stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה קרליבך
תולדות חייו > דרכו העצמאית

הרב קרליבך החל להפיץ את תורת החסידות בסגנון חדש, ששאב את אופיו מה"גל החדש" ששטף את ארצות הברית בשלהי שנות ה-50 ושנות ה-60. בליווי הגיטרה שלו נדד ברחבי המדינה. החלו להתקבץ סביבו חסידים שהתלהבו מסגנונו.
שיריו הראשונים יצאו בשני תקליטי ביכורים, אחד מהם ("הנשמה לך", 1959) בעיבוד מילטון אוקון. תקליטים אלו פרסמו את להיטיו הראשונים – "אשא עיני", "השמיעיני את קולך" "לולי תורתך" ו"עוד יישמע", המושר כמעט בכל חתונה בציבור הדתי.
ב-1963 הופיע קרליבך במועדון "Village gate" בניו יורק, להופעה מוקלטת ראשונה. התקליט נקרא על שם אחד השירים בו, "פתחו לי שערי צדק", מתוך רצון לפתוח את הלבבות בין האנשים ובינם לבין שערי השמיים. כמו בשאר הופעותיו, הצטרף הקהל לשיר איתו. הרב קרליבך התפרסם עוד יותר כשהופיע ב-1966, בגריניץ' וילג' לאחר פגישה עם בוב דילן, נינה סימון וזמרים אחרים. משם המשיך לפסטיבל הפולק בברקלי. הרב קרליבך החליט להישאר בסן פרנסיסקו כדי לקרב ליהדות צעירים "היפים" ומחוסרי בית. למטרה זו הקים שם את "בית אהבה ותפילה". ב-1967 נפטר אביו וקרליבך התמנה תחתיו, יחד עם אחיו התאום, לרב הקהילה. באותן שנים החל קרליבך לנסוע ולהופיע בקהילות יהודיות בעולם, כולל ישראל, בה הופיע לראשונה באוגוסט 1960. כמה מחסידיו שימשו להקת הליווי שלו. התלהבותו וריקודיו במהלך ההופעה הולידו את הכינוי "הרבי המרקד".
ב-1976 התיישבו חסידיו ביישוב "מבוא מודיעים" על יד לטרון. הרב קרליבך התגורר שם באופן חלקי. ב-1969, בפסטיבל הזמר החסידי הראשון, זכה שירו "והאר עינינו", בביצוע השלושרים, במקום השלישי. שירים אחרים שלו צעדו במקומות גבוהים במצעד הפזמונים העברי השנתי בישראל. חלק משיריו קיבלו משמעויות לאומיות, כמו "ובאו האובדים", "למען אחי ורעי", "עוד אבינו חי" ו"לא אמות כי אחיה", שנכתבו במסגרת המאבק לעליית יהודי ברית המועצות שבו השתתף מהשנים הראשונות. את שני האחרונים כתב לבקשתו של יעקב בירנבאום. לחניו חדרו במיוחד לציבור הדתי-לאומי והחל להתפתח ז'אנר של שירת קרליבך.
בשנות ה-80 החל להקליט ולהפיץ סיפורים חסידיים. במסעותיו באירופה נהג להסתובב בבתי כנסת ולאסוף ספרים תורניים שהיו מיועדים לגניזה, מהם הרכיב ספרייה תורנית גדולה. הוא ניצל את הסדקים הראשונים שנבעו בחומת השלטון הקומוניסטי לעריכת הופעות בחבר המדינות בשנים 1989 ו-1991.
בגיל 48 נישא לאיילין גליק (שרבי שלמה קרליבך שינה את שמה לנעילה גליק על שם תפילת נעילה של יום כיפור) מטורונטו. לבני הזוג נולדו שתי בנות – נשמה ונדרה. נשמה היא זמרת, המבצעת בין היתר את שירי אביה.
הרב קרליבך נפטר בט"ז בחשוון תשנ"ה, 21 באוקטובר 1994, מהתקף לב, במטוס שהיה בעיצומה של המראה. השיר האחרון שניגן, דקות קודם פטירתו, היה הפסוק ”חַסְדֵי ה' כִּי לֹא תָמְנוּ כִּי לֹא כָלוּ רַחֲמָיו” (איכה, ג', כ"ב). במסע הלווייתו שרו מפזמוניו וניגוניו, והשיר האחרון, שנוגן במהלך הטמנת גופו, היה תהילים ק"ד המילים ברכי נפשי את השם בלחן שלו. כיוון שפיזר את כל כספו לצדקה, הוא נפטר חסר פרוטה, ותלמידיו נאלצו לקבץ תרומות כדי לארגן את הלוויה. הוא נטמן בהר המנוחות בירושלים.
הנצחתו

על שמו נקרא רחוב "שיר לשלמה" בשכונת רמת דניה בירושלים. וכן הוקם בית הספר "קרליבך" על שמו בנתניה בשכונת עיר ימים
אישיותו והשפעתו > שיריו

הרב קרליבך הלחין והקליט למעלה מ-1,000 מנגינות ושירים. מאפיין בולט בשירתו הוא השילוב בין קול הבריטון העמוק והמחוספס שלו, לבין הצורה המיוחדת של הגיית המילים, שהיא תוצאה של ההגייה האשכנזית והמבטא האמריקאי. רבים רואים בו את מבשר הז'אנר של מוזיקה יהודית מקורית.
הרב קרליבך רכש לו מעריצים רבים ונחשב למנהיג כריזמטי. הוא התאפיין באהבה, כנות ופשטות, וקרא ללימוד זכות ולדון כל אדם לכף זכות, לאהבת אדם ובייחוד אהבת כל יהודי. הוא ראה באלה ערך עליון, לצד אהבת האל. כמו זמרים אחרים באותן שנים, הוא ניגן בגיטרה וגידל שיער ארוך. בלט בנוהגו לנשק ולחבק כל אדם.
על אף שרבנים בזמנו מתחו עליו ביקורת קשה, עם זאת התירו לשמוע את שיריו, ותשובה מיוחדת הוקדשה לכך בספר אגרות משה של הרב משה פיינשטיין.
אישיותו והשפעתו > מורשתו

הוא הותיר אחריו מורשת רוחנית ומוזיקלית. סיפורי קרליבך בליווי נגינת גיטרה זכו לתפוצה רבה ביניהם הסיפורים על רבי קלונימוס קלמן מפיאסצנה ועל יוסל'ה קמצן קדוש. שירתו מתנגנת בבתי כנסיות רבים, בעיקר בציבור הדתי לאומי. בהקשר זה בולטת במיוחד קבלת שבת במנגינות שחיבר, בחלק מבתי הכנסת. בציבור החרדי ובחוגים דתיים שמרניים היו לגביו דעות חלוקות, בין היתר משום שלא נמנע ממגע פיזי עם נשים, אולם שיריו חדרו גם לציבור זה. מאידך, תכונותיו משכו יהודים חילוניים, במיוחד בארצות הברית, וחלקים מן הדור הצעיר, וגרמה להם לנהור אל המופעים שלו. בהרבה קהילות יהודיות בישראל ובעולם קיימים "מניני קרליבך", שבהם מתפללים עם המנגינות שלו, לאחר פטירתו, פחתה ההתנגדות בציבור החרדי, ושיריו וניגוניו נפוצים ומושרים בחוגים נוספים בארץ ישראל ובתפוצות העולם.
אלמנתו, נעילה קרליבך, הביאה (בנספח לאלבום "הנשמה לך", 2002) את דבריו המסבירים את ההשראה לשיריו ולפעולתו:
כשהתמניתי לרב הבנתי כי רוב האנשים אינם מגיעים לבית הכנסת ורק עשרה אחוזים מהם נוכחים בתפילות. אם הקהל שלך אינו מגיע, אתה צריך להגיע אליהם. אבל אינך יכול לדבר איתם, אתה צריך לשיר להם. לכן לקחתי את הגיטרה, ובלי לדעת איך אגיע אל כל אחד, התחלתי לשיר. הנס היה שהאנשים החלו להקשיב לי ולהזמין אותי לשיר. התמחותי המיוחדת הייתה ליצור את השיר. נטלתי מילים מהתפילות ומספרי נביאים, המדברים על עולם טוב יותר ועל שלום עולמי, על אהבה כלל עולמית ועל אחדות בין אנשים. השירים שלי לא היו נגד משהו. הם היו בעד. להעביר אל הלבבות תחושה של טוהר. כל אחד יכול לשיר את שיריי, הם נותנים כוח כמו גלולת ויטמין יהודית.
ביקורת

בשנת 1998 פרסם מגזין הנשים היהודי "לילית" כתבה בה נטען שמרואיינים רבים שמעו על הטרדות מיניות ומעשים מגונים שביצע על פי הטענה הרב קרליבך בנשים ונערות, משנות ה-60 ואילך. בכתבה צוטטו גם תלונות של נשים שהזדהו בשמן. בשנת 2004, כאשר ביקשו לקרוא רחוב בניו יורק על שמו של קרליבך, יצא "מרכז המוּדעות" (The Awareness Center) בארצות־הברית וגורמים נוספים כנגד היוזמה, ובכך הביאו לביטולה. המרכז המשיך לפרסם טענות בדבר מעשים דומים. בתו נשמה קיבלה את הטענות להטרדה מינית בטור שפרסמה בשנת 2019. למרות העדויות אף אחת מהטענות לא הוכחה בפועל.
ספריו

לאחר פטירתו נערכו רבים מן השיעורים שמסר וקובצו על ידי תלמידיו בספרים ובחוברות.
ספריו > ספרים כלליים

פתחו שערי הלב: שיחות הרב שלמה קרליבך. כרך א: שערי הזמן; כרך ב: שערי אהבה, שערי חיים. עורכים: הרב יחד הכהן ויט והרב יהושע רן שריד, בהוצאת דברי שיר, תש"ע. הספר מכיל ספרים וחוברות אשר יצאו קודם לכן על ידי יחד ויט, עם מעט חומר חדש.
למען אחי ורעי: תורות וסיפורים – נערך על ידי משה דוד הכהן, בהוצאת "קרעטשמע".
עומק הלב: אמרות, שיחות, סיפורים ואגרות קודש – תורגם ונערך על ידי יחד ויט הכהן.
אורות שלמה: הארות על שישה פרקים מתוך הספר אורות התשובה – נערך על ידי יהושע מרדרי ויט
הנה ימים באים: על שמחה, ריפוי ותיקון – נערך על ידי משה דוד הכהן
קומו לרקוד (חוברת) – נערך על ידי זיו ריצ'י
דברי שיר (חוברת): ליקוטי אמרות ופנינים
דיבורי הלב (חוברת): דיבורים
דיבורים עמוקים (חוברת)
שלום (חוברת)
אבן שלמה: על ספרים בראשית, שמות, ויקרא במדבר, דברים, לפי סדר הפרשות, בעריכת הרב שלמה כ"ץ.
ספריו > סיפורים

'סיפורי נשמה', שלושה כרכים של סיפורים שסיפר, מסודרים לפי נושאים, בעריכת הרב שמואל זיוון שהוסיף פרשנות.
יחד כולם קדושה: סיפורים מאת הרב שלמה קרליבך – הוצאת קול מבשר, תשס"ג
נעה אשת חיל: 48 סיפורים על נשים מפי ועל ר' שלמה קרליבך – נערך על ידי נתנאל שור
ספריו > מעגל החיים

קדושת ילדים (עם ברכת המזון) על חינוך ילדים (חוברת) – נערך על ידי יחד ויט
על בר ובת מצווה (חוברת) – נערך על ידי זיו ריצ'י
הרי את מקודשת לי בטבעת זו כדת משה וישראל (חוברת)
מקודשת (חוברת): על נישואין ואהבה, הוצאת מרכז הרב שלמה קרליבך
ספריו > שבת וחגים

ספר אליהו הנביא זכור לטוב: סדר הבדלה ומלווה מלכה – נערך על ידי משה דוד הכהן
'לב השמיים' על ראש השנה, יום כיפור וסוכות – נערך על ידי הרב שמואל זיוון, בתוספת מקורות ופרשנות.
'לב השמיים' על פסח – נערך על ידי הרב שמואל זיוון, בתוספת מקורות ופרשנות.
'לב השמיים' על חנוכה – נערך על ידי הרב שמואל זיוון, בתוספת מקורות ופרשנות.
חנוכה: דיבורים מעומק הלב – נערך על ידי שמעון כהן
גוט פורים (חוברת): מגילת אסתר עם פירושים וסיפורים
הגדת קרליבך: ליל הסדר עם רבי שלמה: הגדה של פסח – נערך על ידי יצחק רזניצקי וחיים סטפנסקי
על אלה אני בוכיה: אמונה, קדושה וירושה מתוך השואה – נערך על ידי משה דוד הכהן
ספריו > ספרים באנגלית

Lamed Vav – a collection of the favorite stories of Rabbi Shlomo Carlebach ztz"l, told and illustrated by Tzlotana Barbara Midlo
Shlomo's Stories – selected tales by Sholomo Carlebach with Susan Yael Mesinai, Jason Aronso pub
The holy beggars' banquet – traditional jewish tales and teachings of the late great Reb Shlomo Carlebach and others, by Kalman Serketz, Jason Aronso pub
Kol Chevra – yearly magazine, edited by Emunah Witt
Rabbi Dr. Natan Ophir (Offenbacher), Rabbi Shlomo Carlebach: Life, Mission, and Legacy, Jerusalem, 2014, Urim Publications
באומנות

הזמר יהודה גלאנץ הוציא 8 שנים לאחר פטירתו אלבום בשם "מוכרחים לרקוד", שכל מילותיו הן אמירות של קרליבך.
בשנת 2008 יצר הבמאי בעז שחק את סרט הקולנוע "לעולם אינך יודע" (You Never Know) עבור ערוץ 2. בסרט ראיונות עם אנשים שפגשו את הרב קרליבך והוא מתאר גם את למדנותו. בשנת 2010 הפיק תיאטרון יידישפיל הצגה מוזיקלית על סיפור חייו בשם "קרליבך חי". ב-2013 עלה על במות ברודוויי המחזה "Soul Doctor" ("רופא הנשמה") מאת דניאל וייס, המספר את סיפור חייו של קרליבך ואת היחסים האמנותיים בינו לזמרת נינה סימון. בערוץ 10 וערוץ 1 שודר הסרט עוד אבינו חי בבימויו של שאול מייזליש, שבו משולבים קטעים ארכיונים של הרב קרליבך וראיונות עם אנשים שהושפעו ממנו, בהם אהוד בנאי, חנן יובל ודב אלבוים. הסרט מתאר את דמותו השנויה במחלוקת בקרב היהדות האורתודוקסית.
לקריאה נוספת

אוצר החכמה זיהוי ניגוני הרב קרליבך, באתר; אוצר החכמה
הרב ד"ר נתן אופיר (אופנבכר), הרב שלמה קרליבך: חייו משנתו והשפעתו, הוצאת משכל-ספרי חמד-ידיעות אחרונות, 2017
יוטא הלברשטאם מנדלבאום, הרבי מקרן הרחוב – סיפורים מופלאים על ר' שלמה קרליבך, (תרגום הספר Holy Brother לעברית בידי דוד הלל) בהוצאת "רשימו", עפרה תש"ע (2009)
משולם ח' ברנד, ר' שלוימל'ה – מסכת חייו ועולמו של ר' שלמה קרליבך, אפרת תשנ"ז (1997)
הערות שוליים

↑  ד"ר נתן אופיר, פרויקט קרליבך: מה חשב ר' שלמה, באתר רדיו גאולה FM, ‏4 בספטמבר 2015
↑  פריט Q64006410 בוויקינתונים
↑  הרבי מקרן הרחוב מפי אחותו גב' שולמית ליבוביץ
↑  הרבי מקרן הרחוב, מפי הרב זלמן שחטר-שלומי
↑  בריאיון שנערך עמו שבועות ספורים לפני פטירתו אמר הרב קרליבך: "הייתי אז יד ימינו של הרבי" – הקלטה מהריאיון
, שכתוב של קטעים מהריאיון באתר חב"ד און ליין
1 2 3  מתוך ריאיון עם שלמה בקול ישראל – לשמיעת הריאיון (הקישור אינו פעיל)
↑  אגרות קודש כרך י"ט איגרת ז'ר, משנת תש"ך: "במ"ש [במה שכתב] שהספק בעיניו מהו היחס שלי להנהגת פלוני אשר מאסף הוא וכו' – לפלא וגם לצער שחושד אותי בכגון דא, כוונתי בהנוגע לעניין אשר פס"ד  [פסק דין] מפורש הוא בשו"ע [שולחן ערוך], קול באישה וכו' או תערובות וכו', ומה שמגדיל עוד יותר הפלא, שהרי כתבתי והדגשתי כ"פ [כמה פעמים], שזהו מנקודות היסוד בתורת ה' ומצותיו, ובייחוד תורת החסידות המבארת, שצ"ל [שצריך להיות] אהבת הבריות ומקרבן לתורה, ולא ח"ו [חס ושלום] לקרב את התורה ומשנה אותה כמתאים אליהם, ועוד הוספתי, שבכלל פס"ד [פסק דין] שבתורה הרי זה רצונו של הקב"ה, [והרי מפורש זה בתוה"ק [בתורתנו הקדושה] ובייחוד בתורת חב"ד בכו"כ [בכמה וכמה] מקומות, ומובן וגם פשוט שאין לבו"ד [לבשר ודם] לעשות מסחר ח"ו ברצונו של הקב"ה וכו'". בפרסומים חב"דיים נכתב כי האיגרת האמורה עוסקת ברב קרליבך. לדוגמה: שבועון בית משיח גיליון 307, עמ' 52, י"ז טבת תשס"א
↑  נסתיים מחנה קיץ למפעל "יום הישיבה", הצופה, 23 באוגוסט 1960
↑  נילי פרידלנדר, מסך ומסכה, שביבים, מעריב, 2 באוקטובר 1969
↑  יעקב בירנבאום, Am Yisroel Chai, Chazzanut Online, ‏2003
↑  להרחבה ראה חיים ולדר, אנשים מספרים על עצמם 7, תשע"ו–2016, עמ' 166.
כמו כן הסיפור מובא ב הסיפור האחרון, סרטון בערוץ "אהרלה ויינטרוב", באתר יוטיוב (אורך: 9:52), 19 בנובמבר 2016.
בהמשך פורסם הסיפור מפי בעל המעשה עצמו, בכתבה הבאה קובי הר צבי, החזרה בתשובה של קרליבך: הגרסה האמיתית נחשפת • האזינו, באתר בחדרי חרדים, 9 בנובמבר 2017
↑  עדות הרב ישראל מאיר לאו רבה של תל אביב והרב הראשי לישראל מלפנים, מחבר הספרים, יחל ישראל, ואל תשלח ידך אל הנער, באחד מהספדיו על הרב שלמה קרליבך
↑  רחוב שיר לשלמה, באתר עיריית ירושלים
↑  הרב משה פיינשטיין, אגרות משה, אבן העזר חלק א', סימן צ"ו
↑  Sarah Blustain, Rabbi Shlomo Carlebach's shadow side, Lilith, spring 1998
↑  Jewish Survivors of Sexual Violence Speak Out: Ariela's Story: A Survivor of Shlomo Carlebach Speaks Out (באנגלית)
↑  In the #MeToo era, these synagogues are banning Shlomo Carlebach songs, Jewish Telegraphic Agency, ‏2018-01-30 (באנגלית)
↑  Neshama Carlebach, My sisters, I hear you, blogs.timesofisrael.com (באנגלית)
↑  You Never Know
↑  צביקה קליין, ניו יורק, שלמה סופר-סטאר: הרב קרליבך על במות ברודווי, באתר nrg‏, 10 באוגוסט 2013
↑  רשימו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259471905171  PLWABN: 9810562116705606  BnF: cb13928923m (data)  GND: 121856518  ISNI: 0000 0000 8089 4024  LCCN: n94014518  MusicBrainz: ed563b70-d345-43a6-aa8b-d120ffa743c7  NKC: zmp2014838240  NLA: 52683167  NTA: 416674380  SUDOC: 084283645  Trove: 1517983  VIAF: 10036260   WorldCat (עם VIAF): 10036260 
קברו של קרליבך, בהר המנוחות בירושלים
חננאל ניפי

| --- | --- |
 לידה:  1760 ה'תק"כ פרארה, ממלכת הבסבורג
 פטירה:  18 בינואר 1836  (בגיל 76 בערך) כ"ח בטבת תקצ"ו צינטו 
 כינוי:  החכם ח"ן
 מדינה:  ממלכת הבסבורג, הרפובליקה האיטלקית, ממלכת איטליה
 מקום פעילות:  הקיסרות הצרפתית הראשונה, איטליה
 תקופת הפעילות:  ? – 18 בינואר 1836 
 השתייכות:  יהדות איטליה
 תחומי עיסוק:  פוסק, דיין, דרשן
 רבותיו:  רבי שלמה למפרונטי, רבי יעקב משה עייאש
 תלמידיו:  רבי יששכר יחזקאל ריגייו, רבי יצחק שמואל פינצי, רבי אברהם מיכאל קארפניטי
 חיבוריו:  זכר צדיקים לברכה, לוית חן
 
 תפקידים נוספים:  חבר הסנהדרין של פריז
 
רבי חֲנָנִאֵל רפאל חי נֵיפִּי (כונה החכם ח"ן; באיטלקית: Graziadio Nepi; ה'תק"כ, 1759 – כ"ח בטבת ה'תקצ"ו, 18 בינואר 1836) היה מרבני איטליה, רבה של צ'נטו, פוסק הלכה וחבר הסנהדרין של פריז.
ביוגרפיה

נולד בפרארה לשמואל חנניה ניפי. תחילה למד בפרארה אצל רב העיר רבי שלמה למפרונטי, בנו של רבי יצחק למפרונטי לאחר פטירת רבי שלמה בכ"ז בסיוון ה'תקמ"ב, המשיך ללמוד אצל רבי משה כהן ורבי שמואל ידידיה, מרבני העיר. בין השנים ה'תקמ"ד–ה'תקנ"ו למד בישיבתו של רבי יעקב משה עייאש, שהגיע באותה עת כשד"ר מירושלים והקים ישיבה בפרארה.
בשנים הבאות עסק בלימוד תורה לתלמידים בבתי מדרש שונים בפרארה. כן התפרסם בתקופה זו כדרשן. עם כינון הסנהדרין של פריז בידי נפוליאון, הוזמן להשתתף כאחד מחבריה ונסע לשם כך לפריז למשך כשנה.
בניסן ה'תקס"ז (1807) שב לפרארה, והמשיך לשמש דרשן ומלמד תורה. רבים מתלמידיו בפרארה כיהנו אחר כך כרבנים בקהילות איטליה, ביניהם רבי יששכר יחזקאל ריגייו. בשנת ה'תקע"א מונה לאחד מדייני הקהילה. נודע בפרישותו וסגפנותו, בפרט בימי השובבי"ם. כדרך ענווה, נהג לחתום על תשובותיו במילים "לא ליודעים ח"ן", הרומזות לשמו ומבוססות על מגילת קהלת, פרק ט', פסוק י"א.
באלול ה'תקפ"ב (1822) התמנה לכהן כמרא דאתרא בצ'נטו הסמוכה לפרארה, ושם כיהן כרב העיר עד פטירתו. ממשיכו ברבנות צ'נטו היה אחיינו וחתנו – שגם היה תלמידו וקבל ממנו סמיכה לרבנות – רבי אברהם מיכאל קארפניטי.
מדעותיו

בעת מינויו לסנהדרין הוא פנה לרבי יוסף דוד זינצהיים, בשאלה האם לצירי האספה הנדרשים להפגש עם נציגי השלטונות מותר להתגלח בחול המועד. ר"ח ניפי עצמו כתב כי אם הגילוח נדרש לצורך הליכה אל השלטונות ולטובת עם ישראל, ניתן להתיר, אך לשאר צירי האספה אין להתיר לכתחילה, אך גם אין למחות במתגלחים. רי"ד זינצהיים הסכים לפסקו הראשון, אך סבר שלשאר צירי האספה אסור להתגלח ויש לקנוס אותם על כך, אם כי אין לגזור עליהם נידוי.
בתשובה לרבה של קהילת ונציה התיר לחזן להתפלל בליווי מקהלה.
בספרו הביע דעה חיובית על הספר מאור עיניים לעזריה די רוסי, על אף החרם שהוטל עליו בשעתו, וסבר שאין בו אפיקורסות. לדעתו החרם על הספר הוטל רק מחשש שהספר יגיע לידי תלמיד שאינו הגון.
חיבוריו

חיבר ספר שו"ת בן שישה כרכים בשם "לוית חן", אך הספר לא הודפס ונותר בכתב יד.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | בקבר השני מזאת השורה, נטמן גוף אנוש צבי תפארה, פאר הדור ארי שבחבורה, פסקן דרשן מפרש סתרי תורה, רב במקרא במשנה ובגמרה, חסיד ענו רועה הצאן כשורה, וימאן מאון שום שם לעטרה, כי אם בשם הזקן יהיה נקרא, חנניאל רפאל חי מלא אורה, ממשפחת ניפי המעטירה, ותעלה נשמתו בטהרה בכ"ה טבת שנת הקצו"ת ליצירה | “ |

|  – נוסח מצבתו |  – נוסח מצבתו |  |
חיבורו שנדפס הוא "זכר צדיקים לברכה". הספר כתוב במתכונת הספר "שם הגדולים" מאת החיד"א, ונועד להשלים את תולדותיהם של רבני איטליה לדורותיהם, שרבים מהם לא נכללו בספרו של החיד"א. את החיבור הזה חיבר כטיוטות שכתב לעצמו במשך שנות הוראתו בפרארה. משום כך, הוא לא נערך כראוי, וחסרו בו חכמים ופרטים רבים. נעשה ניסיון להדפסת הספר בידי חתנו, ר' אברהם מיכאל קארפניטי, אך הוא לא יצא לפועל. בשלב נוסף, עבר החיבור עריכה בידי תלמידו של ר"ח, רבי יצחק שמואל פינצי, שהוסיף לו מספר ערכים. רבי מרדכי שמואל גירונדי השתמש בו כבסיס לחיבורו שלו "תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליאה", ומשום כך הדפיס את שני החיבורים זה לצד זה. לשם כך, הוא ערך מחדש את ספרו של ר"ח ניפי.
בכתב ידו נשארו גם דרשות, תפילות, ותשובות בנושאים שונים.
לקריאה נוספת

שמעון ואנונו, רבי חננאל ב"ר שמואל ניפי, אנציקלופדיה לחכמי איטליה, ירושלים תשע"ח, עמ' 186–187, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
הרב יוסף חיים ירא, לקוטים מכתבי הרב חננאל ניפי, זיכרון לאברהם אליהו, פטרבורג תרס"ט, עמ' 470–483, באתר היברובוקס.
יעקב שמואל שפיגל, "תשובת ר' חננאל ניפי בעניין מי שאינו יכול לצום ביוה"כ, האם יכול לעלות לתורה במנחה", מוריה תמב–תמד (תש"פ), עמ' סג–עב.
משה הלל, מסכת תמורות: תולדות ר' מרדכי שמואל גירונדי מפאדובה, ירושלים: קהילות ישראל - המרכז למורשת העם היהודי, ירושלים תשפ"ב
הערות שוליים

↑  לניקוד השם ראו: משה הלל, "ספר 'תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליה' מאת ר' מרדכי שמואל גירונדי", מן הגנזים  יג (תש"פ), עמ' עג.
↑  בכמה מן המקורות נכתב התאריך כ"ה בטבת, אך לפי האמור בערך עליו בספר "זכר צדיקים לברכה", נראה שמדובר בפענוח שגוי של המצבה, ראו במאמרו של שפיגל (להלן, 'לקריאה נוספת').
↑  כתב הסמיכה באתר בית המכירות קדם.
↑  מאיר בניהו, תגלחת בחולו שלמועד, יד הרב נסים, ירושלים תשנ"ה, עמ' עה–עח. התשובות עצמן נדפסו שם עמ' רכ–רלד.
↑  מאיר בניהו, "דעת חכמי איטליה על הנגינה בעוגב בתפילה", אסופות א (תשמ"ז), עמ' רצ"ב, ובעמ' ש"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  מאיר בניהו, "הפולמוס על ספר מאור עינים לרבי עזריה מן האדומים", אסופות ה (תשנ"א), עמ' רמ"ו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  השם המקורי הוא זכר צדיק לברכה, רבי מרדכי שמואל גירונדי שינה את השם לזכר צדיקים לברכה
↑  על שלבי העריכה השונים ראו בהרחבה אצל משה הלל, "ספר 'תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליה' מאת ר' מרדכי שמואל גירונדי", עמ' עג–קג.
↑  הספר דן במספר מקומות בשלבי העריכה של ספר "זכר צדיקים לברכה" על ידי רבי מרדכי שמואל גירונדי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265956605171  ISNI: 0000 0001 1612 8146  LCCN: n95122582  SELIBR: 262697  VIAF: 28786972   WorldCat (עם VIAF): 28786972
מכבי עירוני רעננה

סמל הקבוצה מ-1980
סמל הקבוצה הישן
מכבי עירוני רעננה היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר רעננה, המתמודדת בליגה לאומית.
תארים והישגים

ליגת העל בכדורסל :
סגנות (1): 1999/2000
תארים והישגים > ליגות נמוכות

ליגה לאומית :
אליפות (1): 1995/96
גביע האיגוד
זכייה (1): 2011/12
הערות שוליים

↑  כפיר חודרה, ‏אבנר יאור יאמן את מכבי רעננה בעונה הבאה, באתר ONE‏, 15 ביוני 2018
↑  עמרי מנהיים, ‏עופר ברקוביץ' יאמן את עירוני רעננה, באתר ‏מאקו‏, 27 בנובמבר 2019
↑  כפיר אדר, ‏הלאומית הסתיימה, הרצליה והפועל חיפה יעלו, באתר ONE‏, 16 במרץ 2020
↑  עירוני רעננה הודעות
סמליל הקבוצה בתקופת איחוד "בני השרון"
שמחת הניצחון לאחר המשחק מול הפועל חבל מודיעין בשנת 2020
הר אדר

ערך זה עוסק במועצה מקומית בהרי יהודה. אם התכוונתם להר באנטארקטיקה, ראו .
מבט צפונה לכפרים בית סוריכ ובידו ובאופק נבי סמואל
מבט לכיוון מערב מאתר ההנצחה גבעת הרדאר שבראש היישוב - ניתן לראות את גגות הבתים ואת הגבעות שממערב ליישוב
מגדל התצפית בפסגת היישוב, כחלק מאתר ההנצחה לחטיבת הראל; בתכנון האדריכלים אריה שרון ואלדר שרון
הַר אֲדָר היא התנחלות במעמד של מועצה מקומית השוכנת בהרי יהודה, בסמיכות לקיבוצים מעלה החמישה וקריית ענבים, ולכפרים אבו גוש, בית סוריכ, בידו, אל-קובייבה וקטנה. הר אדר הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1995.
ביישוב פועלים בית ספר יסודי, אשכול גני ילדים, מתנ"ס וספרייה. יש בו בית כנסת ומקווה טהרה, מועדונים לנוער ולמבוגרים, מגרש ספורט רב-תכליתי, סקייטפארק ואמפיתיאטרון המכיל 730 מקומות ישיבה.
פסל עץ ביער, בכניסה להר אדר
היסטוריה ומיקום גאוגרפי

היישוב הר אדר בנוי על המתחם ההיסטורי של גבעת הרדאר, אשר בסביבתה נערכו קרבות קשים במהלך מלחמת העצמאות. שם היישוב הר אדר אף משמר, צלילית, את שם האתר המקורי. בראש הגבעה עליה שוכן היישוב נמצא האתר הארכאולוגי ח'ירבת ניג'ם שהוא מבנה מבוצר מהתקופה הפרסית-הלניסטית והתקופה העות'מאנית.
היישוב המודרני-יהודי הוקם ב-1986 על ידי עמותה הנושאת את אותו שם, ומורכבת מאנשי צבא קבע ועובדי מדינה. העמותה פעלה עד שנת 1990, ובהמשך הוקם ועד מקומי כחלק ממועצה אזורית מטה בנימין. בשנת 1995 הוכרז היישוב הר אדר מועצה מקומית נפרדת.
כל בתי היישוב נמצאים מעברו הצפון-מזרחי של הקו הירוק. מבחינה נדל"נית נהנה היישוב מיתרונות קרבתו לירושלים והנוף הפסטורלי. חלק מהבתים ביישוב, בשכונה המכונה "שלב ב'", קרוב לכפרים ברשות הפלסטינית, ורובו של היישוב מוקף בגדר ההפרדה. "שער בידו", הנמצא בשטח היישוב, משמש למעבר משטחי הרשות הפלסטינית, ונפתח מספר פעמים ביום על ידי שוטרי משמר הגבול, לצורך כניסתם של עובדים פלסטינים וליציאתם. ב-26 בספטמבר 2017, מחבל פלסטיני בעל היתר עבודה, תושב הכפר הסמוך בית סוריכ, רצח ביריות שלושה ישראלים ופצע ישראלי נוסף באורח קשה סמוך לשער זה.
עד לבניית גדר ההפרדה, נהגו תושבי היישוב לנסוע לירושלים על כביש 425 דרך הכפר בידו, מרחק נסיעה קצר של עשר דקות עד הכניסה הצפונית לירושלים ליד שכונת רמות אלון. מאז הקמת הגדר, הגישה ליישוב אפשרית רק מדרום על כביש 425 ומשם לכביש 1. בשנת 2002, עתרו התושבים לבג"ץ בדרישה שיוקם כביש גישה חדש ליישוב, מכיוון שכביש 425 מפותל ומשובש. בשנת 2003, נמחקה העתירה, לאחר שכל הגורמים הנוגעים בדבר הגיעו לפשרה, שלפיה משרד התחבורה, מע"צ (כיום החברה הלאומית לדרכים) והוועדה המקומית מטה יהודה יפעלו לקידום תכנון כביש הגישה. אך נכון לשנת 2018 הדבר לא בוצע.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף אוקטובר 2024 (אומדן), מתגוררים בהר אדר 4,321 תושבים (מקום 235 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 90.2%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 16,342 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
בדירוג שערכה חברת המידע BDI לשנת 2013, מוקמה הר אדר במקום השלישי בדירוג המועצות עם היציבות הפיננסית הגבוהה ביותר.
אתר ההנצחה של חטיבת הראל

בפסגת הגבעה עליה בנוי היישוב הוקם אתר ההנצחה של חטיבת הראל, אשר נלחמה באזור במסגרת הפלמ"ח במלחמת העצמאות, ולאחר מכן, כחטיבת מילואים של צה"ל, כבשה אותה במלחמת ששת הימים. האתר כולל אנדרטה לזכר הנופלים בקרבות שהתרחשו במקום וכן, תצוגת טנקים ומשוריינים. בין היתר מונצחים במקום שמותיהם של מפקד החטיבה במלחמת השחרור יצחק רבין ומפקד החטיבה במלחמת ששת הימים אורי בן ארי.
כחלק מהאנדרטה ניצב מגדל תצפית שגובהו כשישה עשר מטרים, אותו תכננו יחדיו האדריכלים אריה שרון ובנו אלדר שרון, והיא מעוצבת כשתי צלחות רדאר המונחות זו על גבי זו וניצבות על שתי רגלי בטון. מראש האנדרטה ניתן לצפות בנוף פנורמי של הרי ירושלים במזרח ושפלת החוף במערב ומחדרה בצפון ועד עזה בדרום. בימים מסוימים ניתן אף לראות את פסגת החרמון. האתר מתוחזק על ידי המועצה המקומית הר אדר והוא מתויר על ידי בתי ספר רבים מרחבי הארץ שעוצרים במקום במסגרת "טיול בעקבות לוחמים". בתי ספר, תנועות נוער ויחידות צבאיות מקיימים באתר טקסים שונים, וגם המועצה מקיימת באתר טקסי זיכרון יחד עם אירועי חג כגון ט"ו בשבט.
ראשי המועצה המקומית

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
יצחק בלק ממונה מטעם משרד הפנים: 1999-1995
דוד אפרתי הראשון שנבחר כראש המועצה: 2004-1999
אבירם כהן: 2013-2004
חן פיליפוביץ : 2018-2013
חיים מנדל שקד : 2018 - היום
ראו גם

גבעת הרדאר
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  פיגוע ירי בהר אדר: שני מאבטחים ולוחם מג"ב נהרגו, באתר כאן, ‏26 בספטמבר 2017
↑  דב גיל-הר, פינת הבירוקרטיה: מחיר הדמים של מע"צ, באתר nana10‏, 15 ביוני 2013
↑  פרופיל הר אדר באתר הלמ"ס
↑   טלי חרותי-סובר, ראשון לציון, הרצליה ורמת גן - הרשויות בעלות היציבות הפיננסית הגבוהה בישראל, באתר TheMarker‏, 10 במרץ 2013
↑   משה גלעד, בשירים, בסיפורים ובמערבלי בטון: הפלמ"ח חוגג 80 כשהמיתוס סביבו חזק כתמיד, באתר הארץ, 15 במאי 2021
| מחוז יהודה ושומרון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת יהודה ושומרון חופפת את שטח המחוז | מפת מחוז יהודה ושומרון |
| ערים | אריאל • ביתר עילית • מודיעין עילית • מעלה אדומים | מפת מחוז יהודה ושומרון |
| מועצות מקומיות | אורנית • אלפי מנשה • אלקנה • אפרת • בית אל • בית אריה-עופרים • גבעת זאב • היישוב היהודי בחברון • הר אדר • מעלה אפרים • עמנואל • קדומים • קריית ארבע • קרני שומרון • שער השומרון | מפת מחוז יהודה ושומרון |
| מועצות אזוריות | גוש עציון • הר חברון • מגילות • מטה בנימין • ערבות הירדן • שומרון | מפת מחוז יהודה ושומרון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465754405171  VIAF: 257398295   WorldCat (עם VIAF): 257398295
רוני קידר

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1984 (בת 40) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 http://www.veronicakedar.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
רוני קידר (נולדה ב-27 באפריל 1984) היא במאית קולנוע, תסריטאית, שחקנית ומפיקה ישראלית.