stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אביזר מין
סוגים שונים של אביזרי מין > אביזרי מין המשמשים לגירוי הנרתיק והדגדגן > סוגים שונים של ויברטורים

ויברטורים אנאליים - מיועדים לחדירה אל פי הטבעת ולגירוי שלו, דבר אשר עשוי לעורר את הערמונית אצל זכרים. לדגמים הבטיחותיים שבהם יש בסיס מתרחב אשר נשאר מחוץ לגוף, המונע מהצעצוע להיתקע בפנים.
ויברטורים כדוריים - ויברטורים קטנים בצורת כדור קליע שיכולים לשמש כגירוי ישיר או להיכנס לתוך צעצועי מין אחרים כדי להעצים את הגירוי. חלקם נמכרים עם לולאות מתיחות כמו צעצוע לאצבע או טבעת לפין. המכשירים בדרך כלל מחוברים באמצעות חוט לשלט אשר שולט בקצב הרטט או בעוצמתו. חוט זה מאפשר גם כן לשלוף את המכשיר מפי הטבעת או מהנרתיק בתום השימוש.
ויברטורים לנקודת ה-G - ויברטורים מעוקלים בקצה אחד כדי להקל על גירוי נקודת הG בקרב נקבות.
ויברטור הארנב או השפן - ויברטור שמגיע בכמה וריאציות והוא צעצוע מין פופולרי לנשים, שנעשה פופולרי בזכות סדרת הטלוויזיה סקס והעיר הגדולה. הוויברטור כולל חלק חלול שלעיתים קרובות יש לו פונקציות נוספות, כגון תנועות סיבוביות או חרוזים פנימיים. לחלק החלול מצורף חלק מרטיט חיצוני. רוב ויברטורי הארנב מגיעים בצורה של "אוזני ארנב", כאשר כל אוזן ממוקמת בצד אחר של הדגדגן.
שרביטי ויברטור – ויברטור שרביט, כגון שרביט הקסם של היטאצ'י, הם ויברטורים גדולים שמתחברים לשקע חשמל (לעומת הפעלה על סוללות) ומשווקים לעיתים קרובות כמעסי גב. הם מסוגלים לייצר רטט הרבה יותר חזק מאשר רוב הויברטורים שפועלים על סוללות. חלקים שונים שעשויים מסיליקון או חומר גומי יכולים להתחבר לוויברטור וכך לאפשר לצעצוע לשמש לחדירה, או לתת לצעצוע מרקם יותר מעניין.
ישנם אביזרים נוספים שמשמשים כויברטורים כמו כפפה רוטטת, המתלבשת על האצבעות ומאפשרת חדירה של האצבעות עם אפקט של רטט. בנוסף ישנם גם תחתונים רוטטים, המאפשרים, על ידי לחיצה על שלט רחוק, גירוי של הדגדגן. היתרון של תחתונים מהסוג הזה שניתן להפעיל אותם גם מחוץ להפעיל אותו בדיסקרטיות ומבלי להתפשט.
מכשירי עיסוי לגב עשויים לשמש כוויברטורים. בדרך כלל מדובר במכשירים המתחברים לשקע החשמל, אשר מסוגלים לייצר רעידות חזקות יותר מוויברטורים מסורתיים שפועלים על סוללות. לעיתים ניתן לרכוש בנפרד חומר עשוי סיליקון או גומי אותו ניתן לחבר למכשיר העיסוי, וכך לאפשר גם חדירה.
ויברטור הארנב
שרביט הקסם של היטאצ'י
סוגים שונים של אביזרי מין > אביזרי מין אנאליים

פקק אנאלי - אביזר מין המיועד להחדרה דרך פי הטבעת אל הרקטום. הם נוטים להיות בעלי בסיס רחב כדי למנוע מהמכשיר להישאב לתוך פי הטבעת, ולעיתים הצעצוע משמש כבסיס לזנב חיה מלאכותי. ישנם פקקים אנאליים רוטטים, וגם כאלו שנותנים פולסים חשמליים שמייצרים גירוי חזק יותר. אין לשתף אדם אחר בפקק אנאלי עקב הסיכון להעברת מחלות (בעיקר מחלות מין) שמקורן בדם, בכללן איידס. בנוסף, יש להשתמש בו אך ורק באופן אנאלי ולא להחדירו לפתחים אחרים (כגון הפה והנרתיק), כדי למנוע העברת חיידקים מזיקים מהרקטום לאיברים אחרים. חשוב לדעת כי חיידקים אלו עשויים לשרוד ניקיון של המכשיר.
חרוזים אנאליים - אביזר מין שעשוי ממספר חרוזים מחוברים ביניהם כשרשרת. את החרוזים מכניסים לתוך פתח פי הטבעת על מנת למשוך אותם החוצה בעיקר בשעת אורגזמה וכדי להעצים אותה.
מעסי ערמונית - מכשירים שנועדו לעורר את הערמונית של האדם לטובת בריאות והנאה.
פקק אנאלי
חרוזים אנאליים
סוגים שונים של אביזרי מין > אביזרי מין נוספים

חומרי סיכה - חומרים נוזליים שעשויים על בסיס מים, שמן או סיליקון. הם משמשים לשם הפחתת החיכוך שבין הפין, הנרתיק ופי הטבעת בזמן קיום יחסי מין.
בובת מין - בובות שחלקן מתנפחות. עשויות מפלסטיק, סיליקון או לטקס ומעוצבות לרוב בצורת אישה או גבר.
צבת פטמות - צבת בעלת רמות שונות של לחץ, שמטרתה לגרות את הפטמות.
התקני יניקה לפטמות - בדרך כלל עשויים גומי או זכוכית. התקנים אלו מולבשים על הפטמה וגורמים לגודש בעזרת פעולת יניקה. חלק ממכשירי היניקה העשויים מזכוכית יוצרים את היניקה בעזרת חום או בעזרת משאבה.
כדורי המתכת של בן ווה (Ben Wa Balls) - הם כדורי מתכת חלולים שמוכנסים לנרתיק ויכולים להישאר בו לתקופות ממושכות של זמן. נטען שהגלגול הפנימי שלהם משפר אורגזמות.
כדורי אהבה - הם כדורי מתכת מוצקים שנכנסים לנרתיק לפני קיום יחסי מין. המשקל והתזוזה שלהם על ידי פין או דילדו מגבירים את התחושה. הם נהיו פופולריים בזכות הרומן "חמישים גוונים של אפור" ובפרט לאחר שיצא לאקרנים העיבוד הקולנועי שלו.
תרגילי קגל (Kegel Exerciser) - הידוע גם כמשקולות נרתיק, ביצים או להטוטנים. כדורים אלו נועדו לחזק את השרירים ברצפת האגן, וניתן להשתמש בהם גם להנאה מינית ושיפור התגובה הנרתיקית.
חומרים מהם עשויים צעצועי מין > זכוכית

צעצועי מין מזכוכית עשויים בדרך כלל מזכוכית בורוסיליקט רפואית ("זכוכית קשה"). סוג זה של זכוכית הוא מחושל ובטוח משום שאינו רעיל, והוא עמיד בטמפרטורות קיצוניות וזעזוע פיזי, ולכן אין סכנה של שבירה בעת השימוש. הבחירה של חומר איכותי כזה מספקת בטיחות בשימוש ואת האפשרות לחמם או לצנן את הצעצוע.
בנוסף, זכוכית בורוסיליקט היא זכוכית שאינה נקבובית ולכן ניתן לחטא אותה כדי לסייע במניעת זיהומים בעקבות שימוש חוזר. את צעצועי הזכוכית באיכות הגבוהה ביותר ניתן אפילו לשים במדיח כלים, כך שקל ביותר לשמור עליהם נקיים. בנוסף לתכונות הפרקטיות שלהם, נקודת החוזק העיקרית של צעצועי מין מזכוכית היא האסתטיקה והיופי שלהם.
חלק מצעצועי המין מזכוכית רוטטים, וישנן שתי דרכים עיקריות לגרום לכך. או שלצעצוע יש חור שאליו יכול להיכנס כדור רוטט (ויברטור) קטן, או שהליבה של הזכוכית מעוצבת בצורה שונה כדי ליצור ויברטור רגיל. באפשרות השנייה, בדרך כלל יש מכסה פלסטיק המכסה את תא הסוללה, אשר גם מכיל את כל לחצני השליטה.
חומרים מהם עשויים צעצועי מין > סיליקון

הסיליקון הוא חומר רך והיפואלרגני (שאינו גורם לתגובות אלרגיות), אשר מתחם במהירות לטמפרטורת הגוף. הוא חסר נקבוביות ולכן קל לניקוי בעזרת סבון עדין ומים. בניגוד לסוגי גומי אחרים, ניתן לחטא את הסיליקון בעזרת מים רותחים ואדים בטמפרטורה של עד 300 מעלות צלזיוס. כמו כן, ניתן להלבין את החומר בתמיסת אקונומיקה של 10%. עם זאת, לא ניתן להשתמש בו בשילוב עם חומרי סיכה מבוססי סיליקון משום שהוא עלול להינזק.
חומרים מהם עשויים צעצועי מין > סייברסקין (CyberSkin)

חומר זה הוא חיקוי עור עשוי פלסטיק תרמי-אלסטי. הוא עשוי מחומרים שאושרו על ידי ה-FDA (מנהל המזון והתרופות האמריקאי), ואינו מכיל PVC, מתכות כבדות או לטקס. ניתן לנקות אותו בעזרת סבון ומים, יש לשמור עליו במקום יבש ובעת השימוש לשלב חומר סיכה מבוסס-מים.
חומרים מהם עשויים צעצועי מין > גומי לטקס

לטקס הוא חומר פופולרי ממנו עשויים אביזרי מין רבים. הוא גמיש ולא יקר וניתן לעצבו בגדלים, צורות ומרקמים שונים. בניגוד לסיליקון, סייברסקין וזכוכית, לטקס עשוי להיות מסוכן לאנשים הסובלים מאלרגיה ללטקס. לטקס הוא חומר נקבובי ולכן יש לנקות אותו היטב עם סבון אנטיבקטריאלי ומים ולהימנע מלהעביר אותו לשימושם של אנשים אחרים. ניתן לשלב חומרי סיכה מבוססי-מים או סיליקון, אך יש להימנע משילוב חומרי סיכה מבוססי-שמן, הפוגעים באיכות הגומי.
חוקיות > בהודו

אביזרי מין אינם חוקיים לשימוש בהודו. מכירת אביזרי מין/צעצועי מין היא עבירה לפי סעיף 292 לחוק העונשין ההודי, שדינה עד שנתיים מאסר. צעצועי מין נחשבים למוצר "מגונה". מלבד צעצועי מין, כל ספר, חוברת, נייר, כתיבה, ציור, ייצוג, דמות או כל חפץ אחר נחשב גם הוא כמגונה לפי סעיף 292 אם הוא בעל תוכן מיני. העונש על העבירה הוא עד שנתיים מאסר.
חוקיות > יפן

ביפן, דילדו רבים נוצרו על מנת לדמות חיות או דמויות מצוירות, כגון הלו קיטי, ארנבות או דולפינים, כך שניתן יהיה למכור אותן כצעצועים, ובכך להימנע מחוקים לגבי מוצרים מגונים.
חוקיות > מלזיה

במלזיה, מכירה וייבוא של צעצועי מין היא בלתי חוקית.
חוקיות > דרום אפריקה

סעיף 18א לחוק העבירות המיניות, 1957, שהוכנס על ידי חוק תיקון המוסריות, 1969, אסר על ייצור או מכירה של כל פריט "שנועד לשמש לביצוע פעולה מינית לא טבעית". המונח "פעולה מינית לא טבעית" התייחס לכל מין שאינו אקט חדירה הטרוסקסואלי של פין לנרתיק, ואיסור זה נועד כביכול למנוע את השימוש בדילדו על ידי הומואים. הוא כבר לא נאכף, והסעיף בוטל על ידי החוק הפלילי (עבירות מין ועניינים הקשורים), תיקון חוק, 2007.
חוקיות > ארצות הברית

אביזרי מין וחומרי סיכה הפכו זמינים יותר ויותר באזורים מסחריים בארצות הברית. תצוגות על המדף נוטות להיות יותר דיסקרטיות מאשר הצעות באתרי אינטרנט. פריטים אלה נוטים להיות מוצגים בקטגוריית "בריאות מינית" של חנויות.
עד לאחרונה, מדינות רבות בדרום ארצות הברית וחלק ממדינות המישורים הגדולים (great plains states) אסרו על מכירת צעצועי מין לחלוטין, בין אם ישירות ובין אם באמצעות חוקים המתייחסים ל-"מכשירים מגונים". בשנת 1999, צוטט ויליאם ה' פריור הבן, עוזר היועץ המשפטי לממשלה באלבמה, המתאר את המקרה של צעצועי מין ודן באיזה אופן נעשה שימוש במכשירים, ואמר כי אין לאדם "זכות בסיסית לקנות מוצר שמטרתו לייצר אורגזמה". בית המשפט הפדרלי לערעורים אישר את חוק אלבמה שאסר על מכירת צעצועי מין בחג האהבה, 2007.
בחודש פברואר 2008 ביטל בית משפט הפדרלי לערעורים פדרלי חוק של מדינת טקסס האוסר על מכירת צעצועי מין, וחשב כי חוק זה מפר את התיקון ה-14 של החוקה בנוגע לפרטיות. בית המשפט לערעורים ציטט את פסק הדין לורנס נגד טקסס, שם בית המשפט העליון של ארצות הברית פסל בשנת 2003 איסור על מין בהסכמה בין זוגות הומוסקסואליים, כיוון שמטרתו נוגדת את החוקה והיא "לאכוף קוד מוסרי ציבורי על ידי הגבלת התנהגות אינטימית פרטית". חוקים דומים נפסלו בקנזס ובקולורדו.
מארטי קליין, מחבר הספר "מלחמת המין של אמריקה" ופעיל לטובת הערכים המוסריים של צעצועי מין, תיאר את האיסורים על צעצועי המין כצורה של ארוטופוביה וגנופוביה וטען כי "הפגיעה יוצאת הדופן בחירות האישית, יחד עם חוסר הכבוד המופרז והפחד מהמיניות אינם בדיחה" וכי "בית המשפט העליון [של ארצות הברית] הכריז על האורגזמות שלנו כשדה קרב, ועל צעצועי מין כחללי קרב".
חוקיות > בישראל

בנובמבר 1970 נפתחה בתל אביב חנות ראשונה למכירת אביזרי מין על ידי צבי ביגלמן. קדם לפתיחת החנות מאבק משפטי עם משרד המסחר והתעשייה על השגת אישור ליבוא האביזרים. פתיחת "בוטיק המין" לוותה בהתנגדות שכנים ואנשי ציבור, שגרמה להוצאת צווי סגירה למקום.
ביוני 1972 נפתחה חנות ראשונה בירושלים לאביזרי מין וספרות פורנוגרפית, "ארוס", שעוררה תסיסה בחוגים דתיים. גוף חרדי, "הוועד להגנת קודשי ישראל" התגבש עם היוודע המהלך, וצילם את הנכנסים לחנות. הפגנת חרדים גדולה התקיימה בשבוע הראשון לפתיחתה.
ב-1999 אושרה הצעת החוק של חבר הכנסת חנן פורת, שהכניסה לחנויות לאביזרי מין תיאסר על צעירים מתחת לגיל 17, ותוגבל הפרסומת שתותר לחנויות אלה. בנוסף, רשויות מקומיות יהיו רשאיות למנוע מתן רישיונות לפתיחת עסקים למכירת אביזרי מין באזורים הסמוכים למוסדות חינוך בהם לומדים קטינים.
תעשיית אביזרי המין

נכון לשנת 2008, התעשייה הוערכה בכ-15 מיליארד דולר ברחבי העולם, עם שיעור צמיחה של 30%. 70% מהצעצועים המיניים מיוצרים בסין. צעצועי מין נמכרים בסוגים שונים של חנויות סקס מקומיות ומקוונות, בכנסים הקשורים לתעשיית המבוגרים., ובמסיבות. עם זאת, כמה פריטים, כגון "מעסים ידניים", נמכרים בחנויות המיינסטרים כגון בתי מרקחת
ראו גם

מכונת מין
רובוט מיני
אסי בלדוט

אסי בלדוט (נולד ב-21 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

בלדוט החל את דרכו במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במשחק מול מכבי חיפה בעונת 1998/1999, כאשר לאחר מכן החל להשתלב באופן קבוע בקבוצה. בעונה זו הוא שיחק גם במדי נבחרת הנוער של ישראל. בעונתו השלישית בקבוצה, עונת 2000/2001, ירד בלדוט עם בני יהודה לליגה הלאומית.
בלדוט ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל במשחק ידידות מול יוון ב-17 בינואר 2001. הוא שיחק ארבע פעמים במדי נבחרת זו, אך מעולם לא זומן לנבחרת הבוגרת.
היה חלק מרכזי בהצלחתה של בני יהודה בעונת 2001/2002, ועלייתה בחזרה לליגת העל, כאשר היא סיימה במקום השני בליגה הלאומית. מאז עונה זו, הוא הפך לאחד מהשחקנים החשובים בקבוצה. בעונת 2005/2006 כבש בלדוט שישה שערים ובישל שמונה שערים נוספים, והיה השחקן המרכזי בעונה הטובה של בני יהודה, שמהלכה העפילה לגמר גביע המדינה שם הפסידה להפועל תל אביב, וסיימה במקום הרביעי בליגת העל. בעונת 2006/2007 החל בלדוט לכהן כקפטן בני יהודה, והפך לאחד השחקנים המזוהים ביותר עם המועדון.
בינואר 2011 החליט מאמן הקבוצה דרור קשטן שבלדוט אינו נמצא יותר בתוכניותיו, והוא עזב את בני יהודה לאחר יותר מ-12 שנים ששיחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, ועבר להפועל חיפה.
ב-30 ביוני 2011 חתם בלדוט בעולה החדשה לליגת העל, הפועל ראשון לציון. בלדוט כבש תשעה שערי ליגה בעונה זו, אך לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה לליגה הלאומית.
בקיץ 2012 חתם בלדוט בקבוצת הפועל רמת השרון. ב-11 ביוני 2013 חתם לשנה בקבוצת הפועל רעננה.
ב-30 ביוני 2014 חזר בלדוט לקבוצת נעוריו, בני יהודה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, וחתם על חוזה לעונה אחת במועדון. בעונה זו כבש שלושה שערי ליגה, והעפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
ב-7 בספטמבר 2016 הודיע בלדוט על פרישה ממשחק פעיל וקיבל את תפקיד עוזר המאמן של אריק בנדו בבני יהודה. כעבור יומיים, חזר בו בלדוט מהפרישה והודיע כי חתם לעונה בקבוצת הפועל כפר שלם מליגה א', ובמקביל ישמש כעוזר מאמן בני יהודה. באוקטובר 2016 פרש ממשחק פעיל. בדצמבר 2016 מונה לסקאוט בבני יהודה.
בשנת 2020, שימש כמאמן קבוצות ילדים בבני יהודה תל אביב.
כיום בלדוט מתרכז בפיתוח ואימון שחקנים צעירים.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור ודנה בהט, ‏אסי בלדוט סגר בהפועל חיפה עד לתום העונה, באתר ONE‏, 25 בינואר 2011
↑  אור שקדי‏, הפועל ראשון לציון: אסי בלדוט חתם לשנה, באתר וואלה, 30 ביוני 2011
↑  שירלי בר דיין, ‏אסי בלדוט חתם לשנתיים ברמת השרון, באתר ערוץ הספורט, 19 ביוני 2012
↑  רועי זריהן, ‏פרסום ראשון: בלדוט מונה לעוזר מאמן בני יהודה, באתר ערוץ הספורט, 7 בספטמבר 2016
↑  ארז נעמן, ‏בלדוט פרש וקיבל תפקיד מקצועי בבני יהודה, באתר ONE‏, 7 בספטמבר 2016
↑  דוד נתן, אחרי 18 שנים: אסי בלדוט פרש מכדורגל, באתר ynet, 7 בספטמבר 2016
↑  ארז נעמן, ‏אסי בלדוט חתם בהפועל כפר שלם מליגה א', באתר ONE‏, 9 בספטמבר 2016
↑  בני יהודה: אסי בלדוט מונה לסקאוט של המועדון, באתר וואלה, 20 בדצמבר 2016
↑  עירד צפריר, מוכן שיהיה גל שני של קורונה כדי שתקחו גביע? "כל עוד לא יהיו מתים, חותם על זה קל", באתר הארץ, 24 במאי 2020
ערוץ 9

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  כללי, חדשות
 סוג:  ערוץ טלוויזיה מסחרי
 תאריך השקה:  12 בנובמבר 2002
 שפה:  רוסית, עברית
 משרד ראשי:  קריית התקשורת נווה אילן
 אזור קליטה:  המזרח התיכון, ארצות הברית, רוסיה (עד 2022)
 פורמט תמונה:  576i (SDTV) 1080i (HDTV)
 הצפנה:  וידאוגרד, שידור חופשי
 זמינות
 חבילה:  HOT • ‏yes • סלקום tv • ‏פרטנר tv • ‏+STING • ‏NEXT TV • FreeTV • בעבר רמי לוי TV
 HOT:  אפיק 9 HD
 yes:  אפיק 9 באיכות HD בYES+
 סלקום TV:  אפיק 9 HD
 פרטנר tv:  אפיק 9 HD
 עידן+:  מרבב 2
 
 http://9tv.co.il/
ערוץ 9 (ברוסית: 9 Канал Израиль; בעבר נקרא "ישראל פלוס" – Израиль Плюс) הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי בשפה הרוסית. הערוץ משודר באפיק 9 בשידורי הלווין והכבלים מ-2002 ובנוסף גם בסלקום tv, פרטנר tv ובעידן+.
היסטוריה > הרקע להקמת הערוץ

באוגוסט 1997 אישרה הממשלה את דו"ח ועדת יוסי פלד, שהוקמה להכנת הצעה להרחבת מערך שידורי הטלוויזיה והרדיו לציבור וארגונו מחדש. הדו"ח המליץ לאמץ מדיניות חדשה ליצירת שוק חופשי של תקשורת אלקטרונית, אשר תושתת על העיקרון של "שמיים פתוחים" לכל. הוועדה המליצה על מתן רישיונות לשידורי לוויין ישירים לבית הצרכן (טלוויזיה מלוויינים - YES), הקמת ערוץ מסחרי נוסף (בהמשך ערוץ 10) והקמת חמישה או שישה ערוצים ייעודיים – בשפה הערבית, לדוברי רוסית ואמהרית, למורשת ישראל, ערוץ של מוזיקה ישראלית, ערוץ חדשות ומידע, שימומנו כולם מפרסומת מסחרית.
בשנת 1998 פרסם משרד התקשורת, באמצעות המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, את המכרז למיון מוקדם להקמת חמישה ערוצים ייעודיים שמימונם מפרסומות ומטרתם לפנות לפלחי אוכלוסייה מסוימים ולא לכלל האוכלוסייה כמו בערוצי הברודקאסט. ההחלטה כללה הקמה של ערוץ בערבית (הלא TV), ערוץ חדשות, ערוץ ברוסית, ערוץ מוזיקה (ערוץ 24) וערוץ מורשת. אך לאחר פרסום המכרז למיון המוקדם, פרסום מכרז פרטני לערוץ התעכב במשך מספר שנים.
היסטוריה > המכרז

המכרז לערוץ פורסם בינואר 2001, ובסוף חודש מאי 2001 נתקבלו הצעות משתי קבוצות. ב-12 בספטמבר 2001 בחרה המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין את הקבוצה הזוכה: "וש טלקאנל", בבעלות חברת אפריקה ישראל להשקעות (40%), מרלז (20%),(19.5%) IGB, אולפני הבירה ירושלים ואולפני אלרום (8.25%), מגה טי.וי (5.75%), העובדים הבכירים בערוץ (5.5%) ומפל תקשורת (1%). בעת הקמתו יו"ר הערוץ היה פיני כהן, מנכ"ל אפריקה-ישראל, מנכ"לית הערוץ הייתה יוליה שמאלוב-ברקוביץ'.
היסטוריה > עלייה לשידור

בנובמבר 2001 הודיעה קבוצת "וש טלקאנל" כי הערוץ יכל לשדר במאי 2002 תחת השם "ישראל פלוס". וכי לפי כללי הרישיון הוא ישודר בכבלים ובלוויין, ימומן באמצעות פרסומות (12 דקות בשעה) ומכירת תכנים. וישדר לפחות 12 שעות ביום בשנתיים הראשונות ו-16 שעות לאחר מכן. הערוץ החל לשדר לבסוף בנובמבר 2002, והוקצע לו אפיק 9. בנובמבר 2003 עתר הערוץ לבג"ץ נגד "המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין" בגין אי אכיפה מספקת נגד פרסומות ישראליות המשודרות בערוצים הרוסיים הזרים הנקלטים בישראל, כגון RTVi ו-ORT. בעתירה נגדית שהגיש לבג"ץ ערוץ RTVi, ביקש כי המועצה תסיר את המגבלות להיקף הפרסומות הישראליות המשודרות בו, אשר עמדו על 25% מכלל הפרסומות.
בפברואר 2004, פרשה המנכ"לית יוליה שמאלוב ברקוביץ, על רקע הפסדי הערוץ, שיעורי הצפייה וההכנסות שהיו נמוכים מהתחזיות. כמו כן, רכש בעל השליטה באפריקה ישראל, לב לבייב, ישירות את השליטה בערוץ (ולא דרך אפריקה ישראל). ראלי קוברסקי החליף את שמאלוב ברקוביץ בתפקיד המנכ"ל, הופסקו תוכניות שפנו לקהל דובר עברית, הערוץ עבר הליך של מיתוג מחדש ושמו שונה מ"ישראל פלוס" ל"ערוץ 9", כמספר אפיק השידור שלו. כמו כן ביקש מהמועצה לשידורי כבלים ולוויין לקבל אישור להפחית כשליש ממחויבויותיו הכספיות להשקעה בהפקות מקור. קוברסקי פרש מניהול הערוץ בתום חוזה של שנתיים בסוף 2005, לאחר שהפסדיו הצבורים הגיעו ליותר מ-100 מיליון שקל.
ב-2005 החל הערוץ לשדר גם בארצות הברית ובאוסטרליה, באמצעות חבילות אמריקאיות לטלוויזיה רב-ערוצית. גרסת הערוץ בארצות הברית מכונה "Israel Plus". ובינואר 2007 השיק את שידוריו ברוסיה וחבר המדינות.
היסטוריה > בעשור השני של המאה ה-21

ביולי 2010, אישרה הכנסת לערוץ פטור מתשלום דמי מעבר לחברות הכבלים והלוויין. הצעת החוק נחקקה תוך 4 חודשים בהליך מזורז, בוועדה שהוקמה כדי לדון בעניין. ועדה משותפת לוועדות הכלכלה והקליטה שהוקמה, בה למעט היו"ר, ח"כ אופיר אקוניס, יתר חבריה היו יוצאי ברית המועצות לשעבר, ובהם כמה מיוזמי החוק: רוברט אילטוב, זאב אלקין, מרינה סולודקין, ליה שמטוב, פאינה קירשנבאום, רוברט טיבייב ואברהם מיכאלי. ח"כ אחמד טיבי, שלא זכה להימנות עם חברי הוועדה, התלונן על הרכבה. החוק גם הכניס את ערוץ 9 לחבילת ערוצי החינם של עידן+ בשידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי, בהם לא נכלל בעת השקת השירות.
באפריל 2011 נקבע שיא הרייטינג של כל הזמנים בערוץ זה (10.5%), בעת שידור משחק גמר גביע המלך הספרדי. בחודש מאי 2011 הוארך זיכיון הערוץ בשש שנים נוספות. במחקר שנערך עבור לשכת הפרסום הממשלתית לצורך הארכת הזיכיון, נמצא כי ערוץ 9 הוא הערוץ הנצפה ביותר בקרב אוכלוסיית עולי חבר העמים, עם 51% אחוזי צפייה, ולכן בפער ניכר על פני יתר הערוצים דוברי הרוסית הנקלטים בשידורי הכבלים והלוויין.
עד סוף 2011 צבר הערוץ הפסדים בסכום כולל של 168 מיליון שקל.
במאי 2013 נרכשה השליטה בערוץ, תמורת 6 מיליון שקל, על ידי איש העסקים הישראלי-רוסי אלכסנדר לוין. במרץ 2014, אולפני הערוץ הועתקו למודיעין והערוץ עבר שינוי גרפי נוסף - עם לוגו חדש ואתר אינטרנט משופר. מתחם האולפנים החדש שנבנה כלל חמישה אולפנים: אולפן בגודל 1,000 מטר, אולפן נוסף בגודל 300 מטר, אולפן נוסף בגודל 200 מטר ושני אולפנים בגודל 50 מטר. ב-2016 עבר הערוץ הליכי ההתייעלות והוחלט לא להחזיק באולפנים ובמשרדים על שטח גדול. תאגיד השידור הישראלי שכר את המתחם לשנתיים, עד לסיום הקמת המבנה החדש שלו בירושלים, והערוץ עבר לשדר מאולפנים בקריית התקשורת נווה אילן. הדבר הוביל לביקורת קשה ועתירה לבג"ץ מצד עיריית ירושלים ופוליטיקאים, על כך שהשידור הציבורי יוצא מגבולות ירושלים, בניגוד לחוק התאגיד. ערוץ 9 מצידו טען בבג"ץ כי הפסיד 40 מיליון שקל בשנת 2014 ומהלך הכרחי לקיומו.
במהלך 2017 על פי פרסומים בתקשורת הוגשו מספר תביעות כנגד הערוץ בגין הפרת זכויות יוצרים של צלמים ישראלים.
התכנים

הערוץ מיועד לעולים וישראלים ותיקים כאחד. רוב התוכניות דוברות הרוסית בו מלוות בכתוביות בעברית. הערוץ משדר מהדורות חדשות, מגזין אקטואליה, שעשועונים, תוכניות אירוח ובידור, תוכניות דת ומסורת, סדרות דרמה, פעולה וקומדיה, סרטי קולנוע ועוד. בעבר שידר הערוץ תוכניות יחסי ציבור לבעלי המניות שלו (חברת אפריקה ישראל ולב לבייב). באוגוסט 2004 שידר מופע לציון חגיגות 70 שנה לקבוצת אפריקה ישראל. במופע, בהנחיית דן שילון, שודרו נאומים של לבייב ושל שר האוצר בנימין נתניהו, ששיבח את תרומתו של לבייב לכלכלה הישראלית. האירוע כלל גם סרטוני פרסומת לפרויקטים בתחום הנדל"ן שבבעלות אפריקה ישראל. בספטמבר 2005, הופיע לבייב בערוץ, בשעה שמונה בערב, בראיון ארוך שהתמקד בהשקת השידורים של הערוץ בארצות הברית.
בחודש יוני 2014 החל לשדר הערוץ בפורמט HDTV ללקוחות חברת הכבלים HOT.
התכנים > חדשות הערוץ

חדשות ערוץ 9 הופקו עד שנת 2009 בידי חברת החדשות של הערוץ השני, לכן התכנים של שתי חברות החדשות בשני הערוצים היו דומים ואף זהים. בשנת 2009 החליטו בערוץ להקים חברת חדשות עצמאית לאחר סוף ההסכם בינם לבין חדשות 2.
התכנים > שידורי ספורט

בשנת 2003 שידרה את משחקי קבוצת הכדורסל עירוני נהריה ביורוליג.
בשנת 2011 החלה לשדר משחקי כדורגל במסגרת שיתוף פעולה עם צ'רלטון, בין המשחקים ששודרו: ברצלונה נגד ריאל מדריד בסופרקאפ הספרדי (2011), גמר הליגה האירופית 2011 בין פורטו לספורטינג בראגה, משחק הגומלין בפלייאוף מוקדמות הליגה האירופית בין פנאתינאיקוס למכבי תל אביב (2012) ומשחקי הישראליות בליגה האירופית 2012.
בנוסף שודרו גם משחקי יורו 2012.
צוות הערוץ

המנחים הבולטים:
דמיטרי דובוב
מיכאל רבינוביץ'
אליה סודאקובה
ולדימיר רב-ציון
נטשה גורוביץ'
יבגניה ארנסט
עיתונאים בולטים:
יאנה בריסקמן
אנה ראיבה
אנדריי קוז'ינוב
סרגיי גרנקין
בוריס שטרן
לודמילה זוזובסקאיה
מנחי ועיתונאי עבר בערוץ:
דוד קון
יוסף שגל
קסניה סבטלובה
יבגני סובה
דינה מרגולין
יעקב אילון
אנסטסיה מיכאלי
נטשה מנור
יאן לבינזון
קטיה וולקוב
אנה שוליק
יורי ברודסקי
איגור שניידרמן
אולגה ספונוב
תוכניות הערוץ

"יום" - תוכנית החדשות של הערוץ, משודרת במבזקים מספר פעמים ביום, המהדורה המרכזית משודרת בשעה 20:00.
"גיבור היום" - תוכנית אולפן פתוח יומית, שבמרכזה ריאיון עם אישיות מרכזית שמארחת באולפן.
"מלחמה ושלום" - תוכנית אקטואליה שבועית המשודרת בערבי שישי.
"משבת לשבת" - תוכנית אקטואליה שבועית המשודרת במוצאי השבת.
"האנגר 9" - תוכנית מוזיקה יומית וראיונות עם מוזיקאים.
תוכניות עבר בערוץ:
"אקונומיקה" - תוכנית חדשות וראיונות בעברית בהנחיית יעקב אילון.
תוכניות הערוץ > סמלילים לאורך השנים

סמלילו הראשון של הערוץ
סמלילו הראשון של הערוץ בעברית
סמלילו של הערוץ בין השנים 2006–2012
סמלילו של הערוץ בין השנים 2012–2014 (רקע הסמליל שונה בקצת ב-2013, מכחול לאדום)
הערות שוליים

↑  מירב קריסטל, ערוץ 9 יצא במפתיע מ"עידן פלוס", באתר ynet, 18 במאי 2017
↑  אביבה קרול, ‏הממשלה אישרה את דו"ח פלד לפתיחה הדרגתית של ענף התקשורת המשודרת, באתר גלובס, 11 באוגוסט 1997
↑  ערוץ בשפה האמהרית לא נכלל לבסוף במכרז
↑  אפי לנדאו, ‏משרד התקשורת פרסם מכרז למיון מוקדם להקמת ערוצים יעודיים, באתר גלובס, 1 בדצמבר 1998
↑  אביבה קרול, ‏שובם של הערוצים הייעודיים, באתר גלובס, 31 ביולי 2000
↑  רישיון הפעלת ערוץ הטלוויזיה ברוסית הוענק לוואש טלקנאל, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2001
↑  אביבה קרול, ‏הערוץ הרוסי "ישראל " יעלה לאוויר במאי 2002, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2001
↑  אביבה קרול, ‏הערוץ הייעודי ברוסית ישודר באפיק מס' 9 בכבלים, באתר גלובס, 31 ביולי 2002
↑  רוני קורן-דינר, ערוץ "ישראל פלוס" עתר לבג"ץ נגד מועצת הכבלים בגין אי אכיפה מספקת נגד פרסומות ישראליות בערוצים הרוסיים, באתר TheMarker‏, 20 בנובמבר 2003
↑  רוני קורן-דינר, מנכ"לית ישראל פלוס פרשה על רקע ההפסד הגדל, באתר הארץ, 18 בפברואר 2004
↑  אביבה קרול, ‏למרות ההפסדים, מנכ"ל ישראל פלוס צופה הכפלת חלקו בעוגת הטלוויזיה המסחרית, באתר גלובס, 29 במרץ 2003
↑  ישראל פלוס מבקש להפחית שליש מחובות ההפקה שלו, באתר TheMarker‏, 15 ביולי 2004
1 2  בועז גריילסמר, ראלי קוברסקי, המנכ"ל הפורש של ערוץ 9: "בעלי המניות בערוץ הפסידו יותר מ-100 מיליון שקל", באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2005
↑  שת"פ לערוץ 9 וקווי זהב 012 בארה"ב, באתר גלובס, 6 בספטמבר 2005
↑  יעל גאוני, ‏ערוץ 9 שולח זרועות לרוסיה ולחבר העמים - השיק את שידורי "ישראל פלוס", באתר גלובס, 2 בינואר 2007
↑  צבי זרחיה, אופיר בר-זהר, פטור בשווי מיליונים לערוץ 9 - הצעת חוק תקינה או אפלייה לטובת לב לבייב?, באתר TheMarker‏, 19 ביולי 2010
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 
'סוג: נאום במליאת הכנסת' אינו ערך חוקי  אחמד טיבי על חברי הוועדה המשותפת כלכלה וקליטה, נאום במליאת הכנסת  באתר יוטיוב
↑  אמילי גרינצווייג‏, רישיון ערוץ 9 הוארך בשש שנים, באתר וואלה, 9 ביוני 2011
↑  לי-אור אברבך, ‏מי אתה אלכסנדר לוין, בעלי ערוץ 9 שמתעניין ברכישת ערוץ 10?, באתר גלובס, 14 בפברואר 2014
↑   נתי טוקר, הבעלים החדש של ערוץ 9 יקים מתחם אולפנים ענק במודיעין, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2013
↑  אלכסנדר כץ, מסתמן: ערוץ 9 יעבור ממתחם מודיעין - לאולפני נווה אילן ליד ירושלים, באתר אייס, 7 ביוני 2016
↑   נתי טוקר, ערוץ 9 לבג"ץ: הפסדנו 40 מיליון שקל ואנחנו בסכנה קיומית, באתר TheMarker‏, 10 ביולי 2016
↑  אביבה קרול, ‏ישראל פלוס ישדר משחקי עירוני נהריה ביורוליג, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2003
סילת א-ד'אהר

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 גובה:  400 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,794 (2007)
 קואורדינטות:  32°19′10″N 35°11′04″E﻿ / ﻿32.319491666667°N 35.184563888889°E﻿ / 32.319491666667; 35.184563888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) סילת א-ד'אהר(למפת צפון השומרון רגילה) סילת א-ד'אהר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סילת א-ד'אהר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סילת א-ד'אהר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סילת א-ט'הר (בערבית: سيلة الظهر) הוא כפר פלסטיני בצפון השומרון, המשתייך לנפת ג'נין של הרשות הפלסטינית. הכפר שוכן על כביש שכם–דיר שרף–ג'נין – חלק מכביש 60, כביש האורך של השומרון. הכפר נמצא בק"מ ה-20 בכביש שכם–ג'נין (כביש 596), בגובה של כ-450 מטר מעל פני הים. בכפר הייתה תחנה של הרכבת שעברה במסילת השומרון – סעיף של מסילת הרכבת החיג'אזית מעפולה לשכם ולטולכרם, שכללה מנהרה מיוחדת שנחפרה למעבר הרכבת והקיימת עד היום, היא מנהרת רמין. מספר התושבים הוא 6,259 (2006).