stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדיננד פון סמרן-פרנקנג
ביוגרפיה

סמרן-פרנקנג נולד בעיר גריסקירכן (Grieskirchen), שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, כבנו של שופט מקומי. הוא התגייס לצבא האוסטרו הונגרי בשנת 1915, ולחם במלחמת העולם הראשונה בחזית האיטלקית. הוא נפל בשבי האיטלקי בנובמבר 1918, ושוחרר רק בספטמבר 1920. עם שחרורו עזב את הצבא, והשלים בשנת 1922 תואר דוקטור למשפטים. הוא שימש כעורך דין הוא נישא ונולד לו בן.
בדצמבר 1932 הצטרף לאס אס, והיה חבר במפלגה הנאצית האוסטרית. הוא הואשם בפעילות חתרנית והושלך לכלא, אולם שוחרר בשנת 1938 בעקבות סיפוח אוסטריה בידי גרמניה הנאצית ("האנשלוס"). הוא הועלה לדרגת אוברפיהרר (מקביל לאלוף-משנה בצה"ל), וביולי 1942 מונה כמושל גטו ורשה. עוד באותו חודש הופקד על הפעלת "האקציה הגדולה", נגד יהודי הגטו. במהלך חודשיים, בין 254,000 ל-265,000 אסירי הגטו, גברים נשים וטף, נשלחו למחנה ההשמדה טרבלינקה, שבו חוסלו מעל ל-300,000 בני אדם. מספר הנרצחים במבצע מבין יושבי הגטו היה גדול פי חמישה לערך ממספר הנרצחים בעת ולאחר חיסול הגטו באביב של השנה הבאה, כ-50,000 איש במספר. הגירושים והרציחות שבוצעו בימי "האקציה הגדולה".
ב-9 בינואר הגיע היינריך הימלר בעצמו לגטו, והצהיר שבא לבדוק האם הגטו הושמד עד הסוף. כאשר שמע שעדיין נותרו בגטו עוד 40,000 יהודים, טען שהמספר גבוה מדי, והורה לפרנקנג לשלוח למחנות ההשמדה עוד 8,000, ולשלוח עוד 16,000 לעבודות כפייה. עוד לפני כן התפתח סכסוך בינו לבין הימלר, שתיאר אותו כ-"איש חיל הפרשים, נחמד ואדיב, אך בשום אופן לא מתאים לתפקידו". עתה עמד בפניו מבחן, והימלר שלח אחד מאנשיו לוודא שפרנקנג מבצע את הפקודות במלואן. מועד חיסול הגטו נקבע ל-19 באפריל, פרנקנג והימלר רצו להעניק את חיסול הגטו כמתנת יום הולדת להיטלר, שיום הולדתו חל ב-20 באפריל. ב-18 באפריל זימן פרנקנג את קציניו, ופרש בפניהם את תוכניתו לחיסול הגטו. במהלך הישיבה התפרץ לחדר יירגן שטרופ, חביבו של הימלר ויריבו של פרנקנג. נוכחותו הביכה את פרנקנג, אולם שטרופ קיבל את הצעותיו.
אולם להפתעת הגרמנים, כאשר ב-19 באפריל נכנסו כוחותיו של פרנקנג לגטו, פתחו היהודים במרד גטו ורשה. ככל הנראה פרנקנג ידע עוד לפני כן שהיהודים מתכננים מרד, אולם התבייש להודות בכך בפני הממונים עליו. פרנקנג הטיל למערכה טנק ושתי שריוניות, אולם היהודים ארבו לטנק, הטילו בו בקבוק מולוטוב שהעלה אותו בלהבות וגם השריוניות נפגעו. בעקבות זאת הורה פרנקנג לסגת. עוד באותו היום נכנס פרנקנג למשרדו של שטרופ, והודיע לו שלדעתו המצב אבוד. הוא התכוון לבקש הפצצה אווירית מקרקוב, אולם שטרופ ביקש להמתין מעט. לאחר זמן מה התקשר פרידריך-וילהלם קריגר, וקיבל דיווח משטרופ, קריגר זעם וכינה את פרנקנג "האידיוט הטרולי המטומטם הזה". קריגר דרש שכל החיילים הגרמנים יחזרו לקרב תוך שעתיים, ותבע שפרנקנג יודח מתפקידו ויוחלף בשטרופ.
פרנקנג הועמד למשפט צבאי בעוון "הגנה על יהודים", אולם זוכה. באפריל 1943, מונה למפקד המשטרה בעיר אוסייק שבקרואטיה. ביולי 1944 הועלה לדרגת בריגדפיהרר (מקביל לתת-אלוף בצה"ל). בספטמבר של אותה שנה נקלע פון סמרן-פרנקנג למארב שהטמינו לו פרטיזנים יוגוסלביים באזור באניה לוקה ונהרג. הוא נקבר בבית הקברות המקומי באוסייק.
לקריאה נוספת

משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009.
יוסף קרמיש, מרד גטו ורשה בעיני האויב. הדוח"ות של יורגן שטרופ, הוצאת יד ושם, 1966.
קזימיז' מוצ'ארסקי, שיחות עם תליין, הוצאת בית לוחמי הגטאות, 1979.
Josef Wulf: Das Dritte Reich und seine Vollstrecker – Die Liquidation von 500.000 Juden im Ghetto Warschau, Berlin 1961.
הערות שוליים

↑  משה ארנס מתעתק את השם כפרדיננד פון זאמרן פרנקנג.
1 2 3 4 5 6  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 120.
↑  Holocaust Encyclopedia (10 June 2013). "Treblinka: Chronology" (Internet Archive). United States Holocaust Memorial Museum. Archived from the original on 5 June 2012. Retrieved 21 October 2014. "Deportations."
↑  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 64.
↑  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 112.
↑  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 113.
↑  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 136.
↑  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 137.
↑  מרד גטו ורשה באתר יד ושם.
↑  World War II: Warsaw Ghetto Uprising
↑  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 147.
↑  יוסף קרמיש, מרד גטו ורשה בעיני האויב. הדוח"ות של יורגן שטרופ, הוצאת יד ושם, 1966. עמ' 211.
↑  משה ארנס, דגלים מעל הגטו, ידיעות ספרים, 2009. עמ' 148.
↑  Who Defended The Warsaw Ghetto?
↑  ביוגרפיה באתר הספרייה היהודית המקוונת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 13055720X  ISNI: 0000 0000 1935 3237  VIAF: 50337356   WorldCat (עם VIAF): 50337356
פורמולה 1 עונת 1962

| --- | --- |

 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  20 במאי 1962
 תאריך סיום:  29 בדצמבר 1962
 מספר עונה:  13
 מספר מרוצים בעונה:  9
 זוכה באליפות הנהגים:  גרהאם היל
 נקודות הנהג הזוכה:  42 (52)
 זוכה באליפות היצרנים:  BRM
 נקודות היצרן הזוכה:  42 (56)
 → פורמולה 1 עונת 1961 פורמולה 1 עונת 1963 ← 
 
עונת 1962 היא העונה ה-13 של אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). במהלך העונה התקיימו תשעה מרוצים. גרהאם היל זכה באליפות הנהגים בפעם הראשונה. קבוצת BRM זכתה בתואר הקבוצתי.
המרוצים בעונה

|  | מרוץ | מסלול | תאריך | פול פוזישן | הקפה מהירה | מנצח | יצרן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הולנד גרנד פרי הולנד | זנדוורט | 20 במאי | בריטניה ג'ון סורטיס | ניו זילנד ברוס מקלארן | בריטניה גרהאם היל | בריטניה BRM |
| 2 | מונקו גרנד פרי מונקו | מונקו | 3 ביוני | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה ג'ים קלארק | ניו זילנד ברוס מקלארן | בריטניה קופר-קליימקס |
| 3 | בלגיה גרנד פרי בלגיה | ספא-פרנקורצ'מפס | 17 ביוני | בריטניה גרהאם היל | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה לוטוס–קליימקס |
| 4 | צרפת גרנד פרי צרפת | רואן | 8 ביולי | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה גרהאם היל | ארצות הברית דן גורני | גרמניה המערבית פורשה |
| 5 | בריטניה גרנד פרי בריטניה | איינטרי | 21 ביולי | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה לוטוס–קליימקס |
| 6 | גרמניה המערבית גרנד פרי גרמניה | נורבורגרינג | 5 באוגוסט | ארצות הברית דן גורני | בריטניה גרהאם היל | בריטניה גרהאם היל | בריטניה BRM |
| 7 | איטליה גרנד פרי איטליה | מונצה | 16 בספטמבר | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה גרהאם היל | בריטניה גרהאם היל | בריטניה BRM |
| 8 | ארצות הברית גרנד פרי ארצות הברית | ווטקינס גלן | 7 באוקטובר | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה לוטוס–קלימקס |
| 9 | דרום אפריקה (1928–1994) גרנד פרי דרום אפריקה | הנסיך ג'ורג' | 29 בדצמבר | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה ג'ים קלארק | בריטניה גרהאם היל | בריטניה  BRM |
תקציר העונה

קבוצת פרארי, אלופת העונה הבאה, נחלשה עקב עזיבתם של מספר אנשי מפתח ושביתת פועלים במפעל הייצור. במקביל, התחזקו היצרנים הבריטים. גרהאם היל וקבוצת BRM זכו באליפות הנהגים והיצרנים לאחר קרב מול ג'ים קלארק וקבוצת לוטוס. דן גורני ניצח את גרנד פרי צרפת, הניצחון היחיד של קבוצת פורשה. ג'ק ברבהאם החל את דרכו כיצרן וצבר נקודות ראשונות כשהוא נוהג בעצמו במכונית. סטירלינג מוס, נהגה של קבוצת פרארי, נפצע קשה בתאונה במהלך מרוץ טרום-עונה ולא חזר להתחרות בפורמולה 1. ריקרדו רודריגס סיים במקום הרביעי בגרנד פרי בלגיה והיה לנהג הצעיר ביותר שצובר נקודות בתולדות האליפות (בגיל 20 שנה ו-123 ימים). השיא החזיק מעמד במשך 38 שנים, עד שנשבר בידי ג'נסון באטן בעונת 2000.
שני נהגים מצאו את מותם במהלך העונה. רודריגס נהרג במהלך מרוץ במקסיקו בנובמבר, שלא היה חלק ממרוצי האליפות. גארי הוקינג, רוכב במרוצי אופנועים מדרום רודזיה, נהרג בחודש דצמבר במרוץ מחוץ לסבב שהתקיים בדרום אפריקה.
דירוג האליפות > שיטת הניקוד

הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 5 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| נקודות | 9 | 6 | 4 | 3 | 2 | 1 |
דירוג האליפות > דירוג הנהגים

הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
| מיקום | נהג | הולנד | מונקו | בלגיה | צרפת | בריטניה | גרמניה המערבית | איטליה | ארצות הברית (48 כוכבים) | דרום אפריקה (1928–1994) | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בריטניה גרהאם היל | 1 | (6) | 2 | 9 | (4) | 1 | 1 | (2) | 1 | 42 (52) |
| 2 | בריטניה ג'ים קלארק | 9 | פרש | 1 | פרש | 1 | 4 | פרש | 1 | פרש | 30 |
| 3 | ניו זילנד ברוס מקלארן | פרש | 1 | פרש | (4) | 3 | (5) | 3 | 3 | 2 | 27 (32) |
| 4 | בריטניה ג'ון סורטיס | פרש | 4 | 5 | 5 | 2 | 2 | פרש | פרש | פרש | 19 |
| 5 | ארצות הברית דן גורני | פרש | פרש | DNS | 1 | 9 | 3 | 13 | 5 |  | 15 |
| 6 | ארצות הברית פיל היל | 3 | 2 | 3 |  | פרש | פרש | 11 | DNS |  | 14 |
| 7 | דרום אפריקה (1928–1994) טוני מאגס | 5 | פרש | פרש | 2 | 6 | 9 | 7 | 7 | 3 | 13 |
| 8 | ארצות הברית ריצ'י גינטר | פרש | פרש | פרש | 3 | 13 | 8 | 2 | פרש | 7 | 10 |
| 9 | אוסטרליה ג'ק ברבהאם | פרש | 8 | 6 | פרש | 5 | פרש |  | 4 | 4 | 9 |
| 10 | בריטניה טרבור טיילור | 2 | פרש | פרש | 8 | 8 | פרש | פרש | 12 | פרש | 6 |
| 11 | איטליה ג'יאנקרלו באגטי | 4 |  | פרש |  |  | 10 | 5 |  |  | 5 |
| 12 | איטליה לורנזו בנדיני |  | 3 |  |  |  | פרש | 8 |  |  | 4 |
| 13 | מקסיקו (1934-1968) ריקרדו רידריגס | פרש | DNS | 4 |  |  | 6 | 14 |  |  | 4 |
| 14 | בלגיה וילי מאיירס |  | 7 | פרש |  |  |  | 4 |  |  | 3 |
| 15 | שוודיה יואקים בונייה | 7 | 5 |  | 10 | פרש | 7 | 6 | 13 |  | 3 |
| 16 | בריטניה אינס אירלנד | פרש | פרש | פרש | פרש | 16 |  | פרש | 8 | 5 | 2 |
| 17 | הולנד קארל גודין דה בופור | 6 | DNQ | 7 | 6 | 14 | 13 | 10 | פרש | 11 | 2 |
| 18 | ארצות הברית מאסטן גרגורי | פרש | DNQ | פרש | פרש | 7 |  | 12 | 6 |  | 1 |
| 19 | דרום אפריקה (1928–1994) נוויל לדרלה |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 | 1 |

| מיקום | נהג | הולנד | מונקו | בלגיה | צרפת | בריטניה | גרמניה המערבית | איטליה | ארצות הברית (48 כוכבים) | דרום אפריקה (1928–1994) | נקודות |
דירוג האליפות > דירוג היצרנים

עונה זאת הייתה העונה החמישית של אליפות היצרנים. חלוקת הנקודות התבצעה בדומה לאליפות הנהגים. הניקוד ניתן ליצרן, בהתאם לתוצאה הגבוהה ביותר שהשיגו נהגי הקבוצה בכל מרוץ.
| מיקום | קבוצה | הולנד | מונקו | בלגיה | צרפת | בריטניה | גרמניה המערבית | איטליה | ארצות הברית (48 כוכבים) | דרום אפריקה (1928–1994) | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בריטניה BRM | 1 | (6) | 2 | (3) | (4) | 1 | 1 | (2) | 1 | 42 (56) |
| 2 | בריטניה לוטוס-קליימקס | 2 | 8 | 1 | 7 | 1 | 4 | 9 | 1 | (5) | 36 (38) |
| 3 | בריטניה קופר-קליימקס | (5) | 1 | פרש | 2 | 3 | (5) | 3 | (3) | 2 | 29 (37) |
| 4 | בריטניה לולה-קליימקס | פרש | 4 | 5 | 5 | 2 | 2 | פרש | פרש | פרש | 19 |
| 5 | גרמניה המערבית פורשה | 6 | 5 | 7 | 1 | 9 | 3 | (6) | 5 | 11 | 18 (19) |
| 6 | איטליה פרארי | 3 | 2 | 3 | WD | פרש | 6 | 4 | WD |  | 18 |
| 7 | בריטניה ברבהאם-קליימקס |  |  |  |  |  | פרש |  | 4 | 4 | 6 |
| 8 | בריטניה לוטוס-BRM |  | DNQ | פרש | פרש | פרש | פרש | 12 | 6 |  | 1 |
| מיקום | קבוצה | הולנד | מונקו | בלגיה | צרפת | בריטניה | גרמניה המערבית | איטליה | ארצות הברית (48 כוכבים) | דרום אפריקה (1928–1994) | נקודות |
פלה שפס

| --- | --- |
פלה שפס לפני השואה
פלה שפס לפני השואה
 לידה:  1918 דומברובה גורניצ'ה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  9 במאי 1945 (בגיל 27 בערך) וולארי, צ'כיה 
 מדינה:  פולין
 ידוע בשל:  כתיבת יומן במהלך השואה
 
פלה שפס (בפולנית: Fela Szeps; ‏1918 - 9 במאי 1945) הייתה אסירה יהודייה במחנה הריכוז גרינברג שכתבה יומן המשקף את חייהן של הצעירות היהודיות שהיו אסירות במחנה. בשנת 2002 יצא היומן לאור כספר בהוצאת יד ושם, לאחר שתורגם מפולנית לעברית על ידי אלכסנדר נצר.
ביוגרפיה > עד מלחמת העולם השנייה

היא נולדה ב-1918 כבתם הבכורה של אברהם וחוה שפס ואחותם של בת-שבע ומשה. בצעירותה הצטרפה לתנועת הנוער הציונית "גורדוניה" ומונתה לראש הסניף בעיר דומברובה גורניצ'ה בזגלמביה שבפולין. לאחר סיום לימודיה התיכוניים יצאה להכשרה במטרה להתכונן ל"הגשמה" ולעלייה לארץ ישראל. בינתיים החלה ללמוד פסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת ורשה. מלחמת העולם השנייה קטעה את כל תוכניותיה.
ביוגרפיה > במהלך המלחמה

בעקבות צו שפרסם היודנראט בדומברובה גורניצ'ה, לפיו נדרשו הצעירים להירשם לעבודה במחנות עבודה שהקים ארגון שמלט, התייצבה שפס בפברואר 1942 במשרדי היודנראט יחד עם אחותה בת-שבע, כשהן מלוות באביהן. לתדהמתן הן לא הורשו לשוב לביתן, אלא הועלו על משאיות והובלו למחנה מעבר בסוסנוביץ, מבלי שלקחו איתן בגדים וציוד. כעבור מספר ימים צורפו שתי האחיות לחטופים אחרים לקראת השילוח למחנות. בחוץ המתינה אימן וזרקה אליהן מעבר לגדר מזוודה קטנה עם חפצים אישיים הכרחיים. כאשר הובלו לתחנת הרכבת מוקפות באנשי אס אס. שמעו את האם זועקת: "קינדר (ילדים), זכרו, זכרו". השאלה למה התכוונה האם טרידה את שפס ולא הרפתה. היא ואחותה נכללו במשלוח ראשון של כמאתיים צעירות לעבודה במפעל טקסטיל במחנה לעבודת כפייה ליהודים שהוקם בעיר גרינברג שבגרמניה (כיום ז'לונה גורה בפולין). הן היו אסירות במחנה עד ינואר 1945, ואז הובלו בצעדת מוות לתוככי גרמניה.
ביוגרפיה > אישיותה ופעילותה במחנה

שפס השאירה חותם בחייהן של מאות האסירות הצעירות במחנה גרינברג, שחלק מהן שרדו את השואה. היא הייתה הרוח החיה בפעילות התרבותית במחנה. היא יזמה שיחות ודיונים מעמיקים, הכינה נקודות ודגשים לקראת הרצאות שנתנה, כתבה סאטירה על חיי המחנה וגיבשה סביבה קבוצה קטנה של צעירות שדאגו לקיים מידה כלשהי של שפיות ולהעשיר את עולמן של חברותיהן.
ביוגרפיה > התקופה האחרונה במחנה וצעדת המוות

ביוני 1944, לאחר פירוק ארגון שמלט, חלו שינויים במחנה גרינברג. המחנות לעבודת כפייה הוסבו למחנות משנה במינהל מחנות הריכוז גרוס-רוזן, שאליו סופחו מעל מאה מחנות עבודה. השינוי השפיע מיד על חייהם של האסירות והאסירים: החיים הקשים הפכו בלתי אפשריים, ושארית התקווה נגוזה.
בסוף ינואר 1945 הוצאו האסירות של מחנה גרינברג לצעדת המוות, שנמשכה למעלה משלושה חודשים. בצעדה עברו הנשים והנערות מרחק של אלפי קילומטרים. טור אחד הובל דרך מחנה פלוסנבירג לברגן-בלזן, וטור שני נשלח לכיוון בוואריה וצ'כיה. שפס ואחותה צעדו בטור השני. האסירות המלוות בשומרים השתרכו בדרכים הקפואות והמושלגות ולנו באסמים ותחת כיפת השמים. מזון ושתייה נמנעו מהן, והן הוכו ללא הרף. מי שלא עמדה בקצב ההליכה נורתה.
בתחילת מאי 1945 ננטשו מעט האסירות שנותרו בחיים בקרבת העיר הצ'כית וולארי, ויחידה של הדיוויזיה החמישית האמריקאית מצאה אותן שוכבות בשלג והביאה אותן לבית חולים מאולתר. 75 אחוז מ-118 הנשים היו תשושות וחולות, ובימים שלאחר מכן נפטרו 26 נשים. ב-9 במאי 1945, יום לאחר כניעת גרמניה הנאצית וסיום המלחמה, נפטרה פלה שפס. אחותה ספדה לה: "אחותי היקרה לי מכול, עם בוא החירות האישית שזמן כה רב חיכינו לה, חייך הצעירים, הקצרים, תמו, אבוי, ברגע זה".
היומן

במחנה גרינברג החלה שפס לכתוב יומן שבו משתקפים השינויים בחייהן של הצעירות היהודיות. על המניע לכתיבת היומן כתבה:
מדברים כאן הרבה על ניהול יומן. כל אחת סבורה שיש הרבה דברים שצריך לתעד, דברים שאינם מתרחשים בחיים נורמליים.
היא תיארה את כאב הניתוק מהבית ואת הרגע הנורא שבו הסתבר להן שאין עוד בית ומשפחה ושהן נותרו לבדן בעולם אכזר של ניצול ושל מוות. שפס משרטטת ביומנה את חיי הנפש שלה כצעירה רגישה בעלת עושר רוחני ואינטלקטואלי ובעלת ידע. כך כתבה:
לא פעם מתחשק לקחת עיפרון ולעשות בו משהו, לרשום חלק ממה שמונח במעמקי הלב, חותר במעמקים ומתחת לסף ההכרה ללא מנוח.
הקריאה ביומן מלווה אותה מהחטיפה, דרך הימים הראשונים במחנה, שהיו עדיין ימי תקווה ואמונה בתהליך היסטורי שבו הטוב גובר על הרשע:
אשתדל לכתוב הכול כתיבה כרונולוגית, אבל אינני זוכרת תאריכים מדויקים. בכלל, חיים כאן בלי למנות את מהלך הזמן.
המשמעות ההיסטורית והאקטואלית של חגי ישראל העסיקה אותה במיוחד:
הנה מופיעים המכבים [...] לוחמים שהפכו לשותפים נלהבים לרעיון השחרור מידי נוגש [...] הזיק הזעיר שהצית בעבר להבה גדולה וסחף אחריו קומץ אנשים למעשים גדולים, ישוב ויופיע. האומנם אפשר לחזור על נס זה? [...] עוד לא נותקה השלשלת. היא נמשכת לאורך הדורות.
אך אפשר לחוש שייאושה מתגבר, מעיק וחונק את רוחה:
לא הנפנו שום נס של מרד למרות שלחצו אותנו כל כך חזק והתעללו בנו. רק בלבותינו פנימה בערה השלהבת. לא עזרה נמיכות הרוח שלנו, הזהב והכסף שלנו. הוא היה צריך גם דם, דם.
.
האם נחזיק מעמד כדי לטוות הלאה את חוט החיים?
.
החיים נמשכים וחוזרים על עצמם בקצב אחיד. אין תשובה. מתי סוף-סוף תבוא תשובה?
שפס ראתה ביומן הבטחה לעתיד, מקור שיביא לעולם את סיפורו של הסבל שכפה משטר רודני על מיליונים, למען ישמש התרעה לעתיד:
אני רוצה לכתוב היום [...] כדי להורישו למי שישרדו.
בעמוד האחרון של היומן ניתן להתבונן בה בשעה שהיא שוכבת חולה וחלושה, נואשת וחסרת תקווה. כתיבת היומן נפסקה עם היציאה לצעדת המוות. בהיות היומן הפריט החשוב ביותר בעיניה, הטמינה אותו שפס בתרמיל קטן שהכינה עם אחותה לקראת היציאה לצעדה.
היומן המקורי נמסר לארכיון יד ושם על ידי אחותה של שפס, בת שבע אדמוני, ואחיה, משה שפס. היומן המתורגם ראה אור בהוצאת יד ושם בשנת 2002.
הערות שוליים

1 2  בלב בערה השלהבת - פלה שפס, באתר סימניה
1 2 3 4 5  בלה גוטרמן, בלב בערה השלהבת – יומנה של פלה שפס (עמ' 4–5), באתר כתב העת "יד ושם ירושלים", גיליון 26, ‏אביב תשס"ב, 2002
פלה שפס יום לפני פטירתה
פודוקנמיס נהר מגדלנה

| פודוקנמיס נהר מגדלנה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים מצדדי-צוואר
משפחה:: פודוקנמיים
סוג:: פּוֹדוֹקְנֵמִיס
מין:: פודוקנמיס נהר מגדלנה
שם מדעי
 Podocnemis lewyana ‏דומריל, 1852
תחום תפוצה


פודוקנמיס נהר מגדלנה (שם מדעי: Podocnemis lewyana) הוא מין של צב מים גדול ממשפחת הפודוקנמיים החי בטבע באמריקה הדרומית והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה חמורה, כשהוא המאוים ביותר מבני משפחתו.
הצב חי בטבע בנהרות של צפון קולומביה ביניהם בנהר מגדלנה (אנ'), נהר קאוקה (אנ') ונהר סינו (אנ').
הצב בעל דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים קטנים יותר ומגיעים למשקל ממוצע של 1.6 ק"ג ולאורך שריון של 24.6 ס"מ, בעוד הנקבות מגיעות למשקל ממוצע של 5.6 ק"ג ולאורך 37 ס"מ. לזכרים יש ראש אפרפר-חום, כשלנקבות יש ראש חום-אדמדם יותר. הצב יכול לחיות 10 עד 15 שנה בטבע.
הצב מקנן על הגדות החוליות של הנהרות כשהנקבות יכולות להטיל עד 22 ביצים, אשר מינם נקבע בהתאם לטמפרטורה. בבגרותו הוא חי סמוך למים וניזון לרוב על צמחי מים אך גם מחרקים ודגים מזדמנים.
צב זה נתון בסכנה גדולה בטבע, עקב אובדן בית גידולו, זיהום מים, ציד של המקומיים לעיתים בשל סגולות רפואיות של מאמינים וכן בשל הרבייה האיטית שלו.
הערות שוליים

↑  פודוקנמיס נהר מגדלנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
פנו אלטיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בינואר 1982 (בן 42) נורמיירבי, פינלנד 
 מוקד פעילות:  פינלנד 
 מקום לימודים:  אקדמיית סיבליוס, אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 שפה מועדפת:  פינית 
 www.panuaaltio.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פנו אלטיו (בפינית: Panu Aaltio;‏ נולד ב-29 בינואר 1982, נורמיירבי, פינלנד) הוא מלחין פיני המתמחה במוזיקה לסרטים.
ביוגרפיה

אלטיו נולד ב-1982 בעיירה נורמיירבי. לאחר סיום לימודי בית הספר הוא למד מוזיקה באקדמיית סיבליוס בהלסינקי ובהמשך למד בתוכנית "מוזיקה וסרטי קולנוע וטלוויזיה" באוניברסיטת דרום קליפורניה. בהמשך הוא עבד בתחום התמחותו בלוס אנג'לס.
עם חזרתו לפינלנד אלטיו החל לעסוק בכתיבת מוזיקה לסרטים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו.
אלטיו כתב מוזיקה לטרילוגיה של סרטי טבע. על עבודה זו הוא קיבל פרס בינלאומי של איגוד מבקרי מוזיקה לקולנוע. בנוסף לכך, הסרט השני בסדרה Tale of a Lake קיבל "פרס יוּסי" (אנ') של הקולנוע הפיני עבור המוזיקה.
בשנת 2008 הוא לראשונה כתב מוזיקה לסרט באורך מלא, ועל עבודה זו הוא היה מועמד לקבלת "פרס יוסי".
בשנת 2015 הוא סיים עבודה על בלט Moomin and the Comet שהועלה על במת תיאטרון האופרה בהלסינקי.
פילמוגרפיה

The Home of Dark Butterflies‏, 2008
סאונה, 2008
Hella W‏, 2011
Body of Water‏, 2011
Tale of a Forest‏, 2012
I Won't Come Back‏, 2014
Moomins on the Riviera‏, 2014
The Island of Secrets‏, 2014
The Find‏, 2015
Tale of a Lake‏, 2016
Lake Bodom‏, 2016
Rolli and the Secret of All Time‏, 2016
95‏, 2017
הדרך הנצחית, 2017
Super Furball)‏, 2018
Nature Symphony‏, 2019
Ladies of Steel‏, 2020
Peruna‏, 2020
Finders of the Lost Yacht‏, 2021
Tale of the Sleeping Giants‏, 2021
פפורצהיים

פְּפוֹרְצְהַיְים (בגרמנית: ‏Pforzheimקובץ:Pforzheim.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה.
גאוגרפיה

פפורצהיים שוכנת בדרום-מערב גרמניה, בשערי היער השחור.
פפורצהיים ממוקמת בגב הצפוני של החלק המזרחי של היער השחור, ובשולי האזור ההררי קרייכגאו.
בשל קרבתה ליער השחור העיר מכונה אף "שער ליער השחור" (Pforte zum Schwarzwald).
היסטוריה

בשנת ה'כ"ז (1267) פרצה עלילת דם נגד יהודי העיר, ובכ' בתמוז, 12 יהודים שנאשמו ברצח נהרגו על קידוש השם, חלקם שחטו את עצמם.
ב-23 בפברואר 1945, במהלך מלחמת העולם השנייה, הפציץ חיל האוויר המלכותי את העיר. בהפצצה נהרגו 17,000 מתושבי העיר ו-83% מהמבנים בעיר כולל בית העירייה חרבו. הסיבה המוצהרת להפצצות הייתה שבעיר שכנו מפעלים שייצרו מכשירים מדויקים עבור הוורמאכט, ושהעיירה הייתה צומת מרכזי לתנועת כוחות גרמניים. ההפצצות על פפורצהיים היו מבין ההכי הרסניות שבהפצצות על גרמניה בשלהי מלחמת העולם השנייה.
דמוגרפיה > גידול האוכלוסייה

| שנה | מספר תושבים |
| --- | --- |
1500: 800
1689: 1,000
1789: 4,311
1810: 5,572
1830: 6,284
1855: 10,711
1849: 12,377
1 בדצמבר 1871: 19,803
1 בדצמבר 1890: 29,988
1 בדצמבר 1900: 43,373
1 בדצמבר 1910: 69,082
16 ביוני 1925: 78,859
16 ביוני 1933: 79,816
17 במאי 1939: 79,011
1946: 46,752
13 בספטמבר 1950: 54,143
6 ביוני 1961: 82,524
27 במאי 1970: 90,338
30 ביוני 1975: 108,635
30 ביוני 1980: 106,500
30 ביוני 1985: 104,100
27 במאי 1987: 106,530
31 בדצמבר 1990: 112,944
30 ביוני 1997: 118,300
31 בדצמבר 2000: 117,156
30 ביוני 2003: 115,777
דמוגרפיה > השתייכות דתית

רוב תושבי פפורצהיים הם נוצרים, רובם פרוטסטנטים. נוצרים-קתולים גם מהווים חלק משמעותי באוכלוסייה.
בפפורצהיים קיימות אף קהילות דתיות שונות, הניכרות בהן: אדוונטים, עדי יהוה ונוצרים בפטיסטים.
בפפורצהיים אף קיימת קהילה גדולה של מהגרים ישראלים ומהגרים מוסלמים.
אישים

אישים אשר נולדו בפפורצהיים או הקשורים אליה:
יוהנס רויכלין, פילוסוף והומניסט.
היינריך אוטו וילנד, כימאי.
מקס שטירנר, הוגה דעות ופילוסוף (כיהן כראש העיר של פפורצהיים בשנים 1862–1875).
ברטה בנץ, חלוצה בתחום הרכב.
גיירמו קאלו, אביה של פרידה קאלו. (אנ')
ערים תאומות

ספרד גרניקה, ספרד(מאז 1989)
צרפת סן-מור-דה-פוסה, צרפת(מאז 1989)
איטליה ויצ'נצה, איטליה(מאז 1991)
קרואטיה אוסייק, קרואטיה(מאז 1994)
רוסיה אירקוטסק, רוסיה(מאז 1999)
טורקיה נבשהיר, טורקיה(מאז 2000)
פולין צ'נסטוחובה, פולין(מאז 2000)
הונגריה דור מושון שופרון, הונגריה(מאז 2001)
הערות שוליים

↑  שמעון ברנפלד, ספר הדמעות, ברלין תרפ"ד, עמ' שיג–שיד, ושם שכב–שכה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557375705171  BnF: cb11880894q (data)  CiNii: DA19400139  GND: 4045637-7  LCCN: n50057390  MusicBrainz: f0887372-38dd-42cd-8b01-bb5a7f206a0c  NKC: ge478227  SUDOC: 026590638  VIAF: 133069115   WorldCat (עם VIAF): 133069115 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פנויים פנויות

פנויים פנויות (פו"פ) הם גברים ונשים שאינם נשואים או שאינם נמצאים במערכת יחסים רומנטית. בדרך כלל מתלווה למונחים פנוי או פנויה הקשר של חיפוש או המתנה פאסיבית לבן או לבת זוג.
פנויים ופנויות מהווים קבוצה נרחבת באוכלוסייה, בני גילים שונים, מצבם האישי עשוי להיות רווק, גרוש או אלמן (ומקביליהם הנשיים), ולעיתים ניתן גם לכלול בהם גם נשואים הנמצאים בהליכי פרידה או גירושים (פרודים). אף על פי שאין תחום גילאים מוגדר שניתן להכליל בקבוצה זו, אפשר להניח כי הפנוי או הפנויה עד אמצע שנות ה-20 לחייהם, לא ייכללו בהגדרת פנוי או פנויה, אם כי הדבר תלוי גם בקבוצת האוכלוסייה אליה הם משתייכים. כך למשל, בחברה דתית, קבוצות הפו"פ מתגבשות כבר בגיל צעיר יותר.
פנויים ופנויות המחפשים דרך להתקשר עם בני זוג, עושים זאת בדרכים שונות, ובהן: משרדי שידוכים, אתרי היכרויות באינטרנט, מדורי היכרויות בעיתונים, היכרויות אישיות יזומות. כמו כן קיימים מועדוני היכרויות המקיימים טיולים משותפים, מסיבות, וערבי מפגש חברתיים.
תופעת הפו"פ מקבלת ביטוי נרחב באמצעי התקשורת. בין היתר במדורי ייעוץ בעיתונים, בסדרות טלוויזיה כמו סקס והעיר הגדולה או בתוכניות מציאות כמו דאבל דייט, קחי אותי שרון, הרווק.
בירושלים העתיקה הייתה תקנה משנת תק"ז (1707) כי רווק מעל גיל 20 לא יגור בתוך ירושלים, אולם תקנה זו אינה נהוגה בירושלים המודרנית, גם לא בקרב דתיים.
ראו גם

שנג נו
הערות שוליים

↑  קובי נחשוני, הרב יעקב יוסף: רווק מבוגר? עזוב את ירושלים!, באתר ynet, 3 במאי 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פ.ס. קרוייה

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1823 Ringsted Municipality, דנמרק 
 פטירה:  10 בינואר 1910 (בגיל 86) קופנהגן, דנמרק 
 מקום קבורה:  בית הקברות אסיסטנס 
 מקום לימודים:  האקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות 
 הושפע על ידי:  Jørgen Roed, Hans Harder 
 יצירות ידועות:  Study of a Moor, Domestic Scene in a Poor Peasant's Living-Room, Vinteraften ved Susåen, To tiggerbørn i et bondekøkken, Det indvendige af en bondegård, Reservesoldatens afsked med sin familie, Sygebesøg hos det gamle tyende, Thomasine Ludvigne Vermehren, f. Grüner, kunstnerens hustru, A Street in Gerano, A Jutland Sheperd on the Moors, A Sower, Portræt af fru Dorothea Frederiksen, f. Heering 
 פרסים והוקרה:  מדליית תורוואלסן 
 צאצאים:  Gustav Vermehren, Sophus Vermehren, Fr. Vermehren 
 
פדה סוורין קרויה (בדנית: Peder Severin Krøyer;‏ 23 ביולי 1851 – 21 בנובמבר 1909), ידוע בשם פ.ס. קרויה, היה צייר דני.
ביוגרפיה > התבגרות והכשרה

קרויה נולד ב-23 ביולי 1851 בסטוונגר שבנורווגיה לאלן ססילי ג'סדאל. הוא גדל דודותו אחות של אביו, ברטה ססילי (ילידת 1817) וגיסו, הזואולוג הדני הנריק ניקולאי קרויה. קרויה עבר לקופנהגן להתגורר עם הוריו האומנים זמן קצר לאחר שאימו לא יכלה לטפל בו. לאחר שהחל את לימודיו באמנות בגיל תשע בהדרכה פרטית, הוא נרשם למכון הטכני של קופנהגן בשנה שלאחר מכן.
בשנת 1870, בגיל 19, התחיל קרויה את לימודיו באקדמיה המלכותית הדנית לאמנות, שם למד אצל פרדריק ורמיין. בשנת 1873 הוענקה לו מדליית הזהב ומלגה.