stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1891
תוצאות לפי מפלגה

| מפלגה | מנהיג המפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית של קנדה | ג'ון אלכסנדר מקדונלד | 332,961 | 97 |
| המפלגה השמרנית-ליברלית | ג'ון אלכסנדר מקדונלד | 43,557 | 20 |
| המפלגה הליברלית של קנדה | וילפריד לורייה | 350,512 | 90 |
הגדוד הימי

| --- | --- |
סמל הגדוד
סמל הגדוד
 Vom Land zum Meer – Vom Meer zum Land מן היבשה אל הים, מן הים אל היבשה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 שיוך:   דויטשה מרינה
 סוג:  נחתים
 בסיס האם:  אקרנפרדה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 2014 – הווה (10 שנים)
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-1,100
 פיקוד
 יחידת אם:  השייטת המבצעית הראשונה
 דרגת המפקד:   פריגנטקפטן
 מפקד נוכחי:  נורמן ברונש
הגדוד הימי (בגרמנית: Seebataillon, הגייה: זֶה-בָּטָאיוֹן) הוא גדוד ימי מיוחד של הדויטשה מרינה המשמש כיחידת חיל הנחתים של הצי.
היסטוריה

בהיסטוריה הצבאית הגרמנית, גדוד ימי הוא גדוד מיוחד המשמש כזרוע נחתים של הצי. ב-1958 הוקם גדוד ימי בבונדסמרינה, אולם הוא פורק ב-1993. ב-2014, לנוכח מלחמת האזרחים באוקראינה, החליטה מפקדת הדויטשה מרינה להקים מחדש גדוד ימי. בשנתיים הראשונות לקיומו, הוכפף הגדוד תחת פיקוד חיל הים המלכותי ההולנדי, כדי שהנחתים הגרמניים יוכלו ללמוד מהניסיון העשיר של עמיתיהם ההולנדים בתחום הלוחמה האמפיבית. כחלק מההסכם, קיבלו חיילי הגדוד הימי גם אפשרות להשתמש באוניית קרל דורמן, השייכת לצי ההולנדי.
חיילי הגדוד לחמו השתתפו במשימות שמירת שלום בכל רחבי העולם. הם היו חלק מכוח קוסובו, יוניפי"ל, מבצע סופיה ומבצע איריני שנועדו לעצור את ספינות הפליטים מלוב, מלחמה כנגד הפיראטים בסומליה, מבצע סיום מלחמת האזרחים במאלי וכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן.
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1908

הבחירות הפרלמנטריות ה-11 בתולדות קנדה מאז איחוד קנדה התקיימו ב-26 באוקטובר 1908. היו אלו בחירות לבית הנבחרים של קנדה, הבית התחתון בתוך הפרלמנט הקנדי. במהלך הבחירות היו מעורבות חמש מפלגות, מתוכן שתי מפלגות מרכזיות ושלוש מפלגות משניות. המפלגה הליברלית בראשות ראש הממשלה המכהן, וילפריד לורייה, שרץ לקדנציה רביעית רציפה לראשות הממשלה, המפלגה השמרנית בראשות רוברט בורדן, שקידם רפורמות במפלגה, המפלגה השמרנית-ליברלית, שהייתה למעשה בחסות המפלגה השמרנית ובחרה מטעמה גם כן את רוברט בורדן כמועמד לראשות הממשלה. בנוסף למפלגות הללו היו גם המפלגה הסוציאליסטית ומפלגת העבודה הקנדית, שהשיגו תמיכה ציבורית מינורית. היו במהלך הבחירות 15 מועמדים עצמאיים, 7 מועמדים ללא שיוך פוליטי כלל, שני מועמדים עצמאיים עם זיקה שמרנית וחמישה מועמדים עצמאיים עם זיקה ליברלית.
המפלגה השמרנית הנהיגה במהלך הקמפיין הפוליטי שקדם לבחירות את פלטפורמת הליפקס שקודמה בידי רוברט בורדן, לפיה סטתה המפלגה במעט מהמדיניות המסורתית כדי להשיג קהל מצביעים רחב יותר. הפלטפורמה החדשה כללה מדיניות של הלאמות למען פיקוח על תשתיות רחבות היקף, מדיניות הגירה תחת אכיפה מרובה יותר ועוד. סטייה זאת מיסודות המפלגה השמרנית הובילה לקרע בין חלק מחברי המפלגה לבין בורדן עצמו. בסופו של דבר היו המאבקים הפנימיים בתוך המפלגה השמרנית לגורם מרכזי בהפסדה בבחירות. תוצאות הבחירות הניבו 133 מושבים בבית הנבחרים למפלגה הליברלית לעומת 82 מושבים למפלגה השמרנית ועוד שלושה מושבים למפלגה השמרנית-ליברלית. המפלגה השמרנית השיגה רוב קולות בקולומביה הבריטית, מניטובה ואונטריו, וחוזקה מאז הבחירות הקודמות. היו אלו הבחירות הראשונות בהיסטוריה הקנדית שבהן היו מעורבות הפרובינציות החדשות של אלברטה וססקצ'ואן.
תוצאות לפי מפלגה

| המפלגה | מנהיג המפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הליברלית של קנדה | וילפריד לורייה | 570,311 (48.87%) | 133 |
| המפלגה השמרנית של קנדה | רוברט בורדן | 524,641 (44.95%) | 82 |
| המפלגה השמרנית-ליברלית | רוברט בורדן | 14,733 (1.26%) | 3 |
ההיכל האולימפי אליניקו

| --- | --- |

 מיקום:  אליניקו, אתונה, יוון
 קואורדינטות:  37°53′37″N 23°43′24″E﻿ / ﻿37.893611°N 23.723333°E﻿ / 37.893611; 23.723333
 אבן יסוד:  2003
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה)
 עלות הבנייה:  49 מיליון אירו
 משטח:  פרקט
 קבוצות:  א.א.ק. אתונה
 מושבים:  כדורסל - 15,000   כדוריד - 13,500
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אתונה מוגדלת) ההיכל האולימפי אליניקו(למפת אתונה רגילה) ההיכל האולימפי אליניקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ההיכל האולימפי אליניקו (ביוונית: Κλειστό Γήπεδο Ελληνικού) הוא אולם כדורסל הממוקם באליניקו שבאתונה. בעבר שיחקה באולם א.א.ק. אתונה. ההיכל יכול להכיל עד 15,000 איש במשחקי כדורסל ובמשחקי כדוריד 13,5000 האולם שימש למשחקי הכדורסל ומשחקי הכדוריד באולימפיאדת אתונה.
מראה האולם מבחוץ בזמן אולימפיאדת אתונה
דוק ריברס

| --- | --- |

דוק ריברס כמאמן פילדלפיה 76
 לידה:  13 באוקטובר 1961 (בן 62) שיקגו, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז 
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  25
 מכללה:  אוניברסיטת מרקט
 דראפט:  בחירה מספר 31, 1983 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 1983–1991   1991–1992   1992–1994   1994–1996:  אטלנטה הוקס   לוס אנג'לס קליפרס   ניו יורק ניקס   סן אנטוניו ספרס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר (1988) MVP של אליפות העולם בכדורסל ( 1982 )
 קבוצות כמאמן
 1999–2004   2004–2013   2013–2020   2020–2023   2024–:  אורלנדו מג'יק   בוסטון סלטיקס   לוס אנג'לס קליפרס   פילדלפיה 76'   מילווקי באקס
 הישגים כמאמן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (2008)   זכייה בפרס מאמן השנה (2000)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 2013–2017:  לוס אנג'לס קליפרס
 
גלן אנטון "דוק" ריברס (אנגלית: Glenn Anton "Doc" Rivers; נולד ב-13 באוקטובר 1961 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן עבר ומאמן אמריקאי, המאמן את קבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA.
קריירת משחק

ריברס נולד וגדל במערב שיקגו והחל לשחק כדורסל במסגרת בית ספרו, "פרוביסו איסט". לאחר סיום לימודיו, נכלל בסגלה של נבחרת ארצות הברית בטורניר אליפות העולם בכדורסל 1982, ריברס הציג יכולת שהובילה אותו להיבחר בסיום האליפות, לחמישיית הממצטיינים של התחרות ואת נבחרתו לזכייה במדליית הכסף, לאחר הפסד בגמר לנבחרת ברית המועצות. לאחר האליפות ריברס שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרקט במשך שלוש עונות.
ריברס נרשם לדראפט ה-NBA של שנת 1983 ונבחר במקום ה-31 הכללי בסיבוב השני על ידי האטלנטה הוקס. בעונתו הראשונה בקבוצה ריברס שותף במהלך המשחק פעמים רבות למרות היותו שחקן רוקי ורשם בעונה הסדירה 7.5 נקודות ו-2 כדורים חוזרים ב-20 דקות משחק. הוא שיחק באטלנטה הוקס שבע עונות נוספות, בהן נהפך לשחקנה המוביל ולימים מונה לקפטן הקבוצה. לאחר מכן ריברס שיחק עונה אחת בלוס אנג'לס קליפרס, שתי עונות וחצי בניו יורק ניקס ועונה וחצי בסן אנטוניו ספרס עד לפרישתו ממשחק פעיל ב-1996. לאחר פרישתו החל ריברס לעסוק בכדורסל במגוון תפקידים במשך שלוש שנים.
קריירת אימון

ריברס החל את קריירת האימון שלו בקבוצת אורלנדו מג'יק ב-1999. לאחר עונתו הראשונה בתפקיד זכה ריברס בפרס מאמן השנה ב-NBA.
ריברס שימש בשלוש העונות הבאות כמאמן הראשי של הקבוצה, אך ללא הישגים משמעותיים בליגה, ובשנת 2003 סיים את דרכו כמאמן הקבוצה לאחר פתיחת עונה נוראית שהתבטאה בשנים עשר משחקים ללא ניצחון.
לאחר שנה אחת בה שימש כפרשן בתוכנית הכדורסל של רשת ABC ריברס התמנה למאמנה הראשי של קבוצת בוסטון סלטיקס. בעונת 2007/08 קבוצתו זכתה באליפות ראשונה לאחר 21 שנים. בסיום העונה הסדירה, קבוצתו הייתה בעלת מספר הניצחונות הגבוה ביותר בליגה. בעקבות הישגיו עם קבוצתו הוא מונה למאמן קבוצת המזרח במשחק האולסטאר השנתי של ה-NBA שנערך בניו אורלינס.
ב-25 ביוני 2013 חתם ריברס בקבוצת ה-NBA לוס אנג'לס קליפרס. ב-29 בספטמבר 2020, לאחר שהקליפרס הודחו בחצי גמר הפלייאוף, סיים ריברס את תפקידו.
ב-2 באוקטובר 2020, מונה ריברס למאמנה של פילדלפיה 76' בחוזה לחמש שנים.
ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות ה־NBA.
ב-16 במאי 2023 פוטר מתפקידו כמאמן ראשי בקבוצת פילדלפיה 76' לאחר כישלון להגיע לגמר האזורי למרות יתרון 2–3 ובפעם השלישית מאז החל לאמן את הקבוצה.
חיים אישיים

דוק ריברס נשא לאישה את כריסטין בראון בשנת 1986, והם הורים ל-4 ילדים; בנו הבכור, ג'רמיה (אנ'), הוא כדורסלן ששיחק עבור אוניברסיטת ג'ורג'טאון ואוניברסיטת אינדיאנה. בתו, קיילי (Callie Rivers), היא שחקנית כדורעף המשחקת עבור אוניברסיטת פלורידה, ונישאה לכדורסלן סת' קרי. בנו הצעיר, אוסטין, נבחר בבחירה העשירית בדראפט של שנת 2012, שיחק תחתיו בלוס אנג'לס קליפרס וכיום משחק במינסוטה טימברוולבס.
ריברס הוא בן דודו של כדורסלן העבר ביירון אירווין (אנ') ושל שחקן הבייסבול קן סינגלטון (אנ') ואחיינו של כדורסלן העבר, ג'ים ברואר.
הערות שוליים

↑  דוק ריברס סיים את דרכו בלוס אנג'לס קליפרס: "עמדתי ברוב המטרות, אבל לא בכולן", באתר וואלה, 29 בספטמבר 2020
↑  דוק ריברס סגר את תנאיו כמאמן פילדלפיה, באתר ONE‏, 2 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3550 9895  LCCN: n94053126  VIAF: 33688124   WorldCat (עם VIAF): 33688124
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1874

הבחירות הפרלמנטריות השלישיות בקנדה מאז איחוד קנדה התקיימו ב-22 בינואר 1874 והיו הבחירות הראשונות בהיסטוריה הקנדית שנערכו ביום אחיד בכל הפדרציה ולא על גבי מספר ימים נפרדים. במהלך הבחירות היו שתי מפלגות מרכזיות, שתי מפלגות משניות ומספר מועמדים עצמאיים. המפלגות המרכזיות היו המפלגה השמרנית בראשות ראש הממשלה המכהן - ג'ון אלכסנדר מקדונלד והמפלגה הליברלית בראשות אלכסנדר מקנזי. המפלגות המשניות היו המפלגה השמרנית-ליברלית, שרצה בחסות המפלגה השמרנית ובמקביל העמידה את מקדונלד כמועמד מטעמה לקדנציה נוספת בראשות הממשלה ומפלגת העבודה השמרנית החדשה שצידדה גם כן במפלגה השמרנית.
הבחירות הללו עמדו בסימן "השערורייה הפסיפית"; שערוריית שחיתות שלטונית שבמהלכה התגלה כי גורמים מרכזיים בממשל מקדונלד לקחו הונאות מידי חברת מסילת הברזל הפסיפית, עליה הוטל מטעם הממשלה לבנות מסילת ברזל מהאוקיינוס האטלנטי ועד האוקיינוס השקט. השערורייה פגעה קשות בתדמית המנהלית של ממשל מקדונלד.
אחוז ההצבעה בבחירות עמד על 69.6% מכל בעלי זכות ההצבעה, ירידה של 0.7 אחוזים מהבחירות הקודמות. המפלגה הליברלית ניצחה ב-128,455 קולות שהיוו 39.5% מכלל ההצבעות ו-129 מושבים בבית הנבחרים של קנדה, הבית התחתון בפרלמנט הקנדי. הקואליציה השמרנית קיבלה 97,925 קולות שהיוו 30.1% מכלל קולות המצביעים. בסופן של הבחירות הפך אלכסנדר מקנזי לראש הממשלה הקנדי הראשון מטעם המפלגה הליברלית.
תוצאות לפי מפלגה

| המפלגה | מנהיג המפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הליברלית של קנדה | אלכסנדר מקנזי | 128,455 (39.49%) | 129 |
| המפלגה השמרנית של קנדה | ג'ון אלכסנדר מקדונלד | 57,691 (17.74%) | 39 |
| המפלגה השמרנית-ליברלית | ג'ון אלכסנדר מקדונלד | 40,234 (12.37%) | 26 |
| מפלגת העבודה השמרנית | - | 1,515 (0.47%) | - |
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1872

הבחירות הפרלמנטריות השניות בהיסטוריה של קנדה מאז איחוד קנדה התקיימו מה-20 ביולי ועד ה-12 באוקטובר 1872. היו אלו בחירות לבית הנבחרים הקנדי, הבית התחתון בתוך הפרלמנט של קנדה. במהלך הבחירות היו שתי מפלגות מרכזיות: המפלגה השמרנית בראשות ראש הממשלה המכהן, ג'ון אלכסנדר מקדונלד והמפלגה הליברלית בראשות אדוארד בלאק (לא מועמד רשמי), לשעבר ראש ממשלת פרובינציית אונטריו. נוסף על כך התחרתה גם המפלגה השמרנית-ליברלית, שהייתה מפלגה בחסות המפלגה השמרנית בעלת מצע דומה אשר העמידה גם כן את ג'ון אלכסנדר מקדונלד כמועמד מטעמה לראשות הממשלה. היו אלו הבחירות הראשונות שבהן הצביעו תושבים במניטובה ובקולומביה הבריטית מאז כניסתן לאיחוד.
במהלך הבחירות התגלתה המפלגה הליברלית כמפלגה החזקה ביותר בעלת מירב הקולות אך השמרנים והשמרנים-ליברלים התאחדו כדי ליצור קואליציה. בסופו של דבר השיג הגוש השמרני 100 מושבים בבית הנבחרים, מספר שווה לבחירות הקודמות בעוד הליברלים ניצחו ב-95 מושבים, 33 מושבים יותר מאשר בבחירות הקודמות. מתוך כלל בעלי זכות ההצבעה 70.3% הצביעו, משמע ירידה של 2.8 אחוזים מבבחירות הקודמות. הקואליציה השמרנית נשארה בשלטון ומקדונלד המשיך לכהן בראשות הממשלה. קולות השמרנים התחלקו בין 63 מושבים למפלגה השמרנית ו-36 מושבים למפלגה השמרנית-ליברלית. הקואליציה השמרנית נתמכה בידי מועמד שמרני בעל מושב אחד. מועמדים עצמאיים בבחירות ניצחו ב-6 מושבים בבית הנבחרים.
תוצאות לפי מפלגה

| המפלגה | ראש המפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית של קנדה | ג'ון אלכסנדר מקדונלד | 82,024 (25.76%) | 63 |
| המפלגה השמרנית-ליברלית | ג'ון אלכסנדר מקדונלד | 41,076 (12.90%) | 36 |
| המפלגה הליברלית של קנדה | אדוארד בלאק | 110,556 (34.7%) | 95 |
דיוקן האמן כאיש צעיר

| --- | --- |

כריכת המהדורה הראשונה
 מידע כללי
 מאת:  ג'יימס ג'ויס
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  דבלין 
 הוצאה
 הוצאה:  האגואיסט, B. W. Huebsch 
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1916
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 264 מהדורה שנייה - 280
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת עם עובד מהדורה שנייה - הוצאת כרמל
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1956 מהדורה שנייה - 2016
 תרגום:  מהדורה ראשונה - אברהם יבין, דניאל דורון מהדורה שנייה - יותם בנשלום
 פרסים
 20th Century's Greatest Hits: 100 English-Language Books of Fiction 
 סדרה
 ספר קודם:  דבלינאים, סטיבן הירו 
 הספר הבא:  יוליסס 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001319103, 003893742, 000979772
 
דיוקן האמן כאיש צעיר (A Portrait of the Artist as a Young Man) הוא רומן בעל יסודות אוטוביוגרפיים שנכתב על ידי ג'יימס ג'ויס ויצא לאור ב-1916.
הספר מציג את תהליך ההתבגרות ורכישת המודעות העצמית של איש צעיר ומוכשר. הדמות הראשית היא סטיבן דדאלוס, שהוא למעשה האלטר אגו של ג'ויס  עצמו. ביצירה זו יש רמזים לסגנון הכתיבה המאוחר יותר של ג'ויס, בשימוש במונולוג פנימי ובעיסוק בנפש יותר מאשר במציאות החיצונית. גיבור  הספר, סטיבן דדאלוס,  מופיע גם בספר אחר של ג'ויס, יוליסס.
בינואר 1904 כתב ג'ויס את יצירתו הפרוזאית הראשונה. היה זה חיבור ארוך שזכה לשם "דיוקן האמן", שם שהגה אחיו סטניסלאוס. הוא שלח את כתב היד לכתב-עת חדש, ונדחה. ב-2 בפברואר (יום הולדתו ה-22) הודיע לאחיו כי החל בכתיבת רומן. שם הרומן היה אמור להיות "סטיבן הירו" (Stephen hero) על שם גיבורו, סטיבן דדאלוס. סטניסלאוס התנגד לשם דדאלוס, מפני שאין שמות משפחה כאלה באירלנד, אך ג'ויס עמד על דעתו . כשסיים ג'ויס את כתיבת "סטיבן הירו", הרומן הגמלוני ארך כמה אלפי עמודים. מיואש, ג'ויס זרק את הדפים לאש האח, אך אחותו הצליחה להציל כמה מהדפים. "דיוקן האמן" מבוסס בחלקו על "סטיבן הירו".
רבים מחבריו של ג'ויס לספסל הלימודים הפכו לדמויות ביצירותיו. ב"דיוקן האמן" אלה הם ג'ון פרנסיס ביירן, ששימש כבסיס ל"קרנלי", ווינסנט קוסגרייב  שעליו מבוססת דמותו של "לינץ'".
הספר נכתב במשך זמן רב, מ-1904 עד 1914. ג'ויס נתקל בקשיים בהוצאתו לאור, ולמזלו הופגש עם הארייט שו וויבר, אישה בעלת ממון, והמממנת של כתב עת בשם  "האגואיסט". עורכת כתב העת, דורה מרסדן, חיוותה דעה חיובית על הספר, והוא פורסם בו בהמשכים בשנים 1914-1915. וויבר, שהפכה בהדרגה לפטרוניתו של ג'ויס, חייבה אותו לעמוד בלוח הזמנים לפרסום פרקי הספר. על הפרסום הקשו מגוריו של ג'ויס באותה עת בטריאסטה, שהייתה באותה עת חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ובפרט לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914.
ב-1915 הציעה וויבר לג'ויס להוציא לאור את "דיוקן האמן" בעצמה, לאחר שהוא נתקל בקשיים בהוצאתו לאור. הספר יצא לבסוף ב-1916.
הספר תורגם מאנגלית לעברית על ידי אברהם יבין ודניאל דורון בהוצאת עם עובד, ב-1956. תרגום חדש של יותם בנשלום יצא ב-2016, בהוצאת כרמל.
דמויות

סטיבן דדאלוס - הדמות הראשית של הרומן. הרומן עוסק בהתבגרותו, דרך לימודיו כנער בבית ספר קתולי, אימוץ האסתטיקה כהשקפה, עד גילוי ייעודו כאמן. סטיבן משחרר את עצמו מהדת שהייתה חלק כה מכריע בחיי ילדותו ונעוריו, ומהלאומיות האירית הפנטית השוררת סביבו, על מנת להיות אדם, אמן, חופשי לחלוטין. סטיבן הוא האלטר אגו של ג'יימס ג'ויס, והרבה מאירועי וחוויות חייו של סטיבן לקוחות מהנעורים של ג'יימס ג'ויס בעצמו.
סימון דדאלוס - אביו של סטיבן. פטריוט אירי, שיורד מנכסיו במהלך הספר. בעל רגש נוסטלגי עמוק לעבר שלו. מבוסס בחופשיות על אביו של ג'ויס.
אמה קלייר - אהבתו הסודית של סטיבן. נערה צעירה שסטיבן חושק בה, ואף כותב לה שירים, למרות שהוא לא מכיר אותה היטב. היא מייצגת את אידיאל היופי והטוהר של סטיבן. הוא נצמד לזכרונות הבודדים שיש לו ממנה, ומקנא לה בזעם כשהיא מדברת עם הכמרים. נראה שהיא המוזה של סטיבן לפואמות הקצרות שלו.
קרנלי - חברו הטוב של סטיבן, לו הוא מספר את אשר על ליבו ומוחו. כמו אביו של סטיבן, גם הוא פטריוט אירי גאה, גוער בסטיבן להתגאות במוצאו האירי ולהיענות לבקשות המשפחה שלו להמשיך להיאחז בדת הנוצרית.
הכומר ארנל - מורה ללטינית בבית הספר הדתי של סטיבן. בקטע ידוע במיוחד מהרומן, הוא עורך הרצאה על מוות וגיהנום על פי הדת הקתולית, שמשפיעות באופן עמוק על סטיבן.
הערות שוליים

↑  "דיוקן האמן", סטן גבלר דייוויס.
↑  בשוליו כתב ג'ויס: "דבלין 1904 – טריאסטה 1914".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590322805171  BNE: XX2042950  BnF: cb119503132 (data)  GND: 4290389-0  LCCN: n80161103  MusicBrainz work: d3d480ce-a5ae-43c5-acdf-b95f704922c5  NLA: 35255366  SUDOC: 027469409  VIAF: 182255878   WorldCat (עם VIAF): 182255878 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הארגון הבין-לאומי של הגפן והיין

חברות בארגון נכון לשנת 2011
הארגון הבין-לאומי של הגפן והיין (בצרפתית: L'Organisation Internationale de la Vigne et du Vin; בראשי תיבות: OIV) הוא ארגון בין-ממשלתי שעוסק בהיבטים הטכניים והמדעיים של גידול גפנים וייננות. הארגון עוסק בענייני גידול גפן, לא רק לשם הכנת יין, אלא גם כענבי מאכל ולשם ייצור צימוקים. אחת מפעילויות הארגון היא איסוף נתונים סטטיסטיים מרחבי העולם בנושאים הנוגעים לתחום הגפן.
מטה הארגון ממוקם בפריז וחברות בו 50 מדינות נכון ל-2023 ובהם גם מדינת ישראל.
היסטוריה

המבשרים של הארגון הבינלאומי של הגפן והיין היו הוועידות הבינלאומיות שנערכו במאה ה-19 בתגובה למגפת הפילוקסרה, כשהבולט שבהם היה קונגרס של חמש מדינות במונפלייה שנערך בין ה-26 ל-30 באוקטובר 1874. הרעיון של הקמת ארגון בינלאומי עלה מספר פעמים במהלך העשורים הבאים, ולבסוף, ב-29 בנובמבר 1924, חתמו שמונה מדינות על הסכם ליצירת "משרד יין בינלאומי" Office international du vin (OIV)) בפריז. בתום החתימה הוא שב למדינות השונות לשם אישורו. מושב העבודה הראשון נערך ב-Salon de l’Horloge ב-3 בדצמבר 1927. ב-4 בספטמבר 1958, שונה שמו של הארגון ל"משרד הגפן והיין" (Office International de la Vigne et du Vin).
הארגון הבינלאומי של הגפן והיין הנוכחי נוסד בעקבות הסכם בין 35 מדינות ב-3 באפריל 2001, והחליף את "משרד הגפן והיין". ההסכם הזה נכנס לתוקפו ב-1 בינואר 2004.
מדינות חברות

אוסטריה אוסטריה
איטליה איטליה
אורוגוואי אורוגוואי
ארמניה ארמניה
אוזבקיסטן אוזבקיסטן
אלג'יריה אלג'יריה
ארגנטינה ארגנטינה
אוסטרליה אוסטרליה
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
בלגיה בלגיה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
ברזיל ברזיל
בולגריה בולגריה
גרמניה גרמניה
גאורגיה גאורגיה
דרום אפריקה דרום אפריקה
הודו הודו
הולנד הולנד
הונגריה הונגריה
טורקיה טורקיה
ישראל ישראל
יוון יוון
לבנון לבנון
לוקסמבורג לוקסמבורג
מרוקו מרוקו
מלטה מלטה
מונטנגרו מונטנגרו
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
מולדובה מולדובה
נורווגיה נורווגיה
ניו זילנד ניו זילנד
סרביה סרביה
סלובקיה סלובקיה
סלובניה סלובניה
ספרד ספרד
פרו פרו
פורטוגל פורטוגל
צרפת צרפת
צ'כיה צ'כיה
צ'ילה צ'ילה
קרואטיה קרואטיה
קפריסין קפריסין
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה
שווייץ שווייץ
שוודיה שוודיה
הערות שוליים

↑  OIV members, accessed on December 1st, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 6510737-8  ISNI: 0000 0001 2186 0745  LCCN: no2005000494  NKC: uzp2008442203  SUDOC: 099257459  VIAF: 151888581   WorldCat (עם VIAF): 151888581 
הקונגרס העולמי ה-38 של הארגון הבינלאומי של הגפן והיין
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1900

הבחירות הפרלמנטריות התשיעיות במספרן בקנדה מאז איחוד קנדה התקיימו ב-7 בנובמבר 1900 והיו בחירות לבית הנבחרים הקנדי, הבית התחתון בפרלמנט של קנדה. במהלך הבחירות היו שלוש מפלגות מרכזיות: המפלגה הליברלית בראשות ראש הממשלה המכהן, וילפריד לורייה, המפלגה השמרנית (ידועה כיום בכינוי המפלגה השמרנית הישנה, אשר הוקמה בידי ג'ון אלכסנדר מקדונלד) בראשות ראש הממשלה לשעבר; צ'ארלס טאפר והמפלגה הליברלית-שמרנית שהייתה מקורבת למפלגה השמרנית והריצה גם כן את צ'ארלס טאפר לראשות הממשלה. בנוסף על מועמדים אלו היו מספר מועמדים עצמאיים, מתוכם מועמד עצמאי נייטרלי, מועמד עצמאי שמרני, מועמד עצמאי ליברלי ומועמד עצמאי מטעם תנועת העבודה.
הבחירות עמדו בין לבין בסימן המעורבות הקנדית במלחמת הבורים השנייה, כאשר טאפר האשים את ממשלת לורייה בכך שלא העבירה די חיילים לתמיכה במאמץ הכולל של האימפריה הבריטית נגד האפריקאנרים (בורים). בסופן של הבחירות הפדרליות, הליברלים נותרו בשלטון, עם 128 מושבים בבית הנבחרים לעומת 79 של השמרנים. לורייה נותר ראש הממשלה. במהלך הבחירות השיגו השמרנים רוב באונטריו ומניטובה בלבד. בסך הכל עלה מספר המושבים הליברלים ב-11 וירד מספר המושבים השמרנים ב-7. במהלך הבחירות הצביעו 77.4% מכלל בעלי זכות ההצבעה, עלייה של 14.5 אחוזי הצבעה מהבחירות הקודמות. לאחר ההפסד יצא צ'ארלס טאפר לגמלאות והוחלף בהנהגת המפלגה השמרנית בידי רוברט בורדן.
המפלגה הליברלית-שמרנית זכתה בעשרה מושבים בבית הנבחרים ולצד המפלגה השמרנית המשיכה לשבת באופוזיציה לאחר הבחירות. מועמדים עצמאיים ניצחו בשישה מושבים בלבד מתוך 213 המושבים בבית הנבחרים.
תוצאות לפי מפלגה

| המפלגה | מנהיג המפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הליברלית של קנדה | וילפריד לורייה | 477,758 (50.25%) | 128 |
| המפלגה השמרנית של קנדה | צ'ארלס טאפר | 410,953 (43.22%) | 69 |
| המפלגה השמרנית-ליברלית | צ'ארלס טאפר | 27,377 (2.88%) | 10 |
האקדמיה הצרפתית

ערך זה עוסק באגודה לקידום השפה הצרפתית. אם התכוונתם לאקדמיה למחקר מדעי, ראו .
| --- | --- |

 אגודה מדעית
 תקופת הפעילות:  29 בינואר 1635 – הווה (389 שנים) 
 מייסדים:  הקרדינל רישלייה 
 מיקום
 מדינה:  צרפת צרפת
 www.academie-francaise.fr
 
הקרדינל רישלייה, מייסד האקדמיה הצרפתית
האקדמיה הצרפתית (בצרפתית: Académie française) היא אגודה מדעית שנוסדה בשנת 1635 בצרפת, ומטרתה קידום ענייני השפה הצרפתית.
היסטוריה של האקדמיה הצרפתית

בתחילה הייתה האקדמיה הצרפתית חוג בלתי רשמי שבו התנהלו שיחות בנושאים הקשורים בשפה הצרפתית. הקרדינל רישלייה, השר הראשי של המלך לואי השלושה עשר, לקח חוג זה תחת חסותו. ב-22 בפברואר 1635, בהתאם לבקשתו של רישלייה, חתם המלך על מסמך רשמי שהיווה את הבסיס המשפטי לקיומה של האקדמיה והעניק לה מעמד של מונופול. מסמך זה נרשם על ידי הפרלמנט של פריז כהוראה מלכותית ב-10 ביולי 1637. תפקידה העיקרי של האקדמיה, כפי שנקבע במסמך הרשמי של ייסודה, היה לתכן את השפה הצרפתית, לקבוע כללים לשימוש בה, ולעשותה מובנת לכל הצרפתים ולכל דוברי השפה הצרפתית. ברוח זו החלה האקדמיה לערוך את "מילון האקדמיה הצרפתית". המהדורה הראשונה של המילון הופיעה ב-1694, והמהדורה האחרונה (לעת עתה) - ב-1992. בסך הכול יצאו לאור שמונה מהדורות, והמהדורה התשיעית נמצאת בשלבי עריכה.
בתקופת המהפכה הצרפתית ביטלה האספה הלאומית את כל האקדמיות המלכותיות, כולל האקדמיה הצרפתית. ב-1792 נאסר עליה לבחור חברים חדשים במקום אלה שנפטרו. ב-1795 חודשו פעולותיה במסגרת המכון של צרפת שנוסד אז. נפוליאון בונפרטה, בתפקידו כקונסול ראשון, החליט להחיות מחדש את האקדמיות המלכותיות. האקדמיה הצרפתית המשיכה ליהנות מחסותם של כל המלכים, הקיסרים והנשיאים הצרפתיים עד היום.
פעולות האקדמיה הצרפתית

האקדמיה פועלת לשמור על איכותה של השפה ולעקוב אחר התפתחותה. היא מוסמכת לקבל החלטות בתחומי הדקדוק, הכתיב והספרות בשפה הצרפתית, אם כי החלטות אלה הן בגדר המלצה שאינה מחייבת את הציבור ואת הממשלה. האקדמיה מוסמכת להעניק פרסים בשטחים הבאים: ספרות, שירה, תיאטרון, קולנוע, היסטוריה ותרגום. היא מעניקה כשישים פרסים מדי שנה, שהחשוב שבהם הוא פרס הפרנקופוניה (הפרס הגדול של כל הארצות הדוברות צרפתית).
האקדמיה מורכבת מארבעים חברים הנבחרים על ידי החברים עצמם. (החברים הראשונים התמנו על ידי רישלייה). הם נבחרים לכל חייהם, אך קיימת אפשרות לסיים את חברותם בגלל התנהגות לא נאותה. כך הודחו לאחר מלחמת העולם השנייה החברים שארל מוראס, אנרי פיליפ פטן, אבל בונאר, ואבל הרמן בשל קשריהם לממשלת וישי. מאז היווסדה שימשו באקדמיה כ־700 חברים ובהם: משוררים, סופרים, מחזאים, פילוסופים, רופאים, מדענים, מבקרי אמנות, אנשי צבא, מדינאים ואנשי כנסייה. כאשר מתפנה מקום באקדמיה על המועמדים להציע את מועמדותם, אך גם חברי האקדמיה רשאים להציע מועמד. המועמד מתקבל כחבר ברוב קולות. אם אין מועמד שזכה ברוב הקולות, על הבחירה להתקיים במועד מאוחר יותר.
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1896

הבחירות הפרלמנטריות השמיניות במספרן בקנדה מאז הקמתה באיחוד קנדה התקיימו ב-23 ביוני 1896 והיו בחירות לבית הנבחרים הקנדי, הבית התחתון בפרלמנט של קנדה. הבחירות היוו מהפך פוליטי בקנדה. במהלכן התחרו שלוש מפלגות מרכזיות: המפלגה השמרנית של קנדה; בראשות ראש הממשלה המכהן, צ'ארלס טאפר, שהיו בשלטון עוד מאז הבחירות הפרלמנטריות של 1878, המפלגה השמרנית-ליברלית של קנדה שהייתה בת חסותה של המפלגה השמרנית והציעה גם כן את טאפר בתור מועמד לראשות הממשלה והמפלגה הליברלית של קנדה, אשר בראשותו של וילפריד לורייה, ראש האופוזיציה.
הבחירות כללו מעורבות של מספר מועמדים עצמאיים ומספר מפלגות קטנות: המפלגה הלאומנית, המפלגה הלאומנית השמרנית, מפלגת הפטרונים של התעשייה, מפלגת "מקכתיטה" (מפלגה קתולית אנטי-צרפתית) ומפלגת איגוד המגן הפרוטסטנטי. מאז הבחירות הקודמות עברה ראשות הממשלה בין חמישה אישים מהמפלגה השמרנית: ג'ון אלכסנדר מקדונלד (נפטר בתפקיד), ג'ון אבוט (התפטר), ג'ון תומפסון (נפטר בתפקיד), מקנזי בוול (התפטר) וצ'ארלס טאפר, שמונה לראש ממשלה מעט יותר מחודשיים לפני הבחירות. תדמיתו של טאפר בתור נציג פוליטי מטעם האימפריאליזם הבריטי הוביל להתנגדות נרחבת אליו באזור קוויבק, איפה שהליברלים בהנהגת לורייה זכו ברוב מוחץ בסיומן של הבחירות.
בסופן של הבחירות השיגו השמרנים יותר קולות בבחינת ההצבעה העממית, אך לפי חלוקת הנציבויות היו אלו הליברלים שהשיגו את מרב מושבי הפרלמנט והקימו ממשלה חדשה בראשותו של לורייה. לורייה היה ראש הממשלה הקנדי הראשון שמוצאו בקוויבק והוא קנדי צרפתי. טאפר קיבל 467,415 קולות ו-86 מושבים לעומת לורייה שקיבל 401,425 קולות אך 117 מושבים עבור מפלגתו בבית הנבחרים.
תוצאות לפי מפלגה

| המפלגה | מנהיג המפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הליברלית של קנדה | וילפריד לורייה | 401,425 | 117 |
| המפלגה השמרנית של קנדה | צ'ארלס טאפר | 430,874 | 71 |
| המפלגה השמרנית-ליברלית | צ'ארלס טאפר | 36,541 | 15 |