ג'לו ביאפרה
קריירה מוזיקלית > דד קנדיז

ביוני 1978 הגיב בושר למודעה שפרסם הגיטריסט איסט ביי ריי בחנות ובה נכתב כי "הגיטריסט רוצה להקים להקת פאנק", ויחד הם הקימו את להקת דד קנדיז. הוא החל להופיע עם הלהקה תחת שם הבמה Occupant אך עד מהרה החל להשתמש בשם הבמה ג'לו ביאפרה (Jello Biafra), שילוב של שם המותג Jell-O והמדינה האפריקאית קצרת הימים ביאפרה.
ביאפרה ניסה בתחילה להלחין מוזיקה על גיטרה, אך חוסר ניסיונו על הכלי והודאתו שלו כי הוא "גישוש עם הידיים" הובילו את הבסיסט של דד קנדיז, קלאוס פלוריד, להציע לביאפרה פשוט לשיר את החלקים שהוא ראה בעיני רוחו ללהקה. ביאפרה שר את הריפים והמנגינות שלו ברשמקול, אותם הביא לחזרות ו/או להקלטות של הלהקה. הדבר הפך מאוחר יותר לבעיה כאשר שאר חברי הלהקה תבעו את ביאפרה על תמלוגים וזכויות פרסום. לכל הדעות, כולל שלו, ביאפרה אינו מוזיקאי מיומן באופן קונבנציונלי אם כי הוא ושותפיו (במיוחד ג'ואי שיטהד מ-D.O.A) מעידים שהוא מלחין מיומן ויצירתו, במיוחד עם דד קנדיז, זוכה להערכה רבה מצד מבקרים ומעריצים בעלי אוריינטציה פאנקית.
הסינגל הראשון של דד קנדיז היה הגרסה שלהם לשיר "California Über Alles". השיר, שזייף את מושל קליפורניה ג'רי בראון, היה הראשון מבין שירים פוליטיים רבים של הלהקה וביאפרה. הפופולריות של השיר הביאה לגרסאות כיסוי של מוזיקאים אחרים, כמו The Disposable Heroes of Hiphoprisy (שכתב את המילים לפארודיה על פיט וילסון), ג'ון לינל מ-They Might Be Giants ו-Six Feet Under באלבום גרסאות הכיסוי שלהם Graveyard Classics. זמן לא רב לאחר מכן, לדד קנדיז היה להיט שני וגדול יותר עם "Holiday in Cambodia" מתוך אלבום הבכורה שלהם Fresh Fruit for Rotting Vegetables מ-1980. Allmusic מציין את השיר הזה כ"אולי הסינגל המצליח ביותר בסצנת ההארדקור האמריקאית" וביאפרה מחשיב אותו כשיר האהוב עליו אישית של דד קנדי.
הלהקה עוררה מחלוקת באביב 1981 בעקבות הסינגל "Too Drunk to Fuck". השיר הפך ללהיט בבריטניה, וב-BBC חששו שהוא יצליח דיו כדי להופיע בין 30 השירים המובילים במצעד הלאומי, מה שדרש אזכור ב-Top of the Pops. עם זאת, הסינגל הגיע למקום ה-31 במצעד.
המיני-אלבום In God We Trust, Inc. הכיל את השיר "Nazi Punks Fuck Off", כמו גם את "We've Got A Bigger Problem Now", גרסה משוכתבת של "California über alles" על רונלד רייגן. מוזיקאי הפאנק והחוקר ויק בונדי מחשיב את השיר האחרון כשיר ש"הגדיר את האג'נדה הלירית של רוב מוזיקת ההארדקור, וייצג את הניתוק שלה מהפאנק". האלבום השנוי ביותר במחלוקת של הלהקה, Frankenchrist, הביא איתו את השיר "MTV Get Off the Air", שהאשים את MTV בקידום מוזיקה באיכות ירודה ובהרגעת הציבור. האלבום הכיל גם כרזה שנויה במחלוקת של האמן הסוריאליסטי השווייצרי H. R. Giger בשם Penis Landscape.
להקת דד קנדיז יצאה לסיבוב הופעות נרחב במהלך הקריירה שלהם, החל מסוף שנות ה-70. הם החלו לנגן בגני מבוהיי בסן פרנסיסקו (בסיס הבית שלהם) ובמקומות אחרים באזור המפרץ, ומאוחר יותר הסתעפו להופעות במועדונים בדרום קליפורניה (בעיקר הויסקי אה גוגו), אך בסופו של דבר עברו למועדונים גדולים ברחבי המדינה, כולל CBGB בניו יורק. מאוחר יותר, הם ניגנו בפני קהלים גדולים יותר, כמו בטקס פרסי המוזיקה של אזור המפרץ ב-1980 (שם ניגנו את "Pull My Strings" הידוע לשמצה בפעם היחידה), ועמדו בראש פסטיבל "רוק נגד רייגן" ב-1983.
ב-7 במאי 1994, מעריצי פאנק רוק שהאמינו שביאפרה הוא "סולד אאוט" תקפו אותו במועדון גילמן סטריט 924 בברקלי, קליפורניה. ביאפרה טוען כי הוא הותקף על ידי אדם המכונה קרטין, שהתנגש בו תוך כדי מושינג. כתוצאה מהתאונה נפצעה רגלו של ביאפרה והדבר גרם לוויכוח בין השניים. במהלך הוויכוח, קרטין דחף את ביאפרה לרצפה וחמישה או שישה חברים של קרטין תקפו את ביאפרה בעודו למטה, צעקו "סלאוט רוקסטאר, בעטו בו" וניסו לתלוש את שיערו. ביאפרה אושפז מאוחר יותר עם פציעות קשות. המתקפה שיבשה את תוכניותיו של ביאפרה לסיבוב הופעות קנדי ולאלבום נלווה, וההפקה של Pure Chewing Satisfaction נעצרה. עם זאת, ביאפרה חזר למועדון גילמן מספר חודשים לאחר התקרית כדי לבצע הופעת ספוקן וורד כאקט של פיוס עם המועדון.
ביאפרה היה דמות בולטת בסצנת הפאנק הקליפורנית והיה אחד מבני הדור השלישי של קהילת הפאנק בסן פרנסיסקו. להקות הארדקור רבות מאוחר יותר ציינו את דד קנדיז כהשפעה גדולה. סופר הפאנק ההארדקור סטיבן בלאש מתאר את ביאפרה כ"כוכב הגדול ביותר" של ההארדקור, שהיה "בעל נוכחות רבת עוצמה שהתקוממותו הפוליטית ופאנדום הקנאות שלו הפכו אותו לדמות אב של תת-תרבות מתפתחת [ו]כוח מעורר השראה [אשר] יכול להיות גם אמיתי... ביאפרה היה איש חזון, מסית".
לאחר התפרקותה של להקת דד קנדיז, הוקלטו שיריו החדשים של ביאפרה עם להקות אחרות, והוא הוציא רק אלבומי ספוקן וורד כפרויקטי סולו. שיתופי פעולה אלה זכו לפופולריות פחותה מעבודותיו המוקדמות של ביאפרה. עם זאת, שירו "That's Progress", שהוקלט במקור עם D.O.A. עבור האלבום Last Scream of the Missing Neighbors, זכה לחשיפה משמעותית כאשר הופיע באלבום Rock Against Bush, Vol. 1.