stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולדריך דוראס
משחקים מפורסמים > לבן:  אולדריך דוראס  שחור: עקיבא רובינשטיין סנקט פטרבורג 1909

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "St. Petersburg"]
[Site "St. Petersburg RUE"]
[Date "1909.02.25"]
[Round "8"]
[White "Oldrich Duras"]
[Black "Akiba Rubinstein"]
[Result "0-1"]
[ECO "C77"]
[PlyCount "130"]
[EventDate "1909.02.15"]
1. e4 e5 2. Nf3 Nc6 3. Bb5 a6 4. Ba4 Nf6 5. d3 d6 6. c4 g6 7. d4 exd4 8. Nxd4
Bd7 9. Nxc6 Bxc6 10. O-O Bg7 11. Nc3 O-O 12. f3 Nd7 13. Be3 Ne5 14. Bb3 b6 15.
f4 Nd7 16. Bd4 Nc5 17. Bxg7 Kxg7 18. Bc2 a5 19. Qg4 {מסע יומרני. הרבה יותר בטוח 19. מהד2 ועליו השחור היה יכול להשיב 19...מהו6 עם יתרון לא מבוטל. 19...פ:ה4 הוא המסע השני בהמלצת המחשב, ומביא ליתרון זעיר לשחור}
Nxe4 20. Nxe4 f5 21. Qf3
fxe4 22. Bxe4 Bxe4 23. Qxe4 Qf6 24. Rf2 {מסע זה מאפשר לשחור להשתלט על טור ה'}
Rae8 25. Qd5 Qf5 26. Rd1 Re4 27. g3
Rfe8 28. Kg2 h5 29. b3 Re3 30. Rd4 Kf6 31. h3 {עמדת הלבן קשה, אך כדי לשמור על סיכוי היה צריך לשחק 31...צדד2 או צדד1}
h4 32. Qxf5+ gxf5 33. gxh4 Rg8+
34. Kf1 Rxh3 35. Ke2 Re8+ 36. Kd2 Rxh4 37. Rg2 Reh8 38. Kc3 Rh3+ 39. Rd3 Rxd3+
40. Kxd3 Rh3+ 41. Kd4 Rf3 42. Kd5 Rxf4 43. Kc6 Rg4 44. Rf2 Rg7 45. Kd5 Re7 46.
Rf1 Kg5 47. Rg1+ Kf4 48. a3 Kf3 49. Rf1+ Kg4 50. Rg1+ Kh3 51. Rf1 Re5+ 52. Kc6
Kg2 53. Rf4 Kg3 54. Rf1 Rc5+ 55. Kb7 f4 56. Rc1 d5 57. Rg1+ Kf2 58. Rb1 d4 59.
Rc1 d3 60. b4 axb4 61. axb4 d2 62. Rc2 Ke3 63. bxc5 d1=Q 64. Rc3+ Kd4 65. cxb6
Kxc3 0-1
משחקים מפורסמים > לבן: עקיבא רובינשטיין שחור: אולדריך דוראס קרלסבד 1911

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Karlsbad"]
[Site "Karlsbad (Karlovy Vary) AUH"]
[Date "1911.08.22"]
[Round "2"]
[White "Akiba Rubinstein"]
[Black "Oldrich Duras"]
[Result "1-0"]
[ECO "A22"]
[PlyCount "103"]
[EventDate "1911.08.21"]
1. c4 e5 2. Nc3 Nf6 3. g3 Bb4 4. Bg2 O-O 5. Nf3 Re8 6. O-O Nc6 {עדיף 6...ה4 או 6...ד6}
7. Nd5 Bf8 8. d3
h6 9. b3 d6 10. Bb2 Nxd5 11. cxd5 Ne7 12. e4 c5 13. dxc6 {נראה ששוחק בצורה אוטומטית. הרבה יותר חזק 13. פד2 עם התוכנית א4, רג3 ו-פג4. כלי השחור דחוקים מאחור וקשה מאוד לפתח אותם}
Nxc6 14. d4 Bg4 15. d5
Ne7 {עדיף 15...פב8 ולאחריו פא6}
16. Qd3 Qd7 17. Nd2 Bh3 18. a4 Bxg2 19. Kxg2 Reb8 20. Nc4 b5 21. axb5 Qxb5
22. Ra3 Ng6 {הפרש לא ממוקם טוב באגף המלך. תפקידו להגן על הרגלים באגף המלכה. עדיין, עדיף היה לשחק 22...ו5}
23. Rfa1 a6 24. Bc1 Rb7 25. Be3 f6 26. f3 Ne7 27. Qf1 Nc8 28. Nd2
Qb4 29. Qc4 Qxc4 30. Nxc4 Rab8 31. Nd2 Rc7 32. Rxa6 Rc2 33. R6a2 Rxa2 34. Rxa2
Be7 35. Kf2 Kf7 36. Ke2 Ke8 37. Kd3 Kd7 38. Kc3 Bd8 39. Nc4 Bc7 40. g4 Bd8 41.
Ra6 Bc7 42. h4 Bd8 43. h5 Bc7 44. b4 Rb7 45. Ra8 Kd8 46. Kb3 Rb8 47. Rxb8 Bxb8
48. b5 Ne7 49. b6 f5 50. gxf5 Ng8 51. Bf2 Kc8 52. Bh4 1-0
ספרים אודותיו

COMPLETE GAMES OF OLDRICH DURAS, J Kalendovsky
Quarterly for chess history, Autumn 11/2004, Moravian Chess
הערות שוליים

↑  Oldrich Duras vs Akiba Rubinstein (1907), www.chessgames.com
↑  Akiba Rubinstein vs Oldrich Duras (1908) Pass the Pawn and Pepper, Please, www.chessgames.com
↑  Akiba Rubinstein vs Oldrich Duras (1911), www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1015331009  ISNI: 0000 0000 5567 0440  LCCN: no97048177  NKC: jk01023332  NTA: 075036452  VIAF: 53756313   WorldCat (עם VIAF): 53756313
אליס מיליאט

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1884 נאנט, צרפת
 פטירה:  19 במאי 1957 (בגיל 73) פריז, צרפת
 שם לידה:  Alice Joséphine Marie Million 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Cemetery Saint-Jacques 
 פעילות בולטת:  נשיאת התאחדות ספורט הנשים בצרפת   נשיאת התאחדות ספורט הנשים הבינלאומי
 תפקיד:  נשיאה 
 
אליס מיליאט (בצרפתית: Alice Milliat;‏ 5 במאי 1884 - 19 במאי 1957) הייתה ספורטאית צרפתיה, חותרת, שחיינית ושחקנית הוקי שדה. מחלוצות ספורט הנשים בצרפת ובעולם. מהמייסדות של התאחדות ספורט הנשים בצרפת (1917). כנשיאת ההתאחדות, ארגנה את אירוע הספורט הבינלאומי הראשון של נשים שנערך במונטה קרלו במרץ 1921 ובהמשך ארגנה את שתי אולימפיאדות לנשים, בשנת 1922 ובשנת 1923, שנערכו אף הן במונטה קרלו. ב-31 באוקטובר 1921 ייסדה את התאחדות ספורט הנשים הבינלאומי, שארגנה את המשחקים העולמיים לנשים שנערכו לראשונה ב-20 באוגוסט 1922 בפריז. בזכות פועלה, התאפשרה השתתפותן של נשים רבות יותר ובאופן מגוון ורחב יותר במשחקים האולימפיים (לראשונה אתלטיות ומתעמלות השתתפו באולימפיאדת אמסטרדם 1928), תהליך שעדיין מתמשך עד היום.
אליזבת וונטוורת' רוברטס

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1871 פילדלפיה, ארצות הברית 
 התאבדה:  12 במרץ 1927 (בגיל 55) קונקורד, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה 
 תקופת הפעילות:  1886–1920 (כ־34 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס מרי סמית 
 
אליזבת וונטוורת' רוברטס (באנגלית: Elizabeth Wentworth Roberts‏: 10 ביוני 1871 - 12 במרץ 1927) הייתה ציירת אמריקאית שחיה ועבדה בפילדלפיה, פנסילבניה, פריז וקונקורד, מסצ'וסטס.
ביוגרפיה

אליזבת וונטוורת' רוברטס, הידועה גם בשם אלסי, נולדה כבת יחידה ב-10 ביוני 1871 בפילדלפיה שבפנסילבניה.  אביה היה ג'ורג' תיאודור רוברטס. סבה מצד אביה עזר להקים את חברת הרכבות של פנסילבניה והרוויח הון בתעשיית הרכבות והפחם. היא ידעה שהיא רוצה לצייר כשהייתה בת 15. אמה, שרה קזנובה רוברטס, רצתה שהיא תהיה אישה צעירה ואופנתית בפילדלפיה ובחברת המעמד הגבוה בניו יורק.
רוברטס למדה אמנות בפילדלפיה אצל אליזבת בונסאל (1861-1956) והנרי ר. פורה (1859–1940) מניו יורק. היא זכתה בפרס מרי סמית' בשנת 1889  בתערוכת האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה על ציור שתואר כמקורי ושבוצע במיומנות ועדינות. היא גם זכתה במלגה לנסיעה, ויצאה לפריז ללמוד באקדמיה ז'וליאן ולאחר מכן התגוררה בעיר עוד שמונה שנים. רוברטס למדה אצל ז'ול ג'וזף לפבר, רוברט פלורי, מסייה בוג'רו ומרסון. בשיעורים בבית הספר הפרידו בין גברים לנשים, רוברטס חשה את נושא האפליה המיגדרית, ואמרה, "אני יכולה לצייר כמו כל גבר."
לרוברטס היה סטודיו ליד פארק מונסו. בתחילה, היא ציירה ציורים של בעלי חיים, בדחיפה של לפבר. בזמן שהותה בפריז, היא החלה לצייר נושאים דתיים ויצירות פיגורטיביות. היא הציגה ציור של שתי אלמנות בוכות בכנסייה, בסלון פאלה דה שאנז אליזה באביב 1892 וקיבלה ציון מכובד. כתבת פילדלפיה אוונט טלגרף, לוסי הופר, שהייתה אז בפריז, אמרה כי "היצירה העוצמתית במיוחד נוצרה על ידי נערה בת עשרים".
בשנת 1897 הציגה מספר עבודות דתיות בסלון פריז, מדונה של סן מרקו ומדונה של הוורד, שהוצגו באיטליה. רוברטס נסעה לפירנצה בשנת 1898, שם הקדישה עוד שנתיים נוספות ללימודים. היא למדה והעתיקה ציורים של בוטיצ'לי ולמדה את הטכניקות של המאסטרים הגדולים.
קריירה

היה לה סגנון מהיר ואקספרסיבי כמו ג'ון סינגר סרג'נט והיא הייתה ידועה בציורי נוף הים שלה. עבודותיה נמכרו ביותר -44,000 דולר. רוברטס הציגה את עבודותיה בארצות הברית ובפריז. עם זאת, היא הייתה מיואשת מכך שעבודותיה לא התקבלו לתערוכה בגלריות גדולות. מעטים מציוריה נמכרו, והיא לא התקבלה כחברה באגודת ציירי בוסטון.
בשנת 1899 או 1900 היא חזרה לארצות הברית. רוברטס עבדה על ציורי הנוף מנורמנדי, צרפת או ציורים עם נושאים דתיים, בדירת המשפחה בניו יורק או בבית בפילדלפיה. היא הציגה ציורים שיצרה באירופה באקדמיה של פנסילבניה, שם זכתה בפרס על ציור הנוף שלה, ובגלריית לינדזי בפילדלפיה בשנת 1899.
רוברטס שלחה את יצירותיה לגלריות ומוזיאונים בערים הגדולות בארצות הברית. בשנת 1908 ערך המכון לאמנויות בדטרויט תערוכה של 30 מנופי הים של רוברט.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, רוברטס תמכה במאמץ המלחמתי בכך שתרמה כמה מציוריה, כולל אלה שציירה נשים שנאספו לתפירת בגדים בכנסיית קונקורד. הנשים ייצרו בגדים לפליטים שנמלטו מבתיהם מבלגיה לאנגליה. אמבולנס שדה נרכש מכספים שגייסה. הוא שימש בקרבות בצרפת. בשל מצבה הגופני לא הצליחה להצטרף לצלב האדום כרצונה.
איגוד אמני קונקורד

רוברטס הקימה ומימנה את איגוד האמנות של קונקורד בשנת 1917  ובמשך 10 שנים ניהלה את תערוכותיו. מטרת הארגון הייתה לקדם ולעודד אמנות ולקיים תערוכות אמנות בקונקורד. היא רכשה את בית ג'ון בול ב-1922 ושכרה את האדריכלית לויס האו כדי לשפץ את הבניין לשימוש כמרכז האמנות קונקורד. הקומות השנייה והשלישית של הבית שנבנה בשנת 1750 שופצו לחלל גלריה ולאולם. סודרה תאורה טבעית כדי לספק אור לגלריה. הפתיחה החגיגית נערכה ב-6 במאי 1923, בהשתתפות שישים ציירים ושמונה עשר פסלים מאירופה וארצות הברית. בין האמנים המפורסמים היו קלוד מונה, רוברט אנרי, מרי קסאט וג'ון סינגר סרג'נט.
חיים אישיים

רוברטס ירשה את מגורי משפחתה, כולל בית קיץ בהופקינטון, ניו המפשייר ודירה בניו יורק. גרייס קייס, שחקנית גולף שהייתה בשנת 1900 אלופת הגולף לנשים במסצ'וסטס, הפכה לחברת לחיים של רוברטס. שתי הנשים החלו לחיות יחד בשנת 1900 בבית בקונקורד, מסצ'וסטס, שרוברטס קנתה ברחוב אסטאבוק. רוברטס התקבלה בברכה במשפחת קייס. היא לא הייתה בקשר עם אביה.
רוברטס ציירה דיוקנאות של השופט ג'ון ס. קייס ובני משפחה אחרים. היו לה גם תקופות של דיכאון.
בשנת 1926 אובחנה שרוברטס סובלת מפסיכונאורוזיס ואושפזה בבית החולים הכללי במסצ'וסטס. היא תלתה את עצמה ב-12 במרץ 1927, באותו יום שבו מת אביה, בביתה בקונקורד.
גרייס קייס הייתה יורשת העזבון של רוברטס.
היא נפטרה בשנת 1950, אז קיבלה האגודה לסיוע לילדים את האחוזה.
הערות שוליים

1 2 3 4  3 Centuries of the Jonathan Ball House - The Concord Art Association, web.archive.org, ‏2015-03-29
↑  Elizabeth Wentworth Roberts, web.archive.org, ‏2015-04-07
↑  Pennsylvania Academy of the Fine Arts, Catalogue of the Annual Exibition of Painting and Sculpture, 1914. (באנגלית)
↑  Detroit Museum of Art (1908). Bulletin. Detroit Museum of Art. p. 8.
↑  Maureen Meister, Arts and Crafts Architecture: History and Heritage in New England, University Press of New England, 2014-11-04, ISBN 978-1-61168-664-7. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6703 6447  LCCN: n93027205  NTA: 323844669  RKD: 322048  ULAN: 500074240  VIAF: 9053166   WorldCat (עם VIAF): 9053166
אליעזר שוסטק

נחום לוין, חיים כהן-מגורי ואליעזר שוסטק (ראשון משמאל), חברי כנסת מטעם תנועת החרות שבאופוזיציה, מצביעים נגד ממשלת ישראל האחת עשרה אשר הציג ראש הממשלה לוי אשכול בפני מליאת הכנסת, 26 ביוני 1963
כיכר על שם אליעזר שוסטק ברמת גן
אליעזר שוסטק (16 בדצמבר 1911 – 20 באוגוסט 2001) היה חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. ממקימי סיעות המרכז החופשי ולע"ם. היה מזוהה עם רעיון ארץ ישראל השלמה, וציונות רוויזיוניסטית.
ביוגרפיה

נולד בעיר ולדימירץ שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) ולמד בישיבה. בשנת 1930 הצטרף לתנועת בית"ר ובמסגרתה שימש כראש קן ברובנו. לאחר מכן עלה לארץ ישראל, למד באוניברסיטה העברית והיה חבר בפלוגת עבודה של בית"ר בהרצליה.
בשנת 1936 נבחר למזכיר הסתדרות העובדים הלאומית ובהמשך היה חבר בהנהגת ברית הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר). במהלך כהונת הכנסת השנייה נכנס שוסטק לכנסת, לאחר איחוד תנועת הצה"ר עם תנועת החרות. במסגרת תנועת החרות כיהן שוסטק בכנסת עד 1966, אז חבר לשמואל תמיר באופוזיציה הפנימית נגד בגין ופרש מתנועת החרות על מנת להקים את מפלגת המרכז החופשי ביחד עם תמיר. בבחירות לכנסת השביעית זכה המרכז החופשי בשני מנדטים, ושוסטק ותמיר נכנסו שוב לכנסת. לאחר מלחמת ששת הימים פרסמה המפלגה מודעת תמיכה בסיפוח יהודה ושומרון  לישראל, ובה הסיסמה "שטח משוחרר לא יוחזר", אותה הגה שוסטק. לימים סיפר: "ישבנו במשרד של שמואל תמיר בשדרות רוטשילד, חיפשתי משהו שיהיה קצר, ממצה וחרוזי קצת. הנה - שטח משוחרר... לא יוחזר. חרוז."
בהמשך עזב את המרכז החופשי והקים יחד עם אהוד אולמרט את המרכז העצמאי, שהצטרפה למפלגת לע"ם שבהמשך הייתה לחלק מהליכוד, לצד תנועת החרות והמפלגה הליברלית.
בין השנים 1977–1984 כיהן כשר הבריאות, בממשלות ה-18 וה-19 של בגין וב-20 של שמיר, ובמסגרת תפקידו זה הטיל לראשונה איסור גורף על הפעלת שירותי רפואה פרטיים בבתי החולים הציבוריים. בכנסת ה-11 כיהן כסגן יו"ר הכנסת.
שוסטק הוא חבר הכנסת בעל משך הכהונה השלישי הארוך בכל הזמנים (אחרי שמעון פרס ותופיק טובי).
בשנת 1994 הוענק לו תואר יקיר העיר רמת גן.
נפטר בשנת 2001, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. בשכונת מרום נווה ברמת גן, עיר מגוריו, יש כיכר על שמו.
הערות שוליים

↑  יגאל סרנה, אין מנצחים, חדשות, 6 ביוני 1986.
1 2 3  אבי כצמן, מת אליעזר שוסטק, לשעבר שר הבריאות, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311569305171  ISNI: 0000 0003 6950 4840  VIAF: 247443909   WorldCat (עם VIAF): 247443909 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311569305171  ISNI: 0000 0003 6950 4840  VIAF: 247443909   WorldCat (עם VIAF): 247443909
אליזבת הרטמן

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1943 ינגסטאון, ארצות הברית 
 התאבדה:  10 ביוני 1987 (בגיל 43) פיטסבורג, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1965–1982 (כ־17 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון בוארדמן  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 בן או בת זוג:  ג'יל דניס (1968–1984) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרי אליזבת הרטמן (באנגלית: Mary Elizabeth Hartman; ‏2 בדצמבר 1943 – 10 ביוני 1987) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשנת 1965 על הופעתה בסרט "טלאי כחול".
ביוגרפיה

הארטמן נולדה בינגסטאון, אוהיו, שם עסקה בתיאטרון תחת הכינוי "ביף".
בגיל 21 עברה להתגורר בניו יורק כדי לקדם את קריירת המשחק שלה והחלה את דרכה בברודוויי.
קריירת משחק

בשנת 1964 קיבלה הארטמן הצעה לשחק בסרטו של הבמאי האנגלי המוערך גאי גרין "טלאי כחול" לצדם של סידני פואטייה ושלי וינטרס.
הופעה זו בתפקיד הצעירה העיוורת סלינה דארסי הייתה להופעת הבכורה של הארטמן בהוליווד.
הארטמן, בת 22 באותה שנה, הייתה לשחקנית הצעירה ביותר עד אז שנה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בטקס גלובוס הזהב קיבלה את פרס פריצת השנה והועמד לפרס השחקנית הטובה ביותר.
בשנת 1966 שיחקה הארטמן בסרטו החמישי של פרנסיס פורד קופולה כבמאי "אתה ילד גדול עכשיו" בתור רקדנית הגו גו ברברה דארלינג. הארטמן הועמדה על הופעתה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בפעם השנייה ברציפות.
בנוסף השתתפה בסרטו של סידני לומט "הקבוצה" ובסרטו של ג'ון פרנקנהיימר "יום הדין".
ב-1971 הופיעה בדרמה של דון סיגל "נקמניות" לצידו של קלינט איסטווד
וב-1973 בסרט הקאלט "בראש מורם" בתפקיד פאולין אשתו של המתאבק בופורד פוסר.
התפרסמה בפעם האחרונה בתחילת שנות ה-80 בקומדיית האימה "ירח מלא" ובסרט האנימציה המפורסם "סודה של נים" בו דיבבה את קולה של גברת בריסבי.
חיים אישיים

הייתה נשואה לתסריטאי הסרט "הולך בדרכי" גיל דניס ממנו התגרשה לאחר 16 שנים. שמה קץ לחייה לאחר התמודדות ממושכת עם דיכאון.
פילמוגרפיה נבחרת

טלאי כחול (1965)
הקבוצה (1986)
אתה ילד גדול עכשיו (1966)
המתקן (1968)
נקמניות (1971)
בראש מורם (1973)
ירח מלא (1981)
סודה של נים (1982)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

אהבה בסגנון אמריקאי (1973)
הערות שוליים

↑  "Elizabeth Hartman, 'Patch of Blue' Star, Is Suspected Suicide". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1987-06-12. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-08-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1604856  BnF: cb139966363 (data)  GND: 1020513187  ISNI: 0000 0001 1572 2928  LCCN: n96009646  MusicBrainz: 2ea502ce-91e0-44e6-b2eb-25780856043c  NKC: xx0152388  SUDOC: 081259778  VIAF: 61742009   WorldCat (עם VIAF): 61742009
אליס באלינט

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1898 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  29 באוגוסט 1939 (בגיל 41) מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד, המכון הפסיכואנליטי של ברלין 
 תפקידים:  פסיכואנליטיקאית, אתנולוגית 
 בן או בת זוג:  מייקל באלינט 
 
אליס באלינט (במקור סקיי, בהונגרית: Bálint Alice; בודפשט, 16 ביוני 1898 - מנצ'סטר, 29 באוגוסט 1939) הייתה פסיכואנליטיקאית הונגרייה-יהודייה, אחת הדמויות הבולטות של בית הספר הפסיכואנליטי בבודפשט. היא התעניינה בנושאי התפתחות הילד, בשאלות חינוך, ובהתאמת הפסיכואנליזה לחינוך. היא עסקה במגוון רחב של פעילויות: ייעוץ, חינוך והסברה, ניתוח ופרסמה באופן קבוע בכתבי עת לאומיים ובינלאומיים.
ביוגרפיה

אליס נולדה במשפחה יהודית כבתם של ז'יגמונד סקיי (שפיצר) ווילמה פרוסניץ. מסיבה לא ברורה היא אומצה על ידי פרידייש קובאץ' ורעייתו וילמה קובאץ' ושמה הרשמי הפך לאליס סקיי-קובאץ'. אמה המאמצת הייתה פסיכואנליטיקאית ומאמנת של האיגוד הפסיכואנליטי ההונגרי. אביה המאמץ היה אדריכל ויזם שלקח חלק גם בעצמו בטיפול פסיכואנליטי. אליס במקור הייתה אנתרופולוגית, אך המיקוד שלה היה בתחומים רבים (למדה גם מתמטיקה, ומשפטים), ובסופו של דבר הפכה את פסיכולוגיית הילדים למרכז העניין בחייה ועיסוקה. היא פגשה את מייקל (מיהאי) באלינט בשנת 1918, איתו היו חייה הפרטיים והמקצועיים שזורים זה בזה ובשנת 1921 התחתנו.
משנת 1919 היא כבר העבירה הרצאות ציבוריות בבודפשט. בשנת 1920 עברה עם באלינט לגרמניה בגלל האנטישמיות בהונגריה, שם החלה לעבוד במוזיאון Völkerkunde (המוזיאון האנתרופולוגי). משנת 1921 היא ובעלה ביקרו בקביעות במכון להכשרה בפסיכואנליזה בברלין תחת ניהולו של האנס זקס. הם חזרו לבודפשט בשנת 1924 וסיימו את ההכשרה בפסיכואנליזה אצל שאנדור פרנצי. לאליס ובעלה נולד בן, יאנוש באלינט, שהפך לרופא ולביוכימאי. בשנת 1939 בסביבות ינואר-פברואר נמלטה המשפחה לאנגליה, למנצ'סטר בשל האנטישמיות שגאתה בהונגריה והחוקים האנטי יהודיים, שם באוגוסט נפטרה אליס משבץ מוחי.
עבודתה

אליס באלינט הוכשרה כפסיכואנליטיקאית על ידי שאנדור פרנצי, ולכן התאוריה של פרנצי השפיעה רבות על נקודת מבטה. שוני ההשקפה בין זיגמונד פרויד לבין פרנצי היה מהותי ומכריע בנושאים שונים, ודעותיהם היו שונות ולפעמים מנוגדות במובנים רבים. בין היתר, פרנצי ייחס חשיבות רבה לקשר אם-ילד בהתפתחותו הביולוגית והפיזית של הילד. מוטיב זה מודגש גם בתאוריה של חסידיו של פרנצי. לדוגמה, על פי אליס באלינט, בשלבים המוקדמים ביותר של התפתחות הילד, מערכת היחסים בין אם לילד אינה מבוססת על אינסטינקט, כמו שחושב פרויד, אלא על אהבה ארכאית, שהיא ללא תנאי וחשובה לא פחות לשני הצדדים. בנוסף, הפסיכואנליטיקאים בבודפשט הדגישו את תפקידם של גורמים סביבתיים, כולל חינוך, ולא ייחסו חשיבות רבה כל-כך, כמו פרויד, לאינסטינקטים המולדים של התינוק. נקודת מבט זו אפשרה ליישם עקרונות פסיכואנליטיים בחינוך.
כתוצאה מכך, המבנה הקלאסי שתואר בכתביה של באלינט שינה את מודל הקשר בין ה"אני" (אֶגוֹ) העל לבין ה"אני" הרגיל, בו השפעת ה"אני" העל אינו עוד בלתי נמנע. הודגש על ידה כי על החינוך להשפיע בעיקר על ה"אני", במיוחד על ידי הגברת הסיבולת שלו ללחץ. גם העצות המעשיות של אליס באלינט פעלו לפי עקרונות אלה. האמצעים לעשות זאת לדעתה היו ללמד משמעת פורמלית: אדיבות, כמה סעיפים של סדר יום, ואמירת תודה. על הילד ללמוד שהוא או היא לא תמיד יכולים לעשות מה שבא להם או חושקים בו, אך עם זאת, יכולות להיות לו/לה מחשבות שונות מהציפיות החברתיות. על ידי עיכוב או דחייה של הגשמת רצון הילד, הוא יקדם את השתלבותו בחברה.
אליס באלינט הדגישה גם כי ויתור על אינסטינקט כלשהו איננו נגד הטבע. לדוגמה, אם האינסטינקטים פונים זה נגד זה, למשל רעב מול בריחה. עם זאת, הקפדה על משמעת ברזל אינה מובילה לתוצאות. מטרת החינוך היא פיתוח עצמאותו של הילד, אשר ניתן להשיג רק אם קיים איזון בין הגבלות לבין חופש המתאימים לצורכי הילד.
כתביה

התפתחות יכולת האהבה ותחושת המציאות. (Die Entwicklunk der Liebesfähigkeit und der Realitätssinn.) בודפשט 1933.
איסורים והקלות בחינוך. (Versagung und Gewähren in der Erziehung.) Zeitschrift für Psychoanalytische Pädagogik, 1936.
הטיפול בהעברת התשוקה, מבוסס על הניסויים של פרנצי. (Handhabung der übertragung auf Grund der Ferenczischen Versuche.) Internationale Zeitschrift für Psychoanalyse, 1939.
היסודות של מערכת החינוך שלנו. (Die Grunlagen unseres Erziehungssystem. Zeitschrift für Psychoanalytische Pedagogik, 1937.
אהבת האם ואהבת אם. (Liebe zur Mutter und Mutterliebe.) Internationale Zeitschrift für Psychoanalyse, 1939.
העברת התשוקה והעברה נגדית. (על העברה והעברה נגדית.) כתב העת הבינלאומי לפסיכו-אנליזה, 1943.
הפסיכולוגיה של חדר הילדים. בודפשט, 1932 (הוצאה מחודשת ב־1990)
פסיכואנליזה של הילדות המוקדמת. (Psychoanalise der frühen Lebensjahre.) מינכן-בזל.
אם וילד. בודפשט, 1941. (הוצא מחדש בשנת 1990)
לקריאה נוספת

הרמט, פ '(1994). פרויד, פרנצי ופסיכואנליזה הונגרית. דיור, HU: גאבור בתלן
ז'וז'נה ויידה (פסיכולוגית) (1996). השקפות לא שגרתיות של פסיכואנליטיקאים בבודפשט על טבע וחינוך הילד. פדגוגיה הונגרית, 96 (4), 329-339.
ז'וז'נה ויידה (פסיכולוגית) (1995). בית הספר לפסיכואנליזה וחינוך בבודפשט. בודפשט
הערות שוליים

↑  Vajda Zsuzsanna (pszichológus): Bálint Alice.(1997) Pedagógiai Lexikon. 1. köt. Keraban Könyvkiadó. 140. p.
↑  Születése bejegyezve Budapest Budapest VI. ker. polgári születési akv. 1707/1898. folyószám alatt.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a szegedi polgári házassági akv. 264/1897. folyószáma alatt".
↑  A házasságkötés bejegyezve Budapest I. ker. polgári házassági akv. 458/1921. folyószám alatt.
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13340934q (data)  GND: 107723832  ISNI: 0000 0000 6307 8914  NTA: 072956526  SUDOC: 221185895  VIAF: 64531562   WorldCat (עם VIAF): 64531562
אליזבת וודוויל

אליזבת וודוויל (באנגלית: Elizabeth Woodville;‏ 1437? – 8 ביוני 1492) הייתה מלכת אנגליה, רעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. סבתו של המלך הנרי השמיני. נישואיה הראשונים היו לאציל נמוך-דרג בשם סר ג'ון גריי, מתומכי בית לנקסטר שנהרג בקרב סנט אולבנס השני והותיר אותה אלמנה צעירה, ליידי גריי. נישואיה למלך הצעיר מבית יורק היו שערורייה בתקופת מלחמות השושנים כיוון שהפרו את ההסכם שנערך בין תומכי המלך ללואי האחד עשר, מלך צרפת לפיו יישא מלך אנגליה את גיסתו של מלך צרפת. נוסף על כך נטען שהמלך הצעיר כבר היה נשוי ולפיכך הוכרזו לאחר מותו נישואיו לאליזבת כביגמיה וילדיהם הוכרזו כממזרים. שני הילדים, הנסיכים אדוארד, ואחיו ריצ'רד ("הנסיכים שבמצודה") נכלאו במצודת לונדון על ידי דודם ריצ'רד השלישי, ונעלמו בשנת 1483. הסברה המקובלת היא שהנסיכים נרצחו ונקברו במצודה. אך יש טענה שאומרת שהם כלל לא נרצחו.
ראשית חייה

נולדה בנורת'האמפטונשייר, אביה היה סר ריצ'רד וודוויל, אביר ממשפחה עתיקה אמידה ומכובדת, ג'נטלמן כפרי שאינו שייך לאצולה. אמה, ז'אקטה מלוקסמבורג הייתה בת אצולה ממשפחה שהתייחסה לענף של בית לוקסמבורג והייתה אשתו השנייה של ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד, שהיה מבוגר ממנה בהרבה. לבני המשפחה היה מעמד בחצר המלך והם נבחרו להיות מלוויה של המלכה מרגרט מאנז'ו עם נישואיה להנרי השישי, מלך אנגליה. ב-1448 הועלה סר ריצ'רד לדרגת ברון. ב-1452 נישאה אליזבת לסר ג'ון גריי, יורש ברונות גרובי. ב-17 בפברואר 1461 נהרג גריי בקרב סנט אולבנס השני, כשלחם לצד בית לנקסטר. אליזבת נותרה אלמנה צעירה עם שני בנים. הרשומות תיארו אותה כ"אשה היפה ביותר באנגליה".
מלכה

ב-29 במרץ 1461 הוכה צבא בית לנקסטר בקרב טאוטון על ידי בית יורק והנרי השישי הודח מכסאו לטובת אדוארד, דוכס יורק והטוען לכתר. על אף שאדוארד הבטיח לתומכו ויועצו ריצ'רד נוויל, רוזן ווריק לשאת לאשה את בונה מסבויה, גיסתו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, כחלק מהסכמי השלום שטווה ווריק, נשא לאשה בחשאי את אליזבת וודוויל ב-1 במאי 1464. שנה לאחר מכן הוכתרה אליזבת כמלכה במנזר וסטמינסטר. אליזבת הייתה לא רק בת למשפחה פחותת-יחס אלא גם בת למשפחה מובהקת של תומכי בית לנקסטר ונישואיה למלך עוררו שערורייה, זאת בנוסף להרס הסיכוי לברית החשובה עם צרפת. לפיכך נטש ווריק את צד בית יורק וחבר למרגרט מאנז'ו בצרפת במטרה להדיח את אדוארד מכסאו ובהמשך קירב לצדם את ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס, אחיו הצעיר של המלך. בנוסף, אדוארד היה ידוע ביחסיו עם נשים רבות טרם נישואיו לאליזבת. אחת מהן הייתה אלינור טאלבוט, שייתכן שאדוארד אף נשא לאשה בחשאי בשנת 1461. רבים מ-15 אחיה ואחיותיה של אליזבת נישאו לאנשי אצולה רמי דרג. אחותה, קתרינה וודוויל, למשל, נישאה להנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם. עלייתם זו של האצילים מבית וודוויל הייתה אף היא לצנינים בעיני תומכי בית יורק, שלא זכו לקטוף את פירות ניצחונם, שנמסרו לבני משפחתה של המלכה החדשה.
כחלק מחתירתם של ווריק, המלכה מרגרט ודוכס קלרנס נגד אדוארד ורעייתו, הואשמה אמה של אליזבת בכישוף, אך זוכתה. באוקטובר 1470 הצליחה הקואליציה של קלרנס, ווריק ובית לנקסטר להדיח את אדוארד ולהמליך מחדש את הנרי השישי, אולם כבר באפריל 1471 נוצחו בקרב טיוקסברי ואדוארד שב לכס המלכות. במהלך תקופת ההדחה הקצרה הסתתרה אליזבת במנזר וסטמינסטר וילדה את אדוארד, לימים אדוארד החמישי. בנוסף ילדה אליזבת במהלך נישואיה למלך עשרה ילדים, בהם ריצ'רד ועוד חמש בנות שהגיעו לבגרות.