stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיוולוץ'
הערות שוליים

↑  שיוולוץ', באתר volcano
1 2  IVS FEB RAS Geoportal. Volcanoes of Kurile-Kamchatka Island Arc. Sheveluch. Volcano description, geoportal.kscnet.ru
↑  PEAKLIST.ORG - Kamchatka and Russian Pacific Ultras, peaklist.org
1 2  Joe Sutton, Alaska flights canceled over ash from Russian volcano, CNN, ‏2015-03-01 (באנגלית)
1 2  Kamchatka volcano Shiveluch emitted a 7-km column of ash :: Russia-InfoCentre, www.russia-ic.com
↑  NASA Content Administrator, Shiveluch Volcano, NASA, ‏2015-11-03
↑  Shiveluch volcano. Holocene Kamchatka volcanoes. Institute of Volcanology and Seismology., www.kscnet.ru
↑  Holocene Eruptive History of Shiveluch Volcano, Kamchatka Peninsula, Russia, web.archive.org, ‏2012-09-14
↑  Владимир Зайвый, Вулкан Шивелуч на Камчатке подготовился к мощному извержению, Известия, ‏2022-11-20 (ברוסית)
↑  Reuters (2023-04-11). "Volcano erupts in Russian far east, followed by an earthquake". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2023-04-19.
↑  "'Ash Angels' made in Russian village after eruption". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-04-19.
↑  Global Volcanism Program | Report on Sheveluch (Russia) — 5 April-11 April 2023, volcano.si.edu (באנגלית)
↑  Two volcanoes have erupted three days apart in Russia, Earth.com (באנגלית)
↑  Землетрясение на Камчатке могло запустить извержения Безымянного и Шивелуча, Российская газета, ‏2023-04-11
↑  На Камчатке произошло извержение вулкана Шивелуч, Ведомости (ברוסית)
↑  Росавиация предписала перевозчикам корректировать маршруты из-за извержения вулкана на Камчатке, Коммерсантъ, ‏2023-04-11 (ברוסית)
שנדור בירו

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
שנדור בירו (בהונגרית: Bíró Sándor; ‏19 באוגוסט 1911 – 7 באוקטובר 1988) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם.
ביוגרפיה

בירו נולד ב-19 באוגוסט 1911 בהונגריה והחל את דרכו ככדורגלן בקרולטי TVE מהמחוז השלישי בבודפשט. בסוף שנות ה-20 של המאה העשרים ותחילת שנות ה-30 הקבוצה נשארה במחצית הטבלה והוא זכה עימה בגביע ההונגרי של 1931 לאחר שהביסו את פרנצווארוש 1–4 בגמר. נקודות החוזק של בירו כללו את המהירות והמיומנות הטכנית שלו שהפכו אותו לאחד המגנים ההונגרים הטובים בדורו.
ב-1933 עבר למ.ט.ק הונגריה שם שיחק לצד גיולה מאנדי המנוסה. הוא זכה עימה פעמיים בליגה ההונגרית ב-1936 ו-1937 ונבחר לשחקן השנה בהונגריה ב-1940, שנה שגם הייתה לאחרונה שלו במועדון זה. משם עבר ל-BKV אלור ואויפשט לפני שחזר שנית למ.ט.ק הונגריה לאחר תום מלחמת העולם השנייה. בניגוד לפעם הראשונה בירו וקבוצתו לא הצליחו לשחזר את אותה הצלחה ובעונתו האחרונה בקריירה חזר לקרולטי TVE וערך בסך 450 משחקי ליגה עד 1949.
במדים הלאומיים ערך בירו את הופעת הבכורה בנבחרת ההונגרית בניצחון 1–2 על גרמניה באוקטובר 1932. הוא ולאגוס קוראניי הפכו במהרה לצמד המגנים הבכירים בנבחרת, עד שהקריירה של קוראניי נקטעה עקב שבר ברגל. מאז בירו שיחק עם שותפים אחרים עד שזה חזר לשחק ב-1937. במונדיאל 1938 הגיע לגמר איתה בו הפסידו 4–2 לאיטליה. גם לאחר המלחמה חזר בירו לשחק עוד חמישה משחקים עד לפרישתו ממנה ב-1946 לאחר 54 משחקים בה.
תארים

הגביע ההונגרי: 1931
אליפות הונגריה (2): 1936, 1937
סגנית גביע העולם: 1938
הערות שוליים

↑  בהונגרית מופיע שם המשפחה לפני השם הפרטי
| נבחרת הונגריה – מונדיאל 1938 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 באלוך •  2 מיהאי בירו •  3 שנדור בירו •  4 צ'ה •  5 דודס •  6 הדה •  7 קוהוט •  8 קוראניי •  9 לזאר •  10 פלינקאס •   11 פולגאר •  12 בלה שארושי • 13 ג'רג' שארושי •  14 שאש • 15 סאבו • 16 סלאי • 17 סוץ' • 18 ז'נגלר • 19 טיטקוש • 20 טולדי • 21 טוראי • 22 וינצה • מאמן: שאפר |  1 באלוך •  2 מיהאי בירו •  3 שנדור בירו •  4 צ'ה •  5 דודס •  6 הדה •  7 קוהוט •  8 קוראניי •  9 לזאר •  10 פלינקאס •   11 פולגאר •  12 בלה שארושי • 13 ג'רג' שארושי •  14 שאש • 15 סאבו • 16 סלאי • 17 סוץ' • 18 ז'נגלר • 19 טיטקוש • 20 טולדי • 21 טוראי • 22 וינצה • מאמן: שאפר | הונגריה |
שלמה בן-צבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1964 (בן 60 בערך) אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Michael Goldblum 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  בעלים
 מעסיק:  מעריב, מקור ראשון
 
שלמה בן-צבי (נולד בשנת 1964 בשם מייקל גולדבלום (Michael Goldblum)) הוא איש עסקים ישראלי, לשעבר הבעלים והעורך הראשי של מעריב ושל מקור ראשון.
ביוגרפיה

יליד אנגליה. עלה לישראל בשנות ה-70 ולמד בישיבת מרכז הרב. מוסמך לרבנות ובעל תואר ראשון בפילוסופיה ובמתמטיקה. נשוי לשרה ג'ו, בתו של קונרד מוריס, מעשירי יהודי בריטניה. מתגורר באפרת שבגוש עציון. לפני שהחל לרכוש ערוצי תקשורת, פעל בתחומי הנדל"ן וההיי-טק.
בן-צבי החל את פעילותו בתחום התקשורת בישראל כשהקים עם רון לאודר את ערוץ התכלת, בכוונה ליצור ערוץ טלוויזיה של תוכני יהדות. הערוץ פעל במשך כשלוש שנים, שבמהלכן הועסקו בו עובדים רבים והקונספט שלו שונה מספר פעמים. בסופו של דבר הערוץ הפסיק לייצר הפקות מקור ועבר למתכונת מצומצמת. הוא נסגר סופית לאחר שקבוצתו של בן-צבי זכתה במכרז להקמת ערוץ טלוויזיה מסחרי ייעודי למורשת ישראל.
במאי 2003 רכש יחד עם לאודר את עיתון "הצופה". בנובמבר באותה שנה רכש 20% ממניות ערוץ 10, שאותן מכר לאחר כשנה, כשנמנע ממנו להשפיע על התוכן והניהול העסקי של הערוץ.
היה מבעלי ערוץ 10 בין דצמבר 2003 לפברואר 2005.
ב-2004 רכש את העיתונים "מקור ראשון" ו"נקודה". כחצי שנה אחרי רכישת 'מקור ראשון' החל במהלך של שינוי בעיתון, הוספת חלקים ומדורים ומינוי עורכים חדשים. הוא פיטר את אמנון שומרון, שיבץ במקומו את אמנון לורד כעורך ראשי בפועל, ומינה את אורי אליצור, אז עורך "נקודה", לעורך משנה. במקומו ב"נקודה" העמיד את מוטי קרפל.
בספטמבר 2005 זכה במכרז להפעלת ערוץ המורשת אולם הערוץ לא עלה לאוויר. לאור העיכובים בהפעלת הערוץ שללה המועצה לשידורי כבלים ולווין את רישיון הערוץ באוגוסט 2007.
בשנים 2006–2007 הוציאה לאור קבוצת "הירש מדיה" שבבעלותו, חינמון יומי בשם "ישראלי" שהופץ ברכבת ישראל, בתחנות אגד ובמקומות הומי אדם. שלדון אדלסון היה שותפו של בן-צבי במיזם זה, אך השותפות התפרקה עקב סכסוך שפרץ בין השניים, ואדלסון הקים את ישראל היום. בעקבות תחרות זו נסגר "ישראלי" בינואר 2008.
בנובמבר 2006 הגיש שלדון אדלסון תביעה על סך 10.7 מיליון ₪ נגד בן-צבי בטענת גזל. במאי 2007 אישר בית המשפט להעמיד את סכום התביעה על 42 מיליון ש"ח ולמחרת הגיש בן-צבי תביעה שכנגד בסכום 12 מיליון ש"ח. בדצמבר 2012 בוטלו התביעות ההדדיות והצדדים הגיעו לפשרה.
באפריל 2007 התמנה לעורך אחראי של מקור ראשון.
במחצית השנייה של 2008 הוציא לאור את המגזין ביזנסוויק ישראל שנסגר לאחר כ-30 גליונות.
במרץ 2009 התמנה לעורך ראשי של מקור ראשון, תפקיד אותו מילא עד אפריל 2014.
בן-צבי מזוהה עם קבוצת "מנהיגות יהודית" של משה פייגלין. במסגרת זו הוא היה חבר במרכז הליכוד, אך עזב אותו כשרכש את ערוץ 10, בנימוק שצריכה להיות הפרדה בין המדיה לפוליטיקה.
לאחר סגירתו של כתב העת "נקודה", באפריל 2010 החל להוציא לאור את המגזין סגולה, "מגזין ישראלי להיסטוריה". אשתו, שרה ג'ו, היא העורכת הראשית של המהדורה האנגלית.
בספטמבר 2012 הגיע בן-צבי להבנות עם חברת "מעריב הוצאת מודיעין" על רכישת העיתון מעריב, אתר האינטרנט ונכסים נוספים על ידו, תמורת כ-70 מיליון ש"ח. ב-23 באוקטובר אישר בית המשפט רשמית את הרכישה.
במרץ 2013 התמנה לעורך מעריב, תפקיד אותו מילא עד אפריל 2014.
במרץ 2014 הגיש בקשה להקפאת הליכים כנגד מעריב, מקור ראשון והערבויות שנתן לחברות. בית המשפט נענה לבקשה ואישר את מכירת עיתון מעריב לאלי עזור ואת עיתון מקור ראשון לשלדון אדלסון.
בינואר 2019 הודיע בן צבי על מועמדותו למקום ברשימת הבית היהודי בבחירות לכנסת העשרים ואחת, אך הוא לא נבחר להתמודד מטעם המפלגה.
ב-31 באוגוסט 2023 הכריז על התמודדותו לראשות המועצה המקומית אפרת במהלך הבחירות המקומיות בישראל.
שליטה בחברות ישראליות

בן-צבי משמש כדירקטור ב-18 חברות פרטיות
| שם החברה | מספר חברה | כתובת החברה | מטרת החברה |
| --- | --- | --- | --- |
| אחזקות באמות בע"מ | 512731936 | דניאל פריש 3 תל אביב | ניהול נכסים |
| אל"ף מורשת תקשורת בע"מ | 513700286 | דרך בגין 116 תל אביב | ערוצי תקשורת |
| אס.ג'יי.בי. שירותי תקשורת וניהול בע"מ | 513401745 | יהונתן החשמונאי 18 אפרתה | תקשורת וניהול |
| ב.צ.פ. 10 אחזקות בע"מ | 513482059 | הורקניה 14 ירושלים | בית ספר לתקשורת |
| ביזניס השבועון הישראלי בע"מ | 514139120 | לינקולן 20 תל אביב | שירותי תרגום |
| דפוס הירש בע"מ | 511956351 | הסדנא 4 ירושלים | ניהול יזום פיתוח ותכנון של פרויקטים בנדל"ן |
| החברה לקידום מדיה יהודית (קדמ"י) בע"מ | 513982363 | המלך ג'ורג' 18 ירושלים | קידום מדיה יהודית |
| הירש טי.וי. בע"מ | 513384032 | דרך בגין 116 תל אביב | ערוצי טלוויזיה |
| הירש ש. ב. 1995 השקעות בע"מ | 512119793 | הסדנא 4 ירושלים | פרויקטים בנדל"ן |
| ישראלי ניוז בע"מ | 513687574 | מנחם בגין 116 תל אביב | הוצאת עיתונים |
| מטרו ניוז ישראלי בע"מ | 513978742 | דרך בגין 116 תל אביב | הוצאת עיתון |
| מקור ראשון המאוחד (הצופה) בע"מ | 513936971 | הגן הטכנולוגי 1 ירושלים | הוצאה לאור של עיתונים |
| מתניה נדל"ן בע"מ | 512855370 | יד חרוצים 15 ירושלים | החכרה והשכרה של נכסי דלא ניידי |
| קבוצת הירש מדיה בע"מ | 513415778 | קירית התקשורת נווה אילן מבשרת ציון | שירותי תקשורת |
| שבוע ישראלי בע"מ | 512857111 | רבניצקי 6 פתח תקווה | הדפסה והוצאה לאור של עיתונים |
| תכלת מורשה הערוץ היהודי בע"מ | 513182295 | הבריכה 9 ירושלים | ערוץ התכלת |
| תמר טכנולוגיות מתקדמות ש.ה. בע"מ | 512956566 | הורקניה 14 ירושלים | פיתוח תוכנה |
| תשדורות ישראל 2001 בע"מ | 513169425 | יהונתן החשמונאי 14 אפרתה | ערוצי תקשורת |
כנגד שתיים מהחברות אשר בשליטת שלמה בן-צבי, מקור ראשון המאוחד וביזנס השבועון הישראלי, הוגשו תביעות חוב בסך 75 מיליון ש"ח עקב פעילות עסקית בתקופת השליטה בעיתון מעריב ובעיתון מקור ראשון.
לאחר תקופת מעריב

ביוני 2014 נפטר חמיו של בן צבי ובעקבות כך לא התאפשרה יותר העברת כספים למערכות העיתונים שבשליטת המשפחה. במהלך המחצית השנייה של 2014 העביר בן צבי את השליטה במעריב לידי אלי עזור ואת אתר nrg לידי שלדון אדלסון. בידי משפחתו של בן צבי נותרה השליטה ב-11 השבועונים והירחונים אשר במקור היו שייכים לקבוצת מעריב: את, מעריב לנוער, להיות הורים, מעריב לילדים, הזמן הירוק, National Geographic, אותיות לילדים, נשים, National Geographic Kids, עיצוב ודיור, סגולה ו-Big Time. כתבי העת יוצאים לאור על ידי חברת "תכלת תקשורת" בניהולו של עקיבא גולדבלום, אחיו של בן-צבי, ובשליטתה של שרה ג'ו, אשתו. לאחר העברת השליטה בעיתונים העתיקו בן-צבי ומשפחתו את מקום מגוריהם לבוסטון, שם למד ב-Kennedy School באוניברסיטת הרווארד. באוגוסט 2015 שב לארץ עם משפחתו וחזר לפעילות ב'תכלת תקשורת'.
הערות שוליים

↑  שלמה בן-צבי באתר HighBeam Research
↑  לירן מוסלי ליזה שיפרין, ‏"זה ייקרא מעריב, אבל התכנים יהיו של מקור ראשון", באתר ‏מאקו‏, 9 בספטמבר 2012
↑  "ערוץ היהדות "תכלת" יעלה במוצאי שבת - וואלה! חדשות". וואלה! חדשות. אורכב מ-המקור ב-2018-04-18. נבדק ב-2018-04-17.
↑  שלדון אדלסון תובע את שותפו ל"ישראלי": "שלמה בן צבי מעל בכספי העיתון" באתר המרקר
↑  זוהר ישראל ונחמה דואק, שלמה בן-צבי התפטר מחברותו בליכוד, באתר ynet, 24 בנובמבר 2003
↑  הודעת "מעריב החזקות בע"מ" לבורסה לניירות ערך, 7 בספטמבר 2012; נחתמה עסקת מעריב: בן צבי ישלם תשלום ראשון של 45 מיליון שקלים, 20 בספטמבר 2012.
↑  בקשה דחופה למתן צו הקפאת הליכים באתר העין השביעית
↑  שלמה בן צבי יתמודד לראשות מועצת אפרת, באתר ערוץ 7, 3 בספטמבר 2023
↑  אורן פרסיקו, בין הנושים: חברה בבעלות בן-צבי, באתר העין השביעית, 7 באוקטובר 2014
↑  דוד אברהם‏, מורשת בן צבי חיה ובועטת, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2014
שאנגחאי SH760

| --- | --- |

Shanghai SH760
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Shanghai SH7221
 יצרן:  סאיק מוטור
 שנות ייצור:  1958–1991
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מודל אחריו:  Shanghai-Volkswagen Santana (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,780 מ"מ
 רוחב:  1,175 מ"מ
 גובה:  1,585 מ"מ
 משקל:  1,440 ק"ג (מטען מקסימלי 325 ק"ג)
 בסיס גלגלים:  2,880 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 2 שסתומים לצילינדר, 2,232 סמ"ק המפיק 91 כ"ס ב-4,800 סל"ד, יחס דחיסה 7.7:1 (מנוע מרצדס בנץ מסוג "Jinfeng 685 I6", מנוע קירור מים)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  130 קמ"ש (דגם "שאנגחאי SH760A" שנת 1962)
 קשר:  "Mercedes-Benz W116" (אנ') מסדרת "S-class"
שאנגחאי SH760 (באנגלית: Shanghai SH760) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית כלי רכב הסינית סאיק מוטור אשר יוצרה בין השנים 1958–1971.
דגמי "שאנגחאי SH760" התבססו על טכנולוגיית מרצדס בנץ של מודלים משנות החמישים, ומשנת 1966 דגם ה"שאנגחאי SH760" התבסס על דגם "Mercedes-Benz W116" (אנ') מסדרת "S-class".
תצורות "שאנגחאי SH760"

4 דלתות - סדאן
4 דלתות - קבריולה (יוצרו 2 יחידות)
דגמי "שאנגחאי SH760"

"שאנגחאי SH760"
"שאנגחאי SH760A" (יוצר משנת 1968)
"שאנגחאי SH760B" (יוצר משנת 1974)
"שאנגחאי SH760"

הדגם היה קרוי גם "Shanghai SH7221"
4 דלתות
5 נוסעים
מאייד: מסוג "carburator 1 x "Shangfu
תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 22.6 שניות (דגם "שאנגחאי SH760A" שנת 1962)
תמונות

"שאנגחאי SH760"
"שאנגחאי SH760"
"שאנגחאי SH760"
"שאנגחאי SH760", שנת 1964
"שאנגחאי SH760" - קבריולט
"שאנגחאי SH760", שנת 1986
"שאנגחאי SH760", שנת 1986
"שאנגחאי SH760", שנת 1986
"שאנגחאי SH760", שנת 1986
"שאנגחאי SH760", שנת 1986
לקריאה נוספת

"שאנגחאי SH760" - תמונות
הערות שוליים

↑  "שאנגחאי SH760" - מפרט automobile-catalog.com/model/shanghai
↑  "שאנגחאי SH760" louwmanmuseum.nl/en/Ontdekken/Ontdek-de-collectie/shanghai-sh760
↑  "שאנגחאי SH760" carnewschina.com/2012/08/22/sanhe-classic-car-museum-shanghai-sh760a
↑  "שאנגחאי SH760" 360carmuseum.com/en/museum/26/exhibit
↑  דגם "Shanghai SH7221" - מידות ומפרט auta5p.eu/lang/en/katalog/auto.php
שומר אמונים (ספר חסידי)

ערך זה עוסק בספר חסידי. אם התכוונתם לחבורה בשם זה או לחסידות בשם זה, ראו .
ספר שומר אמונים מהדורה ראשונה
הרב אהרן ראטה בעל "שומר אמונים"
שומר אמונים הוא ספר חסידות שכתב הרב אהרן ראטה, מייסד חבורת שומר אמונים. הספר נדפס לראשונה בירושלים תש"ב-1942.
הספר עוסק בענייני ביטחון ואמונה, בהשגחה פרטית ובעניית אמן. בנושא זה הוא מביא את מאמר חז"ל: ”פתחו שערים ויבא גוי צדיק שומר אמונים - אל תיקרי שומר אמונים אלא שאומרים אמן” (סנהדרין קי, ב), ומכאן שמו של הספר. לספר נלווה קונטרס אהבת הבורא ושירי דביקות ושמחה.
חתנו של הרב ראטה, הרב אברהם יצחק קאהן, כתב פירוש על הספר בשם "הוספות וביאורים", ובו נאמר על המחבר: ”והנה עוד אז באמצע המלחמה שהתחילו הניסיונות להתגבר, כשבאו השמועות מה שעושה הצורר ישראל בפולין בשנת תש"ב (1941-1942)... נתעורר אז לעשות זה החיבור לחזק את בני ישראל באמונה, ולהאמין שהכל בהשגחה פרטית, ולבטוח בה' שאל יעזבנו ואל יטשנו”.[דרוש מקור: מדויק]).
בספרות המחקר

חוקר הקבלה גרשם שלום הזכיר את רבי אהרן ראטה כדוגמה נדירה לצמיחת עדה חסידית חיה סביב צדיק, שלא כהמשך של שושלת. עוד הוא כותב ש"אותם הכרכים של הספר "שומר אמונים" של רבי אהר'לה רוט הם מהתעודות המופלאות ביותר ליהודי בן זמננו, גם אם הוא רחוק ככל האפשר מעצם המסגרת המסורתית שבתוכה אפשרית הייתה תופעה כזאת".
בטופס "שומר אמונים" משנת תש"ב 1942, שהיה ברשות שלום, נמצא בכתב ידו: "הספר הזה יקר המציאות ביותר ולא רצו להדפיסו שנית בגלל מחלוקת במשפחתו. וטופס זה שהוא שלם בא לידי אחר חיפוש רב בשנת תשי"ח ולא נרשם כלל בקרית ספר".
לקריאה נוספת

יוסף וייס, "תרבותה של אמונה (אחרי מיטתו של האדמו"ר ר' אהרן ראטה ז"ל)", הארץ, מיום 9.5.47.
הערות שוליים

↑  גרשם שלום, דברים בגו, א, תל אביב: הוצאת עם עובד, תש"ן-1990, עמ' 76.
↑  קטלוג ספריית שלום, מס' R3753
| חבורת שומרי אמונים ושושלתה |
| --- | --- | --- |
| רבני ואדמו"רי השושלת | אהרן ראטה • אברהם חיים ראטה • אברהם יצחק קאהן • דוד קאהן • שמואל יעקב קאהן • ישראל חיים קאהן • יוסף יואל קאהן • משה קאהן |  |
| שושלת חסידויות | חבורת שומר אמונים • חסידות שומרי אמונים • חסידות נחלת אהרן • חסידות מבקשי אמונה • חסידות תולדות אברהם יצחק • חסידות תולדות אהרן |  |
| ספרי חסידות | שומר אמונים • נועם הלבבות • שולחן הטהור • טהרת הקודש • מבקש אמונה • מצותיך שעשועי • דברי אמונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587954205171
שפל רוח

שפל רוח הוא פיוט מסוג "רשות לנשמת", שחיבר רבי שלמה אבן גבירול כהקדמה לתפילת נשמת כל חי. הפיוט מבטא את ענוות המשורר בעמדו מול בוראו, ואת השבח וההלל לבוראו. הוא נאמר בנוסח הספרדים בתפילת שחרית של ראש השנה, ויש מיהודי תימן שנהגו לפייט אותו גם בחתונות.
המשורר מתאר את עצמו כשפל רוח וברך בעומדו מול הבורא, תחושת השפלות שבאה מתוך המחשבה על יחסו לבורא ("לפניך אני נחשב בעיני כתולעת קטנה באדמה") מעוררת בו מחד יראה ופחד, ומאידך תשוקה לקרבה ("אשחר אל בראשית רעיוני"). משקלו של הפיוט הוא המרובה - ואפר (מפעלים, מפעלים, פעולים). שם המחבר (שלמה) רמוז באקרוסטיכון.
השיר מציג את הבעייתיות בפניה עומד האדם המתפלל, המתעוררת מתוך הבנת הפער הבלתי נתפס שבין הבורא "אשר אין קץ לגדלו", לאדם, שהוא לעומתו "תולעת קטנה באדמה". פער זה יוצר שתי בעיות: איזו משמעות ישנה להילולו של האדם את גדולתו של הבורא? וגם אם ישנה לכך משמעות - כיצד ניתן להלל את מי שגדולתו אינה נתפסת כלל בחושיו ובשכלו של האדם? את הפיוט חותם המשפט: "אֲשַׁחֵר אֵל בְּרֵאשִׁית רַעֲיוֹנַי, אֲשׁר לִשְׁמוֹ תְהַלֵּל כֹּל נְשָׁמָה". המשורר עונה על תמיהתו בכך שהוא מתאר את הילול הבורא כחלק בלתי נפרד ממהותו של האדם ומחיפושו אחר קרבת הבורא.
על פי גרסה אחרת, מסתיים השיר במשפט: "הטיבות והגדלת חסדים, לך תגדיל להודות כל נשמה". לפי גרסה זו - עיקרו של הילול הבורא מצד האדם היא בהודאה ושבח על הטובות שהוא גומל עמו, ולא בדברי שבח על גדולתו, שאיננה נתפסת כלל בחושיו ובשכלו.
ביצועים

לשיר מספר לחנים במסורות עדות שונות. השיר (בלחן חדש) נכלל באלבום אבן גבירול, אדומי השפתות של ברי סחרוף ורע מוכיח, וכן באוסף "שואף"  של להקת המדרגות.
הערות שוליים

↑  הביטוי לקוח מהתלמוד בהקשר של שליח ציבור: "אף על פי שיש שם זקן וחכם - אין מורידין לפני התיבה אלא... ושפל ברך, ומרוצה לעם, ויש לו נעימה, וקולו ערב..." (תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ט"ז, עמוד א'). וכן לגבי בן העולם הבא: "איזהו בן העולם הבא ענוותן ושפל ברך" (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"ח, עמוד ב'). וראו עוד בהעמק דבר (הרחב דבר לבמדבר פרק יב).
↑  על פי ספר תהלים, פרק כ"ב, פסוק ז': "וְאָנֹכִי תוֹלַעַת וְלֹא אִישׁ חֶרְפַּת אָדָם וּבְזוּי עָם".
↑  על פי ספר תהלים, פרק ק"נ, פסוק ו': "כֹּל הַנְּשָׁמָה תְּהַלֵּל יָהּ הַלְלוּ יָהּ".
↑  אבנר בהט, פיוטי רשב"ג בקרב יהודי תימן, בתוך: מחקרים ביצירת שלמה אבן גבירול, אוניברסיטת תל-אביב, 1985, עמ' 213-205
שפם כידון

שפם כידון בעל שערות המכסות את הפה.
שפם כידון (נקרא גם שפם מסולסל) הוא שפם שקצוותיו מעוקלות כלפי מעלה. השפם קיבל את שמו כיוון שצורתו מזכירה כידון אופניים. עיצוב זה של שפם מוכר גם בשם שפם ספגטי, כיוון שעיצוב זה מקושר עם גברים איטלקיים.
סגנון זה של עיצוב שפם נראה כבר בתקופות קודמות, ומופיע על פסלים ויצירות אחרות מתקופת הברזל. בארצות הברית, שפמי כידון היו פופולריים בקרב דמויות המערב הפרוע כמו ואייט ארפ. באירופה היו שפמים אלו נפוצים בקרב חיילים במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 החל סגנון זה של שפם זה להיות נפוץ בקרב היפסטרים.
גלריית אישים שגידלו שפם כידון

פרידריך ניטשה
ואייט ארפ
ויליאם הווארד טאפט
וילהלם השני, קיסר גרמניה
יוסיף סטלין
באפלו ביל
פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה
ראו גם

שפם מברשת שיניים
הערות שוליים

↑  The Celts Themselves
↑  Nelson, D. (14 ביוני 2017). "What is a Hipster Mustache". Wise Geek. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שנגחאי אקספרס

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  יוזף פון שטרנברג 
 הופק בידי:  אדולף צוקור 
 תסריט:  ג'ולס פורטמן, הארי הארווי 
 עריכה:  פרנק סולויאן 
 שחקנים ראשיים:  מרלן דיטריך   קלייב ברוק   אנה מיי וונג
 מוזיקה:  פרנק הארלינג   רודולף קוף
 צילום:  ג'יימס וונג האווי, לי גרמס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בפברואר 1932 
 משך הקרנה:  80 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 הכנסות:  $3,700,000
 פרסים:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (לי גרמס) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שנגחאי אקספרס (באנגלית: Shanghai Express) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1932 בבימויו של יוזף פון שטרנברג. תסריט הסרט נכתב על ידי ג'ולס פורת'מן ומבוסס על סיפורו של הארי הארווי. בסרט משחקים מרלן דיטריך, קלייב ברוק, אנה מיי וונג ווורנר אולנד. זהו שיתוף הפעולה הרביעי מתוך שבע של דיטריך ופון שטרנברג.
הסרט זכור היטב עקב סגנון הצילום המיוחד שלו. למרות זכייתו של ליי גראמס בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, דיטריך טענה שפון שטרנברג היה אחראי לרוב הצילום בסרט. הסרט היה גם מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (עבור פון שטרנברג). הסרט היה שובר קופות עם הכנסות של 3.7 מיליון דולר, מה שהפך אותו למכניס ביותר בארצות הברית ובקנדה לאותה שנה.
בהתחלה, הסרט הוחרם על ידי סין, אך לאחר שחברת ההפצה "סרטי פרמאונט" הבטיחה שלא ייעשו יותר סרטים על סין האחרונה ביטלה את החרם. לסרט נעשו מספר רימייקים; "Night Plane from Chungking" ‏ (1942) ו"Peking Express" ‏ (1951).
צוות שחקנים

מרלן דיטריך – שנגחאי לילי
קלייב ברוק – קפטן "דוק" הארווי
אנה מיי וונג – יו פי
וורנר אולנד – הנרי צ'אנג
יוג'ין פאלט – סם סאלט
לורנס גרנט – מר כרמיכאל
לואיס קלוסר הייל – גברת הגרטי
גוסטב בון פרטיטז – אריק באם
אמיל צ'אטורד – לאונרד
פרסים ומועמדויות

הסרט זכה למספר רב באופן יחסי של מועמדויות לפרס אוסקר. הסרטים היחידים שצברו יותר מועמדויות מ"שנגחאי אקספרס" היו "האלוף" ו"ארווסמית'" (כל אחד מהם ארבע מועמדויות). הסרטים "ילדה רעה" ו"ד"ר ג'קיל ומר הייד" צברו מספר זהה של מועמדויות לסרט.
פרסים ומועמדויות > זכיות

פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (ליי גראמס)
פרסים ומועמדויות > מועמדויות

פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (הפסיד לסרט "גרנד הוטל")
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (יוזף פון שטרנברג, הפסיד לפרנק בורזייגי)
שולמית פיירסטון

שולמית פיירסטון
שולמית פיירסטון (באנגלית: Shulamith Firestone; ‏7 בינואר 1945 – 28 באוגוסט 2012) הייתה הוגת דעות פמיניסטית יהודיה קנדית-אמריקאית. פיירסטון הייתה דמות משמעותית בעיצוב הפמיניזם הרדיקלי וייסדה מספר ארגונים ותנועות פמיניסטיות: westside group, רדסטוקינגס, נשים רדיקליות בניו יורק ופמיניסטיות רדיקליות בניו יורק. ב-1970 פורסם ספרה "הדיאלקטיקה של המין" (The Dialectic of Sex: The Case for Feminist Revolution), טקסט פמיניסטי חשוב ורב השפעה.
קורות חיים

נולדה בשנת 1945 בשם שולמית בת שמואל בן ארי פוירשטיין, לסול וגיטל (קייט) פוירשטיין, השנייה מבין 6 אחים ואחיות. אמה קייט וייס ברחה מאירופה לפני מלחמת העולם השנייה, ואביה שירת בצבא האמריקאי באירופה בזמן המלחמה והיה ממשחררי מחנה ברגן בלזן כששולמית נולדה. אחותה היא הרבה תרצה פיירסטון. היא גדלה בבית יהודי אורתודוקסי, באוטווה קנדה ובקנזס סיטי וסנט לואיס, ארצות הברית. הוריה ביצעו אנגליזציה (אנ') לשם המשפחה פיירסטון לפני המעבר לסנט לואיס. שולמית פיירסטון למדה בבית ספר התיכון שליד ישיבת טלז שהוקמה מחדש ב-1941 בקליבלנד. את לימודיה האקדמיים היא החלה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס והמשיכה בבית הספר של המכון לאמנות בשיקגו (School of the Art Institute of Chicago). בשיקגו החלה להיות פעילה בתנועה הפמיניסטית.
במהלך לימודיה בשיקגו היא הייתה הנושא של סרט דוקומנטרי שמעולם לא הוצג. הסרט התגלה מחדש ב-1990 על ידי הבמאית הניסיונית אליזבת סוברין (Elisabeth Subrin) והיא צילמה מחדש את הסרט עם רמת דיוק של פריים לפריים בהשתתפות שחקנית שגילמה את פיירסטון. הסרט המחודש נקרא שולי (Shulie), שם החיבה של שולמית פיירסטון וזכה במספר פרסים.
במהלך הכינוס הלאומי לפוליטיקה חדשה (National Conference for New Politics) שהתקיים ביום העבודה ב-1967 ביקשו פיירסטון ואחרות להעלות לסדר היום של האספה גם את הנושאים הקשורים לחיי נשים (שכר שווה, טיפול בילדים, הפלות וכו') אך מארגני הכנס לא אפשרו זאת. בכנס השתתפו נציגים מהשמאל החדש, התנועה לזכויות האזרח ומתנגדים למלחמת וייטנאם. זו הייתה הפעם הראשונה שפעילים מתנועות לשינוי חברתי התכנסו לדיון משותף. אחת המטרות של הכינוס הייתה להתאחד מאחורי מועמד שיתמודד לנשיאות בארצות הברית. פיירסטון וג'ו פרימן פנו ליושב הכנס וביקשו להכניס לסדר היום נושאים הקשורים לחיי נשים אולם הן נענו בשלילה בטענה שיש נושאים חשובים יותר על סדר היום. חלק מהנשים שהשתתפו בכנס לא תמכו בפיירסטון ופיירמן ובתביעתן להכניס לסדר היום דיונים על אפליית נשים. לאחר הכנס פיירסטון ופריימן כינסו את קבוצת הנשים הפמיניסטית הרדיקלית הראשונה בשיקגו - westside group.
באוקטובר 1967 פיירסטון עברה לניו יורק. שם ייסדה יחד עם פמלה אלן (Chude Pamela Allen), פעילת זכויות אדם פמיניסטית, את הארגון נשים רדיקליות בניו יורק. הקבוצה נפגשה אחת לשבוע ולמדה ביחד. הקבוצה תכננה את פעולת בריגדת ג'נט רנקין שהובילה 5,000 נשים בצעדה בוושינגטון. פיירסטון הייתה הכח המניע בהוצאה לאור של מנשר הארגון. המנשר הציג, לראשונה, את התפיסה הפמיניסטית הרדיקלית.
במרץ 1969, ארגנה פיירסטון אירוע בו 12 נשים סיפרו על חוויותיהן בעקבות הפלות שעברו. זה היה האירוע הראשון בו נשים דיברו בפומבי על החוויות הקשורות להפלות, דבר שנחשב עד אז סוד מביש: אמצעי מניעה שלא פעל, הפלה במרפאה מאולתרת, הייסורים בוויתור על האפשרות לגדל ילד בעקבות הפלה ועוד. לאירוע הגיעו מאות אנשים. פיירסטון יזמה וארגנה עוד מגוון רחב של פעולות מחאה עם קבוצות וארגוני נשים שהקימה או הצטרפה אליהם. הביקורת שלה הייתה מופנית גם כלפי ארגוני הנשים הליברליים.
שולמית פיירסטון נפטרה בשנת 2012, בגיל 67, כשהיא סובלת מסכיזופרניה. בגלל מחלתה היא ניתקה קשר עם הסביבה ונמצאה בדירתה בניו יורק כמה ימים לאחר שמתה.