stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייק סטרן
פרסים והוקרות

מועמדויות לפרס הגראמי לאלבום הג'אז העכשווי הטוב ביותר:
Is What It Is (1995), Between the Lines (1997), Voices (2002), Who Let the Cats Out? (2007), Lifecycle (2009), Big Neighborhood (2010).
75 Jazz Guitarist of the Year, Guitar Player (1993)
גיטריסט הג'אז הטוב ביותר, פרס אורוויל וו. גיבסון (1997)
דיסקוגרפיה

Neesh (Trio, 1983)
Upside Downside (Atlantic, 1986)
Time in Place (Atlantic, 1988)
Jigsaw (Atlantic, 1989)
Odds or Evens (Atlantic, 1991)
Standards (and Other Songs) (Atlantic, 1992)
Is What It Is (Atlantic, 1994)
Between the Lines (Atlantic, 1996)
Give and Take (Atlantic, 1997)
Play (Atlantic, 1999)
Voices (Atlantic, 2001)
These Times (ESC, 2004)
Who Let the Cats Out? (Heads Up, 2006)
Big Neighborhood (Heads Up, 2009)
All Over the Place (Heads Up, 2012)
Eclectic (Heads Up, 2014) with Eric Johnson
Trip (Heads Up, 2017)
Eleven (Concord Jazz, 2019) with Jeff Lorber Fusion
הערות שוליים

↑  Bart Barne, PHILIP M. STERN, 66, DIES, Washington Post, ‏2 ביוני 1992
↑  Mike Stern | Biography & History, AllMusic (באנגלית)
↑  Ted Panken, In conversation with Mike Stern, www.jazz.com
↑  Bill Milkowski, Jaco: The Extraordinary and Tragic Life of Jaco Pastorius, Hal Leonard Corporation, 2005, ISBN 978-0-87930-859-9. (באנגלית)
↑  Mike Stern pulls out of Malta Jazz Festival, Times of Malta (באנגלית בריטית)
↑  A. L. H. Media, Mike Stern: Burn with Stern! Presented by TAGA Publishing, TAGA Publishing (באנגלית אמריקאית)
↑  יוסי חרסונסקי  ויהודית זילברשטיין, נפתח פסטיבל הג'אז באילת, באתר nrg
↑  DownBeat | Digital Edition | February 2009, www.downbeat.com
↑  Mike Stern | Album Discography, AllMusic (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319512705171  BIBSYS: 2035916  BnF: cb13934520q (data)  CiNii: DA16222511  GND: 12044688X  ISNI: 0000 0001 2135 1377  LCCN: n84040523  MusicBrainz: 38e82a3d-4e11-4e0b-92d5-6b3a3f93f276  NKC: js20061020027  NTA: 107919184  RERO: 02-A003863660  SUDOC: 149379722  VIAF: 295810293   WorldCat (עם VIAF): 295810293
ורד כהן

ורד כהן (נולדה ב-23 במאי 1988) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הקשרית אמצע במ.כ רמת השרון מליגת העל בכדורגל נשים ובנבחרת ישראל. במהלך הקריירה שלה כשחקנית זכתה ב-8 אליפויות וב-13 גביעי המדינה.
קריירה מקצועית

כהן החלה להתאמן בגיל 12.5 בקבוצת מכבי תל אביב מליגת הנשים והייתה חלק מסגל הקבוצה עד התפרקותה ב-2002.
משנת 2003 שיחקה במכבי חולון עד שנת 2014, וזכתה איתה ב-9 גביעי המדינה ו-6 אליפויות.
ב-2014 עברה לשתי עונות במ.ס. קריית גת וזכתה בגביע המדינה כשבעונת 2015/2016 הבקיעה 18 שערים והייתה מלכת השערים בקבוצתה.
ב-2016 הצטרפה לשורות אס"א תל אביב וזכתה בגביע המדינה.
באמצע עונת 2017/2018 עברה עד סוף העונה למ.כ רמת השרון וזכתה בגביע המדינה.
בעונת 2018/2019 חזרה לשורותיה של אס"א תל אביב וזכתה בדאבל, באותה עונה כבשה 11 שערים והייתה מלכת השערים בקבוצתה.
בעונת 2019/2020 עברה לקבוצת מ.כ רמת השרון וזכתה איתה באליפות.
בנבחרת

עוד לפני גיל 17 ובמהלך השנים 2004–2006 שיחקה במסגרת נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19 בשלושה קמפיינים של מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19. במסגרת זו שיחקה 11 משחקים והבקיעה 4 שערים. בשנים 2005–2008 שיחקה בנבחרת הבוגרת כשמשחק הבכורה שלה היה מול נבחרת מולדובה בנובמבר 2005. בשנת 2019 זומנה שוב לסגל הנבחרת. נכון לשנת 2020 רשמה 12 הופעות והבקיעה 3 שערים.
ב-20 באוגוסט 2019 הבקיעה את השער היחיד של הנבחרת במשחק הידידות מול קבוצת צ'לסי האנגלית מהסופר ליג לנשים, כשבמשחק נכחו 8,534 צופים ובכך נשבר שיא הצופים למשחק כדורגל נשים בישראל.
תארים > מכבי חולון

אליפות המדינה: (6) - 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009
גביע המדינה: (9) - 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2012/2013
תארים > מ.ס. קריית גת

גביע המדינה: (1) - 2015/2016
תארים > אס"א תל אביב

אליפות המדינה: (1) -2018/2019
גביע המדינה: (2) -2016/2017, 2018/2019
תארים > מ.כ רמת השרון

אליפות המדינה: (1) -2019/2020
גביע המדינה: (1) - 2017/2018
הערות שוליים

↑  לצערנו, בעונת 2002/3 לא צפויה להיפתח קבוצת הנשים של מועדון מכבי תל אביב מכבי תל אביב - האתר הרשמי - ארכיון
↑  לירן ביטון, נבחרת ישראל וצ'לסי שברו את שיא הצופים למשחק נשים בארץ, באתר ynet, 20 באוגוסט 2019
↑  ‏נבחרת הנשים הפסידה 3:1 לצ'לסי. בורשטיין: "הכנה טובה", באתר ספורט1, 20 באוגוסט 2019
↑  צפו: צ'לסי גברה 1:3 על נבחרת ישראל לנשים, באתר ערוץ הספורט, 20 באוגוסט 2019
אייל שחר (ספורטאי)

| --- | --- |

 לידה:  נען
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  רכיבה על סוסים פראלימפית 
 מאמן:  יואב לויטה
 
אייל שחר הוא ספורטאי פאראלימפי ברכיבת סוסים.
ביוגרפיה

שחר נולד בקיבוץ נען ובנעוריו עסק באמנויות לחימה וברכיבה על סוסים. במהלך שירותו הצבאי, ב-1991 נפצע בקרב יריות בחאן יונס ונפגע קשה בראשו באופן שהביא לשיתוק פלג גופו השמאלי. כחצי שנה היה מחוסר הכרה ולאחר מכן עבר תקופת שיקום ממושכת בבית לוינשטיין. בשנת 1994 חזר באופן פעיל לרכיבה על סוסים במסגרת חווה טיפולית לנכים בדרגת נכות קשה.
במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) התחרה בשתי תחרויות וסיים במקומות ה-18 וה-22.
במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) התחרה בשתי תחרויות יחיד וסיים במקומות ה-16 וה-18 והתחרה ברכיבה קבוצתית (עם עומר בן-דור ואיתי צוק) וסיים במקום ה-10 והאחרון.
שחר מתחרה ברכיבה על סוסים גם כנגד רוכבים בריאים והשתתף באליפות אירופה בפורטוגל, באליפות הולנד הפתוחה ובאליפויות העולם בבלגיה ובדנמרק.
קופטאן חלבי

ערך זה עוסק בהיי טק. אם התכוונתם לקופטאן, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בן 55 בערך) דלית אל-כרמל
 
קופטאן חלבי (בערבית: قفطان حلبي, בתעתיק מדויק: קפטאן חלבי; נולד ב-1970) הוא איש ציבור, פעיל חברתי, ויזם היי-טק, דרוזי-ישראלי, איש דלית אל-כרמל. מייסד ויו"ר המכון הדרוזי הראשון ליזמות, חדשנות והעצמה כלכלית ה-DTEC ומייסד ויו"ר העמותה לקידום מעמד החייל הדרוזי המשוחרר. תומך במודרניזציה של החברה הדרוזית בישראל ובחיזוק הקשר בין העדה הדרוזית לעם היהודי ולמדינת ישראל.
קופטאן קיבל את אות הנשיא ממר הרצוג על העשיה שלו למען חיילי העדה, ובזכות ההסברה שלו למען ישראל בעולם, חלבי בעל תואר ראשון בחינוך ותואר שני במנהל עסקים,
קורות חיים

קופטאן חלבי נולד ב-1970 בדלית אל-כרמל. קיבל חינוך דרוזי, וסיים את לימודיו בבית ספר תיכון ע"ש סבו קופטאן חלבי, שהיה ראש מועצת דלית אל כרמל בשנים 1951–1970. לאחר שרות צבאי מלא במשמר הגבול 1994 עבד כראש מטה שר הפנים למגזר הערבי, כיועץ לשר הנגב והגליל שמעון פרס וכיועץ במשרד ראש הממשלה אהוד אולמרט. לאחר מספר שנים כרכז תחום המגזר הערבי למנכ"ל קופת חולים מכבי וקופת חולים לאומית החל קופטאן לעסוק בפעילות ציבורית וחברתית למען צעירי העדה הדרוזית.
בשנת 2009 ייסד חלבי את העמותה לקידום מעמד החייל הדרוזי המשוחרר יחד עם בכירים מהעדה על מנת לתמוך בצעירי העדה המשתחררים משרותם בשירותי הביטחון השונים ולעזור להם במעבר לאזרחות. בשם העמותה פתח חלבי זירות עבודה חדשות לצעירי וצעירות העדה בתחומים שלא היו פתוחים עד אז לדרוזים כלל. במקביל, החל להקים ולעמוד בראש משלחות של דרוזים משוחררי כוחות הביטחון שהגיעו לכל[דרוש מקור] קצות תבל עם מסר שמדינת ישראל איננה מדינת אפרטהייד ולהילחם נגד תנועת החרם BDS.
ב-2015 בעצתו ותמיכתו המעשית של השר לשעבר פרופ' משה ארנס התחיל חלבי במהלך של הקמת מכון דרוזי ראשון ליזמות, חדשנות והעצמה כלכלית דרוזטק על מנת לייצר גב חינוכי ומקומות עבודה לצעירי וצעירות העדה בתחום הרווחי במדינת הסארט-אפ.
ב-2017 בעזרת השר אלי כהן קיבלה העמותה פיסת קרקע ממינהל מקרקעי ישראל בפסגה המערבית של הר הכרמל וביולי 2020 הונח, בתמיכת ממשלת ישראל, הטכניון וקרן היסוד אבן הפינה למכון, למרות כל בעיות הקורונה ונפילת הממשלות. במקביל נפתחה הכיתה הראשונה של הדרוזטק בטכניון בתמיכתה של חברת סיסקו העולמית.
במשך השנים זכה חלבי לאותות הוקרה מקהילות יהודיות ברחבי העולם והוא מוזמן לייעץ ולעזור בכנסים ובפגישות של תומכי ישראל מכל הדתות.
חלבי, בעל תואר ראשון בחינוך וחברה ותואר שני במנהל עסקים מתגורר בדלית אל-כרמל נשוי ואב לשני בנים אשר שירתו בצה"ל.
הערות שוליים

↑  חטיבת ביניים על שם קופטאן חלבי ביישום פייסבוק
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קופטאן חלבי".
אהד פישוף

| --- | --- |

אהד פישוף
 לידה:  20 בדצמבר 1970 (בן 54) ירושלים
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון טריניטי לאבאן למוזיקה ומחול  התיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית' 
 תחום יצירה:  מוזיקה, שירה, מחול, וידאו ארט
 זרם באמנות:  פוסט-פאנק, פופ פאנק, פופ ארט
 פרסים והוקרה:  פרס משרד החינוך והתרבות 
 
נושאי המגבעת מופיעים במועדון אמדיאוס בירושלים, 1986; משמאל: ישי אדר, אלון כהן, אהד פישוף
אהד פִישוֹף (נולד ב-20 בדצמבר 1970 בירושלים) הוא מוזיקאי, פזמונאי, רקדן ואמן ישראלי היוצר במגוון תחומים רחב הכולל סאונד, מחול, וידאו, פרפורמנס וכתיבה. פישוף היה שותף בהרכב "בני המה", והיה סולן, קלידן וגיטריסט להקת "נושאי המגבעת". כמו כן, פישוף חבר בהרכב "הפה והטלפיים". היה מבקר מוזיקה בעיתונים "כל העיר", "העיר" ו"תל אביב". מלמד אמנות במדרשה לאמנות של מכללה האקדמית בית ברל ובבצלאל, ובנוסף הוא מורה לגאגא.
דיסקוגרפיה > עם נושאי המגבעת

נושאי המגבעת (הקסטה) (1988) - קלטת בהוצאת האוזן השלישית.
מי רצח את אגנתה פאלסקוג (1991) - הד ארצי.
נושאי המגבעת (1996) - פוך.
"רוכסן" (1986) - סינגל קלטת בהוצאת האוזן השלישית.
"אני טקסט פוליטי" (1989) - מקסי סינגל.
"הבא בתור הוא סוס" (1991) - הד ארצי.
דיסקוגרפיה > עם הפה והטלפיים

בין הים והביצות (1989)
הפה והטלפיים בחלל (1995)
ירושלים (2001)
קליגרו (2007)
תחת (2013)
קו המשווה (2019)
דיסקוגרפיה > עם בני המה

בני המה (דצמבר 2011) - אנובה Anova
הערות שוליים

↑  יורם בר, צעירים מדי לרוקנ'רול, כל העיר 12 ביוני 1987
↑  יורם בר, מגיעים נושאי-המגבעת - מרתון רוק בחאן, 27.10, כל העיר 31 באוקטובר 1986
↑  שחר בן ברק, לא מורידים את המגבעת, מעריב, 28 בנובמבר 1990
↑  עמית שהם, אנגטה פלסקוג חיה ומתה בהד ארצי, חדשות, 27 ביוני 1991
↑  ליה פן, הכוכב הזה נגמר בעוד שנייה - 20 שנה לאלבום הראשון והאחרון של "נושאי המגבעת", באתר הארץ, 1 ביולי 2011
↑  עמית שהם, הלהקה שאני רוצה לאהוב, היא גם זו שאני רוצה להרוג, חדשות, 24 במרץ 1992
↑  ייואב בירנברג, הבא בתור הוא כלום, חדשות, 4 בדצמבר 1991
יורם בר, סוף טראגי של מערבון ערבי, כל העיר 20 במרץ 1992
↑  יואב בירנברג, מעלה מעלה, השילוח התחיל, חדשות, 28 בנובמבר 1991
↑  אהד פישוף, אסף גברון, רם אוריון, הקוד של הפה והטלפיים: חשיפה, באתר ynet, 19 בדצמבר 2001.
1 2  מיה סלע, "נושאי המגבעת" כפסקול של ספר, באתר הארץ, 7 במרץ 2010
↑  רוני דורי, אתמול היה טוב, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2008
↑  ארז שוייצר, אוהד מי יודע, באתר הארץ, 17 במרץ 2005
↑  עדי עוז, עכבר העיר, הגבול בין קיטש לאמנות גבוהה, באתר הארץ, 19 במאי 2008
↑  אורי זר אביב, אהד פישוף וישי אדר מוציאים אלבום, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2011
↑  בן שלו, אהד פישוף כן חברה, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2008
↑  חמדה רוזנבאום, עכבר העיר, רב הנסתר על הגלוי, באתר הארץ, 14 באפריל 2008
↑  עכבר העיר, אהד פישוף - הופעה, באתר הארץ, 3 בינואר 2009(הקישור אינו פעיל, 10 בספטמבר 2023)
עינב שיף‏, אלבום חדש לאוהד פישוף, באתר וואלה, 2 בינואר 2009
↑  אלעד סמורזיק, זה שפחות מהראש, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2011
↑   עכבר העיר, "החדר השרוף", באתר הארץ(הקישור אינו פעיל, 10 בספטמבר 2023)
↑  הוכרזו הזוכים בפרס שרת התרבות והספורט בתחומי האמנות הפלסטית לשנת 2015, ‏1 בינואר 2016
↑  פסטיבל אודיואקטיב 2017, באתר הארץ(הקישור אינו פעיל, 10 בספטמבר 2023)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5118 0129  LCCN: no2008079580  MusicBrainz: a1707d80-eec8-471f-8d4d-93e5b41fa26b  VIAF: 31808441   WorldCat (עם VIAF): 31808441
הפיגוע בכביש 398

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  25 בפברואר 2002
 מקום:  כביש 398
 מטרה:  אזרחים
 קואורדינטות:  31°39′22″N 35°14′47″E﻿ / ﻿31.656172°N 35.246359°E﻿ / 31.656172; 35.246359
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובים
 הרוגים:  2
 פצועים:  1
 מבצע:   גדודי חללי אל-אקצא
 מספר מפגעים:  חוליית מחבלים
 מניע:  טרור אסלאמי לאומני
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) כביש 398(למפת הרי ירושלים רגילה) כביש 398(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 398(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 398
 
הפיגוע בכביש 398 הוא פיגוע ירי ורצח, שאירע בכביש 398 המחבר בין היישובים נוקדים ותקוע, ביום י"ג באדר ה'תשס"ב, 25 בפברואר 2002. בפיגוע נרצחו בידי חוליית מחבלים פלסטינים שני ישראלים, אהרן גורוב ואברהם פיש, תושבי היישוב הסמוך נוקדים בגוש עציון, וכן נפצעה בתו של אברהם באורח בינוני.
הרקע לפיגוע

הפיגוע בכביש 398 אירע מספר ימים לפני חודש מרץ 2002 בו ספגה מדינת ישראל את מספר האבדות הגבוה ביותר מבין כל חודשי האינתיפאדה השנייה: ביהודה ושומרון נרצחו למעלה מ־30 חיילים ואזרחים ישראלים, ובתחומי הקו הירוק נערכו 11 פיגועי התאבדות, שבהם נרצחו 81 ישראלים נוספים (לשם השוואה, בכל שלוש שנותיה של האינתיפאדה הראשונה נהרגו 90 ישראלים). כמעט לא חלף יום בחודש זה ללא פיגוע קטלני, ובסך הכל נרצחו 105 אזרחים ישראלים ונהרגו 26 חיילים ישראלים בחודש זה.
שיאם של הפיגועים היה הפיגוע במלון פארק – פיגוע התאבדות שנערך במלון פארק בנתניה בעיצומו של ליל הסדר (ב־27 במרץ 2002), כחודש לאחר הפיגוע בכביש 398, בעקבותיו יצאה מדינת ישראל למבצע חומת מגן. יש המכנים את חודש מרץ 2002 בכינוי "מרץ השחור".
הפיגוע

ביום י"ג באדר ה'תשס"ב, יום תענית אסתר, 25 בפברואר 2002, בשעות אחר הצהרים, הצטיידו ארבעת חברי חוליה פלסטינים, חברי ארגוני הטרור תנזים וגדודי חללי אל-אקצא, ברובים והתמקמו לצד כביש 398, בין עצי זית, מאחורי גדר נמוכה במרחק של 80 מטרים מערבית לכביש המוביל לנוקדים וסמוך לכפר זעתרה, כ-500 מטרים לאחר מחסום נוקדים, וארבו לרכב יהודי.
בשעה 16:05 לערך עבר במקום רכב ישראלי בו נסעו אהרן גורוב, בן 45, מלחין מחונן ובעל שם עולמי, ד"ר אברהם פיש, בן 64, מדען, בתו תמרה פיש־ליפשיץ, אחות בבית החולים הדסה הר הצופים, שהייתה באותה עת בחודש התשיעי להריונה, וכן בתה בת החמש. כולם תושבי היישוב נוקדים אשר נסעו לביתם לקראת חג הפורים.
כאשר עבר הרכב היהודי בכביש פתחו לעברו חברי החוליה הפלסטינית באש כבדה וירו עשרות כדורים. כתוצאה מן הירי נהרג במקום אהרן גורוב. אברהם פיש נפצע באורח אנוש, הוטס לאחר מכן לבית החולים במסוק אולם מותו נקבע לאחר מספר שעות. תמרה פיש־ליפשיץ נפצעה באורח בינוני. בתה שישבה לידה, וכן עוברה, ניצלו באורח נס. התינוק יולד בניתוח קיסרי כשעה וחצי לאחר הפיגוע. במקביל ירו חברי החוליה לעבר כניסה למחנה צה"ל סמוך. לאחר רגעים מספר ברחו מן המקום.
לאחר ביצוע הרצח נותר הרכב עומד בעוד פיש־ליפשיץ פצועה וללא יכולת להזעיק עזרה. לפי תיאורה, רק לאחר כעשר דקות עבר במקום רכב יהודי. הפצועים פונו לבית החולים הדסה עין כרם.
הפיגוע > חוליית המחבלים

בין השנים 2000–2002 חוללו חברי חוליית המחבלים שביצעה את הפיגוע, אנשי ארגוני הטרור תנזים וגדודי חללי אל-אקצא, פיגועים רבים בהם נרצחו בסך הכל תריסר בני אדם. תשעה יהודים – שוטר מג"ב מקס חזן, סגן דוד חן כהן, סמל שלמה אדישנה, סמל דני דראי, סגן אלוף יהודה אדרי, ד"ר אבי בועז, אברהם פיש, אהרן גורוב ודבורה פרידמן, וכן שלושה פלסטינים אשר נחשדו בידי חברי החוליה כמשתפי פעולה. בפיגועים אלה נפצעו רבים.
בשנת 2003 נידון אחד מחברי החוליה, ריאד דחלאללה אחמד אלעמור, לאחד עשר מאסרי עולם. מחבל נוסף, עלי מוחמד עלי אל עביאת, איש המשטרה הפלסטינית, נידון לשני מאסרי עולם. מחבל נוסף, אבראהים אבו איאד, נמלט מישראל בהסדר שגובש בזמן מבצע חומת מגן.
לאחר הפיגוע

שני הנרצחים, אהרן גורוב ואברהם פיש, הובאו למנוחות במהלך חג הפורים בבית העלמין בכפר עציון.
לאחר הפיגוע הוקמו חורשה וכן שלט זיכרון לאברהם פיש ביישובו נוקדים. כמו כן הוקמה לזכר שני הנרצחים אנדרטה במקום הפיגוע. כן הוקמה עמותה, "שירת אהרון", לזכר אהרן גורוב, במטרה לשמר את זכרו ומורשתו, לקדום אומנים עולים מרוסיה ועוד.
בשנת 2015, במהלך קמפיין הבחירות לכנסת ה-20, השתתפה ניצולת הפיגוע תמרה פיש־פוזדייב בסרטון קמפיין של מפלגת ישראל ביתנו, תוך שהיא קוראת לקידום חוק עונש מוות למחבלים.
לאחר הפיגוע > אחריות הרשות הפלסטינית לפיגוע

ארגון הטרור גדודי חללי אל-אקצא, הזרוע הצבאית של הפת"ח, נטל את האחריות לביצוע הפיגוע.
בשלהי שנת 2002 עתרה ניצולת הפיגוע תמרה פיש־ליפשיץ לבג"ץ, באמצעות עורכת הדין ניצנה דרשן־לייטנר, בדרישה להורות למדינה לדרוש להסגיר מחבלים אשר היו מעורבים בביצוע הפיגוע, וגורשו מהארץ לאירופה במהלך מבצע חומת מגן. בג"ץ, בהרכב שהוביל נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, דחה את העתירה.
בשנת 2019 קבע שופט בית המשפט המחוזי בירושלים, משה דרורי, כי הרשות הפלסטינית אשר הפעילה את ארגון הטרור תנזים, אחראית לפיגוע, ומשכך יש להשית על הרשות חובת פיצויים גבוהים למשפחות הקורבנות.
הערות שוליים

↑  דקל שחרור, "הלך לנו מלחין ענק", באתר ynet, 28 בפברואר 2002
↑  שלמה צזנה ורבקה פרייליך, הדרמה בבית החולים הדסה, באתר nrg‏, 26 בפברואר 2021
↑  אפרת וייס, "נכנס לי כדור בבטן, מי שהציל אותי זו התינוקת שלי", באתר ynet, 26 בפברואר 2002
↑  תמרה ליפשיץ: בתי התינוקת הצילה אותי, באתר ערוץ 7, 27 בפברואר 2002
↑  פ 1395/02 סרן מאיר ויגיסר וסרן ראיד שנאן נ' ריאד דחלאללה אחמד אלעמור.
↑  ת"א 88–9350 נורז'ץ ליטבק ואח' נ' הרשות הפלסטינית ("המועצה הפלסטינית") ואח', חלק 4, עמ' 1124–1125.
↑  הישיבה השלוש מאות ואחת של הכנסת החמש עשרה יום שלישי, כ"ה באייר התשס"ב (7 במאי 2002); הישיבה השלוש מאות וחמש של הכנסת החמש עשרה יום רביעי, ד' בסיוון התשס"ב (15 במאי 2002).
↑  אברהם פיש-בן 64 מנוקדים, באתר הארץ, 25 בפברואר 2002
↑  ביישוב נוקדים, באתר ארץ זוכרת יושביה.
↑  מקום הפיגוע, באתר ארץ זוכרת יושביה.
↑  שירת אהרון (ע"ר).
↑  מורן אזולאי, משפחות שכולות תומכות בישראל ביתנו: "עונש מוות למחבלים, לא יהיה את מי לשחרר", באתר ynet, 11 במרץ 2015
↑   2 הרוגים בפיגוע ירי בדרום הר חברון, באתר וואלה, 25 בפברואר 2002
↑  10223/02 בג"צ.
↑  יצחק דנון ושירות גלובס, ‏נפגעי טרור תובעים 325 מיליון שקל מהרשות הפלשתינית ומערפאת, באתר גלובס, 23 בפברואר 2003
↑  ת"א 88–9350 נורז'ץ ליטבק ואח' נ' הרשות הפלסטינית ("המועצה הפלסטינית") ואח', חלק 1, חלק 2, חלק 3, חלק 4.
עופר ללוש

| --- | --- |

ללוש ב-1998
 לידה:  19 באפריל 1947 (בן 77) תוניסיה
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  מכון אבני 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול, הדפס
 יצירות ידועות:  דיוקן עצמי גדול, נוף בסביבות ירושלים 
 www.oferlellouche.com
 
עופר ללוש (נולד ב-19 באפריל 1947) הוא צייר, פסל ואמן תחריט ישראלי. עבודותיו מוצגות בישראל ומחוצה לה, בין היתר במוזיאון גולבנקיאן לאמנות עכשווית בליסבון, במוזיאון תל אביב לאמנות, במוזיאון ישראל בירושלים ובמוזיאון אלברטינה בווינה.
ביוגרפיה

ללוש נולד ב-19 באפריל 1947 בתוניסיה. ב-1960 היגר עם משפחתו לצרפת. בשנים 1963–1966 למד מתמטיקה ופיזיקה בפריז, וב-1966 עלה לישראל והתיישב בקיבוץ יחיעם. בשנת 1968, בעת שירותו הצבאי, חלה בצהבת. עקב כך הוגבלה פעילותו למשך מספר חדשים ובתקופה זו התחיל לצייר.
החל משנת 1969 למד ציור אצל הצייר יחזקאל שטרייכמן במכון אבני שבתל אביב, במקביל למד באוניברסיטת תל אביב ספרות צרפתית. בשנת 1971 שב לפריז ולמד 4 שנים אצל הפסל סזאר באקדמיה לאמנויות היפות ("בוזאר"). במקביל המשיך והשלים באוניברסיטת פריז את התואר בספרות.
בשנת 1976 שב לישראל והקים ביפו את הסטודיו בו הוא פועל עד היום. בנוסף, יש לללוש סטודיו בפריז וכן בבית ינאי ובאזור.
ללוש נשוי בשנית ואב ל-4 ילדים.
לימודים

1963–1966 מתמטיקה ופיזיקה, אוניברסיטת סן לואי, פריז צרפת
1969–1971 המכון לאמנות ע"ש אבני, תל אביב יפו
1969–1971 תואר ראשון, ספרות צרפתית, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב יפו
1971–1975 בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות, הבוז'אר, פריז צרפת
1971–1975 תואר שני, ספרות צרפתית, אוניברסיטת פריז, הרובע השביעי פריז צרפת
פרסים

פרס נחום גוטמן מטעם ההסתדרות הכללית, 1987.
תערוכות יחיד

2014 – תערוכה במוזיאון ההימלאיה בשנחאי
2012 – מוזיאון CAFA בייג'ינג
2012 – גלריה זימאק תל אביב
2005 – "עופר ללוש: בין תחריט לפיסול" המוזיאון הפתוח תפן
2001 – מוזיאון תל אביב
1994 – הגלריה האוניברסיטאית בתל אביב
1994 – "חותם הדפס: עשרים שנה לסדנת ההדפס, ירושלים" מוזיאון ישראל, ירושלים
תערוכת "ראש למיינה" הוצגה עי מוזיאון תא לאמנות בנמל יפו
1987 - הגלריה לאמנות החדשה של "המכון הצרפתי" של שגרירות צרפת, תל אביב
1983 – גלריה גרפיקה 3 חיפה
1982 – גלריה גורדון
1974 – גלריה אנטוורפן
תערוכות קבוצתיות

2014 – "מיתוס הסדנא" סדנת ההדפס ירושלים
2006 – "תחריט" מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע
2001 – "דיו איקון"
1987 – "איור בנוף" הביאנלה ה-19 סאן פאולו
גלריה

כברי, 1985
שמן על בד
אוסף בנק דיסקונט
האטלייה, 2001
ברונזה
מוזיאון תל אביב לאמנות
שתיים, 2006
ברונזה
מוזיאון ישראל
ראש II‏, 2012
ברונזה, גובה 450 ס"מ
גן ע"ש רבקה זיו, רח' ברקוביץ, תל אביב
קבוצה, 2012
ברונזה, גובה 44 ס"מ, אורך 77 ס"מ, עומק 40 ס"מ
מדף, 2012
ברזל וטרה קוטה, גובה 55 ס"מ, אורך 200 ס"מ, עומק 35 ס"מ
בפתיחת תערוכתו "ראש ויד" במוזיאון הרצליה לאמנות, 2018
ספרים, קטלוגים ומאמרים בולטים על יצירתו

עופר ללוש, דיוקן עצמי, גלריה גורדון, תל אביב, 1980.
מרדכי עומר, "עופר ללוש: בת קול ממסע אחר, אובייקטים שבויים במים עכורים", עופר ללוש: תחריטים 1975–1987, המכון הצרפתי, תל אביב, 1987.
עופר ללוש: "פרקים על נרקיסיזם: עירום יורד במדרגות", סטודיו, גיליון 53, מאי–יוני 1994, עמ' 61–63.
מרדכי עומר, עופר ללוש: דיוקן עצמי 1977–2001, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2001.
מישל גד וולקוביץ, ורדה שטיינלאוף, מארק שפס, עופר ללוש: ראש II, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2012.
רון ברטוש, עופר ללוש: תשעה, גלריה זימאק, תל אביב, 2013.
ראו גם

דיוקן עצמי גדול
נוף בסביבות ירושלים
דומם
הערות שוליים

↑  רפי קורצברג, עופר ללוש: "יצירה אמנותית היא כמו תווים. אם הצופה לא "ינגן" את היצירה, היא לא קיימת", באתר ארטפורטל
↑  סמדר שפי, נוכחותו הכפולה של כל-אדם, באתר הארץ, 5 במאי 2009
↑  עופר ללוש דיוקן עצמי גדול I
↑  נס הרים, טריפטיך, באתר מרכז גוטסמן לתחריט - קיבוץ כברי
↑  נעה ברק, "עופר ללוש מפסל את הרצח", באתר nrg
↑  סביונה מאנה, טבח על גדות האגם, באתר הארץ, 6 במרץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280807  NLI: 987007299375905171  BnF: cb17118981r (data)  GND: 1023515415  ISNI: 0000 0000 6700 9182  LCCN: no92016810  NTA: 167679317  RKD: 304277  SUDOC: 236675559  ULAN: 500484200  VIAF: 48794339   WorldCat (עם VIAF): 48794339
אסא רביב

| --- | --- |
רביב, 2019
רביב, 2019
 לידה:  4 בדצמבר 1985 (בן 39) תל אביב, ישראל
 מוקד פעילות:  תל אביב
 עיסוק:  מלחין, מעבד, מפיק מוזיקלי
 שיתופי פעולה בולטים:  מונטי פיורי, תום מאירה ארמוני
 פרסים והוקרה:  פרסי הפורום הדוקומנטרי בישראל 2019, Clio Awards, The One Show, Cannes Lions, Effies
 https://www.assaraviv.com
 פרופיל ב-IMDb
אסא רביב (נולד ב-4 בדצמבר 1985) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד, ומפיק ישראלי. חבר להקת מונטי פיורי.
ביוגרפיה

רביב נולד וגדל בתל אביב. החל לנגן גיטרה בגיל צעיר ובהמשך החליף לגיטרה בס. בימים אלה עיקר עיסוקו של רביב הוא הלחנת מוזיקה מקורית לטלוויזיה וקולנוע.
במקביל לכתיבת פסקולים כותב רביב מוזיקה לפרסומות, בין היתר עבד על קמפיינים בינלאומיים של חברות שונות.
מוזיקה לקולנוע וטלוויזיה

| שנה | יצירה | יוצרים נוספים | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | כנס העתידנים | חגי פרשטמן | מוזיקה נוספת לסרטו של ארי פולמן |
| 2015 | אני לא מאמין, אני רובוט?! | עמרי בר |  |
| 2015 | הרחובות הם שלנו |  |  |
| 2016 | צל של אמת | תום מאירה ארמוני | את הסדרה יצרו יותם גנדלמן, ארי פינס ומיקה תימור והיא נמכרה לנטפליקס. |
| 2018 | המוסד: סיפור כיסוי | תום מאירה ארמוני | בבימוי דוקי דרור; נמכרה לנטפליקס |
| 2018 | משיח (עונה 1) | אודי כגן |  |
| 2019 | קצפת ודובדבנים | תום מאירה ארמוני, ניר מטרסו | ביים גור בנטביץ'; היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית המוזיקה |
| 2019 | ישורון: 6 פרקי אבות | תום מאירה ארמוני | זכה בפרס הפסקול של הפורום הדוקומנטרי |
| 2019 | צל של אמת: רוצח כביש החוף | תום מאירה ארמוני |  |
| 2020 | סאבלט | תום מאירה ארמוני |  |
| 2020 | לאבד את אליס | תום מאירה ארמוני | ביימה סיגל אבין; היה מועמד לפסטיבל קאן סירייס בקטגוריית המוזיקה (צרפת); נמכר לאפל TV |
| 2020 | הלילה הזה | תום מאירה ארמוני |  |
| 2020 | משיח (עונה 2) | אודי כגן |  |
| 2021 | Buried | תום מאירה ארמוני |  |
| 2021 | המניע | תום מאירה ארמוני | בבימוי טלי שמש ואסף סודרי; נמכרה לנטפליקס |
| 2021 | יותר ממה שמגיע לי | תום מאירה ארמוני |  |
| 2022 | ילדים ביער | תום מאירה ארמוני |  |
| 2022 | המדובב | תום מאירה ארמוני |  |
| 2022 | עולה לראש | תום מאירה ארמוני |  |
| 2024 | אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו | תום מאירה ארמוני |  |
| 2024 | חלב | תום מאירה ארמוני, הילה רוח | היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית המוזיקה |
| 2024 | קוגל | תום מאירה ארמוני |  |
| 2025 | תחריר | תום מאירה ארמוני |  |
פרויקטים אמנותיים נוספים

באמצע 2009, הקים יחד עם איתמר פינצי ואחיו עירא רביב, את מונטי פיורי, הרכב ייחודי שכתב וביצע שירים באיטלקית. הלהקה הוציאה אלבום אחד, "Allegro", שכלל שיתופי פעולה עם הזמרות אפרת גוש וריף כהן והופק על ידי רביב. בסוף שנת 2014 הוציאה הלהקה סינגל בעברית, "כלום לא נגמר", שהיה לשיר השני הכי מושמע בגלגלצ לשנת 2015.