stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסי המוזיקה של בילבורד 2021
רקע

המועמדים הסופיים והזוכים הנבחרים בפרסי המוזיקה של בילבורד 2021 יתבססו על המצעדים והדוחות של הבילבורד בין התאריכים 21 במרץ 2021 ל-3 באפריל 2021. ישנן שתי קטגוריות שלהן מצביע הקהל: האמן החברתי המוביל ושיתוף הפעולה המוביל. עקב מגפת הקורונה, כל קטגוריות סיבובי ההופעות בוטלו, כולל "אמן סיבוב ההופעות המוביל".
אף על פי שזמר הקאנטרי מורגן וולן קיבל השנה שש מועמדויות, מפיקי פרסי המוזיקה של בילבורד הודיעו כי וולן לא יוזמן להשתתף בטקס, עקב סרטון שפורסם ב-TMZ בו השתמש בלשון גזעית יחד עם חבריו כשנכנסו לביתו בנאשוויל. בהצהרה ציינה חברת ההפקה, "מכיוון שהתנהלותו האחרונה אינה מתיישבת עם ערכי הליבה שלנו, לא נכלול אותו בטקס בשום תפקיד (הופעה, הצגה, קבלה)." החברה גם הצהירה כי המועמדות שלו התבססה אך ורק על ההצלחה המסחרית שלו במצעדי הבילבורד.
רשימת האמנים המובילים של העשור השני של המאה ה-21 נחשפו רשמית ב-11 במאי 2021. דרייק דורג במקום הראשון, וזכה בפרס אמן העשור. טיילור סוויפט, שדורגה במקום השני, היא האמנית המובילה בעשור. הרשימה המלאה היא כדלקמן:
דרייק
טיילור סוויפט
ברונו מארס
ריהאנה
אדל
אד שירן
ג'סטין ביבר
קייטי פרי
מארון 5
פוסט מאלון
הופעות

| אמן | שירים |
| --- | --- |
די ג'יי חאלד מיגוס H.E.R.: "We Going Crazy"
דוג'ה קאט סיזה: "Kiss Me More"
Twenty One Pilots: "Shy Away"
אלישה קיז: מחרוזת Songs in A Minor
AJR: "Bang!" "Way Less Sad"
פינק: "Cover Me in Sunshine" "All I Know So Far" "Medley": Get the Party Started  So What  Blow Me (One Last Kiss)  Who Knew  Just like a Pill  Just Give Me a Reason
סאונדס אוף בלאקנס אן נסבי: "Optimistic"
קרול ג'י: "Bichota" "El Makinon"
BTS: "Butter"
באד באני: "Te Deseo Lo Mejor"
גלאס אנימלס: "Heat Waves"
דה ויקנד: "Save Your Tears"
דוראן דוראן גראהם קוקסון: "Invisible"
האחים ג'ונאס מרשמלו: "Leave Before You Love Me"
צ'ארלס מרטין

צ'ארלס הנרי מרטין (באנגלית: Charles Henry Martin;‏ 1 באוקטובר 1863 –  22 בספטמבר 1946) היה קצין צבא אמריקאי ובהמשך פוליטיקאי. הוא נולד באילינוי והקריירה הצבאית שלו נמשכה 40 שנה, כולל שירות בעימותים צבאיים החל ממלחמת ארצות הברית-ספרד ועד מלחמת העולם הראשונה, ולבסוף פרש בדרגת מייג'ור גנרל. כאיש המפלגה הדמוקרטית, הוא כיהן כנציג מחוז הבחירה השלישי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1931–1935, ולאחר מכן כמושל אורגון ה-21 עד 1939.
ראשית חייו

צ'ארלס מרטין נולד ליד העיר אלביון שבאילינוי. הוא למד בקולג' שבכפר יואינג שבאילינוי במשך שנתיים ולאחר מכן התקבל לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית. לאחר סיום הכשרתו באקדמיה הצבאית ב-1887 הוא השתתף במלחמת ארצות הברית-ספרד, במלחמת ארצות הברית–הפיליפינים ובמרד הבוקסרים. ב-1920, כאשר סמכות הצבא לשמירה על חוקי ג'ים קרואו הייתה תחת איום, כתב מרטין ש"לשחורים יש חשיבות מועטה... השחור הממוצע לא שווה בשום אופן לאדם הלבן הממוצע".
בהמשך היה מרטין מפקד דיוויזיית הרגלים ה-86 (דיוויזיית בלקהוק) ומפקד הקורפוס החמישי במתקפת מז-ארגון במלחמת העולם הראשונה, ושירת כעוזר ראש מטה צבא ארצות הברית בשנים 1922–1924. הוא עוטר במדליית השירות המצוין ובשני ציונים לשבח, וב-1 באוקטובר 1927 פרש מהשירות בדרגת מייג'ור גנרל, לאחר שבתפקידו האחרון פיקד על הפיקוד האזורי של תעלת פנמה במשך שלוש שנים.
קריירה פוליטית

מרטין החל את הקריירה השנייה שלו כפוליטיקאי לאחר שפרש מהצבא לפורטלנד, אורגון עם רעייתו. ממרץ 1931 ועד ינואר 1935 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה השלישי של אורגון כאיש האגף השמרני של המפלגה הדמוקרטית.
קריירה פוליטית > מושל אורגון

ב-1934 נבחר מרטין כמושל אורגון. הייתה זו תקופה של קשיים רבים בשוק התעסוקה שהתרחשה במהלך השפל הגדול, והוא רכש לו מוניטין כמי ששיקם את מצבה הפיננסי של אורגון. הסוגיות המרכזיות שאיתם התמודד מרטין במהלך כהונתו כמושל היו השיקום הכלכלי, הבניין מחדש של הקפיטול המדינתי של אורגון, תכנון ובניית סכר בונוויל, ופיתוח תשתיות נמלים וכבישים מהירים ברחבי המדינה. כאשר מותן השפל, התנגד מרטין להשבת רמות השכר הקודמות של עובדי המדינה, שבמהלך השפל סבלו מקיצוץ של מחצית משכרם.
מרטין נודע כמושל שתמך במגזר העסקי כאשר בראשית מאי 1935, כאשר עובדי ענף העץ פתחו בשביתה, והוא הכריז, "המזיקים הללו יעשו הכול כדי להביך אותי ואת ממשלי". בתכתובות פרטיות ובהופעות ציבוריות הוא הביע את זעמו נגד המועצה הלאומית ליחסי עבודה (אנ'), הכריז על ראשי איגודי העובדים כגנגסטרים ובולשביקים, וראה במזכירת העבודה פרנסס פרקינס כנציגת ה"אדומים" בממשל רוזוולט. מרטין איים לפטר את השריף של מחוז קולומביה, אוסקר ויד, על כך שלא הגיב בתקיפות מספיקה כלפי העובדים השובתים, הנחה את השריפים במדינה "להכות את הארורים" ו"לשבור את ראשיהם הארורים! ברנשים אלו לא נמצאים שם אלא כדי לעשות צרות - הכו אותם!". ב-23 במאי 1935 הורה מרטין למשטרת המדינה ולמשמר הלאומי להגן על שוברי שביתה במנסרת סטימסון בעיירה גסטון שבמחוז וושינגטון. המשמר הלאומי נקרא שוב להטריד, להטיל אימה ולעצור סוורים שובתים ב-1937.
מרטין המשיך והתנגד בפומבי לניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, במיוחד כלפי המועצה הלאומית ליחסי עבודה וכלפי מדיניות התעסוקה של הנשיא. ב-1937 כשלה המועצה ביישוב חילוקי הדעות המשפטיים בין קונגרס הארגונים התעשייתיים (Congress of Industrial Organizations) לבין פדרציית העבודה האמריקאית, שגרמה לסגירת מפעלי העץ באורגון. מרטין נכנס בעובי הקורה ונקט בצעדים שהובילו לפתיחה מחדש של המנסרות. הוא הפך את עצמו לאויב של מי שרבים ראו כמנהיגי העובדים המושחתים, במיוחד כאשר מינה את סגן התובע הכללי של אורגון, רלף א. מודי, שניהל את התביעות נגד מנהיגי ארגוני עובדים רבים שהואשמו בהצתות ובתקיפות.
מרטין צוטט לעיתים קרובות כאשר ניסח מחדש את הצהרתו המפורסמת של רוזוולט בנוגע לפחד, באומרו "אין לנו מה לפחד מדבר, לבד מהטיפשות והעצלנות של עצמנו". עם זאת, הביקורת שלו כלפי הנשיא רוזוולט עלתה לו בתבוסה בהתמודדות בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לכהונה שנייה כמושל ב-1938.
מותו

לאחר סיום כהונתו כמושל, פרש מרטין מהחיים הפוליטיים לביתו בפורטלנד. צ'ארלס מרטין נפטר בפורטלנד ב-22 בספטמבר 1946. הוא נטמן בבית הקברות ריבר ויו שבעיר.
הערות שוליים

↑  צ'ארלס מרטין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17741326x (data)  GND: 1194034004  ISNI: 0000 0000 5253 4486  LCCN: no97066535  SNAC: w6281r9q  US Congress: M000173  VIAF: 19288783   WorldCat (עם VIAF): 19288783
צ'יאסמודונטיים

| צ'יאסמודונטיים |
| --- | --- |
 Kali indica
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-אצטגנון
משפחה:: צ'יאסמודונטיים
שם מדעי
 Chiasmodontidae ‏גיל, 1883

צ'יאסמודונטיים (שם מדעי: Chiasmodontidae) הם משפחת דגים מסדרת הדקראים החיים בעומקים בכל האוקיינוסים. הם קרוביהם הרחוקים של הדרקוניים ושל האצטגנוניים בקבוצה דמויי-אצטגנון. עם זאת כמה חוקרים רואים אותם כקרובים של הקולייסיים.
אורך דגים אלה 3-26 סנטימטרים הם בעלי מבנה גוף מוארך וראש בעל עיניים גדולות ופיות רחבים בעלי שיניים חדות ולוע מתרחבת. המאפיין העיקרי שלהם הוא בטנן המנופחת המכילה קיבה עצומה היכולה לבלוע יצורים הגדולים מהיצור עצמו. בעודם עסוקים בעיכול בטנם נראית שקופה ואפשר לראות את הטרף העובר דרכה. לדגים מעט סנפירים מצוייצים הכוללים סנפירי חזה דקים, זנב בעל 2 אונות וסנפירי גב קצרים.
כל המינים במשפחה הם טורפים של חסרי חוליות ושל דגים אחרים היכולים לבלוע יצורים הגדולים מהם בהרבה. ב-2007 נמצא פרט מת מהמין Chiasmodon niger באורך 19 ס"מ שבבטנו נתקע פרט של Gempylus serpens (ממשפחת הגמפיליים) שאורכו היה ס"מ, פי 4 וחצי מהטורף שלו.
מיון

משפחה צ'יאסמודונטיים (Chiasmodontidae)
סוג Chiasmodon - בו 8 מינים
סוג Dysalotus - בו 3 מינים
סוג Kali - בו 7 מינים
סוג Pseudoscopelus - בו 16 מינים
צ'ארלס נג

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1960 (בן 63) הונג קונג הבריטית
 מדינה:  הונג קונג הבריטית, ארצות הברית 
 מקום מגורים:  קלאוורה, קליפורניה
 השכלה:  בית הספר בנת'הם לדקדוק, קולג' נוטרדאם
 
צ'ארלס צ'י-טת נג (בסינית: 吳志達; באנגלית: Charles Chi-Tat Ng) (24 בדצמבר 1960) הוא רוצח סדרתי מורשע ממוצא הונג-קונגי-אמריקאי אשר ביצע מספר רב של עבירות פשע בארצות הברית, וחשוד כי אנס, עינה ורצח בין 11 ל-25 קורבנות יחד עם שותפו לפשע לאונרד לייק בבקתה מבודדת במחוז קלאוורה, קליפורניה. לאחר מעצרו וכליאתו ב-1985 בקנדה באשמת ביצוע שוד והחזקת נשק, ועם סיום מאבק משפטי ארוך עם ארצות הברית, הוסגר נג למדינת קליפורניה, נשפט, והורשע ב-11 אישומי רצח. כיום הוא שוהה באגף המוצאים להורג של בית הסוהר סן קוונטין.
חייו

נג נולד בהונג קונג הבריטית, הילד הצעיר ביותר למשפחה בת חמש נפשות; שתי אחיותיו הגדולות, אמו, ואביו, מנהל בכיר ממוצא הונג-קונגי אשר השליט בביתם משמעת קשה והתעלל בנג בקביעות. כנער מתבגר תואר נג כמתבודד מוזר וסולק ממספר בתי ספר ומוסדות לימוד. לאחר שנתפס גונב מחנות ונעצר בגיל 15, התעקש אביו לשלוח אותו לבית הספר בנת'הם לדקדוק, פנימייה הנמצאת בצפון יורקשייר, אנגליה, אולם זמן קצר לאחר הגעתו סולק נג בשנית לאחר שנתפס גונב מתלמידים ונשלח חזרה להונג קונג.
על אף עברו הבעייתי הצליח נג לעבור לארצות הברית ב-1978 באמצעות אשרת סטודנט, והחל ללמוד ביולוגיה בקולג' נוטרדאם בבלמונט, קליפורניה, אך נשר לאחר הסמסטר הראשון. זמן קצר לאחר מכן היה מעורב בתאונת פגע וברח, ובכדי להימנע מהעמדה לדין התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית.
באוקטובר 1979 הצליח נג להשלים את תהליך גיוסו לצבא הנחתים בעזרת מסמכים מזויפים שהעידו כי נולד בבלומינגטון, אינדיאנה, אולם כעבור פחות משנה נעצר על ידי המשטרה הצבאית בגין גניבת כלי נשק אוטומטים מנשקיית בסיס קנהוי ביי. בכדי להימלט מאימת הדין ברח נג ממעצרו ב-1980 ושב חזרה לצפון קליפורניה, שם פגש לראשונה את לאונרד לייק.
ב-1982 פשטו אנשי הרשויות הפדרליות על הקרוואן שחלקו השניים ביוקיאה, מנדוסינו, עצרו את השניים והחרימו כמות גדולה של כלי נשק וחומרי נפץ. לייק שוחרר בערבות ונמלט ואילו נג הוחזר למשמורת חיל הנחתים. במשפטו הודה באשמה בגין גניבה ועריקה ובהתאם להסדר הטיעון עליו חתם שוחרר מהצבא ב-1984 לאחר שריצה שמונה עשר חודשי מאסר בבית הכלא הצבאי בפורט לוונוורת', קנזס.
הרציחות

לאחר שחרורו מפורט לוונוורת' חבר נג בשנית ללייק, שגר באותה העת בבקתה מבודדת בווילסיויל, קלאוורה. במהלך השנה הבאה פתחו השניים במסע רצח, אונס ועינויים של גברים, נשים וילדים. לפי רשומות בית המשפט, הרגו השניים את הגברים והילדים ששבו באופן מיידי, אך שמרו את הנשים בחיים בכדי שיוכלו להמשיך לאנוס ולענות אותן עד שמתו מפצעיהן.
ביולי 1984 נורה דון ג'יולטי, תקליטן מסן פרנסיסקו, יחד עם שותפו לדירה, ריצ'רד קרזה, לאחר שגבר אסיאתי פרץ לביתם ושדד אותם. ג'יולטי מת כתוצאה מהירי, אולם קזרה שרד את פציעותיו ומאוחר יותר זיהה את נג כתוקף. באותה תקופה החל נג לעבוד בחברת הובלות באזור המפרץ בקליפורניה.
ייתכן שמסע הקטל של השניים היה נמשך זמן רב יותר אילולא נטייתו של נג לקלפטומניה. ב-2 ביוני 1985, נכנסו השניים לחנות כלי העבודה בסן פרנסיסקו. אחד העובדים הבחין בנג גונב מלחציים בשווי שבעים וחמישה דולרים והתקשר למשטרה. כשניגש אליו בכדי להתעמת עמו, השליך נג את המלחציים לתא המטען של רכב הונדה פרלוד אשר חנה במגרש החנייה הסמוך ונמלט מהמקום. המשטרה הגיעה כעבור מספר דקות ומצאה את המלחציים הגנובים בתא המטען יחד עם אקדח ומשתיק קול. לייק טען להגנתו שנעשתה טעות וכי הוא שילם על המלחציים, אך נעצר באשמת אחזקת נשק.
לייק התאבד במעצר באמצעות בליעת גלולות ציאניד אשר תפר לכיס חולצתו, אך לא לפני שחשף את זהותו האמיתית ואת זהות שותפו, צ'ארלס נג, בפני השוטרים. הרכב הגנוב והראיות שבו הובילו את המשטרה לבקתה של השניים, שם מצאו את הצינוק שבנה לייק ואת אתר הקבורה בו קברו השניים את קורבנותיהם. כמו כן מצאו במקום יומנים וקלטות וידאו המתעדים את מעשי העינויים.
בזמן חקירתו של לייק ופענוח הממצאים, נמלט נג לביתה של בלזס, אשתו של לייק, ואמר לה כי הוא מוכרח לעזוב את העיר בהקדם. בלזס הסיעה אותו לשדה התעופה בסן פרנסיסקו שם עלה על טיסה לשיקגו תחת השם "מייק קימוטו". בשיקגו פגש מכר אשר הסיע אותו לדטרויט, ומשם חצה את הגבול לקנדה. הוא התיישב לבסוף בקלגרי, אלברטה, שם חי בבקתה קטנה בפארק הדיג המחוזי עד שנטייתו לגנוב השתלטו עליו שוב.
ב-6 ביולי 1985, נעצר נג על ידי משטרת קלגרי לאחר שירה בידו של שון דויל, שומר שניסה לעצרו כשנתפס גונב פחית שימורים של סלמון בחנות הכלבו "הדסון ביי". לאחר הגשת כתב האישום הורשע נג בדצמבר 1985 בגניבה, תקיפה ואחזקת נשק, ונידון לארבע וחצי שנות מאסר. בתום מאסרו נותר במעצר בהמתנה להגשת בקשת הסגרה מטעם הרשויות בקליפורניה.
נג פתח במאבק משפטי ממושך נגד הסגרתו לארצות הברית בטענה כי עונש המוות לא קיים בקנדה עבור מרבית העבירות, וכי הסגרתו תהווה הפרה של כתב הזכויות והחירויות הקנדי. עתירת הביאס קורפוס לבית המשפט באלברטה וערעור נוסף נדחו שניהם. ב-26 בספטמבר 1991, הצביע בית המשפט העליון של קנדה ברוב של ארבעה שופטים מתוך שבעה נגד נג, אשר גורש חזרה לקליפורניה.
המשפט

במחוז קלווארה, הואשם נג בשנים עשר אישומים של רצח מדרגה ראשונה. לאחר שמשפטו הועבר למחוז אורנג', החל נג בהגשת סדרה של עתירות קדם משפטיות. הוא תבע את המדינה על מעצרו הזמני בבית הכלא פולסום, שם נתפס מחביא מפות, תעודות זהות מזויפות, ואביזרים אחרים אשר היו עשויים לסייע לבריחתו. כמו כן הגיש תלונות רבות בנוגע לחוזק משקפיו, טמפרטורת המזון שקיבל, וזכותו להכין אוריגמי בתא הכלא בו שהה.
צוות ההגנה של נג החליף עשרה עורכי דין שונים, חלקם כאלו אשר הגנו עליו כבר בעבר, וזאת בשל מספר תביעות שנג הגיש נגדם בגין רשלנות וייצוג בלתי הולם. לבסוף הורשה נג לייצג את עצמו משטען בפני בית המשפט כי אינו סומך על אף אחד מהם, דבר שדרש ממנו ללמוד ולחקור את החומר המשפטי הנחוץ ועיכב את המשפט בשנה נוספת. משפטו החל לבסוף באוקטובר 1998, שבע שנים לאחר הסגרתו לארצות הברית.
קלרלין בלזס, אשתו של לאונרד לייק, שיתפה פעולה עם חוקריה ובשל כך קיבלה חסינות משפטית. רשומות בית המשפט מעידות כי בלזס מסרה כלי נשק וראיות נוספות לידי הרשויות במהלך חקירתה. היא זומנה למשפטו של נג כעדת מפתח מרכזית, אולם עורך דינו, ויליאם קלי, שחרר אותה במהלך מפתיע מבלי לשאול אותה שאלות כלשהן, וכשנחקר מאוחר יותר מדוע עשה זאת סירב להסביר את פשר מעשיו.
על אף הראיות הרבות שנמצאו בבקתתו של לייק אשר כללו את סרטי הווידאו שתיעדו את העינויים שביצעו ואת יומניו המפורטים של לייק, טען נג כי שימש כצופה ותו לא, וכי לייק תכנן וביצע את החטיפות ומעשי העינויים ללא עזרתו. כמו כן טען להגנתו שלייק הוא זה שהנחה אותו לבצע את מעשיו, שההתעללות שספג מידי אביו הייתה גורם משמעותי בהתדרדרותו, וכי ההתנהגות הטובה שהפגין מאחורי סורג ובריח מעידה על כך שהוא ראוי לקבל מאסר עולם במקום גזר דין מוות.
הפסיכיאטר סטיוארט גרסיאן העיד כי נג סבל מהפרעת אישיות תלותית, אולם בחקירה מטעם התביעה הודה שלא צפה בקלטות שתיעדו את נג המשתתף בעינויים. הפסיכולוג הקליני אברהם ניווד הסכים עם אבחנתו של גרסיאן וטען שהתנהגותו של נג כפי שנראית בקלטות מעידה על כך שהוא ניסה לחקות את לייק ולרצותו. ארבעה סוהרים, שני שוטרים, עובד ספרייה ויועץ בית הסוהר העידו כי נג היווה אסיר למופת. ארבעה נחתים לשעבר אשר הכירו את נג ממהלך שירותו הצבאי העידו שהיה אדם שקט והתנהג בצורה נאותה. הוריו של נג העידו על ילדותו רצופת הבעיות והביעו חרטה על מעשיו.
נג התעקש להעיד במשפט להגנתו, מהלך אשר הרשה לתובעים להכיר ראיות חדשות אשר עזרו לבסס את תפקידו הדומיננטי בפשעים המדוברים. ראייה בולטת במיוחד הייתה תמונה שצייר נג בתאו בבית הכלא, אשר הכילה דמויות מצוירות של קורבנותיו, תלויים על הקיר.
במהלך המשפט הצליח נג להשיג בדרך לא ברורה את מספר הטלפון של אחד המושבעים, והתקשר לביתו בניסיון לא מוצלח להכשיל את המשפט.
בפברואר 1999 הורשע נג באחד עשר מתוך שנים עשר אישומי רצח; שישה גברים, שלוש נשים ושני תינוקות זכרים. המושבעים מצאו אותו חף מפשע מהאישום האחרון, הרצח של פול קוסנר, על אף העובדה כי הוא ולייק נהגו ברכבו של קוסנר במשך שבעה חודשים מאז שנעלם בנובמבר 1984. נג נידון למוות ועתירתו להפחית את עונשו למאסר עולם נדחתה. "מר. נג לא היה תחת לחץ", קבע השופט, "והראיות אינן תומכות בכך שהיה נתון להשפעתו של לאונרד לייק".
כלל התביעה וההליכים המשפטיים נגד נג עלו למדינת קליפורניה כעשרים מיליון דולר לערך, המשפט היקר ביותר במדינת קליפורניה באותו הזמן. נכון לנובמבר 2021, צ'ארלס נג שוהה באגף המוצאים להורג בבית הכלא סן קוונטין.
הערות שוליים

↑  "Charles Ng Biography". biography.com. A&E Television Networks. Archived from the original on 30 November 2016. Retrieved 29 November 2016.
↑  "Reference Re Ng Extradition". umontreal.ca. 1991-09-26. Archived from the original on 2010-01-17. Retrieved 2011-02-27.
↑  Welborn, Larry (2011-02-25). "O.C. death row: 11 murders, maybe more". The Register. Archived from the original on 2011-03-01. Retrieved 2011-02-28.
↑  "Charles Chi-tat Ng – Extradited From Canada to Face Death Penalty in California". Canadian Coalition Against the Death Penalty. 2005-04-25. Archived from the original on 2011-07-25. Retrieved 2011-02-28.
↑  YI, DANIEL (21 April 1999). "Ng's Father Blames Self, Begs Jurors to Spare Son". Los Angeles Times. Archived from the original on 6 January 2017. Retrieved 29 November 2016.
↑  "As Jury Meets to Decide His Fate, Ng Expects Death – latimes". Los Angeles Times. Archived from the original on 2015-04-02. Retrieved 2015-05-20.
1 2  Greig, Charlotte (2005). Evil Serial Killers: In the Minds of Monsters. New York: Barnes & Noble. ISBN 978-0-7607-7566-0. Archived from the original on 2019-12-15. Retrieved 2019-09-07.
↑  World: "America's serial killer sentenced to die" Archived 2018-06-18 at the Wayback Machine, BBC News, 30 June 1999, access date 15 August 2013
↑  Hickey, E.W. (2003). Encyclopedia of Murder and Violent Crime. SAGE Publications. p. 277. ISBN 978-0-7619-2437-1. Archived from the original on 2015-05-25. Retrieved 2015-05-20.
↑  Bishop, Katherine (1991-02-13). "Murder Suspect's Bid to Stay in Canada Tests Pact". The New York Times. Archived from the original on 2015-05-25. Retrieved 2015-05-20.
↑  "Charles Ng Has a Date With a Needle". San Francisco Chronicle. 1999-07-06. Archived from the original on 2015-09-07. Retrieved 2015-05-20.
↑  "Serial Killer Charles Ng – A Master of Legal Manipulation" Archived 2017-03-24 at the Wayback Machine. ThoughtCo.com (March 1, 2016). Retrieved March 23, 2017.
↑  Lasseter, Don (2000). Die for Me: The Terrifying True Story of the Charles Ng & Leonard Lake Torture Murders. pp. 393–403. ISBN 978-0-7860-1107-0.
↑  "Leonard Lake and Charles Ng". Frances Farmer's Revenge. Archived from the original on March 8, 2011. Retrieved 2011-02-25.
↑  CDCR Division of Adult Operations. "Death Row Tracking System – Condemned Inmate List" (PDF). California Department of Corrections and Rehabilitation. Archived (PDF) from the original on 2019-06-30. Retrieved 2019-06-30.
↑  CDCR (2018-08-12). "CDCR Inmate Locator". California Department of Corrections and Rehabilitation. Retrieved 2018-08-12.
קוילה-סוריה

| --- | --- |

 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  332 לפנה"ס
 פירוק:   
 תאריך:  64 לפנה"ס
 ישות קודמת:  עבר נהרה, פיניקיה האחמנית, יהוד מדינתא
 ישות יורשת:  ממלכת החשמונאים, פרובינקיה סוריה, דקאפוליס
 
קוֹילה סוריה הוא מונח שמקורו בתקופה ההלניסטית (ביוונית: ἡ Κοίλη Συρία, "סוריה החלולה"; בלטינית: SYRIA COELE) והיו לו משמעויות גאוגרפיות שונות בתקופות שונות. המונח התייחד לתיאור האזור שמוכר כיום כבקאע בלבנון, אך לעיתים קרובות השתמשו בו לתיאור כל השטח שמדרום לנהר אל-כביר, בגבולה הצפוני של לבנון עם סוריה של ימינו, ובכלל זאת ארץ יהודה, עד גבול מצרים. האזור עמד במוקד סכסוך בין הממלכה הסלאוקית לבית תלמי מאז קרב איפסוס (301 לפנה"ס).
נראה שמקור המונח הוא "חילת סוריה". "חילא" בארמית סורית פירושו עמק או בקעה. במובן המצומצם של המונח, הוא התייחס לאזור שבין הר הלבנון ומול הלבנון. עם זאת, ייתכן שהמונח "קוילה" מקורו במונח "כל" בשפות שמיות במובן של סוריה כולה.
היסטוריה

בשנת 318 לפנה"ס כבש את קוילה סוריה תלמי בן לאגוס, גנרל בכיר בצבאו של אלכסנדר הגדול שנעשה שליט מצרים. הוא נסוג מן האזור ב-313 לפנה"ס, בזמן שהצטרף לקואליציה נגד אנטיגונוס מונופתלמוס. ב-312 לפנה"ס הביס סלאוקוס הראשון את דמטריוס הראשון ממקדון (בנו של אנטיגונוס) בקרב עזה, והדבר אפשר לתלמי לכבוש מחדש את קוילה סוריה. הוא החזיק בשטח מספר חודשים עד שחזר לידי אנטיגונוס. תלמי כבש את האזור בשלישית ב-302 לפנה"ס אך נסוג במהירות לאחר ששמע דיווח כוזב כי אנטיגונוס ניצח. הוא חזר רק לאחר שאנטיגונוס נוצח בקרב איפסוס ב-301 לפנה"ס. קוילה סוריה ניתנה לסלאוקוס, בשל ניצחונו בקרב איפסוס ותרומתו האפסית של תלמי לניצחון. למרות זאת, סלאוקוס לא כבש בכוח את קוילה סוריה מתלמי – ייתכן בשל עזרתו של הלה לביסוס בית סלאוקוס בבבל. המלכים הבאים בשושלת הסלאוקית לא ויתרו על השטח, דבר שהוביל לסדרת מלחמות בין בית תלמי לסלאוקים, הקרויות "המלחמות הסוריות".
בשנת 194 הקים ספטימיוס סוורוס פרובינקיה רומית בשם "קוילה סוריה" (אנ'), שאליה ואל הפרובינקיה פיניקיה סופחו החבלים הצפונים של הפרובינקיה סוריה פלשתינה.
הערות שוליים

↑  קוֹילֶה, במלעיל.
↑  אוריאל רפפורט, מגלות לקוממיות, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 5, עמ' 10.
↑  מנחם שטרן – Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, III. Theophrastus, p. 14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 113813256X
צ'וק ליין

צ'וק ליין
צ'וק ליין או חוט סימון הוא כלי עבודה ידני המשמש לסימון קווים ישרים בעבודות בניה ונגרות.
מבנה

לצ'וק ליין גוף אליפטי שבתוכו חוט ארוך, חזק ואלסטי. החוט עשוי מחומר הסופח אבקת סימון ובקצהו מותקן תופסן.
אל תוך גוף הכלי ממלאים מדי פעם אבקת סימון צבעונית הצובעת את החוט.
ייעודים ואופן שימוש

השימוש בצ'וק ליין מיועד לסימון קווים ישרים על גבי משטחי עבודה שונים. שימוש נפוץ במיוחד הוא בעת בניה בלוחות גבס: לוח הגבס מותקן על גבי ניצבים מאלומניום או מעץ ומחובר אליהם באמצעות ברגים. כדי שהברגים ייתקעו בניצב ולא יפספסו אותו משמש הצ'וק ליין ליצירת קו על גבי הגבס והברגים ננעצים לאורכו.
שימוש נוסף הוא לשם חיתוכי עץ ופאנל מבודד שאינם דורשים דיוק רב.
אופן השימוש נעשה באמצעות הנחת התופסן בצידו האחד של המשטח המסומן, משיכת גוף המכשיר לאחור ופריסת החוט בצמוד למשטח המיועד לסימון. לאחר מכן מותחים את החוט בדומה למיתר ומטיחים אותו במשטח כדי שהאבקה שעל גבי החוט תיצור קו המשמש לסימון תחום העבודה הרצוי.
ראו גם

חוט בנאים
קאראצ'אייבסק

| --- | --- |
סמל קאראצ'אייבסקסמל קאראצ'אייבסק
קאראצ'אייבסק
קאראצ'אייבסק
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 רפובליקה:  קאראצ'אי-צ'רקסיה קאראצ'אי-צ'רקסיה
 שפה רשמית:  אבזית, קברדינית, נוגאי, קראצ׳י-בלקר, רוסית 
 תאריך ייסוד:  1926
 על שם:  Karachays 
 שטח:  11.84 קמ"ר
 גובה:  857 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  23,728 (2023)
 קואורדינטות:  43°46′23″N 41°55′01″E﻿ / ﻿43.77306°N 41.91694°E﻿ / 43.77306; 41.91694
 אזור זמן:  UTC +3
 karachaevsk.info
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניקאראצ'אייבסק(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניקאראצ'אייבסק(למפת קאראצ'אי-צ'רקסיה רגילה) צ'רקסק אוסט-דז'גוטה זלנצ'וקסקאיה אוצ'קקן סטורוז'באיה סטברופול קרסנודאר אבחזיה גאורגיה קברדינו בלקריה קאראצ'אייבסק(למפת קאראצ'אי-צ'רקסיה מוגדלת) צ'רקסק אוסט-דז'גוטה זלנצ'וקסקאיה אוצ'קקן סטורוז'באיה סטברופול קרסנודאר אבחזיה גאורגיה קברדינו בלקריה קאראצ'אייבסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קאראצ'אייבסק (ברוסית: Карачаевск; בקאראצ'אי-בלקר: Къарачай шахар, קאראצ'אי שאחאר) היא עיר ברפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה ברוסיה. העיר שוכנת במפגש הנהרות קובאן וטברדה במרכז הרפובליקה. בעיר מתגוררים כ-21 אלף תושבים (נכון ל-2017).
היסטוריה

היישוב הוקם ב-1926, תחילה בשם גאורגייבסקויה (Георгиевское) וכעבור זמן קצר שמו שונה למיקויאן-שאחאר (Микоян-Шахар), כהוקרה לפוליטיקאי הסובייטי אנסטאס מיקויאן (משמעות המילה "שאחאר" היא "עיר" בשפת קאראצ'אי-בלקר המקומית). ב-1929 היישוב קיבל מעמד של עיר.
ב-1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, האזור נכבש על ידי גרמניה הנאצית, והוא שוחרר על ידי הצבא האדום בינואר 1943. ב-1944, לאחר שברית המועצות גירשה את הקאראצ'אים המקומיים (רו') לאזור קזחסטן וקירגיזסטן בטענה שהם שיתפו פעולה עם הגרמנים, שטחי המחוז הקאראצ'אי האוטונומי (אנ') סופחו לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה ושם היישוב שונה ל"קלוחורי" (Клухори).
ב-1955 האזור הועבר לשטח מחוז סטברופול של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית. כעבור שנים ספורות הגירוש של הקאראצ'אים בוטל, הוקם המחוז הקאראצ'אי-צ'רקסי האוטונומי (אנ'), ושם היישוב שונה ל"קאראצ'אייבסק", על שם הקאראצ'אים.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הקהילה היהודית > השואה

ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-50 יהודים, פחות מאחוז מכלל האוכלוסייה. כשהגרמנים נכנסו לעיר באוגוסט 1942 ככל הנראה שהו בה כ-120 יהודים, כשהתוספת נבעה מפליטים שהגיעו מלנינגרד, אוקראינה ומקומות נוספים. היהודים חולקו לשתי קבוצות שוות ורוכזו בשני מקומות שונים: קבוצה אחת נורתה למוות ב-12 בספטמבר וקבוצה שנייה הוכנסה לביתן על גדות נהר טברדה שתפקד כמעין גטו. ב-9 בדצמבר או בינואר 1943, לאחר מספר חודשים של עבודות כפייה והתעללות, הגרמנים ירו למוות בתושבי הביתן.
הערות שוליים

1 2 3 4  מיקויינשחר (Mikoyanshakhar), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם.
↑  הצלת יהודים בטברדה שבתוך קאראצ'אייבסק בתקופת השואה על ידי מוסלמים, באתר יד ושם
1 2 3 4  מיקויאן שאחאר במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007489334505171  NKC: ge924212
קויוואליהה

| --- | --- |

 
קויוואליהה (בפינית: Kuivaliha; מילולית: בשר יבש), המכונה גם Kapaliha, הוא מאכל בשר פיני מלוח ומיובש, לרוב מבשר איילים.
מאפיינים

זהו מאכל מסורתי ומעדן של צפון פינלנד, שמכינים אותו בתקופת האביב. כמו המאכל הדרום אמריקאי "ג'רקי" (בשר רזה פרוס חתוך לרצועות ומיובש כדי למנוע קלקול) גם הקויוואליהה מקורותיו נעוצים בצורך בשימור מזון. קויוואליהה הוא חטיף שימושי מאוד לקמפינג וכו', בשל משקלו הקל וערכיו התזונתיים הטובים. הוא משמש גם במרק.