stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיאון יהדות רוסיה
אוספי המוזיאון

המוזיאון משחזר תמונה רחבה של חיי היהודים החל מהמאה ה-18 ועד לפרסטרויקה בשנת 1980.
אוספי המוזיאון כוללים מעל ארבעת אלפים פריטים אותנטיים שנאספו מכל אזורי ברית המועצות לשעבר, אך רק בין אלף לאלפיים פריטים יכולים להיות מוצגים בזמן נתון. תערוכות המוזיאון מתמקדות בשני נושאים:
חיי היום-יום, הדת, עיצוב בתי הכנסת, צורות חיי הקהילה.
תהליכים חברתיים שחלו בחברה היהודית בהקשר להיסטוריה הרוסית, לדוגמה: היסטוריה של החינוך היהודי ברוסיה, תנועת ההשכלה, ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה, היחסים עם הרשויות והמאבק הפוליטי ברוסיה והשתתפותם של היהודים במלחמות שנוהלו על ידי האימפריה הרוסית ועל ידי ברית המועצות.
אוספי המוזיאון מייצגים את כל מגוון הקהילות היהודיות – אשכנזים ממזרח אירופה, יהודי גיאורגיה, היהודים ההרריים מאזור הקווקז, יהודי בוכרה, הקראים, ה"גרים" והסובוטניקים.
צוות המוזיאון נוסע לבלארוס, אוזבקיסטן, מולדובה, רומניה ואוקראינה כדי לרכוש פריטים בקהילות קיימות ולהקליט אגדות ומסורות היסטוריות במקומות בהם הקהילות היהודיות הולכות ונעלמות.
הערות שוליים

↑  VICTORIA MOCHALOVA, Jewish Museums in Moscow, Academic Studies Press, 2018, עמ' 150–169
↑  ירון גמבורג, מהתעלמות לקדמת הבמה: השיח הרשמי בנושא השואה ברוסיה הפוסט־סובייטית
↑  The Museum of History of the Jews in Russia – Private Museums of Russia
↑  דוד אסף, עונג שבת (עונ"ש): מסע בבלארוס היהודית (ח): אל מבצר בְּרֶסט, באתר עונג שבת (עונ"ש), ‏יום שישי, 20 בנובמבר 2015
↑  Maria Kaspina, Hillel Kazovsky, Inside the Museum: The Museum of Jewish History in Russia, Moscow, East European Jewish Affairs 45, 2015-09-02, עמ' 323–325 doi: 10.1080/13501674.2015.1034006
↑  Музей истории евреев в России, נבדק ב-2023-01-20
↑  The Museum of Jewish History in Russia
מוחמד אבן אידריס א-שאפעי

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 767 עזה, בית עבאס 
 פטירה:  20 בינואר 820 (בגיל 52) פוסטאט, מצרים, בית עבאס 
 מקום קבורה:  Mausoleum of Imam al-Shafi'i 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 תחומי עניין:  פיקה, מדע החדית' 
 עיסוק:  פקיה, עולמא, קאדי, מוחדית', משורר 
 יצירות ידועות:  Al-Risala, כיתאב אל-אום, Musnad al-Shafi'i 
 
אבו עבדאללה מוחמד אבן אידריס א-שאפעי (בערבית ابو عبد الله محمد بن إدريس الشافعي; 765 - 20 בינואר 820) היה משפטן והוגה דעות ערבי. דעותיו התגבשו לאחר מותו והובילו להיווצרות האסכולה השאפעית, הקרויה על שמו.
ביוגרפיה

תולדות חייו תועדו לראשונה בשנת 939, אך אלה נחשבות לחסרות אמינות היסטורית ואינן מפורטות. מידע רב אודות חייו ופועלו נכתב בשנת 1066, אך גם הוא עמוס גוזמאות. עם זאת נראה כי בדומה לנביא מוחמד ולעבאסים, השתייך א-שאפעי לשבט קורייש. הוא נולד בעזה או באשקלון בשנת 765 ועקר עם משפחתו למכה כאשר היה בן שנתיים. בהיותו בן עשר החל ללמוד פיקה ועסק בכך במשך שלוש שנים. בשנת 785 עקר לאל-מדינה והמשיך בלימודיו, אך שב לאחר מכן למכה. בשנת 799 נאסר והובא לבגדאד באשמת שווא של בגידה. הח'ליף הארון א-רשיד הורה לשחררו, והוא נותר בבגדאד משך שלוש שנים, ושם פיתח את המד'הב הראשון, שכונה "המד'הב העתיק של האסכולה השאפעית".
לאחר מכן שב למכה, ובשנת 814 עקר למצרים. בשנות חייו האחרונות במצרים כתב למעלה ממאה כתבים שהשתמרו, והידוע שבהם הוא ספר ההלכות "כיתאב אל-אום". דעותיו כי החדית' הוא המקור היחיד לפירוש המסורת היו שנויות במחלוקת בתקופתו, אך דעות אלה הפכו למקובלות בקרב רבים לאחר מותו. הוא מת בשנת 820, ונקבר בפוסטאט שבקהיר.
ראו גם

האסכולה השאפעית
הערות שוליים

↑  Imam Shafi`i
↑  IMAAM SHAFI’EE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257037205171  PLWABN: 9810666982805606  BIBSYS: 90558630  BNE: XX4888015  BnF: cb13190195d (data)  CiNii: DA06675032  GND: 118867970  ICCU: UBOV827085  ISNI: 0000 0001 2149 7130  LCCN: n84220632  NLA: 56964490  NTA: 074147935  RERO: 02-A004024878  SELIBR: 199143  SNAC: w6mc94jf  SUDOC: 035450584  TDVİA: safii  VIAF: 122088668   WorldCat (עם VIAF): 122088668
מזרח דגונינו

מזרח דגונינו (ברוסית: Восточное Дегунино) הוא ראיון של המחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטח הראיון הוא 3.77 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 99,112 תושבים (2020).
שטח הראיון מורכב כמעט כולו מהחלק המערבי של יישוב בסקודניקובו, שהוקם בשנת 1938 וחלקו המזרחי הוא חלק מאלטופייבו.
בשנת 1960 התקבלה החלטה להרחיב את גבולות מוסקבה לכביש הטבעת של מוסקבה החדש. אז השטח של הראיון העתידי הפך לחלק מאדמת הבירה. גבול החלוקה המנהלית-טריטוריאלית עבר לאורך קו הרכבת סביולובסקאיה.
בין ראיוני מוסקבה, מזרח דגונינו מדורגת במקום ה-4 מבחינת צפיפות האוכלוסייה.
מועדון הכדורסל פרדוביצה

ההיכל הביתי ČEZ ארנה
ב.ק. פרדוביצה (בצ'כית: Basketbalový klub Pardubice) היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר פרדוביצה, המתמודדת בליגה הצ'כית.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1956. בסיום עונת 1961/62 העפילה לליגה הבכירה הצ'כוסלובקית, בה הוא שיחק בסך הכל 39 עונות. בהמשך השתלבה בליגת העל הצ'כית.
ההישג הגדול ביותר של הקבוצה הוא תואר האליפות בו זכתה בעונת 1983/84. בסיום עונת 2012/13 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הצ'כי והפסידה לקבוצת נימבורק 87-83.
הקבוצה מארחת את משחקיה בČEZ ארנה המכיל 9,300 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

הליגה הצ'כית:
אליפות (1): 1984
חצי גמר: 2008, 2010, 2011, 2013, 2014
הגביע הצ'כי :
גמר: 2013
חצי גמר: 2014, 2015
ליטל רוק

ליטל רוק (באנגלית: Little Rock) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת ארקנסו שבארצות הברית. העיר מהווה בירת מחוז פולסקי (אנ'). אוכלוסיית העיר מונה כ-204,405 תושבים לשנת 2022, על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
מקור השם

העיר ליטל רוק (באנגלית: "סלע קטן") נקראת על שם סלע על גדת נהר ארקנסו. סלע זה, אשר כונה על ידי מגליו בצרפתית: La Petite Roche, היה נקודת ציון על הנהר, ובהמשך הפך לשמו של האתר בו נבנתה העיר.
היסטוריה

החוקר האירופי הראשון שהגיע אל האזור בו נמצאת כיום העיר היה מגלה הארצות הצרפתי ז'אן-בטיסט בנאר דה לה ארפ (Jean-Baptiste Benard de la Harpe) שעגן בשנת 1722 ליד סלע קטן על הגדה הדרומית של נהר ארקנסו וקרא לסלע זה "הסלע הקטן" (בצרפתית: La Petite Roche). לה ארפ בנה במקום תחנת סחר במטרה לסחור עם השבט האינדיאני קוופו (התחנה עסקה בעיקר במסחר בפרוות).
בית המגורים הראשון בעיר נבנה על ידי סוחר הפרוות ויליאם לואיס (William Lewis) בשנת 1812 בסמוך לסלע הקטן. בשנת 1820 מופה לראשונה האזור בו נמצאת כיום העיר. זו גדלה והלכה עד שב-1821 הוכרזה כבירת טריטוריית ארקנסו.
בשנת 1831 הפכה ליטל רוק לעיר, ובשנת 1833 החלה בניית מבנה הקפיטול של המדינה (המכונה כיום מבנה הקפיטול הישן). המבנה הושלם בשנת 1842 ושימש כבית המחוקקים של המדינה עד שנת 1911.
עם הפיכת ארקנסו למדינה (המדינה ה-25 מבין מדינות ארצות הברית) הפכה העיר בשנת 1836 לבירת המדינה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית תמכה ארקנסו בקונפדרציית המדינות של אמריקה, ובשנת 1863 נכבשה העיר על ידי כוחות צבא ארצות הברית.
בשנת 1874 נאבקו המפלגה הרפובליקאית והדמוקרטית על השלטון במדינה – מאבק שהגיע לכדי מאבק אלים, גירוש המושל ממשכנו ולמעשה הפיכה. אירוע זה כונה לימים מלחמת ברוקס באקסטר.
ב-26 בינואר 1880 נולד בבסיס הצבא בעיר דאגלס מקארתור, לימים גנרל בצבא ארצות הברית. כיום האתר מהווה מוזיאון לזכרו.
בשנת 1911 הושלמה בניית בית המחוקקים החדש של המדינה, ומבנה נוסף הוקם עבור הממשל המדינתי.
בשנת 1957 נרשמו תשעה שחורים (שכונו לימים התשעה מליטל רוק) לבית הספר התיכון המרכזי של ליטל רוק (Little Rock's Central High School). הרשמה זו עוררה מחאה ציבורית, ומושל המדינה אורוול פובוס הורה למשמר הלאומי למנוע את כניסתם לבית הספר. נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר נאלץ לשלוח למדינה כוחות פדרליים שיאפשרו את כניסתם לבית הספר. שנה לאחר מכן, ב-1958, הורה מושל המדינה לסגור את כל בתי הספר בעיר על מנת למנוע את לימודי השחורים בבתי ספר של לבנים. בתי הספר נותרו סגורים למשך שנה. בשנת 1997 הפך בית הספר לאתר לאומי של ארצות הברית בניהול מחלקת הפארקים הלאומיים של ארצות הברית על מנת להנציח אירועים היסטוריים אלה במאבק השחורים לשוויון בארצות הברית.
בשנת 1992 נבחר מושל המדינה ביל קלינטון לתפקיד נשיא ארצות הברית. קלינטון נשא את נאום הבחירות שלו ממדרגות בית המדינה הישן של ליטל רוק.
גאוגרפיה

שטחה של העיר 302.5 קמ"ר, מהם 301 קמ"ר שטחי יבשה ו-1.6 קמ"ר (0.52%) שטחי מים.
העיר נמצאת על גדתה הדרומית של נהר ארקנסו במרכז ארקנסו. בעיר זורמים נחל פורש (Fourche Creek) ונחל רוק (Rock Creek). מערבה של העיר הוא על הגבעות למרגלות הרי אוצ'יטה (Ouachita Mountains), וצפונית לעיר מצויים הר פינאקל (Pinnacle Mountain) ואגם מאומל (Lake Maumelle) המספק לעיר את מי השתייה.
אקלים

אקלימה של העיר סובטרופי. חודשי הקיץ שחונים ולחים, וחודשי החורף קרים.
| --- | --- |
 טמפרטורה חודשית ממוצעת:  כמות משקעים ממוצעת

 לחות חודשים ממוצעת:  מהירות רוח חודשים ממוצעת

 ממוצע שלג חודשי:  ממוצע שעות שמש יומיות
שלטון מקומי

בראשות העיר עומד מנהלן המנהל את העיר, תחתיו עובדים 2,500 עובדי עירייה ב-14 מחלקות עירוניות שונות.
השכלה > השכלה גבוהה

בעיר ליטל רוק פועלות שתי אוניברסיטאות המהוות חלק ממערך האוניברסיטאות של ארקנסו: אוניברסיטת ארקנסו – קמפוס ליטל רוק, ואוניברסיטת ארקנסו למדעי הרפואה.
אוניברסיטת ארקנסו נוסדה בשנת 1927 כמכללה בשם "ליטל רוק ג'וניור קולג'" (Little Rock Junior College) ובשנתה הראשונה למדו בה כ-100 תלמידים עם שמונה מרצים. בשנת 1949 עברה האוניברסיטה לקמפוס הנוכחי ששטחיו נתרמו על ידי ריימונד רבסאמן (Raymond Rebsamen). בשנת 1957 שונה שם המכללה ל"אוניברסיטת ליטל רוק", ובשנת 1969 הפכה לחלק ממערכת האוניברסיטאות של ארקנסו. בשנת 1969 היו באוניברסיטה 75 מרצים ו-3,500 תלמידים. האוניברסיטה גדלה בהדרגה ונכון לשנת 1998 למדו בה כ-10,000 סטודנטים עם 400 מרצים במשרה מלאה. באוניברסיטה 29 תוכניות לימודים שונות.
גם אוניברסיטת ארקנסו למדעי הרפואה היא חלק ממערכת האוניברסיטאות של ארקנסו. באוניברסיטה שש פקולטות (רפואה, רוקחות, אחיות, מדעי הרפואה, רפואה ציבורית ומדעי רפואה מתקדמים) ולומדים בה 2,200 תלמידים המתאמנים בבתי החולים של האוניברסיטה, שבהם פועלים כ-660 רופאים. לאוניברסיטה זו שם עולמי במחקר בתחום הסרטן.
בעיר פועלות מספר מכללות:
בית הספר קלינטון לשירותים ציבוריים – סניף של אוניברסיטת ארקנסו
מכללת פילאנדר סמית' והמכללה הבפטיסטית של ארקנסו – מכללות שהיו בעבר מכללות שחורים
השכלה > בתי ספר

בליטל רוק פועלים כ-60 בתי ספר, שבהם לומדים 26,524 תלמידים (2006): 5 בתי ספר תיכוניים, 8 חטיבות ביניים, 31 בתי ספר יסודיים, בית ספר טרום-יסודי (כיתות גן בלבד), וכן בתי ספר פרטיים, בתי ספר למחוננים, בתי ספר טכניים ובתי ספר להשלמת השכלה למבוגרים.
תרבות

בעיר פועלים מספר מוזיאונים ומרכזי תרבות ובהם:
מרכז האמנויות ארקנסו – הגדול במוזיאוני האמנות במדינה;
המרכז הנשיאותי ויליאם ג'. קלינטון המכיל את הספרייה הנשיאותית ומשרדי קרן קלינטון. הספרייה מכילה כ-2 מיליון תמונות, כ-80 מיליון מסמכים, 21 מיליון מכתבי דואר אלקטרוני וכ-80,000 מזכרות מתקופת שלטונו של קלינטון ובהן דגם של המשרד הסגלגל בתקופתו של קלינטון. מרכז זה נפתח ב-18 בנובמבר 2004 בעלות של 165 מיליון דולרים;
מוזיאון הגילויים של ארקנסו – מוזיאון מדע;
המוזיאון להיסטוריה צבאית של ארקנסו על שם מקארתור – נפתח בשנת 2001 במקום שבו נולד הגנרל דאגלס מקארתור;
המוזיאון להיסטוריה של ארקנסו.
בעיר פועלות להקת תיאטרון אחת, ה-"Arkansas Repertory Theatre", תזמורת סימפונית (Arkansas Symphony Orchestra) ולהקת בלט (Ballet Arkansas).
להקת הרוק, אוונסנס, נוסדה בליטל רוק על ידי איימי לי ובן מודי.
תחבורה

בעיר פועל שדה התעופה הלאומי ליטל רוק ממנו יוצאים 18 קווי תעופה לערים בארצות הברית (ובהן סנט לואיס, שיקגו ודאלאס). בשנת 2006 עברו דרך שדה התעופה כ-2.1 מיליון נוסעים בכ-150 טיסות יומיות.
דרך העיר עוברות מספר דרכים ראשיות בין-מדינתיות, בהן: Interstate-40 (‏I-40), ‏Interstate-70 ‏(US 70), דרך 67 (US 67), דרך 167 (US 167), ‏ Interstate-430‏ (I -430), ‏Interstate-440 ‏(I -440), ‏Interstate-530 ‏(I-530) ו-Interstate-630 ‏(I -630).
קווי האוטובוס של חברת קווי גרייהאונד מקשרת את העיר לערי הסביבה, לקנזס סיטי ואוקלהומה סיטי, וקווי הרכבת של חברת אמטרק מקשרים את העיר לשיקגו ולסן אנטוניו (קו טקסס איגל) וללוס אנג'לס.
מערכת התחבורה הציבורית בתוך העיר מופעלת על ידי רשות מרכז ארקנסו לתחבורה (the Central Arkansas Transit Authority) המכונה CATA. מערכת זו כוללת 18 קווי אוטובוס (מהם שני קווים מהירים). מאז שנת 2004 פועל בעיר קו חשמלית.
תקשורת

העיתון הנפוץ ביותר בליטל רוק בפרט ובמדינת ארקנסו בכלל הוא ה"ארקנסו דמוקרט גאזט" (Arkansas Democrat Gazette) היוצא בתפוצה של כ-180 אלף עותקים במהלך השבוע וכ-276 אלף עותקים בסוף השבוע. עיתונים נוספים היוצאים לאור בליטל רוק הם ה"דיילי רקורד" (Daily Record) העוסק בעיקר בתחום המשפט והנדל"ן, השבועון "ארקנסו טיימס" (Arkansas Times) הדן בעיקר בתחום התרבות, הבידור והפוליטיקה, וכן הרבעון "ליטל רוק פרי פרס" (Little Rock Free Press) העוסק בעיקר בתחום הבידור. העיתון הכלכלי היוצא לאור בעיר הוא ה"ארקנסו ביזנס" (Arkansas Business).
ערים תאומות

טאיוואן גאושיונג, טאיוואן (מ־1983)
קוריאה הדרומית האנאם סיטי, קוריאה הדרומית (מ־1992)
הרפובליקה העממית של סין צ'אנגצ'ון, הרפובליקה העממית של סין (מ־1994)
איטליה רגוזה, איטליה (מ־1997)
בלגיה מונס, בלגיה
מקסיקו פצ'וקה, מקסיקו
ערים תאומות > ערים חברות

הממלכה המאוחדת ניוקאסל, אנגליה, הממלכה המאוחדת (מ־1999)
צרפת לה-פטי-פייר, צרפת (מ־1999)
ראו גם

משבר ליטל רוק
הערות שוליים

↑  Little Rock, Arkansas (AR) profile: population, maps, real estate, averages, homes, statistics, relocation, travel, jobs, hospitals, schools, crime, moving, houses, news
↑  Arkansas Democrat Gazette
↑  Arkansas Times
↑  Arkansas Business
| דגל ארקנסו מדינת ארקנסו |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | ליטל רוק |  |
| אזורים גאוגרפיים | רמת אוזרק • הרי אוצ'יטה • הרי בוסטון |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ליטל רוק • פורט סמית' • פאייטוויל • ספרינגדייל • ג'ונסבורו • נורת' ליטל רוק • קונוויי • רוג'רס • פיין בלאף • בנטונוויל • הוט ספרינגס • בנטון • טקסארקנה • שרווד • ג'קסונוויל • ראסלוויל • בלה ויסטה • וסט ממפיס • פאראגולד • קאבוט |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות ארקנסו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555086205171  BNE: XX6200740  BnF: cb12009289r (data)  GND: 4242729-0  LCCN: n79133172  MusicBrainz: 9150ffc9-be86-42ff-96b6-a4fee1ce2b52  NARA: 10046003  NKC: ge307098  SUDOC: 086015133  VIAF: 235857510   WorldCat (עם VIAF): 235857510
לני פליסטר

לני פליסטר (באנגלית: Lani Pallister; נולדה ב-6 ביוני 2002) היא שחיינית אוסטרלית, אלופה אולימפית (פריז 2024), אלופת עולם (פוקואוקה 2023) ושותפה לשיא העולם בבריכת 25 מטר במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי. אלופת עולם בבריכת 25 מטר (מלבורן 2022) במשחים ל-400 מטר חופשי, 800 מטר חופשי ו-1500 מטר חופשי. זוכת מדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2022) במשחה ל-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה

פליסטר נולדה בסידני.
ביוגרפיה > 2019 > אלופת עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2019 היא זכתה ב-6 מדליות, 3 זהב ו-3 כסף. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 4:05.42 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 8:22.49 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא משחקים נוסף של 15:58.86 דקות. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי (1:58.09 דקות) ובמשחי שליחות 4x100 מטר חופשי וב-4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בסוף יוני 2022 היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות ומדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:48.96 דקות, אחרי קייטי לדקי (15:30.15 דקות) וקייטי גריימס (15:44.89 דקות), שתיהן מארצות הברית.	היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.16 דקות. נוסף לכך, היא השתתפה בשלב המוקדמות במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.66 דקות ועלתה שנייה למשחה הגמר אך נמחקה מהגמר.
במשחקי חבר העמים שנערכו בבירמינגהאם בתחילת אוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:19.16 דקות, אחרי אריארן טיטמוס שקבעה שיא משחקים חדש של 8:13.59 דקות, וקיה מלוורטון (8:16.79 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.43 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם בבריכת 25 מטר

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן בדצמבר אותה שנה היא הייתה כוכבת האליפות לאחר שזכתה ב-4 מדליות זהב מהן 3 אישיות, מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:55.04 דקות, לפני אריקה פיירוות'ר מניו זילנד (3:56.00 דקות) וליה סמית' מארצות הברית (3:59.78 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 8:04.07 דקות, לפני אריקה פיירוות'ר (8:10.41 דקות) ומיו נמבה מיפן (8:12.98 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אוקיאניה חדש של 15:21.43 דקות, לפני מיו נמבה (15:46.76 דקות) וקנזי מקמהן מארצות הברית 15:49.15 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מדיסון וילסון, מולי אוקלהן וליאה ניל בשיא עולם חדש של 7:30.87 דקות, לפני קנדה קנדה	7:34.47 דקות וארצות הברית 7:34.70 דקות, כשחיינית רבעית האי קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:52.24 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית זהב באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:49.17 דקות במקום שישי במשחה ל-400 מטר חחפשי בתוצאה של 4:05.17 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:03.49 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:21.33 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, בריאנה תרוסל ואריארן טיטמוס בשיא אולימפי חדש של 7:38.08 דקות, לפניא ארצות הברית (7:40.86 דקות) והרפובליקה העממית של סין (7:42.34 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:55.61 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:21.09 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 8:20.21 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:56.28 דקות (2022)
400 מטר חופשי: 4:02.16 דקות (2022)
800 מטר חופשי: 8:17.77 דקות (2022)
1500 מטר חופשי: 15:48.96 דקות (2022)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

200 מטר חופשי: 1:53.81 דקות (2022)
400 מטר חופשי: 3:55.04 דקות (2022)
800 מטר חופשי: 8:04.07 דקות (2022), שיא אוסטרליה
1500 מטר חופשי: 15:21.43 דקות (2022), שיא אוקיאניה
מועדון הלפייר (קומיקס)

| --- | --- |

חברי מועדון הלפייר, כפי שהופיעו בחוברת Uncanny X-Men Vol.4 #11 מאוקטובר 2016, אמנות מאת גרג לאנד.
 סוג:  קבוצת נבלי-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Uncanny X-Men #129 (ינואר 1980)
 יוצרים:  כריס קלרמונט ג'ון ביירן
 מידע
 סטטוס:  פעיל
 בסיס:  אחוזות בהונג קונג, לונדון, לוס אנג'לס, ניו יורק, פריז, פילדלפיה וסן פרנסיסקו. לשעבר אקדמיית מסצ'וסטס וטירה ספרדית בריו דה ז'ניירו.
 חברוּת בקבוצה:  החוג הפנימי/הלורדים הקרדינלים: המלך השחור: סבסטיאן שו המלכות הלבנות: אמה פרוסט וסלסט, אסמה, אירמה, פיבי וסופי קוקו המלכה האדומה: קתרין "קייט" פרייד המלכה השחורה: לורדס שאנטל הרץ השחור: שינובי שאו הרץ הלבן: כריסטיאן פרוסט הרץ האדום: לוקאס בישופ הפרשים השחורים: אנדריאס ואנדריאה וון סטרוקר הפרש הלבן: קליסטו מגנטו, אם, טום קאסידי השחור, פנטומאקס, מיסטיק, זיק סטיין, בראייר ראליי, וולפגנג פון רוהם
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  אליאס בוגן (הלורד המלכותי) סלנה, "ג'ין גריי" (המלכה השחורה) אדוארד בקמן (המלך הלבן) פרדריק פון רוהם (הצריח השחור) עמנואל דה קוסטה (הצריח הלבן) הארי לילאנד, מדלין פריור (הרץ השחור) ג'ייסון וינגארד, דונלד פירס (הרץ הלבן) וייפר, רייצ'ל סאמרס (הנסיכה הלוחמת הלבנה) טוני סטארק, טסה, נורמן אוסבורן, בריאן בראדוק, אליזבת' בראדוק, וורן וורתינגטון השלישי, סמואל גאת'רי, סאורון, האסק, עזאזל
 דמויות קשורות
 אויבים:  אקסקליבר, אקס-מן 
 
"מועדון הלפייר" (באנגלית: Hellfire Club, גם: "מועדון אש הגיהנום", בהמשך "חברת הסחר הלפייר") היא קבוצה בדיונית של נבלי-על מוטאנטים המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בחוברת Uncanny X-Men #129 מינואר 1980, והיא נוצרה על ידי כריס קלרמונט וג'ון ביירן. לפי קלרמונט וביירן, יצירתה של הקבוצה הבדיונית הושפעה רבות מפרק בסדרה הנוקמים. המונח "מועדון הלפייר" מתייחס למעשה לשם הפופולרי שניתן לרשת של מועדוני ג'נטלמנים במאה ה-18, שחבריהם ניהלו חיי אפיקורסות והוללות. בנוסף, היררכיית החוג הפנימי של מועדון הלפייר ממודלת לפי כלי שחמט, עם שני סטים (שחור ולבן) של מלכים, מלכות, צריחים ורצים.
על אף שהמועדון מאגד תחת קורתו מוטאנטים מהאליטות העשירות, הרי שהחוג הפנימי החשאי שבו שואף להשפיע על מאורעות העולם דרך האג'נדה הפרטית שלו. מועדון הלפייר והחוג הפנימי שלו הוצגו לראשונה ב"סאגת הפניקס האפלה", שם הם מנסים להטות את חברת האקס-מן ג'ין גריי לטובת מטרתם. גלגול זה של הקבוצה, שהורכב בעיקר מסבסטיאן שו (המלך השחור) ואמה פרוסט (המלכה הלבנה), נשאר קבוע למשך השנים הבאות. סניפי המועדון פזורים ברחבי העולם, במקומות כמו לונדון, הונג קונג, לוס אנג'לס, פילדלפיה, בוסטון וסן פרנסיסקו.
מועדון הלפייר הופיע בסדרות "אקס-מן: סדרת האנימציה", "וולברין והאקס-מן" ו"בעלי היכולות". חברי הקבוצה הופיעו בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: ההתחלה", ביניהם סבסטיאן שו (אותו גילם השחקן קווין בייקון) ואמה פרוסט (אותה גילמה ג'נוארי ג'ונס).
מזרח טימור במשחקים הפאראלימפיים

מזרח טימור השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג (2008), אם כי ספורטאים מזרח-טימורים השתתפו באופן עצמאי כבר במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000), בטרם זכתה המדינה בעצמאות מאינדונזיה. במשחקי החורף לא נטלה מזרח טימור חלק מעולם.
לאחר קבלת עצמאותה, בשנת 2002, שלחה מזרח טימור משלחת אל אולימפיאדת אתונה (2004), אולם לא שלחה משלחת גם למשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו באותה השנה. הספורטאים הנכים אותם שלחה המדינה למשחקים מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
ראו גם

מזרח טימור במשחקים האולימפיים
מזרח טימור במשחקים האולימפיים לנוער
מוחמד אבן סעוד

מוחמד אבן סעוד (בערבית: محمد بن سعود; נפטר ב-1765), הידוע גם בשם אבן סעוד, היה האמיר של א-דרעיה ונחשב למייסד שושלת בית סעוד שלימים הקימה את מדינת ערב הסעודית.
חייו

היה אמיר העיירה א-דרעיה, בתקופתו החל מוחמד אבן עבד אל-והאב להפיץ את תורת הוהאביה, אבן עבד אל-והאב טען כי המודרנה על חידושיה החומריים והתאולוגיים השונים עיוותו את האסלאם. הוא נלחם בחלחול של האמונות הטפלות לתוך האסלאם (כמו הסופיות), וראה כעיקר האמונה את יחודו של אללה, ובעקבות כך ראה בסגידה למוחמד ולנאמניו פוליתאיזם.
לאחר  שאל-והאב גורש מן אל-עוויינה השכנה, הזמינו אבן סעוד לגור תחת חסותו. השניים החליטו לעבוד יחד כדי ליישם את רעיונותיו של אבן עבד אל-והאב על טיהור האסלאם מחידושים (כפירה)  על ידי החזרתו אל עקרונות ה"אמת" של האסלאם כפי שהם ראו אותו. בתו של אבן עבד אל-והאב אף נישאה למוחמד אבן סעוד.
ההסכם, שנחתם בשנת 1744 ובעקבותיו נכבש חבל הארץ נג'ד, היווה את תחילתה של המדינה הסעודית הראשונה (אמירות א-דרעיה) והמנוע הדתי-אידאולוגי לפעולתה. בעקבות שיתוף הפעולה ביניהם העניק אבן עבד אל-והאב ובעקבותיו חכמי ההלכה הווהאבים לגיטימציה לשלטונו של בית סעוד, ואבן סעוד השתמש בתורת הווהאביה כסיבה להרחבת שלטונו בחצי האי, הווהאביה סייעה בידו אף בכך שהיא יצרה מכנה משותף אסלאמי, שסייע לגשר על חיכוכים בין שבטיים, וליצירת כוח פוליטי והאבי מאוחד בראשותו של אבן סעוד. 
הסמכות שניתנה בידיו של אבן סעוד הייתה מעבר לסמכות פוליטית חילונית, אלא הוא הוכתר כאימאם וכאמיר המאמינים (אמיר אל-מֻאְמִנִין), כמו כן התקבע אז העיקרון שהשליטה הסעודית תעבור בין בני משפחתו של אבן סעוד. אמירות זו פעלה עד לשנת 1818 והיוותה את הבסיס לערב הסעודית של היום.
לקריאה נוספת

סעודיה: ממלכת נפט במבוכי הדת והפוליטיקה עוזי רבי, האוניברסיטה הפתוחה, 2007, עמ' 28 - 32
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1143969863  LCCN: no95012509  TDVİA: muhammed-b-suud  VIAF: 78360252   WorldCat (עם VIAF): 78360252
מזרח הארלם

| --- | --- |

 מידע
 שם נוסף:  הארלם הספרדית
 עיר:  מנהטן, ניו יורק
 אוכלוסייה:  115,921 (2010)
 קואורדינטות:  40°47′55″N 73°56′30″W﻿ / ﻿40.798611111111°N 73.941666666667°W﻿ / 40.798611111111; -73.941666666667
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מזרח הארלם (למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מזרח הארלם (למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהמזרח הארלם (למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהמזרח הארלם    הארלם תחומה בתוך הקו המקווקו
 
מזרח הארלם (באנגלית: East Harlem), הידוע גם כהארלם הספרדית, הוא חלק בשכונת הארלם הממוקם בצד הצפון מזרחי של מנהטן, ניו יורק שבארצות הברית.
מזרח הארלם הוא אחד המקומות בהן אוכלוסייה ממוצא לטיני היא הדומיננטית ביותר באזור: חלק ניכר מהווה אנשים ממוצא פוארטו ריקני, בנוסף למספר גדל של דומיניקאים ומהגרים מקסיקנים רבים. מזרח הארלם כולל בתוכו את האזור שבעבר היה ידוע כהארלם האיטלקית, וחלק מהשאריות והשרידים מהאזור שהיה מאוכלס על ידי אוכלוסייה איטלקית רבה בעבר עדיין קיימים.
מזרח הארלם מוקפת על ידי מתחם, והיא מהווה מקום עם רמת הפשע הגבוהה ביותר במנהטן. השכונה סובלת מבעיות חברתיות רבות, ובהן אחוז האבטלה הגבוה ביותר בניו יורק, הריון של נערות, איידס, שימוש גבוה בסמים, חסרי בית, ואחוז חולי אסתמה גבוה פי חמישה מהממוצע בארצות הברית. למזרח הארלם יש את הריכוז השני בגודלו בארצות הברית של דיור ציבורי, אחרי בראונסוויל שבברוקלין.
צפונית לשכונה שוכן נהר הארלם, מזרחית לה נמצא האיסט ריבר, רחוב 96 מכיוון דרום והשדרה החמישית ממערב. מזרח הארלם הוא מקום היווסדה של משפחת הפשע ג'נוביז, אחת מחמש המשפחות ששלטו במאפיה האיטלקית בניו יורק.