stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספרות רומנית
התקופה המודרנית 1830 - 1892

המאה ה-18 בספרות הרומנית הושפעה מאוד מהחלטה פוליטית של שלטונות האימפריה העות'מאנית - הם החליטו לא למנות יותר שליטים רומנים בני הארץ, אלא למנות כשליטים בנסיכויות הרומניות סוחרים יוונים מאיסטנבול, הפנרים או פאנאריוטים. שליטים יוונים אלה הביאו איתם את התרבות היוונית ובני השכבות העליונות שהיו תכופות ממשפחות מעורבות יווניות-רומניות סיגלו לעצמם את השפה היוונית והיוצרים שקמו מתוכם הושפעו מהסגנון היווני. ניקולאיה יורגה, בספרו Istoria literaturii române în sec. XVIII, 1901 (ההיסטוריה של הספרות הרומנית במאה ה-18, 1901), חילק את התקופה הזאת לשתי תקופות משנה החופפות את שתי מחציות המאה. שתי התקופות נקראות על שם הכותב הבולט לפי דעתו של יורגה: התקופה הראשונה היא תקופת קנטמיר (Cantemir) והשנייה היא תקופת קסריה (Chesarie‏).
התקופה המודרנית בספרות הרומנית משתרעת על התקופה שבין 1830 ובין 1892.
בתקופה זו יש מפגש דורות של כותבים, מצד אחד יוצרים דוגמה קונסטנטין סטאמאטי (Constantin Stamati) וגאורגה אסאקי (Gheorghe Asachi), ילידי המאה ה-18 ומצד שני בני המאה ה-19 דוגמת גריגורה אלכסנדרסקו (Grigore Alexandrescu), יון הליאדה-רדולסקו (Ion Heliade-Rădulescu) ויעקב נגרוצי. באותה שנה בה נולד וסילה אלכסנדרי, 1819 - 1818, נולדו כמה יוצרים בולטים נוספים, ניקולאה בלצ'סקו, אלקו רוסו, דימיטריה בולינטינאנו (Dimitrie Bolintineanu), ניקולאיה פילימון (Nicolae Filimon) ומיכאיל קוצ'וראן (Mihail Cuciuran).
התקופה המודרנית 1830 - 1892 > בין הקלאסיקה ובין הרומנטיות 1830 - 1862

בתקופה הזו יש מעבר הדרגתי מהסגנון הנאור הקלאסי אל הסגנון הרומנטי.
וסילה אלכסנדרי, שהתחיל לפרסם ב-1840 והמשיך בכך חצי מאה, הוא היוצר הבולט של התקופה ויצירתו כללה ארבעה כרכי שירה, שישה כרכי מחזאות וכרך אחד של פרוזה.
התקופה המודרנית 1830 - 1892 > תקופת הקלאסיקונים הגדולים 1863 - 1892

תקופה זו, שמתחילה עם איחוד נסיכות מולדובה ונסיכות ולאכיה באוניה פרסונלית תחת שלטונו הדמוקרטי של אלכסנדרו יואן קוזה, עומדת תחת ההשפעה המכרעת של החוג הקרוי ז'ונימיה. חברי החוג וגם יוצרים אחרים זכו לבמה עבור יצירותיהם בכתב העת של החוג, שיחות ספרותיות Convorbiri literare.
התקופה הקומוניסטית 1948 - 1989

הספרות הרומנית, בתקופה בה נשלטה רומניה על ידי המפלגה הקומוניסטית הרומנית, צונזרה בצורה קשה ונותבה לתוך הזרם המכונה ריאליזם סוציאליסטי. יוצרים, שלא צעדו בנתיב שהוכתב להם סולקו ממשרותיהם, יצירותיהם נגנזו ואף נזרקו לבתי כלא.
התקופה התחילה בינואר 1948, עם פרסומם של שלושה מאמרי התקפה חריפים כנגד טודור ארגזי ויצירתו, מאמרים בכותרת "שירת הריקבון או ריקבון השירה".
הספרות הרומנית מחוץ לרומניה > תרבות רומנית בישראל

יהודי רומניה, כקבוצה, היו משכילים מהממוצע ברומניה בתקופתם והיוו אחוז נכבד, הרבה מעבר לחלקם באוכלוסייה, בחוגים המשכילים של רומניה. עם בואם ארצה, הביאו יהודי רומניה גם את התרבות הרומנית, שהייתה לחלק בלתי נפרד מהווייתם. תרבות זו באה לידי ביטוי במגוון דרכים, החל ממסעדות רומניות וכלה ביצירות ספרותיות בשפה הרומנית, יצירות שנכתבו בישראל. יוצרים יהודים בשפה הרומנית, שהגיעו ארצה בגיל מבוגר, התקשו לשנות את שפת היצירה והמשיכו ליצור ברומנית - חלק מיצירות אלה זכה לצאת בדפוס בארץ וחלק ראה אור בעיתונות הרומנית-ישראלית הענפה. שגשוג היצירה הספרותית בשפה הרומנית בישראל הוביל ליצירת חוגים תרבותיים העוסקים בכך ואף מעניקים פרסים רבי ערך ליוצרים נבחרים.
בין הסופרים והמשוררים הישראלים בשפה הרומנית נמנים: מירל בראטש, שאול כרמל, סבסטיאן קוסטין, אלכסנדרו מירודן, טאניה לובינסקו, אלכסנדרו סבר, לאופולד ביטמן-רוגה, לודוביק ברוקשטיין, וירג'יל דודה, דורל שור ורבים אחרים
.
העולים הטריים מרומניה, שלא ידעו קרוא וכתוב בעברית, אך היו "מכורים" לתחביב הקריאה, יצרו את הביקוש לספריות בשפה הרומנית ובעקבות הביקוש הגיע גם ההיצע - יהודים רבים שלחו חבילות עם ספרים ברומנית לקרוביהם בישראל ועם בואם ארצה פתחו ספריות השאלה. תחילה שגשגו הספריות, אך במרוצת הזמן הן התמעטו בעת שקהל לקוחותיהן הצטמצם עם התקדמות לימודי השפה העברית על ידי העולים.
עולי רומניה תרגמו לעברית נכסי תרבות רומניים והכירו לקורא הישראלים חלק מהיצירה הספרותית הרומנית. הירבו לעסוק בכך סנדו דוד, סבסטיאן קוסטין, שאול כרמל ואחרים.
לקריאה נוספת

Alexandru Piru, Istoria literaturii române de la început pînă azi (אלכסנדרו פירו, היסטוריה של הספרות הרומנית מראשיתה ועד היום), בוקרשט: הוצאת Univers,‏ 1981.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של הספרות הרומנית מאת גאורגה אדמסקו - המאה ה-18
↑  Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie (תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה) - הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה - עמודים 834-843
↑  CURIERUL ROMÂNESC - מאמר של ד"ר שלמה ליבוביץ-ליש על הספרות הישראלית בשפה הרומנית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543592705171  BnF: cb120203220 (data)  LCCN: sh85115040  NKC: ph125297 
דימיטריה קנטמיר - דיוקן מתקופת שהותו באיסטנבול. נמצא כיום במוזיאון לאמנויות וקרמיקה ברואן, צרפת.
המשורר וסילה אלכסנדרי, ממיסדי התיאטרון הרומני
מיכאי אמינסקו
מיכאיל סאדוביאנו
ענישה גופנית בבית הספר

קריקטורה משנת 1849 המציגה ענישה גופנית של תלמידים
ענישה גופנית בבתי ספר היא מקרה פרטי של ענישה גופנית לשם השלטת משמעת.
הענישה הגופנית בבתי הספר לבשה צורות שונות לאורך ההיסטוריה, וברוב המקרים הוטלה על תלמידים סוררים על ידי מורה או מנהל בית ספר, ושימשה למטרת השלטת משמעת. השיטות הנפוצות ביותר היו הכאת התלמיד הסורר באמצעות סרגל על כף היד או הלקאתו  בישבנו במספר דרכים 
1 מכות בישבן עם יד או מקל בדרך כלל עירום כשהתלמיד הנענש שכוב על ברכי המכה  
2 הלקאה עם שוט כשהתלמיד שעון על השולחן
עד אמצע המאה העשרים, ענישה גופנית בבתי ספר הייתה קיימת וחוקית כמעט בכל מדינות העולם. ענישה מסוג זה עדיין חוקית במספר מצומצם של מדינות, בהן מדינות מסוימות בארצות הברית, סינגפור, מלזיה, קוריאה הדרומית, וקיימת בפרקטיקה (אם כי לא מבחינה חוקית) במספר מדינות נוספות כגון סין, יפן, ורוב מדינות אפריקה.
בשנת 1982 פסק בית הדין האירופי לזכויות אדם שענישה גופנית של תלמידים בניגוד לרצון הוריהם, שהייתה נהוגה בבתי הספר בבריטניה, היא הפרה של אמנת זכויות האדם, ועלולה לחנך את הילד בצורה מנוגדת לרצונם ואמונתם של הוריו.
בישראל נהגה ענישה גופנית בבתי ספר. בשנת 1985 קבעה שופטת בית המשפט השלום דבורה ברלינר: "נראה לי כי יש לאפשר למורה לשמור על משמעת בכיתתו ואם הדבר כרוך במקרים נדירים במתן סטירה או אקט גופני דומה כי אז אין מקום להוקיע את המורה על כך." בהמשך השתנתה המדיניות, וכיום מדינת ישראל אוסרת כל ענישה גופנית של תלמידים.
הערות שוליים

↑  לא כל סטירה של מורה לתלמיד היא עבירה, מעריב, 13 בספטמבר 1985
סרטון ויראלי

סרטון ויראלי הוא סרטון שהפך פופולרי מאוד בתקופה קצרה כתוצאה מתהליך של שיתוף גולשים באינטרנט, בדרך כלל באמצעות אתרי שיתוף וידאו (שהבולט בהם הוא יוטיוב), באמצעות רשתות חברתיות מקוונות ובאמצעות דואר אלקטרוני. במקרים מסוימים מגיעים סרטונים ויראליים תוך ימים ספורים למאות אלפי ואף מיליוני צפיות, בכל רחבי העולם. סרטוני וידאו ויראליים מכילים פעמים רבות תוכן הומוריסטי, קטעי וידאו חובבים (תוכן גולשים), הפקות מקוריות המיועדות לאינטרנט, וידאו קליפים, קטעים תיעודיים של אירועים חדשותיים על ידי עדי ראייה אקראיים ועוד.
עם התרחבות השימוש בטלפונים סלולריים הכוללים מצלמה, חלה עלייה בסרטונים הוויראליים המצולמים במכשירים אלו. העלות הנמוכה והזמינות של עריכת וידאו, כמו גם התוכנה להפצת הסרטונים, מאפשרים לרבים לצלם באמצעות טלפונים סלולריים, לערוך ולהפיץ את הסרטונים בדוא"ל או באתר האינטרנט, ובין טלפונים של Bluetooth או MMS. סרטונים אלו, המצולמים על ידי אנשים פרטיים, הם בדרך כלל לא מסחריים ונועדו לצפייה על ידי חברים או משפחה.
הפיכתו של סרטון לוויראלי אינה תופעה שניתנת לחיזוי, ועל כן הגדרת סרט כ"ויראלי" אפשרית רק בדיעבד.
השימוש בסרטונים ויראליים

השימושים שנעשים בסרטונים ויראליים מגוונים. למשל, נעשה בהם שימוש נרחב בתחומי חיים שונים. חברות שיווק ופוליטיקאים הבינו את הכוח שיש בסרטון ויראלי להגיע לקהל נרחב יותר בהשוואה לקמפיינים מסורתיים. לדוגמה, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008, הסרטון "כן אנחנו יכולים" שתמך בבחירתו של ברק אובמה לנשיאות, הפך לוויראלי וזכה לכ-10 מיליון צפיות. סרטונים מסוג זה ממלאים תפקיד משמעותי גם בתחום השיווק. לדוגמה, בקמפיין היוטיוב של אולד ספייס, הופץ סרטון קצר של כ-30 שניות בו רואים את הפרזנטור של החברה, מחליף תפאורה ותלבושות כהרף עין, תוך שהוא חוזר ואומר שהוא אינו הגבר של הצופה בפרסומת אף על פי שהצופה הייתה רוצה בכך. גולת הכותרת של הסרטון היא שאם הצופה רוצה שהגבר שלה יהיה כמו הפרזנטור המופיע בסרטון עליו להשתמש במוצר של החברה. סרטון קומי זה הפך לוויראלי ושיפר את הפופולריות של המותג בקרב לקוחות צעירים. דוגמה נוספת היא שירי המחאה של יונייטד שוברת גיטרות שבו יוצר הכין סרטון מחאה שהפך לויראלי עד כדי הפסדים משמעותיים לחברה נגדה מחה. אמנדה טוד צילמה את עצמה בסרטון המתעד את מאבקה, סרטון שהפך ויראלי, וגרם לרבים אחרים לצלם סרטונים דומים.
חברת תקשורת אנטרנטית אמריקנית פופולרית בשם BuzzFeed ייצרה תוכן ויראלי בצורת סרטונים, כתבות או מבחני אישיות.
חלק נכבד מהסרטונים שייצרה חברת שרוטונים הישראלית רשמו ממוצע של 2.5-3 מיליון צפיות בחודש.
בדצמבר 2021 יצא לאור סינגל בביצועו של עומר אדם בשם קאקדילה, השיר עורר סערה ציבורית בגלל גוון פוגעני כלפי נשים יוצאות חבר העמים. לשיר יצאו סרטוני תגובה פארודיים, סרטונים ויראליים, על ידי אנסמבל ציפורלה וגיורא זינגר עם לחן זהה, אשר מתכתבים עם השיר של עומר אדם.
ראו גם

שיווק ויראלי
תופעת אינטרנט
מם
שיווק גרילה
קידום אתרים במדיה חברתית
אינטרנט
רשת חברתית מקוונת
הערות שוליים

↑  Urban Dictionary Definition
↑  Wall Street Journal reports on proliferation of camera phones (24 Sept 2010): WSJ.com
↑  Lu Jiang, Yajie Miao, Yi Yang, Zhenzhong Lan, Viral Video Style, Proceedings of International Conference on Multimedia Retrieval, ACM, 2014-04 doi: 10.1145/2578726.2578754
↑  רותי לוי, הרשתות החברתיות משנות את כללי המשחק: לא נהנית? ספר לחבריך ברשת, באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2010
↑  רועי גולדנברג, ‏ויראלי סטייל, באתר גלובס, 1 בינואר 2013
↑  הסרטון, בעמוד הפייסבוק של אנסמבל ציפורלה
↑  הסרטון, בעמוד הפייסבוק של גיורא זינגר
↑  Floorwalker, Mike (26 February 2013). "10 Videos That Went Viral Before The Internet". ListVerse. Retrieved 28 December 2015.
עניינם של היהודים

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  משה ברנט
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספרות, מדע המדינה ויחסים בינלאומיים
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כרמל
 תאריך הוצאה:  2019
 מספר עמודים:  479
 עורך:  בני מזרחי
 סדרה
 סדרת ספרים:  פרשנות ותרבות בעריכת אבי שגיא
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9789655408950
עניינם של היהודים – מבוא להיסטוריה ישראלית אחרת הוא ספרו השני של ד"ר משה ברנט. הספר הודפס ב-2019 בירושלים בסדרת הספרים "פרשנות ותרבות" בהוצאת כרמל, סדרה אותה ערך פרופ' אבי שגיא. הספר מרחיב על נושאים מספרו הקודם של ברנט "עם ככל העמים – לקראת הקמתה של רפובליקה ישראלית" מתוך ניסיון לענות על השאלות:
באיזו מידה שאפה התנועה הציונית למדינה?
האם בין שתי מלחמות העולם הייתה התנועה הציונית מעוניינת בעלייה המונית של יהודי אירופה לארץ ישראל?
באיזו מידה פעלה התנועה הציונית כנדרש להצלת יהודים בשואה?
הספר הנוכחי יוצא כנגד כמה אמיתות מקובלות בהיסטוריוגרפיה הציונית ובציבור הישראלי. התנועה הציונית נוסדה על ידי הרצל כתנועה למען "העניין היהודי", כלומר פתרון הבעיה היהודית באירופה באמצעות הגירה המונית של יהודים למדינת־לאום יהודית. עם מותו של הרצל ולאחר משבר אוגנדה חל שינוי בתפיסת ההנהגה הציונית את מטרותיה של התנועה. זו לא נתפסה עוד כאחראית ל"עניין היהודי", אלא כפרויקט לבנייתה האיטית של ארץ־ישראל כ"מרכז רוחני" או כ"חברת מופת", שנועד לאכלס אותה, לפחות בטווח הנראה לעין, באליטה יהודית מצומצמת, בעוד מרבית העם היהודי נועד להישאר בגולה על כל המשתמע מכך. כך העובדה שערב מלחמת העולם השנייה לא הייתה קיימת מדינה יהודית, כמו גם העובדה שהיישוב מנה כ-450 אלף נפש בלבד, אינן רק תוצאה של התנגדות הבריטים והערבים, אלא בעיקר של מדיניותה של התנועה הציונית, שגררה רגליים בכל הנוגע לייסודה של מדינה, והתנגדה להגירה יהודית המונית מתוך חשש שזו תפגע ב"חברת המופת" שרצתה ליצור בארץ. היות שהתנועה הציונית לא ראתה עצמה אחראית ל"עניינם של היהודים", היא גם לא ראתה עצמה אחראית לגורלה של יהדות אירופה, ולא פעלה כמצופה להצלת יהודים בשואה.
הערות שוליים

↑  עניינם של היהודים: מבוא להיסטוריה ישראלית אחרת / משה ברנט ; עריכת לשון: בני מזרחי | ברנט, משה, 1954 – מחבר | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
עין גב I

ערך זה עוסק באתר ארכיאולוגי סמוך לעין גב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות הכבארית הגאומטרית 
 תקופות:  התקופה הכלקוליתית 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  משה שטקליס 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 
עין גב I הוא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי השוכן כחצי ק"מ מזרחית לחוף הכנרת, ליד עין גב. האתר מתוארך בעזרת בדיקת פחמן 14 לתרבות הכבארית, כ-13,750 שנים לפנה"ס.
חפירה ארכאולוגית

האתר נחפר לראשונה על ידי משה שטקליס בשנים 1963 - 1964, ונתגלו בו שרידים של בקתת מגורים על מדרון של גבעה חולית. בתוך שרידי הבקתה התגלו מכתש ועלי מבזלת, ומתחת לרצפה נחשף שלד כמעט שלם בתנוחה מכווצת של אשה בת כ25-30 שנים, וגובהה היה 1.57 מ'. ראש השלד היה מונח בין אבנים ונחשפו שרידי מדורה סמוך לרגליה. שלד זה היה מהראשנים שנחשפו מהתרבות הכבארית. 
בשכבה העליונה נמצאו כלי חרס ולהבי מגל המתוארכים לתקופה הכלכוליתית.
הערות שוליים

↑  Baruch ARENSBURG, Ofer BAR-YOSEF, HUMAN REMAINS FROM EIN GEV I, JORDAN VALLEY, ISRAËL, Paléorient 1, 1973, עמ' 201–206 doi: 10.2307/41489712
↑  מתים ומנהגי קבורה בארץ-ישראל בתקופת האבן הקדומה, קברים ונוהגי קבורה בארץ-ישראל העת העתיקה, יד יצחק בן-צבי, 1994, עמ' 20-18
| אתרי התרבות הכבארית בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים בכרמל | מערת כבארה • מערת ספונים • מערת רקפת |  |
| אתרים בגליל | מערת היונים |  |
| אתרים בבקע הירדן | עין גב I |  |
| אתרים במישור החוף | תל רקית |  |
| אתרים פלאוליתיים ואפיפלאוליתיים בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית התחתונה | ביצת רוחמה • בריכת רם • ג'לג'וליה • גשר בנות יעקב • מחצבת עברון • מחצבת רבדים • מערת גמל • מערת היונים • מערת זוטייה • מערת מיסליה • מערת קסם • מערת תנור • עובדייה |  |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה | האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים • הר כרכום • מערת הגדי • מערת היונים • מערת זוטייה • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת מנות • מערת עמוד • מערת רקפת • מערת שוקבא • מערת תנור • נשר רמלה |  |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית העליונה | אוהלו II • הר כרכום • מערת היונים • מערת הנחל • מערת כבארה • מערת מנות • מערת ספונים • מערת קפזה • מערת רקפת • נחל אורן • נחל עין גב I • ערק אל-אחמר • תל רקית |  |
| אתרים מהתקופה האפיפלאוליתית | מדרגות הירדן • מערת היונים • מערת הנחל • מערת חילזון תחתית • מערת כבארה • מערת ספונים • מערת רקפת • מערת שוקבא • נווה דוד • נחל אורן • חתולה • נחל עין גב II • עין גב I • עינן • תל יריחו • תל רקית |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמק הורסשו (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בעמק בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  80°05′00″S 82°00′00″W﻿ / ﻿80.0833°S 82°W﻿ / -80.0833; -82
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק הורסשו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק הורסשו
 
עמק הורסשו (באנגלית: Horseshoe Valley) הוא עמק גדול המכוסה קרח המצוי בחלקו הדרומי של רכס הריטג' בהרי אלזוורת' בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. הרכס גובל בברכסי הגבעות גבעות אינדפנדנס, גבעות מארבל, גבעות ליברטי, וגבעות אנטרפרייז; הרכסים מקיפים את העמק בצורת פרסה.
היסטוריה > מקור השם

שם העמק הוצע על ידי משלחת חקר הרי אלזרוות' (Ellsworth Mountains Party), מטעם אוניברסיטת מינסוטה הממוקמת במיניאפוליס ובסיינט פול שבמדינת מינסוטה בארצות הברית, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962 – 1963.
השם תיאורי, ומתאר את צורת העמק.
באנגלית "הורשו" משמע "פרסה".
המשלחת דיווחה כי השמש נמצא בשימוש נרחב, על ידי טייסי צי ארצות הברית הפועלים באזור.
| מסיב אנדרסון |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גריימס • ספלטסטוסר |  |
| בתרונות | שדה הבתרונות בואי |  |
| רכסים, רמות ומצוקים | רמת אנדרסון • רכס סיפקר |  |
| הרים | האגלר • ראלמן |  |
| גבעות אדסון |
| --- | --- | --- |
| פסגות | אלברס • באגיש • לסטר • קוסקו |  |
| קרחונים | הייד • יוניון |  |
| מפלי קרח | דרייק |  |
| גבעות אנטרפרייז |
| --- | --- | --- |
| עמקים | עמק בל • עמק הורסשו • קניון קונל |  |
| רכסים | רודס |  |
| הרים | דולנס • פאריש • צ'אפל • שוק |  |
| מצוקים | נקודת אורבן |  |
| קרחונים | אהרנסבראק • ארבן • סיל |  |
| רכס פרייז'ר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון ובסטר |  |
| הרים | מויר |  |
| אתרים נוספים ברכס הריטג' |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גוואן • מינסוטה • סטיגול |  |
| זרמי קרח | ראטפורד |  |
| מצוקים | פאונדרז |  |
| נונאטאקים | היי • ויבר • פאסקו |  |
| פסגות | הוטו • לינדר • לנדמארק • רובינסון |  |
| הרים | ברסיק • ג'ונס • וולארד • רודג'ר |  |
עיתוק רכבות

קטר עיתוק מדגם של GA-DE 900AC אלסטום בתחנת הרכבת חיפה מזרח
עיתוק רכבות הוא הפעולה של העברת ציוד נייד ממסילה אחת לאחרת לצרכים תפעוליים (כלומר שלא כחלק מנסיעת הרכבת אל יעדה).  ניתן להעתיק רכבת שלמה, למשל על מנת לדיירה על עקלתון או במוסך, להעתיק חלק מרכבת, למשל על מנת לפצל רכבת, שלה יעדים שונים או לאחד שתי רכבות בעלות יעד משותף, או להעתיק קרונות בין המסילות על מנת לערוך מהם רכבת חדשה או על מנת לפרק רכבת קיימת לקרונותיה השונים. כמו כן מעתיקים קרונות משא על מנת להעמיס אותם ולפרוק מהם את המטען.
העיתוק מתבצע באמצעות קטרי עיתוק, שיכולים להיות חלשים ואיטיים ביחס לקטרים הגוררים רכבות שלמות, שכן פעולת העיתוק מתבצעת במהירות נמוכה, למרחקים קצרים ובדרך כלל בתנאי שטח נוחים. עם זאת, קטרי העיתוק הם בעלי מומנט גבוה המושג באמצעות תמסורת מתאימה על מנת להגיע למהירות הגרירה של הציוד, האיטית יחסית, כמה שיותר מהר. תכונה זו נדרשת על מנת לסייע בזירוז העיתוק, כיוון שעיתוק עשוי לכלול גרירות קצרות רבות, ולכן קטרים המשמשים כקטרי עיתוק נבנים בדרך כלל במיוחד למטרה זו.
עיתוק מתבצע בתחנת רכבת תפעולית ובפרט בתחנות עריכה ומיון, שבהן יש עקלתונים רבים לדיור הקרונות השונים ולביצוע עבודת העריכה.
סליבן (מחוז)

| --- | --- |
הכפר גראדץ שבמחוז סליבן
הכפר גראדץ שבמחוז סליבן
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מושל:  מארין פטרוב קווראקוב
 ערים במחוז:  4
 בירת המחוז:  סליבן
 שפה רשמית:  בולגרית
 תאריך ייסוד:  8 בינואר 1999 
 שטח:  3,544.1 קמ"ר
 גובה:  276 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  170,583 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  54.16 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  42°41′07″N 26°19′26″E﻿ / ﻿42.6853°N 26.324°E﻿ / 42.6853; 26.324 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.sliven.government.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז סליבן מוגדלת) סליבן נובה זאגורה קוטל טוורדיצה טרגובישטה שומן בורגס ימבול סטארה זאגורה  וליקו טרנובומחוז סליבן(למפת מחוז סליבן רגילה) סליבן נובה זאגורה קוטל טוורדיצה טרגובישטה שומן בורגס ימבול סטארה זאגורה  וליקו טרנובומחוז סליבן tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז (אובלסט) סליבן (בבולגרית Област Сливен) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן במזרח מרכז בולגריה, עיר בירתו היא סליבן, שטחו מהווה 3.19% משטח המדינה וכמות האוכלוסין שבו מהווה 2.8% מאוכלוסיית בולגריה.
היסטוריה

ראשית התיישבות אנושית פזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. ראשית התיישבות אנושית מאורגנת במחוז מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. מהמאה ה-1 לפנה"ס ועד המאה ה-4 שלטה באזור האימפריה הרומית ולאחריה האימפריה הביזנטית. בראשית המאה ה-9 נכבש האזור על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה. בראשית המאה ה-11 פלש צבא האימפריה הביזנטית בפיקודו של בסיליוס השני, כבש את האזור וגרם לקריסת האימפריה הבולגרית. השם סליבן הוזכר לראשונה ב-1153 בכתביו של הכרוניקן מוחמד אל-אדריסי, אשר סייר בבלקן ובכלל זה בעיר סליבן. בראשית המאה ה-13 נשלט האזור על ידי האימפריה הבולגרית השנייה. באמצע המאה ה-14 עבר המחוז לחזקת האימפריה העות'מאנית והיה חלק מפלך רומליה העות'מאני. קרבתו של האזור למרכזי השלטון העות'מאנים הפכה אותו לצומת דרכים כלכלית וצבאית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש האזור על ידי צבא האימפריה הרוסית בסיוע מתנדבי אופלצ'נצי בולגרים. לאחר המלחמה ומתוקף סיכומי קונגרס ברלין נכלל השטח בחבל העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 עם איחודו של המחוז עם נסיכות בולגריה, עבר לחזקתה.
כלכלה

עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע ממגזרי התעשייה והחקלאות. במחוז קיימים מפעלי טקסטיל וייצור שטיחים, מספר יקבים, מחלבות ומפעלי עיבוד מזון. בענף החקלאות הגידולים המרכזיים הם חיטה, שעורה, שיפון, חמניות, ענבים ואפרסקים. כמו כן מגדלים צאן ובקר לתעשיות החלב והבשר.
דמוגרפיה

אוכלוסיית המחוז מצויה במגמת קיטון מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמגמת הגירה שלילית. 74.69% הם בולגרים, 10.51% ממוצא טורקי ו-12.26% הם צוענים. 49% הם גברים ו-51% הן נשים.
אקלים

במחוז שורר אקלים ממוזג. במרבית אזוריו קיימות השפעות מקצינות מכיוון הרי הבלקן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11oc כאשר ערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 2oc בינואר ועד 22oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 500 ל-600 מילימטרים בשנה.
הערות שוליים

↑  מחוז סליבן-סקירה היסטורית באתר מחוז סליבן (באנגלית).
↑  כלכלת מחוז סליבן, באתר מחוז סליבן (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 41cff3d6-66de-4f71-a516-814be0feafe0
סרטי אולפני וולט דיסני (חברת הפצה)

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  אורגן
 מייסדים:  וולט ורוי דיסני
 תקופת הפעילות:  23 ביוני 1953 – הווה (71 שנים)
 חברת אם:  מחלקת ההפקה וההפצה של חברת וולט דיסני
 מיקום המטה:  ארצות הברית ברבנק, קליפורניה
 ענפי תעשייה:  הפצה קולנועית, שיווק וקידום של סרטי קולנוע
 אנשי מפתח:  קתלין טאף (נשיאת הפצה) אסד עיאז (נשיא שיווק וקידום)
  
 www.waltdisneystudios.com
 
Walt Disney Studios Motion Pictures היא חברה להפצת סרטים, המשמשת כזרוע האחראית להפצה הקולנועית, השיווק והקידום של כל סרטי הקולנוע של חברות ההפקה במחלקת ההפקה וההפצה של חברת וולט דיסני.
החברה נוסדה ב-1953 על ידי וולט ורוי דיסני, במטרה לענות על הצורך לשליטה ישירה בהפצה של סרטיהם לבתי הקולנוע בצפון אמריקה. עד אז, השניים עבדו עם חברות חיצוניות - "יוניברסל" (הסרטים הקצרים של אוסוולד הארנב), "קולומביה" (1929–1932), "יונייטד ארטיסטס" (1932–1937) ו-"RKO" ‏(1937–1953). מאז הקמתה ועד 2007, כשנטלה את שמה הנוכחי, החברה נקראה בשם המותג "בואנה ויסטה".
פעילות החברה מתמקדת בארצות הברית וקנדה, כשאת הזכויות לשאר העולם היא מוכרת לחברות מקומיות. החברה ממונה באופן ישיר על ההפצה של אולפני הלייב אקשן ואולפני ההנפשה של דיסני, "פיקסאר", "מארוול" ו"לוקאס פילם", ובעקיפין, דרך חברת הבת "המאה ה-20", על "פוקס 2000", "Blue Sky" וגם ההפקות של "המאה ה-20" עצמה.
היסטוריה

בזמן הפקת סרט הטבע התיעודי "המדבר מתעורר", יחסיהם של המפיקים וולט ורוי דיסני עם הבעלים של חברת ההפצה "RKO" הווארד יוז עלו על שרטון. האחים דיסני החליטו להשתחרר מהחוזה עם החברה, ובמטרה לשלוט באופן ישיר על הליך ההפצה של סרטיהם לבתי הקולנוע בצפון אמריקה הם ייסדו ב-23 ביוני 1953 חברת בת שתהיה אחראית על ההפצה הקולנועית, השיווק והקידום. בהקמתה, החברה נקראה "חברת הפצת הסרטים של בואנה ויסטה, בע"מ." ("Buena Vista Film Distribution Company, Inc.‎"), על שם הרחוב בו שכנו משרדי החברה של האחים בעיר ברבנק.
הסרטים הראשונים בהפצת החברה היו "המדבר מתעורר" וסרט ההנפשה הקצר "Toot, Whistle, Plunk and Boom", שיצאו יחד לאקרנים ב-10 בנובמבר של אותה השנה. החברה הפיצה בתחילת דרכה אך ורק את סרטי אולפני הלייב אקשן ואולפני ההנפשה של דיסני, אך בחלוף הזמן היא החלה להפיץ גם סרטים עצמאיים וסרטי אולפנים אחרים שזוהו עם הסגנון המשפחתי של דיסני. הפעילות של החברה התמקדה בארצות הברית ובקנדה, כשהזכויות לשאר העולם נמכרו לחברות חיצוניות. נוסף על פעילויות ההפצה, השיווק והקידום, בואנה ויסטה גם רכשה בתי קולנוע ותיאטראות כנכסים עבור חברת וולט דיסני. מבנים אלו עברו שיפוץ ושודרגו, והם משמשים את דיסני לקיום פרמיירות וכינוס אירועים.
כדי להרחיב את פלח השוק בפעילות החברה, בואנה ויסטה החלה להפיץ ב-1979 גם סרטים שיועדו לקהל בוגר יותר, הן בהפקת דיסני עצמה והן כאלו שנרכשו מחברות הפקה עצמאיות או קטנות. עם זאת, לאחר שהמותג "דיסני" הגביל את פעילות ההפצה של בואנה ויסטה למשפחות וילדים בדימוי הציבורי, ב-1984 הושקה בבואנה ויסטה מחלקה ייעודית להפצת סרטים לקהל בוגר, והיא פעלה כמותג "טאצ'סטון" כדי להתנתק מהסגנון המסורתי של דיסני. לאחר הצלחתו של ניסיון זה, בואנה ויסטה הרחיבה את פעילותה והחלה להפיץ במהלך שנות ה-90 גם את סרטי "Cinergi", ‏"Caravan" ו-"Spyglass" ואת סרטיהם של ג'רי ברוקהיימר ומ. נייט שאמלאן, ואף החלה להפעיל את המותגים "Hollywood" ו"מירמקס" (שהפיצה את "Dimension Films"). כמו כן, בשנים אלו החל שיתוף פעולה גם עם "Mandeville" וגם עם "סטודיו ג'יבלי" להפצת סרטי האנימה בצפון אמריקה והפקת דיבוב בשפה האנגלית להם.
ב-2002, בואנה ויסטה חתמה על חוזה להפצה של ארבעה מסרטי ההנפשה של "Vanguard Animation", אם כי רק סרט אחד הופץ בסופו של דבר בטרם ההסכם התפרק. ב-2007, חברת האם "וולט דיסני" הודיעה כי במסגרת מיתוג מחדש היא זונחת את המותג "בואנה ויסטה", ושמה של חברת ההפצה שונה ל-"Walt Disney Studios Motion Pictures". בשנים שלאחר מכן, כחלק מהתרחבותה של חברת האם בתחום הבידור, עברו לידיה של חברת ההפצה האחריות על "פיקסאר", "מארוול" ו"לוקאס פילם". במקביל, מחלקת טאצ'סטון נסגרה לאחר סיומו של חוזה ממושך עם "דרימוורקס".
במרץ 2019, חברת האם רכשה את "פוקס המאה ה-21", וחברת ההפקה "המאה ה-20" וגרורותיה "פוקס 2000" ו-"Blue Sky" התמזגו אל תוך מחלקת ההפקה וההפצה של חברת וולט דיסני. עם השתלבות גוף ההפצה של "המאה ה-20" בתוך חברת ההפצה של דיסני, האחריות לפעילות ההפצה, השיווק והקידום הופקדו עליה, על אף שסרטי החברות המשיכו לצאת תחת שם "אולפני המאה ה-20".