stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק ברדון
קורות חיים

ברדון נולד ב-1941 (תקופת מלחמת העולם השנייה) בפרבר של העיר ניוקאסל שבאנגליה למאט ורנה ברדון, אח בכור לאירן. בזכרונותיו ציין ברדון ששמו האמצעי, ויקטור, ניתן לו כחלק מעידוד פטריוטי של השלטונות לתת לילדים שמות המבטאים ניצחון. בגלל הלחות וזיהום האוויר הגבוה בניוקאסל סבל ברדון מגיל צעיר ממחלת אסתמה.
בביוגרפיה שלו מתאר ברדון את תקופת בית הספר היסודי כתקופה בה סבל מיחס רע מצד תלמידים אחרים וצוות המורים ("אני מרגיש שנתקעתי בין בית מטבחיים למספנה על גדות הנהר. כמה מורים היו סדיסטים ואחרים העמידו פנים שהם לא שמים לב. הטרדה מינית ועונש גופני עם רצועת עור היו חלק מסדר היום").
בבית הספר התיכון הבחין אחד המורים בכישרונו המוזיקלי של ברדון והמליץ לו לעבור לבית הספר לאמנות בניוקאסל (אנ') שם החל לפרוח. ברדון נפגש עם שלל מוזיקאים ואמנים והרבה לבקר במועדוני ג'אז ומוזיקת פולק בעיר. בין חבריו בתקופה זו נכללים ג'ימי הנדריקס וג'ון לנון.
קריירה מוזיקלית > להקת "החיות"

ב-1962, לאחר סיום לימודיו, הצטרף ברדון בניוקאסל ללהקת החיות (The Animals) כזמר מוביל. להקה זו הוקמה, ב-1958, על ידי אלן פרייס (אנ') כלהקת רית'ם אנד בלוז ושינתה את שמה ללהקת החיות ב-1962. הלהקה כיוונה לשוק האמריקאי והייתה מהלהקות המובילות של הפלישה הבריטית. בתור הזמר המוביל של הלהקה שר ברדון מהלהיטים הידועים של הלהקה כמו:
Baby Let Me Take You Home (אנ').
The House of the Rising Sun.
Don't Let Me Be Misunderstood.
I'm Crying (אנ')
ואחרים
ב-1966 התפרקה להקת החיות וב-1967 הקים ברדון, עם מתופף "החיות" בארי ג'נקינס (אנ') את להקת אריק ברדון והחיות (Eric Burdon and the Animals) שהוציא לאור באותה שנה את האלבום ""רוחות של שינוי"", שכלל את הלהיט הידוע והמצליח ביותר שלה-San Franciscan nights (אנ'). ההרכב התפרק ב-1969.
ב-1975 השתתף ברדון באיחוד ההרכב המקורי של החיות שהקליט אלבום בשם Before We Were So Rudely Interrupted (אנ') שיצא לאור ב-1977.
ב-1983 השתתף ברדון באיחוד השני של הלהקה שהוציא אלבום בשם Ark (אנ') שכלל מספר שירים חדשים. בעקבות אלבום זה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שבסיומו (דצמבר 1983) ערכה הלהקה הופעה בארנה של ומבלי שבלונדון. ההקלטה של הופעה זו יצאה בתחילת 1984 בתור אלבום בשם Greatest Hits Live (Rip It to Shreds) (אנ'). הלהקה המאוחדת גם הופיעה בישראל במאי 1984.
בסוף 1984 ערכה הלהקה המאוחדת את הופעתה האחרונה וההקלטה מאותה הופעה יצאה ב-2008 כאלבום בשם ההופעה החיה האחרונה (Last Live Show). הרכב מקורי זה לא הופיע יותר.
ב-1998 חידש ברדון את הלהקה אריק ברדון והחיות תחת השם אריק ברדון והחיות החדשות ובהרכב חדש. בשלהי 1998 הוציאה להקה זו אלבום בשם Live at the Coach House. ב-1999 הוציאו ברדון והלהקה תקליט שני בשם The Official Live Bootleg No. 2. ב-2000 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי The Official Live Bootleg 2000.
ב-2003 שינה ברדון, שוב, את הרכב הלהקה אך הרכב זה התפרק ב-2005.
ב-2008 יצא ברדון למסע הופעות עם הרכבים מוזיקליים משתנים. באותה שנה הוציא בית המשפט צו האוסר על ברדון להשתמש בשם "החיות" בתחומי בריטניה וזאת בעקבות עתירה של חבר אחר בלהקה (John Steel) בנוגע לבעלותו של זכויות היוצרים של השם החיות. איסור זה הוסר ב-2013.
ב-2016 הקים ברדון את ההרכב הנוכחי של הלהקה.
קריירה מוזיקלית > להקת War

ב-1969, לאחר התפרקות להקת "אריק ברדון והחיות", עבר ברדון לגור בסן פרנסיסקו שם הצטרף ללהקת מלחמה (War) (אנ'). באפריל 1970 הוציא עם הלהקה אלבום בשם אריק ברדון מכריז מלחמה (אנ') שכלל שירים חדשים. בספטמבר אותה שנה הוציא עם הלהקה אלבום כפול בשם The Black-Man's Burdon (אנ') שמספר שירים מתוכו זכו להצלחה. הוצאת האלבומים ב-1970 לוותה במסע הופעות של ברדון והלהקה אולם ברדון נאלץ לפרוש ממסע זה לאחר התקף אסתמה ולא חזר יותר להרכב.
ב-1976 יצא אלבום אוסף בשם Love Is All Around (אנ') שכלל שירים ממסע ההופעות שנערך ב-1970 ואחרים.
באפריל 2008 התאחדו ברדון ולהקת War בקונצרט שנערך באלברט הול. הופעה זו נוצלה על יד חברת התקליטים Rhino Records להוציא מחדש את 2 תקליטי הלהקה.
קריירה מוזיקלית > קריירה מוזיקלית עצמאית

לאחר פרישתו מלהקת War פצח ברדון בקריירת סולו. ב-1971 הקים את "תזמורת אריק ברדון" (Eric Burdon Band) והחל להופיע איתה. בשלהי אותה שנה הוציא את אלבום האולפן אשם (Guilty) (אנ') אותו הקליט יחד עם הזמר ג'ימי ווית'רספון (אנ'). ב-1974 הוציאו ברדון והלהקה את האלבום סודות השמש (Sun Secrets) (אנ') וב-1975 הוציאו את האלבום עצור (Stop) (אנ').
ב-1977 התפרקה הלהקה וברדון עבר לגרמניה שם התחבר לנגנים אחרים והקליט את האלבום ניצול (Survivor) (אנ').
ב-1978 עבר ברדון לאירלנד ובעזרת מספר נגנים הקליט את אלבום האולפן חשיכה, חשיכה (Darkness Darkness) (אנ') (שיצא לאור רק ב-1980).
ב-1979 הרכיב ברדון להקת נגנים חדשה ויצא איתה למסע הופעות בגרמניה והולנד. בהמשך אותה שנה בנה ברדון הרכב מוזיקלי חדש שנקרא "מחלקת כיבוי האש של אריק ברדון" (Eric Burdon's Fire Department) ובתחילת 1980 הוציאו ברדון ולהקה זו את האלבום הנסיעה האחרונה (Last Drive) (אנ'). על בסיס השירים בתקליט זה ערכה הלהקה מסע הופעות באיטליה ובספרד. בסיום אותה שנה התפרקה הלהקה.
ב-1981 השתתף ברדון בצילומי סרט חצי אוטוביוגרפי בשם חזור (Comeback) (אנ'). הסרט עקב, לאורך השנה, אחרי מסע ההופעות של ברדון והלהקה שעבר בלוס אנג'לס, צפון אמריקה, ברלין ואוסטרליה. לאורך המסע הקים ברדון מספר הרכבי ליווי מוזיקליים. ב-1982 יצא אלבום האולפן חזור (Comeback) (אנ') שכלל שירים ממסע ההופעות שנערך ב-1981. ב-1983 הוציאה הלהקה אלבום המשך בשם חבורה עוצמתית (Power Company) (אנ') שכלל גם הוא שירים מפרויקט חזור של 1981.
בתחילת 1984 יצא ברדון ולהקתו למסע הופעות ארוך שנמשך כשנה וכלל ביקורים באנגליה, ספרד, גרמניה, שוודיה, קנדה אוסטרליה וישראל.
ב-1988 עבר ברדון למאליבו שבקליפורניה שם הקים להקת ליווי גדולה של 15 נגנים והוציא איתה את האלבום הייתי פעם חיה (I Used to Be an Animal) (אנ').
ב-1991 הקים ברדון, יחד עם הזמר בריאן אוגר (אנ') את להקת אריק ברדון-בריאן אוגר (Eric Burdon – Brian Auger Band) שהוציאה ב-1993 את האלבום גישה לכל האזורים (Access All Areas) (אנ'). הלהקה התפרקה ב-1994.
ב-1995 שר ברדון מחדוזת שירים בהופעת אורח אצל בון ג'ובי. באותה שנה הוציא אלבום אוסף בשם אבוד בהיכל התהילה (Lost Within the Halls of Fame) (אנ') שכלל שירי עבר.
ב-1996 שיתף ברדון פעולה עם הזמר הברזילאי מרסלו נובה (Marcelo Nova) (אנ') בהפקת אלבום בשם Quem É Você?.
ב-1997 הקליט ברדון מספר אלבומים שכללו שירים ישנים שלו וביניהם The Official Live Bootleg, Soldier of Fortune ,I'm Ready.
ב-2002 הפיק ברדון את האלבום חי בסיאטל (Live in Seattle).
ב-2004 הוציא ברדון את האלבום חיי הסודיים (My Secret Life) (אנ') שכלל שירים חדשים שכתב ברדון. כמו כן כלל האלבום עיבודים לאנגלית לשירים שנכתבו ביחד עם הזמר הברזילאי מרסלו נובה (Marcelo Nova) (אנ') עבור אלבום שהופק ב-2001.
ב-2006 הוציא ברדון את האלבום נפש האדם (Soul of a Man) (אנ') אותו הקדיש לריי צ'ארלס (שנפטר ב-2004) ולג'ון לי הוקר (שנפטר ב-2001). באותה שנה גיבש סביבו צוות חדש ויצא למסע הופעות, עם שירי האלבום, שנמשך אל תוך 2007.
ב-2012 שיתף ברדון פעולה עם להקת הגרינהורנז (The Greenhornes) (אנ') והקליט את האלבום אריק ברדון והגרינהורנז (Eric Burdon & the Greenhornes).
ב-2013 הוציא ברדון את האלבום עד שהנהר שלך יתייבש ('Til Your River Runs Dry) (אנ')
קריירה קולנועית

במקבל לקריירה המוזיקלית שלו שאף ברדון לפתח גם קריירה קולנועית.
בשלהי שנות ה-60 היה בקשר עם הבמאי האיטלקי מיכלאנג'לו אנטוניוני על מנת להשתתף בסרטיו יצרים ונקודת זבריצקי אך בסופו של דבר התוכנית לא התממשה.
בהמשך השתתף ברדון בסרטים שלא זכו לתפוצה נרחבת. בחלקם הגדול של הסרטים הופיע ברדון כשחקן-זמר או שהופיע בדמות עצמו.
פילמוגרפיה

1964: Get Yourself a College Girl (אנ')
1964: Whole Lotta Shakin'
1965: Pop Gear (אנ')
1965: The Dangerous Christmas of Red Riding Hood
1967 World of the Animals
1967: The War
1967: It's a Bikini World (אנ')
1967: Tonite Lets All Make Love in London (אנ')
1968: All My Loving
1968: Monterey Pop (אנ')
1975: Hu-Man
1979: 11th Victim
1980: Gibbi Westgermany (גר')
1982: Comeback (אנ')
1991: The Doors
1999: Snow on New Year's Eve
2001: Plaster Caster
2001: Screamin' Jay Hawkins: I Put a Spell on Me
2003: Fabulous Shiksa in Distress
2003: Yes, You Can Go Home
2007: The Blue Hour
2008: Nowhere Now: The Ballad of Joshua Tree
2010: Remembering Nigel
2010: Forever Young: How Rock 'n' Roll Grew Up
2020: Eric Burdon: Rock ‘n’ Roll – Animal
מחוות

בתקופת לימודיו בבית הספר לאמנות "זכה" ברדון לכינוי "איש הביצה" (Eggman) בגלל שימוש לא קונבנציונלי בביצה. לפי טענת ברדון, חברו ג'ון לנון שמע ממנו את הסיפור וכלל את הכינוי Eggman בשיר שכתב I Am the Walrus שנכלל באלבום Magical Mystery Tour.
ב-1990 שימש השיר 16 טון (Sixteen Tons) (אנ') בביצוע של ברדון בפתיחה של הסרט גו' נגד הוולקנו (אנ') (בהשתתפות של טום הנקס ומג ראיין).
ב-2000 הקליט ברדון, יחד עם רינגו סטאר ובילי פרסטון, גרסה לשיר של ג'ון לנון כוח לאנשים (Power to the People) (אנ') עבור הסרט Steal This Movie! (אנ') (על חייו של המהפכן אבי הופמן).
ב-2008 דורג ברדון במקום ה-57 ברשימת "100 הזמרים הגדולים" של מגזין רולינג סטון.
ב-2013 הוזמן ברדון להתארח בתוכניתו של ג'ימי פאלון שם הופיע בליווי להקת דה רוטס. בהמשך אותה שנה הוזמן להופיע, יחד עם ברוס ספרינגסטין, בקונצרט שנערך באצטדיון המילניום בקארדיף.
ספריו

אריק ברדון, I Used To Be An Animal, But I'm Alright Now, הוצאת "פאבר את פאבר", שנת 1986
אריק ברדון, Don't Let Me Be Misunderstood: A Memoir, הוצאת Thunder's Mouth, שנת 2001
משפחתו

ב-1967 נישא ברדון לאנג'לה קינג (Angela "Angie" King) אך הם התגרשו לאחר שעזבה אותו ב-1968 לטובת ג'ימי הנדריקס.
ב-1972 נישא לרוז מרקס (Rose Marks) ולזוג נולדה בת בשם אלכס. התגרשו ב-1978.
ב-1999 נישא ברדון למריאנה פרואסטו (Marianna Proestou) מיוון.
לקריאה נוספת

Burdon, Eric (1986). I Used to Be an Animal, but I'm All Right Now. Faber and Faber. ISBN 0-571-13492-0.
Kent, Jeff (1989). The Last Poet: The Story of Eric Burdon. Witan Books. ISBN 0-9508981-2-0.
Egan, Sean (2012). Animal Tracks – Updated and Expanded: The Story of the Animals, Newcastle's Rising Sons. Askill Publishing. ISBN 978-0-9545750-4-5.
Burdon, Eric; Craig, J. Marshall (2001). Don't Let Me Be Misunderstood: A Memoir. Thunder's Mouth Press. ISBN 1-56025-330-4.
Carroll, Sherry (13 בנובמבר 2014). Even Rock and Roll has Fairy Tales: The Flight of the Sherry Fairy. ISBN 978-1502490476. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  הקשר של ברדון וג'ימי הנדריקס היה כל כך חזק שהוא היה הראשון שהוזעק על ידי חברתו של הנדריקס כשמצאה את גופתו
↑  להקות אחרות בגל זה היו החיפושיות, המי, האבנים המתגלגלות, ההוליס, הקינקס ועוד
1 2 3  יובל לוי, פליאונטולוגיה - "רוחות של שינוי" מעתה גם בדיסק, וזאת הזדמנות מצוינת לחזור אל אריק ברדון, האיש ששר את "בית השמש העולה", פרץ דרכים, מתח גשרים וערך היכרות בין הפסיכדליה לאנגלים, כל העיר, 24 במרץ 1989
↑  גידי אביבי, ביקורת - על חיות ועל מלחמה, כותרת ראשית, 23 במאי 1984
1 2  סרט דוקומנטרי של BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504429205171  PLWABN: 9810674116405606  BIBSYS: 5015430  BNE: XX868944  BnF: cb13932966n (data)  GND: 118834754  ISNI: 0000 0001 1007 495X  LCCN: n85235764  MusicBrainz: 70ac2314-d7d8-4435-b56c-9bad9a516642  NKC: xx0022323  NLA: 35779995  NTA: 073173258  RERO: 02-A008958109  SELIBR: 306958  SUDOC: 081259832  Trove: 1083807  VIAF: 117829803   WorldCat (עם VIAF): 117829803
משמר המפרץ

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה. אם התכוונתם לסרט, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  פעולה דרמה
 יוצרים:  מייקל ברק דגלאס שוורץ  גרגורי ג'יי. בונן
 שחקנים:  צוות השחקנים
 פרסים:  פרס ג'נסיס 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 מספר עונות:  11
 מספר פרקים:  242
 הפקה
 מפיקים בפועל:  מייקל ברק דגלאס שוורץ  גרגורי ג'יי. בונן דייוויד הסלהוף
 חברת הפקה:  פרימנטל 
 אתר צילומים:  סנטה מוניקה, קליפורניה (1989-2000) הוואי (2000-2001)
 מוזיקה:  John D'Andrea, קורי לריוס 
 אורך פרק:  45-48 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC (1989-1990)   Broadcast syndication (1991-2001)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 סטאר וורלד HOT Family yes Base
 תקופת שידור מקורית:  NBC 22 בספטמבר 1989 -6 באפריל 1990  – Syndication 23 בספטמבר 1991 -14 במאי 2001
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
משמר המפרץ (באנגלית: Baywatch) היא סדרת דרמת אקשן אמריקאית על מצילים המסיירים בחופים של מחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, בכיכובו של דייוויד הסלהוף. הסדרה שודרה בין השנים 1989–1999, ומהשנים 1999–2001 הסדרה שינתה מיקום ורוב צוות השחקנים הוחלף, הסדרה הייתה ידועה בתור משמר המפרץ הוואי.
"משמר המפרץ" שודרה לראשונה ב-NBC בשנת 1989, אך בוטלה לאחר עונה אחת בלבד עקב רייטינג נמוך וגם בגלל שהסטודיו, GTG, פשט את הרגל. הסלהוף הרגיש שלסדרה יש עדיין פוטנציאל, ויחד עם היוצרים והמפיקים בפועל מייקל ברק, דגלאס שוורץ וגרגורי ג'יי. בונן חידשו את הסדרה ב-1991, עם הסלהוף כמפיק בפועל עבור עבודתו על הבאת הסדרה בחזרה. הסדרה זכתה להצלחה עצומה, במיוחד באופן בינלאומי. הסדרה הובילה לספין אוף: "לילות משמר המפרץ", וסרט איחוד, "משמר המפרץ: חתונת הוואי".
ב-25 במאי 2017 יצא סרט המבוסס על הסדרה, בכיכובם של דוויין ג'ונסון, זאק אפרון, קלי רורבאך ואלכסנדרה דדריו.
תקציר העלילה

"משמר המפרץ" סובבת סביב העבודה של צוות מצילים והקשרים שלהם, עם עלילות שבדרך כלל מתרכזות בסכנות הקשורות לחוף ופעילויות אחרות הקשורות לקליפורניה (מאוחר יותר הוואי) באורח החיים בחוף.
צוות השחקנים > משמר המפרץ (1989–1999)

| שחקן | דמות | שנים |
| --- | --- | --- |
| דייוויד הסלהוף | מיץ' ביוקנן | 1989–1999 |
| פרקר סטיבנסון | קרייג פומרוי | 1989–1990 |
| שון ות'רלי | ג'יל ריילי | 1989–1990 |
| בילי וורלוק | אדי קרמר | 1989–1992 |
| אריקה אלניאק | שוני מקליין | 1989–1992 |
| פיטר פלפס | טרבור קול | 1989–1990 |
| ברנדון קול | הובי ביוקנן | 1989–1990 |
| הולי גאגנייר | ג'ינה פומרוי | 1989–1990 |
| מונטה מרקם | דון ת'ורפ | 1989–1992 |
| ג'ון אלן נלסון | ג'ון די. קורט | 1989–1990 |
| גרגורי אלן ויליאמס | גרנר אלרבי | 1989–1998 |
| ג'רמי ג'קסון | הובי ביוקנן | 1991–2000 |
| טום מקטייג | הארווי מילר | 1991–1992 |
| ריצ'רד ג'אקל | בן אדוארדס | 1991–1992 |
| ניקול אגרט | סאמר קווין | 1992–1994 |
| דייוויד צ'ארבט | מאט ברודי | 1992–1995 |
| פמלה אנדרסון | סי. ג'יי פארקר | 1992–1997 |
| קלי סלייטר | ג'ימי סלייד | 1992–1993 |
| אלכסנדרה פול | סטפני הולדן | 1992–1997 |
| יסמין בלית' | קרוליין הולדן | 1994–1997 |
| ג'ייסון סימונס | לוגן פאולר | 1994–1996 |
| דייוויד צ'וקאצ'י (אנ') | קודי מדיסון | 1995–1999 |
| ג'ינה לי נולין | נילי קאפשו | 1995–1998 |
| דונה דריקו | דונה מרקו | 1996–1998 |
| חוסה סולאנו | מאני גטירז | 1996–1998 |
| טרייסי בינגהאם | ג'ורדן טייט | 1996–1998 |
| ננסי ואלן | סמנתה תומאס | 1996–1997 |
| מייקל ניומן (אנ') | מייקל ניומן | 1991–1997 |
| כרמן אלקטרה | לני מקנזי | 1997–1998 |
| קלי פקארד | אפריל גימינסקי | 1997–1999 |
| מייקל ברגין | ג'יי. די. דריוס | 1997–1999 |
| אנג'ליקה ברידג'ס | טיילור וולש | 1997–1998 |
| מרליס אנדרדה | סקיילר ברגמן | 1997 |
| מיצי קפטור | אלכס רייקר | 1998–1999 |
| ברוק בורנס | ג'סי אוונס | 1998–1999 |
צוות השחקנים > משמר המפרץ הוואי (1999–2001)

| שחקן | דמות | שנים |
| --- | --- | --- |
| דייוויד הסלהוף | מיץ' ביוקנן | 1999–2000 |
| ברוק בורנס | ג'סי אוונס | 1999–2000 |
| מייקל ברגין | ג'יי. די. דריוס | 1999–2001 |
| ברנדי לדפורד | דון מסטרטון | 1999–2000 |
| מייקל ניומן | מייקל ניומן | 1999–2000 |
| סימון מקינון | אלי ריס | 1999–2000 |
| ג'ייסון מומואה | ג'ייסון לואן | 1999–2001 |
| סטייסי קמנו | קיקואה טנאקה | 1999–2001 |
| ג'ייסון ברוקס | שון מונרו | 1999–2001 |
| ברנדי רודריק | לי דייר | 2000–2001 |
| צ'רלי ברומבלי | זאק מקאוון | 2000–2001 |
| קריסטה אלן | ג'נה אביד | 2000–2001 |
הערות שוליים

↑  MacLeod, Tyler (18 באוגוסט 1996). "Life's a beach". Canoe. נבדק ב-2010-10-15. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Carter, Bill (1995-07-03). "Media: TELEVISION; Stand aside, CNN. America's No. 1 TV export is – no scoffing, please – 'Baywatch". New York Times. נבדק ב-2010-08-10.
↑  Gritten, David (20 בנובמבר 1996). "Baywatch Has a Cow, Man, London Style". The Los Angeles Times. נבדק ב-2010-10-15. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McDougal, Dennis (28 בנובמבר 1991). "Surf's Up Again for Baywatch". The Los Angeles Times. נבדק ב-2010-10-15. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4326925-4  NKC: unn20221163817  VIAF: 184784124   WorldCat (עם VIAF): 184784124 
צוות השחקנים הראשי
מנחם בכרך

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 74 בערך) בארות יצחק
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 443  מפקד עוצבת כדור האש
 
מנחם "מנה" בכרך (נולד ב-1951) הוא מומחה בתחומי אבטחת תעופה ואבטחה כללית, לוחמה בטרור ומבצעים מיוחדים. במקביל לקריירה אזרחית בתחומים אלו, התקדם בכרך בשירות המילואים בצה"ל, פיקד על עוצבת כדור האש וקיבל דרגת תת-אלוף בשנת 2009.
ביוגרפיה

בכרך נולד בשנת 1951 בקיבוץ בארות יצחק, בנם של חנה וצבי בכרך. בשירותו הסדיר בצה"ל בשנים 1969–1972 היה קצין תותחנים. בשנים 1973–1976 למד קרימינולוגיה, מדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת בר-אילן ובמקביל החל בקריירה בתחום האבטחה בתור מאבטח בשדה התעופה נתב"ג. בשנים 2017–2019 השלים לימודי תואר שני בלימודי ביטחון באוניברסיטת תל אביב, אותם סיים בהצטיינות. בכרך נשוי לדלי ולהם שני בנים.
קריירה ביטחונית אזרחית

בהמשך לאבטחת שדה התעופה נתב"ג בעת לימודיו, שירת בכרך כתפקידי אבטחה בשירות הביטחון הכללי, ושימש קצין הביטחון של חברות תעופה ישראליות ושגרירות ישראל בלונדון עד 1986. בשנים 1986–1993 היה בכרך סגן נשיא וסמנכ"ל תפעול, תעופה ושווק בחברת ICTS, חברה בינלאומית בבעלות ישראלי, מובילה בעולם בתחום אבטחת תעופה. היה אחראי ישירות על הקמה וניהול 22 חברות בת באירופה, במזרח הרחוק והתיכון (כ-1500 עובדים ומנהלים). מאז 1995 הוא המנכ"ל והבעלים של א.מ. שיפור בע"מ, חברת ייעוץ פרטית בתחום אבטחת תעופה ואבטחה כללית, סקרי סיכונים, אפיון מערכות ביטחון אינטגרטיביות לערים ומועצות מקומיות, לבניינים ואתרים רגישים, אבטחת שדות תעופה, וחברות תעופה.
במסגרת עבודתו היה בכרך עד מומחה למלחמה בטרור התעופתי לפני תת-ועדה של הקונגרס האמריקאי (לאחר אסון התאומים), ועד מומחה בתביעת ענק בארצות הברית בעקבות האסון.
לאחר שפרצה מלחמת חרבות ברזל, בעקבות אירועי 7 אוקטובר 2023, פרסם בכרך, דוקטורנט באוניברסיטת בר-אילן, מאמר עם פרופ' אפרים ענבר על מדיניות ההכלה.
שירות סדיר ומילואים

לאחר גיוסו לשירות חובה שובץ בכרך לחיל התותחנים, עבר קורס תותחן וקורס מפקדים ושירת בגדוד 403. לאחר קורס קצינים שירת כקצין עמדה ומפקד סוללה בגדוד 403 וגם עבר קורס צניחה.
במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים ושירת כקש"א (קצין שיתוף ארטילרי) בגדוד 429 של חטיבה 500, בטנק תחת פיקודו של מפקד הגדוד אריה ארצי. במהלך הקרבות נפצע מפגיעת פגז, הוא אושפז אך חזר ללחימה בחזית, כקש"א בחטיבת צנחנים. לאחר המלחמה מונה לסגן מפקד גדוד 443 באגד ארטילרי 216, גדוד חדש שהקים יחד עם מפקד הגדוד אמנון יוגב. בהמשך מונה למפקד הגדוד. ב-1984 מונה לסגן מפקד אגד ארטילרי 216 תחת יעקב שיש, תפקיד בו כיהן עד 1994.
ב-1994 מונה למפקד עוצבת כדור האש, האגד הארטילרי יביל האוויר של עוצבת האש. ב-2001 הקים את מרכז האש של מפקדת המבצעים ומשימות מיוחדות המטכ"לית (משמ"מ). ב-2009 קודם לדרגת תת-אלוף. ב-2016 השתחרר משירות המילואים.
הערות שוליים

1 2 3  מנחם בכרך, תא"ל(מי"ל) מנחם (מנה) בכרך- תקציר קורות חיים, ‏18.10.2021
↑  טנדו, מנה(מנחם) בכרך
↑  מנחם (מנה) בכרך ואפרים ענבר, ההכלה-מרכיב המכללא בהתנהגות הבטחונית של ישראל, באתר JISS- מכון ירושלים לאסטרטגיה ובטחון, ‏9.11.2023
↑  אל"מ אמנון יוגב, הרפתקאות ההקמה של גדוד 443, ‏2017/11/05
↑  יצחק אורן, מנה בכרך- התא"ל שלא שרת אף יום בקבע, ‏6.9.2021
2004 בארצות הברית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2003   2002  2001 |  דגל ארצות הברית | 2004  בארצות הברית |  »»»  2005   2006   2007 |
כל ערכי השנים בארצות הברית • אירועים בולטים בעולם ב-2004 פורטל ארצות הברית • לוח שנה של שנת 2004
2004 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 228 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

הנשיא: ג'ורג' ווקר בוש (המפלגה הרפובליקנית)
סגן הנשיא: דיק צ'ייני (המפלגה הרפובליקנית)
יו"ר בית הנבחרים: דניס הסטרט (המפלגה הרפובליקנית)
מנהיג הרוב בסנאט: ביל פריסט (המפלגה הרפובליקנית)
הקונגרס: הקונגרס ה-108
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
4 בינואר – רכב החלל "ספיריט" של סוכנות החלל האמריקאית (נאס"א) נוחת בשעה 4:35 UTC על כוכב הלכת מאדים. כשעתיים וחצי לאחר הנחיתה, ספיריט משדר לראשונה בהיסטוריה תמונות מפני השטח של מאדים.
24 בינואר – רכב החלל "אופרטוניטי" של סוכנות החלל האמריקאית (נאס"א) נוחת בשעה 5:05 UTC על כוכב הלכת מאדים.
3 בפברואר – ארגון ה-CIA מודה כי לא הייתה סכנה ממשית מפני נשק להשמדה המונית לפני הפלישה לעיראק ב-2003.
4 בפברואר – הוקמה הרשת החברתית המקוונת פייסבוק.
26 בפברואר – ארצות הברית מסירה את החרם הכלכלי על לוב.
2 במרץ – נאס"א מודיעה כי רכב החלל "אופרטוניטי" העביר במהלך הימים האחרונים עדויות חד משמעיות לכך שהאזור שבו נחת היה בעבר מוצף בכמויות גדולות של מים.
6 במאי – פרק הסיום של קומדיית המצבים "חברים" משודר ברשת NBC. ההערכה היא כי 52 מיליון איש צפו בו בשידור חי בצפון אמריקה.
5 ביוני – נשיא ארצות הברית לשעבר רונלד רייגן נפטר בביתו בבל אייר שבקליפורניה בגיל 93.
11 ביוני – טקס הלוויה הלאומי של נשיא ארצות הברית לשעבר רונלד רייגן מתקיים בקתדרלה הלאומית בוושינגטון הבירה.
21 ביוני – ספייס שיפ 1 הופכת לחללית הראשונה שהשלימה טיסת חלל מאוישת במימון פרטי.
28 ביוני – האמריקאים מעבירים את השלטון בעיראק לעיראקים.
9-15 באוגוסט - הוריקן צ'ארלי: עשרה הרוגים בסופת הוריקן קטלנית אשר הכתה בפלורידה.
24 באוגוסט – 10 בספטמבר - הוריקן פראנסס: 49 הרוגים בסופת הוריקן קטלנית אשר הכתה בפלורידה.
2-24 בספטמבר - הוריקן איוואן: 124 הרוגים בסופת הוריקן קטלנית אשר עברה בטקסס, פלורידה ובאזור החוף המזרחי.
8 בספטמבר – התרסקות הגשושית ג'נסיס בעקבות תקלה.
2 בנובמבר – הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004: בבחירות לנשיאות ארצות הברית הנשיא המכהן ג'ורג' בוש (הבן) מנצח את סנאטור ג'ון קרי וזוכה לכהונה שנייה בבית הלבן.
אילוסטרציה של אחד מכלי הרכב הרובוטיים שנאס"א שלחה למאדים
2 בנובמבר: הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004: ג'ורג' ווקר בוש מנצח במערכת הבחירות הנשיאותיות ה-55 של ארצות הברית
ארונו של נשיא ארצות הברית לשעבר רונלד רייגן בהלוויתו.
נפטרו

22 באפריל – פט טילמן, שחקן פוטבול וחייל אמריקאי (נהרג במלחמת אפגניסטן-ארצות הברית) (נולד ב-1976)
24 באפריל – אסתי לאודר, אשת עסקים אמריקאית-יהודייה, קנתה את שמה בתחום הקוסמטיקה (נולדה ב-1906)
5 ביוני – רונלד רייגן, נשיאה ה-40 של ארצות הברית (נולד ב-1911)
10 ביוני – ריי צ'ארלס, מוזיקאי אמריקאי (נולד ב-1930)
1 ביולי – מרלון ברנדו, שחקן קולנוע אמריקאי (נולד ב-1924)
21 ביולי – ג'רי גולדסמית', מלחין סרטים אמריקאי (נולד ב-1929)
21 ביולי – אדוארד ב. לואיס, גנטיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה (נולד ב-1918)
28 ביולי – פרנסיס קריק, ביולוג מולקולרי (נולד ב-1916)
8 באוגוסט – פיי ריי, שחקנית קולנוע אמריקאית (נולדה ב-1907)
1 באוקטובר – ריצ'רד אבדון, צלם אמריקאי (נולד ב-1923)
3 באוקטובר – ג'נט לי, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1927)
5 באוקטובר – רודני דיינג'רפילד, קומיקאי אמריקאי (נולד ב-1921)
10 באוקטובר – כריסטופר ריב, שחקן קולנוע אמריקאי (נולד ב-1952)
7 בנובמבר – הווארד קיל, זמר ושחקן אמריקאי (נולד ב-1919)
8 בדצמבר – דיימבאג דארל גיטריסט אמריקאי אשר נודע בעיקר בתור המייסד של הלהקות פנטרה ודמג'פלאן. דארל נרצח בעת הופעה של דמג'פלאן באוהיו (נולד ב-1966)
28 בדצמבר – סוזן סונטג, סופרת, במאית, ופעילה פוליטית אמריקאית (נולדה ב-1933)
29 בדצמבר – ג'וליוס אקסלרוד, ביוכימאי אמריקאי-יהודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (נולד ב-1912)
רונלד רייגן
ZSU-57-2

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  משפחת כלי נשק 
 מדינה מייצרת:  ברית המועצות 
 יצרן:  אומסק 
 משתמשים עיקריים:  East German Land Forces 
 שנת ייצור:  1957 
 תקופת השימוש:  1957–1980 (כ־23 שנים) 
 יחידות שיוצרו:  2,023 
 מידע טכני
 אורך:  6,220 מ"מ 
 רוחב:  3,270 מ"מ 
 גובה:  2,750 מ"מ 
 
ZSU-57-2 (אובייקט 500) הוא מערכת נ"מ מתנייעת (SPAAG) סובייטית מתוצרת מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק) ברוסיה דאז ברית המועצות, החמושה בשני תותחים אוטומטיים בקוטר 57 מ"מ. 'ZSU' פירושו Zenitnaya Samokhodnaya Ustanovka (רוסית: Зенитная Самоходная Установка), כלומר "מערכת נ"מ מתנייעת", המספר '57' מייצג את קליבר התותחים במילימטרים ו-'2' מייצג את המספר של הקנים. זאת הייתה מערכת הנ"מ המתנייעת עם מזקו"ם שיוצרה בייצור המוני הסובייטית הראשונה. בברית המועצות היה לה הכינוי הלא רשמי "Sparka", כלומר, "זוג", כהתייחסות לזוג התותחים האוטומטיים שבהם הרכב מחומש.
מבנה והנדסה > סקירה

בהתבסס על ניסיון העבר עם עיצובי מערכות נ"מ מתנייעות, המהנדסים הסובייטים תכננו רכב שהשתמש בשלדת T-54 מותאמת, עם ארבעה זוגות גלגלים בכל צד במקום חמש, ושריון הרבה יותר דק. הרכב היה חמוש עם זוג תותחי 57 מ"מ S-68 אוטומטיים בתוך צריח גג פתוח חדש, גדול ומסתובב. ה-ZSU-57-2 מורכב משלושה תאים: נהיגה בחזית, לחימה באמצע ומנוע הילוכים מאחור. הגוף הוא מרווח יותר בהשוואה ל-T-54 בגלל השריון הדק יותר ויש מקומות שונים עבור ציוד. הפריסה הכללית, עם רוחבי הרכבה של המנוע, היא אותו הדבר.
מבנה והנדסה > שריון

שריון ה-ZSU-57-2 הוא פלדה מגולגלת מרותכת המספיקה כדי להגן על הרכב מפני כדורים בקוטר 7.62 מ"מ חודרי שריון ממרחק 250 מטרים.
עובי השריון הוא כדלקמן:
חזית הגוף: (עליון) – 13.5 מ"מ; (תחתון) – 15 מ"מ; העליון ב-60 מעלות
צדדי הגוף: (עליון) – 15 מ"מ; (תחתון) – 13.5 מ"מ
אחורי הגוף: 8 – 10.6 מ"מ ב-45 מעלות
גג הגוף: 15 מ"מ
הגוף התחתון: 13.5 מ"מ
צדדי הצריח: 13.5 מ"מ
שריון התותח: 15 מ"מ
גג הצריח: פתוח
היסטוריית שירות

1959-75 מלחמת וייטנאם
1967 מלחמת ששת הימים
1973 מלחמת יום הכיפורים
1975-2002 מלחמת האזרחים האנגולית
1979 מלחמת סין-וייטנאם
1980-1988 מלחמת איראן–עיראק
1982 מלחמת לבנון הראשונה
1990-91 מלחמת המפרץ הראשונה
1991-2001 מלחמות יוגוסלביה
1991 מלחמת עשרת הימים
1991-95 מלחמת העצמאות של קרואטיה
1992-95 מלחמת בוסניה
1995-96 הפצצות נא"טו על רפובליקה סרפסקה
1996-99 מלחמת קוסובו
1999 הפצצות נאט"ו על הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
2003 מלחמת המפרץ השנייה
2003 הפלישה לעיראק
2011 מלחמת האזרחים בסוריה