stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארן גילאן
קריירה > דוגמנות

במהלך לימודיה, היא עבדה כדוגמנית, והשתתפה בשבוע האופנה בלונדון בשנת 2007. ב-2007, לפני שהחלה לעסוק במשחק, עבדה גילאן בדוגמנות עבור "London Fashion Week" ועבור המעצבת אלגרה היקס בתצוגת הסתיו/חורף. בריאיון, סיפרה כי לא תוותר על קריירת המשחק כדי לחזור לדוגמנות, ואף שהיא נהנתה לדגמן, המשחק היה תמיד מטרתה העיקרית.
קריירה > משחק

בתחילת הקריירה שלה כשחקנית, הופיעה גילאן במספר סדרות דרמה בטלוויזיה. התפקיד הקבוע הראשון של היה בסדרת המערכונים "המופע של קווין בישופ" (The Kevin Bishop Show), שבה הופיעה במשך שנתיים וגילמה דמויות שונות – ביניהן חיקויים של ידועניות כמו קייטי פרי ואנג'לינה ג'ולי. היא הופיעה בתפקיד ג'יני בסרט הטלוויזיה "Stacked" של צ'אנל 4. גילאן שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "The Well" – סדרת סרטי אימה קצרים ששודרו ב-BBC. מאוחר יותר הם שודרו כסדרה אינטרנטית של BBC.co.uk.
במאי 2009 לוהקה גילאן לתפקיד איימי פונד, המלווה של הדוקטור האחד עשר בגילומו של מאט סמית, בסדרת המדע-בדיוני הבריטית "דוקטור הו". הפרק הראשון בו הופיעה כאיימי פונד היה "השעה האחת-עשרה" ואת בת דמותה כילדה גילמה בת דודתה של גילאן, קייטלין בלקווד. גילאן השתתפה קודם לכן בסדרה, בפרק מהעונה הרביעית (2008), "שריפות פומפיי", בו גילמה את דמות מגדת העתידות. בתפקיד איימי פונד הופיעה בעונות החמישית, השישית והשביעית של "דוקטור הו", לצד ארתור דרוויל בתפקיד בן-זוגה רורי ויליאמס.
בתיאטרון הופיעה גילאן לראשונה ב-Donmar Warehouse שבלונדון. היא שיחקה במחזה "Inadmissible Evidence" מאת ג'ון אוסבורן לצידו של דאגלס הודג'.
ב-2012 גילמה את דמותה של דוגמנית העל ג'ין שרימפטון בסרט "We'll Take Manhattan" של BBC Four. הסרט תיאר את מערכת היחסים בין שרימפטון לבין צלם האופנה דייוויד ביילי.
היא לוהקה לתפקיד בריטני ב"רומיאו ובריטני", עיבוד מודרני לרומיאו ויוליה מאת שייקספיר, שמביים דויד בדיאל.
ב-2014 שיחקה בתפקיד נביולה בסרט "שומרי הגלקסיה" ביקום הקולנועי של מארוול. עבור תפקיד זה גילחה את ראשה ונשארה קרחת בזמן צילומי הסרט. ב-2017 שיחקה בסרט ההמשך "שומרי הגלקסיה: חלק 2". גילאן שבה לגלם את נביולה בסרטים "הנוקמים: מלחמת האינסוף" (2018) ו"הנוקמים: סוף המשחק" (2019).
בשנת 2017 כיכבה בתור רובי ראונדהאוס בסרט "ג'ומנג'י: שורדים בג'ונגל", לצד דה רוק, קווין הארט וג'ק בלאק. באותה שנה גילמה גם את אנני בסרט "המעגל" לצידה של אמה ווטסון.
ב-2019 כיכבה גם בסרט ההמשך "ג'ומנג'י: השלב הבא".
חיים אישיים

במאי 2022, גילאן נישאה לקומיקאי האמריקאי ניק קוצ'ר (אנ'), בטקס שנערך בטירת טוורד (אנ') בעיירה דונון (אנ') שבסקוטלנד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | New Town Killers | בחורה בתחנת אוטובוס |  |
| 2010 | Outcast | אלי |  |
| 2013 | Not Another Happy Ending | ג'יין לוקהארט |  |
| 2013 | השער | קיילי ראסל |  |
| 2014 | שומרי הגלקסיה | נביולה |  |
| 2015 | מכונת הכסף | אייבי |  |
| 2015 | Coward | — | סרט קצר; במאית, תסריטאית ומפיקה |
| 2015 | Fun Size Horror: Volume Two | רייצ'ל מאליגן | סרט קצר; גם במאית ותסריטאית |
| 2016 | In a Valley of Violence | אלן |  |
| 2017 | שומרי הגלקסיה: חלק 2 | נביולה |  |
| 2017 | המעגל | אנני אלרטון |  |
| 2017 | Alex & the List | לילי |  |
| 2017 | ג'ומנג'י: שורדים בג'ונגל | רובי ראונדהאוס |  |
| 2018 | The Party's Just Beginning | לוסי | גם במאית ותסריטאית |
| 2018 | הנוקמים: מלחמת האינסוף | נביולה |  |
| 2018 | All Creatures Here Below | רובי |  |
| 2019 | שוטר על הדרך | שרה מוריס |  |
| 2019 | הנוקמים: סוף המשחק | נביולה |  |
| 2019 | מרגלים לא רגילים | אדית' "עיניים" בראון | דיבוב |
| 2019 | ג'ומנג'י: השלב הבא | רובי ראונדהאוס |  |
| 2020 | The Hoarding | הופ | סרט קצר; גם במאית ותסריטאית |
| 2020 | קול קדומים | מרסדס |  |
| 2021 | מילקשייק אבק שריפה | סאם |  |
| 2022 | כפולה | שרה דאבל |  |
| 2022 | הקפסולה | קרול קוב / ד"ר לייסי |  |
| 2022 | Next Exit | ד"ר סטיבנסון |  |
| 2022 | תור: אהבה ורעם | נביולה |  |
| 2023 | שומרי הגלקסיה: חלק 3 | נביולה |  |
| 2023 | Late Bloomers | לואיז |  |
| 2024 | חייו של צ'אק | פלישיה גורדון |  |
| 2024 | החשוד האחרון | לורה ביינס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Rebus | טרי קוטר | פרק: "A Question of Blood" |
| 2008 | דוקטור הו | מגדת עתידות | פרק: "The Fires of Pompeii" |
| 2008 | Stacked | ג'יני טרנר | סרט טלוויזיה של ערוץ 4 |
| 2008 | Harley Street | הולי | פרק: "#1.1" |
| 2008 | Coming Up | אנה | פרק: "Thinspiration" |
| 2008–2009 | The Kevin Bishop Show | דמויות שונות | תפקיד ראשי (2 עונות); 12 פרקים |
| 2009 | The Well | קול | 4 פרקים |
| 2010–2012, 2013 | דוקטור הו | איימי פונד | תפקיד ראשי (עונות 7-5); 35 פרקים |
| 2012 | We'll Take Manhattan | ג'ין שרימפטון (אנ') | סרט טלוויזיה של BBC Four |
| 2012 | In Love With... | לורה | סדרת רשת; פרק: "In Love with Coward" |
| 2013 | NTSF:SD:SUV:: | דייזי | 9 פרקים |
| 2014 | A Touch of Cloth | קרי ניובלד | 2 פרקים |
| 2014 | סלפי | אלייזה דולי | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2015 | שבעה ימים בגיהנום | לילי אלסוורת' | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2015 | רובוט צ'יקן | אנסטסיה סטיל | דיבוב; פרק: "Zero Vegetables" |
| 2019 | Neurotica | קלואי | פרק: "Eureka!" |
| 2021 | Calls | שרה | דיבוב; פרק: "The End" |
| 2021 | מה אם...? | נביולה | דיבוב; 2 פרקים |
| 2022 | שומרי הגלקסיה בספיישל חג המולד | נביולה | ספיישל טלוויזיוני של דיסני+ |
| 2024 | מבטלים את דאגלס (אנ') | מדליין קרו | 4 פרקים |
| TBA | Rhona Who Lives by the River | רונה | סדרת הנפשה עתידית של דיסני+ גם מפיקה בפועל |
פרסים ומועמדויות

| שנה | איגוד | קטגוריה | על | תוצאה | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | TV Quick Awards | השחקנית הטובה ביותר | דוקטור הו | מועמדות |  |
| 2010 | פרס "אשת השנה" של קוסמופוליטן | השחקנית הטובה ביותר | דוקטור הו | זכייה |  |
| 2011 | פרסי SFX | השחקנית הטובה ביותר | דוקטור הו | זכייה |  |
| 2011 | פרסי TV Choice | השחקנית הטובה ביותר | דוקטור הו | זכייה |  |
| 2011 | פרסי Scream | השחקנית הטובה ביותר במדע בדיוני | דוקטור הו | מועמדות |  |
| 2012 | פרסי הטלוויזיה הלאומיים של בריטניה | הופעת הדרמה הטובה ביותר: נשים | דוקטור הו | זכייה |  |
| 2012 | פרסי בחירת הילדים של ניקולודאון בריטניה | השחקנית הבריטית האהובה ביותר |  | מועמדות |  |
| 2012 | פרסי האופנה הסקוטית | אייקון האופנה של סקוטלנד |  | זכייה |  |
| 2013 | פרסי הטלוויזיה הלאומיים של בריטניה | הופעת הדרמה הטובה ביותר – נשים | דוקטור הו | מועמדות |  |
| 2014 | פרסי Fright Meter | השחקנית הטובה ביותר | השער | מועמדות |  |
| 2014 | Detroit Film Critics Society | האנסמבל הטוב ביותר | שומרי הגלקסיה | זכייה |  |
| 2014 | Nevada Film Critics Society | האנסמבל הטוב ביותר | שומרי הגלקסיה | זכייה |  |
| 2014 | Phoenix Film Critics Society | הליהוק הטוב ביותר | שומרי הגלקסיה | מועמדות |  |
| 2015 | Central Ohio Film Critics Association | האנסמבל הטוב ביותר | שומרי הגלקסיה | מועמדות |  |
| 2015 | פרסי אמפייר | Best Female Newcomer | שומרי הגלקסיה והשער | זכייה |   |
| 2015 | Hang Onto Your Shorts Film Festival | השחקנית הטובה ביותר בסרט קצר | Bound for Greatness | מועמדות |  |
| 2015 | פסטיבל הסרטים IFS | השחקנית הטובה ביותר בסרט קצר | Bound for Greatness | זכייה |  |
| 2015 | פסטיבל הסרטים IFS | Best Independent Short | Coward | זכייה |  |
| 2015 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי באדינבורו | הסרט הקצר הטוב ביותר | Coward | מועמדות |  |
| 2016 | פסטיבל הסרטים לונדון IFF | השחקנית הראשית הטובה ביותר בסרט קצר | Bound for Greatness | זכייה |  |
אגון שילה

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1890 טולן, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  31 באוקטובר 1918 (בגיל 28) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 שם לידה:  Egon Leo Adolf Ludwig Schiele 
 מקום קבורה:  Ober Sankt Veiter Friedhof 
 לאום:  אוסטרים
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 הושפע על ידי:  כריסטיאן גריפנקרל, גוסטב קלימט 
 בן או בת זוג:  Edith Schiele   
 חתימה:   
 
אגון שילֵה (‏Egon Schieleקובץ:Egon Schiele.ogg‏Ⓘ‏; 12 ביוני 1890 –  31 באוקטובר 1918), היה צייר אוסטרי אקספרסיוניסטי, חבר הזצסיון הווינאי, מבני טיפוחיו של גוסטב קלימט, ואחד הציירים המשפיעים ביותר בתחילת המאה העשרים. זכור בזכות ציוריו מלאי הרגש ומותו בדמי ימיו.
"המוות והעלמה", 1915, שמן על בד, הגלריה האוסטרית בלוודר, וינה
המשפחה, 1918, שמן על בד, הגלריה האוסטרית בלוודר, וינה
דיוקן עצמי, 1910, גיר על נייר, מוזיאון לאופולד, וינה
מבחר יצירותיו

המשפחה
דיוקנה של ואלי
ארבעה עצים
המתבודדים
האישה האבלה
מוות והעלמה
ראו גם

מוזיאון אגון שילה
לקריאה נוספת

אגון שילה - 1890–1918 נפשו הלילית של האמן, מאת רינהרט שטיינר, הוצאת ספרי טאשן
רות נצר. מבט פסיכולוגי ויונגיאני בתערוכה של אגון שילה. כתב עת 'בין המלים' 2017. גיליון 13. http://www.smkb.ac.il/arts-therapy/beyn-hamilim13/artical/ben-hamilim13-ruth
עבירה לשמה

מעשה יעל וסיסרא הוא דוגמה מובהקת לעבירה לשמה. יעל אשת חבר הקיני מפתה את סיסרא, מצביאו של יבין מלך חצור, אויב ישראל, כדי להורגו ולהציל את ישראל.
עֲבֵרָה לִשְׁמָהּ הוא מונח תלמודי, הקובע שעבירה שנעשתה ממניעים ולמטרה טובה, חשובה יותר ממצווה שנעשתה מתוך מניעים זרים. בתלמוד נאמר על כך "גדולה עבירה לשמה ממצווה שלא לשמה".
רקע

כל מעשה אנושי מורכב מגוף המעשה ומכוונת האדם בעשייתו, שמשניהם ביחד נגזרת איכותו המוסרית של המעשה. המעשה והכוונה בכל אחד מהם, יכול להיות מסווג על סולם הערכים שבין טוב לרע. לכוונתו של האדם ישנה השפעה מכרעת על איכותו של המעשה. כך למשל יש הבדל מהותי בין רצח בכוונה תחילה, לבין הריגה בשוגג ולבין הריגה ללא דעת (למשל במצב של שכרות ושינה), אף שבכולן התוצאה זהה וניטלו חייו של אדם. עבירה לשמה היא מעשה שנחשב לרע ובכוונה טובה שמניעה את המעשה, והוא נע בין הגישה של "המטרה מקדשת את האמצעים" לבין הגישה של "הדרך לגיהנום, רצופה בכוונות טובות". למעשה כלל זה מדגיש באופן בולט את עניין הכוונה והצמידות לרוח החוק מאשר הצמידות ללשון החוק. הגישה ההופכית ל"עבירה לשמה" היא "נבל ברשות התורה" – אדם המקיים את חוקי התורה מתוך סתירה גמורה לרוחה של התורה. גישה נוספת שנשללת היא קיום החוק התורני תוך כדי התעלמות מרוחו וכוונתו של המחוקק, שמכונה בתנ"ך "מצוות אנשים מלומדה".
כלל זה נחשב למהפכני, מפני שהגישה הרווחת ביהדות המסורתית קובעת כי ההגדרה של עבירה ומצווה מהותית לפעולה, ואילו הכוונה רק נלווית לה. ביהדות קיימת קשת רחבה של דעות לגבי תפיסה זו, החל מתפיסות שמכירות בלגיטימיות שלה, דרך סיוגה למצבים או אנשים מיוחדים, ועד שלילה החלטית וגורפת. למרות השימוש הקיצוני שעשו תנועות השבתאים והפרנקיסטים במושג זה, תנועת החסידות אימצה כלל זה כדרך הנחיה כללית, בהדגישה את כוונת הלב ועשייה לשם שמים כחשובה ומהותית יותר מהקפדה פורמלית ומדוקדקת של המצוות.
מקור

אמרה זו נמצאת בתלמוד הבבלי בשני מקומות משמו של רב נחמן בר יצחק. האמורא רב מסייג מעט אמירה זו, וטוען שעבירה לשמה לא גדולה ממצווה שלא לשמה, אלא שקולה לה. התלמוד מציין מספר אירועים תנ"כים, כולם יזומים בידי נשים, וכולם בהקשר מיני, כדי לאשש תפיסה זו: מעשה תמר (בראשית, ל"ח), מעשה בנותיו של לוט (בראשית, י"ט, ל'–ל"ח) ומעשה יעל אשת חבר הקיני.
על פי המסופר במקרא, לאחר שתמר נותרה אלמנה פעמיים משני בניו הגדולים של יהודה, ויהודה חמיה התמהמה לתת לשלה, בנו השלישי, לייבם אותה, כנהוג באותה תקופה, התחפשה תמר לזונה, ושכבה עם יהודה כדי להרות. יהודה אף הצדיק את מעשיה ואמר "צדקה ממני". בתלמוד מבחינים בין מעשה זמרי בן סלוא לבין מעשה תמר – שאף ששניהם חטאו חטא מיני, מתמר יצאו מלכים ונביאים ואילו זמרי הביא תקלה לישראל ונהרגו בעטיו רבבות – בכך שההבדל בין שניהם היה הכוונה, שתמר התכוונה לשם מצווה - להעמיד צאצאים מיהודה - ואילו זמרי התכוון למלא את תאוותו בלבד.
עוד שם בתלמוד מאוזכר בעניין "עבירה לשמה" מעשה בנות לוט ששכבו עם אביהן לאחר ששיכרו אותו, לאחר שחשבו שהעולם כולו נכחד, כדי להמשיך ממנו את קיום העולם, אף שהיה בדבר גילוי עריות ברור: ”וַתֹּאמֶר הַבְּכִירָה אֶל הַצְּעִירָה, אָבִינוּ זָקֵן וְאִישׁ אֵין בָּאָרֶץ לָבוֹא עָלֵינוּ, כְּדֶרֶךְ כָּל הָאָרֶץ: לְכָה נַשְׁקֶה אֶת אָבִינוּ יַיִן, וְנִשְׁכְּבָה עִמּוֹ, וּנְחַיֶּה מֵאָבִינוּ זָרַע:” (בראשית, י"ט, ל"א–ל"ב). לפרשנות חז"ל מקרה תנ"כי נוסף שנכלל ב"עבירה לשמה" הוא סיפורה של יעל אשת חבר הקיני, שהייתה אשת איש, ושכבה בעת המלחמה עם סיסרא מצביא צבא האויב, כדי לגרום למותו ולהביא להצלת ישראל. בעקבות שהיא משובחת בשירת דבורה "תבורך מנשים, יעל אשת חבר הקני, מנשים באהל תבורך", חז"ל מפליגים בשבחה, ומפרשים שהיא מבורכת מאימהות האומה: שרה, רבקה, רחל ולאה.
ניתן לראות שבעשייה של עבירה לשמה ישנה הליכה על סף תהום. בשניים מהמקרים שהתלמוד מציין כאבות טיפוס לכלל, מדובר בנשים שסיכנו את עצמן בעשותן את העבירה: אצל תמר סופר כי היא הייתה כפסע מן המוות, וניצלה רק ברגע האחרון; יעל הייתה בסכנת נפשות, משום שסיסרא היה עלול לתופסה.
אסמכתא בכתובים לכלל זה הוא הפסוק בתהילים: ”עֵת לַעֲשׂוֹת לה' – הֵפֵרוּ תּוֹרָתֶךָ” (תהילים קי"ט, קכו), שאותו קרא רבי נתן באופן מהופך, במשמעות של "פעמים שמבטלים דברי תורה - כדי לעשות לה'" (רע"ב ברכות ט' ה'), ועליו נסמך רבי יהודה הנשיא כאשר כתב את תורה שבעל פה, למרות האיסור על כתיבתה. המשיכו קו זה רבי יוחנן וריש לקיש באימרתם החריפה: ”מוטב תיעקר תורה ואל תשתכח תורה מישראל.” (בבלי, תמורה י"ד ע"ב). ויש שלומדים מכאן הלכות נוספות.
מקור נוסף לעניין קיים במסכת ברכות. על דרשת בר קפרא: ”איזוהי פרשה קטנה שכל גופי תורה תלוין בה? בכל דרכיך דעהו - והוא יישר ארחותיך”, האמורא רבא מחדד "אפילו לדבר עבירה". כלומר, אפילו במקרה שהאדם עושה עבירה, עליו להתכוון לעשות זאת למען שם שמים ודעת בוראו. הרמב"ם שמקבל אמרה זו, מסייג אותה מעט ומפרש "לדבר עבירה - אף על פי שיש בו דבר עבירה מצד מה.".
למעשה, בתורה עצמה, לפרשנות חז"ל, קיים מושג זה של עשיית עבירה לשם קיום מצווה, והוא מחיקת השם (דבר שיש בו איסור מפורש מדאורייתא: ”לא תעשון כן לה' אלוהיכם” (דברים, י"ב, ד') בפרשת סוטה, כדי להטיל שלום בין איש לאשתו.
דוגמאות של עבירה לשמה במקרא

במקרא מובאים דוגמאות של עבירות לשמה, בהקשרים שונים ובדרגות חומרה שונות:
אלוהים משנה מהאמת לכאורה, לאברהם בציטוט דברי שרה, שהיו עלולים לפגוע באברהם, כדי לא לפגוע בשלום בית (בראשית, י"ח, י"ב–י"ג), ומכאן למדים חז"ל כי "מותר לשנות מפני השלום", דבר שהוא בעצם "עבירה לשמה". בעניין השקר לכאורה מסביר החפץ-חיים, שמאחר ששרה תיארה את עצמה כזקנה באומרה: "אחרי בלותי הייתה עדנה" אלוהים רק ציטט את דבריה על עצמה (בניסוח: "ואני זקנתי" המתייחס למלה "בלותי") ואילו השקר כביכול ("שינוי בדברים" בלשון הגמרא) הוא בכך שהשמיט את המשך דברי שרה: "ואדוני זקן" (הלכות רכילות כלל א', באר מים חיים סעיף יד). בעקבות כך, אהרון הכהן שמתואר במסכת אבות כ"אוהב שלום ורודף שלום", נהג על פי אבות דרבי נתן לשקר כדי לפתור סכסוכים ומחלוקות בין בני אדם (אדר"ן פרק י"ב ג').
אברהם אבינו מבקש משרה לשקר ולהסוות את העובדה שהם נשואים כדי להציל את עצמו: ”אִמְרִי נָא אֲחֹתִי אָתְּ, לְמַעַן יִיטַב לִי בַעֲבוּרֵךְ, וְחָיְתָה נַפְשִׁי בִּגְלָלֵךְ” (בראשית, י"ב, י"ג).
יצחק גם הוא משקר לאנשי המקום ואומר שרבקה היא אחותו, בשל החשש שיהרג: ”וַיִּשְׁאֲלוּ אַנְשֵׁי הַמָּקוֹם לְאִשְׁתּוֹ וַיֹּאמֶר אֲחֹתִי הִוא, כִּי יָרֵא לֵאמֹר אִשְׁתִּי, פֶּן יַהַרְגֻנִי אַנְשֵׁי הַמָּקוֹם עַל רִבְקָה כִּי טוֹבַת מַרְאֶה הִוא” (בראשית, כ"ו, כ"ז).
גנבת הברכות של עשיו בידי יעקב, ואף ההתחזות לעשיו – ”וַיֹּאמֶר בָּא אָחִיךָ בְּמִרְמָה וַיִּקַּח בִּרְכָתֶךָ” (בראשית, כ"ז, ל"ה).
גנבת התרפים של לבן בידי רחל בתו (בראשית, ל"א, ט') כדי למנוע ממנו לעבוד עבודה זרה, על פי מדרש רבה ופירוש רש"י במקום.
משה משקר לפרעה במטרה לגאול את ישראל: ”דֶּרֶךְ שְׁלשֶׁת יָמִים נֵלֵךְ בַּמִּדְבָּר, וְזָבַחְנוּ לה' אֱלֹהֵינוּ, כַּאֲשֶׁר יֹאמַר אֵלֵינוּ” (שמות, ח', כ"ג), בעקבות הוראתו של ה' למשה ואהרון לעשות כן (שמות, ג', י"ח).
אהרן הכהן יוצר את עגל הזהב, כאשר הוא מתכוון לצורך הצלת עם ישראל: ”וַיִּקַּח מִיָּדָם וַיָּצַר אֹתוֹ בַּחֶרֶט וַיַּעֲשֵׂהוּ עֵגֶל מַסֵּכָה, וַיֹּאמְרוּ אֵלֶּה אֱלֹהֶיךָ יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר הֶעֱלוּךָ מֵאֶרֶץ מִצְרָיִם” (שמות, ל"ב, ד'). אף שמשה נוזף באהרון, ”מֶה עָשָׂה לְךָ הָעָם הַזֶּה כִּי הֵבֵאתָ עָלָיו חֲטָאָה גְדֹלָה” (שם, כא), והמקרא מתאר כי אהרון אחראי למצב, ”וַיַּרְא משֶׁה אֶת הָעָם כִּי פָרֻעַ הוּא כִּי פְרָעֹה אַהֲרֹן לְשִׁמְצָה בְּקָמֵיהֶם” (שמות, ל"ב, כ"ה), לא מתואר שהוא נענש באיזה אופן.
שמואל הנביא משקר ואומר כי בא כדי לקיים זבח לה' ולא כדי להמליך מלך חדש (כפי שעשה בפועל), בעקבות הוראתו של ה' לעשות כן: ”וַיֹּאמֶר שְׁמוּאֵל: אֵיךְ אֵלֵךְ וְשָׁמַע שָׁאוּל וַהֲרָגָנִי? וַיֹּאמֶר ה': עֶגְלַת בָּקָר תִּקַּח בְּיָדֶךָ וְאָמַרְתָּ לִזְבֹּחַ לה' בָּאתִי” (שמואל א', ט"ז, ב').
אליהו הנביא בונה בהר הכרמל מזבח, כדי לשרש את העבודה הזרה, חרף האיסור לבנות במות ולהקריב קורבנות בזמן שירושלים ובית המקדש בנויים (מלכים א', י"ח).
אלישע הנביא מצווה במלחמה עם מואב לכרות עצי פרי: ”וְכָל עֵץ טוֹב תַּפִּילוּ וְכָל מַעְיְנֵי מַיִם תִּסְתֹּמוּ” (מלכים ב', ג', י"ט), אף שבתורה (דברים, כ') נאמר שאסור לכרות במלחמה עצי פרי.
חשיבות הכוונה ומעלתה

לעיתים הובאה תפיסה זו כדי לחדד את האבחנה שבין גוף המעשה לכוונה שטמונה בו. בדרך זו להדגיש את התפיסה של חשיבות הכוונה הראויה במעשה המצווה, עד שיש הסוברים כי בלעדי הכוונה המצווה ריקה מתוכן, כמו שכותב רבי יוסף אלבו (בספר העיקרים) שאף מצטט את חז"ל שמי שאכל פסח לשם אכילה גסה עליו הכתוב אומר "ופושעים יכשלו בם".
בהמשך לקו זה, המלבי"ם עושה שימוש בעבירה לשמה להדגיש את נושא טוהר המצפון והלב הטוב. בהסברו לפסוק במשלי "מכל משמר נצור לבך", על בסיס הפסוק "הֵיטִיבָה ה' לַטּוֹבִים וְלִישָׁרִים בְּלִבּוֹתָם" (תהילים קכ"ה ד') הוא סובר כי עיקר תיקונו של האדם הוא התיקון הפנימי, ולכן העיקר שהאדם יהיה ישר בלבו ובמצפונו, שהלב יהיה משומר מרע, והמעשה החיצוני אף שנראה מעוקל איננו רע, כי רחמנא ליבא בעי (=ה' רוצה את הלב).
ובדומה לכך גם סובר היעב"ץ בפירושו למסכת אבות, על כל מחלוקת שהיא לשם שמים - שסופה להתקיים, כותב כי שמי שמתכוון ללמוד לשם שמים, גם אם טעה, יחשב לו כאילו הגיע אל חקר האמת.
המהר"ל מפראג סובר שמי שעשה עבירה לשמה באמת, זוהי סיבה טובה לקולת עונשו, בהתייחסו לחטא עץ הדעת הוא סובר, כי אם חוה הייתה חוטאת בחטא זה בעיקר כדי להשכיל ולהחכים, ולא מפני שנתאוותה לדבר, היה החטא בגדר של עבירה לשמה, ועונשה לא היה גדול כל כך.
הרשב"ץ קובע שגם אדם חוטא יש לו לכוון לשם שמים, וכדוגמה הוא מביא את סיפור הגנב המתפלל לה' שיצליח בפריצה שלו, ואת השבועה שנשבע שאול בשם ה' כאשר ביקר אצל בעלת האוב בעין דור, שמדומה במדרש תנחומא לאישה נואפת שנשבעת בחיי בעלה.
מושגים קרובים

כלל זה שונה מהכלל של פיקוח נפש שדוחה שבת שמופיע במשנה. בעת פיקוח נפש העבירה נדחית ואיננה קיימת, שכן השבת נדחית בפני קיום הנפש כמו גם שאר מצוות, למעט שלש עבירות מיוחדות שיש בהן דין ייהרג ואל יעבור. במצב של עבירה לשמה, העבירה ממשיכה להיות קיימת ויש לה תוצאות. למשל במקרה של אשת איש שתקיים יחסים אסורים תיאסר על בעלה, אף שעשתה דבר חשוב כמו הצלת עם ישראל כבמעשה אסתר ויעל. הבדל נוסף שקיים ביניהם הוא שבפיקוח נפש, גם אם מעורב שם שיקול זר, שבת תדחה מכל מקום, ואין כאן עבירה כלל, בגלל ההיתר הכללי הקיים בדבר, לעומת זאת בעבירה לשמה, חייבת להיות כוונה לשם שמים, ואם מעורב שיקול זר, נשארת רק עבירה.
מושג דומה ל"עבירה לשמה" הוא מצווה הבאה בעבירה. במושג זה הרע והטוב מעורבים וכרוכים אחד בשני באותו ממד, בממד המעשי של המציאות. והכלל קובע שכאשר הרע והטוב כרוכים ביחד הם מאותו ממד, והטוב מבוסס על הרע, ובונה את בנינו עליו, הטוב אינו גובר על הרע, והמצווה איננה יכולה להכשיר את העבירה שמשמשת לה כמסד. קיים חוסר נוחות מכך שיתברר כי הסנגור הוא למעשה קטגור. לעומת זאת ב"עבירה לשמה", הרע והטוב שכרוכים זה בזה, הם משני ממדים שונים. הרע בממד המעשי והטוב בממד הרוחני של הכוונה, ותמיד הכוונה חזקה יותר מהמעשה בהתאם לכלל "הרהורי עבירה קשין מעבירה". זאת ועוד, ב"עבירה לשמה" יכולה להיות מציאות שבה ישנה רק עבירה ללא מצווה שנלוות אליה, ורק למפרע מתבררת הכוונה הטובה של עושיה, והטובה שיצאה ממהלך זה לעולם. ולכן במקרה כזה הכלל הוא שכאשר כוונה טובה מדריכה את המעשה הרע, הכוונה הטובה גוברת על הרע המעשי, ומכשירה אותו.
שבתאות ופרנקיסטים

שתי הכתות השבתאות והפרנקיסטים שפעלו במאה ה-17 ובמאה ה-18 צידדו בין היתר במושג של "עבירה לשמה". כלומר לעבור עבירות, במיוחד בתחום המיני, כדי ל"תקן" כל מיני "תיקונים רוחניים". על פי המסופר חלקם ביצעו ריטואלים מיניים שונים, על פי הדגם של תמר ויהודה או יעל וסיסרא. בין היתר סופר עליהם כי עסקו באורגיות וגילוי עריות, כחלק מהטקס הדתי שלהם. על יעקב פרנק עצמו סופר כי נהג לקיים יחסי מין עם בתו חוה, כסימולציה לרעיון קבלי.
נתן העזתי נביאו של שבתי צבי, ניסה להצדיק את ההתאסלמות של משיחו, בשנת 1666 ולהציגה כ"עבירה לשמה", באמצעות שימוש במונחים קבליים הלקוחים מתורת האר"י, והוצאתם מהקשרם המקורי, שכן לתפיסתו ההתאסלמות נועדה, לפדות את ה"ניצוצות" הנתונים בשבי ה"קליפות", להעלותם ולהחזירם לשורשם.
הרמח"ל בספר קנאת ה' צבאות, התפלמס עם השבתאות מנקודת מבט תאולוגית-קבלית באופן שיטתי תוך שהוא מבקרה באופן חריף ביותר, שבחרה "להמיר טוב ברע ורע בטוב, ולהפך דברי אלהים חיים ללענה ורוש". בספר זה הוא מונה את השגיאות של כתות אלו, כשבין היתר הוא חושף את הסוד שקיים בעבירה לשמה, ובו הוא קובע שכשמדובר בעבירה לשמה על רקע מיני, היא מתייחסת דווקא לנשים ולא לגברים, ודווקא בהוראת שעה ולא כמצב מתמשך.
חסידות ומתנגדים

בחסידות נמצאות כמה התייחסויות לעניין זה, ולעיתים מושג זה נעשה שיטה בעבודת ה', אם כי לעיתים הוא מוגבל לצדיק במעלה גבוהה שכבר זיכך את עצמו.
רבי אלימלך מליז'נסק ("נועם אלימלך"), בן הדור השלישי לחסידות. מגדיר את עבירה לשמה, בכך שעל האדם לשמוע בקול השם, ולעשות את המצווה עליו אף על פי שהדבר נראה לו לא נכון. בכך, טעה שאול המלך, שלא הרג את נשי העמלקים, למרות ציווי הקדוש ברוך הוא.
תלמידו החוזה מלובלין ניסה לתרץ את אי הקפדת החסידים בזמני קריאת שמע ותפילה, בחשיבות הכוונה ורצונו של הקב"ה בליבו של האדם, וכתב כי לפעמים כאשר הצדיק שוקל כי עתה רצון הבורא שיעסוק בדבר שיגרום נחת רוח לבורא ית"ש, הוא עובר לפעמים על זמן קריאת שמע ותפילה.
רבי מרדכי יוסף ליינר מאיזביצה ("מי השילוח"), סובר כי צדיק שבירר את עצמו מהיצר הרע, אם מתגבר עליו יצרו, ועושה עבירה, הדבר הוא רצון ה' וחלק מההשגחה (מי השילוח, פרשת פינחס), כעין מקרהו של יהודה בתמר, לפרשנות חז"ל.
אצל תלמיד "מי השילוח" רבי צדוק הכהן מלובלין, ההגות במושג זה אף היא תופסת מקום, אם כי לפי תפיסתו, מושג זה הוא בעיקר דיעבדי, לאחר שנעשה מעשה, אפשר לבחון אם הוא היה בגדר של עבירה לשמה לפי התוצאות של המעשה.
לעומתם הרב חיים מוולוז'ין, תלמיד הגאון מווילנא, שלל תפיסה זו מכל וכל, וסבר כי מה שקיים בתורה בעבירות שנעשו ולא נחשבו לעבירות כמו יעקב שנשא שתי אחיות, ועמרם שנשא את יוכבד דודתו וכדומה, הייתה דרך עבודה שנהגה לפני מתן תורה בידי אנשים בעלי רוח הקודש, שצפו את העתיד וההשלכות של מעשיהם. ולאחר שמשה הוריד את התורה לעולם, "לא קם כמשה נביא עוד" ולכן אין נביא רשאי לחדש מעתה ו"לא בשמים היא", ויש להשמע לכללי המצוות מבלי להתחכם יתר על המידה, מכיוון שטעמי תורה ומצוות לא נתגלו עד הסוף, ולכן יש איסור אפילו בלבטל מצוות עשה וכל שכן מלעבור על מצוות לא תעשה. ראיה לדבריו הוא מביא מפרשנות התלמוד למסופר בספר מלכים ב', פרק כ' על מחלת השחין האנושה שלקה בה חזקיהו המלך. לפרשנות התלמוד המחלה הייתה עונש על שסירב להוליד ילדים, ונמנע ממצוות פרו ורבו, כיוון שראה ברוח הקודש, שיוולד ממנו מנשה שהרשיע, ורק לאחר שקיבל על עצמו להוליד ילדים נרפא.
בדורנו הרב שג"ר והרב מיכאל אברהם העלו את המושג של עבירה לשמה כערך.
התייחסות בבתי משפט בישראל

לפני בית משפט השלום ברחובות נידון בשנת 2001 תיק שבו נאשם חוזר בתשובה בהכאה של אדם שנחשד על ידיו בניסיון להסיט צעירה חרדית מדרך הישר. בפסק הדין התייחס השופט הרן פיינשטיין לסוגיית "עבירה לשמה", וניסה לברר האם כוונתו הטובה של הנאשם, יכולה להקל עליו את עונשו או לפטור אותו ממנו. עוד הוא ניסה לברר לפי גדריה של "עבירה לשמה" בפרשני התלמוד, האם מעשהו של הנאשם הוא בכלל עבירה לשמה. השופט ציטט בין היתר את דברי המהריא"ז האומר כי "יש פעולה - עצמותה רע ותכליתה טוב, על כן לטובה תיחשב". אך עם זאת "יש שקובעים שבכל אופן גם אם המעשה כ"עבירה לשמה" הוא ראוי, יש בכך כדי לפטור את העושה מעונש בידי שמיים, אך לא מעונש בידי אדם". השופט גם מבחין בין מעשהו הייזום של הנאשם, לבין התפיסה של חלק החכמים ש"מדגישים את עובדת היות עבירה לשמה מעשה מקרי, בלתי יזום מראש על ידי העושה, כשהיוזמה לעשייתו יסודה בהשגחה אלוהית".
ראו גם

מצווה הבאה בעבירה
טובל ושרץ בידו
נבל ברשות התורה
לקריאה נוספת

נחום רקובר, מטרה המקדשת את האמצעים, הוצאת ספרית המשפט העברי, ירושלים, תש"ס
יובל בלנקובסקי,חטא לשם שמים - 'עבירה לשמה' בעולמם של חכמים, הוצאת מאגנס, 2017
לוטה ורביק

| --- | --- |

לוטה ורביק, 2018
 לידה:  24 ביוני 1982 (בת 42) פנלו, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 http://lotte-verbeek.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לוטה ורביק (בשפת המקור: Lotte Verbeek; נולדה ב-24 ביוני 1982) היא שחקנית, רקדנית ודוגמנית הולנדית. היא מוכרת בעיקר מהופעותיה בדמות ג'וליה פארנזה בסדרה "הבורג'ס" של ניל ג'ורדן, ובתפקיד גיליס דאנקן בסדרת הדרמה "זרה" של ערוץ Starz.