stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועדון הבייביסיטריות (סדרת ספרים)
דמויות ראשיות > ג'סיקה "ג'סי" דייוויס רמזי

תפקיד במועדון: קצינה זוטרה.
מראה: אפרו אמריקאית, שיער שחור מתולתל, עיניים חומות.
יום הולדת: 30 ביוני.
גיל: 11.
ג'סי עברה לסטוניברוק מאוקלי, ניו ג'רזי בתחילת כיתה ו', משפחתה עברה לגור בביתה הישן של סטייסי. יש לה אחות בת שמונה בשם רבקה, ששם הכינוי שלה הוא "בקה", ואח תינוק בשם ג'ון פיליפ רמזי ג'וניור, שהכינוי שלו הוא "סקוורט". כשג'סי ומשפחתה עברו לראשונה לסטוניברוק, חלק מאנשי העיירה היו גזענים כלפיהם כי הם היו שחורים. מלורי פוגשת את ג'סי, והן מתחברות באופן מיידי ויוצרות מועדון שמרטפות משלהן שנקרא "Kids Incorporated", לפני שהן מצטרפות למועדון הבייביסיטריות. דודה של ג'סי, ססיליה, עוברת לגור בביתה של ג'סי. ג'סי קוראת לה "דודה דיקטטור" ובהתחלה ג'סי שונאת אותה, אבל בסוף הן מתיידדות. ג'סי לומדת שפת סימנים אמריקאית כשהיא עושה בייביסיטר עבור היילי ומאט בראדוק, כי מאט הוא ילד חירש. ג'סי היא בלרינה מוכשרת ויש לה תפקידים מובילים במספר בלטים, והיא לוקחת שיעורי בלט בבית הספר לבלט סטמפורד עם מאדאם נואל, המורה שלה לבלט. חברתה הטובה ביותר של ג'סי היא מלורי.
את ג'סי מגלמת ניקול ליץ' בסדרת HBO, אנאיס לי בסדרת נטפליקס, וזלדה האריס בעיבוד הקולנועי.
דמויות ראשיות > אביגיל "אבי" סטיבנסון

תפקיד במועדון: קצינה חלופית.
מראה: שיער חום מתולתל ארוך, עיניים חומות.
יום הולדת: 15 באוקטובר.
גיל: 13.
זמן קצר לאחר שדון חזרה לקליפורניה כדי לגור עם אביה, עברה אבי לסטוניברוק מלונג איילנד, ניו יורק, עם אימה ואחותה התאומה, אנה. אביה מת בתאונת דרכים כשהייתה בת תשע, וזו הייתה חלק מהסיבה למעבר. אבי עדיין מתגעגעת אליו ולא אוהבת לדבר עליו. אבי ומשפחתה עברו לגור בבית בכביש מקללנד ובילו את הלילה הראשון בשכונה בשינה אצל קריסטי. יהודייה. יש לה אסתמה והיא נושאת משאפים. היא אלרגית לרכיכות, זבל חתלתולים, אבק, אבקה, חלב, עגבניות וביצים. אבי מתוארת כפרועה, מצחיקה ואתלטית. לאבי ולקריסטי יש אישיות תחרותית דומה והן לפעמים מתנגשות. אנה שקטה יותר מאבי, היא נגנית כינור שמנגנת ארבע שעות ביום, היא שונאת ספורט. מועדון הבייביסיטריות הזמין גם את אבי וגם את אנה להצטרף למועדון. אנה סירבה בגלל לימודי המוזיקה שלה, אבל אבי מצטרפת למועדון ותופסת את מקומה הישן של דון כקצינה חלופית.
דמויות ראשיות > לוגן ברונו

תפקיד במועדון: חבר שותף.
מראה: לבן, שיער בלונדיני כהה, עיניים כחולות.
יום הולדת: 10 בינואר.
גיל: 13 ו-14 בספרים מאוחרים יותר.
לוגן עבר מלואיוויל, קנטקי, לפני כיתה ח'. יש לו מבטא דרומי, הוא משתתף בענפי ספורט רבים ועובד בבית הקפה "רוזבאד" ובספרייה. הוא חבר שותף במועדון, מה שאומר הוא חבר שאינו חייב להגיע לפגישות, הוא בחר את התפקיד הזה כי הוא מרגיש לא בנוח ליד בנות. לוגן חי עם הוריו, אחותו הצעירה קרי, ואחיו הצעיר האנטר. הוא גם החבר של מרי אן. עם זאת, בספרים מאוחרים יותר הם נפרדים.
את לוגן מגלם אריק לוטון בסדרת HBO, ריאן מקריקיק בסדרת נטפליקס ואוסטין אובריאן בעיבוד הקולנועי.
דמויות ראשיות > שאנון לואיזה קילבורן

תפקיד במועדון: חברה שותפה
מראה: לבן, שיער בלונדיני, עיניים כחולות.
יום הולדת: 17 במרץ.
גיל: 13.
שאנון היא הישגית יתר שמעורבת בפעילויות רבות מחוץ ללימודים, והיא החברה היחידה במועדון שאינה לומדת בחטיבת הביניים סטוניברוק. במקום זאת היא לומדת בבית ספר סטוניברוק, שהוא בית ספר פרטי. היא גרה בשכונה של ווטסון. יש לה שתי אחיות צעירות יותר, טיפאני ומריה, והיא החברה הראשונה של קריסטי בשכונה החדשה שלה, אם כי בתחילה, קריסטי חשבה שהיא סנובית. היא חברה שותפה במועדון, מה שאומר שהיא לא צריכה לבוא לפגישות, היא לקחה את התפקיד הזה כי היא הייתה עסוקה מכדי לבוא לפגישות. עם זאת, כאשר דון עזבה זמנית את המועדון, היא מילאה את מקומה של דון כקצינה חלופית. ברגע שדון חזרה, היא חזרה לתפקיד של חברה שותפה. לאחר מותו של הכלב של קריסטי, לואי, שאנון נתנה לקריסטי את אחת הגורות של אסטריד (כלב הרים ברנזאי), דייוויד מייקל קרא לגורה על שמה, "שאנון".
סטוניברוק

סטוניברוק היא עיירת פרוורים בדיונית במדינת קונטיקט, ארצות הברית. זוהי עיר הולדתן של הרבה מהדמויות.
העיירה נמצאת ליד סטמפורד, קונטיקט. שם ג'סי לוקחת את שיעורי הבלט שלה.
בתי הספר הידועים של סטוניברוק כוללים את: סטוניברוק יסודי, חטיבת ביניים סטוניברוק ותיכון סטוניברוק. כמו גם בית הספר היסודי קלסי, חטיבת הביניים קלסי, ותיכון קלסי. בתי ספר פרטיים כוללים את אקדמיית סטוניברוק (בה למדה קארן ברואר) ואת בית הספר סטוניברוק, שבו לומדת שאנון.
ספרים > ספרי "סופר" ובקשות מקוראים

סופר מיוחדים: ספרים "סופר מיוחדים" היו גרסה מורחבת של הסדרה הרגילה, עם מספר חברים במועדון הבייביסיטריות שסיפרו את הסיפור (לעומת בספרים הרגילים שכל ספר היה מנקודת מבט של דמות אחת). ספרים אלה כללו עלילה בקנה מידה גדול יותר, בדרך כלל עם לפחות שלוש עלילות משנה. לדוגמה, בסופר ספיישל השביעי "מושלג", חלק מחברי המועדון עושים בייביסיטר כאשר סופת שלג פוגעת בסטוניברוק. דון תקועה בשדה התעופה ומחכה לג'ף עם אימה שרון, וקריסטי תקועה בבית עם בארט. החברים מספרים את חוויותיהם ובדרך כלל, הפרק הבא יביא עלילה אחרת לגמרי או הרחבה של הפרק הקודם, רק עם מספר אחר.
בקשות הקוראים: אלו היו ספרים מיוחדים שהציגו את החברים השותפים לוגן ברונו ושאנון קילבורן, ואת חייהם האישיים הרחק ממועדון הבייביסיטריות.
ספרים > תעלומות ותעלומות סופר

תעלומות: ספרים אלה דומים לסגנון של הספרים הרגילים בסדרה (עם דמות אחת שמספרת את הסיפור), רק שעלילת הספר מתמקדת בעיקר בפתרון תעלומה, עם עלילת משנה קטנה.
תעלומות סופר: אלה דמו לסגנון הסופר מיוחדים, עם מספר דמויות המספרות, רק שעלילת הרומן התמקדה בעיקר בפתרון תעלומה, עם כמה עלילות משנה קטנות.
ספרים > אוספי דיוקנאות (1994–1997)

אוספי דיוקנאות: אלו אוטוביוגרפיות של חברי מועדון הבייביסיטריות (סטייסי, קלודיה, דון, מרי אן, קריסטי ואבי). מלורי וג'סי לא נכללו כי האוטוביוגרפיות היו פרויקט של כיתה ח' בלבד.
ספרים > "מועדון הבייביסיטריות: חברות לנצח" (1999–2000)

מועדון הבייביסיטרים: חברים לנצח: הספרים הללו הם הרחבה של הסדרה המקורית, שהתמקדה בארבע החברות המקוריות (קריסטי, מרי אן, קלודיה וסטייסי). הספרים נפתחו בעקבות השריפה בביתה של מרי אן, שהשפיעה באופן דרסטי על חייהן של חברות מועדון הבייביסיטרות.
ספרים > מועדון הבייביסיטריות: הוצאה מחודשת "והקיץ שלפני"

הספר תיאר את חייהן של קריסטי, מרי אן, קלודיה וסטייסי בקיץ לפני תחילת שנת הלימודים.
ספין אוף > "האחות הקטנה של בייביסיטרית"

"האחות הקטנה של בייביסיטרית" הייתה סדרת ספרים לקוראים צעירים יותר. הסדרה התרכזה בקארן ברואר, אחותה החורגת בת השבע של קריסטי. יצאו לאור מאה עשרים ושניים ספרים בסדרה זו ושישה ספרים סופר מיוחדים. הסדרה רצה בין 1988 ל-2000.
ספין אוף > "הילדים בכיתה של גברת קולמן"

הסדרה "הילדים בכיתה של גברת קולמן" הייתה סדרת ספין-אוף של סדרת "האחות הקטנה של בייביסיטרית" וכיסתה את חבריה לכיתה ב' של קארן ברואר באקדמיית סטוניברוק, ואת הרפתקאותיהם בכיתה של גברת קולמן. 12 ספרים יצאו לאור בסדרה זו. הסדרה רצה בין 1995 ל-1998.
ספין אוף > "יומני קליפורניה"

סדרת "יומני קליפורניה" התרכזה בדון שפר וחבריה לאחר חזרתה לקליפורניה, ופנתה לקהל קצת יותר מבוגר, עם תחושה אפלה יותר. לסדרה פורסמו 15 ספרים המתמקדים בדמויות של דון, דאקי מקריי, עמליה ורגס, מגי בלומה וסאני ווינסלו.
רומנים גרפיים

בשנת 2006, גרפיקס, חטיבה של "סקולסטיק", הוציאה גרסת רומן גרפי של הרומן הראשון, "הרעיון של קריסטי". העיבוד אויר על ידי ריינה טלגמאייר, סופרת ומאיירת זוכת פרסי אייזנר. הסדרה המשיכה עם יציאתם לאור של "האמת של סטייסי", "מרי אן מצילה את המצב", והסתיימה עם "קלודיה וג'נין המרושעת".
מאז יצאו לאור ארבעה רומנים גרפיים נוספים עבור "מועדון הבייביסיטריות", ארבעת הספרים הללו עובדו ואיירו על ידי גייל גליגן. "דון והשלישייה הבלתי אפשרית" פורסם ב-2017, "היום הגדול של קריסטי" פורסם ב-2018, "סטייסי משוגעת על בנים" יצא לאור ב-2019, ו"לוגן אוהב את מרי אן" יצא לאור ב-2020.
בשנת 2019, הוכרז כי החל משנת 2021 יתפרסמו שישה רומנים גרפיים נוספים, כאשר יתפרסמו שניים בשנה. "קלודיה והנערה החדשה", האוויר על ידי גבריאלה אפשטיין, פורסם ב-2 בפברואר 2021. "קריסטי והסנובים", האוויר על ידי צ'אן צ'או, יצא לאור ב-7 בספטמבר 2021, "ביי ביי סטייסי, ביי ביי", האוויר על ידי גבריאלה אפשטיין, פורסם ב-1 בפברואר 2022. "השפה הסודית של ג'סי", האוויר על ידי צ'אן צ'או, פורסם ב-6 בספטמבר 2022, "תעלומת המזל הרעה של מרי אן", שאיירה סינתיה יואן צ'נג, פורסם ב-27 בדצמבר 2022, "הטעות של סטייסי", שאייר אלן טי קרנשו, יצא לאור ב-3 באוקטובר 2023.
"קלודיה והבדיחה הלא טובה", בעיבוד של ארלי נופרה, יצא לאור ב-26 בדצמבר 2023. ארלי נופרה עיבדה גם את "מלורי והבעיות עם תאומים", אשר מתוכנן לצאת לאור ב-4 במרץ 2025. "קריסטי והאסון המהלך", בעיבוד של אלן טי קרנשו, צפוי להתפרסם ב-17 בספטמבר 2024.
ב-30 באפריל 2019 הוכרז שיש תוכניות לסדרה של רומנים גרפיים של "האחות הקטנה של בייביסיטרית" שיהיו מאוירים על ידי קייטי פארינה ועל ידי ברידן לאמב. הרומן הגרפי הראשון, "המכשפה של קארן", יצא ב-26 בדצמבר 2019. אחריו הגיעו "הגלגיליות של קארן" שיצא ב-7 ביולי 2020, "היום הגרוע ביותר של קארן" שיצא ב-29 בדצמבר 2020. "מועדון החתולים של קארן" יצא ב-20 ביולי 2021, "תמונת המחזור של קארן" יצא ב-1 בפברואר 2022, "יום ההולדת של קארן" יצא ב-3 בינואר 2023, "התספורת של קארן" יצא ב-4 ביולי 2023, ו"מסיבת הפיג'מות של קארן" יצא ב-7 במאי 2024.
"סבתה של קארן", בעיבוד של DK Yingst, מתוכנן לצאת לאור ב-1 באוקטובר 2024. "הפרס של קארן", בעיבוד של שאונה ג'יי גרנט, אמור להתפרסם ב-1 באפריל 2025.
בריידן לאמב הוא המאייר הן של הרומנים הגרפיים של "מועדון הבייביסיטריות" והן של הרומנים הגרפיים של "האחות הקטנה של בייביסיטרית".
סדרת טלוויזיה

בשנת 1990, "מועדון הבייביסיטריות" הפך לסדרת טלוויזיה בת 13 פרקים ששודרה ב-HBO ובערוץ דיסני, ולאחר מכן שוחררה בווידאו.
בפברואר 2019 הוכרז כי נטפליקס הזמינה גרסה חדשה של סדרת הטלוויזיה, שפורסמה ב-3 ביולי 2020. הסדרה בוטלה ב-11 במרץ 2022 לאחר שתי עונות ו-18 פרקים.
סרט

סרט המבוסס על סדרת הספרים יצא לאקרנים בשנת 1995 בהפקת סרטי קולומביה ו-Beacon Pictures. כיכבו בו סקיילר פיסק, רייצ'ל לי קוק, לריסה אוליניק, בר בלייר, טרישיה ג'ו, זלדה האריס וסטייסי לין ראמסוור.
לוקא דין

לוקא דין (בצרפתית: Lucas Digne; נולד ב-20 ביולי 1993) הוא כדורגלן צרפתי המשחק באסטון וילה ובנבחרת צרפת בעמדת המגן שמאלי.
קריירה

דין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ליל. ב-27 ביולי 2010 חתם בקבוצה הבוגרת ל-3 שנים, והמשיך לשחק במקביל. ב-26 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–3 על סדאן במסגרת גביע הליגה הצרפתי. בינואר 2012 האריך את חוזהו עד 2016. ב-17 ביולי 2013 חתם ל-5 שנים בפריז סן-ז'רמן תמורת 15 מיליון אירו.
ב-26 באוגוסט 2015 הושאל דין לרומא האיטלקית עבור 2.5 מיליון אירו עד לסוף העונה.
ב-13 ביולי 2016 חתם בברצלונה לחמש שנים עבור 16.5 מיליון אירו.
ב-1 באוגוסט 2018 חתם באברטון האנגלית לחמש שנים עבור 20 מיליון אירו.
ב-13 בינואר 2022 חתם דין באסטון וילה תמורת 25 מיליון פאונד. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2–2 נגד מנצ'סטר יונייטד.
דין היה חלק מהסגל של כל הנבחרות הצעירות של צרפת, בקיץ 2013 זכה עם נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. במרץ 2014, ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד הולנד. ב-13 במאי 2014 זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
תארים

פריז סן-ז'רמן
הסופר קאפ הצרפתי: 2013, 2014, 2015
גביע הליגה הצרפתית: 2013/2014, 2014/2015
אליפות צרפת: 2013/2014, 2014/2015
הגביע הצרפתי: 2014/2015
ברצלונה
אליפות ספרד: 2017/2018
גביע המלך הספרדי: 2016/2017 ,2017/2018
הסופר קאפ הספרדי: 2016
בינלאומיים
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2013
גביע העולם 2018
ליגת האומות: 2020/2021
דיוקן עצמי (דוד בן-שאול)

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צייר:  דוד בן-שאול
 תאריך יצירה:  1992
 טכניקה וחומרים:  תחריט, אקווטינטה, אקווטינטת סוכר ומשחזרת חשמלית
 ממדים בס"מ
 אורך:  106
 רוחב:  75
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סדנת ההדפס ירושלים
 מספר יצירה:  T.1616 (מספר סדנה)
 מיקום:  אוסף סדנת ההדפס ירושלים; אוסף מוזיאון ישראל
"דיוקן עצמי" (1992) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי דוד (דדי) בן-שאול.
תיאור

ההדפס "דיוקן עצמי" של דוד בן-שאול נוצר בשנת 1992 בסדנת ההדפס ירושלים. הוא הודפס בטכניקה מעורבת המתבססת על תצריב ואקווטינטה במהדורה של 12 עותקים. בן-שאול בחר להציג את עצמו בתיאור מונומנטלי, והוא ממקם את דמותו במרכז הגיליון. הדמות עוטה מעין גלימה צהבהבה-חומה על רקע אטום וכהה. גופה וכתפיה ניצבות בזווית שמאלה, כלפי הצופה, אולם ראשה פונה אל החזית, דבר המעניק לתיאור דינאמיות המוגדשת גם על ידי האור הנופל על צידו השמאלי של הדיוקן. על אף האופי המונומטאלי של הדימוי, בן-שאול עושה שימוש במשיכות צבע, שנוצרו בטכניקה של אקווטינטת סוכר, כך שמתקבל תיאור אקספרסיבי, הבונה ומרכיב את הדימוי בסגנון האופייני ליצירתו המאוחרת של האמן.
הערות שוליים

↑  ראו: עפרת, גדעון (עורך), מאה שנות אמנות הדפס בישראל, סדנת ההדפס ירושלים, 2015, עמ' 409
אצטדיון ומבלי

ערך זה עוסק באצטדיון ומבלי שנפתח בשנת 2007. אם התכוונתם לאצטדיון לפני שנת 2003, ראו .
| --- | --- |
סמליל האצטדיון

 כתובת:  Wembley Park, London, UK, HA9 0WS 
 מיקום:  לונדון, אנגליה
 קואורדינטות:  51°33′21″N 0°16′47″W﻿ / ﻿51.555853°N 0.279594°W﻿ / 51.555853; -0.279594
 אבן יסוד:  2003
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים)
 עלות הבנייה:  798 מיליון ליש"ט
 בעלים:  התאחדות הכדורגל האנגלית
 מפעיל:  Wembley National Stadium Limited
 משטח:  דשא מסוג GrassMaster (אנ')
 אדריכל:  פוסטר & פרטנרס, פופולוס 
 קבוצות:  נבחרת אנגליה בכדורגל טוטנהאם הוטספר (בעונת 2017/2018)
 מושבים:  90,000
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 www.wembleystadium.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאצטדיון ומבלי(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאצטדיון ומבלי(למפת ברנט רגילה) אצטדיון ומבלי(למפת ברנט מוגדלת) אצטדיון ומבלי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון ומבלי (באנגלית: Wembley Stadium) הוא אצטדיון כדורגל בוומבלי שברובע ברנט בלונדון, אנגליה, המשמש כאצטדיונה הביתי של נבחרת אנגליה. האצטדיון מכיל 90,000 מקומות ישיבה, ומסווג כשני בגודלו באירופה.
האצטדיון נבנה על חורבותיו של אצטדיון ומבלי הישן ששימש את הנבחרת האנגלית משנת 1923 ועד לסגירתו בשנת 2000. האצטדיון החדש נחנך בשנת 2007, והוא מארח גם את משחקי מגן הקהילה, גמר הגביע האנגלי וגמר גביע הליגה.
היסטוריה

לאצטדיון ומבלי הישן (טרם ההריסה) היסטוריה עשירה באירועים. הוא אירח 5 פעמים (מספר שיא) את גמר גביע אירופה לאלופות (כיום ליגת האלופות). האצטדיון גם אירח את גמר גביע העולם בכדורגל במסגרת מונדיאל 1966, שבו זכתה אנגליה בתואר אלופת העולם, ואף היה האצטדיון האולימפי של אולימפיאדת לונדון ב-1948 (האולימפיאדה ה-14), שהתקיימה לאחר מלחמת העולם השנייה, לאחר שתי אולימפיאדות שבוטלו בעקבות המלחמה.
האצטדיון החדש נבנה על הריסותיו של האצטדיון הקודם, שנהרס בשנת 2003 על מנת לבנות אצטדיון מודרני. לאחר עיכובים רבים בבנייה, נחנך האצטדיון בשנת 2007, במשחק ידידות בין הנבחרות הצעירות (עד 21) של אנגליה ואיטליה.
המשחק הרשמי הראשון שנערך באצטדיון היה המשחק במסגרת מוקדמות יורו 2008 של נבחרת ישראל מול נבחרת אנגליה. המשחק הסתיים בניצחון אנגליה בתוצאה 0–3.
אצטדיון ומבלי "החדש" אירח את משחקי הגמר בטורניר הכדורגל האולימפי של אולימפיאדת לונדון (2012).
כדורגל

האצטדיון משמש לרוב כאצטדיונה הביתי של הנבחרת האנגלית, ובנוסף, שלל משחקים מרכזיים בזירת הכדורגל האנגלי מתקיימים בוומבלי. משחק הגמר של גביע הליגה האנגלית, שעבר לאצטדיון המילניום שבקארדיף בזמן הקמתו מחדש של האצטדיון, שב להיות משוחק בוומבלי, וכך גם משחק הגמר של גביע ה-FA, הגביע האנגלי, ומגן הקהילה. כמו כן, האצטדיון מארח בכל שנה את גמרי הפלייאוף של שלוש הליגות המקצועניות הנמוכות באנגליה. משחקים אלו מצטרפים לרשימת משחקי הראגבי החשובים המתקיימים בו.
האצטדיון נבחר על ידי אופ"א לארח את גמר ליגת האלופות לשנת 2011, לאחר שגבר על מועמדותו של האליאנץ ארנה שבמינכן, שנבחר לארח את האירוע שנה לאחר מכן. היה זה משחק הגמר הראשון שהאצטדיון החדש אירח במסגרת אירופית. האצטדיון נבחר לארח גם את גמר ליגת האלופות בשנת 2013. בנוסף נבחר האצטדיון לארח את גמר 2024.
בעונת 2017/2018 שימש האצטדיון את טוטנהאם הוטספר בתור מגרשה הביתי, עד לחניכת אצטדיונה החדש בעונה שלאחר מכן. האצטדיון אירח חלק ממשחקי יורו 2020, כולל משחק הגמר.
בעונת 2023/2024 בליגת האלופות נערך באצטדיון משחק הגמר.
פוטבול

לאצטדיון ומבלי יש עבר משותף נרחב עם הפוטבול האמריקני. ב-1984 שוחק משחק הפוטבול הראשון, ובין השנים 1986 ו-1993 אירח אצטדיון ומבלי הישן 68 משחקי פוטבול, כש-13 קבוצות שונות השתתפו בהם. מאז נפתח ומבלי החדש, מארח האצטדיון משחקי משלב הליגה הרגילה של ליגת ה-NFL, ליגת הפוטבול האמריקאית, והוא אף מועמד לארח את משחק הסופרבול[דרוש מקור].
מופעים מוזיקליים

מעבר לאירועי הספורט המתקיימים בו, מאכלס האצטדיון הופעות ענק, של מיטב אומני המוזיקה בעולם. ג'ורג' מייקל היה הראשון להופיע באצטדיון ב-9 ביוני 2007. ומאז, אירח האצטדיון את מדונה, ביונסה, אדל, אד שירן, מטאליקה, מיוז, U2, אואזיס ועוד רבים וטובים אחרים. השיא מבחינת כמות הצופים שייך ללהקת Take That כשערכה 8 מופעים מה-30 ביוני ועד ה-9 ביולי 2011, בהם צפו בסך הכל 623,737 צופים.
גלריה

ומבלי בעת משחק פוטבול
מופע Live Earth
להקת Take That בומבלי
מבט לתוך האצטדיון
מבט מחוץ לאצטדיון
צילום פנורמי של ומבלי במהלך משחק של נבחרת אנגליה
רכבת נכנסת לתחנה

| --- | --- |
כרזת פרסומת של האחים לומייר
כרזת פרסומת של האחים לומייר
 בימוי:  אוגוסט לומייר לואי לומייר
 הופק בידי:  אוגוסט לומייר לואי לומייר
 צילום:  לואי לומייר
 מדינה:  צרפת צרפת
 חברת הפקה:  Société Lumière
 חברה מפיצה:  Société Lumière
 הקרנת בכורה:  25 בינואר 1896
 משך הקרנה:  50 שניות
 שפת הסרט:  אין (סרט אילם)
 סוגה:  סרט תיעודי סרט אילם סרט בשחור-לבן סרט קצר
 דף הסרט ב־IMDb
רכבת נכנסת לתחנה הוא סרט קולנוע תיעודי צרפתי אילם בשחור לבן משנת 1895, בבימוי ובהפקת האחים לומייר. על פי המיתוס, סרט זה הוצג בהקרנתם הציבורית הראשונה של סרטי קולנוע על ידי האחים לומייר, ב-28 בדצמבר 1895, בפריז, צרפת; עם זאת, התוכנית של עשרת הסרטים שהוצגו באותו היום איננה מציינת אותו. ההצגה הפומבית הראשונה המתועדת של סרט זה התקיימה בינואר 1896.
תוכן

בסרט אילם זה, שאורכו 50 שניות, נראית כניסה של קטר קיטור המושך רכבת אל תוך תחנת רכבת בעיר החוף הצרפתית לה סיוטא. כמו רוב סרטי האחים לומייר המוקדמים, רכבת נכנסת לתחנה הוא סרט הכולל שוט אחד רצוף בלבד, ללא כל עריכה, ללא כל תנועת מצלמה מכוונת, המציג אירוע קצר מחיי היום-יום.
הפקה

סרט זה, באורך של 50 שניות, צולם בלה סיוטא שבמחוז שפך הרון, צרפת. הסרט צולם באמצעות סינמטוגרף, מצלמה ששימשה גם כמכשיר הקרנה וגם כמכשיר לפיתוח לסרטים. כמו כל סרטי האחים לומייר המוקדמים, סרט זה צולם עם סרט צילום בפורמט 35 מ"מ עם יחס רוחב-גובה של 1.33:1.‏
תגובת הקהל המקורי לסרט

אגדה אורבנית ידועה בעולם הקולנוע קשורה בסרט זה. על פי הסיפור, כאשר הסרט הוצג לראשונה, הקהל חש כל כך מאוים על ידי התמונה המרגשת של רכבת בגודל טבעי, כשהיא מגיעה ישירות לעברם, עד כדי כך שחלק מהאנשים צרחו ורצו לחלק האחורי של החדר. הלמוט קרסק מהמגזין הגרמני דר שפיגל כתב כי לסרט הייתה "השפעה בת-קיימא במיוחד; כן, זה גרם לפחד, אימה, אפילו בהלה". עם זאת, ישנם אלו אשר מטילים ספק באמיתות האירוע הזה, כמו המלומד והיסטוריון הקולנוע מרטין לויפרדינגר, אשר כתב מאמר בשם "רכבת נכנסת לתחנה של [האחים] לומייר: המיתוס המכונן של הקולנוע". בין אם המיתוס נכון ובין אם לאו, אין ספק כי קהל הצופים בסרט נדהם ממנו, שכן האנשים לא היו רגילים לצפייה באשליות מציאותיות מופלאות הנוצרות על ידי התמונה הנעה. האחים לומייר ידעו בבירור את ההשפעה הדרמטית שתהיה, כאשר הציבו את המצלמה שלהם על רציף רכבת, כשהיא קרובה כל כך לרכבת המגיעה.
היבט נוסף משמעותי של הסרט הוא שהוא מדגים את השימוש בלונג שוט כשוט מכונן, ולאחריו מדיום שוט ולבסוף קלוז אפ (מאחר שהמצלמה היא סטטית לכל הסרט, הגדלים השונים של השוט מושגים כתוצאה של תנועת האובייקטים המצולמים בלבד). הרכבת מגיעה מנקודה רחוקה ופונה כלפי מטה (ביחס למבט של הצופה), עד שלבסוף היא חוצה את הקצה התחתון של המסך.
גרסת תלת-מימד

עוד לפני הקרנת סרט זה, בהקרנה הציבורית הראשונה אי פעם של סרט קולנוע, האחים לומייר ניסו לצלם תמונת תלת-מימד. בסופו של דבר, לואי לומייר צילם מחדש רכבת נכנסת לתחנה עם מצלמה סטריאוסקופית, והקרין אותו - יחד עם סרטים קצרים נוספים - בשנת 1935, בפגישה של האקדמיה הצרפתית למדעים. בהתחשב בעובדה שישנן סתירות בהיסטוריה הידועה של הקולנוע המוקדם וטרום-הקולנוע, אין זה בלתי מתקבל על הדעת שהיסטוריונים של הקולנוע המוקדם התבלבלו בתגובות הקהל בשתי הקרנות נפרדות אלו של "רכבת נכנסת לתחנה". תגובת הקהל האינטנסיבית מתאימה יותר להקרנה המאוחרת יותר, כאשר הרכבת באמת נראתה כאילו היא יוצאת מהמסך אל עבר הקהל. אבל בשל העובדה שסרטי תלת-ממד מעולם לא הצליחו מסחרית באותה מידה שהצליחו סרטי הדו-מימד, הכללת פרטים שכאלו לא תורמת ליצירת מיתוס מושך.
בשנת 2020 נוצרה גרסה מהודרת ומדהימה של סרט B&W קלאסי: הגעה לרכבת בלה סיוטט, האחים לומייר, 1896 ברזולוציה 4K ו -60 fps.
הסרט כיום

הסרט הקצר נכלל במספר אוספים של סרטי קולנוע, ביניהם Landmarks of Early Film volume 1.‏ כמו כן, הסרט משולב בסרט הקולנוע משנת 2011 "הוגו". בסרט תיעודי בשני חלקים ששודר בערוץ 4 הבריטי, בשם The 100 Greatest Scary Moments., דורגה סצנת כניסת הרכבת לתחנה במקום ה-100.
הערות שוליים

↑  "Technical Specifications". Internet Movie Database. נבדק ב-2007-03-27.
↑  “Ein Kurzfilm wirkte besonders nachhaltig, ja er erzeugte Furcht, Schrecken, sogar Panik.” http://www.spiegel.de/spiegel/print/d-13687466.html
↑  The Moving Image: Volume 4, Number 1, Spring 2004, pp. 89-118)
↑  "Editors Guild Magazine - Cut/Print". Editorsguild.com. אורכב מ-המקור ב-2012-10-21. נבדק ב-2013-05-05.
↑  "DVD". Internet Movie Database. נבדק ב-2007-03-27.
תחנת הרכבת בעיר לה סיוטא, המנציחה את הסרט.
דוב אברמסון

| --- | --- |
דוב אברמסון ב-2016.
דוב אברמסון ב-2016.
 לידה:  1975 (בן 49 בערך) ארצות הברית
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  עיצוב
 יצירות ידועות:  נר מצווה, קו 70, זימנא
 פרסים והוקרה:  פרס פלהיים ליצירה טיפוגרפית
 www.studiodov.com
דוב אברמסון (נולד ב- 22 ביוני 1975) הוא מעצב ואמן ישראלי, שפועל בעיקר בשדה של התרבות היהודית-ישראלית העכשווית.
ביוגרפיה

דוב אברמסון נולד בארצות הברית. בשנת 1983 עלה עם משפחתו לישראל. בתחילה התגוררה המשפחה בערד ואחר כך עברה לירושלים. בנעוריו למד בישיבה התיכונית "נתיב מאיר" בירושלים. שירת בצה"ל ביחידה 8200 של חיל המודיעין - תחילה במוצב החרמון, ולאחר מכן כמפקד קורסים בבה"ד 15.
בין השנים 1998 ו-2002 למד במחלקה לתקשורת חזותית ב"בצלאל". על פרויקט הגמר שלו, עיצוב מחודש לדף התלמוד, זכה אברמסון בפרס ע"ש מרק פלהיים. את הפרויקט הנחה פרופ' עדי שטרן, אז מרצה במחלקה.
אברמסון הוא בעל תואר שני בהצטיינות יתרה ממכון שכטר למדעי היהדות במסלול האמנויות ביהדות, והוא בוגר מחזור ד' (2021) של תוכנית מנדל למנהיגות בתרבות יהודית במכון מנדל למנהיגות.
יצירה > עיצוב

בסמוך לסיום לימודיו בבצלאל, הקים אברמסון בירושלים סטודיו לעיצוב המתמחה בפיתוח שפות ויזואליות לארגונים ופרויקטים שעוסקים בתרבות ובזהות יהודית-ישראלית עכשווית. הסטודיו עיצב בין השאר את הספר "פרקי אבות – פירוש ישראלי חדש" בעריכת אביגדור שנאן (2009), ואת ההגדה של פסח "כולנו מסובין" של קרן תל"י (2013).
החל משנת 2012, התרחבה העשייה של הסטודיו גם לתחומי האיור והאנימציה. מאז 2013 הסטודיו מאייר מדי שנה מפה של תיקוני ליל שבועות בירושלים המחולק באלפי עותקים בליל החג ברחובות העיר. ב-2014 הסטודיו יצר את ה"אושפיזות" - קישוט לסוכה המציג 26 נשים מההיסטוריה היהודית והישראלית, כמימד משלים למנהג האושפיזין הגברי המסורתי.
באוקטובר 2017 הסטודיו הציג במתחם התחנה בירושלים את התערוכה "מועדי ב': החגים האבודים של לוח השנה היהודי" שעניינה המועדים המופיעים בטקסט הקדום של מגילת תענית שנעלמו זה מכבר מלוח השנה שלנו.
באוגוסט 2021 אצר אברמסון את התערוכה 'למלאכה' במסגרת פסטיבל אאוטליין - מילים ואיור בירושלים. התערוכה הציגה פרשנות ויזואלית מחודשת של שלושה-עשר מאיירים ומאיירות לל"ט אבות המלאכה המהווים את רשימת המלאכות האסורות בשבת לפי ההלכה. התערוכה הוצגה בתחילה על גבי תחנות הרכבת הקלה בציר יפו, ולאחר מכן במשך כשנה בכיכר ספרא בעיר.
בתחום האנימציה, לצד עבודות עבור לקוחות, הסטודיו יצר את סרט האנימציה הקצר "אבא, הלכתי לאיבוד" (2019) על חלל צה"ל יובל הראל במסגרת פרויקט "פנים. יום. זיכרון" של בית אבי חי, ואת קליפ האנימציה 'ירושלים' (2019) עבור אמן הספוקן וורד פדרו גראס.
יצירה > אמנות

יצירתו האמנותית של אברמסון מבקשת לגלות את האפשרויות הטמונות בויזואליה יהודית-ישראלית חדשה ומתחדשת. על ידי שימוש בטכניקות השואבות מעולם התקשורת החזותית, מציגה יצירתו קירוב של המסורת היהודית אל העולם העכשווי, באופן היוצר בחינה של מסורת אמונתית זו. בין עבודותיו הידועות "נר מצווה" (2003), יצירה המורכבת מ-613 נרות נשמה ועליהם תוויות של תרי"ג מצוות, והעבודה "יש לנו מניין?" (2005) הבוחנת את גבולות ההכלה של המניין ההלכתי.
בשנת 2013 יצירתו "זמן נקט" על ששת סדרי המשנה חנכה את הגלריה בבניין החדש של מכון שכטר למדעי היהדות בירושלים, וב-2015 הוצגה היצירה "קו 70" - מפה קונספטואלית של העיר ירושלים - על כותלי המצודה שבמוזיאון מגדל דוד בשער יפו.
מעבודותיו באוסף מוזיאון ישראל, המוזיאון היהודי של ניו יורק, המשכן לאמנות עין חרוד ועוד.
אברמסון מלמד במחלקה לתקשורת חזותית במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר, והוא מכהן כחבר ועד מנהל של הביאנלה של ירושלים.
חיים אישיים

אברמסון מגדיר עצמו כמי ש'מחובר לעולם היהודי בעבותות של מתח ואהבה', אבל לא כאיש הלכתי. הוא מתגורר בירושלים, נשוי לשרית, עובדת סוציאלית ומרצה לעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית, ואב לשלוש בנות.