stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלאק פריידיי (חגיגות)
חששות בטיחות ודרכי מניעה

כהכנה מראש לחגיגות, מתחילים גורמי המשטרה ושירותי העזרה הראשונה בהכנותיהם לבלאק פריידיי בתחילת חודש דצמבר. ארגון Ambulance Trusts הפועל ברחבי המדינה מתכנן ומציב תאי מעצר לשיכורים ("drunk tanks") במרכזי הערים כדי להקל את העומס בבתי החולים ובתאי המשטרה. חלק מניידות השירות המובחרות יכולות לטפל בעד 11 אנשים בו-זמנית עם שמונה מיטות, מושבים עם רצועות ריסון ושתי מקלחות, ומחירן יכול להגיל לעד 500,000 ליש"ט. במנצ'סטר, גלאי מתכות זמניים, או "קשתות סכין" (knife arches), הוצבו בחלקים העמוסים ביותר של העיר כדי להבטיח לציבור שלא יורשו כלי נשק מכל סוג שהוא.
חששות בטיחות ודרכי מניעה > רשתות חברתיות

בדצמבר 2013, קידמה משטרת מנצ'סטר רבתי את ההאשטאג #MadMancFriday, כדי לחשוף כמה מהדברים המביכים שחוגגים היו מוכנים לעשות, בתקווה שזה ירתיע אותם מלהשתכר בפומבי שוב בשנה הבאה.
ארגון Christian Nightlife Initiatives החל בקמפיין "StaySafe" שמטרתו לעודד התנהגות אחראית ברשתות החברתיות.
בדצמבר 2018, משטרת סקרבורו צייצה כל שיחת 999(אנ') שקיבלה כדי להעלות את המודעות. משערים כי בלאק איי פריידיי יוצר לחץ אדיר על המשאבים המקומיים באמצעות התנהגות אנטי-חברתית.
תאריכים

בלאק פריידיי מתרחש מדי שנה ביום שישי האחרון שלפני יום חג המולד.
| שנה | תאריך |
| --- | --- |
2016: 23 בדצמבר
2017: 22 בדצמבר
2018: 21 בדצמבר
2019: 20 בדצמבר
2020: 18 בדצמבר

2021: 24 בדצמבר

2022: 23 בדצמבר

2023: 22 בדצמבר
בית הכנסת יגל יעקב

| --- | --- |

בית כנסת יגל יעקב (2017)
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  אלפנדרי 18, מקור ברוך, ירושלים
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 זרם:  ספרדים
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1930–1932 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1932 
 מידות
 קומות:  2
 קואורדינטות:  31°47′14″N 35°12′42″E﻿ / ﻿31.78722°N 35.21167°E﻿ / 31.78722; 35.21167
 בית הכנסת יגל יעקב (למפת ירושלים מוגדלת) בית הכנסת יגל יעקב(למפת ירושלים רגילה) בית הכנסת יגל יעקב
 
לוח הנצחה המוצב בבית הכנסת ועל גביו מוטבעת הקינה המיוחדת שנכתבה לזכר הקהילה שחרבה בשואה
בית הכנסת יגל יעקב הוא בית הכנסת של קהילת יוצאי מונסטיר השוכן בירושלים.
היסטוריה

הרב יעקב בן יוסף ישראל בעל "היגל יעקב" כיהן מ-1854 כמורה צדק ורבה הראשי של מונסטיר. ב-1888 הקימו לכבודו יוצאי מונסטיר ברחוב הקראים אשר בעיר העתיקה בירושלים סמוך לבית הכנסת החורבה, את בית הכנסת "יגל יעקב". מאוחר יותר, בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 הועבר בית הכנסת לשכונת מקור ברוך. בבית הכנסת שתי קומות כאשר השנייה שימשה לעזרת נשים. כמנהג יהודי מונסטיר נהגו מתפללי בית הכנסת לומר קדיש נוסף בתוך התפילה לציון גירוש ספרד.
לאחר חורבן הקהילה בשואה התקיים בבית הכנסת טקס זיכרון שנתי בכט באדר לזכר בני הקהילה שנספו בשואה ובמהלך הלחימה בשורות הפרטיזנים של טיטו. המתפללים התפללו תפילת ערבית וקראו את פרק חזון העצמות היבשות, ל"ז מספר יחזקאל. לטקס חוברו במיוחד מילות קינה ולאחר קריאת הקינה הודלקו נרות במנורת ששת קנים שהוצבה במקום, לזכר ששת מיליוני הנספים בשואה.
”אלה נזכורה ונפשנו עליהם תשתוחח, קול ויללה נשמיע ומספד ומר נביע על חללי בת עמי נתאבל בדמי, אשר נטרפו בידי זאבי ערב נאצים חיתו טרף.”
לאורך השנים הלכו והתמעט מספר המתפללים והמבקרים בבית הכנסת. המבנה מוחזק על ידי עמותת מוסדות "ישועת ציון".
הערות שוליים

↑  דובי זכאי, בית מקדש מעט: סיור בין בתי כנסת עתיקים בירושלים, באתר nrg‏, 7 בספטמבר 2010.
↑  בית הכנסת יגל יעקב, באתר מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל.
בית ההיסטוריה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון להיסטוריה
 כתובת:  Willy-Brandt-Allee 14, 53113 Bonn 
 מיקום:  בון 
 מדינה:  גרמניה 
 מפעיל:  Stiftung Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1994
 תאריך פתיחה רשמי:  1994 
 קואורדינטות:  50°43′02″N 7°07′07″E﻿ / ﻿50.7172°N 7.11861°E﻿ / 50.7172; 7.11861
 www.hdg.de
  (למפת נורדריין-וסטפאליה מוגדלת) דיסלדורף קלן דורטמונד אסן דיסבורג וופרטל בילפלד בון מינסטר סקסוניה התחתונה הסן ריינלנד פפאלץ  בלגיה הולנדבית ההיסטוריה(למפת נורדריין-וסטפאליה רגילה) דיסלדורף קלן דורטמונד אסן דיסבורג וופרטל בילפלד בון מינסטר סקסוניה התחתונה הסן ריינלנד פפאלץ  בלגיה הולנדבית ההיסטוריה
 
בית ההיסטוריה (בגרמנית: Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland) הוא מוזיאון להיסטוריה מודרנית השוכן בעיר בון, בירת גרמניה לשעבר.
המוזיאון מוקדש לתולדות גרמניה המערבית והמזרחית משנת 1945 ואילך, ומשווה את החיים בין המערב למזרח. מבקרים בו למעלה ממיליון איש בשנה וככזה הוא אחד המוזיאונים הפופולריים ביותר בגרמניה.
הקמת המוזיאון

המוזיאון הוקם ביזמתו של קנצלר גרמניה לשעבר הלמוט קוהל, בעקבות החלטת ממשלה שפרסם באוקטובר 1982, סמוך לאחר כניסתו לכהונתו. ההחלטה אמנם עוררה חששות כי הקמתו תביא להתעוררות גל לאומני חדש בגרמניה, אך מנגד הועלתה הטענה כי על הגרמנים להכיר את ההיסטוריה שלהם דווקא משום מורכבותה והקושי שבה.
תכנון המוזיאון החל בשנת 1985. הבונדסטאג אישר את הקמתו ב-1989 ובאותה שנה החלו עבודות ההקמה. הקאנצלר קוהל חנך את המוזיאון ב-14 ביוני 1994.
המוזיאון

מבנה המוזיאון, בשטח של כ-22 אלף מטר רבוע, ניצב ב"מייל המוזיאונים" שבבון, שהוא חלק מרובע הממשלה לשעבר בעיר. הוא תוכנן על ידי האדריכלים אינגבורג והרטמוט רודיגר (Ingeborg and Hartmut Rüdiger) מבראונשווייג.
התצוגות במוזיאון - קבועות ומתחלפות - עושות שימוש בחפצים, תצלומים, מסמכים, סרטים והקלטות קול, ומציגות את ההיסטוריה הפוליטית של גרמניה מאז מלחמת העולם השנייה כמו גם את ההיסטוריה התרבותית וחיי היום-יום בה בעבר. אוסף המוזיאון כולל גם כ-75,000 קריקטורות פוליטיות. פועלים בו מרכז מידע וספרייה.
המוזיאון מארגן גם סיורים באתרים ממשלתיים בבון ששימשו לפני מעבר הבירה ממנה לברלין - ארמון שאומבורג (לשכת הקאנצלר של מערב גרמניה), בית הקאנצלר ומשכן הבונדסטאג.
המוזיאון > מוסדות המוזיאון

קרן המוזיאון היא מוסד ציבורי הממומן על ידי ממשלת גרמניה. האורגנים של המוזיאון הם:
נשיא;
חבר נאמנים - בהרכב של נציגי הממשלה, הסיעות בבונדסטאג ומדינות גרמניה;
מועצה אקדמית מייעצת, שתפקידה הוא בין השאר לשמור על עצמאותו של המוזיאון מפני השפעה פוליטית;
ועדת ארגונים חברתיים, המייצגת את האינטרסים של מבקרי המוזיאון, קבוצות שונות בחברה ומוסדות דת ותרבות.
ראו גם

המוזיאון הגרמני להיסטוריה
הערות שוליים

↑  Trip'n Holidays, המוזיאון הגרמני להיסטוריה של ימינו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262455305171  PLWABN: 9810672310505606  BnF: cb145938560 (data)  CiNii: DA09929159  GND: 2091611-5  ISNI: 0000 0004 0466 4197  LCCN: n90701203  MusicBrainz: d0aadee6-df69-443d-9af4-f8a37e3cb9f1  NKC: kn20040407002  RERO: 02-A003353506  SUDOC: 132411857  VIAF: 136368613   WorldCat (עם VIAF): 136368613 
תעודת פרס נובל לשלום שהוענק לקנצלר וילי ברנדט, המוצגת במוזיאון
בני פרץ (קצין)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בדצמבר 1962 (בן 61) רמלה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל חיל השריון חיל השריון
 תקופת הפעילות:  1980–2006 (כ־26 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד גדוד 75  מפקד גדוד 82  מפקד גדוד 198  מפקד חטיבה 847  סגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון
 תפקידים אזרחיים
 מנכ״ל Go443
 
בני פרץ (נולד ב-1 בדצמבר 1962) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. פרץ כיהן, בין היתר, כמפקד חטיבה 847, כסגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה וכמפקד קורס מפקדי טנקים.
ביוגרפיה

פרץ גדל ולמד ברמלה. בוגר תואר שני במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה.
שירות וקריירה צבאית

התגייס לצבא בשנת 1980 שובץ בחיל השריון. הוא עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים, והשתתף במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך השלים קורס קציני שריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים וכמ"פ. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 75. בשנים 1993–1995 שירת כמפקד גדוד 82 והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון. בתפקידו הבא שימש כמפקד גדוד הטירונים של חיל השריון, ולאחר מכן כמפקד גדוד 198. לאחר מכן הועלה לדרגת אלוף-משנה ובשנים 2001–2005 שירת כמפקד חטיבת מרכבות הפלדה. במקביל שימש ראש מטה עוצבת אתגר, וכן סגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה, לאחר תפקיד זה השתחרר מצה"ל.
קריירה אזרחית

לאחר השחרור מהשירות הצבאי הקים פרץ חברת פרסום ובניית אתרים בשם Go443.
הערות שוליים

↑  חטיבה 847 מרכבות הפלדה, באתר יד לשריון, ‏2017-02-27
בני פילהאבר

בני פילהאבר (באנגלית: Benny Feilhaber; נולד ב-19 בינואר 1985) הוא כדורגלן יהודי-אמריקאי-ברזילאי המשחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

פילהאבר נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל לאביו, בן למשפחה יהודית שנמלטה מווינה הנאצית בשנת 1938. כשהיה בן 6 היגרה משפחתו לסקארסדאלה, מחוז וסצ'סטר, ארצות הברית. פילהאבר התחיל לשחק כדורגל בגיל 11 בקבוצת הכדורגל של בית הספר בו למד אותו הוליך לאליפות מדינת ניו יורק. בשנת 2003 הצטרף למכללת ברוינס. בשנת 2005 השתתף עם נבחרת ארצות הברית במשחקי המכביה ה-17.
בקיץ 2005 חתם בהמבורג מהבונדסליגה. בעונתו הראשונה במועדון, שיחק בקבוצת המילואים של המועדון מהליגה הרביעית בגרמניה. ב-12 באוקטובר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בהמבורג בבונדסליגה בהפסד 2-1 לשאלקה 04. ב-18 באוגוסט 2007, פילהאבר חתם בדרבי קאונטי מהפרמייר ליג. ב-17 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור דרבי בניצחון 0-1 נגד ניוקאסל יונייטד. בעקבות חילופי מאמנים במהלך העונה, מעמדו של פילהאבר התערער ופילהאבר היה מועמד להצטרף למכבי תל אביב וניו אינגלנד רבולושן, אך הוא נשאר בדרבי עד לסיום העונה.
ב-15 באוגוסט 2008, חתם בארהוס מליגת העל הדנית. ב-1 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 נגד נורסאלנד. ב-27 ביולי 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה במשחק הליגה נגד ראנס בו נבחר גם לאיש המשחק. פילהאבר הפך לדמות נערצת בארהוס ואף שוכנע לרוץ בבחירות המקומיות בעיר, אך קיבל רק 347 קולות בטענה שהוא אינו אזרח דני. בעונת 2009/2010 סבל מפציעות ובסיום העונה ירדה ארהוס לליגה הדנית השנייה, אך פילהאבר החליט להישאר במועדון. במהלך העונה סבל פילהאבר מפציעה שבעקבותיה ירד לספסל.
ב-16 באפריל 2011 חתם בניו אינגלנד רבולושן מה-MLS.
בעונת 2012 החליטה ניו אינגלנד לא לחדש את חוזהו של פילהאבר וכעבור עונה חתם בספורטינג קנזס סיטי עימה זכה בגביע ה-MLS באותה עונה.
קריירה בינלאומית

פילהאבר זומן לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית בנובמבר 2005 לקראת משחק הידידות נגד סקוטלנד. בנובמבר 2006 קיבל הצעה לייצג את נבחרת אוסטריה בעקבות שורשיו האוסטרים, אך הוא הודיע כי בכוונתו לחכות להזדמנות בנבחרת ארצות הברית.
ב-25 במרץ 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האמריקאית במשחק נגד אקוודור. ב-2 ביוני 2007 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד סין. ב-24 ביוני 2007 כבש את שער הניצחון עבור ארצות הברית בגמר גביע הזהב 2007 נגד מקסיקו. לאחר שמעמדו בדרבי התערער פילהאבר איבד גם את מקומו בנבחרת, אך הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת בייג'ינג (2008). פילהאבר זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2009 עימה סיים במקום השני אחרי ההפסד 3-2 לברזיל.
פילהאבר לקח חלק גם במונדיאל 2010. ב-1 בפברואר 2014 ערך את הופעתו האחרונה במדים הלאומים בניצחון 0-2 נגד קוריאה הדרומית.
תארים

גביע ה-MLS:‏ 2013
אליפות ארצות הברית הפתוחה: 2015, 2017
גביע הזהב: 2007
נבחרת האולסטאר ב-MLS:‏ 2015
נבחרת העונה ב-MLS:‏ 2015
בז'וזוב

בז'וזוב (בפולנית: Brzozów; ביידיש: ברעזשוב, ברעזעווע; באוקראינית: Березів) היא עיירה בדרום־מזרח פולין, 38 ק"מ מדרום לז'שוב.
היסטוריה

בז'וזוב נוסדה בשנת 1359. שמה נקבע על שם יישוב קודם ששכן במקום מוקדם יותר במאה זו, יישוב שמאוחר יותר קיבל את השם "הכפר העתיק" (Stara Wieś). בתחומיו של יישוב זה, הסמוך לבז'וזוב של ימינו, ניצבים בזיליקה ישועית ומנזר. ידוע כי כעשרים סוחרים ואומנים ישבו בעת זו בבז'וזוב, בהם בורסקאים וסוחרי עץ, מתכות וקרמיקה, בין היתר. בשנת 1384 העניקה מריה, מלכת הונגריה, את הכפר לבישוף של פשמישל. מאז ועד המאה ה-19 ישבו בישופי פשמישל בבז'וזוב. במסמכים משנת 1518 מתועד דבר קיומו של בית חולים בעיירה. בתקופה זו של תחילת המאה ה-16 התקיים בעיירה גם בית ספר קהילתי.
הכפר נפגע קשה בהתקפות של הטטרים במאות ה-16 וה-17, ורבים מתושביו נהרגו. גם מעמדה הכלכלי של בז'וזוב נפגע ושוקם רק במאה ה-19. מעת חלוקת פולין הראשונה ב-1772, ועד 1918, הייתה העיירה בשטח ממלכת הבסבורג.
יהודי בז'וזוב

יהודים החלו להתיישב בבז'וזוב בסוף המאה ה-18, עם ביטול האיסור על ישיבת יהודים במקום. קהילה מאורגנת הוקמה בעיירה במחצית הראשונה של המאה ה-19.
בשנת 1918 נערכו פרעות ביהודי העיירה, תוך שוד בתים רבים, וקבוצת הגנה עצמית יהודית הצליחה להדוף את הפורעים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיירה, והקהילה השתקמה בסיוע ארגון הג'וינט.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה מרבית המפלגות הציוניות, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן עקיבא, השומר הדתי וגורדוניה. בשנת 1920 נוסד בעיירה בית ספר מרשת תרבות.
בין מלחמות העולם נמנו בבז'וזוב כ-1,050 יהודים, מתוך כ-4,200 תושבים.
יהודי בז'וזוב > בשואה

עם כניסת הגרמנים לעיירה, בספטמבר 1939, נורו בה כ-300 מתושביה, ובהם יהודים. על יהודי העיירה הוטלו גזירות שונות, ובשנת 1941 הוקם בעיירה גטו, אליו הועברו גם יהודים מכפרי הסביבה.
ב-10 באוגוסט 1942 נרצחו כ-800 מיושבי הגטו בידי הגרמנים ביער סמוך, ויתר היהודים הועברו לעיירה סמוכה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
ביונד מיט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  נאסד"ק (2 במאי 2019–BYND) 
 מייסדים:  אית'ן בראון 
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים) 
 מיקום המטה:  אל סגונדו 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון 
 מוצרים עיקריים:  תחליף בשר צמחי 
 שווי שוק:  414.29 מיליון דולר (10 באוקטובר 2024)
 מנכ"ל:  אית'ן בראון 
  
 beyondmeat.com
 
ביונד מיט (באנגלית: Beyond Meat) היא חברה אמריקאית, המייצרת תחליפי בשר מבוססי צמחים.
היסטוריה

חברת ביונד מיט הוקמה בשנת 2009 על ידי איתן בראון, בלוס אנג'לס, ארצות הברית. החברה החלה למכור את מוצרי העוף המדומה שלה במרכולים ברחבי ארצות הברית באפריל 2013. בשנת 2014 היא פיתחה מוצר דמוי בקר, והחל משנת 2016 משווקת לשוק הבינלאומי.
בחודש יוני 2018 פתחה החברה את מפעל הייצור השני שלה בקולומביה, מיזורי, וכך הגדילה פי שלושה את שטח הייצור של החברה.
בשנת 2020 צפויה החברה להקים מפעל נוסף בהולנד על מנת לשרת את השוק האירופאי.
נכון למאי 2019 הוערך שווי החברה בכ-3.8 מיליארד דולר,
בתחילת חודש יוני 2019 פרסמה החברה דו"ח כספים לרבעון הראשון של שנת 2019 וחשפה גידול של 230% במכירות בהשוואה לתקופה המקבילה בשנה שלפני כן.
החברה הנפיקה את מניותיה בבורסת נאסד"ק שבניו יורק בתחילת חודש מאי 2019.
היסטוריה > שיתופי פעולה

במהלך שנת 2021 החברה החלה בפיילוט למכירת מוצריה ברשת המזון המהיר מקדונלד'ס, בחודש דצמבר 2021 הודיעה החברה כי הפיילוט יתרחב ובשנת 2022 מקדונלד'ס תכניס לתפריט את הקציצה הצמחונית בסניפי הרשת בארצות הברית.
מוצרים

החברה מפתחת ומייצרת מגוון מוצרי מזון מבוססי חלבון. תחליפי בשר טבעוניים עשויים מתערובות של חלבון אפונה מבודד, חלבון אורז, מש, שמן קוקוס, ועוד מרכיבים כמו עמילן תפוחי אדמה, תמצית תפוחים, לציטין חמניות, אבקת רימונים וכדומה, בתוספת של מגוון ויטמינים ומינרלים. המרכיבים מתערבבים ומוזנים למכונה שמבשלת את התערובת ויוצרת מרקם דמוי עוף באמצעות מנגנון שתוכנן במיוחד, המשתמש באדים, בלחץ ובמים קרים.
ראו גם

אימפוסיבל בורגר
הערות שוליים

↑  Tom Foster (2013-11-18). "Can Artificial Meat Save the World". Popular Science. נבדק ב-7 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Farhad Manjoo (יולי 2012). "Fake Meat So Good it Will Freak You Out". Slate. נבדק ב-7 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Alton Brown (ספט' 2013). "Tastes Like Chicken". Wired. נבדק ב-7 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Watson, Elaine (29 ביוני 2018). "Beyond Meat triples manufacturing footprint". foodnavigator-usa.com. William Reed Business Media. נבדק ב-7 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Beyond Meat Just Had the Best IPO of 2019 as Value Soars to $3.8 Billion". Fortune (באנגלית). נבדק ב-2019-05-07.
↑  https://www.barrons.com/articles/beyond-meat-impossible-foods-ipo-burgers-51557847286
↑  Stephanie Strom (2 באפריל 2014). "Fake Meats, Finally, Taste Like Chicken". New York Times. נבדק ב-7 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
המבורגר ביונד מיט במסעדה בישראל
בית הכנסת בקניגסברג

פנים בית הכנסת
בית הכנסת המשוחזר, 2019
בית הכנסת החדש בקניגסברג היה בית כנסת גדול שנבנה בשנת 1890 בקניגסברג שבמזרח פרוסיה והושמד בליל הבדולח. נחשב לאחד מבתי הכנסת המפוארים שהיו במרחב הגרמני ושוחזר מחדש בעשור השני של המאה ה-21.
היסטוריה

בית כנסת זה נבנה בסביבות 1890 עבור הקהילה הליברלית, הוא הוקם בעיר החוף קניגסברג (כיום קלינינגרד) שהייתה בשליטה גרמנית ונקרא בית הכנסת החדש, על שום בית כנסת אחר שהיה בנוי בעיר כמאתיים שנה קודם לכן. בית הכנסת החדש הגיע לגובה 46 מטר והיה מהיפים בגרמניה.
לפני מלחמת העולם השנייה היו בקניגסברג חמישה בתי כנסת. עם עליית הנאצים לשלטון, במהלך "ליל הבדולח" בין ה-9 ל-10 בנובמבר 1938, נשרפו והושמדו בתי הכנסת של קניגסברג. לאחר הפוגרום, רק בית כנסת אחד נשמר במצב יחסי, בית הכנסת "עדת ישראל". התפילות עברו לבית כנסת זה והתקיימו עד 1942. הרב האחרון של בית הכנסת מ-1 באפריל 1936 היה רבי יוסף צבי דינר. באוגוסט 1944, במהלך הפשיטה האווירית הבריטית על קניגסברג, נהרס בית הכנסת האחרון.
ב -17 באוקטובר 2011 התקיים בקלינינגרד (כיום בשטח רוסיה) טקס הנחת אבן הפינה לבית הכנסת המשוחזר. באירוע השתתפו אישי ציבור בהם ראש העיר. עד אז היה במקום קרקס, והוא התפנה לטובת השיקום. בניית בית הכנסת ארכה עד 2018.
בבית הכנסת החדש אלפיים מקומות. הוא נבנה באותו מקום בו היה בעבר בית הכנסת קניגסברג. עבור השיקום נוסדה קרן ייעודית ב-14 ביולי 2011, שנוסדה על ידי איש העסקים ולדימיר כצמן והארגון היהודי הדתי "הקהילה היהודית בקלינינגרד".
ראו גם

קהילת יהודי קניגסברג
בית הכנסת יגיע כפיי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  יבפטוריה
 מדינה:  אוקראינה
 מייסדים:  אגודת בעלי מלאכה
 זרם:  יהדות אורתודוקסית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1911–1912
 תאריך פתיחה רשמי:  1912
 חומרי בנייה:  אבן גיר צהובה מקומית
 אדריכל:  היינריך אדם לודביגוביץ
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  45°11′54″N 33°22′35″E﻿ / ﻿45.198333333333°N 33.376388888889°E﻿ / 45.198333333333; 33.376388888889
 he
 
בית הכנסת "יְגִיעַ כַּפַּי" (ברוסית Егия-Капай) הוא בית כנסת של הקהילה היהודית האורתודוקסית, הנמצא ביבפטוריה, עיר במערבו של חצי-האי קרים, ברחוב פרוסמושקיניך 34, פינת רחוב קרסנוארמאיסקאיה 27 - 29.
בית הכנסת ממוקם במרכזה ההיסטורי של העיר, באזור המכונה "ירושלים הקטנה". באזור זה נבנה עבור התיירים מסלול טיול לאורכו נמצאים מוסדות של חמש דתות - קתדרלה אורתודוקסית, מסגד, שני בתי כנסת של היהדות האורתודוקסית, שלושה בתי כנסת של העדה הקראית וכנסייה ארמנית כמו גם שנים עשר מונומנטים מפוארים של היסטוריה ואדריכלות. חלק מבנייני העיר העתיקה, ביניהם מקשרים רחובות קטנים ומפותלים, בני יותר מחמש מאות שנים.
תולדות בית הכנסת

הקהילה היהודית בחצי האי קרים גדלה באופן משמעותי לאחר מלחמת קרים, שהתנהלה בין השנים 1853 – 1856. הקהילות היהודיות בנו בתי ספר ובתי כנסת בערים רבות בחצי האי.
עד 1911 לא היה ביבפטוריה בית כנסת מתאים לצורכי הקהילה היהודית האורתודוקסית. בניית בית הכנסת "יגיע כפיי" התחילה ב־12 ביוני 1911, בתקופת שלטונו של ניקולאי השני. מועצת העיר הקציבה לצורך כך 6,000 רובל, 1,200 רובל נוספים נתרמו על ידי ראש העירייה. הבנייה הסתיימה ב-14 באוגוסט 1912, אז נפתח בית הכנסת למתפללחים.
בעלי מלאכה יהודים רבים שהתגוררו בעיר תרמו מעבודתם להקמת בית הכנסת, מכאן כינויו "בית הכנסת של בעלי המלאכה". שם בית הכנסת ניתן בהשראת הספוק  "יְגִיעַ כַּפֶּיךָ כִּי תֹאכֵל אַשְׁרֶיךָ וְטוֹב לָךְ" (תהילים קכ"ח ב').
חצי האי קרים עבר לשליטת ברית המועצות בנובמבר 1920. בית הכנסת נסגר בשנת 1930, בדומה למוסדות דת אחרים, הולאם על ידי הממשלה והפך למחסן.
בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר אוקראינה נכבשה כולה על ידי הצבא הגרמני, בית הכנסת הוסב לאורווה וחובל. בסיום המלחמה בית הכנסת עבר ידיים רבות והיה קרוב להריסה.
בשנת 1991, עם התפרקותה של ברית המועצות והכרזת עצמאותה של אוקראינה, בית הכנסת הועבר לידיה של האגודה לתרבות לאומית יהודית. הוא נפתח מחדש לאחר שיפוצים בשנת 2003.
בשנת 2011 נפתח בחצר בית הכנסת בית הקפה "החתול של קוסקין" המתבסס על המטבח היהודי המסורתי .
ב-19 באוקטובר 2012, קהילות היהדות הרפורמית באוקראינה קיימו בבית הכנסת תפילה מיוחדת לציון מאה שנה להקמתו.
בשנת 2017 נפתח במתחם בית הכנסת "הכותל המערבי הקטן" המדמה את הכותל המערבי בירושלים. פתקים הנטמנים בקיר על ידי מתפללים מועברים לכותל המערבי בירושלים.
בית הכנסת בעל המבנה האדריכלי המיוחד מהווה את מרכז חיי הדת של היהודים האורתודוקסים המקומיים ומושך תיירים רבים.
הבניין הוכרז אתר מורשת תרבותית של רוסיה.
סגנון אדריכלי

מבנה בית הכנסת תוכנן על ידי אדריכל העיר היינריך אדם לודביגוביץ (רו').
הבניין נבנה בתוך מתחם סגור מוקף חומה גבוהה. זהו בניין בן שלוש קומות שצורתו כצורת בזיליקה, הבנוי מאבן גיר צהובה מקומית ומשלב שורות אבן רחבות וצרות מסותתות בדומה לאבני הכותל המערבי בירושלים. גובה הקירות 14 מ'. בחזית הבניין שלוש דלתות מהן רק האמצעית משמשת כדלת כניסה. כל אחת משלוש הדלתות מעוטרת בקשת אבן מחודדת בולטת. מעל הדלתות מוצב ויטראג' בדמות מגן דוד.
עמודי מתכת מסודרים בשתי שורות מחלקים את החלל הפנימי לספינה ראשית ושתי ספינות משניות. עזרת הנשים נמצאת מעל הספינות המשניות והכניסה. מעל הספינה הראשית יש גג משופע. הבימה נמצאת בצד המזרחי ופונה לירושלים.
שלט בית הכנסת המוצב מעל שער הכניסה למתחם
לוחות הברית המוצבים בשער הכניסה למתחם בית הכנסת
בית הכנסת של בעלי המלאכה יגיע כפיי, מונומנט היסטורי תרבותי
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  יוופטוריה, "ירושלים הקטנה": איך להשיג תמונות וביקורות, באתר iw.delachieve.com
↑  Синагога Егия Капай в Евпатории (Старый город): адрес, фото, история, описание, krymania.ru
↑  באתר נכלל סרטון וידיאו מלווה הסברים המציג את פנים בית הכנסת, Синагога Егия Капай, www.krym4you.com
↑  Администрация ресурса, Синагога Егия Капай в Крыму - путеводитель Регион 82, Регион 82 - онлайн путеводитель по Крыму, ‏2018-07-31 (ברוסית)
↑  Синагога Егия-Капай в Евпатории - карта, фото, описание, По-Крыму.ру, ‏2019-10-24 (ברוסית)
בית הכנסת בקומוטיני

| --- | --- |

הריסות בית הכנסת בקומוטיני
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  רחוב הקיסר תאודוסיוס
 מיקום:  קומוטיני
 מדינה:  יוון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  המאה ה-18 או ה-19 – המאה ה-19
 תאריך פירוק:  1994
 קואורדינטות:  41°07′13″N 25°23′59″E﻿ / ﻿41.12020278°N 25.39958889°E﻿ / 41.12020278; 25.39958889
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןבית הכנסת בקומוטיני(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןבית הכנסת בקומוטיני
 
בית הכנסת בקומוטיני (ביוונית: Συναγωγή Κομοτηνής) כונה גם "בית-אל", כלומר "בית האלוהים" בעברית, היה בית כנסת יהודי ששכן בקומוטיני שביוון ובנייתו מתוארכת לאמצע המאה ה-19 או תחילת המאה ה-18. בית הכנסת היה ממוקם בתחילת רחוב הקיסר תאודוסיוס, מול כנסיית המעונות של מרים הבתולה. בשנת 1983, הוא סווג כאנדרטה היסטורית לשימור, אך באפריל 1994 הוחלט על הריסתו.
אזור המבצר בקומוטיני, בו שכן בית הכנסת, נודע עד מלחמת העולם השנייה בשם "הרובע היהודי של קאלה". בתקופת הכיבוש, בין השנים 1941–1944, הוסרו רהיטי בית הכנסת ובמשך שנים אחדות שימש המבנה כאורווה.
מבנה בית הכנסת

במהלך שנות האימפריה העות'מאנית, קיומם של רבעים נפרדים לקבוצות אתניות-דתיות בודדות היה דבר נפוץ, לא רק ליהודים. באותה מידה היה נפוץ, באותם מקרים שבהם היה חלק מבוצר של העיר, שיהודים ישבו בתוכו. המיוחד בקומוטיני הוא שהיהודים היו התושבים הכמעט בלעדיים של החלק המוקף חומה של העיר ושם גם הוקם בית הכנסת.
מבנה בית הכנסת היה דוגמה מצוינת לאדריכלות בלקנית. הוא היה ממוקם בתוך מבצר העיר, בתחילת רחוב הקיסר תאודוסיוס, וממש מול הכנסייה האורתודוקסית של פנאגיה הישנה. לפני המלחמה נקרא הרחוב רחוב פרוריו. זה היה, בניין מאמצע המאה ה-19, די מרווח ומרשים, שאף בלט בגלל כיפתו הנראית מבחוץ. לבית הכנסת היה אולם נשים נפרד עם כניסה עצמאית בצד המזרחי, שהופרד מיתר החלל במעקות. הכניסה לבית הכנסת המרכזי הייתה דרך השער המרכזי בצידו הצפוני. דגם דומה של בית הכנסת הזה היה קיים בקונסטנטינופול ובפרוסיה. לבית הכנסת הייתה כיפה מרכזית שמתחתיה נמצאה הבימה. בתוך המבנה הייתה סדרה של עמודים שתמכו בגג במעגל. ה"היכל" הוקם על הקיר המזרחי.
מאז כניסת הגרמנים לעיר בשנת 1941 הפך בית הכנסת לאורווה ונשאר כך במשך מספר שנים, שכן בשנת 1943 הושמדו יהודי העיר. לאחר מכן, הוא ננטש לגורלו ולפגעי הזמן.
בניסיון להצילו, ב-1983 סווג המבנה כאנדרטה לשימור, שכן לפי הנמקה של האפורה הרביעית של אנדרטאות חדשות יותר ”הוא אחד הבודדים שנשתמרו ביוון, מסמך היסטורי של הקהילה היהודית שחיה שם ובמקביל אנדרטה בעלת ערך אדריכלי רב, האופיינית לארכיטקטורה של בתי הכנסת של מזרח אירופה וצפון אפריקה במאות ה-18 וה-19”. אך מכיוון שהייעוד הזה נשאר רק על הנייר, הבניין המשיך לעמוד נטוש עוד עשור. בשלב מסוים הגג התערער וכיפתו קרסה. המועצה היהודית המרכזית של יוון, אולי בלחץ הרשויות המקומיות של העיר, החליטה להרוס את המבנה באפריל 1994.
הערות שוליים

1 2  הקהילות היהודיות במזרח מקדוניה ותרקיה מאמצע המאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה (ביוונית). אוניברסיטת אריסטו בסלוניקי. 2006. p. 50.
1 2 3 4 5  "יהודי קומוטיני" (ביוונית). 2002-04-03.
↑  ערים היסטוריות ואתרים קדושים: שורשים תרבותיים לעתיד עירוני (באנגלית). הבנק העולמי. 2001. p. 311. ISBN 978-0821349045.