stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת הונגריה (1000–1301)
בית ארפאד - ביסוס הממלכה הנוצרית של הונגריה > מנסיכות שבטית של עובדי אלילים לממלכה פיאודלית נוצרית

המדיארים היו בתחילה עובדי אלילים. על אף שהנצרות הגיעה להונגריה עוד במאה הרביעית לספירה, בשלהי ימי האימפריה הרומית, הרי שגל הפלישות שהחל בימי נדידת העמים הגדולה הביא למקום שבטים עובדי אלילים, ובהם המדיארים. הנהגת המדיארים הייתה, בתחילה, הנהגה שבטית. ארפאד - אשר הוביל אותם מן המישורים שבין נהרות הדון, הוולגה והדונייץ, אשר בדרום רוסיה האירופית ובאוקראינה - היה מנהיג שבטי, אשר יש הסבורים כי היה שווה במעלה למנהיג נוסף, שכן שיטת המנהיגות הדואלית הייתה נהוגה באותם הימים בידי השבטים באזור זה. יורשיו של ארפאד החלו לקיים מלוכה באופן שראו בעמי המערב, ובתהליך איטי הפכו את השבטים המדיארים הפראיים למחצה לעם היושב על אדמתו, ומקיים את השיטה החברתית הפיאודלית ואת הנצרות.
נינו של ארפאד, גזה הראשון כבר נשא בתואר של מנהיג בלעדי של שבעת השבטים המדיארים. גזה (Géza) כפה את מרותו על שאר מנהיגי השבטים, קיבל על עצמו את הנצרות ב-975, והזמין לארצו מיסיונרים. יחד עם זאת, הוסיף גזה לסגוד, גם לאלים הפגאניים ומשהעירו לו על כך, התרעם ואמר, "אני איש עשיר, ביכולתי להקריב קרבנות להרבה אלים". גזה השיא את בנו אישטוואן הראשון (ידוע במערב כ"סטפן", או כ"שטפן") לגיזלה, ביתו של קיסר גרמניה. גזה התכוון ליצור בהונגריה ארץ דוגמת ארצות המערב, וציווה כי בנו אישטוואן (István) יהיה ליורשו. בכך סטה מן המסורת השבטית לפיה עם מות המלך, יורש אותו המבוגר שבבני משפחת המלוכה.
אישטוואן הראשון היה למייסדה של הממלכה ההונגרית. הוא הוכתר למלך ב-1000 לספירה. ב-1001 קיבל מן האפיפיור סילבסטר השני הכרה כמלך, ואת הסמכות למנות בישופים. האגדה ההונגרית אומרת כי בתחילה סירב לו האפיפיור, אך לאחר התערבותו של המלאך גבריאל שינה האפיפיור את דעתו. לציון אירוע זה מוצב ב"כיכר הגיבורים" בבודפשט, פיסלו של המלאך גבריאל. ב-1006 הצליח אישטוואן לייצב את כוחו אל מול מתחריו השבטיים, ואל מול גורמים שרצו לחבור לכנסיות המזרחיות באימפריה הביזנטית. אישטוואן ניסה להפוך את הונגריה למלוכה פיאודלית, חילק אותה למחוזות, והעמיד בראשם נציבים מטעמו. אישטוואן שלט ביד ברזל, אך הפיכת המדיארים לעם נוצרי מערב אירופי פיאודלי היושב על אדמתו לא הייתה קלה. הבישוף גלרט, אשר הוזמן על ידי אישטוואן מאיטליה על מנת להמיר את דתם של המדיארים לנצרות, נתפס על ידי עובדי אלילים, וגולגל בחבית, שבתוכה מסמרים, מגבעה נישאה בבודא אל נהר הדנובה. כיום נושאת הגבעה את שמו "גבעת גלרט".
בית ארפאד - ביסוס הממלכה הנוצרית של הונגריה > התבססות והתרחבות

יורשיו של אישטוואן המשיכו בדרכו, והפכו את הממלכה ההונגרית החדשה לממלכה חזקה ולכח מקומי שיש להתחשב בו. יורשים אלו, ובמיוחד קלמן, מלך הונגריה שכונה "קלמן בעל הספר" עמדו בפני פלישות של מלכים גרמנים, של אבירים העוברים בדרכם מזרחה במסגרת מסעי הצלב, ושל שבטים נודדים ובנוסף התמודדו עם מעצמות אזוריות אחרות על השליטה בבלקנים. דורות רבים נלחמו ההונגרים על השליטה בחבל דלמטיה עד שבלה השלישי, מלך הונגריה כבש את דלמאטיה במלחמה עם הרפובליקה של ונציה. בלה גם נישא לאחותו של פיליפ השני, מלך צרפת, ובכך חיזק את הידידות בין ההונגרים ובין המעצמות הקתוליות במערב. בתקופה זו נראתה הונגריה במערב כחזית המלחמה המשולשת נגד עובדי האלילים, נגד הטורקים והאסלאם ונגד הכנסיות המזרחיות. בשנים אלו הביסו ההונגרים את הממלכות הסלאביות הקטנות בדרום, והתרחבו לתחומי קרואטיה וסלובקיה, כמו גם לתחומי שליטתם של הסרבים והבולגרים.
ב-1217 החליט המלך אנדראש השני לצאת למסע הצלב החמישי. למימון המסע מכר שטחי אדמה רבים לאצילים הרמים, המכונים "מגנאטים", אשר זו הפעם הראשונה הופיעו ככח אחיד בעל עמדה משלו. עם שובו ממסע הצלב מצא אנדראש כי המגנאטים השתלטו על הממלכה, תוך שהם דוחקים בני מעמדות אחרים, ובמיוחד את האצולה הבינונית. אנדראש הוציא ב-1222 את "בולת הזהב" (Aranybulla) - הצהרה מלכותית ששימשה מעין חוקה, בה קבע את הסדר הפיאודלי במדינה, סדר שהחזיק מעמד עד למאה ה-19. הבולה חילקה את אדמת הונגריה לאצילים, ונתנה להם זכויות אבסולוטיות באדמותיהם. האצילים והכמורה היו פטורים מתשלום מיסים לאוצר המדינה, והוקמה מועצת אצילים שייצגה אותם בפני המלך. הסדר זה נתן כח רב לאצולה על חשבון המלך, על אף שמטרתו הייתה לקשור את האצולה הסוררת בקשרי נאמנות למלך. כן גרם ההסדר להידרדרות במצבם של הצמיתים. הבולה כללה אף איסור על יהודים לשמש במשרות מסוימות, אם כי העניקה זכויות אוטונומיות כמעט למתיישבים הגרמנים בטרנסילבניה, שהובאו לשם על ידי מלכים הונגרים קודמים.
בית ארפאד - ביסוס הממלכה הנוצרית של הונגריה > הפלישה המונגולית ותוצאותיה

ב-1241 פלשו המונגולים להונגריה והביסו את צבאו של המלך בלה הרביעי ליד העיר מוהי, הסמוכה לנהר טיסה. המלך בלה הרביעי נמלט משדה הקרב והמונגולים המיטו חורבן על הונגריה, ולפי ההערכות הרגו בחרב כשליש מן האוכלוסייה. המונגולים נסוגו באותה שנה כאשר הגיעו הידיעות על מותו של אוגדי חאן, והותירו אחריהם ארץ חרבה. בלה הרביעי שב לשלוט בארצו ופתח במבצע ביצורים נרחב, שלווה בקולוניזציה מקיפה של חבלי ארץ בלתי מיושבים בגבולות הממלכה. בלה יישב בתחומי הונגריה את שבטי הקונים, ואף הזמין מתיישבים וסוחרים מגרמניה.
בניית הערים המבוצרות החדשות, וקו הביצורים החזק, גבתה מבלה מחיר כבד. הוא נצטרך לשם כך לעזרתם של המגנאטים, ואלו חיזקו את כוחם, עד כדי התערערות של השלטון המרכזי. באחרית ימיו של בלה, נאבק עמו בנו אישטוואן החמישי, מלך הונגריה, והכריח אותו למסור לו את אזור טרנסילבניה.
בימי יורשיו של בלה נחלש עד מאוד מעמד הכתר. בשנת 1290 נבחר אנדראש השלישי למלך אחרי מותו של המלך לסלו הרביעי. נגד אנדראש קמו לפחות שלושה טוענים לכתר - אלברכט מאוסטריה, מריה מהונגריה והרפתקן אחד.
אנדראש גירש את ההרפתקן מהונגריה ותוך שנה אילץ את אלברכט מאוסטריה לחתום הסכם שלום. אולם מריה מהונגריה וצאצאיה לא ויתרו על טענותיהם.
תומכיו העיקריים של אנדראש היו הבישופים ההונגרים ומשפחתו מצד אמו מוונציה. ראשי האצולה הקרואטית והסלבונית התנגדו לשלטונו.
במהלך שלטונו הייתה הונגריה שרויה באנרכיה מתמדת. בני המשפחות קסגי, צ'אק ואחרות שלטו באחוזותיהם הגדולות כשליטים אוטונומיים וכמעט כל שנה התקוממו נגד המלך.
עם מותו של אנדראש השלישי נכחד בית ארפאד ופרצה מלחמת אזרחים על הירושה שנמשכה יותר משני עשורים והסתיימה בניצחונו של קארוי רוברט (קארוברטו), נכד של מריה מהונגריה.
לאחר מכן

לאחר שמונה שנות אינטרגנום, ב-1309 קיבלו את הכתר ההונגרי שליטים מבית אנז'ו עקב מלחמות פנימיות. בשלב זה החלו הפלישות העות'מאניות, אשר נהדפו על ידי הפטריוט ההונגרי הגדול, יאנוש הוניאדי, ב-1437. בנו של יאנוש, מתיאש הוניאדי היה הגדול במלכי הונגריה (מוכר גם כ"מלך הרנסאנס" ההונגרי) וכאביו, חיזקנה מאוד, מבחינה חיצונית ופנימית כאחת. תקופה זו, הייתה תור הזהב של הונגריה. בשלהי המאה ה-15, לאחר מותו של מתיאש כתוצאה מהרעלה, עלו לשלטון מלכי בוהמיה מבית יגלו. מלכים אלו איבדו את כל הישגי קודמיהם. מרד איכרים דוכא ב-1514, מלחמת אזרחים פרצה והניוון הפנימי של הממלכה קרא לפולשים מבחוץ. ב-1526 ניצחו העות'מאנים בקרב מוהאץ', והחלו מאה וחמישים שנות שלטון עות'מאני בהונגריה.
| היסטוריה של הונגריה |
| --- | --- | --- |
| פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת | פאנוניה • הונים • אווארים • התיישבות המדיארים במרכז אירופה | הונגריה |
|  | הנסיכות הגדולה של הונגריה • ממלכת הונגריה תחת בית ארפאד • ממלכת הונגריה בימי הביניים המאוחרים • ממלכת הונגריה ההבסבורגית • הונגריה העות'מאנית | הונגריה |
| המהפכה והממלכה הדואלית | מהפכת 1848 בהונגריה • הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 • ארצות הכתר של אישטוואן הקדוש | הונגריה |
|  | הונגריה במלחמת העולם הראשונה • הרפובליקה ההונגרית הראשונה • הרפובליקה הסובייטית ההונגרית • הרפובליקה ההונגרית • תקופת העוצרות • הונגריה במלחמת העולם השנייה • הרפובליקה ההונגרית השנייה • הונגריה הקומוניסטית • דמוקרטיה ורפורמה | הונגריה |
פסלו של מלך הונגריה אישטוואן הראשון (הקדוש), המוצב במצודת הדייגים בבודפשט
מייקרופט הולמס

| --- | --- |

 יוצרים:  ארתור קונאן דויל 
 גילום הדמות:  כריסטופר לי, ריצ'רד אי. גרנט, יו לורי, רוברט מורלי, פיטר ג'פרי, ג'ון סשנס, ג'רום ויליס, צ'ארלס גריי, ריס איוואנס, מארק גאטיס, בוריס קליויב, סם קלאפלין, סטיבן פריי, מקס איירונס 
 מידע
 תאריך לידה:  18 במרץ 1847 
 מקצוע:  פקיד ממשל, מבקר חשבונות
 אזרחות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 דמויות קשורות
 אויבים:  פרופסור מוריארטי 
 
מייקרופט הולמס (באנגלית: Mycroft Holmes) הוא דמות בדיונית, אחיו הבכור כביכול, של שרלוק הולמס, גיבור סדרת הספרים הבלשיים של ארתור קונאן דויל. הופעתו הראשונה היא בסיפור המתורגמן היווני שבספר "זיכרונותיו של שרלוק הולמס", שם מופיע מייקרופט כבוגר משרלוק בשבע שנים.
תכונותיו ומאפייניו

מייקרופט מוגדר לעיתים, על ידי אחיו שרלוק, כאדם בעל ידע רב ובלתי מוגבל, אשר יכולות הפענוח שלו (או "יכולת ההיקש" כפי שמתואר בספרים) עולות על שלו עשרות מונים. למרות זאת, מייקרופט אינו מסוגל לנהל חקירות מן הסוג שאותן מנהל שרלוק, כי אין בכוונתו להתאמץ פיזית ולחקור אם הסקותיו נכונות. מטבעו הוא אדם עצלני שמבלה את רוב ימיו במועדון לגברים בשם "בית דיוגנס" שאותו ייסד. הוא מבקר חשבונות בכמה ממשרדי ממשלת בריטניה.
מייקרופט מתואר לעיתים קרובות כאדם בגובה בינוני בעל שיער נושר, עם גזרה מעט מלאה יותר מאחיו. הדמיון המשפחתי ביניהם ניכר. הוא מופיע תדירות בעיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים של הספרים, ושם הוא מתואר לעיתים קרובות כפתי, שחצן ותאב בצע.
מחשוף (גאולוגיה)

מחשוף של סלעי חרסית מגוונים
מחשוף (באנגלית: Outcrop) הוא חלקה החשוף והנראה לעין של יחידת סלע – חבורה, תצורה או יחידה קטנה יותר. ניתוח ודיגום של מחשופים חשובים להבנת ההיסטוריה של כדור הארץ. מחשופים נראים רק בחלק מפני הקרום, ובמרבית המקומות הם מכוסים בשכבת קרקע, צמחייה או מים, אינם נראים או שאינם נגישים למחקר. חשיפת הסלעים מתרחשת באמצעות סחיפה או בליה, בעיקר בגדות נהרות ובמדרונות אך גם באזורים פעילים מבחינה טקטונית. דרך נוספת ליצירת מחשופים היא חציבה לצורך כרייה, בנייה או סלילת כבישים.
מחקר וניתוח

תיאור מדויק, מיפוי וניתוח מעבדתי של סלעי המחשוף מתאפשרים באמצעות עקרונות היסוד של הגאולוגיה:
עקרון האחידות – לפיו כל תהליך טבעי מתרחש כיום בדרך דומה לדרך בה התרחש בעבר. עיקרון זה נוסח במאה ה-18 על ידי ג'יימס האטון וסוכם על ידי צ'ארלס לייל בביטוי: "ההווה הוא המפתח לעבר".
עקרון האופקיות המקורית – עקרון המיוחס לניקולאוס סטנו, הקובע כי ההרבדה המקורית של שכבות משקע תהיה אופקית (מקבילה לאופק). כיום מקובל כי זהו קירוב כללי אך מדויק מספיק, להוציא שיכוב צולב בעל מאפיינים משופעים.
עקרון הסופרפוזיציה – גם עיקרון זה מיוחס לניקולאוס סטנו, והוא משמש כדי לגלות את הרצף בו התרחשו אירועים גאולוגיים. העיקרון קובע כי ברצף שכבות בלתי מופרע של סלעי משקע תהיה השכבה העליונה צעירה משכבת הסלע הנמצאת מתחתיה. יש המחלקים עיקרון זה לשני חלקים המרחיבים את משמעותו:
עקרון היחסים ההופכיים – העוסק בגופי חדירה: כל יחידה או תופעה גאולוגית החודרת ליחידה או תופעה אחרת היא מאוחרת, לדוגמה: דייק יהיה צעיר יותר מן הסלעים שהוא חוצה.
עקרון יחסי החיתוך-חצייה – הדן בהיווצרות של העתקים ומגדיר אותם כצעירים מן הסלעים שהם חוצים. לפי עיקרון זה, מהעתק החוצה רק שכבות סלע תחתונות ולא עליונות ניתן להסיק כי השכבות התחתונות קדמו להעתק ואילו העליונות מאוחרות לו. באופן זה ניתן גם להבדיל בין סוגי העתקים שונים.
עקרון התכלילים והמרכיבים – עיקרון זה דן בסלעי משקע קלאסטיים וגורס כי המרכיבים בסלעים הקלאסטיים קדומים לסלעים עצמם. עיקרון זה חל גם על קסנוליתים המוקדמים לסלעים המכילים אותם.
עקרון רצף הפאונה – עיקרון זה, שנשען על ממצאיו של ויליאם סמית, דן במאובנים המופיעים בסלעי משקע. כך, אם ידוע כי בעלי חיים מסוימים התקיימו באותה עת בכל כדור הארץ, נוכחותם או היעדרם מצביעים על זמן היווצרותו של הסלע.
חשיבות ושימושים

שימוש בעקרונות אלה ומדידת ההשתרעות של יחידות הסלע הנחשפות מספקים מידע מדויק המאפשר ללמוד את ההיסטוריה הגאולוגית של האזור הנחקר. המחשופים מאפשרים בחינה ישירה ודגימה של שכבות הסלע אין סיטו (במקום היווצרות הסלעים) לצורך ניתוח ויצירת מפה גאולוגית. התמונה המתקבלת מניתוחים אלה מורכבת ממבנה ברור של האזור, קמטים המשפיעים על צורת השכבות והצירים לאורכם הם פועלים, שינויים בפאצייס ("פני הסלע", מראה חיצוני) המעידים על התהליכים הגאולוגיים שפעלו בעבר, פליאומגנטיזם – כיוון השדה המגנטי של כדור הארץ בעת היווצרות הסלעים, הכרת הפאונה והאקלים שהתקיימו בזמן הגאולוגי בו הורבדו ועוד. בנוסף לחשיבותם המדעית, למחשופים יש חשיבות מעשית בהנדסה ובכלכלה. ניתוחם מאפשר להבין את תנאי הקרקע באזור המיועד לבנייה ולחיפוש מחצבים. על כן, מחשופים נחשבים ליסוד מרכזי של מדע הגאולוגיה.
ראו גם

שכבה (גאולוגיה)
סטרטיגרפיה
חבורה (גאולוגיה)
תצורה (גאולוגיה)
מחשוף בדרום-מערב גרמניה
הגבול הסלעי בין האורדוביק והסילור נחשפים בנורווגיה
מנחם רהט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  מעריב
מנחם רהט הוא עיתונאי ישראלי. בעבר שימש בתפקיד הכתב הפוליטי של "מעריב", ומאז פרישתו לגמלאות ב-2006 כותב כעיתונאי עצמאי במגוון במות מקוונות ומודפסות.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב, למד מדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת חיפה.
מראשית שנות ה-60 שימש כתב ב"מעריב", תחילה בצפת וככתב "מעריב" בצפון ישראלי, ובהמשך ככתב פוליטי עד פרישתו ב-2006. מלבד תפקידיו כעיתונאי וכפובליציסט בעיתונים ובאתרי אינטרנט שונים שירת בבית-הדין לאתיקה של מועצת העיתונות בישראל.
מתגורר ברעננה.
ספריו

ש"ס, הרוח והכוח: איך ניצחה ש"ס את הפוליטיקה הישראלית, הוצאת אלפא תקשורת, 1998.
הערות שוליים

↑   קרולינה לנדסמן, "יד ושם" עוכרי ישראל, באתר הארץ, 1 ביוני 2018
↑  גדי גולן, ‏חדשות ועסקים באותה יד, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2000
↑  ש"ס נגד המערכת המשפטית, באתר גלובס, 15 בנובמבר 1998
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266697805171  ISNI: 0000 0004 0193 0787  LCCN: n99018841  VIAF: 297264307   WorldCat (עם VIAF): 297264307 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיירה (וירג'יניה המערבית)

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 גובה:  202 מטרים
 קואורדינטות:  38°13′17″N 82°06′45″W﻿ / ﻿38.2214°N 82.1125°W﻿ / 38.2214; -82.1125 
 אזור זמן:  UTC-5
 he
 
מיירה (באנגלית: Myra) היא שטח גלילי בנפת לינקולן, וירג'יניה המערבית, ארצות הברית. העיירה שוכנת לאורך גדת הנהר מאד, 6.4 ק"מ דרומית להמלין. סניף הדואר בעיירה פעל מ-7 בספטמבר 1883 ועד שנסגר ב-19 במרץ 2011. הקהילה נוסדה במקביל להקמת סניף הדואר.
אנשים ידועים

צ'אק ייגר, טייס ניסוי
הערות שוליים

↑  Post Offices by ZIP Code, United States Postal Service
↑  Kenny, Hamill, West Virginia Place Names: Their Origin and Meaning, Including the Nomenclature of the Streams and Mountains, The Place Name Press, 1945
↑  Chuck Yeager, Biography.com, ‏31 במאי 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d8681a1d-7d37-432c-bace-17de4f5f2775
מנחם רוט

| --- | --- |

 לידה:  1975 (בן 49 בערך) ירושלים, ישראל
 תחום יצירה:  אמן
מנחם רוט (נולד ב-1975) הוא אמן, במאי, תסריטאי ומורה לקולנוע, המתרכז בזהות יהודית בכלל ובחברה החרדית בפרט.
ביוגרפיה

מנחם רוט נולד בשנת 1975 בירושלים, למשפחה מהזרם החסידי של היהדות החרדית, ויצא לשאלה. בשנת 2005 סיים בהצטיינות את לימודיו בבצלאל בירושלים במחלקה לאמנות. לאחר מכן למד לתואר שני בבית הספר למדיה שבקלן, גרמניה, וסיים את לימודיו בשנת 2008. הרצה בעבר בבית הספר לקולנוע מעלה והחל משנת 2013 הוא מרצה במחלקה לאמנות בבצלאל. רוט מלמד במגמת קולנוע שבתיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית',  ומרכז את חטיבת הביניים במגמה, ומלמד כתיבה יוצרת בטיבה העליונה.
עיקר עבודתו התמקדה בקולנוע נסיוני ובמיצבי וידאו, שהוצגו בישראל ובעולם. הסרט "רדוף" הוא הסרט הראשון באורך מלא שכתב וביים, תחת הפקתו של יוצר הקולנוע רון עופר.
מנחם חי ועובד בירושלים.
ביוגרפיה > הסרט "רדוף"

בשנת 2012 יצא לאקרנים סרטו "רדוף". הסרט נכתב ובוים על ידו עבור הרשות השנייה לטלוויזיה וקולנוע ובתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי וקרן מקור. הסרט שודר בערוץ 2, 10 והוקרן בפסטיבל דוקאביב 2012, זכה בפרס של המועצה לקולנוע בפסטיבל קולנוע דרום, הוקרן בפסטיבלים שונים מחוץ לישראל, ונרכש לשידור טלוויזיוני. הסרט היה מועמד לקבלת פרס בקטגוריה הסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דקות), מטעם פורום היוצרים הדוקומנטריים.
הסרט עוקב אחר מנחם רוט, שהיה קורבן לתקיפה מינית בהיותו נער בישיבה חסידית. לאחר עשרים שנה הוא מחליט ליצור קשר עם התוקף ומפתח עמו מערכת יחסים טעונה. במקביל, הוא מתעד את המשבר בחייו המפוצלים בין תרבות חסידית וחילונית, ובין מערכות יחסים רומנטיות מקבילות.
הערות שוליים

↑  מרצים במעלה, באתר מעלה, ‏31.5.2021
↑  קולנוע, באתר אמנויות ירושלים
↑  נירית אנדרמן, הוכרזו המועמדים לשבעה פרסי הסרט התיעודי, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחשוב ערפל

הלוגו של עמותת OpenFog שקמה במטרה לקדם את מחשוב הערפל
מחשוב ערפל (באנגלית: Fog computing) הוא מונח המתאר ארכיטקטורת מחשוב המשתמשת במכשירי קצה כדי לבצע כמות ניכרת של חישוב, אחסון ותקשורת ובכך להגביר את אפקטיביות ומהירות ניתוח הנתונים ולצמצם את העומס על רוחב הפס במחשוב הענן. הרעיון מאחורי השם 'ערפל' הוא מטאפורה לעובדה שערפל הוא הענן הקרוב ביותר לקרקע.
רקע

עיקר השימוש במחשוב ערפל הוא במערכות ענן גדולות המספקות מבני נתונים גדולים, בהם ישנו קושי הולך וגדל בגישה ספציפית למידע, בשל הכמויות העצומות של המידע שנשלחות בכל פעם. בעזרת מחשוב ערפל, ניתן לעבד את הנתונים באופן מקומי ובכך לקבל מחד זמינות גבוהה יותר בזמן אמת ולחסוך את זמן הגעת הנתונים לענן ועיבודן בו ומאידך לחסוך גם ברוחב הפס, שלולא 'מחשוב ערפל', ספק אם היה מצליח לעמוד בקצב של הגידול בכמות המידע מדי שנה.
רשת ערפל מורכבת ממישור בקרה ומישור נתונים. לדוגמה, במישור הנתונים, מחשוב ערפל מאפשר לשירותי המחשוב להתגורר בקצה הרשת. בהשוואה למחשוב ענן, מחשוב ערפל מדגיש את הקרבה למשתמשי קצה ויעדי לקוח (ומתבטא למשל בעלויות תפעול, מדיניות אבטחה, ניצול משאבים), תפוצה גאוגרפית צפופה ומודעות הקשר (לכל מה שקשור למשאבי חישוב ו- IoT), הפחתת השהיה ורוחב הפס, חיסכון להשגת איכות שירות טובה יותר (QoS) וניתוח קצה / כריית זרמים.
לרשת ערפל חשיבות רבה במימוש החזון המוביל את עולם האינטרנט של הדברים, לפיו רוב המכשירים המשמשים את בני האדם על בסיס יומיומי יחוברו זה לזה.
Openfog

ב-19 בנובמבר 2015 הקימו סיסקו מערכות, ARN, דל, אינטל, מיקרוסופט ואוניברסיטת פרינסטון את עמותת Openfog, לקידום מחשוב ערפל. מנכ"ל סיסקו מערכות הלדר אנטונס נבחר לנשיא הראשון שלה וג'ף פידר, נשיא IoT Internet, הפך למנכ"ל הראשון שלה.
מחשוב ערפל בישראל

ב-16 בינואר 2020 הודיע מפקד יחידת ממר"ם, אל"ם עומר גרוסמן על הטמעת מחשוב ערפל לראשונה בצה"ל, מחשוב ערפל שיכונה 'עננון'. מחשוב זה יצטרף ויסייע לענן הפרטי שצה"ל העלה לאוויר ב-2018, מבוסס תשתיות Red Hat.
הערות שוליים

↑  New Solutions on the Horizon—“Fog” or “Edge” Computing?, The National Law Review (באנגלית)
↑  Full Page Reload, IEEE Spectrum: Technology, Engineering, and Science News (באנגלית)
↑  Fog computing and its role in the internet of things | Proceedings of the first edition of the MCC workshop on Mobile cloud computing, dl.acm.org (באנגלית)
↑  Industrial Internet Consortium, www.iiconsortium.org
↑  יוסי הטוני, הכירו את עננון - מחשוב ערפל שצה"ל יטמיע השנה, באתר אנשים ומחשבים, ‏16 בינואר 2020
↑  יוסי הטוני, ממר"ם הקימה ענן פרטי לאינטרנט המבצעי בעשרות מיליוני שקלים, באתר אנשים ומחשבים, ‏13 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb18107575d (data)
מנחם רוטשילד

מנחם רוטשילד (23 באפריל 1914 – 7 ביולי 1994) היה ראש עיריית בת-ים בשנים 1964–1973 ו-1979–1983.
ביוגרפיה

רוטשילד נולד בשטרסבורג שבצרפת, לשלמה רוטשילד ופני בת אליוט טראב. הוא קיבל חינוך מסורתי ב"חדר" ובגיל צעיר הצטרף לתנועה הציונית. עם סיום התיכון החל ללמוד כימיה באוניברסיטת שטרסבורג, אך הפסיק את לימודיו ובשנת 1933 עלה לארץ ישראל. הוא הצטרף לגרעין של הקיבוץ הדתי חפץ חיים, עבד בפרדס, ולאחר מכן נתמנה למזכיר המשק. עם הקמת הלשכה המשותפת לעבודה בשנת 1935 נתמנה למזכירה הכללי.
בתחילת שנות הארבעים התיישב בבת-ים וניהל את מרפאת קופת החולים היחידה ביישוב. הוא היה חבר בארגון ההגנה ופעיל במפלגת מפא"י.
בשנת 1950 חבר לדוד בן ארי להתמודדות על ניהול בת ים ובמשך קרוב ל-15 שנה פעלו במשותף, כאשר בן ארי מכהן כראש המועצה, ולאחר הפיכת בת ים לעיר ב-1958 כראש העיר, ורוטשילד מכהן כסגנו וממלא מקומו תוך התמקדות בענייני הנדסה, קליטת עלייה וחינוך. לאחר שבן ארי החליט להתפטר מטעמי בריאות, מונה רוטשילד לראש העיר, ב-3 במאי 1964. רוטשילד כיהן ברציפות עד 1973, כשבקואליציה שלו נמצאים מלבד אנשי מפלגת העבודה ומפ"ם, גם נציגי המפד"ל. רוטשילד השקיע מאמצים רבים בהרחבת העיר, דבר שהביא אותו לעימות רב שנים עם ראשון לציון על 900 דונם בחולות ראשון לציון באזור הצמוד לבת ים.
לאחר הבחירות בסוף 1973 זכה המערך בראשותו ל-10 מנדטים, הליכוד ל-9 מנדטים והמפד"ל ל-2 מנדטים, המפד"ל חברה לליכוד כדי להחליפו בנציג הליכוד, יצחק ולקר, בראשות העיר. רוטשילד כיהן כמנהיג האופוזיציה העירונית, וניסה להשיב לעצמו את ראשות העיר, תוך ניצול סכסוכים פנימיים בסיעת הליכוד. לראשונה היה נראה שיצליח לשוב לראשות העיר בספטמבר 1974, לאחר ששני חברי ליכוד פרשו מסיעתם וחתמו עמו על הסכם קואליציוני. אולם ראש העיר ולקר הצליח לקנות חזרה את תמיכת השניים על ידי מינויים לסגני ראש העיר. בתחילת 1977 נעשה ניסיון שני להשיב את ראשות העירייה לידי רוטשילד, הפעם בהסכם רוטציה עם דוד מסיקה שייצג שלושה פורשים מהליכוד. לאחר שנה, בתחילת 1978 שב רוטשילד לראשות העירייה ומעמדה זאת זכה בסיבוב שני לכהונה נוספת בראשות העיר בבחירות של 1978, והוא המשיך לכהן בתפקיד עד סוף הקדנציה בשנת 1983.
רוטשילד עסק בעיקר בפיתוח העיר בת ים, בתשתיות ובבניית מוסדות חינוך. הוא תרם לכינון קשרי החוץ של בת ים עם ערים בעולם.
בתקופתו הורחבה רשת התחבורה, נבנה שובר הגלים בחוף הסלע וקודם ענף התיירות בעיר.
במשך השנים שימש כיו"ר אגודת איל"ן בבת ים וכיו"ר האגודה למלחמה בסרטן. בנוסף היה יושב ראש הוועד הציבורי להנצחת אלי כהן.
עם פטירתו בגיל 80 בשנת 1994, קיבל רוטשילד אזרחות כבוד של בת ים, ועל שמו נקרא האודיטוריום העירוני.
לקריאה נוספת

תולדות העיר בת-ים, עמותת מייסדי בת-ים, 1997
הערות שוליים

↑  הודעה בדבר בחירת ראש עירית בת ים, 6 ביולי 1964, ילקוט הפרסומים 1106
↑  הוקמה קואליציה בבת ים, מעריב, 22 בנובמבר 1965
↑  המערך חוזר לשלטון בבת ים, דבר, 16 בספטמבר 1974
↑  ישיבת ההדחה בבת ים נסתיימה כצפוי ללא הדחה, דבר, 9 באוקטובר 1974
א. סדומי, 6 סגנים לעיריית בת ים, דבר, 9 באוקטובר 1974
↑  עו"ד מסיקה נבחר ראש עיריית בת ים, דבר, 10 בפברואר 1977
↑  מנחם רוטשילד נבחר ראש עיריית בת ים, דבר, 9 בינואר 1978
↑  מנחם רוטשילד ניצח את יצחק ולקר, מעריב, 22 בנובמבר 1978
↑  הוצאה מדליה לזכר עולה הגרדום אלי כהן, מעריב, 15 במאי 1968
מטרה (נפה)

נפת מטרה (באיטלקית: Provincia di Matera) היא נפה בדרומו של מחוז בזיליקטה שבאיטליה.
הנפה משתרעת על שטח של 3,447 קמ"ר, בשנת 2005 התגוררו בה 204,328 נפש ובירתה בעיר מטרה. הנפה גובלת בנפת בארי ובנפת טאראנטו במחוז פוליה בצפון, בנפת פוטנצה במחוז בזיליקטה במערב, בנפת קוזנצה במחוז קלבריה בדרום ובים היוני במזרח.
מנחם קליין (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוקטובר 1948 (בן 75) מאה שערים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב ישראל מנחם קליין (נולד בי' בתשרי תש"ט, 13 באוקטובר 1948) הוא מלחין וזמר חסידי שכיהן כרבה של הקהילה היהודית בפרנקפורט בגרמניה. בסוף שנת 2014 התפטר מתפקידו.
ביוגרפיה

נולד וגדל בשכונת מאה שערים בירושלים למשפחה מחסידות בלז, בנם של אליעזר ולאה קליין. סבו, שלמה קליין, היה סופר סת"ם ומקורב לאדמו"ר מבלז רבי אהרן רוקח. למד בתלמוד תורה של חסידות בלז, ולאחר גיל 13 עבר ללמוד בישיבה של חסידות נדבורנה בבני ברק. בהיותו בן 19 קיבל סמיכה מרבה של בני ברק הרב יעקב לנדא. היה תלמידו ומקורב לאדמו"ר מנדבורנה רבי חיים מרדכי רוזנבוים ובמשך תקופה למד עמו בחברותא. לאחר פטירתו של האדמו"ר היה מקורב לבנו האדמו"ר רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים.
בשנות ה-80 שימש כרבו של מלון הילטון בתל אביב. במסגרת עבודתו במלון הכיר את איש העסקים היהודי מאיר רוזנטל מפרנקפורט ובהשתדלותו של קליין תרם רוזנטל להקמת בית המדרש המרכזי של חסידות נדבורנה בבני ברק, הקרויה על שמו "היכלי רוזנטל". בשנת 1994, בסיועו של רוזנטל, התמנה קליין לרב הקהילה היהודית של פרנקפורט.
בנובמבר 2014, בעקבות חשיפת פרשיית זיוף כשרות בפרנקפורט באיטליז שעמד תחת השגחת הרב קליין, פרסם ארגון ORD של רבני גרמניה האורתודוקסים הודעה לפיה אין לסמוך על השגחתו של הרב קליין. ב-26 בנובמבר התפטר מתפקידו. בעקבות זאת התכנס הרכב מיוחד של ארבעה רבנים, בראשות אב"ד פריז, לשם בירור הנושא. בדצמבר 2014 פרסם את מסקנותיו ובהן דחה את טענות ארגון ORD כנגד מערכת הכשרות של הרב קליין.
קריירה מוזיקלית

הרב קליין הוא מלחין וזמר חסידי ומשמש "בעל-מנגן" בחצר חסידות נדבורנה. הוא הלחין ושר את הלהיט "זרעא חיא וקיימא" ושר את "ותן בנו" שהלחין הרב מנחם אלבוים. כמו כן שימש כסולן בכמה מאלבומיה של מקהלת רננו חסידים ושר את לחניו של חיים בנט, בהם הלהיטים "נר לרגלי" ו"ויעשו כולם אגודה אחת".
חיים אישיים

נשוי לחדוה לבית וסרשטיין. אמה היא אחותו של הרב ישראל אריה זלמנוביץ. בתו הבכורה נשואה לבנו של הרב נתן לנדמן מחולון, אף הוא חסיד נדבורנה.
הערות שוליים

↑  רבני גרמניה: אסור לסמוך על כשרות הרב קליין, כיכר השבת, 25 בנובמבר 2014
↑  סערת הכשרות בפרנקפורט: רב הקהילה התפטר, באתר בחדרי חרדים.
↑  ועדת הבדיקה של גדולי הרבנים: זוהי רדיפה ועלילת דם, באתר שטורעם.נט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313797505171  GND: 1060450291  VIAF: 297626837   WorldCat (עם VIAF): 297626837
מחשוב ער לסביבה

מחשוב ער לסביבה (Context Aware Computing) היא מערכת היכולה להתאים את פעילותה בהתאם לנסיבות סביבתיות ללא צורך בהתערבות מפורשת של המשתמש. המערכת יודעת לשאוב נתונים רלוונטיים בדרכים רבות, כגון מידע המגיע באופן מקוון, מצב של התקנים, מידע המתקבל מחיישנים שונים, זמן, מיקום פיזי וכדומה. עיבוד המידע המתקבל במערכת עשוי לגרום לשינוי באופן פעולתה כך שתתאים לסביבה החדשה.
תכונות אופייניות למערכות מחשוב ערות לסביבה

למערכות מחשוב ערות לסביבה ישנן בדרך כלל מספר תכונות המבדילות אותן ממערכות מחשוב רגילות (Rohn, 2002):
מערכת מסתגלת – מערכת היכולה לזהות את העדפות המשתמש ולהשתנות בהתאם.
מערכת מגיבה – יודעת לצפות את צורכי המשתמש בסביבה משתנה.
מערכת פרו-אקטיבית – יודעת ליטול יוזמה ולפעול מבעוד מועד למניעת בעיות / ניצול יתרונות.
מערכת אוטונומית – יודעת לפעול באופן עצמאי ללא התערבות מפעיל.
שימושים כיום

מחשוב ער לסביבה ניתן למצוא כיום כמעט בכל תחום בו משולבות מערכות ממוחשבות. השימושים במחשוב ער לסביבה הם רבים ותלויים בעיקר במגבלות הטכנולוגיות ובעלות אל מול הצרכים.
דוגמאות פשוטות לשימושים במחשוב ער לסביבה (Erickson, 2002):
מכשיר טלפון נייד היודע להתאים את סגנון ועוצמת צלצולו לסביבה בה נמצא.
מזגן הפועל רק כאשר יש אנשים בחדר.