stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התמרה
סוגי התמרה > התמרת פגיעה

התמרה זו מתרחשת כאשר גוף חיצוני (לדוגמה מטאוריט או גוש קלאסטי גדול במיוחד אשר מקורו בהתפרצות געשית אלימה) מתנגש בפני כדור הארץ. התמרה מסוג זה מאופיינת בתנאי לחץ גבוהים ותנאי טמפרטורה נמוכים. גם המינרלים והטקסטורות הנוצרים מאפיינים תנאים אלה.
סוגי התמרה > התמרת קבורה

התמרה הנובעת משקיעה או קבורה מקומית של סלעי משקע.
סוגי התמרה > התמרה נסוגה

התמרה המתרחשת בתנאי ירידה של טמפרטורה ולחץ.
חדירה מגמטית וגרניטיזציה

תהליכי התמרה גורמים לעיתים להתכה מלאה של סלעים וערבוב סלעי מקור שונים. התכה זו יוצרת חומר צמיגי הדומה בכל למאגמה ראשונית היוצרת סלעי יסוד פלוטוניים. עובדה זו עשויה ליצור אי-ודאות בזיהוי סלעי יסוד וסלעים מותמרים.
בתצפיות על גופים מגמטיים ניתן להבחין בשתי תופעות המציינות תהליכים שונים:
קיימת אחידות במבנה סלעי הסביבה ומתקיים גבול חד וברור בינם לבין גופי החדירה של המאגמה. גאולוגים הסיקו מכך כי גרניט, סיאניט וסלעים פלוטוניים אחרים הם תוצר של חדירת מאגמה נוזלית לתוך סלעי סביבה. מצב זה יוצר תעלומה: לאן נעלמו הסלעים שהיו במקום שבו כעת מצויים גופי החדירה? לכך יש תשובה חלקית: חדירת המאגמה חיממה את סלעי המקור, קימטה אותם ויצרה בהם סדקים, אליהם חדרה המאגמה הנוזלית לפני שהתקררה והתגבשה.
במקומות רבים אין מעבר חד בין סלעים מגמטיים לסלעים מגמטיים אחרים אלא מעבר הדרגתי. המסקנה המתבקשת היא כי סלעי הגרניט באותם מקומות נוצרו על ידי התמרה הידרותרמית ולא על ידי חדירה של מאגמה נוזלית. התמרה של סלעי סביבה שנותרו במקומם המקורי נקראת גרניטציה. גרניטציה מתרחשת כאשר הולכת החום והלחץ מתבצעת על ידי חדירת מים ולא על ידי חדירת מאגמה. תפקידם של המים בתהליך: הולכת חומרים בתמיסות בתוך גוש הסלע העובר התמרה.
קיומם של שני התהליכים במקביל מסביר את שתי התופעות.
סלעים מותמרים

התמרה יוצרת סלעים מותמרים שונים, שהבולטים בהם:
צפחה - נוצרת מהתמרת סלעי משקע, בעיקר חרסית ופצלים, בתנאי חום ולחץ מוגברים כתוצאה מקבורה בעומק רב או לחצים טקטוניים.
גנייס – נוצר מהתמרה של סלעי משקע עשירים בקוורץ ופצלת השדה.
שיש - נוצר בהתמרת מגע של סלעי גיר או דולומיט, שבמהלכה גבישי הקלציט מתגבשים מחדש לגבישים גדולים יותר.
קוורציט - לעיתים נוצר בתהליך של התמרה כתוצאה מחימום אבן חול והספגתה בתמיסות צורניות.
מרקמי התמרה

מרקמים אופייניים לסלעים מותמרים:
מרקם לווחי – אופייני ללווחה ולפיליט, מישורי פצילות חלקים
מרקם צפחתי – אופייני לצפחה, מישורי פצילות מחוספסים בדוגמת פסים
מרקם גנייסי – אופייני לגנייס, מבנה מפוספס
מרקם גרנובלסטי – אופייני לגרנוליט ולסוגים אחדים של שיש וקוורציט
מרקם הורנפלסי – אופייני להורנפלס
מרקם מיגמטיטי – אופייני למיגמטיט
מרקם פורפירי – אופייני למינרלים מותמרים הגדלים על חשבון מסת האם: גארנט, סטאורוליט, קיאניט
לקריאה נוספת

עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
ולרי מהפי

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1953 (בת 71) סומטרה, אינדונזיה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טקסס באוסטין 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה (1992) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ולרי מהפי (באנגלית: Valerie Mahaffey;‏ נולדה ב-16 ביוני 1953) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. זוכת פרס אמי על תפקידה בסדרה "חשיפה לצפון".
ביוגרפיה

מהפי גדלה באוסטין שבטקסס לאם קנדית ואב אמריקאי ולמדה באוניברסיטת טקסס באוסטין.
קריירה

מ-1979 שיחקה תפקיד קבוע באופרת הסבון "הרופאים" שעליו הייתה גם מועמדת לפרס אמי וב-1992 היא זכתה בפרס אמי על תפקידה בסדרה "חשיפה לצפון".
ב-1995 שיחקה בסרט הקומדיה "National Lampoon's Senior Trip" בכיכובו של ג'רמי רנר בהופעת הבכורה שלו.
ב-2003 היא שיחקה בסרט סיביסקיט.
ב-2006 עד 2007 היא גילמה את אלמה הודג' בסדרה עקרות בית נואשות.
ב-2009 היא שיחקה את הפסיכולוגית של טרה בסדרה טרה.
ב-2011 שיחקה את אמה של אמה פילסבר בסדרה "Glee", ובשנת 2012 שיחקה בדרמה העצמאית "עיניים מטורפות" לצד ג'ייק ביוסי.
ב-2017 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "האיש במצודה הרמה" ובסדרה "שלדון הצעיר" בתפקיד חוזר. ב-2019 התארחה בסדרה הקומית "בשבילי אתם מתים" בנטפליקס.
בשנת 2020 החלה לשחק בסדרת הפשע "שמיים גדולים" של רשת ABC בתפקיד של הלן פרגמן, אימו של רונלד (בריאן גראתי). בשנת 2021 שיחקה בסרטו של עזאזל ג'ייקובס "יציאה צרפתית‏" ועל תפקידה הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית משנה.
חיים אישיים

היא נשואה ואמא לבת אחת.
הוראס סמואל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 במאי 1883 אדג'בסטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 במרץ 1950 (בגיל 66) Hospital of St John and St Elizabeth, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Horace Barnet Samuel 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 
הוראס ברנט סמואל (באנגלית: Horace Barnett Samuel;‏ 28 במאי 1883, ברמינגהאם – 9 במרץ 1950, לונדון) היה עורך דין, סופר ויועץ כלכלי יהודי-בריטי, שפעל גם בארץ ישראל. בתולדות היישוב זכור כסניגורם של אברהם סטבסקי ושל צבי רוזנבלט במשפט רצח ארלוזורוב.
ביוגרפיה

הוראס סמואל נולד בברמינגהאם שבבריטניה בשנת 1883 למשפחה יהודית עשירה. אביו היה מבעלי חברת התקליטים דקה. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין בגדודים העבריים, ובשורותיהם הגיע לארץ ישראל בשנת 1918, בתקופת ה-OETA, הממשל הצבאי הבריטי, Occupied Enemy Territory Administration, שקדם למנדט. בשנת 1920 התמנה לשופט ולאחר מכן נשיא בתי הדין הצבאיים בגליל. עם כינון המנדט הבריטי פעל במסגרת ועד הצירים, וב-1921 סייע בהעמדתם לדין של הפורעים הערבים במהומות שהתחוללו ביפו בעת מאורעות תרפ"א. בהמשך החליט להשתקע בארץ ופתח משרד עורכי דין, מהראשונים ומהגדולים בירושלים.
משפט מפורסם שהופיע בו סמואל כסניגור, באותה תקופה, היה משפטו של יעקב סגל מבלפוריה שנאשם בשנת 1925, עם ראשית יישובה של עפולה, ברצח של ערבי תושב עפולה בעת התנגשות עם ערביי המקום. סגל נידון ל-12 שנות מאסר וסמואל הביא לזיכויו במסגרת ערעור.
סמואל קיבל למשרדו כמתמחה, ולאחר מכן כשותף, את ברנרד ג'וזף, לימים דב יוסף, מבכירי עורכי הדין בארץ ושר המשפטים בממשלות ישראל. בשנת 1926 פירק סמואל את השותפות עם ג'וזף ושניהם פעלו במשרדים נפרדים באותו בניין. בשנת 1928 שב סמואל לבריטניה. בלונדון יצא לו מוניטין של ליטיגטור המעדיף הופעה במשפט מעניין על פני משפט משמים ומכניס יותר.
בנוסף לפעילותו המשפטית פרסם הוראס סמואל מספר ספרי פרוזה ותרגומים. ספרו הראשון "The Quisto Box" יצא לאור בשנת 1925. היה זה סיפור סאטירי בסוגת המדע בדיוני על המצאת מכונה טלפתית המסוגלת לקרוא מחשבותיהם של בני אדם וגורמת להרס חייהם ולמהומה כלל עולמית. הוראס סמואל תרגם לאנגלית גם ספרים של ארתור שניצלר ואף הוציא עם שניצלר ספר משותף בשם "The green cocaktoo".
בשנת 1930 פרסם סמואל ספר זיכרונות בשם "Unholy Memories of the Holy Land" ("זיכרונות לא קדושים מן הארץ הקדושה"). מנקודת התצפית שלו, כיהודי ששירת במנגנון השלטון הצבאי הבריטי בשנים הראשונות של השלטון הבריטי, הוא תיאר את מערכת היחסים בין שלוש צלעות המשולש הארץ ישראלי: הבריטית, היהודית והערבית. הוא הסביר את יחסם השונה של הפקידים הבריטים כלפי היהודים והערבים בראשית ימי המנדט בגישה הרומנטית-אוריינטליסטית כלפי הערבים ה"ציוריים" לעומת היהודים קצרי הרוח שקיוו למימוש הצהרת בלפור.
שובו לבריטניה

מיד לאחר פסק הדין בערעור, ב-25 ביולי 1934, יצא סמואל את הארץ ושב לבריטניה. הוא שב לשמש עורך דין בלונדון, התמחה בשוק ההון, ולא שמר על קשר עם חיי הציבור בארץ ישראל, למעט שני גילויי דעת שפרסם בשנת 1936, עם פרוץ מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט, שבהם גינה את ממשלת המנדט.
על משפט רצח ארלוזורוב, שהיה פסגת הישגיו, כתב ספר שלא נמצא לו מוציא לאור וכתב היד שלו שמור במכון ז'בוטינסקי.
הוראס סמואל נפטר בלונדון בשנת 1950.
ספרו באנגלית

Samuel, Horace B., Unholy Memories From the Holy Land (London, Hogarth Press, 1930).
לקריאה נוספת

שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, תל אביב: שוקן, 1982.
אב"א אחימאיר, המשפט, בהוצאת הוועד להנצחת כתביו, 1968.
דוד תדהר, בשירות המולדת, הוצאת ידידים, 1961, עמ' 377–427.
משפט רצח ארלוזורוב נאום הקטגור והסנגור והמסמכים, הוצא לאור מטעם ועדת הסנגוריה 1934, הדפסה חוזרת, 1982.
יוסף נדבה, הנאשם השני - מאבקו של צבי רוזנבלט לגילוי האמת, הוצאת מכון ז'בוטינסקי, 1986.
סוניה אחימאיר עם אברהם סטבסקי, משמאל, צבי רוזנבלט, מימין לאחר שחרורם מן הכלא. על השולחן דיוקנו של סנגורם הוראס סמואל
וסילי לנובוי

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1934 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  28 בינואר 2021 (בגיל 87) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 שם לידה:  Vaszilij Szemjonovics Lanovoj 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1954–2021 (כ־67 שנים) 
 מקום לימודים:  המכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין (1957)  אוניברסיטת מוסקבה 
 בן או בת זוג:  Irina Kupchenko (1972–2021) 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית (1 בנובמבר 2001)  פרס פיגארו (2012)  פרס נשר הזהב (2019)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 2 (22 בינואר 2014)  הקריסטל של טורנדוט (2016)  אזרחות כבוד של מוסקבה (2020)  גיבור העמל של הפדרציה הרוסית (26 באפריל 2019)  פרס לנין (1980)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 (16 בינואר 2004)  עיטור הידידות בין העמים (28 באוקטובר 1994)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (21 ביוני 1968)  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית (13 בינואר 2004)  עיטור אלכסנדר נבסקי (21 בדצמבר 2013)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (14 בפברואר 1978)  אמן העם של ברית המועצות (26 בדצמבר 1985)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (28 בדצמבר 2008)  awards of Moscow Oblast  Medal "In Memory of the Heroes of the Fatherland"  מדליית פושקין  מסכת הזהב  פרס משרד הפנים של רוסיה  פרס שירות הביטחון הפדרלי הרוסי  בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 http://www.vakhtangov.ru/persones/lanovoi
 פרופיל ב-IMDb
 
וסילי לנובוי (ברוסית: Василий Лановой;‏ 16 בינואר 1934 – 28 בינואר 2021) היה שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה בפרס לנין ובשנת 1985 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע הוא קיבל מספר עיטורים.
ביוגרפיה

וסילי לנובוי נולד וגדל במוסקבה למשפחת איכרים מאוקראינה. ההורים עברו למוסקבה בה התגורר אחיו של אב המשפחה בשנת 1931 בעקבות הרעב באוקראינה הסובייטיית. בילדותו השתתף לנובוי בחוג למשחק במתנ"ס המקומי. בקיץ 1941 וסילי הצעיר נסע לסבתו בכפר בקרבת אודסה. שטח זה נכבש על ידי הנאצים ולנובוי שהה עם סבתו כשלוש שנים בשטח הכבוש. רק לאחר שחרור השטח על ידי הצבא האדום לנובוי חזר להוריו. במהלך המלחמה עבדו הוריו של לנובוי במפעל כימי ולאחר המלחמה הוכרו כנכים.
לנובוי סיים את לימודי בית הספר במוסקבה בהצטיינות ובשנת 1953 התקבל ללימודי עיתונאות באוניברסיטת מוסקבה. לאחר שלמד כחצי שנה עזב את האוניברסיטה והלך ללמוד בבית הספר למשחק ליד תיאטרון וכטנגוב. הוא התחיל להצטלם בקולנוע כבר שנת 1954 ובשנת 1956 שיחק תפקיד ראשי בסרט. בשנת 1957 הוא סיים את לימודי המשחק והתקבל לתיאטרון וכטנגוב. לנובוי עבד בתיאטרון זה במשך עשרות שנים והיה בין שחקניו המובילים.
במהלך הלימודים הכיר לנובוי את השחקנית טטיאנה סמוילובה והשנים נישאו, אך התגרשו כעבור מספר שנים. במהלך הקריירה שיחק לנובוי במספר סרטים שזכו לפופולריות רבה. בשנת 1971 הוא הוכרז שחקן השנה של ברית המועצות על תפקידו בסרט "קצינים", בשנת 1973 הוא שיחק בסרט שבעה עשר רגעים של אביב. בשנים 1979–1980 לנובוי שיחק בשני סרטים על פעילות המיליציה הסובייטית בהם הוא שיחק תפקיד של חוקר. בסך הכול הופיע לנובוי ביותר מ-50 סרטי קולנוע.
בשנת 1978 הוא השתתף בצילומי סידרה תיעודית בת 20 פרקים על מלחמת העולם השנייה. על הקריינות בסדרה זו הוא זכה בפרס לנין. בתחילת שנות ה-70 לנובוי התחתן עם השחקנית אירינה קופצ'נקו ולזוג שני בנים.
החל משנת 1985 לנובוי היה מלמד בבית הספר למשחק שליד תיאטרון וכטנגוב. בשנת 1968 לנובוי התקבל כחבר בלמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. גם לאחר התפרקות ברית המועצות הוא המשיך לתמוך בדעות הקומוניסטיות והמשיך לתמוך במפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית. בשנת 2013 הופיע בתפקיד הקרדינל רישלייה בסרט "שלושת המוסקטרים" ובגרסה הטלוויזיונית המורחבת. בשנת 2019 הוענק לו פרס מיוחד על תרומתו לטלוויזיה ולקולנוע הרוסי בטקס חלוקת פרס נשר הזהב.
בינואר 2021 נפטר במוסקבה בעקבות סיבוכי מחלת נגיף הקורונה.
הערות שוליים

↑  Василий Лановой скончался
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397919205171  BNE: XX1641651  GND: 129184004  ISNI: 0000 0001 1456 7022  LCCN: n88070239  SUDOC: 127339221  VIAF: 130563465   WorldCat (עם VIAF): 130563465
הומו טשקנט

| --- | --- |

 מידע כללי
 אולם ביתי
 הומו ארנה
 (12,500 מושבים)
 טשקנט
 מדינה:  אוזבקיסטן
 תאריך ייסוד:  2018
 ליגה:  ליגת ההוקי האוזבקית
 בעלים:  אוזבקיסטן
 מנכ"ל:  לטביה נורמונדס סייס
 מאמן:  רוסיה יבגני פופיחין
 https://hchumo.uz/
הוּמוֹ טשקנט (באוזבקית: «Humo» Toshkent xokkey klubi / «Ҳумо» Тошкент хоккей клуби) הוא מועדון הוקי קרח אוזבקי מהעיר טשקנט. נוסד בסוף 2018. המועדון נקרא על שם הציפור המיתולוגית הומו, שבאוזבקיסטן נחשבת לציפור של אושר, שלווה וחסד. משחקי הבית נערכים בזירת הקרח בטשקנט "הומו ארנה", המכילה 12,500 מושבים.
קבוצת המילואים, הומו-2, מתמודדת בליגת ההוקי הקזחית.
היסטוריה

הטורניר הבינלאומי הראשון של המועדון היה גביע מושל מחוז ניז'ני נובגורוד, שנערך בשנת 2019. "הומו" ניצחה את דינמו ממינסק במשחק על המקום השלישי וזכה למדליית הארד של הטורניר.
בעונת 2019 השתתף המועדון בליגה השנייה בחשיבות אליפות ההוקי האוזבקית. בתחילת יוני 2019 הוכרז על השתתפות מועדון ההוקי הומו בליגת VHL מאז עונת 2019/2020. במקביל נודע כי למאמן ראשי ומנהל כללי מונו יבגני פופיחין הרוסי ונורמונדס סייס הלטבי, בהתאמה.
המשחק הרשמי הראשון של הומו בליגת VHL היה המשחק מול ריאזאן, שהתקיים ב-11 בספטמבר 2019, בהומו ארנה. המשחק הסתיים בתוצאה 0–5 לטובת הומו. ב-30 ביולי 2019 המועדון הציג מדי בית ומדי חוץ במסגרת עבודת מיתוג, שבוצעה על ידי החברה הרוסית OTVETDESIGN.‏
בינואר 2020 הודיע נשיא פדרציית ההוקי האוזבקית על כוונת הקבוצה להשתתף בליגת KHL החל מעונת 2020/2021. אך מהלך זה לא יצא לפועל. בעונת 2021/2022 חזרה לליגה האוזבקית.
הערות שוליים

↑  ""Хумо" вступит в чемпионат Казахстана вместо "Бинокора" и "Шердора"". shaiba.kz. נבדק ב-2019-07-30.
↑  ""Хумо" - бронзовый призер Кубка Губернатора!" (ברוסית). Торпедо Нижний Новгород - официальный сайт хоккейного клуба. נבדק ב-2019-08-11.
↑  "Совещание по итогам сезона". www.vhlru.ru — официальный сайт ВХЛ. נבדק ב-2019-06-02.
↑  "Высшая хоккейная лига - Протокол игры". www.vhlru.ru. נבדק ב-2019-09-26.
↑  "HUMO Toshkent xokkey klubi" (ברוסית). www.facebook.com. נבדק ב-2019-07-30.
↑  "HUMO". otvetdesign.ru. נבדק ב-2019-09-18.
| ליגת העל בהוקי קרח |
| --- | --- | --- |
| קבוצות (עונת 2021/2022) | רוסיה בוראן • רוסיה זבזדה צ'כוב • קזחסטן סאריארקה קרגנדה  • רוסיה בארס קאזאן • רוסיה זבזדה דמיטרוב • רוסיה סק"א-נייבה • רוסיה חימיק • רוסיה צס"ק בב"ס סמרה • רוסיה איז'סטאל • רוסיה סוקול • רוסיה ריאזאן • רוסיה דיזל פנזה • רוסיה ספוטניק ניז'ני טאגיל • רוסיה טמבוב • דינמו סנקט פטרבורג • רוסיה מולוט פרם • רוסיה טורוס נפטקמסק • רוסיה צ'למט צ'ליאבינסק • רוסיה ירמק אנגרסק • רוסיה נפטיאניק אלמטייבסק • קזחסטן טורפדו אוסט-קאמנוגורסק • רוסיה אורל הדרומית אורסק • רוסיה זאורלייה קורגן • רוסיה רובין טיומן • |  |
| קבוצות עבר | רוסיה סארוב • הרפובליקה העממית של סין ORG בייג'ינג • הרפובליקה העממית של סין צן טואו ג'ילין • הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון היילונג-ג'יאנג • אוזבקיסטן הומו טשקנט • רוסיה טבר |  |
| פרסים ותארים | גביע פטרוב • גביע הפתיחה |  |
| ראו גם | הקלאסיקה הרוסית • ‏KHL • ‏MHL • ‏VHL-B |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא הוקי קרח. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויליאם בקלנד

| --- | --- |

 לידה:  12 במרץ 1784 Axminster, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  14 באוגוסט 1856 (בגיל 72) אייסליפ, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה, מגלוזאורוס, תאולוגיה, גאולוגיה, קופרוליט 
 מקום לימודים:  קורפוס קריסטי קולג' (1805)  קורפוס קריסטי קולג' (1808)  בית הספר בלאנדל'ס  וינצ'סטר קולג' 
 מוסדות:  מנזר וסטמינסטר  אוניברסיטת אוקספורד  מוזיאון אשמוליאן 
 פרסים והוקרה:  מדליית וולסטון (1848)  מדליית קופלי (1822)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית החברה הגאולוגית  עמית החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  מרי באקלנד 
 צאצאים:  פרנסיס טרווליאן בקלנד 
 
ויליאם בקלנד (באנגלית: William Buckland;‏ 12 במרץ 1784 – 14 באוגוסט 1856) היה תאולוג אנגלי, שהפך לדיקן וסטמינסטר. הוא היה גם גאולוג ופלאונטולוג. הוא כתב את התיאור המלא של דינוזאור מאובן, אותו כינה Megalosaurus. עבודותיו הוכיחו כי המאובנים במערת קירקדייל הם שרידי צבוע פרהיסטורי, מחקר שזיכה אותו במדליית קופי. הוא זכה לשבחים בתהליך הניתוח המדעי שהביא לשחזור אירועים רחוקים. הוא היה החלוץ של השימוש במאובנים לשחזור מערכות אקולוגיות, בטבע, להן נתן המונח coprolites.
בקלנד עקב אחר תאוריית הבריאה בפרשנות המקרא על פי ספר בראשית. הוא ראה בהם שני פרקי יצירה מופרדים. כך ניסה ליישב את תיאורי התנ"ך עם התגליות בגאולוגיה שהצביעו על כך שכדור הארץ עתיק מאוד. בתחילת הקריירה שלו האמין בקלנד שמצא עדות למבול התנ"כי, אולם בהמשך ראה כי תאוריית הקרחונים של לואי אגאסי נותנת הסבר טוב יותר, והוא מילא תפקיד משמעותי בקידומה והפצתה.
ראשית חייו

בקלנד נולד באקסמינסטר שבדבון, וכילד, היה מלווה את אביו שהיה איש דת בכפרי הסביבה. סיוריו שם הוביל אותו לאיסוף צדפים מאובנים, כולל אמוניטים, מתקופת היורה, ובסלעי ליאס שנחשפו במחצבות מקומיות.
תחילה התחנך בבית הספר בלונדל, טיברטון, דבון ואחר כך במכללת וינצ'סטר, שם זכה במלגה לקולג׳ קורפוס קריסטי באוקספורד, וסיים תואר ראשון ב־1805. הוא השתתף גם בהרצאות של ג'ון קיד בנושא מינרלוגיה וכימיה, פיתח עניין בגאולוגיה וביצע מחקר שדה בשכבות סלעים במהלך חופשותיו. הוא המשיך לתואר שני בשנת 1808, היה עמית של קורפוס כריסטי. בשנת 1809 הוסמך ככומר. הוא המשיך לעשות סיורים גאולוגיים תכופים באזורים שונים באנגליה, סקוטלנד, אירלנד ווילס.
בשנת 1813 מונה בקלנד למרצה במינרלוגיה, לצד ג'ון קיד, והעביר הרצאות מלאות חיים ופופולריות עם דגש חזק על גאולוגיה ופליאונטולוגיה. בנוסף הוא היה האוצר הלא רשמי של המוזיאון האוניברסיטאי באוקספורד, הוא בנה אוספים, סייר באירופה ובא במגע עם חוקרים רבים.
ראשית חייו > נישואים

בדצמבר 1825 נישא למרי מורלנד מאבינגדון, אוקספורדשייר, מאיירת ואספנית מאובנים. ירח הדבש שלהם היה סיור של שנה באירופה, עם ביקורים באתרים גאולוגיים מפורסמים. היא המשיכה לסייע לו בעבודתו, ונולדו להם תשעה ילדים, חמישה מהם שרדו עד בגרות. בנו פרנק בקלנד הפך לחוקר טבע ידוע, סופר ומפקח על דייג הסלמון.
באחת הפעמים עזרה לו מרי לפענח את סימני הרגלים שנמצאו בסלע אבן חול. הם כיסו את שולחן המטבח בעיסה, בזמן שהביא את צב המחמד שלהם שילך על העיסה, ואישר את האינטואיציה שלו, כי טביעות הרגל של הצבים תואמות את סימני המאובנים שמצאו. בתו, הסופרת אליזבת בקלנד גורדון, כתבה ביוגרפיה על אביה שכללה נספחים לתפקידיו, חברותו בחברות מקצועיות ואינדקס של פרסומיו.
מחקריו > דחיית "תאוריית השיטפונות" ומערת קירקדייל

בשנת 1818 נבחר בקלנד כחבר החברה המלכותית. באותה שנה הוא הצליח להקים קתדרה לגאולוגיה ונהיה מרצה הראשון בדרגת "רידר" במחלקה זו. הוא נשא את הרצאת הפתיחה ב-15 במאי 1819. בהרצאה זו הוא ניסה לגשר בין ממצאי מדע הגאולוגיה ובין סיפור הבריאה הדתי. הא הביא טענות שמוכיחות כיצד המדע החדש של הגאולוגיה מתאים את הראיות הגאולוגיות לתיאורים המקראיים של הבריאה והמבול של נח.
בתקופה בה חוקרים אחרים התנגדו ל"עקרון האחידות" של ג'יימס האטון, פיתח בקלנד השערה חדשה לפיה המילה "התחלה" בספר בראשית פירושה תקופה בלתי מוגדרת בין יצירת כדור הארץ ליצירת תושביו הנוכחיים, במהלך אשר התרחש בסדרה ארוכה של הכחדות ויצירות רצופות של סוגים חדשים של צמחים ובעלי חיים. לפיכך, תאוריית הקטסטרופיזם שלו שילבה גרסה של בריאתנות כדור הארץ. בקלנד האמין באירוע עולמי בתקופת נח אך לא תמך ב"תאוריית השיטפונות" שכן הוא האמין שרק כמות קטנה מהשכבות הייתה יכולה להיווצר בשנה היחידה שבה היה המבול.
מחקירותיו על עצמות מאובנים במערת קירקדייל, ביורקשייר, 1822, הוא הגיע למסקנה כי המערה אכלסה למעשה על ידי צבועים בתקופות הבין שטפוניות, וכי המאובנים הם שרידי צבועים ובעלי החיים שהם אכלו, במקום להיות שרידים של בעלי חיים שנסחפו בשיטפון על ידי המים הגואים, כפי שהוא ואחרים חשבו בהתחלה.
הניתוח של באקלנד על מערת קירקלנד ומערות אחרות נתפס כמודל לניתוח מדוקדק כדי לשחזר את עברו של כדור הארץ. האגודה המלכותית העניקה לבקלנד את מדליית קופי בשנת 1822 על עבודתו על מערת קירקדייל.
בעוד הניתוח של בקלנד שכנע אותו שהעצמות שנמצאו במערת קירקדייל לא נשטפו למערה על ידי שיטפון עולמי, הוא עדיין האמין ששכבת הבוץ הדקה שכיסתה את שרידי הצבועים נוצרה ב"מבול האוניברסלי" שלאחר מכן.
הוא פיתח רעיונות אלו ליצירתו המדעית הגדולה Reliquiæ Diluvianæ, או, תצפיות על שרידים אורגניים המעידים על אירוע מבול אוניברסלי שפורסם בשנת 1823 והפך לרב מכר. עם זאת, במהלך העשור הבא, לאחר שהגאולוגיה המשיכה להתקדם, שינה בקלנד את דעתו. בחיבורו המפורסם של ברידג'ווטר, שפורסם בשנת 1836, הוא הודה כי לא ניתן היה לאשר את התיאור המקראי על המבול של נוח באמצעות עדויות גאולוגיות. עד שנת 1840 הוא קידם באופן פעיל את התפיסה לפיה מה שהתפרש כעדות למבול האוניברסלי שני עשורים קודם לכן, ובעקבות זאת לעליית דור חדש של גאולוגים כמו צ'ארלס לייל, היה למעשה ממצאים שהם עדות לקרחון גדול .
מחקריו > מגלוזאורוס

הוא המשיך להתגורר בקולג׳ קורפוס קריסטי ובשנת 1824 התמנה לנשיא האגודה הגאולוגית של לונדון. כאן הוא הודיע על התגלית, בסטונספילד, של עצמות מאובנות של זוחל ענק אותו כינה Megalosaurus ('הלטאה הגדולה') וכתב את התיאור המלא הראשון של מה שנקרא לימים דינוזאור.
בשנת 1825 נבחר בקלנד כחבר כבוד זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים. באותה שנה התפטר מההוראה באוקספורד - הוא תכנן להתפרנס ממשרה דתית בהמפשייר, והפך לראש כנסיית כריסטוס, עם שכר גבוה ללא אחריות מנהלית רצינית.
מחקריו > הגברת האדומה מפאבילנד

ב־18 בינואר 1823 נכנס בקלנד למערת פאבילנד (דרום ויילס) שם גילה שלד שאותו כינה "הגברת האדומה מפאבילנד", בהתחלה הוא שיער שאלה שרידיה של זונה מקומית. זהו האדם הקדום ביותר המודרני שנמצא בבריטניה. אף על פי שמצא את השלד במערת פאבילנד באותן שכבות כמו עצמות של יונקים שנכחדו (כולל ממותות), בקלנד חלק על השקפתו של ז'ורז' קיווייה כי בני האדם לא התקיימו יחד עם בעלי חיים שנכחדו, והוא ייחס את נוכחות השלד שם לקבר שנחפר בתקופות היסטוריות, אולי על ידי אותם אנשים שבנו כמה ביצורים לפני הרומאים, בשכבות הקדומות יותר. בדיקות פחמן שנעשו מאז, תיארכו את השלד, הידוע כיום כגבר מלפני 33,000 שנה.
מחקריו > קופרוליט ושרשרת המזון

ציידת המאובנים מרי אננינג הבחינה כי חפצים מאובנים המכונים "אבני באזור״(bezoar) נמצאו לרוב באזור שלדי איכתיוזאורוס שנמצאו בתצורת הסלעים ליאס מתקופת היורה המוקדמת. היא גם ציינה כי אם אבנים כאלה נשברות, הן מכילות לרוב עצמות דגים מאובנים, ולפעמים עצמות מאיכתיוזאורים קטנים. תצפיות אלה על ידי אנינג הובילו את בקלנד להציע בשנת 1829 כי האבנים העגולות האלה, היו למעשה גללי צואה מאובנת. הוא טבע עבורם את השם קורפוליט coprolite; השם הפך לשם כללי לכל צואה מאובנת.
בקלנד הגיעה גם למסקנה כי סימוני הספירלה על המאובנים הצביעו על כך כי לאיכתיוזאורים היו רכסי ספירלה במעיים שלהם בדומה לאלה שיש לכרישים מודרניים, וכי חלק מהם היו שחורים מכיוון שלאיכיתיוזאורוס היו כנראה שקיות דיו. הוא כתב תיאור חי של שרשרת המזון בתקופה זו על סמך תצפיות אלה, אשר עוררו את הנרי דה לה בש לצייר בליטוגרפיה את הייצוג הציורי הראשון של סצנה מהעבר הגאולוגי הרחוק. בקלנד השתמש בציורים אלה להרצאותיו.
הוא גם דן בממצאים דומים אחרים שנמצאו בתצורות אחרות, כולל גללי הצבועים המאובנים שמצא במערת קירקדייל. הוא סיכם וכתב כי גללים אלה הם עדות למלחמת הקיום בטבע במשך כל העידנים, והכרחיים לשמרית האיזון בבריאה. הגיר מעצמות הטורפים והנטרפים בונים את פני כדור הארץ.
בקלנד סייע ועודד את רודריק מורצ'יסון במשך כמה שנים. בשנת 1831 הצליח להציע נקודת פתיחה טובה בדרום ויילס למחקריו של מורצ'יסון בסלעים שמתחת לשכבות המשניות הקשורות לעידן הזוחלים. מאוחר יותר ייקרא מרצ'יסון לשכבות האלה, המאופיינות במאובנים ימיים חסרי חוליות, כתקופת הסילור, על שם שבט שחי באזור מאות שנים קודם לכן.
מחקריו > כתיבה תאולוגית

בקלנד הוזמן לכתוב את אחד הספרים המגשרים בין מדע והתאולוגיה: "על כוחו, חוכמתו וטובתו של אלוהים, כפי שבאו לידי ביטוי בבריאה". לקח לו כמעט חמש שנים של עבודה, והספר פורסם בשנת 1836 עם הכותרת "גאולוגיה ומינרלוגיה בהתייחסות לתאולוגיה טבעית". הכרך שלו כלל סקירה מפורטת של תיאוריות שתמך בהן, לגבי "תאוריית הפערים" - סוג של בריאתנות מתקדמת, בה הסבר שנשען על תיעוד המאובנים, כאילו הם יצירות אלוהיות רצופות שהכינו את כדור הארץ להופעת בני האדם:
שלל השרידים המאובנים שנחשפים על ידי מחקרי הגאולוגיה, כולם נוטים להוכיח שכוכב הלכת שלנו היה תפוס בתקופות שקדמו ליצירת המין האנושי, על ידי מינים נכחדים של בעלי חיים וצמחים, המורכבים, כמו גופים אורגניים חיים... הם מראים עוד כי צורות נכחדות אלה של אורגניזם מאוחדים בעקרונות בנייתן, ומיונם, למשפחות, המרכיבות את ממלכות החי והצומח הקיימות בהווה. הם מספקים שרשרת של ראיות של ההוויה המתמשכת, ושל התכונות הגבוהות ביותר של האדם, ועולם החי האמיתי כפי שנוצרו ברצון האל.
לאחר חזרתו של צ'ארלס דרווין ממסעו, בקלנד דן עמו באיגואנות שבאיי גלאפגוס ובאיגואנות הימיות. לאחר מכן הוא המליץ על הפרסום של דרווין על תפקידם של תולעי אדמה בהיווצרות הקרקע, ושיבח אותו תוך דחייתו בצדק השערה אחרת של דרווין לפיה ניתן להסביר בעזרת תולעים אלה את היווצרות שכבות הגיר.
מחקריו > תורת הקרחונים

בשלב זה בחייו, בקלנד היה מדען בולט ומשפיע וידידו של ראש הממשלת הטורי, סר רוברט פיל. בשיתוף עם אדם סדג'וויק וצ'ארלס לייל הכינו את הדו"ח שהוביל לייסוד הסקר הגאולוגי של בריטניה.
לאחר שהתעניין בתיאוריה של לואי אגאסי, שסלעים מלוטשים ומפוספסים כמו גם חומר שנסחף, נגרמו על ידי קרחונים עתיקים, הוא נסע לשווייץ בשנת 1838 לפגוש את אגסי ולראות בעצמו את הממצאים. הוא נזכר בתופעות שראה בסקוטלנד, ויילס ובצפון אנגליה, אך ייחס אותם בעבר לשיטפון. כשאגאסי הגיע לבריטניה לישיבה בגלאזגו של האיגוד הבריטי, בשנת 1840, הם יצאו לסיור בסקוטלנד ומצאו שם עדויות לקרחוני העבר. באותה שנה שוב שב בקלנד ונבחר לנשיא האגודה הגאולוגית, ולמרות תגובתם העוינת של עמיתיו להצגת התיאוריה על הקרחונים, כעת היה משוכנע שהקרחונים אחראים לחלק גדול מהסדימנטים המכסים את פני השטח בבריטניה.
בשנת 1845 הוא מונה על ידי סר רוברט פיל, לדיקן של כנסיית וסטמינסטר ולאחר מכן הועבר לכנסייה באזור אוקספורד.באותה העת, בקלנד היה מעורב בתיקונים ותחזוקה של מנזר וסטמינסטר ובהטפת דרשות מתאימות לאוכלוסייה הכפרית בכנסייה הקטנה באזור אוקספורד. במקביל, הוא המשיך להרצות על הגאולוגיה באוקספורד. בשנת 1847 התמנה לנאמן במוזיאון הבריטי ובשנת 1848 הוענק לו מדליית ולסטון על ידי האגודה הגאולוגית של לונדון.