stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים ולדר
ביוגרפיה > טענות לניצול מיני

בנובמבר 2021 פורסם תחקיר מאת העיתונאים אהרן רבינוביץ ושירה אלק בעיתון "הארץ", לפיו ולדר תקף מינית ואנס נערות וצעירות במשך שנים. התחקיר ציין כי באחד המקרים נפתחה חקירת משטרה, והתיק נסגר מחוסר ראיות. ולדר הכחיש את הטענות כלפיו.
בעקבות הפרסום הופסקו שידור תוכניתו ב"רדיו קול חי" וטורו הקבוע בביטאון החרדי "יתד נאמן". ארגון הידברות הודיע כי סיפוריו של ולדר לא יופיעו בעלון השבת "הידברות", ועיתון הילדים הדתי-לאומי "אותיות וילדים" הודיע שמטעמי זהירות הוא מפסיק לפרסם את סיפוריו של ולדר, גם חנויות ספרים שונות הודיעו על הסרת ספריו מהמדפים. בעקבות זאת הודיע ולדר שהחליט לקחת פסק זמן מכל עיסוקיו הציבוריים. בנוסף עיתון משפחה פירסם מאמר נגד מעשיו של ולדר; היה זה הטור הראשון על נושא עבירות מין שפורסם אי פעם בעיתון חרדי.
בימים שאחרי פרסום התחקיר עלו ברשתות החברתיות עדויות נוספות על תקיפות מיניות מצד ולדר. במקביל עלה מתחקיר של מיזם פייק ריפורטר כי רשת של פרופילים מזויפים שפעלה ברשת הפייסבוק קידמה את ולדר כנגד הפרסומים והעדויות שעלו.
בנובמבר 2021 השיב הרב שמואל אליהו לשאלה שהופנתה אליו בעניין זה: ”אין ספק שיש פה עננה כבדה מאוד של חשדות לאונס ולהטרדה מינית ברמות הגבוהות של נשים רבות במשך שנים ארוכות. בגלל הספק הנורא הזה אני לא מחזיק בבית את הספרים שלו, למרות שיש בהם מעלות רבות. לא שורף אותם, אבל למי שזה קשה אני מציע לשים אותם במחסן, עד שיתבררו העובדות”. גם הרבנים החרדיים יהודה סילמן ושריאל רוזנברג הורו שלא לקרוא בספריו עד לבירור עניינו. בקהילות נוספות הורו להימנע מקריאה בספריו או להוציאם מהבית. עם זאת, יש רבנים שהפרידו בין החשדות לתוכן הספרים, והתירו את המשך קריאת ספריו.
בדצמבר 2021 זומן ולדר לבית דין מיוחד לעבירות מין, בו חברים הרבנים שמואל אליהו, ראובן נקר ואהרון ירחי. ולדר סירב להתייצב לדיון בבית הדין בטענה שהרב אליהו כבר חרץ את דינו. בית הדין גבה 22 עדויות על תקיפות מיניות של ולדר כלפי נשים, ביניהן עדויות על יחסים מיניים ללא הסכמה, יחסים מיניים עם קטינות וניצול מיני של קטינים. במקביל, הודיעה המשטרה כי היא פותחת בבדיקת הטענות כלפי ולדר. באותו יום פורסמה בידי "הארץ" הקלטה של ולדר שבה הוא מייעץ לאישה כיצד להסתיר את הקשר שהיה ביניהם במשך שש שנים, כדי לחמוק מגירושים. בהמשך ההקלטה הצהיר ולדר שיכחיש את הקשר מכול וכול, ואם העניין יתפרסם הוא יירה בעצמו.
ביוגרפיה > התאבדותו

ב־27 בדצמבר 2021, יום למחרת פרסום הקלטת, העדויות מבית הדין, ופתיחת הבדיקה במשטרה, יצא ולדר מביתו, ומשפחתו הודיעה כי הוא נעדר ויש חשש לחייו. לאחר כמה שעות התברר ששם קץ לחייו. הוא נמצא ירוי וללא רוח חיים בבית העלמין סגולה בפתח תקווה, לא הרחק מקבר בנו שנפטר מסרטן כשנתיים קודם לכן.
בהלווייתו השתתפו מאות אנשים, וספדו לו אישי ציבור בהם ראש עיריית בני ברק, אברהם רובינשטיין, יו"ר עמותת "עזר מציון" הרב חנניה צ'ולק, וראש הוועדה הרוחנית של "יתד נאמן", הרב נתן זוכובסקי. בנקרולוג בעיתון "יתד נאמן" תואר ולדר כ"המנוח זצ"ל", ולא צוינו התאבדותו ומניעיה. לצד קו ההשתקה בתקשורת החרדית הממוסדת, עוררה הפרשה טלטלה של ממש בציבור החרדי. במקרה אחד נשרפו ספריו מול "המרכז לילד ולמשפחה" שניהל בבני ברק.
ב-8 במרץ 2022 שודר בתוכנית "המקור" תחקיר על חיים ולדר. רומי שוורץ, אחת המתלוננות המקוריות נגדו, התראיינה בפנים גלויות וסיפרה שוולדר ניצל אותה מינית במשך שנים באמתלה של טיפול זוגי, בתור דוד של בעלה. באחד המקרים לקח אותה לבית מלון ואנס אותה. בהמשך התלוננה עליו במשטרה וחתמה על הסכם השתקה על ידי ולדר, וכשהפרשה התפוצצה, הוצע לה לחדש את הסכם ההשתקה בתיווכו של רונאל פישר.
ביקורת

כתיבתו של ולדר נתקלה בהתנגדות של מספר רבנים חרדיים ובהם הרב משה מרדכי שולזינגר. לדבריהם, רעיונותיו מושפעים ממקורות הזרים לחברה החרדית ולכן אינו יכול לשמש מקור סמכות והשראה לבני נוער חרדיים. הביקורת כללה גם פרסומים שבהם הובאו דוגמאות לרעיונות העולים מספריו אשר לטענת המפרסמים נוגדים את ההשקפה החרדית. ולדר נאלץ לגנוז מהדורה של אחד מספריו בעקבות פשקווילים שמחו על שהספר כלל תיאור של ילד שהוא חכם יותר מאביו. עם זאת, ניסיונות להדירו מכתיבה ביומון "יתד נאמן" לא צלחו לאחר שקיבל את תמיכתו של הרב יוסף שלום אלישיב. מראשית העשור הראשון של המאה ה-21 הקפיד להוציא את ספריו עם חותמת כשרות של הוועדה לביקורת ספרים הפועלת מטעם בית הדין של הרב נסים קרליץ.
ביוני 2021 פרסם בד"ץ העדה החרדית כרוז נגד ספריו של ולדר "אשר רחוקים המה מהשקפת עולמם של יראי ה' ונגוע בנגע ההשכלה הארורה... וכל אב ואם וכל מחנך לצעירי הצאן יתן אל לבו לא לתת לכתבים כאלו להיכנס אל ביתו ולהרחיקם בתכלית".
ספריו

ולדר כתב 80 ספרים, שחלקם תורגמו לשפות שונות. הספרים מתפרשים על פני קשת גילאים רחבה, מספרי פעוטות דרך ספרי ילדים, נוער וגם ספרות למבוגרים. לדברי ולדר, הוא עשה שימוש בסגנון כתיבתו של דיימון ראניון. ולדר אף הקדיש אחד מסיפוריו (האיש שבקיר, בספר "מאחורי המסכה") לסופר האמריקאי הנודע.
ולדר הגיע למקום השלישי ברשימת הסופרים המושאלים ביותר בספריות ציבוריות בישראל בשנת 2018.
ילדים מספרים על עצמם: הסיפורים בסדרה זו עוסקים בדילמות מציאותיות הלקוחות מעולם הילדים ובאופן שבו הצליחו להתמודד עמן. ספרו הראשון של ולדר, בסדרה זו, יצא לאור ב-1993 תחת שם העט ח. יערי. הספר זכה להצלחה והוא פרסם אותו מחדש תחת שמו המלא. בסדרה זו יצאו לאור 14 כרכים.
ילדים בעקבות העבר: הסיפורים בסדרה זו עוסקים בחיבור בין ילדים בני זמננו לאנשים גדולים שחיו בעבר. כל סיפור מורכב משני חלקים כאשר בחלק הראשון מסופר על ילד שעושה מעשה גבורה הירואי, או מתמודד בהצלחה עם אתגר גדול, ולאחר מכן מתברר כי אחד מגדולי העבר התמודד כמותו ואף פעל באותה צורה. למשל, ילד שמסייע למתקן האופניים הזקן שילדי השכונה מתעללים בו מושווה לחפץ חיים שסייע לשואב המים שילדי העיירה נהגו להפריע לו ולמלא את דלייו במים כדי שיקפאו.
עצות מהחיים: ספר בן שני כרכים שהוא מעין "אנציקלופדיה חינוכית" שנכתבה על ידי ולדר במשך 15 שנה. הספר מכיל עצות מהחיים בנושאים חינוכיים רבים שהורים עשויים להיתקל בהם, כגון סמכות הורית, חוצפה, ביקור סדיר, סגירות ולחץ אצל הילדים ועוד.
אנשים מספרים על עצמם: סדרה למבוגרים, מקבילה לסדרת "ילדים מספרים על עצמם". בסדרה שנים עשר כרכים.
מאחורי המסיכה
יש דברים נסתרים
שימו לב אל הנשמה (נקרא על שם שיר ידוע של רבי שמעיה קוסון)
אל תוך עצמך
אנשים ללא מסכות
סיפורים מהחיים
צ'אלמר
10 דקות לפני שהולכים לרופא
מה עושים עכשיו
סיפורים מתוך הלב של אורי (עם אהובה רענן) (2004) - ספר העוסק בעולם הרגשות של הילד, ומנסה להקנות לילד מושגים רגשיים. הספר תורגם ל-5 שפות.
סיפורים מתוך הלב של אמא (עם אהובה רענן) - ספר המציג לילדים את עולם הרגשות מן הפרספקטיבה של המבוגר
סיפורים מתוך הלב של תמי (עם אהובה רענן) - ספר העוסק בעולם הרגשות של ילדים קטנים
סדרת "ילדים כותבים על עצמם"
קוראים לי צביקי גרין
ניסים מספרים על עצמם
מוטל גנב
בן תחת בן
הכי חזק שיש
חידודון עם עמי מימון, תש"ף
קוראים לי צביקי גרין - קומיקס, תש"ף
בארץ החיות - חיות מספרות על עצמן (יחד עם דובי וינרוט) - סיפורים העוסקים בעולם הרגשות, מונגשים עבור פעוטות דרך עולמן של החיות.
מה עושים עכשיו? (עם דבורה בנדיקט) - סיפורים העוזרים לילדים להתמודד עם סיטואציות שונות כמו טביעה בבריכה, מפגש עם זרים, כדור שמתגלגל לכביש, וכדומה.
ארגז הכלים שלי (עם אהובה רענן) - סדרת סיפורים המקנים לילדים כלים להתמודדות עם תחושות כמו עלבון ("לב, לב לב, לא כדאי להיעלב"), פחדים ("אם זה לא אמיתי, זה לא מפחיד אותי), עצב ("נראה את הטוב והעצב יעזוב") ועוד.
בשיתוף עם חדוי אשלג:
חבורת תריג בתעלומת הפנס
חבורת תריג בתעלומת הקמיע
חבורת תריג בתעלומת האי
חבורת תריג וכינורו של קרונבך (קומיקס)
דיסקוגרפיה

חבורת תריג, סדרת דיסקים שהחלה לצאת בשנת 2016.
הסרט מוטל גנב (על פי סיפור שלו)
חיים ולדר מספר
תל אפק (אנטיפטריס)

| --- | --- |

התל והמבצר, 2011
 שמות נוספים:  אַנְטִיפַּטְרִיס
 מידות
 גובה מעל פני הים:  כ-50 מטר
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות הכנענית
 תקופות:  התקופה הכלקוליתית ברונזה קדומה ברונזה בייניימית תקופת הברונזה המאוחרת תקופת הברזל I תקופת הברזל II התקופה הרומית תקופה ההלניסטית התקופה העות'מאנית
 ננטש:  1948
 סוג:  תל
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1934–1936, מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי  1961, רשות העתיקות  1972–1992, אוניברסיטת תל אביב
 ארכאולוגים:  יעקב עורי משה כוכבי פרחיה בק
 מצב:  הרוס
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  ממזרח לפתח תקווה וממערב לראש העין, ובתחומי הגן הלאומי ירקון
 קואורדינטות:  32°06′18″N 34°55′50″E﻿ / ﻿32.105°N 34.930416666667°E﻿ / 32.105; 34.930416666667
  (למפת גוש דן מוגדלת) תל אפק(למפת גוש דן רגילה) תל אפק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל אפק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל אפק he
 
 מפת הגן הלאומי
 
גן לאומי ירקון, ספטמבר 2016
האגם הגדול בתל אפק
תֵּל אֲפֵק הוא אתר ארכאולוגי השוכן סמוך למקורות נחל הירקון, ממזרח לפתח תקווה וממערב לראש העין, ובתחומי הגן הלאומי ירקון (שנקרא גם "פארק אפק", על שם אתר זה). האתר היה מיושב למן התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל ברציפות כ-5,000 שנה. בשטח התל עומד מבצר תל אפק (להבדיל ממגדל אפק הסמוך ועליו מצודת מיראבל הצלבנית).
גאוגרפיה

חשיבותו האסטרטגית של התל היא מיקומו ממערב למעבר אפק – פרוזדור צר העובר בין הרי השומרון במזרח וביצות הירקון במערב. המעבר הוא חלק מדרך הים הקדומה שחיברה בין מצרים ובין מסופוטמיה. ובשל קרבתו אל מעיינות ראש העין, מקור המים השני בגודלו בארץ. שטחו כ-120 דונם.
היסטוריוגרפיה

העיר מוזכרת לראשונה בכתבי המארות המצריים בראשית האלף ה-2 לפנה"ס. מאוחר יותר הוזכרה כאחת מן הערים שנכבשו על ידי מלכי מצרים בתקופת הברונזה המאוחרת (תחותמס השלישי, אמנחותפ השני). אפשר שהיא נזכרת פעמיים נוספות בתעודות המצריות בשם "שרון" במקום אפק.
אפק נזכרת גם באסטלת הניצחון של אסרחדון, תיאור מסעו של אסרחדון מלך אשור אל מצרים בשנת 671 לפנה"ס, וכן בפפירוס מהעיר סקארה שבמצרים, שזמנו שנת 600 לפנה"ס בקירוב, המזכיר את מסעו של נבוכדנאצר מלך בבל, שהגיע עד אפק.
בתנ"ך העיר אפק נזכרת מספר פעמים, למשל: ”וַיֵּצֵא יִשְׂרָאֵל לִקְרַאת פְּלִשְׁתִּים לַמִּלְחָמָה, וַיַּחֲנוּ עַל-הָאֶבֶן הָעֵזֶר, וּפְלִשְׁתִּים, חָנוּ בַאֲפֵק” (שמואל א' ד', א).
העיר נקראה גם אפק לשרון, כדי להבדיל בינה לבין ערים אחרות ששכנו על מקורות מים וכונו אפק ביניהם אפק הצפונית.
במקורות הצלבניים אפק נזכרת כאחוזה בסניוריה של אבירי משפחת איבלין, שמבצרם היה במיראבל, המצודה במגדל אפק הסמוך לתל.
החפירות

לראשונה נערכה חפירת הצלה בתל בשנים 1934–1936, בעת הקמת קו המים ירקון-ירושלים. באתר חפר הארכאולוג יעקב עורי מטעם מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי. חפירת הצלה נוספת נערכה בשנת 1961 בעת הקמת מפעל ירקון-נגב.
בשנת 1972 החלה הכשרת התל וסביבתו כגן לאומי, ומשלחת חפירות מטעם המכון לארכאולוגיה של אוניברסיטת תל אביב החלה בחפירה השיטתית הראשונה באתר. המשלחת הארכאולוגית, בראשותו של פרופסור משה כוכבי, חפרה באתר מדי שנה בחודשי הקיץ במשך כ-20 שנים.
היסטוריה > התקופות הכלקוליתית והברונזה הקדומה

למרגלות התל נמצא מצבור חרסים מן התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל, המעיד שיישוב כלשהו התקיים באתר כבר בתקופה זו.
באתר נמצאו שרידים רבים מתקופת הברונזה הקדומה בכל שטחי החפירה: חומה בנויה לבנים על יסוד אבן (עובי החומה 2.90 מטר), רחוב המתמשך לאורך החומה, מבנה ציבורי בעל פינות מעוגלות, בתים סדורים משני עבריהם של רחובות מצטלבים, עובדה המצביעה אולי על קיומו של תכנון עירוני כבר בתקופה זו.
היסטוריה > תקופת הברונזה התיכונה

שיא פריחתה של העיר היה בתקופת הברונזה התיכונה בראשית האלף ה-2 לפנה"ס. בכתבי המארות נזכרים אפק ומושלה, שנשא את השם האמורי "יענקאלו". השרידים מתקופה זו כוללים: חומה שהקיפה את כל האתר ברוחב 3.5 מטר, אקרופוליס שעליו נבנה ארמון, בית-קברות המפואר, שני ארמונות נוספים שנבנו בסוף התקופה.
היסטוריה > תקופת הברונזה המאוחרת

בתקופת השלטון המצרי בכנען בתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל, עמד בפסגת התל ארמון גדול, ששרידיו נחשפו בחצר המצודה מתקופה העות'מאנית. יסודותיו היו עשויים אבן, וקירותיו העליונים, הבנויים לבנים, טויחו, לפחות בחלקם, בטיח צבעוני. הממצאים מתקופה זו הם רבים וחשובים, בין השאר נמצאו: שישה שברים של לוחות טין כתובים בכתב יתדות, כנראה חלק מארכיון שהיה במקום. ביניהם, קטע של עלילה מיתולוגית, מילון למונחי עבודת האדמה בשפות האכדית והשומרית; ומילון נוסף, שכלל נוסף על האכדית והשומרית, גם את השפה הכנענית. במילון כתובות מילים ללא קשר תוכני ביניהן, מופיעה בו רשימת נוזלים: שמן, מים ויין, עובדה המצביעה על כך שמילונים אלה שימשו את הפקידים המצרים שישבו בארמון והוציאו מעין "תעודות משלוח" של מזון לארצות שונות, ולכן נזקקו למילון. הממצא החשוב ביותר מן הארמון הוא מכתב שלם על לוח טין, כתוב באכדית, שנשלח מאוגרית, בשנת 1230 לפנה"ס בקירוב. המכתב נשלח מאדם בשם תכוחלינו אל בכיר בממשל המצרי בארץ-ישראל בשם חיא, שניהם דמויות מוכרות היטב בתכתובת הדיפלומטית הבינלאומית מאותה תקופה.
בין הממצאים המצריים שנמצאו באחד הקברים חרב מגל מצרית שקיפלו אותה לפני הקבורה ("וכיתתו חרבותם לאיתים") העתק של חרב זו ניתן לסדאת עם חתימת הסכם השלום כסמל לשלום.[דרוש מקור] בנוסף לכך; טבעת חותם מצרית ודגם של לבנת יסוד, הנושאת את שמו של רעמסס ה-2.
עוד נמצאו במקום בולה נושאת טביעה של נסיך או נסיכה מממלכת החתים - היחידה הידועה עד כה מארץ-ישראל. בולה חיתית זו היא הראשונה מסוגה שנמצאה בארץ ישראל. קוטר הטביעה שבה היה 40 מ"מ, אך יותר ממחציתה נשברה בימי קדם ואבדה.
במרכז הטביעה כתובים שמו של בעל החותם ותוארו בכתב ההירוגליפי החיתי. המרכז מוקף בשלושה מעגלים קונצנטריים מעוטרים, ומספר כה רב של מעגלים נדיר מאוד בטביעות חותם חיתיות, שאינן מלכותיות. על פי הארכאולוג והחיתולוג איתמר זינגר ניתן למצוא את הכיתוב "נסיך" או "נסיכה", ומשמו של בעל החותם השתמר רק חלק מן הסימן הראשון - כנראה "אר-".
היסטוריה > תקופת הברזל

השכבה הראשונה בתל מתקופת הברזל היא כנראה מראשית המאה ה-10 לפנה"ס. מתקופה זו נחשפו בראש התל בורות ממגורה. מפרק זמן מאוחר יותר נחשפו במדרון הצפוני-מערבי של התל שני מבנים מסוג בית ארבעת המרחבים, האופייניים לתקופה זו. הירקון באותה עת היה גבולה הצפוני של ארץ פלשת, ואפק הייתה מעוזם של הפלשתים. בתל נמצאו צלמיות פלשתיות, המוכרות בעיקר מאשדוד והמכונות "אשדודה", שנראה שהייתה המקבילה של האלה אשרה במיתולוגיה הכנענית. ממצא ייחודי נוסף מהתקופה הפלשתית הוא לוח טין שעליו סימני כתב שאינה ניתנת לפיענוח (ייתכן והוא דוגמה לכתבם של הפלשתים ולשפתם, שנותרו עלומים).
היסטוריה > התקופה ההלניסטית - פגאיי

בתקופה ההלניסטית נקרא המקום "פגאיי" – מעיינות, על שם מעיינות ראש העין והיה היישוב המרכזי באזור. השם השתמר בשם הכפר הערבי הסמוך פג'ה. המקום מוזכר גם בפפירוסים של זנון. בתי היישוב הוקמו לאורך רחוב ראשי שכיוונו צפון-דרום. תוכנית היישוב הייתה היפודמית של רחובות שתי וערב. בחפירות התל נחשף קצה מערבי של מצודה מן התקופה ההלניסטית המאוחרת, שאגפה המזרחי נהרס כליל על ידי המצודה העות'מאנית. אפשר שהמצודה הייתה חלק מקו ביצורי אלכסנדר ינאי הנזכר בכתבי יוסף בן מתתיהו; שאותר על ידי הארכאולוג יעקב קפלן לאורך נחל ירקון, מדרומו.
היסטוריה > התקופה הרומית - אנטיפטריס

בתקופה הרומית בארץ ישראל, סביב שנת 9 לפנה"ס, עת הושלמה בניית העיר קיסריה, נבנה במקום מבצר בידי המלך הורדוס.
הורדוס בנה מחדש את אפק המקראית וקרא לה אַנְטִיפַּטְרִיס, על-שם אביו, אנטיפטרוס:
היסטוריה > התקופה העות'מאנית - מצודת פינאר באשי

בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל נבנה המבצר, המכונה לעיתים "מבצר אנטיפטריס" (או "מבצר אנטיפטרוס"). המבצר נבנה בשנים 1571–1574 על ידי סלים השני, ושמו הנכון הוא "מבצר בינאר באשי" (שיבוש ערבי של השם הטורקי "פינאר באשה", שמשמעותו ראש העין). בניית המבצר פגעה קשות בשכבות הקדומות יותר, אך בחלקן ניתן עדיין להבחין.
היסטוריה > המאה העשרים

בשנת 1915 בנתה יחידת הרכבת הצבאית העות'מאנית את תחנת הרכבת "ראס אל-עין" (כיום תחנת הרכבת ראש העין דרום) סמוך למבצר, על תוואי המסילה המזרחית, מסילה צרה ברוחב 105 ס"מ. עם כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים, סללו הבריטים מחדש את המסילה מלוד אל חדרה מזרח ברוחב תקני של 1,435 מילימטר. המבצר הפך למחנה צבא בריטי ובסמוך נבנה ב-1941 מחנה סירקין של חיל האוויר המלכותי.
בשנות ה-20 של המאה ה-20, בעת ששלטונות המנדט הבריטי חיפשו פתרון לאספקת המים לירושלים המתפתחת, עלה הרעיון להביא מים ממעיינות ראש העין, אולם השלטונות בחרו באופציות זולות יותר בדמות מעיינות עין פואר. בתחילת שנות ה-30 נבחנו שתי אפשרויות: הירדן והירקון. הירדן קרוב יותר לירושלים אך נמוך הרבה יותר מנחל הירקון ולשם העלאת המים לגובה נדרשו אמצעים טכנולוגיים מורכבים יחסית, ולכן, החליטו הבריטים להעדיף את חלופת מפעל ירקון-ירושלים. העבודות החלו בשנת 1933. באמצעות משאבות שהוצבו במקורות הירקון הוזרמו מים עד לשער הגיא ומשם באמצעות משאבות נוספות לתוך העיר.
במאי 1948 השתלט הצבא העיראקי על מחנה הצבא במקום, שזה עתה התפנה מהכוחות הבריטים שעזבו את הארץ. ב-30 במאי 1948 כבשו כוחות אצ"ל את ראש העין, אם כי לא עמדו בפני התקפות הנגד של לוחמי חסן סלאמה, שנעזרו בצבא העיראקי שחל להגיע לאזור ונהדפו באבידות כבדות. שישה חיילי אצ"ל נפלו בקרב זה. האזור נכבש שוב מבצע בתק בלילה שבין ה-11 ביולי ל-12 ביולי 1948. לאחר שגדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני כבש את מגדל אפק פינו העיראקים את ראש העין ללא קרב, לאחר שפיזרו מוקשים והניחו מטעני נפץ במכוני השאיבה של קו המים. הכוחות מנועו את הפעלת המטענים במכוני השאיבה ופינו את המוקשים. בכניסה לפארק אפק ניצבת אנדרטה ל-36 הלוחמים שנפלו בכל קרבות ראש העין ומגדל צדק במהלך מלחמת העצמאות.
לאחר הקמת המדינה האזור סופח לפתח תקווה וכבר בשנת 1951 הוצע להקים במקום פארק עירוני סביב המבצר ומקורות הירקון בשטח של 750 דונם. במקביל החל תכנון פרויקט מפעל ירקון-נגב. התוכנית להקמת הפארק לא יצאה לפועל והמקום היה מוזנח במשך שנים רבות. אבנים מהמבצר, שנשמר שלם עד שנות ה-50, נלקחו לשימוש משני וחלק מקירותיו קרסו. הקמת הפארק החלה לבסוף בשנת 1971 על ידי עיריית פתח תקווה ורשות הגנים הלאומיים. במקביל החלה החפירה הארכאולוגית במקום. בשנת 1975 נמצא בארמון המושל המצרי ממצא נדיר, מילון תלת לשוני בשומרית, אכדית וכנענית הכתוב בכתב יתדות. ב-2019 נמצא ממצא נדיר בתיאטרון הרומי העתיק שבאתר: "מדרגות כארון" ששימשו כמעבר תת-קרקעי צר לשחקני התיאטרון.
נזיד עדשים (ביטוי)

עשו מוכר ליעקב את בכורתו תמורת נזיד עדשים (ציור מעשה ידי יאן ויקטורס, 1653)
נזיד עדשים הוא ביטוי המתאר ויתור על דבר רב-ערך בתמורה לתגמול מיידי וחסר חשיבות יחסית. הביטוי שואב את משמעותו מהסיפור המקראי על יעקב ועשו, שבו עשו מוכר בכורתו תמורת נזיד עדשים שמציע לו יעקב (בראשית כה, כט–לד). הביטוי משמש בהקשרים שונים לתיאור בחירות פזיזות או קצרות רואי, שבהן אדם מוותר על ערך ארוך טווח לטובת רווח מידי וזניח.
מקור הביטוי

בסיפור המקראי, יעקב מציע לעשו, אחיו הבכור, תבשיל עדשים בתמורה לזכות הבכורה, המעניקה יתרון משמעותי בירושת האב. עשו, ששב מהשדה עייף ורעב, מסכים להצעה ובכך מאבד את זכויותיו כבכור לטובת אחיו הצעיר. המילה "mess" במקור האנגלי של הביטוי מציינת מנת אוכל או תבשיל, ובמקרה זה מתייחסת לנזיד העדשים שקיבל עשו בתמורה לבכורתו. כך, הביטוי "מכר בנזיד עדשים" מרמז על עסקה שבה אדם מוותר על דבר יקר ערך עבור תמורה שולית וזמנית.
שימושים ופרשנויות

ביטוי זה נפוץ בשפות רבות ומשמש לתיאור ויתורים קצרי רואי. במהלך השנים, נעשה שימוש בביטוי זה בהקשרים ספרותיים, פוליטיים וכלכליים, ולעיתים הוא מופיע באופן אירוני או ביקורתי. כך למשל, הפילוסוף קרל מרקס השתמש במושג לתאר את מצבם של עובדים הנאלצים למכור את כוח עבודתם בתמורה לשכר מחיה מינימלי, תוך ויתור על חירותם הכלכלית.
הערות שוליים

↑  רונית גדיש ותמר כץ, מתגלגלים עם המילים, האקדמיה ללשון העברית, 2011, עמ' 80.
↑  See Old Testament figures in art, by Chiara de Capoa, ed. by Stefano Zuffi, tr. by Thomas Michael Hartmann (Los Angeles : Getty Museum, 2003), pp. 111–112.
↑  Das Kapital, Volume One, Part III, Chapter "The Working Day".
אלדד פריבס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בפברואר 1980 (בן 45) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלדד פריבס (נולד ב-20 בפברואר 1980) הוא מדבב ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

פריבס למד בנעוריו בתיכון לאומנויות "תלמה ילין" שבגבעתיים, במגמת תיאטרון, בשנים 1995–1998 וסיים בגרות מלאה. בשנת 2002 החל ללמוד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, זכה לתואר בוגר הסטודיו בשנת 2005. זוכה קרן שרת לשנים 2003, 2004. בתחילת הקריירה שלו היה גם קריין בטלוויזיה, וברדיו.
כמו כן, הופיע פריבס כליצן לצד להקת "לצידיי" בסנט פטרבורג, רוסיה.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

בשנת 2005 קיבל פריבס את תפקידו הראשון והמשמעותי בטלוויזיה, כאשר שיחק בטלנובלה "פיק אפ" בבימויו של עופר וויצמן, ששודרה בערוץ 10, שם גילם את דמותו של "רז סגל", לצדם של בר רפאלי, מקס אולארצ'יק ואחרים. בשנת 2008 שיחק בעונה הראשונה של "תיכון השיר שלנו" בתפקיד דרור קלצ'ניקוב. באותה שנה שיחק בסרטו של רני מגר "כל הזמן שבעולם" וגילם את דמותו של "בועז" בסרט הדרמה "שבע דקות בגן עדן", בבימויו של עמרי גבעון, הסרט זכה בפסטיבל חיפה. במהלך השנים 2009–2010 שיחק בסדרת הדרמה "גירושים נפלאים", ששודרה ב-Yes ובסדרה "האי" בתפקיד פול. בשנת 2010 עשה את תפקידו בסדרה "מגדלים באוויר", ששודרה ערוץ 10, בבימויו של ניר ברגמן ובסדרה "מתלהבת" בתור בן זוגה של מיה דגן. במהלך השנים 2010–2011 השתתף בסדרת הילדים "המועדון של יובל המבולבל", בכיכובו של יובל שם-טוב, ששודרה בערוץ הופ!.
בשנים 2010–2013 גילם פריבס את דמותו של "יוסי", בסדרה הקומית "המשרד". בשנת 2011 שיחק פריבס בסרט הדוקומנטרי "אף אדום" שאותו גם יצר וביים. המספר על בחור תל אביבי, שמתחפש לליצן ויוצא להפיג את העצב בשדרות, הבחור מכיר נער אתיופי ומנסה להפוך אותו לאמן תיאטרון רחוב. הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב. בשנת 2012 לקח חלק בקומדיית המצבים "כאן גרים בכיף", שם גילם את הבוס של ענת ובסדרה "יום האם". בשנת 2013 שיחק בתפקיד דרור, חבר של שני בסדרה "חברות" של ערוץ 10.
בשנת 2013 לוהק לשחק בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "הבורר", בה גילם את דמותו של אביחי.
בשנת 2016 שיחק בעונה השנייה של סדרת המתח "בני ערובה".
בשנת 2017 החל לשחק בסדרת הילדים והנוער "כדברא", את דמותו של וולנו, יצור על-טבעי חזק המכונה "גרומל". בנוסף השתתף באותה שנה בתפקיד אורח בסדרה "נופלות על הרגליים".
בשנת 2020 החל לשחק בסדרת הנוער "פלמ"ח" את דמותו של מקס, חייל בצבא הבריטי.
קריירה > קריירת דיבוב

לאורך השנים, דיבב פריבס בסדרות, וסרטי אנימציה רבים, בחלקם בתפקידים אורחים, ובחלקם בתפקיד ראשי.
קריירה > קריירת דיבוב > בעשור הראשון של המאה ה-21

ב-2005 דיבב את המלך טינג בסרט "טום וג'רי". בשנת 2006 דיבב את וקטור פריים בסדרת האנימציה "רובוטריקים סייברטרון". ב-2007 דיבב את "אייהו" בסדרה "שאולין ווזאנג", ואת "בובובו-בו בו-בובו" בסדרה "בובובו-בו בו-בובו". כמו כן, השתתף בסדרה "ג'וניפר לי", בה דיבב מספר דמויות. במהלך אותה שנה, דיבב את "מקס" ודמויות נוספות בסרט הזר "יצאת כריש". כמו כן, דיבב בתפקיד ראשי בסדרה "ויוטיפול ג'ו". בהמשך דיבב בסרט האנימציה "רובוטריקים", בו דיבב דמויות שונות בהן: "גרימלוק", "אולטרה" "מגנוס", "טירוף", "סלאג'" ועוד.
בין השנים 2004–2008 דיבב פריבס בסדרת האנימציה "בובספוג מכנסמרובע", בה דיבב את "לארי הסרטן", "ההולנדי המעופף", "מאסטר אודון" ו"פאצ'י הפיראט". ב-2008 דיבב את דמותו של "דייוויד פאוול" בסדרת האנימציה "קפטן פלמינגו", את "מר וויספינג", ו"סניור נס" בסרט של "בראץ", את "זידג'ל" בסדרת ההנפשה "שלוש, שתיים, אחת – פינגווינים!" ואת "אנריקה" בסדרה לפעוטות "אנריקה הולך לאכול".
קריירה > קריירת דיבוב > בעשור השני של המאה ה-21

ב-2011 דיבב בסדרת האנימציה של ערוץ הילדים "הדלתונים" בתפקיד "ג'ק דלתון". כמו כן, דיבב בסדרה "המפלצות שלי" ששודרה אף היא בערוץ הילדים, בה גילם פריבס את "האגיס". באותה שנה דיבב את "קוברה" בסדרה "סלאש". בהמשך גילם את "חיה", "סוויטאמס" ו"איש החדשות" בסרט "החבובות", וכן דיבב בסרט האנימציה הקצר של "צעצוע של סיפור", בו תרם את קולו למספר דמויות, בהן: "מיני זורג", "בובת מערכת העצבים", "קואלה-קופטר" ו"איש הקונדור".
בשנת 2012 תרם פריבס את קולו לסרטים ולסדרות האנימציה "כוח מילולית", "רחוב סומסום", "טאטונקה", "סיידקיק". "בן 10", "אלופי הטאי צ'י", "באטל פורס" 5, "פיש וצ'יפס", "אגדות אלף לילה ולילה", "רגולר שואו" ו"טרה דאנקן". באותה שנה תרם את קולו לסרט האנימציה "בן 10 - חייזר תחת התקפה" בתפקיד דוקטור אנימו, דיבב את אלפא בסרט מסדרת סרטי "בן 10" ודיבב בסרט של "צוות הג'ונגל" בתפקיד בוב, מיגל ופרד. כמו כן, דיבב את "מר טרנר", "יוג'יי מגנייט ג'וניור" ו"פוף" בסרט "קסם של הורים – הסרט: טימי טרנר, תתבגר!" ששודר בניקלודיאון, ודיבב את אנטריי בסדרת האנימציה של ערוץ זום, "האי המוטרף". בין השנים 2012–2013 דיבב בתפקיד ראשי את גארפילד, בסדרה "גארפילד שואו". כמו כן, גילם את דמותו של "גנרל" בסדרת האנימציה "לוני טונס".
ב-2013 דיבב בסרטים ובסדרות, "באטמן: הנועזים והאמיצים", "בייבלייד - עידן המתכת", "ג'נרטור רקס", "סקרדי הסנאי", "צוות גיבורי העל", "גרוב היי", "ניקו", "סקובי דו מסתורין בע"מ", "טורבו", "נינה פאטלו", "הממלכה הסודית" ו"לגו מלחמת הכוכבים: סיפורי יודה". כמו כן, דיבב את "סקאולר" ב"ללכת בין דינוזאורים", את "בארי" ב"להציל נסיכה", ואת "דרק ופרנקלין" ב"אוטו טוב". בשנת 2014 תרם פריבס את קולו לסדרות ולסרטי האנימציה "ג'וני טסט", "מונסונו", "האגדה של קורה", "קאיג'ודו", "הנרי הנורא", "סרט לגו", "ריו 2", "פיניאס ופרב - המשימה מארוול, "הסיפור של באטמן", "מר פיבודי ושרמן" ו"הדרקון הראשון שלי 2". באותה שנה דיבב את אנימל, סוויטאמס בסרט "החבובות - מבוקשות", ואת "סקלטור" ב"הי-מן ושליטי היקום", וכן גילם את אותה דמות בסדרה "שי-רה נסיכת הכוח". כמו כן, גילם את לאקי בסרט "שודדי הפיצוחים", ודמויות שונות בסרט "רובוטריקים פריים: עלייתם של הטורפניקים".
כמו כן, דיבב בסרטים ובסדרות "רגולר שואו", "מועדון ווינX", "טרזן", "קסם של הורים", "העולם המופלא של גאמבול", "ספיידרמן - איש העכביש" של ערוץ דיסני, "המומינים", "סנג'אי וקרייג","צוות ג'ונגל - כוח ההצלה", "דני שובבני וגנאשר, "אחים וחיות אחרות", "הצילו! כיווצתי את המורה" ו"מיקי ומכוניות המירוץ".
בשנת 2019 דיבב את דמותו של גארי החזיר בסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2".
קריירה > קריירה בתיאטרון

פריבס שיחק במספר מחזות, בהם: הצגת היחיד "זה לא רציני", "אני פה בגלל אשתי" ו"איפיגניה באאוליס", שהוצג בתיאטרון באר שבע.
בשנת 2014 החל לשחק במחזה "מסע הדוד מקס", המוצג בתיאטרון חיפה. המחזה הוא עיבוד של רן בכור ועדו קרן לספרו של חנוך לוין.
הערות שוליים

↑  מאסטר אודון, באתר "Behind The Voice Actors" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011196884205171  VIAF: 3267165396158921520003   WorldCat (עם VIAF): 3267165396158921520003