stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארל לארסון
Midvinterblot ("קורבן אמצע החורף")

קארל לארסון החשיב את עבודותיו המונומנטליות - ציורי הפרסקו שלו בבתי ספר, מוזיאונים ובניינים ציבוריים אחרים, כעבודות החשובות ביותר שלו. עבודתו המונומנטלית האחרונה, "Midvinterblot" ("קורבן אמצע החורף"), ציור בצבעי שמן בגודל 6x14 מטרים שהשלים ב-1915, הוזמן עבור קיר במוזיאון הלאומי של שוודיה בסטוקהולם (אשר קירותיו עוטרו כבר בכמה ציורי פרסקו של לארסון), אך נדחה לקראת השלמתו על ידי מועצת המוזיאון. הפרסקו מתאר את הקרבתו של המלך המיתולוגי דומלדה במקדש אופסלה.
באוטוביוגרפיה שלו "Jag" ("אני"), שפורסמה לאחר מותו, הצהיר לארסון על מרירותו ואכזבתו בשל דחייה זו, של היצירה שהחשיב כגדולה בהישגיו:
"גורלו של "Midvinterblot" שבר אותי! אני מודה בכך בזעם עמוק. ועדיין, היה זה כנראה הדבר הטוב ביותר שיכל לקרות, כיוון שהאינטואיציה שלי אומרת לי - שוב! - שציור זה, על כל חסרונותיו, יכובד בעתיד, לאחר לכתי, במיקום טוב הרבה יותר."
מאידך הודה לארסון, באותה אוטוביוגרפיה, כי ציורי משפחתו ובית המשפחה:
"הפכו לחלק הנגיש והמתמשך ביותר של עבודת חיי. כיוון שציורים אלו הם לבטח ביטוי אותנטי של אישיותי, של רגשותי העמוקים ביותר, ושל כל אהבתי חסרת הגבולות לאשתי ולילדיי."
פולמוס ה"Midvinterblot" נמשך עוד שנים רבות בשל מאבקים בין אסכולות שונות של אמנים שוודים. ב-1987 הפרסקו אף הוצע למוזיאון בחינם, בתנאי שיעטר את הקיר הריק לו יועד, אך המוזיאון דחה את ההצעה והציור נמכר לאספן היפני הירושי אישיזוקה. ב-1992 הסכים האספן להשאיל אותו למוזיאון עבור תערוכה של ציורי קארל לארסון, במסגרתה הציור נתלה במקום המיועד. אהדת הציבור שינתה את תפיסתם של המומחים לגביו, ובעזרת תרומות פרטיות התאפשר למוזיאון לקנות את הציור מהירושי אישיזוקה ב-1997 ולהציגו תמידית במקום בו אמור היה להיות מוצג מלכתחילה.
גלריה

המטבח (1898)
בוקר חג המולד (1894)
ארוחת בוקר תחת השדר הגדול (1896)
אידיליה בסטודיו. אשת האמן ובתם (קארין וסוזאנה, פריז, 1885)
ספריו

De mina ("אהוביי"), 1895 (ISBN 91-0-048339-7)
Ett hem ("בית"), 1899 (ISBN 0-399-20400-8 ,ISBN 0-86315-549-9)
Larssons ("הלארסונים"), 1902 (ISBN 91-85500-22-4)
Spadarvet — mitt lilla lantbruk ("החווה", עם לילה לנטברוק), 1906 (ISBN 0-399-20541-1)
Åt solsidan ("בצד השמש"), 1910 (ISBN 91-85500-24-0 ,ISBN 1-870180-01-1)
Andras barn ("ילדיהם של אחרים"), 1913 (ISBN 9149043358)
Jag ("אני"), 1931 (ISBN 0-941016-91-9)
לקריאה נוספת

Carl and Karin Larsson : Creators of Swedish Style ISBN 0-8212-2713-0
The World of Carl Larsson ISBN 1-932043-21-7
Home: Through the Paintings of Carl Larsson ISBN 1-59583-056-1
הערות שוליים

↑  How to pronounce Karin Bergöö, O Forvo (בשוודית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274226505171  PLWABN: 9810667626105606  AGSA: 11006  BIBSYS: 90086003  BNE: XX994674  BnF: cb11911166h (data)  CiNii: DA10238643  GND: 118569821  ISNI: 0000 0001 1020 2579  KulturNav: 499ecba4-945b-4cd1-88a2-40df6bda5d47  LCCN: n79106337  LNB: 000106917  NDL: 00446925  NKC: jn20000701010  NLA: 36532500  NLK: KAC2018P7176  NSK: 000134341  NTA: 070645809  RERO: 02-A023120833  RKD: 48158  SELIBR: 221954  SNAC: w65t6f09  SUDOC: 026967170  Trove: 1276665  ULAN: 500006371  VcBA: 495/43984  VIAF: 4932213   WorldCat (עם VIAF): 4932213 
ערב חג המולד (1904)
קורבן אמצע החורף, 1915
קורבן אמצע החורף (בראש הצילום) במוזיאון הלאומי של שוודיה בסטוקהולם, צילום מ-2008
קארל לנדרי

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1983 (בן 41) מילווקי שבויסקונסין
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטרים
 מספר:  24
 מכללה:  אוניברסיטת וינסנס   אוניברסיטת פרדו
 דראפט:  בחירה מספר 31, 2007 סיאטל סופרסוניקס
 קבוצות כשחקן
 2007 - 2010   2010 - 2011   2011 - 2012   2012 - 2013   2013 - 2015   2015 - 2016:  יוסטון רוקטס   סקרמנטו קינגס   ניו אורלינס הורנטס   גולדן סטייט ווריורס   סקרמנטו קינגס   פילדלפיה 76'
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה של העונה ב-NBA ‏ (2008)
קארל כריסטופר לנדרי (באנגלית: Carl Christopher Landry; נולד ב-19 בספטמבר 1983 במילווקי, ויסקונסין) הוא כדורסלן אמריקאי שגובהו 2.06 מטר המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת מכללות

לנדרי החל את קריירת המכללות שלו בעונת 2002\2003 באוניברסיטת וינסנס שבאינדיאנה, ממנה יצאו השחקנים שון מריון ובוב מקאדו ל-NBA. הוא השיג ממוצעים של 14.7 נקודות ו-7.8 ריבאונדים אך נעדר בחצי מהעונה עקב שבר בידו. בעונתו השנייה הוא הפך לשחקן המוביל בקבוצתו כשקלע 19.6 נקודות עם 8.9 ריבאונדים ו-2.3 חסימות בממוצע למשחק. הוא נבחר ל-First-Team Junior College All-American ולMVP של המחוז.
לנדרי עבר לאוניברסיטת פרדו שגם כן באינדיאנה. בעונת 2004\2005, עונתו הראשונה שם, הוביל את המחוז בממוצע נקודות למשחק, 18.2, ואת קבוצתו בריבאונדים. משחקו הטוב ביותר של לנדרי בעונה הזו היה נגד אוניברסיטת המדינה של מישיגן בו הוא קלע 31 נקודות כשקלע 11 מ-12 הזריקות שזרק מהשדה. באותה עונה הוא קלע בדאבל פיגרס 22 פעמים, ורשם דאבל דאבל 6 פעמים. למרות שפיספס את שלושת המשחקים האחרונים של העונה בעקבות פציעה בברך הימנית, הוא נבחר לחמישייה השנייה של ה-BIG TEN.
אחרי שהחלים מהפציעה שגרר מהעונה הקודמת, חזר לנדרי לשחק תחת המאמן החדש מאט פיינטר. הוא קלע שיא קריירה של 35 נקודות נגד אוניברסיטת דרום אלבמה. לנדרי נפצע בברכו פעם נוספת שלושה משחקים בלבד אחרי משחק השיא שלו. לנדרי החליט לא לשחק יותר בעונת 2005\2006 כדי להגיע לעונה הבאה כשיר לגמרי. היעדרותו הארוכה של לנדרי מהמגרש, ביחד עם היעדרותו של דייוויד טיג גרמו לכך שפרדו ניצחה רק 16 פעמים בשתי עונות.
בעונתו השלישית בפרדו הוא הוביל את קבוצתו בנקודות ובריבאונדים. בשלושת השבועות הראשונים של העונה הוא נבחר לפרס שחקן ה-BIG TEN של השבוע, כשהוא הופך לשחקן הראשון במחוז ה-BIG TEN שעושה זאת. לנדרי גם היה אחד משני השחקנים היחידים בליגה שלו שדורגו בחמישייה הראשונה בשתי קטגוריות, קליעת נקודות והורדת ריבאונדים בממוצע למשחק. בנוסף, בנקודות בממוצע למשחק, הוא דורג בשלישייה הראשונה ביחד עם אדם הלסקה ואלנדו טאקר.
קריירת NBA

ב-28 ביוני 2007 נבחר לנדרי בבחירה מספר 31 בדראפט 2007 על ידי הסיאטל סופרסוניקס. הוא הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס תמורה לבחירת דראפט עתידית. לנדרי לא השתתף ב-33 משחקים מתוך 36 המשחקים הראשונים של העונה אבל בהמשך העונה הוא התחיל לקבל דקות משמעותיות ועזר למלא את מקומו של חברו הפצוע לקבוצה, יאו מינג. לנדרי הפך לשחקן מפתח במהלך רצף 22 הניצחונות הרצופים של קבוצתו, רצף הניצחונות השני באורכו בהיסטוריה של ליגת ה-NBA. בסוף העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה ב-NBA. בפלייאוף של אותה עונה, במשחק השלישי בסדרה מול יוטה ג'אז הוא איבד שן, ובאותו משחק הוא חסם בשנייה האחרונה את דרן ויליאמס ומנע הארכה, ועזר לרוקטס לנצח במשחק 94-92.
בסיום עונתו הראשונה ביוסטון, הוא הפך לשחקן חופשי מוגבל. ב-24 בספטמבר 2008 הוא חתם על חוזה בשארלוט בובקאטס, בו הוא אמור להרוויח 9 מיליון דולר בשלוש שנים. יום אחד לאחר מכן, הרוקטס השוו את ההצעה, ולנדרי הסכים לחבור אליהם לעונה שנייה. במשחק מול אינדיאנה פייסרס חברו לקבוצה טרייסי מקגריידי לא שיחק, ולנדרי עלה מהספסל כדי לקלוע 15 נקודות ולהוריד 10 ריבאונדים, הדאבל דאבל הראשון בקריירת ה-NBA שלו. עוד משחק שיא שהיה לו באותה עונה היה נגד הניו ג'רזי נטס, בו הוא הוביל את קבוצתו בנקודות כשקלע 18 באחוזים מושלמים, 5 מ-5 מהשדה ו-8 מ-8 מקו העונשין. את העונה הוא סיים כשחקן השישי של הרוקטס, והוא הוביל אותם באחוזים מהשדה.
ב-17 במרץ 2009 ב-4:00 לפנות בוקר ביוסטון, טקסס מכוניתו של לנדרי נפגעה על ידי מכונית שסטתה אל כיוונו. שתי המכוניות התנגשו בשנית כשהם עשו פניית פרסה. כשלנדרי יצא ממכוניתו כדי לאמוד את הנזק, הוא נורה ברגלו והחשודים ברחו. הפציעה שלו הייתה שטחית, והוא חזר לשחק אחרי שלושה שבועות בלבד מאז האירוע.
בעונתו השלישית ברוקטס לנדרי קיבל הרבה דקות בזכות היעדרותו של יאו מינג מהמגרש, שהחלים מפציעה. ב-18 בדצמבר 2009 איבד לנדרי שלוש שיניים בהתנגשות עם דירק נוביצקי כשניסה לסחוט ממנו עבירת תוקף במשחק החוץ נגד דאלאס מאבריקס. נזק נגרם גם לנוביצקי, ששברי שיניו של לנדרי חדרו לתוך מרפקו. במשחק הבא לנדרי השווה את שיא הקריירה שלו כשקלע 27 נקודות. הוא השיג את שיא הקריירה החדש שלו כשקלע 31 נקודות בהפסד לפיניקס סאנס. לנדרי פתח לראשונה בקריירה בחמישייה במשחק נגד מיאמי היט.
ב-18 בפברואר 2010 הועבר לנדרי לסקרמנטו קינגס בטרייד משולש בו הרוקטס קיבלו את קווין מרטין וטרייסי מקגריידי עבר לניו יורק ניקס. בקינגס הוא פתח בחמישייה בכל העונה. כשלנדרי שיחק מול הרוקטס, קבוצתו הקודמת הוא השיג דאבל דאבל של 21 נקודות ו-10 ריבאונדים בניצחון הקינגס. לנדרי השיג ממוצעי קריירה בנקודות (18.0), ריבאונדים (6.5), חטיפות, אסיסטים ודקות. לראשונה בקריירה שלו לנדרי לא השתתף בפלייאוף.
ב-14 באפריל 2010 הקינגס האריכו את חוזהו של לנדרי לעונת 2010\2011.
ב-24 בפברואר 2011 שלחו הקינגס את לנדרי בטרייד לניו אורלינס הורנטס בתמורה למרכוס ת'ורנטון.
סטטיסטיקה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2015/2016.‏
סטטיסטיקה ב-NBA > עונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007/2008 | יוסטון | 42 | 0 | 16.9 | 0.616 | 0.000 | 0.661 | 4.9 | 0.5 | 0.4 | 0.2 | 8.1 |
| 2008/2009 | יוסטון | 69 | 0 | 21.3 | 0.574 | 0.333 | 0.813 | 5.0 | 0.6 | 0.4 | 0.4 | 9.2 |
| 2009/2010 | יוסטון | 52 | 1 | 27.2 | 0.547 | 0.000 | 0.839 | 5.5 | 0.8 | 0.5 | 0.9 | 16.1 |
| 2009/2010 | סקרמנטו | 28 | 28 | 37.6 | 0.520 | 0.333 | 0.741 | 6.5 | 0.9 | 1.0 | 0.6 | 18.0 |
| 2010/2011 | סקרמנטו | 53 | 16 | 26.5 | 0.492 | 0.000 | 0.721 | 4.8 | 0.9 | 0.6 | 0.4 | 11.9 |
| 2010/2011 | ניו אורלינס | 23 | 10 | 26.2 | 0.527 | 0.000 | 0.795 | 4.1 | 0.6 | 0.4 | 0.5 | 11.8 |
| 2011/2012 | ניו אורלינס | 41 | 8 | 24.4 | 0.503 | 0.000 | 0.799 | 5.2 | 0.9 | 0.3 | 0.3 | 12.5 |
| 2012/2013 | גולדן סטייט | 81 | 2 | 23.2 | 0.540 | 0.333 | 0.817 | 6.0 | 0.8 | 0.4 | 0.4 | 10.8 |
| 2013/2014 | סקרמנטו | 18 | 1 | 12.9 | 0.517 | 0.000 | 0.824 | 3.2 | 0.3 | 0.2 | 0.1 | 4.2 |
| 2014/2015 | סקרמנטו | 70 | 15 | 17.0 | 0.515 | 0.000 | 0.820 | 3.8 | 0.4 | 0.2 | 0.2 | 7.2 |
| 2015/2016 | פילדלפיה | 36 | 12 | 15.8 | 0.556 | 0.462 | 0.736 | 4.1 | 0.9 | 0.3 | 0.3 | 9.8 |
| קריירה |  | 513 | 93 | 22.5 | 0.535 | 0.300 | 0.785 | 4.9 | 0.7 | 0.4 | 0.4 | 10.8 |
סטטיסטיקה ב-NBA > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007/2008 | יוסטון | 6 | 0 | 17.7 | 0.423 | 0.000 | 0.750 | 4.7 | 0.0 | 1.2 | 0.5 | 5.7 |
| 2008/2009 | יוסטון | 13 | 0 | 18.5 | 0.557 | 0.000 | 0.576 | 3.9 | 0.2 | 0.3 | 0.4 | 7.5 |
| 2010/2011 | ניו אורלינס | 6 | 6 | 35.5 | 0.456 | 0.000 | 0.917 | 5.0 | 1.0 | 0.7 | 0.5 | 15.8 |
| 2012/2013 | גולדן סטייט | 12 | 3 | 20.5 | 0.520 | 0.000 | 0.731 | 5.2 | 1.4 | 0.6 | 0.2 | 11.8 |
| קריירה |  | 37 | 9 | 21.7 | 0.504 | 0.000 | 0.745 | 4.6 | 0.7 | 0.6 | 0.4 | 9.9 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

↑  Carl Landry career stats באתר NBA.com
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
לנדרי במדי יוסטון רוקטס נגד קארון באטלר
קוטראג

קוטראג היה מנהיג בולגריה של הוולגה לאחר מות אביו, קובראט, בשנת 643 ואח של בטבאיאן, של קובר, של אלצק ושל אספרוך.
קוטראג הנהיג את השבטים הבולגרים שתפסו את הטריטוריות מהן נוצרה בולגריה של הוולגה והמשיך להנהיגה לאחר מות אביו וחלוקת הבולגרים לחמש חטיבות נפרדות המונהגות על ידי חמשת בני קובראט.
ממשיכיו של קוטראג התאסלמו ואיתם תושבי בולגריה של הוולגה.
צ'ארלס פרנסיס הול

| --- | --- |

 לידה:  1821 רוצ'סטר, ניו המפשייר, ניו המפשייר, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בנובמבר 1871 (בגיל 50 בערך) Thank God Harbor, גרינלנד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Thank God Harbor 
 מקום מגורים:  סינסינטי 
 חתימה:   
 
צ'ארלס פרנסיס הול (באנגלית: Charles Francis Hall;‏ 1821 – 8 בנובמבר 1871) היה חוקר אמריקני של האזור הארקטי, הידוע בעיקר בנסיבות המסתוריות סביב מותו בעת שהוביל את "משלחת פולריס" בחסות ארצות הברית בניסיון להיות הראשון להגיע לקוטב הצפוני. הול חזר לאונייה ממסע חקר והתמוטט. לפני מותו הוא האשים את אנשי הצוות שהרעילו אותו. ניתוח שבוצע לאחר הוצאת גופתו מהקבר ב-1968 חשפה שהוא בלע כמות גדולה של ארסן בשבועיים האחרונים לחייו.
ראשית חייו

מעט ידוע על ראשית חייו של הול. הוא נולד ברוצ'סטר, ניו-המפשייר, או במדינת ורמונט לפני שעבר לרוצ'סטר בגיל צעיר, שם התמחה כנפח בגיל צעיר. בשנת 1840 התחתן ונסע מערבה. הוא הגיע לסינסינטי בשנת 1849, שם נכנס לעסקים כעושה חותמות וצלחות חרוטות. מאוחר יותר הוציא עיתון משלו, שמאוחר יותר שינה את שמו ל"סינסינטי דיילי".
משלחת ארקטית ראשונה

בסביבות 1857, הול התעניין באזור הארקטי ובילה את השנים שלאחר מכן בלימוד הדיווחים של חוקרים קודמים ועשה ניסיון לגייס כספים למשלחת, שנועדה בראש ובראשונה ללמוד את גורלה של המשלחת האבודה של ג'ון פרנקלין.
הול יצא למסע הראשון שלו על ספינה בפיקודו של קפטן סידני א. בודינגטון מניו בדפורד. הם הגיעו עד האי באפין. שם האוניה "ג'ורג' הנרי" נאלצה לעבור את החורף. האינואיטים המקומיים סיפרו להול על שרידים של מיזם הכרייה של מרטין פרובישר במפרץ פרובישר, אליו יצא הול לבדוק את הפרטים מקרוב. הוא נעזר במדריכי האינואיטים החדשים, הבעל והאישה איפרוביק וטאקוליטוק.
הול גם מצא את מה שהוא ראה כעדות לכך שחלק מחברי המשלחת האבודה של ג'ון פרנקלין עדיין עשויים להיות בחיים. בשובו לניו-יורק, גייס הול את הוצאת הספרים של האחים הארפר לפרסם את דיווחו על המשלחת - "מחקרים ארקטיים וחיים בין אסקימוסים". הספר נערך על ידי ויליאם פרקר סנואו. השניים הגיעו בסופו של דבר למחלוקת - בעיקר בגלל העריכה האיטית של סנואו. סנואו מאוחר יותר טען שהול השתמש ברעיונותיו לחיפוש אחרי פרנקלין בלי לתת לו קרדיט.
משלחת ארקטית שנייה

במהלך שנת 1863 תכנן הול מסע נוסף כדי לחפש רמזים נוספים על גורלו של פרנקלין, כולל מאמצים למצוא ניצולים או את רשומותיהם הכתובות. בניסיון הראשון, הוא תכנן להפליג באוניה גדולה אבל הפלגה לא התבצעה, כנראה בשל חוסר בתקציב שנגרם עקב מלחמת האזרחים האמריקאית ומערכת היחסים הגרועה עם המשתתף השני במשלחת פרקר סנואו. לבסוף, ביולי 1864, יצאה משלחת קטנה בהרבה באוניה "מונטיצ'לו".
במהלך המסע השני אל האי המלך ויליאם, הול מצא שרידים וחפצים ממשלחת פרנקלין, וערך חקירות נוספות על גורלם בעזרת ילידי המקום. הול הבין בסופו של דבר שסיפוריהם אינם מהימנים, או עקב הפרשנויות האופטימיות יתר על המידה שנתן לסיפורים אלה. הוא גם התאכזב מהאינואיטים על ידי הגילוי כי הגופות של שרידים משלחת של פרנקלין העידו כי הן הושארו לנפשם ומתו ברעב. הוא לא העלה על דעתו שהמקומיים לא היו יכולים לספק מזון לקבוצה כה גדולה נוספת של ניצולים.
משלחת פולאריס ומוות

המסע השלישי של הול היה שונה לחלוטין. הוא קיבל מענק של 50 אלף דולר מהקונגרס האמריקני לפקד על משלחת לקוטב הצפוני על אוניית הצי "פולריס". החבורה שיצאה איתו כללה 25 איש ביניהם גם את ידידו הוותיק של הול, בודינגטון, כמנהל השייט, ג'ורג' טייסון כנווט, ואמיל בסלס כרופא וראש הצוות המדעי. המשלחת נפגעה מהתחלה עקב התפצלותה לקבוצות יריבות. סמכותו של הול התערערה והמשמעת נשברה.
"פולאריס" הפליגה לתוך מפרץ הול - ב־10 בספטמבר 1871, ועגנה בחורף בצפון גרינלנד. בסתיו ההוא, בשובו לספינה ממסע במזחלת עם מדריך אינואיטי לפיורד שהם עגנו בו, שאותו כינה "ניומן ביי", חלה הול לפתע לאחר ששתה כוס קפה. הוא התמוטט, במה שתואר כהתקף. במשך השבוע שלאחר מכן, הוא סבל מהקאות, ואז נראה כי מצבו השתפר לכמה ימים. באותה תקופה הוא האשים כמה מחברי הספינה, כולל בסלס, שהרעילו אותו. זמן קצר לאחר מכן החל הול לסבול מאותם תסמינים, ומת ב-8 בנובמבר. הול נלקח לחוף ונקבר שם.
פיקוד המשלחת עבר אל בודינגטון, שארגן מחדש את התוכנית כדי לנסות להגיע אל הקוטב ביוני 1872. התוכנית לא הצליחה ופולריס פנתה דרומה. ב-12 באוקטובר הייתה הספינה מוקפת בקרח בסמית' סאונד והייתה על סף מעיכה. תשעה עשר אנשי הצוות והמלווים האינואיטים נטשו את הספינה וירדו לקרח הסמוך, בעוד 14 איש נותרו על הסיפון. פולריס נמחצה ב-24 באוקטובר. לאחר ששהו את החורף על החוף, הצוות הפליג דרומה בשתי סירות וחולצו על ידי ציידי לווייתנים וחזרו הביתה דרך סקוטלנד.
בשנה שלאחר מכן ניסתה שאר החבורה לחלץ את "פולריס" מהקרח ולפנות דרומה. הקבוצה של 19 איש נסחפה למעלה 2,400 ק"מ על גוש קרח ענק במשך שישה חודשים, וניצלה על ידי אוניית צי ליד החוף של ניו פאונדלנד ב -30 באפריל 1873, וכנראה כולם היו נספים אלמלא הייתה איתם קבוצה של אינואיטים שהיו מסוגלים לצוד מזון.
חקירה

החקירה הרשמית שבאה בעקבות האירועים האלה, קבעה כי הול מת מדימום פנימי. אולם ב-1968 ערך הביוגרף של הול, צ'אנסי סי. לומיס, פרופסור במכללת דארטמות', מסע לגרינלנד כדי להוציא את גופתו של הול. למזלו של הביוגרף שמרה האדמה הקפואה (פראמפרוסט) על הגוף של הול, על תכריכי הדגל, על בגדים ועל ארון מתים. בדיקות של דגימות רקמות של עצם, ציפורניים ושיער הראו כי הול מת מהרעלה ממנות גדולות של ארסן בשבועיים האחרונים לחייו.
אבחנה זו עולה בקנה אחד עם הסימפטומים שדיווחו עליהם חברי המשלחת. ייתכן שהול טיפל בעצמו על ידי הרעל, שכן ארסן היה מרכיב שכיח בתרופות באותה תקופה. לומיס חשב שייתכן והוא נרצח על ידי אחד מחברי המשלחת, אולי בסלס, אם כי אף פעם לא הוגשו כתבי אישום בנושא זה. לאחרונה, התגלו מכתבי אהבה שנכתבו על ידי הול ובסלס לפסלת האמריקנית וויני ריאם (Vinnie Ream) ששניהם פגשו בניו יורק בזמן שחיכו ליציאת "הפולאריס", ייתכן ומכתבים אלה מציעים מניע נוסף - רומנטי, שמצביע על בסלס כרוצח.
לקריאה נוספת

Barr, W., ed. (2016). Polaris: The Chief Scientist's Recollections of the American North Pole Expedition. UCalgary Press. ISBN 9781552388754. open access
Berton, P. F. (1988). The Arctic Grail: The Quest for the North West Passage and the North Pole. New York: Viking Press. ISBN 9780670824915
Dodge, S. D. (1972). "Hall, Charles Francis". In Hayne, David (ed.). Dictionary of Canadian Biography. X (1871–1880) (online ed.). University of Toronto Press
Hall, C. F. (1865). Life With the Esquimaux: A Narrative of Arctic Experience. New York: Harper & Brothers. OCLC 890877389
Hartwig, G. (1874). The Polar and Tropical Worlds: A Description of Man and Nature. Guelph: J. W. Lyon. OCLC 669326526
Henderson, B. B. (2001). Fatal North: Adventure and Survival Aboard USS Polaris. New York: New American Library. ISBN 9780451409355
Loomis, C. C. (1971). Weird and Tragic Shores: The Story of Charles Francis Hall. Lincoln: UNP. ISBN 9780375755255
Mowat, F. M. (1973). The Polar Passion: The Quest for the North Pole. Toronto: McClelland & Stewart. ISBN 9780771066214
Nourse, J. E., ed. (1879). Narrative of the Second Arctic Expedition by Charles F. Hall. Washington: GPO. OCLC 681073322
Potter, R. (February 28, 2006). "Arctic Passage: Prisoners of the Ice". Nova. PBS. Transcript
הערות שוליים

1 2  Mowat, F. M. (1973). The Polar Passion: The Quest for the North Pole. Toronto: McClelland & Stewart
↑  Barr, W., ed. (2016). Polaris: The Chief Scientist's Recollections of the American North Pole Expedition. UCalgary Press., pp. 537-542
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275369505171  PLWABN: 9810669736405606  BIBSYS: 90899109  BNC: 000514683  BnF: cb10548645d (data)  CANTIC: a12173903  CiNii: DA10351409  GND: 117415022  ISNI: 0000 0000 8393 8897  LCCN: n85213279  MusicBrainz: 3f0e466d-4e0f-4f8e-a295-49b888a6016f  NKC: ola2002101314  NLA: 35163027  NTA: 286818531  RERO: 02-A017610733  RKD: 202764  SNAC: w6rr44zz  SUDOC: 060974052  S2AuthorId: 49354420  Trove: 847632  VIAF: 73843730   WorldCat (עם VIAF): 73843730 
החיים בין האסקימוסים, תמונה מספרו של הול
כריכת הספר של צ'ארלס פרנסיס הול, 1865 "חקר הארקטי והחיים בקרב האסקימוסים"
ציור הלוויה של צ'ארלס פרנסיס הול
צ'ינזאנו (אפריטיף)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1757–הווה (כ־267 שנים)
 חברת אם:  קבוצת קמפרי 
 משרד ראשי:  איטליה איטליה
 מוצרים עיקריים:  משקאות אלכוהולים, יינות
  
 www.camparigroup.com
 
צ'ינזאנו (באנגלית: Cinzano) היא חברת משקאות אלכוהולים איטלקית המתמחה בוורמוטים. החברה היא חלק מקבוצת קמפרי משנת 1999.
ורמוטים

צ'ינזאנו מייצרת מספר משקאות וורמטים כגון:
צ'ינזאנו ביאנקו - ורמוט מתוק לבן בעל נפח של 15 אחוז אלכוהול.
צ'ינזאנו רוסו - ורמוט מתוק אדום בעל נפח של 15 אחוז אלכוהול.
צ'ינזאנו אקסטרה דריי - ורמוט יבש בעל נפח של 15 אחוז אלכוהול.
צ'ינזאנו אורנג'יו - ורמוט מתוק בטעם תפוז בעל נפח של 15 אחוז אלכוהול.
צ'ינזאנו לימטו - ורמוט בטעם לימון בעל נפח של 14.8 אחוז אלכוהול.
לצ'ינזאנו גם יש מספר מותגים של יינות נתזים.
היסטוריה

משפחת צ'ינזאנו הכינה וורמוטים החל משנת 1568 כאשר אנטוניו צ'ינזאנו (Antonio Cinzano) רקח יינות מתובלים בעשבי תיבול. בשנת 1757 שני צאצאיו, האחים: ג'ובאני ג'אקומו (Giovanni Giacomo) וקארלו סטפאנו (Carlo Stefano) ייצרו וורמוט אדום המתובל ב 35 תבלינים ועשבי תיבול ומכרו אותם.
קופה אמריקה נשים 1991

| --- | --- |
 מארחת:  ברזיל ברזיל
 תקופת התחרות:  28 באפריל 1991 – 5 במאי 1991 (8 ימים) 
 מספר משתתפות:  3
 הזוכה:  ברזיל ברזיל
 מספר משחקים:  3
 מספר שערים:  14 (4.67 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:  ברזיל אדריאנה (4 שערים)
 השחקנית מצטיינת:  צ'ילה אדה קרוז
 1995 ←
 
קופה אמריקה נשים 1991 (נקראה אז: אליפות דרום אמריקה בכדורגל נשים 1991, בספרדית: Campeonato Sudamericano de Fútbol Femenino 1991) הוא הטורניר הראשון של הקופה אמריקה לנשים שארגנה CONMEBOL. הטורניר נערך בברזיל והתקיים מ-28 באפריל עד ה-5 במאי 1991. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם הראשון לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בסין.
מכיוון שרק שלוש מדינות לקחו חלק באליפות, הוחלט שהנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. המארחת ברזיל, שניצחה בשני משחקיה וספגה רק שער אחד, זכתה במקום הראשון. אדריאנה הברזילאית סיימה כמלכת השערים של הטורניר עם ארבעה כיבושים, ובפרס השחקנית המצטיינת זכתה אדה קרוז מצ'ילה. בעקבות הזכייה, העפילה ברזיל לגביע העולם בתור הנציגה היחידה של דרום אמריקה.
תוצאות

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברזיל | 4 | 2 | 2 | 0 | 0 | 12 | 1 | 11 |
|  צ'ילה | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 6 | -4 |
|  ונצואלה | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 7 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ברזיל | 6 – 1 | צ'ילה   |
|  צ'ילה | 1 – 0 | ונצואלה   |
|  ברזיל | 6 – 0 | ונצואלה   |
קולוניאליזם פנימי

קולוניאליזם פנימי הוא מושג המציין סוג של קולוניאליזם המופנה לתוך מדינת האם ולא כלפי חוץ, ומייצר אי-שוויון גדול מאוד מבחינה פוליטית וכלכלית בין אזורים שונים או קבוצות שונות במדינה.
מקורות המושג

לנין דיבר על ניצול קולוניאלי בתוך רוסיה, ואילו בשנות העשרים דיבר אנטוניו גרמשי על יחס קולוניאלי של צפון-איטליה כלפי הדרום של המדינה. הראשון שהשתמש במפורש במושג קולוניאליזם פנימי היה לאו מארקאר בשנת 1957 לגבי דרום-אפריקה. בשנת 1965 השתמש במושג זה פבלו גונזאלז קזנובה, בשביל לתאר את המבנה הכלכלי-פוליטי של מקסיקו. בשנת 1973 השתמש סרג'יו סלבי במושג במובן התרבותי לגבי עשרה "עמים אסורים" במערב-אירופה (ביניהם קטלוניה, סקוטלנד, ברטאן ו-אוקסיטאניה).
הספר הראשון החשוב בנושא הוא "קולוניאליזם פנימי" של מייקל הכטר, משנת 1975. רוב החוקרים שמשתמשים כיום במושג זה מתבססים עליו. הכטר מתאר בספרו את השתלטות אנגליה על הארצות הקלטיות אירלנד, סקוטלנד וויילס שנתיים אחרי התנתקותה של אנגליה מהאפיפיור בשנת 1536. תהליך הקולוניזציה הפנימי שהחל אז נמשך מאות שנים.
מאפיינים

כמו בקולוניאליזם הקלאסי, בקולוניאליזם פנימי מייצרים האזורים או הקהילות המדוכאות טובין עבור המטרופולין, וקונים את המוצרים במחיר גבוה ביותר. הסחר והאשראי נמצאים במרכז הכוח. את התלות הכלכלית של הפריפריה במרכז מבססים על ידי פעולות חוקיות, פוליטיות וצבאיות. ה"קולוניות הפנימיות" נחשבות לשונות מבחינה דתית, אתנית או לשונית. ההצדקה לניצול, כמו בקולוניאליזם הקלאסי, נעשית באמצעות טרמינולוגיה גזענית. 
במדינה בעלת מאפיינים של קולוניאליזם פנימי מבטא הריבוד המעמדי את השייכים ל"תרבות האם" לעומת השייכים לתרבות "הנחותה". חברי התרבות הנחותה שואפים להתבולל בתרבות האם כדי לטפס בסולם המעמדי. במקרים רבים גורם הקולוניאליזם הפנימי לצמיחת שאיפות לאוטונומיה. שאיפות כאלה נתקלות בדרך כלל בהתנגדות עזה, כיוון שמרכז הכוח יאבד רווחים במקרה של התנתקות או הפרדה, בדומה לקולוניאליזם הקלאסי.
יש להבדיל בין קולוניאליזם פנימי לקולוניאליזם הרוסי שעליו דיבר לנין, שלא היה מופנה כלפי ארצות מרוחקות אלא לארצות גובלות כמו אוקראינה, ארמניה, גאורגיה ועוד. אחרי שארצות אלה הפכו להיות חלק מרוסיה, אפשר לדבר לגביהן על קולוניאליזם פנימי.
דוגמאות בעולם

דוגמאות נוספות, מעבר לדרום-אפריקה, מקסיקו ואירלנד:
סרי-לנקה: למדיניות של השלטון הסינהאלי כלפי הטמילים  יש מאפיינים מובהקים של קולוניאליזם פנימי.
סודאן: האליטה הערבית בח'רטום בנתה מערכת של קולוניאליזם פנימי כלפי צפון (נוביה), מערב (דארפור) ודרום, שכתוצאה ממנו התפתחו רצח העם בדארפור ועצמאותה של דרום סודאן.
הסכסוך בדרום הפיליפינים המדיניות הקולוניאלית של השלטון המרכזי בפיליפינים כלפי מינדנאו היא המשך ישיר של הקולוניאליזם הספרדי ואחר-כך האמריקאי שם.
לקריאה נוספת

בן-חביב, דולי: חצאיות הנשים התקצרו. תיאוריה וביקורת 5, 1994, עמ' 159-194
צפדיה, ארז: מיליטריזם ומרחב בישראל. סוציולוגיה ישראלית. 2010. עמ' 337-361
Gonzalez Casanova, Pablo (1965). "Internal Colonialism and National Development", Studies in Comparative International Development, vol. 1, no. 4, pp. 27–37.
Hechter, Michael (1975). Internal Colonialism: The Celtic Fringe in British National Development, Berkeley: University of California Press.
Marquard, Leo (1957). South Africa's Colonial Policy, Johannesburg: Institute of Race Relations.
Zureik, Elia: The Palestinians in Israel: A Study in Internal Colonialism. Routledge. 1979
הערות שוליים

↑
↑
↑
קולונל

קולונל (Colonel) היא דרגת קצונה צבאית ברבים מצבאות העולם. זוהי הדרגה הגבוהה ביותר מתחת לדרגות הגנרל. מקבילה לדרגה הצה"לית אלוף-משנה (אל"ם).