יחסי הודו–יפן
יחסים מודרניים

בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק התפרסם השופט ההודי ראדאבינוד פאל בזכות שיפוטו הפוסק נגד היפנים. פסק דינו זכור גם ביפן, והפך לסמל לקשרים ההדוקים בין הודו ליפן.
כתוצאה מהיחסים בין שתי המדינות הייתה בשנת 1949, כאשר הודו שלחה לגן החיות של אואנו שני פילים לעודד את רוחה של האימפריה היפנית המובסת.
הודו סירבה להשתתף בוועידת השלום בסן פרנסיסקו בשנת 1951 בגלל חששותיה ממגבלות שהוטלו על ריבונות יפנית ועצמאות לאומית. לאחר שחזור ריבונותה של יפן, חתמו יפן והודו על הסכם שלום, שכונן יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-28 באפריל 1952, בה ויתרה הודו על כל תביעות הפיצויים נגד יפן. אמנה זו הייתה אחת האמנות הראשונות שיפן חתמה לאחר מלחמת העולם השנייה. קשרים דיפלומטיים, מסחריים, כלכליים וטכניים בין הודו ליפן היו מבוססים היטב. עפרות הברזל של הודו סייעו להתאוששותה של יפן מההרס של מלחמת העולם השנייה, ובעקבות ביקורו של ראש ממשלת יפן נובוסוקה קישי בהודו בשנת 1957, החלה יפן לספק הלוואות ין להודו בשנת 1958, כסיוע הלוואת הין הראשון שהעניקה ממשלת יפן. עם זאת, היחסים בין שתי המדינות הוגבלו על ידי הפוליטיקה של המלחמה הקרה. יפן, כתוצאה מהתבוסה במלחמת העולם השנייה, הייתה בעלת ברית של ארצות הברית, ואילו הודו נקטה במדיניות חוץ נייטרלית, ונטתה לעיתים קרובות לעבר ברית המועצות. אולם מאז שנות ה-80 נעשו מאמצים לחזק את הקשרים הדו-צדדיים. מדיניות "Look East" של הודו הציבה את יפן כשותפה מרכזית. מאז 1986 הפכה יפן לתורמת הסיוע הגדולה בהודו, והיא נותרה כך עד היום.
היחסים בין שתי המדינות הגיעו לשפל קצר בשנת 1998 כתוצאה מ"פוקראן-II", ניסוי הנשק הגרעיני ההודי באותה השנה. יפן הטילה סנקציות על הודו בעקבות הניסוי, שכלל השעיית כל החילופים הפוליטיים וניתוק הסיוע הכלכלי. הסנקציות הללו הוסרו שלוש שנים לאחר מכן.
בדצמבר 2006, ביקורו של ראש הממשלה, מאנמוהאן סינג, ביפן, הגיע לשיאו בחתימה על "הצהרה משותפת לשותפות אסטרטגית וגלובלית ביפן". מועמדים ודים התקבלו בברכה בשנת 2006 לתוכנית "JET", אשר החל רק עם מקום פנוי אחד זמין בשנת 2006 ו-41 בשנת 2007.
כמו כן, בשנת 2007, כוחות ההגנה של יפן השתתפו בתרגיל ימי באוקיינוס ההודי, המכונה מלאבאר 2007, שהיה מעורב גם בכוחות הימיים של הודו, אוסטרליה, סינגפור וארצות הברית.
הודו ויפן חתמו על הסכם שיתוף פעולה ביטחוני, לפיו שניהם יערכו תרגילים צבאיים, ינהלו את האוקיינוס ההינדי ויערכו חילופים צבאיים למאבק בטרור, מה שהופך את הודו לאחת משלוש מדינות בלבד, כשהשתיים האחרות הן ארצות הברית ואוסטרליה, שמנהלות הסכם מסוג זה עם יפן. נכון לשנת 2008, ישנם כ-25,000 הינדים המתגוררים ביפן.
על פי תורת החירות של ראש הממשלה שינזו אבה, האינטרס של יפן הוא לפתח קשרים קרובים יותר עם הודו, הדמוקרטיה המאוכלסת ביותר בעולם, בעוד שהיחסים עם סין נשארים צוננים. לשם כך, יפן מימנה פרויקטים תשתיתיים רבים בהודו, בעיקר במערכת הרכבת התחתית של ניו דלהי.
היחסים השתפרו באופן מעריכי בעקבות תקופה זו, שכן הקשרים הדו-צדדיים בין המדינות השתפרו שוב, עד הזמנתו של ראש ממשלת יפן, שינזו אבה, להיות האורח הראשי במצעד יום הרפובליקה של הודו בשנת 2014.
בשנת 2014 ביקר ביפן ראש הממשלה ההודי נרנדרה מודי. במהלך כהונתו כשר הראשי של גוג'ראט, מודי שמר על קשרים טובים עם ראש הממשלה היפני שינזו אבה. ביקורו ב-2014 חיזק עוד יותר את הקשרים בין המדינות והביא למספר הסכמי מפתח, כולל הקמת "שותפות גלובלית אסטרטגית מיוחדת".
מודי ביקר ביפן בפעם השנייה כראש ממשלה בנובמבר 2016. במהלך הפגישה חתמו הודו ויפן על "ההסכם לשיתוף פעולה בשימושים למטרות שלום באנרגיה גרעינית", הסכם גרעיני אזרחי, במסגרתו יפן תספק להודים כורים גרעיניים, דלק וטכנולוגיה. הודו אינה חתומה על אמנת אי ההפצה (NPT) והיא המדינה היחידה שאינה חתומה שקיבלה פטור מיפן. שני הצדדים חתמו גם על הסכמים על פיתוח מיומנות בייצור בהודו, שיתוף פעולה בחלל, מדעי כדור הארץ, חקלאות, ייעור ודייג, תחבורה ופיתוח עירוני.
יוגנדרה פורניק, הפך לראש העיר יליד הודו הראשון שנבחר ביפן, וייצג את מועצת העיר אדוגאווה בטוקיו. ניצחונו התקבל היטב על ידי הציבור והתקשורת ההמונית, לא רק בהודו וביפן אלא בכל רחבי העולם כולל סין.