stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' פאלודי
ביוגרפיה

ג'ורג' פאלודי נולד בבודפשט במשפחה בורגנית יהודית. אביו יואכים (חיים) ליימדורפר היה כימאי ואמו אליזבת קטלין בירינגר. בשנת 1928 קיבל את תעודת הבגרות ולאחר מכן למד בשורה של אוניברסיטאות: בווינה (1928-1930), ברלין (1931-1932), פריז (1932) וגראץ (1932-33). בשנים 1933-1933 נאלץ להתגייס לצבא ההונגרי בדרגת קצין זוטר, דרגה שנשללה ממנו מאוחר יותר בשל יהדותו. בשנת 1937, הוא פרסם את תרגום הבלדות של המשורר הצרפתי פרנסואה ויון שביסס את מעמדו.
בשנת 1938 עזב את הונגריה. הוא נמלט לפריז, שם פגש את קהילת המהגרים של האמנים ההונגרים. מאוחר יותר נאלץ לעזוב גם את עיר האורות בגלל הכיבוש הגרמני. הוא נמלט שוב, הפעם למרוקו ולאחר מכן לארצות הברית, שם עבד כמזכיר ועורך התנועה ההונגרית החופשית ושירת בצבא. אחותו, שנשארה בבודפשט נרצחה על ידי אנשי צלב החץ.
הוא חזר להונגריה בשנת 1946, והתחיל לעבוד בעיתון יומי. ב-1947 פרסם את קובץ שיריו בשם "אחרי נפילת הסתיו". הגזענות הייתה בזויה בעיניו לכן, בהנהגתו הופל פסלו של אוטוקאר פרוהאסקה הבישוף הקתולי האנטישמי של העיר סקשפהרוואר בליל 26 באפריל 1947 שהיה מוצב בגן קארולי בבודפשט. המשטר הקומוניסטי שתפס את השלטון בשנת 1949 היה עוין כלפיו מלכתחילה ועבודותיו לא יכלו להופיע. בשנת 1949 (על פי מקורות אחרים באמצע 1950) נעצר על בסיס האשמות שווא. תחילה הוגלה ולאחר מכן נכלא במחנה עבודות כפייה. בבתי הכלא ובמחנות העבודה כתב שירים רבים שפורסמו לראשונה רק בשנת 1983 במינכן תחת הכותרת "שירי בית הכלא 1950–1953".
לאחר שחרורו מצא פרנסה בתרגומים ולאחר מכן ניצל את המרד ההונגרי וברח שוב בשנת 1956. בשנת 1957 התיישב בלונדון, שם היה עורך "עיתון הספרות" בשפה ההונגרית. בשנת 1961 כתב את זיכרונותיו האוטוביוגרפיים במקור באנגלית ("ימי המאושרים בגיהנום", 1962). הספר פורסם לראשונה ב-1987 בהונגרית על ידי הוצאת הספרים העצמאית תוך עקיפת הצנזורה הקומוניסטית. בין השנים 1963 ו-1967 הוא חי בפירנצה ומלטה. בשנת 1967 עבר לטורונטו והרצה באוניברסיטאות שונות בקנדה ובארצות הברית. הוא נאסר לפרסום בהונגריה, ובספריות נמחק שמו אפילו מהקטלוגים.
בשנת 1988 חזר להונגריה, שם חי עד מותו בשנת 2006.
חייו הפרטיים

בשנת 1953 נשא לאישה את העיתונאית סוזאנה סגו, איתה היה כבר בקשר לפני מעצרו. הם נפגשו לראשונה במערכת העיתון בה עבדה. מנישואיהם נולד בנם אנדראש (1955-2010). בשנת 1963 נפטרה אשתו. בשנת 1966 הכיר פאלודי בחור אמריקני בן 28, בשם אריק ג'ונסון. הם הפכו לזוג במשך 36 שנה. אף על פי שמעולם לא הסתיר את הדו-מיניות שלו, הראיון הטלוויזיוני בשנת 2002 שבו סיפר על כך, שודר רק לאחר מותו בשנת 2006. ביולי 2002 הוא נשא לאישה את פאני קובאץ', שהייתה צעירה ממנו ב-65 שנה.
פאלודי לא לבש גרביים אחרי שאלברט איינשטיין הפנה את תשומת לבו בשנת 1947 להשפעותיו המזיקות על מחזור הדם של פריט לבוש זה.
פרסים ואותות הוקרה (רשימה חלקית)

פרס הרפובליקה ההונגרית (1991)
פרס על מפעל חיים של קרן סורוס (1993)
פרס קושוט (1994)
אזרחות כבוד של בודפשט (1996)
פרס עט הזהב (2000)
המסדר ההונגרי של צלב מריט עם הכוכב (2002)
המסדר ההונגרי של הצלב הגדול (2006)
לקריאה נוספת

Faludy György
פרופיל הסופר (בהונגרית) Faludy György profilja a Digitális Irodalmi Akadémia honlapján
95 éves Faludy György Múlt-kor.hu, 2005. szeptember 22.
Index kultúr: Merényletet kíséreltek meg Faludy György ellen – Tóta W. Árpád
A Kortárs Irodalmi Adattár oldala
Lehetetlen? Faludy György, Vámos Miklós műsora, youtube.com
Ismertető a Sulinet oldalán
Kivonatok műveiből
Meghalt Faludy György (Index.hu, 2006. szeptember 2.)
A vagabundus – Faludy György (1910–2006) (Magyar Narancs, 2006. szeptember 14.)
City of Toronto names public space in honour of Hungarian-Canadian poet George Faludy, October 3, 2006 (angolul)
The Official Opening of George Faludy Place (angolul)
Devecseri Gábor: Villon „Átköltése”, Nyugat 1937. 11. szám
Petőcz András Faludy György halálára írt verse [3]
Faludy György műfordításokban Bábel Web Antológia]
Faludy György kilencven esztendeje Pomogáts Béla írása
Szarvas István: Tíz éve, 2006 szeptember 1-jén hunyt el a költőfejedelem. Hetedhéthatár, 2016. szeptember 1.
Szarvas István A szép vers egy életen át elkísér, Hetedhéthatár 1999. 03. 16
הערות שוליים

↑  https://moly.hu/konyvek/faludy-gyorgy-bortonversek-1950-53
↑  https://index.hu/belfold/tegnapiujsag/2008/09/20/1988_faludy_gyorgy_hazater/
↑  http://rtl.hu/rtlklub/hirek/hatter/cikkek/106515
גביע דייוויס 2017

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  3 בפברואר 2017 – 28 בנובמבר 2017 (299 ימים)
 מספר תחרות:  106 
 מספר מתמודדים:  124
 מדינה מארחת:  וילנב-ד'אסק, צרפת (משחק הגמר)
 אצטדיון:  אצטדיון פייר מורואה
 זוכה:  צרפת צרפת (10)
 → 2016 2018 ← 
 
גביע דייוויס 2017 הייתה התחרות ה-106 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-בית עליון ו-3 תתי-בית תחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
נבחרת ארגנטינה שהייתה מחזיקת הגביע הודחה בסיבוב הראשון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת צרפת לבין נבחרת בלגיה בוילנב-ד'אסק. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת צרפת. בכך הם זכו בגביע בפעם ה-10 בתולדות הנבחרת.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| צרפת   צרפת  3  | צרפת   צרפת  3  | אצטדיון פייר מורואה, וילנב-ד'אסק, צרפת    24–26 בנובמבר 2017  משטח קשה באולם | אצטדיון פייר מורואה, וילנב-ד'אסק, צרפת    24–26 בנובמבר 2017  משטח קשה באולם | בלגיה   בלגיה   2 | בלגיה   בלגיה   2 | בלגיה   בלגיה   2 | בלגיה   בלגיה   2 | בלגיה   בלגיה   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | צרפת | לוקס פוי |  | 5 | 3 | 1 |  |  |
| 1 | בלגיה | דוד גופין |  | 7  | 6  | 6   |  |  |
| 2 | צרפת | ז'ו-וילפריד צונגה  |  | 6 | 6 | 6  | 5 |  |
| 2 | בלגיה | סטיב דרסי |  | 3 | 2 | 1 | 7 |  |
| 3 | צרפת | רישאר גאסקה/פייר יו אבר  |  | 6  | 3 | 7 | 6  |  |
| 3 | בלגיה | ראובן בלמנס/יורי דה לו |  | 1 | 6 | 6 | 4 |  |
| 4 | צרפת | ז'ו-וילפריד צונגה |  | 6 | 3 | 2 |  |  |
| 4 | בלגיה | דוד גופין |  | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | צרפת | לוקס פוי  |  | 6 | 6   | 6  |  |  |
| 5 | בלגיה | סטיב דרסי |  | 3 | 1 | 0 |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת משחקי 2018

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
קרואטיה,  שווייץ,  קנדה,  גרמניה,  יפן נותרו בבית העליון
קזחסטן,  הולנד ו הונגריה עלו לבית העליון
רוסיה,  צ'כיה ו ארגנטינה ירדו לבתים האזוריים
ישראל בגביע דייוויס

בתחרות שנת 2017, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה-1. במשחקה הראשון היא שובצה נגד פורטוגל והפסידה.
| פורטוגל   פורטוגל   5 | פורטוגל   פורטוגל   5 | ליסבון, פורטוגל    3–5 במרץ 2017  משטח חימר | ליסבון, פורטוגל    3–5 במרץ 2017  משטח חימר | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | פורטוגל | ז'ואו סוסה |  | 6 | 6 | 6   |  |  |
| 1 | ישראל | ישי עוליאל |  | 1 | 1 | 2 |  |  |
| 2 | פורטוגל | גסטאו אליאס' |  | 1 | 6 | 6  | 6     |  |
| 2 | ישראל | דודי סלע |  | 6  | 2 | 4 | 2 |  |
| 3 | פורטוגל | ז'ואו סוסה/גסטאו אליאס |  | 7 | 6 | 4 | 6   | 6 |
| 3 | ישראל | דודי סלע/יונתן ארליך |  | 5 | 7 | 6  | 2 | 4 |
| 4 | פורטוגל | פדריקו סילבה |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 4 | ישראל | דניאל צוקרמן  |  | 2 | 0 |  |  |  |
| 5 | פורטוגל | פדרו סוסה |  | 6 | 6   |  |  |  |
| 5 | ישראל | ישי עוליאל |  | 2 | 0 |  |  |  |
בעקבות הפסד זה הנבחרת נפגשה עם נבחרת אוקראינה.
| ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | מרכז הטניס רמת השרון, ישראל   15–17 בספטמבר 2017  משטח קשה | מרכז הטניס רמת השרון, ישראל   15–17 בספטמבר 2017  משטח קשה | אוקראינה   אוקראינה   5 | אוקראינה   אוקראינה   5 | אוקראינה   אוקראינה   5 | אוקראינה   אוקראינה   5 | אוקראינה   אוקראינה   5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | דודי סלע |  | 6 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | אוקראינה | איליה מרצ'נקו  |  | 7 | 6 | 6  |  |  |
| 2 | ישראל | עידן לשם |  | 4 | 4 | 4 |  |  |
| 2 | אוקראינה | אלכסנדר דולגופולוב  |  | 6  | 6 | 6  |  |  |
| 3 | ישראל | יונתן ארליך/דודי סלע |  | 5 | 6 | 6 | 6  | 6 |
| 3 | אוקראינה | דניס מולצ'נוב/סרגיי סטחובסקי |  | 7 | 7 | 1 | 4 | 7 |
| 4 | ישראל | מור בוליס |  | 3 | 2 |  |  |  |
| 4 | אוקראינה | אלכסנדר דולגופולוב |  | 6  | 6 |  |  |  |
| 5 | ישראל | עידן לשם |  | 1 | 3 |  |  |  |
| 5 | אוקראינה | איליה מרצ'נקו |  | 6 | 6  |  |  |  |
בעקבות הפסד נוסף זה, הנבחרת נפגשה עם נבחרת רומניה על הזכות להישאר בבית אירופה-1. בעקבות הניצחון היא נותרה בבית.
| ישראל   ישראל   5 | ישראל   ישראל   5 | מרכז הטניס רמת השרון, ישראל   27–29 באוקטובר 2017  משטח קשה | מרכז הטניס רמת השרון, ישראל   27–29 באוקטובר 2017  משטח קשה | רומניה   רומניה   0 | רומניה   רומניה   0 | רומניה   רומניה   0 | רומניה   רומניה   0 | רומניה   רומניה   0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | עידן לשם  |  | 6 | 5 | 6 | 3 | 6 |
| 1 | רומניה | דרגוס דימה |  | 3 | 7 | 2 | 6  | 3 |
| 2 | ישראל | דודי סלע  |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | רומניה | ניקולא פרונזה |  | 3 | 4 | 4 |  |  |
| 3 | ישראל | יונתן ארליך/דודי סלע  |  | 6  | 6   | 7 |  |  |
| 3 | רומניה | וסילה אנטונסקו/בוגדן בורזה |  | 3 | 4 | 6 |  |  |
| 4 | ישראל | מור בוליס  |  | 7 | 6 |  |  |  |
| 4 | רומניה | וסילה אנטונסקו |  | 6 | 3 |  |  |  |
| 5 | ישראל | עידן לשם |  | 6   | 6 | 6  |  |  |
| 5 | רומניה | ניקולא פרונזה |  | 2 | 7  | 4 |  |  |
גביע דייוויס 2013

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  1 בפברואר 2013 – 17 בנובמבר 2013 (290 ימים)
 מספר תחרות:  102 
 מספר מתמודדים:  125
 מדינה מארחת:  בלגרד, סרביה (משחק הגמר)
 אצטדיון:  בלגרד ארנה
 זוכה:  צ'כיה צ'כיה (3)
 → 2012 2014 ← 
 
גביע דייוויס 2013 הייתה התחרות ה-102 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-בית עליון ו-3 תתי-בית תחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
המשחק על התואר התקיים בין נבחרת סרביה לבין נבחרת צ'כיה בבלגרד. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת צ'כיה. בכך הם זכו בגביע בפעם השנייה ברציפות ובפעם השלישית בסך הכול.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| סרביה   סרביה   2 | סרביה   סרביה   2 | בלגרד ארנה, בלגרד, סרביה   15 - 17 בנובמבר 2013  משטח קשה באולם | בלגרד ארנה, בלגרד, סרביה   15 - 17 בנובמבר 2013  משטח קשה באולם | צ'כיה   צ'כיה   3 | צ'כיה   צ'כיה   3 | צ'כיה   צ'כיה   3 | צ'כיה   צ'כיה   3 | צ'כיה   צ'כיה   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | סרביה | נובאק ג'וקוביץ' |  | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | צ'כיה | רדק שטפנק |  | 5 | 1 | 4 |  |  |
| 2 | סרביה | דושן לאיוביץ' |  | 3 | 4 | 3 |  |  |
| 2 | צ'כיה | תומאש ברדיך |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | סרביה | איליה בוזוליאץ/ננד זימונייץ' |  | 2 | 4 | 64 |  |  |
| 3 | צ'כיה | תומאש ברדיך/רדק שטפנק |  | 6 | 6 | 77 |  |  |
| 4 | סרביה | נובאק ג'וקוביץ' |  | 6 | 77 | 6 |  |  |
| 4 | צ'כיה | תומאש ברדיך |  | 4 | 65 | 2 |  |  |
| 5 | סרביה | דושן לאיוביץ' |  | 3 | 1 | 1 |  |  |
| 5 | צ'כיה | רדק שטפנק |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת משחקי 2014

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
בלגיה, גרמניה,ספרד ושווייץ נותרו בבית העליון
אוסטרליה, בריטניה, יפן והולנד עלו לבית העליון
אוסטריה, ברזיל, קרואטיה וישראל ירדו לבתים האזוריים
ישראל בגביע דייוויס

בתחרות שנת 2013, נבחרת ישראל שיחקה בבית העליון. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת צרפת.
| צרפת   צרפת   5 | צרפת   צרפת   5 | רואן, צרפת    3-1 בפברואר 2013  משטח קשה באולם | רואן, צרפת    3-1 בפברואר 2013  משטח קשה באולם | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 | ישראל   ישראל   0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | צרפת | ז'ו-וילפריד צונגה |  | 6 | 6 | 4 | 7 |  |
| 1 | ישראל | אמיר וינטרוב |  | 3 | 3 | 6 | 5 |  |
| 2 | צרפת | רישאר גאסקה |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | ישראל | דודי סלע |  | 3 | 2 | 2 |  |  |
| 3 | צרפת | ז'וליין בנטו/מיכאל לודרה |  | 7 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | ישראל | יוני ארליך/דודי סלע |  | 6 | 1 | 0 |  |  |
| 4 | צרפת | מיכאל לודרה |  | 6 | 7 |  |  |  |
| 4 | ישראל | נועם אוקון |  | 3 | 6 |  |  |  |
| 5 | צרפת | רישאר גאסקה |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 5 | ישראל | אמיר וינטרוב |  | 4 | 3 |  |  |  |
בעקבות ההפסד הנבחרת שיחקה נגד בלגיה משחק הישרדות בבית העליון.
| בלגיה   בלגיה   3 | בלגיה   בלגיה   3 | אנטוורפן, בלגיה    15-12 בספטמבר 2013  חימר באולם | אנטוורפן, בלגיה    15-12 בספטמבר 2013  חימר באולם | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | בלגיה | סטיב דרסי |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | ישראל | דודי סלע |  | 1 | 2 | 2 |  |  |
| 2 | בלגיה | רובן במלמנס |  | 3 | 6 | 7 | 6 | 4 |
| 2 | ישראל | אמיר וינטרוב |  | 6 | 2 | 6 | 7 | 6 |
| 3 | בלגיה | סטיב דרסי/אוליביה רוקוס |  | 3 | 6 | 7 | 6 | 4 |
| 3 | ישראל | אנדי רם ויוני ארליך |  | 6 | 2 | 6 | 7 | 6 |
| 4 | בלגיה | רובן במלמנס |  | 7 | 3 | 6 | 6 |  |
| 4 | ישראל | דודי סלע |  | 5 | 6 | 0 | 4 |  |
| 5 | בלגיה | סטיב דרסי |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | ישראל | אמיר וינטרוב |  | 2 | 2 | 2 |  |  |
בהתאם לכך, נבחרת ישראל ירדה לבית אירופה-1 במשחקי 2014.
ג'קסון בראון

| --- | --- |

ג'קסון בראון ב-2005
 לידה:  9 באוקטובר 1948 (בן 75) היידלברג, גרמניה
 שם לידה:  Clyde Jackson Browne 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1966
 מקום לימודים:  תיכון סאני הילס, Franklin High School 
 סוגה:  רוק, קאנטרי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  אלקטרה, Adrenaline Music Group, Inside, Asylum
 פרסים והוקרה:  "Spirit of Americana" Free Speech Award (2014)  פרס גנדי לשלום (2018)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2004) 
 www.jacksonbrowne.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ג'קסון בראון (באנגלית: Jackson Browne) (נולד ב-9 באוקטובר 1948) הוא מוזיקאי וזמר רוק אמריקני. בראון נולד בהיידלברג, גרמניה והתפרסם בתחילת שנות השבעים בזכות סגנונו האינטרוספקטיבי-וידויי, שהתחלף בעשורים הבאים בכתיבה פוליטית ביקורתית. מאז ועד היום הקליט שנים עשר אלבומי אולפן, ובשנת 2004 הוכנס להיכל התהילה של הרוקנ'רול.
אלבומו האחרון שיצא עד כה הוא אלבום האולפן ה-12 של בראון ויצא בשנת 2008: Time The Conqueror. זהו אלבום האולפן הראשון מזה שש שנים שהכיל שירים מקוריים פרי עטו של בראון וזכה להצלחה.
דיסקוגרפיה

1972: Jackson Browne
1973: For Everyman
1974: Late for the Sky
1976: The Pretender
1977: Running on Empty
1980: Hold Out
1983: Lawyers in Love
1986: Lives in the Balance
1989: World in Motion
1993: I'm Alive
1996: Looking East
2002: The Naked Ride Home
2005: Solo Acoustic, Vol. 1
2008: Solo Acoustic, Vol. 2
2008: Time The Conqueror
גביע דייוויס 2014

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  31 בינואר 2014 – 23 בנובמבר 2014 (297 ימים)
 מספר תחרות:  103 
 מספר מתמודדים:  123
 מדינה מארחת:  ליל, צרפת (משחק הגמר)
 עיר מארחת:  אצטדיון פייר מורואה 
 אצטדיון:  אצטדיון פייר מורואה
 זוכה:  שווייץ שווייץ (1)
 → 2013 2015 ← 
 קואורדינטות:  50°36′43″N 3°07′50″E﻿ / ﻿50.61196°N 3.13063°E﻿ / 50.61196; 3.13063
 he
 
גביע דייוויס 2014 הייתה התחרות ה-103 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-בית עליון ו-3 תתי-בית תחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
נבחרת צ'כיה שהייתה מחזיקת הגביע הודחה בסיבוב הראשון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת צרפת לבין נבחרת שווייץ בליל. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת שווייץ. בכך הם זכו בגביע בפעם הראשונה.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| צרפת   צרפת  1  | צרפת   צרפת  1  | אצטדיון פייר מורואה, ליל, צרפת    23-21 בנובמבר 2014  חימר באולם | אצטדיון פייר מורואה, ליל, צרפת    23-21 בנובמבר 2014  חימר באולם | שווייץ   שווייץ   3 | שווייץ   שווייץ   3 | שווייץ   שווייץ   3 | שווייץ   שווייץ   3 | שווייץ   שווייץ   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | צרפת | ז'ו-וילפריד צונגה |  | 1 | 6 | 3 | 2 |  |
| 1 | שווייץ | סטאן ואוורינקה |  | 6 | 3 | 6 | 6 |  |
| 2 | צרפת | גאל מונפיס |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | שווייץ | רוג'ר פדרר |  | 1 | 4 | 3 |  |  |
| 3 | צרפת | ז'וליין בנטו/רישאר גאסקה |  | 3 | 5 | 4 |  |  |
| 3 | שווייץ | רוג'ר פדרר/סטאן ואוורינקה |  | 6 | 7 | 6 |  |  |
| 4 | צרפת | רישאר גאסקה |  | 4 | 2 | 2 |  |  |
| 4 | שווייץ | רוג'ר פדרר |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | צרפת | גאל מונפיס |  |  |  |  |  |  |
| 5 | שווייץ | סטאן ואוורינקה |  |  |  |  |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת משחקי 2015

בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ארגנטינה, אוסטרליה, בלגיה, קנדה, סרביה וארצות הברית נותרו בבית העליון
ברזיל וקרואטיה עלו לבית העליון
הולנד וספרד ירדו לבתים האזוריים
ישראל בגביע דייוויס

בתחרות שנת 2014, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה-1. במשחקה הראשון היא שובצה נגד סלובניה.
| סלובניה   סלובניה   1 | סלובניה   סלובניה   1 | פורטורוז', סלובניה    6-4 באפריל 2014  חימר | פורטורוז', סלובניה    6-4 באפריל 2014  חימר | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | סלובניה | בלז' קבצ'יץ' |  | 6 | 5 | 3 | 6 | 4 |
| 1 | ישראל | אמיר וינטרוב |  | 4 | 7 | 6 | 3 | 6 |
| 2 | סלובניה | בלז' רולה |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | ישראל | דודי סלע |  | 3 | 4 | 4 |  |  |
| 3 | סלובניה | בלז' רולה/גרגה ז'מיה |  | 6 | 6 | 6 | 3 |  |
| 3 | ישראל | יוני ארליך/דודי סלע |  | 7 | 4 | 7 | 6 |  |
| 4 | סלובניה | גרגה ז'מיה |  | 2 | 7 | 0 | 2 |  |
| 4 | ישראל | דודי סלע |  | 6 | 6 | 6 | 6 |  |
| 5 | סלובניה | בלז' רולה |  |  |  |  |  |  |
| 5 | ישראל | אמיר וינטרוב |  |  |  |  |  |  |
בעקבות הניצחון נבחרת ישראל קיבלה זכות להתמודד מול נבחרת ארגנטינה על העלייה לבית העליון.
| ארגנטינה   ארגנטינה   3 | ארגנטינה   ארגנטינה   3 | סאנרייז, ארצות הברית    14-12 בספטמבר 2014  חימר | סאנרייז, ארצות הברית    14-12 בספטמבר 2014  חימר | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארגנטינה | לאונרדו מאייר |  | 6 | 3 | 6 | 6 |  |
| 1 | ישראל | בר בוצר |  | 4 | 4 | 6 | 2 | 1 |
| 2 | ארגנטינה | קרלוס ברלוק |  | 3 | 7 | 2 | 2 |  |
| 2 | ישראל | דודי סלע |  | 6 | 6 | 6 | 6 |  |
| 3 | ארגנטינה | פדריקו דלבוניס/אורסיו סבאיוס |  | 3 | 6 | 1 | 6 | 3 |
| 3 | ישראל | יוני ארליך/דודי סלע |  | 6 | 3 | 6 | 3 | 6 |
| 4 | ארגנטינה | לאונרדו מאייר |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | ישראל | דודי סלע |  | 2 | 1 | 4 |  |  |
| 5 | ארגנטינה | קרלוס ברלוק |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | ישראל | בר בוצר |  | 2 | 3 | 0 |  |  |
בעקבות ההפסד נבחרת ישראל נותרה בבית אירופה-1 למשחקי 2015.
גוראן האג'יץ'

גוראן האג'יץ (בסרבית: Горан Хаџић, בקרואטית: Goran Hadžić; ‏7 בספטמבר 1958 – 12 ביולי 2016) היה פוליטיקאי סרבי מקרואטיה שבימי מלחמות האזרחים ביוגוסלביה לשעבר ומלחמת העצמאות של קרואטיה, נבחר על ידי נציגים של האוכלוסייה הסרבית מקרואטיה לנשיא השני של "הרפובליקה הסרבית של קראינה" (בין 26 בפברואר 1992 – דצמבר 1993) במקומו של ד"ר מילאן באביץ'. הוא הואשם בפשעים כנגד האנושות, ובהפרת חוקי מלחמה על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר. ב-20 ביולי 2011 הוא נלכד ונעצר על ידי סוכנות הביון והביטחון של סרביה ונהיה למבוקש האחרון של בית הדין הפלילי הבינלאומי. האג'יץ' היה מחסנאי במקצועו.
פרטים ביוגרפיים והתחלת פעילותו הפוליטית

גוראן האג'יץ' נולד בעיר וינקובצי במזרח קרואטיה, בימי השלטון הקומוניסטי ביוגוסלביה המאוחדת. בצעירותו היה פעיל פוליטי בליגת הקומוניסטים היוגוסלבית. לפני פרוץ מלחמת העצמאות של קרואטיה הוא עבד כמחסנאי בכפר פאצ'טין על ידי וינקובצי, במחסן של התשלובת למוצרים חקלאיים "וופיק" (Vukovarski Poljoprivredno Industrijski Kombinat VUPIK). היה ליו"ר מועצת הכפר ואחר כך נבחר למועצה העירונית של ווקובאר מטעם ליגת המפלגה הקומוניסטים לשינויים דמוקרטיים. 
בהמשך הצטרף למפלגה הדמוקרטית הסרבית בקרואטיה ועלה מהר בהיררכיה של המפלגה.
נבחר מטעמה למועצת העיר ווקובאר ובמרץ 1991 נבחר ליושב ראש מועצת העיר. כמו כן נבחר להנהלת המפלגה בקנין וליושב ראש ההנהלה המחוזית בפאקראץ של המפלגה SDS בסלאבוניה המזרחית, באראניה וסרם המערבית.
בהנהגת הבדלנים הסרבים בימי מלחמת העצמאות של קרואטיה

האג'יץ' השתתף בעימותים הסרבים-קרואטים בפראק הלאומי של האגם פליטביצה ב29–30 מרץ 1991 ונפל לזמן קצר בשבי של הצבא הקרואטי. התקרית הייתה ציון דרך במלחמה בין קרואטיה ובין הפדרציה היוגוסלבית, בפועל סרביה בראשותו של סלובודן מילושביץ'.
התקריות הביאו להרוגים הראשונים משני הצדדים בפרוץ מלחמת העצמאות של קרואטיה. 
בהמשך הסרבים במזרח קרואטיה הקימו "חבל אוטונומי של סלאבוניה המזרחית, באראניה וסרם המערבית" עם ממשלה אזורית בראשותו של גוראן האג'יץ'. הוא כיהן בתפקיד זה בין 25 ביוני – 25 בספטמבר 1991. 
החבל האוטונומי הנ"ל התחבר עם אזורים נוספים של קרואטיה בעלי רוב סרבי כדי ליצור את "הרפובליקה הסרבית של קראינה" בהנהגתו של ד"ר מילאן באביץ'.
ב-26 בפברואר 1992 בלחץ של מילושביץ', האספה של הרפובליקה הסרבית של קראינה הדיחה את באביץ' והחליפה אותו בהאג'יץ', שנראה למילושביץ' כדמות חלשה יותר וניתנת להשפעה.
באביץ' הוחלף מפני שדחה את התוכנית של סיירוס ואנס שאושרה על ידי מילושיבץ'. האג'יץ נשאר בתפקיד עד דצמבר 1993. 
בספטמבר 1993, כאשר הכוחות הקרואטים פתחו במבצע "הכיס מדאק", קרא האג'יץ' לעזרה דחופה מהשלטונות בבלגרד. בקשותיו לנשק, תגבורות וציוד לא זכו תשובה הממשלה בבלגרד, אבל כ-4,000 אנשי "משמר המתנדבים" בפיקודו של ארקאן הגיעו לאזור על מנת לתמוך בכוחות של הרפובליקה של קראינה.
בפברואר 1994 החליף מילאן מארטיץ' את האג'יץ' כראש הפרבליקה של קראינה.
בשנת 1995 איים בהפרדת סלאבוניה המזרחית משאר הרפובליקה הסרבית בגלל תוכניות שנועדות לאחד את קראינה עם הרפובליקה סרפסקה שבבוסניה-הרצגובינה.
אחרי מבצע "סופה" (אולויה) באוגוסט 1995, חלק משטחי הרפובליקה של קראינה נשארה לחלוטין מחוץ לשליטת הממשלה בזגרב. בין השנים 1996–1997 האג'יץ' היה ראש הממשלה של החבל האוטונומי הסרבי של מזרח סלאבוניה, באראניה וסרם המערבית, אזור שנמצא אז תחת חסות האו"ם עם נוכחות כוחות UNTAES. בהמשך, בהתאם להסכם ארדוט שולב האזור מחדש לתוך המדינה הקרואטית.
אחרי המלחמה

אחרי במלחמה נמלט גוראן האג'יץ' לסרביה והתגורר כאזרח פרטי בחווילה בעיר נובי סאד.
לפי מקורות אחדים התמנה ל"יועץ" של חברת דלק עם משכורת מכובדת.
בשנת 2000 השתתף בלווייתו של ארקאן, שהיה מבוקש על ידי בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) כפושע מלחמה, והגדיר אותו כ"גבור גדול".
ב-4 ביוני 2004 הוגש נגדו כתב אישום על ידי בית הדין הפלילי בהאג ליוגוסלביה והוכרז כמבוקש. שעתיים אחרי קבלת הידיעה על צו המעצר התחמק האג'יץ מהמעצר וברח. באוקטובר 2010 העלתה הממשלה הסרבית את הפרס תמורת קבלת מידע על מקום הימצאותו לסכום בשווי 250,000 אירו.
בסופו של דבר הוא נלכד ב-20 ביולי 2011 בכפר קרושדול בהרי פרושקה גורה בסביבות נובי סאד ולא רחוק מהגבול בין סרביה וקרואטיה, על ידי אנשי משרד הפנים הסרבי וסוכנות הביון והביטחון של סרביה סיוע משמר הגבול הקרואטי, וכעבור יומיים הוסגר לבית הדין הבינלאומי בהאג. הוא האחרון מרשימת 161 הנאשמים בפשע מלחמה על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר.
המשפטים נגדו בקרואטיה

האג'יץ' הועמד לדין ונשפט פעמיים, ללא נוכחות, בקרואטיה.
בשנת 1995 הואשם בהתקפות בטילים על היישובים שיבניק וודיצה ונידון ל-20 שנות מאסר.
בשנת 1999 נשפט על פשעי מלחמה שבוצעו ביישוב טניה, על יד אוסייק ונידון ל-20 שנות מאסר נוספות.
בשנת 2001 נרשם על ידי האינטרפול ברשימת המבוקשים ביותר. 
בשנת 2002 פרקליט המדינה של קרואטיה האשים את האג'יץ', את "השלישייה מווקובאר" (וסלין שליוואנצ'אנין, מילה מרקשיץ' ומירוסלב ראדיץ') ואת מפקדיו הבכירים של הצבא העממי היוגוסלבי ברצח כ-1,300 תושבים קרואטים בווקובאר, אוסייק, וינקובצי, ז'ופאניה וישובים אחרים.
משפטים בינלאומיים

ב-4 ביוני 2004 בית הדין הבינלאומי לפשעים ביוגוסלביה לשעבר האשים את האג'יץ' בפשעי מלחמה. כתב האישום כולל 14 סעיפי פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות בגין. נטען כי היה מעורב בטרנספר בכפייה וברציחתם של אלפי אזרחים קרואטים מהרפובליקה של קרואטיה בשנים 1991–1993. כתב האישום מציין את טבח ווקובאר בשנת 1991 שבו נהרגו כ-250 קרואטים בבית החולים של העיר; הטבח בדאל (Dalj), בטבח בארדוט (Erdut) ולובאס; מעורבות במחנות בסטאיצ'בו, בגייצי, וסרמסקה מיטרוביצה; הריסה מכוונת של בתים ושל מוסדות דת ותרבות ביישובים דאל, ארדוט, לובאס, טובארניק וווקובאר.