stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורית ראשוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1963 
 פטירה:  ינואר 2018 (בגיל 55 בערך) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות  שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 
 תחום יצירה:  ציור 
 
דורית ראשוני-מנדיל (1963 – ינואר 2018) הייתה ציירת, אמנית ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה

גדלה ברמת השרון. בצה"ל שירתה בבטאון חיל האוויר בזמן מלחמת לבנון הראשונה. לאחר שחרורה למדה צילום בקמרה אובסקורה, עיצוב אופנה במכללת שנקר, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיה עבדה בעיתונאות ופרסמה מאמרים רבים, בעיקר ברשת שוקן. בין היתר כתבה מדור בשם "כלכלה ירוקה" על נושאי איכות הסביבה בעיתון "חדשות".
ציוריה נעשו בטכניקות שונות. בעשור האחרון ציירה בעיקר גוף נשי. בתערוכה בשם "נשים-קריירה-עסקים ופוליטיקה", הציגה עשרים ושישה פורטרטים של חברות כנסת ונשים מובילות בכלכלה הישראלית. התערוכה הוצגה בקניון עזריאלי ובלובי הכניסה של בית עיריית תל אביב. בין הפורטרטים המצוירים, נמצאות ציפי לבני, רונית רפאל, דליה איציק ועוד. ביוני 2017 הציגה תערוכה בשם "ציפורים בדואט", תערוכה משותפת עם הצלם יקי אקרמן.
בשנותיה האחרונות חייתה ברעננה ולימדה ציור וכתיבה יוצרת, איירה ספרים וכתבה ביוגרפיות. היא נלחמה במחלת סרטן השד מאז שנת 2007, ונפטרה בינואר 2018.
ספריה

מדריך לתייר הנוצרי בארץ ישראל "A Log-Book of my Journey to the Holy Land".שנת 2000
ספר שירים "יש גם אפשרות כזו" 2010 .
"ספר הדרכה לכתיבת אוטוביוגרפיה" 2005.
"להפוך את כל האבנים, סיפורם של חולי סרטן יוצאי דופן", הוצאת פוקוס, 2015.
גלריה

בהשראת מארק רותקו. אקריל על קנווס 2006
נוף מופשט ובית אקריל על קנווס 2007
הערות שוליים

↑  מבחר כתבות של ראשוני

כלכלה ירוקה - ושאבתם מים, "חדשות", 14 נובמבר 1990
כלכלה ירוקה - גם האמבות מתרחקות, "חדשות", 26 ספטמבר 1990
↑  עכבר העיר, ציפורים בדואט - תערוכה, באתר הארץ, 2 ביוני 2017
↑  ליאת עיני, דורית חיפשה ומצאה בעצמה איך להילחם בסרטן, באתר ynet, 11 במאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583815005171  VIAF: 383144782709101613203   WorldCat (עם VIAF): 383144782709101613203
דוד בריקסטון

| --- | --- |

ד"ר בריקסטון במרפסת המפורסמת בבזל
 לידה:  31 במרץ 1953 (בן 71) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
דוד בריקסטון (נולד ב-31 במרץ 1953) הוא איש חינוך, פובליציסט, ממנהיגי הציונות הקונסרבטיבית, ששימש סגן יושב ראש הסוכנות היהודית בשנים 2017–2020 וסגן יושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית בשנים 2010–2017.
חייו > תחילת דרכו

נולד בניו יורק למשפחה ציונית חילונית, שהייתה ידועה בפעילותה הן למען מדינת ישראל, והן למען זכויות האדם.
בריקסטון סיים את לימודי התואר הראשון שלו בהצטיינות בבוסטון, ובשנת 1974,  בגיל 22, עלה לישראל והתיישב במושב נווה-אילן. את עבודת הדוקטורט שלו בנושא חינוך יהודי בתפוצות סיים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם גם עמד בראש המרכז הפדגוגי לחינוך יהודי.
ד"ר בריקסטון מתגורר בירושלים, נשוי לגבריאל, ילידת צ'ילה ואב לשלושה.
חייו > פעילות ציונית

לאורך השנים, שימש ד"ר בריקסטון בתפקידי מפתח שונים בקרב ההנהגה הציונית, ובכללם ראש המחלקה לפעילות ציונית בהסתדרות הציונית העולמית,  וחבר  ההנהלה הציונית (מאז ינואר 2001). בשנת 2010 נבחר לסגן יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית. במסגרת תפקידיו יזם והוציא לפועל  פרויקטים כגון הקמת מוזיאון הרצל בהר הרצל, אותו הגה ויסד בעצמו, וכן תוכניות הכשרה מגוונות למנהיגות ציונית צעירה בתפוצות. בשנת 2017 מונה לשמש סגן יושב ראש הסוכנות היהודית ושימש בתפקיד עד שנת 2020.
חייו > בתנועה הקונסרבטיבית

במשך יותר מעשרים שנה היה פעיל בתנועה הקונסרבטיבית בישראל, לימד במכון שכטר בירושלים, שם שימש כסגן דיקן, ולבסוף התמנה ליו"ר התנועה שמטעמה נבחר להסתדרות הציונית.
פובליציסט

במשך השנים פרסם ד"ר בריקסטון עשרות מאמרים בכתבי עת ועיתונים נחשבים, בהם "הארץ" ו"ידיעות אחרונות", ובשנים האחרונות הוא בעל טור דו-שבועי קבוע, "Keep Dreaming" (ממשיכים לחלום) בג'רוזלם פוסט, בו הוא משקף את האופן שבו לדעתו הרצל, המהווה עבורו דמות מופת, היה מגיב על התרחשויות אקטואליות,  אילו היה חי בימינו. הטור זוכה לתהודה רבה, שחלקה תגובות אוהדות המזוהות ע"פ רוב עם השמאל הציוני, וחלקה ביקורת נוקבת המזוהה עם האורתודוקסיה הימנית.
דרייב אין

דרייב אין בסידני, אוסטרליה
שרידי הדרייב אין בתל אביב
דרייב אין (מאנגלית: Drive-in) הוא בית קולנוע באוויר הפתוח, הבנוי ממגרש חניה לכלי רכב, תא הקרנה ומסך קולנוע גדול הניצב מולם.
הצופים מגיעים אל הדרייב אין ברכביהם ונותרים בהם משך כל זמן הקרנת הסרט. בדרייב אין ניתן לצפות בסרטים רק בשעות החשכה. בדרייב אין עשויים להיות שירותים נוספים המקובלים בבתי קולנוע רגילים, כגון קפיטריה, עם או בלי שירות מלצרים, ובתי שימוש. במספר בתי קולנוע מסוג זה נבנו אזורים עם מושבים למען הצופים המעדיפים שלא להישאר בכלי הרכב, ובמקומות אחרים הוקמו פינות משחק לילדים.
הפסקול הושמע בתחילה באמצעות רמקולים רגילים שהותקנו סמוך למסך. לאחר מכן הותקנו עמודים ליד עמדות החניה ואלה נשאו רמקולים שנתלו על חלונות המכוניות. בהמשך הוחלפו הרמקולים בשידורי רדיו בעוצמה נמוכה שנקלטו במכשירי הרדיו בכלי הרכב.
הדרייב אין הראשון נפתח בשנת 1932 בניו ג'רזי. בתי קולנוע אלה הגיעו לשיא הפופולריות שלהם בארצות הברית בשנות ה-50 ובשנות ה-60. לאחר מכן הביאה התייקרות הנדל"ן במדינה לשקיעתו של הענף.
הדרייב אין בתל אביב, שהיה היחידי בישראל שכן בעבר הירקון, בשטח התחום על ידי משולש מסילות הרכבת מצפון למרכז הירידים. הוא נפתח ב-1973 ונסגר ב-2000. בימי שישי בלילה הוקרן במקום סרט פורנוגרפי, ורבים העדיפו לצפות בו בחינם מגבעת האוניברסיטה. לאחר מכן שימש המקום כקריטריום לאימוני רוכבי אופניים, ובשנת 2011 נעשה ניסיון להקרין במקום סרטים עבור סטודנטים הלומדים באוניברסיטת תל אביב הסמוכה. בשנת 2014 נבנה במקומו של הדרייב אין היכל קבוצת שלמה.
גמר גביע אופ"א 1988

גמר גביע אופ"א 1988 היה השלב שנעל את טורניר גביע אופ"א לעונת 1987/1988. הוא שוחק בשני מפגשים במתכונת בית-חוץ, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר היא באייר לברקוזן מגרמניה המערבית, שגברה על אספניול הספרדית בתוצאה 3–2 בדו-קרב פנדלים, לאחר שוויון 3–3 בסיכום שני המפגשים. הייתה זו המהדורה ה-17 של המפעל.
שתי הקבוצות העפילו לגמר האירופי הראשון בתולדותיהן. לברקוזן הייתה הקבוצה החמישית מגרמניה המערבית המעפילה לגמר, אחרי בורוסיה מנשנגלדבך, איינטרכט פרנקפורט, המבורג ופ.צ. קלן. מנשנגלדבך (פעמיים) ופרנקפורט אף המשיכו לזכייה בתואר. מנגד, אספניול הייתה הקבוצה הספרדית השלישית בלבד שמעפילה לגמר המפעל, אחרי ריאל מדריד (פעמיים) ואתלטיק בילבאו. המפגש הקודם בין נציגות ספרד וגרמניה בגמר המפעל התקיים שנתיים קודם לכן, ובו גברה ריאל מדריד על פ.צ. קלן.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר עקב מיקומן בליגה בעונה החולפת. לברקוזן סיימה במקום השישי בעונת 1986/1987 בבונדסליגה, והרוויחה את הכרטיס האחרון לגביע אופ"א. אספניול השוויתה את הישג השיא שלה בליגה, כאשר סיימה במקום השלישי בעונת 1986/1987 בלה ליגה.
במשחק הגמר הראשון באצטדיון סאריה בברצלונה הביסה המארחת 3–0 את לברקוזן, כאשר סבסטיאן לוסאדה העלה אותה ליתרון על סף ההפסקה, מיקל סולר הכפיל בדקות הפתיחה של המחצית השנייה, ולוסאדה השלים צמד בדקה ה-56 וקבע את תוצאת המשחק. במשחק הגומלין באצטדיון אולריך הברלנד שבלברקוזן הצליחה לברקוזן לחזור משערים של טיטה בדקה ה-56, פאלקו גץ שבע דקות לאחר מכן, וצ'ה בום-קון שהשלים את הקאמבק בדקה ה-81, 3–0 ללברקוזן. התוצאה נשמרה עד לתום ההארכה, ולברקוזן ניצחה בתום דו-קרב פנדלים בתוצאה 3–2.
הדרך אל הגמר

| גרמניה המערבית באייר לברקוזן | גרמניה המערבית באייר לברקוזן | גרמניה המערבית באייר לברקוזן | גרמניה המערבית באייר לברקוזן | סיבוב | ספרד אספניול | ספרד אספניול | ספרד אספניול | ספרד אספניול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |  | יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |
| אוסטריה אוסטריה וינה | 5 – 1 | 0 - 0 (ח) | 5 - 1 (ב) | סיבוב ראשון | גרמניה המערבית בורוסיה מנשנגלדבך | 5 – 1 | 1 - 0 (ח) | 4 - 1 (ב) |
| צרפת טולוז | 2 – 1 | 1 - 1 (ח) | 1 - 0 (ב) | סיבוב שני | איטליה מילאן | 2 – 0 | 2 - 0 (ח) | 0 - 0 (ב) |
| הולנד פיינורד | 3 – 2 | 2 - 2 (ח) | 1 - 0 (ב) | שמינית הגמר | איטליה אינטר מילאנו | 2 – 1 | 1 - 1 (ח) | 1 - 0 (ב) |
| ספרד ברצלונה | 1 – 0 | 0 - 0 (ב) | 1 - 0 (ח) | רבע הגמר | צ'כוסלובקיה מ.פ.ק. ויטקוביצה | 2 – 0 | 2 - 0 (ב) | 0 - 0 (ח) |
| גרמניה המערבית ורדר ברמן | 1 – 0 | 1 - 0 (ב) | 0 - 0 (ח) | חצי הגמר | בלגיה קלאב ברוז' | 3 – 2 | 0 - 2 (ח) | 3 - 0ה (ב) |
הדרך אל הגמר > באייר לברקוזן

לברקוזן החלה את דרכה בסיבוב הראשון מול אוסטריה וינה האוסטרית. המשחק הראשון בחוץ הסתיים ללא שערים. בגומלין הביתי עלתה לברקוזן ליתרון בדקה ה-24 משער של וולפגנג רולף, אך שבע דקות לאחר מכן ספגה מרגליו של פטר ובורה. לאחר שלוש מחציות מאוזנות, שברה לברקוזן את השוויון במחצית השנייה בתצוגה התקפית מרשימה. כריסטיאן שרייר החזיר את היתרון למארחת עם פתיחת המחצית, תומאס הורסטר כבש בדקה ה-57 ושלוש דקות לאחר מכן השלים רולף צמד אישי. בדקה ה-74 קבע צ'ה בום-קון את תוצאת המשחק, 5–1 ללברקוזן.
בסיבוב השני פגשה לברקוזן את טולוז הצרפתית. במשחק הראשון בחוץ כבש שרייר את שער היתרון ללברקוזן לאחר 34 דקות, אך אלברטו טרנטיני איזן בפנדל בדקה ה-69 וקבע את תוצאת הסיום. במשחק הגומלין הביתי השיגה לברקוזן את שער הניצחון בדקה השמונים, 1–0 מרגליו של שרייר. 2–1 ללברקוזן בסיכום שני המפגשים.
בשמינית הגמר פגשה לברקוזן את פיינורד ההולנדית. פעם נוספת החלה לברקוזן את הדו-קרב במשחק חוץ, ושוב לא הושגה בו הכרעה. אנדז'יי בונצול כבש ראשון לזכות לברקוזן בדקה ה-19, רלף פלקנמאייר הכפיל בדקה ה-32, אך פיינורד הצליחה לחזור עוד לפני ההפסקה. מריו בין צימק בדקה ה-36, ואנדרה הואקסטרה קבע את תוצאת הסיום על סף ההפסקה, שוויון 2–2. כמו בשני הסיבובים הקודמים, השיגה לברקוזן ניצחון ביתי, וגברה על פיינורד 1–0 משער של גץ כבר לאחר שלושים דקות.
רבע הגמר הפגיש את לברקוזן עם ברצלונה, יריבתה העירונית של אספניול אותה תפגוש בשלב הגמר. את המשחק הראשון אירחה הפעם לברקוזן, והיא העתיקה אותו לאצטדיון מונגרסדורפר שבקלן. לעיני יציעים מלאים, נפרדו הקבוצות בשוויון 0–0. הגומלין בקאמפ נואו הוכרע משער בודד של טיטה, שהעניק ללברקוזן ניצחון חוץ יוקרתי, 1–0 בברצלונה, וכרטיס לחצי הגמר.
בחצי הגמר, במפגש כל-גרמני, פגשה לברקוזן את ורדר ברמן על מקום בגמר הטורניר. במשחק הראשון בלברקוזן קבע אלויס ריינהארט את תוצאת המשחק, 1–0 למארחת, לאחר שישים דקות. הגומלין בחוץ הסתיים ללא שערים, ולברקוזן העפילה לגמר האירופי הראשון בתולדותיה.
הדרך אל הגמר > אספניול

לאחר עונה מרשימה בליגה הספרדית, החלה אספניול את דרכה בגביע אופ"א בסיבוב הראשון מול בורוסיה מנשנגלדבך, מחזיקת גביע אופ"א הגרמנית הראשונה. המשחק הראשון בחוץ הוכרע משער של מיצ'ל פינדה בדקה ה-34. בגומלין הביתי עלתה אספניול ליתרון בדקה השלושים משער של ארנסטו ואלוורדה. איניאקי פרס הכפיל על סף המחצית, ז'ואן גולובארט כבש ארבע דקות לתוך המחצית השנייה, ופינדה כבר העלה את קבוצתו ליתרון 4–0 לאחר 54 דקות. חמש דקות לאחר מכן צימק אובה ראן ובסיום 4–1 לאספניול, שמנצחת 5–1 בסיכום שני המפגשים.
בסיבוב השני המתינה לאספניול יריבה חזקה בדמותה של מילאן האיטלקית. המשחק הראשון נערך באצטדיון ויה דל מארה שבלצ'ה, בעקבות השעייתה של מילאן מאצטדיונה הביתי. חאבייר זובייאגה העלה את הספרדים ליתרון חוץ בדקה הארבעים, פיצ'י אלונסו הכפיל ארבע דקות לתוך המחצית השנייה, ואספניול סיימה את משחק החוץ בניצחון מרשים, 2–0 על מילאן. שוויון 0–0 בגומלין הביתי העלה את אספניול על חשבון האיטלקים לשמינית הגמר.
לאחר שגברה על מילאן, פגשה אספניול את אינטר מילאנו, יריבתה העירונית של מילאן, והפעם התארחה אספניול בסן סירו במשחק הראשון. בדקה ה-31 עלתה אינטר ליתרון משער של אלדו סרנה, אך שמונה דקות בלבד לסיום המשחק איזן ג'ון לאורידסן את התוצאה, 1–1 בסיום. בגומלין הביתי כבש דייגו אורחואלה את שער הניצחון לאחר 23 דקות, ובסיום 1–0 לאספניול, שמעפילה לרבע הגמר.
בסיבוב זה פגשה אינטר את נציגת צ'כוסלובקיה, מ.פ.ק. ויטקוביצה. המשחק הראשון הסתיים בניצחון משכנע של אספניול, 2–0 בבית, משערים של לאורידסן (31) ופינדה (69). בגומלין נפרדו הקבוצות ללא שערים, ואספניול המשיכה עם 2–0 בסיכום.
בחצי הגמר המתינה לאספניול קלאב ברוז' הבלגית. המשחק הראשון נערך באולימפיאסטדיון בברוז', ושלוש דקות להפסקה עלתה המארחת ליתרון משער של יאן קולמנס. כרבע שעה לסיום עלתה ברוז' ליתרון 2–0, משער עצמי של ז'וזפ מריה גז'ארט. התוצאה נשמרה עד לסיום, ואספניול הגיעה למשחק הגומלין הביתי על סף הדחה. כבר בדקה העשירית קבע אורחואלה 1–0 לאספניול, ובדקה ה-63 כבש סבסטיאן לוסאדה את שער השוויון בסיכום המפגשים, 2–0 לאספניול. התוצאה נשמרה עד לסיום והמשחק הלך להארכה. בדקה ה-119, דקה בלבד לפני שהמשחק הולך להכרעה בדו-קרב פנדלים, כבש פיצ'י אלונסו את השער שקבע 3–0 לאספניול. השער הדרמטי קבע 3–2 בסיכום המפגשים, ולאחר המהפך הצליחה אספניול להשיג את הכרטיס לגמר האירופי הראשון בתולדותיה.
סיכום המשחק > המשחק הראשון

אצטדיון סאריה שבברצלונה אירח את משחק הגמר הראשון. לברקוזן האורחת, תחת המאמן אריך ריבק, הגיעה למשחק ללא הפסד במפעל האירופי וללא ספיגה במפעל מאז המשחק הראשון של שמינית הגמר, ותוך שהם מדיחים את אלופת הבונדסליגה שבדרך, ורדר ברמן. עם זאת, היא הופיעה בהרכב חסר למשחק, ללא כריסטיאן שרייר ותומאס הורסטר הפצועים ואריך סקלר המושעה, והקבוצה רשמה עונה פחות מוצלחת בבונדסליגה אותה סיימה במקום השמיני בלבד. ריבק עלה במערך של 4-4-2, עם הקפטן וולפגנג רולף כבלם האחורי, טיטה ואנדז'יי בונצול במרכז השדה, ובחוד הרברט ואס וקלאוס טאובר.
המארחת, תחת המאמן חבייר קלמנטה, רשמה עונה אירופית מוצלחת שכללה הדחה של שתי הקבוצות הגדולות ממילאנו, ומהפך מרשים בגומלין חצי הגמר, בו חזרה מהפסד 2–0 במשחק הראשון. עם זאת, הקבוצה התקשתה בליגה הספרדית ואחרי עונת שיא במקום השלישי, סיימה את העונה במקום ה-15 בלבד, מרחק שתי נקודות מהשתתפות במשחקי המבחן כנגד הירידה. למשחק הגמר הראשון הציג קלמנטה מערך התקפי של 3-4-3, עם שלישיית התקפה חזקה שכללה את פיצ'י אלונסו, ארנסטו ואלוורדה וסבסטיאן לוסאדה.
ההזדמנות הראשונה במשחק הייתה שייכת לאספניול, שהתקרבה ליתרון לאחר כדור עומק מבריק של אלונסו ללוסאדה, שהשאיר אותו מול רודיגר פולבורן. לוסאדה גלגל בנגיעה לפינה הרחוקה, אך פולבורן הגיב מהר והציל עם הרגל. מן העבר השני, לברקוזן הצליחה לשלוט בכדור בחלקים נרחבים של החצי הראשון, אך התקשתה לפרוץ את ההגנה המקומית. בהזדמנות הראשונה שלה מצא בונצול את ואס בכדור עומק, אך הבעיטה של ואס נקלטה בקלות על ידי תומאס נקונו. בדקה ה-18 איבדה לברקוזן את צ'ה בום-קון, שנפצע והוחלף על ידי פאלקו גץ.
אספניול מצאה ראשונה את הרשת, אך השער שלה נפסל בטענת נבדל, לאחר הגבהה של ואלוורדה מאגף ימין אותה המשיך אלונסו בנגיחה פנימה, אך כאמור עשה זאת מעמדת נבדל. דקה אחת לתום המחצית, עלתה אספניול ליתרון, אף הוא משער נגיחה. הגבהה של מיקל סולר מאגף שמאל מצאה את ראשו של לוסאדה, שהמשיך בנגיחה למשקוף ופנימה, 1–0 לאספניול בדקה ה-44, יתרון שנשמר עד להפסקה.
המחצית השנייה נפתחה היטב מצד המארחת, שהכפילה את יתרונה שלוש דקות בלבד מפתיחתה. חילופי מסירות נאים באגף ימין של התקפת אספניול הביאה להגבהה לתוך הרחבה. לוסאדה לא הצליח לנגוח, הכדור הורחק לרגליו של ואלוורדה שלא הצליח להשתלט, הכדור התגלגל עד לסולר שמכעשרה מטרים בעט בנגיעה, ברגל ימין, כדור שטוח לפינה שהכניע את פולבורן, 2–0 לאספניול בדקה ה-48. שמונה דקות חלפו ואספניול כבשה שער נוסף. ואלוורדה חטף את הכדור מפלוריאן הינטרברגר על סף הרחבה באגף ימין, שלח כדור בחצי גובה לפינת תיבת החמש, ולוסאדה המשיך בנגיחה תוך כדי נפילה לפינה הקרובה, 3–0 לאספניול בדקה ה-56.
אספניול כמעט והצליחה להגדיל את התוצאה, לאחר שאיניאקי פרס שלח כדור גבוה לתוך הרחבה, המחליף ז'ואן גולובארט נגח מסף הרחבה כדור קשתי שהכניע את פולבורן אך נעצר במשקוף.
התוצאה נשמרה עד לסיום. אספניול מביסה 3–0 את לברקוזן, ומשיגה מקדמה משמעותית לקראת הגומלין.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 במאי 1988 | ספרד אספניול | 3 - 0 | גרמניה המערבית באייר לברקוזן | אצטדיון סאריה, ברצלונה, ספרד צופים: 31,180 שיפוט: צ'כוסלובקיה דושאן קרצ'ניאק |
| 4 במאי 1988 | סבסטיאן לוסאדה  56', 44'   מיקל סולר  48' | (סיקור) |  | אצטדיון סאריה, ברצלונה, ספרד צופים: 31,180 שיפוט: צ'כוסלובקיה דושאן קרצ'ניאק |
סיכום המשחק > המשחק הראשון > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              אספניול :               באייר לברקוזן
סיכום המשחק > משחק הגומלין

במפגש באצטדיון אולריך הברלנד, שבועיים לאחר המשחק הראשון, הייתה צריכה המארחת לחזור מפיגור שלושה שערים. לקראת המפגש החליט המאמן ריבק לשנות הן את המערך והן את ההרכב הפותח לקראת המפגש. הוא בחר לפתוח במערך 4-3-3, כאשר הוא מוותר על קשר לטובת שחקן נוסף בקו ההתקפה. ריבק ערך ארבעה שינויים בהרכב הפותח, כאשר סקלר שחזר מפציעה וקנוט ריינהארט שעלה כמחליף במשחק הראשון, פתחו על חשבונם של דה קייזר והינטרברגר. שרייר שחזר מפציעה פתח בקישור לצדם של בונצול ופלקנמאייר, ובהתקפה פתח גץ, שעלה כמחליף במשחק הראשון, לצדם של טיטה וצ'ה בום-קון. צמד החלוצים מהמשחק הראשון, ואס וטאובר, ירדו לספסל.
גם קלמנטה, מאמנה של אספניול, בחר להתאים את המערך ועלה בהרכב מבוקר יותר, במערך 4-4-2. אורקיאגה הוסט לקו ההגנה, ובמקומו של ואלוורדה החלוץ פתח גולובארט הקשר, מה שהיה השינוי היחיד מהמשחק הראשון מבחינת 11 הפותחים.
המחצית הראשונה שירתה את הספרדים, שהתמקדו בעיקר בהורדת קצב המשחק, אל מול הלחץ של הגרמנים שלא נשא פרי. בסיומה של המחצית, שוויון 0–0 ששמר את יתרון שלושת השערים של אספניול מהמשחק הראשון.
עם פתיחת המחצית השנייה ערכה לברקוזן חילוף התקפי. הרברט ואס החלוץ החליף את שרייר הקשר, ולברקוזן החלה ללחוץ עם מספר רב של שחקנים בחלק הקדמי. 11 דקות לתוך המחצית השנייה, הצליחו הגרמנים לעלות על לוח התוצאות. כדור רוחב מאגף ימין לתיבת החמש מצא שני שחקני הגנה של אספניול שכשלו להרחיק אותו. הכדור התגלגל מרגלו של מיגל אנחל הישר לטיטה שגלש מאחוריו והצליח לגעת בכדור, נקונו הדף לרשתו שלו, והברזילאי חגג את שער היתרון של לברקוזן בדקה ה-56.
ארבע דקות לאחר מכן ערכה לברקוזן חילוף התקפי נוסף. טיטה, כובש השער, הוחלף בטאובר. בדקה ה-63, שלוש דקות בלבד לאחר מכן התברר החילוף כמוצלח, כאשר טאובר פרץ באגף השמאלי והגביה כדור מדויק לראשו של פאלקו גץ, שתוך כדי זינוק נגח לרשת הגבוהה של נקונו, 2–0 ללברקוזן.
בדקה ה-81 הצליחה לברקוזן להשלים את הקאמבק והשיגה את השער השלישי. כדור נייח של בונצול הוגבה מאגף ימין למרכז הרחבה, צ'ה בום-קון התרומם מעל השומר שלו ונגח היטב לפינה של נקונו, כדי לקבוע 3–0. המשחק המשיך להארכה נטולת אירועים משמעותיים, והקבוצות הלכו להכרעה בדו-קרב פנדלים.
הדו-קרב נפתח עם שער של אלונסו והחמצה של פלקנמאייר, שנעצר אצל נקונו, ואספניול נטלה את היתרון. חוב ורולף כבשו בבעיטה השנייה, 2–1 לאספניול. מכאן, החלה מסכת החמצות מצד הספרדים. אורקיאגה הכניע את פולבורן ונעצר במשקוף, ואס ניצל זאת כדי לאזן לשוויון 2–2. הבא בתור לבעוט היה המחליף מנואל סוניגה, שבעט למרכז השער ופולובורן הציל, מן העבר השני טאובר דייק והעלה את לברקוזן ליתרון 3–2. סבסטיאן לוסאדה, הבועט החמישי של אספניול, בעט את הפנדל גבוה מעל השער, ולברקוזן חגגה את הזכייה בגביע האירופי הראשון בתולדות המועדון.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 במאי 1988 | גרמניה המערבית באייר לברקוזן | 3 - 0‏ה | ספרד אספניול | אצטדיון אולריך הברלנד, לברקוזן, גרמניה המערבית צופים: 21,600 שיפוט: הולנד יאן קייזר |
| 18 במאי 1988 | טיטה  56'   פאלקו גץ  63'   צ'ה בום-קון  81' | (סיקור) |  | אצטדיון אולריך הברלנד, לברקוזן, גרמניה המערבית צופים: 21,600 שיפוט: הולנד יאן קייזר |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | רלף פלקנמאייר    וולפגנג רולף    הרברט ואס    קלאוס טאובר  | 3 - 2 | פיצ'י אלונסו    חוב    סנטיאגו אורקיאגה    מנואל סוניגה    סבסטיאן לוסאדה  |   |
סיכום המשחק > משחק הגומלין > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              באייר לברקוזן :               אספניול
דוד פסיפיקו

| --- | --- |
 לידה:  1784 גיברלטר 
 פטירה:  12 באפריל 1854 (בגיל 70 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  ממלכת פורטוגל 
 
דוד פסיפיקו (בפורטוגזית: David Pacifico; מוכר גם בשם דון פסיפיקו; ‏1784 – 12 באפריל 1854) היה סוחר יהודי פורטוגזי, שהיה במרכזה של תקרית בינלאומית לאחר שרכושו ביוון נפגע באירועים אנטישמיים.
חייו

פסיפיקו, צאצא למגורשי ספרד, נולד בשנת 1784 בגיברלטר, טריטוריה של האימפריה הבריטית, ועל כן היה בעל נתינות בריטית. פסיפיקו גדל בפורטוגל ואף קיבל אזרחות פורטוגזית. בשנות ה-30 של המאה ה-19 השתקע ביוון, כיהן כקונסול כללי של פורטוגל במשך חמש שנים, וקשר קשרי מסחר.
חייו > פרשת דון פסיפיקו

בחג הפסחא של שנת 1847 אסרה ממשלת יוון, לבקשת נציג משפחת רוטשילד ששהה באתונה, לבצע שרפה טקסית של תמונת יהודה איש קריות. בתגובה לאיסור פרצו מהומות אנטישמיות, במהלכן נבזז ונשרף ביתו של פסיפיקו בידי ההמון.
פסיפיקו דרש פיצויים מממשלת יוון, אך זו סירבה. בצר לו פנה פסיפיקו אל ממשלת בריטניה, אשר התייחסה לטענותיו ברצינות רבה. שר החוץ הבריטי, לורד פלמרסטון, הורה על מצור ימי על חופי יוון עד שישולמו לפסיפיקו הפיצויים. המצור נמשך למורת רוחן של רוסיה וצרפת, אשר אף החזירה את השגריר מלונדון. לאחר חודשיים של מצור הורה פלמרסטון לצי המלכותי לתפוס אוניות יווניות ולהחזיק בהן. צעד זה הביא בשנת 1850 להסכמת ממשלת יוון לשלם את הפיצויים שדרש פסיפיקו.
הפעולה הצבאית עלתה לדיון בפרלמנט הבריטי ב-25 ביוני 1850. בדיון הכריז פלמרסטון כי כל אזרח בריטי זכאי להגנה מממשלת בריטניה בכל מקום שהוא בעולם. כפי שאזרח האימפריה הרומית היה זוכה להגנה בהכריזו "Civis Romanus Sum" ("אני אזרח רומאי"), כך גם פסיפיקו, ואינו יוצא דופן בשל היותו יהודי. הכרזה זו אושרה ברוב קולות בפרלמנט.
פרשת פסיפיקו הייתה אחת הפעמים הראשונות בהן הפעיל פלמרסטון את המדיניות שנודעה לאחר מכן כ"מדיניות של ספינות תותחים" בה כפתה בריטניה את רצונה על אומות אחרות, באמצעות האיום בכוחה הימי.
כספי הפיצויים שקיבל אפשרו לפסיפיקו לבלות את שארית חייו בלונדון, שם נפטר ב-12 באפריל 1854.
הערות שוליים

↑  בית הנבחרים של ארצות הברית, First session forty-third congress executive documents (עמ' 1339) (באנגלית), ראו גם
Opinions of the principal officers of the executive departments, and other papers relating to expatriation, naturalization, and change of allegiance. מחלקת המדינה של ארצות הברית. 1873. p. 189.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599174905171  GND: 136689019  ISNI: 0000 0000 5559 8784  LCCN: n2008084038  VIAF: 78260135   WorldCat (עם VIAF): 78260135
דיוויזיית המשמר הראשונה (האימפריה היפנית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  יפן האימפריה היפנית
 שיוך:  הצבא הקיסרי היפני הצבא היפני הקיסרי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1943–1945 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 יחידת אם:  המשמר הקיסרי
 
דיוויזיית המשמר הראשונה (ביפנית: 近衛第1師団) הייתה דיוויזיה של המשמר הקיסרי היפני אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ב-1939 החליט המטה הכללי הקיסרי לפרק את המשמר הקיסרי היפני לשתי בריגדות נפרדות: ה-1 וה-2. הבריגדה ה-1 הועברה לדרום סין ונודעה בכינוי הבריגדה המעורבת של המשמר, הבריגדה ה-2 נשלחה גם היא לסין, וביוני 1941 תוגברה ברגימנט נוסף (ה-5). אי לכך, שמה של הבריגדה שונה לדיוויזיית המשמר הקיסרי. הבריגדה המעורבת של המשמר השתתפה בפלישה להודו-סין, ובאפריל 1941 הוחזרה לטוקיו. במאי 1943 הפכה הבריגדה המעורבת של המשמר לדיוויזיית המשמר הראשונה, ודיוויזיית המשמר הקיסרי הפכה לדיוויזיית המשמר השנייה.
הדיוויזיה נותרה בטוקיו עד סוף המלחמה. היא כללה את רגימנט הפרשים הראשון של המשמר, רגימנט ארטילריה, רגימנט הנדסה רגימנט תובלה ויחידות תמיכה נוספות.
לקריאה נוספת

Madej, W. Victor, Japanese Armed Forces Order of Battle, 1937-1945 [2 vols] Allentown, PA: 1981
דיוויזיית המשמר השנייה (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הפרוסי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  11 באוגוסט 1813 – 24 ביוני 1919 (105 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
דיוויזיית המשמר השנייה (בגרמנית: 2. Garde-Division) הייתה דיוויזיה בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורקה ב-1919.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-11 באוגוסט 1813 במהלך מלחמות השחרור בגרמניה בתור בריגדת גרנדירים. ב-5 בספטמבר 1818 הורחבה הבריגדה לסדר גודל של דיוויזיה, וב-22 בדצמבר 1819 היא קיבלה את השם "דיוויזיית המשמר השנייה". היא והדיוויזיה האחות שלה, דיוויזיית המשמר הראשונה הרכיבו יחד את קורפוס המשמר. ב-1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה והשתתפה בין היתר בקרב קניגרץ. בין השנים 1870-1871 היא השתתפה במלחמת צרפת–פרוסיה והשתתפה בין היתר בקרב גרבלוט, קרב סדאן והמצור על פריז.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה תחת פיקוד ארנולד פון וינקלר. היא הייתה חלק מקורפוס המשמר אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילוב. הדיוויזיה השתתפה בפלישה הגרמנית לבלגיה ובין היתר נטלה חלק במצור על נאמור. לאחר מכן הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות לרבות קרב שרלרואה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על המארן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב איפר הראשון, כחלק מ"פלגת הארמייה פון פבק". במאי 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, ולחם תחת פיקוד הארמייה ה-11 במתקפת גורליצה-טרנוב. בשנת 1915 הוחזרה הדיוויזיה לחזית המערבית והשתתפה בקרב ארטואה השלישי, ובשנת 1916 לחמה בקרב על הסום. בשנת 1917 הוחזרה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב ריגה, ובשנת 1918 שוב חזרה לחזית המערבית, שם השתתפה במבצע מיכאל כחלק ממתקפת האביב. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב השלישי על האן ובקרב השני על המארן, ולאחר מכן השתתפה בקרבות מתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה.
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דיוויזיית המשמר השלישית (האימפריה היפנית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  יפן האימפריה היפנית
 שיוך:  הצבא הקיסרי היפני הצבא היפני הקיסרי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1944–1945 (כשנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 יחידת אם:  המשמר הקיסרי
 
דיוויזיית המשמר השלישית (ביפנית: 近衛第3師団) הייתה דיוויזיה של המשמר הקיסרי היפני אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1944 במטרה לתגבר את המשמר הקיסרי היפני לקראת פלישת בעלות הברית. היא כללה את הרגימנטים ה-8 ה-9 וה-10, ופורקה עם סיום המלחמה.
לקריאה נוספת

Madej, W. Victor, Japanese Armed Forces Order of Battle, 1937-1945 [2 vols] Allentown, PA: 1981
דניאל קיש

דניאל קיש
דניאל קיש (באנגלית: Daniel Kish; נולד ב-1966) הוא אמריקאי עיוור, מומחה בהתמצאות במרחב באמצעות תהודה.