שצריכות להיות מיידיות וסמוכות לאירוע או שמא הן סוג של ברכות שקיבלו הגדרה של על "מנהגו של עולם". בנושא זה יש לציין את שלוש הברכות שחוברו כיום עם ברכות השחר- ברכות "שלא עשני גוי", "שלא עשני עבד" ו"שלא עשני אישה", שלפי דעת רוב מוחלט של הראשונים אינן תלויות באירוע מסוים, אלא מברכים אותם על דרך קבע בכל יום.
להלן הסדר שהתגבש על פי רוב הפוסקים
ברכות השחר בבית הכנסת > ברכות הנאמרות בהשכמה

נטילת ידיים: חכמים תיקנו ליטול ידיים בכל בוקר, כשניעור האדם משנתו. בדברי הראשונים מבוארות כמה סיבות לתקנה זו: לדעת הרא"ש הואיל והידיים "עסקניות הן", קרוב לוודאי שבמשך השינה נגעו באזורים המכוסים שבגוף, וכדי לטהרן לקראת תפילת שחרית תקנו חכמים ליטול ידיים. לדעת הרשב"א בבוקר נעשים כברייה חדשה, וצריך להתקדש ככהן לפני עבודתו שרחץ בכיור. מלבד טעמים אלו קיימת סיבה נוספת ליטול ידיו מפני שיש רוח רעה השורה על ידי הישן ומסתלק כשיטול ידיו שלש פעמים. אך מטעם זה לבד לא תיקנו לברך. הפוסקים הביאו מהאריז"ל שיש להקפיד ליטול את הידיים שלוש פעמים לסירוגין. כלומר: קודם יטול את יד ימין, ואחר כך את שמאל, ושוב ימין ושמאל ועוד פעם ימין ושמאל. בתום הנטילה מנגב את ידיו היטב ומברך: "ברוך... אלהינו מלך העולם אשר קידשנו במצוותיו וציוונו על נטילת ידיים".
ברכת אשר יצר: לאחר שהאדם הלך לשירותים ונפנה עליו ליטול את ידיו, ולברך "ברוך... אשר יצר את האדם בחכמה וברא בו נקבים... רופא כל בשר ומפליא לעשות".
אלוהי נשמה: בתפילה זו האדם מודה לאל על כך שהשאיל לו את נשמתו, ויודע כי יבוא היום בו יצטרך להחזיר את נשמתו לבורא עולם. "נשמה שנתת בי טהורה היא... ואתה עתיד ליטלה ממני ולהחזירה בי לעתיד לבוא... המחזיר נשמות לפגרים מתים".
ברכות התורה: שתים או שלוש ברכות שלאחר אמירתן רשאי האדם לומר וללמוד דברי תורה: תורה, משנה וכדומה. בנוסח אשכנז המזרחי הישן, ברכות התורה נאמרות בין אשר יצר לא-להי נשמה, ולפי מנהג אשכנז המערבי (וכן לדעת הגר"א) הן נאמרות קודם אמירת פרשת הקרבנות.
"על דברי תורה" (נוסח הספרדים) או "...לעסוק בדברי תורה" (נוסח האשכנזים).
"(ו)הערב נא ה' אלוהינו את דברי תורתך... יודעי שמך ולומדי תורתך לשמה... המלמד תורה לעמו ישראל".
"אשר בחר בנו מכל העמים ונתן לנו את תורתו...".
יש לציין שברוב קהילות אשכנז המערבי, גם את כל הברכות האלו אומרים בבית הכנסת. אך יש מקהילות תימן שעדיין נוהגים לברך את הברכות לפי סדר פעולות הבוקר כפי שכתב הרמב"ם.
ברכות השחר בבית הכנסת > סדר הברכות בבית הכנסת

ברכות השחר בנוסח אשכנז: לפי נוסח אשכנז, לאחר הברכה הראשונה ("אשר נתן לשכוי"), שלוש ברכות על תפקיד היהודי בעולם שבהן מודה הוא על העובדה שהוא יהודי - מצות, שהוא לא עבד שפטור ממצוות עשה שהזמן גרמן ושהוא אינו אשה הפטורה ממצוות אלו. הברכות הן: שלא עשני גוי/גויה, שלא עשני עבד/שפחה, שלא עשני אשה/שעשני כרצונו. אחרי זה באות הברכות פוקח עורים, מלביש ערומים, מתיר אסורים, זוקף כפופים, רוקע הארץ על המים, שעשה לי כל צורכי, המכין מצעדי גבר, אוזר ישראל בגבורה, עוטר ישראל בתפארה, הנותן ליעף כח, המעביר חבלי שינה מעיני ותנומה מעפעפי.
ברכות השחר בנוסח עדות המזרח: פוקח עוורים, מתיר אסורים, זוקף כפופים, מלביש ערומים, הנותן ליעף כח, רוקע הארץ על המים, המכין מצעדי גבר, שעשה לי כל צורכי, אוזר ישראל בגבורה, עוטר ישראל בתפארה, שלא עשני גוי, שלא עשני עבד, שלא עשני אשה, המעביר חבלי שינה מעיני ותנומה מעפעפי.
יש לציין שבסידורים הישנים, אין אחידות בכלל לגבי סדר הברכות. בקצת סידורים ישנים, מודפס זוקף כפופים לפני מתיר אסורים, ודלא כפסק השולחן ערוך ש"אם קדם וברך זוקף כפופים קודם שברך מתיר אסורים לא יברכנה".
ברכת הנותן ליעף כח אין לה מקור בתלמוד, והיא ברכה שנוספה מאוחר יותר. הבית יוסף כותב שהוא איננו יודע מנין היה רשות לתקן אותה, ולכן הוא נוקט שאין לומר אותה. הב"ח טוען שנראה לומר שברכת הנותן ליעף כח כנראה כן נזכרה בתלמוד בגרסת האשכנזים וכך משמע מהסמ"ג שמחשיבה בברכות. הוא מביא לכך גם ראיה מברכת "מגביה שפלים" שמשמע מפורשות מכמה ראשונים שנזכרה בתלמוד. לכן הוא כותב שאין לגעור במי שמברך אותה, כי יש לסמוך בזה על כל אותם גדולים, וקל וחומר שלא להוציאה מהסידורים. עוד הוא כותב כי הירא את דבר ה' ומוחזק בחסידות שחש לחולקים לא יברך, אך לא יורה כך לאחרים.
בקצת קהילות היה נהוג להוסיף ברכות נוספות, כגון מגביה שפלים וסומך נופלים. בסדר עבודת ישראל מובא שבק"ק מיץ מברכים מגביה שפלים, וברכה זו נאמרת במנהג האיטלקי עד היום.
פרשת העקידה: בהרבה מקומות, הנהיגו על פי המקובלים לומר פרשת העקידה בכל יום כדי להזכיר זכות אבות לפני הקב"ה, וגם כדי להכניע את היצר לעבוד את הקב"ה כמו יצחק אבינו.
ברכת "המקדש את שמו ברבים": קטע שתחילתו "לעולם יהא אדם ירא שמים בסתר ובגלוי", ועוסק בשבח עם ישראל המקדשים את שם ה'. הקטע מכיל גם את הפסוק של שמע ישראל וברוך שם ומסתיים ב"ברוך המקדש את שמו ברבים", שלפי נוסח אשכנז מסיימים בשם. בנוסח איטליה (וכן נהגו בנוסח פרובאנס ובנוסח רומניא) אומרים קטעים אלה אחרי הקרבנות.
ברוב קהילות מנהג אשכנז המערבי, ברכות התורה נאמרות לפני סדר הקרבנות, וכן נוהגים בנוסח איטליה ובנוסח רומניא.
אחרי ברכות השחר אומרים את פרשת הקורבנות.
בחלק מקהילות אשכנז המערבי, נוהגים שהחזן מתעטף בציצית ומניח תפילין קודם ברוך שאמר, ואף את ברכות אלה מברך בקול. רק שבחול המועד נוהגים שלא לברך על התפילין בקול רם, וכפסק הרמ"א.
ברנדון בימר

| --- | --- |

ברנדון בימר
 לידה:  27 בפברואר 1980 (בן 44) יוג'ין, אורגון
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  Willamette High School 
 http://brandonbeemer.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדון ריצ'רד בימר (באנגלית: Brandon Richard Beemer; נולד ב-27 בפברואר 1980) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, שנודע בעיקר מתפקידו כשון-דאגלס בריידי באופרת הסבון "ימי חיינו", וכאוון נייט באופרת הסבון "היפים והאמיצים".
ביוגרפיה

בימר נולד ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית למשפחה ממוצא אירי וגרמני. עבודתו הראשונה הייתה כנהג במפעל מקומי של חברת קוקה-קולה. עם תום לימודיו בבית הספר התיכון הוא עבר לניו יורק והחל לדגמן ולקחת שיעורי משחק. בהמשך הוא עבר ללוס אנג'לס על מנת לעסוק בקריירת המשחק שלו במשרה מלאה.
קריירה

בשנת 2001 שיחק לראשונה בסרט האימה העצמאי "האחווה". באותה שנה הצטרף לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "לא לבושה" ברשת MTV, בדמותו של לוקאס.
בשנים 2005-2006 גילם את הדמות של סת' באופרת הסבון של CBS "ג'נרל הוספיטל".
בשנת 2006 לוהק בימר לגלם את הדמות של שון-דאגלס בריידי באופרת הסבון "ימי חיינו", דמות שגולמה במקור על ידי השחקן ג'ייסון קוק מאז 1999 בינואר 2008 פוטר בימר והופעתו האחרונה בסדרה הייתה ב-24 במרץ 2008. ביולי 2008 הצטרף לאופרת סבון אחרת "היפים והאמיצים", בדמותו של אוון נייט, עד לפרישתו מהסדרה ב-2012. ב-2016 חזר בימר לשחק ב-"ימי חיינו" בדמותו הקודמת.
בשנת 2011, השתתף בימר בדוקו-ריאליטי של ערוץ E! ‏"Dirty Soap", אשר מתמקדת בחייהם של כוכבי אופרות סבון ומתעדת את חייהם האישיים והמקצועיים. בשנת 2012 כיכב בסרט אימה קצר "BloodMoon" בתפקיד של הפסיכולוג לוק פארקר.
בשנת 2015 גילם את דילן בסרט מותחן האימה "Fear Clinic". בשנת 2019 שיחק בסרט האקשן "Dead Trigger" לצד דולף לונדגרן, ושיחק בדרמת המסתורין "Gates Of Darkness" לצד טובין בל,
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | The Brotherhood | פראט |  |
| 2005 | מותק, המסיונרים השתגעו | ג'סטין |  |
| 2006 | בנות חומריות | מאק ריון |  |
| 2013 | Wrong Cops | בראון |  |
| 2015 | Fear Clinic | דילן |  |
| 2017 | Deadly Expose | ניק קרטיס |  |
| 2017 | Dead Trigger | הסוכן פירס |  |
| 2018 | Life with Dog | נורמן |  |
| 2019 | Gates of Darkness | האב דומאל |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | לא לבושה | לוקאס | תפקיד ראשי (עונה 4); 40 פרקים |
| 2003 | CSI | רוס ג'נסן | פרק: "Jackpot" |
| 2005 | ג'נרל הוספיטל | סת' | 5 פרקים |
| 2008-2006, 2016-הווה | ימי חיינו | שון דאגלס-בריידי | תפקיד ראשי; 809 פרקים |
| 2008 - 2012 | היפים והאמיצים | אוון נייט | תפקיד ראשי; 294 פרקים |
| 2011 | CSI: מיאמי | דרק ווהן | פרק: "Stiff" |
| 2013 | The Stafford Project | צ'ארלס | פרק: "Reality Adjustment" |
| 2013 | Bering Sea Beast | אוון פאוורס | סרט טלוויזיה של Syfy |
| 2013 | Non-Stop | דין | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2014 | Wedding Planner Mystery | הולט ווקר | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2017 - 2020 | The Bay | איוון בלאקוול | 36 פרקים |
גחניים

| גחניים |
| --- | --- |
 לפי כיוון השעון משמאל למעלה: גחן דקלים אסייתי, גחן מצוי, בינטורונג וזבד דקל מסיכתי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: גחניים
שם מדעי
 Viverridae ‏גריי, 1821

זבד אפריקאי
זבד מלאי
גחן דקלים חום
גְּחָנִיִּים (שם מדעי: Viverridae) היא משפחה בתת-סדרה דמויי חתול אשר בסדרת הטורפים. משפחה זאת אנדמית לרוב האזורים הטרופיים של העולם הישן: אפריקה, דרום אירופה, המזרח התיכון ודרום-מזרח אסיה. בתי הגידול המועדפים על המשפחה הם: יערות, סוואנה, הרים ובמיוחד יערות הגשם הטרופיים.
מיני הגחניים מכונים בשם זבד, לבעלי הגוף המפוספס והגדול ופסים סביב עיניהם. הם מטפסי עצים בעיקר ופעילי יום ולילה. מינים אחרים מכונים גחנים והם נפוצים בעיקר באפריקה, למעט מין אחד שהיה מצוי בעבר בישראל - גחן מצוי. הגחנים בעלי זנב ארוך וגוף מנומר ומוארך, והם פעילים בעיקר בלילה.
הגדול בגחניים הוא הזבד האפריקאי שמשקלו 18 קילוגרם ואורכו 84 סנטימטרים והבינטורונג הדומה לו בגודלו. הקטן בבני המשפחה הוא לינסנג אפריקני שמשקלו 650 גרם ואורכו 33 סנטימטרים. הגדול שבבני המשפחה מעולם היה המין זבד ליקיי שהגיע למשקל 40 ק"ג.
מאפיינים

גופם גלילי וארוך, רגליהם קצרות, החרטום בדרך כלל מחודד. רוב המינים הולכי כפות ובכל רגל חמש אצבעות. חלק מהמינים בעלי טפרים המשתרבבים חלקית. לפעמים שתי בלוטות ריח ליד פי הטבעת המשמשות לסימון תחום המחיה. בלוטות הריח מפיקות ריח חזק ולא נעים אשר נמצא בשימוש בתעשיית הבשמים. חברת הבשמים שאנל הודתה שעד לשנת 1998 היא השתמשה בחומר המופק מבלוטות הריח של זבד הודי בבושם מסוג שאנל 5 מתוצרתם. בעקבות לחץ של ארגונים לזכויות בעלי חיים הופסק השימוש בחומר.
שימוש ידוע נוסף הוא בתעשיית הקפה. פולי קפה אשר גחן הדקלים האסייתי פולט (לאחר שלא עוכלו ועברו תהליך תסיסה במערכת העיכול שלו) נחשבים משובחים במיוחד.
קיימים מינים שוכני קרקע החיים במאורות שאינם חופרים בעצמם, ויש מינים אחרים החיים על עצים.
מזונם העיקרי מן החי אבל ישנם מינים הניזונים גם מן הצומח. המשפחה מגוונת ומחולקת לשלושה תת-משפחות ו-14 סוגים, בהם למעלה מ-30 מינים. המשפחה כוללת מינים הנפוצים באסיה ובאפריקה. בישראל מצוי המין: גחן מצוי שהוא המין היחיד המצוי בטבע באירופה.
חלק מהמינים שהיו כלולים במשפחה בעבר משתייכים כיום למשפחת הנמייתיים. המין זבד דקלים אפריקני הועבר למשפחה עצמאית והמינים לינסנג אסייתי מפוספס ולינסנג אסייתי מנומר הועברו למשפחת לינסנגים אסייתיים. מינים נוספים שחיים במדגסקר כמו הפוסה הועברו למשפחת טורפי מדגסקר.
סוגי הגחניים

תת-משפחה Hemigalinae
סוג ומין יחיד זבד דקל אוסטוני (Chrotogale owstoni)
סוג ומין יחיד זבד לוטראי (Cynogale bennettii)
סוג ומין יחיד זבד דקל הוסי (Diplogale hosei)
סוג ומין יחיד זבד דקל מפוספס (Hemigalus derbyanus)
תת-משפחה Paradoxurinae
סוג ומין יחיד בינטורונג (Arctictis binturong)
סוג ומין יחיד זבד דקל קטן-שיניים (Arctogalidia trivirgata)
סוג ומין יחיד זבד דקל סולאווסי (Macrogalidia musschenbroekii)
סוג ומין יחיד זבד דקל מסיכתי (Paguma larvata)
סוג גחן הדקלים (paradoxurus )
מין גחן דקלים אסיאתי (Paradoxurus hermaphroditus)
מין גחן דקלים חום (Paradoxurus jerdoni)
מין גחן דקלים זהוב (Paradoxurus zeylonensis)
תת-משפחה Viverrinae
סוג ומין יחיד זבד אפריקאי (Civettictis civetta)
סוג גחן (genetta )
מין גחן אבסיניקה (Genetta abyssinica)
מין גחן אנגולי (Genetta angolensis)
מין גחן בורלון (Genetta bourloni)
מין גחן מצוייץ (Genetta cristata)
מין גחן מצוי (Genetta genetta)
מין גחן ג'ונסטון (Genetta johnstoni)
מין גחן פנתרי (Genetta maculata)
מין גחן פארדין (Genetta pardina)
מין גחן מיימי (Genetta piscivora)
מין גחן מלכותי (Genetta poensis)
מין גחן סרוולניה (Genetta servalina)
מין גחן האוסה (Genetta thierryi)
מין גחן הכף (Genetta tigrina)
מין גחן ענק (Genetta victoriae)
סוג לינסנג (poiana )
מין לינסנג אפריקני (Poiana richardsonii)
מין לינסנג לייטוני (Poiana leightoni)
סוג זבד הודי (viverra )
מין זבד הודי ענק (Viverra zibetha)
מין זבד הודי מלברי (Viverra civettina)
מין זבד מנומר ענק (Viverra megaspila)
מין זבד מלאי (Viverra tangalunga)
סוג ומין יחיד זבד הודי קטן (Viverricula indica)
גחן פנתרי

| גחן פנתרי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: גחניים
סוג:: גחן
מין:: גחן פנתרי
שם מדעי
 Genetta maculata ‏גריי, 1830
תחום תפוצה


גחן פנתרי (שם מדעי: Genetta maculata) הוא מין של גחן ממשפחת הגחניים והוא חי בטבע בערבות עשב במרבית אפריקה שמדרום לסהרה.
מין זה מזכיר את קרוביו בצורתו ובממדיו (אורכו הממוצע 41-52 ס"מ) וכמוהם הוא בעל פרווה צהובה מנומרת. כמו כן הוא בעל זנב ארוך בצבע שחור העוזר לו לאיזון.
הוא נפוץ בסוואנות וביערות שונים לאורך היבשת והוא יוצא לציד בלילות וביום נח במאורתו שבין העצים או הסלעים. הוא ניזון מטרף קטן כמו יונקים קטנים, עופות ופרוקי-רגליים.
יש לו 5 תת-מנים:
Genetta maculata maculata
Genetta maculata letabae
Genetta maculata mossambica
Genetta maculata zambesiana
בשל תפוצתו הנרחבת הוא אינו בסכנת הכחדה.
ראו גם

גחן מצוי
זבד אפריקאי
גחניים
הערות שוליים

↑  גחן פנתרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| גחניים |
| --- | --- | --- |
| זבד דקל אוסטוני (סוג ומין יחיד) | זבד דקל אוסטוני |   |
| זבד לוטראי (סוג ומין יחיד) | זבד לוטראי |   |
| זבד דקל הוסי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל הוסי |   |
| זבד דקל מפוספס (סוג ומין יחיד) | זבד דקל מפוספס |   |
| בינטורונג (סוג ומין יחיד) | בינטורונג |   |
| זבד דקל קטן-שיניים (סוג ומין יחיד) | זבד דקל קטן-שיניים |   |
| זבד דקל סולאווסי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל סולאווסי |   |
| זבד דקל מסיכתי (סוג ומין יחיד) | זבד דקל מסיכתי |   |
| גחן דקלים | גחן דקלים אסייתי  • גחן דקלים חום  • גחן דקלים זהוב |   |
| זבד אפריקאי (סוג ומין יחיד) | זבד אפריקאי |   |
| גחן | גחן אבסיניקה • גחן אנגולי • גחן בורלון • גחן מצוייץ • גחן מצוי • גחן ג'ונסטון  • גחן פנתרי • גחן פארדין  • גחן מיימי • גחן מלכותי  • גחן סרוולניה • גחן האוסה  • גחן הכף • גחן ענק |  |
| לינסנג | לינסנג אפריקני • לינסנג לייטוני |  |
| זבד הודי | זבד הודי ענק • זבד הודי מלברי  • זבד מנומר ענק • זבד מלאי |  |
| זבד הודי קטן (סוג ומין יחיד) | זבד הודי קטן |  |
בתוך הבונקר של היטלר: 14 הימים האחרונים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יואכים פסט
 שפת המקור:  גרמנית
 נושא:  מלחמת העולם השנייה 
 הוצאה
 הוצאה:  Rowohlt Verlag
 תאריך הוצאה:  2002
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אחוזת בית
 תאריך:  2006
 תרגום:  חנן אלשטיין
 
בתוך הבונקר של היטלר (בגרמנית: Der Untergang: Hitler und das Ende des Dritten Reiches) הוא ספר ביוגרפי, שנכתב על ידי יואכים פסט. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 2002 בגרמנית ויצא לאור בעברית בשנת 2006.
תקציר העלילה

ספרו של יואכים פסט, "בתוך הבונקר של היטלר", הוא מתווה היסטורי במהותו. הוא משמש כשרטוט ראשוני להבנת התמונה הכוללת של הימים האחרונים של אדולף היטלר. הספר עוקב אחר כיבוש ברלין על ידי בעלות הברית ואחר השיגעונות ההולכים וגוברים של דיירי הפיהררבונקר ושאר אזרחי ברלין.
במהלך הספר, מוצגות אסטרטגיות המלחמה של שני הצבאות, משחקי הפוליטיקה המתרחשים בין דיירי הבונקר וגנרלים שונים והניסיונות של ממשלת גרמניה להעלאת המורל. המורל בברלין היה כל כך נמוך והמחשבה להתאבד הייתה כל כך נפוצה שאחד משוכני הבונקר תיאר את עצמו כ"דייר בחדר מתים" שבו התחזו הגוויות לבני אדם חיים. כמו כן, בשל מצב הרוח הירוד שתו הדיירים לשוכרה וצחנת האלכוהול שרתה בבונקר.
בספר מדובר גם על היטלר עצמו. מתוארים בו התקפי הזעם שלו, התדרדרות מצבו הבריאותי, אי אמונו בעולם ורצונו להתאבד ולהרוג את כלבתו בלונדי וגוריה על מנת שלא יילקחו בשבי על ידי הסובייטים. בעקבות אי אמונו באזרחי ברלין וביושבי הבונקר, שרבים מהם הוצאו להורג, על מצבתו הורה לכתוב "נפל קורבן לגנרלים שלו".
עיבוד

בשנת 2004, יצא בגרמניה סרט בשם "Der Untergang" המבוסס על הספר. כשנה לאחר מכן, בשנת 2005, יצא הסרט בישראל בשם "הנפילה". לאחר יציאתו, צבר הסרט פופולריות רבה וזכה בשלושה פרסי הקולנוע הבווארי. בנוסף, הסרט גם זכה להיכלל בין 250 הסרטים הטובים בכל הזמנים של IMDb והועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
ביקורת

הפרופסור האמריקאי להיסטוריה צבאית ג'פרי ואורו (אנ') הגיב לספרו של יואכים פסט ואמר כי "בתוך הבונקר של היטלר" העלה את הרף למחקר להבנת ימיו האחרונים של הרייך השלישי.
הערות שוליים

1 2  יואכים פסט, בתוך הבונקר של היטלר: 14 הימים האחרונים, אחוזת בית, 2006
↑  האם זה באמת חשוב כיצד המית אדולף היטלר את בלונדי, כלבתו האהובה, באתר הארץ, 25 באפריל 2006
↑  ג'פרי וואורו, WWII Book Review: Inside Hitler’s Bunker, HISTORYNET
גארט הוברט

גארט אוגוסטוס הוברט (באנגלית: Garret Augustus Hobart;‏ 3 ביוני 1844 – 21 בנובמבר 1899) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא ויליאם מקינלי.
ביוגרפיה

הוברט נולד בלונג בראנץ' שבניו ג'רזי ובילדותו עבר עם הוריו להתגורר בעיירה מרלבורו. בשנת 1863 הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטה המדינתית של ניו ג'רזי. לאחר לימודיו החל לעסוק בעריכת דין בעיר פטרסון, בה נבחר בשנת 1871 כחבר מועצת העיר.
בין השנים 1872 – 1876 כיהן הוברט בבית המחוקקים של ניו ג'רזי ובשנת 1874 כיהן בו כיו"ר הבית. לאחר מכן, נבחר לכהן בסנאט המדינה (1876 – 1882), בראשו עמד בשנת 1881. במקביל לפעילות זו, היה הוברט פעיל במוסדות המפלגה הרפובליקנית ושימש יו"ר ועדת המפלגה בניו ג'רזי (1880 – 1891) וחבר בוועידת המפלגה הלאומית (1884 – 1896). בשנת 1884 התמודד ללא הצלחה על מושב בסנאט ארצות הברית, ואילו בשנים 1892 ו-1895 הוא דחה הצעות להתמודד למשרת מושל ניו ג'רזי.
בשנת 1896 הצטרף הוברט למועמד לנשיאות ויליאם מקינלי והועמד עמו לבחירה כסגנו. בשנת 1897 החלה כהונתו כסגן נשיא ארצות הברית, אך כעבור שנתיים הוא נפטר מאי ספיקת לב, בגיל 55. על אף משך כהונתו הקצר נחשב הוברט לאחד מסגני הנשיא בעלי הסמכות החזקה ביותר, בהיותו מקורב לנשיא מקינלי והגדרתו הרשמית כיועץ לנשיא. רעייתו, ג'ני, מילאה במשך תקופת כהונתו את תפקידה של הגברת הראשונה, בשל מחלת האפילפסיה של אידה מקינלי.
ג'וליה טופאנה

| --- | --- |
 לידה:  פלרמו
 פטירה:  1660 רומא, מדינת האפיפיור 
 מדינה:  מדינת האפיפיור 
 
ג'וליה טופאנה (באיטלקית: Giulia Tofana; לפעמים Toffana, Tophana, הוצאה להורג ברומא, יולי 1659) הייתה מרעילה מקצועית ורוצחת איטלקייה. היא הייתה מפורסמת בשל כך שהייתה מוכרת רעל לנשים שרצו לרצוח בעלים מתעללים. היא המציאה את הרעל המפורסם "אקווה טופאנה", אשר נקרא על שמה.
ביוגרפיה

המידע על הרקע שלה הוא מועט. ייתכן שהייתה בתה של תופאניה ד'אדאמו, אשר הוצאה להורג בפלרמו ב-12 ביולי 1633, לאחר שהורשעה ברצח בעלה פרנסיס. טופאנה העבירה את זמנה בחברת רוקחים, והייתה נוכחת כאשר הכינו שיקויים, וכך למדה לעשות זאת בעצמה, עד שבסופו של דבר גם פיתחה רעל משלה - "אקווה טופאנה". עם זאת, אפשרי גם כי הייתה זו אמה שהמציאה את הרעל והעבירה את המתכון לבתה. המרכיב העיקרי ברעל היה ארסן. טופאנה החלה למכור את הרעל לנשים שרצו להיות אלמנות. הבת שלה, ג'ירולאמה ספרה, גם השתתפה בפעילות זו. במרוצת הזמן, היא העבירה את העסק שלה מפלרמו לנאפולי ואז לרומא.
טופאנה הרגישה סימפתיה למעמדן הנמוך של נשים, ולרוב מכרה את הרעל שלה לנשים שהיו לכודות בנישואים קשים, עם נסיבות של התעללות. היא נודעה בתור חברתן של נשים במצוקה, וקיבלה הפניות והמלצות רבות. החומר שמכרה היה ללא צבע או ריח, ונראה ככל מוצר קוסמטי שהיה נהוג על נשים לרכוש בתקופה.
עסקה של טופאנה נודע לבסוף לרשויות הדת; על פי הסיפור, לקוחה כבר שמה את הרעל במרק של בעלה, אך ברגע האחרון נבהלה, ובעלה הבין שמשהו קורה, ואילץ ממנה את האמת. הוא היה זה שהודיע לחיילי האפיפיור. ואולם, טופאנה הייתה כל כך פופולרית, שהמקומיים הגנו עליה מפני מעצר. היא ברחה לכנסייה, שבה הוענק לה מקלט. אך עד מהרה, התפשטה שמועה לפיה טופאנה הרעילה את המים ברומא, ועם הפאניקה הגוברת, השוטרים פרצו לתוך הכנסייה ולקחו את טופאנה לחקירה.
ביוגרפיה > מותה

תחת עינויים, היא הודתה בהרעלת 600 גברים ברומא בלבד בשנים 1633–1651, אך לא ניתן לאשר את הטענה הזו מבחינה היסטורית, הן בשל העינויים שעברה, וגם מכיוון שהרעל שלה זכה לתפוצה מאוד נרחבת. בסופו של דבר היא הוצאה להורג ביולי 1659 ברומא (בקמפו די פיורי), ביחד עם בתה ג'ירולאמה ספרה, שכונתה "האסטרולוגית של לונגארה" (Astrologa della Lungara)). גם שלושת עוזריה הוצאו להורג יחד איתה. לאחר מותה הושלכה גופתה מעבר לחומת הכנסייה אשר סיפקה לה מקלט. כמה מלקוחותיה ומספר ספקים של הרעל שהמציאה נעצרו גם הם והוצאו להורג, בעוד אחרים נזרקו למתקני מעצר וצינוקים.
אי התאמה היסטורית

ישנם מספר פרטים היסטוריים לא ברורים או סותרים לגבי סיפורה של טופאנה. באופן כללי, מוסכם שהייתה לה קריירה בת יותר מחמישים שנה. עם זאת, על פי חלק מהרישומים ההיסטוריים, העסק שלה שגשג בפלרמו כבר בשנות ה-1630, ועל פי רישומים אחרים היא עדיין הייתה בחיים ובמאסר מאה שנה מאוחר יותר. רוב החוקרים סבורים שהרעל שלה היה מבוסס-ארסן, אך יש כאלה שטוענים לחומרים אחרים.
האגדה מספרת כי וולפגנג אמדאוס מוצרט הורעל באמצעות אקווה טופאנה, אך אין להשערה זו בסיס היסטורי כלשהו.
במקורות קיים לעיתים בלבול בין טופאנה להירונימה ספארה, המכונה "לה ספארה", אישה עם מקצוע דומה באיטליה בערך באותו הזמן. כפי הנראה, הכוונה הייתה בעצם לבתה, ג'ירולאמה ספרה, ושזה היה כינוי נוסף ל"Astrologa della Lungara".
הערות שוליים

↑  Meet The Woman Who Poisoned Makeup To Help Over 600 Women Murder Their Husbands, Genevieve Carlton, Medium, Mar 2 2018
↑  6 Legendary Poisons and 1 Legendary Antidote, LIVIUS DRUSUS MENTAL FLOSS
MAY 25, 2016
↑  Aqua Tofana: slow-poisoning and husband-killing in 17th century Italy, Blast from the Past, April 6' 2015
שיקוי אהבה
דיוקן אישה איטלקייה בת המאה ה-17
ג'ובאני דראגוני

| --- | --- |
 לידה:  1540 מודולה, איטליה 
 פטירה:  דצמבר 1598 (בגיל 58 בערך) רומא, מדינת האפיפיור 
 זרם:  האסכולה הרומאית 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 
ג'ובאני אנדראה דראגוני (באיטלקית: Giovanni Andrea Dragoni; סביבות 1540 - בדצמבר 1598) היה מלחין איטלקי מן האסכולה הרומאית של שלהי תקופת הרנסאנס, תלמיד של ג'ובאני פלסטרינה, שהתבלט כמלחין וכמאסטרו די קאפלה ברומא בסוף המאה ה-16. הוא השאיר אחריו מספר רב של יצירות קודש וחול, כמעט כולן ווקאליות ונודע בייחוד בספרי המדריגלים שלו, שזכו להדפסות חוזרות ונשנות.
חייו

דראגוני נולד במלדולה, לא רחוק מפורלי, אבל אין פרטים על ראשית חייו. הוא למד אצל פלסטרינה, כפי שציין בהקדשה בספר המדריגלים הראשון שלו (1573). כעבור שנה השיג את המשרה היוקרתית של מאסטרו די קאפלה בכנסיית סיינט ג'ון לטראן, אחד ממוסדות הדת והמוזיקה הבולטים ביותר ברומא, משרה שבה נשאר עד סוף חייו. ב-1594, באחרית ימיו, מינה החשמן דל מונטה את דראגוני להעריך את התקדמות התיקונים בשירה הליטורגית, חלק מן הרפורמות המקיפות שנבעו ממועצת טרנט. דראגוני מת ברומא.
מוזיקה

תפוקתו של דראגוני הייתה רחבת ממדים, אבל חלק גדול ממוזיקת הקודש שלו, שנשמר בארכיב של סיינט ג'ון לטראן, אבד עם השנים, לרבות קובץ של מוזיקה ל"קינות ירמיהו" (יחד עם קובץ דומה של אניבאלה סטאבילה) וכן כרך של מוזיקה למגניפיקט. דראגוני כתב לפחות שישה ספרי מוטטים, שחמישה מהם אבדו.
דראגוני הוציא לאור שבעה ספרי מדריגלים לארבעה, חמישה ושישה קולות, בין 1575 ל-1594. הדפסתם החוזרת ונשנית מעידה על הפופולריות שזכו לה.
המלחינים שהשפיעו על דראגוני הם מורו פלסטרינה, בעיקר בראשית הקריירה שלו, ובהמשך מחבר המדריגלים הנודע, לוקה מארנציו. סגנונו של דראגוני שם דגש על הבלטת הטקסט ובהירותו במוזיקה, אבל בשנות ה-90' של המאה ה-16 ניכר במוזיקה שלו דגש גובר והולך על קווי הסופרן והבס, לצד הבנה של אחדות מוטיבית, שניהם מאפיינים של סגנון תקופת הבארוק המתפתח. נוסף לכך ערך ניסויים במרקמים פוליכוראליים בכמה מיצירותיו המאוחרות, תו היכר אופייני יותר למוזיקה ונציאנית מאשר רומאית.
לקריאה נוספת

Patricia Ann Myers: "Giovanni Dragoni", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed June 23, 2006), (subscription access)
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
פטרישה אן מאיירס: "ג'ובאני דראגוני", מילון גרוב המקוון למוזיקה בעריכת ל. מייסי
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות' 1954
ברנדון באטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בספטמבר 1996 (בן 28) פרנקפורט, אילינוי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדון באטלר (באנגלית: Brandon Butler; נולד ב-11 בספטמבר 1996) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בזכות תפקידיו בסדרות הטלוויזיה "13 סיבות" ו"סוחבות".
ביוגרפיה

באטלר נולד בפרנקפורט, אילינוי.
קריירה

בין השנים 2009 ל-2010 שיחק באטלר בסרטים קצרים. בשנת 2011 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "Sister Mary".
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Spoilers: The Movie". בשנת 2018 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "13 סיבות". הוא גילם את סקוט ריד, תלמיד בית הספר ושחקן בייסבול. שונא את תדמית האנסים שמודבקת לספורטאים.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "סוחבות".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Never | ילד צעיר | סרט קצר |
| 2009 | Emergency | ילד ישן | סרט קצר |
| 2010 | Taking Flight | ליד מולי | סרט קצר |
| 2011 | Sister Mary | נער מקהלה |  |
| 2014 | Spoilers: The Movie | פיטר |  |
| 2019 | Ring of Silence | לוק |  |
| 2020 | Breathe | קרייג לונדון |  |