stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיירן
היסטוריה

קומטאץ' נוסדה בשנת 1991 על ידי אמיר לב, גדעון מנטל ונחום שרפמן ועד שנת 1997 עסקה בפיתוח תוכנות לדואר אלקטרוני. לאחר מכן עברה לתת שירותי אחסון (הוסטינג) בדואר האלקטרוני. בשנת 1997 מונתה איזבל מקסוול (בתו של איש העסקים רוברט מקסוול ואחותה של גיליין מקסוול) לתפקיד נשיאת החברה. במהלך 1999 גייסה החברה כ-100 מיליון דולר בהנפקות פרטיות ובהנפקה ציבורית בנאסד"ק בשנת 1999. באחת ההנפקות השתתפה גם חברת מיקרוסופט. גיוסי ההון איפשרו לקומטאץ' לגדול בתוך שנה מ-40 ל-400 עובדים. בימי בועת הדוט-קום היו לקומטאץ' 500 עובדים ושווי של יותר ממיליארד דולר, והיא הפעילה למעלה מ-15 מיליון תאי דואר אלקטרוני. פעילות זאת התבררה כלא-רווחית, והחברה פיטרה את מרבית עובדיה במהלך 2001 ועברה לפעול בתחום חדש. איזבל מקסוול עזבה את החברה באותה עת.
בשנת 2002 עברה החברה לתחום פיתוח פתרונות אבטחה למניעת חדירת "דואר זבל" וספאם לתיבת הדואר האלקטרוני. קומטאץ' עשתה זאת בטכנולוגיה חדשה ומוגנת פטנט. החל משנת 2007 החלה פעילות פתרונות האבטחה להציג מכירות משמעותיות ורווחים.
בשנת 2009 החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2010 רכשה קומטאץ' את חטיבת "Command Antivirus" של חברת Authentium תמורת כ-4.8 מיליון דולר. הטכנולוגיה שרכשה קומטאץ' כללה אמצעים להגנה מפני רוגלות, סוסים טרויאנים ואיומים נוספים.
בשנת 2012 רכשה קומטאץ' את חברת Eleven הגרמנית בתמורה ל-11 מיליון דולר. Eleven סיפקה פתרונות אבטחה כשירות (SecaaS) מבוססי דוא"ל, והחזיקה בנתח של יותר מ-36% מהשוק הגרמני לאבטחת דוא"ל.
בתחילת 2014 שינתה החברה את שמה ל"סיירן" (CYREN).
בשנת 2017 רכשה קרן ההשקעות ורבורג פינקוס כ-21% ממניות החברה – 10.6 מיליון מניות במחיר 1.85 דולר למניה. בשנת 2019 נמחקו מניות החברה מהבורסה למניות ערך בתל אביב.
בתחילת 2023 הודיעה החברה שבגלל בעיות נזילות וחוסר יכולת לגייס הון היא מפטרת את כלל 121 עובדים בעולם, ובכללם 50 עובדים בישראל. ולמעשה הגיעה לסוף דרכה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  סיירן בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
1 2  Cybersecurity Firm Cyren is on the Verge of Going Under, SWFI
↑  Kyle Alspach, "Cybersecurity Firm Cyren Cuts Nearly All Staff, Exploring Liquidation", CRN.com, February 1 2023
↑  עדי מנדלסון, ‏קומטאץ' זינקה ב-P ביום שלאחר ההנפקה, באתר גלובס, 15 ביולי 1999
↑  שי שלו, ‏חבר מביא חבר: ביל גייטס ופול אלן נפגשים בקומטאץ' הישראלית, באתר גלובס, 28 באוקטובר 1999
↑  עמי גינזבורג, השנה המפוספסת של קומטאץ', באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2001
יובל דרור, "אני יודע שאנשים שהפסידו עלי כסף לא ישכחו את זה", באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2003
↑  Commtouch Acquires Patent for Preventing Delivery of Unwanted Bulk Email | Business Wire, www.businesswire.com
↑  טלי ציפורי, ‏קומטאץ' תבצע רישום כפול של מניותיה בבורסת ת"א, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2009
↑  ניר צליק, קומטאץ' רוכשת את חטיבת האנטי וירוס של Authentium ב-4.8 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2010
↑  ניר צליק, קומטאץ' רוכשת את eleven הגרמנית ב-11 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 19 בנובמבר 2012
↑  קומטאץ' משנה שם: תיקרא מעתה סיירן, באתר "אנשים ומחשבים", 8 בינואר 2014
סולם יעקב (סנט הלנה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 עיר:  ג'יימסטאון (סנט הלנה)
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  1829
 סגירת הקו:  1871
 מידע על הקו
 אורך הקו:  281.6 מטרים (924 רגל)
 מספר התחנות:  2
 
סולם יעקב  (באנגלית: Jacob's Ladder) הוא גרם מדרגות המוביל מג'יימסטאון, סנט הלנה, אל מבצר גבעת הסולם (Ladder Hill Fort) שבפרבר Half Tree Hollow בסנט הלנה. שמו נובע מהסיפור המקראי על סולם יעקב אשר מגיע לגן עדן. גרם המדרגות מוכר כבניין רשום בדרגה 1 בממלכה המאוחדת, והוא מונה כ-699 מדרגות.
היסטוריה

סולם יעקב הוא שריד של מסילת רכבת מונעת-כבל (אנ') שנבנתה בג'יימסטאון בשנת 1829 על ידי חברת הרכבות של סנט הלנה, שתוכננה על ידי המהנדס המקומי ג'. ו. הור. המסילה נבנתה עבור שתי תחנות לצורכי העברת מסעות בין ג'יימסטאון לבין המבצר הישן שבמחוז הסמוך, Half Tree Hollow (אנ').
מסילות הרכבת נבנו מעצי אשוח מצופים ברזל, מונחים על אדני עץ שעוגנו אל תוך הסלע. שתי המסילות הופרדו על ידי גרם מדרגות להולכי רגל אשר מנה 700 מדרגות. זווית העלייה במדרגות נעה בין 39 ל-41 מעלות. הכוח המניע של המסילה סופק על ידי שלושה חמורים בחלק העליון של המסלול שסובבו כנן המחובר לקרונות באמצעות שרשרת ברזל וגלגלות. אורך המסילות היה כ-281.6 מטר.
בשנת 1871 הוחלט על ידי חיל ההנדסה המלכותי לסגור את המסילה ולפרקה בעקבות נזקי טרמיטים. מהמסילה נותר רק גרם המדרגות התלול, אשר נודע בשם "סולם יעקב" והפך לאטרקציה תיירותית. עבודות דרכים בשנים שלאחר מכן גרמו לכיסוי אחת המדרגות כך שנותרו 699 מדרגות. בשנת 2000 הותקנה תאורה בצידי המדרגות, וב-2006 עברו שיפוץ כולל. המבנה הוכרז כבניין רשום בדרגה 1 בממלכה המאוחדת. מדי שנה במהלך חגיגות "פסטיבל הריצה" בסנט הלנה, שמושך תיירים רבים מרחבי העולם, מנסים לשבור את שיא הריצה המהירה ביותר במעלה המדרגות. נכון לשנת 2016 השיא עומד על 5 דקות ו-16.78 שניות.
הערות שוליים

1 2  Jacob’s Ladder, Saint helena island info
↑  "Articles about the Ladder Hill incline in the Mechanics Magazine 1832 and 1834". www.railwaysofthefarsouth.co.uk. נבדק ב-27 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Azéma, Michel. "(SH) St. Helena - Ladder Hill Railway (1829) - Funimag photoblog". Funimag photoblog. נבדק ב-27 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
סיירצרטופס

| סיירצרטופס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: צרטופסיים
סוג:: סיירצרטופס
שם מדעי
 Sierraceratops ‏Dalman & Lucas & לונגריך

השוואת גודל של סיירצרטופס למין של טירנוזאור ואלמוזאורוס.
סיירהצרטופס (שם מדעי: Sierraceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שחי בקרטיקון עליון בדרום אמריקה הצפונית. הוא נתגלה עוד ב-1997, אז נמצאו מאובנים שכללו גולגולת חלקית וחלקים מהשלד, אך תואר והוגדר רק ב-2021, ובו מין יחיד Sierraceratops turneri. הוא נתגלה בתצורת הול לייק בניו מקסיקו. פירוש שמו המדעי: "פנים בעלי קרניים מסיירה".
תיאור

סיירצרטופס היה דינוזאור בינוני. אורך הגולגולת היה פחות מ-2 מטר והאורך הכולל שלו (מחרטום ועד זנב) היה 4.5 מטרים (15 רגל). בהשוואה לכסמוזאורים אחרים היו לו קרני גבה עבות אך קצרות וכן בליטות לחיים ארוכות וחזקות. העטרה הייתה יחסית ארוכה עם חלונות גדולים בעצם, שהופרדו בידי עצם בצורת אליפסה.
סיווג ומיון

סיירצרטופס סווג במקור כסוג של טורוזאורוס, בהתבסס על ההנחה שמאובניו מתוארכים לשלהי המאסטריכט. מחקר מאוחר יותר מצא שהוא היה סוג נפרד מהטורוזאורוס, שלו הייתה עצם שטוחה שהפרידה בין החלונות, בעוד לשסיירצרטופס העצם הייתה בצורת אליפסה. יתרה מכן, תארוך רדיומטרי העלה שהמאובנים עתיקים בהרבה ולמעשה שייכים לסוף הקמפן ותחילת המאסטריכסט, הבדל של מספר מיליוני שנים.
ניתוח פילוגנטי שערכו דלמן ועמיתיו העלה שסיירצרטופס השתייך לתת-משפחת הכסמוזאורים והיה טקסון אח לבראבוצרטופס וקואווילצרטופס. הוא היה מין אנדמי לדרום ארצות הברית וצפון מקסיקו.
נווה יעקב

ערך זה עוסק בשכונה בירושלים שהוקמה בשנת 1970. אם התכוונתם למושבה שהוקמה בשנת 1924 וחרבה במלחמת העצמאות, ראו .
| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1970
 על שם:  המושבה נווה יעקב
 אוכלוסייה:  25,000
 קואורדינטות:  31°50′28″N 35°14′33″E﻿ / ﻿31.841111111111°N 35.2425°E﻿ / 31.841111111111; 35.2425
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) נווה יעקב(למפת ירושלים רגילה) נווה יעקב(למפת הרי ירושלים רגילה) נווה יעקב(למפת הרי ירושלים מוגדלת) נווה יעקב
 
מראה הכניסה לשכונה. מצד ימין ברקע נראה מגדל המים של השכונה.
נווה יעקב היא שכונת המגורים היהודית הצפונית ביותר בירושלים. השכונה הוקמה ב-1970 באזור שסופח למדינת ישראל ולירושלים אחרי מלחמת ששת הימים, כאחת משכונות הטבעת.
מספר התושבים בשכונה הוא כ-30,000.
שם השכונה מנציח את המושבה נווה יעקב, אשר הוקמה בשנת 1924 וחרבה במלחמת העצמאות, אולם השכונה איננה נמצאת במיקום בו שכנה המושבה, אלא צפון-מזרחית ממנו (מיקום המושבה המקורי היה בחלקו בבית חנינא של היום, ובחלקו היכן שכיום פסגת זאב צפון).
גאוגרפיה

נווה יעקב שוכנת בגבהים 590–750 מטר מעל גובה פני הים.
השכונה תוחמת את תחום שיפוטה הצפוני של ירושלים, צפונית לפסגת זאב ודרומית-מזרחית לשכונת דאחיית אל-בריד (שכונת הדואר) שבעיירה א-ראם שבשטחי הרשות הפלסטינית. בין השכונה לבין א-ראם מפרידים נחל פרת ועוטף ירושלים, אשר חובק את השכונה ממזרח. מערבית לשכונה שוכנת דרך עוזי נרקיס המהווה חלק מכביש 60 ודרך גישה עיקרית לשכונה, וכן שיכוני נוסייבה. בשכונה נמצאת הכניסה למחנה "מצודת נחמיה" ובו מפקדת פיקוד המרכז.
היסטוריה

המושבה נווה יעקב הוקמה בקיץ תרפ"ד (1924) ונקראה בראשיתה "כפר עברי" או "הכפר העברי", על ידי אנשי תנועת המזרחי הצעיר אשר התאגדו תחת אגודת "נחלת בית". בין ראשי התנועה ומייסדי השכונה נמנו הרב יצחק אביגדור אורנשטיין, שאף התגורר בשכונה עד שנת ת"ש (1940), הרב יצחק יעקב וכטפויגל, ראש ישיבת מאה שערים, דב נתן ברינקר ואברהם לבל, חבר הנהלה ומזכיר האגודה, אשר רכש לטובת האגודה את קרקעות הכפר בשבת על פי היתר מיוחד. לאחר תקופה קצרה שונה שמה ל"כפר העברי - נווה יעקב", על שמו של מייסד תנועת המזרחי בציונות הדתית, הרב יצחק יעקב ריינס.
עד לפרוץ מאורעות תרפ"ט התגוררו במושבה מעל למאה תושבים, ובמקום עמדו כעשרים מבנים. תושבי המקום התפרנסו בעיקר מגידול בקר ואספקת חלב לעיר ירושלים. עם פרוץ המאורעות, ובעקבות התגברות ההתקפות מצד השכנים הערבים כנגד היישוב המבודד, התמעט מספר התושבים.
היסטוריה > מלחמת העצמאות

בעקבות החלטת החלוקה בעצרת האו"ם - 29 בנובמבר 1947 התחדשו ההתקפות על שני היישובים המבודדים עטרות ונווה יעקב. שני היישובים היו תחת מצור וסבלו ממחסור. בשני היישובים נפלו 42 לוחמים ונפצעו 96. ב-24 במרץ 1948 היה ניסיון להגיע לנווה יעקב בשיירה משוריינת - הניסיון נכשל. באפריל 1948 פונו מהיישובים הילדים והנשים. ב-14 במאי 1948 עם עזיבת הנציב העליון את הארץ קיבלו מגיני עטרות פקודה מההגנה לפנות את היישוב ולסגת לנווה יעקב, שקרובה יותר לירושלים. למחרת, ב-15 במאי חצה הלגיון הערבי עם שחר את גשרי הירדן ועלה אל ירושלים. הקרב על נווה יעקב החל ב-16 במאי. הקרב ארך 14 שעות ומשאזלה התחמושת ואפסו הסיכויים להחזיק מעמד הוחלט על פינוי נוסף. פליטי עטרות ונווה יעקב ערכו מסע להר הצופים. סך הכול כלל הכוח כ-160 איש, מהם שנים-עשר פצועים על אלונקות. חיילי הלגיון ותושבי הסביבה פשטו על היישובים הנטושים, בזזו והרסו אותם. במקום הוקם מחנה צבאי של הכוחות המזוינים של ירדן, שפעל עד 1967.
כיום, רחוב בשם "כפר עברי" בשכונה נושא את זכר המושבה שנחרבה.
היסטוריה > הקמה מחדש

באוגוסט 1970, לאחר מלחמת ששת הימים, הוקמה נווה יעקב כשכונה חדשה בירושלים, במסגרת בניית שכונות הטבעת מסביב לקו הירוק. בשכונה נבנו 4,000 דירות, על פי נתוני המכון למחקר יישומי - ירושלים, על מנת להקים את שכונת נווה יעקב הופקעו 551 דונם מבית חנינא, 385 דונם מחיזמא ו-315 דונם מא-ראם.
רבים מתושבי השכונה הם עולים חדשים מחבר העמים ועולים חדשים מאתיופיה. חלקם ערבים-ישראלים.
היסטוריה > נווה יעקב מזרח

נווה יעקב מזרח הוא אזור חדש בנווה יעקב שהוקם בתחילת שנות ה-90 עבור הציבור החרדי. הבנייה החדשה מוקמה ליד קריית קמניץ. בשכונה יש תלמודי תורה, בית ספר בית יעקב, ישיבות, כוללים, בתי כנסת ובתי מדרש, כבכל שכונה חרדית.
היסטוריה > השכונה במאה ה-21

השכונה נחשבה לשכונה מתפתחת, שרוב אוכלוסייתה הייתה חילונית במצב סוציו-אקונומי בינוני. בשל התפתחות האזור החרדי, והביקוש הגובר בקרב הציבור החרדי לדירות בירושלים, נמצאה השכונה במגמת התחרדות וזוגות חרדים צעירים רבים עברו לגור בה, גם מעבר לגבולות נווה יעקב מזרח. רוב החרדים שגרים בשכונה שייכים למגזר הספרדי והליטאי, ומעט החסידים שגרים בה נוטשים את השכונה, עקב מחסור בחיי קהילה חסידיים ומוסדות חינוך. בשנים האחרונות עברו להתגורר בנווה יעקב גם מאות ערבים.
בשנת 2000 נחנכה בשכונה שמורת פרחי בר על שטח של כ-20 דונם. בשמורה 55 זני צמחים.
צביון השכונה הלך ונעשה חרדי, ובבחירות לעיריית ירושלים 2013 הצביעו קרוב ל-80 אחוזים מתושבי השכונה ליהדות התורה, בני תורה או ש"ס. ביוני 2018 ביטל בית המשפט המחוזי את העברת מבנה בית הספר הממלכתי-דתי בשכונה לטובת בית ספר חרדי לבנות.
החל משנת 2017 אושרו מספר תוכניות של התחדשות עירונית בשכונה. ביולי 2017 אישרה עיריית ירושלים תוכנית פינוי בינוי של המרכז המסחרי. התוכנית כוללת הריסה של המרכז הקיים, בן שתי הקומות, שנבנה בשלהי שנות ה-70, ובניית שלושה מבנים בני 12 קומות כל אחד, במקומו. בסך הכול יתווספו לשכונה עם השלמת הפרויקט כ-4,375 מ"ר של שטחי מסחר ותעסוקה, 2,850 מ"ר של מבני ציבור ושטחים גדולים לחניה. בשנת 2018 הכריזה חברת "רוטשטיין התחדשות בירושלים" על קידום שלושה פרויקטים של פינוי בינוי בשכונה. ביוני 2020 הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה אישרה להפקדה את תוכנית החברה בשדרות נווה יעקב לפינוי והריסה של שלושה שיכונים, שבמקומם ייבנו שמונה מבנים חדשים בגובה של כ-12 קומות, שיכללו 563 דירות חדשות, מעונות יום, גני ילדים, בית ספר, בית כנסת ושטחי מסחר.
בשנת 2018 נחנך בשכונה רחוב אברהם רביץ. דייריו הם בעיקר משפרי דיור ממרכז השכונה ושכונות אחרות בירושלים. הרחוב נתפס כשכונה בפני עצמה המכונה "נוה יעקב החדשה" ומתגוררים בה כמה מנציגי הציבור החרדי בירושלים.
ב-27 בינואר 2023 התרחש בשכונה פיגוע ירי בו נרצחו שבעה בני אדם ומספר אנשים נפצעו.
קו הרכבת הקלה בשכונה

בשנת 1998 אישרה עיריית ירושלים את התוכנית להקמת מערך קווי רכבת קלה בעיר כולל שלוחה לנוה יעקב. בנובמבר 2002. זכתה קבוצת סיטיפס במכרז להקמת הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים, שעל פי התכנון הראשוני היה אמור להגיע לנוה יעקב. הסכם הזיכיון שנחתם עם סיטיפס כלל את הקמת הקו האדום רק עד פסגת זאב. במאי 2003, ביקש שר התחבורה, אביגדור ליברמן, מהנהלת הפרויקט לקדם סטטוטורית את הקו אל שכונת נווה יעקב. במרץ 2009, אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה את התוכנית להארכת הקו האדום משדרות משה דיין בפסגת זאב עד לנווה יעקב. עבודות הכוללות: הארכת מסלול הקו ב-2.7 ק"מ והקמת ארבע תחנות חדשות. ההחלטה על הקמת הקו בפועל התקבלה בשנת 2010, עוד לפני סיום העבודות על הקו האדום, על ידי משרד האוצר, משרד התחבורה ועיריית ירושלים כחלק מתוכנית שכללה גם הארכה של הקו האדום בקצהו השני דרומה להדסה עין כרם. חברת התשתיות העירונית מוריה החלה בהכנת התוואי, אבל המשך העבודות הוקפא עקב מחלוקת עם חברת סיטיפס.
באוקטובר 2017, הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה אישרה את התוכנית להארכת קו הרכבת הקלה בנוה יעקב בחצי ק"מ נוסף, הקמת חניון דו-קומתי לקרונות הרכבת הקלה וחניון יום תפעולי לקווי האוטובוסים, שיחליף את החניון הישן שפעל בשכונה.
באוגוסט 2021 החלו העבודות להנחת המסילות בתוך נווה יעקב.
קהילות ומוסדות

בשכונה ישנן קהילה חרדית-ליטאית מפותחת, אשר בשל המבנה והתפתחות השכונה מחולקת לשתי קהילות, קהילת נווה יעקב מזרח (קמינץ) הוותיקה שבראשה עומד הרב צבי ובר, שנחשב גם לרב של כלל השכונה, וקהילת נווה יעקב מרכז, בראשות הרב ישראל יצחק זילברמן.
בנוסף, בשני חלקי השכונה ישנן מספר קהילות חרדיות-ספרדיות גדולות המשתייכות לקהילות איגוד עמלי התורה בנשיאות הרב שלמה זעפראני, וכן קהילה חסידית בראשות הרב נוישטט.
בנוסף לקהילות חרדיות יש בשכונה קהילה אתיופית וקהילה דתית לאומית.
בשכונה ישנן מספר מוסדות וארגוני חסד קהילתיים, בהם קופת הצדקה "פותח את ידך", "איגוד בני הישיבות", "איגוד הלומדים", "עמלים" ועוד.
קהילות ומוסדות > מוסדות חינוך בשכונה

תלמודי תורה – ת"ת קהילת קמניץ, תורת העמק, חניכי הישיבות, תורה ודעת, מנחת חינוך, נפש החיים, תורה וחסד, פאר יוסף, תורת יוסף, לחם ביכורים, דרך חיים, בני אברכים מצוינים.
ישיבות – רוב התלמידים בשכבת גיל זו לומדים במוסדות בתוך העיר, או בפנימיות. ישנן שלוש ישיבות קטנות מקומיות: ישיבת נחלת שמואל בראשות הרב אברהם יונה שיינברג, ונתיבות מרדכי בראשות הרב רפאל שינדלר, תפארת התורה בנשיאות הרב משה צדקה, כאשר שתי האחרונות הוקמו בשנים האחרונות.
בתי ספר לבנות – קיימים שניים מרכזיים בקהילה החרדית: בית הספר בית יעקב (סניף של רשת בית יעקב), שהוקם לקראת סוף שנות ה-70. עם התחרדות נוה יעקב מרכז נפתחו בו כתות נוספות לאוכלוסייה החרדית, והועמד בנשיאות הרב זילברמן. ישנו בית ספר נוסף, "הצנע לכת" העומד בנשיאות הרב ובר ומשמש בעיקר את תושבי נוה יעקב מזרח. קיימים בתי ספר נוספים, קטנים יותר וכן בית ספר ממלכתי וממ"ח.
כוללי אברכים – אהבת שלום של הרב יעקב הלל, מגן אברהם של הרב צבי ובר, עטרת שלמה של הרב שלום בער סרוצקין, היכלי התורה של הרב שלום מאיר סיאני, בית המדרש והיכל הכוללים רצופות גברות ארי, כולל רצופות בבית המדרש יוסף חיים, חושן ישראל של הרב יעקב כץ, זכור לאברהם של הרב אליהו אביסרור בנוסף לכוללי ערב רבים הפזורים בכל בתי הכנסת בשכונה, המרכזיים 'זרעים' של הרב יוסף אפרתי ורשת 'אליבא דהלכתא' של הרב יעקב הלל.
ארגוני חסד – בשכונה ארגוני חסד רבים. הגדול שבהם הוא קופת השכונה "פותח את ידך", העומדת תחת פיקוחם של רבני השכונה, ושלוחות של ארגוני החסד הגדולים כיד אליעזר, יד שרה, ידידים, איחוד הצלה ועוד עשרות ארגונים וגמחים.
עיתונים – מגזין 'ממזרח' היוצא לאור במוצאי שבת, מגזין 'קול השכונה' היוצאים מדי שבוע בשבוע, ומגזין בגרסה דיגיטלית של הנעשה ונשמע בשכונה שנשלח מדי יום ה' לתושבים.
בתי כנסת – חפץ חיים, זכור לאברהם, שערי עזרא, בני הישיבות, מנין אברכים - בר יקר, שערי תורה, מנין אברכים - ישכיל, החדש, אהבת שלום, קהילות יעקב, מגן אברהם, אהל יוסף, סוכת שלום, קהילת בני תורה, קהילת נווה יעקב, אליהו הנביא, שערי נסים, גבורת ארי, פדויים, מנין צעירים, חניכי הישיבות הרב אביסרור, בית שלמה, תורה ותפילה, רב פעלים, ועוד.
אישים

רבנים – בשכונה רבנים ומורי צדק רבים ממגוון העדות השונות. בהם: הרב אליהו אביסרור, שמכהן כרב השכונה מטעם מועצה דתית; הרב צבי ובר שמכהן כרב השכונה מטעם כלל הקהילות החרדיות; הרב טוביה בלוי; הרב נפתלי אברג'ל, רב בית הכנסת וקהילת 'מנין אברכים'; הרב מאיר אמסלם, רב ומו"צ לכלל הקהילות בשכונה; הרב ישראל יצחק זילברמן, רב קהילות נוה יעקב מרכז.
אמנים – בשכונה מתגוררים בהווה ובעבר אמנים ידועים, בהם: המשוררים יחזקאל קדמי ויוסף עוזר.
חינוך וספורט

בשכונה פעלו מאז הקמתה שני בתי ספר: ממלכתי וממלכתי דתי (ע"ש ברנדט). בהמשך הוקם בית ספר ממלכתי נוסף – ממלכתי ב', שעם הזמן התאחד עם ממלכתי א' והפך לבית הספר הממלכתי המאוחד. במשך מספר שנים הייתה קיימת בשכונה גם חטיבת ביניים.
בתחילת שנות ה-90 הוקמה גם אולפנא חרדית-לאומית לבנות בשם בית שולמית ולאחר שנים מעטות העתיקה את מושבה לשכונת רמות. בשנת 2014 עברה לשכונה הישיבה התיכונית שפע-מקור חיים מיסודו של הרב עדין שטיינזלץ, ובה חטיבת ביניים ותיכון. הישיבה משכה אליה תלמידים מהציבור הדתי לאומי בשכונה. הישיבה עברה מנווה יעקב, וכעת היא ממוקמת בשכונת קריית יובל.
בשכונה קיימת ספריית נווה יעקב על שם ברנהרד במתחם המנהל הקהילתי, וספריית תרבות תורנית בבית הספר בית יעקב. מתחם המנהל הקהילתי, כולל גם מרכז ספורט, בו מצויים בריכת שחייה באורך 25 מטר, אולם ספורט המיועד בעיקר למשחקי כדורסל, מכון כושר, מגרשי טניס, מגרש סקווש, ושני מגרשי כדורגל.
בשכונה קיים סניף ותיק של תנועת בני עקיבא, וסניפים של תנועות נוער חרדיות. בשנים האחרונות פועל בשכונה סניף "המחדשים" של תנועת הנוער העובד והלומד.
ולמגזר החרדי קיים סניף של "איגוד התלמידים" לבחורי הישיבות הקטנות והגדולות ועוד עשרות סניפים של לימודי ערב ואבות ובנים בכלל הקהילות בשכונה.
ראו גם

נווה יעקב (מושבה)
סיירת האבדון

| --- | --- |

סיירת האבדון בחוברת 6 של העונה השישית מ-2017
 סוג:  קבוצת גיבורי-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  My Greatest Adventure #80 (June 1963)
 יוצרים:  ארנולד דרייק בוב הייני ברונו פרמיאני 
 מידע
 סטטוס:  פעילה
 חברוּת בקבוצה:  איש שלילי הצ'יף רובוטמן אלסטי גירל מנטו ביסט בוי ספייס קייס קרייזי ג'יין החרק האורב 
 דמויות קשורות
 אויבים:  Brotherhood of Evil, Animal-Vegetable-Mineral Man, Garguax, General Zahl, Mr. Nobody, General Immortus, Madame Rouge, Shrapnel 
 
סיירת האבדון (או פטרול האבדון; אנגלית: Doom Patrol) היא צוות גיבורי העל מבית DC קומיקס. סיירת האבדון הופיעה לראשונה בקומיקס
"הרפתקה הגדולה ביותר שלי" - My Greatest Adventure מס '80 ביוני 1963

,
ונוצרה על ידי הסופרים ארנולד דרייק ובוב הייני, והאמן ברונו פרמיאני.
סיירת האבדון הופיעה בגלגולים שונים במספר חוברות קומיקס. אף על פי שסיירת האבדון אינה אחת מצוותי גיבורי העל הפופולריים ביותר, ספרי וחוברות של הסיירת מעולם לא הופסקו לצאת לאור מאז שהושקו בשנות ה-60.
בשונה מגיבור העל המסורתי, סיירת האבדון היא קבוצה של גיבורי על אשר כוחותיהם גרמו להם לניכור חברתי וטראומה אישית יותר מאשר תרומה לסביבתם. מוריי בוליטינוף כינה אותם "הגיבורים המוזרים ביותר של העולם".
הצוות המקורי כלל את הצ'יף (נילס קולדר), רובוטמן (צוק סטיל), אלסטי-גירל (ריטה פאר), הגבר השלילי (לארי טיירינור), ביסט בוי (גארפילד לוגן), מנטו (סטיב דייטון) וקרייזי ג'יין (קיי צ'אליס).
הופעות טלוויזיוניות

בשנת 2018, סיירת האבדון הופיעה בפרק הרביעי של הטיטאנים.
בשנת 2019 עלתה סדרה בעלת אותו השם סיירת האבדון.
הערות שוליים

↑  Beatty, Scott (2008). "Doom Patrol".  In Dougall, Alastair (ed.). The DC Comics Encyclopedia. New York: Dorling Kindersley. p. 109. ISBN 0-7566-4119-5. OCLC 213309017.
↑  Browning, Michael (ביולי 2013). "The Doom Patrol Interviews: Arnold Drake". Back Issue!. Raleigh, North Carolina: TwoMorrows Publishing (65): 38–41. {{cite journal}}:  (עזרה)
נירבאטור

נירבאטור (בהונגרית: Nyírbátor) היא עיר קטנה עם אווירה היסטורית במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בנפת נירבאטור. היא מפורסמת גם בזכות המונומנטים האדריכליים החילוניים והכנסייתיים שלה מהמאה ה-15 עד המאה ה-16, וכן בשל בעלי הבית לשעבר של העיר, משפחת באטורי. ההיסטוריה של העיר נקבעה על ידי הנסיכים והרוזנים המתחלפים - בית באטורי, בית בתלן, בית ראקוצי ובית קארויאי. פריחת העיר עדיין קשורה למשפחת באטורי. האזור "ספוג" גם היסטוריה של יהדות הונגריה.
מיקום

העיר ממוקמת בחלק הדרום-מזרחי של מחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, במשולש דברצן - נירג'האזה - מאטסלקה, העיירה הקטנה המונה 12 אלף תושבים והיא מרכז החלק הדרומי של ה"נירשג". מאטסלקה 20 ק"מ, נאג'קאלו 22 ק"מ, קאלושמיין 14 ק"מ, נירדיולאי 7.5 ק"מ ממנה.
כשמגיעים לאזור המכונה "נירשג" (Nyírség) מאמצע המישור ההונגרי הגדול, תמונת הנוף משתנה מסביב באופן גלוי. את המישור האינסופי מחליפים גבעות חול משופעות, הצמחייה הופכת לעשירה ותוססת יותר. שדות חרושים, מטעי תפוחים כרמים ובוסתנים ודרכים מתפתלות מרופדות בעצי שיטה בכל מקום.
היסטוריה

היישוב מוזכר לראשונה במקורות בשנת 1279, ושמו מגיע מהמילה הטורקית העתיקה בטיר (גיבור טוב). הבעלות על האזור הייתה של "חמולת גוטקלד" (קודמיו של בית באטורי). העיר הפכה למרכז המנהלי של המשפחה ולמקום הקבורה שלה. המקום היה בבעלותה עד 1613, אז נפטר הנסיך הטרנסילבני גאבור באטורי. במחצית השנייה של המאה ה-15 בנה אישטוואן באטורי – גיבור הקרב של קניירמזה בשנת 1479 – שתי כנסיות ימי הביניים בנירבאטור. אחת היא הכנסייה הקלוויניסטית של ימינו - יצירת מופת מאת המאסטר האיטלקי יוהנס – נועדה כקפלה משפחתית ואתר קבורה. הכנסייה הזו, שנבנתה בסגנון גותי מאוחר, היא הכנסייה המקומרת היפה ביותר בהונגריה, שמוארת בחלונות מקושתים ענקיים. מחצית מהריהוט בעל הערך הגבוה נשמר על ידי המוזיאון הלאומי של הונגריה בבודפשט והחצי השני על ידי המוזיאון המקומי. מגדל הפעמונים שליד הכנסייה הוא מבנה עץ עם ארבעה מגדלים. הוא העתיק מסוגו בהונגריה.
במאה ה-16 מילא נירבאטור תפקיד בולט בהיסטוריה של הונגריה. בשנת 1549 סיכמו נציגי פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואיזבלה יאגלו מלכת הונגריה בנירבאטור את ההסכם של צירופה מחדש של טרנסילבניה לממלכה ההונגרית.
היסטוריה > ההיסטוריה של הטירה

במרכז האחוזה הגדולה בבאטור, היה בית אחוזה של משפחת באטורי כבר בימי הביניים. הוא שופץ והורחב במחצית השנייה של המאה ה-15. על פי מחקרים, ייתכן שהיה בית האחוזה על הגבעה שמאחורי הכנסייה הקלוויניסטית של ימינו, שכונה ארמון או טירה במאה ה-16. לאחר כישלון מלחמת העצמאות של פרנץ ראקוצי השני בשנת 1711 האחוזה נתפסה על ידי האוצר האוסטרי.
קהילה יהודית

יהודים הראשונים התיישבו בנירבאטור במחצית השנייה של המאה ה-18. רובם באו מגליציה ועסקו במסחר. שפתם הייתה יידיש. בעקבות חילוקי דעות בקונגרס היהודי בשנים 1868–1869 בין החרדים לבין המשכילים, (הקרע ביהדות הונגריה) נקטה הקהילה בעמדת הזרם ה"סטטוס-קוו" (קהילות שלא קיבלו לא את תקנות הזרם הניאולוגי ואף לא את תקנות של החרדים). החרדים פרשו אז ויסדו קהילה אורתודוקסית נפרדת. במקום פעלו חברה קדישא, חברת "ביקור חולים", מוסדות חינוך ומוסדות צדקה. תושבי נירבאטור התייחסו לקהילה היהודית בעוינות. בעת עלילת הדם בטיסה-אסלר בשנת 1882 (Tiszaeszlár) התנפלו פורעים על היהודים בחוצות העיר, פרצו לבתיהם ושדדו את רכושם.
החל משנת 1885 היו כפופות לרבנות נירבאטור קהילות מהסביבה, ביניהן יהודי קישלטה, נירבלטק, לוגוש, אנצ'נץ', פיליש, פיריצ'ה, נירבוגאט, מאריאפוץ', פוצ'פטרי, נירגיולאי, מג', אופהרטו, לוולק, בשנייד.
במלחמת העולם הראשונה התגייסו לצבא 130 מיהודי נירבאטור, 15 מהם נפלו בקרבות, 30 נפצעו. גם אחרי מלחמת העולם הראשונה, בתקופת הטרור הלבן (פרעות ביהודים על ידי גורמים ימניים בשנים 1919–1921 לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הותקפו יהודים. ב-1922 הטילו מפגינים פצצות לתוך בית הכנסת האורתודוקסי וב-1924 גורשו כמה יהודים והופרדו מבני משפחותיהם. מיהודים רבים נשללו מקורות הפרנסה שלהם. בשנת 1930 חיו בעיר 1,873 יהודים.
קהילה יהודית > תקופת השואה

ב-1938, לאחר פרסום "החוקים היהודיים" שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והתרבות, (ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) נפגעה פרנסתם של יהודי העיר. רבים מהגברים גויסו לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים לבניית ביצורים, סלילת דרכים, פינוי שדות מוקשים ושירותים אחרים בהם הועסקו גם אזרחים הונגרים נוספים שהשלטונות לא רצו לגייסם לשורות הצבא הלוחם). רובם נשלחו לחזית אוקראינה וניספו.
ב-19 במרץ 1944 פלש הצבא הגרמני (ורמאכט) להונגריה (מבצע מרגרטה). בגלל התנגדות הרשויות המקומיות להקמת גטו במקום, הועברו יהודי נירבאטור ב-22 באפריל 1944 לגטו שהוקם בבירת המחוז בנירג'האזה (Nyiregyháza). מחמת הצפיפות בגטו, הועברו יהודים גם לחוות בסביבה, שם הוחזקו בתנאי רעב עד שב-28 במאי נשלחו אל מחנה ההשמדה אושוויץ. כמה עשרות יהודים הועברו מאושוויץ למחנות עבודה בגרמניה. מקצתם שוחררו על ידי הסובייטים מיד בתום המלחמה ומקצתם הועברו למחנה שבויים בסלוצק, בלארוס, שם שהו תשעה חודשים עד לשחרורם.
אחרי המלחמה חזרו לנירבאטור 520 יהודים, רובם ניצולי עבודות הכפייה וחלקם תושבי הכפרים הקטנים שבסביבה. החוזרים חידשו את חיי הקהילה האורתודוקסית. קהילת הסטטוס-קוו לא התחדשה. ב-1958 כבר לא נותרו יהודים במקום.
| שנה | מספר היהודים בעיר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 132 |  |
| 1880 | 715 | 4,387 |
| 1910 | 1,459 |  |
| 1920 | 1,702 |  |
| 1930 | 1,873 |  |
| 1941 | 1,899 | 11,808 |
אנשים מפורסמים

הרוזנת ארז'בט באטורי מאצ'ד (נולדה ב-7 באוגוסט 1560)
פאל מאנדל (1840–1908) היה עורך דין יהודי-הונגרי, חבר פרלמנט ובעל אדמות.
פאל סנדה במקור שוורץ (1879 – 1934) היה סופר, כלכלן, פוליטיקאי יהודי-הונגרי, שר האוצר של הונגריה בשנים 1918–1919