stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נזק מוחי
גורמים

מכלול הגורמים לנזק מוחי (נרכשים או מולדים) הוא רב. מומים, מחלות ופציעות שונות, הפוגעות ברקמת המוח או שמובילות לפגיעה ברקמת המוח, הם חלק מהגורמים היכולים להוביל לנזק מוחי. היפוקסיה מתמשכת היא גורם ישיר שכיח. פציעת טראומה שיכולה להוביל להיפוקסיה מתמשכת היא גורם עקיף לנזק מוחי. להלן כמה מן הגורמים לנזק מוחי:
פגיעה מוחית טראומטית (TBI)
טראומה
שבץ מוחי
זיהום
מחלה עצבית
מפרצת
נזק יאטרוגני
תסמינים וסימנים

בנזק מוחי נפגעת רקמה במערכת העצבים המרכזית. פגיעה זו מובילה ללקות ומכאן מכלול הסימנים והתסמינים הוא רחב. ביטוי הלקות משתנה בהתאם לחומרת הפגיעה. הופעתם של התסמינים והסימנים עשויה להיות איטית או מיידית בהתאם למשך הפגיעה. להלן כמה מן התסמינים והתסמינים לנזק מוחי:
הזיות
סחרחורות
הפרעת אישיות
פיגור
נכות
תרדמת
טיפול

אופן הטיפול באדם עם נזק מוחי משתנה בהתאם לפגיעה, אם כי לא כל המקרים הם הפיכים וברי טיפול. התייחסות מוקדמת למצב החולה, עשויה למזער את חומרת הפגיעה ולכן איבחון מוקדם ונכון של מקור הפגיעה הוא קריטי ועשוי למנוע סיבוכים והחמרה במצב החולה. בפגיעה מוחית טראומטית מירב המאמצים נסוב סביב העשרת חמצן, איזון לחץ דם ובמקרים מסוימים הסרת הגורם הפוגע או ניקוז נוזלים מהאזור הנפגע וכך גם בפגיעות הגורמות לנזק מוחי כגון התפוצצות כלי דם במוח (כתוצאה מלחץ דם גבוה), שבץ וכו'. במקרים של מחלות זיהומיות של מערכת העצבים, הטיפול הוא תרופתי.
טיפול > החלמה

כיום עומדים אמצעי טיפול מגוונים ורבים העשויים לשפר את מצב החולה. להלן חלק מאופני הטיפול הקיימים:
שתלים עצביים בקליפת המוח הם חלופה לגירויים עצביים (לדוגמה שתל לגירוי עצב הראיה, גירוי עצב הואגוס).
"קוצב מוחי" (Brain pacemakers) הם שתלים לטיפול בנזק מוחי מתמשך הנגרם בעקבות אפילפסיה ומחלת פרקינסון.
מניטול היא תרופה המסיעת בהורדת נפיחות ולחץ תוך-גולגולתי. התרופה מסיעת לחולים שסבלו משבץ או פגיעה טראומטית.
שיקום נוירופסיכולוגי מתמקד בשיקום קוגניטיבי מעשי
פסיכותרפיה
ראו גם

נוירוגנזה
פגיעה מוחית אקסונלית דיפוזית
הערות שוליים

↑  מונחים רפואיים
↑  פגיעה מוחית טראומטית
↑  גירוי עצב הואגוס
↑  קוצב מוחי במחלת פרקינסון
↑  מניטול
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000110922 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בדיקת MRI של חולה בקע
אמנון בר אור

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 73 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 תחום יצירה:  אדריכלות, שימור מבנים 
 פרסים והוקרה:  פרס רוקח (2002) 
 
אמנון בר אור (נולד ב-1951) הוא אדריכל ישראלי, מומחה לשימור ושיחזור של מבנים היסטוריים ואתרי מורשת.
ביוגרפיה

בר אור נולד בתל אביב להורים שעלו מפולין, וגדל באזור הצפון הישן של העיר. את לימודיו התיכוניים עשה בגימנסיה סוקולוב-לאור ביפו. הוא יצא ללימודי אדריכלות בפירנצה שבאיטליה, ועם סיום לימודיו בשנת 1978 שב לישראל ופתח משרד לתכנון אדריכלי בצפת. בשנות פעולתו הראשונות עסק בתכנון פרויקטים לגופים פרטיים וציבוריים בצפת ובמקומות אחרים בצפון הארץ. עבודותיו הבולטות מאותה תקופה כללו את תכנון וניהול פרויקט שיקום העיר העתיקה בצפת עבור משרד הבינוי והשיכון, וכן את תכנון השימור והשחזור בחפירות העיר הרומית-ביזנטית בבית שאן. במקביל למד בר אור לימודי תואר ראשון בארכאולוגיה באוניברסיטת חיפה (1984), ולימודי תואר שני בתחום באוניברסיטה העברית בירושלים (1989).
בשנת 1990 העתיק בר אור את בסיס פעילותו לתל אביב, שבה פתח משרד. בתל אביב עוסק משרדו של בר אור בתכנון שימורם ושחזורם של רבים מבתיה היסטוריים של העיר, ובכלל זה מבנים ביפו ובתל אביב הקטנה, וכן בהכנת תוכניות מתאר ותוכניות בניין עיר למתחמים היסטוריים בעיר, ביניהם מתחם שרונה. בנוסף היה המשרד מעורב בהכנת תוכניות מתאר לשימור במקומות נוספים בארץ ובהם רחובות, ראש פינה, טבריה, גוש חלב, יאנוח-ג'ת וכפר סבא. מאז שנת 2016 פועל המשרד בניהול משותף של בר אור יחד עם שותפו אדריכל טל גזית, שהצטרף למשרד בשנת 2009.
מאז שנת 1996, משמש בר אור מרצה בכיר בבית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת תל אביב. במסגרת זאת, ייסד בשנת 2003 את התוכנית ללימודי תעודה בשימור המורשת הבנויה, ועמד בראשה עד שנת 2008. בשנת 2009 התמנה לפרופסור לאדריכלות.
בשנת 2002 זכה בר אור בפרס רוקח על עבודתו בתחום שימור המבנים. בשנת 2008 זכה בר אור ביחד עם שותפיו לתכנון, האדריכלים ליאור ציונוב וליאור ויתקון, בתחרות אדריכלים פתוחה לתכנון "מוזיאון אום אל-פחם לאמנות עכשווית".
ב-2013 פרסם את הספר "זמן שימור", בהוצאת בבל, המציג את דרכו המקצועית כאדריכל המתמחה בתחום השימור.
פרויקטים בולטים בתל אביב

בית השגרירות הרוסית (בית לוין) בשדרות רוטשילד פינת שד"ל
בית עקיבא אריה וייס ברחוב אחד העם פינת הרצל
הזזת מבנים במושבה הטמפלרית שרונה
בית ברלין-פסובסקי ("בית התאומים") ברובע לב העיר, רחוב מזא"ה
בית מאני ברחוב יהודה הלוי בתל אביב
בית שיף, בפינת הרחובות הרצל וליליינבלום בתל אביב
בית וייס  ברחוב אחד העם פינת הרצל.
בית השגרירות הרוסית (בית לוין) (שדרות רוטשילד פינת שד"ל) כחלק מפרויקט מגדל אלרוב
בית ועד הקהילה (שדרות רוטשילד פינת יבנה) כחלק מפרויקט מגדל הבינלאומי
בית מאני ברחוב יהודה הלוי, כחלק מפרויקט מגדל בנק לאומי.
מתחם תחנת הרכבת העות'מאנית ובית החרושת וילנד במנשייה שביפו
בית שיף ברחוב ליליינבלום פינת הרצל, כחלק מפרויקט מגדל דיסקונט
בית אנגל בשדרות רוטשילד 84 פינת רחוב מזא"ה
סרטים בהם השתתף

יזכור למנשייה, ענת אבן, 2017
הערות שוליים

↑  גילה קולקה, המקומות הכי יפים של צפת נעלמו לעולם, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2006
↑  שני שילה, הקניון הטמפלרי הראשון, באתר הארץ, 16 בינואר 2008
↑  אריה אברמזון, האדריכל אמנון בר אור חושף את מחדל השימור של עיריית כפר סבא, באתר "צומת השרון", 16 במרץ 2018
↑  אסתר זנדברג, שנות השימורים, באתר הארץ, 23 בינואר 2002
↑  תחרות לתכנון מוזיאון לאמנות אום אל פאחם - הזוכים
אסתר זנדברג, מי יתכנן את המוזיאון באום אל פחם?, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2008
↑  דוד הכהן, ‏מאחוזת בית לאפריקה-ישראל, באתר גלובס, 10 בינואר 2000
↑  אבי בר-אלי, רבותי, ההיסטוריה חוזרת, באתר הארץ, 4 בינואר 2007
↑  אמנון בר אור, שימור והסבה: ממבנה מגורים לבנק, בית מני רחוב יהודה הלוי 36 תל אביב, אתרים - המגזין, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 6 (דצמבר 2016), עמ' 57-62
↑  ענת ג'ורג'י, תחנת הרכבת הראשונה של תל אביב תיהפך לאתר בילוי עוד כשנה וחצי, באתר הארץ, 27 באפריל 2006
↑  שרון שפורר, בנק דיסקונט חנך מוזיאון לבנקאות נוסטלגית בתל אביב, באתר TheMarker‏, 25 במאי 2009
↑  רומי שלם, ‏"הרווח הכלכלי בבאוהאוס גדול מההפסד", באתר גלובס, 23 ביוני 2019
↑  נועה שיינדלינג, רוחות הרפאים של מנשייה שבות לפקוד אותה, באתר "העוקץ", 6 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313862305171
Lose You Too

"Lose You Too" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת השוודית שיי מרטין. הסינגל שנכתב על ידי פרדריק האגשטאם, היילי אייטן, אנטון גורנסון ואליאס נאסלין, והופק על ידי פרדי אלכסנדר, יצא ב-27 ביולי 2018. נכון ליולי 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-38 מיליון פעמים בספוטיפיי.
גרסת רמיקס של סברו יצאה ב-9 בנובמבר 2018.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של הסינגל, בבימויו של המפו הלסטרום, הועלה לערוץ היוטיוב של הזמרת ב-29 ביולי 2018. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-5 מיליון פעמים ביוטיוב.
הערות שוליים

↑  Lose You Too, www.top-charts.com (באנגלית)
↑  Lose You Too, נבדק ב-2021-07-29
↑  Lose You Too (Severo Remix) [feat. Severo] - Single by SHY Martin (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-07-29
↑  SHY Martin- Lose You Too (Official Video), נבדק ב-2021-07-29
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארצ'י והאדם הקדמון

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  התעלומות המוזרות של ארצ'י
 בימוי:  סקוט המינג
 תסריט:  מרתה מורן
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מוזיקה:  ניק בראון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  DIC Entertainment
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 3 בנובמבר 2002 ישראל 2014
 משך הקרנה:  כ-74 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט ספורט, סרט קומדיה
 סרט קודם:  התעלומות המוזרות של ארצ'י 
 סרטים בסדרה:  DIC Movie Toons
 דף הסרט ב־IMDb
 
ארצ'י והאדם הקדמון (באנגלית: The Archies in Jugman) הוא סרט הנפשה טלוויזיוני אמריקאי, מסוגת ספורט וקומדיה, אשר מבוסס על סדרת ההנפשה "התעלומות המוזרות של ארצ'י", סדרה המבוססת על דמויות של ארצ'י קומיקס. הסרט בוים על ידי סקוט המינג, נכתב על ידי מרתה מורן, והופק על ידי DIC Entertainment כחלק מסדרת הסרטים "DIC Movie Toons", כאשר הסרט הוא החמישי בסדרה.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ ניקלודיאון ב-3 בנובמבר 2002. בישראל הסרט הופץ לראשונה בשנת 2014 בדיבוב לעברית, כאשר הסדרה עלייה מבוסס הסרט אינה דובבה לעברית ושודרה בתרגום עברי בערוץ הילדים כחלק מרצועת השידור "טלמאניה". אורך הסרט הוא כ-74 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה

לאחר שמערכת חימום חדשה מופעלת תחת התיכון בו ארצ'י וחבריו לומדים, אדם קדמון, שלמעשה הוא צאצאו של ראש-כד, והממותה שלו מופשרים מהקרח בו היו קפואים. ארצ'י וחבריו מוצאים את האדם הקדמון, המכונה "איש-כד" בדומה לשמו של ראש-כד, ויחד הם מלמדים אותו כיצד לחיות בעולם המודרני. במהלך הסרט רואים כיצד ארצ'י וחבריו עוברים הרפתקאות מצחיקות יחד עם איש-כד בכל מיני סיטואציות, ביניהן החיים בבית, משחק פוטבול ואכילה במסעדה.
דמויות ומדבבים

בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי טליה ברקאי, והופק על ידי יעל אללוף ודן שצברג.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| ארצ'י אנדרוז | אנדרו ראנלס | דניאל מגון |
| ביטס | נילס האלנד | דור סרוגו |
| ראש-כד | כריס לונדקויסט | דור סרוגו |
| איש-כד | כריס לונדקויסט | ג'ן פריימן |
| ורוניקה לודג' | קאמיל שמידט | טליה ברקאי |
| גברת וואטרבי | קים קרלסון | טליה ברקאי |
| בטי קופר | אמריקה יאנג | מייה קדוש |
| דילתון דולי | בן באק | דן שצברג |
| רג'י מנטל | פול סוסו | קובי ליקורמן |
| מוס מייסון | ג׳רי לונג | קובי ליקורמן |
| מר וואטרבי | טוני וויק | גדי לוי |
| לאנה מננה | אנאדליה לאמס | אורלי קטן |
| אבאל'ה | ריי סמית' | עמי מנדלמן |
| מר לודג' | ג'ון מייקל לי | עמי מנדלמן |
| מתקן | מאט גיילר | עמי מנדלמן |
| מידג' | ג'יל אנדרסון | עינת אזולאי |
הערות שוליים

↑  The Archies in Jugman, באתר MGM Movie Database
פמקה הלסמה

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1966 (בת 58) הארלם, הולנד 
 מדינה:  הולנד
 מקום מגורים:  אמסטרדם 
 השכלה:  אוניברסיטת אוטרכט  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מעסיק:  אוניברסיטת טילבורך 
 תפקיד:  חבר בית הנבחרים ההולנדי (19 במאי 1998–12 בינואר 2011)  ראש העיר של אמסטרדם (12 ביולי 2018) 
 מפלגה:  מפלגת הירוקים של הולנד 
 בן או בת זוג:  Robert Oey 
 מספר צאצאים:  2 
 
פמקה הלסמה (בהולנדית: Femke Halsema; נולדה ב-25 באפריל 1966) היא מנהלת, פוליטיקאית וסופרת הולנדית. היא מכהנת כראש עיריית אמסטרדם מאז 12 ביולי 2018. בעבר הייתה חברה בבית הנבחרים של הולנד מטעם מפלגת הירוקים מ-1998 עד 2011. מ-2002 עד 2010 עמדה בראש המפלגה והסיעה בפרלמנט.
ראשית חייה

הלסמה נולדה בהארלם למשפחה סוציאל-דמוקרטית. המשפחה עברה לאנסחדה שם היה אביה היה מורה לחינוך גופני ומנהל מחלקת החינוך הגופני והספורט של עיריית אנסחדה. אמה הייתה חברת מועצה לענייני סוציאליים ותעסוקה של מפלגת העבודה באנסחדה בין השנים 1982 ל-1994.
בשנת 1983 סיימה תיכון באנסחדה וב-1985 והחלה בהכשרת מורים להולנדית והיסטוריה באוטרכט. היא עזבה את הלימודים ב-1988 מבלי לסיים; לאחר מכן למדה מדעי החברה באוניברסיטת אוטרכט בין 1989 ל-1993. היא התמחתה בקרימינולוגיה ובסוציולוגיה של המשפט. במהלך לימודיה היו לה כמה משרות חלקיות הקשורות להכשרתה: בין השנים 1991 ו-1993 היא הייתה מתמחה בקבוצת העבודה של המשטרה והמהגרים של משרד הפנים ועוזרת מחקר. בשנת 1992 הייתה מרצה זוטרה לשיטות מחקר בפקולטה למדעי החברה ולימדה ותרגלה סטטיסטיקות לתלמידי שנה א'.
קריירה > קריירה לפני הפוליטיקה

לאחר שהלסמה סיימה את לימודיה ב-1993, היא הצטרפה לצוות של קרן ויארדי בקמן (WBS), מכון המחקר של מפלגת העבודה. ב-1996 היא נסעה כעמיתת מכון המחקר "קרן מרשל הגרמנית" לחודשיים בארצות הברית. ב-1996 החלה לערוך ב-"De Helling", המגזין של מכון המחקר של מפלגת הירוקים ההולנדית. באותה שנה היא החלה לשלב את עבודתה ב-WBS עם פעילות עבור "De Balie", מרכז פוליטי ותרבותי באמסטרדם, שם פגשה הובילה פרויקט על המשמעות של חוקת הולנד עבור החברה המודרנית. היא גם הצטרפה לוועדת התוכנית של מפלגת העבודה לקראת הבחירות ב-1998 ופרסמה עם מרטן האייר ספר עם מסות תרבותיות-פוליטיות על תכנון מרחבי .
לקראת בחירות 1998 הוצע להלסמה להיות מועמדת למפלגת העבודה, אך בסתיו 1997 עזבה האלסמה את המפלגה ואת ה-WBS. הסיבה הישירה הייתה הדרך האוטוריטרית שבה טיפלה המשטרה בהפגנות נגד הפסגה האירופית שעבדה על אמנת אמסטרדם. ראש העירייה הסוציאל-דמוקרטי, שלטו פאטיין, הכניס 500 בני אדם למעצר מנהלי. חוסר שביעות הרצון שלה ממפלגת העבודה נבעה גם במכך שלדעתה המפלגה לא הצליחה לחדש את המניפסט הסוציאל-דמוקרטי שלה ולנצל את הגאות הכלכלית הגואה כדי להשקיע במגזר הציבורי. לאחר שעזבה את ה-WBS, היא המשיכה לעבוד ב-De Balie וגם הייתה בעלת טור בעיתון "Het Parool" וברדיו IKON.
קריירה > חברת בית הנבחרים

בשנת 1998 הזמין מנהיג מפלגת הירוקים פול רוזנמולר את הלסמה לרשימת המפלגה. בבחירות הכלליות ב-1998, היא הייתה מועמדת במפלגת הירוקים במקום השלישי ברשימה. המפלגה יותר מהכפילה את סך המושבים שלה בפרלמנט מחמישה לאחד עשר. בכהונתה הראשונה בפרלמנט האלסמה הייתה דוברת בנושאי משפט, מבקשי המקלט ולענייני פנים. היא התפרסמה בזכות התנגדותה לחוק ההגירה המחמיר שהציע יוב כהן.
בבחירות שהתקיימו במאי 2002 הוצבה הלסמה במקום השני ברשימת הירוקים. המפלגה איבדה מושב אחד בפרלמנט. הלסמה נבחרה כסגנית ראש המפלגה. בנובמבר הודיע ראש המפלגה פול רוזנמולר במפתיע כי יעזוב את הפוליטיקה וביקש ממנה להחליפו כראש המפלגה. הלסמה הסכימה מיד.
הלסמה הייתה מנהיגת המפלגה במהלך הבחירות ב-2003. המפלגה הפסידה שני מנדטים. היא הפכה לראשת המפלגה והייתה דוברת בנושאי תרבות ותקשורת, בריאות, תכנון מרחבי ואיכות הסביבה. בין אוקטובר 2003 לינואר 2004, הלסמה הייתה בחופשת לידה לאחר שילדה תאומים. סגניתה מארייקה פוֹס החליפה אותה זמנית. לאחר חזרתה לבית הנבחרים, החלה הלסמה לקדם שיתופי פעולה בין המפלגה הסוציאליסטית, מפלגת העבודה ומפלגת הירוקים על מנת להוביל לממשלת שמאל לאחר הבחירות. היא ביקשה ממנהיג מפלגת העבודה ואוטר בוס להתבטא בעד קואליציה כזו, אך הוא סירב, כי לא רצה לשלול אפשרות של קואליציה עם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית. בינואר 2006 נבחרה הלסמה כ"ליברלית של השנה" על ידי ארגון הנוער של מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה (VVD) בגלל מדיניותה בנוגע לרפורמה במדינת הרווחה. ביוני 2006 הייתה המועמדת היחידה לראש מפלגתה. בבחירות 2006 הפסידה המפלגה עוד מושב.
באפריל 2010, היא קיבלה את פרס תורבקה על כושר ביטוי פוליטי.
בבחירות 2010 התחזקה מפלגת הירוקים בהנהגת הלסמה משבעה לעשרה מושבים בפרלמנט. לאחר הבחירות, הלסמה פעלה למען קואליציה "סגולה" של VVD, מפלגת העבודה, דמוקרטים 66 והירוקים, אך המשא ומתן נתקע.
ב-17 בדצמבר 2010 הודיעה הלסמה על התפטרותה המיידית מהסיעה וכמנהיגה פוליטית של מפלגת הירוקים. היא הודיעה זאת למפלגתה כבר יום קודם לכן, ויולנדה סאפ נבחרה כמנהיגת המפלגה החדשה ולקחה לידיה את ההנהגה הפוליטית. הלסמה עזבה את בית הנבחרים לאחר פגרת חג המולד ב-11 בינואר 2011.
קריירה > קריירה אחרי בית הנבחרים

לאחר שהלסמה עזבה את הפוליטיקה בינואר 2011, היא עבדה כפרילנסרית: במדע, כסופרת, עיתונאית ומפיקת טלוויזיה. היא הייתה פעילה כדירקטורית וחברה בוועדות מייעצות שונות, וכמרצה באוניברסיטת טילבורך (אנ') ואוניברסיטת אוטרכט.
קריירה > ראש עיריית אמסטרדם

ב-27 ביוני 2018 מינתה מועצת העיר אמסטרדם את הלסמה לראשות העיר במקום אברארד ואן דר לן שנפטר, והוחלף באופן זמני על ידי יוזיאס ואן ארטסן מאז דצמבר 2017. לפני ההכרזה הרשמית הוזכרה הלסמה לעיתים קרובות כמועמדת החשובה ביותר. הלסמה היא ראשת העיר הראשונה של עיר הבירה (לפניה החזיקו נשים את התפקיד באופן זמני במשך כמה שבועות, ב-2001 וב-2017). היא גם חברת מפלגת הירוקים הראשונה בתפקיד.
חיים אישיים

הלסמה הייתה בת הזוג של יוצר הטלוויזיה רוברט אואי במשך כשמונה עשרה שנים. יחד יש להם בת ובן, תאומים. ב-20 בדצמבר 2022 היא הודיעה שנפרדו כשנה לפני כן.
הערות שוליים

↑  Benoeming burgemeester Amsterdam Rijksoverheid, Nieuwsbericht, 6 juli 2018
↑  Wim Halsema, vader van Femke en oud-ambtenaar in Enschede, overleden Tubantia d.d. 18 oktober 2023
↑  ‘Ik kan hard zijn’ op Groene.nl. Gearchiveerd op 12 april 2023.
↑  Halsema Liberaal van het Jaar op de website van de JOVD
↑  Femke Halsema wint Thorbeckeprijs, NU.nl, 13 april 2010
↑  Balen als een gieter, afgaan als een stekker op nrc.nl. Gearchiveerd op 7 april 2022.
↑  halsema/ Femke Halsema burgemeesterskandidaat van de gemeenteraad, amsterdam.nl, 27 juni 2018
↑  "De rommelige aanloop naar de benoeming van Femke Halsema". NRC Handelsblad. אורכב מ-המקור ב-2018-06-23. נבדק ב-2018-06-27.
↑  "Zoektocht nieuwe burgemeester bijna afgerond - Amsterdam - PAROOL". Het Parool. אורכב מ-המקור ב-2018-06-24. נבדק ב-2018-06-27.
↑  היסטוריה בהולנד: אישה נבחרה לראשות עיריית אמסטרדם, באתר וואלה, 29 ביוני 2018
↑   אשה מונתה לראשונה לעמוד בראש העיר אמסטרדם, באתר הארץ, 28 ביוני 2018
↑  Femke Halsema maakt scheiding bekend:”Wel dikke vrienden”, De Telegraaf, 20 december 2022. Gearchiveerd op 10 januari 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132680173  ISNI: 0000 0000 7878 4280  LCCN: n97120630  NTA: 141316616  VIAF: 73148121   WorldCat (עם VIAF): 73148121
מגה פרויקט

מגה פרויקט (באנגלית: Mega project או‏ Major Program; המילה "מגה" מקורה ביוונית: μέγας‏ megas – גדול) מוגדר כפרויקט ענק עתיר השקעה, שעלותו מסתכמת במיליארד דולר ומעלה, המעורר תשומת לב ציבורית (או התעניינות פוליטית רבה) עקב השפעתו – הישירה והעקיפה – על הקהילה, הסביבה והתקציב. מגה פרויקטים כוללים, בין השאר: תשתיות תחבורה (גשרים, מנהרות, תעלות מים, אוטוסטראדות, רכבות, ספינות, כלי טיס, נמלי תעופה וים); תשתיות מים (נהרות, מאגרים); תשתיות אנרגיה (תחנות כוח, סכרים, הפקת גז ונפט); בנייני ציבור; מערכות IT; מערכות נשק; ערים; פרויקטי מדע; פרויקטי חלל.
דוגמאות למגה פרויקטים

הערה: הפרויקטים מוצגים בדולר ארצות הברית ($US), אלא אם צוין אחרת
דוגמאות למגה פרויקטים > תשתיות תחבורה

קנדה תעלת רידו (נבנה בשנת 1832; 823 מיליון לירות שטרלינג)
רוסיה הרכבת הטרנס-סיבירית (נחנך ב־1904)
פנמה תעלת פנמה (1904–1914, 2016; 8.96 מיליארד דולר)
ארצות הברית גשר המפרץ סן פרנסיסקו–אוקלנד (נחנך ב־1936; 6.4 מיליארד דולר)
ערב הסעודית נמל התעופה הבינלאומי המלך עבד אל-עזיז (נחנך ב־1981; 7.2 מיליארד דולר)
טאיוואן הרכבת התחתית של טייפה (החלה לפעול ב־1996; השלב הראשון – 18 מיליארד דולר, השלב השני שעדיין לא הושלם – כ־14 מיליארד דולר)
הרפובליקה העממית של סין נמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג (נפתח ב־1998; כ־20 מיליארד דולר)
אינדונזיה גשר מצר סונדה (מתוכנן; עלות מוערכת בכ־11 מיליארד דולר לפחות)
בריטניה-צרפת מנהרת התעלה (נפתחה ב־1994; כמעט 9 מיליארד פאונד)
ארצות הברית הרכבת התחתית של לוס אנג'לס (הקו הכחול נפתח ב־1990)
יפן מנהרת סייקן (נפתחה ב־1988; 3.6 מיליארד דולר)
קנדה גשר הקונפדרציה (נחנך ב־1997; 1.3 מיליארד דולר)
פורטוגל גשר ואסקו דה גאמה (נחנך ב־1998; 1.1 מיליארד דולר)
מלזיה נמל התעופה הבינלאומי קואלה לומפור (נחנך ב־1998; 3.92 מיליארד רינגיט מלזי)
קוריאה הדרומית נמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון (נחנך ב־2001; שלב ראשון – 5 מיליארד דולר, שלב שני – 4.6 מיליארד דולר, שלב שלישי – 4.5)
טורקיה מרמריי (השלב הראשון נפתח ב־29 באוקטובר 2013; עלות הפרויקט מוערכת ב־2.5 מיליארד אירו)
יוון אגנטיה אודוס (סיום הפרויקט בשנת 2014; 6.69 מיליארד דולר)
ניקרגואה תעלת ניקרגואה (העבודות החלו בדצמבר 2014; עלות הפרויקט מוערכת ב־40–50 מיליארד דולר)
מצרים תעלת סואץ החדשה (נפתחה רשמית ב־6 באוגוסט 2015; עלות הפרויקט מוערכת בכ־8 מיליארד דולר)
שווייץ מנהרת בסיס הגוטהארד (נחנך ב־2016; 10.3 מיליארד דולר)
הרפובליקה העממית של סין גשר הונג קונג-ג'והאי-מקאו (נחנך ב־2018; 10.6 מיליארד דולר)
הרפובליקה העממית של סין נמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג דאשינג (נחנך ב־2019; 17 מיליארד דולר)
יפן צ'ואו שינקנסן (בבנייה; 85 מיליארד דולר)
דוגמאות למגה פרויקטים > תשתיות נפט וגז

ערב הסעודית שדה ח'ורייס (נפתח ב־2009; 10 מיליארד דולר)
רוסיה סחלין-1 (על פי הסכם ייצור משותף מ־1996; 10–12 מיליארד דולר)
דוגמאות למגה פרויקטים > סכרים ותחנות כוח הידרואלקטריות

הרפובליקה העממית של סין סכר שלושת הערוצים (נשלם ב־2012; 26 מיליארד דולר)
ברזיל-פרגוואי סכר איטייפו (בנייתו הסתיימה ב־1982; כ־20 מיליארד דולר)
קנדה פרויקט ג'יימס ביי (למעלה מ־20 מיליארד דולר)
טורקיה פרויקט GAP
דוגמאות למגה פרויקטים > תשתיות מים

ישראל המוביל הארצי (נחנך ב־1964; 1.1 מיליארד דולר)
לוב הנהר המלאכותי העצום (השלב השני נחנך ב־1996; למעלה מ־20 מיליארד דולר)
דוגמאות למגה פרויקטים > פרויקטי בינוי

צרפת לה דפאנס (נוסדה ב־1958; 10 מיליארד דולר)
איחוד האמירויות הערביות בורג' אל-ערב בדובאי (סיום הבנייה ב־1999; 1.5 מיליארד דולר)
ספרד, CTBA (סיום בניית ארבעת המגדלים ב־2009; מיליארד דולר)
איחוד האמירויות הערביות בורג' ח'ליפה (נחנך ב־2010; 1.5 מיליארד דולר עבור בניית הבניין לבדו, 8 מיליארד דולר עבור הפרויקט בשלמותו)
ארצות הברית אפל פארק (סיום הבנייה ב־2017; 3 מיליארד דולר)
רוסיה מרכז לאחטה (סיום הבנייה ב־2019; 2.5 מיליארד דולר)
דוגמאות למגה פרויקטים > פרויקטי ספורט ותרבות

בריטניה אצטדיון ומבלי (נחנך ב־2007; 798 מיליון לירות שטרלינג)
ארצות הברית אצטדיון מטלייף (נחנך ב־2010; 1.6 מיליארד דולר)
ארצות הברית ברקליס סנטר (נחנך ב־2012; מיליארד דולר)
ארצות הברית אצטדיון יו. אס. בנק (נחנך ב־2016; 1.06 מיליארד דולר)
ארצות הברית אצטדיון מרצדס-בנץ (נחנך ב־2017; 1.6 מיליארד דולר)
בריטניה אצטדיון טוטנהאם הוטספר (נחנך ב־2019; 850 מיליון לירות שטרלינג)
ארצות הברית אצטדיון אליג'אנט (נחנך ב־2020; 1.9 מיליארד דולר)
דוגמאות למגה פרויקטים > ערים

ברזיל ברזיליה (נוסדה ב־1960; 21.9 מיליארד דולר)
מלזיה פוטרג'איה (נוסדה ב־1995; 8.1 מיליארד דולר)
דוגמאות למגה פרויקטים > פרויקטים מדעיים

האיחוד האירופי תוכנית קופרניקוס (פרויקט לווינים וחיישנים לחישה מרחוק)
ארגון הבריאות העולמי פרויקט גנום האדם (3 מיליארד דולר)
ארצות הברית-האיחוד האירופי-יפן-רוסיה-שווייץ-הרפובליקה העממית של סין-דרום קוריאה-הודו-הממלכה המאוחדת פרויקט איטר (מיזם בינלאומי לבניית כור היתוך גרעיני ניסיוני – 30 מיליארד אירו)
ארצות הברית LIGO (ניסוי מצפה גדול בפיזיקה ומדידת גלי כבידה, מעל למיליארד דולר)
ארצות הברית פרויקט מנהטן (בארצות הברית (1945) – 30 מיליארד דולר ב־2012)
אוסטרליה-דרום אפריקה מערך קילומטר רבוע (מיזם עתידי רב־ממשלתי לבניית רדיו־טלסקופ באוסטרליה ובדרום אפריקה)
ארצות הברית המערך הגדול מאוד (מצפה רדיו־אסטרונומיה הממוקם בניו מקסיקו, ארצות הברית)
בינלאומי - מאיץ LHC (מאיץ החלקיקים הגדול בעולם, הממוקם במרכז המחקר CERN
ארגון הבריאות העולמי חיסון נגד COVID-19
האיחוד האירופי הטלסקופ הגדול במיוחד (הטלסקופ האופטי הגדול ביותר בעולם (בבנייה), מעל מיליארד דולר)
ארצות הברית טלסקופ מגלן הענק (טלסקופ אופטי קרקעי גדול (בבנייה), מיליארד דולר)
ארצות הברית TMT (טלסקופ אופטי גדול (בבנייה), מיליארד דולר)
דוגמאות למגה פרויקטים > פרויקטי חלל

ארצות הברית תוכנית אפולו, נכון לשנת 2015, 203.4 מיליארד דולר (1960–1975)
ארצות הברית תוכנית מעבורות החלל, נכון לשנת 2015, 203.6 מיליארד דולר (1972–2011)
ארצות הברית גלילאו (גשושית לחקר צדק וירחיו ששוגרה בשנת 1989), 1.5 מיליארד דולר
ארצות הברית GPS (מערכת עיכון עולמית), 21.7 מיליארד דולר
ארצות הברית טלסקופ החלל האבל, 10 מיליארד דולר (החל משנת 1978 ואילך)
האיחוד האירופי טלסקופ החלל הרשל, 1.1 מיליארד אירו
האיחוד האירופי גלילאו (מערכת לווייני ניווט), 5 מיליארד אירו
ארצות הברית-האיחוד האירופי-יפן-רוסיה-קנדה תחנת החלל הבינלאומית, נכון לשנת 2010, 150 מיליארד דולר (החל משנת 1998 ואילך)
ארצות הברית קאסיני (גשושית לחקר שבתאי וירחיו ששוגרה בשנת 2004), 3.26 מיליארד דולר
האיחוד האירופי טלסקופ החלל גאיה, מיליארד דולר
ארצות הברית-האיחוד האירופי-קנדה טלסקופ החלל ג'יימס וב, נכון לשנת 2021 ,10 מיליארד דולר
ארצות הברית ג'ונו (גשושית לחקר צדק), נכון לשנת 2021, 1.5 מיליארד דולר
ארצות הברית מארס סיינס לברטורי (עם רובר קריוסיטי), 2.5 מיליארד דולר
ארצות הברית אוריון (חללית), 21.5 מיליארד דולר (2006–2020)
ארצות הברית מארס 2020 (עם רובר פרסווירנס ומסוק אינג'ניואיטי), 2.8 מיליארד דולר
ארצות הברית תוכנית ארטמיס, 35 מיליארד דולר (2020–2024)
ראו גם

מגה-מבנה
הערות שוליים

↑  על פי הקונגרס של ארצות הברית, מגה פרויקט הוא פרויקט שעלותו מיליארד דולר ומעלה. זוהי ההגדרה של מנהל הכבישים המהירים הפדרלי (FHWA) של משרד התחבורה האמריקאי גם כן. לעומת זאת, האחרים מגדירים אותו כזה שעלותו 250 מיליון דולר ומעלה.
אביזר אופנה

מגוון אביזרי אופנה
אביזר אופנה (מכונה גם אקססורי או ברבים אקססוריז) הוא פריט המשמש להוסיף על המראה הכללי של אדם מעבר ללבושו, ולהשלמתו על מנת להשיג הופעה אופנתית. כאביזרי אופנה יכולים לשמש חפצים בעלי ערך תועלתי כגון משקפיים, שעון, תיק יד, מקל הליכה ועוד, או סוגי לבוש העשויים באורח בולט, כז'קטים, מגפיים ונעליים. אך גם חפצים שכל מהותם היא נראותם, כגון תכשיטים, פאות או פרטי ביגוד שאינם בהכרח חיוניים כגון עניבות וכובעים. לעיתים אביזרי אופנה אף מהווים נטל על הלובש אותם כמו למשל במקרים מסוימים של נעלי עקב גבוהות.
חברות אופנה רבות מייצרות קו מוצרים הכולל פרטי ביגוד ואביזרים נלווים המיועדים להשלים אלו את אלו וליצור אצל הלובש אותם מראה מסוים. עטיית 'מראה אופנתי' של חברות יוקרה מהווה סמל סטטוס.
אביזרי אופנה נחלקים לשני סוגים עיקריים: אביזרים נלבשים ואביזרים נישאים.

בין האביזרים הנישאים: ארנקים ותיקים, מניפות, חרבות טקסיות, דורבנות.

בין האביזרים הנלבשים: ז'קטים, מגפיים ונעליים, צווארונים, עניבות, כובעים, מצנפות, מטפחות, פאות, צעיפים, שאלים, חגורות, כתפות, כפפות, ידוניות, שעוני יד, אבנטים, שרוכים.
שרה ג'יין מוריס

| --- | --- |

שרה ג'יין מוריס 2011
 לידה:  21 במרץ 1959 (בת 65) סאות'המפטון, אנגליה
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  Stratford-upon-Avon College 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Cooking Viny
 שיתופי פעולה בולטים:  The Republic, The Happy End, The Communards, Pere Ubu
 sarahjanemorris.co.uk
 
שרה ג'יין מוריס (נולדה ב־21 במרץ 1959, בסאות'המפטון, אנגליה) היא זמרת ופזמונאית אנגלית. שרה בסגנון פופ, ג'אז, רוק ו-R&B.