מועדון ספורט באר שבע
היסטוריה > בית"ר באר שבע

ישראל ריבק, מוותיקי באר שבע, היה ממייסדי הקבוצה. מנהלה ומאמנה הראשון היה חיים סנה. בתקופת הקמתה נהג ריבק, חבר מועצת העיר מטעם תנועת החירות, להרצות בפני הכדורגלנים על חזון ז'בוטינסקי. חדר בסניף קופת החולים אותו ניהל ריבק שימש כמחסן הקבוצה. ביתה של הקבוצה היה אצטדיון רייסר הקטן בגבול הצפוני של העיר (צמוד למקום שבו נחנך ב-2015 אצטדיון טרנר), שהיה קרוי על שם מיכה רייסר, חבר כנסת מטעם הליכוד שנהרג בתאונת דרכים ב-1988.
במשך שנים נחשבה הקבוצה לקבוצה קטנה ללא כל שאיפות. הקבוצה שיחקה בליגות הנמוכות השונות עד אשר תפסה מקום קבוע בליגה א', אשר בשנות ה-70, ה-80 וה-90 הייתה הליגה השלישית בחשיבותה, עד שינוי מבנה הליגות והקמת ליגת העל.
המפנה חל בתחילת שנות ה-80, עת קיבלה תקציבים גדולים יותר ממרכז בית"ר והחתימה את בלם הפועל באר שבע ונבחרת ישראל בכדורגל לשעבר, אלון בן דור. בעונת 1982, יחד עם שחקנים מובילים נוספים כגון החלוץ שמעון ביטון והשוער יגאל מדר, זכתה הקבוצה לניצחונות רבים ובפער נקודות גדול מהקבוצות המתחרות הפועל אשקלון והפועל בת-ים. הגנת הקבוצה ספגה רק שני שערים ב-15 המשחקים של הסיבוב הראשון. אך בסיבוב המשחקים השני, נקלעה הקבוצה למשבר ולא הצליחה לנצח במשחקים רבים. בסיום העונה התייצבה למשחק קובע בבאר שבע, נגד יריבתה העיקרית, הפועל אשקלון, ובו היה עליה לנצח בהפרש של 3 שערים ולהבטיח לעצמה את העלייה לליגה הארצית. המשחק הסתיים בניצחונה של בית"ר באר שבע 1:0 והשוער יגאל מדר אף עצר בעיטת 11 מטרים בדקה ה-90, אולם הפועל אשקלון והפועל בת-ים עלו לליגה הארצית נוכח הפרש שערים טוב יותר. הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי המאכזב. עם זאת, שחקניה הבולטים מדר, בן דור וביטון נבחרו לנבחרת העונה.
כישלון זה השפיע על הנהלת בית"ר באר שבע, אשר עוד ניסתה למשך עונה אחת להשקיע כספים רבים לעליית ליגה, אולם עונה זו סימנה את שקיעתה של הקבוצה והיותה קבוצת מרכז טבלה במשך שנים רבות, עד לסוף שנות התשעים, עת שוב הצהירה הנהלת הקבוצה על כוונת עלייה לליגה הארצית. בסוף שנות התשעים המשיכה הקבוצה בעיקר להתבסס על שחקנים מקומיים שנפלטו מקבוצת האם שלהם הפועל באר שבע ומצאו בית חם בבית"ר באר שבע.
בעונת 1997/1998 עלתה בית"ר באר שבע לליגה הארצית בכדורגל (אז הליגה השנייה) בפעם הראשונה בתולדותיה. באותה עונה, אימן את הקבוצה מוטי איווניר, והקבוצה עלתה בקלות לליגה הארצית תוך שהיא מסיימת בפער גדול מהפועל אור יהודה סגניתה באותה עונה. ההצלחה המפתיעה של הקבוצה המשיכה גם בעונה הבאה בליגה השנייה כאשר לראשונה הקבוצה נאבקה מול יריבתה העירונית הגדולה שמצאה עצמה בסוף העשור בליגה השנייה אף היא. בעונת 1998/1999 סיימה הקבוצה במקום הרביעי ואף נפגשה לדרבי היסטורי עם הפועל באר שבע. בעונת 1999/2000 סיימה הקבוצה במקום החמישי מעל הפועל באר שבע ולראשונה נראה היה שיש מהפך ואפשרות אמיתית שבית"ר תהפוך לקבוצה הבכירה בעיר.
בעונת עונת 2000/2001 מונה למאמן ניר קלינגר שהיה לפני כן עוזר מאמן במכבי תל אביב. קלינגר המשיך לבסס את הקבוצה על שחקנים שנפלטו מהפועל באר שבע- הבלם הוותיק אפרים דוידי, החלוץ אורן סגרון, שחקן ההגנה שמעון ביטון וקשרה לשעבר של מכבי תל אביב ויקטור בלקין (אותו שלפה הקבוצה מקריירה כמאבטח במלון באילת). שלד הקבוצה הוכיח את עצמו והקבוצה פתחה את העונה בסערה כשהיא מביסה את קבוצות הליגה השנייה בזו אחר זו. במשך מחזורים רבים דורגה הקבוצה במקום הראשון והייתה מועמדת להעפיל לליגת העל, אך במחזורים האחרונים כשלה בית"ר באר שבע והפסידה במגרשה הביתי למכבי קריית גת שלושה מחזורים לסיום העונה. בסיום העונה לא הצליחה להעפיל לליגת העל כאשר אותה קריית גת הצליחה לנצח ולהישאר במקום השני ולעלות לצידה של הפועל באר שבע שהצליחה אחרי פתיחת עונה לא טובה, לעלות למקום הראשון בפלייאוף העליון, ולהישאר שם עד סוף העונה.
בעונת 2001/2002 שוב ניסתה הקבוצה לעלות לליגת העל, לקבוצה הצטרף הקשר ההונגרי רוברט ראגבר שהיה לאחד השחקנים המצטיינים בליגה באותה עונה. בית"ר באר שבע המשיכה להציג כדורגל התקפי ואף הצליחה למשוך צופים ואוהדים מקומיים אך שוב נשרה מהמרוץ לעלייה במחזורי הסיום, הפועל כפר סבא, בני יהודה ומכבי הרצליה הקדימו אותה והקבוצה סיימה במקום הרביעי בלבד.
בעונת 2002/2003 נשרה הקבוצה לליגה הארצית לאחר שסיימה אחרונה. עונה זו הייתה גרועה במיוחד, ולבית"ר באר שבע לא היה אף ניצחון במשחק חוץ (11 הפסדים, 6 תוצאות תיקו). בסיום אותה עונה פורקה הקבוצה.