stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי החוץ של סומלילנד
יחסים בינלאומיים > אפריקה

ב-2011 אמרו שרי החוץ של דרום אפריקה וטנזניה כי לא יכירו בעצמאות סומלילנד, והביעו תמיכת באחדות סומליה. ב-2012, דרום אפריקה ואתיופיה אישרו שוב את המשך תמיכתן בממשלת סומליה, שלמותה הטריטוריאלית והריבונות במיני-פסגה על סומליה בניו יורק בשולי העצרת הכללית של האו"ם. עם זאת, דרום אפריקה הכריזה כי שסומלילנד עומדת בקריטריונים של אמנת מונטווידאו למדינה, והיא מכירה בדרכון של סומלילנד.
האיחוד האפריקאי שוקל את בקשתה של סומלילנד לחברות באיחוד והצביע על נכונות לטפל בה כ"מקרה יוצא דופן".
יחסים בינלאומיים > אפריקה > אתיופיה

לסומלילנד יש יחסים טובים עם אתיופיה; מאז מלחמת אתיופיה-אריתריאה (1998–2000), חלק גדול מהיצוא האתיופי נעשה דרך נמל ברברה, מכיוון שאתיופיה אינה יכולה יותר להשתמש בנמלי אריתריאה (מאסאווה ובמיוחד אסאב). יחסים אלו עומדים בניגוד לעוינות המסורתית כלפי אתיופיה שחשים סומלים רבים באזורים אחרים, ועל רקע התמיכה הנמוכה בקרב רבים מצפון סומלים במלחמת אוגדן של סיאד בארה נגד אתיופיה והתנועה הלאומית הסומלית שנתמכה על ידי אתיופיה. ב-1 בינואר 2024 חתמו אתיופיה וסומאלילנד על מזכר הבנות המעניק לאתיופיה גישה לים האדום דרך נמל ברברה בתמורה להכרה אפשרית.
יחסים בינלאומיים > אפריקה > גינאה

בסוף יולי 2019, נשיא סומלילנד, מוזה ביהי עבדי, הוביל משלחת לרפובליקה של גינאה בהזמנת הנשיא אלפה קונדה.
יחסים בינלאומיים > אפריקה > קניה

בדצמבר 2020, קניה וסומלילנד הסכימו על פתיחת קונסוליה קנייתית בהרגייסה, ועל פתיחת טיסות ישירות בין הרגייסה לניירובי, עד מרץ 2021.
יחסים בינלאומיים > אסיה > טייוואן (הרפובליקה של סין)

באוגוסט 2020 טאיוואן פתחה משרד סחר בסומלילנד, וסומלילנד פתחה משרד בטייוואן ב-9 בספטמבר 2020.
יחסים בינלאומיים > אסיה > פקיסטן

בנובמבר 2009, משלחת פקיסטנית שהורכבה משייח' מנסור אחמד, מזכ"ל מפלגת השלטון מפלגת העמים הפקיסטנית, שפיק אחמד קורשי, דיפלומט לשעבר וקצין קונסולרי בכיר, ועבדול רזאק דינארי, שגריר, ביקרה בסומלילנד והציעה פתיחת משרד סחר סומלילנד בפקיסטן. בפברואר 2020, ועידת יוזמת מדיניות אפריקה של פקיסטן התקיימה בניירובי, קניה.
יחסים בינלאומיים > אמריקה > ארצות הברית

סומלילנד וארצות הברית אינן מחזיקות ביחסים דיפלומטיים רשמיים. עם זאת, סומלילנד מחזיקה משרד קישור בוושינגטון די. סי., אך אין לו מעמד דיפלומטי רשמי על פי הוראות אמנת וינה ליחסים דיפלומטיים. בין שתי המדינות מקיימות מגעים, ומשלחות משני הצדדים נפגשו בעבר. מדיניות ארצות הברית לגבי סומלילנד היא לאפשר תחילה לאיחוד האפריקאי לדון בשאלה לגבי מעמדה של סומלילנד כאומה עצמאית.
ארצות הברית עוסקת בסומלילנד בנושאים כמו דמוקרטיה ופיתוח כלכלי. בשנת 2007, ארצות הברית סיפקה סיוע של 1,000,000 דולר באמצעות המכון הרפובליקני הבינלאומי (אנ') לתמיכה בהכשרה לפרלמנטרים ותוכניות אחרות לקראת הבחירות לנשיאות סומלילנד ב-2010. ארצות הברית צפויה לספק 1,500,000 דולר נוספים להמשך תמיכה בתהליך הדמוקרטיזציה בסומלילנד לאחר הבחירות.
יחסים בינלאומיים > אירופה > גרמניה

ב-2002 שקלה גרמניה להכיר בסומלילנד ולהקים בסיס לצי הגרמני במדינה, אך לבסוף הוחלט על ידי ממשלת גרמניה להציב את בסיס הצי בג'יבוטי השכנה. ספינות הצי הגרמני כבר פעלו מברברה בספטמבר 2012, במיני-פסגה על סומליה בשולי העצרת הכללית של האומות המאוחדות, אישרה ממשלת גרמניה מחדש את תמיכתה המתמשכת בממשלת סומליה, בשלמותה הטריטוריאלית ובריבונותה של סומליה בשנת 2019, ביקר שגריר גרמניה בקניה ובסומליה בהרגייסה ונפגש עם מוזה ביהי עבדי.
יחסים בינלאומיים > אירופה > הממלכה המאוחדת

לסומלילנד ולממלכה המאוחדת יש קשרים היסטוריים, כשגבולות סומלילנד הם למעשה גבולות סומלילנד הבריטית. ארבעה עיריות בריטיות, שפילד, בריסטול, ברמינגהאם וקארדיף הכירו בעצמאות סומלילנד, ומפלגת העצמאות של בריטניה הודיעה ב-18 במאי 2015 על תמיכתה בהכרה בסומלילנד. לאחר מכן, הפתיחה הרשמית של ממשלת בריטניה השמרנית של משרד בריטי בהרגייסה, בירת סומלילנד. בשנת 2020, בריטניה, דנמרק והולנד אישרו ארבעה הסכמים עם ממשלת סומלילנד לשיפור תשתיות קריטיות לתמיכה בצמיחה כלכלית.
נציגויות דיפלומטיות

סומלילנד מחזיקה משרדי נציגות (משרדי קישור) במספר מדינות, אך לנציגויות אלו אין מעמד דיפלומטי רשמי לפי הוראות אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים.
דרכונים

סומלילנד מנפיקה דרכונים משלה, המוכרים על ידי מספר מדינות.
ארגונים בין לאומיים

סומלילנד היא חברה בארגון האומות והעמים הבלתי מיוצגים (אנ') (UNPO).
מוספית

בבלשנות, מוּסָפִית היא מורפמה המתווספת לבסיס המילה ולאותיות השורש שלה, ובכך מתאימה את משמעותה.
בשפה העברית המוספיות של מערכת הפועל מצטרפות על פי תבנית הבניין ומציינות את הזמן ואת הגוף.
לדוגמה: במילה "אכלה", לבסיס אכל מתווספת מוספית הנקבה ־⁠ה.
עבור יצירת שמות העצם ותארים, המוספיות מצטרפות על פי המשקל של המילה.
סוגי מוספיות

את המוספיות נהוג לסווג על פי מיקומן במילה. הסוגים השונים של מוספית הם:
תחילית – מורפמה הנצמדת לתחילת המילה. לדוגמה, "התרגז": לבסיס הפועל רגז מצטרפת התחילית הִתְ⁠־.
תוֹכִית – מורפמה המוכנסת לאמצע המילה. לדוגמה, "סיפור": תבנית־התנועות של המשקל i-u משובצת בין עיצורי השורש ספ"ר.
סוֹפִית – מורפמה המצטרפת לסוף המילה. לדוגמה, "אווירון": המילה אוויר + ואחריה הסיומת ־⁠ון.
מוספית-מסגרת (לפי קביעת האקדמיה ללשון העברית: הֶקֵּפִית) – שילוב של תחילית וסופית. לדוגמה, "ילכו": לבסיס הפועל מתווספות התחילית י⁠־ והסופית ־⁠וּ לציון עתיד–גוף–שלישי–רבים.
קליטיק (clitic) צֶרֶף (לפי קביעת האקדמיה ללשון העברית: נִתְמָךְ) – הפיכה של שתי מילים למילה ומוספית נלוות, לדוגמה: להזכיר + לך, להזכירך.
עיצורי המוספיות בעברית הם לרוב מ', ת', נ' או ה' (מתנ"ה).
אופן הצטרפות המוספיות לבסיס המילה

הוספת מוספית (בלועזית: אפיקסציה) לבסיס מילה היא תופעה רחבת בשפות רבות בעולם, ונפוצה מאוד בעברית ובאנגלית, למשל, אך לא קיימת בכל השפות. שפות שבהן תופעת הוספת המוּספיות אינה קיימת, דוגמת וייטנאמית, נקראות "שפות מבודדוֹת".
מוספיות יכולות להצטרף בשתי דרכים עיקריות: שרשור, כלומר הצמדה קווית של מוספיות לבסיס זו אחרי זו; או סירוג, כלומר שילוב של מורפמות זו בזו בצורה לא־קווית (מסורגת). בענף המורפולוגיה נהוג לחלק שפות בעלות מוספיות על פי שיטת צירופן.
עברית, למשל, משתמשת בשתי השיטות. לדוגמה, הפועל "אכלתי" מורכב משורש אכ"ל ותבנית התנועות של בניין קל a-a מסורגים, שיוצרים את הבסיס אכל⁠־, ואל הבסיס מצטרפת הסופית ־⁠תי המציינת עבר–גוף–ראשון–יחיד.
המשמעות הצורנית של המוספיות

בתורת הצורות (מורפולוגיה) של השפות השמיות, בסיס המילה הוא הצורן בעל המשמעות של המילה, ללא מוספיות. כאשר נטה את הפועל על פי בניין או נגזור את שם העצם על פי משקל בלבד, עדיין ללא מוספיות, נקבל בסיס חלופי השומר עדיין על המשמעות. למשל גָּמָל הנהגה כיום [gamal] יהפוך בריבוי גמלים לצורן גְּמַל [gmal] - בהגיה של ימינו. לצורן המשתנה ללא מוספיות מצורפות אליו נכנה גְּזִיר.[דרוש מקור][מפני ש...]
לגזיר מתווספות מוספיות, המותירות את המשמעות הבסיסית על כנה ומוסיפות עליה היבטי משמעות בלבד. בדוגמה שלעיל לגזיר גמל [gmal] התווספו הנעת העיצור האחרון של הגזיר בחיריק והוספת העיצור הסופי ם, לריבוי ממין זכר, ומתקבל [gmal]-[im].
תזכורת: בתורת הצורות איננו עוסקים בכתיב, לכן לא עסקנו באם הקריאה יו"ד, אלא רק בתוספת ההגאים של הדיבור הנשמע.
מילה כתחילית וכסופית

הוספת מילה שלמה כתחילית משמשת ליצירת מושג חדש. דוגמאות:
התחילית "דו⁠־" יוצרת צירופים כגון "דו־קרב", "דו־לשוני", ובאופן דומה התחילית "חד⁠־" יוצרת צירופים כגון "חד־קרן" ו"חד־חמצני", והתחילית "תלת⁠־" יוצרת צירופים כגון "תלת־ראשי", "תלת־לשוני".
התחילית "בין⁠־" יוצרת צירופים כגון "בין־לאומי". צירוף זה נכתב גם כהלחם בסיסים, "בינלאומי", אך האקדמיה ללשון העברית ממליצה שלא להשתמש בצורה זו.
התחילית "על⁠־" מופיעה בצירוף כגון "על־מפלגתי", ובאופן דומה התחילית "תת⁠־" מופיעה בצירופים כגון "תת־קרקעי" ו"תת־אלוף".
בנוסף לצירוף של שתי מילים עבריות, כמודגם לעיל, מתקיים גם צירוף של מילה עברית עם תחילית לועזית, למשל "ביו־רפואי" ו"אולטרה־סגול". גם במקרה זה ממליצה האקדמיה ללשון העברית על מקף בין שתי המילים, למעט מקרים שהשתרשו כמילה אחת, כגון "מיקרוגל" ו"אנטישמי".
בשימוש בתחיליות מסוג זה החל מנדלי מוכר ספרים בשנת 1897, בעת שתרגם מיידיש לעברית את ספרו "בעמק הבכא" ונזקק למילה עברית לתיאור קרב בין שני אנשים. הוא יצר את המילה "דו-קרב" בעקבות הצירוף התלמודי "דו פרצופין". בעקבות התבססות פתרון זה הופיעו בעברית תחיליות נוספות, כגון "אי⁠־" ו"רב⁠־".
מקובלת פחות הוספה של מילה כסופית לשם יצירת מושג חדש. דוגמאות לכך הן "מחשב־על" ו"מוליכות־על".
ראו גם

דקדוק עברי - מונחים
בניינים בעברית
משקל (בלשנות)
אותיות השימוש
סימני כתיב
הערות שוליים

1 2 3  מילון תורת הצורות [בלשנות] (תשע"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2  בינלאומי ויומיומי או בין־לאומי ויום־יומי?, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏15 בנובמבר 2017
↑   אילון גלעד, התרגום הזה חולל מהפכה בשפה העברית. ואז העניינים הסתבכו, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535902305171  GND: 4141578-4  LCCN: sh85056264  LNB: 000180566
כליל זיסאפל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1976 (בת 48 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר סלייד לאמנות יפה 
 שפות היצירה:  עברית 
 
כליל זיסאפל (נולדה ב-1976) היא סופרת ישראלית.
נולדה בתל אביב. בתם של זהר זיסאפל, מבעלי קבוצת רד-בינת והילה זיסאפל, עורכת דין. גדלה ברמת אפעל. בעת שירותה הצבאי הייתה כתבת ועורכת בעיתון במחנה. זיסאפל הייתה בת זוגו של גיל קופטש.
פעילות פוליטית

בשנת 2010 נטלה חלק ביוזמה של אילנה המרמן להסיע נשים וילדים פלסטינים לטיול בחוף הים ללא אישור, וזאת במחאה על חוק הכניסה לישראל, כי לדבריה: "יש בזה התרסה שמטרתה להראות את האבסורדיות של המצב הזה, של החוק הזה ומה שהוא מצליח לעשות. החומה והמחסומים אינם חוסמים כניסה של שוהים בלתי חוקיים, וודאי שלא כניסה של מחבלים לישראל."
פעילות ספרותית

ספריה מתארים את הסצנה התל אביבית הצפונית בקרב צעירים בשנות העשרים לחייהם.
תקצירי ספריה
מלאך בשר ודם. שלושה צעירים תלושים בתל אביב של שנות התשעים. אורי בחורה עצמאית ופרועה, פוגשת בשינאן העובדת בלילות בפיצוצייה והשתיים הופכות לחברות. לאורי מערכות יחסים מורכבות ומתוסבכות ובהן רגשותיה העזים כלפי אחיה בעוד לשינאן בן זוג יציב שעם התקדמות הסיפור נפרשים בפניה סודותיו.
בטבעת זו. סיפור אהבתן של דני ועמית, שתי נשים הטרוסקסואליות באמצע שנות העשרים לחייהן. עמית המספרת היא סטודנטית לביולוגיה, המפלסת דרכה בנועם לחיים בורגניים ביחד עם חברה מתקופת התיכון יובל. עמית יוצאת למסע בעקבות דני. מסע שמתחיל בבתי הקפה של תל אביב ונמשך בצפון הודו. יחסים שבהם הרבה מן המשיכה והרתיעה גם יחד. העלילה מובילה מאירוע דרמטי אחד למשנהו: בגידות, שימוש בסמים קשים, ניסיון התאבדות, היריון והפלה.
ספריה

מלאך בשר ודם. תל אביב, כתר, 1998.
בטבעת זו. תל אביב, כתר, 2000.
בתרגום לגרמנית Meine Schwester, meine Braut : Roman / aus dem Hebräischen von Stefan Siebers (Berlin : Aufbau-Verlag, 2001)
בתרגום להולנדית Mijn zusje, mijn bruid / vertaald [uit het Hebreeuws] Hilde Pach (Amsterdam : Cargo, 2002)
אגלי זיעה ודמע. תל אביב, כתר, 2000. (נובלה).
הקומדיה הציונית: התֹפת. עם עובד, 2012.
הערות שוליים

↑  קשר אחד לשבוע, באתר גלובס, 10 בפברואר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298137905171  BnF: cb16741641h (data)  ISNI: 0000 0000 7865 7433  LCCN: n98102927  NTA: 198046863  SUDOC: 174558201  VIAF: 57517271   WorldCat (עם VIAF): 57517271
חשיבת יחד

תיאור של חשיבה קבוצתית שחברי קבוצה נוטים לקבל רעיון המייצג קונצנזוס קבוצתי. חוץ מזה, זה גם מציע איך להימנע מחשיבה קבוצתית שחברים דנים ברעיונות שונים.
חשיבת יחד או חשיבה קבוצתית היא אחת מצורותיה של קונפורמיות וביסודה היא מייצגת צורת חשיבה אשר מטרתה היא צמצום מחלוקות וחיכוכים בין חברי הקבוצה ללא בחינה מספקת של רעיונות חדשים או רעיונות נוגדי קונצנזוס. חשיבת יחד עלולה לגרום לקבוצה לקבל החלטות פזיזות ונטולות היגיון, ללא קול אופוזיציה אשר מוקרב למען הקונצנזוס או "שלום בית". לרוב, משמש המונח "חשיבת יחד" כביקורת על צעדים אשר קבוצה נקטה, נכשלה ובדיעבד היעדר אופוזיציה פנימית היה בעוכריה.
מקור המונח

המונח נטבע על ידי הסוציולוג והעיתונאי ויליאם ה. וייט ב-1952 במגזין הכלכלי פורצ'ן:
חשיבת יחד איננה קונפרמיות רגילה, אינסטינקטיבית, הנמצאת בכל בני האדם, אלא סוג מיוחד של קונפרמיות אשר מבצעת לעצמה רציונליזציה ושכנוע עצמי שערכי הקבוצה הולמים, טובים וצודקים.
הפסיכולוג אירווינג ג'אניס, אשר ביצע מחקרים רבים בנושא, הגדיר את המונח בספרו "קורבנות חשיבת היחד" בצורה מעט שונה:
צורת חשיבה אשר מתבטאת אצל אנשים המעורבים באופן ניכר בקבוצה, כאשר השאיפה לתמימות דעים גוברת על רצונם להציע הצעות ריאליסטיות בנוגע לשינוי דרכי פעולה.
קווים כלליים לחשיבת יחד

אירווינג ג'אניס, בספרו "Victims of Groupthink" מונה את הסיבות, תסמינים ואמצעי מניעה לחשיבת יחד:
קווים כלליים לחשיבת יחד > סיבות לחשיבת יחד

קבוצה מגובשת היא בעלת סיכויים גדולים יותר ליפול למלכודת חשיבת היחד. ככל שהקבוצה מגובשת יותר, קטן הסיכוי להעלאת תהיות אשר ישברו את הגיבוש.
בידוד מרצון מדעות ומומחים חיצוניים.
מנהיגות חזקה מובילה לחשיבת יחד, מכיוון שמנהיגות חזקה נוטה לכוון את הקבוצה לפי דרכה האישית.
כאשר חברי הקבוצה באים מרקע סוציאלי ואידאולוגי דומה, גדלים הסיכויים לחשיבת יחד.
קווים כלליים לחשיבת יחד > תסמינים של חשיבת יחד

אשליית אי הפגיעות - חברי קבוצה מרגישים מוגנים מטעויות בשל ההגנה שמספקת הקבוצה.
דחיית אזהרות אשר נוגדות את הנחות היסוד של הקבוצה.
רציונליזציה - מנגנון הגנה טבעי המנמק באופן לכאורה לוגי כשלים בחשיבה.
לחץ לקונפורמיות - לחץ המופעל על פרטים בקבוצה ליישר קו עם חברי הקבוצה.
תחושת עליונות - תפיסה של עליונות חברי הקבוצה לעומת סביבתה.
צנזורה עצמית - נטייה של פרטים בקבוצה לא לבטא ביקורת פנימית.
אשליית אחדות הדעים - אשליה הנובעת מהגורמים הנ"ל ומחזקת את הלחץ לקונפורמיות.
ראיה סטריאוטיפית של מנהיגי הקבוצה היריבה.
"שומרי סף" - פרטים בקבוצה המתריסים כנגד דעות ביקורתיות.
קווים כלליים לחשיבת יחד > מניעת חשיבת יחד

מינוי "פרקליטי שטן" - אנשים שתפקידם מוגדר מראש כמבקרי המדיניות.
חשיפת עמדתו של מנהיג הקבוצה בסוף - מונע הטיה של דעות חברי הקבוצה כתוצאה מלחץ לקונפורמיות וחנופה.
חלוקת הקבוצה למספר צוותי חשיבה עצמאיים ונפרדים.
סיעור מוחות.
כל האלטרנטיבות הסבירות נבחנו עד תום.
קבלת חוות דעת חיצונית לקבוצה.
ביקורת על המונח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

זיכרון טרנזקטיבי
הנרי וקסמן

הנרי ארנולד וקסמן (באנגלית: Henry Arnold Waxman;‏ נולד ב-12 בספטמבר 1939) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית. וקסמן כיהן משנת 1975 ועד 2015 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קליפורניה. הוא נחשב לאחד מחברי הקונגרס הליברלים המשפיעים ביותר.
מאז ניצחונם של הדמוקרטים בבחירות אמצע הקדנציה ב-2006, וקסמן מכהן כיושב ראש ועדת בית הנבחרים לבקרה ורפורמה בממשל (ועדת הבקרה), הוועדה החקירתית הראשית של בית הנבחרים. הוא היה החבר הדמוקרטי הבכיר בוועדה משנת 1997 ועד למינויו כיושב ראש.
ביוגרפיה

וקסמן למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), סיים תואר ראשון במדעי המדינה ב-1961 ותואר מבית ספר למשפטים של UCLA ב-1964. לאחר לימודיו עבד כעורך דין. הוא נבחר אל האספה המדינתית של קליפורניה ב-1969 שם שירת שש שנים, עד אשר הוא נבחר לקונגרס הארצי ב-1975.
לפני שהדמוקרטים איבדו שליטה על בית הנבחרים של ארצות הברית ב-1995, וקסמן היה דמות רבת עוצמה בקונגרס כיושב ראש תת-הוועדה של ועדת האנרגיה והמסחר לענייני לבריאות וסביבה מ-1979. בתפקיד זה הוא ניהל חקירות במגוון של נושאי בריאות וסביבה, כולל ביטוח בריאות לאומי אוניברסלי, כיסוי לטיפול רפואי ועזרה רפואית, איידס וזיהום של אוויר ומים.
לפי האתר שלו, העדיפויות החקיקתיות שלו הן נושאי בריאות וסביבה. זה כולל ביטוח בריאות לאומי אוניברסלי, כיסוי לטיפול רפואי ועזרה רפואית, טבק, איידס, סטנדרטים לאיכות של אוויר ומים, קוטל מזיקים, סטנדרטים לאיכות של מוסדות סיעודיים, מחקר בבריאות האישה וזכויות פוריות, הזמינות והעלות של תרופות וזכות הקהילות לדעת על רמות הזיהום.
וקסמן נשוי לג'נט קסלר וקסמן, ולהם בן, בת וארבעה נכדים.
ועדת הבקרה והרפורמה בממשל

ווקסמן היה ידוע בגישתו הנמרצת לתחום הבקרה זמן רב לפני שנהיה דמוקרט בכיר בוועדת הבקרה והרפורמה בממשל (ועדת הרפורמה או ועדת הבקרה, בקיצור) ב-1997. הוא היה ידוע מאוד על התעקשות על כך שעדים המופיעים בפני תת-הוועדה שלו יעידו תחת שבועה, ובכך יחשפו את עצמם להאשמות של שבועת שקר אם הם לא יאמרו את האמת. לדוגמה, בשנת 1994 הכריח וקסמן את המנהל הכללי של שבע חברות מרכזיות לטבק להעיד תחת שבועה שניקוטין לא היה ממכר.
ב-1998, הוא יצר את ה"דיוויזיה לחקירות מיוחדות", על מנת לחקור את העניינים שהוא חש שהוועדה המלאה הזניחה. זה היה אפשרי כיוון שלוועדה הייתה סמכות נרחבת לחקור כל עניין עם השלכות של מדיניות פדרלית, אפילו אם עניין זה שייך לתחום השיפוט של ועדה אחרת. הוא גם ביקר באופן נוקשה את ה-רפובליקנים על התעלמות מ"האחריות החוקתית" לבצע בקרה על הממשל.
יום אחד אחרי הבחירות של 2006, וקסמן הורה לעוזרים שלו להכין טיוטה של "תוכנית בקרה" עבור הפאנל. הוא לא הסתיר את העובדה שהוא רוצה לחקור את התאגיד האליברטון (לאנרגיה, Halliburton Energy Services), כמו גם את העבירה, לכאורה, הקשורה בחוזים ממשלתיים בעיראק. מאוד סביר שהוא גם יחקור מספר שערוריות שסובבות סביב ג'ק אברמוב (לוביסט שנתפס בשחיתות). הדבר הוביל לחששות בקרב עוזרים דמוקרטים של ועדת הרפורמה, שוועדת הרפורמה בממשל תחת וקסמן תביים הופעות חוזרות של הוועדה תחת ממשל קלינטון, כאשר הם הוציאו מעל 1,000 זימונים. מכל מקום, וקסמן סיפר לניוזוויק שהוא מעוניין באחריות למתן דין וחשבון ולא בנקמה. למרות התנהגות זו, וקסמן סירב ל"מלשינת" הממשל סייבל אדמונדס להעיד בנושאים מגוונים של המערבים, לכאורה, פשעים וטיוח של הממשל האמריקני

.
ב-16 במרץ 2004, לבקשת וקסמן, משרד המיעוט דאז של הוועדה לרפורמה בממשל, פרסמה את "עיראק על גבי הרקורד, ההצהרות הפומביות של ממשל בוש", מאגד של 237 עמודים, מפורט עם אפשרות חיפוש, של הצהרות מוליכות שולל שנאמרו על ידי נציגי ממשל בוש לגבי האיום שבא מכוון עיראק. זה כולל הצהרות שהיו מוליכות שולל, על בסיס מה שהיה ידוע לממשל בזמן שהצהרות אלו נאמרו. המאגד אינו כולל הצהרות שנראות כאילו הן מוטעות בהבנה שלאחר מעשה. אם הצהרה שיקפה נכונה את המודיעין האמריקאי, בזמן שהיא נאמרה, אזי היא הוצאה, גם אם כעת היא נראית כשגויה.
ב-4 בינואר, בסמוך לאירועים האחרונים, וקסמן שינה את שם הוועדה לשם הארוך והמלא שלה "ועדת הבקרה והרפורמה בממשל".
וקסמן והקו האדום

ב-1985, וקסמן יזם את הצעת חוק לאסור על מימון פדרלי לקו הרכבת התחתית האדום של חברת "הרכבת התחתית של מחוז לוס אנג'לס" (LACMTA), שזה המחוז שלו, כשהוא נתמך על ידי קבוצות בעלי בתים (NIMBY) עשירים בתגובה להתפוצצות גז מתאן במחוז פיירפקס, בלוס אנג'לס. ב-2005, בשוק נדל"ן חסון, בבניות מגורים לגובה וחוסר תכנון ציבורי מאסיבי בנתיבי דרכים בצד המערבי של העיר שנגרם על ידי הצעת החוק של וקסמן הביא לידי מבוי סתום במחוז של וקסמן. על פי בקשה של ראש העיר של לוס אנג'לס ונשיא מועצת המנהלים של LACMTA, אנטוניו וילרייגוסה, וקסמן הסכים להרים את האיסור בתנאי שוועדה של חמישה מהנדסים תקבע שזה בטוח לחפור מנהרה תחת אזור ה"מיריקל מייל" בלוס אנג'לס קליפורניה, במשטח של הכביש בשדרות "וילשיר". באוקטובר 2005, הפאנל החליט שזה אפשרי חפירות מנהרה שכאלה וב-16 בדצמבר, ווקסמן הגיב בהכרזה שהוא יציג הצעת חוק לבית הנבחרים של ארצות הברית אשר ירים את האיסור על כסף פדרלי עבור חפירות מנהרה לרכבת תחתית במחוז. הצעת החוק עברה בבית הנבחרים בפה אחד ב-20 בספטמבר 2006
.
וקסמן טוען שהצעת החוק של 1985 קיבלה תמיכה כיוון שהתאימה לאינטרס ציבורי לבטיחות ולא, כפי שכמה מאשימים, כדי לעכב את הנגישות של מעמד הפועלים בדרום ומזרח לוס אנג'לס עבור המחוז העשיר שלו. במכתב ללוס אנג'לס טיימס, וקסמן מצטט את המחקר של שנת 2005:
"הפאנל עלה בקנה מידה אחד נאות עם זה שב-1985, ההחלטה להמשיך לערוך חפירות מנהרה במצב תלוי ועומד הייתה שקולה, בהינתן הנסיבות והיקף המידע והטכנולוגיה שהיו בזמנו. הרבה השתנה מאז לשיפור משמעותי בחפירות המנהרה ופעולה בטיחותית"
זהות יהודית ופוליטיקה

וקסמן גאה ב"זהות היהודית החזקה" שלו והסיק מסקנות פוליטיות מגילויי הדת שלו:
"יהדות היא על אודות לפעול ולעשות את הדבר הנכון, לא רק פשוט להאמין בזה או באופן חסר דעת ללכת אחרי ריטואל".
כך אמר בנאום שהוצג על ידי מוסד קסדן ללימודי התפקיד היהודי בחיי האמריקאי של אוניברסיטת דרום קליפורניה. וקסמן אמר שהוא מיישם את הערכים האתיים היהודים בשרותו בקונגרס האמריקאי. הוא הוסיף :
"הערכים היהודים" של "זכויות אדם, צדק חברתי ושוויון הזדמנויות... הם כמילה נרדפת לערכים האמריקנים." ושערכים שכאלה "הם, לפי דעתי, קרובים יותר לעמדה דמוקרטית".
לפי וקסמן, הערכים האמריקנים סובלים כרגע מ"תרבות של שחיתות" ו"הפכו לאובססיביים עם סודיות", והוא מאשים את הממשל האמריקני בהזנחת ערכים אלה. לטענתו, "הנהגת הרפוליקנים מתעלמת מכללים נשיאותיים ונורמות ואין לה שום התחשבות בנוהג".
זהות יהודית ופוליטיקה > העמידה מול האנטישמיות

ב-1 באוגוסט 1994, הפכה לחוק הצעת חוק בית הנבחרים מס' 1873, שיזם וקסמן, לפיה נדרש שתשלומים לקורבנות של רדיפה נאצית יופרדו מדרישה לזכאות וסכום של קצבאות או שירותים על בסיס צרכים
ב-1 באוגוסט 2001, וקסמן יזם הצעת חוק בית הנבחרים 2693, חוק ביטוח הרווחה של קורבנות השואה לשנת 2001. מורה לארכיונאי של ארצות הברית לכונן ולתחזק משרד רישום לביטוח שיכיל מידע על מחזיקים ומנפיקים (וישויות קשורות אחרות) של תחום פוליסות ביטוח לניצולי שואה. הוא הגיש שוב את הצעת החוק ב-2003
ב-20 בספטמבר 2005, וקסמן יזם את הצעת חוק 248, שעברה בבית הנבחרים ואשר "מכבדת את חייו ועבודתו של שמעון ויזנטל להנציח את קורבנות השואה ולהביא את מבצעי הפשעים כנגד האנושות לדין. מאשרת מחדש את המחויבות של הקונגרס להילחם באנטישמיות וחוסר סובלנות, מפציר בקהילה הבינלאומית לסייע בחקירה ובהעמדה לדין של הפושעים השורדים מהמלחמה הנאצית ולהמשיך למסמך ולאסוף מידע על פושעי המלחמה הנאצית
היחס לישראל

הנרי וקסמן הוא יהודי שתומך בישראל. באתר שלו נכתב: "מאז שהוא הגיע לקונגרס, הרוויח וקסמן את המוניטין של תומך אפקטיבי בסיוע אמריקני להבטחת ביטחונה והישרדותה של ישראל".
ב-15 שנות כהונתו כיושב ראש ועדת המשנה לבריאות וסביבה, הוא היה מגן איתן של ישראל. ב-1980 הוא יזם הצעת תוכנית לשיתוף פעולה במזרח התיכון בין ישראלים לערבים; בתו של וקסמן, קארול, עשתה עלייה לפני 10 שנים; בחייו האישיים הוא אולי לא מפגין את רגשי היהדות שבו באופן פומבי; אבל "מניין הקונגרס" שיבח אותו כ"יהודי שביהודים" בגבעת הקפיטול; הוא ואשתו הם יהודים קונסרווטיביים, שומרים על כשרות בבית. הוא אינו עוסק בפוליטיקה בשבת ונפגש פעמיים בחודש עם חברים יהודים אחרים [בבית הנבחרים] לישיבת לימודי תורה. בוושינגטון, הוא ואשתו, שהיו המייסדים של נשות הקונגרס ליהדות רוסיה, הם חברים בקהילה "הדס ישראל.
ב-28 באוקטובר 2005, קרא וקסמן בנאומו להכפיל את המאמצים של הקהילה הבינלאומית לסגור את תוכנית הגרעין האיראנית לפני שהיא תבצע את זממה. ב-15 בפברואר 2006, מיד לאחר עליית החמאס לשלטון, הוא תמך בחוק הקורא שלא להעביר סיוע אמריקני ישיר לרשות הפלסטינית כל עוד מפלגה פוליטית בעלת רוב במושבי הפרלמנט מחזיקה בעמדה הקוראת להשמדת ישראל. בנאומו במליאת בית הנבחרים הוא טען שבחירות חופשיות אינן מקנות לגיטימיות לחמאס ושאין הבדל בין טרוריסט לטרוריסט.
ביולי 2006, בזמן חטיפת החיילים הוא נתן הצהרה תומכת בישראל והכליל את כל שמות החיילים הנעדרים ממלחמת לבנון הראשונה. בפתיחת מלחמת לבנון השנייה, הוא הביע תמיכה נמרצת בהצעת חוק המגנה את ההתקפות האחרונות על ישראל, ותומך בזכות של ישראל להגן על עצמה. החוק עבר ברוב גדול ב-20 ביולי 2006.
היחס לישראל > הלחימה בדה לגיטימציה של ישראל

בנובמבר 2001, הפציר וקסמן במזכיר המדינה דאז קולין פאוול להוקיע ועידה של הליגה הערבית ששמה למטרה לבודד את ישראל והרטוריקה המתלהמת בתקשורת הערבית. באוקטובר 2003, הוא יצא בהצהרה כנגד ההערות האנטישמיות של ראש ממשלת מלזיה. ב-10 ביולי 2003, הוא ניהל שימוע בבית הנבחרים "אפליה כנגד ישראל" כנגד האפליה של תיירים ישראלים בקבלת ויזה, בעוד שאזרחי 27 מדינות אחרות לא נדרשו לעבור תהליך נוקשה לקבלת ויזה כמו הישראלים. בינואר 2004, הוא ביקש מהנשיא בוש להתערב לטובת ישראל בנושא חוות הדעת של בית הדין הבינלאומי בהאג על גדר הביטחון וקרא לממשל בוש להדגיש את החיוניות של גדר הביטחון והזכות של ישראל להגן על עצמה מאיומי טרור מתמשכים. בנובמבר 2004, הצטרף וקסמן לקבוצה של 45 חברי קונגרס בשליחת מכתב הדורש מנשיא מצרים חוסני מובארכ לנקוט בפעולה מיידית כנגד הסדרה האנטישמית "רוכב סוסים ללא סוס", כביכול על בסיס הפרוטוקולים של זקני ציון. במאי 2005, וקסמן דרש מקונדוליזה רייס ומחלקת המדינה לנתק את כל קשריה עם מוסדות לימוד ופרופסורים אשר מצייתים לחרם על האוניברסיטאות הישראלית מטעם איגוד מורי האוניברסיטאות של בריטניה. בנובמבר 2005, וקסמן הוביל את המאמץ, ביחד עם חברי הקונגרס היהודים, רם עמנואל ואליסון שוורץ להביא לגינוי רשמי מטעם האו"ם של קריאות נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד "למחוק את ישראל מהמפה". בפברואר 2006, הוא ועוד למעלה משבעים מעמיתיו לחצו על קונדוליזה רייס לסייע לסיים הגבלות מפלות על השתתפותה של ישראל באו"ם ודחפו ללחץ דיפלומטי חזק להבטיח שישראל תקבל זכויות מלאות בארגון.
היחס לישראל > לחימה בארגוני טרור

ב-14 במרץ 2002, שלח וקסמן מכתב שנחתם על ידי 239 חברי קונגרס, המפציר בנשיא בוש לפעול נגד קבוצות טרור פלסטיניות. המכתב קרא לנשיא להוסיף כמה קבוצות מיליטנטיות, שמאורגנות תחת אש"ף וממומנות על ידי יאסר ערפאת והרשות הפלסטינית, לרשימת ארצות הברית של קבוצות טרור. מיד לאחר מכן, גם ארגון גדודי חללי אל אקצה החוסף לרשימה.
ב-10 בדצמבר 2002, הצטרף וקסמן לכ-22 חברי קונגרס שפרסמו מכתב אשר דורש מממשל בוש לאסור על חברות אמריקניות לפרסם את מוצריהם ברשת התקשורת של חזבאללה, אל-מנאר. אף על פי שמחלקת המדינה מכירה בקשרים בין חזבאללה לבין אל מנאר, הפרסומות נחשבות כחוקיות כיוון שמשרד האוצר האמריקני מעולם לא מנה את התחנה כנושא שכפוך למחלקה לפיקוח על נכסים זרים (המשרד לטרור ומודיעין פיננסי) (...).