stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוארד פרנסיס בלוויט
ביוגרפיה

בלוויט נולד בניו אורלינס שבלואיזיאנה לפטריק ולקתרין (לבית סקאנלון) בלוויט, שהיו מהגרים מאירלנד. בלויט למד בקולג' לפאייט וסיים תואר ראשון במדעים והנדסה אזרחית בשנת 1879.
בלויט עבד כמהנדס בעמק להי, פנסילבניה ולאחר מכן עבד כמהנדס העיר של סקרנטון שבפנסילבניה ואף היה אחראי על מערכת הביוב של גוודלחרה שבמקסיקו בין השנים 1883–1893, כמו כן הוא הועסק כמהנדס מדינת חליסקו בין השנים 1900–1901.
בין השנים 1907–1910 שימש בלוויט כחבר בסנאט של פנסילבניה, כנציג המחוז ה-22 של המדינה. בלוויט היה אחד האירי-קתולי הראשון שנבחר לאספה הכללית של פנסילבניה.
בלוויט התחתן עם מרי אלן סטנטון בשנת 1879. נולדו להם ארבעה ילדים - גרטרוד, פטריק, ארתור וג'רלדין, רעייתו נפטרה בשנת 1887 ובלוויט נישא בשנית למרי אן בלקוול בשנת 1891.
בלוויט נפטר ב־26 במאי 1926, ונקבר בבית העלמין של סנט קתרין במוסקבה, פנסילבניה.
בלוויט הוא סבא רבא של ג'ו ביידן, נשיא ארצות הברית ה-46.
הערות שוליים

↑  Gehman, Geoff (3 במאי 2012). "Vice President Joe Biden Discusses American Innovation". Lafayette College. אורכב מ-המקור ב-2 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  O'Neill, Neill. "US Vice President in Mayo this week". www.mayonews.ie. The Mayo News. נבדק ב-26 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Beresford, Jack. "Joe Biden apologises for saying African Americans 'ain't black' if they consider voting for Donald Trump". The Irish Post. נבדק ב-2020-06-24.
1 2 3  "Pennsylvania State Senate - Edward F Blewett Biography". www.legis.state.pa.us. נבדק ב-26 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hudson, Sam (1909). Pennsylvania and Its Public Men. Philadelphia: Hudson & Joseph. pp. 343–344. נבדק ב-26 באפריל 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hatch, D. Arthur (1948). Biographical Record of the Men of Lafayette: 1832-1948. Easton, PA: Lafayette College. p. 62.
↑  Leonard, John W. (1908). Who's who in Pennsylvania: A Biographical Dictionary of Contemporaries, Volume 2. New York: L.R. Hamersly & Company. p. 77. נבדק ב-26 באפריל 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Murray, Gabriel (2012). Obama's Irish Roots - The Lost History. Youcanprint Self Publishing. ISBN 9788867517220. נבדק ב-26 באפריל 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Portrait and Biographical Record of Lackawanna County, Pennsylvania. New York and Chicago: Chapman Publishing Company. 1897. p. 644. נבדק ב-26 באפריל 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Edward Francis Blewitt". www.findagrave.com. נבדק ב-26 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Mdm2

MDM2 הוא רגולטור שלילי חשוב של החלבון p53 שמונע גידולים. הוא השם גם של הגן וגם של החלבון שהגן מקדד.
גילוי

האונקוגן שמקדד את החלבון MDM2 שובט לראשונה, ביחד עם הגנים MDM1 ו-MDM3, משורת התאים העכבריים 3T3-DM. ביטוי יתר שלו, יחד עם Ras האונקוגני מניע התמרה של פיברובלסטים עכבריים, וביטוי של MDM2 גורם ליצירת גידולים בעכברים ערומים. לחלבון זה קיים הומולוג אנושי שלפעמים נקרא HDM2. אישוש לכך של-MDM2 יש חלק בהתפתחות גידולים, חוקרים מצאו רמות מוגברות של החלבון בסוגי סרטן מסוימים. MDM4, שלפעמים נקרא MDMX, הוא באותה משפחה של MDM2, וגם לו יש תפקיד כרגולטור שלילי של p53.
אינטראקציות

המחקר הראה ש- MDM2 פועל ביחד עם HDAC1, RPL26, FKBP3, CCNG1, HTATIP, GNL3, Death associated protein 6, PSME3, Insulin-like growth factor 1 receptor, RRM2B, FOXO4, Ribosomal protein L5, ABL, RYBP, HIF1A, PCAF, TATA binding protein, P73, CTBP2, NUMB, P53, P16, PSMD10, EP300, CTBP1, MDM4, RPL11, Promyelocytic leukemia protein, Dihydrofolate reductase, Arrestin beta 2, Arrestin beta 1 ו־Ubiquitin C.
ראו גם

P53
אפופטוזה
גידול
סרטן (מחלה)
תמונות נוספות
אוסטרלופיתקוס אפריקנוס

| אוסטרלופיתקוס אפריקנוס |
| --- | --- |
היידלברגנסיס הגולגולת של "מרת פלס"
תקופה
פליוקן, 2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
על־משפחה:: הומינואידים
משפחה:: הומינידיים
תת־משפחה:: הומיננאים
שבט:: הומיניניים
תת־שבט:: הומינינים
סוג:: אוסטרלופיתקוס
מין:: אוסטרלופיתקוס אפריקנוס
שם מדעי
 Australopithecus africanus ‏דארט, 1925

אוסטרלופיתקוס אפריקנוס (שם מדעי: Australopithecus africanus; "פיתקוס" מיוונית: πίθηκος, קוף-אדם, "אוסטרלו" מלטינית: australis, דרומי, "אפריקנוס" = מיבשת אפריקה) הוא מין נכחד של הומינין מן הסוג אוסטרלופיתקוס, שחי בדרום אפריקה כ-2.5 מיליון שנה לפני זמננו, בעידן הפליסטוקן, וייתכן שהיה אב קדמון של האדם.
מאובני מין זה הם הראשונים מן הסוג אוסטרלופיתקוס שהתגלו למדע, בשנת 1924, בדרום אפריקה, על ידי הפלאואנתרופולוג והרופא האוסטרלי ריימונד דארט. הם גם היו שרידי ההומינינים הנכחדים הראשונים שהתגלו באפריקה, ובכך היוו את האישור הראשון להשערתם של צ'ארלס דרווין ותומאס הנרי האקסלי שביבשת זו החלה האבולוציה של האדם.
בדומה לשאר מיני אוסטרלופיתקוס, אפריקנוס הלך זקוף על רגליו האחוריות, אך המוח שלו היה קטן משמעותית ממוח האדם, ודומה בגודלו למוחות קופי האדם מודרניים.
גילוי > הילד מטאונג

בתחילת המאה ה-20, עובדי מחצבת אבן גיר באזור טאונג, סמוך לקימברלי שבדרום אפריקה, היו חושפים באופן שגרתי מאובנים שונים בעת עבודתם. המעניינים מביניהם נלקחו כמזכרות על ידי מנהלי חברת המחצבות, ואחד מהם החזיק גולגולת כזו מעל האח שבביתו. בשנת 1924 הבחינה בה ידידת המשפחה ג'וזפין עדנה סלמונס, והבינה שעשויה להיות לה חשיבות מדעית רבה. סלמונס הייתה האשה הסטודנטית הראשונה שלמדה אצל ריימונד דארט, אנטומאי אוסטרלי ששנתיים קודם לכן קיבל משרה באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג. סלמונס שכנעה את מנהלי החברה לשלוח את המאובנים לדארט.
המרשים מבין הממצאים היה גולגולת קטנה של פרט צעיר מאוד (בדיעבד נקבע על פי שיניו שגילו בעת המוות היה שלוש או ארבע שנים) שזכתה לכינוי "הילד מטאונג". הגולגולת כללה פנים ולסת תחתונה כמעט מושלמים. דפנות קופסת המוח לא שרדו, אבל הגולגולת הכילה אנדוקאסט מושלם - דפוס של המוח שנוצר בעת ההתאבנות. הגולגולת דמתה לגולגולות קוף-אדם, אבל דארט הבחין שהפוראמן מאגנום (החור שדרכו מתחבר המוח לחוט השדרה) היה בעמדה תחתית, ובכך העיד שבעלי הגולגולת הלך בקומה זקופה.
דארט הגדיר את המאובנים בשם המדעי אוסטרלופיתקוס אפריקנוס, והציג את ההשערה שהם "החוליה החסרה", כלומר מאובן הביניים שבין קופי-האדם לאדם. אבל באותן שנים דעה מקובלת יותר בקרב הפלאואנתרופולוגים, שהתבססה על הגולגולת המזויפת של איש פילטדאון, הייתה שהאבולוציה של מוח גדול קדמה לאבולוציה של הליכה זקופה. הילד מטאונג היה המאובן ההומיניני האפשרי הראשון שהתגלה באפריקה, בתקופה שבה הפלאואנתרופולוגים האירופאים העדיפו לחפש את אבות המין האנושי באירופה (מאובן לא-אירופאי חשוב נוסף, אדם ג'אווה מדרום-מזרח אסיה, זכה אף הוא באותן שנים להתעלמות כמעט מוחלטת). בנוסף, גולגולות של פרטים צעירים מאוד הן קשות יותר להגדרה טקסונומית. לכן הפלאואנתרופולוג הבריטי הנודע סר ארתור קיית הציע שהילד מטאונג היה קוף-אדם, קרוב לוודאי תינוק של גורילה. במשך שנים רבות ניהל דארט מאבק להכרה בתגליתו, אך רק בשנות ה-50, כאשר איש פילטדאון הוכח סופית כזיוף, התאפשרה קבלת הסוג אוסטרלופיתקוס כהומינין נכחד על דעת כל הקהיליה המדעית בתחום.
גילוי > מרת פלס

הפלאונטולוג הדרום-אפריקני (ממוצא סקוטי) רוברט ברום תמך בעמדתו של דארט במשך כל השנים הללו. בשנת 1938 הוא גילה באתרי ערש המין האנושי ליד פרטוריה מאובני הומינינים שדמו לאפריקנוס אך היו מגושמים יותר. הם סווגו למין אחר הידוע כפראנתרופוס רובוסטוס או אוסטרלופיתקוס רובוסטוס, וגילויים בדרום-אפריקה תמך גם באפשרות קיומו של אפריקנוס. באותה שנה גם סיווג ברום אנדוקאסט (דפוס מאובן מן החלק הפנימי של גולגולת) שהתגלה באחד מאתרים אלו כהומינין ממין אחר, שלו העניק את השם המדעי "פלסיואנתרופוס טרנסוואליס" (Plesianthropus transvaalensis). בשנת 1947 גילו ברום ותלמידו ג'ון רובינסון באתר סטרקפונטיין בדרום-אפריקה גולגולת נוספת מושלמת כמעט לחלוטין, הידועה בספרות המדעית בסימון הקטלוגי STS-5 ומפורסמת יותר בכינויה הפופולרי "מרת פלס", אף כי כיום סוברים שהיא השתייכה לפרט זכר. שני מאובנים אלו סווגו מאוחר יותר כאוסטרלופיתקוס אפריקנוס.
תיארוך

התיארוך של מאובני הומינינים בדרום-אפריקה היה מאז ומתמיד בעייתי יותר מאשר אלו ממזרח-אפריקה, המתגלים לרוב באזורים עשירים בשכבות של אפר געשי ולכן ניתן לתארכם בשיטות הרדיומטריות המדויקות של ארגון-ארגון ואשלגן-ארגון. עם זאת, משילוב של מספר שיטות תיארוך שונות ניתן להעריך שמאובני אפריקנוס הם מגיל שבין 3 מיליון ל-2 מיליון שנה לפני זמננו, כאשר גיל ביניים של 2.5 מיליון שנה הוא הסביר ביותר.
ראו גם

אוסטרלופיתקוס אפרנסיס
גולגולת "הילד מטאונג"
לוח זמנים של שושלת האדם על פי מיני הומינידים מאובנים (פסים כהים). המינים מסודרים אנכית על פי דמיון כללי ביניהם, אך קשה לקבוע במדויק איזה מין התפצל מאיזה מין אחר. מינים שמהם נמצאו מאובנים רבים יותר מסומנים בפסים יותר רחבים אנכית. העץ הפילוגנטי (ירוק) משחזר את יחסי הקרבה ותאריכי הפיצול על פי רצפי הגנום של אדם מודרני, שימפנזה מצוי, שימפנזה ננסי, גורילה ואדם נאנדרטלי (מיצוי דנ"א מעצמות מאובנות).
אוסטין A40 פארינה

| --- | --- |

אוסטין A40 פארינה, שנת 1959
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  British Motor Corporation
 שנות ייצור:  1958–1967
 הרכבה:  בריטניה בריטניה  אוסטרליה אוסטרליה  מקסיקו מקסיקו  הולנד הולנד  דרום אפריקה דרום אפריקה
 מודל קודם:  אוסטין A35
 מודל אחריו:  אוסטין 1100
 אורך:  3,664 מ"מ  (אוסטין A40 פארינה - סוג 1)  3,683 מ"מ   (אוסטין A40 פארינה - סוג 2)
 רוחב:  1,511 מ"מ (אוסטין A40 פארינה - סוג 1) 1,511 מ"מ (אוסטין A40 פארינה - סוג 2)
 גובה:  1,440 מ"מ (אוסטין A40 פארינה - סוג 1) 1,435 מ"מ (אוסטין A40 פארינה - סוג 2)
 משקל:  748 ק"ג ((אוסטין A40 פארינה - סוג 1)  800 ק"ג (אוסטין A40 פארינה - סוג 2)
 בסיס גלגלים:  2,121 מ"מ (אוסטין A40 פארינה - סוג 1) 2,210 מ"מ (אוסטין A40 פארינה - סוג 2)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 948 סמ"ק המפיק 34 כ"ס ב-4,750 סל"ד (1958-1961), (1961-1967) (מנוע סוג "BMC A-Series engine") 4 צילינדרים, בטור, 948 סמ"ק, המפיק 37 כ"ס ב-5,000 סל"ד (1961-1967) 4 צילינדרים, בטור, 1,098 סמ"ק המפיק 48 כ"ס ב-5,100 סל"ד (1961-1967)  4 צילינדרים, בטור, 1,098 סמ"ק המפיק 50 כ"ס (1963-1967)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  133 קמ"ש (מנוע 1,097 סמ"ק המפיק 50 כ"ס - דגם סוג 2)
 צריכת דלק:  11,8 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 1,097 סמ"ק, המפיק 50 כ"ס - דגם סוג 2)
 מעצב:  Pininfarina (דגם סוג 1, דגם סוג 2)
אוסטין A40 פארינה (ב-אנגלית: Austin A40 Farina) היא מכונית משפחתית, קטנה, אשר יוצרה על ידי קונצרן הרכב "British Motor Corporation " הבריטית, בין השנים  1958–1967.
אוסטין A40 פארינה

דגם ה-"אוסטין A40 פארינה" יוצר בתצורות של 2 דלתות ו- 3 דלתות.
סך הכול יוצרו 342,162 יחידות.
דגמי "אוסטין A40 פארינה" הורכבו בנוסף לבריטניה, ב-אוסטרליה, מקסיקו, הולנד ו-דרום אפריקה.
חברת המכוניות האיטלקיות "Innocenti" ייצרה ברישיון (משנת 1959) את דגם "Innocenti A40" ודגם "A40 S". דגמי "Innocenti" היו קרויים "Innocenti A40". יוצרו 67,706 יחידות.
תאוצת דגם "אוסטין A40 פארינה" בין 0-100 קמ"ש היא 21.9 שניות (לדגם מנוע 1,098 סמ"ק המפיק 50 כ"ס).
דגם ה-""אוסטין A40 פארינה" יובא ל-ישראל.
מודלים "אוסטין A40 פארינה"

Austin A40 Farina Mark I (סוג 1, יוצר בין השנים 1958-1961, יוצרו 169,612 יחידות)
Austin A40 Farina Mark II (סוג 2, יוצר בין השנים 1961-1967, יוצרו 172,550 יחידות)
תצורות "אוסטין A40 פארינה"

סדאן - 2 דלתות
האצ'בק - 3 דלתות
ואן - חלון אחורי נפתח, דלת מכסה תא מטען נפתח בזווית של 90° עד לפגוש.
תמונות

אוסטין A40 פארינה, דגם סוג 1
אוסטין A40 פארינה, דגם סוג 2
אוסטין A40 פארינה, 2 דלתות, דגם סוג 1
אוסטין A40 פארינה, שנת 1959, 2 דלתות
אוסטין A40 פארינה, שנת 1960
אוסטין A40 פארינה  - ואן
אוסטין A40 פארינה
אוסטין A40 פארינה, 3 דלתות, דגם סוג 2
אוסטין A40 פארינה
אוסטין A40 פארינה, שנת 1964
אוסטין A40 פארינה
דגם Innocenti A40 פארינה (יוצר ב-איטליה)
דגם Innocenti A40 פארינה (יוצר ב-איטליה)
דגם Innocenti A40 פארינה (יוצר ב-איטליה)
ראו גם

אוסטין A30
אוסטין A35
אוסטין 1100
אוסטין דה לוקס
אוסטין ויקטוריה
אוסטין 3 ליטר
אוסטין ג'יפסי
אוסטין אמבסדור
אוסטין A40 קאנטרימן
אוסטין A40 ספורט
אוסטין A40 דבון
אוסטין A40 סמרסט
אוסטין קיימברידג'
לקריאה נוספת

אוסטין A40 פארינה (a40farinaclub.co.uk)
הערות שוליים

↑  אוסטין A40 פארינה classics.honestjohn.co.uk/reviews/austin/a40-farina
↑  אוסטין A40 פארינה - מפרט טכניautomobile-catalog
↑  אוסטין A40 פארינה oldclassiccar.co.uk/buyers_guide_a40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537545605171  LCCN: sh2006007403
אדריכל הקפיטול

| --- | --- |
סמליל אדריכל הקפיטול של ארצות הברית, החל משנת 2010סמליל אדריכל הקפיטול של ארצות הברית, החל משנת 2010
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תחום שיפוט:  קומפלקס הקפיטול של ארצות הברית ארצות הברית
 סוכנות אם:  בית הנבחרים של ארצות הברית 
 סוכנות בת:  Office of Inspector General, Architect of the Capitol 
 תאריך הקמה:  1793 
 חוק:  הקודקס המשפטי של ארצות הברית 
 ראש:  שר רקסרוט, אדריכלית הקפיטול
 מטה מרכזי:  הקפיטול, וושינגטון די. סי.
 עובדים:  2,444 (נכון ל־30 בספטמבר 2022) 
 תקציב:  788,300,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 www.aoc.gov
 
אדריכל הקפיטול (באנגלית: Architect of the Capitol או בקיצור AOC) הוא נושא משרה בקונגרס ארצות הברית האחראי לתחזוקה, הניהול השוטף, הפיתוח והשימור של אתרי הקפיטול בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית.
אדריכל הקפיטול אחראי על מבני הקפיטול, בניין המשרדים של הקונגרס, ספריית הקונגרס, הגן הבוטני של ארצות הברית, בניין בית המשפט העליון של ארצות הברית, בניין ת'רגוד מרשל, תחנת הכוח של הקפיטול, בנייני המשרדים של סנאט ארצות הברית (בניין ראסל, בניין דירקסן ובניין הארט), בנייני המשרדים של בית הנבחרים של ארצות הברית (בניין קנון, בניין לונגוורת', בניין רייברן ובניין פורד).
אדריכל הקפיטול הוא אחד משלושת חברי ועדת המשטרה של הקפיטול האחראית על משטרת הקפיטול, וכן אחד משלושת חברי ועדת ההדרכה של הקפיטול האחראית על שירות ההדרכה של קפיטול ארצות הברית.
עד שנת 1989 מונה אדריכל הקפיטול על ידי נשיא ארצות הברית לתקופה שאינה מוגבלת בזמן. בשנת 1989 נחקק חוק הקובע כי הנשיא ימנה את האדריכל לתקופה של 10 שנים, בהסכמת סנאט ארצות הברית, מתוך רשימה בת שלושה מועמדים שתינתן לנשיא על ידי ועדה של קונגרס ארצות הברית.
שינוי חקיקתי זה הפך את האדריכל לנציג ממונה מטעם הרשות המחוקקת (ולא נושא משרה של הרשות המבצעת, כפי שהיה קודם לכן).
האדריכלית הנוכחית היא שר רקסרוט.
אדריכלי הקפיטול

| אדריכל הקפיטול | כהונה | נשיא ממנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| ויליאם ת'ורנטון | 1793 | ג'ורג' וושינגטון | ת'ורנטון תכנן את מבנה הקפיטול. |
| בנג'מין לטרוב | 6 במרץ 1803 – 1 ביולי 1811 | תומאס ג'פרסון | מונה פעמיים. הנשיא ג'פרסון מינה את לטרוב לפקח על עבודות בניית מבנה הקפיטול בשנת 1803. עבודות הבנייה נעצרו במהלך מלחמת 1812, והרס המבנה על ידי הכוחות הבריטיים. |
| בנג'מין לטרוב | 6 באפריל 1815 – 20 בנובמבר 1817 | ג'יימס מדיסון | לאחר תום המלחמה מונה לטרוב על ידי הנשיא מדיסון לצורך בנייה מחודשת של המבנה. |
| צ'ארלס בולפינץ' | 8 בינואר 1818 – 25 ביוני 1829 | ג'יימס מונרו |  |
| תומאס יו. וולטר | 11 ביוני 1851 – 26 במאי 1865 | מילרד פילמור | יחד עם מונטגומרי סי. מייגס פיקח על השלמת בניין הקפיטול. |
| אדוארד קלרק | 30 באוגוסט 1865 – 6 בינואר 1902 | אנדרו ג'ונסון |  |
| אליוט וודס | 19 בפברואר 1902 – 22 במאי 1923 | תאודור רוזוולט |  |
| דייוויד לין | 22 באוגוסט 1923 – 30 בספטמבר 1954 | קלווין קולידג' |  |
| ג'י ג'ורג' סטיוארט | 1 באוקטובר 1954 – 24 במאי 1970 | דווייט אייזנהאואר |  |
| ג'ורג' מ. וייט | 27 בינואר 1971 – 21 בנובמבר 1995 | ריצ'רד ניקסון | לאחר פרישתו כיהן סגנו, ויליאם נ. אנסיין כאדריכל בפועל עד למינוי מחליף. |
| אלן מ. הנטמן | 6 בינואר 1997 – 2 בפברואר 2007 | ביל קלינטון | הנטמן היה האדריכל הראשון שנבחר בהתאם לחוק החדש. |
| סטפן ט. איירס | 12 במאי 2010 – 28 בנובמבר 2018 | ברק אובמה | איירס מונה לממלא מקום האדריכל הראשי של הקפיטול מפברואר 2007 - ינואר 2010 ואושר פה אחד כאדריכל הקפיטול ב-12 במאי 2010. |
| ברט בלנטון | 16 בינואר 2020 – 13 בפברואר 2023 | דונלד טראמפ |  |
| שר רקסרוט | 13 בפברואר 2023 – כיום | ג'ו ביידן |  |
קפיטול ארצות הברית
סמליל אדריכל הקפיטול של ארצות הברית
איסלנד באירוויזיון 2000

תחרות ה-Söngvakeppni לבחירת נציג איסלנד באירוויזיון נערכה בפברואר 2000, באולפני RUV שברייקיאוויק ומנחיה הרה ביורק והיז'למאר היז'למארסון. חמישה שירים לקחו חלק בתחרות.  שיר המנצח בתחרות (שמו באנגלית) !Tell Me הגיע באירוויזיון 2000 למקום ה-12.
| סדר | מבצע | שיר | מספר קולות | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | האלה וילהג'אלמסדוטיר | "Sta sta stam" | 1,216 | 3 |
| 2 | אורליגור סמארי | "Segðu mér" | 411 | 4 |
| 3 | גורון גונארסדוטיר | "Barnagæla" | 183 | 5 |
| 4 | אוגוסט & תלמה | "Hvert sem er" | 4,318 | 1 |
| 5 | פאל רוסינקראנז | "Söknuður" | 1,358 | 2 |
אורי אלחנני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1934 (בן 90 בערך) שפיים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1953–1980 (כ־27 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת אגוז  מפקד חטיבה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים
 
אורי אלחנני (נולד ב-1934) הוא אלוף-משנה (במילואים) בצה"ל שפיקד על סיירת אגוז ועל חטיבה.
קורות חייו

אלחנני נולד וגדל בקיבוץ שפיים. באוגוסט 1953 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה במבצע קדש. לאחר מכן השתחרר מצה"ל, אולם שב לשירות קבע בשנת 1959 ושימש כמדריך בבית הספר לקצינים. בשנת 1961 מונה לומפקד פלוגה בחטיבת גולני. בשנים 1964–1966 שימש כמדריך בבית הספר לקצינים וכמדריך בקורס מפקדי פלוגות. בשנת 1967 למד במכללה לפיקוד ומטה, מונה לסגן מפקד גדוד בגולני ולחם במלחמת ששת הימים. באוגוסט 1968 מונה למפקד גדוד הסיור של פיקוד הצפון, סיירת אגוז, והוביל אותה למבצעים רבים בגבולות ירדן, סוריה ולבנון. באוגוסט 1970 סיים את תפקידו ויצא מטעם צה"ל לשליחות באתיופיה ולאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבה. במלחמת יום הכיפורים לחם בחזית הצפון במלחמת יום הכיפורים ולאחר מכן, בשנת 1974, מונה לסגן מפקד מרחב שלמה. בשנת 1976 מונה למדריך במכללה לפיקוד ומטה ובשנת 1978 מונה למפקד חטיבה בפיקוד הצפון. בשנת 1980 השתחרר מצה"ל.
אלחנני הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה וסוציולוגיה מאוניברסיטת תל אביב.
לקריאה נוספת

יעקב ארז, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים".
הערות שוליים

↑  יעקב ארז, האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו', הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמוד 58.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433593705171
אדוארד פרנקל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במרץ 1888 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 התאבד:  5 בפברואר 1970 (בגיל 81) אוקספורד, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  גרמניה, בריטניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרייבורג  אוניברסיטת בזל  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 פרסים והוקרה:  מדליית קניון (1965)  Vallauri Prize (1966)  עמית האקדמיה הבריטית (1941) 
 בן או בת זוג:  Ruth von Velsen 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 חקר לטינית ויצירות קלאסיות
 
אדוארד דייוויד מורטיר פרֶנקל (Eduard David Mortier Fraenkel; ‏ 17 במרץ 1888, ברלין – 5 בפברואר 1970, אוקספורד) היה פילולוג גרמני-בריטי-יהודי.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אדוארד פרנקל נולד להורים יהודים בברלין. אביו היה סוחר יין, ואמו בת למשפחת הוצאת לאור חשובה. בהיותו בן עשר סבל פרנקל מהתקפת דלקת העצם בזרועו הימנית שעיוותה את ידו הימנית. בשנים 1906-1897 הוא למד ב-Askanisches Gymnasium בברלין, שם הוא למד יוונית ולטינית. הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטה, אולם במהרה פנה ללימודים קלאסיים באוניברסיטת ברלין תחת הדרכתו של הפילולוג הדגול אולריך פון וילאמוביץ-מלנדורף (von Wilamowitz-Moellendorff). כעבור שנתיים עבר מברלין לגטינגן, שם נשאר עד 1912 ולמד בהדרכתו של פרידריך לאו (Leo;‏ 1914-1851).
בעקבות החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי שנחקק בגרמניה הנאצית ב-1933 איבד פרנקל את משרתו. הוא היגר לבריטניה, וב-1934] ניתנה לו הקתדרה ללטינית בקורפוס קריסטי קולג', אוקספורד. הוא החזיק במשרה במהלך המלחמה והמשיך בכך עד שנאלץ לעזוב אותה מחמת מגבלת הגיל בשנת 1951. עם זאת המשיכו קורפוס קריסטי וחבר הנאמנים של אוניברסיטת אוקספורד להבטיח את הכנסתו של פרנקל כדי שימשיך את הסמינרים הפופולריים שלו. פרנקל הכניס לראשונה את שיטת הלימוד בסמינר לאוקספורד.
פרנקל התאבד בינואר 1970, בגיל 81, לאחר שמתה עליו אשתו (מסיבות טבעיות).
עבודתו

אדוארד פרנקל היה אחד מהפילולוגים והמלומדים הקלאסיים הבולטים של המאה ה-20, פרסם מחקרים חשובים על שירה יוונית ולטינית. הוא נודע במיוחד בשל ספרו רחב היריעה על המשורר הרומאי הקומי טיטוס מאקיוס פלאוטוס; ספרו, "Plautinisches im Plautus",, תורגם לאנגלית תחת הכותר "Plautine Elements in Plautus" ומאוחר יותר הורחב ותורגם לאיטלקית בשם "Elementi Plautini in Plauto". הטקסט הסמכותי בן שלושה הכרכים שלו, הפרוש והתרגום של אגממנון לאייסכילוס, נותר אחת מהעבודות החשובות ביותר על המחזה, כמו כן כתב מחקר ידוע על המשורר הלירי הורטיוס.
מבחר מעבודותיו

1922 Plautinisches bei Plautus, Berlin: Weidmannsche Buchhandlung.
2007 Plautine Elements in Plautus, translated by Tomas Drevikovsky and Frances Muecke, Oxford: Oxford University Press.
1926 Die Stelle des Römertums in der humanistischen Bildung, Berlin: Weidmannsche Buchhandlung.
1928 Iktus und Akzent im lateinischen Sprechvers, Berlin: Weidmannsche Buchhandlung.
1930 Gedanken zu einer deutschen Vergilfeier, Berlin: Weidmannsche Buchhandlung.
1933 Das Pindargedicht des Horaz, Heidelberg: Carl Winter.
1950 Aeschylus: Agamemnon, edited with a commentary, Oxford: Clarendon Press.
1957 Der Agamemnon des Aeschylus, Zürich: Artemis.
1957 Die sieben Redenpaare im Thebanerdrama des Aeschylus, München: Bayerische Akademie der Wissenschaften.
1957 Horace, Oxford: Clarendon Press
1963 Horaz, Darmstadt: WBG.
1962 Beobachtungen zu Aristophanes, Rom: Edizioni di Storia e Letteratura.
1963 Zu den Phoenissen des Euripides, München: Bayerische Akademie der Wissenschaften.
1965 Noch einmal Kolon und Satz, München: Bayerische Akademie der Wissenschaften.
איסלין סולהיים

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1990 (בת 34) נורווגיה 
 שם לידה:  Iselin Løken Solheim
 מוקד פעילות:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 מקום לימודים:  Liverpool Institute for Performing Arts 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שיתופי פעולה בולטים:  אלן ווקר  ג'ספר בורגן
 פרופיל ב-IMDb
 
איסלין סולהיים (בנורווגית: Iselin Løken Solheim; נולדה ב-20 ביוני 1990) היא זמרת וכותבת שירים נורווגית המוכרת בביצועיה "Sing Me to Sleep" ו"Faded" של המפיק אלן ווקר.
קריירה

איסלין החלה לשיר מגיל צעיר, בשנת 2007 היא השתתפה בגרסה הנורווגית של התוכנית הבריטית פופ איידול, אחרי התיכון התקבלה ל-Skiringssal Folkehøgskule שם למדה מוזיקה, ואחר כך החלה לכתוב שירים משלה. בשנת 2010, היא התקבלה למכון לאמנויות הבמה בליברפול, שם החלה בפרויקטים כאמנית ומבצעת, וטיפחה את הקול שלה. לאחר מכן הוציאה לאור את הסינגל "What's Happening" שזכה בתחרות שנתית ברדיו נורווגיה. בסוף 2015 ובתחילת שנת 2016, החלה לעבוד עם המפיק אלן ווקר ושרה את יצירותיו "Faded" ו "Sing Me to Sleep".
איסלה דה לה חובנטוד

| --- | --- |
סמל איסלה דה לה חובנטודסמל איסלה דה לה חובנטוד

 מדינה:  קובה קובה
 בירת המחוז:  נואבה חרונה 
 שטח:  3,056 קמ"ר
 גובה:  20 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  84,263 (2012)
 קואורדינטות:  21°45′N 82°51′W﻿ / ﻿21.75°N 82.85°W﻿ / 21.75; -82.85 
 אזור זמן:  UTC-5
 http://www.gerona.inf.cu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית סוהר הנשיא מודלו, דצמבר 2005
איסלה דה לה חובנטוד (בספרדית: Isla de la Juventud; מילולית: אי הנעורים) הוא האי השני בגודלו במדינת קובה, לאחר האי קובה עצמו, ושטחו 2,419.27 קמ"ר. האי הוא חלק מהאיים הקריביים.
האי מוכר גם בשמות סיגואנאה (Siguanea), האוונגלית (Evangelista), אי התוכים (Parrot Island), אי האורנים (Isla de Pinos) ואי המטמון (Treasure Island).
האי נמצא במרחק של 118 קילומטרים. בירת האי היא נואבה חרונה. האי מהווה מחוז קובני מיוחד ונמל התעופה רפאל קאבררה מוסטלייר (אנ') משמש כשער הכניסה העיקרי עליו ומשמש בעיקר טיסות המקשרות עם הבירה הקובנית, הוואנה.
מדי שנה, בחודש מרץ, נערך באי "פסטיבל האשכולית".
היסטוריה

שם האי לפני הגעת כריסטופר קולומבוס היה סיגואנה, אך קולומבוס שינה אותו לשם "נוצרי" - "אי האוונגלית". בין המאה ה-16 והמאה ה-18 האי שימש כמקלט לשודדי ים שנתנו לו את השם "אי התוכים". תקופה זו בהיסטוריה של האי שימשה כרקע לספר "אי המטמון", אשר לימים הפך גם הוא לאחד משמות האי.
במהלך המאה ה-19 שימש האי מקלט למורדים בשלטונות האזור אך עם הזמן התהפך מעמד זה והאי התפרסם בבתי הכלא שלו, בהם שוכנו, בין היתר, חוסה מארטי ופידל קסטרו. בית הסוהר בו שכן קסטרו (ראו תמונה) משמש היום כמוזיאון. בסוף המאה ה-19 התיישבו בקצה הדרומי מערבי של האי דייגים דוברי אנגלית שהגיעו ממושבות אנגליות. בתחילת המאה ה-20 הגיעו לאי 300 מתיישבים מארצות הברית. מעמד האי והשלטון בו לא היה ברור ורק בשנת 1925 הכירה ארצות הברית בהשתייכותו לקובה.
לאחר המהפכה הקובנית, בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20, יצאו עשרות אלפי צעירים אל האי כדי ללמוד בו בבתי הספר התיכוניים החדשים שנבנו בו. צעירים אלה עבדו בשדות ונטעו פרדסי אשכוליות. בשנת 1978 הוסב שם האי ל"אי הנעורים" לכבודם.
אדריין בותיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוקטובר 1922 טראסון-לאווילדיו, צרפת 
 פטירה:  24 בדצמבר 2019 (בגיל 97) בריב לה גאיירד, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  לוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (1956)  חסיד אומות העולם (23 במרץ 1995)  קצין במסדר הדקל האקדמי  קצין במסדר ההצטיינות החקלאית  מדליית הרזיסטנס 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אדריין בותיה
 
אדריין בותיה (בצרפתית: Adrien Bouthier; ‏ 15 באוקטובר 1922 – 24 בדצמבר 2019) היה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.