stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלס ד'אוילי
יצירה

הוא תואר כ"אמן הפורה ביותר בהודו בתקופתו". עבודתו הושפעה מחברו, הצייר, ג'ורג' צ'ינרי, ששהה עם ד'אוילי ואשתו בדאקה בשנים 1802–1803.[18] הוא הפיק נופים, סצנות מהחיים ההודיים, דיוקנאות וקריקטורות בעיקר בצבעי מים וכן כתב פסוקים סאטיריים. הוא עשה מבצע פרסום משלו, כדי לפרסם את הליטוגרפיות והתחריטים שלו.
מאפיין ייחודי באיוריו הוא ייצוג היחסים בין קולוניאלים והילידים ההודים. בניגוד לאמנים אחרים בני התקופה, ד'אוילי לא חשש לתאר באיוריו שכרות והוללות.
עבודתו שפורסמה, עוסקת במגוון נושאים - מההיסטוריה הטבעית ועד לסאטירה חברתית ולוותה בפרוזה או בפסוקים. לעיתים, הוא שיתף פעולה עם חוקרים אחרים בעבודות מסוימות. שיתוף פעולה כזה היה עם הדיפלומט והמלומד כריסטופר ווב-סמית', בן דודה הראשון של אשתו, שעיקר עניינו היה צפרות. הם פרסמו את ספר הציפורים של הודו (1828) ואורניתולוגיה מזרחית (1829) הוא גם שיתף פעולה עם קפטן תומאס ויליאמסון בנושא "התלבושות והמנהגים של הודו המודרנית" (בערך 1830).
אף שהתפוקה האמנותית שלו הייתה בעצם תוצר של פעילות חובבנית במובן זה שלא הפריעה לתפקידו בחברת הודו המזרחית, עבודתו הייתה רחוקה מלהיות חובבנית. תמונותיו מחיי הבריטיים בהודו בתחילת המאה ה-19 משכו קהל רב, במיוחד בקרב חברי החברה הקולוניאלית. הפרסומים שלו נמכרו בלונדון, שם הם היו פופולריים בקרב בעלי עניין במזרח.
הערות שוליים

↑  Waqar A. Khan, Sir Charles D'Oyly, 7th Baronet, The Daily Star, ‏2018-01-08 (באנגלית)
↑  Burke, J., A Genealogical and Heraldic Dictionary of the Peerage and Baronetage of the British Empire, Colburn & Company, 1852, p. 324 -
↑  CHRISTOPHER WEBB SMITH (1793-1871) AND SIR CHARLES WILLIAM D'OYLY (1781-1845), www.christies.com (באנגלית)
↑  Archer, M., “The Talented Baronet: Charles D’Oyly and His Sketches,” Conoisseur, vol. 175 November 1970, pp. 173–81
↑  Partapaditya, P., Changing Visions, Lasting Images: Calcutta Through 300 Years, Marg Publications, 1990, p. 58
↑  Sotheby's, Catalog Note, Online:
↑  'Indian Life and Landscape by Western Artists, web.archive.org, ‏2011-02-25
1 2  Ross, R., Status and Respectablity in the Cape Colony, 1750–1870: A Tragedy of Manners, Cambridge University Press, 1999, p. 125; Leppert, R., The Sight of Sound: Music, Representation, and the History of the Body, p 259, 34n
↑  Ross, R., Status and Respectability in the Cape Colony, 1750–1870: A Tragedy of Manners, Cambridge University Press, 1999, p. 125
↑  De Silva, P., Colonial Self-Fashioning in British India, c. 1785-1845: Visualising Identity and Difference, Cambridge Scholars Publishing, 2018, pp 153-54
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA15430615  DSI: 9707  GND: 1017191026  ISNI: 0000 0000 8087 3207  LCCN: n89260660  NLA: 35044237  NTA: 068573529  RKD: 24119  SUDOC: 087972891  Trove: 810447  ULAN: 500001007  VIAF: 7739292   WorldCat (עם VIAF): 7739292 
צ'ארלס ד'אוילי, כריכת הספר "נופי כלכותה", 1848
צ'ארלס ד'אוילי, ממראות החברה האנגלית בכלכותה.
פשע לא מאורגן

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  רן לוי חיים זנאתי
 כותבים:  רן לוי
 בימוי:  רן לוי
 שחקנים:  רן לוי חיים זנאתי הרצל טובי ישראל קטורזה מוריס כהן משה אשכנזי הילה סורג'ון
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  יואב גרוס, מעין אברהם (מפיקים ראשיים)
 מפיקים בפועל:  עדו בן בסט
 עורכים:  יואב גרוס (עורך ראשי) ניב גת אתי זינגמן
 צלמים:  רם שוויקי
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  קשת 12
 תקופת שידור מקורית:  20 במרץ 2022 – 29 במאי 2022
פשע לא מאורגן היא סדרת קומדיית פשע ישראלית ששודרה בתחילת שנת 2022 בערוץ קשת 12. בסדרה מככבים אנסמבל שחקנים, ביניהם ישראל קטורזה וחיים זנאתי.
הסדרה נגמרה בעונתה הראשונה, והיא כוללת רק עשרה פרקים.
תקציר העלילה

העלילה מתמקדת בקבוצת פושעים שנכנסים לצרות מאוד מצחיקות וקומיות. הקבוצה מנסים להבריח ואנשים אחרים מנסים לתפוס אותם ולהכניסם לכלא. על הקבוצה הראשית לתכנן פשע גדול - שבסופו של דבר הוא נהפך.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 20 במרץ 2022 | 29 במאי 2022 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | שם הפרק | תאריך שידור ראשון ישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | להרוג את אסטרזי | 20 במרץ 2022 |
| 2 | גמרו את הסוס | 3 באפריל 2022 |
| 3 | החקירה של קלימי | 10 באפריל 2022 |
| 4 | ספיד דייט | 17 באפריל 2022 |
| 5 | תקרית מביכה | 24 באפריל 2022 |
| 6 | המונולוג | 1 במאי 2022 |
| 7 | דייט עם קמצן | 8 במאי 2022 |
| 8 | עוקץ טכנאי המחשבים | 15 במאי 2022 |
| 9 | סיפור האהבה | 22 במאי 2022 |
| 10 | הפושעים המפתיעים | 29 במאי 2022 |
פייר קלוסטרמן

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1921 קוריטיבה, ברזיל 
 פטירה:  22 במרץ 2006 (בגיל 85) Montesquieu-des-Albères, צרפת 
 מקום קבורה:  איוולין 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  תיכון הוש 
 צאצאים:  Jacques Clostermann 
 השתייכות:  חיל האוויר הצרפתי, חיל האוויר של צרפת החופשית 
 דרגה:  לוטננט-קולונל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 צלב גדול של לגיון הכבוד  צלב השירות המצוין  מדליית הנצחה לשירות התנדבותי בצרפת החופשית  מדליית הפציעה בקרב  North Africa Security and Order Operations Commemorative Medal  קצין גבוה במסדר התהילה התוניסאי  מסדר דנבורג  צלב המלחמה הבלגי 1940–1945  אות השירות המצוין  המדליה הצבאית הצרפתית  כוכב צרפת וגרמניה  מדליית האווירונאוטיקה  צלב האומץ הצבאי  מדליית האוויר  צלב התעופה המצוינת (בריטניה)  חבר מסדר השחרור  מדליית הרזיסטנס  מפקד במסדר המלכותי עלווי  אביר מסדר כנסיית הקבר הקדוש  כוכב הכסף  צלב המלחמה 1939-1945  כוכב 1939–1945 
 
פייר אנרי קלוסטרמן (בצרפתית: Pierre Henri Clostermann;‏ 28 בפברואר 1921 – 22 במרץ 2006) היה אלוף טיס צרפתי במלחמת העולם השנייה, אשר שירת במהלכה בחיל האוויר המלכותי הבריטי. הוא היה גם סופר, מהנדס, תעשיין ופוליטיקאי.
ראשית חייו

קלוסטרמן נולד בקוריטיבה שבברזיל, למשפחת דיפלומטים צרפתית שמוצאה מחבלי אלזס ולורן. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בצרפת וקיבל רישיון טייס פרטי ב-1937.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה דחו שלטונות צרפת את בקשתו לשרת בצבא כטייס. על כן הוא נסע ללוס אנג'לס שבארצות הברית כדי להיות לטייס מסחרי, ולמד שם הנדסה אווירונאוטית במכון הטכנולוגי של קליפורניה. הוא הגיע לבריטניה בעקבות קריאתו של גנרל דה-גול ובמרס 1942 הצטרף שם לחיל האוויר של צרפת החופשית.
לאחר המלחמה > קריירה ספרותית

קלוסטרמן ניהל במהלך המלחמה יומן אישי בו רשם את קורותיו, במקור על מנת שיוכל לספר אותן להוריו לאחר המלחמה. על בסיס יומנו זה הוא כתב מיד לאחר המלחמה ספר על שירותו הקרבי –Le Grand Cirque (תורגם לעברית בשם ההצגה הגדולה) – שהיה אחד מספרי הזיכרונות הראשונים של טייסי קרב במלחמת העולם השנייה. הספר זכה להצלחה מסחרית גדולה, תורגם לכ-30 שפות ונמכר בסך הכל בכ-2.5 מיליון עותקים (ואולי אף 3 מיליון). הסופר האמריקני ויליאם פוקנר (William Faulkner) אף ראה בו את ספר זכרונות התעופה הטוב ביותר של מלחמת העולם השנייה.
קלוסטרמן כתב עוד שמונה ספרים ובהם גם הספר להבות בשחקים (Feu du Ciel, 1957), המכיל אוסף של סיפורי קרבות אוויר הרואיים של טייסי בעלות הברית וטייסים גרמנים במלחמת העולם השנייה, בינם אודות מקס גדז'.
לאחר המלחמה > קריירה אזרחית

קלוסטרמן השלים את לימודיו בהנדסה אווירונאוטית במכון הטכנולוגי של קליפורניה, וכן השלים תואר אקדמי במדע המדינה באוניברסיטת אוקספורד. ב-1962 התמנה למנהל מסחרי של יצרנית המטוסים מקס הולסט (Max Holste), שהפכה בהמשך לחברה Reims Aviation. חברה זו ייצרה תחת הנהגתו כ-5,000 מטוסים. הוא שימש גם כסגן נשיא של חברת המטוסים האמריקנית ססנה, כמנהל בחברת דאסו תעופה (יצרנית מטוס הקרב מיראז') וכמנהל בחברת המכוניות רנו (Renault). במקביל לעיסוקו כתעשיין ניהל קלוסטרמן קריירה פוליטית ארוכה וכיהן שמונה כהונות באספה הלאומית (הבית התחתון של הפרלמנט הצרפתי) (1946-1969). קלוסטרמן עסק גם בדיג ספורטיבי ברמה מקצועית והיה חבר האגודה הבינלאומית לדיג ספורטיבי.
במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982 שיבח קלוסטרמן ככל הנראה את הטייסים הארגנטינים על גבורתם בה; אפשר שהיה זה בעקבות קשרים אישיים שיצר עם טייסים ארגנטינים שהתאמנו בצרפת בשנות השבעים. התבטאות זו נתפסה בבריטניה כ"בגידה" בחיל האוויר המלכותי, ובעקבות זאת הוא זכה להתייחסות עוינת מצד חלק מן העיתונות הבריטית. קלוסטרמן גם עורר מחלוקת בצרפת בעקבות העמדה האנטי-מלחמתית התקיפה שנקט בחדשים שלפני פרוץ מלחמת המפרץ ב-1991.
לקלוסטרמן ולאשתו ז'קלין (אותה נשא ב-1947) נולדו שלושה ילדים. ב-6 ביוני 2004, ביום השנה הששים לפלישה לצרפת, נקראה על שמו של קלוסטרמן דרך בלונג-סור-מר, הנמצאת בסמוך לאתר שדה התעופה הקדמי B-11, בו הייתה מוצבת הטייסת שלו. רחובות נקראו על שמו בחמישה יישובים נוספים בצרפת.
ב-26 במרץ 2006, כחודש לאחר יום הולדתו ה-85, נפטר קלוסטרמן. למחרת נערך לו טקס אשכבה ממלכתי-צבאי בארמון האינווליד בפריז. הוא נקבר בעיירה לה-שסניי (Le Chesnay) שליד ורסאי, ממערב לפריז.
אותות ועיטורים

קלוסטרמן עוטר בעיטורים אלו:
אות לגיון הכבוד הצרפתי
אות מסדר השחרור הצרפתי
המדליה הצבאית הצרפתית
צלב המלחמה הצרפתי לשנים 1939-1945
צלב הגבורה הצבאית
צלב מתנדב צרפת החופשית
מדליית המרי הצרפתית
צלב הטיסה המצוינת (בריטניה)
צלב השירות המצוין (ארצות הברית)
כוכב הכסף (ארצות הברית)
מדליית האוויר (ארצות הברית)
אביר מסדר הקבר הקדוש (עיטור קתולי) (הוענק לו על ידי האפיפיור פיוס השנים עשר).
הערות שוליים

↑  ראו בוויקיפדיה באנגלית.
↑  קלוסטרמן-ההצגה הגדולה, עמ' 247.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277141705171  PLWABN: 9810606052405606  BNE: XX890092  BnF: cb11897095r (data)  CANTIC: a12375457  CiNii: DA13613126  GND: 119032589  ISNI: 0000 0001 2135 5458  LCCN: n79033081  NDL: 00436196  NKC: jn20000700319  NLK: KAC2018K1454  NSK: 000098578  NTA: 070984581  RERO: 02-A003111967  SELIBR: 409062  SUDOC: 026792060  VcBA: 495/74111  VIAF: 61543946   WorldCat (עם VIAF): 61543946
צ'ארלס ויין

| --- | --- |

תחריט דמותו של צארלס ויין, תחילת המאה ה-18
 לידה:  1680? אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 הוצאה להורג:  29 במרץ 1721 (בגיל 41 בערך) פורט רויאל, ג'מייקה 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 
צ'ארלס ויין (באנגלית: Charles Vane‏) (1680 - 29 במרץ 1721) היה פיראט אנגלי, שפעל בבהאמה בסוף תור הזהב של הפיראטיות.
[[קובץ:]]
ויין ככל הנראה נולד באנגליה בסביבות שנת 1680. אחת מיוזמות הפיראטיות הראשונות שלו הייתה בהנהגתו של הנרי ג'נינגס, בתקיפתו של ג'נינגס את מעגן ההצלה של צי האוצר הספרדי ההרוס בשנת 1715 מול חופי פלורידה. עד 1717 פיקד ויין על כלי השיט שלו והיה ממנהיגי רפובליקת הפיראטים בנסאו. בשנת 1718 נלכד ויין והסכים להפסיק את מעשיו הפליליים וקיבל חנינה של המלך. אולם חודשים ספורים לאחר מכן הוא ואנשיו, כולל אדוארד אנגלנד וג'ק רקהאם, חזרו לפיראטיות. בניגוד לכמה ממפקדי פיראטים בולטים אחרים באותו הזמן כמו בנג'מין הורינגולד וסמואל בלמי, ויין היה ידוע באכזריותו, והכה לעיתים קרובות, עינה והרג מלחים מספינות שתפס. בפברואר 1719, נתקל ויין בסערה באיי המפרץ ועגן באי לא ממוגן. לאחר שהתגלה על ידי ספינה בריטית חולפת, הוא נעצר והובא לפורט רויאל שם הועמד בסופו של דבר למשפט ונתלה במרץ 1721.
הערות שוליים

↑  Charles Vane, Defying the Governor, from the Pirates of the Spanish Main series (N19) for Allen & Ginter Cigarettes MET DP835025.jpg
↑  Konstam 2009, p. 132.
↑  Woodard 2007, p. 229-230.
↑  Woodard 2007, p. 233.
↑  Woodard 2007, p. 234-236.
↑  Woodard 2007, p. 236-237.
↑  Woodard 2007, p. 239-240.
↑  Woodard 2007, p. 243-245.
↑  Woodard 2007, p. 260.
↑  Woodard 2007, p. 264-266
↑  Woodard 2007, p. 272.
↑  Woodard 2007, p. 273-274.
↑  Johnson, Charles (1724). The history of the pyrates: containing the lives of Captain Mission. Captain Bowen. Captain Kidd ... and their several crews. London: T. Woodward. Retrieved 26 July 2017.
↑  Woodard 2007, p. 287.
↑  Woodard 2007, p. 305.
↑  Woodard 2007, p. 306
1 2  Ellms, Charles (1837). The Pirates Own Book. Portland: Sanborn and Carter. Retrieved 27 July 2017.
↑  Woodard 2007, p. 307.
↑  Woodard 2007, p. 308.
↑  Woodard 2007, p. 309.
↑  Martin, Mick; Porter, Marsha (2000). Bang, Derrick (ed.). Video Movie Guide 2001. Ballantine Books. p. 1461.
ציור של צארלס ויין, על פרסומות לסיגרים.
פרנק לנגלה

| --- | --- |

פרנק לנגלה, 2012
 לידה:  1 בינואר 1938 (בן 86) בייון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סירקיוז  תיכון בייון  תיכון קולומביה 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (2016)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (2002)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1975)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (2007)  Sitges Grand Honorary Award (2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנק א. לנגלה ג'וניור (באנגלית: Frank A. Langella Jr;‏ נולד ב-1 בינואר 1938) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי, זוכה ארבעה פרסי טוני, מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 2008 על תפקידו כריצ'רד ניקסון בסרט "פרוסט/ניקסון".
ביוגרפיה

לנגלה נולד בבאיוון (אנ'), ניו ג'רזי.
לנגלה למד ב"תיכון באיוון" (אנ'), לאחר שסיים את לימודיו בהצלחה ב"תיכון קולומביה" התקבל ל"אוניברסיטת סירקיוז" שם סיים את לימודיו עם תואר בתחום הדרמה.
לנגלה נישא בשנת 1966 לרות' וול, אולם הזוג התגרש בשנת 1977, לזוג שני ילדים.
בשנת 1996 פגש לנגלה את השחקנית זוכת פרס האוסקר וופי גולדברג על סט הסרט "אדי", הם חיו ביחד עד שנפרדו בשנת 2001.
קריירת משחק

את קריירת התיאטרון שלו החל לנגלה ב-1968 על בימות ניו יורק במחזה על פי סיפורו של ויליאם גיבסון "בכי של שחקנים".
בשנת 1970 הופיע בתפקיד ראשי בדרמה הקומית "יומנה של עקרת בית עצבנית", על תפקיד הבכורה שלו בסרט היה לנגלה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
לנגלה קיבל הכרה על עבודתו בתחום התיאטרון בשנת 1975 כשקיבל את פרס טוני על תפקידו במחזה של אדוארד אלבי "בריחת הים".
בשנת 1979 גילם לנגלה את דמותו הרוזן דרקולה בסרטו של לורנס אוליבייה "דרקולה".
בשנת 1992 הופיע לנגלה בדרמה הביוגרפית של רידלי סקוט "1492: מעבר לאופק", שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה הפוליטית "דייב".
ב-1994 שיחק לנגלה בקומדיה הבדיונית "ג'וניור".
ב-1995 שיחק לנגלה בסרט "אי הפיראטים".
בסוף שנות ה-90 השתתף לנגלה בדרמת המסתורין של רומן פולנסקי "השער התשיעי", דיבב בסרט האנימציה "חיילים קטנים" ושיחק בדרמה הרומנטית "לוליטה".
בשנת 2001 שיחק בסדרת הדרמה של ABC "החיה" בכיכובה של אליזבת מיטשל, שלא האריכה ימים וירדה לאחר 6 פרקים.
בשנת 2002 זכה לנגלה בפרס טוני שני על תפקידו במחזה "מזל הטיפשים" שגם זיכה אותו בתואר "שולחן הזהב היוקרתי".
ב-2005 השתתף בדרמה ההיסטורית של ג'ורג' קלוני "לילה טוב ובהצלחה" שם גילם את ויליאם ס. פאלי, מנהל אחת מחברות רשתות טלוויזיה בארצות הברית "CBS".
ב-2006 שיחק לנגלה בסרטו של בריאן סינגר "סופרמן חוזר", החמישי מסדרת הסרטים המבוססת על הקומיקס הנושא אותו השם.
בסרט גילם לנגלה את דמותו של עורך "עיתון מטרופוליס" פרי וייט.
בשנת 2007 השתתף למגלה במחזה הפוליטי "פרוסט / ניקסון" בו גילם את נשיא ארצות הברית לשעבר ריצ'רד ניקסון, תפקידו זיכה אותו בפרס טוני שלישי, גרסת הסרט יצאה שנה לאחר מכן בכיכובו של לנגלה.
בשנת 2008 כיכב בדרמה הפוליטית ההיסטורית של רון הווארד "פרוסט / ניקסון" וגילם את דמותו של נשיאה ה־37 של ארצות הברית והיחיד עד כה שהתפטר עד כה מהתפקיד בשל סדרת שערוריות, ריצ'רד ניקסון.
בסרט נאבק ניקסון מילולית עם העיתונאי והקומיקאי האנגלי דייוויד פרוסט באחת מהעימותים המסוקרים ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. על משחקו בסרט היה לנגלה מועמד לפרס גלובוס הזהב ומועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 2015 הצטרף לעונה השלישית של סדרת הדרמה "האמריקאים" ברשת FX, בדמותו של גבריאל, מאמן הק.ג.ב. הראשון של הזוג ג'נינגס.
בשנת 2016 שיחק בדרמה הקומית "קפטן פנטסטיק" שהוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן.
פילמוגרפיה

| --- | --- |
 "יומנה של עקרת בית עצבנית" (1970)  "תריסר הכיסאות" (1970)  "המלכודת הקטלנית" (1971)  "זעם האל" (1972)  "הסימן של זורו" (1974)  "דרקולה" (1979)  "ספינקס" (1981)  "מלחמות השחקים" (1987)  "וה' ברא את האישה" (1988)  "זהות אמיתי" (1991)  "1492: מעבר לאופק" (1992)  "גוף הראיות" (1993)  "דייב" (1993)  "שטיפת מוח" (1994)  "אקדח יום הדין" (1994)  "ג'וניור" (1994)  "אי הפיראטים" (1995)  "אדי" (1996)  "הפרעונים העתיקים" (1996):  "לוליטה" (1997)  "חיילים קטנים" (1998)  I'm Losing You" ‏ (1998)"  "השער התשיעי" (1999)  "נובמבר המתוק" (2001)  "בית הד." (2004)  "המתחיל" (2004)  "בימים ההם" (2005)  "ויליאם המתוק" (2005)  "לילה טוב ובהצלחה" (2005)  "סופרמן חוזר" (2006)  "להתחיל בערב" (2007)  "פרוסט / ניקסון" (2008)  "המסע של דספרו" (2008)  "הקופסה" (2009)  "וול סטריט 2: הכסף מדבר" (2010)  "זהות לא ידועה" (2011)  "לעת עתה" (2012)  "רובוט ופרנק" (2012)  "הנביא" (2014) - דיבוב  "יום הבוחר" (2014)  "חלקים למיליארד" (2014)  "5 עד 7" (2015)  ""הנביא" (2015)  "האזור הבלתי-נסחף" (2015)  "נעורים באורגון" (2016)  "קפטן פנטסטיק" (2016)  "משפט השבעה משיקגו" (2020)  "Lapham Rising"‏ (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

"החיה" (2001)
"Now You See It.."‏ (2005) - סרט מקורי של ערוץ דיסני
"סודות המטבח" (2006-2005)
"לאורך כל הדרך" (2016) - סרט של HBO
"ילדותי" (2018-הווה)
"נפילת בית אשר" (2023)
פרנק מייסון

| --- | --- |

מייסון בשנת 2017
 לידה:  3 באפריל 1994 (בן 30) פיטרסבורג, וירג'יניה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.80 מטרים
 מספר:  15
 מכללה:  אוניברסיטת קנזס
 דראפט:  בחירה מספר 34, 2017 סקרמנטו קינגס
 קבוצות כשחקן
 2017–2019 2019– 2019–2020 2021:  סקרמנטו קינגס מילווקי באקס ←ויסקונסין הרד אורלנדו מג'יק
 הישגים כשחקן
 זכייה בפרס ה-MVP של ליגת הפיתוח (2020) זכייה בפרס נייסמית' (2017) זכייה בפרס ג'ון אר. וודן (2017)
פרנק ליאו מייסון השלישי (באנגלית: Frank Leo Mason III; נולד ב-3 באפריל 1994) הוא כדורסלן אמריקאי, ששיחק לאחרונה בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA.
קריירת מכללות

מייסון נולד וגדל בעיר פיטרסבורג שבווירג'יניה, ובשנת 2013 החל ללמוד באוניברסיטת קנזס. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("קנזס ג'ייהוקס"), אליה הצטרף יחד עם אנדרו ויגינס וג'ואל אמביד, קלע 5.5 נקודות בממוצע למשחק בלבד, אולם ב-3 השנים הבאות הציג שיפור הדרגתי עד שהפך לאחד השחקנים המצטיינים בליגת המכללות; בעונת 2016/2017 הוביל את הג'ייהוקס לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), לצדם של ג'וש ג'קסון, דבונטה גראהם וסבי מיכאיליוק, עם ממוצעים של 20.9 נקודות (ראשון במחוז), 5.2 אסיסטים ו-4.2 ריבאונדים למשחק. במשחק רבע הגמר קלע מייסון 21 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת אורגון, בה שיחקו דילון ברוקס, טיילר דורסי וג'ורדן בל. בסיום העונה זכה מייסון בכל פרסי ה-MVP של ליגת המכללות, בהם פרס נייסמית' ופרס ג'ון אר. וודן.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2017 נבחר מייסון על ידי סקרמנטו קינגס, בבחירה ה-34. בעונת הרוקי שלו שותף ב-52 משחקים, כמחליפו מהספסל של דיארון פוקס, ותרם 7.9 נקודות ו-2.8 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונה העוקבת שותף על ידי מאמן הקבוצה דייב ייגר ב-38 משחקים בלבד, על אף שהיה כשיר לשחק, וביולי 2019 שוחרר מהקבוצה.
לקראת עונת 2019/2020 חתם על חוזה כפול במילווקי באקס ובקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח של ה-NBA – ויסקונסין הרד. את אותה עונה סיים כ"מלך הסלים" של ליגת הפיתוח, עם ממוצע של 25.3 נקודות למשחק, ובסיומה זכה בתואר ה-MVP של הליגה.
ב-18 בדצמבר 2020 חתם בקבוצת פילדלפיה 76' אך לאחר יום עבר לסגל קבוצת הבת שלה בליגת הפיתוח - דלאוור בלו קואוטס. עם זאת, ב-3 בפברואר 2021 חתם על חוזה דו-כיווני באורלנדו מג'יק מיד לפני פתיחת עונת ליגת הפיתוח. ב-15 בפברואר שוחרר מאורלנדו לאחר ארבעה משחקים. יומיים אחר כך, חתם מחדש בדלוואר, ונחתך ב-5 במרץ לאחר שסבל מפציעה שסיימה את העונה עבורו, מבלי לרשום דקות משחק בדלוואר.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | סקרמנטו | 52 | 2 | 18.9 | 0.379 | 0.360 | 0.817 | 2.5 | 2.8 | 0.7 | 0.2 | 7.9 |
| 2018/2019 | סקרמנטו | 38 | 0 | 11.4 | 0.420 | 0.219 | 0.684 | 1.1 | 2.2 | 0.4 | 0.1 | 5.1 |
| 2019/2020 | מילווקי | 9 | 0 | 13.1 | 0.451 | 0.286 | 0.588 | 2.1 | 3.2 | 0.6 | 0.1 | 6.9 |
| 2020/2021 | אורלנדו | 4 | 1 | 19.8 | 0.375 | 0.400 | 0.714 | 3.0 | 3.0 | 0.0 | 0.0 | 6.3 |
| קריירה |  | 103 | 3 | 15.7 | 0.396 | 0.301 | 0.755 | 2.0 | 2.6 | 0.5 | 0.1 | 6.7 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | מילווקי | 2 | 0 | 1.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 2 | 0 | 1.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של מייסון בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין קנזס לאורגון, באתר sports-reference.com
↑  פרופיל של פרנק מייסון, באתר קנזס ג'ייהוקס
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2017, באתר basketball-reference.com
↑  מייסון חותם על חוזה כפול במילווקי, באתר הקבוצה, 26 ביולי 2019
↑  מייסון זוכה בפרס ה-MVP של ליגת הפיתוח, באתר מילווקי באקס, 25 ביוני 2020
↑  הסטטיסטיקות של מייסון בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com
צ'ארלס דוהיג

| --- | --- |

צ'ארלס דוהיג, 2012
 לידה:  1974 (בן 50 בערך) ניו מקסיקו, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 עיסוק:  עיתונאי, סופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת הרווארד
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  כוחו של הרגל, חכמים יותר מהירים יותר טובים יותר
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לשנת 2013
 charlesduhigg.com
 
צ'ארלס דוהיג (באנגלית: Charles Duhigg, נולד ב-1974) הוא סופר ועיתונאי אמריקאי, זוכה פרס פוליצר לעיתונות בקטגוריית הפרשנות ב-2013. בעבר היה בעל טור ועורך בכיר בעיתון הניו יורק טיימס וכיום משמש כעיתונאי במגזין הניו יורקר. הוא מחברם של שני ספרי עיון. ספרו הראשון, "כוחו של הרגל" עוסק במדע של יצירת הרגלים. ספרו השני, "חכמים יותר מהירים יותר טובים יותר" עוסק במדע הפרודוקטיביות.
כתיבתו

ספרו הראשון של דוהיג "כוחו של הרגל" (The Power of Habit) התפרסם בשפה האנגלית ב-2012 ופורסם בתרגום לעברית ב-2013 על ידי הוצאת כנרת זמורה דביר. הספר שהה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס 62 שבועות.
ספרו השני, "חכמים יותר מהירים יותר טובים יותר" התפרסם ב-2016. הספר עוסק בשיטות להעלאת פרודוקטיביות אישית ופרודוקטיביות ארגונית. כך למשל מתאר דוהיג שיטה להעלאת המוטיבציה האישית באמצעות הצגת מספר דרכי פעולה אפשריות ומתן אפשרות בחירה במקום מתן הוראה אחת שאינה מאפשרת לעובדים מרחב תמרון.
חיים אישיים

דוהיג הוא יליד מדינת ניו-מקסיקו שבארצות הברית, בעל תואר בהיסטוריה מאוניברסיטת ייל ותואר במינהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד. הוא החל להתעניין בפן המחקרי של פרודוקטיביות לאחר שחש כי הוא מתקשה לעמוד ביעדי המשימות והפרויקטים שלו ותהה מדוע הוא בפרט ובני אדם בכלל מתקשים לעמוד ביעדים שהציבו לעצמם.
לקריאה נוספת

צ'ארלס דוהיג, חכמים יותר מהירים יותר טובים יותר, כנרת זמורה דביר, 2017
צ'ארלס דוהיג, כוחו של הרגל, כנרת זמורה דביר, 2013
ציטוטים נבחרים

כשאנשים התחילו לשמור על כושר גופני באופן קבוע, גם אם רק פעם בשבוע, הם התחילו לשנות גם דפוסים אחרים בחייהם. לעיתים קרובות לא במודע.
הערות שוליים

↑  אתר הניו יורק טיימס
↑  אתר הבית של צ'ארלס דוהיג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522796705171  PLWABN: 9810703880605606  BIBSYS: 12037787  BnF: cb16730030r (data)  GND: 1028128460  ISNI: 0000 0001 2340 4823  LCCN: n2011043987  NKC: utb2012732895  NLG: 328785  NLK: KAC201300692  NTA: 341648051  SELIBR: 370066  SUDOC: 16074203X  VIAF: 173190867   WorldCat (עם VIAF): 173190867 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צ'ארלס דוהיג".
צומת אלונים

| --- | --- |
 מיקום:  בין רמת ישי לקריית טבעון
 כבישים בצומת:    כביש 75  כביש 7513
 אתרים סמוכים:  מתחם חוצות אלונים
 קואורדינטות:  32°42′33″N 35°08′32″E﻿ / ﻿32.709128°N 35.142333°E﻿ / 32.709128; 35.142333
  (למפת הכרמל מוגדלת) צומת אלונים(למפת הכרמל רגילה) צומת אלונים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צומת אלונים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום צומת אלונים he
 
צומת אלונים הוא צומת במערב עמק יזרעאל, על כביש 75, בין רמת ישי לקריית טבעון.
הצומת שבנוי כצומת T מוביל אל היישובים אלוני אבא, בית לחם הגלילית וקיבוץ אלונים, שהצומת קרוי על שמו. מן הצומת ניתן להגיע גם אל היישוב בסמת טבעון.
בעקבות הקמת מחלף ישי הוסר הצורך במעבר דרך צומת אלונים, לנוסעים בכביש 77 לכיוון יקנעם.
סמוך לצומת ניצב המתחם המסחרי "חוצות אלונים", אשר היווה מקום עצירה לרענון עבור קווי תחבורה ציבורית בישראל הנוסעים מהצפון הרחוק לתל אביב-יפו.
הערות שוליים

↑  אחיה ראב"ד, ב-2019 - נסיעה ללא רמזורים מעמיעד לדרום המדינה, באתר ynet, 7 ביוני 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונת 2015/2016 בליגה האירופית

| --- | --- |

 מארחת:  סנט ג'ייקוב פארק, בזל, שווייץ (משחק הגמר)
 תקופת התחרות:  2 ביולי 2015 – 18 במאי 2016 (322 ימים) 
 מספר משתתפות:  48  (מתוך 153 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  ספרד סביליה
 מספר משחקים:  202
 מספר שערים:  525 (2.6 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  4,312,498 (21,349 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ספרד אריץ אדוריס (10 שערים)
 → 2014/20152016/2017 ←
עונת 2016/2015 בליגה האירופית הייתה העונה ה-45 בה מתקיים טורניר הכדורגל האירופאי השני בחשיבותו של אופ"א והעונה השביעית שהתקיימה במתכונת הנוכחית.
משחק הגמר של הליגה האירופית 2015/2016 התקיים ב-18 במאי 2016 בזנקט יאקוב פארק, בזל, שווייץ. במשחק התמודדה ליברפול מול סביליה, שזכתה בתואר בפעם החמישית בתולדותיה ובפעם השלישית ברציפות. בעקבות הזכייה קיבלה סביליה כרטיס כניסה לשלב הבתים של ליגת האלופות.
שלוש קבוצות ישראליות השתתפו בטורניר: הפועל באר שבע, בית"ר ירושלים (2 הקבוצות הודחו בשלב המוקדמות השני) ועירוני קריית שמונה (הודחה בשלב המוקדמות השלישי).