stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואליד באדיר

ואליד באדיר (בערבית: وليد بدير, תעתיק מדויק: וליד בְדִיר; נולד ב-12 במרץ 1974) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי ששיחק בעמדת הבלם והקשר האחורי, ולזכותו 74 הופעות במדי נבחרת ישראל, בהן כבש 12 שערים בינלאומיים.
באדיר גדל בכפר קאסם והחל את הקריירה המקצוענית ככדורגלן בקבוצת הפועל פתח תקווה בשנת 1992. שיחק שנה אחת בקבוצת וימבלדון מהפרמייר ליג האנגלית, ולאחר שחזר לישראל בשנת 2000 זכה בארבע אליפויות עם מכבי חיפה. בשנת 2005 עבר להפועל תל אביב, עמה זכה באליפות ובחמישה גביעים, והיה קפטן הקבוצה משנת 2007 ועד לפרישתו בשנת 2013. בסך הכל הופיע באדיר ב-531 משחקים בליגת העל והוא מדורג במקום השלישי בטבלת שיאני ההופעות של הליגה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים

באדיר נולד בכפר קאסם, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. באדיר החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל כפר קאסם. בגיל 14, במהלך משחק ליגה בין קבוצות הנערים של הפועל פתח תקווה וכפר קאסם, הנער צד את עינו של מנהל והיסטוריון הפועל פתח תקווה ניסים קלדרון, שדאג בהמשך להעבירו למחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ב-5 בספטמבר 1992, מול הפועל באר שבע. באדיר שיחק כ-7 שנים בהפועל פתח תקווה, ובמדיה רשם 192 הופעות ו-22 שערים בכל המסגרות. בעונת 1999/2000 עבר לשחק בקבוצת וימבלדון מהפרמייר ליג האנגלית. אף על פי שמיעט לשחק, כבש באדיר שער באולד טראפורד מול מנצ'סטר יונייטד, אז אלופת אנגליה ואלופת אירופה.
בתום עונה אחת באנגליה חזר באדיר לישראל וחתם במכבי חיפה, בשורותיה שיחק 5 עונות, בהן זכה ב-4 אליפויות (2001, 2002, 2004 ו-2005). שיתופו של באדיר במשחק הגומלין של מכבי חיפה נגד האקה הפינית ב-2001, גרם לכך שהקבוצה ספגה הפסד טכני והודחה מהמפעלים האירופיים, במה שנודע לאחר מכן כ"פרשת הפקס", אך בעונת 2002/2003 העפיל באדיר עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, לראשונה בתולדות הכדורגל הישראלי. באדיר כבש את שער השוויון במשחק העלייה של הקבוצה מול שטורם גראץ. בסך הכל הופיע באדיר ב-202 משחקים במדי מכבי חיפה בכל המסגרות, וכבש במדיה 44 שערים.
בתחילת עונת 2005/2006 הצטרף להפועל תל אביב. ב-4 בנובמבר 2005 כבש לראשונה במדי הקבוצה, צמד שערים בניצחון 3–1 על הפועל כפר סבא. באדיר, ששיחק כחלוץ כנער, ואת רוב הקריירה הבוגרת עשה כקשר אחורי, הוסב בהפועל בהדרגה לעמדת הבלם. לקראת עונת 2007/2008, לאחר פרישתו של יוסי אבוקסיס, מונה באדיר לקפטן הקבוצה. עם הפועל תל אביב זכה באדיר באליפות אחת (2010) ובחמישה גביעים (2006, 2007, 2010, 2011, 2012). בשלוש הזכיות האחרונות הוא גם הניף את הגביע מתוקף תפקידו כקפטן.
בעת העפלתה של הפועל תל אביב לליגת האלופות בעונת 2010/2011 היה באדיר לשחקן הישראלי הראשון ששיחק בשלב הבתים של המפעל במדי שתי קבוצות ישראליות שונות. ב-25 באוקטובר 2012, לפני משחקה של הפועל תל אביב מול ויקטוריה פלזן באצטדיון בלומפילד, נערך לכבודו של באדיר טקס הוקרה לרגל הופעתו ה-66 בליגה האירופית (כולל גביע אופ"א), שהציבה אותו במקום הרביעי בטבלת שיאני ההופעות של המפעל, כשלפניו מדורגים רק ג'וזפה ברגומי, פרנק רוסט ווולטר זנגה. לאחר מכן ערך עוד הופעה אחת במפעל ובסך הכל עומד מאזנו על 67 הופעות, בנוסף ל-24 הופעות בליגת האלופות. עם הפועל תל אביב העפיל באדיר 3 פעמים לשלב הבתים של הליגה האירופית, פעם אחת לשלב הבתים של גביע אופ"א ופעם אחת לשלב הבתים של ליגת האלופות, רשם במדיה 60 הופעות במפעלים השונים, והוא שיאן ההופעות של הקבוצה באירופה.
ב-18 במאי 2013 ערך באדיר את הופעתו האחרונה בקריירה, במשחק מול קבוצתו לשעבר, מכבי חיפה, באצטדיון קריית אליעזר. במשחק זה כבש את שערו האחרון בקריירה, לרשת של ניר דוידוביץ' שפרש גם הוא לאחר אותו משחק. הייתה זו ההופעה ה-237 של באדיר בליגה במדי הפועל תל אביב, ובסך הכל ערך 359 הופעות במדי הקבוצה בכל המסגרות, בהן כבש 33 שערים.
במהלך הקריירה שנמשכה 20 עונות בליגת העל (בנוסף לעונה אחת בפרמייר ליג) ערך באדיר 531 הופעות, בהן כבש 71 שערים, והוא מדורג במקום השלישי בטבלת שיאני ההופעות של ליגת העל בכל הזמנים, אחרי אריק בנדו ורפי כהן. בנוסף, באדיר הוא השחקן הישראלי שהופיע הכי הרבה פעמים בגביעי אירופה השונים, עם 91 הופעות.
קריירת נבחרות

את הבכורה בנבחרת ישראל ערך באדיר ב-5 באוגוסט 1997 במשחק ידידות מול נבחרת בלארוס במינסק. מאז ועד שנת 2007 רשם 74 הופעות במדים הלאומים, בהן כבש 12 שערים. את שערו הראשון בנבחרת הבקיע ב-19 במרץ 1999, בניצחון 2–0 על נבחרת רומניה בבוקרשט. את שערו הראשון בטורניר רשמי הבקיע ב-5 בספטמבר 1999, בהפסד 2–3 לנבחרת קפריסין בלימסול, במסגרת מוקדמות יורו 2000. ב-23 בפברואר 2000 הבקיע צמד במשחק ידידות מול נבחרת רוסיה באצטדיון קריית אליעזר.
לאחר משחקי מוקדמות יורו 2000, באדיר שיחק במדי נבחרת ישראל גם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002, מוקדמות יורו 2004, מוקדמות מונדיאל 2006 (הבקיע את שער השוויון במשחק מול נבחרת צרפת), והטורניר האחרון בו השתתף היה מוקדמות יורו 2008, במהלכו ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת ב-8 בספטמבר 2007, במשחק מול נבחרת אנגליה באצטדיון ומבלי.
לאחר הפרישה

במחזור הראשון של עונת 2013/2014 נערך טקס פרידה לכבודו של באדיר, לפני פתיחת המשחק בין הפועל תל אביב לבין בני סכנין באצטדיון בלומפילד.
ב-21 במאי 2015 מונה באדיר לעוזר מאמן בהפועל תל אביב, תחת המאמן ססאר מנדיונדו. ב-3 בספטמבר 2015 פוטר מנדיונדו מתפקידו, ובאדיר מונה למאמנה הזמני של הקבוצה, עד למינויו של גיא לוי ב-5 בנובמבר 2015. לאחר פיטוריו של לוי המשיך באדיר לשמש כעוזר המאמן, תחת אלי גוטמן. בספטמבר 2016 מונה גיא לוזון למאמן הקבוצה, ובאדיר סיים את תפקידו במועדון.
תארים

אליפויות: 2000/2001, 2001/2002, 2003/2004, 2004/2005
גביע הטוטו: 2002/2003
אליפות: 2009/2010
גביע המדינה: 2005/2006, 2006/2007, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012
שיאים

מקום שלישי בטבלת שיאני ההופעות של ליגת העל בכל הזמנים - 531 הופעות
מקום רביעי בטבלת שיאני ההופעות של הליגה האירופית (כולל גביע אופ"א) - 67 הופעות
שיאן ההופעות הישראלי במפעלים האירופים - 91 הופעות
שיאן ההופעות של הפועל תל אביב באירופה - 60 הופעות
השחקן הראשון ששיחק בשלב הבתים של ליגת האלופות במדי שתי קבוצות ישראליות שונות
הערות שוליים

↑  ואליד באדיר במכבי חיפה, באתר וואלה, 10 ביולי 2000
↑  וואליד באדיר ואליניב ברדה חתמו לשנתיים בהפועל תל אביב, באתר nrg מעריב, ‏ 20 ביוני 2005
↑  טליה סלנט, ‏באדיר יתקבל בטקס הוקרה לרגל ההופעה ה-66 באירופה, באתר ערוץ הספורט, 25 באוקטובר 2012
↑  Badier in for the long haul at Hapoel, באתר אופ"א, ‏ 19 בספטמבר 2012
↑  2:3 לחיפה על הפועל, באדיר כבש מול דוידוביץ', באתר ONE‏, 18 במאי 2013
↑  צפו: הפועל ערכה טקס פרידה מרגש לוואליד באדיר, באתר ONE‏, 25 באוגוסט 2013
↑  נדב צנציפר, הפועל ת"א: וואליד באדיר מונה לעוזר מאמן, באתר ynet, 21 במאי 2015
↑  נדב צנציפר, הפועל ת"א: ססאר מנדיונדו פוטר מתפקידו, באתר ynet, 3 בספטמבר 2015
אלקנה הרנוף

| --- | --- |

הרנוף כקצין צנחנים
 לידה:  22 בדצמבר 1939 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  13 בנובמבר 2021 (בגיל 81)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1957–1990 (כ־33 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגה בצנחנים  ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין  מזכיר צבאי לשר הביטחון יצחק רבין
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 ראש מחלקת המודיעין במטה ללוחמה בטרור, המועצה לביטחון לאומי
 
אלקנה הרנוף (22 בדצמבר 1939 – 13 בנובמבר 2021) היה ראש חטיבת המחקר באמ"ן, מזכיר צבאי לשר הביטחון יצחק רבין וראש מחלקת המודיעין במטה ללוחמה בטרור של המטה לביטחון לאומי.
ביוגרפיה

הרנוף נולד בתל אביב ואת נעוריו העביר בקיבוץ שדות ים כילד חוץ, שם הכיר ונשא את אשתו שושנה.
בשנת 1957 התגייס הרנוף לחטיבת הצנחנים, יצא לקורס קצינים והיה למפקד פלוגה. לאחר מספר שנים הרנוף החל בלימודי תואר ראשון במקרא ובלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, אך לימודיו נפסקו עם פרוץ מלחמת ששת הימים, במסגרתה לחם הרנוף בקרב על גבעת התחמושת. לאחר המלחמה והשלמת לימודיו עבר הרנוף לחיל המודיעין ושימש, בין היתר, כקמ"ן חטיבת גולני. במלחמת יום הכיפורים הוצב הרנוף כקצין מודיעין באוגדה 36 בזמן קרבות הבלימה מול הכוחות הסוריים, תחת פיקודם של דני אגמון ורפאל איתן.
לאחר המלחמה מונה הרנוף לתפקיד ראש ענף בחטיבת המחקר של אגף המודיעין שהיה אמון על מחקר צבאי של הזירה המצרית, כחלק מחילופי הגברי הנרחבים שבוצעו בה לאחר קריסת הקונספציה - הכישלון לזהות את הכוונות וההיערכות המצרית והסורית למלחמה. הרנוף היה ידוע בגישתו המחקרית שלפיה למרות טראומת המלחמה, על אגף המודיעין להישמר מפני הערכות אלרמיסטיות שגויות ולא רק מפני הערכות מרגיעות שגויות, כמו זו שקדמה למלחמה. גישה זו התגבשה סביב ביקורו של נשיא מצרים סאדאת בישראל - ביקור שאותו אגף המודיעין, בהובלת ראש אמ"ן דאז שלמה גזית, זיהה בשוגג ככסות לפלישה מצרית לסיני, בניגוד לעמדתו החולקת של הרנוף שלפיה פני מצרים לשלום. ההערכה המודיעינית הביאה את הרמטכ"ל דאז מוטה גור להחליט על גיוס מילואים נרחב, מהלך שהיה מעמיד בסיכון את המגעים לשלום עם מצרים אילולא נבלם על ידי ראש הממשלה מנחם בגין. הרנוף מילא שורת תפקידים בחטיבת המחקר (וכן שימש כמדריך במכללה לפיקוד ולמטה), ראשית כראש ענף ולאחר מכן כראש הזירה הדרומית, סגן ראש חטיבת המחקר ולבסוף, עת שהוענקה לו דרגת תת-אלוף, כראש חטיבת המחקר.
הרנוף כיהן כראש חטיבת המחקר בין שנת 1984 לשנת 1987, ראשית תחת פיקודו של אהוד ברק כראש אמ"ן ולאחר מכן תחת פיקודו של אמנון ליפקין-שחק. חטיבת המחקר ליותה מבצעים צבאיים רבים במהלך כהונתו של הרנוף, מקצתם ידועים לציבור כגון מבצע רגל עץ ומבצע אטבירוס. בשנים אלה גם נרקם קשרו המקצועי של הרנוף עם שר הביטחון יצחק רבין.
בשנת 1987 סיים הרנוף את תפקידו כראש חטיבת המחקר ומונה על ידי רבין לשמש כמזכירו הצבאי, תפקיד בו נשא לאורך תקופת האינתיפאדה הראשונה ועד 1989. הרנוף השתחרר מצה"ל בדרגת תת-אלוף בשנת 1990.
לאחר שחרורו מצה"ל, הרנוף ייסד חברה לייעוץ ביטחוני עם מספר קצינים בכירים נוספים, אך לאחר מספר שנים חזר לשירות ציבורי כראש מחלקת המודיעין של המטה ללוחמה בטרור שבמטה לביטחון לאומי, תפקיד אותו מילא עד שפרש לגמלאות. בפברואר 2012 הגיש, יחד עם תא"ל דני ארדיטי מכתב תלונה חריף לראש המועצה לביטחון לאומי יעקב עמידרור ולנציבות שירות המדינה בהקשר לתפקודו של ניצן נוריאל כראש המטה ללוחמה בטרור וקרא להדחתו.
הרנוף התגורר בתל אביב-יפו ונפטר ב-13 בנובמבר 2021 ממחלת הסרטן. הוא הובא למנוחות בקיבוץ שדות ים. היה אב לשניים וסב לשבעה נכדים ושני נינים ביום מותו.
בתו תמנע היא עורכת דין הנשואה לנשיא אוניברסיטת תל אביב, אריאל פורת, ובנו שגיא הוא פרופסור לנוירוכירורגיה.
גלריה

קבוצת תכנון של מפקדת אוגדה 36, שתכננה פריצה למובלעת רמת הגולן, 1973
סגל הפיקוד לפני בנין מפקדת הממשל הצבאי בעזה, דצמבר 1987
הערות שוליים

↑  קראו בכותר - מבט מל"מ : כתב עת לענייני מודיעין ובטחון מבית המרכז למורשת המודיעין - גיליון 31, באתר kotar.cet.ac.il
↑  יוסי בן ארי, אומנות המודיעין: קל מאוד להתריע, קשה יותר להרגיע... על קצין מודיעין מושלם, מבט מל"מ 92, מרץ 2022, עמ' 32
↑  אחיקם משה דוד, מכתב הקצינים: "ראש הלוט"ר - אדם מסוכן", nrg,‏ 7 בפברואר 2012.
↑  מימין: רס"ן אלקנה הרנוף שהצטרף למודיעין האוגדה, במרכז דני אגמון קמ"ן האוגדה, משמאלו עם המקל ביד תא"ל רפאל איתן (רפול), מפקד האוגדה
↑  מימין לשמאל: שמואל גורן - מתאם הפעולות בשטחים, אל"מ יעקב עמר – מפקד חטיבת עזה מאחור בזקן), שמעון שבס - עוזר לשר הביטחון, אלוף יצחק מרדכי - מפקד פיקוד הדרום,  יצחק רבין – שר הביטחון, תא"ל אלקנה הרנוף - מזכיר צבאי לשהב"ט,  תא"ל אפרים לפיד - דובר צה"ל.
קול אולדריץ'

| --- | --- |

אולדריץ' במדי אוקלהומה סיטי ת'אנדר, 2012
 לידה:  31 באוקטובר 1988 (בן 36) ברנסוויל שבמינסוטה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת קנזס
 דראפט:  בחירה מספר 11, 2010 ניו אורלינס הורנטס
 קבוצות כשחקן
 2010–2012  2012–2013  2013 2013–2015 2015–2016 2016–2018 2018–:  אוקלהומה סיטי ת'אנדר יוסטון רוקטס סקרמנטו קינגס ניו יורק ניקס לוס אנג'לס קליפרס מינסוטה טימברוולבס טיינג'ין גולד ליונס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות המכללות (2008)
קול דייוויד אולדריץ (באנגלית: Cole David Aldrich, נולד ב-31 באוקטובר 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת טיינג'ין גולד ליונס מליגת ה-CBA. אולדריץ' שיחק באוניברסיטת קנזס ונבחר במקום ה-11 בדראפט של שנת 2010 על ידי קבוצת ניו אורלינס הורנטס.
קריירה במכללות

בעונת 2007/08, עונת הבכורה שלו באוניברסיטת קנזס, שיחקו בקבוצה סאשה קאון, דארל ארתור ודרנל ג'קסון, דבר שהגביל את מספר הדקות ששיחק ל-8.3 דקות בממוצע, בהן קלע 2.3 נקודות ולקח 3 ריבאונדים. בעונתו השנייה, עזבו שלושת השחקנים ל-NBA ואולדריץ' הפך לשחקן מרכזי בקבוצה. ממוצע הדקות שלו עלה ל-29.7 למשחק, בהן קלע 15.1 נקודות ולקח 10.8 ריבאונדים בממוצע. ב-8 במרץ 2009 נבחר לנבחרת העונה בביג איסט. 3 שבועות לאחר מכן השיג טריפל דאבל כשקלע 13 נקודות, לקח 20 ריבאונדים וחסם 10 פעמים בניצחון 43–60 על דייטון במסגרת הסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות. היה זה הטריפל הראשון בתולדות אוניברסיטת קנזס. ב-29 במרץ 2010, לאחר שסיים את עונתו השלישית בקבוצה הודיע השחקן כי לא ימשיך לעונה נוספת וכי הוא מעמיד את עצמו לבחירה בדראפט הקרוב.
קריירה כשחקן

אולדריץ' נבחר במקום ה-11 בדראפט של 2010 על ידי קבוצת ניו אורלינס הורנטס, אך נשלח מיידית בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר. ב-6 באוגוסט חתם על חוזה בקבוצה לשנתיים, עם אפשרות הארכה לשנתיים נוספות. בעונת הרוקי מיעט לשחק ושותף רק ב-18 משחקים ואף נשלח מספר פעמים לקבוצת טולסה 66 מליגת הפיתוח של ה-NBA, בה שיחק 21 משחקים. גם בעונתו השנייה באוקלהומה, שותף במספר מועט של משחקים, 26 בלבד. באותה עונה הגיע אולדריץ' לגמר ה-NBA עם הת'אנדר, אך הקבוצה הפסידה למיאמי היט.
בסיום עונת 2011/12 הועבר ליוסטון רוקטס כחלק מהעסקה בה הועבר ג'יימס הארדן. אולדריץ' הספיק לשחק 30 משחקים לפני שהועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס. ב-23 בספטמבר 2013 חתם על חוזה בניו יורק ניקס. במהלך העונה נשלח אולדריץ' לקבוצת אירי בייהוקס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך הוחזר לקבוצה לאחר יום. באותה עונה קלע את מספר הנקודות הגבוה ביותר בממוצע למשחק בקריירה שלו, 5.5. ב-13 ביולי 2015, לאחר שהשלים שתי עונות בניקס, חתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס.
סטטיסטיקות קריירה > עונה רגילה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010/2011 | אוקלהומה סיטי | 18 | 0 | 7.9 | 0.533 | 0.000 | 0.500 | 1.9 | 0.2 | 0.3 | 0.4 | 1.0 |
| 2011/2012 | אוקלהומה סיטי | 26 | 0 | 6.7 | 0.524 | 0.000 | 0.929 | 1.8 | 0.1 | 0.3 | 0.6 | 2.2 |
| 2012/2013 | יוסטון | 30 | 0 | 7.1 | 0.535 | 0.000 | 0.444 | 1.9 | 0.2 | 0.1 | 0.3 | 1.7 |
| 2012/2013 | סקרמנטו | 15 | 0 | 11.7 | 0.568 | 0.000 | 0.727 | 4.2 | 0.2 | 0.1 | 0.9 | 3.3 |
| 2013/2014 | ניו יורק | 46 | 2 | 7.2 | 0.541 | 0.000 | 0.867 | 2.8 | 0.3 | 0.2 | 0.7 | 2.0 |
| 2014/2015 | ניו יורק | 61 | 16 | 16.0 | 0.478 | 0.000 | 0.781 | 5.5 | 1.2 | 0.6 | 1.1 | 5.5 |
| 2015/2016 | קליפרס | 60 | 5 | 13.3 | 0.596 | 0.000 | 0.714 | 4.8 | 0.8 | 0.8 | 1.1 | 5.5 |
| 2016/2017 | מינסוטה | 62 | 0 | 8.6 | 0.523 | 0.000 | 0.682 | 2.5 | 0.4 | 0.4 | 0.4 | 1.7 |
| 2017/2018 | מינסוטה | 21 | 0 | 2.3 | 0.333 | 0.000 | 0.333 | 0.7 | 0.1 | 0.1 | 0.0 | 0.6 |
| קריירה |  | 339 | 23 | 10.0 | 0.527 | 0.000 | 0.738 | 3.3 | 0.5 | 0.4 | 0.7 | 3.1 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד.
סטטיסטיקות קריירה > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | אוקלהומה סיטי | 5 | 0 | 5.0 | 0.444 | 0.000 | 0.500 | 2.6 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 2.0 |
| 2015/2016 | קליפרס | 6 | 0 | 12.8 | 0.667 | 0.000 | 0.500 | 5.0 | 0.5 | 1.0 | 0.5 | 3.8 |
| קריירה |  | 11 | 0 | 9.3 | 0.583 | 0.000 | 0.500 | 3.9 | 0.3 | 0.5 | 0.3 | 3.0 |
הערות שוליים

↑  Jayhawks well-represented on coaches’ Big 12 teams, kusports.com, 8 March 2009
↑  Aldrich's 13 points, 20 boards, 10 blocked shots lead KU to Sweet 16, ESPN.com, 22 March 2009
↑  ערן סורוקה, וושינגטון בחרה בג'ון וול ראשון בדראפט 2010, nrg, 25 ביוני 2010
↑  Cole Aldrich signs with Thunder, ESPN.com, 6 August 2010
↑  ג'יימס הארדן עבר בטרייד ליוסטון, באתר וואלה, 28 באוקטובר 2012
↑  הלייקרס ניצחו את בוסטון, הארדן התפוצץ על אוקלהומה, באתר וואלה, 21 בפברואר 2013
↑  New York Knicks sign center Cole Aldrich, insideHoops.com, 24 September 2013
↑  Knicks assign Cole Aldrich, Toure Murry, Jeremy Tyler to D-League ,InsideHoops.com, 29 January 2014
↑  Clippers Sign Austin Rivers and Cole Aldrich, NBA.com, 13 July 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011175706  VIAF: 193704846   WorldCat (עם VIAF): 193704846
ישראל יוזמת

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  יובל רבין 
 תקופת הפעילות:  6 באפריל 2011 – הווה (13 שנים) 
 www.yozmim.org
 
ישראל יוזמת (באנגלית: Israeli Regional Initiative ובעבר, בשם "Israeli Peace Initiative") היא קבוצה א-מפלגתית הפועלת לקידום יוזמה ישראלית למינוף האינטרסים המשותפים לישראל ולמדינות ערב הסוניות ליצירת ברית אזורית שמטרתה חיזוק ישראל מבחינה אסטרטגית, וכן השגת פתרון שתי המדינות בין ישראל לפלסטינים. הקבוצה מנהלת שיחות ומפגשים עם אישים בישראל, במדינות הערביות ובקהילה הבינלאומית על מנת לגבש הצעה ל'עסקת חבילה אזורית', ופועלת בקרב מקבלי ההחלטות בישראל לקידום תהליך מדיני אזורי.
רקע

ב-6 באפריל 2011 הוצגה "יוזמת השלום הישראלית" על ידי תנועת "ישראל יוזמת" כמענה ליוזמת השלום הערבית ממרץ 2002. התנועה הוקמה על ידי יובל רבין, בנו של ראש הממשלה יצחק רבין, קובי הוברמן, יעקב פרי (ראש שב"כ לשעבר), ואמנון ליפקין-שחק (רמטכ"ל וחבר הכנסת לשעבר). הצטרפו אליהם כ-50 מובילי דעת קהל מהמגזר העסקי, הביטחוני, האקדמי והחברתי, אשר חתמו על היוזמה. עד 2015 הצטרפו מעל ל-1,800 תומכים נוספים. התנועה נרשמה כחברה לתועלת הציבור בשם "ישראל יוזמת בע"מ", ובין בעלי מניותיה יובל רבין, קובי הוברמן, יעקב פרי, אברהם ביגר, עקיבא אלדר ומרב מיכאלי.
היוזמה מדגישה את ההיבט הכלכלי כבסיס ליצירת שלום אזורי, בהובלת אנשי עסקים בכירים ובכירי מערכת הביטחון, כולל ראשי שב"כ, המוסד וצה"ל לשעבר. פעיליה ממוקמים משמאל לבנימין נתניהו במפה הפוליטית. קובי הוברמן, ממייסדי היוזמה, ציין כי המטרה היא לקדם "עסקת חבילה אזורית" שתכלול היפרדות הדרגתית מהפלסטינים לשתי מדינות, לצד שיתופי פעולה ביטחוניים וכלכליים עם מדינות האזור. בין מובילי יוזמת השלום הישראלית נמנים אנשי עסקים בכירים שראו במרכיב הכלכלי בסיס להתקדמות לשלום, לצד בכירים במערכת הביטחון, בהם ראשי שב"כ, המוסד וצה"ל לשעבר. בין החותמים על היוזמה: עמי אילון, דני יתום, עמרם מצנע, משה שחל, איש העסקים עידן עופר, עליזה שנהר ועדינה בר-שלום, כלת פרס ישראל.
קובי הוברמן, ממייסדי הארגון והיזמה הצהיר:
אנחנו ב'ישראל יוזמת' מאמינים כי הבשילו התנאים לבצע מהלך היסטורי שיביא לאורך זמן ליצירת ברית אזורית ביננו לבין שכנותינו. אחרי עשרות פגישות שקיימנו עם מנהיגים מישראל וממדינות האזור, אנחנו בטוחים כי הגיעה העת לקדם 'עסקת חבילה אזורית' שתתבסס על משוואה חדשה – הגעה להיפרדות הדרגתית מהפלסטינים לשתי מדינות, תמורת הסכמי שיתוף-פעולה ביטחוניים וכלכליים עם מדינות האזור.
יוזמות פומביות של הארגון

"יוזמת השלום הישראלית" שפרסמה הקבוצה ב-2011 היא תוכנית מדינית-ביטחונית-כלכלית עליה חתמו, וכן הציגו וקידמו אותה בכירים ממגוון רקעים :אנשי עסקים, אנשי ביטחון, דיפלומטים, אקדמאים ופעילים חברתיים בתגובה ליוזמת השלום הערבית. עיקרי היוזמה:
דרישה מהפלסטינים הכרה בישראל כמדינה היהודית ומנגד התחייבות בשם הצד הישראלי להכיר בפלסטין כמדינת הפלסטינים. ההסכמה לקבל את הריבונות הפלסטינית היא בלעדית ליוזמה זו.
התייחסות לפליטים היהודים ולאלו הפלסטינים, ופירוט אפשרויות לפתרונות עבור הצד הפלסטיני. בעיית הפליטים היהודים הגרים במדינות ערב היא סוגיה כאובה עבור מדינת ישראל, אך היא מעולם לא הוזכרה באף הסכם אחר.
ציון נסיגה ישראלית מטריטוריות אך לא "נסיגה מלאה". ההתייחסות לנסיגה איננה זהה לזו של החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם אשר קבעה חד משמעית, על פי הגרסה האנגלית הקובעת, ובניגוד לגרסה הצרפתית, כי על ישראל לסגת משטחים, ולא מהשטחים, וזאת בכפוף לעקרון העליון שלכל מדינה יש זכות ל"גבולות מוכרים ובטוחים", וכי כל נסיגה היא חלק מתהליך מדיני שיעדו המוצהר הוא שלום מלא. מבחינה זו אין הבדל משמעותי בין 'יוזמת השלום הישראלית' לבין החלטה 242 שכן שתוכנית 'ישראל יוזמת' מכירה, ראשית, בצורך לערוך התאמות לגבול ומשלבת תיקונים מוסכמים, ובנוסף לכך, היא מפרטת לראשונה את הצעדים בהם יש לנקוט באופן מעשי על מנת להבטיח הצלחה בביצועה תוך שמירה על ביטחון אזורי. על פי התוכנית, גבולות פלסטין יהיו מבוססים על קווי 4 יוני 1967 עם תיקונים מוסכמים בהתאם לעקרונות הבאים: יצירת רצף טריטוריאלי בין חלקי המדינה הפלסטינית; חילופי שטחים ביחס של 1:1 (אשר לא יעלו על 7% משטח הגדה המערבית), תוך שקלול השטח הנדרש ליצירת המעבר הבטוח בין הגדה והרצועה, מעבר אשר יהיה תחת שליטה פלסטינית דה פקטו.
חלוקת ירושלים: השכונות היהודיות יהיו בריבונות יהודית והשכונות הערביות תחת ריבונות פלסטינית. כמו כן, בעיר העתיקה יונהגו הסדרים מיוחדים, אשר יבטיחו, בין השאר, כי הרובע היהודי והכותל המערבי יהיו בריבונות ישראלית.
הר הבית ללא ריבונות (או "בריבונות האל") ויונהגו בו הסדרים מיוחדים, לפיהם המקומות הקדושים לאסלאם ינוהלו על ידי הווקף המוסלמי. נכון ל-2015 מדובר בוקף הירדני. התוכנית אינה מפרטת איזה מהווקפים (הגופים האדמיניסטרטיבים המוסלמים) ינהל את הר הבית.
הקמת ועדת פיקוח ישראלית-בינלאומית לצורך מימוש הסדרים אלו.
זכות השיבה: מתן האפשרות לפליטים פלסטינים לשוב לבתיהם תתאפשר רק לבתים אשר יהיו בטריטוריה פלסטינית, כלומר בשטח שהועבר משליטה ישראלית לריבונות פלסטינית. היקף סמלי בלבד של פליטים חריגים יורשו לשוב לשטח שיוגדר ישראלי.
היזמה הישראלית לשלום כוללת התייחסות מפורטת בנוגע ליחסי ישראל עם סוריה ולבנון, על פיה הגבול בין ישראל לסוריה יתבסס על קווי 4 יוני 1967 והגבול עם לבנון על החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם וזאת בתנאי שתשרור יציבות פוליטית במדינות אלו והן יביעו מחויבות ליוזמה הערבית לשלום.
יוזמות פומביות של הארגון > יוזמת 7 הנקודות לפריצת דרך מדינית

בנובמבר 2015 הגיעה ישראל יוזמת להסכמה עם נציגי הרשות הפלסטינית על הצעה ליצירת פריצת דרך מדינית המבוססת על משא ומתן אזורי.
בין מרכיבי ההצעה:
ישראל תצהיר על קבלת יוזמת השלום הערבית כמרכיב מרכזי במסגרת המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים.
כל הצדדים יסכימו להתנעת מנגנון משא ומתן אזורי הכולל:
ערוץ ישראלי-פלסטיני בו ידונו הפתרונות לסוגיות הליבה של הסכסוך.
ערוץ ישראלי-אזורי בו ידונו ישראל והמדינות הערביות על צעדי נורמליזציה מדינית וכלכלית בין ישראל לעולם הערבי.
ערוץ יישום הממוקד בשינוי המציאות בשטח על מנת לבנות אמון בין הצדדים.
המדינות הערביות והליגה הערבית תמלאנה תפקיד משמעותי בתמיכה בהחלטות הקשות אשר שני הצדדים צריכים לקבל.
אירועים פומביים > תמיכה והובלת עצרת רבין ה-19

העצרת המרכזית לציון 19 שנה להירצחו של ראש הממשלה יצחק רבין, נערכה בנובמבר 2014 בכיכר רבין בתל אביב. בעצרת השתתפו עשרות אלפי משתתפים. את העצרת הובילה וארגנה התנועה "ישראל יוזמת" בראשות יובל רבין. העצרת עמדה בסימן קריאה לממשלה להציג יוזמת שלום אזורית תוך מינוף יוזמת השלום הערבית. הנואם המרכזי של העצרת, הנשיא לשעבר שמעון פרס קרא "לקדש את דרכו של יצחק רבין – לוחם השלום הגדול". את הערב הנחתה יעל אבקסיס והופיעו הזמר אברהם טל, הזמרת קרולינה, ולהקות "דה אנג'לסי", הדג נחש, משינה ותיסלם.
אירועים פומביים > מושב "ישראל יוזמת" בוועידת ישראל לעסקים של העיתון "גלובס"

ב-12 בדצמבר 2016, קיימה ישראל יוזמת מושב בוועידת ישראל לעסקים של העיתון "גלובס". במושב השתתפו אליאס זנאנירי, סגן ראש הוועדה הפלסטינית לקשר עם הציבור הישראלי, וא'אל שעייב, הנספח הכלכלי המצרי, ריאד אל חורי, כלכלן וחוקר ירדני ויורם גבאי, כלכלן ויו"ר "פעילים".
קובי הוברמן, ממובילי הקבוצה, הציג את ההזדמנות האזורית שישראל יוזמת מזהה:
לנוכח האיום הדתי השיעי ושל דאע"ש, יש מדינות שרואות בישראל פתרון לאיומים ולא הבעיה במזרח התיכון. אנחנו מציעים עסקת חבילה אזורית שוויונית. נוותר לפלסטינים - אבל נקבל תמורה מארצות ערב. יתרונות עסקת החבילה אף פעם לא נמדדו כמותית, והפעם אנחנו מדדנו אותה עם הצוות שלנו: אנחנו מציגים עבודה שלפיה עסקת חבילה תגדיל את התוצר ב-54 מיליארד דולר, והלחימה המשותפת בטרור תרתיע את איראן - והעוצמה של ישראל תתחזק, ביטחונית וכלכלית
חברי דירקטוריון "ישראל יוזמת"

יובל רבין
קובי הוברמן
יוסי חצור
אפרת אלרון
עידית הלפרין שחל
יגאל טמיר
טלי זינגר
רוית שבת פדלון
ראו גם

יוזמת השלום הערבית
יוזמת ז'נבה
החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם
הערות שוליים

1 2   שירי הדר, יוזמה חוץ-פרלמנטרית: "נרוויח משלום אזורי", באתר ynet, 4 בדצמבר 2014
1 2  אביאל מגנזי, מחברי יוזמת השלום: מקווים שנתניהו יצטרף, באתר ynet, 6 באפריל 2011
1 2 3  ישראל יוזמת, אודות, באתר ישראל יוזמת (ארכיון)
↑  ישראל יוזמת, מי אנחנו, באתר ישראל יוזמת
↑  אריק בנדר, ‏לקראת עצרת רבין: "נתמוך ביוזמת השלום הסעודית", באתר מעריב השבוע, 11 בספטמבר 2014
↑  עקיבא אלדר, יובל רבין מציג: יוזמת השלום הישראלית, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2010
↑  אטילה שומפלבי, יוזמת השלום של הביטחוניסטים: קווי 67' כבסיס, באתר ynet, 5 באפריל 2011
1 2  אסתי אהרונוביץ ואורי בלאו, ילדי ראש הממשלה, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011
↑  רחלי בינדמן ומיקי פלד, על סדר היום: אנשי עסקים ישראלים מובילים יוזמה מדינית, באתר כלכליסט, 14 במאי 2011
↑  עידן עופר, עושים שלום דרך עסקים, באתר ynet, 6 באפריל 2011
1 2  ישראל יוזמת - התוכנית, יוזמת השלום הישראלית, באתר ישראל יוזמת (ארכיון)
↑  דנה ירקצי‏, פרס בעצרת לציון רצח רבין: "מי שנואש מהשלום - הזוי", באתר וואלה, 2 בנובמבר 2014
↑  אילן ליאור, עצרת לציון 19 שנה לרצח יצחק רבין תתקיים מחר בתל אביב, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2014
↑  גלעד מורג, הערב בכיכר: עצרת לזכר יצחק רבין, באתר ynet, 1 בנובמבר 2014
↑  סמדר פרי, התירוצים נגמרו, באתר ynet, 18 ביוני 2016
↑  אסף גבור, שגרירי מצרים וירדן: "אין חלופה לפתרון 2 המדינות", באתר nrg, 16 ביוני 2016
↑   רועי קייס, שגריר מצרים בישראל: "התעלמות מהסכסוך יכולה להוביל לפיצוץ", באתר ynet, 16 ביוני 2016
↑  דניאל סיריוטי, "ועידת פאריס היא צעד בכיוון הנכון", באתר ישראל היום, 16 ביוני 2016
↑  "אין חלופה אחרת לפתרון שתי המדינות", באתר ‏מאקו‏, 16 ביוני 2016
↑  אור רביד‏, שגריר מצרים בישראל: התעלמות מהסוגיה הפלסטינית תוביל לפיצוץ, באתר וואלה, 16 ביוני 2016
↑  מורן אזולאי, אבי גבאי: העמים רוצים שלום, המנהיגים לא, באתר ynet, 16 ביוני 2016
↑  מואב ורדי, שגריר מצרים בנאום ראשון בישראל: "במצב שאין משא ומתן - תהיינה התפתחויות טרגיות", באתר nana10‏, 16 ביוני 2016
סמלילן הקודם של הקבוצה והיוזמה, בו השם באנגלית הוא "Israeli Peace Initiative"