stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילשד
יהודי פילשד

יהודים ראשונים החלו להתיישב בכפר במחצית השנייה של המאה ה-18 ורובם עסק בחקלאות. בעקבות הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. במקום היו בית תפילה ובית קברות שעדיין קיים ובו כ-30 מצבות.
בשנת 1941 נשלחו ארבעה יהודים מפילשד לעבודות כפייה.
במכתב ששלחה הקהילה במסגרת מפקד קהילות הונגריה מספר מנהיג הקהילה כי בכפר נותר 9 משפחות בלבד ולהם בית תפילה עם גג מקש שלא שווה הרבה ואת שירותי הדת הם מקבלים מרבה של פהרגיארמט. לכן אין להם יכולת לענות על השאלות שנשאלו במפקד.
באפריל 1944, שבועות אחדים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, גורשו יהודי פולשד לכפר קלצ'ה, ומשם לגטו מאטסלקה יחד עם עוד 17,000 יהודים תושבי המחוז. הם הוחזקו במקום כחודש ימים בתנאים קשים של רעב ועינויים, עד ששולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו לכפר כמה ניצולים אבל חיי הקהילה לא נתחדשו. בניין בית הכנסת לא נפגע במלחמה. אחד משני ספרי התורה שנשתמרו הועבר לקהילת פהרגיארמט והאחר הועלה לארץ.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 13 |  |
| 1880 | 55 | 644 |
| 1910 | 60 |  |
| 1920 | 50 |  |
| 1930 | 50 |  |
| 1941 | 52 | 690 |
לקריאה נוספת

פילשד בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 445
פו'לאשד, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 337. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בפילשד
↑  דף קהילת פילשד במפקד קהילות הונגריה
↑  מכתבם של קהילת פילשד במפקד קהילות הונגריה
↑  תיעוד יהודי פילשד שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת פהרגיארמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פהרגיארמט • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • הרמאנסג • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טיוודר • טוניוגמטולץ' • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • אוסקה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן |  |
פנתר J72

| --- | --- |

Panther J72, שנת 1980
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Panther Westwinds
 שנות ייצור:  1972–1981
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  4,064 מ"מ
 רוחב:  1,664 מ"מ
 גובה:  1,346 מ"מ
 משקל:  1,136 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,771 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,781 סמ"ק (מנוע יגואר, מסוג "Jaguar XK6 engine") 6 צילינדרים, בטור, 2 שסתומים לצילינדר, 4,235 סמ"ק, המפיק 193 כ"ס, יחס דחיסה 8.0:1 (מנוע יגואר), מסוג "Jaguar XK6 engine", מנוע מקורר מים)  V12  צילינדרים, בטור,  5,343 סמ"ק, המפיק 254 כ"ס, (מנוע יגואר מסוג "Jaguar V12 engine")
 הילוכים:  תמסורת  ידנית - 4 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  183 ק"מ (דגם מנוע 4,235 סמ"ק)
 קשר:  יגואר (דגם "Jaguar XJ")
 מעצב:  Robert Jankel
פנתר J72 (באנגלית: Panther J72) היא מכונית ספורט, רודסטר, 2 דלתות, בסגנון רטרו, אשר יוצרה על ידי יצרנית מכוניות הספורט והפאר הבריטית Panther Westwinds בין השנים 1972–1981.
סך הכול יוצרו 368 יחידות.
פנתר J72

מפרט דגם "פנתר J72" התבסס על המפרט הטכני של דגם "Jaguar XJ". חיצונית,  דגם "פנתר J72" דמה לדגם מכונית הספורט "Jaguar SS100", שיוצרה בין השנים 1936–1939.
המנועים שהורכבו בדגמי "פנתר J72" היו מנועי יצרנית המכוניות הבריטית יגואר, מנועי 6 צילינדרים מסוג "Jaguar XK6 engine", ומנועי 12 צילינדרים מסוג "Jaguar V12 engine".
דגם ה"פנתר J72" היה הרכב הראשון שבנתה יצרנית מכוניות הספורט "Panther Westwinds".
תאוצת "פנתר J72" (דגם מנוע 4,235) סמ"ק בין 0 - 60 מייל (96.56 ק"מ) היא 6.4 שניות.
דגמי"פנתר J72"

דגם "פנתר J72" מנוע 3,800
דגם "פנתר J72" מנוע 4,200
דגם "פנתר J72" מנוע 5,300
דגמי"פנתר J72" > מאפייני "פנתר J72"

רודסטר
2 מושבים
2 דלתות
תמונות

פנתר J72
פנתר J72
פנתר J72
פנתר J72
פנתר J72
פנתר J72
פנתר J72
פנתר J72
פנתר J72
ראו גם

פנתר דה ויל
פנתר לימה
פנתר ריו
פנתר קליסטה
לקריאה נוספת

מועדון מכוניות פנתר - בריטניה (pantherclub.co.uk)
פנתר J72 - תמונות  (panthercarclub)
הערות שוליים

↑  פנתר J72  lassicdriver
↑  פנתר J72 - מפרט טכני דגם 4,200 סמ"ק carfolio.com/specifications/models
↑  פנתר J72  - דגמים automobile-catalog.com/model/panther/j-72
פסטיבל הזמר והפזמון 1974

פסטיבל הזמר והפזמון 1974 הייתה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל ובערוץ הראשון ב-25 באפריל.
התחרות התקיימה במוצאי יום העצמאות בבנייני האומה בירושלים בהנחיית רבקה מיכאלי. המנצח על התזמורת היה יצחק גרציאני והמפיקים היו חנוך חסון וגיל אלדמע.
השיר שזכה בתחרות הוא "הבלדה על ברוך ג'מילי" בביצוע של שלמה ארצי ולהקת גברת תפוח. במהלך חלוקת הפרס קם ג'מילי ונופף בגאווה ולמחרת רעשה הארץ על עידוד לונדליזם.
השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 | שלמה ארצי ולהקת גברת תפוח | הבלדה על ברוך ג'מילי | שלמה ארצי | גידי קורן | ירון גרשובסקי | 1 |
| 6 | אילנית | אם ייפול הכוכב שלי | יאיר רוזנבלום | יאיר רוזנבלום | יאיר רוזנבלום | 2 |
| 8 | יגאל בשן | יהיה פעם טוב | יגאל בשן | יגאל בשן | אלברט פיאמנטה | 3 |
| 2 | האחים והאחיות | אהבה ראשונה | לאה גולדברג | גידי קורן | נורית הירש | 4 |
| 5 | מתי כספי | נח | יורם טהרלב | מתי כספי | מתי כספי | 5 |
| 12 | סילבן ויאיר | שיר לאבא ואמא | יאיר קלינגר | יאיר קלינגר | ירון גרשובסקי | 6 |
| 1 | דורית ראובני | לילו של אליהו הנביא | נתן אלתרמן | יאיר מילר | משה וילנסקי | 7 |
| 4 | מיכל טל | לא אוותר | אבינעם קורן | רוני וייס | אלכס וייס | 8 |
| 7 | הנשמות הטהורות | שניים | שמעון ספיר | נתן כהן | אלברט פיאמנטה | 9 |
| 11 | אילנה רובינא | נערי | נתן יונתן | מוני אמריליו | אריה לבנון | 10 |
| 9 | נתנאלה | שיר היונה | שמרית אור | מתי כספי | מתי כספי | 11 |
| 3 | בעז שרעבי | לפעמים אני מרגיש שאני צריך כנפיים | יורם טהרלב | יאיר רוזנבלום | יאיר רוזנבלום | 12 |
החלק האמנותי

בחלק האמנותי הופיעו הגשש החיוור עם השיר "אף אחד לא קם", שכתב יוסי בנאי ללחן ולעיבוד של יצחק גרציאני. עוד הופיעה להקת כוורת עם השירים "יו יה", "נתתי לה חיי" ו"הורה היאחזות".
הערות שוליים

↑  ברוך ג'מילי היה לוחם שביסס את מעמדו ככותב הגרפיטי הציוני הראשון והותיר את חותמו בשער הגיא.
↑  להקת גברת תפוח הם דדי שלזינגר, שלמה חממי, אצ'י שטרו ויאיר שרגאי.
↑  עם יגאל חרד ועוזי חיטמן.
↑  ההרכב בפסטיבל: סוזי מילר, נעמי רותם, מוני ארנון ושאבי קציר.
↑  יחד עם שוקולד מנטה מסטיק.
פרס טריילר הזהב

| --- | --- |

 תיאור:  פרס הניתן לקדימונים לסרטים
 מיקום הטקס:  ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק
 תקופת הפרס:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 http://www.goldentrailer.com
פרס טריילר הזהב הוא פרס המוענק מדי שנה עבור הישגים ראויים לציון בתחום שיווק סרטי הקולנוע, לרבות הטריילרים (קדימונים), כרזות ופרסומות הטלוויזיה.
מועמדי וזוכי הפרס נבחרים מתוך פאנל שופטים של מפיקים, שחקנים, מנהלים, פרסומאים ואנשי קריאטיב מובילים הצופים בקדימונים, ובחודש מאי נערך טקס חלוקת הפרסים.
הטקס הראשון התקיים ב-21 בספטמבר 1991 בניו יורק, ובאותה המתכונת הוא מתקיים מאז. מטרת הפרס היא לתגמל את יוצרי הטריילרים בהוליווד ולקדם את הטריילר כיצירה אמנותית.
טריילר משלב בין בידור לפרסום, הוא מוגבל בכללי הפרס לאורך של עד ארבע דקות וחצי, ולכן הפרס זכה לכינוי ”פרס אוסקר לבעלי בעיות קשב וריכוז”.
הפרסים מחולקים ב-111 קטגוריות (נכון לשנת 2022): קומדיה, אקשן, דרמה ועוד, ובכל אחת מהקטגוריות כחמישה מועמדים. הקטגוריה הנחשבת ביותר היא קטגוריית "הטריילר הטוב ביותר מכל הקטגוריות". מלבד הקטגוריות המוכרות מפרסים נוספים, קיימות קטגוריית "גיזת הזהב" לטריילר הגרוע, פרס הקריינות הטובה ביותר, פרס לטריילר הכי טראשי, ופרס לטריילר הטוב ביותר למשחק מחשב.
הטריילר הטוב ביותר מכל הקטגוריות

2000: מטריקס
2001: רקוויאם לחלום
2002: משפחת טננבאום
2003: אודות שמידט
2004: נשים מושלמות
2005: המסור
2006: משימה בלתי אפשרית 3
2007: 300
2008: האביר האפל
2009: סטארטרק
2010: המפרץ
2011: הרשת החברתית
2012: עלייתו של האביר האפל
2013: איירון מן 3
2014: כוח משיכה
2015: מהיר ועצבני 7
2016: ספוטלייט
2017: וונדר וומן
2019: ג'ון וויק 3
2021: מקום שקט 2
הערות שוליים

↑  Golden Trailer Awards, FAQs and Award Rules, Ruled for Entry
↑  Golden Trailer Awards, Categories
↑  Golden Trailer Awards, 22nd Annual Golden Trailer Awards Category List
פסגת מיסטייק (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,600 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס וילט 
 קואורדינטות:  77°26′00″S 160°14′00″E﻿ / ﻿77.43333333°S 160.23333333°E﻿ / -77.43333333; 160.23333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת מיסטייק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת מיסטייק
 
פסגת מיסטייק (באנגלית: Mistake Peak; מילולית: פסגת הטעות) היא פסגה מושלגת, בקצה הדרומי של רכס וילט, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 2,600 מטרים מעל פני הים; פסגת מיסטייק היא ההר ה-514 בגובהו באנטארקטיקה.
הפסגה מתנשאת לגובה של 99 מטרים מעל סביבתה.
הפסגה ממוקמת 6 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מהר שייפלס.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו ב-24 בדצמבר 1957 על ידי מחלקת הסקר הצפונית הניו זילנדית (the New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958, ואשר העפילה לפסגת ההר וסקרה אותו ביום זה.
שם זה ניתן להר בשל כך שחברי מחלקת הסקר הצפונית חשבו בטעות כי הם מטפסים על הר שייפלס, ולא על פסגה זו; כאשר מתקרבים אל הר שייפלס מכיוון דרום, פסגת מיסטייק מסתירה אותו.
באנגלית "מיסטייק" משמעה "טעות".
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי, באתר ועדת השמות הגאוגרפיים של ארצות הברית (הקישור אינו פעיל)
1 2  מידע גאוגרפי
1 2  נתוני גובה השוואתיים
1 2 3 4  פסגת מיסטייק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
פראגוסטו

פראגוסטו (איטלקית Ferragosto) הוא חג פופולרי באיטליה, הנחגג ב-15 באוגוסט.
חגיגות בעיר פדובה
ליום החג אין משמעות דתית, אך מועדו ביום עלייתה של מרים אם ישו השמימה, לפי המסורת הנוצרית. פראגוסטו נחגג בבילוי בחיק הטבע, כשיש הנוהגים לשוב ביום החג מן העיר אל כפר המוצא שלהם, כדי לחוג את החג בחברת המשפחה המורחבת. מנהג אחרון זה הוא סיבת פקקי התנועה הבולטים ברחבי איטליה. נוהג נוסף האופייני לחג הוא משלוח ברכות מעובדים למעסיקיהם, הגומלים להם בשי לכבוד החג. מנהג זה היה כה מושרש, עד כי בתקופת הרנסאנס אף הוסדר בצווים אפיפיוריים.
מקור השם "פראגוסטו" בחג הרומי "פריאָיי אָוּגוסטי" (feriae Augusti, חגו של אוגוסטוס), שהונהג על ידי הפרינקיפס אוגוסטוס בשנת 18 לפנה"ס. החג מוזג עם חגים קודמים שחלו במהלך חודש אוגוסט, דוגמת הקונסואליה (Consualia) ב-23 באוגוסט, וכך נוצרה תקופה ארוכה של חגיגות ושל מנוחה, עם סיום העונה החקלאית המרכזית והקציר. במהלך תקופה זו התקיימו מרוצי סוסים בכל רחבי האימפריה הרומית, ואילו בהמות המשא כחמורים ואתונות זכו ב"חופש" ועוטרו פרחים. שרידים למנהגים אלה ניתן למצוא לאירועים שמתקיימים גם כיום, שהידוע שבהם הוא ה"פאליו של סיינה" החל מדי שנה ב-16 באוגוסט.
הערות שוליים

↑  Ferragosto
ערך זה הוא קצרמרבנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסגת מילר (אריזונה)

ערך זה עוסק בפסגת בהרי הואצ'וקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,879 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  אריזונה, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  Huachuca Mountains 
 קואורדינטות:  31°24′34″N 110°17′35″W﻿ / ﻿31.4094°N 110.293°W﻿ / 31.4094; -110.293
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פסגת מילר(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פסגת מילר(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקופסגת מילר(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקופסגת מילר
 
פסגת מילר (באנגלית: Miller Peak) היא הר בהרי הואצ'וקה במחוז צ'וציז במדינת אריזונה שבארצות הברית.
גובהה של הפסגה 2,879 מטרים מעל פני הים, והיא הפסגה הגבוהה ביותר בדרום ארצות הברית. בחודשי החורף נפוצות סופות שלגים באזור, ובקיץ נפוצות סופות רעמים, ושיטפונות.
הפסגה מתנשאת לגובה של 1,526 מטרים מעל סביבתה.
הפסגה ממוקמת 16 קילומטרים דרומית לעיר סיירה ויסטה.
הפסגה היא הנקודה הגבוהה ביותר בשטח הבר מילר שביער הלאומי קולורדו.
בשנת 2011 נשרף אזור הפסגה בשרפת יער, ומרבית עצי האורן שהיו על הפסגה נשרפו.
מסלולי הליכה

ניתן להגיע לפסגת ההר במספר מסלולי הליכה. המסלולים קשים להליכה מאחר שנדרש עליה של 1,100 מטרים, ואורכם של המסלולים נע בין 14 ל-18 קילומטרים. שביל מונטזומה הוא הפופולרי בשבילי ההליכה.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי על פסגת מילר
↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 2,886 מטרים מעל פני הים
↑  גובה הפסגה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  מידע למטפסים על מזג האוויר באזור הפסגה
↑  אתר רשמי של שטח הבר מילר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405885605171  LCCN: sh2014002604  SUDOC: 203877136
פילרכוס

פילרכוס (ביוונית: Φύλαρχoς) היה היסטוריון יווני שפרח במחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס. כתביו אבדו, אולם שימשו היסטוריונים יוונים רבים אחרים.
חייו ויצירתו

פילרכוס חי במאה ה-3 לפנה"ס, במקביל בערך לזמנו של אראטוס מסיקיון. מקום לידתו שנוי במחלוקת. בסודא נאמר כי יש הטוענים שהיה מאתונה, אחרים מסיקיון, ואחרים טוענים שבא מנאוקרטיס שבמצרים. גם אתנאיוס מכנה אותו "פילרכוס האתונאי", אך מציין שיש המכנים אותו יליד נאוקרטיס. ייתכן לפיכך שהוא נולד בנאוקרטיס, אך עבר לאתונה ושם פעל.
פילרכוס השתייך לחוג ההיסטוריונים ה"טראגיים" אשר ניסו להשפיע בכתיבתם לא רק על שכלו של הקורא, כי אם גם לגרום לו הנאה, ולעורר בו רגשות כמו רחמים, שנאה וכו'. יצירותיו אבדו כולן, אולם מהן ניתן ללמוד שפילרכוס אהב לתאר אנקדוטות, מעשיות ואמרות כנף, אשר ניתן לתארן בצורה חיה ולעורר רגש. מחיבוריו מצטטים פלוטרכוס, פומפיוס טרוגוס, אתנאיוס ודיוניסיוס מהליקרנסוס. יצירתו הידועה ביותר היא "ההיסטוריות" (Iστoριαι) ב-28 ספרים. פילרכוס תיאר בה מאורעות היסטוריים שקרו בזמנו. היצירה הקיפה את התקופה שממות פירוס בשנת 272 לפנה"ס ועד מותו של קלאומנס השלישי מלך ספרטה בשנת 220 לפנה"ס – בסה"כ 52 שנים. ממה שהשתמר ממנה ניתן ללמוד שפילרכוס התעניין בעיקר בספרטה, ובמיוחד בקלאומנס. ייתכן אף שהוא היה אחד ממקורביו.
עם זאת, החיבור "היסטוריות" דן גם במזרח ההלניסטי. הוא מתחיל מנקודת הזמן שבה מסתיים חיבורו ההיסטורי של הירונימוס מקארדיה. פלוטרכוס הסתמך עליו בביוגרפיות של מלכי ספרטה אגיס וקלאומנס, והוא עשה בו שימוש גם בביוגרפיות של אראטוס ושל פירהוס.
פרט ל"היסטוריות", הסודא מזכירה עוד חמישה חיבורים פרי עטו.
ביקורת

פילרכוס וסגנון כתיבתו, זכו לביקורת נוקבת מצד מחברים אחרים בני העת העתיקה. פלוטרכוס כותב ש"פילרכוס נוהג בהיסטוריה כאילו הוא כותב מחזה טרגדיה, ואין בינו לבין זה אלא השימוש במכונה... וכוונתו לעשות מחזה ולנגוע אל הלב, אך ניכרים הדברים כי בדויים הם". מבקרו הנודע יותר הוא פוליביוס. סגנון כתיבתו של פוליביוס הוא ביקורתי, תמציתי ופרגמטי, ומשתדל להתמקד באירועים החשובים יותר במקום בפרטים סנסציוניים. מלבד זאת, פילרכוס היה מוטה מראש לטובת קלאומנס השלישי, אשר היה אויב מר של הליגה האכאית - מולדתו של פוליביוס. פוליביוס מותח ביקורת ארוכה על תיאורו של פילרכוס את המלחמה הקלאומנית. כדוגמה, הוא מביא את תיאורו של פילרכוס להחרבת העיר מנטינאה בידי האכאים והמוקדונים במהלך המלחמה:
מתוך כוונה להוקיע את אכזריותם של אנטיגונוס ושל המוקדונים, וכן של אראטוס והאכאים, הוא [פילרכוס] אומר, שעם מפלתם סבלו אנשי מנטינאה יסורים כה קשים, וגורל העיר העתיקה והגדולה ביותר בארקאדיה היה כה חמור, עד שנכמרו רחמי היוונים עד כדי דמעות. במאמץ לעורר חמלה והשתתפות בצער בלב קוראיו על ידי סיפורו, הוא מציג בפניהם את חיבוקי הנשים, שערותיהן הפרועות ושדיהן החשופים, וכן את דמעותיהם ותחנוניהם של גברים ונשים, המובלים יחד עם ילדיהם והוריהם הזקנים לעבדות. וזאת דרכו בכל חיבורו ההיסטורי, שבו הוא מנסה בכל מקרה להעמיד את הזוועות לנגד עינינו.
פוליביוס טוען שתפקידו של ההיסטוריון הוא למסור את הדברים המדויקים ככל האפשר ולא להאריך בתיאורים מוגזמים. הוא טוען שפילרכוס היה מוטה מראש לטובת קלאומנס, ומביא כדוגמה את תיאורו של פילרכוס למותו של אריסטומכוס (אנ')‏ (Αριστόμαχος) טיראן ארגוס מידי אנטיגונוס השלישי דוסון, מלך מוקדון:
גם בסיפור זה בולטת שיטתו של המחבר המיוחדת לו. הוא ממציא את צעקותיו של המעונה, שחדרו בלילה אל בתי הגרים בסביבה, אשר כמה מהם הוכו בתדהמה לנוכח הפשע, אחרים לא האמינו למשמע אוזניהם, ושוב אחרים התרעמו על המעשה ומיהרו אל הבית.
עם זאת, יש לציין שגם פוליביוס אינו נייטרלי במאה אחוזים, ומוטה מראש לטובת מולדתו הליגה האכאית ונגד הספרטנים. הוא אף השתמש כמקור בזיכרונותיו של אראטוס מסיקיון אשר כמובן לא היה נייטרלי.
לקריאה נוספת

פוליביוס, היסטוריה, כרך ראשון, ספרים א–ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.
דוד אשרי, קניין לדורות: היסטוריונים יוונים וכתיבת היסטוריה ביוון וברומא, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2004.
F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius, 3 vols (1957, 1967, 1979).
Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1922-1925.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: פילרכוֹס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה הראשונה).
1 2  סודא, פילרכוס – Suidas, s.v. Φύλαρχος
↑  אתנאיוס, "משתה החכמים", ספר שני, 51.
↑  אשרי, עמ' 108-114.
↑  אשרי, עמ' 112.
↑  בנימין שימרון, פוליביוס: היסטוריה, מוסד ביאליק, 1991. ספר שני, פרק 56, הערה 1.
↑  תולדות התקופה ההלניסטית, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 10 (כתבה: אביבה קציר), עמ' 142.
↑  פלוטרכוס, חיי תמיסטוקלס, 32.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810556538105606  BIBSYS: 95004133  BNE: XX971083  GND: 10019494X  ISNI: 0000 0000 8346 2577  LCCN: n90715620  NTA: 069888876  RERO: 02-A003691242  SUDOC: 03007276X  VcBA: 495/235813  VIAF: 54151897240624072697   WorldCat (עם VIAF): 54151897240624072697
פנתסיליאה

| --- | --- |

 תפקיד:  מלכת האמזונות
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  ארס 
 אם:  אוטררה 
 אחים:  היפוליטה, אנטיופה, מלניפה 
 בן או בת זוג:  אכילס 
 
ציור תחריט בו מתואר הקרב בו אכילס הורג את פנתסיליאה
פנתסיליאה לאחר שהרגה בשגגה את אחותה היפוליטה במהלך צייד מאת אמיל וולף בארמיטאז'
פנתסיליאה (ביוונית: Πενθεσίλεια), בתו של ארס אל המלחמה, הייתה מלכת האמזונות במיתולוגיה היוונית.
סיפורה > על פי הפרגמנטים של פרוקלוס

בפרגמנטים של פרוקלוס, אשר מדווחים על הכתוב באתיופיס, כל שמסופר על פנתסיליאה נתון בקטע הבא (כאן בתרגום מתרגום לאנגלית): "האמזונה פנתסיליאה, בתו של ארס ממוצא תראקי, באה לעזרתם של אנשי טרויה, ואחרי שהציגה עוז רוח כביר, היא נהרגת על ידי אכילס ונקברת על ידי הטרויאנים". לפי המסופר באותו המקור, לאחר מותה, אכילס שחט את החייל היווני תרסיטיס, משום שהאחרון לעג לו על אהבתו כביכול לפנתסיליאה. בעקבות מרחץ הדמים, אכילס יוצא למסע שבמהלכו הוא סוגד לאלים ומטוהר על ידי אודיסאוס.
סיפורה > על פי ליכופרון

בפואמה "אלכסנדרה" של ליכופרון, שליח מספר למלך טרויה פריאמוס על נבואתה הנוראית של קסנדרה (אותה הוא מכנה אלכסנדרה) לגבי מלחמת טרויה ומה שיקרה אחריה, בעת שספינותיו של פאריס יצאו לדרכן. בתוך כך, נבואתה של קסנדרה מזכירה נשים שונות שעימן היה מעורב אכילס, וביניהן פנתסיליאה. בניגוד לסיפור המוזכר באתיופיס, בפואמה של ליכופרון לא מתואר כיצד היא מוצאת את מותה, אלא רק את שהתרחש לאחר מותה. אכילס הורג את החייל תריסטיס, לא בגלל דברים שאומר האחרון, אלא משום שלאחר מות פנתסיליאה תריסטיס מנקר את עיניה. ניתן לפרש מכך שאכילס כועס משום שהוא התאהב בפנתסיליאה, אך הפואמה לא אומרת זאת במפורש.
הנרטיב של ליכופרון מזכיר את פנתסיליאה בחטף בלבד ומתמקד יותר באמזונה קליטה (Kleitê), שלפי ליכופרון הייתה העוזרת של פנתסיליאה. כשפנתסיליאה מבוששת לחזור מטרויה, קליטה יוצאת לחפשה יחד עם מספר אמזונות, אך ספינתן נקלעת לסערה ומתרסקת בברוטיום (קלבריה) שבדרום איטליה. קליטה הופכת למלכת האמזונות בברוטיום ובנה הוא הגיבור המיתי קולון, מייסד העיר העתיקה קולוניה (אנ') (Καυλωνία).
סיפורה > על פי דיודורוס סיקולוס

בספר 2 של הביבליותקה היסטוריקה של דיודורוס סיקולוס, מדווח המספר שאומת האמזונות הייתה בעבר כה חזקה, שהיא לא רק כבשה חלקים נרחבים של שכניה, אלא הכניעה גם חלק גדול מאירופה ואסיה. הוא מכריז שהוא יספר על ההיסטוריה שלהן, על אף שמה שייאמר בנושא הוא כה מדהים שהוא עשוי להישמע כמו מעשייה מהמיתולוגיה. לאחר תקופה של הצלחה משכנעת, הן נתקלו בהרקולס, שהגיע במטרה להשיג את החגורה של היפוליטה מלכתן. במאבק זה הרקולס ניצח ועשה שמות בצבא האמזונות, שעתה נאלצו להתמודד עם העמים סביבן, שזכרו היטב המפלות שספגו מהאמזונות בעבר. מצב זה הביא כמעט לחורבנן המוחלט של האמזונות. סיפורה של פנתסיליאה מובא כהמשך ההיסטוריה של האמזונות שנותרו לאחר ירידת גדולתן.
לפי דיודורוס, פנתסיליאה בת ארס הייתה המלכה של האמזונות הנותרות, אך היא נאלצה לברוח ממולדתה לאחר שפגעה באחת מקרובותיה. היא לחמה לצד טרויה לאחר מות הקטור, הרגה הרבה יוונים, ומתה בגבורה במאבק עם אכילס. סיפור ההתאהבות של אכילס בפנתסיליאה המתה לא מובא על ידי דיאודורוס וגם לא מסופר שהיו עמה בנות לוויה.
דיאדורוס מסכם שגבורתה של פנתסיליאה הייתה הפרק האחרון בהיסטוריה של האמזונות ושמאז סיפורן נדמה לאנשים כמעשייה:
כעת נאמר כי פנתסיליאה הייתה אחרונת האמזונות לזכות בהוקרה על אומץ לבה, ושבהמשך הידלדל גזען יותר ויותר ואיבד את כל כוחו; בשל כך, בעתות מאוחרות יותר, בכל פעם שמספרים המחברים על עוז רוחן, אנשים חושבים שהסיפורים העתיקים על האמזונות הן מעשיות בידיון.
המקור באנגלית
Now they say that Penthesileia was the last of the Amazons to win distinction for bravery and that for the future the race diminished more and more and then lost all its strength; consequently in later times, whenever any writers recount their prowess, men consider the ancient stories about the Amazons to be fictitious tales.