stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטריק פירס
הערות שוליים

↑  Miller, Liam (1977). The noble drama of W.B. Yeats. Dublin: Dolmen Press. p. 33. ISBN 978-0-391-00633-1.
↑  Stevenson, Garth (2006). Parallel paths: the development of nationalism in Ireland and Quebec. Montreal & Kingston: McGill-Queen's Press. p. 189. ISBN 978-0-7735-3029-4.
↑  Patrick Pearse: Life. Ricorso, Bruce Stewart.
↑  Crowley, Brian (2009). "'The strange thing I am': his father's son?". History Ireland. History Publications Ltd. נבדק ב-5 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Flanagan, Frank M., "Patrick H. Pearse", The Great Educators, March 20, 1995
↑  אחד מתלמידיו היה הסופר ג'יימס ג'ויס, שפרש כעבור זמן קצר עקב סלידתו מהלאומנות האירית
↑  Chronology of Pádraic Pearse
↑  "Padraig Pearse, the cart and an old song book". Sparkle. 9 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Patrick Pearse" (PDF). The 1916 Rising: Personalities and Perspectives. National Library of Ireland. 2006. אורכב מ-המקור (PDF) ב-19 במאי 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  John Redmond’s finest hour, Chris Dooley, The Irish Times, Sep 19, 2015
↑  Irish Volunteers founded in Dublin, Century Ireland
↑  Padraig Pearse, Irish Volunteers
↑  כינוי ללאומנים אירים
↑  >OPW, The Office of Public Works, Dublin
↑  התקוממות אירית נגד הבריטים באותה שנה
↑  "Patrick Pearse". Century Ireland. RTÉ/Boston College.
↑  Sean Farrell Moran, Patrick Pearse and the Politics of Redemption: The Mind of the Easter Rising, 1916, 1994, p. 122.
↑  Pearse was no gay blade but had autistic temperment, Liam Collins, Irish Independent, April 9 2006
↑  John Spain, "Pearse's heroic sideways pose? He did it to hide embarrassing squint", Irish Independent, 24 August 2013
↑  Dublin City Public Libraries history of Ballymun Towers
↑  BBC Proms 24 July 2008
↑  "Belfast club wrecked", Ottawa Citizen, p1, 26 May 1938
↑   Account of Gorsedd commemoration, 1999
↑  "Dublin and Kilkenny dominate Leinster Pearse medal nominations". The Irish Times.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463325505171  PLWABN: 9810659741505606  BNE: XX1635096  BnF: cb12380890m (data)  GND: 11954654X  ICCU: DDSV257579  ISNI: 0000 0001 0914 7816  LCCN: n50000694  MusicBrainz: 3b6fc46c-720c-4428-a7b5-81d9660e420e  NKC: uk2012723760  NLA: 35414077  NTA: 071741631  SNAC: w6rj4mtw  SUDOC: 032861192  Trove: 944176  VIAF: 72206367   WorldCat (עם VIAF): 72206367 
27 רחוב פירס, מקום הולדתו של פטריק פירס
בניין בית הספר סנט אנדה, כיום מוזיאון פירס
פירס (לבוש מדים, במרכז-ימין) בהלווייתו של אודונובן רוסה, בה הצהיר בהספדו את אמירתו המפורסמת: "כל עוד אירלנד אינה חופשית לא יהיה שלום".
ההכרזה על הקמת הרפובליקה האירית, חתומה על ידי שבעה ממנהיגי המרד, ובהם פירס, תומאס ג'יי קלארק, ג'יימס קונולי, תומאס מקדונה, ג'וזף פלאנקט ועוד
פסל של פירס בטראלי, במחוז קרי
צירדקטילוס

| צירדקטילוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 112 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: זאורופסידה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: Cearadactylidae
סוג:: צירדקטילוס
מין:: Cearadactylus atrox
שם מדעי
 Cearadactylus ‏Leonardi & Borgomanero, 1985

צירדקטילוס (שם מדעי: Cearadactylus; מילולית "האצבע של סיארה") הוא זוחל קדום מעופף מסדרת הפטרוזאוריה, שחי בתקופה קרטיקון תחתון לפני 112 מיליון שנה.
מאפיינים

יצור זה דמה במראהו לפטרנודון וקרוביו אך היה חסר את הכרבולת שלו והוא היה בעל לסתות מלאות שיניים חדות דמויות מחטים, דבר שחסר אצל הפטרנודון בעל המקור. הוא היה קרוב בעיקר לבני המשפחה אנהגואריים.
הוא התגלה בערבות של מזרח ברזיל בתצורות סנטנה (Santana Formation). תחילה נמצאה גולגולת באורך 57 ס"מ שלו ובהמשך התגלו מאובנים נוספים. מוטת כנפיו של הפטרוזאורוס הגיע ל-4 מטרים ועל פי כמה דעות ל-5.5 מטרים. משקלו הגיע ל-30 ק"ג, חרף ממדיו הגדולים.
זה היה זוחל טורף שניזון בעיקר מדגים ולסתותיו ושיניו מנעו מהדגים לברוח. הוא דאה על אוויר חם בדומה לנשרים ולחסידות של ימינו מעל הים ומעל צוקי החופים.
בתרבות

הצירדקטילוס הופיע בספר פארק היורה, כפטרוזאורים הנמצאים בכלוב גדול. הוא לא הופיע באף אחד מהסרטים.
צירדקטילוס בשם סיירה מופיע בסרטי המסע לעמק החלומות כנבל הראשי לצד רינקוס הרמפורינקוס.
להקה של צירדקטילוסים טורפים תוקפים את ההרפקטוגנתוס עליו רוכבים באק, קראש ואדי בעידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים.
בנוסף הוא מופיע במשחק המחשב Jurassic World Evolution 2.
ראו גם

מימודקטילוס - פטרוזאור קרוב מלבנון.
איור של צירדקטילוס
מאובני הצירדקטילוס
צירדקטילוס
פריץ וייס

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1919 פראג, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  4 באוקטובר 1944 (בגיל 25) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מוקד פעילות:  צ'כוסלובקיה 
 סוגה:  ג'אז 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 
פריץ וייס (בצ'כית: Bedřich Weiss‏; 28 בספטמבר 1919 – 28 בספטמבר 1944) היה מוזיקאי יהודי ומעבד של מוזיקת ג'אז שהיה פעיל במחצית הראשונה של המאה ה-20. היה פעיל בחיים המוזיקליים של מחנה הריכוז טרזיינשטט. נספה במחנה ההשמדה אושוויץ.
ביוגרפיה

וייס נולד למשפחה יהודית דוברת גרמנית מהמעמד בינוני בפראג. הוא החל להתעניין בג'אז בגיל צעיר, ועד מהרה החל להשתתף בחיי הג'אז של פראג. הוא החל לנגן בכינור, אך מאוחר יותר עבר לחצוצרה. כסטודנט ב"בית הספר לדקדוק אנגלי" בפראג הוא הפך להיות חבר בתזמורת בית הספר שנקראה "קצב הסווינג". בתזמורת זו הוא ניגן בחצוצרה ראשונה. בין חברי התזמורת היו גרמנים, צ'כים ויהודים. ראש הלהקה היה הפסנתרן הצ'כי מילאן האלא (Milaan Halla). המצב בתזמורת השתנה בשנת 1939, עם עליית הנאצים לשלטון. כמה מהמוזיקאים הגרמנים עזבו את ההרכב, בגלל סירובם לנגן עם יהודים. בשנת 1939, עבר וייס לנגן בחצוצרה בתזמורת "קארל לודביג". כחבר הלהקה הפך וייס למנהיג התזמורת ועזר לארגן חזרות, אך מעל לכל, הוא סידר את חלק הארי של רפרטואר ההרכב. מוזיקאי הג'אז היהודים נהגו להתאמן בשנים 1940-1941 בבית היתומים היהודי. בהמשך חברותו בתזמורת הפכה לבעייתית יותר ויותר בגלל חוקי הגזע, עד שהוא עזב את התזמורת. עם זאת, הוא השתתף בעילום שם בהקלטה של תקליטים.
טרזיינשטט

בשנת 1942, נשלח פריץ וייס, יחד עם שאר בני משפחתו, למחנה הריכוז טרזיינשטט. הוא לקח חלק באירועים מוזיקליים שהתקיימו במחנה, והוא אף המשיך את שיתוף הפעולה שלו עם תזמורות מחוץ למחנה. בעזרת שוטרים צ'כיים הוא הצליח להשיג ציוד הדרוש להסדרת קומפוזיציות ג'אז. בטרזין, וייס ייסד תזמורת של חמישייה, שפעלה עד לחודש אוגוסט 1944. ב-1943 הוא הפך גם למנהיג אמנותי ומעבד של ההרכב דיקסילנד ג'אז טרזין שנקרא "גטו סווינגרס". שתי הלהקות שתפו פעולה בהופעות שונות ומספר הנגנים גדל, במיוחד לאחר הגעתם של נגני ג'אז יהודים דנים והולנדים. וייס, יחד עם הפסנתרן הברלינאי מרטין רומן, הלחינו ועיבדו יותר משלושים יצירות חדשות להרכבים. העיבוד הפופולרי ביותר היה מוזיקת הג'אז של אופרת הילדים ברונדיבר, שהולחנה במקור על ידי האנס קראסה. בחודש יוני 1944, במהלך הביקור של הצלב האדום במחנה, הגטו סווינגרס נאלצו להשתתף בהופעות התעמולה שאורגנו בכפייה על ידי הגרמנים, על ידי קורט גרון. ההופעות נועדו להטעות את העולם שבחוץ. ההרכב הופיע גם בסרט התעמולה "טרזין" שהופק על ידי הגרמנים. רוב חברי הלהקה לא שרדו את המלחמה אך חלק כמו קוקו שומן נותרו בחיים.
בספטמבר 1944, נשלח וייס עם אביו למחנה ההשמדה אושוויץ. האב ובנו נספו בתאי הגזים באושוויץ. פריץ וייס מת באושוויץ ב-28 בספטמבר 1944, ביום ההולדת ה-25 שלו.
בישראל, חשף לראשונה את הסיפור מוזיקאי הג'אז ונגן הסקסופון שי ברנר, בשנת 2013. שי יזם פרויקט מוזיקלי המנציח את פועלו של פריץ וייס, הביא לישראל את האלבום בו הוקלטו היצירות שהוברחו ממחנה הריכוז בטרזין, וערך מופע מחווה המוקדש לפריץ וייס ותזמורת הג'אז במחנה הריכוז, 'הגטו סווינגרס'.
פריץ טודט

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1891 פפורצהיים, הקיסרות הגרמנית 
 נהרג:  8 בפברואר 1942 (בגיל 50) קנטרן, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הדוכסות הגדולה של באדן, רפובליקת ויימאר 
 מקום קבורה:  Invalids' Cemetery 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה
 המסדר הגרמני (12 בפברואר 1942)  מסדר דנבורג (1941)  צלב דנציג (24 באוקטובר 1939)  מסדר סאבה הקדוש (22 בספטמבר 1938)  אביר הצלב הגדול של מסדר הכתר האיטלקי (1939)  אות הזהב המפלגתי (1934)  אות השירות הארוך של המפלגה הנאצית (20 באפריל 1940)  Karmarsch Medal (1941)  טבעת ארנסט ורנר פון סימנס (1937)  מסדר אלכסנדר הקדוש של בולגריה  מדליית הסודטים  מסדר ההצטיינות הצבאית  מדליית החומה המערבית  מסדר אריה צרינגן  מסדר בית הוהנצולרן  צלב הברזל  מדליית האנשלוס  צלב הכבוד  הצלב הגדול של מסדר הכוכב של רומניה 
 
פריץ טודט (בגרמנית: Fritz Todt; שם משפחתו נהגה: טוֹט; גרסה חלופית של שמו בעברית: פריץ טוט; 4 בספטמבר 1891 – 8 בפברואר 1942) היה שר החימוש של גרמניה הנאצית מהשנים 1935–1942 ומייסד ארגון טודט, שהיה אחראי על חימוש גרמניה.
ביוגרפיה

טודט נולד בעיר פפורצהיים במדינת באדן-וירטמברג. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה וזכה בעיטור צלב הברזל. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1922, ובשנת 1931 קיבל דרגת קולונל באס-אה.
בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, מונה טודט לשר בלי תיק בממשלתו השנייה של היטלר. בשנת 1935 הוא מונה לשר החימוש. בשנת 1938 ייסד את ארגון טודט, שהיה אחראי על חימוש גרמניה. במהלך תפקידו הוא הסתכסך עם הרמן גרינג בנושא התקציבים המגיעים למשרדו. במהלך המלחמה הופקדו בידו למעשה שלושה תיקים לפחות. הוא היה ממונה על פיתוח רשת הכבישים, על אחזקתה ופיתוחה של רשת נתיבי המים במדינה, וכן על תחנות הכוח ופיתוחן. נוסף על כך כיהן כנציגו האישי של היטלר בתפקיד מיניסטר החימוש, עמד בראש אגף הבינוי במסגרת תוכנית ארבע השנים של גרינג, בנה את החומה האטלנטית (קו הביצורים הגרמני במערב אירופה) ואת בסיס הצוללות הגרמני לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי ופיתח את רשת הכבישים באזורים הכבושים מנורווגיה ועד צרפת וברחבי רוסיה.
ב-8 בפברואר 1942, בעת טיסה לגרמניה, מטוסו התרסק, בסופו של דבר הוא מת מפצעיו. נערכה לו לוויה מפוארת בברלין, בנוכחותו של היטלר. במהלך השנים הועלה חשד שמעולם לא הוכח על חבלה מתוכננת במטוסו, שגרמה להתרסקות. אלברט שפר ירש אותו בתפקידו.
הערות שוליים

↑  אלברט שפר, בתוככי הרייך השלישי, תרגמה עדנה קורנפלד, מודן הוצאה לאור, 1969, עמ' 214
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274287705171  PLWABN: 9810579614305606  BnF: cb11981204p (data)  GND: 118813021  ISNI: 0000 0001 0959 8393  LCCN: n87940659  NARA: 10572889  NKC: mzk2006343236  NTA: 119847795  SNAC: w6xm0tjh  SUDOC: 027860655  ULAN: 500096781  VIAF: 5371148997691259870002   WorldCat (עם VIAF): 5371148997691259870002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרח'ה

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  סלפית
 שטח:  5,635 דונם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,650 (2017)
 קואורדינטות:  32°04′11″N 35°08′56″E﻿ / ﻿32.069702777778°N 35.148911111111°E﻿ / 32.069702777778; 35.148911111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) פרח'ה(למפת גוש דן רגילה) פרח'ה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פרח'ה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פרח'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרח'ה (בערבית: فرخة) הוא כפר פלסטיני, הממוקם בנפת סלפית, שבמרכז השומרון, כ-30 ק"מ מדרום לשכם. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה כ-1,336 תושבים בשנת 2007.
גאוגרפיה

פרח'ה גובלת בסלפית ממזרח ומצפון, בקראוות בני זייד, ובני זייד א-שרקייה מדרום, ובכפר בורוקין ממערב.
היסטוריה

בכפר נמצאו חרסים מתקופות שונות בעת העתיקה. המקום יושב בידי שומרונים לפחות עד הכיבוש הערבי, וכנראה שגם במהלך שלטון בית אומיה.
הכפר לא נזכר בכתבים מהתקופה הצלבנית, אולם על-פי מיקומו ניתן להסיק שהוא היה חלק מהדומיין המלכותי של ממלכת ירושלים הלטינית.
האזור כולו נכבש בידי האיובים לאחר קרב קרני חיטין ב-1187, וטקסט איובי במסגד הכפר מתוארך לשנת 1210 לספירה. יש המזהים את הכפר כמקום הולדתו של המלומד המוסלמי עבדאללה אל-פרח'אווי (1415).
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בפרח'ה אוכלוסייה של 210 מוסלמים, ומספרם גדל במפקד 1931 ל-304 מוסלמים, אשר חיו ב-54 בתים.
בשנת 1945 האוכלוסייה הייתה 280 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל היה 5,675 דונם. מתוך קרקעות אלו 1,753 דונם היו של מטעים ואדמות השקיה, 1,301 של גידולי דגנים, ואילו 14 דונם סווגו כשטח בנוי.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עברה פרח'ה משליטה בריטית לירדנית.
לאחר מלחמת ששת הימים, עברה פרח'ה לשליטה ישראלית.
הערות שוליים

1 2  Sharon, Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae, 2004. Brill. Leiden/Boston. p. 242
| Flag of Senegalיישובי נפת סלפית |
| --- | --- | --- |
| ערים | סלפית |  |
| מועצות מקומיות | בידיה • בורוקין • דיר איסתיא |  |
| כפרים | דיר בלוט • פרח'ה • איסכאכא • כפר א-דיכ • חארס • ח'ירבת קיס • כיפל חארת' • מרדה • מסחה • קראוות בני חסאן • קירה • ראפאת • סרטא • יאסוף • זאוויה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584325105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרס הסלבלד

| --- | --- |
 תיאור:  פרס בתחום הצילום
 מדינה:  שוודיה 
 הגוף המעניק:  קרן הסלבלד 
 תקופת הפרס:  1980–הווה (כ־44 שנים) 
 נקרא על שם:  ויקטור הסלבלד 
 אתר רשמי
 
פרס הסלבלד (Hasselblad) הוא פרס המוענק מדי שנה לצלם. הפרס מוענק ידי קרן שהוקמה על ידי ויקטור הסלבלד, יצרן מצלמות שוודי, אשר הקים את חברת הצילום הסלבלד ואשתו ארנה.
הפרס מוענק בצורת מענק של מיליון קרונות שוודיות, תעודה ומדליית זהב. כמו כן זוכה הפרס מציג תערוכה במרכז הסלבלד במוזיאון האמנות של גטבורג.
זוכי הפרס

1980: לנרט נילסון
1981: אנסל אדמס
1982: אנרי קרטייה ברסון
1984: מנואל אלוורס בראבו
1985: אירווינג פן
1986: ארנסט האס
1987: הירושי האמאיה
1988: אדוארד בודה
1989: סבסטיאו סלגאדו
1990: ויליאם קליין
1991: ריצ'רד אבדון
1992: ג'וזף קודלקה
1993: סון ג'ונסון
1994: סוזן מיסלאס
1995: רוברט האוזר
1996: רוברט פרנק
1997: כריסטר שטרוהולם
1998: ויליאם אגלסטון
1999: סינדי שרמן
2000: בוריס מיכאלוב
2001: הירוש סוגימוטו
2002: ג'ף וול
2003: מאילק סידבה
2004: ברנט והילה בכר
2005: לי פרידלנדר
2006: דייוויד גולדבלט
2007: נאן גולדין
2008: גרסיאלה איטורבייד
2009: רוברט אדמס
2010: סופי קאל
2011: ואליד ראאד
2012: פול גרהם
2013: ג'ואן פונטקוברטה (Joan Fontcuberta)
2014: מיאקו אישיוצ'י (Miyako Ishiuchi)
2015: וולפגנג טילמנס
2016: סטאן דאגלס (Stan Douglas)
2017: רינקה דייקסטרה
2018: אוסקר מוניוס (Oscar Muñoz)
2019: דיידו מורייאמה (Daidō Moriyama)
2020: אלפרדו יאאר (Alfredo Jaar)
פריץ ויט

| --- | --- |

מקס וינשה (משמאל) פריץ ויט (במרכז) וקורט מאייר (מימין), במהלך הקרב על קאן, יוני 1944
 לידה:  27 במאי 1908 הוהנלימבורג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  14 ביוני 1944 (בגיל 36) ונואה, צרפת תחת שלטון גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מקום קבורה:  אר 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1933–1944 (כ־11 שנים)
 דרגה:   בריגדפיהרר
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית האס אס ה-12
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
פריץ ויט (בגרמנית: Fritz Witt,‏ 27 במאי 1908 – 14 ביוני 1944), קצין בוואפן אס אס בדרגת בריגדפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-12 היטלריוגנד במהלך המערכה בנורמנדי.
בזמן פיקודו על יחידות אס אס בצעו יחידותיו ויחידות שהשתייך אליהם פשעי מלחמה, פריץ ויט לא נחקר או נתן את הדין על מעשי חייליו היות שנהרג לפני סיום המלחמה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פריץ ויט נולד ב-27 במאי 1908 בהוהנלימבורג. ויט עבד בתעשיית הטקסטיל, אך בשנת 1931 איבד את עבודתו והצטרף למפלגה הנאצית. בשנת 1933 הצטרף ויט לאס אס,ובשנת 1935 מונה למפקד גדוד ברגימנט דויטשלנד.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך הפלישה לפולין לחם ויט עם גדודו כחלק מרגימנט דויטשלנד במסגרת דיוויזיית הפאנצר קמפף, במהלך הפלישה בצעו יחידות הדיוויזיה סדרת פשעי מלחמה הידועה בשם  Massacre in Zakroczym  (אנ) במהלכה רצחו מאות שבויי מלחמה. במהלך המערכה על צרפת לחם עם ריגמנט דויטשלנד במסגרת הארמייה ה-18, ועל כך קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-16 באוקטובר 1940 מונה ויט למפקד הגדוד ה-3 בדיוויזיית האס אס ה-1, ובמהלך הקרב על יוון לחם עם גדודו במסגרת הקורפוס הממונע ה-40.
במהלך מבצע ברברוסה לחם ויט עם גדודו כחלק מדיוויזיית האס אס ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-14, וב-8 בפברואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב.
ב-24 ביוני 1943 מונה ויט למפקד דיוויזיית האס אס ה-12 היטלריוגונד, שהייתה מורכבת מותיקי אס אס ונערי נוער היטלר ונודעה בגישתה הפאנטית לנאציזם.
ויט עמל קשות על מנת להביאה לכושר ומוכנות קרבית מוקדם ככל האפשר. במרץ 1944 הדיוויזיה נמצאה מוכנה לשירות פעיל והוצבה בעיר הצרפתית קן. הדיוויזיה השתייכה לקבוצת השריון מערב, שהייתה יחידת המילואים של השריון הגרמני. הדיוויזיה המשיכה להתאמן במהלך האביב של שנת 1944 תוך שהיא לומדת להכיר את השטח בסביבת קן, עובדה שתעזור לה בחודשים הבאים של הקרבות. ביוני 1944 הדיוויזה הוכרזה כמוכנה לפעילות מבצעית, והייתה מצוידת בטנקי פנתר ובמבחר כלי ארטילריה.
במהלך אימוניה בצעה יחידה מהדיווזיה את טבח אסק (Ascq massacre) בצרפת.
ביוגרפיה > נורמנדי

עם פלישת בעלות הברית לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, דיוויזיית היטלריוגנד ודיוויזיית הפאנצר ה-21 היו הקרובות ביותר לראש הגשר של בעלות הברית, אולם כתוצאה מאי הסכמתו של היטלר לשליחת כוחות השריון, הדיוויזיה נשלחה לחזית רק כמה שעות אחרי הנחיתה הראשונית. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות כתוצאה מהפצצות מטוסי בעלות הברית בשעה שהתקדמה לעבר חופי הנחיתה.
ב 7 ביוני בצעו חיילי הדיוויזיה את הטבח במזר ארדן (Ardenne Abbey massacre) בה רצחו בסדרת פשעי מלחמה שבויי מלחמה קנדיים.
ב-14 ביוני, נהרג ויט כתוצאה מהפצצה של בעלות הברית, ושטנדרטפיהרר קורט מאייר האחראי הישיר לטבח במזר ארדן ירש אותו כמפקד הדיוויזיה.
פריץ ויט (משמאל) וקורט מאייר (מימין), חרקוב, 1943
פול-אנרי ספאק

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1899 סכארבק, בלגיה 
 פטירה:  31 ביולי 1972 (בגיל 73) ברן-לאלו, בלגיה 
 שם לידה:  Paul Henri Charles Spaak 
 מדינה:  בלגיה 
 מקום קבורה:  ברן-לאלו 
 תפקיד:  ראש ממשלת בלגיה (15 במאי 1938–22 בפברואר 1939)  שר החוץ הבלגי (23 באפריל 1954–13 במאי 1957)  שר החוץ הבלגי (13 ביוני 1936–21 בינואר 1939)  שר החוץ הבלגי (25 באפריל 1961–19 במרץ 1966)  שר החוץ הבלגי (3 בספטמבר 1939–11 באוגוסט 1949)  חבר בית הנבחרים של בלגיה (26 במרץ 1961–20 ביולי 1966)  Minister of Mobility (12 באוקטובר 1942–1 במאי 1943)  Minister of Development Cooperation (15 באפריל 1965–28 ביולי 1965)  Minister of Mobility (25 במרץ 1935–13 במרץ 1936)  Belgian Minister of Foreign Trade (13 ביוני 1936–21 בינואר 1939)  Mayor of Saint-Gilles - Sint-Gillis (1953–1957)  president of the Parliamentary Assembly of the Council of Europe (11 באוגוסט 1949–11 בדצמבר 1951)  ראש ממשלת בלגיה (20 במרץ 1947–11 באוגוסט 1949)  ראש ממשלת בלגיה (13 במרץ 1946–31 במרץ 1946)  נציג באספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (13 באוגוסט 1949–20 במאי 1954)  מזכ"ל נאט"ו (16 במאי 1957–21 באפריל 1961)  נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות (31 במרץ 1946–20 במרץ 1947)  חבר בית הנבחרים של בלגיה (27 בנובמבר 1932–11 במאי 1957)  שגריר  חבר הפרלמנט האירופי 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאליסטית הבלגית, המפלגה הסוציאליסטית 
 פרסים והוקרה:  פרס קרל הגדול (30 במאי 1957)  הצלב הגדול דרגה ראשונה של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1956)  אביר הצלב הגדול של מסדר הבז (21 באוגוסט 1963)  הצלב הגדול של מסדר ישו (פורטוגל) (10 באוגוסט 1955)  עמית כבוד (14 במאי 1963)  אביר הצלב הגדול במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (1937)  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (5 במאי 1956)  מדליית החירות (1961)  הצלב הגדול של מסדר הצלב הדרומי  מפקד עליון במסדר לאופולד  הצלב הגדול של אות הכתר הבלגי 
 
פול-אנרי (הנרי) שארל ספאק (בצרפתית: Paul-Henri Charles Spaak;‏ 25 בינואר 1899 – 31 ביולי 1972) היה מדינאי ופוליטיקאי בלגי ששיחק תפקיד מרכזי בתהליך האינטגרציה האירופית לאחר מלחמת העולם השנייה. הוא הגיע לעמדות בכירות בפוליטיקה הבלגית כחבר במפלגה הסוציאליסטית ואף מילא את תפקיד ראש הממשלה של בלגיה במספר קדנציות. בנוסף, הוא תמך במולטילטריזם (אנ') ולכן היה מהקולות הבולטים באירופה למען יצירת תהליכי איחוד אירופיים והיה מעורב ביצירת מוסדות וארגונים בין-לאומיים שהיוו את הבסיס לכינון האיחוד האירופי. בין השאר היה הראשון למלא את תפקיד הנשיא של האספה הכללית של ארגון האומות המאוחדות (האו"ם), הנשיא הראשון של הפרלמנט האירופי, והמזכיר הכללי של נאט"ו. פעילותו העקבית והבולטת למען האינטגרציה האירופית הקנתה לו את התואר "מר אירופה".
ראשית חייו

ספאק נולד למשפחה בלגית ידועה שכללה מספר פעילים פוליטיים וחברתיים, ואף הוא הצטרף לעשייה הפוליטית כבר מגיל צעיר. סבו מצד אימו, פול ג'נסון (אנ'), היה חבר במפלגה הליברלית, אימו, מארי ג'נסון (אנ'), הייתה סוציאליסטית והאישה הראשונה להיכנס לסנט הבלגי, ואביו, פול ספאק (אנ'), היה משורר ומחזאי. דודו מצד אימו, פול-אמיל ג'נסון (אנ'), היה ראש ממשלת בלגיה בשנים 1937–1938, ואחייניתו, קתרין ספאק (אנ'), הייתה שחקנית קולנוע.
בזמן מלחמת העולם הראשונה ספאק הצטרף לצבא הבלגי אך נתפס על ידי הכוחות הגרמניים מיד לאחר מכן ושהה במחנות שבויים גרמניים במשך שנתיים עד לסוף המלחמה. עם תום המלחמה, ספאק שוחרר והחל ללמוד משפטים באוניברסיטה החופשית של בריסל. בזמן לימודיו הפך לפעיל חברתי בשמאל הרדיקלי. לאחר שהוסמך כעורך דין עבד כסנגור, והגן בין השאר על פרננדו דה רוסה (אנ'), אנרכיסט איטלקי שניסה לרצוח את אומברטו, נסיך הכתר האיטלקי.
פעילות פוליטית בין שתי מלחמות העולם ובזמן מלחמת העולם השנייה

ספאק היה סוציאליסט וחבר במפלגת הלייבור הבלגית (אנ'), שם הגיע לתפקידים בכירים. בשנת 1935 הוא מונה לשר התחבורה בקבינט הבלגי ובשנת 1936 הפך לשר החוץ. בשנים 1938–1939 כיהן כראש הממשלה הבלגי בפעם הראשונה. כראש ממשלה הוא קידם חקיקה סוציאלית, למשל בניית דיור בר השגה, הסדרת ימי חג בתשלום, הגבלת שעות עבודה בסקטורים שונים, והרחבת ההטבות והתמיכות בנפגעי עבודה במכרות ובבני משפחותיהם.
כשר החוץ, ספאק תמך בעצמאות ובנייטרליות של בלגיה, ללא שיתוף פעולה צבאי רשמי עם צרפת ובריטניה וללא עוינות כלפי המשטר הנאצי. עם פלישת הגרמנים לבלגיה ב־10 במאי 1940, ספאק היה בין הגורמים בממשלה שרצו בהמשך הלוחמה אך המלך לאופולד השלישי נכנע ב־18 במאי 1940. ספאק וסיעתו בממשלה הבלגית עברו לצרפת עד לכניעתה ב־22 ביוני 1940. לאחר מכן נאלץ ספאק לגלות לבריטניה עם משפחתו עד לסוף המלחמה, שם שימש כשר החוץ בממשלה הגולה. בתקופת הגלות בלונדון פיתח ספאק את החזון שהדריך אותו בהמשך הקריירה שלו באשר לשיתוף פעולה אזורי וקידם את יצירת איחוד המכסים של בלגיה, הולנד ולוקסמבורג (בנלוקס).
פעילות פוליטית בבלגיה לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר המלחמה מילא ספאק מגוון תפקידים בכירים בממשלה הבלגית. בין השאר היה ראש הממשלה במשך שבועיים במרץ 1946, שר החוץ, ושוב מונה לראש הממשלה בשנים 1947–1949. בזמן כהונתו המשיך לקדם יוזמות לדיור בר השגה ותנאי עבודה טובים יותר לעובדים ובעיקר לכורים, פעל ליצירת תשתית לחינוך על יסודי, ובשנת 1948 חוקק חוק המעניק זכות בחירה לנשים.,
ככלל, ספאק התנהל בפוליטיקה הרב מפלגתית הבלגית בחשדנות כלפי כל המפלגות, כולל אלה שאליהן השתייך, ותוך העדפה לקואליציות בעלות גוון סוציאליסטי (כלומר בין הסוציאל-דמוקרטים לבין הנוצרים הסוציאליסטים). הוא ראה צורך לתמוך בקהילה דוברת הצרפתית בבריסל, שאותה ראה כמקופחת. כסוציאליסט מושבע, ספאק רצה בשיתוף פעולה פורה עם ברית המועצות, אך המציאות הפוליטית אחרי מלחמת העולם השנייה הבהירה לו שלא יוכל לקיים יחסים קרובים עם ברית המועצות ובהנהגתו בלגיה הצטרפה לגוש המערבי בהנהגת ארצות הברית.