stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
DeepMind

| --- | --- |


המטה של DeepMind בלונדון
 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 מייסדים:  דמיס הסביס, שיין לג, מוסטפא סולימאן (אנ')
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־15 שנים)
 חברת אם:  גוגל (2014–2015) אלפאבית (2015–הווה)
 מיקום המטה:  לונדון 
 קואורדינטות:  51°32′00″N 0°07′34″W﻿ / ﻿51.533261°N 0.126003°W﻿ / 51.533261; -0.126003 
 משרד ראשי:  בריטניהלונדון, בריטניה
 ענפי תעשייה:  בינה מלאכותית 
 מוצרים עיקריים:  AlphaGo, AlphaGo Zero, AlphaFold, Gemini 
 עובדים:  >100
  
 https://www.deepmind.com
 he
 
DeepMind היא חברה בריטית לפיתוח בינה מלאכותית, שהוקמה בספטמבר 2010 בשם DeepMind Technologies, ונרכשה על ידי גוגל בשנת 2014. בשנת 2015 הועברה מגוגל לאלפאבית החברה ידועה במספר פיתוחים חשובים בתחום הבינה המלאכותית והחישוב.
החברה אחראית לפיתוח רשת עצבית מלאכותית המסוגלת ללמוד כיצד לשחק משחקי מחשב באופן דומה לבני אדם, בנוסף לרשת עצבית מלאכותית המסוגלת לגשת להתקן זיכרון חיצוני, בדומה למכונת טיורינג קלאסית, מה שבעצם "יוצר" מחשב המסוגל לחקות/לתפעל זיכרון לטווח קצר הדומה לזה הנמצא במוח אנושי. החברה זכתה לפרסום נרחב בשנת 2016, לאחר שתוכנת ה-AlphaGo שלה ניצחה לראשונה שחקן אנושי מקצועי במשחק גו. לאחר מכן התוכנה ניצחה את אלוף העולם בגו לי סידול. תוכנה אחרת של החברה, בשם "אלפאזירו" (AlphaZero), ניצחה את התוכנות הטובות ביותר בגו, שחמט ושוגי. ב-2020 הייתה אחראית להתקדמות רבה בתחום דינמיקת קיפול חלבונים ותוכנת ה"אלפא פולד" (AlphaFold) שלה זכתה בתחרות CASP.
ביוני 2024 חשפה מודל חדש וראשוני של הפיכת וידאו לסאונד אודיו פסקול שיתלווה אליו ויזהה עצמים שנראים בווידאו לפי הבינה מלאכותית.
היסטוריה > 2010–2014

החברה הוקמה כסטארט אפ בשנת 2010 על ידי דמיס הסביס, שיין לג ומוסטפא סולימאן. הסביס ולג נפגשו לראשונה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
מאז הקמתה, מספר קרנות הון-סיכון השקיעו בחברה, בנוסף לאישים דוגמת סקוט בניסטר ואילון מאסק. יאן טאלין (ממפתחי סקייפ וקאזה בתחילת שנות האלפיים) השקיע בחברה בשלביה הראשונים ואף שימש בה כיועץ. בשנת 2014, DeepMind קיבלה את פרס "חברת השנה" של הפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת קיימברידג'.
היסטוריה > הרכישה על ידי גוגל

ב-26 בינואר 2014, הכריזה חברת גוגל על ההסכמה לעסקה לרכישת DeepMind Technologies. ההכרזה הגיעה לאחר שמשא ומתן לרכישת החברה עם פייסבוק ב-2013 נכשל. לאחר רכישת החברה, שונה שמה ל-Google DeepMind. הסכום המדויק בו נרכשה החברה אינו ידוע, אך ההערכות נעות בין 400 מיליון דולר ליותר מ-500 מיליון פאונד.
הערות שוליים

1 2  http://www.nature.com/nature/journal/v518/n7540/full/nature14236.html
↑  https://www.youtube.com/watch?v=rbsqaJwpu6A&feature=youtu.be&t=327
↑  https://beta.companieshouse.gov.uk/company/07386350
↑  https://medium.com/the-physics-arxiv-blog/the-last-ai-breakthrough-deepmind-made-before-google-bought-it-for-400m-7952031ee5e1
↑  ,
↑  http://www.technologyreview.com/view/533741/best-of-2014-googles-secretive-deepmind-startup-unveils-a-neural-turing-machine/
↑  http://www.lemonde.fr/pixels/article/2016/01/27/premiere-defaite-d-un-professionnel-du-go-contre-une-intelligence-artificielle_4854886_4408996.html
1 2  http://www.bloomberg.com/news/2014-01-27/google-buys-u-k-artificial-intelligence-company-deepmind.html
↑  http://www.ft.com/cms/s/0/b09dbd40-876a-11e3-9c5c-00144feab7de.html#axzz3G6ykG7uq
↑  https://angel.co/deepmind-technologies-limited
↑  http://www.ibtimes.co.uk/elon-musk-artificial-intelligence-potentially-more-dangerous-nukes-1459710
↑  http://recode.net/2014/01/26/exclusive-google-to-buy-artificial-intelligence-startup-deepmind-for-400m/
↑  https://www.cl.cam.ac.uk/ring/awards.html
↑  http://www.reuters.com/article/2014/01/27/google-deepmind-idUSL2N0L102A20140127
↑  https://www.theinformation.com/Google-beat-Facebook-For-DeepMind-Creates-Ethics-Board
↑  http://www.economist.com/news/science-and-technology/21645108-you-can-teach-computer-play-games-better-it-teach-itself-computers
↑  http://www.theguardian.com/technology/2014/jan/27/google-acquires-uk-artificial-intelligence-startup-deepmind
1 2  http://techcrunch.com/2014/01/26/google-deepmind/
↑  http://www.reuters.com/article/2014/01/27/us-google-deepmind-idUSBREA0Q03220140127
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9813998230905606  ISNI: 0000 0004 5999 1726  LCCN: n2024028469  NKC: osa20241247559  VIAF: 53171591740103232757   WorldCat (עם VIAF): 53171591740103232757
ריכרד ולטר דרה

| --- | --- |

ריכרד ולטר דרה: ראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות ושר המזון והחקלאות של הרייך
 לידה:  14 ביולי 1895 בלגראנו (בואנוס איירס), ארגנטינה
 פטירה:  5 בספטמבר 1953 (בגיל 58) מינכן, גרמניה המערבית
 שם מלא:  ריכרד ולטר דרה
 שם לידה:  Ricardo Walther Óscar Darré 
 מדינה:  גרמניה המערבית
 מקום קבורה:  גוסלר
 השכלה:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  בית ספר קינגס קולג' 
 עיסוק:  פוליטיקאי • אגרונום • סופר
 מפלגה:   המפלגה הנאצית
 פרסים והוקרה
  אות הזהב המפלגתי   צלב הברזל   צלב ההצטיינות במלחמה   אות השירות הארוך של המפלגה הנאצית   טבעת הכבוד של האס אס   שברון הכבוד של המשמר הישן
 
ריכרד ולטר דרה (בגרמנית: Richard Walther Darré;‏ 14 ביולי 1895 – 5 בספטמבר 1953) היה אידאולוג נאצי ובכיר במפלגה הנאצית ובאס אס. דרה היה רייכסלייטר במפלגה הנאצית, כיהן כשר המזון והחקלאות של הרייך משנת 1933 ועד 1942. במקביל לכהונתו כשר המזון והחקלאות שימש כראש ארגון החקלאים הגרמנים. באס אס הגיע לדרגת גרופנפיהרר כשכיהן כמפקד המשרד לענייני גזע והתיישבות, המפקד השביעי בחשיבותו בארגון.
דרה הגה וקידם את אידאולוגיית "דם ואדמה" הנאצית (בגרמנית: Blut und Boden). בסוף מלחמת העולם השנייה דרה נתפס על ידי בעלות הברית. הוא נשפט במשפט המיניסטריונים ונידון ל-7 שנות מאסר, אך שוחרר שנה לאחר מכן.
ראשית חייו > ילדות בארגנטינה

ב־14 ביולי 1895 נולד דרה בבלגרנו, שכונה של בואנוס איירס, בירת ארגנטינה, בשם ריקרדו ולטר אוסקר דרה. הוריו היו ריכרד אוסקר דרה, גרמני בעל אחוזות הוגנוט (נולד ב-10 במרץ 1854, ברלין; נפטר ב-20 בפברואר 1929, בוויסבאדן) ואמיליה ברטה אלונור לבית לגרגרן (נולדה ב־23 ביולי 1872 בבואנוס איירס לאב יליד שוודיה, ואם ילידת גרמניה; נפטרה ב־20 ביולי 1936 בבאד פירמונט). אביו עבר לארגנטינה בשנת 1888 כשותף של סיטונאי היבוא והייצוא הגרמני אנגלברט הרד ושות'. אף על פי שנישואי הוריו לא היו מאושרים (ריכרד ולטר מתאר את אביו כשתיין כבד ורודף שמלות), הם חיו ברווחה וחינכו את ילדיהם בבית ספר גרמני פרטי. הוא למד לדבר באופן שוטף ארבע שפות: ספרדית, גרמנית, אנגלית וצרפתית.
ראשית חייו > החזרה לאירופה

בגיל עשר נשלח לגרמניה, לבית הספר בהיידלברג, כדי "שיגדל כגרמני". כתוצאה מההחמרה ביחסים הבינלאומיים בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה משפחתו נאלצה גם כן לחזור לגרמניה. בשנת 1911 למד כסטודנט בבית הספר "קינגס קולג'" בווימבלדון. שאר בני המשפחה חזרו לגרמניה בשנת 1912. ריכרד בילה לאחר מכן שנתיים בתיכון ריאלי בגומרסבאך, ואחר כך בתחילת 1914 הגיע לבית ספר ליישוב מחדש במושבות הגרמניות בוויצנהאוזן, דרומית לגטינגן, מה שעורר את התעניינותו בחקלאות. בית ספר זה הדגיש את החששות החקלאיים של מושבות גרמניה לשעבר. בחירתו בלימודי חקלאות תתגלה כאחת ההחלטות החשובות ביותר בחייו.
לאחר סמסטר אחד בוויצנהאוזן, הוא התנדב לשירות צבאי. דרה לא היה חייב להתגייס משום שהחזיק באזרחות ארגנטינאית. הוא נפצע באורח קל מספר פעמים במהלך שירותו במלחמת העולם הראשונה, אך הצליח טוב יותר מרוב בני דורו. עם סיום המלחמה הוא שקל לחזור לארגנטינה לחיי חקלאות, אך מצבה הכלכלי המוחלש של משפחתו במהלך שנות האינפלציה לא הותיר לכך מקום. במקום זאת הוא חזר לוויצנהאוזן כדי להמשיך בלימודיו. לאחר מכן השיג עבודה ללא שכר כעוזר משק בפומרניה. התבוננותו בטיפול בחיילים גרמנים שחזרו משדה הקרב השפיעה על כתביו המאוחרים.
בשנת 1922 עבר לאוניברסיטת האלה כדי להמשיך בלימודיו: שם החל בלימודי חקלאות והתמחה בגידול בעלי חיים. הוא סיים את לימודי הדוקטורט שלו בשנת 1929, בגיל 34, שנחשב לצעיר יחסית. בשנים אלה הוא בילה זמן רב במזרח פרוסיה ובפינלנד.
ראשית חייו > חיים אישיים

דרה התחתן פעמיים. בשנת 1922 נישא לאלמה סטאדט, חברת בית הספר של אחותו אילזה. מנישואים אלה נולדו להם בת אחת, אנליזה, בשנת 1923. הוא התגרש מאלמה בשנת 1927 ובשנת 1931 נישא בשנית, הפעם עם שרלוט פרין פון וויטהוף-של. נישואי השניים הולידו גם בת אחת, אלין, ילידת 1938.
התעוררות פוליטית

בצעירותו בגרמניה, דרה הצטרף בתחילה לליגת ארטמן, קבוצת נוער פולקיסטית המחויבת לתנועת האדמה. בהקשר זה הוא החל לפתח את הרעיון של הקשר בין עתיד הגזע הנורדי לאדמה: הנטייה שנודעה כ"דם ואדמה". הדם (Blut) מייצג את הגזע, או האבות הקדמונים, ואילו האדמה (Boden) מבטא את המושגים קרקע, טריטוריה או החיבור לארץ. מהות התאוריה הייתה כרוכה ביחסים הדדיים וארוכי טווח בין העם לאדמה שהוא תופס ומטפח.
המאמר הפוליטי הראשון של דרה (1926) דן בקולוניזציה פנימית וטען נגד גרמניה שניסתה להשיב את המושבות האבודות באפריקה. אולם מרבית כתיבתו בתקופה זו התרכזו בהיבטים טכניים של גידול בעלי חיים. הוא כתב את ספרו הראשון, 'האיכרות כמקור חייו של הגזע הנורדי', בשנת 1928. הוא טען כי חקלאות גרמניות הוקצו בעבר לבן אחד, החזק ביותר, שהבטיח שהטובים ביותר יהיו חקלאים, אך ירושה חלקית הרסה את זה. דרה דרש להשיב את המסורת העתיקה, כמו גם מאמצים רציניים להחזיר את טוהר הדם הנורדי באמצעות אאוגניקה.
בביוגרפיה שלה על דרה, אנה ברמוול מפרשת את כתיבתו כדוגמה מוקדמת לחשיבה אקולוגית: הוא דגל בשיטות טבעיות יותר לניהול קרקעות, שם דגש על שימור יערות, ודרש מרחב פתוח יותר ואוויר באזור גידול חיות משק. חוקרים אחרים לעומת זאת מערערים על דעה זו. הם רואים בספריה של ברמוול כ"נטולי ראיות אמינות" ומכילים "טעויות גסות". אחרים מכירים בביוגרפיה של ברמוול כ"מקור הטוב ביותר על דרה בשפה הגרמנית או האנגלית", ובו בזמן אומרים שהיא "מצמצמת בעקביות את האלמנטים הפשיסטיים העיקריים במחשבתו, ובמקום מציגה אותו כרדיקל אגררי שהוטעה". מבין אלה ששמעו ואימצו לחיקם את טענותיו של דרה היה גם היינריך הימלר, אחד מהארטאמנים (אנ') בעצמו. עבודתו של דרה שיבחה גם את מעלות האיכרים - כפי שנמצאו בשרידי הנורדים שחיו במדינה - ובז לחיים העירוניים. בשתי עבודותיו הגדולות הגדיר את האיכרים הגרמניים כקבוצה גזעית הומוגנית של נורדים עתיקים, שהיוו את הגרעין התרבותי והגזעי של האומה הגרמנית. מכיוון ששיעור הילודה הנורדי היה נמוך מזה של גזעים אחרים, הגזע הנורדי היה תחת איום הכחדה ארוך טווח.
התעוררות פוליטית > אידאולוגיה > מעמד האיכרים בחברה המודרנית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הבסיס האידאולוגי לתורתו של דרה הוא העבר האגררי של גרמניה, עם האיכרים הנורדיים והקשר שלהם לאדמה. בשנת 1928 הוא כתב את ספרו הראשון, האיכרות כמקור חיים של העם הנורדי. בספר, ובעבודותיו האחרות, הוא הציג תוכנית גידול לשמירה על גזע איכרים נורדי טהור. הוא האמין שזו תהיה ההתחלה החיונית לפתרון מחלות החברה. ספר זה ופרסומיו האחרים של דרה עד שנת 1929 לא היו אנטישמיים. בשנות השלושים ובמכתבים לאשתו בראשית שנות העשרים, כתב דרה הערות אנטישמיות. דעות אלה לא שולבו בכתבים שפרסם, כיוון שהוא לא ייחס משמעות מיוחדת למערכת יחסים ספציפית כלשהי בין נורדים ליהודים. במקום זאת, הוא הבחין בין המתיישב הגרמני לשבטים הנוודים. הוא הדגיש כי הנוודים לא סיפקו שום מטרה חברתית חיובית. הוא התייחס אליהם כעלוקות בתרבות המודרנית והמבנה החברתי המודרני, אשר שרדו רק דרך "טבעם הטפילי". דרה לא הדגיש קשר יהודי לשושלות של נוודים, אך העניין הועבר במרומז.
רעיונותיו של דרה נבעו מכמה מקורות, אך הרקע שלו בחקלאות היה החשוב ביותר. הרקע החקלאי שלו העניק לו הערכה לחוואים ועובדי האדמה. עבור דרה, החקלאי ייצג איזשהו איכר טרנסצנדנטלי המקיים את עצמו, וחי בהרמוניה עם סביבתו. החקלאי מקיים את עצמו, משפחתו והקהילה הכפרית דרך עבודת האדמה. אפשר היה להשיג זאת רק באמצעות הדם, הזיעה והמסירות לאדמה. במובן מסוים הוא והארץ למעשה הפכו לאחד. האיכר היה הכוח הקמאי שעמד בבסיס עוצמתה של החברה הנורדית - כוח שהאיכר העתידי יכול לשאוב ממנו. אלה היו האידיאלים שדרה קיבל כאמת. הוא האמין כי הקשר בין האיכר לארץ הוא הרבה יותר מפרנסה ותועלת נצלנית שמפיק האדם מסביבתו. זו הייתה אחדות עם הארץ, וכך חיבור לכלל הגדול יותר. דרה האמין שהקשר הזה הוא כמעט שילוש אלוהי: האיכר, הטבע והאלוהים. הוא היה משוכנע שהמפתח להתחדשותו של העם הנורדי והישרדותו של המין האנושי תתרכז סביב התחדשות האיכרות, ובמיוחד האיכר הנורדי.
כחבר המפלגה הנאצית

ביולי 1930, לאחר שפול שולץ-נאומבורג הכיר לו את אדולף היטלר, הצטרף דרה למפלגה הנאצית ולאס אס. מספר חבר המפלגה של דרה היה 248,256 ומספר האס אס שלו היה 6,882. דרה המשיך להיות רייכסלייטר נאצי פעיל והקים מכשיר פוליטי אגררי לגיוס חקלאים למפלגה. דרה ראה שלושה תפקידים עיקריים למנגנון זה: ניצול אי שקט בכפר כנשק נגד השלטון העירוני; לנצח על האיכרים כתומכים נאצים נחרצים; להשיג בחירה של אנשים שיכולים לשמש מתנחלים כדי לעקוף את הסלאבים בכיבושים עתידיים במזרח.]ההיסטוריון הגרמני קלאוס הילדברנד תיאר את דרה, יחד עם הימלר ואלפרד רוזנברג, כאחד ממנהיגיו של "הפלג האגררי" בתוך המפלגה הנאצית. פלג שחרת על דגלו אידאולוגיית "דם ואדמה" אנטי-תעשייתית ואנטי-עירונית, התפשטות למזרח אירופה כדי לזכות במרחב מחיה, ברית עם בריטניה כדי להביס את ברית המועצות, והתנגדות נחרצת להשבת האימפריה הקולוניאלית הגרמנית שלפני 1914. "הפלג האגררי" התייחס לדעה כי האימפריאליזם של וילהלם השני לקח את גרמניה לכיוון הלא נכון על ידי התיישבות על אדמות שלא היו מתאימות לקולוניזציה המונית על ידי מתנחלים גרמנים ונטרלו את בריטניה בצורה לא מודעת. הלקח שהפיקו ה"אגררים הנאצים" מהרייך השני היה שעל גרמניה להגביל את שאיפותיה ליבשת אירופה כדי לזכות בברית עם בריטניה וארץ המתאימה לקולוניזציה גרמנית.
בדעותיו הדתיות, דרה השתייך לסיעה הפגאנית בתוך התנועה הנאצית. עם זאת, בניגוד להיינריך הימלר ואלפרד רוזנברג, הוא לא הפך לדמות של עניין בספקולציות לגבי הנסתרנות הנאצית. במסגרת עבודותיו של דרה על האיכרות הנורדית העתיקה ובהווה (האידאולוגיה של דם ואדמה) הוא תקף באופן מפורשת את הנצרות. בשתי עבודותיו העיקריות, "איכרים כמקור החיים למירוץ הנורדי" ו"אצולה חדשה של דם ואדמה", האשים את הנצרות, על הוראתה לשוויון של כל בני האדם בפני אלוהים. בכך, לדידו, היא "שללה" מהאצולה הטבטונית את יסודותיה המוסריים - "תחושת העליונות המולדת על השבטים הנוודים".
כחבר המפלגה הנאצית > ראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות

בשנת 1931 הקימו דארה והימלר את משרד הגזע (SS Rassenamt) כאגף בתוך האס אס. אגף זה הפך בסופו של דבר למחלקה בתוך המשרד הראשי לגזע והתיישבות. הימלר מינה מיד את דרה לראש המחלקה. ב־1 בינואר 1932, מינה אותו רייכספיהרר אס אס הימלר לראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס (בגרמנית: Rasse- und Siedlungshauptamt או בראשי תיבות: RuSHA), ארגון גזעני ואנטישמי. עם כניסתו לתפקיד קיבל דרה את דרגת האס אס גרופנפיהרר. המשרד הראשי לגזע והתיישבות הייתה מחלקה שיישמה את המדיניות הגזעית של גרמניה הנאצית ודאגה לשלמות הגזעית של חברי האס אס.
עם הקמת משרד הגזע וכן המשרד הראשי לגזע והתיישבות, דרה הביא לצעד חשוב ביישום אידאולוגית הגזע שלו. אף על פי שהוא הוגבל לאס אס כיחידה ארגונית ברייך השלישי, זה עדיין היה ניצחון עבור דרה. לא רק שהתאוריות שלו אומצו, הוא היה אחראי על המשרד שהיה בשליטה מלאה על הקריטריונים הגזעיים הכרוכים בגיוס לאס אס, וב'תכנון משפחה' של אנשי האס אס באמצעות מגבלות נישואין. בנוסף, המשרד טיפל בכל ענייני האינדוקטרינציה הקשורים לגזע ומדיניות הגזע של האס אס. המשרד הראשי לגזע והתיישבות היה אחראי גם על הכשרה אידאולוגית בתוך האס אס, דבר שאיפשר לדרה להדגיש בפני כל אדם באס אס את התיאוריות שלו על חשיבות טוהר הגזע. החינוך האידאולוגי בתוך האס אס לא השתלב ברמה הארגונית עד שנת 1936. החל מראשית 1934 ועד האינדוקטרינציה ההמונית, הכשרה אידאולוגית בוצעה בעיקר דרך "מנהיגי החינוך". שליטתו בכל ענייני האינדוקטרינציה הקשורים לגזע וכן במדיניות הגזע של האס אס, הייתה הצעד הראשון של דרה לקראת יישום התיאוריות שלו לגבי חשיבות ה"נורדיות הגרמנית" בתוך האס אס.
במהלך הבחירות לנשיאות בשנת 1932, דרה עסק בקמפיין הטרדה אנטישמי נגד תיאודור דיסטרברג, מועמד מפלגת העם הלאומית הגרמנית, מי שהתברר במהלך הקמפיין שהיה נכדו של יהודי שהמיר דתו ללותרניזם. דיסטרברג נפגע כל כך מההתקפות של דרה עד שאתגר אותו לדו-קרב. דרה דחה את האתגר בטענה שיהיה מתחת לכבודו להילחם באדם עם "דם יהודי". דיסטרברג גלגל את המחלוקת שלו עם דרה אל בית המשפט לכבוד של הקצינים לשעבר בגדוד התותחנים הראשון של שדה הנובר, משארנהורסט מספר 10, אליו השתייך דרה. בית המשפט לכבוד פסק לטובתו של דרה.
ביולי 1936 פורסם שלקראת אולימפיאדת ברלין דרה העביר הנחיות סודיות לרשויות הכפריות כי יש להתייחס ליהודים בנימוס במהלך המשחקים האולימפיים. ההוראות קובעות כי יש להסיר שלטים אנטי-יהודיים אך "היחס הגרמני הבסיסי ליהודים נותר ללא שינוי". דרה נימק שיש להיות זהירים כדי לא לתת ל"תועמלנים אנטי-גרמנים" חומר וכן כי ממשלת גרמניה התחייבה בפני הוועד האולימפי להבטיח הגנה לכל אורחי האולימפיאדה.
כחבר המפלגה הנאצית > שר המזון והחקלאות של הרייך

לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, הדרה הודח בתחילה מהקבינט. עם זאת, ביוני 1933, זמן קצר לאחר שהנאצים תפסו את מלוא השלטון, הוא הפך לשר המזון והחקלאות ברייך, וירש את מקומו של מנהיג מפלגת העם הלאומית הגרמנית, אלפרד הוגנברג, שהתפטר. הוא נקרא גם רַייכְסְבַּאוונפִיהְרֶר (בגרמנית: Reichsbauernführer; מנהיג איכרי הרייך). דרה היה אחד השרים הנאצים הבודדים שהכירו היטב את התחום שלו. כחלק מתהליך האחדה הוא פעל להקמת התאגיד הנאצי רייכסנהרשטאד (אנ'), אשר ויסת את ייצור המזון. דרה הוביל קמפיין מול בעלי אדמות גדולים שייפרדו מכמה מאדמותיהם כדי ליצור משקים חדשים, כמו כן הוא קידם את חוק הרייכסרבהוף (אנ'). הוא גם הסב את מרבית המשקים הקטנים במדינה לאחוזות משפחתיות שהיו אמורות לעבור מאב לבן מכוח דיני הורשה עתיקים. אמנם זה הגן על חקלאים קטנים מפני עיקול ובעיות כלכליות מודרניות רבות אחרות, אך הוא גם קשר אותם ואת צאצאיהם לאדמה באופן נצחי.
הוא פיתח את תוכנית "ראסה אנד ראום" (בגרמנית: Rasse und Raum; "גזע ומרחב") שסיפקה את הרקע האידאולוגי למדיניות המרחיבה הנאצית לתאוריית "מרחב מחיה" וההתפשטות מזרחה (אנ') שהתבססו על המיין קאמפף. דרה השפיע מאוד על הימלר במטרתו ליצור אריסטוקרטיה גזעית גרמנית על בסיס רבייה סלקטיבית. המדיניות הנאצית של האאוגניקה הייתה מביאה להשמדתם של מיליוני לא-גרמנים. מאוחר יותר הימלר נפרד מדרה במהלך ההכנות לתוכנית-האב למזרח, כיוון שראה את רעיונותיו תאורטיים מידי ובלתי ישימים.
כשנכנס לתפקיד, גרמניה הייתה במחסור גדול של מזון ומחירו בגרמניה היה כפול ממחיר השוק העולמי. בנאומו בקונגרס המפלגה הנאצית בנירנברג מספטמבר 1934, דרה הודיע כי הוא מקיים שיחות עם מדינות זרות במטרה לארגן ייבוא של מזון אל גרמניה. לפי העסקה שהציע דרה הוא ייבא מזון לגרמניה בתמורה לייצוא של מוצרי תעשייה מתוצרת גרמנית. עם זאת במאי 1936 נראה היה שהסכם זה מול מדינות מרכז אירופה לא עמד ביעדים. דרה הגיע להסכם עם ברזיל לפיו גרמניה לא תידרש עוד לשלם על רכישת כותנה במזומן (גר') אלא תוכל לעשות זאת גם באמצעות סליקת (אנ') אשראי "מוקפא". דרה ראה חשיבות מיוחדת בייצור עצמי של המזון בגרמניה והפחתת התלות בייבוא ממדינות זרות. ביוני 1939 הכריז דרה בנאומו בפתיחת התערוכה החקלאית בלייפציג כי בשנה החולפת גרמניה הפחיתה את יבוא המזון בערך שני מיליארד רייכסמארק, באמצעות הגברת הייצור מבית. לדידו המשימה הגדולה ביותר של החקלאות הייתה לשפר את ייצור השומנים באמצעות גידול מסיבי של שמן ומזונות והמשך קידום תפוקת החלב והחמאה. דרה בנה תוכנית שאת החלטותיה העביר בממשלה לצורך התמודדות עם תנאים מוקדמים לעלייה כזו בייצור השומן נ בהתאם.
דרה היה בדרך כלל ביחסים גרועים עם שר הכלכלה היילמאר שאכט, במיוחד כשגרמניה סבלה מבצירים לא טובים באמצע שנות השלושים. בשנת 1935 היטלר הכפיף את משרד המזון והחקלאות תחת משרד הכלכלה בראשות שאכט. צעד זה היה מפתיע למדי מאחר ששאכט כלל לא היה חבר המפלגה הנאצית. המתח גבר במאי 1936, כששאכט ניסה לגייס מיליארד רייכסמארק באמצעות הטלת מס על יבואנים. שאכט טען שגם חקלאים הם יבואנים ולפיכך לפחות חמישית מהמס הייתה צריכה להגיע מהם. דרה לעומת זאת דרש הקצאת מטבע חוץ נוספת, בשווי של לפחות 300 מיליון רייכסמארק, כדי שיוכל לייבוא מזון. זאת לאחר שהסכם הסחר מול מדינות אספקת מזון ממדינות מרכז אירופה לא עמד ביעדים שנקבעו מראש, ולפחות עד שניתן יהיה להסדיר את החוב בסחורה. בנובמבר 1937 פרש שאכט מתפקידו.
כחבר המפלגה הנאצית > דם ואדמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תחת ריכרד ולטר דרה, הפיק צוות משרד המזון והחקלאות את הסרט התעמולה "דם ואדמה" שהיה סרט תיעודי לכאורה. הסרט הוצג בישיבות המפלגה הנאצית וכן בבתי הקולנוע הציבוריים ברחבי גרמניה. לאחר יציאתו הופקו סרטים שונים עם רעיון דומה אשר הפכו לסוגה של ממש. סרטי Blut und Boden הדגישו את המשותף של הגרמניוּת והכפריות. בסרט "Die goldene Stadt" (העיר המוזהבת) הגיבורה בורחת לעיר, שם היא נכנסת להריון וננטשת; היא מטביעה את עצמה למוות, ובמילותיה האחרונות היא מפצירה באביה שיסלח לה על כך שהיא לא אהבה את הכפר כמו שהוא. הבסרט "Ewiger Wald" (היער הנצחי) מתאר את היער והטבע כעומדים מעל תהפוכות ההיסטוריה, ובהשאלה כך גם הגרמני טהור הדם המחובר לאדמתו בקשר נצחי; הוא תיאר את היער כמגן על גרמנים קדומים (לבנים, אריים), ארמיניוס ואבירי המסדר הטבטוני, מול מלחמות האיכרים, מול מלחמת האיכרים הגרמנית, את כריתת עציו לצורך תעשיית המלחמה והשפלת הכיבוש בצבא עם חיילים שחורים. שיאו של היער, יחד עם שיאו של העם הגרמני, מגיע כשהם חוגגים את יום מאי הנאו-פגאני. בסרט "המסע לטילזט", הצעירה הפולנייה מתארת כנערת פיתוי, תוצר ברור של "תרבות האספלט" (עירוניות) המשחיתה, אך האישה הגרמנית החסודה היא תושבת הכפר הלבושה בתלבושת מסורתית. סרטים רבים נוספים שהופקו על ידי משרד התעמולה הנאצי והוצגו בציבור מעלים על נס את הנוף הגרמני ואידיאליזציה של הזוגיות הארית הנטועה בתוכם.
כחבר המפלגה הנאצית > הנאום על בריטניה

ביולי 1940 פרץ הקרב על בריטניה, ובו התקפות אוויריות מסיביות של הלופטוואפה על אדמת בריטניה. בדצמבר 1940 דרה התפרסם מחוץ לגרמניה לאחר שבמגזין לייף פורסם נאום תקיף במיוחד המיוחס לו. על פי הפרסום דרה נשא אותו כחצי שנה קודם לכן, במאי של אותה השנה. הנאום עצמו עסק בתכנונים של גרמניה הנאצית כלפי האוכלוסייה הבריטית, שכוללת פשעים נגד האנושות כמו שעבוד לעבדות, עיקור המוני, השמדת אוכלוסיות "חלשות" ולמעשה הכחדת העם הבריטי.
אף על פי שהנאום פורסם כ"נאום נאצי סודי", מעולם לא נמצא מקור בגרמנית לנאום. כמו כן דרה אף למד ב"קינגס קולג'" בווימבלדון ולפי מספר עדויות היה בעל עמדות פרו-אנגליות. לפיכך ייתכן שהנאום פוברק ולמעשה היה רק תעמולה שחורה (אנ') בריטית כנגד גרמניה הנאצית. עם זאת לדברי המגזין הטקסט היה אותנטי.
הדחה

בספטמבר 1938, הימלר כבר דרש מדרה להתפטר מתפקידו כמנהיג המשרד הראשי לגזע והתיישבות לטובת גונתר פאנקה. כמו כן המזכיר המדיני שלו, הרברט בקה, מילא למעשה את תפקיד שר החקלאות במשך מספר שנים, לפני שהחליפו באופן רשמי, מאחר שדרה שסירב בתוקף לקבל את פיטוריו. דרה נאלץ לבסוף להתפטר כשר בקבינט הרייך בשנת 1942, לכאורה מטעמי בריאות, ובקה החליפו. שמו של דרה נמחק מרשימת הרייכסלייטרים לאחר 1943. במשך זמן קצר שמו הוצג כאילו היה ב"חופשה". בקה החליפו בתפקיד הרייכמיניסטר, אך לא כרייכסלייטר של משרד החקלאות הנאצי. למרות זאת דרה עדיין הורשה ללבוש את מדיו, אך לא היה רשום כגמלאי וגם לא כמפוטר. הוא פשוט נשלח אל תהום הנשיה ללא עבודה, ומשרד המפלגה שלו נסגר ונלקח תחת שליטת משרד הקנצלר.
משפטי נירנברג

בשנת 1945 עצרו הרשויות האמריקאיות את דרה בפלאק-קזרן לודוויגסבורג (אנ') ושפטו אותו לאחר מכן במשפטי נירנברג, כאחד מ-21 הנאשמים במשפט המיניסטריונים.
הוא הואשם באישומים הבאים:
השתתפות בתכנון, בהכנה, בחניכה ובניהול של מלחמות תוקפנות ופלישה למדינות אחרות. לא נמצא אשם.
קשר לביצוע פשעים נגד השלום ופשעים נגד האנושות: האישום נדחה, בית הדין קבע כי לא הוצגה שום ראיה.
פשעים נגד האנושות, הקשורים לעבירות שנעשו נגד אזרחים גרמנים בשנים 1933–1939. האישום נדחה על רקע טענות הסנגור.
מעשי זוועה ועבירות שנעשו נגד אוכלוסיות אזרחיות בין השנים 1938 - 1945. נמצא אשם.
שוד וביזה. נמצא אשם.
העסקת עבדים. לא נמצא אשם.
חברות בארגוני פשיעה. נמצא אשם.
דרה נידון לשבע שנים בכלא לנדסברג אך שוחרר באוגוסט 1950.
את שנותיו האחרונות העביר דרה בבאד הרצבורג ומת בבית חולים במינכן מסרטן הכבד ב-5 בספטמבר 1953. דרה נקבר בגוסלר.
כתביו

שני כתביו העיקריים היו "איכרים כמקור החיים למירוץ הנורדי" ו"אצולה חדשה של דם ואדמה". בספרים אלה הביע את האידאולוגיה שלו בתחום החקלאות ומעמד האיכרים. במרכז האידאולוגיה שלו עמד האיכר, שהוא לדעת דרה, התגלמות כל הערכים החיוביים של הגזע הנורדי. לפיכך התנגד דרה לתיעוש ולעיור שהיו בשיאם באירופה של אותה העת ופיתח את תוכנית "מרחב המחיה" (בגרמנית: Lebensraumprogram; לֶבֶּנְסְרַאוּם). דרה האמין בקשר מיסטי בין האדמה לבין דמו של הגזע הגרמני וטבע בהתאם את הסיסמה "דם ואדמה" (בגרמנית: Boden Und Blut) שהפכה לסיסמה של הנאצים. בספרו "אצולה חדשה של דם ואדמה" הציע ליישם שיטות גידול בקר בררניות להולדת "צאצאים אריים מושלמים", רעיון אשר סינוור את היטלר.
כתביו > אנטישמיות

בשנת 1934 כתב מאמר ל"דויטשה צייטונג" בגנות הליברליזם ובו הצהיר כי ""הליברליזם אינו אלא דבר העשייה של האגואיזם היהודי".
בשנת 1937 כתב את המאמר "Der Schweinemord" (רצח החזירים) בו האשים דרה את היהודים בשחיטה סיטונאית של לפחות 9 מיליון חזירי בית בשנת 1915. קורות האירוע מצויים באיסור ממשלתי מימי מלחמת העולם הראשונה, אז אסרה גרמניה על החקלאים להשתמש בתפוחי אדמה ודגנים כמזון לבעלי חיים, מתוך חשש למחסור במזון במהלך המלחמה. הממשלה חשדה שהחקלאים לא ממלאים אחר הוראותיה והורתה על שחיטה של לפחות תשעה מיליון חזירים. צעד זה התקבל בהתלהבות על ידי הציבור הרחב, במיוחד על ידי העניים, אשר קיוו שמחיר תפוחי האדמה ירד. דרה כינה את האירוע "רצח החזירים" ותיאר את האירוע כמזימה יהודית נגד חקלאים שנתנו ידם במאמץ המלחמתי, מה שהוביל למוות ברעב של 750 אלף גרמנים. במאמר, דרה הסביר שהיהודים לא אוכלים חזיר ולכן לא נפגעו. את האשמה העיקרית הטיל על השר היהודי שנרצח בעת כהונתו, ולטר רתנאו, אשר שיתף פעולה עם יועצים ואנשי אקדמיה יהודים.