stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סגיזאורוס

| סגיזאורוס |
| --- | --- |
  שחזור של סגיזאורוס והשוואה לאדם
תקופה
יורה תחתון, 183 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: צלופיזיים
סוג:: סגיזאורוס
מין:: סגיזאורוס הלי
שם מדעי
 Segisaurus ‏קמפ, 1936

איור של שרידי הסגיזאורוס
סגיזאורוס (שם מדעי: Segisaurus; מילולית: "לטאת קניון סגי") הוא סוג דינוזאור תרופוד קדום, אשר חי באמריקה הצפונית לפני 183 מיליון שנים, בתחילת תקופת היורה. המאובנים שלו התגלו באריזונה ותואר ב-1936 בידי החוקר צ'ארלס לואיס קאמפ. הוא נקרא על שם הקניון בו התגלה (Tsegi Canyon) והוא הדינוזאור היחיד הידוע מהאזור.
דינוזאור זה השתייך למשפחת הצלופיזיים והיה קרוב של הצלופיזיס, מראשוני הדינוזאורים. משיירי העצמות שהתאבנו - לרוב עצמות גפיים, מעט חוליות ואגן הירכיים וחתיכות לא שלמות של הגולגולת, נלמד שהגיע לאורך מטר, היה בעל זנב באורך חצי מטר ומשקלו הגיע ל-4 עד 7 ק"ג. יצור זה היה דו-רגלי אוכל בשר או צייד חרקים עם שיניים חרוטיות דקות.
עצמותיו נראו כ"עצמות מוצקות" לדעת מדענים רבים, אך ב-2005 התברר שמרבית המפרקים היו "עצמות חלולות", בדומה לקרוביו הצלופיזיס והפרוקומפסוגנתוס.
סיים (נהר)

| --- | --- |

נהר הסיים, מחוז קורסק.
 מידע כללי
 אורך:  748 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  99.6 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  27,500 קמ"ר
 מוצא:  בלגורוד
 יובלים:  Svapa, Chasha, Yezuch, Bol'shaya Kuritsa, Vir, Tuskar, Kleven, Prutishche, Donetskaya Seymitsa, Krivets, Kukilka, Byk, Rogozna, Leshchinka, Schemlya, Vedma 
 שפך:  דסנה
 מדינות באגן הניקוז:  אוקראינה אוקראינה   רוסיה רוסיה
 
סיים (באוקראינית וברוסית: Сейм) הוא נהר הזורם באוקראינה וברוסיה. הוא יובלו העיקרי של הדסנה.
אורכו של הנהר הוא 748 קילומטרים, ואגן הניקוז שלו הוא כ-27,500 קמ"ר. בדרך כלל רוחבו נע בין 80 ל-100 מטרים, אך בשיאו רוחבו נע בין 9 ל-12 קילומטרים. עומקו הממוצע הוא 4–5 מטרים.
הנהר קופא בסוף נובמבר ומפשיר בסוף מרץ.
הערים המרכזיות ששוכנות לגדותיו הן קורסק, קורצ'אטוב, באטורין ורילסק.
הנהר שופע בדגים, כגון לש, שפמנון אירופי, זאב נהרות צפוני,  קרפיון מצוי, פרקה ועוד. על גדות הנהר מקננות להקות של כוכית הגדות, חסידות ואנפות. כמו כן, על גדות הנהר ובתוכו שוכנים ריכוזים גדולים של בונים אירופים.
הערות שוליים

↑  Izsák Tibor (2007). Ukrajna természeti földrajza (pdf) (בהונגרית). II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola. p. 95. נבדק ב-2019-05-05.
↑  "NÉVJEGYZÉK-SZÓTÁR az UKRAJNA TERMÉSZETI FÖLDRAJZA tantárgyhoz" (pdf) (בהונגרית). II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola. נבדק ב-2019-05-05.
↑  "Сейм (река)" (ברוסית). Большая Советская Энциклопедия. נבדק ב-2019-05-05.
↑  "Seim River" (באנגלית). Encyclopedia of Ukraine. נבדק ב-2019-05-05.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוקראינה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סימון זכטר

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1788 פרימבורק, צ'כיה 
 פטירה:  10 בספטמבר 1867 (בגיל 78) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מוקד פעילות:  האימפריה האוסטרית 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר, עוגב 
 
סימון זכטר (בגרמנית: Simon Sechter;‏ 11 באוקטובר 1788 – 10 בספטמבר 1867) היה תאורטיקאי מוזיקה, מורה, נגן עוגב, מנצח ומלחין. הוא היה אחד המלחינים הפורים ביותר מאז ומעולם, אף כי המוזיקה נשכחה ברובה וכיום זוכרים אותו בעיקר כמורה קפדן למוזיקה, שהנודע בתלמידיו היה אנטון ברוקנר.
קרל כריסטיאן מילר ליקט וערך את Die richtige Folge der Grundharmonien של סימון זכטר, "הסדר הנכון של הרמוניות יסודיות: מסה על בסים יסודיים, והיפוכיהם וחלופותיהם" (א. פונד, 1871; ג. שירמר, 1898).
חייו

זכטר נולד בפרימבורק, ממלכת בוהמיה, אז חלק מן הקיסרות האוסטרית, ועבר לווינה בשנת 1804, שם תפס את מקומו של יאן וצלב וורישק כנגן העוגב של החצר הקיסרית בשנת 1824. ב-1810 התחיל ללמד פסנתר ופיתוח קול באקדמיה לסטודנטים עיוורים. ב-1828 נתן לפרנץ שוברט החולה שיעור אחד בקונטרפונקט. בשנת 1851 התמנה זכטר לפרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של וינה. מממשיכו בקונסרבטוריון היה אנטון ברוקנר, תלמידו לשעבר, ששיטות ההוראה שלו התבססו על אלה של זכטר.
שיטות הוראה

בין תלמידיו של זכטר היו אנרי וייטאן, פרנץ לכנר ואדוארד מרקסן (שלימד את יוהנס ברהמס פסנתר וקונטרפונקט.
שיטות ההוראה של זכטר היו מחמירות וקפדניות. לדוגמה, הוא אסר על ברוקנר לכתוב יצירות מקוריות בזמן שלמד אצלו קונטרפונקט. החוקר רוברט סימפסון סבור, ש"זכטר הוציא שלא מדעת מן הכוח אל הפועל את המקוריות של ברוקנר בכך, שעמד על דיכויה עד שמן הנמנע היה עוד להכיל אותה." זכטר לימד את ברוקנר באמצעות הדואר מ-1855 עד 1861 וראה בברוקנר את תלמידו המסור ביותר. לסיום לימודיו של ברוקנר, חיבר זכטר פוגה, שהקדיש לתלמידו.
בחיבורו בן שלושת הכרכים על עקרונות ההלחנה, "Die Grundsätze der musikalischen Komposition", כתב זכטר עבודה ראשונית, שהשפיעה על תאורטיקאים רבים שבאו אחריו. זכטר שאב את רעיונותיו מן התאוריות של ז'אן-פיליפ ראמו על הבס היסודי, הדיאטוני תמיד גם כאשר הרובד העליון מצטיין בכרומטיות; היסטוריונים של תאוריית המוזיקה רואים קשר מובהק בין זכטר לבין התפיסה הווינאית של תאוריית הבס היסודי.
כמלחין

זכטר היה גם מלחין, ובתור שכזה הוא זכור בעיקר כמי שחיבר כ-5,000 פוגות (הוא השתדל לכתוב לפחות פוגה אחת ביום), אבל הוא כתב גם מיסות ואורטוריות. נוסף לכך, הלחין גם חמש אופרות - Das Testament des Magiers (1842),‏ Ezzeline, die unglückliche Gegangene aus Deli-Katesse (1843), ‏ Ali Hitsch-Hatsch (1844), ‏ (Melusine {1851 ו-Des Müllers Ring (?) בשנים 1823–1824, היה זכטר אחד מ-51 מלחינים שחיברו וריאציה על ואלס מאת אנטון דיאבלי בשביל Vaterländischer Künstlerverein.
הערות שוליים

↑  אלפרד איינשטיין, Music in the Romantic Era, ו. ו. נורטון ושות', ניו יורק 1947, עמ' 76
↑  אתר אולמיוזיק, ביוגרפיה של סימון  זכטר
↑  אופרהגלאס, "מלחיני אופרה, סימון זכטר", הוצאת סטנפורד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346544605171  PLWABN: 9810578373305606  BNE: XX1735220  BnF: cb10331817g (data)  CiNii: DA10521010  GND: 118612514  ISNI: 0000 0000 8087 8200  LCCN: n79150268  MusicBrainz: 48499dc6-7116-4cfd-bab0-dc4d0b8c39b9  NKC: xx0008356  NTA: 074313592  SNAC: w6gq78w1  SUDOC: 080690564  VcBA: 495/313910  VIAF: 8180432   WorldCat (עם VIAF): 8180432
סטוקרד צ'אנינג

| --- | --- |

סטוקרד צ'אנינג, 1984
 לידה:  13 בפברואר 1944 (בת 80) ניו יורק
 שם לידה:  Susan Antonia Williams Stockard 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1969
 מקום לימודים:  מכללת רדקליף  סטודיו אייץ' בי  אוניברסיטת הרווארד  Madeira School 
 בן או בת זוג:  וולטר צ'אנינג (1963–1967)  פאול שמידט (1970–3 בספטמבר 1976)  דייוויד דבין (20 בדצמבר 1976–1980) 
 פרופיל ב-IMDb
 
סוזן אנטוניה ויליאמס סטוקרד צ'אנינג (באנגלית: Susan Antonia Williams Stockard Channing; נולדה ב-13 בפברואר 1944) היא שחקנית קולנוע אמריקאית זוכת שני פרסי אמי ופרס הטוני, הייתה מועמדת לשלושה פרסי גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. צ'אנינג מוכרת לרוב בזכות תפקידה הראשי בסדרה "הבית הלבן".
ביוגרפיה

נולדה בניו יורק, בתם של מארי אליס ולסטר נפייר סטוקרד. גדלה באפר  איסט סייד שברובע מנהטן, היא בוגרת "בית ספר מדיירה", בית ספר פרטי לבנות. את השכלתה הגבוהה רכשה ב"מכללת רדקליף", שם סיימה את לימודיה בהצלחה בשנת 1965.
בשנת 1963 נישאה לאיש העסקים וולטר צ'אנינג, הנישואים החזיקו מעמד עד לשנת 1967.
התחלת הקריירה

את ההופעה הראשונה שלה בברודוויי ערכה צ'אנינג ב-1971 במחזה "שני הג'נטלמנים מורונה".
תפקידה הקולנועי הראשון של צ'אנינג היה בסרטו של מייק ניקולס "ההון". ב-1978 השתתפה צ'אנינג בעיבוד הקולנועי למחזמר "גריז", בסרט הופיעה צ'אנינג בדמותה של בטי "ריזו" ריזו, מנהיגת ה"נערות בוורוד", הנחשבת לבחורה "קלה להשגה".
בתחילת שנות ה-80 החלה צ'אנינג להופיע בשני סיטקומים הנושאים את שמה, אך התוכניות נכשלו.
הופעתה במחזה "הם מנגנים את השיר שלנו" ב-1981 הובילה אותה לתפקיד ראשי במחזה "A Day in the Death of Joe Egg", תפקיד אשר זיכה את צ'אנינג בפרס טוני.
ההצלחה והבית הלבן

ב-1990 שיחקה צ'אנינג בסרט "העד המושלם", באותה שנה קיבלה את פרס אובי על תפקידה במחזה "קשר בכל מחיר".
בשנת 1993 הופיעה צ'אנינג בתפקיד ראשי ב-"קשר בכל מחיר" הגרסה הקולנועית למחזה "קשר בכל מחיר". בסרט גילמה צ'אנינג אותו תפקיד שגילמה במחזה, לואיזה קיטרג', סוחרת אומנות ניו יורקית עשירה שביחד עם בעלה מכניסה לביתם צעיר שחור הנראה חביב בתחילה אך מאוחר יותר מתגלה כאדם אחר מאשר תיארו. על תפקידה בסרט הייתה צ'אנינג מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
בשנות ה-90 הופיעה בקומדיה "קדילאק של סופשבוע", "צמודים אישית", "מועדון האקסיות" שם גילמה את סינתיה גריפין ובפנטזיה "קסם מעשי" שם הופיעה בתור פרנסס אואן אחת מארבע אחיות אואן המקוללות.
צ'אנינג הופיעה בסדרת הטלוויזיה "משפחה בלתי צפויה", בסרט "התינוק רוקד" ובמחזה "אריה בחורף".
צ'אנינג הופיעה בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "הבית הלבן", בה גילמה במשך 6 שנים את דמותה של הגברת הראשונה אביגייל ברטלט.
על הופעתה בסדרה זכתה בפרס אמי.
ב-2002 הופיעה צ'אנינג בסרט "סיפורו של מת'יו שפרד" בו גילמה את ג'ודי שפרד, אמו של מת'יו שפרד, סטודנט אמריקני, פעיל למען זכויות האזרח והומוסקסואל, שהוכה למוות על ידי שני גברים ליד העיר לאראמי שבוויומינג, בלילה שבין ה-6 ל-7 באוקטובר 1998.
על הופעתה הדרמטית בסרט זכתה צ'אנינג בפרס אמי השני שלה.
ב-2003 לוהקה צ'אנינג לסדרה "היטלר: עליית הרוע" לתפקידה של קלרה היטלר, אמו של הצורר, בנוסף הופיעה צ'אנינג בסרטו של וודי אלן "כל דבר אחר", בדמותה הקומית של פאולה צ'ייס, אמה של אמנדה (כריסטינה ריצ'י).
בשנת 2005 שיחקה בסיטקום "טיפול משפחתי" שיצר כריסטופר לויד לרשת CBS. צ'אנינג גילמה את לידיה בארנס, אם המשפחה; על הופעה בסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית ראשית מצטיינת בסדרת קומדיה.
צ'אנינג שיחקה בסדרה האישה הטובה את תפקיד ורוניקה לוי, האמא של אלישה פלורק (הדמות הראשית) משנת 2012 ועד העונה האחרונה ב -2016.
פילמוגרפיה נבחרת

ההון (1975)
האוטובוס הגדול (1976)
גריז (1978)
בלש בגרוש (1978)
ללא עקבות (1983)
צרבת (1986)
סיפורי זוגות (1991)
קשר בכל מחיר (1993)
עישון (1995)
קדילק של סופשבוע (1995)
צמודים אישית (1996)
מול פלנדרס (1996)
מועדון האקסיות (1996)
סודות אפלים (1998)
לולו על הגשר (1998)
קסם מעשי (1998)
פרויקט ונציה (1999)
גדולה מהחיים (2000)
עסקים ונשים (2001)
חיים או משהו כזה (2002)
צעירים יפים ומבריקים (2003)
הגירושין (2003)
כל דבר אחר (2003)
מאחורי הדלת האדומה (2003)
3 Needles‏ (2005)
חייב לאהוב כלבים (2005)
Multiple Sarcasms‏  (2010)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

דברים של בנות (2001) - סרט טלוויזיה
סיפורו של מת'יו שפרד (2002) - סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני
ג'ק (2004) - סרט טלוויזיה
טיפול משפחתי (2006-2005)
ימי ראשון אצל טיפאני (2010) - סרט טלוויזיה של Lifetime
סיפורי המסתורין של לורה (2016)
מרילנד (2023)
ג'וליה (אנ') (2023)
נאקלס (2024)
סוף מצוי

| סוף מצוי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מכוסי זרע
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: דגנאים
משפחה:: סופיים
סוג:: סוף
מין:: סוף מצוי
שם מדעי
 Typha domingensis ‏פרסון, 1807
סוף מצוי (שם מדעי: Typha domingensis) הוא צמח רב שנתי ממשפחת הסופיים. צומח לרוב ליד קנה ומכאן הצרוף "קנה וסוף" (ישעיהו, י"ט, ו') שהשתבש ל"קנה סוף", אף על פי שלא קיים צמח העונה לשם זה.
מאפיינים

הסוף המצוי גדל בקרבת מים, קנה השורש שלו זוחל בבוץ ומשתרש ממפרקיו. בחודשי הקיץ מצמיח הסוף המצוי תפרחת גבוהה ומוארכת (בגובה 150-70 ס"מ) בראש גבעול גלילי. הפרחים זעירים וצפופים, נושאים עלים ארוכים, שטוחים וצרים (ברוחב של כס"מ בודד).
התפרחת מחולקת לשניים: בחלק העליון פרחים זכריים, ובתחתון פרחים נקביים. ההפצה נעשית הן ברבייה וגטטיבית (באמצעות שורשים וקנה שורש), והן באמצעות הפצת זרעים בעזרת הרוח.
בזמן הבשלת הפרי מתפורר העמוד לזרעים רבים, שמתעופפים ברוח ונישאים במים.
תפוצתו של הצמח רחבה – הוא מצוי במזרח אגן הים התיכון, במזרח התיכון ובאזור הטרופי.
שיער התפרחות של הסוף המצוי שימש למילוי, והעלים לקליעת מחצלות. קני השורש נאכלו בעתות רעב.
הערות שוליים

↑  סוף מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
צמחי סוף בשלג - על גדות אגם prinzenweiher בעיר סארבריקן, גרמניה
סוף סלע (רוכב אופנועי מרוץ)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביוני 2003 (בן 21)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  ספורט מוטורי
 תת-ענף:  מרוץ אופנועים
 אנדורו, מוטוקרוס:  אופנועי השטח
 
סוף סלע (נולד ב-15 ביוני 2003) הוא רוכב אופנועי מרוץ, המתחרה בקטגוריות האנדורו והמוטוקרוס. זכה באליפות ישראל בשתי הקטגוריות, השתתף חמש פעמים במרוץ הרומניאקס והשתתף בתחרויות בינלאומיות רבות ביניהן מרוץ הארצברג רודיאו ומרוץ הוקסטון פארק.
קריירת מרוצים

סוף הוא בנם הצעיר של גיא וברברה סלע, רוכבי אופנועי שטח בעצמם, ואחיהם של גב וצוק המתחרים גם הם בקטגוריה.
בגיל 13 וחצי השתתף לראשונה במרוץ הרומניאקס, הנחשב לאחד ממרוצי האנדורו הקשים בענף. סוף הוא המתחרה הצעיר ביותר שסיים את כל קטגוריות המרוץ.
כשהיה בן 12 סיים את קטגוריית האיירון.
סיים במקום ה-24 מתוך 100 רוכבים בקטגוריית הברונזה והיה למתחרה הצעיר ביותר שמסיים את המרוץ. בשנת 2018 התחרה בקטגוריית הסילבר ודורג במקום ה-18 בקטגוריה. שנה לאחר מכן היה לרוכב הצעיר ביותר המסיים את המרוץ בקטגוריית הגולד, קטגוריה בה מתחרים 40 הרוכבים הטובים בעולם. ב-2020 התחרה בפעם השנייה בקטגוריה וסיים במקום ה-12.
בשנת 2018 התחרה במרוץ הוקסטון פארק באנגליה, המתקיים במסגרת ליגת ה-WESS, וסיים במקום השלישי בקטגוריית האקספרט (הרמה השנייה בתחרות) וה-19 בדיורג הכולל מתוך 250 רוכבים.
בשנת 2020 התחרה שוב במירוץ ההוקסטון פארק וסיים במקום השני בקטגוריית הפרו (הקטגוריה הגבוהה ביותר).
ב-2019 התחרה במרוץ ה-Sea to Sky בטורקיה, מרוץ שנמשך 4 ימים, אותו סיים במקום ה-20. בשנת 2019 התחרה בשנית בהוקסטון פארק וסיים במקום העשירי. שנה לאחר מכן סיים את המרוץ במקום השני.
בשנת 2019 התחרה במרוץ ההארצברג רודיאו באוסטריה וסיים במקום ה-61 מתוך 1,700 מתחרים. בעקבות ההישג הוזכר סלע בכתבה ברד בול TV ובמגזין Enduro21.com כאחד מששת הרוכבים בעולם המהווים פוטנציאל להיות כוכבי העתיד של הענף.
ב 5 בספטמבר 2021 זכה במירוץ ה-six days
הערות שוליים

↑  אודי עציון, משפחת סלע - מירוצים מהילדים, באתר ynet, 8 בפברואר 2018
1 2  ראוסן סביו‏, סוף סלע: סיפורו של אלוף, באתר וואלה, 30 ביולי 2019
↑  תמר נתנוב, ‏סוף סלע, סנסציה ישראלית ברכיבת אנדורו, באתר ערוץ הספורט, 2 בנובמבר 2020
↑  עומרי גוטמן, סוף סלע במרוצי האנדורו בחו"ל, Nazzima.com, 11 באוקטובר 2018
↑  אסף לביא, הישגים מדהימים לרוכבים הישראלים בחו"ל, מוטו דוגרי, 23 בספטמבר 2020
↑  סוף סלע על הכוונת העולמית, באתר doogigim.co.il, ‏ 25 ביולי 2019
סימון זלוטניקוב

| --- | --- |

 לידה:  18 בספטמבר 1945 (בן 79) סמרקנד, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית של אוזבקיסטן 
 http://www.zlotnikov.info
 פרופיל ב-IMDb
 
סימון זְלוֹטְנִיקוב (ברוסית: Семён Исаакович Злотников, סמיון איסאקוביץ' זלוטניקוב; נולד ב-18 בספטמבר 1945) הוא מחזאי, במאי ותסריטאי קולנוע ישראלי (סובייטי לשעבר) שכותב בשפה הרוסית, המייסד והמנהל האמנותי של תיאטרון "תיבת נח". נמנה עם הידועים שבמחזאים הרוסיים בני זמננו.
קורות חייו

זלוטניקוב נולד בסמרקנד שבברית המועצות.
מסוף שנות ה-70 כתב זלוטניקוב מחזות רבים ברוסית, ואלו הוצגו ברחבי העולם ותורגמו לשפות רבות (עברית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, יפנית, ספרדית, שוודית, פולנית ועוד). בין המדינות שבהן הועלו מחזותיו: שוודיה, שווייץ, ארצות הברית, פולין, מקסיקו, גרמניה, יפן, צרפת, נורווגיה ודנמרק.
ב-1990 עלה לישראל. בישראל הקים זלוטניקוב את תיאטרון "תיבת נח", והוא משמש היום כמנהלו האמנותי של התיאטרון.
תיאטרון "הבימה" העלה תרגום לאחד ממחזותיו המפורסמים ביותר, "גבר בא אל אישה". המחזה תורגם מחדש ועלה שוב ב-2010 בבימויו של זלוטניקוב עצמו בתיאטרון "תיבת נח". תיאטרון באר שבע העלה את מחזהו "הזקן שעזב את זקנתו".
מחזות נודעים נוספים של זלוטניקוב הם "הנבחרת", "שני פודלים" ו"ולס של בודדים".
מחזהו "מוטנטים" הופק בשנת 1993 לסרט טלוויזיה בפולין, שזכה במקום הראשון בפסטיבל לסרטי טלוויזיה בוורשה.
ב-2007 כתב זלוטניקוב גם רומן - "הסתלבטות".
סימון מתגורר כיום בירושלים. מחזותיו ממשיכים לעלות בבימות התיאטראות ברוסיה.
יצירותיו > מחזות

"בעליה של אנטונינה" (1976)
"הכל יהיה בסדר" (1977)
"גבר בא אל אישה" (1978)
"טריפטיך לשניים" (1980) (מורכב משלושה מחזות קצרים: "שני פודלים", "האצן והיוגיסטית", "אינטליגנטים")
"הנבחרת" (1980)
"ביממה ה-4 לאחר ההיעלמות" (1981)
"קרטה" (1982)
"ועזב הזקן את זקנתו" (1984)
"חיים מטופשים" (1986)
"משוגע בתור" (1988)
"מוטנטים" (1991)
"ולס של בודדים" (1993)
"התרופה המופלאה נגד העצב" (1999)
"איבן ושרה" (2001)
"גילוי עריות" (2004)
"חיים בפסים" (2004)
"שיחות עם אלוהים" (2012)
"מכירה פומבית. מגרש 666" (2017)
"אמנות" (2018)
"זקנים ונערות" (2020)
יצירותיו > פרוזה-רומן

"הסתלבטות" (2007)
יצירותיו > תסריטים

(הופקו לסרטים)
"לאן נעלם פומנקו" (1981)
"גבר בא אל אישה"  (1992)
"מוטנטים" (1993)
"הקץ" (1994)
"הכל יהיה בסדר, כפי שרציתם" (1996)
נתנאל נורת'

דיוקן של נתנאל נורת', המשחק קלפים משנת 1933
נתנאל נורת' (אנגלית: Nathaniel North; בערך 1671 – 1716?) היה שודד ים יליד ברמודה בתור הזהב של הפיראטים, שפעל באוקיינוס ההודי עם ג'ון בוואן ואחר כך כמחליפו בפיקוד על ה"דיאפינט" לאחר פרישתו של בוואן בשנת 1704. לאחר שאיבד את הספינה הוא שלט במושבת פיראטים באמבונאיבו שהורכב מצוותו לשעבר לפני שחזר שוב לים. עם פרישתו בעושר רב בשנת 1709, הוא התיישב בצפון מדגסקר והתחתן עם אישה מקומית, אך נרצח על ידי משפחתה.
קורות חיים

בשנת 1689 היה נורת' איש צוות (פריוואטר) על סיפונה של ספינה אנגלית שתקפה ספינות צרפתית במלחמת הברית הגדולה. הוא גויס לצי המלכותי, אך נמלט ועשה את דרכו לג'מייקה. שם פגש שוב את המגייסים הבריטיים, אך נמלט מהם בקפיצה מעל סיפון האוניה, ושחייה לחוף. עד שנת 1696 היה נורת' חבר צוות בקבוצת שודדי ים שכירים (פריוואטרים) (שכללה את הקברניט לעתיד ג'ורג' בות') שכבשו את ספינה מסוג בריגנטין עם ה-18 תותחים שנקראה "פליקן", סמוך לניופאונדלנד. השודדים השכירים הונהגו באותה העת, על ידי קברניט חדש - רוברט קולי, שהשיג רישיון לתקוף מאחזים צרפתיים במערב אפריקה. אבל במקום לתקוף את הצרפתים, הם נסעו למדגסקר ושם חיפשו לשדוד ספינות ערביות וסוואהיליות. כשלא הצליחו למצוא ספינות, השודדים ב"פליקאן" פשטו ותקפו ביבשה כפרים באיי קומורו.
כשחזר למדגסקר, נבחר נורת' כסגן מפקד הספינה על ידי הצוות לאחר שקולי ומספר שודדים אחרים נפטרו ממחלה. ג'וזף ווילר נבחר על ידי הצוות להיות רב החובל שלה. "הפיליקן" הצטרפה ל"דירק צ'ייברס" ו"רוברט קוליפורד״ ושלוש הספינות יחדיו כבשו את "מוחמד הגדול". לאחר מכן, צ'ייברס וקוליפורד סירבו לחלוק את השלל מ"מוחמד הגדול" וטענו כי הצוות של "הפיליקן" לא השתתף בקרב. בעקבות אירוע זה, "הפיליקן" עזבה את השלישייה ומאוחר יותר השתלטה על שלוש אוניות קטנות, שמרו על אחת מהן, ושינו את שמה ל"דולפין". לאחר מכן, נגרם נזק לשתי הספינות בהוריקן חזק, מה שהכריח את הספינות לחזור למדגסקר. שם הם ביצעו את חלוקת השלל, כשכל אחד מהפיראטים קיבל כ-700 ליש"ט.
המשך הקריירה

בשנת 1699 שימש נורת' שוב כסגן רב החובל, בפיקוד קפטן סמואל אינלס, שקיבל פיקוד על ה"דולפין". לאחר שתפסו ספינה דנית גדולה הם הפליגו לאיל סיינט-מארי וחילקו את הביזה כאשר כל אחד מקבל מהם מקבל כ-400 פאונד. אולם לאי סנט-מארי הגיעו ארבע אוניות מלחמה בריטיות שהכריחו את רב החובל לשרוף את ה"דולפין". בעוד שהוצעה חנינה לפיראטים - וחלקם קיבלו אותה - נורת' נמלט למדגסקר בסירה של הספינה.
בשנת 1701 פנה נורת' לפשיטה על יישובים במקום שוד ימי. הוא הוביל חבורת שודדים לחוף באיי קומורו. החבורה שלו בזזה כפרים בנגזידג'ה והחזיקה את סולטן הכפר מיוט ושחררה אותו תמורה שוחד, לפני שחזרה לים.
סוף הקריירה ומוות

רק בשנת 1707 הצטרף נורת' לג'ון האלסי כסגן בספינה "צ'ארלס". במהלך תקופה זו נלכדו שתי אוניות בריטיות, אחת מהן האלסי לקח לעצמו וחזר למדגסקר, והשאיר את נורת' בפיקוד על ה"צ'ארלס". המינוי הזה התגלה כקצר חיים, שכן ה"צ'ארלס" עלתה על שרטון זמן קצר אחר כך. נורת' חזר למדגסקר וחי עם מלך מרטן. בשנת 1709 חזר נורת'ן לאמונבולה, שם סחר עם מאוריציוס ורכש מדי פעם עבדים מאיי קומורו. בתקופה מסוימת לאחר מכן, במהלך סכסוך בין שבטים ילידים, הוא נלכד ונרצח על ידי קבוצת מתנגדים.
הערות שוליים

↑  Seitz, Don Carlos, Howard F. Gospel and Stephen Wood. Under the Black Flag: Exploits of the Most Notorious Pirates. Mineola, New York: Courier Dover Publications, 2002
↑  Newitt, Malyn (1983). "The Comoro Islands in Indian Ocean Trade before the 19th Century". Cahiers d'Études Africaines. EHESS. 23 (89): 158. JSTOR 4391844.
ניתוח אף

|  קישורים ומאגרי מידע |
| --- | --- |
 eMedicine:  1292249 
 MeSH:  D012225
 
אחרי ולפני ניתוח אף אסתטי
ניתוח אף הוא ניתוח פלסטי נפוץ, מהנפוצים ביותר בקרב גברים ונשים. לניתוח זה ישנן מטרות מגוונות, ביניהן מטרות רפואיות או אסתטיות. גיל המינימום המומלץ לביצוע ניתוחי אף הוא 16,[דרוש מקור] כאשר האף מגיע לכ-90% מהתפתחותו. ישנם ניתוחים שמטרתם היא לשפר את מראה האף הקיים, וניתוחים שמטרתם לשקם תפקוד ומראה של אפים, שנותחו בעבר או נפגעו באופנים שונים.
היסטוריית ניתוח האף

ניתוח האף מתבצע מזה אלפיים שנים. בספרה של אליזבת' הרקן (באנגלית: Elizabeth Harken) מוזכר ניתוח האף הראשון שנמצאה עדותו בהיסטוריה, אשר נערך בהודו העתיקה במאה השישית לפני הספירה. עם זאת, רק במאה ה-16, כאשר הכתה באירופה מגפת העגבת (באנגלית: Syphilis), הפך ניתוח האף לנפוץ במערב. אחד הנזקים הנפוצים ביותר של מחלה זו הוא ניוון של הרקמות הרכות, מה שהותיר חולים רבים עם חור באזור בו אמור להיות ממוקם האף. כך, אותם אנשים שחלו בסיפיליס נשאו אות קין ויכלו לזהות אותם ולהוקיע אותם מחיי החברה. בתקופה זו, הונהגו שיטות רבות במהלך ניתוחי האף, על מנת לנסות ולשקם את אפם של אותם חולים. אחת השיטות הייתה לקיחת שתל עור מידו של החולה והשתלתו בפניו בניסיון ליצור אף חדש. בסוף המאה ה-19, ניתוח האף הפך פופולרי גם בצפון אמריקה. אמריקנים רבים רצו לשנות את צורת אפם לצורה הנתפסת אטרקטיבית יותר בעיניהם על מנת לשפר את מעמדם החברתי. אותם חלוצים, אשר החליטו להינתח מנסיבות קוסמטיות, היו לרוב אנשים מגזעים אתניים אשר התעניינו בטשטוש זהותם האתנית על ידי ניתוחים פלסטיים. זאת על מנת שייראו זרים פחות בעיני החברה. במאה ה-20, פיתוח טכנולוגיות לחימה כמו גזים רעילים, פיתוח רובי צלפים ועוד - גרמו לפגיעות של חיילים בשדה הקרב, בין השאר בפנים. מצב זה הוביל לכך שהיה צורך למצוא פתרונות פלסטיים לשחזור איברים באופן כללי, ובפרט באף. למרות ניסיונות אלו, לא כל דבר ניתן היה לתיקון. בהמשך לכך, יש הטוענים שבשנת 1920 לערך, פניהם המשוחזרים של לוחמים החדירו לתודעת הציבור את הניתוחים הפלסטיים. בתקופה זו התפתחות ענף הפלסטיקה נפרשה באופן בינלאומי, אך ההתלהבות סביב הנושא בארצות הברית, החלה בדיוק אז. הארגון, שהפך לימים לארגון האמריקאי של המנתחים הפלסטיים (באנגלית: American Association Of Plastic Surgeons) הוקם בשנת 1921, מיד לאחר תקופת המלחמה ובמהלך תקופה בה ננקטו סנקציות כנגד צרכנים ששילמו כסף על מנת לשנות את מראם החיצוני (ואפם). ענף הפלסטיקה תפס תאוצה בזכות שיפור מראם ותיקון אפם ופניהם של לוחמים שחזרו פגועים משדה הקרב.
סיבות לביצוע ניתוח אף > תכונות אפיות מולדות

תיקוני אף של בעלי שפה שסועה
חריגויות מולדות של האף
מאפייני אף אתניים הנובעים מרכיבים גנטיים
סיבות לביצוע ניתוח אף > חריגויות אף נרכשות

אלרגיות ונזלת אלרגית - דלקתיות של ריריות האף הנגרמת כתוצאה מכניסת אלרגן לאף ותגובת יתר של הגוף אליו
מחלות של מערכת החיסון (מחלות אוטואימוניות)
פגמים כתוצאה מנשיכה - של בני אדם, או בעלי חיים
פגמים כתוצאה מכוויות - הן כתוצאה מכימיקלים, חשמל, חיכוך, חום, אור וקרינה
מחלות של רקמות חיבור
מצבים דלקתיים
שברים באף או ארובות העיניים
המטומה במחיצת האף - צרור דם, קרוש בדרך כלל, בתוך מחיצת האף
רעלנים - נזקים שנגרמו כתוצאה מכימיקלים שאופים. לדוג': שאיפת אבקת קוקאין, תרסיסי תרופות אנטיהיסמיניות (נגד אלרגיות) וכיוצא בזאת
עיוותים הנגרמים כתוצאה מחבלה - חבלה קהה או חבלה חודרת או חבלה כתוצאה מפיצוץ
עיוותים כתוצאה ממחלות - לדוגמה, עיוותים באף כתוצאה ממחלת הסיפיליס
המבנה האנטומי של האף

למען הסדר הטוב, נהוג לחלק את מבנה האף לשלושה שלישים. שליש עליון, שליש אמצעי ושליש תחתון. האף מורכב מסוגי רקמות שונות רבות.
בתרשים א': השליש העליון של האף, מורכב מזוג עצמות הנקראות "עצמות האף" (באנגלית: Nasal Bones). ניתן לראות את אחת מעצמות אלו בתרשים א', בחלק העליון של האף, צבועות בצבע עור ומקווקוות. חלקן התחתון של עצמות אלו נחשב לשליש האמצעי של האף, ומשתלב עם סחוסים קשיחים ששמם סחוסים עליונים צדדיים של האף (באנגלית: Upper Lateral Cartilages), ניתן לראות את אחד מסחוסים אלו ממבט צידי, בצבע כחול בתרשים. השליש התחתון של האף, מה שמכונה "קצה האף" (באנגלית: Nasal Tip), מורכב מחלקן התחתון של הסחוסים העליונים הצדדיים ומשני סחוסים בעלי צורה תלת־ממדית, המצוירים בתרשים בצבע טורקיז, ושמם סחוסים תחתונים צדדיים (באנגלית: Lower Lateral Cartilages). לאורך השליש האמצעי והתחתון, ניתן לראות בתרשים מעין קו תכלת המופרד בין שני קווים כחולים (מתחת לעצמות האף). זוהי מחיצת האף, גם כן ממבט יחסית צידי. מחיצת האף היא מבנה סחוסי המייצב את האף. מחיצת האף היא מקור עשיר יחסית בסחוסים (באנגלית: Septal Nasal Cartilage).
אופן הניתוח

ניתוח האף מבוצע בהרדמה מקומית או כללית. רוב ניתוחי האף מבוצעים על ידי חתכים בתוך האף דרכם מבצעים את הניתוח, כלומר, בשיטה הסגורה. חלקם כוללים עיצוב הסחוסים התחתונים, חלקם כוללים שיוף הבליטה הגרמית וכולל שבירה של עצמות האף. במקרים מסוימים נחוצים קיצור האף, תיקון מחיצת האף או השתלת סחוסים. כל ניתוח הוא שונה, ומותאם לבעל האף, רצונותיו ומגבלותיו הפיזיות הרלוונטיות. ניתוח אף יכול להתבצע על מנת לשנות את צורת האף, גודלו והפרופורציות שלו. בנוסף, ישנם ניתוחי אף שמטרתם לתקן עיוותים שנוצרו כתוצאה מפציעה, מומים מולדים של האף ואף שיפור המצב הנשימתי של המטופל.
אופן הניתוח > שיטת ניתוח סגורה

בניתוח אף בשיטה הסגורה, מבוצע חתך בחלק הפנימי של האף, כלומר בתוך הנחיר. היתרונות של שיטה זו הם בכך שלא נשארת צלקת הנראית כלפי חוץ והמנתח יכול להסתכל בכל עת כיצד נראים השינויים שהוא מבצע באף כפי שזה נראה כלפי חוץ. בנוסף, בביצוע שיטה זו, ישנה פחות נפיחות לאחר הניתוח בהשוואה לשיטת הניתוח הפתוחה, שנידון בה בהמשך.
אופן הניתוח > שיטת ניתוח פתוחה

לעיתים יש צורך בביצוע ניתוח אף פתוח במקרים של ניתוחים חוזרים, או אם רוצים לנתח רק את קצה האף. ניתוח זה מתבצע על ידי חתך דרך עמודת האף ובתוך הנחיריים והרמת כיסוי העור מעל שלד האף. בניתוח זה נשארת צלקת קטנה באזור הקולומלה של האף. במסגרת שימוש בשיטה זו המנתח יכול להבחין ברכיבי האף השונים (שלד האף, סחוסי האף וכו') באופן מדויק, מכיוון שהעור אינו מסתיר אותם. בדרך כלל שיטה זו נהוגה כאשר ישנו צורך בשינויים גדולים או ניתוחים מורכבים.