stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדריק תסיגר, הברון השני מצ'למספורד
לקריאה נוספת

בראיין פרט, עד הסוף המר: סיפורי קרבות מפורסמים נגד כל הסיכויים, תל אביב: הוצאת יבנה, 2007.
דמיאן אוקונור, הסיבות למלחמת אנגלו-זולו של 1879, עמותת נטאל, דרום אפריקה, 2009. (קובץ PDF)
איאן נייט, ד"ר אדריאן גרייבס, המערכה בדרום אפריקה של 1878/1879, הוצאת דבינייר, 2005. (קובץ PDF(הקישור אינו פעיל))
פול מקנייל, דוגמה צבאית: מלחמות הזולו, פורסם באתר טקטיקה, 2008. (קובץ PDF)
John Laband, Historical Dictionary of the Zulu Wars, Scarecrow Press, 2009
Ian Knight, The Zulu War 1879, Osprey, 2003.
Doyle, Peter; Bennett, Matthew R. Fields of Battle, Kluwer Academic Publishers, 2002
Colenso, Frances Ellen. History of the Zulu War and Its Origin. London: Chapman & Hall, 1880
Greaves, Adrian. Isandlwana: How the Zulus humbled the British Empire. South Yorkshire: Pen & Sword Military Ltd, 2011
Thompson, Paul Singer. Black soldiers of the queen: the Natal native contingent in the Anglo-Zulu War. University of Alabama Press, 2006
הערות שוליים

↑  בראיין פרט, עד הסוף המר: סיפורי קרבות מפורסמים נגד כל הסיכויים, תל אביב: הוצאת יבנה, 2007. עמ' 74.
↑  בראיין פרט, עד הסוף המר: סיפורי קרבות מפורסמים נגד כל הסיכויים, תל אביב: הוצאת יבנה, 2007. עמ' 76.
↑  בראיין פרט, עד הסוף המר: סיפורי קרבות מפורסמים נגד כל הסיכויים, תל אביב: הוצאת יבנה, 2007. עמ' 81.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1276288522  ISNI: 0000 0000 3029 4370  LCCN: n94055411  NTA: 151761310  SUDOC: 13331605X  VIAF: 11536804   WorldCat (עם VIAF): 11536804
צ'ארלס ויטמן

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1941 לייק וורת', ארצות הברית 
 התאבד:  1 באוגוסט 1966 (בגיל 25) אוסטין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Charles Joseph Whitman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פלורידה 
 השכלה:  אוניברסיטת טקסס באוסטין 
 פרסים והוקרה:  Eagle Scout 
 
צ'ארלס ג'וזף ויטמן (באנגלית: Charles Joseph Whitman‏; 24 ביוני 1941 - 1 באוגוסט 1966) היה צלף בחיל הנחתים האמריקני שב-1966 ביצע מסע רצח מקומת התצפית של המגדל המרכזי באוניברסיטת טקסס באוסטין. סך הכל רצח ויטמן 18 בני אדם (כולל את אשתו ואמו אותן רצח מספר שעות קודם).
רקע

ויטמן נולד וגדל בלייק וורת', פלורידה שבארצות הברית, למשפחה קתולית אדוקה. היה חניך מצטיין בתנועת הצופים האמריקאית. הוא שירת בחיל הנחתים והוצב בבסיס הצי האמריקני במפרץ גואנטנמו, שנמצא על אדמת קובה, בזמן משבר הטילים בקובה. במהלך שירותו הוענקו לו מדליית הזהב להתנהגות מופתית, ומדליית השירות במדינה זרה של חיל הנחתים (Marine Corps Expeditionary Medal) ותג הצלף.
ב-1963 ויטמן הועמד למשפט צבאי לאחר שנתפס גונב כלי נשק ומאיים על נחת אחר עקב אי תשלום של הלוואות. הוא נידון ל-90 יום של עבודת פרך במחנה לגונה, צפון קרוליינה.
ב-29 במרץ 1966 ויטמן נפגש עם הפסיכותרפיסט ד"ר האלתי במרכז הרפואי של אוניברסיטת טקסס כדי לדון במצבו הנפשי. ויטמן אמר לרופא שהוא רוצה לעלות לראש המגדל ו"להתחיל לירות באנשים ברובה ציד". ד"ר האלתי רשם שוויטמן "שופע בעוינות" וביקש ממנו לחזור למפגש נוסף, אליו ויטמן לא הופיע. ויטמן הזכיר את המפגש עם ד"ר האלתי בפנקס ההערות שלו וכתב שבילה איתו בערך שעתיים לשווא.
מסע הרצח

ב-31 ביולי 1966 ויטמן התחיל בהכנות להשתלטות על מגדל האוניברסיטה. מאוחר יותר באותו יום הוא כתב כי הוא מבקש שלאחר מותו תבוצע בו נתיחה שלאחר המוות בניסיון למצוא הסבר לכאבי הראש מהם סבל ולפעולותיו. זמן קצר אחרי חצות הוא דקר את אמו והשאיר פתק בו כתוב "למי שזה נוגע לו: הרגע לקחתי את חייה של אמי. אני עצוב מאוד על שעשיתי זאת. אולם, אני מרגיש שאם יש גן עדן היא לבטח כבר שם ואם אין גן עדן פטרתי אותה מחיים קשים וחסרי ערך... אני מאוד מצטער, שלא יהיה ספק בלבכם אהבתי את האשה הזאת בכל לבי."
ויטמן חזר לדירתו ורצח את אשתו בשנתה וכתב פתק נוסף: "אני חושב שזה נראה כאילו כרגע רצחתי בדם קר את שתי אהובותי. ניסיתי לעשות עבודה מהירה, אם פוליסת ביטוח החיים שלי תכובד, בבקשה שלמו בכסף את חובותיי. אם יישאר משהו תרמו אותו בעילום שם לקרן העוסקת בבריאות הנפש... אולי מחקר יוכל למנוע טרגדיות נוספות מסוג זה."
הנתיחה שלאחר המוות גילתה שלוויטמן היה גידול סרטני בהיפותלמוס שבמוחו, מה שכנראה גרם לו לכתוב פתקים ויומנים אישיים בצורה כפייתית.
מסע הרצח > הגעה למגדל

ויטמן נכנס לבנין הראשי של האוניברסיטה, מוסווה כעובד ודוחף עגלה עמוסה בנשק ואספקה שנראית כעגלתו של שרת זמן קצר לאחר 11:30. הוא קיבל היתר חנייה מהשומר של האוניברסיטה בטענה שהוא מעביר אספקה. לאחר שנכנס השתמש במעלית ועלה לקומה ה-27. הוא העלה את עגלתו שלוש קומות נוספות עד שהגיע אל קומת התצפית שם נתקל בפקידת הקבלה עדנה טונסלי. הוא הכה אותה בקת הרובה ולאחר שאבדה את הכרתה החביא אותה מאחורי ספה. עדנה נפטרה בשלב מאוחר יותר. ויטמן חלף בדרכו על פני צ'ריאל בוטס ודון ואלדן, זוג צעיר ששהה במקום, והחליף עמם ברכות שלום. בוטס הבחינה בכתם אדום וגדול על הרצפה שהיא חשבה שהיה צבע. לאחר שעזבו, ביצר ויטמן את גרם המדרגות ונטל שני רובי ציד, אחד בכל יד.
מסע הרצח > ההכנות

ויטמן תכנן את הירי באופן קפדני ביותר ביומיים הקודמים. תא המטען שלו הכיל רובה ציד רמינגטון 700 6 מ"מ עם כוונת צלפים מגדילה פי 4, וקרבין M1 חצי אוטומטי. בנוסף לכך הכין ויטמן צידה רבה שמספיקה לשהייה של 3 ימים במגדל, כולל אוכל וציוד מתאים.
מסע הרצח > תחילת הירי

האדם שחזה בקורבן הראשון נופל היה פרופסור להיסטוריה שמשרדו משקיף לדרום מעל אזור גדול של דשא, סמוך לבנין המרכזי שבו התלמידים התאספו. הוא טלפן מיד לתחנת המשטרה של אוסטין. זה היה הראשון מרצף של שיחות טלפון שהופנו למשטרה בבקשת עזרה וטיפול רפואי.
בתחילת הירי, כשלא הושבה אליו אש, היה ויטמן מסוגל לכוון בזהירות ולפגוע בדיוק רב. כתוצאה מכך רוב הקורבנות מתו בדקות הראשונות.
היריות בסופו של דבר גרמו לבהלה בקרב תושבי אוסטין. כשהובהר קנה המידה של מה שקרה, כל שוטר בתפקיד הובהל למקום. גם שוטרים שאינם בתפקיד באו לעזור.
סוכני השירות החשאי המקומיים שהוקצו להגנה על הנשיא לינדון ג'ונסון, סגני שריף, ומחלקת הביטחון הציבורית הגיעו לעזור למשטרת אוסטין ולקציני הביטחון הלא חמושים של האוניברסיטה. אולם ויטמן הפך את קומת התצפית למבצר, למעשה, כפי שהוא עצמו העיד קודם האזור היה מצוין לקרב. במשך החלק המאוחר של הטבח הוא השתמש בנקודות הניקוז משני צידי המגדל והפך למעשה לבלתי פגיע.
דיוקו של ויטמן היה מרשים. הוא פגע באנשים שהיו במרחק של עד 450 מטר מהמגדל. אזור ההרג הנורא ביותר מבחינת מספר הקורבנות היה לאורך רחוב גוודלופה ששימש מרכז קניות אוכל ועסקים מצדו המזרחי של הקמפוס.
בסופו של דבר הצטרפו אנשים רבים חמושים ברובי ציד וכלי נשק אחרים, ועזרו למשטרה להשיב אש. תלמידים אחרים, עוברי אורח ומעסיקים ביצעו מעשי גבורה בחילוץ קורבנות שנפגעו. חברת מכוניות משוריינות סיפקה גם רכבי חילוץ.
בתי ההלוויות באוסטין סיפקו אמבולנסים בחינם. מוריס הומאן שהיה אחד מהנהגים הגיב לקריאה של פצוע ממערבו של רחוב 23, כשנורה בעורק הרגל. נהג אמבולנס אחר אסף אותו יחד עם הפצוע האחר לבית החולים הקרוב.
מסע הרצח > ויטמן נהרג

הצליפה נמשכה בין 90–93 דקות עד שארבעה אנשים הגיעו לקומת התצפית עם שני שוטרים נוספים. השוטר קונר (שעזר לעדנה טונסלי) ושוקויסט (שעזר עם גברוס ולמפורטס) נשארו בפנים כדי לחפות על החלונות בדרום מזרח ובצפון מזרח של אזור הקבלה. שלושה שוטרים חמושים ממשטרת אוסטין (רמירו מרטינז, יוסטון מקווי וג'רי דאי) ואזרח מתנדב (אלן קראו), המשיכו בעליה לקומת התצפית. מרטינז היה הראשון שהגיע. הוא הלך לבדו סביב הפינה הדרום מזרחית עם אקדחו (קליבר 38), מקוי, חמוש ברובה ציד נכנס אחריו. הם המשיכו לפינה הצפון מזרחית של הקומה ואיתרו את ויטמן יושב. לאחר שמרטינז ירה לעברו שש יריות אקדח שהחטיאו, ירה מקוי בראשו ובצווארו של ויטמן שתי יריות קטלניות ברובה צייד. מרטינז הוסיף וירה בו פעם נוספת, ככל הנראה לאחר מותו. יוסטון מקווי הופיע ב-5 באוגוסט 1966 בפני חבר מושבעים גדול של מחוז טרוויס, אשר פסק כי מעשהו היה בגדר הריגה מוצדקת.
בנוסף להרוגים שמתו באותו יום, הצליח ויטמן לפצוע 33 אנשים. אחד מהם היה תלמיד תיכון שמת מפצעיו שבוע לאחר מכן. פצוע נוסף מת בנובמבר 2001 בגלל בעיות בכליה שהתפתחו כתוצאה מהירי, השופט פסק שהמוות נבע מהירי ועל כן סווג כרצח.
ראו גם

הטבח בתיכון קולומביין
הטבח בווירג'יניה טק
הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק
הירי במכללה הקהילתית אומפקווה
טבח פורט ארתור
הערות שוליים

↑  "Chaplain Leduc." (אורכב 08.07.2011 בארכיון Wayback Machine) cimedia.com. Retrieved: November 2, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347114605171  PLWABN: 9810609391505606  ISNI: 0000 0000 3167 6629  LCCN: n96113521  NARA: 10573621  NTA: 380702908  SNAC: w6f482x6  SUDOC: 225400502  VIAF: 58354160   WorldCat (עם VIAF): 58354160
עונת 2015/2016 ביורוקאפ

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  13 באוקטובר 2015
 תאריך סיום:  27 באפריל 2016
 מספר משתתפות:  44
 זוכה:  טורקיה גלאטסראיי
 השחקן המצטיין:  אריק מאקולום, גלאטסראיי
 מלך הסלים:  קית' לנגפורד, אוניקס קאזאן  19.7 למשחק
 מלך הריבאונדים:  אדריאן מוארמן, באנוויט  8.6 למשחק
 מלך האסיסטים:  קוינו קולום, אוניקס קאזאן  7.6 למשחק
 → 2014/20152016/2017 ←
 
עונת 2015/2016 ביורוקאפ הייתה העונה ה-14 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל. היא אורגנה על ידי יורוליג בסקטבול תוך מחלוקת עם פיב"א אירופה על צורת הניהול של תחרויות.
המשחק הראשון התקיים ב-13 באוקטובר 2015 ומשחקי הגמר הסתיימו ב-27 באפריל 2016. בתחרות השתתפו 44 קבוצות.
בסדרת משחקי הגמר של התחרות ניצחה גלאטסראיי וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בעקבות כך היא קיבלה זכות להשתתף בעונת 2016/2017 ביורוליג
מתכונת התחרות

בעקבות לחץ של פיב"א אירופה שנבע מסכסוך יורוליג-פיב"א, VEF ריגה, טורוב זגוז'לץ, ויובנטוס שהוזמנו להשתתף בתחרות בסופו של דבר הודיעו על אי-השתתפותם והוחלפו בספירו שרלרואה. בשלב הבתים השתתפו 36 קבוצות שאורגנו ב-6 בתים (בשתי חטיבות, 3 בתים בכל חטיבה). 24 קבוצות החזקות של הבתים שיחקו שלב בתים נוסף כאשר בבתים נכללו עוד 8 קבוצות שירדו מיורוליג. בהמשך 16 קבוצות המשיכו הפלייאוף שנערך בשיטת משחק בית/משחק חוץ כולל סדרת משחקי הגמר.
שלב הבתים > חטיבה 1 > בית א'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד בילבאו באסקט | 10 | 8 | 2 | 856 | 729 | 127 |
| 2. | איטליה אקילה באסקט טרנטו | 10 | 7 | 3 | 875 | 827 | 48 |
| 3. | סלובניה אולימפיה לובליאנה | 10 | 5 | 5 | 799 | 828 | 29- |
| 4. | גרמניה אולדנבורג | 10 | 4 | 6 | 764 | 820 | 56- |
| 5. | צרפת נאנטר | 10 | 4 | 6 | 772 | 801 | 29- |
| 6. | גרמניה טלקום בון | 10 | 2 | 8 | 838 | 899 | 61- |
שלב הבתים > חטיבה 1 > בית ב'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד גראן קנריה | 10 | 8 | 2 | 839 | 752 | 87 |
| 2. | גרמניה ריזן לודוויגסבורג | 10 | 7 | 3 | 811 | 732 | 79 |
| 3. | איטליה פלקנסטרו רג'אנה | 10 | 6 | 4 | 778 | 759 | 19 |
| 4. | גרמניה אלבה ברלין | 10 | 5 | 5 | 774 | 790 | 16- |
| 5. | צרפת לה-מאן סארת | 10 | 3 | 7 | 721 | 785 | 64- |
| 6. | איטליה ניו באסקט ברינדיזי | 10 | 1 | 9 | 710 | 815 | 105- |
שלב הבתים > חטיבה 1 > בית ג'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד ולנסיה | 10 | 10 | 0 | 809 | 689 | 120 |
| 2. | ספרד באסקט סרגוסה | 10 | 7 | 3 | 760 | 757 | 3 |
| 3. | גרמניה רטיופארם אולם | 10 | 4 | 6 | 804 | 792 | 12 |
| 4. | איטליה רייר ונציה | 10 | 4 | 6 | 721 | 760 | 39- |
| 5. | בלגיה ספירו שרלרואה | 10 | 3 | 7 | 731 | 782 | 51- |
| 6. | צרפת נאנסי | 10 | 2 | 8 | 714 | 759 | 45- |
שלב הבתים > חטיבה 2 > בית ד'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יוון אריס סלוניקי | 10 | 7 | 3 | 731 | 701 | 30 |
| 2. | רוסיה אוניקס קאזאן | 10 | 7 | 3 | 800 | 722 | 78 |
| 3. | טורקיה טרבזונספור | 10 | 5 | 5 | 754 | 759 | 5- |
| 4. | טורקיה באנוויט | 10 | 5 | 5 | 770 | 757 | 13 |
| 5. | מונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה | 10 | 4 | 6 | 747 | 725 | 22 |
| 6. | רומניה סטיאווה בוקרשט | 10 | 2 | 8 | 676 | 814 | 138- |
שלב הבתים > חטיבה 2 > בית ה'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רוסיה זניט סנקט פטרבורג | 10 | 8 | 2 | 820 | 746 | 74 |
| 2. | רוסיה אבטודור סראטוב | 10 | 7 | 3 | 947 | 839 | 108 |
| 3. | יוון פאוק סלוניקי | 10 | 5 | 5 | 773 | 831 | 58- |
| 4. | הונגריה סולנוקי אולאי | 10 | 4 | 6 | 763 | 827 | 64- |
| 5. | טורקיה בשיקטש | 10 | 4 | 6 | 810 | 842 | 32- |
| 6. | ליטא ריטאס וילנה | 10 | 2 | 8 | 856 | 884 | 28- |
שלב הבתים > חטיבה 2 > בית ו'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | טורקיה גלאטסראיי | 10 | 7 | 3 | 867 | 789 | 78 |
| 2. | ליטא נפטונאס קלייפדה | 10 | 6 | 4 | 829 | 807 | 22 |
| 3. | רוסיה ניז'ני נובגורוד | 10 | 6 | 4 | 801 | 780 | 21 |
| 4. | ישראל הפועל ירושלים | 10 | 5 | 5 | 808 | 798 | 10 |
| 5. | יוון א.א.ק. אתונה | 10 | 5 | 5 | 794 | 812 | 18- |
| 6. | רוסיה קרנסי אוקטיבר | 10 | 1 | 9 | 797 | 910 | 113- |
שלב הבתים השני

בשלב הזה הצטרפו באיירן מינכן, לימוז', פינאר קרשיאקה, מכבי תל אביב, שטרסבורג, אולימפיה מילאנו, ז'לונה גורה, ודינמו סאסארי שנשרו מהיורוליג.
שלב הבתים השני > בית ז'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | גרמניה באיירן מינכן | 6 | 4 | 2 | 476 | 454 | 22 |
| 2. | טורקיה באנוויט | 6 | 4 | 2 | 487 | 455 | 32 |
| 3. | ספרד בילבאו באסקט | 6 | 3 | 3 | 483 | 464 | 19 |
| 4. | גרמניה רטיופארם אולם | 6 | 1 | 5 | 435 | 508 | 73- |
שלב הבתים השני > בית ח'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד גראן קנריה | 6 | 5 | 1 | 531 | 440 | 91 |
| 2. | צרפת שטרסבורג | 6 | 4 | 2 | 464 | 456 | 8 |
| 3. | רוסיה אבטודור סראטוב | 6 | 3 | 3 | 531 | 540 | 9- |
| 4. | ישראל הפועל ירושלים | 6 | 0 | 6 | 455 | 545 | 90- |
שלב הבתים השני > בית ט'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | גרמניה אולדנבורג | 6 | 4 | 2 | 494 | 490 | 4 |
| 2. | צרפת לימוז' | 6 | 3 | 3 | 494 | 467 | 27 |
| 3. | ספרד ולנסיה | 6 | 3 | 3 | 474 | 462 | 12 |
| 4. | יוון פאוק סלוניקי | 6 | 2 | 4 | 425 | 468 | 43- |
שלב הבתים השני > בית י'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | איטליה אולימפיה מילאנו | 6 | 4 | 2 | 474 | 442 | 32 |
| 2. | גרמניה אלבה ברלין | 6 | 3 | 3 | 447 | 433 | 14 |
| 3. | יוון אריס סלוניקי | 6 | 3 | 3 | 429 | 438 | 9- |
| 4. | ליטא נפטונאס קלייפדה | 6 | 2 | 4 | 409 | 446 | 37- |
שלב הבתים השני > בית י"א

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | איטליה אקילה באסקט טרנטו | 6 | 4 | 2 | 470 | 467 | 3 |
| 2. | טורקיה פינאר קרשיאקה | 6 | 3 | 3 | 498 | 426 | 72 |
| 3. | טורקיה טרבזונספור | 6 | 3 | 3 | 450 | 465 | 15- |
| 4. | איטליה פלקנסטרו רג'אנה | 6 | 2 | 4 | 454 | 514 | 60- |
שלב הבתים השני > בית י"ב

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רוסיה זניט סנקט פטרבורג | 6 | 4 | 2 | 479 | 470 | 9 |
| 2. | פולין ז'לונה גורה | 6 | 3 | 3 | 458 | 463 | 5- |
| 3. | גרמניה ריזן לודוויגסבורג | 6 | 3 | 3 | 477 | 468 | 9 |
| 4. | איטליה רייר ונציה | 6 | 2 | 4 | 461 | 474 | 13- |
שלב הבתים השני > בית י"ג

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רוסיה אוניקס קאזאן | 6 | 6 | 0 | 495 | 449 | 46 |
| 2. | רוסיה ניז'ני נובגורוד | 6 | 3 | 3 | 490 | 482 | 8 |
| 3. | ישראל מכבי תל אביב | 6 | 2 | 4 | 469 | 494 | 25- |
| 4. | סלובניה אולימפיה לובליאנה | 6 | 1 | 5 | 440 | 469 | 29- |
שלב הבתים השני > בית י"ד

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | טורקיה גלאטסראיי | 6 | 4 | 2 | 493 | 414 | 79 |
| 2. | ספרד באסקט סרגוסה | 6 | 4 | 2 | 480 | 451 | 29 |
| 3. | איטליה דינמו סאסארי | 6 | 3 | 3 | 463 | 480 | 17- |
| 4. | הונגריה סולנוקי אולאי | 6 | 1 | 5 | 403 | 494 | 91- |
שלבי הגמר > משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 באפריל 2016 | צרפת שטרסבורג | 62:66 | טורקיה גלאטסראיי | רנו ספורט, שטרסבורג צופים: 6,166 שיפוט: פרננדו רושה (פורטוגל),  סשה פוקל (סלובניה)  אמיליו פרס פיסארו (ספרד) |
| 22 באפריל 2016 | לואיס קמפבל (16) |  | ולדימיר מיצוב (15) | רנו ספורט, שטרסבורג צופים: 6,166 שיפוט: פרננדו רושה (פורטוגל),  סשה פוקל (סלובניה)  אמיליו פרס פיסארו (ספרד) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 באפריל 2016 | טורקיה גלאטסראיי | 67:78 | צרפת שטרסבורג | אבדי איפקצ'י ארנה, איסטנבול צופים: 11,400 שיפוט: כריסטוס כריסטודולו (יוון), כרמלו פטרניקו (איטליה)  פיוטר פסטוביאק (פולין) |
| 27 באפריל 2016 | סטפן לאזמה, אריק מקולום (16) |  | מרדי קולינס (16) | אבדי איפקצ'י ארנה, איסטנבול צופים: 11,400 שיפוט: כריסטוס כריסטודולו (יוון), כרמלו פטרניקו (איטליה)  פיוטר פסטוביאק (פולין) |
ישראל בתחרות

לישראל היו שתי נציגות:
הפועל ירושלים החלה את התחרות בית ו', סיימה במקום הרביעי והעפילה להמשך התחרות. את שלב הבתים השני היא סיימה במקום האחרון מספר ימים לאחר שמכבי תל אביב סיימה גם היא את דרכה בתחרות והודחה מהתחרות לאחר שנשרה משלב הבתים הראשון ביורוליג.
מכבי תל אביב הצטרפה לתחרות לאחר ירידה מיורוליג. בשלב הבתים השני היא סיימה במקום השלישי ולא העפילה לפלייאוף.
קולומבוס דסטרוירס

קולומבוס דסטרוירס (Columbus Destroyers) היא קבוצת פוטבול אולמות (Arena Football) ששיחקה בליגת Arena Football League (AFL). הקבוצה נוסדה בשנת 1999 כ-Buffalo Destroyers בעיר באפלו שבמדינת ניו יורק, ועברה בשנת 2003 לשחק בעיר קולומבוס שבמדינת אוהיו. במהלך השנים בקולומבוס, הקבוצה זכתה לפופולריות גבוהה בקרב האוהדים המקומיים, מה שבא לידי ביטוי ברמות נוכחות גבוהות במשחקים והופעות תכופות בתקשורת המקומית.
הקבוצה זכתה להצלחה מוגבלת מבחינה מקצועית, כאשר ההישג הבולט ביותר היה הגעה ל-ArenaBowl XXI בשנת 2007, שם הפסידה לקבוצת San Jose SaberCats. עם זאת, למרות תמיכת האוהדים, הקבוצה התמודדה עם קשיים כלכליים, והליגה עצמה נכנסה להליך פשיטת רגל בשנת 2009, מה שהוביל להפסקת פעילות הקבוצה עד לשנת 2019. בשנה זו, לאחר כעשור של היעדרות, חזרה הקבוצה לפעילות בליגה, אך הקבוצה לא הצליחה לשחזר את הצלחות העבר וסיימה את עונת 2019 עם מאזן של 11 הפסדים וניצחון אחד בלבד.
הקבוצה הייתה ידועה בסגנון משחק מהיר ועתיר נקודות, ובעלת מסורת של משחקים עם תוצאות גבוהות במיוחד. המגרש הביתי של הדסטרוירס היה Nationwide Arena, והצבעים הרשמיים של הקבוצה היו שחור, כסף ואדום. בנוסף, לקבוצה הייתה יריבות קשה עם קבוצת Albany Empire, מה שהוסיף לאווירה התחרותית במשחקיה.
למרות התקופות הקשות, אוהדי הקבוצה ידועים במסירותם, והקבוצה שמרה על מעמד חשוב בתולדות ליגת ה-AFL. עם זאת, לאחר עונת 2019, הקבוצה שוב הפסיקה את פעילותה, והעתיד של הדסטרוירס נשאר לא ברור.
צינור הגז מדגז

| --- | --- |
 סוג:  צינור גז טבעי
 מדינות:  אלג'יריה, ספרד
 מוצא:  אלג'יריה
 יעד:  ספרד
 עובר דרך:  הים התיכון
 מפעיל:  Medgaz pipeline company
 אורך:  757 ק"מ (470 מייל)
 קוטר:  1,219 מילימטר (48 אינץ') בחלק היבשתי, 610 מילימטר (24 אינץ') בחלק התת-ימי
 קיבולת מקסימלית:  8 מיליארד מטר מעוקב (BMC) לשנה
 כיוון זרימה:  מדרום-לצפון
 תאריך הפעלה:  2010
 
צינור הגז מדגז (באנגלית: Medgaz Gas Pipeline) הוא צינור גז המוביל גז טבעי מצפון אפריקה לאירופה. הצינור מוביל גז טבעי משדה הגז הסי ראמל באלג'יריה, דרך הים התיכון, לספרד. אורכו הכולל של הצינור הוא 757 ק"מ, עלות בנייתו הסתכמה ב-900 מיליון יורו והוא נמצא בשימוש משנת 2010.
היסטוריה

הרעיון לבניית צינור גז מאלג'יריה לספרד עלה במהלך שנות ה-70. אולם, מגבלות טכניות באותה התקופה לא איפשרו לבנות ולתחזק צינור גז במים עמוקים.
ההכנות למימוש הפרויקט החלו בשנת 2001 עם הקמתה של Medgaz Pipeline Company. בדיקות ההיתכנות בוצעו בשנים 2002-2003 והבניה החלה ב-7 במרץ 2008 בעיר הספרדית אלמריה. הנחת הצינור התת-ימי הושלמה בחודש דצמבר אותה שנה. הצינור נחנך ב-1 במרץ 2010, שנתיים אחרי תחילת עבודות הבנייה.
זרימת הגז לספרד דרך שני צינורות תת-מימיים ולאיטליה דרך הצינור הטרנס-ים תיכוני הגיעה ב 2018 לשיא של חמש שנים,  120 מיליון קוב ליום בממוצע.
היתרונות העיקריים של אלג'יריה כספקית גז מרכזית לאירופה כוללים את שפע הפחמימנים שלה וכן 4.5 טריליון מטר מעוקב של מאגרי גז, המאגר ה-11 בגודלו בעולם והשני בגודלו באפריקה, לאחר ניגריה. כמו כן מעריכים כי אלג'יריה מחזיקה בכמות השלישית בגודלה של משאבי גז פצלים בעולם - יותר מ-20 טריליון רגל מעוקב - וכ-5.7 מיליארד חביות של גז פצלים בר-השבה שניתן לשחזר ומשאבי נפט.
אלג'יריה היא יצואנית הגז השישית בגודלה בעולם, ושולחת למעלה מ-90% מיצוא הצינור שלה לספרד, איטליה ומדינות אירופה אחרות, כאשר השאר עובר למרוקו ותוניסיה כתשלום עבור דמי מעבר.
מומחי אנרגיה אמרו כי ספרד הופכת את עצמה יותר ויותר למוקד גז לאירופה בזכות מיקומה בסמוך לצפון אפריקה המאפשר לה להיות מקפצה לגז הנכנס ליבשת דרך הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי. ספרד, באמצעות Fenosa, Endesa ו- Union Fenosa Gas, השקיעה מאז שנת 2000 כ-1.16 מיליארד דולר כדי לשפר את יכולת הפיזור שלה ולהקים נמלים מיוחדים. שבעה מתוך 22 מפעלי הפיזור של גז לאירופה נמצאים בספרד.
למרות ההצלחה של אלג'יריה עם השוק האירופי, היא שואפת לייצא מחצית מתפוקת הגז שלה למדינות נוספות, בעיקר באסיה.
מפרט טכני

אורכו של צינור הגז הוא 757 ק"מ (470 מייל) מתוכם 210 ק"מ מתחת למים ו-547 ק"מ על הקרקע. הקיבולת של הצינור 8 מיליארד מטר מעוקב (BMC) לשנה. עלות בנייתו של הצינור הייתה 900 מיליון יורו, מתוכם 630 מיליון יורו עבור החלק התת-ימי.
ראו גם

צינור הגז מגרב-אירופה
צינור הגז הטרנס-סהרי
הערות שוליים

↑  Lamine Ghanmi, The Arab Weekly, Algeria renews major gas deal with Spain, ‏24-6-2018
קולומביה (דמות)

קולומביה, פוסטר ממלחמת העולם הראשונה מאת הצייר האמריקאי קניון קוקס (1856–1919)
קולומביה (באנגלית: Columbia) היא דמות המסמלת את ארצות הברית ומהווה האנשה של המדינה.
הדמות היא מקור שמו של מחוז קולומביה, ומקורה בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות של ארצות הברית. במהלך השנים פחת השימוש בהאנשה זו, ובמאה ה-20 הפכה הדמות המואנשת של הדוד סם לסמלה של ארצות הברית. השיר "הייל קולומביה", ששימש בעבר המנון לא-רשמי של ארצות הברית, עדיין נמצא בשימוש כהמנון סגן נשיא ארצות הברית.
הדמות שימשה כמקור שמה של אוניברסיטת קולומביה שבניו יורק ולחברת CBS, ששמה המלא: Columbia Broadcasting System. חברת סרטי קולומביה גם כן מתבססת על שמה של הדמות, וכן משמשת בתור הסמליל שלה ומופיעה בפתיחים של סרטי החברה.
מקור שמה של דמות זו בשמו של כריסטופר קולומבוס.
האנשה זו מקבילה להאנשה של הממלכה המאוחדת הכוללת דמות נשית - בריטניה ודמות גברית ג'ון בול (שהמקביל האמריקאי שלו הוא הדוד סם), וכן למריאן הצרפתית.
צינור הגז איראן–ארמניה

| --- | --- |

 סוג:  צינור גז טבעי
 מדינות:  איראן, ארמניה
 מוצא:  תבריז
 יעד:  קאג'ראן
 מפעיל:  חברת הנפט הלאומית האיראנית, גזפרום ארמניה
 אורך:  140 ק"מ
 קוטר:  700 מילימטרים
 קיבולת מקסימלית:  2.3 מיליארד מטר מעוקב (BMC) לשנה
 תאריך הפעלה:  2006
צינור הגז איראן-ארמניה הוא צינור גז טבעי מאיראן לארמניה. 100 קילומטרים עוברים במקטע האיראני מתבריז לגבול איראן-ארמניה. המקטע הארמני עובר מאזור מגרי לקאג'ראן. לצינור מתוכננים להתווסף עוד 197 קילומטרים על מנת להגיע למרכז המדינה, שם הוא יתחבר לרשת החלוקה הקיימת.
היסטוריה

התוכניות להקמת הצינור הוכרזו ב-15 באפריל 2002 על ידי שר האנרגיה הארמני, ארמן מובסיאן. הצינור החל לפעול ב-20 בדצמבר 2006, ונחנך רשמית ב-19 במרץ 2007 על ידי הנשיאים מחמוד אחמדינז'אד מאיראן ורוברט קוצ'ריאן מארמניה. מתקיימים דיונים לבניית צינור שני מאיראן לארמניה.
מפרט טכני

קוטר הצינור הוא 700 מלימטרים (28 אינץ') ועלות בנייתו הייתה כ-220 מיליון דולר. קיבולת הצינור היא 1.1 מיליארד מטרים מעוקבים (bcm) של גז טבעי בשנה, אשר יגדל עד 2.3 bcm עד לשנת 2019. החוזה נחתם ל-20 שנים. על כל מטר מעוקב של הגז האיראני, ארמניה אמורה להחזיר 3 קילוואט אנרגיה חשמלית לאיראן.
מחלוקת פוליטית

רבים חושדים כי קוטר הצינור הצטמצם מ-1,420 ל-700 מילימטרים (56 אינץ' ל-28) בלחץ של גזפרום, שרכשה את חלק הרוב בחלק הארמני של הצינור באמצעות חברת הבת שלה, גזפרום ארמניה. אם הצינור היה נבנה בקוטר גדול יותר, הוא היה מאפשר לאיראן לייצא לשווקים באירופה, ובכך להתחרות בתעשיית הגז הטבעי של רוסיה עצמה. אנליסטים טוענים כי הצינור נועד בחלקו להרחיב את השפעתה של איראן בקווקז, אולם נכנע לשליטה רוסית לפני סיום הבנייה.
ב-11 בנובמבר 2009 דיווחו פקידים ארמנים על פיצוץ של חלק מהצינור בתוך גבולות ארמניה. לאחר תיקון הנזק, איראן חידשה את הזרמת הגז לארמניה.
הערות שוליים

↑  "Armenian Minister Announces New Accord for Proposed Iran-armenia Pipeline". Central Asia - Caucasus Institute. 2002-04-15. נבדק ב-2021-12-29.
↑  "Iran-Armenia gas pipeline inaugurated". Tehran Times. 2008-12-04. נבדק ב-2021-12-29.
1 2  Vladimir Socor (2007-03-20). "Iran-armenia Gas Pipeline: Far More Than Meets the Eye". Jamestown Foundation. נבדק ב-2021-12-29.
↑  "Pipeline blast halts Iran gas export to Armenia". Tehran Times. 2009-11-12. נבדק ב-2021-12-29.