stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרובינקיה נומידיה
היסטוריה

תושבי האזור זוהו לראשונה כנומידיאנים על ידי פוליביוס בסביבות המאה ה-2 לפני הספירה, אם כי הם כונו לעיתים קרובות בשם הנודידים.
נומידיה המזרחית סופחה בשנת 46 לפני הספירה כדי ליצור מחוז רומאי חדש, אפריקה נובה. נומידיה המערבית סופחה גם כחלק מהפרובינקיה אפריקה נובה לאחר מותו של מלכה האחרון, ארביו, בשנת 40 לפנה"ס, ולאחר מכן אוחד המחוז (למעט נומידיה המערבית) עם פרובינציה אפריקה וטוס על ידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 25 לפנה"ס, כדי ליצור את המחוז החדש אפריקה פרוקונסולאריס. במהלך התקופה הקצרה (30–25 לפנה"ס) שלט יובה השני (בנו של יובה הראשון) כמלך בן חסות של נומידיה בשטח המחוז לשעבר אפריקה נובה. בשנת 40 לספירה, החלק המערבי של אפריקה פרוקונסולאריס, כולל חיל המצב הלגיוני שלה, הוכנס תחת לגאטוס אימפריאלי, ולמעשה הפך למחוז נפרד של נומידיה, אם כי הלגאטוס של נומידיה נשאר כפוף נומינלית לפרוקונסול של אפריקה עד שנת 203 לספירה.
הנצרות התפשטה שם מהמאה ה-2 ואילך.  במהלך המאה השנייה, המחוז התנצר, אך במאה הרביעית, הוא דבק בכפירה הדונאטית, למרות שהוליד אנשים בעלי אמונה אורתודוקסית מפוארים כמו אוגוסטינוס הקדוש, הבישוף של היפו רגיוס (אנבה כיום).
לאחר 193, תחת ספטימיוס סוורוס, נומידיה נותקה רשמית מפרובינקיה אפריקה והיוותה מחוז בפני עצמו, שנשלט על ידי לגאטוס פרו פרטורה. תחת דיוקלטיאנוס, היא היוותה פרובינציה פשוטה בארגון מחדש הטטררכי, ולאחר מכן חולקה לשניים: נומידיה קירטנסיס, עם בירה בקירטה, ונומידיה מיליטיאנה ("נומידיה צבאית"), עם בירה בבסיס הלגיוני של למבאסיס. עם זאת, לאחר עשרות שנים, הקיסר קונסטנטינוס הגדול איחד את שני המחוזות לאחד, מנוהל מקירטה, ששמה שונה כעת לקונסטנטינה ( קונסטנטין המודרנית).
בשנת 428 החלו הוונדלים את פלישותיהם למחוזות אפריקה. בסופו של דבר הם הצליחו להקים את ממלכת הוונדלים שנמשכה בין 432 ל-534, השנה שבה הובסו הוונדלים והמחוזות האפריקאים חזרו לתחום הרומי (המזרחי) ויצרו את הפריפקטורה הפרטוריאנית של אפריקה, שהפכה חצי מאה לאחר מכן האקסרכיה של אפריקה, בעת שלטונו של מאוריקיוס (שלט 582–602).
בין השנים 696 ל-708, האזור נכבש שוב, הפעם על ידי המוסלמים הערבים (הח'ליפות האומיית) והפך לחלק מאיפריקיה .
ערים גדולות

נומידיה כמו שאר המחוזות האפריקאים עברה תהליך רומניזציה והייתה משובצת בערים רבות. הערים הראשיות של נומידיה הרומית היו: בצפון, קירטה או קונסטנטין המודרנית, הבירה, עם הנמל שלה רוסיקדה (סקיקדה המודרנית); ו- היפו רגיוס (ליד בון), הידועה גם כעירו של אוגוסטינוס. מדרום בפנים הארץ הובילו כבישים צבאיים לתבסטה (טבסה) וללמבאסיס (למבסה) עם שרידים רומיים נרחבים, המחוברים בדרכים צבאיות עם קירטה והיפו, בהתאמה.
למבאסיס הייתה מקום מושבו של הלגיון השלישי אוגוסטה, והמרכז האסטרטגי החשוב ביותר. היא פיקדה על מעברי הרי אורס (Mons Aurasius), גוש הררי שהפריד בין נומידיה לשבטי הגאטולי הברברים של המדבר, ואשר נכבש בהדרגה בכל היקפו על ידי הרומאים תחת האימפריה. כולל ערים אלו, היו בסך הכל עשרים שידוע שקיבלו בזמן זה או אחר את התואר והמעמד של מושבות רומיות; ובמאה ה-5, ה-Notitia Dignitatum מונה לא פחות מ-123 רואים שהבישופים שלהם התאספו בקרתגו ב-479.
הערות שוליים

↑  "Numidia: The story of a Kingdom". Cambridge Alert. נבדק ב-2019-07-07.
↑  J. D. Fage; Roland Anthony Oliver (1975). The Cambridge History of Africa. Cambridge University Press. p. 199. ISBN 978-0-521-21592-3.
↑  E. Wilhit, David (2017). Ancient African Christianity: An Introduction to a Unique Context and Tradition. Taylor & Francis. p. 344-345. ISBN 9781135121426.
↑  Detailed map of Roman Numidia
פרוקרוסטס

| --- | --- |

איור של תסאוס ופרוקרוסטס על כלי אמפורה
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  פוסידון 
 בן או בת זוג:  Sylea 
 צאצאים:  סיניס 
 
פּרוֹקרוּסְטֵס (ביוונית: Προκρούστης) המכונה גם "המותח [אשר מעצב את המתכת]", היה במיתולוגיה היוונית נוכל ושודד מאטיקה, אשר נודע במנהגו לתקוף אנשים ולמתוח או לכרות את רגליהם, כדי שיתאימו לגודלה של מיטת מתכת. סיפורו של פרוקרוסטס מתקשר ומקביל לסיפור הידוע בתרבות היהודית לגבי מיטת סדום. בפרט, בשפה האנגלית משמש המושג 'Procrustean bed' (מיטה פרוקרוסטית) במשמעות זהה לזו של המושג 'מיטת סדום' בשפה העברית, ובא במקומו.
במיתולוגיה היוונית

במיתולוגיה היוונית, פרוקרוסטס היה בנו של פוסידון, אשר החזיק מבצר במרומי הר קורידאלוס, ב'דרך הקדושה' שבין אתונה ואלוסיס. במבצר הוא החזיק את מיטת המתכת שלו, אליה הזמין כל עובר אורח להעביר את הלילה, ועליה הוא היה מותח את אותם עוברי אורח כך שיתאימו למיטה. בגרסאות מאוחרות יותר של הסיפור, נאמר כי אם האורח היה גבוה מדי, פרוקרוסטס היה כורת את האורך העודף. כמו כן, איש מעולם לא התאים למיטה בדיוק, שכן הוא החזיק בסתר שתי מיטות שונות. פרוקרוסטס המשיך במשטר הטרור שלו עד אשר הוא נתפס בידי תסאוס, אשר "התאים" אותו לאותה המיטה. הריגתו של פרוקרוסטס הייתה הרפתקתו האחרונה של תסאוס במסעו מטרויזן לאתונה.
ההקבלה למושג מיטת סדום

סיפורו של פרוקרוסטס מתקשר ומקביל לסיפור הידוע בתרבות היהודית לגבי מיטת סדום, ומובא לעיתים בהקשר אליו. כך, השתמש השופט יצחק אנגלרד בשני המושגים יחד כדי לתאר שתי חלופות רעות, אשר אחת מהן גרועה מהאחרת:
הערות שוליים

↑  ע"א 4294/97 אובזילר טוביה ואחרים נ' בנק דיסקונט לישראל בע"מ, ניתן ב־21 בנובמבר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15082663j (data)  GND: 1083040162  SUDOC: 241556058  VIAF: 154145601906501321472   WorldCat (עם VIAF): 154145601906501321472
פרנסיסקו לאון דה לה בארה

פרנסיסקו לאון דה לה בארה אי קיחנו (בספרדית: Francisco León de la Barra y Quijano; ‏16 ביוני 1863 – 23 בספטמבר 1939) היה פוליטיקאי ודיפלומט מקסיקני, נשיא מקסיקו ה-32.
ביוגרפיה

דה לה בארה השלים תואר שני במשפטים בטרם נכנס לפוליטיקה הארצית במקסיקו. בשנת 1896 הצטרף לסגל הדיפלומטי של מקסיקו ושירת במדינות דרום אמריקה: ברזיל, ארגנטינה, אורוגוואי, פרגוואי; באירופה: בבלגיה ובהולנד; ובין השנים 1909–1911 בארצות הברית.
במהלך כהונתו כשגריר מקסיקו שכנע את נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט שהמרד שפרץ ב-1911 נגד שלטונו ארוך השנים של פורפיריו דיאס אינו מצדיק התערבות אמריקנית. מיד לאחר בחירתו של דיאס בפעם השביעית לכהונת נשיא מקסיקו באוקטובר 1910, פרצה המהפכה המקסיקנית. ב-25 במרץ 1911 התמנה דה לה בארה למשרת שר החוץ של מקסיקו, וכאשר הצליחו המורדים בראשות פרנסיסקו מדרו לאלץ את דיאס לחתום על הסכם סיודאד חוארס ב-21 במאי 1911 שבו התחייב להתפטר ממשרתו. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-25 במאי, ובהתאם לחוקת 1857 של מקסיקו התמנה שר החוץ דה לה בארה לנשיא זמני מאז ועד 6 בנובמבר באותה שנה, עת נכנס לתפקידו הנשיא החדש פרנסיסקו מדרו.
דה לה בארה התמודד בבחירות לקונגרס המקסיקני ונבחר ב-1912 כסנטור. הוא שיתף פעולה עם שגריר ארצות הברית הנרי ליין וילסון (אנ') בתוכניתו להדחת מדרו. לאחר רצח מדרו וכינון שלטונו של ויקטוריאנו ורטה, חזר דה לה בארה לתפקידו במשרד החוץ מ-11 בפברואר 1913 עד 4 ביולי 1914. בהמשך 1914 נבחר כמושל מדינת מקסיקו, אך התפטר מיד לאחר בחירתו לטובת קריירה במשפט הבינלאומי שהתעתד לפתח באירופה.
הוא התמנה כשגריר בצרפת ובמקביל כיהן כנשיא בית המשפט לבוררות בהאג, הוא עשה חיל בתחום המשפט הבינלאומי באירופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה וכתב פרסומים רבים בתחום.
עד סמוך למותו בספטמבר 1939 היה מעורב בתיווך בינלאומי. הוא נפטר בביאריץ שבצרפת.
צ'יינהטאון (סרט)

ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רומן פולנסקי 
 הופק בידי:  רוברט אוונס 
 תסריט:  רוברט טאון
 עריכה:  סאם אוסטין 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק ניקולסון פיי דאנאוויי ג'ון יוסטון
 מוזיקה:  ג'רי גולדסמית' 
 צילום:  ג'ון אלונזו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 ביוני 1974
 משך הקרנה:  131 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  נאו-נואר, מותחן פשע, פילם נואר, סרט בלשי, סרט דרמה 
 תקציב:  6,000,000‏$
 הכנסות:  29,200,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   chinatown
 פרסים:  פרס אוסקר על תסריט מקורי   פרס גלובוס הזהב לפסקול המקורי
 סרט הבא:  The Two Jakes 
 דף הסרט ב־IMDb
 
צ'יינהטאון (אנגלית: Chinatown) הוא סרטו של רומן פולנסקי משנת 1974. הסרט הוא דרמת מתח פסיכולוגית, סיפור רב רבדים, הכולל מאפיינים רבים של סרט אפל וסרט בלשי. הסרט נחשב לקלאסיקה הוליוודית וזכה בפרס אוסקר בשנת 1975 עבור התסריט (אותו כתב רוברט טאון), ובפרס גלובוס הזהב עבור סרט הדרמה הטוב ביותר. הסרט צולם על ידי ג'ון איי אלונזו.
בסרט מככבים ג'ק ניקולסון בתפקיד הבלש ג'ייק גיטיס, פיי דאנאוויי בתפקיד אוולין מולריי, וג'ון יוסטון, בתפקיד הנבל נוח קרוס. הבמאי, פולנסקי, מופיע בתפקיד קטן של גנגסטר.
סרט המשך בשם "שני הג'ייקים" נוצר בשנת 1990. ניקולסון ביים את הסרט וכיכב בו, על פי תסריטו של רוברט טאון. ההמשך נחשב לסרט שאינו מגיע לגדולתו של הסרט הראשון.
תקציר העלילה

ג'ייק (ג'יי ג'יי) גיטיס (ג'ק ניקולסון) הוא בלש פרטי בלוס אנג'לס בשנות ה-30. גיטיס היה בעברו שוטר, אך אירוע עלום הביא לפרישתו מן המשטרה, והפך אותו לדמות צינית וממורמרת. גיטיס מתמחה במעקב אחר בני זוג בוגדניים. גיטיס נשכר על ידי אישה המציגה עצמה כאוולין מולריי, המבקשת להתחקות אחר בעלה, מהנדס מים בשם הוליס מולריי. עד מהרה מצלם גיטיס את המהנדס מולריי בחברת צעירה עדינה ועגומה למראה, אך לאחר שהתצלומים מתפרסמים בעיתונות, מגיעה אישה אחרת המזדהה כאוולין מולריי, והפעם האמיתית (פיי דאנאוויי), ודורשת מגיטיס כי יחדל מלחקור את העניין, שאם לא כן תתבע אותו.
גיטיס ממשיך בחקירה למרות בקשתה, ומגלה מזימה סבוכה לרכישת קרקעות במדבר במחיר זעיר, ולאחר מכן רכישת זכויות מים, השבחת הקרקעות ומכירתן בהון עתק. מאחורי המזימה עומד אדם בשם נוח קרוס. באותה העת מתאהב גיטיס באוולין מולריי (האמיתית).במקביל לחשיפת עסקי הנדל"ן (המלווה ברצח אחד לפחות), נפרשת בפני גיטיס עלילה עגומה של גילוי עריות בין מולריי, ואביה, הוא נוח קרוס, שתוצאתה היא לידתה של קתרין, הצעירה שבחברתה נצפה הוליס מולריי. קרוס (ג'ון יוסטון) הוא טייקון מושחת, שעומד מאחורי מזימת הענק, בעלת מאפיינים פוליטיים ופיננסיים.
סיומו הדרמטי של הסרט הוא עימות בין קרוס, גיטיס ואוולין מולריי בצ'יינהטאון, המקום האפל והמסתורי בו אירע האירוע בעברו של גיטיס שגרם לו לעזוב את המשטרה. במהלך העימות מאבדת אוולין את חייה, מירי השוטרים הפועלים בשליחות קרוס, וגיטיס מבין כי היה כלי משחק במזימותיו של קרוס, המתרחק עם שללו, בתו / נכדתו הקטנה, קתרין.
העלילה מבוססת באופן חופשי על מאבקים בין יזמים, בתקופת הפיתוח של לוס אנג'לס בשנות השלושים, סביב מקרקעין ושליטה בזכויות מים.
פרשנויות אפשריות

צ'יינהטאון נוצר בשנות ה-70, בידי אחד הבמאים המזוהים ביותר עם הקולנוע האמריקאי בתקופה זו, רומן פולנסקי. בעת שנוצר נחשב כהומאז' לסרט האפל, במיוחד בשל הופעתו הבלתי נשכחת של ג'ון יוסטון בתפקיד נוח קרוס. יוסטון היה מזוהה כבמאי עם הסרט האפל, ובמיוחד עם "הנץ ממלטה" (1941), אחד מהראשונים והמוצלחים שבסרטים אלו.
כיום פרשנים רבים אינם רואים בסרט הומאז' לסרט האפל, כי אם "סרט אפל" של ממש, על אף העובדה שהוא צבעוני (אחד מהמאפיינים העיקריים של "הסרט האפל" הוא הצילום בשחור ולבן) ונוצר כשש עשרה שנים לאחר "הסרט האפל" האחרון ("מגע של רשע" של אורסון ולס משנת 1958).
המבקר האמריקני רוג'ר איברט הוא אחד מהמחזיקים בדעה זו. לדעתו הזמן שחלף מאז יצירת הסרט עמעם את ההבדלים שבינו ובין סרטי "פילם נואר" מהתקופה הקלאסית, והעמיד אותו בשורה אחת עמם.
לסרט מאפיינים רבים של סרט אפל:
דמות ראשית של בלש פרטי ציני וממורמר, בעל עבר אפל.
פאם פאטאל קטלנית, בעלת סודות שיש לגלותם.
עלילה מורכבת, רב רובדית.
ראיית עולם פסימית וצינית.
עם כל זאת הסרט אינו עומד במוסכמות "הסרט האפל" הקלאסי של שנות ה-40, ומראה על ההבדלים בין הקולנוע ההוליוודי הכפוף לקוד הייז, ובין הקולנוע המשוחרר והפסיכולוגי של שנות ה-70. שלא כמו הגיבור הטיפוסי של הסרט האפל, אין גיטיס מצליח לפתור את התעלומה במלואה. הוא מתמקד ברמזים, מגיע למסקנות מוטעות, ואינו רואה את התמונה הכללית, עד לתמונה הסופית. העלילה הכוללת גילוי עריות ושחיתות אישית ופוליטית היא סטייה מהנושאים הקלאסיים של הסרט האפל, שעיקרם חיפוש אחר אוצר, או פשע של תשוקה.
סטייה עיקרית מפורמט "הסרט האפל" היא כי הסרט מצולם בלוס אנג'לס שטופת השמש. סצנות רבות מצולמות באור יום מלא, ומעט סצנות (ובמיוחד סצנת הסיום) בלילה. השימוש שעושה הסרט האפל בצללים אינו ניכר בסרט זה.
לבסוף, הסוף הטראגי של הסרט אינו דומה לדבר שנוצר בימי הסרט האפל. חוש הצדק אינו בא על סיפוקו. נוח קרוס נמלט עם שללו, הבת / נכדה תוצאה של החטא שאין מעבר לו - גילוי העריות. ניצחונו של הארכי נבל קרוס, על כוחות הטוב המגולמים בדמותם של גיטיס ואוולין, אינו יכול להימצא בסרט האפל הקלאסי, המקפיד על שמירת האיזון המוסרי בסופו של דבר. גיטיס אולי פתר את התעלומה בסוף הסרט, אך איש אינו מעוניין בהסבריו. השורה האחרונה, המפורסמת, של הסרט - "שכח מזה, ג'ייק, זו צ'יינהטאון", מראה כי ישנם כוחות שהגיבור אינו מסוגל להתמודד עמם, וכי הרשע המוחלט כמעט, בדמותו של קרוס, לא יישא בעונש.
משמעות מיוחדת יש להופעתו של פולנסקי בתפקיד קטן של בריון, החותך את אפו של ג'ייק גיטיס בטענה כי זה מה שקורה למי שדוחף את אפו לאן שאינו צריך. לאקט חיתוך האף משמעות סמלית, בהיותו בסרט בעל רבדים פסיכולוגיים עמוקים, ועוסק בנושאים כיחסיותה של האמת וגילוי עריות, ובחירתו של פולנסקי בתפקיד האדם שחותך את אפו של הגיבור החטטן אינה מקרית.
מלבד ההשוואה לפילם נואר, ניתן לראות בצ'יינהטאון טרגדיה יוונית. חלקים מהסרט אלגוריים לטרגדיות של סופוקלס, ובמיוחד "אדיפוס המלך". בסרט גיבורים שכוונתם טובה נאבקים אל מול הגורל האכזר, אך אינם יכולים לשנותו, ומאבקם מוביל אותם לאובדנם ואובדן יקיריהם.
ניתן לראות את הסרט אף כמתקפה על השחיתות של אנשי השלטון ופקידי הממשל. הסרט נוצר בעת פרשת ווטרגייט, והושפע בעליל מהאווירה הציבורית באותה תקופה.
לקריאה נוספת

דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "צ'יינטאון", עמ' 222–224
צמא

.
"צמא", ויליאם אדולף בוגרו, 1886
תחושת צמא היא תשוקה מודעת לשתיית מים. צמא מהווה חלק חשוב במנגנון ויסות משק המים בגוף, במצבים של הפרת האיזון לכיוון של חוסר במים, מתעוררת תחושת צמא.
מאפייני הצמא

הגורם העיקרי ליצירת צמא הוא עליה באוסמולריות של נוזלי הגוף, המעידה על ירידה בנפח המים בגוף.
במוח נמצאים מספר אזורים שהפעלתם גורמת לתחושת צמא. אלו נמצאים בקדמת החדר השלישי של המוח ובגרעין הפראופטי (Preoptic nucleus) שבהיפותלמוס. אזורים אלו מכונים מרכז הצמא.
אל מרכז הצמא שבמוח, מגיעים גירויים מאוסמורצפטורים המנטרים את כמות המומסים בפלזמת הדם ובנוזל מוחי שדרתי. במקביל להשפעתם על מרכז הצמא, גורמים האוסמורצפטורים לשחרור הורמון נוגד השתנה הפועל להקטנת איבוד מים בשתן. מרכז הצמא מופעל גם על ידי ירידה בנפח הדם, עליה ברמת אנגיוטנסין II ותחושת יובש בפה וברירית הוושט. מנגד, הרחבה של דפנות מערכת העיכול המעידה על כניסת מזון ומים, מדכאת את פעילות מרכז הצמא.
מכל הגורמים המשפיעים על פעילות מרכז הצמא, המשמעותית ביותר היא רמת האוסמולריות של הנוזל החוץ-תאי. די בשינוי של כאחוז וחצי באוסמולריות כדי לעורר תחושת צמא.
חוסר היכולת להרגיש צמא נקראת אדיפסיה, אשר יכולה להיגרם ממספר סיבות: פגיעה מוחית, סוכרת, נטילת תרופות, הפרעות נוירולוגיות והפרעות פסיכולוגיות.
ראו גם

התייבשות
רעב
צמד דרלינגטון

צמד דרלינגטון
צמד שיקלאי
צמד דרלינגטון (וגם "מגבר דרלינגטון" או "טרנזיסטור דרלינגטון") הוא מונח באלקטרוניקה ומשמעו שילוב של שני טרנזיסטורים ביפולריים (במעגל משולב או כזוג רכיבים אלקטרוניים), המחוברים כך שזרם חשמלי שמוגבר על ידי הטרנזיסטור הראשון, מוגבר בשנית על ידי הטרנזיסטור השני.
הייחוד בתצורת חיבור זו היא הסינרגיה שנוצרת, בכך שהגברת הזרם הכוללת (המסומנת כ-β,‏ hfe, או hFE) היא גדולה יותר מהגברי הזרם הפרטיים של כל טרנזיסטור בנפרד. כאשר הצמד ממומש במעגל משולב, ניתן להשיג גם חיסכון במקום על ידי שילוב של שני הקולטים של הטרנזיסטורים לקולט משותף.
צמד דרלינגטון הומצא בשנת 1953, במעבדות בל על ידי המהנדס סידני דרלינגטון. דרלינגטון רשם פטנט על צמדי דרלינגטון המורכבים מ-2 או 3 טרנזיסטורים במעגל משולב אחד (וקולט משותף), אבל לא רשם את הפטנט על מספר טרנזיסטורים כלשהו - ובכך אין כיסוי למעגלים חדישים יותר.
תצורה דומה, אך מורכבת מטרנזיסטורים בתצורה הפוכה (NPN ו-PNP) נקראת צמד שיקלאי, או משלים דרלינגטון.
אופן פעולה

צמד דרלינגטון פועל כמעגל חשמלי בעל הגבר זרם גבוה (בערך מכפלת ההגבר של שני הטרנזיסטורים), ולמעשה, ישנם רכיבים עם מבנה פנימי של צמד דרלינגטון, ועם 3 ממשקים חיצוניים (בסיס, קולט, פולט) כמו בטרנזיסטור "רגיל" - ולהם הגבר כמעט זהה למכפלת ההגברים).
עוצמת ההגבר נתונה על ידי הנוסחה הבאה:
וכאשר ערכי ה-β הם בקנה מידה של מאות ניתן לבצע קירוב של הנוסחה אל:
חסרונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להשלים את החסרונות על פי הערך האנגלי.
בימינו, לרכיב טיפוסי יש הגבר זרם של 1,000 ויותר, כך שנדרש רק זרם קטן בבסיס כדי להפעיל את הצמד. עם זאת, הגבר גבוה שכזה טומן בחובו גם חסרונות:
בגלל שיש שני צמתים בין הבסיס לפולט (של כל הצמד) המתח שביניהם הוא גבוה יותר, ממתח בסיס-פולט טיפוסי.
בטכנולוגיית צורן, שבה מתח בסיס-פולט טיפוסי הוא כ-0.65 וולט, בצמד דרלינגטון מגיעים למתח טיפוסי של 1.3וולט.
חיסרון נוסף הוא מתח הרוויה. כאשר טרנזיסטור הראשון נמצא במצב רוויה, הוא לכאורה מחבר ישירות את הבסיס לקולט של הטרנזיסטור השני. במצב זה, הטרנזיסטור השני פועל כדיודה והמתח בין הקולט לפולט (כמו גם המתח בין הקולט לפולט של כל הצמד) הוא קרוב למתח בין הבסיס לפולט. כך נוצרת מגבלה על מתח הרוויה של הצמד, והוא עומד על 0.65 וולט בטכנולוגיית צורן. כמו כן, הטרנזיסטור השני נמצא במתח קולט-בסיס השווה או גדול מאפס, ואינו במצב רוויה. תכונה זו גורמת לבזבוז אנרגיה גדול מהרגיל, בצמדי דרלינגטון.
קאונן

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שם | פרוטו-גרמנית | אנגלית עתיקה | נורדית עתיקה | נורדית עתיקה |
| שם | קאונן | קן | קאון | קאון |
| שם | לפיד | "לפיד" | "כיב קיבה" | "כיב קיבה" |
| צורה | פות'רק קדום | פות'ורק | פות'רק מאוחר | פות'רק מאוחר |
צורה: 
| יוניקוד | ᚲ  U+16B2 | ᚳ  U+16B3 | ᚴ  U+16B4 | ᚴ  U+16B4 |
| תעתיק | k | c | k | k |
| IPA | [k] | [k], [c] | [k], [g] | [k], [g] |
מספר הרונה: 6
התפתחות הרונה קאונן.
קאונן היא הרונה ᚲ באלפבית הרונות פות'רק קדום, ᚴ באלפבית פות'רק מאוחר והרונה ᚳ באלפבית פות'ורק אנגלו סקסי. הרונה מתועתקת לאות "K".
ככל הנראה משמעות שמה של הרונה היא כיב קיבה או מחלה אף שיש סבורים שמקור שמה במילה "קנאז" שמשמעה "לפיד" באנגלית עתיקה.
צורת הרונה בפות'רק קדום התפתחה ישירות מהאות האטרוסקית . צורתה בפו'תרק מאוחר התפתחה מהאות האטרוסקית  או ישירות מהאות הלטינית: "K".
אות זו מקבילה לאות הגותית "קוסמה".
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות | רונות |  |
| פות'רק קדום: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚨ | ᚱ | ᚲ | ᚷ | ᚹ | ᚺ | ᚾ | ᛁ | ᛃ |  | ᛇ | ᛈ | ᛉ | ᛊ | ᛏ | ᛒ | ᛖ | ᛗ | ᛚ | ᛜ | ᛞ | ᛟ |   |   |   |   |   |
| אנגלית עתיקה: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚩ | ᚱ | ᚳ | ᚷ ȝ | ᚹ | ᚻ | ᚾ | ᛁ | ᛄ |  | ᛇ | ᛈ | ᛉ | ᛋ | ᛏ | ᛒ | ᛖ | ᛗ | ᛚ | ᛝ | ᛞ | ᛟ |   | ᚪ | ᚫ | ᚣ | ᛠ |
| פות'רק מאוחר: | ᚠ | ᚢ | ᚦ | ᚬ | ᚱ | ᚴ |   |   | ᚼ | ᚾ | ᛁ |  | ᛅ |   |   |   | ᛋ | ᛏ | ᛒ |   | ᛘ | ᛚ |   |   |   | ᛦ |   |   |   |   |
| תעתיק: | f | u | þ | a | r | k | g | w | h | n | i | j |  | ï | p | z | s | t | b | e | m | l | ŋ | d | o |  |  |  |  |  |
פרוקסימה קנטאורי d

| --- | --- |

איור של פרוקסימה קנטאורי d על רקע הכוכבים פרוקסימה קנטאורי, אלפא קנטאורי A ו-אלפא קנטאורי B
 כוכב האם
 כוכב אם:  פרוקסימה קנטאורי
 קבוצת כוכבים:  קנטאור
  ‑ עלייה ישרה:  217.42893801442040 מעלה
  ‑ נטייה:  −62.67949189414083 מעלה
 מרחק מכדור הארץ:  4.2 שנות אור שנות אור
 טמפרטורת פני השטח:  600 מעלות צלזיוס K
 מידע כללי
 סוג:  כוכב לכת חוץ-שמשי
 תאריך גילוי:  2020 
 שיטת גילוי:  ספקטרוסקופיית דופלר 
 מקום גילוי:  הטלסקופ הגדול מאוד, צ'ילה
 מאפיינים מסלוליים
 מרחק ממוצע מכוכב האם:  4.5 מיליון מיליון ק"מ (0.029 AU)
 ציר חצי-ראשי:  0.02885±0.00022 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.04 
 זמן הקפה:  5.167±0.091 יממה
 מאפיינים פיזיים
 מסה:  0.00082±0.000267 מסת צדק
 :  0.26±0.05 M🜨 מסות ארץ
 מסדי נתונים
 Extrasolar Planets Encyclopaedia:  דף נתונים
 SIMBAD:  דף נתונים
 
פרוקסימה קנטאורי d (נקרא גם פרוקסימה d) הוא כוכב לכת חוץ שמשי. הוא מקיף את הננס האדום פרוקסימה קנטאורי, והוא כוכב הלכת הקרוב ביותר לפרוקסימה קנטאורי מבין כוכבי הלכת המקיפים אותו.
מרחקו של כוכב הלכת מפרוקסימה קנטאורי הוא 4.5 מיליון קילומטרים, ומרחקו מכדור הארץ הוא 4.2 שנות אור (1.295 פארסק). לכן, הוא אחד משלושת כוכבי הלכת הקרובים ביותר למערכת השמש. כוכב הלכת משלים הקפה כל 5.1 ימים.
חוקרים מעריכים שהטמפרטורה על פני כוכב הלכת היא 600 מעלות צלזיוס, והוא אינו מתאים לחיים. עם זאת, ייתכן שבאזור הקטבים שלו הטמפרטורה נמצאת בשיווי משקל ושווה לכ-87 מעלות צלזיוס (360 K). בנוסף לכך, כמות הקרינה על פני השטח שווה לכ-190% מעוצמת הקרינה על פני כדור הארץ.
מסתו של כוכב הלכת היא יותר מרבע מסת ארץ.
גילוי

כוכב הלכת התגלה בשנת 2020 על ידי הטלסקופ הגדול מאוד, אך הוגדר ככוכב לכת חוץ שמשי רק ב-2022. כוכב לכת זה הוא כוכב הלכת השלישי שהתגלה במערכת פרוקסימה קנטאורי, אחרי פרוקסימה קנטאורי b ופרוקסימה קנטאורי c.
ראו גם

כוכב לכת חוץ-שמשי
פרוקסימה קנטאורי b
פרוקסימה קנטאורי c
קנטאור (קבוצת כוכבים)
פרוקסימה קנטאורי
ביאורים

↑  לא קיים פרוקסימה קנטאורי a, מכיוון שהשם הזה שמור לכוכב, במקרה זה פרוקסימה קנטאורי
הערות שוליים

1 2  A. Suárez Mascareño et. al., Revisiting Proxima with ESPRESSO, Astronomy & Astrophysics 639, 2020-07-01, עמ' A77 doi: 10.1051/0004-6361/202037745
↑  הסלע השלישי של השמש השכנה, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏2022-02-10
1 2  J. P. Faria et. al., A candidate short-period sub-Earth orbiting Proxima Centauri, Astronomy & Astrophysics 658, 2022-02-01, עמ' A115 doi: 10.1051/0004-6361/202142337
פרנסיסקו מדרו

פְרַנְסִיסְקוֹ אִיגְנַסְיוֹ מָדֵרוֹ גּוֹנְסָאלֶס (בספרדית: Francisco Ignacio Madero González; ‏30 באוקטובר 1873 – 22 בפברואר 1913) היה מדינאי ומהפכן מקסיקני, נשיאה ה-33 של מקסיקו. מדרו, בעל קרקעות יציב כלכלית, היה חלק מתנועת השכלה ליברלית בת תקופתו. מדרו היה מראשיה המקודמים של המהפכה המקסיקנית ונשיא בין 1911 להתנקשות בחייו.
מדרו היה האיש שהתניע ב-1910 את המהפכה המקסיקנית, והוביל להפלת משטרו של הרודן פורפיריו דיאס. זו הייתה המהפכה העממית המוצלחת הראשונה של המאה ה-20 (אם כי עלתה בחייהם של מעל מיליון מקסיקנים). הוא לא היה מהפכן במובן הפשוט של המילה, כי אם ליברל-דמוקרטי, שדרש רק את קיום הכתוב בחוקה, ובעיקר בחירות שקופות והוגנות שיאפשרו את החלפת המשטר. לאחר שדיאס מנע כל אפשרות להדיחו בבחירות, ואף כלא את מדרו שרץ נגדו, מדרו הכריז על מרד באמצעות הסיסמה "בחירה אפקטיבית, לא לבחירה מחדש" ("Sufragio efectivo, no reelección").
הוא קרא למצביעים למנוע את הבחירה מחדש השישית של פורפיריו דיאס, אשר מדרו ראה כאנטי-דמוקרטי והצליח לגייס כמה ממושלי מדינות הצפון של מקסיקו לצידו, כמו גם שודדי דרכים, פנצ'ו וייה, ואת אמיליאנו ספאטה מנהיג איכרים מהדרום. המהפכה הצליחה, ומדרו נבחר וכיהן כנשיא מקסיקו בשנים 1911–1913. מדרו אכזב את תומכיו מימי המרד כיוון שלא מילא את הבטחותיו לחלק אדמות באופן נרחב לאיכרים. כך התחילה תקופת התקוממויות נגד בהנהגת ספאטה. לאחר תפיסת השלטון של ויקטוריאנו ורטה, נרצח מדרו על ידי קצינים מתומכי דיאס בעת שהועבר למעצר, אחד מהם קודם בהמשך לדרגת גנרל. הטענה הרשמית הייתה שמדרו וסגנו נרצחו עקב ניסיון חילוץ כושל של חמושים.
פעמון רוח חרישי

| --- | --- |

פעמון רוח חרישי
 בימוי:  Kit Hung 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין, שווייץ 
 חברה מפיצה:  TLA Releasing, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בפברואר 2009 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית, אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי 
 www.soundlesswindchime.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פעמון רוח חרישי (באנגלית: Soundless Wind Chime; בסינית: 無聲風鈴; בפין-יין: Wúshēng fēng líng) הוא סרט עצמאי משנת 2009 בבימויו של האנג ווינג קיט ובכיכובם של לו יו לאי וברנהרד בולינג. הסרט היה מועמד לפרס טדי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשנת 2009.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרכזת סביב גבר המהגר מסין להונג קונג, ריקי (לו יו לאי), שעובד כשליח בעודו מתגורר יחד עם דודתו הזונה (וולה ג'אנג). פסקל (ברנהרד בולינג), גבר שווייצרי הנמצא במערכת יחסים פוגענית עם נוכל (האנס לינדנבלט), מכייס את ריקי. פסקל מחליט לעזוב את בן-זוגו, ופותח במערכת יחסים רומנטית עם ריקי. מערכת היחסים בין ריקי לבין פסקל נמשכת, הן בזמנים טובים והן בזמנים קשים, והשניים נאלצים לגלות האם מערכת היחסים שלהם באמת מבוססת על אהבה בין השניים, או רק נובעת מתלות הדדית. כמה שנים לאחר מכן, ריקי מגיע לשווייץ כדי לחפש את פסקל. בסופו של דבר, הוא נתקל באולי (דמות המגולמת גם היא על ידי בולינג), בעל חנות עתיקות ביישן, שנראה כמו פסקל, אך בעל אישיות שונה לחלוטין. ככל שמערכת היחסים של ריקי ואולי מתעמקת, האמת על מערכות היחסים של פסקל וריקי נחשפת.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| לו יו לאי | ריקי |  |
| ברנהרד בולינג | פסקל / אולי |  |
| מארי אומלין |  | אחות |
| ז׳יל טשודי |  | אבא |
| רות שווגלר |  | אמא |
| וולה ג'אנג |  | דודה |
| לי וואי פון |  | בעל מסעדה |
| וונג סיו יין | פופו |  |
| האנס לינדנבלט | מרקוס |  |
ג'קי לאונג:
פרסים ומועמדויות

איטליה בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע להט"בי שהתקיים בטורינו, איטליה, הסרט זכה בפרס חביב הקהל, פרס הבמאי החדש הטוב ביותר וציון לשבח מחבר המושבעים עבור הסרט הטוב ביותר.
ספרד בפסטיבל LesGaiCineMad שהתקיים במדריד, ספרד, הסרט זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר (לו יו לאי) לשנת 2009.
קנדה בקנדה, הסרט זכה בתחרות הבינלאומית בפסטיבל הסרטים הקווירי בוונקובר עבור הסרט העלילתי באורך מלא הטוב ביותר, ובפרס חבר השופטים עבור הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע Image+Nation במונטריאול.
גרמניה בשנת 2009, הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-59 והיה מועמד לפרס טדי.
מוזיקה

פסקול הסרט משלב מוזיקה מקורית שהופקה על ידי קלאודיו פונטין ואינסה רודולף בביצוע ספיאסוניק, מוזיקה של האמן ג'סטין מקגרת וכן את השיר "Achoo Cha Cha" של הזמרת והשחקנית הסינית הקלאסית גרייס צ'אנג.(אנ')
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20091113053312/http://www.lesgaicinemad.com/noticias/el-lesgaicinemad-se-despide-hasta-el-ano-proximo- 13th LesGaiCineMad