הנובר (אוניית מערכה, 1905)
היסטוריית שירות > תקופת השלום

כספים לבניית אונייה שנייה מסדרת דויטשלנד נכללו בתקציב 1904. החוזה עבור כלי השיט החדש הוענק למספנה הקיסרית בווילהלמסהאפן ב-1 ביוני 1904 בשם החוזה "P", שציין תוספת לצי. הנובר הונחה ב-7 בנובמבר. חוויות מלחמת רוסיה–יפן, שהתרחשה אז, העלו שהשריון הימי דק מכדי להגן מפני תותחים מודרניים, ולכן המתכננים הגרמנים הגדילו את עובי החגורה הראשית והמצודה המרכזית; שינוי זה חזר על עצמו בשלושת אוניות הסדרה הבאות. האונייה הושקה ב-29 במאי 1905, ונשיא פרובינציית הנובר, ריכרד פון ונטצל, נשא את הנאום. לאחר השלמת ההתאמה, הספינה הוזמנה לניסויים ימיים ב-1 באוקטובר 1907, אבל הם הופרעו ולכן הנובר יכלה להצטרף לתרגילי הצי בסקאגרק בנובמבר. הניסויים התחדשו לאחר השלמת התמרונים, ועד 13 בפברואר 1908 הנובר הייתה מוכנה להצטרף לצי הפעיל.
היא שובצה לשייטת אוניות המערכה השנייה של צי הים הפתוח, והצטרפה לאחיותיה דויטשלנד ופומרן; היא החליפה את אוניית המערכה הישנה יותר ברנדנבורג. ממאי עד יוני 1908, הנובר השתתפה בתמרונים בים הצפוני. מהחודש הבא ועד אוגוסט, הצי ערך שייט אימונים לאוקיינוס האטלנטי. במהלך השייט, הנובר עצרה בפונטה דלגדה שבאיים האזוריים, חלק מפורטוגל, מ-23 ביולי עד 1 באוגוסט. תרגילי הסתיו השנתיים החלו בספטמבר; לאחר שהן הושלמו, הנובר הועברה לשייטת אוניות המערכה הראשונה, שם שימשה כאוניית הדגל במשך שנתיים. באותה תקופה, מפקד השייטת היה ויצה-אדמירל הנינג פון הולצנדורף, והיחידה כללה את אוניות המערכה שלזיין, מקלנבורג, צרינגן, וטין, ויטלסבאך, קייזר קרל דר גרוסה ו- קייזר ברברוסה, יחד עם ה-Aviso בליץ הישנה בשימוש כאוניית שירות. בנובמבר נערכו תרגילי צי ויחידה בים הבלטי.
משטר האימונים בו הנובר השתתפה עקב אחר דפוס דומה במהלך חמש השנים הבאות. זה כלל שייט נוסף לאוקיינוס האטלנטי, מ-7 ביולי עד 1 באוגוסט 1909, ומיד לאחר מכן תמרוני הסתיו השנתיים באוגוסט וספטמבר. ב-1 באוקטובר, ויצה-אדמירל הוגו פון פול החליף את הולטצנדורף כמפקד השייטת על סיפון הנובר. השייטת ערכה תרגילים בפברואר 1910, וב-1 באפריל הועברה היחידה מקיל לווילהלמסהאפן. עם הגעתה, תוגברה השייטת באוניות המערכה החדשות נסאו ווסטפאלן, שהחליפו את קייזר קרל דר גרוסה וקייזר ברברוסה, בהתאמה. וסטפאלן גם החליפה את הנובר כאוניית הדגל של השייטת; מאוחר יותר היא החליפה את ויטלסבאך כאוניית הדגל של סגן מפקד השייטת, קונטר-אדמירל גינתר פון קרוסיגק. האונייה זכתה בפרס ה-Kaiser's Schießpreis (פרס ירי) מהקייזר בשייטת הראשונה לאחר התמרונים השנתיים. השייטת סיימה את השנה בתרגילים נוספים באזור הבלטי ובקטגט באוקטובר ובנובמבר.
קרוסיגק הוחלף על ידי קונטר-אדמירל קרל צימרמן בינואר 1911. הנובר השתתפה בתמרוני צי בים הצפוני בחודש מאי, שייט צי למימי נורווגיה ביולי ובתחילת אוגוסט, ובתמרונים השנתיים באוגוסט וספטמבר. הדרדנוט פוזן, שעד אז הצטרפה לשייטת, החליפה את הנובר כאוניית הדגל של סגן המפקד ב-3 באוקטובר, והדרדנוט הלגולנד תפסה את מקומה בשייטת, והנובר הועברה לשייטת אוניות המערכה השנייה, שבסיסה בקיל. היא השתתפה באימונים עם השייטת השנייה בנובמבר ומפברואר עד אפריל 1912. לאחר מכן היא תפסה את מקומה של בראונשווייג כאוניית הדגל של סגן המפקד ב-27 באפריל, וקונטר-אדמירל ארהרד שמידט הניף את דגלו על סיפון האונייה באותו יום. בעקבות תמרוני הצי בים הצפוני והבלטי. באמצע שנת 1912, עקב משבר אגאדיר, שיט הקיץ יצא לאזור הבלטי רק כדי להימנע מחשיפת הצי במהלך תקופת המתיחות המוגברת עם בריטניה וצרפת. הצי ערך לאחר מכן את תמרוני הסתיו השנתיים באוגוסט וספטמבר, ולאחר מכן החליף קונטר-אדמירל וילהלם סושון את שמידט.
שנת 1913 עקבה אחר דפוס דומה לשנת 1912, אם כי הפלגת הקיץ חזרה לנורווגיה באותה שנה. לאחר תמרוני הסתיו, סושון הוחלף על ידי קפיטן צור זי פרנץ מאובה כדי שיוכל להישלח לפקד על הפלגה הים תיכונית. הנובר הצטרפה לשאר הצי לתמרונים באזור הבלטי בנובמבר אותה שנה. שנת 1914 החלה כמו שנים קודמות, בהכשרת שייטת. ביולי 1914, כשבועיים לאחר רצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד בסרייבו, הנובר הייתה עם צי הים הפתוח במהלך הפלגת הקיץ השנתית שלו לנורווגיה. כתוצאה מהמתח הבין-לאומי הגובר, השייט נקטע והצי הגרמני חזר לווילהלמסהאפן עד 29 ביולי. בחצות הלילה ב-4 באוגוסט הכריזה בריטניה מלחמה על גרמניה בשל הפרת הנייטרליות של בלגיה.