stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוקול
היסטוריה

הסלע רוקול מזדקר לגובה של 17 מטרים ויש לו שטח כולל של 780 מטר מרובע. הוא ממוקם באוקיינוס האטלנטי כ-400 ק"מ ממערב לאירלנד ואין בקרבתו שום אי או סלע אחר. בעל החיים היחיד שמתקיים על האי הוא סוג נדיר של רכיכה והלובן בפסגתו נובע מלשלשת של ציפורי ים. פחות אנשים פסעו על פני רוקול מאשר על פני הירח.
עד שנת 1955 כמעט ולא היו לרוקול אזכורים ואנשים בודדים בלבד ידעו על קיומו. שתיים או שלוש ספינות עצרו לידו במהלך המאה ה-19, אחת מהן כמעט איבדה את הקפטן שלה, שטיפס לפסגה ואז אבד - ביחד עם האי, בערפל כבד. רוקול גם נזכר בשתי פואמות-ים מלנכוליות של העידן הרומנטי.
בשנת 1955, החליטה בריטניה לבצע ניסוי גרעיני שציר שיגור הטיל שלו היה מצוי קרוב לאי. הממלכה המאוחדת חששה שהרוסים יתצפתו על הניסוי מהאזור, ולכן החליטה לתבוע על רוקול בעלות. שני קציני צי בריטים ירדו אל פסגתו מהליקופטר ונעצו בה את דגל הממלכה המאוחדת וקבעו בראש הסלע לוחית המקדישה אותו להוד מלכותה אליזבת השנייה, "מנהיגת חבר המדינות, מגינת האמונה". בשנות התשעים הגיעו פעילים של ארגון הסביבה גרינפיס לרוקול והכריזו עליו כמדינה עצמאית ושמה Waveland. זאת, כחלק מקמפיין שנועד למשוך תשומת לב למצבו האקולוגי של האוקיינוס. ממשלת בריטניה הגיבה בהודעה לקונית, לפיה "כל מי שרוצה מוזמן להגיע לשם". אחד הפעילים של הארגון ששהו באי הסיר את השלט הבריטי ההיסטורי והבריג אותו בחזרה, עם הפנים למטה במטרה לשמר את השלט אך לעקרו כאות מחאתי. כעשור לאחר מכן - השלט כבר לא היה שם. אדם לא ידוע הצליח להסיר את השלט הזה, מלב האוקיינוס, מבלי שאיש ידע שביקר באי. בעקבות המקרה נדר לאומן בריטי בשם אנדי סטריינג'ויי לקבוע במקום שלט חדש ואף השיג למהלך את תמיכת מועצת האיים הסקוטית. סטריינג'ויי עדיין לא הצליח לממש את ההבטחה.
האקט הבריטי להלאמת רוקול הוביל ליצירת משבר טריטוריאלי, אף על פי שעד אותה עת אף ארץ אחרת לא תבעה בעלות על הסלע. הסכסוך נסב סביב הבעלות על זכויות הדיג של דג הבקלה הנובעות מכח הבעלות על המים הטריטוריאליים סביב האי. הסכסוך יושב רק בשנת 2014 ונפתח שוב בשנת 2017 בעקבות פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי. החברות המשותפת של בריטניה ואירלנד באיחוד היא שפתרה ב-2014 את המשבר אך פרישה 'נוקשה' של בריטניה מהאיחוד עלולה לחסום גישת ספינות דיג איריות לכל נתח האוקיינוס שבין החוף הסקוטי לרוקול. מומחים מזהירים כי התוצאה יכולה ליצור תגובת שרשרת שתמוטט את הכלכלה של מחוזות שלמים באירלנד.
ב-2023 נעשה ניסיון של ההרפתקן כריס קמרון לשבור את שיא השהייה על האי. הוא הצליח לשהות על האי במשך 30 ימים, עד שתנאי מזג אוויר קשים גרמו לו לבקש הצלה. מטרתו הייתה לשבור את השיא שעדיין עומד על 45 ימים שנקבע לפני עשור, בכך שהתכוון לשרוד שם חודשיים.
הערות שוליים

↑  אסור לפספס‏, חי  30 ימים על האי הקטן המבודד בעולם לשבירת שיא העולם - אך נאלץ להזעיק חילוץ, באתר וואלה, 29 ביוני 2023
↑   משימת רוקול, ברשת החברתית אינסטגרם
| האיים ההברידיים |
| --- | --- | --- |
| ההברידיים הפנימיים | אג • אורונסיי • אסקריב • איילה • איזיי • ג'ורה • גיה • טירי • טרשניש • איונה • ליזמור • מאל • מאק • סאמר • סוי • סטאפה • סלייט • סקאי • קאנה • קארה • קול • קולונסיי • האיים הקטנים • קראולין • קררה • ראזיי • רום | מפת האיים ההברידיים |
| ההברידיים החיצוניים | אריסקיי • בארה • בנבקולה • ברנראי • ברנרה • ויסט הדרומי • ויסט הצפוני • לואיס והאריס • סנט קילדה • סקאלפיי • פלאנן • רוקול | מפת האיים ההברידיים |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009293917305171  GND: 7558611-3  LCCN: no2016010170  SUDOC: 204494079  VIAF: 244321924   WorldCat (עם VIAF): 244321924
רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה

רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (ובשמו המלא: רוברט קארל לודוויג מקסימיליאן מיכאל מריה אנטון פרנץ פרדיננד יוזף אוטו הוברט גיאורג פיוס יוהנס מרקוס ד'אביניו, הארכידוכס של אוסטריה, הנסיך המלכותי של הונגריה ובוהמיה ודוכס אסטה, בגרמנית: Robert Karl Ludwig Maximilian Michael Maria Anton Franz Ferdinand Joseph Otto Hubert Georg Pius Johannes Marcus d'Aviano, Erzherzog von Österreich, Königlicher Prinz von Ungarn und Böhmen und Herzog d’Este ‏ 8 בפברואר 1915 – 7 בפברואר 1996) היה בנו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה

רוברט נולד ב-8 בפברואר 1915 בארמון שנברון, לקרל הראשון, קיסר אוסטריה ולזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. ב-21 בנובמבר 1916 מת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ואביו של רוברט עלה לשלטון במקומו כ"קרל הראשון". ב-16 באפריל 1917, העניק לו אביו את התואר "ארכידוכס אוסטריה-אסטה", ובכך מינה אותו למייצג התביעות האוסטרו-הונגריות על דוכסות מודנה. הדוכסות הוענקה לבית הבסבורג במסגרת קונגרס וינה, והומלך עליה פרנץ הרביעי, דוכס מודנה. בנו, פרנץ החמישי הודח משלטונו במהלך איחוד איטליה ב-1860, והדוכסות סופחה לממלכת איטליה. אולם לקיסר קרל היו תביעות על הדוכסות כיוון שאשתו, הקיסרית זיטה, הייתה צאצאית של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה מבית אסטה.
עם תום מלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1918 פורקה האימפריה האוסטרו-הונגרית, אביו ויתר על השלטון, והמשפחה יצאה לגלות בשווייץ, ולאחר מכן באי מדיירה השייך לפורטוגל. בשנת 1920 חזרה הונגריה להיות ממלכה, כשמיקלוש הורטי משמש כעוצר, אולם קרל לא חזר לכהן כמלך הונגריה. ב-1922 נפטר קרל במדיירה, והמשפחה עברה לספרד ולאחר מכן לבלגיה. בעקבות הקרב על בלגיה במלחמת העולם השנייה, נמלטה המשפחה לארצות הברית. לאחר המלחמה חזר לאירופה, והקים את בית אוסטריה-אסטה. צאצאיו ממשיכים להשתמש בתואר "ארכידוכס אוסטריה-אסטה", אם כי בנו לורנץ, המשמש כראש הבית הנוכחי, הוסיף לשמו את התואר "נסיך בלגיה" בעקבות נישואיו לאסטריד, נסיכת בלגיה. רוברט נפטר ב-7 בפברואר 1996 בבזל שבשווייץ בגיל 80.
משפחתו

ב-29 בדצמבר 1953 התחתן רוברט עם מרגריטה, נסיכת סבויה-אאוסטה, בתם של הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה ואן, נסיכת אורליאן, ולבני הזוג נולדו חמישה ילדים:
מריה ביאטריס, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (נולדה ב-1954)
הנסיך לורנץ מבלגיה, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (נולד ב-1955)
גרהרד, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (נולד ב-1957)
מרטין, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1959)
איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1963)
קורנליה שפר

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1769 דורדרכט, הולנד 
 פטירה:  4 ביולי 1839 (בגיל 70) פריז, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1784–1839 (כ־55 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  Johann Baptist Scheffer 
 צאצאים:  ארי שפר, Hendrik Scheffer, Arnold Scheffer 
 
קורנליה שפר (בהולנדית: Cornelia Scheffer-Lamme‏; 23 באפריל 1769 – 4 ביולי 1839) הייתה ציירת מיניאטורות פורטרטים הולנדית. היא נחשבת לעיתים קרובות לאמא של אמנים המונצחת ביותר מבחינה ויזואלית בכל הזמנים.
ביוגרפיה > ראשית חייה

נולדה בשם קורנליה לאמה, בדורדרכט, היא הייתה בתם של יוהנה ואן אס ושל צייר הנוף אריה לאמה (1748–1801), שעל ידם כנראה הוכשרה. היא גדלה עם אח צעיר, ארנולדוס (1771–1856). בילדותה למדה צרפתית, גרמנית ואנגלית, ניגנה וקראה הרבה. ב-1787, כשהצבא הפרוסי השתלט על אזורם, נאלצה המשפחה לברוח לדרום הולנד בשל השקפותיו הפטריוטיות של אביה. הם חיו שם במשך שנתיים לפני שחזרו לדורדרכט ב-1789.
ביוגרפיה > משפחה

היא נישאה ב-1794 לצייר הגרמני יוהאן בפטיסט שפר (אנ'), מהומברג (אנ') בהסן-קאסל, איתו נולדו לה 6 ילדים, שרק 3 מהם הגיעו לבגרות. ארי הבכור נקרא על שם אביה, (1795–1858) הפך לצייר רומנטי מפורסם. הבן האמצעי, קארל ארנולדוס שפר (1796–1853), הקרוי על שם אחיה, הפך לעיתונאי וסופר, ואילו הצעיר, הנדרינק שפר (1798–1862), הפך גם הוא לצייר. המשפחה עברה להאג ב-1798, לאחר מכן לרוטרדם ב-1801, ולבסוף לאמסטרדם ב-1803. בעלה, יוהאן, מת בגיל 45 ב-1809, לאחר שהוחלף כצייר הראשי של המלך לואי הראשון, אחיו של הקיסר נפוליאון בונפרטה.
לאחר מות בעלה היא התמודדה עם קשיים כלכליים וקיבלה תמיכה מאחיה שהגיע לגור עם המשפחה. היא שלחה את ארי לליל בצפון צרפת כדי להמשיך את השכלתו האמנותית ואולי למצוא עבודה. בתקופה זו היא כתבה לו רבות. כשלא הצליחה למצוא עבודה בעזרת המלך לואי הראשון, היא החליטה לעבור לפריז עם ארי בשנת 1811. שנה אחת לאחר מכן היא ביקשה משני בניה האחרים להצטרף אליה לשם. לא ידוע אם היא יצרה יצירות מקוריות כלשהן לאחר 1811. לא ידוע אם היא השתתפה בתערוכות שבהן הוצגו עבודותיה.
ביוגרפיה > פריז

ממכתבים בינה לבין אחיה, ארנולדוס, אפשר לראות כי בשנותיה הראשונות בסן ז'רמן היא חיה בדלות רבה. היא החליטה להישאר בפריז מכיוון שהייתה לה אמונה שלאמן יש סיכויים טובים יותר למצוא שם עבודה מאשר בהולנד.
עבודתו של ארי הפכה לפופולרית מאוד, בין היתר בזכות ההכרה שקיבל ממשפחת המלוכה הצרפתית, והפך לאמן דיוקנאות ידוע. בשנת 1821, קורנליה החלה לעבוד עבורו ועבור אחיו כמעתיקה של ציוריהם, ככל הנראה לשמור אוסף אישי. בתקופה זו החלה גם לדגמן לבניה. ב-1830, בעקבות עלייה בביקוש לעבודותיו של ארי, הוא החליט לעבור לווילה ברובע אמנים ליד מונמארטר. קורנליה החליטה לעבור לגור איתו זמן קצר לאחר מכן.
לאחר שחייתה עם בנה ארי במשך רוב חייה, ובהתחשב במעמדו הגבוה, מניחים שהיא נפגשה עם רבים מהמבקרים המפורסמים שלו, כולל האמנים א'זן דלקרואה, תיאודור ז'ריקו ואחרים. ידוע שגם שמוזיקאים ובהם פרדריק שופן ופרנץ ליסט הגיעו לביתם כדי לנגן בזמן שארי צייר.
היא מתה בפריז ב-1839, בת 70.
יצירה

רוב העבודות של קורנליה מורכבות מדיוקנאות של משפחה ושל האליטה שבה היא השתלבה. היא אימצה מדיות אמנותיות מרובות כולל צבעי מים, גיר וצבעי שמן. על פי ביוגרפיות שונות, נאמר שהיא עשתה גם תחריטים רבים, אולם אף אחד מהם לא שרד. בנוסף למיניאטורות שבהן היא הייתה ידועה, היא גם יצרה דיוקנאות גדולים והעתקים של עבודות ציירים שונים בגובה של עד מטר אחד.
בשנת 1810 התקיימה באמסטרדם תערוכה בשם Exposition of Living Masters שבה הוצגו אחדות מיצירותיה, כולל שניים מדיוקנאות המיניאטוריים שלה.
כ-70 מעבודותיה מוצגות באוספים ציבוריים במוזיאון דורדרכט, מוזיאון אמסטרדם, ברוטרדם וברייקסמוזיאום באמסטרדם.
הערות שוליים

↑  Dictionary of artists / Benezit, vol. 12, Paris, 2006, p. 565
↑  Yvette Marcus-de Groot. ‘Cornelia Scheffer-Lamme (1769-1839). Kunstenares en moeder’. Bulletin Dordrechts Museum 31 (2006) 3. 11.
1 2  "Scheffer, Arij (1795-1858)". Huygens ING. Retrieved 20 April 2020.
↑  Musee de la Vie Romantique, Paris: Letters from Arnold Scheffer, 1839
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BPN: 67685893  GND: 1036716481  RKD: 70250  VIAF: 304704789   WorldCat (עם VIAF): 304704789 
הנדרינק שפר, דיוקן אימו קורנליה שפר, 1836
קצב (מוזיקה)

קֶצֶב (באנגלית: Rhythm; לקוח מיוונית: ῥυθμός, ריתמוס) הוא מושג המתאר כל סוג של חזרה, במרווחי זמן קבועים או משתנים, ומהווה מושג יסודי במוזיקה ובריקוד. המושג מתייחס למכלול המקיף את כל יחסי הזמן במוזיקה, ומורכב ממִשְׁקָל, מִקְצָב ומִמִפְעָם. מושג הקצב נוגע במתמטיקה, בפילוסופיה ובפסיכולוגיה.
ראו גם

משקל בשירה
משקל במוזיקה
מפעם (טמפו)
קורנליו ג'ורג'ה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 בינואר 1923 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  30 בדצמבר 1995 (בגיל 72) בריסל, בלגיה 
 ענף מדעי:  רפואה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוקרשט 
 מוסדות:  אוניברסיטת בוקרשט 
 
קורנליוּ א. ג'וּרג'ה (ברומנית: Corneliu E. Giurgea; ‏6 בינואר 1923— 30 בדצמבר 1995) היה רופא, פיזיולוג, פסיכולוג ופרמקולוג רומני-בלגי, ממוצא יהודי. בשנת 1964 סינתז את החומר פיראצטם, אותו הגדיר כ"נואוטרופ", כלומר חומר המשפר את הפעילות הקוגניטיבית של המוח, בדרך שהיא ככל הנראה אינטגרטיבית.
קורות חיים > שנותיו הראשונות

קורנליו ג'ורג'ה נולד בבוקרשט, ברומניה, כבן למשפחה ממוצא יהודי. בבגרותו הציג את עצמו כאתאיסט. הוא סיים בשנת 1949 תואר דוקטור ברפואה באוניברסיטת בוקרשט. בהמשך למד באוניברסיטה הממלכתית לרפואה על שם פבלוב בלנינגרד, בה סיים דוקטורט במדעים ב-1952.
קורות חיים > פעילותו ברומניה

בשובו לרומניה, התמנה כמנהל מחלקה במכון לפיזיולוגיה של האקדמיה הרומנית (אז האקדמיה של הרפובליקה העממית הרומנית), פרופסור קרש קתדרה לפיזיולוגיה נורמלית ופתולוגית באוניברסיטה לרפואה ולרוקחות בבוקרשט, ומזכיר כללי של החברה הרומנית לפיזיולוגיה.
בין היתר, הוא לימד באוניברסיטה לרפואה קורס לפסיכופרמקולוגיה. התעניין במיוחד בחקר השפעת התרופות על מצב הרוח, התפיסה וכן החשיבה וההתנהגות.
קורות חיים > פעילותו בבלגיה

בעת שנסע לבלגיה, אמנואל יאנסן שעמד בראש חברת התרופות UCB - Union Chimique Belge הציע לו לנהל את מחלקת הנוירופרמקולוגיה בחברה ושכנע אותו לעזוב את רומניה הקומוניסטית ולהתיישב בבלגיה. פרט לתפקיד זה, התמנה ג'ורג'ה גם ליועץ מדעי במחלקה למחקר ופיתוח של החברה, וכן ראש מחלקת פסיכוביולוגיה במכון "אלבר מישוט" בבריסל. החל משנת 1965 לימד כפרופסור שלא מן המניין באוניברסיטת לובן.
בשנת 1963 התחילו ג'ורג'ה והצוות שלו לחקור תרופות "מעכבות" מרגיעות והתרכזו, בין השאר, בנגזרות מעגליות (ציקליות) של המתווך העצבי גאבא (החומצה ה-גאמא-אמינובוטירית). השערת העבודה שלהם הייתה שהנגזרות שייצרו תשמשנה כתרופות לשינה (היפנוטיות), מכיוון שהן מתווכות פעילות מעכבת במוח.
עם זאת, מחקרים על בעלי חיים (חולדות וארנבים) לא הראו לגבי התרופות הללו כל פעילות מעכבת.
לעומת זאת מצא ג'ורג'ה תכונות פרמקולוגיות מיוחדות אצל חומר ספציפי שהוא כינה בשם UCB 6215, שעיכב את הניסטגמוס הווסטיבולרי אצל ארנבים. בהמשך בדק ג'ורג'ה את החומר גם בניסויים על בני אדם.
אצל מטופלים שעברו זעזוע מוח שקיבלו את החומר, נמצא בהשוואה לקבוצת ביקורת שיפור משמעותי סטטיסטית בתהליך ההחלמה ושיפור בזיכרון. מצד שני, לא נמצאו תופעות של רעילות כימית של החומר בבני אדם.
החומר UCB 6215 שווק בשם "פירצטאם", וג'ורג'ה טבע בשנת 1972 בשבילו ובשביל חומרים דומים את המושג "נואוטרופי" - כלומר חומר (תרופה או תוסף מזון) המגרה תפקודים קוגניטיביים. כדבריו, "האדם לא יחכה פסיבית מיליוני שנים עד שהאבולוציה תעניק לו מוח טוב יותר".
בשנת 2000 נתגלתה על ידי חוקרי UCB נגזרת של הפירצטאם - לבפירצטאם, שהיא בעלת השפעה יעילה אנטיאפילפטית, אך איננה "נואוטרופית".
קורנליו ג'ורג'ה נפטר בבריסל בשנת 1995.
מבחר ספרים ומאמרים

Elaborarea reflexului condiționat prin excitarea directă a scoarței cerebrale. Editura Academiei Republicii Populare Române, 1953
(ברומנית: הפקת ההחזר המותנה על ידי גירוי ישיר שלך קליפת המוח)
Fiziologie normală și patologică: culegere de lecții. Institutul pentru Perfecționarea și Specializarea Medicilor și Farmaciștilor. 1956
(ברומנית: פיזיולוגיה נורמלית ופתולוגית - קובץ הרצאות)
Vers une pharmacologie de l'activité integrative du cerveau. Tentative du concept nootrope en psychopharmacologie" - Actualités Pharmacologiques, Vol.25, pp 115-156, 1972
(בצרפתית: בכיוון פרמקולוגיה של הפעילות האינטגרטיבית של מוח. בדיקת המושג "נואוטרופי" בפסיכופרמקולוגיה)
Fundamentals to a pharmacology of the mind (American lecture series; publication no.1041) - Ed. Thomas Springfield, Chicago, Illinois (USA), 1981
(יסודות לפרמקולוגיה של הנפש - סדרת הרצאות אמריקניות - גיליון 1041, שיקגו)
The nootropic concept and its prospective implications - Drug Development Research, Vol. 2, Issue 5, pp 441-446, 1982
(באנגלית: המושג "נואוטרופי" והשלכותיו העתידיות)
L'héritage de Pavlov: un demi-siècle après sa mort - Ed. Pierre Mardaga, Bruxelles, 1986 (בצרפתית: מורשת פבלוב - חצי מאה אחרי מותו)
Corneliu E. Giurgea, Marie Bronchart Le vieillissement cérébral: normal et réussi, le défi du XXIe siècle. 1993
(עם מרי ברונשאר, בצרפתית: הזדקנות המוח - נורמלית ומוצלחת, אתגר המאה ה-21)
הערות שוליים

↑  D.G.Mărgineanu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX949400  ISNI: 0000 0000 3204 3241  LCCN: n80095275  SUDOC: 031446825  VIAF: 71449016   WorldCat (עם VIAF): 71449016 
\
רוברט קובאץ'

רוברט קובאץ' (קרואטית: Robert Kovač; נולד ב-6 באפריל 1974 במערב ברלין, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר קרואטי בינלאומי, ששיחק ברוב הקריירה שלו בבונדסליגה הגרמנית.
קריירה

רוברט קובאץ', ואחיו הגדול ניקו קובאץ', נולדו במערב ברלין למשפחה ממוצא קרואטי, שמקורה מהעיר ליבנו שבבוסניה והרצגובינה. שני האחים היו חלק מקבוצה של שחקנים קרואטים שלא נולדו במדינה, ותרמו רבות לנבחרתב הביאם את קצב המשחק המהיר מן הבונדסליגה לנבחרת.
קובאץ' החל את הקריירה שלו בקבוצות מליגות נמוכות, ראפיד ודינג והרטה צלנדורף (1994–1995) לפני שערך את הבכורה שלו בבונדסליגה בקבוצת נירנברג בשנת 1995. אחר כך הוא עבר לשחק בבאייר לברקוזן (1996–2001), לפני שעבר לשחק בבאיירן מינכן.
קובאץ' שיחק בנבחרת קרואטיה במהלך מונדיאל 2002 ויורו 2004. הוא שיחק בנבחרת גם במונדיאל 2006, אך צבר שני כרטיסים צהובים במשחק נגד נבחרת יפן, בגינם נעדר מהמשחק האחרון של הנבחרת נגד אוסטרליה בשלב הבתים. הגנת קרואטיה התקשתה לשחק בלי קובאץ', ומי שהחליפו במשחק נגד אוסטרליה נגע בכדור בידו ברחבת הקבוצה, דבר שנתן לאוסטרליה את שערה הראשון בטורניר מפנדל. המשחק הסתיים בתוצאה 2-2, שהביאה להדחתה של קרואטיה מהטורניר. גם בנבחרת, גם בלברקוזן, וגם בבאיירן מינכן, רוברט קובאץ' שיחק עם אחיו ניקו באותה הקבוצה.
לקראת עונת 2007/2008 חתם קובאץ' בבורוסיה דורטמונד הגרמנית, איתה הגיע לגמר הגביע הגרמני שם הפסידה קבוצתו לבאיירן מינכן בתוצאה 2:1 בתום תוספת זמן. בינואר 2009 חתם קובאץ' בדינמו זאגרב הקרואטית שהתעניינה בשירותיו עוד באוגוסט 2007. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, רשם קובאץ' 12 הופעות ליגה. בעונה שלאחר מכן סבל קובאץ' מפציעה, שגרמה לו להחמיץ חלק ממשחקי פתיחת העונה של קבוצתו, ממנה החלים בספטמבר 2009 עת חזר לשורות קבוצתו. בסיום אותה עונה הודיע קובאץ' על פרישתו ממשחק פעיל.
רוקוול X-30

הרוקוול X-30 (באנגלית: Rockwell X-30) היה מדגים טכנולוגי עבור ה-National Aero-Space Plane‏ (NASP), שהיה חלק מפרויקט אמריקאי לפיתוח מטוס נוסעים חללי. התוכנית בוטלה ב-1993 לפני שהושלם פיתוחו של אבטיפוס למטוס, ולמרות שהושלמו עבודות פיתוח על חומרים מתקדמים ועיצוב אווירונאוטי. בעוד שמטרתו של ה-NASP הייתה לשמש כמטוס נוסעים היכול להגיע מוושינגטון הבירה לטוקיו שביפן בשעתיים בלבד, ה-X-30 תוכנן לשאת צוותים של 2 בלבד ויועד לשמש לניסויים עבור פיתוח ה-NASP.
פיתוח

הרעיון ל-NASP הגיע מפרויקט "קופר קניון" (Copper Canyon) של DARPA שפעל בין 1982 ל-1985. ב-1986, בנאום מצב האומה, קרא נשיא ארצות הברית דאז רונלד רייגן לפתח "אוריינט אקספרס חדש, שיוכל, עד סוף העשור הבא (כלומר עד שנת 2000), להמריא משדה התעופה דאלאס, להאיץ לפי 25 ממהירות הקול ולהיכנס למסלול לווייני נמוך, או להגיע לטוקיו תוך שעתיים".
המחקרים המליצו על מטוס מבוסס סקראמג'ט שיוכל להגיע למהירות מקסימלית של 8 מאך, זאת מכיוון שמהירות גדולה יותר תביא לחיכוך אטמוספירי רב ומכאן שלחום רב שיביאו לבזבוז אנרגיה. מחקרים נוספים הראו כי ניתן יהיה לנצל את החום הנוצר על ידי אחסון מימן בדפנות המטוס שיתחממו מהחום ויועברו לתא בעירה שם יהפכו לאנרגיה. טכניקה זו הייתה מאפשרת למטוס להגיע ל-20 מאך.
התוכנית מומנה על ידי נאס"א, DARPA, חיל האוויר האמריקאי, הצי האמריקאי ומשרד ההגנה האסטרטגית. מקדונל דאגלס, רוקוול אינטרנשיונל וג'נרל דיינמיקס התחרו ביניהן על חוזה לפיתוח המטוס, בעוד רוקטדיין ופראט אנד וויטני התחרו ביניהן על פיתוח מנועי המטוס.
ב-1990 אוחדו מאמצי החברות תחת ניהולה של רוקוול והחברות החלו להתמודד עם האתגרים הטכנולוגים והפיננסיים שבתוכנית. פיתוח ה-X-30, כפי שהמטוס זוהה אז, נמשך עד ל-1993 אז הוא בוטל בעקבות בעיות טכנולוגיות ותקציביות.
מבנה

ה-X-30 היה למעשה מנוע שעליו הורכב תא צוות. חלקו הקדמי של ה-X-30 יצר גל הלם על מנת לדחוס את האוויר שלפניו לפני שהוא נכנס למנוע. חלקו האחורי של ה-X-30 היה נחיר פליטה שיועד לפלוט את הדחף. במרכז ה-X-30 הורכב המנוע האמיתי - מנוע סקראמג'ט. באותה תקופה לא היה אף מנוע סקראמג'ט בעל יכולת פעולה.
תצורתו האווירודינמית של ה-X-30 הייתה כמעין רוכב גלים (Waverider). רוב העילוי נוצר על ידי הגוף באמצעות דחיסת האוויר שלפניו. ה"הכנפיים" היו סנפירים קטנים שסיפקו שליטה כל כיוון המטוס. תצורה זו הייתה יעילה לטיסה במהירות גבוהה אך בעייתית לטיסה במהירות איטית ולהמראה ונחיתה.
הטמפרטורה שאמורה הייתה שלדת המטוס לחוות בעת טיסה הייתה 980 מעלות צלזיוס, כאשר אזורים מסוימים (קצהו הקדמי של המטוס וחלקים מסוימים במנוע) חווים טמפרטורה של מעל 1650 מעלות צלזיוס. דבר זה דרש את פיתוחם של חומרים קלים ועמידים בחום, כולל סגסוגות טיטניום ואלומיניום שנקראו Titanium aluminide גמא ואלפא, תרכובות פחמן-פחמן, ותרכובות מטריקס מתכתיות עם סיבי סיליקון קרבייד. תרכובות מטריקס מטיטניום שימשו את מקדונל דאגלס ביצור מקטע מגוף המטוס שנקרא "Task D". גובה המקטע היה 1.2 מטרים, רוחבו 2.4 ואורכו גם כן 2.4 מטרים. מכל מימן קריוגני מפחמן/אפוקסי שולב במקטע ובמכלול המטוס כולו ונוסה בהצלחה בעומסים מכניים בטמפרטורה של 820 מעלות צלזיוס בשנת 1992, זמן קצר לפני ביטול התוכנית.
למרות ההתקדמות בפיתוח טכנולוגיות המבנה וההנעה הנדרשים, לנאס"א עדיין היו מכשולים משמעותיים לעבור. משרד ההגנה האמריקאי רצה שהמטוס ישא צוות של 2 אסטרונאוטים ואפילו מטען קטן. הדרישה להתאים את המטוס לטיסות מאוישות הפכה את ה-X-30 לגדול יותר, כבד יותר, ויקר יותר משנדרש מהמדגים הטכנולוגי. התוצאה הייתה ביטול ה-X-30 והפיכתו לתוכנית צנועה יותר שתוצאתה הייתה מטוס ה-X-43 "הייפר X", שהוא למעשה דגם מוקטן ובלתי מאויש של ה-X-30. דגם גדול ומפורט של ה-X-30 נבנה על ידי סטודנטים להנדסה מאוניברסיטת מיסיסיפי במעבדת המחקר האווירונאוטי ראספט (Raspet) בסטארקוויל, מיסיסיפי. הדגם מוצג ב"מחנה החלל" של ארצות הברית בהאנטסוויל, אלבמה.
ראו גם

מנוע על-מגח סילוני
סקיילון (חללית)
דגם של ה-X-30 במנהרת רוח.
קטלב משונן

| קטלב משונן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אברשאים
משפחה:: אברשיים
סוג:: קטלב
מין:: קטלב משונן
שם מדעי
 Arbutus unedo ‏ליניאוס, 1753
תחום תפוצה

קטלב משונן (שם מדעי: Arbutus unedo) ובשמו הנפוץ עץ תות שדה (strawberry tree), הוא מין שיח גדול רב-גזעים או עץ קטן ירוק-עד ממשפחת אברשיים. גובהו 5 עד 10 מטרים, לעיתים רחוקות 15 מטר, נופו בקוטר עד 4 מטרים. קליפת גזעו מחוספסת וצבעה חום. בניגוד לקטלב המצוי, אין קליפתו נושרת ברצועות ארוכות אלא קשקשים והיא נשארת מחוספסת וצבעה חום-אפור. קטלב משונן משמש כעץ נוי בישראל ומוצאו בעיקר במערב אגן הים התיכון, ביערות ירוקי-עד ובגבעות סלעיות באסיה הקטנה, בדרום אירופה וכן בהרים של צפון אפריקה המערבית. קטלב משונן אינו גדל בר בישראל. הוא הוכנס לדרום מערב אירלנד, לאיים הקנריים, למדיירה, לצפון ניו זילנד, לדרום ניו זילנד ולטסמניה.
מאפיינים

קטלב משונן הוא עץ קטן או שיח, על פי רוב בעל מספר גזעים. קליפת הגזעים מחוספסת וצבעה חום (בשונה מקטלב מצוי שקליפתו חלקה) ומתקלפת בקשקשים קטנים, ואז נחשפת הקליפה האדומה.
העלים מסורגים, דמוי ביצה או אליפטיים או מוארכים, אורכם 5 עד 10 ס"מ ורוחבם 2 עד 3 ס"מ, שפתם משוננת, חדים משני הקצוות (לא קהים בקטלב מצוי) צבעם ירוק כהה מבריק בצידם העליון ופחות כהה בצידם התחתון.
הפטוטרות מכוסים שערות בלוטיות, אורכם 6 מ"מ (בקטלב מצוי אורכם 1 עד 3 ס"מ).
הפרחים ערוכים באשכולות מסועפים (מכבדים) שמשולשלים כלפי מטה וקירחים. בכל מכבד יש 10 עד 30 פרחים דמויי-כד הפוך. עלי הכותרת מאוחים ונושרים כיחידה אחת שלמה.
הפרחים דו-מיניים, נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית), בעלי שחלה עילית ועטיף כפול, חמישה עלי גביע ירוקים וחמישה עלי כותרת מאוחים היוצרים פרח דמוי-כד בעל חמש אונות (שיניים), בצבע לבן או קרם, או כצבע הדונג.
מספר האבקנים הוא 10, כפול מזה של עלי הכותרת והם אינם מאוחים לצינור הכותרת. המאבקים נפתחים לרוב בנקבים שבראשם והם מצוידים בשתי קרניים. בדרך כלל השחלה עילית, בעלת 5 מגורות, לעיתים רחוקות 4, עמוד השחלה והצלקת פשוטים.
הפרח בקוטר של 4 עד 5 מ"מ ובצבע לבן (לעיתים רחוקות ורוד חיוור) עם ריח ניחוח מתקתק. הפריחה חלה בסוף הסתיו והחורף והיא בולטת על רקע העלים הירוקים. לאחר החניטה מתפתח פרי ענבה המזכיר תות-שדה.
הפרי הוא ענבה אדומה כדורית בגדלים שונים, פניה מגובששים. הענבה בעלת 5 מגורות, בכל אחת 4 או 5 זרעים. הפרי גדול יותר מהפרי של קטלב מצוי, אורכו 1.5 עד 2 ס"מ לעומת 8 עד 12 מ"מ. צבעו זהוב-אדום כפירות היער וקליפתו מחוספסת. כאשר הפרי בשל, הציפה מתוקה וערבה לחיכם של בני האדם והציפורים.
במין זה הפרי מבשיל בחורף על פרחים מהשנה הקודמת ונראים על עץ אחד פרחים ופירות בו-זמנית.
הפריחה בסתיו.
תפוצה עולמית

תפוצתו של קטלב משונן משתרעת סביב אגן הים התיכון, במערב אגן התיכון: פורטוגל, ספרד, צרפת, מרוקו, תוניסיה ואלג'יריה; בצפון אגן הים התיכון: איטליה, יוון, בולגריה, אלבניה, יוגוסלביה וטורקיה; באיי הים התיכון: קורסיה, קפריסין, סיציליה, כריתים, איי מזרח הים האגאי והאיים הבלאריים. ובמזרח הים התיכון: בטורקיה, סוריה ולבנון, אבל לא בישראל.
קטלב משונן "צפוף"

קטלב משונן מזן "צפוף" ('Arbutus unedo 'Compacta) הוא שיח גדול רב-גזעים או עץ קטן ירוק-עד. גובהו 2 עד 3 מטרים, נופו בקוטר עד 2 מטרים וקליפת גזעו מחוספסת וצבעה חום ומאופיין בצימוח צפוף (ומכאן שמו). בניגוד לקטלב המצוי, אין קליפתו נושרת ברצועות אלא נשארת מחוספסת וצבעה חום-אפור.
העלים מסורגים, דמוי ביצה, אורכם 5 עד 10 ס"מ, צבעם ירוק כהה מבריק, גלדניים, ושפתם משוננת. הפרחים ערוכים במכבדים, דומים לכד הפוך וצבעם לבן. הפריחה חלה בסוף הסתיו והחורף והיא בולטת על רקע העלים הירוקים. לאחר הפריחה מתפתח פרי ענבה המזכיר תות-שדה. הפרי גדול יותר מהפרי האדום של קטלב מצוי, אורכו 2 עד 2.5 ס"מ, צבעו זהוב-אדום וקליפתו בעלת גבשושיות. כאשר הפרי בשל, הציפה מתוקה וערבה לחיכם של בני האדם והציפורים. במין זה הפרי מבשיל בחורף על פרחים מהשנה הקודמת ונראים על עץ אחד פרחים ופירות בו-זמנית.
מוצא העץ באגן הים התיכון, ביערות ירוקי-עד ובגבעות סלעיות באסיה הקטנה, בדרום אירופה ובדרום מערב אירלנד וכן בהרים של צפון אפריקה המערבית. סימה קגן, מתמחה באקלום ובחינת צמחים חסכני מים, אקלמה אותו בשנת 1995. מקור האקלום: וגטטיבי, California Nursery Monrovia ריבוי השיבוט (clone) במשתלת מנרוביה נעשה מתרביות רקמה, אולם כעת מרבים אותו גם בארץ בהשרשת ייחורים.
העץ מותאם לכל חלקי הארץ, למעט הערבה. הוא נחשב למאריך ימים ומשתלב היטב בנוף ארץ ישראל. הוא זקוק לשמש ולחצי צל, עמיד לרוחות ולטמפרטורות נמוכות וצריכת המים שלו בינונית. הוא בעל קצב צימוח איטי יחסית, ותוספת השקיה בשנותיו הראשונות תאיץ את התפתחותו.
תמונות

תפרחת ועלים משוננים
עלים משוננים ופרחים מלאי אבק ברחוב בירושלים
הערות שוליים

↑  קטלב משונן באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4  .Arbutus unedo L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2 3  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב, 1998, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 30,  324
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, עם עובד: תל אביב, 1989, עמ' 337
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998
↑  סימה קגן וישראל גלון, 70 שנות אקלום צמחי גן בישראל 1949–2019, באתר https://www.kkl.org.il/, ‏2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551735405171  LCCN: sh98007224 
קטלב משונן בגן העצמאות בירושלים
גזע מתקלף של קטלב משונן