stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוגאטי ויירון

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  בוגאטי
 שנות ייצור:  2006–2015
 יחידות שיוצרו:  450 
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  בוגאטי EB100 ss
 מודל אחריו:  בוגאטי שירון
 חברת אם:  בוגאטי-רימאק
 סיווג:  מכונית-על (הייפרקאר)
 אורך:  4,462 מ"מ 
 רוחב:  1,998 מ"מ 
 גובה:  1,204 מ"מ 
 משקל:  1,888 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,710 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  7,993 סמ"ק,  1,001 כוחות סוס ב-6,000 סל"ד,  127 קג"מ (1,250 N·m) ב-2,200 סל"ד,  16 בוכנות, 64 שסתומים
 מהירות מרבית:  407 קמ"ש / 252 מייל לשעה
 
בוגאטי ויירון (Bugatti Veyron) היא מכונית-על מהמהירות בעולם, אשר יוצרה על ידי חברת בוגאטי שבבעלות תאגיד המכוניות האירופי פולקסווגן בין השנים 2006–2015. שמו המלא של הדגם הוא Veyron EB 16.4.
ויירון הוצגה ב-2005 והייתה המכונית הסדרתית הראשונה שעברה את מחסום 1,000 כוחות הסוס ואת מחסום ה-400 קילומטר לשעה (מהירותה המקסימלית עמדה על 407 קמ"ש). היא החזיקה בתוארי המכונית הסדרתית המהירה ביותר לכביש והמכונית החזקה ביותר ביצור סדרתי עד הצגתן של בריסטול פייטר T ב-2006 עם 1,012 כוח סוס ושלבי אולטימייט אירו מ-2007 שהיא בעלת מהירות מקסימלית של 417 קמ"ש.
קבוצת פולקסווגן אינה מרוויחה ואפילו מפסידה כסף ממכירת הוויירון למרות המחיר של 1,250,000 דולר בגרסת הבסיס, כאשר עיקר תפקידה הוא להגדיל את המוניטין ואת תודעת הציבור לבוגאטי. המכונית נבחרה למכונית השנה 2005 ומכונית העשור 2000–2010 של תוכנית הרכב הפופולרית טופ גיר.
גרסה מיוחדת של בוגאטי ויירון בשם בוגאטי ויירון סופר-ספורט הוצגה ביוני 2010 עם מנוע בהספק של 1,200 כ"ס (890 קילוואט). היא שברה את שיא המהירות עם 434.2 קילומטר לשעה ונכנסה לספר השיאים של גינס.
בשנת 2016 הוחלפה הבוגאטי ויירון בבוגאטי שירון, אף היא מכונית-על שוברת שיאי מהירות: 487.6 קמ"ש (303.0 מייל לשעה).
נתונים טכניים

הוויירון מונעת במנוע בתצורת W16 בעל נפח שמונה ליטר וארבעה מגדשי טורבו. היא מאיצה מ-0 ל-96 קמ"ש ב-2.46 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 408.48 קמ"ש, למרות משקלה הכבד יחסית של 1,888 קילוגרם (משקל כולל נוזלים עומד על כ-2,300 קילוגרם).
ויירון היא מכונית כביש ואינה מכונית מסלול. היא נעזרת במערכות רבות התומכות בכל מכלולי הרכב כדי לספק ביצועים מעולם המרוצים. לדוגמה, על מנת שהמכונית לא תתרומם מעלה במהירויות גבוהות, היא מצוידת בכנף אחורית נשלפת בעלת מנגנון הידראולי כדי לייצר כוח עילוי הפוך לטובת אחיזת כביש טובה יותר. הוויירון מצוידת במכל דלק בן 100 ליטרים, המספיק בנסיעה רצופה במהירות המקסימלית לתנועה במשך כ-18 דקות בלבד, כיוון שצריכת הדלק עומדת על 5.3 ליטר בדקה.
הערות שוליים

↑  Acceleration with the Veyron
↑  Bugatti 16C Galibier Concept First Look - Motor Trend
↑  רועי צוקרמן, בוגאטי שוב שוברת שיא: 431 קמ"ש, באתר אוטו (מגזין), ‏06 ביולי 2010
↑  מכונית כביש היא מכונית שמבחינה חוקית רשאית לנסוע על כבישים רגילים, לעומת מכונית מרוץ כגון אלה של הפורמולה 1 שמורשות לנסוע רק במסלולי מרוץ ייעודיים
מנוע ה-W16 של הווירון
הפיגועים בסטוקהולם (2010)

| --- | --- |

שוטרים סוגרים את רחוב דרוטנינגאטאן באזור הפיגוע השני
 תאריך:  11 בדצמבר 2010
 מקום:  סטוקהולם, שוודיה
 קואורדינטות:  59°20′09″N 18°03′35″E﻿ / ﻿59.3357°N 18.0598°E﻿ / 59.3357; 18.0598
 סוג:  פיגוע תופת ופיגוע התאבדות
 נשק:  פצצה 
 הרוגים:  0
 פצועים:  2
 מבצע:  תיימור עבד אל-ווהאב
 
 
הפיגועים בסטוקהולם היו פיגוע מכונית תופת ופיגוע התאבדות שהתרחשו בהפרש של 12 דקות ב-11 בדצמבר 2010 במרכז סטוקהולם, בירת שוודיה. מלבד המחבל המתאבד, שהיה ההרוג היחידי בפיגועים, נפצעו עוד שני בני אדם באורח קל.
הפיגועים

הפיגוע הראשון אירע בשעה 16:48 שעון מקומי, כאשר מכונית תופת מדגם אאודי התפוצצה בצומת רחובות עם רחוב דרוטנינגאטאן. על פי מכבי אש שהגיעו לזירה, המכונית הכילה מכלי גז בישול, שגרמו לפיצוצי משנה נוספים. שני בני אדם שנכחו במקום בזמן הפיצוץ נפגעו ופונו לבית החולים במצב קל.
הפיגוע השני אירע בשעה 17:00, 12 דקות לאחר הפיגוע הראשון, בפינת הרחובות דרוטנינגאטאן ובריגרגאטאן. מחבל מתאבד, שהחזיק בתיקו שישה מטעני צינור, הצליח לפוצץ רק אחד מהם, ונהרג. מלבדו לא נפגע איש. על פי עדי ראייה, המחבל "צעק משהו בערבית" לפני שפוצץ את המטען.
כעשר דקות לפני הפיגועים נשלחה הודעת אימייל למשטרה ולסוכנות ידיעות שוודית אימייל בערבית ובה נאמר כי "פעולותינו ידברו בעד עצמן, כל עוד לא תסיימו את המלחמה נגד האסלאם, את השפלתו של הנביא מוחמד ואת התמיכה המטופשת שלכם בחזיר וילקס". לארס וילקס, אליו מתייחסת ההודעה, הוא מאייר שוודי שצייר את מוחמד כבעל גוף של כלב.
המחבל

המחבל המתאבד, שהניח גם לפני כן את מכונית התופת, זוהה כתיימור עבד אל-ווהאב. על פי מידע מחשבון הפייסבוק שלו, הוא נולד בבגדאד ב-12 בדצמבר 1981. בשנת 1992, כשהיה בן 11, הוא הגיע לשוודיה וקיבל אזרחות, והלך להתגורר בעיר טרנס.
לאחר שסיים את בית הספר ב-2001, הוא החל ללמוד באוניברסיטת בדפורדשייר, שם למד עד 2004. באותה שנה הוא התחתן עם אזרחית שוודית. לזוג נולדו בת ב-2007, בת נוספת ב-2009 ובן ב-2010. אל-ווהאב קרא לבנו "אוסאמה" על שם ראש ארגון אל-קאעידה, אוסאמה בן לאדן.
לפני הפיגועים הוא חי ביחד עם אשתו בלוטון, עיר במחוז בדפורדשייר שבבריטניה, שם גר הזוג כעשור. דווח שלקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 אל-וואהב הפך להיות דתי יותר וקיצוני יותר.
במהלך חודש הרמדאן של שנת 2007, אל-ווהאב נזרק מהמסגד בעירו, ונאסר עליו לחזור, לאחר שהטיף באוניברסיטה את דעותיו הקיצוניות וניסה לגייס סטודנטים נוספים שחולקים איתו את דעתם הפוליטית.
הערות שוליים

↑  באתר CNN
↑  סוכנויות הידיעות, השקט הופר: שני פיצוצים בשטוקהולם, אדם נהרג, באתר ynet, 11 בדצמבר 2010
1 2 3  סוכנויות הידיעות, המחבל נהרג בפיגוע בשבדיה: "צעק בערבית", באתר ynet, 12 בדצמבר 2010
↑  AP, איורי מוחמד: ר"מ שבדיה מציע דיון פומבי בנושא, באתר ynet, 6 בספטמבר 2007
↑  סוכנויות הידיעות, שבדיה בהלם מהפיגוע: "איך זה הגיע אלינו?", באתר ynet, 13 בדצמבר 2010
↑  באתר BBC
↑    Gordon Rayner, Andy Bloxham and Laura Roberts, ‏Stockholm bomber was thrown out of Luton mosque for trying to recruit extremists, The Telegraph, 13 December 2010
ביוויס ובאטהד
הדמויות הראשיות

ביוויס - נער צעיר עם שיער בלונדיני ארוך, שתמיד הולך צעד אחד אחרי באטהד. לעיתים קרובות הוא נתון להתקפים היפראקטיביים (במיוחד בהשפעת צריכה מופרזת של סוכר), במהלכם הוא הוזה שהוא "קורנהוליו" האדיר. הוא ממעט לחשוב, חובב רוק כבד ועל חולצתו מתנוסס שם הלהקה "מטאליקה". הוא מצחקק בצורה מוזרה ובעל קול צרוד, ותמיד חוזר אחרי המילים של באטהד, לפעמים עובד כטבח כושל במסעדת "בורגר וורלד" (פארודיה של "מקדונלד'ס"). ביוויס הוא פירומן, ונכנס לאקסטזה כשהוא רואה אש.
באטהד - באטהד הוא נער בן אותו גיל, עם לסת בולטת וגשר בשיניים. התנהגותו מעט שקולה ורגועה יותר מזו של ביוויס. כמו ביוויס הוא נוהג לצחקק בצורה מוזרה ומרבה לקלל את ביוויס בכינוי הגנאי "Dumbass". הוא מועסק כקופאי במסעדת "בורגר וורלד" וניסיונותיו להתחיל עם בנות המין השני מסתיימים תמיד בכישלון. וגם על חולצתו מתנוסס שמה של להקת רוק כבד, להקת "AC/DC".
טום אנדרסון - השכן של ביוויס ובאטהד. אמריקני מבוגר וממושקף ממוצא דרומי, שנוטה להתרפק על העבר. על דמות זו התבססה דמותו של "האנק היל" מהסדרה המלך היל.
דייוויד ואן דרייסון - המורה של ביוויס ובאטהד, היפי שמבקש להחדיר בתלמידיו ערכים של שלום ושלווה, בשעה שביוויס ובאטהד מאמללים את חייו.
בראדלי באזקט - המורה להתעמלות של ביוויס ובאטהד, אדם קשוח שמרבה לצעוק ולכנות את תלמידיו "נקבות עלובות" או "לוזרים". ביוויס ובאטהד חוששים ממנו לעיתים, בשל אמצעי הענישה החמורים שבהם הוא נוקט.
המנהל מק'ויקר - מנהל בית-הספר ואויבם המושבע של ביוויס ובאטהד. הוא מתעב אותם ותמיד נלחץ ורועד כשהוא לידם, הם תמיד לועגים לו ולפעמים משפילים אותו.
דריה מורגנדורפר - ילדה חנונית הלומדת בכיתתם של ביוויס ובאטהד. היא לא מחבבת אותם כלל, אך לעיתים תכופות נאלצת לערוך איתם פרויקטים משותפים לבית-הספר. ביוויס ובאטהד תמיד לועגים לה ומכנים אותה "דאיירייה" (Diarrhea, כלומר שלשול). הדמות שלה הפכה לגיבורה של סדרת ספין-אוף בשם "דריה", ששודרה גם היא ב-MTV.
טוד לאנוזי - בריון השכונה. ביוויס ובאטהד מעריצים אותו ומעוניינים להצטרף לחבורתו, אך הוא מתעב את השניים ונהנה להתל בהם.
סטוארט סטיבנסון - נער צעיר ובודד, שרואה בביוויס ובאטהד את חבריו. הם מצדם מנצלים אותו ומתעללים בו.
ראו גם

ביווס ובאטהד דו אמריקה
ביוויס ובאטהד עושים את היקום
הערות שוליים

↑  עמי פרידמן, הביוויס ובאטהד חוזרים למסך, באתר ישראל היום, 2 ביולי 2020
↑  מתוך imdb
↑  מיקום העיירה בגוגל מפס
↑  Goldberg, Lesley (1 ביולי 2020). "'Beavis and Butt-Head' Returning With Two New Seasons (and Spinoffs) at Comedy Central". The Hollywood Reporter. נבדק ב-1 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shaffer, Claire (1 ביולי 2020). "'Beavis and Butt-Head Reimagining to Air on Comedy Central". Rolling Stone. נבדק ב-1 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Lesley (19 באוגוסט 2020). "What Will (and Won't) Wind Up on CBS All Access". The Hollywood Reporter. נבדק ב-25 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  White, Peter (19 באוגוסט 2020). "Beavis And Butt-Head & 'Workaholics' Movies, Weekly Show From Trevor Noah & 'Inside Amy Schumer' Specials Lead Paramount+ Comedy Slate". Deadline. נבדק ב-24 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n96020193  MusicBrainz: f400d82a-6195-4935-9c8b-4f69e2f6137b  MusicBrainz: e8b31d9c-2395-4525-a00c-6411387a3958  VIAF: 174282730   WorldCat (עם VIAF): 174282730
אוטובוס הקסמים

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  אנימציה לילדים/חינוכית
 יוצרים:  ג'ואנה קול, ברוס דגן
 מדבבים:  לילי טומלין (גברת פריזל), סטיוארט סטון (ראלפי), דני תמברלין (ארנולד), דניאל דסנתו (קרלוס), טרה מייר (דורותי), אריקה לוטרל (קישה), מאיה פילר (פיבי), ליסה ימנקה (וונדה)
 מדבבים בעברית:  ראו צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
 ארץ מקור:  ארצות הברית/קנדה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  52
 תוכנית המשך:  אוטובוס הקסמים נוסע שוב
 הפקה
 הפצה:  Nelvana, נטפליקס 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  PBS
 רשת שידור בישראל:  ערוץ לוגי, ערוץ הילדים נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  1994–1997
 תקופת שידור בישראל:  1996 – 1999
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אוטובוס הקסמים (באנגלית: The Magic School Bus) היא סדרת ספרי ילדים שעובדה לסדרת טלוויזיה, אשר מעשירה את החשיבה המדעית.
ספרי "אוטובוס הקסמים" נכתבו בין השנים 1986–2001 על ידי ג'ואנה קול ואוירו על ידי ברוס דגן. הגרסה העברית של הספרים קרויה בשם "טיולית הפלאים", ותורגמה על ידי רימונה די-נור.
העלילה עוסקת בגברת פריזל, מורה בבית ספר יסודי, הלטאה שלה ותלמידיה היוצאים לטיולי-שדה באוטובוס תלמידים קסום (האוטובוס מואנש, בעל פנים וקיים קשר בינו לבין גברת פריזל). האוטובוס לוקח אותם להרפתקאות לימודיות בחלל, מתחת לאדמה, אל תוך גוף האדם ועוד.
בשנים 1994-1997, עובדו סיפורי אוטובוס הקסמים לתוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ PBS האמריקאי. לסדרה ארבע עונות בנות 13 פרקים כל אחת. הסדרה דובבה לעברית ושודרה בשנים 1996-1999 בערוץ הילדים, ולאחר מכן בשידורים חוזרים גם בערוץ לוגי.
מאחר שספרי אוטובוס הקסמים מציגים עובדות מדעיות בצורה לפעמים דמיונית (לדוגמה: אוטובוס שהופך לחללית, או ילד שמתכווץ לגודל קטנטן), בסוף כל ספר יש עמוד שמפרט בצורה הומוריסטית אילו חלקים בספר הם עובדות מדעיות אמיתיות, ואילו סיפורים דמיוניים. בסדרה הטלוויזיונית, ממלאת תפקיד זה סצנה בסוף כל פרק, שבה המפיק מקבל שיחת טלפון מילדים שמביאים לתשומת לבו דברים מסוימים בתוכנית שלא יכולים לקרות במציאות.
צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי

העונה הראשונה בוימה על ידי ענת ניב (1996). העונה השנייה (1997) והעונה השלישית (1999) בוימו על ידי מורן לכיש.
גברת פריזל - מיקי קם (1997-1996), אפי בן ישראל (1999)
דורתי אן - טליה ברקאי
ארנולד - יונתן מנדלמן (1996), דורון בן עמי (1999-1997)
ראלפי - עידו מזרחי (1997-1996), אסף קורמן (1999)
וונדה - טליה דור (1997-1996), נטע טישלר (1999)
פיבי - אפרת בורוכובסקי (1997-1996), תמרה פלינט (1999)
קישה - אפרת בורוכובסקי (1997-1996), הילי ישראל (1999)
קרלוס - אמיר סולובייצ'יק (1997-1996), אלון וורטהיימר (1999)
טים - יובל סגל (1997-1996), דניאל זילברשטיין (1999)
המפיק - ניר רון
ז'נט - ענת ניב (1997-1996), עדי בן ישראל (1999)
מייקי - דניאל מגון.
ליז (הלטאה) - ללא קול
מדבבים נוספים: עמי מנדלמן, יהויכין פרידלנדר, עדי וייס, ענת קדם שאבי, טל צדקוני, מורן לכיש ואורלי קטן.
דמויות

ואלרי פריזל (גברת פריזל) - מורה שמחה, צבעונית וחובבת הרפתקאות שתמיד נכנסת לכיתה לראשונה בפרק בצורה מפתיעה ולא שגרתית, בבגדים משוגעים ועגילים התאומים את נושא התוכנית. היא בעלת האוטובוס ויש לה כוחות קסם מיוחדים. גברת פריזל אוהבת את תלמידיה ונותנת להם תמיד להתנסות ולהגיע למסקנות לבדם, כשהיא נוהגת לעודד אותם במשפט הקבוע "להסתכן, להתבלגן, לעשות טעויות".
דורותי אן הדסון - ילדה בלונדינית בעלת קוקיות, הילדה הכי חכמה בכיתה שלומדת הכול מהספרים. ידועה במשפט הקבוע "לפי מה שידוע לי..."
ארנולד פרלשטיין - ילד ג'ינג'י ממושקף ופסימי. היחיד בכיתה שלא אוהב טיולי שדה. ידוע במשפט הקבוע "ידעתי שהייתי צריך להישאר בבית". הלבוש שלו מזכיר את ארתור ריד. במהלך הסדרה התגלה כי הוא יהודי וחוגג את חג החנוכה.
ראלפי טינאלי - ילד בעל שער חום, חובש כובע הפוך. בן לרופאה ד"ר טינאלי. מרבה לשאול "אני מדמיין, או ש..."
וונדה לי - ילדה בעלת שיער שחור וחולצה אדומה, אוהבת אומנות, בדרך כלל חסרת פחד ודוחפת את כולם לסמוך על פריזל. ידועה במשפט הקבוע "מה נעשה, מה נעשה, מה נעשה עכשיו !"
פיבי תרזה - ילדה חומת שיער, אוהבת טבע ודואגת מאוד לחי ונלחמת לשמירתו. עברה מבי"ס אחר לבי"ס הנוכחי, מוכרת במשפטה הקבוע "בבית הספר הקודם שלי לא..."
קישה פרנקלין - ילדה כהת עור עם חולצה ורודה עם פס בצבע תכלת, אוהבת להסתכן ולהתנסות בדברים חדשים ידועה במשפט הקבוע "אוי לא, אוי לא, אוי לא, אוי לא, אוי לא!!!"
קרלוס רמון - ילד שחור שיער עם סוודר כחול. ציני ומצחיק, אבל שאר החברים לא תמיד מקבלים את ההומור שלו, כשהוא מספר בדיחה הילדים בדרך כלל נאנחים בקול רם: "קרלוס".
טים רייט - ילד כהה עור עם חולצה מכופתרת עם נגיעות ירוק. הוא מגיע להבחנות מדעיות על ידי זה שהוא כותב לרוב במחברת.
ליז - הלטאה של גברת פריזל. ליז לא מדברת אבל היא "לטאה מיוחדת במינה" שמבינה שפת בני אדם ויודעת לעשות המון דברים אחרים, כמו להפעיל את האוטובוס מלא הכפתורים בשיתוף פעולה עם גב' פריזל.
ז'נט - בת דודתו התחרותית והמתנשאת של ארנולד. לרוב מזלזלת בכיתתה של גברת פריזל ומנסה להתחרות בהם כדי להוכיח שהיא טובה יותר. מתאפיינת גם בחוסר רגישות. כשהיא בסביבה אף פעם לא משעמם, יוצאת עם הכיתה בכמה מהפרקים לטיולי השדה ונוטה לסבך אותם בצרות.
מייקי רמון - אחיו של קרלוס, גאון מחשבים, מתנייד על ידי כיסא גלגלים אך אין זה מפריע לו.
סדרת המשך

לאחר הסדרה הקודמת העלתה רשת נטפליקס סדרה מחודשת בשם "אוטובוס הקסמים נוסע שוב" בשנת 2017. הדיבוב העברי הופק בווידאופילם אינטרנשיונל.
הסדרה עוסקת בפיונה - אחותה של גברת פריזל שמחליפה אותה כמורה החדשה באוטובוס הקסמים. במהלך הסדרה היא יוצאת עם התלמידים לטיולי שדה קסומים חדשים.
שמן פשתן

בקבוק שמן פשתן
מכל פח שמן פשתן צרפתי
עץ משוח בשמן פשתן
שמן פשתן או שמן זרעי פשתן (באנגלית: Flax oil או Linseed oil), הוא שמן חסר צבע עד צהבהב המתקבל מהזרעים היבשים והבשלים של צמח הפשתן (Linum usitatissimum). השמן מתקבל בכבישה, ולעיתים לאחר מכן עם מיצוי ממס. שמן פשתן הוא שמן מייבש, כלומר הוא יכול להתפלמר לצורה מוצקה. בשל תכונותיו היוצרות פולימרים, ניתן להשתמש בשמן פשתן בפני עצמו, או לערבב עם שילובים של שמנים, שרפים או ממיסים אחרים כאימפרגנטור, גימור שמן מייבש או לכה בגימור עץ (אנ'), כחומר מקשר פיגמנט בצבעי שמן, כחומר מגמיש או מקשה במרק, ובייצור לינוליאום. השימוש בשמן פשתן ירד במהלך העשורים האחרונים עם זמינות מוגברת של שרפי אלקיד סינתטיים - שמתפקדים באופן דומה אך מתנגדים להצהבה.
הפקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה והרכב

שמן זרעי פשתן הוא טריגליצריד, כמו שומנים אחרים. שמן זרעי פשתן בולט בכמות יוצאת דופן של חומצה אלפא-לינולנית שלו, שיש לה תגובה ייחודית עם חמצן באוויר. באופן ספציפי, חומצות השומן בשמן פשתן טיפוסי הן מהסוגים הבאים:
חומצה α-לינולנית בלתי רוויה משולשת (51.9-55.2%),
החומצות הרוויות חומצה פלמיטית (כ-7%) וחומצה סטארית (3.4-4.6%),
החומצה האולאית החד בלתי רוויה (18.5-22.6%),
החומצה הלינולאית הבלתי רוויה כפולה (14.2-17%).
תכונות ייבוש

בעל תכולה גבוהה של אסטרים דו ותלת בלתי רוויים, שמן זרעי פשתן רגיש במיוחד לתגובות פילמור בחשיפה לחמצן באוויר. פילמור זה, הנקרא "ייבוש", מביא להתקשות החומר. כדי למנוע ייבוש מוקדם, מאוחסנים מוצרים המבוססים על שמן פשתן (צבעי שמן, שפכטל) במכלים אטומים.
סמרטוטים ספוגים בשמן פשתן מאוחסנים מהווים סכנת שריפה מכיוון שהם מספקים שטח פנים גדול לחמצון מהיר. החמצון של שמן פשתן הוא אקסותרמי, מה שעלול להוביל לבעירה ספונטנית. בשנת 1991, One Meridian Plaza, רב קומה בפילדלפיה, ניזוק קשות בשריפה, שבה נספו שלושה כבאים, שנגרמו ככל הנראה מסמרטוטים ספוגים בשמן פשתן.
שימושים

רוב השימושים בשמן זרעי פשתן מנצלים את תכונות הייבוש שלו, כלומר, החומר ההתחלתי הוא נוזלי או לפחות גמיש והחומר המיושן קשיח אך לא שביר. האופי דוחה המים (הידרופובי) של החומר המבוסס על פחמימנים שהתקבל הוא יתרון.
שימושים > מטמיע צבע

שמן פשתן הוא הנשא המשמש בצבעי שמן. זה יכול לשמש גם כאמצעי ציור, מה שהופך את צבעי השמן לנוזליים יותר, שקופים ומבריקים יותר. הוא זמין בזנים כמו כבישה קרה, מזוקק אלקלי, מולבן בשמש, מעובה בשמש ופולימר (שמן דוכן). הכנסת שמן פשתן הייתה התקדמות משמעותית בטכנולוגיה של ציור שמן.
שימושים > מֶרֶק

שפכטל זיגוג מסורתי, המורכב ממשחת אבקת גיר ושמן פשתן, הוא חומר איטום לחלונות זכוכית שמתקשה תוך מספר שבועות מהיישום ולאחר מכן ניתן לצבוע עליו. העמידות של שפכטל נובעת מתכונות הייבוש של שמן פשתן.
שימושים > גימור עץ

כאשר משתמשים בו כגימור עץ, שמן פשתן מתייבש לאט ומתכווץ מעט עם התקשות. שמן זרעי פשתן אינו מכסה את פני השטח כפי שעושה לכה, אלא נספג בנקבוביות (הנראות והמיקרוסקופיות) ומותיר משטח לא מבריק המציג את גרגר העץ. גימור שמן פשתן נשרט בקלות ומתוקן בקלות. רק גימורי שעווה פחות מגנים. מים נוזליים חודרים לגימור שמן פשתן תוך דקות בלבד, ואדי מים עוקפים אותו כמעט לחלוטין. ריהוט גן שטופל בשמן פשתן עלול לפתח טחב. עץ משומן עשוי להיות צהבהב ועשוי להתכהות עם הגיל. מכיוון שהוא ממלא את הנקבוביות, שמן פשתן מגן חלקית על העץ מפני שקעים על ידי דחיסה.
מספר שכבות של שמן פשתן הוא ציפוי ההגנה המסורתי לעץ הערבה הגולמי של מחבטי קריקט ; הוא משמש כך שהעץ שומר על לחות מסוימת. מחבטי קריקט חדשים מצופים בשמן זרעי פשתן ומוכנסים לשלמות כך שהם מחזיקים מעמד זמן רב יותר. שמן זרעי פשתן משמש לעיתים קרובות גם על ידי יצרני קוביות ביליארד או, כחומר סיכה/מגן עבור מחליליות מעץ, ומשמש במקום אפוקסי לאיטום גלשני עץ מודרניים.
בנוסף, מעבד מתבס עשוי להשתמש בשמן זרעי פשתן בעת שיפוץ לוח הלחיצות של גיטרה, מנדולינה או כלי מיתר אחר; שמן מינרלי בניחוח לימון משמש בדרך כלל לניקוי, לאחר מכן מורחים כמות קלה של שמן פשתן (או שמן מייבש אחר) כדי להגן עליו מפני לכלוך שאחרת עלול לגרום להידרדרות מואצת של העץ.
שימושים > הזהבה

שמן זרעי פשתן מבושל משמש כמדיון בהזהבת שמן מסורתית כדי להדביק גיליונות של עלי זהב למצע (קלף, קנבס, בול ארמני וכו'). יש לו זמן עבודה הרבה יותר ארוך מאשר גודל על בסיס מים ונותן משטח חלק יציב שהוא דביק מספיק ב-12–24 השעות הראשונות לאחר היישום כדי לגרום לזהב להיצמד בחוזקה למשטח המיועד.
שימושים > לינולאום

שמן זרעי פשתן משמש לקשירת אבק עץ, חלקיקי שעם וחומרים נלווים לייצור הלינולאום לכיסוי הרצפה. לאחר המצאתו ב-1860 על ידי פרדריק וולטון, לינוליאום, או בקיצור 'לינו', היה צורה נפוצה של כיסוי רצפות ביתי ותעשייתי משנות ה-70 של המאה ה-19 ועד שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר הוחלף ברובו על ידי כיסויי רצפות PVC ('ויניל'). עם זאת, מאז שנות ה-90, הלינוליאום חוזר לשימוש, ונחשב ליותר אמין לסביבה מאשר PVC. לינולאום העניק את שמו לטכניקת ההדפסה "linocut", שבה עיצוב תבליט נחתך לתוך המשטח החלק ולאחר מכן מודפס בדיו ומשמש להדפסת תמונה. התוצאות דומות לאלו המתקבלות בהדפסת חיתוכי עץ.
שימושים > תוסף תזונה ומזון

שמן זרעי פשתן גולמי בכבישה קרה – הידוע בדרך כלל בשם שמן זרעי פשתן בהקשרים תזונתיים – מתחמצן בקלות, והופך במהירות למעופש, עם ריח לא נעים, אלא אם כן נשמר בקירור. שמן זרעי פשתן אינו מומלץ בדרך כלל לשימוש בבישול. חומצה אלפא לינולנית (ALA) כשהיא קשורה לזרעי פשתן ALA יכולה לעמוד בטמפרטורות של עד 175°C למשך שעתיים.
שמן זרעי פשתן הוא שמן מאכל מבוקש כתוסף תזונה, כמקור לחומצה אלפא-לינולנית, (חומצת שומן אומגה 3). בחלקים של אירופה, הוא נאכל באופן מסורתי עם תפוחי אדמה וקווארק. הוא נחשב למעדן בשל טעמו האגוזי ויכולתו לשפר את הטעם התפל של הקווארק.
שמן זרעי פשתן איכותי בכבישה קרה, מתקבל ללא מיצוי ממס, בהיעדר חמצן, ומשווק כשמן זרעי פשתן למאכל. שמן פשתן טרי, מקורר ולא מעובד משמש כתוסף תזונה. שמן זרעי פשתן רגיל מכיל בין 57% ל-71% שומנים רב בלתי רוויים (חומצה אלפא-לינולנית, חומצה לינולאית). מגדלי צמחים פיתחו זרעי פשתן עם ALA גבוה יותר (70%) ותוכן ALA נמוך מאוד (<3%). ה-USFDA המוכר בדרך כלל כסטטוס בטוח (GRAS) לשמן זרעי פשתן עם אלפא לינולני גבוה.
ראו גם

שמן דני
זרעי פשתן
נקודת העשן
לקריאה נוספת

Knight, William A.; Mende, William R. (2000). Staining and Finishing for Muzzleloading Gun Builders. privately published. אורכב מ-המקור ב-2013-05-30.
הערות שוליים

↑  Jones, Frank N. (2003). "Alkyd Resins". Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry. doi:10.1002/14356007.a01_409. ISBN 978-3527306732.
↑  Vereshchagin, A. G.; Novitskaya, Galina V. (1965). "The triglyceride composition of linseed oil". Journal of the American Oil Chemists' Society. 42 (11): 970–974. doi:10.1007/BF02632457. PMID 5898097.
↑  Ettling, Bruce V.; Adams, Mark F. (1971). "Spontaneous combustion of linseed oil in sawdust". Fire Technology. 7 (3): 225. doi:10.1007/BF02590415.
↑  Routley, J. Gordon; Jennings, Charles; Chubb, Mark (בפברואר 1991), "Highrise Office Building Fire One Meridian Plaza Philadelphia, Pennsylvania" (PDF), Report USFA-TR-049, Federal Emergency Management Agency {{citation}}:  (עזרה) (הקישור אינו פעיל)
↑  Flexner, Bob. Understanding Wood Finishing. Reader's Digest Association, Inc., 2005, p. 75.
↑  S. Diller and J. Diller, Craftsman's Construction Installation Encyclopedia, Craftsman Book Company, 2004, p. 503
↑  Julie K. Rayfield, The Office Interior Design Guide: An Introduction for Facility and Design Professionals, John Wiley & Sons, 1994, p. 209
↑  Chen, Z. Y.; Ratnayake, W. M. N.; Cunnane, S. C. (1994). "Oxidative stability of flaxseed lipids during baking". Journal of the American Oil Chemists' Society. 71 (6): 629–632. doi:10.1007/BF02540591.
↑  "Rezept Kartoffeln mit Leinoel".
1 2  Morris, Diane H. (2007). "Chapter 1: Description and Composition of Flax; In: Flax – A Health and Nutrition Primer". Flax Council of Canada. נבדק ב-16 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thompson, Lilian U.; Cunnane, Stephen C., eds. (2003). Flaxseed in human nutrition (2nd ed.). AOCS Press. pp. 8–11. ISBN 978-1-893997-38-7.
↑  "U.S. FDA/CFSAN Agency Response Letter GRAS Notice No. GRN 00256". U.S. FDA/CFSAN. נבדק ב-2013-01-29. (הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531521405171  BNC: 000000060  GND: 4167254-9  LCCN: sh85077257  NKC: ph440104 
מכשיר לכבישת פשתן ידנית, Holländerwindmühle Straupitz (גר')
מכונות לכבישת פשתן (1945), תמונה באוסף הארכיון הלאומי של ארצות הברית
טריגליצריד מייצג המצוי בשמן זרעי פשתן, טריסטר (טריגליצריד) המופק מחומצה לינולאית, חומצה אלפא-לינולנית וחומצה אולאית.
"המדינה שלך צריכה פשתן." פוסטר בארצות הברית המבקש שמן פשתן לשימוש בצבע בתקופת מלחמת העולם השנייה
מפלצות אמיתיות

| --- | --- |

 סוגה:  אנימציה, קומדיה, אימה
 יוצרים:  Gábor Csupó
 שחקנים:  גרג ברגר, דויד אקלס, קריסטין קוואנו וצ'ארלס אדלר
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 חברת הפקה:  ערוץ ניקלודאון
 הפצה:  פרמאונט 
 מוזיקה:  Drew Neumann 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ ניקלודאון ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  29 באוקטובר 1994 – 28 במרץ 1999
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אאאהה!!! מפלצות אמיתיות (באנגלית: Aaahh!!! Real Monsters) היא סדרה מצוירת מבית היוצר של ערוץ ניקלודאון, על מספר מפלצות הלומדות בבית ספר למפלצות, הממוקם במזבלה העירונית, איך להפחיד את בני האדם. בכל פרק מופיעים חבורת התלמידים בהרפתקה שונה שבה הם נכנסים לצרות שונות ומופלאות. המורה שלהם הוא הגרומבל הגדול, בעל ארבע רגליים ונעלי עקב. התוכנית שודרה בישראל בתחילה בערוץ הילדים ולאחר מכן בערוץ ניקלודאון ישראל.
החבורה

קראם: מפלצת מסריחה עם עיניים חופשיות, ותיאבון בלתי נדלה לזבל. בפרק אחד היה לו ראש לזמן-מה. מסוגל להפיץ ריח בלתי-נסבל מבית השחי.
איקיס: מפלצת אדומה קטנת ממדים ודמוית ארנב {אם כי הוא מסוגל לגדול כאשר הוא מבצע הפחדה}. חסר ביטחון. פעם היה מוכן להפסיד במירוץ על-מנת להיחלץ לעזרתו של קראם. בסופו של דבר הגביע נחצה והוענק גם לו על אומץ-ליבו. בפרק נוסף אוחד עם קראם באופן זמני והשניים הפכו ל"קריקיס".
אובלינה: מפלצת בצורה של מקל עם שפתיים אדומות ענקיות וצבע שחור-לבן (כמו זברה), התלמידה המצליחה בכיתה וחביבת המורה.
דמויות נוספות > מפלצות

הגרומבל: המחנך של המפלצות. נועל נעלי-עקב.
זימבו: מפלצת מעופפת קטנה הדומה לדבורה. המתרגם של סנורץ'.
סנורץ': מפלצת גדולה אשר לא מדברת ברור. נוהג להעניש את התלמידים.
דמויות נוספות > בני אדם

סיימון: איש אשר צד מפלצות כדי להוכיח שהן קיימות.
בראדלי: ילד קטן אשר התיידד עם איקיס.
מורי המפלצת: דמות ממופע של ילדים אשר איש מפעיל אותו. מעודד את הילדים לא לפחד ממפלצות.
השרפה באונייה גנרל סלוקום

| --- | --- |

האונייה לפני שנשרפה
 מידע כללי
 סוג:  אוניית משוטה, maritime disaster 
 
השרפה באונייה גנרל סלוקום התרחשה ב-15 ביוני 1904, בעת שהאונייה שייטה באיסט ריבר בעיר ניו יורק שבארצות הברית, והיא טבעה בעקבותיה. באירוע נספו למעלה מאלף מתוך 1,400 יושבי הספינה, חלקם בטביעה. היה זה אסון השרפה החמור ביותר בתולדות ניו יורק עד לפיגועי 11 בספטמבר 2001.