stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי ג'ספר
המערכת האקולוגית

הבדלי האקלים בין הגבהים השונים בפארק, בנוסף לטופוגרפיה שלו, יוצרים שלושה בתי גידול במערכת האקולוגית של הפארק - הררי, תת-אלפיני ואלפיני. גורמים נוספים שמשפיעים על המערכת האקולוגית בפארק הם זמינות המזון, תחרות עם מינים אחרים, ותנאי הקרקע. עצים אינם מסוגלים לגדול באזורים שגובהם מעל ל-2,200 מטרים. הפארק הוא בית גידול עבור 53 מינים של יונקים, ובשל הקרבה ליישובים ולכבישים מהירים נהרגים בכל שנה בכבישים העוברים בפארק בעלי חיים רבים. מבין 53 מיני היונקים 29 הם של יונקים המגיעים עד למשקל של כ-20 קילוגרם. ארנבים, חדפיים, ועטלפים, הם בעלי החיים בפארק שאינם יונקים.
האזור ההררי מוגדר כתחתית עמקי הנהרות אתבסקה ומינט, והוא החם והיבש ביותר בג'ספר. בפארק גדלה האוכלוסייה הצפונית ביותר באלברטה של אשוחי דאגלס. הרוחות הנושבות בעמקים ממיסות את השלג ומאפשרות ליונקים שונים (כגון אייל צפון ואייל קורא) לרעות בערבות הדשא. דובים שחורים ודובי גריזלי המתעוררים מתרדמת חורף מגיעים עד לאזור זה שבו נמצא טרפם, וכך גם טורפים אחרים. עופות כגון שלך ועיטם לבן-ראש מקננים באזור זה. באזור זה נמצאים היישובים והמבנים של האדם, ובהם העיירה ג'ספר, מתקני נופש וכבישים מהירים.
האזור התת-אלפיני נמצא מעל האזור ההררי. אזור זה מכוסה בעיקר ביערות המקיפים את מדרונות ההרים, ובהם גדלים בעיקר עצי אשוח, אשוחית, ואורן, המשמשים בית גידול עבור מספר קטן יותר של בעלי חיים. אלו כוללים בין היתר גרגרן, דלק, וסמור, ובחורף גם אייל הצפון, אייל קורא, ושונר. בעבר התרחשו בפארק שרפות יער שגרמו לנזקים נרחבים ליערות התת-אלפיניים, ובשריפות שהתחוללו בין 1888 ל-1889 הושמדו כ-40% משטח היערות.
האזור האלפיני הוא העוין ביותר למחיה בפארק, והוא מוגדר באמצעות הרוחות העזות הנושבות בו. צמחים מעטים בלבד מסוגלים להתקיים בו, והם בעלי אמצעי הסתגלות כגון פיגמנטים אדומים בפרחיהם המאפשרים להם לספוג יותר טוב את אור השמש ולמנוע את קפיאת הצמח. יונקים קטנים כגון מרמיטה ופיקה מתגוררים בעיקר מתחת לסלעים, והסוג שכווי הוא העוף היחיד שמקנן באזור האלפיני באופן קבוע. אזור זה הוא הרגיש ביותר בפארק.
המחאות בצ'ילה (2019–2020)

המחאות בצ'ילה הן רצף של מחאות אזרחיות על רקע כלכלי ברחבי צ'ילה. המחאות החלו בחודש אוקטובר 2019 על רקע הכוונה לייקר את מחירי התחבורה הציבורית וכנגד יוקר המחיה. ב-25 באוקטובר הפגינו מיליון אזרחי המדינה בעיר הבירה סנטיאגו. במהומות נהרגו 19 בני אדם, כ-2,400 נפצעו וכ-5,000 אזרחים נעצרו.
הרקע למחאות > מחירי התחבורה

מחירי התחבורה הציבורית באזור סנטיאגו רבתי נקבעים על ידי ועדת מומחים הנעזרים במנגנון חישוב אוטומטי לעדכון המחירים על בסיס תקופתי. ההמלצות מועברות למשרד לענייני תחבורה ותקשורת. ב-1 באוקטובר 2019 קבע צוות המומחים את השינוי בתעריפים במחוז סנטיאגו ובערים סאן ברנרדו ופואנטה אלטו שמשמעותו הייתה עליית מחירים. הכוונה לייקר את המחירים הייתה בהמשך להעלאת מחירים שבוצעה בחודש ינואר 2019.
עליית המחיר במערכת המטרו תוכננה להיות בשעות השיא ולהסתכם ב-30 פסו השווים ל-0.04 דולר אמריקאי. בתגובה למחאה בציבור נגד עליית תעריפי הנסיעה, הודיע שר הכלכלה הצ'יליאני חואן אנדרס פונטיין כי הנפגעים מעליית המחירים יכולים להתעורר מוקדם יותר ולשלם שיעור נמוך יותר עבור נסיעה בשעות השפל.
הרקע למחאות > עוני, אי שוויון ויוקר המחיה

המוחים הביעו מחאתם כנגד שיעורי העוני, אי השוויון ושיעורי העוני ויוקר המחיה.
המשטר הניאו ליברלי שהונהג בצ'ילה הביא למדינה שגשוג ולהפיכתה לאחת הכלכלות החזקות ביותר בדרום אמריקה עם אינפלציה תחת שליטה ויכולת גיוס אשראי.[דרוש מקור][מפני ש...] לצד זאת נוצרו פערים כלכליים עצומים בין קבוצות באוכלוסייה וגידול בחובות משקי הבית. שירותים רבים, כולל מים, כבישים מהירים ומערכת הפנסיה הופרטו.
המחאות

המחאות החלו ב-18 באוקטובר כאשר תלמידי תיכון החלו במחאה מאורגנת לחמוק מתשלום במטרו של סנטיאגו. מפעילי המטרו הידקו בתגובה את האבטחה. תחת הסיסמה "‎¡Evade!‎" (התחמקות) קמפיין ההתחמקות מתשלום הלך וגדל והמשיך לעבר יתר השבוע והשבוע לאחריו.
המפגינים הקימו מחסומים בעיר הבירה. כוחות משטרה וכוחות צבא צ'ילה הוזרמו למקום, נמנו 36 הרוגים מקרב המפגינים. עוצר הוטל בשעות הערב בעיר הבירה ובמספר ערים נוספות, והוכרז על מצב חירום. המפגינים קראו להתפטרותו של נשיא המדינה סבסטיאן פיניירה.
למרות ניסיונותיו של פיניירה לרצות את המפגינים עם שורת הטבות סוציאליות, המחאות המשיכו לתוך חודש נובמבר.
לאורך ימי ההפגנות נרשמו מעשי ונדליזם: בניין השייך לחברת האנרגיה enel הוצת, תחנת רכבת ואוטובוסים הוצתו, תחנות אוטובוס ומספר מבנים הוצתו אף הם, וזגוגיות של עסקים נותצו.
הפגנת המיליון בסנטיאגו נחשבת לגדולה ביותר במדינה מאז המחאה כנגד משטרו של הרודן אוגוסטו פינושה בשלהי כהונתו.
הערות שוליים

↑  At least 18 dead and thousands arrested in Chile protests, CBS news (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות, הפגנת המיליון בצ'ילה, בוליביה עלתה על הגגות, באתר ynet, 26 באוקטובר 2019
↑  סוכנות at least 18 dead and thousands arrested in Chile protests, AP, באתר cbs news‏, 24 באוקטובר 2019
↑  PANEL DE EXPERTOS, באתר www.paneldeexpertostarifas.cl,‏ 1 באוקטובר 2019
↑  Subir al Metro en horario punta costará ahora 830 pesos, באתר cooperativa.cl‏, 4 באוקטובר 2019
↑  Chile protests: What prompted the unrest?, באתר אלג'זירה, 23 באוקטובר 2019
↑  תיאו ארמוס, We are at war’: 8 dead in Chile’s violent protests over social inequality, באתר וושינגטון פוסט, 21 באוקטובר 2019
↑  אנג'ליקה באאזה, Evasión masiva de alumnos del Instituto Nacional en el Metro termina con denuncia en Fiscalía y medidas de contención, באתר latercera
↑   ג'ון בראון, סוציאלית, פרוגרסיבית, אקולוגית - המגנה כרטה של צ'ילה ברגע האמת, באתר הארץ, 14 ביולי 2022
↑  רויטרס‏, מיליון איש צעדו בבירת צ'ילה: "הנשיא צריך ללכת", באתר וואלה, 26 באוקטובר 2019
↑  אי-פי, בניסיון לרסן את המחאה החברתית, נשיא צ'ילה הדיח את כל שרי הקבינט, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2019
↑  רן דגוני, וושינגטון, ‏הרוגים, מחסור באוכל וירי חי: סיקור מיוחד מהמהומות בצ'ילה, באתר גלובס, 21 באוקטובר 2019
↑  הפגנת המיליון בצ'ילה, בוליביה עלתה על הגגות, באתר ynet, 26 באוקטובר 2019
הקאטומנוס

מטבע מתקופת שלטונו של הקאטומנוס
הקאטומנוס (ביוונית: Ἑκατόμνος; המאה ה-4 לפנה"ס) היה סטראפ קאריה הראשון מטעם הממלכה האחמנית.
ביוגרפיה

הקאטומנוס היה בנו של הייסלדומוס, הפחה של העיר מילאס. משפחתו לא הייתה ממוצא פרסי אלא קארי-יווני. למרות זאת באזור שנת 395 לפנה"ס, עקב המלחמה עם אואגורס מלך סלמיס שבקפריסין, החליט מלך פרס ארתחששתא השני לאחד כמה סטרפיות באזור אסיה הקטנה לסטראפיה חדשה שתיקרא "קאריה", והקאטומנוס מונה לסטראפ הראשון שלה, במטרה לארגן משלוח כוחות למאבק באואגורס.
דיודורוס טוען שהוא למעשה שיתף פעולה עם אואגורס ושלח לו כסף. איסוקרטס מזכיר אותו כמרדן, וכבעל ברית אפשרי של היוונים במהלך המלחמה שהוא חזה בפרס. אולם הדבר אינו מסתבר, שכן להקאטומנוס לא היו סיבות רבות למרוד במלכו. הקאטומנוס הושפע רבות מהתרבות היוונית (במחוז שלו התגוררו יוונים רבים), ומעידה על כך העובדה שאחד מבניו נשלח ללמוד באתונה. אולם המטבעות מתקופת שלטונו כולן בעלות אופי קארי מובהק.
הוא מת בשנת 337 לפנה"ס או 336 לפנה"ס. הוא הותיר אחריו שלושה בנים מאוסולוס, איבריוס ופיקסודרוס. ושתי בנות ארטמיסיה ואדה. שתי הבנות נישאו, כמקובל באותה תקופה בקרב משפחות הסטרפים הפרסיים, לאחיהן. ארטמיסיה למאוסולוס, ואדה לאיבריוס. ארטמיסיה ומאוסולוס שלטו יחד בקאריה עד מותם. לאחר מכן ירשו אותם איבריוס ואדה. אולם לאחר מותו של איבריוס גירש פיקסודורוס את אדה ושלט בקאריה עד שהודח בעצמו בידי אורנוטובטס. בתקופת המלחמה הייתה אדה תומכת נלהבת של המוקדונים, ואף הוכרה בידי אלכסנדר הגדול כאמו המאמצת.
הערות שוליים

1 2 3 4  ביוגרפיה באתר ליוויוס
↑  דיודורוס, ספר ארבעה עשר, 15, 2.
↑  איסוקרטס, נאומים ומכתבים, 4, 162.
↑  סטראבון, "גאוגרפיקה", ספר ארבעה עשר, 2.
↑  תואר זה העניק אלכסנדר לנשים אצילות רבות ששיתפו עמו פעולה, ביניהן אמו של מלך פרס דריווש השלישי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1203387180  VIAF: 2997158005995902100006   WorldCat (עם VIAF): 2997158005995902100006
הסיעה הבלתי תלויה – לאחדות העבודה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  20 בינואר 1953 – 13 בינואר 1954 (359 ימים) 
 אפיון:  מפלגת שמאל
 כנסות:  הכנסת השנייה
 שיא כוחה:  2 מנדטים (כסיעת פורשים)
 נוצרה מתוך:  מפ"ם
 התמזגה לתוך:  מפא"י
 אתר רשמי
 
הסיעה הבלתי תלויה – לאחדות העבודה הייתה סיעה קצרת ימים שפרשה ממפ"ם בתחילת 1952 והצטרפה למפא"י בתחילת 1954, בתקופת כהונתה של הכנסת השנייה.
הסיעה נוצרה ב-21 בפברואר 1952 כאשר פרשה ממפ"ם קבוצת חברים, יוצאי התנועה לאחדות העבודה ההיסטורית, בראשות חברי הכנסת דוד ליבשיץ וחנה למדן. רוב חברי חטיבת אחדות העבודה במפ"ם נשארו במפלגה.
ועדת הכנסת הכירה בליבשיץ ולמדן כסיעה נפרדת ב-4 במרץ, אך שם הסיעה אושר רק כעבור שנה, ב-10 במרץ 1953.
ליבשיץ ולמדן הקימו, ב-20 ביוני 1952, את מפלגת הפועלים לאחדות העבודה. המפלגה התקיימה במשך כשנה וחצי, עד שב-13 בינואר 1954 התמזגה עם מפא"י.
חטיבת אחדות העבודה במפ"ם התקיימה עד אוקטובר 1954, אז הקימו חבריה את סיעת אחדות העבודה - פועלי ציון.
הערות שוליים

↑  "לאחדות העבודה תשאר במפ"ם", חרות, 2 במרץ 1952
↑  ליבשיץ ולמדן הוכרו כסיעה נפרדת בכנסת, הצופה, 5 במרץ 1952
↑  הכנסת לפגרה מ-26 במרץ, על המשמר, 11 במרץ 1953
הפארק הלאומי בנק ד'ארגן

מצודת ארגן ב-1721
מערום צדפות ענק בפארק
הפארק הלאומי בנק ד'ארגן (צרפתית Parc National du Banc d'Arguin - "גדת הארגן") הוא פארק לאומי בשטח של 12,000 קמ"ר במערבה של מאוריטניה, המשתרע לאורך קטע של 180 ק"מ לאורכו של האוקיינוס האטלנטי, בין הערים נואקשוט מדרום ונואדיבו מצפון. מחצית משטחו של הפארק שוכן בתחומי המים הרדודים של מפרץ ארגן ועד למרחק של 60 ק"מ מהחוף, ואילו המחצית השנייה משתרעת ביבשה ובתחומו של מדבר סהרה. הפארק הוכרז ב-24 ביוני 1976 אך הוקם הלכה למעשה רק בשנת 1978. שטחו הוגדל בשנת 1986 והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1989.
גאוגרפיה ואקלים

הפארק שוכן בקו המפגש שבין האוקיינוס האטלנטי ומדבר סהרה, ומהווה דוגמה לאזור מעבר בין חולות המדבר לקרקע הנישאת על ידי מימי האוקיינוס ושוקעת לאורך החוף. בחלקים מקו החוף, ובמיוחד בחלקו הדרומי של הפארק ובסמוך לאי טידרה, שוכנים שטחים נרחבים הנתונים למשטר הצפה של גאות ושפל. האי טידרה שאורכו 35 ק"מ ורוחבו 8 ק"מ, הוא הגדול מבין איי הפארק, ומעבר לו שוכנים במקום 15 איים בעלי שם, שהידוע שבהם הוא האי ארגן. מי המפרץ רדודים ביותר ומגיעים לעומק של 5 מטר בלבד בעת השפל, גם במרחק של כ-60 ק"מ מהחוף. ההפרש בין הגאות והשפל נע בין 60 ס"מ ל-2 מטר, ובעת השפל נחשף שטח של 450 קמ"ר. פנים הארץ עשוי דיונות המגיעות עד לגובה של 15 מטר. בפארק ביצת מנגרובים בשטח של 31 קמ"ר, ששרדה מהתקופה בה שכנו במקום שפכי נהרות אשר זרמו מהסהרה. ביצה בשטח של 74 קמ"ר משתרעת גם באי טידרה בצידו המזרחי הפונה אל החוף.
במקום אין תחנה מטאוראורולוגית, וקשה לנסח נתונים אקלימיים על סמך ההפרשים בין התחנות המטאורוגולגיות שבנואקשוט ובנואדיבו, בשל המרחקים הגדולים בהם מדובר. האקלים נתון להשפעה ימית ממתנת בסמוך לחופים, ובתוך הארץ הוא מדברי. המשקעים מועטים ובלתי סדירים, ומגיעים לממוצע של 35 עד 40 מ"מ בשנה. טמפרטורת המקסימום בספטמבר שהוא החודש החם ביותר בשנה מגיעה ל-34°C, וטמפרטורת המינימום בדצמבר עומדת על 8°C מ"צ בממוצע. המקום ידוע ברוחות החזקות הנושבות בו.
היסטוריה ונוכחות אנושית

בחלק מהאיים נתגלו שרידים של התיישבות מתקופת האבן החדשה ומתקופת האלמורבידים. החל במאה ה-15 היה האזור למטרתן של מספר מעצמות אירופיות, והמאבקים על השליטה בו התמקדו במצודה שעל האי ארגן. הפורטוגזים היו האירופים הראשונים שהגיעו למקום ב-1443, ופיתחו בו מחנה לסחר עבדים. הם שלטו במקום משך כמאתיים שנים, וב-1633 כבשו אותו ההולנדים. בשנת 1678 הגיעו הצרפתים לאי, אך נטשוהו ב-1682. הוא השתייך לברנדנבורג ולאחר מכן לפרוסיה בין 1685 ל-1721, ולאחר מכן שלטו בו הצרפתים, ההולנדים ושוב הצרפתים. ב-1728 נכבש האי בידי הצ'יפים של מאוריטניה, אך חזר ושב לשלטון צרפתי בשנותיה המוקדמות של המאה ה-20, וב-1960 היה לחלק ממאוריטניה העצמאית.
כיום יושבים באזור כ-1,500 בני האימראגן (Imraguen), קבוצה אתנית שמקורה בעירוב של ברברים וכושים. האימראגן הם סונים מאלכים בדתם ודוברים ניב של ערבית מגרבית, והם עוסקים בעיקר בדיג בשיטות מסורתיות.
החי והצומח

עולם הצומח לאורך החופים, משטחי הגאות והשפל ובאיים כולל הלופיטים, צמחים הגדלים בסביבה בעלת מליחות גבוהה (halophyte), בעוד שבפנים הארץ אופייני הצומח למדבר הסהרה ולסאהל, עם השפעה ים-תיכונית מוגבלת. סך הכל גדלים בתחומי הפארק למעלה ממאתיים סוגי צמחים. על העצים נמנים השיטה, הזקום המצרי והצלף, והמנגרובים הגדלים בביצות בפארק, מגיעים בשטחו לתפוצתם הצפונית ביותר לאורך חופיה המערביים של אפריקה. בפארק שטחים נרחבים בהיקף של 600 עד 800 קמ"ר, בהם גדלים צמחי מים רדודים, והמשמשים כאזור רבייה ומחייה לאוכלוסיית הדגים העשירה.
עיקר פרסומו של עולם החי הפארק הוא בעופות, המופיעים גם בלוגו שלו. מתוך כ-7 מיליון עופות העושים שימוש בנתיב הנדידה שלאורך חופיה המערביים של אפריקה, כ-2.3 מיליון עוצרים בפארק בין החודשים אוקטובר ומרץ, דבר ההופך את המקום לגדול בעולם מבחינה זו. אלה מצטרפים לעופות הקבע במקום, הכוללים את הפלמינגו המצוי, חופמי הצווארון, החופזי המנומר, הלימוזה חומת-הבטן, הביצנית לבנת-הכנף ועוד. וסך הכל נסקרו בפארק לפחות 108 מיני עופות.
על היונקים נמנים צבי הנגב, התן הזהוב, שועל החולות, הפנק, חתול החולות והצבוע המפוספס. היונקים הימיים כוללים מספר מיני דולפיניים בהם הסוסא, הדולפין מצוי, הסטנו תלום השן, הגרמפוס האפור והדולפינן הים תיכוני. עוד פוקדים את חופי הפארק מספר מינים של לווייתני ענק ופוקניים וכן הקטלן, ובאזור חיים כלבי ים נזיריים מצויים וארבעה מיני צבים.
ראו גם

ארגן
לה מדוז
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי
↑  האתר הרשמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537549905171  GND: 4527371-6  ISNI: 0000 0001 2097 4652  LCCN: sh2005020266  VIAF: 245403514   WorldCat (עם VIAF): 245403514
הקאן שוקור

הקאן שוקור (בטורקית: Hakan Şükür; נולד ב-1 בספטמבר 1971 בטורקיה) הוא כדורגלן עבר טורקי, אשר שיחק בעמדת החלוץ, והוא מלך השערים של נבחרת טורקיה בכל הזמנים, עם 51 שערים ב-112 הופעות.
האקן שוקור פרש בשנת 2008 לאחר שסיים את הקריירה במועדון עימו היה מזוהה, גלאטסראיי, בו שיחק 8 עונות בשנות ה-90. בשנת 2000 עבר לקבוצת אינטר מילאנו, ועבר לתקופות קצרות בקבוצות פארמה ובלקברן לפני שחזר לגלאטסראיי ב-2003.
במשחק על המקום השלישי במונדיאל 2002 נגד נבחרת קוריאה הדרומית, כבש שוקור את השער המהיר בהיסטוריה של גביע העולם בכדורגל. הוא הפעיל לחץ על מגן קוריאני מיד לאחרי בעיטת הפתיחה, והבקיע את השער 10.8 שניות לאחר שריקת הפתיחה. היה זה שערו היחיד בטורניר.
בחודש פברואר 2016 הואשם שוקור בבגידה לאחר ציוצים שהעלה בגנותו של נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן בטוויטר. באוגוסט של אותה שנה, לאחר ניסיון ההפיכה הכושל, נמלט מטורקיה לארצות הברית לאחר שהוצא כנגדו צו מעצר, בטענה לידידותו עם פתהוללה גולאן וחברותו ב"קבוצת טרור חמושה".
הישגים ותארים

אליפות טורקיה - 1993, 1994, 1997, 1998, 1999, 2000, 2006, 2008
זכייה בגביע אופ"א 2000
מקום שלישי במונדיאל 2002 עם נבחרת טורקיה
שלוש פעמים מלך השערים בליגה הטורקית (1996/1997, 1997/1998, 1998/1999)
השער המהיר ביותר בגביע העולם (11 שניות)
כדורגלן הזהב של טורקיה (2004)
הערות שוליים

↑  צו מעצר הוצא בטורקיה נגד הקאן שוקור: "חבר בקבוצת טרור", באתר ynet, 12 באוגוסט 2016
| נבחרת טורקיה – יורו 1996 |
| --- | --- | --- |
|  1 עדנאן •  2 רספ •  3 אלפאי •  4 ודאט •  5 טוגאי •  6 אטרורול •  7 האמי •  8 אוגון •  9 שוקור •  10 אוגוז •   11 אורחאן •  12 פארוק • 13 ראחים •  14 סאפט • 15 טייפון • 16 סרגן • 17 עבדוללה • 18 עריף • 19 טולונאי • 20 בולנט • 21 זבנר • 22 רושטו • מאמן: טרים |  1 עדנאן •  2 רספ •  3 אלפאי •  4 ודאט •  5 טוגאי •  6 אטרורול •  7 האמי •  8 אוגון •  9 שוקור •  10 אוגוז •   11 אורחאן •  12 פארוק • 13 ראחים •  14 סאפט • 15 טייפון • 16 סרגן • 17 עבדוללה • 18 עריף • 19 טולונאי • 20 בולנט • 21 זבנר • 22 רושטו • מאמן: טרים | טורקיה |
| נבחרת טורקיה – יורו 2000 |
| --- | --- | --- |
|  1 רושטו •  2 טייפור •  3 אוגון •  4 אקייל •  5 אלפאי •  6 ארדם •  7 בורוק •  8 קרימוגלו •  9 שוקור •  10 סרגן •   11 טייפון •  12 צ'טקיץ' • 13 עוסמן •  14 סואט • 15 איזט • 16 ארגון • 17 אוקטאי • 18 אקמאן • 19 ארג'ן • 20 אונסל • 21 פבזי • 22 אומיט דבאלה • מאמן: דניזלי |  1 רושטו •  2 טייפור •  3 אוגון •  4 אקייל •  5 אלפאי •  6 ארדם •  7 בורוק •  8 קרימוגלו •  9 שוקור •  10 סרגן •   11 טייפון •  12 צ'טקיץ' • 13 עוסמן •  14 סואט • 15 איזט • 16 ארגון • 17 אוקטאי • 18 אקמאן • 19 ארג'ן • 20 אונסל • 21 פבזי • 22 אומיט דבאלה • מאמן: דניזלי | טורקיה |
| נבחרת טורקיה – מונדיאל 2002 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 רושטו •  2 אמרה אשיק •  3 קורקמז •  4 אקייל •  5 אלפאי •  6 ארדם •  7 בורוק •  8 קרימוגלו •  9 שוקור •  10 בשטורק •   11 שאש •  12 צ'טקיץ' • 13 איזט •  14 טייפור • 15 ניהאט • 16 אומיט אוזאט • 17 מנסיז • 18 פנבה • 19 ארג'ן • 20 אונסל • 21 אמרה בלוזוגלו • 22 אומיט דבאלה • 23 אוזגולטקין • מאמן: גינש |  1 רושטו •  2 אמרה אשיק •  3 קורקמז •  4 אקייל •  5 אלפאי •  6 ארדם •  7 בורוק •  8 קרימוגלו •  9 שוקור •  10 בשטורק •   11 שאש •  12 צ'טקיץ' • 13 איזט •  14 טייפור • 15 ניהאט • 16 אומיט אוזאט • 17 מנסיז • 18 פנבה • 19 ארג'ן • 20 אונסל • 21 אמרה בלוזוגלו • 22 אומיט דבאלה • 23 אוזגולטקין • מאמן: גינש | טורקיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812649162505606  VIAF: 8833164963976924300007   WorldCat (עם VIAF): 8833164963976924300007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא טורקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המחבוא

המחבוא הוא ספר לבני הנוער שיצא לאור בשנת 2014. נכתב על ידי לואיק דובייה, מארק ליזנו וגרג סלסדו. הספר עוסק בהישרדות תחת השלטון הנאצי בצרפת. נכתב בצרפתית ותורגם לעברית על ידי ניר רצ'קובסקי. המחבוא מוצג באופן קורע לב, מסעיר ומרגש באמצעות הפורמט הספרותי של הקומיקס.
תמצית העלילה

הסיפור מסופר כזיכרון שמספרת סבתא לנכדתה ומצליח להעביר גם את חוויית הדור השני באמצעות אבי הנכדה השומעת את הסיפור. כשאלזה ישנה אצל סבתא דוניה היא מגלה שסבתה אינה מצליחה להירדם. "היה לך חלום רע ?" אלזה שואלת, אבל כשסבתא מתחילה לספר מתברר שלא מדובר בחלום, אלא בסיפור אמיתי מהעבר. אט אט אלזה מגלה מה קרה לסבתה האמיצה ולילדים רבים שחיו באירופה בתקופה שזעזעה את העולם כולו. בעוד הנאצים מגיעים אל ביתה של דוניה באמצע הלילה, הוריה מחביאים אותה בארון הבגדים. כאשר היא יוצאת ממנו בעזרת השכנה היא מגלה שהוריה אינם והדירה הפוכה. השכנה, חברה במחתרת הצרפתית, לוקחת את דוניה תחת חסותה. שתיהן מעמידות פני אם ובת נוצריות ומסתתרות יחד בחווה מחוץ לפריז. כך, למעשה, ניצלים חייה של דוניה. עם תום המלחמה עוזרים השכנים לדוניה לאתר את אמה שניצלה. אביה לא שרד.
דברי המחבר

מחבר הספר, לואיק דובייה, מסביר מדוע היה חשוב לספר סיפור המתרחש במהלך מלחמת העולם ה-2 . "אנחנו חיים בתקופה מורכבת. אחרוני העדים למאורעות הולכים ונעלמים.. כסופר, יש לי אחריות. מסיבה זו מצא חן בעיניי הרעיון לייעד את הסיפור לקוראים צעירים. אהיה מאושר אם הסיפור יעודד שיחות על מה שקרה בעבר, אבל מבחינתי המטרה היא גם לעורר דיון בנוגע למה שקורה היום, על רקע התחזקות הזרמים הקיצוניים".
ביקורות

"סיפור טהור כמו לב של ילד, שנוגע איפה שצריך, אסור לפספס." מוסטיק.
"יצירה מלאה ברגש ובפשטות." מטרו.
"ספר יפה ומרגש העוסק באכזריות שבעולם מבלי להציג אותה, אך מגלה גם את הטוב שבעולם, את רגעי האחווה והאומץ." דוזיו.
"סיפור סוחף שמשאיר לקוראים חומר למחשבה." לה ליבר.
"הספר מתאר ברגישות רבה את קורותיהם של אלפי ילדים צרפתיים יהודים תחת משטר וישי באסתטיקה השמורה לקומיקס ובקיצור המתאים לקהל צעיר." ערוץ 7.
פרסים

הספר זכה ב-11 פרסים, בהם פרס הקוראים הצעירים במסגרת פסטיבל אנגולם לקומיקס שבצרפת. תערוכה היסטורית על פי הספר מוצגת ברחבי צרפת.
הערות שוליים

1 2  המחבוא / לואיק דובייה, מארק ליזנו, גרג סלסדו
1 2 3 4 5 6  המחבוא
1 2  ספר קומיקס חדש ליום השואה: המחבוא
הפרלמנט האירופי העשירי

| --- | --- |
 מדינה:  האיחוד האירופי האיחוד האירופי
 סוג:  בית מחוקקים דו-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  16 ביולי 2024 – 2029 (כ־4 שנים)
 רשות קודמת:  האספה הכללית של קהילת הפחם והפלדה האירופית
 הרכב
 מספר מושבים:  720 (נכון ל-2024)
 
 מפלגת העם האירופית (188)  הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (136)  פטריוטים עבור אירופה (84)  השמרנים והרפורמיסטים האירופים (78)  התחדשות באירופה (77)  הברית החופשית של הירוקים האירופאים (53)  השמאל בפרלמנט האירופי (46)
 בחירות
 בחירות קודמות:  2019
 בחירות הבאות:  2029
 מנהיגים
 יושב ראש:  רוברטה מצולה 
 משכן
 מושב הפרלמנט האירופי בשטרסבורג
 שטרסבורג, ובריסל
 אתר אינטרנט
 https://www.europarl.europa.eu/portal/en
 
הפרלמנט האירופי העשירי נבחר במהלך הבחירות לפרלמנט האירופי של 2024, וצפוי לכהן עד הבחירות הבאות, בשנת 2029.
אירועים מרכזיים

6-9 ביוני 2024
בחירות לפרלמנט האירופי העשירי
16-19 ביולי 2024
ישיבת המליאה המכוננת של הפרלמנט האירופי העשירי
בחירות לנשיאות הפרלמנט ותפקידי הנהגה נוספים צפויות להתרחש בחלק הראשון של תקופת הכהונה.
מפלגות וקבוצות פוליטיות

| מפלגה/קבוצה פרלמנטרית | מפלגה/קבוצה פרלמנטרית | מס' חברי פרלמנט |
| --- | --- | --- |
| EPP | מפלגת העם האירופית | 188 / 720 |
| S&D | הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים | 136 / 720 |
| Patriots | פטריוטים עבור אירופה | 84 / 720 |
| ECR | השמרנים והרפורמיסטים האירופים | 78 / 720 |
| Renew | התחדשות באירופה | 77 / 720 |
| Greens/EFA | הברית החופשית של הירוקים האירופאים | 53 / 720 |
| The Left | השמאל בפרלמנט האירופי | 46 / 720 |
| Sovereignists | אירופה של מדינות ריבוניות | 25 / 720 |
| NI | חברי פרלמנט לא משויכים | 33 / 720 |
הנהגה

הנשיא של הפרלמנט האירופי נבחר במהלך הצבעה על ידי חברי הפרלמנט האירופים, ומכהן כהונה של 2.5 שנים, עם אפשרות לבחירה-מחדש. אחריויות הנשיא רבות וביניהן לפקח על דיבייטים פרלמנטריים ולייצג את הפרלמנט האירופי באירועים בין־לאומיים וגם באירועים מקומיים. נוסף על כך, נבחרים בתהליך אחר לאחר מכן 14 סגני-נשיא הפרלמנט.
ראו גם

הפרלמנט האירופי
מפלגות בפרלמנט האירופי
מוסדות האיחוד האירופי
המילים השכיחות ביותר באנגלית

המילים השכיחות ביותר באנגלית הן המילים שמספר המופעים של כל אחת מהן, בפיהם של דוברי אנגלית ובכתביהם של כותבי אנגלית, הוא הרב ביותר. מגבלות טכנולוגיות עדיין אינן מאפשרות לגלות מילים אלה על סמך כל הטקסטים שנאמרים או נכתבים באנגלית, אך הגידול המתמיד בהיקף הטקסטים הנגישים למחשב, באינטרנט ומחוצה לו, מאפשר הגדלה מתמדת של המדגם הנבדק.
רשימת המילים השכיחות מלמדת על מאפייני השפה, ויש בה תועלת גם בפענוח של מסרים מוצפנים ארוכים יחסית, שביחס אליהם ניתן לשער שהתפלגות המילים בהם דומה להתפלגותן הכללית בשפה.
רשימת המילים השכיחות ביותר באנגלית המוצגת להלן מבוססת על ניתוח של הקובץ האנגלי של אוקספורד של יותר ממיליארד מילים, המייצגות מחקר אחד שנערך על ידי אוקספורד אונליין, הקשור עם המילון האנגלי של אוקספורד. מקור זה מכיל טקסטים מכל הסוגים מ"רומנים ספרותיים וכתבי עת של מומחים ועד עיתונים ומגזינים" וכלה ב"'דברי הפרלמנט הבריטי' ועד לשפת חדרי הצ'אט, הדואר האלקטרוני, והבלוגים למיניהם", להוציא מכמה מקורות שמשתמשים בטקסטים ממקורות ספציפיים בלבד. ייתכן שהפריטים הממויינים מייצגים יותר מאשר מילה אחת ממשית; הפריטים הם 'לֶמָה'. לדוגמה - הערך "be" נמצא בטווח האירועים של "is", "was", "be" ו "are".
 המופעים של מאה ה'למה' שלהלן מהווים 50% מכל המילים שבקובץ האנגלי של אוקספורד.
מקור:
חלקי הדיבר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שמות עצם time  person  year  way  day  thing  man  world  life  hand  part  child  eye  woman  place  work  week  case  point  government  company  number  group  problem  fact |  פעלים be  have  do  say  get  make  go  know  take  see  come  think  look  want  give  use  find  tell  ask  work  seem  feel  try  leave  call |  תארים good  new  first  last  long  great  little  own  other  old  right  big  high  different  small  large  next  early  young  important  few  public  bad  same  able |
מקור:
הערות שוליים

1 2 3 4  AskOxford.com: Language Facts.
↑  AskOxford.com: The Oxford English Corpus.
↑  1000 המילים הכי שכיחות באנגלית הבריטית.
↑  בנג'מין צימר, 22 ביוני 2006, "Time After Time After Time...", אתר Language Log
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (יפן)

| --- | --- |

 מדינה:  יפן 
 מנהיגים:  מיזוהו פוקושימה
 תקופת הפעילות:  1945 - בתור המפלגה הסוציאלית של יפן 1996 - בתור המפלגה הסוציאל-דמוקרטית – הווה
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה סוציאליזם דמוקרטי פרוגרסיביזם פציפיזם
 מטה:  צ'יודה, טוקיו
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי
 צבעים רשמיים:  כחול בהיר
 http://www5.sdp.or.jp
 
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (ביפנית: 社会民主党, בתעתיק: שקאי מינשוֹ-טוֹ), או בשמה המקוצר SDP, היא מפלגת שמאל ביפן, הקוראת לכינון סוציאל-דמוקרטיה ביפן. המפלגה נוסדה ב-1996 על ידי אנשי שמאל שהיו חברים בעבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של יפן, שעד להתפרקותה הייתה האופוזיציה החזקה ביותר מאז 1955. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ישבה בקואליציה בשנים 1993–1996.
היסטוריה

מפלגות סוציאליות וסוציאל-דמוקרטיות התקיימו ביפן מראשית המאה ה-20, ולרוב סבלו מדיכוי בידי הממשלה, שראתה בהן גורמים חתרנים.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית נקראה בראשית דרכה "המפלגה הסוציאליסטית של יפן" (日本社会党) והיא נוסדה ב-1945, לאחר נפילת המשטר הצבאי שהוביל את יפן להשתתפות במלחמת העולם השנייה. בבחירות הכלליות הראשונות שנערכו תחת חוקת יפן החדשה ב-1947 הפכה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגה הגדולה ביותר בדיאט של יפן, כשזכתה ב-143 מושבים מתוך 466, ומנהיגה טצוקטיאמה היה לראש ממשלת יפן. אולם, מרד של גורמים מרקסיסטים במפלגה הביא להתמוטטות הממשלה, וכתוצאה מכך התפצלה המפלגה ל"מפלגה הסוציאליסטית הימנית", בה היו חברים הסוציאליסטים שנטו יותר לכיוון המרכז, ול"מפלגה הסוציאליסטית השמאלית", בה היו חברים אנשי שמאל רדיקלי.
שתי המפלגות התאחדו ב-1955 ונקראו שוב המפלגה הסוציאליסטית של יפן. בבחירות לבית הנבחרים של יפן ב-1958, זכתה המפלגה ב-166 מתוך 467 המושבים שבבית. למרות הצלחתה זו, התפצלה המפלגה פעם נוספת על רקע עימותים פנימיים ב-1960, והפורשים (שהשתייכו למפלגה הסוציאליסטית הימנית, המתונה יותר) הקימו את "המפלגה הדמוקרטית סוציאלית." לאחר הפיצול ירדו בהתמדה אחוזי התמיכה במפלגה ומספר המושבים שהחזיקה בבית התחתון הצטמצם.