stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלעד קריב
חינוך והשכלה

קריב נולד למשפחה חילונית. סביו וסבותיו עלו לישראל כילדים לפני מלחמת העולם השנייה מפולין ומרוסיה. סבו מצד אמו היה עמנואל שחר, מפקדו הראשון של חיל ההנדסה, מנכ"ל מספנות ישראל ומנכ"ל מפעלי ים המלח. סבו השני, שמעון קרבינסקי, נפצע בשנת 1936 בפעילותו ב"הגנה" סמוך לקיבוץ רמת הכובש. מאוחר יותר הצטרף לשורות הלח"י ונטל חלק בתכנון ובביצוע ההתקפה על המפקדה הבריטית בשרונה. חמיו הוא צביקה ניר, יו"ר אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל. אחיו, שחר קריב (אנ'), הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
קריב נולד והתחנך בתל אביב, בוגר תנועת הצופים. עוד בשנות לימודיו בתיכון החל את פעילותו בתנועה הרפורמית, עם הצטרפותו לקהילת בית דניאל, מרכז היהדות המתקדמת בתל אביב. לאחר סיום לימודיו בתיכון התנדב לשנת שירות בתנועת הצופים ועסק בגיבוש גרעיני נח"ל חינוכיים. שירת ביחידה 8200, סיים בהצטיינות קורס קצינים והשתחרר לאחר חמש שנות שירות.
לאחר השירות הצבאי פנה ללימודים באוניברסיטה העברית, וסיים ב-2001 לימודי תואר ראשון משותף במשפטים ובמחשבת ישראל. את התמחותו עשה בשנים 2001–2002 במחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה. ב-2003 סיים תואר שני במדעי היהדות (MAHL) בהיברו יוניון קולג' בירושלים, מוסד ההכשרה האקדמי של היהדות הרפורמית בישראל, והוסמך לרב. ב-2004 הוסמך כעורך דין מטעם לשכת עורכי הדין בישראל. ב-2008 קיבל תואר שני במשפטים בתוכנית למשפט ציבורי של אוניברסיטת תל אביב בשיתוף עם אוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. בשנת 2020 החל את לימודי התואר השלישי במשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.
פעילות בתנועה הרפורמית

מעורבותו בתנועה הרפורמית החלה בשנות הצבא,[דרושה הבהרה] לאחר שנחשף לתפיסת עולמה היהודית והליברלית בהזדמנויות שונות בשנות התיכון ובמהלך השירות הצבאי, ובמיוחד בקהילת "בית דניאל" בתל אביב, בה הוא ומשפחתו חברים עד היום.
לאחר השירות הצבאי, ובמקביל ללימודים האקדמיים, ייסד את פעילות הצעירים והסטודנטים של התנועה הרפורמית. בסיום שנת התמחות במחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה, הצטרף לצוות המרכז הרפורמי לדת ומדינה – הזרוע הציבורית והמשפטית של התנועה הרפורמית. בשמונה שנות עבודתו במרכז שימש כמנהל המחלקה הציבורית והפוליטית וכמנהל המרכז. בשנת 2003 הוסמך כרב בבית המדרש לרבנים של התנועה הרפורמית בירושלים (ההיברו יוניון קולג' - המכון למדעי היהדות). במקביל לתפקידיו במרכז הרפורמי לדת ומדינה שימש כאחד מרבניה של קהילת "בית דניאל" בתל אביב וליווה טקסי חופות ובר ובת מצווה.
בראשית שנת 2009 מונה למנכ"ל התנועה הרפורמית בישראל, ארגון הגג של הקהילות והמוסדות הרפורמיים בישראל. במסגרת תפקידו הוביל לאימוץ תוכניות פיתוח אסטרטגיות להרחבה ניכרת של שורות התנועה, לקידום מעמדה בקרב הציבור הישראלי ולמאבק באפליה נגדה מצד רשויות השלטון השונות. אחד ממהלכיו הראשונים כמנכ"ל היה לשנות את שמה של התנועה מהשם שניתן לה על ידי מייסדיה בשנות ה-60 של המאה ה-20: "התנועה ליהדות מתקדמת בישראל", לשם: "התנועה הרפורמית בישראל", וזאת לאחר ביצוע סקרי עומק שהעידו על אהדה גדולה כלפי התנועה בקרב הציבור החילוני בישראל ובקרב חלק משמעותי מהציבור המסורתי. בעשור השנים שבהן מכהן קריב בתפקיד, הוקמו ברחבי ישראל 25 קהילות רפורמיות חדשות בכל רחבי הארץ והוכפל מספר הרבנים והרבות הרפורמים הפועלים במסגרת התנועה. קריב יזם הרחבה ניכרת של פעילות התנועה בהתיישבות העובדת ובתנועה הקיבוצית, כמו גם בקרב הציבור הישראלי דוברי הרוסית. במהלך תקופת כהונתו הקימה התנועה פרויקטים רבים בתחומי החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, קשרי ישראל והתפוצות ופעולות התנדבות ומעורבות חברתית. במסגרת תפקידו ביקר במאות קהילות רפורמיות בתפוצות וייצג את היהדות הרפורמית בפורומים בין-לאומיים רבים. הרב קריב הוביל את שילוב תנועת הנוער הרפורמית, נוער תל"ם, כמעגל ייחודי בתנועת הנוער העובד והלומד. במקביל לכהונתו כמנכ"ל התנועה הרפורמית משמש קריב כמנכ"ל של המכינה הקדם צבאית תל"ם, הפועלת ברוח היהדות הרפורמית ביפו ובחולון.
בתקופת כהונתו כמנהל המרכז הרפורמי לדת ומדינה וכמנכ"ל התנועה הרפורמית הוביל את המאבק נגד אפליית הזרמים היהודיים בישראל ולקידום ההכרה של משרדי הממשלה והרשויות המקומיות בקהילות הרפורמיות, ברבנים וברבות הרפורמיות ובפעילות החינוכית והקהילתית של התנועה. בשנת 2006 יזם עתירה להכרת המדינה בפעילות של רבנים לא אורתודוקסים במועצות האזוריות. לאחר משא ומתן ממושך פסק בית המשפט העליון בשנת 2012 פסק דין המחייב את המדינה לתמוך במשכורות הרבנים הלא אורתודוקסים. בשנת 2017, בתום עשור של מאבק משפטי וציבורי, פורסמו מבחנים גם לתמיכה במשכורות של ראשי קהילות לא אורתודוקסיות ביישובים עירוניים. בתקופת כהונתו של יצחק הרצוג כשר השיכון והבינוי הוביל הרב קריב את שינוי המדיניות של המשרד לתמיכה בהקמת בתי כנסת לקהילות רפורמיות וקונסרבטיביות במקביל לקהילות אורתודוקסיות.
במסגרת פעילותו במועצת הרבנות הרפורמית בישראל (מר"ם) הוביל את ההכרה של התנועה הרפורמית בזוגות בני אותו המין ובעריכת חופות לזוגות להט"ב. בנוסף עסק בהתקנת מסלול גיור מיוחד למתגיירים מזרע ישראל (צאצאים לאב יהודי או לסב יהודי) והסדרת כללי הנישואין והגירושין בבית הדין של מועצת הרבנות הרפורמית ובקהילות הרפורמיות בישראל.
החל משנת 2023 קריב משמש בהתנדבות כרב של הקהילה השוויונית בגבעתיים.
פעילות בתנועה הרפורמית > מאבקים חברתיים

במסגרת תפקידיו השונים בתנועה הרפורמית נטל הרב קריב חלק מרכזי במאבקים רבים למען חופש דת ומצפון, צדק חברתי, הגנה על שלטון החוק ומאבק בגילויי גזענות וקיצוניות דתית. בשנת 2002 היה ממייסדיו של פורום הארגונים החברתיים למאבק בגזרות החברתיות, והיה שותף למאבקים מרכזיים כדוגמת מחאת האימהות החד-הוריות בהובלתה של ויקי כנפו, והמאבק בקיצוץ בקצבאות הרווחה. בשנת 2004 היה ממייסדיו של פורום הארגונים לתקשורת חופשית – הקואליציה הראשונה שהתריעה על השחיקה בחופש העיתונות בישראל ועל קשרי הון-שלטון-תקשורת.
בתחום יחסי הדת והמדינה פעל הרב קריב, עם שותפותיו ושותפיו, לקידום חופש הבחירה בנישואין ובגירושין, המאבק נגד קווי המהדרין והדרת הנשים, הנחלת לימודי ליבה בכל מערכות החינוך הישראליות, השגת הכרה בכל זרמי היהדות, הרחבת תקופת "שעון הקיץ", בלימת ההסתה הגזענית על ידי רבנים במשרות ציבוריות, ביטול האפליה כלפי הקהילה הגאה, בלימת יוזמות חקיקה המעניקות מונופול לרבנות בתחום הגיור והמרחיבות את סמכויות בתי הדין הרבניים, הנהגת תחבורה ציבורית בשבת, מניעת תהליכי הדתה בצה"ל ועוד מאבקים רבים. במסגרת פעילותו בתחום יחסי הדת והמדינה גיבש הרב קריב מתווה מפורט לקידום הפרדה ממסדית בין הדת והמדינה, אליה התייחס גם כהפרדה בין מוסדות הדת לרשויות השלטון. בנוסף הציג מתווה מפורט להסדרת פעילות הפנאי והמסחר בשבתות ובימי מנוחה רשמיים, שאומץ במסגרת הצעות חוק שונות שהונחו על שולחנה של הכנסת.
בשנים 2013–2016 ייצג את התנועה הרפורמית במשא ומתן להסדרת התפילה הלא אורתודוקסית ברחבת הכותל המערבי שהובל על ידי מזכיר הממשלה אביחי מנדלבליט, ועל ידי יו"ר הסוכנות היהודית נתן שרנסקי. לאחר הקפאת מתווה הכותל, בעקבות לחץ המפלגות החרדיות, הוביל יחד עם מנהיגות התנועה הרפורמית והקונסרבטיבית בישראל ובצפון אמריקה את המאבק בהחלטת הממשלה, שבאה בצד מהלכים ממשלתיים לקידום חקיקת גיור. על רקע פעילות זו ספג הרב קריב מספר פעמים גילויי אלימות ברחבת הכותל. ב-24 נובמבר 2016 הונחו בפתח בית הכנסת הרפורמי ברעננה סכינים עם שמותיהם של הרב קריב, ענת הופמן, יו"ר נשות הכותל, והרב ריק ג'ייקובס, נשיא התנועה הרפורמית בצפון אמריקה ועל קירות הבניין נכתבו כתובות מאיימות ומסיתות לאלימות.
במהלך שנת 2018 התייצב בחזית המאבק בחוק הלאום, הן בוועדת הכנסת שעסקה בחוק היסוד והן בארגון המחאה הציבורית נגד החוק לקראת אישורו ואחריו. הרב קריב הציג בשם התנועה הרפורמית בישראל הצעה אלטרנטיבית לעקרונות היסוד של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית. לאחר אישורו של החוק סייע בארגון מחאת העדה הדרוזית.
החל משנת 2002 ליווה את העתירות שהגישו התנועה הרפורמית בישראל והתנועה המסורתית בעניין ההכרה בגיורים הנערכים במסגרתן לעניין חוק השבות ונטל חלק בייצוג של התנועות בפני בית המשפט העליון. בחודש מרץ 2021, פרסם בג"ץ את פסק הדין המורה על הכרה בגיורים הנערכים בישראל במסגרת שתי התנועות. לאורך השנים הוביל קריב את המאמץ הציבורי והפוליטי לבלום יוזמות חקיקה שנועדו להעניק לממסד הרבני בישראל בלעדיות בתחום הגיור. בשנת 2010 ריכז את המאמץ של התנועה הרפורמית בישראל ובתפוצות לבלום את הצעת החוק של ח"כ דוד רותם בנושא הגיור.
החל משנת 2015 ועד לבחירתו לכנסת ה-24 שמש כחבר בהנהלת ההסתדרות הציונית העולמית ובחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית. בנוסף כיהן, בעבר ובהווה, בהנהלות ציבוריות של ארגונים רבים וקואליציות לשינוי חברתי, ובהן: פנים – ארגון הגג של ארגוני ההתחדשות היהודית בישראל, שקריב היה בין מייסדיו, מרכז חינוך "לאו-בק" בחיפה, הקואליציה למען חופש בחירה בנישואין ובגירושין, עמותת "מנוחה נכונה" לקידום הקבורה האזרחית בישראל.
בפוליטיקה

בשנות התיכון הצטרף קריב לנוער מפ"ם. לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף למפלגת העבודה. התמודד בפריימריז של מפלגת העבודה, שנערכו לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, ובסיומם הוצב במקום ה-27 ברשימת המפלגה לכנסת. התמודד בפריימריז של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת העשרים, סיים במקום ה-14, אך בעקבות הבטחות הייצוג והשריונים הוצב רק במקום ה-32 ברשימת המחנה הציוני לכנסת ולבסוף לא נבחר לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים הצטרף לרשימת המחנה הדמוקרטי מטעם המפלגה הירוקה ואף נבחר לנשיא ועידת המפלגה, הוצב במקום ה-11 ולא נבחר לכנסת. לאחר בחירתה של ח"כ מרב מיכאלי ליו"ר מפלגת העבודה חידש את חברותו במפלגה.
בפוליטיקה > חבר הכנסת ה-24 ויו"ר ועדת החוקה

לקראת הבחירות לכנסת ה-24 נבחר למקום השני בפריימריז של מפלגת העבודה והוצב במקום הרביעי ברשימת המועמדים (בשל הכלל של ייצוג מגדרי שוויוני). בבחירות לכנסת ה-24 קיבלה המפלגה שבעה מנדטים וקריב נכנס לכנסת.
קריב הושבע לכנסת ה-24 ב-6 באפריל 2021 ונבחר לשמש כנציג העבודה בוועדת הכספים הזמנית. ב-29 יוני 2021 מונה ליו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט. בין המהלכים הבולטים שהוביל בוועדה היה תיקון חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש, במסגרתו החזיר לכנסת את סמכות הפיקוח המלאה על התקנות של הממשלה למאבק בנגיף הקורונה ויזם הגדרה של מצב בריאותי מיוחד שאפשר את ביטול מצב החירום. בנוסף הוביל את חקיקת החוק שהסדיר את תחום הרגולציה הממשלתית, תוך הכנסת שינויים מהותיים בהצעה המקורית שנועדו למנוע פגיעה בעצמאות המשרדים החברתיים וחייבו את רשות האסדרה בשקיפות. הוועדה בראשותו קידמה הצעות חוק ממשלתיות ופרטיות רבות בתחום מיגור האלימות וחיזוק זכויות נפגעי עבירות אלימות ומין, בצד הצעות חוק להגנה על זכויות נאשמים. הוועדה החלה אף את ההכנה של חוק יסוד: זכויות בהליך הפלילי ותיקונים לחוק הגנת הפרטיות, אך אלו נעצרו עקב פיזור הכנסת. לקראת פיזור הכנסת הוביל קריב את תיקון חוק הבחירות (דרכי תעמולה) באופן המרחיב משמעותית את חובת השקיפות בתעמולת הבחירות. קריב חדש את פעולת הוועדה בתחום דיוני המעקב והפיקוח על עבודת הממשלה. במסגרת דיונים אלו עסקה הוועדה רבות בשימוש שעשתה המשטרה ברוגלות האזנה מתקדמות, בחוסר התיאום בין המשטרה לבין הצבא באכיפת החוק על מקרי אלימות מצד אזרחים ישראלים ביהודה ושומרון ובמעמדם של עולים לישראל מכוח חוק השבות.[דרוש מקור: לכל הפסקה]
בין הצעות החוק הבולטות שהניח על שולחן הכנסת: הצעת חוק לעיגון מעמדם של בתי הספר הדו-לשוניים, הצעת חוק מקיפה לתיקון חוק הגנת הפרטיות, הצעת חוק להסדרת פעולתם של לוביסטים מול משרדי הממשלה, הצעות חוק לתיקון חוק איסור הפליה בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, הצעת חוק להרחבת זכויות נפגעי עבירה ועוד.[דרוש מקור]
בכנסת זו קריב שימש כיושב ראש (משותף) של ארבע שדולות בכנסת: השדולה לחופש דת והתחדשות יהודית פלורליסטית, שדולת הגמלאים והגמלאיות בישראל, השדולה לקידום תנועות וארגוני הנוער; השדולה לקידום חיים משותפים.
בראש חודש אדר א' תשפ"ב הצטרף קריב אל "נשות הכותל" בתפילתן ברחבת הכותל, במחאה על כך שהממסד הרבני מונע את קידום העבודות להתקנת רחבת תפילה שוויונית קבועה באזור קשת רובינסון (עזרת ישראל).
במסגרת ההסכמים הקואליציוניים עליהם חתמה מפלגת העבודה עם הצטרפותה לקואליציה יזם קריב את הקמת המנהלת להתחדשות יהודית כאגף במשרד התפוצות.
בסוף שנת 2022 נכלל קריב ברשימת 100 המשפיעים של העיתון כלכליסט.
בפוליטיקה > חבר הכנסת ה-25

לקראת הבחירות לכנסת ה-25, התמודד בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, נבחר למקום השני והוצב במקום ה-3 לרשימה המועמדים לכנסת. לקראת הבחירות ניסח קריב את מצעה המעדכן של מפלגת העבודה. בבחירות מפלגת העבודה קיבלה 4 מנדטים וקריב הושבע כחבר הכנסת ה-25.
במסגרת כהונתו משמש קריב כנציג מפלגת העבודה בוועדת החוקה חוק ומשפט, בוועדת העלייה והקליטה ובוועדה לעניין העובדים הזרים. בנוסף משמש קריב כממלא מקום קבוע בוועדת החוץ והביטחון. קריב נחשב לאחד ממובילי המאבק של האופוזיציה ברפורמה המשפטית שמקדמת הממשלה ולמתנגד תקיף למהלכים שמובילים שר המשפטים יריב לוין ויו"ר ועדת חוקה חוק ומשפט, ח"כ שמחה רוטמן.
במאי 2023 קרא קריב בשורת פרסומים לאיחוד כוחות בשמאל הציוני ולהקמת מסגרת פוליטית מאוחדת של מפלגת העבודה, מרצ וכוחות נוספים. קריב הודיע כי יפעל לקידום ההצעה במוסדות מפלגת העבודה.
בין השדולות שמוביל קריב בכנסת ה-25: שדולת משמר החינוך הממלכתי, השדולה לקידום פתרון שתי המדינות וחידוש המשא ומתן המדיני, שדולת תנועות וארגוני הנוער, שדולת הגמלאים והגמלאיות, השדולה לחופש דת והתחדשות יהודית.
ביוני 2023 זכה קריב באות אביר איכות השלטון לשנת 2022 מטעם התנועה לאיכות השלטון, על ניהול ועדת החוקה "בימים מורכבים", קידום פלורליזם והגנה על ערכי הדמוקרטיה.
לאחר טבח שבעה באוקטובר השתתף במחאות בתביעה להשבת החטופים ולקיום בחירות, וסייע למפגינים מול פעולות של כוחות המשטרה שהסמכות לבצען שנויה במחלוקת – כך הקריא את שמות החטופים ליד מעונו של נתניהו בקיסריה, במקום שבו נעצרו אזרחים על פעולה דומה, ומחה על החרמת מגאפונים ותופים שביצעו השוטרים – מבלי שהציגו סמכות חוקית לכך.
ב-13 ביוני 2023 השתתף קריב בישיבה מסווגת של ועדת החוץ והביטחון, שבה הופיע ראש הממשלה. פרוטוקול הישיבה הודלף לאמצעי התקשורת. מחקירה של קצין הכנסת עלה חשד שקריב הוא שהדליף את הפרוטוקול. יו"ר הכנסת אמיר אוחנה פנה ליועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה, בדרישה לפתוח בחקירה פלילית כנגד קריב.
ב-17 בפברואר 2025 החליף את עודד פורר כיו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת בעקבות הסכם רוטציה שיש באופוזיציה.
פרסומים ומסמכי עמדה

במסגרת פעילותו בתנועה הרפורמית פרסם קריב שורה ארוכה של מאמרים על היהדות הרפורמית ודרכה הרעיונית והדתית ופרסומים ליטורגיים ורעיוניים ובהם סדר תפילה ליום הזיכרון לרצח יצחק רבין (יחד עם הרב יהורם מזור), אוגדנים בנושאי יהדות וסביבה ובתחום האבלות, וסדר הברכות והתפילות לבית ולחיק המשפחה. קריב חיבר נוסח יזכור מיוחד לזכר קורבנות העלייה מאתיופיה לישראל ומגוון רחב של תפילות. קריב היה חבר בוועדת העריכה של סידור התפילה החדש של התנועה הרפורמית בישראל "תפילת האדם". בשנת 2000 הוביל את ניסוח מצע התנועה הרפורמית בישראל, המציג את תפיסת העולם הדתית, החברתית והציונית של התנועה. בשנים 2007–2012 פרסם שורה של מאמרים בנושא לוח השנה העברי וחגי ישראל בעיתון "הארץ". קריב פרסם בעבר טורים על פרשות השבוע בבלוג "יהודי ודמוקרטי".[דרוש מקור]
בשנת 2012 יזם קריב התקנה של טעמי המקרא (טעמי הפטרה וטעמי מגילות) למגילת העצמאות, כאמצעי לחיזוק מעמדה של המגילה כטקסט מכונן של העם היהודי וכאמצעי לשילוב קריאתה במסגרת חגיגות יום העצמאות ותפילותיו.
עם כניסתו לתפקיד מנכ"ל התנועה הרפורמית יזם קריב את הקמת ספריית היהדות המתקדמת לטובת פרסום כותרים שונים שיעצימו את ההיכרות של הקהל הישראלי עם ההגות של היהדות הרפורמית. הספרייה שיתפה פעולה עם הוצאת הקיבוץ המאוחד והוצאת כנרת זמורה ביתן בפרסום ספרים שונים. הרב קריב יזם יחד עם פרופ' רחל אליאור את ההוצאה לאור של עבודת ההסמכה לרבנות של הרבה רגינה יונס, האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות, בשנת 1935 בגרמניה. החל משנת 2009 מפרסם קריב אוגדן שנתי של מנהגי התפילה בקהילות היהדות הרפורמית (יחד עם הרב יהורם מזור).
בין מסמכי המדיניות ודפי העמדה הרבים שגיבש קריב: הצעה לעקרונות יסוד חוקתיים למדינת ישראל (2008), הצעה מפורטת להפרדת הממסדים הדתיים מרשויות השלטון (2011), הצעה לפירוק המועצות הדתיות והעברת סמכויותיהן לרשויות המקומיות (2004) והצעה להסדרה של פעילות המסחר בשבתות וחגים (2016).
חיים אישיים

קריב נישא בשנת 2005 לנועה ניר, מנחת סדנאות וקבוצות ומשוררת, שניהלה בעבר את מערך הייעוץ האקדמי באוניברסיטה הפתוחה. לבני הזוג שלושה ילדים. המשפחה מתגוררת בגבעתיים.
קריב צמחוני מאז 1985 וטבעוני מאז שנת 2016 מטעמים מצפוניים.
בנג'מין בורן

בנג'מין בורן (באנגלית: Benjamin Bourne‏; 9 בספטמבר 1755 – 17 בספטמבר 1808) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מרוד איילנד, שופט מחוזי של ארצות הברית של בית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור מחוז רוד איילנד ושופט מחוז של ארצות הברית של בית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור המעגל הראשון.
ביוגרפיה > השכלה וקריירה

בורן נולד ב-9 בספטמבר 1755 בבריסטול שבמושבת רוד איילנד ומטעי פרובידנס, והיה בנו של שארג'שוב בורן, עורך דין שכיהן בסופו של דבר בבית המשפט העליון של רוד איילנד. כמו אביו, בורן סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ב-1775, קיבל תואר שני באמנויות מאותו מוסד ב-1778, ולמד משפטים. הוא היה מפקד רגימנט רוד איילנד השני ב-1776. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בפרובידנס, רוד איילנד. הוא היה ציר באספה הכללית של רוד איילנד ב-1780 ובין 1787 ל-1790. הוא היה פקיד האספה הכללית של רוד איילנד מ-1780 עד 1786. הוא היה שופט השלום משנת 1785 עד 1790.
ביוגרפיה > כהונה בקונגרס

עם אשרור חוקת ארצות הברית על ידי מדינת רוד איילנד, בורן נבחר כמועמד פרו-אדמיניסטרטיבי ממחוז הקונגרס הכללי של רוד איילנד לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן במהלך הקונגרסים הראשון עד השלישי וכפדרליסט בקונגרסים הרביעי והחמישי, וכיהן מ-31 באוגוסט 1790 עד התפטרותו ב-13 באוקטובר 1796, לפני סיום הקונגרס הרביעי של ארצות הברית.
ביוגרפיה > כהונה כשופט פדרלי

בורן קיבל מינוי פגרה מהנשיא ג'ורג' וושינגטון ב-13 באוקטובר 1796, למושב בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז רוד איילנד שפונה על ידי השופט הנרי מרצ'נט. הוא היה מועמד לאותו תפקיד על ידי הנשיא וושינגטון ב-21 בדצמבר 1796. הוא אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-22 בדצמבר 1796, וקיבל את המינוי שלו באותו יום. כהונתו הסתיימה ב-20 בפברואר 1801, עקב העלאתו למעגל הראשון.
בורן מונה על ידי הנשיא ג'ון אדמס ב-18 בפברואר 1801 לבית המשפט המחוזי של ארצות הברית למעגל הראשון. הוא אושר על ידי הסנאט ב-20 בפברואר 1801, וקיבל את המינוי שלו באותו יום. כהונתו הסתיימה ב-1 ביולי 1802, עקב ביטול בית המשפט.
ביוגרפיה > אחרית חייו ומותו

לאחר עזיבתו את כס השיפוט הפדרלי, בורן חידש את העיסוק הפרטי בפרובידנס ובבריסטול מ-1801 עד 1808. הוא מת ב-17 בספטמבר 1808 בבריסטול, רוד איילנד. הוא נקבר בבית הקברות ג'וניפר היל בבריסטול.
משפחתו

בורן היה בן דוד ראשון של בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס, שארג'שוב בורן.
הערות שוליים

1 2 3 4  בנג'מין בורן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1322794499  ISNI: 0000 0004 4774 7945  LCCN: n84024115  SNAC: w6j39fsx  US Congress: B000669  VIAF: 315533247   WorldCat (עם VIAF): 315533247
אחאל-טקה

| --- | --- |

 כינויים:  סוס אלוהי, סוס זהב, סוס קדוש, סוס שמימי
 ארץ מוצא:  טורקמניסטן
 תכונות
 משקל:  430-500 (950-1,100)
 גובה:  144-160 סנטימטרים (14.1-15.3 ידיים)
 תוחלת חיים:  20 שנים
 תיאור:  סוס בגודל בינוני, מעיל פרווה בעל ברק מתכתי, ראש עם פרופיל ישר או קמור מעט, אוזניים ארוכת בצורת שקדים, רעמה וזנב דלילים, גב ארוך שרירי ושטוח וצוואר ארוך
אחאל-טקה הוא סוס טורקמני. גזע זה מאופיין במהירות, סיבולת, אינטליגנציה ופרווה בעלת ברק מתכתי ייחודי שהוביל לכינוי שלהם 'סוסי זהב'. סוסים אלה מתאימים לתנאי אקלים קשים ונחשבים לאחד מגזעי הסוסים העתיקים ביותר . כיום יש בעולם כ- 6,600 אחאל-טקים, רובם בטורקמניסטן, אם כי הם נמצאים גם באירופה וצפון אמריקה. קיימות מספר תיאוריות לגבי למקורו של האחאל-טקה. אחת מהן היא שהאחאל-טקה הוא צאצא לגזע המכונה הסוס הטורקמני. שבטי טורקמניסטן גידלו את הגזע והשתמשו בו לפשיטה. הגזע שימש במאבק שנכשל נגד האימפריה הרוסית.
היסטוריה

לפי מספר תיאוריות, אבותיו של האחאל-טקה עשויים להיות גזע סוסים שנכחד שחי לפני כ-3,000 שנה הידוע בשם סוס הניסאי. מקורו האמיתי של גזע זה עדיין לא ידוע.
אנשי שבט בטורקמניסטן השתמשו בסוסים לראשונה ממשימת פשיטה צבאית. הסוסים היו חיוניים ולכן היו רכושם היקר ביותר . סוסים נוהלו ואומנו בשיטות מיוחדות. בעוד שסוסות וסייחים היו חופשיים לשוטט ולחפש מזון, הסוסים הזכרים אומנו לפשיטות. לפני כל פשיטה הסוסים הזכרים היו נכנסים  לדיאטה ומקבלים מאט מזון ומים, וזאת כדי להכין אותם לדהירה ארוכה במדבר ללא מים וכמעט ללא מזון.
סוסי האחאל-טקה כונו על ידי הרוסים סוסים אלוהיים או קדושים ובסין הם כונו סוסים שמימיים.
ב-1881 הפכה טורקמניסטן לחלק מהאימפריה הרוסית. שבטי טורקמניסטן נלחמו, אך לבסוף הפסידו. הגנרל הרוסי, אלכסיי קורופטקין, פיתח חיבה לסוסים ולאחר המלחמה הקים חוות גידול סוסים. הגזע סבל מאוד כאשר ברית המועצה שחטה סוסים עבור תעשיית הבשר. בשלב מסוים נותרו רק כ-1,250 סוסים והיצוא מברית המועצות נאסר.
בתחילת המאה העשרים היה ניסיון הכלאה בין גזעי סוסים לאחאל-טקה בניסיון ליצור סוס מרוצים בהיר בעל סיבולת. אך הסוסים שנוצרו בעקבות ההכלאות לא היו עמידים כמו האחאל-טקה ורבים מהם מתו.
מאפיינים

האחאל-טקה הוא סוס בגודל בינוני, בדרך כלל בגובה של  60-144 ס"מ בשכמות ושוקל 500-430 ק"ג. צבעי הפרווה שלו מגוונים . הנפוצים ביותר הם בצבע מפרץ (כ-40% מכל הסוסים) בצבע דאן (כ-22% מכל הסוסים) בצבע שחור (כ-12% מכל הסוסים) צבעים אחרים הם שמנת, אפור וצהוב. למעיל הפרווה יש לעיתים קרובות ברק מתכתי אופייני, אשר יכול ליצור אפקט זהב יוצא דופן. יש מומחים הטוענים שברק זה איפשר להם הסוואה במדבר. ראשו מעודן בעל פרופיל נמוך או קמור מעט, אוזניו ארוכות ולפעמים בצורת שקד, רעמתו וזנבו דלילים. גבו ארוך, שרירי קלות ושטוח וצווארו ארוך וזקוף. לאחאל-טקה יש כתפיים משופעות ועור דק. הוא סוס קשוח ועמיד.
ספורט שבו הגזע משתתף

בשל האתלטיות הטבעית שלו, האחאל-טקה יכול להיות סוס ספורטיבי מצוין ויכול להשתתף בדרסאז', בקפיצות ראווה, במרוצים וברכיבת סיבולת.
גלריה

פסל של סוס אחאל-טקה
גלויה ובה מופיע סוס אחאל-טקה
סוס אחאל-טקה בצבע מפרץ (הצבע הנפוץ ביותר)
אודי זומר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בדצמבר 1974 (בן 50) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת סטוני ברוק 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
אודי זומר (נולד ב-28 בדצמבר 1974) הוא פרופסור במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב וראש המרכז לחקר ארצות הברית בשיתוף תוכנית פולברייט. חבר בוועדה המדעית של מרכז הסייבר באוניברסיטת תל אביב, ומשורר.
זומר מתמחה בפוליטיקה אמריקאית והשוואתית, פוליטיקה של מיניות ומגדר, פוליטיקה של בתי משפט, יחסי ישראל – ארצות הברית, משפט וממשל, זכויות מיעוטים, חוקות, מתודולוגיה פוליטית וסייבר.
פעילות אקדמית

זומר הוא בוגר תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת תוכנית אמירים (1999). סיים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת תל אביב (2002) ודוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת סטוני ברוק שבמדינת ניו יורק (2007).
בין 2016–2018 הוא הקים את פורום הסייבר הישראלי באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, בשעה שלימד בשנים אלו מדע המדינה בקולומביה כפרופסור אורח מטעם מכון ישראל.
כיהן כיושב ראש האקדמיה הצעירה הישראלית.
זומר פרסם 25 מאמרים מדעיים בכתבי עת שפיטים מרכזיים בתחומי ההתמחות שלו כגון Regulation & Governance, World Development,Demography, Public Administration, Journal of Public Policy, Comparative Political Studies, The Law & Society Review,Journal of Empirical Legal Studies, Political Studies. ספרו האקדמי השלישי יצא לאור בהוצאת הספרים של אוניברסיטת קיימברידג׳ ב 2019 אודות מדיניות הפלות השוואתית. ספרו של זומר על קביעת סדר יום בבית המשפט העליון האמריקאי יצא לאור ב 2014 בהוצאת Palgrave-MacMillan וספרו השני על זכויות של מיעוטים מיניים בהיבט השוואתי התפרסם ב-SUNY Press ב-2016. ספרו על הורים ישראלים באמריקה התפרסם ב 2010 וזכה לסיקור תקשורתי נרחב.
ב-2018 הוביל זומר צוות רב תחומי באוניברסיטת ת״א לזכייה בקרן של מיליון ש״ח למשך שלוש שנים להקמת מרכז חדש לחקר ארה״ב. כמו כן, זכה במספר קרנות מחקר בינלאומיות, כולל קרן פולברייט, קרן המחקר הלאומית של ארצות הברית, וקרנות מחקר מטעם האיחוד האירופי. אודי מציג את מחקריו בכנסים בינלאומיים באופן קבוע, ובהם הכנס של האיגוד האמריקאי למדע המדינה, והכנס השנתי של האיגוד האירופי למדע המדינה. הוא מוזמן להרצות בפני קהלים מגוונים בישראל, סין, ארה״ב ונורווגיה. הוא לימד מדע המדינה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, אוניברסיטת ת״א, סטוני ברוק, אלבני והאוניברסיטה הפתוחה.
פעילויות נוספות

זומר מתראיין כמומחה בתוכניות טלוויזיה בערוצים השונים בישראל ומחוצה לה. מאמרי דעות פרי עטו התפרסמו בעיתונים בישראל ובעולם. הוא עוסק בפעילות למען הקהילה בקמפוס, בהרצאות לקהל הרחב, בייעוץ לארגונים שונים בחברה האזרחית ובזירה הפוליטית, ובהתנדבות עם אנשים עם מוגבלויות. לפני תחילת הקריירה האקדמית שלו, זומר ניהל במשך מספר שנים פרויקטים בעלי אופי חברתי במסגרות כגון דור שלום ו”אוניברסיטת קיץ לנוער” ורכש הכשרה מתקדמת בפסיכולוגיה קלינית.
במהלך מלחמת חרבות ברזל הוא טען שהתמיכה הבינלאומית בישראל היא פרי של המחאה נגד הרפורמה המשפטית והביע תמיכה בעסקת חילופי שבויים "כולם תמורת כולם" והציע שאחרי המלחמה תועבר רצועת עזה לשליטה של סעודיה.
הערות שוליים

↑  אודי זומר, בזכות המחאה, באתר העין השביעית, 15 באוקטובר 2023
↑  נעם דן, פרופ' אודי זומר, מה אנחנו עונים למתנגדי עסקת "כולם תמורת כולם", באתר ynet, 13 בדצמבר 2023
↑  פרופ' אודי זומר, ‏לחשוב מחוץ לקופסה: השת"פ עם סעודיה שיוכל לטרוף את הקלפים בעזה, באתר מעריב אונליין, 11 בדצמבר 2023