stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאגר אשוקאן
הערות שוליים

↑  Bishop Falls, .Catskillarchive.com
↑  Dechillo Suzanne, Old Croton Aqueduct For Walkers, Not Water, The New York Times. February 20, 1987
↑  New York Urbanized Area: Population & Density from 1800 (Provisional), Demographia.Com
↑  Ramapo, Public-Water.Com
↑  DEP Announces Major Milestone For Delaware Aqueduct Repair As Tunneling Machine Completes Excavation, NYC Environmental Protection, August 16, 2019
↑  History of the NYC Water Supply, Catskill Watershed Corporation via WayBackMachine 01/04/2015
↑  Loftin, A.J. "The Ashokan Reservoir, Hudson Valley Magazine, July 17, 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546313405171  LCCN: sh89002318  VIAF: 316599310   WorldCat (עם VIAF): 316599310
כמו גדולים 2

| --- | --- |

 בימוי:  צבי שיסל
 הופק בידי:  מיכאל תפוח, צבי שיסל
 תסריט:  אריק איינשטיין, מוני מושונוב, צבי שיסל
 עריכה:  מיכאל הורק
 שחקנים ראשיים:  אריק איינשטיין, מוני מושונוב, צבי שיסל
 מוזיקה:  יוני רכטר
 צילום:  אמנון זלאייט
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  המון הפקות
 חברה מפיצה:  NMC, יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  פברואר 1993
 משך הקרנה:  52 דק'
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  קומדיה
"כמו גדולים 2" היא קלטת וידאו ביתית לילדים משיריו של הזמר אריק איינשטיין, שיצאה ב-1993. זוהי קלטת המשך לקלטת "כמו גדולים" שיצאה ב-1991.
הקלטת מציגה את המשך קורותיהם של מוני מושונוב וצבי שיסל, הפעם עם סולם, מכונית ממונעת, אורות ורוק'נ'רול. תכניה היו עמוקים ובוגרים יותר, כהתאהבויות ("התאהבתי בילדה יפה נורא"),  או חלומות ("אני רוצה שפתאום"). בקלטת זו מופעים שירים של יהודה אטלס ("אני רוצה שפתאום") עלי מוהר ("אמרו לו", תרגום לשיר האיטלקי "AZURRO"-"כחול"), שלומית כהן-אסיף ("דגלי"), נתן אלתרמן ("גד גיבור צייד"), ואחרים. יהודית רביץ מתארחת במספר שירים, כמו "תרנגולת כחולה". בין הילדים המופיעים בקלטת זו ניתן למצוא את חליל אלוהב המבצע קטע דרבוקה וראפ כלשהו בעודו חובש כובע הפוך. בקטע זה, איינשטיין מפגין תרגילי להטוטנות הקשורים בכדורסל (תזכורות לעברו הספורטיבי של הזמר). קטע זה הופיע בכתבה שדיווחה על מותו של אלוהב.
קלטת זו מציגה שוב את צמד הסבלים שממשיך להתנהג בצורה צ'אפלינית משהו ולשבור, להרוס ולבלגן כל חלקה טובה. בגזרת הפגיעות הפיזיות ניתן למצוא גם התחשמלות רצינית למדי בפתיח אך רוב הפגיעות בקלטת זו מתונות יחסית לקלטת הקודמת, שבה חטפו השניים לא מעט מכות חזקות. השניים מרחיבים את נטיותיהם האמנותיות בקטע פסנתר שראשיתו בצורך לנקות את הפסנתר והמשכו בביצוע קטע מיצירה ידועה.
בשנת 2007 הופצה הקלטת על גבי DVD, יחד עם הקלטת הראשונה.
טכניקות

בקלטת זו דגש יותר על האנימציה ופחות לוקיישנים מחוץ לאולפן או בתוכו, בניגוד לקלטת הקודמת. חלק מהקליפים עדיין בבניין  שהוסב למועדון רוק ("אני רוצה שפתאום") או מועדון דיסקו סטייל ה-MTV ("אמרו לו"). בקליפ של השיר ("דוקטור דוליטל") נדמה כי כל חיה בעולם, בעיקר מהסוואנה (ג'ירפות, זברות, אריות...) ממתינה בקוצר רוח, במיוחד בשבילו, ובסוף הקליפ נראה יש נדידה מאנטארקטיקה דרך הסהרה ועד הסוואנה רק כדי ללכת לדוליטל.
רוב הקליפים והקטעים צולמו באולפני ג.ג למעט "פזמון ליקינטון", שצולם בבית לוז'יה בדומה לפתיח של הקלטת, גם של הראשונה. בקלטת יש שימוש רחב במסך כחול לאו דווקא בקטעי אנימציה.
פרסומות סמויות

הפעם הקלטת מייבאת גם פרסומות סמויות של מותגים שהיו מוכרים בשנות התשעים, כמו הבובות של מותג הקורנפלקס "שוגי וקוקו", החטיף "פרפר נחמד", "בנק לאומי" ועוד חטיפי תלמה.
משתתפים

אריק איינשטיין
מוני מושונוב
צבי שיסל
יוני רכטר
יהודית רביץ
טל גינת
יובל רוט
משתתפים > ילדים

רון רובינשטיין
ריף כהן
אמי בכר
רועי ראש
עמרי יובל
עתר יובל
חליל אלוהב
שירז אלוהב
דניאל ווינברג
יונתן יידוב
נועה תפוח
דניאל אפרת
איה מור
יפעת אפק
נטע רוה
מיכל תדהר
אודי אפרת
דורון בן-עמי
דניאל שיסל
דוד שיסל
הגר שיסל
יוני רפרפורט
לי להב
מאיה זאנה
נקטר סולומון
לי אלוני
בן פרידמן
מיקי גורנשטיין
יוני רפפורט
נטלי גירא
מאיה שושן
תומר כהן
יפתח קרזנר
אסף רייפר
תימור גילרמן
עוז פפרברג
רום לבקוביץ'
אייל גוטליב
עילאי ברכה
ליאור שהין
בר רפאלי
מירית נוימן
מאיה פליקסבורט
שרון קלינגר
סופי הלפרין
יהלי פרג'
אדם פוקס
אלינור סנדרס
שירן אבני
רואי חסון
טום שוורצברג
יונתן שוורצברג
יעל גדרון
קיט טראן
דניאל חיות
לירן יוגב
סיוון אליאס
מיכל גזית
מיטל יהב
תום פניני
אדם ביטון
נעמה צאל
מאיה אבידן
תמי פרדמן
עדי פלג
מתן חודרוב
שרונה בר-מתן
ליאב משולם
משתתפים > נגנים

אלון נדל
עמוס הדני
מאיר ישראל
יושי שדה
איתן איצקוביץ'
אילן סלם
יובל שפריר
איתי אלוהב
סיגל קלרמן
ערן שקד
יוני רכטר
רשימת שירים מהסרט

| מס' | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מתוך האלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | אני רוצה שפתאום | יהודה אטלס | יוני רכטר | יוני רכטר | האריה יונה ותרנגולת כחולה |
| 2. | דגלי | שלומית כהן אסיף | יוני רכטר | יוני רכטר | האריה יונה ותרנגולת כחולה |
| 3. | התאהבתי בילדה יפה נורא | אריק איינשטיין | שם טוב לוי | שם טוב לוי | ילדים |
| 4. | גד גיבור צייד | נתן אלתרמן | יוני רכטר | יוני רכטר | האריה יונה ותרנגולת כחולה |
| 5. | אמרו לו | פלויצ'יני (תרגום: עלי מוהר) | פאולו קונטה | יוני רכטר | סינגל |
| 6. | רוח רוח | מרים ילן שטקליס | שלום חנוך | אילן וירצברג | ילדודס |
| 7. | תרנגולת כחולה (עם יהודית רביץ) | חיה שנהב | יוני רכטר | יוני רכטר | האריה יונה ותרנגולת כחולה |
| 8. | אמא שלי | שלום חנוך ואריק איינשטיין | שלום חנוך | יוני רכטר | האריה יונה ותרנגולת כחולה |
| 9. | האדון הרופא | שלום חנוך | שלום חנוך | יוני רכטר | סינגל |
| 10. | פזמון ליקינטון | לאה גולדברג | רבקה גוילי-ברוידא | שם טוב לוי | ילדים |
ראו גם

כמו גדולים 1
כבלים
מלכודת העכברים

תיאטרון סנט מרטין בווסט אנד בלונדון, בו מוצגת ההצגה ברציפות מאז 1974 (זו השנה ה-51). ההצגה מוצגת בכלל בלונדון מאז 1952 (זו השנה ה-73).
שיא עולם שנשבר כל ערב מחדש - ההצגה ה-22,461 - נובמבר 2006
מלכודת העכברים (באנגלית: The Mousetrap) הוא מחזה בלשי מאת אגתה כריסטי. המחזה מוצג בווסט אנד בלונדון ברציפות מאז 1952 ועד עכשיו, וזהו שיא עולם שמתחדש מידי ערב למחזה המועלה בפעם הראשונה, ולמחזה המועלה בכלל. ב-18 בספטמבר 2018 ציינו את ההצגה ה-27,500. המחזה נודע גם בזכות תפנית חדה ומפתיעה בעלילה, והפנייה של השחקנים בסוף ההצגה אל הקהל, שלא "להרוס" למי שלא צפה בהצגה, ולשמור בסוד את הסיום המפתיע.
היסטוריה של המחזה

המחזה התחיל כתסכית קצר ברדיו, ששודר ב-30 במאי 1947, בשם שלושה עכברים עיוורים (Three Blind Mice), לכבוד המלכה מרי מִטֶּק אשתו של המלך ג'ורג' החמישי. העלילה הייתה מבוססת על מקרה אמיתי של מות נער בשם דניס או'ניל בשנת 1945, בעת שהיה במשפחת אומנה בחווה במערב אנגליה.
כריסטי גם כתבה סיפור קצר המבוסס על אותו תסכית משנת 1947, אך בקשה שלא לפרסם את הסיפור בממלכה המאוחדת עד שההצגה תרד מהבמות, וזה עדיין לא קרה. הסיפור פורסם בשנת 1950 בארצות הברית בספר בשם "שלושה עכברים עיוורים וסיפורים אחרים" (Three Blind Mice and Other Stories).
בעת שכתבה את המחזה, העניקה כריסטי את הזכויות עליו לידי הנכד שלה מתיו פריצ'רד (Mathew Prichard) כמתנה ליום הולדתו. כריסטי התנתה שההצגה לא תוצג מחוץ ללונדון, ביותר מאשר גרסה אחת בכל שנה, ואסרה להפוך את המחזה לסרט קולנוע, לפני שיחלפו שישה חודשים מסיום הרצת ההצגה בווסט אנד.
כריסטי נאלצה לשנות את שם ההצגה, מכיוון שלפני מלחמת העולם השנייה הועלתה הצגה אחרת בווסט אנד בשם זהה "שלושה עכברים עיוורים". הרעיון לקרוא למחזה "מלכודת העכברים" הגיע מאנטוני היקס (Anthony Hicks) - בנה המאומץ של כריסטי. השם בהשראת המחזה המלט מאת ויליאם שייקספיר, שם שואל המלך קלאודיוס את המלט לשם המחזה שהוצג בחלקו לפני הנוכחים, והמלט עונה במטפורה "מלכודת העכברים".
הצגות בתיאטרון

הבמאי המקורי היה פיטר קוטס (Peter Cotes). הצגת הבכורה נערכה ב-6 באוקטובר 1952 בנוטינגהאם, ומשם נדדה ההצגה לאוקספורד, מנצ'סטר, ליברפול, ניוקאסל, לידס וברמינגהאם. הצגה ראשונה בלונדון נערכה ב-25 בנובמבר 1952 באולם New Ambassadors Theatre בווסט אנד, שם המשיכה ברציפות עד 23 במרץ 1974. כעבור יומיים, ב-25 במרץ חודשה ההצגה באולם הסמוך "תיאטרון סנט מרטין" (St Martin's Theatre) - שם ממשיכה להיות מוצגת עד היום, ובכל ערב שוברת שיא עולם חדש, זו השנה ה-73, וכבר יותר מ-24,000 הצגות. הבמאי כיום ומזה שנים רבות הוא דייוויד טרנר (David Turner).
לאורך השנים התחלפו השחקנים פעמים רבות. רוב ההחלפות מתבצעות בכל שנה לאחר 25 בנובמבר "יום ההולדת" של ההצגה. ב-50 השנים הראשונות, עד שנת 2002, נמנו 350 שחקנים שונים ששיחקו לאורך השנים בהצגה. שחקן אחד ש"משתתף" בהצגה בקביעות עד ימינו אלו הוא דריק גאילר (Deryck Guyler‏; 1914 - 1999), שקולו המוקלט נשמע מקריא את החדשות ברדיו במהלך ההצגה.
אירועים ראויים לציון:
22 באפריל 1955 - הצגת ה-1,000.
13 בספטמבר 1957 – שבירת שיא בהפקה ראשונה של הצגה בווסט אנד.
12 באפריל 1958 – שבירת שיא בהפקה בכלל של הצגה בווסט אנד, עם 2,239 הצגות.
17 בדצמבר 1976 - הצגת ה-10,000.
16 בדצמבר 2000 - הצגת ה-20,000.
25 בנובמבר 2002 - חגיגת יובל 50 שנים, בהשתתפות המלכה אליזבת השנייה.
הצלחת המחזה מלכודת העכברים לאורך שנים, היא בין היתר בזכות הפופולריות הרבה בקרב תיירים מכל העולם, בעיקר תיירים מארצות הברית ומאוסטרליה - מדינות בהן המחזה לא הועלה מעולם.
ההצגה הועלתה בטורונטו שבקנדה ב-19 באוגוסט 1977, למשך 26 שנים ברציפות ומעל 9,000 הצגות עד 18 בינואר 2004 - שיא קנדי.
עלילה

לפני עליית המסך, נשמע קול של ירייה.
העלילה עוקבת אחרי זוג צעיר, מולי וג'יילס ראלסטון, שפותחים בית מלון חדש באזור כפרי באנגליה, ובעת ההכנות שומעים ברדיו על רצח בלונדון של אישה בשם מורין ליון (Maureen Lyon).
ארבעה אורחים מגיעים אל המלון, ואז מתחילה סופת שלג כבדה שמונעת כל תנועה באזור. בעלת המלון מקבלת שיחת טלפון מהמשטרה, בה מודיעים לה ששוטר יגיע אל המלון, ואז גם קו הטלפון מתנתק. מצטרף אורח חמישי, שנתקע עם רכבו בשלג.
למלון מגיע בסקי הבלש סמל טרוטר (Trotter) מהמשטרה. טרוטר מודיע לנוכחים שהרוצח הנמלט של מורין ליון הותיר בזירת הרצח פנקס, ועל פיו הוא מתכוון להגיע לאותו מלון. באותו פנקס נמצא גם הביטוי "שלושה עכברים עיוורים". טרוטר חושש שהרוצח כבר נמצא במלון.
הבלש מגלה לנוכחים כי שם משפחתה המקורי של הנרצחת מורין ליון היה סטנינג (Stanning), אך היא שינתה את שמה על מנת לשמור על אלמוניותה, לאחר שהייתה בכלא, יחד עם בעלה (שנפטר בינתיים). בני הזוג סטנינג ניהלו משפחת אומנה, והורשעו בהתעללות בשלושה אחים שהיו תחת חסותם. אחד הילדים אף נפטר, ונותרו אח ואחות, שגדלו מאז.
החשד ברצח נופל בכל פעם על אחד מהנוכחים. הן האורחים במלון, והן בעלי המלון - כל אחד בתורו נחשד ברצח.
אחת האורחות במלון, גברת בויל, נמצאת ללא רוח חיים, לאחר שנרצחה בחנק, ואז סמל טרוטר מתכנן להציב מלכודת כדי לתפוס את הרוצח.
הסיום מפתיע, ולכן בסוף לאחר הקידות, השחקנים פונים אל הקהל, בבקשה לשמור את הסיום המפתיע בסוד.
הדמויות

מולי רלסטון (Mollie Ralston) – בעלת המלון, ואשתו של ג'יילס. במהלך העלילה מתברר שהייתה בלונדון בחשאי ביום שבו נרצחה שם גב' סטנינג (ליון), ולכן החשד נופל גם עליה.
ג'יילס רלסטון (Giles Ralston) – בעלה של מולי המנהל את המלון יחד עם אשתו. גם הוא היה בלונדון בחשאי באותו יום, והוא אף היה לבוש כמו הרוצח - מה שמחשיד אותו מאוד, אפילו בעיני אשתו מולי.
כריסטופר רֵן (Christopher Wren) – האורח הראשון המגיע למלון. הוא צעיר היפראקטיבי שמתנהג בצורה מוזרה. הוא מודה שהוא בורח, אבל מסרב להגיד ממי או ממה. הוא כנראה עבר התעללות בילדותו, מה שפגע באישיותו. לכן הוא נחשד כי היה אחד מאותם שלושה ילדים, שבגר ושרצח את גב' סטנינג כנקמה על מה שעוללה לו בילדותו.
גברת בויל (Mrs Boyle) - אישה ביקורתית מאוד. מתברר שהיא זו שהעבירה לפני שנים את שלושת הילדים לאומנה לידי אותה אישה שנודע על רציחתה בלונדון בתחילת המחזה. במהלך המחזה גברת בויל נרצחת אף היא - מה שמוריד ממנה את החשד ברצח.
מייג'ור (בדימוס) מטקאלף (Major Metcalf) – קצין שפרש מהצבא. החשד עליו נופל, כאשר נודע כי אביהם של שלושת הילדים שנלקחו לאומנה שירת בצבא בעת שאמם נפטרה.
העלמה קייסוול (Miss Casewell) – אישה מוזרה ושרירית, המספרת כלאחר יד על חוויותיה הנוראות בילדותה. ההשערה המתבקשת היא שהיא כנראה אחד הילדים שהתעללו בהם, ולכן חיפשה נקמה.
מר פרוויציני (Mr Paravicini) - אדם מבוגר ממוצא לא ברור, שמדבר במבטא זר ומסרב להגיד מי הוא או מהיכן הגיע. נשמעים רמזים שונים, שיכולים להצביע על כך שהוא אביהם של שלושת הילדים, ולכן גם הוא נחשד ברצח.
סמל (אנ') טרוטר (Sergeant Trotter) - בלש משטרה המגיע בסופת השלגים, כדי להגן על השוהים במלון מפני הרוצח.
הערות שוליים

↑  Haining, Peter. Agatha Christie – Murder in Four Acts. (Page 23).Virgin Books, 1990. ISBN 1-85227-273-2
↑  Saunders, Peter. The Mousetrap Man. (Page 118) Collins, 1972. ISBN 0-00-211538-7
↑  Morgan, Janet. Agatha Christie, A Biography. (Page 291) Collins, 1984 ISBN 0-00-216330-6.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: aun20241225871
יחסי הולנד–מרוקו

| יחסי הולנד–מרוקו |
| --- | --- |
הולנד: מרוקו


הולנד: מרוקו
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 446,550
אוכלוסייה
18,298,202: 38,286,713
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 141,109
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,106: 3,686
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי הולנד–מרוקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת הולנד לבין ממלכת מרוקו.
היסטוריה > קשרים ראשונים (המאה ה-16)

החל מסוף המאה השש עשרה, החלה הרפובליקה ההולנדית לכונן יחסים דיפלומטיים ידידותיים עם מדינות מוסלמיות כמו האימפריה העות'מאנית ומרוקו, עקב אינטרסים משותפים ואויבת משותפת - ספרד. הולנד הייתה במלחמה עם ספרד בין 1568 לבין 1648 על עצמאותה - המרד ההולנדי. המלחמה תוארה כמלחמה דתית בין הולנד הפרוטסטנטית לבין ספרד הקתולית. גם מרוקו סבלה מספרד, היא הייתה שכנה שלה וההנהגה המרוקאית סברה כי ספרד חזקה מדי.
נעשו מספר ניסיונות לכונן יחסים ידידותיים בין הולנד למרוקו תחת אחמד אל-מנסור, עד שנפטר בשנת 1603. הנציגות הרשמית הראשונה שהגיע מהולנד למרוקו הייתה פיטר מארטן קוי, הוא הגיע כשליח למרקש בשנת 1605. קוי החזיר 135 אסירים מוסלמים לאספי שבמרוקו. האסירים היו טורקים ומוסלמים והם נלקחו על ידי ההולנדים מהספרדים בקרב ימי.
היסטוריה > אמנת הידידות והסחר החופשי (1610)

החל משנת 1608, הסולטאן המרוקאי החדש מולאי זידאן פיתח מערכת יחסים ענפה עם ארצות השפלה, ושלח מספר שגרירים לשם, כגון אל-חג'ארי והיהודי שמואל פאלאג'י, לו היה אחד החלקים המרכזיים ביותר ביצירת הקשרים שבין מרוקו להולנד. כתוצאה מחילופי השגרירים הללו, שלחו ההולנדים שלוש ספינות מלחמה שזידאן ביקש מהם. פליפה השלישי, מלך ספרד, השתמש בסחר כלי המלחמה האלה כהצדקה לגירוש המוריסקוס (המוסלמים שהתנצרו) מספרד בשנת 1609.
בין שתי המדינות נחתמה אמנת הידידות והסחר החופשי בדצמבר 1610, בהצהרה נכתב כי "תהיה הבנה וקבלה ידידותית של המדינה האחרת ושל כל ענייניה באופן מכובד, תהיה הגנה הדדית ותנועה חופשית בעת ביקור מרוקאים את הולנד וביקור הולנדים את מרוקו".
בשנת 1613 ביקר אל-חג'ארי פעם נוספת ברפובליקה ההולנדית, בה הוא היה יכול להישאר באופן חופשי בעקבות החתימה על אמנת הידידות. אל-חג'ארי נשאר בהולנד לשלושה חודשים. בזמן שהותו ברפובליקה ההולנדית הוא שוחח עם בכירים מהממשל על אפשרות של ברית בין הרפובליקה ההולנדית, האימפריה העות'מאנית, מרוקו והמוריסקוס מגורשי ספרד, נגד האויב המשותף ספרד. אל-חג'ארי כתב בספרו על היחסים המיוחדים בין האסלאם לפרוטסטנטים באותה העת.
היסטוריה > השגרירות ההולנדית (1640)

בשנת 1640 הגיעה למרוקו שגרירות הולנדית והיא ביקרה את הסולטן המרוקאי. בשנת 1644 התקיים סחר מסיבי בין הולנדי למרוקאים בשטח מרוקו. לאורך כל השנים התקיימו יחסים רציפים בין הולנד למרוקו והתקיים סחר רציף בין שתיהן.
היסטוריה > המשבר הדיפלומטי (2017)

ב-25 ביוני 2017 זימן שר החוץ המרוקאי את השגריר שלו בהולנד להתייעצויות על רקע מחאה של אזרח מרוקאי היושב בהולנד וקיים נגדו צו מעצר במרוקו. התגובה ההולנדית הייתה שאף על פי שהייתה מחויבת לשיתוף פעולה עם הממשלה המרוקאית בכבוד קפדני לחוק הבינלאומי, היא ראתה את תגובתה של ממשלת מרוקו "בלתי מובנת וחסרת תוחלת".
נציגויות דיפלומטיות

מרוקו מיוצגת בהולנד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בהאג. מרוקו מיוצגת בהולנד גם בדרג הקונסולרי באמצעות ארבע קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים רוטרדם, אמסטרדם (בירת המדינה), דן בוס, ואוטרכט.
הולנד מיוצגת במרוקו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה ברבאט, בירת המדינה. הולנד מיוצגת במרוקו גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בקזבלנקה, ונאדור.
פרוטו-יוונית

הערכה משוערת של אזורים שבהם דיברו פרוטו יוונית
פרוטו-יוונית היא שפה עתיקה משוערת ומשוחזרת. היא נחשבת לאב הקדמון של כל הניבים היווניים: מהשפה המיקנית, דרך ארבעת הניבים העתיקים (הדורי, האטי, האיולי והיוני), ולבסוף, שפת הקוינה ויוונית מודרנית. חלק מחוקרי היוונית מכלילים גם את השפה המקדונית העתיקה כ"צאצאית" של שפה פרוטו-הלנית קדומה עוד יותר, או כצאצאית של הפרוטו-יוונית.
שפה זו דוברה בסוף האלף ה-3 לפנה"ס, כנראה באזור הבלקן. הפרוטו-יווניים היו מהגרים הלנים, שדיברו את שפת-הבת, המיקנית, והגיעו לתוך יוון בין המאה ה-21 וה-17 שלפנה"ס. הם נפרדים מהיוונים הדורים, שהגיעו ליוון כאלף שנה אחר-כך (ראו הפלישה הדורית ותקופת המעבר ביוון), ודיברו ניב שהיה יותר עתיק משאר הניבים (ראו יוונית דורית).
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ממלכת גרנדה

מַמְלֶכֶת גְרָנָדָה או אָמִירוּת גְרָנָדָה הייתה מונרכיה מוסלמית בדרום חצי האי האיברי. היא נוסדה בשנת 1228 לאחר ששושלת אל-מוואחידון הובסה בקרב לאס נאוואס דה טולוסה (אנ') בידי הממלכות הנוצריות בצפון. כתוצאה מהתבוסה, עזב הנסיך אידריס את חצי האי האיברי כדי לרשת את ראשות האל-מוואחידון בצפון אפריקה, ובמקומו עלה המנהיג השאפתן אבן אל-אחמר, שייסד את שושלת בנו-נאסרי, השושלת המוסלמית ששרדה לזמן הארוך ביותר בחצי האי האיברי.
ממלכת גרנדה נוסדה כטאיפה על ידי זאווי בן זירי (אנ') אשר הוא וצאצאיו שלטו בה עד לעליית אל-מוואחידון ב-1146. לאחר הקרב המכריע בלאס נאוואס דה טולוסה, התפרקה ממלכת המואחידון בספרד ובמקומה עלו מספר ממלכות מוסלמיות קטנות. אחת מהם, ממלכת גרנדה נוסדה על ידי שושלת בנו-נאסרי ב-1228.
במהלך קיומה, נודעה גרנדה כמרכז יהודי גדול, והמוניטין של גרנדה כמרכז יהודי היה גדול כל כך עד שהיא כונתה על ידי הערבים כ"גרנדת אל-יהוּד" (غرناطة لليهود = גרנדה של היהודים).
היסטוריה > מקורות הממלכה

בשנת 1013 הגיע מצפון זאווי בן זירי (אנ') וכבש את גרנדה (שהייתה באותו הזמן שקועה במלחמות פנימיות ושהפרעות ביהודים בה הגיעו למס' קורבנות שבין 2,000 ל-3,000 בשנת 1066). בה הוא הקים ממלכה עצמאית אשר התקיימה עד שנת 1090 – עת השתלטות האל-מוראביטון על ספרד המוסלמית. תחת שלטון האל-מוראביטון אומנם המשיכו המלחמות הפנימיות; אך עם זאת עדיין הייתה התפתחות בנושאי התייפות העיר, בנייה, והשירותים העירוניים. בשל העובדה שכאמור המלחמות הפנימיות לא נפסקו, החליטו השליטים לבקש עזרה (ב-1146) מגורם חדש שמוצאו בצפון אפריקה: האל-מוואחידון שהצליחו להביא שקט לארץ לשמונים ושתיים השנים הבאות.
היסטוריה > בית נסר

בשנת 1228 נכנס לעיר גרנדה מוחמד אבן נסר (אנ') אשר כונה אבן אל-אחמר, אשר כונה "האדום" בשל זקנו הג'ינג'י. הוא ייסד את השושלת הנסרית (אנ'), שמתוכה יצאו כעשרים מאמירי גרנדה, ובכך הקים מחדש את ממלכת גרנדה.
הממלכה הנסרית של גרנדה נוסדה ב-1228 אחרי התבוסה בקרב לאס נאוואס דה טולוסה (אנ'). הייתה זו המדינה המוסלמית האחרונה בחצי האי האיברי ואשר התקיימה עד 1492. יש מעט מאוד נתונים על הארגון המדיני שלה והמוסדות שבה, אך עם זאת אלו היו אלה שנוסדו בתקופת ח'ליפות קורדובה: ווזירים, קאדי, תובעים, ושבה המלך הוא מקור החוק ובעל השלטון האבסולוטי.
מוצאה של השושלת הנסרית ממוחמד אבן יוסוף אבן נסר אשר הכריז על עצמו סולטאן גרנדה ב-1232. אבן נסר הוכר כסולטאן על ידי האוליגרכיות של גאודיקס, באסה, חאאן, מאלגה, ואלמריה. ב-1234 הכריז על עצמו כווסאל של הטאיפה של קורדובה, אך בשנת 1236 כבש פרננדו השלישי את קורדובה ואבן נסר שינה את נאמנותו והפך לווסאל של הכתר של קסטיליה במקום קורדובה, ובכך שמר על עצמאות גרנדה. ב-1246 פרננדו השלישי החליט לחזק את אחיזתו בכיבושיו בעמק גואדלכביר, כבש את חאאן. בהסכם חאאן הסכים אבן נסר לשלם מס בתמורה לשלום במשך 20 שנה ולהכיר בפרננדו השלישי כאדונו הפאודלי, ובכך לשמר את קיום ממלכתו. הממלכה הצליחה לשרוד בקשיים, אך הפסידה שטח רב עד 1492. המונרכיה הצליחה לשרוד הודות לוויתורים למלכי קסטיליה, לצורך של הקסטיליאנים לבסס את שלטונם בשטחים החדשים שנכבשו, וכן בעזרת הסכמים שנעשו עם שושלת בנו-מארין מהמגרב.
מוחמד הראשון, אבן נסר הביא לגיטימיות לממלכתו בעזרת יצירת מבנה אדמיניסטרטיבי שהיה למעשה שכפול של המבנה השלטוני בח'ליפות קורדובה. בנוסף, ממלכתו הייתה ממוקמת גאוגרפית בצורה כזו שהיה ניתן להגן עליה בצורה קלה יחסית, וכן בצורה שאיפשרה יצירת יחסים דיפלומטיים הן עם הנוצרים והן עם המוסלמים משאר חלקי צפון אפריקה. אך למרות זאת, ממלכת גרנדה הייתה מאוכלסת יתר על המידה, מה שמחד הביא לבעיות קיום שנבעו מהצפיפות בה, ומאידך לכלכלה עשירה ומגוונת.
המצב הקשה שבו הייתה גרנדה נשמר הודות ליכולת הפוליטית של מלכיה, ממוחמד הראשון (1237–1273) ועד בואבדיל (1482–1483, 1486–1492). המלכים שהיו הכי מפוארים היו יוסוף הראשון (1333–1354) ומוחמד החמישי (1354–1359, 1361–1391) ואשר בתקופתם הגיעה התרבות לרמתה הגבוהה ביותר. מימי מלכותם של מלכים אלו והלאה מאבקים שושלתיים היו הטון השלט בממלכה. מאבקי ירושה אלו הביאו לכך שקיומה של גרנדה כממלכה עצמאית היה נתון לרצונם הטוב של מלכי קסטיליה, וכן למאזן היחסים בינם ובין מלכי אראגון.
בשנת 1305 גרנדה השתלטה על סאוטה. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1309 השתלטה ממלכת פס על סאוטה בעזרת אראגון.
בשנת 1325 עלה לשלטון מוחמד הרביעי כשהוא בן 10, לאחר ההתנקשות באביו איסמעיל הראשון. בשנת 1333 (כשהוא בן 18), הוא תקף וכבש את אלחסירס וגיברלטר. אך הוא לא הצליח ליהנות מכיבושיו שנעשו על חשבון הקסטיליאנים, שכן באותה שנה הוא נרצח. במקומו עלה למלוכה אחיו הבכור יוסוף הראשון.
בשנת 1384 כבשה גרנדה את סאוטה בחזרה מממלכת פס, ובשנת 1387 ממלכת פס כבשה אותה בחזרה.
גרנדה הפסידה שטחים באופן הדרגתי. כיבוש גרנדה על ידי המלכים הקתולים התחיל בשנת 1482 ונגמר רק בכיבוש הסופי ב-1492 בשל התנאים הגאוגרפים הקשים. כיבוש ממלכת גרנדה הביא לסופה של אל-אנדלוס בחצי האי האיברי.
מתחילתה הייתה ממלכת גרנדה ממלכה ידידותית למלכי קסטיליה, אך עם חלוף השנים הפכה לממלכה המעלה מס עובד לקסטיליה כדי לשמר את עצמאותה. מלכה האחרון היה בואבדיל שהודח מכסאו על ידי המלכים הקתולים ב-1492.
היסטוריה > ממלכת גרנדה הנוצרית

לאחר הכיבוש הקסטיליאני ב-2 בינואר 1492, הפכה ממלכת גרנדה להיות חלק מכתר קסטיליה. משהפכה ממלכת גרנדה לחלק מכתר קסטיליה שינו המלכים הקתולים את סמלם ואת סמל הממלכה וקבעו במקום הסמל המוסלמי את סמל הרימון – כתרגום שמה של הממלכה בספרדית. סמל זה שולב בסמלם של המלכים הקתולים, והוא קיים כחלק מסמל ספרד עד היום.
העיר גרנדה, לאחר הכיבוש הנוצרי, נכנסה לשלב של התנוונות בשל אובדן המעמד הפוליטי לאחר הכיבוש, התנוונות שלוותה בירידת החשיבות הכלכלית של העיר. גילוי אמריקה הפך עוד יותר את גרנדה לאזור משני בחשיבותו, ואת מקומה לקחה העיר סביליה שהפכה לעיר החשובה לא רק באנדלוסיה אלא בכל ספרד. עם זאת, תפקידה המנהלתי של גרנדה היה מצוין כיוון שהיא קיבלה ייצוג בקורטס (פריבילגיה שלה זכו רק עוד 17 ערים), לקתדרלה שלה ניתן מעמד של מושב הארכיבישוף, ומיקומה בהיררכיה המשפטית במדינה היה ניתן להשוואה רק עם זה של ואיאדוליד עם הקמת הנציגות המלכותית של גרנדה (סוג של בית משפט עליון בכתר קסטיליה) עם סמכות שיפוטית על חצי מכל שטחה של כתר קסטיליה.
בעיות האינטגרציה הדתיות והאתניות של המוריסקוס עם האוכלוסייה הנוצרית הוותיקה (שהפכה להיות האוכלוסייה הדומיננטית) הביאו בשנת 1568 לפריצת מרד המוריסקוס. מרד זה דוכא באכזריות והביא לתפוצתם של המוריסקוס לשאר חלקי קסטיליה וכן למושבות מעבר לים. הסוף לנוכחותם של המוריסקוס בספרד הגיע בצורת גירוש המוריסקוס מספרד בשנת 1609.
היישוב העירוני

עיר הבירה, גרנדה, הפכה במאות ה-14 וה-15 לאחת הערים המשגשגות ביותר באירופה לאור משבר ימי הביניים המאוחרים. היא הייתה מרכז מסחרי ותרבותי מהשורה הראשונה והגיעה למספר 165,000 תושבים. באזור אלבאיסין חיו האמנים ושאר האוכלוסייה שכנה בדרום העיר, שם היו תעשיות, בית המכס והמדראסה שנבנתה על ידי יוסוף הראשון בשנת 1349. כיום נשארו מספר שרידים כגון, האלקאיסריה, חצר הפחם, והדרכים הישנות אשר קיימות עד לשער העתיק של ביראמבולה.
ערים אחרות בעלות חשיבות היו אלמריה, אם כי תקופת הזוהר שלה הייתה במאות ה-11 וה-12, בתקופתם של הטאיפות מאלגה, גואדיקס ובאסה (Baza). מחוז אלפוחראס, אשר אומנם לא היה עיר בעלת חשיבות, היה אזור מאוד מאוכלס ובעל חשיבות כלכלית גבוהה לממלכה, חשיבות שנשארה עד לפרוץ מרד המוריסקוס ב-1568, ושלאחריו רוב האוכלוסייה המוסלמית באזור גורשה ממנו.
הנצחה לכבוד המילניום

בשנת 2013 מלאו אלף שנים לייסוד ממלכת גרנדה. נשיא הקהילה האוטונומית של אנדלוסיה, מנואל צ'אבס, יזם את ציון התאריך כהפגנה של העושר התרבותי שגרנדה פיתחה במהלך השנים.
ראו גם

הטאיפה של גרנדה
אל-אנדלוס
טאיפה (ממלכה מוסלמית)
מורים
רקונקיסטה
כתר קסטיליה
המלכים הקתולים
היסטוריה של ספרד
הערות שוליים

↑  האטימולוגיה של השם נתונה בוויכוח; מצד אחד ייתכן שהמקור הוא בערבית (גר-אנאת, גבעת עולי הרגל) וייתכן גם מלטינית (גרנטום, גראנדו). על השם גרנדה (בספרדית)
↑  Faustino Menedes Pidal, El Escudo de España, Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, Madrid, 2004, ISBN 84-88833-02-4, pag.199-203
↑  Tertius Chandler. Four Thousand Years of Urban Growth: An Historical Census (1987), St. David's University Press (etext.org). ISBN 0-88946-207-0.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013002967505171  BNE: XX6131651  LCCN: n81120449  VIAF: 137394256   WorldCat (עם VIAF): 137394256 
ווא לא גליבא איללה אללה (צר') – "רק האל הוא הכובש" – המוטו של שושלת נסר.
סמל הרימון, שהפך לסמל ממלכת גרנדה לאחר הכיבוש הנוצרי.
בוידעם

בּוֹידֶעם או בוידם (בתרגום מיידיש: עליית תקרה) משמש כחלק ממקום מגורים, המיועד לאחסון, שלא נעשה בו שימוש יום יומי, ואיננו נגיש בקלות.
בוידעם
הבוידעם יכול להיות בתוך עליית גג, בחלל אטום מתחת לתקרת רעפים, או גומחה שנבנתה בתוך דירה. לרוב משמש הבוידעם לאחסון חפצים ישנים או כאלה שאינם בשימוש יום יומי. מקור המילה מגרמנית והיא שיבוש וקיצור של dachboden (מילולית: רצפת [עליית] הגג). לעיתים הוא נקרא גם אִינְטֶרְסוֹל, מהמילה הצרפתית entresol (פירוש מילולי: בין הקומות, או קומת ביניים).
בישראל, עד שנות ה-80 של המאה ה-20 נהגו לבנות בכל דירה – שטח אחסון עילי, בוידעם, במעברים בין חדרים או במטבח. רצפתו של הבוידעם הייתה למעשה תקרה נמוכה יותר מהתיקרה בדירה, וביניהן נוצר חלל שיועד לאחסון. בדירות רבות נבנה בוידעם נוסף באמבטיה, ובו מוקם דוד חימום המספק מים חמים. בדירות רבות, הוסב השימוש בחלל הבוידעם ליחידת מיזוג אוויר מפוצל. כיום, הבוידעם אינו עוד חלק אינטגרלי מתכנון הדירה.