stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק כפכפי
ביוגרפיה > "החוג הזקן" והמחנות העולים

בשנת 1926 חבר כפכפי למספר תלמידים נוספים בגימנסיה הרצליה אשר, בעידודו של המורה (ובשנים שלאחר מכן גם מנהל הגימנסיה) ד"ר ברוך בן-יהודה, פעלו לארגון עבודה והתיישבות באזורי ספר. קבוצה זו קיבלה מאוחר יותר את הכינוי "החוג הזקן", והפכה לגרעין המייסד של תנועת הנוער "המחנות העולים". כפכפי היה מראשי מעצבי האידאולוגיה של החוג ושל התנועה, אשר הדגישה דוגמה אישית והגשמה מעשית של האידיאלים החלוציים של הציונות הסוציאליסטית.
בהתאם לאידאולוגיה זו יצאו חברי החוג הזקן להגשמה בישובי ספר מיד עם סיום לימודיהם בגימנסיה בשנת 1928. הם חיו ועבדו בתנאים קשים, בין השאר בסלילת כבישים ובחפירת תעלות, במושבה חדרה, בכפר יחזקאל, ובמעין חרוד. בשנת 1937 היה כפכפי אחד ממייסדי קיבוץ מעוז חיים, עם עלייתו לקרקע כיישוב חומה ומגדל.
במשך תקופה זו היה כפכפי מבכירי המדריכים והמרכזים של תנועת "המחנות העולים". בקיבוץ מעוז חיים שימש בתפקידים של מזכיר הקיבוץ, מורה ומחנך בבית הספר התיכון. לאחר מכן היה פעיל בוועדות החינוך של מזכירות תנועת הקיבוץ המאוחד. בתפקידים אלו פעל למען שילובם המלא של חניכי עליית הנוער בקיבוצים עם בני הקיבוץ. במאמרו בבטאון מבפנים משנת 1953 כתב ”הקיבוץ המאוחד... חייב לעלות עכשיו על שלב גבוה יותר של קליטה... בתוך חברת הילדים האחת בבית הספר, לא יחול כל אי שוויון בין בני המשק ובין הבנים המצטרפים, והשוויון בכל: בתזונה ובלבוש, בשיכון וציוד, באורח חיים, בשעת העבודה והלימודים, בחופש ובהוצאות-כיס, ביחס של עובדי בית הספר וביחס המשק כולו, שוויון מתמיד, עד סוף י"ב כיתות, ועד החברות ועד בכלל”.
בשנות ה-50 גם למד ביולוגיה בסמינר הקיבוצים, אצל יהושע מרגולין ולב פישלזון, והוציא תעודת הוראה בתחום. עמו באותן שנים למדו גם עזריה אלון ואמוץ זהבי.
החל משנות ה-60 חי גם בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד עם בת-זוגו חנה קרונר וילדיהם.
נפטר בשנת 1998, והובא למנוחות במעוז חיים.
ביוגרפיה > משפחה

ליצחק כפכפי היו חמש בנות וארבעה בנים מארבע נשים שונות. הוא אביה של ההיסטוריונית אייל כפכפי ודודו של המחזאי והבמאי ירון כפכפי.
מתרגם, עורך וכותב

בשנות ה-60, כשמצב בריאותו המדרדר לא אפשר לו לעבוד בעבודת אדמה או בחינוך, פתח כפכפי בקריירה שנייה כמתרגם ועורך בהוצאת הקיבוץ המאוחד. במסגרת זו תרגם וערך ספרי טבע ומדע רבים. כמו כן ליקט, ערך וכתב את "שנות המחנות העולים", המתעד את הקמתה ושנותיה הראשונות של תנועת "המחנות העולים".
כצפר חובב תרגם כפכפי לעברית את מגדיר השדה לצפורי אירופה והמזרח התיכון מאת היינצל (גר'), פיטר (אנ') ופרסלאו (אנ'), שהיה במשך עשרות שנים מגדיר הציפורים העיקרי ובאופן מעשי היחיד בשפה העברית בישראל. בנוסף לתרגום הוא התאים את המגדיר לתנאי הארץ, על-ידי הוספת נתוני תפוצתם של המינים בישראל, ואף המצאת מספר שמות חדשים בעברית למיני ציפורים מסוגים נפרדים שלא היו להם שמות עבריים, למשל טסית במקום "סנונית ערים", כוכית במקום "סנונית גדות", חופזי במקום "חופמי פזי", ועוד. מרבית השמות הללו התקבלו בשימוש מאז, אף שמיעוטם נדחו, למשל "שלדגון" לשלדג גמדי.
בשנות ה-90 היה העורך הלשוני של סדרת ספרי ארכאולוגיה בעריכת יגאל טפר ויוסף אבירם, בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה. בין השאר החל לערוך את ספרו של אברהם בירן על 25 שנות חפירה בתל דן. החופרת גילה קוק סיפרה כי ב-21 ביולי 1993, היום בו גילו היא ובירן בתל את כתובת תל דן, בירן עצר בדרכו מדן לירושלים באשדות-יעקב, כדי להראות את הכתובת לכפכפי.
כפכפי הביא לדפוס את כתבים, כותר קובץ יצירותיו של הסופר יוסף חיים ברנר, אשר ראו אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת תשל"ח 1977, כמהדורה מעודכנת של מהדורת יצירותיו בעריכת מנחם פוזננסקי בשנת תשט"ו 1955. בהקדמה פירט כפכפי את מתווה סדר עריכת היצירות ועל עדכוני "ההערות והביאורים ... בהתאם לנתונים שהועלו בינתיים במחקרים".
עם זאת, מתקופה זו ידועים בעיקר תרגומיו מגרמנית ליצירותיו של יוהאן וולפגנג פון גתה. קטעים מתוך המחזה פאוסט, יצירת המופת הנודעת ביותר של גתה, החל לתרגם שנים רבות קודם לכן כתחביב. הוא השלים את התרגום לשני חלקי המחזה בזמנו הפרטי, משום שבהוצאת הקיבוץ המאוחד לא האמינו ביכולתו של אוטודידקט ללא רקע אקדמי בספרות לתרגם יצירה שירית כה מורכבת, ולבסוף התפרסם התרגום בהוצאת דביר. תרגומים נוספים של גתה יצאו בהוצאת הקיבוץ המאוחד, במסגרת המפעל לתרגום ספרות מופת.
ספריו

מִלון שרשים ביולוגי לשמות בינלאומיים של צמחים ובעלי-חיים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1988.
ספריו > עריכה

יצחק כפכפי (ליקט, ערך והביא לדפוס), שנות המחנות העולים, 2 כרכים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ו 1975–תשמ"ה. (התוכן: כרך א: עשור ראשון, תרפ"ה (1924)–תרצ"ד (1934): צמיחה, איחוד, גיבוש; כרך ב: עשור שני, תרצ"ה (1934)–תש"ה (1945): עיצוב, כיבושים, בניין יישובים, התגייסות לפלמ"ח, פילוג התנועה) (מהדורה מחודשת: תש"ס 2001). בשנת תשס"ג 2003 ראו אור שני כרכים נוספים, בעריכת יחזקאל אבנרי: הראשון בהוצאת הקיבוץ המאוחד בהשתתפות יד טבנקין, השני בהוצאת עמותת בוגרי המחנות העולים ומזכירות תנועת המחנות העולים.
יוסף חיים ברנר, כתבים, 4 כרכים; הביא לבית-הדפוס: מנחם דורמן; כרכים ג-ד (פובליציסטיקה, ביקורת) הביא לבית הדפוס יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ח–תשמ"ה.
על י"ח ברנר: עוד זכרונות; הביאו לבית הדפוס: יצחק כפכפי, אורי ברנר, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, [הקד’ 1991].
אבנר הולצמן ויצחק כפכפי (עורכים), כתבי מיכה יוסף ברדיצ'בסקי (בן גריון), 10 כרכים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, בשיתוף עם בית שלום עליכם, 1996–2011.
ספריו > עריכה > בתחומי מדע וטבע

זכריה נצר, כימיה כללית, כרכים א' וב', בעריכת יצחק כפכפי, הוצאת הקיבוץ המאוחד (תשל"ה ותשמ"א, בהתאמה).
מיכאל קוסטא, חתך הזהב, חותם שלמה ומגן-דוד: נושא בין-תחומי; ערך: יצחק כפכפי, תל אביב: ספריית פועלים, תשנ"א 1990.
לב פישלזון, על פי יהושע מרגולין, זואולוגיה, 3 כרכים; ערך והביא לדפוס: יצחק כפכפי, מהדורה מחודשת, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ט–תשמ"ג. (התוכן: כרך א: חסרי חוליות, תש"ם; כרך ב: דגים: דו-חיים, זוחלים, תשל"ט; כרך ג: עופות, יונקים, תשמ"ג) (מהדורה מתוקנת: תשמ"ד 1984).
אהרן קמפינסקי, מגידו: עיר-מדינה כנענית ומרכז ממלכתי ישראלי. תרגמה: דבי הרשמן,  עורך הספר: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1993.
יוסף נוי, קרקע, מים ודשן; עריכה: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1994.
שמעון דר, תולדות החרמון: אתרים של היטורים, עורך הספר: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1994.
יוסף אלגביש, שקמונה: לחוף הכרמל. עורך הספר: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1994.
רות עמירן/אורנית אילן/מיכאל סבן, זאב הרצוג, ערד. עורך הספר: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, רשות העתיקות, 1997.
ויליאם ג' דיוור, גזר: צומת דרכים בארץ ישראל הקדומה; תרגמה אביבה טאפט; עורך הספר: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1998.
ספריו > תרגומיו

יוהאן וולפגנג פון גתה, פאוסט: טרגדיה; תרגום: יצחק כפכפי, תל אביב: דביר, תשל"ה.
יוהאן וולפגנג גיתה, וילהלם מייסטר: שנות החניכות; תרגם: יצחק כפכפי; אחרית דבר: ר"ק, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; המפעל לתרגום ספרי מופת, 1979.
יוהאן וולפגנג גיתה, איפיגניה בטאוריס: מחזה; תרגום: יצחק כפכפי, ירושלים – תל אביב: דביר, תשמ"א 1981.
רולף הוכהות, אהבה בגרמניה; מגרמנית: יצחק כפכפי, ירושלים: שוקן, תשמ"ה 1985.
יוהאן וולפגנג גיתה, מחיי: פיוט ומציאות; תרגם: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; המפעל לתרגום ספרות מופת, 1992.
יוהאן וולפגנג גיתה, רינקה שועל: בשנים עשר שיר; תרגום מגרמנית: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; המפעל לתרגום ספרות מופת, 1996.
כתבי מיכה יוסף ברדיצ'בסקי (בן גריון) :
כרך ט: סיפורי יידיש; בעריכת אבנר הולצמן; תרגמו: מ"ז ולפובסקי, יצחק כפכפי, 2009;
כרך י: מאמרים ביידיש, מאמרים בגרמנית, הגיגים מן היומן; בעריכת אבנר הולצמן; תרגמו: יצחק כפכפי, שלמה הרברג, מ"ז ולפובסקי, יוסף אבן, 2011.
ספריו > תרגומיו > בתחומי מדע וטבע

קונראד לורנץ, הרע לכאורה: על התוקפנות בטבע; תרגם: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"א 1970.
אברהם פאהן, אנטומיה של הצמח; תרגם וערך: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ו 1976.
הציפורים: מגדיר שדה שלם לציפורי אירופה והמזרח התיכון; ציורים: הרמן היינצל; הסברים: ריצ’רד פיטר; מפות: י’ון פרסלאו; הנוסח העברי המותאם לתנאי ארץ ישראל: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ה. (מהדורה ב מעודכנת: תשמ"א 1981)
דירק פרנק, התנהגות החי: מבוא לאתולוגיה; האיורים מאת מוניקה היגל; תרגם: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ד 1984.
הערות שוליים

↑  שלמה בכר (1989) "המחנות העולים - תנועת הנוער הלומד", מתוך: תנועות הנוער 1960-1920, (עורך: מרדכי נאור), ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1989, עמ' 49 - 61. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
↑  רפפורט, י. (1953). Youth Aliyah and its Place in Israeli Education/לבירור דרכה של" עלית הנוער" ומקומה בחינוך בישראל. Megamot/מגמות, (1), 50-77.
↑  סיפור גילוי כתובת “בית דוד”, אתר המכון לארכאולוגיה ומקרא על שם נלסון גליק
↑  ההוצאה, למהדורת 1977, יוסף חיים ברנר, כתבים, כרך ראשון, תל אביב: הוצאת ספרית פועלים והוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ח 1977, עמ' י-יא.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305857505171  PLWABN: 9810645174805606  BnF: cb125465677 (data)  ISNI: 0000 0001 0879 9468  LCCN: n85137511  MusicBrainz: 21225b1d-05aa-4ca3-94c6-f84956d6dded  VIAF: 24715110   WorldCat (עם VIAF): 24715110 
חברי "החוג הזקן" (מימין לשמאל), עומדים: גרשון מרינבך, שבתי פינשריבר, ד"ר ברוך בן-יהודה, ימימה אבידר-טשרנוביץ, מאיר מוזס, אפרתיה מרגלית, כתריאל כ"ץ; יושבים: יונה בן-יעקב, יהודית פודולית, שמריה צמרת, ברוריה בן-יעקב, יצחק כפכפי, רבקה יפה, תל אביב המחצית השנייה של שנות ה-20 של המאה ה-20
יונתן רושפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בינואר 1969 (בן 55) רוחמה, ישראל ישראל 
 סגנון בישול:  מטבח צרפתי  פיוז'ן
 השכלה:  לימודי טבחות בקאן
 מסעדות:  רושפלד (סגורה)  יונתן רושפלד (סגורה)  הרברט סמואל (סגורה)  טאפאס אחד העם (סגורה)  יבנה מונטיפיורי (סגורה)  הרברט סמואל הכשרה (כיום לא בבעלותו)
 טלוויזיה:  מאסטר שף (ערוץ 2)  הכי טעים שיש (ערוץ 2)  קרב השפים הגדול (ערוץ 2)  גולסטאר תאילנד (HOT)  המסעדה הבאה (ערוץ 13)
 ספרים:  ספר הבשר  דגים ופירות ים  דגים - כשר  פשוט יונתן רושפלד
 
יונתן רושפלד (נולד ב-10 בינואר 1969) הוא שף, מסעדן וכותב ספרי בישול ישראלי.
ביוגרפיה

רושפלד נולד וגדל בקיבוץ רוחמה, לזאב (וולף) רושפלד שעלה מצרפת ואורלי ארלט לבית מראן שעלתה ממרוקו.
הוא למד לימודי טבחות בקאן ועבד שלוש שנים במסעדת "לה רויאל גרה" בעיר קאן, שלה שני כוכבי מישלן, של השף ז'אק שיבואה. לאחר מכן חזר ארצה ושימש כסגנו של ישראל אהרוני במסעדת "תפוח זהב", בה עבד ארבע שנים. הוא המשיך לעבוד תקופה קצרה כשף מסעדת "מול ים", ועבד שנה במסעדתו של השף ז'אק לאמלואז בעיירה שאני בבורגון, בעלת שלושה כוכבי מישלן, לפני שחזר ארצה ופתח מסעדה משלו.
המסעדה, שנפתחה ב-1998 במתחם המשכן לאמנויות הבמה שבתל אביב, נשאה את שמו והגישה אוכל יוקרתי בסגנון דרום צרפת. רושפלד צבר בהדרגה קהל לקוחות נאמן, ובשנת 2000 פתח מסעדה נוספת ברחבת המשכן לאמנויות הבמה שהפכה למסעדת הדגל שלו, בעוד המסעדה המקורית שימשה כביסטרו. בשנת 2002, בעקבות המיתון שהביאה האינתיפאדה השנייה, סגר את שתי מסעדותיו והחל לשמש כשף פרטי של איש העסקים אדם שנייויס.
במאי 2007 פתח רושפלד מסעדה בשם "הרברט סמואל" בבית גיבור בתל אביב. אתר מפה דירג אותה כמסעדת השף הטובה בישראל לשנת 2010.‏
בנובמבר 2009 פתח מסעדת טאפאס חדשה בשם "טאפאס אחד העם" ברחוב אחד העם בתל אביב.
בסוף שנת 2010 פתח את מסעדת "יבנה מונטיפיורי", שנסגרה ביוני 2013. מסעדותיו הן בבעלות חברת ניהול שבה שותפים רושפלד, האחים עירית ועדי שטראוס, תמיר ברלקו וגיל גבע.
רושפלד תכנן את תפריטה של מסעדת "מועדון הקצינים" ברחוב הארבעה שבתל אביב.
משנת 2011 ועד 2016 היה שופט תוכנית הריאליטי "מאסטר שף", המשודרת בערוץ 2, לצדם של השף חיים כהן, אייל שני ומיכל אנסקי.
בנובמבר 2012 פתח את מסעדת "עלמה" במלון בוטיק חדש במרכז תל אביב ביחד עם האחים עירית ועדי שטראוס, בה הוצע בכל יום תפריט חדש בהתאם לזמיניות חומרי גלם טריים, עונות, שווקים ולטרנדים קולינריים. המסעדה נסגרה ב-2015.
בדצמבר 2013 סגר את מסעדת ״יבנה מונטיפיורי״. באותה השנה פתח סניף כשר של "הרברט סמואל", במלון ריץ קרלטון, בסמוך למרינה הרצליה.
 ב-2015 הפסיק לעבוד במסעדה זו.
בשנת 2016 סגר את מסעדת ״טאפאס אחד העם״.
בשנת 2017 עורר מהומה ציבורית כשהעלה בחשבון האינסטגרם שלו בליל תשעה באב תמונה של מסעדה פתוחה בתל אביב עם הכיתוב 'מזל שבית המקדש לא חרב בדיזנגוף'. רושפלד אמור היה להתחיל לצלם ריאליטי בישול חדש לקשת 12 ב-2018, אולם השתתפותו בוטלה אחרי תקרית שאירעה בישיבת ההפקה.
בינואר 2022 הצטרף כשופט בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי "המסעדה הבאה של ישראל", המשודרת בערוץ 13.
רושפלד נשוי בשנית ואב לחמישה בנים.
מנות במסעדת "הרברט סמואל":
ספריו

דגים, יונתן רושפלד; צילומים - מיכל לנרט. קרפד, בני ברק, תשס"ד 2004.
דגים ופירות-ים, יונתן רושפלד; צילומים - מיכל לנרט. קרפד, בני ברק, תשס"ד 2004.
ספר הבשר, יונתן רושפלד; עריכה - אלינוער רבין; צילומים - מיכל לנרט. קרפד, בני ברק, תשס"ה 2005.
פשוט: לבשל כמו שף במטבח הפרטי שלך, יונתן רושפלד; צילומים - מיכל רביבו. קרפד, בני ברק, תשס"ו 2006.
לקריאה נוספת

נתן דונביץ', מקיוסק גזוז עד מסעדת שף - מאה שנות אוכל בתל אביב, הוצאת אחוזת בית, 2012; עמ' 99, 448, 450, 451, 456, 458-457.
"הרברט סמואל" בתוך: חיליק גורפינקל, מסע קולינרי: מדריך מפה לטיולי אוכל, הוצאת מפה, תל אביב, 2009, עמ' 154.
הערות שוליים

↑  דף הנצחה לרושפלד אורלי, באתר קיבוץ רוחמה
↑  גיל חובב, פיטום מלכותי, על מסעדת "יונתן רושפלד", באתר הארץ, 1 בנובמבר 2001
↑  מיכל פלטי, עכבר העיר אונליין, "הרברט סמואל": מוכנים למנה שנייה, באתר הארץ, 1 במאי 2009
דניאל רוגוב, רושפלד (כמעט) להמונים, באתר הארץ, 15 ביוני 2007
גלי וולוצקי, הפסקה לעסקית: הרברט סמואל, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2008
עמית אהרנסון, הנציב העליון – הרברט סמואל, 27 בספטמבר 2010
אושרת יקותיאל, עכבר העיר אונליין, הרברט סמואל: אלגנטית אבל לא כובשת, באתר הארץ, 4 באפריל 2011
↑  אילי תימור, מסעדות השף הטובות ביותר בישראל - על פי מומלצי אתר 'מפה' לשנת 2010, באתר ynet, 22 בפברואר 2010
↑  חגית אברון, ‏שירת ספרד, באתר גלובס, 26 בנובמבר 2009
דניאל רוגוב, עכבר העיר אונליין, טאפאס אחד העם: חגיגה שלא נגמרת, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2009
↑  גלי וולוצקי, רושפלד למשפחה, באתר כלכליסט, 31 בינואר 2011
אושרת יקותיאל, עכבר העיר אונליין, יבנה מונטיפיורי: גם להעתיק צריך לדעת, באתר הארץ, 17 בינואר 2011
↑  ריטה גולדשטיין‏, החגיגה נגמרת: יבנה מונטיפיורי נסגרת, באתר וואלה, 27 ביוני 2013
↑  עדי שטראוס ותמיר ברלקו בחברת ניהול חדשה למסעדות, אתר שפים
גלי וולוצקי, בלעדי ל"כלכליסט": שני אחים ושני שפים, באתר כלכליסט, 22 באוגוסט 2011(הקישור אינו פעיל, 26 בדצמבר 2017)
↑  טלי קושניר, עכבר העיר אונליין, חדשות אוכל: נפתחה המסעדה החדשה של רושפלד, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2012
דנה בר-אל שוורץ, מסעדת עלמה: מה אוכלים במסעדה הכי יקרה בארץ?, באתר mako‏, 28 בנובמבר 2012
חיליק גורפינקל, ‏לאלפיון העליון בלבד: המסעדה החדשה של יונתן רושפלד, באתר גלובס, 12 בדצמבר 2013
↑  ריטה גולדשטיין‏, החגיגה נגמרת: יבנה מונטיפיורי נסגרת, באתר וואלה, 27 ביוני 2013
↑  הרברט סמואל הכשרה, באתר עכבר העיר
↑  חדשות אוכל טוב, ‏רושפלד עוזב את קבוצת עדי'ס לייף סטייל, באתר ‏מאקו‏, 25 במאי 2015
↑  ריטה גולדשטיין, ‏מסעדת טאפאס אחד העם בתל אביב נסגרת , באתר ‏מאקו‏, 20 במרץ 2016
↑  אופיר האוזמן, יונתן רושפלד באינסטגרם: "מזל שבית המקדש לא חרב בדיזנגוף", באתר ynet, 1 באוגוסט 2017
↑  אחרי פיצוץ גדול: רושפלד רב עם קשת - ועזב את תכניתו החדשה, באתר וואלה, 25 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309466505171  ISNI: 0000 0000 7087 7052  VIAF: 97295329   WorldCat (עם VIAF): 97295329
האיש ההוא

| --- | --- |
 סינגל בביצוע שלמה ארצי
 מתוך האלבום גבר הולך לאיבוד
 יצא לאור:  1978 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  4.5 דק' 
 חברת תקליטים:  הד ארצי 
 כתיבה:  נתן יונתן 
 לחן:  שלמה ארצי 
 
"האיש ההוא" הוא שיר ישראלי שנכתב על ידי המשורר נתן יונתן והולחן על ידי הזמר-מוזיקאי שלמה ארצי.
היסטוריה

השיר יצא לאור בספר שיריו של יונתן ״שירים לאורך החוף״ (1962), והתפרסם כשהוקלט על ידי הזמר שלמה ארצי לאלבומו ״גבר הולך לאיבוד״ (1978).
את השורה האחרונה של השיר – ״איפה ישנם עוד אנשים כמו האיש ההוא״ – הפך ארצי לפזמון החוזר של הגרסה המולחנת, וזה הפך למטבע לשון שגור בעברית.
כמו רבים משיריו של יונתן, השיר קיבל קונוטציה של שכול והוא מושמע רבות בימי זיכרון. לאחר רצח יצחק רבין, החליט יונתן להקדיש לו את השיר. בראיונות שונים שנערכו עם המשורר, הסביר יונתן שהשיר נכתב כמעין הספד עצמי, המתכתב עם שירו של ביאליק ״אחרי מותי״.
לשיר 45 ביצועים רשומים באקו"ם, בהם של שלמה ארצי, דוד ד'אור, הראל סקעת ורן דנקר.
מצעדים

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג | 1 |  |
הערות שוליים

↑   יואב גינאי מראיין את נתן יונתן, סרטון  באתר יוטיוב, "בהילוך חוזר", הערוץ הראשון.
↑  מצעד שבועי בו השיר במקום הראשון, מתוך אתר פזמונט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 739257d0-365a-44f9-8bf8-83a7536a8023 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Kill Em with Kindness

Kill Em with Kindness (בעברית: להרוג אותם בנחמדות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית סלינה גומז. השיר יצא לאור ב-3 במאי 2016, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבומה השני, Revival.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שבפולין, השני במצעד שבוולוניה, וה-39 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי סלינה גומז, טים ג'יימס, בנג'מין לוין וג'אדה, והופק על ידי רוק מאפיה, בני בלנקו וכולי. השיר בדומה לשאר שירי האלבום, הוא שיר בסגנון הדאנס. כמה שבועות לאחר שפורסם, הוציאה גומז מספר רמיקסים של השיר.
כלפי השיר, הופנו ביקורות רבות, ובין היתר ערכו הרולינג סטון סקירה מקיפה על קליפ השיר.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר עלה לערוץ ה-Vevo של סלינה גומז ב-6 ביוני 2016. הוא בוים על ידי אמיל נאוה, וצולם בשחור-לבן. הקליפ מתחיל כאשר ניתן לראות כמה אמני מייק-אפ, מאפרים אותה. לאחר מכן, ניתן לראותה כשהיא יושבת על שרפרף, לבושה בשמלה שחורה.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-513 מיליון צפיות, דבר אשר הופך ל-6 הנצפה ביותר של סלינה גומז.
הופעות חיות

גומז ביצעה את השיר במהלך סיבוב ההופעות "Revival Tour".
בין התאריכים ה-3 בדצמבר ועד 16 בדצמבר 2015 ביצעה את השיר כחלק מסט שירים בסדרת ההופעות השנתית ג'ינגל בל.
ב-7 באפריל 2016 ביצעה את השיר באירוע הצדקה "We Day".
ב-20 ביוני 2016 ביצעה את השיר בתוכנית קארפול קריוקי בהנחיית ג'יימס קורדן לצד השירים "Come & Get It", "Hands to Myself", "Same Old Love", "Love You Like a Love Song" וגרסת כיסוי לשיר "Shake It Off" של טיילור סוויפט.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 32 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 33 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 37 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 24 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 39 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 15 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 39 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 30 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 36 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 7 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 35 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 2 |  |
|  לבנון | מצעד 20 העליונים הרשמי של לבנון | 13 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 33 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 28 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 17 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 23 |  |
|  פולין | ZPAV | 1 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 27 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 17 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 20 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 6 |  |
|  צרפת | SNEP | 109 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 14 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 34 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 18 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  פולין | ZPAV | 26 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 87 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 68 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 83 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 32 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| איטליה (FIMI) | פלטינה 2× | 100,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
| בריטניה (BPI) | זהב | 400,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 200,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | זהב | 45,000 |
| פולין (ZPAV) | זהב | 10,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה | 40,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
יהונתן דותן

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1926 גניגר, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  3 ביולי 2014 (בגיל 87)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   הפלמ"ח  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1943–1948 (הפלמ"ח)  1948 – 1973 (צה"ל)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 9 מפקד פיקוד הנח"ל ראש מינהל הסגל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל קרן הפנסיה מקפת
 
יהונתן דולינסקי בעת ששירת כמ"מ בפלוגה ו' בגדוד השני של הפלמ"ח (לצד המ"כ אורי זלטין), 1945 לערך.
יהונתן (ג'וני) דותן (דולינסקי) (13 באוקטובר 1926 - 3 ביולי 2014) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד פיקוד הנח"ל וראש מינהל הסגל.
ביוגרפיה

דותן נולד בקיבוץ גניגר, בילדותו גדל בקיבוץ שריד, בירושלים ומ-1933 במושב גבעת ח"ן. ב-1943 התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרה מגויסת של המחנות העולים, שירת בפלוגה ו' בגדוד השני שהוצבה בקיבוץ דפנה ולאחר מכן בקיבוץ תל יוסף. ב-1944 עבר קורס מ"כים ושירת כמפקד כיתה בעין חרוד ובתל עמל. ב-1945 עבר קורס מפקדי מחלקות במהלכו השתתף בפריצת מחנה עתלית, שירת כמפקד מחלקה בגניגר, והשתתף בפיצוץ גשר א-זיב, במהלך הפעולה נהרגו 14 מחבריו, בהם מפקד הכוח נחמיה שיין, ודותן נטל את הפיקוד על הכוח שנסוג לחניתה והסתתר במערה סמוכה. ב-1947 מונה למפקד פלוגה ו', ובאפריל 1948 מונה למפקד פלוגה בחטיבת הנגב ומפקד בית אשל ונבטים, נפצע באורח קשה במהלך ההפגזות על בית אשל במצור על הנגב. בספטמבר מונה לסגן מפקד הגדוד השמיני של החטיבה. במהלך מלחמת העצמאות השתתף במבצע יואב, במבצע חורב ובמבצע עובדה. במאי 1949 מונה לסגן מפקד הגדוד התשיעי ובאוגוסט 1949 למפקדו. השתחרר משירות הקבע במרץ 1950 ובמהלך שירות המילואים עבר קורס מפקדי גדודים.
בסוף 1951 חזר לשירות סדיר ומונה לקצין אג"ם של פיקוד הדרום, לאחר מכן שירת כסגן מפקד מחוז 3 (העמק), השתתף כחניך במחזור הראשון של בית הספר לפיקוד ומטה וב-1955 מונה לסגן מפקד חטיבת גולני. לאחר מכן שירת כמדריך בפו"ם ובמהלך מלחמת סיני שירת כסגן מפקד חטיבה 10. בתפקידיו הבאים שירת כמדריך ראשי בפו"ם, מפקד מחלקת האימונים במחלקת ההדרכה ומפקד מחלקת ארגון ותכנים באגף המטה הכללי. יצא ללימודים בבית ספר גבוה למלחמה בפריז, בפברואר 1964 מונה למפקד פיקוד הנח"ל וב-1966 לראש מינהל הסגל תפקיד בו שירת עד 1970. השתחרר משירות הקבע ב-1973.
לאחר שירותו הצבאי כיהן כסמנכ"ל בנק הפועלים עד 1975, מנכ"ל קרן הפנסיה מקפת עד 1986 וחבר הנהלת בנק הפועלים עד 1991.
חיים אישיים

נפטר בשנת 2014 והובא למנוחות בבית העלמין של מושב גבעת ח"ן. היה נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  כרמית גיא, "בר-לב ביוגרפיה", תל אביב: הוצאת עם עובד, 1998, עמוד 53.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524102405171  VIAF: 310739012   WorldCat (עם VIAF): 310739012
דוגית נוסעת

"דוגית נוסעת" הוא שיר ילדים קצר ונוגה שחיבר נתן יונתן, בשנת 1943. לחן השיר הוא לחן של שיר אחר, מסרט קולנוע רוסי שיצא כמה שנים לפני כן, שהולחן על ידי לב אלכסנדרוביץ שוורץ.
גלגוליו של השיר והלחן

גלגולו של השיר מתחיל ברוסיה ב-1912. מקסים גורקי, סופר ומחזאי רוסי שסבתו גידלה אותו לאחר שהתייתם בגיל 9, כתב ספר אוטוביוגרפי בשם "ילדות" ("Детство". תורגם מרוסית בידי לאה גולדברג ב-1943 ולאחר מכן בידי נילי מירסקי, ויצא לאור בהוצאת "עם עובד" ב-1995). בספר, המתאר את ילדותו של נער בן שתים-עשרה שסבו וסבתו אימצו אותו, מזכיר גורקי שיר שהמציאו בילדותו ילדים שהכיר, כדי להקניטו בשל כך שלא זכר את שמה של העיר בה נולד. כל שזכר גורקי היה שהעיר שכנה לגדתו של נהר הקאמה (אחד מיובליו של נהר הוולגה ברוסיה, שאורכו למעלה מ-1,800 קילומטר), אך בשל אורכו העצום של הנהר והיישובים הרבים הפזורים לאורכו, התקשה גורקי להיזכר במקום הולדתו.
השיר בשפת המקור, כפי שהופיע בספר:
ובתרגומה של לאה גולדברג:
ב-1938, כשנתיים לאחר מותו של גורקי, הופק בברית המועצות הסרט "ילדותו של גורקי" ("Детство Горького") בבימויו של מרק דונסקוי. בסרט שולב השיר מהספר, לאחר שהמילים שכתב גורקי עובדו על ידי טטיאנה סיקורסקיה, עורכת ומתרגמת שעבדה עם לב שוורץ שכתב את המוזיקה לסרט. השיר שעובד הולחן על ידי שוורץ. ייתכן שלב שוורץ שאל את הניגון ממקורות יהודיים, כי במנגינה הזאת (בשינויים קלים) שרים אנשי חב"ד את "שיר המעלות".
כחמש שנים מאוחר יותר, ב-1943, בזמן מסע רגלי מקיבוץ אילון לחוף אכזיב, שמע המשורר נתן יונתן את השיר ברוסית מפיו של חברו לפלמ"ח דן בן-אשר, עולה חדש מגרמניה. נתן יונתן חיבר מילים עבריות ללחן הרוסי, והקדיש את השיר לילדי קיבוץ שפיים.
מלבד הנימה הנוגה המשותפת לשני השירים, המילים שכתב יונתן ללחן של שוורץ רחוקות מן המילים בשיר המקורי שכתב גורקי. שירו של גורקי מדבר על עיר הולדתו ש"אבדה" לו. לעומתו, שירו של יונתן מדבר על דוגית שצוותה נרדם ועקב כך ספק אם תגיע לביטחון שבחוף.
במהלך השנים שונה פה-ושם נוסח השיר המקורי שכתב יונתן, בפי אלו ששרו אותו. לדוגמה, בבית הראשון כתב יונתן במקור: "רוח שוטפת על-פני המים," וכיום אנו שרים "רוח נושבת על-פני המים," .
ברבות השנים, נוצרו ביצועים רבים לשיר זה. ביניהם ביצועים של: אריק איינשטיין (עיבוד: אבנר קנר), דני מסג (עיבוד: אפי נצר), עוזי חיטמן ("שירים קטנים"), "שלישיית שריד" (עיבוד: שלמה ורבנר), להקת "הכל עובר חביבי", דפנה דקל ואחרים.
יש פרחים

| --- | --- |
 סינגל בביצוע צוות הווי הנח"ל (סולנית נגה אשד)
 מתוך האלבום כל שהיה בינינו
 תאריך הקלטה:  1971
 סוגה:  זמר עברי, להקה צבאית
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  נתן יונתן
 לחן:  מוני אמריליו
 
גרפיטי שציירה אריאלה הראל ברעננה, ובו דמות דיוקנו של נתן יונתן ומילות הבית הראשון, השני והפזמון (צולם ב-2012)
יש פרחים הוא שיר עברי שנכתב בשנת 1971 על ידי נתן יונתן (מילים) ומוני אמריליו (לחן).