stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחר 101
הערות שוליים

↑  עידו גפן, ‏רק החזק שורד: לילה עם בלשי מג"ב בדרום תל אביב, באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2012
| משמר הגבול |
| --- | --- | --- |
| מרחבים | מג"ב צפון • מג"ב מרכז • מג"ב דרום • מג"ב ירושלים • מג"ב עוטף ירושלים • מג"ב איו"ש • מג"ב חוף • החטיבה הטקטית• החטיבה לביטחון פנים |  |
| יחידות | ימ"מ (היחידה ללוחמה בטרור) • ימ"ס • סיירת משמר הגבול (סמ"ג) • שחר 101 • מתיל"ן • יחידת הסיירות מג"ב ירושלים • מתמי"ד • יחידת התקיפה הכפרית  • המשמר הלאומי |  |
| מרחבים ויחידות שנסגרו | ימ"ג  • יחידת רימון  • מג"ב עזה-רמון-ערבה |  |
| מפקדים | פנחס קופל • שמעון אשד • חיים לוי • צבי בר • פנחס שחר • משולם עמית • יצחק אהרונוביץ' • ישראל סדן • יצחק דדון • יעקב גנות • דוד צור • חסין פארס • ישראל יצחק • יורם הלוי • עמוס יעקב • קובי שבתאי • אמיר כהן • בריק יצחק |  |
| אירועים בולטים | טבח כפר קאסם • אסון צור הראשון • אסון צור השני • האינתיפאדה הראשונה • מהומות מנהרת הכותל • מהומות אוקטובר • האינתיפאדה השנייה • מבצע שומר החומות • קרב שדרות • קרב אופקים |  |
| ראו גם | משטרת ישראל • חיל הספר • אנדרטת משמר הגבול • ז'נדרמריה |  |
עד שתבין אותי

"עד שתבין אותי" הוא סינגל הבכורה של הזמרת שירי מימון, מתוך אלבום הבכורה "שירי מימון". הפזמון נכתב והולחן על ידי הזמרת בתי. השיר דורג בשיא במקום ה-9 במצעד השבועי של רשת ג' במשך 6 שבועות ברצף.
הפקה

כאשר בתי אספה חומרים לאלבומה "נסה אותי" היא החליטה שהשיר "עד שתבין אותי" אינו מתאים לה. בתי שכמו שירי מימון חתומה בהליקון העדיפה להעבירו לזמרת אחרת, וכך הועבר השיר למימון שאספה גם היא, חומרים לאלבום הבכורה שלה באותה העת. השיר דורג בעשרת המקומות הראשונים של המצעדים בישראל והיה מועמד יחד עם שני הסינגלים הבאים שלה לתואר "שיר השנה" ב-2005.
בשיר מבטא את קולה של בחורה שמאסה ביחסיה עם בן זוגה, שאינו מבין אותה. הבחורה פונה לבן זוגה המשיב לה בזלזול ש"עד שהוא יבין אותה היא כבר לא תהיה איתו". היא נוטשת אותו ויוצאת למסע חדש בלעדיו ומרגישה שנפתחו בפניה דרכים חדשות בהן היא תוכל להמשיך בלעדיו.
היוצרים

מילים: בתי
לחן: בתי
עיבוד: בתי, גיא ליכטנטל, פיני ארונבייב
גיטרות: אבי סינגולדה
בס : שחם אוחנה
קלידים: גיא ליכטנטל
סובטסק (מחוז קלינינגרד)

סובטסק (ברוסית: Советск) עד שנת 1946 נקראה בשמה הגרמני "טילזיט" Tilsit (בליטאית: Tilžė , בפולנית: Tylża) היא העיר השנייה בגודלה במחוז קלינינגרד שברוסיה ומרוחקת כ-118 קילומטרים צפונית-מזרחית מבירת המחוז קלינינגרד. סובטסק שוכנת בצפון המחוז, על הגדה הדרומית של נהר ניימן, גשר המלכה לואיז מחבר בין סובטסק לליטא.
היסטוריה

טילזיט התפתחה סביב טירה שבנו הטבטונים בשנת 1410, וקיבלה זכויות עירוניות לראשונה בשנת 1552. ביולי 1807 נחתמו חוזי טילזיט בין נפוליאון בונפרטה, קיסר צרפת, לבין שליטי רוסיה ופרוסיה, על גבי אסדה שהוצבה בנהר.
החוזה הראשון, עם אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה נחתם ב-7 ביולי. החוזה השני, עם פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, נחתם ב-9 ביולי.
שלושה ימים לפני החתימה על החוזה, ניסתה לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ לשכנע את נפוליון להקל את תנאי ההסכם המשפילים עם פרוסיה. פעולה זו, על אף שנכשלה, גרמה לעליית קרנה של המלכה לואיזה.
עד שנת 1945 סימן לוח שיש את הבית שבו התגוררו פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ואשתו לואיזה. כמו כן בשנקנדורף פלאץ, הוקמה אנדרטה לזכרו של המשורר מקס פון שנקנדורף (Max von Schenkendorf), יליד העיר.
בשנות המאה ה-19 עת השפה הליטאית נאסרה לשימוש ברחבי האימפריה הרוסית, שימשה טילזיט מרכז חשוב להדפסת ספרים בליטאית, משם הוברחו לשטחי ליטא שבשליטה רוסית.
בתחילת המאה העשרים שגשגה טילזיט, בשנת 1900 הופעלו בעיר חשמליות, והתגוררו בה כ-34,500 תושבים. מסילת הרכבת חיברה בין טילזיט לקניגסברג וללביאו (Labiau, כיום פולסק), וספינות קיטור עגנו בנהר מדי יום. בשנת 1918 נחתם בעיר חוק טילזיט על ידי מנהיגי הליטאים-פרוסים, שדרש לספח את חלקיה הצפוניים של פרוסיה המזרחית, אז מובלעת גרמנית, לליטא.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ביקר היטלר בעיר. ב-20 בינואר 1945 נכבשה טילזיט על ידי הצבא האדום, וסופחה לברית המועצות באותה השנה. תושבי העיר הגרמנים גורשו, והוחלפו באזרחים סובייטים. השליטים הקומוניסטים החדשים, שינו את שמה לסובטסק על שם הסובייט.
סובטסק המודרנית ביקשה לנצל את המסורת רבת השנים של ייצור גבינות טילזיט, אבל השם החדש, גבינת סובטסק, לא יירש את המוניטין של קודמו. מאפריל 2007 התהדקו ההגבלות הממשלתיות על ביקורים באזורי הגבולות. זרים ורוסים המתגוררים חוץ לאזורים אלו, המעוניינים לבקר בעיר, נדרשים להוציא אישור מראש משירות משמר הגבול הפדרלי. הליך זה מאט את התפתחותה של העיר, על אף הפוטנציאל שלה.
אדריכלות

מבנים רבים בעיר נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה. עם זאת, במרכז העיר העתיקה, עומדים על תילם מספר מבנים מהתקופה הגרמנית, מהם המעוצבים בסגנון אר נובו.
אדריכלות > אורדנסבורג טילזיט

בנייתה של אורדנסבורג טילזיט (מגרמנית: טירת טילזיט) הסתיימה בשנת 1410. כיום נותרו שרידי מספר קירות חיצוניים של המבנה המרכזי.
אדריכלות > גשר המלכה לואיז

גשר המלכה לואיז המחבר את העיר פאנמונה (Panemunė) שבצידו הליטאי של הגבול, נבנה לראשונה בשנת 1904. הגשר פוצץ על ידי הוורמאכט באוקטובר 1944, שוקם בשנת 1947, ושוחזר בין השנים 2002–2003.
| שנה | תושבים |
| --- | --- |
1880: 21,400
1900: 34,539 
1910: 39,013 
1925: 50,834 
1933: 57,286 
1939: 59,105 
1946: 6,500 
1989: 41,881 
2002: 43,224 
2010: 41,705
דמוגרפיה

בשנת 1946 גורשה כלל האוכלוסייה הגרמנית, ובמקומם אכלסו את העיר מהגרים מאזורים שונים מהרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה.
ערים תאומות

לסובטסק שש ערים תאומות:
פולין בלחטוב, פולין
פולין לידזברק, פולין
ליטא פאגיגי (אנ'), ליטא
ליטא שיללה, ליטא
ליטא טאורגה, ליטא
גרמניה קיל, שלזוויג-הולשטיין, גרמניה
אקלים

| אקלים בסובטסק> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בסובטסק> ינואר.0.7.−4.6.51 | אקלים בסובטסק> פברואר.1.0.−4.8.39 | אקלים בסובטסק> מרץ.4.2.−1.9.39 | אקלים בסובטסק> אפריל.11.1.2.3.47 | אקלים בסובטסק> מאי.17.2.6.7.54 | אקלים בסובטסק> יוני.20.0.10.3.70 | אקלים בסובטסק> יולי.22.5.13.0.95 | אקלים בסובטסק> אוגוסט.22.1.13.2.103 | אקלים בסובטסק> ספטמבר.16.9.9.6.78 | אקלים בסובטסק> אוקטובר.11.6.5.8.64 | אקלים בסובטסק> נובמבר.4.8.0.4.67 | אקלים בסובטסק> דצמבר.1.4.−3.4.62 | אקלים בסובטסק> שנה.11.2.4.0.771 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
הערות שוליים

↑  www.worldclimate.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4106491-4  MusicBrainz: 949f0279-b9e0-4b38-8b07-4f9b28b7eccb  NKC: ge727816  VIAF: 243469067   WorldCat (עם VIAF): 243469067
אוניברסיטת ליברפול

| --- | --- |
סמל אוניברסיטת ליברפול

חזית האוניברסיטה
 אוניברסיטה ציבורית
 מוטו:  "Haec otia studia fovent"   "ימי השלום מעודדים למידה"
 תקופת הפעילות:  1881–הווה (כ־143 שנים)
 קמפוס:  עירוני
 בעלי תפקידים
 נשיא:  וונדי ביטלסטון
 סגן נשיא:  טים ג'ונס
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  28,680
 סטודנטים לתואר ראשון:  22,265
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  6,415
 מיקום
 מיקום:  ליברפול, אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  53°24′22″N 2°58′01″W﻿ / ﻿53.406°N 2.967°W﻿ / 53.406; -2.967
 liverpool.ac.uk
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אוניברסיטת ליברפול(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אוניברסיטת ליברפול
 
אוניברסיטת ליברפול (באנגלית: University of Liverpool; בראשי תיבות: UOL) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר ליברפול שבאנגליה.
היסטוריה

האוניברסיטה הוקמה בשנת 1881 כקולג' האוניברסיטאי של ליברפול, וקיבלה את תלמידיה הראשונים בשנת 1882. בשנת 1884, היא הפכה לחלק מאוניברסיטת ויקטוריה הפדרלית. לאחר קבלת צ'רטר מלכותי וחקיקת חוק הפרלמנט בשנת 1903, היא הפכה לאוניברסיטה עצמאית, עם זכות להעניק תארים משלה, ושמה שונה לאוניברסיטת ליברפול. הוצאת אוניברסיטת ליברפול (LUP) נוסדה בשנת 1899, מה שהופך אותה להוצאה האוניברסיטאית השלישית בוותיקותה באנגליה.
במהלך השנים עשרה מזוכי פרס נובל, מתחומי המדע, הרפואה והשלום עבדו באוניברסיטה במשך תקופה משמעותית. זוכי פרסי נובל היו הרופא סר רונלד רוס (1902), הפיזיקאי צ'ארלס גלובר ברקלה (1917), הנוירופיזיולוג סר צ'ארלס סקוט שרינגטון (1932), הפיזיקאים סר ג'יימס צ'דוויק וג'וזף רוטבלט (1935), הכימאי סר רוסרט רובינסון (1947), הביוכימאים האר גובינד חורנה ורודני רוברט פורטר (1968), רודני רוברט פורטר (1972), הכלכלן רונלד קוז (1991) והפיזיקאי יוסף רוטבלט (1995) והפיזיקאי מרטין פרל (1995). בשנת 1902, רונלד רוס היה לבריטי הראשון שקיבל פרס נובל.
האוניברסיטה כיום

ליברפול מדורגת במקום השביעי באופן התרומה לה, המוערכת ב-182.7 מיליון לירה שטרלינג, על פי קרן סוטון טראטסט. נכון לשנת הלימודים 2022/23 היו רשומים באוניברסיטה מעל ל-28,680 סטודנטים, מתוכם 6,415 סטודנטים שלמדו לתארים מתקדמים. לאוניברסיטה יש טווח לימודים ומחקר רחבים בנושאי המדע והאמנות, ויש בה בית ספר גדול לרפואה, המסונף לאוניברסיטה, בית החולים האוניברסיטאי המלכותי של ליברפול (RLUH). האוניברסיטה היא אוניברסיטה מבוססת מחקר עם סטודנטים הלומדים למעלה מ-450 תוכניות לימוד המשתרעות על פני 54 תחומים מקצועיים. לאוניברסיטה יש 7,700 סטודנטים בין-לאומיים, 10,000 סטודנטים מקוונים מלמעלה מ-160 מדינות ורשת של 270,000 בוגרים ב-180 מדינות.
באוניברסיטה ישנה מועצת תלמידים, המייצגת את האינטרסים של הסטודנטים, הידועה כגילדת הסטודנטים של ליברפול.
בעוד שבליברפול ישנן 3 אוניברסיטאות, המושג אוניברסיטת ליברפול מיוחס בדרך כלל לאוניברסיטה זו, ולא לשתי האחרות, אוניברסיטת התקווה של ליברפול, ואוניברסיטת ג'ון מורס.
האוניברסיטה חברה באוניברסיטאות בריטניה (UUK), בברית האוניברסיטאות של דרך המשי (UASR), בשותפות המחקר N8, בקבוצת ראסל, באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA) ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA). בנוסף לאוניברסיטה יש שיתופי פעולה עם 1,300 ארגונים חיצוניים.
הקמפוס

באוניברסיטה שתי ספריות; ספריית הארולד כהן וספריית סידני ג'ונס. באוניברסיטה בית ספר לרפואה, בית ספר למדעים ביו-רפואיים, בית ספר לרפואת שיניים. יש בה פקולטה לוטרינריה ופקולטה להנדסה. כמו כן באוניברסיטה גם יחידה ללימודי השפה האנגלית, מרכז ללימודי השפה המאנית, ומעונות סטודנטים.
מועצת התלמידים > אחוות הסטודנטים של ליברפול

גילדת הסטודנטים של ליברפול (Liverpool Guild of Students) היא מרכז חיי הסטודנטים באוניברסיטה. היא אחוות הסטודנטים הגדולה ביותר באנגליה, והשנייה בגודלה באירופה לאחר אוניברסיטת סטרת'קלייד.[דרוש מקור] האחווה כוללת מספר ברים ובתי קפה וכמו כן גם משרדים המשמשים את הסגל הניהולי. יש בה גם אולם גדול בו מתנהלים חיי הסטודנטים, המהווה מקום מפגש פופולרי. בכל יום שני האחווה מארחת אירוע הנקרא "החזון הכפול" שהוא ליל התלמידים הגדול ביותר בממלכה המאוחדת.
האחווה שימשה לפרסום עיתון התלמידים של ליברפול עד שפשט רגל בשנת 2007, בשל חוסר פופולריות וניהולו הלקוי. מאז, הוחלף בהוצאת הספרים הרשמית של האחווה, הספינקס. עיתון סטודנטים בין-עירוני הנקרא LX גם הוצא באופן עצמאי באוגוסט 2007, בשיתוף עם האוניברסיטה ועם עוד גופים בליברפול כמו אוניברסיטת ג'ון מורס ואוניברסיטת התקווה של ליברפול.
דירוגים > דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי - מקום 101–150 (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 168= (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 176= (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - בריטניה

דירוג שאנגחאי - מקום 9–12 (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 20 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 27 (2024)
טיפולי פוריות

טיפולי פוריות (מכונה בלעז גם Assisted reproductive technology‏ או ART) הם טיפולים רפואיים הניתנים לאחר אבחנה של אי-פוריות. טיפולים אלה יכולים לכלול, בין השאר מתן תרופות המכילות הורמונים להגברת או יצירת ביוץ וטכניקות פולשניות כדוגמת שאיבת ביציות והפריה חוץ גופית (או בכינוי אחר "הפריית מבחנה").
טיפול באי פוריות של הגבר

כיום ישנן אופציות טיפול מתקדמות יותר לבעיות פוריות אצל הגבר והן נעות בין טיפול צנתורי לשיפור ייצור תאי הזרע, דרך ניתוח להחדרת סלילים. כיום, רק במקרים נדירים ביותר, זקוק הזוג לתרומת זרע.[דרוש מקור]
אם מדובר בחומרה קלה, הטיפול מתחיל בהזרעה - IUI- intrauterine insemination. טרם ביצוע ההזרעה, נוזל הזרע ובתוכו תאי הזרע נבדקים ועוברים השבחה-משמע, בחירת הזרעונים בעלי התנועתיות הטובה ביותר, ריכוז הזרע והוצאת נוזל הזרע עצמו והשארת הזרעונים. לאחר מכן הזרע מוחדר בתוך צינורית לתוך הרחם, דרך צוואר הרחם.
אם קיימת בעיית פוריות בינונית עד קשה אצל הגבר, כך שאיכות הזרע, כמותו ותנועתו ירודות, ניתן לבצע צנתור דו צדדי המשפר את כניסת החמצן אל האשך ומעודד את ייצור הזרע התקין. דבר זה מחדש את ייצור התאים ומשפר את כמותם ואיכותם. במקרים קשים במיוחד, בהם השיפור בכמות ייצור תאי הזרע מוגבל, ניתן לבחור בטכניקת ICSI, בה נבחר זרע באופן יחידני והוא מוכנס לתוך הביצית בתנאי מעבדה. את הזרע ניתן להשיג על ידי שאיבה מהאפידידימיס או מהאשך (TESA).
אינדיקציות לביצוע ICSI כוללות מספר נמוך של תאי זרע ומורפולוגיה ירודה, כישלון טיפול בהפריית מבחנה רגילה (שבה מושמים הזרעונים ליד הביצית בתנאי מעבדה ואחד מהזרעונים מפרה אותה) ובעיות בתהליך ייצור הזרע המביאות לפוריות נמוכה.
הערכה ראשונית לסוג בעיית הפוריות ממנה סובל הגבר יכולה להוביל לטיפול הנכון. הערכה זו כוללת בדיקת פרופיל הורמונלי של FSH, LH, טסטוסטרון ופרולקטין על מנת להבחין בין בעיה חסימתית, בעיה הקשורה לפגם באשכים ובעיה משנית הנובעת מההיפופיזה או מההיפותלמוס.
בעיות חסימתיות: מטופלות על ידי שאיבת זרע מהאשך בטכניקות שהוזכרו לעיל.
בעיות הקשורות לשפיכה הפוכה: יכולות להיות מטופלות על ידי מתן תרופות מסוג alpha sympathomimetics או איסוף שתן הכולל זרעונים וצנטריפוגציה שלו לצורך הזרעתם.
היפוגונדיזם ראשוני: קשור לרוב בתסמונת קליינפלטר ולכן נוהגים לערוך בדיקת קריוטיפ לצורך אישוש האבחנה.
היפוגונזידם משני: כלומר ממקור עליון יותר, יכול לנבוע כתוצאה מתסמונת קלמן או מפרולקטינומה (גידול של תאים מפרישי פרולקטין) למשל. מרבית הפרולקטינומות מגיבות לטיפול תרופתי.
וריקוצלה: הסיבה המרכזית לאי פוריות הגבר. תופעה של ליקוי וורידי הבטן התחתונה המוביל לתקלה באספקת החמצן לאשכים. חוסר החמצן פוגע בתהליך ייצור תאי הזרע. התיקון מתבצע בעזרת צנתור דו צדדי לשיפור כניסת החמצן לאשכים.
טיפול באי פוריות של האישה > טיפול באי פוריות כתוצאה מבעיית ביוץ

טיפול בבעיית פוריות הנובעת מבעיה בביוץ קשור לגורמים שונים, ביניהם גיל המטופלת. לרוב, מקובל להתחיל באיקקלומין, להמשיך במתן גונדוטרופינים ובמידת הצורך בהפריית מבחנה. אם קיימת אי ספיקה שחלתית או מנופאוזה מוקדמת, יש לפנות לתרומת ביציות.
תרופת הבחירה לנשים שהן מתחת לגיל 36 כיום היא איקקלומין (כאשר האישה אינה מבייצת). תרופה זו פועלת במנגנון של חסימת ההיזון השלילי של אסטרדיול על ההיפותלמוס וההיפופיזה, ומביאה לעליה ברמות FSH (ההורמון מייצר הזקיק) ובדרך זו להגברת הביוץ. מתן איקקלומין הוא לרוב ביום ה-3 עד ה-5 של הווסת, למשך 5 ימים עוקבים, במינון של 50 מ"ג, כאשר בקירוב 50% מן המטופלות יבייצו בעקבות הטיפול, וכ-25% נוספות יזדקקו להגדלת המינון מ-50 מ"ג ל-75 מ"ג. מקובל לנסות ולטפל באיקקלומין כ-3–4 מחזורי טיפול (ולעיתים אף 6). תופעות הלוואי של התרופה כוללות גלי חום, תנודתיות במצב הרוח, הסמקה ושינויי ראייה. מרבית תופעות הלוואי הן קלות ונעלמות לאחר השימוש.
אם לא הושג היריון לאחר טיפול באיקקלומין, יש לבחון טיפול באמצעות גונדוטרופינים אשר גורמים לביוץ שחלתי. גונדוטרופינים כוללים FSH ו-LH, או FSH רקומביננטי, והם ניתנים בצורה של הזרקות לתוך השריר או לתת-עור. בשל החשש מהיריון מרובה עוברים או מתסמונת גירוי יתר שחלתי, יש לעקוב אחר התפתחות הזקיקים כאשר ניתנים גונדוטרופינים. זאת על ידי אולטראסאונד ומעקב אחר רמות האסטרדיול. על מנת לחקות את ה-LH-surge, ניתן HCG (אוביטרל) כדי לגרות את הביוץ עצמו. היריון מושג במצטבר בכ-45%-90% מהמקרים תוך 3–4 מחזורי טיפול בגונדוטרופינים.
אם היריון לא מושג גם לאחר טיפול בגונדוטרופינים, יש לשקול הפריית מבחנה. בהפריית מבחנה, ניתנים מינונים גבוהים יחסית של FSH, כאשר יש מעקב באולטראסאונד אחר מספר הזקיקים המובילים. לאחר מכן נעשית שאיבת ביציות מתוך הזקיקים תחת מעקב אולטראסאונד ובהרדמה מלאה. ביציות אלו נמצאות בתנאי מעבדה יחד עם תאי הזרע לצורך הפריה, לחלופין ניתן להשתמש בטכניקת ICSI אם פרופיל הזרע ירוד.
טיפול באי פוריות של האישה > טיפול באי פוריות שנובעת מבעיה באגן

הידבקויות אגניות הנגרמות בשל אנדומטריוזיס או חסימת החצוצרות כתוצאה מדלקת בחצוצרות, הן שתיים מהסיבות הנפוצות לבעיות פוריות אצל בני זוג. במקרים אלו יש לשקול הפריית מבחנה על מנת לעקוף את המחסום המכני. לעיתים יש צורך בתיקון הפגם באופן כירורגי על מנת להגדיל את הסיכוי להיריון תקין, כגון ניתוח להסרת אנדומטריוזיס.
טיפול באי פוריות של האישה > טיפול באי פוריות הנובעת מבעיה בצוואר הרחם

ריר צוואר הרחם במהלך הביוץ הוא גורם חשוב באשר ליכולת הזרע להפרות. אם קיימת בעיה בריר צוואר הרחם המובילה לפגיעה בשרידותו של הזרע, יש לשקול הזרעה ובכך לעקוף מחסום זה.
טיפול באי פוריות של האישה > אי פוריות לא מוסברת

יש גם זוגות שאינם מצליחים להרות, ללא הסבר. במקרים כאלה ניתנים טיפולי פוריות לאישה בתקווה שהטיפול יעזור גם במקרים כאלה.
סיכונים בתהליך

כבכל תהליך רפואי, גם בטיפולי פוריות יש חשד לסיכונים שונים-חלקם הוכחו מחקרית ואחרים הם בגדר השערות שטרם אומתו. לגבי סרטן שד, נכון ל-2005, טרם נמצא באופן ודאי קשר לטיפול פוריות, ועם זאת הוכח כי טיפולי פוריות מגבירים את הסיכון לסרטן גניקולוגי.
בנוסף לסיכונים הנובעים ישירות מטיפולי הפוריות, הטיפולים מגדילים את הסיכוי להיריון מרובה עוברים, שבתורו מגדיל את הסיכון ללידה מוקדמת. כמו כן, קיים סיכון גדול יותר בהפריה חוץ גופית למומים מולדים לעומת היריון רגיל ועם זאת, הוא יחסית אינו גבוה. בחלק מהמחקרים יש פרשנות שונה של חומרת המומים. סיכון נוסף (המגיע לעד אחוז אחד) הוא נטייה לקרישיות יתר ואגירת נוזלים דבר שעלול להוביל לאירוע לבבי.
טיפולי פוריות בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טיפולי פוריות בעולם > טיפולי פוריות בישראל

בישראל מגבלת הגיל המקסימלית של האישה לטיפולי פוריות היא 45 בעוד באירופה מגבלת הגיל המקסימלית היא גיל 39. עם זאת, ב-2015 התפרסם מקרה של יולדת בת 65, חיה שחר, שילדה בן בניתוח קיסרי ובכך הפכה ליולדת המבוגרת בישראל אי פעם. שחר עברה טיפולי הפריה מחוץ לישראל משום שהדבר אסור בישראל על פי חוק.
בשנת 2012 הוקם בישראל "מסד נתונים לאומי למחזורי טיפול בהפריה חוץ גופית" לאיסוף נתונים על טיפולים אלו, כולל נתונים על סיבות לאי הפוריות. נכון ל-2014, כ-4% מתוך לידות החי (כל הלידות שהסתיימו באופן תקין) הן לידות כתוצאה מטיפולי פוריות. לפי נתונים שפרסם משרד הבריאות, עולה כי 20% מטיפולי הפוריות מסתיימים בלידת חי.
טיפול פוריות המיישם את גישת 'המטופל במרכז' יכול לתרום להצלחת הטיפול ולרווחה הנפשית של המטופלות. במחקר רב-מרכזי שנערך במכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל בשנת 2019 נמצא שיש עוד מקום לשיפור יישום הגישה בטיפולי פוריות בישראל.
טיפולי פוריות בעולם > טיפולי פוריות בישראל > זכותו של העובד לטיפולי פוריות

בחוק עבודת נשים נקבע שעובד או עובדת העוברים טיפולי פוריות רשאים להיעדר מעבודתם לשם כך, בהתאם לאישור רופא, ודין היעדרות זו הוא כדין היעדרות מחמת מחלה. בתקנות נקבע מספר ימי היעדרות מרבי בגין סיבה זו. החוק אוסר פיטורים של עובד או עובדת העוברים טיפולי פוריות, לקראת ילדם הראשון או השני, במהלך הטיפולים ו-150 ימים לאחר מכן, אלא בהיתר מאת שר התעשייה המסחר והתעסוקה, ולא יתיר השר פיטורים כאמור אם הם, לדעתו, בקשר עם טיפולי הפוריות.
ראו גם

אי-פוריות נשית
בנק זרע
כשל בהשתלת עוברים חוזרת
עקרות זכרית
רחם מלאכותי
תרומת ביציות
תרומת זרע
לקריאה נוספת

סופי שולמן, ישראל - ארץ קטנה, סיפור גדול, ידיעות ספרים, 2023, הפרק "פוריות", עמ' 192–205.
הערות שוליים

↑  פירוט בעיות פיריון, באתר www.shamir.org
↑  מסמך רקע בנושא: סיכונים בטיפולי הפריה–סרטן השד וסיכונים אחרים, מרכז המחקר והמידע, אתר הכנסת, 9 באוגוסט 2005
↑  מומים מולדים אחרי הפריה חוץ-גופית: סיכונים והשלכות על אבחון טרום-לידתי ועל רפואת העובר – מאמר מערכת , ד"ר ברוך פלדמן, ירחון Ob/Gyn (מיילדות וגינקולוגיה), ספטמבר 2010
↑  על הסכנות הטמונות בטיפולי פוריות, פרופסור דניאל זיידמן, אתר "טיפת חלב ברשת", 14 באוגוסט 2014
↑  טיפולי פוריות-סיכון ללב?, הלנה לוסקי, זאפ דוקטורס, 17 באוגוסט 2014
↑  טיפולי הפריה חוץ גופית עד סוף 2010, דוברות משרד הבריאות, 19 באפריל 2012
↑  דוחות בנושא הפריה חוץ גופית בישראל, אתר משרד הבריאות
↑  איתי גל, מש' הבריאות חושף: אחוזי ההצלחה הזעומים של טיפולי הפוריות, באתר ynet, 14 ביולי 2015
↑  תמר מדינה הרטום, בת שבע הס, לב ז'יבייב, יישום גישת הטיפול הממוקד במטופל בטיפולי פוריות בישראל, באתר מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, ‏2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532019705171  BNE: XX542622  BnF: cb11991308j (data)  GND: 4125695-5  LCCN: sh88005587  NKC: ph183305  SUDOC: 027986489 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מבצר יחיעם

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°59′39″N 35°13′19″E﻿ / ﻿32.9941°N 35.2219°E﻿ / 32.9941; 35.2219
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מבצר יחיעם(למפת הגליל המערבי רגילה) מבצר יחיעם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבצר יחיעם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבצר יחיעם he
 
תצלום אוויר של מבצר יחיעם.
עמדת פיקוד של צה"ל ששימשה במהלך מלחמת העצמאות הנמצאת בתחומי מבצר יחיעם
קלעת ג'דין בציור של ון דה ולדה, 1857
מבצר יחיעם הוא מבצר שנבנה בידי דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18 בגליל המערבי. המקום נקרא בעבר "מצודת גדין" (בערבית: قلعة جدين, "קלעת ג'דין"), שם שפירושו הוא "מצודת הגיבורים". המבצר מספר גם את סיפור הגבורה של מגיני יחיעם במלחמת העצמאות. המקום מוכרז כגן לאומי.
היסטוריה

באתר שרידים של מצודה צלבנית קטנה מהמאה השתים עשרה, שנהרסה בכיבוש המוסלמי. במקום נמצאו גם כלי צור ושרידים מהתקופה ההלניסטית. המצודה הייתה חלק מהביצורים ההיקפיים ששמרו על עכו, שהייתה בירת הצלבנים אחרי נפילת ירושלים. ממרום המצודה נשקף הנוף של האזור כולו.
המבצר הועבר לידי המסדר הטבטוני הגרמני בשנת 1208, אולם כעבור כ-100 שנים מבנייתו הוא נהרס בידי הסולטאן הממלוכי ביברס ובימינו נותרו מן המבצר שרידים בלבד. המבצר עבר שיפוץ מקיף על ידי השליט הבדואי של הגליל במאה ה-18, דאהר אל עומר, ונוספו לו בניינים בחלק העליון. הערבים קראו למקום "ג'דין" לפי מקור נוצרי צלבני, מן המאה השלוש עשרה.
מבצר גדין, הוא "מבצר יחיעם", מוזכר על ידי ויקטור גרן, בסיורו בגליל בשנות השישים של המאה התשע עשרה. הוא מתאר את המקום כטירה גדולה על שפת ואדי ג'דין המטה ליפול, ומתגוררים בה רק רועים מעטים, אותם הוא מכנה ״אנשי אימת״. מצודת גדין, למרות מצבה הרעוע, השאירה רושם חזק על גרן, בשרידיה האיתנים על הפסגה, שהיא עומדת עליה. מתחת לטירה מתחם מחוזק במגדלים, ובו שרידים של בתים הרוסים, בורות מים וסבך שיחים. בצד הצפוני ראה גרן בוסתנים נטושים.
במאורעות 1936–1939 שימש המבצר מקום מסתור לכנופיות הערביות. המקום שימש כבית המשפט של הכנופיות. למרגלות המבצר הוקם בשנת 1946 קיבוץ יחיעם. במלחמת העצמאות התבצרו אנשי קיבוץ יחיעם במבצר ונלחמו נגד תוקפיהם הערבים.
מקור השם יחיעם

שמו העברי של המבצר בא לו מקיבוץ יחיעם שעלה לקרקע באזור זה ב-27 בנובמבר 1946, ארבעה חודשים לאחר פעולת ליל הגשרים של הפלמ"ח. באותה פעולה נהרג יחיעם וייץ בניסיון לפוצץ את הגשרים שעל נחל כזיב. המבצר שימש מקום מושבם של בני הקיבוץ החדש. בזמן מלחמת העצמאות, עת היה הקיבוץ מבודד ונצור בלב אוכלוסייה עוינת, הוא שימש להגנה מפני התקיפות החוזרות ונשנות.
מבצר יחיעם בהווה

המבצר מהווה גן לאומי מוכרז וסיורים וביקורים מתקיימים בו משך כל השנה.
מאז שנת 1992 מתקיים במקום במהלך חול המועד סוכות "פסטיבל רנסאנס במבצר יחיעם". הפסטיבל כולל פעילויות למשפחות ולילדים ברוח תקופת הרנסאנס, וכן קונצרטים של מוזיקה קלאסית המנוגנים לרוב בכלים תקופתיים.
מדי קיץ מתקיימים באולם המרכזי של המבצר מופעי מחול.
גלריית תמונות

הנוף הנשקף מהמגדל הגבוה במבצר יחיעם
מגדל במצודת יחיעם, שנבנתה מחדש על יד דאהר אל-עומר על יסודות המבצר הצלבני
שרידי אולמות במבצר
מבט מרחפן
ראו גם

יחיעם
יחיעם ויץ (לוחם הפלמ"ח)
לקריאה נוספת

מירון בנבנשתי, חלום הצבר הלבן - אוטוביוגרפיה של התפכחות, הוצאת כתר, 2012, עמ' 66
שלמה לוטן, מבצר ג'דין (מבצר יחיעם), טבע הדברים 189, יולי 2011, עמ' 106–113
שלמה לוטן, התפתחות המסדר הצבאי הטבטוני 1190–1309: יחסי גומלין בין ארץ ישראל ואירופה - עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, 2009
רביע חמיסה, השפעה ארכיטקטונית צבאית של גרמניה המדיאוולית על מבצרי הטבטונים בגליל המערבי (מונפור וג'ידין) - עבודת מאסטר, אוניברסיטת חיפה, 2004
ספי בן-יוסף (עורך), מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול, ההוצאה לאור של משרד הביטחון והוצאת כתר, 2001
ד"ר זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1986
ויקטור גרן, תיאור ארץ ישראל, במקור בפריז 1868, תרגם מצרפתית חיים בן-עמרם, הוצאת יד בן צבי, תשמ"ז
כל מקום ואתר התשל"ח, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא
Denys Pringle, Qal'at Jiddan, Secular buildings in the Crusader Kingdom of Jerusalem: an archaeological Gazetteer, Cambridge University Press, (1997), pp. 80-82
Denys Pringle, A. Petersen, M. Dow and C. Singer, "Qal‘at Jiddin: A Castle of the Crusader and Ottoman Periods in Galilee", Levant 26, (1994), pp. 135-66