stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיווק רשתי
אופן הפעולה

כל סוכן מכירות משרת את הארגון שלמענו הוא פועל בשתי דרכים:
גיוס סוכני מכירות נוספים
מכירת מוצרים לצרכן הסופי ולסוכני המכירות שגייס.
החוזה שבין חברות השיווק הרב-שכבתי לבין הסוכנים אינו קושר את הצדדים ביחסי עובד-מעביד, אלא מייחס לסוכן מעמד של עובד עצמאי, הפועל לעיתים בשיטה של זכיינות. בדרך כלל נדרשים הסוכנים לקנות מגוון של מוצרי החברה על מנת להפוך למשווקים, עובדה המעודדת אותם להשקיע במכירות על מנת לכסות על ההשקעה הראשונית. הסוכנים מהווים רשת אקטיבית של מוכרים, ופעמים רבות עושים אלה את צעדיהם הראשונים במכירה לחברים, בסגנון שיטת חבר מביא חבר. הסוכנים נדרשים לעמוד בכללי המכירות, בהתאם לזיכיון שניתן להם, אולם לא ניתנת לסוכנים כל בלעדיות אזורית או אחרת. שיטת המכירה מבוססת על התנסות ישירה בדגימות ממוצרי החברה, והסתמכות על המלצות. באופן אידיאלי, מבחינת החברות, הסוכן אמור להיות קונה מרוצה, הממליץ לחבריו לקנות גם הם, תמורת עמלה.
על מנת לגייס את הסוכנים מציגים בפניהם את האפשרות להרוויח סכומים גבוהים באופן פסיבי, ללא מאמץ ניכר. אחד הספרים ממנו נוהגים המגייסים לצטט הוא "אבא עשיר אבא עני". אולם, כשמספר הסוכנים עולה, השוק נעשה רווי, והסוכנים החדשים מתקשים יותר ויותר למכור את המלאי שרכשו.
על אף שכל נושא השיווק הרב-שכבתי נתון במחלוקת, גם מי שמצדד בו טוען כי הוא עסק לכל דבר, וצריך להשקיע בו זמן לא מבוטל.
חברות שיווק רב-שכבתי רבות פועלות באופן חוקי בישראל וביותר מ-100 מדינות בעולם. חלק מהחברות בעולם מאוגדות בארגונים ארציים של חברות מכירה ישירה בשם "Direct Selling Association". כל DSA מפעיל ועדת אתיקה ומחייב את החברות החברות בו לפעול על פי קוד אתי מוסכם, הדורש ניהול הוגן וישר של ההזדמנויות העסקיות למכירה ישירה, מול הלקוחות, המוכרים, המפיצים והחברות האחרות.
בישראל פועל ארגון ארצי בשם "DSA Israel", בו מאוגדות חלק מהחברות לשיווק רב-שכבתי הפועלות בישראל. חברות אלו אימצו את הקוד האתי של הארגון והן פועלות על פיו. ה-DSA הישראלי חבר בלשכת המסחר, מקדם חקיקה שעניינה מסחר הגון בין המפיצים ושותף בוועדות הכנסת[דרוש מקור] ובפורומים כלכליים בכל הנוגע למכירה ומסחר בישראל.
הפולמוס סביב שיווק רב-שכבתי

בשיווק רב-שכבתי, רווחיו של הסוכן נובעים מעמלה שהוא מקבל על מכירותיו האישית (הגדולה ביותר), מכירותיהם של סוכנים נוספים שגייס, ועל מכירותיהם של סוכנים שמתחתם, במבנה של פירמידה, כך שרווחיו של הסוכן גדלים ככל שגדלים עומק ורוחב הפירמידה שמתחתיו, (כלומר בנה רשת הפצה). מכיוון שכמות הסוכנים הנדרשים כדי למכור מוצר כלשהו אינה גדולה והשוק מגיע במהירות לרוויה, שיטות שיווק השמות דגש על גיוס סוכנים נוספים מעלות את החשד שהן מבוססות על הטעיית הסוכנים המגויסים. במדינות שונות נקבעו כללים שונים לגבי הגבול בין שיטת שיווק רב שכבתי, המוכר כלגיטימי, לבין שיטות שיווק בלתי לגיטימיות המבוססות על הטעיית הסוכנים ומכונות תרמית פירמידה. בשנות ה-70 ערכה הסוכנות הפדרלית למסחר בארצות הברית (FTC) סדרה של בדיקות על תרמיות פירמידה ושיטת השיווק הרב-שכבתי. בשנת 1979 היא הוציאה החלטה לגבי חברת שיווק רב-שכבתי בשם Amway, שמכרה חומרי ניקוי, וקבעה שהיא אינה מנהלת תרמית פירמידה, משום שאכן נמכרו מוצרים אמיתיים ולא נעשה ניסיון מכוון למכור כמויות גדולות של סחורה שאין בהן צורך, אך הרשיעה אותה בתיאום מחירים ובטענות מוגזמות לגבי ההכנסות של המשווק הממוצע.
הסוכנות הפדרלית למסחר קבעה שני תנאי סף ללגיטימיות של שיטת שיווק רב-שכבתי:
למכור ללקוח סופי מוצר מוחשי בעל ערך במחיר סביר.
להימנע ממכירת מלאים גדולים לסוכן, שאותם הוא יתקשה למכור הלאה בתוך זמן סביר.
תבחינים נוספים המעידים על לגיטימיות כוללים:
הסוכן אינו נדרש לשלם דמי הצטרפות, או שעליו לשלם סכום הצטרפות קטן בלבד.
החברה היא זו אשר מחזיקה את המלאי והסוכנים מוכרים מתוך המלאי של החברה. עם זאת ייתכן שהסוכן קונה כמות קטנה של המוצר להדגמה והתנסות אישית.
המוכר של המוצר מקבל עמלה גבוהה יותר על המכירה מאשר הסוכנים שגייסו אותו.
הכספים עוברים ישירות מהסוכן לחברה ולא דרך שרשרת המגייסים.
הפולמוס סביב שיווק רב-שכבתי > הערכה

הטענות לטובת השיווק הרב-שכבתי הן ששיטות השיווק יעילות בכך שהן מאפשרות למכור ישירות ללקוח מבלי לעבור דרך חנויות וסוחרים הגורפים רווחים גבוהים. לעומתם, טוענים המתנגדים ששיטת השיווק הרב-שכבתי מביאה את השוק במהירות לרוויה ושרוב אלו שנכנסים לעסק כסוכנים לא יצליחו למכור בצורה שתחזיר את השקעתם בגלל הרוויה בשוק הסוכנים. בנוסף, טוענים המתנגדים ששיטות השיווק הרגילות המשמשות רוב גדול של המוצרים הן הכי יעילות, שכן אחרת היו מוחלפות באחרות בתנאי השוק החופשי, ואם היחס איכות-מחיר של מוצרי השיווק הרב-שכבתי היה באמת טוב, היה ניתן למכור אותן בשיטות יעילות אלו. יש בנמצא מעט חברות שיווק רב-שכבתי אשר מוכרות מוצרים שניתן לקנות אותם גם בחנויות, במחיר זול יותר מבחנויות.
בגלל חברות ללא מוצר אמיתי, לחברות השיווק הרב-שכבתי בעיות תדמית ולכן חלק מחברות השיווק הרב-שכבתי משתמשות בשיטות שיווק אגרסיביות. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הונפקו מספר חברות שיווק רשתי בבורסה של ניו-יורק, וב-2000 היו רשומות למסחר כ-20 חברות כאלה.
המוצרים

רוב המוצרים הנמכרים בשיטות שיווק רב-שכבתיות הם מוצרים ממותגים, ורובם נמכרים במחירים גבוהים מהמקבילות הלא ממותגות בשוק. לעיתים קרובות, המוצרים מוגנים על ידי פטנט. בין המוצרים הנמכרים בשיטות אלו אפשר למצוא תוספי תזונה, מוצרים המוצגים כ"מוצרי בריאות" או "מוצרי הרזיה", משחות שיניים, שירותי טלפון וביטוחים. כאשר המוצר הנמכר אינו בעל ערך ממשי או אינו קיים כלל, לא מדובר בשיווק רשתי לגיטימי, אלא בתרמית פירמידה במסווה של שיווק רשתי.
הערות שוליים

↑  Texas Public Radio, The Perils Of Multi-Level Marketing Programs
↑  Valley News, Legging company, LuLaRoe accused of misleading consultants
↑  DEBRA A. VALENTINE, on Pyramid schemes;AMWAY CORPORATION, lNG, ET AL.
↑  Charles W. King & James W. Robinson, "The New Professionals: The Rise of Network Marketing as the Next Major Profession", Three Rivers Press NY, 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550963305171  LCCN: sh85088350  NDL: 01084463  NKC: ph126397
שירלי בריל

| --- | --- |

 לידה:  אוגוסט 1982 (בת 42) פתח תקווה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה של ליבק, הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  עברית, גרמנית 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 www.shirleybrill.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שירלי בריל (נולדה ב- 1982) היא קלרניתנית ישראלית בינלאומית.
ביוגרפיה

בריל החלה את לימודי הקלרינט אצל יצחק קַצַפּ בקונסרבטוריון בפתח תקווה, והמשיכה את לימודיה בחו"ל בגרמניה ובארצות הברית, ועם מורים בעלי שם בינלאומי, ביניהם סבינה מאייר וריצ'רד שׂטוֹלצמן. בכל שנות לימודיה תמכה בה קרן התרבות אמריקה-ישראל. הופיעה כסולנית עם תזמורות, ביניהן התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת של ליבק, והתזמורת של ז'נבה. הופיעה גם בהרכבים קאמריים, והקימה יחד עם הפסנתרן יונתן ענר את הדואו בריל-ענר, ויחד עם ענר וזמרת הסופרן חן רייס את שלישיית Esprit.
פרסים

זכייה בתחרות בינלאומית לנגני קלרינט צעירים בז'נבה שבשווייץ, 14 באוקטובר 2007
זכייה בתחרות בינלאומית לנגני קלרינט בעיר מרקנויקירכן (en:Markneukirchen) שבגרמניה, 2006.
הערות שוליים

↑  חגי חיטרון, נגנית הקלרינט שירלי בריל זכתה בתחרות בשווייץ, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2007
↑  גם בתחרות זו לא חולק הפרס הראשון, ובריל התחלקה בפרס השני עם אמן מגרמניה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007338041305171  BnF: cb167042012 (data)  GND: 1027544282  ISNI: 0000 0001 3370 3333  LCCN: no2014143134  MusicBrainz: 45a2dc53-cb15-42c9-b96c-9cc4d6447197  NKC: xx0192803  NTA: 387210407  VIAF: 305143234   WorldCat (עם VIAF): 305143234
שמחה רבה

שִׂמְחָה רַבָּה (אָבִיב הִגִּיעַ, פֶּסַח בָּא) הוא שיר ילדים לפסח, שנכתב על ידי משוררת הילדים בלהה יפה, והולחן על ידי חתן פרס ישראל למוזיקה, ידידיה אדמון.
השיר הופיע לראשונה בתווים בשנת 1953 בחוברת "פסח, חגים וזמנים בחלילית".
השיר מתאר שמחת ילד לקראת הפסח, עם בוא האביב ואת ההכנות לליל הסדר: תפירת כיסים ומילוים באגוזים. הילד מחכה לקריאת ארבע הקושיות ושתיית ארבע הכוסות, ובמיוחד מצפה לבואו של אליהו הנביא שיראה אותו בהידורו.
השיר הולחן על ידי ידידיה אדמון במשקל זוגי, ובמבנה של בית ופזמון חוזר. הפזמון חוזר פעמיים. בפעם הראשונה – משפט פתוח ובפעם השנייה – משפט סגור. שני המשפטים זהים זה לזה מבחינה מלודית, בפתיחה, ומשתנים במילים "פסח בא". לבתים של השיר יש שני משפטים מוזיקליים זהים, המאופיינים במקצב מנוקד.
השיר הפך עם השנים להמנון של חג הפסח – שיר עליז המשלב אווירת חג ושמחה על האביב, והושר על ידי מבצעים שונים, בהם: יפה ירקוני, מתן אריאל ולהקת רון עמי.
השיר בתרבות

בשיר "איך יודעים שבא אביב" שכתבה והלחינה דתיה בן דור מופיעה השורה ”ואם שרים "שמחה רבה / אביב הגיע, פסח בא"”.
ראו גם

עבדים היינו
מה נשתנה
פסח כאן
הערות שוליים

↑  מיה צ'רמן, שמחה רבה באתר משרד החינוך
↑  שירי פסח, באתר התו השמיני
| חג הפסח |
| --- | --- | --- |
| ערב פסח | קמחא דפסחא • אפיית מצות • שבת הגדול • הגעלת כלים • בדיקת חמץ • ביטול חמץ • ביעור חמץ • מכירת חמץ • תענית בכורות • ערב פסח שחל בשבת |  |
| סיפור יציאת מצרים | שעבוד מצרים • עשר מכות מצרים • יציאת מצרים • קריעת ים סוף • שירת הים |  |
| ליל הסדר | הלכות ליל הסדר • קערת ליל הסדר • חרוסת • כרפס • מצה • מרור • זרוע • ארבע כוסות • כוס של אליהו • הסבה • אפיקומן |  |
| סדר ההגדה | סימני הסדר • הא לחמא עניא • מא כ'בר • מה נשתנה • עבדים היינו • ארבעה בנים • והיא שעמדה • דצ"ך עד"ש באח"ב • דיינו • אמונים ערכו שבח • קריאת ההלל (התחלה) • שפוך חמתך • הלל (המשך) • הלל הגדול • ברכת השיר • חסל סידור פסח • לשנה הבאה בירושלים • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא |  |
| מצוות החג | איסור חמץ • קורבן פסח • סיפור יציאת מצרים • אכילת מצה • אכילת מרור • ארבע כוסות • מנחת העומר |  |
| מהלך החג | ערב פסח • ליל הסדר • חול המועד פסח • שביעי של פסח • פסח שני |  |
| מנהגים | סעודת אסתר • סהרנה • אמירת שירת הים • סעודת משיח • מימונה |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אבוא בחיל להתיצבה • תפילת טל • ליל שמורים אותו אל חצה |  |
| חמץ ומצה | מצה עשירה • מצה שמורה • שרויה • קטניות בפסח • חמץ נוקשה • חמץ שעבר עליו הפסח |  |
| שונות | מסכת פסחים • לא בד"ו פסח • מטבח פסח • רומפלנאכט |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
שיווק עירוני

שיווק עירוני (או אורבני) הוא קידום של עיר, או מחוז בתוכה, במטרה לעודד פעילויות מסוימות, לרוב כלכליות ותיירותיות שיתרחשו בתחומה.
הגדרה

מטרת השיווק העירוני לשנות תפיסות חיצוניות לגבי העיר במטרה לעודד תיירות, הגירה חיובית של תושבים ופתיחה של עסקים באזור. מאפיין חשוב בשיווק עירוני הוא פיתוח של נקודת ציון בנוף, המהווה "אוניית הדגל", של מבנים או בניינים. הפיתוח של ערים כמוצר משווק הביא לתחרות ביניהן על השקעות פנים ומימון ממשלתי. ביטוי לכך בא לידי ביטוי בניסיונות של הערים למשוך אליהם אירועי ספורט בינלאומיים, כמו המשחקים האולימפיים. תחרות בין ערים קיימת גם ברמה האזורית, הלאומית והבינלאומית, כחלק מההשפעות של הגלובליזציה.
חלק מהמקומות מקושרים עם מותגים מסחריים מסוימים, והם מסתמכים באופן הדדי אחד על השני, אך פעמים שהמותג המסחרי כה חזק שהוא פורץ את גבולותיו כמותג המקומי.
שיווק עירוני יכול להתרחש כתוצאה מתכנון אסטרטגי או באופן טבעי. דוגמה לתכנון אסטרטגי היא העיר לאס וגאס. העיר התפתחה מבחינה שיווקית באמצעות שורה של מאמצים בעלי כוונה אסטרטגית שיעניקו לעיר בונוסים כלכליים ותרבותיים. ירושלים לעומתה היא דוגמה להתפחות אורגנית של שיווק עיר. לעיר יש מעמד בשוק גם מבלי אסטרטגיה תכנונית, בשל העובדה שבעלי עניין לאורך המאות פיארו את העיר ועודדו צליינות ועלייה לרגל- דבר שהביא לבונוסים תרבותיים וכלכליים עבור העיר. שני המקרים ממחישים שיווק עירוני, כאשר בכל אחד מהם יש מעורבות משתנה מבחינה אסטרטגית וטבעית. באופן כללי שיווק אורבני אורגני מתרחש לצד שיווק אסטרטגי, כיוון שקשה להשפיע על תפיסה של עיר רק באמצעות מאמצים אסטרטגיים.
התפתחות התחום

משנות התשעים יותר ויותר ערים בעולם ניסו לקדם את עצמן דימוי חיובי ואטרקטיבי תוך שימוש בטכניקות פרסום ובאסטרטגיות שיווק שונות. ערים מאמינות כי דימוין הציבורי מושפע מהחלטות משמעותיות של קהלי יעד אחדים: תושבי ערים אחרות, משקיעים, הנהלות של חברות, מפעלי ויזמים, תושבי העיר עצמה וכן מקבלי החלטות בשלטון המרכזי-לאומי. לפי סקוט קאטליפ (Scott Cutlip) "אחד מתוכניות הקידום הראשונות, אם לא הראשונה" נהגתה על ידי ארסטוס בריינרד (Erastus Brainerd) מהעיר סיאטל ב-1896. סיאטל התחרתה עם פורטלנד וויקטוריה כעיר המועדפת למתיישבי הבהלה לזהב. משרד למידע כללי נוסד בעיר בתוך לשכת המסחר שלה, מה שהטה את הכף לטובתה.
ב-2004 התמנה ג'וזף פרלו למנהל השיווק של העיר ניו יורק על ידי מייקל בלומברג ראש העיר, שהחליט לעשות שימוש בפוטנציאל הטמון בעיר מודרנית בעלת נכסים רבים מבחינה תרבותית ומסחרית. באותו עשור המיתוג והשיווק, שהיה נפוץ בקרב חברות מסחריות, הגיע גם למגזר הציבורי. השיווק מבטא השקה בין חשיבה עסקית של חברות וארגונים לבין ערים ומדינות. חברות מודרניות, המעסיקות עובדים רבים ובעלות קשר לקהילה בה הן פועלות, מאמצות מודלים מודרניים של ניהול קהילה או מדינה מתוקנת. מצד שני, ערים רבות מנסות לאמץ מודלים עסקיים מתוחכמים של בניית מותג, על מנת למקסם את נכסי העיר ולהשביח את רווחת התושבים.
כיום בעולם, יש במקביל 12 אלף ערים ומדינות שעוברות תהליך של מיתוג, ביניהן: אמסטרדם, אדינבורו, סינגפור, הונג קונג ועוד.
בישראל

בתל אביב נעשה תהליך עומק של שיווק תחת הסיסמה "עיר ללא הפסקה" ו"העיר הלבנה" שחיזק את מעמדה כעיר לצעירים עם מקומות בילוי, שרבים מהם פתוחים עד השעות הקטנות של הלילה.
חולון נחשבה לעיר ממוצעת, אנונימית ואפורה לפני תהליך המיתוג, אך הפכה בהליך שיווק הדרגתי שנמשך כבר שנים, למרכז תרבותי ועיר ילדים. נהנית כיום ממעמד של עיר רוויה בפסטיבלים, גלריות ומוסדות תרבות ייחודיים. עיר מתפארת בעדלאידע אליה מגיעים מדי שנה כ-150 אלף איש מכל רחבי הארץ. בכל חודשיים מתקיים בעיר פסטיבל ייחודי כגון פסטיבל אישה, ימי זמר, תיאטרון בובות בינלאומי. בנוסף, בחולון 13 גנים ציבוריים שבהם מפוזרים פסלים סביבתיים עם דמויות מסיפורי ילדים. מוזיאון הילדים הוא חלק מתעודת הזהות של העיר. תרבות וחינוך הן מילות המפתח המובילות כיום את המשווקים של העיר.
קיסריה מוצבה מחדש והפכה מיישוב של האלפיון העליון המורכב מאוכלוסייה מבוגרת בלבד, ליישוב ססגוני בו חיה אוכלוסייה מגוונת וניתנים בו שירותים לכל השכבות.
ראו גם

ערים מתוכננות
אורבניזם
עיר בת-קיימא
תכנון מערכתי
לקריאה נוספת

אברהם, אלי, "קידום ושיווק ערים בישראל: אסטרטגיות ומסעות פרסום למשיכת תיירים, משקיעים, יזמים ותושבים", מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, דפוס אחווה: ירושלים, 2003(הקישור אינו פעיל).
בלוג על מיתוג ערים בארץ ובעולם
הערות שוליים

↑  , Smyth, Hedley (1994), Marketing the city: the role of flagship developments in urban regeneration, Taylor & Francis, p.2
↑  Gordon, Ian (1999), "Internationalisation and Urban Competition", Urban Studies 36, p. 1001
↑  Spillman, Benjamin (2009-04-15). "LVCVA: What works here, stays here". Las Vegas Review-Journal. Retrieved 15 April 2009.
↑  Metti, Michael Sebastian (2011-06-01). "Jerusalem - the most powerful brand in history". Stockholm University School of Business. Retrieved 1 July 2011.
↑  cott Cutlip (1995) Public Relations History, "Seattle shows the way for cities", pp 166,7
↑  אתר לפידות, מיתוג העיר חולון כ"עיר הילדים" (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563741905171  GND: 4330651-2  LCCN: sh98002034
שפרה וינשטוק אשכול

אין תמונה חופשית
שפרה וינשטוק אשכול (27 בספטמבר 1924 – 2005) הייתה משוררת, סופרת ואמנית מהציבור החרדי.
חייה

ילידת ירושלים, בת למקובל הרב חנוך חיים הכהן - מרבני הונגריה שעזב את כס רבנותו, עלה לירושלים וכיהן בה כראש כולל מונקאטש.
במשך עשרות שנים פרסמה שירים ופרוזה בעיתונות הדתית והכללית, בביטאונים ספרותיים ובשישה ספרים שהוציאה לאור. בשירתה וביצירתה שילבה את עולמה כבת "היישוב הישן" והשתייכותה לצבור החרדי-חסידי יחד עם פתיחות ורגישות לעולם המודרני.
ספריה: "ענבלים" (הוצאת עקד, 1974), "עיר אבנים כחולה" (טרקלין, 1980), "כנגד ארבע בנות" (הוצאת טרקלין, 1982), "הרוח במעגלים" (הוצאת בית היצירה, 1985), "כי זה כל האדם" (הוצאת בית היצירה, 1990), "אש לבנה" (הוצאת מבוע, 2003).
אודות סגנון כתיבתה כתב בן אחיה הרב שמואל אבידור הכהן על גב הספר "ענבלים":
אין בכתיבתה מן החיקוי, מן הרצון להשתייך ל"סגנון" או ל"נוסח" איזה שהוא. היא כולה-היא: אשה-אם בעלת נפש רגישה-מפרכסת, בעלת רקע חד ושורשי. אין בשירתה מן החושניות, בוודאי לא התפרצות של יצרים. נוף ואדם שלה-קדושת צלם האלוקים עוטה אותם. השמחה שלה עצורה במקצת, כיאה למי שגדל ברוח של "וגילו ברעדה", או כשמחתה של אם-יהודיה. העצבות שלה מאופקת, מופנמת, לעולם לא נעדרת גם תפילה ותקווה. ועל הכול - על שירתה כולה-מרחפת רוח של טוב-לב ושל טוהר-לב. 
הקורא שיר משיריה, עשוי לראות-לחוש, תוך כדי הקריאה, אשה עבריה הפורשת כפיה לברכה מול נרות-השבת.
בשנת תשמ"ג זכתה בפרס ע"ש השר חיים משה שפירא על ספריה "עיר אבנים כחולה" (שירה) ו"כנגד ארבע בנות" (פרוזה).
הייתה חברה ופעילה בארגונים שונים, ובהם אגודת הסופרים והמשוררים הדתיים ואיגוד נשים יוצרות. כמו כן הייתה חברת מערכת כתב העת לספרות ואמנות "מבוע".
בשנותיה האחרונות עסקה בציור, וציוריה הופיעו בתערוכות ובספר השירה האחרון שהוציאה.
אחד מבניה הוא הסופר והעיתונאי החרדי יאיר וינשטוק.
שאטו לאפיט רוטשילד

אחוזת היין שאטו לאפיט רוטשילד
שאטו לאפיט רוטשילד (בצרפתית: Château Lafite Rothschild) היא אחוזה לייצור יין בורדו, באזור בורדו שבצרפת הנמצאת בבעלותה של פיליפין דה רוטשילד מהענף המשפחתי הצרפתי של משפחת רוטשילד. מקור השם לאפיט הוא במונח la hite שמשמעו גבעה קטנה בצרפתית.
היסטוריה

שאטו לאפיט רוטשילד נמצא בכפר פויאק שבאזור מדוק בצפון-מערב בורדו ובו אחוזות יין רבות, האחוזה הייתה רכושו של גומבו דה לאפיט ב-1234. במאה ה-17, רכשה משפחת סגור את שאטו לאפיט, בכלל זה גם את בית האחוזה הגדול שנבנה במאה ה-16 שעדיין עומד על תילו. למרות שהכרמים היו קיימים במקומם הנוכחי כבר מ-1680 לערך, ז'אק דה סגור נטע את חלק הארי של הכרמים.
בשחר המאה ה-18, ניקולס אלכסנדר, המרקיז דה סגור, שיכלל את טכניקות עשיית היין של האחוזה, והציג את יינותיו בחברה הגבוהה האירופאית. הרבה לפני שהוא נודע בכינוי "נסיך היין", ויין שאטו לאפיט כונה "מלך היין" הודות לתמיכתו רבת ההשפעה של לואיס פרנסואה דו פלזי, דוכס רישילייה. בדמדומי המאה ה-18, ביסס המוניטין של לאפיט את מעמדו ואפילו תומאס ג'פרסון ביקר באחוזה ונעשה לקוחה לכל חייו.
בעקבות המהפכה הצרפתית, התקופה הנודעת כ'שלטון הטרור' הביאה להוצאתו להורג של ניקולא פייר דה פישאר ב-30 ביוני 1794, והביאה אל קיצה את בעלותה של משפחת סגור על האחוזה שנהפכה להיות נכס ציבורי. ב-1797 נמכרו הכרמים לקבוצת סוחרים הולנדים.
במחציתה הראשונה של המאה ה-19 לאפיט עברה לידיה של משפחת ואנלרברג והיין השתבח באיכותו, ובכלל זה גם הבצירים הגדולים: ב-1795, 1798 ו-1818. הברון ג'יימס מאיר רוטשילד רכש את השאטו תמורת 4.4 מיליון פרנקים, והאחוזה כונתה מעתה שאטו לאפיט רוטשילד. הברון גיימס מאיר רוטשילד הלך לעולמו שלושה חודשים לאחר קניית לאפיט. מכאן נעשתה האחוזה רכושם המשותף של שלושת בניו: אלפונס, גוסטב ואדמונד.
המאה העשרים הייתה עידן של הישגים ומהמורות, בעקבות משבר הפילוכסרה שפקד את הכרמים ושתי מלחמות העולם. במהלכה של מלחמת העולם השנייה התיישב במקום הצבא הגרמני, ומרתפי היין של השאטו נבזזו. אריק דה רוטשילד ירש את דודו אליה דה רוטשילד בשנת 1974.
הכרמים

הכרם של שאטו לאפיט רוטשילד הוא אחד הגדולים במדוק ונאמד בכקילומטר מרובע, תפוקתו היא בסביבות 35,000 ארגזי יין מדי שנה, שמהם 15,000 עד 25,000 שמורה לגידול הראשון (היתרה שמורה ליין השני). מבין גפניו כ-70% הם מזן קברנה סוביניון, 25% מרלו, 3% קברנה פראן ו-2% פטיט ורדו, בעוד שהיין המוגמר מכיל בין 80 ל-95% ענבים מזן קברנה סוביניון, 5 עד 20% מרלו, ועוד כ-3% קברנה פראן ופטיט ורדו. לעיתים היינן מחליט על תמהיל חריג, כפי שזה נתבצע בבציר שנת 1961 שבה 100% מתכולת היין היה קברנה סוביניון.
היינות

בנוסף לגידול הראשון (היין המובחר שאטו לאפיט רוטשילד), כשליש מתוצרת היין שמשווק היקב נמכרת תחת התווית של יין שני המכונה Carruades de Lafite. יין שני שכיח בקרב השטואים המובילים וזה של לאפיט הוא מהמשובחים שבהם.
רק לארבע אחוזות יין הוענק מעמד של גידול ראשון בסיווג היינות של 1855 בבורדו, שהיה מבוסס בעיקרו על מחירי היינות העדכניים לאותה עת. מאלה, הראשון ברשימה היה שאטו לאפיט רוטשילד, יצרן מתמיד של אחד מהיינות היקרים והמשובחים בעולם.
ראו גם

משפחת רוטשילד
שאטו מוטון רוטשילד
הערות שוליים

1 2  Lichine, Alexis (1967). Alexis Lichine's Encyclopedia of Wines and Spirits. London: Cassell & Company Ltd., pp.316-318.
↑  H. Johnson & J. Robinson The World Atlas of Wine pg 90 Mitchell Beazley Publishing 2005 ISBN 1840003324
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4034062-4  LCCN: no2010044883  VIAF: 154014536   WorldCat (עם VIAF): 154014536 
תווית שאטו לאפיט רוטשילד 1999
רחל מילשטיין

| --- | --- |

רחל מילשטיין, אפריל 2008
 לידה:  1946 (בת 78 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
רחל מילשטיין (נולדה ב-1946) היא פרופסור אמריטה בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים. מחלוצות המחול המזרחי בישראל ועוסקת בהוראתו.
חייה ופועלה

רחל מילשטיין נולדה ברעננה בשנת 1946 לשרה ואברהם. הוריה היו חלוצים שעלו ארצה מרוסיה ונמנו על מייסדי קיבוץ אפיקים בעמק הירדן בשנות ה-20. אביה היה מתנדב בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ואמה הייתה גננת נודדת.
רחל מילשטיין קרויה על שמה של רחל המשוררת, אחות סבתה מצד אמה. אמה שרה הבטיחה לקרוא לבתה רחל, ובעקבות הבטחה זאת חיברה המשוררת את השיר "תקראי נא בשמי". הוריה עלו לארץ מרוסיה באונייה "צ'צ'רין" ב-1925. הם היו במשך זמן קצר חברי קיבוץ אפיקים ואחר כך נעו ונדו ברחבי ארץ ישראל בעקבות מקומות עבודתם. אמה טיפלה בדודתה המשוררת בחמש שנותיה האחרונות, שנות כתיבת רוב השירים. אחיה הבכור, רם מואב, היה פרופסור לגנטיקה באוניברסיטה העברית וראש מכון וולקני, אחיה השני, ד"ר אורי מילשטיין, הוא היסטוריון צבאי והוגה דעות. אחיינה הוא הכלכלן פרופסור עומר מואב.
מילשטיין גדלה בתל אביב. היא למדה בתיכון חדש. סיימה תואר ראשון בתרבות האסלאם ותולדות האמנות, תואר שני ודוקטורט בתרבות האסלאם. עבודת הדוקטורט שלה הייתה בנושא האיורים בביוגרפיה הטורקית של ג'לאל א-דין רומי, המייסד של המסדר הסופי המוכר כדרווישים המסתובבים (או המחוללים) בעיר קוניה שבטורקיה. העבודה נעשתה בהדרכתה של פרופסור מרים רוזן-איילון והיא סיימה אותה ב-1979. כל תאריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
משמשת מרצה לאומנות האסלאם בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון משנת 1980. ב-2007 מונתה לפרופסור חבר, בשנת 2008 כיהנה כראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה, ב-2009 מונתה לסגנית דיקן הפקולטה למדעי הרוח (לענייני הוראה). עשתה שבתונים בפריז, באיסטנבול ובאוניברסיטת הרווארד. לימדה באוניברסיטה לשפות אוריינטליות בפריז ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1995 אצרה תערוכה בשם "חותם שלמה" במוזיאון מגדל דוד ואף הוציאה ספר בשם זה.
מילשטיין הייתה בצעירותה מורה לריקודי עם ועמים, והיא מחלוצות המחול המזרחי בישראל. במשך שנים הייתה רקדנית בעצמה, וכיום היא עוסקת בהוראתו.
מילשטיין הייתה נשואה לאנתרופולוג הצרפתי מריו שש שהיה פנסיונר של ה-.C.N.R.S. עד לפטירתו ב-2015.
מחקריה > תיאור מחקריה

רחל מילשטיין חוקרת בעיקר ציורים מיניאטוריים על נושאים דתיים בכתבי יד פרסיים וטורקיים מאירן ומהאימפריה העות'מאנית בין המאה ה-14 למאה ה-17.
מחקריה > ספורי נביאים והתנ"ך באמנות האסלאמית

שני ספרים אלה (La Bible dans l’art islamique וכן Stories of Prophets – an Illustrated Group of Qisas al-Anbiya) נוגעים לנושאים תנ"כיים באסלאם. הם מציגים קודם כל מדוע ובאיזה אופן התפתחה האמנות שמתייחסת לדמויות מן התנ"ך ומן הברית החדשה באסלאם וכיצד חוגים שונים, בין אם חוגים פוליטיים או חוגים דתיים, פירשו את האירועים התנ"כיים כך שישרתו את האידאולוגיה שלהם. הספר 'סיפורי נביאים' מתייחס לקבוצה מאוד מסוימת של כתבי יד מצוירים, בעוד ש'התנ"ך באמנות האסלאמית' מיועד לציבור הרחב יותר.
מילשטין מציגה את סיפורי התנ"ך השונים מהאדם ועד ישו בתקופות השונות, לפי האידאולוגיות המשתנות. אדם הראשון למשל הוא דוגמה לסוג שאלה שקיימת בכל תרבות והיא: איך נברא העולם? מי היה האדם הראשון שנברא? מה הוא היה ? מה עשה כשנברא ? ובמקרה הזה כמו הרבה מקרים של סיפורים תנ"כיים, מיזג האסלאם בין המיתולוגיה התנ"כית למיתולוגיה הפרסית הזורואסטרית הקדומה, שהיא שונה מהסיפור התנ"כי. כך יצא שאדם וחוה לאחר שנבראו הוכנסו לגן עדן ושם נתנו להם בגדי מלכות וכתרים והושיבו אותם על כס המלכות. כלומר – אדם איננו רק האיש הראשון, אלא גם המלך הראשון, שאיבד את מלכותו בגן עדן ואת חיי הנצח בעקבות החטא. מהי מהותו של החטא? גם פה ישנם מרכיבים מהסיפור התנ"כי של אכילת פרי אסור ומרכיבים פרסיים של מאבק נצחי, של כוחות הרוע נגד אלוהות האור. כל ההיבטים הללו מופיעים בציורים שבהם רואים למשל את אדם וחווה לבושים כמלכים ויושבים על כס המלכות וכל המלאכים משתחווים להם, זולת השטן. אחר שאדם וחווה חטאו, הסתלקו מהם כל סממני המלכות ורק אז הם היו ערומים ולבשו עלים. בציורים רואים אותם מגורשים מגן-עדן על ידי אנשים אחרים. מה שמרמז שהיו עוד אנשים בגן-עדן. כלומר שהייתה איזו ממלכה שהאדם היה המלך שלה.
מחקריה > חותם שלמה – ח'אתם סולימאן

זהו ספר שראה אור ב-1995 כקטלוג של תערוכה שאצרה מילשטיין, בו היא ניסתה להראות את הקשרים התרבותיים והאמנותיים בין האסלאם, היהדות והנצרות דרך סמל שהיום אנחנו קוראים לו מגן דוד ובעבר קראו לו חותם שלמה והוא מייצג גם את מלכות השמיים, גם את מלכות הארץ, גם מאגיה וגם מדעים.
מחקריה > מחקרים נוספים

נושאים נוספים אותם חקרה מילשטיין הם תאורי ירושלים באמנות האסלאמית, בעיקר בהר הבית ובתיאורים של מקומות קדושים ועל דרך העלייה לרגל למכה. כעת היא מתעסקת יותר בניתוח השפה האומנותית של הציור הפרסי.
בשניים ממאמריה פירשה את העיטורים המוקדמים ביותר של ספר התנ"ך אותם אנו מכירים, מהמאות ה-10–11, לאור האמנות של הסביבה המוסלמית והנוצרית באותה תקופה.
ספרים שכתבה

Rachel Milstein, Islamic Painting in the Israel Museum (1984). The Israel Museum, Jerusalem.
Rachel Milstein, Miniature Painting in Ottoman Baghdad (1990). Mazda Publishers, Costa Mesa.
Rachel Milstein, K. Ruhrdanz and B. Schmitz, Stories of the Prophets – an Illustrated Group of Qisas al-anbiya (1999). Mazda Publishers, Costa Mesa.
Rachel Milstein, La Bible dans l'art islamique (2005). Presses Universitaires de France, Paris.
ספר שערכה

חותם שלמה - חאתם סולימאן / כתיבה ועריכה: רחל מילשטין; עריכה: אבי כצמן; תרגום לערבית: ח’אלד שאהין ; תרגום לאנגלית: טניה קורמן. ירושלים: מגדל דוד, המוזיאון לתולדות ירושלים, תשנ"ו.