stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחייה במשחקים הפאראלימפיים
מדליות אישיות במשחקים הפאראלימפיים בשחייה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
מעודכן למשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
| מקום | שחיין/שחיינית | מדינה | שנות פעילות | קטגוריה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | טרישה זורן | ארצות הברית ארצות הברית | 1980–2004 | B1, B2, B3 | 41 | 9 | 4 | 54 |
| 2 | ביאטריס הס | צרפת צרפת | 1984–2004 | S5 | 20 | 5 | 0 | 25 |
| 3 | מייקל אדג'סון | קנדה קנדה | 1984–1992 | B3 | 18 | 0 | 0 | 18 |
| 4 | מייק קני | בריטניה בריטניה | 1976–1988 | 1A, 1C | 16 | 2 | 0 | 18 |
| 5 | מיומי נריטה | יפן יפן | 1996–2004 | SM4, S4, SB3, 20pts | 15 | 3 | 2 | 20 |
| 6 | דניאל דיאס | ברזיל ברזיל | 2008–2016 | S5 | 14 | 7 | 2 | 23 |
| 7 | ארין פופוביץ' | ארצות הברית ארצות הברית | 2000–2008 | S6, S7 | 14 | 5 | 0 | 19 |
| 8 | מתיו קודרי | אוסטרליה אוסטרליה | 2004–2012 | S9 | 13 | 7 | 3 | 23 |
| 9 | ג'סיקה לונג | ארצות הברית ארצות הברית | 2004–2016 | S7, S8 | 13 | 6 | 4 | 23 |
| 10 | ארלינג טרונדסן | נורווגיה נורווגיה | 1976–1992 |  ? | 13 | 6 | 1 | 20 |
| 11 | קלאודיה הנגסט | גרמניה גרמניה | 1988–2004 | L6, SM10 | 13 | 4 | 8 | 25 |
| 12 | נטלי דו טואה | דרום אפריקה דרום אפריקה | 2004–2012 | S9 | 13 | 2 | 0 | 15 |
| 13 | דייוויד רוברטס | בריטניה בריטניה | 2000–2008 | S7 | 11 | 4 | 1 | 16 |
| 14 | איהר בוקי | בלארוס בלארוס | 2012–2016 | S13 | 11 | 1 | 1 | 13 |
| 15 | אורי ברגמן | ישראל ישראל | 1976–1988 |  ? | 11 | 0 | 1 | 12 |
| 16 | אליזבת' סקוט | ארצות הברית ארצות הברית | 1992–2000 | B3? | 10 | 2 | 5 | 17 |
| 17 | כריס הולמס | בריטניה בריטניה | 1988–2000 | S12? | 9 | 5 | 1 | 15 |
| 18 | יוסף ונגר | ישראל ישראל | 1972–1988 |  ? | 9 | 3 | 5 | 17 |
| 19 | פריה קופר | אוסטרליה אוסטרליה | 1992–2000 | S8 | 9 | 3 | 4 | 16 |
| 20 | ג'קלין פרני | אוסטרליה אוסטרליה | 2008–2012 | SM7, S7, S8, 34pts | 8 | 0 | 3 | 11 |
| 21 | סטפני דיקסון | קנדה קנדה | 2000–2008 | S9 | 7 | 8 | 2 | 17 |
| 22 | שיבון פטון | אוסטרליה אוסטרליה | 2000 | S14 | 6 | 0 | 0 | 6 |
| 23 | שלמה פינטו | ישראל ישראל | 1976–1988 |  ? | 5 | 8 | 1 | 14 |
שאול עובאדיה

שאול עובאדיה (נולד ב-15 בפברואר 1950) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
עובדיה החל את הקריירה שלו בגיל 8, כאשר הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, וכעבור שנתיים עבר לבית"ר שייח' מוניס. הוא שיחק בעמדת הקיצוני השמאלי. בגיל 14 חזר למכבי תל אביב, לאחר שמנהל הקבוצה באותה תקופה, אמנון אבידן, צפה בו משחק. לאחר הגעתו למכבי תל אביב הוא התאמן תחת הדרכתו של אמנון אהרונסקינד, ומאוחר יותר אצל ניסים בכר. הוא היה מלך השערים של קבוצת הנוער וגם הקפטן שלה.
ב-1967 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, ולאחר 7 שנים עבר לקבוצת הפועל הרצליה.
לקריאה נוספת

אשר גולדברג ודני דבורין, מכבי תל אביב 102 שנים ראשונות, 2008
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שאול עובאדיה".
רד בול ברגנטינו

רד בול ברגנטינו (בפורטוגזית: Red Bull Bragantino), המכונה גם פשוט  ברגנטינו (בפורטוגזית: Bragantino), הוא מועדון כדורגל ברזילאי מהעיר ברגאנסה פאוליסטה שבמדינת סאו פאולו. המועדון משתתף בסרייה א', הליגה העליונה בברזיל, ובקמפאונטו פאוליסטה, ליגת הכדורגל העליונה של מדינת סאו פאולו.
המועדון הוקם בשם מועדון אתלטיקו ברגנטינו (בפורטוגזית: Clube Atlético Bragantino), ונקרא כך עד שרד בול השתלטה על המועדון בשנת 2020, ששינתה את שם המועדון ושינתה את צבעיו מהשחור-לבן המסורתיים לאדום-לבן.
אף על פי שהשותפות בין רד בול למועדון החלה באפריל 2019, ובמהלך עונת 2019 של סרייה ב' הקבוצה נקראה "ברגנטינו" ורד בול הופיעה רק כספונסר. בעונת 2020 השם הרשמי השתנה לרד בול ברגנטינו.
בעונת השותפות הראשונה זכה המועדון באליפות עונת 2019 של סרייה ב', מה שהעניק למועדון העפלה לסרייה א' וכרטיס לשלב שמינית הגמר הגביע הברזילאי של עונת 2020.‏
היסטוריה

המועדון נוסד ב-8 בינואר 1928 בשם מועדון אתלטיקו ברגנטינו (בפורטוגזית: Clube Atlético Bragantino) על ידי שחקנים לשעבר ב"מועדון הכדורגל ברגאנסה" (בפורטוגזית: Bragança Futebol Clube).
בשנת 1949 המועדון שיחק בפעם הראשונה בקמפאונטו פאוליסטה סרייה א2 (ליגת המשנה של מדינת סאו פאולו). בשנת 1965 המועדון העפיל לראשונה לקמפאונטו פאוליסטה, ליגת הכדורגל העליונה של מדינת סאו פאולו. אולם בשנת 1966 המועדון ירד בחזרה לליגה השנייה של הקמפונטו פאוליסטה.
בשנת 1988 ברגנטינו זכה באליפות הקמפאונטו פאוליסטה סרייה א2 והפעיל חזרה לליגה הראשונה של מדינת סאו פאולו. בשנת 1989 המועדון זכה באליפות הסרייה ב', והעפיל בפעם הראשונה בתולדותיו לסרייה א'. בשנת 1990 ניצח ברגנטינו את נובוריזונטינו וזכה באליפות סאו פאולו בכדורגל בפעם הראשונה בתולדותיו.
בעונת 1991 בסרייה א' הקבוצה סיימה כסגנית האלופה, לאחר שהפסידה בגמר לסאו פאולו. מאמן הקבוצה באותה עונה היה קרלוס אלברטו פריירה. בעקבות כך, היא קיבלה זכות להשתתף במשחקי גביע קונמבול בעונה הבאה. בשנת 1992 המועדון התמודד בגביע קונמבול, הפעם הראשונה שהוא השתתף בתחרות בינלאומית. בשנת 1993 ברגנטינו השתתף בגביע קונמבול בפעם השנייה. בשנת 1995 המועדון ירד לליגה השנייה של מדינת סאו פאולו. בשנת 1996 ברגנטינו השתתף בפעם השלישית בגביע קונמבול.
בשנת 1998 המועדון ירד לסרייה ב'. בשנת 2002, לאחר עונה רעה, ברגנטינו ירדה לסרייה ג'. בשנת 2005 המועדון העפיל בחזרה לקמפיאנטו פאוליסטה, הליגה הראשונה של מדינת סאו פאולו. בשנת 2007 ברגנטינו זכה באליפות הסרייה ג' ובכך העפילה לסרייה ב' לעונה הבאה.
באפריל 2019 ברגנטינו חתם על עסקה עם חברת רד בול ובמסגרתו רד בול תנהל את כל ענייני הכדורגל של המועדון. החל משנת 2020 הוצג לוגו ושם חדש למועדון שיקרא רד בול ברגנטינו (בפורטוגזית: Red Bull Bragantino).
אצטדיון

האצטדיון הביתי של רד בול ברגנטינו הוא אצטדיון נבי אבי חדיד, שנבנה בשנת 1949 עם קיבולת מקסימלית של 21,209 איש. האצטדיון, שבבעלות המועדון, נקרא על שם נבי אבי חדיד, נשיא המועדון לשעבר ואביו של הנשיא הנוכחי מרקו אנטוני אבי חדיד. האצטדיון נקרא בעבר אצטדיון מרסלו סטפאני, על שם מרסלו סטפאני, שחקן ונשיא המועדון לשעבר. כאצטדיון מרסלו סטפאני, האצטדיון היה ידוע גם בכינוי מרסלאו. שינוי השם בוצע ב-6 בינואר 2009 תוך ביקורת מצד אוכלוסיית העיר על המהלך.
תארים והישגים > מועדון אתלטיקו ברגנטינו

סרייה א':
סגנות (1): 1991
סרייה ב': 2
סרייה ג': 1
קמפאונטו פאוליסטה: 1
קמפאונטו פאוליסטה סרייה א2: 2
קמפאונטו פאוליסטה סרייה ב2: 1
תארים והישגים > רד בול ברגנטינו

אליפות פאוליסטה מפנים המדינה: 1
ראו גם

ר.ב. לייפציג
רד בול זלצבורג
ניו יורק רד בולס
הערות שוליים

↑  "Red Bull expands global football empire, takes over at Bragantino". SportBusiness SPONSORSHIP. 28 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bragantino anuncia acordo com o RB Brasil para gestão do time na Série B" (בפורטוגזית). Globo. 26 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bragantino divulga mudança de nome e novo escudo para 2020" (בפורטוגזית). Globo. 1 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bragantino empata com Criciúma e conquista a Série B do Brasileirão" (בפורטוגזית). CBF. 15 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
הסמל הקודם של המועדון בשם "מועדון אתלטיקו ברגנטינו".
ראן לולה ראן

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טום טיקוור (Tom Tykwer)
 הופק בידי:  סטפן ארנדט
 תסריט:  טום טיקוור
 עריכה:  מתילדה בונפוי
 שחקנים ראשיים:  פרנקה פוטנטה מוריץ בלייבטרוי
 מוזיקה:  טום טייקוור ג'וני קילמק ריינהולד הייל
 צילום:  פרנק גריב
 מדינה:  גרמניה 
 חברת הפקה:  X-Filme Creative Pool, רדיו מערב גרמניה, ארטה (ערוץ טלוויזיה) 
 חברה מפיצה:  פרוקינו פילמורליי
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1998
 משך הקרנה:  81 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פשע, מותחן, סרט ניסיוני 
 תקציב:  1,750,000‏$
 הכנסות:  14,533,173‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   runlolarun
 פרסים:  Bavarian Film Awards (Best Production)  Online Film Critics Society Award for Best Foreign Language Film  Southeastern Film Critics Association Award for Best Foreign Language Film  פרס חוג מבקרי הסרטים של קנזס לסרט הזר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ראן לולה ראן (מאנגלית: Run Lola Run: מילולית "רוצי, לולה, רוצי"; במקור הגרמני: Lola rennt: מילולית: "לולה רצה") הוא סרט קולנוע גרמני בבימויו של הבמאי הגרמני טום טיקוור ובכיכובה של פְרַנְקָה פּוֹטֶנְטֶה.
הסרט עושה שימוש בנרטיב יוצא דופן. הסרט מתאר את אותו סיפור שאורכו 20 דקות בשלוש דרכים שונות. בכל פעם משתנה פרט אחד ועל כן התוצאה של הסיפור שונה לחלוטין. העלילה של הסרט "ספירלית" במהותה במובן שכל אירוע משפיע במעגלים הולכים וגדלים על אירועים אחרים בסרט, החל מאירוע יחיד בתחילתו של כל סיפור. חדר המדרגות בסרט כמו גם מאפיינים אחרים בו מהווים מחווה לבמאי אלפרד היצ'קוק ולסרטו "ורטיגו" שטיקוור העריץ.
הסרט הושפע מסגנונו של הבמאי הפולני קשישטוף קישלובסקי בקווי הזמן המקבילים שלו (ובייחוד מ"חייה הכפולים של ורוניק" ו"שלושת הצבעים: אדום").
תקציר עלילה

חברהּ של לוֹלָה, מַאנִי, מעורב במבצע הברחה. עליו להביא סכום של 100,000 מארקים לבוס שלו - רוני. לולה אמורה להסיע את מאני אולם הקטנוע שלה נגנב, ומאני נאלץ לנסוע בתחבורה הציבורית - ושוכח בטעות את התיק עם הכסף ברכבת, שם מוצא אותו קבצן. מאני מתקשר ללולה ומסביר לה שהוא חייב להשיג את הכסף עד השעה 12:00 בצהריים לפגישתו עם רוני - שאם לא, רוני יהרוג אותו. לולה מתחייבת להשיג את הכסף עד השעה הייעודה - כאשר עומדות לרשותה 20 דקות לעשות זאת, שכן השעה כבר 11:40.
מרגע זה מוצג הסרט בשלושה קווי עלילה מקבילים, המתרחשים אחד אחרי השני ונמשכים 20 דקות כל אחד:
המציאות הראשונה - לולה רצה דרך רחובות ברלין במטרה להגיע אל סניף הבנק שמנהל אביה במטרה להשיג ממנו את הכסף. אביה מסרב, ומספר לה שהוא בוגד באשתו (אמה של לולה) עם סגנית מנהל הבנק. לולה ומאני שודדים חנות מכולת על מנת להשיג את הכסף, ולולה נהרגת מירי בשוגג של שוטר.
לאחר מותה של לולה מתחיל הסרט בשנית:
המציאות השנייה - לולה רצה ברחובות ברלין במטרה להגיע אל סניף הבנק שמנהל אביה במטרה להשיג ממנו את הכסף - אך בשל פרט קטן שמשתנה בדרכה אל הבנק, היא מוצאת עצמה שודדת את אביה ומביאה את הכסף מסניף הבנק למאני - אשר נדרס על ידי אמבולנס.
לאחר מותו של מאני מתחיל הסרט בשלישית:
המציאות השלישית - לולה רצה ברחובות ברלין במטרה להגיע אל סניף הבנק שמנהל אביה במטרה להשיג ממנו את הכסף - אך בשל פרט קטן אחר המשתנה בדרכה אל הבנק, היא רואה את אביה מתרחק מהבנק במכוניתו. היא רצה ברחובות העיר ומבקשת עזרה משמים; היא נכנסת לקזינו, ובעזרת 100 מארק שהיו בכיסה מנצחת מספר פעמים, עד אשר היא מרוויחה את הכסף. היא מגיעה למאני באמצעות האמבולנס (שנושא את השומר מהבנק של אביה לאחר שזה סבל מהתקף לב - אותו האמבולנס אשר דרס את מאני בסיפור השני). לולה מחליטה להישאר עם השומר - שמתברר שהוא אביה האמיתי... בינתיים, מאני, אשר בשני קווי העלילה הקודמים לווה כרטיס טלפון ציבורי מאישה עיוורת על מנת להתקשר ללולה ולא הודה לה על כך - מודה בקו עלילה זה לעיוורת. העיוורת מצביעה בידה קדימה, ומאני רואה שהיא מצביעה על הקבצן שלקח לו את הכסף. הוא תופס את הקבצן ומצליח להביא את הכסף בזמן לרוני. לבסוף נפגשים מאני ולולה, כאשר בידיה של לולה תיק עם 100,000 מארקים...
בהקרנת טרום בכורה חד פעמית בסינמטק בתל אביב, הוקרנה גרסה עם סוף אחר שנחתך ונגנז מההפצה הרשמית : אמנם מאני ולולה זכו בתיק עם 100,000 מארקים, אבל אז מגיעה סדרת פלאשים של תמונות סטילס שבה רואים את החבורה של הגברים השריריים מרביצים לשניהם וגונבים ממאני ולולה את כספם ואף הורגים את שניהם כך שסוף אחד לולה נהרגה, סוף שני מאני נהרג, וסוף שלישי שניהם מתו .
הגרסה כאמור נחתכה ולאחר מספר חודשים שוחררה גרסה ערוכה בהקרנת בכורה בה הושארה עם רעש של פלאש אחד ארוך מאוד בסוף, תמונה אחת קפואה, ועם סוף טוב .
במהלך כל הסרט רצה לולה בין אנשים, ומתנגשת בהם או חולפת על פניהם; בעקבות כל מפגש קצרצר שכזה מוצגת סדרת תצלומי סטילס אשר מראים את עתידו של כל אחד ואחד מהם. מסלולי חייהם של האנשים משתנים בשל המפגשים: במקרה אחד, התנגשות של לולה באישה מתחילה שרשרת אירועים שבסופה זוכה האישה בלוטו ומתעשרת; במקרה אחר, לולה חולפת על פניה אך אינה מתנגשת בה, והאישה אינה זוכה, נשארת ענייה וילדיה נלקחים ממנה בידי רשויות הרווחה.
למעשה, הסרט מקצין את אפקט הפרפר - שינוי קטן מסוגל לגרום השפעות הרות גורל.
אזכורים קולנועיים (הומאז'ים)

הסרט מאזכר את הסרט "ורטיגו" של אלפרד היצ'קוק במספר אופנים - הבולט בהם - ציור בקזינו של קים נובאק כפי שנראתה בעת ששיחקה בסרט "ורטיגו".
השפעות הסרט

הסרט הפך לפרודיה בפרק מהסדרה "משפחת סימפסון" שנקרא "טרילוגיה של שגיאה" (Trilogy of Error), שגם בו נעשה שימוש בווריאציות על גרעין עלילה אחד, אשר שינוי קטן בו משפיע על התוצאה.
פסקול

פסקול הסרט הוא פרי עבודתם של טום טיקוור, יחד עם ג'וני קלימק (Johnny Klimek) וריינהולד הייל (Reinhold Heil).
השיר "Wish - Komm zu mir" (גרמנית: "בואי אליי") נכתב על ידי פרנקה פוטנטה, ששרה אותו עם תומאס דֶה (Thomas D). השיר משנה אווירה לאורך הסרט: בפעם הראשונה מלווה המוזיקה באווירה של דריכות; בשנייה מעבירה המנגינה תחושת סכנה; ובפעם השלישית מתווספות לשיר מילים כגון "never say never".
ליהוק

פרנקה פוטנטה: לולה
מוריץ בלייבטרוי: מני
הרברט קנאופ: אבא
נינה פטרי: הגב' האנסן
ארמין רוהד: מר שוסטר
יואכים קרול: נורברט פון או
לודגר פיסטור: מר מאייר
סוזאן פון בורסודי: הגב' יאגר
סבסטיאן שיפר: מייק
יוליה לינדיג: דוריס
לארס רודולף: מר קראוס
אוטה לובוש: אמא
האנס פאטץ': מספר
ראו גם

דלתות מסתובבות
מה אם...
ריד אים אינקראיס (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 בירת המחוז:  ריד אים אינקרייס 
 שטח:  584.96 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  61,850 (2021)
 קואורדינטות:  48°14′28″N 13°26′06″E﻿ / ﻿48.241°N 13.435°E﻿ / 48.241; 13.435 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.bh-ried.gv.at/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהריד אים אינקראיס(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.ריד אים אינקראיסמיקום המחוז באוסטריה עילית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ריד אים אינקראיס הוא מחוז במערב אוסטריה עילית שבאוסטריה. שטחו משתרע על 585.01 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 58,203 תושבים נכון ל 2001. במחוז ישנה עיר אחת, ריד אים אינקראיס, שהיא העיר היחידה במחוז, ו-36 עיירות.
ערים ועיירות > ערים

ריד אים אינקראיס
ערים ועיירות > עיירות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אורולצמינסטר  אברשוואנג  לונסבורג  מטמאך  אוברנברג אם אין  רייכרסברג  סנקט מרטין אים אינקרייס  טייסקירכן אים אינקרייס  אנדריכספורט |  אייצינג  גיירסברג  גייברג  גורטן  הוהנצל  קירכדורף אם אין  קירכהיים אים אינקרייס  לאמברכטן  מרנבך |  מרשוואנג  מילהיים אם אין  נויהופן אים אינקרייס  אורט אים אינקרייס  פאטיגהם  פטרסקירכן  פראמט  שילדורן  זנפטנבאך |  סנקט גאורגן ביי אוברברג אם אין  סנקט מאריינקירכן אם האוסרוק  טומלטסהם  אוצנאייך  ואלדצל  ויילבאך  ויפנהם  טייסקירכן אים אינקרייס |
שביל ישראל לאופניים

סמליל השביל
תוואי השביל המתוכנן
שביל ישראל לאופניים הוא מיזם לאומי שמטרתו ליצור שביל רכיבה רציף לאופני הרים שיחצה את הארץ לאורכה ויחבר בין החרמון בקצה האחד לבין אילת בקצה השני.
תכנון

הליך התכנון של השביל החל ב-2006. את הקמת השביל מובילה רשות הטבע והגנים בסיוע משרד התיירות והחברה הממשלתית לתיירות, משרד החקלאות, המשרד להגנת הסביבה והקרן הקיימת לישראל.
סביב פעילות שביל ישראל לאופניים הולכת ומתגבשת קהילת מתנדבים שתורמים מזמנם ומרצם לסלילת מקטעיו.
אחד היעדים של השביל הוא עידוד תיירות אופניים מחוץ לארץ ומתוכה. לכן, נעשה תהליך התכנון תוך הקפדה על מעבר ב"מיטב שיש לארץ להציע".
השביל עובר בין אתרי מורשת רבים, בהם האתרים הקדושים לשלוש הדתות, נתיבי שיירות עתיקים ותופעות טבע ייחודיות. מקטעי השביל תוכננו כך שהרכיבה בכל אחד מהם תארך עד יום (6–8 שעות) ותסתיים במקום שבו ניתן למצוא שירותי לינה ומים.
ביצוע

נכון ליולי 2020, הוכשרו כ-400 ק"מ מתוך תוואי מתוכנן של 1,200 ק"מ והם מחברים את ערד אל מישור עמיעז ואת מדרשת שדה בוקר אל אילת.
ראו גם

אופנידן
שביל ישראל
שביל הגולן
שביל ירושלים
שביל הסנהדרין
רוכב ישראל
הוועדה לשבילי ישראל
ריד ריבל

ריד ג'יימס ריבל (באנגלית: Reid James Ribble; נולד ב-5 באפריל 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת ויסקונסין בשנים 2011–2017. ריבל הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה

ריבל הוא דור שלישי למשפחה של ילידי ויסקונסין. הוא עצמו נולד בעיר נינה (Neenah) שבמדינה. הוא למד בבית הספר התיכון אפלטון איסט. בתום לימודיו התיכוניים הוא למד באוניברסיטת קורנרסטון. ריבל הועסק ב"קבוצת ריבל", חברה למסחר בקורות גג אשר בסיסה בעיר קאקונה (Kaukauna). במרוצת השנים היה לנשיא החברה. הוא כיהן גם כנשיא התאחדות קבלני הגג הלאומית (NRCA) בין השנים 2005–2006. במהלך בחירות אמצע הכהונה ב-2010 התמודד ריבל אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של ויסקונסין. בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית בספטמבר גבר על שני מתמודדים אחרים, וב-2 בנובמבר ניצח את נציג המחוז המכהן סטיב קייגן.
כמי שהגיע ממדינה עם דגש כלכלי רב על חקלאות, חרת ריבל על דגלו התמקדות בסוגיות חקלאיות הנוגעות לוויסקונסין בבית הנבחרים. הוא תמך בצמצום הרגולציה הפדרלית של תעשיות החקלאות במדינות ארצות הברית, וקידם רפורמה במגבלות אחדות של הסוכנות להגנת הסביבה מתוך אמונה כי צעד זה יטיב עם הרפתנים והאיכרים בוויסקונסין. הוא היה חבר בוועדת החקלאות של בית הנבחרים, ובשנת 2011 קיבל דירוג בן 94% מפדרציית לשכת הכפר האמריקאית. הוא תמך בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
בבית הנבחרים היה ריבל שמרן. לראיה, היה חבר ב"שדולת החירות", המאגדת את האגף הימני והנצי של המפלגה הרפובליקנית. לאחר התפטרותו של ג'ון ביינר מתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ומהקונגרס, נטש ריבל את השדולה לאחר חילוקי דעות בדבר האסטרטגייה של הקבוצה. ריבל, שמתח ביקורת על מועמד הרפובליקנים לנשיאות ארצות הברית דונלד טראמפ במהלך בחירות 2016 לנשיאות, תכנן להצביע לגארי ג'ונסון, מועמד המפלגה הליברטריאנית. בסופו של דבר הצביע למועמד העצמאי אוון מקמלין.
בינואר 2016, לקראת הבחירות שהתקיימו בנובמבר אותה שנה, הודיע ריבל על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
הערות שוליים

↑  ניקיטה ולדימירוב, House Republican 'leaning' toward vote for Gary Johnson, באתר The Hill‏, 12 באוגוסט 2016 (באנגלית)
↑  דאג שניידר, Ex-Rep. Reid Ribble says he's a conservative but 'rarely identifies' as Republican anymore, באתר greenbaypressgazette.com‏, 26 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  מייק זאפלר, GOP Rep. Reid Ribble retiring, באתר פוליטיקו, 30 בינואר 2016 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: R000587
רות שין

| --- | --- |

 לידה:  1950  (בת 74 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (1989) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רות שין (באנגלית: Ruth Sheen; נולדה ב-1950) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה

שין נולדה בלונדון. היא למדה בבית הספר למשחק "East 15 Acting School". משנת 1988 היא מופיעה בקביעות בסרטי קולנוע בריטים ובטלוויזיה הבריטית. בטלוויזיה שיחקה בתפקיד מורין טרייסי בסדרה "דוק מרטין" ב-2002, היה לה תפקיד קבוע, נני סימונס, בסדרה "Berkeley Square" מ-1998, ובסדרה "ברמוול" הופיעה בתפקיד האחות את'ל קאר. בין השנים 1989 ל-2004 גילמה ארבע דמויות שונות בסדרת המשטרה "The Bill".
שין השתתפה בשישה מסרטיו של מייק לי. ב-2014 שיחקה בסרט "מר טרנר", ב-1988 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי, שירילי, בסרט "ציפיות גדולות". ב-1996 הופיעה בתפקיד אישה צוחקת בסרט "סודות ושקרים" (אחת הדמויות שמוריס צילם). ב-2002 גילמה את מורין בסרט "הכל או כלום". ב-2004 הופיעה בתפקיד לילי בסרט "וירה דרייק", וב-2010 שיחקה בתפקיד ג'רי בסרט "עוד שנה". על תפקידה בסרט "ציפיות גדולות" זכתה שין בפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1989.
ב-2007 שיחקה שין בתפקיד לין לצדו של בן וישו שהופיע בתפקיד סטיבן במחזה "Leaves of Glass" מאת פיליפ רידלי (אנ') בתיאטרון סוהו שבלונדון. עוד ב-2007 הופיעה בתפקיד גברת ג'ונס במיני-סדרה טלוויזיונית "פאני היל" המבוססת על הרומן הארוטי מאת ג'ון קלילנד (אנ'). ב-2009 שיחקה בתפקיד אימו של ג'יימי (בגילומו של ג'ים סטרג'ס) בסרט "חסר לב" של פיליפ רידלי. ב-2013 שיחקה במותחן "Welcome to the Punch", ושיחקה בתפקיד אליזבת ב-"The Trial of Elizabeth Gadge" פרק בסדרה "בתוך מספר 9". ב-2015 הופיעה בתפקיד ליזי וילטון בסדרת הדרמה "בלתי נשכח" של רשת ITV.
הערות שוליים

↑  "Ruth Sheen". BFI. אורכב מ-המקור ב-2012-07-22. נבדק ב-2016-05-10.
↑  "Alumni". East 15 Acting School. אורכב מ-המקור ב-2015-06-29. נבדק ב-3 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "In many ways it could be argued that Essex actress Ruth Sheen owes her career to Mike Leigh. – Essex Chronicle". Essex Chronicle. אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2016-05-10.
↑  Lyn Gardner. "Theatre review: Leaves of Glass / Soho, London". the Guardian.
↑  "Fanny Hill Memoirs of a Woman of Pleasure". BFI. אורכב מ-המקור ב-2012-09-09. נבדק ב-2016-05-10.
↑  Philip French. "Heartless". the Guardian.
↑  Guy Lodge, Film Review: ‘Welcome to the Punch’, MARCH 15, 2013
↑  Inside No 9, The Trial of Elizabeth Gadge, TV review: Quintessentially barmy British comedy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318382705171  BIBSYS: 11023269  BNE: XX5241576  BnF: cb14226748v (data)  GND: 143975552  ISNI: 0000 0001 1889 0185  LCCN: no99057641  NLK: KAC2020M6801  SUDOC: 15256697X  VIAF: 169956600   WorldCat (עם VIAF): 169956600
שיכול עיצורים

ערך זה עוסק בתופעה לשונית. אם התכוונתם למשחק מילים, ראו .
בפונולוגיה, שׂיכּוּל עיצורים הוא תופעה לשונית שבה שני עיצורים סמוכים מתחלפים במקומותיהם. שיכול עיצורים הוא מקרה פרטי של תופעה פונולוגית רחבה יותר המכונה  מֵטָאתֵזיס (אנ'), חילוף של שני הגאים סמוכים זה בזה.
עברית

בעברית חל שיכול עיצורים בעיקר בבניין התפעל, כאשר פ' הפועל (העיצור הראשון של השורש) היא אחד מן העיצורים השורקים - צ (כולל צ'), ס, ש, ז (כולל ז') או ג'. במקרה זה מתחלפת פ' הפועל עם העיצור הסמוך לפניו, כלומר עם העיצור ת של תחילית הבניין. לאחר שיכול העיצורים עשויה להתרחש הידמות קולית, כך שה-ת' הופכת ל-ד, או הידמות נחצית, כך שה-ת' הופכת ל-ט. למשל, בהצבת השורש שכ"ר בבניין התפעל בזמן עבר, צריכה לכאורה להתקבל הצורה: *הִתְשַׁכֵּר, אולם מתרחש שיכול עיצורים ונוצרת הצורה הִשְׁתַּכֵּר. במקום הצורה *הִתְזַמֵּן מתקבלת הצורה הִזְדַּמֵּן, שכן שיכול העיצורים במקרה זה מלווה בהידמות קולית. הצורה *הִתְצַעֵר הופכת ל-הִצְטַעֵר - שיכול העיצורים מלווה בהידמות נחצית.
שיכול עיצורים במערכת הפועל מוגבל רק לבניין הִתְפַּעֵל. כך למשל מהשורש ת-ס-ס בבניין קל (פָּעַל) נגזר הפועל לִתְסֹס ובבניין הִפְעִיל - הִתְסִיס. מצב פונולוגי כמעט זהה בבניין הִתְפַּעֵל דווקא גורם לשיכול עיצורים: *הִתְסַפֵּר >> הִסְתַּפֵּר.
במערכת השם חל לפעמים שיכול עיצורים גם בתנאים מורפולוגיים לא-קבועים, וגם כאשר חוצצת תנועה בין העיצורים. בעברית מקראית, למשל, חל לעיתים קרובות שיכול של עיצורים סונורנטיים: שִׂמְלָה-שַׂלְמָה. יש גם תיעוד לשיכול עיצורים כשרק אחד מהעיצורים הוא סונורנטי: בֶּהָלָה-בַּלָּהָה, ולפעמים אף בין שני עיצורים שאינם סונורנטיים, למשל: כֶּבֶשׂ-כֶּשֶׂב.
שבתי טיאר

הרב שַׁבְּתַּי טַיָּאר (יש המאייתים: שבתאי) היה דיין בקהילת טריפולי שבלוב, מקובל ומשורר.
קורות חיים

טיאר נולד לדיין רבי דוד טיאר מתוניס. בנו היה רבי יצחק טיאר מאלג'יר. חי במפנה המאות ה-17 וה-18, והיה עד לפורים אשריף.
היה רבו של החכם והמשורר הטריפולטאי רבי אברהם כלפון.
שיריו

מפורסמים ממנו שני שירים: מי כמוך אשריף, ו"תלאות הזמן".
שיריו > מי כמוך אשריף

השיר "מי כמוך אשריף", בנוי במתכונת השיר "מי כמוך ואין כמוך" של רבי יהודה הלוי. השיר הוא בן 45 בתים, הנפתחים באקרוסטיכון אלפביתי ולאחריהם מופיעה באקרוסטיכון חתימת המחבר אני שבתי בירבי דוד טייאר חזק. כל בית מכיל ארבע צלעות, שלשת הראשונות מתחרזות ביניהן והצלע הרביעי הוא פסוק מן התנ"ך המסתיימת במילה "שם".
בשיר מסופר באריכות על הנסים שקרו לעדה הטריפולטאית בפורים אשריף. את השיר נהגו יהודי לוב לשיר בשבת שלפני כ"ג בטבת, נהגו להקדים לפני אמירת השיר הקדמה שחיבר רבי יעקב רקח ולאחריו אמרו נוסח השכבה למחבר הפיוט - רבי שבתי - ולרבי יעקב רקח.
שיריו > תלאות הזמן

השיר המתחיל "תלאות הזמן הרבו פצעי", הוא שיר בעל אופי מוסרי, המתאר בצורה מליצית את אפסיות האדם ועל הדין והחשבון שימסור בשמים לאחר מותו.
בשיר זה כתב כתב חידה בו רמז את שמו:
ואם תשאל ידידי על שמי, הן / תבינהו בשכלך על נקלה.

בראש מזלג ותחת העלייה / נעוץ סופה באמצעה ודי לה.

חניכתו לשון הגרי מעופף / לטוש שכלך ותבין המגלה.
פתרון החידה הוא, שבראש השם יש את האות ש' הדומה למזלג. ואחריה באה המילה בית הנמצאת תחת העלייה,
על ידי שכותבים את האות האחרונה שבבית לפני האות י' שבאמצעיתה. ושם החניכה הוא "טיאר", שמשמעותה "מעופף" בערבית (=לשון הגרי).
הערות שוליים

↑  כפי שתואר בנוסח ההשכבה שנהגו יהודי לוב לומר בליל יום הכיפורים: "החכם השלם הדיין המצוין המקובל האלוהי רבי שבתאי טיאר". ראה: סידור ליום כיפור: זכור לרפאל - מנהג יהודי לוב, בת-ים תשס"ט, עמ' 118.
↑  נדפס בקונטרס "נעימות אבות", בתוך: אליהו ביטון, נחלת אבות: מנהג יהודי לוב, ביריה תשס"ז, עמ' שח-שי.
↑  נדפס בספר שאו זמרה (החדש), בהוצאת ועד קהלות לוב בישראל, חמ"ד, תשל"ב, עמ' 192.
↑  נדפס בספר "מליצי יושר", סימן י.
↑  השווה: תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף נ"ג, עמוד א': ”בית ועליה על גביו”.
↑  הרב יוסף טנוג'י, תולדות חכמי תונס, בני ברק ה'תשמ"ח, עמ' קיז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496004905171  VIAF: 298642231   WorldCat (עם VIAF): 298642231 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רות שפירא-סמילן

| --- | --- |

רות שפירא-סמילן בתמונה משנות הארבעים של המאה העשרים
 לידה:  17 ביולי 1922 צפָת, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  15 בנובמבר 1965 (בגיל 43) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  קול ישראל 
 בן או בת זוג:  שמעיה סמילן 
 מספר צאצאים:  2 
 
רות (רותי) שפירא-סְמילן (17 ביולי 1922 – 15 בנובמבר 1965) הייתה אשת רדיו ישראלית, עורכת, מגישה, קריינית ומנהלת, חברת סגל "קול ירושלים" ו"קול ישראל".