stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2021/2022 ביורוליג
פלייאוף

8 הקבוצות שהעפילו משלב העונה הסדירה התמודדו בסדרות לפי דירוגן בסיום העונה הסדירה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי).
המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון, השני והחמישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השלישי והרביעי (במידת הצורך). ארבע קבוצות העפילו לשלב חצי הגמר, ושתי המנצחות בחצאי הגמר התמודדו בגמר על תואר אליפות אירופה בכדורסל.
| קבוצה 1 | תוצאה בסדרה | קבוצה 2 | משחק ראשון | משחק שני | משחק שלישי | משחק רביעי | משחק חמישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ברצלונה | 3–2 | גרמניה באיירן מינכן | 77–67 | 75–90 | 75–66 | 52–59 | 81–72 |
| ספרד ריאל מדריד | 3–0 | ישראל מכבי תל אביב | 84–74 | 95–66 | 87–76 |  |  |
| איטליה ארמאני מילאנו | 1–3 | טורקיה אנאדולו אפס | 48–64 | 73–66 | 65–77 | 70–75 |  |
| יוון אולימפיאקוס | 3–2 | צרפת מונקו | 71–54 | 72–96 | 87–83 | 77–78 | 94–88 |
פיינל פור

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |


|  |  ספרד ברצלונה |  83 |   |  |  |  |  |
|  |  ספרד ריאל מדריד |  86 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |

|  |   |   |   |   |  טורקיה אנאדולו אפס |  58 |  |
|  |   |   |   |   |  ספרד ריאל מדריד |  57 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  יוון אולימפיאקוס |  74 |   |  |  יוון אולימפיאקוס |  74 |  |
|  |  טורקיה אנאדולו אפס |  77 |   |  |  ספרד ברצלונה |  84 |  |
פרסים > מצטיין המחזור > עונה סדירה

| מחזור | שחקן | קבוצה | מדד |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית סקוטי וילבקין | ישראל מכבי תל אביב | 32 |
| 2 | גאורגיה טורניקה שנגליה | רוסיה צסק"א מוסקבה | 29 |
| 3 | גאורגיה טורניקה שנגליה (2) | רוסיה צסק"א מוסקבה | 33 |
| 4 | אוגנדה ברנדון דייוויס | ספרד ברצלונה | 38 |
| 5 | ארצות הברית ויל קלייבורן | רוסיה צסק"א מוסקבה | 32 |
| 6 | ארצות הברית דריל מייקון | יוון פנאתינאיקוס | 38 |
| 7 | צרפת אלי אוקובו | צרפת אסוול ליון-וילרבאן | 37 |
| 8 | ארצות הברית כריס ג'ונס | צרפת אסוול ליון-וילרבאן | 27 |
| 10 | ארצות הברית סקוטי וילבקין (2) | ישראל מכבי תל אביב | 37 |
| 11 | ארצות הברית לורנזו בראון | רוסיה אוניקס קאזאן | 31 |
| 12 | צרפת ויליאם הווארד | צרפת אסוול ליון-וילרבאן | 33 |
| 13 | בולגריה סשה וזנקוב | יוון אולימפיאקוס | 36 |
| 14 | מונטנגרו ספרד ניקולה מירוטיץ' | ספרד ברצלונה | 39 |
| 15 | ארצות הברית מייק ג'יימס | צרפת מונקו | 31 |
| 15 | סרביה וסיליה מיציץ' | טורקיה אנאדולו אפס | 31 |
| 16 | ארצות הברית שיין לארקין | טורקיה אנאדולו אפס | 37 |
| 17 | ארצות הברית וייד בולדווין | ספרד בסקוניה | 33 |
| 18 | ארצות הברית בילי ברון | רוסיה זניט סנקט פטרבורג | 30 |
| 20 | איטליה דניאל האקט | רוסיה צסק"א מוסקבה | 26 |
| 21 | איטליה דניאל האקט (2) | רוסיה צסק"א מוסקבה | 38 |
| 22 | קרואטיה אנטה ז'יז'יץ' | ישראל מכבי תל אביב | 33 |
| 23 | סרביה ניקולה מילוטינוב | רוסיה צסק"א מוסקבה | 28 |
| 24 | ארצות הברית ג'יימס נאנלי | ישראל מכבי תל אביב | 38 |
| 25 | סרביה ניקולה מילוטינוב (2) | רוסיה צסק"א מוסקבה | 36 |
| 26 | ארגנטינה ניקולאס לפרוויטולה | ספרד ברצלונה | 27 |
| 27 | סרביה וסיליה מיציץ' (2) | טורקיה אנאדולו אפס | 30 |
| 28 | ארצות הברית דנטה אקסום | ספרד ברצלונה | 31 |
| 29 | גרמניה מאודו לו | גרמניה אלבה ברלין | 34 |
| 30 | ארצות הברית וייד בולדווין (2) | ספרד בסקוניה | 29 |
| 31 | סרביה וסיליה מיציץ' (3) | טורקיה אנאדולו אפס | 29 |
| 31 | קובה הווארד סנט-רוס | יוון פנאתינאיקוס | 29 |
| 32 | בולגריה סשה וזנקוב (2) | יוון אולימפיאקוס | 28 |
| 33 | ארצות הברית שיין לארקין (3) | טורקיה אנאדולו אפס | 36 |
| 34 | יוון גאורגיוס פאפאיאניס | יוון פנאתינאיקוס | 31 |
פרסים > מצטיין המחזור > פלייאוף

| מחזור | שחקן | קבוצה | מדד |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוגנדה ברנדון דייוויס (2) | ספרד ברצלונה | 24 |
| 2 | צרפת ונסן פוארייה | ספרד ריאל מדריד | 31 |
| 3 | מונטנגרו ספרד ניקולה מירוטיץ' (3) | ספרד ברצלונה | 31 |
| 4 | גרמניה טיבור פלייס | טורקיה אנאדולו אפס | 37 |
פרסים > מצטיין החודש

| חודש> 2021 | מחזורים> 2021 | שחקן> 2021 | קבוצה> 2021 | 2021 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוקטובר | 1–7 | מונטנגרו ספרד ניקולה מירוטיץ' | ספרד ברצלונה |  |
| נובמבר | 8–12 | קייפ ורדה אדי טבארס | ספרד ריאל מדריד |  |
| דצמבר | 13–18 | מונטנגרו ספרד ניקולה מירוטיץ' (2) | ספרד ברצלונה |  |
2022
| ינואר | 19–23 | צרפת גרשון יבוסלה | ספרד ריאל מדריד |  |
| פברואר | 24–27 | בולגריה סשה וזנקוב | יוון אולימפיאקוס |  |
| מרץ | 28–34 | ארצות הברית מייק ג'יימס | צרפת מונקו |  |
ישראל בתחרות

מכבי תל אביב העפילה לרבע הגמר לראשונה מאז עונת 2014/2015 ברבע הגמר היא הובסה 0:3 על ידי ריאל מדריד וסיימה את העונה.
הערות שוליים

↑  ההודעה לעיתונות באתר היורוליג.
| עונות במפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי |
| --- | --- | --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 |  |
| הליגה האירופית | 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 |  |
| פיב"א יורוליג | 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 |  |
| סופרוליג | 2000/2001 |  |
| יורוליג | 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 |  |
פליפה אוגוסטו

פליפה אוגוסטו דה אלמידה מונטאירו (בפורטוגזית: Felipe Augusto de Almeida Monteiro; נולד ב-16 במאי 1989), מוכר בשמו הפרטי פליפה (Felipe), הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בנוטינגהאם פורסט ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

פליפה נולד במוז'י דס קרוזיס שבמדינת סאו פאולו, ברזיל. במהלך ילדותו התאמן במועדון הכדורגל קורינתיאנס. בהיותו נער המשחק בקבוצת הכדורגל ולטרה, היה נוהג פליפה לעזור לאימו בעבודתה, כאשר היה מוביל פטריות בין מסעדות ומוכר אותן. בשנת 2009 חתם על חוזה רשמי עם קבוצת הכדורגל הברזילאית אוניון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בשנת 2009, במסגרת הליגה השנייה בברזיל בה קבוצתו שיחקה. במהלך משחק ידידות שנערך בין אוניון לברגנטינו ראשי המועדון של ברגנטינו, התרשמו מיכולותיו והחתימו אותו לחוזה השאלה לשנתיים.
במהלך תקופת ההשאלה זכה לדקות משחק רבות כששיחק למעלה מ-30 משחקי ליגה, בהם כבש שער אחד.
קריירת מועדונים > קורינתיאנס

לאחר ששיחק בסך הכול 88 דקות בעונתו הראשונה במועדון, הופתע פליפה לגלות כי זומן לאליפות העולם למועדונים בו התמודדה קבוצתו נגד מחזיקת ליגת האלופות באותה התקופה צ'לסי, פליפה אמנם לא שותף בשני המשחקים ששוחקו אך קבוצתו הצליחה לנצח את צ'לסי ולזכות בתואר. בנוסף לתואר אליפות העולם למועדונים זכה גם בגביע הליברטדורס באותה השנה.
בעונת 2015/2016 ערך 26 משחקי ליגה והיה שותף לזכייה של קורינתיאנס באליפות הליגה הברזילאית הראשונה. את שערו הראשון בליגה הבכירה כבש ב-26 ביולי 2015, בתיקו 1-1 שנערך מול קוריטיבה.
קריירת מועדונים > פורטו

ב-15 ביוני 2016 חתם על חוזה לחמש עונות עם פורטו. את הופעת הבכורה שלו ערך כבר במשחק הראשון של הליגה הפורטוגלית, בניצחון קבוצתו 1–3. ב-23 באוגוסט אותה השנה כבש את שערו הראשון במועדון, במהלך ניצחון קבוצתו 0–3 על רומא במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. חמישה ימים לאחר מכן כבש את שער הליגה הראשון שלו, בהפסדה של פורטו 2-1.
בעונת 2017/2018 היה שותף בכיר בזכייתה של פורטו באליפות הליגה הפורטוגלית, כשהוא לצד ארבעה שחקני פורטו נוספים נכללו בקבוצת השנה של הליגה הפורטוגלית.
ב-2 באפריל 2019 הוא הורחק ממשחק חצי הגמר הגביע הפורטוגלי מול בראגה. פורטו הצליחה להעפיל לגמר לאחר שניצחה 1–4 בסיכום שני המשחקים. בגמר שנערך ב-25 במאי הוא כבש שער מכריע בתוספת הזמן וכפה בעיטות הכרעה, אך פורטו הפסידה בהן לספורטינג ליסבון.
קריירת מועדונים > אתלטיקו מדריד

ב-27 במאי 2019, לאחר ארבע עונות מוצלחות בפורטו, חתם על חוזה באתלטיקו מדריד תמורת 20 מיליון אירו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ב-25 באוגוסט 2019, במשחק הליגה מול לגנס. הוא כבש את שערו הראשון במועדון בניצחון קבוצתו בליגת האלופות על לוקומוטיב מוסקבה, ובכך עזר לקבוצתו להעפיל לשלב שמינית הגמר.
את שער הבכורה שלו בלה ליגה כבש ב-4 בינואר 2020, במהלך ניצחונה של אתלטיקו מדריד 2-1 על לבאנטה.
קריירת מועדונים > נוטינגהאם פורסט

ב-31 בינואר חתם פליפה בנוטינגהאם פורסט לשנה בסכום של שלושה מיליון אירו.
נבחרת ברזיל

פליפה זומן לראשונה לנבחרת ברזיל לקראת מוקדמות גביע העולם לשנת 2018. הוא ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת ב-11 בספטמבר 2018, במהלך משחק הידידות מול אל סלוודור, בה ניצחה ברזיל 0–5. באותו משחק הוא שיתף פעולה עם עמיתו לקבוצה מפורטו אדר מיליטאו אשר ערך גם הוא הופעת בכורה.
תארים > מועדונים > קורינתיאנס

הליגה הברזילאית: 2015
גביע הליגה הברזילאית: 2013
גביע הליברטאדורס:2012
גביע העולם למועדונים: 2012
תארים > מועדונים > פורטו

הליגה הפורטוגלית: 2017-18
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2018
תארים > מועדונים > אתלטיקו מדריד

אליפות ספרד: 2020/2021
תארים > אישיים

קבוצת השנה באליפות סאו פאולו בכדורגל: 2016
קבוצת השנה בליגה הברזילאית: 2017
קבוצת השנה בליגה הפורטוגלית: 2018
פרח לב הזהב

| --- | --- |

עטיפת הספר, לפי עיבוד של רפאל ספורטה משנת 1988
 מידע כללי
 מאת:  שלמה זלמן אריאל 
 שפת המקור:  עברית 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1930 
 
דוד והברבור - פרט מעיבוד למחזה של הספר בביצוע תיאטרון קרן אור (לוד, 2018)
דוד ופרח לב הזהב - פרט מעיבוד למחזה של הספר בביצוע תיאטרון קרן אור (לוד, 2018)
פֶּרַח לֵב הַזָּהָב הוא סיפור ילדים עברי שהתפרסם לראשונה בשנת 1930 בקובץ "101 מעשיות, אגדות וסיפורי עם", מפרי עטו של סופר הילדים שלמה זלמן אריאל. הסיפור כולל מוטיבים מסיפורי עם שונים ומאגדות הנס כריסטיאן אנדרסן.
עלילה

במרכז הסיפור ילד שאמו נופלת למשכב ואיש אינו יודע כיצד לרפאה. אולם רק רופא זקן מסביר לילד כי הדרך היחידה להצילה היא על ידי מציאת פרח אדום ולו לב זהב הנמצא בהרים הרחוקים. לאחר שהאם תריח אותו, היא תבריא.
בגרסאות שונות של הסיפור, הילד הוא הקטן משלושה בנים, כאשר הם נדרשים לצאת למסע אחר הפרח, הגדול אינו יכול כיוון שעליו להישאר ולהאכיל את אמם, האמצעי אינו יכול כיוון שהוא נדרש להישאר ולנקות, וכך נותר הילד הצעיר שיוצא למסע.
במסעו אחר פרח לב הזהב הילד מגיע ליער ותועה בדרך ומתחיל לבכות. תחילה שומע אותו עורב, ופונה אליו, הנער מספר לו את סיפורו והעורב מציע לסייע לו תמורת מעט מהאוכל שלקח לדרך. הילד נותן לו את האוכל והעורב מראה לו את הדרך עד שהם מגיעים לקיר גבוה אותו הוא אינו מסוגל לעבור, והוא מתיישב ובוכה. כבשה ששומעת את בכיו פונה אליו, והוא מספר לה את סיפורו, היא מציעה להראות לו היכן ישנו פתח בקיר בתמורה לכובע שלו, והוא נותן לה את הכובע וגם את המעיל והיא מראה לו את הדרך.
הילד ממשיך במסע ומגיע לנהר גדול אותו הוא לא יכול לעבור, והוא מתיישב ובוכה. מגיעה אווזה (בחלק מהגרסאות: ברבור) והוא מספר לה את סיפורו, היא מציעה להעבירו לצדו השני של הנהר ובתמורה היא מבקשת שייתן לה את הנעליים שלו. הילד נותן לה את נעליו וגרביו ויחד הם עוברים לצידו השני של הנהר.
על שפת הנהר הוא רואה את הפרח וממהר לקטוף אותו ולשוב הביתה. הילד מגיע פצוע, יחף ורעב ומעניק לאמו את הפרח, לאחר שהאם מריחה אותו היא מיד מבריאה. בסוף הסיפור האם מחבקת ומנשקת את הילד וכל פצעיו מתרפאים.
עיבודים

הסיפור זכה לגרסאות שונות, בהן משל אוריאל אופק, רפאל ספורטה, תלמה אליגון-רוז, בינה אופק, שלמה זלמן אריאל ויעקב מיטלמן.
עפרה ויינגרטן סיפרה עיבוד של חיה שנהב לסיפור "פרח לב הזהב" ב"פרפר נחמד" בפרק "מתגעגעים לדודו".
במהלך 1997 צולמה קלטת לילדים על סיפור זה בשילוב של הסברה על עשיית סרט בשם "עושים סרט: פרח לב הזהב", בכיכובה של ענת אלימלך.
הערות שוליים

↑   עושים סרט: פרח לב הזהב - עם ענת אלימלך ז"ל 1997, סרטון בערוץ "Dinostalgic 90'", באתר יוטיוב (אורך: 47:30)
פלטפורמת פורד C2

| --- | --- |

פורד פוקוס דור רביעי - המכונית הראשונה שהשתמשה בפלטפורמה C2
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורד
 שנות ייצור:  2018-הווה
 מודל קודם:  פלטפורמת פורד C1
 סיווג:  מכוניות קומפקטיות
פלטפורמת פורד C2 (באנגלית: Ford C2 platform) היא פלטפורמת רכב שפותחה על ידי פורד משנת 2018. היא החליפה את פלטפורמת פורד C1 שימשה את המכוניות קומפקטיות שלה. המודרליות של הפלטפורמה מאפשרת להשתמש בה לדגמים שונים, המפחיתים עלויות פיתוח על פני כלי רכב נוספים. שלא כמו קודמה ניתן להשתמש בה למכוניות עם בסיס גלגלים ארוך.
מכוניות שמשתמשות בפלטפורמה הזאת נבדקו וקיבלו ציון טוב בכל הנוגע למאפיני הנסיעה.
דגמים המשתמשים בפלטפורמת C2

פורד פוקוס - מהדור הרביעי
פורד קוגה - מהדור השלישי
פורד ברונקו ספורט
פורד מאבריק
לינקולן קורסאייר
פורד מונדיאו (סין)
פורד איוס
לינקולן זפיר (סין)
הערות שוליים

↑  "Ford C2 Platform Info, Specs, Wiki". Ford Authority (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-07-04.
↑  Panait, Mircea (2018-04-17). "Ford C2 Platform Described as "Holy Grail" by Head of Engineering". autoevolution (באנגלית). נבדק ב-2020-07-04.
↑  Holmes, Jake. "Ford to save money by using just five platforms for all its models". Roadshow (באנגלית). נבדק ב-2020-07-04.
↑  "Ford Focus ride & handling". Autocar (באנגלית). נבדק ב-2020-07-04.
↑  "Ford C2: the architecture done better". Autocar (באנגלית). נבדק ב-2020-07-04.
פיליפ דה גול

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1921 הרובע החמישה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  13 במרץ 2024  (בגיל 102) הרובע השביעי של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Philippe Henri Xavier Antoine de Gaulle 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Cimetière de Colombey-les-Deux-Églises 
 השכלה:  סורבון  אקול נאוואל 
 תפקיד:  חבר הסנאט הצרפתי (2 באוקטובר 1986–30 בספטמבר 2004)  Inspector general of the army for Marine française 
 מפלגה:  האיחוד למען תנועה עממית, התעוררות הרפובליקה 
 בן או בת זוג:  Henriette de Gaulle 
 פרסים והוקרה:  National tribute (20 במרץ 2024)  Honneur et Patrie Award (2004)  צלב לוחם המחתרת המתנדב  מדליית האווירונאוטיקה  מדליית הנצחה לשירות התנדבותי בצרפת החופשית  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  Order of Maritime Merit  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הלאומי  מסדר ההצטיינות הלאומי  צלב המלחמה 1939-1945  צלב גדול של לגיון הכבוד 
 
פיליפ אנרי קסבייה אנטואן דה גול (בצרפתית: Philippe Henri Xavier Antoine de Gaulle;‏ 28 בדצמבר 1921 – 13 במרץ 2024) היה אדמירל ופוליטיקאי צרפתי, בנו של נשיא צרפת לשעבר שארל דה גול.
ביוגרפיה

פיליפ דה גול היה ילדם הבכור ובנם היחיד של שארל דה גול ואשתו איבון (אנ'). הוא נולד בפריז ולמד שם בקולג' סטניסלאס (אנ') הקתולי, שבו למד גם אביו. התגייס לצי הצרפתי, ובעת המערכה על צרפת באביב 1940 היה צוער באקדמיה הימית של הצי (אנ'). הוא נמלט לבריטניה ושם הצטרף לכוחות צרפת החופשית. הוא שירת בכוחות הצי של צרפת החופשית (אנ') והשתתף בקרבות ימיים בתעלת למאנש ובאוקיינוס האטלנטי. לאחר פלישת בעלות הברית לצרפת הוא לחם שם במסגרת הדיוויזיה המשוריינת השנייה הצרפתית, כמפקד מחלקה ברגימנט משוריין של חיילי הצי. בעת שחרור פריז באוגוסט 1944 נשלח לשאת ולתת על כניעתו של כוח גרמני שהתבצר בארמון בורבון ועשה זאת תוך סיכון עצמי. בהמשך המלחמה לחם בהרי הווז'.
לאחר המלחמה המשיך בשירותו בצי וטיפס בסולם התפקידים והדרגות. השתתף במלחמת הודו–סין הראשונה. פיקד על פריגטה מהירה, היה מפקד האווירייה של הצי באזור פריז ובהמשך מפקד ספינת טילים. ב-1971 קודם לדרגת סגן אדמירל ומונה למפקד חטיבת הניסויים של הצי. ב-1975 קודם לדרגת תת-אדמירל. בשנים 1976–1977 שירת כמפקד כוחות הצי באוקיינוס האטלנטי. ב-1980 היה לאדמירל. ב-1982 סיים את שירותו הצבאי, לאחר כהונה כמפקח הכללי על הצי.
בשנים 2004–1986 כיהן דה גול בסנאט, הבית העליון של הפרלמנט הצרפתי, כנציג של מחוז פריז. הוא ייצג את מפלגת התעוררות הרפובליקה ובהמשך את האיחוד למען תנועה עממית. השפעתו הפוליטית הייתה מעטה.
בדצמבר 2021 מלאו לדה גול 100 שנה.
נפטר ב-13 במרץ 2024.
משפחתו

בשנת 1947 נישא דה גול להנרייט דה מונטלמבר סר (Henriette de Montalembert Cers;‏ 1929–2014). נולדו להם ארבעה בנים.
אותות ועיטורים שבהם עוטר

הצלב הגדול של לגיון הכבוד (2005)
הצלב הגדול של המסדר הלאומי של ההצטיינות
צלב המלחמה 1939–1945
המדליה האווירונאוטית.
כדי לא ליצור מראית עין של נפוטיזם נמנע אביו, הגנרל שארל דה גול, מלהעניק לו את אות מסדר השחרור ואת מדליית תנועת ההתנגדות הצרפתית, על אף פועלו בכוחות צרפת החופשית.
הערות שוליים

↑  ציקי ברנדוין, בגיל 102: מת האדמירל פיליפ דה גול, בנו של שארל דה גול, באתר ערוץ 7, 13 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810662915905606  BIBSYS: 4061923  BnF: cb12072185v (data)  CiNii: DA14655959  GND: 120880067  ISNI: 0000 0000 8414 8299  LCCN: nr90018371  NKC: jx20100113001  NTA: 085811483  RERO: 02-A003283295  SUDOC: 029004330  VIAF: 118547817   WorldCat (עם VIAF): 118547817
פראטי (רובע)

| --- | --- |


 מידע
 עיר:  רומא 
 תאריך ייסוד:  20 באוגוסט 1921 
 שטח:  127.43 הקטאר 
 אוכלוסייה:  14,653 (31 בדצמבר 2020)
 קואורדינטות:  41°54′29″N 12°27′57″E﻿ / ﻿41.908078°N 12.465706°E﻿ / 41.908078; 12.465706
 
 
פראטי (באיטלקית: Prati) הוא הרובע העשרים ושנים מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
לוגו הרובע מתאר את טירת סנטאנג'לו אף שזו אינה נמצאת ברובע, ונמצאת למעשה ברובע בורגו הגובל ברובע פראטי מדרום.
בדומה לרובע טרסטוורה ולרובע בורגו רובע פראטי אינו שייך למוניצ'יפיו I אלא למוניצ'יפיו 17 מבחינה אדמיניסטרטיבית.
בין האתרים שברובע נמצאים כיכר קאבור ובתי המשפט של רומא.
כיכר ריסורג'ימנטו
כיכר קאבור
פראטו (נפה)

נפת פרטו (באיטלקית: Provincia di Prato) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 365 קמ"ר, ובשנת 2004 התגוררו בה 227,886 נפש. בירתה של הנפה בעיר פראטו.
הנפה גובלת בנפת בולוניה במחוז אמיליה-רומאניה בצפון, בנפת פירנצה במחוז טוסקנה במזרח ובדרום ובנפת פיסטויה במחוז טוסקנה במערב.
פיטר פייג'

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1969 (בן 55) מערב הרטפורד שבקונטיקט שבארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון  המכללה לאומנות יפה של אוניברסיטת בוסטון 
 http://peterpaige.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר פייג' (באנגלית: Peter Paige; נולד ב-20 ביוני 1969) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, שנודע בעיקר בשל תפקידו בסדרת הדרמה הפופולרית "הכי גאים שיש" (2000–05) בתור אמט הניקט.
ביוגרפיה

פיטר פייג' נולד ב-20 ביוני 1969 בעיירה ווסט הרטפורד (אנ'), קונטיקט, שנמצאת כשמונה ק"מ מערבית לבירה הרטפורד.
הוא סיים בהצטיינות את לימודיו בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת בוסטון עם תואר ראשון באמנויות יפות.
פייג' הוא הומוסקסואל, אך שומר על מערכות היחסים שלו פרטיות.
קריירה

פיטר נודע בשל תפקידו בסדרה "הכי גאים שיש" בתור אמט הניקט. תפקידיו הטלוויזיוניים כוללים הופעות מרובות בתור שחקן אורח בסדרות כמו: "ויל וגרייס", "הזמן של חייך", "חברות" ו"קרוליין בעיר".
האודישן הראשון שלו בלוס אנג'לס זיכה אותו בתפקיד אורח בסדרה "פתאום סוזן".
פיטר בילה את קיץ 2004 בהופעה ב"תגיד דוד" עם השחקנים קייטי נג'ימי, אנטוני קלארק, מלאני לנסקי וגבריאלה יוניון. הוא גם השתתף בהפקתו שלזוכה פרס הטוני דון מקקלר "ילד כוכב" עם ג'ניפר ג'ייסון לואין ודייב פולאי. סרטים אחרים בהם השתתף היו " אמריקה שלנו" בהפקת "Showtime" (שהציג בפסטיבל סאנדנס 2002), הסרט ההודי "פופ" וסרטים קצרים זוכי פרסים כמו "ארבעתנו" ו"הירייה".
בנוסף להיותו שחקן מפורסם, פיטר הופיע בתיאטראות מקומיים ברחבי ארצות הברית. הפרימיירות החשובות ביותר נערכו ב"לה הויה פלייהאוס", "פורטלנד סנטר סטייג'" ו"פלירייטס הוריזונס". הוא הופיע כמעט בכל ז'אנר במשחק, מייווני לשייקספיר למשחק אמריקאי עכשיו.
מחזות בהשתתפותו כוללים את "חלום ליל קיץ", "המתחרים", "מרגל חשאי", "אתה איש טוב, צ'ארלי בראון" ו"פנטופיליה" מחזה לשני אנשים שנכתב ובוצע על ידי אברהם היגינבטום.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Pop | ניק |  |
| 1999 | The Joyriders | מלצר |  |
| 2004 | Childstar | טים |  |
| 2005 | Say Uncle | פול ג'ונסון | גם במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2007 | כוכב הפינג פונג (אנ') | ג'רלד |  |
| 2008 | Leaving Barstow | התקליטן | גם במאי |
| 2012 | Annie and the Gypsy | רוג'ר |  |
| 2013 | Birthday Cake | סקוט גרין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Nowhere Man | מגויס #4 | פרק: "Heart of Darkness" |
| 1997 | סוף סוף סוזן (אנ') | ניל פומרנץ | פרק: "Next Stop, Heaven" |
| 1998 | קרוליין בעיר (אנ') | רוברט | פרק: "Caroline and the Paper Chase" |
| 1999 | לא לבושה (אנ') | קירק | 5 פרקים |
| 1999 | ויל וגרייס | רוג'ר א'וניל | פרק: "Whose Mom Is It Anyway?" |
| 2000 | Movie Stars | ניק | פרק: "He's Reese. He's Here. Get Used to It." |
| 2000 | הזמן של חייך (אנ') | אָסִיסְטֶנְט | פרק: "The Time They Cheated" |
| 2000–2005 | הכי גאים שיש | אמט הניקט | תפקיד ראשי (5 עונות); 83 פרקים |
| 2002 | Our America | גארי קווינו | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2002 | Girlfriends | זלנר | פרק: "Star Craving Mad" |
| 2005–2006 | קרובות | פטריק | 4 פרקים |
| 2006 | האנטומיה של גריי | בנג'מין אולירי | פרק: "I Am a Tree" |
| 2006–2010 | אבא אמריקאי | ג'ייסון / דמויות שונות | דיבוב; 4 פרקים |
| 2007 | ללא עקבות | לוקאס בלומנטל | פרק: "Primed" |
| 2007–2009 | ריק וסטיב | סטיב בל | דיבוב; 14 פרקים |
| 2009 | CSI: מיאמי | גלן ווגנר | פרק: "Divorce Party" |
| 2009 | מצדי המתרס (אנ') | שון גריידון | פרק: "The Curious Case of Kellerman's Button" |
| 2010 | Fly Girls |   | תוכנית מציאות ב-The CW יוצר ומפיק בפועל |
| 2010 | המפענחת | ריקי | פרק: "Old Money" |
| 2011 | בונז | דארן הרגרייב | פרק: "The Bikini in the Soup" |
| 2013–2018 | משפחת פוסטר |   | יוצר, במאי, תסריטאי ומפיק בפועל |
| 2015 | Tut |   | מיני-סדרה תסריטאי |
| 2018 | Where the Bears Are | בנטלי / צלם זמני | סדרת רשת; 6 פרקים |
| 2019–הווה | צרות טובות |   | יוצר, במאי, תסריטאי ומפיק בפועל |
| 2020–2023 | תחנה 19 | קופר | פרק: "Bad Guy"‏ (2020) במאי 5 פרקים (2021–2023) תסריטאי הפרק: "Get It All Out"‏ (2023) |
| 2020 | כשהארי פגש את סם | קייסי | סרט טלוויזיה של Freeform גם במאי, תסריטאי ומפיק בפועל |
| 2021 | Rebel | קרסטין ווקלברג | 2 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| מחזה | הערות |
| --- | --- |
High Concepts: אוף ברודוויי
Somebody: אוף ברודוויי
Eastern Standard: אוף ברודוויי
Landscape of the Body: אוף ברודוויי
Tartuffe: אוף ברודוויי
The History Boys: אזורי
Eden Lane: אזורי
A Midsummer Night's Dream: אזורי
Pantophobia: אזורי
Twisted: אזורי
The Rivals: אזורי
Blue Window: אזורי
Secret Agents: אזורי
You're A Good Man, Charlie Brown: אזורי
Twelfth Night: אזורי
פרח שחור

פרח שחור הוא שמו של אלבום הבכורה של להקת כרמלה גרוס ואגנר.
הפקה

האלבום הופק מוזיקלית בידי ברי סחרוף וקורין אלאל ויצא באוגוסט 1991 על ידי חברת התקליטים נענע דיסק בהפקת ניצן זעירא.
האלבום לא הצליח מסחרית אך השירים "תמונה אימפרסיוניסטית" (מילים: עמליה זיו, לחן: ערן צור) ו"פרפרי תעתוע" (מילים ולחן: ערן צור) - כמו גם הביצוע לשירו של מאיר אריאל, "נשל הנחש" (שלא נכלל בתקליט וצורף למהדורת הדיסק) - זכו להשמעות רבות ברדיו.
אלבום האוסף של ערן צור נקרא על שם השיר "פרפרי תעתוע". את השיר "נשים כותבות שירה" (שגם את מילותיו כתבה עמליה זיו) שרה הלהקה עם קורין אלאל. השיר "חנוך מחנך" נכתב על אביו המנוח של ערן צור, אשר היה מורה בחיפה.
רשימת השירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | כרמלה גרוס ואגנר  | 4:20 |
| 2. | פרפרי תעתוע  | 3:44 |
| 3. | תמונה אימפרסיוניסטית  | 3:15 |
| 4. | עד תודבר המחלה  | 2:56 |
| 5. | החבר של המשוגע  | 2:49 |
| 6. | רטוב וחם  | 2:57 |
| 7. | בגן שלך  | 3:34 |
| 8. | עלבון  | 3:59 |
| 9. | עדות  | 0:50 |
| 10. | נשים כותבות שירה (עם קורין אלאל)   | 4:31 |
| 11. | חנוך מחנך  | 3:40 |
| 12. | נשל הנחש  | 6:11 |
| 13. | פרח שחור  | 3:45 |
משתתפים ביצירת האלבום

כרמלה גרוס ואגנר:
ערן צור - שירה, גיטרה אקוסטית, בס
אורי בלק - תופים, כלי הקשה וקולות
אבשלום כספי - פסנתר, קלידים, קולות
אורי פרוסט - גיטרות
משתתפים נוספים:
יובל מסנר - צ'לו, קלידים
אלונה טוראל - קלידים
קורין אלאל - שירה
ברי סחרוף - גיטרה אקוסטית
גיל תורן - תכנות מחשב
עמוס פרידמן - גיטרה בס
יאיר מיכאל - גיטרה
דודיק ניזרי - תופים
אריק לבנת - סקסופון, חליל
ניצן זעירא - "נענע דיסק" - מפיק
הוקלט באופני "העוגן" אולפני DB, אולפני "טריטון" - דצמבר 1990 עד יוני 1991
טכנאי הקלטה ומיקס: אורי ברק, גיל תורן
עוזרי טכנאי: דדי טל, ערן שפר
עיצוב עטיפה: יוסי ג'יברי
צילום: רזי, עומר כלב
עיבוד, טכנאי הקלטה ומיקס ל"נשל הנחש" (שצורף כבונוס להוצאה מאוחרת של הדיסק): ליאור טבת
פולין באירוויזיון 2024

פולין השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה, שוודיה, עם השיר "The Tower" בביצוע לונה. רשת השידור הפולנית, TVP, בחרה באופן פנימי את השיר הפולני לתחרות.
רקע

קודם לאירוויזיון 2024, פולין השתתפה בתחרות האירוויזיון 25 פעמים מאז השתתפותה הראשונה ב-1994. המיקום הגבוה ביותר של פולין בתחרות, עד לנקודה זו, היה המקום השני, אותו השיגה המדינה בהשתתפות הבכורה שלה ב-1994, "To nie ja!" בביצוע אדיטה גורניאק. פולין הגיעה לעשירייה הראשונה רק בשתי הזדמנויות אחרות, כאשר Ich Troje, בביצוע השיר "Keine Grenzen-Żadnych granic" סיימו במקום השביעי ב-2003, וכאשר מיכל שפאק, בביצוע השיר "Color of Your Life" סיים במקום השמיני ב-2016. בין 2005 ל-2011 (למעט ב-2008), ושוב בין 2018 ל-2021, פולין לא הצליחה להעפיל מחצי הגמר. בנוסף, המדינה נעדרה מהתחרות ב-2012 וב-2013. בין 2014 ל-2017, פולין הצליחה להעפיל לגמר בכל שנה. בשנת 2023, בלנקה, בביצוע "Solo", העפילה לגמר, ובסופו של דבר סיימה במקום ה-19.
רשת השידור הלאומית הפולנית, TVP, משדרת את האירוע בתוך פולין ומארגנת את תהליך הבחירה לנציגות המדינה. בשנים 2022 ו-2023, המועמד הפולני לתחרות נבחר באמצעות קדם אירוויזיון ארצי שכותרתו "Tu bije serce Europy! Wybieramy hit na Eurowizję!".
TVP אישרה את כוונתה להשתתף בתחרות 2024 ב-20 בספטמבר 2023.