stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת העצמאות של ארצות הברית
הגורמים למלחמה > חוק מס הבולים

בשנת 1765 הטיל הפרלמנט הבריטי את "חוק הבולים" על המושבות האמריקניות (ביוזמתו של שר האוצר הבריטי צ'ארלס טאונסנד), אשר קבע כי כל מסמך רשמי או חוקי – עיתון, רישיון, חוזה שכירות וכדומה חייב להיות מבוייל. נטען לכאורה שהחוק הוא למען "הגנתן, שמירתן וביטחונן של המושבות", אך הוא קומם מתנגדים רבים, ביניהם ג'ון אדמס, לימים נשיאה השני של ארצות הברית, שהפציע בתקופה זו לראשונה בזירה הפוליטית. לדעת המתנגדים, החוק נגד את רעיונות עידן הנאורות היות שלא נידון באסיפות המחוקקות של המושבות.
הטענה המרכזית של תושבי המושבות הייתה שאם הם חייבים לשלם מיסים, הם זכאים לייצוג מלא בפרלמנט הבריטי. בתקופה זו, אוכלוסיית ארצות הברית מנתה שליש מאוכלוסיית ממלכת בריטניה ומתן זכויות ייצוג למספר רב כל כך של אנשים היה משנה את המאזן הפוליטי בתוך הממלכה ולכן הבריטים סירבו לקבל את דרישתם. בעקבות החוק פרצו הפגנות נגד השלטון, סוכני הבולים הוכרחו לחזור לאנגליה, הוטל חרם על היבוא מבריטניה, הושחתו בולים ומעל הכול – הוקמו אגודות שהחלו להטיף לעצמאותן של המושבות מהאנגלים. לאחר שקונגרס חוק הבולים של המושבות החליט והודיע לאנגלים על סירוב לשלם מיסים והפסקת קניית סחורות בריטיות אם לא ישותפו בהחלטות על מיסים, החלו כמה מדינאים בריטים לתמוך באמריקנים (הבולטים בהם - ויליאם פיט האב ואדמונד ברק). בסופו של דבר בוטל החוק במרץ 1766 על ידי הפרלמנט הבריטי, אך הוא עדיין עמד על זכותו להטיל מיסים כרצונו, וכך גם עשה.
לאחר שבשנת 1767 שכנע בנג'מין פרנקלין את הפרלמנט הבריטי שאיש במושבות "אינו חולם על עצמאות" וגם הסביר על ההבחנה בין מכס למס, החליט הפרלמנט לקבל את הצעת שר האוצר הלורד טאונסנד להטיל מכס במושבות על נייר, כלי זכוכית וחרסינה, צבעים, עופרת ותה. תושבי המושבות ראו מכסים אלה כמיסים מוסווים, והתקוממו. מושל מסצ'וסטס ניסה לפזר את "אספת המחוקקים", אך היא עדיין התקיימה. גם במקרה זה, הסיסמה הבולטת של המתנגדים הייתה "אין מיסוי ללא ייצוג" ("no taxation without representation").
הגורמים למלחמה > טבח בוסטון

טינת העבר, בתוספת החוקים החדשים, הובילו להפגנות סוערות נגד הבריטים, ששיאן היה טבח בוסטון. ב-5 במרץ 1770 התנגשו אזרחים מפגינים בבוסטון עם חיל המצב הבריטי, וכתוצאה מכך נהרגו חמישה אזרחים. ג'ון אדמס שימש כסניגור של החיילים הבריטים, שזוכו לבסוף על ידי חבר מושבעים אמריקאי (מלבד שניים שהורשעו בהריגה ונגזר עליהם עונש קל). עקב האירוע הקשה מיהרה הממשלה הבריטית לבטל את המכסים, מלבד המכס על יבוא התה - "חוק יבוא התה".
הגורמים למלחמה > מסיבת התה של בוסטון

למרות טבח בוסטון ותוצאותיו, המשיכו ההתנגשויות בין התושבים שהתמרדו נגד "חוק התה" לבין השלטונות הבריטיים. אחד המוחים היה ג'ון הנקוק - סוחר שספינתו עוקלה בטענה להברחה. תגובתו ה"מרה" הייתה ארגון חרם על התה של "חברת הודו המזרחית הבריטית" שיובא מסין. חרם זה הותיר את החברה עם מלאי גדול ללא סיכוי נראה לעין למוכרו, מכיוון שהיו מבריחים שהבריחו תה ללא מכס. כדי לפתור את הבעיה ולאפשר לחברה להתחרות במבריחים, פטר אותה הפרלמנט ממכס. במחאה, סירבו רוב הנמלים במושבות לאפשר את עגינת האוניות של החברה. לבסוף נמצא פתרון בדמות עגינת האוניות בנמל בוסטון תחת ליווי ספינות משמר בריטיות.
ב-16 בדצמבר 1773 עלו כ-60 תושבי בוסטון מחופשים לאינדיאנים, בהנהגתו של סמואל אדמס, על שלוש אוניות התה של החברה שהכילו תה, יום לפני פריקתן, וזרקו לים את כל תכולתן - 342 תיבות עמוסות בתה. האירוע, לשם שינוי, עבר בשקט יחסי וללא אלימות, אבל בתגובה סגרו הבריטים את הנמל עד שישולם חזרה שווי התה - 90,000 ליש"ט (שווה ערך לכ-968 אלף ליש"ט של ימינו). בין האמריקנים אשר מחו נגד האירוע היה גם בנג'מין פרנקלין, שטען שיש להחזיר את הכסף ואף הציע להחזיר הכול לבדו (חברת התה הבריטית דורשת את תשלום החוב עד לימינו[דרוש מקור]). האנגלים גינו את האירוע והחליטו להטיל "חוקי כפייה" נגד המתיישבים בכלל, ועל מסצ'וסטס בפרט:
"חוק נמל בוסטון", שכאמור "נעל" את הנמל עד שיוחזר החוב.
למלך ניתנה הזכות למנות חברים למועצת מסצ'וסטס, שעד אז היו נבחרי הציבור.
הישיבות העירוניות יכלו להתקיים רק באישור המושל.
למושל ניתנה הסמכות למנות ולפטר פקידים מחוזיים ושופטים.
"חוק אכסון" שחייב את השלטונות המקומיים למצוא מעונות לחיילים הבריטים, והמושל היה רשאי לשם כך להחרים בתי מרזח, אכסניות וכדומה.
"חוק קוויבק" אשר סיפח את התחומים שמצפון לנהר אוהיו למחוז קוויבק, כלומר לקנדה, ובכך מנע את התפשטותן של המושבות מערבה.
במקביל, הוגדל מספרם של החיילים במסצ'וסטס, והמושל הצבאי נעשה גם מושל אזרחי.
הגורמים למלחמה > התפשטות ההתנגדות

תהליכים אלה עוררו את יתר המושבות להתגייס לעזרת מסצ'וסטס. כבר בסוף 1772, עוד לפני החלת החוקים, התקיימו ביוזמתו של סמואל אדמס ועדות תיאום בין המושבות על מנת להדק את היחסים ולארגן התנגדות משותפת לאנגליה. ביוזמתן של המדינות וירג'יניה ומסצ'וסטס נפתח ב-1774 בפילדלפיה קונגרס לא חוקי של המושבות (חוץ מג'ורג'יה), שישיבותיו התקיימו בסתר. בקונגרס נתקבלו החלטות מתונות של ג'ון ג'יי, שטען שיש להסדיר את הסחר עם בריטניה, אך עם זאת תבע "חופש לנו, בדיוק כמו לכם, ואז נהיה מאוחדים עמכם". כל זאת בלוויית איום שאם הממשלה הבריטית לא תענה לדרישותיהם, הם יטילו חרם על יבוא של סחורות אנגליות למושבות. הם הקימו לצורך כך רשת ועדות פיקוח במחוזות ובערים, ובינתיים החלו בגיוס חיילים. באנגליה סברו המלך והפרלמנט שיש לפתור את הבעיות במושבות בכוח.
המלחמה > קרבות לקסינגטון וקונקורד

באפריל 1775, שלח גנרל תומאס גייג' - מפקד הצבא הבריטי ומושל מסצ'וסטס - גדוד לקונקורד כדי להחרים מחסני נשק. ב-19 באפריל נפגש אותו הגדוד עם אנשי מיליציה, ליד העיירה לקסינגטון. בקרב שהתחולל ליד העיירה, הובס הכוח הבריטי והוכרח לחזור לבוסטון, שם הכריזה אספת המחוקקים על הגנרל כאויב המולדת. הייתה זו "הירייה שנשמעה ברחבי העולם".
המלחמה > ההתארגנות ותחילת הקרבות

לאמריקנים היו בעיות רבות: צבאם היה קטן יחסית לאוכלוסייה (90,000 איש נושאי נשק ו-17,000 חיילים סדירים), היה זה צבא מתנדבים שחלקם הגדול אינו מיומן, חוסר משמעת פגע בהם במהלך הקרבות וגרם לעריקה, סכסוכים רבים בין המושבות עצמן, וגם בחברה עצמה היו "לויאליסטים" - מתיישבים אשר נותרו נאמנים לכתר הבריטי ואף ערקו לצבא הבריטי. מספרם נאמד בכחמישית מאוכלוסיית 13 המושבות. יתרונותיהם, לעומת זאת, היו מועטים, ועיקרם היה ניסיונם של חלק מהמתנדבים בלוחמת גרילה נגד האינדיאנים. נגדם עמד הצבא הבריטי המיומן והגדול בהרבה, אשר היה חמוש היטב ושלט על דרכי הים ונתיבי האספקה. חסרונותיו של הצבא הבריטי היו המרחק הרב מבריטניה למושבות וסרבולו של צבא זה שהורגל ללחימה באירופה והתקשה להתמודד עם האמריקנים בלוחמת גרילה. מבחינה אסטרטגית ניסו הבריטים ליצור אזור הפרדה בין המושבות הצפוניות לדרומיות וכך לכבוש חלקים מהן, עד לכיבוש של כולן.
בתחילת המלחמה, על אף שהוכרחו לצאת מבוסטון, הייתה ידם של הבריטים על העליונה בזכות משלוח של 30 אלף שכירי חרב הסיאנים (שנקראו כך בשל מוצאם, הסה בגרמניה). ג'ורג' וושינגטון, שהוכרז כמפקד כוחות המתיישבים, ספג מפלה בברוקלין, והוכרח לסגת מניו יורק לעבר נהר הדלאוור, שם ספג עוד מפלה בפנסילבניה על ידי גנרל צ'ארלס קורנווליס שנחל הצלחות לאורך כל המלחמה. וושינגטון והקונגרס הוכרחו לברוח מפילדלפיה. בהמשך היו לצבאותיו של וושינגטון עוד מפלות רבות, אך הוא הצליח להתגבר עליהן ולארגן את הצבא מחדש בחניית חורף בוואלי פורג' בעזרת קצין בשם פרידריך וילהלם פון שטויבן – גרמני שדגל ברעיונות האמריקנים.
המלחמה > המפנה - קרב סרטוגה ותמיכת צרפת

ב-1777 נכנעו הבריטים לצבא האמריקני, שגדל בעקבות מתנדבים חדשים שהצטרפו אליו, בקרב סרטוגה. קרב זה סימל את המפנה בחזית הצפונית, והיווה גורם מכריע לניצחון האמריקנים במלחמה.
מתחילת 1778 החלו בהדרגה מדינות אירופאיות לתמוך באמריקנים בעקבות התערבות הצרפתים, שבעצמם חתמו ברית עם המושבות בניצוחו של פרנקלין. התמיכה באה לידי ביטוי באספקת כסף, תחמושת, וצבא (שעזר לכבוש מחדש את פילדלפיה). אך בחזית הדרומית עדיין ניגפו האמריקנים. הישועה באה מצרפת, אשר שלחה ב-1780 6,000 חיילים לניו אינגלנד, לסיוע לכוחות האמריקנים בכיבוש הדרום. בינתיים, עיכב הצי הצרפתי את הכוחות הבריטים בניו יורק.
המלחמה > המפנה - קרב סרטוגה ותמיכת צרפת > יהודים בצבא ארצות הברית

מחקר חדש שהתפרסם לאחרונה מצא, שאחת הפלוגות שלחמה בקרב על ביופורט(אנ') בקרוליינה הדרומית בפברואר 1779 כונתה "הפלוגה היהודית", שכן 28 מתוך 40 החיילים בה היו יהודים. עוד התברר בצבא של וושינגטון שירתו לפחות 15 קצינים יהודים בדרגות שונות.
המלחמה > קרב יורקטאון וסיום הקרבות

החזית הצפונית, הדרומית והימית של המלחמה התכנסו לנקודת הכרעה ב-1781 ליד העיר יורקטאון, וירג'יניה. בתחילת ספטמבר של אותה שנה, הביסו כוחות של הצי הצרפתי כוח אוניות בריטי בקרב צ'ספיק, ובכך נחסמה אפשרות הנסיגה של הכוחות הבריטיים היבשתיים בפיקודו של צ'ארלס קורנווליס. וושינגטון מיהר להעביר כוחות צבא אמריקאים וצרפתים מניו יורק, והכוח המשותף שכלל 17,000 חיילים ערך מצור על יורקטאון בתחילת אוקטובר. הכוחות הבריטיים איבדו במהירות את יכולתם להחזיק בעמדות הגנה. ב-19 באוקטובר 1781, נאלץ קורנווליס להיכנע עם כל צבאו ולעזוב את הערים הדרומיות הכבושות. ציוד רב נפל לידי האמריקאים, וכן נשבו כ-7,000 חיילים בריטים - כרבע ממספר החיילים הבריטים שהוצבו ביבשת אמריקה.
אחרי הקרב נערכו קרבות קטנים נגד הצבא הבריטי, ששלט בנמלים בניו יורק ובצ'ארלסטון. בעקבות הכניעה ביורקטאון התפטר ראש ממשלת בריטניה, פרדריק נורת'. באפריל 1782 נערך קרב הקדושים שהיה הקרב הימי האחרון במלחמת העצמאות ובמקביל החליטה הממשלה החדשה להפסיק את המלחמה באמריקה.
המלחמה > חוזי השלום וההסכמים

אמנה ראשונית נחתמה ב-1782 על ידי פרנקלין, אדמס, ג'יי ואחרים עם בריטניה, ובה נקבעו גבולותיהן של המושבות, אך הצרפתים לא הסכימו לתנאים הללו. המלחמה הגיעה לסופה עם חתימת חוזה פריז שנחתם בוורסאי ב-3 בספטמבר 1783, ולפיו הבריטים נכנעו לאמריקנים. הצרפתים הסכימו לתנאי החוזה הזמני, ופלורידה שהייתה בשליטת הספרדים ולואיזיאנה שהייתה בשליטת צרפת – נשארו במעמדן זה ולא נכללו בגבולות החדשים.
מחיר המלחמה > נפגעים

כמות הנפגעים הכללית במלחמת העצמאות אינה ידועה. כמו ברוב המלחמות בתקופה זו, מחלות שהתפשטו בעקבות המלחמה גבו יותר קורבנות מאשר הקרבות עצמם. ההיסטוריון ג'וזף אליס מעריך כי ההחלטה של וושינגטון לחסן את חייליו כנגד אבעבועות שחורות הייתה אחת מהחלטותיו החשובות.
כ-25,000 אמריקאים מורדים מתו בשירות צבאי פעיל (כ-1% מהאוכלוסייה). כ-8,000 מתוך מקרי המוות האלה, היו בקרבות; עוד 17,000 מקרי מוות היו כתוצאה ממחלות, כולל כ-8,000 שמתו בהיותם שבויי מלחמה. מספר האמריקאים המורדים שהפכו לפצועים או לנכים באופן קשה בעקבות המלחמה הוערך בכ-8,500 עד 25,000 איש. מספר הנפגעים בקרב הצבא האמריקאי הוא עד כ-50,000 איש.
כ-171,000 ימאים שרתו בצי הבריטי במהלך המלחמה; כ-25%-50% מהם גויסו לטובת המלחמה. כ-1,240 מתו בקרבות, ועוד כ-18,500 מתו ממחלות. המחלה הקטלנית ביותר הייתה צפדינה, שכבר באותה תקופה היה ידוע כי ניתן למנוע אותה באמצעות אספקה של מיץ לימון לחיילים. כ-42,000 חיילים בריטים ערקו במהלך המלחמה.
כ-1,200 גרמנים מתו במהלך הקרבות, ו-6,354 מתו ממחלות או תאונות. כ-16,000 מהחיילים הגרמנים שנותרו חזרו לארצם, אבל 5,500 נשארו בארצות הברית לאחר המלחמה, ורבים מהם הפכו לבסוף לאזרחים אמריקאים.
אין נתונים אמינים על מספר הנפגעים בקרב קבוצות אחרות ביניהם אזרחים שתמכו בבריטים, אזרחים מורדים, אנשי צבא קבע בריטים, אינדיאנים, וחיילים צרפתים וספרדים.
מחיר המלחמה > עלויות כספיות

הבריטים הוציאו למעלה מ-80 מיליון לירות שטרלינג, שגרר אותם לחוב לאומי של 250 מיליון לירות בסוף המלחמה, אותו מימנו בקלות יחסית בריבית של 9.5 מיליון לירות בשנה. הצרפתים הוציאו כ-56 מיליון לירות שטרלינג והחוב הלאומי שלהם תפח ל-187 מיליון לירות והם התקשו לממן זאת - למעלה מחצי מהתגמולים ממיסים של צרפת בעשור של 1780 הופנה להחזרי חובות. ארצות הברית הוציאה 37 מיליון דולר ברמה הפדרלית ועוד כ-114 מיליון דולר מצד המדינות. הוצאות אלה כוסו בעיקר על ידי חובות מצידן של צרפת והולנד, תושבים אמריקאים, והדפסה של כסף מזומן בכמות גדולה (שערכו ירד מאוד עקב כך בשל האינפלציה). ארצות הברית סיימה את בעיית החובות שלה בעשור של 1790.
תוצאות המלחמה

למלחמה היו תוצאות רבות, לחלקן יש השפעה משמעותית שניכרת עד היום:
ארצות הברית זכתה בעצמאות ולימים הפכה למעצמה החזקה בעולם.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית נתנה השראה למהפכה הצרפתית, שגם היא בתורה הביאה לשינויים תרבותיים משמעותיים בעולם.
במלחמת העצמאות יושמו לראשונה הרעיונות של תקופת ההשכלה שהגו ג'ון לוק ושותפיו.
ראו גם

אנגליה
ג'ורג' השלישי
בנג'מין פרנקלין
ג'ורג' וושינגטון
אמריקניזם
המהפכה הצרפתית
לקריאה נוספת

דייוויד מקאלו, 1776 - המלחמה ששינתה את ההיסטוריה של העולם המערבי, הוצאת אריה ניר, 2006.
ברברה טוכמן, מטח ההצדעה הראשון: כך פרצה המהפכה האמריקנית, כנרת זב"מ, 2007.
צ'רצ'יל, וינסטון, היסטוריה של העמים דוברי האנגלית, כרך שלישי.
הערות שוליים

↑  כולל תקופת המושבות המאוחדות מ-1776 עד 1781 ותקופת הקונפדרציה מ-1781 ל-1783.
↑  Adam Jortner, 2024, A Promised Land - Jewish Patriots, the American Revolution, and the Birth of Religious Freedom, Chapter 4, Oxford University Press
↑   צח יוקד, הצבא היהודי של ג'ורג' וושינגטון, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2024
↑  דייוויד מקאלו, 1776, עמ' 264.
| מלחמת העצמאות של ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מערכות | המערכה על בוסטון • הפלישה לקנדה • המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי • מערכת סרטוגה • מערכת פילדלפיה • החזית המערבית • החזית הצפונית • החזית הדרומית • מערכת יורקטאון • המערכה הימית |  |
| קרבות | גבעת בנקר • הארלם הייטס • וייט פליינס • חציית הדלאוור • טרנטון • יורקטאון • לונג איילנד • לקסינגטון וקונקורד • מפרץ דלאוור • סרטוגה • פורט וושינגטון • פלס פוינט • קאופנס • קוויבק • קמדן |  |
| מדינות נוספות | ספרד (גיברלטר) • צרפת (קרב צ'ספיק) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563463005171  BnF: cb11936377b (data)  GND: 4131739-7  LCCN: sh85140139  NARA: 10639078  NKC: ph247257 
"זהו המקום לצרף את הבול", פעולת מחאה נגד חוק מס הבולים בעלון מתיישבים
מסיבת התה של בוסטון. ליתוגרפיה 1846.
קרבות לקסינגטון וקונקורד
פסטיבל הזמר העברי 2000

פסטיבל הזמר העברי 2000 הייתה תחרות שירים ששודרה ב-10 במאי 2000, מוצאי יום העצמאות תש"ס, בניסיון נוסף לשחזר את פסטיבל הזמר והפזמון, לאחר ניסיון שלא צלח ב-1987.
הפסטיבל שודר בשידור חי בערוץ הראשון וברשת ג' מהיכל התרבות ראשון לציון, בהנחייתם של מיקי קם ומוני מושונוב, שבנוסף גילמו דמויות בחלק מקטעי המעבר.
השיר שזכה בתחרות היה "תפילת האור" בביצועם של אקי אבני וחיה סמיר, סולנית להקת פיקוד הדרום שזכתה בפסטיבל של 1987.
השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | מקום | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | להקת אל ניניו | דבש וחלב | אברהם לוי | יהודה בדיחי | אלדד שרים | 8 | 47 |
| 2 | לימור עובד | כמו תפילה | אהוד מנור | חנן יובל | עדי רנרט | 4 | 54 |
| 3 | חגית חבז | אל תעצמו את העיניים | יעל רביד | שי דקל | שייקה פייקוב | 5 | 52 |
| 4 | עינת שרוף | בוא אליי | תלמה אליגון-רוז | תלמה אליגון-רוז | תמיר הרפז | 10 | 23 |
| 5 | אקי אבני וחיה סמיר | תפילת האור | נורית בת-שחר צפריר | יושי שדה | שמעון כהן | 1 | 69 |
| 6 | סמי הורי | לשיר לאהבה | שייקה פייקוב | שייקה פייקוב | שייקה פייקוב | 3 | 59 |
| 7 | מיקה קרני ומיקי שביב | כנראה | מיקי שביב | מיקי שביב | מיקי שביב | 12 | 0 |
| 8 | אבי פרץ | כל פעם מחדש | רחל שפירא | אבי פרץ | ננסי ברנדס | 2 | 61 |
| 9 | ליאור פרחי | מדבר בלי מילים | איזי מן | משה דץ | אלדד שרים | 7 | 49 |
| 10 | ראובן חיון | תיקח את הזמן | ראובן חיון | ראובן חיון | קובי נעים | 9 | 33 |
| 11 | עופר כלף | תפילת הדרך | שמואל קלוסקי | אריק רודיך | אריק רודיך ויניב ברק | 10 | 23 |
| 12 | הלהקה שאסור לומר את שמה | רחב | יואב גינאי | יוני רועה | תמיר הרפז | 5 | 52 |
השירים המשתתפים > שלב הניקוד

ניקוד השירים התבצע על-ידי 7 ועדות שיפוט גאוגרפיות, נקודת שיפוט באולם בראשון לציון וניקוד מהבית באמצעות טלמסר.
| שם השיר | ירושלים | רמת הגולן | קריית שמונה | חיפה | גן נר | באר שבע | תל אביב | אולם | טלמסר | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דבש וחלב | 5 | 3 | 5 | 6 | 10 | 0 | 10 | 6 | 2 | 47 |
| כמו תפילה | 4 | 2 | 12 | 8 | 8 | 5 | 5 | 7 | 3 | 54 |
| אל תעצמו את העיניים | 3 | 0 | 10 | 2 | 7 | 10 | 8 | 5 | 7 | 52 |
| בוא אליי | 1 | 4 | 2 | 4 | 0 | 6 | 3 | 2 | 1 | 23 |
| תפילת האור | 12 | 5 | 7 | 10 | 12 | 3 | 7 | 1 | 12 | 69 |
| לשיר לאהבה | 7 | 12 | 6 | 7 | 6 | 12 | 4 | 0 | 5 | 59 |
כנראה: 0
| כל פעם מחדש | 10 | 8 | 8 | 5 | 4 | 8 | 6 | 12 | 0 | 61 |
| מדבר בלי מילים | 6 | 7 | 4 | 3 | 3 | 4 | 12 | 4 | 6 | 49 |
| תיקח את הזמן | 0 | 6 | 1 | 0 | 5 | 7 | 0 | 10 | 4 | 33 |
| תפילת הדרך | 2 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 8 | 8 | 23 |
| רחב | 8 | 10 | 3 | 12 | 2 | 2 | 2 | 3 | 10 | 52 |
השירים המשתתפים > שלב הניקוד > מגישי הניקוד

ירושלים - אמנון פאר
קריית שמונה - טלי הרטמן
חיפה - איתי רפפורט
גן נר - זוהר סדן
באר שבע - ויקו אטואן
תל אביב - נועם גיל-אור
אולם - שוש עטרי
טלמסר - עופר נחשון
הערות שוליים

↑  בנות פסיה היו תוך כדי הפסטיבל בהליך משפטי לגבי שם הלהקה. תוך כדי ההליך נאסר על הלהקה להשתמש בשמה והיא נאלצה להשתמש בשם הזה.
ברונו פרננדש

ברונו מיגל בורז'ש פֵרְנַנְדְש (בפורטוגזית: Bruno Miguel Borges Fernandes; נולד ב-8 בספטמבר 1994) הוא כדורגלן פורטוגזי, המשחק בעמדת הקשר במנצ'סטר יונייטד, בה הוא משמש כקפטן ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים

פרננדש הצטרף לקבוצת הנוער של נובארה (אנ') ב-27 באוגוסט 2012. אחרי שבועות ספורים הוא עלה לקבוצה הבוגרת ששיחקה בסרייה ב'. פרננדש שיחק ביותר מחצי ממשחקי הליגה ועזר לקבוצה לסיים במקום החמישי שמוביל לפלייאוף עלייה לסרייה א'.
בקיץ 2013 הצטרף לאודינזה מהסרייה א' בהסכם שבו החוזה של פרננדש שייך גם לנובארה וגם לאודינזה, אבל פרננדש רשאי לשחק רק באודינזה. פרננדש ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-3 בנובמבר בהפסד בית 3–0 לאינטר מילאנו. פרננדש הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה ב-7 בדצמבר 2013 בתיקו 3–3 נגד נאפולי. פרננדש כבש גם במשחק השני ביניהן בתיקו 1–1.
ב-16 באוגוסט 2016 עבר פרננדש בהשאלה לסמפדוריה, עם סעיף לרכישתו בתום העונה. את הופעת הבכורה ערך 12 ימים לאחר המעבר, כאשר שיחק שש דקות בניצחון בית 2–1 על אטאלנטה. פרננדש כבש את שער הבכורה בסמפדוריה ב-26 בספטמבר, בהפסד 2–1 לקליארי.
לאחר ארבע שנים בסרייה א' בהן כבש 15 שערים ב-119 הופעות פרננדש עזב את איטליה. פרננדש חתם בספורטינג ליסבון תמורת שמונה וחצי מיליון אירו לחמש שנים, כשסעיף השחרור שלו עומד על 100 מיליון אירו. פרננדש ערך את הופעת הבכורה שלו במחזור הראשון של הליגה הפורטוגלית בניצחון 2–0 נגד דפורטיבו אבס כאשר שיחק 61 דקות. בהופעתו השלישית במועדון כבש צמד נגד ויטוריה דה גימארייש. בליגה האירופית פרננדש הגיע עם ספורטינג עד רבע הגמר שם הפסידו לזוכה אתלטיקו מדריד. את עונת 2017/2018 סיים פרננדש עם 16 שערים ו-20 בישולים בכל המסגרות. את עונת 2018/2019 סיים פרננדש עם 32 שערים ו-18 בישולים בכל המסגרות.
ב-29 בינואר 2020 חתם פרננדש במנצ'סטר יונייטד עבור 55 מיליון יורו.
פרננדש השתלב בקבוצה במהירות ומיד הפך לשחקן בולט וחשוב בה, הוא כבש שמונה שערים ב-14 הופעות בחצי העונה הראשונה בקבוצה, וסייע לה לסיים במקום השלישי ולהבטיח את השתתפותה בליגת האלופות. הוא הספיק לזכות בחצי העונה הזו פעמיים בפרס שחקן החודש בפרמייר ליג ובשער החודש בפרמייר ליג, ובעונה הבאה הוא זכה בפרס עוד פעמיים, בכך הפך לשחקן הראשון שזוכה בשחקן החודש באנגליה ארבע פעמים שונים בשנה קלנדרית אחת, בשנה הראשונה שלו בקבוצה אנגלית כלשהי; וזאת על אף שהליגה הושבתה למשך זמן רב באותה שנה עקב מגפת הקורונה. בעונה השנייה שלו במועדון, פרננדש המשיך להיות שחקן חשוב בקבוצה בליגה האנגלית, והשחקן עם מספר השערים והבישולים הגבוה ביותר בקבוצתו; ובנוסף עזר לה להגיע עד לשלב גמר הליגה האירופית, שם הפסידה הקבוצה לויאריאל לאחר דו-קרב פנדלים. את העונה סיים עם 28 שערים ב-58 הופעות בכל המסגרות.
במחזור הפתיחה של עונת 2021/22 כבש שלושער ראשון במועדון בניצחון 1–5 על לידס יונייטד. הוא סיים את העונה עם 10 שערי ליגה סך הכל.
קריירה בינלאומית

פרננדש שיחק ברוב הנבחרות הצעירות של פורטוגל. את שער הבכורה שלו בנבחרת הבקיע במשחק האימון האחרון לפני מונדיאל 2018 בניצחון 3–0 על אלג’יריה.
הוא נבחר לסגל מונדיאל 2018 של פורטוגל. הוא פתח במשחק הפתיחה של הנבחרת בטורניר כאשר שיחק 66 דקות בתיקו 3–3 בין פורטוגל לספרד. בליגת האומות 2018/2019 שיחק שלושה משחקים. פורטוגל זכתה בליגת האומות ופרננדש השיג את התואר הקבוצתי הראשון שלו.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2024.
תארים

הגביע הפורטוגלי: 2018/19
גביע הליגה הפורטוגלית: 2017/18, 2018/19
גביע הליגה האנגלית: 2022/23
ליגת האומות: 2018/19
שער החודש בליגה הפורטוגזית: אוגוסט 2017, ספטמבר 2017
שחקן החודש בליגה הפורטוגזית: אוגוסט 2017, ספטמבר 2017, אפריל 2018, דצמבר 2018, פברואר 2019, מרץ 2019, אפריל 2019
שחקן השנה בליגה הפורטוגזית: 2017/18, 2018/19
נבחרת השנה בליגה הפורטוגזית: 2017/18, 2018/19
נבחרת העונה של הליגה האירופית: 2017/18, 2019/20, 2020/21
שחקן השנה של ספורטינג ליסבון: 2018 ,2019
שחקן החודש בפרמייר ליג: פברואר 2020, יוני 2020, נובמבר 2020, דצמבר 2020
נבחרת השנה של הפרמייר ליג: 2020/21
שער החודש בפרמייר ליג: יוני 2020, פברואר 2021, ספטמבר 2023
מלך השערים של הליגה האירופית: 2019/20 (8 שערים)
שחקן השנה ע"ש סר מאט באזבי: 2019/20, 2020/21, 2023/24
שער העונה של מנצ'סטר יונייטד: 2020/21 (נגד אברטון, 6 בפברואר 2021)
לורל קלארק

| --- | --- |

לורל קלארק באוגוסט 1996
 לידה:  10 במרץ 1961 איימס, איווה, ארצות הברית
 נהרגה:  1 בפברואר 2003 (בגיל 41) טקסס, ארצות הברית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוטית בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאית
 השכלה:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  William Horlick High School 
 עיסוק בעבר:  קצינת רפואה ומנתחת מוטסת
 תקופת השירות:  1996 – 1 בפברואר 2003 (כ־7 שנים)
 דרגה:  קפטן בחיל הים האמריקאי
 זמן שהייה בחלל:  15 ימים, 22 שעות ו-20 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  לורל קלארק
 משימות
 STS-107
 
 עיטורים
  מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל 
 
לורל בלייר סלטון קלארק (באנגלית: Laurel Blair Salton Clark, ‏10 במרץ 1961 – 1 בפברואר 2003) הייתה קצינת רפואה ומנתחת מוטסת בחיל הים האמריקאי ואסטרונאוטית אמריקאית. נספתה ב־1 בפברואר 2003, יחד עם כל צוות מעבורת החלל קולומביה, כשזו התפרקה עם חזרתה לאטמוספירה של כדור הארץ.
ביוגרפיה

קלארק נולדה באיימס, איווה, ארצות הברית וגדלה בראסין ויסקונסין.
סיימה לימודי תיכון בשנת 1979. בשנת 1983 השלימה לימודי תואר ראשון בזואולוגיה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
בשנת 1987 סיימה לימודי רפואה מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
הייתה בעלת רישיון רדיו חובבים עם הקריאה KC5ZSU.
הייתה נשואה לד"ר ג'ונתן קלארק ואם לבן (איאן).
בחיל הים האמריקאי

קלארק הצטרפה לחיל הים האמריקאי, והגיעה לדרגת קפטן. במרץ 1987, תוך כדי לימודי הרפואה קלארק עברה אימון פעיל ברפואת צלילה ביחידת הצלילה של חיל הים האמריקאי. עם סיום בית הספר לרפואה, למדה לימודי בתר-דוקטורט ברפואת ילדים במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד בין השנים 1987-1988.
ב-1989 עבר הכשרה ברפואה תת-ימית במכון לרפואה תת-ימי בבסיס חיל היס בקונטיקט והכשרה כקצינת רפואה בצלילה במרכז האימונים בפנמה סיטי בפלורידה. כמו כן היא הוסמכה כקצין בטיחות קרינה ורופאת תת-מימית.
לאחר ההכשרה שירתה כחלק מפלגת הצוללות 14 בהולי לוך סקוטלנד (פלגה הכוללת צוללת טילים בליסטיים). במהלך שירותה שם הייתה חלק מצוללני הצי ויחידת אריות הים והתאמנה בפינוי רפואי מצוללות. לאחר שנתיים של ניסיון מבצעי הוסמכה כקצין רפואה בצוללות וקצין רפואת צלילה. (Naval Submarine Medical Officer and Diving Medical Officer)
עברה שישה חודשי הדרכה לרופאה מוטסת במכון הרפואי של חיל הים בפנסקולה, פלורידה. לאחר מכן הוצבה בתור רופאה מנתחת מוטסת בטייסת VMA-211 של חיל הנחתים של ארצות הברית, באריזונה. במהלך שירותה הוצבה גם באוקיינוס השקט, והתאמנה ברפואה בתנאי קיצון, וכן טסה על מספר סוגי כלי טיס. במהלך אותה תקופה הטייסת זכתה בפרס הטייסת ההתקפית של השנה לאחר פריסה מוצלחת באוקיינוס השקט.
לאחר מכן הוקצאה בתור הרופאה המוטסת הקבוצתית של יחידת קרב אווירית של חיל הנחתים MAG-13.
לקראת 1996 שירתה בתור רופאה מוטסת של טייסת האימונים VT-86, טייסת האימונים לטיסה טקטית של חיל הים האמריקאי בפנסקולה. היא קיבלה מספר רב של הסמכות לרפואה מוטסת, בצלילה ובתנאי קיצון.
כטייסת חלל

קלארק נבחרה על ידי נאס"א באפריל 1996. לאחר השלמת שנתיים של אימונים והכשרה, הוסמכה למומחית משימה. בין השנים 1997 ל-2001 הייתה חלק ממחלקת המטעדים וניסויים בתחום החיים בחלל.
כטייסת חלל > STS-107

קלארק השתתפה בטיסת המעבורת STS-107, שנועדה להיות במשך 16 יום. מטרת טיסת הקולומביה הייתה לבצע כ-80 ניסויים אודות השפעות המיקרוכבידה. הניסויים באחריות קלארק כללו ניסויים ביולוגיים ובדיקת גידול צמחייה בחלל.
משימת STS-107 הסתיימה במפתיע ב-1 בפברואר 2003, כאשר קולומביה התפרקה במהלך הכניסה לאטמוספירה, וכל חברי הצוות נספו, 16 דקות לפני זמן הנחיתה המתוכנן. במהלך הנחיתה, קלארק הקליטה את חברי הצוות במצלמה דיגיטלית קטנה, שם הם נראו שמחים לקראת הנחיתה. הסרט הסתיים ארבע דקות לפני שניתנה ההתרעה הראשונה לבעיה.
סה"כ שהתה בחלל 15 ימים, 22 שעות ו-21 דקות בחלל.
פרסים ועיטורים

לקלארק הוענקו מספר עיטורים, חלקם לאחר מותה. בין העיטורים והדרגות שקיבלה:
פרסים ועיטורים > דרגות ההסמכה

חיל הים אסטרונאוט/מנתח טיסה
חיל הים מנתח טיסה
צלילה קצין הרפואה
צוללת קצין הרפואה
פרסים ועיטורים > עיטורים

מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה †
אות השבח של חיל הים חיל הנחתים (אנ') עם שני כוכבי זהב (3 פרסים)
מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל †
אות המופת של נאס"א †
מדליית השירות בחלל של נאס"א†
מדליית שירות מחלקת ההגנה
אות השירות הצבאי מעבר לים
הסמל † מציין שהאות הוענק לאחר מותה.
הנצחתה

מספר מקומות נקראו על שמה, ובינם:
אסטרואיד 51827 לורלקלארק (51827 Laurelclark)
קלארק היל בגבעות קולומביה על מאדים נקרא על שמה.
מכתש קלארק, שהוא מכתש פנימי בתוך המכתש "אפולו" שעל הירח.
ב-2004, חיל הים האמריקאי קרא למכון לרפואה בפנסקולה על שמה ועל שם דייוויד בראון
הלהקה הסקוטית Runrig השמיעו קטעים מההקלטה של לורל במהלך הנחיתה בשיר "Somewhere" באלבום האחרון שלהם סיפור ב-2016. קלארק הייתה אוהדת של הלהקה ולקחה עימה תקליטור שלהם במהלך טיסת STS-107. כמו כן היא בחרה שישמיעו לה את אחד מהשירים שלהם בתור אחד משירי ההשכמה בטיסה. התקליטור נמצא בין השברים של הקולומביה והוענק ללהקה על ידי משפחתה