stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היריבות בין זניט סנקט פטרבורג לבין ספרטק מוסקבה
אישים > כדורגלנים ששיחקו בשתי הקבוצות

| שם | תאריך לידה | ‏הופעות בזניט> שנים | ‏הופעות בזניט> משחקים | ‏הופעות בזניט> שערים | ‏הופעות בספרטק> שערים | ‏הופעות בספרטק> משחקים | ‏הופעות בספרטק> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברית המועצות סרגיי סלניקוב | 13.09.1925 | 1944—1945 | 20 | 7 | 1942—1943; 1946—1949; 1955—1960 | 217 | 78 |
| ברית המועצות נמסיו פוסואלו | 07.07.1940 | 1964 | 5 | 0 | 1965 | 18 | 3 |
| ברית המועצות אנזור קוואזאשווילי | 19.07.1940 | 1960 | 30 | -37 | 1969—1971 | 86 | -57 |
| ברית המועצות ואלרי רוד | 06.03.1944 | 1966—1968 | 62 | 2 | 1969 | 3 | 0 |
| ברית המועצות סרגיי שבצוב | 07.12.1960 | 1978—1980 | 34 | 6 | 1981—1984 | 68 | 14 |
| ברית המועצות ואלרי פופלנוחה | 06.04.1963 | 1989 | 15 | 0 | 1981—1984; 1985—1986; 1990 | 11 | 1 |
| ברית המועצות/רוסיה סרגיי דמיטרייב | 19.03.1964 | 1982—1988 | 129 | 38 | 1997 | 9 | 1 |
| ברית המועצות מיכאיל קוורנאדזה | 06.02.1956 | 1980 | 6 | 0 | 1979 | 0 | 0 |
| ברית המועצות/רוסיה וסילי קולקוב | 11.06.1966 | 1997—1998 | 41 | 2 | 1989—1991; 1995—1997 | 121 | 4 |
| ברית המועצות/רוסיה איגור קוזלוב | 03.04.1970 | 1997 | 1 | 0 | 1987—1988; 1991—1992 | 2 | 0 |
| ברית המועצות/רוסיה דמיטרי רדצ'נקו | 02.12.1970 | 1988—1990 | 24 | 4 | 1991—1993 | 82 | 36 |
| רוסיה מקסים דמנקו | 21.04.1976 | 2000—2001 | 44 | 10 | 2003 | 19 | 0 |
| רוסיה רומן שירוקוב | 06.07.1981 | 2008—2014 | 139 | 29 | 2014—2015 | 19 | 1 |
| רוסיה פאבל פוגרבניאק | 08.11.1983 | 2007—2009 | 90 | 39 | 2001—2005 | 23 | 5 |
| רוסיה ולדימיר ביסטרוב | 31.01.1984 | 2002—2005; 2009—2014 | 139 | 22 | 2005—2009 | 137 | 18 |
| רוסיה ניקולאי זאבולוטני | 16.04.1990 | 2007—2009 | 0 | 0 | 2010—2012 | 7 | 0 |
| רוסיה ארטיום דזיובה | 22.08.1988 | 2015—2022 | 181 | 85 | 2006—2015 | 126 | 26 |
| רוסיה אלכסנדר קוקורין | 19.03.1991 | 2016—2020 | 62 | 17 | 2020 | 8 | 2 |
| רוסיה זלימחאן בקאייב | 01.07.1996 | 2022— | 7 | 1 | 2015—2022 | 81 | 7 |
| סלובניה מיחה מבליה | 12.06.1990 | 2017—2019 | 24 | 0 | 2022 | 7 | 0 |

| רוסיה אלכסנדר סובולב | 07.03.1997 | 2020—2024 | 102 | 41 | 2024– |  |  |
אישים > כדורגלנים שעבדו בשתי הקבוצות

| שם | שיחק בקבוצה> מועדון | שיחק בקבוצה> שנים | שיחק בקבוצה> הופעות | שיחק בקבוצה> שערים | אימן בקבוצה> מועדון | אימן בקבוצה> שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברית המועצות/רוסיה יורי מורוזוב | זניט | 1954; 1957—1958 | 15 | 1 | ספרטק | 1977 |
תוצאות מפגשים

תיקו      ניצחון לזניט      ניצחון לספרטק
אצטדיוני הקבוצות

| זניט |
| --- | --- |
גזפרום ארנה
תכולה: 67,800

ספרטק
אוטקריטיה ארנה
תכולה: 45,360


עד 2014 ספרטק אירחה את משחקי הבית באצטדיונים שונים ברחבי מוסקבה כגון אצטדיון לוקומוטיב מוסקבה ובאצטדיון לוז'ניקי. מאז 2014 ספרטק מארחת באצטדיון אוטקריטיה ארנה המכיל 45,360 מושבים.
מה-10 באוגוסט 1994 עד ה-8 באפריל 2017 זניט אירחה את משחקיה באצטדיון פטרובסקי המכיל 21,570 מושבים. מה-22 באפריל 2017 זניט מארחת את משחקיה בגזפרום ארנה, המכיל 67,800 מושבים.
אוהדים

אוהדי ספרטק ואוהדי זניט.
אוהדים > Landskrona

ארגון האולטראס של זניט הוא Landskrona שנחשב לאחד הארגונים הקיצוניים ברוסיה ולו יריבות מרה עם ארגון האולטראס של ספרטק, שגולשת הרבה מעבר ליריבות על רקע ספורטיבי (landscrona.ru). לצדו פועלים ארגונים שונים כמו "מגזר 33", "SBG" ו"חזית נייבה".
אוהדים > Fratria

ארגון האולטראס של ספרטק, Fratria (מלטינית φρατρία, phratría — אחווה) הוא ארגון אוהדים שהוקם ב-28 באוקטובר 2005 ובו עשרות אלפי חברים שהופכים אותו לארגון האוהדים הגדול של ספרטק. יציע האולטראס ממוקם ביציע הצפוני של אוטקריטיה ארנה.
כדוריד וכדורגל נשים

בענף הכדוריד ישנה יריבות גדולה בין קבוצת זניט לספרטק מוסקבה, שהועתקה מהמתח הקיים בין מועדוני הכדורגל של מוסקבה וסנקט פטרבורג, וכל מפגש ביניהן הוא משחק מתוח.
מאז 2024 היריבות התגלגלה גם למועדוני כדורגל נשים, בעקבות העפלת מועדון כדורגל הנשים של ספרטק לליגת העל.
ראו גם

דרבי ערי הבירה (רוסיה)
הערות שוליים

↑  מאזן מפגשים אישיים
↑  «Зенит» против «Спартака» в Кубке страны: первая встреча в турнире за 13 лет, песня Розенбаума и гол Лепехина
↑  Russian Premier League Picks, Week Two: It's Zenit vs. Spartak!
↑  רוסיה: לקומוטיב ממשיכה לנצח ומתקרבת אל האליפות, ספרטק נוקמת בזניט
↑  Будет жарко, как в августе
↑  כתבת תסקיר על היריבות בין הקבוצות באתר sportbox.ru ברוסית
↑  פרוטוקול המשחקים בין זניט לספרטק
↑  סטטיסטיקה
↑  Почему «Зенит» не любит «Спартак»?
↑  תולדות המפגשים
↑  סטטיסטיקה
↑  תולדות המעברים מספרטק לזניט וחזרה
↑  Russian football hooligans - worse than the English?
↑  מהומת אלוהים: צפו בתגרה בין זניט וספרטק מוסקבה, באתר ערוץ הספורט, 27 בנובמבר 2022
↑  תולדות המפגשים
↑  «Зенит» – «Спартак»: статистика, история личных встреч и форма команд // זניט—ספרטק: סטטיסטיקה, היסטוריה של מפגשים אישיים והרכבים
↑  רשימת המשחקים באתר הרשמי של קבוצת הכדורגל דינמו מוסקבה
↑  תולדות המפגשים באתר bombardier (ברוסית)
↑  רוסיה: זניט וספרטק סיימו ב-0:0
↑  בקבוצת הנוער
↑  הוא אימן לאחר מכן בזניט בשנים 1978—1982; 1991; 2000—2002.
↑  משנת 1939 ועד 1940 זניט נקראה בשם "סטאלינץ".
↑  650 אוהדים עוכבו לחקירה לאחר מהומות ברוסיה, באתר וואלה, 16 במרץ 2009
↑  «Зенит» открывает продажу билетов на матчи против «Спартака» и «Динамо»
↑  «Зенит» одержал самую крупную победу над «Спартаком» в истории
↑  "«Фратрия»". rfplinfo.ru (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2013-12-28. נבדק ב-2013-12-28. // Спортивный портал rfplinfo.ru, 2013
| כדורגל ברוסיה רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | איגוד כדורגל רוסי • הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל • ליגת הכדורגל הלאומית • התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות • מבנה מערך הליגות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • הליגה הראשונה • הליגה השנייה • הליגה החובבנית • הליגה האזורית |  |
| תחרויות ליגה נוספות | ליגת הנוער • ליגת הצעירים • ליגת הנשים • ליגת הנערות בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הלאומי • הסופר קאפ •  הגביע בכדורגל נשים |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית (היסטוריה) • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 17 • נבחרת רוסיה בכדורגל נשים |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • גביע הליגה הרוסית • גביע ליגת הכדורגל המקצוענית • גביע ליגת הכדורגל הלאומית |  |
| משחקי דרבי מרכזיים | דרבי ערי הבירה (זניט-ספרטק • זניט-צסק"א • זניט-לוקומוטיב) • זניט-קרסנודאר • הדרבי של מוסקבה (הדרבי הוותיק • ספרטק-צסק"א • לוקומוטיב-ספרטק) • דרבי המזרח הרחוק • הדרבי של סנקט פטרבורג • הדרבי של קרסנודאר • הדרבי של רוסטוב |  |
| רוסיה במפעלים האירופיים | אלניה • אנז'י • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א • רובין • קרסנודאר • רוטור • רוסטוב |  |
| ראו גם | כדורגל נשים ברוסיה |  |
האולטראס של זניט באצטדיון פטרובסקי. 2015.

האולטראס של ספרטק. 2012.
אג'יאו

חפיסת אג'יאו - ג'לטין מעור חמור
חפיסות אג'יאו בצורות שונות מוצגות למכירה בנמל התעופה הבינלאומי ג'ינאן בסין
חמורים שהיו מיועדים למשלוח לעזה, בעת הגעתם לחוות המקלט להתחיל מחדש
אֶגִ'יָאוֹ (בסינית מפושטת: 阿胶; בכתב סיני מסורתי: 阿膠; בפין-יין: ē jiāo) הוא ג'לטין המופק מעורות חמורים.  ברפואה הסינית המסורתית הוא נחשב כחומר מועיל והמשתמשים בו מאמינים שיש לו סגולות כתכשיר קוסמטי ולטיפול באנמיה, דימום, סחרחורת, בעיות במערכת הרבייה ותחלואים שונים אחרים. אין ראיות מדעיות ליעילות הרפואית של אג'יאו[דרוש מקור].
הביקוש הסיני לאג'יאו עלה מראשית המאה ה-21, והביא להידרדרות אוכלוסיית החמורים בעולם ולזינוק במחיר עורותיהם[דרוש מקור].
הפקה

האג'יאו מוכן כג'לטין יבש או מעורבב עם צדפים כתושים (או אבקה אחרת) ליצירת גושים. מאחר שנוצר מחסור בעורות חמורים התפתחה תעשייה של " זיוף אג'יאו" מעורות של פרדות, סוסים, גמלים חזירים, וגם מוצרי עור שונים. היצרנים הוסיפו לזה מעט "חומר אמיתי" כדי להטעות את הצרכנים. נטען שלאג'יאו ה"אמיתי" אין טעם או ריח לא נעימים, וניתן להבחין במוצר המזויף על פי ריחו וטעמו הלא נעימים.
במאה ה-21, הייתה ירידה באספקת עורות חמורים, מכיוון שגידול חמורים ירד. ההיצע הפוחת בשילוב עם ביקוש עולה לאג'יאו הוביל לעליית מחירים של עורות חמורים בסין. צ'ין יופנג, חבר בית המחוקקים המחוזי של שאנדונג ויצרן גדול של אג'יאו, מקדם תמיכה ממשלתית בגידול חמורים להפקת אג'יאו.
ייצוא חמורים לסין

בעקבות הירידה בהיצע והעלייה במחיר, החל מאמצע שנות ה-2010 התחיל ייצוא חמורים לסין ממדינות שונות ובכללן ישראל. אוגנדה, טנזניה, בוטסואנה, ניז'ר, בורקינה פאסו, מאלי וסנגל אסרו על ייצוא חמורים לסין. בנובמבר 2017 פורסם תחקיר של PETA אסיה, ובו נראים חמורים מוכים למוות בפטישים או נשחטים על ידי חתך בגרונם. החמורים מועברים בנסיעות ארוכות מאוד ללא גישה למזון או למים, וכך 20% מהם מתים עוד בדרך. רגליים שבורות הן דבר שבשגרה, והחמורים הפגועים נגררים מאוזניהם ומזנבותיהם לבתי השחיטה. מכיוון שפציעות ומחלות לא משפיעות על איכות העור אין לסוחרים שום תמריץ להבטיח טיפול רפואי לבעלי החיים המובלים לשחיטה.
בנובמבר 2019 דווח כי נדרשו כ-4.8 מיליון עורות חמורים כדי לספק את הביקוש העולמי לאג'יאו, וכתוצאה מכך יש ירידה חדה באוכלוסיית החמורים ברחבי העולם. נכון לנובמבר 2019 חיו בעולם 44 מיליון חמורים, אך על פי הערכות של ארגון מגדלי החמורים העולמי מדי שנה נשחטים 4.8 מיליון חמורים ובשרם עושה את דרכו לשוק התרופות. בברזיל, יצואנית מרכזית של חמורים, טענו שאוכלוסייתם הצטמצמה ב-28% בעשור האחרון, ובבוטסואנה ובקירגיזסטן היא הצטמצמה בלמעלה מ-50%.
פיית' בורדן, מנהלת המחקר והתמיכה המבצעית בארגון מגדלי החמורים העולמי (אנ'), אמרה שהדרישה לחמורים ולסוסים כל כך גבוהה עד שאפילו סוסות בהריון, סייחים צעירים וחמורים חולים ופצועים מובלים לשחיטה. "החמורים מתרבים לאט במיוחד, סוסה או אתון נושאות את הסייח ברחמן במשך שנה, והם מגיעים לבגרות לאיטם", הסבירה. "שיעור הפריון שלהם גם הוא נמוך ולמגזר החקלאי יש בעיה לייצר מספיק צאצאים בכדי לספק את הביקוש למוצרי הגלם".
ייצוא חמורים מישראל

חמורים מישראל מיוצאים לעזה דרך מעבר כרם שלום. חלקם הקטן נותר בעזה, שם הם מנוצלים לעבודה, לעיתים עבודת פרך עד מוות. האחרים נמכרים למצרים, שם נפשט עורם ומיוצא לסין. מצריים מייצאת לסין 10,000 עורות חמורים בשנה. התעשייה הענפה הביאה להידלדלות אוכלוסיית החמורים מכ-3 מיליון ב-2014 למיליון בשנת 2021. מחיר חמור במצרים נע סביב 50–100 ש"ח בעבר, אך הוא נסק לגובה של כ-700-1,000 ש"ח, ומחיר עור של חמור שמיוצא ממצרים הוא בין 400 ל-700 דולר, סכום גבוה יותר מהמשכורת הממוצעת במצרים. חמורים המועברים מישראל לעזה לא פעם מובלים בצפיפות, חלקם שוכבים על הארץ ונרמסים על ידי האחרים. ניסיונות של משרד החקלאות לעצור מעברים מסוג זה עלו בתוהו.
הדבר נודע לראשונה בישראל בשלהי 2021, כשגבר עזתי התקשר לווטסאפ של המקלט לבעלי חיים "להתחיל מחדש", אותו חשב בטעות ליצואן חמורים, ובערבית מעורבת בעברית ובצעקות "חראם" (אסור), הצליח לתאר את הנעשה. המקלט הצליח לעצור משלוחים של חלק מהחמורים שיועדו לעזה ופדה כ-400 מהם. מקלט בצרפת הציע את עזרתו וניאות לקבל אליו 200 מתוכם, ו-50 הראשונים הגיעו לשם ב-26 ביוני 2022.
וידאו

↑  עומרי חיים, משלוחי החמורים לעזה – וההתעלות האכזרית בדרך באתר כאן, 23 בינואר 2022, בדיקה אחרונה ב־20 במרץ 2022
↑  קבוצת חמורים שהיו מיועדים ליצוא לעזה מגיעה אל מקלט 'להתחיל מחדש', דצמבר 2021, באתר פייסבוק, בדיקה אחרונה ב־20 במרץ 2022
↑  הטסת 50 החמורים הראשונים למקלט "לה טאנייר" בצרפת
גבריאל טואל

גבריאל טואל (בצרפתית: Gabriel Tual; נולד ב-9 באפריל 1998) הוא אתלט צרפתי, אלוף אירופה (רומא 2024) ובעל התוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ב-4 באוגוסט 2021 הוא סיים במקום שביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.03 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:44.28 דקות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ב-23 ביולי 2022 הוא סיים במקום שישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.49 דקות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 הוא סיים במקום 18 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.83 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ב-9 ביוני 2024 הוא זכה במדלייתז הב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.87 דקות, לפני מוחמד אטווי מספרד (1:45.20 דקות) וקטלין טקוצ'אנו מאיטליה (1:45.40 דקות) ובכך היה לצרפתי הראשון שזכה במדליית זהב בריצה זו. חודש לאחר מכן, במסגרת ליגת היהלום שנערכה בפריז ב-7 ביולי הוא קבע בריצת 800 מטר שיא לאומי חדש של 1:41.61 דקות, אחרי ג'מאל סג'אתי מאלג'יריה (1:41.56 דקות) ועמנואל ואניוני מקניה (1:41.58 דקות) ואת התוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים.
באולימפיאדת פריז סיים במקום שישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:42.14 דקות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 800 מטר: 1:41.61 דקות (2022), שיא צרפת
ספר המועדים

| --- | --- |

 
 ספרי הסדרה
 9
 מידע כללי
 מאת:  ד"ר יום טוב לוינסקי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  מחקר, יהדות
 נושא:  מועדי ישראל
 הוצאה
 הוצאה:  דביר (הוצאת ספרים)
 מקום הוצאה:  תל אביב
 תאריך הופעה ראשונה:  ה'תשי"א
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  41737
ספר המועדים היא סדרת ספרים על מועדי ישראל שליקט וערך ד"ר יום טוב לוינסקי.
עריכת הסדרה

הספרים כוללים פרקים על ערכם של מועדי ישראל, גילוייהם והשפעתם בחיי עם ישראל ובספרותו מימי קדם ועד היום הזה. את יוזמת כתיבת הספרים הגה חיים נחמן ביאליק בשנות חייו האחרונות. את הספר ליקט וערך ד"ר יום טוב לוינסקי והוציא לאור על ידי אגודת אהל שם ודביר (הוצאת ספרים).
בעריכת הספרים השתתפו יצחק ליב ברוך, ברוך קרוא, אשר ברש ודוד לוין.
הספרים כוללים לקט נרחב על המועדים מתוך הספרות היהודית התורנית, הספרות העברית, שירים, תווי נגינה ותמונות רבות. כולל גם פיוטים, מקורות יהדות, פסוקי תנ"ך ועוד.
כרכי הסדרה

כרך א: ראש השנה, יום הכיפורים
כרך ב: פסח
כרך ג: שבועות
כרך ד: סוכות
כרך ה: ראש חודש, חנוכה, חמשה עשר בשבט
כרך ו: פורים, ל"ג בעומר, ט"ו באב
כרך ז: תעניות, חורבן בית המקדש, תשעה באב
כרך ח: מחורבן לחורבן, זכר לחורבן אחרון, חג העצמאות
ספר השבת
הערות שוליים

↑  פתח דבר לספר.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברייס הופל

ברייס הופל (באנגלית: Bryce Hoppel; נולד ב-5 בספטמבר 1997) הוא אתלט אמריקאי, אלוף עולם באולם (גלאזגו 2024), רביעי במשחקים האולימפיים (פריז 2024) ושיאן ארצות הברית הנוכחי בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה

הופל נולד במידלנד שבטקסס, ארצות הברית.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:44.25 דקות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 11 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.91 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.51 דקות, אחרי מריאנו גרסיה מספרד (1:46.20 דקות) ונואה קיבט מקניה (1:46.35 דקות).
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום 28 בתוצאה של 1:46.98	דקות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום שביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.02 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > אלוף עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.92 דקות, לפני אנדראס קרמר משוודיה (1:45.27 דקות) ואליוט קרסטן מבלגיה (1:45.32 דקות).
באולימפיאדת פריז סיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בשיא לאומי חדש של 1:41.67 דקות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 800 מטר: 1:41.67 דקות (2024), שיא ארצות הברית
שיאים אישיים > אולם

ריצת 800 מטר: 1:44.37 דקות (2021)
מייקל (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  מייקל (הצגת תיאטרון)
 סוגה:  קומדיה/פרודיה
 יוצרים:  אבי דנגור, איתי ויזר, הילה גולדנברג, מויש גולדברג, מיטל רז, נדב הולנדר, נטליה פאוסט
 בימוי:  מויש גולדברג, איתי ויזר
 שחקנים:  אבי דנגור, הילה גולדנברג, מיטל רז, נדב הולנדר, נטליה פאוסט, יניב ביטון
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  17
 הפקה
 מפיקים בפועל:  אבי טוב זוהר חנוני
 חברת הפקה:  שולה ודנה הפקות
 מוזיקה:  נדב הולנדר
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yes
מייקל היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית שעלתה לשידור בשנת 2018. הסדרה עוסקת בחייה של משפחת ברוש – משפחה קטנה, ישראלית-פריפריאלית למדי ועצובה מאוד ב"נכות" והמורכבות הרגשית שלה. המשפחה בנתה את רוב חייה סביב אבל על הבן שלהם שמת בגיל צעיר, מייקל. המשפחה מורכבת מאמו של מייקל, רבקה (הילה גולדנברג), אישה מבוגרת שבו זמנית כופה את תפקידה כמנהלת המשפחה ונאלצת למלאו, אחיה חסר הטאקט דובי (אבי דנגור), בתה המתבגרת של רבקה והאחות שחיה בצילו של מייקל, יסמיניש (מיטל רז). בנוסף, חיה איתם בבית דודתם הקשישה של רבקה ודובי, טוטה (נטליה פאוסט). המשפחה עוסקת בטקס הזיכרון השנתי למייקל, ובקשיי יומיום נוספים של בני המשפחה.
הסדרה מבוססת על הצגת תיאטרון שנוצרה על ידי אבי דנגור וצוות השחקנים. הסדרה בוימה על ידי מויש גולדברג ואיתי לזר והופקה על ידי "שולה ודנה הפקות". העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-yes בספטמבר 2018. (פרקי העונה עלו ל-VOD. העונה השנייה עלתה ב-2021.
דמויות ושחקנים

דובי ברוש (אבי דנגור) – אחיה של רבקה המתגורר בבית עמה, תלותי באחותו, עובד במפעל הפריכיות "פריך-לי"
רבקה ברוש (הילה גולדנברג) – אחותו של דובי ואמם של מייקל ויסמיניש, מנהלת על כל ענייני הבית, עסוקה באובססיביות בהנצחתו של מייקל ושימור זכרונו
יסמין ברוש "יסמיניש" (מיטל רז) – בתה המתבגרת של רבקה, חיה בצילה ובצילו של מייקל אחיה המת ומנסה למצוא את מקומה בעולם בעזרתו של פלג
פלג (נדב הולנדר) – חברה של יסמיניש, למד בכיתה עם מייקל. מוזיקאי מחונן שכמעט אינו מדבר
טוטה (נטליה פאוסט) – דודתם של דובי ורבקה החיה איתם בבית, מדברת עברית ורומנית ולא חוסכת בביקורת על בני המשפחה
רמי *עונה 2 (יניב ביטון) – אביה של יסמיניש וגרושה של רבקה. מעריץ את אלוויס פרסלי, לאחר שנים של ניתוק קשר מיוזמתה של רבקה, מצליח להתקרב בחזרה אל יסמיניש ובני המשפחה
שחקנים אורחים:
עונה ראשונה: נועה קולר (רוית), לידור אדרי (אושר), רותי בורנשטיין (פזית), רותי לנדאו (דבורה ), איציק סיידוף (אביגדור, מנהל המפעל של דובי) אסי כהן (אריק שם-טוב – מורה לנהיגה וידיד המשפחה, ירדנה ארזי (בתפקיד עצמה)
עונה שנייה: מוני מושונוב (נהג מונית ), רבקה מיכאלי (רופאה), אורנה בנאי (יפה), אלי חביב (מסאז'יסט), דניאל חן (דביר), שרון צור (ד"ר גוטליב), עלמה זק (גלית, מעצבת פנים שיוצאת לדייט עם דובי ומייעצת לרבקה לעשות מהפך בדירתה) תום יער (מוכרת בחנות כלי נגינה ואחראית על תחרות כישרונות צעירים) מיקי קם (איריס, חברת ילדות של רבקה הנפגשת עמה בכנס מחזור)
פרסים ומועמדויות

זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – עיצוב התלבושות הטוב ביותר: שרית שררה
הילה גולדנברג, מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית
אבי דנגור – מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית
מויש גולדברג ואיתי לזר – מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – הבימוי הטוב ביותר בסדרה קומית
אבי דנגור, הילה גולדנברג, מיטל רז, נטליה פאוסט, נדב הולנדר, איתי ויזר ומויש גולדברג – מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – תסריט בסדרה קומית
קרין גבע – מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – איפור
מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2021 – סדרה קומית
אברהם ויליאמס

אברהם ג'וד ויליאמס (באנגלית: Abraham Jude Williams; 26 בפברואר 1781 –  30 בדצמבר 1839) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל השלישי של מדינת מיזורי בין השנים 1825–1826. הוא התמנה למושל המדינה בעקבות מותו של פרדריק בייטס, ומילא את מקומו בתקופת כהונה זמנית.
ביוגרפיה

אברהם ג'. ויליאמס נולד במחוז הארדי שבווירג'יניה. הוריו היו וינסנט ואליזבת ויליאמס. הוא נולד עם מוגבלות ברגלו, כאשר אחת מרגליו הייתה מנוונת בצורה חמורה. מעט מאוד ידוע על ילדותו והשכלתו, שכן אפילו חבריו ראו בו אדם הקנאי לפרטיותו.
ויליאמס הגיע לטריטוריית מיזורי בין 1816 ל-1820 והתיישב בפרנקלין שבמחוז הווארד. באותה תקופה הייתה העיר פרנקלין מוקד לפעילות פוליטית, ואישים בולטים רבים בהיסטוריה המוקדמת של מיזורי התגוררו שם. בשנת 1820 עבר מספר קילומטרים משם לנאשוויל שבמחוז בון, שם הקים מחסן טבק עם שותפו העסקי ג'יימס האריס.
כעבור שנים מספר נדד ויליאמס שוב, הפעם לקולומביה. הוא הקים שם את אחת מחנויות המכולת הראשונות בעיר, וסיפק גם שירותי ייצור נעליים ומגפיים. בנוסף, רכש שטח אדמה גדול במחוז והחל בפעילות חקלאית. בשנת 1822 נבחר לסנאט של מיזורי מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, וב-1824 נבחר מחדש ואף מונה לנשיא הזמני של הסנאט. הוא שירת בוועדות התקציב והחינוך וכן בוועדה שתכננה את בניית בניין הקפיטול החדש של מיזורי.
עם מותו של המושל פרדריק בייטס ב-4 באוגוסט 1825, תפקיד סגן מושל מיזורי היה ריק, שכן נושא המשרה בנג'מין הריסון ריבס התפטר קודם לכן. על פי חוקת מיזורי, ויליאמס היה הבא בסדר הירושה של המושל עד לקיום בחירות מיוחדות. תקופת כהונתו הקצרה לא התאפיינה בצעדים יוצאי דופן, מאחר שהאספה הכללית של מיזורי הייתה בפגרה, והוא לא מינה בעלי תפקידים או חתם על חקיקה משמעותית. אחד המקרים הבודדים שבהם חתם על מסמך רשמי היה הצעת פרס בגובה 200 דולר אמריקאי על לכידת האסיר הנמלט ג'ון פטרסון, עליו נגזר עונש מוות במחוז סנט פרנסואה.
הבחירות המיוחדות נערכו ב-5 בדצמבר 1825 ובהן נבחר ג'ון מילר, שנכנס לתפקיד המושל ב-20 בינואר 1826. ויליאמס שב לתפקידו בסנאט עד שהובס בבחירות שנערכו מאוחר יותר באותה שנה. לאחר מכן שב לעיסוקיו החקלאיים במחוז בון. בשנת 1832 ניסו בעלי בריתו הפוליטיים לקדם את מועמדותו אל הסנאט של ארצות הברית, אך מאחר שזו הייתה "תקופת בנטון" במיזורי, הסנאטור המכהן תומאס הארט בנטון נבחר ברוב מוחץ לכהונה שלישית.
ויליאמס נפטר ב-20 בדצמבר 1839. הוא נותר רווק כל חייו, ללא ילדים או קרובי משפחה קרובים, ולא הותיר אחריו צוואה. עיזבונו כלל כמעט אלף דונם של אדמות חקלאיות דרומית לקולומביה, וכן מגרשים אחדים בעיר עצמה. הוא נטמן בבית העלמין של קולומביה.
הערות שוליים

1 2  Buel Leopard, The Messages And Proclamations Of The Governors Of The State Of Missouri, The State Historical Society Of Missouri, 1922, עמ' 91. (באנגלית)
↑  Abraham J. Williams (1781–1839), באתר אנציקלופדיית מיזורי (באנגלית)
| מושלי מיזורי מיזורי |
| --- | --- | --- |
| מושלי טריטוריית מיזורי | ג'יימס וילקינסון • מריווד'ר לואיס • בנג'מין הווארד • ויליאם קלארק |  |
| מושלי מדינת מיזורי | אלכסנדר מקניר • פרדריק בייטס • אברהם ויליאמס • ג'ון מילר • דניאל דנקלין • לילברן בוגס • תומאס ריינולדס • מרדית' מילס מרמדיוק • ג'ון אדוארדס • אוסטין קינג • סטרלינג פרייס • טראסטן פולק • הנקוק לי ג'קסון • רוברט מרסלוס סטיוארט • קלייבורן פוקס ג'קסון • המילטון רוואן גאמבל • וילארד פ. הול • תומאס קלמנט פלטשר • ג'וזף מקלרג • בנג'מין בראון • סילאס וודסון • צ'ארלס הנרי הרדין • ג'ון פלפס • תומאס תאודור קריטנדן • ג'ון מרמדיוק • אלברט מורהאוס • דייוויד פרנסיס • ויליאם ג'ואל סטון • לורנס סטיבנס • אלכסנדר דוקרי • ג'וזף פולק • הרברט האדלי • אליוט וולפולק מייג'ור • פרדריק גרדנר • ארתור הייד • סם ארון בייקר • הנרי קאולפילד • גאין ברספילד פארק • לויד סטארק • פורסט דונל • פיל דונלי • פורסט סמית' • פיל דונלי ג'יימס בלייר • ג'ון דלטון • וורן הרנס • קיט בונד • ג'וזף טיסדייל • קיט בונד • ג'ון אשקרופט • מל קרנהאן • רוג'ר וילסון • בוב הולדן • מאט בלאנט • ג'יי ניקסון • אריק גרייטנס • מייק פרסון • מייק קיהו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1201332524  ISNI: 0000 0000 5361 0698  LCCN: no2001008529  SNAC: w6mk702t  VIAF: 7035010   WorldCat (עם VIAF): 7035010
טואנישה טרי

טואנישה "טיטי" טרי (באנגלית: Twanisha "TeeTee" Terry; נולדה ב-24 בינואר 1999), היא אתלטית אמריקאית. אלופה אולימפית (פריז 2024) ופעמיים ברציפות אלופת עולם (יוג'ין 2022 ובודפשט 2023) בריצת שליחות 4x100 מטר.
ביוגרפיה

טרי נולדה וגדלה במיאמי, פלורידה. למדה באוניברסיטת דרום קליפורניה (2018–2021).
ביוגרפיה > 2018 > סגנית אלופת עולם לנוער עד גיל 20

באליפות העולם לנוער עד גיל 20 שנערכה בטמפרה, פינלנד ביולי 2018 היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.19 שניות, אחרי בריאנה ויליאמס מג'מייקה (11.16 שניות).
ביוגרפיה > 2019

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו בתחילת אוגוסט 2019 היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר וסיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.37 שניות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.74 שניות, אחרי מליסה ג'פרסון (10.69 שניות) ואליה הובס (10.72 שניות), עם רוח גבית מעל המותר של 2.9 מטר לשנייה.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב, בריצת 4x100 מטר ביחד עם מליסה ג'פרסון, אבי שטיינר וג'נה פרנדיני בתוצאה של 41.14 שניות, לפני ג'מייקה (41.18 שניות) וגרמניה (42.03 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.04 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 10.95 שניות ועלתה מהמקום החמישי לשלב חצי הגמר.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף אוגוסט 2023 זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם תמרי דייוויס, גבריאל תומאס ושקארי ריצ'רדסון בשיא אליפות חדש של 41.03 שניות, לפני ג'מייקה (41.21 שניות) והממלכה המאוחדת (41.97 שניות).
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז  זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם מליסה ג'פרסון, גבריאל תומאס ושקארי ריצ'רדסון בתוצאה של 41.78 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.97 שניות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.87 שניות (2022)
ריצת 200 מטר: 22.54 שניות (2021)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר: 7.09 שניות (2021)
ריצת 200 מטר: 22.75 שניות (2021)