stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ונואטו–פיג'י
ייצוג

פיג'י אינה מיוצגת בוונואטו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ונואטו אינה מיוצגת בפיג'י, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית – ספרד

| יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית – ספרד |
| --- | --- |
הרפובליקה המרכז-אפריקאית: ספרד


הרפובליקה המרכז-אפריקאית: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
622,984: 505,370
אוכלוסייה
5,376,135: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,555: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
475: 32,996
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–ספרד הם היחסים הבילטרליים והדיפלומטיים בין הרפובליקה המרכז-אפריקאית וספרד.
יחסים דיפלומטיים

היחסים הדו-צדדיים בין ספרד לרפובליקה המרכז אפריקאית נכללו בתוכנית אפריקה. בתחום שיתוף הפעולה לפיתוח הוא מתבצע במיוחד באמצעות ארגונים רב-צדדיים. בתחום ההגנה, ספרד מחויבת בתוקף לביטחון באפריקה בכלל וברפובליקה המרכז אפריקאית בפרט ולכן השתתפה במשימת EUFOR-RCA של האיחוד האירופי עם כמעט מאה אנשי צבא וכיום במשימה EUMAMRCA עם 18 חיילים וכן מקיימת שיתוף פעולה עם כוח משימה צרפתי מליברוויל באמצעות מטוס תובלה ו-60 חיילים.
במסגרת שיתוף פעולה זה, שר ההגנה של ספרד, מר פדרו מורנס, ביקר בבנגי ב-15 ביוני 2014 כדי לפגוש את מקבילו ולבקר את הכוחות הספרדים שנפרסו במדינה.
יחסים כלכליים

החשיבות הכמותית של היצוא הספרדי קטנה מאוד. עם זאת, ייתכן ונתוני סחר החוץ אינם מייצגים לחלוטין, מכיוון שרבים מהמוצרים המיובאים על ידי הרפובליקה המרכז-אפריקאית מוצגים דרך קמרון.
לאחר שאיבד שטח מול מדינות אחרות, בשנת 2011 הגיע נתון היצוא הספרדי ל-2.61 מיליון אירו וב-2012 הוא המשיך להתאושש עד שהגיע ל-3.3 מיליון אירו.
שיתוף פעולה

למרות שאין סיוע ספרדי לרפובליקה המרכז אפריקאית, נערכו כמה פרויקטים מסוימים בשנת 2012 באמצעות ארגונים כגון:
OCHA‏: 300,000 אירו
ארגון הבריאות העולמי: 500,000 אירו עבור תוכנית לקידום ניהול מתואם של מחלות ילדים וחיזוק שגרות החיסון באזורי הצפון והדרום.
בשנת 2013 הקצתה ספרד 500,000 אירו עבור פליטים מרכז אפריקאים שנמצאים בקמרון ובצ'אד. 216,000 דולר דרך הקרן המרכזית למענה לשעת חירום של האו"ם, 269,760 דולר באמצעות INTERMON-OXFAM לתמיכה בפליטי הרפובליקה המרכז-אפריקאית בצ'אד ו-500,000 אירו לפעילות MSF באזור נדל'ה במרכז אפריקה בשנת 2014.
נציגויות דיפלומטיות

הרפובליקה המרכז-אפריקאית מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת  ובנוסף היא מחזיקה קונסוליית כבוד במדריד.
ספרד מיוצגת ברפובליקה המרכז אפריקאית באמצעות שגרירותה ביאונדה, קמרון.
יחסי ונואטו–צרפת

| יחסי ונואטו–צרפת |
| --- | --- |
ונואטו: צרפת


ונואטו: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
12,189: 643,801
אוכלוסייה
329,625: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,126: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,417: 45,527
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית למחצה דמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

יחסי ונואטו–צרפת מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין רפובליקת ונואטו לרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה

בשנת 1906 הוחלט על שלטון משותף של בריטניה וצרפת בוונואטו, בשנת 1980 הם העניקו לה את עצמאותה. היחסים בין צרפת וונואטו התנדנדו על ידי סדרת משברים בשנות ה-80, והתערערו לחלוטין בכמה הזדמנויות, כאשר ונואטו גירשה את שגריר צרפת בשנת 1981, בשנת 1984 ובשנת 1987. בשנת 1980, ונואטו גינתה את הניסויים הגרעיניים של צרפת בפולינזיה הצרפתית. בשנת 1985, האונייה ריינבו וורייר של גרינפיס התקבלה על ידי ממשלת וולטר ליני בפורט וילה, ופקיד בכיר מוונואטו אף נותר על סיפונה במהלך מסע המחאה של הספינה למורורואה. לאחר הטבעת האונייה ריינבו וורייר באוקלנד האשים ליני את צרפת בגלוי כי ביצעה "מעשה טרור". היחסים השתפרו משנות ה-90 ואילך, והיום, צרפת מספקת סיוע בפיתוח ונואטו. שתי המדינות חולקות גם יחסים כלכליים ותרבותיים טובים; שתי המדינות חברות בארגון הבינלאומי של לה פרנקופוני.
נציגויות דיפלומטיות

ונואטו מחזיקה בצרפת קונסוליה בפריז בלבד. מאידך, צרפת מחזיקה בוונואטו שגרירות בפורט וילה בלבד.
יוסף כנאפו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1823 ה'תקפ"ג אסואירה
 פטירה:  20 בדצמבר 1900  (בגיל 77 בערך) ל' בחשון ה'תרס"א
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 מקום פעילות:  אסואירה
 תקופת הפעילות:  ?–1901 
 
הרב יוסף כנאפו (ה'תקפ"ג, 1823 – ל' בחשון ה'תרס"א, 20 בדצמבר 1900) היה רב ומקובל, מרבני מרוקו. חיבר 18 ספרים, שבעה מהם הודפסו בחייו.
ביוגרפיה

נולד במוגדור למשה כנפו, במשפחה בת שלושה בנים, דור שלישי ל"נשרפי אופראן" - קהילה ש-50 מחבריה נשרפו על קידוש השם בעיירה אופראן, לאחר שסירבו להתאסלם.
בגיל 13 כבר החל ללמוד את תורת הקבלה, ונסע בצעירותו למרקש ללמוד אצל הרב אברהם קוריאט ("ברית אבות"), בן דודו של הרב אליהו בן אמוזג.
בהמשך נישא לאשתו זהרה, ונולדו להם שלשה ילדים; הרב דוד, הרב משה ובת.
הרב כנאפו סירב לקבל על עצמו משרת רבנות, ואת זמנו הקדיש ללימוד בבית המדרש ולכתיבת חיבוריו.
הרב יוסף כנאפו נפטר בר"ח כסלו, ל' בחשון ה'תרס"א (1901) בעיר מוגדור, בה נטמן.
ביוגרפיה > ספריו

הרב כנאפו הקדיש את חייו ללימוד תורה והוראה, וכתב 18 ספרים תורניים.
ספרו הראשון[דרושה הבהרה] "זבח פסח" נדפס בשנת ה'תרל"ד (1874). שבעה ספרים מתוך חיבוריו נדפסו בחייו, רובם בבית הדפוס של רבי אליהו בן אמוזג בליוורנו איטליה, אשר הוסיף וכתב לחלקם הקדמות. ספרים נוספים ראו אור בדפוס של שלמה בילפורטי וחבריו.
סירב לקבל עליו משרת רבנות, עסק בכתיבה בבית המדרש והתפרנס מספריו בדוחק רב.
ביוגרפיה > משפחתו

אחר פטירתו רעייתו הרבנית זהרה עלתה בגפה בגיל 70 לירושלים.
בנו הרב דוד כנפו כיהן לימים כאב בית הדין של קהילת מוגדור. נכדו הוא יצחק קנפו, עיתונאי ואיש רוח מרוקאי-ישראלי. בין צאצאיו נמנים אמנים, סופרים, חוקרים וקצינים בכירים בצה"ל.
צאצאיו הקימו בארץ את עמותת "אות ברית קודש" (על שם אחד מספריו), העוסקת בהנחלת מורשת יהודי מרוקו.
מספריו

זך ונקי - על המידות והחגים
מנחת ערב - הלכות ופירושים על תפילת מנחה
אות ברית קודש - על שמירת הברית
זבח פסח ו-יפה עיניים - על ההגדה והלכות פסח
שומר שבת - הלכות שמירת שבת ותפילות, חלק בעברית וחלק בערבית יהודית
חסדי אבות - סיפורי הבעש"ט ולקחי מוסר בעקבותיהם, בערבית יהודית
טוב רואי - פירוש על מסכת אבות
טרילוגיה מעט מים (יו"ל מכת"י על ידי פרופ' משה עמאר, ירושלים תש"פ) מעט צרי ו-מעט דבש
קול זמרה - דרושים על התורה
יוסף בסתר - ביאורים על ספר הזוהר ומפרשיו
בדי הארון - הגהות על ספר "אוצרות חיים" לרבי חיים ויטל וביאורים על כתובים
ראו גם

יצחק ד. קנפו
לקריאה נוספת

אליחי כנפו, רבי יוסף כנאפו זיע"א, חייו ומשנתו
אשר כנפו, יכי"ן רבי יוסף כנאפו - משנתו החינוכית ערכית - קובץ מאמרים, ניסן תשס"ב
הערות שוליים

↑  רבי יוסף כנאפו, באתר החכם היומי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306839005171  ISNI: 0000 0000 6693 5483  LCCN: n88099080  VIAF: 82210197   WorldCat (עם VIAF): 82210197 
שער ספרו הראשון של הרב יוסף כנאפו שהודפס
יורי ינקלביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1909 בזל, שווייץ 
 פטירה:  13 בספטמבר 1973 (בגיל 64) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 השכלה:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 מעסיק:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 פרסים והוקרה:  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה 
 
יורי ינקלביץ' (ברוסית: Юрий Исаевич Янкелевич) (7 במרץ 1909 - 22 בספטמבר 1973)  היה פדגוג כינור סובייטי ידוע שלימד וירטואוזים רבים מפורסמים בעולם במהלך כהונתו הארוכה בקונסרבטוריון במוסקבה .
ביוגרפיה

יורי ינקלביץ' נולד בבזל, שווייץ. אביו, אייסי לאונטיביץ' ינקלביץ', עורך דין ידוע, היה ממייסדי החברה הפילהרמונית של אומסק. בשנות נעוריו באומסק יורי למד עם תלמידו של ליאופולד אור, אניסים ברלין,  סבה של נטליה גוטמן.
בשנת 1923 התקבל ינקלביץ' לקונסרבטוריון לנינגרד, כתלמיד בכיתתו של חוהנס נלבנדיאן (גם הוא תלמידו של לאופולד אור). על סיום לימודיו של יענקלביץ' העיר המלחין אלכסנדר גלזונוב : "קריירה של כנר וירטואוז בהחלט תהיה הייעוד שלו". בשנת 1932 סיים את לימודיו בקונסרבטוריון במוסקבה בהדרכת פרופסור אברם ימפולסקי, וסיים את תואר הדוקטור בשנת 1937. בין השנים 1930–1937 היה עוזר מאסטר בתזמורת הפילהרמונית של מוסקבה, ולאחר מכן התרכז בעיקר בפעילויות פדגוגיות. מאז 1934 לימד בבית הספר לקונסרבטוריון מוסקבה, בקולג' הקונסרבטוריון של מוסקבה ובחטיבה הבכירה של קונסרבטוריון מוסקבה (תחילה כעוזרו של ימפולסקי, ואחר כך הוביל את הסטודיו שלו, ולבסוף הפך לראש החוג לכינור). הוא גם התמסר ללימודי תיאוריה של נגינה בכינור, ויצר סדרה של פרסומים מתודולוגיים.
בספטמבר 1973 ינקלביץ' נפטר במוסקבה.
תלמידים ידועים

ויקטור טריקטוב
רובין אהרוניאן
איליה גרוברט
גריגורי זילין
לאוניד קוגן
מיכאל קופלמן
בוריס בלקין
אלברט מרקוב
נלי שלניקובה
ולדימיר לנדסמן
לבון אמברצומיאן
טראס גבורה
אלכסנדר ברוסילובסקי
מיכאל בצרקני
דורה שוורצברג
וושה סטפנוביץ'-גרופמן
אווה גרובין
הערות שוליים

↑  "Krugosvet Encyclopedia (Russian)". אורכב מ-המקור ב-2007-02-16. נבדק ב-2007-05-16.
↑  "Ìåæäóíàðîäíûé êîíêóðñ ñêðèïà÷åé èì. Þ.È. ßíêåëåâè÷à / Yankelevitch International Violin Competition". אורכב מ-המקור ב-2014-01-08. נבדק ב-2012-05-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436300005171  PLWABN: 9810667385405606  BnF: cb14832773b (data)  GND: 124394779  ISNI: 0000 0000 7999 0801  LCCN: n97063955  MusicBrainz: 4a26bd1f-07be-460b-8e96-083de40c0b8e  NKC: pna2008444605  RERO: 02-A014035196  SUDOC: 061232262  VIAF: 61814820   WorldCat (עם VIAF): 61814820
יחסי ונואטו–צ'ילה

| יחסי ונואטו–צ'ילה |
| --- | --- |
ונואטו: צ'ילה


ונואטו: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
12,189: 756,102
אוכלוסייה
329,625: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,126: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,417: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי ונואטו–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ונואטו לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ונואטו לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין ונואטו לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-10 בספטמבר 1990.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בוונואטו אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן למשך שלושים ימים. לעומת זאת, אזרחי ונואטו שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בוונואטו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. צ'ילה האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה הסמוכה, על ונואטו.
ונואטו אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי טונגה–קובה

| יחסי טונגה–קובה |
| --- | --- |
טונגה: קובה


טונגה: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
747: 110,860
אוכלוסייה
104,066: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
500: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,807: 9,787

יחסי טונגה–קובה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של קובה לממלכת טונגה.
יחסי ונואטו–פקיסטן

| יחסי ונואטו–פקיסטן |
| --- | --- |
ונואטו: פקיסטן


ונואטו: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
12,189: 796,095
אוכלוסייה
329,625: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,126: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,417: 1,341
משטר
רפובליקה: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי ונואטו–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקה ונואטו לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
ייצוג

פקיסטן אינה מיוצגת בוונואטו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ונואטו אינה מיוצגת בפקיסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, ייצאה ונואטו לפקיסטן סחורה בשווי 48.7 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מוצרי טקסטיל וטלפונים. לעומתה, פקיסטן ייצאה לוונואטו סחורה בשווי 33.2 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מוצרי טקסטיל וציוד ספורט.
יחסי נורווגיה–תאילנד

| יחסי נורווגיה–תאילנד |
| --- | --- |
נורווגיה: תאילנד


נורווגיה: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
323,802: 513,120
אוכלוסייה
5,588,322: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
485,513: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
86,880: 7,186
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה (בפועל משטר צבאי)

שגרירות תאילנד באוסלו
יחסי נורווגיה–תאילנד הם יחסי החוץ בין נורווגיה לתאילנד.
היסטוריה

נורווגיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם תאילנד בשנת 1905. אחד ההתרחשויות המשמעותיות ביותר ביחסים הדו-צדדיים היה ביקורו של המלך צ'ולאלונגקורן בנורווגיה בסיבוב ההופעות השני שלו באירופה בשנת 1907. בין יעדים רבים, הוא ביקר ב-Norsk Hydro, ללמוד על ייצור דשן על בסיס חנקן בפורסגרון. הוא גם חצה את ההרים ולמד את הישגי ההנדסה של ווגיה ונסע באונייה מטרונדהיים עד לוואדסו ועצר בדרך בנורדקאפ, טיול אקזוטי מאוד באותה תקופה.
היחסים הפוליטיים עם תאילנד הם לבביים. נורווגיה ממשיכה להשקיע רבות בתאילנד באמצעות קרן העושר של נורווגיה. סך ההשקעות בשנת 2020 הגיע ל-25 מיליארד NOK עם מניות המחולקות בין 139 חברות ומוסדות.
כ-60 חברות נורווגיות הוקמו בתאילנד, הגדולות בהן אייבל, יוטון, טלנור / דטאק, וולניוס וילהלמסן וארה.
יחסים כלכליים

בתחילה התמקדו היחסים הכלכליים במוצרים ובתהליכים חקלאיים. כיום הם מכסים מגוון רחב של תחומים, כולל דיג, טלקומוניקציה, אנרגיה וסביבה. כמו כן, יצוא פירות ים נורווגיים לתאילנד עלה משמעותית בשנים האחרונות.
נציגויות דיפלומטיות

נורווגיה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק.
תאילנד מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
יחסי טונגה–פיג'י

| יחסי טונגה–פיג'י |
| --- | --- |
טונגה: פיג'י


טונגה: פיג'י
שטח (בקילומטר רבוע)
747: 18,274
אוכלוסייה
104,066: 929,884
תמ"ג (במיליוני דולרים)
500: 5,495
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,807: 5,909

יחסי טונגה–פיג'י הם יחסי החוץ בין ממלכת טונגה לבין הרפובליקה של פיג'י. למדינות השכנות הללו בדרום האוקיינוס השקט יש היסטוריה של יחסים דו-צדדיים הנמשכים כמה מאות שנים אחורה.
אף על פי שהיחסים בין שתי המדינות היו טובים מאז ששתיהן הפכו לעצמאיות בשנות ה-70, הם הידרדרו באופן ניכר בתחילת 2011.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לפיג'י יש הרבה השפעה בטונגה ולהפך. החל מממלכת טואי פולוטו שהתקיימה בפיג'י. אחרי ממלכת טואי פולוטו, הגיעה אימפריית טואי טונגה. הייתה אז מלחמה בקנה מידה מלא עקב פלישת הטונגאים בהנהגת אחיינו של הטואי טונגה (אנלה מאפו). האימפריה ירדה לאחר מכן, אך טונגה נותרה שכנה רבת השפעה בענייני פיג'י. בשנת 1848, הנסיך הטונגאי מאפו התיישב בלקבה, והקים דריסת רגל חדשה במזרח פיג'י. הוא היה מלווה על ידי מיסיונרים וסאליים טונגאים, אשר התלכדו עם ההגעה המוקדמת של המתודיזם לפיג'י על ידי מיסיונרים וסאליים אנגלים. עד היום, מתודיזם היא הדת העיקרית של הפיג'ים הילידים. השפעתו של מאפו בפיג'י התרחבה במהלך שנות ה-50, ואיימה על ניסיונותיו של סרו אפניסה קאקובאו לבסס את עצמו כמלך על כל פיג'י. בסופו של דבר, תמיכתם של מאפו וטונגה בקרב קאבה ב-1855 הייתה מכרעת באיפשור לקאקובאו לבסס את מנהיגותו על פיג'י, ולגבש זמנית את מעמדו ותפקידו של הנסיך הטונגאי במדינה. השפעתה הישירה של טונגה דעכה, עם זאת, לאחר שקאקובאו ויתר על פיג'י לטובת ריבונות בריטית ב-1874.
יחסי ונואטו–מלזיה

| יחסי ונואטו–מלזיה |
| --- | --- |
ונואטו: מלזיה


ונואטו: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
12,189: 329,847
אוכלוסייה
329,625: 35,663,114
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,126: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,417: 11,206
משטר
רפובליקה: פדרציה

יחסי ונואטו–מלזיה הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת ונואטו לבין פדרציית מלזיה.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לוונואטו הגיעה לסך 11.8 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק, שמן דקלים, פירות טרופים, מחשבים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מוונואטו למלזיה הגיעה לסך 4.09 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר שמן קוקוס ופולי קקאו.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לוונואטו הגיעה לסך 9.26 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק, מיץ פירות, ברזל ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מוונואטו למלזיה הגיעה לסך 4.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר שמן קוקוס, פולי קקאו, חלק מטוסים ועוד.
ייצוג

מלזיה אינה מיוצגת בוונואטו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ונואטו מיוצגת במלזיה על ידי קונסוליה כללית שהיא מחזיקה בקואלה לומפור, בירת מלזיה.
יולנדה ביקמן

| --- | --- |

ביקמן במדי חיל האוויר הבריטי
 לידה:  7 בנובמבר 1911 פריז, צרפת 
 הוצאה להורג:  13 בספטמבר 1944 (בגיל 32) מחנה הריכוז דכאו, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  Jaap Beekman 
 השתייכות:  חיל האוויר המלכותי, חיל העזר האווירי לנשים 
 תפקידים בשירות
 סוכנת חשאית בריטית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 אבירה בלגיון הצרפתי  צלב המלחמה 1939-1945  ציון לשבח 
 
יולנדה אלזה מריה ביקמן (באנגלית: Yolande Beekman;‏ 7 בינואר 1911 – 13 בספטמבר 1944) הייתה גיבורת מלחמה בריטית במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר שירתה בחיל העזר האווירי לנשים ובמנהלת המבצעים המיוחדים.
ביקמן הייתה חברה ברשת "מוזיקאי" של אגף F (אגף צרפת) במנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה, בו היא פעלה כמפעילת אלחוט עד מעצרה על ידי הגסטפו. לאחר מכן הוצאה להורג במחנה הריכוז דכאו.
ראשית דרכה

נולדה בפריז בשם יולנדה אלזה מריה אוטרנהרר לאם אנגליה ואב שווייצרי. יולנדה גדלה בעודה דוברת צרפתית אנגלית וגרמנית באופן שוטף. הייתה לה אישיות עדינה והיא אהבה לצייר, ולכן צפו לה עתיד של מעצבת או ציירת. יולנדה החלה את לימודיה באנגליה אך סיימה אותם בשווייץ.
שירות בעת המלחמה > חיל האוויר הבריטי ומנהלת המבצעים המיוחדים

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרפה יולנדה לחיל האוויר הבריטי, שם עברה הכשרה כמפעילת אלחוט. עקב יכולותיה כמפעילת אלחוט וכישורי השפה שלה היא גויסה על ידי מנהלת המבצעים המיוחדים לצורך עבודה בצרפת הכבושה ב-15 בפברואר 1943. היא התאמנה עם נור אינייאט חאן ויון קורמאו.
בשנת 1943 התחתנה יולנדה עם סמל ג'אפ ביקמן מצבא הולנד, אותו פגשה בקורס מפעילת האלחוט, אך נאלצה להיפרד ממנו לאחר זמן קצר כאשר נשלחה אל מעבר לקווי האויב אל צרפת הכבושה. ביקמן הגיעה לצרפת בלילה שבין ה-17 ל-18 בספטמבר 1943, במטוס מסוג וסטלנד לייסנדר במבצע מילנר.
שירות בעת המלחמה > פעילות בצרפת הכבושה

בצרפת, הפעילה ביקמן רשת אלחוטית עבור גוסטב ביילר הקנדי אשר היה האחראי על רשת "מוזיקאי" ב-סנט-קוונטין, מחלקת אן תוך שימוש בשמות צופנים "מרייט" ו"קילט" (שמות קוד אלחוטיים), ובזהות בדויה "איבון". היא הפכה לסוכנת יעילה ומוערכת, אשר בנוסף לשידורי הרדיו החשובים ללונדון, לקחה פיקוד על הפצה של חומרים שהוצנחו על ידי מטוסים של בעלות הברית.
מגוריה הראשונים של ביקמן היו עם מורה בבית ספר וחברה ותיקה בתנועת ההתנגדות בשם מלי לפטוורי, אך זו יכלה להיות שהות זמנית בלבד. בתחילת אוקטובר היא עברה להתגורר עם רוקחת בשם קמיל בורי, לאחר מכן הציעה לה שותפה לעבודה של קמיל בשם אודט גובאו להשתמש בעליית הגג שלה כדירת מסתור לשידור.
לפי הנחיותיה מלונדון, שידרה ביקמן בלוח זמנים קבוע מראש, ושלחה הודעות בזמנים ותדרים קבועים שלוש פעמים בשבוע. זה היה המנהג הקבוע של סוכני מחלקת המבצעים המיוחדים בצרפת, אך רובם ניסו להקים מספר סטי רדיו בדירות מסתור שונות על מנת להימנע מגילוי (אמצעי בטיחות כמו לוחות זמנים גמישים הוכנסו לשימוש רק לאחר שליחתה של ביקמן לצרפת), ולעומתם ביקמן השתמשה רק בדירת מסתור אחת בכל עת. הפעלת סט רדיו יחיד בדירת מסתור יחידה העלתה באופן משמעותי את הסיכוי לגילוי על ידי צוותי איתור וחיפוש גרמניים אשר שוטטו ברחבות הערים הגדולות ברחבי המדינה. לא ידוע מדוע בחרה ביקמן להשתמש בדירת מסתור אחת בלבד, ייתכן עקב חוסר הצלחה במציאת דירת מסתור נוספת באזור שהיה מאוכלס באופן כבד או עקב בעיות טכניות עם סטי הרדיו הזמינים.
גישתה חסרת המורא של ביקמן הוכיחה את עצמה כבעלת ערך רב לרשת, אך עבודתה נהייתה מסוכנת מיום ליום. יכולות יירוט התדרים של צוותי החיפוש הגרמניים נהיו יעילות בתקופה זו וזמני השידור העקביים שלה הקלו על צוותי החיפוש לצמצם בהדרגה את שטח החיפוש עד למקור. ביקמן וביילר בילו את ערב חג המולד בביתה של בורי שם האזינו לתשדירי ה-BBC וניסו כמיטב יכולתם להיות חגיגיים. ביום למחרת היא יצרה קשר כהרגלה עם לונדון, אך בשבוע שלאחר מכן ניידת יירוט תדרים נראתה חולפת על פני הבית, סימן שרשת החיפוש נסגרת עליהם. ביקמן בתגובה העבירה את סט השידור שלה אל ביתה של בורי בו היא עדיין התגוררה, אך ב-12 בינואר הבחינה בורי באדם בלבוש חשוד הולך ברחוב בעודו נראה כמדבר לאוזניות. תשדיריה של ביקמן אוכנו אל הבלוק שבו התגוררה.
ביקמן ארזה מיד ועברה לדירת מסתור מבודדת בקצה הצפון-מזרחי של העיר בבית קפה מולין בורלה אשר נמצא בצדה הצפוני של התעלה. היא הסתמכה על בעלי בית הקפה שיסתירו אותה למשך הלילה.
מעצר והוצאה להורג > מעצר

ביילר הגיעה למחרת אל בית הקפה על מנת לדון בהמשך צעדיה של ביקמן ולאן עליה ללכת משם, אך הגסטאפו היו מוכנים לבצע את המעצר. שני אנשים נכנסו אל בית הקפה, שלפו אקדחים ועצרו את כל הנוכחים.
מעצר והוצאה להורג > זמן בכלא

ביקמן הופרדה מביילר (אשר לאחר מכן הוצא להורג) ונשלחה אל בית הכלא פרן, מספר קילומטרים מחוץ לפריז, שם נחקרה ועונתה באופן תדיר. במאי 1944 היא הועברה ביחד עם מספר סוכנים נוספים של מנהלת המבצעים המיוחדת שנשבו לקרלסרוהה, כלא אזרחי בגרמניה, שם פגשה בעצירה בשם הדוויג מילר (אחות שנעצרה על ידי הגסטאפו ב-1944). מילר אמרה לאחר המלחמה כי ביקמן "לא עיצבה את תאה הרבה כיוון שהיא סבלה הרבה מהרגליים שלה". ביקמן הוחזקה בקרלסרוהה עד ספטמבר 1944, וחלקה תא עם אליס יונה (מעדי יהוה), אנני אהגן (נעצרה על סחר בשוק השחור) וקלרה פרנק (נעצרה על ששחטה פרה בחווה המשפחתית ללא אישור). בעודה בכלא ביקמן נהגה לצייר על ידי דקירת אצבעה במחט וציור בדמה על גבי נייר טואלט כיוון שלא הייתה לה גישה לעפרונות או נייר.
מעצר והוצאה להורג > הוצאה להורג בדכאו

ביקמן הועברה בפתאומיות למחנה הריכוז דכאו יחד עם הסוכנות נור אינייאט חאן, מדלין דמרמנט ואיליין פלומן. הארבע הוצאו להורג בשחר היום למחרת, 13 בספטמבר.
איש הגסטאפו מקס ווסמר היה אחראי על העברת האסירים בקרלסרוהה וליווה את הנשים לדכאו. איש גסטאפו נוסף, כריסטיאן אוט, נתן הצהרה בפני חוקרים אמריקאיים לאחר המלחמה לגבי גורלה של ביקמן ושלוש שותפותיה. אוט הוצב בקרלסרוהה והתנדב ללוות את ארבע הנשים לדכאו כיוון שהוא רצה לבקר את המשפחה שלו בשטוטגרט במסע חזרה. אוט אומנם לא היה נוכח בהוצאה להורג, אך סיפר לחוקרים את מה שאמר לו ווסמר:
"ארבע אסירות באו מן מגורי המחנה איפה שהעבירו את הלילה אל החצר בו הירי היה אמור להתבצע. כאן הוא [ווסמר] הכריז כי דינן עונש מוות. רק מפקד המחנה ושני אנשי אס-אס היו נוכחים. האנגליה דוברת הגרמנית (הרב סרן) סיפרה לשותפותיה על עונש במוות. כל הארבע הפכו לחיוורות והתייפחו. הרב סרן בקשה לדעת אם הן יוכלו לערער על העונש. מפקד המחנה הכריז כי הדבר בלתי אפשרי. אז שאלה הרב סרן אם יינתן להן לראות כומר. מפקד המחנה סירב כיוון שלא היה כומר במחנה.
על ארבע האסירות היה לכרוע עם ראשיהן אל עבר תלולית קטנה והן נהרגו על ידי שני אנשי האס-אס זו אחר זו ביריה לעורפן. במהלך הירי החזיקו שתי האנגליות ידיים, וכמוהן שתי הצרפתיות. שלוש מן האסירות מתו מהיריה הראשונה, אך לעבר האנגליה דוברת האנגלית ירייה שנייה הייתה נחוצה כיוון שעדיין הראתה סימני חיים לאחר היריה הראשונה.
לאחר הירי של האסירות מפקד המחנה אמר לשני אנשי האס-אס כי הוא גילה עניין אישי בתכשיטיהן של הנשים ושיש להביא אותם למשרדו."
פרסים ועיטורים

פעולותיה ההירואיות של ביקמן קיבלו הכרה על ידי ממשלת צרפת עם צלב המלחמה אשר הוענק לה לאחר המוות. בנוסף, היא תועדה באנדרטאת חיל האוויר בסארי, אנגליה כאחת מסוכנות מנהלת המבצעים המיוחדים אשר מתה במהלך שחרור צרפת, ורשומה בלוחות הזיכרון באנדרטת מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת.
ראו גם

התנגדות בתקופת מלחמת העולם השנייה
לקריאה נוספת

Helm, Sarah (2005). A Life in Secrets: Vera Atkins and the Missing Agents of WWII. New York, US: Anchor Books. ISBN 978-1-4000-3140-5. Documents Atkins' post-war search for missing SOE agents including Borrel.
Kramer, Rita (1995). Flames in the Field. London, UK: Michael Joseph. ISBN 978-1-4538-3427-5. Focus on the four female SOE agents (Borrel, Leigh, Olschanezky and Rowden) executed in the Natzweiler-Struthof concentration camp.
Verity, Hugh (2000). We Landed By Moonlight: The Secret RAF landings in France 1940-1944. Manchester, UK: Crécy. ISBN 0947554-75-0. Documents RAF small aircraft landings in France during WW2 (author was one of the pilots).
הערות שוליים

↑  "HS 9/114/2". The National Archives. נבדק ב-2017-09-03.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  "SOE Agent Profiles – Yolande Beekman". Nigel Perrin. נבדק ב-2017-09-03.
↑  Kramer 1995.
↑  Kramer 1995, p. 167.
↑  Verity 2000, p. 201.
↑  Helm 2005, p. 227.
↑  Helm 2005, pp. 228-230.
1 2  Helm 2005, pp. 286-287.
↑  Helm 2005, pp. 280.
↑  Helm 2005, p. 283.
↑  Helm 2005, pp. 284.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CWGC: 1809206  SNAC: w6d61f1t 
וסטלנד לייסנדר Mk III (SD), המטוס ששימש עבור משימות מיוחדות בצרפת הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בית הכלא פרן
חיילים שומרים על הכניסה הראשית של מחנה הריכוז דכאו לאחר השחרור ב-1945.
יחסי נורווגיה–שווייץ

| יחסי נורווגיה–שווייץ |
| --- | --- |
נורווגיה: שווייץ


נורווגיה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
323,802: 41,277
אוכלוסייה
5,588,322: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
485,513: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
86,880: 99,060
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה קונפדרטיבית

שגרירות שווייץ באוסלו
יחסי נורווגיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת נורווגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

שווייץ פתחה קונסוליה באוסלו בשנת 1847. הקונסוליה שודרגה למעמד קונסוליה כללית בשנת 1921. נורווגיה כוננה קונסוליה כללית בציריך בשנת 1906. ב-1918 השגריר הנורווגי ברומא הואמן על שווייץ והנציגות השווייצרית בסטוקהולם הואמנה על נורווגיה. הצירויות שנפתחו באוסלו ובברן לאחר מלחמת העולם השנייה שודרגו למעמד שגרירות ב-1957 וב-1955 בהתאמה.
מאז שנת 1951, השגריר השווייצרי לאוסלו אמון גם על איסלנד. בשנת 2006, ביקר האראלד החמישי, מלך נורווגיה, בשווייץ בפעם הראשונה. ב-2010 ביקרה נשיאת שווייץ דוריס לויטהרד בנורווגיה.
נציגויות דיפלומטיות

נורווגיה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. נורווגיה מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים לוקרנו, ז'נבה, וציריך.
שווייץ מיוצגת בנורווגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באוסלו, בירת המדינה. שווייץ מיוצגת בנורווגיה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בארנדל, ובברגן.
שווייצרים בנורווגיה

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו בנורווגיה אלפיים שש מאות עשרים וארבעה אזרחים שווייצרים, כולם רשאים לחיות שם עקב חברות שתי המדינות באיגוד הסחר החופשי האירופי.