stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבא בורח עם הקרקס
תקציר העלילה

אבא בורח עם הקרקס הוא סיפור על ילדים שאבא שלהם מתלהב מכך שקרקס עומד להגיע לעיר. והילדים בכלל במקום אחר, הילד מתעסק במשחקי מחשב, הילדה לומדת ג'ודו, וקרקס לא נראה להם מעניין במיוחד. לעומת זאת האבא מתלהב נורא והוא מתחיל לעשות כל מיני להטוטים בבית ושובר דברים והילדים מתחילים להיות מודאגים. ואז הם הולכים לקרקס ואבא כל הזמן מתלהב והם לא מבינים מה הקטע שלו, כי הם נורא אדישים. וכשהם יוצאים אמא אומרת להם: "אבא לא חוזר איתנו, הוא החליט שהוא בורח עם הקרקס".
אבא שולח להם גלויות מכל המקומות שהוא מגיע אליהם עם הקרקס, והוא כל הזמן לומד דברים חדשים, אבל גם מתגעגע אליהם והם מתגעגעים אליו. בסוף הוא חוזר עם הקרקס והם הולכים להופעה והפעם כן מתרגשים, כי את המופעים עושה אבא ואחרי המופע הוא חוזר איתם הביתה ומבטיח שיותר לא יברח עם הקרקס. והעניינים חוזרים להיות כאילו כרגיל, אבל הם לא כרגיל, כי אבא מביא את הקרקס הביתה. לילדים יש פִּיל כחיית מחמד ואפילו את המַצְלֶה אבא מדליק ביריקת אש. הוא מביא את הקרקס הביתה אבל מקבל עליו את עול האבהות.
הסיפור המתוק והמשעשע על האבא שהחליט לברוח ולהצטרף לקרקס מספרת לנו בתו הקטנה. היא מתארת את סדר המאורעות ממבט עיניה האוהבות והגאות באבא, גם כשהוא מודיע להם שהחליט לעזוב לטובת הקרקס ולנו לא נותר אלא לשער מה שם באמת קרה. אבא בורח עם הקרקס הוא ספר מרהיב, רב חן ומלא הומור. אבא מחפש לעצמו עולם אחר והוא בורח עם הקרקס. אולי לא בדיוק לשם, אבל כשהוא חוזר הכל כבר נראה אחרת והכל אפשרי.
אבא בורח עם הקרקס הוא ספר בו הגדולים הם אנשים נטולי עכבות שפורקים כל עול בשידור חי. הילדים בספר "אבא בורח עם הקרקס" של אתגר קרת ורותו מודן הם הדוברים האמיתיים, והם זוכים ליחס של אזרחים שווים להורים שלהם. אתגר קרת ורותו מודן סומכים על רמת המִשְׂכָּל ועל חוש ההומור המר-מתוק שילדים מצוידים בו.
דמויות

אמא - מצטיירת כטיפוס היותר מקורקע במשפחה, חנוטה בצו האופנה ומחוברת למחשב נייד ובאותה הזדמנות גם למציאות.
אבא - האבא אוהב את הקרקס ופעלולים.
הילדים מיכל ואלי (בני ה-11 וה-7) - דואגים מתגעגעים וחוששים לאבא שלהם עקב התנהגותו החריגה ויוצאת הדופן בקרקס.
ביקורת

"אבא בורח עם הקרקס" הוא ספרו הראשון לילדים של אתגר קרת. העלילה אולי פשוטה אבל היא נוגעת בסוגיה חברתית שלדעתי היא רלוונטית גם היום: פער הדורות בין הורים לילדים, במיוחד בני נוער. (למען האמת, אני חושב שנושא פער הדורות רלוונטי היום עוד יותר כפי שהיה בשנים הקודמות, הודות להשפעה הגוברת של מדיה וטכנולוגיה).
"אבא בורח עם הקרקס" הוא ביטוי לתשוקה העמוקה של כולנו להיות במקום אחר עם חוקים אחרים, וברור ששני יוצריו לא מדחיקים את ההִזָּיוֹן שלהם אלא מוציאים אותן לאור. וכך באמצע הלילה, כשבננת ירח תלויה בחלון, מדליק האבא הדלוק הזה את האור בחדר הילדים, מעיר אותם בקפיצת פישוק רגליים על השולחן ומודיע בשאגות שהקרקס הגיע העירה. הילדים הלומי שינה, מפהקים ולא מאמינים: "… ראינו שאבא שמח אז ניסינו לשמוח איתו, אבל בעיקר דאגנו שלא יעיר את השכנים…" על פי דבריו של אתגר קרת הוא כתב את "אבא בורח עם הקרקס" עם רותו מודן, כי איתה הוא שיתף פעולה. באותן שנים בכתיבת עלילונים למבוגרים, רותו מודן ביקשה מאתגר קרת לכתוב עבורה סיפור ילדים. באותם ימים היא לא הצליחה לקבל הצעות איור לספרי ילדים בגלל שסגנון האיור שלה נתפס "כקשה וכמפחיד מדי לילדים". מתוך עבודתם המשותפת אתגר קרת ידע שנושא האיור האהוב על רותו מודן הוא הקרקס, ומכיוון שהיה לאתגר קרת סיפור ביוגרפי על אבא שעוזב את ילדיו לפרק זמן רק כדי שיוכל לחזור אליהם מאושר יותר ו'כשיר' יותר להיות אבא מוצלח, אתגר חיבר את הסיפור הזה לעולם הקרקסי האהוב על רותו.
הערות שוליים

1 2  עירית נחמני, ‏"כל הספרים שלי לא עומדים בסטנדרד", באתר גלובס, 18 בספטמבר 2000
↑  סימניה - המלצות ספרים אישיות, באתר simania
↑  מירי חנוך, אבא דלוק, באתר ynet, 15 באוקטובר 2000
1 2 3  פסטיבלים - אבא בורח עם הקרקס - תיאטרון אלעד, באתר www.habama.co.il
1 2  Fats Suela, Dad Runs Away With the Circus by Etgar Keret and Rutu Modan, Gathering Books, ‏2012-02-29 (באנגלית)
↑  אתגר קרת : דף דף, ספרות ילדים : סופרים : הסופרים לפי א"ב, באתר www.dafdaf.co.il
סימה ארלוזורוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בדצמבר 1901 האימפריה הרוסית 
 פטירה:  2 במרץ 1976 (בגיל 74) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 בן זוג:  חיים ארלוזורוב
 
סימה ארלוזורוב (26 בדצמבר 1901 – 2 במרץ 1976) הייתה אשתו של חיים ארלוזורוב, שהייתה עדת ראייה לרצח ארלוזורוב.
ראשית דרכה

נולדה בדצמבר 1901 למשפחת יעקב רובין, משפחה ציונית בטאלין שבאסטוניה, שהייתה אז חלק מן האימפריה הרוסית. בצעירותה הייתה פעילה בתנועות החלוץ וצעירי ציון. היא למדה באוניברסיטה והוסמכה ככימאית. בשנת 1923 הגיע חיים ארלוזורוב, מראשי תנועת העבודה ביישוב, במסגרת פעילותו הציונית, לטאלין. כפעילה ציונית הזמינה סימה את ארלוזורוב לסעוד סעודת ערב בבית משפחתה. סימה הייתה אז גרושה ואם לבת, נאוה (לימים בת זוגו של ראובן דפני, מצנחני היישוב).
כבר בפגישה ראשונה זו נקשרו סימה וארלוזורוב זה לזה והפכו לבני זוג. ארלוזורוב היה אז בהליכי גירושין מאשתו הראשונה גרדה, אם בתו שולמית, ונישואיו עם סימה נערכו רק בשנת 1927, לאחר שהתגרש ב-1924 מאשתו הראשונה. לסימה וחיים ארלוזורוב נולד בשנת 1930 הבן שאול, (מי שיהיה לימים סגן נציב המים ויושב-ראש אגודת מהנדסי המים בישראל).
בשנת 1924 עלו בני הזוג לארץ ישראל. בני הזוג ושני הילדים התגוררו בדירה ארעית ברחוב הירקון בתל אביב, סימה עבדה ככימאית לצדו של חיים ויצמן במכון זיו, גלגולו הקודם של מכון ויצמן למדע, וחיים המשיך בפעילותו הציונית. בין השנים 1927 ל-1929 היה ארלוזורוב בשליחות בארצות הברית וסימה ובתה הקטנה נלוו אליו. ב-1931 נתמנה חיים ארלוזורוב לראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, דהיינו לשר החוץ של המדינה שבדרך. במסגרת תפקידו יצא פעמים רבות למדינות חוץ. בשנת 1931 השתתף בקונגרס הציוני ה-17 בבזל וסימה נלוותה אליו.
הזיהוי

לאחר הרצח התרכזה המשטרה בחקירתה בחשד שהופנה אל אנשי התנועה הרוויזיוניסטית, אך לא זנחה גם את חקירתה בכיוון חשודים ערבים וקומוניסטים. לבסוף נעצרו שני החשודים ברצח, אברהם סטבסקי וצבי רוזנבלט. אב"א אחימאיר נעצר כחשוד בהסתה לרצח.
סטבסקי, שגר יחד עם אב"א אחימאיר בשכירות בצריף קטן ודל בשכונת הקווקזים בתל אביב, נעצר ב-19 ביוני 1933. מעצרו נעשה לאחר שבעל הבית שלו פנה למשטרה ומסר כי הדייר שלו דומה לתיאורו של היורה הגבוה במודעה שפרסמה המשטרה.
צבי רוזנבלט נעצר ב-23 ביולי 1933. החשד כלפיו התעורר בעקבות הודעה של צעירה בשם רבקה פייגין, לשעבר חברת פלוגת בית"ר בכפר סבא, שפנתה לוועד הפועל של ההסתדרות הכללית, יריבתה הראשית של התנועה הרוויזיוניסטית, ומסרה כי העורך הראשי של "חזית העם", שבועון התנועה הרוויזיוניסטית, גילה לה כי איש פלוגת בית"ר בכפר סבא, צבי רוזנבלט - או חבר אחר מ"ברית הבריונים", צבי שניידרמן, הוא שירה בארלוזורוב, וכי אברהם סטבסקי הוא האיש שהאיר בפנס.
סימה ארלוזורוב, שהייתה עדת ראייה לרצח בעלה, נקראה לזהות את שני החשודים.
הזיהוי > הזיהוי של סטבסקי

ההלוויה של חיים ארלוזורוב נערכה ב-18 ביוני 1933. לאחר ההלוויה נסע מפקד הבולשת הארי רייס למשטרת תל אביב, שם קיבל עותקים מתמונתו של סטבסקי בדרכונו וזימן עצמו לפגישה עם סימה ארלוזורוב באותו ערב. לפני הפגישה בחר רייס תשעה צילומים מאלבום הפושעים של המשטרה. את הצילום של סטבסקי תחב ביניהם. רייס הגיע לבית אמו של ארלוזורוב, שם המתינו לו סימה, האם ושתי אחיותיו של ארלוזורוב. רייס הציג לסימה את התמונות. סימה עיינה בהן, בזו אחר זו. כשהגיעה לתמונתו של סטבסקי התבוננה בה רגע ארוך, ואמרה כי הפנים בתמונה עשויות להיות פניו של המתנקש הגבוה, הניחה את התמונה על השולחן והמשיכה להתבונן ביתר התמונות. כשסיימה להתבונן ביתר התמונות אמרה כי אינה מזהה בהן עוד מישהו. עורכי דינו של סטבסקי יטענו לאחר מכן במשפטו כי תמונתו בלטה בין האחרות מאחר שסטבסקי צולם בה עם עניבה, שלא כמו המצולמים באלבום המשטרה שלא ענדו עניבות.
בהמשך נערכו, בזה אחר זה במשטרת יפו, שלושה מסדרי זיהוי בהם היה כבר זיהוי ודאי. בראשון הוכנסה סימה, כשהיא נתמכת בגופו של הקצין ארנסט סטפורד, למועדון של התחנה, לפניה ניצבה שורה של חמישה עשר גברים. בראותה אותם היא קרסה וסטפורד אחז לתמוך בה. בעוברה על פני סטבסקי הצביעה עליו וקראה: "זה האיש. אין הוא האיש שירה בבעלי; הוא האיש שהיה אתו". היא עברה שנית על פני השורה, מסופה לתחילתה וקראה שוב: "זה האיש שהיה עם האיש שירה בבעלי". המסדר השני נערך בחצר התחנה. סימה ישבה על כיסא ולפניה חלפה שורת הגברים, שפסעו על גבי מצע של חול ים, כדי לדמות את אופן הליכת המתנקשים בחוף, ושוב זיהתה סימה את סטבסקי ואמרה כי הליכתו דומה להליכת הברווז של המתנקש הגבוה. המסדר השלישי היה מסדר-קול. ארבעה גברים הוכנסו לחדר וכל אחד אמר לסימה "כמה השעה" וסימה הכירה את קולו של סטבסקי.
הזיהוי > הזיהוי של רוזנבלט

כשלושה שבועות לפני מעצרו של רוזנבלט השתתפה כבר סימה ארלוזורוב בשני מסדרי זיהוי, שנערכו בבית הסוהר המרכזי בירושלים ב-4 ביולי 1933. בראשון היססה מלזהות חשוד מסוים ולבסוף הצביעה על שלושה ממשתתפי הזיהוי ואמרה כי הם מזכירים לה את היורה, אבל איננה חושבת שמישהו מהם הוא הרוצח. ב-11 ביולי 1933 נערך מסדר הזיהוי השני. הוצגו בפניה שלושה עשר אנשים, שניים מתוכם נראו לה כדומים לרוצח אך אינם המתנקשים.
במסדר הזיהוי השלישי השתתף רוזנבלט, לאחר שנעצר. המסדר נערך ב-24 ביולי 1933. סימה לוותה על ידי קצין המשטרה ארנסט סטפורד. בפני סימה הוצגו ארבע קבוצות של אנשים. צבי רוזנבלט היה השלישי בקבוצה הראשונה. בקבוצה השנייה היה צבי שניידרמן, שעליו אמרה רבקה פייגין בעדותה במשטרה כי נמסר לה כי הוא או צבי רוזנבלט הוא אחד משני המתנקשים.
כשעמד מולה צבי רוזנבלט הגיבה כי אינו האיש. בסיימה לסקור את אנשי הקבוצה, ביקשה כי יראו לה שוב את השלישי, את רוזנבלט. היא סקרה אותו שוב ואמרה כי הוא דומה ליורה אבל אינה יכולה לומר כי היא מזהה אותו בוודאות ומבקשת לראותו בעוד כיומיים כשלא יהיה מגולח למשעי, אלא בעל זיפי שיער כפי שהיה היורה.
בהמשך הוצגו בפניה עוד שלוש קבוצות והיא לא זיהתה איש מאנשיהן. צבי שניידרמן היה בקבוצה השנייה, וכשעמד למולה, סימה ארלוזורוב הצביעה עליו. לאחר מכן ביקשה כי יתנו לשניידרמן להחזיק חפץ בידיו, משום שבליל הרצח שמה לב לידיו. שניידרמן הרים תיק ניירות שהיה מונח שם, פעם בימינו ופעם בשמאלו ואז הודיעה כי הוא אינו האיש.
משיצאה הקבוצה הרביעית הוכנסה לחדר שוב הקבוצה הראשונה. סימה ארלוזורוב הצביעה הפעם על צבי רוזנבלט ואמרה שהוא היחיד בקבוצה זו הדומה במבנה גופו וארשת פניו ליורה, אך נראה לה כצעיר יותר מן היורה מפני שהוא חיוור ממנו ומגולח.
בכור-שלום שטרית, מי שהיה לאחר מכן התובע במשפטם של סטבסקי ורוזנבלט, סיכם את המסדר בכותבו כי סימה ארלוזורוב זיהתה את רוזנבלט כיורה, אך במידה מסוימת של הסתייגות.
לאחר המשפט

סימה ארלוזורוב לא נישאה שוב לעולם. היא גידלה לבדה את שני ילדיה, נאוה, שהייתה בת שמונה בזמן הרצח, ושאול, שהיה אז בן שלוש. היא המשיכה לעבוד ולפרנס את ילדיה. לאחר הקמת המדינה והתמסדות השידורים הקבועים של קול ישראל, שאפו מנהליו ליצור קשרים עם תחנות רדיו בעולם והזמינו את סימה ארלוזורוב לרכז את יחסי הציבור של קול ישראל בארץ ובעולם. בזכות כישוריה היא יצרה מערכת של שיתוף פעולה עם תחנות שידור רבות בעולם. היא עבדה בקול ישראל עד צאתה לגמלאות.
סימה ארלוזורוב הייתה פעילה בגופים ציבוריים שונים, "הארגון הישראלי למען האו"ם" ו"ארגון אמהות עובדות" (שמו הקודם של ארגון נעמת).
בשנת 1968 ערך העיתונאי דב גולדשטיין ראיון ארוך עם סימה על חייה עם ארלוזורוב. הראיון במלואו התפרסם ב"מעריב" ונשא את הכותרת "חיי עם ארלוזורוב".
בתקופת העלייה מברית המועצות בשנות ה-70 הייתה סימה ארלוזורוב פעילה בקליטת העולים.
שנים אחדות לפני מותה כתבה ספר על שנותיו האחרונות של בעלה, אך כתב היד לא הגיע לדפוס.
סימה ארלוזורוב נפטרה בשנת 1976, בהיותה בת שבעים וחמש. היא הובאה לקבורה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב, בסמוך לקבר בעלה.
הותירה אחריה שני ילדיה, נאווה בטלר-פור (1925-2005) ושאול.
לקריאה נוספת

שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, הוצאת שוקן, 1982.
אב"א אחימאיר, המשפט - פרשת רצח ארלוזורוב, הוצאת הוועד להוצאת כתבי אחימאיר, 1968.
אשר מעוז, "שיפוט היסטורי - משפט קסטנר וועדת החקירה בעניין רצח ארלוזורוב", משפט והיסטוריה, הוצאת מרכז שזר לתולדות ישאל (דניאל גוטוויין ומנחם מאוטנר עורכים) תשנ"ט, עמ' 441-471.
הערות שוליים

↑  תמונת מלון קטה דן ממנו יצאו סימה וחיים ארלוזורב לטיול בו ארלוזורוב נרצח באתר וואלה!.
↑  שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, הוצאת שוקן, 1982, עמ' 118.
↑  משפט רצח ארלוזורוב, נאומי הקטגור והסניגור ומסמכים, הוצא לאור מטעם ועדת הסניגוריה 1934 עמ' 173.
↑  שבתי טבת, רצח ארלוזורוב, הוצאת שוקן, 1982, עמ' 262.
↑  אב"א אחימאיר, המשפט, הוצאת הוועד להוצאת כתבי אחימאיר, 1968, עמ' 94.
↑  דב גולדשטיין, חיי עם ארלוזורוב, מעריב, 21 ביוני 1968, המשך - ראיון עם סימה ארלוזורוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012599874505171
ריגוש זמני

"ריגוש זמני" הוא שיר של הזמרת הישראלית עדן בן זקן. הוא הופץ ב-26 בינואר 2023 כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, 7.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי תמר יהלומי ויונתן קלימי. יציאת השיר הייתה שונה מקודמותיה. במאקו פורסם כי: "הפעם, להבדיל משירים קודמים שבהם אנשיה של הזמרת הוציאו את השיר לאנשי תקשורת יממה לפני (לפחות), התקבלה הודעה שהשיר יישלח רק בבוקר היציאה. לפי ההודעה מטרת המהלך היא 'למנוע הדלפות'".
את "ריגוש זמני" הוציאו זמן קצר לאחר יציאת "ראשון בבוקר" עם אנה זק ונונו.
הצלחה

בשבוע בכורתו, דורג "ריגוש זמני" היישר במקום השני במצעד הרשמי של מדיה פורסט.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 26 בינואר 2023 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | שרית • הליקון ארומה |  |
הערות שוליים

1 2 3   השיר ריגוש זמני, בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי"
↑   עדן בן זקן – ריגוש זמני (by Tamar Yahalomy & Yontan Kalimi), סרטון בערוץ "עדן בן זקן – הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:47)
↑  גיל משעלי, ‏כך עדן בן זקן מנסה למנוע את דליפת השיר האחרון שלה לפני הלידה, באתר ‏מאקו‏, 25 בינואר 2023
↑  גיל משעלי, ‏"צעקות, חילופי האשמות והפסקת הצילומים": הדרמה בין עדן בן זקן לאנה זק, באתר ‏מאקו‏, 20 בדצמבר 2022
↑  המצעד השבועי, שבוע 05, 2023, באתר מדיה פורסט ישראל (יש לבחור שנה 2023 ושבוע 05)
| עדן בן זקן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | מלכת השושנים • תאמין לי • לזאת שניצחה • חיים שלי • מועבט • עם או בלי לאהוב • 7 • דם שלי |  |
| אלבומים אחרים | Live קיסריה 2022 • הרמיקסים • מופע העשור (Live) • תדע שאני פה |  |
| ערכים קשורים | NMC • ארומה מיוזיק • "אקס פקטור ישראל" |  |
| עדן בן זקן – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מלכת השושנים | "מנגינה" • "מלכת השושנים" • "שיכורים מאהבה" • "פיסה מזכרוני" • "אלבינה" |  |
| תאמין לי | "תאמין לי" • "כל העיר שלנו" • "תזיזו" • "אף אחד" • "אין לי אותך" • "הייתי חוזרת" |  |
| לזאת שניצחה | "לזאת שניצחה" • "רציתי" • "כולם באילת" • "צועקת" |  |
| חיים שלי | "תל אביב בלילה" • "בא לי לחבק אותך" • "חיים שלי" • "מקסיקו" • "מילה של גבר" • "יאסו" • "תגיד לי Je t'aime" • "חצי מדינה" • "תרקדו" |  |
| מועבט | "אגרוף" • "כשתבוא" • "קוקוריקו" • "אהבה של אמא (חיים שלי)" • "אנא מג'נונה" • "חיים מאושרים" • "מתגעגעת אותך" • "הגענו הבנות" • "מועבט" • "ברחובות של תל אביב" • "איך אתה הולך" |  |
| עם או בלי לאהוב | "עם או בלי לאהוב" • "סירי" • "מה איתי" • "ניסיתי" • "אלף כוכבים" • "עשית לי טוב" • "WTF" • "הבת שלך" • "שוב תגיד לי בואי" • "דינרו" • "פילטרים יפים" • "כמה שנים" • "מה קרה?" • "ממתק" • "בסוף כל יום" |  |
| 7 | "חמסה" • "משחק קלפים" • "ילדת רחוב" • "עמנואלה" • "כינורות" • "ראשון בבוקר" • "להיות שלך" • "ריגוש זמני" • "מילה טובה" |  |
| דם שלי | "דם שלי" • "היית אחותי" • "תמיד נשאר אני" • "חיפשתי אותו בנרות" |  |
| סינגלים אחרים | "הללויה" • "Fresh" • "שונה מהנוף" • "Bonsoir" • "הזמן שלנו" • "והיא שעמדה" • יש בי אהבה" • "קטן עלינו" • "מקלט בטוח" • "תהמר עליי" • "מי אני בלעדיך" • "מלאכים" • "100 קילומטר" • "מסיבת הרווקות" • "נשבעת אמונים" • "עוד טיפה" • "אדם אדם" |  |
| השתתפות בסינגלים | "מקסיקאנה" • "Godmother" |  |
| שירים אחרים | "הפשע המושלם" • "אולי תִּפָּתַח הדלת" |  |
טעמן

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  יהודה חיים
 תקופת הפעילות:  1981–הווה (כ־43 שנים)
 משרד ראשי:  עצמונה 9, מישור אדומים
 בעלות:  שלום חיים דשן, דרור חיים
 מוצרים עיקריים:  שיווק סיטונאי
 הכנסות:  180 מיליון ש"ח (2015)
  
 www.taaman.co.il
 
טעמן שיווק מזון בע"מ, המוכרת במותג טעמן, היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור, ייבוא ושיווק מוצרי מזון לשוק הקמעונאי בישראל, וכן בייצוא מוצרי מזון.
המרכז הלוגיסטי של החברה, באזור התעשייה מישור אדומים, כולל 7,000 מ"ר של מחסנים ומלווה במערך הפצה. לפי אתר החברה, היא מייצאת מוצרי מזון לכשלושים מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה

בשנת 1995 מיתג איש העסקים הירושלמי, יהודה חיים, את חברת ההפצה הקטנה שהקים בשוק מחנה יהודה ב-1978 ושעסקה בשיווק שמן, וקבע את שם המותג "טעמן". החברה החלה לייבא שמן זית מספרד, ולהפיצו למרכולים ברחבי ישראל. תחת תת-המותג "מטעמית" שיווקה החברה מספר מועט של מוצרי מזון אחרים.
בשנים הבאות התרחבה החברה באמצעות חוזי ייבוא וחוזים עם מפעלי מזון בישראל, שבזכותם יכלה להציע קו מוצרים רחב יותר.
מנהלי החברה כיום הם בניו של יהודה, שלום ודרור.
במרץ 2023 רכשה החברה את הפעילות העסקית של "טחינה הנסיך" לאחר שזו נקלעה לקשיים כספיים.
בשנת 1997 הקימה קבוצת "טעמן" חברת בת בשם "טעמן נדל"ן" שעוסקת ביזמות נדל"ן בפרויקטים משותפים בירושלים ובמודיעין. בשנת 2015 רכשה טעמן נדל"ן את מתחם בית החולים ביקור חולים.
חברת "טעמן" מחזיקה ב-50% מחברת שי אודם בע"מ, המחזיקה 38.44% מחברת ישראייר גרופ בע"מ, שבבעלותה חברת ישראייר.
בחודש מאי 2024 ביצעה החברה "ריקול" לשמן זית המיובא על ידי החברה מטורקיה לאחר שמשרד הבריאות מצא שהמוצר אינו עונה על הדרישות המגדירות מהו שמן זית.
הערות שוליים

↑  ליטל דוברוביצקי, ביהמ"ש אישר מכירת טחינת הנסיך לטעמן ב-11 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 15 במרץ 2023
↑  ישראייר גרופ בע"מ - דוח תקופתי לשנת 2022, באתר "מאיה"
↑  "אינו עונה על הגדרת שמן זית": ריקול לשמן 750 מ"ל של "טעמן", באתר ynet, 9 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011219008305171
אש נגד-סוללות

אש נגד-סוללות (מכונה לעיתים אש נגד-סוללה; בראשי תיבות: אש נ"ס; באנגלית: Counter-battery fire), הוא מונח המתאר פעילות צבאית התקפית, לרוב ארטילרית, המכוונת לפגיעה במערכי האש הארטילריים של האויב (תותחים, משגרי רקטות, מרגמות וכו'). מטרת האש נגד-סוללות היא שיתוק ודיכוי מאמץ האש של הצד האחד באמצעות שימוש באש מהצד השני. לפי נאט"ו, אש נגד-סוללות היא "אש המסופקת לצורך הרס או נטרול מערכת סיוע האש של האויב".
יישום

דוגמאות להפעלות נרחבות של אש מנגד בצה״ל מופיעות בעיקרם במבצעי ״עמוד ענן״ (2012), ״צוק איתן״ (2014), ״שומר החומות״ (2021), ו״עלות השחר״ (2022). פעולות אלו באו לידי ביטוי בהשמדת - עמדות לשיגור רקטות, מתקנים לייצור רקטות, סוללות נ״מ, סוללות מרגמה, מטרות שמפעילות טילי כתף, ועוד. עיקרי ריכוזי האש היו לעבר מטרות המפעילות ירי תלול מסלול של חמאס ושל הג׳יהאד האסלמי. פעולות אלו התבצעו בעיקרם בתקיפות אוויר-קרקע, של מטוסי קרב ושל כטמ״מים חמושים.
בנוסף לתקיפות מהאוויר ביצע צה״ל גם מאמץ אש יבשתי באמצעות טנקים, מערך קני של חיל התותחנים, יחידת מורן, ויחידות קומנדו המפעילות טילי כתף מדויקים כמו אגוז ומגלן.
לפי פרסומים של דו״צ, במבצע ״שומר החומות״, הושמדו גם מטרות המפעילות אש מנגד ברצועת עזה על ידי ספינות טילים ישראליות מדגם ״סער 5״ של זרוע הים באמצעות טילים מדויקים.
צעדי נגד

כוחות ארטילריים הסופגים אש נגד-סוללות נוקטים שורה של אמצעי התגוננות על מנת לסכל את מאמצי האויב לפגוע בהם:
התחפרות כלי הכוח: עבודות חיפור ושיקוע של כלים ארטילריים נחשבים לאמצעי יעיל למתן הגנה על הכוח והחיילים בו מצד ירי ארטילרי נגדי. דרך זאת הייתה נפוצה כבר במלחמת העולם הראשונה, והיא מהווה בימינו אמצעי שכיח למדי במערכים הארטילריים של קוריאה הצפונית. עם זאת, אמצעי חימוש מדויקים מצד האויב עשויים לצמצם את יעילות ההתחפרות.
הסבת כלי הכוח למשוריינים: במהלך המאה ה-20 רוב כל הנשק הארטילריים הכבדים עברו להיערכות על בסיס רכב קרבי משוריין, בין השאר במטרה לשפר את מיגון הכוח מפני אש האויב.
הצבת הכוח בסביבה אזרחית: הטמעת הכוח הארטילרי בקרבת אוכלוסייה אזרחית, בדומה לנעשה מצד ארגוני טרור פלסטיניים ברצועת עזה, משפרת את סיכויי השרידות של הכוח באמצעות יצירת אפקט של מגן אנושי.
פיזור הכוח: פיזור הכלים הארטילריים על פני המרחב מצמצם את סיכויי האויב לפגוע בקלות בכוח הארטילרי ומשפר את ההגנה על החיילים בכוח.
הסתרת הכוח: על אף שירי ארטילרי עשוי להיחשף באמצעי איכון שונים, למשל על ידי מערכת מכ"ם המיועדת לכך, הסתרת הכוח הארטילרי מאמצעי תצפית של האויב, למשל באמצעות סוללת עפר או בתוך צמחייה, יכולה לשפר את ההגנה על הכוח.
ירי בתנועה: כלי נשק ארטילריים בעלי יכולת ניידות גבוהה, כגון תותחים מתנייעים, משגרי רקטות ממונעים ומרגמות, מצטיינים ביכולת לשנות במהירות את מיקומם לאחר ביצוע הירי. כך ביצוע אש נגד-סוללות אל מקור הירי עלול שלא לפגוע בכוח התוקף, מאחר שזה כבר הספיק להימלט מהמקום.
אש נגד-סוללות: השבת אש נגד-סוללות כמענה לאש נגד-סוללות מצד האויב, נחשבת לדרך יעילה להגן על הכוח הארטילרי.
ראו גם

מכ"ם נגד-סוללות
ריכוך ארטילרי
מאמץ האש
הערות שוליים

↑  Jens David Ohlin, Research Handbook on Remote Warfare, Cheltenham, UK: Edward Elgar Publishing, october 2017 (ISBN 9781784716998)
↑  יואב זיתון, עם סטי"לים, שייטת 13 וחימוש מדויק: תיעוד מתקיפות חיל הים בעומק עזה, באתר ynet, 16 במאי 2021
↑  BRITISH ARTILLERY - PIECES: ARTILLERY INTELLIGENCE AND COUNTER-BATTERY, WORLD WAR 1 - 1914
↑  "The North Korea Artillery Problem", Joe Launie, 2017, Political Storm
↑  "North Korean artillery and the concept of 'flattening Seoul' - a breakdown", Rei, 25 April 2017, Daily Kos
↑  השימוש שעושה החמאס באזרחים כ"מגן אנושי", מרכז המידע למודיעין ולטרור – המרכז למורשת המודיעין (מל"מ), ינואר 2009
הספר הכחול (בינוי)

"המפרט הכללי לעבודות בנייה" או "הספר הכחול" הוא מסמך שמופק על ידי הוועדה הבין-משרדית לסטנדרטיצזיה והמרכז את מפרטי העבודה המקובלים בעבודות הנדסיות ובעיקר במכרזים ציבוריים של משרדי ממשלה, רשויות מוניציפליות וחברות ממשלתיות.
רקע

הוועדה הבין-משרדית לסטנדרטיצזיה הוקמה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 והיא מורכבת מנציגי משרדי הביטחון, הבינוי והשיכון, האוצר והתחבורה.
תפקיד הוועדה הוא לקבוע סטנדרטים אחידים לעבודת משרדי הממשלה העוסקים בתחומי הבנייה ולנסח את המפרט הכללי היוצר נורמה אחידה במכרזים רשמיים של מדינת ישראל וגופי ממשל מקומיים. למרות שהמפרט מחייב רק במכרזים רשמיים גם גורמים פרטיים עושים בו שימוש.
המפרט משמש מאז הוצאתו כחלק ממסמכי המכרז והחוזה בכל מכרז ממשלתי ואומץ גם על ידי רשויות מקומיות, חברות ממשלתיות וחברות כלכליות רבות.
מבנה המפרט והשימוש בו

המפרט מוגדר ככללי ואינו מתייחס למיזם או עבודה נקודתיים, וזאת בשונה מ"מפרט מיוחד" הכולל את תכולת העבודה המדויקת שבכל מיזם ומיזם. ההנחיות שבמפרט הכללי נועדו לתת רקע ודרישות סף אחידות בכל המכרזים הציבוריים ובדרך כלל הוא אינו נכלל כחלק ממסכמי המכרז אולם הוא עדיין מחייב בהם.
כל פרק בנוי מהגדרות מפרטיות לאותו תחום - כיצד נדרש לבצע את העבודה, שלביות ודרישות איכותניות, ולאחר מכן מוגדרים אופני המדידה - מה נכלל במסגרת העבודה ובגין מה מבוצע התשלום ועל פי איזה מפתח.
נכון לשנת 2024 המפרט מכיל 44 פרקים העוסקים במפרטי הבניה בתחום הבניה, התשתיות, הפיתוח, הגמר, הבטיחות ועוד. הפרקים קובעים בין השאר הנחיות למתכננים, מדדי איכות, אופן חישוב ומדידה של כמויות, אחריות ובדק, חומרי גלם, דרישות ביצוע ועוד.
מידי תקופה מתעדכן המפרט ועובר התאמה ותיקונים הן בפרקים הקיימים והן בתוספת פרקים חדשים.
הערות שוליים

↑  פעולות הממשלה להבטחת האיכות והבטיחות בענף הבנייה (עמ' 267), באתר מבקר המדינה, ‏2015
↑  מורן רגב, מה לדרוש בחוזה עם קבלן איטום? בדקנו, באתר ynet, 16 ביוני 2021
↑  מפרטים כלליים של הוועדה הבין-משרדית לסטנדרטיזציה של מסמכי החוזה לבנייה ולמיחשוב, באתר הוועדה הבין-משרדית לסטנדרטיזציה, ‏1.1.2024
↑  ניצן צבי כהן, ‏לראשונה: יוסדר תחום הבטיחות בעבודות בנייה ממשלתיות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 בנובמבר 2018
מעלה (כתב עת)

גליונות מכתב העת מַעְלָה
מַעְלָה הוא כתב עת ישראלי לביקורת ספרות, בעריכתה של המשוררת והעורכת נועה שקרג'י.
כתב העת מַעְלָה, החל לצאת לאור במרץ 2021. גיליונות כתב העת יוצאים לאור אחת לשלושה חודשים, בהוצאת מקום לשירה. חברי המערכת הם עטרה בן חנן, גלעד מאירי ואביב פטר. בכתב העת מתפרסמות ביקורות ספרות ומסות בתחום הספרות. הגליונות יוצאים לאור בדפוס ועולים גם לרשת האינטרנט.
בין היתר, התפרסמו בכתב העת מאמרים ורשימות פרי עטם של אלכס בן-ארי, אורית מיטל, יהודה ויזן, ליאור שטרנברג, צרויה להב, סיון הר-שפי ועוד.
בכתב העת משולבים יצירות אמנות חזותית מתחומים שונים כמו צילום וציור.
בדבר המערכת של הגיליון הראשון נכתב:
מעלה הוא כתב עת לביקורת ספרות. שמו מעיד על שאיפותיו המרכזיות: להתמיר את הדיון בספרות, לחפש אחר המניעים הגבוהים בכתיבת ביקורת ספרות, ולהצביע על המדדים לבחינתה של היצירה הספרותית. מעלה מציע כי ביקורת ספרות היא עצם היכולת לראות את הדברים בעדינותם, כשעדיין לא התגשמו במלואם, כשהם במרחב שבין האדמה לשמים – כשהם למעלה. כתב העת מחפש אחר נקודת מבט השואפת להתבונן בנעשה בשדה הספרות לא רק כמבט המופנה ימינה או שמאלה, וודאי שלא כמבט המופנה מטה, כי אם כמבט מעלה: אל הרחוק, הטרנסצנדנטי, אל התקווה.
אנו מבקשים להפוך את ביקורת הספרות משדה קרב, זירת סיף, חדר ניתוח או חדר המתנה מנומנם, לאתר של עדינות, אמונה, הגות, קסם ויופי.
.
מעבר לביקורות הספרות, ולמסות, כתב העת כולל מספר מדורים קבועים.
דבר המערכת.
צפון ברך. מדור שעוסק בכריכה, עימוד, סוגי נייר ואמנות חזותית סביב עולם הספרות. נכתב על ידי מורן שוב רובשוב ונוספים.
מעבר לים.
ראו גם

ננופואטיקה
הערות שוליים

↑  יובל פלוטקין, הנקמה של דוקטור סוס והאופנה של הרוקי מורקמי, באתר ynet, 8 במרץ 2021