היסטוריה של ספרד החדשה
סכסוכים צבאיים מהמאה ה-18

המאה הראשונה שראתה את הבורבונים על כס המלכות הספרדי עלתה בקנה אחד עם סדרה של סכסוכים עולמיים שהעמידו בעיקר את צרפת מול בריטניה הגדולה. ספרד, כבעלת ברית של צרפת הבורבונית, נמשכה לסכסוכים אלו. למעשה, חלק מהמניע לרפורמות הבורבוניות היה הצורך הנתפס להכין את האימפריה מבחינה מנהלית, כלכלית וצבאית למה שהייתה המלחמה הצפויה הבאה. מלחמת שבע השנים התבררה כזרז לרוב הרפורמות בנחלות שמעבר לים, בדיוק כמו שמלחמת הירושה הספרדית הייתה עבור הרפורמות בחצי האי.
בשנת 1720, משלחת וילסור מסנטה פה נפגשה וניסתה להתייעץ עם בעלי בריתה של צרפת, שבט Pawnee, מה שהיא כיום נברסקה. המשא ומתן לא צלח, והתפתח קרב; הספרדים הובסו קשות, כשרק שלושה עשר הצליחו לחזור לניו מקסיקו. למרות שזה היה קרב קטן, הוא היה משמעותי בכך שזו הייתה החדירה העמוקה ביותר של הספרדים אל המישורים הגדולים, וקבעה את הגבול להתפשטות הספרדית ולהשפעה שם.
מלחמת אוזנו של ג'נקינס פרצה ב-1739 בין הספרדים והבריטים והוגבלה לאיים הקריביים ולג'ורג'יה. הפעולה העיקרית במלחמת אוזנו של ג'נקינס הייתה מתקפה אמפיבית גדולה שפתחו הבריטים בפיקודו של אדמירל אדוארד ורנון במרץ 1741 נגד קרטחנה דה אינדיאס, אחד מנמלי הסחר בזהב הגדולים של ספרד באיים הקריביים (היום קולומביה). למרות שהפרק הזה נשכח ברובו, הוא הסתיים בניצחון מכריע של ספרד, שהצליחה להאריך את שליטתה באיים הקריביים ואכן להבטיח את המיין הספרדית עד המאה ה-19.
בעקבות מלחמת הצרפתים והאינדיאנים / מלחמת שבע השנים, פלשו הכוחות הבריטיים וכבשו את הערים הספרדיות הוואנה בקובה ומנילה בפיליפינים ב-1762. הסכם פריז (1763) העניק לספרד שליטה על חלק לואיזיאנה של צרפת החדשה כולל ניו אורלינס, ויצר אימפריה ספרדית שהשתרעה מנהר המיסיסיפי ועד האוקיינוס השקט; אבל ספרד גם ויתרה על פלורידה לבריטניה הגדולה כדי להחזיר את קובה, אותה כבשו הבריטים במהלך המלחמה. מתיישבי לואיזיאנה, בתקווה להחזיר את השטח לצרפת, במרד חסר הדם של 1768 אילצו את מושל לואיזיאנה אנטוניו דה אולואה לברוח לספרד. המרד נמחץ ב-1769 על ידי המושל הבא אלחנדרו אוריילי, שהוציא להורג חמישה מהקושרים. שטח לואיזיאנה היה אמור להיות מנוהל על ידי ממונים בקובה עם מושל באתר בניו אורלינס.
21 המשימות הצפוניות בקליפורניה של ימינו (ארצות הברית) הוקמו לאורך אל קמינו ריאל של קליפורניה משנת 1769. במאמץ להדיר את בריטניה ורוסיה ממזרח האוקיינוס השקט, שלח קרלוס השלישי, מלך ספרד ממקסיקו מספר משלחות ל- צפון מערב האוקיינוס השקט בין 1774 ל-1793. תביעותיה וזכויות הניווט הוותיקות של ספרד חוזקו ונבנו יישוב ומבצר בנוטקה סאונד, אלסקה.
ספרד נכנסה למלחמת העצמאות האמריקאית כבעלת ברית של ארצות הברית וצרפת ביוני 1779. מספטמבר 1779 עד מאי 1781, ברנרדו דה גאלבס הוביל צבא במערכה לאורך חוף המפרץ נגד הבריטים. צבאו של גאלבס כלל אנשי קבע ספרדים מכל רחבי אמריקה הלטינית ומיליציה שהורכבה בעיקר מאקדים יחד עם קריאולים, גרמנים ואינדיאנים. צבאו של גאלבס נלחם והביס את הבריטים בקרבות במנצ'אק ובבאטון רוז', לואיזיאנה, נאצ'ז, מיסיסיפי, מוביל, אלבמה ופנסקולה, פלורידה.
אובדן מוביל ופנסקולה הותיר את הבריטים ללא בסיסים לאורך חוף המפרץ. בשנת 1782, כוחות בפיקודו הכולל של גאלבס כבשו את בסיס הצי הבריטי בנסאו באי ניו פרובידנס באיי בהאמה. גאלבס כעס על כך שהמבצע התנהל בניגוד להוראותיו לבטל, והורה על מעצרו וכליאתו של פרנסיסקו דה מירנדה, עוזרו של חואן מנואל קאג'יגאל, מפקד המשלחת. מירנדה ייחס מאוחר יותר את הפעולה הזו מצדו של גאלבס לקנאה בהצלחתו של קאג'יגאל.
בהסכם פריז השני (1783), שסיים את המהפכה האמריקאית, החזירה בריטניה את השליטה בפלורידה חזרה לספרד בתמורה לאיי בהאמה. ספרד שלטה אז על נהר המיסיסיפי מדרום לקו הרוחב 32°30' צפון, ובמה שמכונה הקונספירציה הספרדית, קיוותה להשיג שליטה רבה יותר על לואיזיאנה ועל כל המערב. תקוות אלו הסתיימו כאשר הופעל לחץ על ספרד לחתום על הסכם פינקני ב-1795. צרפת רכשה מחדש את לואיזיאנה מספרד בחוזה הסודי של סן אילדפונסו בשנת 1800. ארצות הברית קנתה את השטח מצרפת ברכישת לואיזיאנה ב-1803.
ספרד החדשה תבעה את כל החוף המערבי של צפון אמריקה ולכן ראתה את פעילות הסחר הרוסית בפרוות באלסקה, שהחלה באמצע עד סוף המאה ה-18, כפלישה ואיום. כמו כן, חקר החוף הצפון-מערבי על ידי קפטן ג'יימס קוק מהצי הבריטי ופעילות סחר הפרוות שלאחר מכן על ידי ספינות בריטיות נחשבו כפלישה לשטח ספרדי. כדי להגן ולחזק את תביעתה, שלחה ספרד החדשה מספר משלחות לצפון מערב האוקיינוס השקט בין השנים 1774 ו-1793.
בשנת 1789, מוצב ימי בשם סנטה קרוס דה נוקה (או סתם נוקה) הוקם ב-Friendly Cove בנוטקה סאונד (כיום יוקווט), האי ונקובר. הוא היה מוגן על ידי סוללת תותחי חוף בשם פורט סן מיגל. סנטה קרוס דה נוקה הייתה העמדה הצפונית ביותר של ספרד החדשה. זו הייתה המושבה האירופית הראשונה במה שהוא כיום מחוז קולומביה הבריטית והיישוב הספרדי היחיד בקנדה של ימינו. סנטה קרוס דה נוקה נשארה בשליטת ספרד החדשה עד 1795, אז היא ננטשה על פי תנאי אמנת נוטקה השלישית.
מאחז נוסף, שנועד להחליף את סנטה קרוס דה נוקה, נבנה בחלקו במפרץ נאה בצד הדרומי של מיצר חואן דה פוקה במה שהיא כיום מדינת וושינגטון בארצות הברית. מפרץ נאה היה ידוע בשם Bahía de Núñez Gaona בספרד החדשה, והמאחז שם כונה "פוקה". הוא ננטש, הרוס חלקית, ב-1792. אנשיו, בעלי החיים, התותחים והתחמושת שלו הועברו לנוקה.
בשנת 1789, בסנטה קרוס דה נוקה, התרחש סכסוך בין קצין הצי הספרדי אסטבן ז'וזה מרטינס והסוחר הבריטי ג'יימס קולנט, מה שגרר את משבר הנוטקה, שצמח לתקרית בינלאומית ולאיום מלחמה בין בריטניה וספרד. אמנת נוטקה הראשונה מנעה את המלחמה אך הותירה בעיות ספציפיות רבות ללא פתרון. שני הצדדים ביקשו להגדיר גבול צפוני לספרד החדשה.
במצר נוטקה, הנציג הדיפלומטי של ספרד החדשה, חואן פרנסיסקו דה לה בודגה אי קוואדרה, הציע גבול במצר חואן דה פוקה, אך הנציג הבריטי, ג'ורג' ונקובר סירב לקבל כל גבול מצפון לסן פרנסיסקו. לא ניתן היה להגיע להסכם והגבול הצפוני של ספרד החדשה נותר בלתי מוגדר עד הסכם אדמס-אוניס עם ארצות הברית (1819). הסכם זה גם העביר את פלורידה הספרדית לארצות הברית.