stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקשר הצרפתי
פרסים

הסרט ויוצריו זכו בעשרות פרסים, ובהם:
חמישה פרסי אוסקר - הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (ג'ין הקמן), התסריט המעובד הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר. יוצרי הסרט היו מועמדים לשלושה פרסים נוספים: שחקן המשנה הטוב ביותר (רוי שיידר), הצילום הטוב ביותר, הסאונד הטוב ביותר.
שלושה פרסי גלובוס הזהב - הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (ג'ין הקמן), ומועמדות לפרס התסריט הטוב ביותר.
שני פרסי באפט"א - השחקן הטוב ביותר (ג'ין הקמן), העריכה הטובה ביותר, ומועמדות לשלושה פרסים נוספים – הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר.
הכנסות וביקורות

הסרט נחל הצלחה בקופות כאשר הכניס 51 מיליון דולר, לעומת תקציב הפקה של כ-1.8 מיליון דולר. כמו כן, הסרט זכה לביקורות משבחות ואף היה לסרט הראשון שקיבל את הדירוג R בידי איגוד הסרטים האמריקני שזכה בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר. מבקר הקולנוע של הניו יורק טיימס, רוג'ר גרינספן, כתב עם יציאת הסרט, שהוא מצוין, על אף שהוא עשוי מהחומרים העתיקים של סרטי שוטרים וגנבים. הוא ציין את קצבו המהיר של הסרט ואת מרדף המכונית שנעשה בצורה יוצאת מן הכלל. לגבי הדמויות שבסרט, לדעתו, דמותו של הבלש שמגלם ג'ין הקמן היא הבולטת מכולן, וכי למרות מקטעי משחק משמעותיים של דמויות אחרות, זהו בעצם התפקיד היחידי שיש בו אפיון אמיתי. עוד הוא טען כי העיר ניו יורק משמשת כרקע חשוב ביותר לסרט ומצטיירת כעיר מקוללת, שהמשימה העיקרית של תושביה בכלל ושל השוטרים בה בפרט היא פשוט לתפקד.
ב-2014 ערך המגזין Time Out משאל בקרב מבקרי קולנוע, במאים ושחקנים לבחירת 100 סרטי הפעולה הטובים בכל הזמנים. "הקשר הצרפתי" הגיע במשאל זה למקום ה-40.
לסרט יש דירוג של 98% באתר Rotten Tomatoes כשהקונצנזוס באתר אומר: "ריאליסטי, בעל קצב מהיר ובאופן לא רגיל גם מתוחכם, "הקשר הצרפתי" נתמך במשחקם המבריק של ג'ין הקמן ורוי שיידר, שלא לדבר על ההפקה המרתקת של ויליאם פרידקין."
רונן יצחקי

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1972 (בן 52) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים 
 
רונן יצחקי
רונן יצחקי (נולד ב־25 בספטמבר 1972, י"ח בתשרי ה'תשל"ג) הוא כוריאוגרף ורקדן ישראלי ויוצר מחול עכשווי; ראש התוכניות לתואר ראשון במחול, באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
ביוגרפיה

יצחקי נולד בגבעתיים לעשירה ויוסף יצחקי. למד תיאטרון מחול אצל רות זיו איל, תואר ראשון בחוג לתנועה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, תואר שני באוניברסיטה העברית בשיתוף האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
יצחקי הוא בוגר מחזור ב' של מכון מנדל בתוכנית למנהיגות בתרבות יהודית.
יצחקי לימד תנועה בחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים, לימד כמדריך פדגוגי של תיאטרון מחול בבית הספר לאמנויות הבמה במכללת סמינר הקיבוצים בת"א. עבד ככוריאוגרף עצמאי מאז 2003, עבודותיו הועלו בפסטיבלים שונים בישראל ובחו"ל.
יצחקי הוא זוכה פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה לשנת 2024.
מאז 2018 יצחקי מלמד בפקולטה למחול באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והחל מאוקטובר 2021 מכהן כראש התוכניות לתואר ראשון במחול.
מאז שנת 2008 ועד 2021 ניהל יצחקי את פעילות מרכז "בין שמיים לארץ" ב-2015 ייסד את עמותת "בין שמיים לארץ".
תפקידים נוספים: יצחקי ניהל אמנותית את סדרתרבות של קרן מנדל בניהול הקרן לירושלים, כיהן כשופט בתחרויות כוריאוגרפיה במסגרת מחול שלם ובמסגרת תחרות גרטרוד קראוס, אצר את סדרת המחול של בית מזיא לתיאטרון, חבר בחבר הנאמנים של פרס נבון של משרד התרבות ובחבר הנאמנים של פרס אריק איינשטיין, יו"ר ועדת השיפוט בפרס ליצירה יהודית של שר החינוך בתחום המחול, בחן במבחני בגרות מעשיים של מחול במשרד החינוך.
יצחקי נשוי לתמר יצחקי, איתה הוא יוצר מחול עכשווי מאז שנת 2005. אב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  אתר קרן מנדל
↑  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה, באתר פרס רוזנבלום. עיריית ת"א
↑  רונן יצחקי, באתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ‏2020-10-12
↑  מי אנחנו | בין שמיים לארץ, באתר בין שמים וארץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010997765305171  VIAF: 28153124335524492788   WorldCat (עם VIAF): 28153124335524492788
יאנוס

ערך זה עוסק באל רומי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
פסל של האל יאנוס במוזיאון הוותיקן
פסל של האל יאנוס במוזיאון הוותיקן
 תפקיד:  אל השערים וההתחלות
 תרבות:  דת רומא העתיקה, מיתולוגיה רומית 
 אלים מקבילים:  כרונוס (כאל הזמן)
 אב:  קיילוס
 אם:  Entoria 
 אחים:  Hymnus, פליכס, פאוסטוס 
 בן או בת זוג:  Juturna, Venilia 
 צאצאים:  Canens, Fontus, Crano 
 
יָאנוּס (בלטינית: IANVS) הוא אל השערים במובנם המורחב במיתולוגיה הרומית, ובכלל זה התחלות וסיומים, לידה, נמלים – שער למסחר או למסעות, ועוד.
דמותו

יאנוס מתואר כאל בעל שני פנים, אחד מביט לעבר והשני לעתיד. בתיאורים מוקדמים, אחד מפרצופיו של יאנוס היה מזוקן והשני מגולח למשעי, דבר שככל הנראה ייצג את השמש והירח, או את הנעורים והזקנה; בתיאורים מאוחרים יותר הוא מזוקן בשני הפרצופים. בפסלים מתקופות מוקדמות יותר הוא מתואר כבעל ארבעה פנים.
שני הפנים מייצגים הרהורים על אירועי השנה החולפת בצד ציפייה לשנה הבאה. תפיסה זו נובעת מהמחשבה שדלתות ושערים פונים לשני כיוונים בו זמנית. יאנוס נחשב גם לאחראי על התחלות חדשות, מכיוון שהכניסה למקום חדש כרוכה במעבר דרך דלת או שער. ברומא העתיקה, היה יאנוס פטולקיוס שם האל הממונה על פתיחת דלתות בבטחה, ויאנוס קלוסיביוס שם האל הממונה על סגירת הדלת.
בתקופה המוקדמת הרומאים האמינו שיוכלו להבטיח לעצמם סופים טובים אם יתחילו תקופות משמעותיות בתפילה לאל יאנוס. תחילת כל יום לוותה בתפילה ליאנוס, ציינו את שמו בתחילת כל חודש, בראשית עונות הנטיעה והקציר, ובאירועים חשובים בחיי האדם המסמנים התחלות חדשות, כמו לידה ונישואים. הרומאים קראו לחודש הראשון בשנה על שמו – ינואר, כציון להתבוננות בשנה שחולפת ובשנה החדשה.
אחת האגדות המתארות את מוצאו של יאנוס מספרת שהיה בן תמותה, שליטה של לאטיום, ושהעניק מקלט לסאטורן כשזה ברח מיופיטר. מסופר שיאנוס דאג לתקופת שפע גדולה לנתיניו, הידועה בכינוי "תור הזהב", בה השתמשו לראשונה בכסף ועיבדו לראשונה אדמה.
למבנה הרומי יאנוס גמינוס (Ianus Geminus) שני שערים – למזרח ולמערב, המסמלים את תחילת היום וסופו. המבנה עמד במקום ממנו יצאו הלגיונרים הרומאים לקרב. בעיתות מלחמה היו פותחים את השערים, ובעיתות שלום היו סוגרים אותם.
יאנוס נחשב לשולט בכל הדברים שיש להם שני קצוות בחיים, ואף מייצג את המעבר בין פרימיטיביות לציוויליזציה.
דמותו של יאנוס כאל זכתה לכבוד רב מהרומאים הקדומים, ושני פניה חקוקים בשערי הכניסה של ערים רבות, וכן על גבי המטבע הרומי.
הביטוי "פני יאנוס" פירושו דו-פרצופיות.
במחזה "אותלו" של שייקספיר, נשבע יגו, הנבל הרמאי, בשמו של יאנוס.
הערות שוליים

↑  יאנוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| המיתולוגיה הרומית ודת רומא העתיקה |
| --- | --- | --- |
| אלים עיקריים | אפולו • דיאנה • וולקן • ויקטוריה • ונוס • יונו • יופיטר • לארס • מינרווה • מרס •  מרקוריוס • נפטון • סול אינוויקטוס • פורטונה • פלוטו • קווירינוס • קרס |  |
| אלים משניים | אדראנוס • אוורונקי • אוורונקוס • אורקוס • איניואוס • בונה דיאה • בלונה • ברומיוס • האדס • וריטאס • טיברינוס • טרה • יאנוס • לופרקוס • לימנטינוס • סטורנוס • פאונוס • פבריס • פולגורה • פומונה • פורינה • פרוסרפינה • פריאפוס • קאלוס • קופידון • קליטוני • קסטור ופולוקס • רומא |  |
| גיבורים מרכזיים | איניאס • הרקולס • רמוס ורומולוס |  |
| נושאי משרה דתית | אוגור • בתולה וסטלית • הרוספקס • פונטיפקס מקסימוס • פלאמן • רקס נומרנסיס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544487005171  BnF: cb135450652 (data)  GND: 118775979  LCCN: no2018067372  NKC: jo20191054157  SUDOC: 050768271  VIAF: 4961086   WorldCat (עם VIAF): 4961086 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוזק סיסמאות

דוגמאות לחוזק סיסמאות.
חוזק סיסמה הוא מדד ליעילותה של סיסמה בעמידה בפני ניחושים או התקפות. בדרך כלל, המדד מעריך כמה פעמים יצטרך אדם, שאין לו גישה ישירה לסיסמה, לנסות לנחש אותה. כוחה של סיסמה הוא פונקציה של אורך, מורכבות ואי-צפיות.
שימוש בסיסמה חזקה (לדוגמה: 1234) מקטין את הסיכוי לפריצה ביטחונית, אך אינו מחליף את הצורך בבקרות ביטחון אחרות. יעילותה של סיסמה בעלת חוזק מסוים מושפעת באופן ישיר מהתכנון והיישום של תוכנת מערכת האימות. עוד גורמים משפיעים הם עוצמת האבטחה של המידע (כולל סיסמאות) התלוי באופן האחסון והשידור שלו. ישנן דרכים להשיג סיסמאות ללא כל קשר לחוזקן, כמו למשל האזנות סתר, פישינג, רישום הקשות, הנדסה חברתית, חיטוט באשפה, התקפת הערוץ הצדדי וניצול נקודות תורפה בתוכנות.
קביעת חוזק הסיסמה

ישנם שני גורמים המשפיעים על קביעת חוזק הסיסמה: הקלות בה יכול התוקף לבדוק את תוקפה של סיסמה מנוחשת, והמספר הממוצע של הפעמים שהתוקף יצטרך לנחש סיסמאות עד שימצא את הסיסמה הנכונה. אופן אחסון הסיסמה ושימושה קובע את הגורם הראשון, בעוד הגורם השני נקבע על ידי אורך הסיסמה, מספר סוגי הסמלים הקיימים בה, ואופן היווצרותה.
קביעת חוזק הסיסמה > אימות סיסמה מנוחשת

הדרך הברורה והישירה ביותר לבדוק סיסמה מנוחשת, היא פשוט לנסות להשתמש בה במקום הסיסמה המקורית. עם זאת, דרך זו היא איטית ורוב המערכות יחסמו את הגישה לאחר כמה ניסיונות כושלים להכנסת סיסמה באופן קבוע או זמני כאשר גם עיכוב זמני יכול להאט את כמות הניסיונות במידה שתהפוך את הבדיקה ללא רלוונטית.
מערכות שדורשות ממשתמשיהן סיסמאות, צריכות לשמור את הסיסמאות של המשתמשים במקום כלשהו על מנת שיוכלו לבדוק את אמיתותה של סיסמה שמוזנת. בדרך כלל המערכת מאחסנת רק פונקציית גיבוב קריפטוגרפית של הסיסמה ולא את הסיסמה עצמה. אם פונקציית הגיבוב חזקה מספיק, קשה מאוד לשחזר דרכה את הסיסמה ולכן גם אם תוקף יצליח לקחתה, הוא לא יצליח לשחזר את הסיסמה באופן ישיר. עם זאת, אם קובצי המידע של פונקציית הגיבוב נגנבים, התוקף ידע את ערך הפונקציה, דבר שיאפשר לו לבדוק ניחושים בצורה מהירה. (ראה פיצוח סיסמאות (Password cracking))
ראו גם

רישום הקשות
פישינג
פרצת אבטחה
סיסמה
הערות שוליים

↑  "Cyber Security Tip ST04-002".  Choosing and Protecting Passwords. US CERT. Retrieved June 20, 2009.
אלברכט אלטדורפר

| --- | --- |

דיוקן עצמי
 לידה:  1480 רגנסבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  12 בפברואר 1538 (בגיל 58 בערך) רגנסבורג, האימפריה הרומית הקדושה 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות 
 זרם באמנות:  רנסאנס גרמני 
 יצירות ידועות:  The Battle of Alexander at Issus, Nativity of the Virgin, שושנה והזקנים, Legend of Saint Florian 
 חתימה:   
 
משפחת סאטירים בטבע
גאורגיוס הקדוש נלחם בדרקון בלב היער
אלברכט אלטדורפר (בגרמנית: Albrecht Altdorfer; סביבות 1480 – 12 בפברואר 1538) היה צייר, חרט, ואדריכל בן המאה ה-16 אשר חי ופעל בעיקר בעיר רגנסבורג שבגרמניה.
אלטדורפר נחשב למייסד, ולאחד המייצגים החשובים ביותר של סגנון אסכולת הדנובה בתקופת הרנסאנס המוקדם, אשר שילב בציוריו סצנות מתוך סיפורים היסטוריים ומתוך כתבי הקודש על רקע נוף וטבע בצבעים עשירי מבע, חל מסגנון נופי עולם.
ביוגרפיה

אלטדורפר נולד בעיר רגנסבורג או אלטדורף. אביו היה צייר וממנו רכש את הכשרתו הראשונית והעניין שגילה בנושא. בערך בשנת 1520 מונה לחבר מועצת העיר רגנסבורג והאדריכל הראשי שלה.
בעבודותיו הראשונות ניכרה השפעתם של האמנים יאקופו דה ברברי (Jacopo de' Barbari) ואלברכט דירר.
בשנת 1511 לערך יצא אלטדורפר למסע לאורך הדנובה בכיוון הרי האלפים. ההרים הגבוהים והטבע הפראי המקיף אותם השפיעו עליו עמוקות והוא הפך לצייר הראשון של ציורי הטבע והנוף בסגנון המודרני ומייסד אסכולת הדנובה בציור, אשר קבעה את הפנורמה הנופית לנושא העיקרי של הציור האמנותי.
משנת 1513 שימש בשירותו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה באינסברוק. במהלך התקופה הסוערת של הרפורמציה הפרוטסטנטית עסק בעיקר בתחום האדריכלות אשר השפיעה גם על ציוריו כמו בתמונה "הולדת הבתולה" (Nativity of the Virgin). בשנת 1529 צייר עבור וילהלם הרביעי דוכס בואריה את יצירתו המפורסמת ביותר "קרב איסוס" (The Battle of Alexander at Issus).
במהלך השנים התעשר אלטדורפר, ועם חזרתו לרגנסבורג התמנה כחבר מועצת העיר ועסק בחיזוק הביצורים שלה. בתקופה זו היה חבר במועצת ענייני החוץ של העיר והיה מעורב בגירוש יהודי הקהילה, הריסת בית הכנסת שלה והקמת כנסייה על חורבותיו.
הוא נפטר בשנת 1538 והותיר אחריו מאות ציורים, רישומים, הדפסים ותחריטי עץ חתומים וממוספרים.
סגנונו האמנותי

אלטדורפר היה מראשוני ציירי הנוף האקסקלוסיביים. הוא הפך את הנוף הטבעי לנושא העיקרי של עבודותיו. אלטדורפר אמנם שילב דמויות אנושיות, חיות ומבנים בתוך הציורים, אולם אלה שימשו בעיקר כמכויני מבט ומשלימים לנושא העיקרי והוא הטבע הפראי.
אלטדורפר פיתח והרחיב את סגנון יצירתו של לוקאס קראנאך האב אשר התרכז בנופי עמק הדנובה והיערות העבותים סביבו. הוא השתמש בצבעי שמן אך גם בצבעי מים. הנוף הטבעי שימש עבורו כמכשיר ליצירת אווירה בציורים המתארים סצנות היסטוריות או אירועים המתוארים בכתבי הקודש באמצעות משחקי אור וצל או באמצעות צבעים עזים וכהים לעומת צבעים בהירים וחיוורים. בחלק מעבודותיו השתמש בקנה מידה בלתי סימטרי או בלתי מציאותי על מנת להדגיש אלמנט כלשהו באופן מובלט בציור.
לקריאה נוספת

Norwich, John Julius (1990). Oxford Illustrated Encyclopedia Of The Arts. USA: Oxford University Press. pp. 13. ISBN 978-0198691372.
Murray, Linda (1967). The High Renaissance and Mannerism. London, England: Thames & Hudson Ltd. pp. 246–247. ISBN 0-500-20162-5.
Wood, Christopher S. (1993). Albrecht Altdorfer and the Origins of Landscape. The University of Chicago Press. ISBN 9780226906010.
פול תומאס אנדרסון

| --- | --- |

פול תומאס אנדרסון, 2007
 לידה:  26 ביוני 1970 (בן 54) סטודיו סיטי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  בית הספר מונקלייר  תיכון ויליאם פלויד  אקדמיית קושינג  תיכון קמפבל  קולג' אמרסון  מכללת סנטה מוניקה  בית ספר ג'ון תומס די 
 בן או בת זוג:  מאיה רודולף (2001–?) 
 צאצאים:  פרל אנדרסון 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס פסטיבל הקולנוע בקאן לבמאי הטוב ביותר (2002)  פרס דב הזהב (2000)  דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול תומאס אנדרסון (באנגלית: Paul Thomas Anderson;‏ נולד ב-26 ביוני 1970, סטודיו סיטי, קליפורניה) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי, מועמד שמונה פרסי אוסקר על עבודתו כבמאי ותסריטאי הסרטים "לילות בוגי" (1997), "מגנוליה" (1999), "זה ייגמר בדם" (2007), "מידות רעות" (2014) ו"חוטים נסתרים" (2017).
ביוגרפיה

כבר בגיל צעיר החל אנדרסון ליצור סרטים. סרט החובבנים הבולט ביותר שלו הוא "סיפורו של דירק דיגלר", סיפור על כוכב פורנו שירד מגדולתו.
אחרי שנשר מלימודי קולנוע באוניברסיטת ניו יורק, החל אנדרסון לעבוד כעוזר הפקה בפרסומות ווידאו-קליפים. הוא השתמש בשכר הלימוד כדי ליצור את סרטו הראשון, "סיגריות וקפה".
בשנת 1996 יצא סרטו הראשון באורך מלא, "שמונה בטוח". הפקת הסרט מומנה על ידי קרן סאנדנס, בדומה ל"כלבי אשמורת" של קוונטין טרנטינו. חברת ההפקה ערכה מחדש ושינתה את השם של הסרט (מ-Sydney ל-Hard Eight) בניגוד לרצונו של אנדרסון. "שמונה בטוח" זכה להצלחה בקרב המבקרים, אך נכשל בקופות.
סרטו הבא, "לילות בוגי", היה במובן מסוים חידוש ל"סיפורו של דירק דיגלר". הסרט זכה להצלחה אדירה וזיכה את אנדרסון במועמדות בפרס האוסקר בקטגוריית התסריט המקורי, הסרט היה מועמד גם לפרס שחקן המשנה לברט ריינולדס, ושחקנית המשנה לג'וליאן מור.
ההצלחה של "לילות בוגי" אפשרה לפול תומאס אנדרסון לממש את חזונו ולצלם סרט רחב יריעה בשם "מגנוליה". "מגנוליה" מספר את סיפורם של מספר רב של דמויות, שחייהן משתנים ביום גשום אחד. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר (התסריט, שחקן משנה לטום קרוז, והשיר).
ב-2002 פנה פול תומאס אנדרסון ליצור את "מוכה אהבה", בכיכובו של אדם סנדלר. בשונה מסרטיו הקודמים, מספר הדמויות היה קטן והתרכז בדמותו של סנדלר.
בשנת 2007 זכה להצלחה עם צאת סרטו "זה ייגמר בדם", שגרף שני פרסי אוסקר (השחקן הטוב ביותר לדניאל דיי לואיס ופרס הצילום) הסרט היה מועמד לעוד 6 פרסים (הסרט, הבמאי, התסריט, עריכה, עיצוב הפקה ועריכת סאונד). הסרט זכה לביקורות חיוביות ונבחר על ידי מספר גופים לסרט הטוב ביותר של העשור.
בשנת 2012 ביים וכתב את הסרט "המאסטר" עם חואקין פיניקס, פיליפ סימור הופמן ואיימי אדמס שהיו מועמדים לפרס האוסקר על תפקידם.
בשנת 2014 יצא סרטו מידות רעות המבוסס על ספרו של תומאס פינצ'ון הנושא את אותו השם. בטקס האוסקר לשנת 2015, היה מועמד לפרס התסריט המעובד הטוב ביותר.
בשנת 2016 ביים את הקליפ לשיר "Daydreaming" של להקת רדיוהד.
בשנת 2017 ביים את הסרט "חוטים נסתרים". בכיכובו של דניאל דיי לואיס (סרטו האחרון בקריירה), ויקי קריפס, ולזלי מנוויל. הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר (הסרט, הבמאי, השחקן לדיי לואיס, שחקנית משנה למנוויל, פסקול, וזכה על עיצוב תלבושות).
בשנת 2021 יצא סרטו ״ליקריץ פיצה״ עם אלנה חיים וקופר הופמן, בנו של פיליפ סימור הופמן אשר הופיע במספר מסרטיו של אנדרסון כמו ״המאסטר״. בסרט מופיעים גם שון פן ובראדלי קופר בתפקידי משנה.
סגנון

אנדרסון ידוע במספר הרב של דמויות בסרטיו ובשימוש בקו עלילה מסובך ומפותל (בעיקר ב"לילות בוגי" ו"מגנוליה"). הוא חלק מדור יוצרי הקולנוע שגדלו על וידאו (בדומה לקוונטין טרנטינו), אלו במאים שלמדו את אומנות הקולנוע על ידי צפייה באלפי סרטי וידאו בצעירותם, ולאו דווקא על ידי למידה באוניברסיטאות.
סרטיו מתייחסים לחשיבות מערכות יחסים בתוך המשפחה, במיוחד בין אבות לבנים. אנדרסון עוסק בנושאי אמונה, גורל ותפקיד התקשורת בחיים המודרניים.
הסגנון של אנדרסון מתאפיין בשוטים סטטיים, בטייקים ארוכים, ובשימוש במוזיקה באופן אגרסיבי.
פילמוגרפיה חלקית

1996 - שמונה בטוח - Hard Eight
1997 - לילות בוגי - Boogie Nights
1999 - מגנוליה - Magnolia
2002 - מוכה אהבה - Punch-Drunk Love
2007 - זה יגמר בדם - There Will Be Blood
2012 - המאסטר - The Master
2014 - מידות רעות - Inherent Vice
2018 - חוטים נסתרים - Phantom Thread
2021 - ליקריץ פיצה - Licorice Pizza
2025 - One Battle After Another
הערות שוליים

↑  ניסים דיין, ‏המגנוליות כבר לא מפלדה, באתר גלובס, 30 במרץ 2000
נילי ברקן, ‏חווייה של אולי פעמיים בעשור, באתר גלובס, 17 באפריל 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447089305171  PLWABN: 9810577670105606  BIBSYS: 99042309  BNE: XX1338149  BnF: cb14050270g (data)  CANTIC: a1130389x  CiNii: DA13900762  GND: 122408349  ICCU: TO0V390217  ISNI: 0000 0001 2143 3583  LCCN: nb98039719  MusicBrainz: 03e4599b-6e99-41c4-bb54-94f5f96a9048  NDL: 00807002  NKC: xx0043025  NLA: 35007008  NLK: KAC201513277  NTA: 173306330  SNAC: w6tm86rv  SUDOC: 061285919  Trove: 787352  ULAN: 500269654  VIAF: 90731600   WorldCat (עם VIAF): 90731600
הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים (1996)

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| --- | --- |

תמונת זירת הפיגוע הראשון
 תאריך:  25 בפברואר 1996, 3 במרץ 1996
 מקום:  ירושלים
 קואורדינטות:  31°47′20″N 35°12′20″E﻿ / ﻿31.788774°N 35.205492°E﻿ / 31.788774; 35.205492
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  26 (בראשון) 19 (בשני)
 פצועים:  עשרות (בראשון) 8 (בשני)
 מבצע:  חמאס חמאס
  (למפת ירושלים מוגדלת) הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים(למפת ירושלים רגילה) הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים(למפת הרי ירושלים רגילה) הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים
 
הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים היו שני פיגועי התאבדות שבוצעו בידי ארגון הטרור חמאס באוטובוסי נוסעים ברחוב יפו שבמרכז ירושלים בהפרש של שבוע זה מזה, בחודש פברואר ובחודש מרץ 1996. בפיגועים אלו נרצחו 45 בני אדם ונפצעו עשרות רבות.
גל פיגועים זה נערך לאחר ההתנקשות בחייו של "המהנדס" יחיא עיאש בינואר 1996, וחמאס התייחס אליו כאחד מ"פיגועי הנקמה" שבאו בעקבות ההתנקשות, ביניהם הפיגוע בדיזנגוף סנטר, שבוצע ב-4 במרץ. בעקבות הלחץ שהופעל על יאסר ערפאת והרשות הפלסטינית ננקטו צעדים קשים נגד תשתית החמאס בחודשים לאחר מכן.
הפיגועים

הפיגוע הראשון התחולל בבוקר יום ראשון, 25 בפברואר 1996, בקו 18 של אגד שהיה בדרכו מצומת פת בירושלים אל התחנה המרכזית. מחבל מתאבד מן החמאס שעלה על האוטובוס הפעיל את מטען הנפץ שנשא בשעה 06:45, כאשר האוטובוס הגיע לצומת הרחובות יפו ושרי ישראל, ליד בניין שערי העיר. עקב ההתפוצצות נהרס האוטובוס לחלוטין ונפגעו עוברי אורח, מכוניות ואוטובוס נוסף שנמצאו בסמוך אליו. 24 בני אדם נהרגו מיד, ושניים מן הפצועים נפטרו בימים שלאחר מכן. בין ההרוגים היו תשעה חיילי צה"ל. כמו כן נפצעו עשרות בפיגוע.
המחבל היה מג'די מוחמד אבו ורדה ממחנה הפליטים אל-פוואר.
באותו בוקר, בתיאום עם הפיגוע בירושלים, נעשה פיגוע התאבדות גם בכניסה לאשקלון, בו נרצחה חיילת צה"ל, סמלת חופית אייש, ונפצעו 36 בני אדם.
הפיגוע השני התחולל שבוע בדיוק לאחר הפיגוע הראשון, בבוקר יום ראשון, 3 במרץ 1996, באותו קו אוטובוס. מחבל מתאבד שעלה עליו הפעיל את מטענו בשעה 06:20, בעת שהאוטובוס חלף ליד בניין ג'נרלי ברחוב יפו. בפיגוע נרצחו 19 בני אדם (מהם אחד שנפטר לאחר מספר ימים) ונפצעו שמונה. שישה מההרוגים היו עובדים זרים מרומניה.
המחבל היה רָאאֶד א-שרנובי מכפר בורקה.
למחרת הפיגוע, ב-4 במרץ 1996, ביצע מחבל פלסטיני בתל אביב את פיגוע ההתאבדות בדיזנגוף סנטר, שבו נרצחו 13 בני אדם.
לאחר הפיגועים

בימים שאחרי הפיגועים נערכו בירושלים הפגנות מחאה, ולאחר הפיגוע השני הוצבו זמנית בירושלים שוטרים וחיילים רבים במטרה להשיב את תחושת הביטחון לציבור.
לימים נתפס המשלח של שלושת המחבלים המתאבדים, מחמוד אבו ורדה. הוא הועמד למשפט והורשע ובנובמבר 2004 גזר עליו בית משפט צבאי 48 מאסרי עולם. חסן סלאמה, מבכירי הזרוע הצבאית של חמאס, הורשע בתכנון הפיגועים ונדון בבית המשפט הצבאי בבית אל ל-46 מאסרי עולם מצטברים. ישראל ניסתה להתנקש מספר פעמים בחייו של מוחמד דף, בכיר נוסף בזרוע הצבאית של חמאס שהיה בין מתכנני הפיגועים, אך ללא הצלחה – עד לחיסולו על ידי ישראל ב-13 ביולי 2024, במסגרת מלחמת חרבות ברזל.
לוחות זיכרון לנרצחים ואנדרטת מתכת לפיגוע הראשון הוצבו באתרי הפיגועים בירושלים (בבניין ג'נרלי וברחוב יפו 214). באפריל 2010 נתפסו חמישה צעירים בעת שחיללו את האנדרטה.
ב-17 בינואר 2025 החליטה ממשלת נתניהו השישית לשחרר את המחבל מחמד אבו ורדה במסגרת עסקת שחרור החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל.
ראו גם

פיגועי התאבדות בישראל
הערות שוליים

↑  נחמן טל, ישראל וטרור המתאבדים - עדכן אסטרטגי, כרך 5 - גיליון 1, מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים, יוני 2002
↑  דף המחבל באתר גדודי עז א-דין אל-קסאם
↑   ציוץ של מאיר אטינגר ברשת החברתית אקס (טוויטר), 24 בדצמבר 2021
↑  3 مارس في ذاكرة أحداث فلسطين, באתר felesteen.news,‏ 3 במרץ 2023
↑  אפרת וייס, 48 מאסרי עולם לאחראי על פיגועי קו 18 ב-96', באתר ynet, 29 בנובמבר 2004
↑   רגע החיסול של מחמד דף. תיעוד, באתר צה"ל, 1 באוגוסט 2024
↑  שמוליק גרוסמן, נתפסו "על חם" משחיתים אנדרטה להרוגי קו 18, באתר ynet, 3 באפריל 2010
↑  פרסום לציבור בעניין שחרור אסירים ועצירים ביטחוניים במסגרת מתווה לשחרור חטופים, משרד המשפטים
| פיגועי טרור נגד ישראלים במחצית השנייה של המאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | 1948 עד 1959 • שנות ה-60 • שנות ה-70 • שנות ה-80 • שנות ה-90 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | שנות ה-70: מתקפת הטרור בשדה התעופה של מינכן (10 בפברואר 70) • הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר מציריך לנתב"ג (21 בפברואר 70) • חטיפת טיסת 571 של סבנה איירליינס מבריסל לנתב"ג (8 במאי 72) • טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (5–6 בספטמבר 72) • משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (28 בדצמבר 72) • הפיגוע בטיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס מנתב"ג לניו-יורק (8 בספטמבר 74) • חטיפת מטוס אייר פראנס 139 מנתב"ג לפריז (27 ביוני 76)  שנות ה-80: ניסיון ההתנקשות בשגריר הישראלי בלונדון (3 ביוני 82) • הפיגוע בראס בורקה (5 באוקטובר 85) • רצח הימאים הישראלים בברצלונה (5 באוקטובר 85) • הפיגועים בדלפקי אל על בנמלי התעופה של וינה ורומא (27 בדצמבר 85) • ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון (17 באפריל 86)  שנות ה-90: פיגוע האוטובוס במצרים (4 בפברואר 90) • הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה (17 במרץ 92) • הפיגוע בשגרירות ישראל בלונדון (26 ביולי 94) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
לוח הזיכרון בבניין ג'נרלי לנספי הפיגוע השני
לוח זיכרון ברחוב יפו 214 לנרצחים בפיגוע הראשון בקו 18
חוקוק (יישוב עתיק)

| --- | --- |

שרידי מבנה בחפירות הארכאולוגיות באתר, אוגוסט 2013
 מידות
 שטח:  30-25 דונם
 גובה מעל פני הים:  20-25 מטר
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות ההלניסטית
 תקופות:  התקופה ההלניסטית התקופה הרומית התקופה עבאסית התקופה הפאטמית התקופה הממלוכית
 נבנה:  המאה ה-1 לפנה"ס
 ננטש:  1948
 סוג:  יישוב
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  2011 -
 ארכאולוגים:  פרופ' ג'ודי מגנס - אוניברסיטת צפון קרוליינה דוד עמית, שועה קיסילביץ - רשות העתיקות
 מצב:  הרוס
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  בקעת ארבל
 קואורדינטות:  32°53′05″N 35°28′44″E﻿ / ﻿32.8847°N 35.4789°E﻿ / 32.8847; 35.4789
 he
 
מבט כללי על הגבעה שבו שכנה חוקוק העתיקה
עין חוקוק ששימש את תושבי הכפר היהודי ששכן בקרבתו
קברים יהודים בחוקוק
אבן חצובה שכיסתה בור מים  ובמרכזה פתח לשאיבת מי הבור ומגרעת להנחת המכסה
חוּקוֹק (במקרא: חוּקֹק או חֻקֹק למטה שבט אשר ושבט נפתלי), הוא תל הנמצא מצפון-מערב לקיבוץ חוקוק ליד כביש 65 במקום בו שכן הכפר יאקוק. יישוב יהודי בתקופת המשנה ותקופת התלמוד.