stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב בירדוגו (שופריה דיעקב)
קורות חייו

נולד לרבי יקותיאל בירדוגו בשנת התקמ"ו בעיר מקנס. משפחת בירדוגו ידועה במרוקו ובפרט בעיר מקנס כשושלת של חכמים ודיינים. אבי המשפחה הוא רבי משה בירדוגו המכונה המשבי"ר, ואחיו היו רבי אברהם ורבי יוסף בירדוגו, בניו של רבי יוסף הם הרב מרדכי בירדוגו הידוע בכינויו "המרבי"ץ", ורבי יהודה בירדוגו. רבי יקותיאל אביו של רבי יעקב (הנוכחי) הוא בנו של רבי מרדכי (המרבי"ץ), והוא אחיו הגדול של הרב רפאל בירדוגו. ידוע שמשפחתו מיוחסת לדוד המלך. למד תורה מאחיו רבי פתחיה מרדכי בירדוגו. לאחר שאביו - רבי יקותיאל נפטר, נמנה לראשות הישיבה אשר למדו בה רבנים חשובים בהם אפשר למנות את רבי אברהם עמאר, חתנו, שלימים נמנה להיות הרב הראשי למקנס. כמו כן נמנה עם תלמידיו החשובים של דודו רבי רפאל בירדוגו שלאחר פטירת אביו למד ממנו תורה.
מסופר, שבאחת השנים יצאו שני שכנים לעסוק בייבוא חיטים השמורות לאפיית המצות, השכן הראשון ביקש ברכה מהרב ואמר לו שגם השנה אם ירצה ה', הוא עוסק במלאכה וקיבל ממנו ברכה. לאחר מכן הגיע השכן השני, וביקש ממנו גם כן ברכה, אך הרב סירב ואמר לו "התחת אלוקים אני"? ולא בירכו. יצא מפניו כשהוא עצוב, אך אשתו עודדה אותו לצאת למלאכה גם ללא ברכת הרב, לאחר כמה חודשים בתום תקופת הקציר, כל הציבור אשר קנה מאותו השכן שלא קיבל ברכה, ירד גשם על הקמת בדרך למאפייה והכל הוחמץ והוטרף. כששאלו את הרב למה זה קרה? אמר הרב לקרוא לאותו מוכר, ואמר לו אמור מה עשית, ואז התוודה המוכר ואמר שכאשר שמר את החיטים במחסנו ירד עליהם גשם והוחמצו החיטים ועדיין מכרם ככשרים למהדרין. כמובן, שהרב חייבו לשלם את הנזקים שגרם לכל הציבור. אך בכל זאת שאלו המוכר, מדוע הרב מראש לא נתן לי ברכה? ואילו לראשון הרב נתן את ברכה? אמר לו שהמוכר הראשון פנה אליו "בשם ה' ", ועל כן היה יכול לברכו.
קורות חייו > נישואיו

נישא לבתו של רבי דוד בן חסין, מחבר הספר "תהלה לדוד", בספר מלכי רבנן מתואר הסיפור כך: בשבת אחת הלך רבי יעקב להתפלל בבית הכנסת של רבי דוד בן חסין, כאשר הגיע רבי דוד בקריאת התורה לפסוק: ”אם לוקח יעקב אשה מבנות חת כאלה למה לי חיים”, אך שינה ואמר: ”אם לוקח יעקב אישה מבנות טי"ת...” ותקנו רבי יעקב על אתר ואמר לו שצריך לומר "חת", אך הסביר לו רבי דוד שכוונתו הייתה, שיש לי ט' בנות ואם תיקח בת אחת אזי יישארו חי"ת. וכך נשא רבי יעקב את בתו לאישה. נשא אישה נוספת - ביתו של בן דודו רבי מימון.
קורות חייו > צרותיו

רבי יעקב קבר את שבעת בניו בגיל צעיר, ונותרו לו שני בנים ובת שנשארו בחייהם לאורך ימים, הלא הם רבי רפאל דוד ורבי שלמה, והבת לונה אשתו של הרב אברהם עמאר.
רבנותו

רבי יעקב כיהן כרב העיר מקנס,  ראש הישיבה ואב בית הדין, בין השאר תיקן הרבה תקנות לבני עירו שעימו חתומים רבים מרבני העיר ומחשוביה. לרבי יעקב הפנו תשובות מכל ערי מרוקו, בין השאר אפשר למנות את: תטואן, פאס, תאפילאלת, רבאט, סאלי, טנג'יר, וואדז'אן, אספי ומוגאדור. עוד מפורסם הוא בקנאותו ובתקנות הגיטין, עד כדי ששלח איגרת לעיר פאס שיהיו בקיאים בכתיבת הגט.
חיבוריו

שופריה דיעקב - ב' חלקים - שו"ת.
קול יעקב ('מעבר יבק') - שירים ופיוטים.
גלי עמיקתא - פירוש לספר 'מים עמוקים' לדודו רבי יהודה בירדוגו.
קדושת שבת - שיטה על מסכת שבת.
שבות יעקב - דרושים.
תועפות רא"ם - פירוש על הרא"ם (רבי אליהו מזרחי).
ראו גם

רבי רפאל בירדוגו
רבי פתחיה מרדכי בירדוגו
רבי יוסף בירדגו (מקנס)
רבי מימון בירדוגו
רבי דוד בן חסין
רבי שלום משאש
רבי יוסף בן נאיים
מקנס
הערות שוליים

↑  עיין בהקדמתו של רבי שמואל עמרם לספרו של רבי יעקב -  "שופריה דיעקב", וכן באתר ה'חכם היומי'.
↑  מכיוון שלאחר שאביו רבי יקותיאל, ודודו רבי רפאל בירדוגו, ובניו של רבי רפאל - רבי מימון, והרב פתחיה מרדכי, נפטרו נשאר רבי יעקב 'יחיד בדורו', ולכן נשא את התואר 'לחכם' (מתוך הקדמת רבי שמואל עמרם לספר שופריה דיעקב).
↑  על פי תיעודו של רבי שלום משאש בהקדמתו לספר "שופריה דיעקב".
↑  עיין בספר 'שופריה דיעקב' בסוף חלק אבן העזר, ושכך העיד השד"ר מטבריה רבי משה פארדו, ועוד עיין בהקדמת רבי אברהם גבאי לספר "קדושת שבת".
↑  עיין בהקדמת רבי אברהם גבאי לספר "קדושת שבת" לרבי יעקב. ועוד עיין בערך של אחיו רבי שמואל עמאר.
↑  ע"פ דברי בנו הרב רפאל דוד בירדוגו בהקדמתו לספר "משפטים ישרים" (של דודו רבי רפאל).
↑  הקדמה לספר "שופריה דיעקב" מאת הרב שמואל בן עמרם עמוד 6
↑  'מלכי רבנן' דף כ"ה למהר"י בן נאיים.
↑  ספר בראשית, פרק כ"ז, פסוק מ"ו
↑  ואולי אפשר להסביר שאכן רק הבן הח' החל להתקיים. ועל כן אמר לו שיישאר ח' היינו מהבן השמיני ומעלה.
↑  ראו קול יעקב 'קול נהי' קינה ל"ב שהספידה.
↑  מלכי רבנן דף ק"ח, ובהקדמה לספר "שופריה דיעקב" מרבי שמואל עמרם, ובהקדמות לספר "קדושת שבת" עמוד 11
↑  ראו הקדמה לספר קדושת שבת עמוד 12
↑  שופריה דיעקב סימן נ"א
↑  שופריה דיעקב סימן מ"ד
↑  כך בצורה רשמית קרא אותו רבי יעקב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500963305171  LCCN: nr93011077  VIAF: 294595383   WorldCat (עם VIAF): 294595383
ירגזי פלסקה

| ירגזי פלסקה |
| --- | --- |
 ציור מ–1897 של ירגזי תכול וירגזי פלסקה (בן הכלאיים של ירגזי תכול וירגזי כחול)
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: ירגזי-כחול
מין:: ירגזי כחול + ירגזי תכול
שם מדעי
 Cyanistes caeruleus × Cyanistes cyanus ‏ז'אן-לואי קבאניס, 1877

ירגזי פלסקה (שם מדעי: Cyanistes × pleskei או Cyanistes caeruleus × Cyanistes cyanus) הוא צאצא רביית הכלאיים של ירגזי כחול (Cyanistes caeruleus) וירגזי תכול (Cyanistes cyanus), אשר מזדווגים בטבע במזרח ומרכז אירופה.
מראה ירגזי פלסקה נע בין פרטים שכמעט בלתי ניתן להבחין ביניהם לירגזי כחול, ועד לכאלו שנראים כירגזים תכולים טהורים. ירגזי פלסקה מאופיינים בכיפה כהה משל ירגזי תכול, שצבעה נע מלבנדר אפרפר ועד כחול ואף שחור; גב אפרפר עד ירקרק; זנב בקושי לבן בשולי האברות הקיצוניות (יותר לבן משל ירגזי כחול); כנף כהה משל ירגזי תכול (פס כנף בעובי 3–5 מ"מ, בהשוואה לפס הכנף של ירגזי כחול שעוביו 2–3.5 מ"מ, ולזה של ירגזי תכול, שעוביו 12–13 מ"מ); וגחון במגוון צבעים שונים, החל מסימנים שחורים של צווארון, דרך כתם חזה שחור ועד חזה צהבהב. חלק מצאצאי הכלאיים פוריים.
ירגזי פלסקה תואר לראשונה על ידי מיכאיל אלכסנדרוביץ' מנזביר. השם המדעי ניתן לציפור זו על ידי האורניתולוג הגרמני ז׳אן-לואי קבאניס (אנ') ב–1877. לרוב ירגזי פלסקה תועדו במאות ה-19 וה-20 במחוז מוסקבה. התיעוד הראשון מחוץ לרוסיה הוא מבלגיה, דצמבר 1878. לפי סושקין (אנ') (1910) באוספים המדעיים של אז כבר היו כמה עשרות ירגזי פלסקה. כמה אורניתולוגים תיארו את ירגזי פלסקה מספר פעמים ונתנו שמות ספציפיים למופעי צבע שונים. פלסקה (1912) הציע שציפור זו, שנחשבה למין עצמאי, היא צאצא כלאיים. ירגזי פלסקה שטובע ב–1991 בשוודיה נמצא מחדש חצי שנה לאחר מכן, בפינלנד. עקב כך, משוער כי בני הכלאיים נוטים לנדוד יותר מירגזים תכולים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 חלה עלייה בכמות התיעודים בהשוואה למאה הקודמת, כאשר 13 בני כלאיים נמצאו בין השנים 2000–2011 בכ–12 מדינות אירופאיות. משוער כי התרחבות האזור בו נצפו ירגזי פלסקה נובע מהתרחבות התפוצה של הירגזי הכחול והצטמצמות האוכלוסייה של הירגזי התכול באזורים אלו, דבר שהוביל לבעיות במציאת בני זוג מתוך בני מינם. עם זאת, לא תועדו ירגזי פלסקה בבלארוס, ככל הנראה משום שלירגזים במדינות אלו אין בעיות במציאת בני זוג מתוך בני מינם. בשנים אלו, התיעוד המערבי ביותר היה בדרום צרפת, 2001. רוב התיעודים הם בעונת החורף. בנובמבר 2013 תועד ירגזי פלסקה בחצי האי קרים, אוקראינה.
הערות שוליים

↑  או, אם מתעקשים על מתן שם הסוג, ירגזי-כחול פלסקה
1 2 3 4  А. Г. Ляхов, В. В. Тарасов Встречи гибридов белой Parus cyanus и обыкновенной P. caeruleus лазоревок на Среднем Урале и в Зауралье. Русский орнитологический журнал 2014, Том 23, Экспресс-выпуск 1085: 4041-4045
↑  Труды Санкт-Петербургскаго общества естествоиспытателей, Тип. Н.А. Лебедева, 1882. (ברוסית)
↑  Société zoologique de France, Bulletin de la Société zoologique de France, Société zoologique de France, 1884. (בצרפתית)
↑  Volodymyr M Kucherenko, T.A. Zherebtsova, Registration of the Pleske’s Blue Tit (Parus pleskei) in the Crimea (South Ukraine)., КОРОТКІ ПОВІДОМЛЕННЯ, 2013, עמ' 172–173
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
יצחק זיו

יצחק זיו (נולד ב-11 בנובמבר 1937) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם גיל, בכנסת ה-17.
ביוגרפיה

זיו נולד בתל אביב. הוא עבד ברשות הדואר, בה שימש כיושב ראש ועד העובדים, ניהל ענף במחלקת ההדרכה של בזק ושימש כמנהל מחלקת החשמל במשרד התקשורת.
לאחר יציאתו לגמלאות שימש כיו"ר ארגון הגמלאים של בזק במחוז הצפון, ולאחר מכן כממלא מקום יושב ראש הארגון הארצי, תפקיד בו הוא נושא גם כיום.
בבחירות לכנסת ה-17 ב-2006 הוצב זיו במקום הרביעי ברשימת הגמלאים (גיל - גמלאי ישראל לכנסת) ונבחר לכנסת.
כחבר כנסת, כיהן זיו כסגן יושב ראש הכנסת, וכחבר בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ועדת הכלכלה, ובוועדות הכנסת השונות.
חיים אישיים

זיו מתגורר ברמת גן. הוא אלמן ואב לשלושה ילדים.
יעקב אבן חן

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1927 כ"ח בכסלו תרפ"ח אוגוסטוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  28 ביולי 1997 (בגיל 69) כ"ג בתמוז תשנ"ז 
 שם לידה:  Jacob Edelstein – יעקב אדלשטיין 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מפקד הלגיון הערבי עבדאללה א-תל (מימין) יחד עם סרן חיכמת מיהיאר (משמאל) מצטלמים עם יעקב אבן חן ויצחק בן סירא שנלקחו בשבי לאחר נפילת גוש עציון, מאי 1948
יעקב אבן חן (אדלשטיין; 23 בדצמבר 1927, כ"ט בכסלו תרפ"ח – כ"ג בתמוז תשנ"ז, 28 ביולי 1997) היה עיתונאי, סופר ומשורר ישראלי ממטפחי הספרות והשירה הדתית בישראל. מייסד ועורך כתב העת לשירה ולספרות דתית "מבוע".
ביוגרפיה

אבן חן נולד באוגוסטוב שבפולין ליצחק ולזלדה (לבית קושילבסקי) אדלשטיין. בשנות השלושים גר עם משפחתו בקמיניץ. אביו היה פעיל ציוני ממייסדי "החלוץ המזרחי" ו"צעירי המזרחי" ושימש כמזכיר ישיבת כנסת בית יצחק בראשות הרב ברוך דב בר ליבוביץ. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברחה משפחתו לווילנה ומשם, דרך רוסיה, טורקיה, סוריה ולבנון, עלתה לארץ ישראל אליה הגיעו ב-7 בינואר 1941. המשפחה התיישבה בירושלים. בבגרותו עבר להתגורר בכפר עציון. אדלשטיין היה מארבעת הניצולים מהטבח בכפר עציון ב-ד' באייר ה'תש"ח. הפואמה "מעשה שהיה בדורנו" מתארת את סיפורו של הקרב האחרון ואת הצלתו הפלאית בידי זקן ערבי מסתורי. ספריו "ערפל בעמק הברכה" ו"אלונים בסלע" מכילים קובצי סיפורים על רקע תקופת גוש עציון בחייו. יומן השבי "זכור זאת ליעקב" מכיל תיאור מפורט של ימיו כשבוי בידי הירדנים החל משבייתו בכפר עציון דרך בית הכלא ביריחו וכלה במחנה השבויים בזרקא שבירדן.
ויעלם הזקן בין ההמון שהשתולל ורצח בעציון

ולא ידענו מאיפה בא ולאן הלך.

והיה כאשר רוחנו שבה אלינו,

ויקום רעי הפצוע וישאל:

"התדע מי זה הזקן הערבי המוזר

שהצילנו ממוות והשאירנו לפליטה מכל הכפר?

ואומר: לא זקן ולא ערבי.

זה היה אליהו הנביא".
במשך שנים רבות, כתב בעיתון הצופה תחת שם העט יעקב אבן חן. החל משנות ה-50 ועד פטירתו שימש כתב העיתון בירושלים. אדלשטיין שסיקר את טקס חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן תואר על ידי הכתבים בעוברו את גשר אלנבי לכיוון ירדן בפעם השנייה בחייו כ"מי שעבר אז כבול בידיו וברגליו – עובר כעת כאדם חופשי ומשוחרר".
היה ממטפחי הספרות והשירה הדתית בישראל לאחר קום המדינה. גולת הכותרת של פעילותו הספרותית הייתה הוצאת כתב העת הספרותי-דתי "מבוע", ששימש במה, לעיתים יחידה, ליוצרים דתיים. בין הכותבים ב"מבוע" היו המשוררות זלדה, שפרה וינשטוק אשכול, הסופר בן ציון גרשוני ואחרים.
בשנת 1976 זכה בפרס ירושלים לעיתונות על שם גרשון אגרון.
נפטר בכ"ג בתמוז תשנ"ז. בשנת 2010 נקרא על שמו רחוב בשכונת הר חומה בירושלים. אלמנתו, נחמה אדלשטיין אבן-חן, היא מחנכת ומרצה לתנ"ך, יקירת ירושלים. לאחר פטירתו המשיכה בהוצאת כתב העת "מבוע". ליעקב ולנחמה אדלשטיין שני בנים ושתי בנות. בתו יונת היא מנהלת אולפנת אוריה בגוש עציון (מבית אור תורה סטון) ונשואה לעורך הדין יהושע למברגר. נכדו הוא השחקן אלחנן אבן חן.
מספריו

אברהם מאפו
אלונים בסלע: מסיפורי גוש עציון
בדרך לחברון
בראשית הסופה: סיפורים
המלחמה בהרים: סיפורים לבני הנעורים
הרבנות הראשית לישראל בעבר ובהווה
הרמב"ם - ר' משה בן מימון: סיפור חייו
הרמב"ן: רבינו משה בן נחמן
מסע תפלה: שירים
מעבר להרים: שירים
מרן ר' יוסף קארו: סיפור חייו
עליות אליהו: עליית תלמידי הגר"א לארץ ישראל
ערפל בעמק הברכה: קובץ סיפורים
צלצולי מסעות: סיפורים
ר' נחמן מברסלב: סיפור חייו
תנועה בסערת מלחמה: דרך וילנה לישראל
רב ומנהיג: תולדות הרב קוק - התפרסם מכתבים שנמצאו לאחר מותו
זכור זאת ליעקב - יומן השבי - התפרסם מכתבים שנמצאו לאחר מותו
הערות שוליים

↑  אבן-חן (אדלשטיין), יעקב, באתר ICL | מרכז הספר והספריות(הקישור אינו פעיל)
↑  יעקב אבן-חן, באתר library.osu.edu
↑  שלום בן ברוך, שירת עציון בפי יעקב אבן חן, הַבֹּקֶר, 27 ביוני 1958
↑  הוענקו פרסי ירושלים לספרות ועתונות, מעריב, 2 בנובמבר 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260946305171  GND: 1114406627  ISNI: 0000 0000 7995 6718  LCCN: n82033169  SUDOC: 234689471  VIAF: 43177207   WorldCat (עם VIAF): 43177207
יחסי אוסטרליה–הפיליפינים

| יחסי אוסטרליה–הפיליפינים |
| --- | --- |
אוסטרליה: הפיליפינים


אוסטרליה: הפיליפינים
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 300,000
אוכלוסייה
26,778,707: 116,080,711
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 437,146
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 3,766
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית

בניגנו אקינו השלישי (מימין) ומלקולם טרנבול בעת ביקור האחרון בפיליפינים, 2015
יחסי אוסטרליה–הפיליפינים הם יחסי החוץ בין אוסטרליה והפיליפינים.
היסטוריה

לאוסטרליה ולפיליפינים היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה דו-צדדי. בשנת 1957 מונה שגריר אוסטרליה בפיליפינים, ובשנת 1962 הפיליפינים פתחה שגרירות בקנברה. ב-18 בנובמבר 2015 חתמו ראש ממשלת אוסטרליה מלקולם טרנבול ונשיא הפיליפינים בניגנו אקינו השלישי על הצהרה משותפת על שותפות בין המדינות, אשר בטווח הארוך אמורה להוביל להתפתחות נוספת של קשרים דו-צדדיים. בשנת 2016 אוסטרליה והפיליפינים חגגו 70 שנה לכינון היחסים הדו-צדדיים.
יחסים כלכליים

בשנת 1962 היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-11.5 מיליון דולר. בשנת 1981 היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-250 מיליון דולר. בשנת 2015 היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-2.5 מיליארד דולר אוסטרלי. בשנת 2015, אוסטרליה השקיעה 10 מיליארד דולר בפיליפינים והפיליפינים השקיעו 473 מיליון דולר באוסטרליה.
הגירה

בשנים 1960–1990, מספר לא מבוטל של פיליפינים היגרו לאוסטרליה וכיום הם אחת מקהילות המהגרים הצומחות ביותר באוסטרליה. בשנת 2011 אוסטרליה ערכה מפקד אוכלוסין, 225,000 אוסטרלים ציינו את שורשיהם הפיליפינים בשאלונים (בשנת 2001 היו 129,000 איש). בשנת 2016 למדו מעל 10,000 סטודנטים פיליפינים באוסטרליה, וצמיחת הסטודנטים ממדינה זו גדלה ב 100% בהשוואה לשנת 2010.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה.
הפיליפינים מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה וקונסוליות כלליות בסידני, בריסביין, אדלייד ודרווין.
יחסי הודו–ירדן

| יחסי הודו–ירדן |
| --- | --- |
הודו: ירדן


הודו: ירדן
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 89,342
אוכלוסייה
1,454,183,987: 11,544,753
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 50,814
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 4,401
משטר
דמוקרטיה: מונרכיה חוקתית

יחסי הודו–ירדן הם היחסים הכלכליים, צבאיים ותיירותיים בין הרפובליקה של הודו לממלכת ירדן ההאשמית. היחסים כוננו עוד משנת 1947, שנת הקמתה של ירדן ושל הודו, ומתקיימת מערכת יחסים טובה בין המדינות.
היסטוריה

רפובליקת הודו וממלכת ירדן ההאשמית חתמו על הסכם דו-צדדי הראשון שלהם לשיתוף פעולה ויחסי ידידות בשנת 1947, שנה לאחר הקמת ממלכת ירדן, ובשנת הקמת הודו, לאחר עזיבת הבריטים את תת-היבשת הודו.
בשנת 1950 נחתם הסכם פורמלי בין שתי המדינות, כאשר הפכה הודו לרפובליקה, והוקמו יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות. בראשית אוקטובר 1950 מינתה ירדן ציר להודו, שהחליף את השגריר הלא־תושב מטהראן. בשנות ה-50 נעזרה כלכלת ירדן בהודו, והשתיים החליפו כספים, סחורות ותיירות לצד ביקורים רשמיים של מנהיגי המדינות. המלך חוסיין ביקר בהודו לראשונה בדצמבר 1963. סגן נשיא הודו, זקיר חוסיין, ביקר בירדן לראשונה במאי 1965 וערך מספר תפילות מסוקרות במסגד אל אקצא, אז בשליטה ירדנית.
המלך עבדאללה השני, בנו של המלך חוסיין, והמלכה ראניה ביקרו בהודו לראשונה בדצמבר 2006. שר החוץ ההודי ס. מ. קרישנה ביקר בירדן ב-20 בנובמבר 2011. הנסיך חסן בן טלאל ביקר בהודו במהלך אוקטובר – נובמבר 2012. ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי נפגש עם המלך עבדאללה לאחר העצרת הכללית של האומות המאוחדות בניו יורק בספטמבר 2015.
המלכה ראניה הביעה את דעותיה ביחס ליחסים הדו-צדדיים בין המדינות בראיון שנערך במרץ 2006 עם רשת הטלוויזיה "India Today". ראניה תיארה את הודו כ"כוכבת העולה של אסיה" ו"בת הזוג הטבעית" של ירדן. על תפקידה של הודו במזרח התיכון היא הצהירה כי האזור "משתוקק לגרום להודו למלא תפקיד גדול יותר", והוסיפה, "להודו יש תפקיד חשוב מכיוון שתמיד היה לה קשר הדוק עם ירדן" ירדן הייתה מהתומכות הנלהבות בנתינת מושב שאינו קבוע להודו במועצת הביטחון של האו"ם, והודו תמכה במועמדות של ירדן למושב קבוע בשנים 2014 – 2016.
באוקטובר 2015 הפך פרנב מוקהרג'י לנשיא הודו הראשון שביקר בירדן. מוקהרג'י נפגש עם המלך עבדאללה, ראש הממשלה עבדאללה א-נסור וכמה גורמים בכירים נוספים בירדן. במהלך שהותו של מוקרהג'י בירדן נחתמו כמה סעיפים המאשרים קווי טיסה אוויריים חדשים מירדן להודו ולהפך, לצד קנייה של הודו מירדן הכוללת בעיקר כלי תחבורה ימיים. כמו כן, נחתמו הסכמים דו צדדיים בין הלשכה לתקנים הודיים ולארגון התקנים והמטרולוגיה של ירדן, ונוסדו 10 מוסדות להשכלה גבוהה המערבות סטודנטים הודים וירדנים. שתי המדינות אף חתמו על הסכם למיגור הטרור המוסלמי במדינות תוך שיתוף פעולה צבאי.
סחר

הודו היא השותפה הגדולה ביותר של ירדן בנושאי סחר ומסחר אחרי עיראק, ערב הסעודית וסין. הסחר בין הודו לירדן קבוע על פי הסכם דו צדדי משנת 1976. שווי המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-2.228 מיליארד דולר בשנים 2014 – 2015, שהיה גדול ב-12 מיליון דולר מאשר חילופי הכספים שבשנים שלפני כן. הודו ייצאה סחורה בשווי 1.431 מיליארד דולר לירדן, וייבאה מוצרים בשווי 857 מיליון דולר. מאז שנת 2013 מרוויחה בכל שנה הודו יותר כסף מירדן מתוך הסחר שמחליפות המדינות. המצרכים העיקריים המיוצאים על ידי הודו לירדן הם מכונות אלקטרוניות, דגנים, בשר קפוא, כימיקלים אורגניים, מספוא לבעלי חיים וחלקי רכב.
הסחר בין שתי המדינות צפוי להגיע לחמישה מיליארד דולר עד 2025 חברת JPMC הירדנית וחברת IFFCO ההודית הקימו חברת מיזמים משותפים לייצור חומצה זרחתית באוקטובר 2015. חברת "MMTC India Ltd" חתמה עם משרד החקלאות הירדני על הסכם לייצור וייבוא של דשן.
השפעה

ב-11 באוקטובר 2015 נחנך רחוב חדש בעמאן בירת ירדן, על שמו של מוהנדס קרמצ'נד גנדי, הידוע יותר בשמו מהאטמה גנדי, מייסד ומנהיג התנועה לשחרור הודו. שם הרחוב היה למחווה חשובה של ירדן להודו, משום שגנדי נחשב בהודו לאחד מהמנהיגים הדגולים שחיו אי-פעם.
נכון לינואר 2016, יותר מ-10,000 אזרחי הודו מתגוררים בירדן כדרך קבע. על פי נתוני משרד התעסוקה הירדני מועסקים כיום אזרחים הודים בירדן בעיקר בטקסטיל, בנייה, ייצור, חברות דשנים, שירותי בריאות, אוניברסיטאות, טכנולוגית מידע, שירותים פיננסים ועוד.
יחסי הודו–טנזניה

| יחסי הודו–טנזניה |
| --- | --- |
הודו: טנזניה


הודו: טנזניה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 947,300
אוכלוסייה
1,454,183,987: 69,055,333
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 79,158
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 1,146
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה

נשיא טנזניה ג'קאיה קיקווטה (מימין) נפגש עם ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג בעת ביקורו בטנזניה, 2011
יחסי הודו–טנזניה הם היחסים הבינלאומיים בין הודו לטנזניה.
סקירה כללית

15,000 הודים ביקרו בטנזניה בשנת 2007. במאי 2011, ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג קרא לשיתוף פעולה הדוק יותר עם טנזניה. הסחר בין הודו לטנזניה הסתכם ב-31 מיליארד דולר בשנים 2009–2010 והודו היא המשקיעה השנייה בגודלה בטנזניה.
משנות ה-60 ועד שנות ה-80, לשתי המדינות היה חזון זהה של אנטי-גזענות ואנטי-קולוניאליזם. בנובמבר 1962, הודו פתחה נציבות עליונה בדאר א-סלאם וקונסוליה כללית בזנזיבר באוקטובר 1974. בשנים האחרונות, הקשרים בין המדינות התפתחו למערכת יחסים מודרנית ופרגמטית עם מעורבות כלכלית גדולה ומגוונת. הודו היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של טנזניה ומקור מרכזי של מכונות ותרופות חיוניות. רבים ממפעלי העסקים העיקריים בטנזניה הם בבעלות חברים ממוצא הודי. ההודים מהווים את קהילת המהגרים הגדולה ביותר בטנזניה ותרומתם החיובית להתקדמות ולפיתוח של המדינה המארחת שלהם מוכרת ומוערכת היטב. שיתוף פעולה ידידותי, טכני, כלכלי ומדעי נחתם בשנת 1966. בשנת 1975 נחתם הסכם תרבות, ובשנת 2008 נחתם מזכר הבנות בנושא תיירות בין הודו לטנזניה.
הקהילה ההודית בטנזניה

הפזורה ההודית הראשונה הגיעה לטנזניה זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, כאשר חבר הלאומים עיצב את טנזניה כמדינת חסות בריטית. 40,000 הודים חיים בטנזניה, בעיקר בדאר א-סלאם, ארושה, דודומה, מורוגורו, מוואנזה, מביה וזנזיבר.
נציגויות דיפלומטיות

הודו מחזיקה בטנזניה נציבות עליונה בדאר א-סלאם.
טנזניה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי, המוסמכת גם לסרי לנקה, נפאל, בנגלדש ומיאנמר.
יצחק זייבסקי

יצחק זייבסקי, ה'תשי"ג
יצחק זַיֶיבְסְקִי (ה'תרע"ד, 1914 - י' בסיוון תשנ"ד, 20 במאי 1994) היה מורה ומחנך חרדי, יושב ראש הסתדרות מורי אגודת ישראל ומחבר סדרת ספרי לימוד הדקדוק העברי "אני לומד דקדוק", שהיו במשך עשרות שנים ספרי הלימוד התקניים ברשת החינוך העצמאי.
קורות חייו

נולד בלומז'ה. עלה לארץ ישראל בגיל 22 ולמד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. לאחר נישואיו לחנה, בת משפחת ורשבסקי מתל אביב, התגורר במושבה מגדיאל, שם שימש כמורה ללימודי חול בישיבת חפץ חיים שנוסדה במושבה על ידי רבה של המושבה, רבי דב מעייני. לאחר מכן עבר לרחובות. בערך בשנת 1955 עבר להתגורר בבני ברק ושימש מורה וסגן מנהל בבית הספר "מרכז". במקביל שימש בחלק מהשנים מורה בתלמוד תורה "רזי־לי" בעיר וכמחנך בסמינר וולף.
לצד תפקידיו החינוכיים היה פעיל באגודת בית הכנסת של צעירי אגודת ישראל ברחוב רבי עקיבא בבני ברק, והעביר בו את שיעורי הלכה ודף היומי בשלושים שנותיו האחרונות.
ליצחק ולאשתו לא היו ילדים. בשנותיהם המאוחרות הם אימצו בת.
נפטר בבית חולים בילינסון בפתח תקווה לאחר תקופת מחלה.
ספריו

אני לומד דקדוק - סדרת ספרי לימוד דקדוק עברי, שמונה חלקים
לקריאה נוספת

הרה"ג ר' יצחק זייבסקי ז"ל, דגלנו, תמוז תשנ"ד, עמ' 14
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יצחק זייבסקי".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 93148874577449621291   WorldCat (עם VIAF): 93148874577449621291
יחסי אוסטריה–לוב

| יחסי אוסטריה–לוב |
| --- | --- |
אוסטריה: לוב


אוסטריה: לוב
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 1,759,540
אוכלוסייה
9,118,988: 7,400,489
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 50,492
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 6,823
משטר
רפובליקה פדרלית: ממשלת מעבר

שר החוץ האוסטרי סבסטיאן קורץ (מימין) נפגש בטריפולי עם ראש ממשלת ההסכמה הלאומית בלוב פאיז א-סראג', 2017
יחסי אוסטריה–לוב הם יחסי החוץ בין רפובליקת אוסטריה ובין לוב.
היסטוריה

לאוסטריה יש קשרים ארוכי שנים עם לוב והיא הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו ותמכו במועצת המעבר הלאומית במאבקה להתנער מהדיקטטורה של קדאפי. אוסטריה תמשיך בתמיכתה בבניית לוב דמוקרטית ומשגשגת, נקייה מפחד ודיכוי.
ממשלת אוסטריה מצפה להעצים את שיתוף הפעולה שלה עם ממשלת לוב על בסיס דו-צדדי וכן במסגרת האיחוד האירופי.
עד כה אוסטריה העניקה טיפולים רפואיים מיוחדים באוסטריה ליותר ממאה לוחמי חופש פצועים. צוותי רופאים אוסטרים ביצעו עשרות ניתוחים בבתי חולים בלוב.
חברות אוסטריות, בעלות ניסיון מוצק בלוב, מוכנות לעסוק בשיקום ופיתוח נוסף של לוב.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטריה מחזיקה בלוב שגרירות בטריפולי.
לוב מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יעקב אבן דנאן

| --- | --- |
 לידה:  1660 פאס, מרוקו 
 פטירה:  1730 (בגיל 70 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1730 
 
הרב יעקב אבן דנאן (סביב ה'ש"כ, 1660 - סביב ה'שצ"ה, 1730) היה פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של פאס בתחילת המאה השבע עשרה. מסופרי תקנות המגורשים בפאס.
קורותיו

נולד לאביו ר' יוסף בפאס. כיהן כשוחט ובודק. לפחות משנת ה'שנ"א, כיהן בתפקיד סופר בית הדין יחד עם רבי מכלוף אסולין. התפרסם כסופר מומחה, עד שבשנת שע"א הוחלט שאין רשות לשום סופר לכתוב גט עד שיהיה מצוי עמו רבי יעקב אבן דנאן.
בשנת ה'שנ"ה חתום כדיין מחברי בית הדין. אך נראה שבתקופה זו שימש בעיקר כסופר בית הדין. משנת ה'שפ"ג נראה ששימש דיין קבוע יחד עם רבי שאול סירירו, רבי חיים עוזיאל. בשנת ה'שפ"ד ביאר את מנהגי החזקות לרבי חנניה ארובאס.
בשנת ה'שפ"ז נראה שהתמנה לאב בית הדין של פאס, לצד הדיינים רבי שלמה אבן דנאן ורבי יעקב חאגיז (הראשון). גיסו רבי שמואל אבן דנאן (השלישי) כינהו: "פלפלא חריפא".
הניח בן בשם ר' שמואל ששימש גם הוא כסופר בית הדין. נכון לערב פסח שנת ה'ש"צ עוד היה בחיים. ובשנת הת' בנו מזכירו בברכת המתים. הרי שנפטר סביב ה'שצ"ה.
קורותיו > מפסיקותיו

אין אומרים חוזר וניעור באיסור חמץ.
חטה שאינה בקועה שנפלה לתבשיל בפסח, התבשיל מותר והחטה אסורה.
חיבוריו

פסקי דין - נדפסו בספר 'תקנות חכמי פאס', ומהם מפוזרים בספרי חכמי מרוקו.
חידושי דינים - נדפסו בספר 'תקנות חכמי פאס'.
פירוש על השיר 'אני ריאה' לרבי דוד ויטאל - עוסק בהלכות טריפות.
כידוד
הערות שוליים

↑  ספר איוב, פרק מ"א, פסוק י"א
↑  כדאי להדרים לערד, מעריב, 3.2.1972.