stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרלין טילטון
חייה

טילטון נולדה בסן דייגו, קליפורניה. אמה, קת'רין הייתה מזכירה. היא החלה את דרכה במשחק בגיל צעיר. בגיל 15 הופיעה בפרסומת לבגדים ביפן, שבה השתתף גם רינגו סטאר. מאמצע שנות ה-70 חיפשה את דרכה כשחקנית בהופעות בסדרות טלוויזיה כ"ימים מאושרים" בתפקידי אורח, והופיעה בתפקיד זעיר בסרטו של ג'ון מיליוס, "יום רביעי הגדול". בשנת 1978 התקבלה לצוות שחקני הסדרה "דאלאס", בה שיחקה את תפקיד "לוסי יואינג", בתו של גארי יואינג, הבן האמצעי במשפחה, והכבשה השחורה. גארי עזב את דאלאס (העיר והסדרה) וגר בלוס אנג'לס (שם כיכב בסדרה משלו בשם נוטס לנדינג, בה הופיעה טילטון בתפקיד "לוסי יואינג" בפרק אחד), ולוסי גדלה בחווה המשפחתית עם סבה, סבתה ודודיה. דמותה של לוסי עברה קשיים רבים בעונות הרבות בהן הופיעה בסדרה. בין היתר נישאה לסטודנט לרפואה בשם מיטש קופר והתגרשה ממנו כעבור שנה, נחטפה על ידי צלם פסיכופת וניצלה ברגע האחרון, עברה הפלה, שוב נישאה לקופר והתגרשה שוב.
טילטון הופיעה בסדרה בין השנים 1978 - 1985, ושוב בין השנים 1988–1990 ושיחקה ביותר ממאתיים פרקים. בשנת 1990, כשעזבה את הסדרה, עזבה גם דמותה "לוסי" את דאלאס, ועברה לגור בלונדון. הדמות לא הופיעה בעונה האחרונה של הסדרה, כמו גם בסרטי ההמשך "דאלאס: שובו של ג'יי אר" ו"דאלאס: מלחמת בני יואינג".
בין השנים 2012-2014 שבה לשחק את דמותה של לוסי יואינג במספר פרקים בריבוט של "דאלאס" ברשת TNT לצד צוות השחקנים המקורי, כולל בפרק הלוויה של ג'יי. אר יואינג.
הסדרה הייתה הצלחה בינלאומית. בשנת 1984 הגיע שיר ששרה טילטון בשם "Ces't La Vie" למקום הראשון במצעד הפזמונים בגרמניה, אך להצלחה זו לא היה המשך. טילטון הייתה פופולרית ביותר בישראל. בשנות ה-80 שיווקה חברת "הוד לבן" נקניקייה בשם "מיס לוסי", שהייתה אמורה להיות אמריקנית, קצרה ועסיסית כטילטון, שקומתה 1.50 מ'. המותג זכה להצלחה, ובשנת 2008 החליטה חברת "עוף טוב" שהיא בעלת השליטה ב"הוד לבן" לחדשו לרגל חגיגות השישים למדינת ישראל.
לאחר דאלאס, הופיעה טילטון בתפקידי אורח רבים בסדרות טלוויזיה, אם כשחקנית, אם כאורחת המזוהה בשמה, ולעיתים אף בתוכניות ריאליטי כ"החווה" גרסה בריטית של האח הגדול המתרחשת בחווה. סדרת תשדירי פרסומת בהם פרסמה מכשיר לעיצוב הגוף בשם "אבדומינייזר", זכתה לתשומת לב בתחילת שנות ה-90 והסדרה "נשואים פלוס" הקדישה למכשיר זה פרק, בו לעגה למכשיר, ובו הופיעה טילטון בתפקיד עצמה. כן הופיעה בתפקיד עצמה בסרט "דיקי רוברטס: ילד פלא" משנת 2003. הסרט קיבץ בסצנת הסיום דמויות רבות של "ילדי פלא" טלוויזיוניים, שבגרו, ולא הצליחו לשחזר את הקריירה שהייתה להם כילדים, לשיר בו ביקשו הילדים שבגרו לשוב לתהילת עברם. בין השחקנים ששרו את השיר נראית בבירור טילטון, שהייתה בת 45 בעת צילומי הסרט.
טילטון הייתה נשואה לזמר הקאנטרי ג'וני לי (אנ') בין 1982 ל-1984, מנישואים אלו נולדה בת בשם צ'ריש, שאף היא שחקנית. לאחר מכן הייתה נשואה לדומניק אלן בין 1985 ל-1992.
רכס בשנית

| --- | --- |
רכס בשנית מכיוון צפון-מערב
רכס בשנית מכיוון צפון-מערב
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש
 גובה:  1,156 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת הגולן בישראל
 מספר הר געש:  -0300-03
 קואורדינטות:  33°3′54.84″N 35°50′39.87″E﻿ / ﻿33.0652333°N 35.8444083°E﻿ / 33.0652333; 35.8444083
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) רכס בשנית(למפת אצבע הגליל רגילה) רכס בשנית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רכס בשנית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רכס בשנית
טורבינות רוח לייצור חשמל ברכס בשנית (חזקה) שברמת הגולן
תצפית לעבר סוריה מהר חוזק
רכס בָּשָׁנִית (מכונה גם רכס חַזֵקָה) הוא רכס געשי במרכז קו התלים הישראלי שברמת הגולן, המשתרע מהר בני רסן בצפון ועד הר עיקש בדרום. אורכו כ-7 ק"מ, רוחבו 2–3 ק"מ וגובהו בין 900 ל-1,100 מטרים מעל פני הים. על הרכס מצויים 11 תלי געש שהגבוה ביניהם הוא הר חוזק, שגובהו 1,158 מטרים מעל פני הים.
מרבית הרכס נמצא בשטח ישראל. על מורדותיו המזרחיים של הרכס עובר קו הפסקת האש בין ישראל וסוריה. חלק משטח הרכס מהווה את שמורת הטבע "רכס בשנית" המשתרעת על-פני שטח של 11,298 דונם.
גאולוגיה

רכס בשנית נוצר לפני כ-100,000 שנה בחמישה שלבים של פעילות געשית: שלושה שלבים של נביעות לבה, וביניהם שני שלבים של פליטת פירוקלסטים. הרכס ניצב בכיוון צפון-צפון-מערב – דרום-דרום-מזרח, על קו הסדק הוולקני של שורת החרוטים המזרחית. הרכס בנוי משתי קומות: בבסיסו מצוי חרוט לבה בעל מדרונות מתונים, הנושא על גבו ובשיפוליו חרוטי אפר קטנים אחדים.
יחידות הסלע המרכיבות את הרכס שייכות לתצורת גולן והן כוללות בזלות מיחידת "בזלת עין זיוון" בתשתית הרכס, ו"סקוריה אודם" המרכיבה את חרוטי האפר, בדומה למרבית הרי הגעש בקו התילים הישראלי.
שלבי הבניה של רכס בשנית הם:
קילוחי לבה אשר יצרו חרוט לבה שטוח ומתון יחסית.
פליטת פירוקלסטים אשר בסופם נוצרו שישה חרוטי אפר על חרוט הלבה (הר בני רסן, תל ביר עג'ם, תל עין עישה, הר בני צפת, הר עיקש ותל עבאס). ייתכן שנבנו חרוטים נוספים בשלב זה אך הם כוסו על ידי לבה משלב מאוחר יותר.
קילוח לבה נוסף אשר יצר חרוט לבה שני על חרוט הלבה המקורי.
מחזור נוסף של פליטת פירוקלסטים במהלכם נוצרו חמשת חרוטי האפר הנותרים (הר קורטם, נ.ג 1110, הר חוזק, תל שעף אל כביר, תל א-סמקת)
מספר קילוחי לבה קטנים מחרוטי האפר.
היקף הפעילות ואופי בניית הרכס הקנה לו את רוחבו, גובהו ומבנהו המדורג.
התלים

רכס בשנית מורכב מ-11 תלים, והם, מצפון לדרום:
הר בני רסן (בערבית: תל אֶל-עַ'סָאנִיֶה - תל שבט העַ'סָאן), על שם שבט בדואי קדום ששכן בבשן. נקרא גם תל מומסייה כשם הכפר הנטוש למרגלותיו. 1,072 מטר מעל פני הים.
הר קורטם (בערבית: תל אֶל-חַ'רִיעָה) 1,108 מטר מעל פני הים.
נ.ג 1110 - כ-700 מטרים מדרום להר קורטם.
תל בִּיר עַגַ'ם כמו שם הכפר הצ'רקסי שממזרח לו (תל באר הפרסים), גובהו 1,062 מטר מעל פני הים.
הר חוזק (בערבית: תל חזאיקה - התל הקשה למעבר) - הגבוה בתלי הרכס, גובהו 1,158 מעל פני הים.
תֵל אֶ-שֻׁעַף אֶל כְּבִּיר (בערבית: תל הפסגה הגדולה), גובהו 1,118 מטר מעל פני הים.
תֵל עֵין עֵיְשָה (תל מעיין החיים) כשם הכפר הנטוש והמעיין למרגלותיו המערביים, גובהו 1,052 מטר מעל פני הים.
תֵל אֶ-סֻּמָקָת בגובה 1,018 מעל פני הים.
הר בני צפת (בערבית: תל אבו קטאיף - תל אבי הקטיפה), על שם בני העיר צפת שניסו להתיישב בכפר הסמוך רמת'ניה ב-1885. גובהו 965 מטר מעל פני הים.
הר עיקש (בערבית: תֵל עַכָּאשה) בגובה 1,026 מטר מעל פני הים.
תֵל עָבָּאס בגובה 987 מטר מעל פני הים.
הצומח

רכס בשנית מוכר כשמורת טבע. בחורש המכסה אותה ניתן למצוא את עצי אלון מצוי, אלון התולע, אלון התבור, אלה אטלנטית, אגס סורי, ושזיף הדוב. צומחים בו כמה מינים נדירים, כגון אירוס החרמון, אירוס הלבנון, כרכום דמשקאי, נורית קושטא, לוענית יריחו, חלמונית גדולה וסתוונית התשבץ.
יישובים

על מורדות רכס בשנית התקיימו מספר כפרים שהיו מיושבים לסירוגין בתקופות שונות. בתיהם בנויים אבן בזלת מקומית, וברבים מהם נמצאו פריטים ארכיטקטוניים וממצאים ארכאולוגיים נוספים המעידים על יישוב יהודי ונוצרי שהיה באזור בתקופה הרומית והביזנטית. באמצע המאה ה-19 התיישבו בכפרים צ'רקסים, שבאו לאזור מהקווקז בעידוד השלטון העות'מאני. במורדות המזרחיים, בצדו הסורי של הגבול, קיימים הכפרים בורייקה וביר אל-עג'ם. בצד הישראלי היו, עד מלחמת ששת הימים, הכפרים חרבת צרמן ועין זיוון בצפון, ומומסיה, עין עיישה וג'וּיזה במורדות המערביים. כיום נמצא מושב אלוני הבשן במרכז המורדות המערביים של הרכס, לא הרחק מחורבות ג'ויזה.
לקריאה נוספת

דורון מור, התופעות הוולקניות ברמת הגולן, (מתוך) ארץ גולן והחרמון בעריכת אבי דגני ומשה ענבר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993.
אריה יצחקי, מדריך ישראל: חרמון, גולן, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1978.
הערות שוליים

↑  דורון מור, הגולן - ארץ הרי הגעש, עמ' 171-173.
שפות בנטו

שפות בנטו עיקריות (בכתום)
16 הקבוצות השייכות למשפחת שפות הבנטו
שפות בַּנְטוּ או ניז'ר-קונגו B או "בנטו צר" היא משפחה גדולה של שפות השייכות לשפות ניז'ר-קונגו. שפות הבנטו מונות 522 שפות מתוך 1,532 שפות במשפחת ניז'ר-קונגו בסך הכל, ודובריהן יושבים כמעט בכל שטחה של אפריקה שמדרום לקו המשווה (למעט חלקים מאפריקה הדרומית, בבוצואנה ובנמיביה).
מחקר וחלוקה

חקר שפות הבנטו וסיווגן החל רק במאה ה-19 והמשיך במאה ה-20. המושג "בנטו צר" נטבע כדי להבדיל את שפות הבנטו ממשפחה רחבה יותר המכונה "בנטואיד", ואשר בה 691 שפות בסך הכל. לשפות הבנטו לא נוסח אילן יוחסין, והחלוקה המקובלת מחלקת אותן ל-16 קבוצות על בסיס גאוגרפי, ולא על בסיס קרבה לשונית. הקבוצות הן A עד S (למעט I, O ו-Q), ונהוג לקבצן על בסיס מיפוי תופעת הטונאליות לשפות בנטו צפון-מערביות (A עד C) ושפות בנטו מרכזיות (כל היתר). הקבוצה הצפון-מערבית נחשפה מסיבות של קרבה גאוגרפית להשפעות של שפות ניז'ר-קונגו האחרות (דהיינו מענף A, לא שפות בנטו) ולכן היא מפגינה שינויים רבים יחסית בין השפות הכלולות בה. שפות בנטו המרכזיות מגלות דמיון רב יותר ביניהן.
גם כיום קיימות מחלוקות על אופן החלוקה המדויק של שפות ניז'ר-קונגו בכלל, ושל שפות בנטו בפרט; ויש המתנגדים למושג "בנטו צר" כלל ועיקר. גם 16 הקבוצות של שפות הבנטו הצר עצמן אינן סטטיות, ובהתאם למחקרים ולדעות השונות, שפות מועברות מקבוצה לקבוצה, או מוחרגות ממשפחת שפות הבנטו כלל ועיקר; קבוצה J היא קבוצה חדשה יחסית, אשר ירשה שפות מקבוצות שכנות, וקיימות שפות המוגדרות כשפות בנטו לא-מסווגות.
שפת הבנטו המדוברת ביותר היא סוואהילי אך מאחר שמעמדה במזרח אפריקה הוא של לינגואה פרנקה, רוב דובריה אינם דוברים אותה כשפת אם אלא כשפה שנייה או שלישית. שפות הבנטו בעלות מספר הדוברים הילידים הגדול ביותר הן זולו, שונה, קוסה, קיקויו, וקונגו.
מאפיינים עיקריים

שפות צירופיות העושות שימוש נרחב במוספיות, בייחוד בתחיליות.
חלוקת השם למספר גדול של קבוצות, המזכירות מבחינה רעיונית את המין הדקדוקי בשפות שמיות או הודו-אירופיות. כל קבוצה מזוהה על ידי תחילית אופיינית, המשתנה כאשר השם נוטה בריבוי, וחייבת להיות התאמה בין השם לבין יתר חלקי המשפט (ראו הסבר והרחבה בערך סוואהילי).
רוב שפות הבנטו מתאפיינות בטונאליות, אם כי יש שפות שאיבדו את התכונה.
מבחינה פונולוגית, ברוב שפות הבנטו יש רק הברות פתוחות, וכמעט כל המילים מסתיימות בתנועה.
הערות שוליים

↑  הנתונים מאתר אתנולוג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283000605171  BNE: XX4576477  BnF: cb13318498w (data)  GND: 4112668-3  LCCN: sh85011693  NKC: ph285139  SUDOC: 027307905
שמואל איל

| --- | --- |

שמואל איל, יוני 1967
 לידה:  7 בנובמבר 1922 ויטבסק, בלארוס הסובייטית בלארוס
 פטירה:  5 במרץ 2008 (בגיל 85) ראשון לציון ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית עלמין גני אסתר 
 תאריך עלייה:  1924
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  מוליק 
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1937–1973 (כ־36 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין הג"א ראשי  מפקד פיקוד הנח"ל  ראש אגף כוח אדם  נספח צה"ל בבריטניה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
  מסדר האימפריה הבריטית
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל רשת המשביר לצרכן
 
שמואל (מוליק) אֱיָל (רוּבַּשְקין) (7 בנובמבר 1922 – 5 במרץ 2008) היה אלוף בצה"ל, שכיהן בין היתר כראש הג"א (1958–1960), כמפקד פיקוד הנח"ל (1960–1964) וכראש אגף כוח אדם השביעי (1966–1970).
ביוגרפיה

איל נולד כשמואל רובשקין ב-7 בנובמבר 1922 בעיר ויטבסק שבבלארוס הסובייטית, בנו של סוחר טבק אמיד, ובינקותו, בשנת 1924, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהתיישבה בנחלת יהודה.
למד בבית הספר היסודי "חביב" בראשון לציון ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1937 התגייס ל"הגנה" ועבר קורס מכ"ים בקריית ענבים ב-1939. ב-1940 התגייס למשטרת היישובים העבריים ושימש כנוטר, במהלך השירות עבר קורס מ"מים בג'וערה.
ב-1946 קודם לתפקיד המפקד הכללי של מרחב ראשון לציון וב-1947 – למפקד נפת אפרים.
במלחמת העצמאות שימש כמפקד גדוד חי״ם 152 של חטיבת גבעתי בצה"ל. השתתף בכיבוש אשקלון, ניצנים ואיסדוד. השתתף גם במצור על כיס פלוג'ה.
לאחר המלחמה שירת כראש אגף מנהל בחיל האוויר ולאחר לימודי כלכלה והיסטוריה באוניברסיטה העברית מונה ב-1954 לראש מחלקת פרט. ב-1958 מונה לִראש הג"א, ב-1960 למפקד פיקוד הנח"ל וב-1966 לראש מנהל הסגל. בשנת 1966 מונה לראש אגף כוח אדם (אכ"א). בשנת 1967 הועלה לדרגת אלוף.
לאחר סיום תפקידו כראש אכ"א בשנת 1970, שימש כנספח צה"ל בבריטניה והשתחרר מצה"ל בשנת 1973.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, שב לשירות והשתתף בשיחות עם המצרים בקילומטר ה-101, שהובילו להסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים.
לאחר שחרורו מצה"ל היה מועמד לראשות עיריית ראשון לציון מטעם המערך (1973). ב-1974 מונה למשנה למנכ"ל חברת המשביר לצרכן ובשנת 1976 החליף בתפקיד המנהל הכללי את מייסד החברה, רפאל מרינוב. הוא שימש בתפקיד עד 1989. במקביל שירת במילואים כעוזר ראש אכ"א לטיפול בנעדרי צה"ל ושבוייו.
לאחר פרישתו לגמלאות שימש בתפקידים התנדבותיים רבים, ובהם:
חבר בנשיאות ההנהלה הארצית של ארגון ותיקי "ההגנה"
יושב ראש "צוות - ארגון גמלאי צה"ל"
חבר ההנהלה הארצית של המרכז הישראלי לניהול
יושב ראש ונשיא כבוד של לשכת המסחר ישראל–בריטניה
חבר הנהלת המרכז הלאומי למערכות ישראל בהר איתן
חבר המועצה הציבורית להנצחת החייל
חבר המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות
חבר הנהלת הקרן ע"ש הליידי והלורד זיו
חבר בהנהלת קרן ראשון לציון
חבר בוועד המנהל של ארגון מלי"ץ
ב-29 באפריל 2004 חתם על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובעת שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.
עיטורים ואותות

תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית (OBE) הוענק לו על ידי מלכת בריטניה אליזבת השנייה "על פעילותו לקידום המסחר בין ישראל ובריטניה"
1998 – יקיר העיר ראשון לציון
איל נפטר בשנת 2008. נטמן בבית העלמין גני אסתר שבמזרח ראשון לציון.
עיריית ראשון לציון קראה רחוב על שמו בעיר, בנחלת יהודה (רחוב מוליק איל).
גלריה

שמואל איל כמפקד פיקוד הנח"ל, ראשית שנות ה-60
מבקר בחזית הדרום במלחמת ששת הימים
מבקר פצוע במלחמת ששת הימים
בתעלת סואץ אחרי מלחמת ששת הימים,
שמואל איל כנספח צה"ל בלונדון.
שמואל איל, אוגוסט 1962
מפקד הנח"ל אלוף משנה שמואל אייל בצילום משותף עם חלוצים אפריקנים בכפר מונגו, ברפובליקה המרכז-אפריקאית
בקבלת פנים שערך נשיא המדינה יצחק בן-צבי לכבוד נשיא קונגו פולבר יולו בשגרירות ישראל בברזוויל, קונגו
ביקור נשיא המדינה יצחק בן-צבי ורעייתו רחל ינאית בן-צבי בליבריה. בצילום משמאל לימין: אשת ראש השבט, הגב' בן צבי, רעיית נשיא ליבריה הגב' טובמן ואלוף משנה שמואל אייל מאחור
ביאורים

↑  מימין לשמאל: חיים בר-לב, אריאל שרון, שמואל אייל ואהרון יריב.
הערות שוליים

↑  ראש אכ"א – אלוף, מעריב, 14 במאי 1967.
↑  שמואל איל ־ מנכל "המשביר לצרכן", מעריב, 1 בינואר 1976
↑  אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
↑  האלוף במילואים שמוליק אייל (רובשקין) ז"ל הובא אחר הצהרים למנוחות בבית העלמין בראשון לציון, HNN,‏ 7 במרץ 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411409305171  VIAF: 1471156223608705400000   WorldCat (עם VIAF): 1471156223608705400000
שיטת טורנס

שיטת טורנס היא שיטה לרישום זכויות במקרקעין. היא נקראת על שמו של רוברט טורנס (אנ'), מושל מדינת אוסטרליה הדרומית, שהגה אותה והחל ביישומה באוסטרליה בשנת 1858. שיטה זו היא שיטת מרשם הזכויות (Title registration). בארץ ישראל החלה השיטה להיות מיושמת על ידי שלטונות המנדט הבריטי. שיטת טורנס היא שיטת רישום המקרקעין הנהוגה כיום בישראל.
שיטת טורנס מבוססת על שלושה עקרונות:
עקרון השיקוף (mirror principle) – מרשם המקרקעין (טאבו) משקף באופן מדויק ומושלם את העובדות העדכניות לגבי מקרקעין מסוימים. הן פרטי בעלי הזכויות והן גבולות המקרקעין ושטחם מתועדים במרשם המקרקעין. בכל יחידת מקרקעין מתבצעת מדידה קדסטרית, המבוססת על מערכת קואורדינטות בהתאם לתקנות. כמו כן, לגבי כל יחידת מקרקעין נרשמות זכויותיהם של בעלי הזכויות, לאחר תהליך שנועד לברר מי הם הבעלים החוקיים ולהפיק "שורה תחתונה" קניינית משרשרת העברות המקרקעין שבוצעו בעבר. זה הוא התהליך של הסדר זכויות במקרקעין (land title settlement). אופן ביצוע תהליך ההסדר קבוע בחוק. מקרקעין שעברו תהליך זה הם מקרקעין מוסדרים.
עקרון מסך המרשם (curtain principle) או עקרון סופיות המרשם – הרישום בטאבו הוא סופי (conclusive) וחותך (indefeasible). אדם אינו זקוק לאף מסמך, פרט לנסח הטאבו, כדי לדעת מי הוא בעל הזכויות במקרקעין, חד וחלק. עצם הרישום בטאבו הוא היוצר את הזכויות במקרקעין. בהגדרה, זכויות שלא נרשמו בטאבו הן זכויות שכלל אינן קיימות (כזכויות קנייניות). רק בנסיבות מסוימות, הנקבעות בדין, מתקיימים חריגים לכלל זה. כך לדוגמה: זיקת הנאה מכח השנים אינה טעונה חובת רישום, אולם המעוניין ברישומה, רשאי לעשות כן.
עקרון השיפוי (indemnity principle) – המדינה, שהיא המנהלת את מרשם המקרקעין, אחראית כלפי מי שעשוי להיפגע מטעויות במרשם. לדוגמה, אם נרשם שטח לא נכון של המקרקעין או אם מי שנרשמו בטאבו כבעלי זכויות אינם הבעלים הנכונים שהיו צריכים להיות רשומים כדין (כגון עקב תרמית או תקלת מחשב), על המדינה לפצות את מי שנפגע מהטעות.
מרשם זכויות מול מרשם שטרות

שיטת טורנס היא שיטה של מרשם זכויות. בשיטה זו, מה שמתועד במרשם המקרקעין הן הזכויות עצמן. הרישום הוא המקים והיוצר את הזכויות. זאת, בניגוד לשיטה הישנה יותר, של מרשם שטרות, במסגרתה מתועדים במרשם המקרקעין השטרות (deeds או instruments) הנוגעים למקרקעין מסוימים. בשיטה זו אין ודאות כמו בשיטת מרשם הזכויות. לא ניתן להסתמך על נסח הטאבו ונדרש לבדוק את השטרות עצמם, על מנת לוודא שזכותו של מי שנחזה להיות בעל הזכות במקרקעין אכן שרירה ולא מופרעת על ידי זכות קודמת. כמו כן, בשיטת מרשם השטרות, אין מיפוי מדויק של המקרקעין, על שטחם וגבולותיהם. לרוב נעשה שימוש בתיאור מילולי של גבולות המקרקעין (לדוגמה, תיאור לפי עצים, דרכים או שמות השכנים), שעשוי לאבד מתוקפו עם חלוף הזמן. שיטת טורנס מתגברת על הבעיות האמורות ומאפשרת לדעת באופן סופי ומדויק, אך ורק מנסח הטאבו וממסמכי המיפוי המופקדים בלשכת רישום המקרקעין, את כל הנתונים הנוגעים הן לזהות בעלי הזכויות במקרקעין והן לשטח ולגבולות המקרקעין.
יתרונות השיטה

עקרון סופיות המרשם מקדם חיי מסחר תקינים ונוחים. מי שמסתמך בתום לב ובתמורה על הרישום בטאבו יקבל לידיו זכות תקפה, אפילו אם נפל פגם בשרשרת ההעברות הקודמות של המקרקעין.
המקרקעין עברו מיפוי קדסטרי שמבטיח רישום מדויק של הגבולות ושל שטח המקרקעין.
הרישום המדויק מקטין באופן משמעותי סכסוכים על גבולות מקרקעין.
הרישום מבטיח את זכויות הבעלים גם אם הם לא נוכחים במקרקעין. רק בעל הזכות במקרקעין יכול להעביר את זכותו.
ראו גם

מרשם המקרקעין
רישום זכויות במקרקעין בישראל
קדסטר
שטר קניין
הערות שוליים

↑  תקנות המדידות (מדידות ומיפוי), התשע"ו-2016.
↑  פקודת הסדר זכויות במקרקעין, התשכ"ט-1969.
↑  חיים זנדברג, ‏הסתמכות על מרשם זכויות – חזון לעומת מציאות, עלי משפט ב', ינואר 2002.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
שחייה באולימפיאדת אטלנטה (1996)

| --- | --- |

 היכל:  מרכז ספורט המים  המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
 תאריך התחלה:  20 ביולי 1996
 תאריך סיום:  26 ביולי 1996
 מתחרים:  762 מ-117 מדינות
 → 1992 2000 ← 
אולימפיאדת אטלנטה (1996) נערכה באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית. תחרויות השחייה נערכו בין ה-20 ביולי 1996 ל-26 ביולי 1996. 32 משחים נערכו במשחקים אלו (16 לנשים ו-16 לגברים), בהשתתפות 762 משתתפים (345 נשים ו-417 גברים) מ-117 מדינות.
שישה שחיינים זכו ב-4 מדליות כל אחד.
השחייניות הבולטות

אמי ואן דיקן (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-4 מדליות זהב. מישל סמית' (אירלנד אירלנד) זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית ארד אחת. ג'ני תומפסון (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-3 מדליות זהב כולם במשחי השליחות. אנג'ל מרטינו (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב ו-2 מדליות ארד. פני היינס (דרום אפריקה דרום אפריקה) זכתה בשתי מדליות זהב במשחי החזה וקבעה את השיא האולימפי היחידי לנשים במשחה ל-200 מטר לחזה. בת' בוטספורד (ארצות הברית ארצות הברית) וקתרין פוקס (ארצות הברית ארצות הברית) זכו כל אחת בשתי מדליות זהב, לי ג'ינגהי (הרפובליקה העממית של סין  סין), אמנדה בירד (ארצות הברית ארצות הברית) וויטני הדג'פאת' (ארצות הברית ארצות הברית) זכו כל אחת ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף, סוזי אוניל (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה ב-3 מדליות אחת מכל סוג. דאגמר האסה (גרמניה גרמניה) זכתה ב-4 מדליות, 3 מדליות כסף ומדליית ארד אחת.
השחיינים הבולטים

אלכסנדר פופוב (רוסיה רוסיה) וגארי הול ג'וניור (ארצות הברית ארצות הברית) שזכו כל אחד ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב וב-2 מדליות כסף, דניס פנקראטוב (רוסיה רוסיה) זכה ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת והשחיין היחידי במשחקים שקבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר, דניון לואדר (ניו זילנד ניו זילנד) זכה ב-2 מדליות זהב במשחים אישיים. ג'וש דייוויס (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-3 מדליות זהב כולן במשחי השליחים. ג'ף ראוס (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ון אולסן (ארצות הברית ארצות הברית) שזכו בשתי מדליות זהב כל אחד.
שיאי עולם

בסך הכל נקבעו שני שיאי עולם חדשים, לגברים ו-2 שיאים אולימפיים חדשים (1 לנשים ו-1 לגברים).
דניס פנקראטוב (רוסיה רוסיה) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.27 שניות
הרביעייה האמריקאית (ארצות הברית) קבעה במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 3:34.84 דקות
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית מארחת | 13 | 12 | 5 | 30 |
| 2 | רוסיה רוסיה | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 3 | הונגריה הונגריה | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 4 | אירלנד אירלנד | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 5 | אוסטרליה אוסטרליה | 2 | 4 | 6 | 12 |
| 6 | דרום אפריקה דרום אפריקה | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 7 | ניו זילנד ניו זילנד | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 8 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 9 | בלגיה בלגיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 9 | קוסטה ריקה קוסטה ריקה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 | גרמניה גרמניה | 0 | 5 | 7 | 12 |
| 12 | ברזיל ברזיל | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 12 | קנדה קנדה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 14 | בריטניה בריטניה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 14 | קובה קובה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 16 | פינלנד פינלנד | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 16 | שוודיה שוודיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18 | הולנד הולנד | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 19 | איטליה איטליה | 0 | 0 | 1 | 1 |
שלמה לוצקר

רבי שלמה פלאם מלוצק (נודע בשם: שלמה לוצקר, מכונה גם המגיד מלוצק והמגיד מסקול; נפטר י' בשבט ה'תקע"ג (11 בינואר 1813), היה מגיד חסידי באוקראינה, תלמידו של המגיד ממזריטש, מוציא לאור ובעל בית דפוס להפצת כתבי האר"י וספרי החסידות הראשונים. ערך והוציא לאור את ספרו של המגיד ממזריטש מגיד דבריו ליעקב. מייסד שושלת אדמו"רים.
קורות חיים

שימש ברבנות בלוצק ובקוריץ, ובסוף ימיו היה בעיר סוקאל. רבי שלמה היה מתלמידיו הקרובים של המגיד ממזריטש וקרוב משפחתו. הוא מונה כסופרו הרשמי, ומאוחר יותר, בקוריץ, רשם לקט של דבריו.
בשנת ה'תקל"ז הקים יחד עם אב בית הדין של העיירה קוריץ ובהשראתו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב בית דפוס, והחל בהדפסה חשאית של ספרי קבלה וחסידות. בית דפוס זה נדד עם השנים על תבניות היציקה שלו ופועליו בערים באזור. חוקרים הראו שההדפסה הייתה במסגרת תוכנית משיחית לקראת שנת ה'תקמ"א (1781), תוכנית שכללה גם את עליית החסידים (שהחלה בשנת ה'תקל"ז 1777) ואת הפצת הקבלה והחסידות. מור אלטשולר הסיקה שרבי שלמה היה מראשי התוכנית וממארגני העלייה החסידית. לאחר מכן פתח במפעל ליקוט דברי המגיד ממזריטש.
עוד לימד בפקודת המגיד ממזריטש את משמעות האותיות והשמות הקדושים לסופר הסת"ם רבי דוד סופר מהאניפולי, מייסד שיטת 'כתב האדמו"ר הזקן' במקביל לבעל התניא עצמו.
רבי שלמה היה ידידו של רבי משה לייב מסאסוב וכן מורו של רבי שלום רוקח, מייסד חסידות בלז. בהסכמה לספרו כתב החוזה מלובלין: "כי הנה ידוע הרב המגיד מישרים החריף ובקי בנגלה ונסתר קדוש ישראל... וראיתי בהכתבים כמה וכמה חידושים נפלאים ומתוקים מדבש ומאוד נהניתי מהם...".
ספריו ודרכו > הדפסת ספרי חסידות וקבלה

המגיד מלוצק וחותנו ר' יצחק אייזיק הכהן הם המדפיסים הראשונים של ספרי חסידות. הם הדפיסו גם ספרי קבלה, ובהם: ספר הקנה, 'כתבי האר"י' של רבי חיים ויטאל - עץ חיים, שערי קדושה ו'שבחי הריב"ש' (כיום נודע כשבחי הבעש"ט). בשערי הספרים השתדלו לטשטש ולהסתיר את שמותיהם, עקב ההתנגדות העזה לחסידות.
בחלק מן הספרים השתמש המגיד בשם העט "איש רב פעלים מקבצאל". פסוק זה מרמז כנראה על שם משפחתו 'פלאם', שמשמעותו לפי הבנתו: לית אתר פנוי מניה (= אין מקום פנוי ממנו) ורמזים נוספים על שמו ושם אביו.
ספריו ודרכו > ספריו > מגיד דבריו ליעקב - לקוטי אמרים

רבי שלמה ליקט את דברי רבו המגיד ממזריטש בספר "מגיד דבריו ליעקב - לקוטי אמרים". בספר מספר רבי שלמה ש"המגיד" עצמו עודדו לכתוב את דברי התורה ששמע ממנו.
ספריו ודרכו > ספריו > דברת שלמה

רבי שלמה כתב גם ספר בשם "דברת שלמה", על פרשיות השבוע בשני חלקים, ובו גם פירוש על מגילת אסתר. בשער הספר מצוין שהאותיות "דברת" הן ראשי תיבות "תלמיד רבינו דב בער". מטרת המחבר הייתה להוציא לאור את הספר עם ליקוטי אמרים, אך הספר הודפס לראשונה רק 35 שנים לאחר מותו, בידי בנו רבי דב בעריש, בשנת ה'תר"ח (1840), בזאלקווא. בהוצאה זו היו שיבושים רבים. לספר צורפו הסכמות של החוזה מלובלין, רבי ישראל מרוז'ין ורבי שלום מבלז.
מהדורה חדשה יצאה בעריכת הלל ווינד, עם הסכמת הרבי מבלז ותולדות המחבר, ירושלים תשט"ו. מהדורה מתוקנת ומבוארת יצאה בשנת ה'תשע"א (2011), בידי יעקב יצחק וייס, במימון צאצאי המחבר ותוך ציטוט פירושים מהם.
ספריו ודרכו > הגותו

המגיד מלוצק רואה את העולם כמעשה בריאה בלתי פוסק. הספר דברת שלמה מפנה את הקורא לכוחות החיוביים שבקרבו, והיכולת לבנות ולהשפיע על העולם כולו, למרות שפלות ערכו של כל אדם, על ידי שינוי המבט. על האדם להתבונן במציאות באופן שיוביל אותו לעשייה חיובית. דבר זה נכון לאנושות כולה, ובפרט ליהודי. כך למשל, במקום להתלונן על דיינים השופטים את האדם ומחייבים אותו לשלם, עליו להודות להם על כך שהם מישרים את דרכו.
רבי שלמה מרבה לדבר על ארץ ישראל, הרוחנית והממשית, שכיבושה תלוי במסירות הנפש ובאחדות של עם ישראל. הוא מרבה לעסוק בכוחה הרוחני של ארץ ישראל, גם כשהיא עלובה למראה, ומדגיש את כוחו של עם ישראל לשנות את הארץ לטובה, בעצם היותו בה. הוא קושר זאת גם בכוח הטמון באותיות האלף בית העברי ובדיבור בלשון הקודש. בפרשת שלח הוא כותב: ”כיון שעיקר הדיבורים והאותיות - שורשם הם בארץ ישראל הקדושה, אם כן מוכרח שהעם היושב עליה יהיו מדברים בלשון הקודש, שהיא הדיבור הקדוש, שבו נבראו כל העולמות. ואם אינם מדברים בלשון הקודש, אם כן, הארץ אינה שייכת להם, ובנקל לגרשם מן הארץ”.
בעקבות זאת, יש הרואים בו מראשוני מחיי הלשון העברית.