stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט אנדרסון

| --- | --- |

רוברט אנדרסון
 לידה:  14 ביוני 1805 לואיוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  26 באוקטובר 1871 (בגיל 66) ניס, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות וסט פוינט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 צאצאים:  Maria Latham Anderson 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית  צבא האיחוד
 תקופת הפעילות:  1825–1863 (כ־38 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד פורט סאמטר מפקד ארמיית הקמברלנד מפקד פורט אדמס
 פעולות ומבצעים
 מלחמת בלאק הוק  מלחמת סמינול השנייה  מלחמת ארצות הברית–מקסיקו  מלחמת האזרחים האמריקנית
 
רוברט אנדרסון (באנגלית: Robert Anderson‏; 14 ביוני 1805 – 26 באוקטובר 1871) היה קצין בצבא ארצות הברית. הוא נודע בכך שפיקד על פורט סאמטר במהלך קרב פורט סאמטר, אשר פתח את מלחמת האזרחים האמריקנית.
שנותיו הראשונות

אנדרסון נולד בעיירה ליד לואיוויל במדינת קנטקי שבארצות הברית. הוא התחנך בווסט פוינט, שם סיים את לימודיו בשנת 1825, ואז הוצב בדרגת ייצוג של לוטננט משנה ברגימנט הארטילריה ה-2 של צבא ארצות הברית. במהלך המלחמה בשבטי האינדיאנים בשנת 1832 שירת כקולונל במסגרת גדודי המתנדבים של אילינוי (אחד מפקודיו שם היה קפטן אברהם לינקולן, לימים נשיא ארצות הברית). בשנת 1833 חזר לצבא הקבע בדרגת קבע של לוטננט. בתקופת מלחמת סמינול השנייה בשנים 1835–1842 שירת כקצין מטה במטהו של הגנרל וינפילד סקוט. במלחמת ארצות הברית–מקסיקו נפצע קשה במהלך קרב מולינו דל ריי וקודם עקב כך לדרגת מייג'ור. ב-5 באוקטובר 1857 הוצב ברגימנט הארטילריה ה-1. בשנת 1839 פרסם ספר בשם "הוראות הפעלת ארטילריית השדה, סוסים ורגלים".
מלחמת האזרחים

כשמדינות הדרום החלו בפרישתן מארצות הברית, נותר אנדרסון, תומך עבדות ובעל עבדים בעברו, נאמן לאיחוד. הוא הוצב כמפקד חיל המצב אשר החזיק במצודות מפרץ צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית ובפרט בפורט סאמטר. הוא היה מפקד המבצר בעת הפגזתו על ידי כוחות הקונפדרציה, בפיקודו של בריגדיר גנרל פ.ג.ט. בורגארד (שהיה חניכו של אנדרסון בווסט פוינט) בתחילת המלחמה. ההפגזה, אשר החלה ב-12 באפריל 1861, הסתיימה לאחר 34 שעות עם כניעתו של אנדרסון ופינוי חיל המצב מהמצודה.
עמידתו של אנדרסון במצור ובהפגזה הפכוהו לגיבור בצפון. הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל והשתתף במצעדים ובעצרות בהניפו את הדגל אשר הביא עמו מהמצודה. ב-28 במאי הוצב אנדרסון בתפקיד פוליטי רגיש - מפקד ארמיית הקמברלנד, עד אשר חלה והוחלף בבריגדיר גנרל ויליאם שרמן ב-6 באוקטובר באותה השנה. לאחר שהבריא הוצב כמפקד פורט אדמס אשר ברוד איילנד. הוא פרש משירות צבאי סדיר ב-27 באוקטובר 1863. ב-3 בפברואר 1865 קודם אנדרסון לדרגת כבוד של מייג'ור גנרל.
לאחר המלחמה

מספר ימים לאחר כניעת מפקד צבא הדרום, הגנרל רוברט לי, הגיע אנדרסון לצ'ארלסטון. הוא הביא עמו את הדגל אשר הוריד מתורן פורט סאמטר 4 שנים קודם לכן והשתתף בטקס הנפת הדגל על חורבות המצודה לאחר איושן על ידי כוחות צבא האיחוד.
אנדרסון נפטר ב-26 באוקטובר 1871, בגיל 66, בעת ששהה בניס שבצרפת. גופתו נקברה בבית הקברות וסט פוינט.
לקריאה נוספת

Eicher, John H., and Eicher, David J., Civil War High Commands, Stanford University Press, 2001, ISBN 0-8047-3641-3.
Lawton, Eba Anderson, Major Robert Anderson and Fort Sumter, 1861 (New York, 1911).
Warner, Ezra J., Generals in Blue: Lives of the Union Commanders, Louisiana State University Press, 1964, ISBN 0-8071-0822-7.
"Robert Anderson Biography". נבדק ב-2006-10-01.
ריצ'רד ג'ונס

| --- | --- |

ג'ונס (משמאל) בעת ששימש שגריר ארצות הברית בכווית
 לידה:  26 באוגוסט 1950 (בן 74) מחוז בוסייר, ארצות הברית 
 שם לידה:  Richard Henry Jones 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  מכללת הארווי מד 
 
ריצ'רד ג'ונס (באנגלית: Richard Henry Jones; נולד ב-26 באוגוסט 1950) הוא דיפלומט אמריקאי שכיהן כסגן המנהל הכללי של סוכנות האנרגיה הבינלאומית בשנים 2008–2013. כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל בין השנים 2005–2008.
בין השנים 1996–1998 היה שגריר בלבנון, בין השנים 1998–2000 היה שגריר בקזחסטן, בין השנים 2001–2004 שימש שגריר ארצות הברית בכווית ובשנת 2005 שימש כיועץ בכיר למזכיר המדינה האמריקאי ומתאם המדיניות בעיראק.
ביוגרפיה

ג'ונס נולד בבסיס חיל האוויר בברקסדייל, לואיזיאנה. הוא סיים לימודי תואר ראשון במדעים, במתמטיקה, בהצטיינות במכללת הארוי מד בקליפורניה, תואר שני ושלישי במנהל עסקי ובסטטיסטיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
במהלך שירותו בשירות החוץ האמריקאי הוא הוצב פעמיים בריאד ושירת גם בפריז ובתוניס. הוא שימש מנהל האגף למסחר במדינות מפותחות במשרד ליחסים עם מצרים (1987–1989) ואף עמד בראש המשרד ליחסים עם מצרים.
נוסף לשפת אמו ג'ונס דובר ערבית, צרפתית, גרמנית ורוסית. במרשם הפטנטים האמריקאי רשומים על שמו שני פטנטים.
קשיון

נחלות שבטי ישראל
ח'רבת קַיסוּן למרגלות הר תָּבוֹר מזוהה בדרך כלל עם קִשְׁיוֹן המקראית שבנחלת שבט יִשָּׂשכָר
קִשְׁיוֹן הייתה עיר לויים מקראית בנחלת שבט יששכר, אשר נזכרת פעמיים בתנ"ך.
בהיסטוריה

תחילה, נזכרת העיר ברשימת ערי נחלת שבט יששכר: ”וַיְהִי גְּבוּלָם יִזְרְעֶאלָה וְהַכְּסוּלֹת וְשׁוּנֵם וַחֲפָרַיִם וְשִׁיאֹן וַאֲנָחֲרַת וְהָרַבִּית וְקִשְׁיוֹן וָאָבֶץ וְרֶמֶת וְעֵין גַּנִּים וְעֵין חַדָּה וּבֵית פַּצֵּץ”.
בהמשך, נזכרת העיר כעיר לויים של בני שבט יששכר: ”וּמִמַּטֵּה יִשָּׂשכָר אֶת קִשְׁיוֹן וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ אֶת דָּבְרַת וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ”. בתרגום השבעים מובא שם העיר בצורה קִישׁוֹן.
ברשימת תחותמס השלישי נזכרת עיר בשם קסן בין אדמי הנקב ובין שונם.
מיקום העיר כיום

הזיהוי המקובל לעיר הקדומה הוא בתל הקרוי ח'רבת קיסון, הנמצא כקילומטר אחד מדרום להר תבור, לצד כביש 65 ובסמוך לתחילתו של נחל תבור, בו ממצאים החל מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה הביזנטית.
בשל שמו של התל ומיקומו, יש הסבורים כי נחל קִישׁוֹן המקראי היה למעשה נחל תבור של ימינו, וכי הוא נקרא על שם העיר קִשְׁיוֹן. זאת, כאשר אשתורי הפרחי ציין עוד בתחילת המאה ה-14 כי שמו של נחל זה היה בתקופתו ואדי קיסון, וכי זהו לטעמו נחל קישון הנזכר בתנ"ך, בשל יציאתו מאזור חורבת קיסון.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים י"ח–כ"א.
↑  ספר יהושע, פרק כ"א, פסוק כ"ח.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, כרך ז', 282-281.
↑  יואל אליצור, מקום בפרשה - גאוגרפיה ומשמעות במקרא, הוצאת ידיעות אחרונות, 2014, עמ' 123-121.
| ערי הלויים |
| --- | --- | --- |
| בני גרשון (ערים מיששכר, מאשר, מנפתלי ומחצי המנשה המזרחי) | בְּעֶשְׁתְּרָה • גולן • דברת • חֶלְקָת • חַמֹּת דֹּאר • יַרְמוּת • מִשְאָל • עַבְדּוֹן • עין גנים (אתר מקראי) • קֶדֶש • קַרְתָּן • קִשְׁיוֹן • רְחׁב |  |
| בני קהת (ערים מאפרים, מדן ומחצי המנשה המערבי) | שכם • גזר • קִבְצַיִם • בֵּית חוֹרֹן • אַיָּלוֹן • אֶלְתְּקֵא • גִבְּתוֹן • גַּת רִמּוֹן •  תַּעְנַךְ |  |
| בני מררי (ערים מראובן, מגד ומזבולון) | בֶּצֶר • דִּמְנָה • חשבון • יַהְצָה • יַעְזֵר • יקנעם • מַחֲנַיִם • מֵיפַעַת • נהלל • קְדֵמוֹת • קַרְתָּה • רָמת |  |
רבי יצחק נפחא

| --- | --- |
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 השתייכות:  דור שני ושלישי לאמוראים
 רבותיו:  רבי יוחנן
 בני דורו:  רב אמי, רב אסי, ריש לקיש, רב לוי, רב נחמן, רבי אבהו, ורבי חנינא בר פפי
 צאצאים:  רבי יוחנן בן רבי יצחק נפחא
 
רבי יצחק נפחא היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור השני והשלישי. כינויו "נפחא" (המעיד על מקצועו, נפח) המופיע לעיתים קרובות בתלמוד הבבלי אינו מופיע כלל בתלמוד הירושלמי.
תולדותיו

היה חבר בבית מדרשו של רבי יוחנן, והרבה מאמרים אמר בשמו. תלמידיו החשובים של ר' יוחנן, רב אמי ורב אסי, היו יושבים לפני ר' יצחק. כבר בימי ר' יוחנן הגיע למעלה גבוהה בתורה, ופעם כשחלק על ר' יוחנן באגדה, אמר ריש לקיש: "טובים דברי נפחא מדברי בר נפחא" (ר' יוחנן נקרא בתלמוד לעיתים בשם "בר נפחא"). רבים מחכמי ארץ ישראל למדו איתו הלכה ואגדה ומסרו מאמרים בשמו.
ר' יצחק ירד מארץ ישראל לבבל ובא בקשר עם ראשי חכמיה. החכמים שאיתם התרועע הרבה היו רב לוי (גם הוא בעל אגדה ידוע) ורב נחמן, רבי אבהו, ורבי חנינא בר פפי. בנו היה רבי יוחנן בן רבי יצחק נפחא.
ר' יצחק היה מבעלי האגדה הפוריים ביותר בדורו. החשיב מאוד את האגדה, כי סבר שהיא מחזקת את מורל העם ומעודדת את רוחו שלא להתייאש בגלל העוני והסבל ששררו באותו הדור. לעומת זאת, על הזנחת בני דורו את ההלכה ונטייתם הגוברת לאגדה היה אומר: "לשעבר כשהייתה הפרוטה מצויה, היה אדם מתאווה לשמוע דבר משנה ודבר תלמוד. ועכשיו כשאין הפרוטה מצויה, וביותר שאנו חולים מן המלכות, אדם מתאווה לשמוע דבר מקרא ודבר אגדה".
את העניות ששררה בימיו בארץ ישראל הוא מתאר: "על הדורות הללו נאמר "ואכלת את עשב השדה", שאדם משכים על שדהו ואוכלה עד שהיא עשב" – ביטוי לכך שהאדם אינו יכול לחכות עד שהתבואה תבשיל.
מאגדותיו

ר' יצחק היה בעל הלכה ובעל אגדה כאחד. פעם ישבו לפניו רב אמי ורב אסי. אחד אמר "יאמר מר הלכה" ואחד אמר "יאמר מר אגדה". התחיל לאמר הלכה – אחד לא הניח לו, התחיל לאמר אגדה ואחד לא הניח לו. אמר להם: ”אמשול לכם משל למה הדבר דומה, לאדם שיש לו שתי נשים – אחת ילדה ואחת זקנה. ילדה מלקטת לו לבנות, וזקנה מלקטת לו שחורות – נמצא קירח מכאן ומכאן”. לבסוף אמר שתי אמרות – דבר אגדה ודבר הלכה – על אותו פסוק.
ממאמריו

"אם יאמר לך אדם יגעתי ולא מצאתי – אל תאמין, לא יגעתי ומצאתי – אל תאמין, יגעתי ומצאתי – תאמין".
"אין הברכה מצויה אלא בדבר הסמוי מן העין".
ציונו

אודות מקום קבורתו מופיע בספר הגלגולים: "חוץ לטבריה, כנגד כותל הצפוני של החומה – וקרוב אליו, יש שם כמו שניים או שלושה כוכין, ואומרים כי הם קברי צדיקים, ואיני זוכר מה שאומרים העולם. ונלע"ד שאומרים שרבי יצחק נפחא אחד מהם, והודה לי מורי שהם קברי צדיקים. ונלע"ד שאמר לי, שהוא כמו שאומרים בני אדם".
זיהוי עם רבי יצחק האמורא שבתלמוד הבבלי

לשיטת רש"י "רבי יצחק" שבכל התלמוד הוא רבי יצחק נפחא, ונקרא גם בשמות הבאים: "יצחק בן טבלא"; "יצחק בן חקלא"; "יצחק בן אלעא"; "יצחק בן אחא דשמעתא"; ו"יצחק בן פנחס".
לשיטת רשב"ם קיים חילוק בין דברי אגדה ודברי הלכה בתלמוד. חמשת הכינויים הללו מתייחסים לאמורא המוזכר באגדתא ששמו האמיתי הוא "יצחק בן פנחס", ואילו "רבי יצחק" המוזכר בהלכה בשמו האמיתי הוא "יצחק בן אחא".
קרטיס וילבור

קרטיס דווייט וילבור (באנגלית: Curtis Dwight Wilbur;‏ 10 במאי 1867 – 8 בספטמבר 1954) היה עורך דין אמריקאי, שופט בבית המשפט של קליפורניה, מזכיר הצי של ארצות הברית, שופט פדרלי ושופט בבית המשפט לערעורים.
ראשית חייו

קרטיס וילבור נולד בבונסבורו, איווה לדווייט לוק וילבור ועדנה מ. ליימן. בהמשך עברה משפחתו לג'יימסטאון שבטריטוריית דקוטה (כיום בדקוטה הצפונית), שם הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון. ב-1884 הוא התקבל ללימודים באקדמיה הימית של ארצות הברית וסיים שם את לימודי התואר הראשון ב-1888. זמן קצר לאחר סיום לימודיו הוא ויתר על הצבתו, נוהג מקובל באותה תקופה, ועבר לריברסייד, קליפורניה. בלילות הוא למד משפטים ובימים לימד מתמטיקה וב-1890 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של קליפורניה.
קריירה

וילבור התקבל לעבודה במשרד עורכי הדין "ברסון, וילסון ולם" בלוס אנג'לס, שם הוא עבד שמונה שנים. הוא היה פעיל בפעילות פוליטית במסגרת המפלגה הרפובליקנית וב-1898 היה לנשיא המועדון הרפובליקני של הרובע הרביעי של העיר. באותה שנה הוא שימש כסגן עוזר התובע המחוזי של מחוז לוס אנג'לס, ג'ון דונל וב-1899 הוא היה הסגן הבכיר במשרד התובע המחוזי, ג'יימס ריבס.
ב-1902 היה וילבור למועמד המפלגה הרפובליקנית למשרת שופט בבית המשפט העליון של המחוז במקומו של לוסיאן שאו שהתמודד על משרת שופט בבית המשפט העליון של קליפורניה. בנובמבר אותה שנה ניצח וילבור בבחירות והחל לכהן כשופט. הוא התעניין במיוחד בקידום רווחת הילדים ובבית המשפט העליון של המחוז הוא ישב בראש הרכבי השיפוט של בית המשפט לנוער. ב-1910 הוא היה המנהל המייסד של האגודה לקידום הנוער. ב-1912 הוא היה נשיא ליגת הטוהר החברתי שהעבירה הרצאות בנושאי דת לציבור. ב-1915 הוא סייע לארגן את תנועת הצופים בלוס אנג'לס והיה לנשיא המועצה של התנועה. הוא גם שימש כנשיא אגודת בתי הספר של יום ראשון בקליפורניה וארגן התכנסויות אוונגליסטיות עבור האוכלוסייה הצעירה.
במהלך תקופת כהונתו בבית המשפט העליון של קליפורניה וילבור כתב ופרסם לראשונה את הסיפורים לילדים הפופולריים שלו, "משפחת הדובים" (Bear Family) שיצאו לאור ב-1905.
בין השנים 1904–1917 לימד וילבור בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דרום קליפורניה, במקביל לשבתו בבית המשפט העליון של המדינה.
ב-1917 מינה מושל קליפורניה, ויליאם סטיבנס, את וילבור כשופט בבית המשפט העליון של קליפורניה, תפקיד בו הוא כיהן החל מינואר 1918. בספטמבר 1922 הביס וילבור את ויליאם לאולור בבחירות המקדימות ובנובמבר הוא נבחר כנשיא בית המשפט העליון של קליפורניה, משרה בה הוא החזיק מינואר 1923 ועד מרץ 1924. לאחר התפטרותו מתפקיד זה, מינה המושל פרינד ריצ'רדסון במקומו את לואיס ווסקוט מיירס.
מזכיר הצי

ב-19 במרץ 1924 הושבע וילבור כמזכיר הצי של ארצות הברית. כמינוי הראשון לקבינט של הנשיא קלווין קולידג', הגיע וילבור למשרתו עם מוניטין של אדם אינטליגנטי ובעל "יושרה ללא דופי". עם זאת, אחד המבקרים כינה את וילבור "מורה טוב של בית ספר של יום ראשון שחפץ להפוך את הצי למקום בטוח לנערים". ביולי 1925 הוא התלווה לשלוש ספינות קרב במשט לאורך חוף האוקיינוס השקט, שעצר במחוז מארין לפיקניק שנערך במאונט טמלפאיס בהשתתפות 600 פרחי קצונה ויותר ממאה נשות חברה. באוגוסט 1928 הוא התלווה בשנית לספינות הצי בהפלגה לסן פרנסיסקו בדרכם למשט אימון. בתום תקופת כהונתו כמזכיר הצי עלה בידיו של וילבור לרשום הצלחה בהגדלת ובהתחדשות הצי וייסוד כוח האוויר של הצי, שיגדל ויהיה מרכיב חשוב במלחמה מול יפן במלחמת העולם השנייה.
שופט פדרלי

ב-1 במרץ 1929, בשעות האחרונות לנשיאותו, מינה הנשיא קולידג' את וילבור לשופט בית המשפט לערעורים בסן פרנסיסקו, אך הסנאט לא אישר את המינוי. ב-18 באפריל אותה שנה מינה הנשיא החדש הרברט הובר, את וילבור לתפקיד זה וב-2 במאי אישר הסנאט את המינוי שנכנס לתוקפו באותו היום. הוא היה חבר בוועדת השופטים הבכירים בין השנים 1931–1944. הוא המשיך לכהן כשופט גם לאחר פרישתו החלקית במאי 1945 עד למותו
חיים אישיים

וילבור נישא פעמיים. ב-9 בנובמבר 1893 הוא נשא לאישה את אלה ט. צ'ילסון. היא נפטרה ב-1896. ב-13 בינואר 1898 הוא נישא בשנית לאוליב דוליטל. הם התגוררו בבית גדול בסן פרנסיסקו שבנייתו הושלמה ב-1904. לאחר פרישתו בילה וילבור את זמנו עם רעייתו ועם שלושת ילדיהם.
ב-שנות ה-30 של המאה ה-20 ייסד אחד מילדיו של וילבור, דר' לאונרד וילבור, בית חולים של המיסיון במחוז שאנשי שבסין. לאונרד, רעייתו ג'ין ספודלינג ושני ילדיהם רות וליימן, שרדו את תהפוכות המלחמה בסין, אך ביום ראשון של הפסחא, שנת 1940 הוא נפטר מטיפוס הבטן. לאחר פטירתו ילדה רעייתו את ילדם השלישי, ברוס, ולאחר מכן שבה לסן פרנסיסקו. אחיו של וילבור, ריי ליימן וילבור, היה מזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הרברט הובר ונשיא אוניברסיטת סטנפורד.
קרטיס וילבור נפטר בפאלו אלטו ב-8 בספטמבר 1954. צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שנמצאת בשירות מאז 1994.
הערות שוליים

↑  "Notable Graduates: Curtis Dwight Wilbur". U.S. Naval Academy.
↑  "Briefs". Los Angeles Herald (34 (182)). California Digital Newspaper Collection. 14 October 1890. p. 8.
↑  "Candidates Galore". Los Angeles Herald (25 (330)). California Digital Newspaper Collection. 26 August 1898. p. 8.
↑  "Citizens' Opinions, All Sorts and Conditions of Men Discuss the Propositions". Los Angeles Herald (250). California Digital Newspaper Collection. 7 June 1899. p. 5.
↑  "Nominated to Succeed Shaw". San Francisco Call (87 (111)). California Digital Newspaper Collection. 19 September 1902. p. 5.
↑  "Wilbur Has the Best of it in Juvenile Court Probe". Los Angeles Herald (124). California Digital Newspaper Collection. 22 February 1913. p. 3.
↑  "Purity League Lectures". Los Angeles Herald (297). California Digital Newspaper Collection. 7 September 1912. p. 16.
↑  "Judge Wilbur to Address Long Beach Young Men". Los Angeles Herald (238). California Digital Newspaper Collection. 29 June 1912. p. 14.
↑  "Wilbur Succeeds Henshaw on Supreme Bench". Los Angeles Herald (34). California Digital Newspaper Collection. 11 December 1917. p. 3.
↑  "Political Arena is Center of Spotlight". Sacramento Union (26166). California Digital Newspaper Collection. 6 November 1922. p. 2.
↑  "Chief Justice Has Resigned". Madera Tribune (11). California Digital Newspaper Collection. 14 November 1925. p. 1.
↑  "Wilbur May Be Navy Secretary". Madera Mercury (302). California Digital Newspaper Collection. 14 March 1924. p. 4.
↑  "Navy Day Speaker Criticizes Wilbur". Healdsburg Tribune. California Digital Newspaper Collection. Tribune Service. 28 October 1925. p. 1.
↑  "Middies Visited Marin Co. and Mt. Tamalpais". Sausalito News (29). California Digital Newspaper Collection. 18 July 1925. p. 1.
↑  "Fleet Arrives In San Francisco; Will Remain One Week". Healdsburg Tribune (243). California Digital Newspaper Collection. United Press. 24 August 1928. p. 2.
↑  "Wilbur, Curtis Dwight - Federal Judicial Center". www.fjc.gov.
↑  Harper, Franklin (1913). Who's who on the Pacific Coast. Harper Publishing Company. pp. 607-608.
↑  "Deaths-Wilbur". Los Angeles Herald (26 (73)). California Digital Newspaper Collection. 12 December 1896. p. 10.
↑  "Wilbur Keeping Silence on Possible Cabinet Job". San Bernardino Sun (63 (153)). California Digital Newspaper Collection. United Press. 31 January 1929. p. 1.
↑  USS Curtis Wilbur official website
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1050532414  ISNI: 0000 0000 3554 0980  LCCN: n96105739  NARA: 10575842  SNAC: w6wm425p  VIAF: 33730027   WorldCat (עם VIAF): 33730027
רוברט ברקמן

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1898 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  16 ביולי 1980 (בגיל 81) ניו לונדון, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  ציור 
 
רוברט ברקמן (באנגלית: Robert Brackman;‏ 25 בספטמבר 1898 – 16 ביולי 1980) היה צייר יהודי-אמריקאי,  שהתפרסם בעיקר מציורים דיוקנות.
קורות חיים

רוברט ברקמן נולד בסביבות אודסה באימפריה רוסית. בשנת 1908 משפחתו עברה לארצות הברית. הוא למד באקדמיה לעיצוב בשנים 1919–1921. בשנת 1931 הוא התחיל קריירה ארוכת שנים של מורה לציור במוסדות שונות בניו יורק וקונטיקט. בין תלמידיו היו ציירים אמריקאים רבים לרבות יצחק הולץ.
רוברט ברקמן צייר דיוקנות של ג'ון ד. רוקפלר, הבן, צ'ארלס לינדברג, ג'ון פוסטר דאלס וידוענים אמריקאים נוספים. בשנת 1958 הוענקה לו מדליית זהב של בק. ציורים שלו כלולים באוסף של מוזיאונים שונים בארצות הברית לרבות מוזיאון ברוקלין ומוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית.
הערות שוליים

↑  https://www.jta.org/1930/10/16/archive/thirteen-jewish-painters-show-canvasses-at-annual-carnegie-institute-exhibit
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7891 8162  LCCN: nr94042181  RKD: 11877  SNAC: w693133m  SUDOC: 185083048  ULAN: 500027905  VIAF: 95853804   WorldCat (עם VIAF): 95853804 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב אנכיאלו

קרב אנכיאלו (בבולגרית: Битката при Анхиало) התנהל בשנת 708 ליד העיירה פומוריה, כעת בשטח בולגריה. הקרב התנהל בין כוחות האימפריה הביזנטית בפיקוד יוסטיניאנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית ובין כוחות האימפריה הבולגרית הראשונה בפיקודו של טרבל.
הרקע לקרב

בשנת 705 טרבל וצבאו סיועו ליוסטיניאנוס לשוב לשלטון לאחר עשר שנות גלות. בתמורה העניק יוסטיניאנוס לבולגרים כמויות גדולות של זהב, כסף, משי והשליטה על הטריטוריה הכלולה בין סטארה זאגורה, סליבן והים השחור. שלוש שנים לאחר שובו לשלטון, ראה עצמו יוסטיניאנוס חזק דיו כדי להשיב לעצמו את השליטה על הטריטוריה הבולגרית.
הקרב

הצבא הביזנטי הגיע למצודת אנכיאלו ונפרס בקרבתה, מבלי לדעת שהבולגרים נמצאים בקרבת מקום. טרבל וחיל הפרשים שלו תקפו את היחידות הביזנטיות הפריפריאליות בעוד חיל הרגלים הבולגרי תקף את המחנה הביזנטיני עצמו. הביזנטינים הובסו, הבולגרים לכדו סוסים, כלי נשק ושבוים רבים. יוסטיניאנוס עצמו ברח לתוך המצודה ומשם הפליג באוניה לקונסטנטינופול.
תוצאות

בשנת 711 עורר פיליפוס ורדאניס, בעזרת הכוזרים, מרד נגד יוסטיניאנוס השני וזה נאלץ לבקש את עזרת הבולגרים. הבולגרים שלחו רק שלושת אלפים חיילים ולאחר כמה עימותים הובילו החיילים את יוסטיניאנוס לקונסטנטינופול, שם הוצא להורג.
רוברט אנגלונד

| --- | --- |

רוברט אנגלונד, 2008
 לידה:  6 ביוני 1947 (בן 77) גלנדייל, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  אוניברסיטת אוקלנד  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  אוניברסיטת מדינת קליפורניה  Granada Hills Charter High School 
 פרסים והוקרה:  פרס מכונת הזמן (2007) 
 https://www.robertenglund.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
רוברט בארטון אנגלונד (באנגלית: Robert Barton Englund; נולד ב-6 ביוני 1947) הוא שחקן קולנוע ובמאי אמריקאי. ידוע בעיקר מתפקידו כרוצח הסדרתי פרדי קרוגר, מסדרת סרטי האימה "סיוט ברחוב אלם".
ביוגרפיה

אנגלונד נולד בגלנדייל, קליפורניה, לג'ניס ולסי. קנט אנגלונד. הוא התחיל ללמוד משחק בגיל 12. אנגלונד נישא 3 פעמים, ואין לו ילדים. כיום, הוא חי עם אשתו בלגונה ביץ' שבקליפורניה.
קריירה

מאז הופעתו בסרטו הראשון " Buster and Billie" שיצא בשנת 1974, הופיע אנגלונד בלמעלה מ 100 הופעות בסרטים וטלוויזיה. ב-1984 הופיע לראשונה בתור רוצח הילדים ובני הנוער הסדרתי - פרדי קרוגר. מאז הוא הופיע בכל סרט המשך שיצא בסדרה, למעט בסרט האתחול. בין היתר הופיע כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה, כגון גולשים בזמן ובבילון 5. ב-1998 הופיע בסרט האימה  אגדה עירונית בתור פרופסור וקסלר. בשנת 2007 הופיע בסרט  גרזן, לצד טוני טוד ולצד קני הודר. ב-2008 הופיע בסרט האימה - קומדיה חשפניות זומביות לצד השחקנית הפורנוגרפיה - ג'נה ג'יימסון.
ביוני 2024, פורסם כי רוברט אנגלונד יקבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פילמוגרפיה

2022 ‏- משחק של חיים או מוות
2017: Nightworld
2014 - The Last Showing
2013 - בית הבראה
2009 - The Vij (בימוי בלבד)
2008 - חשפניות זומביות
2008 - Killer Pad (בימוי בלבד)
2007 -  גרזן
2006 - עוצר הלבבות
2006 - מאחורי המסכה
2005 - 2001 משוגעים
2003 - פרדי נגד ג'ייסון
2000 - Python
1998 -  אגדה עירונית
1998 - אדמה מוזרה
1997 - אדון המשאלות
1996 - The Paper Brigade
1995 - The Mangler
1994 - הסיוט החדש של וס קרייבן
1993 - פחדי הלילה
1991 - פרדי מת: הסיוט האחרון
1990 - The Adventures of Ford Fairlane
1989 - סיוט ברחוב אלם 5: ילד החלומות
1988 - סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות
1987 - סיוט ברחוב אלם 3: לוחמי החלומות
1986 - North and South Book II
1985 - סיוט ברחוב אלם 2: נקמתו של פרדי
1984 - סיוט ברחוב אלם
1983 - V: המיני סדרה
1981 - Galaxy of Terror
1981 - Dead & Buried
1978 - Big Wednesday
1977 - Eaten Alive
1976 - Stay Hungry
1975 - Hustle
1974 - Buster and Billie
הערות שוליים

↑  Jordan Moreau, Prince, Jessica Chastain, Jane Fonda, Colin Farrell and More to Get Hollywood Walk of Fame Stars, Variety, ‏2024-06-24 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810642824205606  BNE: XX1062602  BnF: cb139457212 (data)  GND: 1012429210  ISNI: 0000 0001 2020 6434  LCCN: no99019984  NKC: xx0059377  NTA: 274456974  SNAC: w6zk6cgg  SUDOC: 165038810  VIAF: 9475249   WorldCat (עם VIAF): 9475249
רוברט ברנס

| --- | --- |

דיוקן, 1787
 לידה:  25 בינואר 1759 אלוואי, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 ביולי 1796 (בגיל 37) דמפריס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  St Michael's Church, Dumfries 
 שפות היצירה:  סקוטית, אנגלית 
 סוגה:  טור שירי, בלדה, שיר, שירה עלילתית, קנטטה 
 זרם ספרותי:  הרומנטיקה 
 יצירות בולטות:  Auld Lang Syne, Scots Wha Hae, Tam o' Shanter, Halloween, Ae fond kiss, and then we sever..., לעכברה, Is There for Honest Poverty, The Battle of Sherramuir 
 בן או בת זוג:  Jean Armour 
 צאצאים:  אליזבת בישופ, רוברט ברנס 
 www.robertburns.org
 חתימה:   
 
רוברט ברנס (נכתב גם ברנז; אנגלית וסקוטית: Robert Burns‏; 25 בינואר 1759 – 21 ביולי 1796) היה משורר סקוטי, מחלוצי זרם הרומנטיקה באמנות. כתב בשפות אנגלית וסקוטית ולעיתים בשילוב של שתיהן. השפעתו נודעה הן במולדתו סקוטלנד והן מחוצה לה. בסקוטלנד הוא נחשב למשורר הלאומי ויום הולדתו הוא מעין חג לאומי סקוטי - Burns supper, אשר מצוין במפגשים בהם מוקראות יצירותיו ומוגשים מאכלים סקוטיים לאומיים.
בנוסף לכתיבה מקורית עסק ברנס גם באיסוף ורישום של יצירות סקוטיות עממיות. אחד משיריו הידועים, Auld Lang Syne ("לפני זמן רב"), המבוסס על שיר סקוטי עממי על ידידות, הפך לשיר המסורתי של Hogmanay, חגיגת ראש השנה האזרחית של סקוטלנד. שיר אחר, Scots Wha Hae (כתיב סקוטי ל-Scots Who Have, "הסקוטים אשר להם"), המבוסס על נאום של רוברט הראשון, מלך סקוטלנד, היה המנון לאומי בלתי רשמי של סקוטלנד במאה ה-19, וכיום הוא משמש בתור ההמנון של המפלגה הסקוטית הלאומית (Scottish National Party).
ביוגרפיה

ברנס נולד בכפר אלוואי (Alloway) באזור איירשייר (Ayrshire) בסקוטלנד. אביו, ויליאם ברנס (William Burnes), ואימו, אגנס בראון (Agnes Broun), התפרנסו מעבודה בחוות ששכרו.
ברנס קיבל חינוך פורמלי בבית ספר, אך אביו, שהיה משכיל למרות עוניו, לימד אותו מדעים שונים; כמו כן קיבל שיעורי מתמטיקה, לטינית וצרפתית ממורה פרטי בשם ג'ון מרדוק (John Murdoch).
בגיל 21 עבר ברנס לעיירה הסמוכה אירווין (Irvine) ועבד שם בחנות פשתן, אך במהלך חגיגות שנה אזרחית חדשה החנות נשרפה והוא נאלץ לשוב אל משפחתו בחווה.
ברנס ניהל פרשיות אהבים עם נשים רבות. ילדו הראשון נולד ממשרתת של אימו ב-1785. ב-1786 נולדו לו תאומים מג'ין ארמור (Jean Armour), שאיתה התחתן ב-1788. היא ילדה לו בסך הכול תשעה ילדים, מתוכם רק שלושה הגיעו לבגרות.
ב-1786 פרסם את ספרו הראשון "שירים, בעיקר בניב הסקוטי" (Poems, Chiefly in the Scottish dialect), הידוע גם בשם "מהדורת קילמרנוק" (Kilmarnock volume). הספר זכה להצלחה ויצא לאור גם בלונדון וכן באירלנד ובארצות הברית. הספר כלל כמה מהשירים הידועים של ברנס - The Twa Dogs‏, To a Mouse‏ ו-To a Mountain Daisy.
ב-1787 הוא חבר לג'יימס ג'ונסון (James Johnson) לחיבור "המוזיאון המוזיקלי הסקוטי" (Scots Musical Museum), ספר בחמישה כרכים המאגד שירי עם סקוטיים. הכרך האחרון יצא בשנת 1804, לאחר מותו של ברנס.
מ-1791, במקביל לעבודתו הספרותית, הוא עבד כפקיד מכס.
ראו גם

נאורות סקוטית
רוברט ברנס (צייר)

| --- | --- |

 לידה:  1869 אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1941 (בגיל 72 בערך) אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 
רוברט ברנס (באנגלית: Robert Burns;‏ 1869–1941) היה צייר ומעצב סקוטי. הוא היה נציג מוקדם של סגנון אר נובו בסקוטלנד ואמן דקורטיבי מצטיין.