stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סן פרנסיסקו
אוכלוסין > קהילה הומוסקסואלית

על פי סקר משנת 2005, 15.4% מאוכלוסיית סן פרנסיסקו הם הומוסקסואלים או לסביות. זהו השיעור הגדול ביותר מבין 50 הערים הגדולות בארצות הברית. העיר ידועה כמוקד משיכה עולמי לאוכלוסיית להט״ב, והיא מתרכזת בעיקר ברובע קסטרו. מצעד הגאווה של העיר הוא מהגדולים בעולם, וב-2005 ההערכה הייתה שהיו בו כמיליון צופים ומשתתפים.
בפברואר 2004 עלתה העיר לכותרות כשראש העיר, גווין ניוסם הורה לפקידי העירייה לרשום זוגות בני אותו מין לנישואין, בניגוד לחוקי מדינת קליפורניה. במשך כחודש הוציאה העירייה רישיונות נישואים לכ-4,000 זוגות חד-מיניים, שחלקם הגיעו לשם כך אל העיר ממדינות אחרות בארצות הברית ואף מארצות אחרות. מושל קליפורניה ארנולד שוורצנגר התנגד לפעולה זו ופרקליט המדינה תבע את ראש העיר והעירייה. בית המשפט קבע מאוחר יותר שראש העיר חרג מסמכותו וביטל את תוקף אותם הסכמי נישואין.
במאי 2008 קבע בית המשפט העליון של קליפורניה ברוב של 4 כנגד 3 כי נישואים חד מיניים תואמים את חוקת המדינה. בעקבות כך חזרה העיר להנהיג נישואין בין זוגות
חד מיניים. בהתאם לחוקי המדינה מתירה העירייה השאת זוגות אף שאינם תושבי קליפורניה (כמו במדינת מסצ'וסטס). ב-4 בנובמבר 2008 עבר במשאל עם תיקון לחוקת קליפורניה שהפך את החלטת בית המשפט העליון והחזיר את האיסור על נישואים חד מיניים, אולם איסור זה בוטל ב-2013 וכיום נישואים חד מיניים חוקיים במדינת קליפורניה.
אתרים בעלי חשיבות > גשר שער הזהב

גשר שער הזהב הוא גשר תלוי המחבר בין העיר סן פרנסיסקו לבין מחוז מרין שעל יד העיר סוסליטו. אורכו של הגשר 1,970 מטר; המרחק בין המגדלים הוא 1,280 מטר וגובהם 230 מטר מעל פני הים. בניית הגשר הסתיימה בשנת 1937, והוא נחשב במשך שנים רבות לגשר התלוי הארוך בעולם, עד לבניית גשר ורזאנו בניו יורק ב-1964. עד היום נחשב הגשר לאחד מהיפים בעולם ולאטרקציה תיירותית בסן פרנסיסקו.
אתרים בעלי חשיבות > כלא אלקטרז

האי אלקטרז, המרוחק כשני קילומטרים מסן פרנסיסקו, אירח על אדמתו המבודדת כמה מהפושעים המסוכנים של ארצות הברית, ובהם אל קאפונה. הכלא נחשב לאחד מבתי הכלא השמורים בעולם, היה חסין כמעט לחלוטין מבריחות של אסירים, ולכך סייע בידודו של האי המוקף מכל עבריו במימיו הקפואים של האוקיינוס השקט. החזקתו של הכלא נחשבה ליקרה מאוד, משום שסגל הסוהרים ובני משפחותיהם התגוררו על האי. אי לכך הוחלט לסגור את שעריו ב-1963. כיום משמש האי כאטרקציה תיירותית המוחזקת על ידי רשות הגנים הלאומיים. מרבית המבנים נשמרו, והמבקרים מגיעים אל האי בסירה היוצאת מ"פישרמנס-וורף" - פיר 41.
אתרים בעלי חשיבות > רחוב לומברד

רחוב לומברד הוא רחוב ארוך למדי בסן פרנסיסקו, ששמו התפרסם בזכות קטע אחד ממנו, הנמצא ב"גבעה הרוסית" (Russian Hill) בין הרחובות הייד (Hyde) ולבנוורת' (Leavenworth). קטע זה מדגים את הטופוגרפיה הייחודית לעיר, הבנויה על גבעות תלולות, והוא תלול במיוחד (קרוב לשלושים מעלות), וכולל שמונה פיתולים חדים. האתר פופולרי במיוחד בקרב תיירים הבאים אליו ברכב או ברגל, או בקו Powell-Hyde של רכבת הכבל.
אתרים בעלי חשיבות > קרון הכבל

מערכת קרונות הכבל של סן פרנסיסקו היא בראש ובראשונה מערכת להסעת נוסעים, אך עם השנים היא הפכה לאטרקציה תיירותית ולאחד מסמליה של העיר. המערכת מורכבת למעשה מקרונות בודדים, שנעים על פסי ברזל. לכל קרון נהג-מפעיל משלו, שתפקידו לחבר את הקרון אל הכבל הנע מתחת למסילה. הרכבת מותאמת במיוחד לרחובותיה התלולים של העיר, ותחנותיה ממוקמות בצמתי רחובות בהם הקרקע מישורית. הנוסעים על הקרון יושבים בתוכו או נתלים מבחוץ משני צידיו.
אתרים בעלי חשיבות > פארק שער הזהב

פארק שער הזהב הוא פארק עירוני גדול בצורת מלבן בגודל 4.12 קמ"ר, הדומה לסנטרל פארק שבניו יורק. הפארק מכיל את: האקדמיה למדעים של קליפורניה, מוזיאון דה יאנג, גן התה היפני, אצטדיון קזאר וחממת פרחים.
אתרים בעלי חשיבות > גן התה היפני

גן התה היפני הממוקם בפארק שער הזהב הוא אתר תיירות פופולרי בסן פרנסיסקו, שנבנה בסוף המאה התשע עשרה כחלק מתערוכה עולמית. הגן נחשב לאחד מהוותיקים שבין הגנים היפנים בארצות הברית. הגן הקטן (כ-20 דונם שטחו) כולל מפלי מים, פסלים, גשרי עץ ואבן ועצים יפניים. בסוף אפריל פורחים עצי הדובדבן, ונותנים לגן את הנופך היפני המיוחד. מאקוטו האג'יוורה, מתכנן גנים ממוצא יפני, שהיה אחראי על הגן מ-1895 ועד מותו ב-1925, המציא, על פי המסופר, את עוגיית המזל, המוגשת עד היום בבית התה הקטן שבשטח הגן.
אתרים בעלי חשיבות > אתרים נוספים

צ'יינהטאון - הרובע הסיני. רובע צ'יינהטאון של סן-פרנסיסקו הוא המפותח ביותר בהשוואה לרבעים סיניים ביתר ערי ארצות הברית. הרבה מהאוכל שמוכר במערב כאוכל סיני התפתח ברובע זה. הסיבה להתפתחות הרובע, מלבד הקרבה היחסית של חופי קליפורניה אל מזרח אסיה היא רעידת האדמה והשריפה הגדולה של סן פרנסיסקו בשנת 1906. לפני האסון היה בעיר רובע סיני קטן יותר שמרבית תושביו היו מהגרים סינים. מיד לאחריו הגיעו לעיר מכל רחבי ארצות הברית מהגרים רבים שמוצאם ממזרח אסיה וטענו שהם תושבים חוקיים בעיר ושמסמכיהם נשרפו. הרובע אומנם כונה צ'יינהטאון עוד לפני השריפה אבל הבניה המחודשת והייחודית ששיקום השריפה הקנתה לו וגודלו החדש פרסמו אותו והפכו את שמו למטבע לשון. בשנת 1977 התרחש במסעדה שבשכונה הטבח בדרקון הזהב.
פישרמנ'ס וורף (רציף הדייגים) - הנקרא גם רציף 39 (Pier-39),כולל את רציפים 39–43 באזור המרינה המתויר של סן פרנסיסקו. האזור כולו מלא במסעדות, חנויות ואתרי בילוי הפזורים לאורך החוף. ברקע ניתן לראות את מפרץ סן פרנסיסקו, גשר שער הזהב והאי אלקטרז. מהרציף יוצאות ספינות לסיורים במפרץ ובאי אלקטרז.
פירמידת טרנסאמריקה - גורד השחקים המזוהה ביותר עם העיר.
האקדמיה למדעים של קליפורניה - ממוקמת בפארק שער הזהב והיא אחד המוסדות המדעים הוותיקים ביותר בחוף המערבי. האקדמיה מכילה בתוכה את פלנטריום מוריסון, אקווריום סטיינהארט ומוזיאון לתולדות הטבע.
היכל האמנויות היפות - שוכן קרוב לגשר שער הזהב, הוקם לתערוכת פנמה-פסיפיק בשנת 1915. יש במקום לגונה עם טיילת ואולם תצוגה שהפך למקום משכנו של האקספלורטוריום, מוזיאון מדע עם מאות מוצגים אינטראקטיביים.
מגדל קויט - הממוקם בשכונת טלגרף שבעיר. המגדל מתנשא לגובה של 64 מ' וממנו ניתן להשקיף על החלק הצפון-מזרחי של העיר הכולל את רוב האתרים המפורסמים של העיר: גשר שער הזהב, כלא אלקטרז, הרובע הפיננסי של העיר, רחוב לומברד, גשר סן פרנסיסקו-אוקלנד וכל מפרץ סן פרנסיסקו.
המוזיאון לאמנות אסיאתית (הגדול מסוגו בעולם)
מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית (SFMOMA)
פארק פרסידיו - אחד הפארקים בעיר, סמוך לגשר שער הזהב.
המוזיאונים לאמנות יפה של סן פרנסיסקו - הכוללים את היכל לגיון הכבוד של קליפורניה בפארק לינקולן ומוזיאון הזיכרון מ.ה. דה יאנג בפארק שער הזהב, הם המוסד הציבורי הגדול ביותר לאמנות בסן פרנסיסקו ואחד המוזיאונים הגדולים ביותר לאמנות בקליפורניה.
ערים תאומות

לסן פרנסיסקו 13 ערים תאומות:
| --- | --- |
 חוף השנהב אביג'אן, חוף השנהב  איטליה אסיזי, איטליה  יפן אוסקה, יפן  וייטנאם הו צ'י מין סיטי, וייטנאם  ישראל חיפה, ישראל  טאיוון טאיפיי, טאיוון  הפיליפינים מנילה, הפיליפינים:  קוריאה הדרומית סיאול, קוריאה הדרומית  קוריאה הדרומית קיונגי, קוריאה הדרומית  אוסטרליה סידני, אוסטרליה  שווייץ ציריך, שווייץ  אירלנד קורק, אירלנד  ונצואלה קראקס, ונצואלה  בולגריה בורגס, בולגריה
הערות שוליים

1 2  נתוני האוכלוסייה של סן פרנסיסקו לשנת 2018
↑  "Quality of Living City Ranking – 2019". Mercer (consulting firm). נבדק ב-6 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| דגל קליפורניה מדינת קליפורניה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | סקרמנטו |  |
| אזורים גאוגרפיים | עמק אנטלופ • העמק המרכזי של קליפורניה • החוף המרכזי של קליפורניה • דרום קליפורניה • איי התעלה של קליפורניה • רכסי החוף של קליפורניה • עמק אימפריאל • עמק קואצ'לה • עמק קונחו • עמק המוות • מדבר מוהאבי • עמק אוונס • עמק פומונה • עמק סקרמנטו • חצי האי סן פרנסיסקו • עמק סן פרננדו • עמק סן גבריאל • עמק סנטה קלרה • עמק סנטה קלריטה • עמק סן חואקין • סיירה נבדה • עמק הסיליקון • ערי המעבר • אזור מפרץ סן פרנסיסקו • לוס אנג'לס רבתי • מטרופולין ריברסייד-סן ברנרדינו-אונטריו • רצועת החוף המרכזית של קליפורניה • מדבריות קליפורניה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | לוס אנג'לס • סן דייגו • סן חוזה • סן פרנסיסקו • פרזנו • סקרמנטו • לונג ביץ' • אוקלנד • בייקרספילד • אנהיים • סנטה אנה • ריברסייד • סטוקטון • צ'ולה ויסטה • אירוויין • פרימונט • סן ברנרדינו • מודסטו • אוקסנארד • פונטנה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קליפורניה |  |
מיסיון סן פרנסיסקו דה אסיס
כיכר פורסמות' בשנת 1851
סן פרנסיסקו במהלך השריפות
תנועה ברחוב בסן פרנסיסקו. 1906
היכל האמנויות היפות שנבנה לכבוד חגיגות פתיחתה של תעלת פנמה ב-1915
הסיירת הכבדה סן פרנסיסקו מתחת לגשר שער הזהב במהלך מלחמת העולם השנייה
חצי האי סן פרנסיסקו
הערפל המכסה את העיר. שעות הזריחה
מרכז העיר מנקודת התצפית בפסגות התאומות
שכונת הצ'יינהטאון של סן פרנסיסקו היא העתיקה והגדולה ביותר בכל צפון אמריקה
שכונת המיסיון ידועה בציורי הקיר הראוותניים שבה
שביל בשטחי פארק שער הזהב
גשר הזהב
קרון כבל ברחובות סן פרנסיסקו
שדה התעופה של סן פרנסיסקו בלילה
כנסיית פרנציסקוס מאסיזי, סן פרנסיסקו, קליפורניה (פרט)
Imagine

ערך זה עוסק בסינגל מאת ג'ון לנון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
"Imagine" (בעברית: "דמיינו") הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי המוזיקאי הבריטי ג'ון לנון. שיר זה נחשב כשיר הסינגל הטוב ביותר בקריירת הסולו של לנון. בתוכנו הוא מתאר עולם אוטופי ללא גבולות בין אומות, ללא דת, ללא רכוש וללא מלחמות. השיר הושמע לראשונה ב-1971 כחלק מהאלבום Imagine, והופק על ידי פיל ספקטור.
על השיר

שיר זה נחשב אחד השירים הטובים ביותר בכל הזמנים: בשנת 2004, דורג במקום השלישי ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של הרולינג סטון, ובשנת 2017 בחרה האגודה הלאומית למפיקי מוזיקה (National Music Publishers' Association) בשיר "Imagine" כשיר של המאה ה-20. ב-2017 הוחלט גם להוסיף את שמה של יוקו אונו כמחברת השיר.
בשנת 2018 הופק בבריטניה סרט תיעודי של הבמאי מיכאל אפשטיין המנציח את תהליך יצירתו של השיר ואת חלקה של יוקו אונו בכתיבתו. הסרט "ג'ון ויוקו: רק שמיים מעל" הוצג בפסטיבל דוקאביב בשנת 2019.
השיר נפתח במילים:
| --- | --- |
  דמיין שאין גן עדן זה קל, אם אתה מנסה. אין שום גיהנום מתחתינו מֵעָלינו רק שמיים...  — (מילות הבית הראשון, בתרגום חופשי) :   Imagine there's no heaven  It's easy if you try  No hell below us  ...Above us only sky   
נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ימי קרטר, אמר:
במדינות רבות ברחבי העולם, ואשתי ואני ביקרנו בכ-125 מדינות, ניתן לשמוע את השיר של ג'ון לנון 'Imagine' כמעט באותה התדירות כמו את ההמנון הלאומי.
השיר הושמע בליל ראש השנה האזרחית בזמן מעבר התאריך מ-2009 ל-2010, בכיכר טיימס בניו יורק, כסמל לעתיד טוב יותר.
בספר "לנון באמריקה" שנכתב על ידי ג'אופרי ג'וליאנו, לנון מציין כי השיר הוא "אנטי-דתי, אנטי-לאומי, אנטי-שגרתי, ואנטי-קפיטליסטי. אך מכיוון שהוא מצופה סוכר, הוא מקובל".
מדינת נוטופיה

נוטופיה היא מדינה דמיונית המתוארת בשיר Imagine שהוכרזה על ידי ג'ון לנון ויוקו אונו באחד באפריל 1973. המדינה או האומה הזאת אמורה להתנהל על פי תפיסת העולם שבשיר Imagine.
בהכרזת העצמאות של המדינה מנוסח:
אין אדמה, אין גבול, אין דרכון. יש רק בני אדם. בנוטופיה אין חוק מלבד חוקי העולם. כל אזרחי נוטופיה הם שגריריה. ניתן לקבל אזרחות על ידי הכרזה על מודעות לנוטופיה.
צבע דגלה של נוטופיה הוא לבן. על גבי חותם המדינה תמונת כלב ים וההמנון הבין-לאומי של המדינה כולל את האלבום Mind Games של ג'ון לנון ומספר שניות של שקט.
בשנת 2006 חברת ההפקות Lions Gate Entertainment הקימה אתר אינטרנט לנוטופיה לטובת פרסום הסרט הדוקומנטרי The U.S. vs. John Lennon.
ביקורת על השיר

כנגד השיר יצאה ביקורת לפיה זהו שיר צבוע. הזמר אלביס קוסטלו שואל בשירו "The Other Side of Summer" משנת 1991: "האם היה זה מיליונר שאמר 'דמיינו שאין רכוש'?"
פרופסור זאב מגן טוען כי חזונו האוטופי של לנון הוא לא אידיאל אליו יש לשאוף אלא "כניעה לנטיות ההרסניות והאפלות של הנשמה האנושית".
גרסאות בעברית

המשורר עודד פלד פרסם תרגום של השיר לעברית בעתון 77, גיליון 131 (דצמבר 1990), עם הקדמה קצרה של רוני סומק. בשנת 1997 פורסם התרגום גם במעריב.
בשנת 2005 תרגם דן אלמגור את מילות השיר עבור המופע שיר נולד.
הערות שוליים

↑  ידיעה מ-19 ביוני 2017
↑  אתר רולינג סטון, 15 ביוני 2017
↑  אתר הפסטיבל
↑  ריאיון עם ג'ימי קרטר באתר NPR
↑  הכרזתה של נוטופיה באתר imaginepeace.com
↑  דמיין, על ג'ון לנון ואהבה מאת פרופ' זאב מגן
↑  אלי אשד, "תארו לכם" – שירו של ג'ון לנון. כתבה ותרגום השיר לעברית. הטור "היקום של אלי אשד", 2010.
↑  דן אלמגור, מילים לשיר דמיין – משתתפי המופע שיר נולד, באתר שירונט.
↑   דמיין, בביצוע משתתפי המופע שיר נולד, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2010: ג'ייסון מראז וקולבי קאליי – "Lucky (אנ')" | פרס גראמי לשיתוף הפעולה הווקאלי הטוב ביותר – פופ  2011: הרבי הנקוק, פינק, אינדיה ארי, סיל, קונונו Nº1, ג'ף בק ואומו סנגרה – "Imagine" | הבא: הפרס בוטל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14733445b (data)  GND: 110980847X  LCCN: n2010067224  MusicBrainz work: 517ff96c-5970-3eac-9ae5-bcafc15f5bc7  VIAF: 181624464   WorldCat (עם VIAF): 181624464
אלישע בנאי

| --- | --- |

אלישע בנאי, 2023
 לידה:  18 בנובמבר 1988 (בן 36) תל אביב, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 סוגה:  רוק • פאנק רוק • פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 שיתופי פעולה בולטים:  אלישע בנאי וארבעים השודדים
 פרופיל ב-IMDb
 
אלישע בנאי (נולד ב-18 בנובמבר 1988) הוא זמר, מוזיקאי, פזמונאי, מלחין, מעבד מוזיקלי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

בנאי נולד, גדל והתחנך בתל אביב. נצר למשפחת בנאי: הוא בנו של הזמר וסולן להקת משינה יובל בנאי ושל השחקנית אורלי זילברשץ. האח הבכור של עמליה, סופי ואהרן. נכדו של השחקן והזמר חתן פרס ישראל יוסי בנאי.
קריירה

בשנת 2006 הצטרף להרכב הפאנק רוקנרול "Got No Shame" שבו היה חבר במשך 4 שנים, הלהקה הוציאה אלבום אולפן בשם "Hometown Underground" ואף יצאה לסיבובי הופעות בארצות הברית. בשנת 2010 יצא בנאי לסיבוב הופעות עם להקת "Got No Shame" בקליפורניה. כאשר חזר לישראל עם חומרים השמיע אותם למתי גלעד והם התחילו לנגן, לכתוב ולעבד את השירים, ואז התחילו להופיע וקראו לעצמם "אלישע בנאי וארבעים השודדים". באפריל 2010 אלישע בנאי וארבעים השודדים הוציאו את הסינגל הראשון שלהם, "ברצלונה". רק כשנתיים לאחר מכן יצא אלבום הבכורה ואיתו סינגלים כמו "כמו כולם", "הכל נשרף" ו"סן דייגו". בשנת 2014 הוציאו את אלבומם השני "מהירות האור" בהפקתו של פיטר רוט. מאלבום זה הם הוציאו סינגלים כמו "נוגה מחפשת צדק" ו"איינשטיין". בינואר 2019 הוציאו את הסינגל הראשון "לב רעב" מתוך אלבומם השלישי "סמטת לאן". במרץ 2019 הוציאה הלהקה, בשיתוף עם גידי גוב, את הסינגל השני "גיבורה" מתוך אלבומם השלישי "סמטת לאן", שיצא ב-12 במאי באותה השנה. בינואר 2020 הוציא בנאי EP תחת השם "מרקו פולו" ובו הסינגל "רכבת שדים". בפברואר 2022 הוציא אלישע מיני אלבום בשם "ממשיך לרדוף אחרי החלומות" תחת שמו, בפעם הראשונה ללא ארבעים השודדים שמתוכו יצא סינגל כפול, "ממשיך לרדוף אחרי החלומות" + "איש זאב" עם קליפ שביימה אחותו של בנאי, הבמאית עמליה זילברשץ בנאי. הסינגל השני שיצא הוא "שביל אופניים" עם קליפ בהשתתפות השחקנים תום אבני, ליר כץ ודב נבון.
בשנת 2021 השתתף וזכה בעונת ה-VIP של התוכנית "MKR המטבח המנצח", בה התחרה בבישול ביחד עם אמו אורלי. בינואר 2022 נבחר לפרזנטור של חברת האופנה קסטרו לשנת 2022-2023. בשנת 2024 השתתף בעונה השלישית של רוקדים עם כוכבים בקשת הודח שישי וחזר לנבחרת המאוחדת לאחר ניצחונו בפרק גלגל ההצלה מבין הזוגות שהודחו. הודח סופית בהדחה הארבע עשרה.
דיסקוגרפיה

2010 - Got No Shame - Homtown Underground
2012 - אלישע בנאי וארבעים השודדים
2014 - אלישע בנאי וארבעים השודדים - מהירות האור
2019 - אלישע בנאי וארבעים השודדים - סמטת לאן
2020 - מרקו פולו
2022 - אלישע בנאי - ממשיך לרדוף אחרי החלומות
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | תפוחים מן המדבר | דובי | מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בפרסי אופיר |
| 2019 | המחשמלים | יותם |  |
| 2021 | אחד בלב | מיכאל |  |
| 2021 | תמונת הניצחון | אליקים |  |
| 2022 | עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון |  | סרט דוקו |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | מקימי | ברנר | שודר ב-HOT3 |
| 2016 | יום האם | זוביק | עונה 2; תפקיד אורח; שודר בקשת |
| 2016 | בלתי הפיך | חזי | עונה 2; שודר ברשת |
| 2016 | תאג"ד | רועי | שודר ב-Yes |
| 2017 | פולמון | אורן | שודר ב-HOT בידור ישראלי |
| 2017 | נבסו | גלעד | שודר ברשת |
| 2018 | שבט צוצלת | נריה | עונה 3; שודר ב-Yes |
| 2019 | נחמה | דוידי | תפקיד אורח; שודר ב-HOT |
| 2022 | אינפיניטי | אסף | ערוץ ZOOM |
| 2023 | שישה אפסים | אדם | שודר בכאן 11; מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר לפרסי האקדמיה לטלוויזיה |
| 2024 | רוח צפונית | אמיר | שודר ב - HOT |
מוזיקה לטלוויזיה

2015 - "אלישע" שיר פתיחה.
2017 - "פולמון" שיר נושא.
2017 - ג'ינגל פרסומת לסמינר הקיבוצים.
2020 - ג'ינגל פרסומת לפרטנר.
הערות שוליים

↑  אלישע בידיים טובות, מעריב, 12 בדצמבר 1988
↑  יש לנו מנצחים: אורלי ואלישע הם הזוכים הגדולים ב"המטבח המנצח VIP", באתר ‏מאקו‏, 21 באוקטובר 2021
↑  רתם איזק, אלישע בנאי: "לא חשבתי שאהיה דוגמן. פאקינג ג'ינג'י כחוש עם אף ענק", באתר ynet, 30 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524281105171  MusicBrainz: 60f9beda-688e-44b2-92cd-2fc753abe2af  VIAF: 311119645   WorldCat (עם VIAF): 311119645
מבצע שלמה

מבצע "שלמה" (י"ב סיוון התשנ"א, 24–25 במאי 1991) או בשמו המקורי מבצע גשמי זעף היה מבצע רכבת אווירית לפינוי המלא של יהודי ביתא ישראל שהתרכזו בעיר אדיס אבבה. בתוך 36 שעות פונו לישראל 14,310 יהודים על ידי 18 מטוסי C-130 הרקולס, מטוסי בואינג 707 של חיל האוויר הישראלי מטייסת 120 (שנקראה אז "הבינלאומית") וכן 23 מטוסי בואינג של חברת אל על ומטוס אחד של חברת התעופה האתיופית אתיופיאן איירליינס. המבצע נקרא על שם שלמה המלך, אשר על פי המסופר בתנ"ך, פגש את מלכת שבא.
עולים מאתיופיה יורדים ממטוס בבסיס חיל האוויר הישראלי, 24 מאי 1991
בית כנסת (מסגיד) נטוש בכפר יהודי שהפך לאתר תיירות עם עזיבת תושביו בשנת 1991. מבצע ההעברה לאדיס אבבה בשנים 1988–1991 שם קץ ליישוב היהודי הכפרי באתיופיה.
רקע

ב-5 בינואר 1985 הופסק מבצע משה בעקבות הדלפה לעיתונות בדבר עלייתם החשאית של יהודי אתיופיה דרך סודאן לישראל. באתיופיה ובסודאן נותרו עוד קרוב ל-15,000 יהודים, ובמשפחות רבות נותרו חלק מההורים או הילדים באתיופיה. בהמשך אותה שנה הועלו מהמחנות בסודאן לארץ כאלף יהודים במבצע שבא, ביוזמת ג'ורג' בוש האב, שהיה אז סגן נשיא ארצות הברית.
במרוצת 1985 קרסה כלכלת אתיופיה בהשפעת הבצורת, הרעב הגדול ומלחמת האזרחים. החונטה הצבאית האתיופית העבירה כ-600,000 אזרחים בכפייה לאזורים שונים בדרום אתיופיה במסגרת תוכנית הווילגיזציה. בתוך כך הוחלו הגבלות תנועה קשות על כלל תושבי אתיופיה, לרבות היהודים, והעלייה ארצה הפכה כמעט בלתי אפשרית.
מבצע ההעברה

אתיופיה וישראל חידשו את היחסים הדיפלומטים הגלויים לאחר שאתיופיה נהפכה לרפובליקה עממית בספטמבר 1987. לפי סוזאן פולק, אשר הייתה באותה העת נציגת האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה באדיס אבבה, היא נפגשה כבר בשנת תשמ"ח, בעיר הבירה האתיופית, עם משלחת של מנהיגים רוחניים מקהילת ביתא ישראל אשר למעשה היו הוגי רעיון מבצע ההעברה של היהודים מכפריהם לאדיס אבבה, לקראתם עלייתם לישראל, ולא דרך סודאן, כפי שהיה מקובל עד אותן שנים. משלחת זו הייתה מורכבת משלושה קסים ושני שמגלויץ' (מבוגרים חכמים), ביניהם היה פעיל העלייה הוותיק אסיר ציון אבבה ברהן, וכן קס ברכאו יאלו. אותה משלחת סקרה בפני פולק את המצב הקשה באותה העת בכפרי ביתא ישראל ואת חוסר המשילות באזורים אלו. הם אמרו לה שיהודי אתיופיה לא יכולים כבר להישאר בכפריהם ורבים החלו ללכת לכיוון סודאן. כדי למנוע אבדות בנפש ואסונות הומינטריים הם הפצירו בה לפתוח ציר עלייה נוסף דרך אדיס אבבה. בהתחלה סוזאן הייתה סקפטית מכיוון שזו הייתה קבוצה גדולה של יהודים ולא הייתה תשתית לוגיסטית ארגונית כדי לקלוט אותם. כמו כן היה חשש שיפגעו ביהודים פיזית בגלל המצב הביטחוני האישי הרעוע באותן שנים בדרכים ובעיר הבירה. אותה קבוצת קסים ושמגלויץ' הרגיעו אותה ואמרו לה שהם ידאגו לכך שאותם יהודים יגורו בקבוצות קטנות ובפיזור בכל רחבי העיר, וגם לתחום הרפואי והלוגיסטי יימצא פתרון. מכיוון שזו אופרציה מורכבת שתעלה עשרות מיליוני דולרים, פולק פנתה לנייט שפירו, שהיה באותה העת נשיא האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה. שפירו התלהב מהרעיון, והבטיח שהכסף יימצא. שפירו הוסיף שחייבים ללכת על המהלך הזה בכל הכוח כדי שלא יקרה חלילה אסון ליהדות אתיופיה. ואכן מסוף שנות השמונים הגיעו רוב רובם של ביתא ישראל לאדיס אבבה במטרה לעלות לישראל. סוזאן מוסיפה שמהלך ההעברה כפה על מדינת ישראל להוציא לפועל את מבצע שלמה.
בין נובמבר 1988 למאי 1991 הגיעו לאדיס אבבה, בירת אתיופיה, כ-15,000 יהודים, מרביתם כפריים מהרמה האתיופית בצפון המדינה. רבים הגיעו באוטובוסים שנשכרו על ידי ה-AAEJ וה-NACOEJ וחלקם הגיעו בכוחות עצמם. הם שוכנו במחנות פליטים בהמתנה להיתרי עלייה לישראל. מבצע זה, במימון קהילות יהודיות בארצות הברית ובקנדה, שם קץ ליישוב היהודי הכפרי באתיופיה. שירותי הרפואה בעיר לא תפקדו ורבים מהיהודים במחנות לקו במגוון רחב של מחלות, בהן מלריה, צהבת ושחפת. רופאים ישראליים הכשירו סייענים פרא-רפואיים מקרב הקהילה היהודית והעניקו בעזרתם שירותים רפואיים לכ-4,000 משפחות יהודיות. תוכנית זו, לצד תוכנית חיסונים לכ-20,000 מבוגרים וילדים, הצליחה להפחית את שיעור התמותה בקרב יהודי אתיופיה הממתינים לעלייה.
ב-17 בדצמבר 1989 פתחה ישראל שגרירות באדיס אבבה והגדילה את שיתוף הפעולה עם הממשלה האתיופית. במשך 1990 היחסים בין ממשלות אתיופיה וישראל המשיכו להתהדק וישראל סיפקה לאתיופיה מערכות נשק שכללו כ-150 אלף רובים, פצצות, עשרים יועצים צבאיים לאימון המשמר הנשיאותי של מנגיסטו ומספר לא ידוע של קצינים שעבדו עם יחידות קומנדו אתיופיות. העזרה הצבאית לאתיופיה ניתנה בתמורה להעלאת יהודי אתיופיה לישראל. לפי ההסכם בין ישראל ואתיופיה, תאפשר ממשלת אתיופיה את עלייתם של חמש מאות יהודים בחודש, בתמורה לעזרה כלכלית, חקלאית ואספקת ציוד רפואי.
מבצע ההטסה

בראשית 1991 עמד שלטונו של מנגיסטו היילה מרים בפני התרסקות נוכח כוחות המורדים שהתקרבו לאדיס אבבה. הדחתו הקרובה של מנגיסטו עוררה את החשש כי גורלם של אלפי היהודים שהמתינו בעיר לעלייה ארצה נתון בסכנה. בהתאם לכך החלה ממשלת ישראל (בראשות יצחק שמיר) בניהול משא ומתן, בתיווך ארצות הברית, עם השליט האתיופי, במטרה לסכם על הוצאתם המהירה של היהודים מאתיופיה לישראל.
בסוף מאי 1991, ימים ספורים לפני נפילת אדיס אבבה בידי המורדים, נמלט מנגיסטו מאתיופיה ומצא מקלט בזימבבואה. המשא ומתן בין הצדדים הואץ ולבסוף הושגה הסכמה בין בכירי שלטונו של מנגיסטו לבין נציגים מישראל, אשר מונו מטעמו של ראש הממשלה יצחק שמיר לגבי העלאתם של יהודי אתיופיה ארצה תמורת כ-35 מיליון דולרים ומקלט בארצות הברית לכמה מבכירי השלטון.
לאחר גיבוש ההסכמה בין שתי המדינות, הורתה ממשלת ישראל לצה"ל לפתוח במבצע הצלה אווירי לחילוצם של יהודי אתיופיה. על המבצע פיקד אמנון ליפקין-שחק, סגן הרמטכ"ל באותה עת, מחפ"ק נייד בשדה התעופה באדיס אבבה. במהלך כ-36 שעות (בין 24 ל-25 במאי 1991) טסו כ-30 מטוסי נוסעים ומטען בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה באדיס אבבה והעלו כ-14,400 מיהודי אתיופיה. במבצע השתתפו גם הסוכנות היהודית, הג'וינט, "המוסד", השב"כ וכ-70 לוחמים מיחידת שלדג, בפיקוד בני גנץ, שאבטחו את אזור נמל התעופה.
במבצע נקבע שיא עולמי לאחר ש-1,088 איש הוטסו במטוס בואינג 747 של חברת אל על. למטוס עלו 1,086 נוסעים, אך במהלך הטיסה נולדו שני תינוקות.
מבצע ההטסה > עדויות על שחיתות

בספרו המסע אל החלום ליקט אברהם אדגה עדויות של עולים מהשנים 1977–1992. בפרק המוקדש למבצע שלמה מביא אדגה את העדויות הבאות על מעשי שחיתות במבצע ההטסה:
כמו בכל דבר טוב תמיד יש מעט רע. על פי עדותם האישית של כמה עולים מ"מבצע שלמה" הסתבר, שרוב העולים ידעו מתחושת בטן שאמור להיות מבצע הצלה, אספו מבעוד מועד דברים והמתינו להוראות. בעקבות ההערכות שעשו, המירו מקצת הכספים שהיו להם לזהב, ואחרים שבאו מהכפר עם כספים, שמרו את הכסף לעת צרה והתכוונו לעלות עמו ולהמיר אותו בארץ.
ואולם, מתברר שלפני העלייה למטוס ניתנה הוראה, שכספים ותכשיטים מארץ זרה לא נכנסים לארץ הקודש, אשר על כן יש לשים אותם בחביות שעמדו לפני העלייה למטוסים. העולים התמימים האמינו לכל מילה ושמו בתוך החביות את אשר היה להם. לפי העדויות של פעילים אחדים, החביות לא עמדו בעומס התכשיטים וערימות הכסף שנזרקו לעברם. יש הטוענים, שהיו שם כאלה שדאגו לאסוף את החביות ואת אשר נפל על הרצפה. לאחר שהעולים הגיעו לארץ ולמדו על האמת, חשו נפגעים, מרומים, במיוחד כאשר מי שהונה אותם עשה זאת בשם של ארץ הקודש.
אני מעלה שאלה אבל איני שופט אדם. יכול להיות שהדבר תוכנן מראש ויש פה מעשה רמייה? אם כן, מי אחראי לו? ואם לא, מהם ההסברים להתנהגויות המוזרות הללו?
מבצע ההטסה > אי העלאת הפלשמורה

זמן קצר לפני תחילת המבצע החליטה הממשלה שלא לכלול בו כ-2,800 צאצאי יהודים שהתנצרו (מבני קהילת הפלשמורה), שהגיעו לאדיס אבבה בשאיפה לעלות ארצה. זאת עד לבירור זכאותם לעלייה על פי חוק השבות, על אף הפצרותיהם של הרב עובדיה יוסף והרב מרדכי אליהו להעלותם. ממתינים אלו הוצאו בכוח ממתחם השגרירות באדיס-אבבה. רוב אותן משפחות עלו לישראל מאוחר יותר ועברו גיור כהלכה, אך מקצתן נותרו באדיס אבבה, ללא ידיעה על הצפוי להן. גופים פילנתרופיים יהודיים כמו הג'וינט והוועידה הצפון-אמריקאית למען יהדות אתיופיה (NACOEJ) העניקו למשפחות אלה קצבאות קיום בסיסיות. הוויכוח על זכאותם לעלייה או להגירה לישראל נמשך לאורך שנים בין משרדי ממשלת ישראל ובקרב קהילת יהודי אתיופיה.
במברק סודי ובהול ששלח שגריר ישראל באתיופיה, חיים דיבון, בדצמבר 1991, הוא התריע: "שלוש-מאות נוצרים גמורים הועלו לישראל במהלך מבצע שלמה. הם התחזו ליהודים ועלו ארצה בין חמש-מאות יהודים מתנצרים. בארץ הם ממשיכים לקיים בחשאי את הדת הנוצרית".
תוצאות המבצע

ימים ספורים לאחר סיום המבצע נפלה אדיס אבבה בידי כוחות המורדים וכך ניצלו במידה מסוימת כל אותם העולים. עם זאת, קליטתם בישראל הייתה כואבת. תקופות מסוימות שוכנו העולים, בשל מחסור בדיור, במגורונים ארעיים אשר היוו כר נוח להזנחה.
ראו גם

מבצע אחים – מבצע שבו הועלו לישראל 16 אלף יהודים מאתיופיה דרך סודאן.
כאן עכשיו ובארץ רחוקה - סיפורו של איש המוסד, אלי מצרי, שלקח חלק במבצע שלמה