stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גזה פריד
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest:Akadémiai. 1994. מסת"ב 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Ki kicsoda? Életrajzi lexikon magyar és külföldi személyiségekről, kortársainkról. 4. átdolgozott, bővített kiadás. Szerkesztette: Hermann Péter. Budapest, Kossuth, 1981 (מי זה מי? לקסיקון בני זמננו)
A magyar muzsika könyve. Szerkesztette: Molnár Imre. Budapest, Havas Ödön, 1936 (ספר המוזיקה ההונגרית)
Révai új lexikona VII. (Fej–Gak). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2001. מסת"ב 963-927-241-8 (הלקסיקון החדש של רוואי)
Új magyar életrajzi lexikon II. (D–Gy). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. מסת"ב 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
Szabolcsi Bence-Tóth Aladár: Zenei lexikon I-III. Átdolgozott új kiadás. Főszerkesztő: dr. Bartha Dénes, szerkesztő: Tóth Margit. Budapest, Zeneműkiadó Vállalat, 1965
W. Paap: Symfonische études van G. F. (1955)
W. Wijdeveld: G. F. Sonorum speculum (1964)
W. Paap: De componist G. F. (1970)
Frid Géza „Búcsúzunk” (Muzsika, 1989)
גזה פלקי

| --- | --- |

דיוקנו מאת הצייר יוז'ף ריפל-רונאי
 לידה:  4 בנובמבר 1890 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 בדצמבר 1936 (בגיל 46) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Feleki Géza 
 מדינה:  הונגריה 
 
מאדיארפלקי (תואר אצולה) גזה פלקי, (בהונגרית: Feleky Géza; בודפשט, 4 בנובמבר 1890 – בודפשט, 15 בדצמבר 1936) היה עיתונאי, סופר, פובליציסט יהודי-הונגרי. הוא האחיין של בלה פלקי, עורך דין, ושל שאנדור פלקי, רופא ומשורר.
ביוגרפיה

גזה פלקי נולד במשפחה יהודית כבנם של ד"ר הוגו פלקי (פיכסל עד 1878) רופא ושל אירמה קוהן (כהן). סבו וסבתו מצד אמו היו אנה פיקלר ווילמוש קוהן (כהן). את לימודיו באוניברסיטה השלים בעיר הולדתו. הוא התחיל את הקריירה שלו בפשטי נפלו. בשנים 1920–1925 שימש כעורך הראשי של היומון הרדיקלי וילאג (Világ) ומ-1926 היה כתב בכיר של היומון החשוב מדיאר הירלפ (Magyar Hírlap).
הוא היה נציג של הרדיקליזם הבורגני. בעבודותיו תיאר את השקפותיה של הבורגנות המתקדמת בעידן האנטי-מהפכני. הוא עסק בעיקר בנושאי אסתטיקה והיסטוריה תרבותית. מחקריו ההיסטוריים בודקים את הסיבה למלחמת העולם הראשונה.
עבודותיו

ספרים, תמונות, שנים.מפגשים עם אמנות (1912) (MEK)
מיהאי מונקאצ'י (1912)
בעיית המוזיאון לתולדות התרבות ומוזיאון הבירה (1914)
קיסר ומלחמה Kaiser und Krieg (1933)
לקריאה נוספת

מי זה מי בספרות ההונגרית? ספרי מאגר מסת"ב 963-8607-10-6
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967
בלה באלאז', ספרו הראשון של גזה פלקי ניוגט, 1913.
ג'רג' באלינט: גזה פלקי ניוגט, 1937.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גזה פלקי
גזה פלקי. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי Petőfi.
Bálint György: F. G. (Nyugat, 1937);
Sós Endre: F. G. az újságíró és polihisztor (Magy. Sajtó 1964. 8. sz.);
Sós Endre: F. G. (Felvillanó arcok, Budapest, 1965.)
Blaha Lujza emlékalbum. Szerk. Porzsolt Kálmán. [Bp.], Blaha Lujza Emlékbizottság, [1927].
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Bp., Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, 1939-2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János.
Hungária irodalmi lexikon. Szerk. Révay József, Kőhalmi Béla. Bp., Hungária, 1947.
Irodalmi lexikon. Szerk. Benedek Marcell. Bp., Győző A., 1927.
Ki-kicsoda? Kortársak lexikona. [Bp.], Béta Irodalmi Rt., [1937].
Das geistige Ungarn. Biographisches Lexikon. Hrsg. Oscar von Krücken, Imre Parlagi. Wien-Leipzig, W. Braumüller, 1918.
Művészeti lexikon. Fel. szerk. Lajta Edit. Bp., Akadémiai Kiadó, 1965-1968.
A magyar társadalom lexikonja. Bp., A Magyar Társadalom Lexikona Kiadóvállalat, 1930.
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Tolnai új világlexikona. Bp., Tolnai, 1926-1933.
Új Idők lexikona. Bp., Singer és Wolfner, 1936-1942.
Uj lexikon. A tudás és a gyakorlati élet egyetemes enciklopédiája. Szerk. Dormándi László, Juhász Vilmos. [Bp.], Dante-Pantheon, 1936.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.
Új magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Péter László. Bp., Akadémiai Kiadó, 1994.
Magyar irodalmi lexikon. Flóris Miklós és Tóth András közreműködésével szerk. Ványi Ferenc. Átnézte Dézsi Lajos, Pintér Jenő. Bp., Studium, 1926.
Világirodalmi lexikon. Bp., Akadémiai Kiadó, 1970-1997.
Zsidó kultúrtörténeti emlékek Fejér megyében. Székesfehérvár, Szent István Király Múzeum, 2004. május 20-december 23. A kiállítást rendezte és a tanulmányt írta Gergely Anna. Székesfehérvár, 2004.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti izraelita hitközség születési akv. 2237/1890. folyószáma alatt".
↑  Halálesete bejegyezve Budapest VI. ker. polgári halotti akv. 1989/1936. folyószám alatt.
↑  A Belügyminisztérium 1878. évi 17967. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1878. év 1. oldal 26. sor.
↑  Feleky Géza édesanyjának, Kohn Irmának halotti anyakönyvi kivonata. A haláleset bejegyezve Budapest VI. ker. polgári halotti akv. 433/1942. folyószám alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8833 0401  NTA: 23635860X  VIAF: 281503460   WorldCat (עם VIAF): 281503460
גרגוריוס החמישי

גרגוריוס החמישי (בלטינית: Gregorius V, ברונו מקרינתיה;‏ 972 לערך – 18 בפברואר 999) היה אפיפיור מ-3 במאי 996 ועד מותו.
תולדות חייו

ברונו היה בנו של דוכס קרינתיה, שהיה נכדו של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ושירת ככומר של דודנו, אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
עם מותו של יוחנן החמישה עשר, הגיעו אוטו וברונו לרומא על מנת למנות את ברונו בן ה-24 לאפיפיור. אולם, אצילי רומא בחרו בכומר יווני מקלבריה לכהונה (הוא נקרא בדיעבד האנטי-אפיפיור יוחנן השישה עשר). אוטו השלישי הצליח לגרום לבחירתו של ברונו לאפיפיור, והוא נטל לעצמו את השם גרגוריוס החמישי. מיד לאחר מכן, ב-21 במאי, הכתיר האפיפיור החדש את דודו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. אולם, עם שובו של אוטו השלישי לגרמניה, השתלטה סיעת אצילי רומא, בסיועו של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית, על כס האפיפיור, הדיחה את גרגוריוס החמישי והכתירה את יוחנן השישה עשר. סינוד בישופים שהתכנס בפאביה ב-997 החליט להכתיר מחדש את גרגוריוס שנבחר כחוק ולנדות את יוחנן השישה עשר מן הכנסייה. בפברואר 998 נכנס שוב אוטו השלישי לרומא בראש חייליו, על מנת לוודא שאצילי העיר לא ימרדו עוד נגד האפיפיור הנבחר. חיילי הקיסר תפסו את יוחנן השישה-עשר, שניסה להימלט. הם קצצו את אזניו, חתכו את אפו, עקרו את לשונו, שברו את אצבעותיו וניקרו את עיניו. לאחר מכן הרכיבוהו הפוך על חמור והצעידוהו ברחובות רומא. לאחר מכן נשלח לחיים בגלות במנזר פולדה. מנהיגי המרד נתלו מחומות מבצר סנט אנג'לו.
במהלך ימי אפיפיוריותו קידם גרגוריוס ככל יכולתו את האינטרסים של דודו הקיסר ושל אצילי גרמניה.
גרגוריוס מת במפתיע בשנת 999 כשהוא בן 27 שנים בלבד.
הערות שוליים

↑  בספרות מצוינים מספר תאריכים. בהם 4 בפברואר, 18 בפברואר ו-23 בפברואר
↑  קהילת מרתה ומרי, אונטריו
↑  ערך על יוחנן השישה-עשר, האנציקלופדיה הקתולית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יוחנן החמישה עשר | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: סילבסטר השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298966905171  BNE: XX1368777  CANTIC: a10095809  GND: 118697382  ISNI: 0000 0003 7986 5631  LCCN: nb2007019634  NKC: skuk0004936  NTA: 073629014  SUDOC: 191099686  VcBA: 495/45990  VIAF: 78778356   WorldCat (עם VIAF): 78778356
גרגוריוס העשירי

סמלו
גרגוריוס העשירי (בלטינית: Gregorius X; בערך 1210 – 10 בינואר 1276) היה אפיפיור מ-1 בספטמבר 1271 עד מותו.
ביוגרפיה

נולד בעיר פיאצ'נזה (כיום במחוז אמיליה-רומאניה באיטליה), והוטבל בשם תבאלדו ויסקונטי. נכנס לשירות הכנסייה הקתולית ובילה את הקריירה שלו בארצות השפלה. היה סגן בישוף העיר לייז' (כיום בבלגיה), אך התפטר מתפקידו זה כדי לעלות לרגל לארץ הקודש. ליווה את הקרדינל אוטובאני במסעו לאנגליה, ובקיץ 1270 הצטרף אל הנסיך אדוארד (אדוארד הראשון, מלך אנגליה לעתיד) במסע הצלב השמיני לארץ ישראל. בהיותו בעכו, שהייתה בידי הצלבנים, התבשר שנבחר לאפיפיור על ידי חבר הקרדינלים שהתכנס בעיר ויטרבו (כיום במחוז לאציו באיטליה).
מאז 29 בנובמבר 1268 לא ישב אפיפיור על הכס הקדוש, בגלל חילוקי דעות שנתגלעו בין הקרדינלים הצרפתים לבין הקרדינלים האיטלקים. בגלל המצב הפוליטי, כל צד רצה באפיפיור בן ארצו. הקיפאון הגיע לקיצו כאשר אנשי ויטרבו הסירו את הגג מעל הבית שבו התכנסו הקרדינלים "כדי לאפשר להשפעות אלוהיות לכוון ביתר קלות את דיוניהם", ומנעו מהם כל מזון מלבד לחם ומים. שלושה ימים מאוחר יותר נבחר לאפיפיור תבאלדו ויסקונטי, שאם כי היה איטלקי, זכה באמונם של מלכי צרפת ואנגליה.
הקרדינלים קיוו שיעשה ככל שביכולתו כדי להציל את ארץ הקודש מידי המוסלמים. הוא אימץ לעצמו את השם גרגוריוס העשירי, ולפני שעזב את עכו נשא דרשה שבה אמר: "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני. תדבק לשוני לחיכי אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי", על פי תהילים קל"ז, פסוקים ה' - ו'. במכתב אל הנסיך אדוארד, שהיה עדיין בעכו, הוא תיאר את מסעו לוויטרבו, ובמכתב אל פיליפ השלישי, מלך צרפת הוא האיץ במלך לשלוח עזרה לצלבנים בארץ ישראל.
ב-1271, מיד אחרי שנבחר, קיבל מכתב מקובלאי חאן, שליט מונגוליה (ששלט גם בסין) שבו נתבקש האפיפיור לשלוח לו 100 מיסיונרים ושמן מן המנורה שבכנסיית הקבר הקדוש בירושלים. גרגוריוס העשירי שלח לקובלאי חאן שני כמרים, ושמן ומתנות אחרות באמצעות מרקו פולו ואביו ודודו של מרקו, שהגיעו לסין ב-1274.
ב-7 באוקטובר 1272 חתם גרגוריוס העשירי על בולה שלפיה פרש את הגנתו על כל היהודים שנמצאו תחת שלטון הנוצרים. בהתאם לבולה זו נאסר על הנוצרים לאלץ את היהודים להתנצר.
כמו כן, הוא הורה להוסיף לכל בולת הגנה יהודית סעיף נגד עלילות דם.
בתחילת 1274, באמצעות גאורגיוס אקרופוליטיס, נוהלו שיחות עם האימפריה הביזנטית על איחוד כנסיות. בסופו של דבר המגעים לא הגיעו להסכמה מלאה. ב-1 במאי 1274 כינס גרגוריוס העשירי את מועצת הכנסייה השנייה של ליון, שבה הכריז על מסע צלב חדש, ועל גיוס אמצעים למימונו בצורת מיסים שיוטלו על כל המאמינים ברחבי אירופה (18 במאי של אותה שנה). הוא קיבל הבטחה מקיסר האימפריה הביזנטית כי יעשה ככל שביכולתו לסייע להצלחת משימה זו. ב-1275, פיליפ השלישי מלך צרפת, ודודו, שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, הכריזו על השתתפותם במסע הצלב. אך כל אלה היו לשווא בגלל מותו של גרגוריוס העשירי בינואר 1276.
הערות שוליים

↑  חיים ביינארט, אטלס כרטא לתולדות עם ישראל בימי הביניים, 1981, עמ' 33.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: קלמנס הרביעי | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: אינוקנטיוס החמישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588671605171  PLWABN: 9810656848705606  BIBSYS: 12012895  BNE: XX1351093  BnF: cb13484687f (data)  CANTIC: a10473658  GND: 118718681  ICCU: SBLV281219  ISNI: 0000 0001 2102 5707  LCCN: n82093763  NLA: 61542064  NTA: 106975234  SELIBR: 290259  SNAC: w69d0j62  SUDOC: 074465937  Trove: 1843432  VcBA: 495/25438  VIAF: 41992761   WorldCat (עם VIAF): 41992761
ג'ק שפרד (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באוקטובר 1940 (בן 83) לידס, הממלכה המאוחדת 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1962 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  Roundhay School  אוניברסיטת ניוקאסל  דרמה סנטר לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ק שפרד (באנגלית: Jack Shepherd; נולד ב-29 באוקטובר 1940) הוא שחקן, מחזאי, במאי תיאטרון, סקסופוניסט ופסנתרן ג'אז אנגלי. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בסרטים "All Neat in Black Stockings" וב-"The Virgin Soldiers". תפקידו הידוע ביותר הוא בסדרת הבלשית "וייקליף".
ביוגרפיה

שפרד נולד בלידס. הוא למד בבית הספר ראונדהיי בעיר ואחר כך למד אמנות בקינגס קולג' שבניוקאסל. בתקופה ששהה בניוקאסל הופיע כשחקן חובב ב-People's Theatre. אחרי שסיים את תואר ה-BA למד משחק ב-Central School of Speech and Drama ואחר כך ב"דרמה סנטר" בלונדון (אנ').
ביוגרפיה > חיים אישיים

בתו של שפרד, קתרין שפרד, אף היא שחקנית.
מחזות

"The Incredible Journey of Sir Francis Younghusband" בתיאטרון רויאל קורט
"The Sleep of Reason" (תיאטרון טרוורס באדינבורו) 1973
"Clapperclaw" (בערוץ BBC Two) ב-1981
"Real Time" (יצירה ובימוי עם להקת התיאטרון ג'וינט סטוק) 1982
"Revelations" (ברידג' ליין, לונדון) 1983
"In Lambeth" (תיאטרון פרטיזן ותיאטרון דונמאר ורהאוס) 1989. יצא לאור בהוצאת Methuen
"Comic Cuts" (דרבי פלייהאוס, תיאטרון - סולסברי וליריק סטודיו, האמרסמית') בשנת 1995
"Chasing the Moment" (לונדון BAC1) ב-1995 (הפקה מחודשת בארקולה, דלסטון) 2007. יצא לאור בהוצאת "First Writes".
"Half Moon" (סאות'ארק פלייהאוס) 1988
"Through a Cloud" (תיאטרון ברמינגהאם ודרום בפלימות') 2004; הפקה מחודשת בארקולה ב-2005. יצא לאור ב-"Nick Hern Books"
"Man Falling Down: A Mask Play" (נוצר ונכתב יחד עם אוליבר קוטון, הוצג בשייקספיר גלוב) 2005
"Holding Fire!" (שייקספיר גלוב) 2007. יצא לאור ב-"Nick Hern Books"
יחד עם קית' דיוהרסט כתב שפרד את המחזה "Impossible Plays", על התקופה בלהקת התיאטרון קוטסלו של ביל בריידן. המחזה פורסם בהוצאת Methuen.
פילמוגרפיה

(1969) All Neat in Black Stockings
(1969) The Virgin Soldiers
(1969) The Bed-Sitting Room
(1970) The Last Valley
(1972) Something to Hide
תודיע כשאתה מוכן, מר מק'גיל (1976) Ready When You Are, Mr. McGill – סרט טלוויזיה
הרוזן דרקולה (1977) Count Dracula
(1978) The Devil's Crown
סקופ (1987) Scoop
(1987) Body Contact
הבריחה מסוביבור (1987) Escape from Sobibor (גילם את יצחק ליכטמן)
(1988) Lights and Shadows
(1988) The Party
(1989) Ball Trap on the Cote Sauvage
(1989) Murderers Among Us: The Simon Wiesenthal Story
איש גדול (1990) The Big Man
(1990) Shoot to Kill
עשרים ואחת (1991) Twenty-One
שאלה של יופי (1991) The Object of Beauty
(1992) Blue Ice
וייקליף (1993–1998) Wycliffe
הבריחה מאבסולום (1994) No Escape
(1994) Over Here
(1998) The Scarlet Tunic
וונדרלנד (1999) Wonderland
לורנה דון (2000) - סרט טלוויזיה של BBC One
שארלוט גריי (2001) Charlotte Gray
משפחת מרטין (2001) The Martins
(Man and Boy (2001 - סרט טלוויזיה של BBC
המלכה הלוחמת (2003) Boudica
טריסטרם שנדי (2005) A Cock and Bull Story
ליפסטיק (2005) Lipstick
(2005) All About George בתפקיד גורדון קינסי
מצפן הזהב (2007) The Golden Compass
אלוהים על דוכן הנאשמים (2008) God on Trial
בעין הסערה (2009) Into The Storm - סרט טלוויזיה
(2010) The Nativity
ת'ורן (2010)
(2013) The Politician's Husband
רציחות במידסומר (2015) Midsomer Murders
חסרת פחד (2017) Fearless
לקריאה נוספת

Impossible Plays: Adventures With the Cottesloe Company by Keith Dewhurst and Jack Shepherd, Methuen Drama (2006) ISBN 0-413-77585-2
הערות שוליים

↑  Interview with Jack Shepherd, British actor and playwright, By Vicky Short and Antoine Lerougetel, 11 July 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434770805171  ISNI: 0000 0000 4231 7859  LCCN: no92006943  VIAF: 78344163   WorldCat (עם VIAF): 78344163
גאררד קונלי

| --- | --- |

 לידה:  1984 או 1985 ממפיס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Lyon College 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Boy Erased: A Memoir 
 garrardconley.com
 
גאררד קונלי (באנגלית: Garrard Conley; נולד ב-1984 או 1985), הוא סופר ופעיל להט"בי אמריקאי הידוע באוטוביוגרפיה שלו "ילד מחוק", המספר על ילדותו כחלק ממשפחה פונדמנטליסטית בארקנסו שהכריחה אותו לעבור טיפולי המרה.
בשנת 2018, הספר עובד לסרט בעל אותו שם.
חייו המוקדמים

קונלי גדל תחילה בצ'ירוקי וילג' ומאוחר יותר עבר להתגורר במאונטיין הום בארקנסו. אביו הוא מטיף של הכנסייה הבפטיסטית הדרומית ומוכר מכוניות לשעבר. גאררד "בילה שנים במאבק עצמי על מנת ליישב את המיניות שלו עם אמונתו". למשפחתו היה בית באגם ת'נדרבירד שבו היה קונלי מבלה על סירת הפונטון שלהם.
הוא למד במכללת ליון במשך סמסטר אחד וחזר הביתה לאחר שאוחצן להוריו על ידי סטודנט שאנס אותו. ב-2004, קונלי נשלח לארגון LIA לעבור טיפול המרה - הפרקטיקה הפסאודו-מדעית השנויה במחלוקת של ניסיון לשנות את הנטייה המינית של מישהו מהומוסקסואל להטרוסקסואל באמצעות התערבויות פסיכולוגיות או רוחניות. ב-LIA, הוא עבר טיפולים על ידי ג'ון סמיד, שעזב מאוחר יותר את הארגון, התנער מטיפולי ההמרה, הודיע שהוא עדיין הומו והצהיר כי "מעולם לא פגש גבר שחווה שינוי מהומוסקסואל להטרוסקסואל".
קריירה

בשנת 2016 קונלי לימד ספרות אנגלית בקולג' האמריקאי של סופיה בבולגריה . הוא המחבר של "ילד מחק" (בשפת מקור: Boy Erased: A Memoir) (אנ'), אוטוביוגרפיה שהתבססה על חוויותיו ב-LIA. בשנת 2018, הספר עובד לסרט 2018 על ידי ג'ואל אדגרטון, כאשר את קונלים גילם לוקאס הדג'ס. הוא מינף את התהילה החדשה שלו כדי "לחנך את הציבור על העיסוק הפוגעני של טיפול המרה". קונלי הוציא פודקאסט בן ארבעה פרקים בשם "UnErased: The History of Conversion Therapy in America" זמן קצר לפני יציאת הסרט. בשנת 2018, קונלי הוביל את תוכנית אינקובטור הזיכרונות של GrubStreet . הוא המשיך לטייל ברחבי העולם לספר את סיפורו. בשנת 2019, הוא הופיעה בפני אוניברסיטת יוטה הדרומית, ובמקומות שונים בגרמניה ובשווייץ, ואף נשא נאום מרכזי עבור בכנס של בתי ספר באיווה.
ביוני 2019, לציון יום השנה ה-50 למהומות בסטונוול, אירוע שנחשב לקו פרשת המים בתנועה לזכויות הלהט"ב המודרנית, Querty הכניסו אותו לרשימת ה-Pride50 "פורצי הדרך שבאופן אקטיבי מבטיחים שהחברה תמשיך להתקדם לעבר שוויון, קבלה וכבוד לכל האנשים הקווירים ". קונלי מחזיק כיום בתפקיד עוזר פרופסור לכתיבה יצירתית באוניברסיטת קנסאו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Reddish, David (14 במאי 2019). "Garrard Conley fought the ex-gay movement and found the courage to forgive". www.queerty.com. נבדק ב-18 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Borland, Bryan (19 במאי 2016). "A Q&A with Garrard Conley, author of Boy Erased". Arkansas Times. נבדק ב-17 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gay Conversion Therapy Made Me Suicidal: The Powerful True Story Behind the Film 'Boy Erased'". People. נבדק ב-17 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brantley, Max (13 בפברואר 2018). "The man behind 'Boy Erased,' an Arkansas experience coming to the screen soon". Arkansas Times. נבדק ב-17 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wayne Besen (12 באוקטובר 2011). "Former 'Ex-Gay' Activist Admits Gay People Don't Change". Falls Church News-Press. אורכב מ-המקור ב-15 באוקטובר 2011. נבדק ב-13 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Makers of gay-conversion film say they don't want to 'throw God under the bus'". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2023-01-13.
↑  "UnErased: The History of Conversion Therapy in America". Focus Features (באנגלית). נבדק ב-4 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Florio, Angelica. "The 'Boy Erased' Subject Is Exposing Conversion Therapy In A Brand New Way". Bustle. נבדק ב-17 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kaufman, Hayley. "'Boy Erased' author Garrard Conley on his story's long road to the screen - The Boston Globe". Boston Globe. נבדק ב-17 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pride 2019: Stonewall 50 Anniversary and History of LGBT People in America". Newsweek (באנגלית). 2019-06-01. נבדק ב-2023-01-13.
↑  "Queerty Pride50 2019 Honorees". Queerty (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-18 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "KSU | Faculty Web - Garrard Conley". facultyweb.kennesaw.edu. נבדק ב-10 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729753505171  PLWABN: 9810808785505606  GND: 1153745380  LCCN: n2015040269  NKC: mzk20181010770  RERO: 02-A027433002  SUDOC: 234930829  VIAF: 316549535   WorldCat (עם VIAF): 316549535
גרעין שילה

גרעין שילה היה גרעין התיישבות של תנועת גוש אמונים. חבריו הקימו את היישובים עפרה ושילה והיו הראשונים לחדש את ההתיישבות היהודית מצפון לירושלים אחרי מלחמת ששת הימים.
גרעין שילה החל להתארגן בשנת 1974 ונרשמו אליו 139 חברים, חלקם בעלי משפחות. אנשיו שאפו להקים יישוב יהודי בקרבת שילה הקדומה, ולחדש את ההתיישבות היהודית בהרי בנימין. הם קיימו פגישות עם גורמים מדיניים וביטחוניים, ביניהם ישראל גלילי, לבדיקת אפשרות להקמת היישוב על הר בעל חצור או בכוכב השחר.
בנוסף עשו ניסיונות לעלות לקרקע ללא אישור. ניסיון ראשון לעלייה לקרקע נעשה בשילה והסתיים בפינוי על ידי הצבא. ניסיון שני נעשה במזרעה א-שרקיה ב-10 במרץ 1975 וקיבל את השם "מבצע מנוחה ונחלה". כ-100 מחברי הגרעין התבצרו במערה ששימשה בונקר נשק של הלגיון הירדני והתקינו בפתחה שער ברזל כדי למנוע מהצבא לפנותם. לבסוף, פרצו חיילי צה"ל את השער ופינו את המתנחלים אחד-אחד מן המקום. האירוע תועד בעיתון "הארץ" ובעיתון "מעריב" בימים שלאחריו.
במכתב ממזכירות גרעין שילה לחברי הגרעין נכתב, כי אם גרעין אלון מורה, הגרעין השני של גוש אמונים, יעלה לקרקע קודם לעליית הגרעין לשילה, יעלו חברי גרעין שילה להזדהות עם אנשיו ויתמכו בו בפומבי. חברי גרעין שילה אכן השתתפו ב-8 ניסיונותיו של גרעין אלון מורה להתיישב באזור שכם, אך הצליחו להקים יישוב של קבע כחצי שנה לפניו. ב-20 באפריל 1975 נכנסו חברי גרעין שילה למבנים נטושים ב"מחנה עין יברוד" - מחנה צבאי ירדני למרגלות הר בעל חצור שבנייתו נקטעה עם פרוץ מלחמת ששת הימים. ליישוב החדש קראו עפרה, על שמה של עפרה הקדומה שבנחלת שבט בנימין המזוהה עם הכפר הפלסטיני א-טייבה הסמוך.
הערות שוליים

↑  ארכיון עפרה, תיק 31: גרעין שילה.
↑  ספר יהושע, פרק י"ח, פסוק כ"ג
דבר על מקום הימצאם

| --- | --- |
כרזת דבר על מקום הימצאם
 בימוי:  יהלי ברגמן
 הופק בידי:  ערוץ 1
 תסריט:  נאוה סמל
 עריכה:  זוהר סלע
 שחקנים ראשיים:  יונה אליאן לבנה פינקלשטיין יחזקאל לזרוב
 מוזיקה:  אסיף צחר
 צילום:  עדי ששון
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2013
 משך הקרנה:  52 דקות
 שפת הסרט:  עברית יידיש יוונית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דבר על מקום הימצאם הוא סרט טלוויזיה משנת 2013 בהפקת הערוץ הראשון בבימויו של יהלי ברגמן, עם יונה אליאן, לבנה פינקלשטיין ויחזקאל לזרוב בתפקידים בראשיים.
התסריט נכתב על ידי נאוה סמל שהקדישה אותו לזכר של הוריה ויש בו פרטים אוטוביוגרפיים. הוא מספר על מציאות חייהם של בני שתי משפחות עולים חדשים, מרומניה ומיוון, בראשית ימי המדינה, כשהקשר בין שתי המשפחות סובב סביב האזנה לפינת "המדור לחיפוש קרובים" שהמשפט הידוע בה היה "כל היודע דבר על מקום הימצאם" (של הנעלמים).
בשנת 2020 עיבדה איה קפלן את הסרט להצגת תיאטרון שהועלתה בהבימה ב-2021 עם סנדרה שדה ורובי פורת-שובל בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה

שנת 1949, תקופת הצנע והקיצוב. שתי משפחות גרות בשיכון לעולים חדשים. בדירה אחת גרה משפחת בוים - עולים מרומניה. האם אנוצה (יונה אליאן), הבן ניסן (יחזקאל לזרוב) עם אשתו גיטה (הילה פלדמן) ובנם אביחי (טוני ברמן). אב המשפחה יענק'ל עזב לארצות הברית לפני המלחמה ומאז לא נשמע ממנו דבר.
ניסן מתוסכל, נע בין עבודה לעבודה ורוצה להיות נגן ג'אז בחצוצרה כמו דיזי גילספי אבל אנוצה מכרה את החצוצרה שלו כדי לקנות מזון. גיטה נמצאת בהיריון.
בסמוך להם גרה משפחת עולים מיוון, אם ובתה. רבקה (לבנה פינקלשטיין) ובתה שריקה (רותם זיסמן כהן). אנוצה מספקת לרבקה בגדים לתיקון ונותנת לה חלק מהפדיון. לרבקה יש בבית מקלט רדיו גדול אותו הביאו מרודוס. כל יום מתאספים כולם סביב המקלט לשמוע את הפינה של המדור לחיפוש קרובים בתקווה שמישהו מקרוביהם יימצא דרך התכנית.
החיים בשיכון מתרכזים בחנות המכולת של אברם (אבי גרייניק) המחזר אחרי שריקה אבל היא מעדיפה את הקיבוצניק יזהר (יפתח אופיר).
אנוצה רוצה להחליף את הרדיו הגדול ברדיו קטן יותר ולהתחלק בהפרש עם רבקה. רבקה אינה מסכימה ואנוצה מתחילה לדבר אליה בהתנשאות ביידיש על "אי שיש בו יהודים". להפתעתה, רבקה עונה לה באותה השפה. רבקה מספרת שהן מרודוס ונשלחו משם לאושוויץ. בעלה וכל משפחתה הושמדו שם ורק היא ושריקה שרדו ולמדו שם יידיש.
אנוצה מבינה שטעתה ומנסה בדרכים שונות להתנצל ולבקש סליחה. לאחר שאביחי וחברו שלוימלה (אורי סטריקובסקי) מנסים לפרק את הרדיו כדי לראות איפה מסתתר גילספי, מתנדב ניסן לתקן אותו.
באחד הערבים שומעת רבקה כי ג'ק בים מניו יורק הידוע גם בשם יענק'ל בוים מחפש את אשתו אנוצה.
נוצר קשר עם האב האובד (ששי קשת) שהוא כעת זקן וכבד ראייה. הוא מביא חצוצרה לניסן. שתי המשפחות יושבות יחד בסוכה ויענק'ל שר את את חכי לי ואחזור ביידיש.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יונה אליאן | אנוצה | פליטה מרומניה |
| לבנה פינקלשטיין | רבקה | פליטה מרודוס |
| יחזקאל לזרוב | ניסן | בנה של אנוצה |
| הילה פלדמן | גיטה | אשתו של ניסן |
| רותם זיסמן כהן | שריקה | בתה של רבקה |
| אבי גרייניק | אברם | חנווני |
| טוני ברמן | אביחי | בנם של ניסן וגיטה |
| אורי סטריקובסקי | מוישל'ה | חבר של אביחי |
| יפתח אופיר | יזהר | קיבוצניק |
| ששי קשת | יענק'ל בוים | בעלה של אנוצה |
דורית משלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 במאי 1972 ירושלים
 פטירה:  30 באוגוסט 2000 (בגיל 28) סינגפור
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.74 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  סגנון גב
 
דורית משלר (8 במאי 1972 – 30 באוגוסט 2000) הייתה אלופת ישראל בשחייה. התמחתה בסגנון גב.
ביוגרפיה

דורית משלר נולדה וגדלה בירושלים. בתו של פרופ' למתמטיקה, מיכאל משלר. היא שחתה בקבוצת השחייה של הפועל ימקא ירושלים בהדרכתו של מנו מאי.
ביוגרפיה > 1986 > אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה משלר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 1:11.61 דקות, לפני שרון אקסלרוד מהפועל עמק חפר/נתניה (1:11.65 דקות) וורד ליברמן ממכבי תל אביב (1:13.87 דקות).
ביוגרפיה > 1987

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1987 זכתה משלר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.38 דקות, אחרי שרון אקסלרוד מהפועל עמק חפר/נתניה (1:11.27 דקות) ולפני הדס פדה מהפועל נהריה ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:39.63 דקות, אחרי שרון אקסלרוד (2:32.76 דקות) והדס פדה (2:37.67 דקות).
מותה

בשנת 2000 עברה משלר לסינגפור מטעם עבודתה. במשך כחודש היא חשה ברע, ולמרות שהלכה להבדק אצל רופא, הבדיקות לא העלו דבר. יום למחרת הבדיקה הרפואית, היא התמוטטה במשרדה ואושפזה עקב קריש דם, שפגע בריאות. ב-30 באוגוסט 2000 היא נפטרה בסינגפור.
הערות שוליים

↑  אלכס פרלסמן, זוהר בריכה - גלילי שבר השיא ב-100 גב, מעריב, 10 באוגוסט 1986
↑  סוף השבוע בבריכה, מעריב, 10 באוגוסט 1986
↑  אלכס פרלסמן, גרומי:פרפר על הגב, מעריב, 28 באוגוסט 1987
↑  אלכס פרלסמן, השחיין ערן גרומי - מגדלור במים עכורים, מעריב, 30 באוגוסט 1987