stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ייצור הארגמן בחוף הלבנט
ניסיונות שחזור > שחזור לכידת ואגירת חלזונות הארגמן

לצד הניסיונות לשחזר את הרכב צבע הארגמן ושלבי הצביעה השונים, נעשו מספר ניסיונות לשחזר היבטים אחרים של תעשייה זו.
מרבית המידע בנוגע למתקני התעשייה ומיקומה אמנם מגיע ממקורות כתובים וחפירות ארכאולוגיות, אולם בכל זאת, ישנם שלבי ייצור הניתנים גם לבחינה בתנאי מעבדה. בין הדוגמאות הבולטות לכך ניתן למנות ניסויים ביולוגיים שנעשו במטרה לקבוע האם חלזונות ארגמן חיים הוחזקו בשבי ונאגרו על ידי הצבעים הקדומים. כנזכר לעיל, העדויות הנפוצות ביותר לקיומה של תעשיית הארגמן במרבית האתרים הארכאולוגיים הן ערמות של קונכיות ארגמן שבורות או מרוסקות. מלבד קונכיות מסוג זה, נתגלו במספר אתרים ארכאולוגיים (ביניהם עכו וקיסריה) קונכיות ארגמון מחוררות. בעקבות תגלית זו נערך סקר תת-ימי של אוכלוסיית הארגמונים המצויה בחופי הארץ על ידי א. שפנייר. מטרת הסקר הייתה לנסות ולבדוק האם תופעה זו חוזרת על עצמה גם באוכלוסיות חיות של חלזונות ממין ארגמן. במהלך הסקר לא נמצאה אף עדות אחת לקידוח בקונכיות ארגמונים המתבצע בטבע, מכאן עולה כי אין קשר בין תופעה זו לבין תנאי הבר.
כמו כן, נמצא כי המידע הקיים במקורות עתיקים בכל הנוגע לתנאי הרבייה והרגלי המחייה של הארגמונים מדויק: ככתוב בכתבי פליניוס ואריסטו, עונת הרבייה של הארגמונים אכן מתרחשת בקיץ, וכוללת התקהלות המונית של החלזונות לכדי גוש. בדומה למתואר במקורות אלו ובמקורות יהודיים, התברר כי ישנה ירידה ברורה בשכיחות הארגמונים בחודשי הקיץ וכי היעלמותם בתקופה זו נובעת מתהליך של התחפרות בקרקעית הים החולית. במקביל לסקר התת-ימי, ערכו שפנייר ושותפיו ניסויים שמטרתם לשחזר את התנאים שהובילו לקידוח בקונכיות. בניסויים, שכללו לכידה של חלזונות ארגמן חיים והחזקתם בשבי בתנאי צפיפות משתנים וללא מתן מזון, נמצא בבירור כי תנאי הרעב הם הגורם הבלעדי לתופעת הקניבליזם שפשתה בקרב הארגמונים. כמו כן, נמצא כי הקידוח בקונכיות הוא תולדה של כישלון החלזונות לאכול את בני מינם בדרך יעילה יותר: חלזונות ממין ארגמון הם חלזונות טורפים בעלי תפריט מגוון, הנוהגים ללכוד את טרפם על ידי הזרקת רעלן, שמטרתו להרפות את שרירי הטרף. להשערת שפנייר, מאחר שחלזונות ארגמון מחוסנים לרעלן הם נאלצו למצוא שיטת טריפה חלופית ולקדוח בקונכיות של בני מינם. זאת ועוד, נמצא כי החורים שקדחו הארגמונים במסגרת הניסוי דומים בגודלם ובצורתם לחורים שנתגלו קדוחים בקונכיות ארגמון בעת חפירות ארכאולוגיות ושונים בגודלם, צורתם ומיקומם מחורים הנקדחים על ידי טורפי הארגמונים או על ידי האדם. ממצא זה פוסל את פירוש החורים הקדוחים שנתגלו בקונכיות ארגמון כתוצאת קידוח לצורכי קישוט או לשם הכנת צבע הארגמן. כמו כן, נמצא כי הקידוח אינו מותנה בצפיפות החלזונות או בגודלם.
המסקנה העולה מניסויים אלו היא כי ארגמונים נתפשו והוחזקו בתנאי שבי על ידי צבעים קדומים, עד שנאגרו מספיק פרטים להכנת צבע. הניסויים אף מוכיחים כי ניתן להחזיק חלזונות ארגמן בתנאי שבי למשך זמן ממושך ביותר - מספר חודשים - ללא מזון וכי התנאי המגביל היחיד להחזקתם היא תחלופה סבירה של מי ים.להשערת שפנייר, ייתכן כי חלק מן הבריכות המלאכותיות שנתגלו לאורך חופי הארץ שימשו לגידול ארגמונים בשבי. הוא מבסס הנחה זו על כתבי אריסטו, המציין כי דייגים בימיו נהגו לאגור את חלזונות הארגמן בסלים שהוטבלו במי הים, עד שאספו כמות מספיקה ויכלו לאספם בניחותא.
ניסיונות שחזור > שחזור הפקת צבע באופן תעשייתי

המחקר המקיף ביותר נערך על ידי זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן וכלל פיצוח 11,007 חלזונות ממיני ארגמונים שונים. המחקר נערך באיטליה, שם הם נמכרים כחוק למאכל. המחקר מתחקה אחרי מלאכתו של מפצח הארגמונים הקדום, טכניקת הוצאת בלוטות הצבע ועוד. המחקר מאפשר להבין היבטים שונים הקשורים לצביעה בארגמן הנזכרים במקורות ההיסטוריים, וכולל נתונים של תפוקת חומר גלם ועלות עבודה.
ראו גם

תכלת וארגמן בעולם העתיק
צבעים במקרא
חידוש מצוות התכלת
לקריאה נוספת

נירה קרמון, תעשיית הארגמן העת העתיקה באגן המזרחי של הים התיכון, עבודת גמר לקבלת תואר מוסמך, אוניברסיטת חיפה, 1986.
מאיר הלל בן־שמאי, "ארגמן צורי", בתוך האנציקלופדיה העברית, כרך ה' (אסלמית, אמנות – ארֶצו), תשי"ח, טורים 659–660
Herzog, I., " Hebrew Porphyrology" in The Royal Purple and the Biblical Blue: Argaman and Tekhelet, Spanier, E., M.Ron (Eds.), Jerusalem, 1987, pp. 17-147.
Jensen, L.B., "Royal Purple of Tyre", Journal of Near Eastern Studies, Vol. 22, No. 2 (Apr., 1963), pp. 104-118
Karmon, N., Spanier, E., "Archaeological Evidence of the Purple Dye Industry From Israel" in The Royal Purple and the Biblical Blue: Argaman and Tekhelet,Spanier, E., M. Ron (Eds.), Jerusalem, 1987, pp. 147-159.
Karmon, N., Spanier, E., " Remains of a Purple Dye Industry Found at Tel Shiqmona", Israel Exploration Journal, Vol. 38, No. 3(1988), pp. 184-186.
Koren, Zvi, "The First Optimal All-Murex All-Natural Purple Dying in the Eastern Mediterranean in a Millenium and a Half", Dyes in History and Archaeology, Vol. 20 (2005), pp. 136-149.
McGovern, P.E., Michael, R.H., "Royal Purple Dye: The Chemical Reconstruction of the Ancient Mediterranean Industry", American Chemical Society, Vol. 23, No. 5 (1990), pp. 152-158.
Spanier, E., "Cannibalism in Muricid Snails as a Possible Explanation for Archaeological Findings", Journal of Archaeological Science, Vol. 13 (1986), pp. 463-468.
Spanier, E., Karmon, N., "Muricid Snails and the Ancient Dye Industries" in The Royal Purple and the Biblical Blue: Argaman and Tekhelet, E. Spanier, M. Ron (Eds.), Jerusalem, 1987, pp. 179-193.
Ziderman, I., " "BA" Guide to Artifacts: Seashells and Ancient Purple Dying", The Biblical Archaeologist, Vol. 53, No. 2 (Jun., 1990), pp. 98-101.
Ziderman, I., " First Identification of Authentic Tekelet", Bulletin of the American Schools of Oriental Research, No. 265 (Feb., 1987), pp. 25-33.
מותק, הילד השתגע

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דניס דוגן
 הופק בידי:  רוברט סימונדס רון הווארד בריאן גרזר
 תסריט:  סקוט אלכסנדר
 עריכה:  פיטר ליונס קוליסטר
 שחקנים ראשיים:  ג'ון ריטר אמי יסבק מייקל אוליבר גילברט גוטפריד ג'ק וורדן מייקל ריצ'רדס
 מוזיקה:  מיילס גודמן
 צילום:  טום פינאן דניאל פ. הנלי מייק היל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Imagine Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 27 ביולי 1990
 משך הקרנה:  78 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  $10,000,000
 הכנסות:  $53,470,900
 הכנסות באתר מוג'ו:   problemchild
 סרט הבא:  מותק, הילד השתגע 2
 דף הסרט ב־IMDb
 
מותק, הילד השתגע (באנגלית: Problem Child) הוא סרט קומדיה משנת 1990, בו מככבים ג'ון ריטר, מייקל ריצ'רדס, ג'ק וורדן ומייקל אוליבר.
תקציר העלילה

בן הילי (מגולם על ידי ג'ון ריטר) הוא בחור סימפתי צעיר ומצליח אשר עובד עבור אביו בחנות לציוד ספורט. בן מעוניין מאוד לגדל ילד אף על פי שאשתו התמהונית פלו איננה מצליחה להיכנס להריון. בעקבות כך, בן מאמץ דרך סוכנות אימוץ ילד ג'ינג'י יתום וחמוד בן 7 המכונה "ג'וניור" (מגולם על ידי מייקל אוליבר).
במהרה בן מגלה שג'וניור רחוק מלהיות הילד האידיאלי וכי הוא שובב חסר תקנה אשר מותיר אחריו שובל של הרס בכל מקום בו הוא נמצא. כמו כן, ג'וניור מתכתב בסתר עם רוצח סדרתי ידוע לשימצה בשם מרטין בק (מגולם על ידי מייקל ריצ'רדס). בן ופלו מתייחסים לג'וניור בסלחנות בתחילה אבל לאחר שג'וניור מאשפז את החתול של המשפחה, גורם לאביו של בן ליפול במדרגות, וגורם לשריפה בביתם, בן מתחיל לחשוב ברצינות להחזיר את ג'וניור לסוכנות האימוץ. לאחר שבק נמלט מבית הסוהר וחוטף את ג'וניור ואת פלו, בן נאלץ לצאת בעקבותיהם על מנת להצילם.
בסוף הסרט בן מציל את ג'וניור, השוטרים תפסו את בק, ופלו נמצאה במשאית עם חזירים כאשר היא תקועה במזוודה.
צוות השחקנים

| שם השחקן | תפקיד |
| --- | --- |
מייקל אוליבר: ג'וניור
ג'ון ריטר: בן
ג'ק וורדן: ביג בן
אמי יסבק: פלו
מייקל ריצ'רדס: הפושע בק
גילברט גוטפריד: מר פיבודי
סרטי וסדרות המשך > סרטי המשך

מותק, הילד השתגע 2 (1991) - סרט ההמשך החזיר את הצוות המקורי מהסרט הראשון והמשיך מהמקום בו הסתיימה עלילת הסרט הראשון. איימי יסבק, שגילמה את פלו, מגלמת תפקיד אחר בסרט השני, האחות אנני יאנג.
מותק, הילד השתגע 3 (1995) - הסרט האחרון בסדרת הסרטים. ג'ק וורדן וגילברט גוטפריד הם השחקנים היחידים מהסרט המקורי ששיחקו בסרט השלישי
סרטי וסדרות המשך > סדרת אנימציה

בשנת 1993 עלתה לשידור סדרת אנימציה אשר התבססה על עלילת הסרט. מבין צוות השחקנים המקורי של הסרט, רק גילברט גוטפריד השתתף בדיבוב דמותו בסדרה המצוירת.
מותחן ארוטי

מותחן ארוטי הוא סוגה קולנועית המוגדרת כמותחן עם עלילה על בסיס רומנטיקה אסורה או פנטזיה ארוטית. אף על פי שההגדרות המדויקות של מותחן ארוטי יכולות להשתנות, מוסכם בדרך כלל שסכנה גופנית והנאה חייבות להיכלל בעלילה באותה המידה. רוב המותחנים הארוטים מכילים סצנות של סקס רך ועירום, אם כי התדירות של הסצנות האלו שונות מסרט לסרט.
מותחנים ארוטיים הופיעו כז'אנר מובהק בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, בעקבות הצלחת הסרט "חיזור גורלי" ב-1987, והמשיכו להיות פופולרים תחילת שנות ה-90. סרטי אולפן של "התקופה הקלאסית" הזו, דוגמת "אינסטינקט בסיסי" של פול ורהובן, היו שוברי קופות, עם במאים בעלי שם, וכיכבו בהם שחקנים בעלי פרופיל גבוה. הפופולריות של הז'אנר הולידה תעשיית של הפקות רווחיות, בידי מפיקים עצמאיים, עבור שוקי קלטות ה-VHS והטלוויזיה בכבלים, שהתפתחו באותה העת ברחבי העולם. עד סוף שנות ה-90, שינויים תרבותיים ועליית האינטרנט, הביאו לירידה בכוח המשיכה הפופולרי של הז'אנר ומספר ההפקות.
מאפייני הז'אנר

מאפייני הז'אנר כוללים לרוב שתי דמויות עיקריות הפאם פאטאל ו"הבחור הרע".
מאפייני הז'אנר > הפאם פאטאל

סוג הדמות של הפאם פאטאל - אישה מושכת, מסתורית ומפתה - משותף לסרטי מתח ארוטי רבים. נשים מרושעות, אפילו קטלניות, שמבצעות מניפולציות וממלכדות את הדמויות הגבריות, ולעיתים הן בשליטה מוחלטת על הגברים. דוגמת "קתרין טרמל" הקפואה של שרון סטון ב"אינסטינקט בסיסי", או "ברידג'ט" של לינדה פיורנטינו בסרט "הפיתוי האחרון". נשים הדוחות באופן אקטיבי את הביתיות על כל צורותיה, מחזיקות מעמד בצורה מאיימת ובעלות קריירות מצליחות. התיאור הבוטה ביותר של הפאם פטאל הוא דמותה של רבקה קרלסון, אותה גילמה מדונה בסרט "גוף הראיות" משנת 1993. במשפט על רצח אהובה, רבקה מתוארת על ידי התובע בתור "לא שונה מאקדח או סכין או כל סוג של נשק". במותחנים ארוטיים, הדינמיקה הכוחנית מתערערת כאשר הנשים הופכות גברים לכלי משחק גמישים, ולקו העלילה של כמעט כל הסרטים הללו סובב סביב רעיון אחד: גברים הם בעצם טיפשים; מסונוורים ממין וחסרי אונים מול הפאם פאטאל.
הפאם פטאל של מותחנים ארוטיים התגבש על רקע מה שהסקסולוג/סוציולוג הגרמני וולקמאר סיגוש ראה כ"מהפכה הנאו-מינית", טרנספורמציה תרבותית וחברתית אדירה של המיניות במהלך שנות ה-80 וה-90". תנועות פמיניסטיות של שנות ה-60 וה-70 הביאו להזדמנויות סוציו-אקונומיות גדולות יותר לנשים של שנות ה-80; לפיכך, הפאם פטאל במותחנים ארוטיים "מגלמות באופן בוטה את החרדות הגבריות מפני עצמאותן הכלכלית והמקצועית המתפתחת של נשים". אף על פי שדמויות נשיות אלו החזיקו בעצמאות וכוח, הן היו מוגבלות בדרך כלל לשימוש בגופן ובמיניות שלהן ככלי נשק. יתר על כן, סרטים מסוימים ראו את הגיבור הגברי מנצח בסופו של דבר את הפאם פטאל, ומכניע את האיום שהיא מייצגת.
מאפייני הז'אנר > הבחור הרע

המקבילה לפאם פטאל הוא הבחור הרע, גבר שעובר מניפולציה בקלות על ידי הפאם פטאל. הבחור הרע מוצג בעצמו באופן מיני, כאשר חלק מהסרטים מציגים עירום גברי חזיתי מלא בנוסף לעירום נשי, כמו בסרטים: ג'יגולו אמריקאי, Color of Night ו-Wild Things. הבחור הרע, שעובד בדרך כלל במקצוע צווארון לבן, רואה בפאם פטאל דרך לעבור מעולם של נורמליות לעולם של סכנה ארוטית.
היסטוריה

המותחן הארוטי הוא צאצא ישיר של סרטי פילם נואר של שנות ה-40 וה-50, ז'אנר של סרטי פשע ותעלומה מסוגננים, החוקר את העולם התחתון האפל של אמריקה שלאחר מלחמת העולם השנייה. הסרט "כחום הגוף" משנת 1981, אחד הסרטים הראשונים ב"תקופה הקלאסית" של המותחן הארוטי, נוצר בעצמו בהשראת הסרט "ביטוח חיים כפול" משנת 1944.
שורשיו של המותחן הארוטי הן גם בז'אנר המסתורין, ז'אנר האימה והפורנוגרפיה. "לבוש לרצח" של בריאן דה פלמה (1980), עוד סרט ארוטי של תחילת שנות השמונים, מכיל מספר התייחסויות ישירות לסרט האימה הפסיכולוגי של אלפרד היצ'קוק "פסיכו" (1960).
הערות שוליים

1 2  אור סיגולי, עכבר העיר, מין נכחד: חייו ומותו של המותחן הארוטי, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2011
↑  עירית לינור, בלונדינית מדהימה, אבל רוצחת, חדשות, 18 במאי 1992
↑  חגי לוי, סרט / יש סקס אחר, חדשות, 3 במאי 1993
↑  Rich Juzwiak, The Lost Art of the Erotic Thriller, Jezebel, ‏5 JUL 2021
מדיניות ציבורית

מדיניות ציבורית היא כלל ההחלטות והפעולות שרשויות השלטון נוקטות בהן. זהו תהליך דינמי ומורכב של קבלת החלטות הקובע קווי פעולה עתידיים לרווחת הציבור. חקר המדיניות הציבורית מתמקד בשלושה שלבים עיקריים: עיצוב המדיניות, ביצוע המדיניות ואופן ההערכה שלה. בכל שלב ישנם מדדים ואסכולות שונות.
המדיניות הציבורית עוסקת גם בכשלים בפעולות מוסדות המדינה, שהם בעיקרם כשלי שוק וכשלי ממשל. כשלים אלו מהווים את הביסוס וההצדקה לתחום מחקר זה.
באקדמיה, מדיניות ציבורית היא תחום מחקר ולימוד הבודק תהליכי הניהול וקבלת החלטות במסגרת המדינה ורשויותיה. מחקר מדיניות הציבורית הוא אינטר-דיסציפלינרי במהותו, וכולל תחומי מחקר רבים בתוכם כלכלה, חברה, משפט, ומדע המדינה.
לימודי מדיניות ציבורית נחשבים כמקבילה הציבורית-ממשלתית לתואר במנהל עסקים מתוך שאיפה להטמיע בקרב משרתי הציבור גישות ונורמות המבוססות על המחקר בתחום.
בחקר המדיניות הציבורית מקובל להתייחס למדינות דמוקרטיות משום הרעיון שבדמוקרטיה העם הוא הריבון ועל כן המדינה צריכה לענות על רצונותיו, אם כי ניתן לבצע מחקרים בנושא זה גם במדינות בעלות משטר שאינו דמוקרטי באופן מובהק. המדיניות הציבורית כאמור מתייחסת למדינות דמוקרטיות ובשל כך אחד העקרונות הבסיסיים בתחום מחקר זה הוא השוויון בין האזרחים. כיוון שביצוע מדיניות מסוימת עלולה לפגוע או למנוע מאחר את הזכויות יש לבדוק את ההשלכות של כל החלטה בקרב מי שהוסמך לכך.
התפיסה הבסיסית בקביעת מדיניות ציבורית היא - בדומה לתפיסה בכלכלה - בעיית המחסור - שמשמעה הוא שמשאבי המדינה מוגבלים. יישומה של המדיניות כרוך בדרך כלל בעלויות כספיות. לכן, בקביעת מדיניות יש לבחון את המטרות לשמה נקבעה, ולבחון אם הושגו מטרות כלכליות-כספיות וכן אם הושגו מטרות חברתיות כגון קידום אינטרסים, עידוד מגמות, בחינוך, ביטחון, בריאות וכדומה. בחירת המדיניות החברתית היא מאבק דמוקרטי בין גורמים שונים, והמדיניות הננקטת מבטאת סדרי עדיפויות חברתיים-כלכליים וקובעת כיצד תיראה החברה.
הגורמים המשפיעים על גיבוש מדיניות ציבורית

רשויות השלטון: המדיניות נקבעת על ידי הממשלה ומתבססת על השקפת עולם אם כי בשל אילוצים פוליטיים נאלצת הממשלה לעיתים להתפשר ולחרוג מהשקפת עולמה, בעיקר במדינת ישראל, בה קיים ריבוי מפלגות.
החברה האזרחית: מדיניות עשויה להיקבע בהתאם לקבוצות אזרחים או התאגדויות אזרחיות הבאות לידי ביטוי בפעולות שטח כגון הפגנות, שביתות, משמרות מחאה וכדומה.
דעת הקהל: לחץ הציבור ועמדתו בסוגיות שונות עשוי להשפיע על מדיניות.
המגזר העסקי: לאור העובדה שמדיניות ציבורית היא בעלת השלכות רבות על מגזר זה, הרי שעמדת המגזר העסקי היא קריטית ועשויה אף לטרפד התקדמות מדיניות שננקטה.
אמצעי תקשורת: הכוונה לרדיו, טלוויזיה, עיתונות כתובה ודיגיטלית, אשר בעלי השפעה משמעותית לאור העובדה שהם מעלים לסדר היום נושאים חברתיים, ויוזמים דיונים ושאלות.
כלי מדיניות

לרשות רשויות השלטון עומדים אמצעים מגוונים, בהם:
יצור ואספקה של סחורות ושירותים.
תמיכה וקצבאות.
סובסידיות.
רגולציה.
מיסוי.
הפרטה והלאמה.
רפורמות ושינויים ארגוניים.
הוצאת התנהגות מחוץ לחוק.
חינוך, הסברה ופרסום.
תאוריות

ישנן מספר גישות בתחום המדיניות הציבורית:
הגישה התהליכית - מדיניות היא תוצר צרכני הנקבעת לפי דרישת הצרכנים של המדיניות, כגון ארגון עסקי, קבוצה אזרחית או אדם יחיד.
הגישה הרציונלית - מדיניות ציבורית נקבעת לקידום האינטרס הציבורי הרחב.
הגישה המוסדית - מדיניות ציבורית מבטאת את המסגרת בה פועלים המחוקקים: ההסדרים, הכללים והמוסדות המעורבים.
גישת שיווי המשקל בין הקבוצות - מדיניות ציבורית נקבעת כתוצאה ממאבק הכוחות בין הקבוצות השונות, כשלכל קבוצה הכח להשפיע דרך הצבעה, קבוצת אינטרס או שדלנות.
גישת האליטות - מדיניות ציבורית הנקבעת מבטאת את העדפותיהם של החזקים בחברה.
גישת הבחירה הציבורית - מדיניות ציבורית מבטאת את האינטרסים הפרטיים של קובעי המדיניות: נבחרי הציבור, אנשי המנהל וכו'.
תורת המשחקים - מדיניות ציבורית מבטאת את התחרות שבין המדינות, והרצון להתחרות ולהצליח או לצמצם פערים ולמנוע הפסד, לעיתים גם תוך כדי חיקוי.
הגישה התוספתית - מדיניות ציבורית מבטאת את ההמשך להשקעות העבר. כלומר שלב מהווה שינוי קל אולם לאורך זמן יוביל לשינוי משמעותי. זהו מודל מעשי הבוחן את המציאות הלכה למעשה. יצירת מדיניות על בסיס הקיים, תוך שינוי ושיפור קל.
גישת הפוליטיקה הבירוקטית-ארגונית - מדיניות ציבורית מבטאת את מאבק הכוחות הביורוקרטי הפנים-ארגוניים, את האינטרסים של עובדי הארגון ומעצבי המדיניות הציבורית, במסווה של טובת הציבור.
גישת המערכות הפתוחות - מדיניות ציבורית מבטאת את יחסי הגומלין הקיימת בין הרשויות לסביבה החיצונית. כלומר מבטאת את ההשפעה החיצונית, עולמית או של גורמי חוץ על המערכת הפוליטית מקומית.
גישת רשתות המדיניות - מדיניות ציבורית מבטאת את האינטראקציה שבין השחקנים הרבים והשונים הפועלים במערכת הפוליטית המקומית. בהם: השחקנים הממשלתיים, שחקני המגזר העסקי, נציגי קבוצות האליטות, נציגי קבוצות האינטרס, ושחקני המגזר השלישי.
גישת החלחול (דיפוזיה) - מדיניות ציבורית מבטאת את הרעיונות המתפשטים בקרב אנשים, ארגונים, תרבויות ומדינות על ידי חלחול, שתחילתו איטית אך עם הזמן תופסת תאוצה ומתפשטת במהירות.
מניעים תרבותיים פנימיים - מדיניות ציבורית מבטאת את המאפייניהם התרבותיים של עובדי הארגון. בכללם חינוך, תרבות וכללי התנהגות בלתי כתובים.
מניעים תרבותיים חוץ ארגוניים - מדיניות ציבורית מבטאת מניעים תרבותיים חוץ ארגוניים, כשהמשפיעים המרכזיים בתחום זה הם שיקולי המוניטין והנראות הציבורית של הארגון.
גישת יזמי המדיניות - מדיניות ציבורית היא תוצר של פעילותם של יזמים. אלו יכולים להגיע מהסקטור הפרטי, הציבורי או השלישי. הם מזהים הזדמנויות ויוצרים קואליציות עם אחרים על מנת להשפיע על תוצאות המדיניות.
כשל שוק וכשל ממשלה

כשל שוק הוא מצב בו כוחות השוק ומנגנוני ההצע והביקוש מובלים להקצאה לא נכונה של המשאבים או של השירותים. כשל שוק עשוי להביא למצב של בזבוז משאבים, אבטלה, חוסר יעילות ובסופו של דבר לפגיעה ברווחה החברתית. כשלי שוק הם לרוב אינדיקציה למצב בו רצוי שהמדינה תתערב ותקבע מדיניות ציבורית. החשיבות היא בזיהוי כשל השוק כגון מונופול, זכויות קניין שאינן מוגדרות או נאכפות כראוי, א-סימטריה במידע וחסמי כניסה.
כשל ממשלה הוא מצב בו התערבות המדינה באמצעות מדיניות ציבורית דווקא פוגעת ביעילות החברתית, בהוגנות או בזכויות האזרחים, במקום לסייע לה. במקרים אלו נדרשת לרוב המדינה להתערב שוב על מנת לתקן את הפגיעה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  נחמיאס דוד, ארבל-גנץ אורי, מידני אסף (2010), מדיניות ציבורית יסודות ועקרונות, האוניברסיטה הפתוחה. עמ' 124-216.
↑  Meyer, John W. and Rowan, Brian, "Institutionalized Organizations: Formal Structure as Myth and Ceremony", American Journal of Sociology, Vol. 83, No. 2 (Sep., 1977), pp. 340-363.
↑  Scully, Roger, and David M. Farrell. "MEPs as Representatives: Individual and Institutional Roles*." JCMS: Journal of Common Market Studies 41.2 (2003): 269-288.
↑  Maor, Moshe, "Organizational Reputations and the Observability of Public Warnings in 10 Pharmaceutical Marketsgove", Governance: An International Journal of Policy, Administration, and Institutions, Vol. 24, No. 3, (July 2011), pp. 557–582
↑  Nissim Cohen, Policy entrepreneurs and the design of public policy: The case of the national health insurance law in Israel, Journal of Social Research & Policy 3, 2012, עמ' 5-26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536022105171  GND: 4182679-6  LCCN: sh85056091  NKC: ph127073
מגפת הקורונה בדנמרק

| --- | --- |

 תקופת המגפה:  27 בפברואר 2020 – הווה (4 שנים)
 במדינות או באזורים:  דנמרק דנמרק
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקרי מוות:  8,655‏
 מקרי הדבקה:  3,181,464‏   • 536 מהם חולים פעילים     • 6 מתוכם במצב קשה
 הבריאו:  3,172,273‏ רענון נתונים
  
 
מגפת הקורונה דווחה לראשונה בדנמרק ב-27 בפברואר 2020. בטריטוריה האוטונומית גרינלנד נרשם מקרה הקורונה הראשון ב-16 במרץ.
ציר זמן

מסוף ינואר 2020 עד תחילת פברואר פונו מספר קבוצות של אזרחים שנים ממחוז חוביי בסין. הם נבדקו והתברר שאינם נושאים את הנגיף.
ציר זמן > פברואר 2020

דיווח ראשון על מקרה קורונה בדנמרק הועבר ב-27 בפברואר 2020. תושב העיר רוסקילדה נמצא חולה בקורונה וטופל בבית החולים. מדובר בעורך חדשות ברשת השידור הדנית TV 2 ששב שלושה ימים לפני כן מחופשת סקי במחוז לומברדיה שבצפון איטליה. הוא חש סימפטומים קלים של המחלה.
ב-28 בפברואר דווח על אדם שאושפז בבית חולים בקופנהגן וסבל משיעול וחום. הוא נבדק והתגלה שהוא נושא את הנגיף, לאחר ששב מחופשת סקי בצפון איטליה ב-15 לחודש. הזמן היחסי הרב בין הרגע ששב לדנמרק ועד שהתגלה כי חלה העלה את החשש שהדביק אחרים בזמן זה, אשר זהותם לא ידועה.
ציר זמן > מרץ 2020

ב-1 במרץ אדם שהיה בבידוד ביתי התגלה כחולה נוסף, רביעי בסך הכל במדינה. הוא היה במגע עם החולה שהתגלה ב-28 בפברואר.
ב-3 במרץ שלושה אנשים שחזרו מביקור מצפון איטליה ואדם אחד ששב מאיראן נמצאו חולים. כל הארבעה הושמו בבידוד ביתי. נכון לתאריך זה שהו בבידוד 142 אנשים. על פי המלצת הרשויות בדנמרק על השבים מסין, איראן, אזור אחד בדרום קוריאה וארבעה אזורים בצפון איטליה להיכנס לבידוד ביתי. לאנשי רפואה ששבו מאזורים אלה הוגדרה המלצה זו כחובה.
יממה לאחר מכן התגלו עוד מקרי הדבקה בדנמרק, והמקרה הראשון באיי פארו, טריטוריה אוטונומית הנמצאת בשליטת דנמרק, ובכך הסתכם מספר החולים ב-15. כל הנדבקים נכון למועד זה שבו מחוץ למדינה והושמו בבידוד ביתי.
ב-5 במרץ התגלו ארבעה מקרי קורונה חדשים. אחד מהנדבקים היה כדורגלן העבר תומאס קלנברג שנדבק לאחר שביקר במסיבת יום הולדת באמסטרדם. בעקבות כך נאלצו מספר שחקנים ואנשי צוות בקבוצות הדניות ברונדבי, לינגבי (אנ'), והמועדון ההולנדי אייאקס, שפגשו את השחקן לאחרונה, להיכנס לבידוד ביתי.
נכון ל-10 במרץ נמצאו 262 מקרים מאומתים של קורונה במדינה. על מנת להפחית את מספר הנדבקים קראה הממשלה להימנע משימוש בתחבורה הציבורית בשעות העומס. בתאריך זה שהו 875 תושבים בבידוד ביתי ויותר מ-1,000 נבדקו במטרה להבין האם נדבקו בנגיף.
ב-11 במרץ נמנו בדנמרק 514 אנשים נדבקים. עשרה מאושפזים בבית חולים כתוצאה מן הקורונה. שניים מהם במצב קשה אושפזו ביחידה לטיפול נמרץ. ראש הממשלה מטה פרדריקסן אמרה כי אותרו מקרים של הדבקה בתוך הקהילה, ולא רק מקרים של הדבקות בקרב המגיעים מחוץ למדינה.
ב-12 במרץ נספרו 160 מקרים חדשים ובכך מספר החולים הגיע ל-674. שניים מהחולים התגוררו בבית אבות בעיר ארהוס ובודדו לאחר שעובד במקום אותר כחולה בקורונה. 20 עובדים במקום נשלחו לבידוד. באותו יום כדורגלן העבר קלנברג הודיע שהחלים מהמחלה. ב-13 במרץ טיפס מספר הנדבקים בדנמרק ל-801. רשויות הבריאות העריכו כי מספר החולים גבוה אף יותר. 23 אושפזו בבית חולים וארבעה היו במצב קשה
המשך העלייה במספר הנדבקים הביא את הממשלה להודיע ב-11 במרץ על מספר צעדים חריפים: הפסקת הלימודים במוסדות להשכלה הגבוהה הציבוריים, הפסקת לימודים בבתי הספר ובמעונות. עובדי המגזר הציבורי שאינם בתפקידים חיוניים, תופסק עבודתם וככל שיתאפשר הם יעבדו מהבית. מוסדות תרבות במגזר הציבורי ייסגרו, עובדי המגזר הפרטי יעודדו לעבוד מהבית, יוטלו מגבלות על התחבורה הציבורית. כן דווח על הגבלת הביקורים בבתי אבות ובבתי חולים ועל מניעת כינוסים מעל 100 משתתפים. בהמשך, המדינה אסרה על התכנסויות של יותר מעשרה אנשים. ברים, מסעדות, מספרות, קניונים ומועדונים נסגרו.
ציר זמן > טיסות בינלאומיות, בידוד לאחר חזרה מחו"ל ומבקרים זרים

ב-3 במרץ 2020 הורתה ממשלת דנמרק לעובדי מערכת הבריאות ששבו מאזורים בהם הייתה התפרצות גבוהה של מחלת נגיף קורונה וכן למי שעוסקים בטיפול בקשישים להיכנס להסגר ביתי למשך שבועיים מרגע חזרתם לארץ.
מ-9 במרץ 2020 נוסעים שהגיעו בטיסות מאזורי עתירי סיכון לקורונה הועברו באוטובוסים מיוחדים הישר מן המטוס לביתם, תוך מעבר מהיר בתוך נמל התעופה. יומיים לאחר מכן בוטלו כל הטיסות מאזורים בהם הייתה התפרצות גבוהה של קורונה: חלקים גדולים מצפון איטליה, אזור סקי באוסטריה, מחוז חוביי בסין, איראן ואזורים בדרום קוריאה.
במהלך המגפה, עודכנו כללי הטיסות לקולא ולחומרא.
מחנה הריכוז הודונין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  צ'כיה 
 מחוז:  מחוז משנה בלנסקו 
 נתונים
 קואורדינטות:  49°30′27″N 16°25′12″E﻿ / ﻿49.5075°N 16.42°E﻿ / 49.5075; 16.42
 
מיקומה של הודונין בצ'כיה
מחנה הריכוז הודונין (נקרא גם הודוניק) היה במהלך מלחמת העולם השנייה מחנה כליאה בהודונין לאנשי רומניה בפרוטרוקט, בוהמיה ומוראביה.