stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שישברק
מנות קשורות

בשפות פינו-אוגריות במערב סיביר המאכל היה נקרא "פלנן", מילה שמשמעותה "לחם אוזניים". העמים שהתגוררו באזורים אלו נחשפו למאכל על ידי סוחרים איראנים שהגיעו לאזור במהלך ימי הביניים. המאכל אומץ במטבח הרוסי במאה ה-17, שם המאכל מכונה פלמני.
מנטו הוא סוג אחר של כופתאות הפופולרי במרכז ומערב אסיה.
גלריה

פלמני (Pelmeni), כיסונים ממולאים בבשר, פופולריים במטבח הרוסי, לפני בישול
שישברק, בעת ההכנה לפני שלב הבישול
תהליך הכנת הכיסונים, שלב המילוי
פלמני לאחר הבישול מוגשים עם שמנת
שישברק במהלך בישול ברוטב עגבניות
ראו גם

כופתה
מלית
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Alan Davidson (2014). The Oxford Companion to Food. Oxford University Press. p. 434. ISBN 9780199677337.
↑  Alan Davidson, The Oxford Companion to Food, Oxford University Press, 2014, ISBN 978-0-19-967733-7. (באנגלית)
1 2  Uvezian, Sonia (2001), Recipes and remembrances from an Eastern Mediterranean kitchen: a culinary journey through Syria, Lebanon, and Jordan (illustrated ed.), Siamanto Press, p. 261, ISBN 9780970971685
1 2 3 4 5 6  Ministry of Culture and Tourism Republic of Azerbaijan (2013).  Teymur Karimli; Emil Karimov; Afag Ramazanova (eds.). Azerbaijani Cuisine (A Collection of Recipes of Azerbaijani Meals, Snacks and Drinks) (PDF). Baku: INDIGO print house. p. 93. ISBN 978-9952-486-00-1.
↑  Intangble Cultural Hertage in Tajkstantan, ‏2017
1 2  D. Rahimov, ed. (2017). "6. Traditional Food". Intangible Cultural Heritage in Tajikistan (PDF). Dushanbe: R-graph Publisher House. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-05-07. נבדק ב-2020-08-30.
↑  Mar (2019). "The Best Azerbaijan Food". Once in a Lifetime Journey.
↑  Kummer, Corby (2007), 1,001 Foods to Die For, Madison Books, Andrews McMeel Publishing, LLC, p. 215, ISBN 9780740770432
↑  Basan, Ghillie; Basan, Jonathan (2006), The Middle Eastern Kitchen: A Book of Essential Ingredients with Over 150 Authentic Recipes, Hippocrene Books, p. 42, ISBN 9780781811903
גרסה אוזבקית של המנה, עם רוטב עגבניות וירקות
דושפרה אזרביג'אני מוגש במרק
שישברק לבנטיני מוגש ברוטב יוגורט
ליגת העל הרוסית בכדורגל

ערך זה עוסק בליגת הכדורגל הבכירה ברוסיה. אם התכוונתם לארגון המנהל את הליגה, ראו .
| --- | --- |
 עונת 2024/2025

 כינוי:  אליפות רוסיה בכדורגל
 תחום:   כדורגל
 ארגון:  הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל
 מדינות:  רוסיה רוסיה
 קונפדרציה:  אופ"א
 קבוצות:  16
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים)
 שמות קודמים:  הדיוויזיה העליונה
 אלופה נוכחית:  זניט סנקט פטרבורג (2023/2024)
 מירב הזכיות:  ספרטק מוסקבה, זניט (10)
 מפעל מקביל:  הגביע הרוסי בכדורגל
 מפעל נמוך:  הליגה הראשונה
 https://www.premierliga.ru
גביע האליפות, שהוענק בשנים 2001–2019.
משחק ליגה בין ספרטק מוסקבה לקרסנודאר. אוגוסט 2016
ליגת העל הרוסית בכדורגל (ברוסית: Российская футбольная премьер-лига) או בפשטות ליגת העל הרוסית (ברוסית: Российская Премьер-Лига) היא ליגת הכדורגל הבכירה ברוסיה, ליגת הספורט הפופולרית ביותר בה (עם ממוצע של 4 מיליון צופים לעונה עד לפרוץ מגפת הקורונה ברוסיה) ואחת הטובות ביותר באירופה, נכון לספטמבר 2023, הליגה מדורגת במקום העשרים ושש בדירוג אופ"א והיא הליגה התשיעית ביוקרתה, עם שכר ממוצע של 753,223 יורו לשחקן ועם שווי שוק של 887.7 מיליון יורו (נכון ל-2018).
בעונת 2001 הליגה החלה להיות מנוהלת על ידי ישות עצמאית, "הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל", הקשורה חוזית עם התאחדות הכדורגל הרוסית. החל מעונת 2022/23 נקראת רשמית בשם "מיר - הפרמיירליג הרוסי" («Мир-Российская Премьер-Лига») על שם נותן החסות מערכת התשלומים ״מיר״.
בליגה ישנן 16 קבוצות כאשר בתום כל עונה שתי הקבוצות הפחות טובות בטבלה (מקומות 15,16) יורדות לליגת הכדורגל הלאומית ושתי הקבוצות שמסיימות לפניהן (מקומות 13,14) מתמודדות בטורניר הצלה מהדחה לליגה השנייה בחשיבותה, – "ליגת הכדורגל הלאומית", – מול הקבוצות שסיימו במקומות 3,4 בליגה השנייה. הפרמייר ליג הרוסי אורגן בשנת 2001 והחליף את "הדיוויזיה העליונה" שפעלה לפני כן והתקיימה בין השנים 1992 ו-2001. כשהשוני ביניהם הוא במידת הארגון והמבנה.
מאז עונת 2011/12 כל הקבוצות שזכו בחלק הראשון של האליפות, דהיינו ניצבו בראש הטבלה במחזור ה-15, זכו בהמשך גם באליפות המדינה לבסוף. יוצאת מן הכלל הייתה עונת 2013/14, אז זניט הייתה במקום הראשון במחזור 15, אך הפסידה את ההובלה שני מחזורים לסיום העונה ובמקומה זכתה צסק"א מוסקבה.
הקבוצות המצליחות ביותר הן ספרטק מוסקבה וזניט עם 10 אליפויות כל אחת, אחריהן צסק"א (עם 6 אליפויות). עבור כל חמש אליפויות בהן זכתה קבוצה היא מוסיפה כוכב מעל לסמל שלה.
בשנת 2020 ליגת העל הרוסית הפכה לליגה הגדולה הראשונה בעולם שמשתמשת ב"מינוי" של YouTube כערוץ ההפצה העיקרי של זכויות השידור מחוץ לשוק הביתי. כל שמונת משחקי הליגה בכל מחזור היו זמינים לצופים מחוץ לרוסיה וחבר המדינות באמצעות ערוץ היוטיוב של הליגה (אופן ההפצה נפסק לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה). בשנים 2001–2019 הוענק לאלופה גביע זכוכית מעוטר, מאז 2020 מוענק גביע עשוי מפליז, מצופה ניקל וזהב, משקלו 6 קילוגרם וגובהו 65 סנטימטרים.
מאז 2001, 4 קבוצות מתוך 16 שמשתתפות בליגת העל הרוסית לא ירדו ליגה: זניט סנקט פטרבורג, לוקומוטיב מוסקבה, ספרטק מוסקבה וצסק"א מוסקבה.
עם תפוסה ממוצעת של מעל 10,000 צופים למשחק עד לפרוץ מגפת הקורונה ברוסיה, הליגה הייתה בעלת כמות הצופים הראשונה בגובהה מכל ליגת ספורט אחרת ברוסיה, אחרי ה־KHL והליגה המאוחדת של VTB.
מבנה הליגה

בליגה משתתפות 16 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה ובסך הכל 30 מחזורים.
הקבוצות שסיימו במקומות 15 ו-16 בטבלת הליגה מודחות ישירות לליגת המשנה. הקבוצות שסיימו במקומות 13 ו-14 משחקות בטורניר פלייאוף בן שני משחקים (בית וחוץ), אשר במסגרתו הקבוצות מתמודדות במשחקי מבחן נגד מקומות 3–4 בטבלת ליגת המשנה. מנצחת משחקי המבחן היא זו שהבקיעה את מירב השערים במגרשה הבייתי ובמגרש בחוץ. במקרה שבו כמות השערים שהובקעה היא שווה, המנצחת מוכרעת על פי שערי חוץ. אם נתון זה אף הוא שווה מתווספות שתי הארכות בנות 15 דקות שבסיומן נערך דו-קרב פנדלים.
הקבוצות שסיימו במקומות 1 ו-2 בטבלת ליגת המשנה ומנצחת טורניר משחקי המבחן מקבלות את הזכות להשתתף בעונה לאחר מכן בליגת העל הרוסית. הקבוצות שהפסידו במשחקי המבחן יורדות לליגת המשנה. תאריך תחילת הליגה וסיומה משתנה. פגרת החורף מתחילה בתחילת דצמבר ומסתיימת בתחילת מרץ וחלקהּ השני של הליגה משוחק עד חודש מאי.
בינואר 2021 החלו דיונים על רפורמה משמעותית באליפות רוסיה, במסגרתה הוצע שהליגה תקוצר למספר של 12 קבוצות עם שני שלבים, סיבוב ראשון וסיבוב שני של פלייאוף בו תשתתפנה שש הקבוצות הטובות ביותר. אך הצעה זו לא נתמכה על ידי מועדוני הליגה.
מבנה הליגה > מיקומים

הקבוצות מקבלות שלוש נקודות עבור כל ניצחון ונקודה אחת עבור תוצאת תיקו. במקרה של הפסד הקבוצה המפסידה איננה מקבלת נקודות. מיקום הקבוצות נקבע לפי מספר הנקודות הכולל שכל קבוצה השיגה. במצב של שוויון נקודות המיקום יקבע לפי הפרש השערים. במקרה של שיוון בהפרש יקבע המיקום לפי מספר הניצחונות ובמקרה של שוויון גם כאן המיקום הסופי יקבע על פי מספר השערים אשר הובקעו לזכות כל קבוצה. בתום העונה הקבוצה שממוקמת במקום הראשון מוכתרת כאלופה.
מבנה הליגה > העפלה לטורנירים האירופיים

כיוון שהליגה הרוסית דורגה על פי שיטת הדירוג של אופ"א במקום השמיני בעונת 2020/21, החל מעונת 2021/22 אלופת רוסיה התמודדה החל משלב הבתים של ליגת האלופות.
הזוכה בגביע רוסיה 2020/21 — אם מסיימת באליפות מתחת למקום השני — התמודדה בשלב הבתים של הליגה האירופית, המקום השלישי החל מסבב הפלייאוף של הליגה האירופית בעונת 2021/22. במקביל, אם הזוכה בגביע הרוסי הייתה קבוצה שסיימה במקום השלישי או הרביעי, המקום בסיבוב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג בעונת 2021/22 היה מועבר לקבוצה שתפסה את המקום החמישי באליפות.
במקרה שבו זוכת הגביע הרוסי בכדורגל 2020/2021, היא קבוצה שזכתה באליפות או סגנות הליגה, או אם נאסר על מחזיקת הגביע להשתתף בתחרויות אירופאיות, המקום בליגה האירופית מועבר לקבוצה שסיימה במקום השלישי באליפות. במקרה זה, המקום בסיבוב המוקדמות השלישי של הקונפרנס ליג מוענק לקבוצה המדורגת 4 באליפות והקבוצה המדורגת 5 תחל את השתתפותה בסיבוב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג.
החל מעונת 2022/23 קבוצות רוסיות נושלו מהשתתפות במפעלים האירופיים של אופ"א, במסגרת הסנקציות שהוטלו על רוסיה בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה.
קבוצות לעונת 2024/2025

הקבוצות הבאות מתחרות בליגת העל במהלך עונת 2024/2025:
| שם הקבוצה | בעלות, חסות | תקציב |
| --- | --- | --- |

| אורנבורג | ממשלת מחוז אורנבורג, גזפרום אורנבורג | ‏5,000,000 יורו |
| אקרון טוליאטי | אקרון החזקות | ‏62,000,000 יורו |
| ניז'ני נובגורוד | ממשלת מחוז ניז'ני נובגורוד, גזפרום טרנס גז ניז'ני נובגורוד | ‏5,000,000 יורו |
| אחמט גרוזני | ממשלת רפובליקת צ'צ'ניה, קרן אחמט קדירוב, SAT & Co | ‏30,000,000 יורו |
| דינמו מוסקבה | VTB‏ | 35,000,000 יורו |
| חימקי | עיריית חימקי |  |
| דינמו מחצ'קלה | עיריית מחצ'קלה, גאז'י גאז'ייב |  |
| זניט | גזפרום, גזפרום בנק, גזפרום נפט, Metalloinvest | ‏190,000,000 יורו |
| רובין קאזאן | בנק בק בארס | ‏ |
| לוקומוטיב מוסקבה | RZD | ‏80,000,000 יורו |
| ספרטק מוסקבה | לוקאויל, IFD Capital Group | ‏140,000,000 יורו |
| צסק"א מוסקבה | יבגני גינר, VEB.RF, רוס-סטי, אירופלוט, "מסוקי רוסיה", CROC, EKA | ‏68,000,000 יורו |
| קרסנודאר | סרגיי גליצקי, Home Credit & Finance Bank, Constell Group | ‏85,000,000 יורו |
| רוסטוב | ממשלת מחוז רוסטוב, Southern capital, Pari-Match‏ | 25,000,000 יורו |
| קריליה סובייטוב | ממשלת מחוז סמרה | 10,000,000 יורו |
| פאקל וורונז' | ממשלת מחוז וורונז' | 4,000,000 דולר |
קבוצות לעונת 2024/2025 > אצטדיונים

במשך שנים לא היה ברוסיה אצטדיון כדורגל חדיש ומודרני וזמן רב שאצטדיון לוקומוטיב מוסקבה שנחנך בשנת 2002 היה האצטדיון המודרני ביותר. לאחר תנופת הבנייה שהביא מונדיאל 2018 נבנו 11 אצטדיוני כדורגל חדשים והליגה הרוסית מתהדרת בתשעה אצטדיוני כדורגל מודרניים שנבנו לקראת גביע העולם בכדורגל ועוד שני אצטדיונים מודרניים שלא נבנו עבור המונדיאל.
| עיר | אצטדיון | תכולה | שנת פתיחה | שיפוץ אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אורנבורג | גזוביק | 10,046 | 2001 | 2021−2022 |
| קאזאן | קאזאן ארנה | 45,379 | 2013 |  |
| גרוזני | אחמט ארנה | 30,597 | 2011 |  |
| סנקט פטרבורג | גזפרום ארנה | 67,800 | 2017 | 2020 |
| ניז'ני נובגורוד | אצטדיון ניז'ני נובגורוד | 44,899 | 2018 |  |
| חימקי | ארנה חימקי | 18,636 | 2008 |  |
| קרסנודאר | קרסנודאר | 34,089 | 2016 |  |
| רוסטוב על הדון | רוסטוב ארנה | 43,472 | 2018 |  |
| סמרה | סולידרנוסט ארנה | 44,918 | 2018 |  |
| מוסקבה | VTB ארנה | 18,636 | 2018 |  |
| מוסקבה | RZD ארנה | 27,320 | 2002 | 2007 |
| מוסקבה | לוקאויל ארנה | 45,360 | 2014 |  |
| מוסקבה | VEB ארנה | 30,457 | 2016 |  |
| מוסקבה | עיר הספורט "לוז'ניקי" | 1,872 | 2018 |  |
| וורונז' |  האצטדיון המרכזי | 21,305 | 1947 | 2023–2024 |
| מחצ'קלה | אנז'י ארנה | 24,173 | 2001 | 2013 |
קבוצות לעונת 2024/2025 > אצטדיונים > אצטדיונים חלופיים

| אצטדיון | עיר | פתיחה | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| לוז'ניקי | מוסקבה | 1956 | 81,000 |
| אצטדיון דינמו | מחצ'קלה | 1927 | 15,200 |
היסטוריה > תקופת האימפריה הרוסית

החל משנת 1888 התקיימו מועדוני כדורגל שונים ברוסיה, אך אף על פי שנעשו מספר ניסיונות לא הצליחו ליצור ליגת כדורגל לאומית מסודרת עד לשנת 1936.
משחק הכדורגל הראשון בתולדות רוסיה נערך בשנת 1897 כמשחק בין קבוצת חובבים מקומית בשם "פטרבורג" לבין קבוצת חובבים אנגליים בשם "אוסטרוב", כשהאנגלים ניצחו בתוצאה 0–6. עד לתחילת המאה ה-20 התקיימה אליפות כדורגל ארצית ואליפות האימפריה הרוסית בכדורגל הייתה טורניר כדורגל לאומי שיצא לדרך לראשונה בשנת 1912 והיה האליפות הראשונה בתולדות רוסיה בכדורגל, אם כי שבניגוד למקבילותיה במדינות מערב אירופה, האליפות הונהגה בשיטת גביע וכל משתתפות האליפות לא היו קבוצות כדורגל עירוניות אלא איחוד של קבוצות כדורגל לנבחרות עירוניות שייצגו את הערים כדוגמת נבחרת סנקט פטרבורג, שזכתה באליפות הראשונה ונבחרת אודסה שזכתה באליפות השנייה והאחרונה בתולדות האימפריה הרוסית. האליפות נערכה במשך שתי עונות רצופות בלבד ודעכה בשל חוסר התעניינות.
לאחר מכן התקיימו בין השנים 1920 ועד 1935 שתי תחרויות בשם "אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל", שהתחלקה לאליפות "המוקדמת" ואליפות הרגילה, והתקיימו במועדים שונים, בו התחרו נבחרות הערים (לא קבוצות). בטורניר זה זכתה מוסקבה 10 פעמים, לנינגרד פעמיים, וחארקוב ו-וורונז' פעם אחת.
היסטוריה > תקופת ברית המועצות

בשנת 1936 הוקמה ליגת העל הסובייטית והיוותה לאליפות הכדורגל הארצית הראשונה ברוסיה בשיטת ליגה. הליגה התקיימה ברציפות (למעט בשנים 1941–1944, עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה) עד שנת 1991, כשפירוק ברית המועצות הביא להחלפת הליגה הסובייטית ב-15 ליגות שונות. הקבוצה הכי מצליחה בליגה הייתה דינמו קייב האוקראינית שזכתה ב-13 אליפויות בליגה, אולם הקבוצות הרוסיות שלטו בה, כאשר 31 קבוצות רוסיות שיחקו בה לאורך ההיסטוריה, וב-34 עונות מתוך 54 שנים בהם התקיימה התחרות, זכו באליפות קבוצות מרוסיה הסובייטית, מתוכן ספרטק מוסקבה המצליחה ביותר עם 12 אליפויות, ו-12 סגנויות.
היסטוריה > תקופת ברית המועצות > הישגי הקבוצות הרוסיות בליגת העל הסובייטית (1936 - 1991)

| קבוצה | אליפויות | מקום שני | מקום שלישי | שנים בהן זכתה באליפות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרטק מוסקבה | 12 | 12 | 9 | 1936 (סתיו), 1938, 1939, 1952, 1953, 1956, 1958, 1962, 1969, 1979, 1987, 1989 |
| דינמו מוסקבה | 11 | 11 | 5 | 1936 (אביב), 1937, 1940, 1945, 1949, 1954, 1955, 1957, 1959, 1963, 1976 (אביב) |
| צסק"א מוסקבה | 7 | 4 | 6 | 1946, 1947, 1948, 1950, 1951, 1970, 1991 |
| טורפדו מוסקבה | 3 | 3 | 6 | 1960, 1965, 1976 (סתיו) |
| זניט לנינגרד | 1 | - | 1 | 1984 |
| לוקומוטיב מוסקבה | - | 1 | - |  |
| סק"א רוסטוב על הדון | - | 1 | - |  |
| מטאלורג מוסקבה | - | - | 1 |  |
היסטוריה > תקופת ברית המועצות > ליגת העל האזורית של רוסיה הסובייטית

בנוסף לליגה הסובייטית הבכירה, בשנים 1948–1991 התקיימה אליפות אזורית של רוסיה הסובייטית בקרב קבוצות כדורגל, הקבוצה הרוסית שזוכה באליפות הייתה מעפילה לליגה הסובייטית הראשונה, משם העפילו הקבוצות לליגת העל הסובייטית.
היסטוריה > מאז 1992

הליגה הרוסית הבכירה - במתכונתה הנוכחית - הוקמה בשנת 1992 עם התפרקותה של ברית המועצות. מבין הקבוצות שהיו בליגה הסובייטית הבכירה בעונת 1991 נשארו שש קבוצות בפרמייר ליג הרוסי: ספרטק מוסקבה, צסק"א מוסקבה, לוקומוטיב מוסקבה, אלניה ולדיקווקז, טורפדו מוסקבה ודינמו מוסקבה. בהקמת הליגה הרוסית הבכירה צורפו עוד 14 קבוצות רוסיות מליגות סובייטיות נמוכות יותר. בתחילה כללה הליגה הרוסית הבכירה 20 קבוצות בעונת 1992, אך בגלל ריבוי המשחקים הוחלט לחלק את הליגה לשני חלקים נפרדים. בעונה שלאחר מכן, עונת 1993 כבר היו בליגה 18 קבוצות בלבד ובעונה שלאחר מכן רק 16 קבוצות, מספר הקבוצות כיום. נעשה ניסיון להעלאת מספר הקבוצות בליגה ל-18 בעונות 1996 ו-1997 אך לבסוף הוחלט להשאיר את מספר הקבוצות בליגה על 16 בלבד.
עם הקמת הליגה, שלטה ספרטק מוסקבה בתארים החשובים וזכתה ב-9 מתוך עשר האליפויות הראשונות כאשר רק אלניה ולדיקווקז הצליחה לשבור את רצף הניצחונות של ספרטק מוסקבה בזכייה באליפות 1995 ועד כה ספרטק-אלניה ולדיקווקז היא אלופת רוסיה היחידה שנשרה לליגת המשנה. ב-1996 נערכו משחקי השלמה על מנת להכריע מי האלופה בשל שוויון נקודות בסיום העונה, ספרטק מוסקבה התמודדה על המקום הראשון מול אלניה ולדיקווקז וניצחה לבסוף 2:1.
היסטוריה > תחילת המאה ה-21

בשנת 2001 האחריות לניהול ליגת העל הועברה לארגון בשם "ליגת העל הרוסית בכדורגל", ארגון אשר קיבל זיכיון לניהול מפעל זה, כמו גם לניהול המסחרי והכלכלי של ליגת הכדורגל הבכירה, מידי ההתאחדות לכדורגל.
בתחילת שנות האלפיים ניכרה עלייה אצל הקבוצות לוקומוטיב מוסקבה וצסק"א מוסקבה שהתחלקו על האליפויות בין השנים 2002–2006 (ב-2002 נערכו שוב משחקי השלמה לליגה מאחר שצסק"א מוסקבה ולוקומוטיב מוסקבה חלקו את המקום הראשון. במשחק המכריע על המקום הראשון ניצחה לוקומוטיב 0:1 - מאמן צסק"א היה ואלרי גזאייב, שאימן גם את אלניה ולדיקווקז ב-1996). בעונת 2007 זניט סנקט פטרבורג היה המועדון השני שזכה באליפות ושאיננו ממוסקבה והיה המועדון הראשון בתולדות המדינה שזכה באליפות בסיוע מאמן זר, היה זה ההולנדי דיק אדבוקאט שאימן את הקבוצה. ב-2010 כשהקבוצה זכתה שוב באליפות הליגה, היא שוב עשתה זאת בסיוע מאמן זר - הפעם לוצ'יאנו ספאלטי האיטלקי. בשנים 2008–2009 זכתה באליפות רובין קאזאן, כשבשתי הפעמים היא זכתה באליפות בסיוע המאמן הטורקמני שלה גורבן ברדייב.
היסטוריה > בשנים 2010–2018

בעונת 2010 לראשונה בתולדות הליגה נשרה קבוצה מהליגה הבכירה בעקבות קשיים כלכליים ולא בשל יכולותיה הספורטיביות, הייתה זו קבוצת מוסקבה, שפינתה את מקומה לאלניה ולדיקווקז שסיימה שלישית בליגת המשנה בעונת 2009. שנה לאחר מכן, ב-2011, המצב חזר על עצמו עם סאטורן שהודחה מהליגה בשל קשיים פיננסיים ופינתה את מקומה לקרסנודר, שסיימה חמישית בעונת 2010 כשהקבוצות שסיימו במקום השלישי והרביעי (וולגה ניז'ני נובגורוד, קאמאז נברז'ני צ'לני בהתאמה) סירבו להעפיל לליגה הבכירה.
בעונת 2011/2012 לראשונה בתולדות הליגה הרוסית, נערכו המשחקים בשיטה המקבילה לליגות האירופאיות. אם עד אז שוחקה הליגה ממארס ועד נובמבר, החל משנת 2011, נערכים המשחקים החל מאביב 2011 ועד אביב 2012, במטרה להתאים את הליגה לתקנים אירופאיים, מהלך שהוביל נשיא ההתאחדות הרוסית לכדורגל, סרגיי פורסנקו. הליגה נפתחה עם 14 קבוצות בלבד, במקום 16, זאת כיוון שסאטורן ואמקאר פרם לא מצאו ספונסר לפני פרסום לוח המשחקים לעונת 2011/12, שתי הקבוצות הללו נקלעו למשבר כספי עם תום עונת 2010 וסאטורן נשרה לליגת המשנה. בשל כך, הוחלט לצרף לליגת העל קבוצה מהליגה הרוסית הראשונה, קרסנודאר, שסיימה את עונת 2010 במקום החמישי (קבוצות שסיימו במקום השלישי והרביעי סירבו לעלות לליגת העל). הליגה משוחקת עם 44 מחזורים, עם שתי הפסקות פגרה באמצע. בסיומה של העונה הסדירה (שכוללת 30 מחזורים) מפוצלת הליגה לשתיים ונערכים משחקי הכרעה בשיטת פלייאוף, כשמנגד משחקות קבוצות תחתית הליגה במאבק על ההישארות בליגה, זאת מבלי להתחשב במיקומן בטבלת האליפות עד לסיום המחזור האחרון בעונה הסדירה.
שלוש קבוצות רוסיות בליגה הבכירה מעולם לא הודחו מהליגה הבכירה, וכולן ממוסקבה: לוקומוטיב מוסקבה, ספרטק מוסקבה וצסק"א מוסקבה. לעומת זאת, הקבוצות שהודחו הכי הרבה הן קובאן קרסנודר (5 פעמים) ושיניק ירוסלבל (4 פעמים) כאשר קובאן מעולם לא שיחקה בליגה הבכירה יותר מפעמיים רצופות.
בעונת 2016/17, 3 קבוצות בלבד ייצגו את העיר מוסקבה (ספרטק, לוקומוטיב וצסק"א): המספר הנמוך ביותר של קבוצות מוסקבאיות בתולדות הליגה.
שחקנים זרים

כדורגלנים זרים רבים משחקים בליגה הרוסית ומקבלים משכורות גבוהות מאוד, ביחס לנהוג בליגות ספורט אחרות ברוסיה. זרים רבים מאיטליה, ספרד, סרביה, ברזיל, קולומביה, קרואטיה, ארגנטינה ומדינות אחרות הוחתמו בליגה הן כמאמנים והן כשחקנים, על אף שישנה מגבלה על מספר הזרים שמותר לשתף במשחק, שעומדת כיום על 8 שחקנים.
במהלך השנים נקבעו תקנות שונות המגבילות את מספרם של השחקנים הזרים היכולים לשחק בכל קבוצה. כאשר הוקמה אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל הוגבלה כמות הזרים לשלושה שחקנים בלבד ולאחר הקמת ליגת העל הסובייטית בכדורגל לא שיחקו שחקנים זרים בברית המועצות עד 1989 כשהותר לקבוצות לשתף שני שחקנים זרים בהרכב וכך השחקן הזר הראשון בליגת העל הסובייטית היה טניו מינצ'ב הבולגרי שהגיע מסטארה זגורה לקויבישב. לאחר התפרקות ברית המועצות שחקנים רבים מאוקראינה ובלארוס שיחקו בליגה הרוסית ומאז אחוז הזרים בליגה צמח. אם בשנת 1994 שיחקו בסך הכל 36 זרים, הרי שב-1995 הגיע מספרם ל-49, ב-1996 כבר ל-83 וב-1997 כבר שיחקו בליגה 112 שחקנים זרים.
בשנת 1999 התאחדות הכדורגל הרוסית החליטה להגביל את מספר השחקנים הזרים בליגה הראשונה ובליגה השנייה, עד ל-4 שחקנים בליגה הראשונה ו-3 שחקנים בליגה השנייה. אך מגבלות אלה לא היו תקפות על ליגת העל הרוסית בכדורגל. המגבלה הראשונה על מספר השחקנים הזרים בליגת העל הוטלה רק בשנת 2005 כשהוחלט על מגבלה של 5 שחקנים על המגרש, זאת לאחר שבמחזור 21 באותה עונה דינמו מוסקבה בהדרכת איבו וורטמן העלתה להרכב מול מוסקבה סגל ללא אף שחקן רוסי. באותה שנה הוחלט ששחקנים ששיחקו יותר מעשרה משחקים במדי הנבחרת אינם נחשבים לזרים ורק עונה לאחר מכן הוטלה המגבלה גם על שחקני הנבחרת.
בשנת 2006 הוחלט שקבוצות מוגבלות לשבעה זרים בהרכב ולא יותר מארבעה על המגרש. מעונת 2009 המספר הורד ל-6 שחקנים, אך ב-2012 הוחזרה המגבלה למגבלה הקודמת.
ביולי 2015 הוחלט להגביל לשישה שחקנים על המגרש וב-2019 הוחלט כי החל מעונת 2020/2021 הקבוצות לא מורשות לשתף יותר משמונה שחקנים זרים. לקראת עונת 2022/2023 אושר לאפשר לרשום 13 שחקנים זרים בכל מועדון.
שחקנים זרים > היתר שחקנים על המגרש

| עונה | בקבוצה | על המגרש |
| --- | --- | --- |
1992–2005: לא הוטלה כל מגבלה
2005–2006: 5
| 2006–2009 | 7 | 4 |
| 2009–2012 | 6 | 3 |
| 2012–2020 | 7 | 4 |
2020–2022: 8
| 2023– | 13 | 8 |
זכויות שידור > טלוויזיה

השותף העיקרי של הליגה בשידורי המשחקים הוא ערוץ הספורט Match TV, שנחשב לשותף עיקרי של הליגה (ונמצא בבעלות גזפרום מדיה) ומשדר את המשחק המרכזי בכל מחזור ואת מרבית המשחקים בליגה. ביולי 2018 נחתם חוזה שידור חדש בין הליגה לערוץ לתקופה של ארבע שנים, כאשר מרבית המשחקים משודרים בערוץ Match Premier. מרבית חברות הלווין המספקות שירותי תוכן בטלוויזיה מאפשרות שידורי משחקי הליגה במחירים סמליים ובאיכות HD. לקראת עונת 2022/23, Match TV הציעה 52.70 מיליון יורו. בשנים 2018–2022 הליגה הרוויחה 19.93 מיליון יורו מזכויות השידור ובנתון זה היא הייתה במקום ה־18 באירופה. בסופו של דבר, מנהלת הליגה חתמה באוקטובר 2021 על הסכם למכירת זכויות שידור למשך 3 שנים לרשת Match TV, שתיקנה את הצעתה ותשלם 85 מיליון יורו עד 2026, במה שממקם את הליגה במקום התשיעי באירופה מבחינת הכנסות מזכויות שידור.
לעיתים משודרים המשחקים גם בחברת Liga-TV שמשדרת משחקים בודדים (בעבר שודרו המשחקים בערוץ הטלוויזיה "Nash Football" שהוקם על בסיס ערוץ NTV+ שפורק). בשנים 2012–2015 הליגה הרוויחה מזכויות אלה כמיליארד רובל בשנה. לעיתים, בוחרות גם רשתות הטלוויזיה הממלכתיות רוסיה-1 וערוץ 1 וערוץ NTV לשדר כמה ממשחקי הליגה.
את שידורי משחקי הליגה מחוץ לרוסיה העבירה חברת השידור IMG Media עד 2020, כשההסכם בינה לבין מינהלת הליגה עמד על 15 מיליון דולר.
זכויות שידור > אינטרנט

בעשור הראשון של המאה ה-21, היה אתר האינטרנט nf.tv חתום על הסכם זכויות שידור באינטרנט מול המינהלת ואפשר צפייה בתשלום בשידורים חיים של משחקי הליגה. כיום אלה משודרים באמצעות פורטל Matchtv.ru. בעונת 2018/2019 ובחלקה הראשון של עונת 2019/2020 הליגה שידרה משחקים נבחרים בשידור חי חינם באמצעות חשבון היוטיוב הרשמי, ממרץ 2020 עד אפריל 2023, השידורים התאפשרו באמצעות מנוי בתשלום וכללו גם משחקים בפרשנות באנגלית על ידי אלכסיי יארושבסקי, הנחשב לפרשן באנגלית של הליגה.
בשנת 2020 נמכרו זכויות השידור של הליגה בברזיל לרשת הטלוויזיה Band ובארצות הברית לשירות הסטרימינג fuboTV, עד סוף עונת 2021/22. שידורי הליגה נמכרו גם למדינות כמו ספרד (בה השידור מבוצע על ידי LaLigaSportsTV), קפריסין ומדינות הבלקן (באמצעות Telestare) ומדינות חבר המדינות, גאורגיה ואוקראינה (Q SPORT), כמו גם הונג קונג (באמצעות I-Cable).
חסויות

1995‒1997: חברת Stimorol
1998‒2000: Pepsi
2006‒2010: רוסגוסטראך
2011/2012‒2015/16: חברת SOGAZ
2015/16‒2017/18: רוסגוסטראך
2018/19‒2021/22: Liga Stavok, Tinkoff Bank
2022/23‒: מיר
אלופות הליגה > אליפויות לפי שנים

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הרוסי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
אלופות הליגה > אליפויות וסגנויות לפי קבוצה

| קבוצה | אליפויות | סגנויות | מקום שלישי | עונות זכייה | עונות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרטק מוסקבה | 10 | 6 | 3 | 1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2016/2017 | 2005, 2006, 2007, 2009, 2011/2012, |
| זניט סנקט פטרבורג | 10 | 3 | 4 | 2007, 2010, 2011/2012, 2014/2015, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024 | 2003, 2012/2013, 2013/2014 |
| צסק"א מוסקבה | 6 | 9 | 3 | 2003, 2005, 2006, 2012/2013, 2013/2014, 2015/2016 | 1998, 2002, 2004, 2008, 2010, 2014/2015, 2016/2017, 2017/2018, 2022/2023 |
| לוקומוטיב מוסקבה | 3 | 6 | 5 | 2002, 2004, 2017/2018 | 1995, 1999, 2000, 2001, 2018/2019, 2019/2020 |
| רובין קאזאן | 2 | - | 2 | 2008, 2009 |  |
| אלניה ולדיקווקז | 1 | 2 | - | 1995 | 1992, 1996 |
| רוטור וולגוגרד | - | 2 | 1 | — | 1993, 1997 |
| דינמו מוסקבה | - | 1 | 4 | — | 1994 |
| סוצ'י | — | 1 | — | – | 2022 |
| רוסטוב | - | 1 | - | — | 2016 |
| קרסנודאר | - | 1 | 3 | — | — |
| טורפדו מוסקבה | - | - | 1 | — | — |
| קריליה סובייטוב סמרה | - | - | 1 | — | — |
| אנז'י מחצ'קלה | - | - | 1 | — | — |
אלופות הליגה > אליפויות לפי ערים

| עיר | אליפויות | מועדונים |
| --- | --- | --- |
| מוסקבה | ‏19 | ספרטק (10), צסק"א (6), לוקומוטיב (3) |
| סנקט פטרבורג | ‏10 | זניט (10) |
| קאזאן | ‏2 | רובין קאזאן (2) |
| ולדיקווקז | ‏1 | אלניה ולדיקווקז (1) |
אלופות הליגה > אליפויות לפי מאמנים

להלן טבלת המאמנים שזכו בתואר האליפות:
נשיאי הליגה

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| ויטאלי מוטקו | 27 באוגוסט 2001 – 24 בנובמבר 2003 | כיהן במקביל כנשיא קבוצת זניט סנקט פטרבורג |
| ואלרי פילאטוב | 24 בנובמבר – 26 בדצמבר 2003 | ממלא מקום |
| יבגני גינר | 26 בדצמבר 2003 – 21 בדצמבר 2004 | כיהן גם כנשיא קבוצת צסק"א מוסקבה |
| יורי זווארזין | 21 בדצמבר 2004 – 24 בינואר 2006 | ממלא מקום |
| י. גינר | 24 בינואר – 26 בדצמבר 2006 | קדנציה שנייה |
| מיכאיל וורונצוב | 26 בדצמבר 2006 – 14 בנובמבר 2007 | ממלא מקום |
| סרגיי פריאדקין | 14 בנובמבר 2007 – 5 באוקטובר 2021 |  |
| אשוט חצ'אטוריאנץ | 5 באוקטובר 2021 – 27 ביוני 2022 |  |
| אלכסנדר אלאייב | 27 ביוני 2022 - | כיהן תקופה קצרה במקביל כנשיא ליגת הכדורגל הלאומית |