stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירוויזיון 1960

| --- | --- |

 מספר התחרות:  5 
 גמר:  29 במרץ 1960
 מנחים:  קייטי בויל 
 רשת השידור המפיקה:  BBC
 מיקום האירוע:  הממלכה המאוחדת אולם הפסטיבלים המלכותי, לונדון, הממלכה המאוחדת
 השיר הזוכה:  צרפת צרפת  "טום פיליבי"  "Tom Pillibi" (ז'קלין בואייה)
 שיטת הניקוד:  לכל מדינה צוות שיפוט המונה 10 שופטים;  כל שופט מעניק נקודה לשיר שאהב.
 מספר משתתפות:  13 
 מדינות שמשתתפות לראשונה:  נורווגיה נורווגיה
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  לוקסמבורג לוקסמבורג
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות המשתתפות
 → אירוויזיון 1959 אירוויזיון 1961 ← 
 
תחרות האירוויזיון לשנת 1960 (התחרות החמישית במספר) נערכה ב-29 במרץ אותה שנה באולם הפסטיבלים המלכותי שבלונדון, לאחר שנציגי הולנד, שזכתה שנה קודם לכן, סירבו לארח במדינתם את התחרות.
הולנד אירחה את אירוויזיון 1958, לפיכך נציגיה טענו כי אין זה אפשרי מבחינתם לארח את התחרות זמן קצר כל כך לאחר האירוח הקודם.
על כן, העניקה לבריטניה את הכבוד לארח אותה בפעם הראשונה בתולדותיה.
מנחת התחרות בשנה זו הייתה קייטי בויל, אשר הנחתה גם את אירוויזיון 1963, שנערך שלוש שנים לאחר מכן בבריטניה, וכן את אירוויזיון 1968 ו-1974, שנערכו גם הם בבריטניה.
בתחרות השתתפו 13 מדינות, מתוכן מדינה חדשה שזו השתתפותה הראשונה אי פעם - נורווגיה.
צרפת, שיוצגה באותה שנה על ידי ז'קלין בואייה, זכתה בפעם השנייה, הפעם עם השיר: "Tom Pillibi" (טום פיליבי).
השיר קיבל 32 נקודות בסך הכל על פי הנוהל:
כל צוות שופטים מכל מדינה הכיל 10 חברים, כל אחד מהם נתבקש להעניק נקודה אחת לשיר המועדף עליו.
למקום השני הגיעה בריטניה המארחת, שיוצגה על ידי בראיין ג'והנסון, עם 25 נקודות.
השירים המשתתפים

| סדר | המדינה | שפה | שם המבצע | שם השיר בשפת המקור | שם השיר בתרגום לעברית | מיקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הממלכה המאוחדת בריטניה | אנגלית | בריאן ג'ונסון | Looking High, High, High | תסתכל גבוה, גבוה, גבוה | 2 | 25 |
| 2 | שוודיה שוודיה | שוודית | סיב מאלמקוויסט | Alla andra får varann | כל אחד אחר מקבל זה את זה | 10 | 4 |
| 3 | לוקסמבורג לוקסמבורג | לוקסמבורגית | קמילו פלגן | So laang we's du do bast | כל עוד אנחנו עושים את הכי טוב | 13 | 1 |
| 4 | דנמרק דנמרק | דנית | קטי בדטגר | Det var en yndig tid | זה היה זמן נהדר | 10 | 4 |
| 5 | בלגיה בלגיה | צרפתית | פוד לקלרק | Mon amour pour toi | האהבה שלי אלייך | 6 | 9 |
| 6 | נורווגיה נורווגיה | נורווגית | נורה ברוקסטדט | Voi Voi | הו, אתה יכול | 4 | 11 |
| 7 | אוסטריה אוסטריה | גרמנית | הארי וינטר | Du hast mich so fasziniert | את מרתקת אותי | 7 | 6 |
| 8 | מונקו מונקו | צרפתית | פרנסואה דגלט | Ce soir-là | באותו הלילה | 3 | 15 |
| 9 | שווייץ שווייץ | איטלקית | אניטה טרוורסי | Cielo e terra | שמיים וארץ | 8 | 5 |
| 10 | הולנד הולנד | הולנדית | רודי קרל | Wat een geluk | איזה מזל | 12 | 2 |
| 11 | גרמניה גרמניה | גרמנית | וין הופ | Bonne nuit ma chérie | לילה טוב יקירתי | 4 | 11 |
| 12 | איטליה איטליה | איטלקית | רנאטו רשל | Romantica | רומנטיקה | 8 | 5 |
| 13 | צרפת צרפת | צרפתית | ז'קלין בואייה | Tom Pillibi | טום פיליבי | 1 | 32 |
מבצעים חוזרים בתחרות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מבצע | מדינה | שנים קודמות |
| פוד לקלרק | בלגיה בלגיה | 1956, 1958 (מקום 5) |
אחד בלב

| --- | --- |
פוסטר רישמי
 בימוי:  טליה לביא
 הופק בידי:  איתן מנצורי ויהונתן דובק
 תסריט:  טליה לביא
 עריכה:  אריק להב ליבוביץ
 שחקנים ראשיים:  רן דנקר, אביגיל הררי
 מוזיקה:  אשר גולדשמידט 
 צילום:  ירון שרף
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  ספירו סרטים
 חברה מפיצה:  קולנוע לב
 הקרנת בכורה:  ישראל 15 ביולי 2021
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
 
אחד בלב הוא סרט ישראלי מסוגת דרמה קומית, בכיכובם של רן דנקר ואביגיל הררי, המגלמים זוג בליל הכלולות שלהם. זהו סרטה השני באורך מלא של טליה לביא, יוצרת "אפס ביחסי אנוש".
לאחר דחיות עקב מגפת הקורונה, הסרט יצא להקרנות מסחריות ביולי 2021. הוא היה מועמד לשבעה פרסי אופיר.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת במהלך לילה אחד ועוקבת אחר נועם (רן דנקר) ואלינור (אביגיל הררי) – חתן וכלה המגיעים לאחר החתונה לסוויטה מפוארת בבית מלון, שיכורים, נרגשים ועייפים, אך שם מתגלים ביניהם מתחים. אביגיל מגלה שהאקסית של נועם נתנה לו מעטפה עם טבעת, ומחליטה שכדי להתחיל את הנישואים שלהם ברגל ימין הם חייבים להחזיר את הטבעת עוד באותו הלילה. ליל הכלולות, שהיה אמור להיות מתוק ורומנטי, הופך למסע סהרורי ברחבי ירושלים, שמפגיש את בני הזוג עם אהבות קודמות, לבטים מודחקים וחיי הרווקות שהותירו מאחוריהם.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| רן דנקר | נועם | החתן |
| אביגיל הררי | אלינור | הכלה |
| מאיר סוויסה | שמואל | אב החתן |
| אורלי זילברשץ | רותי | אם החתן |
| יעל פולמן | רננה | חברתו לשעבר של החתן |
| יעל פולמן | יערה | אחותה התאומה של רננה |
| אלישע בנאי | מיכאל | החבר לשעבר של הכלה |
| אנה דוברוביצקי |  | אחות חדר ניתוח בעברה, פסיכיאטרית שמנסה להתאבד |
| ביאן ענתיר |  | הקונסיירז' |
| ירמי שיק בלום | ניצן | השותף של מיכאל |
| יאיר צברי |  | בעלה של יערה |
| עידו שנצור |  | מוכר פלאפל |
הפצה

הקרנת הבכורה של הסרט הייתה מתוכננת לפסטיבל טרייבקה 2020 בניו יורק, אך עקב מגפת הקורונה הפסטיבל בוטל חודש לפני שהיה אמור להתקיים. הסרט היה אמור לצאת לאקרנים בישראל בחודש יוני באותה שנה אבל הפצתו נדחתה מאותה סיבה. מפיקי הסרט החליטו שלא להעלות אותו להפצה מקוונת ולחכות לפתיחת בתי הקולנוע – ולבסוף הוא עלה לאקרנים ביולי 2021.
הסרט נרכש להפצה לבתי הקולנוע ברוסיה תחת השם "ירח דבש בירושלים" (ברוסית: Медовый месяц в Иерусалиме) בהפצת חברת Russian World Vision החל מ-1 ביולי 2021.
הפקה

| שם | תפקיד |
| --- | --- |
טליה לביא: תסריט ובימוי
איתן מנצורי ויהונתן דובק, ספירו סרטים: מפיקים
מאיה אמסלם, שרון הראל, מריקה סטוצ'י: מפיקות שותפות
ירון שרף: צילום
אריק להב ליבוביץ: עריכה
אורית אזולאי: ליהוק
אשר גולדשמידט: מוזיקה מקורית
רון זיקנו: עיצוב אמנותי
ליטל לילו גולדפיליין: עיצוב תלבושות
רונן נגל: עיצוב פסקול
ויטלי גרינשפון: הקלטה
נדיה פאונה: מיקס
אור ספיר: איפור
קובי עזרן: מפיק בפועל
עדין וינר: עוזר במאי
רוני לוי: מפיקה אחראית
הערות שוליים

↑  פרסי אופיר 2021: המועמדים, באתר סריטה, ‏2021-08-16 (באנגלית)
↑  МЕДОВЫЙ МЕСЯЦ В ИЕРУСАЛИМЕ Honeymood
אלברכט השני, נסיך אנהלט-צרבסט

| --- | --- |
 לידה:  1306 
 פטירה:  17 ביולי 1362 (בגיל 56 בערך) 
 בן או בת זוג:  Agnes von Rügen (2 בספטמבר 1324–?) Beatrix of Saxe-Wittenberg (1337–?) 
 
אלברכט השני, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Albrecht II. Fürst von Anhalt-Zerbst; ‏1306 - 17 ביולי 1362) היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר שלט בנסיכות אנהלט-צרבסט.
ביוגרפיה

אלברכט נולד בשנת 1306, והיה בנם של אלברכט הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט ואגנס מברנדנבורג-שטנדאל, בתו של קונרד, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל.
בשנת 1316 מת אביו, ואלברכט ואחיו הצעיר ולדמאר הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט ירשו את נחלותיו, תוך שדודם ולדמאר, המרקיז של ברנדנבורג-שטנדאל שימש כעוצר עד לבגרותם. בבגרותם שני האחים שלטו במשותף, ללא חלוקה טריטוריאלית של ירושה שלהם, אבל עם מגורים מופרדים: ולדמאר חי בדסאו ואלברכט בצרבסט או קתן.
יחד, שני האחים רכשו את מרקיזות לנדסברג, ואת הפלטין המחוזי של סקסוניה לאחר היכחדותה של שושלת אסקניה הברנדנבורגית, אבל מרקיזות ברנדנבורג נלקחה על ידי לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בשם בנו לודוויג החמישי, דוכס בוואריה. שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1323, הוענק לאלברכט התואר "נסיך אסקניה".
ב-17 ביולי 1362 מת אלברכט, ובנו יוהאן השני, נסיך אנהלט-צרבסט ירשו את נחלותיו.
משפחתו

ב-2 בספטמבר 1324 התחתן אלברכט עם אגנס מריגן, בתו של ויטסלאב השלישי, נסיך ריגן, אולם לא היו להם ילדים.
בשנת 1337 התחתן אלברכט בשנית עם ביביאטריקס מסקסוניה-ויטנברג, בתו של רודולף הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ממנה היו לו חמישה ילדים:
בת (מתה ב-1353), התחתנה עם אלברכט השביעי, רוזן בארבי-מיהלינגן.
יודית מאנהלט-צרבסט (מתה ב-1381), התחתנה עם בורכארד השנים עשר, רוזן העיר מגדבורג.
אלברכט השלישי, נסיך אנהלט-צרבסט (מת ב-1359).
רודולף השני מאנהלט-צרבסט, בישוף שוורין (מת ב-1365).
יוהאן השני, נסיך אנהלט-צרבסט (1341–1382).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135776422  VIAF: 60306482   WorldCat (עם VIAF): 60306482
אלברט סאמבי לוקונגה

אלברט-אמבויו סאמבי לוקונגה (בצרפתית: Albert-Mboyo Sambi Lokonga; נולד ב-22 באוקטובר 1999 בבריסל שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי, המשחק בעמדת הקשר בארסנל מהפרמייר ליג ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים > אנדרלכט

סאמבי גדל במחלקת הנוער של אנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-22 בדצמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על אופן במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2017/2018. ב-27 בספטמבר 2020 הבקיע סאמבי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בתיקו 1-1 נגד אופן במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך סאמבי 69 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים עבור המועדון בארבע עונות.
קריירת מועדונים > ארסנל

ב-19 ביולי 2021 חתם סאמבי בארסנל מהפרמייר ליג. ב-13 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–2 לברנטפורד.
קריירת מועדונים > קריסטל פאלאס

ב-31 בינואר 2023, קבוצת קריסטל פאלאס וליגת פרמייר ליג, הודיעה על החתמתו של לוקונגה לעבור לטווח קצר לקריסטל פאלאס עד סוף עונת 2022-23. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-4 בפברואר, ושימש כמחליפו של וויל יוז (אנ') במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד שהסתיים בהפסד חוץ של 2-1.
קריירת מועדונים > לוטון טאון

ב-1 בספטמבר 2023 הושאל ללוטון טאון לעונה אחת. ב-16 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 1-0 לפולהאם.
קריירה בינלאומית

ב-2 בספטמבר 2021 ערך סאמבי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בניצחון 2–5 על נבחרת אסטוניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
תארים

ארסנל
מגן הקהילה: 2023
הערות שוליים

↑  Welcome Sambi! Lokonga joins Arsenal באתר הרשמי של ארסנל, 19 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  Albert Sambi Lokonga joins Palace on loan - News, Crystal Palace F.C., ‏2023-01-31 (באנגלית בריטית)
↑  "Ten-man Man Utd hold on to beat Crystal Palace". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-11-18.
אל גרקו

| --- | --- |

"אדון זקן" (ככל הנראה דיוקן עצמי)
 לידה:  1 באוקטובר 1541 הרקליון, ממלכת קנדיה (אנ')
 פטירה:  7 באפריל 1614 (בגיל 72) כתר קסטיליה טולדו, כתר קסטיליה
 מקום קבורה:  Monastery of Saint Dominic of Silos 
 לאום:  יווני
 תחום יצירה:  ציור, פיסול, אדריכלות
 זרם באמנות:  מנייריזם
 יצירות ידועות:  הפשטתו של ישו, (1577-1579), לקיחתה של מריה הקדושה לשמיים (1577–1579), קבורתו של הדוכס מאוֹרְגָז (1586–1588), נופה של טולדו (1596–1600), פתיחת החותם החמישי (1608-1614)
 בן או בת זוג:  Jerónima de Las Cuevas 
 צאצאים:  Jorge Manuel Theocupulus 
 חתימה:   
 
אֶל גרקו (El Greco, בספרדית בהשפעה איטלקית: "היווני";‏ 1 באוקטובר 1541 – 7 באפריל 1614) הוא הכינוי שבו התפרסם הצייר, הפסל והאדריכל היווני (יליד כרתים) דומניקוס תאוטוקופולוס (ביוונית: Δομήνικος Θεοτοκόπουλος) (זה השם שבו חתם על ציוריו). את רוב פועלו האמנותי עשה באיטליה ובספרד.
ביוגרפיה

אל גרקו נולד בכרתים, שהיה באותה עת בשליטת הרפובליקה של ונציה. התלמד בתחילה כצייר איקונות, כחלק מאסכולת כרתים (אנ'). הוא נחשב לרב-אמן בכרתים, ובגיל 26, כשרצה להרחיב את אופקיו האמנותיים, עבר לוונציה, שם למד אצל טיציאן והיה מיודד עם טינטורטו. בשנת 1570 עבר לרומא, והעשיר את סגנונו ברכיבים של מנייריזם והרנסאנס האיטלקי. ב-1577 היגר לטולדו, שהייתה אז הבירה הכנסייתית של ספרד, ובה חי עד סוף ימיו. שם יצר את יצירותיו הבוגרות והנודעות ביותר. שם גם החל בקריירה מוצלחת כצייר קישוטי מזבח ודיוקנאות.
לאחר מותו נשכחו עבודותיו יחסית. רק בסוף המאה ה-19 גילו אמנים ומבקרים עניין מחודש באופן ההבעה הייחודי שלו. שחרור הצורה, התאורה והצבע ביצירתו של אל גרקו היוו השראה לאמנים כפבלו פיקאסו וג'קסון פולוק במאמציהם לשנות את פני אמנות הציור במאה ה-20. חייו ויצירתו שימשו השראה גם למשורר ריינר מריה רילקה ולסופר ניקוס קאזאנצאקיס.
רבות מיצירותיו מוצגות במוזיאון הפראדו שבמדריד.
ישו
אנדראס השליח
לוקאס מצייר
יוחנן השליח
הסעודה האחרונה
נופה של טולדו
ראו גם

איקונוגרפיה
התמונה פתיחת החותם החמישי
יוון תחת שלטון הצלבנים
הערות שוליים

↑  אל גרקו לא נולד בהרקליון .. הוא נולד בכפר פודלה   שם ישנו גם מוזיאון על שמו.. צפונית להרקליון
↑  יובל בן-עמי, הנה הדרקון שלנו, באתר "העוקץ", 13 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261897205171  PLWABN: 9810567918405606  BIBSYS: 14035956  BNE: XX954012  BnF: cb12033456h (data)  CANTIC: a10095688  CiNii: DA03006364  GND: 118722778  ICCU: CFIV051697  ISNI: 0000 0001 2283 440X  KulturNav: 9adfdaef-f989-4a29-8cc8-ccd539d47fd1  LCCN: n81070611  LNB: 000038330  MusicBrainz: 21277222-fcc3-4b27-ab06-65d4a962a928  NDL: 00438772  NGV: 989  NKC: jn20000700628  NLA: 36566544  NLG: 19061  NLK: KAC2020R3152  NSK: 000072516  NTA: 069181985  RERO: 02-A005463731  RKD: 33505  SELIBR: 187807  SNAC: w64t701f  SUDOC: 028513568  TePapa: 58322  Trove: 1296419  ULAN: 500010916  VcBA: 495/52926  VIAF: 100215785   WorldCat (עם VIAF): 100215785 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ציירים ובנושא אמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלבטרוס אמסטרדם

| אלבטרוס אמסטרדם |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס גדול
מין:: אלבטרוס אמסטרדם
שם מדעי
 Diomedea amsterdamensis ‏1983

אלבטרוס אמסטרדם (שם מדעי: Diomedea amsterdamensis) הוא עוף ימי גדול ממדים ממשפחת האלבטרוסיים. הוא אנדמי באי הצרפתי אמסטרדם שבדרום האוקיינוס ההודי, השייך לארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת. הוא תואר לראשונה ב-1983, ומספר חוקרים חשבו כי הוא תת-מין של האלבטרוס הנודד. מצב השימור של המין מוגדר כסכנת הכחדה חמורה לפי איגוד השימור העולמי (IUCN) מאז שהוא תואר לראשונה. בתקופת גילויו עמד אומדן אוכלוסייתו על חמישה זוגות, ובעקבות מאמצי השימור מוערכת היום האוכלוסייה הכוללת בכ-130 פרטים, מתוכם כ-80 בוגרים.
אלבטרוס זה, כמו יתר האלבטרוסים, מתרבה מדי שנתיים, לרוב באדמות ביצה פתוחות. הנקבה מטילה ביצה אחת בלבד, עליה דוגרים שני ההורים במשמרות שאורכן כשבוע. הגוזל בוקע לאחר 80 ימים. לאחר 230 ימים לערך יתחיל לעוף. בתחילת חייו יואכל מדי שלושה ימים, אולם ככל שיתקרב לעת המעוף הראשון, כך תרד תדירות ההאכלה. בשלב מסוים לפני התעופה הראשונה יגיע הפרחון למשקל גבוה מזה של הוריו, אולם הוא ישווה בהדרגה לזה של האחרונים לאחר שנוצותיו תצמחנה. האלבטרוס הצעיר יעזוב את מושבת בקיעתו למשך חמש שנים לערך, ורק אז יחזור למושבה. מספר שנים אחרי כן יחל להתרבות בעצמו.
האי הצרפתי אמסטרדם,  היחיד עליו חיים אלבטרוסים אלו, השתנה משמעותית, ובתי הגידול האפשריים עבורם באי הצטמצמו באופן ניכר. אחת הסיבות לכך היא הגעתם של חתולי רחוב פראיים בעקבות בני האדם. על סמך עובדה זו, בצירוף מספר הפרטים המועט, הגיעו אנשי המקצוע לקביעה כי מין זה נתון בסכנת הכחדה חמורה. בנוסף, נדירותו של המין מקשה על חקר הרגלי התזונה שלו ותפוצתו בים.
הערות שוליים

↑  אלבטרוס אמסטרדם באתר הרשימה האדומה של IUCN
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |
אלברט סלומון

| --- | --- |

אלברט סלומון, "אלברט הבולגרי", 2013
 לידה:  21 ביולי 1935 סופיה, בולגריה
 פטירה:  20 בנובמבר 2020 (בגיל 85) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 תאריך עלייה:  1948
 כינויים נוספים:  "אלברט הבולגרי" "אלברט הרפד" "בטונה" "בטקו"
 פעילות בולטת:  רפד נגינה באקורדיון שירה פעילות חברתית למען חסרי בית
 ידוע בשל:  נגינה באקורדיון
 מקצוע:  רפד
 פרסים והוקרה:  ציון לשבח מנשיא המדינה יצחק בן-צבי
 https://www.facebook.com/AlbertHaBulgari/
 
אלברט סלומון (21 ביולי 1935 - 20 בנובמבר 2020), שהיה ידוע כ"אלברט הבולגרי" היה "טרובדור" מודרני, נגן אקורדיון ופעיל חברתי בולגרי-ישראלי. היה ידוע גם בשל עזרתו לדרי הרחוב בתל אביב. סלומון נהג לערוך בקביעות מסיבות רחוב ברחוב מרכז בעלי מלאכה בתל אביב, אליהן הזמין את דרי הרחוב שבהם טיפל.
ביוגרפיה

אלברט סלומון נולד ב-21 ביולי 1935 בסופיה שבבולגריה ליעקב ורגינה סלומון, ולו אחות קטנה בשם ביאטריס. בשנת 1943, בימי השואה, הוגלה למחנה העבודה סומוביט-טרגובישטה בעוד שרבים מבני משפחתו נרצחו. ב-1948, בתחילת העלייה ההמונית, עלה עם משפחתו לישראל דרך יוגוסלביה, והוא ומשפחתו השתקעו בבת ים וביפו, שבהן התיישבה רוב הקהילה הבולגרית. בצבא שירת סלומון בגדוד המיעוטים והשתתף במארב כנגד מחבלים. על פעולה זו זכה לציון לשבח וכן למכתב הוקרה מנשיא המדינה, יצחק בן-צבי.
למרות היותו תלמיד מצטיין בבולגריה, נתקל סלומון בקשיי קליטה בישראל ובגיל צעיר נאלץ לעזור לפרנס את משפחתו. הוא למד את מקצוע הרפדות מאביו ועבד ביחד איתו בעסק שפתח ברחוב מרכז בעלי מלאכה בתל אביב. את העסק ירש מאוחר יותר מאביו.
לפרסומו ברחבי ישראל זכה סלומון בעקבות נגינתו באקורדיון. סלומון הכיר 600 שירי עם שאותם שר בבולגרית, מקדונית, סרבית ועברית.
השתתף לא פעם בכתבות, תוכניות אירוח, תוכניות רדיו ופאנלים עם אלכס אנסקי, יוסי אלפי, אלברט כהן, דב אלבוים, אלי יצפאן, ישראל אהרוני, גברי בנאי, גידי גוב, פרדי גרובר ושי בשידור, וכן במספר סרטים אשר שודרו בין היתר בערוץ הראשון.
אלברט סלומון נפטר בבית החולים איכילוב ב-20 בנובמבר 2020, ונקבר בבית העלמין בחולון. הוא היה אב לשלושה וסב לשבעה.
כחודש לאחר מותו, דרי השכונה, בני משפחתו וחבריו ערכו לכבודו מסיבת רחוב, באותו המתחם בו עבד רוב חייו, שם הוצג לקהל שלט לזכרו.
במאי 2022, אשתו במשך כ־60 שנה, שוש, נפטרה ונקברה בחלקת הקבר שלו.
פעילות חברתית

סלומון נהג לדאוג לחסרי הבית. בחצר החנות שלו נהג להעמיד מספר מיטות, דאג למים זורמים ומתקני היגיינה וכן דאג גם למלבושם של חסרי הבית. על פעילות זו היה מועמד לקבל הוקרה מעיריית תל אביב-יפו. אלא שלדבריהם, הטפסים הוגשו באיחור.
בעסק שלו, ברחוב מרכז בעלי מלאכה בתל אביב, נהג סלומון לערוך מסיבות רחוב מדי יום שישי, בהן היה מנגן באקורדיון ומעמיד מזון ומשקאות למען חסרי הבית שהוזמנו לקחת חלק במסיבות.
ב-2019, בעקבות מחאה כנגד סגירת שדרות ירושלים ביפו על ידי עיריית תל אביב, כשנשאל ראש העירייה, רון חולדאי, באשר לאלברט סלומון אשר נוהג להגיע כל יום שישי לשדרה ולנגן, אמר חולדאי "אז יבוא בולגרי אחר". בתגובה, הביע סלומון שקשה לו לקבל את זה היות שרון חולדאי היה ידיד אישי שלו ושהוא גר בתל אביב מאז 1948.
הערות שוליים

1 2 3  חגי מטר, "הוא נשאר קומוניסט": כוכב מסיבות הרחוב של ת"א חוגג 76, באתר nrg‏, 16 במאי 2011
1 2 3 4 5  אלברט סלומון - "אלברט הבולגרי", אתר "כולנו בולגרים"
↑  זיכרונות מבולגריה, עדי כץ, אתר מוטק'ה, 22 באוקטובר 2012
↑  אלברט סלומון ז"ל, אתר "אבלים"
↑   אלברט סלומון, בביצוע כתבה של פרדי גרובר, ערוץ 1, סרטון  באתר יוטיוב
↑  אלברט- פרדי
↑  תרבות. רחוב: פרק 40 - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  Abir HaIr (Knight of the City) by Rina Inbar , אביר העיר - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  Albert's morning routine - אלברט הבולגרי - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  אלברט הבולגרי albert the bulgariaman - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  אלברט סלומון ז"ל | בית עלמין חולון, חברה קדישא, מנוח | 22.11.20, באתר מודעות אבל, ‏2020-11-22
↑  מסיבת רחוב
↑  שלט זיכרון
↑  רינו צרור, ‏"חיי התושבים לא שווים פרוטה": רון חולדאי מסרב להקשיב לתושבי יפו, באתר גלי צה"ל, 26 ביוני 2019
אל ג'ם

| --- | --- |
מראה העיר מן החורבות הרומיות
מראה העיר מן החורבות הרומיות
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 מחוז:  מהדיה (אנ')
 תאריך ייסוד:  46 לפנה"ס
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  18,302 (2016)
 קואורדינטות:  35°18′00″N 10°43′00″E﻿ / ﻿35.3°N 10.716666666667°E﻿ / 35.3; 10.716666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןאל ג'ם(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןאל ג'ם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל ג'ם (בערבית: قصر الجمّ, בצרפתית: El Djem) היא עיירה במחוז מהדיה בתוניסיה. העיר החלה את דרכה ב- 46 לפנה"ס כיישוב רומאי שנקרא בלטינית טיסדרוס (Thysdrus) וניתן למצוא בה עד היום עתיקות רומיות מהמרשימות ביותר באפריקה.
היסטוריה

העיר נבנתה, בדומה לערים רומאיות אחרות בתוניסיה, על התיישבות פונית קדומה יותר. האקלים ששרר באזור זה היה פחות צחיח מכפי שהוא כיום ואיפשר לטיסדרטס לשגשג. במאה ה-2 הפכה העיר למקור מרכזי לייצור וייצוא של שמן זית בפרובינקיה אפריקה. בעיר זו ישב בהמשך בישוף נוצרי וכיום יושב בעיר בישוף קתולי.
בתחילת המאה ה-3 נבנה האמפיתיאטרון באל ג'ם. באותה עת התחרתה העיר עם האדרומטום (העיר סוסה של ימינו) על מעמד העיר הרומית השנייה בחשיבותה בצפון אפריקה אחרי קרתגו. פריצתו של מרד בעיר בשנת 238 והתאבדותו של גורדיאנוס הראשון בוילה הרומית שלו בסמוך לקרתגו, הובילו להתקפה מצד כוחות רומיים שהיו נאמנים לקיסר מקסימינוס שהרסה את העיר, שלא הצליחה להתאושש מאז.
בשנת 699, בעת הכיבוש הערבי את צפון אפריקה, חנתה המצביאה הברברית קהינה עם כוחותיה בעיר במהלך המרד הברברי במוסלמים.
אתרים > האמפיתיאטרון של אל ג'ם

האמפיתיאטרון באל ג'ם הוקם בעיר בידי הקיסר הרומאי גורדיאנוס השלישי בשנת 238 כאשר שימש עדיין כפרומגיסטראט, מיד לפני שהיה לקיסר. מאז 1979 מוכרז האמפיתיאטרון כאתר מורשת עולמית.
אתרים > השוק העתיק

חולות נודדים שימרו את עיר השוק של טיסדרוס ואת פרבר הווילות הרומיות שהקיף אותו. פסיפסים רבים מהתקופה הרומאית נמצאו ופורסמו. יחד עם זאת לא נעשו הרבה עבודות ארכאולוגיות באזור.
ראו גם

דוגה
איה סופיה

.
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה ביזנטית ומוזיאון, כיום מסגד
 על שם:  רוח הקודש 
 כתובת:  איסטנבול/העיר העתיקה 
 מיקום:  פאתיח 
 מדינה:  טורקיה 
 מייסדים:  קונסטנטינוס 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 23 בפברואר 532
 תאריך פתיחה רשמי:  1054 
 תאריך פירוק:  404 
 אדריכל:  איזידור ממילטוס, אנתמיוס מטרלס 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות ביזנטית, בזיליקה 
 קואורדינטות:  41°00′30″N 28°58′48″E﻿ / ﻿41.008333333333°N 28.98°E﻿ / 41.008333333333; 28.98
  (למפת איסטנבול מוגדלת) איה סופיה(למפת איסטנבול רגילה) איה סופיה
 
איה סופיה כיום
האיה סופיה, בחותם של נזירים מהמאה ה-13
שרטוט של חתך המבנה
אַיָה סוֹפִיָה (מיוונית: Αγία Σοφία, "החוכמה הקדושה"; בטורקית: Ayasofya; בלטינית: Sancta Sophia) הוא מבנה היסטורי חשוב באיסטנבול שבטורקיה. נחשב לאחת הדוגמאות הבולטות של האמנות והאדריכלות של האימפריה הביזנטית, ולאחד הבניינים המפורסמים בעולם. נבנה בקונסטנטינופול (כפי שהעיר נקראה אז) ככנסייה במאה הששית על ידי  הקיסר יוסטיניאנוס הראשון, והיה המבנה הראשון בעל צורת פנדנטיבה מלאה.
לאחר שהעיר נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1453 הפך המבנה למסגד. בעקבות הקמת הרפובליקה הטורקית והרפורמות של מוסטפא כמאל אטאטורק, משנת 1934 עד 2020 הוא שימש כמוזיאון המשמר את מורשת הבניין בתקופות שונות ומושך אליו תיירים רבים מרחבי תבל. ביולי 2020, בהחלטת נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, הפך שוב למסגד הנקרא המסגד הגדול של איה סופיה (Ayasofya-i Kebir Camii Şerifi).
מקור השם

הכנסייה אינה קרויה על שם הקדושה סופיה, אלא על שם "החוכמה הקדושה" או "החוכמה האלוהית", שהיא מושג מרכזי בנצרות, ואחת מהתכונות שהכריסטולוגיה מייחסת לישו בתוך השילוש הקדוש (ביחוד בנצרות האורתודוקסית).
ההיסטוריה של המבנה

במקום שבו עומדת כיום כנסיית איה סופיה, עמדה במאה הרביעית כנסייה אחרת, שממנה לא נותרו שרידים. לאחר הריסתה נבנתה במקום כנסייה נוספת על ידי קונסטנטיוס השני בנו של קונסטנטינוס. כנסייה זו נחנכה ב-15 בפברואר 360 ונשרפה בזמן מהומות ניקה בשנת 532.
הקיסר יוסטיניאנוס הראשון הורה על בניית הכנסייה מחדש, ולשם כך אספו הבנאים עמודים, כותרות ואבנים מסותתות ממקומות שונים ואף ייבאו אבנים ממצרים. על מנת לעמוד בלוח הזמנים שקבע הקיסר, עבדו בהקמת הכנסייה, שהייתה מיועדת להיות קתדרלת העיר, ובשירותים לבנאים, קרוב ל-10,000 פועלים. הקיסר חנך את המבנה ב-27 בדצמבר 537 אולם חלק מהפסיפסים הושלמו במועד מאוחר יותר.
פרוקופיוס מתאר את בניית הכנסייה על ידי איזידור ממילטוס (אנ') ואנתמיוס מטראלס (אנ'). אנתמיוס (שאף השתמש בסוג של קמרה אובסקורה בניסיונותיו) מת לאחר שנה ואיזדור סיים את הבנייה. רעידות אדמה שהתרחשו באוגוסט 553 ובדצמבר 557 פערו סדקים בכיפת הכנסייה. רעידה נוספת במאי 558 מוטטה את הכיפה על המזבח והבמה תוך שהיא גורמת להם נזקים. הכנסייה נחנכה פעם נוספת בשנת 563 אחרי שהכיפה נבנתה מחדש והוגבהה לגובה 55.6 מטר. הבניין היה מהמפוארים בבניינים שנבנו, וקירותיו הפנימיים כוסו פסיפסים ושיש. לאחר שראה את הבניין המפואר הכריז יוסטיניאנוס: "ניצחתי אותך שלמה!" (Νενίκηκά σε Σολομών) בהתייחסו לבניינו של בית המקדש הראשון. לימים, כך נאמר, ניצח אותו "שלמה" אחר, הוא סולימאן המפואר, שבנה את מסגד סולימאנייה בסמוך לכנסייה.
לאחר רעידת אדמה אשר אירעה בשנת 989, שבה נהרסה כיפת המבנה, הזמין הקיסר בסיליוס השני את הארכיטקט הארמני טרידאט לבצע תיקונים בכנסייה. תוקנו הקשת המערבית וחלק מהכיפה. התיקונים נמשכו שש שנים, והכנסייה נפתחה מחדש בשנת 994.
מיום חנוכת המבנה, ועד אשר נבנתה קתדרלת סביליה, היה זה המבנה הגדול בעולם והוא עורר התפעלות רבה אצל המבקרים בו. המבנה סימל את עוצמתה של האימפריה הביזנטית, ובו נערכו טקסי ההשבעה של הקיסרים החדשים של האימפריה. איה סופיה הייתה מקום מושבו של פטריארך קונסטנטינופול, והמקום בו נערכו הטקסים הדתיים בהשתתפות משפחת הקיסר. במהלך מסע הצלב הרביעי וכיבוש העיר, הפכה הכנסייה לקתולית, וחלק מאוצרותיה נבזזו. לאחר זמן, חזרה הכנסייה לשליטת הביזנטים.
מכנסייה למסגד

לאחר כיבוש העיר על ידי הסולטאן העות'מאני מהמט השני בשנת 1453, הפכה הכנסייה למסגד, ציורי הקיר והפסיפסים בה כוסו טיח והמבנה עבר התאמה לתפקידו החדש כמסגד. לשם כך נבנו ארבעה מינרטים, מחראב ב"קיר הקיבלה" ומינבר לצדו.
מסגד איה סופיה הפך למודל לחיקוי בבנייה העות'מאנית, ובמיוחד הושפע ממנו מבנה המסגד הכחול שנבנה בסמוך אליו.
מוזיאון

בשנת 1934 תחת שלטונו של נשיא טורקיה מוסטפא כמאל אטאטורק הפך המבנה למוזיאון. במסגרת תהליך הפיכתו למוזיאון נחשפו הפסיפסים הנוצרים הקדומים. בשנת 1993, לאחר בדיקה של אונסק"ו הוחלט על תוכנית לשיקום המבנה.
בסוף המאה ה-20 ביוזמת ילמז אזטונה התקבלה החלטה להרשות תפילות בגלריה פרטית של הסולטאנים שנמצאת במתחם.