stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברטולד שטורפר
ביוגרפיה

שטורפר היה היחיד ממשפחתו היהודית שהוטבל לנצרות קתולית. במלחמת העולם הראשונה שירת כמאיור (רב-סרן) בחיל הפרשים של הצבא האוסטרי הקיסרי, וזכה לעיטורים. אחרי המלחמה עבד כבנקאי ואיש כספים.
לאחר האנשלוס (1938) ורדיפות היהודים שבעקבותיו, ניסו רבים מיהודי אוסטריה להגר, אולם מדינות היעד היו מועטות ואחרי ועידת אוויאן הוקטנו מכסות ההגירה. השלטונות הנאצים הקימו את "המשרד הראשי להגירת יהודים" תחילה בראשותו של קורט לישקה, ומראשית שנת 1940, בראשותו של אדולף אייכמן. הם אילצו יהודים לעזוב את אוסטריה, ובייחוד את וינה. שטורפר יצר קשרים עם השלטונות הנאצים, הן עם גופי הממשל והן עם הגסטאפו, וכך התאפשר לו לארגן הוצאת יהודים מהרייך הגרמני. ההיסטוריונית רות זריז טענה כי "אייכמן הניח, שבאמצעות שטורפר תהיה לו שליטה מלאה על הגירת היהודים, וכך יוכל לבצע את המדיניות הגרמנית בשאלה היהודית". מנקודת מבט היסטוריוגרפית כוללת: "פעילותו של שטורפר מאפשרת לנו לעקוב אחרי המדיניות הגרמנית לגבי העלייה וההגירה כפי שיוצגה על ידי אייכמן. עד אוגוסט 1940 האמין אייכמן, שבאמצעות "עלייה ב'" יוכלו להוציא מאקסימום יהודים מגרמניה ואף להפיק רווחים נאים"; אולם אחר כך זנחו תפיסה זו; כי לא היה בה פתרון מהיר להוצאתם של היהודים מאירופה והפיכתה ל"מטוהרת מיהודים" ("Judenrein"), יעד עיקרי באידאולוגיה הנאצית.
 מסלולם של חלק מהפליטים היהודים מאוסטריה הוביל דרך הדנובה לאחד מנמלי הים השחור, ומשם לארץ ישראל. למרות התנצרותו, ועל פי תורת הגזע הנאצית, נתפס שטורפר כיהודי בעיני השלטונות; אולם הועמד בראש המרכז להגירת יהודים מטעמו של אדולף אייכמן. בעיני חלק מהעוסקים בהעפלת יהודים נתפש שטורפר כמשתף פעולה וזכה לכינוי הגנאי "היועץ". עם זאת, הוא הצליח לארגן משלוחים של יהודים (בעיקר עשירים, שתרמו כספים גם לטובת הגירתם של יהודים עניים). הם יצאו מאוסטריה באוגוסט 1940, בארבע אוניות ("אוראנוס", "מלק", "הליוס" ו"שונברון") של חברת הספנות הגרמנית DDSG, אשר שטו לאורך הדנובה אל נמלי טולצ'אה ברומניה לחוף הים השחור. בסיועו של ברוך קונפינו, רכש שטורפר ברומניה במחירים מופקעים שלוש אוניות קיטור לצורך הפלגת הפליטים לארץ ישראל: "מילוס", "אטלנטיק" ו"פאסיפיק".
 שמועה על הגעתן העתידה של האוניות הגיעה אל היישוב, טרם שעגנו בחופי הארץ; והיו מי שהעבירו ביקורת על טיב העולים ואף עלה חשד שחלק מהם "גיס חמישי". אנשי "ההגנה" וההעפלה שהיו פעילים באוסטריה בשנים 1938–1939, כגון אהוד אבריאל וצבי יחיאלי הכירו אותו ורצו להימנע מתקשורת איתו. שטורפר ניסה לארגן שיירה נוספת; הכין רשימות נוספות של 2,727 פליטים יהודים מרחבי אירופה ושל אוניות שניתן לרוכשן; אולם התוכניות לא יצאו אל הפועל.
כ-10,000 יהודים, מפולין, צ'כיה, אוסטריה וגרמניה ניצלו מהפתרון הסופי כתוצאה מפעילותו של שטורפר. בין שאר פעולותיו הצליח לעזור לקבוצת חברי תנועת הנוער בית"ר לעזוב את וינה.
 כאשר הוטל איסור על הגירת יהודים, ניסה שטורפר להתחבא אולם הוא נתפס. הוא הצליח להיפגש עם אדולף אייכמן ולהתחנן על חייו, אך ללא הועיל. גם ניסיונות לפנות לאנשי המוסד לעלייה ב' כגון אהוד אבריאל, ואנשי התנועה הרוויזיוניסטית או הג'וינט כדי שיסייעו להצילו, לא נענו. שטורפר נשלח למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נספה.
לקריאה נוספת

רות זריז, ברטולד שטורפר וחלקו בהצלת יהודים מגרמניה, בתוך: אניטה שפירא (עורכת), העפלה, מאסף לתולדות ההצלה, הבריחה, ההעפלה ושארית הפליטה, תל אביב: העמותה לחקר מערכות ההעפלה ע"ש שאול אביגור, אוניברסיטת תל אביב, הוצאת עם עובד, תש"ן-1990, עמ' 142-124.
דליה עופר, המסע למאוריציוס ופרשת האוניות "מילוס", "פאסיפיק" ו"אטלנטיק" בראי הספרות והמחקר ההיסטורי, בתוך: רעיה כהן ויוסי מאלי (עורכים), ספרות והיסטוריה, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשנ"ט-1999, עמ' 207–227.
הערות שוליים

↑  רות זריז, ברטולד שטורפר וחלקו בהצלת יהודים מגרמניה, העפלה, עמ' 126.
↑  ראו: רות זריז, ברטולד שטורפר וחלקו בהצלת יהודים מגרמניה, העפלה, עמ' 142.
1 2 3  יוסף קונפורטי, מפעל העלייה של דר' קונפינו 1939-40, באתר "כולנו בולגרים" אתר הבית של יהודי בולגריה.
↑  ראו: רות זריז, ברטולד שטורפר וחלקו בהצלת יהודים מגרמניה, העפלה, עמ' 142.
↑  חיים לזר-ליטאי, ‏אף-על-פי – ספר עליה ב', תל אביב: מכון ז'בוטינסקי, 1957, באתר "כותר", פרק 33.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294491205171  GND: 102354718X  ISNI: 0000 0003 7779 8295  LCCN: no2012102947  SUDOC: 192158147  VIAF: 254639545   WorldCat (עם VIAF): 254639545
פרנץ מזה

ד"ר פֶרֶנְץ מֶזֶה (במקור גרינפלד, בהונגרית: Mező Ferenc; פלשקפה, 13 במרץ 1885 – בודפשט, 21 בנובמבר 1961) היה היסטוריון של הספורט יהודי-הונגרי, מורה, זוכה מדליית זהב אולימפית (אמסטרדם 1928) באמנות. כמו כן, בשנת 1936 במהלך אולימפיאדת ברלין (1936), הוענק לו העיטור האולימפי הגרמני דרגה שנייה. הוא היה היהודי היחיד שזכה בעיטור הגבוה הזה של הרייך השלישי הגרמני.
ביוגרפיה

פרנץ מזה נולד בכפר קטן של כ-350 תושבים בדרום טרנסדנוביה בהונגריה במשפחה יהודית, כבנם של מוריץ גרינפלד וסאלי גרינבאום. הוא למד בגימנסיה בנג'קניז'ה ובזאלאגרסג. לאחר סיום בחינות הבגרות, הפך לסטודנט למדעי הרוח בבודפשט. הוא סיים כמורה ללטינית וליוונית. לימד תחילה בראקושפלוטה ולאחר מכן בזאלאסנטגרוט. במלחמת העולם הראשונה גויס ושירת בחזית במשך כמעט שלוש שנים, בשירותו הצבאי ולאחריה הוענקו לו שישה עיטורי גבורה רמי מעלה. אחרי המלחמה הפך למורה בגימנסיה מתיאש בבודה (1918-1934). בין תלמידיו היו לימים כמה מהאלופים האולימפיים של הונגריה. בין השנים 1935 עד 1942 לימד בגימנסיה ברז'ני ולאחר מכן מונה למנהל הגימנסיה קלצ'אי. בפברואר 1947 מונה ליועץ שר החינוך ההונגרי ולראש מחלקת האימון הגופני. ביוני אותה שנה מונה לראש אגף במשרד הדתות והחינוך הציבורי.
כבר מגיל צעיר היה למזה עניין רב באתלטיקה, בטניס, בהיאבקות וירי ספורטיבי, (קליעה) ובכלל בספורט. ספרו הראשון ראה אור בשנת 1923 וכותרתו הייתה "האולימפיאדה של הזמן העתיק". באולימפיאדת אמסטרדם בשנת 1928 זכה באליפות אולימפית אינטלקטואלית (מדליית זהב) עם יצירתו "ההיסטוריה של המשחקים האולימפיים" שפורסמה בצורת ספר בהונגרית (1929) ולאחר מכן בגרמנית (1930). הוא לא יכול היה להשתתף בטקס חלוקת המדליות מכיוון שלא היה בחבר באופן רשמי במשלחת האולימפת ההונגרית.
בשנת 1947 הציע להקים את ה"ועד האולימפי ההונגרי" כגוף עצמאי והפך לסגן היו"ר שלו. הוא לימד גם באוניברסיטת זמלוייס בתקופה זו. בפברואר 1948 נבחר לחבר בוועד האולימפי הבינלאומי במקום דיולה מוז'ה המנוח. בשנת 1958 ובשנת 1960 מונה לחבר המועצה ההונגרית לחינוך גופני וספורט (MTST).
עבודותיו

לוח זיכרון על בית מגוריו בבודפשטטיבולוס בספרות ההונגרית (1908)
האולימפיאדה העתיקה (1923)
תמונות העבר של הספורט ההונגרי (1817–1892) ; 1926
ההיסטוריה של המשחקים האולימפיים; הקדמה קלבלסברג קונו; 1929 הספר ב-MEK (בשכפול: 1979, 2004)
על אדמת יוון שטופת השמש; 1930
חייו ויצירותיו של סופר הספורט ליוש מולנאר; 1931
העבר וההווה של הספורט ההונגרי; 1931
הונגרים באולימפיאדה (1932)
ארבעים שנה בשירות הספורט ההונגרי. חייו ותקופתו של אלאיוש סוקויי; 1935
מדריך אולימפי 1936
היסטוריית ספורט אוניברסלית (1940)
בהיר ומעונן. אנקדוטות, בדיחות ממלחמת העולם הראשונה; 1947 (ספריית הספורט ההונגרית)
אולימפיאדת הלסינקי; 1952
המשחקים האולימפיים בסטוקהולם (1955)
ספר זהב של אלופי הונגריה האולימפיים / Golden book of Hungarian Olympic champions / Livre d'or des champions olympiques hongrois; תורגם לאנגלית. תורגם לצרפתית. 1955 (הספרייה האולימפית ההונגרית)
האולימפיאדות המודרניות מאתונה עד מלבורן. 1896–1956; 1956
האולימפיאדות המודרניות. מאתונה עד רומא. 1896–1960, 1959
ספורט הונגרי
נוער נצחי. 1961
פרסים והוקרה

מסדר כתר ברזל קיסרי אוסטרי דרגה III. עם הקדשה והחרבות
עיטור הצלב הצבאי דרגה III. עם הקדשה והחרבות
מדליית הכבוד הצבאית ארד על סרט חיל הגבורה עם חרבות (סיגנום לאודיס)
מדליית ארד של הכתר ההונגרי (סיגנום לאודיס)
צלה היחידה של קארל
מדליית פציעה עם שני פסים (בגין שתי פציעות)
המדליה ההונגרית לזכר המלחמה עם חרבות וקסדה
המדליה האוסטרית לזכר המלחמה עם חרבות
מדליית האולימפיאדה של הרייך הגרמני דרגה II
צלב הקצינים של מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה (1947)
מדליית הכבוד לעבודה סוציאליסטית (1958)
הנצחה

חוג הידידים האולימפי על שם ד"ר פרנץ מזה
קרן ציבורית פרנץ מזה
ד"ר פרנץ מזה "אולימפיאדת סטודנטים אינטלקטואלי"
כמה בתי ספר נושאים את שמו
מדליית ההנצחה של פרנץ מזה
פרס פרנץ מזה
טבעת זיכרון פרנץ מזה
לקריאה נוספת

איסטוואן רמניי גינס: האם אנו מכירים אותם? הונגרים מפורסמים ממוצא יהודי (הוצאת Ex Libris, בודפשט, 2000) ISBN 963-85530-3-0
"Életrajza a Mező Ferenc Gimnázium honlapján". mfg.hu. אורכב מ-המקור ב-2019-03-29. באתר גימנסיה על שמו
"Életrajza a MOB honlapján". mob.hu. ביוגרפיה
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 1643/1961. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810644803305606  BIBSYS: 90091059  BnF: cb11077111c (data)  CiNii: DA04771534  GND: 124102727  ISNI: 0000 0000 8355 6987  LCCN: n85193869  NDL: 00449918  NTA: 276861183  SUDOC: 243985568  VIAF: 9839373   WorldCat (עם VIAF): 9839373
ארנה מילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוקטובר 1886 זאלאסנטגרוט, הונגריה 
 פטירה:  25 בדצמבר 1937 (בגיל 51) ברה"מ 
 
ארנה מילר (בהונגרית: Müller Ernő; ברוסית: Мюллер Осипович Эрнст; זאלהסנטגרוט, 21 באוקטובר 1886 – ברית המועצות, 25 בדצמבר 1937) היה יהודי-הונגרי, בעל מקצוע, פעיל המפלגה הקומוניסטית. הוא נפל קורבן לטיהורים הגדולים והוצא להורג בהפרת החוק במשפטי הראווה של סטלין.
ביוגרפיה

מילר נולד ליוז'ף מילר ופאני שטרן. הוא למד רק שש שנים בבית ספר יסודי, ולאחר מכן עזב את לימודיו ועבד כחייט. הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP). במהלך מלחמת העולם הראשונה נתפס על ידי חיל רגלים רוסי כחייל של גדוד הרגלים ה-19 ההונגרי המלכותי שהתארגן בעיר פץ' ונפל בשבי. לאחר שהצטרף למהפכה הרוסית באוקטובר 1917 הצטרף לצבא האדום, ב-1918 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
ביוגרפיה > פעילותו כקומוניסט

הוא חזר להונגריה ב-1921 והקים את מפלגת הקומוניסטים של הונגריה הבלתי חוקית. ב-16 בפברואר 1922 נעצר, אך עבר לרוסיה הסובייטית במסגרת חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי בשנים 1928–1929, כחבר בוועדת החוץ של מפלגת הקומוניסטים ההונגרית, ארגן את פועלי צרפת ואת פועלי אוסטריה. הוא נעצר באוסטריה בשנת 1929 מסיבה זו, ולאחר ריצוי עונשו חזר לברית המועצות, שם כיהן בתפקיד ארגוני אחראי במפלגה ופרסם בקביעות בעיתון המפלגה בשפה ההונגרית "Sarló és Kalapács" (מגל ופטיש).
ביוגרפיה > מותו

מילר נעצר ב-14 בנובמבר 1937 בהאשמות מפוברקות במסגרת הטיהורים הגדולים של סטלין, נידון למוות ב-25 בדצמבר והוצא להורג באותו היום. הוא נקבר בבית הקברות דונסקויה. שמו שוקם וטוהר ב-19 בנובמבר 1955.
לקריאה נוספת

ארנה מילר. בתוך: לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967.
ארנה מילר. בתוך: לקסיקון תולדות תנועת העבודה. בודפשט, 1972.
הערות שוליים

1 2 3  A politikai elnyomás, Moszkvában és a Moszkvai területen agyonlőtt és eltemetett áldozatainak mártirológiája 1938-53 – Müller Ernő.
1 2 3  HU BFL - VII.102.a - fogoly - 1922 - 1038
↑  Lakatos Éva: Magyar irodalmi folyóiratok. Bp. 1986. (A Petőfi Irodalmi Múzeum Bibliográfiai Füzetei) 2170–2172. p.
↑  Müller Ernő: Cseljabinszki epizód 1918-ból. Sarló és Kalapács, 2. (1931: 8.) 45–47.
גזה שטיינהרדט

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1873 לוויצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1944 (בגיל 70 בערך) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Goldstein Géza 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 
גזה שטיינהרדט (במקור גולדשטיין לבסוף השתמש בשם סֶקֶרֶש (בהונגרית: Steinhardt Géza; לוויצה, 9 באוגוסט 1873 – בודפשט, 1944?) היה שחקן, במאי תיאטרון קומיקאי מפורסם ומצליח יהודי-הונגרי שנרצח בשואת יהודי הונגריה.
ביוגרפיה

גזה גולדשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט גולדשטיין ושל תאודורה (דורה) הוכברגר. הוא למד בעיר הולדתו, שם השלים שלוש כיתות תיכון.
ביוגרפיה > סיכום הקריירה

את חייו המוקדמים התחיל כפקיד בבודפשט, בעוד הוא מבלה את הערבים באולות התיאטראות ולאט לאט התחיל לעסוק במשחק. הוא לא סיים בית הספר למשחק, כי לא יכול היה להרשות זאת לעצמו, אבל בקשתו להתקבל ל-Folis Caprice שנפתח אז ב-1890 עלתה יפה והנער שבקושי היה בן ה-17, הפך לשחקן. ראו בו כישרון, אבל שנים אחדות הוא רק "העביר את הזמן", ולא רק על הבמה. תפנית מכרעת בקריירה שלו חלה במה שנקרא אז "תקנת הואריטה". על פי הצו שנכנס לתוקף ב-1896 הרוב המכריע של התוכניות בתיאטראות בממלכת הונגריה במסגת האימפריה האוסטרו-הונגרית היו חייבות להיות בשפה ההונגרית, וזה פעל לטובת שטיינהרדט. כשחקן שדיבר היטב גם הונגרית (ולא רק גרמנית), הוא קיבל תפקידים גדולים יותר בבת אחת, בשל דחיקתם לרקע של השחקנים דוברי הגרמנית. את ייעודו מצא בז'אנר הקברט. בשלב מוקדם בחייו נפגש עם אחד הקומיקאים הגדולים של אותה תקופה, שאנדור רוט (במקור רוטמן). במשך שני עשורים, שמם של בני הזוג רוט ושטיינהרדט היה ערובה להצלחה בטוחה. עם הזמן השניים מצאו קברט עצמאי - ביחד, ואז לפתע אחרי יותר משלושים שנה שבילו יחד על הבמה, יום אחד רבו ונפרדו. הפרידה הייתה קטלנית עבור שניהם. רוט נכשל בקברט העצמאי שלו, נקלע לחובות למשך שנים, אבל גם שטיינהרדט פשט רגל עם עסקי הסרטים שלו. אז התרחש ביניהם פיוס מרהיב, אבל כוכבם כבר לא זרח בבהירות כמו קודם. רוט סבל מתסמיני זקנה, הוא לא ראה טוב על הבמה וגם השמיעה שלו התדרדרה, בלי קשר לזה, גם שטיינהרדט נדחק לרקע. ואז בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 שניהם נאלצו לרדת מהבמה בשל החוקים ה (אנטי) יהודים מ-1939 (חקיקת החוק היהודי השני ולאחר מכן ב-1941 החוק היהודי השלישי. רוט גווע ומת בשל דממת הבמה וגם שטיינהרדט הפך לקורבן השואה בגיל 71. למרבה הצער, שניהם נשכחו היום, למרות שבמחצית הראשונה של המאה ה-20 הם היו כוכבים מפורסמים ופופולריים של ז'אנר הקברט ההונגרי. כיום, מעטים אם בכלל, יודעים ששטיינהרדט הפך את הלהיט "הוי נהדר בפארק" (Újjé a ligetben nagyszerű) להצלחה עצומה ב-1911, הוא ידוע לאנשים היום הודות לשחקן-בדקן-זמר טיבדאר ביליצ'י. כמעט 80 שנה חלפו מאז מותו, אבל שורות אלה הן בין הסיכומים המעטים עליו ועל הקריירה שלו.
ביוגרפיה > פרטים נוספים

הוא הופיע כאמור לראשונה ב-1890 ב-Folis Caprice, בהצלחה רבה במחזה גרמני. עבד שם 18 שנים והפך ז'אנר מיוחד לפופולרי באיכויות המשחק שלו והמופעים הפרטיים שלו. ב-11 בפברואר 1900 נשא לאישה את הזמרת גיזלה פולק בבודפשט.
באוקטובר 1908 פתח את "מועדון הבידור שטיינהרדט" בדרך ראקוצי, אותו ניהל בהצלחה במשך 10 שנים. לאחר התאלמנותו נשא לאישה את מריה תרזיה אֶשֶר בבודפשט ב-30 באפריל 1918, בשנת 1919 שינה את שם משפחתו לסקרש.
הוא התגייס כחייל ב-1917 ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בשיתוף עם יריבו הוותיק, שאנדור רוט, ניהל את הקומדיה הקטנה, הפולי קפריס לשעבר, במשך 10 שנים. עם הזמן הוא עבר ממופעים בשפה הגרמנית להונגרית בלבד ויצר פופולריות רבה לז'אנר שטיפח והציג הן בגרמנית והן בהונגרית, אבל חוסר ההסכמה שם קץ לבמה הקטנה והפופולרית. שטיינהרדט פרש לאחר מכן מהבמה לזמן מה ופנה לקולנוע, הוא גם הפיק סרט הונגרי. התנאים הקשים תקפו גם את מצבו הכלכלי, אך ללא רתיעה המשיך, באוקטובר 1930 הוא פתח מחדש תיאטרון קטן ברחוב אקאצפה (Akácfa utca), שהחזיר את הפופולריות הישנה שלו בשל הופעותיו האיכותיות, וכך הוא נלחם בתנאים הכלכליים הקשים שלו.
בתקופת השנה החדשה 1944–1945, אנשי מפלגת צלב החץ הצעידו אותו ואת אשתו לשפת הדנובה (נעליים על הדנובה) ירו בהם ודחפו אותם לדנובה.
עבודותיו > ספריו

סיפורי שטיינהרדט. אנקדוטות, בדיחות, סיפורים. בודפשט, 1935
חמישים שנים עליזות. 1890–1940. המופעים הפרטיים של גזה שטיינהרדט במשך 50 שנה. מחרוזות, צמדים, שירי עם, סיפורים קצרים, מונולוגים הומוריסטיים ואנקדוטות ; מרכנתיל, בודפשט, 1942
עבודותיו > אחר

ינה קון: הקופלה ההונגרי של שטיינהרדט ; שמלץ, בודפשט, 1903
אלבום שטיינהרדט. Musik zu beziehenbei A. Kmoch Capellenmeister ; Korvin Brothers Ny., בודפשט, בסביבות 1910
לקריאה נוספת

לקסיקון התיאטרון ההונגרי עורך אלדאר שופפלין. בודפשט, אגודת השחקנים הלאומית ומכון הפנסיה, 1929
לקסיקון אמנויות התיאטרון ההונגרי עורך ראשי. ג'רג' סקיי. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1994
ספריית שחקנים.
הערות שוליים

↑  Születési bejegyzése a lévai izraelita hitközség születési akv. 91/1873. folyószáma alatt.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. állami házassági akv. 118/1900. folyószáma alatt.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 474/1918. folyószáma alatt.
↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 91193/1919. Forrás: MNL-OL 30806. mikrofilm 1009. kép 3. karton.
↑  Magyar Nemzet (1948. június 1.) 4. évfolyam, 123. szám
קארן פוקהארה

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1992 (בת 32) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (2014)  Venice High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
קארן פוקהארה (באנגלית: Karen Fukuhara; נולדה ב-10 בפברואר 1992) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בשל תפקידיה כקטאנה בסרט גיבורי על "יחידת המתאבדים" משנת 2016 וכקימיקו בסדרת המקור "הבנים" של פריים וידאו. פוקהארה ידועה גם בזכות גילום דמותו של גלימר מהסדרה של נטפליקס "שי-רה ונסיכות הכוח" וקיפו ב"קיפו ויצורי הפלא".
ביוגרפיה

פוקוהארה נולדה להורים יפנים בלוס אנג'לס. שפתה הראשונה הייתה יפנית, והיא למדה בבית ספר לשפה היפנית בשבתות במשך 11 שנים. יש לה אח צעיר. פוקוהארה החלה להתאמן בקראטה בחטיבת הביניים, והפכה לחגורה עם פסים חומים לפני שעזבה לקולג'.
פוקוהארה למדה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) בזמן שעבדה ככתבת בתוכנית ספורט ב-NHK ביפן. היא הייתה חברה בקבוצת הא-קאפלה Medleys, שבוגריה כוללים את השחקנית קלי מארי טראן. פוקוהארה סיימה את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 2014 עם תואר ראשון בסוציולוגיה ותואר משני בתיאטרון.
קריירה

פוקוהארה החלה את דרכה בתעשיית הבידור בחטיבת הביניים כאשר לוהקה כמנחה עבור "Movie Surfers", תוכנית חדשות בידור קצרה בערוץ דיסני.
לפני הופעת הבכורה שלה במשחק, פוקוהארה עבדה במגוון עבודות חלקיות, כולל כמתרגמת, עורכת כתוביות ומלצרית במסעדת סושי בנושא רגאיי.
בשנת 2016, סרטה של פוקוהארה הופיע לראשונה כקטאנה בסרט גיבורי העל של DC קומיקס "יחידת המתאבדים", שיצא באוגוסט 2016. למרות שהיה לה ניסיון קודם באמנויות לחימה, פוקוהארה התאמנה במשך כחודשיים במהלך קדם ההפקה כדי ללמוד כיצד להניף חרב בצורה נכונה.
בשנת 2019 הופיעה פוקוהארה בסרט "Stray" (לצד כריסטין וודס, מייאבי ורוס פרטרידג').
פוקוהארה דיבבה את הדמויות מלכת הביוב ואלכסיס בסדרה "קרייג של הנחל" של Cartoon Network. ב-2018 דיבבה את גלימר ב"שי-רה ונסיכות הכוח", אתחול מחדש של סדרת הטלוויזיה המונפשת משנת 1985.
בשנת 2019, היא החלה לככב בתור קימיקו בסדרת פריים וידאו "הבנים", המבוססת על ספר הקומיקס באותו שם.
ב-2020 היא דיבבה את הדמות הראשית קיפו בסדרה "קיפו ויצורי הפלא". מבוססת על קומדיית רשת קצרת מועד בשם "Kipo".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | יחידת המתאבדים | קטאנה |  |
| 2019 | תנועה | נורי |  |
| 2020 | Bobbleheads | איקיוי |  |
| 2022 | רכבת הקליע | נערת הזיכיון של קיידה איזומי |  |
| 2023 | הילד והאנפה | ליידי הימי | דיבוב |
| TBA | Stone Cold Fox |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018–הווה | קרייג של נחל | מלכת הביוב, אלכסיס | דיבוב |
| 2018–2020 | שי-רה ונסיכות הכוח | גלימר | דיבוב |
| 2019–הווה | הבנים | קימיקו "הנקבה" |  |
| 2020 | קיפו ויצורי הפלא | קיפו | דיבוב |
| 2021 | מלחמת הכוכבים: חזיונות | F | דיבוב |
| 2021 | ארצ'ר | רייקו | דיבוב |
| 2023 | מארחת הפוקימונים | הארו | דיבוב |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | כותר | תפקיד קולי | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | The Calliston Protocol | דני נקמורה |  |
ניקי אמוקה-בירד

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1976 (בת 48) מדינת דלתא, ניגריה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  הרטווד האוז  בית ספר פרנסהאם הייטס 
 בן או בת זוג:  Geoffrey Streatfeild (2003–2010) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקי אמוקה-בירד (באנגלית: Nikki Amuka-Bird; נולדה ב-27 בפברואר 1976) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית ילידת ניגריה.
ביוגרפיה

ניקי אמוקה-בירד נולדה במדינת דלתה שבניגריה, שם חי אביה. בגיל צעיר היא עזבה את ניגריה עם אמה וגדלה באנגליה ובאנטיגואה. בבריטניה למדה בפנימיה. בתחילה קיוותה להיות רקדנית אך שאיפתה זו סוכלה בגלל פגיעה בגבה. "כאשר נפגעתי בגבי הייתי בשלב שבו חשבתי מה ללמוד באוניברסיטה, וחשבתי לנסות ללמוד בקולג' לדרמה כי ידעתי שאוכל לרקוד שם. רק כאשר הלכתי לבית הספר למשחק נפתח לפני עולם המשחק והתאהבתי בו והפכתי להיות אובססיבית כמו כולם". היא למדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) ואחר כך הופיעה בפעם הראשונה עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
בתיאטרון שיחקה אמוקה-בירד במחזה "Welcome to Thebe" (התיאטרון המלכותי הלאומי); "הלילה השנים עשר" (תיאטרון בריסטול אולד ויק) עליו הייתה מועמדת לפרס איאן צ'ארלסון לשנת 2004 על תפקידה כוויולה; "World Music" (תיאטרון קרוקיבל בשפילד ודונמאר ורהאוס); "נשים בצמרת" (Oxford Stage Company); "חלום ליל קיץ", "הסערה" והמחזה "משרתם של שני אדונים" (הלהקה השייקספירית המלכותית); "Doubt: A Parable" (תיאטרון טריסייקל).
בקולנוע הופיעה אמוקה בירד בסרט "אות משמיים" (עיבוד מחודש מ-2006) "קארגו", "Almost Heaven" וכן בעיבוד לרומן "סוכנות הבלשיות מס 1" מאת אלכסנדר מק'קול סמית.
בטלוויזיה הופיעה בסדרה "ספוקס", במיני-סדרה "קו היופי", "The Last Enemy", בסדרה "רובין הוד", בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד" והשתתפה בסדרה "ניצולים" של ה-BBC המציגה עולם אפוקליפטי. ב-2010 שיחקה בתפקיד פקד בילוש גיינור ג'נקינס בסדרת הטלוויזיה "עדות אילמת".
עוד הופיעה אמוקה-בירד בעיבוד של ה-BBC לרומן זוכה הפרסים של אנדראה לוי (אנ') "אי קטן" ששודר בדצמבר 2009.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אמוקה-בירד נשואה לשחקן ג'פרי סטרטפילד (אנ') אותו פגשה כשהיו יחד בסיור הופעות עם הלהקה השייקספירית המלכותית ביפן.
הערות שוליים

1 2  Caroline Bishop, "Nikki Amuka-Bird", Official London Theatre, 30 June 2010.
↑  "The No. 1 Ladies' Detective Agency - Nikki Amuka Bird plays Alice Busang", BBC Press Office.
↑  Alex Flatcher, "BBC One to adapt Levy's 'Small Island'", Digital Spy, 23 October 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007355109505171  BNE: XX5002759  GND: 1061681432  ISNI: 0000 0000 8635 3923  LCCN: no2012080963  NKC: xx0325812  VIAF: 124978940   WorldCat (עם VIAF): 124978940
תנועת הצופים

סמל תנועת הצופים (פלר דה ליס)
הצופים או תנועת הצופים היא תנועה חברתית ותנועת נוער כלל עולמית. מטרתה היא לפתח אנשים צעירים גופנית ורוחנית כך שהנוער יוכל לקחת מקום מועיל יותר בחברה. מטרה זו מושגת באמצעות חינוך בלתי פורמלי עם דגש על פעילויות מעשיות בחוץ, בטבע. כיום כוללת התנועה למעלה מ-42 מיליון חברים ב-217 מדינות וטריטוריות.
בשנים 1906 ו-1907 כתב רוברט באדן-פאוול, לוטננט גנרל בצבא הבריטי, ספר לנערים על סיור וצוֹפִיּוּת. ספר זה, "צופיות לבני הנעורים", היה מבוסס על ספריו הקודמים אודות צופיות צבאית, בהשפעה ותמיכה של פרדריק ראסל ברנהאם (ראש הצופים באפריקה הבריטית), ארנסט תומפסון סטון מתנועת הוודקרפט האינדיאנים, ויליאם אלכסנדר סמית' מה - Boys' Brigade, והמו"ל שלו פירסון. באמצע שנת 1907 קיים באדן-פאוול מחנה באי בראונסי באנגליה כדי לבדוק רעיונות לספרו. מחנה זה ופרסום "צופיות לבני הנעורים" (לונדון, 1908) נחשבים בדרך כלל כתחילתה של תנועת הצופים.
שני ארגוני הגג הגדולים ביותר של תנועת הצופים הם ארגון הצופים העולמי (WOSM), הכולל ארגונים לבנים בלבד וארגונים מעורבים בחינוך משותף, ואגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS), הכוללת בעיקר ארגונים לבנות בלבד אך גם מקבלת ארגונים בחינוך משותף. שנת 2007 ציינה את שנת המאה של תנועת הצופים ברחבי העולם, וארגוני צופים רבים תכננו אירועים כדי לחגוג זאת.
מדריכים מקבלים בברכה חניך לתנועת הצופים, מרץ 2010, מקסיקו סיטי, מקסיקו
התנועה דוגלת בשיטת החינוך הצופית, תוכנית חינוך בלתי פורמלי עם דגש על פעילויות חוץ מעשיות, הכוללות מחנאות, עמלנות, ספורט מים, טיולים, ספורט ועוד. מאפיין בולט נוסף של התנועה הוא התלבושת הצופית, אשר מטרתה היא להסתיר כל הבדל של מעמד חברתי במדינה וליצור שוויון. התלבושת כוללת עניבת צופים ותגים שונים (טלאי זרוע). סמל תנועת הצופים העולמי הוא שילוב של הפלר דה ליס (במקור סמל הצופים הבנים) ועלה התלתן (במקור סמל הצופות).
היסטוריה > בנות בצופים

במקור, באדן פאוול דמיין את הצופים כתנועה לבנים בין הגילאים 11 ל-18 אך כבר בשנת 1909 מדריכי הצופים עמדו בפני בעיה של "אחים קטנים" שרוצים להצטרף לחוויה. חלק מהמדריכים פשוט העלימו עין מגיל הנערים ואחרים הקימו קבוצות וגדודי צופים נפרדים לילדים צעירים יותר. הבעיה לא הייתה רק אצל אחים קטנים אלא גם אצל אחיות. בשנת 1909 ביקר באדן פאוול אצל קבוצת צופים שנקראה Girl Scouts ("בנות צופות", "בנות סיירות" או "צופים לבנות").
בתחילה, באדן פאוול תמך ברעיון לאפשר לבנות להצטרף לצופים (בגדודים נפרדים), אך שינה את דעתו עקב הלחץ מצד החברה. זה לא נחשב נכון שנערות צעירות יסתובבו בטבע, יקימו מחנות ויעשו טיולים רגליים. הוא טיפל בבעיה דרך הקמת תנועת האחות "הבנות המדריכות" (Girl Guides) בשנת 1910, עם עזרתה של אחותו, אגנס באדן-פאוול ואחר-כך עם עזרתה של אשתו, אוליב.
היסטוריה > השפעות תפיסתיות

לאלמנטים רבים של הצופיות המסורתית יש מקור בהשכלה ובחינוך הצבאי של באדן-פאוול עצמו. אולם, יש לזכור כי הרעיונות שאותם קידם היו מהפכניים בתחום החינוך בתקופתו. הוא היה גנרל צבאי בגיל פרישה שיכול היה לעורר השראה ולהלהיב אלפי בני נוער, מכל חלקי החברה, במטרה לערב אותם בפעילויות חדשות. הארגון היחיד שאותו ניתן להשוות לצופים (בחיי דוברי האנגלית), בריגדת הבנים, מעולם לא הצליח להתפתח ולצמוח כמו תנועת הצופים.
מספר מאפיינים של התנועה ספגו ביקורת בטענה כי הם בעלי אופי צבאי. מאפיינים כמו מדים בסגנון צבאי, דרגות, טקסי דגלים ותזמורות התקבלו בברכה בשנים המוקדמות מכיוון שהיו חלק מהחברה של אותה תקופה, אך מאפיינים צבאיים רבים ננטשו בשנים מאוחרות יותר. תנועות נוער פופולריות רבות אחרות אימצו לעצמן תכונות צבאיות דומות בהצלחה.
השפעה מקומית הייתה אף היא חלק גדול מאוד בתרבות התנועה. בשל אימוץ ושינוי השקפות עולם ושיטות מקומיות, התקבלה תנועת הצופים במגוון רחב של חברות. בישראל, לדוגמה, שמה לה תנועת הצופים העבריים מטרה להשתתף בבניין הארץ, בחלוציות ובהוויה הישראלית. עצם שם התנועה עצמה מראה את אימוץ השקפות העולם המקומיות.