אוניות המערכה מסדרת סבסטופול

| --- | --- |
אוניית פולטבה
אוניית פולטבה
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  צי האימפריה הרוסית, הצי הסובייטי
 סדרה:  סבסטופול
 סדרה קודמת:  אוניות המערכה מסדרת אנדריי פרבוזבני
 סדרה עוקבת:  אוניות המערכה מסדרת אימפרטריצה מריה
 אוניות בסדרה:  "סבסטופול" (הקומונה הפריזאית),  "פולטבה" (מיכאיל פרונזה),  "פטרופבלובסק" (מאראט),  "גאנגוט" (מהפכת אוקטובר).
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מפעל בלטייסקי ומפעל אדמירליות בסנקט פטרבורג
 הוזמנה:  17 בדצמבר 1908
 הושקה:  16 ביוני 1911
 תקופת הפעילות:  דצמבר 1914 – 1957 (כ־42 שנים)
 אחריתה:  הוצאו משירות
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  23,288 טון (סטנדרטי);  25,850 טון (מקסימלי)
 אורך:  181.2 מטרים
 רוחב:  26.89 מטר
 שוקע:  8.50 מטר1957
 נתונים טכניים
 מהירות:  מהירות נקובה: 16 קשרים ;  מהירות מקסימלית: 23 קשרים
 גודל הצוות:  1,125 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  4,000 מיל ימי
 הנעה:  25 דודי קיטור, 10 טורבינות קיטור
 אמצעי לחימה
 שריון:  גוף האונייה:225 מ"מ, בתי הצריח: בין 76 ל-203 מ"מ
 חימוש:  12 תותחים 305 מ"מ, 16 תותחים 120 מ"מ, 4 מערכות טורפדו
 
אוניות המערכה מסדרת סבסטופול היו הדרדנוטים הראשונות שנבנו עבור הצי הרוסי הקיסרי לקראת מלחמת העולם הראשונה. הייתה להם היסטוריה תכנונית מפותלת שכללה כמה חברות בריטיות, דרישות מתפתחות, תחרות עיצוב בינלאומית ומחאות זרות. ארבע אוניות הוזמנו בשנת 1909, "גנגוט", "פולטבה", "פטרופבלובסק" ו"סבסטופול". הבנייה התעכבה בגלל בעיות מימון עד שהדומא אישר רשמית את האוניות ב-1911. הן נמסרו מדצמבר 1914 עד ינואר 1915, למרות שהן עדיין נזקקו לעבודה על צריחי התותחים ומערכות בקרת האש עד אמצע 1915. תפקידם היה להגן על פתחו של מפרץ פינלנד מפני הגרמנים, שמעולם לא ניסו להיכנס, אז האוניות בילו את זמנן באימונים ובמתן חיפוי לפעולות הנחת מוקשים. הצוותים שלהם השתתפו במרד הכללי של הצי הבלטי לאחר מהפכת פברואר ב-1917, והצטרפו לבולשביקים בשנה שלאחר מכן.
כל הדרדנוטים מלבד פטרופבלובסק הושבתו בסוף 1918 מחוסר כוח אדם ופולטבה נפגעה קשות בשריפה כשהיא מושבתת. פטרופבלובסק נותרה במשימה להגן על קרונשטאדט ולנינגרד מפני הכוחות הבריטיים שתמכו ברוסים הלבנים, אם כי היא גם סייעה לדכא מרד של חיל המצב של מבצר קרסניה גורקה בשנת 1919. הצוות שלה ושל סבסטופול, הצטרף למרד קרונשטאדט של מרץ 1921. לאחר ריסוק עקוב מדם, קיבלו אוניות אלו שמות 'מהפכניים' נאותים, כאשר שמה של פטרופבלובסק שונה ל"מראט" ושל סבסטופול ל"פאריז'סקיה קומונה". שני כלי השיט האחרים הופעלו מחדש ושמם שונה בשנים 1925–1926. שמה של גנגוט ל"אוקטיאברסקאיה רבוליוציה" ושמו של פולטבה שונה ל"פרונזה". פאריז'סקיה קומונה שונתה בשנת 1928 כדי לשפר את יכולות השמירה על הים שלה, כך שניתן יהיה להעבירה לצי הים השחור. זו התבררה כראשונה מתוך סדרה של מודרניזציה שבה כל אונייה מהסדרה חודשה ושופרה בהדרגה, למעט פרונזה. מספר הצעות הועלו בשנות ה-30 לבנות מחדש את פרונזה, אבל אלה עלו בתוהו והיא הוצאה משירות לקראת גריטה.
שתי האוניות של הצי הבלטי לא מילאו תפקיד בולט במלחמת החורף, אבל תותחי הנ"מ שלהן גדלו באופן משמעותי לפני מבצע ברברוסה ב-1941. למאראט הועף החרטום שלה ואוקטיאברסקאיה רבוליוציה נפגעה קשות מפגיעות פצצות רבות. בספטמבר, הראשונה הוטבעה, אך מאוחר יותר נמשתה והפכה לסוללה צפה למשך המצור על לנינגרד, בעוד שהאחרונה בילתה למעלה משנה בתיקון. שתי האוניות הפגיזו חיילים גרמנים כל עוד הם נותרו בהישג יד, אבל אוקטיאברסקיה רבוליוציה לא יצאה מקרונשטאדט במשך המלחמה. פאריז'סקיה קומונה נשארה בסבסטופול עד שנאלצה להתפנות על ידי כוחות גרמנים מתקדמים. היא ביצעה נסיעה אחת לסבסטופול הנצורה בדצמבר 1941 וביצעה מספר הפגזות לתמיכה במתקפת קרץ' במהלך ינואר-מרץ 1942. היא הוצאה מהקרב באפריל מכיוון שהעליונות הגרמנית האווירית הפכה את זה מסוכן מדי לסכן מטרה כה גדולה.
פאריז'סקאיה קומונה ואוקטיאברסקאיה רבוליוציה נותרו ברשימת הצי הפעילה לאחר תום המלחמה למרות שמעט ידוע על פעילותן. שתיהן סווגו מחדש כ'אוניות הדרכה' ב-1954 והוצאו משירות ב-1956, ולאחר מכן פורקו באיטיות. היו כמה תוכניות לשחזר את פטרופבלובסק באמצעות החרטום של פרונזה, אך הן לא התקבלו ובוטלו רשמית ב-29 ביוני 1948. שמה שונה לוולכוב ב-1950 ושימשה כספינת אימונים נייחת עד שנפגעה ב-1953 ולאחר מכן נגרטה.
במהלך השנים היו תוכניות לשקם את פרונזה, אך למעשה היא לא שוקמה ולא חזרה לשירות וב-1949 נגרטה.