stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוביה טיאודור פרידמן
הערות שוליים

↑  History of the Jewish Center of Jackson Heights
↑  ANDRE UNGAR, TO BIRMINGHAM, AND BACK
↑  Twenty Conservative Rabbis Fly to Birmingham to Back Negro Demands, Jewish Telegraphic Agency, ‏1963-05-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Times, Irving Spiegel Special To the New York (1963-05-08). "20 RABBIS HEAD FOR BIRMINGHAM; Flying South in 'Behalf of Rights and Dignity'". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-06-18.
↑  התנועה המסורתית: מפעל השו"ת המסורתי: תשובות ועד ההלכה של כנסת הרבנים בישראל, באתר www.masorti.org.il
↑  הקדמה
↑  ADLER, MORRIS
↑  Adler, Morris; Agus, Jacob; Friedman, Theodore (1950). "Responsum on the Sabbath". Proceedings of the Rabbinical Assembly. 14: 112–137.
↑  Major U.S. Jewish Groups Urge Israel Govt. to Resist Pressure, Jewish Telegraphic Agency, ‏1964-03-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  אלה המנהיגים שפנו לאשכול, מעריב, 9 במרץ 1964
↑  Conservatives Vow To Push Israelis Into Recognizing Their Divorces, The Sentinel, 27 פברואר 1964, באתר הספרייה הלאומית של ישראל (באנגלית)
↑  רבנים בארה"ב מעיינים בצעדים משפטיים נגד פסילת גט שלהם ברבנות בתל-אביב, מעריב, 20 בפברואר 1964
↑  U.S. Rabbis Determined to Clash with Israeli Rabbinate on Divorces, Jewish Telegraphic Agency, ‏20 בפברואר 1964 (באנגלית)
↑  Congressional Record (עמ' 772), www.congress.gov
↑  https://responsafortoday.com/wp-content/uploads/2018/05/vol2_4.pdf
↑  https://responsafortoday.com/wp-content/uploads/2018/05/vol2_9.pdf
↑  Returning Territories for the Sake of Peace, The Schechter Institutes, ‏2005-02-11
↑  Rabbi Theodore Friedman, Responsa of the Va’ad Halakhah of the Rabbinical Assembly of Israel 2 (5747), pp. 73-77
↑  הרב טוביה פרידמן, שו"ת בעניין גיור כהלכה
↑  Theodore Friedman, E. F., NON-ORTHODOX CONVERSIONS, Tradition: A Journal of Orthodox Jewish Thought 24, 1989, עמ' 110–114
↑  הרב טוביה פרידמן, תשובה בעניין צום עד לאחר תפילת מנחה בתשעה באב
↑  https://responsafortoday.com/wp-content/uploads/2018/05/vol2_6.pdf
↑  רשימת המאמרים החל בעמ' 54
↑  Theodore and Robert Gordis edited by FRIEDMAN, Jewish Life in America, Horizon Press, 1955-01-01. (בenglish)
↑  Theodore Friedman, Letters to Jewish College Students, 1966-01-01
↑  New Jersey Jewish News - September 20, 1973 — Jewish Historical Society of New Jersey, jhsnj-archives.org
↑  "Deaths SPRITZER, DAVID JOSEPH, RABBI". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 2001-12-22. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-06-12.
↑  Davidi Winograd, Facebook, www.facebook.com
↑  היסטוריה | קהילת הוד והדר, באתר hodvehadar.org
↑  גבריאל מאיר הלוי, גבריאל מאיר הלוי - הסיפור שלי, באתר גבריאל מאיר הלוי - Gabriel Meyer Halevy
↑  Rachel D. Friedman, Vassar College (באנגלית אמריקאית)
↑  Dodi D. Meyer, MD, Department of Pediatrics, ‏2018-09-14 (באנגלית)
↑  הסיפריה הלאומית, באר טוביה / מכתבי הרב טוביה פרידמן
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טוביה טיאודור פרידמן".
רבנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007377035105171  ISNI: 0000 0000 3249 1626  LCCN: n92060726  VIAF: 9040303   WorldCat (עם VIAF): 9040303
טוסה דה מאר

טוסה דה מאר (בקטלאנית: Tossa de Mar, בספרדית: Tosa de Mar; נקראה עד שנת 1985 בשם טוסה) היא עיירה ונפה במחוז ז'ירונה בחבל קטלוניה השוכנת לחופי קוסטה בראווה שבספרד. מיקומה נמצא בסמוך ליישובים יורט דה מאר וז'ירונה, במרחק 103 ק"מ מהעיר ברצלונה וכ-100 ק"מ דרומית מהגבול עם צרפת. העיירה נחשבת לאבן שואבת בתחום התיירות לאורך חופי קוסטה בראווה בזכות חופיה, יערותיה ואתרי המורשת ההיסטוריים והתרבותיים המושכים תיירים רבים מדי שנה המבקרים באזור.
היסטוריה

אזכורים ראשונים להתיישבות אנושית בעמק הטוסה נמצאו בחפירות ארכאולוגיות באזור ההררי מסביב לעמק שמעידים על כך שהיישוב הראשון של טוסה כבר התרחש בתקופה הנאוליתית. בין הממצאים מאותה תקופה התגלו דולמנים שבנייתם מתוארכת בין השנים 2500-1800 לפנה"ס וכן אבנים עומדות, מערות, כמו כן גם כלי אבן וקרמיקה מחפירות שונות. במהלך השנים התיישבו שבטים איבריים שהקימו התיישבויות לאורך החוף. התקיימה שליטה רומאית באזור עד המאה השנייה לספירה והעיירה נכללה בתחום הפרובינקיה היספניה טארקוננסיס. בחפירות שנערכו באזור התגלו שרידים מהתקופה הרומית, בין השאר וילה רומאית בשם "Vil·la Romana dels Ametllers" שהתגלתה ב-1921 שבה נמצאו פסיפסים ייחודיים שמוצגים כיום במוזיאון העירוני טוסה דה מאר לצד ממצאים נוספים. אזכור ראשון בימי הביניים ליישוב מ-881 נמצא בתעודה שהמלך קרל הגדול העניק לבישוף מקומי בו מוזכר היישוב ששמו נכתב במקור כ-Tursam. אזכור נוסף לטוסה משנת 966 הופיע במסמך בו מוציאו להורג של שליט ברצלונה מירו, שנתלה באותה שנה, מעניקים תרומה עבור מנזר מריה הקדושה מריפול (אנ') שביישוב ריפול (אנ').
בכספי התרומות הקימו ראשי המנזר שהייתה להם בעלות על השטח, במאה ה-12 על הגבעה שעל לשון היבשה בטוסה את טירת טוסה דה מאר (ספ'). בשנת 1187 הושלמה בניית חומה סביב הטירה ובאותה שנה אב המנזר של ריפול העניק באמנה את האפשרות לתושבים לבנות בתוך המתחם המבוצר ומחוצה לו. המתחם נחשב לעיר המבוצרת היחידה מימי הביניים לאורך החוף הקטלוני אשר עומדת על תילה עד היום ומיושבת, ששמה וילה ולה (Vila Vella). אף שהתיר שהתיר את הבנייה וביטל חלק מהמסים הפאודליים שהוטלו על האיכרים בידי האדונים הפאודלים, עדיין הטיל הגבלות על ענף הדייג בעיר, שהיה משלח ידם של רוב התושבים. המהלך גרם להתנגדות מצד הדייגים עבור המעשר שהיו מחייבים להעביר מהרווחים ומהסחורה, שגרר למאבק התנגדות שארך מאות שנים שהגיע לשיאו במאה ה-18, כאשר נשלחה תביעה למועצה המלכותית העליונה של קסטיליה כנגד המיסים האדירים שהוטלו בידי מנזר ריפול. ב-1764 המועצה לא קבלה את התביעה ואשרה את המשך הטלת המיסים האלו, אולם בעקבות ההסדרות על חופש המסחר שנקבעו על ידי מלך ספרד, קרלוס השלישי, אושר במכתב מלוכה את ביטול גביית מס המעשר.
גלריה

תצפית על העיירה
חומות היישוב
וילה ולה
קפלת סנט מיקל
קפלת הקלה
כנסיית סנט ויסנס
אריחים מעוטרים של ריקוד סרדנה בחזית בית
הערות שוליים

↑  Kevin Craft Finding the treasures beneath the concrete in Tossa de Mar, Spain
↑  J. CANAL, E. CANAL, J.M. NOLLA I J. SAGRERA LES UILLAE DE CONSTANTÍ A CARLEMANY
↑  Gran enciclopèdia catalana Tossa de Mar
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559615405171  GND: 4759218-7  LCCN: n80132212  MusicBrainz: 17000aa9-10a0-4074-9a07-2cdce6958118  VIAF: 125492333   WorldCat (עם VIAF): 125492333
טראנס ווקאלי

טראנס ווקאלי הוא סוגה של מוזיקת טראנס המתמקד בקול אנושי המשולב במוזיקה וסביבו נבנית המלודיה. בשונה מסגנונות טראנס אחרים המתמקדים בצלילים מוזיקליים אלקטרונים בלבד.
ז'אנר זה החל לתפוס תאוצה בתחילת שנות התשעים, אומנם רבים מאמני הטראנס הראשונים השתמשו בדגימות קול מעורבת בקצב הטראנס, אולם בטראנס הווקאלי הושם דגש על צלילי הקול האנושי במקום על צלילי מכונה אלקטרונית.
מפיקי טראנס ווקאלי עושים לעיתים קרובות שימוש בזמרים אורחים וברמיקסים של שירים ידועים, לרוב הקול הוא קול נשי המעובד אלקטרונית בעזרת אפקטים קוליים.
טראנס ווקאלי פופולרי בעיקר באירופה, בדגש על גרמניה, אוסטריה, שוודיה, הולנד, בלגיה ובריטניה וישראל.
אמנים בולטים המשתמשים בטראנס ווקאלי:
טיאסטו
פול ואן דייק
ארמין ואן בורן
עופר ניסים
ראו גם

מוזיקה אלקטרונית
מוזיקת טראנס
טה אנאו

| --- | --- |

טה אנאו
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 חבל:  סאות'לנד
 חבל ארץ:  האי הדרומי
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,940 (30 ביוני 2020)
 קואורדינטות:  45°24′54″S 167°42′58″E﻿ / ﻿45.415°S 167.716°E﻿ / -45.415; 167.716 
 אזור זמן:  UTC +12
 www.teanau.net.nz
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןטה אנאו(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןטה אנאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טה אנאו (באנגלית: Te Anau) היא עיירה באי הדרומי של ניו זילנד השוכנת לחופו הדרום מזרחי של אגם טה אנאו.
שם העיירה נגזר משם האגם הסמוך, הקרוי על שמן של מערות טה אנא-או (Te Ana-au) הנמצאות לחופו המערבי של האגם ומשמעות שמן בשפה המאורית היא - "מערת המים המתערבלים".
על פי מפקד האוכלוסין המקומי לשנת 2013, מונה העיירה 1911 תושבים. העיירה ממוקמת בסמיכות לאתרי תיירות וטבע מרהיבים,
ובהם ההפארק הלאומי פיורדלנד, המילפורד סאונד ודאוטפול סאונד. בהתאם לכך, עיסוקם העיקרי של התושבים המקומיים הוא תיירות ואירוח,
ומספר המיטות לאירוח בעיירה עומד על כ-4,000. העיירה משמשת גם כבסיס יציאה למסלולי המילפורד טרק והקפלר טרק.
ראו גם

אגם טה אנאו
הפארק הלאומי פיורדלנד
דאוטפול סאונד
טה ואהיפוונמו
טוראון

| --- | --- |
סמל טוראוןסמל טוראון

 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  קואווילה קואווילה
 תאריך ייסוד:  25 בספטמבר 1893 
 שטח:  500 קמ"ר
 גובה:  1,120 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  690,193 (2020)
  ‑ במטרופולין:  1,215,993 (2010)
 קואורדינטות:  25°32′22.66″N 103°26′55.08″W﻿ / ﻿25.5396278°N 103.4486333°W﻿ / 25.5396278; -103.4486333
 אזור זמן:  UTC -6
 www.torreon.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו טוראון(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו טוראון(למפת קואווילה רגילה) סלטיו מונקלובה פיידרס נגרס אקוניה סקטקס ארצות הברית  ט. נואבו לאון  צ'יו. דורנגוטוראון(למפת קואווילה מוגדלת) סלטיו מונקלובה פיידרס נגרס אקוניה סקטקס ארצות הברית  ט. נואבו לאון  צ'יוואווה דורנגוטוראון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טוראון (בספרדית: Torreón) היא עיר במדינת קואווילה במקסיקו. העיר שוכנת על גדות נהר נסס (Nazas), המשמש כגבול המערבי של קואווילה עם מדינת דורנגו. ב-2010 התגוררו בעיר למעלה מ-600,000 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה בקואווילה אחרי הבירה סלטיו, ובמטרופולין שלה, הידוע בשם קומרקה לגונרה, התגוררו למעלה מ-1.2 מיליון תושבים, מה שהופך אותה למטרופולין הגדול בקואווילה.
היסטוריה

בסביבות 1850 נבנה במקום מגדל גדול (שנקרא בספרדית "טוראון") שסביבו התפתחה התיישבות. טוראון התחילה לגדול באופן משמעותי לקראת סוף המאה לאור הביקוש לכותנה מהאזור וכן בגלל קרבתה לצומת מסילות רכבת. ב-1893 טוראון קיבלה מעמד של עיירה, וב-15 בספטמבר 1907 היא קיבלה מעמד של עיר.
העיר נכבשה מספר פעמים על ידי הפלגים השונים במהלך המהפכה המקסיקנית, שהתרחשה בין 1910 ו-1921. אחד הכובשים שלה במהלך המהפכה היה פנצ'ו וייה.
כלכלה

במקור כלכלת טוראון התבססה על חקלאות מהאזור. עם גדילתה היא הפכה למרכז תמיכה חשוב לחקלאות ולייצור הכותנה באזור. בנוסף הכלכלה המקומית מתבססת על תיירות ותעשייה, הכוללת ייצור טקסטיל וביגוד וכן עיבוד מתכות.
כלכלה > תיירות

בגבעת סרו דה לאס נואס בטוראון נמצא פסל קריסטו דה לאס נואס, פסל בדמות ישו בגובה של למעלה מ-20 מטרים. הפסל הוא אחד ממוקדי התיירות של העיר והוא הפסל השלישי בגובהו של ישו באמריקה הלטינית, אחרי פסל ישו הגואל בריו דה ז'ניירו שבברזיל ופסל קריסטו דה לה קונקורדיה בקוצ'במבה שבבוליביה.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של קואווילה והאוניברסיטה האוטונומית האגררית אנטוניו נרו אונידד לגונה.
תחבורה

את טוראון משרת נמל התעופה הבינלאומי פרנסיסקו סרביה, המציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית. הנמל משרת גם את הערים בקומרקה לגונרה שנמצאות במדינת דורנגו, כמו גומס פלסיו.
ערים תאומות

מקסיקו ארמוסיו, סונורה, מקסיקו
ארצות הברית פרזנו, קליפורניה, ארצות הברית
ארצות הברית אל פאסו, טקסס, ארצות הברית
גרמניה המבורג, גרמניה
פסל קריסטו דה לאס נואס
טבלן אפור-לחיים

| טבלן אפור-לחיים |
| --- | --- |
 טבלן אפור-לחיים שוחה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טבלנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טבלניים
סוג:: טבלן
מין:: טבלן אפור-לחיים
שם מדעי
 Podiceps grisegena ‏בודארט, 1783
תחום תפוצה
 בכחול: תפוצה בחורף; בצהוב- מקומות רבייה וקינון

טבלן אפור-לחיים (שם מדעי: Podiceps grisegena) הוא מין של עוף מים ממשפחת הטבלניים.
פירוש השם המדעי - "אחורגל אפור-לחי". שם הסוג Podiceps הוא הרכבה של - podex - אחוריים ו - pes - רגל. שם המין - grisegena מורכב מ - griseus - אפור ו - gena - לחי.
השם באנגלית - Red-necked Grebe - מתייחס לצוואר האדום של הטבלן בלבוש קיץ.
תיאור

מידות : אורך 40-60 ס"מ, מוטת כנפיים 77-85 ס"מ, משקל 690-925 גרם.
לבוש הקיץ של הטבלן הוא צבעוני: כיפה שחורה העומדת בניגוד ללחיים אפורות-בהירות וצוואר אדום-חלודי. הגב שחור. המקור שחור עם בסיס צהוב. בלבוש החורף הצבע האדום של הצוואר הופך לאפור, הלחיים מתכהות והעוף כולו נראה אפרורי-שחרחר. הזוויגים דומים, אם כי הזכרים, בממוצע, קצת יותר כבדים במשקלם. בתעופה בולטות אברות אמה לבנות וכן כתם לבן קטן בקדמת הכנף. אצל הצעירים הראש והבטן מקווקווים בשחור-לבן, שאר הגוף שחור והמקור צהוב. שחייה ותנועה על הקרקע: כמו כל הטבלנים, הטבלן אפור-הלחיים הוא שחיין טוב וצולל מהיר מאוד. רגליו ממוקמות בצד האחורי של הגוף, ליד הזנב, דבר המסייע בשחייה אך פוגע ביכולת התנועה שלו על הקרקע. לכן הליכתו מגושמת ומסורבלת.
תזונה

טבלן זה ניזון בעיקר מדגים. בנוסף, הוא אוכל חרקים מימיים וחרקים הנמצאים בצמחיית הגדה.
כמו שאר הטבלנים, טבלן זה נוהג לאכול את הנוצות של עצמו, וגם מאכיל בהן את אפרוחיו.  הסיבות לתופעה זו עדין נחקרות. עד עתה נמצא, שבקיבת הטבלן מתפרקות הנוצות במהרה למסה אמורפית דמוית לבד. משערים כי חומר זה מסייע בהגנה על מערכת העיכול התחתונה מפני עצמות וחומרים אחרים, הקשים לעיכול.
רבייה

קינון: הקן הוא פלטפורמה צפה של חומר צמחי, המעוגן לצמחייה שקועה במים. רובו של הקן נמצא מתחת לקו המים. באירופה מתרחשת הטלת הביצים בעיקר מאמצע אפריל עד מאי, ובצפון אמריקה היא מתרחשת מעט מאוחר יותר, מאמצע מאי עד יוני. בני הזוג מתחלפים זה עם זו בדגירה. הם עשויים לעזוב את הקן לפרקי זמן משמעותיים במהלך הלילה. הסיבה לכך עדין לא התבררה. ייתכן שהעזיבה נעשית לצורך הגנה עצמית, כדי להתחמק מטורפים ליליים, או כדי להגן על הביצים באמצעות הפניית תשומת הלב מהקן. תהא הסיבה אשר תהא, נראה שהקינון אינו נפגע מהנטישה הזמנית הזו.
תפוצה ומגמות אוכלוסין

בעל תפוצה רחבה בצפון אמריקה, צפון אירופה ומזרחה, בטורקיה ובקווקז, ולרוחב אסיה עד למזרח אסיה. באזורנו חורף בעיקר בים השחור ובים הכספי.
בישראל  הוא חורף נדיר. בין 1978 ל-2024 נרשמו בארץ רק שש תצפיות: במאי 2015 במפרץ אילת וביולי 2021 בבריכות הדגים של מעגן מיכאל.
התצפיות הראשונות במין זה היו בחורף בחוף מעגן מיכאל (1978), בחוף נהריה (1981), במפרץ אילת (1986) ובמאגר כפר ברוך (1996).
למרות שהטבלן אפור-הלחיים דוגר וחורף קרוב מאוד לישראל, יש לו נטייה חלשה יחסית לנדידה ארוכת טווח ולכן נצפה בישראל לעיתים רחוקות מאד.
מידע נוסף

טבלן אפור-לחיים חי בקצה הצפוני של כדור הארץ ביערות, אך לעיתים מצפין עד לטונדרה או מדרים עד למדבר. עוף בלתי ניכר בשטח, נצפה בזוגות או לבד. הוא מקנן באגמים במקומות שבהם יש סבך דליל של סוף וצל. כשהוא חש חוסר-מנוחה הוא צולל מתחת למים ומחכה עד חלוף הסכנה. בחורף נמצא קרוב לים במקומות עם גלים שקטים.
הטבלן אפור-הלחיים הוא הטבלן הגדול ביותר באירואסיה. קיימים תת-מינים שונים במשקל ובאורך שונה.
הטבלן אפור-הלחיים נמצא במצב שימור ללא חשש - משמע האוכלוסייה העולמית לא נמצאת בסיכון אלא יציבה או גדלה.
גלריה

טבלנים בטקס חיזור
טבלן בקנו עם גוזלים על גבו
טבלן שוחה
Museum specimen
הערות שוליים

↑  טבלן אפור-לחיים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  יואב פרלמן, טבלן אפור לחיים, אתר הצפרות הישראלי
↑  יואב פרלמן, טבלן אפור לחיים, אתר הצפרות הישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558743805171  LCCN: sh95007478  LNB: 000297874
טראסה (עיר)

טֶראסה (בקטלאנית: Terrassa; בספרדית: Tarrasa, טַראסה) היא עיר במחוז ברצלונה, מזרח קטלוניה, ספרד. טראסה היא העיר השלישית בגודלה בקטלוניה, וממוקמת כ-20 ק"מ מברצלונה וכ-18 ק"מ מהר מונטסראט.
באזור טראסה ישנן עדויות ארכאולוגיות עוד מתקופות פרהיסטוריות, חלקן מהעתיקות ביותר באירופה. ראשית ההתיישבות באזור החלה בתקופתו של הקיסר הרומאי אספסיאנוס (69–79). לעיר היה תפקיד חשוב בזמן המהפכה התעשייתית וכתוצאה מכך בעיר נבנו בניינים רבים בסגנון מודרניזם קטלאני.
בשנת 1962 התרחשו שיטפונות שגרמו למותם של כ-700 איש.
בעיר ממוקם מטה של חברת "Cirsa" הבינלאומית.
הערות שוליים

↑  אחרי ברצלונה ול'אוספיטלט דה ליוברגט (אנ').
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552520605171  BNE: XX451110  GND: 4287427-0  LCCN: n79119183  MusicBrainz: 1d0b2ae4-376d-40a5-b8b6-385daec5d7a2  NKC: ge1014127  VIAF: 147843388   WorldCat (עם VIAF): 147843388 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טוסטיג גודווינסון

| --- | --- |
 לידה:  1026? 
 נהרג:  25 בספטמבר 1066 לוח שנה לא מוגדר, ככל הנראה יוליאני גשר סטמפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  קתדרלת יורק 
 בן או בת זוג:  יודית מפלנדריה (אוקטובר 1051–?) 
 
 
טוסטיג גודווינסון (Tostig Godwinson; סביבות 1026 – 25 בספטמבר 1066) רוזן נורת'מבריה; היה בנם של גודווין, רוזן וסקס וגיתה תורקלסדוטיר ואחיו הצעיר של הרולד השני, אחרון מלכיה האנגלו-סקסים של אנגליה. טוסטיג מילא תפקיד מכריע בשרשרת האירועים שהובילה למפלתו של אחיו הרולד, ולנפילת הממלכה בידי הנורמנים.
ביוגרפיה > מרד נגדו

טוסטיג זכה, כמו גודווין וארבעה מבניו האחרים, לרוזנות מידי המלך אדוארד המודה. ב-1055 הוא מונה לרוזן נורת'מבריה, שבירתה יורק. הוא לא היטיב לשלוט, וב-3 באוקטובר 1065 מרדו בו נתיניו, פשטו על אוצרו, הרגו את חייליו ותבעו מהמלך, ששהה במסע ציד יחד עם טוסטיג, למנות במקומו נער בשם מורקיר כרוזן נורת'מבריה.
אדוארד הזועם שלח את הרולד - יד ימינו מאז מות גודווין - לפגוש את צבאות המורדים במסעם דרומה ולשאת ולתת עימם. הרולד שמע את טענותיהם נגד טוסטיג, שהתנקש ביריביו ושדד את נתיניו, השתכנע שבכל מקרה לא יקבלו עליהם יותר את טוסטיג כרוזן ודיווח ברוח זו לאדוארד. המלך, שככל הנראה היה תומכו היחיד של טוסטיג, ציווה לגייס את צבאו כדי להילחם במורדים. אולם הצבא סירב לפקודותיו ובסופו של דבר לא הייתה לו ברירה אלא להכיר במציאות, להגלות את טוסטיג בבושת פנים ולמנות לרוזן את האיש שחפצו המורדים.
טוסטיג זעם על הרולד, אותו האשים בחתירה תחתיו ובניסיון לתמרן את אדוארד כנגדו. הוא אף האשים את הרולד בכך שעמד מאחורי המרד - האשמה שהרולד הכחיש בשבועה, ושאין כל ראיה התומכת בה.
טוסטיג נאלץ לעזוב את אנגליה. כעבור שבועות בודדים מת אדוארד, לאחר שרשרת של התקפים, שהחלו בסמיכות למרד. ויטנגמוט בחרו בהרולד למלך במקומו.
ביוגרפיה > הפלישה הראשונה

לאחר שהות של כשישה חודשים בפלנדריה, מולדתה של אשתו ג'ודית, שב טוסטיג לאנגליה בראשו של צבא לא גדול. הוא נחת לראשונה על האי וייט והחל לעבור מנמל לנמל, בניסיון לקבץ סביבו תומכים נוספים. בכל אשר פנה דחו אותו, ועל מנת להצטייד במזון הוא נאלץ להילחם ולשדוד. בסופו של דבר הובס בידי צבאם של הרוזנים הצפוניים אדווין ומורקיר. לאחר מכן, כשבידו רק ספינות בודדות ובמפרשיו רוח דרומית, הוא ביקש מקלט בחצרו של מלך סקוטלנד.
פלישה זו לא היוותה איום של ממש על הרולד, שהיה עסוק בהכנה למאבק באיום הרציני יותר, מצידו של ויליאם, דוכס נורמנדי. אולם ההתייחסות של הרולד במאי 1066, אל אחיו הצעיר כאל מטרד בעלמא, התבררה כטעות מרה בספטמבר של אותה שנה.
ביוגרפיה > הפלישה השנייה (עם הראלד הרדרדה)

לאחר שהות קצרה בסקוטלנד המשיך טוסטיג במסעו לנורווגיה ופגש שם את המלך הראלד הרדרדה. לאחר שכשל בניסיונו לשתף פעולה עם ויליאם עצמו, קודם שיצא למסעו מפלנדריה, כמו גם עם מלכי דנמרק וסקוטלנד, כעת הוא הצליח לערב במאבק על הכתר האנגלי שליט זר אחר: את הראלד, שהיה לוחם ותיק השש אלי קרב.
טוסטיג הצליח לשכנע את הראלד, שזה לא מכבר סיים מלחמה בת חמש עשרה שנים עם דנמרק, שאצילי אנגליה יעמדו לצידו כנגד הרולד. כעת היה לטוסטיג סוף-כל-סוף בעל ברית במלחמתו, בעל עוצמה ימית וצבאית לא מבוטלת.
חיל הפלישה של הראלד וטוסטיג נחת בצפון אנגליה והכריז על הגעתו בשריפת העיירה סקרבורו. הם ניצחו את צבאם המאולתר של אותם רוזנים צפונים, שבמאי הביסו בקלות את טוסטיג לבדו, והכניעו את העיר יורק. הרולד הצעיד את צבאו, שחנה בדרום בציפייה לפלישה הנורמנית, במהירות מרשימה לצפון כדי להילחם בהם. ב-25 בספטמבר, הובסו הפולשים בקרב גשר סטמפורד בידי האנגלו-סקסים, וטוסטיג עצמו, כמו גם הראלד בן בריתו, נהרג.
לאחר מותו מצאו בניו מקלט בנורווגיה. אשתו נישאה מחדש, לוולף הראשון, דוכס בוואריה.
אף שטוסטיג הובס והומת, הרי אחיו הגדול ויריבו השנוא הרולד לא האריך ימים אחריו: כשלושה שבועות לאחר הקרב, לאחר צעדה מתישה נוספת בכיוון ההפוך, מת הרולד בקרב הייסטינגס וצבאו הובס על ידי הנורמנים, שנחתו בתזמון מצוין מבחינתם, על חופה הדרומי של הממלכה.
לקריאה נוספת

דייוויד הווארת', The Year of the Conquest ‏:1066, הוצאת ויקינג, ניו יורק 1978.
טראנס הקס

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1962–הווה (כ־62 שנים) 
 מיקום המטה:  קייפטאון 
 ענפי תעשייה:  תעשיית היהלומים 
  
 www.transhex.co.za
 
טראנס הקס (באנגלית: Trans Hex) הוא תאגיד יהלומים הפועל בדרום אפריקה ובאנגולה.
היסטוריה

תאגיד טראנס הקס נוסד בשנת 1962. מניותיו נסחרות בבורסה של נמיביה ובבורסה לניירות ערך ביוהנסבורג. הוא פועל בשלל תחומים הקשורים לכריית יהלומים ומסחר בהם, כגון: איתור מרבצי סלעים עם היתכנות גבוהה להפקת יהלומים, כרייה של אבנים בקרקע ובים, ושיווק יהלומים ברחבי העולם.
התאגיד מפיק כ-200,000 קרט יהלומים איכותיים בשנה ונחשב לתאגיד רווחי מאוד. בין השאר פעיל התאגיד בכריית יהלומים אלובלים בנהר אורנג' לאורך 50 ק"מ. והיהלומים המופקים באזור כרייה זה הם באיכות גבוהה ובהיקף גדול (למשל, ב-2006 נמצא באורנג' יהלום במשקל 96 קרט, שנמכר ב-2.5 מיליון דולר). 
כמו כן, מפעיל התאגיד את מפעל ראונינג סוידהק (Reuning Suidhek), מכרה בלודריף (Bloeddrif) ואת המיזם החברתי גאריפ (Gariep).
חברת טראנס הקס (Trans Hex) הגיעה להסכם עם איגוד הכורים הלאומי של דרום אפריקה, לשינוי מערכת המשמרות בפעילויות הפקת היהלומים בפרויקט Lower Orange River, הכולל את מכרות היהלומים בייקן (Baken) ובלודריף (Bloeddrif).
במסגרת ההסכם, שנכנס לתוקפו בסוף פברואר 2016, הסכימו בסך הכל 125 עובדים (כ-22% מכוח העבודה) לחבילות קיצוצים מרצון. רוב המתנדבים להסכם הקיצוצים הם עובדים בוגרים יותר, מהוותיקים בחברה.
השינוי עולה בקנה אחד עם האסטרטגיה של טראנס הקס לניהול אחראי של נכסי LOR המתיישנים, בשנים האחרונות לפעילויות בנכס, באמצעות אופטימיזציה של היקפי הכרייה והטיפולים, לצד צמצום הוצאות ושיפורים לרוחב הפעילות. מטרת החברה היא להאריך ככל הניתן את חיי המכרה ברי-הקיימא של כל פעילות, ולנהל במקביל את הסיכונים הקיימים במכרות אלוביאליים, שמוצו ברובם.
הערות שוליים

↑  חיים אבן-זוהר, כריית יהלומים בעולם, מדיניות ואסטרטגיה במרכזי הגלם, (עורכת: שירה עמי), מכון היהלומים הישראלי IDI, 2007, עמ' 166-165.
↑  THE ISRAELI DIAMOND INDUSTRY, קיצוצים מרצון לחמישית מכוח האדם בפרויקט LOR של טרנס הקס, ‏28-2-2016
טד מיינס

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1921 חויזום, הולנד 
 פטירה:  24 בדצמבר 2016 (בגיל 95) ליידסנדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השתייכות:  צבא הולנד המלכותי 
 דרגה:  לוטננט גנרל 
 עיטורים
 חסיד אומות העולם (6 ביולי 1992)  אביר במסדר האריה ההולנדי  קצין במסדר אורנז'-נסאו 
 
טד מיינס (בהולנדית: Ted Meines;‏ 25 בספטמבר 1921 – 24 בדצמבר 2016) היה פקיד בתחום החינוך, חסיד אומות העולם, שבתקופת מלחמת העולם השנייה הציל יהודים ממוות בידי הנאצים ברחבי הולנד.
קורות חיים

טד מיינס נולד בפריסלנד למשפחה רפורמית אורתודוקסית והיו לו ארבע אחיות. היה לוחם בתנועת ההתנגדות ההולנדית. אביו עבד במסילות הברזל והיה פוליטיקאי מקומי ומחוזי של המפלגה האנטי-מהפכנית. ב־1939 טד היה אמור להתגייס לשירות צבאי, אך עקב הפלישה הגרמנית להולנד לא התגייס.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עבד מיינס כפקיד בכיר בתחום החינוך בלייוורדן, פריסלנד. בתפקיד זה הפיץ מסרים לא חוקיים וארגן תעודות זהות, תעודות רישום ותלושי מזון. באפריל 1943 הוצב לעבודה בגרמניה. על מנת להתחמק מהזימון, ירד למחתרת והסתתר אצל איכר במינרצגה, פריסלנד. אף על פי שטיפלו בו היטב שם, הוא התקשה לפעול במסגרת תנועת ההתנגדות. אחותו היק, שהתארסה לפייט ורמיר, הציעה לו להצטרף ל-NV. ה-NV העניקו לו תעודת זהות על שם יוספוס אלפונסוס מיקס, יליד הולסברג, לימבורג.
בתחילת נובמבר 1943 החל טד בעבודתו עם ילדים בלימבורג. זמן קצר לאחר שהגיע לשם, שמע כי הגרמנים מתכננים פשיטה על הכפרים ברונסום, טריבייק והונברוק. כל הילדים היהודים שהוסתרו במקומות אלה הועברו מיד לבריכת שחייה חיצונית ומשם כעבור כמה ימים הועברו למערה נסתרת בברונסום, תחנת השאיבה הגדולה של המכרות הלאומיות ואחר כך למסתור בכנסייה הרפורמית בהוינסברוק. טד מילא תפקיד מרכזי בתנועה ובהסתרת הילדים. טד שהה תקופה ממושכת במערה במטרה לחפש את הילדים המסתתרים שם ומדי פעם נהג לצאת החוצה לשאוף אוויר צח. באחת הפעמים נתפס ונעצר. הוא עוכב עד שטרוס ורמיר התערב בשמו ושחרר אותו למחרת.
כתוצאה מכך, הוא החל לחפש מקומות מסתור בזלטבומל, גלדרלנד, שם היו לו קשרים, כולל חברו יאן ואן דה בומגארד בן הפקח הראשי של המשטרה בלרדם, בדרום הולנד. טד ויאן החלו לעבוד יחד ולאחר מאמצים רבים הצליחו להסתיר עשרות ילדים יהודים. בהם הייתה ילדה בת 7, עדה מוסקוביטר. בינואר 1944 העבירו אותה טד ויאן למשפחת ואן ברויגל בלרדם. הם סיפקו לה מדי חודש כרטיסי קיצוב ודאגו לבריאותה. באפריל 1944 העבירו טד ויאן את מוקד מאמציהם לחלק המזרחי של טוונטה. טד מצא מחסה אצל הקצב פוגל באנסשדה שבאובריזל, ממנו גם השיג רשימה ארוכה של אנשים שהיו מוכנים להסתיר ילדים יהודים.
במאי 1944 לאחר קרב ארנהם, טד הבין שהוא נותק משאר ה-NV וקופוני הקיצוב אזלו לו. עד מהרה שמע מאמו בחויזום (הו') שהוא יכול לחזור בבטחה למשפחתו. הוא עשה זאת, ומאוקטובר הפסיק את פעילותו בקבוצת NV והתרכז בהתנגדות מזוינת באזור מגוריו.
לאחר המלחמה

בשנת 1945, לאחר השחרור, קבוצת NV התפרקה. טד החל בקריירה צבאית. הוא הוכשר לקצונה באנגליה וב-1948 היה קצין מקצועי. לאחר שירות מעבר לים חזר להולנד והועלה לדרגת קפטן. טד פרש בשנת 1976 כגנרל בחיל הארטילריה והמשיך בפעילות למען הווטרנים.
בשנים 1988–2000 מילא תפקיד בארגון הנצחת השחרור ב-5 במאי 1945 בוואגינגן והיה הכוח המניע מאחורי ארגון המצעד השנתי.
פרס טד מיינס הוקם ב־25 ביוני 1998 על ידי קרן הוותיקים. הפרס כלל תעודה ומענק כספי שניתן אחת לשנתיים.
בקבלת פנים בשנת 2013, נכח טד בחשיפת פסל לכבודו בעיר דוורן (הו') בנפת אוטרכט, הולנד.
בנאומו ב-5 בספטמבר 2015, בפני בית הנבחרים ההולנדי קרא להקים מרכז לותיקים.
טד מיינס הלך לעולמו ב-2016.