stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוזוקי סוזולייט
דגמי סוזוקי סוזולייט

SF (סדאן, יוצר מאפריל 1955)
SD (סטיישן מוקדם, יוצר מנובמבר 1955)
SS (סדאו, יוצר מאוקטובר 1955, מחיר הדגם בהשקה עמד על 420,000 ין יפני, יוצרו 43 יחידות מהדגם)
SL (סטיישן, יוצר מאוקטובר 1955, מחיר הדגם בהשקה עמד על 390,000 ין יפני)
SP (טנדר, יוצר מאוקטובר 1955, מחיר הדגם בהשקה עמד על 370,000 ין יפני)
TL (סדאן, יוצר מיולי 1959-1969) (הדגם היה קרוי גם "Suzulight 360")
Suzulight TL Van (מחיר הדגם ביולי 1959 עמד על 398,000 ין יפני)
TL II (סדאן, יוצר משנת 1961)
TL III (סדאן, יוצר מאוקטובר 1963)
תמונות

סוזוקי סוזולייט - דור ראשון
סוזוקי סוזולייט
סוזוקי סוזולייט סטיישן
סוזוקי סוזולייט סטיישן, שנת 1964
סוזוקי סוזולייט דגם SD
סוזוקי סוזולייט טנדר
סוזוקי סוזולייט טנדר
ראו גם

סוזוקי מוטור
סוזוקי קפוצ'ינו
סוזוקי טווין
הערות שוליים

↑  סוזוקי סוזולייט אתר revolvy
↑  סוזוקי סוזולייטSuzuki's Two stroke Car, the Suzulight from 1955! - Two
סופראוקסיד דיסמוטאז

המבנה התלת-ממדי של SOD אנושי מיטוכונדריאלי
סופראוקסיד דיסמוטאז (באנגלית: Superoxide dismutase; ראשי תיבות: SOD) הוא אנזים, הנמצא בפרוקסיזומים, בכלורופלסטים, בציטוזול, בגרעין התא ובמיטוכונדריה. האנזים ממיר את יון הסופראוקסיד הרעיל למימן על-חמצני (מזיק פחות מסופראוקסיד ועובר פירוק נוסף על ידי האנזים קטלאז) ולחמצן. התגובה מתרחשת בשני שלבים:
1.  \ \mathrm {Cu^{+2}SOD+O_{2}^{-}\rightarrow Cu^{+1}SOD+O_{2}}
2.  \ \mathrm {Cu^{+1}SOD+O_{2}^{-}+2H^{+}\rightarrow Cu^{+2}SOD+H_{2}O_{2}}
SOD מכיל אטום מתכת באתר הפעיל; המתכת יכולה להיות ברזל, מנגן, אבץ-נחושת וניקל (רק בפרוקריוטים). בתגובה שלעיל המתכת היא נחושת, והסימון Cu-SOD מציין את האנזים; לימין סימון הנחושת מצוין מספר החימצון שלה. ניתן לראות כי בשלב הראשון של התגובה הנחושת מתחזרת (מקבלת אלקטרון; מספר החימצון שלה יורד מ-2+ ל-1+), ואילו בשלב השני הנחושת מתחמצנת בחזרה. תגובה כזו, בה חומר יחיד משמש כמחזר וגם כמחמצן, נקראת דיסמוטציה משום שהיא משמשת למניעת מוטציות ב-DNA; מכאן שמו של האנזים, סופראוקסיד דיסמוטאז.
בנוסף, ניתן לראות כי האנזים משתמש בשתי מולקולות סופראוקסיד, מצרף אותן יחדיו ומוסיף להן שני פרוטונים (תגובה 2); התוצרים הסופיים הם מולקולת חמצן ומולקולת מי חמצן. את התהליך ניתן לסכם כך:
\ \mathrm {O_{2}^{-}+O_{2}^{-}+2H^{+}\rightarrow H_{2}O_{2}+O_{2}}
סוזוקי לפין

| --- | --- |

Suzuki Lapin, דור ראשון
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Suzuki Alto Lapin
 יצרן:  סוזוקי מוטור
 שנות ייצור:  2002 עד היום
 הרכבה:  יפן יפן
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout
 אורך:  3,395 מ"מ (דור ראשון, דור שני, דור שלישי)
 רוחב:  1,475 מ"מ (דור ראשון, דור שני, דור שלישי)
 גובה:  1,495-1,505 מ"מ (דור ראשון)  1,510 מ"מ (דור שני)  1,525 מ"מ (דור שלישי)
 משקל:  780-850 ק"ג (דור ראשון)  790-870 ק"ג (דור שני)  680-730 ק"ג (דור שלישי)
 בסיס גלגלים:  2,360 מ"מ (דור ראשון)  2,400 מ"מ (דור שני)  2,460 מ"מ (דור שלישי)
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, בטור, 657 סמ"ק המפיק 54 כ"ס (מנוע "סוזוקי" מסוג "K6A")  3 צילינדרים, בטור, 657 סמ"ק המפיק 60 כ"ס (מגדש טורבו, יוצר מאוקטובר 2002)  3 צילינדרים, בטור, 660 סמ"ק המפיק 52 כ"ס ב-6,500 סל"ד, יחס דחיסה 11.5:1 (דור שלישי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות (עד נובמבר 2008)  תמסורת אוטומטית - תיבת הילוכים רציפה (CVT) מנובמבר 2008  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
סוזוקי לפין (ביפנית: スズキ・アルトラパン, באנגלית: Suzuki Lapin) היא מכונית סופרמיני, 5 דלתות, האצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סוזוקי מוטור אשר מיוצרת משנת 2002 ועד היום.
דגם ה"סוזוקי לפין" קרוי גם "Suzuki Alto Lapin".
ביפן "סוזוקי לפין" שייכת לסדרת המכוניות המוגדרת כ-"Kei-Car".
דורות "סוזוקי לפין" > דור ראשון

דור ראשון - קוד דגם "HE21S" (יוצר בין השנים 2002-2008)
דגמים: "G","X" ,"X2".
דגמים נוספים מספטמבר 2003: "SS" ,"L".
דורות "סוזוקי לפין" > דור שני

דור שני - קוד דגם "HE22S" (יוצר בין השנים 2008-20015)
דגמים: "G", "X", "T" ,"T L package".
דורות "סוזוקי לפין" > דור שלישי

דור שלישי - קוד דגם "HE33S" (מיוצר משנת 2015 עד היום)
בדור השלישי, בהתבסס על העובדה כי נשים צעירות היו במרכז הרכישה,  השיקה "סוזוקי מוטור" את "קבוצת עבודה לנשים" המורכבת מתכנון מוצר פנימי ותכנון טכני, תכנון ושיווק. קבוצת הנשים העובדת הייתה מעורבת בכל שלב של ההתפתחות, של הדגם.
צבעי "גוף רכב"  נוספים: ורוד פרל מתכתי, בז' מתכתי, מנטה צרפתית פרל מתכתי, ושיפון שנהב מתכתי.
תמונות

"סוזוקי לפין" - דור ראשון
"סוזוקי לפין" - דור ראשון
"סוזוקי לפין" - דור ראשון, מבט לתא הנהג
"סוזוקי לפין" - דור שני
"סוזוקי לפין" - דור שני, מבט לתא הנהג
"סוזוקי לפין" - דור שני
"סוזוקי לפין" - דור שני
"סוזוקי לפין" - דור שלישי
"סוזוקי לפין" - דור שלישי
"סוזוקי לפין" - דור שלישי
הערות שוליים

↑  "סוזוקי לפין" אתר סוזוקי
↑  "סוזוקי לפין" autoexpress.co.uk/car-reviews/15478/suzuki-lapin
↑  "סוזוקי לפין" - מפרט sgcarmart.com/new_cars/newcars_specs
↑  "Kei-Car" - היא קטגוריה יפנית של כלי רכב קטנים, כולל מכוניות נוסעים microvans, טנדרים (משאיות קיי או משאיות קלסיות). הם נועדו כדי לעמוד בתקנות הממשל היפני ובתקנות הביטוח
↑  "סוזוקי לפין" suzuki.co.jp/corporate/faq
↑  "סוזוקי לפין" - דגמים goo-net-exchange.com/catalog/SUZUKI__ALTO_LAPIN
סופראוקסיד

מבנה לואיס של יון סופראוקסיד
סופראוקסיד (באנגלית: Superoxide; בעברית: על-חמצן) הוא אניון ורדיקל חופשי שנוסחתו  O_{2}^{-}.
סופראוקסיד נוצר באופן טבעי מחמצן בתהליכי נשימה אווירניים. עקב הנטייה החזקה שלו להגיב הוא עלול לגרום נזק למרכיבי התא ואף למוטציות ב-DNA, החומר התורשתי. בתאי מרבית היצורים החיים קיימים מנגנונים המקטינים את ריכוז הסופראוקסיד באמצעות אנזים המכונה סופראוקסיד דיסמוטאז (SOD). בנוסף קיימים מנגנונים המסוגלים לשחזר את הנזק שגרם הסופראוקסיד ל-DNA. אברונים בתא בהם מתרחשים תהליכי נשימה - בעיקר מיטוכונדריה - חשופים במיוחד לנזק מיוני סופראוקסיד.
נפוליאון לואי בונפרטה

נפוליאון לואי בונפרטה (בצרפתית: Napoléon Louis Bonaparte;‏ 11 באוקטובר 1804 - 17 במרץ 1831), הידוע גם בשם לודווייק השני, מלך הולנד, היה אחיינו של נפוליאון הראשון, ואחיו של נפוליאון השלישי.
ביוגרפיה

נפוליאון לואי נולד ב-11 באוקטובר 1804 בפריז, ללואי בונפרטה, אחיו של נפוליאון בונפרטה, ולהורטנס דה בוארנה, בתם של אלכסנדר דה בוארנה וז'וזפין דה בוארנה - אשתו הראשונה של נפוליאון. בשנת 1807 מת אחיו הבכור של נפוליאון לואי, נפוליאון שארל בונפרטה, ועם מותו, נפוליאון לואי הפך לנסיך הכתר של הולנד. בנוסף, הוא גם הפך את נפוליאון לואי ליורשו של הקיסר נפוליאון הראשון, שלא היה לו אז ילד חוקי עדיין. הוא איבד מעמד זה ב-20 במרץ 1811, כאשר אשתו השנייה של דודו, מארי לואיז, ילדה בן, נפוליאון פרנסואה ז'וזף שארל בונפרטה, שקיבל את התואר מלך הרומאים ולאחר מכן את התואר דוכס רייכשטדט.
בשנת 1809, נפוליאון מינה אותו לדוכס הגדול של ברג, תואר אותו החזיק עד 1813.
ב-1 ביולי 1810, לודווייק הראשון, מלך הולנד ויתר על כסאו לטובת נפוליאון לואי.  במשך תשעת הימים בין התפטרותו של אביו לבין נפילתה של הולנד לצבא הפולש ביולי 1810, שלט נפוליאון כלודווייק השני, מלך הולנד.
כאשר נפוליאון הודח ב-1815 אחרי קרב ווטרלו ובית בורבון חזר לכס צרפת, נפוליאון לואי נמלט לגלות, אבל הבונפרטים מעולם לא נטשו את המחשבה על שחזור האימפריה הנפוליאונית.
נפוליאון לואי התחתן עם בת דודתו הראשונה, שרלוט בונפרטה, בתו של ז'וזף בונפרטה, אחיו הבכור של נפוליאון הראשון. הוא ואחיו הצעיר לואי נפוליאון בונפרטה התיישבו באיטליה, שם הם דגלו בפוליטיקה הליברלית והצטרפו לקרבונארי בלחימה נגד האימפריה האוסטרית בצפון איטליה.
ב-17 במרץ 1831, בעת שנמלט מאיטליה בשל פעילות מהפכנית ונרדף על ידי כוחות האפיפיור והאוסטרים, נפוליאון לואי, שסבל מחצבת, מת בפורלי.  בסופו של דבר, האימפריה הנפוליאונית כוננה מחדש על ידי אחיו הצעיר של נפוליאון לואי, שהפך לנפוליאון השלישי בשנת 1852.
שלטי אצולה

שלט האצולה של נפוליאון לואי בונפרטה כדוכס הגדול של קלווה וברג
שלט האצולה של נפוליאון לואי בונפרטה כמלך הולנד
גלריה

דיוקן של פרנסואה קינסון
עם משפחתו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה בשאטו דה מלמיזון
דיוקן של פליקס קוטראו
דיוקן עם אביו, לואי בונפרטה
נפוליאון לואי בשנים מאוחרות יותר
הערות שוליים

↑  Foissy, M. (1830). La famille Bonaparte depuis 1264 (בצרפתית). Paris: Vergne. p. 101.
↑  Bresler 1999, pp. 94–95
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15771729d (data)  BPN: 16295753  GND: 117618071  ICCU: SBNV086370  ISNI: 0000 0000 2139 2788  LCCN: nb2012016720  NTA: 308235177  RERO: 02-A009630057  SNAC: w68x7dsj  SUDOC: 145587304  VcBA: 495/67159  VIAF: 47544420   WorldCat (עם VIAF): 47544420
סופיה דוסק

| --- | --- |

 לידה:  1 במאי 1775 אדינבורו, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  המאה ה־19 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  נבל, פסנתר 
 בן או בת זוג:  יאן לדיסלב דוסק (1792–20 במרץ 1812) 
 צאצאים:  אוליביה באקלי 
 
סופיה ג'וסטינה דוסק (באנגלית: Sophia Giustina Dussek;‏ 1 במאי 1775 – 1831), לשעבר קורי, אחר כך מוראלט, הייתה זמרת, פסנתרנית, נבלאית ומלחינה סקוטית ממוצא איטלקי.
ביוגרפיה

דוסק נולדה באדינבורו ב-1775. בשנת 1792 נישאה למלחין יאן לדיסלב דוסק. מוזיקולוגים בני ימינו סבורים שחלק מן היצירות שהתפרסמו תחת שם בעלה ויוחסו לו היסטורית, בהן הסונאטות (1797) והסונאטינות (1799) המפורסמות לנבל סולו, חוברו למעשה על ידיה. לאחר מותו של יאן בשנת 1812, נישאה סופיה לוויולן ג'ון אלוויס מוראלט. הזוג חי בפדינגטון, שם הקימה בית ספר למוזיקה.
דוסק נפטרה בלונדון, בסביבות 1831.
הערות שוליים

↑  שנת הפטירה 1847 המופיעה לעיתים היא למעשה של בעלה השני. אין בנמצא תעודת פטירה של דוסק, אך בתעודת הפטירה של בעלה מצוינת השנה 1847
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370953605171  BIBSYS: 60215  BnF: cb149887254 (data)  GND: 123541441  ICCU: SBNV031128  ISNI: 0000 0001 2283 5058  LCCN: n91005275  MusicBrainz: cca3b0ae-d169-4ebf-b729-4e380f1770d4  NSK: 000132704  NTA: 168882256  VIAF: 100386600   WorldCat (עם VIAF): 100386600
סול פרלמוטר

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1959 (בן 65) שמפיין, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה 
 מקום מגורים:  ברקלי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1986)  Germantown Friends School  אוניברסיטת הרווארד  Greene Street Friends School 
 מנחה לדוקטורט:  ריצ'רד מולר 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2011)  פרס ארנסט לורנס (2002)  מדלית ג'ון סקוט (2005)  פרס פלטרינלי (2006)  Clarivate Citation Laureates (2010)  פרס שאו באסטרונומיה (2006)  פרס גרובר בקוסמולוגיה (2007)  הפרס לפיזיקה יסודית (2015)  פרס דיקסון במדעים (2010)  מדליית אלברט איינשטיין (2011)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע 
 
סול פרלמוטר בעת קבלת פרס שאו
סוֹל פרלמוטר (Saul Perlmutter; נולד ב-22 בספטמבר 1959) הוא אסטרופיזיקאי יהודי אמריקאי במעבדה הלאומית לורנס ברקלי ופרופסור במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. בשנת 2011 זכה פרלמוטר בפרס נובל לפיזיקה, במשותף עם בריאן שמידט ואדם ריס, על תרומתם לחקר התרחבות היקום. קבוצת המחקר שבראשה עומד פרלמוטר מצאה ראיות המצביעות על האצה בהתפשטות היקום. השלושה מצאו הוכחות לקיומה של תופעת התרחבות היקום ולהאצתו של התהליך. פרלמוטר זכה בחצי מהפרס ושני המדענים הנוספים התחלקו בחצי השני.
קורות חיים

פרלמוטר נולד למשפחה יהודית בשמפיין בת חמש נפשות. אביו הוא הכימאי דניאל פרלמוטר, אמו הסוציולוגית פליס פרלמוטר. שתי אחיותיו הן שירה וטובה.
פרסים

בשנת 2002 זכה בפרס ע"ש E.O. Lawrence מטעם משרד האנרגיה האמריקאי
בשנת 2003 זכה בפרס מדען השנה במדינת קליפורניה
בשנת 2005 זכה בפרס ג'ון סקוט המוענק על ידי מכון פרנקלין בפילדלפיה
בשנת 2006 זכה בפרס שאו באסטרונומיה, ובפרס אנטוניו פלטרינלי (Antonio Feltrinelli Prize)
בשנת 2007 זכה בפרס גרובר לקוסמולוגיה
בשנת 2011 זכה בפרס נובל לפיזיקה
בשנת 2015 זכה בפרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית
סוציאליזם לעשירים וקפיטליזם לעניים

סוציאליזם לעשירים וקפיטליזם לעניים  (באנגלית: Socialism for the rich and capitalism for the poor) הוא טיעון פוליטי-כלכלי קלאסי, לפיו בחברות קפיטליסטיות המדינה מבטיחה כי יותר משאבים יזרמו לעשירים מאשר לעניים, למשל על ידי תשלומי העברה. המונח "רווחה תאגידית" משמש לרוב לתיאור מתן טיפול חיובי לתאגידים מסוימים על ידי הממשלה. אחת מצורות הביקורת הנפוצות נגד הכלכלה הפוליטית הקפיטליסטית היא הטענה שהיא מאפשרת לתאגידים גדולים "להפריט רווחים ולהלאים הפסדים".
הביטוי בא במקור לבקר את המדיניות הכלכלית של ארצות הברית, אך מאז שימש גם לתיאורן של מדינות נוספות.
היסטוריה ושימוש

הביטוי הפך לפופולרי לראשונה הודות לספרו של מייקל הרינגטון משנת 1962, "אמריקה האחרת", בו ציטט הרינגטון את צ'ארלס אברמס, סמכות ידועה בתחום הדיור.
אנדרו יאנג מצוטט לרוב כמי שכינה את המערכת בארצות הברית "סוציאליזם לעשירים וכלכלת שוק לעניים", ומרטין לותר קינג השתמש לעיתים קרובות בניסוח זה בנאומיו. מאז 1969 השתמש גור וידאל בביטוי דומה כדי לתאר אף הוא את המדיניות הכלכלית של ארצות הברית, ובשנות השמונים הוא השתמש בו כדי לבקר את המדיניות הכלכלית של רונלד רייגן.
הכלכלן דין בייקר הביע דעות דומות בספרו "מדינת-המטפלת השמרנית: כיצד העשירים משתמשים בממשלה כדי להישאר עשירים ולהתעשר עוד", בו הצביע על כמה תחומי מדיניות שונים בהם התערבות ממשלתית היא חיונית לשמירה והעצמה של העושר בידיהם של מעטים.
הבלשן נועם חומסקי מתח ביקורת על אופן יישום עקרונות השוק החופשי. הוא העיר כי "השוק החופשי הוא סוציאליזם לעשירים – שווקים חופשיים לעניים ופרוטקציוניזם של המדינה על העשירים." הוא טען כי העשירים והחזקים "רוצים להיות מסוגלים לנהל את המדינה-המטפלת" כך ש"כשיהיו בצרה, משלם המיסים ישלם את ערבותם".
טיעונים דומים הועלו בקשר למשבר הכלכלי של 2008. בספטמבר של אותה השנה אמר הסנאטור האמריקאי ברני סנדרס בנוגע לחילוץ המערכת הפיננסית האמריקאית: "זו הדוגמה הקיצונית ביותר שאני יכול לזכור של סוציאליזם לעשירים ושוק חופשי לעניים." באותו חודש אמר הכלכלן נוריאל רוביני: "זה פתטי שהקונגרס לא התייעץ עם איש מבין הכלכלנים המקצועיים הרבים שהציגו [...] תוכניות חלופיות שהיו יותר הוגנות ויעילות ופחות יקרות לפתרון המשבר הזה. זהו שוב מקרה של הפרטת הרווחים והלאמת ההפסדים; חילוץ וסוציאליזם לעשירים, למקושרים ולוול סטריט".
מזכיר העבודה של ארצות הברית לשעבר רוברט רייך, אמר בפרפרזה בדיילי שואו באוקטובר 2008: "יש לנו סוציאליזם לעשירים, וקפיטליזם לכל השאר."
העיתונאי ג'ון פילגר כלל את הביטוי בנאום קבלת פרס השלום של סידני, פרס זכויות האדם של אוסטרליה, בנובמבר 2009: "הדמוקרטיה הפכה לתוכנית עסקית, עם שורה תחתונה לכל פעילות אנושית, כל חלום, כל הגינות, כל תקווה. המפלגות הפרלמנטריות המרכזיות מוקדשות עתה לאותה מדיניות כלכלית - סוציאליזם לעשירים, קפיטליזם לעניים - ואותה מדיניות חוץ של שעבוד למלחמה אינסופית. זו לא דמוקרטיה."
הסנאטור האמריקאי ברני סנדרס השתמש בביטוי במהלך נאום שמונה וחצי השעות שלו בסנאט ב-10 בדצמבר 2010 נגד המשך הפחתת המיסים מתקופת בוש, כשדיבר על החילוץ הפדרלי של מוסדות פיננסיים גדולים בזמן בו הלוואות לעסקים קטנים נדחו. הוא חזר, בשינויים קלים, על ביטוי זה במהלך הפריימריז של 2020, ובהקשר של התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית.
וריאציות

"הפרטת רווחים והלאמת סיכונים/הפסדים/חובות" - הממשלה תומכת בתאגידים בעיתות משבר ומחלצת אותם מהפסדיהם, אבל בעיתות שפע נותנת להם לשמור את הרווחים לעצמם.
"שוק חופשי וקפיטליזם לעניים תוך הגנה מדינית וסוציאליזם לעשירים" - הממשלה תומכת כלכלית בעשירים אך מצפה מן העניים להתמודד לבדם מול כוחות השוק.
ראו גם

אתיקה בעסקים
קשרי הון-שלטון
מעורבות ציבורית
צרכנות אתית
כשל שוק
נאו-ליברליזם
פלוטוקרטיה
כלכלת חלחול
הערות שוליים

1 2  נוריאל רוביני, The Stealth Public Bailout of Reckless “Countrywide”: Privatizing Profits and Socializing Losses, אורכב מאתר RGE ב-29 בנובמבר 2007
↑  רוברט פ. אנגוול, The connections between poverty discourse and educational reform: When did "Reform" become synonymous with inattention?, The Urban Review כרך 28, 1996, עמ' 141–163 doi: 10.1007/BF02354382
↑  מייקל אריק דייסון, ‏King's Light, Malcolm's Shadow, New York Times, 18 בינואר 1993
↑  ת'ומאס פ. ג'קסון, From Civil Rights to Human Rights: Martin Luther King, Jr., and the Struggle for Economic Justice, University of Pennsylvania Press, 2007, עמ' 332, מסת"ב 978-0-8122-3969-0. (באנגלית)
↑  גור וידאל, Reflections Upon a Sinking Ship, Little, Brown, 1969
↑  גור וידאל, Imperial America, Countercurrents, ‏1 בספטמבר 2004 (באנגלית)
↑  'Free enterprise for the poor, socialism for the rich': Vidal's claim gains leverage, irishtimes, ‏20 בספטמבר 2008 (באנגלית)
↑  דין בייקר, The Conservative Nanny State: How the Wealthy Use the Government to Stay Rich and Get Richer, Washington, D.C.: Center for Economic and Policy Research, 2006, ISBN 1-4116-9395-7
↑  סקוט פיאטווסקי, Socialism for the rich מתאריך 25 במאי 2006, באתר rabble.ca (באנגלית)
1 2  נועם חומסקי, "The Passion for Free Markets", באתר Z Magazine, מאי 1997. שוחזר באתר הרשמי של חומסקי. (באנגלית)
↑  C.J. Polychroniou, Socialism for the Rich, Capitalism for the Poor: An Interview With Noam Chomsky, truthout.org, ‏11 בדצמבר 2016 (באנגלית)
↑  ברני סנדרס, Billions for Bailouts! Who Pays?, ‏19 בספטמבר 2008 (באנגלית)
1 2  נוריאל רוביני, Nouriel Roubini's Global EconoMonitor, 28 בספטמבר 2008 (באנגלית)
↑  "הדיילי שואו",ריאיון עם ג'ון סטוארט, 16 באוקטובר 2008 (באנגלית)
↑  תמליל מלא של נאומו של פילגר בבית האופרה של סידני באתר archive.org (באנגלית)
↑  Sen. Sanders Held a Tax Cut Filibuster, אורכב מאתר c-span ב-23 ביולי 2011
↑  רן דגוני וטל שניידר, ‏"זו מכה מתחת לחגורה": איך הפך העימות הדמוקרטי בווגאס לאירוע ברוטלי, באתר גלובס, 20 בפברואר 2020
↑  רוברט מקזני, Bernie’s Democratic Socialism Is Firmly Within the American Tradition, Jacobin, ‏3 במרץ 2020 (באנגלית)
↑  צ'רלי נאש, Bernie Sanders Responds to RNC’s Attempts to Paint Biden as a Socialist: ‘If Only That Were True…’, MediaITE, ‏26 באוגוסט 2020 (באנגלית)
סוזוקי הארונובו

| --- | --- |
 לידה:  סביבות 1725 אדו, יפן 
 פטירה:  15 ביוני 1770 אדו, יפן 
 לאום:  יפנים 
 זרם באמנות:  nishiki-e, אוקיו-אה 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
סוזוקי הארונובו (ביפנית: 鈴木春信) היה צייר, מאייר ספרים ויוצר הדפסים יפני, שפעל בשנים 1765–1770. הארונובו נחשב לאחד האמנים המהפכנים ביותר של תקופת אדו (שנים 1600–1868): הוא נודע בתרומתו לפיתוח ז'אנר הדפסי העץ היפנים, ה"אוקיו-אה", כאשר הסגנון העיקרי המזוהה עמו הוא הדפסים מרובי צבעים (יפנית: Nishiki-e). הדפסים אלו היוו חידוש לטכניקה אשר הייתה נהוגה ביפן באותה תקופה, בה עשו אמני ההדפסים שימוש בשניים או שלושה צבעים בלבד. תפיסת היופי הנשית החדשה אותה הציג הארונובו בהדפסי ה"ביג'ינגה" שלו (מילולית: "תמונות של בני אדם יפים") השפיעה על דור שלם של אמני אוקיו-אה.
ביוגרפיה

הארונובו הותיר אחריו רמזים מעטים בלבד בכל הנוגע לרקע האישי שלו ולזהותו. הוא נולד, כפי הנראה, אל תוך מעמד הצ'ונין (מילולית: "אנשי העיר"), מעמד חברתי אשר הורכב מסוחרים ובעלי מלאכה, שנחשבו למעמד נחות באותה התקופה. מקום ותאריך לידתו המדויקים אינם ידועים, אך האמונה הרווחת היא כי גדל בקיוטו שם נולד בין השנים 1724–1725, ונפטר בשנת 1770 בעודו בן 46.
השפעות אמנותיות:
מתוך עבודותיו של הארונובו עולות השפעות חיצוניות של אמנים רבים, ביניהם טוריאי קיומיצו (אנ'), אישיקאווה טויונובו, אוקומורה מאסאנובו, אסכולת קאוואמאטה ואסכולת קאנו, (אנ') אך ההשפעה הגדולה מכולן מיוחסת לצייר ההדפסים הנודע נישיקאווה סוקנובו, יליד קיוטו, זאת משום שהארונובו עיבד ביצירותיו מוטיבים וקומפוזיציות מתוך עבודותיו של סוקונובו. יש המאמינים כי הארונובו למד ציור בקיוטו, שם פגש בסוקנובו אשר למד ציור תחת אסכולת קאנו, וייתכן שאף אסכולת טוסה.
קריירה אומנותית

הרפרטואר האמנותי של הארונובו מכיל כ-800 הדפסים. בנוסף, אייר הארונובו כ-20 ספרים. כמו אמני אוקיו-אה אחרים, אייר גם הדפסים ארוטיים- "שונגה". אף על פי שיש הטוענים[דרושה הבהרה] כי השלבים האמנותיים השונים במהלך הקריירה של הארונובו חפפו לעיתים קרובות זה לזה, ניתן לקבוע בהכללה שלוש תקופות שונות במהלך פעילותו:
התקופה הראשונה (1760–1765) בה יצר הדפסי בניזורי-אה (מילולית: "תמונות המודפסות באדום"), לרוב בצבעי ירוק ואדום.
התקופה השנייה (1764–1766) בה יצר הדפסי אגויומי (egoyomi, מילולית: "תמונות לוח שנה")
התקופה השלישית (1765–1770) בה יצר את הדפסי הנישיקי-אה (מילולית: "תמונת ברוקד") הצבעוניים.
מבחינת טכניקת הצביעה ניתן לומר כי בעבודותיו הראשונות, עד לשנת 1765, עשה שימוש בשניים-שלושה צבעים, לרוב ירוק ואדום, כאשר לאחר מכן עבר להשתמש במגוון רחב יותר של צבעים (עד עשרה), בעודו מפתח את ז'אנר הנישיקי-אה ומתמחה בו.
קריירה אומנותית > בינזורי-אה

במהלך התקופה הראשונה, במסגרת הדפסי הבינזורי-אה שלו, יותר מ-100 במספר, ניתן למצוא לא מעט יאקושה-אה (מילולית: "תמונות של שחקנים"). ההדפס הראשון של הארונובו עליו אנו יודעים מתאר את "השחקן איצ'ימורה קנזו מגלם את סוגה גורו ובנדו סאנבאצ'י מגלם את מיהונויאה שירו" משנת 1760. הדפס זה, יחד עם עבודות מוקדמות נוספות שלו, מעידים על כך שהארונובו הושפע גם מהצייר טוריאי קיומיצו (אנ'), צייר שחקני הקבוקי המוביל של התקופה. באופן כללי, בחינה של יצירותיו מתקופה זו מעידה על כך שהארונובו נהג לשאוב השראה מאמנים אותם העריך (הציירים נישיקאווה סוקנובו ואישיקאווה טויונובו הם שתי דוגמאות מובהקות לכך) . ליצירותיו של הארונובו היה גם הקשר תרבותי: הדפסי הבניזורי-אה שלו הושפעו מנושאים קלאסיים כדוגמת ה"וואקה", שיר יפני מסורתי בעל 31 הברות בעוד שהדפסי ה"מיישו-אה" שלו תיארו תמונות של מקומות ונופים מפורסמים. הדפסים אלה התאפיינו בשמירה על קונבנציות תאוריות; רק בתקופות מאוחרות יותר (תקופת הנישיקי-אה) יעניק הארונובו ביצירותיו פרשנות נועזת וחדשנית לנושאים קלאסיים.
קריירה אומנותית > הדפסי לוחות שנה והדפסים מרובי צבעים

הארונובו הוא זה אשר עמד בחוד החנית של מהפכת האסתטיקה והטכניקה שהתחוללה באוקיו-אה (שנת 1765). הייתה זו מהפיכת ההדפסים הצבעוניים. ההדפסים החדשים כונו תחילה "אזומה נישיקי-אה" (מילולית: "תמונות הברוקד של המזרח"), כינוי המתייחס לבדי הברוקד בעלי הצבעים העשירים והמרהיבים בהם נעשה שימוש בקיוטו. השימוש הראשון בטכניקה זו נעשה במסגרת האגויומי, "תמונות לוח השנה". משום שלוח השנה היפני כלל חודשים קצרים וארוכים וחודשים מעוברים בצורה בלתי קבועה, הלוחות הממשלתיים סיפקו מידע חיוני. האגויומי היוו דרך לעקוף שיטה זו- ציירים יצרו הדפסי תמונות בהן הוטמנו רמזים אותם יש לפענח. פיענוח רמזים אלו העניק לפותר החידה את הידע אודות אורכם של החודשים ללא אישור רשמי.
רבים מן ההדפסים הצבעוניים, הנישיקי-אה, הראשונים היו תמונות לוח שנה, אגויומי, אשר הוזמנו במיוחד ובאופן פרטי על ידי בני המעמד הגבוה. הדפסים אלו נקראו "סורימונו" ותפוצתם לא הייתה מסחרית כי אם מוגבלת.
במהלך תקופה יצירתית זו, התנסה הארונובו במגוון טכניקת חדשות כדוגמת הדפסת צבע אחד על צבע שני במטרה ליצור צבע שלישי והדפסה ללא קווי מתאר. הנושאים החביבים עליו ביותר בתקופת הנישיקי-אה היו תמונות המציגות מנהגים והתנהגויות בשילוב עם הקשר פואטי. דוגמאות לכך ניתן למצוא בסדרות ההדפסים "אוסף שלם של נושאי וואקה מפורסמים" ו"שישה נהרות קריסטל", אשר הפגינו שוני מובהק מהדפסי האוקיו-אה המסורתיים, הן מבחינת הנושאים העומדים במרכזן והן מבחינת סגנונן האמנותי. מאפיין נוסף של תקופה זו בחיי הארונובו הוא הדפסי ה"ביג'ינגה" אותם החל לייצר, ובהם הציג את היפיפיות המוכרות של אותם ימים. בין השנים 1762 ו-1770 אייר הארונובו למעלה מ-20 ספרי תמונות, רובים בשחור ולבן. בנוסף, צייר איורים צבעוניים עבור נובלות רומנטיות, כמו גם סדרות של איורים ארוטיים ("שונגה"). למרות שנפטר 6 שנים בלבד לאחר שהחל להשתמש בהדפסים הצבעוניים, הוא הספיק במהלך עשר שנות קריירה להפיק כמות עצומה של יצירות- אלפי עבודות, בכללן ספרים, הדפסים, ציורים ואיורים.
ראו גם

שונגה
אוקיו-אה
הערות שוליים

↑  יאקושה-אה
↑  סורימונו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268606705171  AAG: 1944  AGSA: 5512  BNE: XX979125  BnF: cb144772483 (data)  CiNii: DA03041536  GND: 118701894  ISNI: 0000 0001 1576 7114  KulturNav: d3af213d-d7a4-44ca-9667-faca716d5aa7  LCCN: n82058689  MusicBrainz: f20a83b9-4f1c-4aa9-8592-a9257c988d8a  NDL: 00271900  NGV: 6478  NKC: xx0060773  NTA: 071517200  RKD: 288208  SNAC: w6612vqj  SUDOC: 086312367  TePapa: 59239  ULAN: 500057319  VIAF: 85692953   WorldCat (עם VIAF): 85692953
סחלב אנטולי

| סחלב אנטולי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: סחלביים
סוג:: סחלב
מין:: סחלב אנטולי
שם מדעי
 Orchis anatolica ‏בואסייה, 1844
סחלב אנטולי לבקן, ביוון
סחלב אנטולי (שם מדעי: Orchis anatolica) הוא אחד המינים הנפוצים ביותר בסוג סחלב בישראל. הוא גדל על מגוון קרקעות בחבל הים-תיכוני, ופורח בחודשים מרץ-אפריל.
הסחלב האנטולי גדל בארץ ישראל מהרי יהודה ועד לחרמון.
ניכר אף ללא פרחים בעליו, המנוקדים בנקודות אדומות-חומות בלתי-סדירות על רקע ירוק.
פורח באביב. התפרחת דלילה (7–15 פרחים). פרחיו ניכרים בדרבן צר וארוך יחסית המעוקל כלפי מעלה. גון הפרח סגול עז, השפית מנוקדת בשורה אחת או שתים של נקודות אדומות כהות על רקע של פס בהיר הנמשך לאורך מרכזה. הפרח כולו עדין, מאורך ואלגנטי יותר ממינים אחרים.
תפוצתו העולמית משתרעת במזרחו של הים התיכון ובמזרח התיכון. שכיח בטורקיה, נאסף שם להכנת משקה הסחלב.
סחלב השקיק

| סחלב השקיק |
| --- | --- |
 סחלב השקיק בישראל
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: סחלביים
סוג:: בן-סחלב
מין:: סחלב השקיק
שם מדעי
 Orchis saccata ‏Bateman & Pridgeon & Chase, 1997
שמות נוספים
 Orchis saccata
סחלב השקיק (שם מדעי: Anacamptis collina; בעבר: Orchis saccata) הוא מין בסוג בן-סחלב ממשפחת הסחלביים שבעבר שויך לסוג סחלב.
סחלב השקיק גדל על מגוון קרקעות בחבל הים-תיכוני, אך בעיקר על קרקעות גירניות. צמח בתה טיפוסי חובב אור ופורח בחודשים פברואר-אפריל. אינו מייצר צוף ואינו מייצר ריח.
הוא גדל בארץ ישראל מהרי יהודה ועד לחרמון. התפרחת נושאת בין 5 ל-30 פרחים. פרחיו ניכרים בדרבן קצר ועבה הנראה כמו שקיק ומכאן שמו. גוון הפרח ירקרק עד סגול בהיר.
תפוצתו העולמית משתרעת סביב הים התיכון וכן בעיראק, איראן וקווקז.