stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיאט 370
"פיאט 370"

דגמי "פיאט 370" משרתים משמשים כחלק ממערך תחבורה ציבורית בינעירוני ולמטרות תיירות.
2 דלתות כניסה ויציאה.
כניסה באמצעות 2–3 מדרגות.
משנת 1980 תמסורת מתוצרת איווקו.
"פיאט 370" > דגמים

"Iveco 370.25" - בדגם הורכב מנוע פיאט מדגם "Fiat 8260.02".
"Iveco 370.26" - בדגם הורכב מנוע פיאט מדגם "Fiat 8210.02".
"Iveco 370.35" - בדגם הורכב מנוע פיאט מדגם "Fiat 8280.02".
"Iveco 370.20" - בדגם הורכב מנוע פיאט מדגם "Fiat 8220.02".
"370.24" - בדגם הורכב מנוע פיאט מדגם "Fiat 8220.22".
"370.30" - בדגם הורכב מנוע פיאט מדגם "Fiat 8210.22".
"Iveco 370SE" - בדגם הורכבו מנועי פיאט מדגם "Fiat 8460.41S".
תמונות

"פיאט 370"
"פיאט 370"
"פיאט 370"
"פיאט 370"
"פיאט 370"
"פיאט 370" המשמש כמשרד בית דואר נייד בקריית הוותיקן
"פיאט 370" המשמש כמשרד בית דואר נייד בקריית הוותיקן
ראו גם

פיאט
פיאט 306
פיאט 314
פיאט 320
פיאט 411
פיאט 418
פיאט 470
הערות שוליים

↑  היסטוריה -  פיאט 370" tempy985.blogspot.com/2011/04/modelli-autobus-la-storia-del-fiat-370
↑  "פיאט 370" כולל תמונות digilander.libero.it/gattei/Tram-370S
פיאט 411 R

| --- | --- |

Fiat 411 R
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Fiat Concord (ארגנטינה)  Someca (צרפת)  Türk Traktör (טורקיה)  UTB (רומניה)
 שנות ייצור:  1963–1958
 הרכבה:  ארגנטינה ארגנטינה  צרפת צרפת  טורקיה טורקיה  רומניה רומניה
 חברת אם:  Fiat Trattori בבעלות פיאט
 משקל:  1,519 ק"ג (דגם בסיסי)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,270 סמ"ק המפיק 41 כ"ס ב-2,300 סל"ד (מנוע דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
 מהירות מרבית:  22 קמ"ש
פיאט 411 R (באיטלקית : Fiat 411R) - הם מספר דגמים של טרקטורים למטרות חקלאיות שיוצרו בין השנים 1963–1958 : בארגנטינה על ידי Fiat Concord (צר'), בצרפת על ידי Someca (אנ'), בטורקיה על ידי Türk Traktör (צר') וב-רומניה על ידי UTB (צר').
"Fiat Concord", "Someca", "Türk Traktör" הם חברות בת של יצרנית הטרקטורים Fiat Trattori (אנ') בבעלות קונצרן הרכב האיטלקי פיאט. יצרנית הטרקטורים הרומניים "UTB" (שם רשמי : "Uzina Tractorul Brașov") ייצרה טרקטורים ברישיון "פיאט".
בדגמי "פיאט 411 R" הורכבה תיבת הילוכים ידנית - 6 מהירויות, הדגמים היו בעלי נעילת דיפרנציאל ומעלית הידראולית 3 נקודות.
מערכת החשמל הייתה במתח מתחת ל -24 וולט.
דגמים

"Fiat 411R" - דגם בסיסי
"Fiat 421R" - רוחב הדגם מופחת, מתאים לעבודה בפרדסים
"Fiat 431R" - מתאים לעבודה במטעי גפן
"Fiat 441R" - לדגם כושר גרירה כפול
"Fiat 481R" - דגם טרקטור בתצורה של תלת אופן
גלריה

"פיאט 411 R"
"פיאט 411 R"
ראו גם

טרקטורים פיאט סדרה 1000
הערות שוליים

↑  "פיאט 411 R" - ארגנטינה pesadosargentinos.blogspot.com/2013/08/fiat-411r
↑  "פיאט 411 R" tractordata.com/farm-tractors/002/0/4/2043-fiat-411r
↑  טרקטורים של פיאט fiatagri-info.jimdo.com/technische-daten-traktoren
פיג'ו 306

| --- | --- |

Peugeot 306
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1993–2002
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו 309
 מודל אחריו:  פיג'ו 307
 סיווג:  סופרמיני
 מפרט טכני
 מנוע:  PSA XUD9 B 
 
פיג'ו 306 (בצרפתית: Peugeot 306) היא מכונית משפחתית קטנה שיוצרה בין השנים 1993–2002 על ידי החברה הצרפתית פיג'ו. כמקובל בחברה, מרכב המכונית מבוסס על סיטרואן ZX שהוצגה ב-1991 ועיצובה שונה.
פיג'ו 306 החליפה את הפיג'ו 309. פיג'ו 306 הוצגה לראשונה בשנת 1992 אולם שווקה החל רק בשנת 1993 בתצורת האצ'בק 3 או 5 דלתות. גרסאות הסדאן, סטיישן, וקבריולה הוצגו אחר כך. באוסטרליה הדגם נקרא פיג'ו N3 והוצג בשנת 1994.
עשב שוטה (ביטוי)

עשב שוטה הוא ביטוי המשמש לתיאור אדם שהתנהגותו אינה מוסיפה כבוד לחברה שבה גדל. הכינוי "עשב שוטה" בא לציין שאדם זה אינו מייצג את חברתו, אלא הוא חריג שהיא מתנערת ממנו ואינה רואה עצמה אחראית לגידולו ולטיפוחו. מרבים להשתמש בביטוי כאשר התנהגות בזויה של אדם עלולה להיראות כהקצנה של הלכי רוח המקובלים בחברה שממנה יצא. הביטוי נלקח בהשאלה מהמושג החקלאי "עשבים שוטים", המתאר צמחים לא רצויים שגדלים פרא בין צמחי התרבות ומפריעים לגידולם.
דוגמאות למצבים שגררו שימוש בביטוי "עשבים שוטים" ובביטויים דומים לו: אלימות כלפי ערבים ואנשי שמאל בחוגי ימין ישראלי, מעשי בגידה במדינה בחוגי שמאל,  הזדהות עם הטרור הפלסטיני בקרב נטורי קרתא, אלימות כלפי רופאים המבצעים הפלות בחוגים דתיים בארצות הברית, פעילויות מחאה אלימות עד כדי סיכון חיים בחוגי המתנגדים לגלובליזציה ובקרב תומכים באיכות הסביבה.
יגאל עמיר, רוצחו של יצחק רבין, כונה "עשב שוטה", וברוח זו התייחסו גם לבגידתו של אודי אדיב בחוגי השומר הצעיר. כך מפעם לפעם כאשר התנהגותו של אדם מביישת את הסקטור אליו הוא משתייך, קם מי שמצהיר שמדובר ב"עשב שוטה". בדרך כלל הגדרה זו גוררת אחריה ביקורת מצד אלו הסוברים שקיצוניות מן הסוג שגילו המכונים "עשבים" אינה יכולה לגדול בחלל ריק.
פוליטיקה של איסלנד

הפוליטיקה של איסלנד מתנהלת במסגרת רפובליקה דמוקרטית מייצגת, כאשר הנשיא הוא ראש המדינה בתפקיד ייצוגי (בדומה לישראל) וראש הממשלה נבחר מתוך הפרלמנט המורכב ממערכת רב מפלגתית. הסמכות הביצועית נתונה בידי הממשלה, והסמכות החקיקתית בידי הפרלמנט והממשלה. הרשות השופטת היא רשות נפרדת לכל דבר. לאיסלנד יש את הפרלמנט הוותיק ביותר בעולם הקיים מאז שנת 930. האקונמיסט דירג בשנת 2016 את הדמוקרטיה איסלנד כדמוקרטיה מלאה.
הרשות המבצעת

| תפקיד | שם | מפלגה | משך כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| נשיא | קווני יוהאנסון | עצמאי | 1 באוגוסט 2016 |
| ראש ממשלה | קתרין יקובסדוטיר | השמאל-ירוקים | 30 נובמבר 2017 |
הנשיא משרת בתפקיד ייצוגי, שליט ללא סמכויות וראש המדינה, אך חסר כוח פוליטי אמיתי, להוציא יכולתו להטיל וטו על חוקים העוברים באלת'ינגי. הנשיא נבחר פעם בארבע שנים. בשנת 1980 נבחרה ויגדיס פינבוגדוטיר לנשיאה, והייתה האישה הראשונה באירופה הנבחרת לעמוד בראש מדינה.
ראש הממשלה והקבינט שבראשו הוא עומד ממלאים את מרבית התפקידים המנהליים ומכהנים בקדנציה של ארבע שנים. הקבינט ממונה על ידי הנשיא לאחר הבחירות לאלת'ינגי אבל עם זאת, בדרך כלל מנהיגי המפלגות הפוליטיות מחליטים בינם לבין עצמם לאחר דיונים אילו מפלגות יכולות להקים את הקבינט וכיצד יש לחלק את מושביו, כל זה בתנאי שיש להם רוב באלת'ינגי . אם אין רוב, אז על הנשיא להרכיב את הקבינט. מקרה כזה לא קרה מהקמת הרפובליקה בשנת 1944. ממשלות איסלנד היו כמעט תמיד קואליציות עם שתי מפלגות ומעלה, מכיוון שאף מפלגה מעולם לא קיבלה רוב מוחלט באלת'ינגי. קיימת מחלוקת בקרב המשפטנים באיסלנד לגבי סמכויות הנשיא.
הרשות המחוקקת

הפרלמנט המודרני המכונה "אלת'ינגי" הוקם בשנת 1845 כגוף מייעץ למלך הדני, רואים בה באופן נרחב כהקמה מחודשת של האספה שהוקמה בשנת 930 בתקופת חבר העמים, והושעתה בשנת 1799. האלת'ינגי מורכב מ63 חברים שנבחרים בכל ארבע שנים אלא אם הוחלט על פיזור הפרלמנט. זכות הבחירה לנשיא ולפרלמנט ניתנת לכל אזרח שמלאו לו 18 שנים. שיטת הבחירות היא ייצוג אזורי-יחסי של שישה מחוזות. עד לשנת 1991 התקיימו שני בתים בפרלמנט ומשנת 1991 מתקיים פרלמנט חד ביתי.
מפלגות ובחירות > נשיא

ב-1996, לאחר ארבע קדנציות רצופות של ארבע שנים כל אחת החליטה הנשיאה הראשונה באירופה ויגדיס פינבוגדוטיר הפופולרית החליטה שלא להתמודד לקדנציה נוספת. בבחירות 1996 אחוז ההצבעה עמד על 86% ויו"ר מפלגת השמאל לשעבר אילף רנגר גרימסון נבחר לנשיא ברוב של 41 אחוזים ובפער של 12 אחוזים משאר המועמדים האחרים.
מפלגות ובחירות > הפרלמנט

הבחירות האחרונות לפרלמנט התקיימו ב־28 באוקטובר 2017 לאחר התפרקות הממשלה בשל פרישת מפלגת "עתיד מואר" מהקואליציה. לאחר הבחירות מפלגת העצמאות, התנועה השמאלית-ירוקה והמפלגה הפרוגרסיבית הקימו קואליציה. אחוז ההצבעה עמד על 81.2%.
תוצאות הבחירות-
| מפלגה | מפלגה | קולות | % | מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת העצמאות | D | 49,543 | 25.2 | 16 | –5 |
| תנועת השמאל-ירוקים | V | 33,155 | 16.9 | 11 | +1 |
| הברית הסוציאל-דמוקרטית | S | 23,652 | 12.1 | 7 | +4 |
| מפלגת המרכז | M | 21,335 | 10.9 | 7 | חדשה |
| המפלגה הפרוגרסיבית | B | 21,016 | 10.7 | 8 | 0 |
| מפלגת הפיראטים | P | 18,051 | 9.2 | 6 | –4 |
| מפלגת העם | F | 13,502 | 6.9 | 4 | +4 |
| מפלגת הרפורמה | C | 13,122 | 6.7 | 4 | –3 |

| עתיד מואר | A | 2,394 | 1.2 | 0 | –4 |
| חזית העם האיסלנדית | R | 375 | 0.2 | 0 | 0 |
| שחר | T | 101 | 0.1 | 0 | 0 |
| קולות פסולים\לבנים | קולות פסולים\לבנים | 5,531 | – | – | – |
| סך הכל | סך הכל | 201,777 | 100 | 63 | 0 |
| בעלי זכות הצבעה\אחוז הצבעה | בעלי זכות הצבעה\אחוז הצבעה | 248,502 | 81.2 | – | – |
הרשות השופטת

מערכת המשפט מורכבת מבית המשפט העליון ובתי משפט מחוזיים. שופטים ממונים לכל החיים על ידי שר הפנים, החוקה מגנה על מערכת המשפט מפני הפרות של הרשות המחוקקת והמבצעת.
הערות שוליים

↑  דל ג'ודיס, מרגריט, "מאבק כוחות". הדיון המחומם של איסלנד - מגזין נשיונל ג'יאוגרפיק. נשיונל גאוגרפיק. ע. 85., ‏מרץ 2008
↑  מדד הדמוקרטיה 2016, באתר אקונומיסט, ‏2016
↑  הבחירות לנשיאות איסלנד
פייטרו פרוג'ינו

| --- | --- |

דיוקן עצמי בין 1497 ל-1500
 לידה:  1448 סיטה דלה פיבה, איטליה 
 פטירה:  1523 (בגיל 75 בערך) פונטיגננו, איטליה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת אומבריה, רנסאנס 
 הושפע על ידי:  אנדראה דל ורוקיו 
 יצירות ידועות:  Pietà, God the Father with Two Saints, Banner of Justice 
 
סיטה דלה פיבה (Città della Pieve) - מקום הולדתו  של פרוג'ינו
פייטרו פרוג'ינו (באיטלקית: Pietro Perugino; סביבות 1446 או 1450–1523) היה צייר איטלקי בתקופת הרנסאנס. הוא השתייך לאסכולת אומבריה והשפעתו ניכרת על ציירי תקופת שיא הרנסאנס ובהם רפאל שהיה תלמידו הידוע ביותר.
ביוגרפיה

הוא נולד בשם פייטרו ונוצ'י בעיירה סיטה דלה פיבה (Città della Pieve) שבחבל אומבריה. על משפחתו לא ידוע רבות מלבד שם אביו, כריסטופורו ונצ'י. הכינוי פרוג'ינו נגזר משם בירת אומבריה, פרוג'ה. הוא החל ללמוד ציור בפרוג'ה ובארצו, אולם אין פרטים מדויקים על תקופה זו בחייו. משוער שהיה שוליה של פיירו דלה פרנצ'סקה יחד עם לוקה סיניורלי. נראה שסיים את הכשרתו ב-1472 כיוון שאז הגיע לפירנצה ועבד אצל אנדראה דל ורוקיו באותה תקופה בה למדו שם לאונרדו דה וינצ'י, דומניקו גירלנדיו, פיליפינו ליפי ואמנים מפורסמים אחרים.

הוא צבר מוניטין עד שבין 1478 ל-1480 הזמין אותו האפיפיור סיקסטוס הרביעי לעטר את קירות הקפלה הסיסטינית שבקריית הוותיקן. הוא יצר פרסקאות שמתארות את משה וציפורה, את טבילת ישו והידוע שבהם, ישו מעניק את מפתחות השמים לפטרוס. חלק מיצירותיו נמחקו על ידי מיכלאנג'לו ב-1535 כדי לפנות מקום ליצירתו "יום הדין האחרון". האמן פינטוריקיו עבד עמו כתלמיד-שותף וקיבל שליש מהרווחים.

לאחר העבודה בוותיקן חזר לפירנצה בערך בשנת 1486. ביולי 1487 הואשם על פי הודאתו יחד עם עוד צייר פלורנטיני בהכאתו למוות של אדם שלישי (שמו אינו ידוע). פרוג'ינו נאשם בתקיפה ונקנס בעשרה פלורין זהב, ואילו הצייר השני נאשם ברצח והוגלה מהעיר לכל חייו. שנים אלו, עד 1500 היו הפוריות ביותר בעבודתו. בין יצירותיו מתקופה זו ניתן למנות את "הצליבה", "פייטה", "הבשורה" וקישוט המזבח בפאנו. רבים מציוריו בתקופה זו מאופיינים בכך שהם מתרחשים תחת פורטיקו, כשהדמויות ניצבות בצפיפות בחזית התמונה ולעיתים גם באמצע המישור, ולעומת זאת הרקע נמשך ללא הפסקה בנוף של גבעות ועצים דלילים. בתקופה זו נסע לרומא עוד פעם אחת והקים סטודיו בפירנצה. ב-1499 פרסה גילדת הבנקאים של פרוג'ה את חסותה עליו והזמינה אותו לעטר את אולם הקבלה שלה. הוא ניהל את העבודה שם כשנה כשאת מרבית העבודה בפועל ביצעו תלמידיו. על פי ג'ורג'ו ואזארי, תלמידו המפורסם ביותר של פרוג'ינו, רפאל השתתף בעבודות אלו, שכוללות פורטרט עצמי של פרוג'ינו. הוא ביצע עוד מספר עבודות בפירנצה, אך החל לספוג ביקורת על כך שסגנונו חוזר על עצמו והוא לא מצליח להראות חדשנות.

ב-1505 עבר לפרוג'ה והמשיך לעבוד שם, אם כי בהיקפים נמוכים יותר. ב-1508 הוזמן שוב לרומא על ידי האפיפיור יוליוס השני כדי לצייר את החדרים שנקראו מאוחר יותר "חדרי רפאל". הוא צייר את התקרה שם, אולם זמן קצר לאחר מכן קיבל רפאל את מלוא התהילה והוזמן ליצור את קישוטי קירות החדרים במקומו של פרוג'ינו. ב-1512 חזר פרוג'ינו לפרוג'ה והמשיך לקבל הזמנות לעבודות בכנסיות בעיר ובערים נוספות כטרווי ופונטיגננו. הוא מת בפונטיגננו ב-1523 מהתפרצות של המוות השחור ונקבר כקרבנות רבים של המגפה, בחיפזון, במקום לא ידוע.
הביוגרפיה של פרוג'ינו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
עבודותיו מוצגות בחשובי המוזיאונים בעולם, בהם גלריית אופיצי והאקדמיה לאמנות של פירנצה, מוזיאון הלובר, גלריה בורגזה, פינקוטק הישן במינכן וארמיטאז' בסנקט פטרבורג.
גלריה

ישו מעניק את מפתחות השמים לפטרוס
נישואי הבתולה, 1500 - 1504. השפעתו הברורה ביותר על רפאל ניכרת בציורו של רפאל נישואי הבתולה
סנט ברנרדינו מסיינה מרפא ילדה
סנט אנטוני וסנט סבסטיאן
סנט ברנרדינו מחזיר ראייה לאדם עיוור
הייסורים בגן בגלריית אופיצי
עליית מרים השמימה בקתדרלת נאפולי
הערות שוליים

↑  התמונה בויקישיתוף
↑  התמונה בויקישיתוף
↑  התמונה בויקישיתוף
↑  התמונה בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277324305171  PLWABN: 9810691646705606  BIBSYS: 90680891  BNE: XX1474812  BnF: cb139493150 (data)  GND: 119091771  ICCU: RAVV024879  ISNI: 0000 0003 8692 0520  KulturNav: 8455349c-00c3-47d9-b93b-de61cb919715  LCCN: n84039337  NDL: 01107259  NKC: xx0011780  NTA: 070627274  RKD: 62824  SELIBR: 209413  SNAC: w68g9hcp  SUDOC: 027273768  TePapa: 56421  ULAN: 500024544  VcBA: 495/26194  VIAF: 228460912   WorldCat (עם VIAF): 228460912
פיאט 411

| --- | --- |

Fiat 411
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" (אנ'))
 שנות ייצור:  1956–1964
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  Fiat 680RN
 מודל אחריו:  פיאט 410 (1960-1973)
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  אוטובוס עירוני
 אורך:  11,000 מ"מ
 רוחב:  2,500 מ"מ
 גובה:  2,900 מ"מ
 בסיס גלגלים:  6,150 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע דיזל, 10,676 סמ"ק, המפיק 150 כ"ס, ב-2,500 סל"ד (יוצר משנת 1956)  מנוע דיזל 11,548 סמ"ק המפיק 178 כ"ס, ב-1,900 סל"ד (יוצר משנת 1958)
 מהירות מרבית:  52 קמ"ש
פיאט 411 (באיטלקית Fiat 411 ) הוא אוטובוס עירוני אשר יוצר על ידי חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" (אנ')) מקונצרן פיאט האיטלקית בחטיבת "Fiat Bus" בין השנים 1956–1964. הדגם מונע באמצעות מנוע דיזל.
לדגם ה"פיאט 411" - 3 דלתות צד.
מיקומו של מושב הנהג בצד ימין של האוטובוס.
דגם פיאט 411

הערה: יש להבדיל בין דגם "FIAT 411-R" (דגם של טרקטור שיוצר על ידי חברת פיאט), לדגם האוטובוס "פיאט 411".
גרסאות "פיאט 411"

Fiat 411 - CaNSA
Fiat 411/1 - CaNSA
Fiat 411 - De Simon
Fiat 411 - Menarini
Fiat 411 - Pietroboni
Fiat 411 - Varesina
Fiat 411 - Viberti CV 23
גלריה

פיאט 411
ראו גם

פיאט 306
פיאט 314
פיאט 320
פיאט 343
פיאט 418
לקריאה נוספת

פיאט 411 (סדרה 91–93) בליבורנו ( AUTOBUS LIVORNO - FIAT 411 serie 91-93... - ATAM )
הערות שוליים

↑  פיאט 411 I musei delle aziende: la cultura della tecnica tra arte e storia
↑  CANSA - הייתה חברה איטלקית פעילה בתחום המטוסים. משנת 1936 נשלטה על ידי חברת פיאט, ומשנת 1946 החלה לייצר  גופי אוטובוסים
פיאט 320

| --- | --- |

Fiat 320
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" (אנ'))  "פיאט ארגנטינה" (Fiat V.I. Argentina)
 שנות ייצור:  1963–1971
 הרכבה:  ארגנטינה ארגנטינה  בעיר קורדובה
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  אוטובוס עירוני
 אורך:  10,800 מ"מ
 רוחב:  2,370 מ"מ
 בסיס גלגלים:  5,550 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע דיזל, 6 צילינדר בטור,  9,161 סמ"ק המפיק 160 כ"ס, ב-2,400 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  85 קמ"ש
 צריכת דלק:  מכל דלק 200 ליטר
 קשר:  פיאט 619
פיאט 320 (באיטלקית: Fiat 320 ) הוא אוטובוס עירוני אשר יוצר על ידי חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" (אנ')) מחברת פיאט האיטלקית על ידי חברת הבת "פיאט ארגנטינה" (Fiat V.I. Argentina) בארגנטינה בין השנים 1963–1971.
דגם ה"פיאט 320" יוצר בקורדובה, ארגנטינה.
פיאט 320

בדגם "פיאט 320" הורכב מנוע דיזל מנוע 6 צילינדר.
מארז ה"פיאט 320" נבנה על בסיס המארז של המשאית "פיאט 619" שיוצרה על ידי חברת פיאט בארגנטינה בין השנים 1964-1980.
פיאט 320 בישראל

חברת אגד הישראלית רכשה בשנת 1970, 8 יחידות מהדגם "פיאט 320". בדגם נבנו 28 מושבים, מנוע הדיזל הפיק 140 כ"ס.
הדגם יצא משרות לאחר 10 שנות פעילות. דגם ה"פיאט 320" פעל ברחובות הצרים של העיר העתיקה בירושלים.
גלריה

פיאט 320
פיאט 320
ראו גם

פיאט
פיאט 306
פיאט 314
פיאט 343
פיאט 411
פיאט 418
פיאט 470
לקריאה נוספת

פיאט 320 - תמונה
הערות שוליים

↑  פיאט 320 בחברת אגד בישראל   (The Egged History Center)
פיאט 343

| --- | --- |

Fiat 343, צולם בוונציה, כיכר סן מרקו, שנת 1974
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" (אנ'))
 שנות ייצור:  1966–1978
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  פיאט
 אורך:  10,000 מ"מ  10,350 מ"מ  10,800 מ"מ  11,000 מ"מ  12,400 מ"מ  13,100 מ"מ  13,800 מ"מ
 רוחב:  2,500 מ"מ
 גובה:  3,100 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים בטור,  8,200 סמ"ק (מנוע דיזל)  6 צילינדרים בטור,  9,819 סמ"ק המפיק 194 כ"ס (מנוע דיזל)  6 צילינדרים בטור,  10,308 סמ"ק המפיק 208 כ"ס (מנוע דיזל)
 מהירות מרבית:  100 קמ"ש
פיאט 343 (באיטלקית: Fiat 343) הוא אוטובוס מתוצרת  חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" (אנ')) מקונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצר בין השנים 1966–1978.
דגם "פיאט 343" (Fiat 343 L Barbi Mirage) צולם בסרט האיטלקי "Le guignolo" בשנת 1980.
דגמי "פיאט 343"

2-3 דלתות
הנעה: 4x2
"Fiat 343"

אוטובוס בינעירוני
אורך: 11 מטר
מנוע דיזל
מנוע 8,200 סמ"ק המפיק 194 כ"ס
"Fiat 343L"

אוטובוס בינעירוני, אוטובוס תיירים
אורך: 12 מטר
מנוע דיזל
מנוע 8,200 סמ"ק המפיק 204 כ"ס
עד 76 נוסעים + נהג + מדריך תיירים (בדגם אוטובוס תיירים)
Fiat-343-mirage (קרוי גם: "Barbi Mirage"

דגם "GALILEO HD", אורך: 10.35 מטר
דגם "GALILEO HDm" אורך: 10.80 מטר
דגם "GALILEO HDL", אורך: 12.40 מטר
דגם "GALILEO HDC", אורך: 13.10 מטר
דגם "GALILEO HDH", אורך: 13.80 מטר
ראו גם

פיאט
פיאט 306
פיאט 314
פיאט 320
פיאט 370
פיאט 411
פיאט 418
פיאט 470
הערות שוליים

↑  פיאט 343 digilander.libero.it/AutobusDiLinea/fiat343
↑  "פיאט 343"  imcdb.org
↑  פיאט 343 - תמונות flickr.com/photos/inbusclub/sets
↑  פיאט 343 - תמונות facebook.com/media/set
↑  "פיאט 343" דגמי מיראז'  barbi.it/en/portfolio/fiat-343-mirage
פליקס ברנשטיין

| --- | --- |

 לידה:  1878 האלה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  1956  (בגיל 78 בערך) ציריך, שווייץ 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן  Stadtgymnasium Halle 
 מנחה לדוקטורט:  דויד הילברט 
 מוסדות:  אוניברסיטת גטינגן (1911–1934)  אוניברסיטת האלה-ויטנברג (1901–1911) 
 תלמידי דוקטורט:  Siegfried Koller, Hermann Hitzler, Hans Ulmer, Walter Schwarzburg, Ruth Heidemann, Hans Thunsdorff, Alfred Müller, Paul Beck, Siegfried Koller, Martin Gauger, Hans Georg Münzner, Werner Rups, Horst Bitterling 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 בפיתוח משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין
 
פליקס ברנשטיין (בגרמנית: Felix Bernstein; ‏ 24 בפברואר 1878, האלה, גרמניה – 3 בדצמבר 1956, ציריך, שווייץ) היה מתמטיקאי יהודי-גרמני הידוע ביותר על תרומתו בפיתוח משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין ב-1897. בנוסף, הוא שפענח את דפוס התורשה של סוגי דם, כבר בשנת 1924, באמצעות ניתוח סטטיסטי.
פליקס היה בנו של יוליוס ברנשטיין ונכדו של אהרון ברנשטיין.
הוא היה תלמידו של גאורג קנטור בהאלה ובהמשך למד אצל דויד הילברט ופליקס קליין באוניברסיטת גטינגן. שם הוא עשה את עבודת הדוקטורט. בשנת 1921 הוא קיבל משרה של פרופסור באוניברסיטת גטינגן והיה מייסד של המכון לסטטיסטיקה מתמטית.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי סולק ממשרתו בגטינגן. הוא עזב לארצות הברית והיה מרצה במספר אוניברסיטאות.
בשנת 1948 חזר לגטינגן. ובשנת 1956 נפטר בציריך.
פחמן-13

|  כללי |
| --- | --- |
 סמל:  13C
 נייטרונים:  7
 פרוטונים:  6
 מידע גרעיני
 שכיחות יחסית:  1.109%
 מסה איזוטופית:  13.003355  u
 ספין:  -1⁄2
מבנה האיזוטופ פחמן-13: בגרעין 6 פרוטונים ו-7 נייטרונים, ואת הגרעין מקיפים 6 אלקטרונים.
פחמן-13 או 13C הוא איזוטופ טבעי ויציב של פחמן שגרעינו מכיל 6 פרוטונים ו-7 נייטרונים. פחמן-13 מהווה כ-1.1% מכל הפחמן המצוי בטבע.
זיהוי באמצעות ספקטרומטריית מסה

ספקטרום המסה של תרכובות אורגניות יכיל בדרך כלל אות (peak) קטן הנובע ממסה הגדולה ביחידת מסה אחת יותר מהמסה הגדולה של המולקולה כולה (M). אות זה ידוע בשם אות M+1 (באנגלית: M+1 peak) ומקורו במעט המולקולות המכילות את האיזוטופ 13C במקום 12C. למולקולה המכילה אטום פחמן יחיד יהיה אות M+1 שגודלו כ-1.1% מגודל אות ה-M, שכן 1.1% מהמולקולות יהיו בעלות 13C במקום 12C. באופן דומה, למולקולה המכילה שני אטומי פחמן צפוי אות M+1 של כ-2.2% מגודל אות ה-M, שכן קיימת סבירות כפולה שהמולקולה תכלול את האיזוטופ 13C.
לכן, מהשוואת אות ה-M+1 לאות ה-M, נוכל לגלות את מספר אטומי הפחמן במולקולה לפי הנוסחה הבאה (יש לעגל את התוצאה למספר השלם הקרוב ביותר):
כאשר C = מספר אטומי הפחמן, X = גובה אות ה-M, ו-Y = גובה אות ה-M+1.
תרכובות המועשרות בפחמן-13 משמשות לחקר תהליכים מטבוליים באמצעות ספקטרומטריית מסה. תרכובות אלו בטוחות כיוון שהן אינן רדיואקטיביות. בנוסף, 13C משמש לכימות חלבונים (פרוטאומיקה כמותית). יישום חשוב נוסף הוא בסימון איזוטופים יציבים של חומצות אמינו בתרביות תאים (SILAC). תרכובות המועשרות בפחמן-13 משמשות בבדיקות אבחון רפואיות כגון תבחין נשיפה. האנליזה במבחנים אלו היא בדרך כלל בדיקה של היחס בין 13C ל-12C לפי ספקטרומטריית המסה של האיזוטופים.
היחס בין 13C ל-12C גבוה מעט בצמחים שעושים קיבוע פחמן במסלול C4 מאשר בצמחים שעושים קיבוע פחמן במסלול C3. מכיוון שההפרש ביחסי האיזוטופים השונים בין שני סוגי הצמחים נשמר במהלך שרשרת המזון, ניתן לקבוע האם התזונה העיקרית של אדם או בעל חיים כלשהו מורכבת בעיקר מצמחי C3 או צמחי C4 על ידי מדידת יחס האיזוטופים בקולגן והרקמות. עלייה מכוונת בריכוז ה-13C בתזונה היא הבסיס של i-food - דרך מוצעת להגדלת תוחלת החיים.
שימושים במדע

במדעי כדור הארץ, יש שימוש בהפרש היחסים בין 13C ל-12C בין צמחים שונים.
תהליכים ביולוגיים לרוב יעדיפו את האיזוטופ בעל המסה הנמוכה יותר בתהליכי פירוק קינטי (אנ').
בגאוכימיה מימית, ניתן לזהות את מקור המים על ידי ניתוח ערך ה-δ13C (אנ')  של חומרים המכילים פחמן המצויים במים ובקרקעית. הסיבה לכך היא שערכי δ13C תלויים במקור ממנו הגיעו הפחמנים: מאטמוספירה, מקרבונט או מצמחים.
בביולוגיה, היחס בין פחמן-13 לפחמן-12 ברקמות צמחים משתנה בהתאם לסוג הפוטוסינתזה שהצמחים מבצעים וניתן להשתמש בזה, למשל, כדי לקבוע אילו סוגי צמחים נצרכו על ידי בעל חיים.
ריכוזים גבוהים של פחמן-13 בצמח מצביעים על מגבלות ביכולת הספיקה של הפיונית, ובכמה פחמן דו-חמצני היא יכולה להכניס וכמה אדי מים היא יכולה להוציא. מידע שיכול לסייע בהבנת התנהגות הצמח במהלך בצורות.
באופן דומה, ניתן להבין את הפוטוסינתזה של יער וכיצד היא מושפעת מיובש על ידי ניתוח יחסי האיזוטופים של הפחמן בטבעות עץ.
הספין של פחמן-13 בשונה מפחמן-12, אינו אפס אלא 1⁄2-, ולכן ניתן לחקור את מבנה החומרים המכילים פחמן באמצעות תהודה מגנטית גרעינית של פחמן-13.
תבחין נשיפה - בו בודקים את ריכוז הפחמן-13 באוריאה, הוא אמצעי אבחון בטוח ומדויק ביותר לאיתור הימצאות זיהום הליקובקטר פילורי בקיבה. מבחן הנשיפה עושה שימוש בפחמן-13 במקום בפחמן-14 עבור אוכלוסיות פגיעות, בשל אופיו היציב והלא רדיואקטיבי.
הפקה

הפחמן-13 המיוצר עבור שימוש מסחרי, למשל עבור סינתזה כימית, מיוצר על ידי העשרת מקור פחמן טבעי שמכיל 1.1% פחמן-13. קיימות טכניקות רבות להפרדת פחמן-13 מפחמן-12, כגון: דיפוזיה תרמית, חילופי כימיקלים, דיפוזיה של גזים, זיקוק לייזר וזיקוק קריוגני. אך כרגע רק זיקוק קריאוגני של מתאן (CH4) או פחמן חד-חמצני (CO) מהווה טכניקת ייצור תעשייתית המשתלמת כלכלית. מפעלים המייצרים פחמן-13 באופן תעשייתי דורשים השקעה גדולה, ובנוסף דורשים מגדלי זיקוק קריאוגניים בגובה של יותר מ-100 מטרים להפרדת התרכובות המכילות פחמן-12 או פחמן-13. נכון לשנת 2014, למפעל הייצור המסחרי של פחמן-13 הגדול ביותר בעולם יש יכולת ייצור של כ-420 ק"ג פחמן-13 בשנה.
ראו גם

איזוטופ
פחמן
פחמן-11
פחמן-12
פחמן-14
הערות שוליים

↑  "Exact Masses of the Elements and Isotopic Abundances". sisweb.com.
↑  דלתא-פחמן-13 מציינת את יחס הפחמן-13 לפחמן-12 בדוגמית ביחס לסטנדרט לפי הנוסחה הבאה:  \delta ^{13}C=\left({\frac {\left({\frac {^{13}C}{^{12}C}}\right)_{sample}}{\left({\frac {^{13}C}{^{12}C}}\right)_{standard}}}-1\right)\times 100\%

לפעמים משתמשים גם בפרומיל במקום באחוזים
↑  R.J. Francey, G.D Farquhar, An explanation of 13C/12C variations in tree rings, Nature, ‏מאי 1982 (באנגלית)
↑  N.G McDowell, H.D. Adams, J.D. Bailey, M. Hess, T.E. Kolb, Homeostatic Maintenance Of Ponderosa Pine Gas Exchange In Response To Stand Density Changes, Ecological Applications, ‏1 ביוני 2006 (באנגלית)
↑  M.A.A. Rahim, F.H. Johani, S.A. Shah, M.R. Hassan, M.R.A. Manaf, 13C-Urea Breath Test Accuracy for Helicobacter pylori Infection in the Asian Population: A Meta-Analysis, Annals of Global Health, ‏24 ביולי 2019 (באנגלית)
↑  Hu-Lin Li, Yong-Lin Ju, Liang-Jun Li, Da-Gang Xu, Separation of isotope 13C using high-performance structured packing, Chemical Engineering and Processing: Process Intensification, ‏2010 (באנגלית)
↑  Corporate Overview, Cambridge Isotope Laboratories (באנגלית)
↑  CIL History, Cambridge Isotope Laboratories (באנגלית)
פייטרו פלגרי

פייטרו פלגרי (באיטלקית: Pietro Pellegri; נולד ב-17 במרץ 2001) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ באמפולי ובנבחרת איטליה.