חוק יסוד: הממשלה
היסטוריה חקיקתית

החוק נחקק לראשונה בידי הכנסת השישית ב-13 באוגוסט 1968 (י"ט באב התשכ"ח).החוק המקורי תוקן 9 פעמים.
החוק הוחלף על ידי הכנסת ה-12 ב-18 במרץ 1992 (י"ג באדר ב' התשנ"ב) לצורך שינוי שיטת הבחירה של ראש הממשלה לשיטת בחירה ישירה. החוק השני תוקן 10 פעמים
החוק הוחלף פעם נוספת, על מנת לבטל את שיטת הבחירה הישירה, בידי הכנסת ה-15 ב-7 במרץ 2001 (י"ב באדר התשס"א). ב-2014 החוק תוקן להקשחת הצעת אי אמון לאי אמון קונסטרוקטיבי.
במאי 2015, לקראת כינונה של ממשלת ישראל השלושים וארבע תוקן חוק היסוד בהוראת שעה, הקובעת שבממשלה זו לא יחולו ההגבלות על מספר השרים ומספר סגני השרים. בהוראת שעה נוספת, לתקופת כהונתה של הכנסת העשרים, תוקן חוק היסוד כחלק מ"החוק הנורווגי". תיקונים נוספים מתוארים בהמשך ערך זה.
לקראת הקמתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש אושר תיקון לחוק היסוד שבא לאפשר הקמתה של ממשלת חילופים, ממשלה שבמהלך כהונתה יעמדו בראשה, לסירוגין, חבר הכנסת שהרכיב את הממשלה וחבר כנסת נוסף. במספר מקרים יחליף ראש הממשלה החלופי את ראש הממשלה המכהן, ללא התפטרות הממשלה.
לקראת הקמתה של ממשלת ישראל השלושים ושבע אושר תיקון לחוק היסוד שנועד לאפשר את מימוש ההסכמים הקואליציוניים:
בסעיף הקובע "לא יתמנה לשר מי שהורשע בעבירה ונידון לעונש מאסר" הוחלפה ההמילה "מאסר" במילים "מאסר בפועל", כדי לאפשר את מינויו של אריה דרעי לשר, למרות עונש מאסר על תנאי שנגזר עליו.
נוסף סעיף 24א, הקובע "במשרד שממונה עליו שר יכול שיתמנה שר נוסף, שיהיה אחראי, בכפוף לשר הממונה על המשרד, לתחומים מסוימים בתחומי הפעילות של המשרד".
במרץ 2023 אישרה הכנסת את תיקון 12 לחוק יסוד: הממשלה, שבו נקבעו כללים לקביעת נבצרות של ראש הממשלה. התיקון נועד למנוע אפשרות של הכרזת נבצרות לגבי ראש הממשלה נתניהו ונעשה חרף ההתנגדות של הייעוץ המשפטי לממשלה. נגד התיקון הוגשה עתירה לבג"ץ בנימוק שזהו חוק פרסונלי. נפסק, ברוב של שישה שופטים נגד חמישה, שהתיקון לחוק יחול רק מהכנסת הבאה.
במסגרת דיון בוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת בשנת 2004 הביע היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז את דעתו על השינויים התכופים בחוק היסוד:
חוקי-היסוד, מטבעם, ועל פי שמם, אמורים לשמש יסוד של החקיקה בישראל ושל אורחות החיים ודרכי הממשל. מטבע ברייתם הם אמורים להיות דבר יציב, קבוע במידה רבה, ושינוי תכוף בחוקי-היסוד הוא כמעט סתירה פנימית.
עם זאת, מדינת ישראל מצויה עדיין בשלב של גיבוש חוקי-היסוד שלה, ובהקשר שלנו, של דרכי הממשל שלה. מכל חוקי-היסוד, דווקא חוק-יסוד: הממשלה מייצג, אולי יותר מכל חוק-יסוד אחר, את המציאות של טרם גיבוש סופי של שיטת המשטר או תפיסת המשטר שלנו. חוק יסוד: הממשלה הוחלף לחלוטין פעמיים. חוק-היסוד הנוכחי הוא גרסה שלישית לחלוטין של חוק-היסוד. חוק-היסוד הראשון נחקק ב-1968, הוחלף לחלוטין ב-1992, ושוב הוחלף לחלוטין ב-2001. חוק-היסוד הקודם, של 1992, תוקן לא פחות מתשע פעמים במשך תקופת חייו הקצרה, כחמש שנים בלבד בטרם הוחלף לחלוטין.
פרופ' יצחק זמיר מתח ביקורת אף הוא על מאפייניו של חוק יסוד זה:
לפי החלטת הררי, חוק יסוד: הממשלה, שנחקק לראשונה בשנת 1968, אמור להשתלב כפרק בחוקה. אך אני סבור שהוא לא ישולב כפרק בחוקה, גם כאשר תתקבל חוקה שלמה לישראל, משום שהוא אינו ראוי להיות פרק בחוקה. שהרי חוקה היא מסמך-על תמציתי; היא כוללת רק עקרונות יסוד, ולא פרטים, בין השאר משום שרק עקרונות כאלה יכולים לעמוד במבחן הזמן; חוקה מבטאת את חזון העם, ולכן היא מנוסחת בלשון חגיגית, קליטה ומרשימה; ולכן היא יכולה לשמש גם מסמך חינוכי, שאפשר וצריך ללמוד אותו בבית הספר, שאדם ברחוב יכול לצטט ממנו יהיא משמשת מורה דרך לבכירי הממשל ולפשוטי עם כאחת. מגילת העצמאות ניחנה בתכונות אלה; חוק יסוד: הממשלה - לא.
חוק יסוד: הממשלה הוא מסמך ארכני (47 סעיפים), מפורט ומייגע, והוא מנוסח בלשון משפטית שאין בה שום חגיגיות. אכן, מלבד התואר המכובד של חוק יסוד, אין הוא נבדל במתכונתו מחוק רגיל. לכן גם הכנסת מתייחסת אליו כמו אל חוק רגיל. די לציין כי הוא תוקן מאז נחקק לראשונה יותר מעשרים פעם.