stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלוף האלופים
משחקי אלוף האלופים לליגה א'

| שנה | אלופת מחוז צפון | אלופת מחוז דרום | תוצאה | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1969 | מכבי פתח תקווה | בית"ר תל אביב | 3–0 |  |
| 1970 | הפועל חדרה | הפועל חולון | 2–2, 0–1 (משחק חוזר) |  |
| 1971 | מכבי יפו | הפועל באר שבע | 2–2 (הארכה), 2–3 (פנדלים) |  |
1972–1975: לא התקיים
| 1976 | הפועל עכו | הפועל יהוד | 1–0 |  |
↑  המשחק הסתיים בתוצאה 2–2 אחרי הארכה. הקהל פרץ לדשא והמשחק פוצץ לפני הפנדלים ולכן התקיים משחק חוזר,
הערות שוליים

1 2  בתום עונת הכדורגל: משחק רשמי על תואר "אלוף האלופים", מעריב, 26.11.1968
↑  עמית יפה, ‏בעונה הבאה: סופר קאפ ושני משחקים ברבע הגמר, באתר ONE‏, 31 במרץ 2014
↑  יניב טוכמן‏, בוטל משחק הסופרקאפ של ליגת העל, באתר וואלה, 30 ביוני 2014
↑  לא מה שהכרתם: כך ייראה גביע הטוטו החדש, באתר ערוץ הספורט, 9 ביולי 2020
↑  מכבי פתח תקווה "אלוף האלופים" ניצח את בית"ר תל אביב 0:3, דבר, 19.06.1969
↑  גביע ליגה א'-ללא בעלים, מעריב, 07.06.1970
↑  חולון - "אלופת האלופים" בא', מעריב, 06.09.1970
↑  בבעיטות 11 מ' (2:3) הכניע הפועל באר שבע את מכבי יפו וזכה בגביע אלוף ליגה א', דבר, 20.06.1971
↑  הפועל עכו - הפועל יהוד 0:1, דבר, 12.09.1976
מרצל באראץ'

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1865 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  21 באוגוסט 1933 (בגיל 68) הרובע החמישי של בודפשט, הונגריה 
 שם לידה:  Barach Marcell 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1888) 
 תפקיד:  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (1926–1931) 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית האזרחית-לאומית של הונגריה 
 
מרצל באראץ' (במקור ברך-Barach, בהונגרית: Baracs Marcell; פשט, 5 במאי 1865 – בודפשט, 21 באוגוסט 1933 ) היה דוקטור למשפטים, עורך דין יהודי-הונגרי, סניגור פלילי ידוע ברמה ארצית, מחבר ומפרש ספרי משפט, פוליטיקאי, סגן נשיא לשכת עורכי הדין, חבר האספה הלאומית של הונגריה (חבר פרלמנט).
קורות חייו

מרצל ברך נולד במשפחה יהודית בפשט. נצר לרבנים משני הוריו. סבו מצד אביו היה יהודה לייב ברך הרב של טופויה (היום בסרביה אז בהונגריה) וסבו מצד אמו היה הרב לאופולד לעף (Lőw). אביב ד"ר בֶּנֶדֶק ברך (עד 1883) (1828–1885) היה כבר עורך דין שאת מבחני הלישכה היה יכול לעשות אז רק באישור המלך (עקב יהדותו) ושל עמליה לעף (1843–1874). בן דודו היה הרב עמנואל לעף. הוא איבד את אמו כשהיה בן אחת עשרה. לאחר שסיים את לימודי המשפטים הפך לסנגור ידוע ברמה לאומית בתיקים פליליים. בשנת 1913 הוא הגן בהצלחה על הנאשמים בשביתת הרכבת של 2008 יחד עם ינה לנדלר ואחרים. בשנות ה-20 הוא היה נשיא המפלגה הדמוקרטית העירונית בבודפשט, ובמקביל הפך לסגן נשיא לשכת עורכי הדין. הוא היה חבר פרלמנט מ-1926 עד 1931 בייצוג המפלגה הדמוקרטית. הוא היה חבר עיריית הגג של בירת הונגריה במשך שנים רבות. פעל רבות למען הקהילה היהודית של הונגריה. הוא הגיש הצעה בפרלמנט ההונגרי בשנת 1928 לביטול חוק הנומרוס קלאוזוס.
רעייתו הייתה ד"ר אטלקה שמידל בתם של איגנץ שמידל ושל וילמה מרלה, איתם התחתן ב-27 באפריל 1922 בבודפשט.
עבודותיו (חלקי מאוד)

חוזים שנחתמו לטובת צדדים שלישיים (בודפשט, 1901)
הרפורמה בחינוך משפטי מקצועי (בודפשט, 1902)
נאום זיכרון על פרנץ דיאק (בודפשט, 1904)
נאום זיכרון על מור יוקאי (בודפשט, 1925)
שני נאומיו בדיון הפרלמנטרי על תקציב המדינה (בודפשט, 1927)
פרסומיו

מאמריו המשפטיים פורסמו בעיקר ב:
עיתון מדע המשפט Jogtudományi Közlöny (1900/01–1910/11)
המשפטן ההונגרי Magyar Jogász (מ-1900/01)
עיתון עורכי הדין Ügyvédek Lapja (1901-1914)
חיי המשפט ההונגריים Magyar Jogélet (מ-1910/11)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  (keresztneve gyakran egy l-lel szerepel)
↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 9511/1883. Névváltoztatási kimutatások 1883. év 3. oldal 8. sor
↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 412/1865. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-12.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 242/1933. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-12.
↑  "Baracs Benedek halotti bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség halotti akv. 365/1933. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-12.
↑  "Barach Benedekné Lőw Amália halotti bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség halotti akv. 942/1874. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-12.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a szegedi izraelita hitközség házassági akv. 36/1862. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-12.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 277/1922. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-12.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרצל באראץ'".
קברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (3D-11-1)
אנטל פורגאץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בפברואר 1910 ביצ'קה, הונגריה 
 פטירה:  1944 (בגיל 33 בערך) הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Freud Antal 
 מדינה:  הונגריה 
 מעסיק:  ניוגט 
 
אנטל פורגאץ' (במקור פרויד, בהונגרית: Forgács Antal;‏ ביצ'קה, 10 בפברואר 1910 – גרמניה, מרץ 1944) היה משורר ועיתונאי יהודי-הונגרי שנספה בשואה.
קורות חיים

אנטל פרויד נולד במשפחה יהודית כבנם של לאיוש פרויד (1880–1928) סוחר תבואה ושל אירמה גרינפלד. "נולדתי בכפר וביליתי את ימיי בכפר עד גיל אחת עשרה. הורי היו מה שנקרא יהודים מתבוללים, הם דיברו רק הונגרית... (...) את ביתי מצאתי בשפה ההונגרית ובשירה ההונגרית, ואני יהודי.", כתב על עצמו ב-1939. מעט ידוע על חייו הקצרים ועל מותו הטרגי. הוא סיים תיכון "בעיר". הוא שירת כחייל בסולנוק (בסביבות 1928-1930).
שיריו פורסמו לראשונה באנתולוגיה "יוֹשַאג" (טוב לב) שיצאה לאור ב-1929. בתחילת שנות ה-30, כמה מביקורות ספריו הופיעו ב"סקירה חברתית" (Társadalmi Szemle). הוא היה מעורב בתנועה הקומוניסטית הבלתי חוקית. ב-1932, כאשר התארגנות כזו נחשפה, גם הוא נעצר, אחר כך שוחרר, כי לא נמצאו ראיות נגדו.
ספר שיריו השלם הראשון יצא לאור בשנת 1933, כלומר לאחר מעצרו, תחת השם "זמנים מחוספסים" או "זמנים מרירים" (Fanyar idők). לאחר מכן באו שני כרכי שירה נוספים ב-1936 וב-1938. כמו רבים מבני דורו היהודים, הוא עזב את ממלכת הונגריה (בסתיו 1938), אך גם לאחר מכן התפרסמו כתביו ושיריו בכתב העת "תקופתנו" (Korunk). הוא ברח מפריז לאזור הכפרי בעת הכיבוש הגרמני של צרפת ונפל בשבי הגסטפו בגרנובל ב-1944. הוא נשלח למחנה הריכוז דראנסי בצרפת, ומשם לגרמניה. מקום ושעת מותו אינם ידועים. ב-1949 הכריז בית המשפט המחוזי המרכזי בבודפשט על מותו בתאריך 15 באפריל 1944.
כמשורר, הוא שייך למה שנקרא הדור השלישי של כתב העת הספרותי ואמנותי החשוב ניוגט. באמצע שנות ה-30 הופיעו בכתב העת שיריו וביקורות קלות שלו. עד מהרה הוא עבר מהצורות החופשיות, אז אופנתיות מאוד, של שיריו הראשונים לצורות מוגבלות ומובנות יותר. בינתיים, שיריו הפכו חדורים יותר ויותר בחרדה, בתבוסה ובפחד, והתגלה בהם "טבעו הפסימי מטבעו". אמנם "הוא היה משורר מהאסכולה הסוציאליסטית" (...) אפשר לדבר על אישיותו כ"בזה לעולם ולחיים, אישיות מנותקת מהעולם".
מיקלוש רדנוטי הקדיש לו את שירו "Csöndes sorok lehajtott fejjel" (שורות שקטות בראש מורכן), המסיים את הכרך הראשון שלו (1930).
יצירתו

זמנים מרירים (שירים, בודפשט, 1933)
בדידות קרירה (שירים, בודפשט, 1936)
על פי חוק הזמן שלי (שירים, בודפשט, 1938)
העולם לא עונה (שירים נבחרים, בודפשט, 1963)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Havas Endre: Forgács Antal. In: Bóka László (szerk.): Magyar mártír írók antológiája Cserépfalvi, 1947 (50–51. o.)
Szabolcsi Miklós, ed. (1966). A magyar irodalom története (6. kötet). Budapest: Akadémiai Kiadó. 622–623. o.
ג'רג' באלינט: אנטל פורגאץ': ניוגט זמנים מרירים, 1933.
גאבור גל /.G. G/: אנטל פורגאץ': בדידות קרירה תקופתנו, 1936. מאי, 451.
פרנץ פייטה: בדידות קרירה בניוגט, 1936. 3.
הפרסומים של אנטאל פורגאץ' 1939. פרנץ גלמבוש: פרבומיו ב"תקופתנו" (1926–1940)
שירתו של אנטל פורגאץ' באקדמיה הספרותית הדיגיטלית . 1965.
הערות שוליים

↑  "Forgács Antal". Magyar Életrajzi Index. נבדק ב-2014-12-08.
↑  Születése bejegyezve a bicskei állami születési akv. 30/1910. folyószáma alatt.
↑  Halálesete bejegyezve a bicskei állami halotti akv. 90/1949. folyószáma alatt.
↑  "Freud Lajos halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 45/1928. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-10.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a székesfehérvári polgári házassági akv. 161/1908. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-10.
↑  "Forgács Antal: Utijegyzetek" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-12-28. נבדק ב-2014-12-28.
↑  A budapesti központi járásbíróság P.k.I. 58/898/1949/4. sz. jogerős végzése.
↑  Forgács Antal költészete Digitális Irodalmi Akadémia, 1965.
לוח הזיכרון שלו בבודפשט
קבינט העלייה והקליטה

ועדת השרים לענייני עלייה וקליטה (המוכרת כ"קבינט העלייה והקליטה" או כ"קבינט הקליטה") היא ועדת שרים מיוחדת האמונה על תיאום בין משרדי הממשלה לגורמים רלוונטיים אחרים בפעולות הכרוכות בענייני עלייה, עידוד עלייה וקליטתם המיטבית של העולים החדשים ושילובם בחברה הישראלית בכל תחומי החיים.
מנכ"ל משרד העלייה והקליטה ממונה על ריכוז התיאום והמעקב אחר החלטות הוועדה.
היסטוריה

הקבינט הוקם לראשונה ב-30 במרץ 2003 בימי ממשלת ישראל ה-30. בראש הוועדה עמדה שרת העלייה והקליטה ציפי לבני.
הקבינט הוקם שוב ב-20 באפריל 2009, בהחלטת ממשלת ישראל ה-32. הפעם בראשו עמד סגן ראש הממשלה ושר החוץ אביגדור ליברמן.
הקבינט הוקם שוב ב-21 ביוני 2015, בהחלטת ממשלת ישראל ה-34, ובראשו עמד שר העלייה והקליטה זאב אלקין, ולאחר שמונה לשר להגנת הסביבה החליפה אותו שרת העלייה והקליטה החדשה סופה לנדבר. בין החלטות הוועדה הייתה ההחלטה להקים צוות בין-משרדי בראשות מנכ"ל משרד העלייה והקליטה שיגבש תוכנית אסטרטגית להנגשת שירותים הניתנים על ידי משרדי הממשלה ואשר יש להם נגיעה לאוכלוסיית העולים בשפות של קבוצות העולים העיקריות, וזאת על מנת שהעולים יוכלו לממש את זכויותיהם באופן מיטבי.
הקבינט הוקם מחדש ב-22 באוגוסט 2021, בהחלטת ממשלת ישראל ה-36. בראשות הקבינט עמדה שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו-שטה. ב-10 במרץ 2022 החליט הקבינט על השקת מבצע עולים הביתה להעלאת יהודי אוקראינה, רוסיה ובלארוס בעקבות מלחמת אוקראינה-רוסיה.
הקבינט הוקם מחדש בהחלטת הממשלה ה-37 מס' 275 מיום 5 במרץ 2023, בראשות שר העלייה והקליטה אופיר סופר.
מבנה הקבינט > חברי הקבינט

ועדת השרים מורכבת מאחד עשר שרים, ועוסקת בהתוויית מדיניות לעידוד עלייתם וקליטתם המיטבית של העולים החדשים ושילובם בחברה הישראלית.
| שם | שם | שר | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | אופיר סופר | שר העלייה והקליטה- יו"ר הוועדה | הציונות הדתית |
|  | בצלאל סמוטריץ' | שר האוצר | הציונות הדתית |
|  | יצחק גולדקנופף | שר הבינוי והשיכון | יהדות התורה אגודת ישראל |
|  | יואב קיש | שר החינוך | הליכוד |
|  | עמיחי שיקלי | שר התפוצות והמאבק באנטישמיות | הליכוד |
|  | יצחק וסרלאוף | שר הנגב, הגליל והחוסן הלאומי | עוצמה יהודית |
|  | ניר ברקת | שר הכלכלה והתעשייה | הליכוד |
|  | משה ארבל | שר הפנים | ש"ס |
|  | מיקי זוהר | שר התרבות והספורט | הליכוד |
|  | חיים כץ | שר התיירות | הליכוד |
|  | יואב בן צור | שר העבודה | ש"ס |
מוזמנים נוספים קבועים שאינם שרים
|  | דורון אלמוג | יו"ר הנהלת הסוכנות היהודית | יו"ר הנהלת הסוכנות היהודית |
|  | אביחי כהנא | מנכ"ל משרד העלייה והקליטה | מנכ"ל משרד העלייה והקליטה |
הערות שוליים

↑  איתמר אייכנר, בנט התקשר למוקד חירום לעולים, המתין 5 דק' על הקו ונדחה: "בחברת מקררים עונים יותר מהר", באתר ynet, 7 במרץ 2022
↑  ועדת שרים לענייני עליה וקליטה, משרד רה"מ
↑  הנגשת שירותי הממשלה בשפות
↑  יוקם קבינט שרים לענייני עלייה וקליטה, באתר ynet, 22 באוגוסט 2021
↑  ועדת שרים לענייני עלייה וקליטה, החלטה מספר 275 של ממשלת ישראל השלושים ושבע, משנת 2023, באתר של משרד ראש הממשלה
| ועדות שרים |
| --- | --- | --- |
| קבינטים | הקבינט המדיני-ביטחוני • הקבינט החברתי-כלכלי • קבינט הדיור  • קבינט העלייה והקליטה |  |
| נוספים | ועדת השרים לענייני חקיקה • ועדת השרים להצטיידות • ועדת השרים למתן היתר לפרסומים • ועדת שרים לעניין מוכנות הזירה האזרחית למצבי חירום • ועדת השרים לענייני שירות ביטחון כללי |  |
| בעבר | ועדת החמישה • המטבח • ועדת השרים להתיישבות • הקבינט לשוויון מגדרי • קבינט הקורונה • ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים |  |
1874 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1874  במדע |  |
< · 1872 · 1873 — 1874 — 1875 · 1876 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
ארכאולוגיה

צילום וחקר ממצאים באתר  הפארק הלאומי מסה ורדה.
כימיה

ביצוע סינתזה של די-די-טי על ידי הכימאי האוסטרי אוטמר ציידלר.
יאקובוס ואן 'ט הוף משער שמולקולות אורגניות הן בעלות מבנה תלת-ממדי.
טכנולוגיה

המצאת גדר תיל.
מתמטיקה

גאורג קנטור פרסם את מחקריו וייסד את תורת הקבוצות.
סופיה קובלבסקי קיבלה את תואר דוקטור, לראשונה אישה קבלה את התואר בתחום המתמטיקה.
פסיכולוגיה

פרנץ ברנטנו פרסם את ספרו Psychologie vom Empirischen Standpunkte.
נולדו

15 בפברואר – ארנסט שקלטון, מגלה ארצות אירי (נפטר ב-1922)
25 באפריל – גוליילמו מרקוני, מחלוצי הרדיו, חתן פרס נובל (נפטר ב-1937)
13 באוקטובר – קיצוגו קריימה, אסטרונום יפני (נפטר ב-1943)
29 בנובמבר – אנטוניו אגש מוניש, נוירולוג פורטוגלי חתן פרס נובל (נפטר ב-1955)
נפטרו

16 בינואר – מקס שולצה, פיזיולוג גרמני (נולד ב-1825)
24 בינואר – פיליפ רייס, ממציא גרמני (נולד ב-1834)
17 בפברואר – אדולף קוטלה, אסטרונום ומתמטיקאי בלגי (נולד ב-1796)
14 במרץ – יוהאן פון מדלר, אסטרונום גרמני (נולד ב-1794)
28 במרץ – פטר האנסן, אסטרונום דני (נולד ב-1795)
1882 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1882  במדע |  |
< · 1880 · 1881 — 1882 — 1883 · 1884 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
אסטרונומיה

חקר כוכב שביט C/1882 R1 שהיה נצפה במהלך ספטמבר 1882.
ביולוגיה

24 במרץ – גילוי Mycobacterium tuberculosis על יד רוברט קוך
גילוי פגוציטוזה על ידי איליה מצ'ניקוב.
טכנולוגיה

29 באפריל – ורנר פון סימנס מציג את הטרוליבוס הראשון בברלין.
הוצאת פטנט על מגהץ חשמלי.
כימיה

גילוי נוכחות הליום על כדור הארץ.
מתמטיקה

פרדיננד פון לינדמן הוכיח שפאי הוא מספר טרנסצנדנטי.
רפואה

פרסום מחקרו של ולדימיר בכטרב על תפקוד המוח ובמיוחד היפוקמפוס.
נולדו

14 במרץ – ואצלב שרפינסקי, מתמטיקאי פולני (נפטר ב-1969)
23 במרץ – אמי נתר, מתמטיקאית גרמנית (נפטרה ב-1935)
30 בספטמבר – הנס גייגר, פיזיקאי גרמני (נפטר ב-1945)
5 באוקטובר – רוברט גודרד, מחולצי מדע הטילים האמריקאי (נפטר ב-1945)
11 בדצמבר – מקס בורן, פיזיקאי גרמני חתן פרס נובל (נפטר ב-1970)
28 בדצמבר – ארתור אדינגטון, אסטרופיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1944)
ישראל אהרוני – זואולוג וחוקר החי בארץ ישראל (נפטר ב-1946)
נפטרו

11 בינואר – תאודור שוואן, פיזיולוג גרמני (נולד ב-1810)
19 באפריל – צ'ארלס דרווין, ביולוג אנגלי (נולד ב-1809)
23 בספטמבר – פרידריך ולר, כימאי גרמני (נולד ב-1800)
24 בדצמבר – יוהאן בנדיקט ליסטינג, מתמטיקאי גרמני (נולד ב-1808)
קהילת יהודי כאשאן

קהילת יהודי כאשאן היא קהילה יהודית שהתקיימה בעיר כאשאן שבאיראן עד לאמצע המאה ה-20. כאשאן היא עיר עתיקה במרכז איראן הממוקמת בצומת דרכים מסחריות חשובות. בעבר הייתה התחנה הראשונה בדרך השיירות שחצתה את מדבר המלח הגדול דשת-י כוויר (בפרסית: دشت كوير) ואת מדבר לוט (בלועזית: Dasht-e Lut, בפרסית: دشت لوت) וחיברה בין העיר קום לעיר כרמאן. משנת 1938, עוברת דרכה מסילת הרכבת הטרנס-אירנית המחברת בין הים הכספי למפרץ הפרסי.
הקהילה היהודית

לא קיים תיעוד היסטורי המעיד על ראשית ההתיישבות היהודית בעיר, אך התפתחותו של ניב כאשאני יהודי, השונה מניבים שהתפתחו במרכזים יהודיים אחרים באזור, כגון המדאנית יהודית שדובר בהמדאן ואספהאנית יהודית שדובר באספהאן, היא הוכחה לקיום רצוף של קהילה יהודית גדולה ומבוססת במקום.
קיים דמיון מסוים בין נוסח התפילה הכאשאני לנוסח התפילה של יהודי ספרד ויש רואים בכך הוכחה שהקהילה היהודית בכאשאן קלטה במאה ה-15 חלק ממגורשי ספרד.
עם עלייתה של השושלת הצפווית באיראן בראשית המאה ה-16 השתלט על המדינה הזרם השיעי. כתוצאה מכך, התווסף ממד חדש למעמדם של היהודים שהוגדר עד כה על פי חוקי האסלאם כד'מה (בני חסות) והוא תפיסת הנג'אסת. תפיסה זו, המעוגנת בהלכה השיעית, רואה בכל הלא-מוסלמים טמאים (נג'יס) ומחייבת את כל המאמינים השיעים להימנע מכל מגע גופני ישיר עמם או עם עצמים שנגעו בהם. תפיסה זו הקשתה על חיי היום יום של היהודים והגבילה אותם במקומות מגוריהם ובעיסוקיהם. מצב זה נמשך עד לעלייתו של רזא שאה לשלטון ב–1925.
מספרו של באבאי בן לוטף, "כתאב אנוסי", אנו למדים שבאמצע המאה ה-17 חיו בעיר 7,000 יהודים. מספרו של באבאי בן פרהאד, "מאורעות כאשאן", אנו למדים שבעיר כאשאן פעלו באמצע המאה ה-18 שלושה עשר בתי כנסת.
על פי פרסומי ארגון כל ישראל חברים, בשנת 1906 חיו בכאשאן 2,000 יהודים ב-130 בתי אב. על פי העיתון Ālam-e Yahud, בשנת 1943 התגוררו בכאשאן 1,380 יהודים. היהודים התרכזו בשבעה אזורים כאשר בכל אזור בית כנסת אחד או שניים. בסך הכול היו בכאשאן לפני שנת 1950 אחד עשר בתי כנסת. בני הקהילה עברו באופן הדרגתי לטהראן בחיפוש אחר הזדמנויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות טובות יותר. במאה ה-21 לא נשארו בכאשאן יהודים. השרידים היחידים המעידים על קיום קהילה יהודית הם שני בתי כנסת מוזנחים ובית קברות.
הקהילה היהודית > כאשאן כמרכז תרבות יהודית

במאות ה-17, ה-18 וה-19 פעלו בכאשאן אנשי רוח יהודים רבים שחיברו יצירות העוסקות בעניינים מתחום הדת היהודית ותרבותה. העבודות נכתבו בכשאנית-יהודית בשילוב מושגים מעברית ומארמית. הידועים ביניהם אישים אלה הם:
באבאי בן לוטף, הכרוניקאי היהודי הראשון בפרס הידוע לנו. הכרוניקה השירית "כתאב אנוסי" שנכתבה באמצע המאה ה-17 מתארת את הרדיפות והגזרות הדתיות, הגירוש ההמוני, הרצח וגזילת הרכוש של יהודי כאשאן.
רבי יהודה בן אלעזר – רופא ששימש כרב ודיין בכאשאן בסוף המאה ה-17, ידוע בזכות חיבורו הפילוסופי "חובות יהודה", העוסק בסוגיות החשובות של הפילוסופיה היהודית, אותו חיבר בשנת 1683 באחת התקופות הסוערות בתולדות יהודי פרס. "חובות יהודה" כתוב בפרסית מצוינת, המשתווה ברמתה עם החיבורים בפרסית קלאסית של אותו זמן.
בנימין בן מישאל, המכונה "אמינא", פעל בראשית המאה ה-18. הוא חיבר שירים קצרים בנושאי קודש וחול, ביניהם תפסיר עקדת יצחק, המבוסס על הפיוט "עת שערי רצון להיפתח" מאת יהודה בן שמואל אבן-עבאס, משורר בן המאה ה-12, תפסיר מגילת אסתר, המבוסס על המקור המקראי ועל מדרשים, תפסיר אזהרות לרבן שמעון בן גמליאל, ופיוט תחנונים ארוך בעברית.
באבאי בן פרהאד, אף הוא כרוניקאי משורר, נכדו או נינו של באבאי בן לוטף. הוא תיאר ביצירתו "מאורעות כאשאן" את סבלם של יהודי כאשאן בעת שהאפגאנים פלשו לפרס בשנת 1721.
שמואל בן פיר אחמד ובנו אלישע בן שמואל, המכונה ראגב, חיברו יצירות שירה ופיוט בעברית ובכשאנית יהודית בסוף המאה ה-17.
בנימין זאב בן אליהו בן משה חיבר בשנת 1850 דרושים, "מדרשים" ו"דרשיות של תורה" בפרסית-יהודית, מספר בראשית ועד פרשת ויצא.
הקהילה היהודית > כלכלה

העיר כאשאן היא אחד המרכזים העתיקים והחשובים לייצור קרמיקה ושטיחים באיראן.
יהודי כאשאן מילאו תפקיד מרכזי בתעשיית המשי. הם עסקו במסחר, בצביעה, בריקמה ובאריגת שטיחים, בדי קטיפה, ובדי משי. הנשים היהודיות החזיקו במונופול על מיון חוטי המשי, עבודה שהן ביצעו בבתיהן. הגברים עסקו בסחר במשי גולמי מתוצרת מקומית ובטוויית חוטי המשי. אחדים רכשו משי גולמי, פיקחו על ייצור הסחורות ומכרו את התוצר המוגמר מחוץ לכאשאן.
יהודי כאשאן היו ידועים כאורגי שטיחים מוכשרים במיוחד. השטיחים שנארגו בסדנאות שלהם שילבו בין עיצובים איראניים מסורתיים, מוטיבים שפותחו בתקופת השושלת הקאג'ארית (1794 – 1925) ומקורות תנ"כיים, תלמודיים ועממיים יהודיים, דוגמת משה מציג את לוחות הברית, עקדת יצחק, הסמלים של שבטי ישראל. מחקר על השטיחים היהודיים שנארגו בכאשאן פורסם על ידי חוקר השטיחים אנטון פלטון בספרו "שטיחים יהודיים".
הקהילה היהודית > חינוך

פרט לרבנים ולרופאים, הציבור הכללי לא זכה ללמוד פרסית או ערבית בגלל אכיפה קפדנית של חוקי הטומאה. החינוך היהודי הוגבל ללימוד עברית וכשאנית יהודית בבית הכנסת.
בית המדרש המרכזי בעיר נוסד על ידי הרב משה הלוי מאנוסי ספרד, שהתיישב בכאשאן כנראה בסוף המאה ה-15 או ראשית המאה ה-16. בבית מדרש זה התחנכו רבני העיר ותלמידי החכמים.
בית הספר היהודי הראשון הוקם בכאשאן בשנת 1910 על ידי נדבן בשם יקותיאל, לאחר שזקני העדה התנגדו להקמת בית ספר של ארגון כל ישראל חברים. מאוחר יותר, הוקם על ידי ארגון כל ישראל חברים בית ספר לבנות. ילדות ונרעות קיבלו בדרך כלל חינוך ביתי שהתמקד במלאכות הקשורות בתעשיית המשי.
הקהילה היהודית > המרת דת > התאסלמות

ספרו של באבאי בן לוטף, "כתאב אנוסי", וספרו של נכדו באבאי בן פרהאד, "מאורעות כאשאן", מתארים שתי תקופות בהן יהודי כאשאן נאלצו להתאסלם בלחץ השלטון.
באבאי בן לוטף מספר בספרו כיצד בין השנים 1657 ל־1662, בתקופת שלטונו של השאה עבאס השני (1642 – 1667), יהודי איראן וביניהם 7,000 יהודי כאשאן נאלצו להתאסלם. כל גבר שהתאסלם קיבל תומאן זהב, אשה או ילד קיבלו פחות.
לאחר שכל יהודי כאשאן נרשמו כ"מוסלמים חדשים", נסגרו כל בתי הכנסת והיהודים נאלצו לבקר במסגדים ולהקפיד על התנהגות לפי דיני האסלאם והם קיבלו מתנות חג בכסף, במזון ובביגוד. היהודים המומרים התחלקו לשלוש קבוצות: הזקנים, ששמרו על יהדותם בסתר, קבוצה ששמרה על יחסים טובים עם המוסלמים וגם עם היהודים והצעירים שהמצב החדש לא הפריע להם.
בשנת 1662, בהתערבותו של מולא מוחסן פאיז כאשאני, מיסטיקן, משורר, פילוסוף ומוחדית' מוסלמי תריסרי שיעי ולאחר תשלום 60 תומאן בעבור חמש השנים שחלפו ועוד 60 תומאן תשלום מראש בעבור חמש השנים שלאחר מכן הותר ליהודים לחזור ליהדות.
אירוע התאסלמות שני מובא בספרו של באבאי בן פרהאד "מאורעות כאשאן".
לא כל האירועים המובאים בספר זה מדויקים או מגובים על ידי תיעוד היסטורי, אך עם זאת התמונה המצטיירת מהמסופר היא שיהודי כאשאן סבלו מפגיעה קשה ברכוש ובנפש כתוצאה מהמלחמה בין השאה אשרף הותכ לבין השאה תהמאספ השני, בעת כיבוש איראן על ידי האפגנים.
מצבם של יהודי כאשאן תחת שלטונה של השושלת ההתוכית היה טוב יותר ממצבם של המוסלמים השיעים. מצבם הורע באופן משמעותי עם כיבוש האזור על ידי כוחותיו של השאה תהמאספ השני בפיקודו של תהמאספ קולי חאן, לימים נאדיר שאה. החיילים שפלשו לאזור בזזו את בתי היהודים ואף רצחו אותם. לאחר ניסיונות רבים לקנות שקט באמצעות תשלום סכומי כסף גבוהים, נשיא הקהילה היהודית, דוד, החליט שהדרך היחידה להציל את חייהם של היהודים היא להתאסלם. תחילה התאסלמו הגברים ורק זמן מה לאחר מכן, הנשים. שבעה חודשים לאחר שכל יהודי כאשאן התאסלמו, הצליחו שליחי הקהילה היהודית לשכנע את תהמאספ קולי חאן לאפשר להם לחזור ליהדות תמורת תשלום כבד.
הקהילה היהודית > המרת דת > הצטרפות לדת הבהאית

הדת הבהאית הגיעה לכאשאן בשנת 1844. הקהילה הבהאית בעיר כאשאן ובסביבתה גדלה עם הצטרפותם של עובדי משי ואורגי שטיחים, ביניהם יהודים צעירים. הדת הבהאית לא דרשה ניתוק מוחלט מהמסורת היהודית' לכן חלק מהמומרים שמרו על זהות כפולה בהאית-יהודית והיו גם כאלה שחזרו לדת היהודית. בשנת 1901, רבני כאשאן פנו לרשויות המקומיות בדרישה לאסור קבוצה של צעירים יהודים מומרים על מנת למנוע את הצטרפותם של צעירים נוספים לדת הבהאית. לאחר התערבותו של מוזפר א-דין שאה קאג'אר הצעירים שוחררו לאחר ששילמו קנס.
יהודים ראו בהצטרפות לדת הבהאית דרך להשתלב באורך החיים המודרני והיו ששלחו את ילדיהם לבית הספר הבהאי שנפתח בשנת 1909 שם הילדים יכלו ללמוד פרסית וערבית.
הערות שוליים

↑  Judeo-Kashani, Endangered Language Alliance
↑  History of Kashan - Iranian Jewish Culure, ‏1403-01-26 (באנגלית בריטית)
↑  קהילת יהודי איראן
↑  Kashan, www.jewishvirtuallibrary.org
↑  History of Kashan - Iranian Jewish Culure, ‏1403-01-26 (באנגלית בריטית)
↑  אמנון נצר, ‏הספרות של יהודי פרס, פעמים 13 (תשמ"ב), עמ' 5–20
↑  חובות יהודה / לרבי יהודה בן אלעזר. ההדיר, תרגם והקדים מבוא אמנון נצר.
↑  אמנון נצר, ‏׳שהזאדה וצופי׳ מאת אלישע בן שמואל, פעמים 35 (תשמ"ח), עמ' 24–45
↑  מטעמי בנימין, באתר הספריה הלאומית
↑  Margaret S. Graves, Kashan Ware, אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית אמריקאית)
↑  Kāshān | Persian carpets, Silk Road, Qajar dynasty, אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  EncyclopaediaMehrdad Amanat, Kashan: Jewish community, אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית אמריקאית)
↑  Persian-Jewish Carpet – Moses and Aaron, the Binding of Isaac and the Western Wall – "Shiviti" – Persia, 1880s | kedem Auction House Ltd., www.kedem-auctions.com
↑  (#175) Kashan silk pictorial rug, Moses holding the Tablets of the Law, central Persia, dated 1927, Sothebys.com (באנגלית)
↑  Anton Felton, Jewish Carpets: A History and Guide, Antique Collectors' Club, 1997, ISBN 978-1-85149-259-6. (באנגלית)
↑  אמנון נצר, "רבי משה הלוי מכאשאן", מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי י"א-י"ב, תשמ"ט-תש"ן
↑  כתאב אנוסי לבאבאי בן לוטף וספר מאורעות כאשאן לבאבאי בן פרהאד, בפרסית יהודית.
↑  אמנון נצר, ‏רדיפות ושמדות בתולדות יהודי איראן במאה הי"ז, פעמים 6 (תשמ"א), עמ' 33–56
↑  Vera B. Moreen, The Kitāb-i Sar Guzasht-i Kāshān of Bābāī ibn Farhād
↑  Encyclopaedia Iranica Foundation, Kashan: Jewish community, iranicaonline.org (באנגלית אמריקאית)
1878 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1878  במדע |  |
< · 1876 · 1877 — 1878 — 1879 · 1880 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
ארכאולוגיה

קרל הומן החל בחפירות בפרגמון, גילוי מזבח פרגמון.
גילוי 31 שלדים של איגואנודונים במכרה בבלגיה.
גאוגרפיה

22 ביוני – אדולף אריק נורדנשלד יצא בראש משלחת לחקר המעבר הצפון-מזרחי.
גאולוגיה

צ'ארלס לפוורת' פרסם את מחקרו בהקשר לגרפטוליטים (Graptolite) וחשיבותם להבנת סדר הזמנים בגאולוגיה בעזרת ביוסטרטיגרפיה.
טכנולוגיה

19 בפברואר – המצאת פטיפון על ידי תומאס אלווה אדיסון.
18 בדצמבר – ג'וזף סוון קיבל באנגליה פטנט על נורה חשמלית
31 בדצמבר – קרל בנץ ייצר מנוע עם 2 פעימות.
המצאת שפופרת קרוקס, גרסה מוקדמת של שפופרת קרן קתודית שממנה התפתחו הנורות הפלואורסצנטיות, על ידי ויליאם קרוקס
המצאת טורבינת הדחפים הגלגלית של פלטון טורבינה יעילה, שמנצלת את אנרגיית המים, על ידי לסטר פלטון (Lester Allan Pelton).
מטאורולוגיה

11 בפברואר – תחילת פרסום תחזיות מזג האוויר בבריטניה.
רפואה

אדם פוליצר פרסם Lehrbuch der Ohrenheilkunde בה ייסד את אותולוגיה, ענף המתמקד ברפואת אוזניים.