stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יובל היהלום למלכות ויקטוריה
אורחים מלכותיים בחגיגות היובל > משפחת המלוכה הבריטית

מלכת הממלכה המאוחדת
הקיסרות הגרמנית הקיסרית פרידריך, בתה של המלכה
דוכסות סקסוניה-מיינינגן הנסיכה המורשת מסקסה-מיינגן, נכדתה של המלכה (המייצגת את הדוכס מסקסוניה-מיינינגן)
דוכסות סקסוניה-מיינינגן הנסיכה פאודורה מסקסה-מיינגן, נינתה של המלכה
פרוסיה הנסיך והנסיכה הנרי מפרוסיה, נכדה ונכדה של המלכה (המייצגים את הקיסר הגרמני)
נסיכות שאומבורג-ליפה הנסיכה והנסיך אדולף משאומבורג-ליפה, נכדתה ונכדה של המלכה (המייצג את הנסיך משאמבורג-ליפה)
הנסיכה והנסיך פרידריך קרל מהסן, נכדתה ונכדה של המלכה
הנסיך והנסיכה מוויילס, בנה וכלתה של המלכה
הדוכס והדוכסית מיורק, נכדה ונכדה של המלכה
הנסיך אדוארד מיורק, נינה של המלכה
הנסיך אלברט מיורק, נינה של המלכה
הנסיכה מרי מיורק, נינתה של המלכה
הנסיכה לואיז, דוכסית פייף והדוכס מפייף, נכדתה ונכדה של המלכה
הנסיכה ויקטוריה מוויילס, נכדתה של המלכה
נורווגיה הנסיכה והנסיך קרל מדנמרק, נכדתה ונכדה של המלכה
דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה הדוכס והדוכסית מסקסוניה-קובורג וגותה, בנה וכלתה של המלכה
דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה נסיך הכתר מסקסוניה-קובורג וגותה, נכדה של המלכה
הדוכסות הגדולה של הסן הדוכסית הגדולה והדוכס הגדול של הסן, נכדה ונכדה של המלכה
הנסיכה ונסיך הכתר של הוהנלוהה-לנגנבורג, נכדתה ונכדה של המלכה
דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה הנסיכה ביאטריס מסקסה-קובורג וגוטה, נכדתה של המלכה
הנסיכה והנסיך כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין, בתה וחתנה של המלכה
הנסיך כריסטיאן ויקטור משלזוויג-הולשטיין, נכדה של המלכה
הנסיך אלברט משלזוויג-הולשטיין, נכדה של המלכה
הנסיכה הלנה ויקטוריה משלזוויג-הולשטיין, נכדתה של המלכה
דוכסות אנהלט הנסיכה והנסיך אריברט מאנהלט, נכדתה ונכדה של המלכה (המייצגים את הדוכס מאנהלט)
הנסיכה לואיז, המרקיזה מלורן והמרקיזה מלורן, בתה וחתנה של המלכה
הדוכס והדוכסית מקונוט וסטראת'רן, בנה וכלתה של המלכה
הנסיכה מרגרט מקונוט, נכדתה של המלכה
הנסיך ארתור מקונוט, נכדה של המלכה
הנסיכה פטרישיה מקונוט, נכדתה של המלכה
הדוכסית מאולבני, כלתה של המלכה
הנסיכה אליס מאולבני, נכדתה של המלכה
הדוכס מאולבני, נכדה של המלכה
הנסיכה הנרי מבאטנברג, בתה של המלכה
הנסיך אלכסנדר מבאטנברג, נכדה של המלכה
הנסיכה ויקטוריה יוג'יני מבאטנברג, נכדתה של המלכה
הנסיך לאופולד מבאטנברג, נכדה של המלכה
הנסיך מוריס מבאטנברג, נכדה של המלכה
הנסיכה והנסיך לודוויג מבאטנברג, נכדתה ונכדה של המלכה
הנסיכה אליס מבאטנברג, נינתה של המלכה
הנסיכה לואיז מבאטנברג, נינתה של המלכה
הנסיך ג'ורג' מבאטנברג, נינה של המלכה
האימפריה הרוסית הדוכסית הגדולה אליזבת פיודורובנה והדוכס הגדול סרגיי אלכסנדרוביץ' מרוסיה, נכדתה ונכדה של המלכה (המייצגים את קיסר רוסיה)
צאצאים נוספים של סבה של המלכה מצד אביה, המלך ג'ורג' השלישי ומשפחותיהם:
הדוכס מקיימברידג', בן דודה של המלכה
הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ הדוכסית הגדולה והדוכס הגדול ממקלנבורג-שטרליץ, בת דודתה של המלכה ובעלה
הדוכסית והדוכס מטק, בת דודתה של המלכה ובעלה
הנסיך והנסיכה אדולפוס מטק, בן דודה של המלכה
הנסיך פרנסיס מטק, בן דודה של המלכה
הנסיך אלכסנדר מטק, בן דודה של המלכה
הנסיכה פרדריקה מהנובר והברון אלפונס פון פאבל-רמינגן, בת דודתה של המלכה ובעלה
המכובד אוברי פיצקלרנס, בן דודה של המלכה (ונכדו של המלך ויליאם הרביעי)
אורחים מלכותיים בחגיגות היובל > בני מלוכה זרים

הנסיך והנסיכה מליינינגן, אחיינה ואחייניתה למחצה של המלכה
הנסיכה ויקטור מהוהנלוהה-לנגנבורג, גיסתה למחצה של המלכה
הרוזנת פאודורה גליכן, אחייניתה למחצה של המלכה
הרוזן אדוארד גליכן, אחיינה של המלכה למחצה
הרוזנת ויקטוריה גליכן, אחייניתה למחצה של המלכה
הרוזנת הלנה גליכן, אחייניתה למחצה של המלכה
ממלכת איטליה הנסיך והנסיכה מנאפולי (המייצגים את מלך איטליה)
האימפריה האוסטרית הארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה (המייצג את קיסר אוסטריה)
סיאם (1855–1916) נסיך הכתר של סיאם (המייצג את מלך סיאם)
סיאם (1855–1916) הנסיך מאהיט מסיאם
פרוסיה הנסיך אלברכט מפרוסיה, יורש העצר של דוכסות בראונשווייג
דנמרק הנסיך ולדמר מדנמרק (המייצג את מלך דנמרק)
יפן הנסיך אריסוגווה טקהיטו (המייצג את קיסר יפן)
האיחוד השוודי-נורווגי הדוכס מנרקה (המייצג את מלך שוודיה ונורווגיה)
האימפריה הרוסית הדוכס הגדול קיריל ולדימירוביץ' מרוסיה
ממלכת בוואריה הנסיך רופרכט מבוואריה (המייצג את הנסיך העוצר מבוואריה)
ממלכת סקסוניה הנסיך פרידריך, דוכס סקסוניה (המייצג את מלך סקסוניה)
ממלכת פורטוגל הדוכס מפורטו (המייצג את מלך פורטוגל )
ממלכת וירטמברג הדוכס אלברכט מוירטמברג (המייצג את מלך וירטמברג)
לוקסמבורג נסיך הכתר של לוקסמבורג (המייצג את הדוכס הגדול של לוקסמבורג)
פרס 1886 הנסיך הפרסי אמיר ח'אן (המייצג את השאה הפרסי)
נסיכות מונטנגרו נסיך הכתר ממונטנגרו (המייצג את הנסיך ממונטנגרו)
נסיכות בולגריה הנסיך והנסיכה של בולגריה
דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה הנסיך פיליפ מסקסוניה-קובורג וגותה
דוכסות סקסוניה-קובורג-גותההנסיך אוגוסט לאופולד מסקסוניה-קובורג וגותה
הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך הנסיך והנסיכה אדוארד מסקסוניה-ויימאר
הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך הנסיך הרמן מסקסה-ויימאר-אייזנך (המייצג את הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך)
מצרים (1805–1922) הנסיך מוחמד עלי תופיק (המייצג את הח'דיב של מצרים וסודאן)
בלגיה הנסיך שארל דה ליין (המייצג את מלך בלגיה)
גלריה

בול לרגל יובל היהלום בשווי 5 סנט בקנדה, 1897
טקס יובל היהלומים של המלכה ויקטוריה, 22 ביוני 1897 מאת אנדרו קאריק גו
מגדל השעון באקסמות' שהוקם בשנת 1897, לציון יובל היהלומים של המלכה ויקטוריה
'לכבוד המלכה שלנו': סקירת יובל היהלומים של המלכה ויקטוריה בספיטהד, 26 ביוני 1897
ויקטוריה בתצלום יובל היהלומים הרשמי שלה מאת W. & D. Downey
כתר היובל של שדרת ויקטוריה הוקם בג'רזי לרגל יובל היהלומים של המלכה ויקטוריה, 1897
כריכה קדמית של תוכנית לאירוע מוזיקלי שהתקיים בפארק התערוכות ב-22 ביוני 1897, טורונטו, אונטריו, קנדה לכבוד יובל היהלומים של המלכה ויקטוריה
מזרקת יובל ויקטוריה בהליפקס, קנדה, נבנתה בשנת 1897 לציון יובל היהלומים של המלכה ויקטוריה
מגדל השעון ב-Shanklin Esplanade, Isle of Wight, הוקם לציון יובל היהלומים של המלכה ויקטוריה בשנת 1897
הערות שוליים

1 2  "Queen Victoria's Diamond Jubilee – 1897". The Canadian Encyclopedia. 17 ביוני 2015. נבדק ב-28 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  McKernan, Luke (2012), "QUEEN VICTORIA'S DIAMOND JUBILEE" (PDF), lukemckernan.com
1 2 3 4 5 6 7  Sully, Andy (22 במאי 2012). "Queen Victoria and Britain's first Diamond Jubilee". BBC. נבדק ב-28 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "1897 - Victoria, Diamond". St Paul's Cathedral. נבדק ב-28 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "A history of Jubilees". Royal.uk. נבדק ב-29 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Queen's Record Reign". New Zealand Mail. No. 1322. 1 ביולי 1897. p. 31. נבדק ב-29 ביוני 2021 – via Papers Past. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Celebration of her majesty's diamond jubilee, 1897" (PDF). The London Gazette. No. 26947. 14 במרץ 1898. נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Illustrated Programme of the Royal Jubilee Procession" (PDF). London: 190 Strand. 1897. נבדק ב-22 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
פרשים הודיים חולפים על פני בתי הפרלמנט, 22 ביוני 1897
כותרת (אדריכלות)

הכותרות בשלושת הסדרים הקלאסיים
כותרת (יוונית Κιονόκρανο; לטינית Capitellum - מ-Caput, ראש) היא חלקו העליון ביותר של עמוד או פילסטר, והיא מקשרת ביניהם לבין חלק הבניין אותו הם נושאים. בדרך כלל יהיה קצה הכותרת העליון רחב מבסיסה, כדי להגדיל את שטח התמיכה של העמוד בפרט המבנה שבו הוא תומך. בנוסף, בדרך כלל מתרגמת הכותרת את חתך העמוד העגול, לאבקוס רבוע.
רוב הכותרות משתייכות לאחד משלושת הסדרים הקלאסיים: הסדר הדורי, האיוני והקורינתי, או להסדר המשולב המאוחר יותר.
ראו גם

אדריכלות קלאסית - מונחים
ים גראו

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Miguel Grau 
 מיקום:  דרום האוקיינוס השקט, גובל בפרו במערב
 סוג:  ים שולי
 ים של:  האוקיינוס השקט
 מידות
 שטח:  1,140,647 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  פרו 
 קואורדינטות:  20°00′S 75°45′W﻿ / ﻿20°S 75.75°W﻿ / -20; -75.75
  מפה המציגה את מיקומו של ים גראו (צבוע בכחול), לחוף פרו (צבועה בצהוב)
 
ים גראו (בספרדית: Mar de Grau; נהגה: מאר דה גראו; מילולית: "הים של גראו") הוא שמו הרשמי של ים שולי באוקיינוס השקט בשליטתה של המדינה הדרום אמריקאית פרו.
אורכו של ים זה כ-3,079.50 קילומטרים; שטחו של ים גראו 1,140,647 קילומטרים רבועים.
היים משתרע בין בוקה דה קפונז (ראש קפונז), שבצפון פרו, ועד פונטו קונקורדיה (נקודת קונקורדיה) שבדרום פרו (קו הרוחב של העיר טאקנה שבדרום פרו).
רוחבו של הים, מהחוף של פרו, ועד למרחק של 200 מיילים ימיים (370.4 קילומטרים) לתוך אוקיינוס השקט.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ים שולי זה ניתן לו רשמית ב - 24 במאי 1984.
הים נקרא על שמו של מיגל גראו סמינאריו, קצין בצבא פרו, הנחשב בפרו ובבוליביה כגיבור של מלחמת האוקיינוס השקט שנלחם נגד צ'ילה. במהלך המלחמה הוביל גראו את ההגנה על חופי פרו ובוליביה והצליח לעצור את הצי הצ'יליאני במשך שישה חודשים רצופים, עד שנפל במהלך קרב אנגאמוס.
היסטוריה > תחום כלכלי ימי

בשנת 1947 הכריזה פרו על ים גראו כולו כאזור כלכלי שלה. ארצות הברית התנגדה להכרזה זו.
פרו חתמה על אמנה עם צ'ילה בשנת 1954, ועם אקוודור בשנת 1975, והן מכירות בדרישתה של פרו.
כלכלה

ים גראו הוא האזור הכלכלי החשוב ביותר של פרו. דיג המתבצע בשטח ים זה מהווה מרכיב רב משמעות בכלכלת פרו - פרו נחשבת לאחת מיצואניות הדגים הגדולות בעולם, בזכות היקף הדגה בים גראו.
כמו כן חופי הים מהווים בסיס מרכזי לתיירות אל פרו, ומרבית המלונות בפרו שוכנים לחופו של ים גראו.
ראו גם

זרם הומבולדט (זרם פרו)
מלחמת האוקיינוס השקט
לקריאה נוספת

• US Department of Commerce, , P 374
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי וכלכלי
1 2 3 4 5  ראו ב"לקריאה נוספת" בספר "World SwordFish Fisheries", בעמוד 347
יששכר מירון

יששכר מירון
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
יששכר מירון (מיכְרוֹבסקי) (באנגלית: Issachar Miron;‏ 5 ביולי 1920 – 29 בינואר 2015) היה מלחין ישראלי אמריקאי.
ביוגרפיה

מירון נולד כסטפן מיכְרוֹבסקי בעיירה קוטנו בפולין. אביו, שהיה רב וכנר, עודד אותו לקבל חינוך מוזיקלי. ב-1939 עלה לארץ ישראל, וזמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת העולם השנייה, שבה נספתה כל משפחתו. בראשית שנות ה-40 נישא לצפורה (ילידת קייב 1923, שעלתה לארץ ישראל ב-1925).
הוא התגייס לצבא הבריטי בתחילה לבאפס ואחר כך לבריגדה היהודית. בצבא נפגש עם יחיאל חגיז, שמסר לו להלחנה את השיר "צאנה צאנה" (שנקרא בהתחלה "החיילים באים"). השיר זכה לתהילה עולמים בביצוע של להקת הוויברז בהשתתפות פיט סיגר והוא אחד מהשירים העבריים הידועים בעולם, ביחד עם "הבה נגילה", "הבאנו שלום עליכם ו"ערב של שושנים". ב-שנות ה-50 ניהל משפטים בארץ ובארצות הברית בקשר לזכויות יוצרים על שיר זה.
עם קום המדינה התגייס לצה"ל בתפקיד קצין ראשי להווי ואמנויות. לאחר מכן מונה להיות סגנו של פרנק פלג, מנהל החינוך המוזיקלי במשרד החינוך.
בשנת 1959 זכה בפרס אנגל.
עם שיריו המפורסמים נמנים "אוּרי", שנכתב על ידי רפאל קלצ'קין לזכר יוסי גוסטין, בעלה הראשון של יפה ירקוני, שנפל כלוחם בבריגדה היהודית במערכה על הנהר סניו; והשיר "עופי רוח", למילותיו של אהרן אשמן, שהיה השיר הישראלי הראשון ששודר ברדיו המצרי בעקבות שיחות השלום ב-1977.
ב-1963 עזב את ישראל והיגר לארצות הברית, שם השתקע בניו יורק. הוא המשיך לכתוב יצירות מוזיקליות בצורת פזמונים, קנטטות, אורטוריות, מוזיקה לסרטים, קטעי חזנות ועוד. הוא הפיק כ-200 תקליטים והלחין ועיבד מאות שירים לזמרים ולמקהלות.
ב-2008 קיבל תעודת הוקרה מה"גראמי" על השתתפותו באלבומו של פיט סיגר "At 89", שזכה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום המוזיקה העממית הטוב ביותר. באלבום זה מושמע השיר "צאנה צאנה" בעברית, ערבית ואנגלית.
מירון נפטר בניו יורק ב-29 בינואר 2015, כחצי שנה לאחר מותה של אשתו מזה 71 שנה, צפורה. הותיר שלוש בנות, נכדים ונינים.
הערות שוליים

1 2  Tsipora Miron (obituary), The New York Times, August 24, 2014.
↑  תום שגב, תקופת ה"צאנה", באתר הארץ, 12 במאי 2011.
↑  פרס אנגל יחולק בקרוב, דבר, 21 באוגוסט 1959; לקנר, סטוצ'בסקי ומירון – חתני פרס אנגל למוסיקה, דבר, 25 בספטמבר 1959.
↑  In Memory of Issachar Miron, Gutterman and Musicant Jewish Funeral Directors, Dignity Memorial.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265427805171  PLWABN: 9810703409305606  BNE: XX1578956  BnF: cb16595858f (data)  GND: 135291976  ISNI: 0000 0001 1878 5246  LCCN: n50000520  MusicBrainz: f0223102-5351-45b6-b6e6-bd862607e1e2  SUDOC: 255610211  VIAF: 80087401   WorldCat (עם VIAF): 80087401
יער יתיר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  יער
 נתונים ומידות
 שטח:  כ־40 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°20′33″N 35°03′42″E﻿ / ﻿31.3425°N 35.061666666667°E﻿ / 31.3425; 35.061666666667
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) יער יתיר(למפת צפון הנגב רגילה) יער יתיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער יתיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער יתיר
 
יער יתיר וחורבת ענים
מאגר יתיר ביער יתיר
מצודת היערנים. משמשת גם לאירוח מטיילים.
יער יתיר, יער על גבול המדבר
יער יתיר הוא היער הנטוע הגדול בישראל, והיער הגדול בעולם שניטע על ידי אדם באזור מדברי למחצה – חבל יתיר בדרום הר חברון. היישובים הר עמשא ובית יתיר תוחמים אותו ממזרח והיישובים ליבנה (שני) ועשהאל מצפון. בקרבת מאגר המים ביער נבנה אמפיתיאטרון המשמש את תושבי היישובים הסמוכים.
היסטוריה

שטחו של היער הוא כ-40,000 דונם, והעצים הראשונים בו ניטעו על ידי יערני הקרן הקיימת לישראל בשנת 1964, שהמשיכו להרחיבו עד לגודלו הנוכחי. היער נקרא על שם עיר הלווים הכלולה בשטחו, יתיר, הכתובה במקרא: ”וְלִבְנֵי אַהֲרֹן הַכֹּהֵן נָתְנוּ אֶת עִיר מִקְלַט הָרֹצֵחַ אֶת חֶבְרוֹן וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת לִבְנָה וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת יַתִּר וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת אֶשְׁתְּמֹעַ וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ”.
ביער יתיר וסביבותיו ישנו מגוון רחב של אתרים ארכאולוגיים, המתוארכים החל מן התקופה הישראלית (תל ערד, חרבת יתיר) ועד תקופת בית שני (חרבת ענים, סוסיא). ביער עצמו ישנן גתות ומתקנים חקלאיים שונים המעידים על אורח חיי התושבים בתקופות השונות.
הצומח והחי ביער

היער כולל כמיליון עצים, רובם עצי מחט – אורן ירושלמי וברוש מצוי. בנוסף מצויים ביער עצים רחבי עלים (אלה אטלנטית, אשל, שיזף מצוי, חרוב מצוי, אלת הבוטנה – הפיסטוק), עצי בוסתן (זית, תאנה), אקליפטוסים ושיטים, כרמים ליין ושיחים שונים כמו רותם המדבר ושיח אברהם מצוי. בחודשים נובמבר עד דצמבר פורחת החלמונית הגדולה. בחודשים פברואר עד מרץ פורחים הכלנית, הפרג, הנרקיס והצבעוני. ניתן לראות בין עצי האורנים גם רקפת מצויה.
ביער יש מגוון רחב של בעלי חיים: יונקים – תן זהוב, שועל מצוי, צבי ארץ-ישראלי, קרקל, ארנבת מצויה, צבוע מפוספס, גירית מצויה, דורבן מצוי, נמייה מצויה, דלק הסלעים, סמור משויש, זאב אפור וחזיר בר.
עופות – ינשוף עצים, ינשוף שדות, תנשמת, אוח, דיה, חיוויאי, עקב עיטי, בז אדום, בז מצוי, שחרור, עורבני, כרוון מצוי, חוברה, עיט שמש, עיט זהוב, חוחית, ירקון, חוגלה ושרקרק מצוי.
גאוגרפיה ואקלים

היער ממוקם באזור גבוה יחסית (בין 400 ל-850 מטרים מעל גובה פני הים), באזור ספר המדבר בארץ ישראל, בו ממוצע הגשמים הרב-שנתי עומד על כ-250 מ"מ. על פי אתר "מרכז המדע למחקר ופיתוח המדבר על שם ניומן" בין השנים 2000–2003 נמדדו כמות משקעים שבין 306–341 מ"מ גשם. הלחות נמוכה. בקיץ נוח, ובחורף קר. לעיתים אף יורד שלג באזור.
הקרקע באזור מורכבת מסלעי גיר קשים וסלעי קירטון רכים. באזור שוכן גם "מאגר יתיר", מאגר מים בנפח 650,000 מ"ק, שהוקם במטרה לסייע בהשקיית הכרמים והמטעים של יישובי חבל יתיר בעונת הקיץ.
ביער מתקיימת פעילות מחקרית בראשות פרופסור דן יקיר ממכון ויצמן למדע, בשיתוף חוקרים ממוסדות נוספים. מטרת המחקר – הבנת קשרי הגומלין שבין היער לסביבתו. המחקר הוא חלק מרשת FLUXNET, פרויקט מחקר של נאס"א, החוקר את הקליטה והפליטה של פחמן דו-חמצני, אדי מים ואת האנרגיה בין יערות לסביבתם ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  עדי חשמונאי‏, האו"ם קבע: ישראל מומחית בהתמודדות עם תופעת המדבור, באתר וואלה, 18 ביוני 2015
↑  ספר יהושע, פרק כ"א, פסוקים י"ג–י"ד
↑  יער יתיר, אתר הקרן הקיימת
↑  יער יתיר במרכז המידע על שם ניומן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007377598905171  GND: 4409175-8  VIAF: 40150940051226601403   WorldCat (עם VIAF): 40150940051226601403
ישן אל תרדם

יָשֵׁן אַל תֵּרָדַם הוא פיוט שנאמר בקהילות רבות בתחילת אמירת הסליחות. הפיוט חובר על ידי ר' יהודה הלוי. ישנם מהספרדים הנוהגים לומר פיוט זה בעשרת ימי תשובה. בחלק מקהילות נוסח איטליה הוא משמש כאחת הסליחות בתפילת שחרית של יום הכיפורים.
הפיוט, המושר בקטע ההתחלה של הסליחות, מקביל (בדומה לפיוט האנונימי בֶּן אָדָם מַה לְּךָ נִרְדָּם) בין ההתעוררות הפיזית להתעוררות הרוחנית. המשורר קורא לאדם לקום ולהתעורר, לא רק מהשינה הפיזית, הממשית, אלא בעיקר מן התרדמה הרוחנית.
מבנה הפיוט

בסליחה בנויה באקרוסטיכון של שם מחברה, יהודה (הלוי), בראשי השורות שבבית הראשון ובראשי הבתים. משלו של הפיוט הוא שש הברות בכל צלעית, הבתים בנויים בחריזה פנימית בכל בית.
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט הוא קריאתו של רב החובל ליונה בן אמיתי שירד לירכתי הספינה ונרדם:
וַיִּקְרַב אֵלָיו רַב הַחֹבֵל וַיֹּאמֶר לוֹ מַה לְּךָ נִרְדָּם קוּם קְרָא אֶל אֱלֹהֶיךָ
שורה זו כמו דופקת ומעירה את האדם לבל ירדם כדי שיתקן את מעשיו.
ד"ר טליה הורוביץ כתבה כי: "הפיוט בנוי על פי אחת המידות שתורה נדרשת בהן: כלל ופרט וכלל. יש בו שש סטרופות, הראשונה והאחרונה מהוות מסגרת לארבע שבתווך." וכן כי "מצויים בה שיבוצים וצימודים".
לקריאה נוספת

פירושי פרנץ רוזנצווייג לתשעים וחמישה משירי רבי יהודה הלוי, תרגום: מיכאל שורץ, הוצאת מאגנס, 2011, הפרק "ישן אל תרדם"", עמ' 80–84.
יונה דוד, ר' יהודה הלוי מבחר שירי חול, שירי ציון ושירי קודש, ירושלים: ש. זק ושות', תשי"ט 1959, עמ' 77־79
הערות שוליים

↑  ספר משלי, פרק כ"ו, פסוק י"ח: כְּמִתְלַהְלֵהַּ הַיֹּרֶה זִקִּים חִצִּים וָמָוֶת,
↑  ספר ישעיהו, פרק נ"ה, פסוק ט': כִּי גָבְהוּ שָׁמַיִם מֵאָרֶץ כֵּן גָּבְהוּ דְרָכַי מִדַּרְכֵיכֶם וּמַחְשְׁבֹתַי מִמַּחְשְׁבֹתֵיכֶם.
↑  ספר יונה, פרק א', פסוק ו': מַה-לְּךָ נִרְדָּם; קוּם, קְרָא אֶל-אֱלֹהֶיךָ
↑  ספר תהלים, פרק ח', פסוק ד': כִּי אֶרְאֶה שָׁמֶיךָ מַעֲשֵׂי אֶצְבְּעֹתֶיךָ יָרֵחַ וְכוֹכָבִים אֲשֶׁר כּוֹנָנְתָּה
↑  ספר ישעיהו, פרק מ', פסוק כ"ב: הַנּוֹטֶה כַדֹּק שָׁמַיִם וַיִּמְתָּחֵם כָּאֹהֶל לָשָׁבֶת.
↑  ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק כ"ז: מְעֹנָה אֱלֹהֵי קֶדֶם וּמִתַּחַת זְרֹעֹת עוֹלָם
↑  ספר יחזקאל, פרק ל"א, פסוק י': לָכֵן כֹּה אָמַר אֲדֹנָי אֱלֹהִים יַעַן אֲשֶׁר גָּבַהְתָּ בְּקוֹמָה וַיִּתֵּן צַמַּרְתּוֹ אֶל בֵּין עֲבוֹתִים וְרָם לְבָבוֹ בְּגָבְהוֹ.
↑  ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק ס"ב: חֲצוֹת לַיְלָה אָקוּם לְהוֹדוֹת לָךְ עַל מִשְׁפְּטֵי צִדְקֶך
↑  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק כ"ד: אַנְשֵׁי שֵׁמוֹת רָאשִׁים לְבֵית אֲבוֹתָם
↑  ספר תהלים, פרק ל"ה, פסוק כ"ח: וּלְשׁוֹנִי תֶּהְגֶּה צִדְקֶךָ כָּל הַיּוֹם תְּהִלָּתֶךָ
↑  ספר תהלים, פרק י', פסוק ז': אָלָה פִּיהוּ מָלֵא וּמִרְמוֹת וָתֹךְ תַּחַת לְשׁוֹנוֹ עָמָל וָאָוֶן
↑  ספר תהלים, פרק פ"ד, פסוק ו': אַשְׁרֵי אָדָם עוֹז לוֹ בָךְ מְסִלּוֹת בִּלְבָבָם.
↑  ספר דברים, פרק ד', פסוק ל': וְשַׁבְתָּ עַד ה' אֱלֹהֶיךָ וְשָׁמַעְתָּ בְּקֹלוֹ.
↑  ספר תהלים, פרק ל"ז, פסוק א': לְדָוִד אַל תִּתְחַר בַּמְּרֵעִים
↑  ספר תהלים, פרק קל"ה, פסוק ג': הַלְלוּ-יָה כִּי טוֹב ה' זַמְּרוּ לִשְׁמוֹ כִּי נָעִים
↑  ספר משלי, פרק ג', פסוק ט': כַּבֵּד אֶת ה' מֵהוֹנֶךָ וּמֵרֵאשִׁית כָּל תְּבוּאָתֶךָ.
↑  ספר עובדיה, פרק א', פסוק כ"א: וְעָלוּ מוֹשִׁעִים בְּהַר צִיּוֹן לִשְׁפֹּט אֶת הַר עֵשָׂו
↑  ספר עמוס, פרק ד', פסוק י"ב: הִכּוֹן לִקְרַאת אֱלֹהֶיךָ יִשְׂרָאֵל.
↑  ספר איוב, פרק ד', פסוק י"ט: אַף שֹׁכְנֵי בָתֵּי חֹמֶר אֲשֶׁר בֶּעָפָר יְסוֹדָם
↑  ספר איוב, פרק כ"ח, פסוק י"ב: וְהַחָכְמָה מֵאַיִן תִּמָּצֵא
↑  מגילת קהלת, פרק ג', פסוק י"ט: וּמוֹתַר הָאָדָם מִן הַבְּהֵמָה אָיִן כִּי הַכֹּל הָבֶל
↑  ספר יהושע, פרק כ"ב, פסוק כ"ב: אִם בְּמֶרֶד וְאִם בְּמַעַל בַּה'
↑  ספר דברים, פרק י"ח, פסוק י"ג: תָּמִים תִּהְיֶה עִם ה' אֱלֹהֶיךָ
↑  ד"ר טליה הורוביץ, קריאה חדשה ב"ישן, אל תרדם"  הגדרות סוגתיות, בתוך "על הוראת שני פיוטים בהיבטים צורניים וספרותיים"
יעקב ישראל לוגאסי

| --- | --- |

 לידה:  ירושלים
 השכלה:  ישיבת פורת יוסף 
 מעסיק:  ערכים (ארגון), הידברות 
 
הרב יעקב ישראל לוגאסי הוא דרשן, מרצה ב"ערכים" וב"הידברות", סופר ובעל תוכניות רדיו.
באתר קול הלשון, מוצעים מאות משיעורי הרב להורדה, במגוון תחומים, כגון פרשת השבוע, מועדי השנה, מוסר, ימות המשיח, צניעות, אמונה וביטחון וענייני רוח נוספים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים למשפחה חרדית מיהדות מרוקו. למד בישיבות שונות בעיר, בהן ישיבת פורת יוסף.
בצעירותו החל הרב להרצות ולהעביר שיעורי תורה ומוסר ברחבי הארץ.
עסק בכתיבת סדרת הספרים "שובה ישראל" המונה למעלה משלושים חלקים.
הצטרף לארגון ערכים והפך למרצה בכיר. משדר בתחנות רדיו חרדיות, ובהן ברדיו "קול הנשמה" ו"קול ברמה". תוכניות אלו עסקו בנושאי אמונה ומוסר בשיתוף עם המאזינים אשר נתנו דוגמאות להתמודדות מחיי היום יום.
כיום הרב ממשיך בהעברת שיעורים בנושאי אמונה ומוסר ברחבי הארץ, פעיל בארגון "הידברות" ומשדר תוכנית קבועה בשם "אמונה וביטחון" ברדיו "קול ברמה".
ספריו

נר לרגלי (באתר תורת אמת)
חיה באמונה (באתר תורת אמת)
ישמח ישראל - פתרונות ביהדות לבעיות הנפש
כל עכבה לטובה
מראות הצובאות
בית יעקב
תקנת השב
ברומו של עולם
חי בתודה
שובה ישראל
בים דרך
אמונת ישראל
חיים של אמונה
חיים של קדושה
חיים של שמחה
נחמת ישראל
אות ישראל
באמונתו יחיה
הערות שוליים

↑  ארכיון התוכניות אמונה וביטחון של הרב לוגאסי, באתר רדיו קול ברמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298676105171  ISNI: 0000 0000 6695 8730  LCCN: nr93031191  VIAF: 17098109   WorldCat (עם VIAF): 17098109
יחסי אוגנדה–צ'ילה

| יחסי אוגנדה–צ'ילה |
| --- | --- |
אוגנדה: צ'ילה


אוגנדה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
241,038: 756,102
אוכלוסייה
50,356,876: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
49,273: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
978: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי אוגנדה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין אוגנדה וצ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין אוגנדה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-10 במרץ 1964.
נציגויות דיפלומטיות

אוגנדה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בוושינגטון די. סי., ארצות הברית.
צ'ילה מיוצגת באוגנדה באמצעות שגרירותה בניירובי, קניה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בקמפלה.
ירי המוני בארצות הברית

אנדרטאות לכמה מאירועי הירי ההמוני הקטלניים ביותר שאירעו בארצות הברית. בכיוון השעון משמאל למעלה: הטבח בסטריפ של לאס וגאס, פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו, הטבח בווירג'יניה טק, הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק, ופיגוע הירי באל פאסו.
אירועי ירי המוני הם תקריות בהן מעורבים מספר רב של קורבנות כתוצאה משימוש בנשק חם. לא קיימת כיום הגדרה ברורה אחת אשר מקובלת באופן נרחב למקרים של אירועי ירי המוני בארצות הברית. לפי אחת מההגדרות מדובר בירי באמצעות נשק חם, בהם נרצחו לפחות ארבעה אנשים, אך אין לכלול במקרים הללו מקרי רצח שבוצעו על ידי כנופיות, מקרים של אלימות במשפחה או פעולות טרור אותן הוציא לפועל ארגון טרור. על סמך ההגדרה הזו, מחקר משנת 2016 מצא שקרוב לשליש מהמקרים של ירי ההמוני שהתרחשו ברחבי עולם בתקופה שבין 1966 לשנת 2012 (90 מתוך 292 מקרים) התרחשו בארצות הברית. לפי דו"ח שפורסם בשנת 2023 על ידי כתב העת של האיגוד הרפואי האמריקאי, ואשר התייחס לתקופה שבין שנת 2014 עד 2022, נמצא כי באותה העת היו 4011 מקרי ירי המוני בארצות הברית, ושאירועי הירי ההמוני השכיחים ביותר התרחשו באזור דרום מזרח ארצות הברית ובמדינת אילינוי. השיעור הגבוה ביותר של אירועי ירי המוני התרחשו לפי אותו המחקר במחוז קולומביה (10.4 אירועי ירי המוני לכל מיליון אנשים), ולאחר מכן במדינת לואיזיאנה (4.2 אירועי ירי המוני לכל מיליון אנשים), ולאחר מכן במדינת אילינוי.
המפגעים הם לרוב גברים לבנים בגיל העמידה. הגורמים העיקרים לביצוע ירי המוני הם קלות הגישה לאקדחים, הרצון של המפגעים להתאבד, וטראומה שתרחשה אצל המפגעים במהלך הגיל הרך, וכמו גם גורמים חברתיים-תרבותיים שונים כולל חשיפה לדיווחים בתקשורת אודות מקרים של ירי המוני. לפי אחד מהמחקרים בסביבות 44% מהמפגעים שלקחו חלק באירועי ירי המוני הדליפו באינטרנט את התוכניות שלהם לבצע ירי המוני עוד לפני שהם ביצעו את המעשה.
לפי הבולשת הפדרלית במהלך 2021 לבדה היו 61 מקרי ירי המוני בארצות הברית. בארצות הברית התרחשו לאורך השנים יותר מקרים של ירי המוני מכל מדינה אחרת בעולם. לאחר ביצוע אירועי ירי המוני המפגעים בדרך כלל מתאבדים, נתפסים או שהם נורים למוות על ידי רשויות אכיפת החוק שמגיעים למקום האירוע. מקרי אירועי הירי ההמוני היוו פחות מ-0.2% ממקרי המוות כתוצאה מירי מכלי נשק בארצות הברית בין השנים 2000 ל-2016, ופחות מ-0.5% מכלל מקרי הרצח בארצות הברית בין השנים 1976 ל-2018.
המספר הכולל של מקרי המוות באירועי הירי ההמוני בארצות הברית בין השנים 1982 עד 2023.
מיקום אירועי הירי ההמוני בארצות הברית במהלך שנת 2015 לבדה, על פי Shooting Tracker.