stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע מפנה השמש
הערות שוליים

↑  "26 Января 1945 - От Советского Информбюро" (ברוסית). 9may.ru. אורכב מ-המקור ב-2011-07-27. נבדק ב-2011-02-02.
↑  Mainly Jentz, pp. 226-228, but 503. SS Heavy Tank Battalion from lexicon-der-wehrmacht.de; note on 23. SS Division from Stoves, p. 313; note on 27. SS Division from Stoves, p. 320; note on 28th SS Division from Stoves, p. 317; note on 163rd Division from Schramm, p. 1097.
↑  Detail on Soviet organization from Боевой состав Советской Армии на 1 февраля 1945 г. (Soviet general staff official order of battle for 1 February 1945)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572606005171  LCCN: sh2011004808 
View along the shore of Lake Madüsee (Miedwie)
פליקס שטיינר
מרשל גאורגי ז'וקוב
חיילים סובייטים מתים וטנקים שהושמדו בדרום פומרניה, 20 בפברואר 1945
פטהוללה גולן

| --- | --- |
פטהוללה גולן
פטהוללה גולן
 לידה:  27 באפריל 1941 פאסינלר, טורקיה 
 פטירה:  20 באוקטובר 2024 (בגיל 83) St. Luke's Hospital - Monroe Campus, ארצות הברית 
 שם לידה:  Muhammed Fethullah Gülen 
 מדינה:  טורקיה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Ross Township 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 חתימה:   
 fgulen.com
 
פֶטְהוּללה גוּלֵן (בעברית גם גילן; בטורקית: Fethullah Gülen;‏ 27 באפריל 1941 – 20 באוקטובר 2024) היה איש דת מוסלמי, אימאם וסופר טורקי. היה מנהיגה הרוחני של "תנועת גולן", השולטת במוסדות חינוך ודת, אמצעי תקשורת ומוסדות כלכליים בטורקיה. בשנת 2007 תקציב התנועה הוערך בכ-25 מיליארד דולר. גולן היה מנהיגה הרוחני של "מפלגת הצדק והפיתוח", המפלגה השלטת בטורקיה, ובפרט של מנהיגה רג'פ טאיפ ארדואן. בשנת 2013 נחשף כי נפער קרע ביניהם, ככל הנראה כבר בשנת 2010.
גולן היגר לארצות הברית עם כמאה מאנשיו. במערב גולן נחשב למתון, אולם היו שראו בו רדיקלי אף יותר מארדואן.
ביוגרפיה

פטהוללה גולן נולד בארזורום שבמזרח טורקיה ב-1941. אביו היה אימאם והוא קיבל חינוך מוסלמי. פורמלית, למד בבית ספר יסודי חמש שנים בלבד. כבר בגיל 14 העביר את הדרשה הראשונה לשומעיו, ובשנת 1959 קיבל רישיון כמטיף מטעם המדינה בעיר אדירנה.
בשנת 1966 עבר לאיזמיר, שם החל להתמקד בנושאים של חינוך, מדע, כלכלה וצדק חברתי, אשר התמקד בהם גם בהמשך דרכו. ב-1971 נעצר על ידי שירות הביטחון הטורקי, עקב ניהול מחנות קיץ דתיים והטפות דתיות לבני נוער, פעילות שאז נאסרה בטורקיה החילונית. גולן פרש מתפקידו כמטיף רשמי בשנת 1981. מ-1988 עד 1991 הוא ערך סדרת דרשות פופולרית בערים המרכזיות של טורקיה. פעילויות אלה פרסמו אותו כאיש ציבור. בשנת 1994, השתתף בהקמת "קרן עיתונאים וסופרים" וקיבל את התואר "נשיא כבוד" על ידי הקרן.
ב-1999 היגר גולן למדינת פנסילבניה שבארצות הברית, מחשש מפני העמדתו לדין. זאת עקב עמדות שפורשו כדוגלות בהפיכתה של טורקיה לרפובליקה אסלאמית, בניגוד לחוקה החילונית. בשנת 2000 הוא אכן הועמד לדין בהיעדרו, אולם בנובמבר 2002 עלתה לשלטון "מפלגת הצדק והפיתוח", אשר הוא נחשב למנהיגה הרוחני. ההליכים המשפטיים נמשכו עד שנת 2008, אז הוא זוכה מחוסר אשמה.
ב-16 ביולי 2016, נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן האשים את גולן בהובלת ניסיון ההפיכה הכושל. הוא קרא לנשיא ארצות הברית ברק אובמה להסגיר את גולן. למחרת מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ון קרי, השיב כי "על טורקיה להציג ראיות".
נפטר בפנסילבניה ב-20 באוקטובר 2024.
דעותיו

השקפותיו של גולן נחשבות במערב לליברליות, יחסית לדמויות מוסלמיות פונדמנטליסטיות. הוא גינה בתוקף את הטרור וראה אותו כסותר את עקרונות האסלאם. באחת מהתבטאויותיו השווה טרוריסטים לאתאיסטים, באומרו ששניהם נידונים לענישה נצחית בידי אללה. הוא קרא לאימוץ המדע בטורקיה ולאסלאם המבוסס על חיפוש אחר טובת הכלל. הוא תמך בדיאלוג בין-דתי עם היהדות והנצרות.
עם זאת, בטורקיה עצמה השקפותיו נחשבות לשמרניות ולמאיימות על המדינה החילונית. הוא תמך בחבישת רעלה ככיסוי ראש לנשים, וביקר בחריפות את הפמיניזם המערבי. התבטאויותיו בעד הפיכת טורקיה למדינה מוסלמית הביאו לפתיחת משפט כנגדו וגרמו לו לצאת לגלות בארצות הברית. בגלותו הוא מיעט מאוד להתבטא בנושאים פוליטיים. אחת מהתבטאויותיו יוצאות הדופן הייתה ביקורת על משט הספינות לעזה שהסתיים בהרג תשעה פעילים טורקים ביוני 2010. הוא טען שמשט זה היה צריך להיות מתואם עם ישראל, והתייחס אליו כ"קריאת תיגר על סמכות, שאינה יכולה להניב פירות". ביקורת זו הוסיפה לפולמוס הפנימי בטורקיה בנושא.
השקפותיו של פטהוללה גולן הושפעו מרעיונות של סעיד נורסי.
גולן האמין בכלכלת שוק, וכך הסכים ודחף לבניית כוח כלכלי, במקביל לכוח הפוליטי. בבעלות תנועת גולן מספר מוסדות ובנקים בטורקיה, לרבות "בנק אסיה" (אנ') והעיתון "זמאן" שהיה בבעלותה של התנועה, אך בינתיים השתלטה עליו ממשלת טורקיה. בשל כך זכה להשפעה נרחבת בקרב דעת הקהל הטורקית.
דעותיו > יחסו לממסד הפוליטי בטורקיה

גולן לא השמיע את קולו בציבור באשר לסגירתה של מפלגת הרווחה בשנת 1998 ושל מפלגת מעלות בשנת 2001. הוא אומנם פגש כמה פוליטיקאים כמו טנסו צ'ילר ובולנט אג'וויט, אך הוא התחמק מפגישה עם מנהיגי המפלגות האסלאמיות.
לקריאה נוספת

אפרת אביב, פתהוללה גולן ותנועתו - החידה הבלתי פתורה, הוצאת מאגנס, 2023
הערות שוליים

↑  רחל שרון - קריספין, "Fethullah Gülen's Grand Ambition, Turkey's Islamist Danger", חורף 2009, Middle East Quqrterly
↑  ארדואן דרש מאובמה בנאום ניצחון באיסטנבול: הסגר את יריבי הטרוריסט, באתר וואלה, 17 ביולי 2016
↑  ג'ון קרי: "טורקיה תצטרך להציג ראיות לפשעיו של גולן", באתר nana10‏, 17 ביולי 2016
↑  FETO terrorist organization leader Fethullah Gulen died in the U.S., Turkiye Today, Oct 21, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291930005171  PLWABN: 9810594745505606  BIBSYS: 6050520  BnF: cb14500316s (data)  CiNii: DA15409255  GND: 122500148  ISNI: 0000 0001 1772 7423  LCCN: nr96036931  MusicBrainz: 6423e0aa-079b-4064-b39a-2db55a6b3300  NDL: 00962556  NKC: jx20041229001  NLA: 61541704  NLG: 306542  NLK: KAC201764403  NTA: 142342351  RERO: 02-A025882581  SUDOC: 074717219  Trove: 1711353  VIAF: 84312808   WorldCat (עם VIAF): 84312808
סוזן פאד

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1827 
 פטירה:  19 במאי 1909 (בגיל 81) 
 
סוזן בל פאד (באנגלית: Susan Bell Faed;‏ 8 ביוני 1827 – 19 במאי 1909) הייתה אמנית סקוטית, ואחותם של שלושה אמנים ידועים: תומאס פאד, ג'ון פאד וג'יימס פאד. היא הייתה מדגמנת עבור כל שלושת האחים.
ביוגרפיה

סוזן נולדה ב-8 ביוני 1827 כבת היחידה מבין ששת ילדיו של ג'יימס פאד (1777–1842), חקלאי חוכר, בבארלי היל, ג'ירטון בגלוואי, ואשתו מרי מק'ג'וך (1790–1866).
לאחר מות אביה ב-1842, עברו סוזן ואמה, ואחיה הצעיר ג'ורג', לאדינבורו. מכיוון שהם אינם מופיעים ברישומים עצמאיים, הגיוני להניח שהם חיו עם האח הבכור, ג'ון פאד. הוא גר בבית ג'ורג'יאני גדול מאוד ברובע סטוקברידג'. הם מופיעים במפקד האוכלוסין של 1851 לאחר מותו של ג'ורג' ב-1852, היא חזרה עם אמה לביתם הקודם. כנראה כדי לגור עם הדוד שלה.
היא הייתה אמנית מוכשרת שהציגה באקדמיה המלכותית הסקוטית מ-1867 עד 1899.
ב-1868 הצטרפה לאחיה תומאס בלונדון כנראה בעקבות מות אמה (1866).
היא הייתה נשואה רק לזמן קצר. ב-1887 בגיל 59 היא נישאה לאלמן מסטוקפורט, היא גרה איתו שנתיים לפני מותו. לא היו להם ילדים.
מקיץ 1902 ועד מותו של אחיה ג'ון באוקטובר אותה שנה היא טיפלה בו והוא נקבר בחצר הכנסייה של ג'ירטון.
סוזן נפטרה בארדמור ב-19 במאי 1909 והיא קבורה בחצר הכנסייה של ג'ירטון ליד אחיה ג'ון.
בית משפחת האמנים פאד בג'ירטון שרד והוא מבנה לשימור.
הערות שוליים

↑  The Faeds, www.gatehouse-of-fleet.co.uk
↑  "Susan Bell Faed - Kirkcudbright Galleries | Dumfries and Galloway | Artists | Gallery".
↑  Letters of John Faed (1819-1902) and James Faed (1821-1911) - Archives Hub".
↑  Barlay Mill, Gatehouse of Fleet, Dumfries and Galloway".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500074969  VIAF: 96210612   WorldCat (עם VIAF): 96210612
טיסה 593 של אירופלוט

| --- | --- |

הדמיה של הטיסה לפני ההתרסקות
 תאריך:  23 במרץ 1994
 מיקום:  סיביר, רוסיה
 גורם:  טעות אנוש, אחיזה של קטין לא מאומן בהגאים.
 קואורדינטות:  53°18′03″N 88°08′59″E﻿ / ﻿53.300833333333°N 88.149722222222°E﻿ / 53.300833333333; 88.149722222222
 הרוגים:  75
 פצועים:  0 
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  איירבוס A310-300
 מספר זנב:  F-OGQS
 מוצא:  שרמטייבו, מוסקבה
 יעד:  קאי טק, הונג קונג
 מפעיל:  אארופלוט
 נוסעים:  63
 אנשי צוות:  12
 he
 
טיסה 593 של אירופלוט התרסקה ב-23 במרץ 1994 על גבעה בסיביר. כל 75 הנוסעים וצוות המטוס נהרגו. המטוס בטיסה זו, מדגם איירבוס A310-308, היה בדרכו מנמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו במוסקבה אל נמל התעופה הבינלאומי קאי טק בהונג קונג. הקופסה השחורה של המטוס נמצאה ומניתוח המידע שהוקלט בתא הטייס עלה כי בנו בן ה-15 של הטייס אחז בהגאים בזמן ההתרסקות.
האירועים שהובילו לתאונה

מניתוח נתוני הטיסה עלה כי בעת התאונה האווירית המטוס פנה לפתע ימינה, נסק במהירות ואז צלל בחדות מטה.
על פי הקלטות שמע מתא הטייס, התברר כי ילדיו של הטייס, יארוסלאב קודרינסקי, שהו בתא הטייס בעת התאונה. כפי שמשתמע, קודרינסקי הציע לילדיו לשבת מאחורי ההגאים. ראשונה לשבת מאחורי ההגה הייתה הבת. קודרינסקי כיוון את הטייס האוטומטי כך שהמטוס יסטה וכך יצר את הרושם כאילו בתו היא זו שמכוונת את המטוס, למרות שלמעשה לא הייתה לה שום שליטה עליו. אחריה התיישב בכיסא הטייס בנו אלדר. שלא כמו אחותו, אלדר למעשה הפעיל כוח על ההגה. בכך, הפעיל הבן בלא יודעין תכונה של מערכת הטייס האוטומטי ב-A-310 שרוב הטייסים באותה התקופה לא ידעו על קיומה: ביצוע היגוי מנוגד למה שהוגדר לטייס האוטומטי במשך יותר מ-30 שניות שגורם לניתוק חלקי של המערכת.
מערכת הטייס האוטומטי החליפה את השליטה במאזנת המטוס לשליטה ידנית, בעוד שהיא המשיכה לשלוט ביתר הגאי המטוס. הפעלת תכונה זו של מערכת הטייס האוטומטי לא הפעילה התרעה קולית, ונורת חיווי שכן נדלקה ככל הנראה נעלמה מעיני הצוות. הראשון שהבחין בבעיה היה אלדר ששם לב לכך שהמטוס נוטה ימינה. זמן קצר לאחר מכן, הסמן של נתיב הטיסה השתנה והראה שהם היו בהקפת המתנה (מצב שבו נמצא מטוס עד שניתן לו אישור נחיתה ועד לרגע זה הוא חג במעגלים). הדבר בלבל את הטייסים למשך 9 שניות.
לאחר מכן, סטה המטוס ימינה בלמעלה מ-45 מעלות, זווית גדולה מהזווית המרבית שבה הוא מתוכנן לפנות בתנאים רגילים. הסטייה גרמה לעליית כוח הג'י על הטייסים ועל הצוות כך שגופם שקל ככפליים ממשקלם הרגיל, מה שמנע את הגעת הקברניט חזרה לכיסאו. המערכות האחרות של הטייס האוטומטי ניסו לפצות על סטיית המטוס בזה שהכניסו את המטוס לעלייה כמעט אנכית, מה שכמעט הוביל את המטוס למצב של הזדקרות. טייס המשנה ואלדר הצליחו לגרום למטוס לצלול, וכך ירדו כוחות הג'י שהופעלו על הטייסים ויארוסלאב יכול היה לקחת בחזרה את השליטה על המטוס. למרות שהוא וטייס המשנה שלו הצליחו לאזן את המטוס, הגובה הנמוך שבו היו הוביל להתרסקותם.
הליך מתקן שהטייסים לא היו מודעים לו במטוס מדגם A310, היה שאילו הם לא היו נוגעים בהגאים בזמן ההזדקרות, המערכות האוטומטיות של המטוס היו נוטלות שליטה ומתקנות לבד את המצב, כך שהמטוס לא היה מתרסק.
מספר הטיסה

חברות תעופה נוהגות בדרך כלל לשנות את מספר הטיסה של טיסות שהיו מעורבות בתאונות קטלניות, אולם אירופלוט המשיכה להשתמש במספר הטיסה 593 בקו השירות מוסקבה-הונג-קונג עד תחילת שנת 2006.
כיום, הטיסות בין מוסקבה להונג קונג המבוצעות על ידי החברה, משתמשות במספר הטיסה 218, ומופעלות הן במטוס האיירבוס A330 והן במטוס הבואינג B77W
נתיב זה הופסק בתחילת שנת 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה
בתרבות הפופולרית

אסון תעופה זה סוקר ב"תעופה בחקירה", סדרת טלוויזיה דוקומנטרית קנדית שמשודרת בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, תחת הכינוי "ילד בתא הטייס".
הערות שוליים

↑  Coronavirus: Aeroflot reduces flights to mainland China and Hong Kong, Business Traveller (באנגלית בריטית)
משאלוגיה

| פרק מ"קסם של הורים" |
| --- | --- |

פוסטר הטרילוגיה
 מספר פרק:  95-100
 מספר עונה:  6
 קוד הפקה:  715-720
 תאריך שידור מקורי:  ארצות הברית1 - 3 במאי 2009
 אורך:  135 דקות
 שפה:  אנגלית עברית
 תסריט:  בוץ' הארטמן
 הפקה:  בוץ' הארטמן
 בימוי:  בוץ' הארטמן
 כוכבים אורחים:  ברנדן פרייזר (טורבו רעם)   ג'ין סימונס ופול סטנלי (נגנים בלהקת קיס)
 דף הפרק ב-IMDb
משאלוגיה (באנגלית: Wishology) היא טרילוגיית סרטי-טלוויזיה מצוירת ואחת מהסרטים המבוססים על סדרת האנימציה "קסם של הורים". היא נכתבה על ידי קווין סאליבן, סקוט פלווס ובוץ' הארטמן ובוימה על ידי גארי קורנד. אורכה של הטרילוגיה הוא 135 דקות בסך הכל והיא הפרקים 95-100 בסדרה.
החלק הראשון, "ההתחלה הגדולה", שודר לראשונה בארצות הברית ב-1 במאי 2009, החלק השני, "החלק האמצעי המלהיב", שודר ביום למחרת, והחלק השלישי, "הסוף הסופי" שודר ביום אחרי כן. לפי מדד נילסן, החלק הראשון נצפה על ידי כארבעה מיליון איש החלק השני נצפה על ידי כ-3.6 מיליון איש. המלחין גיא מון זכה ב-2010 בפרס אנני עבור כתיבת המוזיקה לחלק הראשון של הטרילוגיה.
הטרילוגיה עוסקת בטימי טרנר, ילד בן 10 ובסנדקי הפיות שלו, וונדה וקוזמו, אשר תפקידם להגשים כל משאלה שיבקש. יום אחד, בעיר בה מתגורר טימי, דימסדייל, מופיעים רובוטים שנקראים "המחסלים" ונשלחים לחסל את "הנבחר" - טימי.
בהמשך הטרילוגיה, על מנת לנצח את המחסלים, נדרש טימי לחבר 3 שרביטים שאמורים ליצור כוח מספיק חזק בשביל להביס את האויב הראשי בסיפור אשר שולט במחסלים - החושך.
בנוסף לצוות השחקנים המקורי מהסדרה, משתתפים בסרט גם ג'ין סימונס ופול סטנלי מלהקת קיס בתפקיד עצמם. פטריק וורברטון וברנדן פרייזר, שאינם מדבבים דמויות בסדרה, דיבבו בטרילוגיה את הדמויות "המחריב" ו"טורבו רעם", ששימשו כדמויות ראשיות בסרט. הסרט מכיל גם פארודיות רבות על סרטים אחרים וביניהם המטריקס, שר הטבעות, הארי פוטר, גברים בשחור ומלחמת הכוכבים.
הנבלים

המחסלים - רובוטים שנשלחו על מנת לתפוס את טימי. המחסלים מסוגלים לשאוב כל כוח שפועל עליהם לגוף הרובוטי שלהם, ובכך הכוח הזה נהיה חלק מהגוף שלהם, מה שנותן להם את האופציה להשתמש באותו הכוח שהופעל עליו נגד טימי וסנדקי הפיות.
המחסל הראשי - מהמחסלים שהחושך ניסה להשמיד עקב מרדנות, אך רצף אירועים מסוים הוביל לכך שכל מקורות הנפץ בעולם נשאבו אליו, מה שהביא לשליטתו בכדור הארץ.
החושך -היוצר של המחסלים, מטרתו היא לשאוב לתוכו את טימי על מנת שטימי בתוכו ירצה אותו בכך שפשוט ישהה בו, מה שיוביל לסיפוקו
הפקה

בוץ' הארטמן, יוצר הסדרה ומפיקה בפועל כתב את הטרילוגיה יחד עם סקוט פלווס וקווין סאליבן שהצטרפו לסדרה בעונה החמישית. הטרילוגיה בוימה על ידי גארי קונארד שהחל לביים פרקים בעונתה השנייה של הסדרה. המוזיקה נכתבה על ידי המלחין גיא מון, שכתב את המוזיקה לפרקים רבים בסדרה מאז יצירתה. כמו כל הפרקים בסדרה, הפרק משאלוגיה הופק באנימציה מצוירת ידנית בשילוב עם אנימציה ממוחשבת בידי החברות פרדראטור וביליונפולד עבור ניקלודיאון. הפקתם של שלושת חלקי הטרילוגיה ערכה 18 חודשים.
במקור, שלושת חלקי הטרילוגיה היו צפויים להיות משודרים ביום שישי, ה-1 במאי 2009 ובשני ימי השישי שלאחריו. עם זאת, בסופו של דבר הוחלט לשדר את שלושת חלקי הטרילוגיה בתאריך זה ובשני הימים הבאים לו. ב-3 ביוני 2011 שוחררה הטרילוגיה בגרסת DVD.
שחקנים בגרסה האנגלית

טרה סטרונג - טימי, פוף, טורבו רעם (כילד)
סוזן בלקסיל - וונדה, אמו של טימי, אמו של טורבו רעם
דארן נוריס - קוזמו, אבא של טימי, יורגן, אבא של טורבו רעם, מחסל מס' 8
ברנדן פרייזר - טורבו רעם
ג'ין סימונס - בתפקיד עצמו
פול סטנלי - בתפקיד עצמו
גריי דלייסל - ויקי, פיית השיניים
קרלוס אלזרקוי - מר קרוקר, חואנדיסימו, מחסל מס' 1
ג'ייסון מרסדן - צ'סטר
גארי לרוי גריי - איי ג'יי
גארי אנתוני סטורגיס - המחסליקו
פטריק וורברטון - סוכן 1 וסוכן 2
קווין מייקל ריצ'רדסון - דארק לייזר
דיאון קוון - טריקסי
רוב פולסן - מארק צ'אנג
פיודור ברוניקוב

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1827 (יוליאני) שדרינסק, רוסיה 
 פטירה:  1 בספטמבר 1902 (יוליאני) (בגיל 74) אנטיקולי קורדו, איטליה 
 מקום קבורה:  בית העלמין הפרוטסטנטי של רומא 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 פרסים והוקרה:  מסדר סנטה אנה, דרגה 2 (1883)  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3 
 
פיודור ברוניקוב (ברוסית: Фёдор Бронников;‏ 17 בספטמבר 1827 – 14 בספטמבר 1902) היה צייר היסטוריה וז'אנר יליד רוסיה, שבילה את רוב חייו באיטליה.
ביוגרפיה

הוא הפגין כישרון מוקדם לציור וקיבל שיעורי אמנות ראשונים מאביו, שהיה צייר דקורטיבי. בגיל שש עשרה, כשאביו מת, הוא ארז את מזוודותיו ונסע לסנט פטרסבורג, בתקווה להיכנס לאקדמיה הקיסרית לאמנויות. לאחר שלא הצליח להתקבל, הוא הפך לחניך בסדנה של חרט עץ. כישרונו משך את תשומת ליבו של הפסל פיוטר קלודט, שארגן לו שיעורי ביקורת באקדמיה. בשנת 1850, הוא התקבל להיות סטודנט רגיל, ועבד עם אלכסיי מרקוב. הוא סיים את לימודיו ב-1853 וקיבל מלגה ללימודים באיטליה על ציור הסיום שלו, "אם האלוהים".
בשנה שלאחר מכן, הוא התיישב ברומא והקים סטודיו משלו בוויה ויטוריה, ליד וילה בורגזה. הוא צייר מגוון רחב של ציורים, בהם נופים, סצנות כפריות, סצנות ז'אנר, יצירות היסטוריות ודיוקנאות של אזרחי העיר החשובים. מצבו הבריאותי היה ירוד, לכן הוא נשאר שם לאחר תום הקצבה שלו, כדי לנצל את האקלים החם.
הוא ביקר בביתו ברוסיה מ-1863 עד 1865. בהיותו שם, האקדמיה העניקה לו פרופסור בציור היסטורי על תיאורו של הוראס קורא את הסאטירות שלו בפני גאיוס. הוא גם בא במגע עם קבוצת אמנים פורשים שלימים נודעו בשם הנודדים; מה שהעניק לו השראה לצייר סדרה של יצירות ז'אנר על חיי האיכרים. מאוחר יותר, הוא הפך לחבר בקבוצה ושלח באופן קבוע ציורים מאיטליה כדי להציג בתערוכות שלהם. הוא נבחר לאקדמאי וחבר כבוד באקדמיה. בתקופה זו יצר את אחת מיצירותיו הידועות ביותר: השדה המקולל (1878), כתב אישום נגד העבדות.
הוא מת ליד רומא ונקבר בבית הקברות הפרוטסטנטי. אף על פי שחי באיטליה במשך רוב חייו, הוא השאיר למעלה מ-300 ציורים ורישומים ושווה ערך ל-400 רובל כדי להקים בית ספר לאמנות בשדרינסק. בית הספר לא הוקם עד לתקופה הסובייטית והעבודות שימשו בסיס למוזיאון.
סגנון אמנותי

פיודור ברוניקוב היה אמן גדול בציור דיוקנאות. יצירותיו בז'אנר זה, מובחנים ברישום משובח, דמיון בולט לדמות. חשיבותן היא בהבעת הפאן הפסיכולוגי של הדיוקן וכושר השכנוע של השפה הציורית. בנופים, האמן העביר בנאמנות את המראה, והדגיש את מצב העולם שמסביב. אלה מסומנים על ידי הרמוניה צבעונית וטוהר הצבעים.
האמן פיתח את אהבתו לטבע בשנות ילדותו בטרנס-אורל. במכתביו לקרובי משפחה בשדרינסק, דרום רוסיה, הוא נזכר לעיתים קרובות ביופיים של מקומות הולדתו. "אין כאן שדות חסרי גבולות כמו שיש לכם ברוסיה, אין יערות עבותים... וחבל. אני אוהב את המרחב העצום ואת השדות הרוסיים שלנו, כמו ים ללא גבולות", שיתף את בני ארצו ברגשותיו.
רוב יצירותיו נמצאות ברוסיה, אך רבות מהן נרכשו גם על ידי אספנים מבריטניה, ארצות הברית, הונגריה, איטליה ודנמרק.
הערות שוליים

↑  Бронников Федор Андреевич « Русская живопись « Музей « Воскресный день, vsdn.ru
↑  Brief Biography from the Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary
↑  БРОННИКОВ Фёдор Андреевич, web.archive.org, ‏2019-04-02
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810558469205606  BnF: cb14970601q (data)  GND: 129034843  ISNI: 0000 0000 6663 0321  LCCN: no2014087084  RKD: 12946  ULAN: 500045176  VIAF: 56884021   WorldCat (עם VIAF): 56884021
קרב פרבזה

קרב פרבזה היה קרב ימי שהתרחש ב-28 בספטמבר 1538 בין הצי העות'מאני לבין הצי הימי של הליגה הקדושה, ליד פרבזה בים היוני בצפון מערב יוון. הקרב הסתיים בניצחון עות'מאני. הקרב התרחש באותו אזור בים היוני בו נערך קרב אקטיום בשנת 31 לפני הספירה, ונחשב לאחד משלושת קרבות הים הגדולים ביותר שהתרחשו בים התיכון של המאה השש עשרה, יחד עם קרב ג'רבה וקרב לפנטו.
רקע

בשנת 1537 כבש צי עות'מאני גדול בפיקודו של ח'יר א-דין מספר איים בים האגאי הים היוני שהשתייכו לרפובליקה של ונציה, בהם האיים סירוס, אגינה, איוס, פארוס, טינוס, קרפאתוס, קאסוס ונקסוס, ובכך סופחה דוכסות נקסוס לאימפריה העות'מאנית. הוא ניסה ללא הצלחה לכתר את המעוז הוונציאני בקורפו והרס את חופי קלבריה שבדרום איטליה, שהיו בשליטת ספרד.
מול איום זה, כינס האפיפיור פאולוס השלישי בפברואר 1538 את "הליגה הקדושה", שכללה את מדינות האפיפיור, ספרד ההבסבורגית, הרפובליקה של ג'נובה, הרפובליקה של ונציה ומסדר ההוספיטלרים, כדי להתעמת עם הצי העות'מאני תחת פיקודו של ברברוסה.
את הקרב ניהל אנדראה דוריה, אדמירל הצי המלחמתי של הרפובליקה של ג'נובה, בשירות הקיסר קרל החמישי.
פריסה

ה"ליגה הקדושה" ריכזה את צי המלחמה שלה ליד האי קורפו צי האפיפיור, בפיקודו של אדמירל מרקו גרימני (אי'), הפטריארך של אקוויליה והצי הוונציאני בפיקודו של וינצ'נזו קאפלו הגיעו ראשונים. אנדראה דוריה הצטרף אליהם עם הצי הספרדי-גנו'בי ב-22 בספטמבר 1538.
לפני הגעתו של אנדראה דוריה, גרימני ניסה להנחית כוחות ליד מבצר פרבזה, אך הוא נסוג חזרה לקורפו לאחר שספג מספר אבדות בעימות עם הכוחות העות'מאניים.
ברברוסה עדיין היה אז באי קוס בים האגאי, אך עד מהרה הגיע לפרבזה עם שאר הצי העות'מאני, לאחר שכבש בדרך את האי קפלוניה. סנאן ראיס, אחד מסגניו, הציע להנחית כוחות באקטיום במפרץ ארטה ליד פרבזה, רעיון שברברוסה התנגד לו בתחילה, אך התגלה כחשוב להבטחת הניצחון העות'מאני. כעת, משהחזיקו הטורקים במצודת אקטיום, הם יכלו לתמוך מהחוף בצי של ברברוסה באש תותחים, ובכך אילצו את אנדראה דוריה להרחיק את ספינותיו מהחוף. שליחת כוחות של הליגה הקדושה לכבוש את אקטיום הייתה הכרחית על מנת להבטיח ניצחון, אך דוריה חשש מתבוסה ביבשה לאחר שחייליו של גרימני נהדפו. שני ניסיונות נוספים של הליגה הקדושה להנחית את כוחותיה, הפעם ליד מבצר פרבזה בחוף הנגדי מול אקטיום, נהדפו על ידי כוחות מוראט רייס ב-25 וב-26 בספטמבר.
מכיוון שספינותיו של דוריה שמרו מרחק מהחוף, מחשש מפני רוחות עוינות שידחפו אותן אל חוף עוין, היה לברברוסה יתרון המיקום. לכן, במהלך הלילה שבין 27 ל-28 בספטמבר, הפליג דוריה 30 מייל דרומה, וכאשר הרוח שככה, עגן בססולה ליד האי לפקדה. במהלך הלילה, הוא ומפקדיו החליטו שהאופציה הטובה ביותר שלהם היא לבצע התקפה לעבר לפנטו ולאלץ את ברברוסה להילחם.
מהלך הקרב

הצי העותמאני היה מסודר בצורת Y: ברברוסה, יחד עם בניו חסן רייס (לימים חסן פאשה), סינאן רייס, קפר רייס ושבאן רייס, עמדו במרכז; סיידי עלי רייס פיקד על האגף השמאלי; סאלח רייס פיקד על האגף הימני; בעוד דראגוט, מלווה במוראט רייס המבוגר, גוזלסה מהמט רייס וסאדיק רייס, פיקד על האגף האחורי. הטורקים תקפו במהירות את ספינות הליגה הקדושה שכללו את ונציה, מלטה וצי האפיפיור, אך דוריה היסס להכניס את ספינותיו אשר היו במרכז הכוח לפעולה נגד ברברוסה, מה שהוביל לתמרונים טקטיים רבים והימנעות מלחימה. ברברוסה רצה לנצל את היעדר הרוח ששיתקה את ספינות המפרש (barques) של הליגה הקדושה, שהיוו את רוב ההבדל המספרי בין שני הצדדים. הברקים הללו נפלו טרף קל לטורקים, שעלו עליהם מהגלריות והגליות הניידות יותר יחסית. מאמציה של דוריה ללכוד את הספינות העות'מאניות בין ירי התותחים של הברקים והגליות שלו כשלו.
אחרי

רווחת סברה כי גרירת הרגליים והיעדר ההתלהבות של דוריה נבעו מחוסר רצונו לסכן את ספינותיו (חלק משמעותי מהצי "הספרדי-גנואי" היה בבעלותו הפרטית) ומאיבתו ארוכת השנים כלפי ונציה, יריבתה המרה של עיר הולדתו והמטרה העיקרית של התוקפנות העות'מאנית באותה תקופה.
ניקולו זן הצעיר כתב את "ההיסטוריה של המלחמה בין ונציה והטורקים". כתב יד זה שלא פורסם שימש כתביעה נוקבת נגד אלו שתמכו במלחמה נגד העות'מאנים, סכסוך שבו הוונציאנים בסופו של דבר לא הצליחו. כתב היד הופץ בקרב משפחת זן ושרד, וכיום הוא נמצא בספריית מרקיאנה בספרייה הלאומית של סאן מארקו.
לקריאה נוספת

Crowley, Roger (2008). Empires of the Sea: The Final Battle for the Mediterranean 1521–1580. Faber & Faber. ISBN 978-0571232314.
Hattendorf, John; King, Ernest (2013). Naval Strategy and Power in the Mediterranean: Past, Present and Future. Routledge. ISBN 978-1-136-71317-0. נבדק ב-25 בנובמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2  Crowley 2008, pp. 70–71
↑  Hattendorf & King 2013, p. 6
↑  Hattendorf & King 2013, p. 15
↑  Crowley (2008) pp. 67-69
↑  Partridge, Loren (2015-03-14). Art of Renaissance Venice, 1400 1600 (באנגלית). Univ of California Press. ISBN 9780520281790.
1 2 3 4 5  Mikaberidze, Alexander (2011). Conflict and Conquest in the Islamic World: A Historical Encyclopedia [2 Volumes] A Historical Encyclopedia. ABC-Clio. p. 725. ISBN 9781598843378. נבדק ב-1 בספטמבר 2021. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Crowley (2008) p. 71
↑  Robilant (2011). Venetian Navigators: The Voyages of the Zen Brothers to the Far North.
תמונת לווין של לפקדה ומפרץ אמברקיה. פרבזה ממוקמת בכניסה למפרץ.
פריסת הציים היריבים
עץ פרי

עץ שזיפים
עץ פרי הוא עץ הנותן פירות הנצרכים על ידי בני אדם ובעלי חיים מסוימים. כל העצים בעלי הפרחים מייצרים פרי, שהם שחלות של פרחים המכילים זרע אחד או יותר, אך בשימוש הורטיקולטורלי, המונח "עץ פרי" מוגבל לאלה המכילים פירות למאכל בני אדם.
עץ שאינו עצי פרי נקרא עץ סרק או אילן סרק.
המחקר המדעי של הפירות נקרא פומולוגיה, שמחלק את הפירות לקבוצות על פי מורפולוגיה ואנטומיה. לדוגמה, פירות בשרניים, הכוללים תפוחים ואגסים, ופירות בית גלעין, הכוללים אפרסקים, נקטרינות, שקדים, משמשים, שזיפים ודובדבנים.
קרע במסובבי הכתף

| --- | --- |
 תחום:  טראומטולוגיה 
 טיפול:  דיקלופנק 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  401714 
 MeSH:  D000070636
 סיווגים
 ICD-10:  M75.1, S46.0 
 ICD-11:  FB53.1 
 
מסובבי הכתף במבט אחורי
קרע במסובבי הכתף, הנקרא גם: קרע שרוול מסובב (Rotator cuff tear) הוא קרע של אחד או יותר מארבעת השרירים המסובבים בכתף או או בגידים עצמם. קרע שרוול מסובב הוא אחת הפגיעות הנפוצות ביותר בתפקוד הכתף. גידי השרוול המסובב, לא השרירים, הם המעורבים לרוב בפגיעה. השרוול הוא האחראי לייצוב מפרק הכתף וסיבוב הזרוע כלפי חוץ (סיבוב חיצוני). טראומת כתף דוגמת קרע של הגיד מהווה סכנה ממשית לתפקודים הללו, זאת כיוון שלכתף חשיבות מכרעת בתפקוד הפיזי של הגוף והיא לוקחת חלק במספר רב של פעילויות גופניות דוגמת הרמה או אחיזה. העמסה או שימוש יתר בשרירים הללו עשוי להוביל לקרע של השרוול.
תופעות

מספר רב של פגיעות שרוול מסובב הן אסימפטומטיות, כלומר: לא מלוות בסימפטומים. ידוע כי שכיחותן של פגיעות מסוג זה עולה עם הגיל ולמעשה, אחת הסיבות הנפוצות ביותר לפגיעה שכזו היא ניוון טבעי של השריר כתוצאה מהזדקנות. סיבות נוספות להופעת קרע עשויות לנבוע מפציעת ספורט או טראומה. הן קרעים חלקיים והן קרעים מלאים, נמצאו גם בנתיחות שלאחר המוות ובבדיקות MRI בקרב אנשים ללא היסטוריה ידועה של פגיעות כתף או סימפטומים מדווחים.