stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארי באוסר
החיים שלאחר המלחמה

ימים ספורים לאחר נפילת ריצ'מונד, מארי ג'יין ריצ'רדס עבדה כמורה לעבדים לשעבר בעיר.
ריצ'רדס נתנה לפחות שתי הרצאות בצפון ב-1865 על השכלתה, נסיעותיה לליבריה ומעללי המלחמה. בספטמבר, כתבת טענה שהיא והנואמת הפוליטית הלבנה המפורסמת אנה דיקינסון "עשויות, אכן, בקלות להיחשב לאחיות תאומות", ככל הנראה בהתייחסות למוזרותה של אישה שמדברת על נושאים פוליטיים בפני קבוצה.בזמן שדיברה בניו יורק, ריצ'רדס הגנה על זהותה על ידי שימוש בשמות בדויים בשתי ההרצאות, וכינתה את עצמה ריצ'מוניה ריצ'רדס בהרצאתה בכנסייה הבפטיסטית החבשית במנהטן ב-11 בספטמבר ובשם ריצ'מוניה ר. סנט פייר שבוע או שבועיים לאחר מכן בכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית האפריקאית ברחוב ברידג' בברוקלין.
היא חזרה להשתמש בשם מארי ג'יי ריצ'רדס והקימה בית ספר לבני חורין בסנט מריס, ג'ורג'יה בתחילת 1867. בית הספר שלה שירת תלמידי יום, תלמידי לילה מבוגרים ותלמידי בית ספר של יום ראשון, את כולם לימדה בעצמה.
במכתב מ-1 ביוני 1867, היא הודיעה למפקח החינוך של לשכת החופשיים של ג'ורג'יה, שהיא נישאה, וביקשה ממנו לפנות אליה לאחר מכן בשם מארי ג'יי.אר. גרווין.היא סיפרה מעט מאוד על בעלה החדש מלבד העובדה שהוא נסע להוואנה, קובה. בסוף יוני 1867, היא קיבלה הוראה רשמית לסגור את בית הספר שהספיק לפעול כחמישה חודשים. במכתב מאוחר יותר עשוי לרמוז שהיא התכוונה להצטרף לבעלה החדש באיי הודו המערבית לאחר סגירת בית הספר של סנט מארי.
לא ידוע אם ריצ'רדס הצטרפה אליו לשם, או שהם התיישבו אי שם בארצות הברית. לא נמצאו עדויות נוספות עליה מאז גיל 26, לאחר שעזבה את בית הספר בסנט מארי.
טענות לא נכונות או לא מבוססות

מאמר מיוני 1911 עליה בכתב העת הארפרס, שהתבסס בחלקו על הזיכרון הפגום של אחייניתה של בט ואן לו, הפך את סיפורה של ריצ'רדס לפופולרי, והיה המקור להרבה מהסיפורים שהתפתחו סביבה. המאמר של ההרפרס כלל פרטים שאינם מבוססים או לא נכונים.
השימוש לרעה בשם "באוסר", מספר טענות שהועלו לגבי נתון זה אינן נכונות. רבים הם סיפורים של מאמר חודש יוני 1911 בהרפר'ס, הפרסום הידוע הראשון של שמה השגוי של באוסר היה בכתב העת הארפרס. ועיתונים אחרים כולל NOW עם ביל מויירס, NPR והוושינגטון פוסט, פרסמו מחדש את הטענות השקריות או השנויות במחלוקת.
לא קיימות ראיות לכך שלוואן לו או ריצ'רדס זוהו כקווקריות, או שאחת מהן למדה בבית ספר קוויקרי, כפי שנטען לפעמים. לא ידוע היכן למדה ריצ'רדס בבית הספר.
לא ידוע אם ריצ'רדס הסתננה לבית הלבן של הקונפדרציה כמשרתת קבע, למרות שבהזדמנות אחת לפחות נכנסה לבית כדי לחפש מסמכים.
לגבי "הנערה הצבעונית מארי" שהשתתפה בטבעת הריגול נטען כי יש לה זיכרון צילומי במסמך שנקרא "זכרונות של תומאס מקניבן ופעילותו בריצ'מונד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית". נכונות המסמך מוטלת בספק על ידי היסטוריונים, כולל אליזבת ר. ורון, מחברת ה-"הגברת הדרומית, מרגלת יאנקית", הביוגרפיה של ואן לו.
למרות שהיא השתמשה במספר שמות בדויים, השם "אלן בונד" לא היה אחד מהם.
ריצ'רדס לא ניסתה, כנראה, להצית את הבית הלבן של הקונפדרציה ולברוח מריצ'מונד בתחילת 1865, מכיוון שהיא עדיין הייתה בריצ'מונד באפריל 1865 וחנכה עבדים שזה עתה השתחררו.
היא לא הוברחה מחוץ לעיר לפילדלפיה בעגלה של זבל במהלך המלחמה.
חברה ממשפחת באוסר סיפרה לכתב NPR כי בשנות החמישים היא זרקה בלי משים ספר שאולי הכיל את יומן המלחמה של מארי. אבל לא ניתן לאשר את קיומו של יומן כזה. לא סביר שמרגל ישמור מסמך מסוכן שכזה.
תצלום של אישה אחרת בשם מארי באוסר נקשר באופן שגוי למרגלת מארי ריצ'רדס.
הנצחתה בתרבות פופולרית

רומן מאת לויס לוין, "הסודות של מארי באוסר", מבוסס על חייה של ריצ'רדס.
המחזה "ליידי פטריוט" משנת 2013, מאת טד לאנג, עוסק בריצ'רדס ומעשי הריגול שלה. המחזה הופק על ידי מרי לאנג והוצג בבכורה בתיאטרון האדסון מאחורי הקלעים בסנטה מוניקה, קליפורניה. את מארי ריצ'רדס גילמה כריסטי פאריס.
סרט שנעשה לטלוויזיה בשנת 1987, "ידידות מיוחדת", היה מבוסס באופן רופף על פעילותם של ריצ'רדס ואן לו. את ריצ'רדס גילמה אקוסואה בוסיה.
גיבורת הרומן "איחוד יוצא דופן" מ - 2017 מאת אליסה קול מבוססת בחלקה על מארי ריצ'רדס.
לפודקאסט "לא אזרחי" (Uncivil) של מלחמת האזרחים היה פרק בשנת 2018 על מארי ריצ'רדס. פרק זה זכה לביקורת על כך שהוא מציג חלק גדול מהמידע השנוי במחלוקת על ריצ'רדס - כולל השם "מארי באוסר" - כעובדה.
הכרה

"מארי אליזבת באוסר" זכתה לכבוד על ידי ממשלת ארצות הברית בכניסה להיכל התהילה של המודיעין הצבאי בפורט הואצ'וקה, אריזונה, על עבודתה במלחמה.
ראו גם

הארייט טאבמן
לקריאה נוספת

חברי פאנל מדברים על מארי אליזבת ריצ'רדס, סרטון, מוזיאון הקונפדרציה, ריצ'מונד
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20  לויס לוין, מארי ריצ'רדס באוסר (פל. 1846–1867), באתר אנציקלופדית וירג'יניה, ‏אוחזר 2016-07-04 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  לויס לוין, מרגלת שחורה בבית הלבן של הקונפדרציה, באתר הניו יורק טיימס, ‏21 ביוני 2012 (באנגלית)
↑  "Van Lew, Elizabeth L. (1818–1900)". www.encyclopediavirginia.org. נבדק ב-2016-07-16.
↑  מרגלת בבית הלבן של הקונפדרציה, באתר מוזיאון הקונפדרציה, ‏6 באפריל 2013 (באנגלית)
↑  "A Black Spy in the Confederate White House".
↑  Tyler-McGraw, Marie (2009). An African Republic: Black and White Virginians in the Making of Liberia (באנגלית). Univ of North Carolina Press. p. 98. ISBN 978-0807867785.
1 2 3  אליזבת ר. ורון, הגברת הדרומית, מרגלת יאנקי, באתר אוניברסיטת אוקספורד, מסת"ב 978-0190286521 (באנגלית)
1 2 3  יו איקין, שמיעה סלקטיבית, באתר כתב העת הארפרס, ‏פברואר 2020 (באנגלית)
1 2 3  לויס לוין, תמונת המרגלים שהטעתה את NPR, מרכז המודיעין של צבא ארה"ב ואותי, באתר האטלנטיק, ‏27 ביוני 2013 (באנגלית)
↑  Beymer, William Gilmore (1911-06-01). "Miss Van Lew". Harper's Magazine. ISSN 0017-789X. נבדק ב-2016-07-17.
↑  Colman, Penny (1992). Spies!: Women in the Civil War (באנגלית). Betterway Books. ISBN 978-1558702677.
↑  Forbes, Ella (1998). African American Women During the Civil War (באנגלית). Routledge. ISBN 978-0815331155.
↑  Kane, Harnett Thomas (1954). Spies for the Blue and Gray (באנגלית). Hanover House.
↑  "NOW with Bill Moyers. Transcript. April 19, 2002 | PBS". www.pbs.org. נבדק ב-2016-07-18.
↑  "Freed Slave Became a Spy. Then She Took Down the Confederate White House". The Washington Post.
1 2  המרגל ששירת אותי, באתר NPR, ‏19 באפריל 2002 (באנגלית)
↑  Leveen, Lois. "Bowser, Mary Richards (1846–1867)". Encyclopedia Virginia. נבדק ב-2016-07-04.
↑  Leveen, Lois (2012). The Secrets of Mary Bowser (באנגלית). Harper Collins. ISBN 978-0062107916.
↑  Leveen, Lois (2013-01-18). "Lois Leveen: Civil War Spy & Freed Slave Mary Bowser". Pritzker Military Museum & Library. נבדק ב-2016-07-07.
↑  Varon, Elizabeth R.; Leveen, Lois (2013-04-06). "A Spy in the Confederate White House". C-SPAN.org (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2016-07-18.
↑  Lange, Ted (2013). Lady Patriot (באנגלית). Trafford Publishing. ISBN 978-1490713151.
↑  "Baltimore Afro-American". news.google.com. 21 במרץ 1987. נבדק ב-2016-07-06 – via Google News Archive Search. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "240. Extraordinary Optimism Through History: An Interview with Alyssa Cole". Smart Bitches, Trashy Books (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-04-05.
↑  "The Ring | Uncivil".
↑  "Ms. Mary Elizabeth Bowser" (PDF). Military Intelligence Corps Hall of Fame. נבדק ב-2016-07-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1196051607  ISNI: 0000 0004 1036 5062  LCCN: nr2006000658  SNAC: w6br8wh1  VIAF: 19637497   WorldCat (עם VIAF): 19637497 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי באוסר".
סנט ג'ורג' (יוטה)

סנט ג'ורג' (באנגלית: St. George) היא עיר השוכנת במחוז וושינגטון בדרום-מערב מדינת יוטה על הגבול עם אריזונה ובסמוך למפגש המדינות המשולש יוטה, נבדה ואריזונה בארצות הברית. העיר היא מושב המחוז ומרכז האזור המטרופוליטני סנט ג'ורג'. העיר שוכנת בקצה הצפון-מזרחי של מדבר מוהאבי בסמוך להרי פיין ואלי (Pine Valley Mountains), והיא גם נקודת המפגש בין שלושה אזורים גאולוגים מובחנים: מדבר מוהאבי, רמת קולורדו והאגן הגדול. העיר מרוחקת 190 קילומטרים צפונית-מזרחית ללאס וגאס ו-480 קילומטרים דרומית-דרומית-מערבית מסולט לייק סיטי, בירת יוטה על כביש בין-מדינתי 15. העיר קרויה על שם ג'ורג' א. סמית (George A. Smith), אחד ה"שליחים" הראשונים בכנסייה המורמונית.
נכון ל-2015 אמדה לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית את אוכלוסיית סנט ג'ורג' ב-80,202 תושבים, ואת האזור המטרופוליטני שמוגדר כמחוז וושינגטון, ב-155,600 תושבים. סנט ג'ורג' היא העיר השביעית בגודלה ביוטה, והעיר המאוכלסת ביותר במדינה מחוץ לחזית ואסאץ'. העיר התפרסמה בייחוד בצמיחה המהירה שלה, באופן עקבי היא מדורגת כאחת הערים הגדלות במהירות הרבה ביותר במדינה במשך כמה עשורים. ב-2005 דורגה סנט ג'ורג' במקום השני כאזור המטרופוליטני הצומח במהירות הרבה ביותר בארצות הברית, כשבמקום הראשון גרילי בקולורדו. מגמה זו נמשכה עד 2010, כאשר הצמיחה הואטה באופן מוחשי בשל המיתון הכלכלי. מאז מגמות הצמיחה התגברו שוב בקצב יציב, וסנט ג'ורג' מדורגת במקום החמישי כאזור המטרופוליטני הצומח במהירות הרבה ביותר בארצות הברית.
היסטוריה

התושבים הקדומים ביותר באזור סנט ג'ורג' היו בני האנסאזי של הנהר וירג'ין ששכנו באזור משנת 200 לפנה"ס ועד 1200 לספירה. הם השאירו מאחוריהם חורבות של מבני מגורים ואמנות סלע. מאוחר יותר, בין 1100 ל-1200 לספירה, התיישבו במקום בני שבטי הפאיוט. הפאיוט גידלו תירס, חיטה ודלעת והשלימו את התזונה בציד איילים, ארנבות וחיות אחרות. האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו חלק ממשלחת דומינגס-אסקלנטה ב-1776. אחריהם הגיעו ציידי פרוות ומשלחות מחקר.
ב-1854 הקימה הכנסייה המורמונית מיסיון עבור הילידים בסנטה קלרה, כ-3 קילומטרים צפונית-מערבית למיקומה של סנט ג'ורג' בימינו. הכנסייה יסדה חוות ניסיוניות בעמק סנט ג'ורג' בשנים 1858-1857. לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית חשש בריגהם יאנג, נשיא הכנסייה המורמונית, שבשל המלחמה יפסקו משלוחי הכותנה ליוטה, ומכיוון שהוא קיבל דוחות מעודדים על תנאי האקלים מתחת לשולי האגן הגדול, היה משוכנע שכותנה תגדל שם בהצלחה. בכינוס הכללי של הכנסייה ב-6 באוקטובר 1861 "נקראו" 309 משפחות לעקור לאתר המיועד שכונה "מיסיון הכותנה". מרבית בני המשפחות לא ידעו דבר על המשלחת עד שקראו בשמם, אבל הם נעתרו ברצון והיו מוכנים לעזוב בתוך החודש שהוקצה להם. המשפחות נבחרו על מנת שבקהילה יהיו תמהיל מאוזן של חקלאים, בנאים, נפחים, נגרים ומורים. חלק גדול מהמשפחות היה במקור מדרום ארצות הברית, ולכן היה להם הידע כיצד לגדל כותנה. כמחווה של כבוד לביתם הקודם כינו מתיישבים אלו את האזור "דיקסי של יוטה" (Utah’s Dixie).
היישוב נקרא סנט ג'ורג' על שם ג'ורג' א. סמית (George A. Smith), אחד ה"שליחים" הראשונים בכנסייה המורמונית. סמית אומנם לא השתתף בהקמת היישוב, אבל בחר אישית חלק גדול מהמשפחות שהתיישבו באזור. השנים הראשונות היו קשות בשל מחסור במי שתייה ושמש קופחת בקיץ. מנפטת כותנה הוקמה ב-1865 ופעלה לסירוגין במשך כ-50 שנים, אבל בסך הכול גידול הכותנה הוכח כעסק כושל. בנוסף ניסו התושבים לייצר משי החל מ-1874, וגם ייצור זה לא תרם משמעותית לכלכלת האזור. יוזמות נוספות כללו ייצור דבשה, פירות יבשים ואפילו יין. בסופו של דבר הכלכלה התבססה על תיירות כאשר התפתחה רשת מסילות ברזל שהביאו מבקרים לפארק הלאומי ציון הקרוב.
ב-1863 הפכה סנט ג'ורג' למושב מחוז וושינגטון, ובאותה שנה החלה בניית המשכן (Tabernacle), המשמש לטקסים וכינוסים ציבוריים, והוא הושלם ב-1875. ב-1871 החלה בניית המקדש המורמוני בסנט ג'ורג' והוא נחנך ב-6 באפריל 1877. היה זה המקדש הראשון שנבנה מערבית לנהר המיסיסיפי. המבנה עבר שיפוצים משמעותיים בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20 ובאמצע שנות ה-70. המבנה הוא המקדש המורמוני העתיק ביותר הפועל ברציפות בעולם.
ב-1911, במלאת חמישים שנים לייסוד העיר, הוקמה אקדמיית דיקסי. הכנסייה המורמונית הפעילה את האקדמיה עד 1933, ואז היא שולבה במערכת החינוך האקדמית של יוטה. קמפוס חדש של קולג' דיקסי נפתח בפינה הדרום-מערבית של העיר בשנות ה-60. הקולג' שודרג לאוניברסיטת דיקסי שבה לומדים כמה אלפי סטודנטים.
ב-1997 ארחה סנט ג'ורג' את בחינות הגמר של קרב עשר אקדמי של ארצות הברית (United States Academic Decathlon).
בינואר 2005 אירעה שיטפון בקנה מידה המתרחש פעם במאה שנים. גשמים ממושכים גרמו לנהרות וירג'ין וסנטה קלרה לעלות מעל גדותיהם. אדם אחד נהרג ו-28 בתים נהרסו במי השיטפונות של הסנטה קלרה.
היסטוריה > זיהום גרעיני

סנט ג'ורג' ספגה נשורת גרעינית מניסויים בנשק גרעיני שנערכו מעל פני הקרקע ביוקה פלאטס (Yucca Flats) \ אתר הניסויים נבדה צפונית-מערבית ללאס וגאס בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. הרוחות נשאו דרך שגרה את הנשורת מניסויים אלו ישירות דרך סנט ג'ורג' ואזור דרום יוטה. גידול ניכר בסוגי סרטן שונים: סרטן הדם, לימפומה, סרטן בלוטת התריס, סרטן השד, מלנומה, סרטן העצמות, גידול מוחי וסרטן המעי הגס דווחו מאמצע שנות ה-50 ונמשכים עדיין. ב-1962 מצא דוח של הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית שייתכן שילדים החיים בסנט ג'ורג' בזמן נפילת הנשורת ספגו מנות יוד רדיואקטיבי לבלוטת התריס בכמויות גבוהות שבין 120 ל-440 ראד (בין 1.2 ל-4.4 גריי).
גאולוגיה

בדרום-מערב יוטה, הגוון של תצורות הקרקע והסלע הוא אדום בשל נוכחות תחמוצת ברזל. אף שחלקים בקטע העתיק של העיר, בייחוד החלק הדרומי בסמוך לנהר וירג'ין, שוכנים על אדמת סחף ממישור הצפה, מרבית סנט ג'ורג' בנויה ישירות על סלעי המשקע מהיורה, טריאס ופרם. התצורות הבאות מפורטות על פי סדר כרונולוגי ומצויות בתחומי העיר:
אבן גיר קאיבאב - תצורה גאולוגית של סלעי משקע קשים, המכילים מאובנים, היוצרת מדרון וצוקים בגוון אדמדם עד לבן שמנת משלהי הפרם התחתון (לפני 255–270 מיליון שנים), שהורבדה בים רדוד. התצורה נחשפה במרכז הקמר של הנהר וירג'ין לאורך הורסמן פארק דרייב (Horseman Park Drive) ובגבעות הנמוכות מדרום לגבעות סאות בלומינגטון.
תצורת מואנקופי – תצורה גאולוגית מהטריאס התחתון, עד ככל הנראה חלק מהטריאס התיכון (לפני 240–245 מיליון שנים), שהורבדה בים רדוד. מקבץ בגוון אדום-שוקולד ופסים לבנים של אבן בוץ, פצלים, אבן גיר ואבן טין הכולל גם שכבות גבס עבות הנחשף בבלומינגטון, גבעות סאות בלומינגטון, והחלק הדרומי של גבעת וב.
קונגלומרט שינארמפ - פרט מתקופת הטריאס העליון, החלק התחתון של תצורת צ'ינלה. יוצר צוקים צהובים עד חומים של אבן חול וקונגלומרטים ומכיל מאובנים של צדפות ועץ מאובן. הפרט יוצר את הצוק הפונה צפונה של בלומינגטון, ומצוי גם על גבעת וב, ולאורך הנהר וירג'ין, דרומית לרחוב סאות 1450.
תצורת צ'ינלה – תצורה גאולוגית של סלעי משקע מהטריאס העליון, (לפני 200-235 מיליון שנים) שהורבדה ביבשה: בנהרות, אגמים, ביצות, או כתוצאה מתהליכים אאוליים. פצלים בנטוניטיים המתבלים לחרסית. משום ששכבה זו רכה, מבנים המוקמים על תצורה זו מצויים בסיכון של שקיעה או החלקה. תצורת צ'ינלה שוכנת מתחת לחלקים גדולים בסנט ג'ורג', כולל גבעות נורת בלומינגטון, מרבית עמק גרין, ורוב החלק המזרחי של העיר סביב ריוורסייד דרייב ובית הספר התיכון פיין ויו (Pine View).
תצורת מואנאווה (Moenave Formation) - תצורה גאולוגית מהיורה של אבן חול, אבן טין ואבן בוץ בגוונים של אדום וכתום. קיים בלבול באזור סנט ג'ורג' בין אבן החול מפרט ספרינגדייל (Springdale sandstone) ואבן החול נאוואחו השוכנת מעליו, הדומה לו במראה. מקובל כיום שהצוקים האדומים צפונית למרכז העיר (צפונית לרד הילס פארקווי), ובמסלול הגולף דיקסי רד הילס הם חלק מתצורת מואנאווה. מחשופים נוספים כוללים חתכים בהרי בלק מזרח ומערב והחלק הדרומי של שכונת דיקסי דאונס.
תצורת קנייטה – תצורה גאולוגית מהיורה. פצלים, אבן בוץ ואבן חול בגוונים של אדום, כתום וסגול. יוצרת מדרונות מתחת לאבן חול נאוואחו המסיבית בחלק הצפוני של העיר, כולל החלק הצפוני של דיקסי דאונס ולאורך סנואו קניון פארקווי.
אבן חול נאוואחו - הגיל של אבן חול נאוואחו שנוי במידת מה במחלוקת. ייתכן שמקורה בטריאס עליון (בין לפני 235 מיליון שנים ל-201 מיליון שנים), אבל ייתכן שהיא צעירה יותר ונוצרה בשלבים האחרונים של הליאס (בין לפני 190 מיליון שנים ל-174 מיליון שנים). אבן חול מסיבית אפורה עד חום, אדומה ולבנה (בחלקה העליון). יוצרת צוקים מעל סנואו קניון פארקווי ומחשופים לבנים בהרי וינצ'סטר.
קילוחי לבה בזלתית מהרביעון יוצרים את הרכסים השחורים ממזרח וממערב בחלק העתיק של העיר סנט ג'ורג'. מתארכים את ההתפרצויות געשיות שיצרו קילוחים אלו לפני 1.2 מיליון שנים.
אתרים גאולוגיים נוספים כוללים את קמר הנהר וירג'ין. הסלע במרכז נסחף והותיר קירות זקופים המקיפים את אזור "מישורי כור המצרף" (Purgatory Flats) מזרחית לסנט ג'ורג'. תוואי גאולוגי נוסף הוא הר פיין ואלי (Pine Valley Mountain – "עמק האורן"), הבנוי מגוש מוצק אחד של גרניט, אחד הלקוליתים הגדולים ביותר בעולם.
גאוגרפיה

שטחה של העיר, על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, הוא 168 קילומטרים רבועים, שמתוכם 166.8 קילומטרים רבועים יבשה ו-1.2 קילומטרים רבועים מים (0.72%). סנט ג'ורג' שוכנת בעמק מדברי כשמרבית העיר בגובה פחות מ-900 מטרים מעל פני הים. בעלי החיים והצמחייה אופייניים למדבר מוהאבי שבו שוכנת סנט ג'ורג'. העיר ממוקמת באזור מעבר ייחודי שבו מתמזגים מדבר מוהאבי, רמת קולורדו והאגן הגדול. הרי ביוור דאם (Beaver Dam Mountains), או בכינוים הנפוץ הר יוטה, שוכנים ממערב, אזור השימור הלאומי רד קליפס (Red Cliffs National Conservation Area) והרי פיין ואלי (Pine Valley Mountains) מצפון, הקצה המערבי של רמת קולורדו והפארק הלאומי ציון ממזרח ורצועת אריזונה מדרום. הנהרות וירג'ין וסנטה קלרה זורמים דרך העמק ומתלכדים בסמוך למרגלות המערביים של גבעת וב (Webb Hill).
גאוגרפיה > דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 התגוררו בעיר 72,897 תושבים ב-32,089 משקי בית, ו-26,136 משפחות. ולשכת מפקד האוכלוסין העריכה שב-1 ביולי 2015 היה מספרי תושבי סנט ג'ורג' 80,202. צפיפות האוכלוסייה הייתה 477 תושבים לקילומטר רבוע, והאוכלוסייה התחלקה ל-49.9% זכרים ו-51.1% נקבות.
87.2% מהאוכלוסייה היו לבנים, 0.7% אפרו-אמריקאים ו-1.5% אמריקנים ילידים. 12.8% היו ממוצא היספאני. ההכנסה השנתית הממוצעת למשק בית הייתה 49,614 $, כש-16% ממשקי הבית מתחת לקו העוני. חלק נכבד מהאוכלוסייה מכונים "עופות שלג" (snow birds), המתגוררים בסנט ג'ורג' בחורף בלבד.
גאוגרפיה > דת

סטטיסטיקה עבור מחוז וושינגטון נכון לשנת 2000:
92.5% מורמונים
4.1% קתולים
0.8% בפטיסטים דרומיים
0.6% פרסביטריאנים
0.4% לותרנים
גאוגרפיה > דירוגים

סנט ג'ורג' דורגה כמקום הבטוח ביותר לחיות בו בארצות הברית בשנת 2006.
סנט ג'ורג' דורגה על ידי פורבס במקום אחד-עשר בין המקומות הקטנים הטובים ביותר לעסקים וקריירה.
סנט ג'ורג' דורגה חמישית כאזור המטרופוליטני הגדל במהירות הרבה ביותר בארצות הברית ב-2015.
סנט ג'ורג' דורגה בין עשרת האזורים המטרופוליטניים הבטוחים ביותר במערב.
ממשל ותשתית

את העיר מנהלת מועצה בת שישה חברים, כשראש העיר פועל כחבר במועצה. המועצה מתכנסת פעמיים בחודש ביום חמישי בלשכת מועצת העיר. אישים חשובים נוספים בניהול העיר הם מנהל העירייה וסגנו.
בית משפט פדרלי, בית המשפט של מחוז וושינגטון, בית המשפט לנוער ובית המשפט של מחוז 5 שוכנים במרכז העיר.
ממשל ותשתית > מערכת הבריאות

בית החולים "המרכז הרפואי האזורי דיקסי" (Dixie Regional Medical Center) הוא מוסד רפואי השייך לארגון הרפואי ללא כוונת רווח "Intermountain Health Care" הממומן על ידי הכנסייה המורמונית. בית החולים מפעיל מרכז טראומה הפועל 24 שעות ביממה ושירותי חירום בסיסיים עבור כל תושבי דרום יוטה, צפון-מערב אריזונה ודרום-מזרח נבדה.
ממשל ותשתית > חשמל

שלוש חברות חשמל משרתות את העיר. חברת החשמל של סנט ג'ורג' (City of St. George Utilities), המשרתת את מרבית העיר, דיקסי פאוור (Dixie Power), המשרתת את החלקים הדרומיים של העיר וחברת החשמל של הרי הרוקי (Rocky Mountain Power), המשרתת את הפרוורים.
כלכלה

מטה חברת התעופה סקייווסט איירליינס (SkyWest Airlines) שוכן בסנט ג'ורג', והיא חברת התעופה העיקרית הפועלת בשדה התעופה האזורי של העיר. לוול-מארט יש מרכז הפצה גדול מחוץ לעיר ורשת חנויות המוצרים הזולים פמילי דולר (Family Dollar) פתחה מרכז הפצה בפארק התעשייתי פורט פירס (Fort Pierce Industrial Park), על מנת לתת שירות טוב יותר לאזור דרום-מערב ארצות הברית. מעסיקים נוספים הוא הנהלת בתי הספר של מחוז וושינגטון, ורשת מסעדות המזון המהיר הטרי קפה ריו (Cafe Rio) של אוכל מקסיקני שהוקמה בסנט ג'ורג' ב-1997.
חלק גדול של הכלכלה המקומית מתבסס על תיירות, בשל הקרבה לפארק הלאומי ציון ולפארק הלאומי ברייס קניון, כמו גם לכמה פארקים מדינתיים ואזורי נופש. מעל לתריסר מסלולי גולף שבהם אפשר לשחק במהלך כל השנה, ואירועים המתרחשים בעיר המוכרים ברחבי העולם תורמים גם הם לכלכלת העיר.
תחבורה

הממשל העירוני שם דגש על פעילות גופנית, מגמה גדלה בערים. בעיר יש מעל ל-80 קילומטרים של שבילים המקושרים ביניהם. העירייה מוסיפה כל הזמן שבילי אופניים בצמוד לכבישים העירוניים ורכיבה על אופניים הפכה יותר ויותר פופולרית בקרב התושבים כאמצעי תחבורה.
תחבורה > שדה תעופה

שדה התעופה האזורי סנט ג'ורג' שוכן כ-11 קילומטרים דרומית-מערבית למרכז העיר של סנט ג'ורג' כשהגישה אליו מכביש מדינתי 7 (המכונה גם Southern Parkway). שדה התעופה נפתח בינואר 2011 והחליף את השדה הקודם, הקטן יותר, ששכן על הר שולחן במרכז העיר ושלא ניתן היה להרחיבו.
אמריקן איירליינס טסה בין שדה התעופה הבינלאומי של פיניקס וסנט ג'ורג'. דלתא איירליינס טסה בין שדה התעופה הבינלאומי של סולט לייק סיטי וסנט ג'ורג'. יונייטד איירליינס טסה בין שדה התעופה הבינלאומי של דנוור וסנט ג'ורג'.
תחבורה > תחבורה ציבורית

הרכבת אינה מגיעה לסנט ג'ורג'. הקו של יוניון פסיפיק מסולט לייק סיטי ללאס וגאס עובר כ-100 קילומטרים צפונית-מערבית לעיר.
סנטראן (SunTran – קיצור של "תחבורת השמש") היא מערכת תחבורה ציבורית מקומית המפעילה שישה קווי אוטובוס קבועים עם למעלה מ-140 תחנות, המשרתים את סנט ג'ורג' ואת פרוור איווינס הסמוך.
קווי גרייהאונד עוצרים בסנט ג'ורג' בקו דנוור-לאס וגאס ובקו סולט לייק סיטי-לאס וגאס. גרייהאונד מקשר עם קו הרכבת קליפורניה זפר של אמטרק בסולט לייק סיטי. לסנט ג'ורג' מגיעים גם קו האוטובוסים המקסיקני TUFESA וחברות שירותי הסעה של סולט לייק אקספרס (Salt Lake Express) וסנט ג'ורג' שאטל (St. George Shuttle).
תחבורה > כבישים ראשיים

כביש בין-מדינתי 15 סלול מצפון לדרום ומקשר בין סנט ג'ורג' לסולט לייק סיטי וגבול ארצות הברית-קנדה בצפון, ולאס וגאס ודרום קליפורניה מדרום. יציאות מספר 2, 4, 5, 6, 8 ו-10 של כביש זה משרתות את סנט ג'ורג' ישירות.
הקצה המערבי של כביש בין-מדינתי 70, כ-200 קילומטרים צפונית לסנט ג'ורג', מקשר בין סנט ג'ורג' לדנוור, קנזס סיטי והחוף המזרחי.
גישה לכביש בין-מדינתי 10 וכביש בין-מדינתי 40 מקשרים את סנט ג'ורג' לפיניקס ואלבקרקי דרך כביש 93, 190 קילומטרים לדרום-מערב.
כביש מדינתי 71 (יוטה) (7-SR המכונה Southern Parkway)
כביש מהיר 91 (U.S. Highway 91), קודם לסלילת כביש בין-מדינתי 15, היה כביש מהיר ראשי יחיד של ארצות הברית ששירת את העיר. הכביש קרוי כיום "כביש מהיר 91 הישן".
כביש מדינתי 8 (8-SR המכונה Sunset Boulevard – "שדרות סנסט")
כביש מדינתי 34 (34-SR המכונה St. George Boulevard – "שדרות סנט ג'ורג'")
כביש מדינתי 18 (18-SR המכונה Bluff Street – "רחוב הצוק")
חינוך

מוסדות החינוך הגבוה בסנט ג'ורג' כוללים את אוניברסיטת המדינה דיקסי, מוסד לארבע שנות לימודים, שבו, נכון ל-2012 למדו 9,000 סטודנטים ואת המכללה הטכנולוגית המעשית דיקסי (Dixie Applied Technology College). בנוסף למכללות העיר היא משכן למרכזי החינוך של אוניברסיטת פיניקס ומכללת סטיוונס-הנאגר (Stevens-Henager College).
חינוך > בתי ספר ציבוריים

העיר סנט ג'ורג' היא חלק ממחוז בתי הספר של מחוז וושינגטון (Washington County School District), שהנהלתו שוכנת בעיר.
בסנט ג'ורג' פועלים ארבעה בתי ספר תיכונים: בית הספר התיכון דיקסי (Dixie High School), בית הספר התיכון פיין ויו (Pine View High School), בית הספר התיכון דזרט הילס (Desert Hills High School) ובית הספר התיכון סנואו קניון (Snow Canyon High School), ובנוסף בית הספר התיכון האלטרנטיבי מילקריק (Millcreek Alternative High School). יש בעיר שבע חטיבות ביניים ובתי ספר יסודיים רבים. ב-2018 וב-2019 יצטרפו חטיבת ביניים ובית ספר תיכון הקרויים שני (Crimson).
באיווינס השכנה שוכן בית הספר התיכון העצמאי (charter high school) הראשון ביוטה, בית הספר התיכון טואקאהן (Tuacahn High School for the Performing Arts), המציע חינוך אלטרנטיבי חינם לכל תושב ביוטה.
ספורט

בייסבול - שתי קבוצות עצמאיות ששיחקו בליגות זוטרות פעלו בסנט ג'ורג'. הראשונה, "סנט ג'ורג' פיוניריז" (St. George Pioneerzz, במקור "זיון פיונירז" - Zion Pioneerzz) שיחקה ב"ליגת הבייסבול המערבית (Western Baseball League) העצמאית מ-1999 עד 2001, וזכתה באליפות הליגה ב-2000. קבוצה שנייה הוקמה על ידי השחקן דארל אוונס (Darell Evans) מהליגה העליונה ב-2007. הקבוצה "סנט ג'ורג' רואדרנרס" (St. George Roadrunners) שיחקה "ליגת הבייסבול המוזהבת" (Golden Baseball League), לפני שנקנתה על ידי הליגה ועברה להנדרסון בנבדה ב-2010.
התיכונים דיקסי, דזרט הילס, פיין ויו וסנואו קניון משגרים קבוצות של מתחרים לאליפות המדינה.
אוניברסיטת המדינה דיקסי משתתפת בתחרויות מערב הפסיפי (Pacific West Conference) במסגרת דרג ב' של קבוצות ספורט אוניברסיטאיות (NCAA Division II). כמה מבוגרי קבוצות אלו המשיכו הלאה ושיחקו בליגות של ה-NFL וה-NBA, כמו גם בליגת הבייסבול העליונה.
סנט ג'ורג' מארחת אחת מתחרויות ספורט החשובות ביותר למבוגרים מעל גיל 50 (Huntsman World Senior Games)
בריצת המרתון הנערכת כל שנה בחודש אוקטובר חייבים המשתתפים לעמוד בתנאי הכניסה שנקבעו במרתון בוסטון. זהו המרתון השלושה עשר בכמות המשתתפים בארצות הברית, ומושך אליו אלפי משתתפים ותיירים.
סנט ג'ורג' מארחת מדי שנה את תחרות הטריאתלון: חצי איש הברזל.
תרבות ואמנות

במסגרת פסטיבל האומנויות של סנט ג'ורג' מופיעים אומנים מקומיים, אמריקנים ובינלאומיים. הפסטיבל מציג מגוון רחב של אמנות עכשווית דרום-מערבית.
העיר סנט ג'ורג' נותנת חסות לאומנות בפארק, ומופעים בסדרת הפארק, המציעים מגוון רחב של הופעות מוזיקליות ודוכני אוכל.
פארק ורנון וורתן (Vernon Worthen Park) משמש בית לתזמורת הסימפונית של דרום-המערב (Southwest Symphony Orchestra) ומקהלת מורשת יוטה (Utah Heritage Choir).
"אמנות מסביב לפינה" (Art Around the Corner) הוא מוסד ללא כוונת רווח המציב מגוון רחב של פסלי חוצות במרכז העיר במטרה לעודד את האמנות ואת האמנים (חלק מהפסלים מוצעים למכירה).
ברחבי מחוז וושינגטון ודרום-מערב יוטה יש שפע גלריות לאומנות