stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עצמאות סקוטלנד
חוקיות ולגיטימציה

הפרלמנט בבריטניה שומר על הריבונות הפרלמנטרית על בריטניה כולה. טענה זו אושרה על ידי לורד בינגהאם מקורנהיל בתיק ג'קסון נגד התובע הכללי שטען כי אז [בשנת 1911], כמו עכשיו, הכתר בפרלמנט לא היה מוגבל על ידי כל חוקה מעוגנת או מקודדת. הם יכלו לקבל ולדחות כל חוק ועל ידי בית המשפט העליון. סגן הנשיא, לורד הופ מקרייהד, הצהיר כי "ריבונות הכתר בפרלמנט... היא סלע החוקה הבריטית. הריבונות נותרה בפרלמנט הממלכה המאוחדת." עם זאת, על יישום עקרון הריבונות הפרלמנטרית על סקוטלנד קיימת מחלוקת. בתיקMacCormick v The Lord Advocate, לורד נשיא בית המשפט של מושב, לורד קופר מקולרוס הצהיר דיקטה אוביטרית כי "עקרון הריבונות הבלתי מוגבלת של הפרלמנט הוא עיקרון אנגלי מובהק, שאין לו שום מקבילה בחוק החוקתי הסקוטי." הוצע כי דוקטרינת הריבונות העממית, שהוכרזה בהכרזת ארובאת משנת 1320, שנוסחה על ידי הוגים פוליטיים סקוטים כמו ג'ורג' ביוקנן ואושרה מחדש על ידי טענת ימין 1989, היא רלוונטית יותר לסקוטלנד. תביעת הימין 1989 נחתמה על ידי כל חבר פרלמנט ממפלגת הלייבור והליברלים בסקוטלנד, למעט טם דלייל.
ניתן לחלוק על החוקיות של כל מדינה מכוננת בריטית שמקבלת עצמאות בפועל או מכריזה על עצמאות חד-צדדית מחוץ לאמנה החוקתית הבריטית. על פי החוק הבינלאומי, הצהרה חד צדדית עשויה לספק את עקרון "התיאוריה ההצהרתית של המדינה", אך לא את "התיאוריה המכוננת של המדינה". כמה חוות דעת משפטיות בעקבות בית המשפט העליון של קנדה על ההחלטה על אילו צעדים קוויבק הייתה צריכה לנקוט למען עצמאות מאחר שסקוטלנד לא תוכל להכריז על עצמאות באופן חד צדדי על פי המשפט הבינלאומי אם הממשלה הבריטית תתיר משאל עם בנושא. המפלגה הלאומית הסקוטית (SNP) לא טענה לפעולה חד-צדדית, אלא טענה כי להצבעה חיובית לעצמאות במשאל עם יהיה "כוח מוסרי ופוליטי עצום... בלתי אפשרי להתעלמות מצד ממשלת [ווסטמינסטר] עתידית", ומכאן יינתן לממשלת סקוטלנד מנדט לנהל משא ומתן לקראת ביצוע פעולה של הפרלמנט הבריטי הקובע את התנתקותה של סקוטלנד, במסגרתה וסטמינסטר תוותר על ריבונותה על סקוטלנד.
ישנם טיעונים הפונים לפסיקה על פי החוק הגבוה. למשל, אמנת האומות המאוחדות מעגנת את זכותם של עמים להגדרה עצמית וההצהרה האוניברסלית על זכויות האדם מבטיחה גם את זכותם של העם לשנות לאום; בריטניה חתומה על שני המסמכים. פוליטיקאים בפרלמנט הסקוטי וגם בבריטניה אישרו את זכותו של העם הסקוטי להגדרה עצמית, כולל ראשי ממשלת בריטניה לשעבר ג'ון מייג'ור ומרגרט תאצ'ר. מאחר שמשאל העם על עצמאות סקוטלנד בשנת 2014 אושר על ידי צו המועצה שאושר על ידי שתי בתי הפרלמנט, חוקיותו החוקתית לא הייתה מוטלת בספק. הסכם אדינבורו (2012) בין הפרלמנט הסקוטי לפרלמנט הבריטי קבע ששתי הממשלות יקבלו את תוצאות משאל העם ולאחר מכן "ימשיכו לעבוד יחד באופן בונה לאור התוצאה, תהיה אשר תהיה, לטובת תושבי סקוטלנד ושאר הממלכה המאוחדת". ההסכם העניק לפרלמנט הסקוטי את הסמכות החוקית לקיים משאל עם לעצמאות לפני סוף 2014.
תמיכה בעצמאות > מפלגות פוליטיות

העצמאות הסקוטית נתמכת באופן בולט ביותר על ידי המפלגה הלאומית הסקוטית (SNP), אך גם מפלגות אחרות תומכות בעצמאות. מפלגות אחרות בעד עצמאות שקיבלו ייצוג בפרלמנט הסקוטי כוללות את המפלגה הירוקה הסקוטית, המפלגה הסוציאליסטית הסקוטית וסולידריות. בבחירות לפרלמנט הסקוטי ב-2016, 69 מתוך 129 המושבים הזמינים זכו על ידי מפלגות שתמכו בעצמאות (63 SNP ו-6 לירוקים). תנועת העצמאות מורכבת מסיעות רבות עם השקפות פוליטיות שונות. SNP רוצה שסקוטלנד תשמור על המלוכה (ראה איחוד פרסונלי) ותהפוך לתחום עצמאי של חבר העמים הבריטי, בדומה לקנדה, אוסטרליה או ניו זילנד. כל שאר המפלגות התומכות בעצמאות מעוניינות שסקוטלנד תהפוך לרפובליקה עצמאית. המפלגה הסוציאליסטית (SSP) הובילה מחאות רפובליקניות וחיברה את הצהרת גבעת קלטון, שקראה לרפובליקה עצמאית.
תמיכה בעצמאות > ארגונים אחרים

אמנת העצמאות נוצרה בשנת 2005, וביקשה "ראשית, ליצור פורום לאלה מכל השכנוע הפוליטי ולא לאלה התומכים בעצמאות; ושנית, להיות זרז לאומי לעצמאות סקוטלנד." "העצמאות ראשונה" היא קבוצת אינטרס בעד משאל עם, שארגנה הפגנות פומביות. התנועה הסוציאליסטית הרפובליקנית הסקוטית היא תנועת עצמאות פאן-סוציאליסטית המאמינה שיש להפוך את סקוטלנד לרפובליקה עצמאית. לתנועה זו יש אתוס סוציאליסטי, אולם היא אינה קשורה למפלגה הסוציאליסטית או למפלגה הקומוניסטית הסקוטית. היא מאמינה שכישלון העצמאות צריך להוביל להגירה המונית למקום אחר, או לנסח כסיסמה "עצמאות או עריקה".
לאחר השקת קמפיין כן סקוטלנד, הושקו קמפיינים נוספים לתמיכה בעצמאות, כולל קמפיין לאומי קולקטיבי וקמפיין העצמאות הרדיקלית. הראשונה היא תנועה המונעת על ידי אמנים המתארת את עצמה כ"שיתוף פעולה פוליטי פתוח ולא מפלגתי של כישרון המתמקד בהנעת שינויים חברתיים ופוליטיים בסקוטלנד באמצעות מגוון אמנויות". היא אחראית על ארגון משאל העם המדומה באוניברסיטת גלאזגו שנערך בפברואר 2013. האחרון הכריז על עצמו שהוא "נלחם למען סקוטלנד העצמאית המיועדת למיליונים ולא למיליונרים" והוקמה לאחר ועידת העצמאות הרדיקלית 2012 בגלאזגו, בה השתתפו לפחות 650 אנשים ותוארה כ"[להביא יחד עם] הירוקים הסקוטיים, הסוציאליסטים הסקוטים, כמה מהאיגודים המקצועיים המיליטנטיים יותר, תומכי פירוק הנשק הגרעיני ורפובליקנים אנטי-מונרכיסטים".
במהלך מסע משאל העם בשנת 2014 העצמאות לא זכתה לתמיכת העיתונים, "הנשיונל", העיתון היומי התומך בעצמאות, הושק בנובמבר 2014, בעקבות תבוסת קמפיין יס סקוטלנד.
באוקטובר 2014 הוקמה קבוצת הלובי All Under One Banner שעורכת צעדות ציבוריות קבועות לתמיכה בעצמאות סקוטלנד ברחבי סקוטלנד.
תמיכה בעצמאות > סיבות

הסיבות שצוינו לטובת עצמאות כוללות:
דמוקרטיה והגדרה עצמית לאומית: אוכלוסיית סקוטלנד תהיה בעלת כוח קבלת החלטות מלא בנוגע לעניינים הפוליטיים של מדינתה. השר הראשון סלמונד הצהיר בהשקה במאי 2012 כי "האנשים שחיים בסקוטלנד הם הטובים ביותר לקבל את ההחלטות המשפיעות על סקוטלנד."
פירוק נשק גרעיני: עם שליטה על ההגנה ומדיניות החוץ, סקוטלנד העצמאית יכולה לטפל בהסרת הנשק הגרעיני של טרידנט, נושא שקשור זמן רב למערכה למען סקוטלנד העצמאית, כפי שמתואר בספר הלבן של ועדת ההגנה של בית הנבחרים "העתיד של ההרתעה הגרעינית האסטרטגית של בריטניה: הספר הלבן "2006-2007. במאמר של האפינגטון פוסט בבריטניה ביולי 2013, הציע הכותב כי 25 מיליארד ליש"ט שהושקעו ב"החלפה דומה לכאורה של ההרתעה הגרעינית של טרידנט "יופנו במקום זאת לחינוך, בריאות ודיור. בנוסף, הקמפיין הסקוטי לפירוק נשק גרעיני תומך בעצמאות על בסיס זה.
"זהו הנפט של סקוטלנד": מאז שימש כסיסמה יעילה ביותר על ידי ה-SNP בשנות השבעים ביטוי זה עטף את הטענה שרק סקוטלנד העצמאית יכולה לנצל ולנצל באופן מלא את היתרונות הכספיים של המשאבים הלאומיים שלה, כולל צפון. נפט וגז ים, לרווחת האוכלוסייה. על פי ממשלת סקוטלנד, 64% ממאגרי הנפט של האיחוד האירופי קיימים במים הסקוטיים, ואילו מכון דייוויד הום הצהיר: "סקוטלנד יושבת על עתודות נפט וגז בשווי של עד 4 טריליון ליש"ט. ההשקעה בשדות הנפט בים הצפוני וייצורם צנחה בחדות לאחר שהקנצלר השמרני ג'ורג 'אוסבורן הטיל מיסים עונשיים, וחתך את ההכנסות הצפויות שיכולה סקוטלנד העצמאית לתבוע.
אנרגיה מתחדשת: אם תושג עצמאות, תומכי המבנה הפוליטי החדש מבקשים לרתום באופן מלא את משאבי האנרגיה המתחדשת הטבעית של סקוטלנד: 25% מפוטנציאל אנרגיית הרוח באירופה; 25% מפוטנציאל האנרגיה הגאותית באירופה; ו-10% מפוטנציאל האנרגיה הגלית של אירופה. סלמונד טוען כי הדבר עלול להוביל ל"תיעוש מחדש "של סקוטלנד.
"התעוררות מחודשת תרבותית": קבוצות כמו National Collective, "תנועה שאינה מפלגתית לאמנים ויצירתיים התומכים בעצמאות סקוטלנד", מאמינות כי הזדמנויות העצמאות והאפשרויות שנוצרו, ישחררו גל חדש של רעיונות תרבותיים, ביטוי ו ביטחון עצמי בסקוטלנד.
"עצור את העולם, סקוטלנד רוצה להמשיך" (הצהרה של וויני יואינג, עם זכייתה של ה-SNP בבחירות המשנה של המילטון בשנת 1967): סקוטלנד העצמאית תהיה חברה מלאה ושווה באו"ם., נאט"ו והאיחוד האירופי וארגונים בינלאומיים רבים אחרים. עם קול אוטונומי בפוליטיקה הבינלאומית, תומכי העצמאות הסקוטית מאמינים כי השפעתה העולמית של האומה תגבר ביחס להגנה על האינטרסים הלאומיים שלה וקידום ערכיה. נטען כי גם מספר חברי הפרלמנט האירופיים שנבחרו על ידי סקוטלנד יעלה, משישה ל-12 לפחות. יתר על כן, שגרירויות סקוטיות יוקמו ברחבי העולם כדי לקדם את סקוטלנד באופן בינלאומי ולשדל ממשלות אחרות מטעם המדינה.
התנגדות לעצמאות > מפלגות פוליטיות

המפלגה השמרנית, מפלגת הלייבור והליברל-דמוקרטים, שלכולם יש מושבים בפרלמנט הסקוטי, מתנגדים לעצמאות סקוטלנד. בשנת 2012 הם הקימו את הקמפיין החוצה מפלגות "Better Together" (מוטב יחד). מפלגות אחרות שמתנגדות לעצמאות סקוטלנד כוללות את מפלגת העצמאות הבריטית (UKIP), המפלגה הלאומית הבריטית (BNP), בריטניה ראשונה, מפלגת בריטניקה, מפלגת האיחוד הסקוטית (SUP), מפלגת הכבוד ומפלגות היוניוניזם.
התנגדות לעצמאות > ארגונים אחרים

קבוצת קמפיין בשם "סקוטלנד באיחוד" קמה לאחר משאל העצמאות ב-2014. זה עודד הצבעה טקטית נגד המפלגה הלאומית הסקוטית (SNP) בבחירות וקידם את האיחוד באופן כללי יותר. עם זאת, 'סקוטלנד באיחוד' עוררה מחלוקת, לאחר שרשומות שהודלפו הצביעו על כך שרוב כספם הגיע מתורמים עשירים ולא מחברי הקמפיין עצמו. בסוף 2017 הוקמה קבוצה חדשה בשם "אחדות בריטניה", תומכיה אמרו שאנשי האיגוד צריכים לתמוך יותר בברקזיט והם ביקורתיים כלפי סקוטלנד בעמדתם ה"אגנוסטית" לנושא.
מסדר אורנג', אחווה פרוטסטנטית עם אלפי חברים בסקוטלנד, ערך קמפיין נגד עצמאות סקוטלנד והקים קבוצת קמפיין בשם British Together (בריטים יחד). בספטמבר 2014 היא קיימה צעדה של לפחות 15,000 חברי המסדר, להקות נאמנות ותומכים מסקוטלנד ומרחבי בריטניה; זו תוארה כהפגנה הגדולה ביותר למען אי-היפרדות מבריטניה.
גם עיתונים רבים בסקוטלנד מתנגדים לעצמאות, זה כולל עיתונים סקוטיים כמו הדיילי מייל, דיילי אקספרס, The Daily Telegraph, The Guardian, The Independent, The Economist, Financial Times, The Spectator וסאנדיי טיימס.
התנגדות לעצמאות > סיבות

קיימים קשרים היסטוריים ועכשוויים חזקים בין סקוטלנד לשאר בריטניה החל מהרפורמציה ובאיחוד הכתרים, וכלה במעורבות הסקוטית בצמיחה והתפתחות האימפריה הבריטית ותרומת הנאורות והמהפכה התעשייתית. תרבות פופולרית עכשווית משותפת, בעיקר באמצעות שכיחות השפה האנגלית, כאשר כמעט למחצית מהאוכלוסייה הסקוטית יש קרובי משפחה באנגליה. בזמן מפקד האוכלוסין של שנת 2011, כ-700,000 מבוגרים שנולדו בסקוטלנד התגוררו בשאר בריטניה, בעוד שכ-470,000 מבוגרים שנולדו במקומות אחרים בבריטניה עברו להתגורר בסקוטלנד. קיימים גם קשרים כלכליים משמעותיים עם הקומפלקס הצבאי-תעשייתי הסקוטי וכן קשרים הדוקים במגזר הפיננסי.
הסיבות שצוינו לטובת שמירה על האיחוד כוללות:
סקוטלנד תהיה חזקה יותר מבחינה כלכלית כחלק מכלכלת בריטניה ותוכל לשגשג טוב יותר בכלכלה גלובלית עם השפעה בינלאומית ויציבות הנגזרת מהיותה חלק ממדינה גדולה יותר.
קשה יהיה לקיים את רמות ההוצאות הציבוריות של סקוטלנד לאחר העצמאות מבלי להעלות מיסים בסקוטלנד העצמאית. לדוגמה, דייוויד מדוקס, כתב בשנת 2008 והצביע על ירידה עתידית בשיא ההכנסות מנפט בים הצפוני. חלק מהדעות, כמו רות דייווידסון מהקונסרבטיבים הסקוטים, מבקשות לצמצם את ההוצאות הציבוריות ולהעביר סמכויות פיסקליות נוספות לפרלמנט הסקוטי במטרה לטפל בנושא זה במסגרת הרחבה יותר של האיחוד.
כחלק מבריטניה, יש לסקוטלנד השפעה רבה יותר על עניינים בינלאומיים ודיפלומטיה, הן מבחינה פוליטית והן מבחינה צבאית, במסגרת נאט"ו, ה-G8, וכחברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם. מתנגדי ההשתלבות באיחוד האירופי טענו שעצמאות, בתוך אירופה אך מחוץ לאיחוד האירופי, פירושה שסקוטלנד תהיה שולית יותר מכיוון שכמדינה עצמאית קטנה יחסית, סקוטלנד לא תוכל לעמוד בפני הדרישות של מדינות חברות גדולות יותר.
מה יהיה המטבע של סקוטלנד העצמאית - הלירה, היורו, או מטבע סקוטי חדש לחלוטין? אי-ודאות יכולה להיות מובילה לאחר העצמאות המיידית, ובמיוחד אי הסכמה לגבי אופן הטיפול בסקוטלנד ביחס לאיחוד האירופי ואי הסבירות ששאר בריטניה תקבל איחוד מוניטרי עם סקוטלנד העצמאית. יו"ר HSBC, דאגלס פלינט, הזהיר באוגוסט 2014 מפני חוסר ודאות אם יהיה מטבע סקוטי עצמאי, או אם סקוטלנד תצטרף לגוש האירו, מה שעלול לגרום למעוף הון.
אזורים מרוחקים כמו אורקני, שטלנד והאי המערבי יקופחו או ראויים לחלק גדול יותר מהכנסות הנפט.
דעת קהל

סקרי דעת קהל רבים נערכו על עצמאות סקוטלנד לפני משאל העם בשנת 2014. פרופסור ג'ון קרטיס הצהיר בינואר 2012 כי הסקרים הראו תמיכה בעצמאות בקרב 32% עד 38% מהאוכלוסייה הסקוטית. זה צנח מעט מאז שנבחרה המפלגה הלאומית הסקוטית (SNP) לראשונה לממשלת סקוטלנד בשנת 2007. המחקר הראה גם כי שיעור האוכלוסייה המתנגדת מאוד לעצמאות ירד גם כן. קרטיס הצהיר באפריל 2014 שהתמיכה בעצמאות גברה מאז דצמבר 2013, אם כי היו חילוקי דעות בין חברות הסקר באשר למצב דעת הקהל האמיתי. הסקרים לקראת ההצבעה במשאל העם הראו סגירת פער, כשסקר אחד טען לתמיכה בעצמאות של 51–49. במשאל העם, סקוטלנד הצביעה נגד עצמאות ברוב של 55.3% ל-44.7%, עם אחוז הצבעה כללי של 84.5%.
מאז משאל העם שאלו סקרי דעת קהל כיצד אנשים יצביעו במשאל שני היפותטי. סקרים אלה נערכו מאז שישה שבועות לאחר משאל העם. בשנה שאחרי משאל העם נערכו עשרים וחמישה סקרי דעת קהל, כששבעה עשר מהם קיבלו את התשובה השלטת "לא", ושבעה היו "כן" ואחד מהם היה שווה בשווה בין המשיבים לכל דעה.
בתאריכים 18 בספטמבר 2016 עד 18 בספטמבר 2017 נערכו עשרים ושישה סקרים כשעשרים וחמישה השיבו "לא" כתשובה הפופולרית ביותר ורק אחד החזיר "כן" כתשובה הפופולרית ביותר. "לא" המשיך להראות יתרון בסקרים עד יולי 2019, אז סקר אחד של לורד אשקרופט הראה רוב דחוק ל"כן". פרופסור ג'ון קרטיס אמר כי לאחר פרסום הסקר הזה, כי לאחרונה התרחשה נדידה לעבר "כן", וכי הדבר התרכז בקרב אנשים שהצביעו "להישאר" במשאל הברקזיט ב-2016. מגמה זו נמשכה גם בינואר 2020, כששלושה סקרים העמידו את התמיכה "כן" בין 50% ל-52%. באוקטובר 2020, סקר חדשות IPSos MORI / STV הראה תמיכה בעצמאות ברמה הגבוהה ביותר אי פעם, כאשר 58% אמרו כי יצביעו "כן".
ראו גם

עצמאות גרינלנדית
עצמאות
בדלנות
לקריאה נוספת

Hassan, Gerry (2011). Radical Scotland: Arguments for Self-Determination. Luath Press.
Keating, Michael (2009). The Independence of Scotland: Self-Government and the Shifting Politics of Union. Oxford: Oxford University Press.
Keating, Michael (2013). Nationalism, unionism and secession in Scotland. Secessionism and Separatism in Europe and Asia: To have a state of one’s own. Routledge. pp. 127–144.
Murkens, Jo Eric (2002). Scottish Independence: A Practical Guide. Edinburgh University Press. ISBN 978-0-7486-1699-2.
Pittock, Murray (2008). The Road to Independence?: Scotland Since the Sixties. Reaktion Books.
קרן טרנר אייל

קרן טרנר אייל (נולדה ב-3 במאי 1979) היא מנהלת ישראלית אשר כיהנה כמנכ"לית משרד האוצר ומשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
ביוגרפיה

טרנר אייל היא בעלת תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים בהצטיינות יתרה ותואר שני במנהל עסקים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2004 החלה לעבוד באגף התקציבים במשרד האוצר, בו שימשה רכזת צוות התחבורה ורכזת בכירה של צוות פנים ועובדים זרים. במסגרת זו הייתה דירקטורית בחברת דואר ישראל וברכבת ישראל. בנובמבר 2011 עברה למשרד התחבורה וכיהנה כסמנכ"לית תשתיות ותיאום תחבורתי. בהמשך מונתה למשנה למנכ"ל המשרד. ביולי 2016 מונתה למנכ"לית משרד התחבורה, תחת שר התחבורה ישראל כ"ץ, עד חודש יוני 2020, האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד. היא זכתה לשבחים על תפקודה משרי התחבורה ישראל כ"ץ ובצלאל סמוטריץ'.
עם השבעת ממשלת ישראל ה-35. שר האוצר הנכנס, ישראל כ"ץ, מינה אותה למנכ"לית משרד האוצר, במקומו של המנכ"ל הפורש שי באב"ד. היא החלה את תפקידה כמנכ"לית בחודש יוני 2020 ולאחר שלושה חודשים הודיעה על פרישתה מהתפקיד.
בספטמבר 2021 מונתה לדירקטורית בחברת הנדל"ן המניב "אמות השקעות". באוקטובר 2021 הצטרפה כשותפה לקרן הון סיכון וינטג'.
חיים אישיים

טרנר אייל הייתה נשואה ליוני אייל ואם לשלושה. הזוג התגרש בשנת 2021. היא מתגוררת במושב הדר עם בעמק חפר בו גדלה. היא אחייניתו של ראש עיריית באר שבע ומפכ"ל המשטרה לשעבר, יעקב טרנר.
הערות שוליים

↑  אסף זגריזק, טבילת האש למנכ"לית הראשונה של משרד התחבורה, באתר ynet, 4 בספטמבר 2016
1 2  גולן חזני, הג'וב החדש של קרן טרנר: דירקטורית בלתי תלויה באמות, באתר כלכליסט, 5 בספטמבר 2021
↑  מירב מורן, ‏קרן טרנר | סמנכ"לית משרד התחבורה, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2014
↑  אלי ציפורי, ‏מנכ"לית משרד התחבורה: "עלינו לשנות את תרבות העבודה", באתר גלובס, 9 במרץ 2017
↑  בצלאל סמוטריץ' הודה לקרן טרנר אייל: "מנכ"לית משובחת, זכיתי לעבוד לצידה", באתר ערוץ 7, ‏14 במאי 2020
↑  לקראת השבעתה של ממשלת ישראל ה-35, הודיעה לה שרת התחבורה המיועדת, מירי רגב, שבכוונתה למנות מנכ"ל משלה, ולכן הודיעה טרנר על פרישתה מהתפקידאסף זגריזק, מיד אחרי מינויה: רגב פיטרה את המנכ"לית שבחופשת לידה, באתר ynet, 14 במאי 2020
↑  עמרי מילמן, המנכ"לית החדשה של האוצר: קרן טרנר-אייל, באתר ynet, 20 במאי 2020
↑  דנה ירקצי, ברק רביד‏, אחרי כחצי שנה בלבד: מנכ"לית משרד האוצר הודיעה על התפטרותה, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2020
↑  מאיר אורבך, ג'וב חדש לקרן טרנר: מצטרפת לקרן וינטג' של אלן פלד, באתר כלכליסט, 14 באוקטובר 2021
↑  אבשלום קור מתייצב על מדרגות הרבנות | TMI, באתר מעריב אונליין, 14 במאי 2021
אברהם המלאך

| --- | --- |
 לידה:  1739 ה'תק"א 
 פטירה:  25 בספטמבר 1776 (בגיל 37 בערך) י"ב בתשרי ה'תקל"ז 
 מקום קבורה:  פסטוב 
 מקום פעילות:  מזריטש, פסטוב
 תקופת הפעילות:  ? – 25 בספטמבר 1776 
 השתייכות:  תנועת החסידות
 רבותיו:  אביו, המגיד ממזריטש
 חיבוריו:  חסד לאברהם
 אב:  דב בער ממזריטש 
 צאצאים:  שלום שכנא מפראהביטש 
 
רבי אברהם המלאך (מכונה גם "הקדוש"; ה'תק"א - י"ב בתשרי ה'תקל"ז; 1741–1776) היה בנו ותלמידו של המגיד ממזריטש. נכדו היה רבי ישראל פרידמן מרוז'ין אבי שושלת רוז'ין.
קורות חייו

רבי אברהם נישא והתאלמן בצעירותו ולאחר מכן נישא בשנית לגיטל בתו של רבי משולם פייבוש הורוביץ מקרמניץ (-כ' בכסלו תקל"ה) מחבר הספר 'משנת חכמים' על המשניות.
נקרא "המלאך" עקב קדושתו ופרישותו מהעולם במשך שנים בהן התבודד בעיירה פאסטוב הסמוכה לקייב, וחי שם בבדידות מבלי לראות פני איש. בעקבות בדידותו אף סירב למלא את מקום אביו. רבי שניאור זלמן מלאדי כינה רבו-חברו זה בתואר "הקדוש", "כי היה קדוש מרחם", וכך מקובל לקרוא את רבי אברהם בחסידות חב"ד.
כאשר למד רבי שניאור זלמן מלאדי אצל המגיד, היה, במצוות המגיד חברותא של רבי אברהם המלאך, הוא לימד את רבי אברהם "נגלה", ורבי אברהם לימד אותו "חסידות" ויש שראו ברבי שניאור זלמן תלמיד חבר של רבי אברהם המלאך.
כבנו של מנהיג החסידות כאב את ירידת האידיאה החסידית, ולכן פיתח יחד עם רעיו תלמידי אביו את רעיון הצדיק החסידי, שהפך לצינור להורדת שפע להמוני מאמיניו ולהעלאת תפילותיהם ובקשותיהם, וכסמכות מוסרית ומדריך רוחני. בספרו "חסד לאברהם" (צ'רנוביץ שנת ה'תרי"א) ניתן למצוא הרבה אזכורים למוטיב מרכזי זה, כאשר הוא קורא להמוני העם להתקשר אל הצדיק כאמצעי לביאת המשיח.
צאצאיו

(בנו) רבי ישראל חיים מלודמיר (חתן רבי שלמה מקרלין ובזיווג שני חתן רבי גדליה מליניץ).
(בנו) רבי שלום שכנא מפראהביטש, אביו של רבי ישראל מרוז'ין, מכונה "רבי שלום הגדול".
רבי דב בר מחווסטוב (חתנו של רבי משה זאב בן רבי אברהם דב מחמלניק (חתנו של התולדות יעקב יוסף) וחתן רבי צבי בן הבעל שם טוב).
דבורה אשת רבי יחיאל מיכל מזוויהל.
בתו בלומא אשת ר' יעקב רבינוביץ'.[דרוש מקור]
ציטוטים

"הכלל הוא שכל האדם צריך מקודם לשמוע בלבו, כמאמר, הלב שומע, ואחר כך ללמוד מה ששמע בלבו, וזהו "שְׁמַע יִשְׂרָאֵל" ". [מובא בקול הנבואה של הרב הנזיר, עמ' קל, הערה קסח].
שתיאל אברמוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1918 דרבנט, דגסטן, רוסיה הסובייטית רוסיה הסובייטית
 פטירה:  14 במאי 2004 (בגיל 85) מוסקבה רוסיה רוסיה
 מקום קבורה:  Domodedovo Cemetery 
 מדינה:  רוסיה, ברית המועצות 
 השכלה:  Grozny State Oil Technical University  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1941–1946 (כ־5 שנים)
 דרגה:   מיור
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד
 פעולות ומבצעים
 החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות   עיטור לנין   עיטור הדגל האדום   2 עיטורי המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה   עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה שנייה   עיטור הכוכב האדום   מדליות שונות
 
שתיאל סמיונוביץ' אברמוב (ברוסית Шетие́ль Семёнович Абра́мов; ‏11 בנובמבר 1918 – 14 במאי 2004) היה קצין יהודי סובייטי אשר השתתף במלחמת העולם השנייה וזכה לאות גיבור ברית המועצות על חלקו בקרב פוזנן.
קורות חיים

נולד בעיר דרבנט, במשפחה של יהודי ההרים. למד בבית ספר תיכון בעיר מחצ'קלה. בהמשך למד גאולוגיה בעיר גרוזני. בימים הראשונים של פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות - עזב את הלימודים והתנדב לצבא האדום. בדצמבר 1941 סיים קורס קצינים מזורז
במאי 1942 מונה למפקד מחלקה ביחידת חיל רגלים שלחמה במסגרת החזית הדרום-מערבית. בסוף מאי נפצע קשה באחד הקרבות ופונה לבית חולים בעיר נובוצ'רקסק. לאחר שהחלים מפציעתו נשלח לסטלינגרד, שם לחם כמפקד מחלקת סיור. בנובמבר 1942 נפצע קשה ופונה לבית חולים בעיר קאזן. החלים מפצעיו בפברואר 1943 ומונה למפקד פלוגה בדיביזיית חי"ר מס' 82. השתתף בקרבות לשחרור דונבאס, שחרור אודסה. בספטמבר 1944 הועברה יחידתו אל החזית הבלארוסית הראשונה. אברמוב נטל חלק בצליחת נהר הויסלה, בקרבות לשחרור וורשה ולודז'. ב־19 בפברואר 1945 גדוד בפיקודו של שתיאל אברמוב היה הראשון שפרץ לתוך מבצר פוזנן, כבש את עמדות השליטה ואיפשר השתלטות מהירה של כוחות הצבא האדום על המבצר. על מעשה זה, ב-31 במאי 1945 הוענק לו אות גיבור ברית המועצות. בהמשך השתתף אברמוב בכיבוש ברלין. את המלחמה סיים בדרגת מיור (רב-סרן).
לאחר המלחמה רצה אברמוב להמשיך בשירות קבע ואף החל ללמוד באקדמיה צבאית במוסקבה. אך בתחילת 1946 נפצע כשה בתאונה במהלך תרגיל צבאי ונאלץ להשתחרר מן השירות. הוא חזר לעיר גרוזני והמשיך בלימודי גאולוגיה. בשנת 1949 סיים תואר שני ונשאר כחוקר במוסד האקדמי, בו למד. בהמשך סיים לימודי דוקטורט, היה מרצה ודיקן הפקולטה. בשנת 1992 פרש לגמלאות. בשנת 1993 עבר עם אשתו למוסקבה, שם התגוררו ילדיו. נפטר במוסקבה בשנת 2004.
על בית, בו גדל בעיר דרבנט ועל בית הספר, בו למד במחצ'קלה, הוצבו לוחות לזכרו.
יצחק גולדמן

ערך זה עוסק במו"ל עברי איש ורשה. אם התכוונתם למשורר עברי איש וילנה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במאי 1813 י"ד באייר תקע"ג יאשינובקה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  14 בינואר 1888 (בגיל 74) כ"ט בטבת תרמ"ח ורשה, פולין הקונגרסאית, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  פולין הקונגרסאית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 
יצחק גולדמן (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: גאָלדמאן, גם גאָלדמאנן; ברוסית: Гольдман; בפולנית: Izaak (Icchak) Goldman; י"ד באייר תקע"ג, מאי 1813, יאשינובקה – כ"ט בטבת תרמ"ח, 13 בינואר 1888, ורשה) היה מחנך, מתרגם, מדפיס, מו"ל וצנזור עברי, מאנשי תנועת ההשכלה היהודית בוורשה. פעל לקירוב לבבות בין יהודים ופולנים.
לקריאה נוספת

שאול פנחס רבינוביץ', כנסת ישראל ג (תרמ"ח), 643.
הערות שוליים

↑  קברו של יצחק גולדמן במאגר המידע של בתי הקברות היהודיים בפולין. חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק: תולדות חייו ופעליו של ... רבי יוסף דובר הלוי סולובייצ'יק, ירושלים: מכון ירושלים, תשמ"ד, עמ' 36. כתב בטעות: תקע"ב.
↑  Marian Kałuski, W podzięce i ku pamięci Jankielom. Mały leksykon Żydów-patriotów polskich, Warszawa: von borowiecky, 2001, p. 55; ישראל ברטל, מ’אומה’ ל’לאום’: יהודי מזרח-אירופה 1772–1881, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור (ספריית אוניברסיטה משודרת), תשס"ב, 2002, עמ' 109.
↑  רשימות ביבליוגרפיות: עתיקות היהודית, רבעון של החברה היהודית להיסטוריה ואטנוגרפיה, שנה ה', חוברת ד' (אוקטובר–דצמבר 1913), הצפירה, 23 בינואר 1914 (ביקורת; עמוד אחרון).
↑  יעקב שאצקי, יִידישע בילדונגס-פּאָליטיק אין פוילן: פֿון 1806 ביז 1866, ניו יורק: יִידישער וויסנשאַפֿטלעכער אינסטיטוט - היסטאָרישע סעקציע ('ביבליאָטעק פֿון יִיוואָ'), 1943, עמ' 255; קברו של יז'י גולדמן במאגר המידע של בתי הקברות היהודיים בפולין.
↑  שפ"ר, אלון בכות: ווארשא, ב' שבט, המליץ, 19 בינואר 1888.
↑  אלון בכות: טלגרמות ל"המליץ", המליץ, 15 בינואר 1888.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 254303553   WorldCat (עם VIAF): 254303553 
מצבת קברו של יצחק גולדמן בבית הקברות היהודי בוורשה (הכיתוב: "מורה בבית ספר הרבנים בווארשא / מדפיס ומו"ל ספרים הרבה / בן שבעים וחמש שנה היה במותו")
מרק רואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוגוסט 1962 (בן 62) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר וורטון  תיכון ג'ון פ. קנדי 
 מעסיק:  דרקסל בורנהאם למברט, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תפקיד:  מנהל כללי (מרץ 2021) 
 
מרק ג'פרי רואן (באנגלית: Marc Jeffrey Rowan; נולד ב-19 באוגוסט 1962) הוא מילארדר אמריקאי שעשה את הונו כמשקיע בקרנות השקעה פרטיות. רואן הוא מייסד שותף ב-Apollo Global Management (אנ'), שאותה ייסד ב-1990 עם ג'וש האריס (אנ') ולאון בלאק (אנ'), שלושתם יהודים אמריקאים. החל ב-2021 הוא משמש כמנכ"ל החברה.
ביוגרפיה

נולד למשפחה יהודית ממעמד הביניים. אביו עבד בהשכרת רכבים ואמו ברברה (נפטרה ב-2014) הייתה מורה ופסנתרנית קונצרטים. אביה, עמנואל שטיין, אף הוא יליד ניו יורק, היה מרצה לכלכלה במשך שנים רבות באוניברסיטת ניו יורק. לרואן אחות אחת.
הוא סיים את לימודיו בתיכון בהצטיינות, בפלורידה שאליה עקרה המשפחה במהלך תקופת הלימודים. אביו נפטר בתקופת לימודיו בבית הספר וורטון למנהל עסקים באוניברסיטת פנסילבניה, ולמרות שאמו התקשתה להמשיך במימון לימודיו, הוא המשיך בלימודיו לאחר שהאוניברסיטה הסכימה לדחות את תשלומי הלימודים ללא הגבלת זמן. רואן סיים בהצטיינות את לימודיו עם תואר ראשון ותואר MBA.
לאחר סיום לימודיו הצטרף למחלקת מיזוגים ורכישות בפירמה דרקסל בורנהאם למברט (אנ') ועבד בניו יורק ובלוס אנג'לס.
ב-1990 ייסד יחד עם ג'וש האריס (אנ') ולאון בלאק (אנ'), שלושתם יהודים אמריקאים ועמיתיו לעבודה בדרקסל. ומאז, פרישתו של בלאק מניהול החברה ביולי 2021, הוא משמש כמנכ"ל.
רואן הוא פילנתרופ, יו"ר מועצת המנהלים של המגבית היהודית המאוחדת - הפדרציה של ניו יורק (אנ') ארגון הפילנתרופיה המקומית הגדול בעולם. הוא מכהן בחבר הנאמנים של אוניברסיטת פנסילבניה ובאוקטובר 2018 תרם 50 מיליון דולר לבית הספר וורטון למנהל עסקים, התרומה הגדולה ביותר עד אז לבית ספר למנהל עסקים.