stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאניקה מוסרית
טיעונים נגד התאוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קיימים מגוון טיעונים נגד חלקים בתיאוריה :
הקהל - בתיאוריה הקהל סביל וסופג את הערכים המועברים אליו בלי חשיבה. הביקורת תוקפת את מבנה הקהל ואת צורת המדידה של השפעת המסר עליו.
המסר - אמצעי התקשורת מגוונים באופנים בהם מסרים מועברים. הביקורת נוגעת בפרקטיקות עיתונאיות ובאופני היצירה שלהם במדיה חדשים.
ההגדרה המוסרית - השימוש במילה "מוסרי" בשם התיאוריה מרמז כי לפעולה יש גוון אתי החושף את הציבור לרגישות מטעמים פוליטיים. הביקורת טוענת כי החלוקה של האירועים למוסריים היא פן בבנייה נרטיבית של סיפורים ולא בהכרח נוגעת למוסר חברתי או קולקטיבי.
ראו גם

הבהלה השטניסטית
הערות שוליים

↑  Stanley Cohen, Folk Devils and Moral Panics, London: MacGibbon and Kee, 1972
↑  בן יהודה, נחמן (1982): "מדיניות חברתית בנושא התמודדות עם תופעת השימוש לרעה בסמים: סקירת מודל וניתוח סוציולוגי השוואתי". עבריינות וסטייה חברתית, חוברת 1–2, עמ' 43-7
↑  ניתן לראות לדוגמה במאמר פאניקה מוסרית מאת פקד הילה בן-ברוך בבטאון משטרת ישראל "מראות המשטרה" השוואה בין רמות הפשע הנמוכות בישראל לעומת ניו יורק לתחושת הביטחון הנמוכה אף היא של אזרחי ישראל לעומת תושבי ניו יורק; הבדל שנוצר, לטענת בן-ברוך, בעקבות הסיקור התקשורתי.
↑  Iwona Zielińska, Barbara Pasamonik, Polarizing Moral Panics: A Theory and Its Application to the Refugee Crisis in Poland, Deviant Behavior 43, 2021-11-13, עמ' 1543–1557 doi: 10.1080/01639625.2021.2002672
↑  Nachman Ben-Yehuda, The European Witch Craze of the 14th-17th Centuries - A Sociologist's Perspective, American Journal of Sociology 86 (1), 1980, עמ' 31-1
↑  Martin Innes, Book Review: A short history of the idea of moral panic, Crime, Media, Culture: An International Journal 1, 2005-03, עמ' 106–111 doi: 10.1177/1741659005050263
↑  Sean Patrick Hier, Moral Panic and the Politics of Anxiety, Routledge, 2011, ISBN 978-0-415-55556-2. (באנגלית)
↑  Chris Ingraham, Joshua Reeves, New media, new panics, Critical Studies in Media Communication 33, 2016-10-19, עמ' 455–467 doi: 10.1080/15295036.2016.1227863
↑  Steve Hall, Theorizing crime & deviance: a new perspective, Los Angeles: SAGE, 2012, ISBN 978-1-84860-672-2
↑  Yvonne Jewkes, Media and crime, 2. ed, Los Angeles, Calif.: SAGE, 2011, Key approaches to criminology, ISBN 978-1-84860-703-3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566394705171  GND: 1075748496  LCCN: sh2006005324 
ציד המכשפות בסאלם, מסצ'וסטס, ארצות-הברית. סוציולוגים וקרימינולוגים רואים בציד המכשפות מקרה מובהק של פאניקה מוסרית.
פאטמה אבו רומי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1977 (בת 47 בערך) טמרה, ישראל 
 מקום לימודים:  אורנים - המכללה האקדמית לחינוך 
 תחום יצירה:  ציור 
 
פאטמה אבו רומי (בערבית: فاطمة ابو رومي; נולדה ב-1977) היא אמנית וציירת ערבייה-ישראלית.
ביוגרפיה

פאטמה אבו רומי נולדה בטמרה, שבגליל התחתון. את דרכה האומנותית התחילה בשיעורי ציור ורישום ומצאה עבודה כעוזרת בסטודיו לפיסול. בשנת 1998 סיימה לימודי הנדסאות במכללת "מאר-אליאס", שבאעבלין, והמשיכה את לימודיה במכללת "אורנים האקדמית לחינוך" (2005-2001), שם זיכה אותה פרויקט הגמר שלה במלגת הצטיינות ביצירה.
תערוכות > תערוכת יחיד

2011 - סיפור אישי, גלריה אום אל פחם
2012-2013 - בין כאב ליופי, מוזיאון האסלאם, ירושלים
2014 - אני האחרת, הגלריה לאומנות מעלות תרשיחא
2016 - קווצות, גלריה גורדון, תל אביב
2017 - ונוס פלסטינה, הגלריה לאומנות אום אל פחם.
2017 - גלריית קיבוץ לוחמי הגטאות
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

2005 - פצעים וחבישות גלריה לאמנות אום אל-פחם, אום אל-פחם
2005 - מחסום, גלריה לאומנות, טמרה
2005 - בצורת ספר, בית יגאל אלון, קיבוץ גינוסר
2006 - צעד נוסף, מכללת קלישר, תל אביב
2006 - 45 שנות יצירה, תיאטרון אל מידאן, חיפה
2006 - דיוקנאות, פירמידה- מרכז לאומנות עכשווית, חיפה
2006 - עירוני או כפרי, בית הגפן, חיפה
2007 - רקמות: רקמה וקליגרפיה באמנות העכשווית בישראל, הגלריה לאמנות ע"ש אברהם ברון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע
2008 - התכתבות: אמנים ערבים בני זמננו מוזיאון האסלאם יד ל.א. מאיר, ירושלים, ישראל
2009 - משהו בתוך הלבן, הגלריה לאומנות מודרנית, נצרת
2011 - נאמן למקור, בית הגפן, חיפה
2012 - קלנדיה, הגלריה לאומנות מודרנית, נצרת
2013 - לוג אין לוג אאוט גלריית בית הגפן, חיפה
2013 - אי נומה, הגלריה לאומנות, משכן האמנים, הרצליה
2013 - מרחב מתמשך: תערוכת מורים ובוגרים מהמכון לאמנות אורנים, הגלריה בבית התרבות והאמנות, נצרת
2015 - יומנו של חמור מוזיאון האסלאם יד ל.א. מאיר, ירושלים, ישראל
2017 - בין שתיקה לדיבור, בית אות המוצר הירושלמי, ירושלים
2018 - טריטוריות פרומות, בית האמנים, ירושלים.
2020 - מסיגות גבול, המוזיאון לאמנות האסלאם, ירושלים.
ביבליוגרפיה > ספרים וקטלוגים

משהו בתוך הלבן, קטלוג תערוכה הגלריה לאמנות- נצרת, אוצר התערוכה - פריד אבו שקרה, 2009
אבו שקרה פריד, ה"אני" בחברה המזרחית ואני ה"אחרת" על עבודותיה של פאטמה אבו רומי, עמ' 246–247, 17 באוקטובר 2013
קטלוג עבודות פאטמה אבו רומי, הגלריה לאומנות אום אל פחם 2013–2017, 2017.
ביבליוגרפיה > כתבות

שפי סמדר, תרגיל באפליה מתקנת, ביקורת על תערוכת ״התכתבות״ במוזיאון האסלאם בירושלים.
הערות שוליים

↑  תיאור תערוכה במוזיאון האסלאם, פאטמה אבו רומי. "בין כאב ליופי" המוזיאון המארח, מוזאון לאמנות האסלאם, באתר icom איגוד המוזאונים ואקו"ם ישראל
↑  אבו שקרה פריד, ה"אני" בחברה המזרחית ואני ה"אחרת" על עבודותיה של פאטמה אבו רומי, 17.10.2013 עמ 246
↑  משהו בתוך הלבן, קטלוג תערוכה הגלריה לאמנות- נצרת, 2009
↑  אבו שקרה פריד, ה"אני" בחברה המזרחית ואני ה"אחרת" על עבודותיה של פאטמה אבו רומי, 17.10.2013 עמ 246–247
↑  אבו שקרה פריד, ה"אני" בחברה המזרחית ואני ה"אחרת" על עבודותיה של פאטמה אבו רומי, 17.10.2013 עמ 249–251
↑  "בין כאב ליופי", תערוכת יחיד של פאטמה אבו רומי במוזיאון האסלאם בירושלים, אוצר פריד אבו שקרה, קיץ 2012-2013.
↑  שפרבר דוד, מה רואות מבעד לרעלה? ערב רב, 27.1.2013
↑  אתר גלריות, אינפורמציה לתערוכה 16.12.2017 http://www.galleriot.co.il/exh/פאטמה_אבו_רומי_ונוס_פלסטינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 307227
פונון (אתר מקראי)

| --- | --- |
מאגר מים קדום בפונון
מאגר מים קדום בפונון
 מיקום
 מדינה:  ירדן 
 קואורדינטות:  30°37′40″N 35°29′36″E﻿ / ﻿30.627778°N 35.493333°E﻿ / 30.627778; 35.493333
  (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלפונון(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלפונון
 
פּוּנֹן (גם: פִּינֹן) הייתה עיר מקראית באֱדוֹם, הנזכרת כאחת הערים שבהן שלטו "אַלּוּפֵי עֵשָׂו", ובתיאור מסע בני ישראל במדבר, בין צלמונה לאובות.
זיהוי המקום

העיר מזוהה כיום עם "ח'רבת פינאן" (Khirbat Faynan) או חירבת פיון נמצאת בממלכת ירדן בשיפולי הרי אדום, כ-35 ק"מ דרומית לים המלח וכ-14 ק"מ מזרחית לעין יהב. בשנת 1934 ביקרה במקום משלחת בראשות פרופ' נלסון גליק שחקרה את המקום.
באתר ח'רבת פינאן נמצאה כמות גדולה של סייגי נחושת, וכן כורי היתוך וחרסים החל מתקופת הברונזה הקדומה ועד התקופה הביזנטית והערבית. מן הממצא הקראמי הוסק כי הפעילות הנמרצת ביותר במכרות התנהלה במאה ה־10 לפנה"ס, עת השליטה במקום ע"פ התנ"ך התחלפה לסירוגין בין יהודה לבין האדומים. החוקרים העריכו שבמקום נחצבו 10,000 טונות של נחושת. בחפירה שנערכה בחירבת פידאן שבאזור המכרות נמצאו קמע וחרפושית עליה חרות הכרטוש של המלך שושנק, המוכר כפרעה שישק מהתנ"ך. ידוע כי חלק ממסע שישק חל גם בנגב וייתכן שהגיע אף לפונון.
בתחילת המאה ה-4 לספירה, העיד אוסביוס באונומסטיקון כי העיר הייתה נושבת בימיו, וכי עוד פעלו בה מכרות הנחושת הידועים שלה, כן מזכיר אוסביוס שפונון נמצאת בין פטרה לבין צוער, וכך העיד מאוחר יותר גם הירונימוס.
נחש הנחושת

הרמב"ן, בפירושו לספר במדבר, כתב: ”היו אלה המקומות בדרך ים-סוף סביב ארץ אדום ונתקצר נפש העם בדרך... ושלח להם הנחשים והשרפים... ועשה משה נחש נחושת ולא סרה מהם עד שחנו באובות.” כמו כן, תרגום יונתן לספר במדבר תרגם כך: ”וּנְטָלוּ מִצַלְמוֹנָה וּשְׁרוֹ בְּפוּנוֹן אֲתַר דְגָרֵי יְיָ בְּהוֹן יַת חֵיוַן קָלָן וְסִילְקַת קְבֵילְתְּהוֹן עַד צֵית שְׁמַיָא” (בתרגום לעברית: ויסעו מצלמונה ויחנו בפונון, מקום שגירה ה' בהם נחשי קלון ועלתה צעקתם עד קצה השמים). בהתאם, היו שכתבו שמעשה נחש הנחושת נעשה באזור פונון - באופן התואם לזיהוי הארכאולוגי כיום בדבר מכרות הנחושת במקום.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוק מ'; ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק נ"ב.
↑  ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק מ"ג
↑  זיוון זאב, 2001. עברות שמות מקומות בנגב. אריאל – כתב עת לידיעת ארץ -ישראל, 150-151 – עם הפנים אל הנגב, עמ' 21–26.
↑  מכרות שלמה המלך, דואר היום, 7 במאי 1934
↑  נתגלו יישובים מתקופת התנ"ך, דואר היום, 13 ביוני 1934
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, תל אביב: הוצאת מוסד ביאליק, כרך ו', עמ' 445-446.
↑  אוצרות הגלם של ישראל, קול העם, 17 באוקטובר 1951
↑  Pharaoh-Branded Amulet Found at Ancient Copper Mine in Jordan, Live Science
↑  אונומסטיקון, 168, 8-10.
↑  יוסף ברסלבי, הידעת את הארץ-ים המלח סביב-סביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל, תשט"ז, 1956, עמוד 383
↑  אונומסטיקון, 169, 8-11.
↑  רמב"ן על ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק מ"א.
↑  תרגום יונתן על ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק מ"ב.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: צלמונה | נדודי בני ישראל במדבר | הבאה: אובות |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסז' פנסק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז מסחרי 
 כתובת:  רח' הרצל 16 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1925
 תאריך פתיחה רשמי:  1925 
 אדריכל:  יהודה מגידוביץ' 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון האקלקטי בארץ ישראל 
 מידות
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  32°03′42″N 34°46′12″E﻿ / ﻿32.061666666667°N 34.77°E﻿ / 32.061666666667; 34.77
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) פסז' פנסק(למפת תל אביב רגילה) פסז' פנסק(למפת גוש דן רגילה) פסז' פנסק(למפת גוש דן מוגדלת) פסז' פנסק  he פסז' פנסקhe פסז' פנסקמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פסז' פֵּנְסַק היה המרכז המסחרי הראשון בתל אביב, תחת קורת גג אחת.
היסטוריה

הפסז' תוכנן על ידי מהנדס העיר הראשון של תל אביב, יהודה מגידוביץ, ובשנת 1925 נבנה על ידי היהודי-פולני מאמריקה, מרדכי (צבי אריה) פנסק. הקבלן היה שמואל וילסון. פסז' פנסק בנוי בסגנון אקלקטי, סגנון מעורב המשלב בנייה אירופית עם מאפיינים מזרחיים. הפסז' נמצא ברחוב הרצל מספר 16, מול הרצלילינבלום.
פסז' פנסק בנוי בצורת ריבוע סביב חצר פנימית מרוצפת. בחצר המבנה, בן שלוש הקומות, פעלה "מעליה", מעלית פריזאית עשויה ברזל ודלתות רשתות, חשופה ובראשה צריח מעוצב כיפת ברזל המזכירה גג צרפתי. המעלית מתוארת פעמים רבות בתור "המעלית הראשונה בארץ ישראל", אולם שתי מעליות תל אביביות קדמו לה. על הגג הייתה מסעדה וגינת גג בשם "השרון". מאוחר יותר התווספה קומה רביעית, כשעוד היה נדיר למצוא באזור בתים בגובה כזה.
על חזית הבניין, מכיוון רחוב הרצל, מסותתת הכתובת "פסג' פנסק" בעברית ו-"PENSAKS PASSAGE" באנגלית.
המבנה נמצא במגרש השייך למתחם אחוזת בית, אך לא הוגרל ונשאר ריק עד לשנת 1925. בעבר שימש הבניין לחנויות, למסחר ולבתי מלאכה ובתקופות מסוימות אף שכנו בו מערכות עיתונים שונות (ביניהם ידיעות אחרונות והצופה).
כיום הקומות העליונות מושכרות כדירות (מחולקות) עם תקרות גבוהות ורצפות מקושטות. קומת הקרקע היא מסחרית, כוללת חנויות בגדים.
גלריה

שלט "למעליה"
המעלית בחצר
החצר הפנימית
חדר המדרגות (המדרגות בנויות מחול ים וצדפים)
הערות שוליים

↑  ר' צבי אריה פנסק ז"ל, הצופה, 29 ביולי 1947
↑  הראשונה ב"בית האחים בכר" ברחוב הרצל 39. השנייה במלון פלטין בפינת הרחובות אחד העם ונחלת בנימין. ראו: דותן גורן, היישוב עולה קומה, סגולה 134, אלול תשפ"א.
↑  בערינו ובכפרינו, דואר היום, 1 באוקטובר 1928
↑  ראו: ביפו ובתל אביב - "מגרדי שחקים", הארץ, 28 באוקטובר 1929.
↑  הצופה' זכה בדין: תביעת-פינוי נדחתה, הצופה, 1 בפברואר 1944
פטיצ'דניים

| פטיצ'דניים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: פטיצ'דניים
שם מדעי
 Ptychadenidae ‏Dubois, 1987

פטיצ'דניים או צפרדעי סוואנה (שם מדעי: Ptychadenidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
בעבר הייתה משפחה זו תת-משפחה של צפרדעיים, אך על פי בדיקות מולקולריות היא הפכה למשפחה בפני עצמה. מיניה חיים באפריקה שמדרום לסהרה.
אלו צפרדעים קטנות הנחבאות בעשב ומוסוות כמוהו. הם בעלות עיניים גדולות ורגליים ארוכות, העוזרות להם לקפץ גבוה. גופם מנומר בפסים כהים מעט.
מיון

במשפחה 3 סוגים ובין 52 ל-55 מינים:
משפחה פטיצ'דניים (Ptychadenidae)
סוג Hildebrandtia - בו 3 מינים
סוג ומין יחיד Lanzarana largeni
סוג Ptychadena - בו 51 מינים
פסוראלן

| --- | --- |
 
 כתיב כימי:  C₁₁H₆O₃ 
 מסה מולרית:  186.16 גרם/מול
 מספר CAS:  66-97-7
 טמפרטורת היתוך:  158-161 °C   270.15 K
 
המבנה הכימי של פסוראלן
פסוראלן (באנגלית: Psoralen) הוא תרכובת הבסיס היסודית, במשפחה של תרכובת כימיקל אורגני טבעי, בשם פוראנוקומרין (Furocoumarin). הוא מקורב מבנית לקומרין (Coumarin) על ידי הוספת טבעת פוראן (Furan), ועשוי להיחשב לנגזרת של אומבליפרון (Umbelliferone).
פסוראלן הוא מוטגן, רעלן פוטוטוקסי ופוטוקרצינוגני שפוגע בדנ"א וברקמות ועלול לגרום לבני אדם האוכלים אותו רגישות קיצונית לאור השמש. הוא מצוי באופן טבעי בזרעיו של צמח השרעול, וכמו כן בתאנים, בסלרי, בפטרוזיליה, בצמח הזנטוקסילום, בצמח האנג'ליקה הסינית ובתפוז ברגמוט (זן הדרי שאינו משווק למאכל, אך נמצא בתה מסוג ארל גריי). כמו כן נעשה שימוש נרחב בפסוראלן בטיפול PUVA, שהיא שיטת טיפול למחלות עור ויטיליגו, פסוריאזיס, אקזמה, בהרת ולימפומת עור של תאי T.
השימוש בפסוראלן צריך להיעשות בזהירות, מאחר שפורוקומרינים (אנ') רבים הם רעילים ביותר עבור בעלי חיים. אחדים מהפורוקומרינים נמצאים אף בשימוש בנחלים באינדונזיה לצורך לכידת דגים.
שימושים

שימוש חשוב בפסוראלן הוא ב-PUVA, טיפול לבעיות עור, כגון ויטיליגו פסוריאזיס (בהרת), פסוריאזיס ואקזמה. הפסוראלן מגביר את רגישות העור לאור אולטרה סגול, ומאפשר קבלת אדמומיות בעור (החיונית לתהליך הריפוי) גם באור UVA. UVA לבדו ללא פסורלן לא גורם לאדמומיות בעור גם בעוצמות גבוהות, אך יחד עם הפסוראלן כאשר העור נחשף ל-UVA הוא כן מקבל אדמומיות.
הפסוראלן נמרח תחילה על העור או נבלע דרך הפה, כדי להפוך את העור לרגיש יותר לאור, ולאחר מכן העור נחשף לקרינה על סגולה מטווח UVA. טיפול ה-PUVA הוא בעל יעילות קלינית גבוהה, אך תופעת הלוואי שלו היא הזדקנות העור וסיכון מוגבר לסרטן העור.
פסוראלן גם הומלץ לטיפול באלופציה (אובדן שיער חלקי) וגם בטיפול אפרזיס, שַם הפסוראלן נמהל עם תאי הדם הלבנים שהוצאו, לפני החשיפה לקרינת העל סגולה.
הפסוראלן הוא מוטגן, ולשם כך נעשה בו שימוש במחקרים בביולוגיה מולקולרית. פסוראלן המוחדר לתא, תוך חשיפה לאור על סגול (קרינת UVA) יכול לגרום לנזק חמור ל-DNA, עד כדי אפופטוזה (השמדה עצמית מבוקרת של התא).
על אף תכונת הפוטוקרצינוגניות של הפסוראלן, נעשה בו שימוש בתור חומר משזף, בתוך תכשירי קרם הגנה מפני השמש, עד לשנת 1996 בה נאסר החומר לשימוש (כ-15 שנה לאחר שתכונת הפוטוקרצינוגניות של הפסוראלן הייתה ידועה).
פסוראלן נמצא בשימוש בתכשירי האצת שיזוף, אך על המשתמשים בהם להיות מודעים לכך שפסוראלן מגביר את רגישות העור לקרינת השמש. אנשים בעלי עור בהיר נמצאים בסיכון פי 4 לחלות במלנומה, מאשר בעלי עור כהה, כאשר המינון גבוה מידי וגורם לכוויה בעור.
הפסוראלן התגלה במצרים העתיקה וככל הנראה נעשה בו שימוש רפואי במצרים העתיקה.
לקריאה נוספת

ד"ר שרון מועלם, דווקא החלשים שורדים, אריה ניר, 2009.
הערות שוליים

↑  קומרינים
↑  Severe Phototoxic Burn Following Celery Ingestion Arch Dermatol. 1990;126(10):1334-1336.
↑  Momtaz K, Fitzpatrick TB (1998) The benefits and risks of long-term PUVA photochemotherapy. Dermatol Clin 16: 227−234
↑  M. J. Ashwood-Smith; G. A. Poulton; M. Barker; M. Mildenberger E 1980
↑  Zajdela F, Bisagni E
↑  M. J. Ashwood-Smith; G. A. Poulton; M. Barker; M. Mildenberger E
פסטינה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה 
 מוצא:  איטליה
 מרכיבים עיקריים:  קמח חיטה
 
פסטינה (באיטלקית: Pastina, מילולית: פסטה קטנה) היא מגוון של פסטות אשר מכילות חתיכות קטנות של פסטה, בדרך כלל בעלות צורה עגולה (לא סדירה) עם קוטר של כ-1.6 מילימטרים. פסטינה היא סוג הפסטה הקטן ביותר אשר מיוצרת. היא עשויה מקמח חיטה ואפילו יכולה לכלול ביצה. באיטליה, פסטינה היא מונח כללי המתייחס לעוד הרבה סוגים קטנים של פסטה, אך בצפון אמריקה, למעשה, משתמשים במונח פסטינה בדרך כלל כדי לתאר סוג אחד של פסטינה: "סטלינה".
פסטינה נמצאת בשימוש בדרכים רבות ושונות במטבח האיטלקי, כולל כמרכיב של מרק, קינוחים, מזון לתינוקות וגם, לבד, כמנת פסטה בפני עצמה.
ראו גם

קפליני
פרפלה
הערות שוליים

↑  What Is Pastina and How Do You Cook It?, The Spruce Eats (באנגלית)
↑  npapastafits, Pastina, Share the Pasta, ‏24 באוגוסט 2018 (באנגלית)
פטיפור

| --- | --- |
מגוון פטיפורים
מגוון פטיפורים
 
 מאכלים
 סוג:  מגדן, small pastry 
 מוצא:  צרפת 
 
פטיפור (ברבים: פטיפורים; מצרפתית: petit four, "תנור קטן"; האקדמיה ללשון העברית הציעה את המונח פַּת פְּאֵר) היא עוגה קטנה המוגשת כקינוח בסיום הארוחה. פטיפורים הודיים נקראים "לאדו".
מבחר פטיפורים
מַנְזֶ'טים מנייר
הפטיפורים הם עוגות קטנות שצורתן לרוב רבועה, אורכן ורוחבן כ-3 - 4 ס"מ, וגובהן כ-3 - 5 ס"מ, אף כי יש גם צורות אחרות - כגון צורת פירמידה או קונוס. הפטיפורים מורכבים מעוגת ספוג וסוגי קרם שונים (לרוב קרם שוקולד או בצק סוכר). נהוג לעטר את הפטיפורים בפרחי סוכר או במרציפן, או בעיטורי שוקולד אחרים.
הפטיפורים מתחלקים לשתי קטגוריות:
Petits fours secs - פטיפורים יבשים, שאינם כוללים ציפויי קרם - לרוב מדובר בפטיפורים העשויים קצף ביצים או פירות יבשים (שקדים או אגוזים).
Petits fours glacé - פטיפורים המצופים קרם.
הפטיפורים נעשו בעבר בעת קירור תנורי האפייה, לאחר שנאפו העוגות והמאפים האחרים (פשטידות). בשל גודלן הקטן של הפטיפורים ניתן היה לנצל את החום שהצטבר בתנור בעת קירורו, ולאפות עוגות קטנות אלה.
פטיפורים מוגשים לעיתים ללא צלחת וסכו"ם, אלא במַנְזֶ'טים מנייר המיועדים למנוע התלכלכות מהקרם והפירורים.
הערות שוליים

↑  פַּת פְּאֵר במילון אפייה [כלכלת הבית] (תשי"ז–תשי"ט–תש"ך), באתר האקדמיה ללשון העברית
| רשימת עוגות |
| --- | --- | --- |
| עוגות חמאה | עוגת מזון השטן • עוגת חמאה דביקה • עוגת פאונד |  |
| עוגות גבינה | אוסטקהקה |  |
| עוגות שוקולד | עוגת היער השחור • עוגת צ'נטילי • עוגת שוקולד ללא קמח • עוגת פאדג' • עוגת גאראש • עוגת שוקולד גרמנית • עוגת ג'ופרה • קלאדקהקה • עוגת שוקולד מותך • זאכרטורטה • טורטה קפרזה • טורטה סטבלי • פיטיבייה • אקלר |  |
| עוגות פירות | לחמנייה שחורה • בולו ריי • עוגת גזר • עוגת גנואה • עוגת דובדבנים • עוגת דאנדי • טארט טאטן • עוגת ירח • פנפורטה • שטרודל • עוגת תפוחים יהודית • עוגת תות |  |
| עוגות שכבות | עוגת מזון מלאכים • באקויט גאטאו • דאקוויז • דובוש • טורט אסטרהאזי • עוגת חלב חם • עוגת קייב • עוגת מריה לואיז • קרמשניט • עוגת הנסיכה • פרינצרגנטנטורטה • עוגת קשת בענן • קק לאפיס סראוואק • ספקקואק • טורט |  |
| עוגות חלולות | באומקוכן • קורטוש • סקאז • ספטטאקהקה • טרדלניק |  |
| עוגות ספוג | באן בו • עוגת באטנברג • בוסטון קרים פאי • שארלוט • עוגת שיפון • דונאוולה • קארנץ • פרנץ' פנסי • עוגת צפרדע • עוגת למינגטון • מדריה • מנטאקאדס • עוגת שיש • עוגת אופרה • עוגת פנדן • עוגה עטופה בנייר • עוגת קטיפה אדומה • עוגת ראם • שורטקייק • עוגת תבלינים • טרס לצ'ס • עוגה הפוכה • עוגת אגוזים וקפה • עוגת דבש |  |
| עוגות בצק עלים | טארט טאטן • סנט אונורה • פיטיבייה • שטרודל |  |
| עוגות קצף | עוגת מזון מלאכים • קסטלה • ז'נואז • בישקוט • עוגיית מדלן • מקצפת • רולדה |  |
| עוגות שמרים | עוגת אקלס • באבקה • לחם בננה • עוגת בנבורי • דובשנית • עוגת וולש • עוגת עקיצת הדבורה • פאנדורו • צ'ורליי • עוגת קברות זבובים • ראם באבה • שטראוסקלוצ'ן • עוגת תמר מצוי ואגוזים |  |
| עוגות אחרות | עוגת יום הולדת • עוגת חתונה • עוגת ליל כל הקדושים • ברמברק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4672747-4
פורום טראיאנוס

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  רומא העתיקה 
 מיקום
 מדינה:  איטליה 
 קואורדינטות:  41°53′44″N 12°29′09″E﻿ / ﻿41.895417°N 12.485869°E﻿ / 41.895417; 12.485869
  (למפת רומא מוגדלת) פורום טראיאנוס(למפת רומא רגילה) פורום טראיאנוס
 
פורום טראיאנוס
פורום טראיאנוס (בלטינית: Forum Traiani) הוא אחרון הפורומים הקיסריים(אנ') שנבנו ברומא בעת העתיקה.
היסטוריה

פורום טראיאנוס הוקם במצוות הקיסר טראיאנוס בכספי הביזה מניצחונותיו של הקיסר בקרבות שהסתיימו בכיבוש דאקיה בשנת 106 לספירה.
הפורום נחנך בשנת 112.
לצורך הקמת יסודות המבנה המונומנטלי נחפר בור רחב ממדים בין גבעת הקווירינל וגבעת הקפיטולין (בשל היקף הבנייה הרחב הנדרש להקמת המבנה, משערים שחפירת היסודות החלה עוד בתקופת שלטונו של הקיסר דומיטיאנוס. ככל הנראה האדריכל שתכנן את הפורום היה אפולודור מדמשק.
במקביל להקמת הפורום נבנו גם שוקי טראיאנוס(אנ') ופורום קיסר.
מבנה הפורום

הפורום נבנה סביב חצר נרחבת שמשני צדדיה מבני הפורום להם מרפסות רחבות ובקצה הפורום נבנתה הבזיליקה אולפיה. הכיכר רוצפה בשיש.
ימי הביניים

מבנה הפורום נותר בשימוש אף לאחר נפילת האימפריה הרומית. קונסטנטינוס השני ביקר במקום במאה הרביעית וראה את פסלו של טראיאנוס עדיין עומד בראש הבזיליקה.
החל מהמאה ה-9 נלקחו אבני השיש של החצר לשימוש משני, אולם עצם העובדה שאבנים אלה הוחלפו באבנים פשוטות יותר מעיד שהפורום היה עדיין בשימוש.
פסטיצ'ריה בוצ'ונה

פסטיצ'ריה בוצ'ונה (באיטלקית: Pasticceria Boccione) היא מאפייה וקונדיטוריה כשרה באזור גטו רומא.
היסטוריה

בוצ'ונה, שהוקמה בשנת 1815 על ידי משפחת לימנטאני, ידועה בעיקר בזכות טארט הדובדבנים החמוצים וטארט הריקוטה שלה (באיטלקית: crostata di ricotta e visciole) והפיצה ברידה (מכונה גם פיצה יהודית - pizza ebraica), לחם מתוק במילוי שקדים קלויים, זנגביל מסוכר, מרציפן, צנוברים, ביצה, דובדבני מרסקינו וצימוקים. זוהי חנות קטנה ולא מסומנת ברחוב הראשי של האזור, הניו יורק טיימס תיאר את הקרוסטטה (טארט) של בוצ'ונה כ"הכי טובה ברומא". לפי הדיווחים,
הפיצה ברידה הייתה הקינוח האהוב על האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
משפחת לימנטאני מפעילה את פסטיצ'ריה בוצ'ונה מאז הקמתה. המאפייה-קונדיטוריה ידועה בצוות ה"נרגן" שלה - גרציאלה לימנטאני, שלוש מנכדותיה, ואחייניתה. בשנת 2019 היא הייתה המאפייה הכשרה האחרונה שנותרה באזור הגטו.
תור של שעות מתחיל להיווצר באופן קבוע לפני פתיחת הבוקר של פסטיצ'ריה בוצ'ונה.
הערות שוליים

↑  Roddy, Rachel (2017-05-30). "Rachel Roddy's recipe for cherry and ricotta tart | A kitchen in Rome". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-12-12.
↑  Kilroy, Leanne (2009-09-29). "In Rome's Ghetto, a Bakery Stays Sweet". New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-12-11.
↑  "Pizza Like No Other". Saveur (באנגלית). 18 במרץ 2019. נבדק ב-2019-12-11. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kington, Tom (2012-09-13). "My top 10 restaurant meals in Italy". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-12-11.
↑  "Pasticceria il Boccione". Travel + Leisure (באנגלית). נבדק ב-2019-12-11.
↑  Sheraton, Mimi (2015-01-13). 1,000 foods to eat before you die : a food lover's life list. Alexander, Kelly. New York. ISBN 978-0-7611-8306-8. OCLC 899209096.
↑  "Ordering a 'Jewish Pizza' in Rome Gets You a Cookie". Atlas Obscura (באנגלית). נבדק ב-2019-12-11.
פייר אנדרה לטריי

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1762 בריב לה גאיירד, צרפת 
 פטירה:  6 בפברואר 1833 (בגיל 70) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  אנטומולוגיה 
 מקום מגורים:  צרפת 
 מקום קבורה:  Grave of Pierre-André Latreille 
 מקום לימודים:  הפקולטה למדעים של פריז  collège du Cardinal-Lemoine  המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע 
 מוסדות:  בית הספר הלאומי לווטרינריה באלפור 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (1821) 
 
פייר אנדרה לטריי (בצרפתית: Pierre André Latreille;‏ 29 בנובמבר 1762 – 6 בפברואר 1833) היה אנטומולוג צרפתי, שהתמחה בפרוקי-רגליים. עבר תהליך הכשרה בלימודי כמורה לפני המהפכה הצרפתית, נכלא בעקבות כך, וקיבל את חירותו לאחר שמצא בכלא מין נדיר של חיפושית (Necrobia ruficollis).
הוא פרסם את עבודתו החשובה הראשונה בשנת 1796 (Précis des caractères génériques des insectes) ובסופו של דבר הועסק על ידי Muséum National d'Histoire Naturelle. עבודתו מרחיקת הראות שלו על פרוקי הרגליים סיסטמטיקה וטקסונומיה צברה לו כבוד ושבחים, ובזכותה נתבקש על ידי ז'ורז' קיווייה לכתוב את הכרך על פרוקי רגליים באחת העבודות הגדולות של התקופה, Le Règne Animal,  (ממלכת בעלי החיים)  כרך זה היה היחידי שלא נכתב על ידי קיווייה.
לטריי נחשב לאחד מהאנטומולוגים הבולטים בתקופתו, ותואר על ידי יוהאן כריסטיאן פבריציוס כ"אנטומולוג הטוב ביותר בזמננו" ועל ידי אחד מתלמידיו המפורסמים ז'אן ויקטור אדווין כ"נסיך האנטומולוגים".
פוצ'י פייפיאן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה על בסיס בקר 
 מטבח:  המטבח הסיני 
 מוצא:  סין (אזור)
 
מנת פוצ'י פייפיאן
פוּצִ'י פֵייפּיאֶן (בסינית: 夫妻肺片, פיניין: Fūqī fèipiàn, תרגום מילולי: "חלקי ריאה של בעל ואשה") הוא מאכל סצ'ואני פופולרי, המוגש קר או בטמפרטורת החדר, והוא עשוי רצועות פרוסות דק של בשר וחלקי פנים של בקר. מרכיבים נפוצים בגרסה המודרנית של פוצ'י פייפיאן כוללים לב בקר, לשון וקיבה, עם כמות נדיבה של תבלינים שונים, כולל פלפל סצ'ואן. עבור מנה שורשית סצ'ואנית, הטעם הרצוי צריך להיות גם חריף וגם קהה. למרות שמו, לעיתים רחוקות משתמשים בריאה ממשית.