stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבישי כהן (בסיסט)
ביוגרפיה

כהן גדל ברמת מוצא ובבית זית שעל יד ירושלים עד גיל 6, אז עברה משפחתו לשואבה. הוא התחיל ללמוד פסנתר בגיל 9 אך המיר אותו בגיטרה בס בהשראת הבסיסט המצליח ג'אקו פסטוריוס. לאחר שנתיים בהן ניגן בלהקה צבאית הוא התחיל ללמוד נגינה בקונטרבס עם המאסטרו מיכאל קלינגהופר. כהן נסע לניו יורק בתחילת שנות ה-20 לחייו, ניגן במועדונים והכיר נגנים מהסביבה. לאחר שצ'יק קוריאה שמע את נגינתו וצירפו להרכבו החלה להתפתח יותר הקריירה שלו בג'אז העולמי מודרני.
בשנת 2008 הוציא כהן את האלבום "שעות רגישות", שבו שר לראשונה בעברית. האלבום כלל את הסינגלים "שובי אלי" ו"אהבה חדשה" שכתב והלחין. לצד שירים מקוריים נוספים שכתב כהן, כ"שעות רגישות" ו"צעדי" נכללו באלבום גם פיוטים כ"אזמר בשבחין" של האר"י, "שלום עליכם" ו"דרור יקרא", וכן "אל הציפור" של חיים נחמן ביאליק ו"יד ענוגה" של זלמן שניאור. באלבום התארחו דנה עדיני בשיר "יד ענוגה", דין דין אביב ב"צעדי" ואמו של כהן, אורה, בשיר "Puncha Puncha". בעיבודים ובהפקה המוזיקלית השתתף לני בן בשט.
בשנת 2009 הוציא אלבום בינלאומי נוסף, "Aurora", הכולל שירים בלדינו, אנגלית, עברית וספרדית. האלבום מערב סגנונות מוזיקליים מהתרבות היהודית והישראלית ומג'אז. כלולים בו הסינגלים "Winter Song", "אלפונסינה והים של מרסדס סוסה, וכן "Morenika" המוכר בעברית כ"שחרחורת". עם הוצאת האלבום ערך כהן סיבוב הופעות עולמי, במהלכו ניגן יחד עם שי מאסטרו (פסנתר), איתמר דוארי (תופים), קרן מלכה (קול) ועמוס הופמן (עוד).
בין השנים 2009–2011 כיהן כהן כמנהל האמנותי של פסטיבל הג'אז הבינלאומי באילת הנערך מדי שנה בחודש אוגוסט.
בשנת 2011 הוציא את האלבום "Seven Seas", שלאחריו ערך סיור שלישייה עם שי מאסטרו ואיתמר דוארי. דוארי עזב את השלישייה בחודש אפריל 2011 עקב סיבות משפחתיות, ואת מקומו תפס אמיר ברסלר.
ביולי 2011, כשלוש שנים מאז שעשה זאת בפעם האחרונה, הוציא כהן סינגל חדש לרדיו הישראלי בשם "מנגינה קטנה".
בנובמבר 2013 הוציא את האלבום "Almah", שבו כהן הוסיף להרכב הטריו המקובל (ניתאי הרשקוביץ על הפסנתר ועופרי נחמיה על התופים לצד כהן) רביעיית מיתרים לא שגרתית יחד עם אבוב וקרן אנגלית (כינור, שתי ויולות וצ'לו, במקום הפורמט הסטנדרטי של שני כינורות, ויולה וצ'לו. דבר שהקנה, יחד עם השימוש בכלי נשיפה מעץ, צליל עמוק ומלנכולי יותר לאלבום). האלבום כולל קטעים מקוריים של כהן לצד גרסאות כיסוי לשירים ישראליים כגון "שיר ערש נגבי" של משה וילנסקי, "כפל" של נחום היימן ו"קומי ונצא השדה" של י. ל. פרץ. הקטעים באלבום המשלבים אסתטיקה קלאסית יחד עם הסגנון המזוהה עם כהן.
בפברואר 2015 הוציא את אלבומו ה-15, "From Darkness", בהשתתפות הפסנתרן ניתאי הרשקוביץ והמתופף דניאל דור.
ב-2016 שודרה בערוץ מצו הופעה חיה של שלישיית אבישי כהן בליווי התזמורת הפילהרמונית של פריז.
ב-2017 הלחין את הפסקול לסרט "סה לה וי" של צמד הבמאים הצרפתים-יהודים אוליביה נקש ואריק טולדנו.
ב-30 ביולי 2023 הוציא את הסינגל "לילה צ'יפס" יחד עם מיכה שטרית.
בנובמבר 2023, הוציא גרסה מחודשת לשירו "שובי אליי", יחד עם משפחתו וחבריו של אלון אהל החטוף בעזה.
דיסקוגרפיה > כמנהיג הרכב

Adama ‏(1998)
Devotion ‏(1999)
Colors ‏(2000)
Unity ‏(2001)
Lyla ‏(2003)
At Home ‏(2005)
Continuo‏ (2006)
As Is... Live At The Blue Note ‏(2007)
Gently Disturbed ‏(2008)
שעות רגישות (2008)
Aurora ‏(2009)
Seven Seas ‏(2011)
Duende‏ (2012)
Almah ‏(2013)
From Darkness ‏(2015)
1970 (2017)
Arvoles‏ (2019)
The 50 Gold Selection‏ (2020)
Two Roses‏ (2021)
Shifting Sands‏ (2022)
Brightlight‏ (2024)
דיסקוגרפיה > כמלווה

New Trio: Past, Present & Futures‏ (2001)
Rendezvous in New York ‏ (2003)
PanaMonk ‏ (1996)
East Coast Love Affair ‏ (1996)
Sun Sol ‏ (1999)
The Dreamer ‏ (1999)
Evolution ‏ (2008)
Simplicitas ‏ (2005
It's About Time! ‏ (2018)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305816505171  PLWABN: 9810598332105606  BIBSYS: 6018280  BNE: XX1622778  BnF: cb140444389 (data)  GND: 135124832  ICCU: UBOV893532  ISNI: 0000 0001 1953 3307  LCCN: no98043100  MusicBrainz: 17d78170-7194-4603-8dbb-ca1108430882  NKC: js20060428015  RERO: 02-A016572472  SNAC: w6gx5bfb  SUDOC: 113114699  VIAF: 98429134   WorldCat (עם VIAF): 98429134 
אבישי כהן טריו עם ניתאי הרשקוביץ (משמאל) ו דניאל דור (מימין), 2015
בהופעה בבריסל, 2010
אבישי כהן מנגן בפנדר ג'אז בס, 2008
Firefighter

"Firefighter" (בעברית: "כבאי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הגאורגית נוצה בוזלאדזה. את השיר הוציאה ב-11 במרץ 2024 חברת התקליטים סטופ טוקינג. נכתב על ידי אדה סקיטקה ודרקו דימיטרוב, ונבחר לייצג את גאורגיה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
רקע

"Firefighter" נכתב על ידי אדה סקיטקה ודרקו דימיטרוב. ב-6 במרץ נחשף שמו על ידי בוזלאדזה, ורק לאחר חמישה ימים יצא לאור באופן רשמי. יחד עם פרסומו עלה ליוטיוב הווידאו קליפ הרשמי שלו בבימויו של זאזא אורשווילי.
תחרות הזמר של האירוויזיון > בחירה פנימית

ב-15 בספטמבר 2023 אישר תאגיד השידור הגאורגי, Sakartvelos Sazogadoebrivi Mauts'q'ebeli‏ (GPB), את השתתפות המדינה באירוויזיון 2024. ב-12 בינואר 2024 נחשף כי בוזלאדזה נבחרה לייצג את המדינה בתחרות. למחרת החל תהליך יצירת השיר. עד אמצע פברואר נודע כי דרקו דימיטרוב השתתף בכתיבתו של "Firefighter".‏ ב-6 במרץ נחשף שמו על ידי בוזלאדזה ורק לאחר חמישה ימים יצא לאור באופן רשמי. יחד עם פרסומו עלה ליוטיוב הווידאו קליפ הרשמי שלו בבימויו של זאזא אורשווילי.
תחרות הזמר של האירוויזיון > קידום

כחלק מקידום השיר לקראת התחרות אישרה בוזלאדזה את השתתפותה ב-PrePartyES במדריד ב-30 במרץ, במסיבת האירוויזיון של לונדון ב-7 באפריל ובקונצרט האירוויזיון באמסטרדם ב-13 באפריל. ב-21 במרץ ביצעה את "Firefighter" במהלך משחק כדורגל בין גאורגיה ללוקסמבורג, שנערך כחלק מהיורו 2024 בטביליסי.
תחרות הזמר של האירוויזיון > באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2024 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ‌גאורגיה שובצה להשתתף בחלקו השני של חצי הגמר השני, שהתקיים ב-9 במאי.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. גאורגיה הופיעה כמדינה ה-11, אחרי סן מרינו ולפני בלגיה.
הופעתה של בולאדזה נפתחת כשהיא עומדת על ריבוע מוגבה במרכז הבמה. היא לובשת שמלה, נועלת מגפיים ועוטה כפפות – כל הפריטים בצבע זהב. כשהבית הראשון מתחיל מוחלף צבע המסך המרכזי לאדום, ובמרכזו מעגל. תנועת ידיה של בוזלאדזה מסונכרנות עם המוקרן במסך, כך שנראה כאילו יוצאת מידיה להבות אש. בקטע המחבר בין הבית לפזמון הראשון עולים לבמה ארבעה רקדנים גברים, שלבושים בחליפות שחורות. בפזמון מוקרן שוב המעגל, הפעם כשיוצא ממנו אש. בנוסף, מכל צד של הצורה מופיעים פניה של בוזלאדזה, המבצעת את מילות השיר. בקטע האינסטרומנטלי עוברת בוזלאדזה לרקוד, כשלאורך הבמה מופעלים כל תותחי האש והלהביורים. המשך ההופעה זהה לחלקיה הקודמים. היא מסתיימת כשבוזלאדזה עומדת על במה גבוהה בהרבה מזו בהתחלה. בסוף המופע הוכרז כי גאורגיה סיימה את הערב בין עשר המדינות, שהעפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי היא דורגה במקום השמיני עם 54 נקודות. זו הייתה הפעם הראשונה מאז אירוויזיון 2016 שגאורגיה העפילה לגמר.
זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר השני נערכה מסיבת עיתונאים בהשתתפות נציגי המדינות שהעפילו לשלב הגמר. באותו הערב נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר. מעבר לשתי האפשרויות הרגילות הוסיף איגוד השידור האירופי אפשרות שלישית, שהיא בחירת ההפקה. מדינה שתוגרל ל"בחירת ההפקה" תשתבץ בהתאם להחלטת הנהלת האירוע. גאורגיה הוגרלה ל"בחירת ההפקה". ב-10 במאי פורסם סדר ההופעות המדויק של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. גאורגיה שובצה כהופעה ה-24, אחרי קרואטיה ולפני צרפת.‏ "Firefighter" הגיע למקום ה-21 בגמר עם 34 נקודות; 15 נקודות מהשופטים, ו-19 נקודות מהקהל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ליטא | AGATA | 90 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך | פורמט | חברת התקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולם | 11 במרץ 2024 | הורדה דיגיטלית ‏•‏‏ הזרמת מוזיקה | סטופ טוקינג מיוזיק גרופ |
ניוקאסל יונייטד

מועדון הכדורגל ניוקאסל יונייטד (באנגלית: Newcastle United Football Club - NUFC) הוא מועדון כדורגל אנגלי מקצועני ותיק מהעיר ניוקאסל שבצפון-מזרח אנגליה, המשחק בפרמייר ליג. הקבוצה מזוהה עם חולצות הפסים בצבעי שחור ולבן וכינויה הוא ה"מגפייז" (Magpies) - זן מסוים של עורבים. אצטדיון הקבוצה הוא סנט ג'יימס' פארק שמכיל כ-53,000 מקומות ונחשב אחד המפוארים בבריטניה.
הקבוצה מכונה המגפייז (The Magpies) כי מדי הקבוצה בצבעי השחור והלבן דומות לאלו של ציפור המגפי. בנוסף אוהדי הקבוצה מכונים "The Toon Army" - 'צבא העיירה' (Town Army) במבטא ג'ורדי, ונחשבים כאחד הקהלים התומכים והנאמנים ביותר באנגליה. המנון הקבוצה הוא "Blaydon Races" - במקור שיר על מרוץ מפורסם בעיר. האוהדים נוהגים לשיר את הבית הראשון של השיר ואת הפזמון שלו: "Blaydon Races". אוהדי הקבוצה מזוהים עם מכרות הפחם שבאזור. יריבתה המסורתית היא שכנתה מדרום סנדרלנד. על אף שמדובר בשתי ערים שונות המשחק ביניהן מכונה "דרבי הצפון" או "הדרבי של נהר הטיין". הדרבי בין שתי הקבוצות התקיים לראשונה ב-1898 ונחשב אחד המשחקים החמים בבריטניה.
קבוצת הכדורגל נוסדה ב-1892 על ידי איחוד שני מועדונים יריבים מעיר הפועלים הצפונית - ניוקאסל מערב וניוקאסל מזרח. בעברה הייתה, במספר תקופות, קבוצת צמרת שזכתה באליפויות ובגביעים. סיימה במקום השני פעמיים (1996, 1997), לאחר שחזרה לליגה הבכירה תחת המנג'ר קווין קיגן, אולם בשנים שעברו מאז פחתו הישגיה. היא אף הידרדרה לליגת המשנה בעונת 2008/2009, אך זכתה בה בעונה העוקבת ושבה לשחק בפרמייר ליג בעונת 2010/2011.
סמל הקבוצה והשחקן הדומיננטי ביותר שלה בעבר הקרוב היה אלן שירר. שירר הוא מלך השערים של המועדון בכל הזמנים עם 206 כיבושים, כשאת השער ששבר את השיא הקודם (200 שערים של ג'קי מילבורנס, שהחזיק בשיא משנת 1957) הוא כבש ב-4 בפברואר 2006 במשחק ביתי מול פורטסמות'. את שערו האחרון הוא הבקיע מול היריבה השנואה סנדרלנד ב-17 באפריל של אותה שנה. המועדון והאוהדים נפרדו משירר במשחק פרידה חגיגי מול סלטיק.
בשיא ההופעות של הקבוצה מחזיק שוער העבר ג'ימי לורנס, שהופיע ב-496 משחקים בשנים 1904 ל-1921.
המועדון היה בבעלות מייק אשלי משנת 2007 עד 2021, שהחליף את סר ג'ון הול. המועדון הוא המועדון ה-17 בעולם במונחי הכנסות שנתיות, והניב 169.3 מיליון אירו בשנת 2015. בשנת 1999, היה מועדון הכדורגל החמישי בעולם, והשני באנגליה אחרי מנצ'סטר יונייטד מבחינת גודל ההכנסות. ב־7 באוקטובר 2021, המועדון נקנה תמורת 300 מיליון ליש"ט על ידי קונסורציום בראשות קרן העושר הריבונית של ממשלת ערב הסעודית, קרן ההשקעות הציבורית. הרכישה הפכה את ניוקאסל למועדון העשיר ביותר בפרמיירליג האנגלי. במרס 2025 זכתה בגביע הליגה, אחרי ניצחון בגמר על ליברפול 1:2.
היסטוריה > שנים ראשונות ותור הזהב של הקבוצה

המועדון הוקם בדצמבר 1892 על ידי איחודן של שתי קבוצות, 'ניוקאסל מזרח' ו'ניוקאסל מערב', שהתחרו במסגרת 'הליגה הצפונית'. ההחלטה על איחוד הקבוצות הגיעה בעקבות קשיים כלכליים אליהם נקלעה הקבוצה המערבית, וכללה חוזה שכירות על אצטדיונה של 'ניוקאסל מערב' - אצטדיון סנט ג'יימס פארק, המשמש את הקבוצה מאז ועד היום. מספר שמות הוצעו עבור הקבוצה החדשה (כולל ניוקאסל ריינג'רס וניוקאסל סיטי) אך לבסוף הוחלט על 'ניוקאסל יונייטד', שם ששיקף את ייעודה של הקבוצה להוות מועדון אחד שסביבו תתאחד העיר כולה, בניגוד לערים אחרות באנגליה.
בעשור הראשון של המאה העשרים נחלה הקבוצה הצלחה גדולה וזכתה שלוש פעמים באליפות אנגליה, בשנים 1905, 1907 ו-1909 (בשנה זו זכתה הקבוצה גם במגן הקהילה). ההצלחה של הקבוצה הגיעה גם במשחקי גביע ה-FA כשהקבוצה העפילה לגמר המפעל חמש פעמים בין השנים 1905 ו-1911, אך, עם זאת, ההצלחה במפעל זה הייתה חלקית כיוון שבאותן שנים הצליחה הקבוצה לזכות בגביע רק פעם אחת, בשנת 1910, לאחר ניצחון על בארנסלי בגודיסון פארק.
בתואר הבא שלה זכתה ניוקאסל בשנת 1924, לאחר שניצחה את אסטון וילה בגמר הגביע שנערך באצטדיון ומבלי. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1927, הוביל הקפטן הוג'י גלאקר את ניוקאסל לזכייה רביעית ואחרונה בתואר אליפות אנגליה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הצליחה הקבוצה לחזור ולקטוף תארים נוספים, כשבמהלך שנות החמישים זכתה שלוש פעמים בגביע האנגלי לאחר ניצחונות על בלקפול (0-2, 1951), ארסנל (0-1, 1952) ומנצ'סטר סיטי (1-3, 1955). ניוקאסל הגיעה לגמר פעמיים נוספות בעשור זה, כשבשורותיה מככבים ג'קי מילבורן ובובי מיצ'ל. בשנים שלאחר מכן דעכה הקבוצה וירדה לליגה השנייה, אך כשלשורותיו חזר הקפטן הוותיק ג'ו הארבי, הפעם כמנג'ר, הצליח המועדון להיבנות מחדש, לזכות באליפות הליגה השנייה (1965) ולחזור לצמרת הכדורגל האנגלי.
בעונת 1969/1968 השתתפה ניוקאסל לראשונה במפעל אירופאי, גביע הירידים (כיום גביע אופ"א), והפתיעה רבים כשגם זכתה בו. בדרך לתואר הדיחה ניוקאסל את ספורטינג ליסבון, פיינורד, ריאל סרגוסה וגלאזגו ריינג'רס. בגמר פגשה ניוקאסל את אויפשט ההונגרית, ניצחה 3–0 בסנט ג'יימס' פארק ו-3–2 בהונגריה וזכתה להניף את הגביע, כשלמעשה היה זה התואר האחרון בו זכתה הקבוצה.
בשנים שלאחר הזכייה בגביע ערי הירידים החתים הארבי שחקנים רבים שהצליחו להלהיב את הקהל ולהתחבר אליו, אך הבולט מכולם היה ללא ספק מלקולם מקדונלד, שנחשב עד היום לאחד הכוכבים הגדולים והפופולריים ביותר שלבשו את מדי הקבוצה. "סופרמאק" הוביל את ניוקאסל לגמר גביע ה-FA ב-1974 ולגמר גביע הליגה ב-1976, אך הקבוצה הפסידה בשתי הפעמים.
היסטוריה > היחלשות הקבוצה והפיכתה לקבוצת מרכז טבלה

בתקופה שלאחר מכן נחלשה הקבוצה וירדה לליגה השנייה, עד שבשנת 1982 הוחתם קווין קיגן שהחזיר אותה לליגה הבכירה. בשנת 1989 נשרה ניוקאסל שוב, אך גם הפעם היה זה קיגן, כמאמן, שהציל אותה. ניוקאסל, שסבלה מעונה קטסטרופלית וכבר הייתה בדרך לליגה השלישית, ניצחה בשני המשחקים האחרונים של העונה (את פורטסמות' ולסטר סיטי) ושרדה בליגת המשנה. בעונה שלאחר מכן הצעיד קיגן את המועדון לזכייה באליפות הליגה השנייה וההעפלה לפרמייר ליג. ניוקאסל המשיכה לשחק כדורגל מצוין ולהשתלב בצמרת הפרמייר ליג כשלרשותה עומדים אנדי קול ופיטר בירדסלי.
בעונת 1995/1996, עם הצטרפותם של שחקנים בעלי שם דוגמת דויד ז'ינולה ולס פרדיננד, הייתה ניוקאסל במרחק נגיעה מזכייה באליפות אנגליה, לראשונה מאז שנת 1927. אף על פי שכבר הובילה את הליגה בפער של 12 נקודות מהבאה אחריה הפסידה הקבוצה את מרוץ האליפות למנצ'סטר יונייטד, לאחר איבוד נקודות במשחקים האחרונים של העונה, בהם ההפסד 3–4 מול ליברפול במחזור ה-32 של אותה עונה, במה שנחשב בעיני רבים כמשחק הגדול ביותר בתולדות הפרמייר-ליג.
לאחר האכזבה הגדולה רכשה ניוקאסל את אלן שירר מבלקברן רוברס - העברה שהיוותה שיא העברות עולמי באותם ימים (15 מיליון ליש"ט), אך למרות זכייתו של שירר בפרס נעל הזהב האירופית ובחירתו לכדורגלן העונה, שוב סיימה ניוקאסל רק כסגנית. הקבוצה מצאה מעט נחמה בכך שהמקום השני הקנה לה את הזכות להשתתף בליגת האלופות לראשונה בתולדותיה, בעונת 1997/1998. אף על פי שהודחה בשלב הבתים, אוהדי הקבוצה זוכרים מאותה עונה בעיקר את הניצחון 2–3 על ברצלונה, שהגיע הודות לשלושער של פאוסטינו אספרייה הקולומביאני. שנה קודם לכן, ב-1996, נרכשה הקבוצה על ידי איש העסקים ג'ון הול, אך ב-1997 נרכשה הקבוצה שוב, הפעם בידי פרדי שפרד, שהחזיק בה עד 2007.
בעונות 1997/1998 ו-1998/1999 השתתפה ניוקאסל פעמיים ברציפות בגמר גביע ה-FA אך שוב נאלצה להסתפק בסגנות, כשארסנל ומנצ'סטר יונייטד מנצחות אותה (בהתאמה) וזוכות בו. בעונת 2002/2003 חזרה ניוקאסל לליגת האלופות. לאחר שלושת המשחקים הראשונים במפעל עמדה הקבוצה ללא נקודות וללא שער זכות. למרות זאת, הצליחה הקבוצה "לחזור מהקבר" ולהעפיל לשלב הבתים השני של המפעל לאחר ניצחונות בכל שלושת משחקי הגומלין (נגד יובנטוס, דינמו קייב ופיינורד). את שלב הבתים השני סיימה הקבוצה במקום השלישי לאחר הפסדים לברצלונה, ניצחונות על באייר לברקוזן, תבוסה ביתית מול אינטר מילאנו ותיקו בסן סירו (משחק אליו הגיעו עשרת אלפים "ג'ורדים"). את הליגה האנגלית באותה עונה סיימה ניוקאסל במקום השלישי שהקנה לה שוב את הכרטיס למוקדמות ליגת האלופות, אך בתחילת העונה הבאה הודחה הקבוצה על ידי פרטיזן בלגרד ולא העפילה לשלב הבתים של המפעל. ניוקאסל נשרה לגביע אופ"א והגיעה עד לחצי הגמר בו הפסידה לאולימפיק מרסיי.
היסטוריה > תקופת מייק אשלי

ב-2007 רכש המיליארד הבריטי מייק אשלי 93% מהמועדון תמורת כ-133 מיליון פאונד. בעונת 2007/2008 הציגה הקבוצה יכולת דלה בליגה ובגביע. המנג'ר סם אלרדייס פוטר באמצע העונה, ובמקומו מונה קווין קיגן. מצב הקבוצה השתפר הודות לבואו של קיגן, אך ויכוח בינו לבין אשלי סביב מכירת כוכב הקבוצה ג'יימס מילנר לאסטון וילה הוביל לפיטוריו של קיגן ולמינויו של ג'ו קיניר כמאמן זמני.
ב-1 באפריל 2009, מספר ימים לאחר שקיניר לקה בהתקף לב, מונה אלן שירר כמאמן עד לסיום העונה, אך ב-24 במאי אותה שנה ירדה ניוקאסל לצ'מפיונשיפ לאחר הפסד 1:0 לאסטון וילה במחזור האחרון של עונה זו. באוקטובר 2009 מונה כריס יוטון כמאמן הקבוצה. ב-20 בדצמבר של אותה שנה שברה ניוקאסל שיא נוכחות קהל במשחק צ'מפיונשיפ כש-49,664 אוהדים הגיעו למשחק הדרבי מול מידלסברו בסט. ג'יימס'ס פארק. ב-5 באפריל 2010, בתום שנה אחת בצ'מפיונשיפ, הבטיחה ניוקאסל את חזרתה לפרמייר ליג, כחודש לפני סיום העונה.
ב-24 באפריל 2010, במשחק הביתי מול איפסוויץ' טאון, הוענק לקבוצה גביע אליפות הצ'מפיונשיפ, כשעוד קודם לכן הבטיחה הקבוצה את זכייתה במקום הראשון ובאליפות הליגה. היה זה המשחק הביתי האחרון של העונה והתוצאה (2-2) חתמה עונה שלמה ללא הפסד בית, כשניוקאסל היא הקבוצה היחידה בכל הליגות באנגליה שמגיעה להישג הנדיר בעונה זו.
בתחילת חודש דצמבר 2010 פוטר כריס יוטון מאימון הקבוצה, ובמקומו מונה אלן פארדיו. בינואר 2015, לאחר כארבע שנים בתפקיד, פוטר פארדיו ועוזר המאמן החליף אותו עד סוף העונה ורק הצליח להציל אותה עד המשחק האחרון לעונה הזאת כשניוקאסל ניצחה את ווסט האם 2-0. בסוף העונה הודיעה הקבוצה על פיטורי ג'ון קרבר וצוותו ועל מינוי סטיב מאקלרן, ב-10 ביוני 2015. תשעה חודשים לאחר שמונה, פוטר מאקלרן ב-11 במרץ 2016 לאחר הפסד 1–3 לבורנמות', ובאותו יום מונה רפאל בניטס למאמנה הראשי של הקבוצה.
בסיום עונת 2015/2016 נשרה הקבוצה לליגת המשנה, אחרי שש עונות בפרמייר ליג, אך לאחר עונה אחת העפילה בחזרה. ב-17 ביולי 2019 מונה סטיב ברוס למאמנה של הקבוצה, כאשר חתם על חוזה עד שנת 2022.
היסטוריה > תקופת השליטה של קרן ההשקעות הציבורית הסעודית

באוקטובר 2021 המועדון נרכש ממייק אשלי על ידי קרן ההשקעות הציבורית הסעודית, שבראשה עומד יורש העצר הסעודי מוחמד בן סלמאן אאל סעוד. זמן קצר לאחר הרכישה פוטר סטיב ברוס מאימון הקבוצה לאחר רצף כישלונות שהציבו את הקבוצה במקום ה-19, הלפני אחרון בטבלה, וכשהיא ללא ניצחון אחרי שמונה מחזורים מפתיחת עונת 2021/2022 בפרמייר ליג. במקומו מונה לתפקיד אדי האו. כחלק מתהליך בניית הקבוצה נרכשו קירן טריפייר מאתלטיקו מדריד בחלון ההעברות הראשון לאחר רכישת הקבוצה, בינואר 2022, תמורת 22 מיליון יורו, והיה לרכישה היוקרתית הראשונה בעידן הסעודי. הקבוצה הצליחה להישאר בליגה תחת אדי האו וסיימה במקום ה-11.
בעונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בפרמייר ליג וחזרה לליגת האלופות לאחר 20 שנות היעדרות.
אצטדיון הקבוצה

לאורך ההיסטוריה של ניוקאסל יונייטד, מגרש הבית שלה היה סנט ג'יימס פארק, אצטדיון הכדורגל הוותיק והגדול ביותר בצפון מזרח אנגליה, כמו גם האצטדיון הכדורגל השישי בגודלו בממלכה המאוחדת. הוא אירח 10 משחקי כדורגל בינלאומיים ברמה הבכירה, הראשון בשנת 1901 והאחרון בשנת 2005. הוא שימש כמקום לאולימפיאדת הקיץ 2012, וגם לגביע העולם ברוגבי בשנת 2015.
כדורגל שוחק בסנט ג'יימס פארק כבר בשנת 1880, כשהמגרש היה בשליטת ניוקאסל ריינג'רס, לפני שהפך לביתה של ניוקאסל ווסט אנד פ. בשנת 1886. חוזה השכירות שלה נקנה אז על ידי ניוקאסל איסט אנד פ. בשנת 1892, לפני שששמה שונה לניוקאסל יונייטד. בתחילת המאה ה-20 האצטדיון היה בעל תכולה של 30,000 לפני שנבנה מחדש בין 1900 ל-1905, והקיבולת הוגדלה ל-60,000, שהפכו אותו לאצטדיון הגדול ביותר באנגליה לתקופה מסוימת. במשך רוב המאה ה-20 האצטדיון השתנה מעט מאוד, למרות תוכניות שונות לפיתוחו. היציע המערבי הישן הוחלף ביציע מילבורן בשנת 1987, ויציע סר ג'ון הול שופץ בשנת 1993. בין 1998 ל-2000 נוספה קומה ליציעי מילבורן וג'ון הול כדי להביא את המקום לקיבולת הנוכחית שלו, 52,354. היו תוכניות לבנות אצטדיון חדש של 90,000 מושבים בפארק ליזס, ממש מאחורי סנט ג'יימס כשניוקאסל פאלקון תשתלט על סנט ג'יימס פארק, אך בשל הפגנות התוכניות בוטלו. מאז 1982 משרתת את האצטדיון תחנת הרכבת התחתית טיר אנד ויר. התחנה מעוטרת בצבעי שחור ולבן, עם תצלומי ארכיון של שחקני המועדון. מגרש האימונים הנוכחי של המועדון ממוקם בפארק דרסלי, שנמצא מצפון לעיר בבנטון. המתקן נפתח ביולי 2003 ומשמש גם את קבוצת הרוגבי של ניוקאסל, פאלקס.
סנט ג'יימס פארק מכיל כיום 52,354 מושבים.
מבט פנורמי של סנט ג'יימס פארק מיציע מילבורן, במבט משמאל לימין על יציע סר ג'ון הול, היציע המזרחי וקצה גולוגייט.
סגל > סגל נוכחי

נכון ל-15 בפברואר 2025
סגל > מאמנים

כל מאמני הקבוצה בעבר עד היום:
| שם | מדינה | תאריך התחלה | תאריך סיום |
| --- | --- | --- | --- |
| ועדה סלקטיבית | - | 1892 | 1929 |
| אנדי קאנינגהאם | סקוטלנד | 1930 | 1935 |
| טום מאת'ר | אנגליה | 1935 | 1939 |
| סטאן סימור | אנגליה | 1939 | 1958 |
| ג'ורג' מרטין | אנגליה | 1947 | 1950 |
| דאג ליווינגסטון | סקוטלנד | 1954 | 1956 |
| צ'ארלי מיטן | אנגליה | 1958 | 1961 |
| נורמן סמית' | אנגליה | 1961 | 1962 |
| ג'ו הארבי | אנגליה | 1962 | 1975 |
| גורדון לי | אנגליה | 1975 | 1977 |
| ריצ'רד דיניס | אנגליה | 1977 | 1977 |
| ביל מקגרי | אנגליה | 1977 | 1980 |
| ארת'ור קוקס | אנגליה | 1980 | 1984 |
| ג'ק צ'רלטון | אנגליה | 1984 | 1985 |
| ווילי מקפאול | צפון אירלנד | 1985 | 1988 |
| ג'ים סמית' | אנגליה | 1988 | 1991 |
| אוסי ארדילס | ארגנטינה | 1991 | 1992 |
| קווין קיגן | אנגליה | 1992 | 1997 |
| קני דלגליש | סקוטלנד | 1997 | 1998 |
| רוד חוליט | הולנד | 1998 | 1999 |
| בובי רובסון | אנגליה | 1999 | 2004 |
| גרהאם סונס | סקוטלנד | 2004 | 2006 |
| גלן רודר | אנגליה | 2006 | 2007 |
| סם אלרדייז | אנגליה | 2007 | 2008 |
| קווין קיגן | אנגליה | 2008 | 2008 |
| ג'ו קיניר | אירלנד | 2008 | 2009 |
| אלן שירר | אנגליה | 2009 | 2009 |
| כריס יוטון | אירלנד | 2009 | 2010 |
| אלן פארדיו | אנגליה | 2010 | 2015 |
| ג'ון קרבר | אנגליה | 2015 | 2015 |
| סטיב מקלארן | אנגליה | 2015 | 2016 |
| רפאל בניטס | ספרד | 2016 | 2019 |
| סטיב ברוס | אנגליה | 2019 | 2021 |
| גרהאם ג'ונס | אנגליה | 2021 | 2021 |
| אדי האו | אנגליה | 2021 | הווה |
סגל > שחקנים בולטים

שחקני עבר מפורסמים ששיחקו בקבוצה (בסדר כרונולוגי):
| --- | --- |
 סקוטלנדאנדי אייטקן (בלם)  סקוטלנדג'יימס סקוט (קשר)  אנגליהג'ימי לורנס (שוער)  סקוטלנדהוג'י גלאקר (חלוץ)  אנגליההארי בדפורד (חלוץ)  אנגליהג'קי מילבורן (חלוץ)  אנגליהג'ו הארבי (בלם)  סקוטלנדבובי מיצ'ל (חלוץ)  אנגליהמלקולם מקדונלד (חלוץ)  אנגליהקווין קיגן (חלוץ)  אנגליהפיטר בירדסלי (קשר)  אנגליהגלן רודר (בלם)  אנגליהפול גאסקוין (קשר)  אנגליהאנדי קול (חלוץ)  צפון אירלנדקית' גילספי (קשר)  צרפתדויד ז'ינולה (קשר)  אנגליהלס פרדיננד (חלוץ)  אנגליהדייוויד באטי (קשר):  קולומביהפאוסטינו אספרייה (חלוץ)  אנגליהאלן שירר (חלוץ)  אנגליהג'ון בארנס (קשר)  אנגליהסטיוארט פירס (מגן)  דנמרקיון דאל תומאסון (חלוץ)  גאורגיהטימורי קצביה (קשר)  אירלנדשי גיבן (שוער)  פרונולברטו סולאנו (קשר)  וויילסגארי ספיד (קשר)  אנגליהקירון דאייר (קשר)  וויילסקרייג בלאמי (חלוץ)  אנגליהג'ונתן וודגייט (בלם)  אנגליהלי בוייר (קשר)  הולנדפטריק קלייברט (חלוץ)  טורקיהאמרה בלוזוגלו (קשר)  אנגליהג'יימס מילנר (קשר)  אנגליהמייקל אואן (חלוץ)  ניגריהאובפמי מרטינס (חלוץ)
תארים

אליפויות אנגליה (4)
1904/1905, 1906/1907, 1908/1909, 1926/1927
גביעי אנגליה (6)
1909/1910, 1923/1924, 1931/1932, 1950/1951, 1951/1952, 1954/1955
מגן הקהילה (1)
1909
גביע הירידים (1) (כיום הליגה האירופית)
1968/1969
גביע האינטרטוטו (1)
2006
גביע הליגה (1)
2024/2025
הערות שוליים

↑  ארז מיכאלי‏, דירוג עשרת הקהלים הטובים בעולם: אומרים אהבה יש בעולם, באתר וואלה, 2 בדצמבר 2009
↑  Blaydon Races - A Passable Version. Newcastle United Football Club
↑    Christopher Davies, ‏The Premiership elite selection 1993-2003, The Telegraph, 15 April 2003
↑  Award Winners, אתר הפרמייר ליג
↑  יש מחליף לרפא בניטס: סטיב ברוס מאמן ניוקאסל, באתר ONE‏, 17 ביולי 2019
↑  PIF, PCP Capital Partners and RB Sports & Media acquire Newcastle United Football Club
↑  ‏תחזור לגדולה? ניוקאסל נרכשה על ידי קבוצת השקעות סעודית, באתר ספורט1, 8 באוקטובר 2021
↑  רשמית: קרן השקעות סעודית רכשה את ניוקאסל
↑  הבעלים העשיר בליגה: ניוקאסל בבעלות סעודית, באתר ONE‏, 7 באוקטובר 2021
↑  Newcastle's St James' Park to be Rugby World Cup venue
↑  First Team, Newcastle United Football Club (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8997 2033  LCCN: n00085656  VIAF: 131312625   WorldCat (עם VIAF): 131312625 
ניוקאסל נגד ארסנל, 1906
סנט ג'יימס' פארק
סר בובי רובסון
קווין קיגן
ג'יימס סקוט
אלן שירר
הלחימה בנפת מרג' עיון במלחמת חרבות ברזל

הלחימה בנפת מרג' עיון הוא תמרון שמבוצע על ידי שלוש עוצבות שונות באזור נפת מרג' עיון כחלק מהתמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל. מטרת הלחימה היא טיהור המרחב, סיכול תוכנית "כיבוש הגליל", וסיום המלחמה עם אזורים נוספים מהר דב בשליטת ישראל.