stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות ארגנטינה
הערות שוליים

↑  יעקב בייאר, ראשיתה של ההתיישבות היהודית ב"ראש־פינה" וסביבותיה, פרובינציית
אנטרה־ריוס, ארגנטינה, שרשרת הדורות
↑  מאיר סבן, Judíos conversos: los antepasados judíos de las familias tradicionales argentinas (1ª edición). Distal. 1990. ISBN 978-950-9495-20-3
↑  חיים אבני, אמנציפציה וחינוך יהודי, ירושלים: מאגנס, 1985
↑  יואב קרני, ‏מסעם הגדול האחרון של יהודי מזרח אירופה, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2018
↑  אביבה לורי, רחל-לאה ליברמן היתה הפרוצה היהודייה שהפילה את המאפיה היהודית בארגנטינה, באתר הארץ, 1 במאי 2009
↑  סבסטיאן קלור, העלייה מארגנטינה בשנים 1962–1963 בצל פרשת אייכמן, עיונים בתקומת ישראל 25, עמ' 437–466
ישראל לא הפקירה, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2002
↑  World Jewish Population 1969
↑  Cecilia Blasbalg, "40 Years After Argentina’s Dirty War, Survivors in Israel Say 'Never Again’", Haaretz.com, March 28 2016
↑  ג'ון בראון, מאושוויץ לכיכר מאי בארגנטינה: סיפורה של לוחמת חופש, באתר "שיחה מקומית", 28 באפריל 2014
↑  אגור פרידלדר, גל של אנטישמיות מציף את ארגנטינה, דבר, 23 ביוני 1977
↑  צבא ארגנטינה רוכש נשק מישראל", מעריב, 8 באוגוסט 1978
↑  ציפורי מציע נשק ישראלי לשתי יריבות, מעריב, 25 בינואר 1979
↑  ישראל שיתפה פעולה עם המשטר בארגנטינה שרצח אלפי יהודים, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2017
1 2  יש לנו סיבה לבכות. ארגנטינה, מעריב, 29 ביוני 1984
↑  אילן כפיר ורפאל מן, "נשיא ארגנטינה יפעל ברוח חיובית בנושא היהודים הנעדרים", מעריב, 15 בדצמבר 1982
שמיר בארגנטינה ידון 'בסחר ובסיוע', דבר, 14 בדצמבר 1982
↑  הישיבה המאתיים-ועשרים של הכנסת העשירית, יום רביעי, י"ח בתמוז התשמ"ג (29 ביוני 1983), ירושלים, הכנסת
אובה צימוקי, שר־החוץ סיכל החלטה משותפת של סיעות הכנסת על המתרחש בארגנטינה, דבר, 30 ביוני 1983
↑  שישה עולים עתרו לבג "ץ, כותרת ראשית, 5 באוקטובר 1983
↑  החונטה בארגנטינה עינתה יהודים, ישראל סיפקה לה נשק, באתר הארץ, 6 ביוני 2017
↑  ג'ון בראון, משהב"ט מכר נשק לחונטה בארגנטינה, וטוען: לא ידענו, לא שמענו, לא ראינו, באתר "שיחה מקומית", 2 במרץ 2017
↑  ארגנטינה החדשה, דבר, 7 בנובמבר 1983
↑  עלייה וקליטה - שנתון סטטיסטי לישראל 1996, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
↑  דמיאן פצ'טר, נמצא מת התובע שהאשים את נשיאת ארגנטינה בטיוח הפיגוע נגד הקהילה היהודית, באתר הארץ, 19 בינואר 2015
↑  נדב שרגאי, 1,300 יהודים בארגנטינה שוקלים עלייה, באתר הארץ, 9 בינואר 2002
סמדר שמואלי, בעקבות המהומות: עשרות יהודים מארגנטינה נחתו בישראל, באתר ynet, 25 בדצמבר 2001
יאיר שלג, דו"ח: כרבע מבני הקהילה היהודית בארגנטינה - מתחת לקו העוני, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2001
↑  יוסי מלמן, ראש הממשלה הסמיך את "נתיב" לארגן את העלייה מארגנטינה, באתר הארץ, 18 בפברואר 2002
↑  14.5 מיליון יהודים חיים בעולם - היכן הקהילות הגדולות ביותר?, באתר וואלה, 21 באפריל 2017
↑  הרב הראשי של ארגנטינה הותקף באכזריות בביתו - ונפצע קשה, באתר גלובס, 26 בפברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549838605171  LCCN: sh2008122338 
כתובה מארגנטינה
יחסי ניקרגואה–סין

| יחסי ניקרגואה–סין |
| --- | --- |
ניקרגואה: הרפובליקה העממית של סין


ניקרגואה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
130,370: 9,596,967.75
אוכלוסייה
6,939,055: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,829: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,569: 12,545
משטר
רפובליקה: רפובליקה עממית

יחסי ניקרגואה–סין הם היחסים הדו-צדדיים בין סין לניקרגואה. היחסים הרשמיים כוננו ב-1985, אך נותקו ב-1990 כתוצאה מהכרה של ניקרגואה בטאיוואן. היחסים חודשו בשנת 2021.
היסטוריה

במהלך המלחמה הקרה, ניקרגואה שמרה רק על יחסים דיפלומטיים רשמיים עם הרפובליקה של סין (טאיוואן). סוכנות הידיעות שינחואה פתחה סניף במנגואה לאחר פרוץ המהפכה של ניקרגואה ב-1979. ממשלת ניקרגואה, שהונהגה על ידי דניאל אורטגה, כוננה לראשונה יחסים רשמיים עם סין ב-1985, ובמהרה שתי המדינות פתחו שגרירויות תושבות בבירות שלהן.
עם זאת, לאחר נשיאות קשה שלוותה במלחמה וקריסה כלכלית, אורטגה הובס בבחירות הכלליות בניקרגואה ב-1990 על ידי ויולטה צ'מורו, שהכריזה על השבת היחסים הדיפלומטיים עם טאיוואן. סין ניתקה לאחר מכן את היחסים הדיפלומטיים. בנוסף, ניקרגואה סגרה את הקונסוליה שלה לפני העברת הריבונות של הונג קונג, שהוקמה במהלך השלטון הבריטי. בדצמבר 2021, ניקרגואה השעתה את יחסיה עם טאיוואן, וחידשה את יחסיה עם סין.
יוסף אחאי

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1898 ג' בטבת תרנ"ט קובנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  17 בפברואר 1988 (בגיל 89) כ"ט בשבט תשמ"ח ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יוסף אחאי (שוקסטליסקי) (ג' בטבת תרנ"ט, 17 בדצמבר 1898 – כ"ט בשבט תשמ"ח, 17 בפברואר 1988) היה ממייסדי תנועת "החלוץ" בליטא, חלוץ איש העלייה השלישית, מחנך עברי, סופר, עורך ומתרגם, עיתונאי ומשורר ילדים, ממייסדי קיבוץ נצר סרני.
ספריו

עין קדם: (מונולוגים תנכיים); רישומים: כלב קסטל, תל אביב: אל"ף, תשל"ג 1972
לאחר מותו:
בחוגי מקרא; ערך: אברהם אהוביה, תל אביב: רשפים, תשנ"ג 1993
ספריו > עריכה

מיכל רביקוביץ, יוסף אחאי, שבח אדן, לבני מצווה: גליונות לעבודה עצמית ומקראה, בית ברל: המדרש לחינוך המשותף – המעבדה הפדגוגית, איחוד הקבוצות והקבוצים – מחלקת החינוך – החוג למתודיקה, תשי"ט. (מהדורה ב מתוקנת: בר מצווה: חוברת הדרכה למורים בבית הספר הממלכתי, תל אביב: תרבות וחינוך; משרד החינוך והתרבות – המרכזיה הפדגוגית, 1961)
יוסף אחאי (עורך), איקי – לזכרו, [גבעת ברנר: חמו"ל], תשל"ב 1972. (ספר זיכרון לבן הקיבוץ סרן יצחק (איקי) קוטלר)
ספריו > תרגום

שלשה שירי אכרים: למקהלה מעורבת בלווי פסנתר, לפי שירי עם קדומים; עברית: יוסף אחאי, תל אביב: המרכז לתרבות ('ספריה מוזיקלית', 26), 1948. (תווים)
ז'אן בטיסט מוליר, הרופא המאהב: קומדיה בשלש מערכות; עברית: אליהו חזן; תרגום השירים: יוסף אחאי, תל אביב: הוצאת הספרים והתוים של מרכז לתרבות והסברה ('ספרית מחזות ומערכונים', חוברת יג), תשי"א
יעקב פרידמן, שלג במדבר; עברית: י' אחאי [ואחרים], תל אביב: הוצאת י"ל פרץ, תש"ל. (שירים)
יעקב פרידמן, מיומנה של משוררת; תרגום מיידיש: יוסף אחאי, תל אביב: הוצאת י"ל פרץ, תשל"ב
חיה'לה גרובר, משני צדי המסך; תרגם מיידיש: יוסף אחאי, חיפה: פינת הספר, תשל"ג
רבקה קוויאטקובסקי-פנחסיק, חיימקה: יומנו של נער מגיטו לודז'; איורים: בינה גבירץ; תרגם מאידיש: יוסף אחאי, ירושלים; תל אביב: מ' ניומן, תשל"ה
רבקה קוויאטקובסקי-פנחסיק, בין כרמל וים; עברית: יוסף אחאי, חיפה: עצמי, תשל"ו
י.ב. אלטרמן, ליקוי חמה; תרגם מיידיש: יוסף אחאי, תל אביב: הוצאת ספרים י.ל. פרץ, 1976
אפרים שרייער, עלי אביב; מיידיש: יוסף אחאי, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ט
משה מלמן, ראשיתו של כפר ארגנטינה – ניר צבי: ליובל ה-25 לניר-צבי, עברית: יוסף אחאי, תל אביב: [חמו"ל], 1979
ישעיהו רכטר, שתי אחיות; תרגום: יוסף אחאי, תל אביב: עמך, תש"ם 1980
שאול מאלץ, בגילה וברִנה; תרגם: יוסף אחאי, תל אביב: הוצאת י. ל. פרץ, תשמ"א. (שירים)
ישעיהו רכטר, הבן האובד: רומן; תרגום: יוסף אחאי, תל אביב: ניי-לעבן, תשמ"ב 1982
ישעיהו רכטר, נקם; תרגם: יוסף אחאי, תל אביב: ניי לעבן, תשד"ם 1984. (רומן)
רבקה בסמן בן-חיים, על מיתר הגשם: מבחר שירים; תרגמו מיידיש: יוסף אחאי [ואחרים]; על העטיפה ובספר: יצירות מאת מולה בן-חיים, תל אביב: קשב לשירה, תשע"א 2010
לקריאה נוספת

יצחק כפכפי, "על יוסף אחאי ז"ל, 1988-1898", בתוך יוסף אחאי, בחוגי מקרא, תל אביב 1993, עמ' 7–18
"עגלה תוביל חציר" ספר ילדים מחורז מאת יוסף אחאי, בהוצאת גבעת ברנר, יצא לראשונה ב-1937
יחסי ארמניה – הממלכה המאוחדת

| יחסי ארמניה – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
ארמניה: הממלכה המאוחדת


ארמניה: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
29,743: 243,610
אוכלוסייה
2,968,413: 69,242,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
24,212: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,157: 48,237
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי ארמניה-בריטניה הם יחסי החוץ בין ארמניה לבריטניה. בריטניה הכירה בארמניה ב-31 בדצמבר 1991. שגרירות ארמניה הראשונה באירופה הוקמה בלונדון באוקטובר 1992. מאז 1995, לבריטניה יש שגרירות בירוואן. שתי המדינות מקיימות יחסים שיתופיים וידידותיים.
היסטוריה > שנות ה-90 של המאה ה-19

בסוף המאה ה-19 חולקה ארמניה בין רוסיה לטורקיה. המתחים החלו להסלים בטורקיה בשנות ה-80 של המאה ה-19 ובעיקר בשנות ה-90 של המאה ה-19, מה שהוביל לסדרת משברים בינלאומיים שהבריטים ניסו לסייע לפתורם על ידי הפעלת לחץ על ממשלת האימפריה העות'מאנית. בריטניה הייתה מזמן ידידה מרכזית של ממשלת טורקיה, וסייעה לה להתנגד ללחץ התפשטות כבד מצד רוסיה. בשנות ה-80 של המאה ה-19 דחפה לונדון לרפורמות, תוך התמקדות מיוחדת בטיפול טוב יותר בנוצרים ברחבי האימפריה העות'מאנית. הממשלה העות'מאנית התנגדה ללחצים, והתרחקה מבריטניה. במקום זאת, קונסטנטינופול פנתה יותר ויותר לגרמניה לצורך תמיכה פוליטית, כלכלית ומסחרית, מה שהוביל בסופו של דבר לכניסתה למלחמת העולם הראשונה כבעלת ברית של הקיסרות הגרמנית.
ככל שזוועות שהיו נגד ארמנים בטורקיה גרמו לזעם רב בדעת הקהל הבריטית. לונדון ניסתה לתאם תגובה מצד בריטניה, רוסיה, גרמניה, אוסטריה וצרפת, אך הם לא הצליחו להסכים על סנקציות או עונשים מתאימים; ההיסטוריונים מאמינים כי טורקיה הייתה עושה וויתורים אם הייתה מאוימת במלחמה בפועל. גרמניה רצתה לעזור לטורקיה; רוסיה לא רצתה לעורר את הקהילה הארמנית הגדולה שלה. צרפת רצתה להגביל את התפקיד הבריטי באזור. ויליאם גלאדסטון, ליברל מוביל אז בפנסיה, קרא לבריטניה להתערב לבדה. ראש הממשלה מטעם הליברלים, לורד רוזברי סירב. המשבר החליש את רוזברי, שהתפטר ביוני 1895. המשבר הגיע לשיא אלים בשנת 1896, לאחר שפיגועים בקונסטנטינופול הובילו למתקפות מאסיביות על ארמנים החיים בעיר, ואלפים שנרצחו. לורד סליסבורי, ראש הממשלה השמרני החדש ניסה ולא הצליח לגרום למעצמות להתערב. לא נעשה דבר כדי לעזור לארמנים.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

המדיניות הבריטית סביב 1910 עמדה בניגוד לשליטה הרוסית בארמניה, וניסתה לדחוף את האימפריה העות'מאנית לשיפור הטיפול בה בארמנים. כשפרצה מלחמת העולם דחתה בריטניה את הרעיון להקים לגיון ארמני להילחם נגד הטורקים. במקום זאת תמכה בלגיון ארמני בפיקוד צרפתי שאכן נלחם בקפריסין.
כשעלו הידיעות על טבח הארמנים, לונדון פעלה להפגין כי האחריות הקיסרית שלה כוללת אכיפה של זכויות אדם. הטורקים הגיבו ללאומיות אנטי-בריטית מוגברת.
ביקורים רשמיים

בין ארמניה ובריטניה מתקיימים ביקורים שונים במדינה, כאשר לאחרונה היה ביקורו של השר לענייני אירופה הבריטי דייוויד לידינגטון בירוואן. בנוסף ביקר נשיא ארמניה סרז' סרגסיאן בבריטניה ביולי 2012.
ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר ביקרה בארמניה ביוני 1990, כשהיא עוד הייתה חלק מברית המועצות.
הכרה ברצח עם הארמני

הממשלות הוותיקות בוויילס, סקוטלנד וצפון אירלנד מכירות ברצח העם הארמני, אולם ממשלת בריטניה אינה מכירה ברצח העם הארמני, מכיוון שהיא סבורה כי הראיות אינן מספיק ברורות כדי לשקול בהתאמה את "האירועים הנוראיים אשר פגעו באוכלוסייה הארמנית העות'מאנית בתחילת המאה שעברה" כרצח עם תחת הגדרות ועידת האו"ם ב-1948. ממשלת בריטניה קובעת כי "הטבח היה טרגדיה מחרידה" ומגנה אותם באומרה כי זו הייתה השקפת הממשלה באותה תקופה.
הקהילה הארמנית בבריטניה

בשנת 1989 התגוררו בערך 10,000 ארמנים בלונדון רבתי . הרוב היו מהגרים מהדור הראשון מלבנון, סוריה, עיראק, איראן וקפריסין. הם כוללים גם ארמנים מאתיופיה, הודו, מצרים, ישראל, וכן יחידים ממדינות אחרות.
מנצ'סטר מאכלסת אוכלוסייה ארמנית מאז 1835, כאשר 30 עסקים ארמנים נחשבו שפעלו בעיר עד שנת 1862.
נציגויות דיפלומטיות

ארמניה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד, ואילו בריטניה מחזיקה בארמניה שגרירות בירוואן בלבד.
יהודה סילמן

ערך זה עוסק ברב ואב בית דין. אם התכוונתם למורה, משורר, סופר, מתרגם ובלשן ארצישראלי בשם קדיש יהודה ליב סילמן, ראו .
| --- | --- |

הרב יהודא סילמן
 לידה:  20 באוקטובר 1944 (בן 79) ג' בחשוון ה'תש"ה 
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 תחומי עיסוק:  רב ודיין
 
הרב יהודה משה סילמן (נולד בג' בחשוון ה'תש"ה, 20 באוקטובר 1944) הוא רב ליטאי, אב בית דין (מכונה 'ראב"ד') בבית הדין של הרב ניסים קרליץ ורב הקהילה החסידית בשכונת רמת אלחנן שבבני ברק.
ביוגרפיה

נולד לטוביה נתן יצחק וללאה, חסידי גור. סבו הרב יוחנן סילמן היה חתנו של הרב הרב מנחם דוד טֶמקִין (רב העיר פיוטרקוב בשנים 1912-1922 ובעל "ויברך דוד" על מסכתות ברכות ושבת) ומחותנו של אחיו הרב נחמיה אלתר.
למד בישיבת היישוב החדש, בישיבת בית יוסף - נובהרדוק ובישיבת סלבודקה. התקרב לראש הישיבה הרב דוב לנדו ולמד עימו לימוד יומי בחברותא במשך כמה שנים. נישא לרבקה, בתו של הרב גדליה הרץ ראש ישיבת חידושי הרי"ם. למד כמה שנים בכולל חזון איש, ולאחר מכן שימש כר"מ בישיבת 'חידושי הרי"ם'. החל משנות ה-80 הוא מכהן כראש כולל "חושן משפט" (בתחילה בבת ים ואחר כך בבני ברק). במקביל, מונה לרב "קהל חסידים" בשכונת רמת אלחנן.
מכהן כאב"ד בבית דין צדק בני ברק של הרב נסים קרליץ, ומאז פטירת הרב קרליץ נושא בתפקיד הראב"ד לצד הרב שריאל רוזנברג שמחזיק בתפקיד הגאב"ד. הוא בין מורי דרכה של משמרת הקודש והחינוך ומשמש כתובת למקרים של אלימות במשפחה והתעללות מינית בילדים. נטייתו ברוב המקרים היא ליידע את רשויות החוק. הוא מקבל קהל בביתו מידי בוקר וערב, בשאלות הלכתיות ואחרות. בנוסף הוא משמש כחבר בוועדת הרבנים של קופת העיר ושובו.
בשל מצוקת הדיור במגזר החרדי יזם בשיתוף קבלנים ממקורביו בניית אלפי דירות חדשות ומוזלות בערים החרדיות המתחדשות אלעד ובית שמש.[דרוש מקור]
הרב סילמן תומך במפלגת דגל התורה ומעורב בהכרעות פוליטיות הקשורות אליה, בעיקר בתחום המוניציפלי - בערים בני ברק ואלעד.
בתקופת מגפת הקורונה נפגש עם בכירי משרד הבריאות, ונחשב לסמכות הלכתית בפסקי הלכה שונים שהנפיק כמו: פתיחת מערכת החינוך החרדית, קבלת חיסונים, התכנסויות לצורכי תפילה ולימוד, תשלומים על הפסדים בעקבות בידוד והסגרים ועוד.
עם פרסום החשדות לפגיעה מינית על ידי הסופר חיים ולדר, הורה הרב סילמן, יחד עם חברו לבית הדין - הרב שריאל רוזנברג, לאחר התייעצות עם הרב דוב לנדו, שלא לקרוא בספריו עד לבירור עניינו.
חיים אישיים

לרב סילמן ואשתו שבעה ילדים.
בנו בכורו הרב יוחנן, מרבני ארגון קביעותא וחוקר כתבי יד עתיקים במכון טהרות.
בנו הרב מרדכי צבי, נשוי לנחמה, בתו של הרב שבח צבי רוזנבלט, רב העיר בני ברק מטעם העירייה. ערך חלק מספריו של אביו. משמש כרב בית כנסת בשכונת גני איילון בלוד ודיין בבית הדין של הרב ניסים קרליץ.
בתו הניה נשואה לרב שלמה ליפשיץ, רב הקהילה החרדית בהר יונה, בנוף הגליל, רב קהילת "יסודות" בבני ברק ומורה צדק בעיר. ערך גם הוא חלק מספריו.
בנו הצעיר, גדליה (גודי), מכהן כסגן ראש עיריית בני ברק חנוך זייברט, החל מ-2024. קודם לכן היה מנהל לשכת ראש עיריית בני ברק אברהם רובינשטיין, כאשר בתום הקדנציה - לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2024), הוצב במקום השני ברשימת מפלגת דגל התורה למועצה. מעורב גם בפעילותו של אביו. כמו כן, מוסר שיעורים בישיבות לנוער נושר ובערים חרדיות למחצה.
אחיו יוחנן דוד (תרצ"ב-תשע"ב), היה פרופסור לפילוסופיה יהודית ואף עמד כמה שנים בראש המחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. הוא פרסם מאמרים וספרים בנושאי פילוסופיה בכלל ופילוסופיה של ההלכה בפרט, ונחשב למומחה בתחום התפתחות הגותו של רבי יהודה הלוי בספרו הכוזרי.
חיבוריו > דרכי חושן

סדרת ספרי דרכי חושן - על ספר שולחן ערוך חלק חושן משפט:
חלק ראשון: שו"ת בדיני ממונות וקונטרס בדיני שטרות.
חלק שני: כללי מיגו.
חלק שלישי: שו"ת בדיני ממונות וקונטרס בדיני תפיסה וקים לי.
אבידה ומציאה, הפקר, נחלות: (סימנים רנ"ט-ר"צ) כולל קונטרסים בדיני ערכאות ושיעורי המצוות.
דיני שומרים: (סימנים רצ"א-ש"ה; סימנים ש"מ-שמ"ז) כולל שו"ת.
דיני שכירות פועלים: (סימנים של"א-של"ט) כולל קונטרס בדיני 'בל תלין ושו"ת בדיני שכירות פועלים.
הלכות דיינים – א: (סימנים א'-י"א) כולל שו"ת.
מרבית הספרים מסודרים במתכונת דומה לספר משנה ברורה, כאשר על לשון השולחן ערוך והרמ"א נכתבו שני פירושים: משנת חושן – ביאור הדינים ומקורם, וביאורי חושן – ביאורי סוגיות וחידושים. בנוסף, מובאים בהם שאלות ותשובות.
הספרים נערכו על-ידי בנו הרב מרדכי, חתנו הרב שלמה ליפשיץ ונכדו הרב יצחק סילמן.
חיבוריו > דרך ים

סדרת ספרי דרך ים - מערכות חידושים וביאורי סוגיות על מסכתות הש"ס:
חלק ראשון: מסכת שבת.
חלק שני: מסכת פסחים.
חלק שלישי: מסכת בבא קמא.
חלק רביעי: מסכת בבא בתרא.
חלק חמישי: מסכת נדרים.
לקריאה נוספת

אריה ארליך פוסק אחרון 30 באוגוסט 2018 בעיתון משפחה
הערות שוליים

↑  אחר הסערה: הגר"ד לנדו והגר"י סילמן נפגשו, באתר כיכר השבת
↑  הרב שטיינמן התנגד - ומשמרת הקודש? לא, באתר כיכר השבת
↑  שו"ת סימן ו' ענף ה' אות ב', דרכי חושן הלכות דיינים, באתר היברובוקס
↑  ישראל כהן, ‏צעירים מהפלג הירושלמי פוצצו את דרשת שבת שובה של הגר"י סילמן, באתר כיכר השבת, 19 בספטמבר 2015
↑  ישראל כהן, ‏במרכז ההנהגה הליטאית: ראשי הישיבות • מאחורי הקלעים, באתר כיכר השבת, 22 בנובמבר 2017
↑  ישראל כהן, ‏ההקצאות בב"ב: אחרי ההסכמות - משבר של הרגע האחרון, באתר כיכר השבת, 4 באפריל 2017
ראש בראש: "נפנה למבקר המדינה נגד זייברט, באתר אקטואליק
↑  אבי רבינא, ‏הרב סילמן חשף: אלו הדרישות שקיבלנו שמנעו את השלום, באתר כיכר השבת, 15 באוקטובר 2018
↑  תיעוד: הפרויקטור בחדרו של הגר"י סילמן, באתר המחדש
↑  הפרוייקטור, האלוף וראש העיר סיירו בבני ברק, באתר בחדרי חרדים, ‏25 באוג׳ 2020
↑  יעקב מלמד, סגר תמורת עולם התורה? פגישה מכרעת בין משרד הבריאות לנציגים החרדים, באתר jdn, ‏כ״ה בתשרי תשפ״א – 13.10.20
↑  חנני ברייטקופף, הדיין הבכיר התחסן, ואומר: די לקונספירציות, באתר כיכר השבת, ‏3 בינו׳ 2021
↑  דאגה ברמת אלחנן; ההנחיות של הרב סילמן, באתר כיכר השבת, ‏24 במרץ 2020
↑  'הורים בלי שקל': רבנים ומנהלים בדיון חירום על שכר הלימוד, באתר כיכר השבת
↑  בני ברק: בבית הדין לענייני קורונה שהוקם לאחר התייעצות עם גדולי ישראל, ‏7 ביולי 2020
↑  קורונה, תשובות, הנהגות והשקפות מהרב יהודה סילמן, באתר בינינו
↑  בחורים חולי קורונה יצומו ביום כיפור? גדולי הדיינים בכינוס חירום, באתר כיכר השבת
↑  תשובה מבית דין צדק בני ברק, ב' בטבת תשפ"ב
↑  יוחנן דוד סילמן, באתר מאגנס
↑  בין "ללכת בדרכיו" ו"לשמוע בקולו", באתר דעת
↑  דרכי חושן - א, מהדורה שניה, בני ברק, תשס"ב, באתר אוצר החכמה
↑  דרכי חושן - ב, בני ברק, תשס"ב, באתר אוצר החכמה
↑  דרכי חושן - ג, בני ברק, תשס"ד, באתר אוצר החכמה
↑  דרכי חושן - אבדה ומציאה, באתר היברובוקס
↑  דרכי חושן - דיני שומרים, בני ברק, תשע"ד, באתר אוצר החכמה
↑  דרכי חושן - דיני שומרים, בני ברק, תשע"ו, באתר אוצר החכמה
↑  דרכי חושן - הלכות דיינים חלק א', באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297558105171  ISNI: 0000 0004 0236 1563  LCCN: no00006694  VIAF: 297573178   WorldCat (עם VIAF): 297573178
יחסי מרוקו – סן מרינו

| יחסי מרוקו – סן מרינו |
| --- | --- |
מרוקו: סן מרינו


מרוקו: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
446,550: 61
אוכלוסייה
38,168,990: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
141,109: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,697: 55,254
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי מרוקו–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
ייצוג

מרוקו אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. אין למרוקו שגרירות האמונה על סן מרינו. דה פקטו, יכולים אזרחי סן מרינו לגשת לשגרירות מרוקו שברומא, בירת איטליה ולקבל שם שירותים קונסולריים.
סן מרינו אינה מיוצגת במרוקו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסים כלכליים

בשנת 2015 ייצאה סן מרינו למרוקו סחורה בסך 41.1 אלף דולר אמריקאי. הסחורה כללה ציוד הלחמה חשמלי (34%), וחומצות אמינו מחומצנות (27%). באותה השנה ייבאה סן מרינו ממרוקו סחורה בסך 3.58 אלף דולר אמריקאי. הסחורה כללה בגדי כותנה מצופים בד (100%).
הסכמים דיפלומטיים

בין שתי המדינות נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד:
הסכם דיפלומטי בנוגע לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין ממלכת מרוקו - 6 בספטמבר 2002.
יחסי ניז'ר–שווייץ

| יחסי ניז'ר–שווייץ |
| --- | --- |
ניז'ר: שווייץ


ניז'ר: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
1,267,000: 41,277
אוכלוסייה
27,252,903: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
16,819: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
617: 99,060
משטר
רפובליקה סמי נשיאותית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי ניז'ר–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של ניז'ר לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין הרפובליקה של ניז'ר לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין הרפובליקה של ניז'ר לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים, עקב היותה של ניז'ר מדינה מועדפת של שווייץ לשיתוף פעולה בקידום ההתפתחות של המדינה.
שווייץ הכירה בעצמאותה של ניז'ר ב-1960 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים כבר באותה העת. אף על פי שנחתמו בין שתי המדינות הסכמים שונים בנושאים: מסחר, הגנה על השקעות ושיתוף פעולה טכנולוגי בין השנים 1962–1978, שווי הסחר שבין שתי המדינות נשאר נמוך לאורך השנים.
שווייץ תומכת בניז'ר מבחינה הומניטרית ומשקיעה כ-25 מיליון פרנקים שווייצריים מדי שנה על מנת לזרז ולקדם את התפתחותה של המדינה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בניז'ר שלושים ותשעה אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בניז'ר, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ מיוצגת בניז'ר באמצעות משרד ייצוגי שהיא מחזיקה בניאמיי, בירת המדינה.
ניז'ר אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. ניז'ר מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
יובל הדדי

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1965 (בן 59) שבת, י"ח באדר ה'תשכ"ה ישראל יפו, ישראל
 סוגה מועדפת:  קולנוע, תיאטרון
 מדינה:  ארצות הברית, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 עיסוק:  במאי, תסריטאי
 יצירות בולטות:  15 שנה, עיני בבל
 בן זוג:  מארק מוסקוביץ׳
 פרופיל ב-IMDb
יובל הדדי (נולד ב-20 בפברואר 1965) הוא במאי ותסריטאי קולנוע ותיאטרון ישראלי-אמריקאי.
ביוגרפיה

הדדי נולד ביפו וגדל ביהוד, להוריו אליהו (יליד לוב) ונעמי הדדי. לאחר שירותו הצבאי עקר לארצות הברית והחל להשתלב בתעשיית הקולנוע, הטלוויזיה והתיאטרון בניו יורק ובלוס אנג'לס. באותם ימים שימש כמנהל אמנותי של תיאטרון מקומי, ומאוחר יותר כיועץ אמנותי למחזות בתיאטראות ברודוויי.
ב-2004, הועלתה ההצגה ״עיני בבל״ אותה ביים, ב-2011 עלתה באוף ברודוויי בניו יורק וב-2012 הייתה מועמדת לפרס בטקס היוקרתי ״דרמה דסק״ (אנ') בקטגוריית ״פרס דרמה דסק לביצועי סולו יוצאי דופן״ (אנ'). ב-2007, יצא הסרט "Semper Fi: One Marine's Journey", סרט תיעודי בהפקת שואוטיים המבוסס על ההצגה "עיני בבל", בבימויו של וינס דיפרסיו לצד חלקים מסוימים שביים הדדי.
ב-2005, יצר את סרטו הקצר הראשון "Soil" בכיכובם של כריסטופר אמיטרנו (סנגור במבחן, ER), ניקוי בנקס (רחובות ברוקלין, 12 שנים של עבדות), מרקוס מננדז (מיליונר מי שגומר ראשון), דאג וודברי (פאוור ריינג'רס הגלקסיה האבודה, CSI), דייב באאז (דקסטר, המנטליסט), מיכאל צ'ינברט (חוק וסדר: מדור מיוחד, הסנדק של הארלם) ועוד.
ב-2006, גילם את "שמריה צמרת" בסרט "דילמת הדריין" של ארז לאופר.
בשנת 2019, יצר את סרטו העלילתי הראשון (באורך מלא), "15 שנה". הסרט נבחר להיות סרט הפתיחה בהפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה בסינמטק תל אביב, בו זכו שני השחקנים המובילים בפרס "השחקן הטוב ביותר". באותה שנה, הסרט זכה בפרס "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל הלהט"ב הבינלאומי בשיקגו, וכן בפרס "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל הלהט"ב הבינלאומי בנאפולי, איטליה. הסרט הופץ בבתי קולנוע בישראל, אירופה וארצות הברית. עוד באותה שנה, שימש כשופט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ראנג-מוקוט בטריפורה, הודו.
הדדי משמש כחבר ועד מנהל באגודת ידידי בת שבע (ארצות הברית) וכשופט בהפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לאחר זוגיות בת מספר שנים עם מארק מוסקוביץ׳, השניים נישאו ב-18 ביוני 2023 בארצות הברית.
מתגורר לסירוגין בניו יורק ותל אביב.
פילמוגרפיה נבחרת

קולנוע
| שנה | סרט | תפקיד | סוג |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Soil | במאי | סרט קצר |
| 2006 | דילמת הדריין | שחקן (שמריה צמרת) | סרט קולנוע |
| 2007 | Semper Fi: One Marine's Journey | במאי | סרט טלוויזיה |
| 2019 | 15 שנה | במאי, תסריטאי | סרט קולנוע |
| TBA | איש הולך ברחוב | במאי, תסריטאי | סרט קולנוע |
תיאטרון
| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012-2004 | עיני בבל | במאי | אוף ברודוויי |
פרסים ומועמדויות

| שנה | כותר | תפקיד | ארגון | מדינה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | עיני בבל | במאי | פרס דרמה דסק (אנ') | ניו יורק, ארצות הברית | פרס דרמה דסק לביצועי סולו יוצאי דופן (אנ') | מועמדות |
| 2019 | 15 שנה | במאי, תסריטאי | הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה (סינמטק תל אביב) | תל אביב, ישראל | השחקן הטוב ביותר (עודד לאופולד) | זכייה |
| 2019 | 15 שנה | במאי, תסריטאי | הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה (סינמטק תל אביב) | תל אביב, ישראל | השחקן הטוב ביותר (אודי פרסי) | זכייה |
| 2019 | 15 שנה | במאי, תסריטאי | פסטיבל הלהט"ב הבינלאומי בשיקגו | שיקגו, ארצות הברית | הסרט הטוב ביותר | זכייה |
| 2019 | 15 שנה | במאי, תסריטאי | פסטיבל הלהט"ב הבינלאומי בנאפולי | נאפולי, איטליה | הסרט הטוב ביותר | זכייה |
ראו גם

15 שנה
הערות שוליים

↑   איתי שטרן, למה יובל הדדי, במאי הסרט "15 שנה", מרגיש אאוטסיידר בכל מקום, באתר הארץ, 4 במרץ 2020
↑  טל פרי, ‏"טעות לחשוב שרזומה מקצועי בארה"ב פותח דלתות בארץ", באתר גלובס, 28 במאי 2012
↑  SEMPER FI: ONE MARINE'S JOURNEY: Directors, TCM, ‏2007
יחסי אסוואטיני–שווייץ

| יחסי אסוואטיני–שווייץ |
| --- | --- |
אסוואטיני: שווייץ


אסוואטיני: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
17,364: 41,277
אוכלוסייה
1,246,174: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,598: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,690: 99,060
משטר
מונרכיה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי אסוואטיני–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת אסוואטיני לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

ממלכת אסוואטיני והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שווייץ לאסוואטיני הם ידידותיים אך אינם אינטנסיביים". המסחר שבין אסוואטיני לשווייץ מוגבל מאוד וזניח. אסוואטיני נמצאת קרוב לדרום אפריקה הגדולה שעמה מתבצע סחר שווייצרי משמעותי.
יחד עם מספר פרטנרים מקומיים, שווייץ מפעילה תוכנית למיגור האיידס בקרב הצעירים בין הגילאים 10–24. נגיף ה-HIV נפוץ מאוד באסוואטיני והוא אחד מגורמי התמותה הגדולים ביותר בה. מטרת התוכנית היא להוריד את שיעור הנדבקים במחלה לצד העלאת איכות החיים של הנשאים שלה.
המועצה הפדרלית של שווייץ הכירה בעצמאותה של אסוואטיני (סווזילנד לשעבר), פרוטקטורט בריטי לשעבר, ב-1968, והאמינה עליה את השגריר השווייצרי בפרטוריה, בירת דרום אפריקה לייצוג שווייץ בפני מלך אסוואטיני.
בשנת 1986 שני אזרחים שווייצרים נחטפו באסוואטיני על ידי חברים בצבא דרום אפריקה. לאחר מאמצים דיפלומטיים שוחררו השניים ושר החוץ הדרום אפריקני התנצל על התקרית באופן אישי. על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה בסוף 2015 התגוררו באסוואטיני 39 תושבים שווייצרים.