stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היפהפייה הנרדמת מתעוררת
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  סקוט מקולי, Don Hahn, Peter Schneider on Waking Sleeping Beauty, באתר Filmmaker‏, 26 במרץ 2010
↑  שרה נייט אדמסון, Don Hahn: Animator, Producer, Director and Peter Schneider: Former President of Disney Animation Interview, באתר Sarah's Backstage Pass‏, 4 בפברואר 2010
1 2 3 4 5  הליידי מיז דיווה, Waking Sleeping Beauty, באתר The Diva Review‏, 17 במרץ 2010
↑  פרנק סקק, ‘Howard’: Film Review - Tribeca 2018, באתר הוליווד ריפורטר, 24 באפריל 2018
1 2  לוק בונאנו, Waking Sleeping Beauty DVD Review, באתר DVDizzy‏, 30 בנובמבר 2010
1 2  פיטר סקריטה, Waking Sleeping Beauty Movie Trailer, באתר Film/‏, 19 בפברואר 2010
↑  מארק בורדן, Jeffrey Katzenberg Plans on Living Happily Ever After, באתר Fast Company‏, 1 בדצמבר 2009
1 2  ביל דוסוביץ, Schneider and Hahn Talk 'Waking Sleeping Beauty', באתר Animation World Network‏, 25 במרץ 2010
↑  היפהפייה הנרדמת מתעוררת, באתר Box Office Mojo
↑  היפהפייה הנרדמת מתעוררת, באתר Rotten Tomatoes
↑  היפהפייה הנרדמת מתעוררת, באתר Metacritic
↑  אנדי קליין, Waking Sleeping Beauty: movie review, באתר The Christian Science Monitor‏, 27 במרץ 2010
↑  ג'יימס טיילור, How Broadway helped animate Disney’s comeback, באתר לוס אנג'לס טיימס, 3 באפריל 2010
↑  שון פרגוסון, Waking Sleeping Beauty (DVD Review), באתר ?Why So Blu‏, 2 בדצמבר 2010
↑  ביל גרהם, WAKING SLEEPING BEAUTY DVD Review, באתר Collider‏, 7 בינואר 2011
↑  פיטר קנגט, “Social,” “Swan” and “Speech” Lead St. Louis Critics’ Nominations, באתר IndieWire‏, 22 בדצמבר 2010
↑  2011 Film & TV Dorians, באתר פרסי דוריאן
↑  טקס פרסי אנני ה-38, באתר פרס אנני
דון האן - במאי, מפיק וקריין הסרט
הזורע

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מגידו
גובה ממוצע: ‎64 מטר
תאריך ייסוד: 1936
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,045 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,008 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) הזורע(למפת הכרמל רגילה) הזורע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הזורע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הזורע32°38′38″N 35°07′10″E﻿ / ﻿32.6440018332107°N 35.1194996852588°E﻿ / 32.6440018332107; 35.1194996852588  heמפת היישובים של מועצה אזורית מגידו באדום - הזורע בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10
http://www.hazorea.org.il
הַזּוֹרֵעַ הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי השוכן במערב עמק יזרעאל, למרגלות רמות מנשה, על כביש חיפה-מגידו, בתחום השיפוט של המועצה האזורית מגידו. זהו הקיבוץ היחיד שנוסד על ידי בוגרי תנועת הנוער היהודית גרמנית "ורקלויטה" (Werkleute - אנשי המעשה/עבודה), תנועה שהייתה במקורה בעלת אוריינטציה ליברלית-סוציאליסטית, והפכה לציונית עם עליית הנאצים לשלטון.
היסטוריה

הקיבוץ עלה על הקרקע למרגלות הכרמל ליד יקנעם, בשנת 1936. השטח כלל 20,000 דונם שנקנו על ידי חברת הכשרת היישוב ויועדו למושבה פרטית. 5,000 דונם מתוכם נמכרו לקרן הקיימת לצורך התיישבות קיבוצית של עולי גרמניה, אולם בגלל בעיות הקשורות לפינוי האריסים מהקרקע ניתן היה להתיישב רק על מעט מהקרקע. מייסדי הקיבוץ היו מגרעין של עולים שהתגבשו בחדרה במהלך 1934. רובם הפסיקו לימודים אקדמיים או לימודי מקצוע ויצאו להכשרות לקראת עלייה. בחדרה נבחר השם הזורע, שביקש לסמל את הקשר לאדמה ולהתחדשות בארץ ישראל.
במשך קרוב לשלוש שנים ישבו חברי הגרעין על חלקת אדמה קטנה באורך 300 מטר ורוחב של 60 מטר באוהלים וצריפים ארעיים וסבלו מהתנכלויות בתקופת המרד הערבי הגדול. במהלך הזמן נעשו ניסיונות להגיע להסדר פינוי עם הבדואים האריסים שישבו על אדמתם, אך הדבר לא התאפשר בגלל לחץ של קיצונים ערביים. ב-6 בספטמבר 1938 פונו הבדואים מהקרקע על ידי משטרת המנדט והועברו לקרקע חלופית של חברת הכשרת היישוב. בדצמבר 1938 הונחה אבן הפינה למבנה הקבע הראשון של הקיבוץ, בית הילדים.
בשנות השלושים הצטרפו לקיבוץ קבוצת חלוצים מגרמניה שעד לעלייתם ארצה הוכשרו בחווה הציונית החלוצית גוט וינקל ליד ברלין. בשנת 1942 הצטרפה לקיבוץ קבוצה של יוצאי גרמניה, רובם יוצאי ה"וורקלויטה", שעזבו את קיבוץ שמיר. כן קלט הקיבוץ קבוצת נוער מבולגריה שלא מעטים מבניה התגייסו מיד לאחר מכן לפלמ"ח ולצה"ל, ונפלו במלחמת העצמאות. זמן קצר לאחר מכן נקלטה קבוצת ילדים בני מרוקו, וכן נערים שעלו מסוריה ולבנון. לאחר מלחמת העצמאות קיבל הקיבוץ תוספת אדמה שהייתה לפני כן אדמות הכפרים קירי ואבו זריק.
בהמשך נקלטו בקיבוץ עולים מארצות רבות שהגיעו תחילה לאולפן העברית שפעל בו משנת 1956 ונסגר ב-2006.
בספטמבר 2013 התקבלה בקיבוץ הזורע החלטה על שינוי אורחות החיים, מקיבוץ שיתופי לקיבוץ מופרט. הפרטה זו, יחסית להפרטות אחרות בתנועה הקיבוצית, לא הייתה אגרסיבית והצליחה לשמור על רשת ביטחון כלכלי רחבה ולשמר את חיי התרבות והקהילה של הקיבוץ.
בקיבוץ נמצא מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, הכולל אוסף של אמנות המזרח הרחוק, שתוכנן על ידי האדריכלים אל מנספלד ומוניו גיתאי ויינראוב. בחודש אוגוסט 2020 התבצע שוד במוזיאון שבו נגנבו עשרות פריטי אמנות בשווי של כשני מיליון שקלים.
בתחום הקיבוץ נמצא בית הספר היסודי האזורי "פלגים", בו לומדים ילדי הקיבוץ עם ילדים מיישובים שכנים. בית הספר התיכון האזורי אליו שולח הקיבוץ את ילדיו הוא בית הספר מגידו בעין השופט.
בתחום הכלכלי, בצד המשק החקלאי, ניתן למצוא בקיבוץ את "פלסטופיל", מפעל לייצור יריעות פלסטיק, חברת מ.ב.א לבקרת איכות וכן ענפים חקלאיים: בריכות לגידול דגי נוי, גידולים באמצעות הידרופוניקה וגידולי שלחין. כמו כן, ישנם עסקים קטנים של חברי הקיבוץ ועסקים השוכרים שטח בקיבוץ. בשטח הקיבוץ גם נמצאת תחנת דלק דור-אלון כולל חנות נוחות 'אלונית' במתחם המסחר הסמוך לקיבוץ, לצד כביש 66.
ממצאים ארכאולוגים

בשנת 1964 התגלה בגדה הדרומית של נחל השופט בתחומי הקיבוץ, לוח אבן ששימש כיסוי של קבר מתקופת הברזל הקדומה ולידו מספר כלי חרס בהם קערות, קדרות וקנקנים.
גלריית תמונות

פסל היובל לקיבוץ שיצר רודא ריילינגר, 1987
מוזיאון וילפריד ישראל בקיבוץ הזורע
אתר הראשונים: מגדל השמירה, צריף ואוהל המציגים את תקופת הקמתו של הקיבוץ
לקריאה נוספת

קיבוץ הזורע 1936–1996: מעגלי יחיד ויחד. עורכת, רוני כוכבי. הוצאת קיבוץ הזורע, 1996
הזורע : עשר השנים הראשונות ; התהוותו של קבוץ, יוסף שתיל, קיבוץ הזורע: המכון לחקר הקיבוץ והרעיון השיתופי באוניברסיטת חיפה, 1977
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ביקנעם המתרחבת, דבר, 27 במרץ 1936
↑  קבוץ הזורע ביקנעם, דבר, 1 ביולי 1936
↑  נדב מן, הפינוי משדות עמק יזרעאל, באתר ynet, 6 בינואר 2006
↑  בית ראשון לקיבוץ "הזורע" ביקנעם, דבר, 5 בדצמבר 1938
↑  אתר קיבוץ הזורע
↑  בשווי של מליונים: פריטים נדירים נגנבו ממוזיאון בקיבוץ הזורע, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2020
↑  אלי ינאי, קבר מתקופת הברזל הקדומה בקיבוץ הזורע, עתיקות 65, 2011, עמ' 47–51
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567674605171  GND: 4089185-9  LCCN: n91017113  VIAF: 158409460   WorldCat (עם VIAF): 158409460
אדריכלות נאו-מורית

| --- | --- |

הביתן המלכותי, ברייטון, אנגליה
 מידע כללי
 אזור גאוגרפי:  אירופה וארצות הברית
 טווח תאריכים:  המחצית השנייה של המאה ה-19 עד המחצית הראשונה של המאה ה-20
 סגנון אדריכלות קודם:  אדריכלות מורית
בית כנסת היובל בפראג בתכנונו של וילהלם שטיאסני - שימוש באבלק ממלוכי, בקשת פרסה ספרדית, בגמלון גותי ובצבעוניות עזה למתן "סגנון מורי"
הגימנסיה במוסטר שבבוסניה - אדריכלות נאו-מורית להדגשת הלאומיות הבוסנית
בית החרושת זכרל בווינה, דוגמה לשימוש בסגנון למבנה תעשייה מבטון
אדריכלות נאו-מורית היא סגנון אדריכלי שהיה נפוץ מן המחצית השנייה של המאה ה-19 ועד המחצית הראשונה של המאה ה-20 באירופה ובארצות הברית למבני ציבור (בעיקר תיאטראות ובתי כנסת). הסגנון שאב אלמנטים עיטוריים מאדריכלות ספרדית-אסלאמית של ימי הביניים (אדריכלות מורית) וכן מאדריכלות ממלוכית ואדריכלות מוגולית, אך הקמת המבנים תוכננה תוך שימוש בחומרי המהפכה התעשייתית (פלדה, בטון מזוין, זכוכית, לבנים ורעפים מייצור המוני). רוח הסגנון היא חיקוי ברוח האוריינטליזם של התנועה הרומנטית, המשלב באופן אקלקטי רכיבים ממסורות שונות בזמן ובמקום.
מאפיינים סגנוניים

הסגנון הוא אקלקטי, ומבקש להחיות סגנון "מוסלמי" או "מזרחי" שלא התקיים ככזה בעבר, אלא בדמיון האירופאי. מספר מבנים בולטים שימשו לו כדגם, מארמון אלהמברה בספרד ועד הטאג' מהאל בהודו. מספר אלמנטים מן המרחב שבים וחוזרים ברוב המבנים. בהם: דגש על צבעוניות רבה, בעיקר בצבעי ירוק ואדום; תשליב אבנים (אבלק) דקורטיבי - המשלב פסי צבע באבנים או לבנים; קשת פרסה בהיקף שלמעלה מ-180 מעלות; כיפות בצורת בצל, לעיתים רבות מעוטרות בדגם רעפים בדמות קשקשים; שימוש בצורת המתומן, מינרט (צריח) ולרוב זוג צריחים, חלונות או חרכי אוויר ואור בדוגמת כיזאן (מקבץ חלונות עגולים קטנים) או משרביה (שבכה), עיטורים מעולם הצומח או דמויי ערבסקות כמו באמנות מוסלמית ועוד.
עם זאת - מבחינת חומרי הבניה קיימת נטייה לאמץ חומרים חדשים כפלדה, בטון מזוין וזכוכית, המאפשרים גמישות בעיצוב הצורני ובחומרי בנייה מייצור תעשייתי המוני מודרני.
היסטוריה

האדריכל הבריטי אדוארד בלר (אנ') נשכר ב-1828 על ידי הנסיך הרוסי מיכאיל סמיונוביץ' וורונצוב (אנ') לתכנן עבורו את ארמון וורונצוב בחצי האי קרים. בלר היה איש התחייה הגותית האנגלית, אך סבר שעבור ארמון בחצי האי קרים, נכון יהיה להחיות סגנונות אדריכלות אסלאמיים כגון אדריכלות מוגולית. את האלמנטים שאב ממסגד בדלהי ומארמונות עות'מאניים בחצי האי קרים. ארמון זה הוא המבנה הראשון שהוקם באדריכלות נאו-מורית.
הרעיון להחיות את סגנונות המזרח נקלט היטב בקרב יהודים באימפריה האוסטרו-הונגרית ובגרמניה, שביקשו לראות את שרשיהם במזרח כתרבות ששורשיה נטועים במזרח שמי, האסיאתי-מוסלמי שזכה להילה רומנטית בעקבות האוריינטליזם. נוספה על כך גם ההתבוננות של אנשי תנועת ההשכלה היהודית בגרמניה על תור הזהב בספרד כמודל חיובי לפריחה יהודית, מודל שהתאפיין בין השאר באדריכלות המורית.
הסגנון נפוץ גם בספרד, כחלק מרעינות תחיית סגנונה המקורי באמצעי בנייה חדישים. למשל: פלאסה דה אספניה בסביליה, קאזה ויסנס בברצלונה וזירת מלחמת השוורים לס ונטאס במדריד. בברצלונה השפיע הסגנון על צמיחת סגנון המודרניזם קטלאני (מודרניסטה).
כן נפוץ הסגנון בבוסניה, כחלק מהדגשת האופי הלאומי-מוסלמי הייחודי שלה. למשל: בית הדואר המרכזי בסרייבו ובית הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית של בוסניה והרצגובינה בעיר והגימנסיה של מוסטר.
בארצות הברית נפוץ הסגנון בראשית המאה ה-20 לתכנון אולמות תיאטרון, כמו למשל תיאטרון פוקס באטלנטה (1929). רבים מהאולמות אף נשאו שמות "אוריינטליים-אקזוטיים" כגון "אלהמברה", "גרנדה" או "בגדאד".
הסגנון השפיע על הסגנון האקלקטי בארץ ישראל.
מבנים בולטים נוספים בסגנון > בתי כנסת

| שם המבנה | תמונה | עיר | שנת החנוכה | אדריכל | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בית הכנסת של לייפציג |  | לייפציג | 1858 | אוטו סימונסון | נהרס בליל הבדולח (הלילה שבין ה-9 וה-10 בנובמבר 1938) |
| בית הכנסת טמפלגאסה |  | וינה | 1858 | לודוויג פרסטר | נהרס בליל הבדולח |
| בית הכנסת הגדול של בודפשט |  | בודפשט | 1859 | לודוויג פרסטר |  |
| בית הכנסת החדש |  | ברלין | 1859 | אדוארד קנובלאוך | הוצת בליל הבדולח; במהלך הפצצות חיל האוויר המלכותי  ב-23 בנובמבר 1943 במסגרת מלחמת העולם השנייה, נפגע המבנה בצורה קשה.  הריסות המבנה פונו לחלוטין בשנת 1958;  הכיפה שוקמה בין השנים 1988–1993. אולם התפילה לא שוקם. |
| בית הכנסת גלוקנגאסה |  | קלן | 1861 | ארנסנט פרידריך צווירנר | נהרס בליל הבדולח |
| בית הכנסת במצודה |  | טימישוארה | 1865 | איגנאץ שומאן |  |
| בית הכנסת בזאגרב |  | זאגרב | 1867 | פראניו קליין | נהרס ב-1942 על ידי האוסטאשה |
| בית הכנסת הספרדי |  | פראג | 1868 |  |  |
| בית הכנסת רומבך |  | בודפשט | 1872 | אוטו וגנר |  |
| בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ |  | צ'רנוביץ | 1879 | יוליאן זכרייביץ' | פורק ב-1941 |
| בית הכנסת הגדול של פירנצה |  | פירנצה | 1882 | מרקו טְרֵוֱוס, מריאנו פַאלצ'יני ווינצ'נצו מיקלי | שילוב של סגנון נאו-מורי ונאו-ביזנטי |
| בית הכנסת ברחוב אלדרידג' |  | ניו יורק | 1887 | פטר ופרנסיס ויליאם הרטר |  |
| בית הכנסת הגדול של פלזן |  | פלזן | 1890 | עמנואל קלוץ |  |
| בית הכנסת ברובע פבריק |  | טימישוארה | 1895 | ליפוט באומהורן |  |
| בית הכנסת בסופיה |  | סופיה | 1905 | פרידריך גרינאנגר |  |
מבנים בולטים נוספים בסגנון > מבנים נוספים

תיאטרון הבלט והאופרה של טביליסי
שער הניצחון בברצלונה
אולם התזמורת הפילהרמונית של אודסה (אנ')
בית החרושת זכרל (Zacherlfabrik) בווינה (אנ')
בית עיריית סרייבו בסרייבו (בוסניה והרצגובינה) (אנ')
לקריאה נוספת

Ivan Davidson Kalmar, 'Moorish Style: Orientalism, the Jews, and Synagogue Architecture', Jewish Social Studies, vol. 7, no. 3, 2001, pp. 68–100
שון פייפרום

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1986 (בן 38) טמפה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Shawn Caminiti Pyfrom 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 פרופיל ב-IMDb
 
שון קאמיניטי פייפרום (באנגלית: Shawn Caminiti Pyfrom נולד; ב-16 באוגוסט 1986) הוא שחקן וזמר אמריקאי.
ביוגרפיה

פיירום נולד בטמפה, פלורידה. הוא ממוצא וולשי, אנגלי, סקוטי, אירי, הולנדי, איטלקי, גרמני, הונגרי וצרפתי . "קמיניטי", שמו האמצעי, הוא שם הנעורים של אמו, גייל.  לפיירום יש אח גדול בשם כריסטופר ואחות צעירה בשם אמבר.
קריירה

בשנת 2001 החל לדובב את קולו של ליונל בסדרת האנימציה "סטנלי". זהו תפקיד הדיבוב הראשי הראשון שך פייפרום.
פייפרום ידוע בעיקר בתפקידו החוזר בתור אנדרו ואן דה קמפ, בנם של ברי ואן דה קמפ (מרשה קרוס) ורקס ואן דה קמפ (סטיבן קאלפ) בסדרת הטלוויזיה עקרות בית נואשות. בתחילה שיחק את התפקיד בהופעת אורח חוזרת לאורך העונה הראשונה של התוכנית (2004–2005). לאחר מכן שיחק בתפקיד חוזר מהעונה השנייה עד החמישית. בשנת 2009, פיירום עזב את הסדרה "עקרות הבית הנואשות" אך המשיך להופיע בתדירות בתפקיד אורח, כולל בעונה האחרונה.
בשנת 2006 הופיע פייפרום בסרט "לאלף את אבא" של וולט דיסני לצד טים אלן וקריסטין דייוויס ובסרט "The Darkroom" משנת 2007.
בעקבות מותו של פיליפ סימור הופמן בשנת 2014 כתוצאה ממנת יתר, הודה פייפרום כי החלים מהתמכרות לסמים ואלכוהוליזם מפברואר אותה שנה.
פילמוגרפיה

קולנוע
| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Belle's Tales of Friendship | שון | ישירות לווידאו |
| 2000 | תעביר את זה הלאה | שון |  |
| 2000 | A Day in a Life | ג'רמי |  |
| 2001 | Max Keeble's Big Move | ילד שובב באוטובוס |  |
| 2002 | Sum 41: Fatlip | נער מס' 6 | סרט קצר |
| 2005 | Stanley's Dinosaur Round-Up | ליונל גריף | תפקיד קולי |
| 2006 | לאלף את אבא | טריי |  |
| 2006 | The Darkroom | סטנלי |  |
| 2009 | The Alyson Stoner Project | טאגר | ישירות לווידאו |
| 2009 | Tanner Hall | האנק |  |
| 2009 | The Juggler | גובה מזומנים | סרט קצר |
| 2011 | The Sexy Dark Ages | רואן | סרט קצר |
| 2011 | Skin | מתיו | סרט קצר |
| 2017 | Hard Surfaces | אדריאן ג'ייקובס |  |
| 2018 | Hellbent | בילי |  |
| 2018 | Randy's Canvas | בוץ' |  |
| 2020 | Model Citizen | טיילר וולטון |  |
| 2020 | Pistachio Goes to Walt Disney World! | חובב פיסטוק |  |
פילמוגרפיה > טלווויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | הגלימה | ג'רי בלייק | פרק אחד |
| 1995 | Sing Me a Story with Belle | שון | שני פרקים |
| 1998 | Pumpkin Man | אוסטין | סרט טלוויזיה |
| 1998 | A Wing and a Prayer | ג'סטין | סרט טלוויזיה |
| 1998 | מכדור הארץ לירח | ילד בן 10 | מיני סדרה, פרק אחד |
| 1998 | שיקגו הופ | ג'ונה 'ג'סיקה' בויד | פרק אחד |
| 1998 | אלן | ילד | פרק אחד |
| 1998 | L.A. Doctors | קווין קלייבורן | פרק אחד |
| 1998 | המופע של דרו קארי | מארק פוסטר | פרק אחד |
| 1998 | My Hometown | ג'יימי/דילן | 2 פרקים |
| 1999 | באפי ציידת הערפדים | ילד | פרק אחד |
| 1999 | Michael Landon, the Father I Knew | מייקל לנדון (בן 10) | סרט טלוויזיה |
| 1999 | The Night of the Headless Horseman | תלמיד | תפקיד קולי, סרט טלוויזיה |
| 1999 | Come On Get Happy: The Partridge Family Story | דני בנדוצ'י | סרט טלוויזיה |
| 1999 | מגע של מלאכים | ארון ברגר | פרק אחד |
| 1999 | H-E Double Hockey Sticks | לואיס | סרט טלוויזיה |
| 2000 | Recess | זק | פרק אחד, תפקיד קולי |
| 2000 | The Trouble with Normal | דאגלס | פרק אחד |
| 2000 | The Amanda Show |  | פרק אחד |
| 2000–2001 | הרקיע השביעי | בובי קארבר | 2 פרקים |
| 2000–2001 | איש משפחה | אוליבר | 2 פרקים, תפקיד קטחי |
| 2001 | The Kids from Room 402 | ג'סי | פרק אחד |
| 2001 | Reba | בריאן | פרק אחד |
| 2001 | What's Up, Peter Fuddy? |  | סרט טלוויזיה |
| 2001–2003 | Stanley | ליונל גריף | 13 פרקים, תפקיד ראשי קולי |
| 2002 | מלקולם באמצע | אדי | פרק אחד |
| 2002 | Rocket Power | נער על סקייטבורד | פרק אחד, תפקיד קולי |
| 2002 | State of Grace | לוגן | 3 פרקים |
| 2003 | Oliver Beene | ביל | פרק אחד |
| 2003 | My Life with Men | סם | סרט טלוויזיה |
| 2003 | The Division | ג'ון | 2 פרקים |
| 2003 | האחים גרסיה | ג'ייק ברודי | פרק אחד |
| 2004 | Drake & Josh | מייקל | פרק אחד |
| 2004 | Century City | ג'וליאן האן | פרק אחד |
| 2004 | ניפ/טאק | טרבור הייז | פרק אחד |
| 2004 | 8 Simple Rules | ג'ייק | פרק אחד |
| 2004–2012 | עקרות בית נואשות | אנדרו ואן דר קמפ | 112 פרקים, תפקיד חוזר |
| 2004–2005 | Still Standing | מת'יו | 2 פרקים |
| 2006 | The Jake Effect | אורסון | פרק אחד |
| 2009 | CSI: מיאמי | דניאל | פרק אחד |
| 2012 | Rizzoli & Isles | בראדלי | פרק אחד |
| 2013 | Killing Lincoln | ג'ון וו. ניקולס | סרט טלוויזיה |
הערות שוליים

↑  Pyfrom, Shawn (2002-01-24). "Re: achievement". Officially Shawn Pyfrom Message Board. נבדק ב-2006-11-30.
↑  Pyfrom, Shawn (2001-09-06). "Re: shawn, questions again". Officially Shawn Pyfrom Message Board. נבדק ב-2006-11-30.
↑  Shawn Pyfrom Biography (1986-)
↑  Shawn Pyfrom Quits "Desperate Housewives", Digital Spy, July 29, 2009
↑  Shawn Pyfrom Leaving "Desperate Housewives", People.com, July 28, 2009
↑  "something i must share..." at Tumblr
↑  "Shawn Pyfrom Writes About His Own Addiction Following Philip Seymour Hoffman's Death", People.com, February 3, 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5099 872X  LCCN: no2007129459  SUDOC: 124063977  VIAF: 26855854   WorldCat (עם VIAF): 26855854
רפי וולפסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוקטובר 1975 (בן 49) פתח תקווה
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 71  מפקד גדוד 196  סגן מפקד חטיבה 188  מפקד עוצבת יפתח  ראש מחלקת הדרכה בזרוע היבשה  סגן מפקד עוצבת געש  ראש אית"ן
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
רפי וולפסון (נולד ב-8 באוקטובר 1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים, משמש כיום כמנכ"ל ישיבת מקור חיים וראש מערך אית"ן במילואים. בעבר היה סגן מפקד עוצבת געש. קודם לכן שימש ראש מחלקת הדרכה בזרוע היבשה ומפקד עוצבת יפתח.
ביוגרפיה

וולפסון נולד וגדל בפתח תקווה למשה ובת ציון. שני מתוך שישה אחים. בוגר ישיבת ההסדר במעלות. עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. שירת כסגן מפקד גדוד 198, סגן מפקד גדוד 53 וקצין אג"ם של חטיבה 188. בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 71 בחטיבה 188. בשנת 2013 מונה למפקד גדוד 196, גדוד הפיקוד בחטיבה 460, ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2015, במהלך התפקיד הוביל את הגדוד בלחימה במהלך מבצע צוק איתן, תחת פיקוד חטיבת הצנחנים. לאחר מכן שירת כסגן מפקד חטיבה 188 בין השנים 2015–2016.
ב-21 ביולי 2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת יפתח, במקביל שימש כראש מחלקת הדרכה בזרוע היבשה, את תפקידיו אלו סיים בשנת 2018. בשנת 2018 מונה לסגן מפקד עוצבת געש.
וולפסון בוגר פו"ם, קורס מג"דים וקורס מח"טים.
הוא השתחרר משירות בצה"ל באוגוסט 2021 ומונה לשמש כמנכ"ל ישיבת מקור חיים בגוש עציון.
במאי 2024 מונה לראש מערך אית"ן והועלה לדרגת תת-אלוף במיל'.
חיים אישיים

וולפסון נשוי לעינת ואב לארבעה. הוא משמש כיושב ראש קהילת "לב אחים" במודיעין. אחיו, הרב חיים וולפסון, הוא ראש ישיבת ההסדר ירוחם.
הערות שוליים

↑  טקסי החלפת מפקדים ביד לשריון, אתר יד לשריון
↑  סבב מינויים בצה"ל, באתר נענע10, 13 בנובמבר 2017
↑  חנוך דאום, פוסט מ-24 בנובמבר 2020, באתר פייסבוק
גבינת עיזים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה, מוצרי חלב 
 מרכיבים עיקריים:  חלב עזים 
 
גבינת עיזים
גבינת עיזים היא גבינה העשויה מחלב עיזים.
סוגים > גבינות רכות

לָבַּנֶה
סוגים > גבינות חצי קשות

סנט מור
רוקמדור
פטה
סוגים > גבינות קשות

מחוררו (ספ').
מאפיינים

לחלב פרה ולחלב עיזים יש תכולת שומן כללית דומה. עם זאת, השיעור הגבוה יותר של חומצות שומן בעלות שרשרת בינונית בחלב עיזים (למשל חומצה קפרואית וחומצה קפרילית, שמקבלות את שמן מהמילה הלטינית capra, שמשמעותה "עז") תורם לטעם החמוץ האופייני לגבינות עיזים. תכונה נוספת שמבדילה בין חלב פרה וחלב עיזים היא שיעור הלקטוז הנמוך יותר בחלב עיזים.
גבינות עיזים הוכנו כבר כ-7,000 שנה לפני זמננו בחבל הבלקן. בצורת ההכנה הפשוטה ביותר, מיוצרת גבינת העיזים באמצעות הקרשה טבעית של החלב הגולמי, שלאחריה מתבצע ניקוז ולחיצה של מי הגבינה. טכניקות אחרות משתמשות בחומצה (כגון חומץ או מיץ לימון) או באנזים הגבנה כדי להקריש את החלב. גבינות עיזים רכות מיוצרות במטבחים ברחבי העולם, כאשר טבחים תולים צרורות מלאים של בד גבינה במטבח החם במשך מספר ימים כדי לנקז את מי הגבינה. אם הגבינה אמורה להיות מיושנת, היא מומלחת לעיתים קרובות על מנת שתיווצר קליפה, ולאחר מכן מאוחסנת במערת גבינה קרירה במשך מספר חודשים.
גבינת עיזים מתרככת כאשר היא נחשפת לחום, אם כי היא נמסה בצורה שונה[דרושה הבהרה] מזו שבה גבינות פרה רבות נמסות. גבינות עיזים קשות יותר עם קליפה נאפות לפעמים בתנור כדי ליצור מרקם רך וצמיגי יותר.
ראו גם

גבינת כבשים
הערות שוליים

↑  "Content of Milk by Species". havemilk.com.
↑  "Capric acid", Chemical LAND21.com. Accessed 26 June 2008.
↑  "Goaty - Cheese Science Toolkit". www.cheesescience.org. נבדק ב-2021-09-29.
↑  "NATIONAL GOAT CHEESE MONTH - August". National Day Calendar (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-09-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533769005171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גבינת עיזים מארמניה
אנדרו סטנטון

| --- | --- |
אנדרו סטנטון בפסטיבל הסרטים של ונציה במ-2009
אנדרו סטנטון בפסטיבל הסרטים של ונציה במ-2009
 לידה:  3 בדצמבר 1965 (בן 59) מסצ'וסטס רוקפורט, מסצ'וסטס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 עיסוק:  אנימטור, במאי, תסריטאי, מפיק ומדבב
 מקום לימודים:  המכון לאמנויות של קליפורניה
 יצירות בולטות:  וול-E, מוצאים את נמו, מוצאים את דורי
 פרסים והוקרה:  פרס באפט"א לקולנוע, פרס אוסקר ועוד (לרשימת הפרסים והמועדויות)
 פרופיל ב-IMDb
אנדרו סטנטון (באנגלית: Andrew Stanton;‏ נולד ב-3 בדצמבר 1965) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק, אנימטור ומדבב אמריקאי של חברת פיקסאר.
קריירה

אנדרו למד במכון לאמנויות קליפורניה (CalArts) בלוס אנג'לס, שם למד אנימציית דמויות. לאחר סיום הלימודים נשכר סטנטון על ידי ג'ון קריספלוסי לעבוד ככותב בסדרת הטלוויזיה "Mighty Mouse, the New Adventure" באולפן של ראלף באקשי.
בינואר 1990 הוא הצטרף לפיקסאר ובכך הפך לאנימטור השני, ולעובד תשיעי של אולפני פיקסאר. באותה תקופה החברה עדיין לא הייתה סטודיו לסרטי אנימציה, וקבוצת האנימציה שלה הוקדשה להכנת פרסומות בטלוויזיה.
הוא, ג'ון לאסיטר, פיט דוקטר וג'ו ראנפט חשבו ביחד על הרעיון לסרט צעצוע של סיפור, ולאחר שהקולנוען ג'וס וידון החליט ללכת לעשות סרט אחר, סטנטון החליט לנסות לעסוק בתסריטאות. סטנטון כתב מחדש כל פיסת דיאלוג בסרט. התסריט שהתקבל היה מועמד בטקס פרסי האוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, המועמדות הראשונה בקטגוריה זו שניתנה לסרט אנימציה.
לאחר יציאת הסרט צעצוע של סיפור, ביקש לאסיטר מסטנטון לעזור לו לביים ולכתוב את הסרט הבא של פיקסאר באג לייף. בשנת 1999 השתתף סטנטון בכתיבת הסרט צעצוע של סיפור 2, סרט שבו הוא גם שימש כמדובב לזורג. לאחר מכן הוא השתתף בכתיבת הסרט מפלצות בע"מ.
בשנת 2003 הוציאה החברה את הסרט מוצאים את נמו, שהוא הסרט הראשון שבו סטנטון היה הבמאי היחידי. את ההשראה לסרט הוא לקח מתחושתו שהאינסטינקטים שלו כאב להגן על ילדיו מונעים ממנו קשר יותר טוב עם בנו. סטנטון ביים, כתב וגם דיבב בסרט. בסרט זה הוא זכה בפרס האוסקר הראשון שלו. בעקבות הצלחתו בסרט מוצאים את נמו, החל סטנטון לעבוד על סרטו הבא כבמאי וול-E, שבו הוא זכה בפרס האוסקר השני שלו.
לאחר רכישת חברת פיקסאר ידי חברת וולט דיסני בשנת 2006, סטנטון הפך לסגן נשיא היצירתיות של פיקסאר לצד פיט דוקטר.
בשנת 2012 סטנטון ערך את הופעת הבכורה שלו בבימוי סרט לייב אקשן עם הסרט ג'ון קרטר סרט המבוסס על הרומן של אדגר רייס בורוז, נסיכת מאדים. הסרט קיבל ביקורות מעורבות, ונחשב לכישלון בקופות.
לאחר יציאת הסרט ג'ון קרטר, חזר סטנטון לפיקסאר לביים את הסרט מוצאים את דורי. הסרט יצא לאור בשנת 2016 והיה להיט ענק באופן ביקורתי וכלכלי.
הוא השתתף בכתיבת הסרט צעצוע של סיפור 4 שיצא ב -21 ביוני 2019. בתחילה, כשהגיש את הרעיון לבמאי ג'וש קולי, קולי חשש מפני שהוא הרגיש שצעצוע של סיפור 3 הוא הסוף המושלם לסדרת הסרטים. על פי הדיווחים, סטנטון אמר לקולי "צעצוע של סיפור 3 היה סיום טוב - אבל זה לא הסוף". הוא הסביר שזה לא סיום הסיפור של וודי אלא סיום תקופתו של וודי עם אנדי. מיד לאחר השיחה, קולי הסכים לביים את הסרט לצד לסטר. על פי הדיווחים, סטנטון החל לכתוב את סיפורו של צעצוע 4 בסתר בזמן שהסרט השלישי עדיין היה בהפקה.
בנוסף לקריירה שלו בסרטי קולנוע השתתף סטנטון כבמאי, תסריטאי ומפיק בכמה סדרות טלוויזיה, ביניהם דברים מוזרים, סמוך על סול ולגיון.
חיים אישיים

בשנת 1991 נישא אנדרו לג'ולי, ונולדו להם 2 ילדים בן ובת.