stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל אטלס
הערות שוליים

↑  דב ליפץ (עורך), יהדות ליטא, כרך ג', תל אביב תשכ"ז, עמ' 352.
↑  יהודה רוזנטל, "בימ"ד לרבנים ברלין", בתוך מוסדות תורה באירופה (עורך: הרב שמואל קלמן מירסקי), ירושלים תשמ"ז, עמ' 678.
↑  שבח אדן, "המכון למדעי היהדות בוורשה", בתוך מוסדות תורה באירופה (עורך: הרב שמואל קלמן מירסקי), ירושלים תשמ"ז, עמ' 577.
↑  כרך 27, ניו יורק 1956 (ה'תשט"ז), עמ' א'-צ"ח.
↑  משה בן מימון (רמב"ם) – אטלס, שמואל, קטעים מספר יד החזקה, לונדון ה'ת"ש, באתר אוצר החכמה. על פרסום כתב יד זה, ראו אצל הרב אלעזר הורביץ, "הדרום", גיליון ל"ח, ניו יורק תשל"ד, עמ' 7, הע' 13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517002605171  PLWABN: 9810534693805606  GND: 143907697  ISNI: 0000 0001 1886 119X  LCCN: n90631620  SUDOC: 176870687  VIAF: 36073111   WorldCat (עם VIAF): 36073111
שבויים ערבים במלחמת העצמאות

שבויים ערבים במלחמת העצמאות נלקחו על ידי ההגנה, האצ"ל וצה"ל במהלך מלחמת העצמאות.
לקיחת השבויים

בתחילת פברואר 1948 הכחיש דובר ההגנה שההגנה לקחה שבויים וטען שרק נעצרו ערבים שנלקחו לחקירה ואלו שוחררו לאחר החקירה.
במבצע של הארגון הצבאי הלאומי לטיהור רמת מנשה ב-12 במאי 1948 נלקחו כ-120 שבויים. שבויים ערבים נלקחו בין השאר בכיבוש דיר יאסין, יהודיה, עכו, טנטורה וצפת.
בתחילת ההפוגה הראשונה היו בידי צה"ל כ-1200 שבויים. כ-420 שבויים היו בכפר אג'ליל ליד הרצליה שהוסב למחנה שבויים. 60 שבויים הוחזקו בידי האצ"ל והועברו לידי צה"ל באותה עת. בירושלים היה מחנה שבויים נוסף בו היו מעל 100 שבויים.
במהלך קרבות עשרת הימים נלקחו שבויים רבים בחזית המרכז במיוחד בלוד וברמלה ובחזית הדרום ומספר השבויים הגיע לכ-5000, לא כולל גברים בגיל גיוס בלבוש אזרחי שנעצרו. בספטמבר 1948 פורסם ברמאללה שבידי ישראל מעל 6000 שבויים ערבים. במבצע חירם לקח צה"ל עוד מאות שבויים וכך גם במבצע יואב ובכיבוש משטרת עיראק סוידן. דוד בן-גוריון רשם ביומנו ב-17 בנובמבר 1948 שישראל מחזיקה בכ-9,000 שבויים.
במבצע חורב לקח צה"ל קרוב ל-700 שבויים מצרים.
מסתננים שנתפסו בישראל נכלאו גם הם במחנות השבויים. כך יצא שמספר השבויים עלה גם לאחר תום הקרבות. למשל, למרות שהשבויים הלבנונים שוחררו במרץ 1949, ביולי 1949 פורסם שישראל מחזיקה ב-10 שבויים לבנוניים. בישראל אף נטען ששבויים ששוחררו לממלכת ירדן הסתננו לישראל כדי לחזור למחנות השבויים, בה התנאים היו טובים יותר מאשר בממלכת ירדן.
זהות השבויים

רובם הגדול של השבויים היו תושבי ארץ ישראל. המדיניות הישראלית הייתה לעצור את כל הגברים בגילאי לחימה בכפרים שנכבשו וכך נעצרו שבויים רבים, שברובם הגדול היו תושבי ארץ ישראל. מדיניות זאת הייתה מושא לביקורת מצד הקומוניסטים שטענו שהמדינה כלאה ערבים שוחרי שלום שהתנגדו ללחימה. מנגד טענו בישראל שרבים מערביי ישראל נלחמו נגד היהודים ועל כן לא היה מנוס מכליאת הערבים בגילאי לחימה, שכן הרבה מהשבויים היו טוענים שהם לא היו בלוחמים.
בין השבויים שנתפסו נמצאו תושבי ארצות שכנות לארץ ישראל שנים קודם לכן, ואלו קוטלגו על ידי ישראל על פי ארצות מוצאם. כן היו בין השבויים תושבי ארצות אחרות שהגיעו לארץ ישראל, או נשארו בה כדי להלחם במלחמת העצמאות. ביניהם היו גם מספר בריטים.
שבויים נוספים היו כאלו שהגיעו עם צבאות ערב שפלשו לארץ ישראל ונפלו בשבי במהלך הקרבות.
מחנות השבויים

צה"ל ניהל חמשה מחנות שבויים:
המחנה בכפר אג'ליל, שהיה הגדול ביותר ושוכנו בו כ-3000 שבויים.
מחנה המעצר בעתלית שנפתח ביולי 1948
מחנה שבויים בצריפין עם קיבולת של 1800 עצירים. מחנה זה המשיך לפעול לפחות עד יולי 1949
מחנה שבויים בתל השומר עם קיבולת של מעל 1,000 עצירים
מחנה שבויים בכפר אום ח'אלד שהחזיק כ-1500 שבויים ונסגר בסוף 1948.
שבויים הוחזקו בעוד לפחות 17 מחנות שבויים קטנים יותר, בין השאר במשטרת נהלל, באר שבע, ג'וליס, בית דאראס, בית נאבאלה וירושלים.
בסוף מרץ 1949 דווח שכל המחנות למעט אחד נסגרו.
הטיפול בשבויים

בצד היהודי הרבו להדגיש את היחס ההוגן כלפי השבויים ואת העדר התלונות של השבויים על יחס גרוע כלפיהם. מפקד של מחנה שבויים טען שהשבויים מקבלים אוכל יותר טוב משהיה להם לפני השבי. השבויים הועסקו בנקיון ובביצורים. עם זאת, הועלו בקרב הערבים טענות על מחסור במזון הניתן לשבויים. בישראל פורסמו טענות מצד הערבים על מזון לא מספק ואחזקת ילדים בשבי תחת הכותרת בדיות.
בעיתונות של השמאל הושמעה ביקורת נגד האצ"ל על קיום תהלוכות שבויים מדיר יאסין בירושלים ותהלוכת שבויים מיפו ברחוב אלנבי בתל אביב.
שחרור

שבויים שוחררו במהלך המלחמה במסגרת חילופי שבויים מקומיים. למשל, ב-23 במאי 1948 הוחלפו שני חיילים ערבים שהיו בידי האצ"ל תמורת שלושה ילדים מפתח תקווה. בתחילת יוני 1948 הוחלפו 60 שבויים פצועים ערבים בשבויים יהודים. בתחילת אוגוסט 1948 שוחררו 214 שבויים נכים. בנובמבר 1948 שוחררו חד צדדית כ-800 שבויים חולים, קטינים וזקנים, ברובם כאלו שנשבו במהלך מבצע חירם זמן קצר קודם השחרור.
ב-20 בפברואר 1949 הוחל בשחרור השבויים הארץ ישראליים והעבר ירדניים שהיו בידי ישראל שמספרם היה בין 5,000 ל-6,000, בהתאם להסכם עם ממלכת ירדן. השבויים ששוחררו הועברו לירדן במעבר מנדלבאום. באותו יום שוחררה קבוצה ראשונה של שבויים וקבוצות נוספות שוחררו ב-25 בפברואר 1949, 4 במרץ 1949, 10 במרץ, 15 במרץ 18 במרץ, 27 במרץ, 30 במרץ, 3 באפריל, 10 באפריל, 22 באפריל (השחרור של השבוע הקודם נדחה לבקשת הירדנים), 28 באפריל ו-4 במאי. מכשול לשחרור רבים מהשבויים היה העדפתם להישאר בתחומי ישראל. ב-24 במרץ 1949 שוחררו כמה מאות מהשבויים לתחומי ישראל.
בימים 7–9 במרץ 1949 בוצע חילופי השבויים עם מצרים, במסגרתו שוחררו למצרים 1,145 שבויים. ב-7 במרץ שוחררו 29 נכים ופצועים, ב-8 במרץ שוחררו 624 שבויים שהובאו ב-15 אוטובוסים ממחנה עתלית וב-9 במרץ הושלמה החלפת השבויים.
ב-24 במרץ 1949 שוחררו ללבנון במסגרת החלפת שבויים 35 מתוך 37 שבויים שקוטלגו בישראל כלבנונים. כמחציתם היו בארץ ישראל מספר שנים לפני פרוץ המלחמה. שניים מהשבויים סירבו לחזור ללבנון ונשארו בישראל.
בתחילת מאי 1949 הועברו לידי הסורים 14 שבויים במסגרת חילופי שבויים. בתחילה טענו הסורים שחציים אינם סורים, אך לבסוף נאותו לקבלם. ב-21 ביולי 1949 שוחררו לסוריה 57 שבויים נוספים. 22 שבויים נוספים שזוהו על ידי ישראל כסורים בקשו שלא לעבור לסוריה והושארו בישראל.
ביולי 1949, בסיום הרמדאן דווח שבמחנה השבויים הישראלי 622 שבויים, רובם המכריע תושבי ישראל. באוגוסט 1949 החליטה הממשלה לשחרר קבוצה גדולה של השבויים אל תוך ישראל.
שמואל אייזנשטדט

ערך זה עוסק במשפטן ובלשן ישראלי. אם התכוונתם לסוציולוג ישראלי, ראו .
אין תמונה חופשית
שמואל אייזנשטדט (י"א באדר ב' תרמ"ו, 18 במרץ 1886 - ל' בתשרי ה'תשל"א, 1 בנובמבר 1970) היה משפטן והיסטוריון של המשפט, בלשן, מו"ל ואיש אשכולות ישראלי, יליד רוסיה.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולד בבוריסוב ליוסף אייזנשטדט שהיה מזקני חובבי ציון וממייסדי פועלי ציון. משפחתו מיוחסת למהר"ם אייזנשטט. למד בחדר מסורתי ובישיבה, בשנים 1906–1910 למד באוניברסיטת ברן. היה עורך של כתב העת "שחרית" של צעירי ציון. בשנת 1924 ייסד את המחלקה העברית היהודית של הספרייה הממלכתית של רוסיה.
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל. בשנים 1926–1953 ניהל את הלשכה המרכזית של ועד הלשון העברית. היה בין המייסדים של בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, שבו הרצה על המשפט הרומי ודיני משפחה במשפט העברי.
במשך שנים רבות היה מאוהדי המפלגה הקומוניסטית הישראלית. לאחר מלחמת ששת הימים הוא הצדיק את מדינת ישראל וגינה את התעמולה נגד ישראל.
אייזנשטדט נפטר ב-1970 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
מספריו

עין משפט, ביבליוגרפיה למשפט עברי, ירושלים: המשפט, ה'תרצ"א.
פרקים בתולדות תנועת הפועלים היהודית, מרחביה: ספרית פועלים, 1944.
יצחק ליב גולדברג: חייו ופעולותיו, תל אביב, תש"ה-1945.
המשפט הרומאי, תולדותיו ותורתו, תל אביב: המשפט, 1953.
ספרי החוקים של יוסטיניאנוס קיסר – האינסטיטוציות. מתורגמות מרומאית לעברית בצירוף מבוא, הערות, טבלאות ומפתחות מאת ד"ר שמואל איזנשטדט. ירושלים, הוצאת המשפט, תרפ"ט (1929).
שפתנו העברית החיה, הוצאת "תקומה", תל אביב: התשכ"ו.
לקריאה נוספת

'איזנשטט, שמואל', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 41. (הספר בקטלוג ULI)
תאריכים ביוגרפיים ליובל ה-70 של פרופ' שמואל אייזנשטאדט. י"א אדר תשט"ז - 20 מרס 1956, תל אביב 1956
הערות שוליים

↑  זכרון לראשונים, העולם, 18 באפריל 1940
↑  נשף זכרון למנדלי מו"ס במוסקבה, הארץ, 8 בפברואר 1923
↑  צבי ברייטשטיין, איש המדע, איש הקידמה, איש השלום, קול העם, 20 במרץ 1961
↑  סוד ארכיוני, מעריב, 21 בפברואר 1967
↑  מחאה וקריאה דברו של קומוניסט ותיק, מעריב, 1 באוקטובר 1967
↑  שמואל אייזנשטדט באתר GRAVEZ
↑  בשורת ספרים, כתובים, 17 בדצמבר 1926
↑  ראובן סיוון, "שפתנו העברית החיה", לשוננו לעם יט , תשכ"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296378505171  PLWABN: 9810697314405606  BnF: cb13564366d (data)  GND: 122559045  ISNI: 0000 0000 6655 4090  LCCN: nr97007714  NTA: 302282181  SELIBR: 238930  VIAF: 82313355   WorldCat (עם VIAF): 82313355 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שחייה באולימפיאדת אמסטרדם (1928)

אולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערכה באמסטרדם, הולנד. תחרויות השחייה נערכו בין ה-4 באוגוסט 1928 ל-11 באוגוסט 1928. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 182 משתתפים (72 נשים ו-110 גברים) מ-28 מדינות.
נשים > השחייניות הבולטות

אלבינה אוסיפוביץ (ארצות הברית ארצות הברית) ומרתה נורליוס (ארצות הברית ארצות הברית), שתיהן זכו בשתי מדליות זהב, כל אחת.
גברים > השחיינים הבולטים

ג'וני וייסמילר (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ורג' קוז'אק (ארצות הברית ארצות הברית), שניהם זכו בשתי מדליות זהב כל אחד.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 6 | 2 | 3 | 11 |
| 2 | הולנד הולנד מארחת | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 3 | גרמניה גרמניה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | יפן יפן | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5 | שוודיה שוודיה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | ארגנטינה ארגנטינה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | בריטניה בריטניה | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 8 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 9 | הונגריה הונגריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 |  קנדה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | הפיליפינים הפיליפינים | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 |  דרום אפריקה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| בסך הכל | בסך הכל | 11 | 11 | 11 | 33 |
הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | אלבינה אוסיפוביץ   ארצות הברית ארצות הברית | 1:11.0 דקות   שיא אולימפי | אלינור גרטי   ארצות הברית ארצות הברית | 1:11.4 דקות | ג'ויס קופר   בריטניה בריטניה | 1:13.6 דקות |
| 400 מטר חופשי | מרתה נורליוס   ארצות הברית ארצות הברית | 5:42.8 דקות   שיא עולם | מארי בראון   הולנד הולנד | 5:57.8 דקות | ג'וזפין מקים   ארצות הברית ארצות הברית | 6:00.2 דקות |
| 100 מטר גב | מארי בראון   הולנד הולנד | 1:22.0 דקות | אלן קינג   בריטניה בריטניה | 1:22.2 דקות | ג'ויס קופר   בריטניה בריטניה | 1:22.8 דקות |
| 200 מטר חזה | הילדה שרדר   גרמניה גרמניה | 3:12.6 דקות | מיצ'יה בארון   הולנד הולנד | 3:15.2 דקות | שרלוט מואה   גרמניה גרמניה | 3:17.6 דקות |
| שליחות 4x100 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   אלינור גרטי   אדלייד למברט   מרתה נורליוס   אלבינה אוסיפוביץ | 4:47.6 דקות   שיא עולם | בריטניה בריטניה   ג'ויס קופר   אלן קינג   סיסי סטיוארט   איריס טנר | 5:02.8 דקות |  דרום אפריקה   מארי בדפורד   פרדי ואן דר גוס   רודה רני   קתלין ראסל | 5:13.4 דקות |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | ג'וני וייסמילר   ארצות הברית ארצות הברית | 58.6 שניות   שיא אולימפי | אישטוואן באראני   הונגריה הונגריה | 59.8 שניות | קאטצו טאקאישי   יפן יפן | 1:00.0 דקות |
| 400 מטר חופשי |  אלברטו סוריז'ה   ארגנטינה ארגנטינה | 5:01.6 דקות   שיא אולימפי | בוי צ'רלטון   אוסטרליה אוסטרליה | 5:03.6 דקות | ארנה בורג   שוודיה שוודיה | 5:04.6 דקות |
| 1500 מטר חופשי | ארנה בורג   שוודיה שוודיה | 19:51.8 דקות   שיא אולימפי | בוי צ'רלטון   אוסטרליה אוסטרליה | 20:02.6 דקות | באסטר קראב   ארצות הברית ארצות הברית | 20:28.8 דקות |
| 100 מטר גב | ג'ורג' קוז'אק   ארצות הברית ארצות הברית | 1:08.2 דקות   שיא עולם | ולטר לופר   ארצות הברית ארצות הברית | 1:10.0 דקות | פול ואייט   ארצות הברית ארצות הברית | 1:12.0 דקות |
| 200 מטר חזה | יושיוקי צורוטה   יפן יפן | 2:48.8 דקות   שיא אולימפי | אריך רדמכר   גרמניה גרמניה | 2:50.6 דקות | טאופילו אילדפונסו   הפיליפינים הפיליפינים | 2:56.4 דקות |
| שליחים 4x200 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   אוסטין קלאפ   ג'ורג' קוז'אק   ולטר לופר   ג'וני וייסמילר | 9:36.2 דקות   שיא עולם | יפן יפן   נובו האריי   טוקוהיי סאדה   קאטצו טאקאישי   הירושי יוניאמה | 9:41.4 דקות |  קנדה   גרנט הולט   מנרו בורן   ולטר ספנס   ג'יימס תומפסון | 9:47.8 דקות |
שיטת ויקרס

העקבה שמשאיר החודרן בשיטת ויקרס
שיטת ויקרס (באנגלית: Vickers) היא שיטה לבדיקת קשיות מתכות. השיטה בודקת את התנגדות המתכת לחדירת חומר זר (חודרן) לתוכה. באמצעות בדיקה זו ניתן לקבוע תכונות טכנולוגיות ומכניות של החומר.
השיטה פותחה ב-1922 בחברת ויקרס (Vickers Ltd) על ידי רוברט סמית' וג'ורג' סנדלנד. החברה פורקה בשנות ה-60 של המאה ה-20.
החודרן בבדיקה זו הוא פירמידת יהלום מרובעת בעלת זווית חוד של 136o  בין הפאות המנוגדות. את העומס נהוג לשנות בין 1 ל-120 ק"ג. מספר הקשיות VHN מבוסס על העומס הפועל מחולק בשטח פני העיקבה. שטח זה מחושב על ידי מדידת אלכסוני ריבוע העיקבה והקשיות מחושבת לפי הנוסחה:
כאשר:
\ P העומס בניוטון כח
\ L האורך הממוצע של אלכסוני העקבה במילימטר
לא נשתמש בנוסחאות אלא בטבלאות מיוחדות לשיטה המבוססת על הנוסחה, בדומה לשיטת ברינל.
חסרונות ויתרונות

כל ההנחיות לגבי פני השטח הנבדק זהות לאלו שבבדיקת ברינל: ליטוש, מקבילות ניקיון.
אין אפשרות של בדיקת שטחים לא מישוריים אלא רק באופן השוואתי היות שהאלכסונים אינם בעלי אורך אמיתי.
עבור בדיקה מדויקת יש צורך במכשור מיקרוסקופי יקר ועבודה זהירה עם חודרן היהלום (מאוד שביר).
לצורך דיוק יתר נהוג למדוד בעומסים שונים ולהשוות את התוצאות – גוזל זמן רב.
היתרון העיקרי בשיטה זו הוא השימוש בחודרן יהלום, המאפשר בדיקה של קשיות חומרים קשים.
ראו גם

קשיות רוקוול
שמואל איתן

| --- | --- |

שמואל איתן, 1933, סרג'נט נוטרים
 לידה:  1911
 פטירה:  4 בדצמבר 1985 (בגיל 74 בערך)
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:  ניצב
 
שמואל איתן (שני מימין), בבית הספר לשוטרים בכפר ילדים, 1942
שמואל איתן (קמינצקי) (1911 – 4 בדצמבר 1985) היה ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

איתן נולד בפתח תקווה, בנם של אליהו איתן ומרים לבית אורלוב. אביו היה מראשוני ארגון "השומר". אחיו הצעיר היה רפאל איתן.
למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. גדל בתל עדשים, שירת בארגון ההגנה ובוגר קורס מ"מים של הארגון. היה מראשוני המתנדבים למשטרת היישובים העבריים, בה שירת כסרג'נט מייג'ור (רב-סמל) עד קום המדינה. השתתף בפעולות חומה ומגדל ניר דוד ועוד, כמו גם בפעילות פלוגות הלילה. במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבה 9 בקרבות בגליל ובנגב.
לאחר קום המדינה היה המושל הצבאי הראשון של הכפר אום אל-פחם שעבר לרשות ישראל. שירת במשטרת טבריה, היה ממקימי משמר הגבול, פיקד בו על אחת מהפלוגות הראשונות, שימש קצין המבצעים של משמר הגבול, פיקד על גדוד 2 ונטל חלק במשלחת הדרכה לאתיופיה.
בסוף שנות ה-60 כיהן כדובר המשטרה, ב-1976 הקים את יחידת הביקורת בארגון וכיהן כמבקר המשטרה עד לפרישתו בספטמבר 1985.
היה נשוי לרינה עד למותה ב-1982 ואב לארבעה ילדים. בנו גיורא נהרג בקרבות מלחמת ששת הימים.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  אחיה הם חנה אורלוף וצבי נשרי. בן אחיה, מאיר דב, הוא זאב אורלוב, מחללי מאורעות תרפ"א בפתח תקווה, שעל שמו רחוב במרכז פתח תקווה
↑  דוד תדהר (עורך), "אליהו איתן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3272
↑  אפרים תלמי, הושלם שלב א' במבצע "קיצור דרך", דבר, 22 במאי 1949
↑  אתר משטרת ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599520805171  VIAF: 316604418   WorldCat (עם VIAF): 316604418
שחייה באולימפיאדת אנטוורפן (1920)

אולימפיאדת אנטוורפן (1920) נערכה באנטוורפן, בלגיה. תחרויות השחייה נערכו בין ה-22 באוגוסט 1920 ל-29 באוגוסט 1920. 10 משחים נערכו במשחקים אלו (3 לנשים ו-7 לגברים), בהשתתפות 116 משתתפים (24 נשים ו-92 גברים) מ-19 מדינות.
נשים

נבחרת השחייה של ארצות הברית (ארצות הברית) לנשים זכתה בכל 7 המדליות האפשריות.
נשים > השחייניות הבולטות

אתלדה בלייבטריי (ארצות הברית ארצות הברית), שזכתה בכל שלוש מדליות הזהב האפשריות.
גברים > השחיינים הבולטים

נורמן רוס (ארצות הברית ארצות הברית), שזכה ב-3 מדליות זהב, דיוק קהנמוקו (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בשתי מדליות זהב והקן מאלמרוט (שוודיה שוודיה) שזכה בשתי מדליות זהב.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 8 | 5 | 3 | 16 |
| 2 | שוודיה שוודיה | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 3 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 3 |  קנדה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 3 | בריטניה בריטניה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | פינלנד פינלנד | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7 | בלגיה בלגיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| בסך הכל | בסך הכל | 10 | 10 | 10 | 30 |
הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | אתלדה בלייבטריי   ארצות הברית ארצות הברית | 1:13.6 דקות   שיא עולם | איירין גסט   ארצות הברית ארצות הברית | 1:17.0 דקות | פרנסס שרות'   ארצות הברית ארצות הברית | 1:17.2 דקות |
| 300 מטר חופשי | אתלדה בלייבטריי   ארצות הברית ארצות הברית | 4:34.0 דקות   שיא עולם | מרגרט וודברידג'   ארצות הברית ארצות הברית | 4:42.8 דקות | פרנסס שרות'   ארצות הברית ארצות הברית | 4:52.0 דקות |
| שליחות 4x100 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   אתלדה בלייבטריי   איירין גסט   פרנסס שרות'   מרגרט וודברידג' | 5:11.6 דקות   שיא עולם | בריטניה בריטניה   הילדה ג'יימס   קונסטנס ג'ינס   גרייס מקנזי   שרלוט רדקליף | 5:40.8 דקות | שוודיה שוודיה   איינה ברג   ין ילינג   אמילי מכנאו   קארין נילסון | 5:43.6 דקות |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | דיוק קהנמוקו   ארצות הברית ארצות הברית | 1:01.4 דקות   השוואת שיא עולם | פואה קילואה   ארצות הברית ארצות הברית | 1:02.6 דקות | ויליאם הריס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:03.0 דקות |
| 400 מטר חופשי | נורמן רוס   ארצות הברית ארצות הברית | 5:26.8 דקות | לודי לנגר   ארצות הברית ארצות הברית | 5:29.0 דקות | ג'ורג' ורנוט    קנדה | 5:29.6 דקות |
| 1500 מטר חופשי | נורמן רוס   ארצות הברית ארצות הברית | 22:23.2 דקות | ג'ורג' ורנוט    קנדה | 22:36.4 דקות | פרנק בוריפר   אוסטרליה אוסטרליה | 23:04.0 דקות |
| 100 מטר גב | וורן קילואה   ארצות הברית ארצות הברית | 1:15.2 דקות | ריימונד קג'ריס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:16.8 דקות | ז'ראר בליץ   בלגיה בלגיה | 1:19.0 דקות |
| 200 מטר חזה | הקן מאלמרוט   שוודיה שוודיה | 3:04.4 דקות | תור הנינג   שוודיה שוודיה | 3:09.2 דקות | ארבו אלטונן   פינלנד פינלנד | 3:12.2 דקות |
| 400 מטר חזה | הקן מאלמרוט   שוודיה שוודיה | 6:31.8 דקות | תור הנינג   שוודיה שוודיה | 6:45.2 דקות | ארבו אלטונן   פינלנד פינלנד | 6:48.0 דקות |
| שליחים 4x200 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   דיוק קהנמוקו   פואה קילואה   פרי מקגיליוורי   נורמן רוס | 10:04.4 דקות   שיא עולם | אוסטרליה אוסטרליה   פרנק בוריפר   הנרי היי   ויליאם הרלד   איוון סטידמן | 10:25.4 דקות | בריטניה בריטניה   הרולד הניסון   אדוארד פיטר   לזלי סוודג'   הנרי טיילור | 10:37.2 דקות |
שיווי משקל הידרוסטטי

שיווי משקל הידרוסטטי הוא מצב בו כוח הכבידה מאוזן על ידי לחץ הזורם (גז או נוזל) שעליו פועל כוח הכבידה. תיאור התנהגות גז או נוזל בשדה כבידה מתאר מערכות שונות: תהליכים המתרחשים בפנים כוכבים, מבנה האטמוספירה של כדור הארץ וכוכבי לכת אחרים. שיווי המשקל ההידרוסטטי משמעותי גם בקביעת ההבדל בין כוכב לכת לכוכב לכת ננסי.
ניסוח מתמטי

עבור מצב של מנוחה או מהירות קבועה, חוקי ניוטון מאפשרים את ניתוח הכוחות הפועלים על תא נפח גלילי המלא בגז אידיאלי ולנסח משוואת מצב המתארת את התנאים המתקיימים בעת שיווי משקל הידרוסטטי. הכוחות הפועלים הם:
כוח המשיכה הפועל מתואר על ידי חוק הכבידה העולמי של ניוטון  F_{weight}={{Gm_{1}m_{2}} \over R^{2}}. ניתן לנסח מחדש משוואה זו על ידי התייחסות לצפיפות הגז ונפחו במקום למסת הגליל. כמו כן, ניתן להניח שהגליל עצמו אינו גדול במידה שכוח המשיכה ישתנה במידה משמעותית בין קצותיו ולכן עוצמת כוח המשיכה תיוותר קבועה בו בקירוב. משוואה זו תנוסח כך : F_{weight}=\rho \cdot g\cdot V כאשר  \rho  היא צפיפות הגז ו-g תאוצת הכובד בגובה בו נמצא הגליל.
לחץ על חלקו התחתון של הגליל כלפי מעלה מן הגז שתחתיו מתואר על ידי המשוואה  F_{bottom}=-P_{bottom}\cdot A.
לחץ כלפי מטה שפועל על חלקו העליון של הגליל מן הגז שמעליו, מתואר על ידי המשוואה  F_{top}=P_{top}\cdot A.
סיכום השפעות אלו מניב את שוויון הכוחות הפועל על תא זה:
מן הדרישה  שסכום הכוחות יהיה 0 ניתן לנסח את הקשר הבא הקושר בין הפרש הלחצים על קצוות הגליל לבין צפיפות הגז בו:  P_{top}-P_{bottom}=-\rho \cdot g\cdot h.
שינוי של גובה הגליל יגרור שינוי בלחץ. עבור שינויים אינפיניטיסימאליים, נקבל את הצורה הדיפרנציאלית של המשוואה : dP=-\rho (P)\cdot g(h)\cdot dh. מציאת ההשתנות של צפיפות הגז כפונקציה של הגובה איננה בהכרח טריוויאלית ודורשת הנחות נוספות.
ראו גם

דינמיקה
סטטיקה
מכניקת הזורמים
שיווי משקל מכני
משוואת ליין-אמדן
אי-יציבות ג'ינס
לקריאה נוספת

הרפז עמוס, התפתחות כוכבים, הוצאת ספרית פועלים, תשנ"ה 1995
מאיר מידב, נח ברוש, חגי נצר, היקום - יסודות האסטרופיזיקה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2000
https://web.archive.org/web/20090202090312/http://astronomynotes.com/starsun/s7.htm
Dale A. Ostilie, Bradley W. Carroll, Modern Stellar Astrophysics, Addison-Wesley, 2007.
שפות גרמניות עיליות

| --- | --- |
 מדינות:  צרפת, גרמניה, שווייץ, אוסטריה, איטליה 
 כתב:  אלפבית לטיני 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
מפת הלהגים הגרמניים
שפות גרמניות עיליות (בגרמנית: Hochdeutsche Mundarten) הן הכינוי ללהגים של השפה הגרמנית המדוברים בדרום גרמניה, באוסטריה ובשווייץ. להגים אלו מדוברים גם על ידי גרמנים המתגוררים מחוץ לגרמניה, במקומות כגון צרפת, איטליה, צ'כיה ופולין. בשפות הגרמניות העיליות קיימים מספר מעתקי הגאים המבדילים אותן מהגרמנית התקנית. עם השפות הגרמניות העיליות נמנות בווארית, שוואבית וגרמנית שווייצרית שפות אלו מכונות "שפות גרמניות עיליות" כיוון שחלקן מדוברות בהרי האלפים.
הערות שוליים

↑   How Different are Swiss German and Standard German?, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph114695 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיטת זכרו

זִכְרוּ (קיצור של "זִכְרוּ תּוֹרַת מֹשֶׁה" מתוך ספר מלאכי, פרק ג', פסוק כ"ב) היא שיטת לימוד הנהוגה בחלק ממוסדות הלימוד החרדיים, ליטאיים וחסידיים לבנים בישראל ובעולם. השיטה נוסדה על ידי הרב משה קלצקין, מחנך ומחבר הספרים בתחום החינוך, כגרסה מתונה של שיטת זילברמן. ב'חיידרים' של זכרו מתחילים בחומש בראשית ולומדים את חמשה חומשי תורה לפי סדר הפרשיות בשאיפה להגיע לידיעת החומש בעל פה. [דרוש מקור] לאחר מכן לומדים נ"ך לפי הסדר, משניות, גמרא, והלכה.
השיטה נוסדה בשנות ה-80. השיטה קיבלה תמיכה מרבנים כגון הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן, הרב חיים קניבסקי, הרב דוד חי אבוחצירא והרב צבי מאיר זילברברג.
ראו גם

שיטת זילברמן
הערות שוליים

↑  עקיבא יוסף לוי, פולמוס החיידרים, עומק הפשט 395, יום ג' פרשת במדבר, כ"ה אייר תשפ"ג
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיטת זיגלר ניקולס

שיטת זיגלר-ניקולס (ידועה גם בתור "שיטת הרגישות הגבולית") היא שיטה היוריסטית לכוונון בקרי PID, אשר פותחה על ידי ג'ון ג. זיגלר ונתנאל ב. ניקולס.
בשיטה זו, הפרמטרים של הבקר נקבעים מתוך ניסוי פשוט ללא ידע מוקדם על מודל התהליך, אך היא איננה מבטיחה יציבות או ביצועים אופטימליים.
אופן הפעולה

מאפסים את ערכי האינטגרטורים ( K_{I}) והגוזרים ( K_{D}) בבקר, כך שהבקר יהיה בקר פרופורציונלי ( K_{P}).
מכניסים כניסת מדרגה, הלם או הפרעה.
מגדילים (מאפס) את ערך ההגבר  K_{P} עד שהוא מגיע להגבר האולטימטיבי  K_{U} – זהו הערך הגדול ביותר בו פלט היציאה יציב במצב מתמיד ולא מתבדר (סף יציבות). במצב זה יתקבלו תנודות קבועות.
הפרמטר  K_{U}, וזמן מחזור התנודות שמוגדר כ־ T_{U} משמשים להגדרת הפרמטרים I,P ו־D בהתאם לסוג הבקר ולהתנהגות הנדרשת:
| סוג הבקר |  K_{P} |  T_{i} |  T_{d} |
| --- | --- | --- | --- |
| P |  0.5K_{U} | – | – |
| PI |  0.45K_{U} |  T_{U}/1.2 | – |
| PD |  0.8K_{U} | – |  T_{U}/8 |
| PID קלאסי |  0.6K_{U} |  T_{U}/2 |  T_{U}/8 |
| Pessen Integral Rule |  7K_{U}/10 |  2T_{U}/5 |  3T_{U}/20 |
| עם תגובת יתר |  K_{U}/3 |  T_{U}/2 |  T_{U}/3 |
| בלי תגובת יתר |  K_{U}/5 |  T_{U}/2 |  T_{U}/3 |
ניתן להשתמש בפרמטריזציה מקובלת נוספת. מפתח ההמרה מקיים את הקשרים הבאים:
K_{i}=K_{p}/T_{i}
 K_{d}=K_{p}T_{d}
כעת ניתן לבטא את אות הבקרה  u(t) כתלות בשגיאה  e(t) ובפרמטרי הבקר במישור הזמן, לפי בקרת PID:
K_{p}\left(e(t)+{\frac {1}{T_{i}}}\int _{0}^{t}e(t)\,dt+T_{d}{\frac {de(t)}{dt}}\right)
ובפונקציית התמסורת:
 u(s)=K_{P}\left(1+{\frac {1}{T_{i}s}}+T_{d}s\right)e(s)=K_{p}\left({\frac {T_{d}T_{i}s^{2}+T_{i}s+1}{T_{i}s}}\right)e(s)
הערות שוליים

↑  Ziegler-Nichols Method, pages.mtu.edu
ערך זה הוא קצרמרבנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חילוץ הפרמטרים TU ו-KU לאחר הבאת המערכת לסף יציבות