stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרונפרינץ (אוניית מערכה, 1914)
היסטוריית שירות > מבצע אלביון

בתחילת ספטמבר 1917, בעקבות הכיבוש הגרמני של נמל ריגה הרוסי, החליט הצי הגרמני לחסל את כוחות הצי הרוסי שעדיין החזיקו במפרץ ריגה. הפיקוד העליון של הצי הגרמני הקיסרי (גר') תכנן מבצע לתפיסת האי הבלטי אסל, ובמיוחד את סוללות התותחים הרוסיות בחצי האי סורבה. ה-Admiralstab הוציא פקודות ב-18 בספטמבר למבצע משותף עם הצבא לכיבוש איי אסל ומון; המרכיב הימי העיקרי כלל את ספינת הדגל, מולטקה, וכן את שייטות אוניות המערכה השלישית והרביעית של צי הים הפתוח. יחד עם תשע סיירות קלות, שלוש שייטות סירות טורפדו ועשרות ספינות לוחמת מוקשים, כל הכוח מנה כ-300 ספינות, נתמכות על ידי למעלה מ-100 מטוסים ושישה צפלינים. כוח הפלישה הסתכם בכ-24,600 קצינים וחיילים. מול הגרמנים עמדו הפרה-דרדנוטים הרוסיות הישנות סלאבה וצסארביץ', הסיירות המשוריינות באיאן, אדמירל מקרוב ודיאנה, 26 משחתות, וכמה סירות טורפדו וסירות תותחים. במפרץ הוצבו גם שלוש צוללות בריטיות מסוג C. מיצר אירבן, הכניסה הדרומית הראשית למפרץ ריגה, מוקשה בכבדות והוגנה על ידי מספר סוללות ארטילריה של החוף. חיל המצב באסל מנה כמעט 14,000 איש, אם כי עד 1917 צומצם כוחו ל-60 עד 70 אחוז מהתקן.
המבצע החל ב-12 באוקטובר; כאשר מולטקה וארבע אוניות המערכה מסדרת קניג חיפו על נחיתת חיילי צבא היבשה על ידי דיכוי סוללות החוף המכסות את מפרץ טגה. עד השעה 05:50, קניג פתחה באש על סוללות ארטילריית חופים רוסיות, אליה הצטרפו מולטקה, באיירן, ושלושת האוניות האחרות מסדרת קניג. במקביל, אוניות המערכה מסדרת קייזר ירו על סוללות בחצי האי סורבה; המטרה הייתה לאבטח את התעלה בין איי מוהו לאי דאגו, אשר יחסום את נתיב המילוט היחיד של הספינות הרוסיות במפרץ. גרוסר קורפירסט באיירן פגעו במוקשים תוך כדי תמרון לעמדות ההפגזה שלהם, עם נזק מינימלי לראשונה, אולם באיירן ניזוקה קשות, ונאלצה לסגת לקיל לצורך תיקונים. לאחר ההפגזה, קרונפרינץ יצאה מהאזור לפוטציגר ויק, שם תדלקה. האונייה עברה דרך מצר אירבן ב-16 באוקטובר.
ב-16 באוקטובר הוחלט לנתק חלק משייטת הפלישה כדי לנקות את כוחות הצי הרוסי במון סאונד; אלה כללו את שני הפרה-דרדנוטים הרוסיות. לשם כך, קניג וקרונפרינץ, יחד עם הסיירות שטרסבורג וקולברג ומספר ספינות קטנות יותר, נשלחו להילחם באוניות המערכה הרוסיות, מה שהוביל לקרב מון סאונד. הם הגיעו בבוקר 17 באוקטובר, אך שדה מוקשים רוסי עמוק סיכל את התקדמותם. הגרמנים הופתעו לגלות שתותחי ה-30.5 ס"מ של אוניות המערכה הרוסיות חרגו מטווח תותחי 30.5 ס"מ שלהם. האוניות הרוסיות הצליחו לשמור על מרחק מספיק רחב כדי למנוע מאוניות המערכה הגרמניות את היכולת להשיב אש, תוך כדי ירי יעיל על האוניות הגרמניות, והגרמנים נאלצו לבצע מספר תמרוני התחמקות כדי להימנע מהפגזים הרוסים. עם זאת, עד השעה 10:00, שולות המוקשים פינו שביל דרך שדה המוקשים, וקניג וקרונפרינץ נכנסו לתוך המפרץ. בסביבות השעה 10:15, קרונפרינץ פתחה באש לעבר צסארביץ' ובאיאן, וקלעה פגיעות בשניהם. קניג, בינתיים, ירתה על סלאבה. כלי השיט הרוסיים נפגעו עשרות פעמים, עד שבשעה 10:30 הורה מפקד הצי הרוסי, אדמירל בחירב, על נסיגתם.
ב-18 באוקטובר, קרונפרינץ עלתה מעט על שרטון, אם כי הנזק לא היה רציני מספיק כדי לחייב נסיגה לצורך תיקונים. עד 20 באוקטובר, הלחימה באיים התפוגגה; מון, אסל ודאגו היו ברשות הגרמנים. ביום הקודם, ה-Admiralstab הורה על הפסקת הפעולות הימיות והחזרת הדרדנוטים לצי הים הפתוח בהקדם האפשרי. ב-26, קרונפרינץ עלתה על שרטון יותר רציני בהפלגה חזרה לקיל. היא הצליחה להגיע לקיל ב-2 בנובמבר, ולאחר מכן לווילהלמסהאפן. התיקונים בוצעו מ-24 בנובמבר עד 8 בינואר 1918.
היסטוריית שירות > גיחת הצי ב-23 באפריל 1918

ב-27 בינואר הורה הקייזר לשנות את שמה של האונייה לקרונפרינץ וילהלם לכבוד יורש העצר. שמה של האונייה שונה באופן רשמי ב-15 ביוני 1918, יום השנה ה-30 לשלטון הקייזר. בשלב זה, כוחות קלים גרמניים החלו לפשוט על שיירות פחם בין בריטניה לנורווגיה, מה שגרם לצי הגדול לנתק אוניות מערכה כדי ללוות את אוניות התובלה. כעת עמדה בפני הגרמנים הזדמנות לה חיכו כל המלחמה: חלק מהצי הגדול החזק מספרית נותק וניתן היה לבודד אותו ולהשמידו. אדמירל פרנץ פון היפר, כעת מפקד הצי, תכנן את המבצע: קבוצת הסיור I עם הסיירות והמשחתות הקלות הנלוות אליה תתקוף את אחת השיירות הגדולות בעוד שאר צי הים הפתוח יעמוד מנגד, מוכן לתקוף את שייטת אוניות המערכה הבריטית .
בשעה 05:00 ב-23 באפריל 1918, הצי הגרמני, עם קרונפרינץ בתוכו, עזב את מעגן שיליג. היפר הורה לצמצם שידורים אלחוטיים למינימום, כדי למנוע מהמודיעין הבריטי לקבל יירוט רדיו. בשעה 06:10 הגיעו סיירות המערכה הגרמניות לעמדה של כ-60 קילומטרים מדרום מערב לברגן, כאשר מולטקה איבדה את המדחף הימני הפנימי שלה. ללא התנגדות מהמים, הציר נטול המדחף החל להסתובב מהר יותר ויותר, עד שאחד מגלגלי המנוע התפרק. רסיסים מהמכונות השבורות פגעו בכמה דוודים וקרעו חור בגוף הספינה; הספינה התמלאה במים. צוות האונייה ביצע תיקונים זמניים, שאפשרו לאונייה להפליג במהירות של 4 קשרים (7.4 קמ"ש). עם זאת, הוחלט לגרור את האונייה על ידי אוניית המערכה אולדנבורג. למרות הכישלון הזה, היפר המשיך צפונה. עד השעה 14:00, הכוח של היפר חצה את נתיב השיירה מספר פעמים אך לא מצא דבר. בשעה 14:10 הפנה היפר את ספינותיו דרומה. עד 18:37, הצי הגרמני חזר לשדות המוקשים ההגנתיים המקיפים את בסיסים. מאוחר יותר התגלה כי השיירה יצאה מהנמל יום מאוחר מהצפוי על ידי צוות התכנון הגרמני.
קרונפרינץ לא ראתה פעילות גדולה נוספת למשך שארית המלחמה. במהלך תקופה זו, קונטר-אדמירל ארנסט גוט וקונטר-אדמירל פלדט הניפו את דגליהם על האונייה במהלך כהונתם כסגן מפקד השייטת. האונייה הפליגה למספנה הקיסרית בקיל באמצע ספטמבר לצורך תחזוקה תקופתית.
שירות הביון הממלכתי (לוקסמבורג)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  לוקסמבורג 
 סוכנות אם:  Ministry of State 
 תאריך הקמה:  30 ביולי 1960 
 מנהל:  Doris Woltz 
 מטה מרכזי:  לוקסמבורג 
 תקציב:  3,300,000 אירו (נכון ל־2018) 
 אתר רשמי
 
שירות הביון הממלכתי של לוקסמבורג (בצרפתית: Service de Renseignement de l’État du Luxembourg) הידוע בראשי התיבות SREL, הוא שירות הביטחון והמודיעין של הדוכס הגדול של לוקסמבורג. הוקם ב-1960, אך מעמדו וסמכויותיו הוגדרו רק ביוני 2004.
השירות נתון לפיקוח משרד ראש ממשלת לוקסמבורג ומפוקח גם על ידי הוועדה הפרלמנטרית לענייני ביון המורכבת מראשי המפלגות הפוליטיות וחברי פרלמנט. הוועדה מתכנסת בקביעות מאז אפריל 2005 ודואגת לפרסם ממצאים מודיעיניים מדי שנה כדי להבטיח שקיפות.
הסוכנות עוסקת בניתוח, מחקר ואיסוף מידע הקשור לאיום על ביטחונה של לוקסמבורג, בסיכול ריגול ובלוחמה בטרור ומניעת הפצת נשק גרעיני. הסוכנות גם חולשת על תחום אבטחת המידע בלוקסמבורג.
הארגון משתף פעולה באופן הדוק עם משטרת הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג, בסיוע בפתרון חקירות פשיעה חמורה.
ראש הארגון

שארל הופמן (1983–2003)
מרקו מייה (2003–2009)
פטריק הק (2010–2015)
דוריס וולץ (2016–)
מרקו מייה, שעמד בראש הארגון בשנים 2003–2009 עמד במוקד שערוריית ריגול שהביאה להתפטרותו של ראש הממשלה, ז'אן-קלוד יונקר, ביולי 2013.
הערות שוליים

↑  Lettre ouverte du directeur du SREL dans le cadre de l'affaire 'Bommeleeër'
↑  רויטרס, בגלל סקנדל ריגול: התפטר רה"מ הוותיק באירופה, באתר ynet, 11 ביולי 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא לוקסמבורג ובנושא ארגונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קניג (אוניית מערכה, 1913)

| --- | --- |

 שרטוט של "קניג". החלוקה למספרים היא לצורך משחקי מלחמה
 שרטוט של "קניג". החלוקה למספרים היא לצורך משחקי מלחמה
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי הגרמני הקיסרי
 דגל הצי:  הצי הגרמני הקיסרי
 סדרה:  קניג
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Kaiserliche Werft Wilhelmshaven 
 תחילת הבנייה:  אוקטובר 1911
 הושקה:  1 במרץ 1913
 תקופת הפעילות:  10 באוגוסט 1914 – 21 ביוני 1919 (4 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה על ידי צוותה בסקפה פלו
 מיקום:  58°53′12″N 3°09′13″W﻿ / ﻿58.886736668403°N 3.1534937355535°W﻿ / 58.886736668403; -3.1534937355535 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  25,800 טון (סטנדרט)
 אורך:  175.4 מטר
 רוחב:  29.5 מטר
 שוקע:  9.19 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21.2 קשרים
 גודל הצוות:  1,136 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  14,800 ק"מ במהירות 12 קשר
 הנעה:  טורבינות קיטור בהספק 43,300 כוחות סוס (32.3 מגה-וואט)
 צורת הנעה:  טורבינות
 כמות הדלק:  3,000 טון פחם, 600 טון דלק
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון 350 מ"מ   צריחי תותחים 300 מ"מ   תותחים משניים 170 מ"מ   מגדל ניווט 350 מ"מ
 חימוש:  עשרה תותחים בקוטר 12 אינץ' (305 מ"מ)   14 תותחים בקוטר 5.9 אינץ' (150 מ"מ)   10 תותחים 3.5 אינץ' (88 מ"מ)
 
קניג (בגרמנית: SMS König) הייתה הראשונה בסדרת אוניות מערכה מדגם "קניג" של הצי הקיסרי הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה. קניג נקראה על שמו וילהלם השני, מלך וירטמברג. שדרית האונייה הונחה באוקטובר 1911, והיא הושקה ב-1 במרץ 1913. בניית קניג הושלמה זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה; היא נכנסה לשירות בצי הים הפתוח ב-9 באוגוסט 1914.
יחד עם שלוש האוניות האחיות שלה, גרוסר קורפירסט, מארקגראף, וקרונפרינץ, קניג נטלה חלק ברוב פעולות הצי במהלך המלחמה. כספינה המובילה בטור הגרמני ב-31 במאי 1916 בקרב יוטלנד, קניג לחמה בכבדות בכמה אוניות מערכה בריטיות וספגה עשר פגיעות פגזים בקליבר גדול. באוקטובר 1917, היא אילצה את אוניית המערכה הרוסית הפרה-דרדנוט סלאבה, להטביע את עצמה בקרב מון סאונד, שבא בעקבות מבצע אלביון המוצלח של גרמניה.
קניג נכלאה, יחד עם רוב צי הים הפתוח, בסקפה פלו בנובמבר 1918 לאחר שביתת הנשק. ב-21 ביוני 1919, קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר נתן פקודה להטביע את הצי, כולל קניג, בזמן שספינות המשמר הבריטיות יצאו מהנמל בתרגילים. שלא כמו רוב הספינות שהוטבעו, קניג מעולם לא הועלתה לגריטה; שרידי האונייה עדיין על קרקעית המפרץ.
תכנון

ארבע אוניות המערכה מסדרת קניג הוזמנו כחלק ממרוץ החימוש הימי האנגלו-גרמני; הם היו הדור הרביעי של אוניות מערכה גרמניות, והן נבנו בתגובה לסדרת אוריון הבריטית שהוזמנה ב-1909 סדרת קניג ייצגה פיתוח של סדרת קייזר המוקדמת יותר, כאשר השיפור העיקרי הוא סידור יעיל יותר של הסוללה הראשית. האוניות נועדו גם להשתמש במנוע דיזל על הגל הנע המרכזי כדי להגדיל את טווח השיוט שלהן, אך הפיתוח של מנועי הדיזל התברר כמסובך מהצפוי, ולכן נשמרה תחנת כוח של טורבינת קיטור.
ההדחק של קניג היה 25,796 טון (25,389 טון ארוך) בתפוסה סטנדרטית ו-28,600 טון (28,100 טון ארוך) במעמס מלא, עם אורך של 175.4 מטר (575 רגל 6 אינץ'), רוחב של 29.5 מטר (96 רגל 9 אינץ') 9.19 מ' (30 רגל 2 אינץ'). היא הונעה על ידי שלוש טורבינות קיטור של פארסונס, עם קיטור שסופק על ידי שלושה דוודי צינור מים מופעלים בנפט ושנים עשר דוודי צינור מים שולץ-תורניקרופט, שפיתחו סך של 42,708 כוחות סוס (31,847 קילוואט) והניבו מהירות מרבית של 21 קשרים (39 קמ"ש). לספינה היה טווח של 8,000 מיילים ימיים (15,000 ק"מ) במהירות שיוט של 12 קשר (22 קמ"ש). הצוות שלה מנה 41 קצינים ו-1,095 מלחים.
היא הייתה חמושה בעשרה תותחי 30.5 ס"מ (12 אינץ') SK L/50 מסודרים בחמישה צריחי תותחים תאומים: שני צריחים ירי-על מלפנים ומאחור וצריח אחד באמצע הספינה בין שתי הארובות. קניג הייתה אוניית המערכה הגרמנית הראשונה שהרכיבה את כל תותחי הסוללה העיקריים שלה על קו האמצע. כמו אוניות המערכה מסדרת קייזר הקודמת, קניג יכלה להביא לידי ביטוי את כל התותחים העיקריים שלה משני הצדדים, אבל הכלי החדש יותר נהנה מקשת אש רחבה יותר בשל הסידור על הקו המרכזי. החימוש המשני שלה כלל 14 תותחי 15 ס"מ (5.9 אינץ') SK L/45 מהירים ושישה תותחי 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') ירי מהיר SK L/45, כולם מותקנים בנפרד בקזמטים. כמקובל באוניות ראשה של התקופה, היא הייתה חמושה גם בחמש צינורות טורפדו 50 ס"מ (19.7 אינץ') תת-מימיים, אחד בחרטום ושניים על כל צד רוחב.
החגורה המשוריינת של הספינה הייתה מורכבת משריון פלדה מוצק של קרופ בעובי 35 ס"מ (13.8 אינץ') במצודה המרכזית שהגנה על חללי מכונות ההנעה ומחסני התחמושת, והצטמצמה ל-18 ס"מ (7.1 אינץ') קדימה ו-12 ס"מ (4.7 אינץ') מאחור. בחלק המרכזי של האונייה, ההגנה האופקית כללה סיפון בעובי 10 ס"מ (3.9 אינץ'), שהופחת ל-4 ס"מ (1.6 אינץ') על החרטום והירכתיים. בצריחי הסוללה הראשיים היו לוחות שריון בעובי 30 ס"מ (11.8 אינץ') בצדדים ו-11 ס"מ (4.3 אינץ') על הגגות, בעוד שלתותחי הקזמטים היו לוחות שריון בעובי 15 ס"מ (5.9 אינץ'). גם הצדדים של מגדל הניווט הקדמי היו בעובי 30 ס"מ.
היסטוריית שירות

קניג הוזמנה תחת השם הזמני "S" ונבנתה במספנות Kaiserliche Werft בווילהלמסהאפן, בבנייה מספר 33. השדרית שלה הונחה באוקטובר 1911 והיא הושקה ב-1 במרץ 1913 על ידי בן דודו של המלך, אלברכט, דוכס וירטמברג. עבודת ההצטיידות הסתיימה עד 9 באוגוסט 1914, היום שבו נכנסה לשירות בצי הים הפתוח. מיד לאחר כניסתה לשירות ערכה קניג ניסויים ימיים, שהסתיימו עד 23 בנובמבר 1914. הצוות שלה כלל 41 קצינים ו-1,095 מלחים. לאחר מכן, הספינה צורפה לפלגה V של שייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח הגרמני, שם הצטרפו אליה מאוחר יותר האוניות האחיות שלה. ב-9 בדצמבר, קניג עלתה על שרטון על יד וילהלמסהאפן. אוניית האחות שלה "גרוסר קורפירסט", עקבה ממש מאחור, נגחה בירכתיה וגרמה לה נזק קל. לאחר מכן שוחררה קניג מהקרקעית והובאה חזרה לווילהלמסהאפן; עבודות התיקון נמשכו עד 2 בינואר 1915.
היסטוריית שירות > פעילות בים הצפוני

קניג השתתפה בכמה גיחות צי לתמיכה בסיירות המערכה של קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר מקבוצת הסיור הראשונה; עם זאת, בשל הקרקוע שלה מחוץ לווילהלמסהאפן, הספינה החמיצה את המבצע הראשון של סיירות המערכה הללו בליל 15–16 בדצמבר 1914, כאשר הוטלה עליהם המשימה להפגיז את החוף האנגלי כדי לפתות חלק מהצי הגדול הבריטי אל הצי גרמני הממתין להם. ב-22 בינואר 1915, קניג ושאר השייטת השלישית נותקו מהצי כדי לבצע אימוני תמרון, ירי וטורפדו באזור הבלטי. הם חזרו לים הצפוני ב-11 בפברואר, מאוחר מדי כדי לסייע לקבוצת הסיור הראשונה בקרב שרטון דוגר.
לאחר מכן השתתפה קניג בכמה גיחות לים הצפוני. ב-29 במרץ הובילה האונייה את הצי לטרשלינג. שלושה שבועות לאחר מכן, ב-17–18 באפריל, היא תמכה במבצע שבו הסיירות הקלות של קבוצת הסיור השנייה הניחו מוקשים בשרטון סווארט. גיחת צי נוספת התרחשה ב-22 באפריל, שוב עם קניג בראש. ב-23 באפריל, השייטת השלישית חזרה לאזור הבלטי לסבב תרגילים נוסף שנמשך עד 10 במאי. מבצע הנחת מוקשים נוסף בוצע על ידי קבוצת הסיור השנייה ב-17 במאי, עם אוניית המערכה שוב בתמיכה.
קניג השתתפה בהתקדמות הצי לים הצפוני שהסתיימה ללא קרב מ-29 עד 31 במאי. לאחר מכן היא שובצה לזמן קצר לתפקיד משמר קדמי בחגורת ההגנה הגרמנית. הספינה שוב עלתה על שרטון ב-6 ביולי, אם כי הנזק היה מינימלי. האונייה תמכה במבצע הנחת מוקשים ב-11–12 בספטמבר מול טסל. פעולת צי נוספת התרחשה ב-23–24 באוקטובר; לאחר שחזרה, קניג נכנסה למזח יבש לצורך תחזוקה, והצטרפה מחדש לצי עד 4 בנובמבר. לאחר מכן, הספינה נשלחה חזרה לאזור הבלטי לאימון נוסף ב-5–20 בדצמבר. בהפלגה חזרה, היא נפגעה קלות לאחר שקורקעה בתעלת הקייזר וילהלם במהלך סופת שלג. קוניג שהתה בים הבלטי ב-17 בינואר 1916 לצורך אימונים נוספים, ואז ב-24 בינואר חזרה לים הצפוני. שתי פעולות צי באו לאחר מכן ב-5–6 במרץ וב-21–22 באפריל.
קניג הייתה זמינה ב-24 באפריל 1916 כדי לתמוך בפשיטה על החוף האנגלי, שוב כתמיכה לכוח סיירות המערכה הגרמניות בקבוצת הסיור I. סיירות המערכה יצאו משפך היאדה בשעה 10:55, ושאר צי הים הפתוח בא בעקבותיהן בשעה 13:40. סיירת המערכה זיידליץ פגעה במוקש בדרכה אל המטרה, ונאלצה לסגת. שאר סיירות המערכה הפציצו את העיירה לואוסטפט ללא התנגדות, אך במהלך ההתקרבות לירמות', הם נתקלו בסיירות הבריטיות של כוח הארוויץ'. דו-קרב ארטילרי קצר התפתח לפני שכוח הארוויץ' נסוג. דיווחים על צוללות בריטיות באזור הביאו לנסיגה של קבוצת הסיור I. בשלב זה, אדמירל ריינהרד שר, שהוזהר מפני הגיחה של הצי הגדול מבסיסו בסקפה פלו, נסוג גם הוא למים בטוחים יותר של גרמניה. לאחר מכן הפליגה קניג לים הבלטי לסבב נוסף של תרגילים, כולל תרגילי טורפדו מול מקלנבורג.
היסטוריית שירות > הפעולות הבאות

לאחר השלמת תיקונים, קניג שוב נותקה לאימונים בים הבלטי, מסוף יולי ועד תחילת אוגוסט. קניג חזרה לים הצפוני ב-5 באוגוסט. גיחת צי גדולה התרחשה ב-18–20 באוגוסט, עם קניג שוב בראש. קבוצת הסיור I הייתה אמורה להפגיז את עיירת החוף סנדרלנד, בניסיון למשוך ולהשמיד את סיירות המערכה של ביטי. עם זאת, מכיוון שפון דר טאן ומולטקה היו סיירות המערכה היחידות במצב קרבי, אוניית המערכה החדשה באיירן ושתיים של מהאחיות של קניג, מארקגראף וגרוסר קורפירסט, הוקצו זמנית לקבוצת הסיור I. אדמירל שר ושאר צי הים הפתוח יפליגו מאחור ויעניקו חיפוי. הבריטים היו מודעים לתוכניות הגרמניות והוציאו את הצי הגדול לפגוש אותן, מה שהוביל לפעולת 19 באוגוסט 1916 שהסתיימה ללא מפגש. עד השעה 14:35, שר הוזהר מפני התקרבות הצי הגדול, ולא היה מוכן להילחם מול כל הצי הגדול רק 11 שבועות לאחר הקרב הצמוד בעליל ביוטלנד, הפך את כוחותיו ונסוג לנמלים גרמניים.
קניג נשארה בנמל עד 21 באוקטובר, אז נשלחה האונייה שוב לאימונים בים הבלטי. האונייה חזרה לצי ב-3 בנובמבר. קניג ושאר השייטת השלישית יצאו לאחר מכן אל שונית הורנס ב-5–6 בנובמבר. לאחר מכן הוטלו על קניג משימות שונות, כולל שמירה במפרץ הגרמני וליווי שיירות באזור הבלטי. בשנת 1917 נערכו מספר משימות אימונים באזור הבלטי במהלך 22 בפברואר–4 במרץ; 14–22 במרץ ו-17 במאי–9 ביוני. לאחר מכן הפליגה קניג לווילהלמסהאפן לצורך תחזוקה ב-16 ביוני. התקנת תורן כבד חדש ועבודות אחרות נמשכו עד 21 ביולי. ב-10 בספטמבר, קניג שוב יצאה לאזור הבלטי לתמרוני אימון.
היסטוריית שירות > מבצע אלביון

בתחילת ספטמבר 1917, בעקבות הכיבוש הגרמני של נמל ריגה הרוסי, החליט הצי הגרמני לחסל את כוחות הצי הרוסי שעדיין החזיקו במפרץ ריגה. הפיקוד העליון של הצי הגרמני הקיסרי (גר') תכנן מבצע לכבוש את האי הבלטי אסל, ובמיוחד סוללות התותחים הרוסיות בחצי האי סורבה. ב-18 בספטמבר ניתנה הפקודה למבצע משותף עם הצבא לכיבוש אסל ואיי מוהו; המרכיב הימי העיקרי כלל את ספינת הדגל, מולטקה, יחד עם שייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח. פלגה V כללה את ארבעת אוניות המערכה מסדרת קניג, ובשלב זה היא תוגברה עם אוניית המערכה החדשה באיירן. פלגה VI כללה את חמשת אוניות המערכה מסדרת קייזר. יחד עם 9 סיירות קלות, 3 שייטות סירות טורפדו ועשרות ספינות לוחמת מוקשים, כל הכוח מנה כ-300 ספינות, אשר נתמכו על ידי למעלה מ-100 מטוסים ו-6 צפלינים. כוח הפלישה הסתכם בכ-24,600 קצינים ומלחים. מול הגרמנים עמדו הפרה-דרדנוטים הרוסיות הישנות סלאבה וצסארביץ', הסיירות המשוריינות באיאן, אדמירל מקרוב ודיאנה, 26 משחתות, וכמה סירות טורפדו וסירות תותחים. חיל המצב באסל מנה כ-14,000 איש.
קניג עזבה את קיל ב-23 בספטמבר ל-Putziger Wiek, שם שהתה האונייה עד 10 באוקטובר. המבצע החל ב-12 באוקטובר; בשעה 03:00 עגנה קניג מול אסל במפרץ טגה והורידה חיילים. עד השעה 05:50 פתחה קניג באש על עמדות ארטילריה רוסיות, והצטרפו אליה מולטקה, באיירן ושלוש האוניות האחרות מסדרת קניג. במקביל, האוניות מסדרת קייזר ירו בסוללות בחצי האי סורבה; המטרה הייתה לאבטח את התעלה בין איי מוהו לאי דאגו, אשר יחסום את נתיב המילוט היחיד של הספינות הרוסיות במפרץ. גם גרוס קורפירסט וגם באיירן פגעו במוקשים תוך כדי תמרון לעמדות ההפגזה שלהם, עם נזק מינימלי לראשונה. באיירן נפגעה קשה, ונאלצה לחזור לקיל לצורך תיקונים. בשעה 17:30 יצאה קניג מהאזור כדי לתדלק; היא חזרה למיצר אירבן ב-15 באוקטובר.
ב-16 באוקטובר הוחלט לנתק חלק משייטת הפלישה כדי לנקות את כוחות הצי הרוסי במון סאונד; אלה כללו את שני הפרה-דרדנוטים הרוסיות. לשם כך, קניג וקרונפרינץ, יחד עם הסיירות שטרסבורג וקולברג ומספר ספינות קטנות יותר, נשלחו להילחם באוניות המערכה הרוסיות, מה שהוביל לקרב מון סאונד. הם הגיעו בבוקר 17 באוקטובר, אך שדה מוקשים רוסי עמוק סיכל את התקדמותם. הגרמנים הופתעו לגלות שתותחי ה-30.5 ס"מ של אוניות המערכה הרוסיות חרגו מטווח תותחי 30.5 ס"מ שלהם. האוניות הרוסיות הצליחו לשמור על מרחק מספיק רחב כדי למנוע מאוניות המערכה הגרמניות את היכולת להשיב אש, תוך כדי ירי יעיל על האוניות הגרמניות, והגרמנים נאלצו לבצע מספר תמרוני התחמקות כדי להימנע מהפגזים הרוסים. עם זאת, עד השעה 10:00, שולות המוקשים פינו שביל דרך שדה המוקשים, וקניג וקרונפרינץ נכנסו לתוך המפרץ. עד 10:13, קניג הייתה בטווח של סלאבה ופתחה במהירות באש. בינתיים, קרונפרינץ ירתה בסלאבה ובסיירת באיאן. כלי השיט הרוסיים נפגעו עשרות פעמים, עד שבשעה 10:30 הורה מפקד הצי הרוסי, אדמירל בחירב, על נסיגתם. קניג פגעה בסלאבה שבע פעמים; הנזק שנגרם לה מנע ממנה להימלט צפונה. במקום זאת, היא הושמדה וצוותה פונה על גבי משחתת. במהלך הקרב, קניג פגעה בסיירת באיאן פעם אחת. לאחר הקרב, קניג נורתה מסוללות חוף על וואי ורדר.
ב-20 באוקטובר, קניג נגררה על ידי שולות מוקשים למעגן קויווסט. קניג העבירה חיילים לאי שילדאום שנכבש אז. באותו זמן, הלחימה באיים התפוגגה; מוהו, אסל ודאגו היו ברשות הגרמנים. ביום הקודם, ה-Admiralstab הורה על הפסקת הפעולות הימיות והחזרת הדרדנוטים לצי הים הפתוח בהקדם האפשרי. במסע חזרה, קניג פגעה בקרקעית בגאות כבדה. הספינה תוקנה בקיל; העבודה נמשכה עד 17 בנובמבר.
היסטוריית שירות > פעולות אחרונות

בעקבות שובה של קניג מהים הבלטי, הוטל על האונייה תפקידי שמירה בים הצפוני ולספק תמיכה לשולות מוקשים. קניג חזרה לאזור הבלטי ב-22 בדצמבר להכשרה נוספת, שנמשכה עד 8 בינואר 1918. סבב תרגילים נוסף נערך בין 23 בפברואר ל-11 במרץ. ב-20 באפריל קניג הפליגה לסייע לסיירת גרמנית שהייתה מעורבת בקרב נגד כוחות בריטיים. האונייה הייתה חלק מהכוח שיצא לנורווגיה כדי ליירט שיירה בריטית בליווי כבד ב-23–25 באפריל, אם כי המבצע בוטל כאשר לסיירת המערכה מולטקה נגרם נזק מכני. קניג קורקעה לזמן קצר בנמל הצפוני של האי הלגולנד ב-30 במאי. חודשיים לאחר מכן, ב-31 ביולי, קניג ושאר השייטת השלישית חיפו על יחידה לניקוי מוקשים בים הצפוני. לאחר מכן, הספינה יצאה לאימון הבלטי ב-7–18 באוגוסט, ולאחר מכן קניג חזרה לים הצפוני. קניג ערכה את התרגיל האחרון שלה בים הבלטי החל ב-28 בספטמבר; התמרונים נמשכו עד 1 באוקטובר.
קניג הייתה אמורה להשתתף בפעולה אחרונה של הצי ימים לפני שביתת הנשק, מבצע שבו עיקר צי הים הפתוח היה אמור להגיח מבסיסו בווילהלמסהאפן כדי להתנגש עם הצי הגדול הבריטי. כדי לשמור על עמדת מיקוח טובה יותר לגרמניה, התכוונו האדמירלים היפר ושר להסב נזק רב ככל האפשר לצי הבריטי, לא משנה מה תהיה התוצאה עבור הצי. ב-29 באוקטובר 1918 ניתנה הפקודה לצאת מווילהלמסהאפן כדי לגבש את הצי בשפך היאדה, בכוונה לצאת למחרת בבוקר. עם זאת, החל מהלילה של 29 באוקטובר, מלחים בתירינגן ערכו מרד. התסיסה התפשטה לאוניות מערכה אחרות, כולל קניג. המבצע בוטל בסופו של דבר; בניסיון לדכא את המרד, אדמירל שר הורה לפזר את הצי. קניג ושאר השייטת השלישית נשלחו לקיל. במהלך המרד שלאחר מכן, רב החובל של קניג נפצע שלוש פעמים, וגם הקצין הראשון שלה וגם השליש נהרגו.
היסטוריית שירות > גורל

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, רוב צי הים הפתוח, בפיקודו של קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר, נכלא בבסיס הצי הבריטי בסקפה פלו. לפני יציאת הצי הגרמני הבהיר אדמירל אדולף פון טרוטה לפון רויטר כי אינו יכול לאפשר לבעלות הברית לתפוס את הספינות, בשום תנאי. הצי נפגש עם הסיירת הקלה הבריטית קארדיף, שהובילה את הספינות לצי בעלות הברית שאמור ללוות את הגרמנים לסקפה פלו. המשט האדיר כלל כ-370 ספינות מלחמה בריטיות, אמריקאיות וצרפתיות. לאחר שהספינות נכלאו, התותחים שלהן הושבתו באמצעות הסרת מכנסי התותחים שלהן.
הצי נשאר בשבי במהלך המשא ומתן שהוליד את הסכם ורסאי. פון רויטר האמין שהבריטים מתכוונים לתפוס את הספינות הגרמניות ב-21 ביוני, שהיה המועד האחרון לחתימה של גרמניה על הסכם השלום. מבלי שידע שהמועד האחרון הוארך עד 23 ביוני, הורה רויטר להטביע את הספינות. בבוקר 21 ביוני יצא הצי הבריטי מסקפה פלו לביצוע תרגילי אימון, ובשעה 11:20 העביר רויטר את הפקודה לאניותיו. קניג טבעה בשעה 14:00; הספינה מעולם לא נמשתה לגריטה, בניגוד לרוב אוניות הראשה האחרות שהוטבעו. הזכויות לפעולות הצלה עתידיות על השרידים נמכרו לבריטניה בשנת 1962.
שרידיה של קניג ואוניות המערכה מארקגראף וקרונפרינץ הוגדרו מונומנטים עתיקים מתוכננים ימיים ב-23 במאי 2001. האונייה היא כעת אתר צלילה פופולרי בסקפה פלו, השוכן בעומק של 40 מ' (130 רגל) על רצפה חולית ממזרח לקאווה. היא התהפכה כשטבעה והגוף פונה כלפי מעלה בערך ב-20 מ' (66 רגל) למטה. יש כמה חורים דינמיים במבנה העילי שלה, שבהם השיגו המצילים גישה להשיג מתכות לא ברזליות. בשנת 2017 ערכו ארכאולוגים ימיים ממרכז המחקר לארכאולוגיה של אורקני סקרים נרחבים של קניג ועוד תשע ספינות טרופות באזור, כולל שש ספינות מלחמה גרמניות ושלוש בריטיות נוספות. הארכאולוגים מיפו את ההריסות בסונאר ובחנו אותן בכלים תת-מימיים המופעלים מרחוק כחלק ממאמץ לקבוע כיצד השרידים מתדרדרים.
השרידים הגיעו בשלב מסוים לבעלות חברת Scapa Flow Salvage, שמכרה את הזכויות על כלי השיט לטומי קלארק, קבלן צלילה, ב-1981. קלארק רשם את השרידים למכירה ב-eBay במחיר "קנה עכשיו" של 250,000 פאונד, כשהמכירה הפומבית נמשכה עד 28 ביוני 2019. שלוש שרידים אחרים - אלה של קרונפרינץ וילהלם, מארקגראף, והסיירת הקלה קרלסרוהה - כולן גם בבעלות קלארק, הוצבו גם הם למכירה. השרידים של קניג ושתי אחיותיה נמכרו בסופו של דבר תמורת 25,500 פאונד ליחידה לחברה מהמזרח התיכון, בעוד קרלסרוהה נמכרה לקונה פרטי תמורת 8,500 פאונד.
הערות שוליים

↑  אוניות גרמניות הוזמנו תמיד תחת שמות זמניים. אונייה שנועדה להחליף אונייה קיימת שאמורה לצאת משירות נקראה "ארזאץ" (תחליף), ואונייה חדשה בסדר הכוחות של הצי נקראה באות בודדת, במקרה זה S.
↑  "Scapa Flow, wrecks of 3 battleships of German High Seas Fleet (SM9298)". portal.historicenvironment.scot. Historic Environment Scotland. נבדק ב-3 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Scapa Flow: Sunken WW1 battleships up for sale on eBay". BBC News. 19 ביוני 2019. נבדק ב-19 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sunken WW1 Scapa Flow warships sold for £85,000 on eBay". BBC News. 9 ביולי 2019. נבדק ב-1 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
חיילים גרמנים נוחתים באסל
מפה של הספינות הטבועות המציגה את קניג (#7)