stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוריס שוורץ
חיי משפחה

שוורץ היה נשוי לזמן קצר לאווה רפאלו, זמרת קונטרה אלט ילידת סינסינטי, אותה פגש במהלך סיבוב הופעות עם להקת שחקנים נודדים. השניים התגרשו בשנת 1911, והוא שב לניו יורק. אווה ואחותה הגדולה קלרה רפאלו היו שחקניות בתיאטרון היידיש. לאחר הגירושין התחתנה אווה עם הנרי (צבי הירש) פישמן, שחקן יידי אחר.
בשנת 1914 התחתן שוורץ עם אנה בורדופסקי, צעירה בת 24 מברסט-ליטובסק שבבלארוס, ששהתה בארצות הברית כעשור. היא הועסקה גם כן בתיאטרון היידיש של קסלר. היא הפכה לשותפתו העסקית של שוורץ ועזרה בניהול התיאטרון. השניים נשארו נשואים עד למותו של שוורץ.
בשנת 1947 אימצו בני הזוג שני ילדים ניצולי שואה מפולין, משה ופני אנגלנדר, בני 9 ו-8, שהוחבאו בזמן המלחמה על ידי משפחות נוצריות בבלגיה. ההורים המאמצים שינו את שמותיהם למרווין וריסה.
קריירה > תיאטרון

שוורץ החל לשחק בגיל צעיר, ועבד במשך שש שנים במקומות ובחברות שונות מחוץ לניו יורק: פילדלפיה והמערב התיכון. בשנת 1911 הועסק בחברה בתיאטרון השדרה השנייה של דוד קסלר. בשנת 1913 התקבל לאיגוד השחקנים העבריים, לאחר שנאלץ לעבור מבחן במה פעמיים ולהתחבב על אברהם קאהאן, עורכו רב-ההשפעה של העיתון היהודי "פארווערטס".
בשנת 1918 ייסד שוורץ את "תיאטרון היידיש האמנותי". הוא חכר לצורך כך את מבנה תיאטרון האירווינג פלייס, בשכונת יוניון סקוור בניו יורק. הוא שאף ליצור "תיאטרון לעם" שיציג קלאסיקות, וישפר את תדמיתו הבידורית הזולה של התיאטרון היידי. שוורץ אף הקים בית-ספר למשחק שהיה מסונף למוסד, בו השקיע רבות מזמנו בטיפוח שחקנים צעירים.
"התיאטרון האמנותי היידי" פעל במשך יותר משלושה עשורים, עד שנת 1950, והציג רפרטואר מתחלף של מאה וחמישים הצגות, יידיות וזרות, החל מעבודותיו של שלום עליכם ועד יצירות של ויליאם שייקספיר. שוורץ ערך עם התיאטרון סיבוב הופעות באירופה בשנת 1924, ואחד בנוסף בדרום אמריקה בשנת 1929.
תפקידי המשחק המוערכים ביותר של שוורץ היו רבי מלך, במחזה "יושֶה עגל" (בתרגום לאנגלית: The sinner) מאת ישראל יהושע זינגר; לוקה, במחזה "בשפל" מאת מקסים גורקי; אוסוולד במחזה "רוחות" מאת הנריק איבסן; שיילוק במחזה "הסוחר מוונציה", מאת וויליאם שייקספיר, שהוצג בתיאטרון הארמון, ואת התפקיד הראשי במחזה "המלך ליר". בתקופה בה הופיע בסרט האידי "דוד משה", בשנת 1932, הוא נחשב ל"גדול שחקני היידיש" ובעידן זה כונה גם "אוליבייה של בימת היידיש".
בשנות ה-30, בעת שאוכלוסיית המהגרים היהודים הלכה ונטמעה, קהלו של התיאטרון היידי פחת בעקביות". שוורץ הופיע גם בשפה האנגלית בברודוויי ובמקומות נוספים. בשנת 1928 הוא הופיע בברודוויי בהצגות "רביזור" ו"אנאתמה". בין השנים 1931-1952 הופיע בארבע הפקות תיאטרון ברודוויי בניו יורק שאת חלקן הפיק בעצמו, וכן הפיק הצגות נוספות. לדוגמה, בשנת 1931 הופיע בברודוויי בתיאטרון ברחוב 49 במחזה האקספרסיוניסטי מאת ארנסט טולר "צחוק מדמם" (הינקמן) באנגלית (Bloody Laughter-Hinkemann) שתורגם ליידיש כ"הצחוק האדום". המחזה, שנעשה ברוח האקספרסיוניזם הגרמני ועסק במלחמת העולם הראשונה, זכה לתגובה פושרת מהקהל. בהמשך הגיע שוורץ למדינת ישראל הצעירה והופיע על בימותיה.
קריירה > סרטים

עם הצלחתו כשחקן, שוורץ הגיע גם להוליווד, והופיע בסרט האילם הראשון שלו בשנת 1910. בין 1910 ל-1953 הוא הופיע ביותר מ-20 סרטים, כאשר מרביתם היו אילמים. בנוסף הוא כתב, הפיק וביים מספר סרטים.
בין תפקידיו המרכזיים היו בסרטים "לבבות שבורים" (1926), "דוד משה" (1932), "טוביה" (1939), "שליחות למוסקבה" (1943), וחבר הסנהדרין עזרא המייעץ להורדוס אנטיפס בדרמה המקראית "שולמית" (1953).
מותו

שוורץ נפטר מהתקף לב בבית החולים בלינסון פ"ת, ישראל. הוא אושפז חודש לפני כן ועבר מספר התקפים עד פטירתו. הוא נקבר בחלקת תיאטרון היידיש בבית הקברות מאונט היברון, בשכונת פלאשינג שברובע קווינס בעיר ניו יורק.
פילמוגרפיה (נבחרים)

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1924 | יזכור | לייבקה |  |
| 1926 | לבבות שבורים | בנימין רזנוב |  |
| 1932 | דוד משה | משה |  |
| 1936 | האיש שמאחורי המסיכה | המאסטר |  |
| 1939 | טוביה החולב | טוביה |  |
| 1943 | שליחות למוסקבה | דוקטור בוטקין |  |
| 1951 | ציפור גן העדן | הקהונה |  |
| 1953 | סלומה | עזרא |  |
| 1953 | עבדי בבל | דניאל הנביא | תפקיד אחרון בסרט |
לקריאה נוספת

"שורץ, מוריץ", האנציקלופדיה העברית (כרך לא), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ט, עמ' 676
הערות שוליים

↑  Zalmen Zylbercweig, Jacob Mestel, Idisher aḳṭyoren yunyon (U.S.), Leḳsiḳon fun Yidishn ṭeaṭer, Nyu Yorḳ : Elisheva, 1931
1 2 3 4  Times, Special to The New York (1960-05-11). "Maurice Schwartz, Actor, Dead; Founder of Yiddish Art Theatre; Genre's Leading Figure Was Noted for Broad StyleuSet Up Company in Israel". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-04.
1 2 3  מרטין בוריס, Martin Boris, Chap. One, Once a Kingdom: The Life of Maurice Schwartz and the Yiddish Art Theatre, www.museumoffamilyhistory.com
↑  mschwartz/ok/ch01-03, www.museumoffamilyhistory.com
1 2  mschwartz/ok/ch04-07, www.museumoffamilyhistory.com
↑  My Father, Maurice Schwartz, www.museumoffamilyhistory.com
↑  "2 WAR ORPHANS ARRIVE; Polish Boy and Girl Adopted by Maurice Schwartz". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1947-10-18. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-05.
1 2 3 4 5 6 7  "ART AND MR. SCHWARTZ; MAURICE SCHWARTZ AND THE STRENUOUS LIFE". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1931-12-20. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-05.
↑  "GERMAN DRAMA TO MOVE.; Irving Place Theatre Will Be Yiddish Playhouse After May 1". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1918-02-14. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-05.
↑  Marsha Bryan Edelman, Discovering Jewish Music, Jewish Publication Society, 2007-03-01, ISBN 978-0-8276-1027-9. (באנגלית)
↑  "Yiddish Art Theatre", Der Tog, March 2, 1918
↑  Shepard, Richard F. "Schwartz, Maurice." Encyclopaedia Judaica. 2nd ed. Macmillan Reference USA, 2007. Vol. 18, pp. 186-187. Retrieved via Gale Books database, May 21, 2020. Also available online via Encyclopedia.com.
↑  Maslin, Janet (1991-11-21). "Review/Film; Maurice Schwartz in Yiddish Drama". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-05.
↑  Maurice Schwartz – Broadway Cast & Staff | IBDB, www.ibdb.com
1 2  Peter Bauland, The hooded eagle; modern German drama on the New York stage, Syracuse, N.Y.] Syracuse University Press, 1968
1 2  Maurice Schwartz, IMDb
↑  Schulman, Elias, and Marc Miller. "Libin, Z." Encyclopaedia Judaica. 2nd ed. Macmillan Reference USA, 2007. Vol. 12, pp. 782-783. Retrieved via Gale Books database, May 21, 2020. Also available online via Encyclopedia.com.

^
↑  Stefan Kanfer, Stardust Lost: The Triumph, Tragedy, and Mishugas of the Yiddish Theater in America, Vintage Books, 2007, ISBN 978-1-4000-7803-5. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267732905171  PLWABN: 9810561472605606  BnF: cb161685341 (data)  GND: 119259281  ISNI: 0000 0001 1574 3104  LCCN: nr2005009657  NTA: 070041695  SNAC: w6hd9xr2  SUDOC: 202669106  VIAF: 72200075   WorldCat (עם VIAF): 72200075 
תיאטרון היידיש האמנותי בניו יורק
כרזת הסרט "לבבות שבורים"
משה כהן (אמן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1897 בקירוב האימפריה הרוסית
 פטירה:  12 במרץ 1965 ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תחום יצירה:  הדפס-אבן
 
משה יוסף כהן (1897 בקירוב – 12 במרץ 1965) היה אמן הדפס ישראלי.
ביוגרפיה

משה כהן, בן אברהם הכהן, נולד בשנת 1897 בקירוב באימפריה הרוסית. בשנות ה-20 של המאה ה-20 עלה לארץ-ישראל והתיישב בירושלים, שם שימש כעובד ב"דפוס גרפיקה" של מאיר גור אריה וזאב רבן, שהוקם בחסות בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות ופעל עד לשנת 1930 וכן כדפס-אמן אצל אבל פן. בשנת 1939 יצר איורים עבור הספר "מאה פלא ופלא: מבחר פלאי מדע, להטים ושעשועים לילד ולנער" שנערך בידי אברהם אבן שושן. ב-16 בינואר 1948 נפל בנו היחיד אלכסנדר-יהודה, שצורף לפלוגת הל"ה, בקרב ליד הכפר צוריף. רעייתו, נחמה כהן, נפטרה ב-16 ביולי 1948 לאחר מחלה ארוכה ונקברה בהר המנוחות בירושלים. בשנת 1949 הוציא כהן לאור הגדה של פסח לזכר בנו. הגדה זו לוותה באיורים שיצר ויצאה במספר מהדורות.
על פי גדעון עפרת, כהן שימש, החל משנת 1940, כאחראי על סדנת הדפס-האבן של "בצלאל החדש" וכמורה בתחום זה. הוא לימד בבית הספר עד לשנת 1960. במקביל הועסק גם ב"מפעל השכפול" של האוניברסיטה העברית. בשנת 1955 בקירוב הקים את הסדנה לדפוס-אבן בכפר האמנים עין הוד. הוא אף עבר להתגורר שם באופן חלקי. ב-1955 גם הדפיס הדפסי-אבן של אביגדור אריכא, ששובצו במהדורה של הסיפור "ספיח" מאת חיים נחמן ביאליק בהוצאת מוסד ביאליק. ב-1963-1962 פרש גם מעבודתו באוניברסיטה. במרץ 1965 נפטר ונקבר בהר המנוחות בירושלים. בשנת 1968 ראה אור "מדריך טכני לליטוגרפיה" שכתב בהוצאת אגף הנוער של מוזיאון ישראל.
הערות שוליים

↑  נחמה כהן באתר GRAVEZ
↑  ראו: גדעון עפרת, "100 שנות הדפס אמנותי בישראל: הדפסי "בצלאל החדש", 1955-1935, באתר "המחסן של גדעון עפרת", 13 בדצמבר 2015
↑  משה כהן באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299688805171  ISNI: 0000 0000 7088 1350  VIAF: 97424038   WorldCat (עם VIAF): 97424038
משטרת החופים הפלסטינית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 שיוך:  מנגנוני הביטחון הפלסטינים
 סוג:  משמר חופים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־31 שנים)
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-1,000 איש
משטרת החופים הפלסטינית (בערבית: الشرطة البحرية الفلسطينية) היא חלק מכוחות הביטחון הלאומיים הפלסטינים, שהוקמו במסגרת ההסכם בדבר רצועת עזה ואזור יריחו (הסכם קהיר) שנחתם ב-4 במאי 1994 בקהיר, במעמד ארצות הברית, רוסיה ומצרים כעדות. באמצעי התקשורת בישראל היא קרויה לעיתים גם בשמות "המשטרה הימית הפלסטינית" או "הכוח הימי הפלסטיני", ותפקידה הוא לאבטח את קו החוף של רצועת עזה.
היסטוריה

הקמת משטרת החופים הפלסטינית נכללה בהסכם קהיר משנת 1994, שבעקבותיו נסוג צה"ל מרצועת עזה ואזור יריחו. אזורים אלו שימשו כמעין "מקרה בוחן" על-מנת לבחון את הצלחתו של ההסכם ויישומו. במסגרת ההסכם הוקמה "הרשות הפלסטינית" ונקבעו סמכויותיה וזכויותיה של הרשות, בין השאר: שלרשות הפלסטינית יהיו סמכויות חקיקה, ביצוע, שיפוט ושיטור, ותוקם משטרה פלסטינית לשמירת הסדר וביטחון הפנים. פרטי ההסדרי הביטחון לאורך קו החוף ובים התיכון מול עזה פורטו בסעיף XI לנספח I של ההסכם. בהם הוגדר תחום השיפוט הימי של הרשות, תפקידי וסמכויות משטרת החופים הפלסטינית והוסכם על הקמת מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי בין ישראל והרשות.
בשנת 2001, מנתה משטרת החופים הפלסטינית כ-1,000 איש, כ-600 ברצועת עזה, חלקם שרתו קודם בכוח ימי של הפת"ח בלבנון. כ-400 בגד המערבית. בנוסף לתפקידו ככוח שיטור ימי (משמר חופים, אכיפת חוקי הדיג, מניעת הברחות ימיות, ואימון יחידת צוללנים) משמש ככוח עילית לשיטור ופיזור הפגנות, שיטור ואבטחת מתקני כליאה. הכוח נחשב ליחידה מובחרת, וחלקו עבר תחילה אימונים במצרים. ב-10 באפריל 2001, נהרג רופא ושני אנשים נפצעו קשה מטיל שירה צה"ל על בניין המרפאה של משטרת החופים. במאי 2001, נהרגו 12 מאנשי היחידה שתיפקדו כסוהרים בהתקפת חיל האוויר על בית הסוהר של שכם.
מפקדת משטרת החופים הפלסטינית הוקמה בנמל עזה ואף על פי שהותר לה להפעיל עד 8 ספינות, היו לה רק שתי ספינות. בינואר 2002, פשטו לוחמי שייטת 13 על הנמל ופוצצו את מפקדת משטרת החופים ומחסנים שלה. בנוסף, פוצצו ספינת משמר וספינת משא של משטרת החופים. באפריל 2002, במהלך האינתיפדה השנייה, התבצרו בכנסיית המולד בבית לחם, 50 פלסטינים מכוחות המשטרה הפלסטינית, ביניהם חמישה ממשטרת החופים. החמישה הסגירו את עצמם לידי צה"ל במהלך המצור, בעוד האחרים נשארו נצורים במקום עוד כשבועיים.
ביולי 2004 התפטר מפקד משטרת החופים ג'ומעה ראלי, במחאה על מינויו של מוסא ערפאת, בן דודו של יאסר ערפאת, למפקד הביטחון ברצועת עזה.
הסדרת פעילות משטרת החופים בהסכם קהיר

ההסגם על הקמת משטרת החופים הפלסטינית נכלל בסעיף XI לנספח I של הסכם קהיר (פסקות 2 ו-3):
2. משטרת החופים הפלסטינית
א. משטרת החופים הפלסטינית תוכל לפעול באזור L, עד למרחק של 6 מייל ימי מהחוף. במקרים מיוחדים, היא תוכל להפעיל פיקוח על סירות דיג פלסטיניות, העוסקות בדיג באזור L, באזור נוסף של 6 מייל ימיים, עד לגבול של 12 מייל ימי מקו החוף, לאחר אישור ותיאום באמצעות המרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי.
ב. למשטרת החופים הפלסטינית יהיו עד 8 סירות, בעלות דחק של עד טון. הן יפליגו במהירות של עד 2 קשר.
ג. הסירות ישאו נשק בקוטר של עד 7.62 מ"מ.
ד. סירות משטרת החופים הפלסטינית רשאיות להניף דגל פלסטיני ולשאת סימני זיהוי משטרתיים, והן יפעילו אורות זיהוי.
ה. הצדדים ישתפו פעולה בכל העניינים הימיים, לרבות עזרה הדדית בים ונושאי זיהום ואיכות הסביבה.
ו. סירות משטרת החופים הפלסטינית ישתמשו בתחילה במזח עזה.
ז. סירות השייכות לישראלים נתונות באופן בלעדי לשליטה, סמכות ושיפוט של ישראל וחיל הים הישראלי.
3. מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי
א. מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי (להלן מר"י) יפעל כחלק מהוב"ם לתיאום פעילויות ימיות אזרחיות וענייני משטרת חופים לאורך חוף רצועת עזה.
ב. המר"י יפעל במסגרת המת"ם המתאים, ויקבע לעצמו את כללי הנוהל אשר על-פיהם יפעל.
ג. המר"י יפעל 24 שעות ביממה.
ד. המר"י יאויש באנשי חיל הים הישראלי ומשטרת החופים הפלסטינית, כל צד יספק קצין קישור ועוזר קצין קישור.
ה. קשר רדיו טלפון ישיר (קו חם) יוקם בין כלי השיט של חיל הים הישראלי לבין כלי השיט של משטרת החופים הפלסטינית.
ו. תפקיד המר"י הוא לתאם:
1) סיוע בין משטרת החופים וחיל הים הישראלי כפי שיידרש לטיפול בתקריות בים;
2) אימוני משטרת החופים שבהם נעשה שימוש בנשק חם;
3) פעילויות משותפות למשטרת החופים ולחיל הים הישראלי כאשר קיים
צורך מבצעי בתכנון מראש;
4) קשר רדיו בין כלי השיט של משטרת החופים וחיל הים הישראלי במקרה
שלא הוקמה תקשורת "קו חם" בין כלי השיט של שני הצדדים;
5) פעולות חיפוש והצלה; וכן
6) פעולות ימיות הקשורות לנמל מוסכם, כאשר יוקם ברצועת עזה.
ראו גם

כוחות הביטחון הלאומיים הפלסטינים
נמל עזה
הערות שוליים

↑  אבנר אברהמי, הצבא שמנגד, באתר הארץ, 7 ביוני 2001
↑  המבנה שנפגע שימש כמרפאה, באתר הארץ, 11 באפריל 2001
↑  צה"ל הרס את בניין הכלא הטורקי העתיק בשכם, באתר הארץ, 20 במאי 2001
↑  עמוס הראל, לוחמי השייטת פשטו לפנות בוקר על נמל עזה ופוצצו 2 ספינות פלשתיניות, באתר הארץ, 12 בינואר 2002
↑  עלי ואקד ופליקס פריש, המתבצרים בבית לחם: נמות כשאהידים, באתר ynet, 21 באפריל 2002
↑  גם מפקד הכוח הימי הפלסטיני התפטר בגלל מינוי מוסא ערפאת, באתר ynet, 18 ביולי 2004
אוסטרובוטניה המרכזית

אוסטרובּוֹטְניה המרכזית (בפינית: Keski-Pohjanmaa, בשוודית: Mellersta Österbotten) הוא אזור במערב פינלנד, בירתו העיר קוקולה. האזור שהוקם בשנת 2010, היה בעברו חלק מהמחוז ההיסטורי אוסטרובוטניה.
האזור גובל בצפונו באוסטרובוטניה הצפונית, במזרחו בפינלנד המרכזית, בדרומו באוסטרובוטניה ואוסטרובוטניה הדרומית, ובמערבו במפרץ הבוטני.
ערים באזור

באזור 8 רשויות מקומיות ל-2 מהן מעמד של עיר (מודגשות), נתוני האוכלוסייה נכונים ליולי 2011:
באטלי (3,448)
האלסואה (1,290)
טוהולמפי (3,462)
לסטייארוי (857)
פרהו (2,932)
קאוסטינן (4,316)
קאנוס (5,725)
קוקולה (46,439)
כריסטינה ריצ'י

| --- | --- |

כריסטינה ריצ'י (2020)
 לידה:  12 בפברואר 1980 (בת 45) ארצות הברית סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית 
 סוגה מועדפת:  קומדיה, מלודרמה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  תיכון מונטקלייר, ניו ג'רזי  בית ספר המקצועי לילדים  Morristown-Beard School 
 בן או בת זוג:  James Heerdegen (2013–2020)  קיק גרי (2007–2008)  Owen Benjamin (2008–2009)  Mark Hampton (2021–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר במחזמר או קומדיה (1999) 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטינה ריצ'י (באנגלית: Christina Ricci; נולדה ב-12 בפברואר 1980) היא שחקנית אמריקאית, שקיבלה מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, פרס אמי, פרס גילדת שחקני המסך ולפרס אינדפנדנט ספיריט.
התפרסמה מתפקידה כוונסדיי אדמס בסרט "משפחת אדמס" (1991) ובהמשכו "החיים על פי משפחת אדמס" (1993), ובסרטים "קספר", "סופת קרח", "ההפך ממין", "באפלו 66", "סליפי הולו", "מונסטר" ו-"הקללה".
ביוגרפיה

ריצ'י נולדה בסנטה מוניקה שבקליפורניה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי ממוצא איטלקי, אירי, וסקוטי-אירי. היא הייתה הילדה הרביעית של עורך הדין והפסיכיאטר ראלף ריצ'י והמתווכת שרה מרדוק. זמן קצר לאחר לידתה, עברה משפחתה של ריצ'י למדינת ניו ג'רזי. יש לה שני אחים ואחות: רפאל, דנטה ופיה.
הוריה נפרדו בשנת 1993 וריצ'י נשארה עם אמה. תהליך הגירושין השפיע על כריסטינה שבעברה נרשמו מספר ניסיונות לפגוע בעצמה, כהוכחה שהיא מסוגלת לקחת סיכונים ואינה פוחדת למות. היא ניתקה את הקשר עם אביה לאחר הגירושין ולא דיברה איתו מאז.
בראיונות סיפרה השחקנית שטראומות מהילדות פגעו בהערכה העצמית שלה כאשר הייתה נערה מתבגרת, וכמו כן סיפרה שסבלה מאנורקסיה.
חיים אישיים

בשנת 2008 החלה ריצ'י לצאת עם השחקן אוון בנג'מין לאחר שנפגשו על הסט של הסרט "All's Faire in Love". הם התארסו במרץ 2009, אך לאחר חודשיים ביטלו את האירוסין והם נפרדו.
בפברואר 2013, ריצ'י הודיעה על אירוסיה לצלם הטלוויזיה ג'יימס הירדיגן, בזמן שעבדה על הסדרה "פאן אם" ב-2012, והשניים נישאו ב-26 באוקטובר 2013, במנהטן. יש להם בן, פרדי (נולד באוגוסט 2014). ב-2 ביולי 2020, ריצ'י הגישה בקשה לגירושין לאחר כמעט שבע שנות נישואים. בתביעת הגירושין שלה ציינה ריצ'י כי היא הייתה נתונה ל"התעללות פיזית ורגשית חמורה" על ידי הירדגן וכי "רבים ממעשי ההתעללות הללו" התרחשו לעיני בנם. משטרת לוס אנג'לס הגיבה בעבר לקריאת אלימות בביתם ב-25 ביוני 2020. בינואר 2021, הוציאה ריצ'י צו הרחקה נגד הירדגן. באפריל 2021, ריצ'י קיבלה משמורת מלאה על בנם.
ב-9 באוקטובר 2021, ריצ'י נישאה לבן זוגה, מעצב השיער מארק המפטון. נולדה להם בת ראשונה, בדצמבר 2021.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | בתולות הים | קייט פלאקס |  |
| 1991 | הדרך הקשה | בוני |  |
| 1991 | משפחת אדמס | ונסדיי אדמס |  |
| 1993 | סיבוב שני לאהבה | ג'סיקה |  |
| 1993 | החיים על פי משפחת אדמס | ונסדיי אדמס |  |
| 1995 | קספר | קת'לין קאט הארווי |  |
| 1995 | אז ועכשיו | רוברטה מרטין |  |
| 1995 | Gold Diggers: The Secret of Bear Mountain | בת' איסטון |  |
| 1996 | הממזרה מקרולינה | די די |  |
| 1996 | בגרות על תנאי | ארין |  |
| 1997 | הבלש בעל רגלי הקטיפה | פאטי רנדל |  |
| 1997 | סופת קרח | וונדי הוד |  |
| 1998 | ההפך ממין | די די |  |
| 1998 | באפלו 66 | ליילה |  |
| 1998 | פחד ותיעוב בלאס וגאס | לוסי |  |
| 1998 | חיילים קטנים | גוונדי דול | דיבוב |
| 1998 | פקר | שלי |  |
| 1998 | קמתי מוקדם ביום שמתתי | זונה מתבגרת |  |
| 1998 | Desert Blue | אלי ג'קסון |  |
| 1999 | 200 סיגריות | ואל |  |
| 1999 | אהבה בהקפאה | ליליאן |  |
| 1999 | סליפי הולו | קתרינה ואן טסל |  |
| 2000 | קשר האופל | צ'רי פוסט |  |
| 2000 | האיש שבכה | סוזי |  |
| 2001 | כשאילי פגש את טום | ריינה וייקוף |  |
| 2001 | דור הפרוזאק | אליזבת' ורצל |  |
| 2002 | מתוקה | קרוליין מק'דאפי |  |
| 2002 | Miranda | מירנדה |  |
| 2002 | The Gathering | קאסי גרנט |  |
| 2003 | כל דבר אחר | אמנדה צ'ייס |  |
| 2003 | צרות של עשירים | שנה |  |
| 2003 | מונסטר | סלבי וול |  |
| 2005 | הקללה | אלי מאיירס |  |
| 2006 | פנלופה | פנלופה ווילהרן |  |
| 2006 | אנחת הנחש השחור | ריי דול |  |
| 2006 | יחידת האמיצים | שרה |  |
| 2008 | ספיד רייסר | טריקסי |  |
| 2008 | אוהב אותך, ניו יורק | קמילה |  |
| 2009 | All's Faire in Love | קייט |  |
| 2009 | החיים שאחרי | אנה טיילור |  |
| 2010 | אלפא ואומגה | לילי | דיבוב |
| 2011 | באקי לרסון: נולד להיות כוכב | קאת'י מק'גי |  |
| 2012 | בל אמי | קלודט דה מריאל |  |
| 2012 | War Flowers | שרהבת' אליס |  |
| 2013 | הדרדסים 2 | וקסי | דיבוב |
| 2013 | Around the Block | דינו צ'אלמרס |  |
| 2014 | סיפור של צבע | צהובון | דיבוב |
| 2016 | אמהות ובנות (אנ') | רבקה |  |
| 2017 | הטיטאנים הצעירים: חוזה יהודה | טרה | דיבוב |
| 2018 | Distorted | לורין קורן |  |
| 2020 | 10 Things We Should Do Before We Break Up | אביגיל |  |
| 2020 | פרסי נגד גוליית | רבקה |  |
| 2020 | Here After | ריצ'י סקרלט |  |
| 2021 | מטריקס: התחייה | גוון דה וור |  |
| 2022 | Monstrous | לורה |  |
| TBA | Unplugged | קיט | דיבוב |
| TBA | The Dresden Sun | ד"ר דרסדן קורליס |  |
| TBA | Can't Stop the Dawn | קנדרה וולקוב |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | H.E.L.P. | אוליביה | פרק: "Are You There, Alpha Centauri?" |
| 1996 | משפחת סימפסון | ארין | דיבוב; פרק: "Summer of 4 Ft. 2" |
| 2002 | פרויקט לארמי: עיירה עם תקווה (אנ') | רומינה פטרסון | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2002 | מלקולם באמצע | קלי | פרק: "Company Picnic: Part 1" |
| 2002 | אלי מקביל | ליזה באמפ | 7 פרקים |
| 2005 | ג'ואי | מרי תרזה | פרק: "Joey and the Fancy Sister" |
| 2006 | האנטומיה של גריי | האנה דייוויס | 2 פרקים |
| 2009 | להציל את גרייס | אבי צ'ארלס | 3 פרקים |
| 2012-2011 | פאן אם | מרגרט "מגי" ריאן | תפקיד ראשי; 14 פרקים |
| 2012 | האישה הטובה | תרז ת'וד | פרק: "Anatomy of a Joke" |
| 2014 | Lizzie Borden Took an Ax | ליזי בורדן | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | The Lizzie Borden Chronicles | ליזי בורדן | מיני-סדרה מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה (אנ') (2015) |
| 2017 | Z: ההתחלה של הכל | זלדה פיצג'רלד | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2019 | Escaping the Madhouse: The Nellie Bly Story | נלי בליי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2020 | 50 States of Fright | ביטסי | 3 פרקים |
| 2021 | ריק ומורטי | הנסיכה פוניטה | דיבוב; פרק: "Rickdependence Spray" |
| 2021–הווה | הצהובות | מיסטי | תפקיד ראשי; 10 פרקים  מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2024) |
| 2022 | ונסדיי | מרילין ת'ורנהיל | צוות שחקנים ראשי; 8 פרקים |
| 2023 | Harley Quinn and The Joker: Sound Mind | הארלי קווין | פודקאסט; 7 פרקים |
עמוס גרינשפן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1933 תל אביב
 פטירה:  3 במרץ 2025 (בגיל 92 בערך)
 מקצוע:  ג'ודוקא
 
עמוס גרינשפן (1933 – 3 במרץ 2025) היה ג'ודוקא ישראלי, מחלוצי הג'ודו בישראל, ממייסדי איגוד הג'ודו בישראל, ושופט בינלאומי בענף הג'ודו.
ביוגרפיה

עמוס גרינשפן נולד בתל אביב ב-1933, והתחנך במוסד החינוכי בקיבוץ מזרע. במהלך השנים הקים מפעל לעבודות עץ ובניין בהרצליה. בשנת 1974 עבר להתגורר בקיסריה, שם בנה את ביתו והיה בין ותיקי היישוב. בין השנים 1988 ועד לפטירתו ייצג את קיסריה במליאת המועצה האזורית חוף הכרמל. וכן שימש כחבר בדירקטוריון של המרכז הימי בשדות ים.
בשנת 2014, קיבל את אות יקיר חוף הכרמל.
ביוגרפיה > פעילותו בתחום הג'ודו

גרינשפן היה בוגר בית הספר למאמני ג'ודו במכון וינגייט ובעל חגורה שחורה דאן 6. כיו"ר איגוד הג'ודו וממקימיו, פעל לצירוף האיגוד הישראלי לאיגוד האירופי והיה בשנת 1973 הראשון אשר הביא תחרות בינלאומית לישראל, ולאחר מכן את אליפות אירופה לירושלים. הוא לקח חלק בענף הג'ודו בישראל כספורטאי, שופט בינלאומי ואיש ציבור.
חיים אישיים

גרינשפן היה נשוי לאסנת, אב לחמישה וסב לתשעה. הוא נפטר ב-3 במרץ 2025, בגיל 92.
הערות שוליים

1 2  עמוס גרינשפן, מייסד איגוד הג'ודו, הלך לעולמו, באתר ONE‏, 3 במרץ 2025
↑  עמוס גרינשפן, באתר מועצה אזורית חוף הכרמל
↑  יקיר חוף הכרמל 2014, באתר מועצה אזורית חוף הכרמל
↑  אורן אהרוני, נפטר גדי סקורניק, ממקימי ענף הג'ודו בארץ, באתר ynet, 1 באפריל 2018
↑  היסטוריה של הג'ודו בישראל, באתר איגוד הג'ודו בישראל
↑  ראיון עם עמוס גילעד סנסיי, דאן 7, באתר מועדון הג'ודו "בודוקאן"
↑  אלכס פרלסמן, הג'ודו עובר במשפחה, מעריב, באתר הספרייה הלאומית, 26 בינואר 1987
ארסוף קדם

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1935 
 שטח:  1,400 דונם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב בלתי מוכר:  100
 קואורדינטות:  32°12′19″N 34°49′09″E﻿ / ﻿32.205388888889°N 34.819055555556°E﻿ / 32.205388888889; 34.819055555556 
 אזור זמן:  UTC+2
 he
 
ארסוף קדם הוא יישוב יהודי לא מוכר הנמצא דרומית לקיבוץ שפיים. כביש סלול בצמוד לכביש החוף מוביל אליו משפיים. המקום שייך למועצה האזורית חוף השרון, אם כי עד היום הוא אינו מוכר רשמית כיישוב ואינו מופיע במפות ישראל.
היסטוריה

בשנת 1935 רכש קורט מנהיים, עולה מגרמניה, כ-20 דונם דרומית לקיבוץ שפיים מחברת אחוזה א' (שייסדה את רעננה) בעקבותיו רכשו אנשים נוספים קרקעות באזור. התושבים עסקו בחקלאות פרטית, בשיווק ישיר לשווקים בתל אביב. ב"מדריך ארץ ישראל" של זאב וילנאי משנת 1941 נקרא מקום זה בשם שכונת ארסוף.
לאחר קום המדינה, כשהוקמה המועצה האזורית חוף השרון מנעו מאנשיה את ההכרה במקום כיישוב ישראלי מן המניין. הם היו שייכים לרשפון אך לא היה לתושביה זכות לבחור ולהיבחר לוועד המקומי. החל מ-1997 נקבעה להם בבג"ץ זכות לנציג נפרד במליאת המועצה האזורית חוף השרון. את השירותים הבסיסים כמו חשמל, מים, דואר, קבורה, בחירות וחינוך הם קבלו רק לאחר התדיינויות בבתי משפט ופסיקות בג"ץ.
לאחר הקמת שכונת היוקרה ארסוף, ניתן למקום השם ארסוף קדם למרות שאינו מופיע במפה ולא מוכר על ידי מינהל מקרקעי ישראל.
תוכנית המתאר האחרונה מסווגת את המקום כשמורת טבע. משמעות ההחלטה היא שאין כל אפשרות לבנות במקום או להרחיב בתים קיימים. אין במקום שום שירותים מוניציפליים פרט לאיסוף אשפה, אין תאורת רחוב, אין שום מבנה ציבורי או פיתוח סביבתי ציבורי, אין מערכת ביוב, אין אפשרות לקבל רישיון עסק המחליף את החקלאות כמקובל בקיבוצים ובמושבים.
במקום כ-40 יחידות דיור, עם קרוב ל-100 נפשות. שטח המקום כ-1400 דונם מתוכם כ-80 דונם שטח בנוי. ניתן לראות את בתי היישוב בעת נסיעה בכביש החוף (כביש 2).
בשנת 2022 החליטה המועצה האזורית חוף השרון להכין תוכנית בניין עיר (תב"ע). המדינה התנגדה אז בשל המדיניות שלה לעבות יישובים קיימים ולא להקים יישובים חדשים על מנת לשמור על שטחים פתוחים.
אתרי תיירות ביישוב

"פארק דינה", על שם אחת התושבות שנפטרה בדמי ימיה. בפארק זה מציגה קבוצת אמנים בשם "הגלריה הירוקה", שחלקם גרים במקום, את עבודותיהם בגלריה פתוחה על שטח נרחב.
גן בוטני ובו עשרות עצים, בהם עצים טרופיים נדירים. הגן ניטע על ידי דניאל מנהיים, בנו של מייסד המקום ואפשר לסייר בו בתיאום מראש.
הגלריה הפתוחה

הגלריה הפתוחה בארסוף קדם על רקע בתי שכונת ארסוף
"העץ הנדיב" בגלריה הפתוחה בארסוף קדם
"ניקוי ראש" בגלריה הפתוחה בארסוף קדם
הערות שוליים

↑  המאבק בגזל בארסוף קדם, באתר הגזל בארסוף קדם
↑  אלון פרס, לגור בלי כתובת, תיבת דואר ומכולת - אבל עם גן של 50 פסלים מרהיבים, באתר Xnet‏, 22 באוגוסט 2017
↑  גיא נרדי, תושבים בארסוף קדם עתרו לבג"ץ: "סובלים מקיפוח והזנחה קיצונית", באתר כלכליסט, 5 במרץ 2025