stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טבח מעלה עקרבים
הערות שוליים

↑  לצילום הייתה חשיבות במלחמה על דעת הקהל בעולם באותם ימים. ברבות השנים אף הועלתה סברה שהגופות הוחזרו בערב מבאר שבע כדי לשחזר את האירוע לשם תיעוד הזוועה והצגתה בעיתונות העולם. ראו: שלמה אברהמוב, על צילום וטראומה: צלילי השקט, היסטוריה ותאוריה: הפרוטוקולים, גיליון מספר 11: צילום והזירה הפוליטית ינואר 2009.
↑  תחקיר- "מעלה-עקרבים" מאת שפירא מאיר(הקישור אינו פעיל, 17 במרץ 2023)
↑  מירי פירסטנברג, הילדה בת ה-5 ששרדה את הטבח - בריאיון לאחר שתיקה של 60 שנים, כאן 11 ביוטיוב, 2016
↑  בני מוריס, "מעלה עקרבים – מרס 1954", בתוך: מלחמות הגבול של ישראל, 1949–1956, עמ' 322.
↑  ישראל עזבה את ועדת שביתת הנשק עם ירדן, הארץ, 24 במרץ 1954
↑  מקור - זמרשת
↑  מילות השיר "שיר שמח", באתר שירונט 
 דויד פרץ, ניתוח השיר 'שיר שמח', באתר "תרבות•il"
↑  הותקף הכפר הירדני נחלין, דבר, 30 במרץ 1954
↑  מאיר אוחיון, אוטובוס הדמים חזר למעלה עקרבים, באתר ynet, 22 בינואר 2007
| פיגועי טרור נגד ישראלים במחצית השנייה של המאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | 1948 עד 1959 • שנות ה-60 • שנות ה-70 • שנות ה-80 • שנות ה-90 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | שנות ה-70: מתקפת הטרור בשדה התעופה של מינכן (10 בפברואר 70) • הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר מציריך לנתב"ג (21 בפברואר 70) • חטיפת טיסת 571 של סבנה איירליינס מבריסל לנתב"ג (8 במאי 72) • טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (5–6 בספטמבר 72) • משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (28 בדצמבר 72) • הפיגוע בטיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס מנתב"ג לניו-יורק (8 בספטמבר 74) • חטיפת מטוס אייר פראנס 139 מנתב"ג לפריז (27 ביוני 76)  שנות ה-80: ניסיון ההתנקשות בשגריר הישראלי בלונדון (3 ביוני 82) • הפיגוע בראס בורקה (5 באוקטובר 85) • רצח הימאים הישראלים בברצלונה (5 באוקטובר 85) • הפיגועים בדלפקי אל על בנמלי התעופה של וינה ורומא (27 בדצמבר 85) • ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון (17 באפריל 86)  שנות ה-90: פיגוע האוטובוס במצרים (4 בפברואר 90) • הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה (17 במרץ 92) • הפיגוע בשגרירות ישראל בלונדון (26 ביולי 94) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
תצלום אוויר של מתווה הדרך התלול והמפותל שהאט את האוטובוס.

אוטובוס GMC משוחזר כדוגמת האוטובוס שהותקף במעלה עקרבים. האוטובוס נמצא במוזיאון אילת (אילת עירי)
אנדרטת חיל ההנדסה בראש מעלה עקרבים. שם היה מקום התקיפה על אוטובוס אגד
וישניווקה (ליקר)

| --- | --- |

בקבוק וכוס של וישניווקה של המותג Krupnik
 סוג:  ליקר פרות פולני
 אחוז אלכוהול:  30%-50%
 מוצא:  פולין פולין
 צבע:  אדום כהה
 טעם:  של דובדבנים חמוצים
 גרסאות אחרות:  וישניאק
וישניווקה תוצרת בית
וישניווקה (בפולנית: Wiśniówka) הוא סוג של נאלבקה (ליקר פולני מתוק), שנעשה על ידי השרייה של דובדבנים חמוצים בוודקה או כוהל נייטרלי.
ניתן לרכוש אותו מוכן, או להכין אותו בבית רק באמצעות דובדבנים חמוצים, סוכר ואלכוהול. זהו אחד מסוגי הנאלבקה הנפוצים והפופולריים ביותר, המיוצרים בדרך כלל בסוף הקיץ. בדרך כלל, אחוז האלכוהול במשקה נע בין 30% ל-50%.
מקור השם וישניווקה במילה ווישניה (Wiśnia) - דובדבן בפולנית וברוב השפות הסלאביות.
מתכון

למכל מלא בפירות דובדבנים חמוצים, יוצקים וודקה או כוהל נייטרלי, ומשאירים למשך 10-12 ימים. ואז את הנוזל שהתקבל מפרידים ושומרים בכלי נפרד. שוב ממלאים את הדובדבנים בוודקה או כוהל נייטרלי לתקופה מעט ארוכה יותר, כשבועיים. לאחר מכן חזורים על השלבים בפעם השלישית לתקופה עד חודשיים. מערבבים את הנוזלים משלושת השלבים ביחד.
וישניאק

וישניאק (בפולנית: Wiśniak) הוא משקה דובדבנים אלכוהולי אוקראיני ופולני עתיק. וישניאק, בדרך כלל, משקה סמיך (דומה לסירופ), בעל צבע של אודם (אדום כהה מאוד עד ארגמן), בעל מרירות קלה. לצורך הכנת וישניאק משתמשים במוצרים טבעיים בלבד ולא משתמשים באלכוהול ממקור חיצוני (זה אחד ההבדלים העיקרים מ"וישניווקה"). בדרך כלל, אחוז האלכוהול יותר נמוך מ"וישניווקה" ונע בין 12% ל-25%.
מקור השם וישניאק, כמו השם וישניווקה, גם ממילה ווישניה (Wiśnia) - דובדבן בפולנית וברוב השפות הסלאביות.
וישניאק > מתכון

ניתן להכין וישניאק ממיץ מותסס של דובדבנים בשלים וסוכר. בדרך כלל לוקחים צנצנת דובדבנים חמוצים (לא דובדבנים מתוקים (גודגדנים)) גדולה, מוסיפים סוכר בשיעור של 400-500 גרם סוכר לק"ג דובדבנים, לא מערבבים וסוגרים בבד גאזה. את הצנצנת מניחים בשמש לשישה שבועות, עד שתהליך התסיסה תסתיים. אחרי התקופה הזאת ניתן ניתן לצרוך את המשקה מיד או לבקבק אותו ולהניח לפרק זמן נוסף במקום קריר וחשוך.
וישניאק > בישראל

בישראל מיוצר ליקר וישניאק על ידי יקב בנימינה ויקבי ברקן תחת מותג שטוק. בשם ליקר דובדבנים מיוצר המשקה על ידי יקב לביא, יקב גוש עציון ויקב עמיעד. יקב הר אודם מיצר את המשקה תחת שם שֵׁכָר דודבנים. בעבר גם יקבי כרמל ייצרו ליקר וישניאק.
נירו (מסע בין כוכבים)

| --- | --- |

אריק באנה כנירו; מתוך הסרט "סטארטרק" בזיכיון "מסע בין כוכבים", 2009.
 שם סרט:  "סטארטרק"
 יוצרים:  רוברטו אורקי, אלכס קורצמן 
 גילום הדמות:  אריק באנה
 מידע
 גזע:  רומולאני
 מין:  זכר
 מקצוע:  כורה
 אזרחות:  אימפריית הכוכבים הרומולאנית 
 תאריך פטירה:  2258 
 דמויות קשורות
 אויבים:  ספוק, Spock, James T. Kirk 
 
נירו הוא כורה רומולאני מהמאה ה-24, ומפקדה של ספינת הכרייה "נראדה" המופיע בסרט סטארטרק משנת 2009 ובמדיות נוספות ביקום הבדיוני של מסע בין כוכבים. דמותו מגולמת על ידי השחקן אריק באנה. לאחר השמדת רומולוס בשנת 2387 נירו החליט לנקום באחראיים לכך, ולצורך כך יצא למסע לעבר, לשנת 2233.
פעולותיו של נירו בשנת 2233 יצרו מציאות חלופית לזו של היקום המוכר של מסע בין כוכבים, המוכרת בשם ציר זמן קלווין. במציאת זו השמיד נירו את ספינת החלל "קלווין" כולל מפקדה, קפטן ריצ'רד רובאו. התקפת הקמיקזה של ג'ורג' קירק הביאה לשינוי מהותי במהלך חייו של בנו, ג'יימס טיבריוס קירק, שבמציאת זו הצטרף לצי הכוכבים רק בשנת 2255 (ולא ב-2250 כפי שהיה בציר הזמן הרגיל, ציר זמן פריים).
נירו היה האחראי להשמדתו של הכוכב וולקן בציר הזמן החלופי ומותם של מרבית הוולקנים, כולל אמנדה גרייסון, בת האדם ואמו של ספוק, כנקמה על השמדת רומולוס בה האשים את ספוק, ואף ניסה להשמיד את כדור הארץ בציר הזמן קלווין, אך מזימתו סוכלה בידי קירק וצוותו.
ביוגרפיה > המאה ה-24

נירו היה נשוי ועמד להפוך לאב. השמדת רומולוס בשנת 2387 על ידי סופרנובה חיסלה את משפחתו, כמו גם את מרבית הרומולאנים. נירו לא היה על רומולוס באותו הזמן, אך היה עד לאירוע.
נירו ציין בפני קפטן כריסטופר פייק שאשתו, מאנדאנה, ציפתה לילד ואף הציג לפייק צילום הולוגרפי שלה. משימתו של נירו באותו זמן הייתה לכרות מאגרי ליתיום גדולים במערכת דלתא וגה במטרה לפתור משבר אנרגיה ממנו סבל רומולוס באותו הזמן, כפי הנראה תוך הפרה של ההסכמים עם הפדרציה.
נירו מוכה היגון ואכול הנקמה, האשים את ספוק בהשמדת רומולוס. ספוק שהטיס באותה עת את ספינתו, ה"מדוזה", הצליח לכבות את הסופרנובה תוך שימוש בחומר האדום וליצור חור שחור שיספוג את אנרגיית הסופרנובה, אך בטרם הצליח להימלט נתפס בידי נירו, שפיקד על ה"נראדה" בעלת הטכנולוגיה המתקדמת. שתי הספינות נמשכו אל תוך החור השחור, ה"נראדה" תחילה.
ביוגרפיה > ההגעה למאה ה-23

ה"נראדה" התגשמה במרחק 75,000 קילומטרים מהגבול בין הפדרציה לאימפריה הקלינגונית, בשנת 2233, כלומר 154 שנים לפני השמדת רומולוס. מיד עם הגעתה נתקלה ה"נראדה" בספינת החלל יו.אס.אס. "קלווין", תקפה ופגעה בה בצורה חמורה, וניסתה להוציא מקציניה מידע לגבי מיקומו של השגריר ספוק. מפקד הספינה, קפטן ריצ'רד רובאו, נלקח בשבי על ידי נירו וצוותו, אך חוסר היכרותו עם ספוק והעובדה שהבהיר לנירו שחזר רחוק מדי אל העבר הביאו לכך שנירו ירצח אותו.
לאחר מותו של רובאו התקיף נירו את ה"קלווין" פעם נוספת. ג'ורג' קירק, הקצין הראשון של רובאו וכעת מפקד הספינה, השתמש בנשק של ה"קלווין" במטרה לאפשר לכל מעבורות המילוט להגיע למיקום בטוח. בסופו של דבר הקריב קירק את הספינה ואת עצמו כשגרם לה להתנגש ב"נראדה", והציל בכך את חייהם של מאות, כולל אשתו ובנו שנולד באותו רגע, ג'יימס טיבריוס קירק. עם זאת, נירו, צוותו וה"נראדה" שרדו את ההתקפה.
את 25 השנים הבאות בילו נירו וצוותו בהמתנה להגעתו של השגריר ספוק, ותכננו את נקמתם נגדו ונגד הפדרציה. לקראת סוף התקופה היה נירו מעורב במספר התקפות נגד הקלינגונים, כולל התקפה נגד כוכב הכלא הקלינגוני והשמדת 47 ציפורי טרף קלינגוניות. במהלך שהותו על כוכב הכלא הקלינגוני נפצע באוזנו הימנית.
ביוגרפיה > ההתקפה על וולקן

מטרתו הסופית של נירו הייתה להבטיח לרומולוס עתיד חופשי מהפדרציה. כשספוק הגיע דרך החור השחור לשנת 2258, נירו המתין לו. הוא תפס את ספינתו של ספוק שבה היה עדיין מכל מלא בחומר אדום. נירו לא הרג את ספוק, אלא נטש אותו על הכוכב דלתא וגה במערכת הוולקנית על מנת שיוכל להיות עד להשמדת וולקן.
נבעזרת ה"נראדה" קדח נירו לליבת הכוכב ותקף אותו באמצעות החומר האדום. צי של שבע ספינות פדרציה הגיע לסייע לוולקן מבלי לדעת שהכוכב נמצא תחת התקפה. לספינות לא היה סיכוי נגד ה"נראדה" בעלת הטכנולוגיה המתקדמת ונירו השמיד את כולן בקלות. לאחר מכן ציווה נירו על השמדת ספינה נוספת שהגיעה.
לאחר התקפה ראשונית הבין נירו שמדובר ב"אנטרפרייז" והפסיק את ההתקפה על הספינה במטרה לאלץ גם את ספוק הצעיר בן התקופה הנוכחית לצפות בהרס של וולקן. הוא יצר קשר עם ה"אנטרפרייז" ודרש שקפטן פייק יעלה על סיפון ה"נראדה" באמצעות מעבורת, מאחר שהמשגרים לא היו פעילים כל עוד המקדח פועל. פייק ציית במטרה לאפשר לצוות שמנה את ג'יימס קירק, היקארו סולו והמהנדס הראשי אולסון לצאת להליכת חלל למקדח ולגרום להפסקת פעולתו, כדי שהאנטרפרייז תוכל ליצור קשר עם צי הכוכבים ולהזעיק תגבורת.
אולסון נהרג במהלך המשימה, קירק וסולו הצליחו לחבל במקדח, אך רק לאחר שהמקדח הספיק לפרוץ את ליבת כוכב הלכת. נירו שחרר את החומר האדום לליבת כוכב הלכת ויצר חור שחור במרכז וולקן, שבלע את וולקן מבפנים וחיסל את מרבית בני הגזע הוולקני, ואת אמו של ספוק, אמנדה גרייסון. בעקבות השמדת וולקן הוערך מספרם של הוולקנים ששרדו בפחות מעשרת אלפים. רצח העם שביצע נירו הפך את הגזע הוולקני המשגשג לגזע שנמצא בסכנת הכחדה.
| סטארטרק (סרטי האתחול / ציר זמן קלווין) |
| --- | --- | --- |
| שחקנים ראשיים | כריס פיין • זאכרי קווינטו • קארל אורבן • סיימון פג • ג'ון צ'ו • זואי סלדנה • אנטון ילצ'ין |  |
| דמויות ראשיות | ג'יימס טיבריוס קירק • ספוק • ליאונרד מק'קוי • מונטגומרי סקוט • היקארו סולו • ניוטה אוהורה • פאבל צ'כוב |  |
| דמויות משנה | כריסטופר פייק • נירו • סארק • חאן נוניאן סינג |  |
| סרטי הקולנוע | סטארטרק (2009) • האויב בתוכנו (2013) • סטארטרק: אל האינסוף (2016) |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
השמדת רומולוס בשנת 2387
אשליות קטלניות

| --- | --- |

 בימוי:  אולג אסדולין 
 הופק בידי:  סרגיי ספרונוב אנדריי ספרונוב איליה ספרונוב גאורגי מלקוב יגור שרוחוב
 תסריט:  מיכאיל זובקו סרגיי צ'טוורוחין
 עריכה:  רודיון ניקולאיצ'וק
 שחקנים ראשיים:  אנדריי בורקובסקי פאבל צ'ינאריוב  דנילה יאקושב  אגליה טראסובה
 מוזיקה:  Yevgeny Rudin 
 צילום:  יורי קוקושקין
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  M. Production Renovatio ent. MEGOGO
 חברה מפיצה:  MEGOGO Studios
 הקרנת בכורה:  19 בנובמבר 2020
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט מתח 
 הכנסות:  138 מיליון רובל
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אשליות קטלניות (ברוסית: Смертельные иллюзии) הוא סרט מתח רוסי שביים הבמאי אולג אסדולין ומככבים בו אנדריי בורקובסקי, פאבל צ'ינאריוב, דנילה יאקושב, אגליה טראסובה, סמיון טרסקונוב ואלכסנדר גאליבין. במקור הסרט תוכנן לצאת לאקרנים ב-11 ביוני 2020, אך בהמשך יציאתו נדחתה ל-19 בנובמבר 2020.
הסרט הופק בשיתוף פעולה עם האחים ספרונוב, קוסמי במה ידועים ממוסקבה ששימשו כמפיקים לסרט.
תקציר עלילת הסרט

הקוסמים המפורסמים, האחים רומנוב, מגישים לציבור את המופע הגרנדיוזי שלהם, ואחריו הם הולכים לסיים את הופעותיהם המשותפות בשל סכסוכים שהצטברו.
במערכה הראשונה, כאשר העוזרת נעלמת ממכל מלא מים, משהו משתבש – היא לא מופיעה במקום הנכון. ממש שם, באוזניות הבמה של האחים, קולו של אלמוני אומר שהנערה איתו. הוא גם שינה את אופן הפעולה של מנגנוני הטריקים המורכבים. ועכשיו המופע מהווה איום על חיי האחים. אבל אם התוכנית לא תימשך, "הקול" יהרוג את העוזרת שהיא אהובתו של אחד האחים והאימרה 'המופע חייב להימשך' מקבלת משמעות מצמררת.
שחקנים ודמויות

אנדריי בורקובסקי – דניס רומנוב
פאבל צ'ינאריוב – איליה רומנוב
דנילה יאקושב – ויקטור רומנוב
אגליה טראסובה – קטיה, עוזרת
סמיון טרסקונוב – יגור, מנהל
סרגיי ספרונוב – מפיק יצירתי
אלכסיי קראווצ'נקו – מנהל המופע
מרינה פטרנקו – אירינה
אלכסנדר גאליבין – איסטומין
אירינה בזריאדנובה – ליזה, עוזרת
קונסטנטין מזקו – מאבטחו של איסטומין
אלכסנדר סמיונוב – איוואן, רופא
הערות שוליים

↑  "אשליות קטלניות" באתר נתוני ההכנסות של קרן הקולנוע הרוסי
צ'ארלס גרילי אבוט

| --- | --- |

 לידה:  31 במאי 1872 וילטון, ניו המפשייר, ארצות הברית
 פטירה:  17 בדצמבר 1973  (בגיל 101) ריברדייל, מרילנד, ארצות הברית
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה
 מקום מגורים:  וושינגטון די. סי. 
 מקום קבורה:  Fort Lincoln Cemetery 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
 מוסדות:  סמית'סוניאן 
 פרסים והוקרה:  Joseph Henry Medal (1970)  פרס צ'ארלס סטארק דרייפר  פרס רומפורד (1915)  מדליית הנרי דרייפר (1910) 
 בן או בת זוג:  Lillian Elvira Moore Abbot  Virginia Andes 
 תרומות עיקריות
 גילויים בתחום קרינת השמש ושימושי האנרגיה הסולרית
 
צַ'ארְלְס גְרִילִי אַבּוֹט (באנגלית: Charles Greeley Abbot;‏ 31 במאי 1872 – 17 בדצמבר 1973) היה אסטרופיזיקאי וממציא אמריקאי, המזכיר החמישי של מכון סמית'סוניאן בין השנים 1928–1944. כאסטרופיזיקאי חקר את הקבוע הסולארי, מחקר שהוביל אותו להמצאת תנור השמש, דוד השמש, מזקק השמש והמצאות נוספות הקשורות לשימוש באנרגיה סולארית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אבוט נולד בווילטון שבניו המפשייר בארצות הברית, הצעיר מבין ארבעת ילדיהם של החקלאים האריס אבוט וקרוליין אן גרילי. בצעירותו בנה והמציא דברים רבים, כמו מפחה לתיקון כלי עבודה, גלגל מים להנעת מסור ואופניים. הוא נשר מבית הספר כשהיה בן 13 כדי להיות נגר, אך שנתיים לאחר מכן חזר לתיכון באקדמיית פיליפס.
כאשר ליווה את חברו, שנסע לבוסטון לגשת למבחן הקבלה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), החליט לגשת אף הוא למבחן. את המבחן עבר בהצלחה, ומשפחתו אספה את הכסף כדי לממן את לימודיו ב-MIT למשך שנה אחת. הוא התחיל ללמוד הנדסה כימית, אבל בסופו של דבר עבר לפיזיקה.
אבוט סיים תואר שני בפיזיקה ב-1894. במהלך שהותו בבוסטון, פגש בקמפוס MIT את סמואל לנגלי, אשר חיפש שם אחר עוזר. בשנת 1895 התחיל לעבוד כעוזר במצפה הכוכבים של סמית'סוניאן.
ביוגרפיה > מצפה הכוכבים של סמית'סוניאן

במצפה הכוכבים של סמית'סוניאן עבד אבוט תחת לנגלי. בהמשך שינה לנגלי את תחום מחקרו ועבר ממחקר של קרינת השמש לאווירונאוטיקה, ואבוט לקח על עצמו את תחום מחקר קרינת השמש.
אבוט השתתף במשלחות חקר רבות. בשנת 1900 נסע יחד עם לנגלי לוויידסבורו שבצפון קרוליינה כדי לצפות בליקוי חמה, ולאחר מכן למשלחת ליקוי חמה נוספת בסומטרה ב-1901. כחלק ממשלחות החקר שלו נסע גם לאלג'יריה, למצרים, לדרום אפריקה, לאוסטרליה ולמדינות אחרות, לעיתים קרובות בשיתוף עם הנשיונל ג'יאוגרפיק. אבוט הפך למנהל בפועל של מצפה הכוכבים ב-1906, ובשנת 1907 הפך למנהל באופן רשמי, לאחר מותו של לנגלי. עוד כמנהל ביקר לנגלי בהר ויטני, והחליט שיהיה זה אתר מצוין להקמה של מצפה כוכבים. אבוט השיג מימון להקמה של מצפה הכוכבים בהר ויטני, והוא נבנה בשנת 1909. כמנהל, פתח אבוט את המעבדה לביולוגיה וקרינה ב-1929, כדי לחקור את השפעות הקרינה על צמחים ואורגניזמים אחרים. דבר זה סייע להכשיר את הגל הראשון של חוקרי ביופיזיקה בארצות הברית.
ביוגרפיה > עבודתו כמזכיר סמית'סוניאן

אבוט הפך לעוזר מזכיר במכון הסמיתסוניאן ב-1918 עם פטירתו של פרדריק טרו. בתפקידו זה היה אחראי על ספריות הסמית'סוניאן,על שירות חילופי הסטודנטים ועל מצפה הכוכבים. הוא גם היה שותף ליצירת סדרת ספרי המדע של הסמית'סוניאן, שעזרו לגייס כספים עבור המוסד.
עשור לאחר מכן, ב-10 בינואר 1928, מונה למזכיר החמישי של הסמית'סוניאן לאחר פטירתו של צ'ארלס דוליטל וולקוט. במסגרת זאת, שמר אבוט על תפקידו כמנהל מצפה הכוכבים. עוד בשנת 1927 השלים וולקוט את התוכנית האסטרטגית של הסמית'סוניאן, ואבוט לקח על עצמו ליישמה עם היבחרו למזכיר. לצורך כך יצא הסמית'סוניאן במסע לגיוס כספים בשנת 1929, במקביל לתחילתו של השפל הגדול. במהלך כהונתו, פיקח אבוט על השתתפות הסמית'סוניאן במיזמים של מינהל קידום העבודות, כולל מיזם האמנות הפדרלי. המיזמים כללו בניית מבנים חדשים והצבת יצירות אמנות בגן החיות הלאומי ואת תחילתו של המיזם התקשורתי הראשון של הסמית'סוניאן, תוכנית רדיו בשם "The world is Yours" (העולם הוא שלך). התוכנית ירדה לימים משידור ב-1942 עקב מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 אושרה הרחבתו של בניין המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, אשר החלה רק בשנות ה-60. גם המכון לאנתרופולוגיה חברתית הועבר לרשות הסמית'סוניאן במהלך תקופה זו. בשבתו כמזכיר, לא עלה בידי אבוט לרכוש את הגלריה הלאומית לאמנות עבור הסמית'סוניאן.
אבוט היה למזכיר הסמית'סוניאן הראשון שפרש, עת סיים את כהונתו ב-1 ביולי 1944. לאחר פרישתו, הוא זכה במעמד של מזכיר אמריטוס והמשיך בעבודת המחקר שלו.
ביוגרפיה > אחריתו

ב-31 במאי 1955 ערך הסמית'סוניאן לאבוט מסיבת יום הולדת, לציון יום הולדתו ה-83 ושנת ה-60 לעבודתו במכון. האירוע נערך בטירת סמיתסוניאן, ודיוקן עשוי ארד של אבוט מאת אלישיה נייד'רלי הוצג ונתרם לגלריה הלאומית לאמנות. אבוט נפטר בגיל 101 במרילנד ב-17 בדצמבר 1973.
האגודה האמריקאית לאנרגיה סולארית מעניקה פרס לכבודו של אבוט, המוענק על תרומות למחקר אנרגיה סולארית. מכתש אבוט על הירח נקרא על שמו.
מחקרו

אבוט החל את מחקרו באסטרופיזיקה תוך שהוא מתמקד בקרינת השמש בטרם המשיך לעקוב אחר דפוסים מחזוריים שנמצאו במחזורים סולאריים. באמצעות מחקר זה קיווה לעקוב אחר הקבוע הסולארי במטרה לערוך תחזיות של דפוסי מזג האוויר. הוא האמין שהשמש היא כוכב משתנה המשפיע על מזג האוויר על פני כדור הארץ, עמדה שספגה ביקורת על ידי רבים מבני זמנו. בשנת 1953 הוא גילה קשר בין מחזורים סולאריים ואקלים על פני כוכב לכת. תגלית זו אפשרה לחזות דפוסי אקלים כלליים 50 שנה מראש. הוא עסק בעבודת שטח במחסה הסמית'סוניאן, שנבנה במהלך כהונתו כמנהל במצפה הכוכבים של סמית'סוניאן, במצפה הכוכבים ליק ובמצפה הר וילסון. במצפה ליק עבד עם ויליאם ואלאס קמפבל. כדי לענות למבקריו השתמש אבוט בבלונים עם פירהליומטרים (מדי קרינת שמש ישירה) מותקנים עליהם למדידות. הוא היה המדען הראשון באמריקה שעשה זאת, והבלונים שלו הגיעו לגובה של למעלה מ-25 קילומטרים. בלון אחד אף החזיר נתונים שאפשרו לו לקבוע את הקבוע הסולארי בנקודה הגבוהה ביותר של אטמוספירת כדור הארץ. בהמשך קריירת המחקר שלו התמקד בשימושים של אנרגיה סולארית.
בתור אינסטרומנטליסט, המציא אבוט את תנור השמש, אשר נבנה לראשונה במצפה הר וילסון, וכן את דוד השמש, ובאמתחתו החזיק בחמישה עשר פטנטים נוספים הקשורים לאנרגיה סולארית. על מחקריו ותרומתו למדע זכה אבוט במדליית הנרי דרייפר ב-1910 ובמדליית רומפורד ב-1916.
אבוט בגיל 11 לצד גלגל המים שהמציא.
צ'ארלס גרילי אבוט סביב השנים 1913–1917
אבוט עם מכל מלא תדפיסים של תצפיות שמש, 1968
תנור השמש של אבוט במצפה הר וילסון.
דרגון בול Z: ביו-ברולי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "דרגון בול Z"
 בימוי:  יושיהירו אואדה 
 תסריט:  טקאו קויאמה 
 עריכה:  שיניצ'י פוקומיצו 
 מוזיקה:  שונסוקה קיקוצ'י 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  טואי אנימציה 
 חברה מפיצה:  טואי
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  יפן9 ביולי 1994 ארצות הברית13 בספטמבר 2005
 משך הקרנה:  47 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  פנטזיה, אנימה
 הכנסות:  1.9 מיליארד ין
 סרט קודם:  דרגון בול Z: ברולי: חוזר שנית
 סרט הבא:  דרגון בול Z: מיזוג נולד מחדש
 דף הסרט ב־IMDb
 
דרגון בול Z: בִּיוֹ-ברולי (באנגלית: Dragon Ball Z: Bio-Broly, ביפנית: ドラゴンボールZ 超戦士撃破!!勝つのはオレだ) הוא סרט קולנוע יפני מסוגת האנימה. את הסרט ביים יושיהירו אואדה. היה זה הסרט האחד עשר המבוסס על הסדרה "דרגון בול Z", והסרט האחרון ב"טרילוגיית ברולי" העוסקת בברולי, הסופר סאיין האגדי.
הסרט יצא לאור בבתי הקולנוע היפניים ב-9 ביולי 1994, ולאחר מכן עשתה גרסה אנגלית את דרכה אל בתי הקולנוע בצפון אמריקה ב-13 בספטמבר 2005. הסרט גם דובב לעברית.
עלילה

הסרט נפתח במעבדה ובה מכלי ענק, מהם יוצאים יצורים דמויי אדם, תוצרים של שיבוט והנדסה גנטית. הבעלים של המעבדה, איש עשיר ונכלולי בשם לורד יגואר, מתכוון להשתמש ביצורים המשובטים כדי לחשוף את "התרמית הגדולה בעולם". בזמן שאיש העסקים ושותפו המדען צוחקים ברשעות ברקע, הסצנה עוברת לאחר המכלים המרוחקים יותר במעבדה, שם שוכן "תוצר" נוסף של המעבדה, אדם שרירי מאוד ובעל זנב.
בינתיים, זמן מה לאחר טורניר אמנויות הלחימה ה-25, אנדרואיד 18 מגיעה לאחוזתו של מר הרקול שטן ותובעת ממנו את הכסף שמגיע לה לאחר שאולצה לזייף את ההפסד שלה בגמר הטורניר בזמן שגוטן, טראנקס, קרירין ומארון (בתם של קרירין ואנדרואיד 18) מצותתים לשיחה. בזמן הוויכוח מתפרץ לאחוזה איש עסקים בשם מן-מן, אחד מיריביו הוותיקים של מר שטן, וסוחט אותו להגיע לטורניר אמנויות לחימה באי מרוחק, אחרת הוא יחשוף לפני העולם כולו סוד מביך ביותר של מר שטן. מר שטן נאלץ להסכים ואנדרואיד 18 מתלווה אליו כדי שלא יברח ולהזכיר לו לשלם את החוב. גוטן, טראנקס וקרירין מתלווים אליהם אף הם בתירוץ שהם התלמידים של מר שטן.
מסתבר שמן-מן הוא שותפו של לורד יגואר והוא הזמין אותם למעבדה ממנה יצאו היצורים המשובטים. מר שטן מאולץ להתמודד נגד המשובטים. גוטן וטראנקס מביסים אותם בקלות ולפתע הם נתקלים במכשף הרמאי אותו פגשו בסרט הקודם. טראנקס וגוטן ממשיכים לחקור את המעבדה המסתורית, שם הם נתקלים לתדהמתם בלא אחר מאשר ברולי, שגופו צף בתוך מכל מלא בנוזלים לאחר שלכאורה נהרג בסרט הקודם. באמונתם כי המכשף המגורש קשור לעניין, הם מתעמתים איתו והוא מגלה להם כי לאחר שגורש הוא מצא טיפת דם ששייכת לאותו לוחם אגדי, ומכר אותה ללורד יגואר, שמעוניין להשתמש בה כדי ליצור אב-טיפוס משובט של ברולי שלאחריו יוכל ליצור צבא לוחמי על משובטים שיסייעו לו לכבוש את העולם. גוטן וטראנקס מנסים להשמיד את השיבוט בטרם יתעורר, אבל ברולי המשובט קולט את שני יריביו הצעירים, מתעורר בזעם, פורץ מהמכל בכוח וגורם לו להישבר. הנוזל שבתוך המכל נחשף לאוויר וכתוצאה מכך הופך לחומר חומצי ומשתך ביותר, גורם להרס נרחב במעבדה, והופך את ברולי בעצמו ליצור מעוות ומפלצתי. לורד יגואר מצווה על יציר כפיו להרוג את מר שטן, אך אנדרואיד 18 מצילה אותו ברגע האחרון בטרם היא מובסת על ידי ביו-ברולי.
ביו-ברולי גובר על אנדרואיד 18, גוטן, טראנקס וקרירין, ומכה אותם מכות רצח. הקרב המשתולל גורם להרס של מכלים נוספים במעבדה, והחומר החומצי שנשפך מהם מציף את כולה והורג את היצורים המשובטים, המדענים, ואף את המכשף הרמאי. גוטן וטראנקס מנסים להטביע את ביו-ברולי בחומר החומצי ומצליחים בכך חלקית. הם מנסים לפנות את האי בטרם יושמד על ידי החומר המשתך, אבל המדען של לורד יגואר מודיע להם שהחומר החומצי ימשיך להתרבות ולזרום עד שיכסה את כדור הארץ כולו. עם זאת, הם מגלים כי החומר הופך לאבן במגע עם מי-ים, והם מנצלים את התגלית החדשה הזו כדי לשגר גל קאמאהאמאהא ענק שמציף את כל האי במי-ים, מנטרל את החומר המסוכן, והופך אותו לאבן. לפתע מגיח מהים צורה ענקית של ביו-ברולי, אך לפני שהוא מספיק לתקוף אותם, הוא הופך לאבן בעצמו. קרירין, גוטן וטראנקס משגרים עליו גל קאמאהאמאהא משולש ומשמידים את השיבוט המרושע אחת ולתמיד.
הסרט מסתיים בעולם הבא, שם סון גוקו זולל בתיאבון ארוחה שהוגשה לו אך נאלץ להפסיק כיוון שהמלך קאיו מודיע לו שברולי החל להשתולל בגיהנום ועליו לרדת לשם ולעזור לפייקון לעצור אותו.
דמויות ומדבבים

| דמות | מדבב ביפנית | מדבב בעברית | מדבב באנגלית |
| --- | --- | --- | --- |
| ביו-ברולי | בין שימאדה | שי זורניצר | ויק מיגונגנה |
| סון גוטן | מאסאקו נוזאווה | ינון כהן | קארה אדוארדס |
| טראנקס | טאקאשי קוסאו | לירון לב | לאורה ביילי |
| קרירין | מאיומי טאנאקה | שמחה ברבירו | סאני סטרייט |
| מר שטן (הרקול) | דייסוקה גורי | מיכה אוזין סליאן | כריס רייג'ר |
| אנדרואיד 18 | מיקי איטו | אורנה כץ | מרדית' מקקוי |
| מאלוג'ה (מכשף) | צ'אפורין | יואב בר לב | רוברט הווארד |
| מן-מן | קייג'י פוג'יווארה | יואב בר לב | ג'ים פורונדה |
| הלורד יגואר | נאוקי טאטסוטה | צביקה שוורצברג | ביל טאונסלי |
| באבלס | נאוקי טאטסוטה | עמי מנדלמן | כריסטופר ר. סבאט |
| סון גוקו | מאסאקו נוזאווה | אבי מאיר וענונו | שון שמל |
| קריין | ג'וג'י יאנאמי | דב רייזר | קייל הרברט |
הפקה והפצה

היות שהסרט הופק כמעט במלואו על ידי אולפני טואי, הוא איננו מבוסס על המאנגה "דרגון בול" שכתב אקירה טוריאמה. על כן הוא לא נחשב כחלק מהקאנון העלילתי של יקום דרגון בול, ולכן קשה למקם את אירועי הסרט על ציר הזמן הרשמי של הזיכיון. על פי המתואר בעלילה, הסרט מתרחש לאחר טורניר אמנויות הלחימה ה-25 המתואר בתחילת סאגת מאג'ין בו, דבר הנראה כסתירה לאירועי המאנגה היות שלוחמי ה-Z פונים להלחם בבאבידי, בעוזריו ולאחר מכן גם במאג'ין בו מיד לאחר סיום הטורניר.
מספר שנים לאחר יציאתו, הסרט נכלל במארזי ה־DVD של טואי, וביניהם "The Dragon Box" המארז שכלל את 13 סרטי דרגון בול Z. גם Funimation, הסטודיו האמריקני שהפיק את הדיבוב באנגלית, כלל את הסרט במארזי DVD, וביניהם מארז אחד שכלל את שלושת סרטי טרילוגיית ברולי ("הסופר סאיין האגדי", "ברולי מכה שנית" ו"ביו-ברולי") ומארז מרובע שכלל את ארבעת סרטי דרגון בול Z האחרונים ("ברולי מכה שנית", "ביו-ברולי", "מיזוג נולד מחדש" ו-"זעם הדרקון"). הסרט אף זכה למספר רימסטרים לאורך השנים.
הפסקול עבור המקור היפני הולחן על ידי שונסוקה קיקוצ'י, שהלחין את המוזיקה גם עבור שאר האנימה. הפסקול של קיקוצ'י נשאר כמו שהוא גם בדיבוב העברי, שבוים על ידי אורלי קטן והופק על ידי אלה אלדר ועלה לראשונה לשידור בערוץ הילדים ב-2005. את הפסקול של הדיבוב האנגלי מבית Funimation הלחין מארק מנזה. בהוצאות ה־DVD המאוחרות יותר ש-Funimation הוציאה, ניתן לבחור האם לנגן את הסרט עם הפסקול המקורי היפני, או עם הפסקול האמריקני.