stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנק ישראל

| --- | --- |


הבניין הראשי של בנק ישראל בקריית הממשלה בירושלים
 
 מטה מרכזי:  בניין בנק ישראל רח' בנק ישראל 2, ירושלים
 קואורדינטות:  31°46.888′N 35°12.062′E﻿ / ﻿31.781467°N 35.201033°E﻿ / 31.781467; 35.201033
 הקמה:  ו' בכסלו ה'תשט"ו 1 בדצמבר 1954
 נגיד:  פרופ' אמיר ירון
 מדינה:  ישראל ישראל
 מטבע:  שקל חדש
 קוד ISO 4217:  ILS
 עתודות:  213.7 מיליארד $ (3/2024)
 שער לוֹוִים:  4.5 (2/2024)
 קודמו:  בנק לאומי לישראל
 
 www.boi.org.il
בנק ישראל הוא הבנק המרכזי של מדינת ישראל. בראש הבנק עומד הנגיד, ומדצמבר 2018 נושא בתפקיד פרופ' אמיר ירון.
בנק ישראל פועל מכוחו של חוק בנק ישראל, התש"ע–2010, ומשרדו הראשי ממוקם ברחוב בנק ישראל שבקריית הממשלה בירושלים.
מטרות ותפקידים

מטרות הבנק על פי החוק הנוכחי:
לשמור על יציבות מחירים, וזאת כיעד מרכזי.
לתמוך במטרות אחרות של המדיניות הכלכלית של הממשלה, במיוחד צמיחה, תעסוקה וצמצום פערים חברתיים, בתנאי שלדעת הוועדה המוניטרית לא תהיה בכך פגיעה בהשגת יציבות המחירים לאורך זמן.
לתמוך ביציבותה של המערכת הפיננסית ובפעילותה הסדירה.
תפקידי הבנק:
לנהל את המדיניות המוניטרית.
להחזיק את יתרות מטבע החוץ של המדינה ולנהלן.
לתמוך בפעילותו הסדירה של שוק מטבע החוץ בישראל.
לשמש בנקאי של הממשלה.
להסדיר את מערכות התשלומים והסליקה במשק, במטרה להבטיח את יעילותן ויציבותן.
להנפיק מטבע, להסדיר את מערכת המזומנים במשק ולכוונה.
לקיים את הפיקוח וההסדרה של מערכת הבנקאות על פי סמכויותיו לפי חוקי הבנקאות ולפי כל דין אחר.
היסטוריה > טרום הקמת מדינת ישראל

בתקופת שלהי שלטונה של האימפריה העות'מאנית בארץ ישראל, מילא חלק מתפקידי הבנק המרכזי בנק עותומן, שהיה הבנק הגדול בארץ ושירת את הממשל העות'מאני.
בראשית תקופת המנדט הבריטי ועד 1927, שימשו כהילך החוקי שטרות כסף שהנפיק הבנק האנגלו-מצרי בקהיר. לאחר שקם הצורך בשירותים של בנק מרכזי, ובהם הנפקת שטרות ומטבעות, הוקמה מועצת המטבע פלשתינה (א"י), שפעלה מטעם ממשלת המנדט. מועצה זו הנפיקה לירות ארץ-ישראליות (לא"י) החל מ-1927, כדי לרצות את כלל התושבים בארץ – יהודים, נוצרים ומוסלמים, עוטרו פני השטרות באתרים בעלי משמעות לשלוש הדתות. הכיסוי לשטרות אלו נקבע לפי שווי לירות שטרלינג. הביצוע בפועל של שמירה על השטרות והנפקתם לציבור בוצע על ידי בנק ברקליס, שבידיו הופקדו כל חשבונות ממשלת המנדט.
בנק ברקליס היה אפוא התחליף לבנק מרכזי, ובנקים מקומיים פתחו בו חשבונות וביצעו דרכו העברות של מטבע חוץ למדינות אחרות ומהן. המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה שפרצה ב--1935 גרמה לבהלה-זוטא בציבור, ולמשיכת פקדונות מבנקים קטנים ומאגודות שיתופיות לאשראי. בנק ברקליס סייע למוסדות פיננסיים אלה לעמוד במשבר, ובמקביל פעל באופן דומה גם בנק אנגלו-פלשתינה (אפ"ק), שהיה הבנק הגדול בארץ-ישראל, והיה מזוהה עם התנועה הציונית והיישוב היהודי.
בעקבות המשבר מינתה ממשלת המנדט את פ. ג. הורוול, בנקאי מלונדון, שכתב דו"ח בעניין, אך בפועל לא בוצע דבר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשנתה התופעה, ומפקידים עצבניים התדפקו שוב על דלתות המוסדות הפיננסיים, שחלקם נסגרו.
היסטוריה > שנות השישים והשבעים

דוד הורוביץ כיהן כנגיד הבנק במשך 17 שנים. תקופתו כנגיד אופיינה בשנותיה הראשונות ביציבות כלכלית יחסית, בצמיחה מהירה ובהיעדר אינפלציה של ממש, זאת עד תחילת שנות השישים. ב-1962, בעקבות עלייה ברמת החיים ובצריכה שהביאו לסכנה של לחצים אינפלציוניים (האינפלציה הגיעה לרמה שנתית של 9%), עליית שכר וגידול בגרעון במאזן התשלומים, בוצע פיחות גדול בשער הלירה ב-1962 על ידי שר האוצר לוי אשכול, מ-1.80 לירות לדולר ל-3 לירות לדולר, פיחות שלא פתר את הבעיות שנחשפו. בעקבות הפיחות וקשיי התקציב, עבר האוצר למדיניות פיסקלית מרסנת.
בשנת 1966 נקלע המשק למיתון קשה, ובנק ישראל נאלץ להתאים את מדיניותו לראשונה למצב מסוג זה. בין היתר, קרסו שלושה בנקים פרטיים: בנק אלרן, בנק פויכטוונגר ובנק קרדיט, והבנק התערב לראשונה בהגנה על מפקידים תוך שימוש בסמכותו לפי סעיף 44 לחוק בנק ישראל.
ב-1971 החליף משה זנבר את הורוביץ בתפקיד הנגיד. בנק ישראל מצא את עצמו מתמודד עם מצבים שכמוהם לא ידע בעבר, כאינפלציה מואצת (14% ב-1972) וגידול בהוצאה הציבורית בעקבות מלחמת ששת הימים. מלחמת יום הכיפורים ומשבר האנרגיה שבעקבותיה החמירו את הבעיות הכלכליות, את האינפלציה, את הגרעון במאזן התשלומים ואת קצב הפיחותים. ביולי 1974 התערב בנק ישראל בבנק ארץ ישראל בריטניה והשעה את הנהלתו, לאחר שנמצאו אי סדרים פליליים בניהול הבנק.
ב-1976 החל לכהן כנגיד ארנון גפני. בסוף 1977 בעקבות המהפך הפוליטי הוכרזה תוכנית ליברליזציה בתחום המט"ח – מפיחות זוחל למשטר של שער חליפין נייד והסרת מגבלות על תנועות במטבע חוץ שהיו בפיקוח הבנק וכן האחדה של שערי החליפין; בנוסף, הועלה המע"מ ל-12%. התוכנית לא גובתה במהלכים מרסנים וכתוצאה מכך החלה התפרצות אינפלציונית. בעקבות זאת, ב-1980 הנהיג בנק ישראל את המעבר לשקל, שהחליף את הלירה הישראלית, על ידי הפחתה של אפס אחד.
בשנותיו הראשונות נהג בנק ישראל להשתמש בשירותיהם של כלכלנים בעלי שם עולמי. בסוף שנות ה-70 שכר הנגיד גפני את שירותיו של כלכלן בשם סטנלי פישר, לימים נגיד הבנק. פישר המליץ לקבוע שורה של יעדים ארוכי טווח, שהחשוב מביניהם הוא יעד האינפלציה, והאחרים הם שיעור האבטלה, החשבון השוטף של מאזן התשלומים, ושיעור הצמיחה הרצוי. פישר קבע כי על הבנק לקבוע כיעד את שער החליפין, תוך גמישות בשער הריבית.
היסטוריה > שנות השמונים

בשנת 1982 נתמנה לנגיד משה מנדלבאום, שנאלץ להתמודד עם המצב הכלכלי הקשה אליו נקלע המשק בעקבות האינפלציה הגואה. ובמקביל מצא את עצמו ואת ראשי הבנק נקלעים לאחד המשברים הכלכליים הקשים בתולדות מדינת ישראל – משבר מניות הבנקים ב-1983.
בתחילת שנות השמונים נקלע הבנק לתקופה מהקשות בתולדותיו. האינפלציה יצאה משליטה והגיעה לשיאים שכמותם טרם נרשמו בתולדות המדינה, ופיחותים היו עניין שבשגרה. בשנת 1984 הסתכמה האינפלציה ב-450%.
בשנת 1984 מוקמת ממשלת האחדות הלאומית שמנסה להתמודד עם האינפלציה הגואה. בשנת 1985 מוחלת תוכנית כוללת חדשה – תוכנית ייצוב כלכלית, שהוכנה על ידי ראשי האוצר בעזרת כלכלנים בולטים מן האקדמיה, בראשותו של פרופ' מיכאל ברונו ובליווי כלכלנים בעלי שם עולמי מחו"ל ובתוכם פרופ' סטנלי פישר. מבוצע תיקון משמעותי לחוק בנק ישראל, לפיו נאסר על הממשלה ללוות כסף מהבנק לצורך כיסוי גירעון בתקציב המדינה, וכן השקל מומר לשקל חדש על ידי הפחתת שלושה אפסים. תוכנית הייצוב הביאה בחשבון את כל המרכיבים של תוכנית הבראה מקיפה ואת קשרי הגומלים ביניהם ועיקריה היו: קיצוץ משמעותי בתקציב הממשלה (שעיקרו הקטנה ניכרת של הסובסידיות וצמצום הוצאות אחרות בתקציב הממשלה); ירידה בשכר הריאלי (במגמה להקטין את הביקוש המקומי, להגדיל את כושר התחרות של היצוא ולמנוע גידול חמור באבטלה); פיחות גבוה וייצוב שער החליפין ברמה החדשה לתקופה ארוכה ככל האפשר; והקפאת מחירים מנהלית לתקופת זמן מוגבלת. בעקבות יישום התוכנית, שקיבלה תמיכה מלאה מצד הממשלה, האינפלציה ירדה לממדים חד ספרתיים (תיקון החוק סייע רבות לכך) ומעמדו של הבנק התחזק בצורה משמעותית.
ב-1986 מונה פרופ' מיכאל ברונו, מהוגי תוכנית הייצוב, לנגיד הבנק. התחזקות נוספת במעמדו של בנק ישראל התרחשה אחרי פרסום מסקנות ועדת בייסקי ב-1986 והרחבת סמכויות בנק ישראל כמפקח על הבנקים. ב-1978 הועבר הפיקוח על מטבע חוץ ממשרד האוצר לבנק ישראל. בהמשך, לאחר תהליך ממושך של ליברליזציה בשוק מטבע החוץ, בוטל סופית הפיקוח על מטבע חוץ בשנת 2003. המחלקה לפיקוח על מטבע חוץ הפכה ל"מחלקה לפעילות השוק במטבע חוץ" אשר עסקה במעקב ומחקר אודות פעילות המשק מול חו"ל ושוק המט"ח.
אחרי תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 התחזק מעמד הבנק, בעיקר הודות לתיקון לחוק בנק ישראל, לפיו נאסר על הממשלה ללוות כסף מהבנק לצורך כיסוי גירעון בתקציב המדינה.
היסטוריה > שנות התשעים

מתקופת כהונתו של פרופ' ברונו ועד היום המשיכו נגידי בנק ישראל להעמיק את השליטה במדיניות המוניטרית, ופעלו לקביעת התפקיד המרכזי של הבנק בתחום השמירה על יציבות המחירים, לשילוב ישראל בכלכלה העולמית ולעמידה בדרישות ובהמלצות קרן המטבע הבין-לאומית.
בשנת 1991 מונה פרופ' יעקב פרנקל לנגיד הבנק. הוא משכנע את הממשלה להנהיג את משטר יעד האינפלציה, כמו גם פועל לשינוי חוק בנק ישראל. פרופ' פרנקל מבטל כליל את הפיקוח על מטבע החוץ ומעמיק את הליברליזציה בשוקי הכספים.
היסטוריה > המאה ה-21

הנגיד השביעי, דוד קליין מונה לתפקידו בשנת 2000 והמשיך בקווים של קודמיו: יישום רפורמות מוניטריות; ניהל מדיניות מוניטרית קשוחה; הפעלת מאמצים להעברת החוק, וליברליזציה בשוק המטבע חוץ. בתקופתו של קליין הגיע לרתיחה תחום יחסי העבודה. הקונפליקט בין בנק ישראל לבין משרד האוצר הנוגע להסכמי השכר הנהוגים בבנק ישראל הגיע לשיאו. הרקע לסכסוך היה חוק יסודות התקציב, שחוקק עם תוכנית הייצוב ב-1985 שלפיו נקבע בין היתר כי גופים ציבוריים – והבנק בתוכם – יהיו כפופים לחוק זה. האוצר בא בטענות כי הסכמי השכר בבנק ישראל חרגו מן הנהוג בשירות המדינה.
בשנת 2005 מונה הנגיד השמיני, סטנלי פישר. פישר הצהיר על כוונותיו להעביר חוק חדש לבנק ישראל שיחליף את החוק משנת 1954, להסדיר את תחום יחסי העבודה עם האוצר בכל הנוגע להסכמי השכר הנהוגים בבנק, וליישם רפורמה מבנית בבנק. המטרות הללו הושגו: ב-2010 נחקק חוק בנק ישראל החדש (חוק בנק ישראל התש"ע-2010), הוסדר תחום יחסי העבודה עם האוצר (תוך שנחתם הסכם שכר כולל חדש, שבמסגרתו עובדים חדשים נכנסים בתנאי שכר פחותים, והופחת גם השכר לעובדים הקיימים), והרפורמה המבנית בבנק יושמה.
עם פרוץ המשבר הכלכלי בשנת 2008 נקט פישר במדיניות שזכתה להצלחה ולהכרה בין-לאומית: הוא הפעיל את מכשיר הריבית בהתאם לשינויים המהירים (הראשון בעולם שהוריד והעלה את הריבית)[דרוש מקור] רכש מטבע חוץ, ורכש אג"ח ממשלתיות כדי להוריד את הריבית לטווחי זמן ארוכים.
בשנת 2008 בוצע בבנק שינוי ארגוני, במסגרתו נסגרו המחלקה לפעילות המשק במט"ח (שעל בסיסה קמה החטיבה למידע וסטטיסטיקה), המחלקה המוניטרית (שחלק ממנה אוחד עם מחלקת המט"ח ליצירת חטיבת השווקים, וחלק אחר עם מחלקת המחקר ליצירת חטיבת המחקר), ומנהל מלוות המדינה. מחלקות הבנק אורגנו מחדש במסגרת חטיבות המחולקות לאגפים.
בשנת 2013 מונתה ד"ר קרנית פלוג לנגידת הבנק. היא המשיכה במדיניות קודמיה הן במישור העמקת השליטה המוניטרית והן בתחום שילוב ישראל בכלכלה העולמית.
בשנת 2018 מונה פרופ' אמיר ירון לנגיד הבנק. בתקופתו ניתנו אישורים להקמת שני בנקים חדשים בישראל: בנק וואן זירו ובנק אש ישראל.
במלחמת חרבות ברזל נקט הבנק צעדים אחדים לצמצום השפעת המלחמה על הפעילות הכלכלית. בתחילת המלחמה הודיע בנק ישראל על תוכניתו למכור עד 30 מיליארד דולר, כדי למנוע ירידה חדה בשער השקל. ב-6 באוקטובר, טרם המלחמה, היה שער החליפין 3.86 ש"ח לדולר. בתחילת המלחמה השקל נחלש, וב-27 באוקטובר הגיע שער החליפין לשיא של 4.08 ש"ח לדולר. עד לסוף אוקטובר מכר הבנק 8.2 מיליארד דולר,
בתחילת נובמבר 2023 הודיע הבנק על הקצאת עשרה מיליארד ש"ח לשם מתן הלוואות מוזלות לעסקים קטנים וזעירים שנפגעו כתוצאה מהמלחמה.
למשקי בית ועסקים שנפגעו ישירות מהמלחמה יזם הבנק זכות לדחות בשלושה חודשים תשלומי הלוואות, ללא חיוב בריבית ובעמלות.
תפקידי הבנק > שמירה על יציבות המחירים

תפקידו העיקרי של בנק ישראל הוא שמירה על יציבות המחירים במשק (בעיקר מניעת אינפלציה, אך בתחילת שנות האלפיים גם מניעת דפלציה). בנק ישראל, ככל בנק מרכזי, מנהל מדיניות מוניטרית שעיקרה קביעת שער ריבית בנק ישראל, בו הוא מלווה כסף לבנקים או לווה מהם (הריבית המוניטרית). פרמטר בודד זה מהווה כלי עיקרי עבור בנק ישראל להשפעה על כמות הכסף במשק.
התאוריה גורסת כי קביעת ריבית ברמה גבוהה מדי תרסן את הפעילות הכלכלית במשק, היות שהיא תביא אנשים להשאיר את כספם בבנק ולא להשקיע אותו בעסקים חדשים, ועלולה להוביל בנסיבות מסוימות להאטה או אף למיתון. קביעת ריבית ברמה נמוכה מעודדת את הפעילות הכלכלית במשק, אך עלולה להוביל ללחצים אינפלציוניים ולעליית מחירים.
ממשלת ישראל קובעת מאז 1992 את יעד האינפלציה השנתי, אשר מהווה את "יציבות המחירים" שבנק ישראל נדרש לחתור ולהשיג על פי החוק. בשנים האחרונות היה יעד האינפלציה השנתי בין אחוז לשלושה אחוזים. קיימת ביקורת כלפי בנק ישראל ולפיה הבנק נוקט במדיניות מוניטרית מרסנת מדי, שהביאה את רמת האינפלציה בשנים 2003 עד 2006 לשיעור אפסי, נמוך מהיעד השנתי[דרוש מקור].
הכלים העיקריים שמפעיל הבנק במסגרת המדיניות המוניטרית הם הלוואות לבנקים, קבלת פיקדונות מהבנקים, ופעילות בשוק ההון כמכירת מק"מ בשוק הראשוני, וקביעת שיעורי נזילות על פיקדונות. משנת 2008 בנק ישראל מפעיל כלי מדיניות, כגון רכישת איגרות חוב ממשלתיות ורכישות מטבע חוץ בשוק המט"ח.
תפקידי הבנק > הפיקוח על הבנקים

החטיבה לפיקוח על הבנקים היא הרגולטור של המערכת הבנקאית. מתוקף תפקידיה היא אחראית ל:
הגנה על טובת הציבור באמצעות שמירה על יציבותה וחוסנה של המערכת הבנקאית
שמירה על הגינות היחסים בין הבנקים ללקוחותיהם
קידום התחרות והיעילות במערכת הבנקאית
הבטחת הנכסים הפיננסיים שהציבור מפקיד בבנקים
הבטחת רציפותם של השירותים הבנקאיים הניתנים לציבור
בראש החטיבה עומד המפקח על הבנקים, המקביל בתפקידו לממונה על שוק ההון במשרד האוצר וליו"ר רשות ניירות ערך.
המפקח על הבנקים מתייעץ בנושאים הקשורים לקביעת הוראות לניהולם התקין של בנקים עם הוועדה המייעצת לענייני בנקאות, שאותה ממנה הנגיד; מתוך חברי הוועדה המייעצת לענייני בנקאות, ממנה הנגיד חמישה חברים שמכהנים כחברי ועדת הרישיונות ומייעצים לנגיד ולמפקח על הבנקים, בין השאר, בנושאים הקשורים במתן רישיונות לבנקים ולתאגידים בנקאיים אחרים ולסולקים, במתן היתרי השליטה והחזקה בתאגידים בנקאיים ובסולקים, ובהפסקת כהונתו של נושא משרה.
מתוקף תפקידו אחראי המפקח על הבנקים גם לביצוע מדיניות בנק ישראל ככל שזו נוגעת למערכת הבנקאית, ובכלל זה פיקוח על שיעורי הנזילות והלימות הון ומגבלות על אשראי, ובפרט על אשראי לסקטורים מסוימים (כגון מגזר הנדל"ן) או ללוֹוִים מסוימים (מגבלת לווה בודד).
הפיקוח על הבנקים פועל באמצעות חמישה גופים מרכזיים: אגף הביקורת, אגף הערכה מוסדית, אגף מדיניות והסדרה, אגף בנק-לקוח ואגף טכנולוגיה וחדשנות. בראש כל אחד מהאגפים עומד מנהל אגף שהוא סגן למפקח על הבנקים, ואליו כפופים מנהלי יחידות הפועלים בתחומים מקצועיים שונים.
המפקח על הבנקים הנוכחי הוא יאיר אבידן.
תפקידי הבנק > ניהול יתרות המט"ח

ניהול יתרות המט"ח של מדינת ישראל מופקד בידיה של חטיבת השווקים בבנק. תפקידן העיקרי של היתרות הוא להוות כרית ביטחון למדינה בתקופות משבר, ולהקטין למינימום את הסיכויים להתפתחות משברים בשוק המט"ח המקומי. החזקת היתרות משפרת את מעמדה הפיננסי הבינלאומי של מדינת ישראל כלווה. היקף היתרות בעשור הראשון של המאה ה-21, עד אמצע 2008, נע סביב 25–30 מיליארד דולר[דרוש מקור], סכום המכסה כחמישה חודשי יבוא של המדינה[דרוש מקור], ובבנק ישראל התבטאו בזכות הגדלתן. החל מ-2008 החל בנק ישראל במהלך מסיבי של רכישת מט"ח שהסתכם נכון ל-2012 בקרוב ל-50 מיליארד דולר. בקרב כלכלנים נשמעת גם ביקורת על החזקת יתרות בהיקף כה גדול, בפרט לאור הפרשי הריבית המתקבלים בגין המט"ח לאלה המשולמים בגין הכספים שמממנים רכישות אלו.
תפקידי הבנק > ניהול יתרות המט"ח > התערבות בשוק המט"ח

עד שנות התשעים של המאה העשרים החזיק הבנק ביתרות מט"ח בגובה של מספר מיליארדי דולרים. החל מ-1996 החל בנק ישראל ברכישה מסיבית של מט"ח והיתרות, שהסתכמו בסוף 1995 ב-8.3 מיליארד דולרים, הגיעו בסוף 1999 ל-22.5 מיליארד. רכישה זו הייתה במסגרת מדיניות רצועת הניוד האלכסונית אשר נבעה מהיצע גדול של מט"ח על רקע הריבית השקלית הגבוהה, ששררה במשק בסוף שנות התשעים.
למרות קיומן של היתרות, השימוש בהן ככלי היה נדיר ביותר. לא נעשה בהן שימוש גם בתקופות בהן הסתמן משבר בשוק המט"ח. אפילו במשבר של שנת 2002, במהלכה הגיע שער הדולר לשיא של 5 שקלים, העדיף בנק ישראל להשתמש בנשק הריבית ולא למכור מט"ח מהיתרות.
המדיניות השתנתה בתקופת כהונתו של סטנלי פישר כנגיד. החל ממרץ 2008, משהגיע שער הדולר לשפל של כ-3.4 שקלים, הודיע בנק ישראל כי בכוונתו להגדיל את יתרות המט"ח שלו לכ-40 מיליארד דולר תוך שנתיים, על ידי רכישה יומית של כ-25 מיליון דולר בשוק המט"ח.
בהמשך הגדיל הבנק את רכישותיו, והגיע ליעדו – 40 מיליארד דולר – כבר בתחילת 2009, תוך העלאה ניכרת של שער החליפין. ברם, המשך הלחצים לייסוף המטבע המקומי הביא את רמת היתרות לכמעט 80
מיליארד בספטמבר 2012. מדיניות הגדלת היתרות עוררה ביקורת, ובין היתר יש שראו בה סבסוד היצואנים על חשבון שאר הציבור.בעשור השלישי של המאה ה-21 הגיעו היתרות לכ-200 מיליארד דולר סכום השווה לכ-40% מהתמ"ג, שיעור מהגבוהים בעולם. לדברי ד"ר גולן בניטה מנהל חטיבת השווקים בבנק, בתקופת המשבר הביטחוני שלאחר טבח שבעה באוקטובר, הובהרה חשיבותן של יתרות גבוהות למשק הישראלי בעיני השחקנים הזרים בשוק ובעיקר חברות הדירוג והסוחרים. הללו מציגים את היתרות הגבוהות כגורם מייצב ומחזק של כלכלת ישראל
תפקידי הבנק > הבנק של הבנקים

בתוקף תפקידו כבנק מרכזי, משמש בנק ישראל כבנקאי של הבנקים בישראל. הבנק מלווה כסף למערכת הבנקאית ולווה ממנה, ומחזיק אצלו חשבונות בשקלים ובמט"ח של הבנקים.
הבנקים מעבירים לחשבונותיהם בבנק עודפי כספים שהצטברו אצלם, וכן כספים שעליהם להחזיק בבנק על פי הוראות הנזילות. בחשבונות הבנקים בבנק ישראל מתבצעות גם עסקאות בין הבנקים לבין עצמם.
בחשבונותיהם מושכים הבנקים כספים שהתקבלו מבנק ישראל במסגרת ההלוואות המוניטריות.
תפקיד חשוב נוסף של בנק ישראל במערכת הבנקאית הוא ניהול המסלקה הבנקאית. מסלקה זו נמצאת בתל אביב, ובה מחליפים הבנקים בינם לבין עצמם המחאות וממסרים בהיקף של מאות מיליארדי שקלים בשנה.
תפקידי הבנק > הבנק של הממשלה

בהתאם לחוק בנק ישראל, משמש הבנק כבנקאי של הממשלה. במסגרת זו, משרדי הממשלה מנהלים חשבונות, בשקלים ובמטבע חוץ, בבנק ישראל ומקבלים שירות בנקאי הכולל בין השאר העברות כספים בארץ ולמקומות רבים ברחבי העולם. שירות בנקאי זה מבוצע במגוון מטבעות ואמצעי תשלום וכולל שירותים בנקאיים נוספים. בנק ישראל מנהל גם את מלוות המדינה ועוסק בפדיונם לבעלי המלוות.
תפקידי הבנק > מתן ייעוץ כלכלי לממשלה

נגיד בנק ישראל מוגדר על פי חוק כיועץ הכלכלי לממשלה. מתוקף תפקידו משתתף הנגיד בגיבוש המדיניות הכלכלית של הממשלה, ונוטל חלק בישיבות של ועדת השרים לענייני כלכלה ובישיבות ממשלה העוסקות בנושאים כלכליים מהותיים.
הנגיד מבצע את תפקידו בין היתר על סמך נתונים שמרכזת חטיבת המחקר של הבנק בתחומי הפעילות הריאלית, שוק העבודה, מאזן התשלומים, רמת המחירים במשק, שוק ההון ועוד.
כמו כן, נציגים מבנק ישראל לוקחים חלק פעיל בוועדות מרכזיות העוסקות בנושאים כלכליים, כדוגמת הוועדה לקביעת חלק המדינה במשאבי טבע לאומיים ('ועדת שישינסקי 2'), הוועדה להגברת התחרותיות בשירותים הבנקאיים והפיננסיים הנפוצים בישראל ('ועדת שטרום'), הוועדה לבחינה מגדרית של תקציב המדינה, ועדת לוקר לבחינת תקציב הביטחון, הוועדה לבחינת הפריון בהייטק, ועדת לוקר לצמצום השימוש במזומן, והוועדה ליציבות פיננסית.
תפקידי הבנק > הנפקת שטרות ומטבעות כסף

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על הנפקת שטרות הכסף והמטבעות בבנק ישראל מופקדת מחלקת המטבע של הבנק. לצידה פועלת הוועדה לעיצוב שטרי כסף, מעות ומטבעות זיכרון. בראש הוועדה עמד משנת 2009 עד 2023 השופט בדימוס יעקב טירקל.
מחזור המטבע הסתכם בסוף שנת 2015 ב-73 מיליארדי ש"ח, לעומת 63 מיליארדים בסוף שנת 2014. במהלך השנה גדל מספר השטרות במחזור בכ-14% והגיע ל-518 מיליון שטרות.
מחלקת המטבע נותנת שירותים לממשלה ולציבור (שירותי פריטה וצריפה, החלפת מטבע פגום ופדיון מלוות המדינה). מחלקת המטבע אף פועלת לגילויו של כסף מזויף ולמניעת הפצתו בכמה מישורים: מעקב אחר הזיופים הקיימים בשוק, אפיון שלהם והפצת המידע לגופים העוסקים במזומן; שדרוג של סימני הביטחון המשולבים בשטרות והגברת המודעות אליהם באמצעות הדרכות ופרסומים; שיתוף פעולה עם המשטרה, התאגידים הבנקאיים והארגונים הבינלאומיים הנאבקים בזיוף מטבע.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה ארגוני

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה ארגוני > הוועדה המוניטרית

הוועדה המוניטרית של בנק ישראל הוקמה בהתאם לחוק בנק ישראל החדש, התש"ע 2010.
הוועדה המוניטרית קובעת את המדיניות להשגת מטרות הבנק (שמירה על יציבות המחירים, תמיכה במדיניות הכלכלית של הממשלה ותמיכה ביציבות המערכת הפיננסית) ובכלל זה את המדיניות המוניטרית. הוועדה מחליטה, בדיון חודשי ביחד עם שני מנהלי החטיבות הכלכליות של בנק ישראל, על גובה הריבית ועל כלי המדיניות המוניטריים שבהם ישתמש בנק ישראל. בנוסף, מחליטה הוועדה, במקרה הצורך, גם על התערבות הבנק במסחר בשוק מטבע החוץ.
לפי החוק, בוועדה המוניטרית חברים שישה חברים: הנגיד (המשמש כיו"ר הוועדה), המשנה לנגיד, עובד בנק ישראל שממונה על ידי הנגיד ושלושה נציגי ציבור. החלטות הוועדה מתקבלות בהצבעה, ובמקרה של שוויון קולות ניתן לנגיד קול נוסף (מה שמעניק לנגיד הבנק 4 מתוך 7 הקולות, ומצמצם משמעותית את רלוונטיות נציגי הציבור).
הוועדה המוניטרית התכנסה לראשונה לדיון לשם החלטת הריבית במשק ב-23 באוקטובר 2011.
חברי הוועדה המוניטרית (נכון לאפריל 2023) הם: פרופ' אמיר ירון – נגיד הבנק ויו"ר הוועדה, אנדרו אביר – המשנה לנגיד, ד"ר עדי ברנדר – מנהל חטיבת המחקר, ונציגי הציבור בוועדה – פרופ' נעמי פלדמן ופרופ‘ צבי הרשקוביץ.
מבנה ארגוני > המועצה המינהלית

המועצה המינהלית של בנק ישראל הוקמה בהתאם לחוק בנק ישראל משנת 2010.
למועצה מספר תפקידים: פיקוח על ההתנהלות התקינה והיעילה של הבנק; דיון בתוכנית העבודה השנתיות של הבנק; אישור התקציב; אישור הדוחות הכספיים של הבנק; אישור תנאי השכר של עובדי הבנק והשינויים בהם; מינוי מבקר פנימי ורואה חשבון וועדת ביקורת שחבריה נבחרים מחברי המועצה המינהלית.
לפי החוק המועצה מונה שבעה חברים: הנגיד, המשנה לנגיד וחמישה נציגי ציבור. נציגי הציבור במועצה המינהלית (נכון לחודש יוני 2023) הם: פרופ’ יהושע שמר (יו”ר המועצה), סגי איתן, נעים נג’אר, פרופ' שרון רבין-מרגליות, מוטי בסר.
מבנה ארגוני > חטיבות ומחלקות הבנק > הפיקוח על הבנקים > טיפול בפניות ותלונות הציבור

במסגרת פעילותו לקידום ההוגנות ביחסים בין התאגידים הבנקאיים לבין לקוחותיהם ולהגנה על זכויות לקוחות הבנקים, מטפל הפיקוח על הבנקים בפניות ותלונות הציבור באמצעות היחידה לפניות הציבור.
היחידה מפרסמת דין וחשבון שנתי ממנו ניתן ללמוד על היחסים בין הבנקים לבין הלקוחות בשנת הדו"ח.
על יסוד התלונות, מפיקה היחידה לקחים ומופצות הנחיות לבנקים בתחום יחסי בנק–לקוח.
מבנה ארגוני > חטיבות ומחלקות הבנק > חטיבת המחקר

חטיבת המחקר של בנק ישראל היא הזרוע המסייעת לנגיד בתפקידו כיועץ הכלכלי לממשלה ובקביעת שער הריבית.
חטיבת המחקר עוסקת בעיבוד נתונים וניתוחם בתחומים שונים, ובהם שוק ההון, רמת המחירים, מאזן התשלומים, התקציב, שוק העבודה, רווחה ועוד. בנוסף תוצאות המחקרים מתפרסמות בדו"ח השנתי של בנק ישראל, המוגש לכנסת ולממשלה, וכן בסקירות חצי שנתיות שוטפות בשם "ההתפתחויות הכלכליות בחודשים האחרונים" המתפרסמות פעם בחצי שנה, ומחקרים נושאיים.
אחד מהמדדים החשובים שמפרסמת המחלקה הוא המדד המשולב למצב המשק, מדד שפותח במחלקה על ידי ד"ר רפי מלניק בתקופת כהונתו כמשנה למנהל המחלקה בשנות התשעים ויהודית גולן. מדד זה נותן תמונה עדכנית של מצב המשק על פי חמישה או שישה רכיבים שונים.
מבנה ארגוני > חטיבות ומחלקות הבנק > מחלקת המטבע

מחלקת המטבע היא המחלקה האחראית על הנפקת מטבעות ושטרות.
מחלקת המטבע נותנת שירותים לממשלה ולציבור (שירותי פריטה וצריפה, החלפת מטבע פגום ופדיון מלוות המדינה).
מחלקת המטבע אף פועלת לגילויו של כסף מזויף ולמניעת הפצתו בכמה מישורים: מעקב אחר הזיופים הקיימים בשוק, אפיון שלהם והפצת המידע לגופים העוסקים במזומן; שדרוג של סימני הביטחון המשולבים בשטרות והגברת המודעות אליהם באמצעות הדרכות ופרסומים; שיתוף פעולה עם המשטרה, התאגידים הבנקאיים והארגונים הבינלאומיים הנאבקים בזיוף מטבע.
מחזור המטבע הסתכם בסוף שנת 2014 ב-63 מיליארדי ש"ח, לעומת 58 מיליארדים בסוף שנת 2013. במהלך השנה גדל מספר השטרות במחזור בכ-8% והגיע ל-45 מיליון שטרות.
במהלך שנת 2014 החלה מחלקת המטבע בהכנסתה למחזור של סדרת השטרות החדשה, בעריכים של 20, 50, 100 ו-200 ש"ח. השטר החדש בעריך 50 ש"ח הנושא את דיוקנו של שאול טשרניחובסקי הופץ למחזור בשנת 2014, והשטר החדש בעריך 200 ש"ח הנושא את דיוקנו של נתן אלתרמן הופץ למחזור בשנת 2015, והשטרות החדשים בערכים של 20 ש"ח ו-100 ש"ח הופצו למחזור בשנת 2017.
מבנה ארגוני > חטיבות ומחלקות הבנק > חטיבת השווקים

לחטיבת השווקים מספר תפקידים מרכזיים. הראשון שבהם הוא יישום המדיניות המוניטארית של הבנק ומדיניות שער החליפין. החטיבה מיישמת את המדיניות המוניטארית באמצעות מספר כלים מוניטריים, כדוגמת מכרזים מוניטריים מול התאגידים הבנקאיים (הלוואות או פקדונות), ומכרזי מק"ם.
התפקיד השני הוא ניהול יתרות המט"ח של מדינת ישראל. יתרות מטבע החוץ נחוצות כדי לספק נזילות במט"ח בעת הצורך. בנק ישראל נוקט בגישה זהירה בכל הקשור לניהול יתרות המט"ח, על מנת לשמור על שלושה יעדים: שמירה על כוח הקנייה של יתרות מטבע החוץ, שמירה על רמת נזילות גבוהה והשגת תשואה נאותה על ההשקעות.
לחטיבת השווקים תפקיד נוסף והוא מעקב אחר התפקוד התקין של שוק המט"ח ושוק האג"ח.
מבנה ארגוני > חטיבות ומחלקות הבנק > פרויקט מאגר נתוני אשראי

בשנת 2019 הוקמה יחידה חדשה בבנק ישראל בהתאם לחוק נתוני אשראי, התשע"ו-2016, אשר באמצעותה פועל בנק ישראל להפעלה של מערכת לשיתוף בנתוני אשראי בישראל הכוללת מאגר נתוני אשראי מרכזי. המאגר מסייע להגברת התחרות בשוק האשראי הקמעונאי, מרחיב את הנגישות לאשראי, מאפשר הרחבת המידע העומד לרשות נותני האשראי בבואם להעריך את רמת סיכון האשראי של הלקוח, ומהווה בסיס מידע לא מזוהה שמשמש את בנק ישראל לשם ביצוע תפקידיו, לרבות לצורכי מחקר מאקרו כלכלי ופיתוח כלי מדיניות אפקטיביים. לצורך כך, פועל בנק ישראל בשיתוף פעולה עם משרד האוצר ומשרד המשפטים לאסדרת השוק באמצעות התקנת תקנות, פרסום הוראות וגיבוש הליכי רישוי ופיקוח בנושא.
מבנה ארגוני > חטיבות ומחלקות הבנק > פרויקט מאגר נתוני אשראי > האוסף הנומיסמטי

החל משנות ה-50 החל בנק ישראל ביצירת אוסף נומיסמטי, המציג את התפתחות אמצעי התשלום ששימשו בארץ ישראל מתקופת קדם המטבע, דרך המטבעות הראשונים שנטבעו בממלכת לידה הקדומה שבמערב אסיה הקטנה במאה השביעית לפנה"ס. דגש מושם על המטבעות שטבעו היהודים בתקופת בית חשמונאי, שלטון בית הורדוס, תקופת המרד הגדול ותקופת מרד בר-כוכבא. כמו כן כולל האוסף גם אמצעי תשלום מהעת החדשה, בתוכם השטרות והמטבעות של ישראל מתקופת המנדט הבריטי וכן כל השטרות והמעות של מדינת ישראל מהקמתה ועד לימינו.
האוסף הוצג בעבר במסגרת תערוכת "כסף עובר לסוחר" וכיום הוא מוצג במרכז המבקרים הלימודי של בנק ישראל.
מבנה ארגוני > חטיבות ומחלקות הבנק > מחלקת חשבות, מערכות תשלומים וסליקה

חוק בנק ישראל (התש"ע 2010) קובע כי הבנק ישמש כבנקאי של הממשלה ויסדיר את מערכות התשלומים והסליקה במשק במטרה להבטיח את יעילותן ויציבותן.
למחלקה זו מספר תפקידים:
א. מתן שירותי בנקאות ללקוחות הבנק במטבע ישראלי ובמטבע חוץ.
ב. ניהול מערך דיווחים והפקת הדוחות הכספיים של הבנק.
ג. ניהול הספר הראשי של הבנק.
ד. ביצוע התשלומים המנהליים של הבנק.
ה. טיפול בפדיון מלוות חובה וניהול מלוות הפנים של המדינה.
ו. קביעת מדיניות בתחום מערכות תשלומים וסליקה בישראל.
ז. פיקוח על מערכות התשלומים (אשר הוכרזו כמבוקרות).
ח. תפעול מסלקות וטיפול בממשקי תקשורת, כמו גם תפעול של מערכת זה"ב.
מבנה ארגוני > יחידות מטה וסיוע

החטיבה למשאבי אנוש ומנהל
החטיבה לטכנולוגיית מידע
האגף להפצת מידע ולקשרים בינלאומיים
יחידת הדוברות וההסברה הכלכלית
הביקורת הפנימית
המחלקה המשפטית