ויהארה
הערות שוליים

↑  Sharon La Boda (1994). International Dictionary of Historic Places: Asia and Oceania. Taylor & Francis. p. 625. ISBN 978-1-884964-04-6.
1 2 3 4 5  Vihara, Monier Monier Williams, Sanskrit-English Dictionary Etymologically Arranged, Oxford University Press, p. 1003
1 2 3  "He now undertook what were described as 'dharma yatras' instead of the usual royal 'vihara yatras'. Vihara yatras were marked by pleasures such as the hunt" in Nayanjot Lahiri (2015). Ashoka in Ancient India. Harvard University Press. pp. 181–183. ISBN 978-0-674-91525-1.
1 2  Stella Kramrisch (1946). The Hindu Temple. Princeton University Press (Reprint: Motilal Banarsidass). pp. 137–138. ISBN 978-81-208-0223-0.
↑  Hermann Oldenberg; Friedrich Max Müller (1892). The Grihya-sûtras, Rules of Vedic Domestic Ceremonies. Clarendon Press: Oxford. pp. 54–56, 330–331.
1 2  Brian K. Smith (1998). Reflections on Resemblance, Ritual, and Religion. Motilal Banarsidass. pp. 151–152. ISBN 978-81-208-1532-2.
↑  Karl H. Potter (2003). Buddhist Philosophy from 350 to 600 A.D. Motilal Banarsidass. p. 265. ISBN 978-81-208-1968-9.
1 2 3  Beckwith, Christopher I. (2014). "The Aramaic source of the East Asian word for 'Buddhist monastery': on the spread of Central Asian monasticism in the Kushan Period (2014)". Journal Asiatique. 302 (1): 111–138.
1 2 3 4 5  F. R. Allchin; George Erdosy (1995). The Archaeology of Early Historic South Asia: The Emergence of Cities and States. Cambridge University Press. pp. 247–249. ISBN 978-0-521-37695-2.
↑  Kailash Chand Jain (1991). Lord Mahāvīra and His Times. Motilal Banarsidass. p. 66. ISBN 978-81-208-0805-8.
1 2 3  Behrendt, Kurt A. (2004). Handbuch der Orientalistik (באנגלית). Brill. pp. 168–171. ISBN 9004135952.
↑  Susan L. Huntington (1990), Early Buddhist Art and the Theory of Aniconism, Art Journal, Volume 49, 1990. Issue 4: New Approaches to South Asian Art, pp. 401–408
↑  Himanshu Prabha Ray (2017). Archaeology and Buddhism in South Asia. Taylor & Francis. pp. 66–67. ISBN 978-1-351-39432-1.
1 2  Jonathan A. Silk (2008). Managing Monks: Administrators and Administrative Roles in Indian Buddhist Monasticism. Oxford University Press. pp. 39–58, 137–158. ISBN 978-0-19-532684-0.
1 2 3 4  Peter Harvey (2013). An Introduction to Buddhism: Teachings, History and Practices. Cambridge University Press. pp. 197–198. ISBN 978-0-521-85942-4.
↑  Susan L. Huntington (1984). The "Påala-Sena" Schools of Sculpture. Brill. pp. 164–165. ISBN 90-04-06856-2.
↑  Dutt, Sukumar (1962). Buddhist Monks And Monasteries Of India: Their History And Contribution To Indian Culture. London: George Allen and Unwin Ltd. pp. 352–353. OCLC 372316.
↑  "Jagjivanpur, A newly discovered Buddhist site in west Bengal". Information & Cultural Affairs Department, Government of West Bengal. אורכב מ-המקור ב-9 באוגוסט 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Donald K. Swearer (1995). The Buddhist World of Southeast Asia. State University of New York Press. pp. 23–27. ISBN 978-1-4384-2165-0.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541135205171  LCCN: sh85086694  NKC: ph119017 
מערה 12, במערות אלורה, ויהארה מאוחרת חצובה. כנראה הייתה כוונה להוסיף עיטורים על העמודים.
תוכנית מערה 1 באג'אנטה, אולם "ויהארה" גדול לתפילה ולמחיה, המאה ה-5
מערה 12, מערות אג'אנטה, כניסות לתאים מאולם ויהארה
מקדש מהאבודהי בהודו.
ויהארות שהתגלו בתוטלאקונדה (אנ')
חורבות שלבאן ויהארה (אנ'), המנזר הבודהיסטי שפעל במאות ה-7–12 במה שכיום מיינמאטי (אנ') בבנגלדש.
ויהארה, המכונה מקומית "ויהאן", של ואט צ'די לואנג (אנ') בצפון תאילנד