קבינט המלחמה (ישראל)
מהלך כהונת הקבינט

ביום הרכבת הקבינט, ב-11 באוקטובר, התקיים דיון ביטחוני לגבי חלון הזדמנויות קצר שצה"ל רצה לנצל כדי לפתוח מערכה עצימה נגד חזבאללה. חמישה ימים קודם לכן חלה מתקפת חמאס, אבל חזבאללה, שהיה לאיום האסטרטגי, פתח במערכה בעצימות נמוכה על גבול הצפון. שר הביטחון גלנט והרמטכ"ל הלוי הציגו עמדה מתואמת לפיה יש לפתוח מערכה בצפון נגד חזבאללה ורק אחר כך לרכז מאמצים נגד חמאס. אריה דרעי, בני גנץ, ובייחוד גדי איזנקוט, התנגדו נחרצות. איזנקוט טען שבפתיחת מערכה בצפון יהיה משום משחק לידי תוכנית חמאס, שכן ישראל תתרכז במערכה נגד ציר ההתנגדות בעוד חמאס בעזה, שפגע את הפגיעה החמורה ביותר במדינת ישראל מאז הקמתה, לא יקבל את המענה המיידי ההכרחי. ראש חטיבת המחקר תא"ל עמית סער הביע את עמדתו שלא כדאי לפתוח במערכה בצפון, שכן בכך ישראל למעשה תפעיל את תוכנית "ליכוד הזירות" אותה תכננה הנהגת חמאס ביציאתה למתקפה הפתע. רעיון מכת המנע בצפון ירד מהפרק.
במהלך אוקטובר חלו סדרת דיונים לגבי כניסה הקרקעית לרצועת עזה, כולל שני דיונים בהם השתתפו מזכיר המדינה האמריקאי אנתוני בלינקן ונשיא ארצות הברית ג'ו ביידן. בדיונים הוחלט לרכז מאמצים נגד צפון הרצועה תחילה ולנקוט שיטת "קרב איטי" נגד פלגי הטרור על מנת למזער נזקים ולמנוע הרוגים לכוחות צה"ל, כמו גם הרג של תושבי עזה שאינם פעילי טרור. באישור הקבינט החל ב-26 באוקטובר התמרון הקרקעי ברצועת עזה ולאחר קביעת השמדת משטר חמאס והשבת כל החטופים כמטרות המלחמה החליט קבינט המלחמה על תוכנית השתלטות בת שלושה שלבים על רצועת עזה: שלב א' - הפצצות אוויריות נגד מטרות טרור ופעילים; שלב ב' - השתלטות קרקעית; שלב ג' - טיהור השטח ממחבלים. לפי ההערכה הראשונית, השלב העצים של הלחימה, שלב ב', נועד להימשך שלושה חודשים, ושלב ג' עוד תשעה חודשים לכל הפחות, אם כי בלחימה פחות עצימה. בינתיים, במסגרת החזית הצפונית, הקבינט אישר ב-16 וב-18 באוקטובר פינוי של קו היישובים הצמוד לגבול לבנון עד 5 קילומטרים.
במהלך חודש נובמבר התחולל קרב עזה, ובעקבותיו החל חמאס להתפשר ולהתקדם לקראת עסקת חטופים. באמצע נובמבר חל דיון סביב הצעת עסקה שקידמו המתווכות, ובראשן ארצות הברית, להשבת 50 חטופים תמורת הפוגה של ימים ספורים בלחימה ושחרור אסירים ביטחוניים שהורשעו בעבירות "קלות". שר הביטחון גלנט סבר שיש להוסיף לחץ צבאי כדי למקסם הישגים, וזכה לתמיכתם של הרמטכ"ל וראש השב"כ. מנגד עמדו השרים גנץ ואיזנקוט, שראו בהצעה הזדמנות שעלולה לחמוק. בדיון שהתלהט ראש הממשלה לא הכריע, וכעבור שבוע התקיים דיון נוסף בו אושר מתווה העסקה, בתמיכתם של דרעי ודרמר. ביצוע העסקה החל בהפוגה הדדית בלחימה ב-24 בנובמבר בשעה 7:00 בבוקר. העסקה הוארכה פעמיים ביומיים, בהם שוחררו 40 חטופים נוספים. ההפוגה בלחימה נמשכה שבע יממות ובמסגרתה שוחררו 80 ישראלים תמורת 210 אסירים. ב-30 בנובמבר לא עמד חמאס בדרישה לעשרה חטופים מהקריטריון "נשים, ילדים וקשישים", ועל אף הצעתו של איזנקוט להתפשר על קריטריונים אחרים כדי לשחרר עוד חטופים, הקבינט החליט לדרוש מחמאס לעמוד בקריטריון ובכמות המשוחררים. למחרת קרסה ההפוגה וחודשה הלחימה.
זמן קצר לאחר מכן אישר הקבינט את העמקת הלחימה ואת פתיחת קרב ח'אן יונס ומבצע עוז וניר בחירבת אחזעה. בפני הקבינט עמדה האפשרות לפתוח בפעולה מול ח'אן יונס או מול רפיח, והוחלט בהמלצת הדרג הצבאי לפתוח קודם כל במערכה בח'אן יונס. החל מחודש ינואר חלו חילוקי דעות מהותיים בקבינט המלחמה לגבי שלושה נושאים: משא ומתן לעסקת חטופים חדשה, כניסה קרקעית לרפיח ולמחנות המרכז לשם השתלטות צבאית על כל הרצועה והקמת משטר חלופי לחמאס, מה שכונה שאלת "היום שאחרי". שאלת היום שאחרי הייתה משמעותית גם מול ארצות הברית, שלא הייתה מוכנה לשלטון קבע ישראלי בעזה ועמדה לימינה של ישראל בדרישתה לשים קץ לשלטון חמאס. לקשיים הללו נוספו יחסי עבודה עכורים בין ראש הממשלה לשר הביטחון.
בני גנץ דחף להמשך התמרון הקרקעי גם בנפת רפיח, אולם הקרב ברפיח נדחה במשך כשלושה חודשים. בחודש מרץ טס לארצות הברית, נגד דעתו של ראש הממשלה, ונפגש עם בכירי הממשל. בשובו טען בדיון קבינט המלחמה שהתמיכה הבין-לאומית בישראל מתערערת, ושנוכח הדחייה של הפעולה ברפיח יש שחיקה לא רק של הישגי צה"ל בחזית אלא גם בנכונות של וושינגטון להעניק לישראל גיבוי מלא. לפי תוכנית שלושת השלבים נועד שלב ב', העצים, להסתיים בינואר, אלא שבמועד זה הכוחות הלוחמים היו עדיין באמצע התמרון בח'אן יונס והקבינט עדיין לא אישר את הרחבת המערכה למחנות המרכז או לרפיח. בתחילת אפריל החליט קבינט המלחמה להוציא את כוחות צה"ל מח'אן יונס. גם בצפון הרצועה התרכז צה"ל (בהתחלה עוצבת הפלדה, לאחר אפריל עוצבת הבזק ואחרי יוני עוצבת סיני) במסדרון נצרים, ממנו הוציא מבצעי טיהור קיני מחבלים בצפון הרצועה ובמרכז הרצועה. מהלכים כמו קרב ג'באליה השני וקרב שג'אעייה במאי 2024 היוו כבר את שלב ג' של הלחימה בצפון רצועת עזה.
ב-1 באפריל אישר קבינט המלחמה את ההתנקשות במוחמד רזא זאהדי, מפקד ההתבססות האיראנית בסוריה, בדמשק, וב-14 באפריל בוצעה בתגובה להתנקשות המתקפה האיראנית על ישראל (אפריל 2024). בדיון שהתקיים בחסות המתקפה הציעו גנץ ואיזנקוט פעולה התקפית מקבילה באיראן, אך ראש הממשלה דחה את ההצעה וניסה לתאם תקיפה משותפת יחד עם ארצות הברית באיראן. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן התנגד, וישראל הסתפקה בפעולה מצומצמת באיראן ובהשגת אישור אמריקאי לפתיחת המהלך הקרקעי ברפיח, שהחל ב-6 במאי. בין היתר נחלק הקבינט סביב שאלת העברת המאמצים והמשאבים של צה"ל לגבול לבנון, שכן עקב התעכבות הפעילות ברצועת עזה התעכבה גם העברת הכוחות צפונה, וכתוצאה מכך מלחמת ההתשה מול חזבאללה נמשכה במשך חודשים ללא התקדמות.
במקביל, הקבינט עדיין לא הגיע לפריצת דרך בשאלת הממשל שיחליף את חמאס בעזה. הדרג הצבאי ושר הביטחון התנגדו להקמת ממשל צבאי על עזה, ודגלו ביוזמה של ממשל אזרחי חלופי לצד חופש פעולה צבאי מוחלט של ישראל. ב-15 במאי יצא שר הביטחון גלנט בהצהרה פומבית בה אמר קרא לראש הממשלה "להכריז כי ישראל לא תשלוט אזרחית ברצועת עזה ולא תקיים משטר צבאי ברצועת עזה". ב-27 במאי, לאחר דיונים אינטנסיביים שנועדו לקדם עסקת חטופים נוספת, חשף ביידן את המתווה הישראלי לעסקה כפי שנידון בקבינט המלחמה, שכלל עסקה בת שלושה שלבים, שתכלול בשלב השני שלה נסיגה של צה"ל מכל הרצועה תמורת השבת כל החטופים החיים.