stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירון (פסל)

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־5 לפנה״ס Fortress of Eleutherai, יוון 
 פטירה:  המאה ה־5 לפנה״ס 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  אמנות יוון העתיקה 
 יצירות ידועות:  זורק הדיסקוס, Timanthes statue at Olympia, Philippos statue at Olympia, Lykinos of Sparta statue at Olympia, Athena and Marsyas, Chionis ? statue at Olympia 
 צאצאים:  Lycius 
 
"זורק הדיסקוס", העתק פסלו המפורסם של מירון בגן בוטאני בקופנהגן
מירון (ביוונית: Μύρων) היה פַסָּל יווני, אשר חי במאה ה-5 לפנה"ס. הוא נולד באליותראי אשר בגבול בין בויאוטיה לאטיקה. ייתכן כי היה תלמידו של אגלדס.
מירון פיסל בעיקר בברונזה ועל אף שיצר פסלים רבים של אלים וגיבורים מהמיתולוגיה היוונית, התפרסם בעיקר בפסלי ברונזה של אתלטים. פסלי האתלטים של מירון היו הישג מרשים במיוחד בתקופתו ואחת מנקודות הציון החשובות ביותר בהתפתחות הפיסול היווני. מירון הציג בתעוזה אתלטים בפוזות מקוריות אשר לכדו את ההוויה הספורטיבית של יוון העתיקה, דינמיות וקצביות מושלמים, דיוק אנטומי של גוף האדם ורמה אסתטית בלתי רגילה.
על פי ספריו של פליניוס הזקן, רומאי אשר כתב בין השאר על מירון, עבודותיו החשובות והידועות ביותר בזמנו היו פסל פרה, פסל האצן לאדאס ופסל זורק הדיסקוס. על שני הפסלים הראשונים כמעט ולא ידוע לנו דבר היום ופסל זורק הדיסקוס התפרסם מאוד בזכות העתקי שיש רומיים שנעשו לו לפני היעלמות פסל הברונזה המקורי. זורק הדיסקוס הועתק בכמה גרסאות כאשר חלקן נאמנות למקור וחלקן אינן מדויקות. העותק שנחשב לטוב ביותר, שהועתק מתוך פסלו המקורי של מירון, הוא פסל שיש רומאי עתיק המוצג היום במוזיאון ברומא.
מבקרי אמנותו של מירון מהעת העתיקה גרסו שלמרות הצלחתו האדירה בלכידת תנועה בפסל, לא הצליח מירון להביע מחשבות ורגשות עמוקים כפי שעלה בידם של אמנים ספורים אחרים להביע.
מירון התפרסם מאוד בזכות כתבים רבים ששרדו מהעת העתיקה על-אודות כישרונו ופסליו הרבים ולא בזכות פסלים שנשארו עד עצם היום הזה. פפירוס אשר נמצא במצרים בתקופה האחרונה מעיד שמירון פיסל גם פסלים אחדים של האתלט טימאנתס, מנצח התחרויות האולימפיות באמצע המאה ה-5 לפנה"ס.
ראו גם

זורק הדיסקוס
מירון - מכתש פגיעה שקרוי על שמו
מג-ג'ון בארקר

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1974 (גיל: 50) האל, מזרח יורקשייר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  בריטניה
 ידוע בשל:  חוקרת אקדמית מובילה בתחומים של אי-מונוגמיה, ביסקסואליות, מגדר לא-בינארי ו-BDSM.
 השכלה:  תואר שלישי בפסיכולוגיה מאוניברסיטת נוטינגהאם; תואר שני בפסיכותרפיה מאוניברסיטת שפילד
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מקצוע:  סופר, חוקרת, אקטיביסט ופסיכותרפיסטית
 מעסיק:  האוניברסיטה הפתוחה במילטון קיינס 
 אתר רשמי
 
מג ג'ון בארקר (נולד-23 ביוני 1974) היא סופרת, איש אקדמיה, אקטיביסט ופסיכותרפיסטית. מרצה בכירה לפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה בבריטניה. בארקר בעלת דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת נוטינגהאם והוא גם פסיכותרפיסטית מוסמכת המתמחה בטיפול מיני ובייעוץ זוגי.
ברקר כתבה וערך כמה מן האסופות האקדמיות הראשונות על אי-מונוגמיה, ביסקסואליות, מגדרים לא-בינאריים ו-BDSM. בארקר הייתה העורכת של כתב העת פסיכולוגיה ומיניות מ-2010 עד 2017, הכותב הראשי של דו"ח הביסקסואליות והמחברת של אנטי הספר והבלוג לעזרה עצמית על מערכות יחסים: לשכתב את החוקים.
בארקר מעדיפה את כינויי הגוף הם/אותם/שלהם שבאנגלית אינם בעלי מין דקדוקי. מאחר שהשפה העברית מסמנת מין דקדוקי, כדי להימנע מבחירה במין אחד, האסטרטגיה בעברית היא להשתמש במין מעורבב, כלומר זכר ונקבה לסירוגין.
ראשית דרכה

בארקר נולדה בהאל שבאנגליה, ב-23 ביוני 1974, גדלה בעיר ברדפורד, והוא בעלת תואר דוקטור בפסיכולוגיה מאוניברסיטת נוטינגהאם. לאחר שלימדה במספר מוסדות להשכלה גבוהה, בארקר התמקם באוניברסיטה הפתוחה ב-2008. הוא גם בעלת תואר מוסמך בפסיכותרפיה מאוניברסיטת שפילד. התמחתה מספר שנים במרפאת המין והזוגיות בבית החולים גיא שבלונדון מטעם שירות הבריאות העולמי.
עיסוק בשנים האחרונות

מוקד המחקר העיקרי של בארקר הוא מיניות, מגדר ויחסים רומנטיים, בדגש על חוויות של אנשים בקהילות מיניות ומגדריות מחוץ לזרם המרכזי – במיוחד קהילות פוליאמוריות, BDSM, מגדרים לא-בינאריים וקהילות ביסקסואליות. תאורטית, העבודה שלו נשענת על קונסטרוקטיביזם חברתי, אקזיסטנציאליזם ופילוסופיה בודהיסטית. בארקר, יחד עם דארן לאנגדרידג', פרסמה שתי אסופות על סאדו-מזוכיזם ועל אי-מונוגמיה וכן פרסמה ספר עבור אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש (בשיתוף עם כריסטינה ריצ'רדס). בארקר ייסד את כתב העת פסיכולוגיה ומיניות יחד עם לאנגברידג' בשנת 2010, והם המשיכו לערוך אותו עד 2017. בארקר ארגנה מספר סמינרים וכנסים, בניהם את סדרת הסקסולוגיה הביקורתית, פרויקט אינטרדיסיפלינארי בשיתוף עם ליסה דאונינג ורוברט ג'ילט. היא ארגן את פרויקט ה-BiReCon - כנס מחקר דו-שנתי בנושא ביסקסואליות שמתקיים לפני אירוע ה-BiCon השנתי (כנס מחקר בנוגע לביסקסואליות), ה-Pornified? - סמינר הדן במורכבות השאלה האם התרבות עוברת סקסואליזציה, ה- Sense about Sex - קבוצה של תרפיסטים, חוקרים, מורים, סופרים ופעילים העובדים יחד כדי לכונן ולהנגיש מידע אמין בנוגע למין ומיניות למדיה ולציבור הרחב.
עיסוק בשנים האחרונות > פסיכותרפיה

בארקר מובילה את מודל הייעוץ של האוניברסיטה הפתוחה - לחוות פחד ועצב - והיא כותב עבור כתב-העת המכללה לטיפול מיני וזוגי (COSRT, הארגון הראשי בבריטניה למטפלים במין ובזוגיות). בארקר עוסק בטיפול מיני וזוגי בחבר של לונדון - ארגון לזכויות להט"ב. בארקר עוסקת בשיטת הפסיכותרפיה האקזיסטנציאליסטית והקשיבות עם ספרים על השני, תוך פיתוח גישות לטיפול של קשיבות חברתית וטיפול של קשיבות במין ובזוגיות (MSRT).
עיסוק בשנים האחרונות > אקטיביזם

האקטיביזם של בארקר בנוגע לזכויות להט"ב וקוויר זכה להכרה על ידי מיקומו במקום ה-40 ב"רשימה הוורודה" של עיתון האינדיפנדנט הבריטי ב-2013 וברשימת הקשת" של אותו עיתון ב-2014,. בארקר הייתה אחד המייסדים של BiUK - הארגון למחקר ואקטיביזם ביסקסואלי. קבוצת המייסדות הזו ניסחה הנחיות בינלאומיות עבור אנשי ונשות אקדמיה החוקרים ביסקסואליות (רשימת ההנחיות פורסמה בכתב העת על ביסקסואליות) והפיקה את דו"ח הביסקסואליות שמעדכן קובעי מדיניות בבריטניה לגבי ביסקסואליות והוא מבוסס על ראיות לגבי ביפוביה, מחיקה ביסקסואלית ומערך בריאות הנפש ב-2013, בארקר זכה ב"פרס הארוטי" מהמגזין הבריטי "ההשכלה גבוהה של הטיימז" עבור הספר "לשכתב את החוקים".
פרסומים > ספרים (מחברת)

בארקר, מ. (2003) מבוא לפסיכולוגיה: היסטוריה, נושאים ונקודות מבט. אקסטר: ענייני למידה בע"מ מסת"ב 978-1903337172
בארקר, מ. (2012) לשכתב את החוקים: מדריך אינטגרטיבי לאהבה, סקס ומערכות יחסים. London: Routledge ISBN 978-0415517638
ריצ'רדס, כ. ובארקר, מ. (2013) מיניות ומגדר ליועצים, פסיכולוגים ואנשי מקצועות הבריאות: מדריך מעשי. לונדון: מרווה. ISBN 978-0857028433
בארקר, מ. (2013) קשיבות בייעוץ ופסיכותרפיה: להתאמן בקשיבות על פני גישות וסוגיות. לונדון: מרווה. ISBN 978-1446211113
בארקר, מ.-ג. וגאב, ג'. (2016) סודות האהבה המתמשכת: איך לשמר מערכות יחסים. לונדון: פינגווין רנדום האוס מסת"ב 978-1785040238
בארקר, מ.-ג. ושיל, ג'. (2016) קוויר: היסטוריה גרפית. לונדון: אייקון ספרים. ISBN 978-1785780714
בארקר, מ.-ג. והנקוק, ג'. (2017) ליהנות מסקס (איך, מתי ואם את/ה רוצה): מדריך כוללני ומעשי. לונדון: אייקון ספרים. ISBN 978-1785780806
פרסומים > ספרים (עורכת)

לאנגדרידג', ד. ובארקר מ. (2007) בטוח, שפוי ובהסכמה: פרספקטיבות עכשוויות על סאדומזוכיזם,Basingstoke: Palgrave . ISBN 978-0230517745
בארקר, מ., ווסלר, א. ולאנגדרידג', ד. (עורכים) (2010) להבין ייעוץ ופסיכותרפיה. לונדון: מרווה. ISBN 978-1849204767
לאנגדרידג', ד. ובארקר, מ. (עורכים) (2010) להבין אי-מונוגמיות. ניו יורק: רוטלדג' מסת"ב 978-0415800556
ברוטו, ל. ובארקר, מ. (עורכים) (2014) קשיבות בטיפול מיני וטיפול למערכות יחסים. אבינגדון: טיילור ופרנסיס. ISBN 978-0415736961
ריצ'רדס, כ. ובארקר, מ. (עורכים) (2015) המדריך של פלגרייב לפסיכולוגיה של המיניות והמגדר. Basingstoke: Palgrave Macmillan ISBN 978-1137345882
פרסומים > דוחות

בארקר, מ., ריצ'רדס, כ., ג'ונס, ר., בווז-קטון ה. ופלוומן, ט. (2012). דו"ח הביסקסואליות: הכללת ביסקסואלים/ות בלהט"ב למען שוויון ומגוון. מילטון קינס: האוניברסיטה הפתוחה, מרכז אזרחות, זהות וממשל. ISBN 978-0415517638
שו, ל., באטלר, ס., לאנגדרידג', ד., גיבסון, ס., בארקר, מ., לניהן, פ., נאיר ר. וריצ'רדס, כ. (2012). הנחיות לפסיכולוגים העובדים במסגרת טיפולית עם לקוחות ממיעוטים מיניים ומגדריים. לסטר: החברה הבריטית הפסיכולוגית.
אטווד, פ., בייל, ג. ובארקר, מ. (עורכים) (2013). דו"ח הסקסואליזציה ממומן על ידי קרן וולקאם.
פרסומים > מאמרים ופרקים בספרים נבחרים

בארקר, מ. (2005). "זה השותף שלי וזה...השותף של השותף שלי: הבניית זהות פוליאמורית בעולם מונוגמי" כתב עת לפסיכולוגיה קונסטרוקטיבית 18: 88-75.
ריצ'י, א. ובארקר, מ. (2006). "'אין מילים למה שאנחנו עושים או לאיך שאנחנו מרגישים, אז אנחנו צריכים להמציא אותן': בניית שפות פוליאמוריות בתרבות של מונוגמיה מחייבת" המיניות 9: 601-584.
בארקר, מ. (2007). "הטרונורמטיביות וההדרה של ביסקסואליות מהפסיכולוגיה". ו. קלארק וא. פיל (עורכים). מחוץ לארון בפסיכולוגיה: פרספקטיבות לגבי לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסים וקוויר, עמ' 95–117. קיצ'סטר: ויילי.
בארקר, מ. ולאנגדרידג', ד. (2010). "מה קרה לאי-מונוגמיות? הרהורים ביקורתיים על מחקר ותאוריה עכשוויים". מיניויות 13: 772-748.
פרסומים > עורכת בכתב-עת

פסיכולוגיה ומיניות. טיילור ופרנסיס ISSN 1941-9899
הערות שוליים

↑  Barker, M. (1999). Student Loneliness: An Exploratory Investigation. PhD. Psychology. University of Nottingham. Unpublished.
↑  Clarke, V.; Ellis, S. J.; Peel, E.; Riggs, D. W. (2010). Lesbian, Gay, Bisexual, Trans and Queer Psychology: An Introduction. Cambridge University Press. ISBN 978-0521700184.
↑  Weeks, J. (2011). The Languages of Sexuality. Routledge. ISBN 978-0415375733.
↑  Burr, V. (2015). Social Constructionism (3rd Edition). Routledge ISBN 978-1848721920
↑  Barker, M.; Langdridge, D. (2013). Safe, Sane and Consensual: Contemporary Perspectives on Sadomasochism. Palgrave Macmillan. ISBN 978-1137338372.
↑  Barker, M.; Langdridge, D. (2012). Understanding Non-Monogamies. Routledge. ISBN 978-0415652964.
↑  "Psychology & Sexuality". Taylor & Francis. ISSN 1941-9899.
↑  Critical Sexology
↑  BiReCon
↑  Sense About Sex, אורכב מ-המקור ב-2013-06-04, נבדק ב-2017-03-06
↑  Counseling: Exploring Fear and Sadness
↑  COSRT
↑  Barker, M. (2013). Mindful Counselling and Psychotherapy. Sage Publications. ISBN 978-1446211113.
↑  Brotto, L.; Barker, M. (2014). Mindfulness in Sexual and Relationship Therapy. Routledge. ISBN 978-0415736961.
↑  The Independent on Sunday Pink List 2013
↑  The Independent on Sunday Rainbow List 2014
↑  BiUK, ISBN 978-0415517638
↑  Bisexual stigma and adverse mental health
↑  Times Higher Education, Erotic Awards, Academic Category 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007343248205171  BIBSYS: 1492758307865  BnF: cb171002345 (data)  CiNii: DA19443211  GND: 1122763603  ISNI: 0000 0004 4535 0063  LCCN: n2015005153  NKC: jo2018999934  NLK: KAC2022B2776  NSK: 000653928  NTA: 39376110X  RERO: 02-A027593295  SUDOC: 233222960  VIAF: 313488149   WorldCat (עם VIAF): 313488149
מוזיאון בת ים לאמנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  רח' סטרומה 6, בת ים
 מיקום:  בת ים 
 מדינה:  ישראל 
 מנהל:  עפרי עומר
 אוצר ראשי:  הילה כהן-שניידרמן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 תאריך פתיחה רשמי:  2007 
 אדריכל:  יצחק פרלשטיין
 קואורדינטות:  32°01′15″N 34°45′23″E﻿ / ﻿32.020805555556°N 34.756333333333°E﻿ / 32.020805555556; 34.756333333333
 moby.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מוזיאון בת ים לאמנות(למפת גוש דן רגילה) מוזיאון בת ים לאמנות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון בת ים לאמנות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון בת ים לאמנות  he מוזיאון בת ים לאמנותhe מוזיאון בת ים לאמנותמפת __ בת ים (in English: Bat Yam) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ חולון (in English: Holon) מדרום: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוזיאון בת ים לאמנות הוא מוזיאון לאמנות עכשווית המהווה חלק ממערך מובי: מוזיאוני בת ים (MoBY: Museums of Bat Yam). המוזיאון שוכן בשכונת רמת יוסף בעיר ונקרא על שם דוד בן ארי, ראש העיר הראשון של בת ים.
הוא נפתח בשנת 1961 ובארבעת העשורים הראשונים שימש מוזיאון לאמנות מודרנית. בתחילת שנות האלפיים הפך למוזיאון לאמנות עכשווית.
המוזיאון מציג מספר תערוכות יחיד וקבוצתיות בשנה, הכוללות אמנים ישראלים ובינלאומיים. אוסף המוזיאון כולל עבודות אמנות עכשווית לצד יצירות מודרניסטיות של לאה ניקל, דוד נתון, אהרון גלעדי ואחרים, בהם גם עבודות שנתרמו על ידי בן ארי. כן משולבים באוסף אמנים בת-ימים דוגמת הפסל יעקב אפשטיין והצייר חיים קיוה, ששימש מנהל המוזיאון בשנות השישים של המאה העשרים.
המוזיאון מקיים פעולות קהילתיות וחברתיות, בהן הקרנות סרטים, סיורים והדרכות בתערוכה.
אוצרת המוזיאון היא הילה כהן־שניידרמן, זוכת פרס שר התרבות והספורט בתחום האוצרות לשנת 2021.
מבנה המוזיאון

המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל יצחק פרלשטיין, שתכנן את שכונת רמת יוסף כקריית תרבות המשולבת באזור מגורים. המבנה מושפע מסגנון הבנייה הברוטליסטי המזוהה עם עבודותיו של האדריכל הברזילאי אוסקר נימאייר, וכלל גם ארבע קומות של חדרי סטודיו שנועדו לשלב יצירה והצגת אמנות. חלל הכניסה היה המשך טבעי של הפארק המקיף את המבנה, באופן המזמין פנימה את העוברים ושבים. במקור המעגל החיצוני היה מקורה והֵצֵל על היושבים בו. במעלה המדרגות נפרסה קומת התצוגה כספירלה רחבת ידיים, מוארת באור טבעי. בהמשך נסגרו קירותיו החיצוניים של הביתן והחלונות נאטמו.
המבנה ממוקם בנקודה הגבוהה ביותר בעיר, צמוד למגדל מים פעיל. לאורך השנים שימשו קומות המגדל כחללי סטודיו לאמנים ואף לאחסון אוסף המוזיאון.
אחד מחדרי התערוכה "הסצנה הבת ימית"
עבודה שיצרה להלי פרילינג בתערוכה "מיני גולף בת ים"
הערות שוליים

1 2  מובי: מוזיאוני בת ים - מוזיאון בת ים לאמנות, באתר מובי
↑  מוזיאוני בת ים, באתר החברה לתרבות פנאי וספורט
↑   נעמה ריבה, אחרי עשור, אלי פטל מציג תערוכה חדשה: "השמאל תפס בעלות על התרבות, זה מעייף", באתר הארץ, 21 ביוני 2020
↑  מוזיאון בת ים לאומנות נפתח למבקרים מחדש, באתר BE106.NET בת ים, ‏6.6.20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300897805171  LCCN: no2008153558  VIAF: 145950256   WorldCat (עם VIAF): 145950256
מבצע דינמו

עמדות הכוחות ב־16 במאי 1940
מבצע דינמו, שכונה גם הנס של דנקרק, היה מבצע פינוים הימי של כ־340,000 חיילים בריטים וצרפתים מדנקרק הנצורה שבצפון צרפת, אל חופי בריטניה, שנערך ב־1940 במסגרת קרב דנקרק (אנ') במלחמת העולם השנייה.
רקע

בתחילת מלחמת העולם השנייה הגיע לצרפת חיל משלוח בריטי גדול בפיקודו של לורד גורט. חיל המשלוח הבריטי לא התערב במלחמה עד הפלישה הגרמנית לארצות השפלה ולצרפת במאי 1940. "תוכנית D" שהגה המטכ"ל הצרפתי, שכללה התקדמות חיל המשלוח אל תוך בלגיה, על מנת לפגוש שם את הפולשים הגרמנים, התמוטטה. חיל המשלוח ביצע את חלקו, אך התמוטטות הקונספציה ההגנתית הצרפתית, שנשענה על קו מאז'ינו ולא הייתה מוכנה לטקטיקות הבליצקריג, ולחצייה המשוריינת של הגרמנים את יער הארדנים שנחשב לבלתי חדיר לשריון, הותירו את התמרונים על פי התוכניות המוקדמות חסרי תועלת. עד מהרה מצא עצמו חיל המשלוח נצור על גדות תעלת למאנש, ומנותק מחלקם הגדול של הכוחות הצרפתיים, כאשר אין בכוחו להכריע את המערכה, שבשלב זה כבר נטתה לטובת הגרמנים באופן ברור.
עיקר הכוח של בעלות הברית היה נצור על חופי דנקרק, אך הגרמנים השעו את המתקפה הקרקעית, תקפו בעיקר מן האוויר ונמנעו מלחסל את שארית הכוח הבריטי והצרפתי. בדיעבד, השעיית ההתקפה השפיעה על מהלך המלחמה כולה, אך הסיבות לה נותרו עלומות עד היום. סברה אחת היא שעצירת המתקפה נועדה לתת בידי הגרמנים זמן לארגן מחדש את כוחותיהם. סברה זו בעייתית, משום שקשה להבין מדוע החליטו הגרמנים להתארגן מחדש דווקא כאשר מיטב הכוח הבריטי נסוג לארצו והוא פגיע במיוחד. סברה נוספת היא שהיטלר היה משוכנע שעתה, לאחר התבוסה שספגו בעלות הברית, יקל עליו להגיע איתן להסכם, ולכן אין צורך בהשמדת כל הכוחות בדנקרק. סברה שלישית גורסת, כי היטלר חשש מהתקפה בריטית נגדית על העורף הגרמני, שייוותר חשוף במהלך ההתקפה על הכוחות בדנקרק. במבט לאחור, לא סביר שהבריטים יכלו לארגן מתקפת נגד שכזו, אך ייתכן שהיטלר לא היה מודע לכך בעת ההתרחשות. סברה נוספת היא שהרמן גרינג, מפקד הלופטוואפה, ביקש מהיטלר לאפשר לו לחסל מן האוויר את הכוח הנצור בדנקרק ולהפנות את חיל הרגלים למשימות אחרות. גרינג רצה בכך להאדיר את שמו. המתקפה האווירית על הכוחות לא צלחה גם בגלל מזג אוויר מאוד מעונן שהיה מעל האזור וגם עשן סמיך שהיתמר עד לגובה 5 ק"מ מבתי הזיקוק של דנקרק שהופצצו על ידי חיל האוויר הגרמני והפריע לביצוע ההפצצות.
מהלך המבצע

גורט הורה על מבצע של פינוי מהיר, בכל כלי שיט שעמד לרשות בעלות הברית. הכוחות רוכזו ליד עיר הנמל דנקרק שבצפון צרפת, כאשר חלק מהם מעכב את האויב בלחימה לזמן של שבוע עד לפינוי הכוחות הבריטיים ומאפשר לרוב חיל המשלוח, וכן חיילים ואזרחים צרפתים, להתפנות לבריטניה. במהלך המבצע פונו קרוב ל־340,000 חיילים, בין ה־26 במאי וה־4 ביוני 1940.
להובלת החיילים שימשו ערב רב של יותר מ־900 ספינות: ספינות סוחר, ספינות דיג, יאכטות וספינות הצלה ואף סירות הכיבוי של התמזה. 235 ספינות טבעו במהלך המבצע. על מבצע הפינוי פיקד תת אדמירל ברטרם רמזי ממפקדתו בבונקר בדובר. הבונקר שימש כמחסן לציוד חשמלי בימי מלחמת העולם הראשונה, ומכאן שם המבצע.
גם אחרי שמזג האוויר הפך נוח יותר לביצוע הפצצות על ידי חיל האוויר הגרמני – מולו כבר לא ניצב צבא צפוף ונייח בדנקרק אלא בתעלה במאות ספינות, ומפציציו לא היו יעילים בהפצצת מטרות ניידות קטנות.
ההחלטה על מבצע הפינוי התקבלה בזכות נחישותו של גורט מול התנגדותם של הגנרלים הצרפתים, ובשלב מסוים גם מול התנגדותו של ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל. המבצע, שבו פונה חיל המשלוח הבריטי מצרפת, דרש הקרבה רבה מהטייסים ומהמלחים הבריטים, ואפשר למעשה את המשך המלחמה.
תוצאות

"רוח דנקרק" הייתה רוח של עמידה איתנה ועיקשת אל מול האויב הגרמני, אך גם סימלה את אחת התבוסות הגדולות בהיסטוריה של הצבא הבריטי. בנאומו "נילחם בחופים" ציין צ'רצ'יל כי "מלחמות אין מנצחים באמצעות פינויים". על גורט היה לשלם את המחיר, ולאחר שובו מצרפת מונה לשליש למלך ג'ורג' השישי – הייתה זו הסטה הצידה מהמסלול של פיקוד צבאי קרבי.
בתרבות

סיפור הפינוי בדנקרק הופיע במספר רב של ספרים וסרטים. מספר סרטים נעשו על אודות מבצע הפינוי, בהם:
דנקרק – סרט מלחמה בריטי משנת 1958 בבימויו של לזלי נורמן.
דנקרק – סרט מלחמה משנת 2017 בבימויו של כריסטופר נולאן.
שעה אפלה – סרט קולנוע משנת 2018 בבימויו של ג'ו רייט.
ראו גם

אנדרטת דנקרק
"נילחם בחופים"
לקריאה נוספת

יו סבאג מונטיפיורי, דנקרק - לחימה עד האיש האחרון, הוצאת דביר, 2010.
מחוז שרידן (ויומינג)

מחוז שרידן (באנגלית: Sheridan County) הוא מחוז של מדינת ויומינג שבארצות הברית. נכון לשנת 2000 התגוררו במחוז 26,560 תושבים. בירת המחוז היא העיר שרידן.
המחוז הוקם בשנת 1888.
גאוגרפיה

שטחו של מחוז שרידן 6,545 קמ"ר מהם 6,535 קמ"ר הם שטחי יבשה, ו-10 קמ"ר (0.15%) הם שטחי מים. המחוז גדול פי 1.5 ממדינות רוד איילנד. מחוז ביג הורן שבמדינת מונטנה גובל במחוז שרידן מצפון, מחוז פאודר ריוור שבמדינת מונטנה גובל בו מצפון-מזרח, מחוז קמפבל שבמדינת ויומינג גובל במחוז שרידן ממזרח, מחוז ג'ונסון שבמדינת ויומינג מדרום, ומחוז ביג הורן שבמדינת ויומינג ממערב.
אוכלוסין

נכון לשנת 2000 מתגוררים במחוז 26,560 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא 4 נפשות לקמ"ר.
24.8% מתושבי המחוז הם ממוצא גרמני, 12.3% ממוצא אנגלי, 10.3% ממוצא אירי, 6% ממוצא נורווגי, ו-5.1% ממוצא פולני.
מוזיאון ברוקלין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  200 Eastern Parkway, Brooklyn, NY 11238 
 מיקום:  ברוקלין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מבקרים בשנה:  500,000
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1897
 תאריך פתיחה רשמי:  1895 
 אדריכל:  מק'קים, מיד ווייט 
 סגנון אדריכלי:  ארכיטקטורת בו-אר 
 קואורדינטות:  40°40′16″N 73°57′49″W﻿ / ﻿40.671206°N 73.963631°W﻿ / 40.671206; -73.963631
 www.brooklynmuseum.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון ברוקלין(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון ברוקלין
 
מוזיאון ברוקלין (באנגלית: Brooklyn Museum) הוא מוזיאון הממוקם ברחוב איסטרן פארקוואי ברובע ברוקלין שבניו יורק, הוא המוזיאון לאמנות השני בגודלו בעיר, ואחד המוזיאונים הגדולים ביותר בארצות הברית.
היסטוריה

מוזיאון ברוקלין נפתח בשנת 1897. המבנה המקורי, שנבנה מפלדה המחופה לבנים (דבר חדשני באותה עת), תוכנן על ידי חברת האדריכלים מק'קים, מיד ווייט ונבנה על ידי חברת קרלין קונסטרקשן. בחזית המבנה הוצבו פסלים של הפסל דניאל צ'סטר פרנץ' (שעיצב את אנדרטת לינקולן) הקרויים "ברוקלין" ו"מנהטן".
בשנת 1997 שינה המוזיאון את שמו ל"מוזיאון ברוקלין לאמנות" (Brooklyn Museum of Art) אולם ב-12 במרץ 2004 חזר לשמו המקורי.
תצוגות

למוזיאון אוסף הכולל למעלה מחצי מיליון יצירות אמנות המוצגות על פני שטחי תצוגה בגודל של 52,000 מ"ר. אוספי המוזיאון כוללים אמנות מצרית עתיקה, אמנות יוונית, רומית, ואמנות מודרנית. כחצי מיליון מבקרים מגיעים למוזיאון מדי שנה.
פסל שועי העיר קאלה בכניסה למוזיאון
משחק סנת מקברו של אמנחותפ השלישי
ראו גם

מסיבת ארוחת הערב
מגע עור לעור

אם צעירה אוחזת בפג בבית חולים בהוואי
מגע עור לעור עם תינוק פג
מגע עור לעור לאחר לידה או שיטת הקנגורו (באנגלית: Kangaroo care, מוכר גם בשם Skin to skin) הוא התערבות לטיפול בתינוקות שנולדו בלידה מוקדמת או או במשקל לידה נמוך (LBW).
השיטה הוצגה לראשונה על ידי ריי ומרטינז בשנת 1983, בבוגוטה, קולומביה, שם היא פותחה כחלופה לטיפול באינקובטור היות שלא היו מספיק מכשירים עבור תינוקות שנולדו כפגים והתגברו על הבעיות הראשוניות והיו צריכים רק לאכול ולגדול. עשרות שנים של מחקר ופיתוח, בעיקר במדינות מתפתחות, שיפרו את העבודה הראשונית והראו שהשיטה מפחיתה את תמותת התינוקות ואת הסיכון לזיהום מבית החולים, מגבירה את העלייה במשקל של תינוקות ואת שיעורי ההנקה, מגנה על ההתפתחות הנוירומוטורית והמוחית של תינוקות, ומשפרת את הקשר בין האם ליילוד. הטכניקה וההתערבות הם הטיפול המבוסס ראיות לתינוקות LBW שמומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO) מאז 2003.
עיקרי הרעיון

ביונקים, הסביבה האימהית (או מקום הטיפול) נחוצה לוויסות של כל הצרכים הפיזיולוגיים (הומיאוסטזיס), והיעדרות אימהית מובילה לחוסר ויסות והסתגלות למצוקה. אצל פרימטים בפרט, מגע עור לעור מוקדם הוא חלק מההתנהגות הרבייה האוניברסלית.
ברפואה הקלינית המודרנית, הטיפול בפגים נעשה לרוב בהפרדה ביחידה לטיפול נמרץ ביילוד, אך החל משנות האלפיים הטיפול בפגיות מכוון לעידוד המעורבות ההורית ככל הניתן. במגע עור לעור לאחר הלידה, התינוק לובש רק חיתול קטן וכובע ומונח בתנוחת עובר עם מקסימום מגע על החזה של אחד ההורים. התינוק קשור עם רצועת בד העוטפת את פלג גופו העירום של המבוגר, מספקת לתינוק תמיכה ומיקום נאותים, ללא נקודות לחץ, והגנה מפני משבי אוויר (ויסות חום). אם קר, ההורה עשוי ללבוש חולצה או חלוק בית חולים עם פתח מלפנים ושמיכה מעל הבד שעוטף את התינוק.
מחקרים על תועלת ההתערבות

במקור תינוקות שהיו מתאימים להתערבות כללו תינוקות במשקל לידה נמוך של פחות מ-2 קילו, שנושמים ואוכלים באופן עצמאי. מצבים הדורשים ניטור לב-ריאה, ניטור החמצן בדם, תוספת חמצן או CPAP, עירוי תוך ורידי או חיבור למוניטור אינם מונעים את ההתערבות. למעשה, תינוקות שמטופלים במגע עור לעור נוטים להיות פחות מועדים לדום נשימתי.
לאחר הסקירות הראשוניות של ראיות מדעיות שהחלו להתפרסם באמצע שנות ה-90 גדל מספר המחקרים שנערכו הן במדינות המפותחות והן במדינות מתפתחות באופן אקספוננציאלי. סקירות שיטתיות של מאות מאמרים מדעיים תיעדו את ההשפעה של ההתערבות על התמותה, התחלואה וסיכוי ההישרדות של תינוקות במשקל לידה נמוך.
ניסוי אקראי מבוקר שפורסם בשנת 2016 דיווח כי תינוקות ששקלו בלידה בין 1.5 ל-2.5 קילו התייצבו מבחינה פיזיולוגית מהר יותר באמצעות מגע עור לעור החל מהלידה בהשוואה לתינוקות דומים באינקובטורים.
בשנת 2016 פורסמה סקירת קוקרן של 21 מחקרים הכוללים 3,042 תינוקות במשקל לידה נמוך (פחות מ-1.5 קילו). הסקירה העלתה שלתינוקות שקיבלו טיפול במגע מעור לעור היה סיכון מופחת למוות, לזיהום בבית החולים ולהיפותרמיה; הטיפול גם קשור לעלייה מוגברת במשקל, גדילה באורך ושיעורי הנקה. מסקנות הסקירה היו כי "טיפול במגע מעור לעור הוא חלופה יעילה ובטוחה לטיפול קונבנציונלי ביילודים עבור תינוקות במשקל לידה נמוך, בעיקר במדינות מוגבלות במשאבים".
לקריאה נוספת

Golant.K,S., Ludington-Hoe.M.,S. Kangaroo care: the best you can do for your preterm infant. Bantam Books: New york, 2012
Newman,J,. pitman,T. Dr. Jack Newman's Guide To Breastfeeding. Harper Collins, 2014
Lawrence.A,R., Lawrence.M,R. Brestfeeding: A guide for the medical profession (8th ed). Elsevier Health sciences: Philadelphia, 2015
מדיאה (מירון סימה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מירון סימה
 תאריך יצירה:  1956
 טכניקה וחומרים:  חיתוך עץ
 ממדים בס"מ
 אורך:  62
 רוחב:  80
 נתונים על היצירה
 מיקום:  משכן לאמנות ע"ש חיים אתר; מוזיאון תל אביב לאמנות ועוד
"מדיאה" הוא הדפס מאת הצייר הישראלי מירון סימה. ההדפס מתאר את דמותה של מדיאה.