stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלי כהן (מנהל)
ביוגרפיה

כהן בעל תואר ראשון במדע המדינה ובתקשורת מאוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2003, עם מינויו של נתניהו לשר האוצר, שימש כהן יועץ בענייני השלטון המקומי, ובהמשך כיועצו הפוליטי.
בשנת 2004 מונה למנכ"ל משרד התיירות על ידי שר התיירות, גדעון עזרא. במהלך כהונתו חל שינוי במערך השיווק התיירותי של ישראל, והחלה הגברה של מאמצי השיווק של העיר תל אביב כיעד תיירותי מוביל לישראל. בתקופה זו הוביל כהן את מהפכת השמיים הפתוחים – אשר אפשרה קיום של תחרות מסחרית בין חברות התעופה. מעבר לשינויי החקיקתי, בתקופתו ערך משרד התיירות את הסכמי הסחר הראשונים עם חברות הלואו-קוסט, שהחלו, לראשונה, לטוס לארץ.
בין השנים 2006–2008 היה הממונה על השכר באוצר וחבר הנהלת משרד האוצר. בתקופה זו ניהל מאבק בחריגות השכר בבנק ישראל, וחתם על חמישה הסכמים קיבוציים גדולים. בין הסכמים אלו נכללו המשא ומתן עם הסתדרות המורים, אשר הוביל לגיבוש וחתימה על רפורמת "אופק חדש", עליה חתם יחד עם שרת החינוך יולי תמיר וראש הממשלה אהוד אולמרט (שמילא באותה התקופה גם את תפקיד שר האוצר).
בשנת 2008 עבר כהן לסקטור הפרטי, ומונה לסמנכ"ל המסחר של חברת אל-על.
בסוף שנת 2010 הצטרף לבנק הפועלים, בתפקיד ראש מטה השיווק והשירות של הבנק.
בסוף שנת 2016 הודיע על פרישתו מתפקיד ראש מטה השיווק והשירות של בנק הפועלים.
בשנת 2017 מונה לנהל את קבוצת מקורות. ועדת האיתור, שהמליצה עליו לתפקיד, ציינה כי הוא נבחר על רקע "האתגרים המורכבים שיונחו לפתחו של המנכ"ל המיועד ובכלל זאת השלמת השינוי המבני בחברה וחתימה על הסכם קיבוצי חדש, פתרון משבר מתקן ההתפלה באשדוד, מימוש פוטנציאל הידע העצום הקיים בה, הוצאתה לשווקים חדשים במטרה למקסם יכולותיה ולהעצים איתנותה הפיננסית".
תחת ניהולו השלימה מקורות רפורמה ארגונית שכללה רישום בבורסה, הכפלה של תקציב הפיתוח השנתי, כניסה לתחום התקשורת עם העברת רשת סיבים אופטיים בצנרת המים, ניצול הסכמי אברהם והפיכה לחברת התשתיות הממשלתית הראשונה הנותנת שירותי ייעוץ לממלכת בחריין והחכרת שטחים לטובת ייצור חשמל ממתקנים סולריים.
בנובמבר 2021 הודיע כהן על פרישתו מתפקיד מנכ"ל מקורות, ובפברואר 2022 נבחר עמית לנג כמחליפו.
באפריל 2023 נבחר כנשיא התאחדות המלונות.
בדצמבר 2023, במקביל לתפקידו כנשיא התאחדות המלונות, מונה כהן לתפקיד מנכ"ל קבוצת מנרב.
הערות שוליים

1 2  יובל שדה, אלי כהן, מנכ"ל מקורות, הודיע על פרישה לאחר 4.5 שנים, באתר כלכליסט, 30 בנובמבר 2021;
צבי זרחיה, עמית לנג ימונה לתפקיד מנכ"ל מקורות, באתר כלכליסט, 28 בפברואר 2022
↑  קבוצת מנרב מינתה את אלי כהן, מנכ"ל מקורות לשעבר, למנכ"ל הקבוצה, באתר Nadlancenter, ‏2023-12-11
↑  ליאור גוטמן, מנכ"ל חדש למקורות: אלי כהן, שהיה הממונה על השכר באוצר, באתר כלכליסט, 22 באוגוסט 2017
↑   אורה קורן, הרפורמה במקורות נחתמה - העובדים יקבלו מענק של 25 אלף שקל; 140 יפוטרו, באתר TheMarker‏, 15 ביוני 2019
↑  איתמר אייכנר, חברת המים "מקורות" ומקבילתה בבחריין חתמו על הסכם בשווי מיליוני דולרים, באתר ynet, 29 במרץ 2021
↑  יובל שדה, נשיא חדש להתאחדות המלונות - מנכ"ל מקורות לשעבר אלי כהן, באתר כלכליסט, 19 באפריל 2023
ג'ו נוביק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוגוסט 1900 ליטא
 פטירה:  13 בפברואר 1996 (בגיל 95)
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 תאריך עלייה:  1933
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  נוביק
 השתייכות:   ההגנה הצי המלכותי הצי המלכותי הבריטי  צבא הגנה לישראל חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 תקופת הפעילות:  1933–1954 (כ־21 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 גפיר בהגנה   מתורגמן לכוחות הבריטיים  תת קצין הנדסה בצי הבריטי  מקים מספנת חיל הים   מקים מחלקת הנדסה, בחיל הים  ראש מספן ציוד חיל הים קצין מטה חיל הים
 פעולות ומבצעים
 המרד הערבי הגדול  מלחמת העולם השנייה  מלחמת העצמאות
 עיטורים
   אות ההגנה    עיטור לוחמי המדינה   אות המשמר   אות ההתנדבות    אות הלוחם בנאצים מדליית המלחמה 1939–1945      מדליית ההגנה    כוכב אפריקה   כוכב 1939–1945    
 תפקידים אזרחיים
 נמל חיפה
 
יוסף ג'ו נוביק (8 באוגוסט 1900 – 13 בפברואר 1996) היה ממתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי. נמנה עם מקימי חיל הים הישראלי, מייסד מספנת חיל הים ומקים מחלקת ההנדסה.
ילדות והשכלה

נוביק הוא יליד ליטא, ממשפחה של שנים-עשר אחים. אחד מהם, שהיה רופא, עלה לארץ לפני שאר המשפחה. אחת האחיות עלתה גם היא, לבדה, לפני שאר המשפחה, בשנת 1922 והייתה חלוצה. משפחתו הייתה אמידה, והיו להם מפעלים, כגון טחנות קמח ובית חרושת שבו היו נגריה, מרכז עיבוד לכל מיני חלקי מכונות. לפי עדותו של נוביק, בית החרושת עדיין קיים ונמצא בבעלות ליטאים.
נוביק התחיל ללמוד בעיר ריגה, בשפה הרוסית ולאחר מכן עבר לגימנסיה עברית. משם המשיך ללמד בבית ספר מקצועי בגרמניה, ללימודים עבור תעודת הנדסאי מכונות. תוכנית הלימודים שם הכילה ארבע שעות לימודי תאוריה וארבע שעות עבודה מעשית ביום. לאחר סיום לימודיו עבד בחוזה תעסוקתי בדרום אפריקה והשיג אזרחות דרום אפריקאית.
עלייה ושירות לפני קום המדינה

בעידודו של אברהם הרצפלד, שפגש אותו בדרום אפריקה, עלה ארצה בהתיישבות האלף, בשנת 1933, ולאחר שלושה ימים בארץ הצטרף לארגון ההגנה. הוא שירת במשטרת היישובים העבריים, כגפיר וכמתורגמן לרוסית עבור הבריטים. בהמשך הוא היה מנהל בבית החרושת "קדמה" למכונות חקלאיות ועסק בעוד מספר עבודות כבבתי אריזה. הוא עבר ל"סולל בונה" ושם עבד בבניית נמל תל אביב כמפעיל מחפר ואחר כך ניהל שם בית מלאכה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה הוא נשלח בברכת "ההגנה" לסארפנד (צריפין), לקורס רס"רים בצבא הבריטי.
מאחר שלאנגלים היה חסר כוח אדם טכני, הוא היה ממתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי ושירת בצי הבריטי כמכונאי בדרגת Petty Officer (נגד) בבסיס חיפה, שם שירת עם מתנדבי הצי הבריטי הישראלים, שגויסו מבית הספר בסמ"ת. משם עבר לבסיס פניקס במצרים. לקראת תום המלחמה, הבריטים רצו להחתימו לקבע בצי המלכותי ולהעניק לו דרגת קצונה, אך הוא נמנע מכך.
לאחר קום המדינה

נוביק התגייס לחיל הים בהקמתו. בשנת 1948 הוא הקים את מספנות חיל הים, עם חבריו לשירות בצי הבריטי ומיסד את הענף הטכני בחיל הים, שהפך למחצ"ד. בראשית ימיו בחיל הים הוא עסק עם שאר אנשי המספנה בשיקום אניות צי הצללים לאניות הראשונות של החיל.
אף על פי שלא היה מהנדס או קצין מוסמך מן הצי הבריטי ולא בעל תואר הנדסה, הוא היה בעל יוזמה וחזון. חלומו היה להקים בית ספר טכני לנושאי עבודה ימית לנוער. הוא גייס כ-500 נערים לעבודה במספנות חיל הים, בתוכנית נוער עובד, ואלו התפתחו להיות מנהלי עבודה. לאחר שחרורו מצה"ל הוא עבד בנמל חיפה כעשר שנים ופרש בשל בעיית בריאות.
בשנת 1949 התמנה על ידי דוד בן-גוריון כחבר המשלחת שהעלתה ארצה את עצמות חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל.
לאחר עלייתו ארצה נשא לאשה את אסתר לבית פרץ (בת למשה פרץ, מראשוני היישוב ובוניו ומוכתר מושבות הדרום). בנם היחיד הוא הפיזיקאי והיזם עפר נוביק. לאחר גירושיו מאסתר נשא לאשה את לילי (ליזלוטה) לבית פרוסקאואר (פרוש אור).
ראו גם

מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
מספנת חיל הים
מספן הציוד
הכנסת השמינית

| --- | --- |

 ממשלות:  הממשלה השש עשרה הממשלה השבע עשרה
 תקופת כהונה:  21 בינואר 1974 – 13 ביוני 1977  (3 שנים)
 מערכת בחירות:  31 בדצמבר 1973
 הנהגה
 יו"ר הכנסת:  ישראל ישעיהו-שרעבי 
 ראש הממשלה:  גולדה מאיר יצחק רבין
 ראש הקואליציה:  משה ורטמן
 ראש האופוזיציה:  מנחם בגין
 הרכב הכנסת
 
 סיעות הקואליציה:  מספר חברי הקואליציה - 68   המערך (51)   מפד"ל (10)   ליברלים עצמאיים (4)   קידמה ופיתוח (2)   רשימה ערבית לבדואים וכפריים (1)
 מספר חברי הקואליציה:  68 / 120
 סיעות האופוזיציה:  מספר חברי האופוזיציה - 52   הליכוד (39)   חזית דתית תורתית (5)   רק"ח (4)   רצ (3)   מוקד (1)
 מספר חברי האופוזיציה:  52 / 120
 מפלגת השלטון:  המערך
 
 → הכנסת השביעית הכנסת התשיעית ← 
 
שר ההסברה שמעון פרס חותם על הצהרת אמונים לממשלה, במליאת הכנסת בירושלים, מרץ 1974
גולדה מאיר מציגה את ממשלתה החדשה בכנסת, מרץ 1974
כהונתה של הכנסת השמינית החלה ב-21 בינואר 1974, בעקבות הבחירות שנערכו ב-31 בדצמבר 1973. בחירות אלו נדחו בחודשיים בשל מלחמת יום הכיפורים. את ישיבתה הראשונה פתח נשיא המדינה אפרים קציר, ולאחר מכן העביר את ניהול הישיבה לראש הממשלה, גולדה מאיר, שהייתה זקנת חברי הכנסת. מיד אחרי כן נבחר ישראל ישעיהו-שרעבי לכהונה שנייה כיושב ראש הכנסת. בעוד שבכנסות קודמות הוצג מועמד שהיה מקובל על רובן המוחלט של סיעות הבית, הציגה הפעם האופוזיציה מועמד מטעמה, בנימין הלוי. ישעיהו-שרעבי נבחר ברוב של 70 מול 37. חמישה מחברי הכנסת נמנעו.
עם כינונה של הכנסת הוחלט להקים את הוועדה לענייני ביקורת המדינה. עד אז דנו ועדת הכספים וועדת הכנסת בדו"חות מבקר המדינה. בנוסף, יושב ראש ועדת הפנים שינה את שמה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.
הבחירות לכנסת התשיעית הוקדמו בעקבות התרגיל המבריק, והתקיימו ב-17 במאי 1977. כהונתה של הכנסת השמינית הסתיימה עם תחילת כהונתה של הכנסת התשיעית, ב-13 ביוני אותה שנה.
כנסת זו היא הכנסת עם המספר הגבוה ביותר של ח"כים שהיו לראשי ממשלה (שבעה מחבריה - מאיר, רבין, בגין, שמיר, פרס, שרון ואולמרט).
הרכב פוליטי > תוצאות הבחירות

להלן תוצאות הבחירות והרכב הסיעות עם תחילת כהונתה של הכנסת השמינית:
| מפלגה | מושבים בכנסת |
| --- | --- |
המערך: 51
הליכוד: 39
מפד"ל: 10
חזית דתית תורתית: 5
ליברלים עצמאיים: 4
רק"ח: 4
רצ: 3
קידמה ופיתוח: 2
מוקד: 1
רשימה ערבית לבדואים וכפריים: 1
הבחירות לכנסת השמינית נערכו כחודשיים לאחר מלחמת יום הכיפורים, אך המלחמה השפיעה על תוצאות הבחירות רק באופן חלקי. מפלגת השלטון, המערך, איבדה חמישה מושבים, אך נותרה המפלגה הגדולה ביותר, עם 51 מושבים. הרשימה הממלכתית, המרכז החופשי והתנועה החוץ-פרלמנטרית, התנועה למען ארץ ישראל השלמה, חברו לגח"ל והתמודדו ברשימה משותפת, רשימת הליכוד. הרשימה זכתה ב-39 מושבים, התחזקות משמעותית לעומת הישגי המפלגות בבחירות לכנסת השביעית, אז היו לשלוש המפלגות יחד 32 מושבים, ולגח"ל לבדה 26 מושבים.
המפד"ל איבדה שני מושבים, אך נותרה המפלגה השלישית בגודלה, עם עשרה מושבים. לאחר שלוש מערכות בחירות בהן התמודדו בנפרד, שבו אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל להתמודד ברשימה משותפת, חזית דתית תורתית. הרשימה זכתה בחמישה מושבים, אחד פחות מהתוצאה שהשיגו שתי המפלגות בנפרד בבחירות לכנסת השביעית.
מפלגת רצ, שהוקמה בידי שולמית אלוני, שכיהנה בכנסת השישית מטעם המערך, התמודדה לראשונה בבחירות וקיבלה שלושה מושבים. רק"ח התחזקה משלושה לארבעה מושבים, ואילו מק"י, ששינתה את שמה למפלגת מוקד, לאחר שחברו אליה תנועות חוץ-פרלמנטריות, שבה וזכתה במושב אחד. רשימת ליברלים עצמאיים שמרה על כוחה וזכתה בארבעה מושבים. סיעות הלוויין של המערך, קידמה ופיתוח ורשימה ערבית לבדואים וכפריים, קיבלו שני מושבים ומושב אחד, בהתאמה.
הרכב פוליטי > הרכב קואליציוני

גולדה מאיר הציגה את ממשלתה ב-10 במרץ 1974. הקואליציה התבססה על הסיעות שהיו שותפות גם בממשלתה הקודמת: המערך, המפד"ל וליברלים עצמאיים, וכן סיעות שיתוף ואחווה ורשימה ערבית לבדואים וכפריים. 68 חברי כנסת היו חברים בקואליציה, מעט פחות מ־76 חברי הכנסת שהיו חברים בקואליציה הקודמת.
המחאה הציבורית עקב מלחמת יום הכיפורים, שנתנה את אותותיה בבחירות רק באופן חלקי, התעצמה בעקבות מחאת היחיד של מוטי אשכנזי, ופרסום דו"ח הביניים של ועדת אגרנט ב-1 באפריל. בעקבות הלחץ הציבורי הגישה מאיר את התפטרותה ב-11 באפריל, חודש בלבד לאחר שהרכיבה את הממשלה. הממשלה המשיכה לכהן עד לכינונה של ממשלה חדשה ב-3 ביוני. תקופת כהונתה של הממשלה, חודשיים ו-24 ימים, הייתה הקצרה מבין כלל ממשלות ישראל.
את הממשלה החדשה הרכיב יצחק רבין, שכיהן כשר העבודה בממשלתה קצרת הימים של מאיר. רבין כיהן כשגריר ישראל בארצות הברית במהלך מלחמת יום הכיפורים, ולכן לא נתפס כחלק מהמחדל. ממשלתו התבססה תחילה על 61 חברי כנסת בלבד, כאשר המפד"ל נותרה לראשונה מחוץ לקואליציה, ובמקומה צורפה סיעת רצ. רבין ערך שינויים גם בהרכב השרים מטעם סיעתו. משה דיין ופנחס ספיר נותרו מחוץ לממשלה, בעוד שמעון פרס ויהושע רבינוביץ' קודמו לתפקידי שר הביטחון ושר האוצר.
ב-29 באוקטובר הצטרפה המפד"ל לקואליציה, וזו התרחבה ל-71 חברי כנסת. ימים ספורים לאחר מכן פרשה רצ מהקואליציה, במחאה על מינויו של יצחק רפאל מהמפד"ל, שנחשד בקבלת שוחד בפרשת תל גיבורים, לשר הדתות.
ב-14 בדצמבר 1976 נערכה בכנסת הצבעה על הצעת אי אמון שהגישה סיעת חזית דתית תורתית בשל חילול השבת שנגרם כאשר חלק משרי הממשלה לא הספיקו לחזור לביתם לפני כניסת השבת מטקס קבלת מטוסי ה-F-15 הראשונים של חיל האוויר. שניים משלושת שרי סיעת המפד"ל נמנעו בהצבעה. רבין החליט לראות את הצבעתם זו כהתפטרות. הוא הודיע על כך בכנסת ב-20 בדצמבר, ובאותו לילה הגיש לנשיא המדינה את התפטרותו. ב-5 בינואר 1977 הוקדמו הבחירות לכנסת התשיעית, ל-17 במאי 1977. צעד זה, שכונה "התרגיל המבריק" נועד לאפשר לממשלה לכהן עוד מספר חודשים כממשלת מעבר שלא ניתן להפילה, בשעה שהיא נשענת על מיעוט של 57 חברי הכנסת בלבד.
ב-15 במרץ 1977 פרסם דן מרגלית את פרשת חשבון הדולרים, שבה נחשף כי רבין ואשתו לאה החזיקו חשבונות בנק בלתי חוקיים בארצות הברית. לאחר שהיועץ המשפטי לממשלה אהרן ברק קבע כי יש להעמידם לדין על כך, הודיע רבין כי לא יהיה מועמד המערך לתפקיד ראש הממשלה בבחירות הבאות. הוא התכוון גם להתפטר מתפקידו, אך בשל היותה של הממשלה ממשלת מעבר, לא יכול היה לעשות זאת. הפתרון שנמצא היה שהחל מ-22 באפריל יצא לחופשה, וממלא מקום ראש הממשלה שמעון פרס כיהן כראש הממשלה בפועל.
הרכב פוליטי > שינויים בהרכבי הסיעות במהלך כהונתה של הכנסת

סיעות קידמה ופיתוח ורשימה ערבית לבדואים וכפריים הצטרפו לסיעת המערך כבר בראשית כהונתה של הכנסת, ב-26 בפברואר 1974. הן פרשו ממנה לקראת סיום כהונתה של הכנסת, וב-8 בפברואר 1977 הקימו את הרשימה הערבית המאוחדת.
באפריל 1975 עזב אריה אליאב את המערך, וב-3 ביוני הקים יחד עם חברי סיעת רצ את סיעת יעד - התנועה לזכויות האזרח. ב-27 בינואר 1976 התפצלה הסיעה לשניים: אליאב ומרשה פרידמן הקימו את הסיעה הסוציאל-דמוקרטית, ששינתה את שמה תוך זמן קצר ל"סיעה סוציאליסטית עצמאית", ואילו שולמית אלוני ובועז מואב שבו ונקראו "רצ".
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית נערכו מספר פילוגים נוספים. סיעת חזית דתית תורתית התפצלה לשני רכיביה, אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל. הלל זיידל פרש מסיעת ליברלים עצמאיים, הקים את סיעת "אחדות" ובהמשך הצטרף לליכוד. מרדכי בן-פורת פרש מהמערך והקים את תנועה להתחדשות ציונית חברתית.
חקיקה

במהלך כהונתה של הכנסת השמינית, אישרה הכנסת 360 חוקים, מהם 288 ביוזמה ממשלתית (80%) והיתר ביוזמה פרטית. בכך קבעה הכנסת השמינית מספר שיאים בנוגע לחקיקה: מספר החוקים הגבוה ביותר (בכנסת השביעית נחקקו 319 חוקים), מספר החוקים הרב ביותר שמקורם בהצעות חוק פרטיות (72, לעומת 40 בכנסת השביעית), ואחוז החוקים הגבוה ביותר שמקורם בהצעות חוק פרטיות (בכנסת השביעית מקורם של 12.5% מהחוקים היה בהצעות חוק פרטיות). בין החוקים הבולטים שחוקקה הכנסת השמינית: חוק יסוד: משק המדינה, חוק יסוד: הצבא, תיקון מס' 22 בפקודת מס הכנסה ("רפורמת בן-שחר"), חוק מס ערך מוסף, חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם), חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, חוק החברות הממשלתיות, חוק מס מעסיקים, חוק שיפוט בתביעות קטנות, חוק דמי מחלה, חוק שמירת הניקיון, ועוד.
חקיקה > חוקי יסוד

חוק יסוד: משק המדינה - חוק היסוד החמישי שנחקק, קבע עקרונות כלליים לגבי גביית מסים ואגרות, שימוש בנכסי המדינה ותקציב המדינה.
חוק יסוד: הצבא - חוק היסוד השישי שנחקק אשר עיגן את מרותו של הצבא לממשלה, קובע את דרך מינויו וכפיפותו של הרמטכ"ל, וכן קובע כי אין להקים כוח מזוין פרט לצה"ל אלא בחוק. הצורך בחוק היסוד היה חלק ממסקנות ועדת אגרנט.
חקיקה > חקיקה חברתית

חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 30) - תיקון לחוק הביטוח לאומי שקבע הוראות לגבי תשלום תגמולים לחיילי מילואים.
חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 28) - בתיקון זה נוסף ביטוח מפני אובדן כושר עבודה כתוצאה מתאונה.
חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 5) - החוק הטיל חובת דיווח לפקיד סעד על רופאים, אחיות, עובדי חינוך, עובדי סעד ושוטרים המטפלים בקטין שסבל מפגיעה בריאותית או נפשית, ושיש להם חשד שהפגיעה נגרמה על ידי האחראי עליו.
חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 6) - תיקון לחוק הביטוח הלאומי בו נוסף פרק שעניינו ביטוח זכויות עובדים בפשיטת רגל ופירוק תאגיד.
חוק הפיקוח על מעונות (תיקון) - החוק הסמיך בתי משפט להורות על סגירת מעונות כחלק מהליך פלילי.
חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 10) - בתיקון חקיקה זה הוסמך שר הביטחון לקבוע בתקנות כי בהתקיים תנאים מסוימים, מעסיקים יהיו חייבים להמשיך ולהעסיק בני משפחות שכולות עד הגיעם לגיל 70, אם אלו יהיו מעוניינים בכך.
חקיקה > חקיקה כלכלית

חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 22) - רפורמה במס הכנסה בעקבות המלצות ועדת בן-שחר, אשר בין היתר הרחיבה את מדרגות המס, יצרה את מנגנון נקודות הזיכוי וקבעה הצמדות אוטומטיות למדד המחירים לצרכן.
חוק מס ערך מוסף.
חוק החברות הממשלתיות.
חוק מס מעסיקים.
חוק מס יבוא שירותים.
חוק מניעת היצף.
חוק לתיקון פקודת הבנקאות (מס' 10) - החוק נועד להגן על לקוחות הבנקים במקרה של שביתה.
חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 14) - תיקון לפקודת התעבורה, שהתנה חידוש רישיון רכב בתשלום אגרת הרדיו עבור מכשיר הרדיו שברכב.
חקיקה > חקיקה פלילית

חוק לתיקון דיני העונשין (הפסקת הריון) - החוק החליף את ההוראות המנדטוריות שקבעו איסור על הפלות מלאכותיות, קבעו נסיבות מקלות יותר בהן ניתן לבצע הפלה ואת הפרוצדורה לאישור הפלות.
חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 7) - בתיקון זה נוספו הוראות בנוגע לעבירות של ברירת קנס.
חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 4) - מספר תיקונים בחוק סדר הדין הפלילי, שכללו הוראות בנוגע לנסיבות שבהן בית משפט יכול להורות על מינוי סניגור לחשוד או נאשם, בנוגע לפסלות שופט ובנוגע לנאשמים שאינם כשירים לעמוד לדין.
חוק לתיקון דיני העונשין (עבירות מרמה, סחיטה ועושק) (תיקון מס' 3) - בתיקון זה נוספו הוראות שנוגעות לעבירות שנעברו בידי מנהלים או עובדים בתאגיד.
חוק לטיפול בחולי נפש (תיקון מס' 2) - התיקון איפשר את אשפוזם של עצורים במוסדות פסיכיאטריים, על יסוד חוות דעת פסיכיאטרית.
חוק הסעד (טיפול במפגרים) (תיקון מס' 2) - תיקון אשר הסדיר את הטיפול בעצורים ונאשמים שאובחנו כסובלים מפיגור שכלי.
חוק לתיקון פקודת החוק הפלילי (מס' 37) - החוק קבע עבירה של עיסוק בזנות בנסיבות שיש בהן משום מטרד לדרי הסביבה או הפרעה לתנועה בדרכים. העונש המרבי שנקבע לעבירה זו הוא שנת מאסר.
חוק לתיקון דיני העונשין (משחקים אסורים, הגרלות והימורים) (תיקון מס' 2) - החוק הסמיך מפקד מחוז במשטרה להוציא צו סגירה למקום שנערכים בו משחקים אסורים, הגרלות או הימורים.
חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 3) - תיקון לפקודת בתי הסוהר, שבין היתר הסדיר מחדש את מעמדם וסמכויותיהם של מבקרים רשמיים בבתי הסוהר.
חקיקה > חקיקה אזרחית

חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים.
חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון) - החוק קבע, כי בקביעת תשלום מזונות לאישה יש להתחשב גם בהכנסותיה מנכסים וממקורות אחרים ולא רק בהכנסותיה מעבודה.
חוק לתיקון פקודת הנזיקין (מס' 5) - תיקון לפקודת הנזיקין בו נוספה עוולה של פגיעה בדמותו או בשמו של אדם - שימוש ללא הסכמתו בשמו, בכינויו, בדמותו או בקולו למטרות מסחריות.
חוק המסחר ברכב משומש.
חוק חוזה קבלנות.
חקיקה > מערכת המשפט

חוק שיפוט בתביעות קטנות.
חוק הבוררות (תיקון) - תיקון לחוק הבוררות, שהסדיר מחדש סוגיות של פסק בוררות חוץ, אשר קודם לכן היו מוסדרות בפקודה מנדטורית.
חקיקה > צבא וביטחון

חוק הטיס (ביטחון בתעופה האזרחית) - החוק הסדיר אבטחת שדות תעופה וכלי טיס בעקבות ריבוי אירועי חטיפת מטוסים בשנות ה-70.
חוק הארכת מועדים - חוק שהסמיך את שר הביטחון להכריז על שירות מסוים כי הוא "שירות חירום". משמעותה של הכרזה זו היא הארכתם של מועדים הקבועים בחיקוק ושל תוקפם של רישיונות, כלפי המשרתים בהם, וכן היא מאפשרת לבית משפט להאריך מועד הקבוע בחוזים מסוימים. החוק נחקק כדי לתת מענה לחיילי המילואים שגויסו עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, ונותרו מגויסים חודשים ארוכים לאחר מכן.
חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 8) - תיקון לחוק השיפוט הצבאי, אשר כונן את בית הדין הצבאי לתעבורה.
חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 9) - תיקון לחוק שירות ביטחון שהסמיך פוקדים לקרוא למיועדים לשירות ביטחון לשם מתן אמצעי זיהוי.
חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים (תיקון מס' 6) - תיקון לחוק שעסק בסייגים לעסקאות בציוד צבאי.
חקיקה > עבודה

חוק דמי מחלה.
חוק עבודת נשים (תיקון מס' 5) - תיקון לחוק עבודת נשים שאיפשר לנשים הרות להיעדר מעבודתן מספר שעות במהלך תקופת ההריון לשם בדיקות רפואיות הקשורות בהריון.
חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 12) - התיקון קבע הוראות לגבי יציאה לגמלאות של שוטרים.
חוק שירות המדינה (משמעת) (תיקון מס' 4) - החוק הסמיך את ראש הממשלה להחיל את הוראות המשמעת, כלשונן או בשינויים, גם על עובדי שירות הביטחון הכללי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
חקיקה > שלטון מקומי

חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) - חוק זה שינה את שיטת הבחירות לרשויות המקומיות וקבע כי בחירת ראש הרשות תהיה ישירה. ב-1978 נערכו הבחירות הראשונות בשיטה זו.
חוק הרשויות המקומיות (ייעוץ משפטי) - חוק אשר חייב את הרשויות המקומיות להעסיק יועץ משפטי.
חוק הרשויות המקומיות (ערר על קביעת ארנונה כללית).
חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 20) - תיקון לפקודת העיריות, שהחליף את תקנון ישיבות המועצה בתקנון חדש.
חוק הרשויות המקומיות (גמלאות לראש הרשות וסגניו).
חוק הרשויות המקומיות (תרנים לאנטנות רדיו וטלוויזיה) - חוק אשר הסמיך את הרשויות המקומיות להורות כי בכל בניין לא תהיה יותר מאנטנה אחת.
חקיקה > חינוך

חוק הספריות הציבוריות.
חוק בית הספר החקלאי מקוה ישראל - חוק שנועד להבטיח את המשך הפעלתו של מקוה ישראל כבית ספר חקלאי, וזאת על רקע תוכניות להעביר את בית הספר למקום אחר ולשנות את ייעודו של השטח בו הוא נמצא.
חקיקה > בריאות

חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 5) - חוק שהסמיך את הרשויות המקומיות לקבוע תורנויות של בתי מרקחת שיפעלו מעבר לשעות העבודה המקובלות.
חוק לתיקון פקודת רופאי שיניים (מס' 6) - רפורמה ברישוי רופאי שיניים.
חקיקה > סביבה

חוק שמירת הניקיון.
חוק גנים לאומיים ושמורות טבע (תיקון מס' 3) - התיקון הסדיר את התנאים והאופן של הכרזה על אתרים לאומיים.
חוק גנים לאומיים ושמורות טבע (תיקון מס' 4) - התיקון קבע כי ביטול הכרזה על גן לאומי או שמורת טבע, או על חלק מהם, טעון אישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.
חקיקה > שונות

חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 4) - תיקון לפקודת המשטרה שהסדיר את מעמדו של המשמר האזרחי.
חוק השמות (תיקון): תיקון לחוק השמות, אשר, בין היתר, איפשר לתת לילד את שמות המשפחה של שני הוריו וכן קבע הוראות לגבי רישום שמו של אביו של ילד במקרה שזהותו אינה ידועה.
חוק רשות שדות התעופה.
חוק דוד בן-גוריון - חוק שעוסק בהנצחתו של דוד בן-גוריון.
חוק הפסיכולוגים.
חוק הנוטריונים.
חוק רישוי בעלי מלאכה.
חוק רשות לאומית לאנרגיה.
חוק שירותי תיירות.
חוק מימון מפלגות (תיקון) - תיקון לחוק מימון מפלגות, אשר הסדיר את סוגיית המימון במקרה של התפלגות סיעה.
חוק המועצה לאיסור ושיווק של ירקות (תיקון מס' 2): התיקון אסר על השמדת עודפי ירקות בכמויות בלתי סבירות ללא היתר משר החקלאות או ממנכ"ל משרד החקלאות.
חוק הגנת סמלים - מהותו היא הגנה על סמלים ודגלים ומניעת שימוש בלתי מורשה בהם.
חברי הכנסת

חברי הכנסת שכיהנו בכנסת זו:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| המערך |  | גולדה מאיר, יגאל אלון, אבא אבן, משה דיין, מאיר תלמי, פנחס ספיר, ישראל ישעיהו-שרעבי, שלמה הלל, ישראל גלילי, דב זכין, יוסף-אהרן אלמוגי, שמעון פרס, אהרן ידלין, משה ברעם, ישראל קרגמן, חיים יוסף צדוק, יצחק נבון, יצחק בן-אהרן, חייקה גרוסמן, יצחק רבין, אריה אליאב, אברהם עופר, ארי אנקוריון, מטילדה גז, משה כרמל, אהרן אפרת, אהרן יריב, משה ורטמן, אברהם זילברברג, צבי גרשוני, גד יעקבי, שושנה ארבלי-אלמוזלינו, עבד אל-עזיז א-זועבי, נוזהת קצב, שלום לוין, יוסי שריד, אסתר הרליץ, עדיאל אמוראי, מרדכי בן-פורת, יהודה דרניצקי, מנחם הכהן, עוזי פיינרמן, משה שחל, בן-ציון חלפון, דוד קורן, אליעזר רונן, אברהם גיבלבר, מיכה חריש, אליהו מויאל, אורה נמיר, אביעד יפה, חביב שמעוני, יעקב ז'אק אמיר, עמוס הדר, יעקב פרנק, סנטה יוספטל, יחיאל לקט, צבי אלדרוטי |
| הליכוד |  | מנחם בגין, אלימלך-שמעון רימלט, יוחנן בדר, שמחה ארליך, בנימין הלוי, אריאל שרון, יגאל הורביץ, שמואל תמיר, אברהם יפה, חיים לנדאו, יוסף תמיר, יוסף קרמרמן, שניאור זלמן אברמוב, מנחם ידיד, זלמן שובל, אליעזר שוסטק, גדעון פת, יורם ארידור, משה נסים, חיים קורפו, יצחק מודעי, בן-ציון קשת, יחזקאל פלומין, דוד לוי, פסח גרופר, איתן לבני, יצחק שמיר, אמנון לין, עקיבא נוף, מאיר כהן-אבידב, אברהם כץ, משה ארנס, מתתיהו דרובלס, ידידיה בארי, גאולה כהן, אהוד אולמרט, יצחק פרץ, אברהם שכטרמן, ליאון דיציאן, יגאל כהן, חיים קופמן, ציטה לינקר, אמל נסראלדין |
| מפד"ל |  | יוסף בורג, זרח ורהפטיג, יצחק רפאל, מיכאל חזני, זבולון המר, אליעזר אבטבי, אהרן אבוחצירא, יהודה בן-מאיר, אברהם מלמד, פנחס שינמן, שמחה פרידמן |
| חזית דתית תורתית |  | שלמה לורינץ, קלמן כהנא, יהודה מאיר אברמוביץ, מנחם פרוש, אברהם ורדיגר, שלמה יעקב גרוס |
| ליברלים עצמאיים |  | משה קול, גדעון האוזנר, יהודה שערי, הלל זיידל, נסים אליעד, יצחק גולן |
| רק"ח |  | מאיר וילנר, תופיק טובי, אברהם לבנבראון, תאופיק זיאד |
| רצ |  | שולמית אלוני, בועז מואב, מרשה פרידמן |
| קידמה ופיתוח |  | סיף א-דין א-זועבי, ג'בר מועדי |
| מוקד |  | מאיר פעיל |
| רשימה ערבית לבדואים וכפריים |  | חמאד אבו רביעה |
חברי הכנסת > חילופי גברי

| תאריך | חבר הכנסת היוצא | חבר הכנסת המחליף | רשימה | סיבה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בפברואר 1974 | עבד אל-עזיז א-זועבי | חביב שמעוני | המערך | נפטר |
| 10 במרץ 1974 | משה קול | נסים אליעד | ליברלים עצמאיים | התפטרות (נשארו חברים בממשלה) |
| 10 במרץ 1974 | גדעון האוזנר | יצחק גולן | ליברלים עצמאיים | התפטרות (נשארו חברים בממשלה) |
| 10 ביוני 1974 | גולדה מאיר | יעקב ז'אק אמיר | המערך | התפטרות (לאחר סיום תפקידה כראש הממשלה) |
| 23 בדצמבר 1974 | אריאל שרון | יגאל כהן | הליכוד | התפטרות (על מנת להמשיך להחזיק במינוי של מפקד אוגדת מילואים) |
| 8 באפריל 1975 | עוזי פיינרמן | עמוס הדר | המערך | נפטרו |
| 2 ביולי 1975 | יעקב מיכאל חזני | שמחה פרידמן | מפד"ל | נפטרו |
| 12 באוגוסט 1975 | פנחס ספיר | יעקב פרנק | המערך | נפטרו |
| 23 בנובמבר 1975 | מנחם פרוש | שלמה יעקב גרוס | חזית דתית תורתית | התפטרות |
| 1 בספטמבר 1976 | צבי גרשוני | סנטה יוספטל | המערך | נפטר |
| 3 בינואר 1977 | אברהם עופר | יחיאל לקט | המערך | התאבד |
| 19 בינואר 1977 | בנימין הלוי | חיים קופמן | סיעת יחיד, הליכוד | התפטרות (עברו לתנועה הדמוקרטית לשינוי) |
| 21 בינואר 1977 | שמואל תמיר | ציטה לינקר | המרכז החופשי, הליכוד | התפטרות (עברו לתנועה הדמוקרטית לשינוי) |
| 22 בינואר 1977 | עקיבא נוף | אמל נסראלדין | המרכז החופשי, הליכוד | התפטרות (עברו לתנועה הדמוקרטית לשינוי) |
| 16 במאי 1977 | אהרן יריב | צבי אלדרוטי | המערך | התפטרות (עבר למפלגת ד"ש ולאחר מכן שב למערך) |