stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי אליהו
יחסו למדינת ישראל > תוכנית ההתנתקות

לאחר ההחלטה על תוכנית ההתנתקות אמר פעמים רבות, במהלכן של הפגנות ועצרות התנגדות לתוכנית, שההתנתקות לא תתגשם – "היֹה לא תהיה", וכשהעלו תמיהות בקשר לכך הוסיף: "זו גם תפילה וגם בעז"ה קביעת מציאות".
היה ממובילי המאבק הרבני בתוכנית ההתנתקות, לצד עמיתו הרב אברהם אלקנה שפירא. בנוגע לחיילים האמורים לבצע את הפינוי, הביע את דעתו כי יש להיזהר שלא לפרק את הצבא ולכן אין להכריז על סירוב פקודה, אולם מאידך ביצוע התוכנית הוא איסור תורה ולכן על החייל לבקש ממפקדיו שלא לבצע את הפינוי, משום שהוא אינו מסוגל לבצעו, ואם אף על פי כן פוקדים עליו - שלא יכריז סירוב פקודה, אך יימנע מלבצעה. עוזרו, הרב שמואל זעפרני, התבטא בשמו: "אם יש כאלה חיילים שאונסים אותם לבצע אז שיגשו לתוך הבית ישבו עם המשפחות שם, ויבכו איתם".
ספריו > הלכה למעשה

"דרכי הלכה" – הערות והארות לפי מנהג הספרדים ובני עדות המזרח על הספר קיצור שולחן ערוך לרב שלמה גאנצפריד
דרכי טהרה – הלכות נידה וטהרת המשפחה, והלכות צניעות. יצא גם במהדורה מקוצרת הנקראת "קיצור דרכי טהרה".
מאמר מרדכי – לימות החול – פסקי הלכה והנהגות בענייני אורח חיים (מקביל לשולחן ערוך סימנים א'–ר"מ), ירושלים ה'תשע"ג. בעבר יצא בשם "ספר הלכה (חלקים א'-ב')".
מאמר מרדכי – שבת – פסקי הלכה והנהגות בענייני שבת בתוספת הערות וביאורים. לספרדים ואשכנזים, חמישה כרכים
מאמר מרדכי – למועדים ולימים – ספר הלכות בנושאי החגים שבמעגל השנה היהודי לספרדים ואשכנזים (מקביל לשולחן ערוך סימנים תכ"ט–תרצ"ז). בעבר יצא ספר זה בשם "הלכות חגים".
מאמר מרדכי – ושבתה הארץ – פסקי הלכה בדיני שמיטת הארץ ושמיטת כספים. בעבר יצא בשם זה גם כרך הכולל שו"ת ומאמרים בנושא. כיום כרך זה נדפס גם בשו"ת מאמר מרדכי חלק ה'.
מאמר מרדכי - הלכות סת"ם חלק א'.
מאמר מרדכי - הלכות חנוכה.
מאמר מרדכי – צרור החיים – שאלות ותשובות קצרות בהלכות אבילות. נכתב על ידי תלמידו, הרב מישאל רובין, חברון תשס"ג.
מן המותר בפיך – חוברת ובה הוראות מעשיות לבדיקת מזון מתולעים, בעריכת הרב מאיר לובין
קיצור דרכי טהרה – קיצור של ספרו "דרכי טהרה" על הלכות נידה וטהרת המשפחה
ספריו > שאלות ותשובות ומאמרי הלכה

אמרי מרדכי – מאמרי הלכה וחידודים על שולחן ערוך אורח חיים. נערך על ידי הרב שמואל זעפרני והרב דוד פתחי, ירושלים ה'תשס"ז.
מאמר מרדכי – שיעורי י"ג אלול – דברי תורה שנאמרו ביום הילולת הבן איש חי על ידי הרב.
שו"ת הרב הראשי – שאלות ותשובות שהופנו אליו בעת כהונתו כרב ראשי לישראל, שלושה כרכים לפי סדר כרונולגי.
שו"ת מאמר מרדכי – סדרה הכוללת תשובות ארוכות. שני הכרכים הראשונים עוסקים בארבעת חלקי השולחן ערוך. הכרך השלישי עוסק בארבעת חלקי השולחן ערוך, קדושת ירושלים ובנית בית המקדש. הכרך הרביעי עוסק בהלכות שבת והכרך החמישי בענייני שמיטה.
שו"ת דברי מרדכי – חוברת שאלות ותשובות בהלכות נידה, עם ביאור "באר מרדכי" מתלמידו הרב מרדכי זרניקיאן.
שו"ת קול אליהו – שבת – שאלות ותשובות ופסקי הלכה בענייני שמירת שבת שהופנו לרב ברדיו מורשת וקול האמת, בתוספת מקורות והערות, ירושלים תשע"ה.
ספריו > דרשות, הגות ומחשבה

דברי מרדכי – דברי זיכרון והספד – דברי זיכרון והספד על גדולי תורה, מקובלים ועוד. ערוך מכתבי יד ומהקלטות, מכון דרכי הוראה.
דברי מרדכי – ירח האיתנים – דרשות, שיחות ומכתבי חיזוק לימים נוראים וחגי תשרי (בעבר יצא ספר זה בשם "אמרי אליהו" וכן כחוברת בשם "מאמר מרדכי – ירח האיתנים").
דברי מרדכי – על התורה – דרשות, מאמרים והלכות על התורה, חמישה כרכים.
"אביהם של ישראל - על התורה" - דרשות, מאמרים וסיפורים על סדר פרשות התורה, חמישה כרכים.
ויאמר מרדכי – דרשות לרגל מועדי השנה (כולל יום העצמאות ויום ירושלים), דברי זיכרון ושיחות לנשים, בעריכת הרב מאיר טויזר.
מפי אליהו – אוצר דברי תורה וחכמת חיים משולבים עם סיפורים ומעשיות, בעריכת הרב יוסף אלנקווה, תשע"א. רוב הסיפורים פורסמו בסדרת הספרים "אביהם של ישראל – על התורה" שערך בנו הרב שמואל אליהו.
"אביהם של ישראל – הגדה של פסח" – הלכות, ביאורים ופירושים על ההגדה של פסח, לאשכנזים ולספרדים, נערך מתוך ספריו. בהוצאת דרכי הוראה, מהדורה שנייה ה'תשע"ד.
ספריו > סידורים ומחזורים עם פסקי הלכה על פי פסקיו

בשער המלך – חוברת תפילות וסגולות בתוספת סיפורים עליו, הוצאה פרטית, תשע"א.
גאולת אליהו – סדר תפילות ליום העצמאות ויום ירושלים בתוספת הלכות ומאמרים מהרב. נערך בהנחיית ראש לשכתו, הרב שמואל זעפרני, הוצאת עמותת "להאיר בלבבות", ירושלים תשע"ה.
ישועות מרדכי – תפילות וסגולות בכתב ידו, נלקט ונערך על ידי עוזרו אסף אהרוני, תשע"א
סדר הסליחות השלם – כולל הלכות לחודש אלול וערב ראש השנה. דרכי הוראה לרבנים.
סדר הלימוד לליל שביעי של פסח, הוצאת גרף מוד, תש"פ.
קול אליהו – סידור לשבת וימי חול עם הלכות. כמו כן יצאו בנפרד: סידור מנחה וערבית, סידור לשבת קודש. נערך על ידי בנו הרב שמואל אליהו. דרכי הוראה לרבנים. יצא במהדורות שונות.
קול אליהו – לתשעה באב, עם הלכות. נערך על ידי בנו הרב שמואל אליהו.
קריאי מועד – קול אליהו – תיקון ליל שבועות והלכותיו עם הלכות ברכות הנהנין. נערך על ידי בנו הרב שמואל אליהו.
קריאי מועד – קול אליהו – ליל הושענא רבה והלכותיו עם הלכות ברכת הנהנין.
קול יעקב – מחזורים לימים טובים (ראש השנה, יום כיפור, סוכות, פסח, שבועות), בתוספת הלכות. רוב ההלכות התפרסמו מאוחר יותר בספר "מאמר מרדכי – למועדים וימים". נערך על ידי בנו הרב שמואל.
שפתי תפתח – סידור קול אליהו – סידור לתלמידים עם הלכות, בתוספת פירוש רעיוני מהרב שמואל אליהו. לספרדים ואשכנזים. ירושלים ה'תשע"א.
תהילים כינור דוד – כולל הלכות, תפילות, בקשות וסדר לימוד ותפילה על קברי צדיקים.
חיים אישיים

אלמנתו היא הרבנית צביה - בתו של הרב נסים דוד עזראן. ילדיהם:
שלמה בן אליהו – עו"ד, שימש כמנכ"ל משרד החקלאות, מנכ"ל משרד השיכון ומנהל מינהל מקרקעי ישראל ועמד בראשות המכון להוצאת ספרי אביו.
הרב שמואל אליהו – חבר מועצת הרבנות הראשית ורב העיר צפת.
הרב יוסף אליהו – ראש כולל דרכי הוראה לרבנים.
מירב עמור.
מתלמידיו

הרב מרדכי נגארי – רב העיר מעלה אדומים
הרב שבתי סבתו - ראש ישיבת מצפה יריחו
הרב מנחם בורשטין – ראש מכון פוע"ה
הרב ישראל אביחי – ראש ישיבת המקובלים בית אל
הרב יוסף אלנקווה – כיהן כרב היישוב "נווה דקלים"
הרב צבי קוסטינר – ראש ישיבת "מדברה כעדן " במצפה רמון
הרב משה הררי – מחבר סדרת הספרים מקראי קודש
הרב שמואל זעפרני – מזכירו, ראש ישיבת המאירי
הרב דוד חי הכהן – ראש ישיבת נתיבות ישראל בבת ים ונשיא מוסדות 'מאור התורה' מיסודו של הרב אליהו
הרב יעקב עדס - מקובל ומחבר סדרת הספרים דברי יעקב
הרב חיים בן שושן - ר"מ בישיבת רועה ישראל
הרב דביר זעפרני - עורך ספריו, ומשיב בבית ההוראה
הרב אייל יעקובוביץ - ראש ישיבת ההסדר צפת
הרב אליהו בן דהן – בעבר סגן שר הביטחון, מנהל בתי הדין הרבניים וסגן שר הדתות
הרב יצחק שלו - רב העיר ירוחם
הרב אייל עמרמי - ראש ישיבת כאייל תערוג
הרב אליהו יצחק אבא שאול - רב היישוב קידר
הרב צבי צרפתי - ראש הכולל בישיבת אורות יעקב ברחובות ואב בית דין לגיור
חיבורים על הרב אליהו

הרב שמואל זעפרני, "דורש טוב לעמו", חלק א', בהוצאת "דרכי הוראה לרבנים", תשס"ז. ספר אלבומי הכולל תמונות ופרקים מחייו.
בנו הרב שמואל אליהו, "אביהם של ישראל", אחד עשר כרכים, לקט סיפורים בליווי תמונות. בהוצאת "דרכי הוראה לרבנים", תשע"ז.
הרב מרדכי נגארי, איש ההליכות ואיש ההלכה – הראשון לציון המקובל האלקי הגאון הרב מרדכי אליהו זצוק"ל, מעלה אדומים תש"ע.
אברהם סופר ירושלים, אַיֶּלֶתּ מּוֹרדְכַי – הרב מרדכי אליהו – מכון אוצר הברכה ירושלים ישראל.
נתנאל ובת-אל אפשטיין, אביהם של ילדי ישראל – קומיקס לנוער וילדים, ג' כרכים.
בנו הרב יוסף אליהו וחנוך ריגל, אביהם של ישראל לילדים, דרכי הוראה לרבנים, ירושלים תשע"א.
אפרת שלג, הרב אליהו-פרשת גדולת מרדכי – מסכת חייו המופלאה של מרן הגאון רבי מרדכי אליהו זצוק"ל, ירושלים תשע"א.
הרב משה סופר, זכור לטוב, תולדות חייו עם תמונות, הוצאת יריד הספרים, ירושלים תשע"א.
"לקט מאמרים על משנתו החינוכית והנהגותיו של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו זצ"ל" בתוך שמעתין.
הרב אריאל לוי, פרשת גדולת מרדכי חלק א' – סיפורים שלא סופרו על מרן הראשון לציון זצוק"ל בנושאי ארץ ישראל, חברון תשע"א.
גדולת מרדכי – הספדים שנאמרו על הרב אליהו מפי רבנים ותלמידי חכמים.
הרב חיים בן שושן, באור פניך – ליקוטי סיפורים והנהגות מחיי מורנו ורבנו הראשון לציון הרב מרדכי אליהו זצ"ל, תשע"ב.
אילן יוחסין

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 | 33 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו |   |   | מזל | מזל | מזל | מזל | מזל | מזל |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו | הרב סלמאן אליהו |   |   | מזל | מזל | מזל | מזל | מזל | מזל |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |   |   |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |   |   |  |  |
| הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו |  |  | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו |  |  | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו |   |   | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו |  |  |  |  |
| הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו | הרב שמעון בן אליהו |  |  | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו | הרב נעים בן אליהו |  |  | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו | הרב מרדכי אליהו |   |   | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו | הרבנית צביה אליהו |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|  |  | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו |  |  | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו |  |  | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו |  |  | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור |   |   |
|  |  | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו | שלמה בן אליהו |  |  | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו | הרב שמואל אליהו |  |  | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו | הרב יוסף אליהו |  |  | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור | מירב עמור |   |   |
מנוסת בהלה

סוסי פרא במנוסת בהלה
מנוסת בהלה היא ריצה מרוכזת ובלתי מבוקרת כפעולת דחף המוני בקרב חיות עדר או קהל של אנשים. כאשר הקבוצה הקולקטיבית מתחילה לרוץ, לעיתים קרובות בניסיון להימלט מאיום או סכנה.
מינים לא-אנושיים שנפוצה אצלם מנוסת בהלה כוללים זברות, פרות, פילים, איילים, גנו כחול, ניבתנים, סוסי פרא, וקרנפים.
מנוסת בהלה בבקר

כל דבר יוצא דופן עלול לגרום למנוסת בהלה בקרב בקר. בעיקר בלילה, רעשים כמו של הדלקת גפרור, אדם קופץ מסוס, סוס רועד, או מכת ברק ידועים כגורמים למנוסת בהלה.
מנוסת בהלה גדולה בדרך כלל מנטרלת את כל מה שנמצא בדרכה. עם בעלי חיים, מנסים הבוקרים לשנות את כיוון העדר הנע לתוך עצמו, כך שהוא ירוץ במעגלים במקום לברוח לקצה צוק או לנהר, וכן להימנע מפגיעה בחיי אדם או ברכוש. הטקטיקות המשמשות על מנת לשנות את כיוון העדר לעצמו כוללות ירי אקדח, שיוצר רעש כדי לגרום למנהיגי המנוסה להסתובב.
בעלי חיים שנוהגים לנוס בבהלה, במיוחד בקר, נוטים פחות לעשות זאת לאחר שאכלו והתפזרו לקבוצות קטנות יותר כדי לעכל את המזון. כדי לצמצם עוד יותר את הסיכון למנוסה, בוקרים לפעמים שרים או שורקים כדי להרגיע את העדרים עם רדת הלילה. המשגיחים בלילה נמנעים מלעשות דברים שעלולים להבהיל את העדר ואף להתרחק ממנו לפני ירידה מסוס או הדלקת גפרור.
לפעמים אנשים גורמים למנוסת בקר בכוונה, כמרכיב של לוחמה או ציד, כמו חלק מהעמים הילידים באמריקה, שהיו ידועים בכך שהתגרו בעדרי ביזונים כדי לגרום להם לרדוף אחרי עדרי תאו למטרות ציד.
מנוסות בהלה בבני אדם

לדברי מומחים, "מנוסות בהלה" אמיתיות ופאניקה מתרחשות לעיתים נדירות (בעיקר כאשר אנשים רבים בורחים מפחד, כמו למשל מאש), ורמיסת אנשים במצבים כאלו לעיתים נדירות גורמת לפציעות קטלניות. מרבית מנוסות הבהלה המדווחות הן למעשה תדחוקות קהל.
ראו גם

תדחוקת קהל
אסון הר מירון (2021)
מנוסת הבהלה בקרנבל האיטי (2015)
הערות שוליים

↑  מילון מורפיקס מנוסת בהלה, באתר מורפיקס
↑  "3,000 walruses die in stampede tied to climate". NBC News.com. Associated Press. 14 בדצמבר 2007. נבדק ב-4 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Fay E. Ward, The cowboy at work, Courier Dover Publications, 2003, ISBN 0-486-42699-8 p. 28
↑  Fay E. Ward, The cowboy at work, Courier Dover Publications, 2003, ISBN 0-486-42699-8 p. 31
↑  Ro, Christine (21 במרץ 2018). "The secret science that rules crowds". BBC Future. נבדק ב-14 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Seabrook, John (7 בפברואר 2011). "Crush Point (discussion and example of crushes)". The New Yorker. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Benedictus, Leo (3 באוקטובר 2015). "Hajj crush: how crowd disasters happen, and how they can be avoided". The Guardian. נבדק ב-4 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Moore, Jack (24 בספטמבר 2015). "What Caused the Hajj Tragedy?". Newsweek. נבדק ב-4 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
מדליית הזהב של AIA

| --- | --- |
 הגוף המעניק:  המכון האמריקאי לאדריכלים 
 תקופת הפרס:  1907–הווה (כ־118 שנים) 
 
האדריכל הבריטי סר אסטון ווב, הזוכה הראשון במדליית הזהב ב-1907.
מדליית הזהב של AIA מוענקת על ידי המכון האמריקאי לאדריכלים (AIA) כ"הוקרה על עבודה בעלת השפעה מתמשכת על התיאוריה והפרקטיקה של האדריכלות".
זהו הפרס הגבוה ביותר של המכון ומהפרסים החשובים ביותר בעולם האדריכלות. המדליה הוענקה לראשונה בשנת 1907. מאז 1947 המדליה מוענקת מדי שנה פחות או יותר. הזוכה נבחר על ידי מועצת המנהלים של המכון.
רשימת זוכים

2025: דבורה ברקה (ארצות הברית)
2024: דייוויד לייק וטד פלאטו (ארצות הברית)
2023: קרול רוס בארני (ארצות הברית)
2022: אנג'לה ברוקס ולורנס סקרפה (ארצות הברית)
2021: אדוארד מזרייה (ארצות הברית)
2020: מרלון בלאקוול (ארצות הברית)
2019: ריצ'רד רוג'רס (בריטניה)
2018: ג'יימס סטיוארט פולשק (ארצות הברית)
2017: פול רוור וויליאמס (לאחר מותו) (ארצות הברית) (האפרו-אמריקאי הראשון שקיבל את המדליה)
2016: רוברט ונטורי ודניז סקוט בראון (ארצות הברית)
2015: משה ספדיה (ישראל, קנדה)
2014: ג'וליה מורגן (לאחר מותה) (ארצות הברית) (האישה הראשונה שקיבלה את המדליה)
2013: תום מיין (ארצות הברית)
2012: סטיבן הול (ארצות הברית)
2011: פומיהיקו מאקי (יפן)
2010: פיטר בוהלין (ארצות הברית)
2009: גלן מורקאט (אוסטרליה)
2008: רנצו פיאנו (איטליה)
2007: אדוארד לארבי בארנס (לאחר מותו) (ארצות הברית)
2006: אנטואן פרדוק (ארצות הברית)
2005: סנטיאגו קלטרווה (ספרד, שווייץ)
2004: סמואל מוקבי (לאחר מותו) (ארצות הברית)
2002: טדאו אנדו (יפן)
2001: מייקל גרייבס (ארצות הברית)
2000: ריקרדו לגורטה (מקסיקו)
1999: פרנק גרי (קנדה, ארצות הברית)
1997: ריצ'רד מאייר (ארצות הברית)
1995: סזאר פלי (ארגנטינה)
1994: נורמן פוסטר (בריטניה)
1993: תומאס ג'פרסון (לאחר מותו) (ארצות הברית)
1993: קווין רוש (ארצות הברית)
1992: בנג'מין סי תומפסון (ארצות הברית)
1991: צ'ארלס וילארד מור (ארצות הברית)
1990: אי פיי ג'ונס (ארצות הברית)
1989: ג'וזף אשריק (ארצות הברית)
1986: ארתור צ'ארלס אריקסון (קנדה)
1985: ויליאם וויין קאדיל (לאחר מותו) (ארצות הברית)
1983: נתנאל אלכסנדר אוינגס (ארצות הברית)
1982: רומלדו ג'ורגולה (איטליה, ארצות הברית)
1981: Josep Lluís Sert (ספרד)
1979: איי אם פיי (ארצות הברית)
1978: פיליפ ג'ונסון (ארצות הברית)
1977: ריצ'רד ניוטרה (לאחר מותו) (אוסטריה, ארצות הברית)
1972: פייטרו בלושי (איטליה, ארצות הברית)
1971: לואי קאהן (ארצות הברית)
1970: באקמינסטר פולר (ארצות הברית)
1969: וויליאם ווילסון וורסטר (ארצות הברית)
1968: מרסל ברויאר (הונגריה, ארצות הברית)
1967: וואלאס קירקמן הריסון (ארצות הברית)
1966: קנזו טנגה (יפן)
1964: פייר לואיג'י נרבי (איטליה)
1963: אלוור אלטו (פינלנד)
1962: אירו סארינן (לאחר מותו) (פינלנד, ארצות הברית)
1961: לה קורבוזיה (שווייץ)
1960: לודוויג מיס ואן דר רוהה (גרמניה, ארצות הברית)
1959: ולטר גרופיוס (גרמניה, ארצות הברית)
1958: ג'ון רוט (ארצות הברית)
1957: ראלף ווקר (ארצות הברית)
1957: לואיס סקידמור (ארצות הברית)
1956: קלרנס ס. שטיין (ארצות הברית)
1955: וילם מרינוס דודוק (הולנד)
1953: ויליאם אדמס דלאנו (ארצות הברית)
1952: אוגוסט פרט (צרפת)
1951: ברנרד ראלף מייבק (ארצות הברית)
1950: פטריק אברקרומבי (בריטניה)
1949: פרנק לויד רייט (ארצות הברית)
1948: צ'ארלס דונה מגיניס (אירלנד, ארצות הברית)
1947: אליאל סארינן (פינלנד, ארצות הברית)
1944: לואיס סאליבן (לאחר מותו) (ארצות הברית)
1938: פול פיליפ קרט (צרפת, ארצות הברית)
1933: רגנאר אוסטברג (שוודיה)
1929: מילטון בנט מדירי (ארצות הברית)
1927: הווארד ואן דורן שו (ארצות הברית)
1925: אדווין לנדסיר לוטיינס (בריטניה)
1925: ברטרם גרוסוונור גודהאו (ארצות הברית)
1923: הנרי בייקון (ארצות הברית)
1922: ויקטור לאלו (צרפת)
1920: אגרטון סווארטווט (ארצות הברית)
1914: ז'אן לואי פסקל (צרפת)
1911: ג'ורג' בראון פוסט (ארצות הברית)
1909: צ'ארלס פולן מקים (לאחר מותו) (ארצות הברית)
1907: אסטון ווב (בריטניה)
ראו גם

עמית המכון האמריקאי לאדריכלים
פרס פריצקר
הערות שוליים

↑  "Gold Medal". American Institute of Architects. 30 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wrenn, Tony (15 בדצמבר 1908). "AIArchitect Homepage". info.aia.org. נבדק ב-7 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מדליית הזהב לארכיטקטורה למשה ספדיה, באתר ישראל היום, ‏19 בדצמבר 2014
זהראן עלוש

מוחמד זהראן עלוש (בערבית: محمد زهران علوش; 1971 – 25 בדצמבר 2015) היה מנהיג איסלמיסטי סורי שהתפרסם בשל פעילותו הענפה במלחמת האזרחים בסוריה. הוא היה מקים ומפקד ארגון צבא האסלאם, אשר מהווה מרכיב עיקרי בברית החזית האסלאמית, ותואר לעיתים קרובות כאחד האנשים החזקים ביותר בקרב המורדים הסורים עם "אישיות כריזמטית אך מאופקת".
תחת הנהגת עלוש, ארגון צבא האסלאם שנתמך על ידי סעודיה וטורקיה גרף ניצחונות רבים ודחק את צבא סוריה מפרבריה הדרומיים של דמשק, לצד הטרדה יום יומית של מרכזי המשטר בדמשק הבירה על ידי רקטות ומרגמות. בראשותו הארגון הצליח להביס ולהניס את כוחות המדינה האסלאמית באזור דמשק, וזאת לצד נטילת חלק בקרבות נוספים בהרי קלמון, זבדאני ועוד נגד צבא סוריה, חזבאללה ומשמרות המהפכה. בנוסף, עלוש היה אחראי לאיחוד למעלה מ-40 פלגים אסלאמיים שונים ליצירת ברית החזית האסלאמית (الجبهة الإسلامية) אשר גרפה אף היא בעקבות כך שורת ניצחונות באזור אידליב, קוניטרה ודרעא.
למרות התבטאויותיו הקיצוניות כנגד השיעים והעלווים, עלוש נתפס על ידי גורמים במערב כ"אסלאמיסט מתון" וכתחליף אפשרי לצבא הסורי החופשי שכוחו הלך ודעך בעקבות עליית גורמים קיצוניים יותר כמו המדינה האסלאמית וג'בהת א-נוסרה. עובדה זו באה לידי ביטוי בכך שנציגו של עלוש נטל חלק בוועידת האופוזיציה הסורית בריאד וכן בראיונות שהעניק לתקשורת המערבית ובפגישה עם נציגים אמריקנים.
זהראן עלוש חוסל בהפצצה מהאוויר על ידי חיל האוויר הרוסי או חיל האוויר הסורי ב-25 בדצמבר 2015 בכינוס של מפקדים בכירים בארגון באזור ע'וטה שבריף דמשק, ולצידו מצאו את מותם בתקרית 5–12 בכירים נוספים. מותו היווה מכה קשה לארגוני המורדים בסוריה בכלל ולצבא האסלאם בפרט. למחליפו של עלוש מונה עיסאם בוידאני, שעם כניסתו לתפקיד הצהיר שהארגון ינקום את מותו של עלוש וימשיך בדרכו עד הפלת משטרו של בשאר אל-אסד.
ביוגרפיה

זהראן עלוש נולד בשנת 1971 בעיר דומא הנמצאת בריף דמשק וסמוכה יחסית לבירה. אביו היה שייח' עבדאללה עלוש - איש דת ומטיף סלפי שמוצאו מסעודיה, אשר שימש כמנהל של מרכז אל-אסד ללימודי קוראן. זהראן החל ללמוד את תורת המשפט האסלאמית (השריעה) בפקולטה למשפטים באוניברסיטה האסלאמית של דמשק, וסיים את התואר הראשון באוניברסיטה האסלאמית של מדינה בערב הסעודית בחסות שייח'ים בכירים; לאחר מכן, חזר לסוריה והחל לשמש כמטיף סלפי לצד אביו במסגדים תוך כדי עבודתו כקבלן ולימודי שריעה עבור תואר שני.
זהראן נעצר לראשונה כבר ב-1987 בהיותו בן 16 עקב פעילות נגד המשטר והיה מוכר לכוחות הביטחון הסורים עקב חברותו בתנועת דאווה הסלפית. בתחילת 2009 עקב קריאותיו נגד המשטר כחלק מפעילותו הסלפית, זהראן נעצר שוב - הפעם על ידי סניף פלסטין של המודיעין הסורי, והוא הואשם בהחזקת נשק לא חוקי לאחר שהנשק "נמצא" כביכול במכוניתו. זהראן נכלא בבית הכלא סאידנאיה המיועד לאסירים פוליטיים במדבר הנמצא כ-22 קילומטר צפונית לדמשק במשך כשנתיים. במהלך שהותו בכלא עלוש יצר קשרים חזקים עם פעילים אסלאמיסטים וחבריו לכלא ועד מהרה הם הפכו לקבוצה מגובשת; קבוצה זאת עתידה לשמש כשדרת הפיקוד של ארגונו וארגון "אחראר א-שאם" בפרוץ המרד.
עם תחילת ההפגנות ברחבי סוריה בשנת 2011 כחלק מהאביב הערבי, עלוש זכה לחנינה ושוחרר מהכלא יחד עם מאה אסירים פוליטיים בחודש יוני; המשטר הסורי נקט בצעד זה על מנת לנסות להרגיע את המהומות - מה שעתיד להתברר מאוחר יותר כטעות איומה. עלוש היה נשוי לשלוש נשים ואב ל-10 ילדים.
ביקורת והפרת חוקי מלחמה

מספר אנשי אופוזיציה סורים האשימו את זהראן עלוש כאחראי לחטיפת פעילת זכויות האדם הסורית ראזן זיתוני, בעלה, וחברותיה איל חמאדה וסמירה חליל נאזים חמאדי ב-9 בדצמבר 2013 בעיר דומא, זאת לאחר שלוחמים המזוהים עם צבא האסלאם פשטו על המשרד שלהם והחרימו ציוד רב ומסמכים אשר מתעדים הפרות דיני מלחמה מצד כל הצדדים במלחמת האזרחים בסוריה. היא צולמה במשרדי צבא האסלאם לצד בעלה ועמיתיה בדצמבר 2013 ומאז נעלמו עקבותיה. עלוש הכחיש את המיוחס לו, ולאחר עצומה עולמית לשחרורן כמו גם פניה אליו מצד 46 ארגוני זכויות אדם בדרישה שישחרר אותן אם הן נתונות במעצר או שיחקור את החטיפה ויפעל לגלות מה עלה בגורלן, צבא האסלאם חתם על העצומה המגנה את החטיפה והבטיח כי יפעל בכל האמצעים כדי למצוא אותן. עם זאת, לטענת פעילי זכויות אדם הארגון אפילו לא טרח לסקור את מקום החטיפה.
ב-1 בנובמבר 2015, בעקבות ההפצצות הכבדות של חיל האוויר הרוסי על מעוזי המורדים, העלו לוחמי צבא האסלאם סרטונים שבהם הם מובילים אזרחים עלאווים שבויים בכלובי ברזל במזרח ע'וטה כדי להשתמש בהם כמגן אנושי להדוף את ההתקפות האוויריות.
ב-11 בדצמבר 2013, חדרו כוחות מורדים בראשות ג'בהת א-נוסרה והחזית האסלאמית לאזור התעשייה של העיר אדרה וביצעו טבח בתושבים העלאווים, השיעים והדרוזים (לטענת המשטר לא פחות מ-40 אנשים). לטענת המשטר הסורית צבא האסלאם נטל חלק פעיל בטבח.
מתנגדי עלוש האשימו אותו בהזנחה של פרברי דומא שלא היו תחת שליטתו כמו גם ברצח מנהיגי מורדים פוליטיים כדי לצבור כוח, ובשחיתות והעלאת יוקר המחיה במהלך המצור על ע'וטה בשל שליטת ארגונו על מנהרות האספקה. תומכי עלוש טענו מנגד, שההפגנות הגדולות נגד עלוש בע'וטה מוכיחים שעלוש אינו דיקטטור והוא מאפשר לכולם לומר את דברם.
מותו

ביום שישי ה-25 בדצמבר 2015, זהראן עלוש התכנס יחד עם מספר בכירים בארגונו ובכירים בארגון אחראר א-שאם ולגיון אלרחמן באזור א-רוטה א-שרקייה בפרוורי ע'וטה שבריף דמשק לצורך תיאום התקפות ודרכי פעולה. המבנה שבו שהו הופצץ במספר טילים על ידי מטוסי קרב, מה שגרם לפיצוץ וקריסת הבניין על לוחמי הארגון ששהו בו. לבד מעלוש נהרגו בההפצצה על פי הדיווחים גם בנו ואחד מסגניו, בנוסף לכ-12 בכירים נוספים מארגונו ובכירים באחראר א-שאם ולגיון אלרחמן. על פי פרסומים בכלי תקשורת לבנונים עלוש אותר על ידי שיחת טלפון מסגירה שביצע עם בכיר במדינה ערבית כל שהיא (ייתכן שמדובר בסעודיה), אך יש שסברו שמדובר במרגל מבפנים. גורמי אופוזיציה וגורמים מערביים העריכו שחיל האוויר הרוסי אחראי לחיסול, בעוד שהרמטכ"ל הסורי עלי עבדאללה איוב הודיע כי הפעולה בוצעה על ידי מטוסי חיל האוויר הסורי, אף על פי שהטלוויזיה הממלכתית הסורית לא הזכירה זאת.
תגובות

זמן קצר לאחר החיסול, מועצת המנהיגות של צבא האסלאם בראשות אבו קוסאי, עלי עבד אל-באקי והשייח' אבו עבדול רחמן הכריזה: "אנו מודיעים על מות הקדושים של המפקד מוחמד זהראן בן עבדאללה עלוש" ובין השאר הודיעה על זהות המפקד הבא והבטיחה לנקום על חיסולו. זמן קצר לאחר מכן צבא האסלאם ירה עשרות טילים לעבר תחנת הכוח המרכזית של דמשק והביא לחורבנה המוחלט - מה שגרם לעלטה כבדה ברחבי העיר.
כיממה לאחר החיסול, המנהיג החדש של צבא האסלאם - עיסאם בוידאני המכונה אבו המאם אל-בוידאני, יצא בהצהרה לתקשורת על כך שצבא האסלאם ימשיך בדרכו של זהראן למוטט את משטר אסד, והודיע שארגונו יתקוף את השגרירות הרוסית בדמשק כנקמה על החיסול.
המנהיג של אחראר א-שאם - אבו יחיא אל האמאווי - הוציא הודעת ניחומים על מותו של עלוש וכן הודיע שהארגון ינקום את מותו.
הקואליציה הלאומית הסורית יצאה בהצהרה כי חיסולו של עלוש מדגיש שמטרותיה של המעורבות הרוסית בסוריה היא להחליש את כוחות המורדים המתונים ובכך היא משרתת את האינטרסים של ארגונים קיצונים כדאעש. כן היא הוסיפה, שרוסיה מנסה לסכל את המאמצים של האו"ם להגיע להסדר מדיני בנושא סוריה והחיסולים שהיא מבצעת הם בניגוד להחלטה 2254 של מועצת הביטחון של האו"ם.
הצבא הסורי החופשי הודיע שהוא מגנה את "ההפצצה הפחדנית והבוגדנית" כלשונו, של חיל האוויר הרוסי.
ארגון הטרור חמאס שלח הודעת ניחומים לצבא האסלאם בעקבות חיסולו של עלוש.
רמטכ"ל צבא סוריה יצא בהצהרה כי "לאחר סדרה של ניטור פעולות ומעקב ועל סמך מידע המודיעיני מדויק, חיל האוויר הסורי ביצע מבצע אווירי בו הוא הפציץ באופן ממוקד אזור כינוס של ארגוני טרור והמפקדים שלהם באזורים הכפריים של דמשק במזרח ע'וטה אשר אחראיים לירי רקטות לעבר דמשק ופרבריה".
סוכנות הידיעות הממלכתית של סוריה (SANA) פרסמה הודעה ש"הטרוריסט זהראן עלוש העומד בראש צבא האסלאם הקשור לבית המלוכה הסעודי, נהרג באזור א-רוטה א-שרקייה בדמשק" ללא ציון מי האחראי לחיסולו.