stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרמנצ'וג
ילידי המקום

הרב שמואל קמנצקי ראש ישיבת פילדלפיה
יהושע חנקין ממנהיגי הציונות, מחלוצי ההתיישבות בארץ ישראל. גואל קרקעות רבות ביניהן את הקרקעות של חדרה ורחובות
מרים ילן-שטקליס, משוררת, מתרגמת וסופרת, כלת פרס ישראל לספרות־ילדים לשנת 1956
אברהם שלונסקי, סופר ישראלי, ממחדשי השפה העברית
מאנה כץ, צייר
ערים תאומות

רוסיה נובומוסקובסק, מחוז טולה, רוסיה
ישראל ראשון לציון, ישראל
בולגריה סבישטוב, בולגריה
פולין בידגושץ', פולין
הערות שוליים

↑  ראש העיר הנבחר אולג באבאייב, נהרג בהתנקשות ב-26 ביולי 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557414305171  GND: 4600695-3  LCCN: n83132592  MusicBrainz: 7acc13e4-9456-4106-9122-2c0fbf2959cf  NKC: ge646159  VIAF: 125526610   WorldCat (עם VIAF): 125526610 
בית העלמין היהודי הישן בקרמנצ'וג.בתמונה מצבה חדשה לזכר חסידי חב"ד שהתגוררו במקום
אנקרה

| --- | --- |

פוטומונטז' של אנקרה
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  מרכז אנטוליה
 נפה:  אנקרה
 ראש העיר:  מנסור יאוואש (מפלגת העם הרפובליקאית)
 שפה רשמית:  טורקית 
 שטח:  24,521 קמ"ר
 גובה:  938 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  5,803,482 (2023)
  ‑ במטרופולין:  5,165,783 (2023)
  ‑ צפיפות:  236.7 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  39°52′00″N 30°52′00″E﻿ / ﻿39.86667°N 30.86667°E﻿ / 39.86667; 30.86667
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.ankara.bel.tr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראנקרה(למפת טורקיה רגילה) איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראנקרה(למפת מרכז אנטוליה רגילה) קוניה קייסרי אסקישהיר סיוואס קאראמאן הים התיכון הים האגאי מרמרה הים השחור מזרח אנטוליה  דרום- מזרח אנטוליה  סוריה הים התיכון הים השחוראנקרה(למפת מרכז אנטוליה מוגדלת) קוניה קייסרי אסקישהיר סיוואס קאראמאן הים התיכון הים האגאי מרמרה הים השחור מזרח אנטוליה  דרום- מזרח אנטוליה  סוריה הים התיכון הים השחוראנקרה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אַנְקָרָה (בטורקית: ‏Ankaraקובץ:Ankara pronunciation.ogg‏Ⓘ‏) היא בירת טורקיה. העיר הממוקמת במרכזה של אסיה הקטנה, משמשת מרכז שלטוני, מסחרי, חינוכי ותחבורתי חשוב בטורקיה. בדומה לערי בירה אחרות בעולם העיר משופעת באתרים לאומיים, מוזיאונים, פארקים ומוסדות לחינוך גבוה. העיר משמשת גם כבירת נפה בעלת שם זהה ומחוז מרכז אנטוליה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסייתה מנתה כ-5.8 מיליון בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה בטורקיה, אחרי איסטנבול.
תולדות שם העיר

העיר זוהתה עם העיר החתית אנקוואש (Ankuwaš), אם כי ישנה מחלוקת על זיהוי זה. היוונים הקדומים קראו לעיר "אנקירה" (Άγκυρα), מילה שמשמעותה ביוונית "עוגן" ואשר התגלגלה לשמה הנוכחי, דרך הלטינית – Ancyra; השם שבו קראו לעיר הגלטים היה ככל הנראה דומה. אחרי סיפוחה בידי השושלת הסלג'וקית נקראה העיר בשם "אנגורה" (Angora). השם העניק את שמה לזן חתולי האנגורה (Ankara kedisi), לזן של ארנבונים (Ankara tavşanı) שממנו מפיקים את צמר האנגורה וכן לזן של עיזים (Ankara keçisi). בטורקית עות'מאנית נקראה העיר Engürü.
גאוגרפיה ותכנון עירוני

אנקרה שוכנת בחלקן הצפון-מערבי של ערבות רמת אנטוליה, סמוך ממערב לקו פרשת המים שבין נהר קיזילאירמאק ונהר סקריה. נחל צ'ובוק (Çubuk Çayı) שהמשכו בנחל אנקרה (Ankara Çayı), יובלו הימני של הסקריה, חוצה את העיר בכיוון כללי ממזרח למערב מצפון למרכז העיר. צפונית-מזרחית לעיר הוקם על הנהר סכר הנושא את שמו, וזה יצר אגם מלאכותי. גם בדרום העיר משתרע אגם אמיר (Emir Gölü) שאורכו כ-3 ק"מ.
כיכר קזלאיי (Kızılay Meydanı) הנחשבת למרכזה של העיר המודרנית נמצאת בגובה של 910 מטר מעל פני הים, ואילו מצודת אנקרה (Ankara Kalesi) שמצפון לה, ניצבת על צוק בגובה של 960 מטר. פרבריה של העיר משתרעים על שטח גדול ומתפשטים על מורדות ההרים הסובבים אותה והמגיעים עד לגובה של 1,280 מטר.
העיר משתרעת על שטח גדול. אורכה כ-40 ק"מ ורוחבה כ-20 ק"מ. שדרות אטאטורק (Atatürk Bulvarı) היא השדרה החשובה בעיר והיא חוצה אותה לאורך 5.5 ק"מ מרובע אולוס (Ulus) בצפון, דרך רובע סיהייה (Sıhhiye) ורובע קזלאיי שבמרכזה, ועד רובע צ'נקאיה (Çankaya) שבדרומה. בצ'נקאיה ניצב מגדל אטאקולה (Atakule) וסמוך לו שוכן המשכן הרשמי של נשיא טורקיה.
שני רחובות חוצים את שדרות אטאטורק במרכזה של העיר - שדרות גאזי מוסטפא קמאל (Gazi Mustafa Kemal Bulvarı) החוצה אותה בכיכר קזלאיי, ושדרות ג'לל באייר (Celâl Bayar Bulvarı) שהמשכה בשדרות ג'מל גירסל (Cemal Gürsel Bulvarı) החוצות אותה בכיכר סיהייה. המרחק בין שתי הכיכרות הוא כחצי קילומטר.
היסטוריה

למעט בתקופת הגאלים ובתקופה הרומית לא תפסה אנקרה מעמד מרכזי בהיסטוריה של אסיה הקטנה עד למאה ה-20, וזאת למרות שדברי ימיה מתחילים בתקופת הברונזה. היישוב הקדום ביותר במקום היה של החאתים, עם שקדם לחתים ואשר ישב באסיה הקטנה באלף השלישי לפנה"ס. בתקופה החתית נקראה העיר "אנקואש" (Ankuwash). העיר תפסה חשיבות רבה יותר בתקופת ממלכת פריגיה, החל במאה ה-8 לפנה"ס, לאחר שבירתה גורדיון השוכנת במרחק של כ-75 ק"מ דרומית-מערבית לעיר נפגעה ברעידת אדמה. לפי המסורת הפריגית הקים המלך מידאס בעל מגע הזהב את העיר, אך כאמור דבר זה אינו מדויק ובתקופתו רק גברה חשיבותה. לאחר הפריגים לא נודעה לעיר חשיבות מיוחדת עד התקופה ההלניסטית שבמהלכה הפכה לצומת מסחרי במרכזה של אסיה הקטנה.
בשנת 278 לפנה"ס, פלשו שלושה שבטים גאלים לאסיה הקטנה וכבשו את אנקרה והאזור שסביבה אשר קיבל את שמם ונקרא גלטיה. הגאלים עשו את העיר למרכזם השלטוני, ובמקום הנקרא "דרינמטון" (Drynemeton), כ-30 ק"מ מדרום לעיר, קיימו את מפגשיהם הבין-שבטיים. האזור נכבש בידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 25 לפנה"ס ואנקירה הייתה לבירת הפרובינקיה הרומית גלטיה. העיר התפתחה רבות בתקופה זו וההערכות הן כי כ-200,000 תושבים התגוררו בה באותה עת. מתקופה זו שרדו מקדש אוגוסטוס ורומא ומספר מבנים רומים נוספים כמו התיאטרון והמרחצאות שהוקמו על ידי קרקלה בתחילת המאה ה-3.
רדיפת הנוצרים באסיה הקטנה וגם באנקרה הגיעה לשיאה בתקופת דיוקלטיאנוס בתחילת המאה ה-4, ושני מרטירים בני העיר הוכרו כקדושים - תיאודוטוס הקדוש מאנקרה וקלמנט הקדוש מאנקרה. הנצרות שבה לפרוח בעיר עם תום הרדיפות, ובשנת 314 התכנסה בה ועידה כנסייתית שנודעה כסינוד אנקירה. במחצית המאה ה-4 הייתה העיר למרכז נוצרי, ובזיליוס הקדוש מאנקרה היה בין המתנגדים למינות האריאנית. לפי המסורת עונה בזיליוס והוצא להורג בידי הקיסר יוליאנוס הכופר אשר ביקר בעיר בשנת 362 והקים את עמוד יוליאנוס.
בתקופת האימפריה הביזנטית הנוצרית שימשה אנקרה כמעון קיץ לקיסרי האימפריה וכמוצב צבאי במרכזה של אסיה הקטנה. היא שמרה על מעמד זה עד סוף המאה ה-11 למרות שנכבשה מספר פעמים על ידי הערבים. העיר נפלה לידי הסלג'וקים כאשר שטפו את אסיה הקטנה לאחר קרב מנזיקרט ונכבשה בידי השליט העות'מאני אורהן הראשון בשנת 1356. קרב אנקרה התרחש ב-20 ביולי 1402 בשדה צ'ובוק (Çubuk) שליד העיר, בין צבאות הסולטאן העות'מאני באיזיט הראשון לצבאותיו של טימור לנג, שליט האימפריה הטימורית. טימור ניצח בקרב לאחר שהיטה את מימיו של נחל צ'ובוק ומנע בכך אספקת מים מצבאו של באיזיט, אך העיר שבה לשליטת העות'מאנים זמן קצר לאחר מכן.
לעיר לא נודעה חשיבות מיוחדת משך 400 שנה עד שמוסטפא כמאל בחר בה כמעוזה של התנועה הלאומית הטורקית בעת מלחמת העצמאות של טורקיה. במהלך מלחמת יוון–טורקיה בדצמבר 1920 הגיע הצבא היווני עד סמוך לאסקישהיר, כ-150 ק"מ בלבד מערבית לאנקרה, ואיים לכבוש את העיר. איום זה הוסר עם ניצחון הטורקים בשני קרבות אינני בינואר ובמרץ 1921.
לאחר תום מלחמת העצמאות נבחרה העיר לבירת המדינה ומעמד זה הונצח בסעיף 2 לחוקת טורקיה השנייה מ-20 באפריל 1924 ואושר גם בחוקות המאוחרות יותר. הבחירה בבירה חדשה במקום איסטנבול באה לציין את פתיחתו של דף חדש בהיסטוריה הטורקית ולהבדילה מהאימפריה העות'מאנית. מיקום אנקרה במרכזה של המדינה החדשה סייע אף הוא לבחירה בה כבירה.
בכך ניתן האות להתפתחותה המהירה של העיר שצמחה בתוך 80 שנה מעיירה שולית ובה כמה אלפי תושבים לכרך שבו מתגוררים כמעט 4 מיליון בני אדם. העיר ששכנה ברובע אולוס סביב מצודת אנקרה התפשטה לכל הכיוונים והיא משתרעת כיום על שטח של מאות קילומטרים רבועים.
העיר כיום > כלכלה

בהיותה בירת המדינה מהווה השירות הציבורי ענף עיסוק חשוב באנקרה ולעיר יש גם מעמד מסחרי מרכזי ברמה הלאומית, למרות שאיסטנבול היא עדיין המרכז הכלכלי החשוב בטורקיה. ענפי תעסוקה נוספים הם החינוך (בעיר פועלות לא פחות מעשר אוניברסיטאות), מערכת הבריאות וענפי שירותים נוספים. בעיר פועלות בין היתר תעשיות רכב, מכונות, מזון ומוצרי בנייה.
העיר כיום > תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה (Ankara Esenboğa Uluslararası Havalimanı) ממוקם סמוך לכפר אנסבואה במרחק של 28 ק"מ מצפון-מזרח למרכזה של העיר. נמל התעופה החל לפעול ב-1955 וב-2006 נחנך בו טרמינל חדש המסוגל לטפל ב-10,000,000 נוסעים בשנה. הנמל משמש כאחד משלושת נמלי התעופה המרכזיים של חברת התעופה הלאומית טורקיש איירליינס.
חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית מפעילה שירותי רכבת בינעירוניים לכל רחבי המדינה, היוצאים מתחנת אנקרה (Gar) שנמצאת צפונית-מערבית למרכז העיר. דרך התחנה עובר גם קו רכבת הבינלאומי "טראנס-אסיה" (Trans Asya treni) המוביל מאיסטנבול לטהראן באיראן. בנוסף לכך מפעילה החברה קו רכבת פרברית (Banliyö) החוצה את העיר ממזרח למערב. קו הרכבת המהירה בין אנקרה ואיסטנבול (Ankara-İstanbul Hızlı Tren Projesi) שאורכו הכולל 533 ק"מ וקו רכבת מהירה לקוניה נמצאים שניהם בשלבים שונים של הקמה ותכנון.
הרכבת התחתית של אנקרה (Ankara Metrosu) כוללת שני קווים - קו רכבת תחתית המכונה "מטרו" (Metro) וקו רכבת קלה המכונה "אנקראי" (Ankaray). שני הקווים נפגשים בתחנת קזלאיי במרכז העיר, ובנוסף מקושרת הרשת לקו רכבת הפרברים במרחק הליכה קצר. אורכה הכולל של הרשת הוא 23.16 ק"מ. שלושה קווי רכבת תחתית נוספים נמצאים בשלבי הקמה וקווים נוספים נמצאים בשלב התכנון. לפי התוכניות, תשתרע הרשת לאורך של 66.4 ק"מ עד שנת 2015.
תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה (AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi) במערבה של העיר משתרעת על שטח של 446,000 מ"ר ויש בה 121 רציפים. מהתחנה יוצאים אוטובוסים תכופים לכל רחבי טורקיה, והיא משרתת 250,000 איש בכ-3,000 נסיעות ביום. תחנת האוטובוסים מקושרת לקו רכבת הקלה ("אנקראי") ומחוברת לרשת הכבישים הבינעירונית באמצעות כביש מהיר עירוני.
באנקרה רשת כבישים מהירים עירוניים ענפה, וכביש O-20 משמש לה ככביש טבעת. העיר מחוברת בכביש מהיר O-4 לאיסטנבול, ועבודות לסלילת כביש O-21 אשר יחבר אותה לאדנה שלחופי הים התיכון נמצאות בעיצומן.
אתרים מרכזיים > המוזיאון לתרבויות אנטוליה

המוזיאון לתרבויות אנטוליה (Anadolu Medeniyetleri Müzesi) הוא מוזיאון ארכאולוגי והיסטורי הממוקם בסמוך לטירת אנקרה ברובע אטפזרה (Atpazarı) בעיר. את הרעיון להקמת המוזיאון הגה מוסטפא כמאל אשר חיפש את שורשיה של האומה הטורקית המודרנית בתרבויות העתיקות של אנטוליה, ובמיוחד בזו של החתים. המוזיאון ממוקם ב"באזאר מחמוט פאשה" (Mahmut Paşa Bazaar) המקורה, שנבנה על ידי מחמוט פאשה במאה ה-15. המוזיאון נחשב לאחד מהעשירים בעולם וכולל בין היתר מוצגים מתקופת האבן, הנחושת, הברונזה, והברזל. המוצג הידוע ביותר באוסף המוזיאון הוא פסל שלושת האיילים שהעתקו המוגדל ניצב בכיכר סיהייה במרכז אנקרה ("האנדרטה החתית"). אולם מיוחד מוקדש להיסטוריה של אנקרה.
אתרים מרכזיים > אנטקביר

האֵנֶטקביר (Anıtkabir - "קבר הזיכרון" או "אנדרטת הקבר") הוא האתר בו ממוקם המאוזוליאום של מוסטפא כמאל אטאטורק, אבי האומה הטורקית המודרנית ונשיאה הראשון של טורקיה. בנוסף נקבר באתר גם ידידו של אטאטורק ונשיאה השני של המדינה איסמט אינני. האתר נמצא על גבעה בלב העיר. האתר שנבחר למבנה הוא בגבעת "רסטפה" (Rasattepe - "תל התצפית") ששכנה אותה עת בליבה של העיר, בצמוד ממערב למרכזה ההיסטורי, ואשר נראתה מכל חלקיה.
מעבר למבנה המאוזוליאום המרכזי, כולל האתר רחבת הטקס (Tören Meydanı) באורך של 129 מטר וברוחב של 84 מטר, והמסוגלת להכיל עד 15,000 איש. סביב הרחבה הוקמה שדרת עמודים שלאורכה שמונה מגדלים, וכל מגדל מייצג פן אחר של מלחמת העצמאות של טורקיה. אל האתר מובילה דרך האריות (Aslanlı Yol) שלאורכה 24 פסלי אריות יישובים ובקצה הצפוני שלה שני מגדלים נוספים המשמשים ככניסה אל האתר.
באתר נמצאים חדרים שונים המציגים את תולדות חייו של אטאטורק, ספרייתו הפרטית והמכוניות הרשמיות בהן השתמש כשהיה בתפקיד.
אתרים מרכזיים > מצודת אנקרה

מצודת אנקרה (Ankara Kalesi) שוכנת ברובע אולוס שמצפון למרכז העיר המודרנית. המצודה נישאת על צוק המשקיף על סביבותיו מגובה של כ-100 מטר ונבנתה לראשונה לאחר הפלישה הפרסית בשנת 620 לפנה"ס לערך.
המצודה שופצה וחוזקה פעמים רבות, הן על ידי הרומאים, הן על ידי הביזנטים והן על ידי העות'מאנים. החומות הניצבות במצודה כיום הן מהמאה ה-7 ומהמאה ה-9, והמצודה מהווה את ליבה של העיר העתיקה והחלק העתיק ביותר באנקרה. סביב המצודה נבנה רובע מגורים שבתיו הנוכחיים הם מהתקופה העות'מאנית.
אתרים מרכזיים > בית העלמין הממלכתי של טורקיה

בית העלמין הממלכתי של טורקיה (Devlet mezarlığı) בשכונת "חוות יער אטאטורק" (Atatürk Orman Çiftliği) ניצב על גבעה במערב אנקרה כ-2.5 ק"מ צפונית-מערבית לאנטקביר. בבית העלמין נמצאים קברי נשיאי טורקיה (למעט מוסטפא כמאל אטאטורק ואיסמט אינני הקבורים באנטקביר), אנשי צבא בכירים ו-61 מגיבורי מלחמת העצמאות של טורקיה.
אתרים מרכזיים > מקדש אוגוסטוס ורומא ומסגד האג'ה באיירם

בעיר ישנם שרידים ארכאולוגיים לתקופה בה שלטו הרומאים באזור. מקדש אוגוסטוס ורומא (Augustus Tapınağı) המכונה גם "מונומנטום אנקירנום" (Monumentum Ancyranum) ידוע בשל "תיאור מפעלותיו של אוגוסטוס האלוהי" (Res Gestae Divi Augusti), כתובת שנחקקה ביוונית ובלטינית על קירותיו, והמספרת על מפעל חייו של הקיסר אוגוסטוס. כתובת זו היא העתקה של הכתובת המקורית שהייתה חרותה על לוחות ברונזה בקברו של הקיסר ברומא, אך המקור אבד. העתקי הכתובת הופיעו באתרים נוספים ברחבי האימפריה הרומית אך זו שנמצאה באנקרה היא היחידה שהשתמרה בשלמותה. המקדש נבנה בין שנת 25 לפנה"ס לשנת 20 לפנה"ס, לאחר השלמת כיבושה של מרכז אנטוליה בידי הרומים, והקמת הפרובינקיה גלטיה שאנקרה שימשה לה כמרכז אדמיניסטרטיבי.
כיום ניצב מסגד האג'ה באיירם (Hacı Bayram Camii) על שרידיו של המקדש. המסגד נבנה ב-1427–1428 בסגנון סלג'וקי לכבודו של המיסטיקן האג'ה באיירמ-אֳ ולי (Hacı Bayram-ı Veli). עם מותו של ולי ב-1430 הוקם לו מבנה קבר בסמוך למסגד. במאה ה-16 שוחזר המסגד ושופץ על ידי האדריכל סינאן, ובמאה ה-18 הוא צופה באריחים.
ממערב למצודה מצויים שרידים נוספים של העיר הרומית. הידוע ביותר בין אלה הוא עמוד יוליאנוס הכופר שהוקם לרגל ביקורו של הקיסר הרומי בעיר בשנת 362. המקומיים מכנים את העמוד הנישא לגובה של 15 מטר בשם "הצריח של מלכת שבא" (Belkız Minaresi). המרחצאות הרומיים נבנו בתקופתו של הקיסר קרקלה בתחילת המאה ה-3 והוקדשו לאל הרפואה אסקלפיוס. כל שנותר מהמרחצאות כיום הוא המרתף והקומה הראשונה. מהתיאטרון הרומי לא נותרו שרידים רבים, אך הממצאים שנמצאו בו מוצגים במוזיאון לתרבויות אנטוליה.
אתרים מרכזיים > המוזיאון האתנוגרפי

המוזיאון האתנוגרפי של אנקרה (Ankara Etnografya Müzesi) ניצב על גבעה מצפון לסיהייה, באתר בו שכן בעבר בית קברות מוסלמי. המוזיאון הוקם ב-1927 ונפתח לקהל הרחב ב-18 ביולי 1930. לאחר מותו של מוסטפא כמאל אטאטורק נסגר המוזיאון ושימש לו כקבר זמני עד שגופתו הועברה ב-1953 לאנטקביר. האגף בו נשמרה הגופה מהווה עדיין אתר רשמי, ופסלו של אטאטורק רכוב על סוס ניצב בחזית המוזיאון. המוזיאון נפתח שוב לקהל בנובמבר 1956 לאחר ששופץ.
המוזיאון מציג אומנות טורקית, כלי נשק, כלי בית, רהיטים, שטיחים ועוד מהתקופה הסלג'וקית ומהתקופה העות'מאנית ואשר נאספו בכל רחבי אנטוליה. במוזיאון ספרייה המוקדשת לפולקלור, אמנות ואתנוגרפיה טורקיים.
אתרים מרכזיים > מוזיאון אנקרה לאמנות ולפיסול

מוזיאון אנקרה לאמנות ולפיסול (Ankara Resim ve Heykel Müzesi) נבנה בשנת 1927 ושופץ בשנת 1980. המוזיאון ממוקם בסמוך למוזיאון האתנוגרפי, ובו אוסף קבוע של אמנות טורקית מהמאה ה-19 ועד להווה, וכן תערוכות מתחלפות של אמנות טורקית ובינלאומית. המוזיאון מתמקד גם בהוראה ובשחזור יצירות אמנות ולאחר שיפוצו נפתחו בו סדנאות המשמשות למטרה זו.
אתרים מרכזיים > מסגד קוג'אטפה

מסגד קוג'אטפה (Kocatepe Camii) הוא המסגד הגדול בעיר. הוא נבנה בין שנת 1967 ל-1987 ברובע קוג'טפה, דרומית-מזרחית לקזלאיי. הרעיון לבנות את המסגר עלה כבר בשנות הארבעים של המאה ה-20 וב-1947 הוגשו הצעות לתכנונו של המסגד אך אף אחת מהן לא התקבלה. ב-1956 בהתערבותו של ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס, הוקצה שטח אדמה לבניית המסגד, ושוב הוגשו הצעות לבניית המסגד ב-1957.
בניית המסגד החלה לפי ההצעה הזוכה שהייתה מודרנית וחדשנית באופייה, אך בשל ביקורת נוקבת שנמתחה עליה מצד גורמים שמרנים, נפסקו העבודות בשלב הנחת היסודות. לאחר תחרות שלישית שנערכה בשנת 1967, נבחרה הצעה שמרנית, והמסגד נבנה לבסוף בסגנון עות'מאני קלאסי המזכיר את המסגד הכחול באיסטנבול. מסגד קוג'אטפה נחנך בשנת 1987 על ידי ראש הממשלה טורגוט אזאל. המסגד משתרע על שטח של 4,500 מ"ר ובארבע פינותיו ניצבים ארבעה מינרטים.
אתרים מרכזיים > מגדל אטאקולה

מגדל אטאקולה (Atakule "מגדל האב") ברובע צ'נקאיה שבדרום העיר נישא לגובה של 125 מטר, ומשמש הן כאתר תיירותי והן כמגדל תקשורת. המגדל נחנך ב-13 באוקטובר 1989 ובראשו מרפסת תצפית, בית קפה ומספר מסעדות שאחת מהן מסתובבת ומשלימה סיבוב מלא בתוך שעה. בבסיסו של המגדל ממוקם מרכז קניות ובילויים.
אתרים מרכזיים > האספה הלאומית הגדולה של טורקיה

שלושה מבנים בעיר קשורים לתולדותיו של הפרלמנט הטורקי המכונה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה. המבנה הראשון ששימש את האספה בימי ראשיתה נמצא בשכונת אולוס מצפון למרכז העיר ושימש את מועצת האיחוד והקידמה העות'מאנית לפני ששינה את ייעודו. כיום שוכן בבנין מוזיאון העצמאות (Kurtuluş Savaşı Müzesi). לא הרחק ממנו שוכן מוזיאון הרפובליקה (Cumhuriyet Müzesi) ששימש כמעונה השני של האספה. כיום שוכן הפרלמנט הטורקי בבנין גדול ברובע בקנלקלאר (Bakanliklar) מדרום לקזלאיי.
אקלים

אקלימה של העיר יבשתי ומתאפיין בחורף קר ומושלג ובקיץ חם ויבש. הגשם המועט שיורד בעיר פוקד אותה בעיקר בחודשי האביב והסתיו, והצמחייה הטבעית בעיר ובסביבותיה היא צמחיית ערבה צחיחה. משרע הטמפרטורות בין היום ללילה מגיע עד לכ-C°‏ 20 בחודשי הקיץ וכ-C°‏ 8 בחודשי החורף. גם ההבדלים בין הטמפרטורות הממוצעות בקיץ ובחורף קיצוניים ועומדים על כ-C°‏ 25. נתוני מזג האוויר הממוצעים בעיר הם כדלקמן:
| אקלים באנקרה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים באנקרה> ינואר.1.6.-6.6.40 | אקלים באנקרה> פברואר.2.4.-5.0.31 | אקלים באנקרה> מרץ.10.0.-1.6.36 | אקלים באנקרה> אפריל.15.5.3.3.51 | אקלים באנקרה> מאי.20.0.6.6.52 | אקלים באנקרה> יוני.24.4.9.4.39 | אקלים באנקרה> יולי.27.7.12.7.17 | אקלים באנקרה> אוגוסט.28.3.12.7.15 | אקלים באנקרה> ספטמבר.24.4.8.3.18 | אקלים באנקרה> אוקטובר.18.3.3.8.32 | אקלים באנקרה> נובמבר.10.5.-1.1.36 | אקלים באנקרה> דצמבר.4.4.-3.3.48 | אקלים באנקרה> שנה.16.1.3.3.415 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Weatherbase
מוסדות להשכלה גבוהה

| שם | שם בטורקית | שנת ייסוד | אתר |
| --- | --- | --- | --- |
| אוניברסיטת אנקרה | Ankara Üniversitesi | 1946 | http://www.ankara.edu.tr/ |
| אוניברסיטת אטלם | Atılım Üniversitesi | 1996 | https://web.archive.org/web/20070912090330/http://www.atilim.edu.tr/yw/ |
| אוניברסיטת הבירה | Başkent Üniversitesi | 1994 | http://www.baskent.edu.tr/ |
| אוניברסיטת עיר המדע | Bilkent Üniversitesi | 1984 | http://www.bilkent.edu.tr/ |
| אוניברסיטת צ'נקאיה | Çankaya Üniversitesi | 1997 | http://www.cankaya.edu.tr/eng/ |
| אוניברסיטת גאזי ("גיבור מלחמה") | Gazi Üniversitesi | 1926 | https://web.archive.org/web/20070112155713/http://www.gazi.edu.tr/english/indexeng.php |
| אוניברסיטת הג'טפה | Hacettepe Üniversitesi | 1967 | http://www.hacettepe.edu.tr/ |
| טכניון המזרח התיכון | Orta Doğu Teknik Üniversitesi | 1956 | http://www.metu.edu.tr/ |
| אוניברסיטת TOBB לכלכלה וטכנולוגיה | TOBB Ekonomi ve Teknoloji Üniversitesi | 2003 | http://www.etu.edu.tr/ |
| אוניברסיטת אופוק | Ufuk Üniversitesi | 1999 | https://web.archive.org/web/20070823083729/http://www.ufuk.edu.tr/www/eng/ |
| האקדמיה לרפואה צבאית גילהנה | Gülhane Askeri Tıp Akademisi | 1896 (באיסטנבול) | https://web.archive.org/web/20100212111120/http://www.gata.edu.tr/ |
| בית הספר ללוחמת יבשה | Kara Harp Okulu | 1834 (באיסטנבול) | http://www.kho.edu.tr/KHO_anasayfa/giris/index.html |
ערים תאומות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  טורקמניסטן אשגבאט, טורקמניסטן  מלזיה קואלה לומפור, מלזיה  קזחסטן אסטנה, קזחסטן  הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין  קירגיזסטן בישקק, קירגיזסטן  רומניה בוקרשט, רומניה  מולדובה קישינב, מולדובה  טג'יקיסטן דושנבה, טג'יקיסטן |  פקיסטן אסלאמאבאד, פקיסטן  וייטנאם האנוי, וייטנאם  כווית כווית סיטי, כווית  הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין לפקושה, הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין  בחריין מנאמה, בחריין  רוסיה מוסקבה, רוסיה  צ'ילה סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה  אוקראינה קייב, אוקראינה |  בוסניה והרצגובינה סרייבו, בוסניה והרצגובינה  קוריאה הדרומית סיאול, קוריאה הדרומית  מקדוניה הצפונית סקופיה, מקדוניה הצפונית  בולגריה סופיה, בולגריה  גאורגיה טביליסי, גאורגיה  אלבניה טירנה, אלבניה  רוסיה אופה, בשקורטוסטן, רוסיה  קוסובו פרישטינה, קוסובו  ירדן עמאן, ירדן  גינאה ביסאו ביסאו, גינאה ביסאו |
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  "Judy Turman: Early Christianity in Turkey". Socialscience.tjc.edu. אורכב מ-המקור ב-15 בנובמבר 2002. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gorny, Ronald L. "Zippalanda and Ankuwa: The Geography of Central Anatolia in the Second Millennium B.C." The Journal of the American Oriental Society. Vol. 117 (1997).
↑  Early Christianity in Turkey: Slide Annotations
↑  אתר התחנה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552542005171  BIBSYS: 90850517  BNE: XX452503  GND: 4002075-7  LCCN: n78095510  MusicBrainz: b73dae97-1817-453c-a499-932d5755f1e2  NARA: 10044264  NDL: 00628181  NKC: ge136896  SUDOC: 027551768  TDVİA: ankara  VcBA: 497/2681  VIAF: 134850266   WorldCat (עם VIAF): 134850266 
כיכר קזלאיי במרכז אנקרה
פארק מהמט אקיף
הפרובינקיה הרומית גלטיה במזרח הקיסרות הרומית
מוסטפא כמאל אטאטורק (במרכז) ואיסמט אינני (משמאל) בפתח משכנה השני של האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
מוזיאון העצמאות, לשעבר בניין הפרלמנט של טורקיה
תחנת הרכבת התחתית "קזלאיי"
תחנת אוטובוסים באנקרה
אולם במוזיאון לתרבויות אנטוליה באנקרה
המאוזוליאום של מוסטפא כמאל אטאטורק
מצודת אנקרה הניצבת על הר גבוה
מקדש אוגוסטוס ורומא
המוזיאון האתנוגרפי באנקרה ולידו פסל אטאטורק
מסגד קוג'אטפה החדש שנבנה בסגנון ע'ותמאני
אולם הפרלמנט של טורקיה
מגדל אטאקולה הצופה אל העיר
פארק גוסקו בשעת בין ערביים
אחד מהבנינים רבי הקומות בעיר
מסגד האג'ה באיירם נבנה במאה ה-15
כנס באוניברסיטת אנקרה
מראה בטכניון של המזרח התיכון
בנימין צינקר

| --- | --- |
בני צינקר
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1994 (כ־29 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת 140 מפקד טייסת 133  מפקד בית הספר לטיסה  מפקד בסיס רמון מפקד בסיס תל נוף  נספח אווירי בארצות הברית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים  מבצע אופרה   מלחמת לבנון
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל קרדן שירותים וקרדן תקשורת
 
צינקר (ראשון משמאל) עם עמיתיו למבצע אופרה, יאיר רחמילביץ (שני משמאל), דובי יפה, מוהר
בנימין (בני) צינקר (צין) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס רמון ובסיס תל נוף.
חייו

צינקר למד בבית הספר הריאלי ובפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה. התגייס לקורס טיס אותו סיים במגמת קרב ב-1967. במלחמת ששת הימים שירת בטייסת הפוגות של בית הספר לטיסה, את טבילת האש שלו עשה בגיחת הפצצת המכ"ם המצרי באל עריש, בהמשך המלחמה השתתף בגיחות מבצעיות נוספות. לאחר המלחמה הוצב בטייסת מיסטרים והשתתף במלחמת ההתשה. בהמשך עבר להדריך בבית הספר לטיסה והיה חבר בצוות האווירובטי של חיל האוויר. ב-1970 עבר לטייסת 69 ("הפטישים") בה עבר הסבה למטוסי פנטום והשתתף בגיחות עומק במצרים. ב-1973 עבר לטייסת סקייהוק. במלחמת יום הכיפורים נפגע מטוסו והוא נאלץ לנחות נחיתת אונס ברפידים, בהמשך המלחמה השתתף בגיחות רבות ואף נפצע בגיחת סיוע לכוחות קרקע ברמת הגולן.
לאחר המלחמה שירת צינקר בתפקידי מטה. ב-1976 היה חבר במשלחת הראשונה שיצאה לקלוט את מטוסי ה-F-15 איגל לחיל האוויר, יחד עם איתן בן-אליהו, משה מלניק, יואל פלדשו ושאול סיימון. הוא שירת כסמ"ט א' של הטייסת החדשה שהוקמה, טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול"). ב-1977 מונה למפקד טייסת 140, טייסת סקייהוק ובמאי 1979 מונה למפקד טייסת 133. הוא פיקד על הטייסת עד מאי 1981, תקופה בה הפילה הטייסת 13 מטוסי מיג. ב-13 בפברואר 1981 רשם את הפלת הבכורה העולמית של מטוס מיג-25. צינקר הוזנק לעבר המיג הסורי שניסה ליירט מטוס צילום ישראלי מדגם פנטום והפילו באמצעות ירי טילי לביד בשמי סוריה. במבצע אופרה היה מספר שתיים במבנה מטוסי הטייסת שחיפה על מטוסי ה-F-16 שהפציצו את הכור העיראקי
במבצע שלום הגליל שירת בתפקיד מטה ובהצבת חירום בטייסת 133, במהלך המלחמה הפיל מטוס מיג 23 סורי. ב-1983 מונה לעוזר הנספח האווירי בוושינגטון וב-1984 מונה למפקד בית הספר לטיסה בבסיס חצרים. ב-1986 מונה למפקד בסיס רמון ומיולי 1990 עד אוקטובר 1992 שירת כמפקד בסיס תל נוף בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון בשירות הקבע כיהן כנספח האווירי בארצות הברית.
לאחר שירותו הצבאי מונה ב-1997 למנכ"ל קרדן שירותים וב-1999 למנכ"ל קרדן תקשורת.
הערות שוליים

↑  בנימין צין (צינקר), באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  רמת דוד מותקפת בטילי פרוג , באתר חיל האוויר הישראלי
↑  אבינעם מיסניקוב, הפלה ראשונה בעולם של מטוס מיג 25, אתר מרקיע שחקים
↑  הגיחה הזכורה מכל, באתר חיל האוויר הישראלי.
↑  לוח ההפלות של טייסת אבירי הזנב הכפול , אתר מרקיע שחקים