ציר הזמן של אנטישמיות במאה ה-20
שנות ה-90 של המאה ה-20

בתוך שישה שבועות בוצעו 5 פיגועי ירי לעבר קהילת בית הכנסת בית שירה שבמיאמי. שלושה בני נוער, שניים מהם תלמידים בתיכון פלמטו, נעצרו על ירי מהחלונות.
על הצגתו של בעלי מועדוני לילה יהודים מו וג'וש פלטבוש בסרט "Mo' Better Blues" משנת 1990, ספייק לי עורר את זעמם של הליגה נגד השמצה, בני ברית, וארגונים יהודיים אחרים כאלה. הליגה נגד השמצה טענה כי המאפיינים של בעלי מועדוני הלילה "מגבשים צורה עתיקת יומין ומסוכנת ביותר של סטריאוטיפים אנטישמיים ", וקבעה כי "...מאוכזב שספייק לי – שהצלחתו נובעת בעיקר מ. המאמצים שלו לשבור סטריאוטיפים גזעיים ודעות קדומות – השתמשו באותו סוג של טקטיקות שהוא כביכול מצר עליה". לי הגיב בסופו של דבר במאמר מערכת בניו יורק טיימס, בטענה ל"מוסר כפול בעבודה בהאשמות באנטישמיות" בהתחשב בהיסטוריה הארוכה של תיאורים שליליים של אפרו-אמריקאים בסרט: "לא כל אדם שחור הוא סרסור, רוצח, זונה, מורשע, אנס או נרקומן, אבל זה לא מנע מהוליווד לכתוב את התפקידים האלה עבור אפרו-אמריקאים". לי טוען שגם אם האחים פלטבוש הם דמויות סטריאוטיפיות, "10 דקות של זמן מסך" שלהם לא משמעותיות בהשוואה ל"100 שנים של קולנוע הוליוודי... ושלל יוצרי קולנוע גזעניים ואנטישמיים באמת". לדברי לי, מעמדו כאמן אפרו-אמריקאי מצליח הוביל לעוינות וליחס לא הוגן: "אל תחזיק אותי ברמה מוסרית גבוהה יותר משאר הקולגות שלי לקולנוע... עכשיו, כשיוצרים שחורים צעירים קמו בתעשיית הקולנוע, פתאום סטריאוטיפים הם בעיה גדולה... אני חושב שזה מגיע לנקודה שבה "אני" מקבל ביקורת, לא הסרטים שלי". אולם בסופו של דבר, לי סירב להתנצל על גילום האחים פלטבוש: "אני עומד מאחורי כל העבודה שלי, כולל הדמויות שלי, מו וג'וש פלטבוש... אם המבקרים אומרים לי שכדי להימנע מאשמת אנטישמיות, כל דמויות יהודיות שאני כותב צריכות להיות אזרחים למופת, ואף אחת לא יכולה להיות נבל, רמאי או נוכל, ושאף עם יהודי לא ניצל מעולם אמנים שחורים בהיסטוריה של תעשיית הבידור, זה לא מציאותי ולא הוגן".
Diesel engines do not emit enough carbon monoxide to kill anybody. In 1988, 97 kids, trapped 120 meters underground in a Washington, DC, tunnel while two locomotives spewed diesel exhaust into the car, emerged unharmed after 45 minutes. Demjanjuk's weapon of mass murder cannot kill.
Unlike the locomotive engineer in Buchanan's example, who was concerned with saving the lives of trapped people, the Nazis had no qualms about opening the engine's throttle and restricting the air intake.
An Amtrak train had been stalled in a tunnel for half an hour, and smoke from the diesel engine had filled the first car, where there were 97 fifth-grade pupils and 27 adult chaperones. [EMT Cynthia] Brown boarded the train, guided the passengers – most of whom suffered from smoke inhalation – from the car and assisted those who needed immediate attention.
פרופסור לספרות צרפתית רובר פאוריסו הורשע ונענש על הכחשת שואה על פי חוק גאיסו ב-1990.
"היחסים הסודיים בין שחורים ליהודים", שפורסם ב-1991, הוא ספר שטוען שהיהודים שלטו בסחר העבדים האטלנטי. הספר זכה לתווית אנטישמי על ידי היסטוריונים כולל שאול ס. פרידמן, שכותב שליהודים היה תפקיד מינימלי בסחר בעבדים בעולם החדש. הנרי לואי גייטס הבן, ראש המחלקה ללימודי אפרו-אמריקאים באוניברסיטת הרווארד, כינה את הספר "התנ"ך של האנטישמיות החדשה" והוסיף כי "הספר מפרש באופן מסיבי את התיעוד ההיסטורי, בעיקר באמצעות תהליך של ערמומיות ציטוטים סלקטיביים של מקורות מוכרים לעיתים קרובות".
הספר ספג ביקורת על היותו אנטישמי, ועל כך שלא סיפק ניתוח אובייקטיבי של תפקידם של היהודים בסחר העבדים. הביקורות הנפוצות היו שהספר השתמש בציטוטים סלקטיביים, עשה "שימוש גס בסטטיסטיקה" וניסה בכוונה להגזים בתפקידם של היהודים.
ההיסטוריון ראלף א' אוסטן ביקר את הספר, ואמר כי "העיוותים נוצרים כמעט לחלוטין על ידי ציטוט סלקטיבי ולא שקר מפורש... לעיתים קרובות יותר יש רמיזות הטבועות בחשבונות של מעורבות יהודית בסחר בעבדים", ו"על אף שעלינו להתעלם מהאנטישמיות של היחסים הסודיים..., עלינו להכיר בלגיטימיות של המטרה המוצהרת לבחון באופן מלא וישיר אפילו את האלמנטים הכי לא נוחים בעברנו המשותף [השחור והיהודי]." אוסטן מודה שהספר היה הספר הראשון בנושא שנועד לקהל לא מלומד.
בשנת 1995 פרסמה האגודה ההיסטורית האמריקאית (AHA) הודעה שבה גינתה "כל הצהרה הטוענת שיהודים מילאו תפקיד לא פרופורציונלי בסחר העבדים האטלנטי".
הפרסום של "היחסים הסודיים" עורר תגובות שפורסמו במיוחד כדי להפריך את התזה של "הקשר הסודי":
הרולד ברקמן, "יהודי על המוח: הפרכה פומבית של אומת האסלאם הקשר הסודי בין שחורים ליהודים".
דייוויד בריון דייוויס, "יהודים בסחר בעבדים", ב-Culturefront (סתיו 1992) עמ' 42–45.
סימור דרשר, "תפקידם של היהודים בסחר העבדים האטלנטי", "מהגרים ומיעוטים", 12 (1993), עמ' 113–125.
מארק קפלן, "שנאת יהודים כהיסטוריה: ניתוח של 'היחסים הסודיים' של אומת האסלאם" (פורסם על ידי הליגה נגד השמצה).
אלי פייבר, "יהודים, עבדים וסחר בעבדים: קבע את השיא", הוצאת אוניברסיטת ניו יורק.
סול ס. פרידמן, "יהודים וסחר העבדים האמריקאי", עסקה.
The 'Holocaust' is a fabrication. There were no execution gas chambers in Auschwitz or in any other concentration camp. Today, what are displayed as 'gas chambers' at the remains of the Auschwitz camp in Poland are a post-war fabrication by the Polish communist regime or by the Soviet Union, which controlled the country. Not once, neither at Auschwitz nor in any territory controlled by the Germans during the Second World War, was there 'mass murder of Jews' in 'gas chambers.'