stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה גל (איש המוסד)
ביוגרפיה

שלמה גל (גודלביץ) נולד באנטוורפן שבבלגיה, בנם של שרה וחיים. בעקבות פלישת הנאצים נמלט עם משפחתו לשווייץ, בה שהה בזמן מלחמת העולם השנייה ולמד בבית ספר יסודי בציריך. לאחר מות אביו ב-1949 עלה לישראל במסגרת עליית הנוער, נקלט בנהלל ואחר כך הצטרף לאמו בתל אביב בה למד בתיכון גאולה.
ב-1954 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים, השתתף בפעולות התגמול ונפצע מספר פעמים. בקרב על משטרת קלקיליה (מבצע שומרון) שנערך ב-10 באוקטובר 1956 הצטרף גל לכוח של סיירת צנחנים כקצין טיווח קדמי. במהלך הקרב נפגעו רבים מחיילי הכוח בהם מפקדו, ואת הפיקוד נטל סג"ם דב תמרי. תמרי הנחה את גל לטווח את הארטילריה על מנת לבלום את החיילים הירדנים שכיתרו את הכוח. גל טיווח את ההפגזה ביעילות, למרות התנאים הקשים והחשכה, כך שהפגזים נפלו במרחק עשרות מטרים בודדים מהלוחמים עד חילוצם. על פעולתו זכה בעיטור העוז.
תיאור המעשה: ביום ה-10 באוקטובר 1956, בעת הקרב על משטרת קלקיליה, שימש סגן שלמה גודלביץ כקצין תותחנים קדמי ליד כוח החסימה. בהיות הכוח מכותר תחת אש אויב, ולאחר שמפקד הכוח נפצע קשה, המשיך סגן שלמה גודלביץ לכוון את אש תותחיו לקרבה הבלתי אמצעית של מוצב, שעליו התבסס הכוח, בתנאים קשים ביותר, תוך קור-רוח ושקט נפשי. בזה הצליח לגרום אבידות לאויב ולמנוע ממנו הסתערות על המוצב, עד שהגיע כוח החילוץ למקום. על מעשה זה הוענק לו : עיטור העוז ניסן תשל"ג אפריל 1973, דוד אלעזר, רב-אלוף, ראש המטה הכללי.
במלחמת סיני פיקד על סוללה בגדוד 403. לאחר חמש שנות שירות בקבע השתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן.
ב-1962 גויס למוסד, שירת בתפקידים מבצעיים כסוכן וכלוחם, שימש מדריך לוחמים, מנהל הדרכה, רמ"ח מבצעים וסגן מפקד יחידת קיסריה, אגף המבצעים של המוסד.. הוא פיקד על יחידת "ביצור" שעסקה בהעלאת יהודים מארצות ערב וממדינות מוסלמיות אחרות ובאבטחת מוסדות יהודיים ברחבי העולם, לאחר מכן שימש ראש יחידת קיסריה.
בין המבצעים שהותרו לפרסום בהם היה מעורב גל, היה שליחותו תחת מסווה במצרים יחד עם רעייתו דפנה, במטרה לפעול נגד מאמץ ההתחמשות המצרית במהלך שנות השישים. פעילות נוספת הייתה מבצע להריגתו של מנהיג בכיר בלוב שסייע לארגוני טרור באמצעות פיצוץ מכונית ממולכדת. יחד עם סילביה רפאל הגיע לטריפולי אך המבצע בוטל לאחר שהשניים דיווחו כי הפיצוץ יגרום לנזק היקפי ופגיעה בחפים מפשע.
גל השתתף בצוות בדיקת ההתכנות לקראת מבצע יונתן ב-1976. בין השאר ארגן המוסד טיסת צילום אוויר של נמל התעופה אנטבה באוגנדה שהראתה כי הפעולה אפשרית והעבירה מידע על סימון המסלולים שהיה חיוני לצוותי מטוסי התובלה.
פעילות אחרת הייתה מבצעים חשאיים לחילוץ יהודים מסוריה, וחילוץ יהודי אתיופיה במבצע אחים.
כראש מחלקת מבצעים נטל חלק בהריגתו של עלי חסן סלאמה בביירות ב-1979 במסגרת מבצע זעם האל, כראש יחידת "קיסריה" היה מעורב בתכנון וביצוע מבצע הצגת תכלית להריגתו של אבו ג'יהאד.
החל מ-1989 ריכז את הפעילות החשאית להעלאת שארית יהודי תימן.
ב-1994 נפטר גל בעודו משרת במוסד, ונקבר בבית הקברות קריית שאול. הוא הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. אשתו דפנה, אשר שירתה יחד עמו כסוכנת המוסד, נפטרה ב-2001 לאחר סיבוך במהלך ניתוח שעברה.
לקריאה נוספת

ברוך קורות, פרשת קרב: פעולת קלקיליה - חיל התותחנים מתבלט ומצטיין בפעולת התגמול, ביטאון תמיד תותחן, 1, ספטמבר 1997, עמ' 26–28.
שלמה גל - לוחם ואמן; עריכה אמנותית: ז'אק מוטולה; [הקדמה:] ירי הראל, חוף השרון: המרכז למורשת מודיעין – אתר ההנצחה לחללי קהילת המודיעין, 1999. (עם מאמרים על האמן ויצירתו)
שבתי שביט, "ראש המוסד", ידיעות ספרים, 2018, עמ' 317–320
הערות שוליים

↑  שבתי שביט, "ראש המוסד", ידיעות ספרים, 2018, עמ' 317
↑  יוסי מלמן,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'‏הזרוע הארוכה: האם המוסד יחזור להגן על קהילות יהודיות בעולם?, באתר מעריב אונליין, 17 בינואר 2015
↑  מיכאל בר-זהר, ניסים משעל, לוחמות המוסד, ידיעות ספרים
↑  מיכאל בר-זוהר, ניסים משעל, לוחמות המוסד, הוצאת ידיעות ספרים, 2020
↑  שרון רופא-אופיר,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'חשיפה: המוסד צילם, מבצע אנטבה יצא לדרך, באתר ynet, 1 ביולי 2006
↑  משה זונדר, סיירת מטכ"ל, כתר ספרים, עמ' 141
↑  דוד בר גיורא,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'‏ערב לזכרו של שלמה גל ז"ל - אמן ולוחם, מבט מל"מ'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'22, יולי 1999, עמ' 23
↑  רונן ברגמן,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'סודות סודן, באתר ynet, 24 ביולי 2019
↑  רשימת חיסול, עונה 1, פרק 5: עלי חסן סלמה, באתר חדשות 13, 23 בדצמבר 2019
↑  רונן ברגמן, סופר צללים, ידיעות אחרונות מוסף "7 ימים", ‏ 20.12.2013, עמ' 38–46, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  גיל קיסרי, לזכרו של שלמה גל, ידיעון המרכז למורשת המודיעין, דצמבר 1995
↑  פרוטוקולים/ועדת קליטה/1976 - הכנסת 3 באוקטובר 2000
↑  שלמה גל באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526051005171  VIAF: 310737912   WorldCat (עם VIAF): 310737912
יחסי החוץ של הממלכה המאוחדת

מדינות איתן מקיימת הממלכה המאוחדת יחסים דיפלומטיים.
יחסי החוץ של הממלכה המאוחדת מנוהלים על ידי משרד החוץ וחבר העמים בראשות מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים. ראש הממשלה וסוכנויות רבות אחרות ממלאות תפקיד בקביעת המדיניות, ולמוסדות ועסקים רבים יש תפקיד בהם.
הממלכה המאוחדת הייתה המעצמה החזקה בעולם במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, בעיקר במהלך מה שמכונה "השלום הבריטי" – תקופה של עליונות חסרת תחרות ושלום בין-לאומי חסר תקדים באמצע המאה ה-18. המדינה המשיכה להיחשב כמעצמת-על עד למשבר סואץ ב-1956, ותקרית מביכה זו, יחד עם אובדן האימפריה, גרמו לכוחה הגלובלי של בריטניה להיחלש בהדרגה. עם זאת, בריטניה נותרה מעצמה גדולה וחברה קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות, חברה מייסדת ב-G7, ה-G8, ה-G20, נאט"ו, AUKUS, ה-OECD, ארגון הסחר העולמי, מועצת אירופה, OSCE וחבר העמים הבריטי. הממלכה המאוחדת הייתה מדינה חברה באיחוד האירופי וקודמיו מאז 1973. עם זאת, עקב תוצאות משאל עם על חברות ב-2016, הליכי הפרישה מהאיחוד האירופי החלו ב-2017 והסתיימו כאשר בריטניה עזבה רשמית את האיחוד ב-31 בינואר 2020. מאז משאל וסיום שיחות הסחר עם האיחוד האירופי, החלו קובעי המדיניות הבריטיים לחפש הסכמי סחר חדשים עם שותפים גלובליים אחרים.
היסטוריה

לאחר היווצרותה של ממלכת בריטניה הגדולה (שאיחדה את אנגליה וסקוטלנד) ב-1707, יחסי החוץ הבריטיים המשיכו במידה רבה את אלה של ממלכת אנגליה. מדיניות החוץ הבריטית התמקדה בתחילה בהשגת מאזן כוחות בתוך אירופה, כאשר אף מדינה לא השיגה דומיננטיות ביבשת. מדיניות זו היוותה הצדקה מרכזית למלחמותיה של בריטניה נגד נפוליאון, ולמעורבות בריטית במלחמות העולם הראשונה והשנייה. בריטניה המשיכה בהרחבת האימפריה הבריטית הקולוניאלית שלה על ידי הגירה והשקעות.
צרפת הייתה האויבת הראשית של בריטניה עד תבוסתו של נפוליאון ב-1815. הייתה לה אוכלוסייה גדולה בהרבה וצבא חזק יותר, אבל צי חלש יותר. הבריטים הצליחו בדרך כלל במלחמותיהם הרבות. מלחמת העצמאות האמריקאית (1775–1783), הייתה אחת המלחמות היחידות בה בריטניה, ללא כל בעלות ברית גדולות, הובסה על ידי שלוש עשרה המושבות האמריקאיות שזכו לתמיכת צרפת, הולנד וספרד (בעקיפין). אסטרטגיה דיפלומטית בריטית מועדפת כללה סבסוד של צבאות בעלות ברית יבשתיות (כגון פרוסיה), ובכך הפיכת הכוח הפיננסי העצום של לונדון ליתרון צבאי. בריטניה הסתמכה במידה רבה על הצי המלכותי שלה לביטחון, וניסתה לשמור עליו כחזק בעולם. השליטה הבריטית בים הייתה חיונית להיווצרותה ולתחזוקה של האימפריה הבריטית, שהושגה באמצעות צי שהיה גדול משני הציים הבאים אחריו בגודלם, לפני 1920. הבריטים בדרך כלל עמדו לבדם עד תחילת המאה ה-20, אז הם התיידדו עם ארצות הברית וכרתו בריתות עם יפן, צרפת ורוסיה. גרמניה הייתה אז האויב העיקרי של מדינות אלו.
היסטוריה > 1814–1914

100 השנים הללו היו בדרך כלל שלוות וכונו "השלום הבריטי", שנאכף על ידי הצי המלכותי. בתקופה זו היו שתי מלחמות חשובות, שתיהן מוגבלות בהיקפן. מלחמת קרים, שהתקיימה בין השנים 1853 ו-1856, בה הובסה רוסיה. מלחמת הבורים השנייה (1899–1902) ראתה את תבוסתן של שתי הרפובליקות הבוריות בדרום אפריקה. לונדון הפכה למרכז הפיננסי בעולם, והעסק המסחרי התרחב ברחבי העולם. "האימפריה הבריטית השנייה" נבנתה עם בסיס באסיה (במיוחד בהודו) ובאפריקה.
היסטוריה > שנות ה-20

אחרי 1918 הייתה הממלכה המאוחדת "ענק בבעיה" שהיה כוח דיפלומטי הרבה פחות דומיננטי בשנות ה-20 מאשר קודם לכן. לעיתים קרובות היא נאלצה לפנות את מקומה לארצות הברית, שהפעילה לעיתים קרובות את עליונותה הכלכלית. הנושאים העיקריים של מדיניות החוץ הבריטית כללו תפקיד מוביל בוועידת השלום בפריז בשנים 1919–1920, שם דייוויד לויד ג'ורג' פעל למתן את הדרישות הצרפתיות לנקמה בגרמניה. הוא הצליח, אך עד מהרה נאלצה בריטניה למתן עוד יותר את מדיניות צרפת כלפי גרמניה, כמו בהסכמי לוקרנו משנת 1925. יתר על כן, בריטניה השיגה מנדטים שאפשרו לה ולשלטונותיה לשלוט ברוב המושבות הגרמניות והעות'מאניות לשעבר.
בריטניה הפכה לחברה פעילה בחבר הלאומים, אך רשימת ההישגים שלה הייתה מועטה.
פירוק הנשק היה בעדיפות גבוהה על סדר היום, ובריטניה מילאה תפקיד מרכזי עם ארצות הברית בוועידה הימית בוושינגטון ב-1921 בפעולה לפירוק ימי של המעצמות הגדולות. עד 1933 הסכמי פירוק הנשק קרסו והנושא הפך להתחמשות מחדש לקראת מלחמה נגד גרמניה הנאצית.
בריטניה הצליחה חלקית במשא ומתן עם ארצות הברית בנוגע להלוואות המלחמה הגדולות שבריטניה נאלצה להחזיר. בריטניה תמכה בפתרון האמריקני לשילומים הגרמניים באמצעות תוכנית דוז ותוכנית יאנג. בכך שילמה גרמניה את השילומים השנתיים שלה באמצעות כסף שנלווה מבנקים בניו יורק, ובריטניה השתמשה בכסף שהתקבל כדי לשלם לוושינגטון. השפל הגדול שהחל ב-1929 הפעיל לחץ עצום על הכלכלה הבריטית. בריטניה החייתה את ההעדפה האימפריאלית, שמשמעותה מכסים נמוכים בתוך האימפריה הבריטית וחסמים גבוהים יותר לסחר עם מדינות חיצוניות.
בפוליטיקה הבריטית, למפלגת הלייבור המתהווה מדיניות חוץ ייחודית וחשדנית המבוססת על פציפיזם. מנהיגיה האמינו ששלום בלתי אפשרי בגלל קפיטליזם, דיפלומטיה סודית והסחר בנשק. הלייבור הדגיש גורמים חומריים שהתעלמו מהזיכרונות הפסיכולוגיים של המלחמה הגדולה ומהמתחים הרגשיים הרבים בנוגע ללאומיות ולגבולות המדיניים. אף על פי כן, מנהיג המפלגה רמזי מקדונלד הקדיש הרבה מתשומת ליבו למדיניות בתוך אירופה.
היסטוריה > שנות ה-30

זיכרונות חיים של זוועות מלחמת העולם הראשונה משכו בריטים רבים – ומנהיגיהם בכל המפלגות – לפציפיזם בעידן שבין המלחמות. מדיניות זו הובילה ישירות למדיניות פייסנית כלפי דיקטטורים (בעיקר כלפי מוסוליני ושל היטלר) כדי להימנע מאיומי המלחמה שלהם.
ההתגרות הגיעה מאותם דיקטטורים, תחילה מבניטו מוסוליני, הדוצ'ה מאיטליה, ולאחר מכן מאדולף היטלר, פיהרר גרמניה הנאצית החזקה יותר. חבר הלאומים התגלה כמאכזב לתומכיו; הוא לא הצליח לפתור אף אחד מהאיומים שהציבו הדיקטטורים. המדיניות הבריטית כללה פיוס הדיקטטורים בתקווה שהם ישבעו. עד 1938 היה ברור שהמלחמה מתקרבת, ושלגרמניה יש את הצבא החזק ביותר בעולם. מעשה הפיוס האחרון הגיע כאשר בריטניה וצרפת הקריבו את צ'כוסלובקיה לדרישותיו של היטלר בהסכם מינכן בספטמבר 1938. במקום לשבוע, היטלר איים גם על פולין, ולבסוף ראש הממשלה נוויל צ'מברלין הפסיק את הפייסנות ועמד איתן בהבטחתו להגן על פולין. היטלר חתם על הסכם עם יוסיף סטלין, מנהיג ברית המועצות, לחלוקת מזרח אירופה ב-23 באוגוסט 1939; כאשר גרמניה אכן פלשה לפולין בספטמבר 1939, בריטניה וצרפת הכריזו מלחמה, וחבר העמים הבריטי הלך בעקבות לונדון.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

לאחר חתימת הברית הצבאית בין הממלכה המאוחדת ופולין באוגוסט 1939, הכריזו בריטניה וצרפת מלחמה על גרמניה בספטמבר 1939 בתגובה לפלישה של גרמניה לפולין. הכרזה זו כללה את מושבות הכתר והודו, שבהן שלטה בריטניה ישירות. השלטונות היו עצמאיים במדיניות החוץ, אם כי כולם נכנסו במהירות למלחמה נגד גרמניה. לאחר התבוסה הצרפתית ביוני 1940, בריטניה והאימפריה שלה עמדו לבד בלחימה מול גרמניה, עד יוני 1941. ארצות הברית נתנה תמיכה דיפלומטית, כספית וחומרית, החל מ-1940, במיוחד באמצעות חוק השאל-החכר. התמיכה האמריקאית החלה ב-1941 והגיעה למלוא כוחה במהלך 1943. באוגוסט 1941, ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל ונשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט נפגשו וחתמו על האמנה האטלנטית, לפיה "יש לכבד את הזכויות של כל העמים לבחור את צורת הממשל שבה הם חיים". ניסוח זה היה מעורפל והתפרש אחרת על ידי הבריטים, האמריקאים והתנועות הלאומניות.
החל מדצמבר 1941, יפן השתלטה על הקולוניות הבריטיות באסיה, כולל הונג קונג, מלאיה, ובמיוחד בסיס המפתח בסינגפור. לאחר מכן נכנסה יפן לבורמה, לכיוון הודו. תגובתו של צ'רצ'יל לכניסתה של ארצות הברית למלחמה הייתה שניצחונה של בריטניה מובטח וכך גם עתידה הקולוניאלי, אך התבוסות פגעו באופן בלתי הפיך במעמדה וביוקרתה של בריטניה כמעצמה אימפריאלית. ההבנה שבריטניה לא יכולה להגן עליהן יותר דחפה את אוסטרליה וניו זילנד לקשרים הדוקים קבועים עם ארצות הברית.
היסטוריה > אחרי המלחמה

כשהיא מתמודדת עם מצוקה כלכלית חמורה בשנת 1945 (שנגרמה על ידי חובות והרס נרחב של התשתיות), צמצמה בריטניה באופן שיטתי את פעולותיה מעבר לים. במקום זאת היא השתתפה במלחמה הקרה נגד הקומוניזם, במיוחד כחברה מייסדת של נאט"ו ב-1949.
הבריטים בנו אימפריה עולמית גדולה, שהגיעה לשיא גודלה בשנת 1922, לאחר יותר מחצי מאה של עליונות עולמית ללא עוררין. אולם העלויות המצטברות של לחימה בשתי מלחמות עולם הטילו נטל כבד על הכלכלה הבריטית, ולאחר 1945 החלה האימפריה הבריטית להתפורר במהירות, כאשר כל המושבות הגדולות קיבלו עצמאות. מאמצע עד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20, מעמדה של בריטניה כמעצמת על נחלש אל מול ארצות הברית וברית המועצות. רוב המושבות לשעבר הצטרפו לחבר העמים הבריטי, ארגון של מדינות עצמאיות לחלוטין במעמד שווה לבריטניה, שלא ניסתה לכפות מדיניות קולקטיבית על החברות בו. המושבה הגדולה האחרונה, הונג קונג, נמסרה לסין ב-1997. 14 הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים קשורות באופן חוקתי לממלכה המאוחדת, אך אינן חלק מהמדינה כשלעצמה.
בריטניה קיצצה את מעורבותה במזרח התיכון לאחר משבר סואץ ב-1956. עם זאת, בריטניה יצרה קשרים צבאיים הדוקים עם ארצות הברית, צרפת וגרמניה, באמצעות הברית הצבאית של נאט"ו. לאחר שנים של משא ומתן, בריטניה הצטרפה לשוק האירופי המשותף ב-1973, שהפך לאיחוד האירופי בשנת 1993. עם זאת, היא לא התמזגה עם אירופה כלכלית, והחזיקה את הלירה שטרלינג כמטבע הלאומי שלה בנפרד מהאירו, מה שבידד אותה חלקית ממשבר החוב האירופי ב-2011. ביוני 2016 הצביעה בריטניה בעד עזיבת האיחוד האירופי.
היסטוריה > המאה ה-21

יוזמות מדיניות חוץ של ממשלות בריטניה מאז שנות ה-90 כללו התערבות צבאית בסכסוכים ולשמירה על שלום, תוכניות סיוע הומניטרי והגדלת הוצאות הסיוע, תמיכה בהקמת בית הדין הפלילי הבין-לאומי, הקלת חובות למדינות מתפתחות, תעדוף יוזמות לטיפול בשינויי אקלים וקידום סחר חופשי. הגישה הבריטית תוארה כ"להפיץ את הנורמות הנכונות ולשמר את נאט"ו".
הקמפיין הגדול של 2012 היה אחד ממאמצי הקידום הלאומי השאפתניים ביותר שבוצעו אי פעם על ידי מדינה גדולה. הקמפיין תוכנן לנצל את מקסימום את תשומת הלב העולמית לאולימפיאדת לונדון. המטרות היו להפוך את התרבות הבריטית לגלויה יותר על מנת לעורר מסחר, השקעות ותיירות.
הממלכה המאוחדת החלה להקים מתקנים אוויריים וימיים במפרץ הפרסי, באיחוד האמירויות הערביות, בחריין ועומאן, בשנים 2014–2015. לפי כמה פרשנויות, בריטניה נותרה המדינה השנייה בעוצמתה בעולם בזכות עוצמתה הרכה ויכולתה הלוגיסטית לפרוס, לתמוך ולקיים כוחות צבאיים מעבר לים במספרים גדולים". אף על פי שהפרשנים הטילו ספק בצורך בהקרנת כוח גלובלית, המושג "בריטניה הגלובלית" שהציגה הממשלה השמרנית ב-2019 סימן פעילות צבאית נוספת במזרח התיכון ובאוקיינוס השקט, מחוץ לתחום ההשפעה המסורתי של נאט"ו.
בסוף ינואר 2020 עזבה בריטניה את האיחוד האירופי, עם הסכם סחר מ-1 בינואר 2021 שקבע את תנאי היחסים הכלכליים בין בריטניה לאיחוד האירופי.
סכסוכי ריבונות

ספרד תובעת את הטריטוריה הבריטית מעבר לים גיברלטר.
כל ארכיפלג צ'גוס בטריטורייה הבריטית באוקיינוס ההודי נתבע על ידי מאוריציוס והאיים המלדיביים. התביעה כוללת את האי דייגו גרסיה המשמש כבסיס צבאי משותף של בריטניה וארצות הברית מאז שנות ה-70 של המאה ה-20.
ישנן תביעות סותרת לאיי פוקלנד ואיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, שנמצאים בשליטת בריטניה אך נתבעים על ידי ארגנטינה. המחלוקת הסלימה למלחמת פוקלנד ב-1982 על הריבונות באיים, בה ניצחה בריטניה.
לממלכה המאוחדת תביעה טריטוריאלית באנטארקטיקה, הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, החופפת לאזורים שנתבעו על ידי צ'ילה וארגנטינה.
חבר העמים הבריטי

לממלכה המאוחדת יחסים מגוונים עם המדינות המרכיבות את חבר העמים, שמקורו באימפריה הבריטית. צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ולפניו גם אמו, אליזבת השנייה) הוא ראש חבר העמים ומשמש כמלך וראש המדינה של 15 מתוך 56 המדינות החברות בו. מדינות אלו נקראות ממלכות חבר העמים. במשך הזמן כמה מדינות הושעו מחבר העמים מסיבות שונות. זימבבואה, למשל, הושעתה בגלל השלטון האוטוריטרי של נשיאה, רוברט מוגאבה, וכך גם פקיסטן, אך היא חזרה מאז. מדינות שהופכות לרפובליקות עדיין זכאיות לחברות בחבר העמים כל עוד הן נחשבות דמוקרטיות.
בריטניה הייתה פעם מעצמה קולוניאלית דומיננטית במדינות רבות ביבשת אפריקה והתאגידים הרב-לאומיים שלה נותרו משקיעים גדולים באפריקה שמדרום לסהרה. כיום הממלכה המאוחדת, כחברה מובילה בחבר העמים, מבקשת להשפיע על אפריקה באמצעות מדיניות החוץ שלה. המחלוקות הנוכחיות בבריטניה הן עם זימבבואה על רקע הפרות זכויות האדם. ראש ממשלת בריטניה לשעבר, טוני בלייר, הקים את ועדת אפריקה ודחק במדינות העשירות להפסיק לדרוש ממדינות מתפתחות להחזיר את חובותיהן הגדולים. היחסים של בריטניה עם מדינות מפותחות (לעיתים קרובות דומיניונים לשעבר) מחוזקים על ידי מספר רב של קשרים תרבותיים, חברתיים ופוליטיים, קשרי סחר והגירה.
מ-2016 עד 2018 התחוללה שערוריית וינדראש, אז גירשה בריטניה מספר אזרחים בריטים בעלי שורשים במדינות חבר העמים בחזרה למדינות חבר העמים מהן הגיעו בטענה שהם "מהגרים בלתי חוקיים".
יחסי חוץ לפי מדינה > אוקיאניה

| מדינה | תחילת יחסים רשמיים | הערות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה | 1936 | ראו יחסי אוסטרליה–הממלכה המאוחדת היחסים בין המדינות קרובים ומאופיינים בהיסטוריה, תרבות, מוסדות ושפה משותפים, אינטרסים ביטחוניים משותפים וסחר והשקעות. מערכת היחסים ארוכת השנים החלה רשמית בשנת 1901 כאשר שש מושבות הכתר הבריטי באוסטרליה התאחדו, וחבר העמים של אוסטרליה הוקם כדומיניון של האימפריה הבריטית. אוסטרליה לחמה לצד בריטניה במלחמת העולם הראשונה, בעיקר בגליפולי, ושוב במלחמת העולם השנייה. ריבונותה של אוסטרליה, שהוכרה הלכה למעשה בתום מלחמת העולם הראשונה, נקבעה בחוק וסטמינסטר מ-1931. הקשרים החוקתיים הסופיים בין הממלכה המאוחדת ואוסטרליה הסתיימו ב-1986 עם חקיקת חוק אוסטרליה. נכון לעכשיו, יותר מ-4% מהאוכלוסייה האוסטרלית נולדה בבריטניה, מה שמחזק עוד יותר את הקשרים בין המדינות. מלך הממלכה המאוחדת משמש גם כמלך אוסטרליה. |
| פיג'י פיג'י | 1970 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–פיג'י |
| קיריבטי קיריבטי | 1979 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–קיריבטי |
| איי מרשל איי מרשל | 1991 | ראו יחסי איי מרשל–הממלכה המאוחדת |
| מיקרונזיה מיקרונזיה | 31 באוגוסט 1992 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–מיקרונזיה |
| נאורו נאורו | 1968 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–נאורו נאורו הייתה חלק מטריטוריית מערב האוקיינוס השקט הבריטית מספטמבר 1914 עד יוני 1921. הממלכה המאוחדת סיימה למלא תפקיד בממשל של נאורו ב-1968, עם עצמאותו של האי. הנציבות העליונה הבריטית בסובה אחראית על היחסים בין הממלכה המאוחדת ונאורו, לנאורו קונסול כבוד בלונדון. |
| ניו זילנד ניו זילנד | 1939 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–ניו זילנד עד שנות ה-60 לניו זילנד היו יחסים כלכליים הדוקים ביותר עם הממלכה המאוחדת. לדוגמה, בשנת 1955 הממלכה המאוחדת צרכה 65.3% מהיצוא של ניו זילנד, ורק בעשורים הבאים החלה דומיננטיות זו לרדת כאשר בריטניה התקרבה יותר לאיחוד האירופי. היצוא מניו זילנד לבריטניה היה ירד ל-6.2% בלבד בשנת 2000. מלך הממלכה המאוחדת הוא גם מלך ניו זילנד. |
| פלאו פלאו |  | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–פלאו |
| פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 1975 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–פפואה גינאה החדשה היחסים בין המדינות החלו ב-1975, כאשר פפואה גינאה החדשה קיבלה את עצמאותה מאוסטרליה. שתי המדינות חולקות את המונרך הבריטי כראש המדינה שלהן. |
| סמואה סמואה | 1962 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–סמואה |
| איי שלמה איי שלמה | 1978 | ראו יחסי איי שלמה–הממלכה המאוחדת |
| טונגה טונגה | 1879, 1970 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–טונגה הממלכה המאוחדת וטונגה החלו את היחסים הדיפלומטיים הרשמיים ביניהן ב-1897. טונגה הייתה מדינת חסות בריטית מ-1900 עד 1970, אז התחדשו היחסים בין שת המדינות הריבוניות. |
| טובאלו טובאלו | 1978 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–טובאלו |
| ונואטו ונואטו | 1980 | ראו יחסי הממלכה המאוחדת–ונואטו |
טריטוריות מעבר לים

| דגל | סמל | שם | מיקום | מוטו | שטח | מספר תושבים | בירה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים | דרום האוקיינוס האטלנטי | Leo terram propriam protegat (לטינית: "יגן האריה על אדמתו") | 3,903 קמ"ר | 0 תושבי קבע כ-100 תושבים זמניים | קינג אדוארד פוינט |
|  |  | איי הבתולה הבריטיים | הים הקריבי | Vigilate (לטינית: "היה נכון") | 153 קמ"ר | 31,758 | רואוד טאון |
|  |  | איי טרקס וקייקוס | הים הקריבי |  | 430 קמ"ר | 38,191 | קוקבורן טאון |
|  |  | איי פוקלנד | דרום האוקיינוס האטלנטי | רצה את הצדק ("Desire the right") | 12,173 קמ"ר | 3,377 תושבי קבע כ-1,350 תושבים זמניים | סטנלי |
|  |  | איי קיימן | הים הקריבי | הוא על ימים יסדה ("He hath founded it upon the seas") | 260 קמ"ר | 68,076 | ג'ורג' טאון |
|  |  | אנגווילה | הים הקריבי | אחדות, כוח וסיבולת ("Unity, Strength and Endurance") | 102 קמ"ר | 14,869 | דה ואלי |
|  |  | אקרוטירי ודקליה | קפריסין, הים התיכון |  | 254 קמ"ר | כ-7,700 תושבי קבע קפריסאים כ-8,000 תושבים זמניים | אפיסקופי קנטונמנט (אנ') |
|  |  | ברמודה | צפון האוקיינוס האטלנטי | Quo fata ferunt (לטינית: "לכאן נשאנו הגורל") | 53.3 קמ"ר | 62,506 | המילטון |
|  |  | גיברלטר | חצי האי האיברי, אירופה | Nulli expugnabilis hosti (לטינית: "אינו נכבש בידי אף אויב") | 6.5 קמ"ר | 33,701 כ-1,250 תושבים זמניים | גיברלטר |
|  |  | הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה | אנטארקטיקה | מחקר ותגליות ("Research and discovery") | 1,709,400 קמ"ר | 0 תושבי קבע 50–400 תושבים זמניים | רות'רה (בסיס צבאי) (אנ') |
|  |  | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי | האוקיינוס ההודי | In tutela nostra Limuria (לטינית: "למוריה בחזקתנו") | 60 קמ"ר | 0 תושבי קבע כ-3,000 תושבים זמניים | דייגו גרסיה (בסיס צבאי) |
|  |  | מונטסראט | הים הקריבי | כל אחד מתאמץ, כולם משיגים ("Each Endeavouring, All Achieving") | 102 קמ"ר | 5,215 | פלימות' (ננטשה בשל פעילות געשית – דה פקטו בריידס) |
|     |     | סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה:  סנט הלנה אסנשן טריסטן דה קונה | דרום האוקיינוס האטלנטי |  נאמן ובלתי ניתן לערעור ("Loyal and Unshakeable") באמונתנו חוזקנו ("Our faith is our strength") | 410 קמ"ר  121 קמ"ר 82 קמ"ר 207 קמ"ר | 5,586:  4,534 806 246 | ג'יימסטאון |
|  |  | פיטקרן, הנדרסון, דושי ואיי אויינו | האוקיינוס השקט |  | 43 קמ"ר | 50 | אדמסטאון |
ארגונים בין-לאומיים

הממלכה המאוחדת חברה בארגונים הבין-לאומיים הבאים:
ADB – הבנק לפיתוח אסיה (חברה לא אזורית)
AfDB – הבנק לפיתוח אפריקה (חברה לא אזורית)
המועצה הארקטית (משקיפה)
קבוצת אוסטרליה
BIS – הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים
חבר העמים הבריטי
CBSS – מועצת מדינות הים הבלטי (משקיף)
CDB – הבנק לפיתוח הקריביים
מועצת אירופה
CERN – הארגון האירופי למחקר גרעיני
EAPC – מועצת השותפות האירו-אטלנטית
EBRD – הבנק האירופאי לשיקום ופיתוח
EIB – בנק ההשקעות האירופי
ESA – סוכנות החלל האירופית
FAO – ארגון המזון והחקלאות
FATF – כוח המשימה לפעולות פיננסיות
G20, G5, G7, G8, G10
IADB – הבנק הבין-אמריקאי לפיתוח
סבא"א – הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית
IBRD – הבנק הבין-לאומי לשיקום ופיתוח (ידוע גם בשם הבנק העולמי)
ICAO – הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית
ICC – לשכת המסחר הבין-לאומית
ICCt – בית הדין הפלילי הבין-לאומי
ICRM – תנועת הצלב האדום והסהר האדום
IDA – איגוד הפיתוח הבין-לאומי
IEA – סוכנות האנרגיה הבין-לאומית
IFAD – הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי
IFC – האיגוד הכלכלי הבין-לאומי
IHO – ארגון ההידרוגרפיה הבין-לאומי
ILO – ארגון העבודה הבין-לאומי
IMF – קרן המטבע הבין-לאומית
IMO – הארגון הימאות הבין-לאומי
אינטרפול – ארגון המשטרה הפלילית הבין-לאומי
IOC – הוועד האולימפי הבין-לאומי
IOM – ארגון ההגירה הבין-לאומי
IPU – האיגוד הבין-פרלמנטרי
ISO – ארגון התקינה הבין-לאומי
ISTO – ארגון התקשורת הלוויינית הבין-לאומי
ITU - איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי
ITUC – איגוד הסחר הבין-לאומי
MIGA – סוכנות ערבות השקעות רב צדדית
MONUSCO – משלחת הייצוב של ארגון האומות המאוחדות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו
נאט"ו – ארגון האמנה הצפון-אטלנטית
NEA – הסוכנות לאנרגיה גרעינית
NSG – קבוצת ספקי הגרעין
OAS – ארגון מדינות אמריקה (משקיפה)
OECD – הארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי
OPCW – הארגון למניעת הפצת נשק כימי
OSCE – הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה
מועדון פריז
PCA – בית המשפט לבוררות
PIF – פורום איי האוקיינוס השקט (שותפה)
SECI – היוזמה שיתופית בדרום מזרח אירופה (משקיפה)
האו"ם – האומות המאוחדות
UNSC – מועצת הביטחון של האו"ם
UNCTAD – ועידת האומות המאוחדות לסחר ופיתוח
אונסק"ו – ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם
UNFICYP – כוח שמירת השלום של האו"ם בקפריסין
UNHCR – נציבות האו"ם לפליטים
UNIDO – ארגון האו"ם לפיתוח תעשייתי
UNMIS – משלחת האומות המאוחדות לסודאן
אונר"א – סוכנות הסעד והעבודות של האו"ם לפליטים פלסטיניים במזרח הקרוב
UPU – איגוד הדואר הבין-לאומי
WCO – ארגון המכס העולמי
WHO – ארגון הבריאות העולמי
WIPO – ארגון הקניין הרוחני העולמי
WMO – הארגון המטאורולוגי העולמי
WTO – ארגון הסחר העולמי
ועדת זנגגר – ועדת יצואני הגרעין
ראו גם

היסטוריה של הממלכה המאוחדת
חבר העמים הבריטי
משרד החוץ וחבר העמים
האימפריה הבריטית
יחסי האיחוד האירופי–הממלכה המאוחדת
יחסי ארצות הברית–הממלכה המאוחדת
יחסי הממלכה המאוחדת–ישראל
גופרית

גופרית (בלטינית: Sulfur או Sulphur) היא יסוד כימי שסמלו הכימי S ומספרו האטומי 16. האלוטרופ הנפוץ של הגופרית הוא מולקולה טבעתית המורכבת משמונה אטומי גופרית, והיא מסומלת כ-S8. אלוטרופים פחות נפוצים או יציבים הם למשל טבעות של  {\ce {S6}},  {\ce {S7}} או הפולימר  {\ce {(-S-S-)n}}
הגופרית היא מינרל חיוני בכל היצורים החיים.
תכונות

גופרית היא אל-מתכת, מוצקה בטמפרטורת החדר וצבעה צהבהב. נקודת ההיתוך שלה היא 115.21 מעלות צלזיוס ונקודת רתיחתה – 444.72 מעלות צלזיוס.
כאשר מחממים גופרית מותכת (גופרית אורתורומבית, גופרית מונוקלינית, נוזל חיוור-צהבהב) מעבר להיתוכה, מתקבל פולימר הבנוי משרשרת אטומי גופרית מקושרים בקשר קוולנטי. מכיוון שמדובר בשרשראות רבות המתערבבות זו בזו נעשית גופרית זו לדביקה, ובזכות האטומים הלא-נורמליים שבקצות השרשרת (שכן הם מחוברים לאטום גופרית אחר רק בצידם האחד), היא מקבלת גוון אדום-כהה. קירור מהיר של נוזל זה יוצר נוזל פלסטי הדומה לגומי. מתיחת הגוף מסדרת את השרשראות הפולימריות זו במקביל לזו עד לגיבוש גופרית סיבית.