stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחק מכות (סוגת משחקי וידאו)
ראו גם

ערכים על משחקי מכות
משחק פעולה ממוחשב
משחק לחימה (סוגת משחקי וידאו)
תחנת הכוח הגרעינית בלויארסקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תחנת כוח גרעינית 
 על שם:  איגור קורצ'טוב 
 מיקום:  זרצ'ני 
 מדינה:  רוסיה 
 מפעיל:  רוסאנרגואטום 
 מידע טכני
 כושר ייצור חשמל:  1,485 מגה-ואט 
 
 קואורדינטות:  56°51′00″N 61°19′00″E﻿ / ﻿56.85°N 61.31666667°E﻿ / 56.85; 61.31666667
 אתר רשמי
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניבלויארסקי(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניבלויארסקי(למפת מחוז סברדלובסק רגילה) יקטרינבורג ניז'ני טאגיל קמנסק-אורלסקי סרוב אסבסט קרסנוטורינסק לסנוי טאבדה חנטי ומנסי טיומן קורגן צ'ליאבינסק בשקורטוסטן פרם קומיבלויארסקי(למפת מחוז סברדלובסק מוגדלת) יקטרינבורג ניז'ני טאגיל קמנסק-אורלסקי סרוב אסבסט קרסנוטורינסק לסנוי טאבדה חנטי ומנסי טיומן קורגן צ'ליאבינסק בשקורטוסטן פרם קומיבלויארסקי
 
תחנת הכוח הגרעינית בלויארסקי (ברוסית: Белоярская АЭС ,БАЭС) היא תחנת כוח גרעינית במחוז סברדלובסק, 50 ק"מ מזרחית לסברדלובסק, רוסיה, בעיר זרצ'ני. תחנת הכוח מורכבת מארבעה כורים גרעיניים שהראשון שבהם פעל החל מ־1964 והרביעי נמצא בבנייה. זו הייתה תחנות הכוח הגרעינית הראשונה בברית המועצות שמטרתה העיקרית הייתה ייצור חשמל בהיקף משמעותי.
החלטה על בניית תחנת כוח חדשה התקבלה ביוני 1954 ובאוגוסט 1955 החלו עבודות הבנייה. בשנת 1957 הוחלט שתחנת הכוח תהיה גרעינית, ונקבעה המתכונת הבסיסית של המתקן. הקמת הכור הראשון הסתיימה בשנת 1963, והחל מ־26 באפריל 1964 הוא מייצר חשמל לרשת החשמל הארצית. ב־27 בדצמבר 1967 הופעל הכור השני, וב־8 באפריל 1980 הופעל הכור השלישי.
בשנת 1987 החלו עבודות של הקמת כור רביעי באתר, אך עבודות אלו לא הסתיימו עד היום ולפי התכנון המעודכן צפויות להסתיים בשנת 2014. לאור תקופת הבנייה הארוכה ביותר במהלך תקופה זו השתנה באופן מהותי תכנון הכור ועתה מתוכנן להתקין באתר כור מתכנון מתקדם.
מבנה התחנה

שלושה כורים גרעיניים פועלים בתחנה:
כור מס' 1 בהספק של כ-110 מגוו"ט - נבנה בשנים 1958–1964, נסגר בשנת 1983
כור מס' 2 בהספק של כ-160 מגוו"ט - נבנה בשנים 1962–1967, נסגר בשנת 1990
כור מס' 3 בהספק של כ-600 מגוו"ט - נבנה בשנים 1969–1980, סגירה צפויה בשנת 2025
כור מס' 4 בהספק של כ-800 מגוו"ט - עבודות בנייה החלו בשנת 1987 וצפויות להסתיים בשנת 2014
תקריות

30 בדצמבר 1978 - שרפה באולם המכונות. כיבוי השרפה הסתיים לאחר 10 שעות.
1977 - תקלה בכור מס' 2. תיקון התקלה נמשך כשנה.
30 בנובמבר 1975 - נפלטו חומרים רדיואקטיביים מסוכנים שהזכירו את מידת הסכנה האקולוגית בצ'רנוביל.
22 בדצמבר 1992 -דליפה חומר רדיואקטיבי לקרקע.
6 ביוני 1994 - שרפה במהלך שיפוץ כור מס' 2. חלק מהחומר הרדיואקטיבי נפלט לאוויר ונשקל פינוי אזרחים מסביבת התחנה. בסופו של דבר העובדים הצליחו למזער את הנזק ולמנוע צורך בפינוי אוכלוסיית האזור.
שמואל נתן

הרב שמואל נתן
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
שמואל (פריץ) נתן (21 בנובמבר 1914 – 1 ביוני 1977) היה רב ישראלי, מזכירו האישי של יצחק בן צבי וממקימי תעשיית התיירות במדינת ישראל.
תולדות חייו

נולד בברסלאו והוסמך לרבנות מטעם בית המדרש לרבנים בברסלאו, משם עבר לברלין ועסק בפעילות ציונית. ב-1939 עלה לארץ ישראל. במלחמת העולם השנייה כיהן כרב צבאי בדרגת לוטננט קולונל בחיל האוויר המלכותי הבריטי. בתום המלחמה היה למזכירו האישי של יצחק בן צבי, שכיהן כיו"ר הוועד הלאומי.
ב-1948, כתוצאה מידיעת שפות ובקיאותו הן באתרים ומנהגים יהודיים והן במנהגי כנסיות הנוצריות השונות, נקלט נתן בחברה הישראלית לתיירות במשרד ראש הממשלה ומנהל לשכת התיירות הממשלתית בירושלים. ב-1952, עם הקמת "מרכז התיירות" במשרד המסחר והתעשייה התמנה לחבר מועצה המייעצת. בשנות השישים ניהל את לשכת התיירות הממשלתית של ישראל בניו יורק. בתקופת משה קול כשר התיירות כיהן נתן כיועץ ליחסי חוץ ויו"ר המועצות המייעצות, יו"ר ועדת האתיקה ויו"ר ועדת מדרוג בתי המלון. כן ייצג את ישראל בארגון התיירות העולמי, שם נקרא "רבי נייתן" והיה "שר החוץ של התיירות הישראלית".
כיהן במקביל גם כנשיא בית הכנסת ישורון ומזכיר כבוד של המוסד הישראלי לפרסומים תלמודיים. כרב אורתודוקסי-מודרני חיתן מאות רבות של זוגות צעירים חילוניים בירושלים.
נפטר בעיר מאלגה שבספרד בעת מילוי תפקידו בקונגרס הבין-לאומי של ארגון התיירות העולמי.
על שמו רחוב בשכונת גבעת משואה בירושלים.
לקריאה נוספת

הרב שמואל נתן ז"ל", במלאת שלושים למותו, משרד התיירות
הערות שוליים

↑  מתוך דבריו של משה רוזנמן בחוברת ההספד
↑  מתוך דבריו של משה קול בחוברת ההספד
בית החולים הקליני בוטקין למחלות זיהומיות

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1882 
 שירותים
 מיטות:  1,210 
 botkinhosp.org
 גאוגרפיה
 מיקום:  סנקט פטרבורג, רוסיה
 קואורדינטות:  59°55′21″N 30°22′31″E﻿ / ﻿59.922491°N 30.375374°E﻿ / 59.922491; 30.375374
 he
 
בית החולים הקליני בוטקין למחלות זיהומיות הוא בית חולים בסנקט פטרבורג, רוסיה לטיפול בחולים במחלות זיהומיות, הבסיס הקליני של האוניברסיטאות הרפואיות בעיר, והוא בית החולים למחלות זיהומיות הגדול ביותר ברוסיה עם 1210 מיטות.
בית החולים נבנה בשנת 1880, ומאז פועל ברציפות כבית החולים העיקרי בצפון מערב רוסיה לטיפול בנגיפים ומחלות זיהומיות. הוא נפתח ב-17 באפריל 1882 בשם בית החולים הכללי על שם אלכסנדר. המתחם כלל 22 פחונים. בשנה ראשונה הוא היה מיועד לגברים בלבד. לאחר כשנה הוא התחיל לקבל נשים וילדים. את שמו הנוכחי קיבל מהרופא הראשי של בית החולים במאה ה-19, התרפיסט סרגיי בוטקין, שמת ב-1889, ומאז בית החולים נושא את שמו.
בשנת 1926 על ידי אדריכלים אלכסנדר גגלו ודוד קריצ'בסקי הוכנה תוכנית לבנייה מחדש של המתחם. בהתאם לתוכנית היה מתוכן לבנות 13 בניינים חדשים ולהרוס את הבנייה הישנה. רוב הבניינים החדשים הוקמו והופעלו עד לשנת 1933.
במהלך מלחמת העולם השנייה מתחם בית חולים סבל מהפצצות. בשנת 1945 רופאי בית חולים לראשונה קיבלו לרשותם פניצילין וזה תרם לקיטון משמעותי בתמותת חולים.
בשנת 1995 הוכרז על הקמת מרכז עירוני למאבק עם מחלות זיהומיות על בסיס בית חולים בוטקין וחוזק קשר עם מוסדות להשכלה רפואית בעיר.
בתחילת המאה ה-21 היו תוכניות להעברת בית חולים ל-2 מתחמים חדשים מחוץ לאזור מרכז העיר. לאחר מספר שנים ודחיות רבות בביצוע התוכנית בוטלה. במקום זה הוחלט לבצע שיפוץ ושדרוג חלק מבניינים קיימים, בחלק אחר פעילות תופסק.
הערות שוליים

↑  Самая большая инфекционная больница г. Москвы, ИКБ № 2, имеет ёмкость 960 коек.
↑  https://doctorpiter.ru/obraz-zhizni/v-and-laquobotkinskix-barakax-and-raquo-ostavyat-4-lecebny-x-korpusa17753-id637868/
סטלה מוואנגי

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1986 (בת 38) ניירובי, קניה 
 שם במה:  סטלה • STL
 מוקד פעילות:  קניה, נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית, ראפרית
 סוגה:  היפ הופ • פופ • סול • דאנס • אלקטרו • האוס
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית, נורווגית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  ביג סיטי • EMI • יוביסופט
 stellamwangi.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטלה ניאמבורה מוואנגי (בנורווגית: Stella Nyambura Mwangi; נולדה ב-1 בספטמבר 1986), ידועה בשם הבמה STL, היא זמרת, פזמונאית וראפרית קניאנית-נורווגית. מוואנגי ייצגה את נורווגיה באירוויזיון 2011 שנערך בדיסלדורף שבגרמניה, שנה לאחר שמדינתה הנחתה את התחרות, והודחה בחצי הגמר.
קריירה

בשנת 2008 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Living for Music. האלבום זכה לביקורות מעורבות.
קריירה > אירוויזיון 2011

בשנת 2011 השתתפה מוואנגי בתחרות המלודי גראנד פריקס, בעבור לייצג את נורווגיה באירוויזיון 2011, שהתקיימה בדיסלדורף שבגרמניה. ב-12 בפברואר 2011 זכתה בתחרות.
ב-10 במאי ייצגה את נורווגיה באירוויזיון עם השיר "Haba Haba". השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הנורווגי. אף על פי שהייתה אחת מהמתחרים המועדפים ביותר בתחרות, לא הצליחה להעפיל לגמר.
קריירה > לאחר האירוויזיון

ב-10 ביוני 2011 הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Kinanda. האלבום כלל את השיר "Haba Haba", איתו ייצגה את נורווגיה באירוויזיון 2011, והגיע למקום ה-15 במצעד האלבומים הנורווגי.
בשנת 2018 התחרתה בשנית בתחרות המלודי גראנד פריקס, יחד עם אלכסנדרה רוטאן, על מנת לייצג את נורווגיה באירוויזיון 2018. השניים הגיעו למקום השלישי בתחרות.
בשנת 2019 נכנס שירה "Ma Itū" למשחק הווידאו הפופולרי "Just Dance 2020".
חיים אישיים

מוואנגי נולדה במוראנג'ה שבמחוז מרכז קניה בשנת 1986 ובילתה שם את חמש שנותיה הראשונות, לפני שמשפחתה עברה לאיידסוול שבנורווגיה בשנת 1991. בגיל 8 התחילה להתאמן בנגינת מוזיקה.
אביה של מוואנגי נהרג בתאונת פגע וברח בפברואר 2012.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2008: Living for Music
2011: Kinanda
הערות שוליים

↑  Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene, w2.brreg.no
↑  Sandra Mei Ling Noer, - Den beste rapperen jeg har hørt, NRK, ‏2008-02-21 (ב־)
↑  Tekst: Andreas Øverland, STELLA POLARIS, NATT&DAG (ב־)
↑  Celebrity.no: - A personal attack on Stella, ארכיון האינטרנט (ארכיון)
↑  Stories, eurovision.tv
↑  norwegiancharts.com - Discography Stella Mwangi×”, norwegiancharts.com
↑  VG-lista - Topp 20 Single uke 6, 2011, archive.is, ‏2012-07-10
↑  Linn Kongsli Lundervold, Hva skjer med Stella nå?, Dagbladet.no, ‏2011-05-11 (בנורווגית)
↑  Get millions of songs. All ad-free., Apple Music (באנגלית)
↑  norwegiancharts.com - Discography Stella Mwangi, norwegiancharts.com
↑  Joe Apsey / August 20, 2019, Just Dance 2020 Gamescom Songs Announced, Includes The Black Eyed Peas, Katy Perry, And More, PlayStation Universe (באנגלית)
↑  Inger-Marit Knap Sæby, Stella Mwangi om livet uten faren, NRK, ‏2013-10-21 (ב־)
↑  Stella Mwangis pappa påkjørt og drept, www.vg.no (בנורווגית ספרותית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 9028108  GND: 1015780520  ISNI: 0000 0001 3024 7168  LCCN: n2014014898  MusicBrainz: 0f2e5bd9-cb3a-4f37-bbcf-36e31db7378d  VIAF: 186792213   WorldCat (עם VIAF): 186792213 
סטלה מוואנגי באירוויזיון 2011.
סטלה מוואנגי (מימין) בתחרות המלודי גראנד פריקס בשנת 2018.
כמו סינדרלה

ערך זה עוסק באלבומה של שרית חדד. אם התכוונתם לשיר הנושא מתוך אלבום זה, ראו .
כמו סינדרלה הוא אלבומה השישי של הזמרת שרית חדד אשר יצא לאור בשנת 1999.
האלבום, שהצליח אף יותר מקודמו, היה סנונית ראשונה להשפעות פופ ורוק. האלבום נמכר ביותר מ-180,000 עותקים.
הוא כלל את השירים "כמו סינדרלה", "הייתי בגן עדן", "לדמעות יש פה" ו"כשאני איתך אני כמו דג" (דואט נוסף עם להקת "טיפקס"). שיר הסיום של האלבום, "חברים בכל מיני צבעים", שונה בסגנונו משאר האלבום והוא שיר שביצעה חדד בפסטיגל 1998 בו זכתה במקום השני.
רשימת רצועות

| מס' | שם | מילים | לחן | עיבוד | אורך השיר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | "כמו סינדרלה" | דוד זיגמן | יוסי בן דוד | שי ראובני | 3:26 |
| 2. | "חמותי" | דני שושן | דני שושן | שי ראובני | 3:40 |
| 3. | "כשאני איתך אני כמו דג" | קובי אוז | קובי אוז | טיפקס | 2:43 |
| 4. | "הייתי בגן עדן" | אהוד מנור | שמעון בוסקילה | שי ראובני | 5:08 |
| 5. | "ים של אהבה" | ליאור פרחי | ליאור פרחי | שי ראובני | 3:35 |
| 6. | "לדמעות יש פה" | סמדר שיר | משה דץ | שי ראובני | 4:36 |
| 7. | "לי שתי עיניים" | יוסי בן דוד | יוסי בן דוד | שי ראובני | 3:49 |
| 8. | "פרח בר" | דוד זיגמן | טורקי | שי ראובני | 5:52 |
| 9. | "אהבה אחרת" | שמואל אלבז | שמואל אלבז | שי ראובני | 3:12 |
| 10. | "ציפור חופשייה" | דוד חלפון | ארנון אלמסי | שי ראובני | 4:15 |
| 11. | "וולקאם יא סאלאם" | סמדר שיר | אבנר גדסי | שי ראובני | 3:50 |
| 12. | "חברים בכל מיני צבעים" | חנה גולדברג | יוני רועה | אבנר חודורוב | 3:20 |
קרדיטים:
שי ראובני - קלידים, מעבד
אברהם פלדר - חצוצרה
אבי סינגולדה - גיטרות
אבי יפרח - גיטרה בס
אשר פדי - תופים
אורן בלבן - כלי הקשה
רוני דדון - דרבוקות
יהודה קיסר - גיטרה סולו
יהודה תמיר - טכנאי הקלטה, טכנאי מיקס, וקולות רקע
אריס נחום - בוזוקי
מאיר רגב - גיטרה
ישראל שובל - דרבוקות
בנצי מור - קלידים
בוריס אלייב - אקורדיון
אבי גואטה - מפיק בפועל, מנהל מוזיקלי
השלישייה הפילהרמונית - כינורות
נתוני מכירות

| מקום | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ישראל (IFPI) | פלטינה 4× | 180,000 |
ספיר סבן

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1994 (בת 30) ישראל יהוד, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, שחקנית תיאטרון
 סוגה:  מוזיקה ים תיכונית, סול, מוזיקת עולם, פופ
 סוג קול:  אלט
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  ארומה מיוזיק הליקון
 
ספיר סבן (נולדה ב-14 באוגוסט 1994) היא זמרת-יוצרת ושחקנית ישראלית. התפרסמה בעקבות זכייתה בעונה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה "The Voice ישראל".
ביוגרפיה

סבן נולדה, גדלה והתחנכה ביהוד. אביה סיטונאי פירות ואמה מנהלת חשבונות. למדה בתיכון מקיף יהוד. את שירותה הצבאי עשתה בלהקה הצבאית של חיל החינוך. לאחר שחרורה מצה"ל נרשמה ללימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת אריאל.
באוקטובר 2022 התחתנה עם בן זוגה תום קנור. ובנובמבר 2023 נולד בנם הבכור.
קריירה מקצועית

בשנת 2013 השתתפה בעונה השלישית של התוכנית "אייל גולן קורא לך", אך הודחה בשלב מוקדם.
בשנת 2016, ניגשה לאודישנים של תוכנית המציאות "The Voice ישראל" וביצעה את השיר "אולי הפעם" מהפרויקט של עידן רייכל, היא זכתה לשבחים רבים מצוות השופטים שכלל את מירי מסיקה, שלומי שבת, אביב גפן ואברהם טל ושובצה בנבחרת של שלומי שבת. ב-18 במרץ 2017 בתוכנית הגמר היא שרה גרסאות כיסוי לשיר "אל נבקש" של זוהר ארגוב ואת "לב שלם" של ברי סחרוף. בשלב הדו-קרב בו התמודדה לצד ניצן שייר שרה את השיר "היידה סוילה" של הזמר הטורקי איברהים טטליסס, בסיום הדו-קרב הוכרזה כזוכת העונה הרביעית של התוכנית וזכתה בחוזה הקלטות בחברת הליקון. בשנת 2017, ביצעה את השיר "מישהו הולך תמיד איתי", של עפרה חזה, בטקס "זוכרים", שהתקיים בבריכת הסולטן.
לאחר זכייתה החלה סבן לעבוד על אלבום הבכורה שלה. בספטמבר 2017 הוציאה את הסינגל הראשון שלה "לא חוזרת". בינואר 2018 הוציאה את הסינגל השני שלה "כל המדינה". במרץ 2018 הוציאה את הסינגל השלישי "נרד אל הים" ובמאי אותה שנה יצא לאור הסינגל "אמצע הלילה". בהמשך יצא הסינגל "בלילות". באותה השנה הקליטה את השיר "גבריאל" של עפרה חזה, עבור אלבום המחווה קול הנשמה: שרים עפרה חזה.
במאי 2020 יצא השיר "נהיה בסדר", וזכה להצלחה גדולה. בשנת 2021 השתתפה בשיר "שופוני" של קווין רובין. באותו השנה, העפילה לגמר תוכנית המציאות אקס פקטור לייצוג ישראל באירוויזיון 2022 והגיעה למקום הרביעי. בפברואר 2022 הוציאה את הסינגל "שורטת לי ת'לב".
בינואר 2023, הוציאה את השיר "אם מישהו ידע". השיר זכה להצלחה ולשבחים מהמבקרים, ואף נכנס לפלייליסט של גלגלצ ושל כאן גימל. ביוני של אותה השנה יצא השיר "עוד". השיר זכה להשמעות מרובות ברדיו ונכנס לפלייליסט של כאן גימל.
באוגוסט 2024 הוציאה את השיר "נ נא נאמ נאמנה", הראשון מתוך אלבום האולפן השני שלה. חודש לאחר מכן הוציאה את השיר "עבד", ובדצמבר של אותה השנה הוציאה את השיר "אבא כאן".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: יהיה בסדר
דיסקוגרפיה > סינגלים

2017: "אני לא אשמה"
2017: "לא חוזרת"
2018: "כל המדינה"
2018: "נרד אל הים"
2018: "אמצע הלילה"
2018: "בלילות"
2019: "הנגאובר"
2020: "Mühür"
2020: "נהיה בסדר"
2020: "שקרים"
2020: "בזוכרי"
2021: "שופוני" (בשיתוף קווין רובין)
2022: "שורטת לי ת'לב"
2023: "אם מישהו ידע"
2023: "עוד"
2024: "נ נא נאמ נאמנה"
2024: "עבד"
2024: "אבא כאן"
הערות שוליים

↑  ליאור אוחנה, הקול בראש, ידיעות אחרונות 13/01/2022
↑  ערן סויסה, הקול דבש, באתר ישראל היום, 2 במרץ 2017
↑  מזל טוב: הזמרת והשחקנית ספיר סבן נישאה לבן זוגה תום קנור | TMI, באתר https://tmi.maariv.co.il
↑  אנחנו יודעים למה ספיר סבן מוכרת לכם, באתר ‏מאקו‏, 8 בדצמבר 2016
↑  zonnshow (2017-05-25), ספיר סבן ,מישהו הולך תמיד איתי, מופע "זוכרים" 2017, בריכת הסולטן ירושלים ,במאי: יצחק זוננשיין, נבדק ב-2018-08-02
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏ספיר סבן - "כל המדינה", באתר ‏מאקו‏, 3 בינואר 2018
↑  גלעד ינאי, ספיר סבן, זוכת העונה הרביעית של "דה וויס ישראל", משחררת אלבום בכורה וקובעת: "הטורקייה עושה גם בלאגן, לא רק מכניסה לדיכאון", באתר חדשות 13, 10 באוקטובר 2021
↑  שחר אמאנו, ספיר סבן נלחמת ב"אם מישהו ידע" המשובח, באתר הכותל הישראלי, ‏2023-02-01 (באנגלית)
↑  קיץ ברבנר, ‏"אומרת לאלוהים: 'תמלא אותי, אני ריקה כבר": ספיר סבן על הרגעים הקשים, באתר מעריב אונליין, 24 ביוני 2023
↑  "נ נא נאמ נאמנה": ספיר סבן עם סינגל חדש ומרגש לקראת אלבום חדש, באתר ישראלה, ‏2024-08-15
↑  ספיר סבן משחררת סינגל חדש "עבד", באתר kimlevi.co.il
↑  "אבא כאן": ספיר סבן שרה את המשפטים של ילדותה, באתר וואלה, 15 בדצמבר 2024
↑  ספיר סבן אבא כאן, באתר yosmusic.com, ‏2024-12-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418635505171  MusicBrainz: 50a4db80-cd0d-40d2-a34d-d886e3ae140d  VIAF: 24153237727829210096   WorldCat (עם VIAF): 24153237727829210096
שמואל בורנשטיין

ערך זה עוסק ברב פולני, האדמו"ר השני בחסידות סוכטשוב. אם התכוונתם לאדמו"ר הנוכחי מסוכטשוב, ראו .
רבי שמואל בורנשטיין מסוכטשוב (ד' בחשוון ה'תרט"ז, 16 באוקטובר 1856 – כ"ד בטבת ה'תרפ"ו, 10 בינואר 1926) היה האדמו"ר השני בחסידות סוכטשוב, מחבר הספר "שם משמואל" על התורה ומועדי השנה. בנו היחיד של רבי אברהם בורנשטיין (מייסד חסידות סוכטשוב) ונכדו של הרבי מקוצק.
הוא שימש כאדמו"ר נערץ בחייו, ותורותיו המקוריות, ובעיקר ספרו "שם משמואל", תפסו מקום מרכזי בארון הספרים החסידי גם לאחר פטירתו.
תולדות חייו

נולד בשנת ה'תרט"ז (1856) בעיירה קוֹצְק. כשהיה כבן 3 שנים נפטר סבו, הרבי מקוצק. בגיל 8 עבר עם משפחתו לפרצ'וב, בתקופה זו הייתה עניות גדולה בביתם, ולפעמים היה הולך ללמודיו בלי לאכול פת לחם. בגיל 12 עברו לגור בקרושנוביץ ושם הציע רבי שלמה'לי אלתר, נכדו של בעל חידושי הרי"ם לשדכו ליוטא לאה בתו של רבי ליפמאן ליטמנוביץ מרדומסק, חתן רבי שלמה רבינוביץ - התפארת שלמה מרדומסק, וחסיד קוצק. אביו, ה"אבני נזר", לא רצה בתחילה בשידוך זה, אך לאחר שחמותו (אשת הרבי מקוצק), אמרה לו ששמעה מגיסה (החידושי הרי"ם) לפני פטירתו שנכדה שמואל יהיה חתנו של רבי ליפמאן, נענה האבני נזר מיד, והסכים לשידוך. הם נישאו בשנת ה'תרל"ג (1873). לאחר פטירתה, בי"ג בכסלו ה'תרס"ב (24 בנובמבר 1901), נישא בשנית בשנת ה'תרס"ג למרים (מירל) בת הרב משה נתן נטע כהנא שפירא רבה של קשוינז ומחבר הספר שמן למאור, שהיה מחסידי סוכטשוב, ומתלמידי אביו ה'אבני נזר'.
יחד עם אביו הרביץ תורה בישיבה בקרושנוביץ, ולפרנסתו עסק בעיקר במסחר היין אך גם סחורות אחרות.
כאביו, היה תומך נלהב ביישוב ארץ ישראל, ובמיוחד לאחר הצהרת בלפור. עם זאת יחסו לתנועה הציונית כולל המזרחי היה עוין אף יותר מאביו אשר סירב לקבל את משלחת הרבנים בראשות הרב ריינס מחשש שיפרסמו דברים שלא אמר. ב- ה'תרנ"א 1891 ביקר בארץ ישראל במצוות אביו במטרה לרכוש בה קרקע להתיישבות, אולם התוכנית לא עלתה בידו בגלל איסור מכירת קרקעות לאזרחי מדינות עוינות שהטיל השלטון העות'מאני באותה עת.
לאחר פטירת אביו בשנת ה'תר"ע (1910) ולפני סתימת הגולל לקבר אביו הוכתר לממלא מקומו, והחל לכהן כאדמו"ר וכראש ישיבה בסוכטשוב. בתחילה סירב לקבל על עצמו את האדמו"רות, מחשש שיגרם לו ביטול תורה, אולם הרב אפרים מרדכי (מוטל) צוויגנהפט מזקני החסידים שכנע אותו, כי גם אביו האבני נזר הנהיג את החסידים ולא חשש לביטול תורה. סגנון הנהגתו היה תקיף וקוצקאי יותר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נאלץ לעזוב את העיר סוכוטשוב ועבר ללודז' ולאחר מכן לזגערזש. בספרו "שם משמואל" הוא מביא ומבאר מתורת אביו, סבו הרבי מקוצק, ואדמו"רים נוספים.
נפטר בכ"ד בטבת ה'תרפ"ו (1926) בעיירת הנופש אוטבוצק, והובא לקבורה באהל בבית העלמין בסוכטשוב לצד קברו של אביו. נאמר כי בפטירתו הייתה חסידות סוכטשוב שנייה בגודלה לחסידות אוסטרובצה במספר הלמדנים שבה.
שם משמואל

כאמור, חיבר את הספר 'שם משמואל' על חמישה חומשי תורה ועל המועדים. הספר הוא אמרותיו החסידיות שנאמרו מידי שבת בעת עריכת ה"טיש", ובהזדמנויות נוספות, ונכתבו על ידו מאוחר יותר.
הדפסת הספר החלה מיד לאחר פטירתו, ונמשכה מספר שנים. במהדורה הראשונה היו שמונה כרכים. כשהכרך הראשון על הפרשות בראשית - ויצא, יצא לאור בשנת תרפ"ז. השני, פרשות וישלח - ויחי, יצא לאור בשנת תרפ"ח. השלישי, על הפרשות שמות - יתרו, יצא לאור ב-תרפ"ט. הכרך הרביעי, פרשות משפטים - פקודי. יצא לאור ב-תר"ץ. החמישי, על חומש ויקרא, יצא לאור ב-תרצ"א. השישי, חומש במדבר, הודפס ב-תר"ץ. הכרך השביעי, על חומש דברים, הודפס ב-תרצ"ד. השמיני, דרשות שנאמרו במועדים (ראש השנה, יום כיפור וסוכות), הודפס בשנת תרצ"ב. הספרים הודפסו בפולין, בדפוס פיעטרקוב, על ידי בנו רבי דוד בורנשטיין, בעל "חסדי דוד".
לאחר מכן בין השנים תש"ז-תשכ"ב, החל בנו, רבי חנוך בורנשטיין, להדפיס את הספר במהדורה חדשה, בארץ ישראל. הספר הראשון שיצא לאור בשנת תש"ז, הוא הגדה של פסח, בו נוספו גם ביאורים מבנו רבי דוד, תחת השם "חסדי דוד". בהמשך יצאו שאר הכרכים, בתוספת "מראה מקומות" רבים. במהדורה זו הספר הודפס באותיות מרובעות, וגם מהדורה זו יצאה בשמונה כרכים, כמו המהדורה הראשונה, בתוספת כרך נוסף, תשיעי, על הגדה של פסח. כיום הספר מודפס בשישה כרכים (בראשית, שמות, ויקרא, במדבר, דברים ומועדים, הגדה של פסח).
חלק גדול מהספר מבוסס על תורת אביו בעל האבני נזר, כשהוא מצטט את דבריו ומבארם וכפי שכתב בנו רבי דוד בהקדמה למהדורה הראשונה:
... משובצים באבני נזר קודש מאמרי קודש מכ"ק אביו אדומו"ר הגדול הרב הגאון הקדוש רשכבה"ג זצוקלל"ה אשר שמע מפיו... וכ"ק אבינו אדומו"ר זצוקלל"ה ביארם בביאור רחב בצחות לשונו הקדוש...
. הספר זוכה לתפוצה רחבה, בציבור החרדי והדתי-לאומי כאחד, ונקבעים בו שיעורי תורה רבים.
מלבד חיבור זה, הוא אף ערך את החלק הפנימי - הקצר - בספרו של אביו, "אגלי טל", כשהחלק החיצוני שנכתב על ידי אביו - הוא כביאור ארוך לחלק הפנימי.
כמו כן עבר בעצמו על כל כתבי ה'אבני נזר', וסידר ערך והוציא לאור את "שו"ת אבני נזר". החלקים הראשונים (או"ח-יו"ד) הופיעו בשנת ה'תרע"ב 1912, את החלקים אבן העזר הוציא בשנת ה'תרפ"ה 1925. את הכרך השביעי (חו"מ) הוציא לאור בנו של השם משמואל האדמו"ר רבי דוד בורנשטיין בשנת ה'תרצ"ה.
צאצאיו

רבי שמואל מסוכטשוב היה נשוי פעמיים, והיו לו 21 ילדים, שכמעט כולם נספו בשואה.
בנו, רבי דוד בורנשטיין - ירש את האדמו"רות מאביו. נפטר בגטו ורשה בח' בכסלו תש"ג. בני משפחתו, למעט בן אחד, נספו בשואה.
בתו, הייתה נשואה לרב יצחק יהודה טרונק, רבה של קוטנא, בנו של רבי משה פנחס טרונק ונכדו של בעל ה"ישועות מלכו", ר' ישראל יהושע מקוטנא.
בנו משה בורנשטיין (1961-1895), שכינויו הספרותי היה מ.ב. שטיין, נטש את דרך אבותיו, והפך לציוני סוציאליסט, והתפרסם כסופר, עיתונאי ומחזאי ביידיש. מחזותיו המפורסמים: 'ערד און הימל' (מחזה על בית קוצק), 'די חורבה' (מחזה על התפקרותו של האדמו"ר בערניו מליאובה).
בתו, דוֹבריש, שנישאה ליהושע נתן דוד רבינוביץ, בנו של האדמו"ר ר' מאיר שלמה יהודה רבינוביץ ממזריטש, נטשה גם היא את הדרך החסידית והייתה חברה ב'פועלי ציון'.
בנו, רבי חנוך הניך בורנשטיין - שימש באדמורו"ת בירושלים לאחר השואה, כממשיכו של אחיו רבי דוד.
בנו, רבי אברהם בורנשטיין - התגורר בעיר קוטנא בפולין.
בנו, רבי נפתלי צבי - נישא לבריינדל, בתו של רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר מאלכסנדר.
בנו, אהרן ישראל בורנשטיין - נישא לרבקה, בתו של האדמו"ר מסוקולוב רבי יצחק זליג מורגנשטרן, עלה לארץ ישראל בשנות ה-30 וגר מרבית ימיו בת"א. הוציא לאור את סדרת הספרים "נאות הדש"א" הכוללת את תורות האדמורים מסוכטשוב (העניך דוד שמואל אברהם) וכן את הספר "מראה הדש"א" ובו קורות חייהם. נפטר בשנת תשס"א ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. בנו שמואל אברהם בורנשטיין נהרג במלחמת העצמאות בהגנה על תל עדשים. בנו הצעיר דוד מנחם - מהנדס, נפטר ב-1995.
שמואל - בנו הצעיר נולד אחר פטירת אביו ונקרא על שמו.
בתו שרה, אשת שאול הכהן רפפורט - עלו לארץ ישראל בשנות ה-30. בנם הוא הרב שבתי רפפורט, שהיה ראש המכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן.
לקריאה נוספת

מכון להוצאת ספרי רבותינו, פניני שם משמואל תהלים, איגוד חסידי סוכוטשוב, טבת ה'תשפ"ה
אהרן ישראל בורנשטיין, מראה הדשא - תולדות ופרקי חיים של ה"אבני נזר" וה"שם משמואל" מסוכטשוב, ה'תשס"ד.
ישראל ארליך, אבירי הרועים.
נדב מיטב, מפתח העניינים שם משמואל על התורה, בהוצאת ישיבת אור עציון.
שמחה מורגנשטרן, אמת ואמונה-קאצק מהדורת שנייה מורחבת ה'תשפ"ב.
הערות שוליים

↑  ישראל ארליך, אבירי הרועים, עמ' תריא
↑  חיים יצחק שוירץ, בספר שיח הפרשה, חלק א' עמוד כ"ג
↑  רבי משה נטע שפירא, שמן למאור, בולגרייא תרפ"ח, באתר היברובוקס
↑  מראה הדשא, עמוד רי"ח
↑  יצחק אלפסי, תשעים שרים.
↑  מראה הדשא עמוד ק'
↑  ראו דיון והפניות בעניין, בבלוג מנהל ספריית הרמב"ם
↑  ראו מראה הדשא עמוד ר"ב
↑  האדמו"ר האמרי אמת מגור כשראה את ספרו, אמר: "אומרים עליו כי הוא היה חריף, אני רואה בספרו רק הכנעה וקדושה" (שיח הפרשה, חלק א' עמ' כ"ד)
↑  האהל נחרב בימי המלחמה. ובשנת תשנ"ג נמצא מקום האהל על ידי ר' יהודה אהרן וידבסקי והוקם מחדש על ידי חסידי סוכוטשוב, ראו באתר יד ושם
↑  מראה הדשא פרק ה'שם משמואל'; ליב ביין, מפנקסו של עיתונאי חסיד (לעברית: מרדכי סליפוי), ירושלים תשכ"ז, עמ' 61.
↑  צילום מהדורת דפוס פיעטרקוב תרצ"א באתר הספרייה הלאומית
↑  מראה הדשא, עמודים רל"ג-רל"ד
↑  כתב בעיתונות ביידיש בפולין, בעיתון דבר הסוציאל–ציוני הישראלי, ובנייע פרעסע הסוציאל-קומוניסטי שיצא לאור ביידיש בצרפת
↑  ראו בהקדמה לספרו של שטיין ערד און הימל שכתב שלמה גרודזנסקי, וכן תמונתו בתחילת הספר.(ביידיש)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267925405171  PLWABN: 9810577596705606  BnF: cb13606793t (data)  GND: 1074199677  ISNI: 0000 0000 6915 667X  LCCN: n88022406  NKC: uk2017947807  SUDOC: 236457993  VIAF: 97184374   WorldCat (עם VIAF): 97184374 
מצבת ה"אבני נזר" וה"שם משמואל" בסוכטשוב
יחיאל לנגר

יחיאל לנגר או בכינויו הקצין לנגר (24 בנובמבר 1897 – 2 בדצמבר 1977) היה אחד משלושת הקצינים היהודים במשטרה הבריטית בירושלים בתקופת המנדט. בכל מהלך תפקידו פעל למען תושבי היישוב היהודי בארץ ישראל.