stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות קובה (יפן)
החיים היהודיים בקובה במאה ה-21

לאחר מלחמת העולם השנייה נשארו בקובה יהודים מעטים בלבד. הקהילה היהודית במאה ה-21 מורכבת בעיקר מאנשים שנמצאים בעיר לתקופה מוגבלת לרגל עסקים.
בית הכנסת הספרדי בקובה הוקם בשנת 1912 ונהרס במלחמת העולם השנייה בהפצצות חיל האוויר האמריקאי. בשנת 1970, הקהילה היהודית של קנסאי קובה, חנכה בית כנסת חדש, בית הכנסת אוהל שלמה,   שנבנה במימון תרומות, על קרקע שנתרמה על ידי רחמו ששון ראש קהילת יהודי בגדד בקובה.
בית הכנסת מנוהל בשנת 2024 על ידי ארגון חב"ד ומשרת קהל אשכנזי וספרדי כאחד.
ב-19 בנובמבר 2020 נחנכה אנדרטה לזכר פעילותה של הקהילה היהודית בקובה. השלט הנושא את ההסבר על פעילות הקהילה הוצב על הקיר החיצוני של הבניין בו שכנו בעבר משרדי הקהילה.
בבית הקברות הבינלאומי בקובה קיימת חלקה ששימשה את הקהילה היהודית.
ראו גם

התיישבות יהודית באימפריה היפנית
תוכנית דג הפוגו
הערות שוליים

↑  The Jews of Kobe, xenon.stanford.edu
↑  Collections Search - United States Holocaust Memorial Museum, collections.ushmm.org
↑  Collections Search - United States Holocaust Memorial Museum, collections.ushmm.org
↑  Collections Search - United States Holocaust Memorial Museum, collections.ushmm.org
↑  The Jewish Community of Kobe (Ashkenazim), Lists of refugees that arrived in Kobe
↑  Home | Jewish Community of Kansai (Kobe City, Japan), Jewish Community of Kansai      (Kobe City,  Japan)
↑  At home in Kobe, www.jewishworldreview.com
↑  Ohel Shelomo – Synagogues360, synagogues-360.anumuseum.org.il
↑  Rahmo_Sassoon | Jewish Community of Kansai      (Kobe City,  Japan), Jewish Community of Kansai      (Kobe City,  Japan)
↑  Jewish Community Chabad Kobe & Osaka Japan, Jewish Community Chabad Kobe & Osaka Japan (באנגלית אמריקאית)
↑  Asher Gabbay, Kobe JEWCOM Wall, Nafka Mina, ‏2020-11-19 (באנגלית)
בית הכנסת אוהל שלמה בקובה
יחסי פינלנד–פרו

| יחסי פינלנד–פרו |
| --- | --- |
פינלנד: פרו


פינלנד: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
338,145: 1,285,216
אוכלוסייה
5,618,827: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
300,187: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,425: 7,800
משטר
רפובליקה

יחסי פינלנד–פרו הם יחסי החוץ בין פינלנד לפרו. על אף שפרו הכירה בפינלנד ביוני 1919, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1963.
היסטוריה

פרו הכירה בפינלנד לאחר עצמאותה מהאימפריה הרוסית ב-23 ביוני 1919, אך שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-29 במרץ 1963.
פינלנד פתחה שגרירות בלימה ב-1 ביולי 1963. למרות זאת, השגרירות נסגרה ב-1 בספטמבר 1991, בעקבות השפל הכלכלי בפינלנד (אנ'), אך גם עקב הסכסוך הפנימי בפרו (אנ'). השגרירות בלימה נפתחה מחדש ב-1 בפברואר 1998.
נציגויות דיפלומטיות

לפינלנד יש שגרירות בלימה, אך גם שתי קונסוליות כבוד (בארקיפה ובקוסקו).
לפרו יש שגרירות בהלסינקי.
יחסי גאורגיה–גבון

| יחסי גאורגיה–גבון |
| --- | --- |
גאורגיה: גבון


גאורגיה: גבון
שטח (בקילומטר רבוע)
69,700: 267,667
אוכלוסייה
3,807,418: 2,552,500
תמ"ג (במיליוני דולרים)
30,536: 20,516
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,020: 8,038
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי גאורגיה–גבון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה הגבונית.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה הגבונית כוננו ב-19 בספטמבר 2011 כאשר נפגש שר החוץ הגאורגי גרגול ושדזה עם עמיתו הגבוני פול טונגוי בשולי העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק. שתי המדינות חתמו באותה הפגישה על הסכם דו-צדדי ראשון ביניהן. ב-2015 נפגש שר החוץ גיורגי קבירקשווילי עם עמיתו הגבוני עמנואל איסוזה-נגונדה שהפך לימים לראש ממשלת גבון ואלו שוחחו בנוגע לאפשרויות להרחבת היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
בסוף אוגוסט 2018 ספינת משא עם 17 מלחים גאורגים עליה נעלמה באזור חופה של מערב אפריקה. הספינה נמצאה שבוע לאחר מכן בנסיבות מסתוריות בגבון ועוגנה בנמל בדרום העיר ליברוויל בעזרת חברת הנפט הבינלאומית של גבון.
בין שתי המדינות לא מתקיימים הסכמי אשרה מטעמים של חוסר עניין הדדי מצד האזרחים.
נציגויות דיפלומטיות

גאורגיה אינה מיוצגת בגבון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גבון אינה מיוצגת בגאורגיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ינבושד

יַנְבּוּשָׁד (או "ינבושאד", בדפוסים מסוימים "ינבושאר") - דמות במיתולוגיה הנבטית. היה רבו של אדם הראשון, לפי הנאמר בספר עבודת האדמה הנבטית ("אלפלאחה' אלנבטיה'"). את הספר הוציא לאור מלומד נבטי בשם אחמד אבן וחשיה אלנבטי, והוא חובר סביב שנת 900 לספירה. לטענתו של האיש, הוא רק תרגם אותו מהלשון הכשדית ללשון הערבית, ולמעשה זהו ספר עתיק מאוד. רוב החוקרים סבורים כי אין זה נכון, וכי אבן-וחשיה עצמו חיבר או ליקט אותו, אולם יש בין החוקרים גם המאמינים כי חלק מן המובא בספר מהימן.
בספר הכוזרי

רבי יהודה הלוי יצא כנגד "ספר עבודת האדמה הנבטית" בספרו "הכוזרי" (מאמר ראשון, סא), שם בדיון על גיל העולם לפי אמונות שונות, הוא כותב (לפי תרגום הרב יוסף קאפח):
"נתחברו עם זה ספרים מעטים, חיברום אחדים מבני-אדם, יתרמה בהם חלוש הדעת, כגון מקצת ספרי החוזים בכוכבים המניחים בהם תאריכים עשרות אלפי שנים, כגון ספר הפלחה הנבטית, מזכיר שָם שֵמות ינבושד וצגרית ודואני, ומדמה שהם היו לפני אדם, ושינבושד מהם והוא רבו של אדם הראשון, וכיוצא בדומה לזה".
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי ג'מייקה–שווייץ

| יחסי ג'מייקה–שווייץ |
| --- | --- |
ג'מייקה: שווייץ


ג'מייקה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
10,991: 41,277
אוכלוסייה
2,838,646: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,423: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,842: 99,060
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי ג'מייקה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין ג'מייקה הם יחסים דיפלומטיים מלאים. שווייץ הייתה אחת מהראשונות בעולם להכיר בעצמאות ג'מייקה ב-1962 ומיד לאחר מכן לכונן איתה יחסים דיפלומטיים רשמיים. בין 1963 ל-2004 שווייץ יוצגה בג'מייקה באמצעות קונסוליה כללית שהחזיקה בבירה קינגסטון. ב-2004 שונמך דרג הקונסוליה בקינגסטון לקונסוליית כבוד אך הואמנה על ג'מייקה שגרירות שווייץ בהוואנה, בירת קובה.
ג'מייקה ושווייץ חתמו על מגוון הסכמים דיפלומטיים בהם הסכם הגנה וקידום השקעות הדדיות, אמנה למניעת כפל מס והסכם פטור הדדי מאשרה לבעלי דרכונים מיוחדים בלבד.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 131 שווייצרים חיו בג'מייקה. הסחר הכולל בשנת 2018 בין שתי המדינות הוערך בשווי של 16.8 מיליון פרנקים שווייצרים. מהם 14.6 מיליון ייצוא שווייצרי לג'מייקה ו-2.2 מיליון ייבוא שווייצרי מג'מייקה.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בג'מייקה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בג'מייקה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקינגסטון, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה בהוואנה, בירת קובה, על ג'מייקה.
ג'מייקה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. ג'מייקה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
יחסי גאורגיה – הממלכה המאוחדת

| יחסי גאורגיה – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
גאורגיה: הממלכה המאוחדת


גאורגיה: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
69,700: 243,610
אוכלוסייה
3,807,418: 69,242,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
30,536: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,020: 48,237
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

מבנה שגרירות גאורגיה בלונדון.
יחסי גאורגיה-בריטניה הם יחסי החוץ בין גאורגיה לבריטניה. שתי המדינות מקיימות יחסים שיתופיים וידידותיים.
היסטוריה

בינואר 1919 הצבא הבריטי תפס את השליטה בבתומי, עיר נמל לחוף הים השחור, אחרי הפינוי של העות'מאנים בסוף מלחמת העולם הראשונה, והקים את הרפובליקה של בתומי. ביולי 1920 נסוגו הבריטים מאותם שטחים, והרפובליקה התפרקה והסתפחה לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, אשר ברית המועצות השתלטה עליה כעבור זמן לא רב.
לאחר פירוק ברית המועצות שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 באפריל 1992, ובשנת 1995 פתחו שתי המדינות שגרירויות זו בזו. במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה בשנת 2008, ממשלות ארצות הברית, בריטניה וצרפת דרשו ממשלת רוסיה לסגת משטחיה של גאורגיה וגינו את מוסקבה על הפעלת הכוח המסיבית נגד גאורגיה. ממשלת גאורגיה ביקשה סיוע מממשלות המערב ומנאט"ו. לבסוף, לאחר חמישה ימי לחימה, הודיע נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב כי הכוחות הרוסיים נסוגים משטחי גאורגיה, אך בפועל לא התבצעה נסיגה, דבר שהביא ב-19 באוגוסט להודעה חריפה מצד נאט"ו ולטיוטת החלטה במועצת הביטחון של האו"ם נגד רוסיה.
נציגויות דיפלומטיות

גאורגיה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון וקונסוליה כללית בבריסטול, ואילו בריטניה מחזיקה בגאורגיה שגרירות בטביליסי בלבד.
ינדז'יי מורצ'בסקי

ינדז'יי מורצ'בסקי (בפולנית: Jędrzej Moraczewski;‏ 1870–1944) היה פוליטיקאי פולני ואחד מבכירי המפלגה הסוציאליסטית הפולנית.
ראש ממשלת פולין

לאחר כניעתה של גרמניה, בתום מלחמת העולם הראשונה, בחודש נובמבר 1918, נשלטו חלקים שונים מפולין בידי גורמים מקומיים שונים. ב־6 בנובמבר 1918 הכריזו הקומוניסטים בלובלין שבפולין על הקמת רפובליקה, ובאותו יום הכריזו סוציאליסטים בראשות איגנצי דשינסקי על הקמתה של רפובליקה נוספת. ב-11 בנובמבר הצליח יוזף פילסודסקי לאחד את כל הפלגים, ולהתמנות למפקד עליון על הצבא הפולני. ב-14 בנובמבר פיזרה מועצת העוצרים את עצמה, והעבירה את סמכויותיה לפילסודסקי שהוכרז כ"ראש המדינה". פילסודסקי מינה לתפקיד ראש הממשלה את מורצ'בסקי שהיה אחד מחבריו בתקופת חברותו במפלגה הסוציאליסטית הפולנית. בכך קמה הרפובליקה הפולנית השנייה.
ממשלתו של מורצ'בסקי הייתה ממשלת מעבר, שלא האריכה ימים, וחשיבותה הייתה בכך שסימנה את תחילת שלטונו המעורער, המלווה בחילופי שלטון תכופים, של פילסודסקי. מורצ'בסקי עצמו כיהן בתפקיד ראש הממשלה במשך זמן קצר, הופל על ידי רומן דמובסקי, ובמקומו מונה לתפקיד הפסנתרן בעל השם הבינלאומי איגנצי ין פדרבסקי.
ינבוע

| --- | --- |

תצלום לוויין של ינבוע
 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 מחוז:  אל-מדינה
 תאריך ייסוד:  491 לפנה"ס
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  331,916 (2022)
 קואורדינטות:  24°02′40″N 38°24′27″E﻿ / ﻿24.0444929°N 38.4073857°E﻿ / 24.0444929; 38.4073857 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.yanbu.gov.sa/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף ינבוע(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף ינבוע  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ינבוע (בערבית: ينبع, תעתיק מדויק: יַנְבֻּעְ, מילולית: "מעיין") היא עיר נמל במחוז אל-מדינה שבמערב ערב הסעודית. העיר שוכנת בדרום-מערב המחוז לחוף ים סוף, כ-160 קילומטרים דרום-מערבית לעיר אל-מדינה. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 331,916 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במחוז אל-מדינה ולעיר השנייה בגודלה בערב הסעודית השוכנת על חוף ים סוף (אחרי ג'דה).
העיר הוקמה במוצא צינור נפט שהוביל נפט מהמפרץ הפרסי לים סוף, שנבנה במטרה לעקוף את מצר הורמוז, ובכך להימנע מהסיכון שבזמן מלחמה או משבר תחסום איראן את התנועה במצר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שימשה ינבוע בסיס לכוחות בריטים וערבים שנלחמו באימפריה העות'מאנית. עד 1975 הייתה ינבוע עיר נמל קטנה, אז החליטה ממשלת ערב הסעודית לפתח בינבוע ובג'ובייל מרכזי תעשייה.
את ינבוע משרת נמל תעופה בינלאומי (YNB).
הערות שוליים

↑  Medina Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559833605171  GND: 4495870-5  LCCN: n83165346  NKC: ge721782  VIAF: 131389057   WorldCat (עם VIAF): 131389057 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי פיג'י–פקיסטן

| יחסי פיג'י–פקיסטן |
| --- | --- |
פיג'י: פקיסטן


פיג'י: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
18,274: 796,095
אוכלוסייה
929,884: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
5,495: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,909: 1,341
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי פיג'י–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פיג'י לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
סקירה כללית

פיג'י היא מדינה מיוחדת בין מדינות האוקיינוס השקט. בעוד שמוצא אנשי האיים האחרים הוא מלנזי, פולינזי וכיוצא בזה, מוצא אנשי פיג'י הוא הודי. השונות מתבטאת בשפה השונה (ההינדי אף קיבלה מעמד רשמי במדינה) ובתרבות ההודית שנפוצה בה. יחד עם ההודים בפיג'י הגיעו אליה גם מוסלמים, בין המוסלמים נמצאים גם אנשים רבים ממוצא פקיסטני.
פקיסטן הייתה המדינה הראשונה בעולם לכונן יחסים דיפלומטיים עם פיג'י, היא עשתה זאת ב-8 במרץ 1970, השנייה אחריה, באוגוסט באותה השנה, היא מדינת ישראל.
יחסים כלכליים

הייצוא הפקיסטני לפיג'י עמד בשנת 2016 על 3.26 מיליון דולר אמריקאי, הוא כלל בעיקר מוצרי הלבשה. הייבוא הפקיסטני מפיג'י עמד באותה השנה על 926 אלף דולר אמריקאי, הוא כלל בעיקר נפט מזוקק.
ייצוג

פקיסטן אינה מיוצגת בפיג'י, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. לפקיסטן אין שגרירות המואמנת על פיג'י, אך הנציב הגבוה באוסטרליה מואמן על היחסים של פקיסטן עם חלק ממדינות האוקיינוס השקט, ביניהן פיג'י.
פיג'י אינה מיוצגת בפקיסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יתר הישמעאלי

יֶתֶר הַיִּשְׁמְעֵאלִי, דמות מקראית, היה אביו של עמשא (שר צבאו של אבשלום בעת המרד בדוד ולאחר מכן שר צבא דוד המלך), ובעלה של אביגיל בת ישי, אחות דוד.
בספר שמואל מוזכר שמו של יתר כיתרא הישראלי: ”וְאֶת-עֲמָשָׂא שָׂם אַבְשָׁלֹם תַּחַת יוֹאָב עַל-הַצָּבָא וַעֲמָשָׂא בֶן-אִישׁ וּשְׁמוֹ יִתְרָא הַיִּשְׂרְאֵלִי אֲשֶׁר-בָּא אֶל-אֲבִיגַל בַּת-נָחָשׁ אֲחוֹת צְרוּיָה אֵם יוֹאָב.” (שמואל ב יז, כה), אך בספר דברי הימים מוזכר שמו כיתר הישמעאלי: ”וַאֲבִיגַיִל יָלְדָה אֶת-עֲמָשָׂא וַאֲבִי עֲמָשָׂא יֶתֶר הַיִּשְׁמְעֵאלִי” (דברי הימים א ב,יז).
התלמוד הבבלי במסכת יבמות מיישב סתירה זו:
”כתיב ועמשא בן איש ושמו יתרא הישראלי, וכתיב יתר הישמעאלי, אמר רבא מלמד שחגר חרבו כישמעאל, ואמר כל מי שאינו שומע הלכה זו ידקר בחרב. כך מקובלני מבית דינו של שמואל הרמתי, עמוני ולא עמונית, מואבי ולא מואבית” (יבמות ע"ז).
המדרש מתאר מפגש בין שאול המלך והנער דוד כאשר האחרון מגיע להילחם בגָּלְיָת, אולם נוצר שם ויכוח בין דואג האדומי ואבנר בן נר, לגבי ייחוסו של דוד, האם הוא יכול לבוא בקהל (להתחתן עם יהודיה) או לא, על רקע הבטחתו של שאול לתת את בתו לאישה להורג גלית.
הוויכוח התעורר לאור נישואי בועז עם רות המואביה כמה דורות קודם (בועז פסק כי ציווי התורה לא להתחתן עם מואבי אינו מתייחס לנשים מואביות). דואג האדומי ניצח בוויכוח ונראה כי לא היו מקבלים את דוד לבוא בקהל. או אז נכנס יתר ואיים בחרבו על המתנגדים לשמוע את ההלכה שלמד בבית המדרש של שמואל הנביא. לאחר שההלכה נשמעה בבית המדרש, היא גם התקבלה מכיוון שהתברר כי היא הלכה למשה מסיני, ואז יכול היה דוד וכל משפחתו (ובכלל זה אשתו של יתר) לבוא בקהל.
ימי הרדיו

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  וודי אלן 
 הופק בידי:  רוברט גרינהאט 
 תסריט:  וודי אלן 
 עריכה:  סוזן מורס 
 שחקנים ראשיים:  סת' גרין, מיה פארו, ג'ולי קאוונר, דיאן ויסט, דני איילו, טוני רוברטס, מייקל טאקר
 מוזיקה:  דיק היימן 
 צילום:  קרלו די פלמה
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי אוריון 
 חברה מפיצה:  מוקפ, נטפליקס, HBO Max 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 30 בינואר 1987
 משך הקרנה:  84 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, קומדיה רומנטית 
 תקציב:  16,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   radiodays
 תרגום לעברית:  רחל וול
 דף הסרט ב־IMDb
 
"ימי הרדיו" (באנגלית: Radio Days) הוא סרט נוסטלגי משנת 1987 של התסריטאי והבמאי היהודי-אמריקאי וודי אלן, העוסק בתור הזהב של הרדיו, בשנות ה-40 של המאה ה-20. אלן מתאר בסרט, גם בקולו כמספר הסרט, את ילדותו. את הילד, הקרוי ג'ו, מגלם סת' גרין.
תמצית העלילה

המספר (קולו של וודי אלן) מספר לצופים כיצד השפיע הרדיו על חייו וחיי הסובבים אותו בתקופה שקדמה לפריחת הטלוויזיה, תקופה שבה הרדיו ריתק את המאזינים. הסרט מתרחש בניו יורק מסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 ועד לסילבסטר של תחילת 1944, ומערבב בין חוויותיו של המספר לאנקדוטות נודעות בתולדות הרדיו. "אני אוהב סיפורי רדיו ישנים ואני מכיר מיליון מהם. אספתי אותם במשך השנים כמו תחביב - מעשיות, רכילות וסיפורי כוכבים מאחורי הקלעים" אומר המספר לאחר קטע הפתיחה של הסרט.
המספר ומשפחתו מתגוררים בשכונת רוקאוויי ביץ' של רובע קווינס שבניו יורק, וכל אחד מהם מוצא מפלט משגרת היומיום בהאזנה לתוכניות הרדיו החביבות עליו. עלילות סיפורי הרדיו משפיעות על המספר, והוא חולם בהקיץ על המורה המחליפה בכיתתו, על אירועי מלחמת העולם השנייה, על שחקני קולנוע ועוד. עלילת הסרט נעה בשני מישורים מקבילים:
משפחתו של הילד, ג'ו (סת' גרין): האב, מרטין (מייקל טאקר), נהג מונית החולם להיות יזם וממציא והאם טס (ג'ולי קאוונר), עקרת בית, אחותה סיל (רנה ליפין) ובעלה אייב (קנת מארס) ובתם רותי, האחות השלישית, הדודה הרווקה בי (דיאן ויסט), הכמהה לבן זוג, הסבא והסבתא, המתגוררים כולם בדירה אחת. זו משפחה יהודית, ובין האירועים המתוארים בסרט תיאור אירוני של יום הכיפורים, וגיוס כספים למען הקמת "מדינה יהודית בפלשתינה".
עולמם ה"נוצץ" של כוכבי הרדיו, כפי שמדמיין אותו הילד, באמצעות סיפורה של דמות בדיונית בשם סאלי וייט (מיה פארו) שעלתה ממוכרת סיגריות לכוכבת רדיו.
אירועים אמיתיים המשולבים בסרט:
שידור הרדיו הנודע של אורסון ולס, "מלחמת העולמות", שגרם לבהלה גדולה למאזינים, משתלב בסרט כחלק מקורותיה של דודה בי: דודה בי חזרה מבילוי עם מחזר בנסיעה במכוניתו. בסוף בריזי פוינט נעצרה המכונית ללא דלק, ומיד אחר כך החל שידור "מלחמת העולמות". המחזר נבהל ונמלט על נפשו, ודודה בי נאלצה לחזור ברגל לביתה. כאשר המחזר טלפן לקבוע פגישה נוספת, הורתה דודה בי להודיע לו כי "נישאה לאיש מאדים".
שידור חי של ניסיון חילוצה ושעותיה האחרונות של ילדה בת 8 בשם פולי פלפס שנפלה לבאר מים, מרתק לרדיו רבים מגיבורי הסרט. הסיפור מבוסס על סיפורה של קאת'י פיסקוס, ילדה בת 4, שמתה בנסיבות כאלה.
שעשועוני הרדיו מוצגים בשתי סצנות:
בזמן שבני הזוג נידלמן אינם בביתם, חודרים אליו שני פורצים. הטלפון מצלצל בדירה, והפורץ עונה לו ושומע את המנחה של תוכנית הרדיו Guess That Tune, המציג לו סדרה של לחנים לזיהוי. הפורץ מזהה את כל הלחנים, וזוכה בשלל פרסים, המגיעים למחרת לביתם ההפוך של בני הזוג נידלמן.
דודה בי וידידהּ לוקחים את ג'ו לאולפן שממנו משודר שעשועון רדיו. בי משתתפת בתחרות, וזוכה ב-50 דולר, המשמשים, בין השאר, לרכישת ערכת כימיה לג'ו.
גם לתסכיתים מקום נכבד בסרט, ובראשם "הנוקם במסכה" - סדרת תסכיתים יומית שהייתה חביבה על ג'ו.
אל מול החיבה הרבה לשידורי הרדיו מוצגת גם עמדתו של הרבי: "הקשבה לרדיו, לסיפורי השטות והאלימות, זו לא דרך שבה ילד צריך לגדול".
הסרט מסתיים בדברי המספר: "מעולם לא שכחתי אותו ערב ראש השנה ... ולא שכחתי אף אחד מאותם אנשים או קולות שנהגנו לשמוע ברדיו, למרות שהאמת היא שעם כל ערב ראש השנה נוסף, אותם קולות מתעממים יותר ויותר."
פסקול הסרט כולל שירים משנות ה-30 וה-40, שלהם חלק חשוב בעלילה.
שחקנים ראשיים

סת' גרין – ג'ו, הילד שאת זיכרונותיו מספר הסרט
מייקל טאקר – מרטין, אביו של ג'ו, העובד כנהג מונית אך מסתיר זאת מפני ג'ו
ג'ולי קאוונר – טס, אמו של ג'ו
דיאן ויסט - דודה בי, הכמהה לבן זוג
מיה פארו - סאלי וייט, מוכרת סיגריות ההופכת לכוכבת רדיו.
דני איילו - רוקו, מאפיונר הנאלץ לחסל את סאלי וייט לאחר שזו הייתה עדה לרצח שביצע, אך בעצת אמו נמנע מהחיסול ופותח לסאלי דלת לרדיו.
מקומו של הסרט ביצירתו של אלן

בשנות ה-80 הבשיל אלן כיוצר, וסרטיו מתקופה זו מאופיינים בדיון בנושאים פילוסופיים עמוקים, ובהשפעה מוצהרת של יוצרים אירופיים כאינגמר ברגמן ופדריקו פליני. יצירותיו מתקופה זו כוללות את "שושנת קהיר הסגולה" ו"זליג", העורכים דיון בטיבו של הקולנוע, טיבה של היצירה האמנותית והיחסים שבין היוצר והקהל, וכן את "חנה ואחיותיה" ו"פשעים ועבירות קלות" הכוללים מרכיב דרמטי ופילוסופי הגובר לרוב על המרכיב הקומי. הנרטיב של סרטים אלו כלל לרוב עיסוק בשני קווי עלילה או יותר, המתחברים ומשתלבים זה בזה. "ימי הרדיו" היווה סטייה מסוימת מהעיסוק בנושאים הכבדים, והוא יצירה קלילה ומאוד נוסטלגית, שבאה בין שתי יצירות כבדות יותר, "חנה ואחיותיה" ו"ספטמבר" הכבד והמהורהר. עם זאת הסרט שומר על מאפייני יצירתו של אלן בתקופה זו. השפעתו של פליני ניכרת בבחירת הנושא ובאפיון הדמויות, כמו גם בצבעוניות ובהגזמה לה נוטה הסרט לעיתים, ובאנקדוטליות של קו העלילה. קו העלילה של הסרט אינו פשוט וליניארי, אלא מורכב משני סיפורים המתחברים זה לזה, ומוצגים בצורת אנקדוטות.
בסרט זה משתמש אלן בשחקנים קבועים שליוו אותו בתקופה זו של יצירתו ולאחריה. פרט למיה פארו שהייתה אשתו והשחקנית הראשית במרבית סרטיו בתקופה זו, מופיעים בסרט גם דיאן ויסט וג'ולי קאוונר ששיחקו ברבים מסרטיו של אלן בשנות ה-80 ושנות ה-90, וכן דיאן קיטון שהופיעה בהופעת קמע בסרט כזמרת בראש השנה, אנקדוטה להופעתה בסרט "הרומן שלי עם אנני". הצלם של הסרט הוא קרלו די פאלמה, שעבד עם במאים כמיכלאנג'לו אנטוניוני, והיה בין הצלמים הקבועים עמם עבד אלן עד לסוף שנות ה-90 על סרטים כ"חנה ואחיותיה", "צללים וערפל" וסרטים רבים אחרים.
לקריאה נוספת

Thierry de Navacelle, Woody Allen On Location, Morrow, 1987.
הערות שוליים

↑  Music Credits and Soundtrack from Radio Days
| סרטים בבימויו של וודי אלן |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | מה חדש, טייגר לילי? ‏ (1966) • קח את הכסף וברח (1969)   |  |
| שנות ה-70 | בננות (1971) • כל מה שרצית לדעת על מין (ולא העזת לשאול) (1972) • ישנוני (1973) • אהבה ומלחמה (1975) • הרומן שלי עם אנני (1977) • רגשות (1978) • מנהטן (1979) |  |
| שנות ה-80 | אבק כוכבים (1980) • קומדיה סקסית של ליל קיץ (1982) • זליג (1983) • דני רוז האיש מברודוויי (1984) • שושנת קהיר הסגולה (1985) • חנה ואחיותיה (1986) • ימי הרדיו (1987) • ספטמבר (1987) • אישה אחרת (1988) • סיפורי ניו יורק (1989) פשעים ועבירות קלות (1989) |  |
| שנות ה-90 | אליס (1990) • צללים וערפל (1991) • בעלים ונשים (1992) • תעלומת רצח במנהטן (1993) • קליעים מעל ברודוויי (1994) • אל תשתו מהמים (1994) • אפרודיטה הגדולה (1995) • כולם אומרים אני אוהב אותך (1996) • לפרק את הארי (1997) • סלבריטי (1998) • מתוק ומרושע (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נוכלים בגרוש (2000) קללת אבן העקרב הירוקה (2001) • סוף הוליוודי (2002) • כל דבר אחר (2003) • מלינדה ומלינדה (2004) • נקודת מפגש (2005) • סקופ (2006) • חלומה של קסנדרה (2007) • ויקי כריסטינה ברצלונה (2008) • מה שעובד (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | כשתפגשי זר גבוה ומסתורי (2010) • חצות בפריס (2011) • לרומא באהבה (2012) • יסמין הכחולה (2013) • קסם לאור ירח (2014) • איש ללא הגיון (2015) • קפה סוסייטי (2016) • גלגל ענק (2017) • יום גשום בניו יורק (2019) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb120648403 (data)  CANTIC: a12010091  GND: 4202435-3  SUDOC: 143239694  VIAF: 196249605   WorldCat (עם VIAF): 196249605
ייסורים

ייסורים מתארים מצב של סבל גדול הכולל כאב עז וצער הן בהיבט הפיזי והן בהיבט הנפשי. המונח משמש לתיאור התמודדות עם קשיים רגשיים ופיזיים כגון אובדן, דחייה או מצבים של חולי ומרפא. בנוסף, הביטוי "דרך ייסורים" מתאר נתיב בחיים שהוא עמוס בקשיים ובמכשולים.
תחושת ייסורים נגרמת בדרך כלל מאירוע טרגי או משמעותי מאוד לאדם החווה אותה. הייסורים יכולים להיות פיזיים או נפשיים, ולעיתים מתוארים כמצוקה רגשית.
המונח ייסורים משמש גם בפילוסופיה, לעיתים קרובות כמילה נרדפת לפחד קיומי. בזרם הפילוסופי האקזיסטנציאליסטי, ייסורים מובנים כחווייתה של ישות חופשייה לחלוטין בעולם שאין בו שום מוחלטות (ייאוש קיומי). בתאולוגיה של סרן קירקגור, המונח מתייחס לישות בעלת רצון חופשי מוחלט הנמצאת במצב מתמיד של פחד רוחני לנוכח חירותה הבלתי מוגבלת.
ייסורים מורכבים מפחד, מצוקה, חרדה ופאניקה. גורמי הלחץ הללו יוצרים דיסוננס רב, אשר יכול להוביל לבעיות בריאות נפשית. בעוד שייסורים ניתנים להגדרה כאירוע פיזי, ניתן להרחיב את ההגדרה גם לאירוע נפשי. נמצא כי ייסורים הנובעים משינוי משמעותי באופן שבו אדם צעיר חי (כגון אחריות חדשה, חיים עצמאיים, עמידה בלוחות זמנים מרובים וכו') תורמים לעלייה משמעותית בשיעורי החרדה והדיכאון בקרב סטודנטים.
ייסורים ביהדות

בתורה ובמסורת היהודית נושא הייסורים מובא בהקשרים שונים ומשקף את השקפת העולם היהודית על הסבל והתפיסות השונות לגבי מטרתו ומשמעותו. ייסורים נחשבים לעיתים כאמצעי לכפרה על עוונות, לצמיחה רוחנית או כאות חיבה מהבורא.
מסורת זו מגדירה ייסורים שאינם נובעים מעוון מפורש כ"ייסורים של אהבה", המטרה שלהם היא להרבות את שכר האדם בעולם הבא, ללא קשר לחטאים שעשה. דוגמה לכך ניתן למצוא בסיפור על רב הונא שהחמיצו לו ארבע מאות חביות יין ותגובת החכמים הייתה שעליו לבדוק את מעשיו. רב הונא עצמו ראה בכך דוגמה לייסורים של אהבה, שכן הוא האמין שאין לחשוד בדיני הטבע כלפיו שלא כשורה.
הדיון בגמרא מפרט את השקפות על ייסורים והתייחסותם של גדולי החכמים, כגון רבי יוחנן ורבי אלעזר, שתיארו את קבלת הייסורים בהכרה עמוקה בתפקידם הרוחני ובלא לחפות אחר השכר העתידי מאחוריהם. עוד נאמר כי ייסורים יכולים לבוא כדי למנוע ביטול תורה או תפילה ובמקרים כאלה הם עשויים להיתפס כשליליים אך לעיתים גם אז ניתן לראות בהם הזדמנות לשיפור ולצמיחה רוחנית.
הגמרא מדגישה שלעיתים ייסורים מגיעים לאדם גם ללא עוון מובהק כמו במקרה שבו ארבעה מתו בעטיו של נחש דבר זה מחזק את התפיסה שייסורים אינם בהכרח עונש אלא יכולים להוות צורה אחרת של התערבות אלוהית בחיי האדם.
ראו גם

סבל
כאב
הערות שוליים

↑  Definition of AGONY, www.merriam-webster.com, ‏2024-04-14 (באנגלית)
↑  מה זה ייסורים - מילון עברי עברי - מילוג, באתר milog.co.il
1 2 3 4  ייסורים / הרב הלל בן שלמה, באתר פורטל הדף היומי
כיסא במאים

פסל של כיסא במאים בשדרת הכוכבים בצים שא צוי שבהונג קונג.
כיסא במאים (באנגלית: Director's chair) הוא כיסא קל, מתקפל, שניתן לקפלו בתנועת מספריים. משענת הגב של הכיסא והמושב עשויים בד או פלסטיק גמיש ומתקפל. רגלי הכיסא וידיותיו עשויים לרוב עץ ולעיתים נדירות יותר עשויים מתכת או פלסטיק.
הכיסא מתקפל, ונייד, דבר המאפשר להעבירו בקלות ובמהירות ממקום למקום. השימוש בכיסאות כגון אלה ככיסאות עבור הבמאי וצוות הפקת סרטי קולנוע הביאו למתן שם זה לכיסא, אף שמקור עיצוב כיסא זה במאה ה-15. השימוש בכיסא זה בעת החדשה התחדש בשנת 1892 כאשר חברת רהיטי גולד מדל קמפ (Gold Medal Camp Furniture company) החלה ליצרו. עיצוב זה זכה בתחרות עיצוב שנערכה במסגרת היריד העולמי שנערך בשיקגו בשנת 1893.