stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים זיכרמן
ביוגרפיה > פעילות אקדמית ומחקרית

בשנת 2004 החל לימודי משפטים בקריה האקדמית אונו, ובשנת 2007 קיבל בה תואר ראשון. התמחה במשרד עורכי דין הרצוג, פוקס, נאמן. למד לתואר שני באוניברסיטת בר-אילן וסיים בהצטיינות בשנת 2010. בשנת 2013 קיבל תואר ד"ר מאוניברסיטת בר-אילן על עבודה בנושא "פיצוי הפקעת נכסים על כלכליים", שחקרה את הסדרי הפיצוי בעקבות תוכנית ההתנתקות מגוש קטיף והגדירה את קיומם של "נכסי רשת ביטחון". העבודה זכתה בפרס חשין כ"בעלת תרומה של ממש לפיתוח המשפט בישראל".
החל משנת 2008 משמש מרצה בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו בענפי משפט חוקתי ודיני קניין. בשנת 2014 פרסם את הספר "שחור כחול-לבן" בהוצאת ידיעות ספרים העוסק בחרדיות הישראלית. הספר נועד, כדברי מחברו, "להכיר לקורא את החברה החרדית, תוך התבוננות אינטימית אך אובייקטיבית, ככל הניתן".
ב-2010 עד 2014 כיהן לסירוגין כחוקר במכון הישראלי לדמוקרטיה, ופרסם במכון עם פרופ׳ ידידיה שטרן נייר עמדה למתווה לגיוס תלמידי הישיבות. בשנת 2015 ייסד יחד עם אלי פלאי את המכון החרדי למחקרי מדיניות אותו אף ניהל, ובמסגרתו ערך דו״ח של תוכנית אסטרטגית לדיור לאוכלוסייה החרדית לבקשת משרד הבינוי והשיכון, ב-2016 נתמנה למנהל אקדמי של הקמפוס החרדי - הקריה האקדמית אונו בירושלים ובאור יהודה.
בין השנים 2013–2017 שימש עורך אורח בכתב העת "תרבות דמוקרטית" היוצא לאור על ידי אוניברסיטת בר-אילן. בין השנים 2016–2018 שימש עורך אורח בכתב העת "משפט חברה ותרבות" היוצא לאור על ידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. נוסף על כך מלמד זיכרמן כמורה מן החוץ בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2023 יצא לאור ספרם של זיכרמן ופרופ' גדעון ספיר "שומרי החומות - בג"ץ והחברה החרדית".
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 2009 שימש כחוקר ועוזר ראשי בוועדת החקירה הממלכתית בנושא מפוני גוש קטיף (ועדת מצא). בשנים 2011–2012 היה יועץ מקצועי למנהל רשות מקרקעי ישראל בנצי ליברמן. בשנת 2012 היה מנהל תוכן בוועדה לקידום השוויון בנטל (ועדת פלסנר) שעסקה בסוגיית גיוס החרדים לצה"ל. באותה תקופה ייצג בבג"ץ את המשיבים לעתירה שבקשה לכפות לימודי ליבה על המוסדות החרדיים. בשנת 2014 שימש כמזכיר הוועדה שמינה יו״ר מועצת מקרקעי ישראל לשמיעת התייחסויות לפיצוי תושבי כפר שלם. החל משנת 2018 דיין בבית הדין המשמעתי הארצי של לשכת עורכי הדין. החל משנת 2018 חבר הוועדה המייעצת לרשות השירות הלאומי-אזרחי.
ביוגרפיה > בטלוויזיה

במאי 2023 השתתף בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11.
משפחתו

אביו, הרב דוד זיכרמן, הוא ממנהיגי "הפלג הירושלמי" והיה ממקורבי הרב שמואל אוירבך. חיים זיכרמן מתגורר בפתח תקווה, נשוי (בשנית) לנעמי ואב לחמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  חיים זיכרמן, מי רוצה לדחוף את החרדים למרי אזרחי?, ynet, 10.3.2014;
 חיים זיכרמן, זה הזמן להעדפה מתקנת של חרדים, The Marker, 16.11.2010;
 ידידיה שטרן וחיים זיכרמן הרוביקונים של החרדים, הארץ, 15.8.2013,
 חיים זיכרמן, ספורטאי, קצין, אברך, כיכר השבת
1 2  קורות חיים של ד"ר זיכרמן, באתר 'הקריה האקדמית אונו'
↑  "פיצוי הפקעת נכסים על-כלכליים", עבודת הדוקטור של זיכרמן
↑  שבתי חזקיה, שחור כחול לבן: ד"ר חיים זיכרמן והחברה החרדית, באתר בחדרי חרדים, 22 במרץ 2014
↑  ידידיה שטרן וחיים זיכרמן, בין אוהל סיירים לאוהלה של תורה: מתווה לגיוס חרדים לצה״ל, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2013
↑  תוכנית אסטרטגית לדיור לאוכלוסייה החרדית 2016-2035, באתר המכון החרדי למחקרי מדיניות
↑  "קול קורא" של כתב העת "תרבות דמוקרטית"
↑  בדף המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  טלי פרקש, כל ישראל חרדים זה מזה, באתר ynet, 20 במרץ 2014
↑   סדרה תיעודית חדשה 📽️ מדורות השבטים | פרק 1 - הסדר יחזור על כנו: שנים 1993 עד 2000, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 54:42)
↑  חרדים 3.0: נכדי החברה החרדית כבר לא בגטו המגזרי, nrg
↑  דיווח: המועמד המוביל למזכיר הממשלה - עו"ד חיים זיכרמן, באתר כיכר השבת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309690605171  BnF: cb16723251s (data)  GND: 141640928  ISNI: 0000 0000 8284 2906  LCCN: no2009120768  RERO: 02-A026713657  SUDOC: 243968736  VIAF: 96819769   WorldCat (עם VIAF): 96819769
ג'וחור א-דיכ

| --- | --- |

הריסות ג'וחור א-דיכ בחזית התמונה. ברקע: הים התיכון.
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  עזה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,200
 קואורדינטות:  31°27′14″N 34°25′43″E﻿ / ﻿31.453872222222°N 34.428625°E﻿ / 31.453872222222; 34.428625 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) ג'וחור א-דיכ(למפת מערב הנגב רגילה) ג'וחור א-דיכ(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'וחור א-דיכ(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'וחור א-דיכ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ג֫'וּחוֹר א-דִּיכּ (בערבית: جحر الديك, בתעתיק מדויק: ג'חר אלדיכ) הוא כפר בנפת עזה, במרכז רצועת עזה, מדרום לעיר עזה. בכפר כ-3,200 תושבים, כ-72% מהם פליטים פלסטינים.[דרוש מקור]
פירוש השם "ג'וחור א-דיכ" הוא "מחילת התרנגול".
אירועים בולטים

בשנת 2004 כוח צה"ל ירה למוות בנער פלסטיני בן 14 בכפר.
ב-8 באפריל 2008 חשפו כוחות צה"ל פיר מנהרה שנחפר מבית פלסטיני והגיע למרחק 700 מטר מציר הוברס. במהלך חילופי האש שנפתחו נהרגו שלושה מחבלים. למחרת, נהרג בקרבות ברצועה חייל צה"ל, ובצהריים שני אזרחים נהרגו בפיגוע ירי במעבר קרני שבוצע על ידי ועדות ההתנגדות העממית, הג'יהאד האסלאמי וגדודי המוג'אהידין של הפת"ח. טנק של צה"ל הרג שני מחבלים, ושניים אחרים שנמלטו חוסלו בתקיפה אווירית. ב-16 באפריל התנהלו חילופי אש כבדים ברצועת עזה, בהם נהרגו 3 חיילי גבעתי מירי ממארב במבצע שכונה על ידי החמאס "שדה המוות", ו-20 פלסטינים, לפחות 11 מהם אזרחים, מתוכם חמישה ילדים, נהרגו בפעילות צה"ל. במהלך היום נורו 30 רקטות קסאם אל עבר יישובי עוטף עזה.
באפריל 2008 נהרגו 13 מתושבי הכפר, בהם שני ילדים, ועוד 18 נפצעו, חלקם באורח קשה, כאשר טנקים ישראלים ירו על מסגד ועל שני בתים בכפר.
למחרת נהרגו מאש צה"ל בסמוך לכפר פאדל שנאעה, צלם רויטרס בן 23, ועוד שלושה אנשים.
באפריל 2010 נהרגה אישה פלסטינית מירי פגז של צה"ל, ושניים מקרובי משפחתה נפצעו.
בתחילת ספטמבר 2023 פרצה שרפה גדולה במטמנה בכפר, שנמשכה מספר ימים וגרמה לזיהום הסביבה.
כחלק מיצירת מסדרון נצרים במהלך מלחמת חרבות ברזל הרס צה"ל כמעט את כל בתי הכפר. כמו כן, בכפר עצמו אותרה מנהרה התקפית של חמאס.
הערות שוליים

↑   قرية جحر الديك لماذا سميت بهذا الإسم ؟ برنامج #من_نص_البلد, סרטון בערוץ "الخامسة للأنباء", באתר יוטיוב (אורך: 01:58), סרטון המסביר את משמעות השם
↑  מקורות בעזה: כוח צה"ל ירה למוות בנער פלסטיני ברצועה, באתר ynet, 9 בפברואר 2004
↑  אמיר בוחבוט, עזה: נחשפה מנהרה סמוך לגדר, nrg, ‏8 באפריל 2008
↑  אמיר בוחבוט וירון ששון, שני הרוגים בחדירת מחבלים למעבר קרני, nrg, 9 באפריל 2008.
↑  עמית כהן, חמאס חושף: כך פגענו בחיילים, nrg, 16 באפריל 2008.
↑  עמוס הראל ויואב שטרן, 20 פלשתינאים נהרגו בעזה, יום אבל ברשות, באתר הארץ, 17 באפריל 2008
↑  אורי בינדר, גם הערב: מטחי קסאמים על הנגב המערבי, nrg, 16 באפריל 2008.
↑  Israel bombs mosque, kills 13, wounds 18, ‏16 באפריל 2008 (באנגלית)
↑  ישראל: יש לחקור את נסיבות מותם של אזרחים בעזה, באתר Human Rights Watch, ‏19 באפריל 2008
↑  ארגון זכויות אדם: ייתכן שהטנק ירה במכוון בצלם, באתר ynet, 19 באפריל 2008
↑  Reuters, IDF shelling kills Palestinian woman in Gaza, באתר הארץ, ‏14 ביולי 2010 (באנגלית)
↑  Gaza landfill fire rages for days, officials appeal for help, באתר Middle East Monitor, ‏4 בספטמבר 2023 (באנגלית)
↑   הארץ, וושינגטון פוסט: צה"ל משתמש בבית החולים הטורקי ובבי"ס ברצועה כמוצבים, באתר הארץ, 17 במאי 2024
↑  יואב זיתון, תיעוד ממרכז רצועת עזה: הושמדה מנהרה במרחק של קילומטר משטח ישראל, באתר ynet, 13 ביוני 2024
↑  אור פיאלקוב (הביא לפרסום מתן וסרמן), ‏צריך לומר את האמת לציבור: לא תהיה עסקת חטופים עם החמאס, באתר מעריב אונליין, 28 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 171146462592727770756   WorldCat (עם VIAF): 171146462592727770756
לינקולן קוסמופוליטן

| --- | --- |
Lincoln Cosmopolitan
Lincoln Cosmopolitan
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת "לינקולן" של חברת פורד
 שנות ייצור:  1948–1954
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  לינקולן סדרה EL
 מודל אחריו:  Lincoln Premiere  Lincoln Capri (דגם קופה)
 חברת אם:  פורד
 סיווג:  מכוניות סלון יוקרה בתצורת לימוזינה
 אורך:  5,601 מ"מ (שנת 1949), 5,618 מ"מ (שנת 1950), 5,652 מ"מ (שנת 1951) (מכוניות דור ראשון)  5,463 מ"מ (1952), 5,438 מ"מ (1953), 5,461 מ"מ (1954)
 רוחב:  1,976 מ"מ (1949-1950), 1,986 מ"מ (1950-1951) (דור ראשון)  1,968 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,593 מ"מ (1949-1950), 1,590 מ"מ (1951) (דור ראשון)  1,590 מ"מ (דור שני)
 משקל:  2,200 ק"ג (דור ראשון)  2,000 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  3,175 מ"מ (דור ראשון)  3,124 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  8V צילינדרים, 5,500 סמ"ק, המפיק 154 כ"ס, ב-3,600 סל"ד (מנוע מסוג "Ford flathead V8 engine") (דור ראשון)  V8 צילינדרים, 5,200 סמ"ק, (מנוע מסוג "Lincoln Y-block V8 engine") (דור שני)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות, (מסוג "Hydramatic")(דור ראשון) תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות, (מסוג "Hydramatic") (דור שני)
 מהירות מרבית:  מעל 150 קמ"ש (דור ראשון)
 מעצב:  Eugene Turenne Gregorie (דור ראשון)  Bill Schmidt (דור שני)
לינקולון קוסמופוליטן (באנגלית: Lincoln Cosmopolitan) הייתה מכונית סלון מפוארת, שנבנתה גם בתצורת לימוזינה, אשר יוצרה על ידי חטיבת "לינקולן" ("Lincoln Motor Company"), של יצרנית הרכב האמריקאית פורד, בין השנים 1948–1954.
לינקולן קוסמופוליטן

בנוסף לתצורות הסלון והלימוזינה, יוצרו דגמי "לינקולן קוסמופוליטן" בגרסאות קבריולה וקופה. בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים הייתה ה"לינקולן קוסמופוליטן" המכונית נשיאותית בארצות הברית. בישראל היה דגם "לינקולן קוסמופוליטן" מכוניתו הנשיאותית של הנשיא הראשון חיים ויצמן. דגמי ה"לינקולן קוסמופוליטן" התאפיינו בשמשה קדמית ביחידה אחת, ומושבים וחלונות בהפעלה חשמלית.
לינקולן קוסמופוליטן > דורות "לינקולון קוסמופוליטן"

דור ראשון (1948-1951)
דור שני (1952-1954)
לינקולן קוסמופוליטן > גרסאות "לינקולן קוסמופוליטן" דור ראשון

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
2 דלתות - קופה דגם "קפרי"
2 דלתות - קבריולה
לינקולן קוסמופוליטן > גרסאות "לינקולן קוסמופוליטן" דור שני

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
מכוניתו של חיים ויצמן

בשנת 1950 העניק הנרי פורד השני, מנכ"ל חברת המכוניות פורד, לחיים ויצמן מכונית פורד לינקולן קוסמופוליטן מלכותית במתנה, אחת מתוך סדרת ייצור שכללה 18 מכוניות מסוג זה, שיוצרו על-פי מפרט מיוחד שתוכנן עבור נשיא ארצות הברית. את 17 הדגמים הנותרים קיבל הנשיא הארי טרומן. המכונית שימשה כרכב השרד הרשמי של נשיא המדינה, ונסעה בכבישי המדינה כשעל הפגוש שלה, מלפנים ומאחור, מופיע סמל המדינה, ועל הכנף הימנית הקדמית מתנוסס דגל הנשיא (דגל ששימש בעבר את נשיא המדינה והיה בעצם דגל המדינה, כאשר סמל המדינה מופיע במקום המגן דוד). לאחר מותו של הנשיא ויצמן בשנת 1952, הוצבה ה"לינקולן קוסמופוליטן" לתצוגה בבית חיים ויצמן.
מכוניותיהם של הנשיאים הארי טרומן ודוויט אייזנהאואר

ב-1950, בתקופת נשיאותו של הארי טרומן, נפוצה האגדה האורבנית שהנשיא נטר טינה לחברת ג'נרל מוטורס בשל העובדה שהם לא התירו לו להשתמש במכוניותיה במהלך מסע הבחירות לנשיאות של 1948. כך או כך, הוא בחר במכונית לינקולן של חברת פורד כמכונית הנשיאותית. הבית הלבן חכר עשר מכוניות לינקולן קוסמופוליטן. גגות המכוניות הוגבהו כדי שיותאמו לכובעים הגבוהים שהיו מקובלים באותה תקופה, והן נצבעו בצבע שחור. תשע מהמכוניות הללו היו בעלות גוף סגור, והעשירית, שיועדה לנשיא עצמו, הייתה פתוחה וצוידה בלוחות שריון. אורכה של מכונית זו היה 6.1 מטרים, רוחבה 2 מטרים ומשקלה הגיע ל-2,900 ק"ג, 770 ק"ג יותר ממכוניות רגילות מסדרת קוסמופוליטן. כל עשר המכוניות הללו הונעו במנוע V8 בהספק של 152 כוחות סוס והיו מצוידות בתיבות הילוכים Hydramatic כבדות. ב-1954 קיבל הנשיא דווייט אייזנהאואר מכונית קוסמופוליטן פתוחה שהותאם לה גג מזכוכית אקרילית שנודע בשם "גג הבועה" (Bubble-top). רכב זה המשיך לשמש בצי המכוניות הנשיאותיות עד 1965.
מכוניותיהם של הנשיאים ג'ון קנדי ולינדון ג'ונסון

ב-1961 קיבל הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי מכונית לינקולן קונטיננטל מותאמת בצבע כחול כהה שעלותה הייתה 200,000 דולר. מכונית זו קיבלה מהשירות החשאי את שם הקוד X-100 והייתה המכונית הנשיאותית המתוחכמת ביותר עד אותה עת. אבזור המכונית כלל מערכת חימום ומיזוג אוויר חזקה, שני טלפונים אלחוטיים, מטפה לכיבוי אש, ערכת עזרה ראשונה וסירנה. מאפייניה החיצוניים של המכונית שופרו, הותקנו דרגשי עמידה נשלפים וידיות אחיזה עבור סוכני השירות החשאי ואורות אדומים מהבהבים שוקעו לתוך פגוש המכונית. מאפיינים מיוחדים של ה-X-100 היו שלושה מערכים של גגות נפתחים (גג סטנדרטי, גג העשוי ממתכת קלה וגג מפלסטיק שקוף) ומנגנון הידראולי שהגביה את המושב האחורי ב-28 ס"מ. כל המאפיינים הללו הוספו למכונית כדי להקל על הציבור לצפות בנשיא. לרוע המזל תרמו מאפיינים אלו להצלחת ההתנקשות בנשיא קנדי. לאחר הרצח עוצבה המכונית מחדש בעלות משוערת של כ-500,000 דולר. המכונית נצבעה בשחור, הותקן בה ציוד תקשורת משופר, מנוע חזק יותר וצמיגים חסיני תקר העשויים מגומי המצופה באלומיניום. מכל הדלק שלה מוגן נגד התפוצצות באמצעות מילויו בקצף נקבובי שתפקידו למזער את היקף שפיכת הדלק במקרה של ניקוב המכל. תא הנוסעים מוגן בשריון במשקל של 730 ק"ג, ושלושת הגגות הנפתחים הוחלפו בגג זכוכית קבוע שעלותו הגיעה ליותר מ-125,000 דולר. גג הזכוכית היה עשוי מ-13 חלקים שונים של זכוכית משוריינת שעוביים נע בין 25 ל-46 מ"מ, ובאותה עת הוא היה המוצר העבה ביותר עד אז שהיה עשוי מחומר זה. ב-1967 בוצעו התאמות נוספות ב-X-100 ושודרגה בה מערכת מיזוג האוויר, הותקן בה חלון אחורי הניתן לפתיחה, ובוצעה הגדלה של חלקה האחורי. אף על פי שמכוניות נשיאותיות נוספות נכנסו לשירות, ה-X-100 המשיכה לשמש בהזדמנויות שונות את הנשיאים לינדון ג'ונסון, ריצ'רד ניקסון, ג'רלד פורד וג'ימי קרטר, עד שהוצאה מהשירות בראשית 1977. המכונית מוצגת במוזיאון הנרי פורד בדירבורן שבמישיגן.
מכוניותיהם של הנשיאים ג'ון קנדי ולינדון ג'ונסון > הלינקולן בשנות השבעים והשמונים בשירות הבית הלבן

ב-1974 התקבלה לשירות בבית הלבן מכונית מותאמת מדגם לינקולן קונטיננטל משנת ייצור 1972 באורך של 6.7 מטרים ובמשקל של 5,900 ק"ג. מכונית זו שבה היו שישה מקומות ישיבה נחכרה מחברת פורד תמורת תשלום של 5,000 דולר לשנה והיא הייתה מצוידת במנוע V8 בנפח של 7.5 ליטרים שהספקו 214 כוחות סוס. המכונית הייתה מצוידת במערכת מיקרופונים חיצוניים כדי שנוסעי הרכב יוכלו לשמוע את הנעשה בחוץ, בדפנות ממוגנות, בחלונות מזכוכית משוריינת ובמקום לאחסון תת מקלעים. במכונית זו נסע הנשיא פורד בעת ניסיון ההתנקשות השני בו ב-22 בספטמבר 1975, ובה הועבר הנשיא רונלד רייגן לבית החולים לאחר ניסיון ההתנקשות בחייו ב-1981.
מכוניותיהם של הרמטכ"לים יעקב דורי, יגאל ידין ומרדכי מקלף

מכונית השרד של שלושת הרמטכ"לים הראשונים של צה"ל, יעקב דורי, יגאל ידין ומרדכי מקלף, הייתה "לינקולן קוסמופוליטן" מדגם "טאון סדאן". מספר הרישוי שלה היה "צ-500" זהותה של לינקולן הרמטכ"ל מתבהרת מתוכנו של מכתב שהפיץ ראש לשכת הרמטכ"ל ב-23 בספטמבר 1953, ובו "רשימת חלקי חילוף הדרושים למכונית הרמטכ"ל", שנדפסה באנגלית אך הוכנה בתל אביב. הרשימה מתייחסת ללינקולן קוסמופוליטן, סדרה 9H, גוף 73. "לינקולן הרמטכ"ל" יצאה משירות בדצמבר 1953.
רכב השרד של הרמטכ"ל הרביעי רב-אלוף משה דיין היה "אולדסמוביל" שנת 1953. מספר הרישוי שלה היה "צ-1000".
מדגם זה יוצרו 7,302 יחידות.
תמונות "לינקולן קוסמופוליטן" של הנשיאים חיים ויצמן והארי טרומן

לינקולן קוסמופוליטן של הנשיא הראשון של מדינת ישראל הד"ר חיים ויצמן
לינקולן קוסמופוליטן של הנשיא הראשון של מדינת ישראל הד"ר חיים ויצמן
לינקולן קוסמופוליטן של הנשיא חיים ויצמן
לינקולן קוסמופוליטן של הנשיא חיים ויצמן ברחובות
לינקולן קוסמופוליטן של הנשיא חיים ויצמן
הנשיא הארי טרומן בלינקולן קוסמופוליטן הנשיאותית
גלריה "לינקולן קוסמופוליטן"

לינקולן קוסמופוליטן, קבריולט
לינקולן קוסמופוליטן, שנת 1949 קבריולט
לינקולן קוסמופוליטן, שנת 1949 קבריולט
לינקולן קוסמופוליטן, שנת 1949
לינקולן קוסמופוליטן, שנת 1949
לינקולן קוסמופוליטן, שנת 1949
לינקולן קוסמופוליטן, 2 דלתות, שנת 1954
לינקולן קוסמופוליטן, קבריולט, שנת 1951
לינקולן קוסמופוליטן, שנת 1950
ראו גם

יד חיים ויצמן
לינקולן SS–100–X
סאנשיין ספיישל
המכונית הנשיאותית (ארצות הברית)
לקריאה נוספת

לינקולן קוסמופוליטן 1950 - תמונה (גלריית אוטו)
לינקולן קוסמופוליטן - תמונות (1951 Lincoln Cosmopolitan - conceptcarz.com)
לינקולן קוסמופוליטן שנת 1949 (EN) Directory Index: Lincoln/1949_Lincoln/1949_Lincoln_Brochure, Oldcarbrochures.com. URL consultato il 3 settembre 2013.)
קינן כהן‏, גלגלים ופסים  המכוניות של נשיאי ארצות הברית, באתר וואלה, 23 בינואר 2017
הערות שוליים

↑  מנוע לינקולן קוסמופוליטןEN) Directory Index: Lincoln/1951_Lincoln/1951_Lincoln_Foldout, Oldcarbrochures.com. URL consultato il 3 settembre 2013.
↑  לינקולן קוסמופוליטן
↑  לינקולן קוסמופוליטן  דלק מוטורס
↑  גלגלים נשיאותיים באתר מכון ויצמן
↑  לינקולן קוסמופוליטן של הנשיא ויצמן הצאצקע של ויצמן - nrg מעריב, גיל מלמד, 17 באוגוסט 2001
↑   The Top Presidential Limousines of All Time
↑   Freeman, David W. Cars of the Presidents
↑  "President Gets New Convertible". Popular Science 157 (3): 158–159. September 1950.
↑  "Kennedy Presidential Limousine". Dearborn, Michigan: The Henry Ford. Archived from the original on 2016-01-03. Retrieved 2016-02-07.
↑  לינקולן קוסמופוליטן (לינקולן 1949 בחאקי - The Israel Motor Industry)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572535105171  LCCN: sh2010007447 
דגם "לינקולן קוסמופוליטן" של הנשיא חיים ויצמן
נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי (במושב האחורי מימין, מוסתר במקצת) ורעייתו ג'קלין קנדי-אונאסיס בלינקולן קונטיננטל, שדרת פנסילבניה, וושינגטון די. סי., (צולם: 20 בינואר, שנת 1961)
הנשיא ג'ון פ. קנדי במכונית הנשיאותית מדגם לינקולן קונטיננטל שכונתה לינקולן SS–100–X, עם גג נפתח, נוסע ברחובות דאלאס, רגעים ספורים לפני הירצחו
נעם ברקן

| --- | --- |

נעם ברקן (2023)
 לידה:  28 בפברואר 1977 (בת 47) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
נעם ברקן (נולדה ב- 28 בפברואר 1977) היא עיתונאית ומרצה ישראלית. כיום היא כתבת מגזין ותחקיר בחטיבת מוספי סוף השבוע של ישראל היום. מתמחה בתחומי משפט וחברה, סיקור מגזין-דוקומנטרי של אירועי אסון, טראומה, פוסט-טראומה והחלמה. עוסקת רבות בנושאים שקשורים במיגור האלימות בישראל ובמשפחה, קידום זכויות נפגעי ונפגעות עבירה, זכויות הילד וזכויות אדם.
לפני כן הייתה כתבת צפון בחדשות 13 ובמשך שנים כתבה בידיעות אחרונות.
ביוגרפיה

ברקן נולדה בחיפה בשנת 1977. למדה בתיכון אליאנס ושירתה בצבא. סיימה תואר ראשון משולב במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ובבית בספר כותרת לעיתונאות ותקשורת. נשואה ואם לשלושה בנים. מתנדבת במד"א כחובשת.
ברקן מרצה במחלקה לתקשורת בבית הספר למדעי החברה והרוח של המכללה האקדמית כנרת.
בינואר 2023 הוענק לברקן אות המאבק באלימות מינית לשנת 2023 מטעם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.
קריירה עיתונאית

בשנת 1999 עשתה התמחות כעורכת משנה של תוכנית הבוקר בוקר טוב ישראל בהגשת מיכה פרידמן.
בשנת 2005 החלה לכתוב במקומונים "כל העמק והגליל" וידיעות חיפה (ידיעות תקשורת).
בשנת 2006 החלה לכתוב בעיתון מעריב בתחום הפלילים ובתחום המוניציפלי של אזור המרכז. בשנת 2008 הצטרפה לידיעות אחרונות ככתבת בריאות בדסק החדשות ולאחר מכן הייתה כתבת הרווחה של העיתון. בשנים האחרונות ברקן כותבת בעיקר במוספי העיתון "שבעה ימים", "המוסף לשבת" ו-"24 שעות".
באפריל 2023 מונתה ברקן לכתבת לענייני הצפון של רשת 13, שם עבדה כשנה. ביוני 2024 החלה לעבוד בעיתון ישראל היום.
קריירה עיתונאית > סיקור עיתונאי

כתבותיה עוסקות ברווחה, אוכלוסיות מוחלשות, אלימות במשפחה והעלאת מודעות לתקיפות מיניות של גברים ונשים, פלילים, משפט ואירועי קיצון.
בשנת 2006, בהיותה עיתונאית במעריב סיקרה את מלחמת לבנון השנייה, ובשנת 2009 סיקרה מטעם ידיעות את מבצע עופרת יצוקה.
בשנת 2010 נשלחה על ידי ידיעות אחרונות לסקר את רעידת האדמה בהאיטי. בין היתר ליוותה את פעילותה של משלחת צה"ל בהקמת בית חולים שדה והתלוותה למשימות החילוץ של יחידת חילוץ והצלה של פיקוד העורף.
בשנת 2014 במהלך מבצע צוק איתן, סיקרה את מאבק משפחת אורון שאול שנעדר מאז.
בשנת 2015 נשלחה מטעם העיתון לסקר את רעידת האדמה בנפאל. בין היתר התלוותה למשלחת הישראלית שחיפשה אחר הישראלים הנעדרים ומנותקי הקשר של פיקוד העורף וסיפרה את סיפוריהם של תושבי הכפרים שניזוקו.
בהמשך תחקיר על רפי יעקובי, הפסיכולוג ששידל מטופלות לקיים יחסי מין עם בנו ועם גברים רבים – במסגרת התחקיר הגיעה לקליניקה של יעקובי עם מצלמה נסתרת ותיעדה את האופן שבו הוא מטפל. לאחר התחקיר הוגשה תלונה למשרד הבריאות, ולאחר מספר דיונים בבית הדין המשמעתי רישיונו כפסיכולוג נשלל.
ברקן הייתה בין החושפות הראשונות של פרשת אלון קסטיאל, פרסום ראיון ראשון חשוף עם הנפגעות שבחרו להיחשף בפנים גלויות וחשיפת העובדה שדווקא המתלוננות הראשונות לא נכללו בכתב האישום.
לאחר ההרשעתו של רומן זדורוב בבית המשפט העליון התעמקה ברקן בפרשת הרצח של הילדה תאיר ראדה ופרסמה כתבות ותחקירים בנושא. ברקן חשפה כי הטלפון של תאיר ראדה נעלם ולאחר פרסום הכתבה הוא נמצא.
בתחקיר בן שלושה חלקים חשפה ברקן סכנות האורבות לילדים ברשת. שבועיים של שיטוט בזהות בדויה של ילדה בת 12 חשפה בכתבה עולם מזעזע שמתקיים במקביל למציאות היומיומית.
בינואר 2020 חשפה את "תמלילי החקירה הגנוזים של אייל גולן" – 12 שעות חקירה שמעולם לא נחשפו של הזמר אייל גולן בחקירתו במשטרה.
בין הסיפורים והתחקירים הבולטים של ברקן "דקה אחר דקה שמענו את הקול של שירה נחלש, עד שלא שמענו אותה בכלל" - ראיון ראשון עם משפחתה של שירה איסקוב ששרדה ניסיון רצח על ידי בעלה לשעבר. "הסדר טעון" - מונולוגים של נשים נפגעות אלימות במשפחה שהתיק בעניינן נסגר בעסקת טיעון מקלה לבני הזוג הפוגעים.
קריירה עיתונאית > מבחר כתבות נוספות

נערים חוקרים את ילדי השואה, Nrg מעריב, 16 באפריל 2007
"אותי רצחו שנים ובסוף אני הרוצחת" - ראיון ראשון עם סימונה מורי שהורשעה ברצח בן זוגה המתעלל – עם יציאתה מהכלא.
"מתי זה ייגמר אני לא יכולה לשאת את זה יותר" - חשיפת תנאי העדתה הקשים של נפגעת האונס הקבוצתי באילת – נערה בת 17 שנאלצה לעמוד בחקירה נגדית מול 11 סניגורים. אופן מתן העדות השתנה בעקבות השיח שהכתבה יצרה.
"אבא אמר לי לעצום עיניים והרים אותי מעל הגופה של אמא" – מה עובר על ילדים שהיו עדים לרצח אימם בידי אביהם וכיצד מתנהלת חקירת הילדים הרגישה שלהם. הראשונים לזוועות – מונולוגים של שבעה פרמדיקים שמגיעים לזירות הקשות של אלימות ורצח במשפחה, והמראות הקשים שהם סוחבים איתם.
הערות שוליים

↑  בית הספר למדעי החברה והרוח, המחלקה לתקשורת .B.A בתקשורת, דף סגל המכללה האקדמית כנרת
↑  קורין אלבז-אלוש, אות המאבק באלימות מינית 2023 הוענק לעיתונאית "ידיעות אחרונות" נעם ברקן, באתר ynet, 26 בינואר 2023
↑  גיל משעלי, ‏מצטרפת לחדשות 13: נעם ברקן מונתה לכתבת באזור הצפון, באתר ‏מאקו‏, 27 באפריל 2023
↑  העמוד של נעם ברקן באתר ישראל היום
↑  נעם ברקן, פורט או-פרינס, הכלב הצה"לי רחרח, ז'יל ניצל: "אמשיך לחיות", באתר ynet, 17 בינואר 2010
↑    נעם ברקן, "מבחינתי, כל זמן שאורון והבנים לא חוזרים לשטח ישראל — צוק איתן לא הסתיים", באתר "ידיעות אחרונות", 31 בדצמבר 2017
↑    נעם ברקן, כל ישראל מחלצים זה את זה, באתר "ידיעות אחרונות", 9 ביוני 2018
↑  נעם ברקן, כשהפסיכולוג שואל: באיזה מהירות תוכלי לשכב עם אחר?, באתר ynet, 22 בינואר 2016
↑  נעם ברקן, עדויות נגד אלון קסטיאל: "אמרתי שכואב לי, שאני לא רוצה לשכב איתו, זה לא עניין אותו", באתר ynet, 19 בנובמבר 2016
↑  נעם ברקן, הרצח והמחדל: הסלולרי של תאיר ראדה נעלם, באתר ynet, 15 בפברואר 2017
↑  נעם ברקן, תחקיר: כך הפכה וואטסאפ לגן עדן לפדופילים, באתר ynet, 29 בינואר 2019
↑    נעם ברקן, בלעדי: תמלילי החקירה הגנוזים של אייל גולן, באתר "ידיעות אחרונות", 8 בינואר 2020
↑    נעם ברקן, "דקה אחר דקה, שמענו את הקול של שירה נחלש, עד שהפסקנו לשמוע אותה לגמרי", באתר "ידיעות אחרונות", 1 באוקטובר 2020
↑  אותי רצחו שנים ובסוף אני הרוצחת-ראיון ראשון עם סימונה מורי שהורשעה ברצח בן זוגה המתעלל – עם יציאתה מהכלא, נעם ברקן, 1 בנובמבר 2019, אתר ynet
↑    נעם ברקן, "מתי זה ייגמר? אני לא יכולה לשאת את זה יותר", באתר "ידיעות אחרונות", 20 בינואר 2021
↑    נעם ברקן, "אבא אמר לי לעצום עיניים, והרים אותי מעל הגופה של אמא", באתר "ידיעות אחרונות", 11 בפברואר 2021
בית הכנסת תפארת ישראל

ערך זה עוסק בבית כנסת בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  הרובע היהודי 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 נוסח תפילה:  נוסח ספרד
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1857–1872 (כ־15 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1872 
 אדריכל:  ניסן ב"ק 
 
 קואורדינטות:  31°46′31″N 35°13′56″E﻿ / ﻿31.775369°N 35.232339°E﻿ / 31.775369; 35.232339
 https://tiferetyisrael.org/
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) בית הכנסת תפארת ישראל(למפת ירושלים העתיקה רגילה) בית הכנסת תפארת ישראל(למפת ירושלים רגילה) בית הכנסת תפארת ישראל(למפת ירושלים מוגדלת) בית הכנסת תפארת ישראל
 
תרומת הכסף שהעניק הקיסר פרנץ יוזף לבניית בית הכנסת, החבצלת, 1870
פנים בית הכנסת לפני 1948
בית הכנסת לאחר שנפגע מהפגזות הלגיון הערבי במלחמת העצמאות
תפארת ישראל או בית הכנסת ניסן ב"ק (ביידיש: ר' נישע'ס שול) הוא בית כנסת ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים. בית הכנסת הוקם על ידי חסידי רוז'ין שבקרב אנשי היישוב הישן ונהרס בידי הירדנים מיד לאחר כיבוש העיר העתיקה ב-1948.
בנובמבר 2012 אישרה הוועדה המחוזית את התוכנית לשחזור בית הכנסת. בכ"ז באייר ה'תשע"ד (27 במאי 2014) הונחה אבן הפינה לבית הכנסת המשוחזר. בספטמבר 2022 הוצבה אבן הראשה בגג בית הכנסת והושלמה בניית הכיפה.