stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבעה-עשר המחוזות

ארצות השפלה ההבסבורגיות או שבעה-עשר המחוזות היו אוניה פרסונלית של מדינות בארצות השפלה במאות ה-15 וה-16, פחות או יותר בשטחן של הולנד, בלגיה ולוקסמבורג של ימינו, וכן חלקים מצפון צרפת וחלק קטן ממערב גרמניה.
השם המקורי שניתן לאוניה הפרסונלית הזו היה "שבעה-עשר המחוזות", כשהייתה עדיין בשלטון דוכסות בורגונדיה ובית ולואה. כשנפלה הישות הפוליטית החדשה לידי בית האבסבורג מאוסטריה, נוצר גם השם החוג הבורגונדי, שכלל מלבד שבעה-עשר המחוזות גם את חבל בורגון (בורגונדיה) שבצרפת.
המחוזות

שבעה-עשר המחוזות, על פי מספרם במפה:
רוזנות ארטואה
רוזנות פלנדריה, כולל ויסקונטויות ליל, דואה, אורשי וסניורות טורנה
רוזנות מכלן
רוזנות נאמור
רוזנות אנו
רוזנות זיילנד
רוזנות הולנד
דוכסות בראבנט, כולל אנטוורפן, רוזנויות לוון ובריסל והמנזרים בניוול וז'מבלו
דוכסות לימבורג, כולל רוזנויות דלהם ופלקנבורג וסניורות הרצוגנראת
דוכסות לוקסמבורג
הנסיכות-בישופות (ומאוחר יותר הסניורות) של אוטרכט
סניורות מערב פריזיה
דוכסות חלרה ורוזנות זוטפן
סניורויות חרונינגן
האומלנדן (החבלים המקיפים את חרונינגן)
סניורות דרנתה, לינגן, ודה ווסטרוולדה
סניורות אובראייסל
לא תמיד אותם שבעה-עשר מחוזות יוצגו ב"סטאטן-חנראל" (פרלמנט) של ארצות השפלה - במקרים רבים משלחת אחת יצגה כמה מחוזות. במהלך השנים, רוזנות זוטפן הפכה לחלק מדוכסות חלרה, ודוכסות לימבורג הייתה כפופה לדוכסות בראבנט. הערים דוברות-הצרפתית של פלנדריה, לעומת זאת, נחשבו לעיתים כמחוז בפני עצמן.
כמו כן, היו כמה ישויות באזור שלא היו חלק משבעה-עשר המחוזות. הגדולה מכולן הייתה בישופות לייז' (במפה בצבע ירוק), שכללה גם את רוזנות הורן; לייז' אף לא הייתה חלק מהחוג הבורגונדי, אלא מחוג הריין התחתון - וסטפאליה. קאלה (במפה באדום) הייתה חלק מאנגליה עד 1558. היו גם כמה ישויות קטנות יותר בצפון (למשל, האי אמלנד) ששמרו על שליטים עצמאיים משלהן עד המהפכה הצרפתית.
בספרי היסטוריה שונים יש הבדלים קטנים בהרכב הרשימה. יש המשערים כי המספר 17 נבחר בגלל משמעותו המיסטית בנצרות המוקדמת.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| היסטוריה של ארצות השפלה | היסטוריה של ארצות השפלה | היסטוריה של ארצות השפלה | היסטוריה של ארצות השפלה | היסטוריה של ארצות השפלה |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 |  ארצות השפלההבורגונדיות |  ארצות השפלההבורגונדיות |  ארצות השפלההבורגונדיות |  דוכסות לוקסמבורג עד 1441 |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 | 1384/1473–1482 | 1384/1473–1482 | 1384/1473–1482 | 1384/1473–1482 |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 |  ארצות השפלה ההאבסבורגיות 1482–1556 |  ארצות השפלה ההאבסבורגיות 1482–1556 |  ארצות השפלה ההאבסבורגיות 1482–1556 |  ארצות השפלה ההאבסבורגיות 1482–1556 |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 | ארצות השפלה הספרדיות |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 | 1581–1713 |  |
|  בישופות לייז' 985–1790 | ארצות השפלה האוסטריות |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 | 1713–1790 |  |
| המדינות הבלגיות המאוחדות | המדינות הבלגיות המאוחדות |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 | 1790 |  |
| בישופות לייז' 1790–1795 | ארצות השפלה האוסטריות |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 |  הרפובליקה ההולנדית 1581–1795 | 1790–1794 |  |
|  הרפובליקה הצרפתיתהראשונה |  הרפובליקה הצרפתיתהראשונה |  הרפובליקה הבטאווית 1795–1806 |  הרפובליקה הבטאווית 1795–1806 | 1795–1804 |  |
|  הקיסרות הצרפתית |  הקיסרות הצרפתית | ממלכת הולנד 1806–1810 | ממלכת הולנד 1806–1810 | 1804–1815 |  |
 
|  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה 1815–1830 |  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה 1815–1830 |  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה 1815–1830 |  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה 1815–1830 |  הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג |  הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג |
|  בלגיה מאז 1830 |  בלגיה מאז 1830 | הולנד מאז 1830 | הולנד מאז 1830 | (באוניה פרסונלית עם הולנד עד 1890) |  |
היסטוריה

תחילת דרכם של שבעה-עשר המחוזות הייתה בארצות השפלה הבורגונדיות. דוכסי בורגונדיה קיבלו ולקחו לידיהם את השלטון על עוד ועוד חלקים מארצות השפלה; הדוכסית הבורגונדית האחרונה מבית ולואה הייתה מארי מבורגונדיה.
כשמארי מבורגונדיה התחתנה עם מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הפכו המחוזות לרכוש בית האבסבורג בשנת 1482. קרל החמישי, נכדו ויורשו של מקסימיליאן, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ודוכס בורגונדיה, איחד בסופו של דבר את כל שבעה-עשר המחוזות תחת שלטונו (האחרון שבהם היה דוכסות חלרה, ב-1543).
רוב המחוזות היו נחלות של האימפריה הרומית הקדושה. שניים מהם, רוזנויות פלנדריה וארטואה, היו במקורן פיפים צרפתיים, אבל הריבונות עברה לאימפריה הרומית הקדושה כחלק מהסכמי קאמברה, שסיימו את מלחמת ליגת קוניאק ב-1529.
הסנקציה הפרגמטית של 1549 קבעה כי המחוזות יישארו מאוחדים בעתיד, ושיעברו בירושה תמיד לאותו מונרך. לפיכך המציא קרל החמישי את התואר Heer der Nederlanden ("אדון ארצות השפלה"); רק הוא ובנו נקראו אי-פעם בתואר זה.
אחרי שוויתר קרל החמישי על כיסאו ב-1556, נחלותיו התחלקו בין בנו, פיליפ השני מהאבסבורג, מלך ספרד, לבין אחיו, פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. שבעה-עשר המחוזות נפלו בחלקו של פיליפ. סכסוכים בין פיליפ השני, שהיה קתולי אדוק, לבין נתיניו ההולנדים הובילו למרד הידוע כיום בשם מלחמת שמונים השנה. שבעת המחוזות הצפוניים זכו בעצמאות כרפובליקה בשם איחוד שבעת המחוזות.
שבעת המחוזות היו:
סניורות חרונינגן והאומנלנדן
סניורות פריזיה
סניורות אובראייסל
דוכסות חלרה (למעט "הרובע העילי" שלה) ורוזנות זוטפן
נסיכות-בישופות אוטרכט
רוזנות הולנד
רוזנות זילנד
המחוזות הדרומיים, ביניהם פלנדריה, בראבנט, נאמור, אינו, לוקסמבורג ואחרים, חזרו לשלטון ספרד בזכות כישרונו הצבאי והפוליטי של אלכסנדר פארנזה, דוכס פארמה, ובמיוחד ניצחונו במצור על אנטוורפן בשנים 1584–1585. מכאן ואילך נודעו מחוזות אלה בשם ארצות השפלה הספרדיות או ארצות השפלה הדרומיות. שבעת המחוזות המאוחדים זכו גם בחלקים מלימבורג, בראבנט ופלנדריה (שנודעו בשם "ארצות הגנרליוּת", משום שנשלטו ישירות על ידי הסטאטן-חנראל), שהיוו כ-20% משטח הרפובליקה החדשה. מלחמת שמונים השנה הסתיימה בשלום וסטפאליה, שהכיר בעצמאותה של הרפובליקה ההולנדית ובשטחים שסיפחה לעצמה. בסופו של דבר הפכו המחוזות הצפוניים להולנד המודרנית והפרוטסטנטית, ואילו המחוזות הדרומיים קיבלו עצמאות רק הרבה יותר מאוחר, וכיום הם בלגיה ולוקסמבורג הקתוליות. ארטואה וחלקים מפלנדריה ("פלנדריה הצרפתית") עברו לידי צרפת במהלך המאות ה-17 וה-18.
כלכלה

באמצע המאה ה-16 כבר הפכה אנטוורפן (בדוכסות בראבנט) למרכז הכלכלי, הפוליטי והתרבותי של ארצות השפלה, אחרי שעיר הבירה עברה לבריסל מסניורות מכלן שבקרבת מקום. ברוז' (ברוזנות פלנדריה) כבר איבדה את מעמדה המרכזי כמנוע הכלכלי של צפון אירופה. במאות ה-15 וה-16 החלה הולנד לצבור חשיבות כמעצמה כלכלית ומסחרית.
לאחר ששבעת המחוזות הצפוניים זכו לעצמאות, שהביאה לשליטתם בשפך נהר הסכלדה, הן אסרו על מעבר אוניות לנמל אנטוורפן שבמעלה הנהר; כתוצאה מכך היגרו אנשים רבים מהמחוזות הדרומיים אל הרפובליקה החדשה שבצפון. גם מספר רב של פרוטסטנטים נמלטו לשם מהתנכלויות השלטונות הקתוליים בדרום.
התפתחויות אלה הביאו לכך שקרנן של הערים בדרום ירדה והן הלכו והתרוששו, ומרכז הכובד הכלכלי עבר לערי המסחר בצפון, בעיקר אמסטרדם, האג ורוטרדם.
הערות שוליים

↑  The invention of the Dutchman באתר אוניברסיטת ליידן.
מפה של שטחי אימפריית האבסבורג באירופה (ירוק) אחרי קרב מילברג ב-1547. מתוך אטלס קיימברידג' ההיסטורי, 1912.
שינויים בהרגלי הצריחה

שינויים בהרגלי הצריחה הוא אלבומה השני של להקת הרוק הישראלית החברים של נטאשה. הוא יצא לאור בסוף שנת 1991 והופץ על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
האלבום זכה להצלחה עצומה והגיעה למעמד של אלבום זהב (20,000 עותקים) תוך שבוע. ב-13 באפריל 1992, נערך אירוע במשרדי חברת התקליטים הד ארצי, לציון הצלחת האלבום. האלבום נמכר בלמעלה מ-110 אלף עותקים ובעקבות ההצלחה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי המדינה.
המפיק המוזיקלי של האלבום היה יוסי אלפנט, שנפטר זמן קצר לאחר סיום הקלטת האלבום, לפני יציאתו לאור. השיר הקצר "כמעט אופטימי" נכתב לזכרו.
רשימת רצועות

בדקה אחת שפויה (מיכה שטרית) (3:45)
אל תתפשטי לי (ארקדי דוכין ומיכה שטרית /ארקדי דוכין) (4:41)
אני אוהב אותך (מיכה שטרית/ארקדי דוכין ומיכה שטרית) (4:04)
עוד נגיעה (ארקדי דוכין) (5:07)
עשי לי את המוות (ארקדי דוכין) (3:46)
שני סיפורי אהבה קטנים (ארקדי דוכין ומיכה שטרית) (2:51)
סדר עולמי חדש (ארקדי דוכין, יוסי אלפנט ומיכה שטרית/ארקדי דוכין) (5:23)
על קו הזינוק (מיכה שטרית) (3:59)
איש בלי נצח (מיכה שטרית/ארקדי דוכין) (3:49)
על הסף (ארקדי דוכין) (1:41)
לא שבר. משבר (ארקדי דוכין) (2:48)
כמעט אופטימי (ארקדי דוכין) (0:12)
אם כבר לבד... (מיכה שטרית) (5:12)
משתתפי האלבום

ארקדי דוכין: שירה, פסנתר וקלידים, ניצוח
מיכה שטרית: שירה, גיטרה אקוסטית
מיקי הררי: גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית
שלמה אלמקיס (קוזו): גיטרה בס
ז'אן פול זימבריס: תופים וכלי הקשה
יוסי אלפנט: הפקה מוזיקלית, קולות
משתתפי האלבום > נגני כלי קשת ומיתר

כינור: מירצ'ין לב, נימלשטיין בוריס, קאופמן אריה, לובוטיסקי הרינה, גלפנד לב.
ויולה: אקופיאן יוסף, ברוומן שי, בלנק רומן.
צ'לו: טלל יורי, לוין רוברט.
קונטרבס: ליטבין גנאדי.
הערות שוליים

↑  עמית שהם, כוס התה שלי, חדשות, 5 בדצמבר 1991
↑  יואב בירנברג, שינויים בהרגלי המכירה, חדשות, 14 באפריל 1992
↑  יואב בירנברג, לא מסתבך עם עצמו, חדשות, 21 בפברואר 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e48e0000-d0b4-3023-a44d-81e1720d5f72
שי פרי

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד סיוע אש אוגדת עזה  מפקד יחידה 5252  סגן מפקד עוצבת עמוד האש  מפקד עוצבת הרעם
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
שי פרי הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן כמפקד עוצבת הרעם ויחידה 5252.
ביוגרפיה

פרי התגייס לצה"ל ושובץ בחיל התותחנים. בהמשך מונה למפקד סיוע אש אוגדת עזה בשנת 2009 מונה למפקד יחידה 5252 וכיהן בתפקיד עד שנת 2011. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת עמוד האש. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה בשנת 2014 למפקדה האחרון של עוצבת הרעם שנסגרה בשנת 2016.
הערות שוליים

↑  עוצבת הכרעה – תמיד תותחן
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שואנהואצרטופס

| שואנהואצרטופס |
| --- | --- |

תקופה
יורה עליון, 150.8–145.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: צ'אויאנגזאוריים
סוג:: שואנהואצרטופס
מין:: Xuanhuaceratops niei
שם מדעי
 Xuanhuaceratops ‏שיג'ין, 2006

שואנהואצרטופס (שם מדעי: Xuanhuaceratops; מילולית: "הפרצוף המקורנן של שואנהואה") הוא סוג של דינוזאור צרטופסי ממשפחת הצ'אויאנגזאוריים, אשר התקיים בסוף היורה שלפני 150.8 עד 145.5 מיליון שנה מזמננו. הדינוזאור התגלה בממצאים בחביי שבצפון-מזרח סין. את שמו קיבל עקב השתייכותו לקבוצת הצרטופסים, בעלי הקרניים ועקב הימצאו בשטחי שואנהואה "Xuanhua District" שבחביי.
הממצאים שלו כללו 4 שלדים קטועים שנמצאו בשנות ה-70 אך מספר חוקרים הניחו שסוג זה מוטל בספק, עקב קושי באפיון השלדים. עם זאת החוקר ג'או שיג'ין גילה ב-2003 באותו אזור 3 שלדים נוספים שהשתמרו במצב טוב יותר והוא הגדיר את הסוג למדע ב-2006. הסוג הכיל מין אחד - Xuanhuaceratops niei, על שם נאיי, התורם של הממצאים.
על פי החוקר גרגורי ס. פאול הגיע השואנהואצרטופס לאורך מטר ולמשקל 6 ק"ג. הוא היה קטן ביותר ביחס לצאצאיו וגם מהקדומים מביניהם. בנוסף הוא גם היה דו-רגלי מאחר שרגליו הקדמיות, באורך של 4 ס"מ היו בעלות עצמות דקות והיה גם בעל ירך משופע. הלסתות שלו היו קרניות עוטות מקור שבקדמתם זוג ניבים גדולים ועוד שיניים חדות קטנות יותר. עם זאת הוא היה אוכל צמחים.
שינון (עיר)

| --- | --- |
סמל שינוןסמל שינון
מבצר שינון על גדות נהר ויין
מבצר שינון על גדות נהר ויין
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  סאנטר-עמק הלואר סאנטר-עמק הלואר
 מחוז:  אנדר ולואר
 רובע:  שינון
 שטח:  39.02 קמ"ר
 גובה:  מינימום - 27, מקסימום - 112 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  8,052 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°10′01″N 0°14′34″E﻿ / ﻿47.166944444444°N 0.24277777777778°E﻿ / 47.166944444444; 0.24277777777778 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.ville-chinon.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי שינון(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי שינון(למפת סאנטר-עמק הלואר רגילה) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנסשינון(למפת סאנטר-עמק הלואר מוגדלת) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנסשינון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שינוֹן (בצרפתית: Chinon, נכתב בתעתיק יהודי עתיק: קינון) היא קומונה במחוז אנדר ולואר שבחבל סאנטר-עמק הלואר שבצרפת. העיר ידועה ביינותיה ובאתריה ההיסטוריים. נודעה לה חשיבות רבה בימי הביניים, כאשר עברה בין בית המלוכה הצרפתי לממלכת אנגליה.
העיירה נמצאת בעמק הלואר, הרשום כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה

העיירה ממוקמת על גדת נהר ויין, כ-10 קילומטרים מהתמזגותו לתוך נהר הלואר. כבר במהלך המאה ה-5 נבנה במקום קסטרום, כאשר המקום חולש על צומת דרכים חשוב למסחר. לאחר מכן נבנה במקום על ידי אחד מתלמידי מרטין מטור מנזר, שהמשיך להתקיים עד למהפכה הצרפתית.
בימי הביניים העיר שגשגה, בייחוד תחת שלטון הנרי השני, מלך אנגליה. הנרי שיפץ את המבצר, והפך אותו למעונו ומרכזו האדמיניסטרטיבי ואף מת ונקבר שם. לאחר מות הנרי, עברה העיר והמבצר לידי ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, ולאחריו לג'ון, מלך אנגליה. בקרב שהתחולל ב-1205 העיר נכבשה בידי פיליפ השני, מלך צרפת והוא צרפה לשטחי בית המלוכה הצרפתי.
המבצר שימש תפקיד חשוב במתקפת פיליפ הרביעי, מלך צרפת על מסדר הטמפלרים ב-1307. מנהיג המסדר, ז'ק דה מוליי יחד עם מנהיגים נוספים, נכלאו במקום לפני משפטם והוצאתם להורג.
העיר קיבלה חשיבות רבה במהלך מלחמת מאה השנים: ב-1425 יורש העצר ומי שעתיד למלוך על צרפת מאוחר יותר, שארל השביעי נמלט לעיר, וקיבל מפלט מפני האנגלים ושם הקים בעיר את חצרו. ז'אן ד'ארק הגיעה לעיר ב-1429, וקיבלה את מלכותו של שארל כמלך צרפת החוקי. לאחר ששארל העניק לה את כוח האדם והציוד הנדרשים, יצאה ז'אן לקרב על אורליאן, מהלך שעתיד לקבוע את גבולות המדינה עד היום.
גם לואי השנים עשר, מלך צרפת התגורר בעיר תקופה, בהמתינו לצ'זארה בורג'ה שיביא את אישור האפיפיור אלכסנדר השישי לביטול נישואיו עם ז'אן נסיכת צרפת כדי שיוכל להינשא עם אן מברטאן - דבר שיבטיח את שליטתו על אדמות ממלכת נווארה. באותה עת, העיר היא מקום הולדתו של פרנסואה רבלה כותב הגרגנטואה ופנטגרואל ומי שנחשב בעיני רבים כ"שייקספיר הצרפתי".
החל מהמאה ה-16, ירדה העיר מחשיבותה כאשר בית המלוכה הצרפתי אינו גר בה עוד, והיא עברה לרשות הקרדינל רישלייה שהזניח את המבצר. העיר כולה השתנתה אך מעט מאותה תקופה עד למהפכה הצרפתית. החל מ-1968 נחשבה העיר העתיקה לאתר שימור היסטורי, תוך שחזור מתמיד לשימור ותיעוד העבר.
יינות

העיר נודעה ביינותיה, בייחוד הקברנה פראן "שינון" (כאשר רק יינות הגדלים ומיוצרים באזור יכולים להגדיר את עצמם ככאלה, ראו: כינוי מקור מבוקר) הגדל בסביבתה והמיושן במערות מיוחדות הנמצאות על גדות נהר הויין, כשיותר מ-11 מיליון ליטר יין מיוצרים מדי שנה. היין המקומי מכיל רק מעט רוז'ה ויין לבן (עד 8% אחוז), שלא כרגיל בעמק הלואר.
נכון ל-2005 היו רשומים 254 מגדלי ענבים ליין בקומונה, 221 יקבים המשויכים ל-16 חברות מסחריות.
הערות שוליים

↑  המידע באתר המכון הלאומי לכינויי מקור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562364605171  BnF: cb152576237 (data)  GND: 4009973-8  LCCN: n84238947  MusicBrainz: 1df0553b-c6a7-4cb0-aade-f975c9e6684f  NARA: 10045050  NKC: xx0323137  VIAF: 138432031   WorldCat (עם VIAF): 138432031 
יין שינון משנת 1934
שמעון הקנאי

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה-1 גליל
 הוצאה להורג:  65 או 107 פחל, ירדן 
 חג:  28 באוקטובר בכנסייה הקתולית, 10 במאי בכנסייה הקופטית
 
שמעון הקנאי, בדיוקן של פטר פאול רובנס
שמעון הקנאי (ביוונית: Σίμων ὁ Ζηλωτής, זלוטס, או Σίμων ὁ Κανανίτης, קנאניטס) היה אחד משנים עשר השליחים של ישו.
זהותו

מעט ידוע על זהותו ועל חייו והמידע עליו הוא המעורפל ביותר מבין כל השליחים. שמו מופיע בשלוש הבשורות הסינופטיות ובספר מעשי השליחים ללא פרטים נוספים אודותיו מלבד תוארו - "הקנאי", כנראה כדי להבדילו מפטרוס שנקרא אף הוא שמעון. פרשנים קדומים כגון הירונימוס טעו לפרש את תוארו ("קנאניטס"), כמי שבא מקנה, כפר כנא של ימינו. ניתן להניח שיש קשר בין קנאותו של שמעון לקבוצות הקנאים בימי בית שני ("זלוטס"), אלא שאלה החלו לפעול בעיקר בתקופה מאוחרת ביותר מעשר שנים מהתקופה שבה עוסקים הסיפורים בברית החדשה. קיימות גם פרשנויות שטוענות שהוא שמעון אחיו של ישו (אנ') המוזכר בבשורה על פי מרקוס או בן דודו. מסורות אחרות מזהות אותו כשמעון מירושלים (אנ').
שליחותו ומותו

איזידורוס מסביליה קיבץ את כל המידע והמסורות אודותיו בספרו החיים והמוות. כמו כן, המעשים והניסים שהוא ביצע מתוארים במקראת הזהב. קיימות גרסאות שונות אודות שליחותו כשעל פי המרכזיות שבהן, הוא ביצע אותה במצרים ולאחר מכן חבר אל תדיאוס הקדוש במסופוטמיה. גם באשר למקום ולצורת מותו חלוקות הגרסאות: הוא נצלב בשומרון, נוסר לשניים בפרס, הומת באיבריה הקווקזית או בארמניה או אף שהוא הגיע לבריטניה והומת בלינקולנשייר. על פי המסורת הוא קבור יחד עם תדיאוס הקדוש בבזיליקת פטרוס הקדוש שברומא.
הערות שוליים

↑  "זלוטס" במעשי השליחים א, 13; ובלוקאס ו, 15. "קנאניטס" במתי י, 4; ובמרקוס ג, 18.
↑  לוקס ו, 15; מתי י, 4; מרקוס ג, 18
↑  פרק א, 13
↑  באנציקלופדיה הקתולית
↑  פרק ו, 3
↑  שמעון הקנאי באנציקלופדיה הקתולית
↑  שמעון ויהודה במקראות הזהב
↑  אתר על קדושי הנצרות
| השליחים |
| --- | --- | --- |
| 12 השליחים | פטרוס הקדוש • אנדראס הקדוש • יעקב בן זבדי • יוחנן בן זבדי • פיליפוס הקדוש • ברתולומאוס הקדוש •  מתי (לוי) • תומאס הקדוש • יעקב בן חלפי • תדיאוס הקדוש (מזוהה גם עם יהודה, אחי ישו) • שמעון הקנאי • יהודה איש קריות ומחליפו מתיאס הקדוש |  |
| שליחים נוספים | פאולוס • סילא • ברנבא • יעקב הצדיק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129724106  ISNI: 0000 0004 4887 5068  LCCN: no2009158140  VIAF: 57699747   WorldCat (עם VIAF): 57699747
שם טוב אבן שם טוב (הראשון)

| --- | --- |
 לידה:  1390 
 פטירה:  1440 (בגיל 50 בערך) 
 מדינה:  כתר קסטיליה 
 תקופת הפעילות:  ?–1440 
 
שם טוב אבן שם טוב (1390 –‏ ה'ק"ץ, 1430) היה מקובל וראש ישיבה בספרד בתחילת המאה ה-15.
חיבורו המפורסם הוא ספר האמונות, בו יצא כנגד אלו שרצו לבסס את האמונה על פילוסופיה ומחקר, כחלק מפולמוס הרבנים אודות לימוד הפילוסופיה. לדעתו, נטיית בני דורו לצדדים אלו על חשבון הקבלה והאמונה התמימה הם אלו שגרמו לכך שלא יכלו לעמוד בגזירות השמד (גזירות קנ"א) והמירו את דתם. בספרו הוא יוצא גם כנגד חכמי ישראל: הרמב"ם, ראב"ע והרלב"ג ומבסס את מסורת תורת הקבלה. רבי משה אלשקר שחי כמאה שנה אחריו השיב להתקפתו על הרמב"ם בתשובה ארוכה שאף הודפסה בנפרד בפירארה בשנת שי"ז. מלבד ספר האמונות נראה שחיבר ספרים קבליים נוספים, בהם פירוש על תורת הספירות שחלק ממנו נשתמר בכתב יד. בשנת תשע"ח 2018 הודפסו מחדש במהדורה מנוקדת שני הספרים "ספר האמונות" וספר "תורת הספירות" מכתב יד, בהוצאת "נזר שרגא", בתוך ספר הנקרא "עמודי הקבלה" כרך א'. כמו כן הדפיס הרב אברהם אירגאס את ספר האמונות מנוקד עם ביאור בשם "מקור התבונה".
בניגוד אליו, שני בניו, רבי יוסף אבן שם טוב ורבי יצחק אבן שם טוב, ונכדו, רבי שם טוב אבן שם טוב (השני) עסקו בפילוסופיה והיו מתומכיו של הרמב"ם. רבי יצחק ורבי שם טוב (השני) אף כתבו פירושים לחיבורו הפילוסופי של הרמב"ם "מורה נבוכים".
הערות שוליים

↑  השגות על ספר האמונות, באתר היברובוקס, הודפס גם בשו"ת מהר"ם אלשקר, סימן קי"ז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262884905171  BnF: cb16681759h (data)  CANTIC: a11692042  GND: 143281186  ISNI: 0000 0001 1061 2869  LCCN: nb2006010790  NTA: 316061166  SUDOC: 079159796  VIAF: 48749436   WorldCat (עם VIAF): 48749436
שינויים בשדה המגנטי

השדה המגנטי של כדור הארץ נתון לשינויים מתמידים, שינויים אלו יכולים להשפיע על המתרחש על פני כדור הארץ וניתן לבחון את השינויים בשיטות מחקר שונות
השדה המגנטי של כדור הארץ

אחת התכונות הפיזיקליות המאפיינות את כוכב הלכת ארץ היא השדה המגנטי שלו.
לשדה המגנטי יש מגוון השפעות על המתרחש על פני כדור הארץ, כגון הגנה מפני קרינה קוסמית וסיוע לבעלי חיים בניווט.
השדה המגנטי דומה לשדה של מגנט דו קוטבי אשר קוטב אחד שלו באנטארקטיקה והקוטב השני שלו באוקיינוס הקרח הצפוני.
כיצד מתרחשים השינויים בשדה המגנטי

הקטבים המגנטיים נמצאים בתנועה מתמדת כך שנוצרים שינויים בשדה המגנטי. בין תנועת הקוטב המגנטי הדרומי ובין תנועת הקוטב המגנטי הצפוני לא נמצאה התאמה. בשנים האחרונות, הקוטב המגנטי הצפוני נע לכיוון צפון-מערב בקצב של כ-40 ק"מ בשנה. שני הקטבים המגנטיים אינם נמצאים בנקודות גאוגרפיות מנוגדות זו לזו, וכיום המרחק בין הקוטב המגנטי ובין הקוטב הגאוגרפי גדול יותר בדרום מאשר בצפון.
הידע המדעי על אופן התפתחותו של השדה המגנטי ועל השינויים הנוצרים בו אינו רב, השתנות השדה המגנטי של כדור הארץ הוגדרה על ידי אלברט איינשטיין כאחת מחמש התעלומות הגדולות בפיזיקה, אך קיימות דרכים שונות לחקור את היחלשות השדה המגנטי ומדידות הנערכות במאה הנשים האחרונות מצביעות על היחלשותו של השדה.
פלאומגנטיזם

פלאומגנטיזם הוא תחום לימוד בגאולוגיה העוסק בחקר עברו של השדה המגנטי של כדור הארץ כפי שנשמר במינרלים מגנטיים לאורך זמן. המחקר בתחום זה הגיע לידי השערה כי השדה המגנטי של כדור הארץ משתנה בצורה ניכרת הן בכיוונו והן בגודלו לאורך הזמן.
ארכיאומגנטיזם

ארכיאומגנטיזם הוא כינוי לחקר הבודק היסטוריה מגנטית בעזרת ממצאים ארכאולוגיים, מחקרים בינתחומיים שנערכו על ידי המכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בשיתוף החוג לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב ורשות העתיקות וכן מחקר עם המכון המגנטי של Scripps מסן דייגו, בדקו את השדה המגנטי שנוצר מחדש בעת שריפתם של חרסים, לבנים, רעפים וכבשנים באתרי עתיקות בירושלים וב17 אתרים נוספים ברחבי הארץ.
המחקרים הביאו לפריצת דרך במחקר הארכאולוגי שכן היא מביאה לכאורה לשיטת תיארוך חדשה היכולה להגיע לדיוק ברמה של יום בודד, להבדיל משיטת התיארוך שהייתה מקובלת עד כה באמצעות פחמן 14 שרמת הדיוק בה נמוכה משמעותית.
שי פלדמן

אין תמונה חופשית
שי פלדמן הוא פרופסור למדעי המדינה. הוא מופקד על הקתדרה על שם ריימונד פרנקל לחקר הפוליטיקה והחברה הישראליות במרכז קראון ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת ברנדייס בבוסטון. קודם לכן כיהן כנשיא המכללה האקדמית ספיר, ולפני כן שימש כמנהל של מרכז קראון באוניברסיטת ברנדייס.
ביוגרפיה

פלדמן נולד בירושלים כבן למשפחה ששורשיה בעיר במאה ה-18 וגדל ברחובות כבנו של מדען בכיר במכון ויצמן למדע. את התואר הראשון עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. אחר כך עשה תואר שני ודוקטורט (1980) באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה.
בין השנים 1984 ל-1987 היה מנהל של פרויקט ליחסים חוץ אמריקאים ומדיניות ביטחון במזרח התיכון במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים ובין השנים 1987 ל-1994 היה ראש הפרויקט לביטחון אזורי ופיקוח נשק במרכז. בין השנים 1997 ל-2005 היה ראש מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 2001 ל-2003 היה חבר במועצה המייעצת למזכ"ל האו"ם בנושא התפרקות מנשק.
פלדמן היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים ציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') ואף חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.
בין שנת 2005 ל- 2019 כיהן כמנהל מרכז קראון ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת ברנדייס שאותו הקים. בין 2019 ל-2021 כיהן כנשיא מכללת ספיר. 
הוא מכהן כחבר במועצת המנהלים של מכון בלפר למדע ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד.
מספריו

לאחר המלחמה בעיראק, הוצאת משרד הביטחון.
הרתעה גרעינית לישראל - קו אדום, הוצאת הקבוץ המאוחד.
במרחק נגיעה" על המשא ומתן לשלום 1999-2001.
Israeli Nuclear Deterrence: A Strategy for the 1980s (New York: Columbia University Press, 1982)
The Future of U.S.-Israel Strategic Cooperation (Washington D.C.: The Washington Institute for Near East Policy, 1996)
Nuclear Weapons and Arms Control in the Middle East (Cambridge: MIT Press,1997)
Bridging the Gap: A Future Security Architecture for the Middle East (Lanham, Maryland: Rowman & Littlefield, 1997 - with Abdullah Toukan
Track-II Diplomacy: Lessons from the Middle East (Cambridge: MIT Press, 2003 - with Hussein Agha, Ahmad Khalidi, and Zeev Schiff)
שבע קהילות

שבע קהילות (בגרמנית: Siebengemeinden) הוא הכינוי לשבע קהילות יהודיות במחוז בורגנלנד שבאוסטריה, אשר התפרסמו כמרכז יהודי חשוב החל משנת 1690 ועד לגירושם הסופי בעקבות האנשלוס בשנת 1938.