stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הילרי האן
רפרטואר והקלטות

הרפרטואר של הילרי האן מגוון ביותר. החל מיצירותיו לכינור של יוהאן סבסטיאן באך, מוצרט, בטהובן, שפוהר, פגניני, מנדלסון, ברהמס, וגם מלחיני המאה העשרים כאלגר, ראלף ווהן ויליאמס, סטרווינסקי, פרוקופייב, סמואל ברבר, שינברג ומלחינים מודרניים נוספים. לדבריה, יש בה יראת כבוד מיוחדת ליצירותיו של באך, אותן היא מרבה להקליט ולנגן בהופעותיה המרובות.
במשך שנות נגינתה, הקליטה הילרי האן עשרות תקליטורים, בהם כל הקונצרטי המפורסמים לכינור מאת באך, מוצרט, בטהובן, צ'ייקובסקי, מנדלסון, ברהמס, פגניני, שוסטקוביץ, צ'ארלס אייבס, אלגר ואחרים.
בנוסף לכך הקליטה יצירות לא קלאסיות ביניהן הפסקול לסרט "הכפר", הקלטות עם זמרי רוק מפורסמים ועוד.
שיתוף פעולה עם מלחינים בני זמננו

כחלק ממאמציה להפיץ את המוזיקה המודרנית הן בקרב מאזינים והן בקרב מוזיקאים, הקליטה האן תקליטור בשם The Hilary Hahn Encores, בו כללה 27 קטעי הדרן קצרים של מוזיקה מודרנית לכינור ופסנתר, שחוברו במיוחד למענה. מטרתה של האן היא להפיץ קטעי הדרן בקרב כנרים ובכך לסייע להפצתה של המוזיקה בת זמננו בקרב קהל המבקרים בקונצרטים של מוזיקה קלאסית.
האן הזמינה יצירות לכינור ממספר מלחינים כדי להרחיב את הרפרטואר המודרני שלה, ביניהם מאדגר מאייר, ג'ניפר היגדון, אנטון גרסיה אבריל ואחרים.
הילרי האן נשואה ולה שתי בנות.
הערות שוליים

↑  Hilary Hahn | American musician, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8  Hilary Hahn (Violin) - Short Biography, www.bach-cantatas.com
↑  שיטת סוזוקי, באתר www.eshelnet.com
↑  "Violinist Hilary Hahn Remembers Her Earliest Influences". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2018-08-02.
↑  Kozinn, Allan. "Jascha Brodsky, 90, Violinist at Curtis Institute" (באנגלית). נבדק ב-2018-08-01.
1 2 3  "Hilary Hahn | American musician". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2018-08-01.
↑  A moment with Hilary Hahn - The Daily Princetonian, ‏2012-04-02
↑  Hilary Hahn (Violin) - Short Biography, www.bach-cantatas.com
↑  "Hilary Hahn | American musician". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2018-08-02.
↑  "Modern Music Sweep For Classical Grammys". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2018-08-02.
↑  "Hilary Hahn". GRAMMY.com (באנגלית). 2018-05-22. נבדק ב-2018-08-02.
↑  Birthday Concert For Pope Benedict Xvi - Gustavo Dudamel, www.gustavodudamel.com (באנגלית)
↑  Swed, Mark (2013-05-08). "Review: Hilary Hahn's '27 Pieces' strikingly eclectic at Disney Hall". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0458-3035. נבדק ב-2018-08-02.
↑  "Hilary Hahn performs Antón García Abril". SPAIN arts & culture is the official website for the promotion of Spain's arts and culture in the USA (באנגלית). נבדק ב-2018-08-02.
↑  Hilary Hahn Announces Birth of Second Child, Nadia, Violinist.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349432205171  PLWABN: 9810543088205606  BIBSYS: 1022697  BnF: cb140086051 (data)  CiNii: DA1294759X  GND: 124010458  ISNI: 0000 0001 1467 1559  LCCN: no98077378  LNB: 000186671  MusicBrainz: 93dbb52a-3d19-4f64-adc6-524f1921765b  NKC: xx0016099  NLK: KAC2020P4329  NTA: 182363201  RERO: 02-A003340650  SUDOC: 148157912  VIAF: 7585390   WorldCat (עם VIAF): 7585390
הגביע הפורטוגלי

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1938 (1922 כ"קמפונואטו דה פורטוגל")
 ארגון מפעיל:  פדרציית הכדורגל הפורטוגלית
 מספר מתמודדים:  155
 מדינות משתתפות:  פורטוגל פורטוגל
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  פורטו
 הכי הרבה זכיות:  בנפיקה (26)
 מפעל מקביל:  ליגת העל הפורטוגלית
 http://www.fpf.pt
 
העתק של הגביע הראשון של טאקה דה פורטוגל שהוענק ב-1939 לאקדמיקה דה קוימברה
הגביע הפורטוגלי (בפורטוגזית: Taça de Portugal) הוא הטורניר השני בחשיבותו בכדורגל הפורטוגלי, אחרי ליגת העל הפורטוגלית. בטורניר משתתפות 162 קבוצות מפורטוגל. עד לשנת 1938 הטורניר היה טורניר האליפות של פורטוגל.
שיטת המשחק

הגביע מנוהל בשיטת נוק-אאוט כאשר בשלבים הראשונים מתמודדות קבוצות הליגות הנמוכות מתמודדות ובשלבים המתקדמים מצטרפות קבוצות הליגות הבכירות. המשחקים מנוהלים בשיטת משחק בודד מלבד שלב חצי גמר שם הוא מנוהל בשיטת בית וחוץ ושערי חוץ.
הזוכה בגביע המלך מקבלת כרטיס לליגה האירופית.
כל הזוכות בגביע הפורטוגלי

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל הפורטוגלית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי
כל הזוכות בגביע הפורטוגלי > קמפונואטו דה פורטוגל (1922 - 1938)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עונה | זוכה | תוצאה | פיינאליסטית | אצטדיון |
| 1922 | פורטו | 1-2 | ספורטינג ליסבון | קמפו דה קונסטיטוסאו, פורטו |
| 1922 | פורטו | 2-0 | ספורטינג ליסבון | אסטדיו דו קמפו גרנדה, ליסבון |
| 1922 | פורטו | 1-3(ה) | ספורטינג ליסבון | קמפו דו בסה, פורטו |
| 1922/1923 | ספורטינג ליסבון | 0-3 | אקדמיקה דה קוימברה | אסטדיו דה סאו לואיז, פארו |
| 1923/1924 | אולהאננסה | 2-4 | פורטו | אסטדיו דו קמפו גרנדה, ליסבון |
| 1924/1925 | פורטו | 1-2 | ספורטינג ליסבון | קמפו דה מונסרט, ויאנה דו קסטלו |
| 1925/1926 | מאריטימו | 0-2 | בלננסש | קמפו דו אמאל, פורטו |
| 1926/1927 | בלננסש | 0-3 | ויטוריה סטובאל | אסטדיו דו לומיאר, ליסבון |
| 1927/1928 | קרקבליניוס | 1-3 | ספורטינג ליסבון | קמפו דה פהלהבה, ליסבון |
| 1928/1929 | בלננסש | 1-3 | יוניאו דה ליסבואה | קמפו דה פהלהבה, ליסבון |
| 1929/1930 | בנפיקה | 1-3 | באריירנס | אסטדיו דו קמפו גרנדה, ליסבון |
| 1930/1931 | בנפיקה | 0-3 | פורטו | קמפו דו ארנאדו, קוימברה |
| 1931/1932 | פורטו | 4-4 (ה) | בלננסש | קמפו דו ארנאדו, קוימברה |
| 1931/1932 | פורטו | 1-2 | בלננסש | קמפו דו ארנאדו, קוימברה |
| 1932/1933 | בלננסש | 1-3 | ספורטינג ליסבון | אסטדיו דו לומיאר, ליסבון |
| 1933/1934 | ספורטינג ליסבון | 3-4 (ה) | באריירנס | אסטדיו דו לומיאר, ליסבון |
| 1934/1935 | בנפיקה | 1-2 | ספורטינג ליסבון | אסטדיו דו לומיאר, ליסבון |
| 1935/1936 | ספורטינג ליסבון | 1-3 | בלננסש | אסטדיו דו לומיאר, ליסבון |
| 1936/1937 | פורטו | 2-3 | ספורטינג ליסבון | קמפו דו ארנאדו, קוימברה |
| 1937/1938 | ספורטינג ליסבון | 1-3 | בנפיקה | אסטדיו דו לומיאר, ליסבון |
זכיות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | סגנויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| בנפיקה ליסבון | 26 | 13 | 1939/1940, 1942/1943, 1943/1944, 1948/1949, 1950/1951, 1951/1952, 1952/1953, 1954/1955, 1956/1957, 1958/1959, 1961/1962, 1963/1964, 1968/1969, 1969/1970, 1971/1972, 1979/1980, 1980/1981, 1982/1983, 1984/1985, 1985/1986, 1986/1987, 1992/1993, 1995/1996, 2003/2004, 2013/2014, 2016/2017 |
| פורטו | 20 | 14 | 1955/1956, 1957/1958, 1967/1968, 1976/1977, 1983/1984, 1987/1988, 1990/1991, 1993/1994, 1997/1998, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2005/2006, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2019/2020, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024 |
| ספורטינג ליסבון | 17 | 13 | 1940/1941, 1944/1945, 1945/1946, 1947/1948, 1953/1954, 1962/1963, 1970/1971, 1972/1973, 1973/1974, 1977/1978, 1981/1982, 1994/1995, 2001/2002, 2006/2007, 2007/2008, 2014/2015, 2018/2019 |
| בואבישטה | 5 | 1 | 1974/1975, 1975/1976, 1978/1979, 1991/1992, 1996/1997 |
| ויטוריה סטובאל | 3 | 7 | 1964/1965, 1966/1967, 2004/2005 |
| בלננסש | 3 | 5 | 1941/1942, 1959/1960, 1988/1989 |
| ספורטינג בראגה | 3 | 5 | 1965/1966, 2015/2016, 2020/2021 |
| אקדמיקה דה קוימברה | 2 | 3 | 1938/1939, 2011/2012 |
| ויטוריה דה גימארייש | 1 | 6 | 2012/2013 |
| ליישוויס | 1 | 1 | 1960/1961 |
| ביירה מאר | 1 | 1 | 1998/1999 |
| אסטרלה אמדורה | 1 | - | 1989/1990 |
| דפורטיבו אבש | 1 | - | 2017/2018 |
| אתלטיקו CP | - | 2 |  |
| מאריטימו | - | 2 |  |
| ריו אבה | - | 2 |  |
| אשטוריל | - | 1 |  |
| אולהאננסה | - | 1 |  |
| טורנסה | - | 1 |  |
| קוביליה | - | 1 |  |
| קלאב פארנסה | - | 1 |  |
| לייריה | - | 1 |  |
| פאסוס די פריירה | - | 1 |  |
| צ'אבס | - | 1 |  |
| טונדלה | - | 1 |  |
הערות שוליים

↑  לאחר בעיטות הכרעה. 2-2 לאחר 120 דקות
↑  לאחר בעיטות הכרעה. 2-2 לאחר 120 דקות
| כדורגל בפורטוגל פורטוגל |
| --- | --- | --- |
| ניהול | פדרציית הכדורגל הפורטוגלית • LPFP • קבוצות • אצטדיונים |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל הפורטוגלית • הליגה השנייה • הליגה השלישית |  |
| תחרויות גביע | הגביע הפורטוגלי • גביע הליגה הפורטוגלית • הסופר קאפ הפורטוגלי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה |  |
| טורנירי גביע לאומיים בכדורגל (אירופה) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • ליכטנשטיין • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | ברית המועצות • הגביע היוגוסלבי  • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
המג"ד (תצלום)

| --- | --- |
התצלום – אלכסיי יריומנקו המג"ד
התצלום – אלכסיי יריומנקו המג"ד
 מידע כללי
 צלם:  מקס אלפרט
 תאריך יצירה:  12 ביוני 1942
מטבע זיכרון רוסי, מ-2000, המבוסס על הצילום
המג"ד (ברוסית: Комбат) הוא תצלום נודע מימי מלחמת העולם השנייה, שצולם על ידי מקס אלפרט בשנת 1942. בתצלום מוצג קצין סובייטי המראה דוגמה אישית לחייליו בעת הסתערות על האויב. שנים רבות זהותו של הקצין לא הייתה ידועה, אך חקירה שבוצעה על ידי העיתון "קומסומולסקאיה פראבדה" וקבוצת הנוער "הגוורדיה הצעירה" בראשית שנות ה-70 מצאה שהקצין המצולם הוא פוליטרוק זוטר בשם אלכסיי גורדייביץ' יריומנקו. הקצין המצולם נהרג בקרב.
רקע

התקופה בה מדובר היא כשנה לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות. באותה עת יזמה הסטבקה מתקפת קיץ גדולה בדרום ברית המועצות, שהגיעה לשיאה בקרב חרקוב השני (עד 28 במאי). הצבא האדום הצליח לפרוץ את קו ההגנה הגרמני, אך בתמרון שביצע מפקד הארמייה השישית של הוורמאכט, פרידריך פאולוס, תחת הוראתו של מפקד קבוצת ארמיות דרום, פדור פון בוק בשילוב עם כוחות נוספים, הוא הצליח לשבור את ההתקדמות הסובייטית ואף לכתר את כל הכוח התוקף.
מתקפת קיץ גרמנית גדולה שקיבלה את שם הקוד "מקרה כחול" תוכננה להתחיל חודש לאחר מכן, ב-28 ביוני. במסגרת מתקפת הקיץ הזאת ניצלו הגרמנים את השמדתם של הכוחות הסובייטיים בדרומה של ברית המועצות ופרצו את החזית לכל רוחבה עד אשר הגיעו לגדות הוולגה ונעצרו בקרב סטלינגרד. בחלקה הדרומית של החזית הצליחו הגרמנים להגיע עד הרי הקווקז ואיימו על שדות הנפט הסובייטיים בקווקז.
התמונה צולמה ב-12 ביוני 1942 במהלך קרב קטן לא רחוק מחרקוב בנפת לוגנסק במחוז וורושילובסק (כיום מחוז לוהנסק באוקראינה), בין שני המבצעים הגדולים הללו.
התצלום

התצלום מציג קצין צעיר שמנסה להפיח רוח קרב בחייליו על ידי מתן דוגמה אישית. החיילים המצולמים הם לוחמי רגימנט חיל הרגלים ה-220 מדיוויזיית החי"ר הרביעית. באותה העת פיקד על הדיוויזיה איוון רוסלי והיא השתייכה לארמייה ה-12 שהייתה חלק מהחזית הדרומית.
הצילום נעשה ליד כפר חורושייה (Хорошее‏; Chorosheye) בין נהרות לוגאן (Лугань‏; Lugan) ולוזוביה (Лозовая‏; Lozovaya). הצלם מקס אלפרט התמקם בשוחה קדמית והפנה את מבטו לאחור וראה את הקצין הצעיר קם מהחפירה שלו כדי להורות על התקפה.
ברגע הצילום פתחה הארטילריה הגרמנית באש ומצלמתו של אלפרט נפגעה. בעודו מנסה לחלץ את סרט הצילום מהמצלמה השבורה, הוא שמע את החיילים מודיעים שהקצין שהם פנו אליו בכינוי "מג"ד", נהרג. שמו של הקצין או תפקידו המדויק לא נודעו לאלפרט, אך הוא אימץ את הכינוי שבו בחרו הלוחמים וקרא לצילום "המג"ד".
מלבד הגרסה הרשמית קיימות תאוריות השוללות את האותנטיות של הצילום. תאוריות קשר אלה מצביעות על מספר פגמים שנפלו כביכול בצילום. בין הפגמים המצוינים המדים המדוגמים, הציוד המלא, כלי הנשק של הקצין ואף מעילי השינל שנראים בתמונה. הגרסה הרשמית דוחה את הטיעונים האלה. הלוחמים נטו לקחת את כל ציודם איתם כי לא הייתה דרך להבטיח להם שציודם ישמר בשבילם אם ישאירו אותו בבסיס, במיוחד נוכח קווי החזית המשתנים. הקצין חמוש אומנם באקדח TT ולא בתת מקלע, כמצופה מקצין בדרג זוטר, אך הדבר היה נפוץ למדי, במיוחד אם הנשק העיקרי יצא מכלל פעולה.
התצלום היה מפורסם מאוד בברית המועצות והיווה השראה לתמונות ולפסלים רבים שהוצגו ברחבי ברית המועצות. התצלום מוכר גם לקהל בין-לאומי. כך למשל הונצח מעשה הגבורה של הקצין בבול שהוציאה ממשלת הרפובליקה של קונגו בשנת 1985, לציון 40 שנות ניצחון על גרמניה הנאצית. הקרב שוחזר בשנת 2012 לזכר 70 שנים לאירועי אותו יום. חברי מועדון ההיסטוריה הצבאית בשם "סויוז המאה ה-20" שחזרו את הקרב למרגלות פסל הארד.
זהותו של הקצין

לאחר המלחמה קיבל אלפרט פניות רבות עם הצעות שונות לזיהוי הקצין המצולם בתמונה, אך ללא הועיל.
תחקיר שבוצע בתחילת שנות ה-70 על ידי העיתון "קומסומולסקאיה פרבדה" (Комсомольская правда‏; Komsomolskaya Pravda) בשיתוף ארגון הנוער "הגוורדיה הצעירה" העלה כי הקצין המצולם הוא ככל הנראה אלכסיי גורדייביץ' יריומנקו (Алексей Гордеевич Ерёменко). פריצת הדרך התקבלה בעזרת בני משפחתו של יריומנקו ששלחו צילום בן הזמן למערכת העיתון. הצילום אפשר להשוות את שתי התמונות במעבדה שממצאיה גילו שככל הנראה מדובר באותו אדם.
אלכסיי יריומנקו נולד ב-31 במרץ (18 במרץ לפי הלוח היוליאני) 1906 ליד הכפר טרסיינקה (כיום מחוז זפוריז'יה באוקראינה) לפני המלחמה היה פעיל זוטר במפלגה הקומוניסטית ובהמשך מנהל בכיר בקולחוז במחוז שבו נולד. אף שלא היה חייב בגיוס, התנדב ושובץ בתפקיד פוליטרוק ביחידת חיל רגלים. בהתחלה שירת בדיוויזיית החי"ר ה-247 ולאחר מכן הועבר לדיוויזיית החי"ר הרביעית.
הערות שוליים

1 2  כתבה באתר השבועון "2000" (ברוסית)
↑  כתבה בעיתון נדליה (שבוע) (ברוסית)
↑  Игровые автоматы онлайн • Играй без регистрации и бесплатно, newzz (ב־)
הצילום על השער של כתב העת האמריקאי WWII History
הכלה והחותנת

מה אתם רואים בתמונה?



פתחו לעזרה

צעירה - זקנה
אף - שומה
אוזן - עין
ענק - פה
סנטר - קצה החוטם
הכלה והחותנת או אשתי וחמותי (באנגלית: My wife and my mother-in-law) הוא ציור מפורסם, שמקובל לייחס לצייר W. E. Hill‏, שפרסם אותו ב-1915. אולם, הגרסה המוקדמת ביותר הידועה של הציור היא משנת 1888, אז היה היל בן שנה, ומעריכים כי מקורו עממי. הציור מוצג עד היום.
אדם הרואה ציור זה לראשונה, עשוי לראות בו אישה צעירה בלבד או אישה זקנה בלבד, אך בדרך כלל, מסוגל להבחין בשתי האפשרויות רק לאחר שמעירים את תשומת לבו לקיום פירוש נוסף. הציור מדגים את המסקנה שתפיסת הנראה אינה פסיבית.
ציור זה והנטייה של אנשים מסוימים לפרש אותו דווקא באופן מסוים הייתה לנושאם של מחקרים שונים בפסיכולוגיה. נמצא שזקנים נוטים לראות בציור את הזקנה וצעירים את הצעירה. נמצא גם שאנשים שצפו קודם בתמונות של זקנים נוטים לראות את הזקנה ואילו אלה שצפו קודם בתמונות של אנשים צעירים נוטים לראות את הצעירה.
ישנן וריאציות שונות על הציור, כגון "בעלי וחמי" בו נראים, לסירוגין, גבר צעיר וגבר זקן. ישנן גם וריאציות בהן קל יותר לראות דווקא את האישה הזקנה או דווקא את הצעירה.
הערות שוליים

↑  Perceptual Ambiguity, אתר אוניברסיטת דרזדן (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המתאבק

| --- | --- |

 בימוי:  דארן ארונופסקי 
 הופק בידי:  דארן ארונופסקי, Scott Franklin 
 תסריט:  רוברט סיגל 
 עריכה:  אנדרו וייסבלום 
 שחקנים ראשיים:  מיקי רורק (Randy Robinson) נייג'ל מקגינס סזארו Jay Lethal John D'Leo R-טרות' אג'יי ניידו Ernest Miller מריסה טומיי ג'ודה פרידלנדר אוון רייצ'ל ווד מארק מרגוליס Necro Butcher 
 מוזיקה:  קלינט מנסל 
 צילום:  מריסה אלברטי 
 מדינה:  ארצות הברית, צרפת 
 חברת הפקה:  Saturn Films, Wild Bunch, Protozoa Pictures 
 חברה מפיצה:  פורום הונגריה, נטפליקס, אייטונס 
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בספטמבר 2008 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ספורט 
 הכנסות באתר מוג'ו:   wrestler
 פרסים:  פרס אריה הזהב  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 www.thewrestlermovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
המתאבק (באנגלית: The Wrestler) הוא דרמת ספורט אמריקאית משנת 2008 בבימויו של דארן ארונופסקי. הסרט עוקב אחר חייו של רנדי "ראם" רובינסון, מתאבק מתאבק מקצועי מזדקן שנאבק לשמור על קריירת ההיאבקות שלו, ובמקביל מתמודד עם הקשיים האישיים בחייו. רנדי ממשיך להתאבק בשל מצוקה כלכלית ובניסיון להיאחז בהצלחת ימי הזוהר שלו בשנות ה-80. הוא גם מנסה לתקן את מערכת היחסים שלו עם בתו המנוכרת ולמצוא רומן עם אישה שעובדת כחשפנית.
הסרט זכה לשבחי המבקרים, בעיקר בזכות הופעתו של מיקי רורק בתפקיד הראשי.
הסרט זכה לשבחי המבקרים וזכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-65 של ונציה, שם הוקרן בבכורה. הצלחת הסרט החיה את הקריירה של מיקי רורק, שהמשיך לקבל פרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, פרס גלובוס הזהב, פרס אינדפנדנט ספיריט ומועמדות לאוסקר לשחקן הטוב ביותר. טומיי גם קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר .
עלילה

הסרט עוקב אחר רנדי "ראם" רובינסון (מיקי רורק), מתאבק מקצועי שהיה פעם כוכב גדול בשנות ה-80, אך כעת מוצא את עצמו נאבק להתפרנס מההיאבקות בזירות קטנות ובתנאים קשים. חייו של רנדי מתפוררים מחוץ לזירה, והוא מתמודד עם בריאות מתדרדרת, ניסיון לשקם את יחסיו עם בתו המנוכרת סטפני (אוון רייצ'ל ווד), וניסיון לבנות מערכת יחסים עם חשפנית בשם קסידי (מריסה טומיי). כאשר רופאיו מזהירים אותו כי המשך ההיאבקות עלול לסכן את חייו, רנדי נאלץ להחליט אם להמשיך בזירה שהגדירה את חייו או לפרוש ולנסות לבנות חיים חדשים.
צוות שחקנים

מיקי רורק בתפקיד רנדי "ראם" רובינסון - מתאבק מקצועי מזדקן שנאבק לשמור על קריירת ההיאבקות שלו ולהתמודד עם האתגרים האישיים בחייו.
מריסה טומיי בתפקיד קסידי - חשפנית שמפתחת קשר רגשי עם רנדי ומנסה לעזור לו למצוא משמעות בחייו.
אוון רייצ'ל ווד בתפקיד סטפני רובינסון - בתו המנוכרת של רנדי, שנאלצת להתמודד עם הקשר המורכב עם אביה.
מארק מרגוליס בתפקיד לני - מנהל הסופרמרקט שבו רנדי עובד במשרה חלקית, שמייצג את המאבק של רנדי לשמור על כבודו מחוץ לזירה.
ביקורות

הסרט "המתאבק" זכה לשבחים רבים מצד המבקרים, במיוחד עבור הופעתו של מיקי רורק, שזכה בפרסים רבים, כולל פרס גלובוס הזהב ופרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר. הסרט קיבל ציון של 98% באתר Rotten Tomatoes וציון של 81 מתוך 100 באתר Metacritic. המבקרים ציינו את הסרט כדרמה חזקה ומרגשת המשלבת בין ספורט לאנושיות ברמה הגבוהה ביותר.
הערות שוליים

↑  Skorin-Kapov, Jadranka (2015), "Darren Aronofsky's Films and the Fragility of Hope, " Bloomsbury Academic, מסת"ב 978-1501306976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7658231-0  SUDOC: 181685639  VIAF: 204626064   WorldCat (עם VIAF): 204626064
הילרי פטנאם

| --- | --- |

פאטנם ב-2006
 לידה:  31 ביולי 1926 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  13 במרץ 2016 (בגיל 89) ארלינגטון, ארצות הברית 
 השקפה דתית:  יהדות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, תיכון סנטרל היי, אוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  הנס רייכנבאך 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת נורת'ווסטרן 
 מונחה לדוקטורט:  ריצ'רד ג'פרי, James F. Conant, Elijah Millgram, Ludger Herbert Viefhues-Bailey, Norman Daniels, Daniel Garber, Elliott Sober, דייוויד לואיס, Norbert Hornstein, פול בנאסרף, Joan Donaldson Lukas, Stephen Louis Bloom, Herbert Enderton, ג'רי פודור, George Boolos, Leslie Howard Tharp, C. Ward Henson, Frank Wilson Thompson, David Frederick Isles, Miriam L. Lucian, Richard Healey 
 זרם:  פילוסופיה אנליטית, פרגמטיזם
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המדע, פילוסופיה של השפה, מטאפיזיקה, פילוסופיה של הנפש, מטאפילוסופיה, פילוסופיה יהודית
 עיסוק:  מתמטיקאי, כותב ספרי עיון, מרצה באוניברסיטה, פילוסוף, מדען מחשב 
 הושפע מ:  קאנט,  פרס, ויליאם ג'יימס, דיואי, קירקגור, הוסרל,  מרקס, פרויד, ויטגנשטיין,  קוויין,  טיורינג, גודמן, רוזנצוויג, בובר, לוינס
 השפיע על:  סול קריפקי, דניאל דנט, דונלד דייווידסון, פול בנאסרף,
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  Reason, truth, and history 
 פרסים והוקרה:  פרס ניקולאס רשר לפילוסופיה סיסטמטית (2014) Lauener Prize (2012) Carus Lectures (1985) פרס רולף שוק ללוגיקה ופילוסופיה (2011) מלגת גוגנהיים עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
הילרי וייטהול פטנאם (באנגלית: Hilary Whitehall Putnam;‏ 31 ביולי 1926 – 13 במרץ 2016) היה פילוסוף יהודי-אמריקאי. תרם תרומות חשובות בתחום הבעיה הפסיכופיזית, פילוסופיה של הלשון, פילוסופיה של המדע ופילוסופיה אנליטית. נודע בביקורתיות האנליטית החריפה בה ניתח שיטות פילוסופיות כדי למצוא בהן פגמים, כולל את שיטתו שלו. כתוצאה מכך, התפרסם בתור מי שמשנה את דעותיו לעיתים קרובות.
קורות חיים

פטנאם נולד בשיקגו. אביו, סמואל פטנאם התמחה בשפות רומאניות ותרגם את דון קיחוטה לאנגלית. הוא עבד בעיתון של המפלגה הקומוניסטית האמריקאית ה"דיילי וורקר". אימו ריבה הייתה יהודייה. ילדותו עברה עליו בצרפת וב-1934 שבה משפחתו לארצות הברית וקבעה את מגוריה בפילדלפיה. בתיכון פגש את נועם חומסקי, עמו היה מיודד על אף היריבות האינטלקטואלית, כל חייו.
החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת פנסילבניה והמשיך באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם היה תלמידם של הנס רייכנבאך (מנחה התיזה שלו) ורודולף קרנפ, שני עמודי התווך של השיטה הפילוסופית השלטת של ימיו, פוזיטיביזם לוגי; למרות זאת, פטנאם גרס שכשיטה, פוזיטיביזם לוגי נועדה לכישלון בשל הסתירות הפנימיות שיש בה.
פטנאם ידוע גם בגלל תרומותיו להבנת הבעיה העשירית של הילברט, לגבי קיום אלגוריתם לפתרון משוואות פולינומיות עם פתרונות שלמים (כיום ידוע שאין אלגוריתם כזה). אלגוריתם שהציע עם מרטין דייוויס לבדיקת נאותות של נוסחאות בשפה מסדר ראשון הוא הבסיס למערכות רבות לבדיקת ספיקות נוסחאות בתחשיב פסוקים.
היה חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (נבחר ב-1966). בשנת 2003 מונה פטנאם לפרופסור בכיר בבית הספר לפילוסופיה של אוניברסיטת תל אביב.
ספרו "פילוסופיה יהודית כמדריך לחיים" יצא לאור בעברית. בספר זה הוא כותב על משנתם של פרנץ רוזנצווייג, מרטין בובר, עמנואל לוינס, ולודוויג ויטגנשטיין.
פטנאם נפטר מסרטן בשנת 2016 בעיר מגוריו, בוסטון.
חיים אישיים

נישא לרות אנה ג'ייקובס, פילוסופית אף היא, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. אף על פי ששניהם גדלו בבתים חילונים ורק אימהותיהם היו יהודיות הם בחרו לקיים אורח חיים יהודי.
ביבליוגרפיה חלקית > בעברית

פילוסופיה יהודית כמדריך לחיים, תרגום מאנגלית: דבי אילון, הוצאת מאגנס, 2002.
ביבליוגרפיה חלקית > באנגלית

* "The '
Innateness Hypothesis
' and Explanatory Models in Linguistics", Synthese, Vol. 17, No. 1, March 1967, pp. 12–22. Not accessible on Harvard servers anymore. 3 בפברואר 2019
Philosophy of Mathematics: Selected Readings. Edited with Paul Benacerraf. Englewood Cliffs, N.J.: Prentice-Hall, 1964. 2nd ed., Cambridge: Cambridge University Press, 1983. ISBN 0-521-29648-X
Philosophy of Logic. New York: Harper and Row, 1971. London: George Allen and Unwin, 1972. ISBN 0-04-160009-6
Mathematics, Matter and Method. Philosophical Papers, vol. 1. Cambridge: Cambridge University Press, 1975. 2nd. ed., 1985 paperback: ISBN 0-521-29550-5
Mind, Language and Reality. Philosophical Papers, vol. 2. Cambridge: Cambridge University Press, 1975. 2003 paperback: ISBN 0-521-29551-3
Meaning and the Moral Sciences. London: Routledge and Kegan Paul, 1978.
Reason, Truth, and History. Cambridge: Cambridge University Press, 1981. 2004 paperback: ISBN 0-521-29776-1
Realism and Reason. Philosophical Papers, vol. 3. Cambridge: Cambridge University Press, 1983. 2002 paperback: ISBN 0-521-31394-5
Methodology, Epistemology, and Philosophy of Science: Essays in Honour of Wolfgang Stegmüller. edited with Wilhelm K. Essler and Carl G. Hempel. Dordrecht: D. Reidel, 1983.
Epistemology, Methodology, and Philosophy of Science: Essays in Honour of Carl G. Hempel. edited with Wilhelm K. Essler and Wolfgang Stegmüller. Dordrecht: D. Reidel, 1985.
The Many Faces of Realism. La Salle, Ill.: Open Court, 1987. ISBN 0-8126-9043-5
Representation and Reality. Cambridge, Massachusetts: MIT Press, 1988. ISBN 0-262-66074-1
Realism with a Human Face. edited by James F. Conant. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 1990. 9780674749450 Description. ISBN 0-674-74945-6
Renewing Philosophy. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 1992. 9780674760943 Description. ISBN 0-674-76094-8
Pursuits of Reason: Essays in Honor of Stanley Cavell. edited with Ted Cohen and Paul Guyer. Lubbock: Texas Tech University Press, 1993. ISBN 0-89672-266-X
Words and Life. edited by James F. Conant. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 1994. 9780674956070 Description. ISBN 0-674-95607-9
Pragmatism: An Open Question. Oxford: Blackwell, 1995. ISBN 0-631-19343-X
The Threefold Cord: Mind, Body, and World. New York: Columbia University Press, 1999. ISBN 0-231-10287-9
Enlightenment and Pragmatism. Assen: Koninklijke Van Gorcum, 2001. 48pp.
The Collapse of the Fact/Value Dichotomy and Other Essays. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 2002. Description. ISBN 0-674-01380-8
Ethics Without Ontology. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 2002. 9780674018518 Description. ISBN 0-674-01851-6
Jewish Philosophy as a Guide to Life: Rosenzweig, Buber, Levinas, Wittgenstein. Bloomington: Indiana University Press, 2008.
Philosophy in an Age of Science, edited by Mario De Caro and David Macarthur. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 2012. 9780674050136 Description.
Naturalism, Realism, and Normativity, edited by Mario De Caro, Cam, Mass: Harvard University Press, 2016, ISBN 9780674659698.
לקריאה נוספת

ימימה בן-מנחם, "הילרי פטנם: מעגלים בחייו ובהגותו", עיון ס"ה, אוקטובר 2016, עמ' 331–340. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)