stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקוט וביילי
הפקה

הסדרה הוזמנה על ידי ITV לאחר שהרעיון הוצג בפני המפיקה בפועל ניקולה שינדלר, שהביאה את הפרויקט לתסריטאית סאלי ויינרייט. הסדרה מצולמת ברובה באזור מנצ'סטר רבתי.
הרעיון המקורי נהגה על ידי סוראן ג'ונס וסאלי לינדזי, שחשבו שאין מספיק תפקידים עבור נשים ש"אינן אשתו-של, עוזרתו-של, אמו-של, מאהבתו-של, וכן הלאה" לינדזי, שאוהדת של תוכניות טלוויזיה כגון "קגני ולייסי", רצתה לפתח רעיון שעוקב אחר שתי נשות מקצוע, וג'ונס כינתה את התוכנית "הקגני ולייסי של מנצ'סטר".
אחרי ששינדלר הביאה את הפרויקט לויינרייט, הצטרפה אליה דיאן טיילור, לשעבר מפקחת במשטרת מנצ'סטר, והתוכנית התפתחה משם מעבר לרעיון ההתחלתי של ג'ונס ולינדזי. מנקודת מבטה של טיילור, תוכניות משטרה הן לעיתים קרובות לא רק מלאות בטעויות פרוצדורליות ואי דיוקים טכניים, אלא שהן מפספסות כיצד שוטרים אמיתיים מתנהגים ומרגישים. היא תרמה לתיאור מציאותי יותר של חייהן של שוטרות בתוכנית
ג'ונס, שמעת פיתוח הרעיון ראתה את עצמה משחקת את רייצ'ל ביילי, קיבלה את התפקיד. במקור, לינדזי הייתה אמורה לככב מולה, אבל היא נכנסה להריון עם תאומים, אז התפקיד של ג'נט ניתנה ללזלי שארפ; לינדזי קיבלה תפקיד קטן יותר בתור אליסון, אחותה של רייצ'ל.
השחקנים

לזלי שארפ - ג'נט סקוט, אחת משתי הבלשיות שהן הדמויות הראשיות
סוראן ג'ונס - רייצ'ל ביילי, אחת משתי הבלשיות שהן הדמויות הראשיות
ניקולס גליבס - אנדי רופר, סמל בילוש (עונות 1–2)
דני מילר - סמל בילוש (עונות 3–4)
אמיליה בולמור - ג'יל מארי, מפקדת היחידה
פיפה הייווד - ג'ולי דודסון, רפ"ק
בן בט – בלש קווין לאמב
עונות

| עונה | עונה | פרקים | תאריכי שידור> שידור בכורה | תאריכי שידור> סיום העונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 6 | 25 במאי 2011 | 3 ביולי 2011 |
|  | 2 | 8 | 12 במרץ 2012 | 30 באפריל 2012 |
|  | 3 | 8 | 3 באפריל 2013 | 23 במאי 2013 |
|  | 4 | 8 | 10 בספטמבר 2014 | 29 באוקטובר |
|  | 5 | 3 | 13 באפריל 2016 | 29 באפריל 2016 |
הערות שוליים

↑  "TV Show directory — Scott and Bailey". mandy.com. אורכב מ-המקור ב-2018-06-12. נבדק ב-2018-06-12.
↑  Will Martin (2011-05-17). "Suranne Jones ('Scott & Bailey') interview". CultBox.
↑  Helen Tither (2011-06-22). "TV cop dramas irritated me, so I made my own, says the former Detective Inspector behind Scott And Bailey". Manchester Evening News.
↑  "ITV announces three new drama commissions for 2011". ITV. 2010-08-28. אורכב מ-המקור ב-30 ביוני 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
לשעבר סניף של ברקליס, הבניין ששימש כתחנת המשטרה בסדרה
אוניברסיטת קרטין

| --- | --- |


 אוניברסיטה ציבורית
 על שם:  ג'ון קרטין 
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 בעלי תפקידים
 סגל:  3,713 (נכון ל־2022) 
 סטודנטים
 :  58,607 (נכון ל־2022) 
 מיקום
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 קואורדינטות:  32°00′17″S 115°53′37″E﻿ / ﻿32.0048589°S 115.8936669°E﻿ / -32.0048589; 115.8936669
 www.curtin.edu.au
 he
 
אוניברסיטת קרטין (באנגלית: Curtin University) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אוסטרלית שממוקמת בעיר פרת' שבאוסטרליה המערבית. האוניברסיטה קרויה על שם ג'ון קרטין, ראש ממשלת אוסטרליה בשנים 1941–1945. זוהי האוניברסיטה הגדולה ביותר באוסטרליה המערבית, עם 59,939 סטודנטים (נכון לשנת 2021).
אוניברסיטת קרטין קיבלה מעמד של אוניברסיטה לאחר חקיקה בפרלמנט של אוסטרליה המערבית ב-1986. מאז האוניברסיטה התרחבה וכיום יש לה קמפוסים בסינגפור, מלזיה, דובאי ומאוריציוס. בנוסף על כך, יש לה שיתופי פעולה עם 90 אוניברסיטאות ב-20 מדינות. האוניברסיטה פועלת באמצעות חמש פקולטות עיקריות ולמעלה מ-95 מרכזים. היה לה קמפוס בסידני בשנים 2005–2016.
אוניברסיטת קרטין חברה באסטרונומי אוסטרליה (AAL), ופעילה במחקר במגוון תחומים אקדמיים.
היסטוריה

אוניברסיטת קרטין נוסדה בשנת 1966 כמכון הטכנולוגי של אוסטרליה המערבית. פעילות המכון התבססה על המכללה הטכנית של פרת', שנפתחה בשנת 1900. הקמפוס הנוכחי של המכון נפתח ב-1966.
ב-1969 סופחו למכון שלושה מוסדות: בית הספר למכרות (שנפתח ב-1902), המכללה החקלאית (שנפתחה ב-1926), ובתי הספר לפיזיותרפיה וריפוי בעיסוק (שפעלו מאז שנות ה-50). בשנים 1966–1976 המכון התרחב מ-2,000 ל-10,000 תלמידים.
בדצמבר 1986 המכון הפך לאוניברסיטה שנקראה על שם ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר, ג'ון קרטין. בכך אוניברסיטת קרטין לטכנולוגיה הפכה לאוניברסיטה השלישית באוסטרליה המערבית ולאוניברסיטה הטכנולוגית הראשונה באוסטרליה.
בשנת 1993 הוקם בית ספר למנהל עסקים. בשנת 2008 אוניברסיטת קרטין פתחה קמפוס בסינגפור. בשנת 2010 שם האוניברסיטה קוצר ל"אוניברסיטת קרטין".
ארגון

משנת 2007, ההוראה והמחקר של האוניברסיטה מתבצעים בחמש פקולטות (שהיו בעבר חטיבות), שכל אחת מהן כוללת מספר בתי ספר. בתי ספר אלה אוחדו בשנת 2020 כתוצאה מקיצוץ בתקני הסגל. כיום מבנה האוניברסיטה הוא:
המרכז ללימודי אבוריג'ינים
הפקולטה למנהל עסקים ומשפטים
בית הספר לחשבונאות וכלכלה
בית ספר לניהול ושיווק
בית הספר למשפטים
הפקולטה למדעי הבריאות
בית הספר לרפואה
בית ספר לבריאות
בית הספר לאחיות קרטין
בית הספר לבריאות הציבור
הפקולטה למדעי הרוח
בית הספר לעיצוב וסביבה
בית הספר לתקשורת, אומנויות ויצירה חברתית
בית ספר לחינוך
הפקולטה למדעים והנדסה
בית ספר להנדסה אזרחית והנדסת מכונות
בית הספר למדעי כדור הארץ וכוכבי לכת
בית הספר להנדסת חשמל, מחשוב ומתמטיקה
בית הספר למדעי המולקולריה והחיים
בית הספר למכרות
דירוג אקדמי

דירוג שאנגחאי (2024): מקום 201–300 (מקום 9= באוסטרליה)
דירוג Times Higher Education‏ (2024): מקום 251–300 (מקום 14 באוסטרליה)
דירוג QS לאוניברסיטאות (2024): מקום 183 (מקום 13 באוסטרליה)
הערות שוליים

↑  "Explore global opportunities". studyabroad.curtin.edu.au. 18 במרץ 2016. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-30 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cowling, Carole (17 בספטמבר 2015). "Curtin to wind-up its Sydney operation - News and Events - Curtin University, Perth, Western Australia". נבדק ב-30 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Projects and expertise - Research | Curtin University, Perth, Australia". Research at Curtin. נבדק ב-2021-03-30.
↑  White, Michael (1996), WAIT to Curtin : a history of the Western Australian Institute of Technology, Paradigm Books (Curtin University), ISBN 978-1-86342-490-5
↑  Perth Technical College (1979), The history of the Perth Technical College from, The College, נבדק ב-15 בספטמבר 2020 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "History: WAIT to Curtin". אורכב מ-המקור ב-21 באפריל 2008. נבדק ב-30 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gable, Guy (בספטמבר 2008). "Overview of WA universities". The information systems academic discipline in Australia. ANU E-Press. ISBN 978-1-921313-94-3. נבדק ב-2011-10-16. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  "Curtin University History". Curtin University. 2020. ארכיון מ-21 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Curtin University (13 בספטמבר 2010). "Our study areas". אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2012. נבדק ב-2011-10-16. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What is a Faculty?". students.connect.curtin.edu.au (בAustralian English). נבדק ב-2021-04-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260035205171  ISNI: 0000 0004 0375 4078  LCCN: n88676440  NKC: ko2008471535  SUDOC: 12176480X  VIAF: 167568872   WorldCat (עם VIAF): 167568872
ברברה בודישון

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1827 Whatlington, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 ביוני 1891 (בגיל 64) Robertsbridge, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Barbara Leigh Smith 
 תחום יצירה:  דין, חינוך נשים, פמיניזם, אמנות 
 בן או בת זוג:  Eugène Bodichon 
 מספר צאצאים:  0 
 חתימה:   
 
ברברה ליי סמית בודישון (באנגלית: Barbara Leigh Smith Bodichon, שם נעורים: ליי סמית, 8 באפריל 1827 – 11 ביוני 1891) הייתה פמיניסטית, אמנית, אשת חינוך ופילנתרופית אנגלייה, מן הלוחמות הבולטות לזכויות נשים במחצית המאה ה-19. ב-1854 פרסמה חיבור פורץ דרך, Brief Summary of the Laws of England concerning Women, שבעקבותיו החל מאבק של נשים למען זכויות כלכליות, בשנת 1858 ייסדה את כתב העת English Woman's Journal. ב-1869 הייתה מן המייסדות של גירטון קולג', הקולג' הראשון לנשים באוניברסיטת קיימברידג'.
קורות חיים

בית הוריה של ברברה בודישון היה יוצא דופן. אביה, בנג'מין סמית, חבר בית הנבחרים הבריטי, בעל נכסים רבים, אבל במקביל - בעל חשיבה רדיקלית, בחר שלא להינשא לאמה, מתוך אמונה שחוקי הנישואים פוגעים באישה. חמשת ילדיהם, שבודישון הייתה הבכורה בהם, נולדו אם כן מחוץ לנישואין, עניין שגרם לכמה מבני משפחתם להתנכר להם, בהם מי שהייתה בת דודתה של בודישון - פלורנס נייטינגל. האם, אן לונגדן, נפטרה משחפת כאשר בודישון הייתה בת שבע. ברוח התפישה הרדיקלית, התעקש האב העשיר לשלוח את חמשת ילדיו לחינוך ציבורי, בצד ילדי מעמד הפועלים של האזור. החל מגיל 21 נהנו כל ילדי משפחת ליי סמית מהקצבה שנתית נדיבה של 300 פאונד, שהעמיד לרשותם האב, הוא גם דאג להוריש לכל ילדיו, בנים ובנות, סכום שווה, הליך מאוד לא מקובל באנגליה של התקופה הוויקטוריאנית.
ברוח הבית, גם בודישון לא מיהרה להיכנס, כבנות דורה, להתחייבות של נישואים וגידול ילדים, אלא התמסרה לשני התחומים הקרובים ללבה: ציור (בעיקר בצבעי מים) וזכויות נשים. האוניברסיטאות בנות התקופה לא קיבלו נשים, אבל בודישון למדה אמנות, וכן כלכלה פוליטית ומשפטים, בקולג' הנשים של בדפורד סקוור, המוסד האקדמי הראשון לנשים באנגליה, שנוסד בלונדון ב-1849. את אמנות הציור בצבעי מים למדה אצל הצייר בן זמנה וויליאם הולמן האנט. ב-1857 הייתה בודישון בין המייסדים של אגודה בריטית ראשונה לנשים אמניות.
בשנות ה-20 המוקדמות לחייה הקימה בודישון בית ספר ניסויי. היא והמנהלת הנבחרת של בית הספר, אליזבת ווייטהד, ערכו חקר בכל בתי הספר היסודיים של לונדון, והגיעו למתכון של בית ספר ללא אבחנה דתית ומגדרית, לילדים בני כל המעמדות.
ב-1848, החלה בודישון, תחת שם העט "אסקולפיוס", לכתוב בעיתונו של ידידה וויליאם ראנסום, Hastings & St Leonards News, מאמרים בעניין שוויון לנשים ולחינוכן, עניין שיעסיק אותה כל חייה הבוגרים.
מערכת היחסים הראשונה של בודישון הייתה עם ג'ון צ'פמן, עורך המגזין "ווסטמינסטר ריוויו", שהיה גבר נשוי. כדי להרחיקה ממנו, לקח אותה אביה לטיול באלג'ריה, שם פגשה ברופא הצרפתי אוז'ן בודישון, שלו נישאה ב-2 ביולי 1857. כמוה, גם בעלה היה בעל חשיבה מקורית וחופשית, והזוג חי יחד מחצית השנה בכל שנה באלג'יריה, ואת מחצית השנה האחרת הייתה בודישון מבלה באנגליה, בעיסוקיה הפוליטיים.
בצד עיסוקיה הפוליטיים הייתה בודישון מעורבת בחיי החברה של לונדון, ובסלון שיצרה התארחו רבים מן הסופרים והציירים הבולטים בני התקופה.
פעילות פוליטית

בשנות ה-50 של המאה ה-19 הייתה בודישון בין המייסדות של מועדון חברות שנפגש באופן קבוע לדון בזכויות נשים. הקבוצה, שתיוודע בהמשך בשם "הגברות של לנגהאם" (על שם הכתובת שבה התנהלה הפעילות), הפכה לאחת מתנועות הנשים המאורגנות הראשונות בבריטניה.
ב-1854 פרסמה בודישון את החיבור הקצר Brief Summary of the Laws of England concerning Women ("תיאור קצר של החוקים הנוגעים לנשים באנגליה"), שחשף את העובדה שנשים נשואות בבריטניה נטולות כל זכויות כלכליות, וכל נכס או כסף שלהן נחשב אוטומטית לרכוש הבעל, שיכול לעשות בו ככל העולה על רוחו. ב-1855 הקימה ועדה לדאגה לזכויות נשים בנישואין. תוך שנה הפכה הוועדה לקבוצת לחץ כל-ארצית, שהגישה עצומה לבית הלורדים, מלווה באלפי חתימות של תומכות. ב-1857 עבר בפרלמנט "חוק עילות נישואין", שאפשר גירושין באמצעות בתי המשפט ופתח פתח לנשים ליזום גירושין. בודישון הייתה מן הלוחמות להעברת החוק, ואף העידה בפני הוועדה המיוחדת שקמה בבית הנבחרים לעניין זה.
בשנת 1858 הקימה בודישון את ה-English Women's Journal, שדן בנושאי תעסוקה ושוויון לנשים, ובהרחבת הזדמנויות התעסוקה. באותה שנה גם פרסמה את החיבור Women and Work, שתיאר את שוק העבודה הסגור כמעט לחלוטין בפני נשים, ואת תלותה של האישה האנגלייה בתמיכתו של גבר.
ב-21 בנובמבר 1865 הציעה, יחד עם ג'סי בושרט והלן טיילור, בפעם הראשונה בתולדות בריטניה, רפורמה פרלמנטרית שתאפשר זכות בחירה לנשים. את העצומה הקוראת לרפורמה העבירו דרך חבר הפרלמנט ג'ון סטיוארט מיל, שהיה ידוע כפמיניסט בעצמו. הרפורמה נדחתה ברוב של 196 מול 73, וזכות הבחירה הוענקה לנשים רק בראשית המאה ה-20, שנים ארוכות לאחר מותה של בודישון.
בשנת 1866, תוך שיתוף פעולה עם אמילי דייוויס, הגתה בודישון תוכנית לפתיחת החינוך האוניברסיטאי לנשים, וכך הוקם גירטון קולג' לנשים בקיימברידג', מפעל שבודישון מימנה בנדיבות מכספה.
אחרית חייה

בשנת 1885 נפטר אוז'ן בודישון, בעלה של ברברה בודישון, ובאותה שנה לקתה בודישון באירוע מוחי ונותרה נכה לאחרית ימיה.
בודישון נפטרה ברוברטסברידג', סאסקס, ב-11 ביוני 1891.
הערות שוליים

1 2 3  Barbara Bodichon, Spartacus Educational (באנגלית)
↑  Artist, social reformer and women's rights campaigner, Barbara Bodichon, Brighton & Hove Museums (באנגלית אמריקאית)
↑  Barbara Bodichon and Hastings, victorianweb.org
1 2 3 4  Barbara Leigh Smith Bodichon | Victorian Feminist, Educator, Artist | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Barbara Leigh Smith Bodichon - Person Extended - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk
↑  "Married". Morning Post, Thursday 9 July 1857, p. 8,
↑  Rachel Cooke, Trailblazer: The First Feminist to Change Our World by Jane Robinson; A Dirty, Filthy Book by Michael Meyer – review, The Guardian, Sun 11 Feb 2024
↑  Barbara Bodichon, Artvee (באנגלית אמריקאית)
↑  Barbara Leigh-Smith Bodichon, A Brief Summary of Laws Concerning Women, 1854, web.archive.org, ‏2015-11-10
↑  Hannah Awcock, Turbulent Londoners: Barbara Leigh Smith Bodichon, 1827-1891, Turbulent Isles, ‏2016-12-29 (באנגלית)
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Bodichon, Barbara Leigh Smith". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280027505171  BnF: cb12044944b (data)  CiNii: DA08537379  GND: 124423272  ISNI: 0000 0000 8224 3575  LCCN: n85011464  NDL: 001175594  NKC: vse20221141181  NLA: 35019802  NTA: 073621625  SNAC: w66q2v8m  SUDOC: 028659686  Trove: 794099  ULAN: 500021104  VIAF: 4583149108579568780001   WorldCat (עם VIAF): 4583149108579568780001 
ברברה בודישון, פרחי בר
ברברה בודישון, מבט מחלוני
אנג'לה קינסי

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1971 (בת 53) לפאייט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ביילור
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 השקפה דתית:  פרסביטריאניזם 
 בן או בת זוג:  Warren Lieberstein (2000–2010) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 
אנג'לה פיי קינסי או אנג'לה קינזי (באנגלית: Angela Kinsey; נולדה ב-25 ביוני 1971) היא שחקנית אמריקאית. זוכת פרס אמי לבידור בשעות היום. קינסי ידועה בשל תפקידה כאנג'לה מרטין, דמות בסיטקום המשרד (2005–2013). קינסי שיחקה גם בסיטקום Your Family or Mine, סדרה אמריקאית המבוססת על הסדרה הישראלית סברי מרנן ובסדרה הקומית בלי תגובות שליליות (באנגלית: Haters Back Off).
תפקיד המשחק שלה בסדרה "המשרד" סלל עבור קינסי את הדרך לתפקידי משחק רבים, בין היתר בסרט נערה גבוהה, סרט דרמה קומי-רומנטי של נטפליקס, בסיטקום הקומי A.P. Bio, והשתתפות קבועה בתוכנית Deliciousness של ערוץ MTV. משדרת את הפודקאסט Office Ladies ביחד עם השחקנית ג'נה פישר.
ביוגרפיה

קינסי נולדה בעיר לפאייט בלואיזיאנה. כשהייתה בת שנתיים, עברה משפחתה להתגורר בג'קרטה בירת אינדונזיה, שם עבד אביה כמהנדס קידוח. המשפחה התגוררה שם 13 שנים. קינסי למדה בבית הספר הבין-תרבותי בג'קרטה. במהלך תקופה זו, היא למדה אינדונזית, שפה שהיא עדיין מדברת מדי פעם. המשפחה חזרה לארצות הברית והתמקמה בארצ'ר סיטי בטקסס כשאנג'לה הייתה בת 14. קינסי בוגרת לימודים אקדמיים בתחום שפה אנגלית ובעלת תואר ראשון מאוניברסיטת ביילור, שם הייתה חברה באחוות צ'י אומגה, "לקחה שיעורי תיאטרון רבים ככל האפשר", והשתתפה בתוכנית "ביילור בלונדון". לאחר שסיימה את לימודיה האקדמאיים בביילור בשנת 1993, קינסי החלה התמחות בתוכנית האירוח של NBC, ה-Late Night עם קונאן אובריאן. את ההתמחות היא תיארה "חוויה "מדהימה". היא עבדה עבור מוביל הלהקה של התוכנית, המתופף מקס ויינברג. החוויה נתנה השראה לקינסי לצאת לטיול מחוף לחוף עם חבר מניו ניו יורק לקליפורניה.
קריירה

קינסי עברה להתגורר בלוס אנג'לס ולקחה שיעורי אימפרוביזציה בכמה בתי ספר למשחק. לאחר מכן היא עבדה בשירות לקוחות של מוקד מרפאות שיניים ועשתה תפקידי משחק קטנים בפרקים בודדים בסיטקומים שונים. היא דיבבה את הדמות "אנג'לה" בשני פרקים של סדרת האנימציה המלך היל. בתחילת 2005, היא נבחנה לתפקיד פקידת הקבלה (פאם ביסלי) לסדרה "המשרד". אחרי שנאמר לה על ידי מפיקי הסדרה שהיא "קצת עצבנית מדי בשביל פאם", היא נקראה לחזור לאודישן לתפקיד אנג'לה מרטין וזכתה בתפקיד. היא גם הופיעה בסדרה מונק בתפקיד רוצחת בשם ארלין בוראס ובעונות נוספות של סדרה זו בשנים 2007 ו-2008.
ביוני 2007, קינסי הייתה שותפה לקבלת פרס פרס אמי לבידור בשעות היום על הופעתה בסדרת רשת.
בקיץ 2011, היא הפכה לפרזנטורית החדשה של חברת מוצרי השיער Clairol, והופיעה בסדרה של פרסומות בטלוויזיה לסדרת מוצרי השיער של החברה Nice'n Easy. בשנת 2013 היא שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הבחורה החדשה. ב-2014 ו-2015 קינסי שיחקה בעונה הראשונה והשנייה בסדרה הקומית The Hotwives של הולו. ב-2015 היא גם שיחקה בסרט "אולסטארס".
קינסי משחקת בסדרה המקורית של נטפליקס, Haters Back Off את בת'אני, אימה של הדמות האינטרנטית מירנדה סינגס לצד השחקנים קולין באלינג'ר וסטיב ליטל. למרות שהעונה הראשונה קיבלה ביקורות מעורבות יחסית, קינסי זכתה לשבחי המבקרים על הופעתה. בשנת 2019, קינזי כיכבה בסרט הרומנטי של נטפליקס נערה גבוהה, שם היא משחקת את ג'ודי, אמא של הדמות הראשית אווה מישל.
בשנת 2020 קינסי הייתה מנחת התוכנית של דיסני פלוס Be Our Chef וחברה בפאנל התוכנית Deliciousness של MTV.
ב-11 בספטמבר 2019, קינזי פרסמה בטוויטר שהיא עובדת עם השחקנית ג'נה פישר על פודקאסט שבועי בשם Office Ladies. בציוץ היא כתבה שהפודקאסט יכלול "סיפורים וסקופים מאחורי הקלעים (של הסדרה "המשרד")... כמו גם קצת התלוצצות של חברות הכי טובות על החיים האישיים". הפרק הראשון של הפודקאסט עלה לשידור ב-16 באוקטובר 2019. בפודקאסט מתארחים גם שחקנים נוספים מצוות הסדרה "המשרד", והוא זכה בפרס פודקאסט השנה בטקס פרסי הפודקאסטים HeartRadio Podcast Awards 2021.
בשנת 2021, קינסי הודיעה שהיא וג'נה פישר עובדות ביחד על כתיבת ספר בשם The Office BFFs: Tales of The Office from Two Best Friends Who Were There. הספר יצא במאי 2022.
חיים אישיים

ב-18 ביוני 2000 היא נישאה לסופר והמפיק וורן ליברשטיין אחיו של פול ליברשטיין, שגילם את טובי פלנדרסון בסדרה המשרד. לזוג נולדה בת במאי 2008. ב-18 בפברואר 2009, קינסי ובעלה נפרדו. הסוכן שלה יצא בהצהרה שהשניים ממשיכים להיות חברים. ביוני 2010, פורסם כי קינסי הגישה בקשה לגירושין בעקבות "הבדלים בלתי ניתנים לגישור".
ב-4 באוגוסט 2016, הודיעה קינסי שהתארסה עם מי שהיה בן זוגה במשך תקופה ארוכה, השחקן והאופה ג'ושוע סניידר, אב לשני בנים. הזוג התחתן ב-13 בנובמבר 2016. הם מנהלים ביחד ערוץ יוטיוב ואתר בשם Baking with Josh & Ange.
קינסי היא פרסביטריאנית. היא אמרה שסבתא שלה לא צופה בסדרה המשרד כי היא מרגישה שהגיבור מייקל סקוט "וולגרי" מדי. קינזי אמרה שסבתה אומרת 'מותק, אנחנו כל כך גאים בך, אני גאה בך, אבל לא אכפת לי מהתוכנית ואני לא צופה בה.
קינסי תומכת של הארגון Ally Cat Allies ארגון ללא מטרות רווח המוקדש לחתולים.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | הסדרה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת דופן של אנסמבל בסדרה קומית | המשרד | זכייה |
| 2008 | גילדת שחקני המסך | הופעה יוצאת דופן של אנסמבל בסדרה קומית | המשרד | זכייה |
| 2008 | פרסי ארץ הטלוויזיה | Future Classic | המשרד | זכייה |
| 2020 | פרסי שורטי | הפודקאסט הטוב ביותר (ביחד עם ג'נה פישר) | Office Ladies | מועמדות |
ריצ'רד קוקלינסקי

| --- | --- |
ריצ'רד קוקלינסקי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  11 באפריל 1934 ג'רזי סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  5 במרץ 2006 (בגיל 71) טרנטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Richard Leonard Kuklinski 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השקפה דתית:  קתוליות לאפסדית 
 
ריצ'רד לאונרד קוקלינסקי (באנגלית: Richard Leonard Kuklinski‏; 11 באפריל 1935 – 5 במרץ 2006) שנודע בכינוי "איש הקרח" היה רוצח סדרתי אמריקאי, שטען שהצטרף למאפיה והועסק על ידה בדרך קבע כ"רוצח שכיר", אך רצח אנשים רבים באופן עצמאי.
קוקלינסקי, שהתנשא לגובה 196 ס"מ ומשקלו היה 135 ק"ג, עבד עבור משפחת הפשע DeCavalcante מניוארק, מדינת ניו ג'רזי ויתר חמש משפחות הפשע ממדינת ניו יורק. על פי עדותו, בין השנים 1948–1986, הוא רצח למעלה מ-100 אנשים, ואף ייתכן שרצח למעלה 250 אנשים (המספרים משתנים לאור עדויותיו השונות בנושא). קוקלינסקי טען כי ביצע הרצח הראשון שלו בגיל 13. טרם מעצרו, הוא גר עם אשתו וילדיו בפרבר של דומון שבמדינת ניו ג'רזי.
ביוגרפיה

קוקלינסקי נולד בדירה שכורה בעיר ג'רזי סיטי, במדינת ניו ג'רזי, לסטנלי קוקלינסקי, מהגר פולני מוורשה עובד מסילת רכבת, ולאנה מקנאלי, בתם של זוג מהגרים אירים מדבלין מהם התייתמה, שעבדה במפעל לאריזת בשר במהלך שנות ילדותו של ריצ'רד.
במהלך שנות ילדותו, אימו של ריצ'רד התעללה בו באמצעות הכאתו במטאטא וחפצי בית אחרים. היא האמינה שהשתתת משמעת אדוקה, צריכה להיות מלווה בחינוך דתי קפדני, ולפיכך, גידלה את בנה בכנסייה קתולית, היכן ששימש ברבות הזמן כ"נער מזבח".
לריצ'רד היו שני אחים. פלוריאן מת מפצעים שנגרמו מהתעללותו של אביו. משפחת קוקלינסקי שיקרה למשטרה, ואמרה שהוא נפל במדרגות. אחיו האחר, יוסף קוקלינסקי (1944–2003) הורשע בעבירה של אינוס ורצח ילדה בת 12. כאשר נשאל ריצ'רד אודות פשעיו של אחיו, השיב: "...אנחנו באים מאותו אבא".
כילד, קוקלינסקי אמר שהוא הרג ועינה את החתולים בשכונה וכלבים לשם שעשוע.
ביוגרפיה > קריירת הפשע

באמצע שנות החמישים של המאה ה-20, יצא שמו של קוקלינסקי כ"מלווה בריבית קצוצה" בשוק האפור שירביץ או יהרוג את אלו שיעצבנו אותו. בסופו של דבר, בקיאות זאת בעולם הפשע, והמוניטין שצבר בעטיה, היא שהביאה אותו לידיעת משפחת הפשע DeCavalcante מניוארק, שבחרה להעסיקו על דרך קבע, ואשר ערבה אותו, לראשונה בקריירת הפשע המקצועית שלו, בטבח כנופיות פשע יריבות.
בתחילת אביב 1954, קוקלינסקי החל משחר לטרף בשכונת הלס קיצ'ן (Hell's Kitchen) בחיפושו אחר קורבנות. על פי הסופר פיליפ קרלו:
הוא הגיע למנהטן מספר פעמים במשך שבועות וחודשים, והרג אנשים, תמיד גברים, אף פעם לא נשים, הוא אמר, תמיד מישהו ששדדו אותו ב"צורה הלא נכונה", בשל סיבה דימיונית או איזוטרית כלשהי. הוא ירה, דקר, והכה באלה למוות. הוא הותיר חלק מהאנשים היכן שנפלו. הוא זרק חלק מהגופות לנהר ההדסון. רצח, בשביל ריצ'רד, הפך לספורט. משטרת ניו יורק שהחזיקה בקונספציה שקבצני הרחוב הם שתוקפים והורגים אחד את השני, מעולם לא חשדו שרוצח סדרתי עצמאי מהעיר ניו ג'רסי מגיע למנהטן כדי להרוג אנשים, לצורכי אימון ושכלול יכולותיו. בכך, הפך ריצ'רד את צידה המערבי של מנהטן למעין מעבדת ניסוי לרציחות, שלא לומר, בית ספר, כפי שהגדיר זאת ריצ'רד.
קוקלינסקי לאחר מכן נזכר:
כעת, ידוע שמה שאהבתי יותר מכל היה מסע הצייד עצמו, האתגר שהדבר היווה עבורי. ההרג עבורי היה דבר משני. לא חוויתי התרגשות מההרג במרבית המקרים. אבל, ההבנה כיצד להגיע לסיטואציית ההריגה, האתגר - המארב ועשייה זאת נכון, בצורה מוצלחת- זה ריגש אותי מאד. ככל שהסיכויים נטו יותר נגדי, כך הפקתי מכך יותר הנאה.
בהתאם לסופר פיליפ קרלו:
ריצ'ארד סבל מהפרעה דו-קוטבית והיה עליו ליטול תרופות לייצוב התנהגותו, אך ברור שעצם ההליכה לפסיכיאטר לא באה בחשבון עבורו. היות, שבכך, היה למעשה מודה שמשהו לא בסדר איתו, והוא מעולם לא עשה זאת.
בניגוד לדעתו של קרלו, קוקלינסקי רואיין על ידי הפסיכיאטר ד"ר פארק דייטז (אנגלית: Dr. Park Dietz) בבית הסוהר טרנטון. קוקלינסקי ודייטז שוחחו ארוכות, בשיחות שהוקלטו במצלמת וידאו, על דרך חינוכו וגידולו של קוקלינסקי על ידי משפחתו, פשעים, ואירועים אחרים בעברו. קוקלינסקי אמר לפסיכיאטר שהוא רוצה לדעת איזה אירוע או הפרעה נפשית הפכה אותו לבעל יכולת לבצע מעשים שכאלו שבהם הוא מואשם. לאחר דיון מעמיק, הפסיכיאטר אחז בדעה שמדובר כאן בעניין של טבע -נגד- טבע, קרי, שגם מדובר במשהו נפשי וגם באירועים מעברו, ששכלולם יחדיו הביאוהו להיות "רוצח מקצועי" שמסוגל להיות פונקציונלי בתחומים אחרים בחייו. הדוקטור הוסיף ופירש, שככל הנראה, קוקלינסקי קיבל בתורשה הפרעת אישיות אנטיסוציאלית מאחד או שני הוריו המתעללים, וההתעללות האלימה שהוא סבל מאביו חיזקה אצלו היבטים של אלימות, ביצוע מעשים ללא-מצפון, ותחושת חוסר-אהבה כלפי הזולת. בשולי הדברים, יצוין, שדייטז ציין שקוקלינסקי סבל מפרנויה.
ביוגרפיה > המצוד המדינתי והפדרלי אחריו

כאשר לבסוף הרשויות עלו על עקבותיו של קוקלינסקי ב-1986, הם ביססו כמעט את כל התיק על עדותו של סוכן סמוי בשם דומיניק פוליפרון (Dominick Polifrone), ועל הראיות שנאספו על ידי בלש משטרת ניו ג'רזי פאט קאן (Pat Kane) במרוצת שש השנים הקודמות לכך. החקירה הצריכה מבצע משותף של משרד התובע הכללי של ניו ג'רזי והרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ (אנגלית: The Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives. להלן: ATF). מאוחר יותר, לאחר מעצרו, טען קוקלינסקי בראיון שנתן לרשת HBO שהיה לו רק חבר אחד שהוא לא הרג (פיל סולימאן). חבר זה נהפך למודיע משטרתי והוא הסיבה לכך שנעצר.
לסוכן של רשות ה-ATF דומיניק פוליפרון היה ניסיון מיוחד כסוכן סמוי במקרים הקשורים למאפיה. משטרת ניו ג'רזי ורשות ה-ATF הקימו מטה מבצעי משותף. הבלש קאן גייס את פיל סולימאן, חברו הקרוב של קוקלינסקי, כמודיע משטרתי, מי שלימים ערך את ההיכרות בין פוליפרון לקוקלינסקי. פוליפרון התנהג כאילו הוא מעוניין לשכור את שירותיו של קוקלינסקי לצורך ביצוע רצח, והקליט אותו מדבר בפרוטרוט כיצד הוא יעשה זאת.
ביוגרפיה > המצוד המדינתי והפדרלי אחריו > מעצרו

ב-17 בדצמבר 1986, קוקלינסקי נפגש עם סוכן פדרלי במטרה להשיג ציאניד לצורכי ביצועו של רצח מתוכנן. הוא נעצר כשעתיים לאחר מכן במחסום משטרתי. אקדח נמצא במכוניתו, ואשתו הואשמה בניסיון למנוע את מעצרו. הוא הואשם בחמישה מעשי רצח, שישה סעיפי החזקת נשק שלא כדין, ניסיון לרצח, שוד וניסיון לשוד.