stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלווין והצ'יפמאנקס (סדרה)
דמויות > הצ'יפטס > תלמידים בבית הספר

דרק - ילד בכיתה של אלווין. אוהב להציק לילדים.
ג'ני - ילדה בכיתה של אלווין.
קווין - ילד בכיתה של אלווין, חנון.
צ'יזי - ילד בכיתה של אלווין, חנון.
טרייסי - ילד בכיתה של אלווין.
בו קרטר האמפרי - בריון בית הספר. אוהב להציק לילדים (במיוחד לצ'יפמאנקס).
דמויות > הצ'יפטס > דמויות משנה נוספות

גברת קרונר - השכנה הזקנה של אלווין. בעלת הרבה חתולים.
גברת מילר - גברת בשכונה. הבייביסיטר של אלווין, סיימון ותיאודור.
ביגי לארג' - מוזיקאי מפורסם שכמעט יצא עם תיאודור לסיבוב הופעות ביפן אך לבסוף תיאודור ביטל את זה בשביל אלווין.
דיבוב

| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| אלווין סביל | רוס באגדאסאריאן ג'וניור | לירון לב (עונה 1) |
| אלווין סביל | רוס באגדאסאריאן ג'וניור | גילן שחף (עונה 2 ואילך) |
| דייוויד "דייב" סביל | רוס באגדאסאריאן ג'וניור | צביקה פורמן (עונה 1-עונה 5) |
| דייוויד "דייב" סביל | רוס באגדאסאריאן ג'וניור | גלעד קלטר (סוף עונה 5) |
| סיימון סביל | רוס באגדאסאריאן ג'וניור | דניאל מגון (עונה 1-עונה 4) |
| סיימון סביל | רוס באגדאסאריאן ג'וניור | יהונתן מגון (עונה 4 ואילך) |
| תיאודור סביל | ג'ניס קרמן | דן קיזלר |
| בריטני מילר | ג'ניס קרמן | רונה בקרמן |
| גברת סמית' | ג'ניס קרמן | רונה בקרמן |
| ג'נט מילר | ג'ניס קרמן | רום מלישטיין (עונה 1-עונה 3) |
| ג'נט מילר | ג'ניס קרמן | אלונה אלכסנדר (עונה 4 ואילך) |
| גברת קרונר | ג'ניס קרמן | לא ידוע |
| גברת מילר | ג'ניס קרמן | לא ידוע |
| אלינור מילר | ונסה באגדאסאריאן | מאיה מיטלפונקט (עונה 4) |
| אלינור מילר | ונסה באגדאסאריאן | ספיר דרמון (עונה 1-עונה 5) |
| צ'יזי | לא ידוע | דניאל מגון (עונה 1-עונה 4) |
| צ'יזי | לא ידוע | יהונתן מגון (עונה 4 ואילך) |
| השוטר דנגוס | לא ידוע | סער בדישי |
| דרק | בריאן צ'יימברס | לא ידוע |
| ביגי לארג' | ג'ין אלי | לא ידוע |
בדיבוב השתתפו גם: אורנה כץ, דן שצברג, לורה שופוב, עינת אזולאי וענת ניב.
דיבוב > צוות טכני

| הפקה/בימוי/מוזיקה | אולפני דאבי דאב |
| --- | --- |
בימוי: אורנה כץ (עונה 1)
בימוי: חיים אדן (עונה 2)
בימוי: נדיה כהן (עונה 3)
בימוי: תומר שביט (עונה 4 ואילך)
בימוי: מאיה מיטלפונקט (עונה 4)
הפקה: יעל אללוף (עונה 1-עונה 3)
הפקה: ליאור ידידה (עונה 2-עונה 3)
הפקה: ענבר שטגר עזרא (עונה 3 ואילך)
הפקה: הדס מוזס (עונה 3-עונה 4)
מוזיקה: עמרי כהן
מוזיקה: אורנה כץ (עונה 1-עונה 3)
מוזיקה: אסנת גונן (עונה 5)
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידורארצות הברית> שידור ראשון | תקופת שידורארצות הברית> שידור אחרון | תקופת שידור בצרפתצרפת> שידור ראשון | תקופת שידור בצרפתצרפת> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 26 | 3 באוגוסט 2015 | 8 במרץ 2016 | 30 במרץ 2015 | 13 בנובמבר 2015 |
|  | 2 | 26 | 9 במרץ 2016 | 3 ביוני 2017 | 16 בנובמבר 2015 | 3 באוקטובר 2017 |
|  | 3 | 26 | 10 ביוני 2017 | 19 ביוני 2019 | 6 באפריל 2018 | 26 בדצמבר 2018 |
|  | 4 | 26 | 20 ביוני 2019 | 13 בדצמבר 2020 | 2 ביולי 2019 | 9 ביוני 2021 |
|  | 5 | 26 | 23 בפברואר 2021 | 4 במרץ 2023 | 23 באוגוסט 2021 | 2 בדצמבר 2022 |
הפקה

לסדרה, שנקראה במקור "הצ'יפמאנקס והצ'יפטים", יש 104 פרקים בני 11 דקות והיא מופקת באנימציה ממוחשבת, כאשר המראה החדש של הצ'יפמאנקס והצ'יפטים דומה למראה iMunk. הסדרה מהווה אתחול לסדרת שנות השמונים תוך כדי שימוש באותו שיר נושא, דיבוב, רוס בגדסאריאן ג'וניור וג'ניס קרמן, ופורמט כאשר לכל פרק יש שיר.
מפיקי הסדרה הם רוס בגדסאריאן ג'וניור, ג'ניס קרמן ובוריס הרצוג מחברת ההפקות האמריקאית Bagdasarian Productions ומחברת OuiDo שבצרפת! OuiDo! Productions (כיום Technicolor Animation Productions) מטפלת באנימציה ובלוחות התכנון, כאשר Bagdasarian Productions אחראית על הקולות והמוזיקה. PGS Entertainment רכשה את הזכויות עבור מדיה מחוץ לארצות הברית וצרפת באוגוסט 2013 ואת זכויות הרישוי והמרצ'נדייז במאי 2014. ב-24 בפברואר 2014, ניקלודיאון רכשה את כל 104 הפרקים בכל הטריטוריות מלבד ברזיל. במקור זה גם לא כלל את צפון אמריקה, אבל זה שונה מאוחר יותר. הסדרה הוצעה למכירה ב-Mipcom באוקטובר 2013 והייתה אחת הסדרות הנצפות ביותר שם.
באוקטובר 2016 חודשה הסדרה לעונה שלישית ורביעית. בסוף 2018, הסדרה חודשה לעונה חמישית. ב-6 בנובמבר 2019, הסדרה חודשה לעונה שישית ושביעית. בדצמבר 2023, רוס בגדסריאן ג'וניור הצהיר בראיון טלפוני שסיימו לייצר את הסדרה שנה קודם לכן, כלומר, עונות 6 ו-7 שהיו אמורות לצאת, בוטלו.
יציאה > בטלוויזיה

הסדרה הופיעה לראשונה באנגלית בניקטונס בבריטניה ובאירלנד ב-5 במרץ 2015 ובניקלודיאון בארצות הברית ב-3 באוגוסט. בניקטונס שבאפריקה הסדרה שודרה לראשונה ב-4 במאי של אותה השנה. ערוץ ניקלודיאון שבדרום מזרח אסיה הסדרה שודרה לראשונה ב-8 במאי בסינגפור ובפיליפינים וב-15 במאי של אותה השנה גם במלזיה. בברזיל, הסדרה עלתה לראשונה ב-15 ביוני ב-Mundo Gloob. בקנדה הסדרה שודרה לראשונה ב-Teletoon ב-9 בספטמבר והועבר לערוץ Family ב-6 במאי 2017. הוא שודר ב-Pop בבריטניה ב-1 בפברואר 2016. באינדונזיה הסדרה משודרת ב-MNCTV. ביוני 2018, פורסם כי הסדרה משודרה בהולו. ב-1 בנובמבר 2018 הסדרה עלתה לראשונה ב-eToonz בדרום אפריקה. ביולי 2020 הסדרה שודרה בערוץ דיסני בספרד. ב-27 בספטמבר 2021, הסדרה שודרה לראשונה בערוץ דיסני ביפן.
ממוצע אריתמטי-גאומטרי

באנליזה מתמטית, הממוצע האריתמטי-גאומטרי של שני מספרים הוא ערך-ביניים המתקבל מהחלפה חוזרת של  המספרים בממוצע האריתמטי והגאומטרי שלהם. התהליך נחקר בתחילה על ידי לגראנז' וגאוס, ובתחילת המאה ה-19 השתמש בו לז'נדר כדי לחשב אינטגרלים אליפטיים.
הגדרה

אם  a,b הם מספרים (ממשיים) חיוביים, הממוצע האריתמטי-גאומטרי שלהם הוא הגבול המשותף של הסדרות  a_{n},b_{n}, המוגדרות ברקורסיה על-פי הנוסחאות:
a_{n+1}={\sqrt {a_{n}b_{n}}} (כל איבר בסדרה זו הוא ממוצע גאומטרי של שני איברים: קודמו בסדרה והמקביל בסדרה האחרת),
b_{n+1}={\frac {a_{n}+b_{n}}{2}} (כל איבר בסדרה זו הוא ממוצע אריתמטי של שני איברים: קודמו בסדרה והמקביל בסדרה האחרת),
כאשר  a_{0}=a,b_{0}=b. מקובל לסמן את הממוצע  M(a,b).
דוגמה

כדי למצוא את הממוצע אריתמטי-גאומטרי של  a_{0}=6,b_{0}=24, נחשב תחילה את הממוצע האריתמטי והממוצע הגאומטרי שלהם:
נמשיך בתהליך האיטרציה ונחשב:
וכן הלאה.
ארבעת הצעדים הראשונים נותנים את הערכים הבאים:
|  n |  a_{n} |  b_{n} |
| --- | --- | --- |
| 0 | 6 | 24 |
| 1 | 12 | 15 |
| 2 | ...13.41640786500 | 13.5 |
| 3 | ...13.45813903099 | ...13.45820393250 |
| 4 | ...13.45817148171 | ...13.45817148175 |
הערכים מתקרבים זה לזה במהירות, וגבולם המשותף הוא הממוצע האריתמטי-גאומטרי של זוג המספרים המקוריים.
תכונות > הממוצע האריתמטי-גאומטרי של מספרים ממשיים

קל להוכיח (אי-שוויון הממוצעים) כי a_{n}\leq a_{n+1}\leq b_{n+1}\leq b_{n} לכל  n>0, ואם  a<b הממוצע מתכנס לגבול ממשי מסוים, בהתאם ללמה של קנטור, ומקיים  a<M(a,b)<b.
לממוצע האריתמטי-גאומטרי כמה תכונות חשובות: הפונקציה  M הומוגנית מסדר 1 (כלומר  M(\lambda a,\lambda b)=\lambda M(a,b)); לכן, אם מגדירים  f(x)=M(x,1) אפשר לשחזר את  M לפי הזהות  M(a,b)=b\cdot f\left({\tfrac {a}{b}}\right). בנוסף לזה, מן ההגדרה נובע כי  M(a,b)=M\left({\sqrt {ab}},{\frac {a+b}{2}}\right); במילים אחרות  f(x)={\frac {x+1}{2}}\cdot f\left({\frac {2{\sqrt {x}}}{x+1}}\right).
ב-30 במאי 1799 הבחין גאוס כי הערכים  {\frac {1}{M(1,{\sqrt {2}})}},{\frac {2}{\pi }}\int \limits _{0}^{1}{\frac {dx}{\sqrt {1-x^{4}}}} מתלכדים לפחות עד-כדי 11 ספרות עשרוניות (הערך המשותף נקרא לפעמים "קבוע גאוס"). גילוי זה התניע עבודה רבה באנליזה של המאה ה-19. בהמשך גילה והוכיח גאוס נוסחה כללית
ובכך הניח את היסוד לעבודתם של אבל ויעקובי על אינטגרלים של פונקציות אלגבריות.
תכונות > הממוצע האריתמטי-גאומטרי של מספרים מרוכבים

בעוד הקשרים שנמצאו בין הממוצע האריתמטי גאומטרי של מספרים ממשיים לאינטגרלים אליפטיים הוליכו לפתרון כמה מן הבעיות הקשות באנליזה של המאה ה-18, חקר הממוצע האריתמטי גאומטרי של זוג מספרים  (a,b) משדה המספרים המרוכבים הוליך לכמה מההתפתחויות המעמיקות ביותר במתמטיקה של המאה ה-19. מסתבר שבעבור שני מספרים מרוכבים, הממוצע האריתמטי גאומטרי הופך לפונקציה רב-ערכית (Multi-valued function), המקבלת אינסוף ערכים עבור כל זוג מספרים שמציבים בה. הסיבה לכך נעוצה בכך שהשורש הריבועי של מכפלת המספרים  b_{n} מקבל שני ערכים בכל פעם, כך שלא מקבלים אפשרות אחת לסדרה  (a_{n},b_{n}) אלא דווקא אינסוף הסתעפויות. מתברר שכאשר בוחרים בכל איטרציה בתור ממוצע גאומטרי את הערך הקרוב יותר לממוצע החשבוני (זו הבחירה ה"נכונה" כביכול), זוג הסדרות מתכנס לאותו ערך כמו במקרה הממשי. על ידי ביצוע מספר סופי של "שגיאות" מכוונות בהוצאת השורש, ניתן לקבל ערכים שונים של  M(a,b). מבין הערכים השונים של  M(a,b) ניתן להגדיר ערך מסוים כ"פשוט ביותר", והוא הערך שמתקבל כאשר כל הבחירות נכונות. התוצאה העמוקה הבאה של גאוס קובעת את הקשר בין הערך היסודי (הערך הפשוט ביותר) של הממוצע האריתמטי גאומטרי לכל הערכים האפשריים האחרים שלו:
משפט. יהיו  a,b שני מספרים מרוכבים המקיימים  a\neq \pm b, ויהיו  \lambda _{1},\lambda _{2} הערכים הפשוטים ביותר של  M(a,b),M(a+b,a-b) בהתאמה. אז כל הערכים האפשריים  \lambda  של  M(a,b) ניתנים על ידי הנוסחה:
כאשר  c_{1},c_{2} הם שני מספרים טבעיים זרים שרירותיים המקיימים  c_{1}\equiv 1\,(\!{\bmod {4}}),c_{2}\equiv 0\,(\!{\bmod {4}}).
הוכחה של ההצגה האינטגרלית של גאוס

ההוכחה שמובאת להלן ניתנה לראשונה על ידי גאוס. יהי האינטגרל:
ההוכחה של גאוס מבוססת על הצבת משתנים גאונית – נחליף את משתנה האינטגרציה  \theta  במשתנה חדש  \theta ' שמקיים:
ונקבל לאחר פישוט אלגברי ארוך ומסובך:
אם נביט בביטוי תחת סימן האינטגרל נשים לב לאנלוגיה בינו לתכונות הממוצע האריתמטי-גאומטרי; הממוצע האריתמטי-גאומטרי של שני מספרים שווה לממוצע האריתמטי-גאומטרי של הממוצעים האריתמטיים והגאומטריים שלהם. לפיכך נקבל:
השוויון האחרון נובע מההבחנה כי  I(z,z)=\int \limits _{0}^{0.5\pi }\!{\frac {d\theta }{z}}={\frac {\pi }{2z}}.
לבסוף, קיבלנו את התוצאה המבוקשת:
ראו גם

פונקציות תטא
אלגוריתם גאוס-לז'נדר
לקריאה נוספת

J.M. Borwein and P. B. Borwein, Pi and the AGM, 1987.
יוסוף הייכל

יוסוף הייכל שני משמאל בשורה הראשונה עם נכבדי הוועד הערבי העליון
יוסוף הייכל (בערבית: يوسف هيكل; 1907–1989) היה ראש העירייה הערבי האחרון של יפו ובכיר בוועד הערבי העליון ולאחר מכן דיפלומט ירדני, שכיהן כשגריר בוושינגטון, בפריז, בלונדון, בטאיוואן ובמוסדות האו"ם.
תולדות חייו

נולד בשנת 1907 למוסטפא הייכל ולזכייה לבית סכג'הא בבית צמוד-קרקע ליד תחנת הרכבת יפו, במשפחה אמידה.
למד בבית ספר יסודי שניהלו נזירות איטלקיות ואחר כך בכותאב אסלאמי (מעין "חדר"). החל את לימודיו התיכוניים בבית הספר היפואי "אל-מעארף" והשלימם אותם בקולג' הערבי בירושלים. את לימודי הבוגר במשפטים עשה באוניברסיטת מונפלייה בצרפת והמשיך ללימודי קרימינולוגיה, כלכלה ומדעי המדינה בסורבון, אותם סיים בהצטיינות. לאחר מכן השלים דוקטורט ב-1935. עד שנת 1937 השתלם בבית הספר לכלכלה של לונדון. באוניברסיטת לונדון השלים דוקטורט נוסף במדעי המדינה בהנחיית פרופסור הרולד לסקי.
בשנת 1938 שב ליפו עם רעייתו דניס (בתו של שופט מחוזי בדרום צרפת) והדפיס בה את ספרו "הבעיה הפלסטינית" (القضية الفلسطينية). באותה שנה מונה למנהל הווקף במחוז לוד, לאחר מכן קודם לתפקיד מנהל הווקף ובתי הספר האסלאמיים בכל רחבי ארץ ישראל ומונה לחבר הוועדה המפקחת על החינוך הערבי. בתפקידיו אלה נדד ונאם ברחבי הארץ על הצורך באחדות ערבית. בשנת 1942 יצא לאור ספרו, שהתבסס על נאומיו, "לקראת אחדות ערבית" (نحو الوحدة العربية). בין 1943 ל-1945 כיהן כרשם בית משפט השלום בשכם.
במרץ 1945 התפטר ראש עיריית יפו עומר אל-ביטאר. הנציב העליון מינה מחדש את אל-ביטאר לראש העירייה, אך אל-ביטאר יצא לחופשה בת שלושה חודשים והייכל שימש כממלא מקום ראש העירייה. ביוני 1945 התפטר אל-ביטאר פעם נוספת ובעקבות כך מונה הייכל לראש עיריית יפו. במהלך היותו ראש העיר בא במגע עם ראש עיריית תל אביב, ישראל רוקח במטרה ליצור שיתוף פעולה בין שתי הערים השכנות. באפריל 1947 התקיימו בחירות לעיריית יפו בהן זכו תומכיו בכלל המושבים בעירייה.
התפטרות ראש העירייה הקודם באה בעקבות מחלוקת בעירייה סביב דרישת מושל המחוז מהעירייה לשלם חוב לעיריית תל אביב עבור שירותים שהאחרונה העניקה לשכונת שפירא ופלורנטין ששכנו בתחום המוניציפאלי של יפו בסמיכות לתל אביב. במהלך כהונתו של הייכל הביאה הסוגיה להחרמה מעשית של העירייה בידי היהודים ולדרישתם לסיפוח השכונות לתל אביב, דרישה לה התנגד הייכל בחריפות. באוקטובר 1945 חדלו תושבי השכונות לשלם מסים עירוניים לעיריי יפו ובמרץ 1947 סופחו באופן רשמי על ידי עיריית תל אביב בראשות ישראל רוקח, באישור חלקי של שלטונות המנדט.
עם ההסלמה במעשי האלימות לאחר אירועי כ"ט בנובמבר 1947 (מקרי רצח יהודים ברחובות תל אביב וירי צלפים מראש צריח מסגד חסן בק לכיוון רחוב אלנבי), פרסם הייכל כרוז להרגעת הרוחות. כמו כן ניסה לפעול בוועד הערבי העליון, שהיה מראשיו באותה עת, ואצל עבדאללה, מלך ירדן על מנת לקבל את תמיכתם לכינון הסכם שלום, אך ללא הועיל. ב־4 במאי, בעקבות מבצע חמץ לכיבוש יפו, נמלט הייכל מן העיר לרמלה. הייכל שב לעיר ב־6 במאי ושהה במשרדי מושל המחוז, ועזה את העיר באופן סופי ב־9 במאי.
בירדן הצטרף הייכל לשירות החוץ הירדני. הוא כיהן בו וייסד את "המשרד הפלסטיני" לטיפול בענייני בעיית הפליטים הפלסטינים. באפריל 1949 מונה לציר ירדן בארצות הברית, ונכנס לתפקיד ביוני 1949. הוא כיהן בתפקיד עד 7 בדצמבר 1953. כיהן כנציג הירדני הבכיר בוועדת שביתת הנשק ירדן–ישראל (1953–1954), שגריר ירדן למללכה המאוחדת (1954–1956) ולצרפת (1956–1957). הוא שב ושימש כשגריר ירדן בארצות הברית במשך כחודש ב־1957 וכשבועיים ב־1959.
לאחר יציאתו לגמלאות התיישב בלבנון ושקד על כתיבת זיכרונותיו. בשנת 1969 פרסם את ספרו "תבוסת יוני" (هزيمة حزيران) על תבוסת הערבים במלחמת ששת הימים. בשנת 1971 יצא לאור ספרו "פלסטין: לפני ואחרי" (فلسطين: قبل وبعد), המרכז מבחר ממאמריו לאורך השנים.
יוסוף הייכל הלך לעולמו ב-1989 ונקבר בעמאן.
לקריאה נוספת

יעקב שביט, יעקב גולדשטיין, חיים באר (עורכים), לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799, עם עובד, תשמ"ג, עמוד 167
״ד״ר יוסף הייכל - ראש העירייה 1948-1945״, מאמר מאת שמואל גילר, בספר: ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 199-198.
הערות שוליים

↑  התפטר אל־ביטאר, הַבֹּקֶר, 12 ביולי 1945
↑  ד"ר י. הייכל נתמנה ראש הוועדה העירונית ביפו, הארץ, 25 ביולי 1945
↑  שמואל גילר, "מערכות הבחירות העירוניות ביפו" בפרויקט בן-יהודה
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000005-QINU`"'Goren, Tamir (2016). "The Jewish Neighbourhoods of Jaffa and the Question of Annexation to Tel Aviv at the End of the British Mandate". Middle Eastern Studies. 52 (6): 917–37. JSTOR 44157732.
↑  התחלת ההתקפה הערבית על תל אביב במלחמת העצמאות, אתר עיריית תל אביב
↑  ד"ר הייכל ברח מיפו, הַבֹּקֶר, 5 במאי 1948
↑  צבא בריטי נכנס לאבו־כביר, הַבֹּקֶר, 7 במאי 1948
↑  המושל הבריטי מנע את כניעת ערביי יפו, המשקיף, 7 במאי 1948
↑  בקורו האחרון של מושל המחוז, הַבֹּקֶר, 10 במאי 1948
↑  ד"ד הייכל - נציג עבדאללה בארה"ב, הארץ, 17 באפריל 1949
↑  Foreign Relations of the United States, 1949, The Near East, Office of the Historian
↑  '"`UNIQ--templatestyles-0000000E-QINU`"'Foreign Relations of the United States (באנגלית). U.S. Government Printing Office. 1986. p. 1939.
↑  The Middle East. Europa Publications. 1958. p. 438.
↑  Jordan, U. S. Depratment of State Archive
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310928005171  BnF: cb11111387n (data)  ISNI: 0000 0000 8333 7928  LCCN: n84034985  NTA: 091074126  SUDOC: 081205899  VIAF: 118927524   WorldCat (עם VIAF): 118927524
כדור הארץ

ערך זה עוסק בכוכב הלכת עליו חיים בני האדם. אם התכוונתם לתיאור הציוויליזציה האנושית וההיסטוריה של חיי בני האדם על פני האדמה, ראו .
| --- | --- |
כדור הארץ בצילום המפורסם של צוות אפולו 17, "הגולה הכחולה". ניתן לראות בתמונה את יבשת אפריקה ואת דרום-מערב אסיה
כדור הארץ בצילום המפורסם של צוות אפולו 17, "הגולה הכחולה". ניתן לראות בתמונה את יבשת אפריקה ואת דרום-מערב אסיה
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  כוכב לכת
 קטגוריה:  כוכב לכת ארצי
 מיקום:  מערכת השמש הפנימית
 על שם:  קרקע, יבשה, כדור 
 מאפיינים מסלוליים
 מרחק ממוצע מהשמש:  149,598,023 ק"מ (1.000001018 AU)
 אפואפסיד:  152,097,701 ק"מ (1.016,710,333,5 AU)
 פריאפסיד:  147,098,074 ק"מ (0.983,289,891,2 AU)
 ציר חצי-ראשי:  1 יחידה אסטרונומית, 149,598,023±1 קילומטר
 אקסצנטריות:  0.016710219
 זמן הקפה:  1 שנת כוכבים   365.256366 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  29.783 ק"מ/שנייה
  ‑ מקסימלית:  30.287 ק"מ/שנייה
  ‑ מינימלית:  29.291 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  0 (נטייה יחסית לשמש 7.25)°
 מספר ירחים:  1 – הירח
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  6,378.137 (בקטבים 6,356.752, ממוצע 6,372.797) ק"מ
 ממדים:  12,742 קילומטר
 שטח פנים:  510,065,600 קמ"ר
 נפח:  1,083,210,000,000±10,000,000 קילומטר מעוקב
 מסה:  ‎5.9742×1024‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  5.5153 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.99732 ג'י   9.7801 מטר/שנייה2
 זמן סיבוב עצמי:  23:56:4.1 שעות 0.99726968 ימים
 מהירות סיבוב עצמי:  0.46511 ק"מ/שנייה (בקו המשווה)
 נטיית ציר הסיבוב:  23.4366°
 אלבדו:  0.367
 מהירות מילוט:  11.186 ק"מ/שנייה
 טמפרטורה מינימלית:  −92 °C   181 K
 טמפרטורה מקסימלית:  58 °C   331 K
 טמפרטורה ממוצעת:  14 °C   287 K
 מאפייני אטמוספירה
 לחץ אטמוספירי:  101.325 קילו פסקל
 חנקן:  78.08%
 חמצן:  20.94%
 ארגון:  0.93%
 פחמן דו-חמצני:  0.038%
 אדי מים:  1%~
 
כדור הארץ (או ארץ; מכונה גם "העולם") הוא כוכב הלכת השלישי במערכת השמש, החמישי בגודלו במערכת, והגדול מבין ארבעת כוכבי הלכת הארציים. על פי הערכות מדעיות, הוא נוצר לפני כ-4.54 מיליארד שנים
וכ-20–30 מיליון שנים לאחר מכן רכש את הלוויין הטבעי היחיד סביבו, הירח.
כמיליארד שנים לאחר היווצרותו הופיעו בו התאים החיים הראשונים. כדור הארץ הוא גרם השמיים היחיד שידוע על קיום חיים בו.
יום כדור הארץ, המצוין ב-22 באפריל, הוכרז באו"ם ב-2009, כיום בין-לאומי, המציין מודעות להגנת הסביבה של כדור הארץ.
מידע כללי

כדור הארץ הוא כדור הפחוס בקטבים (ספרואיד אובלי), עם קוטר ממוצע של 12,742 ק"מ בקירוב. כיוון שכדור הארץ פחוס בקטבים, הרדיוס לכיוון הקטבים קטן מעט יותר מהרדיוס לכיוון קו המשווה, בקטבים 6,356.8 ק"מ, ובקו המשווה 6,378.1 ק"מ. בהתאמה, היקף כדור הארץ סביב קו המשווה הוא 40,075.016 ק"מ, ואילו סביב קווי האורך צפון-דרום הוא 40,007.86 ק"מ.
29.2% מפני כדור הארץ הם יבשה והשאר ימים.
כדור הארץ מסתובב סביב צירו במהירות משיקית של כ-0.5 ק"מ לשנייה ונע סביב השמש במהירות של כ-29 ק"מ לשנייה. כדור הארץ סובב סביב השמש במסלול אליפטי. השמש מצויה באחד ממוקדי האליפסה. הנקודה הקרובה ביותר לשמש נקראת פריהליון והנקודה הרחוקה ביותר נקראת אפהליון.
עונות השנה נגרמות בשל ההטיה של ציר הסיבוב של כדור הארץ בזווית של 23.5 מעלות מן האנך למישור סיבובו סביב השמש (מישור המילקה), ולכן זווית פגיעת קרני השמש משתנה במשך השנה. כלומר, כאשר כדור הארץ סובב סביב השמש, נטייתו גורמת לכך שבחצי המסלול של סיבוב הארץ סביב השמש חצי הכדור הצפוני מקבל יותר שעות שמש מחצי הכדור הדרומי, כשהאזורים מעבר לחוג הקוטב הדרומי מצויים בחשכה מוחלטת כל הזמן, ובחצי המסלול המשלים של סיבוב הארץ סביב השמש המצב הפוך. משום כך, לא יתקיימו קיץ וחורף באותו הזמן גם בחצי הצפוני של כדור הארץ וגם בחצי הדרומי.
היממה מוגדרת בכדור הארץ על פי צפיית מהלך השמש בשמיים, כאשר מחזור אחד של התנועה היומית של השמש על פני כיפת השמיים נמדדת באופן הבא: פרק הזמן החולף מצהרי יום אחד למשנהו או בין שני מעברים עוקבים של השמש על קו הצהריים. עם המצאת השעון, נקבע משך היממה ל-24 שעות, אולם זמן זה אינו מדויק ומשתנה בין עונות השנה. על-פי הגדרת היחידה שנייה המקובלת, קיום הזמן שאורך לכדור הארץ להסתובב צירית הוא 23.934 שעות. זמן סיבוב כדור הארץ סביב השמש הוא 365.256366 ימים (365 ימים, 6 שעות, 9 דקות, 10 שניות ו-2 מאיות), זמן זה נקרא שנה.
היסטוריה

במהלך מיליארד השנים הראשונות בהיסטוריית כדור הארץ, החיים הופיעו באוקיינוסים והחלו להשפיע על אטמוספירת כדור הארץ ופני השטח, מה שהוביל לשגשוג אורגניזמים אווירנים ואל-אווירניים. מספר ראיות גאולוגיות מצביעות על כך שהחיים על פני כדור הארץ החלו לפני 4.1 מיליארד שנים. מאז, השילוב בין המרחק של כדור הארץ מהשמש, התכונות הפיזיות וההיסטוריה הגאולוגית אפשרו לחיים להתפתח ולשגשג.
היסטוריה > היווצרות

התאוריה הרווחת היא כי כדור הארץ נוצר לפני כ-4.54 מיליארד שנים, יחד עם כוכבי הלכת האחרים, מהצטברות של גז ואבק שנותרו בערפילית לאחר היווצרות השמש. לפי השערת ההתנגשות הענקית, הירח נוצר 20 מיליון שנים אחרי כן, כנראה כתוצאה מהתנגשות עם אובייקט בגודלו של מאדים הקרוי תיאה.
היסטוריה > גאולוגיה

בתחילה היה כדור הארץ מותך, והשכבה החיצונית של הכדור התקררה, מה שיצר את הקרום החיצוני של כדור הארץ. גזים שנפלטו באותה תקופה ופעילות געשית הביאו ליצירתה של האטמוספירה הראשונית. עם ירידת הטמפרטורה, מים וקיטור החלו להתרכז, וכך נוצרו האוקיינוסים. יבשות נוצרו, נפרדו והתאחדו מחדש, כאשר פני כדור הארץ עוצבו מחדש במהלך מאות מיליוני השנים הבאות, והצטרפו לכדי יצירת יבשת על. לפני 750 מיליוני שנים לערך החלה להתפרק יבשת העל הראשונה הידועה, רודיניה. מאוחר יותר היבשות התאחדו שוב ויצרו את פנוטיה (Pannotia). פנוטיה התפרקה גם היא לפני 540 מיליון שנים. לבסוף, יצרו החלקים את פנגיאה, שהתפרקה לפני 180 מיליוני שנים.
חלוקה גאולוגית

מדע הגאולוגיה עוסק בחקר השינויים שחלו בקרום כדור הארץ, והגאולוגים מחלקים את תולדות כדור הארץ לעידנים, לתורים, לתקופות ולגילים.
חלוקה גאולוגית > פרקמבריון

העידן הקדום ביותר, הוא עידן הפרקמבריון ("העידן שלפני הקמבריון"), שנמשך מאז היווצרות כדור-הארץ, לפני 4.5 מיליארדי שנים, ועד לפני 570 מיליון שנה בערך. הסלעים הקדומים ביותר שנתגלו מעידן זה (שהמדענים הצליחו לקבוע את גילם), הם בני 3.7 מיליארדי שנים. מכאן שאין לנו עדות על 800 מיליוני השנים הראשונות בחייו של כדור-הארץ.
לפני 3.5 מיליארדי שנים בערך, נוצרו על פני כדור-הארץ, צורות החיים הראשונות, ולפני 3 מיליארדי שנים בערך, נוצרו  סלעי המשקע הקדומים ביותר. הם התהוו מהתלכדות שחק סלעים קדומים יותר, שנוצר עקב הבליה והרבד ביבשה או במים. סלעי פרקמבריון עשירים במחצבים, כגון במרבצי ברזל, ניקל, נחושת וזהב, יותר מסלעים מאוחרים יותר.
חלוקה גאולוגית > פלאוזואיקון

העידן שבא לאחר עידן הפרקמבריון, הוא עידן הפלאוזואיקון ("עידן החיים הקדום"), נמשך כ-300 מיליוני שנים, עד לפני 250 מיליון שנה בערך. שכבות הסלע מעידן הפלאוזואיקון כוללות שרידי דגים ודו-חיים. בסוף העידן, הופיעו ראשוני הזוחלים. רוב מרבצי הפחם, שהם שרידיהם של צמחים, נוצרו בעידן זה. הוא נחלק לשישה תורים: קמבריון, אורדוביק, סילור, דבון, קרבון ופרם.
חלוקה גאולוגית > מזוזואיקון

העידן שבא לאחר עידן הפלאוזואיקון, הוא עידן המזוזואיקון ("עידן החיים האמצעי"), נמשך כ-180 מיליוני שנים והסתיים לפני 65 מיליון שנים בערך. הוא נחלק לשלושה תורים: תור הטריאס, תור היורה ותור הקרטיקון. בעידן זה התפוררה גונדוונה הקדומה, היבשת הענקית שהשתרעה ברובה במחצית-הכדור הדרומי, ליבשות אמריקה הדרומית, אפריקה, אוסטרליה ואנטארקטיקה, בעוד יבשת לאוראסיה במחצית-הכדור הצפוני התפוררה ליבשות אירואסיה ואמריקה הצפונית. בתור הקרטיקון נוצרו חלק גדול מן השכבות המכסות את פני השטח של ארץ-ישראל. עידן המזוזואיקון, היה תקופת שגשוגם של הזוחלים, ובתוכם גם הדינוזאורים, והופיעו בו לראשונה צמחים בעלי פרחים, היונקים והעופות. אך בסופו, לפני 65 מיליון שנה בערך, נכחדו רבים מן המינים בהכחדה המונית המכונה הכחדת קרטיקון-פלאוגן. תאוריה מקובלת, אך המדענים חלוקים לגביה, היא שההכחדה נגרמה עקב התנגשות מטאוריט בכדור הארץ.
חלוקה גאולוגית > קנוזואיקון

העידן הנוכחי, הקנוזואיקון ("עידן החיים החדשים"), נחלק לשני תורים: תור השלישון, שנמשך עד לפני כשני מיליון שנים בערך, ותור הרביעון, הנמשך עד היום. בתור השלישון, נעלם האוקיינוס הקדום טתיס, שהפריד בין יבשות גונדוונה בדרום ללאוראסיה בצפון. קרקעיתו החלה להתרומם, וכך נוצרי רכסי האלפים וההימליה. עם העלמם של הדינוזאורים, החלו "לשלוט" בכדור-הארץ היונקים.
תור הרביעון, שהחל כאמור לפני כשני מיליון שנים בערך, נחלק לשתי תקופות – הפליסטוקן וההולוקן. בפליסטוקן הופיע לראשונה האדם. בפליסטוקן, התחוללו גם ארבע תקופות-קרח, תקופות של התפשטות הקרחונים על-פני חלקים גדולים של אירופה ושל אמריקה הצפונית. בין ארבע תקופות קרח אלה, הפרידו תקופות בין-קרחוניות (אינטרגלציאל), חמות יותר, שבהן חלה נסיגת הקרח. תקופת הקרח האחרונה, הסתיימה לפני 15,000 שנה בערך. בארץ ישראל מצויות שכבות מתקופת הפליסטוקן במישור החוף, בעמקי הצפון, בבקעת באר שבע ובנגב המערבי.
הקנוזואיקון, ובפרט המאה ה-20, מאופיין בשינויי אקלים מהירים יותר מכל תקופה אחרת לפניה, בשל ההתחממות הגלובלית.
הרכב ומבנה כדור הארץ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הרכב ומבנה כדור הארץ > צורה

כדור הארץ הוא כדור פחוס קטבים (ספרואיד אובלי), עם קוטר ממוצע של 12,742 ק"מ בקירוב (כיוון שכדור הארץ פחוס בקטבים, הרדיוס שם קטן יותר מאשר הרדיוס שבקו המשווה, בקטבים – 6,356 ק"מ, בקו המשוה – 6,378). פחות משליש מפני כדור הארץ הם יבשה והשאר מכוסים מים. בנוסף למי האוקיינוסים, יש גם אחוז קטן של מים ביבשה, בימות, אגמים, נהרות, נחלים ומי תהום.
הרכב ומבנה כדור הארץ > הרכב כימי וצפיפות

מסת כדור הארץ היא בקירוב ‎5.9742×1024‎ ק"ג. המסה מורכבת בעיקר מברזל (32.1%), חמצן (30.1%), צורן (15.1%), מגנזיום (13.9%), גופרית (2.9%), ניקל (1.8%), סידן (1.5%), אלומיניום (1.4%). 1.2% הנותרים מורכבים מכמויות זעירות של יסודות אחרים.
היוונים הקדמונים הגיעו כבר בתקופתם למסקנה כי במרכז כדור הארץ קיימת צפיפות חומר גדולה יותר מאשר בקרום כדור הארץ. אם קבוע הכבידה של כדור הארץ הוא 5.5 קילוגרם לליטר, והצפיפות היחסית של הסלעים על פני כדור הארץ היא 2.7 קילוגרם לליטר בקרוב, הרי במרכז אמור להימצא חומר שצפיפותו עולה על צפיפות סלעי פני השטח. אף אם לוקחים בחשבון את הלחץ של השכבות על פנים כדור הארץ. מכאן המסקנה כי החומרים בפנים כדור הארץ שונים מאלה המצויים על פני כדור הארץ.
הרכב ומבנה כדור הארץ > מבנה פנימי

תצפיות ישירות על הרכבו הפנימי של כדור הארץ מוגבלות ביותר. התצפיות העמוקות ביותר נעשו רובן במימי השקעים העמוקים בסמוך לשוליים החיצוניים של מדף היבשת המערבי של האוקיינוס השקט, כדוגמת תהום צ'לנג'ר בשקע מריאנה (10,911 מטר), השקע העמוק ביותר בעולם. בשאר חלקי כדור הארץ ניתן לבצע תצפיות במעמקי מכרות ובקידוחי נפט. בכל מקרה המידע המתקבל הוא על חלק קטן מהרדיוס של כדור הארץ שהוא בקירוב 6,370 ק"מ. המדענים אם כן משתמשים במדידות עקיפות כדי למדוד ולחקור את הרכבו הפנימי של כדור הארץ, בשיטות שונות כגון סייסמולוגיה ומדידות כבידה ומגנטיות. בשיטות אלו סווגו שלוש שכבות עיקריות המרכיבות את כדור הארץ: קרום, מעטפת וגלעין.