stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגליל
היסטוריה > התקופה הביזנטית

לאחר חתימת המשנה, שחתמה גם את תקופת התנאים, החלה תקופת האמוראים. בטבריה נחתם התלמוד הירושלמי, ורוב החכמים ושמות היישובים שנזכרים בו מקורם בגליל. ברחבי הגליל אותרו עשרות רבות של בתי כנסת מתקופת התלמוד, בעיקר באזור הכנרת. בתקופה הרומית ביזנטית נחשבה רמת הגולן מבחינה גאוגרפית כחלק מהגליל.
בערך באמצע המאה הרביעית לספירה, חיבור ועריכת התלמוד הירושלמי נעצרו בפתאומיות. באזור כולו ניכרת דעיכת אוכלוסין במהלך המאה הרביעית, ומספר גדול של יישובים ננטשו. הארכאולוג עוזי ליבנר הציע לקשר את משבר יישובי זה לסוף תקופת האמוראים, התנצרות האימפריה הרומית ובתוכה ארץ ישראל, הפסקת פעילותם של לפחות חלק מבתי המדרש באזור, והפיכת הגליל מאזור המתאפיין בהתיישבות יהודית צפופה לאוסף של קהילות יהודיות וביניהן אזורים לא יהודיים.
במקביל לדעיכת היישוב היהודי, בולטת במהלך התקופה הביזנטית התפשטות של היישוב הנוצרי. מספר יישובים נוצריים נבנו בסמוך או על גבי יישובים שננטשו. ממקורות היסטוריים עולה כי יישובים כדוגמת ראמה, מגדלא, כפר כנא, דבורייה ואכסאל, שבעבר גרה בהן אוכלוסייה יהודית, היו עתה יישובים נוצריים או שגרה בהם אוכלוסייה נוצרית משמעותית. הגליל התאפיין באותה העת בהפרדה כמעט מוחלטת בין יישובים יהודיים ונוצריים, למעט שני המקרים יוצאי הדופן של נצרת וכפר נחום, בהם גרה אוכלוסייה נוצרית לצד זו היהודית, כנראה בשל קדושתם במסורת הנוצרית.
על פי הארכאולוג עוזי ליבנר, אין זה סביר כי מקורה של האוכלוסייה הנוצרית בגליל בתקופה זו היא ביהודים שהתנצרו. לדבריו, המקורות האמינים המועטים מתקופה זו המזכירים התנצרות יהודים בארץ ישראל, מתייחסים לאנשים פרטיים ולא לכפרים שלמים. זאת בשונה, למשל, מעדויות לגבי תהליכי התנצרות רחבים יותר במערב האימפריה. על-פי ספראי וליבנר, דעיכת האוכלוסייה היהודית והתפשטות האוכלוסייה הנוצרית היו שני אירועים נפרדים שהתרחשו בזמנים שונים. בגליל המזרחי נשמר הרוב היהודי לפחות עד המאה השביעית לספירה.
היסטוריה > התקופה האסלאמית המוקדמת

במאה ה-7, בעקבות המלחמות שקדמו לכיבוש הערבי וכן בעקבות השלטון הערבי שהביא חורבן על היישובים הנוצריים והיהודיים בגליל ירד מעמדה של הגליל כיצרנית שמן זית. מרכז הכובד של ייצור השמן במזרח התיכון עבר באותה תקופה לקפריסין אשר לא נכבשה על ידי הערבים.
בעקבות הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, הגליל הפך לחלק מג'ונד אל-אורדון ("המחוז הצבאי של ירדן"), שבתורו היה חלק מבלאד א-שאם ("סוריה הגדולה"). הערים המרכזיות במחוז היו טבריה ששימשה בירת המחוז, וכן קדס, ביסאן, עכו, ספוריה וכאבול. הגאוגרף הערבי אל-יעקובי בן המאה ה-9 כינה את האזור בכתביו "ג'בל אל-ג'ליל" ("הר הגליל"), וכתב כי תושביו היו ערבים משבט אמילה.
באותה העת, החל תהליך הסתערבות והגירה שבסיומו כמעט נכחד היישוב היהודי בגליל, ולא חודש בצורה מסיבית עד ראשית ההתיישבות בהובלת יהודי אירופה מהתנועה הציונית במאה ה-19. בגליל התחתון ובגליל המערבי תהליך זה הושלם כבר בתקופה המוסלמית המוקדמת, אך בגליל העליון הוא נמשך עד התקופה הממלוכית, עת התרחשה התיישבות של מוסלמים סונים ובהם מטיפים סופים באזור צפת, ואלו שיחקו תפקיד משמעותי בהמרת דתם של תושבי האזור.
במאה העשירית נכבש האזור על-ידי השושלת הפאטמית, שושלת של שליטים מאמיני האסלאם השיעי. מהאסלאם השיעי פרשו בהמשך חסידי הכליף הפאטמי השישי אל-חאכם, שראו בו את התגלמות הרוח האלוהית, וכך נוסדה הקבוצה האתנית-דתית של הדרוזים, שמרכזה בהר הלבנון וכן התיישבה בגליל העליון ובכרמל.
היסטוריה > התקופה הצלבנית, האיובית, הממלוכית והעות'מאנית

בתקופה הצלבנית, הגליל סופח לנסיכות הגליל, אחת מארבע הסניוריות העיקריות שהיו כפופות לממלכת ירושלים. סלאח א-דין הצליח לכבוש כמעט את כל חלקי ממלכת הצלבנים, אך זו בהמשך התאוששה וסביב שנת 1191 הצליחה להשתלט מחדש על מישור החוף ולקבוע את בירתה בעיר הנמל עכו.
כמות מצומצמת של יהודים חזרה לגליל כבר במאה ה-11, אבל עדויות של ממש לגבי חידוש היישוב היהודי בצפת ישנן רק מהמאה ה-13. יהודים עלו בהדרגה לאזור לאחר חורבנן של צור ועכו בשנת 1291, וביתר שאת לאחר גירוש ספרד בשנת 1492. היישוב היהודי בטבריה חודש רק במאה ה-18.
היסטוריה > תקופת המנדט הבריטי

בשנת 1946 אירעה העלייה לביריה, בו החליטו שלטונות המנדט הבריטי להגדיר את היישוב ביריה הסמוך לצפת כ"שטח צבאי מוחזק", לאחר שחבריה נעצרו על ידי השלטונות בגלל אחזקת נשק לא חוקית.
היישוב הגיב בעלייה המונית של אלפים אל ביריה, אל מול התנגדותו של הצבא הבריטי. העלייה נערכה על ידי חניכי תנועות הנוער, פועלים וחיילים משוחררים, בליל י"א באדר התש"ו, אם במטרה להסמיך את האירוע למאורעות תל-חי, ואם במטרה להסוות את האירוע כעלייה השנתית של בני נוער לתל-חי. בתחילה גילו הבריטים התנגדות עיקשת, ופיזרו את המתיישבים בטנקים ושריוניות. לאחר הפעם השנייה שעלו המונים למקום הסכימו שלטונות המנדט לקיומו של יישוב של קבע במקום.
היסטוריה > הגליל אחרי קום המדינה

במבצע חירם כבש צה"ל את הגליל העליון מכוחות צבא ההצלה של קאוקג'י. מאז עשו מוסדות המדינה מאמצים רבים לאכלסו ביהודים בניסיון להגיע לרוב יהודי באזור.
לאורך כל ההיסטוריה היה הגליל התחתון מיושב יותר מאשר הגליל העליון. האוכלוסייה הערבית שחיה בארץ התיישבה למרגלות הגבעות ועיבדה את האדמות. בגליל העליון הייתה התיישבות חקלאית מועטה, וכן התגוררה שם אוכלוסייה דרוזית. העיר צפת בגליל העליון נחשבת לאחת מארבע ערי הקודש ולכן תמיד משכה אליה אוכלוסייה דתית. מייחסים לצפת את מקור התפתחותה של תורת הקבלה. עם קום המדינה, החלה התיישבות בגליל, הוקמו עיירות לעולים חדשים ובמשך השנים התבצעו מספר תוכניות ל"יהוד הגליל (לדוגמה מבצע סו"ס). בשנות ה-80 הוקמו יישובים קהילתיים רבים בגליל במטרה לנסות ולשנות שוב את הדמוגרפיה של הגליל. תוכנית זו כונתה "תוכנית המצפים בגליל". גם במסמך קניג מ-1976 מפורטים דרכים לייהוד הגליל וצמצום האוכלוסייה הערבית באזור.
ב-2009, יצא השר לפיתוח הנגב והגליל סילבן שלום בקריאה "לייהד את הגליל".
ב-2013, חידשה החטיבה להתיישבות את תוכנית "יהוד הגליל" ויצירת איזון דמוגרפי עם האוכלוסייה הערבית. על ידי הקמת יישובים חדשים והרחבת יישובים קיימים, מעבר למגבלות שנקבעו בתמ"א 35, תוכנית מתאר ארצית שמטרתה הייתה חיזוק הערים והמטרופולים הקיימים והפסקת הקמתם של יישובים חדשים כדי לשמור על השטחים הפתוחים שנותרו בישראל. התוכנית הוקפא אך נעשה ניסיון לחדשה שלוש שנים אחר כך.
גאוגרפיה > הגליל העליון

הגליל העליון משתרע על כ-800 קמ"ר. הוא מתאפיין בנוף הררי המכוסה בצמחייה רבה – בעיקר חורש ים-תיכוני. ההרים גבוהים ותלולים וביניהם עמקים עמוקים וצרים. באזור יש צורות נוף קרסטיות. הגליל העליון מגיע לגובה מרבי של 1,208 מ' מעל פני הים (הר מירון).
אקלים הגליל העליון הוא אקלים ים תיכוני. הקיץ חם ויבש והחורף גשום מאוד וקר. זהו החבל הגשום ביותר בארץ ישראל, וקר יחסית לשאר חלקי הארץ.
גאוגרפיה > הגליל התחתון

האקלים בגליל התחתון הוא אקלים ים תיכוני אך כמות המשקעים באזור קטנה יותר. לעומת הגליל העליון, בגליל התחתון ההרים נמוכים ועגולים, ומכוסים ביערות אלונים, בצמחייה רבה וביניהם עמקים רחבים. רוב הרי הגליל התחתון עשויים גיר רך, ורק המדרונות המזרחיים מכוסים בזלת. חלקים גדולים מהגליל התחתון משמשים שטח חקלאי.
גאוגרפיה > הגליל המערבי

הגליל המערבי הוא כינוי רווח לאזור שכולל את החלק המערבי של הרי הגליל העליון, מישור חוף הגליל שממערב להם, וכן לרוב גם את צפון מערב הגליל התחתון.
גאוגרפיה > אצבע הגליל

"אצבע הגליל" הוא כינוי לשטח ישראל הבולט צפונה אל תוך לבנון, אשר כולל את עמק החולה ואת הרי נפתלי של הגליל העליון.
אתרים

בגליל ישנם עשרות קברי צדיקים, בעיקר מתקופת התנאים, שהמרכזי שבהם הוא קבר רבי שמעון בר יוחאי ובנו רבי אלעזר במירון, וציונו של התנא רבי מאיר בטבריה.
בבית הקברות העתיק בצפת קבורים האר"י ורבנים נוספים מתקופתו, כדומת רבי יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך. כמו כן, אותרו ברחבי הגליל עשרות בתי כנסת מתקופת התלמוד.
ברחבי הגליל פזורים מגוון אתרי פולחן המזוהים עם דמויות מן המקרא. על-פי מיכאל ארליך, ייתכן שאתרים אלו מקורם באוכלוסייה היהודית בגליל שנותרה בארץ והתאסלמה ערב מסעות הצלב, אך שימרה את המסורות האלו גם לאחר שהמירה את דתה.
דמוגרפיה

תושבי הגליל מתחלקים בין ארבע נפות (הנתונים נכונים לשנת 2015, על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה):
בנפת צפת חיים כ-115,000 תושבים.
בנפת עכו חיים כ-615,600 תושבים.
בנפת כנרת חיים כ-112,100 תושבים.
בנפת יזרעאל חיים כ-490,300 תושבים.
ראו גם

המשרד לפיתוח הגליל
לקריאה נוספת

* אבשלום שמואלי, ארנון סופר ונורית קליאוט, (עורכים), ארצות הגליל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983
צבי גל, הגליל התחתון: גאוגרפיה יישובית בתקופת המקרא, הוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1990
ישראל רוזנסון, מקורות על מקומות הגליל התחתון, הוצאת משרד החינוך, התרבות והספורט, תשנ"ח
יוסי בוכמן ועזריה אלון, לטייל בגליל התחתון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993
ציונה גרוסמרק, חיים גורן, יאיר זלטנרייך ומוסטפא עבאסי (עורכים), מחקרים חדשים של הגליל. ספר העשור לכנס מחקרי גליל, תל חי וירושלים, המכללה האקדמית תל חי והוצאת כתר, 2009
ציונה גרוסמרק, חיים גורן, מוסטפא עבאסי, יאיר זלטנרייך וזאביק גרינברג (עורכים), מחקרים חדשים של הגליל. ספר שני, זיכרון יעקב, הוצאת איתי בחור, 2016
עונת 1959/1960 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

| --- | --- |
אצטדיון בו נערך משחק הגמר
 מארחת:  האמפדן פארק
 תקופת התחרות:  26 באוגוסט 1959 – 18 במאי 1960 (267 ימים) 
 מספר משתתפות:  26  (מתוך 27 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  ספרד 1939 ריאל מדריד
 מספר משחקים:  52
 מספר שערים:  218 (4.19 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  הונגריה פרנץ פושקש   (12 שערים)
 → 1958/19591960/1961 ←
עונת 1959/1960 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה החמישית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-26 באוגוסט 1959 ותחרות הסתיימה ב-18 במאי 1960. בתחרות השתתפו 26 קבוצות (נרשמו 27).
משחק הגמר נערך בהאמפדן פארק, גלאזגו. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד בפעם החמישית ברציפות. במשחק הגמר ריאל כבשה שבעה שערים, שיא שלא נשבר עד היום.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 27 קבוצות. ריאל מדריד כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. 26 קבוצות הנותרות חולקו ל-2 בתים: צפון אירופה ודרום אירופה. ההגרלה התקיימה בקומו ב-6 ביולי 1959. בהתאם לתוצאות ההגרלה, שתי קבוצותמכל בית העפילו ישירות לשמינית הגמר ו-12 קבוצות הנותרות נפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.
קופס הפינית ביטלה את השתתפותה לקראת מועד המשחק הראשון. היוונים שביטלה את השתתפותה בעונה הקודמת מסיבות פוליטיות, הפעם השתתפה בתחרות.
ראו גם

גמר גביע אירופה לאלופות 1960
רבי אלעזר בן יהודה איש ברתותא

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־2 ישראל 
 מקום מגורים:  ברתותא
 תקופת הפעילות:  הדור השלישי
 השתייכות:  חז"ל, תנאים
 רבותיו:  יהושע בן חנניה
 תלמידיו:  גמליאל דיבנה, שמעון בן יוחי
 בני דורו:  עקיבא בן יוסף
 אב:  יהודה
 צאצאים:  שמעון בן אלעזר (השערה)
 
רבי אלעזר בן יהודה איש ברתותא היה תנא בן הדור השלישי לתנאים. היה תלמידו של רבי יהושע בן חנניה וחברו של רבי עקיבא, ומספר פעמים רבי עקיבא חלק על דברים שמסר בשם רבי יהושע ומסרן בלשון אחרת. מאמריו במשנה ובתלמוד מועטים, וכמחציתם בשם רבו.
רבן גמליאל מסר בשמו, וכן רבי שמעון. יצחק אייזיק הלוי כתב שאליעזר בן יהודה איש ברתותא היה מראשי "התנאים השונים" אשר היו עוסקים בהעברת נוסח המשנה ודברי התנאים הראשונים בסגנונם.
מפורסם מאמרו במסכת אבות: תן לו משלו, שאתה ושלך - שלו. וכן בדוד הוא אומר: "כִּי מִמְּךָ הַכֹּל וּמִיָּדְךָ נָתַנּוּ לָךְ". כלומר: תן מרכושך לאלוהים, לצדקה ומצוות אחרות, כי מה שתתן לה' - לא משלך אתה נותן אלא משלו, שהרי גם אתה עצמך שייך לה'. מסופר עליו כי היה נאה דורש ונאה מקיים בהתאם למאמרו זה.
כשפגש גבאי צדקה היה נותן להם את כל אשר בידו, עד כדי כך שהם החלו להתחמק ממנו כדי שלא יתן את כל רכושו. פעם הלך עם סכום גדול כדי לקנות נדוניא לבתו, וראה את גבאי הצדקה בשוק כשהם מנסים להתחבא מפניו. הוא רדף אחריהם, והשביע אותם שיגלו לו לאיזו מטרה הם אוספים כסף הפעם, וכשהשיבו שהם עוסקים בהכנסת כלה של יתום ויתומה - נתן להם את כל כספו, פרט לזוז אחד. קנה בו מעט תבואה ושם במחסן, ואירע נס והמחסן התמלא תבואה. למרות זאת סירב ליהנות מן הנס, ואמר לבתו שהיא תקבל מן התבואה כאחת מכל עניי העיר.
מקום עירו "ברתותא" אינו ידוע, ויש משערים כי הייתה בגליל.
יש אומרים שרבי שמעון בן אלעזר היה בנו.
ג'יימס רודס (היקום הקולנועי של מארוול)

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  איירון מן 
 גילום הדמות:  טרנס הווארד (2008; איירון מן) דון צ'ידל (2010-הווה)
 דיבוב:  דון צ'ידל ("מה אם...?")
 מידע
 שם אמיתי:  ג'יימס רופרט רודס
 כינויים:  וור משין איירון פטריוט רודי
 מקצוע:  נוקם טייס קצין קישור
 תואר:  קולונל
 שיוך:  הנוקמים תעשיות סטארק חיל האוויר של ארצות הברית
 כלי נשק:  חליפת וור משין
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 חברים:  טוני סטארק סטיב רוג'רס ברוס באנר נטשה רומנוף תור
 אויבים:  תאנוס המסדר השחור אולטרון איבן ואנקו אולדריץ' קיליאן
 
ג'יימס רופרט רודס (באנגלית: James Rupert Rhodes) הוא דמות בדיונית המגולמת במקור על ידי טרנס הווארד ולאחר מכן על ידי דון צ'ידל בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU). הדמות מבוססת על דמות בעלת אותו שם בפרסומה של חברת מארוול קומיקס.
רודס מתואר כקצין בחיל האוויר של ארצות הברית וחברו הטוב ביותר של טוני סטארק. רודס – טייס וטקטיקן מיומן – הופך להיות מעורב במאמצי הגבורה של סטארק, ולאחר מכן משיג חליפת איירון מן משלו ומקבל את הכינוי וור משין (War Machine). רודס מגויס לנוקמים, ומצטרף אליהם במהלך הקרב נגד אולטרון.
כאשר הנוקמים מתמודדים עם סכסוך פנימי בעקבות הסכמי סוקוביה, רודס מצדד בסטארק. במאבק שלאחר מכן, ויז'ן פוגע בו בטעות ורודס הופך משותק מהמותניים ומטה. רודס מצטרף לנוקמים בהגנה על כדור הארץ מפני פלישתו של תאנוס, ובסופו של דבר שורד את ההבזק. רודס ממשיך לשרת כנוקם, ומשתתף במשימת המסע בזמן לבטל את מעשיו של תאנוס. לאחר שטריליוני חיים הושבו לחיים בהצלחה, רודס משתתף בקרב האחרון נגד תאנוס.
בשלב מסוים, ראווה, סקרולית משנה צורה, חוטפת את רודס ומחזיקה אותו בשבי. ראווה משתמשת בזהות של רודס כדי להשיג השפעה על נשיא ארצות הברית עד שניק פיורי הורג אותה ורודס משוחרר.
נכון לשנת 2023, רודס הופיע בשמונה סרטים: "איירון מן", "איירון מן 2", "איירון מן 3", "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "קפטן מארוול" (סצנת אמצע הכתוביות) ו"הנוקמים: סוף המשחק". הוא מופיע במיני סדרות "הפלקון וחייל החורף" ו"פלישה סודית", בגילומו של צ'ידל. כמו כן, גרסאות חלופיות של הדמות מופיעות בסדרה "מה אם...?" בדיבובו של צ'ידל.
ביוגרפיה בדיונית > וור משין ואיירון מן

בשנת 2009, כאשר סטארק נחטף על ידי ארגון עשר הטבעות, רודס מוביל באופן אישי את המשימה להציל אותו. כאשר חליפת איירון מן לא מזוהה נתקלת בכלי טיס של צבא ארצות הברית, רודס מסיק שזה סטארק, ומתאר לתקשורת את הנזק שנגרם כתוצאה מתרגיל אימון. לאחר שסטארק חושף את זהותו כאיירון מן, רודס מתמודד עם לחץ מצד הקונגרס של ארצות הברית והצבא להשתלט על החליפה.
בשנת 2010, כאשר סטארק הופך ללא זהיר, רודס מרגיש שאין לו ברירה אלא לקחת את חליפת האיירון מן. לאחר עימות פיזי עם סטארק, בו סטארק מכנה אותו "וור משין", רודס מחרים את חליפת האיירון מן עבור הצבא. ג'סטין האמר מוסיף לחליפה כלי נשק חדשים כדי למתג מחדש את רודס כ"וור משין". לאחר מכן, רודס עוזר לסטארק להדוף מתקפה של איבן ואנקו וצבא של מל"טים משוריינים.
בשנת 2012, רודס ממותג מחדש כ"איירון פטריוט". הוא עובד ישירות עבור נשיא ארצות הברית ומוטל עליו לאתר מחבל בשם המנדרין. רודס מגלה שהמנדרין הוא תחבולה שנוצרה על ידי אולדריץ' קיליאן ששכר את השחקן טרבור סלאטרי לתפקיד. קיליאן לוכד את רודס וגונב את חליפת האיירון פטריוט, ומשתמש בה כדי לחטוף את הנשיא. רודס בורח, מסייע לסטארק בלחימה בצבא חיילי האקסטרמיס של קיליאן, ומציל את הנשיא.
ביוגרפיה בדיונית > הצטרפות לנוקמים

בשנת 2015, רודס משתתף במסיבה במגדל הנוקמים, ומאוחר יותר מגויס על ידי ניק פיורי ומריה היל כדי לסייע במאבק נגד אולטרון בסוקוביה. רודס מגויס לנוקמים, לצד ונדה מקסימוף, ויז'ן וסם וילסון במתחם הנוקמים החדש תחת הנהגתם של סטיב רוג'רס ונטשה רומנוף.
בשנת 2016, רודס נמצא במתחם הנוקמים כאשר תדאוס רוס, מזכיר המדינה של ארצות הברית, מגיע ומשוחח עם הצוות על הסכמי סוקוביה. רודס מסכים עם סטארק בנוגע לפיקוח של האומות המאוחדות על הקבוצה וחותם על ההסכמים. בבוקשרט, רודס מסייע לתפיסתם של רוג'רס, וילסון, באקי בארנס וטצ'אלה. מאוחר יותר, הוא מצטרף לסטארק, רומנוף, פיטר פארקר, טצ'אלה וויז'ן כדי לעצור את רוג'רס, בארנס, וילסון, מקסימוף, קלינט ברטון וסקוט לאנג בשדה התעופה בלייפציג, שם מתפתח קרב. לאחר שרוג'רס ובארנס נמלטים בקווינג'ט, ויז'ן פוגע בטעות ברודס, משבית את החליפה שלו, וגורם לו ליפול. סטארק ווילסון לא מצליחים לתפוס את רודס, והוא נוחת על הקרקע ונשאר משותק מהמותניים ומטה. רודס נלקח למתקן הרפואי במתחם הנוקמים ומסוגל לנוע לאט לאחר שסטארק עיצב סדים תומכים לרגליו.
בשנת 2018, רודס מאוכזב מהסכמי סוקוביה, ולא מציית לפקודות מרוס לעצור את רוג'רס, רומנוף, וילסון ומקסימוף שחוזרים למתחם הנוקמים עם ויז'ן. בהמשך, רודס נוסע עם רוג'רס והאחרים לוואקאנדה, שם הוא מסייע להילחם בפולשים. כשתאנוס מגיע, הוא מנטרל את רודס. לאחר שתאנוס משלים את כפפת האינסוף ונוקש באצבעותיו, רודס שורד את ההבזק. זמן קצר לאחר שרודס חזר למתחם הנוקמים, הוא מדווח לרוג'רס ורומנוף שהזימונית של פיורי הפסיקה לשדר אות.
ביוגרפיה בדיונית > מסע בזמן ותוצאה

מספר שבועות מאוחר יותר, רודס מתאחד עם סטארק ונוסע עם רוג'רס, רומנוף, ברוס באנר, תור, רוקט, קרול דנברס ונביולה לטיטאן II, שם הם מתעמתים עם תאנוס. הם מגלים שתאנוס השמיד את אבני האינסוף, ותור עורף את ראשו של תאנוס.
בשנת 2023, רודס ממשיך במשימות כנוקם תוך מעקב אחר מקום הימצאו של ברטון ומדווח על כך לרומנוף. לאחר שסטארק ולאנג מתכננים תוכנית למסע בזמן דרך מימד הקוונטים, רודס חוזר למתחם הנוקמים ונוסע עם נביולה לשנת 2014 חלופית, לכוכב הלכת מוראג. הם צופים בגרסה חלופית של פיטר קוויל מגיעה. רודס גורם לקוויל לאבד את ההכרה, והם משיגים את אבן הכוח. לאחר שבאנר משיב לחיים בהצלחה טריליוני חיים, גרסה חלופית של תאנוס משנת 2014 תוקפת את מתחם הנוקמים. רודס, רוקט ובאנר נלכדים מתחת להריסות. לאנג מציל אותם ורודס משתתף בקרב נגד תאנוס החלופי וצבאו. לאחר שסטארק מקריב את עצמו כדי לנצח בקרב, רודס נמצא לצדו של סטארק ברגעיו האחרונים, ומאוחר יותר משתתף בהלוויה שלו.
בשנת 2024, רודס משתתף בטקס במכון הסמית'סוניאן שבו וילסון תורם את המגן של רוג'רס למוזיאון, והשניים משוחחים.
ביוגרפיה בדיונית > מוחלף על ידי סקרולית

בין שנת 2024 לשנת 2026,(זמן החטיפה לא ברור לגמרי, יכל לקרות גם בשנת 2016, בסרט מלחמת האזרחים בזמת התרסקות חליפת "וור משין")רודס נחטף על ידי גנרל הסקורלים גראוויק, אשר החליף אותו באחת מסוכנותיו, ראווה. ראווה משתמשת בעמדתו של רודס כיועץ לנשיא ריטסון כדי להתקרב אליו ולפקח על תנועותיהם של פיורי ומריה היל עם חזרתו של פיורי לכדור הארץ מ-.S.A.B.E.R.
לאחר שגראוויק מבצע מתקפה במוסקבה, רודס נשלח לדבר מטעם ארצות הברית בפגישת נאט"ו בלונדון. לאחר מכן פיורי יוצר עימו קשר ומבקש להיפגש איתו. רודס נפגש עם פיורי שמספר לו על פלישת הסקרולים, בטענה שידע על נוכחותם במשך חמש עשרה שנים. לאחר מכן, רודס נותן לפיורי שחרור צבאי, כביכול בשל היותו נוכח במתקפה במוסקבה ובשל מעורבות ארצות הברית, אך למעשה כדי לעכב את מאמציו של פיורי לחקור את גראוויק. ראווה יוצרת קשר עם אשתו הסקרולית של פיורי, וארה, ומצווה עליה להרוג אותו כשהיא מאיימת עליה באיומי מוות, פקודה שווארה מסרבת לה בסופו של דבר.
ראווה עוזרת לגראוויק ואנשיו – שמתחזים לרוסים – לתקוף את שיירת המכוניות של ריטסון, בניסיון לגרום למלחמת עולם שלישית. פיורי וטאלוס מסכלים את המתקפה, וטאלוס נהרג. גראוויק לא נרתע מכך ומורה לראווה לספר לריטסון על קיומם של הסקרולים, להראות לו צילומים של הבסיס הרוסי של גראוויק, סקרולוס החדשה, כדי להציג את רוסיה כאוהדת סקרולים ולייעץ לנשיא להתקיף על המתחם. רודס מצליח לשכנע את ריטסון לאשר תקיפה גרעינית על סקרולוס החדשה, עד שסוניה פולסוורת' מרמה אותו לארגן פינוי עבור ריטסון.
פולסוורת' ופיורי מתעמתים עם רודס וחושפים את האמת בפני ריטסון. חוסר ההכרעה שנוצר נשבר כאשר רודס מנסה לתפוס את האקדח של פולסוורת', ופיורי יורה בראשו, חושף את צורת הסקרול של ראווה. בינתיים, גאיה, בתו של טאלוס, הורגת את גראוויק, ומאוחר יותר מצילה את רודס האמיתי (בין היתר), ואומרת לו שהוא כלוא "זמן רב".
ליהוק

טרנס הווארד גילם את רודס בסרט איירון מן. אנטרטיינמנט ויקלי דיווח כי להווארד הוצע קיצוץ של 50 עד 80 אחוז בשכרו עבור איירון מן 2, אם כי לא ברור אם הווארד דחה את התפקיד או שמא מארוול משכו את הצעתם. בעקבות סכסוך על החוזה בין האוורד לאולפני מארוול, דון צ'ידל לוהק לגלם את וור משין, והמשיך לגלם את הדמות בשאר הופעותיו ביקום הקולנועי של מארוול.
ביקורות

ג'ייקוב סטולוורת'י מהאינדיפנדנט הביע דעה שלילית לגבי הדמות, וקבע שהדמות היא "איירון מן ללא סיפור רקע או הומור".
עם זאת, ג'רמי שניידר מ-NJ.com שיבח את הדמות ואת הגילום של צ'ידל תוך שהוא מדגיש שהפיכת הדמות למשותקת בקפטן אמריקה: מלחמת האזרחים הוא "אחד הרגעים הנוגעים ללב ביותר בכל ה-MCU".
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרויקט | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | איירון מן | פרסי Black Reel | שחקן המשנה הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2010 | איירון מן 2 | פרסי בחירת הנוער | סצנת הקרב הנבחרת (עם רוברט דאוני ג'וניור) | מועמדות |  |
| 2011 | איירון מן 2 | פרס בחירת הקהל | הצוות הקולנועי של השנה (עם רוברט דאוני ג'וניור | מועמדות |  |
| 2013 | איירון מן 3 | פרסי בחירת הנוער | הכימיה הטובה ביותר (עם רוברט דאוני ג'וניור) | מועמדות |  |
| 2016 | קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים | פרסי בחירת הנוער | הכימיה הטובה ביותר (עם סקרלט ג'והנסון, רוברט דאוני ג'וניור, פול בטאני וצ'דוויק בוזמן) | מועמדות |  |
| 2017 | קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | #יחידה (עם צוות השחקנים) | מועמדות |  |
ביאורים

↑  בסדרה פלישה סודית לא מבהירים מתי מתרחשת ההחלפה, מעבר למשפט המעורפל "זמן רב", ללא אישור רשמי של המפיקים מתי זה קורה. לכן, ברירת המחדל היא בין הופעותיו של רודס בסדרה הפלקון וחייל החורף לבין הופעותיו בסדרה פלישה סודית.
1 2 3 4 5 6  ראווה במסווה
↑  במסווה של רודס
הערות שוליים

↑  Sydney Bucksbaum Updated September 08, 2021 at 07:00 PM EDT, All the MCU actors who voice their characters in Marvel's 'What If…?' — and every recast role, EW.com (באנגלית)
↑  A Complete List of Who Lives and Dies in 'Avengers: Infinity War', Time, ‏2018-04-27 (באנגלית)
↑  Every Marvel Character At The Funeral In Avengers: Endgame, ScreenRant, ‏2019-05-01 (באנגלית)
↑  Terrence Howard | Actor, Producer, Writer, IMDb (באנגלית)
↑  Nicole Sperling Updated June 16, 2022 at 04:57 PM EDT, 'Iron Man 2': Why Terrence Howard was recast, EW.com (באנגלית)
↑  Every Avengers character ranked from worst to best, The Independent, ‏2020-05-02 (באנגלית)
↑  Jeremy Schneider | NJ Advance Media For NJ.com, The 50 greatest Marvel movie characters, ranked worst to best, nj, ‏2018-04-29 (באנגלית)
↑  Black Reel Awards (2008), IMDb
↑  Teen Choice Awards 2010: Second (Giant) Wave Of Nominees Announced!, MTV (באנגלית)
↑  2010 Teen Choice Awards Winners List, MTV (באנגלית)
↑  People's Choice Awards: Fan Favorites in Movies, Music & TV - PeoplesChoice.com, web.archive.org, ‏2015-11-08
↑  Teen Choice Awards (2013), IMDb
↑  Teen Choice Awards 2016--Captain America: Civil War Leads Second Wave of Nominations, E! Online, ‏2016-06-09
↑  Allison Crist,Kimberly Nordyke, Allison Crist, Kimberly Nordyke, Teen Choice Awards: Winners List, The Hollywood Reporter, ‏2016-07-31 (באנגלית)
↑  Kids' Choice Awards 2017 Winners: The Complete List, E! Online, ‏2017-03-12
ויטקינד, נסיך ולדק ופירמונט

ויטקינד, נסיך ולדק ופירמונט (בגרמנית: Wittekind Prinz zu Waldeck und Pyrmont; ‏9 במרץ 1936 –  16 בדצמבר 2024) היה ראש בית ולדק ופירמונט.
ביוגרפיה

ויטקינד נולד ב-9 במרץ 1936 בארולזן ליוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט שהיה פושע מלחמה נאצי ומפקד מחנה הריכוז בוכנוולד ולאלטבורג, דוכסית אולדנבורג, בתם של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג ואליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין.
סנדקיו היו אדולף היטלר והיינריך הימלר.
בצעירותו התגייס ויטקינד לבונדסוור, והגיע בו לדרגת אוברסט-לוטננט. בשנת 1967 מת אביו, וויטקינד ירש את תאריו ונחלותיו. בשנת 2001 הוענק לו עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, ובשנת 2011 הוענק לו פרס גאורג לודוויג הרטיג. ב-2024 מת, ובנו קרל אנטון ירש את תאריו ואת נכסי המשפחה.
משפחתו

ב-19 במאי 1988 התחתן ויטקינד עם ססיליה, רוזנת גס-זאוראו, בתם של קרל אנטון, רוזן גס-זאוראו והברונית מריה מאייר פון מלנהוף, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
קרל אנטון, נסיך ולדק ופירמונט (נולד ב-1991)
יוזיאס, נסיך ולדק ופירמונט (נולד ב-1993)
יוהנס, נסיך ולדק ופירמונט (נולד ב-1993)
מרדכי מייזל

קברו של מרדכי מייזל בבית הקברות היהודי העתיק בפראג
בית העירייה היהודית בפראג, נבנה על ידי מייזל (השעות בשעון התחתון מיוצגות באותיות עבריות)
מרדכי (מישקה מארק) מייזל (בצ'כית:  Miška Marek Meisel (Majzel); ה'רפ"ח, 1528 - ט' באדר ב' ה'שס"א, 13 במרץ 1601) היה יזם, מצנט ופילנתרופ יהודי תושב פראג, כיהן כראש הקהל של קהילת יהודי פראג, בנה את מוסדותיה ועיצב את דמותה במאה ה-16. בשל מעשי החסד והצדקה שלו, זכה לשבחים רבים מאישים מרכזיים בקהילה.