stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בסומלילנד
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית: /  (פלילי מאז 1899, עונש: מוות, הוצאה להורג, מכות ועינויים)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים: 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד-מיניים: 
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר: 
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באפריקה
זכויות להט"ב בסומליה
הערות שוליים

1 2  Wayback Machine, web.archive.org
↑  STATE-SPONSORED HOMOPHOBIA, web.archive.org
↑  Somaliland Criminal Law, www.somalilandlaw.com
↑  LEGISLATIVE DECREE NO. 5 OF 16 December 1962
↑  This young Somali activist was sentenced to death for being a lesbian, The Independent, ‏2016-01-31 (באנגלית)
↑  "'Don't come back, they'll kill you for being gay'". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-07-27. נבדק ב-2022-01-04.
מיחזור (מוזיאון ישראל)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אמן:  דב אור-נר 
 תאריך יצירה:  1975
 טכניקה וחומרים:  מיצג; מיון אשפה משרדית; קבורה במכלי פלסטיק; התכתבות עם אמנים
 
"מיחזור (מוזיאון ישראל)" (1975) היא פעולה אמנותית שיצר האמן הישראלי דב אור-נר.
היסטוריה

במהלך המחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20 יצר דב אור-נר כמה פעולות שבסיסן מיחזור של פסולת ממוזיאונים. הראשונה בהן התקיימה שנת 1975, אז הוזמן אור-נר למויאון במסגרת תערוכה בנושא מיחזור שאצר איזיקה גאון במוזיאון. היה זה עיסוק שנבע מפיתוח מושג "מוזיאון המוזיאונים" שבו ביקש אור-נר "לשמר מוזיאונים מתוך הנחה שהם יעלמו בצורתם הנוכחית; להשתמש 'בזיכרון הקולקטיבי' כדי לשמר ולהציג את הסביבה האנושית; למקד בחברה השלכות פוליטיטת המעוגנות בהקשר מקומי ספציפי".
ב-22 במאי אסף אור-נר את האשפה המשרדית מן המוזיאון. חלק ממנה נקבר בתוך מכלי פלסטיק גדולים בשטח המוזיאון שבו נבנה באותה עת אגף הנוער, על מנת שיהפכו ל"ארכאולוגיה עתידית". בפעולה זו המיר אור-נר את העיסוק בשאלות כלכלה של מיחזור של פסולת אורגנית וא-אורגנית, לטובת עיסוק בכלכלת המוזיאון ובמשמעותו התרבותית של המוסד. אם המוזיאון הוא סך כל פעילותיו, ועל כן האשפה שלו מהווה מקור לשאלות על היררכיה, אישור ושלילה ומעמדו של האובייקט האמנותי.
חלק אחר מן האשפה נשלח כאמנות דואר אל 400 אמנים בארץ ובעולם, כשהם נלווים במכתב המבקש מן הנמען להחזיר את החומר למוזיאון כשהוא ממוחזר. "כך", טען אור-נר, "נוצרים תהליכי קומוניקציה בין-סביבתית, בין אנושית ובין-אמנית באמצעות מדגמים של תרבות אנושית". בין האמנים שהגיבו על הבקשה נמנים יואב בראל, כריסטו ואחרים. חלק מן התגובות נמצאות כיום בארכיון אור-נר בהמרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון.
בתערוכה, הציג אור-נר את פעולת המיחזור וכן סרט שהורכב מפסולת פילם של הטלוויזיה הישראלית. מבחר מתגובות האמנים הוצגו בנפרד על ידי יונה פישר, כנראה בתערוכה "סדנה פתוחה".
הערות שוליים

↑  פעולת מיחזור מוקדמת התקיימה בבית הקיבוץ הארצי בתל אביב-יפו, אך הייתה חסרה את ממד התצוגה. ראו: תמיר, טלי, דב אור-נר: פעולות בפלמטה הקרובה 2070-1970, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2014, עמ' 125
↑  ראו: פישר יונה, דב אור-נר, [חמו"ל], הביאנה-16ף סאו פאולו, [ברזיל], 1981
↑  ראו: תמיר, טלי, דב אור-נר: פעולות בפלמטה הקרובה 2070-1970, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2014, עמ' 125
↑  מצוטט בתוך: ראיון לדובקא, ארכיון דב אור-נר, המרכז הישראלי אמנות דיגיטלית, חולון.
מזמן

"מזמן" הוא סינגל שני מתוך האלבום ניסים שקופים של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור ב-3 באוגוסט 2017.
הפקה

צרויה להב - מילים
ניצן קייקוב - פסנתר, קלידים, תכנותים, לחן, עיבוד, הפקה מוזיקלית
יאיר גורן - ייעוץ מוזיקלי
אבי סינגולדה - גיטרות
פול בושנל - בס
אלי פיקובר - טכנאי
רונן הלל - מיקס
ג'ון דייוויס - מאסטרינג
יעל יעקבי - עיצוב
סאשה פרילוצקי - צילום
וידאו קליפ

סאשה פרילוצקי - בימוי, קריאטיב, צילום
דן מילר - מפיק בפועל
האני שלום - ארט
טל אורן - ניהול פרויקט
ניקולאי שבלין - צילום דוקו וידאו
דניאל פליק - אפטר אפקט
נטע סקלי - איפור
אור לוי - שיער
רותם יהודה - רקדן
אביחי חכם - עיצוב תנועה
סיון שריקי - ביגוד
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
רשימת השמעה

| מזמן> מס' | מזמן> שם | מזמן> מילים | מזמן> לחן | מזמן> עיבוד | מזמן> משך | מזמן>  | מזמן>  | מזמן>  | מזמן>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מזמן  | צרויה להב | ניצן קייקוב | ניצן קייקוב | 3:36 |  |  |  |  |
ביקורות

השיר זכה לביקורת חיובית מצד דודי פטימר: "ריטה מציגה גרסה רומנטית במיוחד של עצמה בשיר "מזמן"...הזמרת חוזרת לעצמה ומצדיקה בפעם המי יודע כמה את היותה זמרת ססגונית, רבגונית, מקורית ורלוונטית עם השיר החדש שלה...השיר...הוא רוק איכותי ומלודי, כשליריקה איכותית ("מתוך גביע הבדידות שלנו ניגר עסיס של ענבים כחולים") מתמזגת עם לחן מרענן וקליט וכל אלה מותאמים ככפפה ליד לקולה החד פעמי של ריטה שמבצעת בתשוקה וטבעיות שיר על אהבה שורדת.
מיחה פיטאמיץ'

מיחה פיטאמיץ' (בסלובנית: Miha Pitamic; נולד ב-28 במרץ 1977) הוא כדורגלן עבר סלובני, ששיחק בעמדת המגן הימני.
קריירה

פיטאמיץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל ברניק מאריבור, ממנה עבר לציבילה טריגלב קראני.
בקיץ 2000, פיטאמיץ' חתם בגוריצה מליגת העל הסלובנית וכעבור שנה חתם במריבור, עמה זכה בשתי אליפויות בשנתיים הראשונות שלו במועדון.
בקיץ 2005, פיטאמיץ' עזב את סלובניה וחתם בהפועל נצרת עילית מליגת העל. ב-24 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד מ.ס. אשדוד. כעבור מספר חודשים, פיטאמיץ' שוחרר מנצרת עילית וחזר לגוריצה.
כעבור שנה, חתם בווילדון מהליגה הרביעית באוסטריה, בה שיחק עד שנת 2008 ולאחר מכן פרש מכדורגל.
תארים

ליגת העל הסלובנית: 2001/2002, 2002/2003
ווקסהול 14

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ווקסהול מוטורס 
 מודל קודם:  ווקסהול קאדט 
 מודל אחריו:  ווקסהול ולוקס 
 אורך:  4,281 מ"מ 
 רוחב:  1,596 מ"מ 
 משקל:  1,080 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,667 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
ווקסהול 14
ווקסהול 14, קבריולה, שנת 1937
ווקסהול 14, 2 מושבים, קופה, שנת 1933
ווקסהול 14
ווקסהול 14 היא מכונית סלון, בעלת מנוע 6 צילינדרים, מתוצרת יצרנית הרכב ווקסהול מוטורס הבריטית,  מבית ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין השנים 1933–1948.
יוצרו 45,493 יחידות, מתוכן 30,511 יחידות לאחר מלחמת העולם השנייה.
בנוסף לייצור הדגם בבריטניה, ה"ווקסהול 14" יוצרה והורכבה באוסטרליה.
דגמים

4 דלתות סלון (3 חלונות בכל צד)
2 דלתות קופה
2 דלתות קופה (2 מושבים)
2 דלתות - רודסטר (קבריולה)
4 דלתות - רודסטר (קבריולה)
מפרט טכני

מנוע 6 צילינדרים, 1,781 סמ"ק, המפתח 14 כ"ס
תמסורת ידנית - 3 מהירויות
תמסורת ידנית - 4 מהירויות
מתלה קדמי עצמאי
ראו גם

ווקסהול 10
ווקסהול 12
ווקסהול 14-40
ווקסהול ויוה
ווקסהול ויקטור
ווקסהול קרסטה
ווקסהול מוטורס
לקריאה נוספת

ווקסהול 14 (2:51 דקות), יו-טיוב
ונסן קנדלה

ונסן קנדלה (צרפתית: Vincent Candela; נולד ב-24 באוקטובר 1973 בבדריו) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת מגן שמאלי. קנדלה שיחק בנבחרת צרפת בכדורגל וזכה איתה בגביע העולמי בשנת 1998 וביורו 2000. קנדלה החל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של טולוז בין השנים 1992–1995, אחר כך עבר לקבוצת גנגאן, בה שיחק בשנים 1995–1997 ואחר כך עבר לשחק בקבוצת רומא האיטלקית (בשנים 1997–2005), עמה זכה איתה באליפות בשנת 2001. ב-2005 עבר לזמן קצר לקבוצת בולטון וונדררס ומשם לקבוצת הכדורגל של סיינה. קנדלה סיים את הקריירה בקבוצת מסינה.
חיים ביידר

| --- | --- |

חיים ביידר  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 באפריל 1920 קופיל, אוקראינה 
 פטירה:  7 בדצמבר 2003 (בגיל 83) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1933 
 פרסים והוקרה:  מדליה על גבורת העמל  Merited Cultural Worker of the RSFSR 
 
חיים ביידר (ברוסית: Хаим Волькович Бейдер; 20 באפריל 1920 - 7 בדצמבר 2003) היה משורר ועיתונאי יהודי סובייטי, אשר כתב ביידיש ועסק בתולדות ספרות יידיש ותרבות יהודית.
קורות חיים

נולד בכפר קופל שבברית המועצות (כיום שייך לאוקראינה). ב-1933 סיים בית ספר, התחיל ללמוד בטכניקום פדגוגי יהודי בעיר אודסה, שנה אחרונה ללימודים למד בז'יטומיר. לאחר סיום טכניקום התחיל ללמוד יידיש במכון פדגוגי, גם הוא באודסה. השיר הראשון שלו התפרסם בעיתון הילדים זיי גרייט (חרקוב) ב-1933. חיבוריו התפרסמו בין היתר בדער עמעס ואייניקייט. אחרי סיום לימודים עבד בתור מורה בסטלינדורף.
בזמן מלחמת העולם השנייה חי בטג'יקיסטן ועבד בתור עיתונאי בשביל עיתון רוסי מקומי. חזר לאוקראינה ב-1946 והמשיך בעבודתו בתור עיתונאי. ב-1971 עבר לגור בבירוביג'ן ועבד בביראבידזשאנער שטערן, ב-1973 הוזמן לעבוד בסאוועטיש היימלאנד ועבר למוסקבה, תחילה עבד בתור עורך ואחר כך בתור סגן-עורך ראשי. רבים מחיבוריו התפרסמו בשנת 1991 בקובץ בשם די וועגן, וואס מיר אנטדעקן (דרכים שאנחנו גילינו). ב-1992 חיבר ספר לימוד יידיש לרמת מתחילים.
ב-1991 יצא לגמלאות, ב-1998 השתקע בניו-יורק, היה עורך כתב העת הספרותי די צוקונפט. נפטר בניו יורק ב-2003.
הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 משרד אחראי:  משרד ראש הממשלה
 תאריך הקמה:  5 בדצמבר 2020
 ראש:  רועי אסף
 מטה מרכזי:  ירושלים, ישראל
 אתר הרשות
 
הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי היא יחידה של משרד ראש הממשלה האמונה על הפיתוח הכלכלי, החברתי וצמצום הפערים בחברה הישראלית בין האוכלוסייה החרדית לציבור הכללי במדינת ישראל, הרשות הוקמה מכוח החלטה 182 של הממשלה ראש הרשות הוא רועי אסף.
היסטוריה

את הרשות הקים סגן שרת התחבורה, אורי מקלב כיחידה במשרד ראש הממשלה כחלק מההסכמים הקואליציוניים שנחתמו לקראת השבעתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש, בדצמבר של אותה שנה החליטה הממשלה על הקמת מוקד ארצי לפניות ציבור שתפקידו לתת מענה לפניות ציבור מהמגזר החרדי תוך הנגשת השירותים הממשלתיים הרלוונטיים, המוקד יסייע במתן מענה לפניות ציבור מהמגזר החרדי בעניינים הנוגעים לשירותים ממשלתיים, ויתמחה בהעברת המידע בצורה מותאמת לאוכלוסייה החרדית.
במאי 2021, לאחר האסון הר מירון יצאו בקמפיין רחב ומשותף עם משרד הבריאות לעידוד טיפול בנפגעי חרדה בעקבות מותם של ארבעים וחמישה חוגגים בהילולת ל"ג בעומר במירון.
סמכות הרשות

בכוח סמכותה מגבשת הרשות החלטות ממשלה לקידום חברתי כלכלי וחברתי של המגזר החרדי ותוכניות וכלים מבוססי פתרונות ייחודיים המותאמים למאפייני האוכלוסייה החרדית. בנוסף אמונה על יצירת מסד נתונים עדכני אודות היבטים כלכליים, תעסוקתיים וחברתיים של האוכלוסייה החרדית שיהווה בסיס תומך לקבלת החלטות וגיבוש מדיניות ממשלתית.
הרשות מנהלת מעקב אחרי יישום החלטות ממשלה ותוכניות עבודה שעניינן פיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי וכן ניהול החלטות ייעודיות. אחת לשנה מציגה הרשות לממשלה תמונת מצב כלכלית וחברתית כוללת בתחום המגזר החרדי בישראל. בכוח סמכותו של יו"ר ועדת ההיגוי לזמן מנהלים כלליים של משרדי ממשלה וכן אנשי מקצוע שמתמחים בתחומים הרלוונטיים לנושאים הנדונים. על פי החלטת הממשלה - בנושאים הנוגעים לשילוב חרדים בשירות המדינה, יוזמן נציב שירות המדינה או נציגו.
עם הקמת הממשלה ה-37 הורחבו סמכויותיה של הרשות כך שתוכל גם לבצע פעולות ממשלתיות ובכך הפכה מרשות מתכללת לרשות עצמאית ומבצעת על פי ההחלטה הרשות תהיה חברה בפורומים מקצועיים ממשלתיים, צוותים בין משרדיים, ובוועדות שרים. ביולי 2023 הנחה מזכיר הממשלה את כלל משרדי הממשלה להעביר לעיון הרשות כל פרויקט ממשלתי הקשור לציבור החרדי.
לרשות קול קורא פעיל בהיקף של חמישה מילוני שקלים לקידום מיזמים קהילתיים לציבור החרדי.
מבנה

לרשות לפיתוח כלכלי חברתי במגזר החרדי ועדת היגוי המאשרת את תוכניות העבודה, מקבלת דיווחים שוטפים על פעילותה ועוקבת אחר ביצוע תפקידיה. חברי הוועדה הם: המנהלים הכלליים של משרד ראש הממשלה, מנהלי משרד ראש הממשלה החלופי, מנהלי משרד הכלכלה והתעשייה, מנהלי משרד התחבורה והבטיחות בדרכים ומנהלי משרד האוצר וכן נציגים מטעם היועץ המשפטי לממשלה ולעיתים אף הוא עצמו.
בינואר 2021, הוקם ברשות לפיתוח כלכלי חברתי במגזר החרדי אגף מחקר ואסטרטגיה ואגף קשרי ציבור. בראש האגף למחקר ואסטרטגיה עומד הלל וואזנר, את קשרי הציבור מנהלת אלישבע ליברמן. בתחילת שנת 2022 הוקם האגף לרשויות המקומיות החרדיות, בראש האגף עומדת איטי זיכרמן. באותה שנה מונתה עו"ד נופר שמחי ליועצת המשפטית של הרשות.
בחודש נובמבר 2023 עם פרוץ מלחמת 'חרבות ברזל' קיבל סגן השר הממונה אורי מקלב את המלצת ראש הרשות רועי אסף ומינה את בנימין כהן כפרויקטור ייעודי לשעת החירום בציבור החרדי.
פעילות הרשות

הקמת מיזם משותף עם משרד המדע המנגיש את תעשיית ההיי-טק באמצעות יציאת פרויקטי עבודה אמתיים.
בשל היפגעות גבוהה של ילדים מהמגזר החרדי בתאונות דרכים יצאו בפרויקט משותף עם הרלב"ד במסגרתו יוקמו מתחמי הדרכה, הקמה של כיתות זה"ב, ורכישת ערכות הדרכה ייעודיות לבתי הספר במגזר החרדי.
פרויקטים משותפים עם המשרדי לענייני ירושלים: תוכנית אסטרטגית לחרדים בירושלים ועידוד וליווי עסקים בבעלות חרדית.
פרויקט משותף עם המשרד לשיווין חברתי להכנת חרדים וחרדיות לשירות ציבורי. הפרויקט הופסק מאחר שהוא התקיים בהפרדה מגדרית.
תהליכי שיתוף ציבור במגוון תחומים, בריאות, רווחה, כלכלה, ושיכון.
פרויקט ממשלתי רחב היקף לתעסוקה בציבור החרדי בהיקף של עשרות מילוני שקלים.
פרויקט רחב לקידום הבריאות בציבור החרדי בהיקף של 70 מיליוני שקלים.
ראו גם

הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים
הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב
ווקסהול SRV

| --- | --- |

Vauxhall SRV
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ווקסהול מוטורס
 שנות ייצור:  1970 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס (GM)
 סיווג:  מכונית ספורט
 גובה:  1,041 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2.3 ליטר (מנוע בנזין, מגדש טורבו כפול)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מעצב:  "Wayne Cherry" (אנ')  "Chris Field"
ווקסהול SRV (באנגלית: Vauxhall SRV) היא מכונית ספורט, בתצורת מכונית קופה המוגדרת כמכונית קונספט מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית ווקסהול מוטורס אשר הוצגה בשנת 1970 בבריטניה.
מפרט טכני

4 מושבים.
4 דלתות.
2 דלתות קדמיות - דלתות רחבות, דלתות קונבנציונליות.
2 דלתות אחוריות מסוג "Gull-wing door" (אנ').
מנוע מרכזי רכוב רוחבי.
דגם ה"ווקסהול SRV" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בלונדון בשנת 1970.
תמונות

"ווקסהול SRV"
"ווקסהול SRV"
"ווקסהול SRV"
ראו גם

ווקסהול מוטורס
מכונית קונספט
ווקסהול XVR
ווקסהול אקווס
הערות שוליים

↑  "ווקסהול SRV" cardesignnews.com/articles/concept-car-of-the-week
↑  "ווקסהול SRV" קונספט classicproof.com/tinwork/vauxhall-srv-concept
↑  "ווקסהול SRV" conceptcarz.com/z28320/vauxhall-srv-concept
↑  "ווקסהול SRV" archivioprototipi.it/europa/vauxhall/srv
ווקסהול 10

ווקסהול 10, 4 דלתות, שנת 1938
ווקסהול 10
ווקסהול 10
ווקסהול 10 היא מכונית משפחתית, קטנה שהושקה על ידי יצרנית הרכב ווקסהול מוטורס הבריטית, מבית ג'נרל מוטורס בשנת 1937. הווקסהול 10 יוצרה בין השנים 1937–1940 ובתום מלחמת העולם השנייה בין השנים 1946–1947.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ייצורה של הווקסהול 10 הופסק.
הדגם התחרה ב-"מוריס 10" וב-"פורד 10".
דגמים

דגם 4 דלתות
דגם 2 דלתות קופה
דגם 2 דלתות רודסטר (קבריולה)
מפרט טכני ומידות

מנוע קדמי 1,203 סמ"ק המפתח 25.4 כ"ס (1937-1940)
מנוע קדמי 1.203 סמ"ק המפתח 23.5 כ"ס (1946-1947)
אורך הרכב - 3,950 מ"מ (1937-1940)
אורך הרכב - 4,039 מ"מ (1946-1947)
רוחב - 1,549 מ"מ
גובה - 1,914 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,388 מ"מ (1937-1940)
בסיס גלגלים - 2,483 מ"מ (1946-1947)
ראו גם

ווקסהול 12
ווקסהול 14
ווקסהול ויוה
ווקסהול ויקטור
ווקסהול קרסטה
ווקסהול מוטורס
לקריאה נוספת

ווקסהול 10  (0:24), יו-טיוב
מיחזור מתכת

מכוניות לגריטה

מיחזור מתכת היא פעולה שמטרתה הפיכת המתכת חזרה לחומר גלם עבור התעשיות השונות.
נהוג להבחין בין מתכות ברזליות לאל ברזליות:
מתכות ברזליות: בהן נכללות גרוטאות המתכת, מכוניות ישנות ופסולת מתכת לבנה. מתכות כאלה מועברות להתכה במפעלי פלדה.
מתכות אל-ברזליות: כדוגמת נחושת, נירוסטה, אלומיניום ואחרות, נאספות על ידי גורמים שונים ומועברות למפעלי יצור שונים כחומר גלם ליצירת מוצרים חדשים.
מיחזור פסולת פלדה ומתכות ברזליות נעשה במפעלי התכה בתנורים שעובדים בטמפרטורה של כ-1800 מעלות צלזיוס. פסולת המתכת שנאספת מוכנסת לתנור, מותכת ומועברת לתבניות ליציקת מוצרים חדשים.
מיחזור מתכת בישראל

על פי סקר הרכב אשפה שנעשה בשנת 1995, בישראל המתכות השונות מהוות כ-4% ממשקל הפסולת הביתית. לפי נתוני הלמ"ס, כ-60 אלף רכבים יוצאים משימוש מדי שנה, אלו שווים בהערכה גסה, לכ-40 אלף טון מתכת. לפי דיווחי מפעלי המיחזור מכוח חוק הפיקדון על מכלי משקה מוחזרו מעל 170 טון מתכת מפחיות בשנה. לכמויות אלו יש להוסיף פסולת לבנה (מקררים, מכונות כביסה), מכונות, פסולת ברזל מבניין ומתכת מהתעשייה שמשקלן רב וקשה להעריך את כמותן באופן מדויק.
בשנת 2002 דווח למשרד להגנת הסביבה על איסוף של כ-290 אלף טון מתכת ברזל להתכה וגריסה על ידי שני מפעלי המיחזור הגדולים (יהודה פלדות בע"מ אשר ממוקם באשדוד וחוד אסף תעשיות בע"מ אשר ממוקם בעכו), מתוכם כ-70 אלף טון מתכת ברזל יוצאה לחו"ל. בשנה זו מוחזרו כ-40 אלף טון אל-מתכות.
יתרונות מיחזור המתכת

חיסכון במשאבי טבע - משאבי מכרות הברזל העולמיים מתכלים וצפוי מחסור כבר בעתיד הקרוב. לדוגמה, טון פלדה ממוחזרת שוות ערך ל-1,140 ק"ג עפרות ברזל, 450 ק"ג פחם ו-50 ק"ג אבן גיר. בישראל, בה לא קיימים משאבי מתכת מקוריים, מיחזור המתכת חשוב במיוחד.
חיסכון באנרגיה - הפקת טון פלדה מעפרות ברזל צורכת פי 4 יותר אנרגיה מאשר ייצור פלדה ממוחזרת. בארצות הברית למשל, מיחזור הפלדה במקום הפקתה מעפרה, חוסך אנרגיה השווה לאנרגיה הנצרכת על ידי חמישית מבתי האב בארצות הברית (כ-18 מיליון בתים). בנוסף לכך, נתוני ארגון מיחזור המתכת בצפון ארצות הברית מצביעים על כך שצריכת האנרגיה למיחזור פלדה ירדה ב-45% משנת 1975 בשל שיפורים טכנולוגיים לשימור אנרגיה.
הפחתת כמות הפסולת המוצקה - תעשיית ההתכה משתמשת בכ-99.9% מהמתכת וכמעט אינה מייצרת פסולת נוספת.
שוק מוצרים עולמי גדול - ברזל ופלדה הם המתכות הנפוצות ביותר בתעשיית המתכת. הם משמשים למגוון רחב של מוצרים לענף התעשייה והבניין ולכן ניתן למצוא חברות רבות הסוחרות בפסולת מתכת. בעולם קיימות בורסות מתכת וישנן חברות הדורשות שמוצריהן יכילו אחוז מסוים של מתכת ממוחזרת.
בעיות

איכות אוויר - צריכת אנרגיה גבוהה, מתכות נדיפות וחומרים כמו צבעים, דבקים וחומרים נלווים אחרים לפסולת מתכת יוצרים זיהום אוויר קשה. עלות תפעול ואחזקה של מתקנים לטיפול בפליטות לאוויר יקרה, בארצות הברית כ-15% מהוצאות המפעל השנתיות מיועדות לטיפול באיכות האוויר.
תפעול מלכלך - כל מפעל התכה זקוק למצבור מתכת רב על מנת שיהיה לו מספיק חומר לתהליך רציף. דרוש לכך שטח נרחב עליו יוערמו המתכות. בנוסף, פסולת שאינה מתכתית המגיעה עם המתכת כמו צמיגים, כיסאות וריפודים מופרדים ויוצאים כפסולת מוצקה הדורשת טיפול והטמנה.
מערך איסוף - דרוש מערך איסוף של פסולת המתכת מהשטח. האיסוף מייקר את התהליך ודורש היערכות מיוחדת מכיוון שפסולת המתכת כבדה.
ועדת לנדוי

ועדת לנדוי הייתה ועדת חקירה ממלכתית, שהוקמה בעקבות חקירתו, עינויו והאשמתו בריגול על לא עוול בכפו של קצין צה"ל מן העדה הצ'רקסית, סגן עיזאת נאפסו. בהחלטת הממשלה מיום 31 במאי 1987 הוחלט על כינון ועדת חקירה ממלכתית, שתחקור את שיטות החקירה של שירות הביטחון הכללי בנושאי פעילות חבלנית, ואת מתן העדות בבית המשפט על חקירות אלה. בנוסף, מטרת הוועדה הייתה להמליץ לגבי הנהלים ושיטות החקירה של השב"כ בעתיד.
דו"ח הוועדה הוגש לממשלה ב־30 באוקטובר 1987. מרכיב חשוב בהמלצות הוועדה קבע שבחקירות שירות הביטחון הכללי שמטרתן סיכול פעולות טרור, "אמצעי הלחץ צריכים להתרכז בעיקר בלחץ פסיכולוגי לא־אלים של חקירה נמרצת וממושכת ובשימוש בתחבולות", אך "כאשר אלה אינם משיגים את המטרה, אין להימנע מהפעלת מידה מתונה של לחץ פיסי".
חברי הוועדה

משה לנדוי - בין תפקידיו המשפטיים: נשיא בית המשפט העליון ואב בית הדין המיוחד ששפט למוות את אדולף אייכמן. היה חבר בוועדת אגרנט שחקרה את מחדל מלחמת יום הכיפורים. נבחר לכהן כיושב ראש הוועדה.
יעקב מלץ - שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב ולאחר מכן בבית המשפט העליון.
יצחק חופי - אלוף במילואים ששימש כראש המוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים.
מרכז הוועדה היה השופט אלון גילון שכיהן כסגן רשם בית המשפט העליון.
פעילות הוועדה

משהוקמה הוועדה, הוחלט על ידי הממשלה, באישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, כי עקב רגישות הפרשה, נושאי החקירה והדיונים מחויבים בסודיות. כפועל יוצא, הוועדה הייתה בעלת אוטונומיה באשר לפרסום הדו"ח שלה. בין תפקידי הוועדה היו פתרון הדילמה בין הצורך למידור מוחלט של שיטות החקירה לבין החובה לאמירת אמת בהופעה בבית משפט, וכן המלצה על הנהלים שעל פיהם יפעלו בעתיד בחקירות השב"כ בנושאי פח"ע.
לוועדה ניתן תקציב על סך 500,000 ש"ח. ממנו ניצלה 384,946.96 ש"ח ואת היתרה החזירה למשרד האוצר.
התקיימו 43 ישיבות, במהלכן נשמעו 42 עדים במגוון התפקידים במערכת הביטחון, הכנסת והממשלה. הוועדה עיינה בחומר כתוב שנשלח אליה על ידי השב"כ, גם מרצונו וגם על פי בקשתה, אספה חומר משפטי וכן הזמינה את הציבור לפנות אליה. חברי הוועדה ראו עצמם כמדריכים ומכוונים של השירות הכללי לשמירת החוק, בד בבד עם מילוי התפקיד ושמירה על הביטחון. בשל רגישות הנושא הוגבלו אמצעי התקשורת על דיווחים בהתקדמויות עבודתה של הוועדה.
הדו"ח שפורסם כלל שני חלקים: הראשון פורסם ברבים ואילו השני נשאר סודי מטעמי ביטחון המדינה.
בחלק הראשון (הפומבי) כלולים ארבעה פרקים. הפרק הראשון הוא מבוא. הפרק השני עוסק בתיאור העובדות: תחילתו היא בסקירת פרשת נאפסו, ולאחר מכן ישנו דיון במכלול הבעיות בהן נתקל השב"כ במאבק נגד פח"ע ותיאור הנוהג של מתן עדויות שקר במשפטי זוטא (ומעירה שבמשפטים בהם עוסק השב"כ, חומר הראיות העיקרי ולעיתים היחיד שניתן להגיש לבית המשפט הוא הודאת הנאשם בחקירתו, ולכן קביעת קבילות ההודאה, שנעשית במשפט זוטא, קובעת למעשה את גורל המשפט כולו). בפרק השלישי ישנו דיון בהיבטים המשפטיים והמוסריים של המצב: באחריות הפלילית של החוקרים על התנהלותם בזמן חקירה ובקבילותן של הודאות שניתנו תחת הפעלת אמצעי לחץ. ישנו גם דיון קצר באמנות בינלאומיות. הפרק הרביעי והאחרון כלל מסקנות והמלצות בדרכי החקירה המותרות.
בחלק השני (החסוי) צורפו מסמכים שונים המתעדים את כוח האדם בשירות אל מול הנחקרים, מספרי הפיגועים, הרוגים ופצועים (יהודים וערבים), מספר האנשים בשירות מן המגזר הערבי, כמויות של חומרי לחימה שנתפסו, חוליות מחבלים שנתפסו, וטבלה השוואתית על מספר הנחקרים שהודו בחקירות ואלו שהועמדו לדין. בנוסף, כולל החלק השני סקירה של שיטות החקירה שהיו נהוגות בשירות ואת מספר הפעמים שאושר שימוש פיסי בחקירות. מתועד גם דיון במקרים בהם הייתה חריגה מן האמצעים שהשימוש בהם הותר וכיצד טופלו מקרים אלו. עוד כולל החלק השני קובץ הנחיות מפורט לחוקר השב"כ, המגדיר את המותר והאסור בחקירה.
מסקנות הוועדה

עיקרי מסקנות הוועדה:
אין ללכת בדרך של החרגת שירות הביטחון הכללי מהחוק, וגם אין ללכת בדרך של הכרזה למראית עין על דבקות בשלטון החוק תוך התעלמות מהנעשה מתחת לפני השטח. יש ללכת בדרך השלישית - דרך האמת של שלטון החוק.
אמנם ישראל, כמדינה דמוקרטית, מחויבת לשמירה על ערכים, בהם כבוד האדם; אך פעילות יעילה של השב"כ לסיכול פעולות טרור מחייבת חקירה של חשודים, ובמקרה של סיכול פעולות טרור, היא חייבת לכלול אמצעי לחץ "כדי לגבור על רצון עיקש שלא לגלות מידע ועל פחדו של הנחקר שיבולע לו מידי אנשי ארגונו, אם יגלה מידע". עוד קבעה הוועדה ש"אמצעי הלחץ צריכים להתרכז בעיקר בלחץ פסיכולוגי לא־אלים של חקירה נמרצת וממושכת ובשימוש בתחבולות", אך "כאשר אלה אינם משיגים את המטרה, אין להימנע מהפעלת מידה מתונה של לחץ פיסי". הוועדה כללה בחלק השני, החסוי, הנחיות מפורטות לכך, וקבעה שהן יובאו לעיון מחדש מדי שנה בפני ועדת שרים מצומצמת, שתוכל לבצע בו שינויים, וכן יובאו בפני ועדת המשנה לשירותים של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת. עם זאת, הדגישה הוועדה שאין להגיע למדרגת "ענויי גוף או נפש, התעללות בנחקר או השפלת כבוד האדם שלו", וטענה שההנחיות נותנות ערובה לכך.
יש לשפר את מצבם הפיזי של מתקני החקירה.
בשלב זה אין צורך בחקיקה המסמיכה את השב"כ לפעולות אלה. הפעלת השב"כ (לפי הפרשנות הלא-מחייבת של הוועדה, שחלקה נדחה על ידי בית המשפט העליון בשנת 1999) מתבצעת מכוח "הסמכות השיורית" של הממשלה (לפי חוק יסוד: הממשלה), לפעול בשם המדינה בכפוף לכל דין, ובעזרת "סמכויות עזר" הנתונות לבעל תפקיד בהתאם לחוק הפרשנות מעוגנת סמכות החקירה. אף הפעלת אמצעי הלחץ עליהם המליצה הוועדה היא בסמכות החוקר, וזאת לפי הגנת ה"צורך" בחוק העונשין, הפוטרת מאחריות פלילית במקרים מסוימים. היא סברה שמפסיקת בית המשפט העליון עולה שהודאות שהתקבלו בשיטות החקירה עליהן המליצה, יהיו קבילות בבתי המשפט.
חוקר הנקרא להעיד לפני בית משפט, בית דין, או רשות אחרת כלשהי - חייב להעיד את האמת והאמת כולה. אם חיסוי החומר נדרש מטעמי ביטחון המדינה, ניתן להוציא תעודת חיסיון, ובמידת הצורך לוותר על הגשת הראיה במשפט.
יש להגביר את הפיקוח והבקרה על החקירות, בעזרת סנקציות משמעתיות על חוקרים (ובמידת הצורך - גם פליליות), בדיקת תלונות נחקרים (על פי הצעת השב"כ שהובאה בחלק החסוי), בדיקת מבקר המדינה שתורחב גם לפעילותה של יחידת החוקרים, הרחבת מנגנון הביקורת מטעם הממשלה (על ידי הרחבת סמכויות המזכיר הצבאי והקמת ועדת שרים מצומצמת בנושאי השב"כ), וביקורת פרלמנטרית על ידי ועדת המשנה לשירותים של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
לגבי המעשים בעבר, הוועדה קבעה כי הדרגים הגבוהים בשב"כ (לרבות ראשי השב"כ) לא נקטו במספיק פעולות כדי למנוע עבירות על החוק, ובפרט לא מנעו שימוש בעדות שקר. עם זאת, באשר להעמדתם לדין של החוקרים על מעשים אלה גילתה הוועדה כמעט סלחנות, ואף על פי שגינתה את העבירות המיוחסות להם - תקיפה וסחיטה באיומים, ובמיוחד עדות שקר, החליטה לא לנקוט נגדם בהליכים משפטיים בטענה כי הדבר יגרום לנזק גדול למעמד השב"כ. הוועדה תלתה את האשמה בדרגים הגבוהים בשירות שהיו מודעים לשיטת מתן עדות שקר. אחד מראשי השירות שהופיע בפני הוועדה אף סיפר כי תמך וחיזק את השיטה תוך כדי אמונה שאין דרך אחרת. לפיכך המליצה הוועדה לסגור את התיקים בעבירות אלה: על תקיפה וסחיטה באיומים - בשם הגנות ה"צידוק" (ציות לצו של רשות מוסמכת) וה"צורך", ועל עדות שקר - על בסיס חוסר עניין לציבור (שכן הוועדה אמרה שהגנת ה"צידוק" אינה חלה, שכן הצו לשקר, אם ניתן, הוא בלתי חוקי בעליל).