stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משרד
היסטוריה

משרדים היו קיימים כבר בעת העתיקה בשימוש מוסדות השלטון. פקידים שהיו אחראים לניהול רשומות בנושאי מיסוי או תיעוד פעילות השלטון פעלו בחדרים שהכילו ארכיונים. משרדים בעלי אופי דומה נותרו המשרדים היחידים עד לתקופה המודרנית, גם לאחר המצאת הדפוס. התפתחות משמעותית בתפוצת המשרדים החלה עם המהפכה התעשייתית, בד בבד עם הגידול בתפוצת החברות העסקיות. בעת הזו גם החלו להיבנות בנייני משרדים שאכלסו חברה אחת או יותר.
התפתחות הפעילות הפקידותית בתחום הממשל והשירותים הביאה לבנייה המונית של משרדים שמוקמו בדרך כלל בבניינים ייעודיים ולעיתים אף בגורדי שחקים. במאה ה-20 החלו מרכזי הערים הגדולות לאכלס בנייני משרדים רבים.
בשל הצורך בחיסכון בזמן ובעלות העבודה, המשרדים בעת החדשה היו צרכנים חשובים של פריצות דרך טכנולוגיות ועודדו את התפתחות הטכנולוגיה. המשרדים היו מהצרכנים הגדולים הראשונים של טלפונים, מכונות כתיבה, מכונות העתקה, פקס, מחשבים, אינטרנט, מדפסות וכיוצא בזה. המשרדים היו צרכנים גדולים גם של חידושים מתחום הנדסת האנוש בריהוט ועיצוב הפנים. עבור המשרדים פותח הריהוט המשרדי ופותחו שיטות להשגת פרטיות ונוחות עבודה תוך חיסכון בשטח ובמשאבים אחרים.
המשרדים היו מקום נוח להשתלבות נשים בשוק העבודה משום שבניגוד לעבודה בתעשייה ובחקלאות, למשרד הייתה תדמית של מקום עבודה שאינו דורש כוח פיזי רב.
מיקום

משרדים פועלים בבנייני משרדים – בניינים שהוקמו לשם אכלוס משרדים, ולעיתים בחלק שהוקצה לכך בתוך מבנה שלו מטרה עיקרית אחרת, למשל משרד לשימושו של מנהל מחסן, בבניין שייעודו העיקרי הוא מחסן. בערים שבהן יש מחסור חריף במשרדים, מוסבות גם דירות מגורים, בעיקר אלה שבקומת הקרקע, לשמש כמשרד. גם בדירות ובבתים פרטיים מוקצה לעיתים חדר או אזור בדירה למשרד ביתי, המשמש לעסק המנוהל מהבית.
מבנה המשרד

בניין משרדים מודרני מאוכלס במשרדים שהמבנה שלהם מותאם לפעילות הפקידותית שמבוצעת במקום. חדרי המשרד יצוידו בדרך כלל בציוד משרדי אופייני כדוגמת שולחן משרדי, כיסא משרדי, ארונות אחסון ולרוב גם ציוד מחשב.
טיפוסי מבנה משרד עיקריים:
אוסף חדרים: מורכב מחדרים המאוכלסים בעובד אחד או מספר עובדים לכל היותר. החדרים מקושרים ביניהם במסדרונות.
חלל פתוח (open space): אזור המכיל תאים משרדיים שההפרדה ביניהם היא חלקית. כל תא משרדי מיועד בדרך כלל לעובד בודד.
אולם: אזור המכיל שולחנות משרדיים ללא כל הפרדה ביניהם. מיועד בדרך כלל לפקידים העוסקים בעבודות שגרתיות כדוגמת טלפנים במרכזי מענה טלפוני.
חלל עבודה משותף: סביבת עבודה שבה מתאספים עסקים שונים, בדרך כלל בתחילת דרכם או כשהם בשלבי התפתחות, לשם פעילות עסקית בחלל משותף.
אשנב: פתח קטן בין חדר משרדי לבין חדר משרדי אחר.
תיבת דואר: תיבת דואר בכניסה אל המשרד לצורך העברת טפסים כאשר המשרד סגור.
בדרך כלל יכיל משרד יותר מטיפוס אחד של מבנה. לדוגמה, משרדי חלל פתוח בהם התא המשרדי משמש עובדים זוטרים עשויים להכיל גם חדרים רגילים עבור המנהלים וחדרים נוספים עבור עריכת דיונים.
אזכורים תרבותיים

סדרת הטלוויזיה הבריטית הקומית "המשרד" מתארת הווי משרדי. בעקבות הצלחתה הופקה לה גרסה אמריקאית, גרסה צרפתית, גרסה גרמנית וגרסה ישראלית.
משרדאות

בעבר היה קיים מקצוע לימודי בשם: "משרדאות" וכיום מקצוע זה קרוי בשם: "המשרד הממוחשב".
מנהלת משאבי אנוש במשרד, שהוא חלק מבניין משרדים בדגם "אוסף חדרים"
משרד הפנים (צרפת)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  צרפת 
 תחום שיפוט:  צרפת 
 סוכנות אם:  ממשלת צרפת 
 סוכנות בת:  הז'נדרמריה הלאומית של צרפת 
 תאריך הקמה:  7 באוגוסט 1790 
 מטה מרכזי:  Hôtel de Beauvau 
 עובדים:  296,610 full-time equivalent (נכון ל־2022) 
 www.interieur.gouv.fr
 קואורדינטות:  48°52′19″N 2°19′01″E﻿ / ﻿48.871944444444°N 2.3169444444444°E﻿ / 48.871944444444; 2.3169444444444
 he
 
שער הכניסה למטה משרד הפנים בכיכר בו-וו (Beauvau) בפריס
משרד הפנים של צרפת (בצרפתית: Ministère de l'Intérieur) הוא המשרד הממשלתי המופקד על ביטחון הפנים, אזרחות, הגירה והפיקוח על השלטון המקומי במדינה. ככזה הוא אחד מהמשרדים החשובים ביותר בממשלת צרפת.
ממאי 2022 מכהן ז'ראלד דרמנן (Gérald Darmanin) כשר הפנים של צרפת.
תפקידי וסמכויות המשרד

המשרד נוסד ב-7 באוגוסט 1790. במהלך השנים חלו שינויים רבים בתחומי אחריותו, שחלקם הועברו למשרדי ממשלה אחרים. כיום הם כוללים את הנושאים הבאים:
ביטחון הפנים של המדינה, לרבות התמודדות עם פשיעה ואסונות טבע. במסגרת זאת כפופים למשרד משטרת צרפת, הז'נדרמריה הצרפתית, שירות ההגנה האזרחית (Sécurité Civile) ושירות הכבאות. גם שירות ביטחון הפנים של צרפת, DGSI, כפוף למשרד. המשרד איננו מוסמך לפקח על החקירות הפליליות.
הנפקת מסמכים מזהים (תעודות זהות ודרכונים) ורישיונות נהיגה
טיפול במהגרים חוקיים ומניעת הגירה בלתי-חוקית
ניהול היחסים שבין הממשלה המרכזית לגופי השלטון המקומי. במסגרת זאת כפופים למשרד הממונים על מחוזות צרפת (Prefect)
ארגון וניהול לוגיסטי של בחירות במדינה (המועצה החוקתית מפקחת על קביעת תוצאות הבחירות).
תפקיד נוסף של שר הפנים הוא של שר ליחסים עם הדתות (ministre des Cultes), משרת שר שבוטלה ב-1912. במסגרת זאת מתייעץ עמו הוותיקן לפני מינוי הבישופים הקתוליים במדינה (לפי הסכם בריאן-סרטי (Briand-Ceretti) מ-1926). במטה הראשי של המשרד בפריס מועסקים כ-6,000 עובדים, ו-28 אלף עובדים של המשרד פועלים בשלוחותיו ברחבי צרפת. הבניין הראשי של משרד הפנים שוכן בכיכר בו-וו (Beauvau) ברובע השמיני של פריז.
כשרי פנים כיהנו בעבר מספר דמויות בולטות בפוליטיקה הצרפתית, לרבות הנשיאים לשעבר ז'אק שיראק וניקולא סרקוזי, וראשי הממשלה לשעבר מנואל ואלס וברנאר קזנב.
ראו גם

המשטרה הלאומית של צרפת
הערות שוליים

↑  הז'נדרמריה כפופה למשרד ההגנה בנוגע לתפקידיה במסגרת הכוחות המזוינים של צרפת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261107005171  BnF: cb12470548z (data)  CiNii: DA0807809X  GND: 111883-3  ISNI: 0000 0001 2369 535X  LCCN: n50069372  VIAF: 148829604   WorldCat (עם VIAF): 148829604
נונאטאקי בנט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הורליק 
 קואורדינטות:  84°47′00″S 116°25′01″W﻿ / ﻿84.7833°S 116.417°W﻿ / -84.7833; -116.417
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי בנט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי בנט
 
נונאטאקי בנט (באנגלית: Bennett Nunataks) הם שני נונאטאקים ברכס אוהיו, בהרי הורליק, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הנונאטקים ממוקמים כקילומטר מצפון למצוק לאקיי שברכס אוהיו.
המרחק בין נונאטאק אחד למישנהו הוא קילומטר אחד.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנונאטאקים

הנונאטאקים נסקרו לראשונה על ידי משלחת חציית הרי הורליק (Horlick Mountains Traverse party) מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית בדצמבר 1958 (בקיץ האנטארקטי).
היסטוריה > מקור השם

שמם של הנונאטאקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הנונאטאקים נקראים על שמו של ג'ון בי. בנט (John B. Bennett), ססמולוג- גיאומגנטיזם בתחנת בירד בשנת 1960.
לקריאה נוספת

• Sujoy Mukhopadhyay, Robert P. Ackert Jr, Allen E. Pope, David Pollard, Robert M. DeConto, , Earth and Planetary Science Letters 337–338 (2012) 243–251, http://dx.doi.org/10.1016/j.epsl.2012.05.015
• Robert P. Ackert Jr., Sujoy Mukhopadhyay, David Pollard, Robert M. DeConto, Aaron E. Putnam, Harold W. Borns Jr., , Earth and Planetary Science Letters 307 (2011) 83–93, doi:10.1016/j.epsl.2011.04.015
נדיה די צ'לו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בינואר 1989 (בת 35) מקסיקו סיטי, מקסיקו
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 פרופיל ב-IMDb
 
נדיה מריאל די צ'לו (בספרדית: Nadia Mariel Di Cello, נולדה ב-20 בינואר 1989; מקסיקו סיטי, מקסיקו) היא שחקנית ארגנטינאית.
די צ'לו מוכרת בעיקר ממשחקה בטלנובלות של כריס מורנה: "קטנטנות" ופינת אור".
קריירה

די צ'לו נולדה כנדיה מריאל די צ'לו ב-20 בינואר 1989 במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובגיל ארבעה חודשים היא עברה עם משפחתה לבואנוס איירס, ארגנטינה. יש לה אחות גדולה בשם נטליה.
די צ'לו גילתה עניין רב במשחק כבר בגיל צעיר מאוד.
בשנת 1996 עשתה מבחן בד להפקה של "טלפה" והתקבלה לסדרה "קטנטנות" בה גילמה את נדיה. בשנת 1999, בעונה החמישית של קטנטנות שונה שם הדמות של נדיה למריה. היא גילמה את דמותה של מריה גם ב-"קטנטנות: הסרט", שהיה הופעת הבכורה שלה בקולנוע.
בשנת 2002 השתתפה בסדרה "המורדים", בתפקיד פלור פרננדז אחותה הקטנה של לונה פרננדז (ג'ורג'ינה מוז'ו) למספר קטן של פרקים. בחנוכה באותה שנה ביקרה לראשונה בישראל יחד עם סבסטיאן פרנסיני ששיחק עמה ב"קטנטנות", כדי להשתתף במחזמר הישראלי המבוסס על הסרט של הסדרה[1].
בשנת 2003 השתתפה בסדרה "פינת אור" כנדיה, וביקרה בישראל בשנית בשנת 2004 על מנת להשתתף בהופעה עם שאר שחקני הסדרה.
בשנת 2006 השתתפה בטלנובלה "מקלט לחמישה" כסילבנה.
בנובמבר 2021 הגיעה די צ'לו בשלישית לישראל למופע משותף עם הזמר חן אהרוני.
באוגוסט 2023 הגיעה די צ'לו לישראל לביקור ולביצוע חזרות לקראת מופע שאמורה לעלות בישראל, במהלך ביקורה פורסם כי דה צ'לו חוותה הטרדה מינית והתנכלויות וששוקלת את צעדיה בפן המשפטי.
חיים פרטיים

ב-24 במאי 2019 היא נישאה לבן זוגה פרננדו מיגליאנו בטקס אזרחי, ולהם בן ובת.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

קטנטנות (1996-1998) - נדיה
קטנטנות (1999-2001) - מריה פרננדז
המורדים (2002) - פלור פרננדז
פינת אור (2003) - נדיה
(de los Sueños) El Refugio ‏(2006) - סילבנה
פילמוגרפיה > קולנוע

קטנטנות: הסרט (2001) - מריה פרננדז
פילמוגרפיה > תיאטרון

קטנטנות (1997-2001)
קטנטנות: המחזמר הישראלי (2002)
דיסקוגרפיה > אלבומי פסקול

קטנטנות עונה 2 (1996)
קטנטנות עונה 3 (1997)
קטנטנות עונה 4 (1998)
קטנטנות עונה 5 (1999)
קטנטנות עונה 6 (2000)
קטנטנות עונה 7 (2001)
קטנטנות: הסרט (2001)
נונאטאקי גאנון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  70°43′00″S 69°28′00″W﻿ / ﻿70.7167°S 69.4667°W﻿ / -70.7167; -69.4667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנונאטאקי גאנון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנונאטאקי גאנון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי גאנון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי גאנון
 
נונאטאקי גאנון (באנגלית: Gannon Nunataks) הם קבוצת נונאטאקים בין רכס לאמיי וגבעות לולי במערב החלק המרכזי של האי אלכסנדר (החלק שבין מפרצון היידן ומפרצון שוברט), שבאנטארקטיקה.
הנונאטאקים הם שתי פסגות תאומות שגובהן 750 מטרים מעל פני הים, ומספר סלעים נמוכים יותר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנונאטאקים

הנונאטאק מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947, המיפוי בוצע על ידי ד. סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הדום הקרח ניתן לו בשנת 1977 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הדום הקרח נקרא על שמו של אנתוני גאנון (Anthony E. Gannon), מטאורולוג של הסקר האנטארקטי הבריטי, ששימש כצופה מטאורולוגי בתחנת המחקר האלי, בין השנים 1970–1972, עובד בתחנת גריטוויקן ב־1972, ובנאי בתחנת האי סטונינגטון בין השנים 1973–1975, וכן השתתף בסקר צפון האי אלכסנדר בשנת 1973.
ראו גם

נונאטאקי אפאלאצ'יה
נונאטאקי קרס
נונאטאקי גאודה
נונאטאקי פרנק
נונאטאקי פיקרינג
נונאטאקי וסטה
נונאטאקי ג'ירלוף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הורליק 
 קואורדינטות:  85°31′00″S 129°00′00″W﻿ / ﻿85.51667°S 129°W﻿ / -85.51667; -129
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי ג'ירלוף(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי ג'ירלוף
 
נונאטאקי ג'ירלוף או נונאטאקי גירלוף (באנגלית: Gierloff Nunataks) הם קבוצה של נונטקים, בצידו הצפוני של רכס ויסקונסין – רכס ההרים המרכזי של הרי הורליק (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים), בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הנונאטאקים ממוקמים 15 קילומטרים צפון־מערבית לשלוחת לנץ.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנונאטאקים

רכס ויסקונסין (ובו גם הנונאטאקים) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמם של הנונאטאקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הנונאטאקים נקראים על שם ג'ורג' ב. ג'ירלוף (George B. Gierloff), שהיה בנאי בתחנת בירד בחורף האנטארקטי 1961.
לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , P 203 - 204
ניקולאי טרובצקוי

| --- | --- |
צילום מ-1920
צילום מ-1920
 לידה:  16 באפריל 1890 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 ביוני 1938 (בגיל 48) וינה, אוסטמרק, "הרייך הגרמני הגדול" (גרמניה הנאצית)
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  רוסיה, אוסטריה
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מקום לימודים:  הפקולטה להיסטוריה ופילולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת סופיה 
 הערות:  יליד מוסקבה, בן למשפחת אצילים רוסים ותיקה, בעלת שורשים ליטאיים. למד באוניברסיטת מוסקבה ובאוניברסיטת לייפציג. היה פרופסור באוניברסיטת וינה ונפטר בווינה. ספרו העיקרי:"יסודות הפונולוגיה" (1939)
 תרומות עיקריות
 ממייסדי הפונולוגיה
 
הנסיך ניקולאי סרגייביץ' טרובצקוי (ברוסית: Никола́й Серге́евич Трубецко́й, בגרמנית: Nikolai Trubetzkoy ‏ 16 באפריל 1890 מוסקבה - 25 ביוני 1938 וינה) היה בלשן והוגה דעות רוסי שפעל בעיקר באוסטריה ונמנה עם נציגי אסכולת פראג לבלשנות סטרוקטורליסטית. נחשב למייסד ה"מורפופונולוגיה". 
כהוגה דעות ופובליציסט נמנה עם מנהיגי התנועה האיראסיאתית בקרב הגולים הרוסים במערב.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

ניקולאי טרובצקוי נולד בשנת 1890 במוסקבה כילד הבכור בין שלושת ילדיה של משפחה רוסית אריסטוקרטית. אביו, הפילוסוף סרגיי ניקולאייביץ' טרובצקוי, היה נסיך, צאצא לשושלת הגדימינים הליטאית וכיהן כפרופסור לפילוסופיה דתית וכרקטור הנבחר הראשון של אוניברסיטת מוסקבה. אחד מדודיו מצד האב, יבגני, היה גם כן הוגה דעות נוצרי. דוד אחר, גריגורי טרובצקוי נודע כדיפלומט והוגה דעות. בני טרובצקוי הצטיינו כפאן-סלאביסטים ליברלים והיו מעורבים בתנועות לרפורמה בכנסייה האורתודוקסית הרוסית.
אמו הייתה פרסקוביה ולדימירובנה אובלונסקיה.
ניקולאי טרובצקוי התחנך  בילדותו אצל מורים פרטיים באחוזת הוריו. 
כבר בגיל 13 פקד ניקולאי טרובצקוי את ישיבות המחלקה האתנוגרפית של חברת חובבי מדעי הטבע, האנתרופולוגיה והאתנוגרפיה שליד אוניברסיטת מוסקבה. ריתקו אותו במיוחד הפולקלור הפיני ותולדות  שירת הקאלוואלה. בגיל 15 פרסם את מחקרו הראשון תחת הדרכתם של הארכאולוג סטפן קוזנצוב והפולקלוריסט וסבולוד מילר. המחקר דן בשיר הפיני Kulto neito כחוויה של מנהג פגאני. בנעוריו למד 12 שפות מודרניות וקדומות. עשה מחקרים נוספים על של פולקלור השוואתי, התעניין בפולחני המוות, אלילות הפוריות ומיתוסי הבריאה במיתולוגיה של דוברי השפות האוראליות. החל משנת 1907 ערך מחקרים השוואתיים על השפות הצפון-קווקזיות ועל השפות מצ'וקוטקה וקמצ'טקה. מאוחר יותר ב-1911 ערך ניתוח של אגדת הגבור הקווקזי רדדיה, בה ראה השאלה מן הכרוניקות הרוסיות הקדומות.
אחרי שנים רבות של לימודים פרטיים בביתו, רק בשנה האחרונה של התיכון 1908, הוא ביקר בגימנסיה הפרטית מס.5 במוסקבה, וסיים את בחינות הבגרות. בהמשך נרשם לפקולטה לפילוסופיה ולפסיכולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה. לפי עדות ידידו באותם הימים, בוריס פסטרנק, אז התלהב טרובצקוי מהפילוסופיה הדתית הרוסית ומהנאו–קאנטיאניזם של נציגי אסכולת מרבורג. אחר כך התעניין בספרות המערב-אירופית ובסיום התואר ב-1913 השתלם למשך שנה באוניברסיטת לייפציג בבלשנות השוואתית של השפות ההודו-אירופוית, בין השאר, אצל אוגוסט לסקין, שהיה חלוץ בחקר החוקים הפונולוגיים ואצל קרל בגוגמן, גם הוא כמו לסקין מאסכולת "הדקדוק החדש". קודם לכן למד בלשנות השוואתית אצל ויקטור פורז'זינסקי וערך מחקרי שדה בקווקז בחברת מילר.
טרובצקוי סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1913 עם עבודה על "צורות זמן העתיד בשפות ההודו-גרמאניות החשובות". עם מוריו נמנו ויאצ'סלב שצ'פקין, פיודור קורש ומיכאיל פוקרובסקי, שהיו תלמידיו של פיליפ פורטונטוב.
הוא קיבל משרה כמרצה הבכיר לסנסקריט עד לימי מהפכת אוקטובר ב-1917. אולם בגלל בעיות בריאות וקשיי ראייה נהג לקחת חופשות ארוכות לצורך הבראה בקיסלובודסק בצפון קווקז.
הוא הוסמך בשנת 1916 גם בתחום הבלשנות ההשוואתית והסנסקריט.
ביוגרפיה > המשך פעילותו האקדמית והמחקרית

בשנת 1917 שהה בקיסלובודסק כשפרצו אירועי המהפכה הבולשביקית. לא שב יותר למוסקבה ונסע לבאקו, בה לקה בטיפוס. כשהחלים נסע לעיר הנמל רוסטוב על הדון על חוף הים השחור ולימד שם באוניברסיטה המקומית. ברוסטוב עבד טרובצקוי למיזם בלשני שהעסיק אותו כל חייו - הניסיון לשחזר את השפה הפרוטו-סלאבית.
בהתקרב הצבא האדום לאזור שבו נמצא, בשנת 1919 התפנה טרובצקוי דרך יאלטה ואיסטנבול לבולגריה. תוך כדי פינוי השאיר מאחוריו כתבי היד רבים שלו על "(פרה)-היסטוריה של השפות", על השפות הצפון–קווקזיות ועל השפות בצ'וקוטוקה וקמצ'טקה. 
בהמשך, בשנים 1922-1920 לימד כמרצה לפילולוגיה סלאבית ולבלשנות השוואתית באוניברסיטת סופיה. הירצה על מורפולוגיה ודקדוק השוואתיים בשפות ההודו-אירופיות החשובות ולימד קורס מבוא וקורס מתקדם בסנסקריט, ובנוסף הירצה על ההיסטוריה של המחשבה הדתית בהודו.
ביוגרפיה > המשך פעילותו האקדמית והמחקרית > וינה

בדצמבר 1922 עבר טרובצקוי עם משפחתו לווינה לבית אחד מדודיו, גאורגי טרובצקוי. הוא החליף את ואטרוסלב יאגיץ' בקתדרה לפילולוגיה סלאבית שבאוניברסיטת וינה. טרובצקוי כיהן בתפקיד זה עד מותו ב-1938. לימד 5 פעמים בשבוע שפות (שש במספר), ספרות ומאוחר יותר גם פונולוגיה סלאביות. 
הוא נפטר בווינה מאוטם שריר הלב, אחרי שנחקר על ידי הגסטפו בעקבות בקורת חריפה שהוא מתח על הנאציזם. הגסטפו החרים את כתב היד שלו - "הפרהיסטוריה של השפות הסלאביות". 
שנה לפני מותו, ב-1937 הוצא להורג בימי הטרור הגדול הסטליניסטי בברית המועצות אחיו, הסופר ולדימיר טרובצקוי, שנודע בשם העט ולדימיר וטוב.
ביוגרפיה > תרומתו לבלשנות

עיקר תרומותיו המדעיות של טרובצקוי התמקדו בתחום הפונולוגיה, במיוחד בניתוח המערכות הפונולוגיות של השפות השונות ותוך כדי חיפוש אחרי חוקים פונולוגיים כלליים וכלל-לשוניים. ספרו העיקרי Grundzüge der Phonologie (יסודות הפונולוגיה) יצא לאור אחרי מותו.
בספר זה הוא הגדיר את הפונמה כיחידה המוגדרת הקטנה ביותר במבנה של כל שפה. ספרו זה היה מכריע בהגדרת מקומה של הפונולוגיה כתחום שונה מהפונטיקה.
דעותיו בתחום הבלשנות היו לעיתים דומות מאוד לאלו של ידידו, הבלשן רומן יאקובסון, חבר באותה אסכולת פראג לבלשנות.
ביוגרפיה > האידאולוגיה האירו-אסייתית

את ספרו "אירופה והאנושות" פרסם בעת שהייתו בבולגריה.
הוא דן בו בסמינר באוניברסיטת סופיה, שבו השתתפו פ. סובצ'ינסקי, ג. פלורובסקי ופ. סביצקי.
השקפתו ה"אירו-אסייתית" באה לידי ביטוי גם בקובץ הראשון "היציאה אל המזרח".
ב"אירופה והאנושות" טען טרובצקוי כי רוסיה אינה מבחינה תרבותית חלק מאירופה ועליה לפתח מערכת הפוליטית משלה, על בסיס הגאוגרפיה והמורשת המשותפת שלה עם עמי אירואסיה.
ביוגרפיה > תלמידים

עם תלמידיו נמנה רודולף יאגודיץ' שירש את הקתדרה שלו בווינה.
חיים אישיים

החל משנת 1914 טרובצקוי היה נשוי לוורה פטרובנה ביזלבסקאיה (1968-1892). נולדו להם 4 ילדים, מהם הראשון מת בינקות.
מבחר פרסומים

טרובצקוי לימד באוניברסיטת וינה כ-100 קורסים ופרסם כ-150 פרסומים בתחום הפונולוגיה, הפרוזודיה,  הבלשנות ההשוואתית,  הגאוגרפיה הבלשנית, הפולקלור, הספרות, ההיסטוריה ומדעי המדינה.
1920 - אירופה והאנושות (סופיה)
1925 - ג'ינגיס ח'אן. מבט אל ההיסטוריה הרוסית לא ממערב, אלא ממזרח (ברלין)
1927 - על סוגיות המודעות העצמית הרוסית (פריז) כולל פרק על השפות העממיות והספרותיות הסלאביות, דיון ב"צמדים" הלשוניים (doublets)
1929 - Polabische Studien (מחקרים פולאביים)
Grundzüge der Phonologie 1939 (יסודות הפונולוגיה) מוקדש לרומן יאקובסון
1928-1925 - Vorlesungen über die altrussische Literatur (הרצאות על הספרות של רוס הקדומה)
1925 - Einiges über die russische Lautentwickiung und die Auflösung der gemeinrussischen Spracheinheit
(על התפתחות הצלילים הרוסיים פירוק השפה הרוסית המשותפת)
1927 Общеславянский элемент в русской культуре (היסוד הכלל-סלאבי בתרבות הרוסית)
1927 - К украинской проблеме על השאלה האוקראינית
1928 -תשובה לדורושנקו ב- Евразийская хроника
1928 - על ניקולאי גוגול- ברדיו וינה
1933 - הפונולוגיה העכשווית
1934 -Das morphologische System der russischen Sprache (המערכת המורפולוגית של השפה הרוסית)
1935 מבוא לתיאורים הפונולוגיים
1936 - ניטרול הניגודים הפונולוגיים
1968 -Selected Works in Philology. (מבחר מחקרים בפילולוגיה), (מוסקבה)
1968 - Essais sur le langage (מסות על השפה) (פריז)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  E.Battistella
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268891105171  PLWABN: 9810628450705606  BIBSYS: 90118184  BNE: XX955263  BnF: cb119271545 (data)  CiNii: DA00528942  GND: 118802801  ISNI: 0000 0001 2144 248X  LCCN: n85102285  LNB: 000011683  NDL: 00459155  NKC: jo20000082541  NLA: 35556677  NLK: KAC199627881  NSK: 000187931  NTA: 070190410  RERO: 02-A000163954  SELIBR: 97744  SUDOC: 027170179  Trove: 994912  VcBA: 495/39035  VIAF: 95300260   WorldCat (עם VIAF): 95300260
נסים נדבו הכהן

| --- | --- |

הרב נדבו, 1950
 לידה:  1872 דמשק, סוריה
 פטירה:  31 בדצמבר 1972  (בגיל 100 בערך) כ"ו בטבת ה'תשל"ג
 מדינה:  סוריה 
 מקום פעילות:  דמשק, סוריה
 תקופת הפעילות:  ? – 31 בדצמבר 1972 
 רבותיו:  הרב יצחק אבולעפיה
 בני דורו:  הרב יוסף דנא
 
הרב נסים יצחק הכהן נדבו (1872 בערך - 31 בדצמבר 1972) היה מקובל, אב בית דין ורבה הראשי של דמשק שבסוריה במשך שנים רבות. ליווה את המרגל הישראלי אלי כהן ברגעיו האחרונים שלפני העלאתו לגרדום.
ביוגרפיה

נולד בדמשק שבסוריה לרב יצחק הכהן נדבו בשנת 1872 (ה'תרל"ג) לערך. בצעירותו למד בישיבות העיר לצד הרב יוסף דנא אצל הרב יצחק אבולעפיה.
לאחר פטירת רבם, הרב אבולעפיה, מונו הרב נדבו והרב דנא לשמש כדיינים בבית הדין המקומי, ובהמשך מונה הרב דנא לכהן כרבה של דמשק. בשנות ה-50 המוקדמות של המאה ה-20 עזב הרב דנא את העיר, והרב נדבו מונה לשמש תחתיו כרבה הראשי וכאב בית הדין של דמשק.
למרות מצבו הכלכלי הדחוק, הרב נדבו לא חפץ להתפרנס מהרבנות, ולכן פרנסתו העיקרית הייתה מחנות מכולת קטנה שבה מכר קמח ושמן. לפרנסתו עסק גם בהכנת נאומים לילדי בר מצווה, בכתיבת קמעות לחולים וכן ברפואה עממית. במסגרת המקצוע האחרון, התדפקו על דלתותיו בעיקר כפריים לא יהודים, שקיבלו ממנו סיוע בעזרת ספרי רפואה יהודים עתיקים.
השפעתו של הרב נדבו נפוצה גם מחוץ לדמשק, והוא היה משיב לשאלות בהלכה שנשלחו אליו מארצות הברית ומישראל. כן כתב הקדמה לספר "ישכיל עבדי" של הרב עובדיה הדאיה.
השפעה ניכרת הייתה לו על קהילות חלב, וביירות שבלבנון, וכן גם על ערביי דמשק. אחד מהם, עורך הדין סעיד אל-עזי, חבר הפרלמנט הסורי, שר וראש הממשלה, נהג לשהות רבות במחיצתו לצורך קבלת ייעוץ בנושאים שונים. הרב נדבו ניצל את קשריו אלו לצורך שיפור מצב חיי היהודים בסוגיות של דת ויהדות.
הרב נדבו היה בקיא בקבלה, ונחשב לאחרון המקובלים של דמשק. כפוסק וכמנהיג של קהילה מסורתית, התאים את פסיקת ההלכה לרוח התקופה, דגל רבות בבית הדין בשיטת כוח דהיתרא עדיף, ובהתאמת ההלכה לרמה הדתית של בני הקהילה.
לאחר מלחמת ששת הימים מעד במדרגות ושבר את האגן, ומאז התנייד באמצעות כיסא גלגלים.
הלך לעולמו ב־31 בדצמבר 1972, כ"ו בטבת ה'תשל"ג.
נכדו הוא האמן והצייר נתן חילו (Nathan Hilu). נכדה נוספת היא המשוררת דלית בת אדם.
ביוגרפיה > אמירת הווידוי עם אלי כהן לפני העלאתו לגרדום

במאי 1965, לאחר שהמודיעין הסורי חשף את המרגל הישראלי אלי כהן וגזר עליו עונש מוות, הוזמן הרב נדבו כסמכות היהודית העליונה במדינה ללוות את כהן לפני הוצאתו להורג. הוא קרא עם כהן את תפילת צידוק הדין, קריאת שמע ווידוי. לפני שהרב נדבו ליווה את כהן אל הגרדום, האחרון מסר לו מכתב צוואה כדי שיעבירה לאשתו נדיה. על הרגעים שלפני העלייה לגרדום, אמר בהמשך הרב נדבו כי המעמד היה קשה, אך הוא התעודד מכך שהצליח לחזק את רוחו של כהן ולאפשר לו למות כיהודי, כפי שחפץ.
נדיה, אלמנתו של אלי, נפגשה עם הרב נדבו מספר שנים לאחר מכן, בעת שערך ביקור קצר בישראל, ושמעה ממנו על רגעיו האחרונים של בעלה[דרוש מקור].
השחקן שמואל שילה גילם את דמותו של הרב נדבו בסרט המרגל הישראלי בדמשק משנת 1987. במיני הסדרה אלי, גילם את דמותו השחקן הצרפתי אנדרה אומנסקי.
הערות שוליים

↑  נקרא גם נדיבו, אנדיבו, אינדיבו ואנדבו
↑  אשר קשר, דלית בת אדם בחדרה העצוב, הקטן והמלוכלך בהוסטל : "נשתכחתי מלבם של כולם", באתר אשדוד נט, 16 ביוני 2017
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב יוסף דנא | רבנים ראשיים של דמשק | הבא: הרב אברהם חמרה |
הרב נדבו (מימין) באמירת הווידוי עם אלי כהן (עם הגב למצלמה) לפני העלאתו לגרדום, 1965
מתח (פסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  מנשה קדישמן
 תאריך יצירה:  1966
 טכניקה וחומרים:  פלדה צבועה
 ממדים בס"מ
 אורך:  228
 רוחב:  39
 גובה:  302
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B66.1702 (מוזיאון ישראל) 
 מיקום:  אוסף מוזיאון ישראל ירושלים שבישראל
 
מתח (1966) הוא פסל מאת האמן הישראלי מנשה קדישמן.
היצירה

הפסל הוא עיבוד לפסל מוקדם של קדישמן, משנת 1964 העשוי מאבן ועץ. פסל זה עשוי מגושי אבן חצובים המונחים זה על זה כמעין מזבח. הפסל המאוחר הוזמן על ידי מוזיאון ישראל עבור גן האמנות ע"ש בילי רוז. הוא עשוי מתכת צבועה בצהוב והוא גבוה יותר מן הפסל המוקדם. המבנה של הפסל משקף את ענינו של קדישמן בפיסול מינימליסטי, אליו נחשף בעת תקופת לימודיו בלונדון. קדישמן יצר איזון בין הצורות השונות, הנראות שעונות זו על גבי זו.
קדישמן טען כי הצבע הצהוב נבחר בשל הזרות של הצבע בנוף. הוא נתפש בעיניו "כמו טרקטור בטבע".
בשנת 2010, עם פתיחתו המחודשת של המוזיאון הועבר הפסל מגן הפסלים והוצב ברחבת הכניסה של המוזיאון, ניצב במרכזה של בריכת השתקפות.
לפסל זה עותקים נוספים. אחד מהם, "Open Suspense"‏ (1968) מצוי באוסף מוזיאון הירשהורן ומוצג בגן הפסלים אנמארי (Annmarie). פסל זה הוא ללא צבע. גרסה נוספת צבועה בצבע כחול.
הערות שוליים

↑  ראו: צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 266.
הפסל, מוזיאון ישראל, ירושלים.