stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמל אוסטריה תחתית
עיצוב

הסמל מעוצב כמגן כחול שבו מוטענים חמישה עיטי זהב שראשי ארבעה מהם פונים אחד לשני וראשו של החמישי, התחתון פונה ימינה. מעל המגן, כתר מוראלי זהב שבו שלושה צריחים.
הסמל היה בשימוש כבר ב-1335 על ידי דוכס אוסטריה, ליאופולד השני. בסביבות 1360 קבע יורשו, רודולף הרביעי, את הסמל כסמלה של דוכסות אוסטריה. הסמל מופיע בויטראז' מהמאה ה-14 במנזר בקלוסטרנויבורג (Klosterneuburg). בעבר היו גרסאות שונות למינם של העופות בסמל, כאשר היו שסברו שאלו עפרוניים שהיו סמלם של הלגיון הרומי ששלט באזור או תוכיים. במהלך השנים נעשו שינויים בצבעי הסמל, בסדר שבו מוצגים העיטים וגם בצורת המגן. עיצובו של המגן הנוכחי נקבעה ב-1920.
סריג יוני

מבנה גביש של נתרן כלורי, מלח שולחן
סריג יוני הוא מבנה המורכב מיונים חיוביים ושליליים הנמשכים זה לזה באמצעות קשרים יוניים, דהיינו, מכוח המשיכה בין מטעניהם המנוגדים, והוא מאפיין חומרים יוניים, הנקראים גם מלחים. היונים החיוביים הם בדרך כלל יוני מתכת, ואילו היונים השליליים הם בדרך כלל יוני אל מתכת. המטענים המנוגדים מאזנים זה את זה, ועל כן לחומרים היוניים יש מטען חשמלי כולל אפס.
חומרים יוניים

חומרים יוניים מיוצגים באמצעות נוסחה אמפירית, המביעה את היחס השלם הקטן ביותר בין היונים המרכיבים את החומר. למשל, בנתרן כלורי (מלח שולחן), היחס בין יוני הנתרן ליוני הכלור הוא 1:1 (שכן מטענם החשמלי של יוני הנתרן הוא 1+ ואילו זה של יוני הכלור הוא 1-), ועל כן נוסחתו היא NaCl. לעומת זאת, נוסחת סידן כלורי היא CaCl2, שכן מטענם החשמלי של יוני סידן (Ca) הוא 2+, ולכן, על מנת לאזן את מטענו של כל יון סידן דרושים שני יוני כלור.
חלק מן היונים מורכבים משני אטומים או יותר, ונקראים יונים מורכבים. כך, למשל, יון ההידרוקסיד, -OH שמורכב מזוג אטומים או יון האמון, +NH4.
תכונות החומרים היוניים

הקשרים היוניים הם חזקים יחסית. על כן, דרושה אנרגיה רבה על מנת לנתקם בהתכה וברתיחה, ומשום כך טמפרטורות ההיתוך והרתיחה של חומרים יוניים גבוהות למדי, ורובם המכריע מוצקים בטמפרטורת החדר.
ככל שהרדיוסים היוניים של היונים המרכיבים את החומר היוני קטנים יותר, וכן ככל שמטענו החשמלי של כל יון גדול יותר, כך הקשרים היוניים חזקים יותר, וטמפרטורות ההתכה והרתיחה של החומר היוני גבוהות יותר.
חלק מן החומרים היוניים מסוגלים להתמוסס במים. בתהליך ההמסה במים, מתפרק החומר ליונים המרכיבים אותו, ומולקולות המים עוטפות את היונים במבנים הנקראים כדורי מיום. במבנים אלה, אטומי המימן המרכיבים את מולקולות המים, הטעונים במטען חיובי חלקי, פונים לכיוון היונים השליליים, ואטומי החמצן המרכיבים אותן, הטעונים במטען שלילי חלקי, פונים לכיוון היונים החיוביים. חומרים יוניים המתמוססים בקלות במים נקראים קלי תֶמֶס.
במצב מוצק, היונים המרכיבים את החומר היוני אינם חופשיים לנוע. עם זאת, במצב נוזל, בדומה לתמיסה מימית, מתפרק החומר היוני ליונים המרכיבים אותו, והם חופשיים לנוע. לכן, חומרים יוניים מוליכים חשמל במצב נוזל ובתמיסה מימית בתהליך של אלקטרוליזה.
חומרים יוניים אינם ניתנים לריקוע, משום שהזזת שכבה גורמת להעמדת היונים בעלי המטען החשמלי הזהה, אשר ביניהם קיימת דחייה הדדית, זה מול זה, ועל כן לשבירת החומר.
ראו גם

יון
קשר יוני
אנרגיית סריג
חומר מולקולרי
סריג מתכתי
סריג אטומרי
סנטוס

ערך זה עוסק בעיר במדינת סאו פאולו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חוף סנטוס
העיר סנטוס, ציור מאת הצייר הברזילאי בנדיטו קליסטו (1910)
מוזיאון הקפה של סנטוס ששימש בעבר כבורסה לקפה. דגל מדינת סאו פאולו מתנוסס בחזית המבנה
סנטוס היא עיר במדינת סאו פאולו, שבברזיל. העיר הוקמה ב-1546 על ידי האציל וחוקר הארצות הפורטוגזי בראז קובאז (Brás Cubas). העיר יושבת בחלקה על האי סאו ויסנטה, שעליו יושבת גם העיר סאו ויסנטה, ובחלקה על היבשת. סנטוס היא העיר הראשית באזור חוף סאו פאולו. ב-2006 אוכלוסיית העיר מנתה כ-400,000 תושבים (ובאזור המטרופוליני כ-1,500,000 תושבים). הודות לקרבתה למטרופולין סאו פאולו, סנטוס היא נמל הים הגדול ביותר בדרום אמריקה, והיא העבירה יותר מ-72 מיליון טונות ב-2006; מרכז תיירותי משמעותי; יש בה מתחמי תעשייה ומשלוח גדולים, שמטפלים בחלק ניכר מיצוא הקפה העולמי, ומוצרי יצוא ברזילאים אחרים כמו פלדה, שמן, מכוניות, תפוזים בננות וכותנה. בעיר קיים מוזיאון הקפה, בו היו בעבר נקבעים מחירי הקפה, ואנדרטה לכדורגל, המוקדשת לשחקנים הגדולים של העיר ובהם פלה. הפארק שלאורך חוף הים בסנטוס הוא הפארק החופי הארוך ביותר בספר השיאים של גינס, ואורכו 5,335 מ'.
ייצוא הקפה מנמל סנטוס תרם רבות לחידוש פני העיר. נוף העיר משולב בתעלות מים, שהן בנות יותר ממאה שנה.
סנטוס נמצאת במרחק 79 ק"מ מהמטרופולין סאו פאולו, בירת מדינת סאן פאולו, והעיר הגדולה בברזיל ובדרום אמריקה, הנמצאת ברמה בפנים היבשת.
באוקטובר 2006 נתגלו למול חופי סנטוס מרבצי נפט גולמי קל, הסוג המבוקש ביותר בשוק הנפט.
סנטוס שעל האי

שטח האי סאן ויסנטה מתחלק בין חלק מהעיר סנטוס לעיר סאו ויסנטה. האי שטוח מאוד - גבהים ברובו אינם עולים על 20 מטר מפני הים, חוץ מגבעות בודדות שמגיעות עד גובה 200 מטר.
בחלק השטוח של האי כבר אין כמעט צמחייה, בגלל השפעת העיור על הקרקע. בצפון האי, ברבעים אלמואה, שיקו דה פאולה וסבו, עדיין ניתן למצוא מערכות צמחייה ימית. לפני העיור המאסיבי ניתן היה למצוא צמחייה על האי.
על הגבעות ניתן למצוא את החורש האטלנטי הטבעי, חוץ מהבננות. בימת הגעגוע ניתן למצוא אליגטור מסוג ז'קארה (Jacaré). הכריתה המוגברת של עצים באזור גורמת לאי יציבות הקרקע, במיוחד בעונת הגשם מינואר עד במרץ.
רוב הנחלים באי נוקזו לתעלות כשהמהנדס סאטורנינו דה בריטו הקים את פרויקט התעלות של העיר. נחל שנותר בצפון האי, נחל סאו ז'ורז'י, סובל מבעיות זיהום, בחלקן עקב קיום פאבלות על גדותיו.
סנטוס שעל היבשת

חלק זה משתרע על שטח של 231.6 קמ"ר, ומהווה את רוב שטח העיר. כ-70% משטח זה מצוין כשמורת טבע, המשמרת בחלקה את החורש האטלנטי הטבעי.
בחלקים השטוחים של החלק היבשתי אפשר למצוא מערכות צמחייה ימית לאורך תעלת ברטיוגה, והנחלים דיאנה, סאנדי, אירירי וקילומבו. בעמקי הנחילם לרוב נמצאות חוות חקלאיות ומטעי בננות. שטחים חקלאיים אלה נחשבים שטחי התפשטות עירונית על פי התוכנית של עיריית סנטוס.
בסנטוס יש גם שטח קטן של רמה, ברכס קילומבו. הפסגה של השטח העירוני נמצאת בגובה 1,136 מ' מעל פני הים, ליד הנביעה של נחל איטאטינגה.
אקלים

האקלים בסנטוס הוא טרופי, ועונות השנה מוגדרות היטב. הקייצים מאופיינים במזג אוויר חם ולח (עם משקעים ממוצעים מעל 250 מ"מ בינואר), בשעה שהחורפים יותר קרירים ופחות גשומים (55 מ"מ באוגוסט). האביב והסתיו מאופיינים כעונות מעבר.
חוץ מההגדרות לעיל, שינויים מסוימים בטמפרטורות מורגשים בעונות החמות והקרות של השנה. בקיץ, כניסה של חזיתות קרות היא תופעה נפוצה, המביאה גשמים וממזגת את הטמפרטורות הגבוהות של העונה, ובחורף, רוחות צפון מזרחיות (שכרגיל מקדימות כניסת חזיתות קרות) גורמות לעליית הטמפרטורות מעל 35 מעלות אחר הצהרים, ומעל 25 מעלות בבוקר.
בינואר ממוצע הטמפרטורה המינימלית הוא 23 מעלות והמקסימלית 30. ביולי, ממוצע המינימום הוא 17 מעלות ושל המקסימום 24 מעלות.
די נפוץ, במיוחד בקיץ, שהטמפרטורות יעלו מעל ל-35 מעלות אחר הצהרים, במיוחד בחלקים העירוניים והמרוחקים מהים (כמו מרכז העיר), ועד 40 מעלות, בשילוב רוחות צפון מזרחיות.
בחורף, כניסה מאסיבית של אוויר קוטבי מהדרום, לפחות פעם בשנה, מורידה את הטמפרטורות אל מתחתל-10 מעלות.
הטמפרטורה המקסימלית שנמדדה בעיר הייתה 41 מעלות, בספטמבר 1997. הנמוכה ביותר - 4.3 מעלות, ב-2 באוגוסט 1955. באותו היום נצפתה קרה בחלקי העיר, אף שהדבר לא תועד רשמית.
ערים תאומות

איטליה טריאסטה, איטליה (מ־1977)
הערות שוליים

↑  http://www.forbes.com/home/feeds/afx/2006/10/04/afx3066182.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566751105171  GND: 4498339-6  LCCN: n80164288  MusicBrainz: 00b3c14a-c02b-474b-bbbb-b0cffd76ca3e  NARA: 10044723  NKC: ge424315  SUDOC: 170620611  VIAF: 138378920   WorldCat (עם VIAF): 138378920
סמל אוזבקיסטן

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  אוזבקיסטן 
 תאריך אימוץ:  29 
 התקנים
 ציצה:  כוכב מתומן הכחול בעל שמונה צלעות, ובתוכו חצי סהר וכוכב
 מגן:  הציפור הלאומית של המדינה (ה"הומא" המיתולוגית). מאחורי הציפור נמצאת שמש, הרים גדולים ושדות.
 תומכים:  חיטה וכותנה
 מוטו:  Oʻzbekiston - אוזבקיסטן בשפה האוזבקית
 פרטים נוספים
 גרסאות קודמות:     סמל אוזבקיסטן סס"ר
 
סמל אוזבקיסטן הנוכחי אומץ ב-2 ביולי 1992. הסמל דומה לסמל של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית, ומורכב ממספר מאפיינים שהתבססו על הסמל הישן יחד עם שינויים שאפיינו את המדינה.
הסמל מוקף בחיטה מצד ימין וכותנה מצד שמאל, המבליטים את היבולים הפופולריים ביותר במדינה. והם עטופים ברצועה בעלת שלושה צבעים: כחול, לבן וירוק - צבעי דגל אוזבקיסטן.
במרכז הסמל - הציפור הלאומית של המדינה ה"הומא" (באוזבקית: Humo, בפרסית: هما) - ציפור מהמיתולוגיה הפרסית, אשר מסמלת שמחה, אהבה וחופש. מאחורי הציפור נמצאת השמש הנצחית שמאירה תמיד את המדינה, ההרים הגדולים של המדינה והשדות הגדולים המסמלים את החקלאות הענפה.
בראש הסמל ישנו הכוכב המתומן הכחול בעל שמונה צלעות, ובתוכו חצי סהר וכוכב, המסמלים את האסלאם - הדת השולטת במדינה. הכוכב המתומן הכחול החליף את הכוכב הסובייטי האדום בעל חמש הצלעות.
בתחתית ישנה כרזה ועליה רשום שמה של המדינה בשפה האוזבקית. בגרסאות מוקדמות יותר של הסמל על הכרזה כתוב שם המדינה בכתב קירילי - Ўзбекистон, אך בגרסאות מאוחרות יותר של הסמל על הכרזה כתוב שם המדינה בכתב לטיני - O‘zbekiston.
ראו גם

דגל אוזבקיסטן
המנון אוזבקיסטן
סרנדה בפרוטה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור קצר של מרתה צ'יבנס
 בימוי:  ג'ורג' סטיבנס
 הופק בידי:  ג'ורג' סטיבנס
 תסריט:  מורי ריסקינד
 עריכה:  אוטו מאייר
 שחקנים ראשיים:  קרי גרנט איירין דאן
 מוזיקה:  ויליאם פרנק הרלינג
 צילום:  ג'וזף ווקר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 באפריל 1941
 משך הקרנה:  119 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה 
 הכנסות:  835,000‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
סרנדה בפרוטה (באנגלית: Penny Serenade) הוא סרט מלודרמה אמריקאי משנת 1941 בבימוי ובהפקתו של ג'ורג' סטיבנס עם קרי גרנט ואיירין דאן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על סיפור קצר של מרתה צ'יבנס(אנ') ומספר על זוג שמתמודד עם משברים הקשורים בעיקר ברצונם לגדל ילד.
קרי גרנט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן בתפקיד ראשי.
תקציר העלילה

העלילה מסופרת בשיטת פלשבק. ג'ולי אדמס (איירין דאן). היא עומדת לעזוב אתה ביתה ולהיפרד מבעלה רוג'ר אדמס (קרי גרנט). היא משמיעה מוזיקה מתקליטים שלה וכל שיר מחזיר אותה לזכרונות.
ג'ולי עבדה כמוכרת בחנות תקליטים כאשר רוג'ר, עיתונאי במקצועו התבונן בה ומיד התאהב. הוא נכנס לחנות באמתלה לקנות תקליטים ומתחיל לחזר אחריה.
הרומן ביניהם מתפתח במהירות. רוג'ר מקבל משרה מפתה כעיתונאי ביפן ולפני נסיעתו לשם הם מתחתנים. ג'ולי נכנסת להריון ומצטרפת לרוג'ר ביפן.
רוג'ר מקבל ירושה ומבקש לקחת את ג'ולי למסע בעולם אבל היה רוצה לחזור לארצות הברית. ברעידת אדמה קשה ביפן נפצעת ג'ולי ומאבדת את עוברה. בשובה לארצות הברית מבשרים לה הרופאים כי לא תוכל להביא עוד ילדים לעולם.
רוג'ר קונה עיתון מקומי ובעזרת ידידו, אפלג'ק (אדוארד בוקנן) מתחיל בהפצתו אך העיתון לא צובר תאוצה.
ג'ולי נמצאת בדיכאון ואפלג'ק משכנע את הזוג לאמץ ילד. הם פונים לבית היתומים ג'ולי אומרת למנהלת גב' אוליבר (באולה בונדי) כי היא מבקשת ילד בן שנתיים, מתולתל עם עיניים כחולות. גב' אוליבר מציעה להם תינוקת בת מספר שבועות והם לוקחים אותה מחוסר ברירה לשנת ניסיון.
העיתון נסגר מחוסר קוראים ורוג'ר מאבד את הכנסתו. כעבור שנה הוא נקרא לשופט האימוץ שמודיע לו שעליו להחזיר את התינוקת בגלל שאין לו הכנסה. לאחרנאום קורע לב כשהוא על סף בכי, מרחם עליו השופט ומאשר את האימוץ.
הילדה טרינה מביאה אושר להוריה כשהיא מופיעה בחגיגת חג המולד בבית הספר אולם לאחר מכן היא נתקפת במחלה ומתה.
ג'ולי שוב נכנסת לדיכאון והזוגיות מתפוררת. היא מחליטה לעזוב את הבית לאכזבתו של רוג'ר. בעת שהיא עומדת לעזוב, מצלצל הטלפון ומעברו השני נמצאת גב' אוליבר שמודיעה לג'ולי כי כעת יש בבית היתומים ילד שמתאים לדרישותיה, בן שנתיים עם תלתלים ועיניים כחולות.
החיוך חוזר לפניהם של ג'ולי ורוג'ר. הם נכנסים לחדר הילדים, מתחבקים וצופים בתקווה לעתיד החדש שנפתח לפניהם.
סולם בינלאומי לסיווג קושי נהר

סולם בינלאומי לסיווג קושי נהר (באנגלית: International scale of river difficulty) הוא שיטה אמריקאית המשמשת לדירוג קושי השייט והחתירה בקטע של נהר, או בנהר לכל ארכו. הסולם נוצר על ידי איגוד המים הלבנים האמריקאי(אנ') כדי להעריך קושי נהרות ברחבי העולם. אין לבלבל אותו עם "סולם המים הלבנים" בשימוש בינלאומי, המתפרסם ומותאם על ידי ועדה של פדרציית הקאנו הבינלאומית (ICF). הציון משקף את הקושי הטכני ואת רמת המיומנות הנדרשת מהשייטים בקטע המסווג של הנהר. הסולם משמש לענפי ספורט ופעילויות מים שונים, כגון רפטינג, גלישה על נהר, שיט בקאנו, גלישת חתירה בעמידה ושייט קיאקים לבנים.
מיון דרגות הקושי

ישנן 6 דרגות קושי. הסולם אינו ליניארי, ואינו קבוע. למשל, יכולה להיות דרגה שנייה קשה, ודרגה שלישית בעלת קטעים קלים יותר וכן הלאה. דרגת הנהר עשויה להשתנות עם רמת הזרימה. לעיתים קרובות נהר יקבל ציון מספרי, ולאחר מכן פלוס (+) או מינוס (-) כדי לציין אם הוא בקצה הגבוה או הנמוך של דרגת הקושי.
בעוד שקטע נהר עשוי לקבל דירוג כולל, הוא עלול להכיל קטעים מעל הציון הזה, שצוינו לעיתים קרובות כמאפיינים, או להפך - הוא עשוי להכיל גם קטעים של מים בדרגה נמוכה יותר.
מיון דרגות הקושי > דרגות הקושי

סיכום של סיווגי נהרות כפי שהוצג על ידי איגוד המים הלבנים האמריקאי.
דרגה Iדרגה I - קל - המים נעים במהירות, עם גלים קטנים. מעט חסימות של סלעים, כולן ברורות וניתנות לעקיפה בקלות עם מעט אימון. הסיכון לשחיינים קל, חילוץ עצמי קל.
דרגה IIדרגה II - למתחילים - מפלים אנכיים עם ערוצים רחבים וברורים שניכרים ללא חיפושים. ייתכן שיידרש תמרון מדי פעם, אך חותרים מיומנים נמנעים בקלות מסלעים וגלים בגודל בינוני. שחיינים נפצעים רק לעיתים רחוקות, וסיוע קבוצתי, למרות שהוא מועיל, נדרש רק לעיתים רחוקות. מפלים שנמצאים בקצה העליון של טווח הקושי הזה מוגדרים כ-דרגה II+
דרגה IIIדרגה III - בינוני - מפלים עם גלים מתונים ולא סדירים, שקשה להימנע מהם, ואשר עלולים להציף קאנו פתוח. לעיתים קרובות נדרשים תמרונים מורכבים בזרם מהיר, ושליטה טובה בסירה במעברים הדוקים או סביב זיזים; גלים גדולים עלולים להיות נוכחים, אך ניתנים להתגברות בקלות. ניתן למצוא מערבולות חזקות והשפעות זרם חזקות, במיוחד בנהרות בנפח גדול. לצופים מומלץ לאירועים לחסרי ניסיון. פציעות בזמן שחייה הן נדירות; חילוץ עצמי הוא בדרך כלל קל, אך ייתכן שיידרש סיוע קבוצתי כדי להימנע משחיות ארוכות. אשדות שנמצאות בקצה התחתון או העליון של דרגת הקושי הזו מסווגות כ- דרגה III- או דרגה +III בהתאמה.
דרגה IVדרגה IV - למתקדמים - מפלים עזים, חזקים אך צפויים הדורשים טיפול מדויק בסירה במים סוערים. בהתאם לאופיו של הנהר, הוא עלול לכלול גלים ו"חורים" גדולים ובלתי נמנעים או מעברים צרים הדורשים תמרונים מהירים ותחת לחץ. ייתכן שיהיה צורך בסיבוב אדי מהיר ואמין כדי להתחיל תמרונים באשדות או יציאה למנוחה. ייתכן שיהיה צורך בגישוש מראש בפעם הראשונה, לאיתור קטעים מסוכנים. הסיכון לפציעה של שחיינים בינוני עד גבוה, ותנאי המים עשויים להקשות על חילוץ עצמי. סיוע קבוצתי לחילוץ הוא לרוב חיוני ודורש מיומנות מתאימה. לחובבי קיאקים מומלץ מאוד גלגול אסקימואי. מפלים שנמצאים בקצה התחתון או העליון של טווח הקושי הזה מסווגים כדרגה IV- או דרגה +IV בהתאמה.
דרגה Vדרגה V - למקצוענים - מפלים ארוכים במיוחד, אלימים מאוד, החושפים את החותרים לסיכון נוסף. הקטע עלול להכיל גלים וחורים גדולים ובלתי נמנעים, או אשדות תלולים וצפופים עם מסלולים מורכבים ותובעניים. האשדות עלולים להימשך למרחקים ארוכים בין הבריכות, הדורשים רמת כושר גבוהה. גישוש מקדים מומלץ, אך עלול להיות קשה. שחייה מסוכנת, וההצלה היא לרוב קשה אפילו למקצוענים. ציוד מתאים, ניסיון רב, ומיומנויות חילוץ מתורגלות, הן חיוניות. בגלל טווח הקושי הגדול שקיים במעבר מדרגה IV, דרגה V היא סולם פתוח, מרובת רמות, המיועדת לסיווגי משנה כמו 5.0, 5.1, 5.2 וכו'. כל אחת מהדרגות הללו, היא בסדר גודל קשה יותר מהקודמת. כלומר, מעבר מדרגה V לדרגה 5.1 הוא סדר גודל דומה למעבר מ-דרגה IV לדרגה V.
דרגה VIדרגה VI - מפלים קיצוניים ובראשיתיים - שיוט וחתירה בסיווג זה מבוצעים לעיתים רחוקות, וכשהם מתקיימים בכל זאת, הם מדגימים את קיצוניות הקושי, העדר חיזוי, וסכנה. ההשלכות של טעויות הן חמורות, וההצלה עלולה להיות בלתי אפשרית. מיועד לצוותי מקצוענים בלבד.
יישום זהיר

הסיווגים יכולים להשתנות מאוד, בהתאם לרמת המיומנות והניסיון של החותרים שדירגו את הנהר. לדוגמה, בוועידה הבינלאומית לשנת 1999 לבילוי וחינוך בחיק הטבע, מחבר, מדריך חתירה, הצביע על כך, שיש יותר מדי שוֹנוּת בנהרות המסווגים בדרגה I, והציע לעשות הבחנות נוספות במסגרת ייעודי מים שטוחים בדרגה I, וכן ייעודי מים בתנועה שיסווגו כדרגה +I, במטרה לספק מידע טוב יותר לשייטי קאנו, למדריכים המובילים טיולים, ולמשפחות עם ילדים קטנים.
סביר להניח שדרגת נהר תשתנה בהתאם למפלס המים. מים גבוהים בדרך כלל הופכים את המפלים לקשים ומסוכנים יותר, אם כי כמה מפלים עשויים להיות קלים יותר בזרימות גבוהות, מכיוון שהסלעים מכוסים או נשטפים. בשלב מבול/הצפה, אפילו מפלים שהם בדרך כלל קלים, יכולים להכיל סכנות קטלניות ובלתי צפויות. לעומת זאת, כמה מפלים עשויים להיות קלים יותר עם מפלס מים נמוך יותר, זאת כאשר הידראוליקה מסוכנת הופכת קלה יותר לניהול. חלק מהנהרות עם נפח גבוה של מים, נעים במהירות, ועלולים לדרוש תמרון מועט, אך יהוו סיכון חמור לפציעה או מוות במקרה של התהפכות.
ביאורים

↑  למשל עם הסולם כאן המבטא את הדירוג של פדרציית הקאנו.
↑  Eddy turn מתייחס לפעולת המעבר מהזרם הראשי למערבולת. סימוכין כאן.
הערות שוליים

1 2  Charlie Walbridge; Mark Singleton 2005., Safety Code of American Whitewater, American Whitewater
↑  International Scale of River Difficulty, American Whitewater
↑  Cassady, Jim; Fryar Calhoun; Bill Cross (1994). Western whitewater: from the Rockies to the Pacific, a river guide for raft, kayak, and canoe. Berkeley, CA: North Fork Press.
↑  Ron Watters, The Proposed Expanded Class I System of Rating Rivers, WayBack Machine, 1999
סמל אוסטריה עילית

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  אוסטריה עילית 
 תאריך אימוץ:  1997 
 
סמל אוסטריה עילית הוא סמלה של המדינה האוסטרית אוסטריה עילית.
עיצוב

הסמל מעוצב כמגן מחולק בניצב כשהחלק הימני מציג שדה שחור ובו מוטען עיט זהב שלשונו וטפריו אדומים והוא מביט ימינה. החלק השמאלי מחולק לארבעה פסים, שניים אדומים ושניים לבנים. מעל המגן, כתר ארכידוכס.
בעבר הייתה מעל המגן קסדה, מעטה וציצה שהייתה מורכבת מעיט זהב שמחזיק במקורו מאזניים. היה זה סמלו של אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה (1418 - 1463) ששלט באזור בזמן שלטונו של אחיו, פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הציצה עוצבה על פי סמלים קדומים יותר, מהמאה ה-13. הסמל הנוכחי שואב את עיצובו מסמלי דוכסי אוסטריה מהמאה ה-14 והוא נקבע בחוק ב-3 ביולי 1997.
נתיב (לשכת הקשר)

| --- | --- |
סמל נתיב החל משנת 2018
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ראש ממשלת ישראל 
 משרד אחראי:  משרד ראש הממשלה
 תאריך הקמה:  יוני 1951 
 סוכנות קודמת:  המוסד לעלייה ב' 
 מטה מרכזי:  ירושלים 
 שמות קודמים:  נתיב – לשכת הקשר ביל"ו מלט
 www.nativ.gov.il
 
סמל נתיב בעבר
נתיב (בעבר נתיב – לשכת הקשר) הוא גוף הפועל כיחידת סמך במשרד ראש הממשלה שתפקידו להגיע אל היהודים בברית המועצות (ולאחר התפרקותה, במדינות ברית המועצות לשעבר) ולעודד את זיקתם ליהדות, לציונות ולישראל. עד שנת 1990 נחשב "נתיב" כגוף חשאי למחצה, עת פעל תוך סיכון רב מאחורי "מסך הברזל".
יחידת בר

ב-1956 הוקמה בנתיב יחידה נפרדת בשם בר שפעלה במערב אירופה, ארצות הברית ודרום אמריקה כדי לגייס דעת קהל, יהודית ולא יהודית, למען מתן זכות עלייה לישראל מברית המועצות ליהודים הרוצים בכך. שליחי בר יצאו לבירות שונות במערב, בכיסוי של עובדי שגרירויות ישראל, על מנת להניע גורמים שונים להשמיע קולם למען יהודי ברית המועצות, תוך הקפדה מרבית שלא להתערב בענייניה הפנימיים של ברית המועצות. לפעילות גויסו אישים ידועים בכל תחומי המדע הספרות האמנות המדיניות ועוד. אורגנו עצרות והתכנסויות למען זכותם הבסיסית של יהודי ברית המועצות לעלות לישראל ולהתאחד עם קרוביהם.
באמצעות השכנוע של שליחי בר העבירו חברי קונגרס בארצות הברית ב-1975 את תיקון ג'קסון-ואניק. תיקון זה, בתמיכתו של סנטור יוברט האמפרי, התנה את המשך הסחר האמריקאי עם ברית המועצות במתן יציאה חופשית לישראל ליהודי ברית המועצות.
בנוסף, הוקמו ועדי פעילות יהודיים למען יהודי ברית המועצות, על ידי בר, בארצות הברית מערב אירופה דרום אמריקה ואוסטרליה. בשנת 1987, עם נפילת המשטר בברית המועצות בעקבות תהליכי הגלאסנוסט והפרסטרויקה, הפסיקה יחידת בר את פעילותה, לאחר שהושגו מטרותיה.
בעלי תפקידים בנתיב > ראשי נתיב

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| שאול אביגור | 1952–1970 |  |
| נחמיה לבנון | 1970–1981 |  |
| יהודה לפידות | 1981–1985 |  |
| דוד ברטוב | 1986–1992 |  |
| יעקב "יאשה" קדמי | 1992–1999 |  |
| צבי מגן | 1999–2006 | לשעבר שגריר באוקראינה, שגריר ברוסיה |
| נעמי בן עמי | 2007–2015 | לשעבר שגרירה באוקראינה |
| אלכס קושניר | 2016–2017 | מנכ"ל משרד העלייה והקליטה וחבר כנסת לשעבר מטעם ישראל ביתנו |
| נטע בריסקין-פלג | 2017–2023 | ראש נציגות משרד התיירות במרחב ברית המועצות לשעבר |
| אלון שוהם | 2023 - הווה  | איש משרד החוץ, לשעבר שגריר בבלארוס |
בעלי תפקידים בנתיב > פעילים מרכזיים

שייקה דן – מיוזמי נתיב וממייסדיו. פעל למילוט היהודים ממדינות הגוש הקומוניסטי והיה מיוזמי עסקת פדיון יהודי רומניה. שימש בתור ראש שלוחת נתיב בווינה (1958-1953) ובתור הממונה על פעילות הארגון במזרח אירופה.
משה כרמיל - מבכירי המוסד לעלייה ב', ראש המטה של נתיב (1958-1953) וראש שלוחת נתיב בווינה (1961-1958). מבכירי המחלקה למזרח אירופה במשרד החוץ.
יוסף מלר – מפעילי ארגון "הבריחה", אסיר ציון, מנהל מחלקת ברית-המועצות. במסגרת עבודתו הקים וניהל בסיס נתונים שמי על היהודים בברית-המועצות.
אריה קרול, חתן פרס ישראל ה'תש"ס – פעיל מרכזי, הממונה ב"נתיב" על עידוד הפעילות החשאית בברית המועצות בענייני יהדות וציונות – גיוס והכשרת מתנדבים לשליחויות בברית המועצות. החליף בראשית שנות השמונים את שייקה דן בתור הממונה על פעילות נתיב במזרח אירופה.
ד"ר שלמה ליבוביץ-ליש – מנהל מחלקת רומניה, במסגרת עבודתו טיפל בשחרור אסירי ציון מרומניה ובאיחוד משפחות.
בעלי תפקידים בנתיב > ראשי יחידת בר

בנימין אליאב
נחמיה לבנון (1960–)
צבי נצר
יהושע פרט
שרה פרנקל
בנימין וייס
לקריאה נוספת

נחמיה לבנון, שם הקוד: נתיב, עם עובד, תל אביב, 1998.
צביקה דרור, בנתיבי הצלה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1988
אריה (לובה) אליאב ("בן-עמי"), בין הפטיש והמגל, ניסיון אישי בקרב יהודי ברית המועצות, עם עובד, תל אביב, 1998
בנתיב הדממה, מרכז זלמן שזר, ירושלים 2012. מחקר שלמה רוזנר
צבי מגן, בנתיבים עלומים, קונטנטו-נאו, 2018
אפרים לפיד, לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017, עמ' 217–218.
נתי קנטורוביץ', "מוסד מיוחד במרות הממשלה בלבד": מסכת השמות והכינויים של "נתיב"/ חלק א', מבט מל"מ 91, מרץ 2022.
נתי קנטורוביץ', מסכת השמות והכינויים של 'נחיב' - חלק ב', מבט מל"מ 92, ספטמבר 2022.
Yaacov, Ro'i, The Struggle for Soviet Jewish Emigration 1948–1967. Cambridge: Cambridge University Press, 1991.
הערות שוליים

↑  אף על פי שעל פי דו"ח מבקר המדינה היא מעולם לא הוגדרה כיחידת סמך. ראו מבקר המדינה, מעמדה של נתיב במנגנון הממשלתי, דו"ח על הביקורת ב"נתיב"-לשכת הקשר 3 במאי 1998, עמ' 14.
↑  מבקר המדינה, החלטות הממשלה נוכח כפילויות ומחלוקות בין נתיב לבין משרד החוץ והסוכנות היהודית, דו"ח על הביקורת ב"נתיב"-לשכת הקשר 3 במאי 1998, עמ' 7.
↑  מבקר המדינה, החלטות הממשלה נוכח כפילויות ומחלוקות בין נתיב לבין משרד החוץ והסוכנות היהודית, דו"ח על הביקורת ב"נתיב"-לשכת הקשר 3 במאי 1998, עמ' 8–9
↑  Baruch Gurevitz, Open gates: the story behind the mass immigration to Israel from the Soviet Union, 1996, page 184
↑  מבקר המדינה, החלטות הממשלה נוכח כפילויות ומחלוקות בין נתיב לבין משרד החוץ והסוכנות היהודית, דו"ח על הביקורת ב"נתיב"-לשכת הקשר 3 במאי 1998, עמ' 9.
↑  מבקר המדינה, החלטות הממשלה נוכח כפילויות ומחלוקות בין נתיב לבין משרד החוץ והסוכנות היהודית, דו"ח על הביקורת ב"נתיב"-לשכת הקשר 3 במאי 1998, עמ' 12.
↑  החלטת ממשלת ישראל מס' 2070 מיום 22.7.2007: הרחבת מתכונת פעילות לשכת הקשר "נתיב" במשרד לנושאים אסטרטגיים, באתר משרד ראש הממשלה
↑  רשימת אתרי מרכזי התרבות הישראליים הפועלים מטעם נתיב במרחב ברית המועצות לשעבר (ברוסית)
↑  ניתן לראות את כל הסכמי התרבות הבילטראליים באתר ההסכמים של האו"ם
↑  כתבה על תערוכת ההי-טק הישראלית בסנט-פטרבורג, אוקטובר 2016 (ברוסית)
↑  נטשה ג. חנסב, קיץ בהנהגת צבר חבר המדינות, באתר תנועת הצופים, ‏20 במאי 2012
↑  צבר עולמי, מאוקראינה באהבה, באתר תנועת הצופים, ‏26 באפריל 2015
↑  דור פוזנר, טקס אש במינוס 4 מעלות, באתר תנועת הצופים, ‏9 במרץ 2010
↑  מיכאל זץ, מחנה קיץ בקייב - הנהגת צבר, באתר תנועת הצופים, ‏15 באוגוסט 2012
↑  מיכאל זץ, מחנה קיץ צופים-נתיב באוקראינה, באתר תנועת הצופים, ‏5 בספטמבר 2011
↑  דור פוזנר, סמינר צופי צבר באוקראינה, באתר תנועת הצופים, ‏8 בדצמבר 2009
↑  דור פוזנר, איזה ניצחון!, באתר תנועת הצופים, ‏16/5/2010
↑  https://www.mevaker.gov.il/he/Reports/Report_310/e38eb637-13a7-4e11-9a4f-bf24428364e3/002-nativ-ver-5-INT.docx
↑  אנשיל פפר, רצח משפחת אושרנקו – פרצות במערך העלייה, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2009.
↑  המקור, עונה 19, פרק 5: אזרחות או הפקרות, באתר חדשות 13, 25 באוקטובר 2020
↑  ברוך שפירא, ‏"א באב תשפ"א ג'ובים ל'ישראל ביתנו' באישור היועמ"ש?, באתר JDN‏
↑  החלטת ממשלת ישראל מס' 2959: אישור מינוי ראש לשכת הקשר " נתיב" במשרד ראש הממשלה
↑  בין תאריכים 6.8.2023 - 15.5.2024 שימש בתור ממלא מקום. ב-15.5.2024 מונה באופן קבוע בהחלטת ממשלת ישראל מס' 1748.
↑  [אודות פועלו של שייקה דן למען העלאת יהודים מברית המועצות בתקופת מסך הברזל שייקה דן - ממייסדי נתיב], באתר http://malam.cet.ac.il/ShowItem.aspx?ItemID=1d6dd284-5097-49d0-ae10-2ad13757d581&lang=HEB
↑  מוריה בן יוסף, "קפיטליזם נוסח רומניה" באתר של, באתר ISRAELDEFENSE
1 2  נחמיה לבנון, הקוד נתיב, עם עובד
| קהילת המודיעין הישראלית |
| --- | --- | --- |
| יחידות מודיעין בצה"ל | אגף המודיעין • חיל המודיעין• להק המודיעין • מספן המודיעין • מחלקות המודיעין בפיקודים המרחביים |  |
| משרד ראש הממשלה | המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים • שירות הביטחון הכללי• המטה לביטחון לאומי |  |
| משרד החוץ | המרכז למחקר מדיני |  |
| משטרת ישראל | אגף המודיעין במשטרת ישראל |  |
| ארגונים לשעבר | נתיב (לשכת הקשר) • הלשכה לקשרי מדע • ש"י • חיל האיסוף הקרבי • משרד המודיעין |  |
| ארגונים נוספים | ועדת ראשי השירותים • המרכז למורשת המודיעין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286015305171