stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בריט אייר
צי המטוסים (ספטמבר 2009)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים | הערות |
| CRJ-100 | 14 | 50 |  |
| CRJ-700 | 15 | 70 |  |
| CRJ-1000 |  |  | עוד 15 בהזמנה |
| פוקר 100 | 13 | 100 |  |
הערות שוליים

| קבוצת אייר פראנס-KLM |
| --- | --- | --- |
| חברות בנות | אייר פראנס • אייר פראנס הופ • טראנסאוויה(כולל: טראנסאוויה צרפת) • מרטינאייר • KLM ‏ • KLM Cityhopper |  |
| חברות עם אחזקה במיעוט | אייר טהיטי נוי(7%) • אייר מאוריציוס(3%) • אייר קוט ד'יוואר(אנ')(20%) • אייר קורסיקה(אנ')(11.67%) • אייר קלדוניה(אנ')(2%) • גול(1.5%) • קניה איירווייז(7.12%) • רויאל אייר מרוק(1.25%) |  |
| חברות עבר | Aéropostale(אנ') ‏ • Air Orient(אנ') ‏ • Air Alps(אנ') ‏ • Air Inter(אנ') ‏ • Air Exel(אנ') ‏ • Air Union(אנ') ‏ • AirUK(אנ') ‏ • אליטליה • NLM CityHopper(אנ') ‏ • Buzz(אנ') ‏ • בריט אייר • Joon ‏ • De Kroonduif(אנ') ‏ • VLM Airlines(אנ') ‏ • TAI(אנ') ‏ • UAT(אנ') ‏ • NetherLines(אנ') ‏ • SGTA(אנ') ‏ • CFRNA(אנ') ‏ • KLM uk(אנ') ‏ • רז'יונל |  |
| סקאיי טים |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אארומקסיקו • אייר פראנס • דלתא איירליינס • קוריאן אייר |  |
| חברות | אארולינאס ארחנטינס • איי.טי.איי. איירווייז • אייר אירופה • אירופלוט • גארודה אינדונזיה • וייטנאם איירליינס • טארום • מידל איסט איירליינס • סעודיה • צ'ק איירליינס • צ'יינה איירליינס • צ'יינה איסטרן איירליינס • KLM • קניה איירווייז • שיאמן איירליינס |  |
| חברות שותפות | אייר אירופה אקספרס (אנ') • אייר פראנס הופ • אארומקסיקו קונקט (אנ') • דלתא קונקשן (אנ') • דלתא שאטל (אנ') • KLM Cityhopper • מנדרין איירליינס (אנ') • שנגחאי איירליינס |  |
| חברות עבר | אליטליה • אליטליה אקספרס • אליטליה סיטיליינר (אנ') • אאוסטרל ליניאס אאריאס • בריט אייר • Joon • דונאוויה • נורת'ווסט איירליינס • סיטיג'ט • צ'יינה סאות'רן איירליינס • קונטיננטל איירליינס • קופה איירליינס • רז'יונל |  |
ברק געשי

התפרצות הר הגעש טאאל בפיליפינים בינואר 2020
ברק געשי הוא פריקה חשמלית הנגרמת על ידי התפרצות געשית ולא כתוצאה מסופת רעמים רגילה. ברק געשי נובע מההתנגשות והפיצול של חלקיקי אפר געשי (ולפעמים קרח), המייצרים חשמל סטטי בתוך עמוד ההתפרצות.
העדות המוקדמת ביותר למקרה של ברק געשי היא עדותו של הרומאי פליניוס הצעיר שתיאר בכתביו את התפרצות הר הגעש וזוב בשנת 79 לספירה.
מיקומים בולטים בהם התרחשו לאורך השנים ברקים געשיים כוללים בין היתר את הר הגעש אוגוסטין באלסקה, את הרי הגעש אייאפיאטלאיוקול וגרימסווטן באיסלנד, הר הגעש אטנה בסיציליה שבאיטליה, הר הגעש טאאל בפיליפינים, והר הגעש רואנג באינדונזיה.
גלריית תמונות

התפרצות הר הגעש רינג'אני בשנת 1994
התפרצות הר הגעש אייאפיאטלאיוקול בשנת 2010
התפרצות הר הגעש גלונגונג בשנת 1982
התפרצות הר הגעש וזוב בשנת 1944
הערות שוליים

↑  Fritz, Angela (2016). "Scientists think they've solved the mystery of how volcanic lightning forms". The Washington Post.
↑  Mulvaney, Kieran (2016). "Mystery of Volcano Lightning Explained". Seeker.
↑  Lipuma, Lauren (2016). "New studies uncover mysterious processes that generate volcanic lightning". American Geophysical Union GeoSpace Blog.
↑  Mather, T. A.; Harrison, R. G. (ביולי 2006). "Electrification of volcanic plumes". Surveys in Geophysics. 27 (4): 387–432. Bibcode:2006SGeo...27..387M. doi:10.1007/s10712-006-9007-2. ISSN 0169-3298. S2CID 53140261. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Handwerk, Brian (22 בפברואר 2007). "Volcanic Lightning Sparked by "Dirty Thunderstorms"". National Geographic. אורכב מ-המקור ב-25 בפברואר 2007. נבדק ב-2009-01-09. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iceland Volcano Pictures: Lightning Adds Flash to Ash". National Geographic. 19 באפריל 2010. אורכב מ-המקור ב-21 באפריל 2010. נבדק ב-2010-04-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sample, Ian (3 בדצמבר 2015). "Sky lights up over Sicily as Mount Etna's Voragine crater erupts". The Guardian. נבדק ב-2015-12-03. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  DI SANTOLO, ALESSANDRA SCOTTO. "Philippines volcano eruption: Terrifying video of Taal volcano producing lightning strikes". נבדק ב-12 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Borbon, Christian. "Philippines: Volcano near Manila spews giant ash column". Gulf News. נבדק ב-12 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Gunung Ruang Kembali Erupsi, Warga Diimbau Mengungsi". CNN Indonesia. נבדק ב-17 באפריל 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
בית הכנסת גבעת רם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 על שם:  ישראל גולדשטיין 
 כתובת:  גבעת רם 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1957
 תאריך פתיחה רשמי:  1957 
 אדריכל:  דוד רזניק, היינץ ראו 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אורגנית 
 קואורדינטות:  31°46′12″N 35°11′52″E﻿ / ﻿31.770007°N 35.197748°E﻿ / 31.770007; 35.197748
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית הכנסת גבעת רם(למפת ירושלים רגילה) בית הכנסת גבעת רם(למפת הרי ירושלים רגילה) בית הכנסת גבעת רם(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית הכנסת גבעת רם
 
בול דואר מסדרת "אדריכלות בישראל" של דואר ישראל משנת 1975, ועליו ציור בית הכנסת
מבט מרחבת הכניסה
בית הכנסת האוניברסיטאי ע"ש ד"ר ישראל גולדשטיין הוא בית כנסת בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית.
היסטוריה

בשנותיה הראשונות של האוניברסיטה העברית, במשכנה על הר הצופים, התנהל פולמוס בין גורמים בתוך האוניברסיטה האם להקים בית כנסת במוסד. בית כנסת של קבע לא נבנה והסטודנטים שרצו בכך ארגנו מנייני תפילה בכיתות שונות באתר. לאחר נטישת קמפוס הר הצופים בגלל תוצאות מלחמת העצמאות, התנהלה פעילות האוניברסיטה במבנים שונים בירושלים.
בשנת  1953 החלה בניית הקמפוס החדש של האוניברסיטה בגבעת רם. בשנת 1955 הציעו ידידי האוניברסיטה בארצות הברית בראשות הרב ד"ר ישראל גולדשטיין להנהלה תוכנית להקמת בית כנסת. התוכנית כללה תרומות מקרנות יהודיות בינלאומיות. נשיא האוניברסיטה, פרופ' בנימין מזר, ביקש שבית הכנסת יכונה בית מדרש, שיתנהלו בו שיעורי תורה ותלמוד, ושתוקם בו גם ספרייה. גולדשטיין הציע שחלק משיעורי המכון ללימודי יהדות יתנהלו במבנה.
לתכנון בית הכנסת נבחרו האדריכלים דוד רזניק והיינץ ראו. על התכנון זכו השניים בפרס רכטר לאדריכלות. אבן הפינה לבית הכנסת הונחה ב-6 במאי 1956 במעמד שרים, חברי כנסת וסגל האוניברסיטה. בתאריך ה-7 באוגוסט 1957 התקיימה חנוכת המבנה.
בתחילת המאה ה-21 בית הכנסת אינו בשימוש רוב הזמן.
מבנה בית הכנסת

המבנה בנוי ככיפה גדולה ולבנה כשבקומת הכניסה יש שמונה קשתות אליפטיות שדרכן הכניסה למבנה. אולם בית הכנסת עצמו ממוקם בקומה השנייה והוא אטום, ללא חלונות. רצפת האולם אינה מחוברת לקירותיו והיא נישאת על גבי שמונה עמודים. דרך החריץ בין הרצפה לקירות חודר אור מקומת הכניסה לאולם בית הכנסת. מבנה שירותים ומבנה שנועד במקור לספרייה סמוכים לבית הכנסת.
יש לציין שהמבנה המיוחד עם הצורה הכדורית יוצר תופעה אקוסטית ייחודית שמתבטאת בהד מוגבר ברחבה בכניסה לבית הכנסת.
חתך בית הכנסת הוא ציקלואידה.
ראו גם

בית הכנסת הר הצופים
לקריאה נוספת

התפילה בציבור ומשמעותה באוניברסיטה העברית בראשיתה- ראובן גפני. בתוך קתדרה 147.
דוד קרויאנקר, האוניברסיטה העברית, גבעת רם – תכנון ואדריכלות 2002-1953, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, 2002.
מועדי אל בהיכלי הדעת, ארבעה בתי כנסת בקמפוסים אוניברסיטאיים בישראל- דוד קאסוטו. בתוך ועשו לי מקדש, בתי כנסת מימי קדם ועד ימינו, אריאל: המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, 2004.
מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הכנסת האוניברסיטאי בגבעת רם, באתר 'חלון אחורי', 28 בספטמבר 2016
מיכאל יעקובסון: נימוקי השופטים במתן פרס רכטר לאדריכלי בית הכנסת האוניברסיטאי, באתר 'חלון אחורי', 5 באפריל 2020
הערות שוליים

↑  גפני עמ' 167
ארז'נטינה סנטוש

| --- | --- |

צילום מדצמבר 2007
 לידה:  6 בפברואר 1924 ליסבון, פורטוגל 
 פטירה:  18 בנובמבר 2019 (בגיל 95) ליסבון, פורטוגל 
 שם לידה:  Argentina Maria PInto Dos Santos 
 מוקד פעילות:  פורטוגל 
 סוגה:  פאדו 
 שפה מועדפת:  פורטוגזית 
 פרסים והוקרה:  עיטור מסדר הנסיך אנריקה בדרגת מפקד 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה ארז'נטינה פינטו דוש סנטוש שנודעה כארז'נטינה סנטוש (בפורטוגזית:Maria Argentina Pinto dos Santos, ‏ 6 בפברואר 1924 - 18 בנובמבר 2019) הייתה זמרת פורטוגזית, הנחשבת לאחת הזמרות הכי מכובדות של הפאדו בדור שלה וונודעה בעיקר כמבצעת של ה"פאדו מנור" מסורתי. עם שיריה המפורסמים נמנו A Minha Pronúncia, Chico da Mouraria ו-Chafariz d’el Re.
קורות חייה > ילדות וצעירות

סנטוש נולדה ב-1924 ברובע מוראריה של ליסבון, כבת זקונין בין ארבעה ילדים. אחרי מות אביה ב-1926 עברה המשפחה לגור ברובע אלפאמה. כילדה חיה בעוני ולמדה זמן קצר בבית הספר. היא הצליחה לשלוט בקריאה ובכתיבה רק הרבה יותר מאוחר. התפרנסה מעבודות ניקיון וכמוכרת בחנות דגים.
הקריירה המוזיקלית

ב-1950 רכשה עם בעלה את הטברנה "פרייריניה דה אלפאמה" ב-Bico o Espirito Santo בליסבון והפכה אותה למוקד של שירת הפאדו. היא הייתה מקום מפגש למוזיקאים ומשוררים, ביניהם ברטה קרדוזו, אלפרדו מרסניירו, פרננדה מריה, מריאנה סילבה, נטלסיה דה קונסייסאו, נטלינה ביסארו, הלנה טווארש, לאונור סנטוש, ביאטריס דה קונסייסאו, פלורה פרייה וז'וליו פרש. שם התחילו את הקיירה שלהם אמנים כמו סלשטה רודריגש ולוסייה דו כרמו. ארז'נטינה סנטוש עסקה בעיקר במטבח ולפעמים הצטרפה בקולה לזמרים.
היא התחתנה פעמיים ושני בני הזוג שלה לא הסכימו לממש את מאוויה לשיר בפומבי. רק אחרי מות בעלה השני התאפשר לה להתחיל בקריירה של זמרת וזכתה לפופולריות.
סנטוש זכתה בתחרות לזמרה מאולתרת ואז התחילה לשיר באופן סדיר במסעדתה וב-1953 גם הקליטה את הדיסקים הראשונים שלה (ב-78 סיבובים) עבור חברת אשטוריל. מאוחר יותר הקליטה עם חברת מוביפליי.
החל מ-1995 הופיע בטלוויזיה הפורטוגזית וב-1996 גם בטלוויזיה הברזיאלית. היא יצאה גם לסיורי הופעות בברזיל, ונצואלה, ובאירופה, בסקטולנד בפסיטיבל אדינבורו, באנגליה, איטליה, הולנד, יוון וכו'. היא הופיעה, בין השאר, בקווין אליזבת הול בלונדון, ב-1997 הפכה לפופולרית בזירת "מוזיקת העולם" בצרפת בזכות הופעתה לצדו של קרלוז זל במופע שהופק עלי ידי רקרדו פאיש Portugal:Raizes rurales, Paixoes urbanas (פורטוגל:שורשים כפריים, תשוקות אורבניות) בLa Cité de La Musique בפריז, בקתדרלה של מרסיי וכו'.
ארז'נטינה סנטוש נפטרה בגיל 95 ב-2019 בבית החולים סנטה מריה בליסבון.
הקהל הרחב התחיל להכיר אותה רק בשנות ה-1990כשזמר הפאדו קרלוש דה כרמו שהעריץ אותה, הזמינה אותה להשתתף בהופעותיות ובתוכניות טלוויזיה.
סנטוש לא שרה אלא את הרפרטואר האישי שלה, כשהיוצאים מן הכלל היו A Lágrima (דמעה) מן הרפרטואר של עמליה רודריגז (מוזיקה:קרלוש גונסלבש) ו-Lisboa Casta Princesa (ליסבון נסיכה טהורה) משירי ארסיליה קושטה. עם שיריה נמנו Duas Santas (מלים:אוגוסטו מרטינש, לחן:פאדו פרנקלין), Juras (מלים:אלברטו רודריגש, לחן:ז'אוקים קמפוש), Passeio Fadista (מלים:אלברטו רודריגש, לחן:ז'וזה אנטוניו סברוזה).
את הדיסק הראשון היא הקליטה ב-1954 עם חברת "אשטוריל" בהפקתו המוזיקלית של בלו מרקש, עם הגיטריסטים קזימירו ראמוש ומיגל ראמוש, שניגנו איתה ג בהקלטת השירים Duas Santas ו-Juras.
ב-1960 הקליטה את האלבום השני, שכלל שירים כמו: Chafariz do Rei או Quadras
אנטוניו בוטו. ב-2003 על שני תקליטורים הוציאה את האלבום Argentina Santos בחברת Movieplay
ועוד אלבום בשם זה, הוקלט ב-2002 על ידי Companhia Nacional de Música, שבו חזרה על כמה שירים מעברה בליוויים של ז'וזה מנואל נטו (גיטרה פורטוגזית), זורז'ה פרננדו (ויולה) ופיליפה לארסן (גיטרה באס). ב-2004 השתתפה סנטוש באלבום קומפילציה לזכרה של עמליה רודריגשA Tribute To Amália Rodrigues (מנחה לעמליה רדוריגש). היא לקחה חלק המיזמים נוספים בתחום תרבות הפאדו כמו למשל, מילאה תפקיד מרכזי במופע המצליח " Cabelo Branco é Saudade" ("שיער לבן וגעגוע") של ריקרדו פאיש שהוצג לראשונה בתיאטרון סן לואיש בליסבון ב-2005 ואחר כך יצא לסיור בצרפת
פרסים ואותות הוקרה

28 בנובמבר 1999 - קוים חגיגת הוקרה לכבודה במוזיאון של הפאדו בליסבון. ב-2000 וב-2005 אורגנו
ערבים נוספים לכבודה.
2003 - בלילה הגדול ה-52 של הפאדו המסעדה שלה "פרייריניה דה אלפאמה" זכתה בפרס של "קאזה דל פאדו"
2004 - מופע הוקרה לכבודה ב-Coliseu dos Recreios
פרשה את חסותה על האקדמיה של הפאדו ברקנאטי באיטליה, אותו חנכה.
2005 - פרס הקרן "עמליה רודריגש" על מפעל חייה, יחד עם הגיטריסט ראול ניר
27 בנובמבר 2013 - פרס האינפנטה דון אנריקה מטעם ממשלת פורטוגל.
2015 -התקיים הקונצרט “Gosto da Parreirinha” - ערב הפרידה הרשמי שלה על הבמה במרכז לתרבות בבלם, ליסבון
דיסקוגרפיה > אלובימים באולפן

Meu Fado - 1995 הוצא בחברה Discossete
2003 - Argentina Santos (CD, Companhia Nacional de Música, Colecção "Fado : Antologia"
דיסקוגרפיה > קומפילציה

1998 - Argentina Santos CD, Movieplay, Colecção "Fados do Fado" #2
דיסקוגרפיה > אחרים > באלובמים משותפים

1999 - באלבום של קרלוש דה כרמו -  Ao Vivo no CCB
2004 - ' A Tribute To Amália Rodrigues|  "Lágrima"
2009 - Os Fados da Alvorada vol. 1
הערות שוליים

↑  Vieira Nery 2015 עמ' 356
↑  2015 Vieira Nevy עמ' 296
↑  Vieira Nery 2015 עמ' 379,364
↑  Vieira Nery 2015 עמ' 364
↑  Vieira Nery 2015 עמ' 10
לקריאה נוספת

Rui Vieira Nery Une histoire du Fado, Éditions de la Différence, Paris 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1057513075  ISNI: 0000 0004 6205 4848  LCCN: n2020066267  MusicBrainz: 39b8250c-b3d4-404d-88aa-1b34a18d280f  VIAF: 627149108655368780008   WorldCat (עם VIAF): 627149108655368780008 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארז'נטינה סנטוש".
ברק חצור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בנובמבר 1985 (בן 38) הושעיה, עמק יזרעאל, ישראל ישראל
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  חתירה
 תת-ענף:  סירה קבוצתית
 מאמן:  עזרא מיטשל
 
ברק חצור (נולד ב-16 בנובמבר 1985) הוא ספורטאי פאראלימפי ישראלי. ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים (טוקיו 2020).
ביוגרפיה

חצור נולד בישוב הושעיה שבעמק יזרעאל. בגיל 19, התגייס לגדס"ר צנחנים. בשנת 2006, בגיל 20, נפצע ברגליו במהלך פעילות מבצעית בג'נין. כשלושה חודשים לאחר הפציעה, החל את קריית הספורט שלו. תחילה, עסק בכדורסל נכים, כדי לשמור על כושר מיטבי. לאחר כמה שנים בהן השתתף בתחרויות כדורסל בינלאומיות, עבר לענף החתירה. הוא הצטרף לנבחרת החתירה הלאומית של מדינת ישראל, לצד אחיה קליין, סימונה גורן, שי לי מזרחי, מיכל פיינבלט, סלאח שהאין וההגאית מרלנה מילר. באליפות העולם הפאראלימפית לחתירה הגיעה הנבחרת למקום שישי והבטיחה את השתתפותה במשחקים הפאראלימפיים בשנת 2021.
בשנת 2021 השתתף במשחקים הפאראלימפיים. חצור וקבוצתו העפילו לגמר לאחר שבמוקדמות א' הגיעו למקום השלישי ובמוקדמות ב' למקום השני, את הגמר סיימה קבוצת החתירה במקום השישי.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, פראלימפיים: נבחרת ישראל בחתירה עלתה לאולימפיאדה, באתר ynet, 29 באוגוסט 2019
↑  יניב טוכמן‏, כל אחד והסיפור שלו: הכירו את המשלחת הפראלימפית לטוקיו, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2021
↑  Rowing - PR3 Mixed Coxed Four - PR3Mix4+, Paralympic.org, ‏27-29, August 2021
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכסנדר אלכסיינקו |  |
|  בדמינטון | נינה גורודצקי |  |
|  בוצ'ה | נדב לוי |  |
|  הרמת כוח | פולינה כצמן |  |
|  חתירה | שמוליק דניאל •  מורן סמואל • רביעייה מעורבת (סימונה גורן, ברק חצור, מיכל פיינבלט, אחיה קליין וההגאית מרלנה מילר) |  |
|  טניס | אדם ברדיצ'בסקי • שרגא ויינברג • יוסי סעדון • גיא ששון |  |
|  טניס שולחן | קרולין טביב |  |
|  ירי תחרותי | יוליה צ'רנוי • דורון שזירי |  |
|  כדורשער | נבחרת ישראל (נשים) (רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני (קפטן), אורי מזרחי, אלהאם מחאמיד רוזין, נועה מלכה) |  |
|  קיאק | פסקל ברקוביץ |  |
|  שחייה | יוליה גורדיצ'וק • ורוניקה גירנקו •  עמי דדאון • אראל הלוי • בשאר חלבי • אריאל מליאר •  מארק מליאר •  איאד שלבי |  |
ג'אן

ג'אן פאר אנדרה (באנגלית: Jaan Par Andre) היא מסעדה בסינגפור.
שף אנדרה צ'אנג (Andre Chiang) נכנס למסעדה ב-2008, והתלמד אצל פייר גאנייר, ז'ואל רובישון, ז'אק ולוראן פורסל, פסקל ברבו והאחים טרואגרו.  הוא היה חלק מהצוות שהקים את מסעדת D'sen בבנגקוק, ועמד בראש הקמת מסעדת Send & Bund בשאנגחאי.
אנדרה צ'אנג נכנס למסעדה כשף ב-2008, עד בואו היא נקראה ג'אן (Jaan), ועם כניסתו לתפקיד  שמו נוסף לשם המסעדה. מנות הדגל שלו הן תבשיל הפואה גרה וסלט הירקות הנשכחים, המכיל 21 ירקות נדירים. במקום בר שוקולד. בשלהי שנת 2010 עזב אנדרה צ'אנג את המסעדה ופתח מסעדה משלו בשם "אנדרה  רסטורנט" (Andre Restaurant), במקומו נכנס השף השוודי Ebbe Vollmer, שהפך את תפריט המסעדה לקלאסי והמסעדה שבה ונקראה "ג'אן".
המסעדה ממוקמת בקומה ה-70 של מלון סוויסוטל בסטמפורד, לה חלונות זכוכית המשתרעים מהרצפה לתקרה ודרכם הסועדים יכולים להשקיף על נופה של סינגפור והיא מוארת במנורות מזכוכית מוראנו. במסעדה 40 מקומות.
המסעדה מדורגת במקום הרביעי ברשימת המסעדות הטובות באסיה לפי מדריך מילה לשנת 2011/2010.

המסעדה מדורגת במקום ה-39 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010.

המסעדה דורגה במקום הרביעי ברשימת המסעדות הטובות באסיה לפי מדריך מילה לשנת 2010/2009.
 
היא נבחרה למסעדת השנה בסינגפור לשנת 2010 במשאל בין 150 מבכירי תעשיית המסעדנות והמלונאות בהונג קונג.

הניו יורק טיימס בחר במסעדה כאחת מעשר המומלצות שלו לשנת 2011.
לקריאה נוספת

The Mielle Guide: Your Guide to Asaia's Best Restaurant's 2009/2010, Ate Media Pte Ltd, Singapore, 2010, pp. 10, 18, 19, 145.
הערות שוליים

↑  רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2011/2010
↑  מסעדת ג'אן פאר אנדרה במקום ה-39 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010
↑  רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2010/2009
↑  Chen Jingwen, 
Jaan par Andre is Singapore's best restaurant,
Apr 10 2010
↑  ג'יסלה וויליאמס, הניו יורק טיימס, טוס וסעד: מסעדות ששווה לטוס לחו"ל במיוחד עבורן,  19 בינואר 2011
ארתור סנדאואר

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1913 סמביר, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 ביולי 1989 (בגיל 75) ורשה, רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי פובונזקי 
 השכלה:  Faculty of Humanities at the Jan Kazimierz University in Lviv 
 בן או בת זוג:  Erna Rosenstein 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה  מסדר נס העבודה, דרגה ראשונה  מדליית יובל ה-40 לפולין העממית  מפקד במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 www.sandauer.pl
 
ארתור סַנדָאוּאֶר (בפולנית: Artur Sandauer;‏ 14 בדצמבר 1913, סמבור – 15 ביולי 1989, ורשה) היה מבקר ספרות, מסאי ומתרגם יהודי-פולני, חוקר הספרות הפולנית והיסטוריון של הספרות, פרופסור באוניברסיטת ורשה.
מספריו

Śmierć liberała: Opowiadania, Warsaw: Książka, 1947.
Poeci trzech pokoleń. Staff, Tuwin, Słonimski, Iwaszkiewicz, Broniewski, Przyboś, Gałczyński, Jastrun, Warsaw: Państwowy Inst. Wydawn. 1955
Moje odchylenia (mętniackie, kosmopolityczne, formalistyczne), Kraków: Wydawn. Literackie, 1956.
O jednosci tresci i formy, Krakow: Wydawn. Literackie, 1957.
Bez taryfy Ulgowej, Warsaw: Czytelnik, 1959.
Zapiski z martwego miasta. Autobiografie i parabiografie, Warsaw: Czytelnik, 1963.
Stanowiska wobec--, Kraków: Wydawn. Literackie, 1964.
Dla każdego coś przykrego, Kraków: Wydawn. Literackie, 1966.
Samobójstwo Mitrydatesa: Eseje, Warsaw: Czytelnik, 1968.
Liryka i logika. Wybor pism krytycznych, Warsaw: Państwowy Inst. Wydawn, 1969.
Matecznik literacki, Kraków: Wydawn. Literackie, 1972.
Proza, Kraków: Wydawn. Literackie, 1972.
Bóg, Szatan, Mesjasz i ...?, Kraków: Wydaw. Literackie, 1977. (תורגם לאנגלית)
Zebrane pisma krytyczne, Warsaw: Państwowy Instytut Wydawniczy, 1981. (3 vols.)
O sytuacji pisarza polskiego pochodzenia żydowskiego w XX wieku: Rzecz, którą nie ja powinienem był napisać--, Warsaw: Czytelnik, 1982. (תורגם לאנגלית)
Pisma zebrane, Warsaw: Czytelnik, 1985. (4 vols.)
Bylem--, Warsaw: Panstwowy Instytut Wydawniczy, 1991.
Trojca nowoczesnych, Kraków: Miniatura, [1993?]. (על ברונו שולץ, ויטולד גומברוביץ', סטניסלאב ויטקייביץ')
בתרגום לאנגלית:
God, Satan, Messiah ... and?; translated by Rip Keller, Cambridge, Mass.: Schenkman Pub. Co., 1981.
On the Situation of the Polish Writer of Jewish Descent in the Twentieth Century: (It is not I who should have written this study--); translated from the Polish by Abe Shenitzer and Sarah Shenitzer, Jerusalem: Magnes Press (Studies of the Center for Research on the History and Culture of Polish Jews, The Hebrew University of Jerusalem), 2005.
לקריאה נוספת

Stanislaw Eile, '"Neither Great nor Insignificant": The Controversial Polish Jewish Critic Artur Sandauer (1913-1989),' Soviet Jewish Affairs 20,2-3 (1990), 55-67.
"Artur Sandauer", in: Antony Polonsky and Monika Adamczyk-Garbowska (Eds.), Contemporary Jewish Writing in Poland: An Anthology, Lincoln: University of Nebraska Press, 2001, pp. 133-134.
הערות שוליים

1 2  עמ' 133.
↑  בראייר וילו, התקוממות בווארשה - רוחנית בלבד, מעריב, 30 באפריל 1964
↑  ראו סקירה: איוגניה פרוקופ-יאנייץ, '[על] Artur Sandauer, On the Situation of the Polish Writer of Jewish Descent in the Twentieth Century', גלעד כא (2007), 210–212.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267577505171  PLWABN: 9810602794405606  BNE: XX1431577  BnF: cb120366156 (data)  GND: 119163764  ISNI: 0000 0000 8081 6579  LCCN: n80145876  NKC: ola2003198045  NTA: 068873360  SUDOC: 028553535  VIAF: 2487069   WorldCat (עם VIAF): 2487069 
קברם של ארתור סנדאואר ואשתו ארנה רוזנשטיין בבית הקברות פובונזקי (Cmentarz Wojskowy na Powązkach)
ברצ'יפלטיסטומה

| ברצ'יפלטיסטומה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: שפמנונאים
משפחה:: פימלודיים
סוג:: ברצ'יפלטיסטומה
שם מדעי
 Brachyplatystoma ‏בליקר, 1862

ברצ'יפלטיסטומה (שם מדעי: Brachyplatystoma) הוא סוג של דגי גרם גדולים מאוד ממשפחת הפימלודיים שבסדרת השפמנונאים. דגים אלה מצויים במימי נהרות באמריקה הדרומית סביב אמזוניה ויובלי נהר האמזונאס והאורינוקו ונמצאים לעיתים גם במים מליחים בקרבת החוף. חלק מהמינים נודדים דרך קבע.
שפמנונים אלה יכולים להגיע לאורך 3.6 מטרים ומשקל 200 ק"ג אצל הפיראיבה בעוד שאר המינים מגיעים לאורך 1.2 מטר בממוצע. גופם מוארך מעט ומנומר בכתמים כהים ובטנם לבנה. כמו מרבית השפמנונים הם בעלי שפמות ארוכות ומחודדות מצידי חוטמם ועיניהם קטנות. הם בעלי סנפיר גב גדול ואונות זנב גדולות העוזרות להאיץ במים. דבר מוזר אצל דגים אלה הוא קיומה של בלוטה המפרישה מעין "חלב" בחלק הקדמי של סנפירי החזה. לא ידועה הסיבה לקיומה.
המינים חיים במים טרופיים סביב הקרקעית ומחפשים בעזרת שפמיהם טרף של דגים אחרים וסרטנים אך מסופר שהפרטים הגדולים כבר טרפו קופים והם מאיימים אף על אנשים.
מינים אלה הם דגי מאכל נפוצים בנהרות אמריקה הדרומית ולעיתים משמשים גם כדגי נוי לאקווריום.
מינים

מין Brachyplatystoma promagdalena - נכחד. חי במשך המיוקן
תת-סוג Brachyplatystoma
מין Brachyplatystoma juruense
מין Brachyplatystoma platynemum
מין Brachyplatystoma tigrinum
מין Brachyplatystoma vaillantii
תת-סוג Malacobagrus
מין Brachyplatystoma capapretum
מין פיראיבה (Brachyplatystoma filamentosum)
מין Brachyplatystoma rousseauxii
ג'אמע אל-תוואריח'

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רשיד א-דין המדאני 
 שפת המקור:  פרסית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  המאה ה־14 
 
חיילים מונגולים, בג'אמע אל-תוואריח'
ג'אמע אל-תוואריח' (בערבית: جامع التواريخ, בפרסית: مجموعه تاريخ; מילולית: "אוסף הכרוניקות", נקרא גם היסטוריה אוניברסלית) היא יצירה ספרותית והיסטורית, שנכתבה באימפריה המונגולית, תחת השושלת האילח'אנית. היצירה נכתבה על ידי היהודי שהתאסלם רשיד א-דין המדאני (1247–1318) בתחילת המאה ה-14, והיקף הנושאים הנרחב שלה הביא לכינויה "ההיסטוריה העולמית הראשונה". היצירה המקורית כללה שלושה כרכים, והיא פורסמה בגרסאות בערבית ובפרסית.
החלקים ששרדו מהיצירה המקורית כוללים כ-400 עמודים. היצירה מתארת תרבויות ואירועים מרכזיים בהיסטוריה העולמית, מסין ועד אירופה. בנוסף, היא מכסה את ההיסטוריה המונגולית, כאמצעי לבסס את המורשת התרבותית שלהם. האיורים והקליגרפיה המפוארים דרשו את מאמציהם של מאות סופרים ואמנים, מתוך כוונה שכל שנה ייווצרו שני עותקים חדשים (אחד בפרסית ואחד בערבית) ויחולקו לבתי ספר ולערים ברחבי האימפריה, במזרח התיכון, במרכז אסיה, באנטוליה ובתת היבשת ההודית.
קרב סוסים מול שער עיר. ראשיד א-דין, ג'אמע אל-תוואריח'
כ-20 עותקים מאוירים של היצירה נוצרו במהלך חייו של רשיד א-דין, אך רק חלקים מעטים נותרו, והטקסט המלא לא שרד. העותק העתיק ביותר שידוע הוא בגרסה הערבית, שממנו אבד חצי, אך סט אחד של עמודים נמצא כיום באוסף חלילי לאמנות האסלאם, הכולל 59 דפים מהכרך השני של היצירה. סט נוסף של עמודים, עם 151 דפים מאותו כרך, נמצא בבעלות ספריית אוניברסיטת אדינבורו. שני עותקים בפרסית מהדור הראשון של כתבי היד שרדו בספריית ארמון טופקאפי באיסטנבול. כתבי היד המאוירים המוקדמים מייצגים יחד "אחת מהדוגמאות החשובות ביותר ששרדו לאמנות האילח'אנית בכל מדיום", והם הקובץ הגדול ביותר ששרד של דוגמאות מוקדמות של המיניאטורה הפרסית.
תוכן

היצירה ג'אמע אל-תוואריח' מורכבת מארבעה חלקים עיקריים באורכים שונים:
כרך ראשון, תולדות ר'אזאן (تاريخ الغازان), החלק הנרחב ביותר, הכולל:
השבטים המונגולים והטורקיים: ההיסטוריה, הגנאלוגיות והאגדות שלהם
ההיסטוריה של המונגולים מג'ינגיס חאן ועד למותו של מחמוד ר'זאן (1271–1304)
כרך שני, הכולל את:
תולדות שלטונו של מוחמד אולג'ייטו (أولجايتو) עד 1310 (לא קיים עותק ידוע)
תולדות העמים שאינם מונגולים מאזור אירואסיה. חלק זה מקיף את ההיסטוריה העולמית משחר האנושות, בהתאם לארגון החומר של ההיסטוריון אל-טברי בספרו "היסטוריה של הנביאים והמלכים", ולחיבור של ההיסטוריון הפרסי קאזי בייזאי (בפרסית: قاضی بیضاوی):
אדם הראשון והאבות
מלכי איראן הקדם-אסלאמית
מוחמד והח'ליפים (הראשידון, בית אומיה, בית עבאס והפאטימיים)
השושלות האסלאמיות של פרס (ר'אזנווים, השאה של ח'ווארזם, המדינה האסמאעילית)
העמים הטורקיים
ההיסטוריה של סין
ההיסטוריה היהודית
הפרנקים (כלומר, אירופה, בעיקר מדינת האפיפיור והאימפריה הרומית הקדושה)
ההודים
כרך שלישי, "חמש גנאלוגיות, של הערבים, היהודים, המונגולים, הפרנקים והסינים". טקסט זה קיים בשני עותקים של כתב היד בספריית ארמון טופקאפי באיסטנבול, אך פורסם רק על גבי מיקרופילם.
ובנוסף, סיכום גאוגרפי. שלא שרד באף כתב יד ידוע.
ראו גם

אמנות אסלאמית
תיאוריו של מוחמד
קרב בדר, בכתב יד מארמון טופקאפי