stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקן חשבונאות בין-לאומי 2 – מלאי

תקן חשבונאות בינלאומי 2 – מלאי הוא תקן דיווח כספי בינלאומי שאומץ על ידי המועצה הבינלאומית לתקינה בחשבונאות (IASB) כדי לספק הנחיות לגבי הערכת שווי וסיווג מלאי.
סקירה כללית > מטרה ומאפיינים

מטרת התקן היא הגדרת מלאי כנכסים שהם:
מוחזקים למכירה במהלך העסקים הרגיל,
בתהליך של ייצור למכירה כזו, או
בצורה של חומרים או אספקה שמשמשים בייצור או במתן שירותים.
סקירה כללית > מבנה ותוכן

תקן זה דורש שאותם נכסים הנחשבים למלאי צריכים להירשם לפי הנמוך מבין העלות או שווי המימוש נטו. העלות כוללת לא רק את עלות הרכישה אלא גם את עלויות ההמרה, שהן העלויות הכרוכות בהבאת המלאי למצבו ומיקומו הנוכחיים, כגון עבודה ישירה. התקן מאפשר גם היוון של תקורה משתנית ותקורה קבועה כל עוד התקורות הקבועות מוקצות על בסיס שיטתי ועקבי ובהתייחס לרמות התפוקה הרגילות. כאשר התפוקה נמוכה מהצפוי, יש לראות את התקורה העודפת הנובעת כהוצאה ולא להוון, אך כאשר התפוקה גבוהה באופן חריג, יש להקטין את התקורה הקבועה שהוקצתה לכל יחידה כדי לא להעריך יתר על המידה את המלאי.
במקרה של מספר מוצרים המיוצרים בתהליך אחד, כגון מוצר עיקרי ותוצר לוואי, כאשר העלויות אינן מופרדות באופן ברור, יש להקצות את העלויות "על בסיס רציונלי ועקבי", כגון בהתבסס על שווי השוק של כל יחידה בזמן ששני המוצרים הופכים נפרדים.
התקן אינו מאפשר היוון של:
העלות של רמות חריגות של פסולת,
עלויות אחסון כאשר האחסון אינו חלק מתהליך הייצור,
עלויות ניהול,
עלויות מכירה.
הערכת העבודות בביצוע על חוזי בנייה ושירות אינן נכללות  בתחולת תקן זה (במקום זאת חל עליהן תקן דיווח כספי בינלאומי 15); באופן דומה חלים על מכשירים פיננסיים תקן חשבונאות בינלאומי 32 ותקן דיווח כספי בינלאומי 9 ועל נכסים ביולוגיים הנובעים מפעילות חקלאית, תקן חשבונאות בינלאומי 41 חל במקום התקן הנ"ל. כמו כן, היוון עלויות אשראי במלאי מקבל התייחסות גם בתקן חשבונאות בינלאומי 23 – עלויות אשראי.
התקן מאפשר שתי שיטות תמחיר, הטכניקה הסטנדרטית והטכניקה הקמעונאית. הטכניקה הסטנדרטית דורשת שהמלאי יוערך בעלות הסטנדרטית של כל יחידה; כלומר, העלות הרגילה ליחידה ברמת התפוקה והיעילות הרגילה. הטכניקה הקמעונאית מעריכה את המלאי על ידי לקיחת ערך המכירה שלו ולאחר מכן הקטנתו בשיעור הרווח הגולמי הרלוונטי. כאשר פריטי מלאי אינם ניתנים להחלפה בדרך כלל או כאשר פריטים מסוימים מיועדים לפרויקטים ספציפיים, נדרש לזהות את העלויות הספציפיות של אותם פריטים ולהקצות את העלויות לפריטים בנפרד.
התקן דורש גם שימוש בעקרון [נכנס ראשון יוצא ראשון] (או FIFO), לפיו אותם פריטים שהיו במלאי הכי הרבה זמן נחשבים לפריטים שבהם נעשה שימוש ראשון, מה שמבטיח שאותם פריטים המוחזקים במלאי בתאריך הדיווח מוערכים לפי המחיר האחרון. כחלופה, ניתן להקצות עלויות של מלאי באמצעות נוסחת העלות הממוצעת המשוקללת.
יש לרשום את ערך המלאי לפי הנמוך בין העלות ובין שווי המימוש נטו. כאשר שווי מימוש נטו יורד מתחת לעלות המלאי, ההפסד יוכר כהוצאה בתקופה שבה מתרחשת ירידת הערך.
הערות שוליים

↑  IFRS Foundation. "International Accounting Standard 2 Inventories" (PDF). IFRS Foundation. נבדק ב-2013-03-01.
↑  PKF, IAS 2 Inventories Summary, accessed 17 December 2016
שניאור קוטלר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1918 ה'תרע"ח סלוצק בלארוס
 פטירה:  יוני 1982  (בגיל 64 בערך) ג' בתמוז ה'תשמ"ב לייקווד
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  ישיבת לייקווד  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 מקום פעילות:  לייקווד ניו ג'רזי ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  ? – 24 ביוני 1982 
 השתייכות:  חרדי ליטאית
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת בית מדרש גבוה לייקווד
 תפקידים נוספים:  חבר מועצת גדולי התורה באמריקה
 רבותיו:  הרב אהרן קוטלר   הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק   רבי איסר זלמן מלצר
 חיבוריו:  נועם שי"ח   ש"יח ערב
 אב:  אהרן קוטלר 
 צאצאים:  הרב אריה מלכיאל קוטלר
 
הרב יוסף חיים שניאור קוטלר (תרע"ח, 1918 - ג' בתמוז תשמ"ב, יוני 1982) היה ראש ישיבת לייקווד בניו ג'רזי וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית.
תולדותיו

נולד בסלוצק לחנה פרל בתו של הרב איסר זלמן מלצר, רב העיר וראש הישיבה המקומית, ולרב אהרן קוטלר, שהיה ר"מ בישיבה. בהיותו בן 23 התארס בקובנה לרישל בתו של הרב אריה מלכיאל פרידמן. שתי אחיותיה נישאו לרב חיים סרנא ולרב יעקב יהושע וולפא.
עקב המלחמה שפרצה באותה תקופה נמלט מליטא לארץ ישראל, ללמוד בישיבת חברון. הוא נשאר שבע שנים בארץ ישראל, למד עם סבו, הרב איסר זלמן מלצר, שהיה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים, והרב יצחק זאב סולובייצ'יק מבריסק. ארוסתו רישל הגיעה לשאנגחאי. לאחר שקיבלו הפליטים בשנגחאי אשרות לארצות הברית, הגיעה לשם גם רישל ושם נערכה חתונת בני הזוג.
הרב קוטלר כיהן כראש ישיבת לייקווד לאחר מות אביו בשנת תשכ"ג ועד שנפטר בג' בתמוז תשמ"ב. בתקופתו גדל מספר התלמידים בישיבה מ-120 ל-1,000. הוא שלח מתלמידיו שיפתחו כוללים ויעמדו בראשם בכל רחבי ארצות הברית: בניו יורק, שיקגו, מיאמי, בוסטון, לוס אנג'לס פילדלפיה ועוד; וכן בקנדה ובאוסטרליה.
שאיפתו הייתה שבאותה שעה ילמדו בישיבה את רוב מקצועות הש"ס, ולשם כך ייסד תוכנית לימוד מיוחדת בישיבת לייקווד שבה כל קבוצה לומדת נושא אחר, ואף ארגן הדפסת ביטאון בשם "נהוראי" לפרסום הגיגים ומאמרים תורניים למען יוכלו להעלות את כל הנושאים על הכתב.
היה חבר במועצת גדולי התורה בארצות הברית, פעיל בהגירת יהודי איראן לארצות הברית.
לאחר פטירתו נתמנה בנו, הרב אריה מלכיאל קוטלר, לכהן כראש הישיבה, יחד עם חתנו הרב דוד שוסטאל, ואחייניו, הרב ירוחם אולשין והרב ישראל ניומאן.
ספריו

לאחר פטירתו הוציא מכון משנת רבי אהרן שעל ידי ישיבת לייקווד שתי סדרות המבוססות על שיעוריו ושיחותיו.
נועם שי"ח, מאמרים ושיחות מוסר, שני כרכים (זמן חורף וחודש אלול), תשמ"ח ותשנ"ג. יצא במהדורה מחודשת בחודש אלול תשע"ב, ויצא עוד פעם בתשפ"א.
שיח ערב, חידושים על מסכתות: פסחים, סנהדרין, סדר קדשים, שבת עירובין סוכה מגילה חגיגה, קידושין תשס"ו-תשע"ה.
שפתן ראשתני גלאפגוס

שפתן ראשתני גלאפגוס (שם מדעי: Semicossyphus darwini) הוא מין של דג ממשפחת השפתוניים החי במימי האוקיינוס השקט סמוך לחופי אמריקה הדרומית ובעיקר לחופי איי גלאפגוס.
מאפיינים

אורך דג זה מגיע עד 70 ס"מ ומשקלו עד 4 ק"ג. הוא דומה במראהו לשפתן ראשתני קליפורני המצוי צפונה יותר וכמוהו בעל לסתות ושיניים גדולות, מצח מוגבה, עיניים אדומות וגוף בצבע שחור וורוד. הוא בעל סנפירים גדולים וכתם צהוב מעל סנפיר החזה.
דג זה מצוי בימים שסביב פרו, אקוודור ואיי גלאפגוס במים שופעים במזון. הוא ניזון מחסרי חוליות גדולים ימיים ובעזרת לסתותיו מרסק אותם.
הערות שוליים

↑  שפתן ראשתני גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
שפתן ראשתני קליפורני

| שפתן ראשתני קליפורני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שפתוניים
סוג:: שפתן ראשתני
מין:: שפתן ראשתני קליפורני
שם מדעי
 Semicossyphus pulcher ‏איירס, 1854

שפתן ראשתני קליפורני (שם מדעי: Semicossyphus pulcher) הוא מין של דג ממשפחת השפתוניים המצוי בימים הרדודים של מערב האוקיינוס השקט לחופי אמריקה.
מאפיינים

זהו אחד מהגדולים שבשפתניים והוא יכול להגיע לאורך 91 ס"מ ולמשקל 16 ק"ג. הדג יכול לחיות מעל 20 שנה ובאופן מפתיע כל הדגים נולדים כנקבות וחלקם מחליפות את מינם לזכרים כשהם בשיא גודלם (45 ס"מ בערך). הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות.
הדגים בעלי ראש מגודל בצבע כחול כהה עם לסת תחתונה לבנה ושפתיים אדומות מאוד ובעלות שיניים חדות וגדולות, הגוף ורוד, כחול כהה ומעט ירקרק והזנב והסנפירים כחולים.
הם טורפים החיים במים קרירים שופעי אצות קלפ ענקיות וצמחי ים שבהם יצורים רבים. השפתן מחפש בין האבנים והאצות חסרי חוליות גדולים כמו לובסטרים, קיפודי ים ורכיכות משוריינות. שיניו של השפתן גדולות ועוזרות לו למחוץ את טרפו.
השפתן מצוי בסכנת הכחדה בעיקר עקב דיג יתר ועקב הסתבכות ברשתות דיג.
הערות שוליים

↑  שפתן ראשתני קליפורני באתר הרשימה האדומה של IUCN
שדה התעופה H-3

| --- | --- |

 נתוני השדה
 קואורדינטות:  32°55′46″N 39°44′38″E﻿ / ﻿32.92944444°N 39.74388889°E﻿ / 32.92944444; 39.74388889
 מסלולי טיסה
  (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. שדה התעופה H-3(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. שדה התעופה H-3
 
שדה התעופה H3, צילום משנת 1995
שדה התעופה H-3 (שם קוד 202C,‏ 202D) הוא מתחם שכלל מספר בסיסים של חיל האוויר העיראקי במחוז אל-אנבר. המתחם מרוחק כ-435 קילומטרים מערבית לבגדאד ונמצא באזור מדברי מבודד, קרוב לגבול עם סוריה ולדרך הראשית המחברת את ירדן עם עיראק. בין שני שדות התעופה המרכזיים של המתחם, נמצא מחלף כבישים שבו מתפצל נתיב M40 (משריק) (בגדד-עמאן) ומתחיל נתיב M30 (משריק) שפונה לגבול הסורי וממשיך עד דמשק וביירות. שדה H-3 הדרום-מערבי כולל 3 מסלולי המראה החותכים זה את זה ויוצרים צורת משולש.
בסיס זה היה אחד משמונת הבסיסים העיקריים של חיל האוויר העיראקי בטרם פלישת כוחות הקואליציה לעיראק בשנת 2003. כיום הבסיס נטוש ואין בו שימוש למטרות צבאיות.
הבסיס הותקף במסגרת מבצע מוקד, וכן חיל האוויר הירדני שלח אליו מטוסים כדי שימריאו ממנו בבטחה ויסייעו לחיל האוויר העיראקי בתקיפת ישראל.
היסטוריה

מתחם H3 הוקם על ידי חברת הנפט העיראקית בשנת 1935, כתחנת שאיבה של צינור הנפט כירכוכ-חיפה.
שדה תעופה זה מעולם לא היה תחת שליטתו או בעלותו של חיל האוויר הבריטי המלכותי, אם כי בזמן מלחמת העולם השנייה חיילים בריטים הוצבו במתחם ושמרו על תחנת שאיבת הנפט וצינורות הנפט שבו יחד עם המגויסים האשורים, וכן המריאו ממנו טייסים בריטים.
היסטוריה > מלחמת ששת הימים

במלחמת ששת הימים היה H-3 הבסיס העיקרי ממנו יכל חיל האוויר העיראקי לתקוף את ישראל. ב-5 ביוני 1967, יצאו מבסיס זה מטוסי הוקר האנטר לתקיפת ישראל. במסגרת הגל השלישי של מבצע מוקד תקפו שלושה מטוסי ווטור של חיל האוויר הישראלי את שדה התעופה H-3 ופגעו במטוסים שחנו בו.
ב-7 ביוני שלחה ישראל רביעיית מטוסי ווטור ורביעיית מיראז' 3 ישראלים לתקיפת שדה התעופה H-3. ההתקפה לא צלחה וחיל האוויר העיראקי הפיל שלושה מטוסים ישראלים, טייס ונווט נהרגו ושני טייסים נפלו בשבי והוחזרו בסוף החודש. על פי מקורות פקיסטניים ואמריקנים מטוס ווטור ומטוס מיראז' III  הופלו על ידי הטייס הפקיסטני (לאחר מכן בנגלדשי) סאיפול אזאם.
היסטוריה > חיל האוויר העיראקי

במהלך שנות השבעים, עבר H-3 שדרוג בעקבות מלחמות ישראל ומדינות ערב בשנים 1967–1973. חברות מיוגוסלביה, שקודם לכן עסקו בבניית גשרים בעיראק, נשכרו לצורך הרחבת וחיזוק שדות ההמראה. בבסיס הוקמו האנגרים למטוסים מבטון בעובי של מטר, בטון מזוין בצינורות פלדה בעובי 30 סנטימטרים. להאנגרים הייתה רק כניסה אחת ובה הוצבו דלתות הזזה כבדות עשויות גם הן מבטון מזוין בעובי 50 סנטימטרים. בהאנגרים הותקנו גנרטורים לשעת חירום ומערכות חצי-אוטומטיות לתדלוק מטוסים.
היסטוריה > מלחמת איראן עיראק

במהלך החורף שבין השנים 1980–1981, עם פרוץ מלחמת איראן–עיראק, החליט חיל האוויר העיראקי לאחסן את מטוסיו בבסיס H3 כאמצעי הגנה מפני התקפה איראנית. האיראנים שהיו מודעים לכך החליטו לתקוף את שדה התעופה הצבאי. ב-4 באפריל 1981, 8 מטוסי פנטום F-4 של חיל האוויר האיראני חדרו לשטח האווירי העיראקי לעומק של 1,000 קילומטרים, ותקפו את שלושת מסלולי ההמראה במתחם.
גורם ההפתעה פעל לטובת חיל האוויר האיראני, ובתקיפה הם הצליחו להשמיד 3 מטוסי אנטונוב AN-12, מטוס אחד מדגם טופולב Tu-16, ארבעה מטוסי מיג-21, חמישה מטוסים מדגם  סוחוי Su-20 וסוחוי 25, 8 מטוסי מיג-23 ו-2 מטוסי מיראז' (חדשים שנמסרו לחיל רק שבועות ספורים בטרם התקיפה). בנוסף לכל אלה, ניזוקו קשות 11 מטוסים והוצאו מכלל שימוש, ביניהם שני מפציצי טופולב Tu-16. שני טייסים עיראקיים ו-14 אנשי צוות נהרגו בתקיפה, יחד עם 3 חיילים מצריים וקצין מגרמניה המזרחית. 19 חיילים עיראקים, 4 מצריים ו-2 חיילים ירדנים נפצעו. התקיפה פגעה קשות ביכולותיו של חיל האוויר העיראקי לתקוף את איראן.
היסטוריה > מלחמת המפרץ ושנות התשעים

לפי דוחות מודיעיניים אמריקאיים שפורסמו בזמן מלחמת המפרץ אוחסן בבסיס H3 נשק כימי, ועל כן ניסו העיראקים להבריח חלק ממצבור נשק זה במשאיות אל מחוץ לבסיס. בונקר בצורת S בקרבת מסלול ההמראה הראשי וכן 4 בונקרים נוספים שבהם אוחסן נשק ניזוקו או הושמדו בתקיפות של חיל האוויר האמריקאי. מתוך 22 בונקרים בצורת S בהם הוחבא ואוחסן נשק כימי, הושמדו 10 בונקרים. לא ידוע בוודאות מה קרה לבונקרים הנותרים.
בעקבות המלחמה נקבעו בעיראק שני אזורים אסורים לטיסה – בחלקה הצפוני והדרומי של המדינה. בעקבות התגרות מצד טייסים עיראקיים שנכנסו לאזור האסור הוחלט על יציאה למבצע "מעקב דרומי" שבו הותקפו בסיסים של חיל האוויר העיראקי בפצצות חכמות מונחות בעלות דיוק גבוה. ב-5 בספטמבר 2002 הוטלו פצצות מסוג זה על בסיס H3.
היסטוריה > מלחמת עיראק

ב-18 במרץ 2003 נחתו יחידות קומנדו מיוחדות של הצבא הבריטי וכן יחידות קומנדו של הצבא האוסטרלי בשטח עיראק ועשו את דרכן לעבר שדות התעופה H2 ו-H3. הן הקימו מוצבי תצפית וזימנו מתקפות אוויריות כדי לדכא את כוחות ההגנה העיראקים. לכוח הבריטי והאוסטרלי חבר כוח דלתא האמריקאי, ויחד הם כיוונו תקיפות אוויריות מדויקות על שדה התעופה במשך 24 שעות תוך כדי שהם מניסים את הכוחות הלוחמים העיראקים. כוחות הקואליציה השתלטו על שדה התעופה ואבטחו אותו, וכמו כן הם השתלטו על מצבור נשק של כ-60 כלי לוחמה נגד מטוסים ואמצעי לחימה רבים נוספים. את מקומן של יחידות הקומנדו המובחרות תפסו יחידות לחימה משניות שהוטסו לבסיס מירדן, השליטה בבסיס נמסרה לידיהם ואנשי הקומנדו נשלחו למשימות נוספות בעומק שטח עיראק.
הערות שוליים

↑  גל התקיפה השלישי והרביעי, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  M. Hensel, Howard (4 June 2020). Air Power in the Indian Ocean and the Western Pacific: Understanding Regional Security Dynamics. Routledge. ISBN 9781000091779
שפות סו מערביות

| --- | --- |
 תפוצה גאוגרפית:  מרכז אמריקה הצפונית
 סיווג שפה:  שפות סושפות סו המערביות
 שפה אם:  פרוטו-סוּ
 חלוקות משנה:  שפות נהר מיזורי (קרו–הידאצה)  שפת מאנדאן  שפות עמק נהר מיסיסיפי (מרכזיות)  שפות עמק נהר אוהיו (דרום-מזרחיות)
 מזהים
 קוד גלוטולוג:  core1249
 מפת תפוצה
 
 תפוצת שפות סו המערביות טרום המגע עם "העולם הישן"
 
שפות סוּ המערביות (Western Siouan), הנקראות גם "שפות סוּ גרידא" (Siouan proper) הן משפחה גדולה של שפות ילידיות באמריקה הצפונית. יחד עם קבוצת שפות סוּ המזרחיות, הן מהוות את שני ענפיה של משפחת שפות סו. (חלק מהחוקרים מכנים את השפות המערביות פשוט "שפות סוּ", ואז את המשפחה הגדולה מכנים "שפות סו–קטוואבה").
רישומים בלשניים והיסטוריים מצביעים על מוצא אפשרי מדרום של אומות הסו (Sioux), עם הגירות לפני מעל אלף שנים ממדינות קרוליינה הצפונית ווירג'יניה למדינת אוהיו בצפון. חלקם המשיכו במורד נהר אוהיו לנהר מיסיסיפי ועד לנהר מיזורי. אחרים ירדו במורד נהר מיסיסיפי, והתיישבו באזור שהוא כיום אלבמה, מיסיסיפי ולואיזיאנה. אחרים חצו את אוהיו לאזור שהוא כיום מדינות אילינוי, ויסקונסין ומינסוטה, ביתה של אומת דקוטה (אחת מאומות סו).
מיון שפות המשפחה

משפחת שפות סו המערביות מורכבת מכ-18 שפות וניבים שונים, חלקן נכחדו:
שפות סו המערביות
שפת מאנדאן – נכחדה
נופטאר (Nuptare)
נואטר (Nuetare)
ניבי סו של נהר מיזורי (מכונות גם קרו-הידאצה)
קרו (Crow, מכונה גם Absaroka, Apsaroka, Apsaalooke, Upsaroka) - 3,500 דוברים
הידאצה (Hidatsa, מכונה גםGros Ventre, Minitari, Minnetaree) – 200 דוברים
ניבי סו של עמק נהר מיסיסיפי (שפות סו המרכזיות)
מיצ'יגאמיה? – נכחדה
ניבי דקוטה (מכונות גם סו-אסיניבוין-סטוני)
שפת סו (Sioux) – 25,000 דוברים
לקוטה – 2,100 דוברים
דקוטה (לפעמים מחולקת לדקוטה מערבית ולמזרחית) - 290 דוברים
אסיניבוין (Assiniboine) – 150 דוברים
סטוני (Stoney) – 3,200 דוברים
Chiwere-Winnebago
צ'יוורה (Chiwere) נכחדה
וינבאגו (Winnebago) – 250 דוברים
דגיהה (Dhegihan)
אומהה-פונקה (Omaha-Ponca) – 85 דוברים
קנסה-אוסייג'
קנסה (Kansa) – נכחדה
אוסייג' (Osage) – נכחדה, אך בתהליך תחייה מתמשך
קוואפאו (Quapaw) - דובר אחד
ניבי סו של עמק נהר אוהיו
ניבי סו של וירג'יניה
טוטלו (Tutelo) – נכחדה
מונטון (Moneton) – נכחדה
ניבי סו של מיסיסיפי
בילוקסי (Biloxi) – נכחדה
אופו (Ofo) – נכחדה
דעה אחרת של חוקרים רואה בשני הענפים של עמק דקוטה ועמק מיסיסיפי כרצפי ניבים.
שני ניבי סו של וירג'יניה לעיל נחשבים קשורים זה לזה; לעיתים משתמשים במונח "שפת טוּטֵלוֹ" בהתייחס לשפתם המשותפת.
מערכות כתב

שתי מערכות כתב שונות משמשות לתמלול שפות המשפחה:
האלפבית הלטיני בשימוש על ידי רוב השפות האלה.
כתב אוסייג' (Osage) פותח ב-2005 על ידי הרמן מונגריין לוקאאוט. יש גם שיקולים לכך שהכתב ישמש לכתיבת שפות אחרות בקבוצת דגיהה (Dhegiha) ואף בכלל משפחת שפות סו.
לקריאה נוספת

Parks, Douglas R.; & Rankin, Robert L. (2001). "The Siouan languages", in R. J. DeMallie (Ed.), Handbook of North American Indians: Plains (Vol. 13, Part 1, pp. 94–114). W. C. Sturtevant (Gen. Ed.). Washington, D.C.: Smithsonian Institution. ISBN 0-16-050400-7.
Rood, David S.; & Taylor, Allan R. (1996). "Sketch of Lakhota, a Siouan language", in Handbook of North American Indians: Languages (Vol. 17, pp. 440–482). Washington DC: Smithsonian Institution.
Ullrich, Jan. (2008). New Lakota Dictionary: Incorporating the Dakota Dialects of Santee–Sisseton and Yankton–Yanktonai (Lakota Language Consortium). ISBN 0-9761082-9-1ISBN 0-9761082-9-1.
הערות שוליים

↑  "Osage Nation Language Department". אורכב מ-המקור ב-20 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martucci, Brian (15 בינואר 2014). "The Endangered Osage Language Gets a Unicode-Friendly Alphabet". The Line. נבדק ב-12 בדצמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12339231k (data)
שכל ישר (ספר)

| --- | --- |

עמוד השער של "שכל ישר"
 מידע כללי
 מאת:  תומאס פיין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מנשר פוליטי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1776
 מספר עמודים:  48
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ליה נירגד (ירושלים: שלם, תשס"ז–2007)
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002652377
שכל ישר (באנגלית: Common Sense) הוא מנשר פוליטי שפורסם לראשונה באופן אנונימי ב-10 בינואר 1776 בעת המהפכה האמריקאית. המסמך גינה את השלטון הבריטי בפרט ואת השלטון המלוכני בכלל. הוא זכה לפופולריות עצומה, ותרם רבות לקידום המהפכה האמריקאית והפצת רעיון הדמוקרטיה הייצוגית במדינות נוספות. המסמך נכתב על יד תומאס פיין ונערך על ידי בנג'מין ראש שגם הגה את שם המאמר.
תוכן הספר

עיקר המאמר מתחלק ל-4 חלקים קצרים ואורכו (בעברית) 48 עמודים. בפרק הראשון עוסק פיין בשלטון באופן כללי ובחוקה האנגלית. פיין מבחין בין השלטון לבין החברה. כמו כן טוען פיין כי באופן טבעי אנשים היו בוחרים בשיטת שלטון של דמוקרטיה ייצוגית. הוא טוען כי התנ"ך מכיל נימוקים כבדי-משקל נגד מלוכה ובעד "מעין רפובליקה", וכי בני-ישראל טעו וחטאו כאשר בחרו להמליך על עצמם מלך (כלומר, הטקסט התנ"כי הידוע כמשפט המלך מהווה בסיס עקרוני חשוב בטיעונו של פיין נגד מלוכה). בהמשך הפרק תוקף פיין את החוקה המלוכנית האנגלית. החיבור מנמק מדוע השלטון הבריטי על המושבות בצפון אמריקה אינו לגיטימי. הספר גם מציע חוקה עבור המושבות, המבוססת על בחירת נציגים. המשך הספר מוכר פחות וכולל הערכות אופטימיות של פיין על כוחן של המושבות בהתמודדות מול אנגליה – לדוגמה הערכות שמורדים יוכלו להקים במהירות צי גדול תוך שהם נעזרים בעצים הרבים שיש בשטח המושבות.
תפוצה והשפעה

הספרון זכה כאמור לפופולריות עצומה במושבות בצפון אמריקה, והופץ במהדורה שנייה זמן קצר לאחר הראשונה. המהדורה השלישית יצאה ב-14 בפברואר 1776 וכללה גם דין וחשבון על כוחו של הצי הבריטי, נספח מורחב ותגובה לביקורת מצד הקווייקרים. הערכות שונות מעריכות את מספר העותקים של הספר שנמכרו בימי חייו של פיין בין 150,000 ל-600,000 עותקים, בתקופה שבה אוכלוסיית המתיישבים עמדה על כ-3 מיליון איש.
תומאס ג'פרסון העריך שלא היה איש בארצות הברית שלא קרא את הספר. מאז הספר יצא בלמעלה מ-25 מהדורות בארצות הברית, ויצא לאור גם במדינות נוספת, בעיקר בבריטניה ובצרפת, כמו גם בעותקים פירטיים רבים.
פיין הקדיש את זכויות היוצרים על היצירה למדינה, כך שהוא עצמו לא זכה בשום הכנסה ישירה מהספר, אם כי הוא העניק לו פרסום בינלאומי.
ברברה טוכמן כותבת בספרה "מצעד האיוולת" כי "חוברת התעמולה (...) חשמלה את המושבות, שכנעה אלפים בצורך להתקומם והביאה אותם עם רובי המוסקט שלהם למרכזי הגיוס". הדעות שהוצגו בספרון לא השפיעו רק על האיש הפשוט, אלא הרשימו גם דמויות בכירות באליטה המקומית: ג'ורג' וושינגטון, לימים הנשיא הראשון של ארצות הברית, התרשם עמוקות מהדעות שהוצגו בספרון והחל לנטות לכיוון מחשבה על עצמאות מהאימפריה הבריטית. ב-4 ביולי, כשישה חודשים בלבד לאחר פרסום הספרון, הכריזו שלוש-עשרה המושבות על עצמאותן.
כוחו האמיתי של פיין היה טמון ביכולתו להציג רעיונות מסובכים, לכאורה, בצורה קוהרנטית ופשוטה יחסית. יכולת זו הייתה מופלאה במיוחד לאור צורת הכתיבה הפילוסופית והקשה, שהייתה רווחת באירופה באותם הימים. פיין היה אף האדם שהציע את השם "ארצות הברית של אמריקה" למדינה העתידית.
פיין, הידוע בחדות לשונו וניסוחו הישיר, הצליח לכתוב בספר זה מסה מדינית שנגעה בלב ההמון, עוררה ויכוחים רבים ושלהבה את דמיונם של רבים. עד היום הספר נחשב על ידי רבים לאחת המסות הפוליטיות הטובות שנכתבו אי פעם.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2007 בהוצאת שלם, בתרגומה של ליה נירגד.
ציטוטים

"יש משהו מגוחך מאוד בהרכב של מונרכיה; ראשית היא מונעת מאדם גישה לאמצעי מידע, אבל היא מעניקה לו סמכות לפעול במקרים שבהם יש צורך בשיפוט הדעת המרבי." (חלק ראשון).
"שלושת אלפים שנה כמעט חלפו על פי דת משה מבריאת העולם ועד אשר ביקשו להם היהודים – ברגע של הזיה לאומית – להמליך עליהם מלך. עד אז, מתכונת השלטון שלהם (למעט מקרים יוצאים מן הכלל של התערבות אלוהית) הייתה מעין רפובליקה, שבראשה עמדו השופטים וזקני השבטים. מלכים לא היו להם, וייחוסו של תואר זה למישהו מלבד אדוני צבאות נחשב לחטא. והנה, כאשר מהרהרים בכבוד המוענק לאישיותם של מלכים, שכמוהו כעבודת אלילים, לא פלא שריבון העולמים, הקנאי תמיד לכבודו, רואה בעין רעה מתכונת שלטון הדורסת ברגל גסה חטאה כזו את זכות הבכורה של מלכות השמים. המלוכה נמנית בכתבי הקודש כאחד מחטאי היהודים, שבגינו עוד תבוא עליהם הקללה." (פרק שני).
"אורה של השמש מעולם לא זרח על מטרה נעלה יותר [עצמאות]. אין מדובר בעניינה של עיר, של מדינה, של מחוז או ממלכה כי אם של יבשת – לפחות שמינית מחלקו הראוי ליישוב של כדור הארץ. זוהי לא דאגה של יום, של שנה או עידן; גם דורות העתיד מעורבים למעשה ופעולותינו תשפענה עליהם במידה זו או אחרת, אפילו עד אחרית הימים. עתה הוא הזמן לזריעת אחדות יבשתית, אמונה וכבוד. השבר הזעיר ביותר יהיה כמו שם הנחקק עם חודה של סיכה על קליפתו העדינה של עץ אלון צעיר; הפצע יגדל עם צמיחתו של העץ ויופיע באותיות קידוש לבנה מול עיני צאצאינו".
הספר בתרגום לעברית

שכל ישר / תומאס פיין; הקדמה: איתן גלבוע; עורך: ברק בן-נתן; תרגום: ליה נירגד, ירושלים: שלם ('ספרית לויתן': ספרי מופת בפילוסופיה), תשס"ז–2007.
שפתן ראשתני

| שפתן ראשתני |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שפתוניים
סוג:: שפתן ראשתני
שם מדעי
 Semicossyphus ‏גינטר, 1861

ראש של שפתן ראשתני קליפורני
שפתן ראשתני (שם מדעי: Semicossyphus) הוא סוג של דגים ובו שלושה מינים ממשפחת השפתוניים. כל המינים חיים במימי האוקיינוס השקט.
מאפיינים

למינים אלה יש ראש מגודל עם שפתיים גדולות וחזקות ובהן שינים גדולות והם בעלי מצח מוגבה. הסנפירים גדולים אך סנפירי החזה שלהם קטנים. צבעם ורוד עם חלקי גוף שחורים ולעיתים הלסת התחתונה בהירה יותר.
הם חיים בימים הממוזגים, בין אצות קלפ ומחפשים חסרי חוליות כמו רכיכות, קיפודי ים ולובסטרים למאכל.
אצל דגים אלה ישנה תופעה המכונה דיכוגמיה ובה הנקבות יכולות להיהפך לזכרים ברגע שהם מגיעות לגודל מסוים.
מינים

שפתן ראשתני קליפורני (Semicossyphus pulcher)
שפתן ראשתני אסייתי (Semicossyphus reticulatus)
שפתן ראשתני גלאפגוס (Semicossyphus darwini)
שחלוף (ביולוגיה)

תהליך שחלוף בין שני מקטעים כרומוזומליים. בסוף התהליך כל כרומוזום נושא מקטע שמקורו בכרומוזום ההומולוגי
שחלוף (באנגלית: Recombination או Crossing-over) הוא החלפת חומר גנטי בין גדילי DNA המהווים כרומוזום. לרוב השחלוף יוביל ליצירת גדיל DNA המורכב משני מקורות גנטיים שונים. בשחלוף מיוטי המתרחש בתאי רבייה יתקבלו הרכבים גנטיים חדשים בתאי הזרע ובתאי הביצית והדבר יובל למגוון גנטי בצאצאים שהוא הבסיס לתהליכי האבולוציה.
סוגי השחלוף

קיימים 3 סוגים של שחלוף:
רקומבינציה הומולוגית (Genetic Crossover): שחלוף ביו שני גדילים של אותו כרומוזום. מתקיים בעיקר בחלוקה מיוטית.
רקומבינציה לא הומולוגית: החלפת קטעים בשחלוף עם גדיל של כרומוזום אחר. מתקיים גם במיטוזה.
Gene Conversion: העברת קטע של גדיל הכולל סדרת גנים ללא שבירה אלא על ידי העתקה. תהליך שאופייני לבקטריות ווירוסים וגם במנגנון תיקון DNA פגום בתאים אאוקריוטים.
באאוקריוטים השחלופים לרוב יתרחשו בשלב המיטוזה כחלק ממנגנון תיקון תאי בתהליך של רקומבינציה לא הומולוגית, ובשלב המיוזה בתהליך של רקומבינציה הומולוגית הם מהווים את אחד התהליכים החשובים ביותר בגנטיקה.
בשחלופים המתרחשים כחלק מתהליך המיוזה, יצירתם של תאי המין (הגמטות) ביצורים וצמחים זוויגיים (המתרבים ברבייה מינית). במהלך המיוזה לאחר שהכרומוזומים הוכפלו, הכרומוזומים ההומולוגים (כל אחד במצבו המוכפל) נצמדים זה לזה בנקודות הקרויות כיאזמות. הדבר מאפשר מעבר של קטעים מקבילים ב-DNA בין כרומוזום אחד למשנהו. הדבר נעשה בעזרת אנזים המכונה רקומבינאז.
שלבי השחלוף

התהליך כולל מספר שלבים של חיתוך מקטע של סליל ה-DNA ולבסוף איחויו מחדש עם הרצפים שהוחלפו באמצעות אנזימי הגבלה (Restriction enzymes) המסוגלים לחתוך קטעי DNA באזורים מוגדרים מראש.
השחלוף ההומולוגי מתבטא בהחלפת קטעים בין שני האללים המהווים את הכרומוזום ומשמש לתיקון שברים ב-DNA בזמן המיטוזה. במהלך המיוזה הוא מאפשר יצירת צירופים חדשים של מולקולות הדנ"א ליצירת אללים חדשים. כך נוצרת השונות הגנטית המאפשרת כושר הסתגלות של האורגניזם לסביבות משתנות ואת התהליכים האבולוציוניים המתרחשים כתוצאה מכך.
בשני המקרים השלבים הראשוניים זהים: לאחר שנוצרים שברים בסליל הכפול, ישנה הסרה של מקטעים של DNA בסמוך לשבר בקצה ה-5' (5 פּריים) של הכרומוזום הניזוק, בשלב הבא קצה ה-3' (3 פּריים) של הכרומוזום הפגום "פולש" לכרומוזום ההומולוגי התקין ונוצר מבנה מסועף דמוי סימן X בין סלילי הדנ"א על מנת לבצע החלפה של מידע גנטי. הסתעפות זו נקראת 'הסתעפות הולידיי' (Holliday Junction) על שמו של הביולוג הבריטי רובין הולידיי שהציע את הרעיון בשנת 1964. במסלול תיקון ה-DNA נוצרת הסתעפות הולידיי שנייה. בזמן מיוזה עשויה להתרחש כתוצאה מהסתעפות זו החלפה של מקטעי DNA בין שני הכרומוזומים (Genetic Crossover).