stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנת דוברשטיין
קורות חיים > קריירה

במהלך שתי כהונותיו של רייגן כנשיא, הוא כיהן גם כסגן ראש הסגל (1987), וכן כיהן במקביל הן כעוזר וסגן עוזר הנשיא לענייני חקיקה (1981–1983).
לפני שעבד בממשל של רייגן, הוא היה סמנכ"ל ומנהל תחום יחסי ממשל-עסקים לוועדה לפיתוח כלכלי. לאחר תפקיד זה פנה למגזר הפרטי, בין לבין תפקידיו השונים בבית הלבן, ועבד כסמנכ"ל בחברה העוסקת בלובי, "טימוטי אנד קומפני", אשר לקוחותיה הן מהמכובדות בחברות הנדרשות ללובי בקונגרס, כגון ויזה, אנהאוזר-בוש, קרייזלר, חברות תרופות כ"טבע" הישראלית וחברות ביטוח למיניהן.
הקריירה שלו בממשל החלה כסגן מזכיר העבודה בקבינט של הנשיא ג'רלד פורד, וכמנהל תחום הקונגרס וענייני פנים-ממשל, בסוכנות המנהל הכללית (GSA) הממשלתית. לפני כן כיהן במשרה ציבורית כעוזר לסנאטור יעקב יעבץ.
לאחר מכן שב דוברשטיין למגזר הפרטי וכיהן במועצות מנהלים רבות במגזר הפרטי, כגון בואינג ופאני מאי
, ובתחום הציבורי מועצת הנאמנים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. דוברשטיין השתתף גם בוועדות וצוותי חשיבה רבים בתחום החינוך, כגון ועדת הייעוץ של בית ספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד, ומרכזים חינוכיים-ציבוריים אחרים.
ב-1989 זכה במדליית הנשיא לאזרחות, השנייה בחשיבותה בין המדליות לאזרחים שמעניק נשיא ארצות הברית. עד למותו כיהן במקביל לשאר תפקידיו הרבים כיושב ראש ועדת האתיקה של הוועד האולימפי של ארצות הברית. כמו כן כיהן כסגן יושב ראש ועדת בקרה ורפורמה עצמאית של הוועד האולימפי.
בנוסף, דוברשטיין שימש כמעין יועץ פוליטי למי שהיה בעבר סגן מזכיר המדינה, ריצ'רד ארמיטאג'. ועל פי בעל הטור רוברט נובאק, שפרסם את ההדלפה של סוכנת ה-CIA ולרי פליים, דוברשטיין היה המקור לספרם של דייוויד קורן ומייקל איסיקוף בנושא פרשת ולרי פליים. לפי ספר זה ארמיטאג' הוא אחד מהאנשים אשר הדליפו את שמה של סוכנת ה-CIA לשעבר, ולרי פליים לבעל הטור נובאק.
ב-2008 הודיע בריאיון ל-CNN, על תמיכה במי שהיה אז הסנאטור והמועמד של המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, ברק אובמה, כמה ימים לפני הבחירות הכלליות. יש טוענים שזאת עקב סרובו של ג'ון מקיין למנותו כראש צוות המעבר שלו לבית הלבן.
נפטר ב-2 במרץ 2022.
הערות שוליים

↑  טימוטי אנד קומפני, אודות החברה
↑  טימוטי אנד קומפני, רשימת לקוחות
↑  מועצת המנהלים של התאגיד לממשל
↑  קנת אמ. דוברשטיין
↑  רוברט נובאק, מי אמר מה ומתי, עיתון ה"וויקלי סטנדרד" 16 באוקטובר 2006
↑  אדם לוי, יועץ לשעבר של רייגן הודיע על תמיכה באובמה, רשת CNN, פורסם ב-31 באוקטובר 2008
↑  בריאן פיילר, דוברשטיין ופנטה אומרים כי על אובמה לפעול במהירות בנושא הקבינט והכלכלה, עיתון בלומברג, 32 באוקטובר 2008
↑  ג'ו זובצקי, הדמוקרטים רואים את השביל להשגת 60 מושבים בסנאט: יומן בחירות (עדכון 1), בלומברג, 1 בנובמבר 2008
↑  ג'ון גיזי, מדוע פאוול תמך בברק?, HumanEvents.com, פורסם ב-20 באוקטובר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461503105171  ISNI: 0000 0000 4665 4801  LCCN: no2002039441  NARA: 10601943  NTA: 33359908X  VIAF: 46429015   WorldCat (עם VIAF): 46429015
אבשלום פלד

| --- | --- |

 לידה:  1961 (בן 64 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  הקריה האקדמית אונו
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגה בחיל השריון (חטיבה 7)  מפקד מחלקה בימ"מ  קב"ט שירות הביטחון הכללי  מפקד בית הספר ללוחמה בטרור במג"ב  מפקד יחידת הגדעונים  מפקד תחנת בית שמש  ראש מחלקת מבצעים במשמר הגבול  מפקד מג"ב רמון  מפקד מרחב חברון  מפקד מרחב נגב  סגן מפקד משמר הגבול  סגן מפקד מחוז ירושלים  מפקד אגף ההדרכה  סגן המפקח הכללי של משטרת ישראל  המפקח הכללי של משטרת ישראל (מ"מ)
אבשלום (אבשי) פלד (נולד ב-1961) הוא קצין במשטרת ישראל בדרגת ניצב המכהן בתפקיד סגן המפקח הכללי של משטרת ישראל. כיהן כממלא מקום המפקח הכללי של משטרת ישראל לפני מינויו של דני לוי לתפקיד המפכ"ל.
ביוגרפיה

פלד נולד ב-1961. שירת כקצין בחיל השריון והיה מפקד פלוגה. לאחר שחרורו מצה"ל שימש מאבטח בשב"כ. ב-1985 התגייס למשמר הגבול ושירת כלוחם וכמפקד מחלקה בימ"מ. ב-7 במרץ 1988 השתתף כמפקד כוח בימ"מ במבצע לחילוץ בני ערובה בפיגוע אוטובוס האימהות. בשנת 1988 הושאל לשב"כ ושימש במשך 5 שנים כקב"ט בנציגויות הישראליות באיסטנבול ובפריז. בשנת 1994 חזר למשטרת ישראל ומונה למפקד יחידת הגדעונים (יחידה 33). ב-1998 מונה למפקד תחנת בית שמש וב-2002 מונה לראש מחלקת מבצעים במשמר הגבול. בדצמבר 2004 מונה למפקד מג"ב רמון.
במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות פיקד על חטיבת אביב שעסקה בפינוי התנחלויות וטיפול בהפרות סדר במעגל הראשון. ב-2007 מונה למפקד מרחב חברון וביולי 2009 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב נגב.
ב-2011 מונה לסגן מפקד משמר הגבול, ב-2012 מונה לסגן מפקד מחוז ירושלים ושימש במשך מספר חודשים ממלא מקום מפקד המחוז. ב-2016 מונה לסגן ראש המנהלת לשיפור שירותי המשטרה בחברה הערבית ועסק בבנייה וארגון של המנהלת.
ב-2015 שוחח עם ראש מועצה אזורית מטה יהודה, משה דדון על הלבנת עבירות בנייה של פלד, ועל בקשה של דדון לשיבוץ קרוב משפחתו לתפקיד במשטרה. חוקרי משטרה האזינו בסתר לקו של דדון, במסגרת חקירת פרשת שחיתות ומין שבסופה הורשע בקבלת שוחד, והעבירו את תוכן השיחה למח"ש. פלד נחקר תחת אזהרה, בחשד להפרת אמונים ושימוש לרעה בכח המשרה, חקירה שלאחריה ראשי מח"ש סגרו את התיק הפלילי נגדו, והמליצו להעמידו לדין משמעתי ולעצור את קידומו לדרגת ניצב. המפכ"ל רוני אלשיך דחה את ההמלצה, הסתפק בהערה פיקודית וקידם את פלד. מאותה תקופה עדיין פתוח נגד פלד תיק חקירה בוועדה המקומית של מטה יהודה בנוגע לחריגה מהיתר השימוש בשטח ציבורי פתוח הצמוד לביתו ובנוגע לחריגות בניה בביתו.
ביוני 2017 הועלה לדרגת ניצב והוחלט שיקים את אגף ההדרכה ויעמוד בראשו. בתפקידו כראש אגף ההדרכה הוביל את התוכנית "מהפכת הלמידה".
במרץ 2023 מונה לסגן המפכ"ל על ידי השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר. באפריל 2024 החליט השר בן גביר למנותו למפכ"ל משטרת ישראל. המשטרה והשר לביטחון לאומי איתמר בן גביר הציגו את פלד כבוגר לימודי קרימינולוגיה באוניברסיטת וירג'יניה שבארצות הברית. פלד סירב להגיב לשאלות בקשר ללימודים אלה, לאחר פנייה של עמותת הצלחה - לקידום חברה הוגנת מסרה המשטרה שפלד השתתף בקורס של ה-FBI שבמסגרתו היו 15 שעות אקדמיות של אוניברסיטת וירג'יניה. ביולי 2024, טרם אושר מינויו על ידי הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה, נכנס פלד לתפקיד ממלא מקום המפכ"ל עם סיום כהונתו של קובי שבתאי. ב-29 ביולי 2024 הסיר פלד את מועמדותו לתפקיד המפכ"ל הקבוע, לאחר שהתעוררו קשיים במינויו.
חיים אישיים

פלד נשוי ואב לשלושה, מתגורר במושב זכריה.
הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובלימודי האסלאם מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במדעי היהדות מהקריה האקדמית אונו.
הערות שוליים

↑  תת אלוף יואל גדעון (תמונה), מעריב, 20 ביולי 1980
↑  אתר משטרת ישראל
↑  נצ"מ אבשלום פלד נכנס לתפקידו כמפקד מג"ב רמון, באתר ynet, 30 בדצמבר 2004
↑  22.8 - היום השביעי, באתר nrg‏, 22 באוגוסט 2005
עמוס הראל, לרגע נדמה היה כי החל הפינוי, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2005
↑   יהושע בריינר, מח"ש חקרה בעבר את מועמד בן גביר למפכ"ל והמליצה לא לקדמו; מקורות: הוא הפגין חוסר אמינות, באתר הארץ, 27 ביוני 2023
 גידי וייץ ויהושע בריינר, "אני אכופף אותו": השיחות בין המועמד למפכ"לות לראש המועצה שהורשע בשוחד, באתר הארץ, 2 במאי 2024
↑   יהושע בריינר ונעמה ריבה, המפכ"ל המיועד סיפח לביתו שטח פתוח; המועצה לא סגרה את תיק החקירה נגדו על בנייה לא חוקית, באתר הארץ, 10 באפריל 2024
↑  מינויים חדשים: ראש אגף הדרכה ומפקד מרחב ירקון, באתר משטרת ישראל, 29 ביוני 2017
↑  מאיר תורג'מן, איש אמונו של שבתאי, שמפקד המחוז שהודח יחליפו: זה סגן המפכ"ל החדש, באתר ynet, 12 במרץ 2023
↑  ניצב אבשלום פלד צפוי להתמנות למפכ"ל; ההכרזה - בימים הקרובים, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2024
1 2   יהושע בריינר, בן גביר הציג את מועמדו למפכ"ל כבוגר אוני' וירג'יניה. בדיקה מעלה אחרת, באתר הארץ, 19 ביוני 2024
↑  מאיר תורג'מן, טובה צימוקי, מורן אזולאי, אבשלום פלד הסיר את מועמדותו למפכ"ל - בן גביר הציע ניצב אחר, באתר ynet, 29 ביולי 2024
↑  איציק סבן, ניצב אבשלום פלד הסיר את מועמדותו לתפקיד מפכ"ל המשטרה, באתר ישראל היום, 29 ביולי 2024
↑  משה נוסבאום, ‏השר בן גביר הודיע: המפכ"ל הבא - ניצב אבשלום פלד, באתר גלובס, 8 באפריל 2024
מעבדת נפץ

מעבדת נפץ היא אתר המשמש לייצור חומרי נפץ ולהרכבת מטעני חבלה.
למרות שמעבדת נפץ (תקנית) משמשת גם כוחות סדירים לשם הרכבה של מטעני חבלה לשימוש בפעולות קומנדו, השימוש במונח רווח בעיקר לתיאור סדנאות לא תקניות המשמשות ארגוני טרור ומיליציות לשם ייצור חומרי נפץ והרכבה של מטעני חבלה, לרוב מאולתרים. לעיתים מעבדות הנפץ ממוקמות בריכוזי אוכלוסייה על מנת להקשות על האיתור וההשמדה של המעבדה, וכן להשתמש במבנים האזרחיים שסביבה כמגן אנושי. המעבדה כוללת בנוסף לסדנה גם מחסן בו מאוחסנים חביות עם חומרים שיכולים לשמש ליצירת חומר נפץ כגון דשן וזרחן וכן מטעני חבלה מוכנים. לעיתים המחסן ממוקם במרתף או מתחת לאדמה. מכיוון שמעבדות הנפץ הן מאולתרות ולא תקניות, הן לא בטיחותיות ומתרחשות בהן לא מעט תאונות, כלומר מטעני חבלה שמתפוצצים תוך כדי הכנתם ופוגעים במחבלים שמכינים אותם.
השמדת מעבדות נפץ לא חוקיות נעשית על ידי מומחי חבלה וסילוק פצצות, כוחות חיל הנדסה או חבלני משטרה, לרוב באמצעות פיצוץ מבוקר. לעיתים, בייחוד כאשר מעבדת הנפץ נמצאת בשטח עוין ומסוכן, השמדתה נעשית על ידי ירי פגזים או טילים, הפצצה מהאוויר ולעיתים רחוקות גם על ידי הריסה באמצעות דחפור משוריין.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'יימס סטיינברג

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1953 (בן 71) בוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  אקדמיית פיליפס  בית הספר למשפט של ייל  הרווארד קולג' 
 מעסיק:  אוניברסיטת טקסס באוסטין, אוניברסיטת סירקיוז 
 תפקיד:  סגן מזכיר המדינה של ארצות הברית (28 בינואר 2009–28 ביולי 2011) 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 מספר צאצאים:  2 
 
ג'יימס בי סטיינברג (בשם מלא באנגלית: James Braidy "Jim" Steinberg; נולד ב-5 ביולי 1953) הוא יועץ פוליטי ואקדמי יהודי-אמריקאי, שכיהן כמשנה למזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון (במקביל לג'ייקוב לו האחראי על התחום התקציבי), האחראי על תחום המדיניות. בנוסף הוא משמש כדיקן של בית הספר למדיניות ציבורית ע"ש הנשיא לינדון ג'ונסון באוניברסיטת טקסס, שבעיר אוסטין. שימש בעבר כסגן היועץ לביטחון לאומי בממשל קלינטון, כיועץ לקמפיין של הנשיא ברק אובמה ובין מנהלי צוות המעבר שלו.
קורות חיים

סטיינברג בעל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד (1973) ותואר שני מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל (1978). היה חבר בכיר במכון המחקר הבריטי "המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים" (1985-1987), אנליסט בכיר במכון מחקר "תאגיד ראנד" (1989-1993), מנהל תכנון מדיניות (1994-1996), וסגן היועץ לביטחון לאומי בבית הלבן (1997-2001). הוא מכהן כיום גם כחבר בכיר במכון ברוקינגס.
סטיינברג היה גם מבין צוות היהודים, דניס רוס ודן קרצר, שהכינו את נאומו של ברק אובמה כמועמד לנשיאות, בפני השדולה היהודית למען ישראל בוושינגטון, איפ"ק, ביוני 2008, זמן קצר לפני הבחירות לנשיאות. נאום זה נחשב לאחד הנאומים המפורטים ביותר עד אז של אובמה בנושאים בינלאומיים.
הערות שוליים

↑  קורי פלינטופ, מעבר: הביטחון של אובמה, MSNBC, פורסם ב-2 בדצמבר 2008
↑  ג'יי סולומון, מומחי המזרח התיכון של אובמה שמים דגש על הידברות, וול סטריט ג'ורנל, 16 ביוני 2008, עמוד A7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271239405171  CiNii: DA1289844X  GND: 170921034  ISNI: 0000 0000 4259 4987  LCCN: n91067022  NDL: 001194293  NLK: KAC201600531  NTA: 325568219  SUDOC: 067048110  VIAF: 245476820   WorldCat (עם VIAF): 245476820
ג'רי קין תומפסון

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1966 (בת 58) הייסטינגס, נברסקה (אנ')
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  מקלין 
 ידועה בשל:  נישואיה לשחקן ולפוליטיקאי האמריקאי פרד תומפסון
 השכלה:  תואר בספרות אנגלית מאוניברסיטת דפאו (אנ')
 מקצוע:  בעלת טור פרשנית פוליטית שדרנית רדיו יועצת פוליטית 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית
 בן זוג:  פרד תומפסון (2002-2015)
 מספר צאצאים:  2
 
ג'רי קין תומפסון (באנגלית: Jeri Kehn Thompson, נולדה ב-30 בספטמבר 1966) היא שדרנית רדיו, בעלת טור קבוע במגזין "The American Spectator (אנ')" ופרשנית פוליטית אמריקאית. בעברה, קין תפקדה כיועצת פוליטית עבור משרד עורכי הדין "Verner Liipfert" בוושינגטון די. סי וכן עבדה בועידת הרפובליקנים בסנאט ובוועדה הרפובליקנית הלאומית.
משנת 2002 תומפסון הייתה נשואה לפוליטיקאי ולשחקן האמריקאי פרד תומפסון עד למותו בשנת 2015.
ראשית חייה

תומפסון נולדה בהייסטינגס, נברסקה (אנ') וגדלה בנייפרוויל, אילינוי עם אמה, ויקי, אביה החורג, רון קלר ואחות הצעירה ממנה. לתומפסון תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת דפאו (אנ') באינדיאנה. במהלך לימודיה, תומפסון הייתה חברה באחוות הסטודנטיות "פי בטא פאי (אנ')".[דרוש מקור][מפני ש...]
ראשית חייה > נישואים

ג'רי קין ופרד תומפסון הכירו ב-4 ביולי 1996 בזמן ששניהם חיכו בתור לקופה בסופרמרקט.[דרוש מקור][מפני ש...] השניים נישאו ב-29 ביוני 2002 בכנסייה בנייפרוויל. נישואים אלו היו הראשונים שלה והשניים של בעלה. בזמן שנישאו, תומפסון היה בן 59 וקין הייתה בת 35.
ב-27 בספטמבר 2003, נולדה בתה הראשונה היידן. בנובמבר 2006 נולד בנה השני, סמואל.
פעילות פוליטית

על פי מקורות תקשורתיים, קין לקחה חלק במירוץ לנשיאות של בעלה כיועצת פוליטית. קין האיצה בבעלה לרוץ לנשיאות ואף הייתה אחראית לגיוס ופיטורים חלק מאנשי הצוות בקמפיין.
בנוסף לעיסוקיה, קין היא חלק מצוות הניהול של עמותת "סוזן בי. אנתוני (אנ')" שתומכת בהוצאת הפלות אל מחוץ לחוק.[דרוש מקור: לינק פגום][מפני ש...]
הערות שוליים

↑  Cottle, Michelle (2007-10-11). "Jeri Rigged". The New Republic. ISSN 0028-6583. נבדק ב-2024-03-12.
↑  "The Rise Of Jeri Thompson" (באנגלית אמריקאית). 2007-08-05. ISSN 0190-8286. נבדק ב-2024-03-12.
↑  Byron York on Fred Thompson & Jeri Thompson on National Review Online, web.archive.org, ‏2007-08-11
↑  Fred Thompson's Powerful but Mysterious Wife - Newsweek Politics - MSNBC.com, web.archive.org, ‏2007-08-19
מייקל שין

| --- | --- |

שין, 2014
 לידה:  5 בפברואר 1969 (בן 56) ניופורט, ויילס, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Michael Christopher Sheen 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ויילס 
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1991)  תיכון גלן אפן 
 בן או בת זוג:  קייט בקינסייל (1995–2003)  שרה סילברמן (2014–2018)  רייצ'ל מקאדמס (2010–2013) 
 צאצאים:  לילי מו שין 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית  פרס ג'יימס ג'ויס 
 פרופיל ב-IMDb
 
שין, 2010
מייקל כריסטופר שין (באנגלית: Michael Christopher Sheen; נולד ב-5 בפברואר 1969) הוא שחקן ולשי. גילם את הדמויות טוני בלייר בסרט "המלכה", דייוויד פרוסט בסרט "פרוסט/ניקסון", לוסיאן מנהיג אנשי הזאב בטרילוגיית סרטי האימה "מלחמת האופל" ואת המלאך אזיראפל בסדרה "בשורות טובות".
ביוגרפיה

שין נולד בעיר ניופורט, ויילס שבממלכה המאוחדת. לאיירין ומייריק שין, לשין אחות צעירה יותר בשם ג'ואנה.
אביו של שין הוא חקיין של השחקן ג'ק ניקולסון במשרה חלקית.
כשהיה בן חמש עבר עם הוריו להתגורר בליברפול שם הפך לאוהד נלהב של קבוצת הכדורגל העירונית "ליברפול".
שלוש שנים לאחר מכן חזר להתגורר בוויילס, למד בבית ספר מקיף שבעיירה פורט טאלבוט ושיחק בקבוצת הכדורגל המקומית של הכפר באגלן.
לשין הוצע חוזה מקצועני בקבוצת הפרמייר ליג הבכירה "ארסנל" לאחר שאביו של שחקן הקבוצה טוני אדמס צפה בו במדי הקבוצה הוולשית סוונסיי, שין סירב להצעה ובחר להתמקד בקריירת משחק. שין גילה עניין בתחום התיאטרון בזכות שיעורים שקיבל בבית ספרו ובזכות הוריו שהיו חברים בקבוצת שחקני דרמה חובבים. כשסיים את לימודיו התקבל ללמוד משחק ב"תיאטרון הנוער הוולשי" בקארדיף ולאחר מכן ב"האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה" שבלונדון.
קריירה > טרילוגיית טוני בלייר

שין נבחר ב-2003 לגלם את דמותו הביוגרפית של ראש ממשלת בריטניה ה-73 טוני בלייר בהפקה הטלוויזיונית של סטיבן פרירס "העסקה", הפרק הראשון ב"טרילוגיית בלייר" של התסריטאי פיטר מורגן עוסק ביחסיו של בלייר מטעם "מפלגת הלייבור הבריטית" עם הפוליטיקאי הסקוטי גורדון בראון ומתאר את עבודתם זה לצד זה בשנות ה-80 עד ההתנגשות הפוליטית הבלתי נמנעת.
ב-2006 גילם בשנית את דמותו של טוני בלייר ובפעם השנייה תחת בימויו של סטיבן פרירס בדרמה "המלכה", עלילת הסרט היא על יחסיו של בלייר עם בית המלוכה ובעיקר עם אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת (הלן מירן) בעקבות מותה הפתאומי של הנסיכה דיאנה, טרגדיה אישית של משפחת המלוכה אשר הפכה לאסון לאומי מכונן ברחבי בריטניה. שין זכה על משחקו המדויק במועמדות לפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר.
הפרק השלישי החותם את הטרילוגיה הפוליטית על חייו של טוני בלייר "מערכת יחסים מיוחדת" יצא ב-2010 התמקד על יחסיו של בלייר עם נשיא ארצות הברית ה-42 ביל קלינטון (דניס קווייד). שין זכה למועמדות לפרס אמי על הופעתו.
חיים אישיים

בשנת 1995, החל שין בזוגיות עם השחקנית האנגלייה קייט בקינסייל. ב-1999, נולדה בתם לילי מו שין בלונדון. בינואר 2003, נפרדו השניים לאחר שעברו מלונדון ללוס אנג'לס. בקינסייל שכנעה את המפיק לן וייסמן לצרף את שין לצוות השחקנים בסרט "מלחמת האופל", אך במהלך הסרט נפרדו השניים ובקינסייל החלה לצאת עם וייסמן ואף נישאה בשנה שלאחר מכן. לאחר הפרידה העביר שין את מרבית חייו בין אנגליה ללוס אנג'לס.
בשנים 2004–2010 ניהל שין מערכת יחסים עם רקדנית הבלט לוריין סטיוארט אותה פגש במופע בתיאטרון המלכותי הלאומי. לאחר מכן יצא במשך תקופה עם השחקנית רייצ'ל מקאדמס. מתחילת שנת 2014 עד לתחילת 2018, הוא יצא עם הקומיקאית שרה סילברמן.
ב-2019 הודיע שין שהוא ובת זוגו, אנה לונדברג, מצפים לילדה, שנולדה באותה השנה.
בשנת 2009 קיבל שין את התואר קצין מסדר האימפריה הבריטית.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

אותלו (1995)
מרי ריילי (1996)
ויילד (1997)
ארבע הנוצות (2002)
Heartlands‏ (2002)
צעירים יפים ומבריקים (2003)
מלחמת האופל (2003)
העסקה (2003)
טיים ליין (2003)
על פי חוקי המשיכה (2004)
אהבה מפוצלת (2004) Dirty Filthy Love
ממלכת גן עדן (2005)
מלחמת האופל 2 (2006)
המלכה (2006)
לגעת ביהלום (2006)
המוזיקה שבפנים (2007)
פרוסט/ניקסון (2008)
מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב (2009)
יונייטד המקוללת (2009)
דמדומים 2: ירח חדש (2009)
לא ייאמן (2010)
אליס בארץ הפלאות (2010)
ילד יפה (2010)
טינקרבל והסוד הקסום (2010)
טרון: המורשת (2010)
חצות בפריס (2011)
ג'יזס הנרי קרייסט (2011)
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1 (2011)
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2 (2012)
ההרפתקן: קללת קופסת מידאס (2014)
להרוג את השליח (2014)
הרחק מההמון הסואן (2015)
שבעה ימים בגיהנום (2015)
אליס מבעד למראה (2016)
יצורים ליליים (2016)
הנוסעים (2017)
כולם חוזרים הביתה (2017)
נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי (2017)
כופר נפשה (2018)
בית המטבחיים רולז (2018)
דולי ויילד המופלאה (2019)
דוליטל (2020)
Last Train to Christmas‏ (2021)
The Price of Admission‏ (TBA)
לב הַמַּאְפֵּלְיָה (TBA) - דיבוב
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

המפקח מגרה (1993)
רוק 30 (2010)
היחסים המיוחדים (אנ') (2010) - סרט טלוויזיה של HBO
דוקטור הו (2011)
הסקס של מאסטרס (2013–2016)
אוצרות בבל (2014)
שבעה ימים בגיהנום (2015) - סרט טלוויזיה של HBO
משפחת סימפסון (2017) - דיבוב
הטובות לקרב (2019)
בשורות טובות (2019 - הווה)
הבן האובד (2019–2021)
השעשועון (2020)
מבוימים (2020–הווה)
סנדמן (2022)
Vardy v Rooney: A Courtroom Drama‏ (2022)
הכל בשבילה (2023) Best Interests
The Way‏ (2024)
שערורייה מלכותית למדי (2024) (אנ')
הערות שוליים

↑  טוני וסוזן - אוסטן רייט | ידיעות ספרים שאוהבים, באתר www.ybook.co.il
| מלחמת האופל |
| --- | --- | --- |
| סרטים | מלחמת האופל • מלחמת האופל: אבולוציה • מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב • מלחמת האופל: התעוררות • מלחמת האופל: מלחמות הדם |  |
| שחקנים | קייט בקינסייל • סלנה • מייקל קורבינוס • תיאו ג'יימס • ביל ניי • מייקל שין • אלכסנדר קורבינוס • לוצ'יאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431221105171  PLWABN: 9810696256805606  BIBSYS: 7020591  BNE: XX1670772  BnF: cb155455004 (data)  CANTIC: a10887337  GND: 135605563  ISNI: 0000 0001 0879 0738  LCCN: n95112052  LNB: 000324821  MusicBrainz: c3d41227-9677-43b4-b3e8-9bf8bcd29618  NKC: xx0042877  NLA: 35516914  NLK: KAC2020L4814  NTA: 277310741  RERO: 02-A003826666  SNAC: w6b57mpq  SUDOC: 079235530  Trove: 981501  VIAF: 23361489   WorldCat (עם VIAF): 23361489
פאביו קנבארו

פאביו קנבארו (באיטלקית: Fabio Cannavaro; נולד ב-13 בספטמבר 1973) הוא מאמן כדורגל איטלקי וכדורגלן עבר ששיחק בעמדת הבלם. בעברו שימש כקפטן נבחרת איטליה, עמה זכה במונדיאל 2006, והחזיק בשיא ההופעות בתולדות הנבחרת. קנבארו נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים בעולם וזכה בתוארי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם בשנת 2006.
קריירת משחק

נולד בנאפולי והחל לשחק כילד בקבוצה המקומית נאפולי בתור הזהב שלה, עת במועדון שיחקו גם דייגו מראדונה וצ'ירו פרארה. תחילה היה אחד מהילדים אשר תפקידם להביא את הכדורים לקבוצת הבוגרים (במונדיאל 1990 שימש קנבארו בתפקיד זה בעת שמראדונה ונבחרת ארגנטינה הדיחו את איטליה במשחק חצי הגמר באצטדיון סאן פאולו). אך עד מהרה הבחינו ביכולותיו ככדורגלן וב-7 במרץ 1993 הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק נגד יובנטוס באצטדיון דלה אלפי.
לאחר שנתיים בהן שיחק כבלם בהרכב הראשון, נאלצה נאפולי, אשר הייתה שרויה במשבר כספי, למכור את קנבארו, ובקיץ 1995 הצטרף לקבוצת פארמה, מחזיקת גביע אופ"א. פארמה הייתה באותה עת אחת הקבוצות החזקות בסרייה A. יחד עם המגן ליליאן טוראם והשוער ג'אנלואיג'י בופון ובהדרכתו של המאמן קרלו אנצ'לוטי יצרו קנבארו וחבריו את ההגנה החזקה ביותר בליגה האיטלקית. ב-1997, סיימה הקבוצה במיקום הגבוה בתולדותיה – המקום השני, מרחק נקודה אחת בלבד מהאלופה יובנטוס. בשבע שנותיו במועדון, זכה קנבארו בגביע אופ"א ובגביע האיטלקי (שניהם בעונת 1998/1999).
בקיץ 2002, נמכר לאינטר מילאנו תמורת 32 מיליון אירו. אולם השנתיים בהן שיחק ב"נראזורי", אשר אומנו על ידי הקטור קופר, נחשבו כאכזבה יחסית. יכולתו הייתה בינונית והוא סבל מפציעות רבות. בקיץ 2004, אחרי אליפות אירופה לאומות, בה נכשלה נבחרת איטליה (כולל קנבארו ששיחק במדיה) כישלון חרוץ, הציע לו המאמן פאביו קאפלו חוזה ביובנטוס, אותה החל אז לאמן. לקנבארו יועד תפקיד מרכזי בקבוצה המחודשת שבנה קאפלו. הוא חזר לשתף פעולה עם ליליאן טוראם וג'אנלואיג'י בופון, חבריו מפארמה ויחדיו הם יצרו שוב את קו ההגנה המצטיין של הליגה האיטלקית.
שתי העונות שלו ביובנטוס הסתיימו בשתי אליפויות. הגנת יובנטוס נחשבה באותן שנים כאחת מהחזקות ביותר בכל אירופה, מעמדו של קנבארו עלה והוא ביסס את מעמדו כאחד מטובי הבלמים בעולם.
מיד לאחר טורניר הגביע העולמי של 2006 ועם קריסתה של יובנטוס בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א', הצטרף קנבארו למאמנו קאפלו ולחברו למדי יובנטוס, אמרסון, ועבר לריאל מדריד והיה שותף לזכיית הקבוצה באליפות ספרד כבר בעונתו הראשונה, ב-19 במאי 2009 חתם קנבארו בקבוצתו לשעבר יובנטוס, לאחר שחוזהו בריאל מדריד תם.
ביוני 2010 חתם קנבארו על חוזה באל-אהלי דובאי, אך נופה מהקבוצה כעבור שנה.
ביולי 2011 הודיע על פרישתו מכדורגל.
נבחרת לאומית

מהיותו נער, שיחק קנבארו בכל הנבחרות הצעירות של איטליה. הוא אף היה שותף לנבחרת עד גיל 21, אותה אימן צ'זרה מאלדיני, אשר זכתה בשתי אליפות אירופה רצופות (1994, ו-1996). בקיץ 1996 הוא נטל חלק באולימפיאדת אטלנטה במדי הנבחרת האולימפית. את חולצת הנבחרת הבוגרת הוא לבש לראשונה בינואר 1997, במשחק מוקדמות מונדיאל 1998 נגד צפון אירלנד. מאז ועד היום קנבארו נחשב כמעוז ההגנה האיטלקית, לרוב, לצד אלסנדרו נסטה אשר מרכיב יחד עמו קו הגנה הנחשב לאחד הטובים ביבשת. קנבארו השתתף במונדיאל 1998, בו הודחה איטליה בדו-קרב בעיטות עונשין מול המארחת והאלופה צרפת. ביורו 2000 שוב נוצחו האיטלקים על ידי הצרפתים, הפעם בגמר. במונדיאל השני של קנבארו, מונדיאל 2002, הודחו קנבארו והנבחרת האיטלקית בשמינית הגמר על ידי קוריאה הדרומית.
במונדיאל 2006 איטליה לא הבריקה במיוחד בשלב הבתים המוקדמים, אבל הציגה הגנה חזקה בראשותו של קנבארו וספגה רק שער אחד עד למשחק הגמר, וגם זה היה שער עצמי. במהלך הטורניר ערך קנבארו את הופעתו ה-95 ובכך הפך לשחקן עם מספר ההופעות הרביעי בגודלו בנבחרת. במשחק הגמר, אשר התעלה לרמה גבוהה של ההגנות, ניצחה לבסוף איטליה לאחר הארכה ודו-קרב בעיטות עונשין. קנבארו, הקפטן הוותיק של נבחרת איטליה, זכה לקבל לידיו את גביע העולם ולהניפו לקול תשואות האוהדים האיטלקיים.
היו לו 136 הופעות (מתוכן ב-70 היה קפטן) והוא שיאן ההופעות של נבחרת איטליה בכדורגל.
קריירת אימון

לאחר פרישתו של מרצ'לו ליפי מאימון, מונה קנבארו למאמנה של קבוצת גואנגג'ואו אוורגראנד הסינית, שאותה אימן ליפי לפני הפרישה. 
ב-9 ביוני 2016 התמנה לתפקיד מאמן טיינג'ין קואנג'יאן מליגת המשנה הסינית.
חיים אישיים

קנבארו נשוי לדניאלה ולהם שלושה ילדים. גם אחיו של פאביו, פאולו קנבארו, היה כדורגלן ושיחק עד 2017 במועדון ססואולו כמגן. ב-2007 יסדו פאביו קנבארו והכדורגלן בן עירו, צ'ירו פרארה, קרן שמטרתה לסייע ברכישת ציוד מחקרי וציוד ניתוחי למחלת הסרטן לבתי חולים בעירם, נאפולי.
בפברואר 2015 נידון לעשרה חודשי מאסר בפועל בשל כניסה לנכס שהוחרם ממנו על ידי המשטרה.
תארים > כשחקן

גביע אופ"א: 1998/1999
קופה איטליה: 1998/1999, 2001/2002
הסופר קאפ האיטלקי: 1999
אליפות ספרד:  2006/2007,  2007/2008
גביע העולם: 2006
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 1994, 1996
השחקן המצטיין של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 1996
נבחרת היורו: 2000
כדורגלן השנה בעולם: 2006
כדור הזהב: 2006
כדור הכסף של המונדיאל: 2006
נבחרת הטורניר של המונדיאל: 2006
כדורגלן השנה בליגה האיטלקית: 2006
נבחרת השנה של אופ"א: 2006
FIFPRO World 11:‏ 2006, 2007
היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי: 2014
הרכב כל הזמנים של יובנטוס: 2017
תארים > כמאמן

הליגה הסינית הראשונה: 2016
ליגת העל הסינית בכדורגל: 2019
הסופר קאפ הסיני: 2018
מאמן השנה בסין: 2017
תארים > עיטורים

אביר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה: 2000
עיטור הזהב על הצטיינות בספורט של הוועד האולימפי האיטלקי: 2006
קצין במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה: 2006
הערות שוליים

↑  בית המשפט קבע: פאביו קנבארו ייכנס לכלא לעשרה חודשים, באתר וואלה, 25 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810697935705606  BNE: XX4681076  BnF: cb15773566j (data)  GND: 13928673X  ICCU: UBOV184493  ISNI: 0000 0001 2146 0573  LCCN: no2009188157  SUDOC: 158937333  VIAF: 103073636   WorldCat (עם VIAF): 103073636
יחסי איי מרשל – ישראל

| יחסי איי מרשל – ישראל |
| --- | --- |
איי מרשל: ישראל
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

איי מרשל: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
181: 22,072
אוכלוסייה
36,797: 10,023,983
תמ"ג (במיליוני דולרים)
284: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,718: 50,868
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי איי מרשל–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין איי מרשל לבין מדינת ישראל.
מייקל רונן מוגדר כשגריר ישראל ב-13 מדינות באי האוקיינוס השקט, כולל איי מרשל. היחצ"ן רני רהב משמש כקונסול הכבוד של איי מרשל בישראל.