stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת וזכתה לגיבוי הצבא האדום אשר כוחותיו כבשו את סופיה בערבו של היום. קימון גאורגייב התמנה לראש הממשלה ומפלגת האיכרים שהייתה שותפה לחזית, זכתה במספר תיקים ובכללם תיק התחבורה. עד מהרה החלו עימותים מול המפלגה הקומוניסטית על רקע התנגדותו של גאורגי מיחוב דימיטרוב להשתלטותה ההדרגתית על בולגריה. סוגיה זו יצרה עימות בתוך מפלגת האיכרים ובסיומו הודח דימיטרוב ונאלץ לגלות מבולגריה מחשש לחייו וניקולה פטקוב מונה תחתיו. גם גורלו של פטקוב לא שפר עליו. ב-1947 פתחו הקומוניסטים במסע טיהור פוליטי ברחבי בולגריה שמטרתו חיסול כל ראשי המפלגות החברות ב"חזית המולדת" והעברת רסן השלטון באופן מוחלט אליהם. ב-23 בספטמבר 1947 הוצא פטקוב להורג. דמיאן וולצ'ב מנהיג מפלגת "זבנו", נמלט מבולגריה וקוֹסְטָה לוּלְצֶ'ב מנהיג הסוציאל-דמוקרטים נידון ל-15 שנות מאסר. עשרות חברי המנגנונים של שלוש המפלגות הוצאו להורג ללא משפט. לאחר הוצאתו להורג של פטקוב השתלטו הקומוניסטים על מפלגת האיכרים והיא אוחדה בפועל לתוך המפלגה הקומוניסטית.
ב-1989 חזרה המפלגה לפעילות עצמאית בשם "מפלגת האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה על שם ניקולה פטקוב". בבחירות שנערכו ב-1990 זכתה המפלגה ל-30 מושבים מתוך 240 באספה הלאומית של בולגריה. ב-1993 חל פילוג במפלגה וחלק מחבריה הקימו את "האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה על שם אלכסנדר סטמבוליסקי" וב-1996 חל פילוג נוסף כאשר הוקמה מפלגת איכרים נוספת בראשותה של אנסטסיה מוזר בתו של גאורגי מיחוב דימיטרוב. כוחה האלקטרולי של מפלגת האיכרים הלך ונחלש ובבחירות שנערכו ב-2009 זכתה המפלגה למושב אחד בפרלמנט. בבחירות 2013 לא עלה בידיה לזכות במושבים בפרלמנט.
הערות שוליים

↑  אלברט רומנו, יהדות בולגריה, בתוך אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 358-359.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 27.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 305-314.
↑  תוצאות הבחירות לאספה הלאומית ה-42 של בולגריה, מאי 2013, באתר results.cik.bg, אוחזר ב-23 בנובמבר 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb118823657 (data)  SUDOC: 124917216  VIAF: 51156010064649582275   WorldCat (עם VIAF): 51156010064649582275
האנציקלופדיה לחקלאות

| --- | --- |

כריכת כרך ה- ירקות א'
 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 נושא:  חקלאות 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1966 
 עורך:  חיים הלפרין 
 
האנציקלופדיה לחקלאות היא אנציקלופדיה בתחום החקלאות שיצאה לאור בשישה כרכים בין השנים 1966–1987.
האנציקלופדיה לחקלאות היא יוזמה של חיים הלפרין שביקש לקדם את החינוך החקלאי ולצורך כך יזם את מפעל האנציקלופדיה ואת הקמת מדרשת רופין. בתחילה גייס הלפרין את הפקולטה לחקלאות ברחובות והוצאת עם עובד להוצאת האנציקלופדיה, בארבעה כרכים כשהכרך הראשון תוכנן לצאת עד קיץ 1956, אולם היוזמה לא צלחה. אז פעל הלפרין להקמת הוצאה מיוחדת, בשותפות של משרד החקלאות, המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית, הסתדרות הפועלים החקלאיים ובנק החקלאות לישראל. מפעלי התרבות של בית רוטשילד תרמו את הנייר להדפסה. העורך הראשי היה חיים הלפרין. הכרך הראשון יצא לאור בתחילת 1966 והכרך השני יצא לאור בתחילת 1972. הכרך השלישי הוכן בידי הלפרין, אך יצא לאור לאחר מותו, בסוף שנת 1976. הכרך הרביעי יצא לאור בסוף 1981. עורך כרכים אלו היה פרופ' יצחק ארנון.
האנציקלופדיה היא כללית, אולם היא מבליטה את המציאות בישראל בכל אחד מפרקיה.
האנציקלופדיה מחולקת לפי נושאים ולא בסדר הא"ב. היא כוללת את הכרכים הבאים:
כרך א' - מדעי יסוד, 784 עמ' כפולי טורים
כרך ב' - גידולי שדה וגן וצמחי נוי ופרק על החקלאות במקורות
כרך ג' - מטעים, יערנות והגנת הצומח
כרך ד' - בעלי חיים - כולל מבוא כללי, חלק על יסודות זואוטכניים וחלק על רפואת בעלי חיים
כרכים ה-ו - ירקות
הערות שוליים

↑  תופיע אנציקלופדיה ישראלית לחקלאות, דבר, 11 בנובמבר 1954
↑  כרך א' של האנציקלופדיה החקלאית, חרות, 29 בספטמבר 1955
↑  הופיע הכרך הראשון של האנציקלופדיה לחקלאות, דבר, 9 בפברואר 1966
↑  י. יהודה, אנציקלופדיה לחקלאות, דבר, 20 בינואר 1972
↑  א. סדומי, מציון תצא תורת החקלאות, דבר, 26 בדצמבר 1976
↑  ג. יהודה, ריבית דריבית מוחזרת לחקלאים, דבר, 9 בפברואר 1966
האדם הצוחק

| --- | --- |

כריכת הספר במהדורה משנת 1876
 מידע כללי
 מאת:  ויקטור הוגו
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1869
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שטיבל
 תאריך:  1929
 תרגום:  א.וי. לוין
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  2
 סדרה
 הספר הבא:  Ninety-three 
 
"האדם הצוחק" (בצרפתית: L'Homme qui rit) הוא אחד מהרומנים הידועים של הסופר ויקטור הוגו שיצא לאור בשנת 1869. עלילת הרומן מתרחשת באנגליה.
רקע

הוגו כתב את "האדם הצוחק" תוך חמישה עשר חודשים בזמן שהותו באיי התעלה בהיותו גולה מצרפת מחמת תוכן פוליטי השנוי במחלוקת של יצירותיו הקודמות.
תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גווינפלן, ילד שפניו עוותו כך שיהיה עליהם חיוך רחב תמידי (חיוך גלאזגו), ננטש על ידי קומפרצ'יקוס (מספרדית comprachicos – מילולי קוני ילדים – סוחרי אדם העוסקים ב'יצור' ליצני החצר באמצעות גרימת מומים לילדים שנקנו או נגנבו על ידם) ומציל חיי תינוקת עיוורת שהתייתמה מאם. שניהם מאומצים על ידי אורסוס, רוכל בתרופות סבתא החי בקרוון הנגרר בין שווקים וירידי החג ברחבי דרום אנגליה. כאשר גווינפלן בוגר הוא עוסק בלוליינות ומופעי קרקס הנודד. בהמשך מתברר שגווינפלן הוא הבן החוקי של לורד קלנצ'ארלי שנשאר נאמן ל"רפובליקה הבריטית" של אוליבר קרומוול לאחר נפילתה והוגלה לשווייץ.
תרגומים לעברית

האדם הצוחק, רומן, תרגמו א’ ו’. לוין, ערך א’ יואל, תל אביב, 1929
דני מאנינג

דניאל ריקרדו "דני" מאנינג (באנגלית: Daniel Ricardo "Danny" Manning; נולד ב-17 במאי 1966) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 15 עונות בליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד. בשנת 1988 זכה באליפות המכללות כשחקן אוניברסיטת קנזס, וכחודשיים לאחר מכן נבחר ראשון בדראפט ה-NBA‏ 1988 על ידי לוס אנג'לס קליפרס. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA הם 14.0 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
מאז שנת 2014 משמש כמאמן הראשי בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וייק פורסט.
תיכון

מאנינג נולד בעיר הטיסבורג שבמיסיסיפי, והחל את קריירת התיכונים שלו ב"תיכון פייג'" אשר בעיר גרינסבורו, קרוליינה הצפונית. בעונת הג'וניור שלו בתיכון קלע 18.8 נקודות למשחק והוביל את קבוצתו למאזן ניצחונות מושלם, 26-0, ולאליפות התיכונים של קרוליינה הצפונית. בסיום אותה עונה עבר מאנינג עם משפחתו לעיר לורנס, קנזס, בשל מינויו של אביו לעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס. בעונתו האחרונה בתיכונים, כשחקן "תיכון לורנס", נבחר לשחקן התיכונים המצטיין של קנזס.
מכללות

בשנת 1984 החל מאנינג ללמוד ולשחק באוניברסיטת קנזס, תחת המאמן לארי בראון, ובשתי עונותיו הראשונות קלע כ-15.7 נקודות בממוצע למשחק. בעונת הג'וניור שלו שיפר את תפוקתו ל-23.9 נקודות ו-9.5 ריבאונדים למשחק, נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות, ועזר לקבוצתו להגיע עד שלב "16 הגדולות" של טורניר ה-NCAA. בעונת 1987/1988, האחרונה שלו במכללות, רשם 24.8 נקודות ו-9.0 ריבאונדים בממוצע למשחק והוביל את קנזס לאליפותה השנייה אי פעם בטורניר המכללות. במשחק הגמר, בו הפתיעה קנזס כשגברה על אוניברסיטת אוקלהומה העדיפה בתוצאה 83-79, העמיד מאנינג שורה סטטיסטית מצוינת של 31 נקודות, 18 ריבאונדים, 5 חטיפות ו-2 חסימות. בסיום העונה זכה בפרס נייסמית' ובפרס ג'ון וודן המוענקים לשחקן המצטיין בליגת המכללות, וכן בפרס השחקן המצטיין של טורניר ה-NCAA. בעת סיום לימודיו היה הריבאונדר המצטיין בתולדות אוניברסיטת קנזס, וכן הקלע המצטיין בתולדות כל מחוז ה-Big Eight, עם 2,951 נקודות בסך הכול. באוקטובר 1989 נבחר מאנינג ל"שחקן העשור של מחוז ה-Big Eight".
נבחרת ארצות הברית

בשנת 1988 השתתף באולימפיאדת סיאול כחבר נבחרת ארצות הברית, באולימפיאדה האחרונה בה נאסרה השתתפות של שחקני ליגות מקצועיות בארצות הברית. נבחרת ארצות הברית הפסידה בחצי גמר הטורניר לנבחרת ברית המועצות, וזכתה במדליית הארד. לאורך הטורניר קלע מאנינג 11.4 נקודות למשחק, אך בהפסד המאכזב לברית המועצות לא קלע אף נקודה.
קריירת משחק ב-NBA

מאנינג נבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA לשנת 1988 על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס. בחמש וחצי עונותיו בקבוצה היה אחד מכוכביה, לצד רון הארפר, אך הקליפרס העפילו פעמיים בלבד לשלב הפלייאוף (1992 ו-1993), ובשתי הפעמים הודחו בסיבוב הראשון. בעונת הרוקי שלו שיחק 26 משחקים בלבד, בשל קרע ברצועה הצולבת הקדמית בברכו, וקלע 16.3 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו השנייה חזר לכשירות מלאה, ורשם בשלוש העונות הבאות כ-17.2 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק. בעונתו החמישית בקבוצה, 1992/1993, הציג יכולת שיא כשקלע 22.8 נקודות למשחק ונבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר. את העונה הבאה פתח עם ממוצעים דומים, ונבחר בשנית למשחק האולסטאר.
במהלך עונת 1993/1994, כשבוע לאחר משחק האולסטאר בו השתתף, נשלח מאנינג בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לדומיניק וילקינס בן ה-34. עד סיום העונה קלע 15.7 נקודות למשחק עבור ההוקס, שהודחו מול אינדיאנה פייסרס בסיבוב הפלייאוף השני.
לקראת עונת 1994/1995 חתם על חוזה בפיניקס סאנס, בה שיחקו הכוכבים צ'ארלס בארקלי וקווין ג'ונסון. בשתי עונותיו הראשונות בפיניקס סבל מפציעות נוספות בברכיו, והשתתף במהלכן ב-79 משחקים בסך הכול. בעונת 1996/1997 חזר לכשירות, ובעונה הבאה זכה בתואר השחקן השישי של העונה, לאחר שהעמיד ממוצעים של 13.5 נקודות ו-5.6 ריבאונדים בממוצע למשחק כמחליפו של אנטוניו מקדייס. בכל חמש עונותיו בקבוצה העפילו הסאנס לפלייאוף, אך עברו סיבוב אחד בלבד (1995).
באוגוסט 1999 נשלח מאנינג בטרייד לאורלנדו מג'יק, יחד עם פט גאריטי, בתמורה לרכז פני הארדוויי, וכעבור שבועיים הועבר עם דייל אליס למילווקי באקס, עבור כריס גטלינג וארמן גיליאם. לאחר עונה אחת במילווקי חתם לעונה ביוטה ג'אז, ובשתי עונותיו האחרונות שיחק עבור דאלאס מאבריקס ודטרויט פיסטונס כשחקן ספסל שולי יחסית. בעונתו האחרונה בקריירה, 2002/2003, העפיל עם דטרויט לשלב גמר המזרח, בו הפסידו לניו ג'רזי נטס בתוצאה 4-0.
קריירת אימון

בשנת 2003 מונה מאנינג לתפקיד מנהל קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס, בה למד בעבר. בין השנים 2006–2012 שימש כעוזר המאמן של הקבוצה, אשר זכתה באליפות המכללות בעונת 2007/2008. באפריל 2012 מונה למאמנה הראשי של קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טולסה, אותה הוביל בעונת 2013/2014 להופעתה הראשונה בטורניר ה-NCAA מאז שנת 2003.
לקראת עונת 2014/2015 עבר לאמן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וייק פורסט.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של מאנינג ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  דף השחקן, באתר היכל התהילה של ספורטאי קנזס
↑  סטטיסטיקות המכללות של מאנינג, באתר sports-reference.com
↑  קנזס זוכה באליפות המכללות לשנת 1988, באתר לוס אנג'לס טיימס, 5 באפריל 1988
↑  מאנינג נבחר לשחקן העשור של מחוז ה-Big Eight, בארכיון גוגל חדשות, 24 באוקטובר 1989
↑  The Seoul Olympics: N.B.A in 1992 Olympics?, באתר הניו יורק טיימס, 29 בספטמבר 1988
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1988, באתר basketball-reference.com
↑  מאנינג נשלח בטרייד לאטלנטה, באתר הניו יורק טיימס, 25 בפברואר 1994
↑  מאנינג חותם על חוזה בפיניקס, באתר philly.com,‏ 13 באוקטובר 1995
↑  מאנינג נשלח בטרייד למילווקי, באתר הניו יורק טיימס, 20 באוגוסט 1999
↑  מאנינג ממונה למאמן אוניברסיטת טולסה, באתר ESPN,‏ 30 במרץ 2012
↑  מאנינג ממונה למאמן אוניברסיטת וייק פורסט, באתר ESPN,‏ 4 באפריל 2014
| נבחרת ארצות הברית – מדליסטית הארד - סיאול (1988) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 ריצ'מונד •  5 סמית' •  6 קולס •  7 הוקינס •  8 גרייר •  9 סמית •  10 אנדרסון •   11 אגמון •  12 מארלי • 13 מאנינג •  14 ריד • 15 רובינסון • מאמן: תומפסון |  1  •  2  •  3  •  4 ריצ'מונד •  5 סמית' •  6 קולס •  7 הוקינס •  8 גרייר •  9 סמית •  10 אנדרסון •   11 אגמון •  12 מארלי • 13 מאנינג •  14 ריד • 15 רובינסון • מאמן: תומפסון | ארצות הברית |
דגל קניה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי, דגל הצי האזרחי והמדיני
 יחס אורך/גובה:  2:3
 קבלת מעמד רשמי:  12 בדצמבר 1963
 מוטיבים עיצוביים:  שדה, חנית, מסגרת, מגן 
 גרסאות נוספות

 
 גרסאות היסטוריות
 דגל מזרח אפריקה הבריטית
 
 
דגל קניה (בסוואהילי: Bendera ya Kenya) הוא דגלה הלאומי של קניה. הוא אומץ ב-12 בדצמבר 1963. הדגל מבוסס על דגל האיחוד הלאומי האפריקאי הקנייתי, כאשר לאחר קבלת עצמאותה של קניה נוסף לדגל האיחוד, במרכזו, מגן מסאי אפריקאי טיפוסי ושתי חניתות המסמלים נכונות להגן על המדינה.
צבעי הדגל הם הצבעים הכלל-אפריקאיים: השחור מסמל את צבע עורם של רוב תושבי המדינה, האדום את המאבק לעצמאות, הירוק את עושרה הטבעי של המדינה והלבן מסמל שלום.
גרסאותיו של הדגל > נסים נשיאותיים היסטוריים

הנס הנשיאותי הראשון של קניה (1963–1970)
הנס הנשיאותי של ג'ומו קניאטה
הנס הנשיאותי של דניאל אראפ מוי
הנס הנשיאותי של מוואי קיבאקי
הנס הנשיאותי של אוהורו קניאטה
הנס הנשיאותי של ויליאם רוטו, נשיא קניה המכהן
גרסאותיו של הדגל > דגלי כוחות ההגנה

דגל כוחות ההגנה של קניה
דגל הצי של קניה
הנס הנשיאותי של הצי של קניה
דגל חיל האוויר של קניה
גרסאותיו של הדגל > גרסאות דגל קניה

דגל קניה עם סמל קניה
דגלים היסטוריים

חברת מזרח אפריקה הבריטית (1888–1895)
מזרח אפריקה הבריטית (1895–1921)
מושבת קניה (1921–1963)
קניה (1963–1964); דגל הרפובליקה של קניה (1964–הווה)
ראו גם

סמל קניה
המנון קניה
דגל קרואטיה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי, דגל הצי האזרחי והמדיני
 יחס אורך/גובה:  1:2 (הגרסה היבשתית)   2:3 (הגרסה הימית)
 הונף לראשונה:  1991
 קבלת מעמד רשמי:  21 בדצמבר 1990
 מוטיבים עיצוביים:  צבעי הלאומיות הכלל-סלאבית:  טריקולור אדום-לבן-כחול,  סמל קרואטיה במרכז
 גרסאות נוספות:        דגל ימי צבאי
דגל קרואטיה (בקרואטית: Zastava Hrvatske) או הטריקולור (בקרואטית: Trobojnica) הוא אחד מסמליה של מדינת קרואטיה. הדגל מורכב משלושה פסים אופקיים בגודל שווה בצבעים אדום, לבן וכחול. באמצעו מופיע סמל קרואטיה.
היסטוריה

הדגל משלב את הצבעים של דגלי ממלכת קרואטיה (אדום ולבן), ממלכת סלאבוניה (כחול לבן) וחלק מממלכת דלמטיה (כחול וצהוב). שלוש הממלכות הן המדינות המכוננות ההיסטוריות של הממלכה הקרואטית.
הטריקולור המורכב מהצבעים אדום, לבן וכחול היה חלק מדגלה של קרואטיה מאז 1848, וצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית בדגל מקושרות ללאומיות הרומנטית. בעוד שהבאנבוניה של קרואטיה הייתה קיימת בתוך ממלכת יוגוסלביה היה לה דגל דומה, אך ללא הכתר המודרני מעל המגן המשובץ. במהלך התקופה בה הייתה המדינה העצמאית של קרואטיה, הדגל היה דומה לדגל קרואטיה היום, אך ללא הכתר מעל המגן המשובץ והאות "U" הופיעה בפינה השמאלית העליונה של הדגל. כמו כן, המשבצת הראשונה בסמל המגן המשובץ של דגל קרואטיה הייתה לבנה. בעוד שקרואטיה הייתה חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הטריקולור שלה היה זהה, אבל הוא הכיל כוכב אדום עם קו מיתאר צהוב במקום סמל המגן המשובץ. הכוכב הוחלף על ידי המגן במאי 1990, זמן קצר לאחר הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות. הדגל הנוכחי וסמל המגן המשובץ אומצו רשמית ב-21 בדצמבר 1990, כעשרה חודשים לפני הכרזת העצמאות מיוגוסלביה ויום לפני חוקת קרואטיה ב-22 בדצמבר 1990.
הסמל

הסמל במרכז הדגל, סמלה הרשמי של קרואטיה, מורכב ממגן משובץ באדום ולבן, שמעליו מוצב כתר חמשת המחוזות העתיקים של קרואטיה: קרואטיה, דוברובניק, דלמטיה, איסטריה, וסלאבוניה.
צבעים

הצבעים הבאים מופיעים על גבי דגל קרואטיה:
| ערכת צבעים | אדום | לבן | תכלת | כחול | צהוב | שחור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פנטון | 186 C | Transparent white | Process Cyan C | Reflex Blue C | 108 C | Process Black C |
| CMYK | 0-100-100-0 | 0-0-0-0 | 100-0-0-0 | 100-82-0-2 | 0-6-95-0 | 0-0-0-100 |
| RGB | 255-0-0 | 255-255-255 | 0-147-221 | 23-23-150 | 247-219-23 | 0-0-0 |
| Hex | #ff0000 | #ffffff | #0093dd | #171796 | #f7db17 | #000000 |
דגלים היסטוריים

דגל ממלכת קרואטיה (1848)
דגל ממלכת קרואטיה (1852–1860)
דגל ממלכת סלאבוניה (1852–1868)
דגל ממלכת דלמטיה (1820–1918)
דגל ממלכת קרואטיה-סלאבוניה (1868–1918)
דגל ממלכת קרואטיה-סלאבוניה עם סמל המגן (1868–1918)
דגל הבאנובינה של קרואטיה (1939–1941)
דגל המדינה העצמאית של קרואטיה (1941–1945)
דגל המדינה הפדרלית של קרואטיה ששימש את הפרטיזנים הקרואטים במהלך מלחמת העולם השנייה, עד 1947
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה (1947–1990)
דגל רפובליקת קרואטיה (25 ביולי – 21 בדצמבר 1990)
ראו גם

סמל קרואטיה
המנון קרואטיה
דגל קרואטיה על מבצר קנין
הדגל הגדול ביותר המתנופף בקרואטיה, על גבי הר Srđ מעל העיר דוברובניק
האי פרוט

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  דנובה 
 קואורדינטות:  45°36′32″N 28°09′09″E﻿ / ﻿45.60897°N 28.15254°E﻿ / 45.60897; 28.15254
 שטח:  0.62 קמ"ר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  רומניה רומניה
 אוכלוסייה:  0
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור האי פרוט(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור האי פרוט
 
האי פרוט (ברומנית: Ostrovul Prut) הוא אי בגודל של 0.62 קמ"ר, הממוקם בדנובה, בשפך הפרוט, בקרבת גאלאץ ומשתייך ניהולית לגאלאץ.
האי הוכרז כשמורת טבע בחוק 5/2000, בעיקר בגלל קיומם בו של כמה מיני עצים מקומיים. האי לא מאוכלס בבני אדם, אך חיים בו סוסים פראים.
האיש מכוכב ארץ

| --- | --- |

 בימוי:  ריצ'רד שנקמן 
 הופק בידי:  סטיבן אלכסנדר, אריק ד. ויסקונסין, רובי בריאן, ריצ'רד שנקמן, אמרסון ביקסבי 
 תסריט:  ג'רום ביקסבי 
 עריכה:  Neil Grieve 
 שחקנים ראשיים:  דייוויד לי סמית, ג'ון בילינגסלי, טוני טוד
 מוזיקה:  מארק הינטון סטוארט 
 צילום:  Afshin Shahidi 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  אנקור ביי, שורליין
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בנובמבר 2007
 משך הקרנה:  87 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 תקציב:  200,000$
 manfromearth.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
האיש מכוכב ארץ (באנגלית: The Man from Earth) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2007, שנכתב על ידי ג'רום ביקסבי ובוים על ידי ריצ'רד שנקמן.
הרעיון לסרט נהגה על ידי ביקסבי עוד בשנות ה-60 המוקדמות, אך הוא סיים לכתוב אותו רק לקראת מותו באפריל 1998. חלק מהצלחתו של הסרט הגיעה בזכות תפוצתו ברשתות עמית לעמית (Peer to peer) באינטרנט, דוגמת ביטורנט. מפיק הסרט הודה על כך באופן פומבי למשתמשי הרשתות הללו. בהמשך, שנקמן עיבד את הסרט למחזה בעל אותו השם.
עלילת הסרט נסובה סביב סיפורו של ג'ון אולדמן, פרופסור באוניברסיטה שעוזב את עבודתו, וטוען שהוא קרו-מניון (אדם מהתקופה הפלאוליתית) שבדרך כלשהי הצליח לשרוד יותר מ-14 אלף שנה. הסרט כולו מתרחש בביתו של אולדמן במהלך מסיבת הפרידה שלו, והוא מורכב כמעט כולו מדיאלוג. העלילה מתקדמת באמצעות השיחה בין אולדמן וחבריו מהאוניברסיטה בה הוא עבד.
צוות השחקנים

על-פי סדר הופעתם:
דייוויד לי סמית (ג'ון אולדמן)
טוני טוד (דן)
ג'ון בילינגסלי ׁ(הארי)
אניקה פטרסון (סנדי)
ויליאם קאט (ארט ג'נקינס)
אלקסיס תורופ (לינדה מרפי)
ריצ'רד ריל (ד"ר ויל גרובר)
רובי בריאן (שוטר)
פרסים

הסרט זכה במספר פרסים:
2007 - זוכה פרס התסריט הטוב ביותר - פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של רוד איילנד.
2008 - זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע הפנטזיה של אורוגוואי במונטווידאו.
2008 - זוכה פרס בחירת הקהל בפסטיבל קולנוע הפנטזיה של אורוגוואי במונטווידאו.
2008 - זוכה פרס הבמאי הטוב ביותר - בפסטיבל קולנוע הפנטזיה הבינלאומי של פורטו אלגרה בברזיל.
2008 - זוכה מקום שני בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע הפנטזיה של ריו דה ז'ניירו (RioFan).
2008 - זוכה פרס הקהל לתסריט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע Fixion-Sars לסרטי אימה וסרטי פנטזיה בסנטיאגו (צ'ילה).
2008 - זוכה פרס השופטים לתסריט הטוב ביותר באותו הפסטיבל.
2008 - זוכה פרס התסריט הטוב ביותר בסרט מדע בדיוני בפסטיבל סרטי האימה והמדע הבדיוני בפיניקס, אריזונה (ארצות הברית).
2008 - זוכה פרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל "רוחו סנגרה" בבואנוס איירס (ארגנטינה).
2007 - הסרט היה מועמד לפרס סאטורן לסרט הטוב ביותר ב-DVD.
2008 - זוכה בפרס DVD Critics.
האי פיפס

| --- | --- |

האי פיפס במפתו של ויליאם האקה משנת 1699
 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  47°S 59°W﻿ / ﻿47°S 59°W﻿ / -47; -59
 נתונים מדיניים
 על שם:  סמיואל פיפס 
 מגלה:  אמברוז קוולי 
 תאריך גילוי:  1684 
  (למפת האוקיינוס האטלנטי מוגדלת) האי פיפס(למפת האוקיינוס האטלנטי רגילה) האי פיפס
 
האי פיפס על מפה מהמאה ה-18.
האי פיפס (באנגלית: Pepys Island) הוא אי תעתוע אשר בעבר סברו כי הוא ממוקם כ-390 קילומטרים צפונית לאיי פוקלנד. האי התגלה לראשונה על ידי אמברוז קוולי בשנת 1684 וסומן בהתאם במפות. האי נקרא על שם סמיואל פיפס, מזכיר הימייה האנגלי באותה עת.
מספר מסעות חקר ניסו לזהות את האי במהלך המאה ה-18. ג'ון ביירון זיהה את האי עם האי הצפוני ביותר באיי פוקלנד, אולם חוקרים אחרים ובהם לואי-אנטואן דה בוגינוויל, ג'ורג' אנסון וקפטן ג'יימס קוק המשיכו לחפש את האי עד שנות ה-80 של המאה ה-19, עת התבררה טעות הניווט של קוולי, אשר ככל הנראה זיהה בטעות את אחד מאיי פוקלנד.
דורית גולנדר

דורית דרוקר גולנדר (1 באפריל 1949), כיהנה כשגרירת ישראל ברוסיה בשנים 2010–2015.
נולדה בווילנה שבליטא ב-1949 ועלתה לישראל עם הוריה, ליזה ושלומי דרוקר, ב-1967. היא למדה עברית בקיבוץ גליל ים ולמדה סובייטולוגיה ואנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים.
מ-1968 עבדה בתחנת הרדיו "קול ישראל" במחלקה הרוסית, כששידרה, זוהתה בכינוי "שלומית לידור".
בשנים 1996–2010 הייתה מנהלת ועורכת תחנת הרדיו רק"ע, ונחשבת ממייסדי התחנה, שהוקמה ב-1991 ויועדה עבור העולים החדשים.
ב-18 באוקטובר 2010 מונתה על ידי שר החוץ אביגדור ליברמן לשגרירת ישראל ברוסיה במקומה של אנה אזרי אשר כיהנה כשגרירה מ-2006.
נשואה, אם לשני בנים, וסבתא לשבעה נכדים.
הערות שוליים

↑  אלי ברדנשטיין, השגרירה החדשה ברוסיה: אשת תקשורת, באתר nrg‏, 30 בנובמבר 2009
↑  רדיו רק"ע באתר אנשים ישראל
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דנה רוטנברג

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1979 (בת 45) רמת גן, ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת הולינס 
 תחום יצירה:  מחול, אמנות רבתחומית, ניהול אמנותי
 פרסים והוקרה:  2014 - פרס שרת התרבות ליוצרת צעירה במחול 2012 - פרס רוזנבלום ליוצרת מבטיחה
 www.drdg.co.il
 
דנה רוטנברג (נולדה ב-21 במרץ 1979) היא כוריאוגרפית, רקדנית, יוצרת ויזמית בינתחומית ישראלית.
ביוגרפיה

רוטנברג נולדה ברמת גן לאריה, כלכלן ופרסומאי ממקימי ״קשר בראל״, ויהודית, אמנית ואדריכלית, מומחית לצבע.
בשנת 1984 היא החלה ללמוד מחול בבית הספר למחול ״בת דור״. היא למדה במוסד עד שנת 1996. בתיכון, למדה במגמת המחול של התיכון לאמנויות ע״ש תלמה ילין וסיימה את לימודיה בהצטיינות. במקביל, בין השנים 1985–1995, למדה פסנתר ותיאוריה מוזיקלית בקונסרבטוריון ״אנזאגי״ שברמת גן.
קריירה אמנותית

בשנת 1999 עברה לניו יורק ולמדה תואר ראשון במחול באוניברסיטת קולומביה שבעיר, עם התמחות משנית בלימודי קולנוע. היא סיימה את לימודיה בשנת 2003 בהצטיינות יתרה (Magna Cum Laude). במקביל ללימודיה האקדמיים, החלה ליצור יצירות מחול ולהציגן במסגרות שונות ברחבי ארצות הברית וקנדה, יחד עם אנסמבל שגיבשה, תחת השם "Red Hill Project". בין היצירות שיצרה בתקופה זו, נמנות: "Change Normal Change", "2+2=3", וגם "UnderStudy", "Chewing The Cud" ,"Escpae The Cookie Cutter".
בשנת 2003 שבה לישראל והחלה ליצור עבודות מחול עצמאיות במסגרות שונות, בהן: פסטיבל אינטימדאנס, פסטיבל זירת מחול, פסטיבל מחולאחר ועוד.
בשנת 2005 היא הצטרפה לעמותת הכוריאוגרפים.
רוטנברג נמנתה על צוות ההיגוי שהקים את איגוד הרקדנים באמ"י. הצוות הוביל לשינוי משמעותי בתנאי העסקתם של הרקדנים בישראל.
בשנים 2010–2011 למדה תואר שני MFA במחול בתוכנית משותפת לאוניברסיטת הולינס שבארה״ב, ו־American Dance Festival.
רוטנברג יוצרת במגוון סגנונות ולזירות מופע שונות, בהן: יצירות לבמה, יצירות תלויות מקום, יצירות אינטראקטיביות ואימרסיביות, יצירות ביוגרפיות ואוטוביוגרפיות, סרטי מחול ווידאו-ארט, כוריאוגרפיות לתיאטרון ולאופרה, ועוד.
בשנת 2013 רוטנברג ייסדה ויצרה את ״פרויקט 48 מחול״, מיזם אמנותי שמתרחש מדי שנה מאז היווסדו, בו נפגשים כוריאוגרפים וכוריאוגרפיות, רקדנים ורקדניות, אמנים ואמניות, ל״בליינד דייט״ בזק יצירתי שכולל שני סבבי יצירה בני 24 שעות רצופות. בסיומם מוצגות יצירות מקוריות וחד פעמיות שנרקמו במסגרת העבודה המשותפת לקהל. הפורמט היצירתי שפיתחה יושם עם השנים במוסדות לימוד בישראל ובעולם כמודל לפיתוח יצירתיות ומפגש בין דסיצפלינות אמנותיות. דנה יזמה את פרויקט ״ביקורי סטודיו״ בשיתוף עיריית תל אביב, שסיפק לקהל הרחב הצצה אינטימית לתהליכי יצירה של כוריאוגרפיות. בין השנים 2020–2023 מכהנת כמנהלת אמנותית שותפה של פרויקט ״הרמת מסך״ מייסודו של משרד התרבות והספורט.
הוראה

רוטנברג מלמדת תנועה וקומפוזיציה במסגרות לימוד שונות בארץ ובחו״ל. בין השנים 2015–2021 הרצתה והנחתה קורסים בתוכנית לתואר שני באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. משנת 2021 היא מרצה בבית הספר למחול בסמינר הקיבוצים, ומשנת 2022 מנחה ומלווה יצירות אישיות של תלמידות הסדנא להכשרת רקדנים בגעתון.
רשימת יצירות > מחול לבמה

2004 - Be Careful What You Wish For - במסגרת אנסמבל בת שבע יוצרים.
2005 - שחיה לילית - פסטיבל אינטימדאנס.
2006 - Pixels on The Rocks - במסגרת Sugar Salon Residency
2006 - Park Part I - הפקה עצמאית.
2007 - קונטרפונקט - פסטיבל זירת מחול בניהולם האמנותי של מאיה לוי ודורון תבורי.
2007 - על ארבע - סוזן דלל.
2008 - נא לא להאכיל את הרקדנים - פסטיבל זירת מחול בניהולה האמנותי של מאיה לוי.
2009 -  נע באוזן - הפקה עצמאית, תיאטרון ענבל.
2010 - אישונים - פסטיבל הרמת מסך בניהולה האמנותי של רננה רז.
2011 - Poly - הפקה עצמאית.
2012 - Armed - פסטיבל הרמת מסך בניהולו האמנותי של יורם כרמי.
2012 - D.R.A.F.T - פסטיבל אינטימדאנס בניהולם האמנותי של עירד מצליח ונאוה צוקרמן.
2013 - נע באוזן 2.0 - הפקה עצמאית, מוזיאון תל אביב.
2014 - תנועת הצופים - אירועי נקודת מגע, מוזיאון ישראל במסגרת עונת התרבות - בניהולה האמנותי של רננה רז.
2015 - playing around - גלריה על הצוק.
2016 - לא עלינו - פסטיבל אינטימדאנס, בניהולם האמנותי של טל יחס, יאיר ורדי ונאוה צוקרמן.
2018 -נבחרת החלומות - הפקה עצמאית.
2019 - 60,000 גר (ה)ם - אינטימדאנס, בניהולם האמנותי של רננה רז ועופר עמרם.
2019 - פשעים נגד הטעם האישי - הפקה עצמאית בשיתוף יאיר מיוחס.
2021 - Everything Must Go - במסגרת פסטיבל מחולשלם.
2022 - כולי אוזן - הפקה בשיתוף יאיר מיוחס, במסגרת תערוכת ״דמיינו מוזיאון״ באוצרותה של רותי דירקטור במוזיאון תל אביב.