stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קדימה (סרט)
הפקה

ביולי 2017 הכריזה פיקסאר בכנס ה-D23 אקספו על כוונתה להפיק סרט המציג "עולם פנטזיה פרברי". את הסרט יביים דן סקאנלון ותפיק קורי רא. סקאנלון קיבל השראה לכתיבת הסרט ממחשבותיו על אביו שנפטר כאשר הוא היה בן שנה ואחיו היה בן שלוש. הוא אמר בכנס שהוא תמיד תהה מי היה אביו, והשאלה הזו הייתה למוקד של הסרט. ב-12 בדצמבר 2018, הסרט קיבל את השם "קדימה" והשחקנים שנבחרו לדבב בו הם כריס פראט, טום הולנד, ג'וליה לואי-דרייפוס ואוקטביה ספנסר. סי.אס. אנדרסון יכתוב את התסריט יחד עם סקאנלון.
יציאה לאקרנים

הסרט יצא לאקרנים ב-6 במרץ 2020 בהפצת חברת וולט דיסני.
יציאה לאקרנים > חרם וצנזורה על רקע להט"בופוביה

על הסרט הוטל חרם והוא נאסר להקרנה במספר מארצות ערב, בהן כווית, עומאן, קטר וערב הסעודית, זאת מכיוון שששורת דיאלוג אחת, שנאמרת על ידי דמות משנה של אישה-קיקלופ בשם ספקטר, מעידה על היותה לסבית. בסצנה המדוברת, סימולאקרה של השוטר קולט ברונקו מספרת לזוג שוטרות כי איאן ובארלי, שני בניה של בת זוגו, אינם רואים בו דמות אב ואינם מכבדים אותו. בתגובה, אומרת לו ספקטר (בדיבובה של לנה ווייט (אנ'), שחקנית לסבית גלויה): "זה לא קל להיות הורה חדש — הבת של בת-הזוג שלי גורמת לי לתלוש את השערות שלי, בסדר?" (באנגלית: "It's not easy being a new parent — my girlfriend's daughter got me pulling my hair out, okay?").‏‏ התנהגות מינית להט"בית מהווה עבירה פלילית בארבע מדינות, מוסלמיות בעיקר, אם כי בכווית התנהגות מינית לסבית בין שתי נשים איננה עבירה. האיסור אינו אוניברסלי, והסרט הוקרן בבחריין, איחוד האמירויות הערביות, לבנון ומצרים, אם כי שורת הדיאלוג, בדיבוב לערבית, שונתה מ-"בת-זוגתי" ל-"בת אחותי".
ברוסיה, בשל חקיקתו של החוק נגד תעמולה גאה הקובע כי הפצת תכנים להט"ביים בקרב קטינים מתחת לגיל 18 היא עבירה פלילית, החליטה חברת הדיבוב הבינלאומי של דיסני (אנ') לדבב את שורת הדיאלוג באופן הבא:"זה לא קל להיות הורה חדש — הבת של ההורים שלי גורמת לי לתלוש את השערות שלי, בסדר?". באופן כללי יותר, המדובב הרוסי נמנע מהתייחסויות לדמותה של ספקטר עם כינויי גוף ממוגדרים. גם בפולין שונתה הסצנה. בישראל, שורת הדיאלוג דובבה באופן הבא: "זה די קשה להיות פתאום הורה חדש — הבנות של חברה שלי גורמות לי למרוט שערות, או. קיי?".
צפייה ביתית

בעקבות התפשטות מגפת הקורונה וההגבלות על בתי הקולנוע הוקדם שחרור הסרט לקהל הביתי ב-22 במרץ 2020 דרך שירותי אמזון וב-3 באפריל 2020 דרך שירותי דיסני+. בשבוע הראשון בהוצאה לדיגיטל, הסרט היה השישי ברשימת הסרטים הנצפים באמזון והשני ברשימת הנצפים בiTunes.
פרסים

פרס בחירת הקהל לסרט לכל המשפחה של שנת 2020 (2020)
הערות שוליים

↑  הכנסות הסרט Onward מתוך אתר Box Office Mojo
↑  "D23: Pixar Announces Untitled Quest Movie Set in 'Suburban Fantasy World'". Variety. 14 ביולי 2017. נבדק ב-21 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  McNary, Dave (12 בדצמבר 2018). "Chris Pratt, Tom Holland, Julia Louis-Dreyfus, Octavia Spencer to Voice Pixar's 'Onward'". נבדק ב-2018-12-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "D23: Pixar Announces Untitled Quest Movie Set in 'Suburban Fantasy World'". Variety. 14 ביולי 2017. נבדק ב-21 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pixar's New 'Suburban Fantasy' Sounds Like A Real Tearjerker - MTV
↑  Hipes, Patrick (12 בדצמבר 2018). "Pixar's 'Onward' To Star Chris Pratt, Tom Holland, Julia Louis-Dreyfus & Octavia Spencer". Deadline. נבדק ב-12 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Weiss, Josh (12 בדצמבר 2018). "Pixar Moves Forward with Suburban Fantasy Film 'Onward'; Cast Includes Chris Pratt, Tom Holland". Syfy. נבדק ב-12 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Wiseman, Andreas (6 במרץ 2020). "Disney/Pixar's 'Onward' Banned In Multiple Middle East Countries Due To Lesbian Reference". Deadline Hollywood. ארכיון מ-7 במרץ 2020. נבדק ב-6 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  McNary, Dave (6 במרץ 2020). "'Onward' Banned in Several Middle East Countries Due to Lesbian Reference". Variety. ארכיון מ-7 במרץ 2020. נבדק ב-6 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Lattanzio, Ryan (6 במרץ 2020). "'Onward' Banned in Multiple Middle Eastern Countries, Censored in Russia for Gay Reference". Indie Wire. ארכיון מ-19 במרץ 2020. נבדק ב-6 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Onward / Arabic cast". CHARGUIGOU (בצרפתית). נבדק ב-2020-09-03.
↑  "Bajka Pixara na cenzurowanym. Chodzi o postać policjantki-lesbijki". kultura.onet.pl. נבדק ב-2020-09-26.
↑  Brueggemann, Tom (26 במרץ 2020). "'Farewell, Box Office: This Was the Week That Premium VOD Charts Took Flight". IndieWire. נבדק ב-27 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
החיים הסודיים של חיות המחמד

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  כריס רנו, ירו צ'ייני 
 הופק בידי:  כריס מלדנדרי ג'נט הילי
 תסריט:  בריאן לינץ', קן דאוריו, סינקו פול 
 עריכה:  קן שרטזמן 
 מדבבים:  לואי סי. קיי. אריק סטונסטריט קווין הארט אלברט ברוקס חניבעל בורס בובי מויניהן לייק בל אלי קמפר ג'ני סלייט דיינה קארווי סטיב קוגן
 מוזיקה:  אלכסנדר דספלה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Illumination Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  הממלכה המאוחדת24 ביוני 2016 ישראל 30 ביוני 2016  ארצות הברית 8 ביולי 2016
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  75,000,000$
 הכנסות:  $875,457,937 (4 בדצמבר 2016)
 הכנסות באתר מוג'ו:   illumination2015
 פרסים:  Seiyu Awards Kids/Family Award 
 סרט הבא:  החיים הסודיים של חיות המחמד 2 (2019)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
החיים הסודיים של חיות המחמד (באנגלית: The Secret Life of Pets) הוא סרט קומדיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת של חברת Illumination Entertainment. את הסרט ביימו כריס רנאוד וירו צ'ייני. התסריט נכתב על ידי בריאן לינץ', צ'ינקו פול וקן דאוריו. בסרט מדובבים בין השאר השחקנים לואי סי. קיי., אריק סטונסטריט, קווין הארט, אלברט ברוקס, חניבעל בורס, בובי מויניהן, לייק בל, אלי קמפר וסטיב קוגן. הסרט יצא לאקרנים ביוני 2016 בהפצת סרטי יוניברסל.
עלילה

העלילה מתרחשת בבניין דירות במנהטן. חייו של מקס, כלב מסוג טרייר (לואי סי. קיי.), משתנים כשקייטי, הבעלים שלו, מחליטה לאמץ כלב מעורב בשם דיוק, תוך שהיא פוגעת במעמדו של מקס כחיית המחמד המועדפת. שני הכלבים נאלצים לשתף פעולה כשהם מגלים שארנב מקסים בשם סנובול בונה צבא של חיות מחמד נטושות במטרה לנקום בכל חיות המחמד שחיות באושר עם בעליהן.
צוות השחקנים

לואי סי. קיי.\אלון נוימן בתפקיד מקס, טרייר
אריק סטונסטריט\קובי מאור בתפקיד דיוק, כלב מעורב
קווין הארט\ניסו שליו בתפקיד סנובול, ארנב לבן הנבל הראשי של הסרט.
אלברט ברוקס\צביקה שוורצברג בתפקיד טיבריוס, נץ
חניבעל בורס\רובי מוסקוביץ בתפקיד באדי, כלב
בובי מויניהן\זיו מאיר בתפקיד מל, כלב מסוג פאג
לייק בל\הילה סורג'ון פישר בתפקיד קלואי, חתולה
אלי קמפר\נועה לפידות בתפקיד קייטי, הבעלים של מקס ודיוק
ג'ני סלייט\בל וענונו בתפקיד גידג'ט, כלבה
דיינה קארווי\אוהד שחר בתפקיד פופס, כלב
סטיב קוגן\גדי לוי בתפקיד אוזון, חתול
הפקה

הסרט הוכרז לראשונה ב-1 בינואר 2014. לואי סי. קיי., אריק סטונסטריט וקווין הארט הוכרזו כמי שידובבו את הדמויות הראשיות. ב-16 ביוני 2014 הצטרפו לצוות השחקנים אלברט ברוקס, חניבעל בורס, בובי מויניהן, לייק בל ואלי קמפר. ב-16 באפריל 2015 נדחתה הפצת הסרט מה-12 בפברואר 2016 ל-8 ביולי 2016.
המשך

באוגוסט 2016, הוכרז כי כריס רניוד ישוב לכס הבמאי וכי בריאן לינץ' ישוב למלאכת התסריט עבור המשך אשר ייצא לאקרנים ב-13 ביולי 2018. בינואר 2017 נדחה מועד הוצאתו ל-3 ביולי 2019. ביוני 2019 יצא סרט ההמשך תחת השם "החיים הסודיים של חיות המחמד 2".
ראו גם

החיים הסודיים של חיות המחמד (זיכיון)
החיים הסודיים של חיות המחמד 2
הערות שוליים

1 2 3 4  Mike Fleming Jr. "Louis C.K., Eric Stonestreet & Kevin Hart To Voice Animated 'Pets' Movie - Deadline". Deadline. נבדק ב-19 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  "Albert Brooks in Negotiations for Illumination's 'Pets' Project; 4 More Join Voice Cast (Exclusive)". TheWrap. נבדק ב-19 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Douglas, Edward (23 באפריל 2015). "CinemaCon: The Universal Pictures Presentation". ComingSoon.net. נבדק ב-24 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Billington, Alex (17 ביוני 2015). "Watch: First Trailer for Illumination's 'The Secret Life of Pets' Movie". FirstShowing.net. נבדק ב-25 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dyer, James (24 באפריל 2015). "CinemaCon 2015: Universal Gears Up Fast & Furious 8". Empire. נבדק ב-17 ביוני 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mendelson, Scott (17 ביוני 2015). "Trailer: 'The Secret Life Of Pets' Could Be An Internet Cat Video-Size Blockbuster". Forbes. נבדק ב-19 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lowe, Kinsey (16 באפריל 2015). "'Pets' Project Gets Title: 'The Secret Life Of Pets". Deadline. נבדק ב-16 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dave McNary, ‏'Secret Life of Pets 2' in the Works, Set for 2018 Release‎, Variety, ‏2 באוגוסט 2016
↑  Anita Busch, ‏Universal Dates 'Minions 2' & 'Sing 2,' Moves 'Secret Life of Pets 2' Back a Year, ‏Deadline, ‏25 בינואר 2017
לשיר 2

| --- | --- |

 בימוי:  גארת' ג'ניגס 
 הופק בידי:  כריס מלדנדרי וג'נט הילי
 תסריט:  גארת' ג'ניגס 
 שחקנים ראשיים:  מתיו מקונוהיי ריס וית'רספון סקרלט ג'והנסון טורי קלי טארון אגרטון ניק קרול בובי קנאבלי לטישה רייט אריק אנדרה צ'לסי פרטי פארל ויליאמס בונו הלסי
 מדבבים:  מתיו מקונוהיי (Buster Moon) בובי קנאבלי (Jimmy Crystal) הלסי (Porsha Crystal) טארון אגרטון אריק אנדרה לטישה רייט צ'לסי פרטי רוזנברג בונו סקרלט ג'והנסון פארל ויליאמס ריס וית'רספון גארת' ג'ניגס טורי קלי ניק קרול ניק אופרמן 
 מוזיקה:  ג'ובי טלבוט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אילומיניישן הפקות
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 22 בדצמבר 2021   ישראל 2 בדצמבר 2021
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מונפש, סרט קומדיה, סרט מוזיקלי, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  85 מיליון דולר
 הכנסות:  $401,449,630
 הכנסות באתר מוג'ו:   sing2
 סרט קודם:  לשיר
 www.singmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
לשיר 2 (באנגלית: Sing 2) הוא סרט קולנוע מוזיקלי-קומי בהנפשה ממוחשבת של אילומיניישן, אשר יצא לאקרנים ב-22 בדצמבר 2021. הסרט בוים ונכתב על ידי גארת' ג'נינגס. זהו סרט המשך לסרט "לשיר" משנת 2016.
הסרט קיבל מועמדות לפרס אנני לסרט הטוב ביותר בטקס פרסי אנני ה-49.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מספרת על באסטר מון וחבריו השחקנים מהסרט הקודם אשר מנסים לקדם מופע חדש באולם "מגדלי הקריסטל" בעיר רדשור, המהווה מוקד של תעשיית הבידור. משאין להם קשרים, הוא וחבריו מתגנבים למשרדיו של הזאב, איל ההון והאמרגן ג'ימי קריסטל, המפיק מופע חדש. החבורה הוגה רעיון להביא את האריה כוכב הרוק האגדי קליי קאלוויי למופע שאת מתכונתו הם מציעים לקריסטל.
גברת קרולי והדורבנית אש נשלחות למצוא את קליי המבודד ולשכנע אותו לחזור לבמה.
דמויות ומדבבים

| שם הדמות | אודות הדמות | מדבב/ת (אנגלית) | מדבב/ת (עברית) |
| --- | --- | --- | --- |
| באסטר מון | קואלה אופטימי המתכנן לערוך הופעה בתיאטרון מגדלי הקריסטל ולהביא את קליי קאלוויי לבמה, בסרט הקודם הוא קיים תחרות כישרונות מוזיקליים כדי להציל את התיאטרון שלו. | מתיו מקונוהיי | אורי זלצמן |
| רוזיטה | חזירה שוויתרה על חלום הנעורים המוזיקלי שלה, כדי להינשא לנורמן, ולהיות אמא ל-25 חזרזירים, בסרט הקודם היא הגשימה את חלומה. | ריס וית'רספון | דקלה הדר |
| אש | דורבנית הנמצאת בראש להקת רוק אלטרנטיבי עם החבר שלה, בסרט הקודם היא נפרדה מהחבר שלה ופצחה בקריירת סולו. | סקרלט ג'והנסון | שירלי לילו |
| מינה | פילה הודית מתבגרת עם קול ייחודי ופחד במה, בסוף הסרט הקודם היא גברה על הפחד. מאוהבת באלפונסו | טורי קלי | נעמה נחום |
| ג'וני | גורילה צעיר עם מבטא בריטי הרוצה לשיר, אך אביו רוצה שהוא ימשיך את ההיסטוריה הקרימינלית של משפחתו, בסוף הסרט הקודם אביו התגאה בכישרונו של ג'וני. | טארון אגרטון | דור סרוגו |
| גונתר | השותף הגרמני לריקודים של רוזיטה, וכמוה גם הוא חזיר. | ניק קרול | יהויכין פרידלנדר |
| גברת קרולי | איגואנה קשישה ירוקה, והעוזרת של באסטר. | גארת' ג'נינגס | ניסו שליו |
| ג'ימי קריסטל | זאב מנהל תיאטרון מגדלי הקריסטל. | בובי קנאבלי | צביקה שוורצברג |
| קליי קאלוויי | אריה וכוכב רוק אגדי, מתבודד במשך 15 שנה עקב מותה של אשתו המנוחה רובי. | בונו | יגאל שדה |
| אלפונסו | פיל מוכר באוטו גלידה, מושא אהבתה של מינה. | פארל ויליאמס | תמיר גינזבורג |
| פורשה קריסטל | זאבה וביתו המתבגרת של ג'ימי קריסטל. | הלסי | משי קלינשטיין |
| נושי | חתולה רקדנית רחוב אשר עוזרת לג'וני לרכוש ביטחון עצמי תוך כדי ריקוד. | לטישה רייט | לני כהן |
| סוקי ליין | כלבה שחצנית וציידת כישרונות. | צ'לסי פרטי | מאיה מיטלפונקט |
| דאריוס | יאק אגואיסט, מבצע דואט רומנטי עם מינה במופע. | אריק אנדרה | גדי אלטמן |
| קלאוס קיקנקלובר | קוף חוטמני כוריאוגרף מפורסם וקשוח, מלמד את ג'וני שיעורי ריקוד | אדם באקסטון | אליעזר וייס |
| לינדה לה בון | סוסה מנחת תוכנית אירוח | ג'וליה דייוויס | טלי ביק |
| ננה | כבשה סלב לשעבר בעצמה, בסוף הסרט הקודם קנתה את תיאטרון מון והפכה לבעלת התיאטרון | ג'ניפר סונדרס | ענת וקסמן |
| מרקוס "ביג דדי" | האבא הקרימינלי של ג'וני. | פיטר סרפינוויץ' | אריה צ'רנר |
| ג'רי | חתול המשמש כעוזרו הנאמן של ג'ימי קריסטל. | ספייק ג'ונז | דן קיזלר |
הפקה

ב-25 בינואר 2017, סרטי יוניברסל וIllumination Entertainment הכריזו על סרט המשך בשם "לשיר 2" אשר צפוי לצאת לאקרנים ב-25 בדצמבר 2020, בסרט זה צפויים לחזור הבמאי/תסריטאי גארת' ג'נינגס והמפיקים כריס מלדאנדרי וג'נט הילי, כמו כן צפויים לחזור המדבבים מהסרט המקורי: מתיו מקונוהיי, ריס וית'רספון, סקרלט ג'והנסון, טורי קלי, טארון אגרטון וניק קרול.
בדצמבר 2020, נחשפו מדבבים נוספים בסרט: בובי קנאבלי, לטישה רייט, אריק אנדרה, צ'לסי פרטי, פארל ויליאמס, בונו והלסי.
הפצה

במקור, הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-25 בדצמבר 2020. ב-12 באפריל 2019, נודע כי הסרט צפוי לצאת לאקרנים ב-2 ביולי 2021. אולם לבסוף ב-1 באפריל 2020, עקב מגפת הקורונה, הסרט נדחה ל-22 בדצמבר 2021.
הערות שוליים

↑  Kilday, Gregg (25 בינואר 2017). "'Sing' Sequel Coming From Illumination and Universal". The Hollywood Reporter. נבדק ב-25 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (12 באפריל 2019). "'Sing 2' To Croon Summer 2021; 'The Croods 2' Moves To Holiday Season 2020". Deadline Hollywood. נבדק ב-12 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Minions: Rise of Gru' Lands New Summer 2021 Release; 'Sing 2,' 'Wicked' Delayed". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-2020-04-01.
מארדירוס אלטוניאן

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1889 בורסה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  20 בדצמבר 1958 (בגיל 69) ביירות, לבנון 
 לאום:  ארמנים 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות (1918) 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  הפרלמנט הלבנוני 
 
בניין הפרלמנט הלבנוני בביירות
מארדירוס אלטוניאן (בארמנית: Մարտիրոս Ալթունյան;‏ 1889 – 1958) היה אדריכל וצייר ארמני, שחי ופעל בלבנון.
ביוגרפיה

אלטוניאן נולד בבורסה שבטורקיה ולמד ציור באקדמיה לאמנויות היפות בפריז. בשנת 1919 היגר ללבנון והשתקע ביירות, שם כיהן כאדריכל המחלקה לעבודות ציבוריות של ממשלת המנדט הצרפתית. בתפקיד זה תכנן מבני ממשל, בתים פרטיים, מבני ציבור ודת ברחבי לבנון וסוריה.
בין היתר תכנן את בניין הפרלמנט הלבנוני (1934) ואת מתחם הכנסייה על שם גרגוריוס המאיר בפטריארכיה הארמנית בצפון בירות. בכנסייה זו צייר סדרה של ציורי שמן גדולים שנתלו על קירות הכנסייה. פטריארך ירושלים הארמני התרשם מן הציורים והזמין את אלטוניאן לעצב את קפלת הלנה הארמנית בכנסיית הקבר בירושלים. אלטוניאן החל את עבודתו במאי 1945. הפטריארכיה הארמנית הסתייעה בסיוע כספי של ארמנים מן הפזורה (בעיקר מארצות הברית) וסיפקה לאלטוניאן תנאי עבודה וחומרים משובחים. העבודה נעצרה עקב מלחמת העצמאות ונשלמה רק ב-1950, אז נחנכה הקפלה בחג הצלב.
לקריאה נוספת

נירית שלו-כליפא, "הקפלה הארמנית על שם גריגורי המאיר הקדוש בכנסיית הקבר", אריאל 185 אוקטובר 2008 עמ' 32–46
ארל תומסון

ארל ג'ון "טומי" תומסון (באנגלית: Earl John "Tommy" Thomson;‏ 15 בפברואר 1895 - 19 באפריל 1971) היה אתלט קנדי-אמריקאי, אלוף אולימפי בריצת 110 מטר משוכות.
ביוגרפיה

תומסון נולד בבירץ' הילס שבססקצ'ואן. בגיל 8 עבר עם משפחתו לקליפורניה בשל האוויר החמים שהיטיב עם אמו. 6 שנים לאחר מכן הוא קפץ ממרכבה לאחר שנורה ונפגע בבית החזה שלו. עוד באותו הלילה הוא נותח ורופאיו היו בטוחים שפציעתו קטלנית. למרות זאת הוא שרד והחלים היטב. הוא למד שנה באוניברסיטת דרום קליפורניה ואחר כך למד בדארטמות' קולג'. הוא סיים את לימודיו בשנת 1922.
במלחמת העולם הראשונה שרת תומסון בחיל האוויר המלכותי הקנדי.
באליפות איגוד האתלטים החובבים שנערכה בשנת 1918 זכה תומסון במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי ושיאן עולם

למרות שרצה לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת אנטוורפן (1920) נאלץ תומסון לייצג את קנדה. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 14.8 שניות, לפני הרולד בארון (15.1 שניות) ופג מוריי (15.1 שניות) שניהם מארצות הברית. שיא זה החזיק מעמד 8 שנים.
שנה לאחר האולימפיאדה השווה תומסון את שיאו העולמי וזכה באליפות איגוד האתלטים החובבים ובאליפות המכללות (NCAA). שנה לאחר מכן, זכה בפעם השלישית באליפות איגוד האתלטים החובבים ולאחר מכן פרש מספורט תחרותי.
תומסון עבד כמאמן אתלטיקה מצליח בארצות הברית וכמאמן אתלטיקה ראשי במשך 36 שנים באקדמיה הימית של ארצות הברית, באנאפוליס, מרילנד עד לפרישתו.
בשנת 1971 נפטר תומסון באושנסייד, קליפורניה.
עיתונות בישראל

עיתונים בישראל, 1949
הקיר החיצוני של בית העיתונאים על שם סוקולוב בתל אביב
עיתונות בארץ ישראל החלה ב-1863, עוד בימי היישוב הישן, כשיצא לאור הלבנון, העיתון העברי הראשון בארץ ישראל. חודשים ספורים אחריו החל לצאת לאור גם מתחרהו החבצלת. שניהם יצאו לאור בירושלים.
העיתונות שימשה כלי ראשון במעלה בתחיית הלשון העברית, הן כזרז לצורך לחדש מילים לצורך דיווח על העולם המודרני והן כבמה לפרסום תחדישים. בשנת 1884 ראה אור גיליונו הראשון של הצבי, עיתונו של אליעזר בן-יהודה והיומון הראשון בעברית בארץ ישראל. מראשית העלייה השנייה (1904) ועד מלחמת העולם הראשונה צמחה בארץ ישראל עיתונות עברית מקורית ואידאולוגית. ב-1915 הוציא השלטון העות'מאני בארץ ישראל צו סגירה לעיתונים העבריים, פרט ל"החרות", שהמשיך להופיע עד 1917. תחילת המנדט הבריטי בישרה לראשונה על חופש עיתונות יחסי בארץ ישראל. רוב העיתונים ביישוב היו עיתונים מפלגתיים, כמות העיתונים היומיים ביישוב, שיצאו על ידי כל פלג אידאולוגי, הייתה בלתי פרופורציונלית לגדלו הזעיר. כן ראו אור עיתונים פרטיים בהם, "הארץ" (1919), "ידיעות אחרונות" (1939) ו"מעריב".
היסטוריה של העיתונות העברית בארץ-ישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כתבי עת ראשונים בארץ-ישראל

כתב העת העברי הראשון, "הלבנון" יצא לאור, כשבועון או כירחון, בשנים 1863–1866. "הלבנון" יצא תחילה בירושלים, ואחר כך בפריז, במיינץ ובלונדון. עורכו היה יחיאל ברי"ל.
באותה שנה, 1863, חמישה חודשים בלבד אחרי הלבנון החל לצאת בירושלים גם מתחרהו, חבצלת, שעורכו היה ישראל דב פרומקין.
בשנת 1884 נוסד על ידי אליעזר בן-יהודה העיתון הצבי, העיתון הופיע עד שנת 1915 עם סגירה זמנית בין השנים 1902–1908.
בשנת 1896 יסד אליעזר בן יהודה את כתב העת השקפה שהחליף את העיתון הצבי בתקופה בה נסגר זמנית. כתב העת נסגר ב-1908.
הפועל הצעיר, תרס"ח - תר"ץ (עם הפסקה בשנים תרע"ו-תרע"ח)
כתב העת העברי "מוריה" יצא לאור בירושלים, כשבועון או כיומון, בשנים 1910–1915. עורכו היה יצחק יעקב ילין.
כתב העת העברי "החרות" יצא לאור בירושלים, תחילה כשבועון ובהמשך כיומון, בשנים 1909–1917. עורכו הראשון היה אברהם אלמליח והשני חיים בן-עטר.
כתב עת" עיתון מיוחד" (1933-1954) עיתון בלתי תלוי ובלתי מפלגתי, הוצא לאור ונערך על ידי אלכסנדר זאובר יליד מונקאץ', הונגריה.
כתב עת "הבקר" נוסד בשנת 1934. הבוקר יצא לאור בתל אביב כעיתון יומי, הופץ בארץ ישראל ובחו"ל. מערכת, רענן 23 ת"א. הנהלה, יהודה הלוי 40 ת"א. סניף בחיפה ובירושלים. המו"ל "השחר" הוצ"ל בע"מ. אחראי: אינג' ח. לווינשטין.
כתב עת "העולם הזה" נוסד בשנת 1937. יצא לאור בתל אביב כשבועון מצויר. הופץ בארץ ישראל. מערכת והנהלה רח' לילנבלום 12, תל אביב. עורכו: אורי קיסרי.
כתב עת "הד ירושלים" נוסד בשנת 1938. יצא לאור בירושלים כשבועון, הופץ בארץ ישראל ובחו"ל. מערכת והנהלה רח' בן יהודה ירושלים. עורכו ומוציאו לאור: שלום שווארץ בן ברוך.
כתב עת "ים, גליונות החבל הימי לישראל, (חי"ל)" נוסד בשנת 1946. יצא לאור בתל אביב. כירחון ימאות, הופץ בארץ ישראל ובחו"ל. מערכת והנהלה ברחוב בן יהודה בתל אביב.
כתב עת "דבר השבוע". נוסד בשנת 1946. יצא לאור כשבועון עממי מצויר. הופץ בישראל ומחוצה לה. עורכו משה בן אלול. המו"ל "דבר" בע"מ, ברחוב שיינקין 45 תל אביב.
כתב העת העברי "הבוקר הוצאה לילדים" יצא לאור כשבועון ילדים. חלק מהכתבות הודפסו בניקוד מלא. נוסד בשנת 1943. עורכו: יעקב חורגין. המערכת שכנה בבית "הבוקר" ברחוב רענן 23 בתל אביב. המו"ל "השחר" בע"מ. האחראי: אינג' ח. לווינשטין.
כתב עת "העולם הזה" נרכש בשנת 1950 על ידי אורי אבנרי ושלום כהן. ברכישה השתתף גם נחום איתן, אשר מכר את חלקו בשבועון בסוף שנות החמישים.
כתב העת "רימון" החל לצאת לאור בישראל בשנת 1956 ביוזמה ובמימון של השב"כ, כשבועון מתחרה לשבועון "העולם הזה", ונסגר כעבור שנה וחצי.
עיתונות יומית

מאז תחילת המאה ה־20 החלו להופיע עיתונים בארץ ישראל. ראשון בהם היה עיתון הצבי שהחל ב-1909 לצאת כיומון. ב-1912 הצטרף אליו עיתון "החרות". במהלך השנים יצאו לאור עיתונים רבים בארץ ישראל ובמדינת ישראל, אך מספרם הצטמצם מאוד לקראת סוף המאה ה-20. ארבעת העיתונים העיקריים הפעילים עד היום במדינת ישראל (לפי סדר הקמתם) הם "הארץ", "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"ישראל היום" המופצים בשעות הבוקר.
ניסיונות אחדים להוציא לאור עיתון יומי נוסף בישראל נכשלו תוך גרימת הפסד כספי ניכר למו"ל. בין הכשלונות הללו ניתן למנות את העיתונים "היום הזה" (בעריכת משה דיין), "חדשות" (מקבוצת שוקן), ו"טלגרף". אל מול כישלונות אלה בולטת הצלחתם של העיתונים הכלכליים "גלובס" ו"כלכליסט".
עיתונים בישראל בתחילת המאה ה-21

העיתונים העיקריים בישראל, לפי תפוצתם, הם "ישראל היום" (חינמון), "ידיעות אחרונות", "מעריב", "הארץ" ו"מקור ראשון". אליהם מצטרפים העיתונים הכלכליים "גלובס" דה מרקר ו"כלכליסט".
העיתונאי אביב לביא ניסה להעריך את משקלם של ארבעת העיתונים היומיים (לפני כניסתו של עיתון "ישראל היום"):
”לשאלה מהו כלי התקשורת המשפיע בישראל אין תשובה חד-משמעית. לא רק הרייטינג קובע. יש הטוענים ש"הארץ" משפיע יותר על מקבלי ההחלטות, אבל תלוי באיזה תחום. לפוליטיקאים חשוב בעיקר מה חושבים הבוחרים - ואלה נמצאים ב"ידיעות" ובטלוויזיה. בכירי העולם האקדמי, העסקי והכלכלי, לעומת זאת, מתעניינים מאוד במה שכותבים עליהם ב"הארץ", ואפילו ב"גלובס”.
החל משנות ה-80 משגשגים גם המקומונים, עיתונים שהתמחו בחדשות מקומיות על בסיס אזורי. בין המקומונים יש הפועלים באופן עצמאי (המקומון הראשון והוותיק בישראל הוא המקומון של אילת ערב ערב באילת היוצא לאור מאז שנת 1962), אך הבולטים שבהם קשורים בשלושת העיתונים הגדולים.
החל משנת 2006 החלו לצאת חינמונים יומיים. הראשון בהם היה "ישראלי" שנסגר בתחילת 2008. ביולי 2007 החל לצאת לאור "ישראל היום", חינמון בבעלות המיליארדר היהודי שלדון אדלסון שגייס מספר כתבים ישראלים בולטים כגון מרדכי גילת, עמוס רגב ודן מרגלית. ב-5 באוגוסט 2007 החלה יציאתו של החינמון השלישי, "מטרו ישראל", ששינה שמו ל"ישראל פוסט". תקופה קצרה, בין ינואר 2008 ועד לסגירתו ביוני 2009, יצא גם חינמון בשם "24 דקות", מבית ידיעות אחרונות, שנחשב לצהובון.
עיתונים בישראל בתחילת המאה ה-21 > עיתונות חרדית

לצד העיתונות הכללית פועלת בישראל עיתונות סקטוריאלית, בעיקרה חרדית, כמו "המבשר", "המודיע", "הפלס", "יתד נאמן", השבועון "בשבע" למגזר הדתי, השבועונים "הדרך","משפחה", "יום ליום", "בקהילה", בעיקר לציבור החרדי וכן עיתונות מגזרית-חסידית, כגון "כפר חב"ד" ו"בית משיח" בחסידות חב"ד ועוד.
העיתונות החרדית מופקת על ידי עיתונאים חרדים ובדרך כלל כפופה לכללי צנזורה ולפיקוח רבניים.
העיתונים והאינטרנט

משקלו הגובר והולך של האינטרנט כאמצעי תקשורת וכפלטפורמה לפרסום הביא לכניסתם של העיתונים היומיים לתחום זה. במהלך זה ננקטו גישות אחדות:
הצגת התוכן המערכתי של העיתון המודפס (כולו או חלקו) באתר אינטרנט. המיידיוּת של האינטרנט מביאה לכך שבאתר מתפרסמות גם ידיעות שרק למחרת יופיעו בעיתון המודפס. בדרך זו הלכו "הארץ" כולל חטיבת הכלכלה שלו דה מרקר "גלובס", כלכליסט, וישראל היום.
הקמת אתר אינטרנט נפרד, הפועל לצד העיתון המודפס אך לו מערכת נפרדת, המייצרת חלק ניכר מהתוכן המערכתי שלו, אך מציגה גם חלק מידיעות והמאמרים שהופיעו בעיתון המודפס. בדרך זו הדוגמה הבולטת "ידיעות אחרונות" עם ynet אך גם "מעריב" עם nrg. בהמשך זנח מעריב מודל זה מסיבות כלכליות ואיחד את מערכות הדפוס והאינטרנט.
הצגת העתק אלקטרוני, נאמן למקור, של העיתון המודפס. שירות זה ניתן, למנויים בלבד, על ידי "ידיעות אחרונות".
מרבית אתרי האינטרנט של העיתונים פתוחים לעיון באופן חופשי, ומתפרנסים מפרסום. "הארץ" והחטיבה הכלכלית שלו TheMarker, מגבילים את הגישה לחומר אותו הם מפרסמים תמורת רכישת מנוי (למעט ידיעות חדשותיות "יבשות"). וכך גם עושה מקור ראשון.
עיתונים יומיים במדינת ישראל > יומונים ישראלים קיימים

ממויין לפי שנת ייסוד.
| שם עיתון | שנת ייסוד | סוג | שפה | בעלות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הארץ | 1919 | עיתון בוקר | עברית | קבוצת הארץ-TheMarker |
| ג'רוזלם פוסט | 1932 | עיתון בוקר | אנגלית | פרטי (בעבר: הסתדרות/מפא"י) |
| ידיעות אחרונות | 1939 | במקור: עיתון ערב | עברית | משפחת מוזס ואחרים |
| אל אתיחאד | 1944 | עיתון בוקר | ערבית | המפלגה הקומוניסטית הישראלית |
| מעריב השבוע | 1948 | במקור: עיתון ערב | עברית | ג'רוזלם פוסט |
| המודיע | 1950 | עיתון בוקר חרדי | עברית | אגודת ישראל |
| גלובס | 1983 | עיתון ערב (כלכלה) | עברית | פרטי |
| יתד נאמן | 1985 | עיתון בוקר חרדי | עברית | דגל התורה |
| מקור ראשון | 1997 | עיתון בוקר | עברית | פרטי -ישראל היום |
| ישראל היום | 2007 | חינמון | עברית | שלדון אדלסון |
| מעריב הבוקר | 2007 | חינמון | עברית | אלי עזור ודודי ויסמן - ג'רוזלים פוסט |
| TheMarker | ‏2008 | עיתון בוקר (כלכלה) | עברית | קבוצת הארץ-TheMarker |
| כלכליסט | 2008 | עיתון בוקר (כלכלה) | עברית | משפחת מוזס |
| המבשר | 2009 | עיתון בוקר חרדי | עברית | סיעת שלומי אמוני ישראל |
| הפלס | 2012 | עיתון בוקר חרדי | עברית | מפלגת בני תורה |