stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמנתה ג'ייד
קריירה > 2019–הווה: אלבום אולפן חמישי

בתחילת 2019, אישרה ג'ייד שהיא עובדת על אלבום האולפן החמישי שלה, שצפוי להכיל חומר מקורי. ב-20 בספטמבר 2019, היא הוציאה את הסינגל "Bounce"‏. בריאיון שנתנה למגזין Star Observer (אנ'), אמרה כי: "הפעם [בערך], שאלתי: 'מהם השירים שהייתי שומעת?' או 'מה הם השירים שהייתי שומרת או שמתי לעצמי בספוטיפיי או באפל מיוזיק שלי?' יש מגוון שירים ב[אלבום]. יש לנו כמה בלדות, יש לנו כמה עליות ... בעיקרון, זה רק מערך מוזיקה שאני אוהבת. עם זה באמת הלכנו. הרבה פעמים אתה רודף אחר רדיו ואתה רודף אחר צליל שנמצא שם [אבל] חזרתי למה שאני אוהבת וזה באמת מעצים".
עוד הסבירה כי "זה יותר הקשבה לבסיס המעריצים שלי ולעצמי. רק שואלת: 'מה המעריצים אוהבים לשמוע ממני?' וחזרתי קצת לצליל שקיבלתי השראה ממנו. כשהתחלתי לכתוב כשהייתי בת 15 ועברתי ללוס אנג'לס, כתבתי שירים כי אהבתי את ברנדי ו-TLC וג'יי לו, כך שהכל נשמע לי הגיוני". ב-31 בינואר 2020, היא הוציאה את הסינגל "In the Morning".
בספטמבר 2020, היא הופיעה בקמפיין R U OK? של קיט קט (אנ')‏.
ב-23 באוקטובר 2020, היא הוציאה את הסינגל "Back 2 Back".‏ ב-20 בנובמבר 2020, היא הוציאה את הסינגל "New Boy".‏
ב-13 באוגוסט 2021, היא הוציאה את הסינגל "Beautiful and Golden (The Sisterhood Song)".‏
חיים אישיים

ג'ייד התגוררה בעבר בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית בכדי להמשיך בקריירת השירה שלה. לאחר שהתקשה להשיג עסקה עם חברת תקליטים בארצות הברית, ג'ייד חזרה לגור בפרת' והחלה לעבוד במחסן אביה בגילדפורד (אנ'). מאוחר יותר, היא עברה לגור בסידני, שם עבדה כמאפרת ואמנית. בתחילת 2019, היא הודיעה, דרך הרשת החברתית אינסטגרם, על אירוסיה עם פט האנדלין, בנו של מנכ"ל סוני מיוזיק אוסטרליה, דניס הנדלין.
סיבובי הופעות

2013: The X Factor Live Tour
2013: ChapStick Summer Lovin' Tour
2016: Only Just Begun Club Tour
2017: Coca-Cola Christmas Truck Tour
2018: Best Of My Love Live Tour
2018: Coca-Cola Salvation Army 'It Feels So Good To Give' Christmas Truck Tour
סיבובי הופעות > כמופע חימום

2014: Red Room Global Tour של נובה
2015: On the Road Again Tour של ואן דיירקשן (אוסטרליה)
2017: Stories - Laughter - Music Tour של Boyzlife (בריטניה)
2019: Live In Our Town של פול מאריי
2020: Pentatonix: The World Tour של פנטטוניקס (אוסטרליה וניו זילנד)
סיבובי הופעות > כאורחת

20 באפריל 2013: Get Along Tour של גאי סבסטיאן: "Art of Love" עם גאי סבסטיאן (סידני)
11 בנובמבר 2013: The Mrs. Carter Show World Tour של ביונסה: "Breakeven" עם סטן ווקר (אנ') (סידני)
4 בדצמבר 2013: The Red Tour של טיילור סוויפט: "Art of Love" עם גאי סבסטיאן (סידני)
דיסקוגרפיה > אלבומי מוזיקה

2012: Samantha Jade
2015: Nine
2018: Best of My Love
2018: The Magic of Christmas
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2016: Fusions, Vol. 2 ‏בשיתוף עם נת'ניאל ויליאמס (אנ')‏
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | American Dreamz | מתמודדת | תפקיד מינורי |
| 2009 | Glee | עצמה, שירה ב-"Bootilicious" | עונה 1, פרק 11: "Hairography" |
| 2009 | Sorority Wars | עצמה, שירה ב-"Get Away" | סרט טלוויזיה |
| 2010 | Beneath the Blue | קיטה | סרט קולנוע |
| 2012 | The X Factor Australia | עצמה, מתחרה | עונה רביעית, זוכה |
| 2013 | X Factor Around the World | עצמה | פרק ספיישל |
| 2014 | INXS: Never Tear Us Apart | קיילי מינוג | תפקיד משנה, 2 פרקים |
| 2015 | שכנים שכנים | עצמה | פרק ספיישל |
| 2016 | קרוב רחוק | איסלה שולץ' | תפקיד אורח, 13 פרקים |
| 2016 | The Morning Show | עצמה | אורחת |
| 2017 | קרוב רחוק | איסלה שולץ' | תפקיד משנה |
| 2017 | The Morning Show | עצמה | אורחת |
| 2017 | House of Bond | טרייסי טיילר | תפקיד משנה, 2 פרקים |
| 2017 | Love Child | זמרת 2 | תפקיד אורח, פרק אחד |
| 2017 | In Tune | עצמה | עונה 2, פרק 4 |
| 2018 | Super Fan | עצמה | עונה 3, פרק 1 |
| 2018 | Magic Of Christmas With Samantha Jade | עצמה | פרק ספיישל |
| 2019 | Paul Murray's Live In Our Town | עצמה | פרק ספיישל |
| 2020 | Me@Home | עצמה | תפקיד אורח, פרק אחד |
| 2020 | Christmas With The Salvos | עצמה | פרק ספיישל |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פרסי IT List של Poprepublic.tv | סינגל השנה | "What You've Done to Me" | מועמדות |  |
| 2012 | פרסי IT List של Poprepublic.tv | אלבום השנה | Samantha Jade | מועמדות |  |
| 2012 | פרסי IT List של Poprepublic.tv | האמן האוסטרלי האהוב ביותר | עצמה | זכייה |  |
| 2012 | פרסי IT List של Poprepublic.tv | אמן פורץ דרך | עצמה | מועמדות |  |
| 2013 | פרסי הנשים הקוסמופוליטיות וחסרות הפחד | זמרת | עצמה | מועמדות |  |
| 2013 | פרסי המוזיקה של ARIA | שיר השנה | "What You've Done to Me" | מועמדות |  |
| 2013 | פרסי המוזיקה של ARIA | הסרטון הטוב ביותר | "Firestarter" | זכייה |  |
| 2013 | פרסי ערוץ [V] | אמן השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2013 | פרסי Poprepublic.tv | האמן האוסטרלי האהוב ביותר | עצמה | מועמדות |  |
| 2013 | פרסי Poprepublic.tv | סינגל השנה | "Firestarter" | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | הכישרון החביב (אוסטרליה) | עצמה | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי המוזיקה העולמית | אמן השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי המוזיקה העולמית | שידור החי הטוב ביותר בעולם | עצמה | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי המוזיקה העולמית | בדרן השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי המוזיקה העולמית | שיר השנה | "Firestarter" | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי המוזיקה העולמית | סרטון השנה | "Firestarter" | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי הנשים הקוסמופוליטיות וחסרות הפחד | זמרת | עצמה | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי ערוץ [V] | אמן השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2014 | פרס מוזיקה WA | אמן הפופ הטוב ביותר | עצמה | מועמדות |  |
| 2015 | פרסי לוגי | הכישרון החדש הפופולרי ביותר | עצמה בתפקיד קיילי מינוג במיני-סדרה INXS: Never Tear Us Apart | מועמדות |  |
| 2015 | פרסי הנשים הקוסמופוליטיות וחסרות הפחד | זמרת | עצמה | מועמדות |  |
| 2016 | פרסי הנשים הקוסמופוליטיות וחסרות הפחד | זמרת | עצמה | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי הנשים הקוסמופוליטיות וחסרות הפחד | שחקנית השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי Auspop | אמן השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי המוזיקה של ARIA | האלבום העכשווי למבוגרים | The Magic of Christmas | מועמדות |  |
| 2020 | פרסי המוזיקה של גולד קוסט | שיר השנה | "Forget It All" (סאנסט סיטי בשיתוף סמנתה ג'ייד) | מועמדות |  |
משמרת ידעיה

משמרת ידעיה היא המשמרת השנייה מבין עשרים וארבע משמרות הכהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקדמה לבניית בית המקדש הראשון.
המשמרת מוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים; ”וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל הָרִאשׁוֹן לִיהוֹיָרִיב לִידַעְיָה הַשֵּׁנִי” (דברי הימים א כד ז).
מוצא המשמרת

לפי פירוש הרב חיים קניבסקי, משמרת ידעיה היא אחת משש עשרה משמרות מזרעו של אלעזר הכהן, במקביל לשמונה משמרות שהם מבני איתמר הכהן, ויש מפרשני התורה שמייחסים את הכהנים הגדולים יהושע בן יהוצדק (וכן את בן משפחתו עזרא הסופר) כבאים מבני משמרת ידעיה. לפי המלבי"ם, משמרת ידעיה הייתה מצאצאי איתמר.
בתקופת בית שני

על פי חז"ל, בתחילת ימי שיבת ציון משמרת זו הייתה הראשונה מארבעת משמרות הכהונה שעלו מן הגולה בתחילת תקופת בית שני. מארבע משמרות אלו ייסדו שוב עשרים וארבע משמרות כהונה. על פי החלטת הנביאים של אותה תקופה, אפילו אם תעלה משמרת יהויריב (שפעלה כראש המשמרות בבית ראשון), היא תהיה טפילה למשמרת ידעיה שעלו בראשונה.
בלוח השנה במגילות קומראן, משמרת ידעיה משרתת בתחילת השנה השנייה במחזור השש-שנתי
אחר חורבן בית שני

בתלמוד הירושלמי (תענית ד, ה) מובאים דברי רבי ברכיה, האומר שמשמרת ידעיה גלתה צפונה לעיר ציפורי, משום ש"ידע יה" את העצה העמוקה (הלא טובה) שבלבם והגלם לציפורי.
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני כל עשרים וארבע משמרות הכהונה עברו לעיירות בגליל. לפיו, גם בעת פטירת רבי יהודה הנשיא היו בני משמרת ידעיה מקובצים בעיר ציפורי ובבית הכנסת של העיר.
רבי אלעזר הקליר מקונן על ביטול משמרה זו בקינה איכה ישבה חבצלת השרון באומרו "נדו כצפרים כהני צפורים".
ראו גם

יהושע בן יהוצדק
הערות שוליים

↑  "מדרש הביאור" (סעדיה אלדמארי) להפטרת פרשת אמור
↑  https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=47653&pgnum=105
↑  בעזרא ב, לו: "הכהנים בני ידעיה לבית ישוע תשע מאות שבעים ושלושה", ופירשו ב'דעת מקרא' שהכוונה ליהושע הכהן הגדול, והיה מיוחס לבני ידעיה
↑  s:מלבי"ם על דברי הימים א כד
↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ז, עמוד ב'. תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה א'.
↑  מגילה 4Q321 ומגילה 4Q328.
↑  ספר "ארץ הגליל", דף ס"ה
וולף חצקביץ'

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1908 האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  9 בינואר 1959 (בגיל 50) כפר דאריינסקויה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1931–1955 (כ־24 שנים)
 דרגה:   פולקובניק (אל"ם)
 תפקידים בשירות
 צליחה ראשונה של דנייפר ותפיסת מאחז בצידו המערבי במהלך תקיפה נגד גרמניה הנאצית  
 פעולות ומבצעים
 החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 עיטור לנין  3 עיטורי הדגל האדום  גיבור ברית המועצות   2 עיטורי הכוכב האדום   אותות נוספים
 הנצחה
 קיר זיכרון בכפר הולדתו על בית הספר בו למד
 
ווֹלְף חַצְקֵבִיץ' (ברוסית: Вольф Беркович Хацкевич;‏ 21 בינואר 1908, כפר פאָראָפִיֶיבְקָה, בוֹרְזְניאָנְסְקִי אואזד, גוברניית צ'רניגוב, האימפריה הרוסית - 9 בינואר 1959, כפר דאָריינסקויֵה, אורלסקיה אובלסט, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית, ברית המועצות; נקבר בבית הקברות דונסקויה, מוסקבה) היה לויטננט קולונל סובייטי יהודי בחיל רגלים הצבא האדום.
חייו

וולף חצקביץ', בן בֶר (דב) שהיה ממעמד פקידות, נולד בכפר פאראפייבקה של גוברניית צ'רניגוב באימפריה הרוסית.
קיבל השכלה יסודית והצטרף למפלגה הקומוניסטית הרוסית ב-1930 בזמן שעבד ברית מעבדי עורות בנובוסיבירסק.
בשנת 1931 התגייס לצבא האדום ולאחר שנתיים סיים בלימודי חוץ מבחנים למפקד סגל תיכון. השתתף במלחמת העולם השנייה מאז פלישתם של גרמנים ב-1941.
בלילה לקראת 26 בספטמבר 1943 בהיותו מפקד חטיבת 104 של חיל רגלים באוגדה 36 שהייתה חלק מן הארמייה ה-57 בחזית הערבה הוא היה זה שארגן ופיקד על צליחת נהר דנייפר סמוך לכפר סושינקה וכיבוש כביש שחיבר את הכפר עם כפר צ'רבונויה והדף 11 התקפות.
על כך זכה לפי פקודה מ-20 בדצמבר אותה השנה לעיטורי גיבור ברית המועצות, עיטור לנין (מספר סידורי 15696) וכוכב הזהב (מס' סידורי 1432). כמו כן במהלך חייו עוטר בשלושה עיטורי הדגל האדום, שני עיטורי הכוכב האדום ואותות נוספים.
ב-1946, לאחר המלחמה, סיים קורסים המיועדים לקצינים מצטיינים: "ויסטרל" ("Выстрел") ו"קורס שיפור צוות קצינים" שנוהל על ידי שירות הביטחון הסובייטי.
השתחרר למילואים ב-1955 בדרגת קולונל. בהמשך התגורר בכפר דאריינסקויה בצפון-מערב קזחסטן שם גם נפטר. עפרו נטמן בבית העלמין דונסקויה החדש
הנצחה

בכפר הולדתו, בבית הספר בו למד, מוצב קיר זיכרון.
הפצצת דרזדן

| --- | --- |

 סוג:  הפצצת שטיח, aerial bombing of a city 
 מקום:  דרזדן 
 תאריך:  15 בפברואר 1945 
 אבדות:  22,700 
 
דרזדן לאחר ההפצצה
העיר ההרוסה - מבט מגג בניין העירייה
הפצצת דרזדן הייתה הפצצה אסטרטגית שערכו חיל האוויר של ארצות הברית וחיל האוויר המלכותי של בריטניה במשך שלושה ימים בשלהי מלחמת העולם השנייה (13 – 15 בפברואר 1945) על העיר דרזדן, בירתה של מדינת סקסוניה שבגרמניה. 1,300 מפציצים כבדים הטילו 3,900 טונות של פצצות ופצצות תבערה בארבעה גלי הפצצה של מאות מפציצים. בדרזדן התגוררו לפני המלחמה כ-630,000 תושבים וההערכות הן שבגלל הפליטים מן המזרח מספר התושבים בעיר בעת ההפצצה מנה כמיליון נפש. מספר הקורבנות בהפצצה נאמד בכ-25,000.
לנקסטר מטיל פצצות תבערה על העיר דויסבורג, 15 באוקטובר 1944
ההפצצה על דרזדן זכתה לפרסום ונחקקה בזיכרון הקולקטיבי, בגלל השימוש שעשתה בה התעמולה הנאצית בהוראת יוזף גבלס, שר התעמולה הגרמני, במטרה לזעזע את דעת הקהל במדינות בעלות הברית ולעצור את ההפצצות על ערים גרמניות. התעמולה לא השפיעה על מקבלי ההחלטות של המדינות הדמוקרטיות, ארצות הברית ובריטניה, וההפצצות נמשכו בעוצמה כמעט עד לכניעת גרמניה ב-7 במאי 1945. ההפצצה האחרונה בוצעה על העיר קיל ב-2 במאי 1945.
המניעים להפצצה

דרזדן הייתה עיר תעשייתית חשובה וצומת תחבורה ותקשורת מרכזי. בזכרונותיו מתאר אותה וינסטון צ'רצ'יל כ"מרכז תקשורת של החזית המזרחית בגרמניה".
בשנת 1944 התחזקו בעלות הברית. הן עמדו לפני כיבוש רומא, אלפי מטוסים הפציצו את ערי גרמניה ויעדים תעשייתיים כגון סכרים ובתי-חרושת, ויעדים צבאיים כמו בסיסי הטילים V1 ו-V2, שנורו על לונדון וגרמו הרס רב. ברית המועצות התחזקה והמשיכה להדוף את הגרמנים.
קיימות טענות שההפצצה נעשתה לפי בקשת ברית המועצות במסגרת ועידת יאלטה שהסתיימה יומיים לפני ההפצצה, כדי לחבל במעבר כוחות צבא גרמניים דרך העיר. לטענות אלו אין שום סימוכין במסמכי הוועידה, מה עוד שהבריטים תכננו את הפצצת דרזדן שבוע לפני תחילת הוועידה. עם זאת, המניעים הללו אינם מסבירים את עוצמת ההפצצה, ולדעת רבים יש להסבירה דווקא כפעולת נקמה, תגובה להתקפות האוויר הגרמניות על ערי פולין, הולנד, צרפת ובריטניה, ובמיוחד הפצצת קובנטרי. באופן דומה ניתן לראות בה פעולת לוחמה פסיכולוגית, ניסיון לשבור את מורל הגרמנים במטרה לקצר את המלחמה.
בשל מיעוט ההפצצות על העיר במשך כל המלחמה, היא הפכה למקום מקלט לפליטים מכל האזור, והפצצתה היוותה פגיעה קשה במורל הגרמני. בגרמניה הייתה אמונה (חסרת כל ביסוס) כי בנות הברית מתייחסות לעיר כאל עיר מפורזת, אמונה שהביאה להעברת תותחי הנ"מ שהגנו על העיר לאזורים שנחשבו רגישים יותר, כך שבעת ההפצצה הייתה העיר נטולת הגנה אווירית. עוצמת נזקי ההפצצה מוסברים בעיקר בתנאי מזג אוויר טובים והיעדר הגנה אווירית. כתוצאה, דייקו המפציצים ונוצר אפקט מצטבר של קיר אש שהחריב את מרכז העיר.
ההפצצה ותוצאותיה > השפעת ההפצצה על יהודי דרזדן

כבשאר ערי גרמניה, רוכזו יהודי דרזדן ורובם נשלחו למחנות ריכוז שם נרצחו עוד בטרם ההפצצה. ערב ההפצצה נותרו בדרזדן מספר מועט של יהודים, בעיקר אלו אשר היו נשואים לארים. ב-13 בפברואר נמסרו ליהודים אלה צווי התייצבות למשלוח האחרון שנועד להתקיים ב-16 בפברואר. ההפצצה והכאוס שהתחולל בעקבותיה אפשר ליהודים להימלט מהעיר תוך הסתרת זהותם היהודית ולהיטמע באוכלוסייה. כך ניצלו חייהם.
השוואה להפצצות אחרות במלחמה

אף שישנן טענות כי ההפצצה הייתה קשה במיוחד, הרי כשמשווים את כמות הפצצות שהוטלו על העיר לעומת ערים אחרות, נראה כי ערים אחרות ספגו התקפות קשות יותר:
על דרזדן הטילו האמריקאים 1,248 טון והבריטים 2,659 טון, סה"כ 3,907 טון
על אסן, בעלת גודל דומה ומספר תושבים דומה הטילו האמריקאים 1,518 טון והבריטים 36,420 טון, סה"כ 37,938 טון
על לייפציג, בעלת גודל דומה ומספר תושבים דומה הטילו האמריקאים 5,410 טון והבריטים 6,206 טון, סה"כ 11,616 טון
על קלן, בעלת גודל דומה ומספר תושבים דומה, הטילו האמריקאים 10,211 טון והבריטים 34,712 טון, סה"כ 44,923 טון
הפצצת דרזדן לא הייתה מקרה יחיד של פעולות לחימה כנגד עיר בעלת משמעות אזרחית ולא צבאית. בעקבות הטלת פצצת האטום על הירושימה נמנו כ-140,000 הרוגים. בטוקיו נמנו 100,000 הרוגים בהפצצה בפצצות תבערה דומות לאלו שהוטלו על דרזדן.
בגרמניה יש המתייחסים להפצצה כפשע מלחמה, כתגובה להאשמה קולקטיבית של הגרמנים בפשעי המלחמה של גרמניה הנאצית.
הפצצת דרזדן בספרות

הסופר האמריקאי קורט וונגוט שנפל בשבי הגרמנים, הוחזק בדרזדן בזמן שהופצצה. השפעתה של חוויה זו מורגשת היטב ברבים מספריו, ומתוארת ישירות בספרו הידוע ביותר, "בית מטבחיים חמש".
הבלשן ויקטור קלמפרר מתאר ביומניו בגוף ראשון את החיים בעיר לפני ההפצצה, במהלכה ואחריה.
בספרו "קרוב להפליא ורועש להחריד" מתאר הסופר היהודי-אמריקאי ג'ונתן ספרן פויר את הפצצת העיר במכתבי גיבוריו, ניצולי ההפצצה.
בספר כאשר הייתי נער קטן מאת אריך קסטנר מוזכרת הפצצת דרזדן.
בספרה של אורלי קסטל-בלום, טקסטיל, בוחרת אחת הדמויות, רופא יהודי, לגור בדרזדן, כי היא בעיניו עיר ללא עבר בשל הפצצתה ובנייתה מחדש.
בספר "שלום לאשת פרא" מאת אנרי קולונז' (תרגום אביטל ענבר) מתוארת הפצצת דרזדן בעיני ילדה בת 12, שאחותה נהרגה ואמה יצאה מדעתה.
לקריאה נוספת

פרדריק טיילור, דרזדן, הוצאת מטר, 2007.
הערות שוליים

↑  Mason B.Webb, The Bombing of Dresden: Was the Attack Fully Justified?, ‏2019
↑  אז והיום: 70 שנה להפצצת דרזדן, באתר ynet, 13 בפברואר 2015
↑  Sean Coughlan, Remembering the last raid on Nazi Germany, BBC, ‏9.6.2015
↑  Tony Joel, The Dresden Firebombing: Memory and the Politics of Commemorating Destruction עמ' 61
↑  אלי שאלתיאל, האם אפשר להעמיד את צ'רצ'יל לדין על פשעי מלחמה נגד הגרמנים, באתר הארץ, 30 באפריל 2007
↑  טיילור
↑  יעל גרינפטר, ועדת היסטוריונים בגרמניה: בהפצצת דרזדן נהרגו 25 אלף בני אדם - ולא חצי מיליון, באתר הארץ, 19 במרץ 2010
↑  ויקטור קלמפרר, יומנים 1933–1945: מבחר; (תרגמה מגרמנית: טלי קונס), תל אביב: עם עובד, תשס"ה-2004, עמ' 456
↑  ניצן ליבוביץ', מתי זיכרון לגיטימי נהפך להכחשת העבר?, באתר הארץ, 31 ביולי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554350305171  PLWABN: 9810634688905606  BnF: cb11974244f (data)  LCCN: sh2002007262  SUDOC: 027771393 
אנדרטת מרטין לותר, אחרי ההפצצה
ערימת הרוגים לאחר ההפצצה
מיכאל קמפטר

מיכאל קמפטר (בגרמנית: Michael Tribaco Kempter; נולד ב-12 בינואר 1995) הוא כדורגלן שווייצרי בעל אזרחות פיליפינית המשחק בעמדת המגן בגראסהופרס ציריך.
קריירת מועדונים

קמפטר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ציריך. ב-24 באפריל 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-0 ליאנג בויז ברן, שהגיע כמחליף בדקה ה-81 של ויניציוס פרייטאס. ב-10 באפריל 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 5-2 נגד לה מון. ביוני 2017 קרע את הרצועה הצולבת וחזר לשחק רק במרץ 2018. אולם כעבור חודש נפצע שוב.
בספטמבר 2020 חתם בנשאטל גזמאקס מליגת העל השווייצרית עד לסיום העונה.
ביולי 2021 חזר לליגה השנייה כאשר חתם בסנט גאלן.
ב-18 ביוני 2023 חתם בהעברה חופשית בגראסהופרס ציריך.
קריירה בינלאומית

קמפטר נולד בשווייץ לאבא מקומי ולאמא ממוצא פיליפיני ולכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות. בצעירותו שיחק בנבחרות הנוער של שווייץ. בשנת 2018 הביע את רצונו לייצג את הפיליפינים. ביוני 2019 זומן לראשונה לסגל הנבחרת לקראת המשחק נגד סין נגדה גם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה

בעידוד השלטונות, הקימו חלוצים יהודים בראשית המאה ה-19 שמונה יישובים חקלאיים במחוז חרסון במערב האימפריה הרוסית. המושבות היהודיות החקלאיות הוקמו באזור שעתיד להיות דרום-מזרח אוקראינה, מצפון לים השחור. בהמשך הזמן התרחבה ההתיישבות למחוזות נוספים באזור, שנקרא באותה תקופה רוסיה החדשה (נובו-רוסיה), מדובר בקרקעות שנכבשו מהאימפריה העות'מאנית בסוף המאה השמונה עשרה. ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה נמשכה כ-135 שנה, עד השמדת יהודי האזור בשואה בספטמבר 1941.
הפניית יהודים להתיישבות חקלאית בדרום אוקראינה

ההתיישבות היהודית בדרום אוקראינה נוסדה בתחילת המאה התשע עשרה, בשנת 1807, בימי שלטונו של הצאר אלכסנדר הראשון. עם עלייתו לשלטון הקים הצאר את "הוועדה לשיפור מצבם של היהודים". בשנת 1804 הוא תיקן את "תקנת היהודים", שקובעת למעשה באופן אנטישמי כי היהודים אחראים לכל הבעיות הכלכליות והחברתיות ברוסיה המערבית, ויש לתקן את מצבם במטרה להגן על החברה מפניהם. במסגרת "תקנת היהודים" נדרש מהם לגור בתחום המושב. אך בצעד ייחודי, העניק הצאר ליהודי רוסיה הגדולה אדמות במחוז חרסון בדרום אוקראינה, לאחר שנים שבהן נאסר עליהם להחזיק בקרקע.
נדידה והתיישבות במחוז חרסון

מחוז חרסון בדרום-מזרח אוקראינה היה המחוז הראשון שאליו הורשו יהודים להגר לצורך הקמת יישובים חקלאיים. כדי לעודד את היהודים להסכים להצטרף ליוזמת הצאר הבטיחו להם פקידיו נחלת קרקע, הלוואה כספית, פטור ממסים לתקופה מסוימת, וגם דחייה ארוכה מגיוס לצבא. לרוב מומשו ההבטחות באופן חלקי או לא מומשו כלל. הדרך של המתיישבים החדשים הייתה לא פשוטה. הם נסעו בעגלות רתומות לסוסים ממחוזות מוגילב וויטבסק שבבלארוס, בצפון תחום המושב. הנסיעה בעגלות, לאורך נהר הדנייפר, ארכה אז ארבעה ואף חמישה חודשים. בדרך אנשים חלו, חלקם נפטרו, אבל אחרים לא התייאשו מהחלום להגיע לאדמה שתהיה שלהם, אף שבדרך המפרכת איבדו את מרבית חסכונותיהם.
משהגיעו החלוצים לעיר קרמנצ'וג הם הופנו על ידי נציגי הממשל למקומות שנועדו להקמת היישובים באזור הדרומי של נהר אינגולץ (אינהולץ). היה זה אזור מישורי רחב ידיים, בעל אופי ערבתי שטוף רוחות. בתחילה הוקמו מבנים ארעיים שבמשך השנים הוחלפו במבני קבע עמידים יותר. לעיתים שכרו המתיישבים פועלים מקומיים שהיו מורגלים יותר לתנאי האזור, וגם אפשר היה ללמוד מהם איך לבצע את עבודת החקלאות שלא הכירו.
המושבות החקלאיות

ראשית ההתיישבות מנתה כ-60 משפחות בארבעה יישובים יהודיים (1807): בוברובי קוט (כיתוב באנגלית Bobrovyi Kut), סהיידק, יזראליבקה (או בשמה העברי, יעזור) ושדה מנוחה הגדולה. שנים אחדות לאחר מכן נוסדו ארבע מושבות נוספות (1809): שדה מנוחה הקטנה (כיתוב באנגלית Mala Seidemynukha), קאמינקה, נהר טוב הגדולה ונהר טוב הקטנה (מבוטא באוקראינית – נגרטוב).
בספרו של ליבנה (עמ' 107), מצוטט דו"ח המסכם את היקף ההתיישבות בשנת 1861: במחוז חרסון – 17,000 נפש ב-21 מושבות, במחוז יקטרינוסלב (כיום דנייפרופטרובסק) – 10,000 נפש ב-16 מושבות.
אחרי הפוגרומים בשנים 1881–1882, אשר כונו על ידי היהודים "הסופות בנגב", ירדה כמות המתיישבים בדרום אוקראינה. בנספח ג' (עמ' 409) מפרט ליבנה, את שמות היישובים שהיו במחזות חרסון ויקטרינוסלאב בסוף שנת 1885:
|  | מושבה | משפחות |
| --- | --- | --- |
| 1 | שדה מנוחה הגדולה | 11 |
| 2 | שדה מנוחה הקטנה | 30 |
| 3 | נהר טוב הגדולה | 83 |
| 4 | נהר טוב הקטנה | 26 |
| 5 | בוברובי קוט | 104 |
| 6 | אפינגר | 87 |
| 7 | אינגולץ | 128 |
| 8 | קאמינקה | 51 |
| 9 | איזלוצ'יסטה | 53 |
| 10 | נובי-בריסלב | 46 |
| 11 | לבוב | 91 |
| 12 | נובו פולטאבקה | 97 |
| 13 | רומנובקה | 88 |
| 14 | נובו ויטבסק | 47 |
| 15 | נובו פודולסק | 32 |
| 16 | נובו קובנה | 36 |
| 17 | נובו ז'יטומיר (רו') | 30 |
| 18 | דוברויה | 102 |
| 19 | איזראילבקה | 76 |
| 20 | סהיידק | 35 |
| 21 | פרומוקלויה | 16 |
| 22 | וולנאיא | 24 |
|  | מושבה | משפחות |
| --- | --- | --- |
| 1 | גראפסקאיה | 26 |
| 2 | זלנה פוליה | 39 |
| 3 | נדז'נאיי | 40 |
| 4 | סלאדקובודנאניא | 28 |
| 5 | זטישיה | 40 |
| 6 | רבנופול | 45 |
| 7 | חלבודרובקה | 21 |
| 8 | נובו זלאטופול | 59 |
| 9 | ואסיולאיה | 27 |
| 10 | קראסנוסלקה | 41 |
| 11 | מז'יריץ | 37 |
| 12 | טרודוליובובקה | 32 |
| 13 | נצ'איבקה | 21 |
| 14 | פריוטניה | 30 |
| 15 | רוסקושנאי | 26 |
| 16 | בוגודרובקה | 36 |
| 17 | גורקאיה | 26 |
ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה התחילה במחוזות חרסון ודנייפרופטרובסק (יקטרינוסלאב), והתרחבה בשלבים למחוזות שכנים (השמות לפי המוגדר באוקראינה כיום): זפוריז'יה במזרח, מיקולאייב ואודסה במערב, חצי האי קרים בדרום.
בתקופות שבהן המצב החקלאי היה קשה, יצאו חלק מהגברים היהודים בלית-ברירה לעבוד כבעלי מלאכה או סוחרים בעיירות ובערים הסמוכות כדי שיוכלו לכלכל את משפחותיהם שנשארו במושבות. השלטונות התנגדו לתופעה הזאת, אך לא יכלו לעצרה לחלוטין כי עבור המתיישבים היה מדובר בעניין קיומי.
במקביל להתיישבות היהודית החקלאית במחוזות דרום אוקראינה, גרו יהודים גם בעיירות ובערים גדולות. בתחילת המאה התשע-עשרה בהיקף מצומצם, אך לקראת סוף המאה ותחילת המאה העשרים גדלה האוכלוסייה היהודית בערי דרום אוקראינה.
שינויים בעקבות סיום מלחמת העולם הראשונה והקמת ברית המועצות

לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה ב-1917 קרו שני אירועים בהיסטוריה הרוסית אשר השפיעו בעקיפין באופן דרמטי גם על ההתיישבות היהודית בדרום אוקראינה: התפרקות האימפריה הרוסית והצלחתה של המהפכה הבולשביקית, אשר הובילו לכינונה של ברית המועצות בסוף שנת 1922.
כתוצאה מאירועים אלה ובעקבות המידע על ההתיישבות היהודית הציונית בארץ ישראל (העלייה הראשונה, העלייה השנייה), החליטו עשרות רבות מצעירי המושבות החקלאיות הוותיקות לעלות ולהתיישב בארץ ישראל, במסגרת העלייה השלישית. לצעירים אלה היה רקע חקלאי שעזר להם להיות חלוצים ביישובים החקלאיים שקמו בארץ ישראל באותה תקופה. הם השתלבו בהקמת וביסוס יישובים בעמק יזרעאל, השרון, הגליל ועוד.
משנת 1924 הוכרז האזור הכולל את המושבות היהודיות הוותיקות במחוז חרסון, ובמחוזות נוספים מצפון לים השחור, כחלק מיוזמת הקומזט ליישוב מחדש של יהודים ברחבי ברית המועצות. מסגרת זאת הגדילה מאוד את מספר היהודים באזור, והביאה להקמת מספר קולחוזים יהודיים אוטונומיים בסיוע ארגון הג'וינט, אשר גם מתיישביהם עסקו בעיקר בחקלאות. המושבה הוותיקה שדה מנוחה הפכה למרכז של אחד מהקולחוזים היהודיים ונקראה קלינינדורף, על שמו של מיכאיל קלינין – בכיר במפלגה הקומוניסטית בברית המועצות.
אחרית דבר

סיפורה של ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה הסתיים בצורה טראגית. בספטמבר 1941 ריכזו הנאצים ועוזריהם את מרבית תושבי המושבות שמצפון לים השחור וירו בהם למוות, בדרך כלל קרוב ליישוב מגוריהם – אלפי אנשים, זקנים וטף. כך הסתיים רצף של 135 שנות התיישבות יהודית חקלאית בדרום אוקראינה.
לאחר שהצבא האדום שחרר את האזור מהנאצים בשנת 1944, שונה שמה של המושבה שדה מנוחה הגדולה, אשר יושבה מחדש על ידי תושבים אוקראינים, מקלינינדורף לקליניסקויה. במשך השנים שאחרי המלחמה, הוקמו שתי אנדרטאות על קברי אחים בסביבה. עם פרוק ברית המועצות ב-1991, הפכה אוקראינה למדינה עצמאית, והאזור שבו התקיימה ההתיישבות החקלאית היהודית הוא חלק ממנה. בשנת 2016, במסגרת מחיקת סימני הקומוניזם על ידי הממשל באוקראינה, שינו הרשויות את שם המקום לקלינובסקויה (כיתוב באנגלית Kalynivs'ke).
עוד בתקופת ברית המועצות החלו צעדי ההנצחה וביקורים של צאצאי המתיישבים (שעזבו את האזור לפני השואה) וקרובי משפחה אשר חיו באזורים אחרים בברית המועצות ובישראל. מתחילת המאה ה-21, נערכים באזור באופן מוגבר יותר סיורים של צאצאי המתיישבים החיים בישראל וקבוצות יהודים אחרות.
ראו גם

תחום המושב
רוסיה החדשה (באימפריה הרוסית, המאה התשע-עשרה)
יהדות רוסיה
יהדות אוקראינה
יהדות מזרח אירופה
קישורים למקומות (מחוזות וערים) בדרום אוקראינה הקשורים להתיישבות היהודית החקלאית:
מחוז חרסון
העיר חרסון
מחוז מיקולייאב
העיר מיקולאייב
מחוז דניפרופטרובסק (במאה התשע עשרה נקרא מחוז יקטרינוסלב)
העיר דניפרו (השם האוקראיני משנת 2016), קודם לכן דניפרופטרובסק, קודם לכן יקטרינוסלאב.
מחוז זפוריז'יה
העיר זפורז'יה
חצי האי קרים
ערים בחצי האי קרים: סימפרופול, סבסטופול, יבפטוריה
מחוז אודסה
העיר אודסה
בסרביה (חבל ארץ היסטורי)
לקריאה נוספת

צבי לבנה (ליברמן), חקלאים יהודים בערבות רוסיה, הוצאת ספריית פועלים, 1965
עקיבא אטינגר, עם חקלאים יהודים בתפוצות, הוצאת הקיבוץ הארצי, 1942
ספר של יונתן דקל-חן יד טבנקין ומאגנס 2008