stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אביבה ברושי
ביוגרפיה

ילידת תל אביב להורים מבני העלייה השנייה. לאחר סיום לימודיה התיכוניים שירתה בצה"ל כסמלת מודיעין, השלימה תואר ראשון ושני (פילוסופיה וספרות) באוניברסיטה העברית בירושלים, והשתלמה באוניברסיטה של מקסיקו, שם כתבה את עבודת הדוקטורט שלה בנושא "מושג המרכז - טבור הארץ וציר העולם בתרבויות אמריקה הלטינית".
ספרה הראשון, "איש ומעגלו" (פרס ברש תשי"ז), ראה אור בהיותה בת עשרים וזכה לביקורת אוהדת כיצירת נעורים מבטיחה. סמוך לאחריו זכה קובץ שיריה בפרס אנה פרנק מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, בה למדה.
בשנת 1958 נישאה לפסנתרן שאול בן-אז"ר, וילדה את בתה הבכורה, דפנה. המשפחה חיה זמן-מה בקיבוץ נען ולאחר מכן עברה לירושלים, שם עבדה אביבה כעורכת לשון באנציקלופדיה החינוכית (מוסד ביאליק); וכעורכת ב"פנקס הקהילות" (הוצאת יד ושם; פרס ישראל תשל"ג, 1973); עם תום לימודיה הועסקה כמרצה במכינה האקדמית של אוניברסיטת תל אביב וכעוזרת מחקר במכון כץ לחקר הספרות (1971-1961). באותן שנים נולדו שני בנים נוספים: ניב, מוזיקאי, ונועם, שחקן ובמאי תיאטרון.
בשנת 1971 יצאה אביבה עם משפחתה לשליחות באורוגוואי מטעם הסוכנות היהודית. שם עסקה בפעילות ציבורית ענפה, הרצתה על תרבות ישראלית וערכה "פינה עברית" בעיתונות המקומית וברדיו. היא השתלמה בשפה הספרדית והחלה ללקט מיתוסים ולתרגם סיפורים מהמורשת האינדיאנית. באורוגוואי ובארגנטינה ראו אור שני ספרים נוספים פרי עטה: "שירים פשוטים" (פרס אנה פרנק לשירה, 1973) ולקט הסיפורים "המבוך" (1974) וכמה מסיפוריה תורגמו לספרדית ופורסמו בכתבי עת מקומיים. באותה שנה נולד בן הזקונים תומר, כיום במאי סרטים ואיש יחסי ציבור.
עם חזרתם ארצה ב-1976 עבדה ברושי כעורכת, מביאה לדפוס ומתרגמת בהוצאות ספרים שונות; כמעצבת חוברות לימוד לאוניברסיטה הפתוחה (1984-1977); וכעורכת כתב-העת "מדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים" מטעם מכון דייוויס, האוניברסיטה העברית בירושלים (עד 1990). מאוחר יותר עברה לגור בצפת, בגפה.
בשנים 1991-1990 זכתה לחופשת יצירה, ככלת פרס ראש הממשלה למתרגמים, ובפרס אקו"ם בעילום שם על ספרה קצה החוט (ליידי X). בשנים 1997-1996 השתלמה באוניברסיטה של מקסיקו (במסגרת חילופי תרבות מקסיקו-ישראל) והעמיקה את מחקרה בתרבות האינדיאנית, בהשוואה עם מוטיבים מסוימים בתרבויות ישראל והעמים. על עבודתה זו הוענק לה התואר ד"ר לפילוסופיה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
מאז חזרתה ממקסיקו היא מרצה לספרות ולתרבות משווה במכללת צפת ומכללת עמק יזרעאל.
ברושי היא אם לארבעה.
כתבים עיקריים

איש ומעגלו (רומן), מסדה, רמת גן 1954. פרס ברש תשי"ז
שירים פשוטים, זריעה, מונטוידאו, 1973. פרס אנה פרנק
המבוך (קובץ סיפורים), זריעה, מונטוידאו, 1974
קצה החוט (רומן), שוקן, תל אביב 1991. פרס אקו"ם בעילום שם 1990
רגע של חסד (רומן), הוצאת גוונים, 2009. זכה בפרס אקו"ם בעילום שם 2007
המבוך וסיפורים אחרים, בדפוס.
תרגומים

פול תרו, תיק הקונסול (מאנגלית), זמורה-ביתן, 1987;
פול תרו, יריד הרכבות הגדול (מאנגלית), זמורה-ביתן, 1988;
איזבל איינדה, בית הרוחות (מספרדית), שוקן 1989;
איזבל איינדה, על אהבה וצללים (מספרדית), שוקן 1990;
גרהאם סויפט, ארצמים (מאנגלית), זמורה-ביתן, 1991;
וירג'יניה וולף, המסע אל החוץ (מאנגלית), זמורה-ביתן, 1991;
וירג'יניה וולף, לילה ויום (מאנגלית), זמורה-ביתן, 1993;
איזבל איינדה, אוה לונה (מספרדית), שוקן 1992;
איזבל איינדה, סיפורי אוה לונה (מספרדית), שוקן 1993;
אדוארדו מנדוסה, עיר הפלאות (מספרדית), שוקן 1993;
סידני רוזן, קולו של מילטון אריקסון (מאנגלית), נורד 1996;
איזבל איינדה, הסדר האינסופי (מספרדית), שוקן 1996;
איזבל איינדה, פאולה (מספרדית), שוקן 1997;
אדוארדו מנדוסה, האי הנעלם (מספרדית), שוקן 1998;
פול סלומון, בית ספר לחלומות (מאנגלית, על פי המקור ההונגרי), שוקן 1998
קרלוס פואנטס, המחברות של דון ריגוברטו (מספרדית), כנרת-זב"מ-דביר 2002
איזבל איינדה, בת המזל (מספרדית), שוקן 2002;
חואן מרסה, זנב הלטאה (מספרדית), שוקן 2003;
איזבל איינדה, דיוקן חום אדמדם (מספרדית), שוקן 2004;
איזבל איינדה, זורו (מספרדית), כנרת-זב"ם-דביר 2005;
האלדור לקסנס, פעמון איסלנד (מאנגלית, על פי המקור האיסלנדי) שוקן, 2009
חיימה ביילי, ולפתע, מלאך (מספרדית) שוקן, 2007;
כריס אבני, להיות אביגיל (מאנגלית), שוקן, בדפוס;
ז'ורדי יוברגאט, סודו של וסיליו (מספרדית), כנרת-זב"מ-דביר, 2023
פרסים

פרס אשר ברש תשי"ז על רומן הביכורים 'איש ומעגלו';
פרס אנה פרנק מטעם האוניברסיטה העברית, על 'שירים פשוטים';
ציון לשבח מטעם המועצה לעידוד הסרט הטוב, על תסריט;
ציון לשבח מטעם ועדת פרס הארי הרישון, על שלושה תרגומים;
פרס תחרות הסיפור הקצר 1989, מטעם 'את' ו'מעריב';
פרס אקו"ם בעילום שם לספרות 1990, על 'ליידי איקס' (קצה החוט);
פרס ראש הממשלה למתרגמים, 1993;
פרס אקו"ם בעילום שם לספרות 2007, על 'רגע של חסד'.
אביבה גר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באפריל 1951 (בת 73) ישראל תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1972
 עיסוק:  שחקנית, מתורגמנית לשפת הסימנים הישראלית
 פרופיל ב-IMDb
 
אביבה גר (נולדה ב-20 באפריל 1951) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

גר נולדה להורים חירשים, ועסקה בין השאר בתרגום לשפת הסימנים הישראלית באגודת החרשים בישראל, בטלוויזיה ובמשטרה. בתיכון למדה בעירוני ט' תל אביב, והשתתפה בחוג לדרמה שריכזה הבמאית מירי מגנוס. בצה"ל שירתה בלהקת הצנחנים. עבדה שנתיים עם להקת המחול "קול ודממה" בהדרכת משה אפרתי. כשטסה עם הלהקה להולנד – נשארה שם ועבדה עם במאי פורטוגזי. לאחר מכן חזרה לישראל ולמדה משחק במשך שנה אחת בסמינר הקיבוצים, בין השאר אצל נולה צ'לטון.
ב-1982 למדה משחק בבית-הספר הבינלאומי לתיאטרון של ז'אק לקוק בפריז עם מלגה שקבלה מממשלת צרפת.
פעילה כמקריאת ספרים בספריית החרשים. מתגוררת בתל אביב עם בתה.
קריירה > בתיאטרון

בתיאטרון הצעיר: ב-1974 שיחקה בהצגה "היידה יפו" שכתב אבי קורן וביים דני ליטני.
בפסטיבל תיאטרונטו העלתה את ההצגה "גברת מקס" (הצגה זו הועלתה לראשונה בפסטיבל אדינבורו), ואת ההצגה "אמא של חייל".
בתיאטרון הקאמרי: ב-1975 שיחקה בהצגה "קוריולנוס" מאת שייקספיר שביים פיטר דיוז.
ב-1976 שיחקה בהצגה "מושל יריחו" מאת יוסף מונדי שביים דוד מוכתר-סמוראי; שיחקה בהצגה "אקווס" מאת פיטר שאפר שביים פיטר ג'יימס וגילמה את המרקיזה ממונדקאר בהצגה "דון קרלוס" מאת פרידריך שילר שביים דוד מוכתר-סמוראי.
ב-1977 שיחקה בהצגה "אילוף הסוררת" מאת שייקספיר שביים יוסף מילוא; בהצגה "שלושה הוצמך" מאת איציק מאנגר שביים שמואל בונים, ובהצגה "יוליוס קיסר" מאת שייקספיר שביים פיטר ג'יימס.
בתיאטרון יובל: ב-1980 גילמה את ד"ר סקוט הרופאה בהצגה "של מי החיים האלה לעזאזל?" מאת בריאן קלארק שביים אורי רוטשילד בהפקת מרים עציוני.
בתיאטרון צוותא: ב-1980 שיחקה בהצגה "המבשר" שכתב וביים יוסף מונדי. הצגה זו הועלתה גם בפסטיבל עכו.
בתיאטרון הסימטה: ב-1983 שיחקה בהצגה "פלישות קטנות" מאת ואצלב האוול שעיבד וביים ניקו ניתאי.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער: ב-1986 שיחקה בהצגה "חייזר לא זר" שכתבה וביימה חגית רכבי ניקוליבסקי (על פי הברווזון המכוער).
במרכז התיאטרוני בנווה צדק: ב-1987 שיחקה בהצגה "סוסי שוקולדה" שכתב וביים מוטי אברבוך.
בפסטיבל עכו: ב-1988 שיחקה בהצגה "אני מפחדת ממך, וירג'יניה" שכתבה וביימה נויה לנצט.
ב-1993 שיחקה בהצגה "משוררים לא יכתבו שירים" שביים סיני פתר.
בתיאטרון חיפה: ב-1996 שיחקה בהצגה "אנטיגונה" מאת סופוקלס שביימה ורדית שלפי.
ב-1997 שיחקה בהצגה "דבש" מאת יהושע סובול שביימה נולה צ'לטון.
ב-1998 שיחקה בהצגה "גטו" שכתב וביים יהושע סובול.
ב-2001 גילמה את מרצדס בהצגה "נשף מסכות" מאת יהושע סובול שביים אבי מלכה.
בתיאטרון הנפש: בין השנים 2005–2015 שיחקה בהצגה "מלך ההר" מאת נאווה מקמל עתיר שביים האוורד ריפ.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1973 גילמה את דינה גמליאל בסרט "חכם גמליאל" שכתב משה הדר וביים יואל זילברג, ושיחקה בסדרה "עברית בסימן טוב" שכתבה רות בונדי וביים יוסי רונן.
ב-1977 גילמה את חברתו של יוני נתניהו בסרט "מבצע יונתן" שכתב וביים מנחם גולן.
ב-1982 גילמה את יונינה החירשת בסרט "אהבה אילמת" שכתב (לצד אלי תבור) וביים יואל זילברג. באותה שנה שיחקה בסרט "אל תירא יעקב!" שביים ראדו גבראה וגילמה את גבי בסרט "אישה ושמה גולדה" שביים אלן גיבסון.
ב-1983 שיחקה בסרט הקצר "הישרדות" שכתב יהושוע סובול, וביים רם לוי, במסגרת אוסף הסרטים "83" העוסק בכיבוש הישראלי בשטחים.
ב-1984 גילמה את יעל בסדרה "אנשים במיל" שכתבו חגית רכבי ניקוליבסקי ויהושע סובול וביים אנטואן סאלח.
ב-1985 גילמה את אילנה בסרט "מניו יורק באהבה" שכתב וביים עמוס קולק.
ב-1988 החלה לשחק בתוכנית הטלוויזיה "קשר משפחתי" שביימה דנה אביאל.
ב-1990 התארחה בתוכנית "קריאת כיוון" שכתב חיים אידיסיס וביימו יצחק חלוצי ושלמה אלברט.
ב-1991 שיחקה בסרט "אישה זרה" שכתבה וביימה מיכל בת-אדם.
ב-1992 גילמה את האמא בסרט "האסיסטנט של אלוהים" מאת סביון ליברכט שביים ברוך דינר.
ב-1994 גילמה את אירינה פלץ בפרק הרביעי בעונה השלישית של הסדרה "Love Hurts" ששודרה ב-BBC.
ב-1996 שיחקה בסרט "קיצור תולדות האוהבים" שכתב וביים יצחק צפל ישורון.
ב-1998 שיחקה בסרט "פרנק סינטרה מת" שכתב וביים נדב לויתן והתארחה באחד מפרקי הסדרה "משפחה וחצי" שביים עפר ויצמן.
בין השנים 1998–2001 גילמה את אורנה נווה בסדרת הטלוויזיה "טירונות" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש.
ב-2003 שיחקה בסרט "האחים מבורך" שכתב וביים נדב לויתן.
ב-2004 גילמה את האם בסרט "עונג שבת" שכתבו וביימו מיכל ברזיס ועודד בן-נון.
ב-2008 גילמה את אמא של יוחאי ואבישי בסדרה "סרוגים" שביים לייזי שפירא.
ב-2009 שיחקה בסדרה "אחרי הצלצול" שביים שבתאי קמינר בערוץ דיסני ישראל.
ב-2010 הופיעה בפרסומת לסלקום.
ב-2021 השתתפה בסרט שכרון ממעמקים ועדים דוממים שהופקו על ידי דינה פרלשטיין.
ב-2015 שיחקה בסרט "חתונה מנייר" בבימויו של ניצן גלעדי
ב־2017 שיחקה בסדרה "כדברא" לצד אלדד פריבס ודניאל מורשת.
ב־2024 שיחקה בסדרה "באש ובמים" ב-netflix.
הערות שוליים

↑   פרסומת מלך העולם – סלקום משפחה 2010, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298348605171  ISNI: 0000 0004 0253 6693  LCCN: n2016059744  MusicBrainz: 4d219c37-d447-4517-9a7f-e9bea5842139  VIAF: 298585488   WorldCat (עם VIAF): 298585488
אגמית (צמח)

| אגמית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: כף צפרדע
משפחה:: לופיים
סוג:: אגמית
שם מדעי
 Spirodela ‏שליידן, 1839
אגמית (שם מדעי: Spirodela) היא סוג צמח במשפחת הלופיים. עם סוג זה נמנים צמחי מים צפים, זעירים וחסרי שורשים, הגדלים במקווי מים עומדים או בזרימה איטית. פרחיו קטני ממדים. שמו העברי של הצמח מרמז בית גידולו.
הסוג השתייך בעבר למשפחת 'עדשת-המים', שעל-פי מחקרים סיסטמטיים עדכניים נחשבת לתת-משפחה של משפחת הלופיים. בסוג שלושה מינים, אחד מהם גדל בארץ ישראל – אגמית רבת-שורשים (Spirodela polyrhiza).
TV4 News

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 תאריך השקה:  24 בינואר 2012
 תאריך סגירה:  31 באוגוסט 2013
 בעלות:  TV4 Group
 www.tv4news.se
TV4 News היה ערוץ טלוויזיה שוודי בבעלות קבוצת TV4. הוא החל לשדר ב-24 בינואר 2012 כערוץ החדשות הראשון בשוודיה ששידר 24/7, עם שידור של תוכן מ-BBC World News וגם שידורים חוזרים מערוצים אחרים בבעלות הקבוצה.
במאי 2013 הודיעה קבוצת TV4 כי הערוץ ייסגר כיוון שהוא לא רווחי.
היסטוריה > ערוצי חדשות קודמים

TV4 תכננה בעבר להשיק ערוץ חדשות, כאשר ב-2001 היא קיבלה רישיון לשדר ערוץ חדשות בשיתוף פעולה עם CNN. על אף שהקבוצה קיבלה רישיון לשדר ערוץ חדשות, הוא הפך לערוץ TV4 Fakta, ששידר בתחילה מעט תוכן חדשותי.
באפריל 2008 פתחה קבוצת TV4 ערוץ חדשות באינטרנט, שהיה התשובה של הקבוצה לשירות האינטרנטי של SVT, אך בשונה ממנו הוא הורכב מערוץ בשידור חי.
היסטוריה > לפני ההקמה

ב-31 במאי 2011 הוכרז כי מחלקת הפעילות של קבוצת TV4 ותחנות מקומיות שונות יעברו לבעלות חברה נפרדת מקבוצת Bonnier, Nyhetsbolaget Sverige. בנוסף הוכרז כי הקבוצה עובדת של עליית ערוץ חדשות שישדר 24 שעות ביממה.
הערוץ היה אמור לעלות בסתיו 2011, אך עלייתו נדחתה לינואר 2012. בתחילה נקרא הערוץ "ערוץ החדשות" אך בהמשך שונה שמו ל-TV4 News, בהשראת שמו של ערוץ TV 2 News הדני.
היסטוריה > השקה

ב-12 בינואר 2012 הוכרז כי הערוץ יושק ב-24 בינואר 2012, וכי נחתם הסכם עם BBC World News. בשעה 10:00 ב-24 בינואר עלה הערוץ לאוויר.
בתחילה הערוץ היה זמין באמצעות פלטפורמת הכבלים של Com Hem, השירות הדיגיטלי של Canal Digital, ודרך שירות הפרימיום של TV4.
היסטוריה > סגירה

במאי 2013 נקבע כי הערוץ ייסגר, בשל חוסר רווחיות. הערוץ נסגר ב-31 באוגוסט אותה שנה.
ראו גם

TV4
TV4 Sport
TV4 Komedi
הערות שוליים

↑  ג'וליאן קלובר, הערוץ השוודי TV4 News ייסגר, באתר Broadband TV News, ‏20 במאי 2013
↑  קריסטין דירף, יש שם לערוץ החדשות של TV4, באתר DAGENS MEDIA, ‏13 באוקטובר 2011
↑  Premiär för TV4 News - nytt BBC-avtal ger förstärkt internationell bevakning - Välkommen till TV4-Gruppen! - tv4.se, ‏2012-01-15
Sitting Targets

Sitting Targets הוא אלבום משנת 1981 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
באלבום זה, לראשונה בקריירה שלו, לא נושא פיטר האמיל בשורה מוזיקלית חדשה. למרות שקיימת הסכמה רחבה הן בקרב המבקרים והן בקרב אוהדיו שזהו אלבום טוב ומגוון, לראשונה האמיל חדל להוביל למחוזות לא מוכרים. בכך התנתק מלמעלה מעשור של יצירה שבה הגדיר גבולות חדשים עשרות פעמים.
חומרי האלבום מגוונים. ברובו זהו אלבום קליט מוזיקלית, אך ללא התחנחנות. תוכן השירים נותר "האמילי" כתמיד: שיר על אהבה (Empress's Clothes), שיר קינה (Ophelia), חרטה ובדידות (Glue, Hesitation, Stranger Still ו־What I Did הפאנקיסטי).
רשימת שירים

"Breakthrough"
"My Experience"
"Ophelia"
"Empress's Clothes"
"Glue"
"Hesitation"
"Sitting Targets"
"Stranger Still"
"Sign"
"What I Did"
"Central Hotel"
אובורחאנגאי

אובורחאנגאי (במונגולית: Өвөрхангай аймаг), הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. פירוש השם: "חאנגאי התחתונה". האיימאג ממוקם בדרום המדינה ובירתו היא ארבאיחר.
העיר חרחורין, שנקראה בעבר קארקורום והייתה בירת האימפריה המונגולית, נמצאת בסום באותו שם במחוז זה.
סומים (תת מחוזות)

ארבאיחר (Arvayheer)
ברונביין-אולן (Baruunbayan-Ulaan)
בט-אולזי (Bat-Ölziy)
ביינגול (Bayangol)
ביין-אונדור (Bayan-Öndör)
בוגד (Bogd)
בורד (Bürd)
גוצ'ין-אוס (Guchin-Us)
חרחורין (Harhorin)
חיירחנדולן (Hayrhandulaan)
חוג'ירט (Hujirt)
נרינטל (Nariynteel)
אולזיט (Ölziyt)
סנט (Sant)
טרגט (Taragt)
טוגרוג (Tögrög)
אויינגה (Uyanga)
יוסונזויל (Yösönzüyl)
זונביין-אולן (Züünbayan-Ulaan)
אברהם צארום

אין תמונה חופשית
אברהם צארום (1878, כסלו ה'תרל"ט – 1942, כ' באב ה'תש"ב), נשיא הכבוד של התאחדות התימנים בארץ-ישראל, חבר אספת הנבחרים והוועד הלאומי.
חייו

אברהם צארום נולד לסוחר סעדיה אפרים צארום בכפר עאנד שבמחוז חראז שבתימן בחודש כסלו תרל"ט (1878). בגיל 15 שלח אותו אביו ללמוד תורה מרבני העיר צנעא בירת תימן.
בשנת תרנ"ד עלה לארץ ישראל, עם כל משפחתו, דרך חוף חודידה. משפחתו התיישבה בתחילה ביפו ולאחר מכן בירושלים, שם עבד כפועל בנין. לאחר כמה חודשים עבר לראשון לציון על מנת לעבוד ביקב. התחתן עם בת-עירו שמחה, וקודם מפועל ייצור למשגיח וטועם יינות. על אף קידומו ביקב בראשון לציון עלה לירושלים על מנת לשרת את עדתו.
בירושלים בנה את ביתו בשכונת "בית ישראל". למד מר' סעדיה נהארי את מלאכת סופר סת"ם. כשפרצה "מלחמת הספרדים והתימנים" וכמה מחכמי התימנים הוכרחו להסתתר מפני רדיפות ומאסרים, מצא הרב שלום אלשיך מחסה בבית אברהם צארום, וכך הכירו חכמי העדה מקרוב את האיש ואת כישרונו והבנתו בענייני צבור, ובשנת ה'תרס"ט, כשהעדה התימנית זכתה בעצמאות, נבחר למזכיר ועד התימנים בירושלים.
הוא טרח לשחרר ראשי-משפחות שנתפסו לצבא, לספק מזון ומרפא לחולים במגפות, ליתומים ואלמנות, וכדומה. היה חבר בוועד לחלוקת הסיוע במזון ששלחו יהודי אמריקה באוניה "וולקן" והשתתף בפעולות ועד הסיוע האמריקאי המאוחד לעזרת יהודים. כמו כן הקים בית יתומים בשכונת מחניים.
אחרי כיבוש הארץ על ידי הבריטים נבחר ליו"ר ועד העדה, לחבר הוועד המרכזי של "המזרחי", לחבר המועצה של ועד העיר ליהודי ירושלים ולאספת הנבחרים כנציג התימנים. נבחר גם לאספת הנבחרים השנייה והשלישית ולחבר הוועד הלאומי. השתתף ביסוד התאחדות התימנים בארץ-ישראל ונבחר ליושב ראש הראשון שלה. יסד את שכונת "מחניים" בירושלים והיה מתושביה הראשונים. אולם כדי לבנות את ביתו בשכונה נטל הלוואות בריבית גבוהה ולבסוף פשט את הרגל וביתו נמכר בשנת 1931 כדי להחזיר את החוב.
עזר להשיג כלי-עבודה לפועלים מחוסרי אמצעים. ייסד ובנה את "תלמוד תורה לתימנים" בשכונת הבוכרים בירושלים, וכן נלחם על הכללתו ברשת החינוך הציבורית. קידם ארגון העובדים התימנים והשתדל בעד השגת עבודות לבני עדתו.
בשנותיו האחרונות נתכבד בתואר נשיא הכבוד של התאחדות התימנים בארץ-ישראל והיה פעיל בוועדות של העדה התימנית בירושלים ובמוסדות ועד הקהילה: במועצה הדתית, בוועדה הסוציאלית, בוועד השחיטה, בוועדה האדמיניסטרטיבית, בארגון להצלת ילדים מחוסרי חינוך, ועוד.
נפטר ביום כ' באב תש"ב בירושלים ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים, לצד אשתו שמחה.
הערות שוליים

↑  רשימת צירי אספת הנבחרים, דבר, 30 בינואר 1931
↑  הועד המרכזי החדש של התאחדות התימנים, דואר היום, 24 במרץ 1929
↑  מודעה ממשרד ההוצאה לפועל ירושלים, דואר היום, 24 בפברואר 1931
Scar Tissue

ערך זה עוסק בסינגל של רד הוט צ'ילי פפרז. אם התכוונתם לביוגרפיה של אנתוני קידיס, ראו .
"Scar Tissue" (בעברית: "רקמת צלקת") הוא אחד משיריה המצליחים ביותר של להקת הרד הוט צ'ילי פפרז. השיר שיצא בשנת 1999 כסינגל הראשון מאלבומה השביעי, Californication, הגיע למקום התשיעי בבילבורד הוט 100 האמריקאי, זכה בפרס גראמי ודורג במקום ה-53 ברשימת "100 קטעי סולו הגיטרה הטובים אי פעם" על ידי מגזין גיטר וורלד.
מילות השיר מדברות על התמכרותו לסמים של סולן הלהקה, אנתוני קידיס. בשנת 2004 הוציא קידס בשיתוף עם לארי סלומן ספר אוטוביוגרפי שנשא את שם השיר ותיאר בהרחבה את התמודדות זו.
מצעדים ודרוגים

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 15 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 16 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 9 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד מיינסטרים רוק | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד רוק מודרני | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 75 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 38 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 15 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 16 |  |
|  צרפת | SNEP | 66 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 9 |  |
פרסים

| רשימת פרסים ומועמדויות> שנה | רשימת פרסים ומועמדויות> פרס | רשימת פרסים ומועמדויות> קטגוריה | רשימת פרסים ומועמדויות> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
|  2000 | גראמי | שיר הרוק הטוב ביותר (כותב) — Scar Tissue | זכייה     |
מקור:
הערות שוליים

↑  100 קטעי סולו גיטרה הטובים אי פעם , מגזין גיטר וורלד
1 2 3 4  מידע על Californication , באתר הבילבורד האמריקאי, ארכיון
↑  מידע על Scar Tissue, באתר המצעד הגרמני
↑  מידע על Californication , במצעד הבריטי הרשמי
↑  מידע על Scar Tissue, באתר המצעד של ניו זילנד
↑  מידע על Scar Tissue, באתר המצעד הפיני
↑  מידע על Scar Tissue, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
↑  זוכי פרסי גראמי ה-42 - 2000
| רד הוט צ'ילי פפרז |
| --- | --- | --- |
אנתוני קידיס • ג'ון פרושיאנטה • מייקל "פלי" באלזארי • צ'אד סמית
ג'וש קלינגהופר • הלל סלובק • ג'ק איירונס • קליף מרטינז • ג'ק שרמן • אריק מרשל • ג'סי טוביאס • דייב נבארו • די. אייץ'. פליגרו • דווין מקנייט
| אלבומי אולפן | The Red Hot Chili Peppers • Freaky Styley • The Uplift Mofo Party Plan • Mother's Milk • Blood Sugar Sex Magik •  One Hot Minute • Californication • By the Way • Stadium Arcadium •‏ I'm with You •‏ The Getaway •‏ Unlimited Love •‏ Return of the Dream Canteen |  |
| אלבומים נוספים | The Abbey Road E.P. •  Live in Hyde Park |  |
| אלבומי אוסף | What Hits!? • Live Rare Remix Box • The Plasma Shaft • Out in L.A. • Under the Covers: Essential Red Hot Chili Peppers • The Best of Red Hot Chili Peppers • Greatest Hits • iTunes Originals |  |
| ערכים נוספים | What Is This?‏ • Ataxia‏ • EMI‏ • האחים וורנר • Scar Tissue (ספר) • ריק רובין • מייקל ביינהורן |  |
דיסקוגרפיה של רד הוט צ'ילי פפרז • קטגוריה:רד הוט צ'ילי פפרז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b1f6d734-5d16-327e-abf8-7f4b317ec936  MusicBrainz work: fccfe717-3f4a-4e48-a5e9-687a8641fc53
VH1

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ארצות הברית 
 תאריך השקה:  1 בינואר 1985 
 בעלות:  Paramount Media Networks 
 משרד ראשי:  ניו יורק 
 www.vh1.com
 
VH1 (Video Hits 1; סוגנן כ-VH-1 עד 1994) הוא ערוץ טלוויזיה אמריקני בנושא מוזיקה שהוקם בינואר 1985 על ידי Warner-Amex Satellite Entertainment, אז חלק מוורנר קומיוניקיישנס. VH1 הוא ערוץ-אח לערוץ MTV והוא חלק מרשת ויאקום.
יחד עם עליית הפופולריות של ערוץ MTV, שהיה אז בן 4 שנים, בקרב בני נוער, התחיל ערוץ VH1 להעביר את תשומת הלב אל טרנד הוידאו קליפים. לעומת זאת, ערוץ VH1 החליט להתמקד על מוזיקה יותר קלה, כולל מוזיקאים כגון אלטון ג'ון, סטינג, דיאנה רוס, בילי ג'ואל, ואניטה בייקר, בתקווה למשוך אנשים בין הגילאים 18 ל-35, ואף מבוגרים יותר.
עד לחודש אוגוסט 2021, פעלו ברחבי העולם שני "פידים" עיקריים של הערוץ: פיד אמריקאי, המשדר לארצות הברית, ופיד אירופי, אשר שידר למדינות אירופה השונות ולחלק ממדינות המזרח התיכון, בהן ישראל. בעבר פעל פיד ששידר לבריטניה במיוחד ונבדל מהפיד האירופי, אך שניהם הופצו לעולם מאותו מרכז שידור שמקום מושבו בבית ויאקום שבקמדן, בריטניה. הפיד האירופי של VH1 סיים את שידוריו בתחילת חודש אוגוסט 2021, והוחלף בערוץ MTV 00s. עד לסגירתו, הפיד האירופי היה ערוץ VH1 היחיד ששידר מוזיקה, זאת מאחר שהוחלט בערוץ האמריקאי לשנות את אופי ותכני הערוץ כך שמשידור מוזיקה הפך הערוץ לערוץ בידור המורכב מתוכניות מציאות ותוכניות בידור. עם סגירת הפיד האירופי, שהיה האחרון ששידר בעולם תחת המותג VH1, הערוץ זמין לצפייה רק בארצות הברית.
היסטוריה מוקדמת > השנים המוקדמות

מתחילתו, מותג VH-1 שווק כגרסה המתוחכמת של ערוץ-האח שלו. נוגן בו יותר מוזיקת ג'אז ומוזיקת קאנטרי מב-MTV. השדרנים הראשונים שלו היו ותיקי רדיו ניו יורק - דון אימוס, פרנקי קרוקר, וטים בירד - שבניגוד ל-VH-1 ניגנו עד אז בלדות ומוזיקת רית'ם אנד בלוז. בהמשך הצטרפה אליהם רוזי אודונל.
VH1 שידר אז מוזיקה שהתאימה עד סביבות גיל 40, עם מוזיקאים מאייס אוף בייס, שריל קרואו ושאר זמרים ולהקות בסגנון רוק, ועד אלטון ג'ון, מדונה וסלין דיון, עדיין עם התמקדות בווידאו קליפים.
עד 1996 המשיך VH1 לאותו כיוון כמו ערוץ-האח שלו, MTV, והתמקד בתוכניות שקשורות במוזיקה יותר מאשר בווידאו קליפים. ככל שעבר הזמן מדד הרייטינג של הערוץ הלך וירד, התוצאה הייתה שהערוץ התחיל להפסיד כסף.
היסטוריה מוקדמת > פופ-אפ וידאו

הדברים השתנו בצורה קיצונית מאוד עם עליית התוכנית "פופ-אפ וידאו" ("Pop-up video"), תוכנית מאוד פופולרית שהציגה "טעימות" מקליפים חדשים וחדשות שקשורות במוזיקה. התוכנית הפכה לתופעה שהופיעה בפרקים של תוכניות טלוויזיה כגון "סברינה, המכשפה הצעירה", "המופע של דרו קארי" ואפילו בפרק מיוחד של "מי רוצה להיות מיליונר" האמריקאי.
היסטוריה מוקדמת > מאחורי המוזיקה

באוגוסט 1997 VH1 שוב הצליח מאוד עם הוצאת הסדרה "מאחורי המוזיקה" ("behind the music") שהציגה ראיונות וביוגרפיות של מוזיקאים כוכבים כל פרק על כוכב נפרד. עד עכשיו שודרו פרקים על מוזיקאים שונים מווירד אל ינקוביק ועד בריטני ספירס עם עוד פרקים שמופקים בקצב מבולגן ולא סדיר.
היסטוריה מוקדמת > אגדות

מעט מאוחר יותר, יצר VH1 סדרה שרצה במקביל לסדרה "מאחורי המוזיקה", שהציגה ביוגרפיות של מוזיקאים שהשפיעו רבות על ההיסטוריה של המוזיקה שאפשר לסווג אותם כ"אגדות" (כמו כן גם מוזיקאים שלא התאימו לסיווג של התוכנית "מאחורי המוזיקה"). עד כה שודרו תוכניות על הדלתות, אריק קלפטון, ג'ימי הנדריקס, ג'וני קאש, ניל יאנג, פינק פלויד, קווין ו-U2.
היסטוריה מוקדמת > דיוות VH1

בשנת 1998 השיק VH1 את התוכנית "דיוות VH1". בתוכנית משודרים הופעות משותפות של מספר "דיוות". בתוכנית ההשקה הופיעו סלין דיון, ארית'ה פרנקלין, שאניה טוויין, מריה קארי וגלוריה אסטפן. הדמויות הבולטות שהופיעו עד היום הם ויטני יוסטון, שר, שאקירה ואלטון ג'ון שהוצג כ"דיוו" בהופעה אחת.
שנות ה-90 המאוחרות ועד 2003

לקראת סוף שנות ה-90, החל VH1 לעבור למוזיקה לבני נוער, יחד עם שינוי הסמליל שלו. מגוון הופעות רוק הוצגו ב-VH1, וגם וידאו קליפים של רוק אלטרנטיבי ומטאל משנות ה-80 ושנות ה-90. VH1 עבר לרוק מעט יותר כבד עם להקות כגון רד הוט צ'ילי פפרז, פו פייטרס ומטאליקה, והווידאו קליפים שלהם הוספו כל פעם ל-VH1 מיד יחד עם הוצאתם.
בתחילת שנות ה-2000 החל VH1 אפילו להציג קליפים של מוזיקת ראפ. הסרטונים החדשים ביותר של אמינם, ג'יי-זי וסנופ דוג הוצגו ברצועת הקליפים של VH1 ואפילו נכנסו לרשימת ה-20 המובילים לשנת 2003.
שנות ה-90 המאוחרות ועד 2003 > עמותת "הצל את המוזיקה"

בשנים המוקדמות של VH1 הערוץ היה מעורב בעמותת "הצל את המוזיקה" שהפיקה תוכניות לימוד להעלאת המודעות למוזיקה בבתי ספר מקומיים. העמותה נוסדה בשנת 1997 ורכשה מספר כלי נגינה כדי לשלב בתוכניות הלימודים שלה. העמותה עדיין קיימת כיום ב-2006 אבל בפרופיל הרבה יותר נמוך.
אחרי 2003

בשנת 2003 שינה את ההתמקדות שלו שוב, והציג גם את "לוגו הקופסה". הערוץ עבר לשדר סגנונות מוזיקה כגון מוזיקת פופ ונוסטלגיות שונות, בדומה לערוץ-האח שלו, MTV. כמו כן, החל להתמקד בתוכניות מציאות והעלה לשידור מספר רב של תוכניות חדשות.
תכנים מקוריים

בשנת 1996 עלתה בערוץ תוכנית האירוח "המופע של רופול" בהנחייתו של אמן הדראג קווין רופול. התכנית חודשה גם לעונה השנייה, ונחשבה אז כחסרת תקדים, כאשר היא הייתה לאחת מתוכניות האירוח הראשונות שמגיש אותה גיי מוצהר.
בשנת 1999 העלה VH1 לשידור את הסרט המקורי הראשון שלו, סרט הביוגרפיה על sweetwater. בהמשך השנים הם יצרו עוד תריסר סרטים מקוריים חדשים, כולל סרטי ביוגרפיה על דף לפרד, אם סי האמר וריקי נלסון.
לאחר אין ספור תוכניות ריאליטי, דוקו, ושעשועונים, בשנת 2006 הופקה ברשת סדרת טלוויזיה עלילתית ראשונה, הסיטקום "עכשיו טורי" בכיכובה של טורי ספלינג. למרות הביקורות החיוביות מצד המבקרים, בוטלה הסדרה לאחר תום העונה הראשונה.
בשנת 2007 שודרה עוד סדרת טלוויזיה, גם היא סיטקום "אני שונא את גיל 30" בכיכובו של ליאם קייל סאליבן.
ערוצי ספין-אוף

בדומה לערוצי MTV וניקולודיאון השונים, גם VH1 ייצר ערוצי ספין אוף שונים. כל הארבעה נסגרו לאורך השנים או שבעלותם הועברה לחברה אחרת (שאינה MTV), ולמעט VH1 Classic, אף אחד מהמוזכרים לא שודר בישראל.
VH1 Country: ערוץ העוסק במוזיקת קאנטרי בלבד. מותג הערוץ שונה בשנת 2006 ל-CMT Pure Country. הערוץ אינו משודר בישראל.
VH1 Soul: ערוץ העוסק במוזיקת נשמה קלאסית וחדשה. הערוץ אינו משודר בישראל.
VH1 Uno: ערוץ העוסק במוזיקה לטינית על סוגיה השונים. הערוץ אינו משודר בישראל.