stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיגמונט שטוירמן
חייו

שטוירמן נולד ב-1899 בעיר סמביר שבגליציה, אוסטריה (לאחר מלחמת העולם הראשונה בפולין) למשפחה יהודית רבת השפעה. אביו, יוזף שטוירמן, היה ראש העיר היהודי הראשון בהיסטוריה של סמביר, ואילו אימו אאוגוסטה ניהלה מספר ארגונים יהודים. אחותו הגדולה, סלומאה, היגרה בשנות ה-20 לארצות הברית והתפרסמה כשחקנית קולנוע ומחזאית וגם אחיו אדוארד, שהיה פסנתרן ומלחין, ברח מגרמניה לארצות הברית ב-1938.
כבר בגיל 12, הצטרף שטוירמן לקבוצה המקומית של עירו – קורונה סמביר. בזמן מלחמת העולם הראשונה, הוא החל ללמוד כלכלה בווינה, אך המשיך לשחק כדורגל במספר קבוצות אוסטריות. ב-1920, חזר שטוירמן לקבוצת נעוריו והחל את הקריירה החצי-מקצוענית שלו. שנה לאחר מכן, הוא עבר לעיר לבוב, שם הצטרף לאחת מקבוצות הכדורגל של העיר. ב-1923, עבר שטוירמן לחשמונאי לבוב, שהייתה בזמנו קבוצת הכדורגל היהודית הטובה ביותר בפולין.
ב-1926, ערך שטוירמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של פולין, במשחק ידידות נגד טורקיה. הפולנים ניצחו 1-6, ושטוירמן זכה לכבוש שלושער. בכך הוא הפך לשחקן הפולני הראשון אי פעם, שכובש שלושער במשחק הבכורה שלו בנבחרת. שנה לאחר מכן, כאשר נחנכה הליגה הפולנית החדשה, הייתה חשמונאי לבוב לקבוצה היהודית היחידה שנכללה בה. בסיום העונה, סיים שטוירמן עם 24 שערים ב-23 משחקים (שבעה מתוכם נכבשו בבעיטות חופשיות), אך חשמונאי סיימה רק במקום ה-11 מתוך 14. בסוף העונה הבאה ירדה חשמונאי ליגה, למרות 17 השערים שכבש שטוירמן.
ב-1928, שיחק שטוירמן את משחקו השני והאחרון בנבחרת פולין, כאשר עלה כמחליף במשחק נגד ארצות הברית. בדקה ה-89 נשרקה בעיטת עונשין לזכות הפולנים, ושטוירמן זכה להכניע את השוער האמריקאי ולקבוע את תוצאת המשחק – 3:3.
לאחר ירידתה של חשמונאי, עבר שטוירמן לקבוצת הצמרת – לגיה ורשה. באותה עונה, הבקיע שטוירמן שמונה שערים ב-17 המשחקים בהם שותף, ובסיומה חזר לחשמונאי. אחרי שלוש עונות נוספות בחשמונאי, החליט שטוירמן לחזור לעיר ילדותו ושב לשחק בקורונה סמביר. ב-1940, עברה העיר לשליטת ברית המועצות, וקבוצת דינמו סמביר הוקמה במקומה של קורונה. בקבוצה זו המשיך לשחק שטוירמן גם בגילו המופלג, עד שנעצר על ידי הגרמנים ונשלח לגטו לבוב. מספר חודשים לאחר מכן, בדצמבר 1941, נרצח שטוירמן בגטו.
קובי בן עטר

קובי בן עטר, 2015
יעקב (קובי) בן עטר (נולד ב-2 בדצמבר 1965) הוא מנהל אומנותי, יזם, מרצה ויועץ מוזיקלי ישראלי. בן עטר היה היועץ המוזיקלי ל"איים אבודים", זוכה האוסקר הישראלי בקטגוריית המוזיקה, וכן ידוע בשל בחירת השיר עבור ״פרסומת המעיל״ קסטרו וייזום וניהול אומנותי של פרויקטים מוזיקליים רבים, ובהם "לעולם בעקבות השמש" ו"עבודה עברית".
קורות חיים

בן עטר נולד וגדל בצפון הישן של תל אביב, ולמד ב"תיכון חדש" בעיר. אביו, שאול בן עטר, היה מחלוצי עיתונות הקולנוע בישראל. כבר בגיל 14 החל בן עטר לעבוד בתחום המוזיקה - בחנות "פאז" שהייתה ממוקמת בכיכר מסריק, ובסוף שנות השמונים החל לעבוד גם בתור תקליטן בחתונות ובמסיבות.
קריירה

בשנת 1990 החל בן עטר לערוך מוזיקלית את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה" בגלי צה"ל, שם הוא גם הכיר את המוזיקאי שמוליק קראוס והפך להיות המנהל האישי והאומנותי שלו למשך שלוש שנים. בשנת 1994 החל בן עטר לעבוד בתל אביב במועדון "הברקוד" שברחוב הארבעה בתל אביב, שם הוא יצר ליין מסיבות חדשני בשם "מסיבה עברית", שעורר הדים ושמסיבותיו אף הועברו בשידורים חיים בגלגלצ, דבר שלא היה נהוג לעשות עד אז בתחנות רדיו ישראליות.
כשנה מאוחר יותר, ב-1995, הניב ליין המסיבות סדרת דיסקים - "לעולם בעקבות השמש" - אשר יצאה בשיתוף חברת ״הד ארצי״. החל מסוף שנות התשעים ניהל בן עטר אומנותית את "כפר המוזיקה" של חברת קוקה קולה בניצנים במשך כשבע שנים, ובנוסף היה היועץ המוזיקלי של סדרות ותוכניות טלוויזיה רבות 
("כוכב נולד", "הבחור של שולי", "המשאית", "טירונות", "בנות בראון" ועוד).
במסגרת עבודתו של בן עטר כיועץ מוזיקלי, הוא בחר את "דרכנו", שירם של יענקל'ה רוטבליט ויזהר אשדות, כשיר הנושא של העונה השנייה בסדרה הבורגנים. אלבום הפסקול יצא לאור בפברואר 2002, והגיע למעמד של אלבום זהב בתוך חודשיים.
החל מתחילת שנות האלפיים יזם בן עטר עשרות פרויקטים מוזיקליים, כולל הפקות בין-לאומיות בשיתוף אומנים ידועים מהעולם, ומשנת 2008 הוא משמש כיועץ המוזיקלי של ערוץ הספורט, במחלקת הפרומואים ובאולפן ליגת האלופות. בנוסף, העניק לאורך השנים שירותי ייעוץ מוזיקלי לחברות הפקה שונות ולמשרדי פרסום, והיה שותף למאות פרסומות ופרומואים (קמפיין "בוא הביתה" של תנובה, אורנג', סופרפארם, סלקום, פלאפון ועוד).
בשנת 2009 היה בן עטר המנהל האומנותי של פסטיבל "סלקום ווליום ערד", שבאופן חד-פעמי החזיר למתכונת של פסטיבל רוק את פסטיבל ערד, 14 שנים לאחר אסון קריסת הגדר.
החל משנת 2019 בן עטר משמש גם כיועץ האומנותי של חברת "צאן ברזל", מבית ״ארומה מיוזיק״. בתפקידו זה הוא היה שותף למגוון רחב של פרויקטים, ובהם "יעלה ויבוא – פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב", ועבד עם אומנים ואנשי תקשורת רבים.
בן עטר היה שותף כיוזם, יועץ או מנהל אומנותי ב"אתה לי ארץ" - משירי יורם טהרלב בהיכל התרבות תל אביב, "עת שערי רצון" - אלבום תפילות בביצוע יהורם גאון, ארבעה מופעים משותפים של יהורם גאון, הגבעטרון ואסתר עופרים בהיכל התרבות בתל אביב ובבריכת הסולטן בירושלים ו"זו אותה האהבה" - מופע המחווה לציון שנה לפטירתו של אריק איינשטיין בפארק הירקון (כמו גם ניהול רפרטואר אריק איינשטיין מטעם המשפחה).
חיים אישיים

בן עטר נשוי ואב לשני ילדים, ומתגורר עם הזמרת שרונה נסטוביץ' בתל אביב.
הערות שוליים

↑  גואל פינטו, האם השיר הזה נשמע לכם מוכר?, באתר הארץ, 20 ביוני 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300568705171
צ'אדסמור

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  אנגליה אנגליה
 שטח:  3.49 קמ"ר
 קואורדינטות:  52°42′07″N 2°01′08″W﻿ / ﻿52.702°N 2.019°W﻿ / 52.702; -2.019 
 he
 
צ'אדסמור (באנגלית: Chadsmoor) הוא כפר היסטורי במחוז קאנוק צ'ייס שבמחוז סטפורדשייר, אנגליה. הכפר ממוקם בין הערים קאנוק והדנספורד.
שטח צ'אדסמור מוערך בכ-3.49 קמ"ר, והוא נמצא בגובה 170 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

במאה ה-7 ביקר באזור הקדוש צ'אד, פטרון קתדרלת ליצ'פילד, אשר עצר ליד תעלה או חפיר עמוק שנמצא בקרבת מגדל הטלקום (בקרבת השביל המחבר בין פוטאל פול לפאי גרין). על פי המסורת, הוא עצר בשער כ-400 מטרים מצומת פאי גרין, ומאז זכה האזור מדרום לכינוי "צ'אדס-מור". עם זאת, ישנם היסטוריונים המטילים ספק בקשר הישיר בין שם הכפר לבין הקדוש.
מרכז צ'אדסמור התפתח בעיקר סביב שנת 1875, כאשר חברת West Cannock Colliery הקימה שלושה מכרות סמוכים, ולאחר מכן הצטרפה גם חברת East Cannock Colliery. במקביל, לורד האת'רטון (Lord Hatherton) פיתח את מכרה ליטלון (Littleton Colliery) במערב האזור. הצורך במגורים עבור הכורים ומשפחותיהם הוביל לצמיחה דמוגרפית מהירה בכפר.
בשנת 1858 נסללה מסילת הרכבת של דרום סטפורדשייר (South Staffordshire Railway), שקישרה תחילה בין ברמינגהאם לוולסול, ובהמשך חוברו גם קאנוק, הדנספורד, רוג'לי והמסילה לטרנט ואלי (כיום חלק מקו החוף המערבי West Coast Main Line). קו הרכבת המודרני "צ'ייס ליין" (Chase Line) עדיין פועל במסלול זה, כאשר התחנות הקרובות ביותר לצ'אדסמור נמצאות בקאנוק ובהדנספורד, במרחק הליכה קצר. הקו מספק שירות רכבות סדיר לערים וליישובים שמצפון ודרום לכפר.
עד 1860 נבנה אגן תעלה גדול על שלוחת קאנוק (Cannock Extension Line), ששימש להובלת פחם ישירות לאזורי מכירה כמו ברמינגהאם ולונדון. התעלה נסגרה בשנת 1965, ושרידיה והמסילות הישנות נסקרו ושוקמו לנוף פתוח ומעוצב.
מלחמות העולם

במלחמת העולם הראשונה הקריבו כורי צ'אדסמור קורבן כבד למען המולדת, כאשר יותר מ-160 גברים מהכפר איבדו את חייהם, רבים מהם בקרב על הסום (The Somme). רבים מהם גויסו לתפקידם הקודם במכרות הפחם, אך הפעם כחופרי מנהרות מתחת לקווי החזית הגרמניים. במלחמת העולם השנייה נוספו עוד 14 נופלים מבני הכפר.
אגודת ההיסטוריה של צ'אדסמור הקמת אנדרטה מאבן פורטלנד לזכר הנופלים, אשר הוקדשה על ידי הבישוף של וולברהמפטון (Bishop of Wolverhampton), ואילו לוח הזיכרון הוקדש על ידי מייג'ור ג'נרל ג'ון הנדרסון CB. הפרויקט מומן באמצעות תרומות ציבוריות ומענקים קטנים.
אקלים

אקלים הכפר הוא מתון וממוזג, עם טמפרטורות ממוצעות של כ-5°C בחורף וכ-18°C בקיץ. נתוני מזג האוויר נאספים בתחנת המטאורולוגיה של פנקרידג' (Penkridge), המתעדת ממוצעי טמפרטורה וכמות משקעים בין השנים 1981 ל-2010.
מיקום

קהילת צ'אדסמור מתחלקת לשני אזורים מנהלתיים: Cannock North ו-Cannock East. כיום (נכון ל-2017) הכפר מתפקד כאזור מגורים עבור עובדים הנוסעים לעבודתם באזור המטרופוליני של ווסט מידלנדס, בעיקר בעיר וולברהמפטון (10 מיילים) ובעיר ברמינגהאם (17 מיילים). בנוסף, העיר סטפורד, בירת המחוז, נמצאת במרחק של 10 מיילים מצפון, ואילו העיר ליצ'פילד, הידועה בקתדרלת שלושת הצריחים שלה, ממוקמת 9 מיילים מדרום.
דמוגרפיה

נכון לאמצע 2013, אוכלוסיית צ'אדסמור מנתה 14,410 תושבים, מהם 49.27% גברים ו-50.73% נשים. גיל האוכלוסייה הממוצע מעט גבוה מהחציון הארצי (40 לעומת 39 שנים). לפי מפקד האוכלוסין של 2011, כ-97.5% מתושבי הכפר נולדו בבריטניה, מה שהופך את האוכלוסייה להומוגנית יחסית.
הערות שוליים

↑  Cameron, Kenneth: English Place Names, London: Batsford, 1996, ISBN 0-7134-7378-9, p.127.
↑  "Roll of Honour - Staffordshire - Hednesford". www.roll-of-honour.com.
↑  "Memorial unveiled for war dead". 19 באפריל 2015 – via www.bbc.com. {{cite web}}:  (עזרה)
חנוכת אנדרטת הזיכרון של צ'אדסמור
אורות רבין

| --- | --- |

תחנת אורות רבין על שלוש ארובותיה הראשונות (2007)
 מידע כללי
 סוג:  תחנת כוח פחמית 
 על שם:  יצחק רבין 
 מיקום:  חדרה 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  חברת החשמל לישראל 
 מידע טכני
 כושר ייצור חשמל:  2,605 מגה-ואט 
 
 קואורדינטות:  32°28′00″N 34°53′10″E﻿ / ﻿32.466667°N 34.886111°E﻿ / 32.466667; 34.886111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) אורות רבין(למפת הכרמל רגילה) אורות רבין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אורות רבין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אורות רבין  he אורות רביןמפת  __ חדרה [‌למפה דינמית של השרון‌]מצפון: __ מועצה אזורית חוף הכרמל, __ אור עקיבא ממזרח: __ מועצה אזורית מנשה, __ פרדס חנה-כרכור מדרום: __ אליכין, __ מועצה אזורית עמק חפר ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אורות רבין, 2021
אורות רבין היא תחנת הכוח הגדולה בישראל. התחנה ממוקמת על חוף הים התיכון בצפון-מערב חדרה. היא מופעלת על ידי חברת החשמל לישראל, וכושר הייצור שלה הוא כרבע מכושר הייצור של חברת החשמל. זוהי תחנת כוח פחמית, והיא בנויה על החוף מאחר שהיא משתמשת במי הים לקירור וברציף מיוחד שנבנה בצמוד לה לפריקת הפחם הדרוש להפעלתה מאוניות משא. היא כוללת שתי יחידות ייצור חשמל ותשתית ליחידה נוספת, שתוקם בעתיד על פי צורכי משק החשמל בישראל. תחילת העבודה באתר הייתה בשנת 1973 ותחילת ייצור החשמל בשנת 1981. עד שנת 2000 הושקעו בתחנה 3 מיליארד דולר.
שמה של התחנה במקור היה "מאור דוד" על שמו של יו"ר דירקטוריון חברת החשמל דוד שיפמן. כחודשיים לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין (בשנת 1995) שונה שמה של התחנה והיא נקראה על שמו. לתחנה שש ארובות כאשר ארבע הגבוהות הן בגובה 250–300 מטרים ונראות למרחוק.
נתונים

הספק: 2,590 מגה ואט.
שטח: 1,200 דונם.
מקור אנרגיה: פחם.
צריכת פחם (בתפוקה מלאה): 18,000 טון ליממה.
צריכת מי קירור: 320,000 טון לשעה.
יחידות ייצור :
מאור דוד א' – 4X360 מגה-וואט
מאור דוד ב' – 2X575 מגה-וואט
פריקת הפחם

בעת הקמת התחנה נדונו שתי חלופות לפריקת הפחם מהאוניות שהביאו אותו לתחנה: פריקת הפחם בנמל חיפה ושינועו ברכבת או באסדות לתחנה, והקמת מסוף פחם ליד התחנה במרחק 2 קילומטר מהחוף. באוגוסט 1977 החליטה ועדת חירם על הקמת המסוף בחדרה, אולם באפריל 1978 טרם הוחל בתכנון המסוף, שהיה ראשון מסוגו בעולם, והוחלט לבדוק את האפשרות לפריקה בחיפה, לפחות באופן זמני. לאחר שהמועצה הארצית לתכנון ולבנייה פסלה את האפשרות להעביר את הפחם דרך חיפה הוקם המזח מול חדרה ולמרות חששות ראשוניים המזח פעל כיאות גם בחורף כאשר הים סוער.
ארובות

4 הארובות הדרומיות של התחנה הן ציון דרך בולט במישור החוף הצפוני, ונראות למרחק רב. שתי הארובות הראשונות הן בגובה של 265 מטר; השלישית (מצפון להן) בגובה של 300 מטר – ארובה זו הייתה המבנה הגבוה בישראל עד להקמתן בשנת 2008 של שתי אנטנות בגובה 400 מטר סמוך לדימונה; והרביעית, שבנייתה החלה ב-2012 והסתיימה ב-2017, היא בגובה של כ-250 מטרים והיא בעלת סולקנים לסילוק חומרים באוויר.
ב-2022 הוקמו 2 ארובות נוספות נמוכות יותר מצפון לארובות הקיימות אשר ישמשו את יחידות המחזור המשולב שיעבדו על גז טבעי.
מסביב לארובות יש תחנות ניטור שבודקות את איכות האוויר כל שש דקות. קוטר הארובה בבסיס שמונה עשר מטר ובראש הארובה שישה מטרים. כל ארובה פולטת עשן שרפה של שני דוודים.
נזקים סביבתיים ובריאותיים

תחנת הכוח אורות רבין היא מזהמת האוויר הגדולה בישראל. יחידות 1–4 מוסקות בפחם, ואינן כוללות מתקנים מתאימים לצמצום פליטות המזהמים המסוכנים לאוויר. מזהמי האוויר הנפלטים מתחנות הכוח הם בעיקר תחמוצות גופרית, תחמוצות חנקן, פחמן חד-חמצני, פחמימנים, כולל חומרים פוליארומטיים ודיוקסינים/פורנים, חלקיקים, לרבות חלקיקי מתכות, ועוד. ההשפעות הבריאותיות העלולות להיגרם מחשיפה למזהמי אוויר אלו הן משמעותיות ומסוכנות, ממחלות ריאה, סרטן, אסתמה ומוות בטרם עת.
על פי נתוני המשרד להגנת הסביבה שפורסמו באוגוסט 2022, התחנה נמצאת בראש רשימת המפעלים עם העלות החיצונית הגדולה ביותר של פליטת חומרים מזהמים לאוויר, והיא אחראית ליותר מרבע עלות הזיהום של מאות המדווחים.
חרף מאמציה של חברת החשמל ליצור תדמית ידידותית לסביבה, נמתחת ביקורת על התחנה במספר תחומים:
פריקת הפחם גורמת לזיהום הים.
מי הקירור המוזרמים חזרה לנחל חדרה פוגעים בו כבית גידול לבעלי חיים עקב עליית טמפרטורת המים ומליחותם.
ייצור פסולת רבה של אפר פחם.
זיהום האוויר.
התחנה זכתה במספר פרסי שמירה על איכות הסביבה, על פעולות לצמצום הנזק הסביבתי הננקטות על ידי חברת החשמל.[דרוש מקור]
גלריה

עמודים עתיקים באתר העתיקות בקיסריה בהקבלה לארובות תחנת הכוח אורות רבין
מסוע הפחם
תחנת הכוח אורות רבין – מבט מעתיקות קיסריה
מרכז המבקרים אורות רבין
בתרבות

במשחק "תככי הרייטינג" מלון "נופי חדרה" ממוקם ליד התחנה.
במשחק "פיפוש" מר בנטלי מציע לפיפוש להשליך 9 מעשרת ילדיה של דודניתו לתוך הארובות, על מנת להקל על הצפיפות בדירת הרווקים שהוא מתכנן למכור לה.
תוכנית ספיישל של "הוגו" שודרה בתחנה.
ראו גם

נמל חדרה
מתקן התפלה חדרה
הערות שוליים

↑  שנים מספרות, בארכיון חברת החשמל.
↑  אהרן דולב, הכח נגד החוף, מעריב, 28 במאי 1971
יוסף ולטר, תחנת כח ליד נחל חדרה תזהם אויר ותמנע פיתוח, מעריב, 27 ביוני 1971
↑  מתנגדים לתחנת חשמל בנחל תנינים, דבר, 26 באוגוסט 1971
↑  מ. אילן, סחבת בדיונים על מיקום תחנות חשמל, מעריב, 18 בינואר 1972
1 2  דויד מושיוב, הקמת תחנת הכוח החדשה באשדוד ולא בשומרון - תייקר ההשקעה ב-70 מליון ל"י, דבר, 18 באפריל 1972
↑  עמוס כרמלי, צפוי מחסור בחשמל, דבר, 18 ביוני 1972
↑  דויד מושיוב, טורבינות גז - הפתרון לאספקה מהירה של אנרגיה, דבר, 10 ביוני 1973
↑  עמוס כרמלי, יותר עמל + השקעות ענק - יותר חשמל, דבר, 6 במאי 1973
↑  דויד מושיוב, מתי תוקם תחנת כוח גרעינית?, דבר, 27 בפברואר 1974
↑  דויד מוישוב, חברת החשמל תפעיל תחנת כח בפחם, דבר, 10 ביוני 1974
↑  עמוס כרמלי, תחנת כח דו דלקית בחוף חדרה, דבר, 9 ביולי 1974
טדי פרויס, פחם במחצית הדרך, דבר, 15 באוגוסט 1974
↑  ראו מנפט לפחם בארכיון חברת החשמל
↑  יומן מעריב, מאבקה של חדרה, מעריב, 2 באוגוסט 1978
↑  Richard Laster, Dan Livney,Environmental Law in Israel, Kluwer Law International, 2011, page 49(הקישור אינו פעיל, 27.11.2019)
↑  Bernd A. Markert,
 Plants as biomonitors, VCH, 1992, page 244
↑  עודד שורר, יצור החשמל בפחם בתחנת חדרה יקוצץ בחצי כדי לחסוך כסף, מעריב, 5 ביוני 1986
↑  תחנת הכוח אורות רבין, איגוד ערים לשמירת הסביבה שרון-כרמל(הקישור אינו פעיל, 27.11.2019)
↑  גיא קצוביץ', ‏תחנת הכוח אורות רבין תוסב לעבודה בגז במקום פחם, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2011
↑  יאיר חסון, עשן לבן: הארובה החדשה בחדרה אמורה להפחית את הזיהום, באתר ynet, 1 באפריל 2017
↑  דניאל שמיל, ‏ג'נרל אלקטריק תספק לחברת החשמל טורבינה לייצור חשמל בעבור כמיליארד שקל, באתר גלובס, 17 באפריל 2019
↑   ישראל פישר, מנצלת את הפרצה: חברת החשמל פועלת להגדלת הייצור — בניגוד להסכמים עמה, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2021
↑  ראובן בן צבי, הפחם לתחנת הכח חדרה יגיע לארץ דרך נמל חיפה, מעריב, 18 באפריל 1978
↑  שמעון רפפורט, פועלים נעדרי פחד גבהים בונים בגובה 250 מטר את ארובת תחנת הפחם בחדרה, מעריב, 12 ביולי 1979
↑  עודד שורר, חזון - או שיקולים כלכליים, מעריב, 17 בדצמבר 1985
↑  נדב זאבי, צה"ל מקים שתי אנטנות ענק סמוך לדימונה, באתר nrg‏, 3 באוקטובר 2008
↑  שני אשכנזי, ‏הדרישה של משרד האוצר שעלולה לעלות בחיי אדם, באתר גלובס, 25 במאי 2022
↑  יואב איתיאל‏, דוח המשרד להגנת הסביבה: מי הם המפעלים המזהמים ביותר בארץ וכמה זה עולה לנו?, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305071605171 
פארק נחל חדרה הסמוך לתחנה, 2021
המזח ושלושת המנופים
מבט על ארבע הארובות מפארק נחל חדרה
מחזה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ההיסטוריה של המחזות – חסרה התייחסות בתהליך התפתחות הסוגה.
המחזה רומיאו ויוליה בציור של פורד מדוקס בראון
מחזה הוא צורת ביטוי ספרותית נפוצה, המורכבת בדרך כלל משורות של דיאלוגים או מונולוגים של שחקן אחד או של דמויות שונות, ומיועדת ברוב המקרים לבוא לביטוי אמנותי כהצגה בתיאטרון. עם זאת, ישנם מספר רב של חוקרי ספרות המנתחים מחזות בביטוייהם הספרותיים ולא התיאטרונים, בין השאר גם מחזות קלאסיים (כגון מחזותיו של ויליאם שייקספיר).
המושג מחזה מתפרש באופן שווה גם כעבודה הכתובה של המחזאים, וגם כהצגה התיאטרונית השלמה של התמליל הכתוב.
מחזות מוצגים בעיקר בתיאטרון על ידי שחקנים. כדי ליצור פירוש אחיד של התמליל על ידי כל משתתפי המחזה, הפקות של מחזות מנוהלות בדרך כלל על ידי במאים. הבמאי נוטה לפרש את החומר הכתוב של המחזה על פי השקפתו הייחודית, ומקרין השקפה זו על מהלך הפקת ההצגה ועל השחקנים כולם.
אף כי רוב המלל המופיע במחזה מדוקלם על ידי השחקנים, ישנן בגוף המחזה הערות של המחזאי, המתארות אווירה או התנהגות, לבוש או תפאורה. הערות אלו מהוות קווים מנחים לביצוע המחזה.
טבעם של מחזות להתפרש באופן בדלני ושונה על ידי אנשים שונים. טבע זה מהווה אחד ממקורות המשיכה של סגנון אמנותי זה, בפני מבצעיו וקהל צופיו. כיוון שכותב המחזה אינו מסוגל להציג את המחזה בצורתו השלמה בלי שיתופם של השחקנים ושל הבמאי, אופן הצגתו והתוצאה הסופית של כל מחזה הוא מאבק ודו-שיח מתמשך בין המחזאי, הבמאי והשחקנים. המחזה עובר שינוי מתמיד בכל ביצוע שלו, עם הופעתם המתמשכת של השקפות וסוגי ביצוע שונים בהפקתו.
מחזות ממוינים למגוון סוגות, למשל:
טרגדיה – מחזה בו סיפורו של הגיבור מסתיים בסוף עצוב ורע, עקב נפתלות הגורל, פגם בסיסי באופיו של הגיבור, חטא שחטא או פועלם של האלים.
קומדיה – מחזה בו למרות מכשולים ובעיות לאורך הדרך, מגיע הגיבור לסוף "שמח". מחזה מסוג זה כולל בדרך כלל הומור מילולי ופיזי.
דרמה ביתית – מחזה המציג את העולם הפנימי של משפחה, ואת מערכות הקשרים בתוכה הנובעים מאירועי היום יום.
דרמה קומית – מחזה המכיל מוטיבים משולבים של הדרמה ושל הקומדיה.
מלודרמה – מחזה בעל גירויים רגשיים גבוהים המיועדים ליצור מתח אצל צופיו, מלווה בתפניות חדות. המחזה מציג בדרך כלל את סיפור מאבקו של הגיבור בנבל כדי לתקן עוולה. המחזה מסתיים בדרך כלל בניצחונו של הגיבור.
מחזה סמלי – מחזה בו הדמויות ופעולתם משמשים כסמלים לרעיונות ואידאולוגיות, כאשר הגרעין של הסיפור נובע סביב ההתפתחות של הרעיונות ולא סביב אופיים של הדמויות.
הצגות ילדים.
ראו גם

אוריינות בתיאטרון
תיאטרון
רשימת מחזאים
הילוך איטי

סרטון בהילוך איטי מאוד של ברדלס רודף אחר צעצוע
הילוך איטי (Slow motion) הוא שיטה שבה פעולות מצולמות בקצב מסגרות גבוה יותר מזה של הניתוב הרגיל, מה שגורם לפעולה להיראות איטית יותר. לדוגמה, צילום ב-60 פריימים לשנייה וניתוב ב-24 מסגרות לשנייה יוצר אפקט של האטה פי 2.5. זה מאפשר לצופים לראות פרטים שלא ניתן לראות בזמן אמת, כמו טיפות מים מתפוצצות או תנועות ספורט מהירות.
היסטוריה

המחקר מצביע על כך שהטכניקה פותחה על ידי אוגוסט מוסגר, כומר ופיזיקאי אוסטרי, בתחילת המאה ה-20. הוא פיתח מנגנון תוף מראות לסנכרון, שפוטנט ב-1904 והוצג לראשונה בגראץ, שטיריה ב-1907. בתקופת הקולנוע המוקדם, מצלמות נסובבו ביד, וצילום מהיר יותר (overcranking) יצר אפקט איטי. עם הוספת הקול לסרטים, נקבע קצב מסגרות סטנדרטי של 24 מסגרות לשנייה בארצות הברית ו-25 במדינות אירופאיות, והילוך איטי המשיך להתפתח ככלי חשוב.
טכניקה

הילוך איטי הוא אפקט קולנועי המאפשר להציג תנועה באופן מואט, כך שהצופה יכול להבחין בפרטים שאינם נראים במהירות רגילה. כדי להשיג אפקט זה, מצלמים את הסצנה בקצב פריימים גבוה מהרגיל, ולאחר מכן מקרינים אותה בקצב סטנדרטי, מה שיוצר את התחושה של תנועה איטית. לדוגמה, אם מצלמים בקצב של 48 פריימים לשנייה ומקרינים ב-24 פריימים לשנייה, התנועה תוצג בהילוך איטי פי שניים. זה נעשה באופן דומה על ידי הגדרת מצלמה לקצב מסגרות גבוה, או על ידי שימוש בתוכנות עריכה להאטה והוספת מסגרות (interpolation). לדוגמה, מצלמות מודרניות כמו Sony Alpha a7S III תומכות בצילום בקצבים גבוהים להשגת אפקט זה.
טכניקה זו משמשת להדגשת רגעים חשובים, להעצמת דרמה או להוספת אפקטים ויזואליים מיוחדים. הראשון שהציג הילוך איטי בסרטים היה הכומר האוסטרי אוגוסט מוסגר, שהשתמש באפקט כבר בתחילת המאה ה-20.
יישומים

הילוך איטי משמש בתחומים שונים:
סרטים וטלוויזיה – להדגשת רגעים דרמטיים, כמו סצנות קרב או רגעים רגשיים, כפי שנראה בסרטים כמו מטריקס סצנת התחמקות מהכדורים.
שידורי ספורט – לניתוח משחקים, כמו בחזרות איטיות בכדורגל או כדורסל, כדי לראות פרטים כמו עבירות או שערים.
מחקר מדעי – לצפייה בתופעות מהירות, כמו התפוצצות בועות סבון או התנגשות חלקיקים, באמצעות מצלמות מהירות כמו סדרת i-SPEED.
אמנות וקליפי מוזיקה – ליצירת אווירה חלומית או סגנונית, כמו בקליפים של להקות פופולריות, להדגשת תנועות ריקוד.
דוגמאות בולטות

דוגמאות מפורסמות כוללות:
מטריקס (1999) – הסרט הכיל את סצנות זמן הקליע בהן ניאו הצופה חווה אירועים שכביכול עוברים כהרף-עין (כגון ירי קליעים) בצורה איטית כאשר האובייקט מוקפא או זז בהילוך איטי ואילו המצלמה ממשיכה לנוע רגיל.
מרכבות האש (1981) – סצנות ריצה על החוף באיטיות, עם מוזיקה מפורסמת.
300 (2006) – קרבות בסגנון איטי להדגשת דרמה.
חבורת הפראים (1969) – סצנות ירי איטיות בבימויו של סם פקינפה.
סרטונים

סרטון בהילוך איטי מאוד של ספל תה מזכוכית מתנפץ על רצפת בטון
סרטון בהילוך איטי של קצה קרחון קורס
סרטון בהילוך איטי מאוד של פיצוץ מבוקר של בניין משנת 2012
סרטון בהילוך איטי מאוד של פיצוץ מבוקר של בניין משנת 2014
סרטון בהילוך איטי מאוד של מכת ברק
סרטון בהילוך איטי מאוד של שלדג גמדי
סרטון בהילוך איטי מאוד של דבורת הדבש
הערות שוליים

1 2 3 4  Filmmaker Team, The Fundamentals of Slow Motion: How It Works and How to Use It | Filmmaker Tools, www.filmmaker.tools, ‏2022-05-07 (באנגלית אמריקאית)
1 2  How to Do Slow Motion, Speed Ramping, & Frame Interpolation in DaVinci Resolve | Envato Tuts+, Video Envato Tuts+, ‏2024-01-31 (באנגלית)
↑  Re: How to make a slow-motion movie on A7s: Sony Alpha Full Frame E-mount Talk Forum: Digital Photography Review, www.dpreview.com
↑  Phil Edwards, How slow motion changed movies, Vox, ‏2020-07-23 (באנגלית אמריקאית)
הנפשה בהילוך איטי של טיפת מים נופלת.
יהודה (דמות מקראית)

| --- | --- |

יהודה בציור מאת הוראס ורנה, 1840
 לידה:  פדן ארם, ארם נהריים
 פטירה:  - גושן, מצרים
 אב:  יעקב
 אם:  לאה
 בן או בת זוג:  בת שוע 
 צאצאים:  מבת שוע: ער, אונן, שלה מתמר: פרץ, זרח
 
יְהוּדָה הוא דמות מקראית בספר בראשית. בנו הרביעי של יעקב ואשתו לאה. צאצאיו הפכו לשבט יהודה, ועל שמו נקרא עם ישראל כיום בשם יהודים.
על פי הברכה שניתנה לו על ידי יעקב בצוואתו, "גור אריה יהודה", מקובל שדגלו וסמלו הוא האריה. נקרא "יהודה" כהודיה של אמו לאה לאלוהים על הולדתו ”הַפַּעַם אוֹדֶה אֶת ה'”.
קורותיו מסופרים בפירוט בספר בראשית בפרקים ל"ח ומ"ג.
יהודה נחשב לדמות מרכזית, דומיננטית, ובעלת השפעה רבה על החלטותיהם של שאר האחים. אמנם, מקובל היה שהבכור היה זוכה למעמד הרם ביותר מבין האחים, אך בשל כשל בתפקודם של אחיו הבוגרים, ראובן, שמעון ולוי, זכה יהודה להיות בכיר האחים ומנהיג השבטים.
לפי ספר היובלים ומדרש תדשא, נולד יהודה בט"ו בסיוון, בשנת ב'קצ"ה, בהיות יעקב אביו בן שמונים ושבע שנה. הוא הוליד את פרץ וזרח בגיל שלושים ושלוש, ומת בשנת ב'שי"ד או בשנת ב'שכ"ד.
סיפור מכירת יוסף

בסיפור מכירתו של יוסף מתגלה כושר המנהיגות והשפעתו הרבה של יהודה על אחיו. לאחר שיוסף, בעל החלומות, מגיע לבקר את אחיו בדותן, מחליטים שאר האחים להתנקם באח השנוא והשחצן, הזוכה ליחס מועדף מהאב, ולהורגו. יהודה יוצא חוצץ נגד כוונתם וכך מונע את הרצח: "ויאמר יהודה אל אחיו: מה בצע כי נהרג את אחינו וכסינו את דמו?". בעקבות מקרה זה נמכר יוסף לעבדות לשיירת הישמעאלים היורדים למצרים. פרשנות חז"לית מספרת שבעקבות מעשה המכירה, מעמדו של יהודה בקרב אחיו נפגם, "ירד מאת אחיו ויט (קשר קשרי מסחר) עד איש עדולמי ושמו חירה".
מעשה יהודה ותמר

על פי המסופר, יהודה נושא לאישה את בת שוע, היולדת לו שלשה בנים: ער, אונן ושלה. תמר מתחתנת עם ער, אך הוא מת. אונן מסרב לייבם אותה ואף הוא מת בשל סירובו להקים זרע לאחיו, ויהודה מסרב לתת לה את בנו השלישי שלה, מכיוון שהוא חושש לחייו, ומתרץ את הסירוב בכך ששלה עדיין קטן. אחרי שתמר רואה שאין סיכוי שהיא תינשא לשלה, היא אורבת ליהודה, חמיה, על אם הדרך, כאשר היא מחליפה את בגדי אלמנותה, ומסתירה את פניה. יהודה שחשבה לזונה מציע לה כמתן שכר גדי עזים מן הצאן, ונותן לה כערבון את החותמת והפתילים שלו ובא עליה. לאחר זמן, כשמסופר ליהודה כי תמר בהריון מזנות, מצווה יהודה להמיתה בשרפה. אך תמר שולחת ברמז ליהודה כי היא הרה ממנו - "לאיש אשר אלה לו אנכי הרה, הכר נא למי החותמת והפתילים האלה". ואכן יהודה מודה ואף אומר "צדקה ממני, כי על כן לא נתתיה לשלה בני". ממעשה זה נולדו פרץ וזרח, כאשר מפרץ יצאה שושלת בית דוד.