stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקטור גולביץ'
ביוגרפיה

גולביץ' נולד ב-14 במאי 1969 בכפר ויאליקאיה פדר (בלא') במחוז משנה סלוצק שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, נכנס לבית הספר הגבוה לפיקוד צבאי במוסקבה, אותו סיים בהצטיינות בשנת 1990.
את שירותו החל כמפקד מחלקה בכוחות הסובייטיים בגרמניה המזרחית, ולאחר מכן במחוז הצבאי של עבר הקווקז. לאחר נפילת ברית המועצות חזר לבלארוס העצמאית והתגייס לצבא בלארוס כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד גדוד בבריגדת המשמר האווירית ה-103. בשנת 2002 סיים את לימודיו עם מדליית זהב בפקולטה לפיקוד ומטה של האקדמיה הצבאית של בלארוס. הוא התקדם בסולם הדרגות ומילא תפקידי מטה שונים. בפברואר 2020 הוא מונה למפקד פיקוד המבצעים המערבי, וביוני של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל מאיור ב-11 במרץ 2021, הוא מונה לראש המטה הכללי, במקומו של אלכסנדר וולפוביץ'.
במרץ 2022, בעיצומה של הפלישה הרוסית לאוקראינה, דיווחו מקורות אוקראיניים כי גולביץ' התפטר מתפקידו בשל התנגדותו לדרישת הנשיא אלכסנדר לוקשנקו שבלארוס תצטרף למלחמה לצד רוסיה. ברשתות החברתיות התפרסם מכתב התפטרות שנשלח לכאורה בידי גולביץ' אל שר ההגנה ויקטור חרנין. ממשרד ההגנה הבלארוסי נמסר בתגובה כי המכתב מזויף וגולביץ' אינו יכול להתפטר ללא אישורו של שר ההגנה.
הערות שוליים

↑  "עריקות והתפטרויות בצבא בלארוס מנעו פלישה לאוקראינה"
↑  Arestovych on possible resignation of Chief of General Staff of Belarus: I am checking this information
הרשומות האבודות

הרשומות האבודות הן ספרי טרילוגיה מסדרת ספרי הפנטזיה רומח הדרקון, שנכתבו על ידי מרגרט וייס וטרייסי היקמן בין השנים 2006–2009. הם נועדים לגולל את הרפתקאותיהם של גיבורי הרומח בתקופת רשומות רומח הדרקון.
דמויות > גיבורי הרומח

תניס חצי-אלף - המנהיג בעל כורחו של החבורה.
סער בהיר-להב - נושא כלים של אבירי סולאמניה, אדם אצילי ביותר.
סהר-פז - הבת של ראש השבט קה-שו, הכהנת הראשונה מאז החורבן הגדול.
מי-נהר - בעלה של סהר-פז. מנהיגם של פליטי הערבות.
קרמון מאז'ר - לוחם ענק ושרירי, לעיתים איטי בחשיבתו. בעל חיבה רבה לאחיו, רייסטלין.
רייסטלין מאז'ר - קוסם חזק ממסדר הגלימה האדומה, אחיו התאום של קרמון. סרקסטי וציני.
חלמיש כור-אש - גמד זקן וזועף, חברו של תניס חצי-אלף.
גדילן קוץ-רגל - קנדר טיפוסי ועליז, אך לא כל כך תמים.
לאורנה קנן - הבת של דובר השמשות ונסיכת האלפים הקלינסטים. מושא אהבתו של תניס חצי-אלף.
דמויות > אחרים

דרק שומר הכתר - אביר הורד ויריבו של סער בהיר-להב.
בריאן - חברו למסע של דרק.
ארן - חברם של שאר אבירי סולאמניה, נשלח למתן את התנהגותו שלוחת הרסן של דרק.
קיטיארה אות-מטר - שרת הדרקונים הכחולים, סגניתו של אריאקס ואחותם של התאומים רייסטלין וקרמון מאז'ר. מאוהבת בתניס.
אריאקס - קיסר אנסאלון וראש צבאות הדרקונים.
פאל תאס - אלף אפל, מכשף, מתנגד לתוכניותיה של קיטיארה.
דרקונים של מעמקי הגמדים

דרקונים של מעמקי הגמדים הוא הספר הראשון בטרילוגיית הרשומות האבודות. הספר נכתב בשנת 2006 והוא מתאר את עלילות הגיבורים וחבורת הפליטים שנמלטו מפקס-תרקס לאחר שהרגו את שר הדרקונים קטב מרירי. הספר בא למלא את החלל שנוצר בין הספר הראשון בטרילוגיית "רשומות הדרקון", דרקונים של דמדומי הסתיו, שמסתיים בבריחת הפליטים ממצודת פקס-תרקס לבין הספר השני דרקונים של ליל חורף המתחיל בממלכת הגמדים תורבדין.
העלילה מתארת כיצד ליוו הגיבורים את חבורת הפליטים ממצודת פקס-תרקס לאזור בטוח בהרים, כיצד קיבלו את הסכמתם של הגמדים לאפשר לפליטים בני אנוש להיכנס לממלכת ההר תורברדין הסגורה לעולם החיצון מזה שלוש מאות שנה, וכיצד מצאו את מקבת כראס האגדית המאפשרת לראשונה מאז תקופת הומא רועץ-דרקון את יצירת רומחי הדרקון.
דרקונים של שחקי שרת הדרקונים

דרקונים של שחקי שרת דרקונים הוא הספר השני בטרילוגיית הרשומות האבודות. הספר נכתב בשנת 2007 והוא מתאר את סיפורה של קיטיארה אות-מאטר לאורך מלחמת הרומח ואת סיפור השגת בועת הדרקון שהוחזקה על ידי שר הדרקונים הלבנים פאל-תאס בחומת הקרח.
בסיפורה של קיטיארה מתואר כיצד כבשה את טרסיס ואיך הרגה את המפלצת ששמרה על בועת הדרקון. בסיפורם של החבורה (סער בהיר-להב, גדילן קוץ-רגל, לאורנה קנן, חלמיש כור-אש, דרק שומר הכתר, בריאן דונר וארן ארוך-קשת) מתואר מסעם להשגת הבועה ומלחמתם בפאל תאס, מה שקרה כרונולוגית בזמן הכרך השני של טרילוגיית הרשומות, דרקונים של ליל חורף.
דרקונים של מג שעון החול

דרקונים של מג שעון החול הוא השלישי בטרילוגיית הרשומות האבודות, שיצא לאור באוגוסט 2009 ובמהדורה העברית ביוני 2010. עלילת הספר מכסה את האירועים שקרו במהלך דרקונים של שחר האביב ומגלה את הנסיבות מאחורי שאיפותיו של רייסטלין להפוך לאל.
לאחר שרייסטלין מחליט להפוך למכשף ממסדר הגלימות השחורות, הוא עורך מסע לכיוון נראקה - עירה של מלכת האופל - מתוך שאיפה גלויה להצטרף לכוחותיה. אולם בסתר הוא מתכנן את עלייתו לכוח. כאשר טאקיזיס מגלה כי בועת הדרקון הגיעה לעיר, היא שולחת את דרגוניה להרוס אותה ואת המכשף שמגן עליה. נוסף על כך, רייסטלין מגלה את דבר תוכניתה של טאקיזיס להשתלט על כל מקורות הקסם, ועליו לעצור בעדה.
כריכת הספר הראשון בסדרה
כריכת הספר השני בסדרה
כריכת הספר השלישי בסדרה
הר בנקרט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  700 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  73°38′00″S 76°40′00″W﻿ / ﻿73.6333°S 76.6667°W﻿ / -73.6333; -76.6667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בנקרט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בנקרט
 
הר בנקרט (באנגלית: Mount Benkert) הוא הנונאטאק המזרחי ביותר בנונאטאקי סנואו, באזור חוף אינגליש בארץ פאלמר שבאנטארקטיקה.
הנונאטאק ממוקם 15 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהר ת'ורנטון.
גובהו של ההר 700 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה וצולם על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בין השנים 1939–1941.
ההר צולם מן האוויר על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1965–1966.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של קפטן וו. מ. בנקרט (W.M. Benkert), איש משמר החופים של ארצות הברית, שהיה מפקד ספינת משמר החופים של ארצות הברית איסטווינד (USCGC Eastwind) במהלך מבצע דיפ פריז בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1966–1967.
לקריאה נוספת

• Smellie, John. (1999), , Antarctic Science. 11. 362 - 378. 10.1017/S0954102099000450
העובד האידיאלי

העובד האידיאלי הוא מונח המתייחס לדמות העובד שהמעסיקים רואים בו עובד רצוי וראוי לקידום. עובד זה הוא אדם בעל מחויבות גבוהה למקום העבודה, שחייו מתמקדים בעבודה במשרה מלאה, אשר יכול להשקיע את רוב זמנו ומרצו בעבודתו בשכר על פי דרישות מעסיקו. רמת המחויבות נמדדת לרוב במונחי זמן, כלומר, מספר השעות שהעובד נוכח פיזית במקום עבודתו או זמין לעבודה. על אף שמודל זה אינו מגדיר את דרישות העבודה של כל המשרות המוצעות בשנת 2016, הוא מגדיר רבות מהמשרות המאפשרות קידום מקצועי ועצמאות כלכלית.נורמת העובד האידיאלי מבוססת על ארגון חיי הבית והמשפחה באופן מסוים ומוטה מגדר, אשר מאפשר לעובד האידיאלי לסמוך על בת זוגו שתנהל את חיי המשפחה שלו ואת חייו האישיים. השתרשותה של נורמת העבודה הטוטלית משתקפת גם בפסיקה. ישנה טענה כי בתי הדין מקדמים את המחויבות לעבודה על פני צורכי המשפחה ובכך מקשים יותר על אבות ואמהות גם יחד להצליח לשלב בין בית לעבודה.
העובד האידיאלי ואפליה מגדרית בשוק העבודה בשכר

עובד אידיאלי הוא עובד המקדיש שעות רבות לעבודתו ובכך הוא נחשב מסור ונאמן למקום העבודה. למרות שהתאוריות הניהוליות לא מגדירות במפורש שעובד זה הוא גבר, הרי שהצורך להתחייב לשעות עבודה רבות ולמסירות מוחלטת למקום העבודה ללא הפרעות של צורכי הבית והמשפחה, מתאימות לסטראוטיפ המזוהה היום עם אורח החיים הגברי. נורמת העובד האידיאלי מביאה לידי כך שרבות מן המשרות הקיימות בשוק העבודה, ובמיוחד אלו המאפשרות קידום מקצועי ותגמול כספי גבוה, אינן אפשריות לבעלי מחויבות אחרת כמו משפחה או עניין אחר בחייהם.
המחויבות לעבודה הנמדדת על ידי מספר השעות המושקעות בעבודה, היא מדד היוצר אפליה לטובת גברים ומעניק יתרון לעובדים הפטורים או המסוגלים להשתחרר ממילוי חובות הבית והמשפחה, הבאות על חשבון שעות העבודה. התרבות הארגונית הנאו-ליברלית שנוצרה במשק העבודה הישראלי, דומה למשק האמריקאי, שעל פיה 'עובד טוב' נמדד על פי מספר שעות העבודה שלו. ישראל מובילה, יחד עם ארצות הברית, במספר שעות העבודה השבועיות הרבות ביותר. בדפוס זה יש יתרון לאורח החיים הגברי, בעוד שרוב הנשים אינן יכולות להשתחרר מהמחויבות למשפחה. מחקרים מראים שנשים המצליחות להשתלב היום במשרות נחשקות ומתגמלות שבעבר היו שמורות לגברים, נדרשות לתפקד בהתאם לאורח חיים 'גברי'.
משטר הביות וחלוקת התפקידים במשפחה בישראל

משטר הביות מתאפיין בארגון שוק העבודה בשכר סביב מודל העובד האידיאלי, היכול והפנוי להשקיע את כל זמנו ומרצו בעבודתו בשכר, על פי דרישות מעסיקו. בעוד שגברים הם האחראיים העיקריים לפרנסת המשפחה, על פי הנורמה מגדרית המקובלת, נשים הן אלו שצריכות לדאוג לילדים ולבית וזאת אחת המהמורות הגדולות בפני הצלחתן של נשים בשוק העבודה בשכר. למרות התביעה לשינוי חלוקת התפקידים במשפחה ולהשתתפותם השווה של גברים במטלות הבית והמשפחה, על פי השיח לשוויון מגדרי, השינויים בחלוקת העבודה המגדרית בפועל הם אטיים בהרבה והאחריות למשפחה ועבודות הבית עדיין נחשבות לתחום אחריותן הטבעי של הנשים. משפחתיות כזו המבוססת על חוסר שוויון בין המינים, על חלוקת תחומי אחריות ותפקידים חדה וברורה, והמקובלת בתוך מוסדות החברה והמדינה, הופכת באופן זה להיות "המובן מאליו" בחיי היומיום. אחריות זו כלפי המשפחה, מונעת מנשים להקדיש את מלוא זמנן לעולם העבודה, כפי שדורש מודל העובד האידיאלי ומפריעה לנשים להתקדם ולהתפתח באופן מקצועי במרחב הציבורי. במקביל לתפיסת העובד האידיאלי, יש צפייה מהורה המטפל, לרוב האֵם, שטיפולה במשפחה יהיה גם טוטלי ושהיא תהיה זמינה לצורכי המשפחה והבית באופן מוחלט.
על-פי מודל זה, עבודה ומשפחה הם תחומים המוציאים זה את זה: מצד אחד, הורים המבקשים להיות עובדים מצליחים בשוק העבודה מסתכנים בכך שיחשבו להורים שאינם טובים דיים; ומצד שני, עובדים הרוצים לקחת חלק משמעותי בחיי ילדיהם ובגידולם היומיומי אינם נחשבים עובדים אידיאליים, מכיוון שהם אינם פנויים לעבודה בכל שעה משעות היום. משטר הביות המשעתק את אי השוויון המגדרי ופוגע לא רק בעצמאותן הכלכלית ובזכותן של נשים לשוויון הזדמנויות בעבודה, אלא גם במאבק להגברת השוויון המגדרי בכל תחומי החיים האחרים.
השתלבות נשים בשוק העבודה בשכר בעידן הניאו ליברלי

מאז שני העשורים האחרונים של המאה ה-20, שני תהליכים גלובליים באופיים מעמידים אתגרים חדשים ומורכבים הן לפני משפחות עובדות בישראל והן לפני מוסדות המשפט, המנסים לאפשר למשפחות בישראל להתמודד בו זמנית עם דרישות העבודה והן עם צורכי המשפחה. שני תהליכים אלו הם השינויים במעמד האישה ובשיח זכויותיהן הלגיטימיות של נשים מצד אחד, והשינויים בשוק העבודה והתחזקותה של כלכלת השוק הנאו-ליברלית מצד שני. כחלק מהמדיניות הנאו-ליברלית, המדינה פועלת בסיוע המעסיקים להשיג שתי מטרות עיקריות: הוזלת העבודה על ידי שחיקת שכר וצמצום מדיניות הרווחה הנתפסת במונחי 'הכלכלה החדשה' כנטל כלכלי מיותר וכ"מייצרת אבטלה". המונח 'נאו-ליברליזם' במשמעותו הרחבה בשיח הציבורי היום, הוא אוסף של פרקטיקות ודפוסי מדיניות כלכליים המכוונים להקטנת מעורבותן של ממשלות בתכנון ובהסדרה של שווקים, ולהשארתם של נושאים כלכליים וחברתיים רבים ככל האפשר לטיפולו של השוק החופשי.
מאז שנות השמונים של המאה ה-20, השתלבה כלכלת ישראל בכלכלה הגלובלית, המשק הישראלי צמח מאוד ובאותן שנים חלה גם עלייה חדה ביותר בשיעור השתתפותן של הנשים בכוח העבודה. השתתפות הנשים בכוח העבודה בישראל נושאת מאפיינים מגדריים מובהקים: ניתן לראות הפרדה תעסוקתית בין נשים לגברים, הן בסוג המקצועות והעיסוקים שבהם מרוכזות נשים בהשוואה לגברים, וכן במידת בכירות הדרגה או התפקיד שהן ממלאות כאשר הן מועסקות בתחומי עיסוק דומים לאלו שבהם מועסקים גברים. על פי האידאולוגיה של שוויון הזדמנויות, נשים שאינן משתלבות בכוח העבודה, על פי הדפוס ה'גברי' או לחלופין ממשיכות להשתלב בתחומים הנחשבים נשיים, מוגדרות כמי ש'בחרו' בנתיב זה מרצונן החופשי ולכן הן צריכות להתמודד עם ההשלכות של בחירותיהן בעצמן. אך למעשה אין מדובר בבחירה חופשית אלא בכפיפות לתכתיבים חברתיים באשר לעובד האידיאלי ולאם האידיאלית.
הקפיטליזם הגלובלי בעידן הנאו-ליברלי מארגן מחדש את שוק העבודה ואת הנורמות והדפוסים הנהוגים בו ויוצר הזדמנויות ואפשרויות אך גם אילוצים ומגבלות לא זהים ולא שווים עבור הגברים והנשים החברים בקבוצות השונות המתחרות בשוק העבודה בישראל. אחת מהשפעותיו הבולטות ביותר של תהליכים אלו על שילוב צורכי העבודה והמשפחה של משפחות שבהן שני בני הזוג עובדים בשכר, היא דרישת המעסיקים לשעות עבודה ממושכות כתנאי לקבלה לעבודה ולקידום. אומנם, בישראל ישנה חקיקה המתייחסת לשעות העבודה המרביות המותרות, כך שלכאורה היה אפשר להניח כי נורמת העובד האידיאלי אינה מתרחשת בארץ. אולם בתי הדין אינם מציינים כלל את חוק שעות עבודה ומנוחה, התשי"א -1951, שמטרתו להגן על העובדים באמצעות הגבלת שעות עבודתם המותרות. התעלמות זו מדגימה את חוסר האפקטיביות של חוק זה, שחוקק לפני זמן כה רב.
עיקרון המפרנסת השנייה

זכותן של נשים ואימהות לשוויון הזדמנויות בעבודה מוגדר במפורש כחלק מן השאיפה לשוויון הזדמנויות מגדרי. עם זאת, אין זה אומר שנשים כפרטים וכאזרחיות המדינה מקבלות את אותן זכויות כמו גברים. אי השוויון בין המינים מושרש במבנים החברתיים, בתהליכים ובפרקטיקות של שוק העבודה ומקום העבודה. תפקידו של "חוק עבודת נשים" תשי"ד-1954", הוא להבטיח את שילובן של נשים בכוח העבודה בלי לפגוע בתפקידן האימהי. עם זאת, עקרון 'המפרנסת השנייה' פועל כעיקרון המארגן את שוק העבודה גם בעידן הגלובלי ולמרות השינויים הנאו-ליברליים. בשל כך גם בסדר הכלכלי החדש כמה מאפיינים מסורתיים ובלתי שוויוניים של עבודת הנשים מוסיפים להתקיים ואף מתגברים, על אף השינויים המרשימים בחקיקה, בהשכלה ובנורמות. למרות התקדמות החקיקה הנוגעת לשוויון שהיא מהמתקדמות ביותר בעולם ולמרות ששיעור השתתפות הנשים בשוק העבודה מגיע לכ-50% מכלל השוק והעלייה ברמת ההשכלה של הנשים שנכון לשנת 2016 עולה במעט על זו של גברים, פערי השכר בין נשים וגברים כמעט אינם משתנים. כלומר, "נשים מקבלות עבור ההון האנושי שלהן תמורה נמוכה מאשר גברים".
שוק העבודה ותחום המשפט

השיח המשפטי והחברתי שמתקיים בישראל בנוגע לקונפליקט בין עבודה למשפחה מתמקד באופן כמעט בלעדי באפליה נגד נשים בשוק העבודה עקב היותן נשים ואמהות. בחינת פסקי דין ודברי חקיקה שעניינם עבודה, מראה כי הם משקפים במידה רבה את נורמת העבודה הטוטלית, וכי יש מעט מאוד אפשרויות לעובדים שמשלבים באופן משמעותי ושגרתי היבטים אחרים בחייהם מלבד העבודה. לדוגמה, יום הלימודים הקצר בישראל מבוסס על ההנחה שהאם נמצאת בבית בשעות שבית הספר מסתיים.
נורמת העובד האידיאלי משתקפת גם מן הצורך בחוק לעידוד של שילוב וקידום נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, התשס"ח-2008. חוק זה נועד להוביל לשילובן של נשים בעבודה ולהתאמת מקום העבודה לנשים ולהורות על ידי מתן מענק ואות הכרה למעסיק שישלב נשים במקום העבודה. בהתאם לתפיסה המשפטית המקובלת, אחת הדרכים להשיג שוויון מגדרי בשוק העבודה היא לאפשר לנשים לעבוד שעות ארוכות כמו גברים, בחברה שבה נורמות עבודה שמחייבות עבודה בשעות מרובות נחשבות טבעיות, הכרחיות, ואפילו לגיטימיות. אך, מכיוון שגם ב-2016, רוב הטיפול בילדים נעשית עדיין על ידי נשים, הן אלה שמשלמות את המחיר העיקרי בשוק העבודה. תפיסות אלו תורמות לשעתוקה של ההיררכיה בין עבודה למשפחה כיוון שהן מקבלות ללא סייג את דרישות העבודה הטוטליות על חשבון מחויבויות הטיפול במשפחה.
שוק העבודה בעידן של שני מפרנסים

מאז העשורים האחרונים של סוף המאה ה-20 נרשמת עלייה דרמטית במספר האנשים שיש להם מחויבות גדולה גם למשפחה וגם לעבודה שמחוץ לבית. זאת, בשל מספר הולך וגדל של נשים עובדות, של זוגות כפולי קריירה, של גברים המעורבים בהורות ושל משפחות חד הוריות. כתוצאה מהשתלבותן של נשים רבות בשוק העבודה בשכר, דפוס המשפחה השכיח ברוב המדינות התעשייתיות, היא משפחה של שני מפרנסים (Dual-earner family), בעוד הדפוס של "מפרנס יחיד" שאפיין את המשפחה המערבית במשך שנים רבות, הולך ונעלם. במקביל, יש שינוי תפיסה לגבי מוסד האמהות. לדוגמה, אחת ההגדרות של "האם הטובה" היום היא אם העובדת לטובת משפחתה, להבדיל מ"האם הקרייריסטית", שעד לאחרונה נחשבה לאישה אנוכית, שאפתנית מדי ובעיקר לאמא רעה. זהו שינוי לעומת התפיסה הקודמת אשר ראתה בעבודת נשים ככישלון של הגבר לפרנס ואילו היום, עבודת האישה הפכה למקור גאווה למרבית הגברים (בתנאי שהיא אינה משתכרת יותר מהם).
מחקרם של שטייר ולוין-אפשטיין (1998) מראה את חשיבות השתתפותן של נשים בשוק העבודה כאמצעי להיחלצות מעוני. לא מעט גברים מצפים שנשותיהם יתרמו את חלקן להכנסת המשפחה. יותר ויותר משפחות נשענות על עבודתה של האישה לשמירה על רמת החיים הקיימת ואף לשיפורה. אך על אף קיומה של חקיקה שנועדה לטפל במצבן של נשים בשוק העבודה, קיימת אפליה בשוק התעסוקה כלפי נשים, הבאה לידי ביטוי בשכר הנמוך המשולם לנשים בהשוואה לגברים, בקשיים גדולים של נשים בכניסה לעבודה וביכולתן להשתלב במשרות מלאות. נוכח הדרישה המשפטית והחברתית לאימהוּת טוטלית, מצד אחד, ולנוכח מודל העבודה הטוטלי, מצד שני, ברור כי אימהות נתונות במתח כפול, וכי לגביהן הקונפליקט חריף במיוחד. הדבר צורם במיוחד לנוכח הפסיקה המכירה בחשיבותה הרבה של עבודה בחיי הפרט, אף מעבר להיבטיה הכלכליים.
השפעת נורמת העובד האידיאלי על הורות פעילה וקיפוח האבות

בספרות הפמיניסטית מתגבשת הבנה שלפיה אי אפשר לקדם את שילובן השוויוני של נשים בשוק העבודה בשכר, ללא דיון מעמיק בתפקידם ההורי של העובדים בכלל ובחלוקת התפקידים המגדרית במשפחה בפרט. הבנה זו מובילה לשינוי התפיסה ביחס להבחנה בין ה"פרטי" וה"ציבורי," ומקדמת הבנה שלפיה עבודה ומשפחה הם שני עולמות שמתקיימים ביניהם יחסי גומלין תמידיים לגבי גברים ונשים כאחד. עם זאת, גישת בתי הדין המאפיינת את התפיסה הרווחת היא שאבהות נוכחת ומשמעותית היא עניין של בחירה עבור גברים ואינה מהווה חלק מזהותם הגברית. אי ההכרה של המשפט הישראלי בחשיבותה של הורות פעילה, באה לידי ביטוי גם באותם חוקים הנוגעים באופן ישיר או בעקיפין בשאלת עבודתם של ההורים, ובעיקר בעבודת האימהות. בצד המאבק ההכרחי והחשוב לשוויון הזדמנויות של אמהות בעבודה, לא התקיים דיון ציבורי משלים וגם לא גובשו הסדרים חוקיים, בנושא עידוד אבות עובדים לתפקד כאבות נוכחים ומשמעותיים בחיי ילדיהם. חוסר העיסוק באבות עובדים אינו מקרי והוא משקף תפיסות חברתיות ומשפטיות בנוגע לדרישות עבודה ולנורמות הוריות ומגדריות.
בעוד שתביעותיהם של אבות עובדים היו על רקע רצונם להיות שותפים פעילים בחיי ילדיהם, פסקי הדין אינם עוסקים כמעט כלל באבות או ביכולתם לשלב בין עבודה בשכר לטיפול בילדים, אלא מתמקדים בקידום נשים בעבודה על ידי עידודן לעבוד יותר שעות. הטענות הן שהורים ש"בוחרים" בהורות פעילה מסומנים על ידי החוק כמי שוויתרו על השתתפותם בשוק העבודה. עבור בתי הדין, גם קיצור יום העבודה בשעה נחשב כוויתור על קריירה. תפיסה זו מדגימה היטב את הקשר בין גבריות למחויבות כמעט טוטלית לעבודה. בקביעותיהם מחזקים בתי הדין את נורמת הגבר המפרנס, שעל פיה תפקידו המרכזי של האב הוא לדאוג לכלכל היטב את משפחתו. תפיסה זו גם משמרת את מצבם המסורתי של גברים כמפרנסים, שאינם מטפלים בילדיהם, ו"מענישה" אבות המבקשים ליטול חלק פעיל בגידול ילדיהם באופן חריף אף יותר מן הענישה המופעלת כלפי אמהות שאינן ממלאות את התפקיד שמשטר הביות מייעד להן.
הדרישה החברתית לעמוד בציפיות המגדריות גובה גם מגברים מחיר גבוה ומשפיעה עליהם כמו גם על החברה כולה. תאוריות של גבריות חשפו בתגובה את האופן שבו גם גברים רבים נפגעים מנורמות עבודה טוטליות. למרות החשיבות העצומה של העבודה לחיי הפרט, רבים מן האנשים אינם רוצים או יכולים לעבוד על פי מודל העובד הטוטלי. חשיפת הקשר בין הנורמות הטוטליות של שוק העבודה ובין נורמות הגבריות מאפשרת לפתח את הפוטנציאל ולסייע לאבות בתביעותיהם העתידיות לשילוב בין משפחה לעבודה. מחקרים מראים כי חשוב להתייחס להורות פעילה לא רק מנקודת מבט של "טובת הילד", אלא גם מנקודת מבט המתייחסת לצורכיהם ורצונותיהם של ההורים. העלאת המודעות הציבורית לבעיות ולקשיים שחווים אבות, מהווה צעד משמעותי בדרך למציאת פתרונות מגוונים ומורכבים לקונפליקט בין משפחה לעבודה. יש לקדם מודל של עבודה המאפשר פרנסה, סיפוק ומימוש עצמי לא רק בהתאם למודל הטוטלי, ובצד זאת לקדם תפיסה עשירה של הורות המכירה בחשיבותו של קשר ההורות בגידול הילדים בד בבד עם היבטים אחרים בחיי ההורה. אבהות פעילה כתפיסה חלופית של שוויון מגדרי יכולה הייתה להכיר בחובה ובזכות של אבות להיות שותפים פעילים יותר בגידול ילדיהם על ידי עידוד אבות לחקות דפוסי עבודה "נשיים", להסיר חסמים חברתיים ולהפחית את המחיר האישי שאותו משלמים גברים רבים בחברה פטריארכלית.
ראו גם

חוק עבודת נשים תשי"ד-1954
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה- 1988
חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, השתנ"ו-1996
חוק שעות עבודה ומנוחה -1951
מבחני יושרה תעסוקתית
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מיכל פרנקל, דפנה הקר, יעל ברוידא בתוך: בתוך: ש' מרגלית וג' כ"ץ, משפחות עובדות במשפט הישראלי: בין ניאו-ליברליזם לזכויות אדם (2011) בתוך: עיונים בתקומת ישראל: מגדר בישראל ב' ע"מ 682–727, מכון בן גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן גוריון בנגב, 2014
1 2 3 4 5 6 7 8 9  דפנה יזרעאלי (1999) בתוך א' פרידמן, ד' יזרעאלי, ה' דהאן-כלב, ח' הרצוג ומ' חסן, המיגדור בעולם העבודה: מדוע נמשך אי השוויון בין המינים? בתוך: מין מיגדר פוליטיקה, ע"מ 167- 215, הקיבוץ המאוחד, 1999
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  דפנה הקר, מיכל פרנקל 2005, הורות פעילה ושוויון הזדמנויות בעבודה: הצורך בשינוי מאפייניו של שוק העבודה, עבודה חברה ומשפט, כרך י"א, ע"מ 303-275
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  אריאן רנן-ברזילי, 2012, הורים א/עובדים: רב-ממדיות והפמיניזם החברתי שלמעמד הפועלות- תשתית תאורטית לשילוב משפחה ועבודה בישראל, עיוני משפט, לה (2), ע"מ 352-307
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  יפעת מצנר-חרותי, 2014, אבא הלך לעבודה, ישוב עם צאת הלבנה: כיצד המשפט הישראלי מעצב את (אי)יכולתם של אבות לשלב בין משפחה ועבודה, מעשי משפט, ו', כתב עת למשפט ולתיקון חברתי, אוניברסיטת תל אביב, ע"מ 79-67
1 2  ניצה ברקוביץ' 2001 , בתוך: יואב פלד ועדי אופיר (עורכים), אזרחות ואמהות: מעמדן של הנשים בישראל בתוך ישראל: מחברה מגויסת לחברה אזרחית?, הוצאת מכון ון-ליר והקיבוץ המאוחד, ע"מ , 243-206, 2001
1 2 3  סלביה פוגל-ביזאוי (1999) בתוך בתוך: א' פרידמן, ד' יזרעאלי, ה' דהאן-כלב, ח' הרצוג ומ' חסן (מחברות), משפחות בישראל: בין משפחתיות לפוסט מודרניות", מין מיגדר פוליטיקה, ע"מ , 166-107, הקיבוץ המאוחד, 1999
1 2 3 4 5  סלביה פוגל-ביזאוי (2005), אם טוב כל כך, אז למה רע כל כך? ההיבטים המגדריים של הניאו-ליברליזם בשוק העבודה בישראל". חברה וכלכלה בישראל, א (תשסה). 216-183, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2005
↑  נויה רימלט (2008), בין סגרגציה לאינטגרציה: קריאה לחשיבה פמיניסטית מחודשת על שוויון ומגדר בשוק העבודה", מחקרי משפט כד, התשס'ח. 342-299
↑  ניצה ברקוביץ (2007), בתוך: נ' ינאי, ת' אלאור, א' לובין ח' נווה, (עורכות), נשים וגברים של הארגון -רוזבאת' קאנטר וייצור הנשיות והגבריות באמצעות ארגון העבודה", : דרכים לחשיבה פמיניסטית, מבוא ללימודי מגדר, 183-119., האוניברסיטה הפתוחה,, 2007
↑  חיה שטייר (2005), קשרי הגומלין בין עבודה בשכר לעבודה במשפחה", סוציולוגיה ישראלית, ז' (1),(2006) 141-121.
↑  עינת אלבין (2002) בתוך: ג' מונדלק וש' רבין-מרגליות, (עורכים), דיני הבטחת הכנסה והשלכתן על זכותן של נשים עניות לשוויון בשוק העבודה", בתוך: עבודה, חברה, משפט, יא, התשסו, 185-155, האגודה הישראלית למשפט העבודה ולבטחון סוציאלי
הניה פקלמן

| --- | --- |

פקלמן עובדת בריצוף
 לידה:  1903 מרקולשט, האימפריה הרוסית 
 התאבדה:  19 בינואר 1940 (בגיל 37 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 
הֶניָה מ' פֶּקֶלמן (1903 בסרביה – 19 בינואר 1940, תל אביב), הייתה פועלת וחלוצה בארץ ישראל בתקופת היישוב. עלתה לארץ ישראל בשנת 1922. ב-1935 הוציאה לאור, במימון עצמי, את הספר חיי פועלת בארץ, שבו הביאה בגוף ראשון את סיפור חייה. ספרה מוערך כאחד המקורות האותנטיים ביותר שנכתבו על חיי הפועלות בשנות העשרים של המאה העשרים. ב-1940 התאבדה.
חייה

נולדה בשנת 1903 בבית דתי בעיירה מרקולשט שבבסרביה למשפחת סוחרים שראתה חשיבות רבה בלמדנות ובחריצות כפיים. לאחר סיום לימודיה בבית ספר היסודי השתתפה בפרנסת המשפחה. בשנת 1922, אחרי מות אביה, עלתה לארץ ישראל ביחד עם אמה. בארץ עבדה במלאכות שונות, בין היתר ביציקת בטון וריצוף. בשנת 1925 נאנסה וכתוצאה מכך נולדה בתה, תקוה, שנפטרה לאחר כחודש מהרעלה. בשנת 1927 נישאה, ושנה אחרי כן ילדה את בתה צפורה. בשנת 1935 הוציאה לאור את האוטוביוגרפיה "חיי פועלת בארץ", שבה תיארה את שנות ילדותה, נעוריה וחוויותיה בארץ-ישראל בשלוש השנים הראשונות. בתחילת ספרה כתבה: "אלה חיי האשה העובדת / שבראש הגיגיה הייתה המולדת". בשנת 2007 ראה ספרה אור בפעם השנייה, בגרסה מוערת הכוללת אחרית דבר מאת דוד דה פריס וטליה פפרמן ומאת תמר בת-ציון ס' הס.
פרשת האונס

בשנת 1925 נסעה פקלמן לתל אביב, לנשף פרידה שערך ידידה לקראת עזיבתו את הארץ. לאחר הנשף פגשה, לדבריה, ידיד בשם מירקין שהפציר בה ללכת עמו לחדרו של בן דודו שם הכה ואנס אותה. היא חזרה לפתח תקווה מדוכאת אך לא סיפרה על האונס לאיש. אחרי זמן מה חזרה לעבוד בריצוף בתל אביב. כשהרגישה רע הלכה לקופת החולים, והרופא בישר לה שהיא בהיריון. כאשר סיפרה למירקין את דבר ההיריון הוא הכחיש כל קשר, וכאשר נודע לו על הולדת הילדה, ברח. התינוקת מתה בגיל חודש בנסיבות תמוהות. פקלמן נעצרה בחשד לרצח. בחקירתה סיפרה לשוטרים על האונס אך לא יכלה להציג שום ראיה מלבד עדותה נגד מירקין. נציג ההסתדרות שחרר אותה בערבות, אך כפי שתיארה זאת, החופש היה גרוע מהגיהנום. כולם לטשו אליה עיניים. לא נותרה לה חברה נאמנה אחת והכל חשדו בה שהתמסרה למירקין מרצון והרעילה את בתה.
מאבקה למען הזדמנות שווה בתעסוקה

מלחמתה למען הזדמנות שווה בתעסוקה הגיעה לשיאה עם שובה לתל אביב. תוך כדי חיפוש עבודה באתרי בנייה זיהתה באחד מהם פועלים שהכירה. כששאלו למה היא לא עובדת, התריסה ש"הם הם התופסים את כל העבודות, ולבחורות נשארת רק עבודה במשק בית, ולעבודה זו עוד לא הסכנתי". למחרת, כשהתייצבה לעבודה, לגלגו עליה שמן הסתם תישבר עד הצהריים, אלא שהיא בחרה לעבוד במקום הקשה ביותר, באמצע הסולם. בספרה תיארה אספת פועלות בחדרה, בה דרשו הפועלות לעבוד יחד עם הגברים.
העבודה העקרית בחדרה הייתה אז יבוש בצות. רוב החברות הרגישו את עצמן מוכשרות יפה לעבודה זו ודרשו את חלקן ביבוש הביצות, לא כדי להראות שחזקות הן, אלא כדי שיהיה להן לחם לאכול: עבודה אחרת לא הייתה אז במושבה. גם אני השתתפתי באספה זו. הוכחנו באותות ובמופתים באיזו עבודות עסקנו בתל אביב: בנינו בעצמנו בתים, יצקנו בעצמנו גגות ביטון, ואף בחור אחד לא עזר לנו. שאלנו אותם במה קשה עבודת יבוש מעבודת בנין. אם משום חשש הקדחת - הרי בין כה וכה נמצאת החברה במקום קדחת, וכשאין לה מזון טוב צפויה גם לה בלעדי זאת סכנת קדחת, ואם משום חולשת הגוף - הרי יש גם בחורים חלשים ואסור להם לעבוד עבודה פיזית.