stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בטון
ייצור בטון

רוב הבטון מיוצר כיום במפעל בטון. הבטון נלקח לאתרי בנייה או שנעשה בו שימוש במפעל עצמו. מיעוט הבטון מיוצר באתר הבנייה ומשמש את האתר שבו הוא מיוצר בלבד. בטון שמיוצר באתר הבנייה מאופיין בתנאי בקרה נמוכים, ולכן האפשרות לייצר בטונים משובחים באתר היא מוגבלת ביותר. קיימים תקנים המסדירים את סוגי הבטון השונים, את מקום ייצורם ואת סוגיהם.
ישנם מפעלים שבנוסף להיותם מפעלים לייצור בטון, משמשים גם להכנת מוצרי בטון כגון בסיסי תמיכה לעמודי חשמל ובטונדות.
במפעל הבטון יש ריכוז חומרים המשמשים ליצירת הבטון: צמנט פורטלנד, חול, חצץ, אפר פחם ועוד. את החומרים שופכים בתחנות המתאימות ומשם הם נלקחים בצורה אוטומטית, בריכוז הנכון, לשלבי הייצור שבהם הם נדרשים.
בטון מזוין

בטון מזוין הוא טכנולוגיית בנייה המשלבת בטון עם חומר אלסטי במטרה לקבל חומר בנייה חזק במיוחד. כמעט תמיד מדובר בשילוב של בטון עם פלדה אך קיימים גם חומרים אפשריים נוספים. בתוך הבטון המזוין נמצאים רשתות או מוטות פלדה המתחברים אל הבטון תוך כדי יציקתו. התוצר המתקבל מיציקה של בטון הלוכד בתוכו את המוטות והרשתות האלו נקרא 'בטון מזוין' והוא חומר המסוגל להתנגד לסוגים שונים של מאמצים. השילוב המוצלח של שני החומרים, בטון ופלדה, נובע מכך שמקדמי ההתפשטות שלהם בחום כמעט זהים ולכן, כאשר רכיב מבטון מזוין מתחמם או מתקרר, הוא אינו מתעוות או נסדק.
בטון דרוך

בטון דרוך הוא סוג של טכנולוגיית בנייה המשתמשת בבטון ובכבלי פלדה מתוחים. קורות מבטון דרוך משמשות בדרך כלל לבניית גשרים או קירויים הנושאים עומסים גדולים על פני משטחים גדולים. אלמנטים מבניים מבטון דרוך יכולים להגיע לשטח פנים רחב מכאלו הבנויים מבטון מזוין.
הובלת הבטון

את הבטון שמיוצר במפעל, מובילים לאתרי הבנייה בעזרת מערבלי בטון. מפעלים מסוימים מטעינים את המערבלים בתערובת בטון מוכנה, ואחרים, רק שופכים את החומרים בכמויות הנכונות, אל מערבלי הבטון.
בטון אדריכלי

בבנייה המודרנית מקובל להשתמש בבטון גם לצרכים אדריכליים.
לצורך העיצוב האדריכלי משתמשים בבטון לבן, או בבטון שהוספו לו חומרי צבע שונים וכן משתמשים במערכות מעוצבות ומיוחדות של טפסות.
כדי לייצר בטון לבן, משתמשים במלט מסוג צמנט פורטלנד לבן. במלט זה נמנעים מערבוב אפר פחם.
בין שנות ה-50 ועד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 היה אופנתי באדריכלות סגנון הברוטליזם – בנייה בבטון חשוף.
שימוש בבטון לסלילת כבישים

השיקולים בבחירה בין כביש בטון ואספלט, מחולקים לשלושה: עלות הקמה, זמן הביצוע ועלות התחזוקה. לכל סוג כביש יתרונות וחסרונות.
כביש בטון אינו עשוי מבטון טהור אלא מבטון מעורב עם אספלט, כדי לקבל קצת יותר גמישות.
יתרונותיו של כביש בטון:
תדירות התחזוקה: כבישי בטון עמידים יותר מאשר כבישי אספלט. כביש בטון סלול היטב יחזיק כ-40 שנה, ללא צורך מיוחד בתיקונים, ואילו כביש אספלט יחזיק כ-10 שנים לפני הצורך בריבוד מחדש, כאשר באזורים גשומים, הוא דורש תיקונים לרוב כבר אחרי 5 שנים.
צריכת דלק: כבישי בטון מאפשרים נסיעה חסכונית יותר בדלק מאשר בכבישי אספלט, היות שהם הרבה פחות אלסטיים מהם. עבור רכב פרטי המשמעות זניחה, אך עבור משאיות עמוסות ההפרש בצריכת הדלק יכול להגיע לכדי 10%–15%.
עמידות בפני זיהומים ופגעי מזג האוויר: כבישי בטון אינם סופחים אליהם זיהומים, כגון שמן, הנשפכים מרכבים, ועמידים יותר מכבישי אספלט להשפעות מזג האוויר. לכן, במקומות הרריים ובעיקר באיים טרופיים נהוג לבנות כבישי בטון.
קיימות: אספלט מקורו בתוצרי נפט שהם משאב מוגבל, ואילו מלט מיוצר מאבן גיר המצויה בשפע.
חסרונותיו של כביש בטון:
עלות סלילה: יקרה משמעותית עבור כביש בטון מאשר עבור כביש אספלט[דרוש מקור].
בטיחות: כבישי בטון בטוחים פחות בגשם ובשלג מכבישי אספלט, היות שסכנת ההחלקה על בטון גבוהה יותר.
זיהום קולי: כבישי בטון סופגים פחות את הרעש הנוצר מהחיכוך בין הצמיג לכביש מאשר כבישי אספלט, והדבר בא לידי ביטוי ברעש רב יותר הנגרם מהתנועה על הכביש.
מורכבות התחזוקה: אומנם כביש בטון דורש תחזוקה מועטה, אך כאשר זו נדרשת, לרוב היא מחייבת החלפת מקטע שלם[דרוש מקור].
באופן עקרוני, ככלל אצבע, כביש בטון עדיף בכבישים שיש בהם תנועה רבה ובעיקר תנועה המכילה רכב כבד. למרות זאת, רוב הכבישים החדשים הנסללים בעולם הם כבישי אספלט. טכנולוגיות חדשות בתחום כגון הוספת שכבות של רשתות פוליאסטר מצופות המחזקות את ההתנגדות למתיחה של הכביש, מחזקות את ההעדפה לכבישי אספלט.
בטון מוחלק-מוטבע-דקורטיבי

בטון מוחלק-מוטבע הוא שיטת שימוש ייחודית ליישום בטון, המאפשרת לחפות משטחי רצפה או קיר, ולעצבם באמצעות תבניות שמקנות לבטון מראה טבעי.
הבטון מאפשר מגוון גדול של עיצובים – שילוב דוגמאות אבנים, התאמת צבעים, בחירת גודל האבן ואף בחירת המרקם. עמידות הבטון היא גבוהה ביותר לתנאי מזג האוויר ושטח קשים, וחוזקו המופלג מתבסס על חומרים מוספים כגון: אקריליים, אבקות צבע מקשיחות, מעכבי ייבוש התורמים לאשפרה נאותה, חומרי איטום למיניהם. שימוש בבטון מוחלק-מוטבע מוזיל משמעותית את עלויות החיפוי, וברוב המקרים מקנה עמידות גבוהה בהרבה מחיפויים אחרים. לאחר יישום בטון מוחלק-מוטבע וייבושו, מצפים אותו בחומר אוטם המאפשר שליטה על הברק ומקנה לבטון יכולת עמידות גבוהה לאורך זמן.
לבחירת האדריכלים יש אפשרות לציפוי איטום מט או מבריק ושימוש האימפרגנציה לפני הסילר.
חוזק בטון

חוזק הבטון משתנה בהתאם לתערובת שממנו נעשה, ולתנאי הערבול שלו. חוזקו נקבע בבדיקות מעבדה והוא מקוטלג על פי התקנים המתאימים לערך בין ב-10 לב-100. המספר מבטא את חוזקו לאחר 28 יום ביחידות מגה פסקל (מגפ"ס). הבטון הנמצא בשימוש הנרחב ביותר הוא בטון ב-30 והוא לרוב סוג הבטון בעל החוזק המינימלי המשמש ליציקת אלמנטים קונסטרוקטיביים.
עודפי בטון

מכיוון שלפעמים נשאר במערבלי הבטון עודף בטון, יש לדאוג למקום שבו ניתן לרוקן אותו. ולכן, ישנם מפעלים בעלי בורות ענק לשפיכת הבטון המיותר. מפעלים אחרים משתמשים בטכנולוגיות חדישות על מנת למחזר את עודפי הבטון[דרוש מקור].
בטון מעביר אור

קיים סוג של בטון שמעביר אור, כלומר ניתן להבחין בעדו בצלליות. ככל שעוצמת האור גדולה יותר, הצלליות מצידו השני ברורות וחדות יותר. הפרויקט הראשון שבוצע עם בטון מעביר אור הוא פסל המציין את כניסתה של הונגריה לאיחוד האירופי. מאז ועד היום נבנו מספר פרויקטים העושים שימוש בחומר, הן בקירות, הן ברצפות ואף ביצירות אמנות ובפרטי עיצוב כגון מנורות ועוד. החומר מורכב ממיליארד סיבים אופטיים (לבלוק) העשויים בצורת רשת. הסיבים אינם פוגעים בחוזקו של הבטון מעביר האור. את הרשת ניתן לעצב, לצופף או לרווח לפי הטקסטורה שרוצים לקבל בזמן מעבר האור. את הבלוקים והפנלים ניתן לייצר בגדלים שונים ובצבעים וטקסטורות שונות.
בד בטון

בד בטון (באנגלית: Concrete Cloth, או בקיצור: CC) הוא בד סָפוּג במלט שמתקשה בעת התייבשות. הוא מאפשר בנייה ללא צורך בציוד מכני או ציוד ערבוב.
יתרונות:
מהיר וקל לשימוש
גמיש, חזק ועמיד בסביבה משתכת\כימית
עמיד בפני מים ואש.
ממקמים את הבד ומוסיפים מים – עביד למשך 2 שעות ומתקשה עד 80% כוח בתוך 24 שעות.
CC זמין ב-3 עוביים ובגלילים ניידים עבור אדם אחד, ליישומים עם גישה מוגבלת, או כאשר ציוד כבד אינו זמין. משתמשים בו בדרך כלל למקלטים עמידים בפני כדורים בשעתיים של עבודה, או למבנים מהירים באזורי אסון.
בטון ואיכות הסביבה

במהלך ייצור הבטון קולים אבני גיר בטמפרטורה גבוהה, המחייבת השקעה עצומה של אנרגיה. בתהליך נפלטים הרבה גזי חממה. בנוסף, בהתפרקות הגיר משתחרר פחמן דו-חמצני. לפי ההערכות, ייצור של כל טונה מלט פולט חצי טונה של פחמן דו-חמצני. קיימות שיטות חלופיות ירוקות, אך הן עדיין יקרות ואינן בשימוש נרחב.
תחליפי בטון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בטונייר – במקום החצץ שמים נייר, כך המבנה יותר קל.
שימושים נוספים לבטון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בגני שעשועים ניתן למצוא מתקנים עשויים צמיגים עטופים בבטון.
ראו גם

איטום גבישי
בית הבטון
לקריאה נוספת

אדריאן פורטי, בטון ותרבות: היסטוריה חומרית, הוצאת בבל, 2024.
הערות שוליים

↑   אמנון דירקטור, לפרק את החומר החזק, המכוער והפופולרי בעולם, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2024
↑   ניר חסון, לכו לסגור את הברז: עוד חמישה פתרונות בהישג יד למשבר האקלים, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2020
↑   אמנון דירקטור, בטון: לפרק את החומר החזק, המכוער והפופולרי בעולם, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2024
| בטון |
| --- | --- | --- |
| סוגים | בטון רזה • מלט • בטון מצטופף מעצמו • בטון מובא • בטון שקוף למחצה • בטונייר |  |
| שימוש | בטון מזוין • בטון דרוך • יציקת בטון • חגורת בטון • בטון מוטבע |  |
| מרכיבים | צמנט • צמנט פורטלנד • סיד • חול • אגרגט • פלדה |  |
| ייצור | מפעל בטון • מערבל בטון • משאבת בטון • טפסנות בטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553055405171  BnF: cb11931040z (data)  GND: 4006111-5  LCCN: sh85030647  NARA: 10637757  NDL: 00566575  NKC: ph114136 
תכונות הזרימה של הבטון מאפשרות הובלתו והזרמתו באמצעות משאבת בטון למקום שבו נדרשת יציקתו. משמאל בחזית: מערבל בטון ומאחוריו המשאבה והצינור שבו מוזרם הבטון
בית הבטון. בניין משאבות במקורות הירקון בו נעשה השימוש הראשון בבטון מזוין (בטון בשילוב בזנטים) בארץ ישראל.
מערבל בטון מערבב את הבטון בשלב ההכנה. בתמונה הוא נראה עם הפתח כלפי מטה. מה שמאפשר לרוקן אותו מהבטון שהתערבב בו, כדי להשתמש בבטון. או לייבשו לאחר שנוקה.
אלמנט שובר שמש מבטון בהשראת המשרבייה הערבית, בחזית מבנה ציבור בהרצליה
דגימת בטון בתבניות פלדה (יוון)
בו ביידן

ג'וזף רובינט "בו" ביידן השלישי (באנגלית: Joseph Robinette "Beau" Biden III;‏ 3 בפברואר 1969 – 30 במאי 2015) היה פוליטיקאי, עורך דין וקצין אמריקאי בסגל הפרקליטות הצבאית הראשית מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה הבכור מבין שלושת הילדים מנישואיהם של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, ואשתו הראשונה ניליה האנטר. הוא שימש כתובע הכללי של דלאוור וכמייג'ור במשמר הלאומי של דלאוור.
שנותיו הראשונות ומשפחתו

ביידן נולד בווילמינגטון, דלאוור, בנם הראשון של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ואשתו הראשונה, ניליה. ב-18 בדצמבר 1972 אימו ניליה ואחותו הצעירה נעמי נהרגו בתאונת דרכים במהלך קניות לחג המולד. בו היה בן קצת פחות מארבע שנים, ואחיו האנטר היה בן קצת פחות משלוש. שניהם גם היו ברכב בעת התאונה, אך שרדו עם פציעות אנושות. בו ספג שברים במספר עצמות ואילו האנטר עדיין סובל מפציעה בגולגולתו.
על פי כמה דיווחים, בו והאנטר עודדו את אביהם להתחתן שוב, ואפילו הרחיקו לכת ושאלו אותו "מתי 'אנחנו' הולכים להתחתן". ביוני 1977 בו בן השמונה קיבל בברכה את ג'יל ג'ייקובס כ"אם שנייה". אחותו למחצה אשלי נולדה בשנת 1981.
בו ביידן התחתן עם האלי אוליבר היהודיה בשנת 2002. נולדה להם הבת נטלי בשנת 2004 והבן רוברט האנטר ביידן השני בשנת 2006.
קריירה

ביידן סיים את לימודיו באקדמיית ארצ'מר, בית הספר העל-תיכוני בו אביו למד, ובאוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1991, שם היה חבר באחוות פסי אפסילון. הוא היה גם בוגר המרכז האקדמי למשפטים באוניברסיטת סירקיוז, בדומה לאביו. לאחר שסיים את לימודי המשפטים, התמחה אצל השופט סטיבן מקאוליף מבית המשפט המחוזי של ארצות הברית בניו המפשייר. בין השנים 1995–2004 עבד במחלקת המשפטים של ארצות הברית בפילדלפיה, תחילה כיועץ למשרד לפיתוח מדיניות ולאחר מכן כתובע פדרלי בפרקליטות ארצות הברית. בשנת 2004 הוא הפך לשותף במשרד עורכי הדין ביפראטו, ג'נטילוטי, ביידן ובאליק (Bifferato, Gentilotti, Biden & Balick), שם עבד שנתיים לפני שנבחר לתפקיד התובע הכללי של דלאוור.
בוועידה הדמוקרטית הלאומית בשנת 2008 בו נשא נאום שבו "הציג" את אביו, שאז התמודד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית מטעם המפלגה. בנאום זה, שנחשב על פי רבים למרגש, הוא סיפר אז על תאונת הדרכים בה נהרגו אמו ואחותו.
שירות צבאי

ביידן הצטרף לצבא בשנת 2003 ולמד בבית הספר JAG באוניברסיטת וירג'יניה כחבר המשמר הלאומי של צבא דלאוור. הוא הגיע לדרגת מייג'ור בסגל הפרקליטות הצבאית הראשית כחלק מחטיבת סיגנל 261 בסמירנה, דלאוור.
ב-3 באוקטובר 2008, יחידתו של ביידן הופעלה ליציאה למשימה בעיראק ונשלחה לפורט בליס, טקסס, לאימון לפני פריסתם שם, יום לאחר שאביו השתתף בעימות היחיד של סגני הנשיא בקמפיין לנשיאות 2008. אביו צוטט באומרו "אני לא רוצה שהוא ילך. אבל אני אומר לך מה, אני לא רוצה שהנכד שלי או הנכדות שלי יחזרו בעוד 15 שנה, וכך זה שאנחנו עוזבים יוצר הבדל גדול".
ביידן נסע לוושינגטון די. סי. מעיראק בינואר 2009 לצורך ההשבעה הנשיאותית של אביו כסגן נשיא, ואז חזר לעיראק. ביידן זכה לביקור של אביו במחנה ויקטורי ב-4 ביולי 2009.
ביידן שב מעיראק בספטמבר 2009 לאחר שסיים את תקופתו לאורך השנה בשירות פעיל. ביידן הודיע במהלך שירותו הצבאי כי ימשיך לכהן באופן פעיל בתפקיד התובע הכללי של דלאוור יחד עם הצוות הבכיר של משרדו בדלאוור, אף שחבר ביחידתו סיפר על ביידן כי אמר שהעביר את מרבית עבודתו כתובע הכללי לסגנו על מנת להתמקד בתפקידיו בעיראק.
על שירותו בעיראק הוענקה לביידן כוכב הארד. לאחר מותו של ביידן, נשא ראש מטה צבא ארצות הברית, ריימונד אודיירנו, את ההספד בהלווייתו והעניק לו לגיון הצטיינות, לאחר מותו, על שירותו במשמר הלאומי של דלאוור, באומרו "לבו ביידן היו תכונות שהייתי עד להן רק אצל המנהיגים הגדולים ביותר". כמו כן הוענק לו לאחר מותו צלב השירות הבולט של דלאוור, אשר "מוענק על גבורה, שירות ראוי לשבח והישגים יוצאי דופן".
קריירה פוליטית

בניסיונו הראשון בתפקיד פוליטי התמודד ביידן לתפקיד התובע הכללי של דלאוור בשנת 2006. יריבו של ביידן היה תובע ותיק של המדינה ועוזר התובע האמריקני פריס וורטון. הנושאים העיקריים בקמפיין כללו את חוויית המועמדים ומאמצים שהוצעו עבור טיפול בעברייני מין, טורפי אינטרנט, התעללות בקשישים ואלימות במשפחה. ביידן זכה בבחירות ביתרון של כחמישה אחוזים.
לאחר שנבחר, הוא מינה את התובע הכללי של דלאוור והשופט הבין-לאומי, ריצ'רד ס' גבלין, לתפקיד המשנה לתובע הכללי, ואת היועץ לשעבר לתובע ארצות הברית, ריצ'רד ג' אנדרוז, לתפקיד תובע המדינה. כתובע הכללי, ביידן תמך ואכף דרישות רישום חזקות יותר לעברייני מין.
ג'ו ביידן התפטר מהסנאט בעקבות בחירתו ב-2008 לסגן הנשיא. המושלת רות אן מינר קראה לעוזר לשעבר של ג'ו ביידן טד קאופמן למלא את המושב הפנוי, אך קאופמן הבהיר כי לא יהיה מועמד בבחירות המיוחדות בשנת 2010. הדבר הניע את הספקולציות לגבי ריצה אפשרית של בו באותה תקופה. אביו של ביידן הצהיר לאחר ההודעה על מינויו של קאופמן, "זה לא סוד שאני מאמין שבני, היועץ המשפטי לממשלה, יהפוך לסנאטור גדול של ארצות הברית בדיוק כפי שאני מאמין שהוא היה פרקליט גדול. אך בו הבהיר מהרגע שנכנס לחיים הציבוריים כי כל משרד שהוא יבקש הוא ירוויח בכוחות עצמו... אם הוא יבחר להתמודד לסנאט בעתיד, הוא יצטרך לרוץ ולנצח בכוחות עצמו. לא תהיה לו שום דרך אחרת".
באוקטובר 2009 הצהיר ביידן כי הוא שוקל לרוץ לסנאט וכי הוא יקבל החלטה סופית בינואר. ב-25 בינואר אישר ביידן כי יוותר על התמודדות בסנאט כדי להתמקד טוב יותר בהעמדתו לדין של ארל בראדלי, חשוד לשמצה בהתעללות מינית בילדים.
ב-2 בנובמבר 2010 הוא נבחר בקלות עוד פעם לקדנציה שנייה בתור התובע הכללי של דלאוור, כשהוא מנצח בהפרש גדול את המפלגה העצמאית של דלאוור, של המועמד דאג קמפבל.
ביידן לא ביקש בחירות לקדנציה שלישית כתובע הכללי של דלאוור בשנת 2014. באביב של אותה שנה הודיע על כוונתו להתמודד על תפקיד מושל דלאוור בבחירות ב-2016 כדי לרשת את מקומו של המושל הדמוקרטי המוגבל בכהונתו, ג'ק מרקל. בזמן ההודעה הזו (שנת 2013) אובחן הסרטן שעתיד להרוג את ביידן בשנת 2015, אך היה במצב של החלמה.
| שנה | משרה | בחירות | מתמודד | מפלגה | הצבעות |  % | יריב | מפלגה | הצבעות |  % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | תובע כללי | כלליות | ג'וזף ר' ביידן השלישי | דמוקרטית | 133,152 | 52.5% | פריס וורטון | רפובליקנית | 120,062 | 47.4% |
| 2010 | תובע כללי | כלליות | ג'וזף ר' ביידן השלישי | דמוקרטית | 196,799 | 78.9% | דאג קמפבל | העצמאית של דלאוור | 52,517 | 21.1% |
מחלתו ומותו

בשנים האחרונות לחייו סבל ביידן מגידול במוח. במאי 2010 הוא אושפז בבית החולים כריסטיאנה שבניוארק, דלאוור, לאחר שהתלונן על כאב ראש, חוסר תחושה ושיתוק. גורמים רשמיים הצהירו כי לקה ב"שבץ קל". מאוחר יותר באותו חודש הועבר ביידן לבית החולים האוניברסיטאי תומאס ג'פרסון בפילדלפיה ונשאר בהשגחה למשך מספר ימים.
באוגוסט 2013 נקלט ביידן למרכז מ' ד' אנדרסון לסרטן באוניברסיטת טקסס ביוסטון ואובחן כחולה בסרטן המוח, לאחר שחווה את מה שפקידי הבית הלבן תיארו כ"אפיזודה של חוסר התמצאות וחולשה". ביידן עבר טיפולי הקרנה וכימותרפיה, אולם הסרטן נותר יציב. ב-20 במאי 2015 הוא נקלט למרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד בבת'סדה, מרילנד, בגלל מופעים חוזרים של סרטן המוח. הוא נפטר שם כעבור 10 ימים, ב-30 במאי 2015, בגיל 46. הלווייתו נערכה בכנסייה הקתולית של סנט אנתוני בווילמינגטון, דלאוור, ב-6 ביוני 2015. הוא נקבר בסנט ג'וזף על הברנדיווין בגרינוויל, דלאוור.
בהלווייתו הגדולה של ביידן השתתפו הנשיא ברק אובמה, הגברת הראשונה מישל אובמה, בנותיהם מליה וסשה, הנשיא לשעבר ביל קלינטון, שר החוץ לשעבר והגברת הראשונה לשעבר הילרי קלינטון, ראש מטה צבא ארצות הברית לשעבר בצבא ארצות הברית, ריימונד אודיירנו, ומנהיג הרוב בסנאט, מיץ' מקונל. בהלווייתו הוענק לו פרס לגיון הכבוד על ידי הגנרל אודיירנו, על שירותיו במלחמת עיראק. הנשיא אובמה תיאר את ביידן כ"מקור (אורגינל). הוא היה איש טוב. הוא עשה ב-46 שנה את מה שרובנו לא יכולנו לעשות ב-146 [שנים]." בטקס האשכבה שלו עיבוד סולו לשיר "Til Kingdom Come" בוצע על ידי כריס מרטין, סולן להקת קולדפליי, אותה בו העריץ.
פרסים ומורשת לאחר מותו

ב-4 בנובמבר 2015 הוענק לביידן פרס המנהיגות של אלברט שווייצר, אות הכבוד הגבוה ביותר, שניתן על ידי הנהגת הנוער יו או'בריאן (HOBY), על שירותו לאנושות. חלק מחוק הריפוי של המאה ה-21 (2016) נקרא על שמו – יוזמת "Beau Biden Cancer Moonshot", מלבד זאת מקור שמו של ספר הזיכרונות של אביו, "הבטח לי, אבא" הוא משיחה שערכו השניים לקראת מותו של בו.
פטריק דרהי

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1963 (בן 61) ורזאזאת, מרוקו 
 מדינה:  מרוקו מרוקו פורטוגל פורטוגל צרפת צרפת ישראל ישראל
 מקום מגורים:  ז'נבה, שווייץ תל אביב, ישראל
 השכלה:  אקול פוליטקניק  טלקום פריז  Lycée Joffre 
 מקצוע:  איש עסקים ויזם בתחום תקשורת ההמונים
 תפקיד:  יושב ראש החברות שבבעלותו
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים (2016) 
 
פטריק דרהי, 2015
פטריק דרהי (בצרפתית: Patrick Drahi; נולד ב-20 באוגוסט 1963) הוא איש עסקים ישראלי-צרפתי, דרהי ממוקם במקום העשרים ושניים מבין עשירי צרפת. את הונו רכש מעסקי התקשורת והטכנולוגיה, הוא בעל חברת התקשורת הבינלאומית אלטיס ובערוץ הבינלאומי i24news ובעל מניות בחברות הישראליות HOT ומירס. דרהי נולד למשפחה יהודית ובעל אזרחות בשלוש מדינות: מרוקו, פורטוגל וישראל.
קורות חיים

דרהי נולד במרוקו, ובגיל 15 היגר עם משפחתו לצרפת. הוא למד הנדסה באקול פוליטקניק הצרפתי. לאחר מכן המשיך ללימודי הנדסת תקשורת בבית הספר הגבוה להנדסת תקשורת (המכונה סופ'טלקום) בפריז, צרפת. אחר כך עבד בחברת פיליפס והתקדם בה עד לתפקיד מנהל מחלקה. הוא החל להשקיע בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ולרכוש בעזרת הלוואות חברות טלוויזיה בכבלים קטנות באזור פרובאנס שבדרום צרפת. הוא ייסד בצרפת את חברת UPC ובשנת 1999 מכר את מניותיו בה לחברת UPC אירופה. בשנת 2006 רכש אותה בחזרה דרך אלטיס (Altice), חברת הכבלים שבבעלותו, בשליש מהמחיר. בעזרת אלטיס רכש חברות טלוויזיה בכבלים בלוקסמבורג, בשווייץ ובבלגיה. בבעלותו 30% מחברת ניומריקייבל (Numericable), מחברות התקשורת הגדולות בצרפת. ב-2017 רכשה אלטיס את פלטפורמת הפרסום המקוון Audience Partners וסטארט אפ צרפתי בשם Teads, המתמחה בפרסומות וידאו.
ביוני 2017 הנפיק דרהי את מניות אלטיס USA בבורסה לניירות ערך בניו יורק ברף העליון של ההנפקה, וגייס 1.9 מיליארד דולר, בהנפקת הטלקום הגדולה ביותר בארצות הברית מאז שנת 2000.
בשנת 2019 קנה את בית המכירות הפומביות סותבי'ס עבור 3.7 מיליארד דולר.
קורות חיים > השקעות בישראל

בשנת 2009 החל לרכוש בהדרגה מניות בחברת הכבלים הישראלית HOT ובדצמבר 2009 רכש את חברת התקשורת מירס. בסוף 2011 השלים את רכישת HOT כאשר רכש מארנון מוזס את מניותיו לפי פרמיה של 38% ממחיר השוק ותמורת 650 מיליון שקל, בנוסף השלים גם את מכירת החזקותיו במירס ל-HOT. הרכישות נעשו באמצעות חברת ההחזקות שהקים דרהי בישראל, Cool Holdings. את רכישת HOT ביצע לאחר הכנת הקרקע על ידי נציגו בארץ מיכאל גולן, שבהמשך הפך למתחרה העסקי שלו, כמנכ"ל המפעילה הסלולרית "גולן טלקום" המתחרה ב"HOT mobile". ב-2013 פתח פטריק את ערוץ i24news המשדר חדשות ואקטואליה בינלאומי מנקודת מבט ישראלית בשלוש שפות: אנגלית, צרפתית וערבית.
חיים אישיים

התגורר כדרך קבע בז'נבה והחל מ-2009 מחזיק בדירה במגדל רוטשילד 1 בתל אביב. דרהי נשוי ללינה, נוצרייה יוונית אורתודוקסית ממוצא סורי, לזוג ארבעה ילדים. בשנת 2024, העתיק את כתובת מגוריו הרשמיים לישראל.
דרהי היה ידוע במשך שנים כמי שנמנע מראיונות ומחשיפה לתקשורת, אך בשנת 2014 העניק ראיונות ראשונים לתקשורת הישראלית.
הערות שוליים

↑   אמיתי זיו ומיכאל רוכוורגר, "לא אכפת לנו לאבד לקוחות לא רווחיים - אנחנו מוכנים להיות מספר 2 בשוק", באתר TheMarker‏, 6 בפברואר 2014
↑  שירות כלכליסט, פטריק דרהי רוכש סטראט אפ לפרסום מקוון תמורת 306 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 21 במרץ 2017
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏אלטיס של פטריק דרהי תתחיל להיסחר היום בניו יורק, באתר גלובס, 22 ביוני 2017
↑  צאלה קוטלר הדרי, גיא בן סימון, ‏מה מחפש המיליארדר פטריק דרהי בבית המכירות הפומביות סותבי'ס ולמה זה שווה לו 3.7 מיליארד דולר, באתר גלובס, 21 בספטמבר 2019
↑  גד פרץ, ‏פטריק דרהי רוכש את מירס תמורת 170 מיליון דולר, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2009
↑  גד פרץ, ‏פטריק דרהי רכש 2.5% ממניות HOT מידי הבנק הבינלאומי ב-65 מיליון שקל, באתר גלובס, 4 ביוני 2009
↑  נדב נוימן, ‏פטריק דרהי השלים את ההשתלטות שלו על הוט, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2011
↑   גילי איזיקוביץ, i24news - חדשות או תעמולה?, באתר הארץ, 21 ביולי 2013
↑  רז סמולסקי, איפה רכש פטריק דרהי דירת יוקרה, באתר TheMarker‏, 8 בדצמבר 2009
↑   הניו יורק טיימס, הניו יורק טיימס מתפעל מהבעלים של הוט: שווה 17 מיליארד דולר ועדיין קובע פגישות בעצמו, באתר TheMarker‏, 5 בספטמבר 2017
↑   משווייץ למרכז תל אביב: פטריק דרהי העתיק את כתובת מגוריו לישראל, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2024
↑   אמיתי זיו ומיכאל רוכוורגר, "לא אכפת לנו לאבד לקוחות לא רווחיים - אנחנו מוכנים להיות מספר 2 בשוק", באתר TheMarker‏, 5 בפברואר 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6461 057X  VIAF: 4742152080598407230000   WorldCat (עם VIAF): 4742152080598407230000
הסניצ'ים וסיפורים אחרים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ד"ר סוס
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס 
 תאריך הוצאה:  1961
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר
 תאריך:  2002
 סדרה
 ספר קודם:  לא רעב ולא אוהב 
 הספר הבא:  Dr. Seuss's Sleep Book 
 
הסניצ'ים וסיפורים אחרים (באנגלית: The Sneetches and Other Stories) הוא ספר ילדים, שנכתב על ידי הסופר האמריקאי דוקטור סוס, ופורסם בשנת 1961. הספר כולל בתוכו ארבעה סיפורים, הבאים במטרה להדגים ולהסביר דרך סיפור את פירוש הערכים: סובלנות, חמלה ושוויון. "הסניצ'ים" - הוא הסיפור הראשון מתוך הארבעה, ומכאן שמו של הספר. הסיפורים האחרים הם: "שני זקס" (The Zax), "יותר מדי דייב" (Too Many Daves) ו-"ממה כל כך פחדתי?" (What Was I Scared Of).
הספר תורגם לעברית פעמיים: בשנת 1991 תורגם הספר על ידי אבירמה גולן, בשם "החשטפים/ אז ממה פחדתי?". בשנת 2002, תורגם הספר על ידי לאה נאור, בשם "הסניצ'ים וסיפורים אחרים".
בספר קיימות מילים שד"ר סוס המציא, כפי שעשה בספריו האחרים. מילים, שברור שאין צורך לשאול – מה זה? הואיל והתשובות ברורות. הן נמצאות בדמיונם של הסופר והקוראים הצעירים. גם האיורים בספר מוזרים, היצורים המוזרים הללו, שעירים, וכן המכונות המוזרות הכל בסיפורים מוגזם.
סיפורים > "הסניצ'ים" > עלילת הסיפור

הסיפור הראשון מתוך הארבעה - "הסניצ'ים", מתאר שני סוגי יצורים.הם מופיעים בסיפור בצורת יצורים מוארכים, צווארם מוקף צווארונים שעירים, כאשר הצווארון התחתון צבעו לבן. יש להם מעט שיער על הראש, והשפה התחתונה שלהם נסוגה כלפי פנים. לסוג אחד של היצורים המוזרים הללו, יש כוכב על הבטן ואילו הסוג השני הוא ללא כוכב. הסניצ'ים בעלי הכוכב, "מחרימים" את הסניצ׳ים ללא הכוכב ומפלים אותם לרעה. הם אינם מתקרבים אליהם, מסרבים לשחק איתם, מתעלמים מהם ומונעים מהם לאכול. הסניצ'ים חסרי הכוכב נשארים מדוכאים. עד שפתאום מופיע "סילבסטר-קוף-בר, מתקן כל דבר" ומציע להם לשלם, כדי לעבור בתוך מכונה שתניח על בטנם כוכב, כמו הכוכב על בטנם של הסניצ'ים בעלי הכוכב. הסניצ'ים ללא הכוכב, משלמים לסילבסטר-קוף-בר ויוצאים מן המכונה מרוצים ושמחים וכוכב על בטנם. הם לועגים לסוג הסניצ'ים האחר. לאחר מכן, חוזר סילבסטר-קוף-בר עם מכונה חדשה, ומציע לסניצ'ים בעלי הכוכב, שכבר אינם מרגישים כל כך מיוחדים, להסיר את הכוכב תמורת תשלום. כך הוא יוצר שני מעמדות שונים גם הפעם. אלא, שזה לא נגמר כאן, סילבסטר-קוף-בר חזר שוב ושוב, על הפעולה של הורדה והוספת כוכבים לסניצ'ים. זה יצר בלבול גדול, ובסופו של דבר נגמר כספם של הסניצ'ים. סילבסטר קוף בר לועג לסניצ׳ים ומכנה אותם טיפשים ועיקשים, שלא ילמדו לעולם.
אך סילבסטר - קוף - בר טעה, והסניצ'ים למדו את הלקח. מאותו יום, זה לא הפריע לסניצ׳ים אם לאחד קיים כוכב על הבטן או לא, הואיל ובחברתם של הסניצ׳ים כבר לא היו מעמדות כולם היו שווים.
סיפורים > "הסניצ'ים" > דמויות

בסיפור מופיעות דמויות מעטות. קיים סוג אחד של הסניצ'ים - בעלי כוכב על בטנם, וסוג נוסף של סניצ'ים - ללא כוכב על בטנם. שני סוגי היצורים דמויי ציפור צהובה, אף ארוך ובטן עגולה, והשוני היחיד ביניהם הוא הכוכב. דמות נוספת, סילבסטר-קוף-בר. הוא מצטרף לקראת אמצע הסיפור, במטרה לעזור לסניצ'ים תמורת כסף וללמד אותם לקח חשוב.
הסניצ'ים בעלי הכוכב - הסניצ'ים בעלי הכוכב הם יצורים צהובים עם כוכב על בטנם. הם מייצגים את המעמד הגבוה יותר אצל חבורת הסניצ'ים, ומקפחים את הסניצ'ים חסרי הכוכב.
הסניצ'ים חסרי הכוכב - יצורים צהובים, אך על בטנם אין כוכב. הם מייצגים את המעמד הנמוך בחברה, והם מקופחים על ידי הסניצ'ים בעלי הכוכב.
סילבסטר-קוף-בר - הוא דמות הדומה לקוף, בעל כובע ירוק ופפיון תואם. הוא מופיע בסיפור, על מנת להציע לסניצ'ים פתרון פשוט לבעיותיהם - להעלים, או להחזיר את השוני בין שני סוגי הסניצ'ים. הוא מנצל את הסניצ'ים בעבור כספם ויש הטוענים, כי הוא מייצג את הקפיטליזם הקיים בחבורת הסניצ'ים.
סיפורים > "הסניצ'ים" > פרשנויות

• מחבר הספר - ד"ר סוס רומז על כך, שעם הכסף בא הכוח.
• סילבסטר-קוף-בר, שניצל את הסניצ'ים בעבור כספם, לא יצליח לנצלם שוב, הוא לא יצליח להונות אותם. קיים כאן מעין רמז ש"פריירים" לא נעלמים אלא מתחלפים.
• הסיפור רומז על תופעות של גזענות. הואיל ונכתב בשנת 1961, מספר שנים לאחר סירובה של רוזה פארקס לפנות את כסאה באוטובוס לאדם לבן, וזמן קצר לפני נאומו המפורסם "יש לי חלום" של מרטין לותר קינג ג'וניור. הווה אומר, שהסיפור נכתב בתקופה, שבה עלתה המודעות לזכויות השחורים בארצות-הברית. אירועים אלה, נותנים נקודת מבט נוספת על הסיפור - ניתן אולי לשער, שהוא נכתב על אנשים כהי עור ובהירי עור בחברה האנושית.
• ייתכן, כי הסיפור מתבסס על הבדלי המעמדות בארצות-הברית. הסניצ'ים בעלי הכוכב מקבלים את כל הנקניקיות והמרשמלו שהם חפצים בהם, אינם מתחברים ומתעלמים מהסניצ'ים חסרי הכוכב. בניגוד לכך, הסניצ'ים חסרי הכוכב מנסים לפלס את דרכם לחברה "הגבוהה", באופן כזה שהם קונים מסילבסטר-קוף בר כוכבים ושמים על בטנם.