stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Something to Give Each Other
רשימת רצועות

| Something To Give Each Other> מס' | Something To Give Each Other> שם | Something To Give Each Other> כותב(ים) | Something To Give Each Other> מפיק(ים) | Something To Give Each Other> משך | Something To Give Each Other>  | Something To Give Each Other>  | Something To Give Each Other>  | Something To Give Each Other>  | Something To Give Each Other>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Rush  | טרוי סיון מלט, ברט לילנד מקלוהן, אדם נובודור, אלכס צ'פמן, קיילין בר (אנ'), קווין היקי | זון, נובודור, סטייאלז פואגו | 2:36 |  |  |  |  |  |
| 2. | What's the Time Where You Are?  | מלט, מקלוהן, אוסקר יירס | יירס | 3:23 |  |  |  |  |  |
| 3. | One of Your Girls  | מלט, מקלוהן, יירס | יירס | 3:01 |  |  |  |  |  |
| 4. | In My Room (בהשתתפות גיטריקה דה לה פואנטה)   | מלט, מקלוהן, יירס, אלברו לפואנטה קאלבו | יירס | 3:13 |  |  |  |  |  |
| 5. | Still Got It  | מלט, יירס | יירס | 3:28 |  |  |  |  |  |
| 6. | Can't Go Back, Baby  | מלט, מקלוהן, יירס, ג'סיקה פראט (אנ'), ניק וורד | יירס | 3:21 |  |  |  |  |  |
| 7. | Got Me Started  | מלט, בר, מקלוהן, כריס סטרייסי (אנ'), איאן קירקפטריק (אנ'), ג'ק גלאס (אנ'), לילנד, טיילה פרקס (אנ') | קירקפטריק, פואגו | 3:18 |  |  |  |  |  |
| 8. | Silly  | מלט, מקלוהן, קירקפטריק | קירקפטריק, פואגו | 3:38 |  |  |  |  |  |
| 9. | Honey  | מלט, מקלוהן, יירס, בר | יירס, פואגו | 3:26 |  |  |  |  |  |
| 10. | How to Stay with You  | מלט, מקלוהן, יירס, אלכסנדר קוק (אנ') | יירס, קוק | 3:16 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 33:40 |  |  |  |  |  |
הערות
1 2  מפיק ווקאלי
עותקי גרסת הדלוקס של האלבום כוללים את הגרסה המורחבת של "Rush" (באורך 3:35)
"Can't Go Back, Baby" כולל דגימה מתוך השיר "Back, Baby", שנכתב ובוצע על ידי ג'סיקה פראט.
"Got Me Started" כולל דגימה מתוך השיר "Shooting Stars", שנכתב על ידי כריס סטרייסי וג'ק גלאס, ובוצע על ידי Bag Raiders.
"Silly" כולל דגימה מתוך השיר "Musica (E il resto scompare)", שבוצע על ידי אלטרה למבורגיני (אנ').
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
הערות שוליים

↑  איי. ג'י. קוק (אנ'), אוסקר יירס, איאן קירקפטריק (אנ'), נובודור, סטייאלז פואגו (אנ'), זון
↑  Mier, Tomás. "'Enough Excuses': Troye Sivan Teases First Album in 5 Years With Single Announcement". Rolling Stone (באנגלית). נבדק ב-22 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Paul, Larisha. "Troye Sivan's New Album Is on the Way and He's Already Feeling the 'Rush'". Rolling Stone (באנגלית). נבדק ב-22 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Troye Sivan Reveals The Secret Behind His New Album Cover" (video). 10Play (באנגלית). The Project. 30 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דוגמה מתוך שירות המוזיקה Apple Music כפי שמוצג באינדונזיה:
Something To Give Each Other oleh Troye Sivan (באינדונזית), 2023-10-13, נבדק ב-2023-10-13
↑  Condé Nast, The Best Albums of 2023 (So Far), Vogue, ‏2023-10-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rolling Stone, The 100 Best Albums of 2023, Rolling Stone, ‏2023-11-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  The 50 Best Albums of 2023: Staff List, Billboard, ‏2023-12-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  "ARIA Awards 2024: Royel Otis takes home four awards and Troye Sivan three". ABC News (בAustralian English). 2024-11-20. נבדק ב-2024-12-05.
↑  Katie Atkinson, Here Are the 2024 Billboard Music Awards Winners: Full List, Billboard, ‏2024-12-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Troye Sivan Shares New Single "Got Me Started": Listen". Stereogum (באנגלית). 2023-09-20. נבדק ב-2023-09-20.
| טרוי סיון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Blue Neighbourhood • Bloom • Something to Give Each Other |  |
| מיני-אלבומים | Dare to Dream • June Haverly • TRXYE • Wild • In a Dream |  |
| סינגלים | "Happy Little Pill" • "Wild" • "Youth" • "Talk Me Down" • "Heaven" • "There for You" • "My My My!" • "The Good Side" • "Strawberries & Cigarettes" • "Bloom" • "Dance to This" • "Animal" • "1999" • "Revelation" • "Sombody to Love" • "I'm So Tired..." • "Take Yourself Home" • "Easy" • "Rager Teenager!" • "You" • "Could Cry Just Thinkin About You" • "Angel Baby" • "You Know What I Need" • "Rush" • "Got Me Started" • "One of Your Girls" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Papercut" • "Hands" • "2099" • "Love Me Wrong" |  |
| סיבובי הופעות | Troye Sivan Live • Blue Neighbourhood Tour • Suburbia Tour • The Bloom Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: cbf8fc77-e2f0-4e73-9740-19cd6c0624a4
מרווין מינסקי

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1927 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בינואר 2016 (בגיל 88) בוסטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  בינה מלאכותית, פילוסופיה של הנפש, מדעים קוגניטיביים, מדעי המחשב 
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד (1950)  אוניברסיטת פרינסטון (1954)  אקדמיית פיליפס  בית הספר פילדסטון לאתיקה תרבותית  תיכון ברונקס למדעים  הרווארד קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  אלברט וו. טאקר 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1958–2016) 
 תלמידי דוקטורט:  William Yaw-Poh Lim, David Alex Levitt, David Felix Rosenthal, Robert Walter Lawler, Thomas Lane Jones, Lawrence Jay Krakauer, דניאל היליס, Stephen William Smoliar, José Armando Valente, David Daniel McDonald, Push Singh, Michael David Travers, Lewis Mark Norton, Daniel Frederick Gruhl, Steven Henry Strassmann, Nicholas Louis Cassimatis, Kenneth William Haase, Jr., Thomas George Evans, Berthold K. P. Horn, ג'ואל מוזס, Benjamin Kuipers, Michael Hawley, מנואל בלום, Adolfo Guzmán Arenas, Eugene Charles Freuder, Luc Steels, Paul W. Abrahams, Howard Allen Austin, Warren Teitelman, James Robert Slagle, William A. Martin, Bertram Raphael, Eugene Charniak, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  Harvard Society of Fellows  פרס דן דוד (2014)  פרס חזית הידע של קרן BBVA (2013)  עמית הוועדה למחקר סקפטי  עמית מוזיאון היסטוריית המחשב (2006)  פרס רוברט וו. ווד (2001)  מדליית בנג'מין פרנקלין (2001)  פרס חלוץ המחשב (1995)  פרס הצטיינות במחקר של הוועידה הבינלאומית לאינטלגנציה מלאכותית (1991)  עמית האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (1990)  פרס יפן (1990)  עמית אגודת המדעים הקוגניטיביים  דוקטור לשם כבוד (1987)  פרס טיורינג (1969) 
 בן או בת זוג:  Gloria Minsky 
 הערות:  יהודי
 web.media.mit.edu/~minsky/
 תרומות עיקריות
 מחקרים בבינה מלאכותית, נחשב לאחד מאבות תחום זה.
 
מרווין לי מינסקי (באנגלית: Marvin Lee Minsky; ‏9 באוגוסט 1927 - 24 בינואר 2016) היה מדען אמריקאי-יהודי שנחשב לאחד מאבות תחום הבינה המלאכותית וזכה לפרסים ולאותות הוקרה רבים.
מינסקי הוא אחד ממייסדי מעבדת הבינה המלאכותית של MIT ומחברם של מספר ספרים חשובים בתחום.
חייו ועבודתו

מינסקי נולד בעיר ניו יורק, להנרי, שהיה רופא עיניים, ופאני לבית רייזר, שהייתה פעילה ציונית. למד בבית הספר פילדסטון ולאחר מכן בתיכון ברונקס למדעים. הוא המשיך ללימודים באקדמיית פיליפס, בעיר אנדובר, מסצ'וסטס. בשנים 1944–1945 שירת בצי האמריקאי.
בשנת 1950 קיבל תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת הרווארד, וארבע שנים לאחר מכן תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת פרינסטון בהנחיית אלברט טאקר. מינסקי השתייך לסגל MIT מ-1958 ועד לפטירתו, והיה פרופסור להנדסת חשמל ומדעי המחשב.
בקיץ 1956 היה ממארגני סדנת דארטמות' שהיה המפגש הראשון בנושא אינטליגנציה מלאכותית (השם נטבע אז) בדארטמות' קולג' יחד עם ג'ון מקארתי וקלוד שנון. למפגש הייתה השפעה גדולה והוא נחשב לאירוע שכונן את המחקר בתחום.
מינסקי היה מעורב בהמצאות ופיתוחים רבים, כדוגמת אביזר התצוגה הראשון לראש, "צב" הלוגו, ומכונה שאותה בנה בשנת 1951 והייתה הראשונה שביצעה למידת מכונה באמצעות רשת נוירונים אקראית.
כתב יחד עם סימור פפרט את הספר פרספטרונים "Perceptrons" שהיה לאבן יסוד בתחום הרשתות העצביות המלאכותיות. ביקורתו החריפה כלפי מחקר בלתי ריגורוזי בשדה זה, שהובעה בספרו, נחשבת אחראית במידה בלתי מבוטלת להעלמות תחום הרשתות העצביות המלאכותיות מהמחקר במדעי המחשב בשנות השבעים, שהתחדש רק בשנות השמונים של המאה העשרים.
בתחילת שנות השבעים הוא ופפרט החלו לפתח תאוריה לה קראו "The Society of Mind" אשר מנסה להסביר את ההתנהגויות להן קוראים בני אדם "תבוניות" כאינטראקציה של חלקים בלתי-תבוניים. בשנת 1986 פרסם ספר מקיף על תאוריה זו, שבניגוד לספריו הקודמים כוון לקהל הרחב.
היה ממתנגדי פרס לובנר למחשב שיעבור את מבחן טיורינג וטען נגדו שהוא יצר מסע פרסום שנתי מגונה וחסר תועלת, ובבדיחות הציע את "פרס מינסקי" בסך 100 דולר לאדם שישכנע את לובנר להפסיק את התחרות.
בתחילת שנות החמישים עת היה מבקר במעבדות בל עיצב "מכונה חסרת תועלת" שהיוותה מקור השראה ל"מכונות חסרות התועלת" הידועות ביותר.
שימש יועץ מדעי לסרט "2001: אודיסיאה בחלל" ומוזכר בסרט וגם בספר.
ב-1952 נישא לגלוריה רודיש, רופאת ילדים, ולזוג היו שלושה ילדים. ב-24 בינואר 2016 נפטר בביתו שבבוסטון.
פרסים ואותות הוקרה

מינסקי הוא זוכה פרס טורינג (1969), פרס יפן (1990), אות IJCAI למצוינות במחקר (1991) ומדליית בנג'מין פרנקלין (2001). בשנת 2014 הוענק לו פרס דן דוד.
לקריאה נוספת

Gerard O’Regan, Giants of Computing - A Compendium of Select, Pivotal Pioneers, Springer, 2013, pp. 193–195.
הערות שוליים

↑  Daniel Crevier, AI: The Tumultuous Search for Artificial Intelligence, New York, NY: BasicBooks, 1993, pp. 38-40, 48-50.
↑  מתוך עשרת המשתתפים בוועידה, ארבעה זכו לאחר מכן בפרס טיורינג על עבודתם בתחום הבינה המלאכותית: מרווין מינסקי (1969), ג'ון מקארתי (1971), אלן ניוול והרברט סיימון (1975).
| זוכי פרס טיורינג |
| --- | --- | --- |
| 1966–1980 | אלן פרליס (1966) • מוריס וינסנט וילקס (1967) • ריצ'רד המינג (1968) • מרווין מינסקי (1969) • ג'יימס וילקנסון (1970) • ג'ון מקארתי (1971) • אדסחר דייקסטרה (1972) • צ'ארלס באקמן (1973) • דונלד קנות' (1974) • אלן ניוול והרברט סיימון (1975) • מיכאל רבין ודנה סקוט (1976) • ג'ון באקוס (1977) • רוברט פלויד (1978) • קנת אייברסון (1979) • טוני הור (1980) |  |
| 1981–2000 | אדגר קוד (1981) • סטיבן קוק (1982) • קן תומפסון ודניס ריצ'י (1983) • ניקלאוס וירת (1984) • ריצ'רד קארפ (1985) • ג'ון הופקרופט ורוברט טרג'אן (1986) • ג'ון קוק (1987) • איוואן סאת'רלנד (1989) • וילאם קאהן (1990) • פרננדו קורבטו (1991) • רובין מילנר (1992) • באטלר לאמפסון (1993) • יוריס הארטמאניס וריצ'רד סטרנס (1994) • אדוארד פייגנבאום וראג' רדי (1995) • מנואל בלום (1996) • אמיר פנואלי • דאגלס אנגלברט (1997) • ג'ים גריי (1998) • פרד ברוקס (1999) • אנדרו יאו (2000) |  |
| 2001–2020 | אולה יוהאן דאל וקריסטין נייגארד (2001) • רונלד ריבסט, לאונרד אדלמן ועדי שמיר (2002) • אלן קיי (2003) • וינט סרף ובוב קאהן (2004) • פיטר נאור (2005) • פרנסס אלן (2006) • אדמונד קלארק, אלן אמרסון וג'וסף סיפאקיס (2007) • ברברה ליסקוב (2008) • צ'ארלס פ. ת'אקר (2009) • לסלי וליאנט (2010) • יהודה פרל (2011) • שפי גולדווסר וסילביו מיקאלי (2012) • לזלי למפורט (2013) • מייקל סטונברייקר (2014) • ויטפילד דיפי ומרטין הלמן (2015) • טים ברנרס-לי (2016) • ג'ון הנסי ודייוויד פטרסון (2017) יהושע בנג'יו, ג'פרי הינטון ויאן לקון (2018) • אדווין קטמול ופט הנרהן (2019) • אל אהו וג'פרי אולמן (2020) |  |
| 2021 ואילך | ג'ק דונגארה (2021) • רוברט מטקאלף (2022) • אבי ויגדרזון (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270813505171  PLWABN: 9810604545005606  ACM DL: 81336491376  BIBSYS: 90130688  BNE: XX1033183  BnF: cb12079407k (data)  CANTIC: a10375703  CiNii: DA00191270  dblp: m/MarvinMinsky  GND: 12009231X  ICCU: CFIV033228  ISNI: 0000 0001 1469 0776  LCCN: n50032614  MusicBrainz: 312d3c81-0a90-429c-8e08-f63199a9eeb4  MGP: 6869  NDL: 00450165  NKC: skuk0004141  NLA: 35355124  NLG: 307143  NLK: KAC201902685  NSK: 000237943  NTA: 070756287  RERO: 02-A027692901  RSL: 000086976  SELIBR: 394534  SNAC: w6p5980g  SUDOC: 029097401  Trove: 923374  VIAF: 22166315   WorldCat (עם VIAF): 22166315
ג'ב בוש

ג'ון אליס "ג'ב" בוש (אנגלית: John Ellis "Jeb" Bush; נולד ב-11 בפברואר 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, כיהן כמושל ה-43 של מדינת פלורידה בארצות הברית, בין השנים 1999–2007 והיה הנציג הראשון של המפלגה הרפובליקנית שנבחר בפעם השנייה ברציפות לתפקיד זה. בוש הוא בנם של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, הנשיא ה-41 של ארצות הברית וברברה בוש, ואחיו הצעיר של ג'ורג' ווקר בוש הנשיא ה-43 של ארצות הברית.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

בוש נולד במידלנד שבטקסס, שם ניהל אביו חברה לקידוח נפט. כשהיה בן שש עברה משפחתו ליוסטון. בצעירותו הצטיין בוש בספורט, במיוחד בבייסבול וטניס. תחילה התחנך בוש במערכת החינוך הציבורית, אך מאוחר יותר עבר ללמוד בבית ספר פרטי. כאשר היה בוש בכיתה ח', נבחר אביו לבית הנבחרים של ארצות הברית והמשפחה עברה להתגורר בוושינגטון הבירה. ג'ב בוש נשאר אצל משפחה אחרת כדי לסיים את שנת הלימודים ובהמשך נעוריו בילה בחופשות במתחם שידוע כאחוזת בוש. לאחר מכן נרשם בוש לפנימיית אקדמיית פיליפס אשר במסצ'וסטס, כאשר בשלב זה אחיו הגדול ג'ורג' בוש כבר למד בה. בגיל 17 בוש נסע ללאון, מקסיקו, במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים של הפנימייה שלו. בוש לימד בלאון אנגלית ואף פגש את אשתו לעתיד. בוש נרשם לאוניברסיטת טקסס שבאוסטין ללימודי דרום אמריקה וסיים תואר ראשון ב-1973 לאחר שנתיים וחצי בלבד עם ציונים גבוהים שזיכוהו בחברות באחוות פי בטא קפא. בוש נרשם לגיוס בעת מלחמת וייטנאם, אך המלחמה הסתיימה לפני שהספיקו לגייסו.
ביוגרפיה > עבודותיו בטקסס ומחוץ לארצות הברית

לאחר סיום לימודיו עבר לעבוד בוש עבור הבנק למסחר של טקסס. אל מקום עבודה זה הגיע דרך ג'יימס בייקר, חבר קרוב של המשפחה ויו"ר חבר הנאמנים של הבנק. בנובמבר 1977 עזב בוש את ארצות הברית לקראקס, בירת ונצואלה, כדי להקים סניף נוסף של הבנק למסחר של טקסס. במשך שנתיים עסק שם בוש במימון בינלאומי. לימים הגיע בוש לעבודה על התוכניות למנהלים של הבנק. לאחר עסקי הממון בדרום אמריקה חזר בוש לארצות הברית לעבוד ללא שכר בקמפיין של אביו, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, למועמדות המפלגה הרפובליקנית. בסופו של דבר הפסיד אביו בקמפיין הזה, אך נבחר להיות סגנו של רונלד רייגן לבחירות לנשיאות, בחירות בהן ניצחו בוש ורייגן. לימים נבחר אביו של ג'ב בוש להיות הנשיא ה-41 של ארצות הברית.
ביוגרפיה > תקופת העסקים והשתדלנות במיאמי

לאחר הקמפיין של אביו עבר בוש עם משפחתו למחוז מיאמי שבפלורידה. בוש מצא עבודה אצל ארמנדו קודינה, מהגר קובני שהתעשר בארצות הברית מעסקי היי-טק. עם כספו פתח קודינה חברת נדל"ן אשר בה עבד בוש. במהלך שנותיו במיאמי לקח בוש חלק בפרויקטי יזמות רבים ביניהם עבודה עבור חברת טלפונים סלולרים, ישיבה בחבר הנאמנים של חברה נורווגית שמכרה ציוד לכיבוי אש למפעילי צינור הנפט שחוצה את אלסקה, כניסה לבעלות חלקית על קבוצת פוטבול, רכישת חברת נעליים שסוחרת בפנמה והשתתפות במהלך למכירת משאבות מים בניגריה. קודינה הפך את בוש לשותף שלו בעסק נדל"ן שהתפתח להיות אחד הגדולים בדרום פלורידה.
באותו הזמן בוש נשכר גם על ידי מיגל ריקאריי, גולה קובני, אשר עזר קודם לכן ל-CIA בהתנקשויות הכושלות שלהם בפידל קסטרו. ריקאריי, אשר עמד בראש IMC (International Medical Centers), רשת מרכזי בריאות, שכר את בוש בתור יועץ לענייני נדל"ן במטרה שזה ימצא מקומות לשכן את העסק, אף על פי שהמעבר עצמו מעולם לא קרה. לעומת זאת בוש כן שידל את ממשל רייגן/בוש (האב) בשם IMC וריקאריי. ב-1990 בוש הלך כל כך רחוק עם השתדלנות שלו עד שהוא הביא לחנינתו של אורלנדו בוש (Orlando Bosch), גולה קובני שהוכרז לפני כן על ידי הממשל האמריקאי כ"טרוריסט ללא מעצורים" ואף להענקת מושב קבע שלו על אדמת ארצות הברית.
ב-1999 ניצח בבחירות למשרת מושל פלורידה וב-2002 נבחר בשנית, הופך לנציג הראשון של המפלגה הרפובליקנית שזכה להישג זה בפלורידה. לאחר שתי תקופות כהונה, נמנע ממנו להתמודד שוב לתפקיד בשל מגבלת מספר הקדנציות למושל במדינה.
ביוני 2015 הכריז בוש על התמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית של שנת 2016, אך פרש מן המרוץ ב-20 בפברואר 2016, לאחר סיום במקום מאכזב בפריימריז בקרוליינה הדרומית.
חייו האישיים > פעילויות התנדבותיות ואזרחיות

לאחר שהפסיד ב-1994 את הבחירות עבור מושל מדינת פלורידה ניגש בוש לעיסוקים בחברה סביבו. בוש הקים מוסד ללא כוונת רווח, "המוסד למען עתיד פלורידה", צוות חשיבה שהציב לעצמו למטרה להשפיע על המינהל הציבורי ברמת הפועלים. ב-1996 המוסד למען עתיד פלורידה הוציא לאור, בכתיבת משנה של בוש, וכן פרסם מספר מאמרים אשר בוש השתתף בכתיבתם. זמנו של בוש בתחומי הפעילות הקהילתית הלכו למען בית החולים לילדים במיאמי ולקרן למען חסרי הבית במחוז מיאמי. בשיתוף עם מנהיגות שחורה מקומית במיאמי הצליח בוש להקים את בית הספר האלטרנטיבי הראשון במדינת פלורידה, במקום שבו נערכו הפרעות הגזעיות הראשונות מאז תקופת העבדות.
חייו האישיים > משפחה

ב-23 בפברואר 1974 התחתן עם קולומבה גארניקה גאז'ו. נולדו להם שלושה ילדים: ג'ורג' פרסקוט, נואל וג'ב הבן.
בהשפעת אשתו המיר בוש את דתו מנצרות פרוטסטנטית לנצרות קתולית.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, ‏ג@@@ב בוש, אחד המועמדים הרפובליקנים, פורש מהמירוץ לנשיאות ארצות הברית, באתר מעריב אונליין, 21 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012329532905171  PLWABN: 9810638410405606  CiNii: DA16655596  GND: 133297098  ISNI: 0000 0001 1447 7625  LCCN: n96073715  NARA: 10574926  NTA: 380684713  SNAC: w6x92nbd  SUDOC: 138467013  VIAF: 73123927   WorldCat (עם VIAF): 73123927 
דיוקן רשמי של בוש בתקופתו כמושל פלורידה
דרור זיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  שחקן
 יצירות בולטות:  "הילדים מגבעת נפוליאון" בתור תומר
 מספר צאצאים:  4
 פרופיל ב-IMDb
דרור זיו הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ישראלי. זיו התפרסם בעיקר מתפקידו בסדרה "הילדים מגבעת נפוליאון" בתור תומר, ובסדרה "דאוס" בתור קינג, וגם בסרט "הדילרים" בתור איציק הספורטאי.
ביוגרפיה

זיו התגייס לגבעתי בגדוד צבר והיה חייל קרבי.
בשנים 2001-2004 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הנוער "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בערוץ הילדים במשך שלוש עונות גילם את תומר.
בשנת 2003 השתתף בסרט הטלוויזיה "הדמעות של אמסלם" גילם את איתמר אמסלם בנו של אלי. באותה השנה השתתף בסדרת הדרמה של ערוץ 10 "תיק סגור" שיחק את צ'יקו.
בשנת 2009 הופיע בסרט "הזמן שנותר" בתור חייל בדייג.
בשנת 2010 שיחק בסדרת הטלוויזיה "דאוס" ששודרה בערוץ הילדים בחברת yes גילם את דמותו של קינג.
בשנת 2012 השתתף בסרט "הדילרים" בתפקיד איציק הספורטאי.
בשנת 2015 השתתף בפרסומת של חברת "URBAN" לצידם של יניב סוויסה, ושולה זקן.
בשנת 2016 הופיע בסדרת דרמת המתח של HOT "עקרון ההחלפה" גילם את אליאס.
חיים אישיים

נשוי להדס זיו העוסקת בהתפתחות אישית, תודעת שפע, ואורח חיים בריא, אב לארבעה, ומקיים אורח חיים דתי.
בשנת 2019 קיים הפעלות לילדים והוא קרא לעצמו "דרור הגיבור".
זיו שיתף בסרטון שאשתו העלתה לאינסטגרם ולטיקטוק שפרש מעולם המשחק בגלל שהתגייס ליחידה קרבית וגם מפני שזה היה חשוב לאביו שיתגייס ושלא יוותר על הגיוס שלו, וגם שיתף שכיום עולם המשחק פחות מדבר אליו כקריירה אלה כתחביב מכיוון שהתחזק ונהיה דתי.
הערות שוליים

↑  יפעת יעקובסון, ילדי הגבעה, באתר ynet, 1 בינואר 2003
רומולה דה פולסקי

| --- | --- |

רומולה דה פולסקי, צילום משנת 1910
 לידה:  2 בפברואר 1891 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  8 ביוני 1978 (בגיל 87) פריז, צרפת 
 מדינה:  הונגריה 
 בן או בת זוג:  ואצלב ניז'ינסקי 
 
רומולה דה פולסקי צ'לפאלווי אש לובוצי (בהונגרית: Cselfalvi és lubóczi Pulszky Romola, שם משפחתה לאחר הנישואין ניז'ינסקי, בצרפתית: Romola Nijinsky ‏ 20 בפברואר 1891 בודפשט - 8 ביוני 1978 פריז) הייתה רקדנית ואצילה הונגרית, שקשרה את חייה בחיי רקדן הבלט והכוראוגרף ואצלב ניז'ינסקי.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

רומולה פולסקי נולדה בהונגריה כבתם השנייה של קארוי פולסקי (1899-1853), פוליטיקאי ומוזאוגרף הונגרי, ושל אמיליה מרקוש, שחקנית תיאטרון הונגרייה.
מצד האב הייתה בת למשפחה אריסטוקרטית ממוצא פולני ופרוטסטנטי שהמירה בהונגריה את דתה לנצרות קתולית. סבה היה הפוליטיקאי, המהפכן והמוזיאוגרף פרנץ פולסקי, ממקורביו של לאיוש קושוט.
אחותה הבכורה נקראה תרזה או טסה. אביה, קארוי פולסקי, נבחר להאספה הלאומית ההונגרית והיה מנהל הגלריה הלאומית לאמנות של הונגריה.
בילדותה, נאלץ אביה לצאת לגלות ללונדון ואחר כך לאוסטרליה עקב שערורייה פוליטית הקשורה לרכישות דברי האמנות למען הגלריה.
קארוי פולסקי התאבד בגיל 45 בבריסביין באוסטרליה כשרומולה, בתו, הייתה בת 8. היא נפגעה מאוד מהאובדן ומנישואיה השניים של אמה כעבור כמה שנים.
ביוגרפיה > ניז'ינסקי ו"הבלט הרוסי"

פולסקי התאמצה ללמוד משחק ולעבוד כשחקנית אך לא זכתה להצלחה. בגיל 21 התארסה עם ברון הונגרי אך התנערה מהאירוסין ב-1912. היא רותקה על ידי להקת הבלט הרוסי מפריז שהגיעה באותה עת לסיור לבודפשט, ובמיוחד על ידי דמותו של כוכב הלהקה הרוסי-פולני, וצלב ניז'ינסקי, ששמו הלך לפניו כרקדן וככוריאוגרף. פולסקי החליטה לפתח בעצמה קריירה של רקדנית בלט. היא הצליחה להצטרף ללהקת הבלט הרוסי ולסיורים שלה בדרום אמריקה. מנהל הלהקה והמנטור של ניז'ינסקי, סרגיי דיאגילב, אישר לה לקבל שיעורי בלט ממורה הבלט של הלהקה, אנריקו צ'קטי.
היא לא הבחינה שלדיאגילב, שהיה 17 שנה יותר מבוגר מניז'ינסקי, היה קשר אינטימי עם הרקדן, בן חסותו, והתקשתה לשוחח עם ניז'ינסקי בפרטיות, מכיוון שהיה תמיד מלווה בצעיר וסילי זויקוב ובמעסה שלו. לבסוף הצליחה להתקרב אליו בעת שניז'ינסקי תירגל קטעי ריקוד בליווי הפסנתרן בעת מסע הלהקה באונייה 'אוון" לדרום אמריקה. דיאגילב שנרתע מהסיור באוניה נשאר לבלות בוונציה. פולסקי הצליחה לעשות עשתה היכרות ישירה עם ניז'ינסקי בתיווכו של חייט ארגנטינאי בשם צ'אבס ובעזרת עמיתה רקדנית בשם יוזפה קובלבסקה, פילגש לשעבר של אגא ח'אן שעזרה בתרגום ביניהם. פולסקי נעזרה גם בצרפתית הפשוטה שידעה. הרשימה אותו בהופעתה ובעיניין שהיא גילתה לאמנות הבלט. ימים אחדים לפני הגעתם לבואנוס איירס הציע ניז'ינסקי נישואים לרומולה. אכן הם התחתנו בנמל בואנוס איירס ב-10 בספטמבר 1913, זמן קצר אחרי הגעתם.
הנישואים התחילו להפריע מאוד לקריירה האמנותית של ניז'ינסקי. כשפולסקי נכנסה להריון, הוא התחיל להרגיש תסמינים רגשיים וגופניים שהזכירו את תסמונת קובאד. בנסיבות אלה דיאגילב החליט לפטרו והודיע לו על כך במברק. בדרך כלל הוא לא החזיק רקדנים נשואים בלהקה.
ב-18 ביוני 1914, עשרה ימים לפני רצח הארכידוכס האוסטרי פרנץ פרדיננד בסרייבו, ילדה רומולה פולסקי בווינה את בתה, קירה ניז'ינסקי. עם פריצת מלחמת העולם הראשונה בגלל אזרחותו הרוסית של ניז'ינסקי, בני הזוג והתינוקת הושמו במעצר בית אצל אמה של רומולה, אמיליה מרקוש.
אחרי שנתיים של שבי בהונגריה, קיבלו בני הזוג היתר לנסוע לניו יורק, אחרי התערבותם של דיאגילב ושל מנהיגים פוליטיים. הם יצאו לסיור בצפון אמריקה ואחר כך גם לדרום אמריקה.
ביוגרפיה > שווייץ. מחלת בעלה

הזוג ניז'ינסקי התיישב בסופו של דבר בסנט מוריץ בשווייץ, מדינה שהייתה נייטרלית בימי המלחמה. חודשיים אחרי תום המלחמה התחיל ניז'ינסקי לגלות סימנים של פסיכוזה. ב-19 בינואר 1919 הופיע לאחרונה מול קהל באולם הנשפים של המלון "סוברטה" בסנט מוריץ כשהודיע לצופים שירקוד את "נישואיו עם אלהים". אובחן על ידי אויגן בלוילר כחולה בסכיזופרניה הוא טופל במסגרת אשפוז במספר בתי חולים לחולי נפש בשווייץ. הוא שהה שם תקופות ארוכות ב-30 השנים 
שנותרו לו לחיות - בעיקר בבית חולים בורגהלצלי שבניהולו של בלוילר ובסנטוריום "בלוויו" בקרויצלינגן. הטיפולים לא שיפור בהרבה את מצבו הנפשי. בשנת 1920 כשנמצא בטיפול, אשתו ילדה את בתם השנייה, תמרה. אחרי שניז'ינסקי שהה יותר בבית חולים, לפולסקי היו רק קשרי אהבה לסביים.
ב-1934 היא פרסמה ביוגרפיה ראשונה של בעלה "ניז'ינסקי מאת רומולה ניז'ינסקי". גילתה אחר כך את היומן שכתב ניז'ינסקי במשך שישה שבועות בשנת 1919, לפני אשפוזו בבית חולים בשווייץ. ב-1936 היא פרסמה גרסה מצונזרת של היומן.
בשנת 1936 שמעה פולסקי על טיפול חדש לסכיזופרניה באמצעות שוקים עם אינסולין ונכנסה למגעים עם ממציא הטיפול, מנפרד זאקל. החל מ-1938 התחיל ניז'ינסקי לקבל טיפולי תרדמת באמצעות אינסולין למשך שנה עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. 
הטיפול התלווה להפוגה חלקית של המחלה הנפשית ומרבית זמן המלחמה בילתה רומולה פולסקי יחד עם בעלה בבית אמה בבודפשט. אחרי הפלישה הגרמנית לבודפשט במרץ 1944 העדיפה לעבור עם בעלה לעיר שופרון.
ניז'ינסקי מת אחרי המלחמה בשנת 1950 בלונדון.
בשנת 1952 פרסמה רומולה ניז'ינסקי את החלק השני של הביוגרפיה של בעלה "שנותיו האחרונות של ניז'ינסקי".
היא נפטרה בפריז בשנת 1978. 
ב-1995 פורסם היומן של ניז'ינסקי בגרסתו המקורית השלמה, בתרגום של קיריל פיצליון. הוא שימש השראה לשלושה מחזות תיאטרון.
ביוגרפיה > הבנות

קירה ניז'ינסקי (1998-1913) הפכה לרקדנית בלט והתמחתה בין היתר, בכמה תפקידים שביצע בזמנו אביה, כמו כן נבחרה להופיע בבלט "כוכבי הלכת" מאת אנתוני טיודור על המוזיקה של גוסטב הולסט. 
ב-1936 היא התחתנה עם המנצח איגור מרקביץ' שאיתו ילדה בן שקראו לו וצלב. אחרי גירושיה ממרקביץ', הבן נשאר בחזקתו. בדומה לאחותה הצעירה תמרה, קירה היגרה לארצות הברית והתיישבה בסן פרנסיסקו.  
תמרה ניז'ינסקי-מארקוש (ילידת 1920) התגוררה לתקופה עם סבתה אמיליה, בבודפשט. היא לא הספיקה בילדותה לראות את אביה על הבמה, הייתה לשחקנית תיאטרון אחר כך היגרה ב-1957 לקנדה ולארצות הברית. התיישבה בפיניקס ועבדה כספרנית. בבגרותה הפכה למנהלת הקרן "וצלב ורומולה ניז'ינסקי" שנועדה לקדם את המורשת האומנותית של אביה, לרבות לפרסם את הציורים שצייר בחייו המאוחרים.
ספרים

1934 - Nijinsky by Romola Nijinsky, עם מקדמה מאת לינקולן קרסטיין
1936 - Nijinsky's Diary בעריכתה
1952 - The Last Years of Nijinsky
במדיה האומנותית

דמותה של רומולה פולסקי מופיעה או מוזכרת במספר מחזות, סרטים וספרים על אודות בעלה.
במדיה האומנותית > מחזות

1986 - Nijinsky: God's Mad Clown מאת גלן ג'יי. בלומשטיין
1998 - Death of a Faun(מותו של פאון) מאת דייוויד פאונול
1998 - Nijinsky Speaks מונולוג מאת הרקדן לאונרד קרופוט (Crofoot)
1997 - Hová lett a rózsa lelke? - Nizsinszki (מה קרה לנשמת הוורד? -ניז'ינסקי) (בהונגרית) מאת מיקלוש הובאי
1998 - Nijinsky's Last Dance מונולוג מאת נורמן אלן,
2000 - Nijinsky מאת ויליאם לוס
Romola & Nijinsky (Deux Mariages) 2003 מאת לין אלוורז
בשנת 2000 המחזה Madame Nijinsky- Married to a God (מאדאם ניז'ינסקי - נשואה לאליל) מאת טד ארפ (Ted Earp) הוצג במרכז לתרבות "קייל" של האוניברסיטה הממלכתית של אריזונה בסקוטסדייל  ובתיאטרון ויג בבודפשט - בתפקיד רומולה שיחקה נכדתה, קינגה סאקאץ' ניז'ינסקי-גספרס.