stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחטאר-2 דונצק

סמל הקבוצה עד לפירוק קבוצת המילואים.
מועדון הכדורגל שַחְטָאר-2 דוֹנֵצְק (באוקראינית: Футбольний клуб «Шахтар-2» Донецьк) הוא מועדון כדורגל מקצועני שמשמש כקבוצת מילואים של שחטאר דונצק. הקבוצה הוקמה בשנת 1949 והתמודדה בליגות המשניות באוקראינה עד שפורקה בתום עונת 2006.
הקבוצה השתתפה במשך 41 עונות רצופות בטורנירי הנוער של ברית המועצות לאחר שהוקמה בשנת 1949. ב-1992 אורגנה מחדש כ"שחטאר-2" והתמודדה בליגה האוקראינית הראשונה בה סיימה במקום 12 האחרון. בעונות 1992/93 עד 1997/98 השתתפה בליגה השנייה וחזרה לליגת המשנה האוקראינית ב-1998. לפני עונת 2006/07 ירדה מהליגה הראשונה
לקראת עונת 2008 הוקמה הקבוצה מחדש כקבוצת הנוער של שחטאר והיא מתמודדת באליפות אוקראינה לנוער. משנת 2008 נקראת בשם "שחטאר U-21"‏ (Шахтёр U-21).
שמות הקבוצה

1949—1991 — שחטאר-ד' דונצק
1991—1992 — שחטאר-2 דונצק
1992—1994 — מטאלורג קונסטנטינובקה
1994—1995 — גראנט דונצק
1995—2006 — שחטאר-2 דונצק
2006—2008 — שחטאר-ד' דונצק
2008 — ואילך — שחטאר U-21 דונצק
תארים

אליפות ברית המועצות לנוער (2): 1967, 1969
אליפות אוקראינה לנוער (4): 2008/09, 2010/11, 2011/12, 2017/18
ביוחקר

ביוחקר היא עבודת חקר מסוג מדע מאשר שמבצעים תלמידי בית ספר תיכון הנבחנים בבחינת הבגרות בביולוגיה ברמה של חמש יחידות לימוד. משקל העבודה הוא 30% מציון הבגרות של התלמידים.
במהלך העבודה:
התלמידים מתנסים בפעילות חקר על כל שלביה.
מעמיקים בנושא ביולוגי המעניין אותם.
מיישמים בעבודתם מיומנויות שרכשו בלימודיהם: מיומנויות חקר, מיומנויות טכניות של עבודה במעבדה, חיפוש במאגרי מידע ומיומנויות דיווח וכתיבה.
התלמידים אחראים לביצוע העבודה וללמידה ויתפקדו כלומדים עצמאיים.
התלמידים מתנסים בעבודת צוות תוך שהם מתוודעים ליתרונותיה ולקשייה.
בשונה מעבודת ביוטופ שהייתה נהוגה בעבר ונעשתה ב"שדה", עבודת ביוחקר נעשית באופן מבוקר במעבדה, תוך ביצוע של ניסוי מבוקר במדע מאשר.
משרד החינוך וארגון "קדימה מדע" מפעילים את תוכנית "ביוחקר ברשת", בתוכנית התלמידים לוקחים חלק בלמידה מקוונת משותפת עם קבוצות חקר שונות באותו בית ספר, עם קבוצות מבתי ספר אחרים ואף עם קבוצות מחו"ל וחוקרים במסגרות תעשייתיות. הפעילות נערכת בזוגות תוך בחירה של נושא משותף. בין היתר שיתופי פעולה אלה נערכים דרך שיחות וידאו מקוונות שמבצעים התלמידים, כגון בסקייפ.
ביוטופ

ביוטופ היא עבודת חקר שהייתה נהוגה בישראל בעבר ונחשבה ליחידת לימוד בבחינת הבגרות בביולוגיה.
העבודה התבצעה בקבוצות כעבודה עצמית מודרכת, במהלכה אספו התלמידים נתונים על בית גידול טבעי לפי בחירתם וניתחו אותם על מנת לענות על שאלות מחקר בדבר השפעות הגומלין בין גורמים שונים, טבעיים ואחרים, בבית הגידול. לאחר מכן נבחנו התלמידים על עבודתם בפני בוחנים חיצוניים של משרד החינוך. בדרך זו זכו התלמידים להכיר מערכת ביולוגית אחת, על מרכיביה השונים, ולהתנסות בטכניקות של מחקרים אקולוגיים. בין המטרות הנוספות של עבודת החקר היה פיתוח של מיומנויות טכניות כגון שימוש במאגרי מידע, כתיבה מדעית ועבודה במעבדות. כמו כן במסגרת זו יכלו התלמידים לפתח כישורים כגון עצמאות ועבודת צוות.
ראו גם

עירוטופ
ביודע
הערות שוליים

↑  ביוחקר ברשת, באתר קדימה מדע
↑  עפר לבנת, ‏כיתה עם לוח וגיר? שכחו מכל מה שחשבתם שאתם יודעים על בית הספר, באתר מעריב אונליין, 2 בדצמבר 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'רמי פוגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1981 (בן 43) אנטוורפן, בלגיה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג׳, אוניברסיטת תל אביב
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית, צרפתית 
 תחום כתיבה:  שירה, פילוסופיה
 הושפע מ:  ויליאם בלייק, הרמן כהן, משה מנדלסון, פרידריך ניטשה
 
ד"ר ג'רמי פוגל (נולד ב-5 במרץ 1981, באנטוורפן, בלגיה) הוא דוקטור לפילוסופיה, מרצה ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה

פוגל נולד באנטוורפן, בלגיה ועלה לישראל בנעוריו. מתגורר בתל אביב. בוגר תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת קיימברידג' ותואר שני ותואר דוקטור בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב.
פוגל הוא חבר סגל אקדמי בכיר בחוג לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת תל אביב, בה הוא חוקר פילוסופיה יהודית מודרנית, פילוסופיה של הדת והגות עידן הנאורות. מחקריו מתמקדים בניסוחים של הגות אוניברסלית בקרב פילוסופים יהודים מודרניים, בקשר בין תהליכי חילון לבין מהלכים רעיוניים בחשיבתם של הוגי הנאורות ובצורות של דתיות חדשה בפילוסופיה המודרנית.
נוסף על עבודתו באוניברסיטת תל אביב פוגל מרצה ומלמד במסגרות שונות, בהן סמינר הקיבוצים, עלמא בית לתרבות עברית, Think & Drink Different, והוא חבר סגל במכון מנדל למנהיגות.
פוגל הוא גם מנחה של הסכתים פופולריים, בהם ההסכת של "Think & Drink Different", ״הרדיקל״ ו"הקרקס המטאפיזי" בכאן תאגיד השידור הישראלי.
פוגל הוא גם משורר ומסאי, חבר מערכת כתב העת הבה להבא, בו הוא מפרסם מיצירותיו באופן קבוע, בהן מסות פילוסופיות והומוריסטיות על טבע היקום.
בעבר היה סולן להקת הרוק הישראלית "פיסוק רחב".
מספריו

תל אביב היא מים ועוד מחשבות חופימיות, הוצאת הבה לאור, 2019
Jewish Universalisms: Mendelssohn, Cohen, and Humanity's Highest Good, הוצאת Brandeis University, 2023
הערות שוליים

↑  ד"ר ג'רמי פוגל | הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין, באתר humanities.tau.ac.il
↑  ד"ר ג'רמי פוגל, באתר institute.mandelfoundation.org.il
↑  ההסכת של Think & Drink Different
↑  אתר הבית של הפודקאסט "רדיקל", באתר YouTube
↑  הקרקס המטאפיזי
↑  ארכיון ג'רמי פוגל, באתר הבה להבא
↑  אורי זר אביב, הצהרת נאמנות: ראיון עם סולן להקת פיסוק רחב ג'רמי פוגל, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 11147869415574980558   WorldCat (עם VIAF): 11147869415574980558
תלונת שווא

תלונת שווא (או האשמת שווא, תלונת שקר, אישומים כוזבים, האשמה כוזבת) היא בבסיסה טענת אדם שנפגע על ידי אחר, כאשר הפגיעה לא התרחשה מעולם. היא עשויה לבוא לידי ביטוי באחד משלושת ההקשרים הבאים: באופן לא רשמי (בחיי היום-יום), במסגרת הליך מעין שיפוטי ובמסגרת הליך משפטי.
סוגי תלונות השווא

ככלל, כאשר אין ראיות תומכות מספקות כדי לקבוע אם האשמה היא אמיתית או כוזבת יש לתארה כ"האשמה לא מבוססת" או "האשמה שאיננה מגובה בראיות".
סוגי תלונות השווא > מידת חוסר האמת בתלונה

האשמות שנקבע כי הן כוזבות בהתבסס על ראיות תומכות, מחולקות לשלושה סוגים:
האשמה שהיא לחלוטין כוזבת - כלומר הנטען כלל לא אירע מעולם.
האשמה שמתארת מאורעות שאכן אירעו אבל בוצעו על ידי אדם אחר מזה שכלפיו מופנית ההאשמה, ולפיכך האדם שמואשם חף מפשע.
האשמה שחלקה אמת וחלקה שקרית. תיאור המאורעות במקרה כזה מערבב בין מאורעות שאכן אירעו ובין מאורעות שכלל לא אירעו.
סוגי תלונות השווא > מודעות וחוסר מודעות

האשמת שווא יכולה להתרחש בשל שקר מכוון מצידו של המאשים או שלא מתוך כוונת מכוון בשל קונפבולציה (אנ') (שיבוש זיכרון שקשור בהפרעות נוירולוגיות או פסיכיאטריות מסוימות) שמתעוררת באופן ספונטני בשל הפרעה נפשית או בעקבות תשאול סוגסטבילי שנעשה באופן מכוון או מקרי או בשל שימוש בטכניקות ריאיון כושלות. אותה תופעה יכולה להיגרם בשל כשל מערכתי. למשל כשהשוטר הבכיר קובע מסקנה על סמך ראיה מסוימת, והכפופים לו "מחזקים" אותה ברוח המפקד, בחקירות סוגסטביליות, ובמסקנות בעלות אופי קונפובולטורי. כך מגשרים על פערים בלוגיקה סותרת ומטשטשים ראיות סותרות. הדבר שכיח בחקירת תאונות דרכים קשות כשהנטייה החברתית מקהה את הדחף להקפיד על האמת וקיים קונפליקט באשר לאמירת אמת חלקית. חזקת תקינות המעשה השלטוני - הנותנת משקל יתר לאובייקטיביות של הגוף החוקר מכסה היטב על הסיכון המוחשי הזה ומנטרלת את רוב הסיכויים למנוע אותו.
החוקרים פול ולינדסי הציעו בשנת 1997 להתייחס באופן שונה לשני הסוגים הללו. הם הציעו להשתמש בביטוי "האשמות שווא" במקרים בהם המאשים מודע לכך שהוא משקר, ובביטוי "חשדות שווא" לסוג רחב יותר של האשמות כוזבות שבהן תשאול סוגסטבילי עשוי היה להיות מעורב.
סוגי תלונות השווא > מניעים

לעיתים תלונת שווא מוגשת כאמצעי דיכוי, סינדול, יניקת כח והשתקה של תביעה ותלונה אמיתית ולגיטימית שיכולה להגיע מצד זה שכלפיו מגישים את תביעת השווא (תביעת השתקה).
לעיתים, אדם שחשוד במעשה פסול שהוא אכן אחראי לו, יכול בעצמו להאשים האשמת שווא אדם אחר כדי להסיט את תשומת הלב מאשמתו שלו.
סוגי תלונות השווא > תגובת המואשם

האשמות שווא עשויות לנבוע גם מההתנהגות של הנאשם עצמו, בייחוד במקרים שבהם התנהגויותיו עולות בקנה אחד עם האפשרות שביצע את המעשה האסור, אם נהג כך באופן לא מודע ואם מתוך כוונה להיראות כאילו הוא אשם.
כמו כן, לאחר שהועלתה האשמת שווא – בייחוד כזו שנושאת עמה מטען רגשי – תגובות אנושיות טבעיות מצידו של מי שנאשם בהאשמת שווא (כגון: פחד, כעס, הכחשה של ההאשמה) עשויות להתפרש כראיה לאשמה.
היקף התופעה

בדיון שהתקיים בשנת 2006 בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת נטען כי היקף התופעה בישראל מצומצם מאוד וניתן להעריכו באחוזים בודדים.[דרוש מקור] בדיון שנערך בשנת 2017 בוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי אמר המשנה לפרקליט המדינה עו"ד למברגר, ביחס לתוצאות הניסוח מחדש של הנחיה 2.5 של פרקליט המדינה כי "להתרשמותי, אין תופעה של תלונות שווא של נשים או של גברים, אבל ברור שכאשר צפים מקרים של תלונות שווא, יש לטפל בהם במלוא החומרה".
במחקרו מתייחס ד"ר יואב מזא"ה לקושי בכימות התופעה של תלונות שווא מהסיבות הבאות:
היעדר הרשעה אינו אינדיקציה לאמיתות התלונה (ייתכן שלא היו די ראיות להרשיע בהליך פלילי, אך אין פירוש הדבר שהתלונה הייתה אמת או שקרית).
הגדרה של תלונת שווא רק במקרים שבהם המשטרה או בית המשפט קבעו פוזיטיבית שמדובר בתלונת שווא תוביל להערכת חסר של התופעה (במקרים שונים בית המשפט קובע שהעבירה הנטענת לא בוצעה אך לא מתייחס במסגרת זיכוי הנאשם כלל לאחריות המתלונן נגדו).
מזא"ה קובע גם כי אחוז תלונות השווא מבין תלונות המוגשות על פגיעה בילדים במהלך גירושין נע בין עשרה לשלושים אחוזים.
היקף התופעה > בעבירות מין או בהטרדה מינית

האשמת שווא באונס היא דיווח מכוון על עבירת אונס כאשר זה לא אירע. קשה להעריך את ההיארעות של האשמות שווא משום שהן לעיתים קרובות מתמזגות יחד עם תיקים שלא מוגש בהם כתב אישום תחת הכותרת "חסר בסיס" או "היעדר ראיות". יחד עם זאת, בארצות הברית, דו"ח הפשע של ה-FBI משנת 1996 והדו"ח של משרד המשפטים משנת 1997 מציינים כי 8% מההאשמות באונס בארצות הברית נחשבות לחסרות בסיס או שקריות.
מחקרים בארצות אחרות מצביעים על שיעורים שנעים בין 1.5% (דנמרק) ועד 10% (קנדה) כאמור, בשל הגדרות שונות של "האשמות שווא", ובשל האתגר שכרוך באיסוף נתונים מהימנים בנושא זה, הרי שהאחוזים האמיתיים לא ברורים.
בישראל, העלו מספר גורמים את הטענה שאחוז תלונות השווא בגין עבירות מין הוא "אפסי", כי "תביעות סרק (לגבי הטרדה מינית) הן כה נדירות עד שסטטיסטית הן בטלות בשישים" או כי הוא עומד על 2%. בעניין זה, מציין ד"ר יואב מזא"ה כי אכן יש בספרות טענה שלפיה היקפן של תלונות השווא בגין אונס הוא 2% בלבד וכי יש מאמרים המקבלים את הנתון בדבר הזה כנתון קונסנזואלי. יחד עם זאת, מצטט מזא"ה את מאמרו של גריר כי המקור לטענה זו הוא ספרה של העיתונאית סוזן בראונמילר משנת 1975 שבו היא טוענת כי אלו נתונים שהציג בשנת 1974 השופט לורנס קוק בהרצאה שנתן. בספרה של בראונמילר נכתב כי השופט סיפר על מחקר של משטרת ניו יורק לפיו היקף תלונות השווא בגין אונס הוא 2%. יחד עם זאת, לפי ד"ר מזא"ה, המסתמך על גריר: "להרצאה זו אין כל תיעוד; ניסיונות לברר אם השופט קוק אכן אמר את הדברים, ובכלל זה אצל עוזריו של השופט, לא העלו דבר; ניסיון לאתר את המקור שעליו התבסס לכאורה השופט קוק, ובכלל זה במשטרת ניו יורק ובאמצעות מקורות נוספים, לא העלה זכר למחקר התומך בנתון זה. מעבר לעדות זו של בראונמילר לא נמצא כל בסיס למיתוס על 2% תלונות שווא". הוא מוסיף וכותב כי "כותבים רבים בתחום ממשיכים — במשך יותר מ-40 שנה — לטפח את המיתוס בדבר 2% של תלונות שווא תוך הסתמכות על בראונמילר או על אחרים שהסתמכו עליה".
משטרת ישראל סגרה בשנת 2016 13% מהתלונות על עבירות מין בנימוק של חוסר אשמה. שיעור זה עלה בשנת 2020 ל-18%. יואב אבן נגדו הוגשה תלונה על אונס, שלטענתו הייתה תלונת שווא, העריך שבהינתן 6% תיקים הנסגרים מחוסר אשמה (נתון משנת 2009), לפחות 20% מהתלונות בעבירות מין הן תלונות שווא.
האשמת שווא על פגיעה בקטין

האשמת שווא בפגיעה גופנית או מינית בקטין היא האשמה שלפיה אדם ביצע מעשה או מעשים של פגיעה מינית בקטין כאשר במציאות המואשם לא ביצע כל מעשה כאמור. האשמות כאלו יכולות להיות מועלות על ידי הקרבן (אמיתי או מדומה), או על ידי אדם אחר שמעלה את ההאשמות, לכאורה בשמו של הקרבן (אמיתי או מדומה). מחקרים ביחס להאשמות לגבי פגיעה בקטינים מצביעים על שיעור כולל של האשמות שווא שנמוך מ-10% בהתבסס על מספר מחקרים. מתוכם, רק חלק קטן מההאשמות הכוזבות נבעו מהקטין, בעוד שמרבית האשמות השווא נבעו ממבוגר שהעלה את ההאשמות הללו מטעמו של הקטין. מתוך מקרים אלו, רוב משמעותי מהתלונות הועלו במסגרת מאבקי גירושין או מאבקים על משמורת ילדים.
ממחקרים בעולם עולה כי בין 12%-28% מכלל התלונות המוגשות בגין פגיעה בילדים כחלק מהליך הגירושין הן תלונות שווא המוגשות ככאלה במכוון.
החשש לפיו תלונות שווא ביחס לאלימות כנגד הילדים במסגרת סכסוכי גירושין היא תופעה משמעותית, הביאה להקמת ועדה בלשכת עורכי הדין שעוסקת בתלונות שווא. בתגובה פרסם פורום מעמד האישה וקידום עורכת הדין בלשכה הסתייגות מהקמת הוועדה האמורה. בכנס שערכה הוועדה בנושא תלונות שווא במשפחה אמר סגן נשיא לענייני משפחה בבית משפט השלום בנצרת כי בערך ב-10% מהבקשות לצו הגנה נגד גברים שנידונו בפניו, הוא שלח את הצדדים לבדיקת פוליגרף, וכי מתוך המקרים האלה, "ב-99 אחוזים מהמקרים, האישה יצאה דוברת שקר". מאוחר יותר השופט הגיב, באמצעות דוברות בתי המשפט: “מן הציטוט בשאילתה עולה כאילו מדובר בנתונים סטטיסטיים המתייחסים לכלל בתי המשפט למשפחה בארץ בעוד שלא כך הוא. למעשה, מדובר על הערכה אישית של השופט, שאינה מתבססת על סטטיסטיקה או פילוח אלא על תיקים שנדונו בפניו בלבד."
תביעה בגין לשון הרע בעקבות תלונת שווא

אדם שהוגשה נגדו תלונת שווא במשטרה, יכול בנסיבות מסוימות לתבוע את המתלונן בגין הוצאת לשון הרע או בתביעת דיבה. זאת מכיוון שהגשת תלונה שקרית במשטרה המעלילה על אדם דברים רעים יכולה להשפיל ולפגוע בו גם במסגרת המשפחתית-אישית ובמסגרת הקריירה, בהתאם לפרטי התלונה. בשל כך, אדם שבוחר להגיש תלונת שווא במשטרה עלול למצוא את עצמו נתבע על ידי אותו אדם ולשלם לו כספי פיצויים בגין עוולת לשון הרע.
ביהדות

תלונת שוא שנידונה בבית המשפט או בבית הדין מלווה במתן עדות של המתלונן או המתלוננת. בהינתן שהתגלתה שהתלונה היא תלונת שוא, כפועל יוצא, העדות היא עדות שקר והמתלונן יכול להיות להחשב כעד זומם. במקרה זה קובע המקרא שייגזר על העדים אותו גזר הדין שאמור היה להגזר על מי שניסו להפליל ("ועשיתם לו כאשר זמם לעשות לאחיו"). שורש המצוה הוא בעשרת הדברות בדיבר לא תענה ברעך עד שקר.
ראו גם

אפיון גזעי
אפליה סטטיסטית
אלין בית נועם

| --- | --- |

סמליל העמותה
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־42 שנים)
 www.alin-beitnoam.org.il
 
אלין בית נועם (לשעבר אלין – מוסד אברהמס) היא עמותה המפעילה מיזמים שונים שמטרתם עזרה לקהילת האנשים בעלי המוגבלות, בעיקר אנשים מבוגרים בעלי מוגבלויות פיזיות ושכליות מורכבות. יו"ר הוועד המנהל של העמותה הוא עו"ד הראל לוקר.
פעילות העמותה

העמותה עוסקת בשיפור איכות חייהם של אנשים עם מוגבלות. עיקר פעילות העמותה מתמקד כיום בקריית אונו, שם מפעילה העמותה בריכה טיפולית, מרכז יום ומערך דיור לאנשים בוגרים עם מוגבלויות שכליות ופיזיות. בנוסף, מקימה העמותה שכונה מעורבת לאנשים עם ובלי מוגבלויות ליד יער אילנות.
העמותה מפעילה את מכון אלין בית נועם ללימודי מוגבלות ואת משעול – מרכז הערכה לתקשורת תומכת וחליפית.
היסטוריה

ראשיתה של העמותה בסניף התל אביבי של האגודה לעזרת ילדים נכים שהוקם בפברואר 1941 והפעילה מרפאה למשך 9 שעות שבועיות. בראשית 1944 הפעילה האגודה שלוש מרפאות, לאחר שנוספה מרפאה בצפון תל אביב ואחת ביפו. בנובמבר 1947, לאור המתיחות בין תל אביב ויפו פונתה המרפאה הראשית של האגודה. בשנת 1950 הוקצה לאגודה מגרש לצורך הקמת בית חולים. בראשית 1954 חנכה האגודה בדרום תל אביב, בפינת הרחובות יצחק אלחנן והכרמל, את מוסד אברהמס - בית חולים ומרפאה לילדים נכים. מוסד אברהמס כלל כ-30 מקומות אשפוז, חדר ניתוח ומרפאת חוץ ושימש כמרכז שיקום וטיפול בעיקר לילדים שחלו בפוליו. המוסד הופעל בשותפות של עיריית תל אביב ואלי"ן. עיריית תל אביב מימנה את הפעילות השוטפת ואלי"ן הייתה אחראית על תקציב הפיתוח. לצד המוסד התקיים בריכת שחייה בו למדו הילדים שחייה. כיום פועלים במבנה בית אברהמס, המרכז להתפתחות הילד של המרכז הרפואי ע"ש סוראסקי (בי"ח איכילוב) והמכון האודיאולוגי.
בשנת 1955 החליטה עיריית תל אביב להקים בית ספר לצד מוסד אברהמס, בו ילמדו ילדים עם נכות קשה. בשנת 1958 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין אלי"ן וארגון אדע העולמי לשותפות בניהול ומימון מוסד אברהמס. גם ארגון רוטרי תמך במוסד. בשנת 1959 נחנך מבנה בית הספר תקומה בצמוד למוסד אברהמס, בו למדו ילדים שחלו בפוליו. בשנות ה-60 למדו בבית הספר מעל 100 ילדים. כיום בית הספר אינו חלק מהעמותה, אך הוא ממשיך ומשמש כבית ספר לחינוך מיוחד.
בשנת 1986 הוקם בית נועם, מרכז יום המשרת אנשים בוגרים עם מוגבלויות שכליות ופיזיות. מרכז היום הוקם לאור יוזמה של הורים ובשיתוף עם משרד העבודה והרווחה ועם אילן. מרכז היום נקרא על שם גברת אלגה צגלה, שהייתה יו"ר האגודה.
בשנת 1994 אגודת אלין - מוסד אברהמס הקימה בירוחם את בית חוה על שם חוה זנגר. המקום יועד לסיוע ולטיפול בילדים עם מוגבלויות שונות ומופעל היום על ידי עמותת יחדיו.
מרכז היום

מרכז היום של העמותה בקריית אונו מורכב משש כיתות אשר בכל אחת 12 חניכים בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית ברמה קשה, לרוב מוגבלות פיזית ושכלית כמו שיתוק מוחין.
המרכז כולל גם מערכי רפואה משלימה וטיפולים פרא-רפואיים כמו פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, קלינאות תקשורת, הידרותרפיה, טיפולים במוזיקה, אומנות, נגרות, תעסוקה ועוד.
במרכז מטופלים דרך קבע 72 חניכים בשעות הפעילות (8:00-15:00). בנוסף מפעיל המרכז פעילות אחר הצהריים, וכ-25 מתוך החניכים גרים מערך הדיור של העמותה בבתים פרטיים בקריית אונו.
מערך הדיור

מערך הדיור של העמותה בקריית אונו כולל חמש דירות אשר בכל אחת מתגוררים חמישה דיירים בעלי מוגבלות פיזית ושכלית קשה, הזקוקים לסיוע בכל פעולות היומיום.
הצוות הקבוע המטפל בדיירים מורכב מצעירים אחרי שירות צבאי וסטודנטים המלווים את הדיירים בשעות אחר הצהריים והלילה וכן בסופי שבוע וחגים, יציאות לבילויים וטיולים, וכל צורך פיזי, רפואי ונפשי.
שכונת האפשרויות הבלתי מוגבלות

העמותה נמצאת בשלבים סופיים של הקמת מרכז טיפולי גדול בשרון, שישלב מגוון רחב של פתרונות לפיתוח חברה אחידה לבעלי מוגבלויות ואלה שאינם.
השכונה פותחה בשיטת העיצוב האוניברסלי, שמתגברת על מכשולים שהחברה מציבה לבעלי מוגבלויות, והיא מהמתקדמות בתחומה בעולם, ומהווה מודל לחיקוי בתחום.
בשכונה יהיו בין השאר מרכז יום בדומה למודל הקיים בקריית אונו, שכונת מגורים משותפים לחניכי המוסד וסטודנטים מהאזור, חדר כושר נגיש, בריכה טיפולית, מסעדה, בית כנסת נגיש המאפשר עלייה לתורה לבעלי מוגבלות, בית הארחה, פארק אתגרי ועוד.
לקריאה נוספת

רינה וייסגלס הלקין‏, נכות חברתית, באתר וואלה, 25 ביוני 2009
שכונת האפשרויות הבלתי מוגבלות, באתר ynet, 1 בספטמבר 2023
הערות שוליים

↑  אגודה לעזרת ילדים נכים, דבר, 2 בפברואר 1941
↑  אגודה לעזרת ילדים נכים מכל העדות, הַבֹּקֶר, 27 בינואר 1944
↑  מרפאה לילדים תוקם על־ידי האגודה לעזרת ילדים נכים, הַבֹּקֶר, 23 באוגוסט 1950
↑  מפת תל אביב והסביבה שנערכה בשנת 1958 והודפסה ב-1960 ע"י מחלקת המדידות, עם ציון מיקום 'מוסד אברהמ'ס' (מס' 246 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מוסד רפואי משוכלל בת"א לריפוי ושיקום ילדים נכים, הַבֹּקֶר, 29 בינואר 1954
↑  מרפאה לטיפול בילדים נכים, חרות, 29 בינואר 1954
↑  אושר תקציב עת"א, הַבֹּקֶר, 28 ביוני 1954
↑  21 שנה, הצופה, 16 באוגוסט 1957
↑  ילדים מוכי גורל ממוסד אברהמס מציגים הישגיהם, על המשמר, 29 ביולי 1964
↑  בית ספר לילדים שנפגעו ממחלת שיתוק, דבר, 19 ביולי 1955
↑  שנתון סטטיסטי של עיריית תל אביב, 1972, עמוד 68
↑  רשום תלמידים, נפגעי שיתוק ילדים, קול העם, 29 באפריל 1956
↑  אזע' תשתתף באחזקת בית אברהמס, דבר, 10 בספטמבר 1958
↑  הגיע נשיא ה"רוטרי", חרות, 16 באפריל 1959
↑  נחנך בית־ספר לתלמידים נכים, דבר, 3 ביוני 1959
↑  נחנך בית הספר לילדים נכים, הצופה, 3 ביוני 1959
↑  תקוה ויינשטוק, מסיבת סיום בתקומה, מעריב, 28 ביוני 1964
אלי ארמון

אלי (אליעזר) ארמון (נולד ב-25 בינואר 1955, ב' בשבט ה'תשט"ו) הוא אדריכל וסופר ישראלי המוכר בזכות המבנים הייחודיים שתכנן. הבולטים שבהם – בית הכנסת "הסנה הבוער" בבה"ד 1, מרכז המבקרים "באר אברהם", תחנת הרכבת באר שבע מרכז ותחנת הרכבת וולפסון.
ביוגרפיה

נולד ב-1955 בתל אביב. אביו היה שוטר ואימו תופרת.
סיים את תיכון אורט יד סינגלובסקי בת"א בתואר הנדסאי אלקטרוניקה. במקביל, החל לעבוד כפועל בניין בחברת "כלנית השרון" אצל אחיו, הלל ארמון, במגוון תפקידים שונים: כפיגומיסט, עוזר רצף ועד למנהל עבודה. בשנים שלאחר מכן, העיד שכאן החלה היכרותו עם עולם האדריכלות והבנייה.
קריירה

לאחר שסיים תואר ראשון באדריכלות ובניית ערים בטכניון בשנת 1984, החל לעבוד כאדריכל. שימש כמהנדס המועצה המקומית עמנואל. בין השנים 1989–1992 כיהן כמהנדס העיר באר שבע בתקופת העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר, תפקיד שהוביל אותו להשתקע בעיר ביחד עם משפחתו.
בשנת 1993 ייסד את משרד האדריכלות "ארמון אדריכלים ומתכנני ערים", בו הוא משמש כמנכ"ל ושותף ביחד עם בנו אסף. משנתו התכנונית מתבססת על האמירה "אם אדריכלות היא שפה, בניין הוא סיפור". ארמון נחשב כמומחה בתכנון אורבני ותכנון תחנות רכבת ומרכזי תחבורה, ותכנן את תחנות הרכבת באר שבע מרכז, להבים, וולפסון ותעופה ואת עיר היין באשקלון. משרדו אחראי על התכנון הסטטוטורי של מטרו תל אביב קו M2 והחלק הצפוני של קו M1.
בראיון שנערך עימו בשנת 2021 סיפר כי הוא תכנן כ-100,000 יחידות דיור וכ-12 מיליון מ"ר תעסוקה, מסחר ותעשייה.
עשייה ציבורית

בשנת 1990 שימש במקביל לעבודתו כמהנדס העיר באר שבע גם כדירקטור בחברה הכלכלית לפיתוח העיר, כחבר ועד אגודת מהנדסי הערים וכחבר הנהלת הפועל עומר.
בין השנים 1999–2001 שימש כחבר ועד ארצי של אגודת האדריכלים.
בין השנים 2007–2013 כיהן כראש סניף באר שבע והדרום וכחבר הוועד הארצי של עמותת האדריכלים העצמאיים.
בשנת 2014 ייסד ארמון את הקרן על שם הוריו, משה ומרים ארמון ז"ל, שמטרתה לעודד יצירה אדריכלית בפריפריה. מאז, מדי שנה מחולקות 3 מלגות לסטודנטים אשר תכננו פרויקטים בפריפריה. נכון למרץ 2024 ארמון משמש כיו"ר הקרן.
חיים אישיים

מתגורר בבאר שבע, אב לשני בנים, וסב לארבעה נכדים.
ארמון הוא גם אמן לחימה בדרגת דאן 8 בשיטת דניס הישרדות ג'יו ג'יטסו, ואוחז בדרגת סא"ל בדימוס בצה"ל.
השכלה

לימודי הנדסאות אלקטרוניקה בתיכון יד סינגולבסקי ת"א (1974)
תואר ראשון באדריכלות ובניית ערים בטכניון (1984)
פרויקטים בולטים

בית הכנסת "הסנה הבוער" בבה"ד 1, 2009
מרכז מבקרים באר אברהם, באר שבע, 2014
תחנת רכבת וולפסון, חולון, 2011
תחנת רכבת באר שבע מרכז, 2007
תחנת רכבת להבים, 2007
בניין הגרעין הפורץ מהקרקע במשרד החקלאות, חוות גילת, 2004
יד שרה, באר שבע, 2010
יד שרה, אשדוד, 2024
תחנת רכבת תעופה, בהקמה
שכונת עיר היין באשקלון
מע"ר בית שמש
קריית גת צפון-צפון וקריית גת מזרח.
מתנ"ס רמות, באר שבע, 2014
ספריו

The "Burning Bush" Synagogue (2021) - ספר המתאר את תהליך הקמתו של בית הכנסת האייקוני, דמוי הסנה הבוער, שבבה"ד 1
אם אדריכלות היא שפה, בניין הוא סיפור - ספר המסכם את משנתו האדריכלית של ארמון ומציג את מבני הציבור הבולטים שתכנן
סרטים בהשתתפותו

אם אדריכלות היא שפה, בניין הוא סיפור, סרט דוקומנטרי ברוח הספר בעל אותו שם.
ארבעת עקרונות תכנון התחבורה לפי ארמון אדריכלים
מעגלי חיים של אדריכל - סיכום שלושים שנות עשייה של ארמון אדריכלים ומתכנני ערים.
אלי ארמון - לא רק ארכיטקט
הערות שוליים

↑  ראשי, באתר אתר
↑  בתקשורת, באתר ארמון אדריכלים
↑  מהנדס העיר ב"ש לשעבר: "הפכנו לעיר של חנוונים", באתר nrg
↑  Judy Bolton-Fasman for JewishBoston, Architect Eliezer Armon Designs Buildings With Meaning, JewishBoston (באנגלית אמריקאית)
↑  "It is a Divine Feeling When You Can Leave the First Mark on the Ground”: In Conversation with Eli Armon, ArchDaily, ‏2020-01-22 (באנגלית אמריקאית)
↑    אלישיב רייכנר, ‏"הסנה הבוער": האיש שתכנן את בית הכנסת הייחודי בבית הספר לקצינים, בעיתון מקור ראשון, 6 ביוני 2023
↑  ראובן שטיין, יש אבנים עם לבת אש, באתר המקום, ‏2023-08-24
↑  בניין הוא סיפור?
↑  מיכאל יעקובסון, סיבוב שלישי על מונוגרפיות של אדריכלים, באתר חלון אחורי, ‏2020-07-05
↑  סרטים וספרים, באתר ארמון אדריכלים
היסטוריה של בולגריה

בולגריה היא מדינה בחצי האי הבלקני הגובלת ברומניה בצפון, בים השחור במזרח, ביוון ובטורקיה מדרום, במקדוניה ובסרביה במערב. הבלקן הוא חבל ארץ אסטרטגי המהווה חיץ למזרח אירופה בגבולות הדנובה והים השחור חולש על הים האגאי וסמוך למפגש בין אירופה לאסיה. מאפיינים אילו העניקו לאזור חשיבות כלכלית וצבאית ניכרת במשך אלפי שנים. הגם שאזור בולגריה יושב באופן מאורגן עוד במהלך המאה ה-12 לפנה"ס, ההיסטוריה הלאומית הבולגרית מתחילה בשלהי המאה ה-6 עם הקמתה של ישות מדינית עצמאית שנודעה בהמשך כאימפריה הבולגרית הראשונה.