stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היילי קופ
ביוגרפיה > אלופת עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במוסקבה שברוסיה באפריל 2002 זכתה קופ ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.07 שניות, מדליות כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.44 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:57.17 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה שביפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.74 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, שבספרד בשנת 2003, זכתה קופ במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:02.12 דקות, תוצאה טובה יותר מזו ששחתה נטלי קוגלין ששחתה בשלב הגמר. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.99 שניות, ולא הצליחה להגן על תוארה, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 28.80 שניות, במקום 13 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.52 שניות ובמקום 25 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.45 דקות.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה קופ במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.76 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:01.13 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה באוקטובר 2004 זכתה קופ ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.49 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.03 שניות ובכך הגנה על תוארה. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:55.68 דקות).
חייה האישיים

קופ נישאה למאמנה, בראיין קלארק בשנת 2002 ולזוג נולדו ארבעה ילדים. היא דגמנה בעירום למגזין פלייבוי בספטמבר 2004.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר גב
ולריו קונטי

| --- | --- |

קונטי, 2018
 לידה:  30 במרץ 1993 (בן 31) רומא, איטליה
 גובה:  172 ס״מ 
 משקל:  60 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  Team Solution Tech - Vini Fantini
 קבוצות עבר:  יו. איי. אי. אמירטס (2013-2021)   אסטנה קזחסטן (2022)
 הישגי שיא:  קטע בוואלטה אספניה (2016)   גראן פרמיו ברונו בגלי (2015)
 
ולריו קונטי (באיטלקית: Valerio Conti; נולד ב-30 במרץ 1993) הוא רוכב אופני כביש איטלקי בקבוצת Team Solution Tech - Vini Fantini מדרג ה-UCI ProTeams.
ביוגרפיה

נולד ברומא. קונטי הלך בעקבות אביו פרנק, ודודו נואה, שהיו גם הם רוכבי אופניים.
ביוגרפיה > למפרה–מרידה (2014–2021)

ב-2014, הצטרף קונטי ללמפרה–מרידה האיטלקית. באותה עונה סיים שישי באליפות איטליה בנגד השעון, 3:01 דקות מאדריאנו מאלורי המנצח. לאחר מכן ערך הופעת בכורה בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספניה. התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום שמיני בקטע הרביעי, שהסתיים בספרינט רב משתתפים בניצחונו של ג'ון דגנקולב. בסופו של דבר סיים את הוואלטה במקום ה-112. לאחר מכן התחרה בסדרה של מרוצים חד יומיים באיטליה, ואף השיג ניצחון מקצועי ראשון בקריירה שלו, כשניצח את גראן פרמיו ברונו בגלי לאחר שגבר על קריסטיאן קורן ואילנור זאקארין בספרינט. לאחר מכן סיים שישי בגביע יפן.
ב-2015 ניצח קונטי את הקטע השישי בטור של יפן, לאחר בריחת יחיד מוצלחת, כשאת המרוץ כולו סיים במקום ה-21. בהמשך העונה נבחר שוב לוואלטה אספניה, והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום עשירי בספרינט רב משתתפים שהסתיים בניצחונו של קריסטיאן סבארגלי. את המרוץ כולו סיים קונטי במקום ה-151, מתוך 158 רוכבים שסיימו את המרוץ.
ב-2016 נבחר לראשונה לג'ירו ד'איטליה וסיים במקום ה-27 את המרוץ, כשבקטגוריית הרוכב הצעיר, אותה ניצח בוב יונגלס, סיים שלישי. בהמשך התחרה גם בוואלטה אספניה בפעם השלישית ברציפות. בקטע ה-13 נכנס לקבוצת הבריחה המוקדמת של המרוץ והתקיף ממנה 18.4 ק"מ לסיום, כשהוא ממשיך ברכיבת סולו עד הסיום ומשיג את הניצחון הראשון שלו בקטע בגרנד טור והניצחון היחיד של קבוצתו במרוץ.
ב-2017 התחרה שנית בג'ירו ד'איטליה וסיים את המרוץ במקום ה-68. גם ב-2018 התחרה בג'ירו, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 12 בקטע נגד השעון שהזניק את המרוץ בירושלים, 29 שניות אחרי טום דימולן המנצח. קונטי נכנס ללא מעט קבוצות בריחה במרוץ במטרה להשיג ניצחון בקטע, אך נכשל במשימה זו וסיים את המרוץ במקום ה-24 הכללי, כשהוא רביעי בדירוג הרוכב הצעיר ושמיני בקטגוריית ההרים. לאחר הטור התחרה לראשונה בקריטריום דו דופינה וסייע לדן מרטין לסיים רביעי את המרוץ, כשהוא עצמו מסיים במקום ה-15, תשע דקות מגריינט תומאס המנצח. לאחר מכן התחרה בוואלטה אספניה וסיים במקום ה-60 הכללי את המרוץ.
ב-2019 פתח קונטי את העונה בארגנטינה, כשהתחרה בוואלטה אה סאן חואן וסיים שני בקטע נגד השעון במרוץ שהיה הקטע השלישי במרוץ, 12 שניות מז'וליאן אלאפיליפ המנצח, כשאת המרוץ כולו סיים רביעי כללי, 1:03 דקות מווינר אנאקונה המנצח. בהמשך העונה התחרה בטור של טורקיה, בקטע החמישי במרוץ, שהיה הקטע ההררי היחידי, סיים במקום השני, לצד מרהווי קודוס שסיים שלישי, שניהם תשע שניות אחרי פליקס גרוסשארטנר המנצח, מה שהספיק בדירוג הכללי לקונטי לסיים שני את המרוץ, 19 שניות מגרוסשארטנר, כשבקטגוריית ההרים במרוץ סיים שלישי ובקטגוריית הנקודות סיים שמיני. לאחר מכן זינק לג'ירו ד'איטליה בפעם השלישית, במהלך הקטע השישי היה בקבוצת הבריחה המוקדמת, ובהמשך הקטע תקף ביחד עם פאוסטו מאסנאדה והשניים שמרו על הפער שלהם משאר קבוצת הבריחה עד הסיום, כשמאסנאדה גובר על קונטי ומנצח את הקטע, אך בזכות הפער הגדול שלהם מהפלוטון, עבר קונטי להוביל את הדירוג הכללי ולבש את החולצה הוורודה של מוביל המרוץ עד קטע 12, בה איבד אותו לבן קבוצתו יאן פולאנץ. בסופו של דבר פרש מהמרוץ לפני תחילת קטע 18. בהמשך העונה התחרה גם בוואלטה אספניה, וסייע לבן קבוצתו טאדיי פוגאצ'אר לסיים שלישי את המרוץ ולנצח שלושה קטעים, כשקונטי מסיים במקום ה-60 הכללי.
הערות שוליים

↑  Vuetla a España 2016 | Stage 13, procyclingstats.com
לום (בולגריה)

שרידי בית העלמין היהודי בלום
לום (בולגרית: Лом) היא עיר נמל על גדת נהר הדנובה, בצפון מערב בולגריה בשטח מחוז מונטנה וממוקמת 162 קילומטרים מהבירה סופיה, 49 קילומטרים צפונית מבירת המחוז מונטנה ו-56 קילומטרים צפונית מזרחית מוידין. נמל הדנובה המודרני הוקם בראשית המאה ה-19 ומשמש גם בימינו מרכז כלכלי ותעבורתי חשוב במדינה.
היסטוריה

תחילת ההתיישבות האנושית המאורגנת מתוארכת לתקופת האבן החדשה עידן הממלכה התראקית, עת נודע היישוב בשם אָרְטַנֶס. היישוב נכבש על ידי האימפריה הרומית המערבית בשלהי המאה ה-1 לפנה"ס  וכונה אָלְמוּס. במאה ה-5 נחרב היישוב בהתקפות הונים והמצודה שוקמה והורחבה בתקופת יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. קיים תעוד שמבצר היה בשליטת האימפריה הבולגרית השנייה החל מראשית המאה ה-13 ושימש זירת קרבות מול ממלכת הונגריה. בסוף המאה ה-14 נכבשה המצודה על ידי העות'מאנים, אשר הרחיבו אותה ובכלל זה בנו נמל מסחרי קטן אשר מתועד בשם פָּלַנְקָה ומתואר כמרכז מסחרי וצבאי חשוב.
בראשית שנות ה-30 של המאה ה-19, החלה הרחבתו של נמל לום וב-1838 הוא הפך לנמל הרביעי בגודלו לאורך נהר הדנובה, תוך שהוא משמש בהמשך נקודת מסחר מרכזית מול האימפריה האוסטרו-הונגרית ובתוכה ליעד המרכזי וינה. רשת של דרכים נבנו מהעיר לכוון ערים מרכזיות נוספות בבולגריה, אוכלוסייתה צמחה והיא הפכה לאחד המרכזים הכלכליים החשובים באזור.
החל מאמצע המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית החלה תנופת בנייה ופיתוח מחד והתקוממות אזרחית כנגד העות'מאנים, מאידך. ב-27 בנובמבר 1877 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, שוחררה העיר והפכה מתוקף חוזה סן סטפנו לחלק מנסיכות בולגריה, אשר הפכה בהמשך למדינת הלאום, בולגריה.
תחבורה

דרך העיר עוברים שני כבישים מהירים פנים בולגריים. כביש II-11 לעיר וידין וכביש E-79 לבירה סופיה. בתחנת הרכבת של העיר קיימות 17 מסילות ברזל המקשרות את העיר לכל רחבי בולגריה. תעבורת הסחורות דרך נמל העיר מהווה כ-40% מכלל תעבורת הסחורות בבולגריה, המתבצעות דרך נהר הדנובה. דרך אזור לום עוברים שני עורקי תחבורה מנתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. עורק מספר 4, המחבר את מזרח אירופה לטורקיה ויוון ועורק מספר 7 העובר לאורך הדנובה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מצויה במגמת גידול טבעי מתונה, (939 לידות לעומת 881 פטירות בשנת 2008), אך במגמת הגירה שלילית, בשל המשבר הכלכלי העולמי שפגע גם בכלכלת העיר. ב-2011 היו 52% מתושבי העיר הן נשים ו-48% הם גברים. 80.35% מתושבי העיר הם בולגרים, 18.47% הם צוענים ו-0.5% הם טורקים. 88.6% מתושבי העיר הם בני הדת הנוצרית אורתודוקסית, 9.97% הם נוצרים קתולים ופרוטסטנטים ו-1.43% הם מוסלמים סונים.
הקהילה היהודית

קהילת יהודי העיר לום, נכללה ברשימת 34 הקהילות היהודיות המאורגנות בבולגריה בראשית המאה ה-20 וזוהי נקודת הזמן בה קיימות עדויות כתובות על הקהילה, אם כי מניחים שראשיתה חופף לתחילת פעילות הנמל, שכן רבים מיהודי בולגריה עסקו במסחר והתיישבו לאורך ערי הדנובה והים השחור. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית, אשר הובילה לעצמאות בולגריה היו אירועים אנטישמיים רבים בנסיכות על רקע דתי וכן בשל היות היהודים מיעוט מועדף על העות'מאנים, בניגוד לנוצרים. וכך תועדו התקפות על בני הקהילה ובכלל זה עלילת דם ב-1903 במסגרתה הואשמו היהודים בחטיפתו ורציחתו של ילד נוצרי. לפי נתוני מערכת החינוך היהודית, חלה ירידה במספר בני הקהילה לאורך שנות ה-20. בפרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר לום כ-500 יהודים, רובם המוחלט עלו למדינת ישראל במהלך גל העלייה ההמוני בין השנים 1947 – 1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובלום נמנו 77 יהודים.
בנרטיב ההיסטורי היהודי תזכר לום, כעיר שדרכה שולחו אל מותם כ-4,000 יהודי תראקיה ו-188 יהודי העיר פירוט. ב-4 במרץ 1943 נערכה אקציה על ידי שוטרים וחיילים בולגרים לפי צו המלך בוריס השלישי. היהודים רוכזו במתקני ציבור ומכלאות, הועלו על רכבות משא לעיר לום ובנמל העיר נדחסו לתוך 4 מעבורות, דרך הדנובה הגיעו לווינה, ממנה ברכבות לקטוביץ שבפולין ומשם אל מותם במחנה טרבלינקה.
בשנת 1993 התגורר בעיר פחות ממניין יהודים, וב-2022 התגוררו בעיר 10 יהודים.
ערים תאומות

אוסטריה לינץ, אוסטריה.
גרמניה פרייבורג, גרמניה.
הערות שוליים

↑  אוכלוסיית העיר לום, פילוח דמוגרפי, באתר nsi.bg (בבולגרית).
↑  חיים קשלס, דורות הראשונים, בתוך אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 69-73.
↑  לוחות ססטיסטיים, בתוך אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים,1967, עמודים 645-655.
↑  צבי קרן, "יהודי בולגריה, מבוא היסטורי קצר", באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה .
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
↑  משה מוסק, " יהודי בולגריה-כפשע בינם לבין המוות", בשביל הזיכרון-חוברת 33, מרכז המידע אודות השואה-יד ושם, 1999, עמודים 11-19.
↑  צבי קרן, הקהילה היהודית בלום, באתר "כולנו בולגרים".
↑  לפי התכתבות עם ארגון שלום. המשיב אלכסנדר (אלק) אוסקר נשיא ארגון שלום בבולגריה.
↑  "רשימת ערים תאומות לערי בולגריה" באתר namrb.org.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552605505171  LCCN: n80079606  NKC: ge1078634  VIAF: 126667849   WorldCat (עם VIAF): 126667849
קלואי דייגרט

קלואי דייגרט (באנגלית: Chloé Dygert; נולדה ב-1 בינואר 1997) היא רוכבת אופני מסלול ואופני כביש אמריקאית, שרוכבת בקבוצת קניון-סראם (אנ'). בתחום המסלול, היא אלופת העולם ברדיפה קבוצתית (לונדון 2016) ואלופת העולם ברדיפה אישית וקבוצתית (הונג קונג 2017, אפלדורן 2018, ברלין 2020). בנוסף לכך, היא אלופת המשחקים הפאן אמריקאיים ברדיפה קבוצתית (לימה 2019) ומדליסטית הכסף מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ברדיפה קבוצתית. בתחום הכביש, היא הוכתרה פעמיים כאלופת העולם במרוץ נגד השעון (הרוגייט 2019 וגלאזגו 2023), אלופת העולם עד גיל 19 בנגד השעון ובכביש (ריצ'מונד 2015), אלופת המשחקים הפאן אמריקאיים בנגד השעון (לימה 2019) וסגנית אלופת העולם במרוץ הכביש לשנת 2024.
ביוגרפיה

דייגרט נולדה בבראונסבורג, שבאינדיאנה.
תחילה עסקה בעיקר באתלטיקה וכדורסל, אך פציעות שונות וחוזרות גרמו לה להתרכז בענף האופניים. ב-2016 התחתנה עם לוגן אוון, שגם הוא רוכב אופניים, אך השניים נפרדו בינואר 2020.
ב-2015, ניצחה דייגרט את אליפות ארצות הברית עד גיל 19 בנגד השעון ובכביש, בנוסף לכך זכתה במדליית זהב באליפות העולם עד גיל 19 באותם המקצים שהתקיימה בריצ'מונד. ב-2016, בעודה בת 19 בלבד, נכללה בסגל ארצות הברית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו וזכתה במדליית כסף ברדיפה קבוצתית, ביחד עם שרה האמר, קלי קטלין וג'ניפר ולנטין. כשנבחרת בריטניה מקדימה אותן עם הזהב ונבחרת קנדה זוכה בארד.
ב-2017, דייגרט השתתפה באליפות העולם במסלול שהתקיימה בהונג קונג. היא זכתה במדליית זהב ברדיפה קבוצתית וברדיפה אישית, כשבמקצה האישי הקדימה את אשלי אנקודינוף האוסטרלית שזכתה בכסף ואת קלי קטלין האמריקאית שזכתה בארד. ב-2018 דייגרט שחזרה את ההישג, עם צמד מדליות זהב נוספות באותם המקצים, כשהפעם במקצה הרדיפה האישית הקדימה את אנמיק ואן פלוטן שזכתה בכסף ואת קלי קטלין שזכתה בארד.
ב-2019, השתתפה דייגרט בהמשחקים הפאן אמריקאיים וזכתה בשתי מדליות זהב, אחת ברדיפה אישית ואחת בנגד השעון. בתחילת עונת 2019, ניצחה דיגרט אוון את Joe Martin Stage Race לאחר שניצחה שני קטעים במרוץ. לאחר מכן סיימה שנייה בטור של גילה, 1:07 אחר ברודי שאפמן האוסטרלית שניצחה. דייגרט ניצחה גם במרוץ הזה שני קטעים. היא סיימה שנייה באליפות ארצות הברית בנגד השעון, רביעית במרוץ הכביש באליפות וניצחה את מרוץ נגד השעון על שם קריסטין ארמסטרונג. באוגוסט, התחרתה בטור של קולורדו וניצחה את כל ארבעת הקטעים במרוץ, שהיא מקדימה בדירוג הכללי את ברודי שאפמן האוסטרלית בפער של 2:37 דקות, ואת עומר שפירא הישראלית בפער של 2:57 דקות. לאחר מכן התחרתה באליפות העולם, וזכתה במדליית זהב במקצה נגד השעון, כשהיא מקדימה את צמד ההולנדיות, אנה ואן דר ברחן בפער של 1:32 דקות ואת אנמיק ואן פלוטן בפער של 1:52 דקות, כשהיא מגיעה למהירות ממוצעת של 43:031 קמ"ש. במקצה הכביש, סיימה דייגרט אוון במקום הרביעי, 3:24 דקות מואן פלוטן שזכתה בזהב.
ב-2020, זכתה באליפות העולם במסלול שנערכה בברלין במדליית זהב ברדיפה אישית וקבוצתית, שבמקצה האישי הקדימה את צמד הגרמניות, ליזה ברנאואר שזכתה במדליית הכסף ואת פרנציסקה בראוס שזכתה בארד.
באליפות העולם שנערכה באימולה, איטליה ב-24 בספטמבר 2020, לאחר שהובילה בתחרות בנקודת הביניים במרוץ האישי נגד השעון, איבדה את השליטה באופניה ופגעה במהירות גבוהה במעקה הבטיחות. היא פונתה לבית חולים כשהיא בהכרה. מאוחר יותר נמסר כי סבלה מחתך עמוק ברגלה השמאלית וכי נותחה ואושפזה בבית חולים בבולוניה. לאחר כשבוע השתחררה מבית החולים וטסה חזרה לביתה באינדיאנה, ארצות הברית להמשך שיקום.
ב-10 בנובמבר 2020 נמסר כי דייגרט תרכוב בעונת 2021 במסגרת קבוצת קניון-סראם. נכון לעונת 2025 היא ממשיכה לרכוב בקניון//סראם-זונדקריפטו.
הערות שוליים

↑  World Championship | Women's ITT, procyclingstats.com
↑  אורן אהרוני, תאונה קשה לאלופת העולם באופניים במהלך מרוץ, באתר ynet, 24 בספטמבר 2020
↑  Chloe Dygert makes surprise transfer to Canyon-SRAM in 2021, באתר cyclingnews.com‏, 10 בנובמבר 2020
דייגרט אוון במהלך אליפות העולם במסלול, 2020
פאוסטו מאסנאדה

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1993 (בן 31) ברגמו, איטליה 
 גובה:  181 ס״מ 
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  אסטנה
 קבוצות עבר:  אנדרוני–ג'יאקטולי (2017–2019)   CCC (2020)   סודאל-קוויק סטפ (2024-2020)
 הישגי שיא:  הטור של האיינאן (2018)   קטע בג'ירו ד'איטליה (2019)
 
פאוסטו מאסנאדה (באיטלקית: Fausto Masnada; נולד ב-6 בנובמבר 1993) הוא רוכב אופני כביש איטלקי בקבוצת אסטנה.
ביוגרפיה

מאסנאדה נולד בברגמו.
ביוגרפיה > אנדרוני–ג'יאקטולי (2017–2019)

ב-2016, רכב מאסנאדה בקבוצת למפרה בתור סטאז'ר, אך לא הצליח להשיג חוזה קבוע בקבוצה. בעקבות כך, חתם ב-2017 בקבוצת "אנדרוני–ג'יאקטולי" האיטלקית מדרג הפרו קונטיננטל. באותה עונה סיים שלישי בטור של טורקיה, 24 שניות אחרי דייגו אוליסי המנצח.
את 2018 פתח מאסנאדה בארגנטינה, כשסיים במקום ה-11 בוואלטה אה סאן חואן. הוא סיים שישי במרוץ קופי אה ברטלי ושלישי בג'ירו דל'אפנינו, לאחר שהפסיד לג'וליו צ'יקונה המנצח ואמארו אנטונש בספרינט הסיום. במאי, מאסנאדה ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כשנבחר לג'ירו ד'איטליה, הוא לא התבלט במרוץ וסיים במקום ה-26, שהיה הראשון מתוך בני קבוצתו. הוא סיים תשיעי בטור של הונגריה וניצח את קטגוריית ההרים בטור של סלובניה. לקראת סוף העונה, הוא ניצח את הטור של האיינאן בסין, לאחר שגם ניצח את הקטע השמיני במרוץ.
ב-2019, סיים שלישי בג'ירו די סיציליה וניצח את קטגוריית ההרים במרוץ. מאסנאדה התחרה בטור של האלפים שהיווה עבורו הכנה לקראת הג'ירו ד'איטליה, ובלט מאוד במרוץ לאחר שניצח 2 קטעים מתוך חמישה וסיים במקום החמישי, 1:13 אחרי פאוול סיבאקוב. לאחר מכן סיים שני בג'ירו דל'אפנינו, כשבן קבוצתו מאטיה קטאנאו מקדים אותו. בג'ירו ד'איטליה, בקטע השישי, מאסנאדה היה חלק מקבוצת בריחה גדולה ששרדה עד הסיום, בשלב מסוים התנתקו מהקבוצה הוא וולריו קונטי ועברו לקדמת המרוץ, בסיום גבר מאסנאדה על קונטי וניצח את הקטע. בנוסף לכך מאסנאדה סיים שלישי בקטע ה-16, אחרי ג'וליו צ'יקונה ויאן הירט, ורביעי בקטע ה-17. הוא סיים שני בקטגוריית ההרים, אחרי ג'וליו צ'יקונה. מאסנאדה סיים רביעי בקטגוריית הנקודות. הוא סיים את המרוץ במקום ה-20, שהיה הראשון מתוך בני קבוצתו. מאסנאדה גם זכה בקטגוריית הרוכב האגרסיבי ביותר של המרוץ. לאחר תום הג'ירו, הוא סיים שביעי בטור של סלובניה ושמיני בקופה אגוסטוני.
ביוגרפיה > CCC (אופניים)

ב-2020, עבר מאסנאדה לקבוצת CCC הפולנית.
ביוגרפיה > דקונינק קוויק-סטפ (2020–)

ב-19 באוגוסט 2020 פרסמה קבוצת דקונינק קוויק-סטפ הבלגית שמאסנאדה חתם אצלה עד סוף עונת 2021 ויתחיל לרכוב אצלה החל מעונת 2020, זאת בשל סגירתה הצפויה של קבוצת CCC.
הערות שוליים

↑  Masnada signs two-year deal with CCC Team, cyclingnews.com
↑  Deceuninck – Quick-Step signs Fausto Masnada, deceuninckquickstep.com
OFI כרתים

אומילוס פילאתלון אירקליו 1925 (ביוונית: 1925 Όμιλος Φιλάθλων Ηρακλείου) היא קבוצת כדורגל יוונית מהעיר הרקליון שבאי כרתים, אשר משחקת בליגת העל היוונית.
הקבוצה נוסדה בשנת 1925. לקבוצה יש שני תארים כאשר זכתה בגביע בשנת 1987, ובגביע הבלקני בשנת 1989. הישג השיא של המועדון הוא המקום השני בעונת 1986/1987. ב-17 בספטמבר 1986 המועדון קיים את משחקו הראשון במסגרת אירופית בו ניצח 1–0 את היידוק ספליט במסגרת גביע אופ"א, אך בגומלין ספליט ניצחה 0–4 והקבוצה הודחה מאירופה.
ארון פירסול

ארון וולס פירסול (באנגלית: Aaron Wells Peirsol; נולד ב-23 ביולי 1983) הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008), בעל 7 מדליות אולימפיות 5 מהן זהב, אלוף העולם בעל 10 מדליות עולמיות, 8 מהן זהב ושיאן העולם הנוכחי (2019) במשחה ל-200 מטר גב. באולימפיאדת אתונה ניצח בכל שלושת משחי הגב שבהם יכול היה להשתתף. הוא השחיין הראשון בהיסטוריה ששחה 100 מטר גב מתחת ל-53 שניות ול-52 שניות.
הישגים

פירסול קבע במהלך הקריירה שלו 16 שיאי עולם. 6 שיאי עולם במשחה ל-100 מטר גב, 6 שיאי עולם במשחה ל-200 מטר גב (מחזיק בשיא הנוכחי) וארבעה שיאי עולם במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (מחזיק בשיא הנוכחי)
פירסול זכה ב-11 תוארי אלוף ארצות הברית בשחייה. 6 פעמים במשחה ל-100 מטר גב ו-5 פעמים במשחה ל-200 מטר גב.
פירסול זכה בתואר שחיין השנה בארצות הברית בשנת 2005.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
הערות שוליים

↑  PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics
↑  PAN PACIFIC SWIMMING CHAMPIONSHIPS, באתר gbrathletics
מרהווי קודוס

| --- | --- |

קודוס ב-2023
 לידה:  23 בינואר 1994 (בן 30) אסמרה, אריתריאה
 גובה:  173 ס״מ 
 משקל:  58 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  Burgos Burpellet BH
 קבוצות עבר:  קבוצת קובקה–נקסטהאש (2016–2018)   אסטנה (2019–2021)   EF Education–Nippo (2023 - 2022)   Terengganu Cycling Team (2024)
 הישגי שיא:  טור דו רואנדה (2019)   מקום 3 בטור של טורקיה (2019)    אליפות אריתריאה באופני כביש (2018)
 
מרהווי קודוס גברמהדן (בתיגרינית: መርሃዊ ቕዱስን ገብረመድኅን; נולד ב-23 בינואר 1994) הוא רוכב אופני כביש אריתראי, אשר רוכב בקבוצה הספרדית מהדרג הפרו-קונטיננטלי ב-UCI,‏ Burgos Burpellet BH. קודוס הוא הרוכב האפריקאי השחור הראשון שהשתתף בטור דה פראנס, ביחד עם דניאל טקלהיימנוט.
ביוגרפיה

קודוס נולד באסמרה, בירת אריתריאה.
כחובבן, ניצח את הקטע הראשון בטור של רואנדה וסיים במקום השישי הכללי ב-2012. ב-2013, הוא סיים במקום ה-11 בטור דה ל'אווניר ובמקום ה-15 באליפות העולם באופני כביש – גברים עד גיל 23.
ביוגרפיה > MTN - Qhubeka (2014–2018)

קודוס הפך למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת MTN - Qhubeka. בתחילת העונה סיים במקום השני בטור של לאנגקאווי. לאחר מכן סיים שלישי ב"Mzansi Tour" וחמישי ב"רוט דו סוד", כשהוא מנצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. בהמשך העונה, ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כאשר נבחר לוואלטה אספנייה, אך לא בלט במרוץ.
בתחילת 2015, קודוס זכה במדליית זהב עם אריתריאה באליפות אפריקה בנגד השעון הקבוצתי. קודוס סיים חמישי במקצה האישי באליפות ובמקום התשיעי בעלית גברים. בהמשך העונה, סיים חמישי באליפות אריתריאה בנגד השעון ועשירי במרוץ הכביש. לאחר מכן, קודוס עשה היסטוריה, כשנבחר לטור דה פראנס ביחד עם דניאל טקלהיימנוט ובכך הפכו לשני הרוכבים האריתראים הראשונים שמתחרים במרוץ, ולשני הרוכבים השחורים הראשונים מאפריקה. התוצאה הטובה ביותר של קודוס במרוץ הגיעה בקטע ה-17, כאשר סיים במקום ה-14 ומעבר לכך לא התבלט. קודוס סיים במקום ה-11 באליפות העולם עד גיל 23, 12 שניות אחרי קווין לדאנויי, זוכה מדליית הזהב. לאחר מכן סיים עשירי במרוץ ג'ירו דל'אמיליה.
ב-2016, פתח קודוס את העונה בספרד וסיים שישי במרוץ "טרופאו סרה די טראמונטנה". לאחר מכן סיים תשיעי בטור של עומאן, כשהוא מסיים שני בקטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. בהמשך העונה, נבחר קודוס לג'ירו ד'איטליה. בעקבות כך הפך קודוס לרוכב האריתראי הראשון שמתחרה בכל שלושת מרוצי הגרנד טור, קודוס סיים את המרוץ במקום ה-37. כמעט חודש אחרי הג'ירו, קודוס סיים שלישי באליפות אריתריאה בנגד השעון ורביעי במרוץ הכביש. לקראת סוף העונה, קודוס נבחר שוב לוואלטה אספנייה, הוא סיים את המרוץ במקום ה-38, שהיה הראשון מבני חברי קבוצתו. בסוף העונה שוב התחרה באליפות העולם עד גיל 23, והגיע במקום ה-20.
ב-2017 קודוס שוב פתח את עונתו בספרד, הוא סיים במקום התשיעי בוולטה ולנסיה. לאחר מכן התחרה בטור של עומאן וסיים במקום הרביעי, 58 שניות אחרי בן הרמנס המנצח, כשהוא מנצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. הוא סיים במקום ה-11 במרוץ קופי אה בארטלי. באליפות אריתריאה, סיים רביעי בנגד השעון ושלישי במרוץ הכביש. לאחר מכן סיים תשיעי בוואלטה אה בורגוס ונבחר שוב לוואלטה אספנייה, בקטע ה-5 במרוץ, קודוס סיים במקום ה-2 לאחר שהיה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, 42 שניות אחרי אלכסיי לוצנקו המנצח. אך קודוס נאלץ לפרוש מהמרוץ במהלך הקטע ה-7, לאחר שהתרסק ונפצע.
ב-2018, סיים קודוס במקום התשיעי בטור של עומאן. באליפות אריתריאה, הצליח לנצח בפעם הראשונה את מרוץ הכביש אך בנגד השעון סיים רביעי. הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה בקטע ה-13, כשסיים שישי.
ביוגרפיה > אסטנה (2019–2021)

קודוס הצטרף לקבוצת אסטנה הקזחית ב-2019. הוא ניצח את טור דו רואנדה לאחר שניצח את קטעים 2 ו-3. בטור של טורקיה, סיים קודוס שלישי, לאחר שבקטע היחיד שהסתיים בעלייה, סיים שלישי. הוא איבד את תוארו כאלוף אריתריאה לאחר שסיים במקום ה-14, בנגד השעון לעומת זאת, סיים שלישי. הוא סיים שמיני ב"ג'ירו דל טוסקנה".
הערות שוליים

↑  Eritrea celebrates Kudus and Teklehaimanot after Tour ride, cyclingweekly.com
נטלי קוגלין

נטלי אן קוגלין-הול (באנגלית: Natalie Anne Coughlin-Hall; נולדה ב-23 באוגוסט 1982) היא שחיינית עבר אמריקנית, פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008) במשחה ל-100 מטר גב, בעלת 12 מדליות אולימפיות, אלופת עולם בעלת 20 מדליות (שנייה בכל הזמנים), מהן 8 זהב ושיאנית עולם.
קוגלין היא שחיינית רב גונית, נחשבת לאחת השחייניות הטובות בעולם בסגנון גב. במשחה ל-100 מטר גב, היא שיפרה 8 פעמים את שיא העולם (5 בבריכה אולימפית ו-3 בבריכת 25 מטר). היא האישה הראשונה בעולם שירדה מגבול הדקה ומגבול 59 שניות במשחה זה בבריכה אולימפית.
ביוגרפיה

קוגלין נולדה בעיר ולחו (Valejo) שבצפון קליפורניה. היא גדלה בעיר קונקורד, אף היא בצפון קליפורניה, ולאחר מכן למדה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וקבלה תואר ראשון בפסיכולוגיה ב-2005.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה קוגלין ב-5 מדליות, 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.37 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:00.17 דקות, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי. מדליות כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה קוגלין ב-6 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-3 ארד, מספר המדליות הרב ביותר במשחקים לאחר מייקל פלפס מארצות הברית. היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.96 שניות ובכך הייתה לשחיינית אישה הראשונה בעולם שהגנה על תוארה, זאת על אף שהתוצאה הטובה ביותר באולימפיאדה במשחה זה נקבעה על ידי קירסטי קובנטרי מזימבבואה שקבעה שיא עולם בשלב חצי הגמר.
בשנת 2009 התמודדה בעונה התשיעית של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים, והייתה למודחת השישית.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכתה קוגלין במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מליסה פרנקלין, שנון ורילנד ומייגן רומנו בשיא אמריקאי חדש של 3:32.31 דקות, לפני אוסטרליה שקבע שיא אוקיאניה חדש של 3:32.43 דקות והולנד (3:35.77 דקות). כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.98 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.02 שניות.
קוגלין מתאמנת במועדון "קליפורניה אקווטיקס" (California Aquatics) בדרום קליפורניה.
תארים והישגים

בסך הכל זכתה קוגלין ב-12 תארים באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA).
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

| משחה | תוצאה | תאריך | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 מטר גב | 27.51 שניות | 19 ביוני 2015 | שיא ארצות הברית בעבר |
| 100 מטר גב | 58.94 שניות | 17 באוגוסט 2008 | שיא עולם בעבר |
| 200 מטר גב | 2:08.53 דקות | 16 באוגוסט 2002 |  |
| 50 מטר פרפר | 26.50 שניות | 29 ביולי 2005 |  |
| 100 מטר פרפר | 57.34 שניות | 26 במרץ 2007 |  |
| 50 מטר חופשי | 24.66 שניות | 17 ביולי 2015 |  |
| 100 מטר חופשי | 53.39 שניות | 15 באוגוסט 2008 |  |
| 200 מטר חופשי | 1:56.43 דקות | 29 במרץ 2007 |  |
| 200 מטר מעורב אישי | 2:09.77 דקות | 6 ביוני 2008 |  |
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

| משחה | תוצאה | תאריך | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 מטר גב | 27.08 שניות | 22 בנובמבר 2002 | שיא ארצות הברית בעבר |
| 100 מטר גב | 55.97 שניות | 16 בדצמבר 2011 | שיא אמריקה בעבר |
| 200 מטר גב | 2:03.62 דקות | 27 בנובמבר 2001 | שיא עולם בעבר |
| 50 מטר פרפר | 25.83 שניות |  |  |
| 100 מטר פרפר | 56.23 שניות | 16 בדצמבר 2011 |  |
| 50 מטר חופשי | 24.31 שניות | 17 בדצמבר 2011 |  |
| 100 מטר חופשי | 51.88 שניות | 18 בדצמבר 2010 | שיא אמריקה בעבר |
| 100 מטר מעורב אישי | 58.55 שניות | 15 בנובמבר 2014 | שיא אמריקה בעבר |