הלן זינגר קפלן
המשך הקריירה האקדמית ופעילותה הטיפולית

כיהנה שנים רבות כפרופסור לפסיכיאטריה במכללה לרפואה וייל של אוניברסיטת קורנל ובקליניקה פיין-ויטני לפסיכיאטריה, המסונפת אליה. קפלן יזמה תוכניות להשתלמות במיניות האדם ובטיפול המיני שנועדו לפסיכיאטרים ולרופאי נשים. בקליניקה פיין ויטני הקימה קפלן את התוכנית ללימודי מיניות האדם ששימשה להכשרת רופאים ואנשי מקצועות בריאות בתחום הטיפול בהפרעות בתפקוד המיני. במכללה לרפואה ובבית החולים המטרופוליטני בניו יורק שימשה הלן קפלן גם כמנהלת שרותי הייעוץ ורפואה פסיכוסומטית, כמנהלת שותפה של היחידה לטיפול התנהגותי וראשת התוכנית ללימודי מדעי ההתנהגות.
בשנת 1979 תארה שלב ראשון של התשוקה, הקודם לדעתה את שלבי התגובה המינית שתוארו של ידי מסטרס וג'ונסון (התגרות או גירוי, מישור, אורגזמה והפגת המתח). קפלן עצמה חילקה את מעגל התגובה המינית לשלושה שלבים: תשוקה, ההתגרות והמישור, והאורגזמה. לפי קפלן, אפשר לסווג את השינויים בשלב התשוקה של התגובה המינית (הפרעה בתשוקה המינית) על רצף של ששה מצבים: תשוקה מינית היפראקטיבית, תשוקה מינית מוגברת נורמטיבית, תשוקה מינית נמוכה נורמטיבית, תשוקה מינית היפואקטיבית מתונה, תשוקה מינית היפואקטיבית חמורה, וסלידה ופוביה ממין. הגורמים האטיולוגיים של ההפרעות בתשוקה הם לפי קפלן נוירופיזיולוגיים, פסיכודינמיים וסביבתיים. בטיפוליה, קפלן נעזרה גם בטיפול תרופתי על ידי תכשירים אנטי-דיכאוניים-אנטי-חרדתיים מסוג SSRI או אחרים נגד תופעות של פוביה.
הלן זינגר קפלן אימצה את שיטות הטיפול של מסטרס וג'ונסון, מייסדי הטיפול המיני, תוך התאמתן לצורכי הלקוחות.
להבדיל ממה שהיה נהוג בקליניקה של מסטרס וג'ונסון, הטיפול שהציעה הלן קפלן היה מרפאתי, עדיין בעל סטנדרטים טיפוליים גבוהים, אך מבוסס על ביקורים סדירים של המטופלים במרפאת המטפלת לצורך קבלת ייעוץ והדרכה, בעוד הם מבצעים שיעורי בית בחדר השינה בביתם.
קפלן חידשה רבות בתחום הטיפולים המיניים. מודל הטיפול שהציעה הוא התנהגותי קוגניטיבי בעיקרו מחוזק במצבים מורכבים על ידי שילוב של גישות פסיכודינמיות. קפלן נודעה בספרים כמו " הטיפול המיני החדש" (1974), הפרעות של תשוקות מיניות (1979) או "הערכת הפרעות המיניות" (1983) שנועדו למטפלים, וגם ספרים שנועדו לקהל הרחב. נאבקה רבות נגד הגישה הפוריטנית והפחדים סביב יחסי המין, אך לאחר התפרצות מגפת האיידס נאלצה להזהיר עם זאת מפני יחסי מין בלתי מוגנים. ויתרה על מסגרת קליניקה אשפוזית עם לינת לילה, וסיפקה הצלחות רבות באמצעות טיפול אמבולטורי. ביטלה את הצורך בטיפול על ידי זוג מטפלים בני שני המינים כפי שהמליצו מסטרס וג'ונסון. קפלן נעזרה בטכניקות התנהגותיות לשיפור הדו-שיח עם המטופלים, בשיטות של פסיכותרפיה דינמית קצרת-מועד ממוקדים בקונפליקטים תוך-נפשיים עכשוויים, בתרגילי מיקוד תחושתי, טיפול זוגי, תרגילים התנהגותיים, אוננות. השתמשה לפעמים גם בטיפולים הורמונליים, שהיו שנויים במחלוקת, למשל טסטוסטרון להגברת החשק המיני אצל נשים שעברו כימותרפיה נגד סרטן שד.
הלן זינגר קפלן נפטרה בביתה במנהטן, בעקבות הישנות פתאומית של סרטן השד, בגיל 66.
הלן קפלן הייתה אשה פעילה מאוד בעבודתה בבית חולים ובקליניקה הפרטית שלה באפר איסט סייד ניו יורק וגם מבחינה חברתית. בזמנה הפנוי עסקה, בין היתר, בציור ובאספנות של דברי אמנות. עם ידידיה נמנו הסופר הווארד פאסט ואשת התקשורת ברברה וולטרס. היא עצמה הופיעה תכופות בתוכניות טלוויזיה בנושאי בריאות ומיניות.
הייתה נשואה פעמיים. מהנישואים הראשונים לפסיכיאטר הידוע הרולד קפלן נולדו לה שלושה ילדים: 2 בנים - פיליפ (רופא פתולוג) ופיטר קפלן, שהמשיך את דרכה כפסיכולוג וסקסולוג ובת -ג'ניפר קפלן ד'אדיו. בעלה השני, למשך 15 שנה, עד מותה, היה תעשיין הצעצועים, המיליונר צ'ארלס לזרוס.
עם תלמידיה נמנו, בין השאר, רות וסטהיימר, האנס ורנר גסמן ואחרים.