stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מישל פיליפס
קריירה > אלבום סולו והמשך הקריירה הקולנועית

ב-1977 הוציאה פיליפס את אלבום הסולו הראשון והיחיד שלה, "קורבן הרומנטיקה" (Victim of Romance) שהופק על ידי ג'ק ניטשה עבור חברת איי אנד אם רקורדס. על האלבום הזה אמרה פיליפס: "לא עשיתי זאת קודם בשל העובדה שמעולם לא חשתי בטוחה מספיק בעצמי כזמרת. אני טובה, אך קאס הייתה תמיד טובה יותר". פיליפס גם הגיבה על מעורבותה בהפקת האלבום באומרה שהיא הייתה מעורבת "בכל היבט של ההפקה, החל מבישול ההקלטה ועד לעיצוב העטיפה". שני הסינגלים הראשונים שלה שנכללו באלבום לא הצליחו להגיע לדירוגים הארציים בארצות הברית.
באותה שנה ביצעה פיליפסקולות רקע יחד עם בתה החורגת לשעבר, מקנזי פיליפס (בתו של ג'ון פיליפס מנישואיו הראשונים) בשיר "לוחם הזולו" באלבום הסולו של בעלה לשעבר, Pay Pack & Follow. באותה שנה היא גם כיכבה בסרטו של קן ראסל, "ולנטינו", בתפקיד נטשה רמבובה, אשתו השנייה של רודולף ולנטינו. הביקורות על הסרט היו מעורבות וב-Time Out של לונדון נאמר: "כסרט שמובנה כסדרה של פלשבקים מהלווייתו של ולנטינו בחזרה לימיו המוקדמים באמריקה, השעה הראשונה מתאפיינת בשפיות והיא עבודתו המבוקרת ביותר של ראסל מזה כמה שנים, על אף הציניות החלולה שבו".
ב-1979 הופיעה פיליפס בעיבודו הקולנועי לרומן של סידני שלדון "קשר דם" (Bloodline), מותחן בכיכובם של אודרי הפבורן ובן גזארה. הסרט זכה לביקורות שליליות, והופעתה של פיליפס, יחד עם הופעתם של ג'יימס מייסון ומוריס רונה, ספגו ביקורת מהווראייטי כ"משמעממות". באותה שנה הקליטה פיליפס את השיר "לנצח" (Forever) עבור הפסקול של הסרט "קליפורניה חולמת", סרט גלישה שלמעט שמו לא היה לו שום קשר ללהיט של להקתה לשעבר של פיליפס.
בין הסרטים הנוספים שבהם גילמה פיליפס תפקידים באותן שנים ניתן למנות את The Man with Bogart's Face משנת 1980, "קציר הפרא" (Savage Harvest) משנת 1981 ו"ההמנון האמריקאי" (American Anthem) משנת 1986. בטלוויזיה שיחקה פיליפס בתפקיד בת הים ניה בשלושה פרקים של הסדרה Fantasy Island, בתפקיד לאורה ון טריס בסרט הטלוויזיה Mike Hammer: Murder Takes All בכיכובו של סטייסי קיץ' ובמיני-סדרות כמו "אספן" משנת 1977 ו-The French Atlantic Affair משנת 1979. היא הופיעה בהופעות אורח בסדרות כמו ספין סיטי ומסע בין כוכבים: הדור הבא (בה היא הופיעה בפרק We'll Always Have Paris כאהובתו לשעבר של קפטן ז'אן-לוק פיקארד). בין השנים 1983 – 1986 הצטרפה פיליפס לצוות הסדרה Hotel בתפקיד הקונסיירז', בתו של יריבה של בעלת המלון ויקטוריה קבוט, שמשתיל את בתו כמרגלת כצעד מקדים להשתלטותו על המלון.
קריירה > מנוטס לנדינג ועד היום

פיליפס כיכבה בשש עונות של הסדרה נוטס לנדינג בתפקיד אן מתסון סאמר התככנית הנצחית, אמה של הדמות הראשית פייג' שאותה גילמה ניקולט שרידן. פיליפס גילמה את אותו תפקיד בסרט הטלוויזיה "נוטס לנדינג - בחזרה למבוי הסתום" שיצא לאקרנים ב-1997. במהלך אותן שנים היא הופיעה גם בסרטים Let It Ride משנת 1989, במותחן "מספריים" (Scissors) בכיכובה של שרון סטון ובסרט "שוטר מושחת" (Joshua Tree) משנת 1993 בכיכובו של דולף לונדגרן. באמצע שנות התשעים של המאה ה-20 שיחקה פיליפס בתפקיד אבי מלון, אמה של ולרי מלון (בכיכובה של טיפאני ת'יסן) בסדרה בוורלי הילס 90210.
בסוף 1987 שרה פיליפס את קולות הרקע בלהיט של בלינדה קרלייל, Heaven Is a Place on Earth וכן באלבום Heaven on Earth של קרלייל. היא גילמה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "שבעת המופלאים" כמוד סטנדיש, אמו של אחד מהשבעה. התפקיד האחרון עד כה של פיליפס בסדרת טלוויזיה היה בסדרה הרקיע השביעי" בתפקיד לילי ג'קסון, אחותה של אם המשפחה, אנני ג'קסון קמדן. ב-1996 היא גילמה את דמותה של לאורה קולינס בסרט הטלוויזיה "אף אחד לא יספר" (No One Would Tell), וגם שיחקה בסרט הטלוויזיה "השדרה החמישית 919", לצד דניס ריצ'רדס וג'יימס מרסדן.
עם תחילת העשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה פיליפס להופיע מעת לעת בסרטים שונים. היא הופיעה בתפקידי משנה בסרטים Jane White Is Sick & Twisted משנת 2002, Harry + Max משנת 2004 ו-Unbeatable Harold מ-2006. בשנת 2009 הופיעה פיליפס בטקס הפרסים השנתי של ערוץ TV Land לרגל שלושים שנה לנוטס לנדינג. היא גם הופיעה בתפקיד קטן בסרט ההיסטורי הנורווגי "בגידה" שתיעד את תקופת הכיבוש הגרמני של נורווגיה במלחמת העולם השנייה.
בשנת 2018 השתתפה בסרט הדוקומנטרי של נטפליקס "פמיניסטיות: מה הן חשבו?".
חיים אישיים

מישל פיליפס נישאה חמש פעמים וילדה שלושה ילדים:
ג'ון פיליפס (31 בדצמבר 1962 – מאי 1969) ממנו התגרשה ויחד איתו ילדה את שיינה פיליפס, לימים זמרת בזכות עצמה.
דניס הופר (31 באוקטובר 1970 – 8 בנובמבר 1970) התגרשו לאחר שמונה ימים.
רוברט בורץ' (1978 – 1982) התגרשו.
גריינג'ר היינס, ממנו התגרשה לאחר שילדו שני בנים.
סטיבן זקס (2000 – 2017) היו נשואים עד למותו.
ב-1986 פרסמה פיליפס את האוטוביוגרפיה שלה "קליפורניה חולמת: הסיפור האמיתי של האימהות והאבות" (California Dreamin': The True Story of the Mamas and the Papas) שיצא לאור שבועות ספורים לאחר שפורסמה האוטוביוגרפיה של ג'ון פיליפס, Papa John. בספרה מתארת פיליפס אירועים כמו פגישתה הראשונה עם קאס אליוט, זכייה במשחק קובייה באיי בהאמה כאשר חברי הלהקה היו מרוששים ולא יכלו להרשות לעצמם לשלם עבור טיסה בחזרה לארצות הברית וכיצד זכויות היוצרים שלה על השיר "קליפורניה חולמת", שעדיין משולמים לה תמלוגים עליו, היו "קריאת ההשכמה הטובה ביותר שלה" (היא ישנה בחדר מלון בניו יורק כאשר ג'ון פיליפס העיר אותה כדי שתסייע לו לסיים את כתיבת השיר).
ב-2007 הביעה פיליפס את מחאתה בפומבי על מלחמת עיראק וטענה שהיא מאמינה שנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש וסגנו דיק צ'ייני צריכים להישפט על פשעי מלחמה. פיליפס תומכת בלגליזציה של קנאביס וב-2008 היא טענה שעישון קנאביס מסייע לה לגמילה מעישון.
חיים אישיים > הסתבכות משפטית

ב-2 בדצמבר 1987 נעצרה פיליפס באמרילו, טקסס על החזקת קנאביס לאחר שהרכב שבו נסעה נעצר על ידי שוטרים בעוון מהירות מופרזת. פיליפס נסעה אז ברכב עם מי שהיה אז בן זוגה, ג'פרי טוזר והסם התגלה בחיפוש של השוטרים ברכב. היא נעצרה ושוחררה בערבות של 500 דולר.
הערות שוליים

↑  "Michelle Phillips Film Reference Biography". filmreference.com. Retrieved February 23, 2011.
↑  Maurice, Dick (August 19, 1973). "Michelle Phillips talks Mamas & Papas, Dillinger (1973)". Click Americana. Retrieved March 5, 2017.
↑  Dream a Little Dream (the Nearly True Story of the Mamas and the Papas), Denny Doherty website. Retrieved 2 May 2013.
↑  McDonough, Kevin (June 16, 2007). "'Monterey 40' recalls 1967 L.A. music scene". South Coast Today. Retrieved July 14, 2016.
↑  Campion, Chris (September 5, 2014). "Saturation 70: the Gram Parsons UFO film that never flew". The Guardian. Retrieved July 14, 2016.
1 2  Crowe, Cameron (February 23, 1978). "Michelle Phillips' world turns". Rolling Stone (59).
↑  Variety Staff (December 31, 1972). "Review: 'Dillinger'". Variety. Retrieved July 12, 2016.
↑  Ragogna, Mike (August 25, 2016). "Chats with Esperanza Spalding, Michelle Phillips, Lee Greenwood, Ian Thomas and Young Gun Silver Fox's Shawn Lee, Plus Joey Alexander, Elayna, Ultan Conlon, M Ross Perkins, Morgan's Road, Deerheart, Dave McGraw & Mandy Fer, Unconscious Disturbance, I The Mighty, and The Junior League Exclusives". The Huffington Post. Retrieved March 11, 2017.
↑  Crowe, Cameron (January 27, 1978). "Ex-Mama Michelle sings again". Wilmington Morning Star. p. 2B.
↑  "Valentino, directed by Ken Russell". Time Out. London. Retrieved July 12, 2016.
↑  Variety Staff (December 31, 1978). "Review: 'Bloodline'". Variety. Retrieved July 12, 2016.
↑  Couzens, Gary (January 17, 2011). "Betrayal". The Digital Fix. Film. Retrieved July 11, 2016.
↑  Robinson, Chauncey K. (17 באוקטובר 2018). "Netflix feminists: Film on 1970s women's movement shows work still to do". www.peoplesworld.org. נבדק ב-15  ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   Michelle Phillips  Impeach Bush, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Proffer, Ben (May 18, 2008). "Legalize Pot and Everything's Groovy". NY Mag. Retrieved July 16, 2016.
↑  Caulfield, Deborah (December 7, 1987). "Entertainment: Movies". The Los Angeles Times. Retrieved July 10, 2016.
↑  "Phillips Arrested on Drug Charge". The Lewiston Journal. Associated Press. December 8, 1987. p. 8D.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 3007087  BNE: XX4837136  BnF: cb14047552v (data)  GND: 134484533  ICCU: MODV257567  ISNI: 0000 0001 1443 7113  LCCN: n85213585  MusicBrainz: e3127b6b-ab95-4c2f-bab4-a14327614b75  NKC: xx0132554  NLA: 35785528  NLK: KAC2020N0930  NTA: 073342041  SNAC: w6rz0tc5  SUDOC: 082304807  VIAF: 50668766   WorldCat (עם VIAF): 50668766 
פיליפס בהופעה עם The Mamas & The Papas בפסטיבל הפופ במונטריי, קליפורניה, יוני 1967
פיליפס בתמונה משנת 2002
מייקל דיינגרפילד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באוקטובר 1970 (בן 53) טורונטו, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 http://michaeldaingerfield.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל דיינגרפילד (באנגלית: Michael Daingerfield; נולד ב-24 באוקטובר 1970) הוא מדבב ושחקן קנדי. הוא ייסד את בית הספר לדיבוב On The Mic Training בוונקובר.
קורות חיים

דיינגרפילד נולד וגדל בטורונטו בירת אונטריו. הוא בוגר תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת MSU (אנ') שבקנטקי. שיחק טניס בבית הספר התיכון, באוניברסיטה וגם לאחר מכן.
קריירה > דיבוב

| שנה | שם | דמות |
| --- | --- | --- |
| 1995–2000 | אייס ונטורה: בלש בצחוק | אייס ונטורה |
| 1997 | המסכה | אייס ונטורה |
| 1998 | נזק | פרופסור פירלס |
| 1999 | Mythic Warriors | אקטיון |
| 2000 | כוח חילוץ | סטיב |
| 2002–2003 | Yakkity Yak | אבא של קיאו |
| 2005–2006 | Krypto the Superdog | סופרמן |
| 2005–2006 | Firehouse Tales | דמויות שונות |
| 2006 | Class of the Titans | דיוניסוס |
| 2006–2008 | פוקה | צ'אנג |
| 2007 | Sushi Pack | דמויות שונות |
| 2007 | ג'ורג' מלך הג'ונגל | המכריז |
| 2009 | Shelldon | לותור |
| 2009–2010 | קיד וקאט | מר גרבר |
| 2009–2012 | איירון מן: הרפתקאות משוריינות | מילוס מאסאריק (חד קרן) |
| 2011–2019 | הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם | דמויות שונות |
| 2011–2012 | המגניבים | טוויצ'י |
| 2013 | משלוח מיוחד מכוכב X | מר דולי |
| 2013 | מקס סטיל | אקסל |
| 2013–2014 | לגו מלחמת הכוכבים: יומני יודה | האן סולו |
| 2013–2014 | סופרבוק | יצחק |
| 2014–2015 | Leapfrog Letter Factory Adventures | קוויגלי |
| 2014–הווה | חנונים ומפלצות | דמויות שונות |
| 2015 | לגו מלחמת הכוכבים: סיפורי דרואידים | האן סולו ודמויות נוספות |
| 2016-2017 | לגו: אבירי נקסו | דמויות שונות |
| 2017 | הכוח בידיים של צ'אק | המאמן דוויין |
| 2017–הווה | הרפתקאות גיבורי העל של מארוול | קפטן אמריקה |
| 2017–הווה | הרפתקאות גיבורי העל של מארוול | טינקרר |
| 2017-2020 | נינג'גו | דמויות שונות |
| 2018 | עולמה של נינה | תקליטן רדיו |
| 2018 | אי שם | בנג'מיני |
| 2019 | הפוני הקטן שלי: טיול בנתיב הקשת | מר האפינגטון |
| 2020 | כלבים נגד חתולים 3: האיחוד | דיוק |
קריירה > משחק

| שנה | שם | דמות |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Mr. Rock & Roll: The Alan Freed Story | ביל היילי |
| 2005 | Amber Fray: Witness for the Prosecution | ג'ים קארטר |
| 2006 | טיסה 93 | סוכן פדרלי |
| 2006 | Eight Days To Live | טד |
| 2006 | Firestorm: Last Stand at Yellowstone | אבא של מאיה |
| 2006 | To Have and to Hold | ג'ורג' |
| 2008 | Making Mr. Right | ג'ורג' |
| 2008 | Amber Alert: Terror on the Highway | בארון |
| 2012 | Virtual Lies | ד"ר ג'ון טרנר |
קריירה > משחקי וידאו

| שנה | משחק וידאו | דמות |
| --- | --- | --- |
1996: אייס ונטורה
| 1999 | The Misadventures of Tron Bonne | גלייד |
| 2011 | Dynasty Warriors: Gundam 3 | טריז |
| 2013 | דד רייזינג 3 | פיניקס |
הערות שוליים

↑  Start a Career in Voice-over for Animation, Commercials, Video Games, Narration, Dubbing and Audiobooks, On The Mic Training (באנגלית)
↑  Exclusive Interview with Michael Daingerfield, supermanhomepage (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012060345  VIAF: 249529380   WorldCat (עם VIAF): 249529380
מסוק הממונע בכוח האדם

למעלה: שרטוט תאורטי של מסוק המונע בידי אדם, מאת לאונרדו דה וינצ'י
מסוק הממונע בכוח האדם הוא סוג של כלי טיס המונע בכוח שרירי האדם על ידי לפחות אדם אחד. היכולות של המסוק מוגבלות לשימוש בכח שמופעל על ידי שריריו של האדם שמטיס את המסוק, לרוב על ידי דיווש.
פרס סיקורסקי (אנ')

משנת 1980 ואילך המלכ"ר האמריקני "האגודה האמריקנית למסוקים" (AHS) עורך תחרות בינלאומית לפיתוח מסוק הממונע בכוח האדם. במסגרת התחרות, אשר פתוחה להשתתפות של יחידים וצוותים מכל רחבי העולם, מובטח פרס בסך 250,000 דולרים למשתתף שיצליח לגרום למסוק המונע בכוח שרירי האדם לרחף לגובה של 3 מטרים במהלך טיסה שתימשך לפחות דקה. עד לחודש יוני 2013 לא הצליח אף אחד מכלי הטיס הניסיוניים שהשתתפו בתחרות לאורך השנים לעמוד בדרישות אלו. ב-13 ביוני 2013 הצליחה קבוצת אירוולו (AeroVelo) מקנדה לעמוד בדרישות פרס סיקורסקי והוא הוענק לה בטקס שנערך ב-11 ביולי 2013.
היסטוריה

10 בספטמבר 1989 – דגם המסוק הניסיוני "דה וינצ'י III" אשר פותח על ידי צוות חוקרים אמריקנים מאוניברסיטת קליפורניה פוליטכניק סטייט, הופך לדגם המסוק הראשון המופעל בכוח שרירי האדם כאשר הוא הוטס במשך 7.1 שניות אשר במהלכם הוא הגיע לגובה של 20 סנטימטרים מעל לקרקע.
1994 - צוות חוקרים יפנים מאוניברסיטת ניהון שביפן הצליחו להטיס את דגם המסוק הניסיוני "יוריי I" לגובה של 20 סנטימטרים מעל הקרקע במשך 19.46 שניות.
11 במאי 2011 – צוות חוקרים אמריקנים מאוניברסיטת מרילנד הצליחו להטיס את דגם המסוק הניסיוני "גאמרה" (Gamera) מספר סנטימטרים מעל הקרקע במשך 4 שניות.
21 ביוני 2012 – צוות חוקרים אמריקנים מאוניברסיטת מרילנד מצליחים להטיס את הדגם המשופר של המסוק הניסיוני גאמרה "גאמרה II" במשך 49.9 שניות.
24 ביוני 2012 – דגם המסוק הניסיוני "אפטורן" (Upturn) הוטס בהצלחה במשך 10 שניות כאשר הוא הגיע לגובה מקסימלי של 0.6 מטרים.
28 באוגוסט 2012 – צוות חוקרים אמריקנים מאוניברסיטת מרילנד מצליחים להטיס את הדגם המשופר של המסוק הניסיוני גאמרה "גאמרה II" לגובה של 2.4 מטרים מעל פני הקרקע.
ב-13 ביוני 2013 הצליחה קבוצת אירוולו (AeroVelo) מקנדה לעמוד בדרישות פרס סיקורסקי והוא הוענק לה בטקס שנערך ב-11 ביולי 2013. הטיסה ערכה 64.11 שניות והמסוק המריא לגובה של 3.3 מטר מעל פני הקרקע.
הערות שוליים

↑  Reshet Bet :: רשת ב - מסוק בכח אדם אחד
↑  Human Powered Helicopters - Da Vnci III
↑  Human Powered Helicopter - Yuri I
↑  Fai Record File
↑  Gamera Team Sets New Unofficial World Record for Human-Powered Helicopter Flight
↑  Upturn Human Powered Helicopter Flies!
↑  Up in the air with a human-powered helicopter | The Sideshow - Yahoo! News
↑  "U of T engineers make history with first human-powered helicopter". ctvnews.ca. 11 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AeroVelo Officially Awarded AHS Sikorsky Prize!". aerovelo.com. 11 ביולי 2013. אורכב מ-המקור ב-6 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
דגם המסוק "דה וינצ'י III"
זוכה פרס סיקורסקי, דגם המסוק "AeroVelo Atlas" (אנ')
מסגד קובא

מסגד קובא (בערבית: مسجد قباء, בתעתיק מדויק: מַסְגִ'ד קֻבַּאא) הוא מסגד בעיר מדינה שבסעודיה, הנחשב למסגד העתיק בעולם.
על פי המסורת, אבני היסוד למסגד הונחו על ידי הנביא מוחמד, לאחר ההג'רה – מעברו מהעיר מכה לעיר מדינה, בשנת 622 לספירה. מבנה המסגד הושלם בהמשך על ידי הצחאבה, בני לווייתו של מוחמד וקבוצת מאמיניו הראשונים. מוחמד ישן במסגד כ-20 יום והתפלל בהם, במהלך המתנתו לח'ליף עלי בן אבי טאלב. מוחמד נהג להגיע אל המסגד ולהתפלל, והמליץ גם למאמיניו לעשות כן, באומרו כי מי שמקיים את טקסי הדת בביתו ולאחר מכן מגיע למסגד ומתפלל - יזכה לגמול כאילו קיים את מצוות ה"עומרה" (עלייה לרגל למכה לא במועד החג').
הערות שוליים

↑  Masjid Quba', באתר Ministry of Hajj
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n97908290  TDVİA: mescid-i-kuba  VIAF: 154947169   WorldCat (עם VIAF): 154947169 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מסגדים ובנושא ערב הסעודית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מסופוטמיה שתיקת הכוכבים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יהודה ישראלי ודור רווה
 שפת המקור:  עברית 
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד 
 תאריך הוצאה:  2010
 מספר עמודים:  416
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002750070
 
מסופוטמיה שתיקת הכוכבים הוא ספר מדע בדיוני עברי מאת יהודה ישראלי ודור רווה. הספר זכה בפרס גפן למדע בדיוני מקורי לשנת 2011. בספר שני קווי עלילה – האחד מתרחש בעבר, בשומר העתיקה לפני כ-5,000 שנה, והשני בעתיד, בשנת 2287.
עלילת הספר מתארת את האנושות לאחר סיומה של "מלחמת האלוהים", מלחמה בין האסלאם והנצרות, שהחריבה את כדור הארץ.
על פי העלילה, מרבית בני האדם ששרדו חיים בתנאים הדומים לאלו ששררו בעולם הטרום-טכנולוגי, וצורות פולחן קדומות שבות להתקיים. הקבוצה החזקה ביותר היא "הגנוסטים", המאמינים שיש להשמיד את היקום ואת בני האדם. קבוצה אחרת, ה"אתאיסטים", ברחה לכוכב בשם "עפר". קבוצה אחת מתוכם, "הפיתגוראים", בוחרת להאמין באל אוניברסלי ועוברת לחיות בתחנות חלל. בשנת 2287, משיגים הגנוסטים פריצת דרך טכנולוגית שמאפשרת להם לאיין את כל החומר בגלקסיה, אך כדי להשלים את משימתם עליהם להשיג גם טכנולוגיה הקיימת רק אצל הפיתגוראים. על רקע ניסיון זה נסובה עלילת הספר.
בספר מקום נכבד לדיונים פסיכואנליטיים המתבטאים בתיאורים רבים ומפורטים של נפשם של הדמויות והתרבויות אליהן הן משתייכות.
תרבויות

התרבות השומרית – תרבות חקלאית פרימיטיבית, בעלת שלטון מלוכני ואמונה בשדים וברוחות.
הגנוסטים (מושפעים מהזרמים הגנוסטים) – חלק מתושבי כדור הארץ ששרדו את מלחמת האלוהים (בשנת 2017). הגנוסטים שבו להאמין באלים קדומים ואימצו חלק מהפולחן השומרי. עיקר האמונה הגנוסטית הוא שהעולם הפיזי הוא רע ויש להשמידו. אף שהגנוסטים שואבים את אמונתם מתרבויות קדומות (ובהן שומר) הם סוגדים לנביא מודרני בשם אדמאס, תלמידו של אורפאוס (נביא הפיתגוראים). סירובו של אורפאוס לשלב את אדמאס בתגליותיו החל יריבות ארוכת שנים בין הפיתגוראים לבין הגנוסטיים. הגנוסטים מאמינים בהופעתו של "הפודה", אדם אשר יגאל את העולם מהרוע הנמצא. כל אדם שרוצה יכול להתקבל לדת הגנוסטית אם יעבור מבחן הקרוי "מבחן הדם". במבחן זה ניתנים לנבחן תרנגול וסכין, ועליו לכרות את ראשו של התרנגול ולשתות את דמו מצוואר התרנגול מבלי להראות גועל או פחד או רחמים.
הפיתגוראים (ממשיכי דרכו של פיתגורס) – פאציפיסטים וצמחונים, רואים בכל יצור בעולם מעין "אחד אוניברסלי". נביאם, אורפאוס, גילה בשנת 2174 מבנה בשם המבנה ההולוקרטי (מעיין מבנה פרקטלי) לאחר שחקר את אחד המיתרים הזעירים המרכיבים את היקום וגילה בתוכו חלקיק שהוא עצמו יקום שלם. בהמשך גילה שכל יקום קטן מהיקום שמכיל אותו באותה מכפלה (כלומר יש חוקיות לקיום היקומים אחד בתוך השני). ליחס זה קרא "יחס אן". אורפאוס הסיק קיום מערכת אינסופית של יקומים ולכן העל יקום (שמכיל את כל היקומים), לא נברא ולא חרב, ואין צורך באלוהים שיצר את העולם. הסדר המופתי שקיים בעולם מעיד על חוקים או עקרונות מתמטיים שרק אלוהים יכול לברוא. אורפאוס חידש את האמונה באלוהי המתמטיקה, כיוון שפיתגורס היה הראשון שהאמין בכך הזרם של אורפאוס נקרא "הפיתגוראים". אורפאוס הבין שניתן לנצל את תגליותיו המדעיות לרעה וניסה לשמור אותן בסוד, אך אדמאס, תלמידו, גנב את משוואת אן והקים את הדת הגנוסטית.
הפיתגוראים מאמינים בתורת העל מיתרים וכן שקיים סדר במרחב וברטט של המרחב אותו ניתן לתרגם לצלילים ולמגנגינות. תחנת החלל בה מתרחשת עיקר העלילה נקרת "סאמוס" (על שם מקום הולדתו של פיתגורס) והיא מוקפת במיתרים קוסמיים מלאכותיים. הצוות בסמוס מבין את המבנה הפיזיקאלי של חומרים דרך טכנולוגיה מתוחכמת שמעבדת את המבנה לצלילים, כך שחלק גדול מהידע המדעי שלהם מתורגם לידע במוזיקה. לפיתגוראים מכונה אלכימאית המסוגלת להפוך אבק קוסמי לכל חומר שהמבנה הפיזיקאלי שלו פוענח על ידם, וכדי לדמות את תוצאות ההתמרה נכתבה תוכנה בשם "המדמה".
האתאיסטים – תרבות שהחליפה את החיפוש אחר משמעות בחומרנות. עקב כך סובלים חבריה מקיטוב, עוני, דיכאון ואף נטייה אובדנית. האתאיסטים נטשו את כדור הארץ ועברו לפלנטת "עפר".
הסוקרטים – (ממשיכי דרכו של סוקרטס) זרם אתאיסטי הסוגד לרגש. הסוקרטים לומדים את מדעי החברה ומנסים להבין את נפש האדם ולתפוס את העולם כתבנית פסיכולוגית.
ישנם עוד תרבויות שמוזכרות בספר כחלק מהחברה האתאיסטית כמו: הציניקנים, ההומוניסטים והאקזיסטנציאליסטים אבל אין להם תיאור רב בספר או דמיות שתיצג אותם.
לקריאה נוספת

דניאל אפרתי, יהודה ישראלי, הפילוסופיה והפסיכואנליזה של ז'אק לאקאן, אוניברסיטה משודרת, הוצאת משרד הביטחון, 2007
מלון יסמין האוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  חובבי ציון 21 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′14″N 35°13′11″E﻿ / ﻿31.770444444444°N 35.219861111111°E﻿ / 31.770444444444; 35.219861111111
  (למפת ירושלים מוגדלת) מלון יסמין האוס(למפת ירושלים רגילה) מלון יסמין האוס(למפת הרי ירושלים רגילה) מלון יסמין האוס(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מלון יסמין האוס
 
מלון יסמין האוס או בית יסמין, הוא בניין בשכונת טלביה בירושלים. הוא נמצא ברחוב חובבי ציון 21, במפגש הרחוב עם רחוב לב העברי.
היסטוריה

מבנה זה הוא יוצא דופן בהיסטוריה של השימושים בו מבין מבני השכונה. בעוד שמרבית מבני שכונות טלביה ורחביה ואף קטמון נבנו כמבנים פרטיים, ובהמשך הפכו למבנים ציבוריים או בתי דירות, במבנה זה, התהליך היה הפוך. המבנה נבנה על ידי ד"ר תאופיק כנעאן בשנות ה-30 של המאה ה-20 כבית דירות להשכרה. לאחר מספר שנים הפך המבנה לבית ספר אשר נוהל על ידי מסדר אחיות מאיווריאה שבאיטליה. בית הספר כלל בית ספר לבנים ולבנות וגן ילדים. הנזירות תמכו בשלטונות איטליה באותה עת - המפלגה הפשיסטית שבראשה עמד בניטו מוסוליני. במרכז בית הספר ניצבו תמונותיו של מוסוליני, של האפיפיור באותה עת פיוס ה-11, ושל מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השלישי. מיד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הועבר הבית לבעלותם של ח'ליל חדאד ובשארה חדאד - משפחה נוצרית אמידה, על מנת שלא יוחרם כנכסי אויב (תאופיק כנעאן היה בעל נתינות גרמנית).
בשל דעותיהן הפוליטיות, בתחילת מלחמת העולם השנייה אסרו שלטונות המנדט הבריטי את הנזירות, וכלאו אותן בכנסיית מנזר ההלקאה שבעיר העתיקה.
לאחר סגירת בית הספר הפך המבנה לבית מלון ובו שבעה חדרים שנקרא "מלון יסמין האוס" (באנגלית: Jasmin House Hotel) על שם יסמין, בתו של ד"ר כנעאן. במלון התגוררו פקידי המנדט הבריטי, וכן עיתונאים בריטיים. בשנת 1947 שימש הבניין את חברי ועדת אונסקו"פ של ארגון האומות המאוחדות אשר באו לבקר בירושלים על מנת לגבות עדויות ולהכריע בשאלת סיום המנדט הבריטי ועתידה של ארץ ישראל.
בשנים 1947–1948 שימש הבניין כמקום מפגש לפעילי תנועת הנג'אדה אשר התנגדה להקמת מדינת ישראל. אחרי מלחמת העצמאות שב המבנה והפך לבית דירות מגורים.
תיאור המבנה

הבניין בנוי בסגנון מזרחי מסורתי. במרכז המבנה כיפה, ומעל אגפיו הצדדיים עיטור חומה משונן, בדומה לחומות ירושלים. אף שמדובר בבית דירות, בכל קומה וקומה של הבניין הדירה היא למעשה דירה בסגנון ליוואן האופייני לבתי טלביה וקטמון. חדר המגורים המרכזי של כל קומה אינו רבוע אלא מתומן (כאשר בקומה העליונה, מעל חדר זה נמצאת הכיפה). בשל צורתו חלק מחדרי המבנה אינה מקושרים ישירות לחדר המגורים (כמקובל בבית ליוואן) אלא מחוברים למסדרון המקושר לחדר המגורים. בכך דומה יותר הבניין באופיו לבית מגורים מודרני מאשר לבית הליוואן המסורתי.
קשתות מעטרות את חלונות המבנה ואת מרפסותיו, והמבנה מצופה אבן, בהתאם לחקיקה המנדטורית.
כיפת הבניין היא יוצאת דופן בשכונת טלביה, והבניין היה המבנה היחיד בשכונה שבראשו כיפה.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002
מכון התקנים האמריקני

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי. 
 עובדים:  90 (נכון ל־2018) 
 תקופת הפעילות:  19 באוקטובר 1910 – הווה (114 שנים) 
 ansi.org
 
מכון התקנים האמריקני (באנגלית: American National Standards Institute; בראשי תיבות: ANSI, קרי "אַנְסִי") הוא מכון תקנים פרטי ללא כוונת רווח הקובע תקנים תעשייתיים בארצות הברית. המכון חבר בארגון התקינה הבינלאומי (ISO) ובנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה (IEC).
המכון הוקם ב־19 באוקטובר 1918, בשם "ועדת התקנים ההנדסיים האמריקאית" (American Engineering Standards Committee). ב-1928 עבר ארגון מחדש ושמו שונה ל־"איגוד התקנים האמריקאי" (American Standards Association). ב־1966 הארגון עבר ארגון מחדש נוסף ושמו שונה ל־"מכון התקנים האמריקאי" (American Standards Institute). ב־1969 שונה שמו של המכון לשמו הנוכחי.
מכון התקנים האמריקני עוסק במספר תחומים. במדעי המחשב, המכון תקנן את מערך התווים ASCII ב־X3.4, קודי בקרה ב־X3.41 ורצף בקרות (לדוגמה, עבור הזזת סמן סביב המסך במחשב חסר בינה) ב־X3.64.
מערכת חשיפת צילום של ASA היווה בסיס למהירות ההסרטה של ISO, המונהג כיום בכל העולם.
במערכת ההפעלה חלונות של חברת מיקרוסופט, ה־"ANSI" מתייחס לדפי קוד. כמה מהם דומים במיוחד לסדרת התקנים ISO-8859, ולכן רבים חושבים בטעות כי מדובר בתקנים זהים.
אמנות ה־ASCII אשר מאוירת על ידי ציור קודי מסוף בקרה של המכון (רצף X3.64), נקראת לעיתים אמנות ANSI.
המכון אימץ את תקן ANSI/ASME Y14.1 עבור גודלי נייר.
מייקל דיקרסון

| --- | --- |
 לידה:  25 ביוני 1975 (בן 49) גרינוויל, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  3, 8
 מכללה:  אוניברסיטת אריזונה
 דראפט:  בחירה מספר 14, 1998 יוסטון רוקטס
 קבוצות כשחקן
 1998–1999 1999–2003 2009–2010:  יוסטון רוקטס ונקובר/ממפיס גריזליס פלנסיה
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה ב-NBA‏ (1999) זכייה בטורניר אליפות המכללות (1997)
מייקל דיאנג'לו דיקרסון (באנגלית: Michael DeAngelo Dickerson; נולד ב-25 ביוני 1975) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1998–2003. נאלץ לפרוש ממשחק כבר בסיום עונתו החמישית, בשל פציעה קשה במפשעה. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 15.4 נקודות, 2.9 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. בן דודו של כדורסלן העבר דייוויד וסלי.
קריירת מכללות

דיקרסון נולד בעיר גרינוויל אשר בקרוליינה הדרומית, ובין השנים 1994–1998 למד באוניברסיטת אריזונה. בעונתו השלישית באריזונה, 1996/1997, הוביל את הקבוצה לזכייתה הראשונה בטורניר אליפות המכללות, לצדם של הפרשמן מייק ביבי והסופמור ג'ייסון טרי. לאורך אותה עונה קלע 18.9 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של מחוז Pac-10. בעונה הבאה המשיך דיקרסון להציג יכולת גבוהה, אך קבוצתו הודחה מטורניר המכללות כבר בשלב רבע הגמר (NCAA Elite Eight), לאחר שהפסידה מול אוניברסיטת יוטה.