stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימון אסירים במחנות ריכוז נאציים
הערות שוליים

↑  The History Place - Holocaust Timeline
↑  Klaus Drobisch,Günther Wieland. System der NS-Konzentrationslager: 1933-1939. Akademie Verlag, 1993. ISBN 9783050008233. עמ' 200.
↑  Wolfgang Benz,Barbara Distel. Der Ort des Terrors. C.H. Beck, 2005. ISBN 9783406529603. עמ' 95-96.
↑  Eike Lossin. Katholische Geistliche in nationalsozialistischen Konzentrationslagern. Königshausen & Neumann, 2010. ISBN 9783826044137. עמ' 41.
↑  בנץ, דיסטל. עמ' 33.
↑  Benefizveranstaltung für die Errichtung eines Gedenksteins für Deserteure und andere Opfer der NS-Militärjustiz im KZ Sachsenhausen.
↑  Tattoos and Numbers: The System of Identifying Prisoners at Auschwitz
↑  The Evolution of Tattooing in the Auschwitz Concentration Camp Complex
↑  פרימו לוי, הזהו האדם?, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 27
↑  תום שגב, המיליון השביעי: הישראלים והשואה, הקדמה: הטריפ של ק. צטניק, עמ' 7.
↑  מיילץ - מחנה ריכוז וקעקוע נשכח, מתוך הספר "בניין על מגרש ריק - סיפורו של משה יעקובוביץ', מאת: שלומי רוזנפלד
קעקוע על האמה השמאלית של ניצול אושוויץ
קעקוע KL על האמה הימנית של ניצול מחנה הריכוז מיילץ בפולין
זמנים (כתב עת)

.
| --- | --- |

שער גיליון זמנים מספר 95, קיץ 2006; תמונת השער: גרמני ממערב ברלין מנופף לשלום לקרובי משפחתו במזרח ברלין, שמעבר לחומה, שנת 1961 (צילום: ויז'ואל/קורביס)
 מו"ל:  החברה ההיסטורית הישראלית, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת תל אביב 
 מייסד:  צבי יעבץ, שאול פרידלנדר, חיים שקד 
 תאריכי הופעה:  1979–הווה (כ־46 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  1565-5261
 www.openu.ac.il/zmanim
 
זמנים הוא רבעון להיסטוריה הרואה אור מטעם בית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, המחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות של האוניברסיטה הפתוחה, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל והחברה ההיסטורית הישראלית.
היסטוריה

כתב העת נוסד באוניברסיטת תל אביב בידי צבי יעבץ, שאול פרידלנדר וחיים שקד בשנת 1979, ויצא אור באמצעות הוצאת זמורה ביתן. החל מגיליון מספר 86 (2004) מתפרסם כתב העת במסגרת שותפות הגופים השונים הנוכחית, והוא יוצא לאור באמצעות האוניברסיטה הפתוחה. נכון ל-2018 העורכים הם פרופ' גדי אלגזי, פרופ' מירי שפר-מוסנזון (שניהם מאוניברסיטת תל אביב) ופרופ' ענבל עופר (מהאוניברסיטה הפתוחה). קודם לכן ערכו את כתב העת  עדית זרטל, נעמה שפי, מרים אליאב-פלדון ואיריס רחמימוב מאוניברסיטת תל אביב, וגיא מירון מהאוניברסיטה הפתוחה.
כתב העת אינו מגביל את עצמו להיבט מסוים, נושאי, גאוגרפי, תקופתי או אחר, של חקר העבר, ואף על פי שעניינו הוא ההיסטוריה, לא רק היסטוריונים כותבים בו. "זמנים" מתאפיין בנגישות גבוהה לקהל רחב, המושגת באמצעות צירוף תמונות רבות וויתור על הערות שוליים. זאת, ללא פשרות אקדמיות, שכן מדובר בכתב עת מקצועי שמיטב החוקרים מהדיסציפלינות השונות משתמשים בו כאכסניה למאמריהם. [דרושה הבהרה].
בכתב העת מופיעים מאמרים, ביקורות ספרים וכן תעודות וניתוחן. לעיתים קרובות מוקדש גיליון לנושא מסוים, או לחלופין, מופיע בו מקבץ ערכים נושאי לצד מאמרים אחרים.
פיאטיגורסק

פיאטיגורסק (ברוסית Пятиго́рск) היא עיר באזור הקווקז שבדרום-מערב רוסיה במחוז סטוורופול.
פירוש השם פיאטיגורסק ברוסית הוא "חמש פסגות" והיא נקראת כך על שם חמש פסגות משרשרת הרי קווקז המשקיפים על העיר. אוכלוסיית העיר מונה כ-145,952 נפשות (2014). עם הקמת המחוז הפדרלי של צפון קווקז בעיר הוקמו משרדי נציג הנשיא במחוז.
פיאטיגורסק נוסדה בשנת 1780. משנת 1803 ועד היום היא ידועה במעיינות מרפא וכאתר מרפא. המשורר הרוסי מיכאיל לרמונטוב נורה בעיר בדו-קרב בשנת 1841. בעיר יש מוזיאון לזכרו. בעיר נולד והתגורר בצעירותו הלוחן והחלוץ היהודי יוסף טרומפלדור.
העיר נכבשה במלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים ויהודיה הוצאו להורג. העיר שוחררה בידי הצבא האדום ב-11 בינואר 1943.
תחבורה

אמצעי התחבורה העיקרי בעיר הוא חשמלית. בעיר מופעלים גם אוטובוסים ומוניות. כמו כן נבנה רכבל לעליה על ההר.
ערים תאומות

ארמניה דיליג'אן (אנ'), ארמניה
הונגריה הוויז, הונגריה
הודו קוצ'י, קרלה, הודו
בולגריה פנגיורישטה (אנ'), בולגריה
גרמניה שוורטה (אנ'), נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
יוון טריקלה, יוון
הערות שוליים

↑  פיאטיגורסק במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
↑  הצבא האדום כובש והולך, דבר, 12 בינואר 1943
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550525305171  GND: 4449423-3  LCCN: n81086431  MusicBrainz: 504a5abe-27d0-4922-a4ed-15b3ede2c829  NKC: ge783469  VIAF: 241199707   WorldCat (עם VIAF): 241199707 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איוב

ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
וַיָּקָם אִיּוֹב וַיִּקְרַע אֶת מְעִלוֹ וַיָּגָז אֶת רֹאשׁוֹ וַיִּפֹּל אַרְצָה וַיִּשְׁתָּחוּ.

— ספר איוב, פרק א', פסוק כ'
 איוב. ציור מעשה ידי בונט משנת 1880
אִיּוֹב הוא דמות מקראית, אשר סיפורו האישי מסופר בראשית ספר איוב בפרקים א'-ב', המהווים פתיחה לספר, ובסופו בפרק מ"ב, ז'-י"ז. מסופר עליו כי ”הָיָה הָאִישׁ הַהוּא, תָּם וְיָשָׁר וִירֵא אֱלֹהִים וְסָר מֵרָע.”
מדרש שמו

יש הטוענים כי איוב הוא שם ספרותי-טיפולוגי, שניתן על ידי המחבר המקראי לאיוב. לשיטתם שמו נגזר מן השורש א-י-ב, שמשמעו: לשנוא ולהתנגד. פירוש השם אם כך הוא: השנוא כלומר זה הדחוי. נראה כי איוב הוא שם ממוצא שמי מערבי. ייתכן גם כי שמו הוא קיצורו של השם, (Ayya-abu) שמשמעו: איה האב? שזהו צורה של שם תאופורי. שם זה היה רווח באלף השני לפני הספירה, במרכזים שמיים מערביים כמו אללח' השם נזכר גם בתקופת מכתבי אל-עמארנה כשמו הפרטי של מלך העיר פִּחִלִם (piḫilim) (אותה זיהה הארכאולוג בנימין מייזלר עם העיר הקדומה פחל ששמה מופיע כבר ברשימתו של פרעה תחותמס השלישי, ובאסטלת פרעה סתי הראשון מבית שאן). בכתבי המארות השם מופיע בצורתו הקדומה: "אַיָב" והשמות: "איבן, כושר, וזבלן" נזכרים כשמות ראשי העיר או השבט "סותו", לפיכך ניתן להסיק כי השם איב היה ידוע לשבטי השמיים המערביים בסוריה ובכללם שבטי ישראל עוד לפני מסעות כבוש הארץ המתוארים בספר יהושוע.
זיהוי שמו של איוב כיובב מצוי בסוף תרגום השבעים לספר ובספר החיצוני דברי איוב.
דמותו

בספר איוב מוצגות שתי דמויות של איוב השונות זו מזו. בסיפור המסגרת הפותח את ספר איוב מציג המחבר המקראי את איוב כאיש תם וצדיק, אשר מקבל עליו את הדין ואת הייסורים והסבל הרב שנפלו בחלקו. בחלק זה של הסיפור איוב שם את מבטחו באל. אלוהים גומל לו בכך שהוא מכפיל את רכושו ומברך אותו. איוב מת בשיבה טובה כאיש מאושר. לעומת זאת בחלקו הפיוטי של הספר מדגיש המחבר המקראי את ביקורתו של איוב על אלוהים. הוא חוזר ומתלונן על ייסוריו ומאשים את האל על ייסוריו הרבים ודורש משפט צדק. הגמרא, מנסה לפתור את הבלבול השורר לגבי דמותו, אם כי גם שם ניתן למצוא דעות שונות ואף קוטביות.
משפחתו

על-פי ספר דברי איוב, המשתייך לספרים החיצוניים, אשתו של איוב נקראה סיטיס. על-פי הספר אשתו מתה כחלק מהניסיונות שהועמד בהם, ולאחר מכן נשא לאישה את דינה, בת יעקב ולאה: ואתם משפחה נבחרה כבודה מזרע יעקב אבי אמכם: אני מבני עשו אחי יעקב אשר בתו היא דינה אמכם וממנה תולדותיכם (א, ד'-ה'). במדרש רבה נדרש כך: ”אבא בר כהנא אמר בימי יעקב דאמר ר' אבא בר כהנא דינה אשת איוב”. נישואין בין דינה ואיוב ממשיכים את הקרבה בין יעקב לעשיו לדורות הבאים ובכך מעצימים את דמותו של איוב כגיבור עצמאי וצדיק ושיוך דמותו לבת ישראל מעניק לספר לגיטימציה בין ספרי הקאנון.
בסוף סיפורי איוב, מסופר כי אשתו יולדת לו שבעה בנים ושלוש בנות. ה' מברך את איוב, משיב לו את רכושו ונולדים לו שבעה בנים ושלוש בנות, ימימה, קציעה וקרן הפוך.
מקום מושבו ותקופת חייו

יש הטוענים כי ארץ עוץ נקראת על שם עוץ בן נחור.
לדעת חוקרים, ארץ עוץ נמצאת בארם, וזאת לפי הכתוב בספר בראשית עוץ הוא מבני ארם. אחרים טוענים כי מיקומה של ארץ זו באזור פדן ארם, על יד נהר פרת, וזאת גם משום שמוצאם של בני נחור היה מחרן ועוץ היה בכורו של נחור. מנגד יש הסבורים, שארץ עוץ עליה מסופר בספר איוב היא אדום, וזאת כי מוצא רעי איוב הוא מאדום.
על ארץ עוץ נרמז בלוח העמים. שמה הסמלי הסמוי של ארץ זו, נרמז אף בשם "עוץ" ובזיקה למילה "עצה" .
גם פירוש המצודות טוען כי ”ייתכן שהיא ארם נהרים כי נחור היה אדון הארץ כמ"ש אל ארם נהרים אל עיר נחור (בראשית כ"ד) ועוץ היה בכור נחור כמ"ש את עוץ בכורו (בראשית כ"ב) וע"כ קראו שם הארץ על שם בנו הבכור כי לו משפט הממשלה.”
במקרא מחוץ לספר איוב

בספר יחזקאל, פרק י"ד מוזכרים שלושה צדיקים שאינם יהודים: נח (שהוכר, ככל הנראה, מאגדות מבול בכל הלבנט), דנאל (המזוהה עם דנאל האוגריתי מעלילת אקהת) ואיוב, שככל הנראה הוכר גם בקרב עמי הלבנט בצורות שונות של אגדה.
בעיני חז"ל

בתלמוד הבבלי מסכת בבא בתרא ישנם כמה דפים העוסקים באיוב, בדמותו ובתקופתו. איוב הוא דמות שנויה במחלוקת בחז"ל. הוא נתפס עפ"ר לא כיהודי, אבל אדם שהקב"ה אוהב מאד, מה שמערער כביכול על רעיון העם הנבחר.  ישנה אמירה לפיה "גדול הנאמר באיוב יותר ממה שנאמר באברהם", ומאידך אמירה שקיבל את שכרו בעולם הזה כדי "לטורדו מן העולם הבא". התנאים נחלקו אם איוב עשה את מעשי הצדקות שלו מאהבה, או רק מיראה. חז"ל גם עסקו רבות בשאלת המסגרת הכרונולוגית של הספר ובשאלה מתי חי איוב. בין שלל הדעות, הנעות בין ימי אברהם או יעקב, דרך ימי משה, ימי דוד ועד ימי אחשוורוש או שיבת ציון, נזכרה גם דעה ש"איוב לא היה ולא נברא אלא משל היה". דעה זו היא השיטה היחידה שהתלמוד דוחה, בטיעון שאילו מדובר במשל לא היה צורך בפרטים הביוגרפיים ובשמות המקומות, ולמרות זאת, היא אומצה בידי כמה מן הפרשנים בימי הביניים.
בסדר עולם רבה, פרק ג' נכתב כי איוב חי 210 שנים ותקופת חייו מקבילה לגלות מצרים. הוא נולד בשנה שבה בני ישראל ירדו מצרימה ומת בשנה שבה בני ישראל יצאו ממצרים.
לקריאה נוספת

יעקב יגר, ביאורים לספר איוב. מסות ועיונים במקרא, הוצאת ש. זק ושות', בשיתוף עם החברה לחקר המקרא בישראל, ירושלים, תשמ"ד (1984); (הובא לדפוס על ידי בנו ד"ר משה יגר).
שלמה ויסבליט, "על משמעותם של ייסורי איוב", בית מקרא 31, א (תשמ"ו).
נפתלי הרץ טור-סיני, ספר איוב, עם פירוש חדש, מאת נ. ה. טור סיני, מהדורה חדשה ומנופה, הוצאת ראובן מס, תשל"ב (1972).
לאה מזור (עורכת), איוב במקרא בהגות באמנות, ירושלים תשנ״ה.
יעקב מדן, איוב - בין חושך לאור, ידיעות ספרים, 2019.
יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "'והשירים אשר הביעה רשם הרוח על שמלתה' – סיפור איוב בראי ספר דברי איוב", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ״ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק ל, עמ' 343–351.
הערות שוליים

↑  איוב א' א'
↑  פרופ' רן צדוק ופרופ' יעקב קליין, עולם התנ"ך איוב, דודזון-עתי, 1996, עמ' 25
↑  מנשה הראל, רן צדוק, יעקב קליין, עולם התנ"ך: איוב, דוידזון-עתי, תל אביב, 1996, עמ' 25
↑  ב. מייזלר (מזר), על השם איוב.  תרביץ, כרך י"ג, חוברת א' (תשרי תש"ב), עמ':72
↑  יעקב קליין (ע), תרגום השבעים לספר איוב, עולם התנ"ך: איוב, תל אביב: הוצאת דברי הימים, 2002, עמ' 21
↑  יעקב קליין, עולם התנ"ך: איוב, תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 9.
↑  מסכת בבא בתרא, דף ט"ו
↑  אברהם כהנא, הספרים החיצוניים לתורה לנביאים ולכתובים ושאר ספרים חיצוניים, ספר שני: לנביאים ולכתובים, כרך ראשון, תל אביב: הוצאת מקורות, תרצ"ז, עמ' תקכ
↑  בראשית רבה, פרשה נ"ז, פסקה ד'
↑  יאיר זקוביץ ,צבת בצבת עשויה מה בין מדרש פנים מקראי למדרש חוץ מקראי, תל אביב, עם עובד,2009, עמ' 172.
↑  ספר איוב, פרק מ"ב, פסוקים י"ב–ט"ו
↑  איוב, א' ט'-י"א
↑  איוב א' י"ב
↑  איוב א' כ"א.
↑  בספר איוב, פרק ב', פסוק ט' נעשה תיקון סופרים.

על פי המסופר, איוב איבד את כל שהיה לו - את בניו ואת בנותיו, את רכושו ואף בהמשך את בריאותו. איוב יושב ומתאבל, ואשתו מבקשת ממנו להודות שאינו מאמין עוד. כאן נעשה תיקון סופרים מחשש לפגיעה באלוהים. בפסוק זה מתכוונת אשת איוב למילה "קָלֵּל" ולא למילה "בָּרֵךְ".   איוב מתייחס לדברי האישה בבוז ובסלידה רבה. עם זאת ניתן לומר, שהיא משמשת עזר כנגדו בכך שהיא מעוניינת, שיבוא הקץ ליסוריו.
↑  איוב מ"ב, ח'.
↑  ספר איוב, פרק מ"ב, פסוק י"ב
↑  ספר איוב, פרק מ"ב, פסוק י"ז
↑  ספר איוב, פרק מ"ב, פסוק ט"ז
↑  גרשון גליל, עולם התנ"ך: בראשית, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 146.
↑  ספר בראשית, פרק י', פסוק כ"ג
↑  מנשה הראל, עולם התנ"ך: מגילות, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 156.
↑  בראשית י'  כ"ג
↑  פרנק פולק, הסיפור במקרא: בחינות בעיצוב ובאמנות, ירושלים, מוסד ביאליק, 1994, עמ' 308.
↑  אנציקלופדיה עולם התנ"ך: יחזקאל, רביבים, 1984, עמ' 66–67 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
↑  משה אמיתון, שטן לשם שמים נתכוון- איוב, אברהם והשטן בשדה הקרב הדרשני, גולות יג, תשס"ד
1 2  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ט"ו–דף ט"ז.
↑  משנה, מסכת סוטה, פרק ה', משנה ה'.
↑  סדר עולם רבה- גרסה להורדה באתר דעת, "סדר עולם רבה, באתר daat.ac.il"
↑  על הספר: גדי איידלהייט, ביקורת על הספר "איוב - בין חושך לאור", באתר "המלצות ספרים, סקירות וביקורות", 5 באוגוסט 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311256405171  PLWABN: 9810553924405606  GND: 118551353  LCCN: n50040036  NKC: ola2002139571  NLG: 45953  SELIBR: 330523  VIAF: 46762859   WorldCat (עם VIAF): 46762859 
יג וַיְהִי לוֹ שִׁבְעָנָה בָנִים וְשָׁלוֹשׁ בָּנוֹת.  יד וַיִּקְרָא שֵׁם הָאַחַת יְמִימָה וְשֵׁם הַשֵּׁנִית קְצִיעָה וְשֵׁם הַשְּׁלִישִׁית קֶרֶן הַפּוּךְ.  טו וְלֹא נִמְצָא נָשִׁים יָפוֹת כִּבְנוֹת אִיּוֹב בְּכָל הָאָרֶץ וַיִּתֵּן לָהֶם אֲבִיהֶם נַחֲלָה בְּתוֹךְ אֲחֵיהֶם.

— ספר איוב, פרק מ"ב, פסוקים י"ג–ט"ז
איוב ובנותיו, ציור מעשה ידי ויליאם בלייק מוצג בגלריה הלאומית בלונדון
השטן פוגע באיוב במחלת השחין. ציור בצבעי מים מעשה ידי ויליאם בלייק משנת 1821
איוב ושלושת רעיו
איוב מקבל את הבשורות הרעות
איוב ננזף בידי אשתו. ציור שמן על קנבס מעשה ידי גאספר טרברסי. מוצג במוזיאון הלאומי בוורשה.
איוב - פסלו של נתן רפפורט. מוצג במוזיאון ארץ ישראל
מכשיר חשמלי

: לייזרים, : קומקום חשמלי : רחפן
מכשיר חשמלי הוא כל כלי או מכונה המשתמש באנרגיה חשמלית כמקור האנרגיה העיקרי לפעולתו.
היסטוריה

השימוש האנושי בכלים הוא פרה-היסטורי. המין האנושי עשה שימוש בכלים שונים משחר התפתחותו. בתחילה, מקור הכוח ששימש להפעלת הכלים היו שרירי האדם עצמו. ככל שהתפתחה הציווילזציה, רתם האדם מקורות כוח חיצוניים לו להפעלת הכלים: בתחילה, היה זה כוחם של בעלי חיים. לאחר מכן הוחל בניצול האנרגיה הטמונה בכוחות הטבע של זרימת מים ורוח.
בסוף המאה ה-17 הומצא מנוע הקיטור, ובמהרה נוצל הקיטור להפעלת מגוון רחב של כלים ומכונות, ואף להמצאתם של חדשים. התפתחות זו הייתה אחד הגורמים למהפכה התעשייתית.
על אף שתופעות חשמליות היו ידועות לאדם זה מכבר, רק באמצע המאה ה-19 התגלו חוקי הפיזיקה העומדים מאחורי תופעות אלו, והוחל בפיתוח האמצעים שיאפשרו את השימוש באנרגיה חשמלית להפעלת מכשירים – מאמצעי ייצור החשמל, הפצתו, וכמובן הטמעתו כמקור אנרגיה במכשירים השונים. כמו עם המצאת מנוע הקיטור, המעבר לשימוש באנרגיה חשמלית איפשר התפתחות מהירה של מכשירים רבים נוספים ואף ענפי משק שלמים חדשים, התפתחות הממשיכה עד עצם היום הזה.
היסטוריה > אבני דרך > המאה ה-19

העשור הראשון של המאה ה-19 – נורת קשת פחם (אנ').
העשור השלישי של המאה ה-19 – מנוע חשמלי הודגם לראשונה בשנת 1821 על ידי מייקל פאראדיי. בשנת 1832 הודגמה לראשונה מכונה הפועלת באמצעות מנוע חשמלי על ידי ויליאם סטרג'ן.
העשור הרביעי של המאה ה-19 – התחלת הפיתוח של הטלגרף ב-1834, וסיומו ב-1838. היישום המעשי הראשון של הטלגרף התרחש ב-1844.
העשור השביעי של המאה ה-19 – הדגמה של מכונה דמוית פקס.
העשורים השביעי והשמיני של המאה ה-19 – ממציאים שונים מפתחים סוגים של נורת להט.
העשור השמיני של המאה ה-19 – הטלפון.
1893 – מכשיר הרדיו הראשון נבנה על ידי ניקולה טסלה.
היסטוריה > אבני דרך > המאה ה-20

1924 – מוצג מכשיר הטלוויזיה הראשון.
שנות השלושים של המאה ה-20 – המחשב.
1941 – מעגל מודפס.
1947 – תנור מיקרוגל.
1958 – מעגל משולב ("צ'יפ").
1960 – לייזר.
1969 – מדפסת לייזר.
1984 – זיכרון הבזק.
היסטוריה > אבני דרך > המאה ה-21

2000 – דיסק און קי.
שימוש בחשמל במכשירים

אנרגיה חשמלית ניתנת לניצול במכשירים בשלושה אופנים:
תנועה – על ידי ניצול התכונות המגנטיות של החשמל ניתן לגרום לתנועה של רכיבים שונים. האמצעים העיקריים המשמשים להנעת מכשירים חשמליים הם מנועים וסולנואידים.
חום – למוליכות חשמלית תכונה של פליטת אנרגיה בצורת חום. חימום באמצעות חשמל מתבצע על ידי גופי חימום.
אור – האנרגיה החשמלית מנוצלת ליצירת שדות חשמליים הגורמים לפליטת פוטונים.
מכשירי חשמל רבים עושים שימוש בשניים או אף בכל שלושת האופנים הללו. לעיתים קרובות על אף שתפוקת המכשיר נראית כסוג מסוים מתוך השלושה, בפועל היא נעשית באופן אחר. לדוגמה, על אף שנורת להט משמשת להפקת אור, הרי שהאמצעי בו היא עושה שימוש הוא דווקא חום, כשהאור הוא תוצר לוואי של החום שהיא מייצרת. דוגמה נוספת היא חימום באמצעות מזגן – על אף שהתוצר הוא חום, האמצעי שמייצר את החום הוא תנועה של מנוע המזגן.
תכונות > הספק

התכונה החשובה ביותר של מכשיר חשמלי היא ההספק שלו. מתכונה זו נגזרות כל יתר תכונותיו. ההספק של מכשיר נקבע על ידי העבודה אותה המכשיר מיועד לבצע. ההספק מאלץ תכונות של פיזור חום, בידוד חשמלי וחוזק חומרים במכשיר, ואלו בתורן מכתיבות את הגודל המינימלי של המכשיר. באופן הפוך, מגבלות על גודלו של מכשיר חשמלי מכתיבות הגבלה של ההספק שלו (למשל הצורך להחנות מכונית חשמלית בחניה בגודל סטנדרטי מכתיב את גודלה, וזה מציב גבול עליון להספק האפשרי שלה וכפועל יוצא גם לטווח הנסיעה שלה).
טווח ההספק של מכשירי חשמל נע ממכשירים הצורכים מילי-ואטים בודדים (למשל להפעלת שעון יד) ועד למכשירים הצורכים עשרות מגה-ואטים (למשל משאבות של באר נפט).
תכונות > מקור מתח

מקור המתח של מכשיר חשמלי מספק למכשיר את האנרגיה הדרושה להפעלתו. מקור המתח נבחר בהתאם להספק של המכשיר – ככל שהספק המכשיר גבוה יותר, נדרשת רמת מתח גבוהה יותר להפעלתו. מקורות המתח העיקריים הקיימים הם:
רשת חשמל – החשמל מיוצר בתחנת כוח או על ידי גנרטורים, ומגיע אל המכשיר באמצעות מערכת חלוקה. שיטה זו מאפשרת הזנה של סוגי מכשירים רבים, כל עוד הם נמצאים בקרבה לרשת החשמל. רשתות חשמל מוגבלות ביכולתן לספק חשמל כפונקציה של כושר הייצור שלהן מחד, וכמות הצרכנים המוזנת מהן מאידך. בדרך כלל רשתות חשמל מסוגלות לספק חשמל למכשירים שהספקם אינו עולה על מאות קילו-ואט – מכשירים גדולים יותר עלולים לגרום לתקלות ברשת. ברוב העולם שיטת האספקה של מתח מהרשת היא מתח חילופין (AC) 220 וולט (חד פאזי) או 400 וולט (תלת פאזי) ובתדר 50 הרץ. רוב מכשירי החשמל המוזנים מרשתות חשמל פועלים במתחים הללו. עם זאת, ניתן לקבל חיבורי רשת גם במתחים גבוהים יותר, המאפשרים הפעלת מכשירים הדורשים מתח גבוה יותר.
גנרציה עצמאית – עבור מכשירי חשמל בהספקים גדולים במיוחד, או כאלה שאין אפשרות – פיזית או כלכלית – לחברם לרשת החשמל, מותקנים גנרטורים (אחד או יותר) המשמשים להפעלתם.
מצברים וסוללות – מצברים וסוללות יכולים לספק את האנרגיה החשמלית הנדרשת למכשיר. השימוש בסוללות יעיל ביותר כאשר מדובר במכשיר שאינו יכול להיות מחובר לרשת החשמל או לגנרטור, למשל עקב ניידות המכשיר שמאלצת אותו לשאת את מקור האנרגיה עימו, אך קיימים גם מכשירים המוזנים מסוללות מסיבות אחרות, למשל בגלל גודל פיזי קטן שאינו מאפשר חיבורם לרשת חשמל (ראו להלן).
כאמור, מקורות המתח מספקים את החשמל למכשירים בשיטות שונות. מכשירי חשמל שונים צורכים מתחים שונים – הן מתחי DC ברמות שונות (הנפוצות הן 12, 24 ו-50 וולט) והן מתחי AC מ-12 ועד אלפי וולט. לעיתים המתח הדרוש להפעלתו של מכשיר חשמלי אינו זהה למתח המסופק לו או שהמכשיר כולל רכיבים הפועלים במתחים שונים – במקרים אלה יכלול המכשיר ממירי זרם ושנאים שהופכים את המתח אותו הוא מקבל מהמקור למתח הדרוש להפעלתו.
תכונות > ניידות

באופן כללי, ניתן לחלק את מכשירי החשמל לשלושה סוגים בהתאם לניידות שלהם:
מכשירים נייחים – אלו הם מכשירים המקובעים למקומם, כגון מזגן, רמזור או משאבה. מכשירים אלו יחוברו בדרך כלל לרשת החשמל והם יכולים להגיע להספקים גבוהים מאוד, שכן אינם מוגבלים במשקלם – ניתן להציב אותם ישירות על הקרקע או לבנות עבורם קונסטרוקציה קבועה שתישא את משקלם.
מכשירים ניידים – מכשירי חשמל ניידים הם מכשירים הנושאים את עצמם ממקום למקום באמצעות מנוע חשמלי המותקן בהם. מכשירים אלו יכולים לכלול בתוכם את מקור המתח (כדוגמת רחפן) או להיות מחוברים בכל מהלך תנועתם למקור מתח חיצוני (כדוגמת חשמלית). כאשר מכשיר נייד נושא את מקור המתח עליו, טווח הפעולה שלו בהכרח מוגבל ומקור המתח חייב להיטען או להיות מוחלף על מנת שהמכשיר ימשיך בפעולתו.
מכשירים מיטלטלים – מכשיר מיטלטל הוא מכשיר אשר אינו מקובע למקומו, אך אינו מניע את עצמו כי אם מועבר ממקום למקום על ידי אמצעי אחר – במקרים רבים נישא על ידי אדם, אולם קיימים גם מכשירים מיטלטלים כבדים הדורשים אמצעים להעברתם. מכשירים מיטלטלים עשויים להיות מוזנים מרשת החשמל באמצעות פתיל זינה, או ממקור הנמצא בתוכם כסוללות. מכשירי חשמל ביתיים וכלי עבודה חשמליים רבים הם מכשירים מיטלטלים.
תכונות > בקרה

מכשירי חשמל מאפשרים רמות שונות של בקרה על פעולתם, וניתנים לתכנון ובניה כך שניתן לשלוט על פעולתם עד לרמת דיוק גבוהה ביותר. השליטה על פעולות המכשירים יכולה להיות באופן ידני, באופן אוטומטי, או שילוב של השניים. מכשירים רבים כוללים לוח בקרה הכולל ממתג בודד ועד מאות מתגים מסוגים שונים המאפשרים את הפעלת המכשיר באופן מיטבי.
תכונות > תנאי סביבה

למכשירי חשמל רגישות גבוהה מאוד לתנאי סביבה – הם מכילים רכיבים העלולים להיפגע כתוצאה מתנאי סביבה וכן מצורת ההפעלה. הפעלת מכשיר חשמלי בטמפרטורה חמה מזו לה הוא תוכנן פוגעת בבידוד החיווט הקיים בו וכתוצאה מכך לקצר חשמלי ולשריפתו. פעולה בתנאי לחות או רטיבות עלולה להוביל לקצר כתוצאה מפריצות מתח – ברכיבים קטני ממדים (דוגמת מעגל מודפס) תוצאה כזו יכולה להיגרם אף מאבק שנכנס למערכת. טילטול של מכשיר חשמלי, גם במהלך פעולתו הרגילה, עלול להוביל להתרופפות של חיבורים חשמליים, לניצוצות להתחממות ולשריפה.
עם זאת, ניתן להתאים כמעט כל מכשיר חשמלי לעבודה בכל תנאי סביבה.
תכונות > בטיחות

במכשירי חשמל רבים טמונים סיכונים בטיחותיים. הסיכון הבולט הוא התחשמלות, ועל מנת למנעה מכשירי חשמל הפועלים במתח מסוכן כוללים בידוד המונע מגע בחלקיהם המחושמלים. עם זאת, כאמור לעיל, בידוד זה עלול להיפגע ולחשוף אנשים ובעלי חיים לסכנת התחשמלות.
סכנה נפוצה נוספת היא חימום וניצוצות – מכשירי חשמל (למשל תנורי חימום) עשויים לפעול בטמפרטורות גבוהות מאוד, שבקרבה לחומרים דליקים עשויה להצית אותם. בנוסף, מכשירים רבים יוצרים בעצם פעולתם ניצוצות, אשר עלולים לגרום להתלקחות ולפיצוץ בסביבה של חומרים דליקים (למשל אדי דלק) או נפיצים.
הפעלה ותחזוקה

צורת ההפעלה של מכשירי חשמל נעשית בהתאם לתפקידם. קיימים מכשירים אשר מופעלים או מופסקים באמצעות מפסק ידני או אוטומטי או שילוב של השניים, מכשירים הפועלים כל הזמן (למשל מקרר), מכשירים שדורשים מפעיל בכל מהלך הפעלתם (למשל מלגזה) ועוד.
ההפעלה הפשוטה ביותר היא הדלקה וכיבוי, אולם כאמור לעיל היכולת לבצע בקרה מדויקת במכשירי חשמל הובילה לכך שלרבים מהם אמצעי הפעלה, שליטה, כוונון וקלט ברמות תחכום גבוהות (למשל מחשב).
תחזוקה של מכשירי חשמל מורכבת ממגוון רחב של פעולות, התלויות גם בסוג המכשיר. ככל שמדובר במכשיר שנועד לשימוש ממושך יותר כן עולה הכדאיות של תחזוקתו, ובדרך כלל גם מתרבים האמצעים לכך. מכשירים רבים כוללים בתוכם גם מנגנוני התראה בפני תקלות. עם זאת, בשל הסיכונים הטמונים במכשירי חשמל, פעולות תחזוקה רבות מומלצות לביצוע רק על ידי אנשי מקצוע. ישנן מספר פעולות תחזוקה נפוצות:
הגנה מפני נזקים – ניתוק ממקור הזינה של מכשירים שאינם מופעלים לאורך זמן.
טיפול במקור ההזנה – החלפה של סוללות וניקוי החיבורים אליהן, חיזוק של פתילי הזנה והחלפה של פתילים פגומים, החלפה של ספקי מתח פגומים.
טיפול ברכיבים פנימיים – ניקוי פנימי מאבק ולכלוך אחר, בדיקה בראיה של תקינות רכיבים, מדידה של תקינות הבידוד, החלפה של רכיבים עם סימני נזק.
מכשירים רבים כוללים רכיבים שאינם דווקא חשמליים, אך תחזוקתם משפיעה על התפקוד התקין של המכשיר. כך למשל ניקוי מסנני אבק של מזגנים עשוי להפחית את צריכת החשמל ואף להאריך את חיי המנוע, ניקוי מסנני מכונת כביסה מגן על המשאבות מעומס יתר, שמירה על איטום תקין במקרר מגינה על המנוע מפעולה רצופה והתחממות יתר, וכדומה.
תקלות

תקלות נפוצות ברכיבים החשמליים של מכשירי חשמל:
פגיעה בבידוד היוצרת קצר. הקצר יכול לגרום לפגיעה פיזית במכשיר (עקב היווצרות חום רב) או שריפה. קצר המוביל לחישמול של גוף המכשיר עלול לגרום התחשמלות.
תקלות עקב עומס יתר – העמסה של המכשיר מעבר ליכולתו עלולה לגרום להתחממות, לפגיעה בבידוד, לפגיעה בהלחמות, ולהתכת מוליכים. גם פגיעה מכנית עשויה להוביל לעומס יתר ולקצר – למשל עיוות (אפילו קל) של הציר במנוע חשמלי.
חדירת מים למכשיר חשמלי עלולה לגרום לקצר.
נחשולי מתח הנובעים ממקורות חיצוניים – ברקים ואף רשת החשמל עצמה – עלולים לגרום לפריצת הבידוד ולהרס המכשיר, במיוחד ברכיבי בקרה.
פגמים בייצור של רכיבים במכשיר המקצרים את אורך החיים שלהם.
השפעה בריאותית

מכשירי חשמל, והמערכות המזינות אותם, יוצרים שדה מגנטי בקרבתם. מחקרים שונים שנעשו לא מצאו ראיות חד משמעיות להשפעה של שדות אלו על בריאות אדם ובעלי חיים, ונכון לעשור השני של המאה ה-21 אין מידע מבוסס מספיק כדי לקבוע חד-משמעית אם בשדה המגנטי שיוצרים מכשירים חשמליים קיימת סכנה ממשית לבריאות. עם זאת, גופי איכות סביבה שונים ממליצים על נקיטת זהירות מונעת.
ראו גם

הנדסת חשמל
בטיחות בשימוש במכשירי חשמל ביתיים
הערות שוליים

↑  ראו למשל כאן
↑  ד"ר רן טבעוני, האם קרינה ממכשירי חשמל מסוכנת לבריאות?, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 28 ביולי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph119856 
שימוש במקדחה – מכשיר חשמלי מיטלטל
לוח בקרה של מכונת כביסה
Shigella

| Shigella |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: חיידקים אמיתיים
מערכה:: חיידקים ארגמניים
מחלקה:: Gamma Proteobacteria
סדרה:: Enterobacteriaceae
משפחה:: Enterobacteriaceae
סוג:: Shigella
מינים
 Shigella boydii  Shigella dysenteriae  Shigella flexneri  Shigella sonnei
שם מדעי
 Shigella
שיגלה (שם מדעי: Shigella) הוא סוג של חיידקים גראם-שליליים, בעלי צורה מתגית ואשר אינם יוצרים נבגים.
חיידקי Shigella גורמים למחלות הדיזנטריה והשיגלוזיס בבני אדם ובפרימטים נוספים. כמות החיידקים הנדרשת להדבקה תלויה בגיל ובמצבו הבריאותי של הנדבק. המחלה נגרמת כאשר מספר חיידקים חוברים לדופן הרקמה הרירית של המעי. אחרי החדירה, החיידקים מתרבים בתוך התאים ועוברים לתאים נוספים, עד להרס של הרקמה כולה. קיימים זנים של Shigella אשר מייצרים רעלן, הדומה לזה של Escherichia coli.
חיידקי ה-Shigella התגלו בסוף המאה ה-19 כגורם להתפשטות מחלות מעיים קשות ביפן על ידי החוקר היפני קיושי שיגה. מקור ה-Shigella הוא מצואת אדם נגוע, שכן החיידק נייח, ולכן הוא נמצא במים ובמזון המזוהמים בצואת אדם. החיידק אינו יוצר נבגים, ולכן אינו יכול לשרוד בתנאים קיצוניים של יותר מ-60°C. התסמינים לחדירת Shigella כוללים כאבי בטן עזים ושלשול מימי. בשלב המחלה השני מופיעים כאבי בטן ועוויתות וקיימת הפחתה בחום ובשלשול, שהופך להיות מלווה בריר ובדם. ניתן לגלות את החיידק בבדיקות דם, שמגלות גם כמות גדולה של תאי דם לבנים, המעידים על פעילות מערכת החיסון נגד החיידק.
חיידקי ה-Shigella יכולים לגרום לתסמונת המוליטית-אורמית.