stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייווי קמפטון-ברנט
הערות שוליים

↑  Oates, Joyce Carol (9 בדצמבר 1984). "The English Secret Unveiled". The New York Times. נבדק ב-2018-03-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, p. 37
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, p. 29.
↑  Rowland Rees, Mayor of Dover profile [doverlife.co.uk] Accessed 7 April 2016.
↑  Stewart, J. I. M. (19 ביולי 1984). "The chair she sat on- J. I. M. Stewart reviews 'Secrets of a Woman's Heart' by Hilary Spurling". London Review of Books. נבדק ב-2018-03-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, p. 21.
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, p. 15
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, p. 19.
1 2 3  J. H. Clarke: Life and Work of James Compton Burnett, M. D., with an account of the Burnett Memorial, Homeopathic Publishing Company (on behalf of the Burnett Memorial Committee), 1904, pp. 4–5.
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, p. 277.
↑  Ivy Compton-Burnett and her Art, Mittal Publications, 1986, p. 4.
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, pp. 19-20
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, pp. 1, 18, 19 and 21.
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, p. 15.
1 2 3 4 5  Patrick Lyons, "Burnett, Dame Ivy Compton- (1884–1969)", ODNB entry. Retrieved 9 July 2014.
↑  Hilary Spurling: Ivy When Young: The Life of I. Compton-Burnett 1884–1919, Gollancz, 1974, p. 207.
↑  Viki K. Janik, Modern British Women Writers: an A-to-Z guide. ISBN 978-0-313-31030-0
↑  Cohen, Lisa (2012). All We Know: Three Lives. New York: Farrar, Straus and Giroux. p. 328. ISBN 978-0-374-53448-6.
↑    An Wilson, ‏As if by magic, Spurling's young Ivy appears, The Telegraph, 25 February 2008
1 2  D. Daiches (ed.), The Penguin Companion to Literature 1 (1971) p. 114.
↑  I. Ousby, ed., The Cambridge Guide to Literature in English (1993) p. 197.
↑  Quoted in Spragge, Elizabeth (1975). The Life of Ivy Compton-Burnett. George Braziller. p. 73. ISBN 978-0807606858. נבדק ב-1 במאי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Quoted in Charles Burkhart (ed.), The Art of I. Compton-Burnett (London: Gollancz, 1972), p. 55.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279613005171  PLWABN: 9810570231205606  BIBSYS: 90094423  BNE: XX868813  BnF: cb118974788 (data)  CANTIC: a10068181  CiNii: DA04069224  GND: 118676709  ICCU: CFIV072871  ISNI: 0000 0001 2144 1583  LCCN: n50030036  LNB: 000067427  NDL: 00998364  NKC: ola2003172324  NLA: 35521542  NSK: 000168833  NTA: 069167540  SELIBR: 182104  SNAC: w6wq0fb0  SUDOC: 028500210  Trove: 983085  VIAF: 95173705   WorldCat (עם VIAF): 95173705 
בית המשפחה של אייווי קמפטון־ברנט בין 1897 ל־1915, בהוֹב, מזרח סאסקס
גדעון דבורצקי

| --- | --- |

 לידה:  25 בפברואר 1952 כ"ט בשבט תשי"ב ירושלים, ישראל
 נהרג:  21 באוקטובר 1973 (בגיל 21) כ"ה בתשרי תשל"ד
 מקום קבורה:  בית העלמין בהר הרצל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   סרן
 תפקידים בשירות
 מ"מ ביחידת חרמש
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור העוז
גדעון דבורצקי (25 בפברואר 1952 – 21 באוקטובר 1973) היה קצין ומפקד ביחידת חרמ"ש של חיל השריון שעוטר בעיטור העוז במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

גדעון דבורצקי נולד בירושלים, בן לשרה דבורצקי, מתרגמת, ואריה דבורצקי פרופסור למתמטיקה, נשיא מכון ויצמן למדע. למד במגמה הריאלית בגימנסיה רחביה שבירושלים. התגייס לצה"ל בפברואר 1970.
אחרי שנדחה במבדקים לקורס טיס בשל עיוורון צבעים חלקי, הוצב בחיל השריון ונשלח ליחידת חרמ"ש. אחרי כשנה נשלח לקורס מ"כים חרמ"ש וסיים קורס זה כחניך מצטיין. באמצע שנת 1971 נשלח לקורס קצינים וגם אותו סיים בציון גבוה ומונה למ"מ בחרמ"ש. בתקופת שירותו הסדיר חלתה אמו וזמן קצר לפני שסיים את השירות, נפטרה.
בסוף שנת 1972 השתחרר מהשירות הסדיר והחל ללמוד מתמטיקה (מסלול מואץ) ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. כשפרצה מלחמת יום הכיפורים, נשלח דבורצקי לסיני כמ"מ בפלוגת חרמ"ש בגדוד 100 של אהוד ברק. השתתף בקרבות הבלימה ובמערכה להחזקת ראש הגשר. כשנפגע מפקד הפלוגה, קיבל את הפיקוד עליה.
עיטור העוז - תיאור המעשה

ביום 17 באוקטובר 1973 בצהריים, בגזרת החווה הסינית, בציר טרטור, כשלושים מטר מן הקו הקדמי של המצרים נותרה קבוצה של עשרים צנחנים וטנקיסטים, רבים מהם פצועים. הם נשארו ללא תחמושת, בשעה שנורתה עליהם אש האויב.
בניסיון חילוץ ראשון נפגע הכוח מטילים, למרות זאת התנדב סרן גדעון דבורצקי לחלץ אותם בנגמ"ש שלו.
דבורצקי הוריד את כל אנשי הצוות ונשאר עם רק עם שלושה מתנדבים, יהודה חדד, הנהג רב"ט אופיר בית-אריה וסגן גיורא שוהם. מבין ארבעת המחלצים רק יהודה חדד נותר בחיים. שלושת האחרים נהרגו לאחר ימים אחדים מפגיעה ישירה של טיל מצרי ממערב לתעלת סואץ.
אהוד ברק פיקד על פעולות החילוץ שאותן הובילה פלוגת החרמ"ש של הגדוד. הוא התפעל מגבורתם של קציני החרמ"ש, גדעון דבורצקי וגיורא שוהם, והם זכו ממנו למחמאות אישיות על גבורתם בקרב.
הערות שוליים

↑  גדעון דבורצקי
↑  בקרב על החווה הסינית: הסיפור שלא סופר - סיפורו של חזי דחבש - שהשתתף כמפקד מחלקת החוד, באתר www.kippurim.co.il
↑  אילן כפיר, ברק וגדוד 100 נלחמו בגבורה בחווה הסינית, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2012
דגל שלזוויג-הולשטיין

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5 או 1:2
 הונף לראשונה:  1843
 קבלת מעמד רשמי:  1 בינואר 1957
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור כחול-לבן-אדום
 גרסאות נוספות:        דגל מדיני
דגל שלזוויג-הולשטיין הוא דגלה של המדינה הגרמנית שלזוויג-הולשטיין. עיצובו הוא עיצוב טריקולור אופקי הכולל שלושה פסים אופקיים בצבעי כחול-לבן-אדום.
הדגל הונף לראשונה בשנת 1843 אך נזנח ב-1845. ב-1867 הוא אומץ בשנית עם סיפוח שלזוויג-הולשטיין בידי פרוסיה אך ננטש בשנית כאשר בוצעה רפורמה ברייך השלישי ופורקו המדינות הגרמניות בשנת 1935.
לאחר פירוק השלטון הצבאי הבריטי והקמתה של מדינת שלזוויג-הולשטיין, הונף דגל זה לאחר דיון ציבורי ב-29 באוגוסט 1946. הדגל הוכר כדגלה הרשמי של המדינה ב-1 בינואר 1957. הטריקולור החלק משמש כיום כדגל האזרחי של המדינה ואילו כדגל מדיני לשימושם של מוסדות ממשלת המדינה משמש טריקולור מושחת בסמל המדינה.
ראו גם

סמל שלזוויג-הולשטיין
הערות שוליים

1 2 3  חקיקת הדגל (שלזוויג-הולשטיין) באתר דגלי העולם (באנגלית)
| דגלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |  |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |  |
איי סילי

| --- | --- |


 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקלטי 
 קואורדינטות:  49°56′10″N 6°19′22″W﻿ / ﻿49.9361°N 6.32278°W﻿ / 49.9361; -6.32278
 שטח:  16.3376 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  2,281 (2022)
 אזור זמן:  UTC+0
 עיר ראשית:  Hugh Town 
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים איי סילי(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים איי סילי(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי איי סילי(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי איי סילי
 
איי סילי (באנגלית: Isles of Scilly, בקורנית: Ynysek Syllan) הוא ארכיפלג הנמצא סמוך לקצה הדרום-מערבי של האי הבריטי. בעבר האיים נוהלו אדמיניסטרטיבית על ידי מחוז קורנוול, אולם היום קיימת מועצת איי סילי, האחראית לניהולם.
איי סילי מוגדרים כאזורי יופי טבעי יוצא דופן.
גאוגרפיה

איי סילי מהווים ארכיפלג של חמישה איים מיושבים וכ-140 איונים סלעיים לא מיושבים. איי סילי מרוחקים כ-45 קילומטרים מלנדס אנד שבחוף אנגליה. כל האיים מורכבים מסלע גרניט המתוארך לשלהי תקופת הקרבון. בטבלה שלהלן רשומים האיים העיקריים בארכיפלג:
| שם האי | אוכלוסייה (מפקד 2001) | שטח (קמ"ר)‏ | יישוב עיקרי |
| --- | --- | --- | --- |
| סנט מרי'ס | 1,666 | 6.29 | יו טאון |
| טרסקו | 180 | 2.97 | ניו גרימסבי |
| סנט מרטינ'ס (ביחד עם האי וייט) | 142 | 2.37 | האייר טאון |
| סנט אגנס (ביחד עם האי גוף) | 73 | 1.48 | סנט אגנס |
| בריאר (ביחד עם גוול) | 92 | 1.32 | בריאר |
| סמסון | -(1) | 0.38 | ‏ |
| אנט | - | 0.21 | ‏ |
| סנט הלנ'ס | - | 0.20 | ‏ |
| טין | - | 0.16 | ‏ |
| גרייט גנילי | - | 0.13 | ‏ |
| 45 איונים נוספים | - | 0.50 | ‏ |
| סך הכל איי סילי | 2,153 | 16.03 | יו טאון |

מיקומם של האיים יוצר ניגוד בין שתי מגמות שונות. אין בהם כמעט קרה או שלג כתוצאה מקרבתם לים, ובשל כך החוואים המקומיים יכולים לגדל פרחים בעונה מוקדמת יותר בהשוואה למגדלי הפרחים הפועלים בשאר בריטניה הגדולה. התוצר החקלאי העיקרי הוא פרחים גזומים, בעיקר נרקיסים. כתוצאה מהחשיפה למשטר הרוחות של האוקיינוס האטלנטי פוקדות את האיים סערות חורף מדי פעם. דבר זה בא לידי ביטוי בין השאר באי טרסקו. בקצה הדרומי המוגן של האי נמצאים "גני המנזר" שבהם צמחייה סובטרופית, ואילו בקצהו הצפוני, החשוף לרוחות, עיקר הנוף הוא סלעים חשופים.
האיים ידועים בקרב חובבי צפרות, בעיקר בגלל היותם נקודת מעבר לעופות נדירים מרחבי כדור הארץ. עונת השיא לצפייה בציפורים היא בדרך כלל באוקטובר.
גאוגרפיה > אקלים

באיי סילי יש אקלים ממוזג אוקייני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.6 מעלות צלזיוס, לעומת 11 מעלות צלזיוס בלונדון. עונת החורף באיים היא בין החמות ביותר במדינה עקב מיקומם הדרומי וההשפעות הממזגות של האוקיינוס. עונת הקיץ איננה כה חמה כמו בשאר הממלכה המאוחדת. ממוצע שעות האור הוא בין הגבוהים במדינה, ועומד על 7.6 שעות ליום ביולי. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה על האיים הייתה מינוס 6.4 מעלות צלזיוס, ב-13 בינואר 1987, והגבוהה ביותר הייתה 27.8 מעלות צלזיוס ב-16 באוגוסט 1947. כמות השלגים המרבית שנמדדה הייתה 23 סנטימטרים, ב-12 בינואר 1987.
| אקלים באיי סילי> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים באיי סילי> ינואר.9.6.91 | אקלים באיי סילי> פברואר.9.6.71 | אקלים באיי סילי> מרץ.11.7.69 | אקלים באיי סילי> אפריל.12.7.46 | אקלים באיי סילי> מאי.14.9.56 | אקלים באיי סילי> יוני.17.12.49 | אקלים באיי סילי> יולי.19.13.61 | אקלים באיי סילי> אוגוסט.19.14.64 | אקלים באיי סילי> ספטמבר.18.13.67 | אקלים באיי סילי> אוקטובר.15.11.80 | אקלים באיי סילי> נובמבר.12.9.96 | אקלים באיי סילי> דצמבר.10.7.94 | אקלים באיי סילי> שנה.13.8.9.3.844 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: ClimateTemp
היסטוריה

ככל הנראה איי סילי היו גדולים יותר בעבר, כשרובם מחוברים לאי אחד בשם אנור (Ennor). גובה פני הים העולה הציף את המישור המרכזי של אנור במאה ה-5, והקנה לאיים את המראה הנוכחי שלהם. העדויות לאיים גדולים יותר בעבר כוללות:
עדות מתקופת בריטניה הרומית שבה נכתב "Scillonia insula" בלשון יחיד, כפי שאמור להיות אם מדובר באי אחד או באי הרבה יותר גדול משכניו.
שרידים של חווה פרהיסטורית נמצאו בנורנאור (Nornour), שהוא אי סלעי זעיר שאינו מתאים לחוואות מפאת גודלו.
בחלק מתקופות השפל ניתן ללכת בין חלק מהאיים.
באי סמסון ניתן לראות גדרות עתיקות של שדות חקלאיים מתחת לקו השפל של המים.
כל החלק הדרומי של אנגליה שקע בניגוד להתרוממות בתר-קרחונית שהתרחשה בסקוטלנד. דבר זה גרם לשקיעתם של עמקי נהר בחוף הקורנוולי הדרומי.
קורנוול, ביחד עם איי סילי, עבר לשליטת הכתר האנגלי בשלהי שלטונו של אתלסטאן. בתחילת השלטון האנגלי האיים היו בחזקתם של מספר נזירים. המלך הנרי הראשון העניק את האיים לנזירים של מנזר טביסטוק, שהקימו מנזר בטרסקו. מנזר זה נסגר בתקופת הרפורמציה האנגלית בימי הנרי השמיני.
בשנת 995 הפך אולף טריבאסון למלך אולף הראשון מנורווגיה. הוא נולד בשנת 960 בקירוב, וערך פשיטות על מספר ערים באירופה והשתתף במספר מלחמות. אולם, בשנת 986 הוא פגש ככל הנראה חוזה עתידות נוצרי באיי סילי, כפי שמתואר בסאגה שחוברה על ידי סנורי סטורלוסון, ובה תואר כיצד אולף יהפוך למלך, יעשה דברים נודעים, ולאחר שיינצל מפצעים קטלניים שיספוג בקרב הוא יעבור טבילה לנצרות ויתנצר.
לאחר פלישת ויליאם הכובש לאנגליה הפכו האיים לחלק משלטון מרכזי. עשרים שנים לאחר מכן נערך בהם סקר יום הדין. האיים היו חלק ממחוז אקסטר, שכלל גם את קורנוול, דבון, דורסט, סאמרסט ווילטשייר.
ככל הנראה באמצע המאה ה-12 נערכה על האיים מתקפה של ויקינגים, שנקראו סילינגאר בנורדית ותועדו בסאגה על ידי סוויין אסלייפסון מאורקני.
לא ידוע מתי תושבי האיים הפסיקו לדבר קורנית, אך הדבר אירע ככל הנראה בימי הביניים. תושבי האיים הפסיקו לדבר בשפה הקלטית העתיקה לפני שאר החלקים של פנווית', בניגוד להיסטוריה של השפה האירית או הגאלית סקוטית.
בשנת 1648, במהלך מלחמת האזרחים האנגלית, הצליחו תומכי הפרלמנט בראשות אוליבר קרומוול לדחוק את יריביהם המלוכנים, נאמניו של המלך צ'ארלס השני ומי ששלטו בצי המלכותי, אל איי סילי. תומכי הפרלמנט נעזרו בצי של איחוד שבעת המחוזות ההולנדי, שהותקף על ידי הצי המלכותי הבריטי וספג אבדות כבדות.
ב-30 במרץ 1651 הגיע אדמירל מרטין הרפרסון טרומפ לאיי סילי על מנת לדרוש פיצויים מהצי המלכותי על הנזקים שנגרמו בקרב. משלא נענה, טרומפ הכריז מלחמה על איי סילי אך עזב מבלי שהספיק לירות. ככל הידוע "מלחמה" זו נשכחה ולכן לא הוכרז על סיומה. מצב זה התקיים במשך 335 שנים (ולכן מכונה "מלחמת שלוש מאות שלושים וחמש השנים") עד שנת 1986 אז נחתם הסכם שלום סמלי בין הולנד לבין איי סילי.
בשנת 1707 שייטת אוניות מלחמה בריטית בפיקודו של קלאודסלי שובל נטרפה במזג אוויר סוער אל חופי האיים בשל טעות בניווט. ארבע אוניות מלחמה טבעו ועימן לפחות 1,400 מלחים במה שהיה אחד האסונות הימיים הגדולים ביותר בתולדות האיים הבריטיים.
בשנת 1975 הוכרזו האיים כאזור יופי טבעי יוצא דופן. ההכרזה הייתה על כל שטח הארכיפלג, כולל האיים והסלעים הלא מיושבים, והיא האזור הקטן ביותר מסוג זה במדינה. באיי אנט וסמסון יש אוכלוסיות גדולות של שחפיתיים, ובארכיפלג כולו יש טורפים ימיים רבים. איי סילי הם המקום היחיד במדינה שבו ניתן למצוא פרטים של חדף קטן.
ממשל > ממשל מקומי

באופן היסטורי נוהלו האיים כאחת מנפות מחוז קורנוול באנגליה. ארכיפלג איי סילי היה חלק מדוכסות קורנוול והדוכס נהנה מזכויות מיוחדות באיים, שהוענקו לו על ידי הכתר הבריטי. חוק השלטון המקומי משנת 1888 הסמיך את מועצת השלטון המקומי באיי סילי להקים "מועצות ורשויות מקומיות אחרות הנפרדות מאלה של מחוז קורנוול... זאת לצורך יישום כל חקיקה הנוגעת לשלטון המקומי באיים." בהתאם לחוק זה הוקמה בשנת 1890 המועצה האזורית הכפרית של איי סילי, כרשות ייחודית מאוחדת, הפועלת מחוץ לתחום האדמיניסטרטיבי של מחוז קורנוול. מחוז קורנוול סיפק שירותים מסוימים לאיים, אשר עבורם שילמה המועצה האזורית. סעיף 265 של חוק השלטון המקומי משנת 1972 איפשר את המשך קיום המועצה האזורית, אולם שמה שומה ל"מועצת איי סילי".
משמעות המעמד השלטוני המיוחד של איי סילי מתבטא בכך שחלק מן המשפט המנהלי הקיים בכל אנגליה, מיושם באיי סילי בשינויים מסוימים. כך למשל, בתחומי שרותי הבריאות ומבנה השלטון המקומי. מכיוון שבאיים חיים רק כ-2,000 תושבים, המועצה מייצגת פחות תושבים ממה שמייצגות מועצות כפריות רבות באנגליה והיא מהווה את יחידת השלטון המקומי העצמאי הקטנה ביותר באנגליה. בשנת 2005 כיהנו במועצה 21 חברים (כולם עצמאיים ולא מזוהים עם מפלגה מסוימת). במועצה מועסקים 164 עובדים, כך שכמעט 10% מתושבי האיים עובדים עבור השלטון המקומי.
אין לאיי סילי מערכת משפט עצמאית וסכסוכים מתבררים בבתי המשפט של מחוז קורנוול.
ממשל > דגלים

לאיי סילי שני דגלים עיקריים:
דגל מועצת איי סילי, עליו מופיע אף הלוגו של האיים.
הדגל הבלתי רשמי של איי סילי, "הצלב הסילוניאני" (Scillonian Cross) אשר נבחר על ידי קוראי העיתון המקומי בשנת 2002.
כלכלה > רקע היסטורי

מאז המאה ה-18 הייתה כלכלת איי סילי תלויה במסחר עם בריטניה הגדולה ומדינות מעבר לה. לאורך השנים השתנה אופיו של המסחר באיים וזאת בהתאם לגורמים כלכליים ומדיניים. כך באו והלכו להם תחומי מסחר ועיסוקים שונים, כגון: איסוף אצות ים, ניתוב ספינות, הברחות, דיג, בניית ספינות, ולאחרונה גידול פרחים. במחקר שנעשה על כלכלת האיים בשנת 1987 נמצא כי רבות מן החוות החקלאיות באיים נאבקות כדי לשמור על רווחיותן וכתוצאה מכך יש נטייה להרחיב את תחומי ההכנסות ולעסוק אף בתיירות. על פי נתונים שנאספו בתחילת המאה ה-21 נראה שמספר העוסקים בחקלאות מהווה רק כ-2% מכלל העובדים באיים.
כלכלה > תיירות

ההערכה היא כי בתחילת המאה ה-21 ההכנסות מתיירות הן כ-85% מהכנסות תושבי איי סילי. האיים השקיעו משאבים ומאמצים רבים בשיווק תיירותי המדגיש את הסביבה הייחודית של איים אלה, מזג האוויר הקייצי, התרבות הנינוחה, התחבורה הנוחה בים ובאוויר בין האי הבריטי לאיים וגודלם הזעיר של האיים, המהווה נקודת משיכה. רוב התיירים המבקרים באיים שוהים באי סנט מרי'ס, שבו חדרי אירוח רבים ושאר שירותי תיירות. באי טרסקו קיים מלון דירות נופש. באיים בריאר וסנט מרטינ'ס מבקרים פחות תיירים, אף שבכל אחד מהם קיים בית מלון וחדרי אירוח. באי סנט אגנס אין בית מלון.
האיים זכו לפרסום, שתרם לתיירות, גם בשל הטענה שבשנת 1651 הוכרזה מלחמה עם הרפובליקה ההולנדית, מלחמה שלכאורה הסתיימה רק ב-1986 ולכן מכונה "מלחמת שלוש מאות שלושים וחמש השנים". בפועל לא התנהל כל קרב.
תנועת התיירים לאיים מאפשרת קיומם של שרותי תחבורה בתדירות שקשה היה להצדיקה לאור מספרם של תושבי האיים לבדם. לכן, תנועת התיירים משפיעה אף על אותם תושבים שאינם עוסקים בתיירות. תנועת התיירות היא עונתית באופייה ומתרכזת בעיקר בקיץ, אף שבחודש אוקטובר מדי שנה מגיעים לאיים צפרים על מנת לצפות בציפורים נודדות החולפות בעונה זו באיים.
כלכלה > תחבורה

תחבורה בין האיים לאי הבריטי אפשרית בים ובאוויר. האי היחיד שבו כבישים של ממש הוא סנט מרי. באי סנט מרי פועל שדה תעופה ובו שני מסלולים, שאורך כל אחד מהם אינו עולה על 700 מטר. באי טרסקו קיים מנחת מסוקים.
את האיים משרתת מעבורת המופעלת על ידי "חברת הספינות של איי סילי" והיוצאת מנמל פנזנס לאי סנט מרי'ס וכן ספינת משא. שאר האיים מקושרים לאי סנט מרי'ס בסירות מנוע.
הערות שוליים

↑  היה מיושב 1885
↑  פרופיל אקלימי של האיים באתר המועצה המחוזית של איי סילי
↑  אתרים עתיקים באיי סילי באתר Cornwall in focus
↑  Cornish Church Guide; p. 194
↑  Anderson, Joseph (Ed.) (1893) Orkneyinga saga. Translated by Jón A. Hjaltalin & Gilbert Goudie. Edinburgh. James Thin and Mercat Press (1990 reprint). ISBN 0-901824-25-9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597123005171  BnF: cb119594601 (data)  CANTIC: a11698792  LCCN: nb2008023910  MusicBrainz: de98091e-bca6-45ff-8bed-c3302c5b0b28  SUDOC: 027586391  VcBA: 497/2741  VIAF: 129267021   WorldCat (עם VIAF): 129267021 
הדגל הבלתי רשמי של איי סילי, "הצלב הסילוניאני"
נוף אופייני לאי סנט מרטינ'ס
המנון קרואטיה

| --- | --- |
אנדרטה לכבוד ההמנון הלאומי
אנדרטה לכבוד ההמנון הלאומי
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 שפה:  קרואטית
 מילים:  אנטון מיחנוביץ'
 לחן:  יוסיפ רוניאנין
 תאריך מעמד רשמי:  1991
 ‏האזנהקובץ:Lijepa nasa domovino instrumental.ogg‏Ⓘ‏
מולדתנו האהובה (בקרואטית: Lijepa naša domovino) הוא ההמנון הלאומי של קרואטיה. השיר היה ההמנון של הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, שהיוותה חלק מיוגוסלביה, ונקבע ההמנון הרשמי של קרואטיה העצמאית לאחר הכרזת העצמאות של קרואטיה ב-1991.
המילים המקוריות נכתבו בידי אנטון מיחנוביץ' ופורסמו לראשונה תחת השם "המולדת הקרואטית" ("Horvatska domovina") בשנת 1835. הלחן נכתב בידי יוסיפ רוניאנין ב-1846.
העיבוד וההרמוניה המלאה כפי שהיא מוכרת כיום בוצעה בידי וטרוסלאב ליכטנגר בשנת 1891, וכבר באותה שנה השיר בוצע כהמנון הקרואטי תחת השם "האהובה שלנו" ("Lijepa naša"). מאז השיר מוכר כהמנון הקרואטי, כשבוצעו בו מספר שינויים בשם השיר ובמילותיו.
בין השנים 1918 עד 1941 חלקים מההמנון הקרואטי נלקחו להמנון של ממלכת יוגוסלביה.
מילות השיר

| תרגום לעברית | קרואטית |
| --- | --- |
מולדתנו האהובה  הו האומה ההירואית היקרה  התהילה העתיקה של אבותינו  שתבורכי לעד!    אהובה, את תהילתנו היחידה  אהובה, את היחידה עבורנו  אהובה, באזורים המישוריים  אהובה, באזורים ההרריים!    דראווה, סאווה, תזרמו  גם אתה, הדנובה, לא תאבד מכוחך  ים כחול עמוק, ספר לעולם  שהקרואטי אוהב את עמו    כשהשמש מחממת את שדותיה  כשהרוח הסוערת מצליפה בעצי האלון  כשאבודיו מכסים את קברם  כשליבנו החי פועם: Lijepa naša domovino,  Oj junačka zemljo mila,  Stare slave djedovino,  Da bi vazda sretna bila!    Mila, kano si nam slavna,  Mila si nam ti jedina.  Mila, kuda si nam ravna,  Mila, kuda si planina!    Teci Dravo, Savo teci,  Nit' ti Dunav silu gubi,  Sinje more svijetu reci,  Da svoj narod Hrvat ljubi.    Dok mu njive sunce grije,  Dok mu hrašće bura vije,  Dok mu mrtve grobak krije,  Dok mu živo srce bije!
דגל אוסטרליה המערבית

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  1860
 קבלת מעמד רשמי:  1953
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי כחול  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה כחול עם הטבעה של ברבור שחור בתוך דיסקה זהובה
 גרסאות נוספות
 דגל מושל אוסטרליה המערבית
 
  דגל מדיני, דגל הצי המדיני
דגל אוסטרליה המערבית (באנגלית: Flag of Western Australia) הוא דגל מדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. הדגל הנוכחי אומץ על ידי ממשלת המדינה בשנת 1953.
הדגל הוא נס כחול בריטי שבמרכזו עיגול זהוב ועליו ברבור שחור. הברבור פונה לכיוון נס הדגל. הברבור השחור הוא סמל המדינה עוד מהתקופה הקולוניאלית.
עיצוב הדגל

תצפית האירופית הראשונה שאושרה על החוף המערבי של אוסטרליה נעשתה על ידי חברת הודו המזרחית ההולנדית בראשית שנות ה-1600. במהלך משלחת בינואר 1697 וילם דה פלאמינג ציין שראה ברבורים שחורים רבים שפך הנהר .
הברבור השחור הפך במהרה לסמל הלא רשמי של הטריטוריה. למשל, הוא תואר על שטרות השטרות שלו, שהחלו להסתובב מספר שנים לאחר הקמת המושבה. הציפור הוצגה גם ב "גרביין נהר הברבורים ", העיתון הראשון של היישוב, וכן בסוגיית הבכורה של כתב העת הממשלתי המערבי באוסטרליה . שני אלה הודפסו לראשונה בשנת 1836. לאחר מכן הוצג על גבי בולי הדואר הראשונים שהוציאה המושבה בשנת 1854.
ב-1870 3 בינואר, פרדריק וולד, מושל מערב אוסטרליה, העלה תכנון מוצע של התג המתאר ברבור שחור על רקע צהוב. נימוקו לעיצוב זה היה כי המושבה "בתחילתה נקראה בדרך כלל התיישבות נהר הברבורים, והברבור השחור מיוצג על חותמו, ותמיד נחשב כתג המיוחד שלו, או הכרתו. ". העיצוב אושר רשמית במשלוח הנושא את התאריך 27
דגלים מוקדמים

דגלה הראשון של המדינה אומץ בשנת 1870 והוא כמעט זהה לדגל בצורתו הנוכחית למעט כיוון פניו של הברבור, שהיה בעבר לכיוון השני. כיוון הברבור שונה בהתאם לכללי עיצוב הדגלים (וקסילולוגיה) המורים שפני בעל חיים על דגל צריכים לפנות לכיוון נס הדגל (כדי שכאשר הדגל יונף יפנו בעלי החיים למניף הדגל) הנושא הובא בפני הפרלמנט של מערב אוסטרליה וכיוונו של הברבור תוקן ב-3 בנובמבר 1953.
ראו גם

דגל אוסטרליה
סמל אוסטרליה המערבית
דגלי אוסטרליה
חוות ההכשרה בגרוכוב

פריסת קיבוצי ההכשרות בפולין תוך הצגת פירוט הפלוגות הנספחות ל"גוש גרוכוב"
הבית בחווה החקלאית בגרוכוב לפני שנהרס ב-2011 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הריסות הבית בחווה החקלאית בגרוכוב - מבט מבחוץ - 2019
הריסות הבית בחווה החקלאית בגרוכוב - מבט מבפנים - 2019
קבוצת אנשי החלוץ בכניסה לבניין הראשי של החווה - 1931
קבוצת אנשי החלוץ בכניסה לבניין הראשי של החווה - 1932
קבוצת אנשי החלוץ בכניסה לבניין הראשי של החווה - 1933. בולטת הכתובת מעל הכניסה "חווה חקלאית על ידי החלוץ בגרוכוב"
אנשי פלוגת מאקוב - 1935
אנשי פלוגת פולטוסק - 1926
חוות ההכשרה בגְרוֹכוֹב (קרויה גם קיבוץ גרוכוב או קיבוץ גרוחוב) הייתה חווה חקלאית בכפר גרוכוב (אנ') שליד ורשה בירת פולין שנוסדה על ידי תנועת החלוץ ב-1919 ושימשה את תנועת דרור ואת החלוץ הצעיר להכשרת בני נוער לעבודה חקלאית ואחרת לקראת העלייה לארץ ישראל. חווה זו הייתה בין הקיבוצים הגדולים והידועים ביותר שהכין יהודים להגירה לארץ ישראל. חשיבותו של קיבוץ גרוכוב חרגה מעבר למטרותיה הסוציאליסטיות-ציוניות מאחר שהייתה הבסיס להקמת הארגון היהודי הלוחם שהיה ממובילי מרד גטו ורשה. כיום משמשים שרידי החווה כנקודת ביקור היסטורית למשלחות נוער של תנועת הנוער העובד והלומד במסעם לגילוי שורשי המהפכה הציונית.
רקע היסטורי

מתחילת המאה ה-20 שאפה התנועה הציונית להכשיר את הנוער היהודי בתפוצות לעבור למקצועות ולענפי עבודה יצרניים (תהליך שנקרא גם "פרודוקטיביזציה"). תהליך זה השתלב (בחלקו) עם הרצון להכין את היהודים לקראת העלייה ארצה והרחבת ההתיישבות החקלאית בארץ. ארגון החלוץ היה בין הארגונים שהובילו תהליך זה תוך הסתייעות בשליחים שהגיעו לאירופה מקיבוצים בארץ. תהליך המעבר למקצועות יצרניים התייחס למגוון של מלאכות כשאחד המקצועות להם ייחסו חשיבות גדולה היה החקלאות ולכן המאמץ המרכזי של ארגון "החלוץ" התמקד בהקמת חוות הכשרה חקלאיות אליהן הגיעו צעירים יהודים כדי לקבל הכשרה בחקלאות ולהתכונן לעליה. החווה הראשונה הוקמה בפברואר 1918 בעיר בנדין ובמהלך השנתיים הבאות הוקמו כ-18 חוות נוספות בסביבות הערים לודז', וילנה, קילצה, לוצק, ברנוביץ', ביאליסטוק, צ'נסטוחובה, ראדום, קרקוב וורשה ואחרות. אחת מהן הייתה החווה שהוקמה בכפר גרוכוב (Grochów) שממזרח לוורשה בירת פולין (כיום פרוור של העיר).
יש לציין שהתקיימה מחלוקת בין התנועות הציוניות לבין חלק מהארגונים היהודיים בגולה בקשר לרעיון ה"פרודוקטיביזציה", וזאת על רקע הוויכוח על מטרות התהליך כולו. תומכי ה"פרודוקטיביזציה" ראו בשינוי תחומי התעסוקה של היהודים לכיוון יצרני את מטרתו העיקרית של התהליך, בעוד שארגונים אחרים ראו כמטרה עיקרית את ההכנה - בתחומים שונים - לקראת חיים בארץ-ישראל. גם בתוך ארגון "החלוץ" עצמו היו דעות שונות בנושא.