stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חואן פדרו לנסאני
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | El clan | אלחנדרו פוקיו (אנ') |  |
| 2017 | Los últimos | פדרו |  |
| 2017 | Sólo se vive una vez | ליאונרד אנדרדה |  |
| 2017 | hpyrosima | רינו |  |
| 2018 | המלאך (אנ') | מיגל פרייטו |  |
| 2019 | 4x4 | סירו ברמודס |  |
| 2022 | ארגנטינה, 1985 | לואיס מורנו אוקמפו |  |
| TBA | Testa o croce? |  |  |
| TBA | Luca Prodan | לוקה פרודן (אנ') | גם במאי ותסריטאי |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | קטנטנות | ניקולס "טבאנו" רמירז | 68 פרקים |
| 2007–2010 | כמעט מלאכים | טיאגו בדוז'ה אגווארו | תפקיד ראשי (4 עונות); 579 פרקים |
| 2011 | Cuando me sonreís | גרמן אוטול | תפקיד ראשי; 100 פרקים |
| 2012 | La dueña | אליסו לקוראה | תפקיד ראשי; 32 פרקים |
| 2012 | Dulce amor | פדה | 20 פרקים |
| 2013–2014 | אליאדוס | נוח גרסיה איטורבה | תפקיד ראשי (2 עונות); 40 פרקים |
| 2014 | Señores papis | מרטין פרנקל | תפקיד אורח |
| 2016 | La Leona | בריאן מילר | 34 פרקים |
| 2017–2018 | Un gallo para Esculapio | נלסון סגוביה | תפקיד ראשי (2 עונות); 15 פרקים גם ביים את הפרק: "Sin bandera" |
| 2021 | מרדונה: חלום מבורך (אנ') | חורחה סיטרספילר | 7 פרקים |
| 2021–2023 | ממלכת שמים וארץ (ספ') | תדאו וסקאז | תפקיד ראשי (2 עונות); 14 פרקים |
אמצעים לפיזור הפגנות

לוחמי יחידת ספיר של משמר הגבול, המתמחה בפיזור הפגנות ומהומות, בציוד מלא הכולל מדים, אלות, מגני פלסטיק קשיח (אנ'), קסדות, פרשי משטרה ומכת"ז.
אמצעים לפיזור הפגנות (בישראל הם נקראים בראשי תיבות אלפ"ה) הם שורה של אמצעים שנחשבים לבלתי קטלניים או פחות קטלניים (נשק אל-הרג) המיועדים לפיזור הפגנות, הפרות סדר אלימות ומהומות, ללא גרימת אבדות והרוגים בקרב המפגינים או המתפרעים. עם זאת, שימוש בנשק שנחשב ל"אל-הרג", כגון קליעים מצופי גומי או כדורי ספוג, כבר גרם למותם של מפגינים.
אמצעים לפיזור הפגנות > אמצעים קלאסיים

האמצעים ה"קלאסיים" לפיזור הפגנות הם:
אלות – השוטרים מטפלים בעזרתן במפגינים, וכן משתמשים בהן להכות מתפרעים.
מגיני משטרה – מגינים מחומרים פלסטיים שקופים הנועדו להגן על השוטרים מפני יידוי אבנים וכן לאפשר לשוטרים ליצור מחסום אנושי בפני המפגינים על ידי הצמדת המגינים זה לזה.
פרשי משטרה – שוטרים רכובים על סוסים, מצוידים באלות ומגינים. הפרשים יכולים ליצור מחסומים ניידים, מקנים עמדת שליטה לפרש ומאפשרים שליטה בהתקהלויות ומרתיעים את המפגינים.
רימוני גז מדמיע – רימונים המפיצים גז מדמיע שגורם לעיני המפגינים לדמוע באופן בלתי-נשלט ולתחושת צריבה חזקה. חלק מהרימונים נזרקים ביד וחלק נורים באמצעות מטול רימונים. החסרון ברימונים אלה הוא שהמפגינים יכולים לתפוס את הרימון ולידות אותו בחזרה אל עבר המשטרה.
רימון הלם – רימון המשמיע קול נפץ חזק המלווה באפקט סינוור ובעיקרון אינו קטלני, אך אם הוא פוגע קרוב לבני אדם, עלול לפצוע.
חצצית – מתקן המורכב על גבי כלי רכב ומיידה חצץ במתפרעים. הומצאה בישראל, נעשה בה שימוש באינתיפאדה הראשונה ואחר כך יצאה משימוש.
מערכת סגריר-אבא - מערכת מוטסת על גבי מסוק אנפה (בל-212) שעשתה שימוש בהפלת אבני חצץ קטנות מאד על מתפרעים. הומצאה בישראל, נעשה בה שימוש באינתיפאדה הראשונה ואחר כך יצאה משימוש.
מכת"ז או מפזר מים – כלי רכב בעל צינור המפזר מים בלחץ גבוה על המפגינים ובכך מפזר אותם. ישנם כלי רכב ייעודיים כאלה אך במקרי הצורך אפשר לאלתר ולהשתמש גם בכבאיות (כלי רכב של מכבי האש שנועדו לכיבוי שרפות).
אמצעים לפיזור הפגנות > אמצעים טכנולוגיים

בשנים האחרונות פותחו מערכות טכנולוגיות לפיזור הפגנות:
מערכת "צעקה" – נשק אשר משתמש בעוצמות קול ויכול לגרום לתחושת אי-נעימות או לנזק. פועל על מרכז שיווי המשקל שבאוזן באמצעות גלי קול וגורם לחוסר שיווי משקל, בחילות ואף הקאות. מערכת זו משמיעה צלילים חדים וגבוהים, אשר אינם משפיעים על אנשים בשנות השלושים המאוחרות ומעלה (אשר כבר לא מסוגלים לקלוט צלילים בטווחים אלה), ולצעירים היא גורמת לכאבים בלתי נסבלים.
פצצות סרחון – חומר כימי בעל ריח חריף במיוחד שנורה ממפזר מים (מכת"ז). ב-8 באוגוסט 2008 נכנס לשימוש בישראל אמצעי חדש בשם "בואש" למטרת פיזור הפגנות באמצעות חומר מסריח. ה"בואש" נמצא גם בשימוש צה"ל, שם הוא מכונה "בואשית" בשני דגמים: אחד על בסיס משאית REO והשני על גבי מכת"זית.
אמצעים לפיזור הפגנות > אמצעי ירי

בהפגנות ובמהומות אלימות נעשה שימוש גם בירי אל עבר המפגינים של תחמושת פחות-מקטלנית, כגון:
כדורי גומי – כדורי מתכת המצופים בגומי, הנורים ממתקן דמוי שרוול המותקן על הרובה האישי, שמטרתם לנטרל מתפרעים אלימים על ידי גרימת פציעות כואבות אך לא קטלניות. בפועל, מתחת לטווח של 40 מטר כדורי הגומי יכולים להיות קטלניים.
כדורי חול – זהו קליע עשוי חול בקליבר 5.56 מ"מ שניתן לירות מכל רובה. פגיעת הקליע כואבת יותר מכדורי גומי, אך מסוכנת פחות. אמצעי זה נמצא בשימוש שירות בתי הסוהר ולאחרונה נכנס לשירות גם בצה"ל.
כדורי מלח – זהו קליע העשוי מלח שבמגע עם דם גורם לכאבים עזים, אך לא הורג. אמצעי בשימוש המשטרה והשב"ס.
כדורי ספוג – כדורים שמצופים בספוג או חומר מרכך דומה. נעשה בו שימוש על ידי המשטרה בהפגנות בתוך שטחי ישראל, בהם אסור השימוש בכדורי גומי.
רוגר – מכלול של נשק היורה כדורי 0.22 (טו-טו) המוכנס במקום מכלול הנשק האישי. באמצעותו יורים כדורי 0.22 אינץ' (5.59 מ"מ). כדורים אלה הם בקוטר דומה לתחמושת חיה אך בעלי כמות פחותה של אבק שרפה ולכן עוצמתם נמוכה משמעותית. נורה לטווחים של 100 מטר על ידי קלעים וגורם לפציעה. השם "רוגר" לאמצעי זה הוא על שם רובה הרוגר 10/22 בקליבר 0.22 אינץ' ששימש במקור לתפקיד זה.
רוגר SR-22 – רובה רוגר חצי-אוטומטי עם מעצה מודרני.
ירי צלפים ואש חיה נעשה כמוצא אחרון לפיזור הפגנה אלימה, כאשר יש סכנת חיים לשוטרים בשטח או לאזרחים חפים מפשע בסביבה.
אמצעים לפיזור הפגנות > כלי רכב לפיזור הפגנות

מכת"ז – משאית ממוגנת הנושאת תותח מים שנועדה לפזר הפרות סדר באמצעות התזת סילון מים על המתפרעים.
בואש (אמצעי לפיזור הפגנות) – נוזל כימי המפיץ סירחון חזק.
בבריטניה ובערב הסעודית הוכנס לשירות דגם משאית משוריינת אלוויס טקטיקה אשר יוצרה בבריטניה, ומשמשת כרכב לבקרת התפרעויות כולל סיוע בפיזור הפגנות. הדגם מיוצר משנת 1988.
בישראל כיום, נבחנת אופציה לשימוש בטרקטורון מסוג ריידר בהפגנות. הריידר יכול להקל על השוטרים את הריצה אחר מפירי סדר.
טקטיקות

הסתערות אלות (אנ') – טקטיקה בה השוטרים או הלוחמים מסתערים על הקהל באופן מתואם עם אלותיהם ולעיתים גם עם מגני משטרה. הם רצים לעבר הקהל ומכים באנשים עם אלותיהם, ומשתמשים במגני מהומות כדי לדחוף את הקהל ממקומו. הסתערות אלות נועדה לגרום לכאב או לעורר פחד מכאב, מתוך כוונה שהקהל יאלץ להתרחק מהמקום, תוך פיזור הציבור הצפוף.
חוליית חטיפות (אנ') – טקטיקה בה יחידה של לוחמים או שוטרים ממוגנים עטים קדימה במהירות (לעיתים תוך שימוש במבנה "טריז מעופף" (אנ')) ופורצים את חזית ההמון כדי לשלוף אדם אחד או יותר למטרת מעצר, כגון מנהיג או נואם מסית. חוליית חטיפות לעיתים מופעלת בידי שוטרים סמויים בבגדים אזרחיים המופעלים מתוך הקהל או כעוברי אורח.
קטלינג – טקטיקה בה קבוצה גדולה של שוטרים יוצרים חבל או שרשרת אנושית ומכתרים ומצופפים את ההמון למתחם מוגבל ולא מאפשרים כניסה או יציאה מהמתחם לשעות ארוכות, במטרה "לשעמם" את ההמון מפעילות אלימה.
הסתערות פרשים – העוצמה והגובה שמציע הסוס בשילוב אימונים מיוחדים מאפשרים למשטרה הרכובה לחדור בצורה בטוחה יותר אל הקהל.
דה-מורליזציה – טקטיקה בה אנשי יחידה לפיזור הפגנות עומדים כשפניהם מול הקהל, ומתחילים לצעוד באטיות בקו המקביל לחזית ההתפרעות, משתרעים לשני קצותיו, כשהם צועדים באופן רועש ומכים במגניהם עם אלותיהם, כדי לעורר פחד ולהשפיע פסיכולוגיות על ההמון.
אבטחה היקפית – התקנת ביצורים, גדרות או שימוש בחסמים טבעיים או מלאכותיים כגון תעלות, גשרים, הרים, או סוללות על מנת לשלוט על מיקומו ותנועתו של קהל.
הפגנות אחדות שבהן השתמשו באלפ"ה

הפגנות נגד הגלובליזציה ברחבי העולם ב-1999: אלות, מגיני משטרה, גז מדמיע, מפזרי מים, אש חיה.
האינתיפאדה הראשונה: אלות, חצצית, גז מדמיע, כדורי גומי, אש חיה.
אירועי אוקטובר 2000: אלות, גז מדמיע, כדורי גומי ואש חיה.
הפגנות כנגד גדר ההפרדה שאורגנו על ידי אנרכיסטים נגד גדרות, ISM וארגונים פלסטינים: אלות, גז מדמיע, כדורי גומי ואש חיה.
המהומות בצרפת 2005: אלות, מגני משטרה, גז מדמיע, כמות מעטה של כדורי גומי.
הפגנת יוצאי אתיופיה בתל אביב 2015: אלות, מגיני משטרה, גז מדמיע, רימוני הלם, מפזרי מים, פרשי משטרה וכדורי גומי.
מחאות אום אל-פחם (2021): גז מדמיע, כדורי ספוג ורימוני הלם
הערות שוליים

↑  אפרת וייס, לראשונה: מג"ב פיזר מפגיני שמאל בתותח סירחון, באתר ynet, 10 באוגוסט 2008
↑   מיכאל אוריה, כך צה"ל מתמודד עם מפרי הסדר באיו"ש, באתר צה"ל, 1 באוקטובר 2017
↑  עמיר רפפורט, מלחמת בוץ במקום הפגזות גומי, באתר nrg‏, 31 ביולי 2005.
↑  טל ימין-וולבוביץ', בבדיקה: כדורי מלח נגד מפרי סדר, באתר nrg‏, 1 בפברואר 2005.
↑   ניר חסון, תחקיר "הארץ": המשטרה הכניסה לשימוש כדורי ספוג חדשים ומסוכנים, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2014.
↑  אלוויס טקטיקה – The ultimate commuter (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10643448 
שוטרי CRS צרפתיים ערוכים לפיזור הפגנה. השוטרים לובשים ביגוד מגן.
שוטרים איסלנדים ערוכים לפיזור הפגנה לבושים בבגדי מגן, קסדות ונושאים מגני פלסטיק
מכת"ז של משטרת ישראל
אלוויס טקטיקה
גייסט

גייסט (בגרמנית: Geist) הוא שם עצם גרמני בעל חשיבות בפילוסופיה הגרמנית. מבחינת השדה הסמנטי שלו הוא דומה לרוח רפאים באנגלית, או לרוח במשמעותה הסמלית (כמו בביטוי "רוח הדברים" או "רוח העם"), וכן לדעת או דעה ואינטלקט. לפעמים בתרגום לאנגלית נעשה שימוש ב"spirit / mind" ("רוח / נפש") כדי לסייע בהעברת משמעות המונח.
גייסט הוא מושג מרכזי בספרו של הגל משנת 1807 "הפנומנולוגיה של הרוח". הלחמים בולטים, כולם קשורים להשקפתו של הגל על ההיסטוריה העולמית מתקופת סוף המאה ה-18, כוללים "רוח עולמית" (ולטגייסט, Weltgeist), "רוח לאומית" (פולקסגייסט, Volksgeist) ו"רוח התקופה" Zeitgeist.
אטימולוגיה ותרגום

המושג (במין זכר: der Geist) הוא המשך של המונח בגרמנית עילית עתיקה, שהוא-עצמו תרגום של spiritus הלטיני. gaistaz בשפות גרמאניות מערביות הוא המקור ל-ghost, רוח רפאים באנגלית, משורש g̑heis שפירושו "להיות נסער, מבוהל". נראה שהמילה במקורה הגרמני, משמעותה הייתה "מפחיד". התגלויות או רוחות רפאים באנגלית אולי נשאו קונוטציה של "תסיסה אקסטטית" הקשורה לפולחן אודין. המילה הגרמנית מקבלת משמעות נוצרית מימים מוקדמים, בעיקר בהתייחס לרוח הקודש, בהשאלה מ-spiritus בלטינית ו-πνεῦμα (פנאומה) ביוונית, שמשמעם "רוח, נשימה". באנגלית עתיקה sē hālga gāst משמעה "רוח הקודש". ביטוי זה בשפות גרמאניות מערביות נכתב ther heilago geist. בגרמנית של ימינו - der Heilige Geist. פולטרגייסט (רוח רועשת, או משבשת) הוא מונח נגזר נפוץ. במילה האנגלית נעשה שימוש דומה למילה spirit, שנלקחה מהלטינית בתקופה האנגלית התיכונה, אך משמעותה הרחבה נשמרת גם בתקופה המודרנית המוקדמת.
שם העצם הגרמני, בדומה למילה spirit באנגלית, יכול להתייחס לפחדים או התגלויות רפאים של מתים, למושג הדתי, כמו ב"רוח הקודש", ול"רוח היין", כלומר, אתנול. עם זאת, המשמעות המיוחדת של "דעת, אינטלקט", שמעולם לא הייתה זהה ל-ghost, נרכשה רק במאה ה-18, בהשפעת ה-esprit הצרפתי. הוא הפך להיות פרודוקטיבי בגרמנית של המאה ה-18 בכלל, ובפרט בפילוסופיה הגרמנית. גייסט התייחס לברק אינטלקטואלי, חדשנות ולימוד. החלה הבחנה תוארית בין גייסטליך (geistlich) - "רוחני, הנוגע לדת" - לבין גייסטיג (geistig) - "אינטלקטואלי, הנוגע לנפש". ההתייחסות לרוחות רפאים היא בשם התואר גייסטרהפט (geisterhaft) "רוח רפאים, [דבר מה] ספקטרלי".
הלחמים רבים נוצרו במאות ה-18 וה-19, חלקם שאילות מביטויים צרפתיים כגון Geistesgegenwart = présence d'esprit ("נוכחות נפשית, חדות"), Geistesabwesenheit = היעדר הרוח, היעדר נפש, הסחת דעת, geisteskrank (גייסטסקראנק) - "חולה נפש", geistreich (גייסטרייך) - "שנון, מבריק אינטלקטואלי", גייסטלוס (geistlos) - "לא אינטליגנטי, חסר דמיון, ריק" וכו'. מהפיתוחים הללו הושאלו הלחמים גרמניים המכילים -geist לאנגלית, כגון Zeitgeist.‏
רוח רפאים בגרמנית (במובן של יצור לבן מעופף) היא גם das Gespenst (מגדר נייטרלי), אך משתמשים יותר ב"גייסט". שמות תואר מקבילים הם גשפנסטיש (gespenstisch, "רוח רפאים", "מפחיד") וגשפנטרהאפט (gespensterhaft, "דמוי רוח רפאים"). גשפנסט (Gespenst) הוא "רוח רפאים מפחידה של מתים" (spukender Totengeist). שמות התואר גייסטיג וגיסטליך, לעומת זאת, אינם יכולים לשמש כדי לתאר משהו מפחיד, שכן גייסטיג פירושו "נפשי" וגיסטליך פירושו "רוחני" או מתייחס לעובדי הכנסייה. גייסטרהאפט (Geisterhaft), כמו גשפנסטרהאפט (gespensterhaft), פירושו גם "דמוי רוח רפאים". ספוק (der Spuk, מין זכר) הוא כמו בצורה האנגלית ספוקי (Spooky), מפחיד. שם התואר הנפוץ יותר בגרמנית הוא גרוזליג (gruselig), שמקורו ב-der Grusel. הביטוי das ist gruselig, או בדיבור das ist spooky, פירושו "זה מפחיד".
הגליאניזם

גייסט הוא מושג מרכזי בפילוסופיה של הגל. הוולטגייסט (Veltgeist, "רוח העולם") אינו אובייקט ממשי או דבר טרנסצנדנטי, דמוי אל, אלא אמצעי למחשבות על ההיסטוריה. על פי הפרשנות שוולטגייסט מתרחש בהיסטוריה בתיווך של פולקסגייסטר ("רוחות לאומיות") שונים,
נטען שהגל העדיף את תאוריית האדם הגדול, למרות שהפילוסופיה שלו על ההיסטוריה, במיוחד בנוגע לתפקיד "המדינה האוניברסלית" (Universalstaat, שפירושה "סדר" או "חוק" אוניברסלי ולאו דווקא "מדינה"), ועל "סוף ההיסטוריה", הרבה יותר מורכבת.
עבור הגל, הגיבור הגדול מנוצל מבלי משים על ידי הגייסט או הרוח המוחלטת, על ידי "תחבול התבונה" כלשונו, והוא אינו רלוונטי להיסטוריה ברגע שהמשימה ההיסטורית שלו הושלמה; הוא נתון אפוא לעיקרון הטלאולוגי של ההיסטוריה, עקרון המאפשר להגל לקרוא מחדש את תולדות הפילוסופיה כשהיא בשיאה בפילוסופיית ההיסטוריה שלו.
ולטגייסט

ולטגייסט (Weltgeist, "רוח עולמית") עתיקה מהמאה ה-18, החלה במאה ה-16 במובן של "חילוניות, חוסר דתיות, חוסר דתיות" (spiritus mundi), ובמאה ה-17 קיבלה קונוטציה אישית במובן של "איש העולם", "אדם ארצי" או "חילוני". מהמאה ה-17 הביטוי "ולטגייסט" קיבל נימה פילוסופית או רוחנית של "רוח עולמית" או "נפש עולמית" (anima mundi, spiritus universi) במובן של פנאנתאיזם, מהות רוחנית המחלחלת לכל הטבע, העיקרון הפעיל המניע את היקום, כולל במובן הפיזי, כגון המשיכה בין מגנט לברזל או הקשר בין ירח לגאות.
רעיון הוולטגייסט במובן הנפש העולמית הפך לרב השפעה בפילוסופיה הגרמנית של המאה ה-18. המונח גייסט יכול להתייחס למושג זה, כמו אצל תומסיוס (Christian Thomasius, Versuch vom Wesen des Geistes, 1709).‏ האמונה בוולטגייסט כעיקרון מחייה אימננטי ליקום הפכה לדומיננטית במחשבה הגרמנית עקב השפעתו של גתה, בסוף המאה ה-18.
כבר בשפתו הפואטית של יוהאן אולריך פון קוניג (נפטר ב-1745), הוולטגייסט מופיע כעיקרון הפעיל והגברי מול העיקרון הנשי של הטבע. ולטגייסט במובן של גתה מתקרב להיות שם נרדף לאלוהים וניתן לייחס לו סוכנות ורצון. הרדר, שנטה להעדיף את הצורה ולטנגייסט (כאילו יש "רוח של עולמות"), דוחף זאת עד כדי חיבור תפילות המופנות לרוח זו:
המונח אומץ על ידי הגל וחסידיו בתחילת המאה ה-19. המונח שימש את הגל בספרו הפנומנולוגיה של הרוח (1807), אך בהמשך המאה הפך נפוץ פחות במובן של עיקרון מחייה של הטבע או היקום ויותר ככוח בלתי נראה שמקדם את ההיסטוריה העולמית:
תיאורו של הגל את נפוליאון כ"נפש העולם הרכוב על סוס" (die Weltseele zu Pferde) הפך לפתגם, פרפרזה מקוצרת על דבריו של הגל במכתב מ-13 באוקטובר 1806, יום לפני קרב ינה, לחברו פרידריך עמנואל ניטהמר:
ראיתי את הקיסר - נשמת העולם הזו - רוכב מחוץ לעיר בסיור. זו אכן תחושה נפלאה לראות אדם כזה, אשר מרוכז כאן בנקודה אחת, רוכב על סוס, מושיט את ידו על פני העולם ושולט בו.
המכתב לא פורסם בתקופתו של הגל, אך הביטוי יוחס להגל באופן אנקדוטי, והופיע בדפוס בשנת 1859. הוא צוטט ללא ייחוס על ידי מאיר קייזרלינג בספרו "ספרדים" (Sephardim), וככל הנראה אינו מוכר כהתייחסות להגל. המבקר ציין זאת בחוסר שביעות רצון, כאחת מה"בדיחות הרעות" של קיסרלינג (schlechte Witze).‏ הביטוי קושר שוב עם הגל מאוחר יותר במאה ה-19.
פולקסגייסט

הביטוי פולקסגייסט (Volksgeist או Nationalgeist) מתייחס ל"רוח" של עם אינדיבידואלי (פולק), ל"רוחו הלאומית" או ל"אופי הלאומי" שלו. המונח Nationalgeist שימש בשנות ה-60 של המאה ה-18 את יוסטוס מזר והרדר במובן של לאום (Natio הלטיני) "אומה, קבוצה אתנית, גזע". הוא הוחלף בעיקר במונח פולק (Volk) לאחר 1800. בתחילת המאה ה-19, במונח Volksgeist השתמש פון סאביניי כדי לבטא את תחושת הצדק ה"עממית". הוא התייחס למושג esprit des nations בו השתמש וולטר ובמושג האספריט הכללי של מונטסקייה.
הגל השתמש במונח בהרצאותיו על הפילוסופיה של ההיסטוריה. בהתבסס על השימוש ההגליאני במונח, הקימו וילהלם וונדט, מוריץ לצרוס והיימן שטיינטל באמצע המאה ה-19 את תחום ה-Völkerpsychologie ("פסיכולוגיה של אומות").
בגרמניה המושג Volksgeist שינה את משמעותו בתחום הספרותי, דרך שלגל והאחים גרים, בתחום ההיסטוריה של תרבויות, דרך הרדר, בתולדות מדע המדינה וההיסטוריה הפוליטית, דרך הגל, בתחום המשפטים דרך סביניי ובתחום הפסיכולוגיה דרך וונדט. כך, משמעות המושג אינה מוגבלת לתנועה הרומנטית, כפי שהוא מפורש בדרך כלל.
הרעיון השפיע גם באנתרופולוגיה התרבותית האמריקאית. על פי ההיסטוריון של האנתרופולוגיה ג'ורג' ו' סטוקינג הבן, "אפשר לעקוב אחר הרעיון האנתרופולוגי האמריקאי של תרבות דרך Volkergedanken (מחשבת עם) של בסטיאן, דרך פולקסגייסטר של הפסיכולוגיה העממית ודרך Nationalcharakter (אופי לאומי) של וילהלם פון הומבולדט - ומאחורי זה, אם כי לא בלי פרדוקסליות, שאריות מבהילות של עמימות מושגית ואידאולוגית, האידיאל ההרדריאני של פולקסגייסט."
רוח הזמן

ההלחם צייטגייסט (Zeitgeist, "רוח התקופה" או "רוח הזמן") בדומה ל-Weltgeist, מתאר גורם או כוח בלתי נראה השולט במאפיינים של תקופה נתונה בהיסטוריה העולמית. המונח מזוהה כיום בעיקר עם הגל, בניגוד לשימוש של הגל ב"רוח לאומית" פולקסגייסטית וב"רוח עולמית" וולטגייסטית, אך טביעתו והפופולריות שלו קודמים להגל, ומיוחסים בעיקר להרדר וגתה.
המונח בשימושו העכשווי מתייחס באופן פרגמטי יותר לאופנה הקובעת מה מקובל, למשל בתחום האדריכלות.
בספרו הפנומנולוגיה של הרוח (1807) משתמש הגל הן ב-Weltgeist והן ב-Volksgeist אך מעדיף את הביטוי Geist der Zeiten, "רוח הזמן", על פני ההלחם Zeitgeist.‏
הגל האמין שתרבות ואמנות משקפות את זמנן. כך טען שאי אפשר יהיה לייצר אמנות קלאסית בעולם המודרני, שכן המודרניות היא "תרבות חופשית ואתית", כלומר רוח זמנה אינה הרוח של הקלאסיקה.
המונח שימש באופן נרחב יותר לציון אופנה אינטלקטואלית או אסתטית. לדוגמה, ההצעה של דרווין משנת 1859, לפיה האבולוציה מתרחשת על ידי ברירה טבעית, צוטטה כמקרה של רוח הזמן של התקופה, רעיון "שזמנו הגיע", כיוון שבן זמנו, אלפרד ראסל וולאס, התווה מודלים דומים, הגם שרעיון זה נהגה דורות מוקדם יותר, למשל על ידי ארסמוס דרווין ואחרים. באופן דומה נהגו והופיעו אופנות אינטלקטואליות כמו הפוזיטיביזם הלוגי בשנות ה-20 של המאה ה-20, שהובילו להתמקדות בביהביוריזם וברעיון של "הלוח החלק", במסגרת הדיון על תורשה מול סביבה. מאוחר יותר, במהלך שנות ה-50 עד 1960, הופיע באותו אופן המעבר מביהביוריזם לפוסטמודרניזם ותאוריה ביקורתית. אסכולות חשיבה אלה הן ביטוי ל"רוח הזמן" האינטלקטואלי או האקדמי.‏ Zeitgeist שימש את פורסיית (Forsyth, 2009) בהתייחס ל"תאוריית המנהיגות" ובפרסומים אחרים המתארים מודלים של עסקים או תעשייה. מלקולם גלדוול טען בספרו מצוינים שיזמים שהצליחו בשלבים הראשונים של תעשייה בהתהוות חולקים לרוב מאפיינים דומים.
גייל אומבדט

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1941 מיניאפוליס, ארצות הברית 
 פטירה:  25 באוגוסט 2021 (בגיל 80) מהאראשטרה, הודו 
 מדינה:  ארצות הברית, הודו 
 השכלה:  מכללת קרלטון  תיכון רוזוולט 
 
גייל אומבדט (באנגלית: Gail Omvedt;‏ 2 באוגוסט 1941 – 25 באוגוסט 2021) הייתה סוציולוגית, סופרת ופעילת זכויות אדם ממוצא הודי שנולדה בארצות הברית.
אומבדט הייתה פעילה אקטיביסטית בתנועות כנגד מנהג הקאסטות בהודו, ולחמה למען זכויות נשים קשות יום בקהילה "הדלית", הנקראת גם המנודים, בהודו. אומבדט הייתה בעלת פעילות אקדמית ענפה ובין היתר כתבה ספרים ומאמרים רבים בנושא מעמדות, קאסטות ומגדר. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בקריאה למרד במעמדות החברתיים המקובלים כיום בהודו. היא הייתה חברת סגל בכיר במספר אוניברסיטאות בארצות הברית ובהודו. עבודתה לאורך השנים זכתה למספר פרסים, הבולט מבניהם היה פרס מפעל חיים של האגודה הסוציולוגית בהודו.
ביוגרפיה

גייל אומבדט נולדה בעיר מיניאפוליס שבארצות הברית בשנת 1941. היא למדה בקולג' קרלטון למשך שנה ולאחר שקיבלה את מלגת "פולברייט" בשנת 1963 היא טסה להודו לראשונה בחייה למשך שנה ועבדה כמורה לאנגלית.
לאחר השלמת תואר ראשון ושני באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, אומבדט חזרה להודו בשנת 1973 ושם ביצעה מחקר לעבודת הדוקטורט שלה בנושא "מרד תרבות בחברה הקולוניאלית – התנועה הלא ברהמנית במערב הודו". בעבודת הדוקטורט היא חקרה את תרבות הקאסטות בהודו והמאבק שמתנהל כנגד המעמד הגבוה המכונים "ברהמן".
באותה תקופה בהודו היא הכירה את בעלה לעתיד, בהרט פטנקר, ואת אימו הפעילה החברתית, אינדומטי פטנקר. לאחר שנישאה לפטנקר, היא התגוררה עם בעלה ומשפחתו המורחבת בכפר בשם "קאסיגן" במדינת מהרשטרה ההודית ובשנת 1983 הפכה לאזרחית הודו.
בשנים שלפני מותה עבדה כסוציולוגית מייעצת בנושאי פיתוח כפרי, סביבה ומגדר עבור ארגונים ממשלתיים ופרטיים בניהם: "קבוצת הפיתוח של האו"ם", ו"אוקספם".
אומבדט הייתה פרופסורית אורחת במגוון אוניברסיטאות וקולג'ים ברחבי העולם ושם לימדה לימודי אסיה וסיפרה על עבודת הדוקטורט שלה ומאבקה למען הצדק בהודו.
אומבדט מתה ב-25 באוגוסט 2021 במהרשטרה בגיל 80.
אקטיביזם

אומבדט עבדה עם תנועות חברתיות בהודו, ביניהן תנועות "דלית" ואנטי-קאסטות, תנועות סביבתיות, תנועות איכרים ובעיקר עם נשים כפריות. היא הייתה פעילה בעמותה שעוזרת לנשים נטושות במחוזות "סאנגלי" ו"סאטארה" בדרום מהרשטרה וגם בעמותה שמקדמת זכויות קרקע וכוח פוליטי לנשים.
מחלוקת וביקורת

הביקורת שאומבדט העבירה על שיטת הקאסטות זכתה להתנגדות ממשלת הודו וסוציולוגים במדינה. כך למשל, הסוציולוג אנדרה בטייה, אמנם הודה בכך שקיימת אפליה, אך התנגד עמוקות להתייחסות של אומבדט לקאסטה כסוג של גזענות. הוא תיאר את עבודתה כהסתה פוליטית וניסיונות "שובבים" להציג לעולם המערבי את הודו בצורה קיצונית. אומבדט ספגה ביקורת על הטיה "אנטי-סטטיסטית" בכתיבתה וכן על אהדה כלכלית "נאו-ליברלית". חוקרים גם הטילו ספק בכנות טענותיה בנוגע ל"אותנטיות" של עבודתה.
עבודתה האקדמית

הכתיבה האקדמית של אומבדט כוללת ספרים ומאמרים רבים בנושאי מעמד, קאסטות ומגדר. בין העבודות הבולטות שלה:
Cultural Revolt in a Colonial Society: The NonBrahman Movement in Maharashtra (Scientific Socialist Education Trust, 1966)
We Shall Smash This Prison: Indian Women in Struggle (1979)
"We Will Smash This Prison!.: Indian Women in Struggle " (Zed, 1980)
"Violence Against Women: New Movements And New Theories In India" (Kali for Women, 1991)
Reinventing Revolution: New Social Movements in India (M.E. Sharpe, 1993)
Gender and Technology: Emerging Asian Visions (1994)
Dalits And The Democratic Revolution: Dr. Ambedkar And The Dalit Movement In Colonial India (Sage India, 1994)
Dalit Visions: the Anticaste movement and Indian Cultural Identity (Orient Longman, 1995)
Growing Up Untouchable: A Dalit Autobiography (Rowman and Littlefield, 2000)
Buddhism in India : Challenging Brahmanism and Caste (SageIndia, 2003)
"Ambedkar: Towards an Enlightened India " (Penguin, 2005)
Seeking Begumpura: The Social Vision of Anticaste Intellectuals (New Delhi, Navayana, 2009)
"Understanding Caste: From Buddha To Ambedkar And Beyond" (New Delhi: Orient Blackswan, 2011)
Songs of Tukoba with Bharat Patankar she has published (translations) (Manohar, 2012)
Jotirao Phule and the Ideology of Social Revolution in India
פרסים

מלגת כבוד וודרו וילסון, 1964–65
מלגת פולברייט כמורה באנגלית בהודו, 1963-1964
מלגות בוגרי אוניברסיטת קליפורניה, 1964–65, 1965–66
המכון האמריקאי ללימודי הודו, מלגה זוטר למחקר דוקטורט בהודו בנושא "התנועה הלא-ברהמן במהרשטרה", ינואר-דצמבר 1971
האגודה האמריקאית לנשים באוניברסיטה, מלגה למחקר על "תנועת נשים בהודו", ינואר–דצמבר 1975
פרס מפעל חיים מהחברה הסוציולוגית ההודית, 2018
ראו גם

קאסטה
דלית
ברהמן
הערות שוליים

↑  India Will Remember Gail Omvedt Forever, The Wire
↑  Yashica Dutt, Long Live Comrade Gail, Foreign Policy (באנגלית אמריקאית)
↑  kavitha, Gail Omvedt: Revolutionary activist who fought passionately for Dalit rights, The Federal, ‏2021-08-25 (באנגלית אמריקאית)
↑  Gail Omvedt, social researcher and activist, dies at 81, The Indian Express, ‏2021-08-25 (באנגלית)
↑  Yasir, Sameer (2021-09-01). "Gail Omvedt, 80, Dies; India Became Her Home, the Caste System Her Cause". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-10-24.
↑  IANS, US-born Dalit scholar Gail Omvedt passes away in Maharashtra's Sangli, www.business-standard.com, ‏2021-08-25 (באנגלית)
↑  Omvedt, Gail (2000-10-10). "An open letter to Bangaru Laxman - II". The Hindu (בIndian English). ISSN 0971-751X. נבדק ב-2022-10-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275152605171  PLWABN: 9810581512305606  BIBSYS: 90275753  BnF: cb12022683h (data)  CiNii: DA02988295  GND: 170235025  ISNI: 0000 0000 8124 6918  LCCN: n83060290  NLA: 35769165  NLK: KAC202117080  NTA: 067690386  RERO: 02-A003656212  SUDOC: 028379985  VIAF: 46773912   WorldCat (עם VIAF): 46773912 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גייל אומבדט".
אמון הציבור

ערך זה עוסק במושג אמון הציבור. אם התכוונתם לאגרון עם שם זהה, ראו .
מתוך תעמולת בחירות אמריקאית: "משרה ציבורית היא חלק מאמון הציבור"
אמון הציבור הוא מידת האמון שממשל רוכש מצד הציבור והחברה שעליהם הוא מופקד. התפיסה שמעניקה חשיבות לאמון הציבור, גורסת שככל שהציבור מאמין יותר בגופי הממשל, הדבר מעיד שהשלטון תואם יותר את רצונותיו וציפיותיו, והופך יותר לגיטימי דמוקרטית. את מידת אמונו, ציבור האזרחים יכול לבטא בבחירות, מכוח עקרון שלטון העם.
מידת אמון הציבור בממשל עלולה להיפגע מרמת שירות ציבורי ירודה, שאינה שומרת על זכויותיו או מספקת את צרכיו. עבירות שחיתות של שוחד או הפרת אמונים מצד עובדי ציבור, פוגעות אף הן בתמיכת החברה בממשל, בממסד, וביציבות הסדר החברתי.
בהשאלה, המונח משמש גם לתיאור האמון שציבור רוחש לגופים אחרים, כגון הממסד המדעי, הרפואי, אמצעי התקשורת ובמערכת הפוליטית.
בחוק > בארצות הברית

בארצות הברית, המונח "אמון הציבור" מתייחס לכל רכוש ציבורי. תחילה, נעשה במושג זה שימוש במהלך יצירת הממשלה, כדי להתייחס לפוליטיקאים המשיגים את כוחם באמצעות בחירות. על פי חוקת ארצות הברית, חברי הקונגרס, וכן נשיא ארצות הברית נבחרו מטעם אמונו של הציבור. על פי החוקה הראשונה שנוסחה על ידי אחת ממדינות ארצות הברית, היא חוקת מרילנד, כל האנשים שנבחרו לכהן מטעם מוסדות ציבוריים מוכרחים ליהנות מאמון הציבור.