stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'קטה הוקס
ילדות ונערות

ג'סי ג'קטה הוקס נולדה בקיימברידג', אנגליה והייתה בתו של זוכה פרס נובל סר פרדריך גולנד הופקינס. בגיל 9, כתבה חיבור על המקצוע שהיא תבחר בו בעתיד - ארכאולוגיה. כאשר היא גילתה שביתה נבנה על בית קברות אנגלו-סקסי, היא הייתה נחושה לבצע מסע חפירה באדמת משפחתה. למרות האיסור, היא התגנבה בלילות עם פנס ואת חפירה וחפרה.
למדה בבית הספר פרס (the perse school) ולאחר מכן הייתה האישה הראשונה אשר למדה את התואר (החדש באותה התקופה) לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה, במכללת ניוהאם (newham college) באוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה

בסוף השנה השנייה של התואר, היא נשלחה לחפירה בקולצ'סטר, שבוצעה בהובלתה של כריסטופר הוקס, אשר עמו התחתנה בשנת 1933. ג'קטה וכריסטופר יצאו למשלחות מרובות ביחד ובנפרד, ובשנת 1937 נולד בנם היחיד, ניקולס.
לאחר סיום התואר, ג'קטה הצטרפה למשלחת חפירה בבית הספר הבריטי לארכאולוגיה, בהנהגתה של דורותי גארוד. היא ועוד נשים רבות, ביניהן יוסרה, היו חלק בגילוי טאבון 1, גולגולת ניאדרטלית.
בזמן מלחמת העולם השנייה היא עזבה את עולם הארכאולוגיה ועסקה בשירות ציבורי, היא עבדה עבור משרד החינוך הבריטי, ולאחר מכן בתור מנהלת ומזכירה של הוועדה הלאומית של האו"ם אצל אונסק"ו מ-1943 עד 1949.
בזמן ההכנות לוועידת אונסק"ו הראשונה במקסיקו סיטי בשנת 1947, היא פגשה את הכותב ג'ק פריסטלי, השניים התאהבו במקסיקו סיטי, אך רק בשנת 1953 נישואיה לכריסטופר הוקס התפרקו סופית, והיא וג'ק התחתנו.
בשנת 1949 ג'קטה עזבה את השירות הציבורי כדי לעסוק בכתיבה יצירתית, וביחד עם ג'ק היא כתבה ספרים רבים. מלבד הכתיבה, ג'קטה גם עבדה כיועצת הארכאולוגית לפסטיבל בריטניה משנת 1949 עד 1951. בשנת 1952 היא קיבלה תואר קצינה (OBE) ממסדר האימפריה הבריטית. היא הייתה המנהלת של מכון הסרטים הבריטי ובשנת 1971 היא מונתה לסגנית יו"ר המועצה לארכאולוגיה בריטית.
ספריה

The Archaeology of Jersey (1939)
Early Britain (1945)
A Land (1951)
History in Earth and Stone (1952)
A Woman As Great As the World (1953)
A Woman As Great As the World and Other Fables (1953)
Fables (1955)
Man On Earth (1955)
Providence Island (1959)
Man and the Sun (1962)
The Worlds of the Past (1963)
Pharaohs of Egypt (1965)
Prehistory (1965)
King of the Two Lands (1966)
Dawn of the Gods (1968)
The First Great Civilizations (1973)
The First Great Civilizations, Life in Mesopotamia, the Indus Valley, and Egypt (1973)
Atlas of Ancient Archeology (1974)
The Atlas of Early Man (1976)
Guide to Prehistoric and Roman Monuments In England and Wales (1978)
A Quest of Love (1980)
Mortimer Wheeler: Adventurer in Archeology (1982)
The Shell Guide to British Archeology (1986)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Diana collins, Obituary: Jacquetta Hawkes, The Independent, ‏1996-03-20 (באנגלית)
1 2  Christine Finn, jaquetta hawks - basic biografical information (באנגלית), אוניברסיטת ברדפורד
1 2 3  Elizabeth Rokkan, Hawkes, Jacquetta (1910–1996) | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com (באנגלית)
↑  Amara Thornton, A land, עמ' 3-4
↑  Jacquetta Hawkes Books - Biography and List of Works - Author of 'A Land', www.biblio.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262577105171  PLWABN: 9810570076905606  BIBSYS: 90065923  BNE: XX965870  BnF: cb124096317 (data)  CANTIC: a1009930x  CiNii: DA00038262  GND: 119375052  ICCU: SBLV047959  ISNI: 0000 0003 6864 6572  LCCN: n50035269  NDL: 00442730  NKC: zcu2009506903  NLA: 36143011  NSK: 000099579  NTA: 068414242  RERO: 02-A003354512  SELIBR: 307364  SNAC: w6g45gzs  SUDOC: 067040330  Trove: 1219522  VIAF: 108127383   WorldCat (עם VIAF): 108127383
יודית פנאקל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 ביוני 1936 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  13 בינואר 2022 (בגיל 85) 
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 שפות היצירה:  הונגרית 
 בן או בת זוג:  פאל בארדוש 
 צאצאים:  אנדראש ברדוש 
 מספר צאצאים:  2 
 
יודית פנאקל (בהונגרית: Fenákel Judit;‏ בודפשט, 25 ביוני 1936 – 13 בינואר 2022) הייתה סופרת ועיתונאית יהודייה-הונגרייה. היא מחברם של מחזות רבים ברדיו, כתבות ומאמרים בעיתונים. עשרות הרומנים והנובלות שלה השאירו חותם על סוגת הסיפור הקצר ההונגרית.
קורות חיים

יודית פנאקל נולדה במשפחה יהודית וחיה את ילדותו באנדרוד. היא גם למד בבית ספר יסודי שם. בשואת יהודי הונגריה המשפחה גורשה מאנדרוד לאוסטריה יחד עם אמה. אביה נפטר במחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי).
לאחר מלחמת העולם השנייה, היא עבר לסגד יחד עם אמה. שם סיימה את בית ספר היסודי ונרשמה להכשרת מורים. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת סגד ולאחר מכן באוניברסיטת יוז'ף אטילה.
בין השנים 1957–1962 עבדה כמורה בבית ספר יסודי. מ-1962 עד 1969 הייתה חברת מערכת בעיתון מחוז צ'ונגרד, ומ-1969 עד 1972 היה העורכת של כתב העת "אוניברסיטת סגד".
ב-1972 הוא חזרה לבודפשט. משנת 1972 הייתה חברת המערכת הבכירה ביותר של "עיתון הנשים" (Nők Lapja) ה-לאישה ההונגרי במשך 16 שנים, ובין 1988 לבין 2001 הייתה העורכת של "עיתון המשפחה" (Családi Lap).
משפחתה

הוריה: לאיוש פנאקל ורוז'ה לאצקו. ב-1958 היא נישאה לסופר פאל ברדוש. נולדו להם שני בנים: לאסלו ברדוש (1960) ואנדראש ברדוש (1964).
יצירתה

הז'אנר החשוב ביותר שלה היה הסיפור הקצר. תשומת לבה התמקדה בעיקר בחיי היומיום של אנשים קטנים ופגיעים, העולם של תושבי העיר.
עבודותיה

דרי שני רחובות (סיפורים קצרים, 1960)
החיים הם דבר עליז (סיפורים קצרים, 1963)
אקווריום (רומן, 1966)
עשרה ימים כפר (רומן, 1967)
המפשיט (סיפורים קצרים, 1970)
מסעות לילי (רומן, 1973)
ממאי עד מאי (רומן, 1974)
ככה עושים את זה בז'ומבו... ; המועצה הלאומית של החזית העממית הפטריוטית, בודפשט, 1975 (פנים אל פנים)
מסמכים על .U.M (רומן, 1975)
האישה הגדולה האמיתית (סיפור קצר, 1976)
המונולוג של העוזר הרביעי (רומן, 1978)
A Certain Hope Street (סיפורים, 1979)
לכל אחד יש רומן (פורטרטים, 1979)
ההשתקה (רומן, 1982)
העיזבון (רומן, 1983)
מאיוולת להרמוניה (סיפורת, 1983)
מנהלת הבית הייתה כאן (סיפורים קצרים, 1985)
שלושה רומנים קצרים: מסעות לילי, מסמכים על .U.M, השתקה (רומנים, 1985)
סיפור פרטי (סיפור קצר, 1987)
בושה (רומן 1987)
הרוזנת בשדה הגזר (רומן למבוגרים צעירים, 1990)
תכתובת (רומן, 1993)
איש החברה (סיפור קצר, 2000)
גב התצלום (רומן, סיפור קצר, 2002)
המתקפל (אוטוביוגרפית ילדות שנכתבה יחד עם אגנש גרגיי, 2004)
הגברת בכחול הכסף (רומנים, 2005)
קשקוש (סיפורים קצרים, 2007)
K-line (סיפורים קצרים, 2013)
Patchwork. סיפוריה הקצרים של יודית פנאקל, שיריה של אגנש גרגי; עבר ועתיד, בודפשט, 2021
מוצאה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| פנאקל יהודית (בודפשט, 25 ביוני 1936 - 13 בינואר 2022) | אביה: לאיוש פנאקל (אנדרד, 22 באפריל 1903 - 1944/1945)  סוֹחֵר | סבא מצד אבא:  פביאן פנאקל  (מזשאש, 10 במאי 1869 - בודפשט, 9 במאי 1922)  סנדלר, סוחר | סבא רבא מצד אבא: לאיוש פנאקל |
| פנאקל יהודית (בודפשט, 25 ביוני 1936 - 13 בינואר 2022) | אביה: לאיוש פנאקל (אנדרד, 22 באפריל 1903 - 1944/1945)  סוֹחֵר | סבא מצד אבא:  פביאן פנאקל  (מזשאש, 10 במאי 1869 - בודפשט, 9 במאי 1922)  סנדלר, סוחר | סבתא רבתא מצד אבא:  רוזה גרוס |
| פנאקל יהודית (בודפשט, 25 ביוני 1936 - 13 בינואר 2022) | אביה: לאיוש פנאקל (אנדרד, 22 באפריל 1903 - 1944/1945)  סוֹחֵר | סבתא מצד אבא:  רוזליה שוורץ (ריזה) (אנדרד, 28 בינואר 1880 - ?) | סבא רבא מצד אבא:  בנימין שוורץ |
| פנאקל יהודית (בודפשט, 25 ביוני 1936 - 13 בינואר 2022) | אביה: לאיוש פנאקל (אנדרד, 22 באפריל 1903 - 1944/1945)  סוֹחֵר | סבתא מצד אבא:  רוזליה שוורץ (ריזה) (אנדרד, 28 בינואר 1880 - ?) | סבתא רבתא מצד אבא:  פאני שטרן |
| פנאקל יהודית (בודפשט, 25 ביוני 1936 - 13 בינואר 2022) | אמא שלה:  רוז'ה לצקו (בודפשט, 27 בדצמבר 1914 - ?) | סבא מצד האמא:  מור לאצקו (פשט, 19 בינואר 1872 - ?)  סוחר | סבא רבא מצד האמא: ליפוט לאצקו   (ואגאויהיי 1825 -  בודפשט, 13 בינואר 1914) |
| פנאקל יהודית (בודפשט, 25 ביוני 1936 - 13 בינואר 2022) | אמא שלה:  רוז'ה לצקו (בודפשט, 27 בדצמבר 1914 - ?) | סבא מצד האמא:  מור לאצקו (פשט, 19 בינואר 1872 - ?)  סוחר | סבתא רבתא מצד האמא: רגינה שוויינבורגר |
| פנאקל יהודית (בודפשט, 25 ביוני 1936 - 13 בינואר 2022) | אמא שלה:  רוז'ה לצקו (בודפשט, 27 בדצמבר 1914 - ?) | סבתא מצד האמא: קטלין שטייניץ  (בודפשט, 12 בפברואר 1875 - בודפשט, 30 בינואר 1941 | סבא רבא מצד האמא:  דוד שטייניץ (פשט, 1834 – ?) |
| פנאקל יהודית (בודפשט, 25 ביוני 1936 - 13 בינואר 2022) | אמא שלה:  רוז'ה לצקו (בודפשט, 27 בדצמבר 1914 - ?) | סבתא מצד האמא: קטלין שטייניץ  (בודפשט, 12 בפברואר 1875 - בודפשט, 30 בינואר 1941 | סבתא רבתא מצד האמא: ינקה רוזנצוויג (ג'נג'ש, 1845 – ?) |
ספרות

מי זה מי בספרות ההונגרית? ספרי עיון מסת"ב 963-8607-10-6
מי זה מי בספרות ההונגרית? הוצאת Könyvkuckó, בודפשט, 1999 מסת"ב 9-638157-91-7
פיטר הרמן: מי זה מי 2002 CD-ROM, Biográf Kiadó מסת"ב 963-8477-64-4
MTI Ki kicsoda 2009 (מי זה מי בהוצאת סוכנות הידיעות ההונגרית).
סלבריטאים
דף הנתונים שלה באתר אגודת המשוררים
https://web.archive.org/web/20090615061406/http://www.szombat.org/archivum/h0302h.htm
יודית פנאקל באתר Port.hu (בהונגרית)
לקריאה נוספת

Gyomaendrődi ki kicsoda? Szerkesztette: Szilágyiné Németh Eszter, Kovácsné Nagy Katalin. Gyomaendrőd, Honismereti Egyesület-Szülőföld Baráti Kör, 2004
Humorlexikon. Szerkesztette: Kaposy Miklós. Budapest, Tarsoly Kiadó, 2001Kortárs magyar írók kislexikona 1959–1988. Főszerk. Fazakas István. Budapest: Magvető. 1989. 471. o. ISBN 963-14-1604-6
A magyar irodalom évkönyve 1988-2008; változó szerk.; Széphalom Könyvműhely, Budapest, 1989-2009
Szegedtől Szegedig 2002. Antológia.
Főszerkesztő: Simai Mihály. Bába és Társai Kft.-Szegedi Írók Társasága, Szeged, 2002 Magyar irodalmi lexikon I. (A–K). Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963.
Révai új lexikona VII. (Fej–Gak). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2001. ISBN 963-927-241-8
הערות שוליים

↑  "Szülei házassági bejegyzése a Budapest VII. ker. polgári házassági akv. 446/1935. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-01-18.
↑  "Apai nagyszüleinek házassági bejegyzése az endrődi polgári házassági akv. 50/1902. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-01-18.
↑  "Anyai nagyszüleinek házassági bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 685/1899. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-01-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261020305171  ISNI: 0000 0000 7982 7684  LCCN: n92066214  SUDOC: 074456016  VIAF: 9041024   WorldCat (עם VIAF): 9041024
אליפות ישראל בשחמט 2014

אליפות ישראל בשחמט 2014 הייתה אליפות ישראל ה-32 בשחמט. התחרות נערכה בבאר שבע מה-17 ביוני ועד ה-26 ביוני 2014.

 בתחרות זכה רב-אמן ויקטור מיכלבסקי שצבר 6.5 נקודות מתוך 9 אפשריות. מיכלבסקי הוביל את התחרות מהסיבוב הראשון וחלק את המקום הראשון עם רב-אמן אלכסנדר חוזמן, אך מיכלבסקי ניצח בתחרות בזכות איכות נקודות טובה יותר.

 במקומות 3–6 עם שש נקודות סיימו, לפי הסדר רבי האמנים הבאים: דן צולר, ויטלי גולוד, מיכאל רויז ואיליה סמירין.
התחרות הפתוחה

שלב הגמר באליפות ישראל בשחמט כלל 32 מבכירי השחקנים בישראל - עשרה רבי-אמנים המתחרים ברמות הגבוהות ביותר בעולם וחלקם מופיעים בשורות נבחרת ישראל בשחמט, ארבעה אמנים בינלאומיים ושמונה אמני פיד"ה.
השחמטאים הבולטים שהשתתפו הם: אלוף ישראל לשעבר, רב-אמן איליה סמירין ממועדון אשדוד, שחקן מנוסה שהופיע למעלה מ-20 פעם בשורות נבחרת ישראל ומדורג במקום ה-66 בעולם; חבר נבחרת ישראל, רב-אמן יבגני פוסטני ממועדון באר שבע המדורג במקום ה-98 בעולם; ומאמן נבחרת ישראל רב-אמן מיכאל רויז, אף הוא ממועדון באר שבע.
שחמטאים בולטים שלא השתתפו הם: חברי נבחרת ישראל בוריס גלפנד, מקסים רודשטיין, אמיל סוטובסקי וחבר נבחרת ישראל לשעבר בוריס אברוך.
התחרות כללה 9 סיבובים בשיטה שווייצרית עם סיבוב אחד בכל יום, החל מיום ג', 17 ביוני, פרט ליום החופשי – שבת 21 ביוני.
בראש הצוות הניהולי של התחרות עמד שופט השחמט הבינלאומי אלמוג בורשטיין, ששימש סגן השופט הראשי באליפות העולם בשחמט 2013. סגנו היה שופט פיד"ה אלון כהן-רביבו, שדאג להעברת המשחקים בשידור ישיר באינטרנט.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת)

| דירוג סופי | דרגה | שם השחמטאי | מד כושר | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רב-אמן | אלכסנדר חוזמן | 2563 | 6.5 |
| 2. | רב-אמן | ויקטור מיכלבסקי | 2532 | 6.5 |
| 3. | רב-אמן | איליה סמירין | 2671 | 6 |
| 4. | רב-אמן | מיכאל רויז | 2560 | 6 |
| 5. | רב-אמן | ויטלי גולוד | 2528 | 6 |
| 6. | רב-אמן | דן צולר | 2481 | 6 |
| 7. | רב-אמן | יבגני פוסטני | 2629 | 5.5 |
| 8. | רב-אמן | טל בראון | 2531 | 5.5 |
| 9. | אמן בינלאומי | אסף גבעון | 2451 | 5.5 |
| 10. | אמן פיד"ה | פנחס קנטרג'י | 2451 | 5.5 |
| 11. | אמן פיד"ה | עידו בן ארצי | 2367 | 5 |
| 12. | רב אמן | בוריס קנצלר | 2441 | 5 |
| 13. | אמן פיד"ה | אוריאל אורלינסקי | 2340 | 5 |
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב ראשון

הפתעות נרשמו כבר בסיבוב הראשון כאשר המדורג מספר 2 בתחרות יבגני פוסטני הפסיד במשחק לאלכס רינברג המדורג 320 נקודות מתחתיו במד הכושר. המדורג מספר 1 בתחרות איליה סמירין סיים בתיקו את משחקו מול אנדריי גורבנוב, המדורג 330 נקודות מתחתיו במד הכושר. גם המדורגים 3–4 מיכאל רויז ואלכסנדר חוזמן סיימו בתיקו את משחקיהם עם ארלינסקי ומרדכי.
שלוש עמדות מהמשחק בין אלכס רינברג בלבן ליבגני פוסטני.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב שני

בתום משחקי הסיבוב השני רק לרב האמן ויקטור מיכלבסקי שתי נקודות. טעויות של האמן הבינלאומי ניצן שטיינברג הביאו לניצחונו.
שלוש עמדות מהמשחק בין ויקטור מיכלבסקי בלבן לניצן שטיינברג.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב שלישי

בתום משחקי הסיבוב השלישי לארבעה שחקנים שתיים וחצי נקודות. רבי האמנים ויקטור מיכלבסקי, דן צולר ובוריס קנצלר ואמן בינלאומי אסף גבעון.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב רביעי

בתום משחקי הסיבוב הרביעי הובילו רבי האמנים ויקטור מיכלבסקי ודן צולר עם שלוש וחצי נקודות.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב חמישי

בתום משחקי הסיבוב החמישי הובילו עם ארבע נקודות רבי האמנים ויקטור מיכלבסקי ודן צולר, שסיימו את משחקם בתיקו. שבעה שחקנים דלקו אחריהם עם 3.5 נקודות ובהם רבי האמנים איליה סמירין, יבגני פוסטני ומיכאל רויז.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב שישי

בתום משחקי הסיבוב השישי ויקטור מיכלבסקי הוביל עם חמש נקודות לפני מיכאל רויז, אלכסנדר חוזמן ודן צולר עם ארבע וחצי נקודות.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב שביעי

בתום משחקי הסיבוב השביעי ויקטור מיכלבסקי הוביל עם חמש וחצי נקודות לפני מיכאל רויז, אלכסנדר חוזמן ודן צולר עם חמש נקודות.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב שמיני

בתום משחקי הסיבוב השמיני ויקטור מיכלבסקי הוביל עם שש נקודות לפני איליה סמירין, יבגני פוסטני, מיכאל רויז, אלכסנדר חוזמן, ויטלי גולוד ודן צולר עם חמש וחצי נקודות.
טבלת התוצאות (של המסיימים בצמרת) > מהלך התחרות > סיבוב תשיעי

בסיבוב התשיעי והאחרון התמודדו איליה סמירין בלבן מול ויקטור מיכלבסקי, אלכסנדר חוזמן בלבן מול יבגני פוסטני, ויטלי גולוד בלבן מול מיכאל רויז.
תומאס ג'יי הודנר הבן

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1924 פול ריבר, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בנובמבר 2017 (בגיל 93) קונקורד, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אקדמיית פיליפס  האקדמיה הימית של ארצות הברית 
 השתייכות:  צי ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1946–1973 (כ־27 שנים)
 דרגה:    קפטן
 פעולות ומבצעים
 מלחמת קוריאה 
 עיטורים
 מדליית הכבוד
 
תומאס ג'רום הודנר הבן (באנגלית: Thomas Jerome Hudner Jr;‏ 31 באוגוסט 1924 – 13 בנובמבר 2013) היה קצין בצי ארצות הברית וטייס ימי. הוא היה בדרגת קפטן, וקיבל את מדליית הכבוד: העיטור הצבאי הגבוה ביותר שמוענק על ידי ארצות הברית.
ביוגרפיה

הודנר נולד ב-31 באוגוסט 1924 בפול ריבר, מסצ'וסטס. אביו, תומאס הודנר האב, היה איש עסקים ממוצא אירי.
ניהל רשת חנויות מכולת בשם Hudner's Markets. להונדר שלושה אחים קטנים, בשם ג'יימס, ריצ'רד, ופיליפ.
ביוגרפיה > השכלה

הודנר למד באקדמיית פיליפס היוקרתית באנדובר, מסצ'וסטס, החל משנת 1939.
למשפחתו הייתה היסטוריה ארוכה באקדמיה, כאשר אביו סיים את לימודיו ב-1911 ודודו, הרולד הודנר, סיים את לימודיו ב-1921.
בסופו של דבר, שלושת ילדי משפחת הודנר הצעירים למדו באקדמיה גם כן;
ג'יימס החל ללמוד באקדמיה ב-1944, ריצ'רד ב-1946, ופיליפ ב-1954.
בתקופת התיכון, הודנר שיחק בנבחרת הפוטבול והלקרוס, של האקדמיה, ובנוסף היה חבר מועצת תלמידים.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

לאחר המתקפה על פרל הארבור וכניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, הודנר שמע נאום של מנהל האקדמיה קלוד פיוס, שלאחר מכן אמר שהעניק לו השראה להצטרף לצבא.
הודנר נכנס לאקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, מרילנד בשנת-1943 וסיים את לימודיו ב-1946. הודנר למד באקדמיה הימית עם מספר חברים בולטים נוספים לכיתה, ביניהם מרווין ג'יי בקר, ג'יימס סטוקדייל, ג'ימי קרטר וסטנספילד טרנר. הוא שיחק פוטבול באקדמיה, ובסופו של דבר הפך לרוץ אחורי בנבחרת האקדמיה.
לאחר סיום לימודיו, הודנר שירת כקצין תקשורת על סיפון מספר ספינות שטח במהלך שנותיו הראשונות בצבא, הודנר אמר שאין לו עניין בכלי טיס. בשנת-1948, הודנר החל להתעניין בתעופה, ופנה לבית הספר לטיסה, וראה בכך "אתגר חדש". הוא התקבל לתחנת אווירית ימית בפנסקולה, שבפלורידה, שם השלים הכשרה בסיסית בטיסה, והועבר לתחנה האווירית ימית: קורפוס קריסטי בטקסס, שם השלים הכשרה מתקדמת בטיסה והוסמך כטייס ימי באוגוסט 1949.
ביוגרפיה > קריירה צבאית > מלחמת קוריאה

בליל 25 ביוני 1950, עשר דיוויזיות של הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית פתחו בפלישה בקנה מידה מלא לשכנתה מדרום, קוריאה הדרומית. כוח של 89,000 איש נע בשישה טורים, תפס את צבא קוריאה הדרומית בהפתעה, וכתוצאה מכך נתק. הצבא הדרום קוריאני הקטן יותר סבל ממחסור נרחב בארגון ובציוד, ולא היה מוכן למלחמה. הכוחות הצפון קוריאנים העדיפים מבחינה מספרית השמידו התנגדות מבודדת של 38,000 החיילים הדרום קוריאנים בחזית לפני שהחלה לנוע דרומה בהתמדה. רוב כוחותיה של דרום קוריאה נסוגו לנוכח הפלישה. הצפון קוריאנים היו בדרכם לבירת דרום קוריאה, סיאול בתוך שעות, מה שאילץ את הממשלה וצבאה המרוסק לסגת דרומה יותר.
ב-4 בדצמבר 1950, הודנר היה חלק מטיסה של שישה מטוסים שתמכה בכוחות הקרקע של חיל הנחתים האמריקאי שנלכדו על ידי כוחות סינים. 13:38, הוא המריא מלייט עם קצין מבצע הטייסת סגן מפקד הטייסת דיק צ'בולי, לוטננט ג'ורג' הדסון, סגן ג'וניור ביל קניג, האנס ראלף אי. ג'סי ל. בראון, שהיה איש הכנף של הודנר. הטיסה נסעה 100 מיל (160 קילומטרים) ממיקומו של כוח המשימה 77 למאגר צ'וסין, טס בין 35 ל-40 דקות במזג אוויר חורפי קשה מאוד לסביבת הכפרים יודאם-ני והגארו-רי. הטיסה החלה לחפש מטרות לאורך הצד המערבי של המאגר, והורידה את גובהן ל-700 רגל (210 מטרים) בתהליך. משימת החיפוש וההשמדה בת שלוש שעות הייתה גם ניסיון לחקור את הכוחות הסינים באזור.
לאחר כניסתה של הרפובליקה העממית של סין למלחמה בסוף נובמבר 1950, הודנר והטייסת שלו נשלחו למאגר צ'וסין, שם התנהלה מערכה בין הקורפוס העשירי לצבא המתנדבים העממי כמעט 100,000 חיילים סינים כיתרו 15,000 חיילים אמריקאים, והטייסים האמריקאים ביצעו עשרות משימות סיוע אווירי קרוב מדי יום כדי למנוע מהחיילים הסינים לעקוף את האזור.
הערות שוליים

1 2  "Thomas J. Hudner, war hero and veterans' affairs commissioner, dies at 93". The Boston Globe. 13 בנובמבר 2017. נבדק ב-13 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2015051496  VIAF: 317099708   WorldCat (עם VIAF): 317099708 
האנס ג'סי ל. בראון. הודנר קיבל את מדליית הכבוד על ניסיון להציל את בראון ב-1950
מגדה רדנוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בספטמבר 1911 Výčapy-Opatovce, סלובקיה 
 פטירה:  3 בפברואר 1989 (בגיל 77) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 שם לידה:  Rottenstein Magdolna 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד, אוניברסיטת פץ' 
 תפקידים:  רופאת עיניים, פתולוגית 
 פרסים והוקרה:  פרס הרפובליקה העממית ההונגרית (1965)  Order of Merit for Socialist Hungary (1981) 
 בן או בת זוג:  Károly Antal (1941–?) 
 
מגדה רדנוט (במקור רוטנשטיין, בהונגרית: Radnót Magda;‏ ויצ'אפפאטי, 17 בספטמבר 1911 – בודפשט, 3 בפברואר 1989) הייתה דוקטור לרפואה, רופאת עיניים יהודייה-הונגרייה זוכת פרס המדינה (פרס המדינה של הרפובליקה העממית ההונגרית היה פרס ממלכתי גבוה שהוקם על ידי המועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1963, אשר הוענק ליחידים או לקבוצות כהוקרה על הישגים מדעיים, כלכליים וטכניים יוצאי דופן בתחום), פתולוגית, פרופסורית באוניברסיטה, חברה קבועה באקדמיה ההונגרית למדעים. היא הייתה אחת הדמויות המשפיעות ביותר על פתולוגיית העיניים בהונגריה. תחום המחקר העיקרי שלה היה תיאור אטיולוגי ופתולוגי של מחלות ושינויים בעיניים, חקירת הרקע האנדוקרינולוגי של תפיסת האור, ובדיקה היסטולוגית ואנטומית של איברי הראייה. משנת 1951 עד 1982, היא הובילה את מרפאת עיניים מס' 1 של אוניברסיטת זמלווייס בבודפשט ובין 1968 לבין 1981 הייתה המנהלת המייסדת של המכון הלאומי לרפואת עיניים, אשר נבנה והייתה מצוידת על בסיס הרמה עולמית המקובלת באותה התקופה הודות לעבודתה הארגונית.
קורות חייה

מגדה רוטנשטיין נולדה במשפחה יהודית כבתם של דיולה רוטנשטיין ושל אירן ויינרב. אביה מת מות גיבורים במלחמת העולם הראשונה. את לימודיה התיכוניים סיימה בגימנסיה היהודית לבנות של הקהילה היהודית של פשט, שם עברה את בחינות הבגרות בתוצאות מצוינות. היא החלה את לימודי הרפואה שלה ב-1929 באוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), ומשנת 1933 המשיכה את לימודיה באוניברסיטת ארז'בט בפץ'. היא קיבלה את התואר שם ב-1935. בשנים 1934–1935, היא הייתה מתמחה ללא שכר במכון לניתוחים שלאחר המוות של בלה אנץ באוניברסיטת פץ', ובין 1935 לבין 1939 עבדה כמתמחה במרפאת עיניים באוניברסיטה, ולאחר מכן כמרצה והעוזרת מחקר של אלבריך קונראד. בינתיים, במשך סמסטר אחד, בשנת 1937, היא המשיכה את לימודיה במרפאת העיניים של יוזף מלר (אנ') באוניברסיטת וינה, ולאחר מכן עברה את הבחינה שלו וקיבלה תואר מומחית לרפואת עיניים. בשנים 1939-1940 הייתה רופאה על מלגת מחקר וראש המעבדה ההיסטולוגית בבית החולים הממלכתי לרפואת עיניים בבודפשט. הרופא הראשי ומנהל בית החולים, יוז'ף אימרה הבחין בכישרונה ולאחר שהתמנה באוניברסיטת פאזמאן פטר כפרופסור לרפואת עיניים ב-1940 הוא לקח עמו את רדנוט כמרצה ועוזרת הוראה במרפאת עיניים של האוניברסיטה. תחת חסותו הצליחה לעבור את השואה עד 1944. לאחר השתלטות מפלגת צלב החץ, הסתיר אותה פרופסור אימרה. מ-1946 עד 1950, היא כבר ביצעה עבודה קלינית ומחלקתית באוניברסיטה כמרצה בכירה אצל פרופסור טיבור נונאי וקיבלה הסמכה כמרצה פרטית (לא חלק מהסגל) לפתולוגיה של עיניים. בשנים 1950–1951 עמדה בראש מרפאת העיניים של אוניברסיטת סגד. בשנת 1951 קיבלה לידיה את ניהול מרפאת עיניים מס' 1 של אוניברסיטת זמלווייס ועם מינויה כמנהלת מונתה גם לראש המחלקה של החוג לרפואת עיניים באוניברסיטה. ב-1952 קיבלה את התואר PHD בנוסף ל-MD. עד 1982 ניהלה את עבודת ההוראה והמחקר של המחלקה והמכון. במקביל, בין השנים 1960–1972, הייתה סגן הרקטור לחינוך באוניברסיטה, משנת 1955 מונתה גם למנהלת מכון טרכומה, ובין 1968 לבין 1981, מנהלת המכון הלאומי לרפואת עיניים .
בעלה הראשון היה הפסל קארוי אנטל (1909–1994). בתם מגדולנה אנטל (1945–2016), הייתה רופאה מרדימה.
עבודתה

תחום המחקר העיקרי שלה היה הפתולוגיה של מחלות עיניים, אך היא עסקה גם בהיבטים אנדוקרינולוגיים, פיזיולוגיים, היסטולוגיים ואנטומיים של העין. בתחילת דרכה חקרה בעיקר את הקשר הפיזיולוגי בין העין לבלוטה האנדוקרינית, מחקריה בוחנים את הרקע האנדוקרינולוגי של פתולוגיות ייצור הדמעות, ואלה המשמעותיים במיוחד. היא חקרה את השפעת תחושת האור על התפקוד המחזורי של גוף האדם, תיארה את ההבדלים בין התהליכים המטבוליים, של הבלוטה אקסוקרינית וההמטופואטיים המתרחשים בגוף של אנשים בעלי ראייה ולקויי ראייה. היא קבעה וביססה את השפעת האור על תפקוד בלוטת התריס ואת הייצור המוגבר של ההורמונים תירוטרופין (Thyrotropin hormone) והגונדוטרופיים (Gonadotropin hormone) בבלוטת יותרת המוח. באמצעות גישה אנטומית והיסטולוגית, היא חשפה את המבנה התת-מיקרוסקופי של העין, במיוחד את איברי הדמע והרשתית (Ultrastruction). האטלס האנטומי-פתולוגי שלה שפורסם ב-1963 פורסם בהונגרית, רוסית, צרפתית, אנגלית וגרמנית.
עבודתו המשמעותית ביותר הייתה בפתולוגיה של השכבה הדמית, היא חקרה כמעט את כל סוגי המחלות של העפעף, כלי הדם, הלחמית, הקשתית והקרנית, עדשת העין והרשתית, מחלות איברים דמעות, שינויים פתולוגיים, דלקות כרוניות וויראליות, גידולים ופציעות טראומטיות מנקודת מבט פתולוגית. היא עסקה רבות גם בפתולוגיה של גלאוקומה, טרכומה, פסאודוגליומה ברשתית ורטינובלסטומה (גידול בילדות של גלגל העין). ספר הלימוד שלה בפתולוגית עיניים הגיע לארבע מהדורות וראה אור בגרמנית וברוסית. בהתבסס על תצפיות הפתולוגיה הקליניות שלה, היא פיתחה את ההליך הכירורגי לשחזור איברי הדמע, את השיטה של חילוץ קריו-קטרקט ותיקון כירורגי קריאופקסי של היפרדות הרשתית.
היא פרסמה כעשרה ספרים, רשימות אוניברסיטאיות וכשלוש מאות פרסומים מדעיים. משנת 1969 רדנוט הייתה העורכת הראשית והמייסדת של כתב העת "רפואת עיניים" (Ophthalmology), אך היא הייתה גם חברה במערכת של חמישה כתבי עת בינלאומיים אחרים לרפואת עיניים.
חבריות והוקרה > חברויות

רדנוט נבחרה:
כחברה נספחת של האקדמיה ההונגרית למדעים ב-1961 וחברה רגילה ב-1976.
מ-1950 עד 1952, ולאחר מכן מ-1972 עד 1981, הוא היה נשיאת האגודה ההונגרית של רופאי עיניים.
בין 1972 ל-1976 הייתה נשיאת האגודה האירופית לרפואת עיניים (SOE), אך נבחרה כחבר באגודות מקצועיות בינלאומיות וזרות רבות:
האקדמיה הבינלאומית לרפואת עיניים (IOA, מייסדת)
המועצה הבינלאומית לרפואת עיניים (ICO, 1958; כבוד, 1966)
החברה הרפואית של צ'כוסלובקיה Purkyně (ČLS, כבוד, 1963)
האגודה האוסטרית לרפואת עיניים (ÖOG, נספחת, 1966)
החברה הבינלאומית לקריאוכירורגיה (כבוד, 1969)
אגודת רופאי העיניים של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (1969)
האקדמיה של רומא לרפואה (נספחת)
האקדמיה הגרמנית למדעי הטבע של ליאופולדינה (חיצונית, 1970)
החברה הבולגרית לרפואת עיניים (כבוד, 1970)
החברה האמריקאית למנתחי עיניים (1970)