stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולי מדינת ישראל - שנת 1950
בולי אירוע > איגוד הדואר העולמי

בול איגוד הדואר העולמי
בול איגוד הדואר העולמי
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי אוטה וליש.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 40 פרוטות | 11 | 26.03.1950 | 15.06.1951 | 50 | 10 | פוטוליטו | קו ½11 |
| 80 פרוטות | 12 | 26.03.1950 | 15.06.1951 | 50 | 10 | פוטוליטו | קו ½11 |
בולי אירוע > המכבייה השלישית

בול המכבייה השלישית
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי אברם גיימז.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 80 פרוטות | 24 | 1 באוקטובר 1950 | 15 ביוני 1951 | 50 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
לקריאה נוספת

עלון מטבע 1949, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון דואר אוויר תש"י, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון עצמאות 1950, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון מועדים לשמחה התשי"א, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון האוניברסיטה העברית, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון נגב, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון איגוד הדאר העולמי 1950, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון המכבייה השלישית, באתר התאחדות בולאי ישראל
הערות שוליים

↑  "לאמיתו של דבר, הרי בחיי יום יום הספיקה כבר ה"פרוטה" לדחוק את רגלי ה"מיל" כמעט לגמרי, וירשה את מקומו, שכן הציבור הרחב מרבה להשתמש במונח העברי, אף על פי שמבחינה חוקית אין עדיין צידוק מלא לכך" (הצעת חוק לתיקון פקודת המטבע, תשי"א-1951, רשומות, 21 בינואר 1951, עמוד 98).
↑  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 17-10.
1 2 3  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 15.
1 2 3  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 13.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 12.
1 2  בולי "מועדים לשמחה" תש"ח-תשט"ז, בתוך: בולים ובולאות, למרחב, 26/8/1955
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 14.
↑  אריה לינדנבאום, שיק צייר בולי עצמאות שלא הופיעו, בתוך: בולים, דבר, 18/04/1975
↑  בול הנגב ומעטפת היום הראשון, הודעות לציבור, חרות, 25.12.1950, עמ' 3
1 2  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 17.
1 2  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 10.
| בולי מדינת ישראל לפי שנת הנפקה |
| --- | --- | --- |
| 1948 - 1949 | 1948 • 1949 |  |
| 1950 - 1959 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 |  |
| 1960 - 1969 | 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| 1970 - 1972 | 1970 • 1971 • 1972 |  |
ג'וני הניבתן

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  מאט וולש
 איורים:  ק. ריס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר ילדים, סיפורת, אלגוריה, סאטירה
 נושא:  אדם טרנסג'נדר 
 הוצאה
 הוצאה:  DW Books
 מקום הוצאה:  ארצות הברית
 תאריך הוצאה:  29 במרץ 2022
 מספר עמודים:  30
 
ג'וני הניבתן (באנגלית: Johnny the Walrus) הוא ספר ילדים מאויר שנכתב על ידי הפרשן הפוליטי השמרני האמריקאי מאט וולש שיצא בשנת 2022. הספר, באופן אלגורי, משווה בין להיות טרנסג'נדר לבין הזדהות כניבתן, דרך סיפורו של ילד בשם ג'וני. הוא פורסם על ידי DW Books, חטיבה מטעמה של The Daily Wire.
תקציר

בספר, ג'וני הוא ילד קטן עם דמיון גדול שמתחפש לניבתן על ידי שימוש בכפיות כחטים. כאשר "אנשי האינטרנט" מגלים שג'וני נהנה להיות ניבתן, הוא נאלץ להחליט בין להיות ילד או ניבתן, ואסור לו לשנות את דעתו. "אנשי האינטרנט" גם לוחצים על אימו של ג'וני להאכיל את ג'וני בתולעים ולקחת אותו לרופא עם מסור, שמציע להפוך את הידיים והרגליים של ג'וני לסנפירים.
ביקורת

הספר הפך לספר הנמכר ביותר של אמזון בקטגוריית הלהט"ב לפני שאמזון סיווגה אותו מחדש ב-10 בדצמבר 2021, לקטגוריית פרשנות פוליטית וחברתית. וולש כינה סיווג מחדש זה "מתקפה בלתי מתקבלת על הדעת על זכויות הומואים ודוגמה מחרידה להומופוביה ומחיקת הומואים". GLAAD, ארגון נגד השמצת להט"ב, פנה קודם לכן לאמזון להסיר את הספר מקטגוריית הלהט"ב שלה. באותו יום, טארגט הסירה את הספר מחנות הספרים המקוונת שלה.
מנחה פוקס ניוז, טאקר קרלסון, כינה את הספר "מצחיק ביותר". אתר החדשות השמרני TheBlaze כינה את הספר "מאמץ לדחות נגד אידאולוגיה מגדרית רדיקלית שמתריסה נגד המציאות הביולוגית". הסאטיריקן אנדרו דויל, שיבח את הספר על כך שהוא לועג ל"אינדוקטרינציה של הצעירים". אתר החדשות הלהט"בי פינקניוז כינה את הספר "מלא שנאה" ו"טרנספובי". מגזין החדשות LGBTQ Nation גינה את הספר וכינה אותו "אנטי טרנסג'נדר" ו"לעג לנוער טרנסג'נדרי".
במרץ 2022, קבוצה בשם "No Hate at Amazon" הפיצה עצומה שדרשה מאמזון להפסיק למכור ספרים כמו "ג'וני הניבתן" ו-"נזק בלתי הפיך" ובמקום זאת להקים ועדת פיקוח שתאפשר לעובדים לקבוע תוכן שנמכר באמזון. לפחות 500 אנשים חתמו על העצומה, שהוצגה להנהלת אמזון בקיץ 2021. דובר מטעם The Daily Wire שיבח את אמזון על "דחיית הדרישות של עובדיה הנאורים" וציין כי הספר נמכר "כמעט 100,000 עותקים" באמזון נכון ליוני 2022.
ביקורת > טענה על גנבה ספרותית

ב-11 בדצמבר 2021 האשימה אשת התקשורת אשלי סנט קלייר את וולש בגניבת הרעיון והעלילה של הספר מספר הילדים שלה "Elephants Are Not Birds", שיצא לאור ביולי 2021.
הערות שוליים

1 2 3  Migdon, Brooke (2021-12-09). "Amazon bestseller compares being trans to pretending to be a walrus". The Hill (באנגלית). נבדק ב-2021-12-10.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2 3  Soper, Spencer; Ceron, Ella (2022-06-25). "Amazon Staff Demand Ban of Books Calling Transgender People Mentally Ill". Bloomberg News (באנגלית). נבדק ב-2022-06-27.
1 2  Midgon, Brooke (2021-12-10). "Amazon recategorizes book comparing being trans to pretending to be a walrus". The Hill. נבדק ב-11 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  Bollinger, Alex (2021-12-09). "Best-selling LGBTQ book on Amazon is an anti-transgender picture book". LGBTQ Nation. נבדק ב-2021-12-11.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  Wakefield, Lily (2021-12-09). "Amazon lists hateful, transphobic book as number one 'LGBT+ best seller'". PinkNews (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-12-11.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Doyle, Andrew (2022-05-17). "How to stop children being indoctrinated". UnHerd (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-05-21.
↑  O'Donovan, Caroline (2022-06-01). "Amazon employees protest the sale of books they say are anti-trans". The Washington Post. נבדק ב-2022-06-02.
↑  Sommer, Will (2021-12-11). "Right-Wingers Are Feuding… Over Their Crazy Kid Books". The Daily Beast. נבדק ב-13 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "St. Clair response to Walsh on Twitter".
גביע ז'ואן גאמפר

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1966
 ארגון מפעיל:  מועדון הכדורגל ברצלונה
 מספר מתמודדים:  2
 עיר מארחת:  ברצלונה 
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  צרפת מונקו (2024)
 הכי הרבה זכיות:  ספרד ברצלונה (46)
 
ברצלונה נגד אינטר מילאנו בגביע ז'ואן גאמפר 2007
גביע ז'ואן גאמפר (בקטלאנית: Torneig Joan Gamper) הוא טורניר כדורגל, הנערך בכל קיץ בפתיחת העונה. הטורניר נערך בחסותה של קבוצת הכדורגל ברצלונה, ונקרא על שמו של שחקנה ונשיאה לשעבר ז'ואן גאמפר, שהיה ממקימי המועדון.
הטורניר הוקם לראשונה בשנת 1966 בידי אנריק לאודט, נשיא ברצלונה באותה עת. מאז הקמתו מחזיקה ברצלונה במספר הזכיות הגבוה ביותר בטורניר. בתחילה הוא שוחק במתכונת טורניר בן 4 קבוצות, הנפגשות לשלבי חצי-גמר וגמר. במהדורתו הראשונה של הטורניר בשנת 1966 נפגשה ברצלונה עם קבוצות אנדרלכט הבלגית, נאנט הצרפתית וקלן הגרמנית, וזכתה בו לאחר ניצחון 1–3 על קלן. עם זאת, זכתה קלן בגביע בשנים 1978 ו-1981, והיא ממוקמת במקום השני בדירוג הזכיות.
בשנת 1997 הפך הטורניר לגביע בעל שתי קבוצות משתתפות לבד, בדומה לטורניר סופר קאפ. בשנה זו, הפעם הראשונה בה נערך הטורניר במתכונתו הנוכחית, זכתה בו ברצלונה לאחר ניצחון על סמפדוריה האיטלקית בדו-קרב פנדלים.
במהלך השנים שיחקו בטורניר קבוצות מהגדולות בעולם, כאשר בכל קיץ מגיעה קבוצה אחרת להתמודד מול ברצלונה. המהדורה האחרונה של הטורניר נערכה בשנת 2024, אז זכתה בו מונקו הצרפתית לאחר ניצחון 0–3 על ברצלונה הספרדית.
גביע זה מתקיים במקביל לטורנירי קיץ אחרים בספרד, כדוגמת גביע טרסה הררה בבעלותה של קבוצת דפורטיבו לה קורוניה, וגביע ראמון דה קראנזה בבעלותה של קבוצת קדיס.
המשחקים האחרונים

| שנה | זוכה | מפסידה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | צרפת מונקו | ספרד ברצלונה | 0-3 |
| 2023 | ספרד ברצלונה | אנגליה טוטנהאם הוטספר | 2-4 |
| 2022 | ספרד ברצלונה | מקסיקו פומאס | 0-6 |
| 2021 | ספרד ברצלונה | איטליה יובנטוס | 0-3 |
| 2020 | ספרד ברצלונה | ספרד אלצ'ה | 0-1 |
| 2019 | ספרד ברצלונה | אנגליה ארסנל | 1-2 |
| 2018 | ספרד ברצלונה | ארגנטינה בוקה ג'וניורס | 0-3 |
| 2017 | ספרד ברצלונה | ברזיל שאפקואנסה | 0-5 |
| 2016 | ספרד ברצלונה | איטליה סמפדוריה | 2-3 |
| 2015 | ספרדברצלונה | איטליה רומא | 0-3 |
| 2014 | ספרד ברצלונה | מקסיקו קלוב לאון | 0-6 |
| 2013 | ספרד ברצלונה | ברזיל סנטוס | 0-8 |
| 2012 | איטליה סמפדוריה | ספרד ברצלונה | 0-1 |
| 2011 | ספרד ברצלונה | איטליה נאפולי | 0-5 |
| 2010 | ספרד ברצלונה | איטליה מילאן | 1-1 (פנדלים) |
| 2009 | אנגליה מנצ'סטר סיטי | ספרד ברצלונה | 0-1 |
| 2008 | ספרד ברצלונה | ארגנטינה בוקה ג'וניורס | 1-2 |
| 2007 | ספרד ברצלונה | איטליה אינטר מילאנו | 0-5 |
| 2006 | ספרד ברצלונה | גרמניה באיירן מינכן | 0-4 |
| 2005 | איטליה יובנטוס | ספרד ברצלונה | 2-2 (פנדלים) |
| 2004 | ספרד ברצלונה | איטליה מילאן | 1-2 |
דירוג הזכיות בטורניר

| קבוצה | מספר זכיות |
| --- | --- |
ספרד ברצלונה: 46
גרמניה קלן: 2
הונגריה אויפשט: 1
גרמניה בורוסיה מנשנגלדבך: 1
ברזיל אינטרנסיונל: 1
פורטוגל פורטו: 1
בלגיה מכלן: 1
ספרד טנריפה: 1
ספרד ולנסיה: 1
איטליה יובנטוס: 1
אנגליה מנצ'סטר סיטי: 1
איטליה סמפדוריה: 1
צרפת מונקו: 1
ג'ורג' ארליס

| --- | --- |

ג'ורג' ארליס
 לידה:  10 באפריל 1868 לונדון, אנגליה
 פטירה:  5 בפברואר 1946 (בגיל 77) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  Augustus George Andrews 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1887–1943 (כ־56 שנים)
 מקום לימודים:  בית הספר הארו 
 בן או בת זוג:  פלורנס ארליס (1899–5 בפברואר 1946) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1929)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (8 בפברואר 1960) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ג'ורג' ארליס (באנגלית: George Arliss;‏ 10 באפריל 1868 - 5 בפברואר 1946) היה שחקן קולנוע אנגלי זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1930 על תפקידו בתור המדינאי הבריטי בנג'מין דיזראלי בסרט "ד'יזראלי".
ביוגרפיה

ארליס נולד בלונדון בשם אוגוסטוס ג'ורג' אנדרוז. הוא למד ב"בית הספר הארו" והחל את דרכו כשחקן במחזות תיאטרון באנגליה. בתחילת המאה ה-20 הופיע בארצות הברית תחת חברת תיאטרון בריטית והחליט להישאר ולנסות את מזלו בתעשיית הסרטים.
ארליס החל את דרכו כשחקן בתעשיית הסרטים השקטים האמריקאים בשנות ה-20 של המאה ה-20. תפקידו הבולט בקריירה היה המדינאי היהודי בריטי הנודע בנג'מין דיזראלי, ארליס גילם את דמותו פעמיים: בסרט שקט משנת 1921 ובשנת 1929 בסרט הקולנוע המדובר "ד'יזראלי". בעבור משחקו זכה ארליס בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר והיה לשחקן הבריטי הראשון שזוכה בפרס האוסקר. ארליס היה מועמד לפרס באותו הטקס גם על תפקידו בתור הרג'א בסרט ההרפתקאות "האלילה הירוקה".
ארליס הופיע לצידה של הכוכבת בטי דייוויס בתחילת דרכה בסרטים "האיש ששיחק את אלוהים" ו"האיש העובד".
הוא גילם דמויות היסטוריות כמו הבנקאי היהודי נתן מאיר רוטשילד בדרמה "בית רוטשילד", המדינאי אלכסנדר המילטון בסרט המבוסס על חייו והקרדינל רישלייה.
בחייו האישים היה ארליס נשוי לשחקנית פלורנס מונטגומרי. הוא נפטר בלונדון בנסיבות טבעיות כשהוא בן 77. על שמו הונצח כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פילמוגרפיה

ד'יזראלי (1921)
האיש ששיחק את אלוהים (1922)
האלילה הירוקה (1923)
מלך המלכים (1927)
האלילה הירוקה (1930)
ד'יזראלי (1930)
אלכסנדר המילטון (1931)
המיליונר (1931)
וולטייר (1933)
האיש ששיחק את אלוהים (1933)
האיש העובד (1933)
חופשת המלך (1933)
בית רוטשילד (1934)
התעלה (1935)
הקרדינל רישלייה (1935)
המושל (1935)
ד"ר סין (1939)
גוארנה אנטארקטיקה

| --- | --- |

 סוג:  גוארנה 
 יצרן:  AmBev 
 מוצא:  ברזיל 
 מועד הכנה ראשוני:  1921 
 
גוארנה אנטארקטיקה (בפורטוגזית: Guaraná Antarctica) הוא משקה קל, בטעם של פרי הגוארנה, הנפוץ ביותר בברזיל. המשקה הופק לראשונה בשנת 1921 על ידי חברת אנטארקטיקה-פאוליסטה (Antarctica Paulista). כיום החברה מהווה חלק מחברת המשקאות של האמריקות (AmBev), שהיא מבשלת השיכר הגדולה ביותר באמריקה הלטינית.
החברה המייצרת משקה זה היא המממנת הראשית של נבחרת ברזיל בכדורגל.
בברזיל, נמכרת גם גרסה דלת קלוריות של המשקה בשם גוארנה אנטארקטיקה זירו.
ג'וני הרדי

יונתן "ג'וני" הרדי (2 ביוני 1934 - 6 בנובמבר 2017) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
ביוגרפיה

יונתן הרדי נולד בחיפה ב-1934. משפחתו עברה לעיר קנטרה שבמצרים, שהייתה אז בשלטון בריטי, במסגרת עבודתו של אביו כעובד ברכבת המנדטורית. בפנימייה שבקנטרה, בה גדל הרדי עד גיל 13, הצטיין במספר רב של ענפי ספורט ובעיקר בכדורגל. ב-1948, כשאביו היה צריך במסגרת עבודתו לשוב לחיפה, הגיע עמו הרדי לביקור קצר, אך לאחר מגפת כולרה שהתפשטה בקנטרה נאלץ להישאר בחיפה. מלחמת העצמאות קיבעה אותו בעיר והוא נשאר בחיפה. ג'וני נרשם לבית הספר הריאלי והצטיין בתחרויות ספורט במגוון תחומים. באותה שנה, במשחק בין נבחרת בית הספר למכבי חיפה גילתה אותו האגודה והוא הצטרף לשורותיה.
לאחר מכן סיפר:
"בא אלי אדם [מזכיר האגודה - יואל (יוליוס) יגר] ממכבי חיפה ושאל אם אני רוצה להצטרף אליהם. אמרתי לו שכן ובתמורה קיבלתי סוכרייה[כדמי חתימה]"
הרדי שיחק בשורות קבוצת הנוער מכבי "שלמה" חיפה עד גיל 16 ואז עלה לקבוצת הבוגרים. בין בני דורו שעלו איתו לבוגרים היו אשר עלמני, אברהם מנצ'ל, דניאל אסנין, יצחק צבי ושאול הרשקוביץ'. הרדי שירת בחיל הים החל מגיוסו ב-1952.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן

הרדי היה חלוץ ימני כשלגבו הספרה 7. במדי מכבי חיפה רשם הרדי 193 הופעות בליגה ו-28 בגביע המדינה בהן הבקיע 70 ו-21 שערים בהתאמה.
ב-1961 במשחק דרבי בו שיחק כחלוץ מרכזי התנגש עם מגן הפועל חיפה, מרדכי מרטין, ושבר את רגלו. הרדי שכב ארבעה חודשים עם גבס ורק אחרי 8 חודשים חזר למגרש. הרדי הכריז על פרישה אך לאחר שהחלים החליט לשחק במשחק גמר הגביע ב-1962 מול מכבי תל אביב. המשחק הסתיים בתוצאה 0:0, לאחר החמצות רבות של הרדי. במשחק הגמר השני (באותה עת לא הייתה נהוגה שיטת הפנדלים), הבקיע הרדי שער ומכבי חיפה ניצחה 2:5 וזכתה בגביע. לאחר מכן חזר למשחק פעיל.
לאחר משחק מול מכבי רמת-גן שנערך לעיני כ-50 אלף צופים הדביקו להרדי את הכינוי "שייע גלזר הקטן", מחמאה שבאותם ימים נחשבה לכבוד רב. מקרה אחר שעורר את תגובת התקשורת וגרם לה לשבח את הרדי עקב הגינותו הייתה "פרשת היד". באחד המשחקים של מכבי חיפה נגד מכבי יפו הבקיע הרדי שער עם היד. אף על פי שהשופט קבע תחילה שהשער חוקי, אמר הרדי כי אכן השער הובקע עם היד וכך, השער נפסל לבסוף.
ב-1963 שוחרר הרדי לבקשתו לבית"ר חיפה בה שימש מאמן-שחקן במשך 3 שנים, לאחר מכן עבר למכבי זכרון יעקב בה גם שימש כמאמן-שחקן במשך 3 שנים ובגיל 34 פרש מכדורגל.
הרדי לא זכה להופיע בנבחרת ישראל בכדורגל, אך הופיע בנבחרת המשנה לנבחרת, שכונתה ישראל ב`, שבין השאר השתתפה במשחקי המכביה החמישית ב-1957 וקיבלה בה מדליה.
ביוגרפיה > קריירה כמאמן

לאחר שפרש החל לאמן את קבוצת הנוער במכבי חיפה יחד עם עבודתו ברכבת ישראל כמנהל רכש. לעיתים שימש כמנהל הקבוצה הבוגרת. עם פיטוריו של אדמונד שמילוביץ', ב-1970 הפך למאמן במכבי חיפה. בעונת 1971/1972 אימן הרדי את מכבי חיפה והגיע למקום ה-7 בליגה הלאומית (הליגה הראשונה אז). לאחר שהוחלף שימש כמנהל הקבוצה ובאותה שנה עבר לאמן את הפועל חיפה.
ב-1977 נקרא לאמן את מכבי חיפה במקום מרדכי שפיגלר שהתפטר עקב פתיחת ליגה גרועה עם שלושה הפסדים רצופים בליגה הארצית. באותה עונה סיים במקום ה-7 בליגה הארצית (המיקום הכי נמוך של מכבי חיפה בכל הזמנים).
ב-1980 החל כמאמן הבוגרים יחד עם הדור שגידל בנוער ואיתו עלה לליגה הלאומית (הליגה הראשונה אז) בעונת 1980–1981. הרדי המשיך עונה נוספת עם הבוגרים בטרם שב לאימון הנוער. באותה עונה הגיע עם הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה ונוצח בבעיטות עונשין מול בני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית.
לאחר עונה נוספת של הרדי בליגה הלאומית, פינה את מקומו למאמן נבחרת ישראל בדימוס, ג'ק מנסל. לאחר שכשל במשימתו באמצע העונה פוטר מנסל ושוב נקרא הרדי לתפקיד מאמן הקבוצה והצליח להשאיר את הקבוצה בליגה. לאחר מכן החל לאמן את הנוער וזכה באליפות. בעונת 1988/89, בה שימש כעוזר מאמן תחת המאמן אמציה לבקוביץ', זכתה מכבי חיפה באליפות השלישית בתולדותיה ולראשונה הרדי היה שותף באליפות. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 היה מנהלה המקצועי של מחלקת הנוער של הקבוצה ובין השנים 1994–1996 היה מגלה הכישרונות של הקבוצה הבוגרת.
כמאמן נוער, הדריך שחקנים רבים בראשית דרכם. ביניהם אבי רן, איתן אהרוני, אברהם אבוקרט, ברוך ממן, משה סלקטר, ירון פרסלני, רוני רוזנטל, ראובן עטר, אייל ברקוביץ', אריק בנדו וניר דוידוביץ'.
בשנת 2020 החליטה עיריית חיפה להנציח את זכרו של הרדי באמצעות קריאת רחוב חדש על שמו בשכונה שעתידה להבנות בסמוך לאצטדיון סמי עופר.
הערות שוליים

↑  מרדכי אלון, "היד של הרדי", באתר האינטרנט של מכבי חיפה
↑  דורון בן דור, ‏עיריית חיפה יזמה: רחובות ע"ש שחקני עבר בעיר, באתר ONE‏, 28 ביולי 2020
↑  כבוד לשחקני העבר - רחובות בחיפה יקראו על שמם של ישעיהו שווגר וג'וני הרדי, באתר חדשות 0404‏, 28 ביולי 2020
גופי הרינג

| --- | --- |
 שיוך:  יותרת המוח האחורית 
 על שם:  Percy Theodore Herring
 מזהים
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H3.08.02.2.00039 
 
גופי הרינג הם עיבוי של קצות אקסונים בחלק האחורי של בלוטת יותרת המוח (נוירו-היפופיזה). גופי הרינג משמשים כמאגר זמני להורמונים וזופרסין (ADH) ואוקסיטוצין, המגיעים מההיפותלמוס דרך האקסונים, עד לשחרורם לזרם הדם.
מבנה גופי ההרינג תואר לראשונה על ידי הפיזיולוג פרסי תיאודור הרינג, בשנת 1908.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TH: H3.08.02.2.00039 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ורג' ארמיטאג' מילר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בפברואר 1920 צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  22 ביולי 2012 (בגיל 92) פיינסבורו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה קוגניטיבית, מדעים קוגניטיביים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אלבמה (1941)  אוניברסיטת הרווארד (1946)  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  תיכון צ'ארלסטון 
 מנחה לדוקטורט:  סטנלי סמית' סטיבנס 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת רוקפלר  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת אוקספורד 
 פרסים והוקרה:  פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה לתרומות מדעיות נכבדות לפסיכולוגיה (1963)  מדלייית הווארד קרוסבי וורן (1972)  מדליית לואיס לוי (1991)  פרס האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה למפעל חיים בפסיכולוגיה (2003)  פרס עמיתי ויליאם ג'יימס (1989)  המדליה הלאומית למדעים (1991)  הפרס הבינלאומי של קרן פייסן (1991)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית חברת הפסיכולוגים הניסויים  מלגת גוגנהיים  תוכנית פולברייט  עמית אגודת המדעים הקוגניטיביים  Honorary Fellow of the British Psychological Society 
 
ג'ורג' ארמיטאג' מילר (באנגלית: George Armitage Miller; ‏ 3 בפברואר 1920 - 22 ביולי 2012) היה פסיכולוג אמריקאי, אחד ממייסדי תחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית. הוא גם תרם ללידתו של תחום הפסיכובלשנות ולמדעים הקוגניטיביים באופן כללי.
מילר כתב מספר ספרים והוביל את פיתוח תחום ה-WordNet, מסד נתונים לקסיקלי של קשרים בין מילים ברשת האינטרנט. במאמר שפרסם מילר בשנת 1956 הוא טבע את המושג "המספר הקסום שבע, פלוס או מינוס שתיים". המספר הקסום, שנתגלה על ידי מילר בניסוי שערך, מייצג מגבלה ממוצעת של 7 לקיבולת זיכרון לטווח קצר של האדם. מאמר זה מצוטט למעלה מ 30,000 פעמים והשפיע גם בתחומי הפסיכולוגיה והתרבות הרחבים יותר. הוא אף זכה בפרסים כגון המדליה הלאומית למדע.
ספריו

— (1963). Language and Communication. McGraw Hill. ASIN B000SRSOIK.
— (1965). Mathematics and Psychology (Perspectives in Psychology). John Wiley & Sons. ISBN 9780471604082.
Frank Smith; George A. Miller, eds. (1966). The genesis of language; a psycholinguistic approach; proceedings of a conference on language development in children. The MIT Press.
Frank Smith; George A Miller (1968). The Genesis of Language: A Psycholinguistic Approach. The MIT Press. ISBN 978-0262690225.
George A. Miller, ed. (1973). Communication, Language and Meaning (Perspectives in Psychology). Basic Books. ISBN 9780465128334.
— (1974). Linguistic Communication: Perspectives for Research. International Reading Association. ISBN 978-0872079298.
— (1975). The Psychology of Communication. Harper Androw-1975. ISBN 978-0465097074.
George A. Miller; Philip N Johnson-Laird (1976). Language and Perception. Harvard University Press. ISBN 978-0674509474.
Morris Halle; Joan Bresnan; George A. Miller, eds. (1978). Linguistic theory and psychological reality. The MIT Press. ISBN 0262080958.
George A. Miller; Elizabeth Lenneberg, eds. (1978). Psychology and biology of language and thought : essays in honor of Eric Lenneberg. Academic Press. ISBN 0124977502.
Oscar Grusky; George A. Miller, eds. (1981). Sociology of Organizations (2nd ed.). Free Press. ISBN 9780029129302.
Ned Joel Block; Jerrold J. Katz; George A. Miller, eds. (1981). Readings in Philosophy of Psychology, Volume II. Harvard University Press. ISBN 9780674748781.
George A. Miller; Eugene Galanter; Karl H. Pribram (1986). Plans and the Structure of Behavior. Adams Bannister Cox Pubs. ISBN 0937431001.
— (1987). Spontaneous Apprentices: Children and Language (Tree of Life). Seabury Press. ISBN 978-0816493302.
— (1987). Language and Speech. W H Freeman & Co (sd). ISBN 978-0716712978.
— (1991). Psychology: The Science of Mental Life. Penguin Books Ltd. ISBN 9780140134896.
— (1991). The Science of Words. W H Freeman & Co. ISBN 978-0716750277.
הערות שוליים

↑  Miller, G. A. (1956). The magical number seven, plus or minus two: Some limits on our capacity for processing information. Psychological review, 63(2), 81.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270796005171  PLWABN: 9810655058605606  BNE: XX1642680  BnF: cb12282417r (data)  CANTIC: a11405922  CiNii: DA00500681  GND: 119063247  ISNI: 0000 0001 1023 4300  LCCN: n50033671  NDL: 00450060  NKC: skuk0004108  NLK: KAC201765359  NTA: 068765754  SELIBR: 231948  SNAC: w67s9741  SUDOC: 165874074  VIAF: 29595505   WorldCat (עם VIAF): 29595505 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ים קור

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1964 (בן 60) דאנדוק, אירלנד 
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  Coláiste Rís 
 סוגה:  רוק פופ קלטי
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, קלידים מוזיקליים 
 פרסים והוקרה:  Honorary Member of the Order of the British Empire 
 http://www.thecorrswebsite.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס סטיבן איגנשיוס "ג'ים" קור (נולד ב-31 ביולי 1964) הוא הגיטריסט של להקת הפולק רוק האירית - הקורס. ג'ים הוא המבוגר בין ארבעת האחים המרכיבים את הלהקה.
קור מנגן בגיטרה חשמלית, בגיטרה אקוסטית, בפסנתר ובקלידים ושר ליווי. הוא גם השתתף בהפקה של כל אלבומי הלהקה.
קור מרבה לעסוק בפעילות צדקה ומופיע בקונצרטים לגיוס כסף עבור ארגונים ללא רווח. קור ואחיותיו ניגנו גם בלייב 8 באדינבורו באמצע שנת 2005, ובקונצרט 46664 של נלסון מנדלה בדרום אפריקה, שנועד לעורר מודעות למגפת האיידס שמתפשטת באפריקה.
בנובמבר 2005 הודיע קור על אירוסיו למיס צפון אירלנד לשעבר, גייל ויליאמסון. ב-10 במאי 2006 ילדה ויליאמסון את בנם הראשון. לאחר מכן נפרדו בני הזוג.