stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דלקת מפרקים ניוונית
סיווג

דלקת מפרקים ניוונית מסווגת כראשונית או שניונית. דלקת מפרקים ניוונית ראשונית היא אידיופטית (מגורם לא ידוע) ומופיעה לרוב עם הגיל, דלקת מפרקים ניוונית שניונית מופיעה בעקבות שינויים בסביבת הסחוס כגון טראומה, הפרעות מבנה שלד מולדות, דלקות מפרקים שונות, הפרעות מטבוליות ומחלות הפוגעות במבנה הסחוס.
דלקת מפרקים ניוונית יכולה לפגוע במספר מפרקים (generalized OA, דלקת מפרקים ניוונית כללית) או במפרק אחד. נהוג לתאר את דלקת המפרקים הניוונית לפי המפרק הפגוע, למשל דלקת מפרקים ניוונית של הברך או דלקת מפרקים ניוונית של מפרק הירך.
דלקת מפרקים ניוונית בעמוד השדרה יכולה להתפתח ולהאיץ כתוצאה מפגיעה בדיסק הבין חולייתי (דיסק מנוון, פריצת דיסק) הדבר נכון במיוחד בעמ"ש הצווארי לדוגמה שבהם המפרקים גדולים.
סימנים ותסמינים

התסמין העיקרי של דלקת מפרקים ניוונית הוא כאב המופיע בהדרגה, המחמיר במאמץ ומוקל במנוחה. הכאב מתואר ככאב עמוק או כתחושת שרפה הקשורה לשרירים ולגידים של האזור. עם התקדמות דלקת המפרקים הניוונית יופיעו נוקשויות ומגבלות תנועה במפרקים וכן רעשים וחריקות (קרפטציות) במפרקים הפגועים. התהליכים במפרקים הפגועים עשויים לחולל דלקת שתפגע במבני המפרק ותתבטא בנפיחות, חום מקומי ואודם של אזור המפרק.
בבדיקת המפרקים הפגועים עשויים להתגלות רגישות מקומית וכאב בהנעה פסיבית של המפרק וכן עלייה פתולוגית באלסטיות של רצועות המפרק היכולה לפגוע ביציבותו ולגרום לתת פריקות.
על אף שדלקת מפרקים ניוונית יכולה לפגוע בכל מפרק בגוף, נפוצות פגיעות בעיקר במפרקים נושאי משקל גדולים, דהיינו הברכיים והירכיים, בעמוד השדרה הצווארי והמותני ובמפרקי אצבעות הידיים. בדלקת מפרקים ניוונית של עמוד השדרה ייתכנו תסמינים רדיקולריים (הנובעים מלחץ על שורשי עצב) כמו כאב מוקרן, תחושת נימול וחולשה. בדלקת מפרקים ניוונית של אצבעות הידיים מופיעים קשרירים (גושי עצם מכוסים בסחוס) במפרקים המרוחקים והמקורבים שבין גלילי האצבעות המכונים קשרירים על שם הברדן (Heberden's nodes) וקשרירים על שם בוכרד (Bouchard's nodes). הקשרירים נוטים להגביל את התנועה במפרקי האצבעות.
אבחון

אבחון של דלקת מפרקים ניוונית מתחיל בתיאור תסמינים אופייניים למחלה ואיתור סימנים בבדיקה פיזיקלית. צילום רנטגן של המפרקים הפגועים יגלה פגיעות מבניות שונות ברקמת הסחוס והעצם של המפרק: היצרות של המרווח המפרקי מעידה על אובדן סחוס, בעצם התת-סחוסית יתגלו חללים (ציסטות), מבנים סקלרוטיים (נוקשים) וסדקים זעירים, בשולי המפרק יזוהו אוסטאופיטים. צילום רנטגן עשוי שלא לגלות כל סימנים לדלקת מפרקים ניוונית בשלביה הראשונים, בנוסף יש לקחת בחשבון שבמרבית האוכלוסייה המבוגרת יימצאו סימנים לדלקת מפרקים ניוונית ללא תסמיני מחלה.
אין בדיקות מעבדה המזהות דלקת מפרקים ניוונית, אך לפעמים ייערכו בדיקות דם ובדיקת הנוזל הסינוביאלי כדי לשלול מחלות אחרות של המפרקים או על מנת לזהות את אותן מחלות העשויות להיות הגורם לתסמינים או לדלקת מפרקים ניוונית שניונית.
טיפול

אין בנמצא תרופה או טיפול שנמצאו כיעילים לריפוי דלקת מפרקים ניוונית. מטרות הטיפולים הנהוגים הן הפחתת כאב, שימור המפרקים ושיפור תפקודם. בעזרת שינויים באורח החיים: דיאטה, פיזיותרפיה והתעמלות, תוספי תזונה, הפחתת עומס על מפרקים, ניתן לראות שיפור משמעותי והפחתה בכאב. פיזותרפיה והתעמלות מחזקים את שרירי המפרקים ומגדילים את טווחיהם, וכן מפחיתים את משקל הגוף ובכך מצמצמים את העומסים על המפרקים נושאי המשקל. בנוסף, מחקרים הראו כי ספורט ופעילות גופנית מקדמים את הבראת הסחוס, ומשפרים את מאזן שחיקה-בניה של הרקמות. לעיתים משתמשים בעזרים דוגמת מקל הליכה או הליכון כדי להפחית נשיאת משקל על מפרקים פגועים ולהקל על תפקוד יום יומי של חולים בדלקת מפרקים ניוונית או במקבעים שונים כדי לאפשר מנוחות קצרות למפרקים. מנוחה מקלה על הכאבים בתנאי שהיא מלווה בפרקי אימון והתעמלות למניעת נוקשות וחולשה במפרקים.
תרופות שונות להורדת כאב משמשות תדיר במקרים של דלקת מפרקים ניוונית. התרופות יכולות להינתן דרך הפה או כמשחות למריחה על אזורי הכאב. גם גירוי חשמלי עצבי דרך העור (TENS) נמצאו יעילים בהפחתת כאב. כאשר דלקת המפרקים הניוונית מלווה בסימני דלקת, יינתנו נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAID) וגם קורטיקוסטרואידים בהזרקה ישירה למפרק. בנוסף, טיפולי הזרקות מתקדמים כמו חומצה היאלורונית או פלזמה עשירה בטסיות (PRP) נחקרים ומשמשים במקרים מסוימים להפחתת כאב ושיפור תפקוד המפרק, אם כי יעילותם עדיין נתונה במחקר. דיקור סיני נמצא כבעל תועלת מועטה אם בכלל עבור דלקת מפרקים ניוונית.
אין ממצאים מחקריים התומכים בשימוש הפופולרי בתרופות או תוספי מזון המכילים מרכיבים שונים של רקמת סחוס כמו גלוקוזאמין וכונדרויטין סולפט. מעט מאוד עדויות נמצאו ליעילותם במניעת כאב אם בכלל לעומת תרופות פלצבו. חלק מהם מצביעים על יעילות של MSM לטיפול בכאב.
כאשר אין די בטיפולים שמרניים ותרופתיים נשקלת אפשרות ניתוחית. בחולי דלקת מפרקים ניוונית נערכים ניתוחים שבמהלכם מוחלפים המפרקים במפרקים מלאכותיים, מוסרים שבבים מתוך המפרקים, מארגנים מחדש את מבנה העצמות או מקבעים מפרקים.
הערות שוליים

↑  סמדר כהן-טרקל, המפרק מתפרק: מה עושים כשהסחוס במפרק הולך ונשחק?, באתר ynet, 18 במאי 2008
↑  Panayot Tanchev, Osteoarthritis or Osteoarthrosis: Commentary on Misuse of Terms, Reconstructive Review 7, 2017-04-17
↑  Yu Wu, Feilong Zhu, Wei Chen, Ming Zhang, Effects of transcutaneous electrical nerve stimulation (TENS) in people with knee osteoarthritis: A systematic review and meta-analysis, Clinical Rehabilitation 36, 2022-04, עמ' 472–485 doi: 10.1177/02692155211065636
↑  Erik Hohmann, Kevin Tetsworth, Vaida Glatt, Is platelet-rich plasma effective for the treatment of knee osteoarthritis? A systematic review and meta-analysis of level 1 and 2 randomized controlled trials, European Journal of Orthopaedic Surgery & Traumatology: Orthopedie Traumatologie 30, 2020-08, עמ' 955–967 doi: 10.1007/s00590-020-02623-4
↑  P. Brindel, T. Perneger, C. Combescure, Statistically significant survival benefits in randomized clinical trials in oncology: are they potentially clinically relevant?, Revue d'Épidémiologie et de Santé Publique 66, 2018-07, עמ' S267 doi: 10.1016/j.respe.2018.05.084
↑  Clegg DO et al. Glucosamine, chondroitin sulfate, and the two in combination for painful knee osteoarthritis. The New England journal of medicine. 2006 Feb 23;354(8):795-808. PMID 16495392
↑  https://www.oarsijournal.com/article/S1063-4584(05)00285-2/fulltext
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553344305171  BnF: cb11983343b (data)  GND: 4143132-7  LCCN: sh85095960  NDL: 01203435  NKC: ph118624 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קשריר על שם הברדן (Heberden) בדלקת מפרקים ניוונית של האצבעות
אובדן מרווח מפרקי (משמאל), אוסטאופיטים וחוסרים ברקמת עצם (בשני צידי שולי המפרק) בהדמיית MRI של ברך פגועה
דויד מונסונגו

דויד מונסונגו
דויד מונסונגו (נולד ב-23 באוגוסט 1957) הוא אמן רב תחומי ישראלי.
ביוגרפיה

מונסונגו נולד וגדל בצפת.
חלק ניכר מזמנו השקיע בכתיבה, ציור ובצילום, מסעותיו מתועדים ביומני מסע, אותם כתב במהלך המסעות, בהמתנות לבעלי החיים, ובהתכוונות. כמו כן הוא כתב מספר ספרי שירה.
כמו כן, שיריו הולחנו ויצאו לאור בשני פרויקטים מוזיקליים: "עקבות בחול" ו"קולות תשובה".
הוא צלם אוטודידקט, מאז ומעולם אהב להתבונן בעולם דרך העדשה. בתחילת דרכו חיפש את הדימויים המופשטים שבטבע, אולם עם השנים הלך והתמקצע בצילום טבע והוא שואף לתעד בעלי חיים וצמחים בסביבתם הטבעית. לאורך השנים רכש ניסיון כשהשתתף בסדנאות צילום טבע עם הצלמים המובילים בתחום. הוא מצלם רבות בשמורות הגדולות באפריקה, בארצות מזרח אסיה, ביערות הגשם של מרכז אמריקה ובאנטארקטיקה.
חיים אישיים

מונסונגו תושב היישוב גן נר, נשוי ואב לשלושה ילדים, הוא עוסק גם בתחום ההייטק.
ספריו

היופי הזה שיש. ספר שירה וצילומים, הוצאת צבעונים, 2016. עריכה: יעל צבעוני
חשוף לאור ירח, ספר שירה, הוצאת צבעונים, 2018. עריכה: טלי וייס
מתקלף, ספר שירה וציורים. הוצאת צבעונים 2020. עריכה: טלי וייס
דייוויד הייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1917 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בדצמבר 1992 (בגיל 75) ג'קסון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בארד קולג' 
 תקופת הפעילות:  1936–1991 (כ־55 שנים) 
 תחום יצירה:  צילום, תכשיט 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט, סוריאליזם 
 בן או בת זוג:  Jacqueline Lamba 
 
דייוויד הייר (באנגלית: David Hare‏; 10 במרץ 1917 – 21 בדצמבר 1992) היה אמן אמריקאי, הקשור לתנועה הסוריאליסטית. הוא ידוע כפסל, אך גם יצר במדיות הצילום ובציור.
ראשית חייו וחינוך

נולד ב-10 במרץ 1917, בעיר ניו יורק. אביו מרדית' הייר, עורך דין ואמו הייתה אליזבת סייג' גודווין, אספנית אמנות. בשנות ה-20 המשפחה עברה לסנטה פה, ניו מקסיקו, ומאוחר יותר לקולורדו ספרינגס, קולורדו, בתקווה שהאוויר הצח יעזור לרפא את השחפת של אביו. אמו הקימה את בית הספר Fountain Valley, שבו למד דייוויד בתיכון. לאחר התיכון התחתן הייר ועבר לרוקסברי, קונטיקט, שם עבד כצלם.
בשנים 1936–1937, הוא למד ביולוגיה וכימיה בבארד קולג' שברד הוק, ניו יורק.
בסוף שנות ה-30, ללא הכשרה אמנותית קודמת, הוא החל להתנסות בצילום בצבע. באמצעות השכלתו הקודמת בכימיה פיתח האר טכניקה הנקראת "heatage" שבה הוא חימם את הנגטיב מה שגרם לתמונה להתפתל ולהתעוות.
קריירה

הניסויים הסוריאליסטים של הייר בצילום היו רק אחד מהניסויים הרבים שלו. בשנת 1938 הוא פגש את סוזנה ווינסלו וילסון והזוג התחתן. גם דייוויד וגם סוזנה התעניינו בסוריאליזם והשתתפו בקביעות במפגשים של סוריאליסטים במסעדה הצרפתית "ניו יורק לארה" ברחוב 56 ובדירה בגריניץ' וילג'. ב-1940 הוא קיבל הזמנה "מהמוזיאון האמריקני להיסטוריה של הטבע" לתעד את האינדיאנים מעם הפואבלו של דרום-מערב ארצות הברית. שם הוא הפיק 20 הדפסים שפותחו באמצעות תהליך העברת הצבעים החדש של איסטמן קודאק. באותה שנה הוא גם פתח סטודיו משלו לצילום מסחרי בעיר ניו יורק והציג את צילומיו בתערוכת יחיד בגלריה ז'וליאן לוי.
בשנים הבאות, באמצעות בת הדוד שלו הציירת קיי סייג', הוא בא במגע עם מספר אמנים סוריאליסטים שנמלטו מאירופה בגלל מלחמת העולם השנייה. הייר הפך למעורב בתנועה הסוריאליסטית ושיתף פעולה עם האמנים המהגרים, באופן הדוק בפרויקטים כמו כתב העת הסוריאליסטי, אותו הוא ייסד וערך מ-1941 עד 1944 יחד עם אנדרה ברטון, מקס ארנסט ומרסל דושאן. דייוויד וסוזנה התגרשו ב-1945 ורעייתו של ברטון, ג'קלין למבה, עזבה את אנדרה למען הייר.
הייר החל להתנסות בפיסול סוריאליסטי, שהפך עד מהרה למוקד העניין העיקרי שלו, והציג את עבודתו בתערוכות יחיד במספר מקומות מרכזיים, כולל הגלריה של פגי גוגנהיים.
בשנת 1948, הייר, בארנט ניומן, וויליאם בזיוטס, מארק רותקו ורוברט מאת'רוול הקימו את תוכנית הלימודים של בית הספר לאמנים ברחוב 35 מזרח 8. ההרצאות שם היו פתוחות לקהל. בית הספר לאמנות נכשל מבחינה כלכלית ונסגר באביב 1949. הייר המשיך להיות קשור באופן הדוק עם אמנים והוגים משפיעים לאורך שנות ה-40 וה-50 המאוחרות. בין חבריו ומכריו היו ז'אן פול סארטר, אלברטו ג'קומטי ופבלו פיקאסו. הוא השתייך לדור המוקדם של האמנים האקספרסיוניסטים המופשטים של אסכולת ניו יורק שחדשנותם האמנותית בשנות ה-50 הוכרה מעבר לאוקיינוס האטלנטי, כולל בפריז. הוא השתתף בשנים 1954 עד 1957 בתערוכות אמנות בניו-יורק. שהמשתתפים בהן נבחרו על ידי האמנים עצמם.
במהלך שנות ה-60 וה-70 החזיק הייר בתפקידי הוראה במספר בתי ספר שונים, כולל במכללת פילדלפיה לאמנות. במהלך תקופה זו, הוא החל לעבוד על סדרת הפיסול, הציורים והרישומים שהפכה לנושא של תערוכת יחיד במוזיאון גוגנהיים בניו יורק ב-1977. מרסל דושאן היה השושבין של האר בנישואיו השלישיים לצלמת דניס בראון.
מוות ומורשת

נפטר ב-21 בדצמבר 1992 בג'קסון, ויומינג, לאחר ניתוח חירום למפרצת באבי העורקים.
הוא נכלל בתערוכות רטרוספקטיביות סוריאליסטיות רבות, בעיקר על ידי הפיסול והציור שלו.
הערות שוליים

1 2  Ian Chilvers and John Glaves-Smith. A Dictionary of Modern and Contemporary Art. Oxford University Press (2009), p. 304
↑  David Hare, The Guggenheim Museums and Foundation (באנגלית אמריקאית)
1 2  Kimmelman, Michael (1992-12-25). "David Hare, Sculptor and Photographer, Dies at 75". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-01-22.
↑  Surrealist women : an international anthology. Rosemont, Penelope. London: Athlone Press. 1998
↑  Subject of the Artist | art school | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Subjects of the Artist school catalog, 1948, from the Joseph Cornell papers, 1804-1986, bulk 1939-1972 | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  Oops, something went wrong | WorldCat.org, search.worldcat.org
↑  "David Hare: A Painter Of the Human Psyche". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1977-09-30. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-01-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513427305171  BnF: cb149797495 (data)  GND: 1027731376  ICCU: SBTV013902  ISNI: 0000 0000 6661 4559  LCCN: n85300993  PIC: 4810  RKD: 36016  SNAC: w6zc8vwb  SUDOC: 152775250  ULAN: 500049547  VIAF: 29806290   WorldCat (עם VIAF): 29806290
גרוסה המבורגר שטראסה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  המבורג 
 אורך:  400 מ' 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1707
 מיקום
 עיר:  מיטה 
 רחובות מסתעפים:  Koppenplatz, Krausnickstraße, רחוב אורניינבורגר, Auguststraße, Sophienstraße 
 קואורדינטות:  52°31′32″N 13°23′56″E﻿ / ﻿52.525582°N 13.398793°E﻿ / 52.525582; 13.398793
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ברלין מוגדלת) גרוסה המבורגר שטראסה(למפת ברלין רגילה) גרוסה המבורגר שטראסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אנדרטת זיכרון ליהודים בגרוסה המבורגר שטראסה, מחוץ לנכס ששימש את הנאצים כמרכז מעצר לאנשים לפני גירוש למחנות ריכוז.
גרוסה המבורגר שטראסה (בגרמנית: Große Hamburger Straße) הוא רחוב באורך כ-400 מטר ברובע מיטה בברלין, בין רחוב אוגוסט לרחוב אורניינבורגר.
הרחוב היה אתר יהודי מרכזי בברלין והיו בו בית ספר לבנים, בית אבות ובית קברות שהפעילה הקהילה היהודית לפני מלחמת העולם השנייה. האזור היה אתר גירוש בתקופת המשטר הנאצי במלחמת העולם השנייה, ונהרס במהלך המלחמה. מאז שוקם בית העלמין ושוב פועל בו בית ספר לבנים. בגרוסה המבורגר שטראסה יש אזור ירוק – ברחבי בית העלמין, בית הספר לבנים ובמקום בית האבות – שהוא אנדרטת זיכרון לשואה, עם פסלים, אבן זיכרון ולוחות. הוא מוכר כמונומנט מוגן.
היסטוריה

בשנות ה-1500 חיו יהודים בברלין, אך עד אמצע עד סוף המאה ה-15 הם נעלמו. בקהילה היהודית באזור סביב גרוסה המבורגר שטראסה היו בשנת 1671 מעטים מהאנשים שגורשו מבתיהם בווינה. פרידריך וילהלם מברנדנבורג הורה לאפשר ל-50 משפחות לעבור לברלין בסביבות 1671. הם קיבלו אדמה לבית קברות, הנקרא כיום בית הקברות היהודי הישן, עם קבורה החל משנת 1672.
עם ההתפתחות של "רובע שפנדאו" (אנ') בסביבות 1700 נוצר רחוב המבורגר שטראסה עם שני חלקים – בין רחוב אורניינבורגר ו"סמטת ארמסונדר" (כיום רחוב אוגוסט), ועד לשער המברוגר טור. הרחוב כבר מופיע על מפת העיר מ-1723. ב-1737 הוא חולק לרחוב המבורגר הגדול (גרוסה המבורגר שטראסה) ורחוב המבורגר הקטן (קליינה המבורגר שטראסה) כפי שניתן לראות במפת העיר מ-1738. הרחוב רוצף ב-1740.
היות שברחוב היו בקרבה רבה בניינים של הקהילה היהודית, של פרוטסטאנטים, ושל קתולים, הרחוב כונה לפני מלחמת העולם השנייה "סמטת הסובלנות". לזכר הזוועות שהתרחשו כאן בתקופה הנאצית יש המכנים אותו כיום "רחוב הסובלנות והמוות".
מבנים מלפני מלחמת העולם השנייה > בית החולים הקתולי סנט הדוויג

בית החולים המתפרס ברחוב בין מספר 5 ל-11 נוסד ב-1846 והוא בית החולים הגדול השני בגודלו בברלין אחרי השאריטה. הבניין הוקם בין השנים 1851 ל-1854 יחד עם הקאפלה ששולבה בבניין הראשי. משנת 1932 עד 1934 התגורר קנצלר גרמניה שהתפטר היינריך ברונינג בבית החולים זמן מה לפני שהוא נאלץ לגלות לאחר חקיקת חוק ההסמכה.
מבנים מלפני מלחמת העולם השנייה > כנסיית סופיה

הכנסייה הפרוטסטנטית נוסדה ב-1712–1713 על פי עיצוב של הארכיטקט פיליפ גרלך (אנ') וקרויה על שמה של מלכת פרוסיה סופיה לואיזה ממקלנבורג-שוורין, אשתו של פרידריך הראשון. המגדל בסגנון הבארוק נוסף ב-1732–1734. מתחם הכנסייה כולל גם את אולמות הקהילה שנבנו בין השנים 1902–1905 כחלק מהארגון מחדש של האזור, כמו גם את בית הקברות של הקהילה שנסגר ב-1853.
מבנים מלפני מלחמת העולם השנייה > בית האבות היהודי

בשנת 1829 נבנה בית האבות היהודי הראשון בברלין בהמבורגר שטראסה 26. הוא עבר למבנה חדש ב-1844 הבניין החדש יחד עם בית הספר הסמוך שימשו את הגסטפו בנובמבר 1942 לאיסוף יהודים לגירוש למחנות ריכוז נאצים וכבית סוהר ללוחמי התנגדות ופליטים יהודים. המבנה נהרס בשנת 1943.
פסל שנוצר על ידי ויל למרט (אנ') ניצב כאנדרטה לזכר 55,000 היהודים שגורשו למחנות ריכוז בקובנה, למחנה ההשמדה חלמנו שליד לודז', למרכז הרצח מאלי טרוסטינץ שליד מינסק, למחנה קייזרוואלד שליד ריגה, לגטו טרזין, ולאושוויץ. מכאן גם הייתה הכניסה לבית הקברות היהודי, שהיה בזמנו מאחורי בית האבות. במאה ה-18 עמדו כאן גם בית הקהילה היהודית ובית החולים היהודי, שנוסד ב-1756 ועבר ב-1861 לרחוב אוגוסט.
מבנים מלפני מלחמת העולם השנייה > בית הקברות היהודי

בית הקברות גרוסה המבורגר שטראסה, שנקרא בית הקברות היהודי הישן, היה בית הקברות היהודי העתיק ביותר בברלין. הוא נבנה בשנת 1672 ופעל עד 1827. משה מנדלסון נקבר שם בשנת 1786. אישים ידועים נוספים נקברו שם, בהם פייטל היינה אפרים, דוד הירשל פרנקל, מרקוס הרץ ויעקב הרץ באר. לאחר העברת פקודת ההיגיינה הפרוסית משנת 1794 לא הותרו קבורה בין גבולות חומת המכס של ברלין (חומות שהקיפו את העיר מ-1737 עד 1860).
בתחילת המאה ה-19 התמלא בית הקברות ביותר מ-2,600 קברים. ב-1943 הרס הגסטפו את הקברים. עמדות ירי נוצרו במהלך המלחמה בשטח בית הקברות והרסו קברים. לאחר מכן הוקמו בבית הקברות קברי אחים. בשנות ה-80, כל קבר שלא נהרס במהלך המלחמה הועבר לבית הקברות היהודי בווייסנזה עד לשיקום בית הקברות גרוסה המבורגר שטראסה על ידי הקהילה היהודית והסנאט של ברלין. העתק של קברו של משה מנדלסון הוקם ב-1990. בשנת 2009, הוחזרו הקברים שהועברו לווייסנזה.
מבנים מלפני מלחמת העולם השנייה > בית הספר ע"ש מנדלסון

בית ספר לבנים, הגימנסיה היהודית על שם משה מנדלסון, נוסד ב-1862 ופעל עד 1942. באפריל 1942 פונה הבניין בפקודת המשרד הראשי לביטחון הרייך וביוני נסגר סופית. הבניין שימש במתכונת בתי היהודים וכן לאיסוף יהודים לגירוש. ב-1992 חזר הבניין לשמש כבית ספר.
מבנים מלפני מלחמת העולם השנייה > מבנים היסטוריים נוספים

בניינים רבים ברחוב הם אנדרטאות לשימור.
הבית הפינתי בן שלוש הקומות במספר 13 ו-14 הוא אחד המבנים הבודדים ששרדו מהמאה ה-18. זהו ביתו של הקצב קרל פרידריך הבנר המופיע בתיקים כבר ב-1755, ולא השתנה משמעותית מאז בנייתו מחדש ב-1820. אגף בן ארבע הקומות נבנה בשנת 1862.
בית מס' 15/16 משנת 1911 בולט בשל גווניו הצהובים ומשמש לגסטרונומיה. חלקו האחורי נהרס בהפצצת ברלין במהלך המלחמה. בחור שנוצר יצר בשנת 1990 האמן הצרפתי כריסטיאן בולטנסקי את האנדרטה "הבית הנעלם" להנצחת תושבי בית זה שנעלמו.
בית מס' 17 משנת 1828 מציג בחזיתו את פרופיל הרחוב הצר לשעבר. כיום שוכנות כאן "חצרות המבורגר" – שילוב של מבני מגורים ומסחר שפותח בשיתוף פעולה הדוק עם רשויות שימור אנדרטאות של הרובע והסנאט של ברלין, שאפשר הסבה והרחבה של הבמנה לצורכי אומנות, תרבות ודיור. שיפוץ הקומפלקס הסתיים ב-2010.
בית מספר 19a הוא הבית העתיק ביותר ב"רובע שפנדאו", כנראה משנת 1692. הבית חולק ב-1827 ונבנה מחדש מספר פעמים. בשל החשיבות ההיסטורית שלו, נשמרו המאפיינים ההיסטוריים שלו במהלך התיקון המבני ב-1996 בו נבנתה קונסטרוקציה חדשה שנושאת את העומס במקום מבני הגג הישנים שאינם נושאים עוד משקל.
הבניין במספר 15/16
חצרות המבורגר
מספר 19A, הבית העתיק ברובע
הערות שוליים

1 2  "Information Portal to European Sites of Remembrance - Intro". Memorial Museums. נבדק ב-2023-04-09.
↑  "Information Portal to European Sites of Remembrance - Remembrance". Memorial Museums. נבדק ב-2023-04-09.
1 2  "Alter Jüdischer Friedhof (Old Jewish Cemetery)". www.visitberlin.de (באנגלית). נבדק ב-2023-04-10.
↑  Fassade des Gemeindehauses Große Hamburger Straße wird saniert, Deutsche Stiftung Denkmalschutz (בגרמנית)
↑  Große Hamburger Straße - Jüdische Gemeinde zu Berlin, jg-berlin.org
1 2  "Information Portal to European Sites of Remembrance - History". Memorial Museums. נבדק ב-2023-04-09.
↑  "Page 13 - Media". United States Holocaust Memorial Museum. נבדק ב-2023-04-09.
↑  "Information Portal to European Sites of Remembrance - Victims". Memorial Museums. נבדק ב-2023-04-09.
1 2  "Information Portal to European Sites of Remembrance - History". Memorial Museums. נבדק ב-2023-04-09.
1 2  "Information Portal to European Sites of Remembrance - Remembrance". Memorial Museums. נבדק ב-2023-04-09.
מפת רובע שפנדאו, 1723 (צפון למטה)
בית החולים הקתולי סנט הדוויג
כנסיית סופיה
פסיפס בגרוסה המבורגר שטראסה 26
דטוונס, מלך אקסום

דטוונס (DTWNS מבוטא על ידי היסטוריונים כדאטאוונאס) היה מלך אקסום בשנת 260 לערך.
הוא ובנו ZQRNS (מנוקד כמו "Zaqarnas") מוזכרים בכתובת al-Mis`al שבתימן על ידי Yasir Yuhan'im אשר הקים לאחר שהביסם בקרב..
הערות שוליים

↑  S. C. Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity (Edinburgh: University Press, 1991), p. 74.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סאמבראוטאס (לא ברור) | קיסר אקסום  260 (לערך) | הבא: אינדוביס |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיה מצויה

| דיה מצויה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: דיות
סוג:: דיה
מין:: דיה מצויה
שם מדעי
 Milvus migrans ‏בודארט, 1783
תחום תפוצה


Milvus migrans
דַּיָּה מְצוּיָה (שם מדעי: Milvus migrans; מכונה גם "דיה שחורה") היא עוף דורס ממשפחת הנציים. נחשבת לעוף הדורס הנפוץ ביותר בעולם.
מאפיינים

משקלה 600–1080 גרם, אורכה 55–60 ס"מ ומוטת כנפיה 135–150 ס"מ. תת-המינים שונים בצבע מקורם ובגון נוצותיהם, אך על פי רוב הגוון נע בין חמרה לשחור.
היא נפוצה באסיה, אירופה, אפריקה (פרט לעמק קונגו ולמדבר סהרה), ובאוסטרליה. מרבית הפריטים נודדים בעונת החורף למקומות חמים יותר, אך חלקם נשארים כל השנה באותו אזור גאוגרפי. עדיפות למישורי עשב פתוחים, אזורים חצי מדבריים, סואנות ויערות דלילים. היא אינה חובבת יערות סבוכים. היא תמצא גם בקרבת מקווי מים-חופים, נהרות ונחלים. לא ימצא באופן תדיר, בתוך הטריטוריה הצפופה של האדם (בניגוד לבז המצוי למשל), אולם קיימת זיקה בין תפוצתו לבין תפוצת האדם.
הדיה מסוגלת לעכל כמעט כל סוג מזון מהחי שנמצא בסביבתה, והיא משתמשת בטכניקות ציד רבות: חרקים אותם היא לוכדת בתעופתה ובהליכה על הקרקע, זוחלים קטנים,דו-חיים דגים, עופות ויונקים קטנים, אותם היא מאתרת מהאוויר או בשעת מנוחה. היא אף ניזונה מפגרים ושאריות מזון אותם היא מוצאת בתחנות האכלה לנשרים, במזבלות וכן באתרי זבח לאלים (במדינות אסיה). בנוסף, תאכל הדיה גם פירות- בעיקר תמרים.
בניגוד גמור לדיה האדומה שסולדת מהאדם, הדיה המצויה פיתחה תלות מסוימת כלפיו במציאת מזון. במדינות אסיה, נצפה פעמים רבות שהוא חומס מזון נטוש או גלוי לעין בתוך אזור כפרי או עירוני. בישראל הדיה המצויה נצפית פעמים רבות בסמוך לאתרי פסולת כמו דודאים (אתר פסולת), אתר משואה ואחרים.
הדיה היא עוף חברותי ביותר. נצפו זוגות ויחידים, אך על פי רוב נמצאות בלהקות של 20–100 למטרות קינון ומציאת מזון וכן בשעות מנוחה על עצים. נצפו גם להקות של אלפי פריטים לצורך נדידה ובמקומות בהם נמצא מזון בשפע.
עונת הרבייה של הדיה משתנה מאזור לאזור. באזורים הממוזגים באירופה ובאסיה: מרץ-יוני, באפריקה הטרופית: בעונה היבשה, בדרום אפריקה: אוגוסט-דצמבר, באוסטרליה: יולי-נובמבר.
הדיות מקננות ביחידות או בקולוניות, בהתאם לכמות וגודל העצים באזור ובהתאם לכמות המזון בסביבה. נוכחות מקווה מים קרוב או חוף ים בקרבת הקן, גם היא משמעותית ביותר למציאת אזור קינון.
הקן מורכב מענפים רבים מגובבים לידי ערימה גבוהה, שזורים בו חתיכות בד, פלסטיק, ניר, צואה ועור. גודל התטולה נע בין 2 ל-3 ביצים, עליהן דוגרת הנקבה במשך 26–38 ימים. במהלך תקופה זו אין הנקבה זזה מהקן, אך הדבר מותנה בכשירותו של הזכר שאחראי על הספקת מזון תדיר אל הקן.
אטימולוגיה

פירוש שמה המדעי של הדיה (M.m.migrans) הוא "נודד". פירוש שמה האנגלי הוא "עפיפון שחור" (black kite). עפיפון בזכות זנבה הקדוד (דהיינו: חתוך). בעברית היא מכונה גם 'דיה שחורה'. מקור השם 'דיה' הוא במקרא אשר מוזכר בין העופות הטמאים האסורים לאכילה: "ואת האיה והדיה למינה (דברים, י"ד, 13). ואכן שמה מתאים להתנהגותה- היא מרבה לדאות.
תת-המינים ותפוצתם

Milvus migrans migrans: צפון-מערב אפריקה, אירופה עד מרכז אסיה. בישראל חורפת שכיחה למדי בעיקר בעמק בית שאן, עמק החולה, בעמק זבולון ובנגב המערבי. מקננת בארץ לעיתים נדירות. רוב הדיות הנראות הן החולפות בעונות החורף והנדידה אך מספר מועט של דיות נשאר גם בקיץ בכל שנה. ניתן לראותן בכמויות גדולות בעיקר בנדידת האביב (מרץ עד ראשית מאי) ובכמויות פחותות בנדידת הסתיו.
Milvus migrans lineatus: סיביר עד יפן ועד דרום הודו, צפון בורמה וסין.
Milvus migrans formosanus: טאיוואן וסין.
Milvus migrans govinda: פקיסטן, הודו, סרי לנקה, הודו-סין וחצי האי המלאי.
Milvus migrans affinis: איי סונדה, גינאה החדשה, צפון אוסטרליה.
Milvus migrans aegyptius (דיה צהובת-מקור): מצרים, דרום חצי האי ערב, חופי מזרח אפריקה עד קניה. בישראל מזדמנת לעיתים רחוקות ביותר, כשהיא יוצאת מגבולות חצי האי סיני.
Milvus migrans parasitus: מדרום למדבר סהרה באפריקה, איי קומורו מדגסקר ואיי כף ורדה.
גלריית תמונות

צולמה באשל הנשיא
צולמה באשל הנשיא
צולמה באשל הנשיא
צולמה בשדה סמוך לאתר דודאים
צולמה באתר דודאים
צולמה בשבי, צפון-מערב הודו
צולמה בשדה סמוך לאתר דודאים
צולמה בשדה סמוך לאתר דודאים
צולמה בשדה סמוך לאתר דודאים
צולמה בשדה סמוך לאתר דודאים
צולמה בשדה סמוך לאתר דודאים
הערות שוליים

↑  דיה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4510429-3
גנב בחוק

גנב בחוק (ברוסית: вор в законе, נהגה "ווֹר וְ זָקוֹנֶה") הוא מושג ברוסית המתאר עבריין בכיר, בדומה למילה מאפיונר שמקורה איטלקי. אלו המזוהים כ"גנבים בחוק" לרוב מקושרים למאפיה הרוסית.