stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת אום כתף - אבו עגילה (1956)
הערות שוליים

↑  "סוואר", פרק מספרו של יוסף עבו עברון: ביום סגריר - סואץ מאחורי הקלעים, הוצאת אות-פז 1969, עמ' 120
↑  סא"ל (במיל') אברהם זהר, חטיבה 7 במערכת סיני 1956 (בפסקה: עיונים תורתיים במהלכים של חטיבה 7 במלחמת סיני), באתר "יד לשריון", 26 באוקטובר 2010, גיליון 36, עמ' 38
טור טנקים ישראלי בדרכו מאבו עגילה לתעלת סואץ
כימאי

כימאית בעבודתה
מעבדה למחקר ביוכימי. המעבדה היא סביבת העבודה העיקרית של הכימאי.
כימאי הוא אדם העוסק בכימיה. כימאי הוא מדען שחוקר את הרכב החומר, מבנהו, תכונותיו והשינויים החלים בו במהלך אינטראקציה עם חומר אחר או עם אנרגיה. כימאים פועלים לשיפור איכותם של מוצרים קיימים או לתכנון ופיתוח של תגובות כימיות שמטרתן לייצר חומרים חדשים בשיטות יעילות וחסכוניות. לא ניתן כמעט לחשוב על תעשייה שאינה נהנית מפירות המחקר המדעי שבוצע על ידי הכימאים.
השם נגזר ממונח ישן יותר – אלכימאי, שעסק באלכימיה.
תפותי שנחשבת לכימאית הראשונה מוזכרת בחרס מהמאה ה-12 לפנה"ס.
הכשרה

הכשרה למקצוע כימאי ניתנת בשלושה מסלולים:
באוניברסיטאות, במסגרת המחלקה לכימיה, בהתמחויות שונות (כימיה אורגנית, כימיה פיזיקלית וכדומה). הלימודים משתייכים לעיתים לפקולטה למדעים מדויקים, ולעיתים לפקולטה למדעי הטבע. בישראל מתקיימים לימודי כימיה בטכניון ובכל האוניברסיטאות, מלבד אוניברסיטת חיפה. הלימודים בישראל, לתואר בוגר בכימיה (B.A או B.Sc) נמשכים כשלוש שנים.
בבתי ספר להנדסה, במסגרת המחלקה להנדסה כימית.
בבתי ספר להנדסאים (מכללות טכנולוגיות), לתואר הנדסאי כימיה.
העסקה

כימאים עשויים להשתלב בתחומי המחקר והפיתוח ובתחומי האנליזה ובקרת האיכות בתעשיות הכימיות השונות ובגופי מחקר כגון אוניברסיטאות או מכונים מדעיים. מקומות התעסוקה העיקריים בתחום התעשייתי עבור כימאים הן:
מפעלי מזון
מפעלים לייצור מוצרי עץ ונייר
תעשיית הפטרוכימיה והדלקים
תעשיית הפלסטיקה והפולימרים
תעשיית התרופות והפרמצבטיקה
מפעלים לייצור ופיתוח חימוש, חומרי לחימה כימיים וחומרי נפץ
מפעלים לייצור דשנים וחומרי הדברה
מפעלים לייצור דטרגנטים, מוצרי היגיינה ובשמים
מפעלים לייצור פיגמנטים וחומרי צבע
מפעלים לייצור גזים תעשייתיים
מפעלים לייצור סוללות חשמליות והתקנים אלקטרוכימיים אחרים
תעשיית המטלורגיה
תעשיית המיקרואלקטרוניקה והמוליכים למחצה
מתקני התפלה, ומתקנים לטיהור שפכים
מתקני גרעין ואנרגיה
מתקנים לטיפול בפסולות ובחומרים מסוכנים
כימאים עשויים להשתלב גם בתעשיית הביוטכנולוגיה, ובמוסדות מחקר רפואיים וכן בתחומי עיסוק הקשורים לזיהוי פלילי, ארכאולוגיה וגאולוגיה.
אותות הוקרה

אות ההוקרה החשוב ביותר על הישגים בתחום הכימיה הוא פרס נובל לכימיה, המוענק לכימאים ולעוסקים בתחומים קרובים, כגון ביוכימיה.
שני לו בחשיבות עבור כימאים, הוא פרס וולף, המוענק בישראל.
אגודה מקצועית

החברה הישראלית לכימיה (ICS) היא האגודה המקצועית לכימיה בישראל.
ראו גם

כימאי מורשה
תעשייה כימית בישראל
הערות שוליים

↑  הנדסת כימיה, באתר משרד העבודה, ‏9 ביוני 2020
| כימיה |
| --- | --- | --- |
מילון מונחים של נוסחאות כימיות (אנ') • רשימה של ביומולקולות (אנ') • רשימת תרכובות אי-אורגניות (אנ') • הטבלה המחזורית
| אנליטית | כימיה אינסטרומנטלית • שיטות אלקטרואנליטיות • ספקטרוסקופיה (IR, ראמאן, אולטרה סגול, NMR) • ספקטרומטר מסה (EI, ICP, MALDI) • הפרדת חומרים • כרומטוגרפיה • קריסטלוגרפיה • אפיון חומרים • טיטור • כימיה רטובה • קלורימטריה • אנליזת יסודות |  |
| תאורטית | כימיה קוונטית • כימיה חישובית (כימיה מתמטית) • מידול מולקולרי • מכניקה מולקולרית • דינמיקה מולקולרית • מבנה מולקולרי (מודל VSEPR) |  |
| פיזיקלית | אלקטרוכימיה (ספקטרואלקטרוכימיה, פוטואלקטרוכימיה) • תרמוכימיה • תרמודינמיקה כימית • מדע של פני שטח • מדע קולואידים (מיקרומטריה) • קריוכימיה • סונוכימיה • כימיה מבנית • פיזיקה כימית (פיזיקה מולקולרית) • פמטוכימיה • קינטיקה כימית • ספקטרוסקופיה • פוטוכימיה • כימיית ספין • כימיה מיקרוגלית • כימיה של שיווי משקל • מכנוכימיה |  |
| אי-אורגנית | כימיה קואורדינטיבית • מגנטוכימיה • כימיה אורגנו-מתכתית (כימיה אורגנו-לנתנידית) • כימיה של צברים • כימיה של מצב מוצק • כימיה קרמית |  |
| אורגנית | סטריאוכימיה • כימיה אורגנית פיזיקלית • תגובה אורגנית • סינתזה אורגנית • אנליזה רטרו-סינתטית • סינתזה אננטיוסלקטיבית • סינתזה מוחלטת/סינתזה למחצה • כימיה של פולרנים • כימיה פולימרית • פטרוכימיה • כימיה קוולנטית דינמית |  |
| ביולוגית | ביוכימיה (ביולוגיה מולקולרית, ביולוגיה של התא) • ביולוגיה כימית (כימיה ביו-אורתוגונלית) • כימיה תרופתית (פרמקולוגיה) • כימיה קלינית • נוירוכימיה • כימיה ביו-אורגנית • כימיה ביו-אורגנו-מתכתית • כימיה ביו-אי-אורגנית • כימיה ביו-פיזיקלית |  |
| בין תחומי | כימיה גרעינית (רדיוכימיה, כימיה של קרינה, כימיה אקטינידית) • קוסמוכימיה/אסטרוכימיה/כימיה כוכבית • גאוכימיה (ביוגאוכימיה, פוטוגאוכימיה) • כימיה סביבתית (כימיה אטמוספירית, אוקיינוגרפיה כימית) • כימיה של חימר • קרבוכימיה • כימיה של מזון (כימיה של פחמימות, כימיה פיזיקלית של מזון) • כימיה חקלאית (כימיה של קרקע) הוראת כימיה (כימיה חובבנית, כימיה כללית) • כימיה חשאית • כימיה פורנזית (טוקסיקולוגיה פורנזית, כימיה שלאחר המוות) • ננוכימיה (כימיה סופרא מולקולרית) • סינתזה כימית (כימיה ירוקה, כימיית קליק, כימיה קומבינטורית, ביוסינתזה) • הנדסה כימית (סטויכיומטריה) • מדע החומרים (מטלורגיה, הנדסה קרמית, מדע הפולימרים) |  |
| ראו גם | היסטוריה של הכימיה • פרס נובל לכימיה • ציר הזמן של הכימיה (של גילוי היסודות הכימיים) • "המדע המרכזי" • תגובה כימית (קטליזה) • יסוד כימי • תרכובת • אטום • מולקולה • יון • כימיקל • קשר כימי • אלכימיה • מכניקת הקוונטים |  |
פורטל כימיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546359705171  BnF: cb11981493p (data)  GND: 4009836-9  LCCN: sh85023033  NDL: 00564436  NKC: ph119134 
כימאית מבצעת הרכבה של תא דלק מימני.
כלי זכוכית המשמשים במעבדה הכימית
פרופ' עדה יונת, ביוכימאית ישראלית. זוכת פרס נובל לכימיה לשנת 2009.
חליפת טרקלין שחורה

הפסנתרן והמנצח דניאל בארנבוים לבוש בחליפת טרקלין שחורה, בווינה, אוסטריה. (2008)
חליפת טרקלין שחורה (או שטריזמן) הוא קוד לבוש חצי רשמי לגברים. רשמיותה היא בין חליפת טרקלין וחליפת בוקר, כמו שחליפת בוקר היא המקבילה היומית (לפני שש בערב) לעניבה לבנה, כך גם חליפת טרקלין שחורה היא המקבילה היומית לעניבה שחורה. קוד הלבוש כולל מכנסיים בדפוס שמרני. (לרוב פסים בשחור ואפור, אבל ניתן גם ללבוש דוגמות אחרות כמו משבצות, אך הם נחשבים לפחות רשמיים.) חליפה בצבע שחור, אפור כהה או כחול חצות. הוא דומה מאוד לחליפת הבוקר, אבל שונה ממנו בכך שאת מעיל הזנבות מחליפה חליפה רגילה. ניתן ללבוש אותה עם ווסט תואם או בצבע ניגודי (לרוב שחור, אפור או ב'ז), עניבות רגילות, פפיונים, קראבטים, ואסקוטים. יש ללבוש גם חולצת כפתורים עם חפתים צרפתיים (הבד מקופל מקדימה) ועם כל סוג של צווארון. כמו כן יש לנעול נעליים או מגפיים רשמיים. ניתן ללבוש איתה כובע קש רשמי, באולר והמבורג. אין חוקים ברורים למה נשים צריכות ללבוש כשקוד הלבוש הוא חליפת טרקלין שחורה, אבל שמלת בוקר ושמלת קוקטייל נחשבות מתאימות.
שמה במקומות שונים בעולם > הממלכה המאוחדת

בממלכה המאוחדת היא נקראת "חליפת טרקלין שחורה" (black lounge suit)  כדי לבדל אותה מחליפת טרקלין. בגלל ששחור היה שמור ללבוש רשמי, ולא לחליפות טרקלין. (חליפה עם אביזרים שמרניים, שלא נחשבת לרשמית או לחצי רשמית.) היא נקראת גם לפעמים חליפת מלבורו.
שמה במקומות שונים בעולם > ארצות הברית

בארצות הברית הוא מכונה "חליפת עגלה" (stroller), מעיל מועדון (club) ומעיל שק.
שמה במקומות שונים בעולם > יבשת אירופה

באירופה הוא נקרא לרוב "שטריזמן" על שם גוסטב שטריזמן, קנצלר רפובליקת ווימאר, שנהג ללבוש אותו במקום חליפת בוקר.
בגרמנית היא ידועה גם כ"חליפת בון" (Bonner Anzug) על שם בירת גרמניה המערבית.
שמה במקומות שונים בעולם > יפן

ביפן היא נקרא גם "חליפת במאי" או "לבוש עירוני".
היסטוריה

חליפת הטרקלין השחורה התחילה להתגבש במהלך המאה ה-19, ובאזור שנת 1900 נקבעו החוקים שלה. כמוזכר לעיל גוסטב שטריזמן לבש חליפת טרלין שחורה בזמן המשא ומתן על הסכמי לוקרנו ב-1925, והפכה למוזהה איתו. בתמונות רבות וינסטון צ'רציל נראה לבוש בה (במכנסי פסים) בזמן שהיה ראש ממשלת הממלכה המאוחדת.
בממלכה המאוחדת חליפת טרקלין שחורה לא נמצאת בשימוש רב, אבל היא נלבשת במפגשים של מסדרים כמו "הבונים החופשיים" לפגישות בעלות אופי חצי רשמי בשעות היום. לפעמים היא גם נלבשת בבתי משפט, במיוחד על ידי עורכי דין, עד כדי כך שבחוגים מסוימים מכנסי הפסים הנלבשים לרוב עם חליפת טרקלין שחורה נקראים "מכנסי עורך דין".
ניתן לייחס את הירידה בפופולריות של חליפת טרקלין שחורה ביחס לזו של עניבה שחורה לכמה גורמים: במדינות המערב במהלך מלחמת העולם השנייה, הסנטדרט של החלפת בגדים לאירוע במהלך היום ירד, הן גם היו קשורות למשרתים לבושים במדים, דבר שהספיק להיות מקובל. עד תחילת המאה ה-20 בתקשורת דמיות בדיוניות סנוביות ומתנשאות היו לבושות בחליפת טרקלין שחורה, בעוד דמיות נחמדות יותר לבשו בגדים פחות רשמיים.
באופן מסורתי בחבר העמים הבריטי וביבשת אירופה לובשים חליפת בוקר לאירועים רשמיים ביום ועניבה לבנה בלילה. כאשר הפופולריות שלהם ירדה, הפופולריות של חליפת הטרקלין השחורה ירדה. למרות הירידה שלה בפופולריות רונלד רייגן לבש אותה בהשבעתו הראשונה לנשיאות ב-1981.
בכלי התקשורת

משרתים ג'נטלמנים של תחילת המאה ה-20 נראים לרוב לבושים בחליפות טרקלין שחורות כמדים שלהם. בסרט "מרי פופניס" שמתרחש בעשור השני של המאה ה-20, מר בקנס לובש כל יום חליפת טרקלין שחורה לעבודתו בבנק. בסרט "כדור הרעם" מ-1965 בסדרת "ג'יימס בונד" נראית חתונה בה המשתתפים לובשים חליפת טרלין שחורה. בסדרת הילדים "מר טאו" (Pan Tau) מר טאו, הדמות הראשית לובש חליפת טרקלין שחורה. בסטיקום של הBBC "מישהו משרת אותך?" דמות הקפטן פיקוויק, אחראי קומה תמיד לובשת חליפת טרקלין שחורה. ב"אחוזת דאונטאון" דמותו של ג'ון בייטס לובשת חליפת טרקלין שחורה כשהוא משרת. בדרמת הפשע הנאו-נואר הגרמנית "בבילון ברלין" דמותו של גוסטב שטריזמן לובשת חליפת טרקלין שחורה.
גלריה

קריקטורה של אדמונד אבו בואניטי פייר, לבוש בחליפת טרקלין שחורה. 1880
גוסטב שטריזמן (יושב מימין) לבוש בחליפת טרקלין שחורה. 1928
חליפת טרקלין שחורה בתערוכת טקסטיל.
רונלד רייגן לבוש בחליפת טרקלין שחורה. מנופף בידיו עם אשתו, ננסי במהלך ההשבעה הראשונה שלו לנשיאות ארצות הברית. 1981
ג'ון קנדי לבוש בחליפת טרקלין שחורה במהלך קבלת פנים בבית הלבן. עם אשתו, ז'קלין.
ג'ימי קרטר, וולטר מונדייל ורונלד רייגן לובשים חליפות טרקלין שחורות לפני השבעתו של רונלד רייגן. 1981
ראו גם

טוקסידו
חליפת בוקר
חליפה
וסט
הערות שוליים

1 2  https://www.facebook.com/sven.raphael.schneider, Morning Wear Guide, ‏2018-12-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  https://www.facebook.com/sven.raphael.schneider, The Stresemann - A German Variety Of The Stroller, ‏2010-03-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Lady Troubridge, Book of Etiquette, 1931
↑  WHERE HAVE ALL THE HABERDASHERS GONE?, Chicago Tribune, ‏1997-01-02
1 2  Duka, John (1981-01-02). "INAUGURATION DAY '81: A SARTORIAL CONTROVERSY". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-06-19.
חליפת בוקר
וינסטון צ'רציל לבוש בחליפת טרקלין שחורה מסמן "V" בידו, במהלך מלחמת העולם השנייה, ברחוב דאונינג, לונדון. עונב עניבת פרפר כהרגלו. 1943
גוסטב שטרזמן, אוסטן צ'מברלין ואריסטיד בריאן בתקופת המשא ומתן על הסכמי לוקרנו
מר בקנס לבוש בחליפת טרקלין שחורה.
חוק העתיקות

ערך זה עוסק בחוק הנוהג בישראל. אם התכוונתם לחוק דומה הנוהג בארצות הברית, ראו .
| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  10 בפברואר 1978
 תאריך חקיקה עברי:  ג' באדר א' תשל"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת התשיעית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 885, עמ' 76
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד התרבות והספורט
 מספר תיקונים:  4
 נוסח מלא:  חוק העתיקות, תשל"ח-1978
 
חוק העתיקות, תשל"ח-1978 הוא חוק במדינת ישראל הקובע מסגרת משפטית לחשיפה, טיפול ושימור ממצאים ארכאולוגיים המתגלים בתחומי ישראל ונותן כלים בידי רשויות המדינה לאכוף את הוראותיו. החוק מגדיר עתיקה בישראל, קובע את הבעלות עליה, התנאים להענקת רישיון לביצוע חפירה לחיפוש אחר עתיקות ודרכי ביצועה, רישיון ותנאים למסחר עתיקות, הגדרת אספני עתיקות והתנאים לניהול אוסף, הכרזה על אתרי עתיקות ודרכי ההתנהגות המותרים בהם, הפקעת קרקע לצורך חשיפה ושמירה על עתיקות. החוק קובע כי פגיעה בעתיקה או באתר עתיקות, או השחתתן בכל צורה, וכן הפרת הוראות אחרות של החוק הן עבירות פליליות שבצידן עונש מאסר.
רשות העתיקות, הפועלת מכוח חוק רשות העתיקות, התשמ"ט-1989, היא הממונה על אכיפת חוק העתיקות, כולל מניעת עבירות לפי חוק העתיקות.
רקע

עד לחיקוקו של חוק העתיקות המסגרת המשפטית לטיפול בעתיקות בישראל נקבעה על פי שני חוקים מנדטוריים: פקודת העתיקות, 1929, ופקודת העתיקות (חצרים), 1935. אף שהוכנסו לחוקים אלה שינויים רבים במרוצת השנים, בשנת 1976 החליטה ממשלת ישראל להציע לכנסת לחוקק חוק מודרני שיגדיר את הטיפול בנושא זה. בתחילת שנת 1978 התקבל החוק בכנסת.
הגדרות החוק

במוקדו של החוק נמצאת הגדרת עתיקה, המוגדרת כדלקמן:
"עתיקה" -
נכס, בין תלוש ובין מחובר, שנעשה בידי אדם לפני שנת 1700 לספירה הכללית, לרבות דבר שהוסף לו לאחר מכן והוא חלק בלתי נפרד ממנו;
נכס, כאמור בפיסקה (1), שנעשה בידי אדם החל בשנת 1700 לספירה הכללית, והוא בעל ערך היסטורי והשר הכריז שהוא עתיקה;
שרידים זואולוגיים ובוטניים מלפני שנת 1300 לספירה הכללית.
הגדרה זו, המחילה את הגנת חוק העתיקות על ממצאים מעשי אדם ובתנאי שנוצרו לפני שנת 1700, ספגה ביקורת כיוון שהיא מותירה נכסי תרבות חשובים הקיימים בישראל, ואשר נוצרו במאות ה-18 וה-19, ללא הגנה מספקת. במצב חוקי זה, עיקר ההגנה של נכסים שנוצרו לאחר שנת 1700 נעשית בדרך של הכרזתם כאתר ראוי לשימור ביוזמת ראש הרשות המקומית על פי חוק התכנון והבנייה. בעבר, שרידי נכסים שנוצרו בטבע (שרידים זואולוגיים ובוטניים) היו מוגנים על פי פקודת העתיקות רק אם נוצרו לפני שנת 600 לספירה, אולם עם החלת חוק העתיקות בשנת 1978 הורחבה ההגנה גם על שרידים שנוצרו עד לשנת 1300.
החוק מרחיב את ההגדרה המקובלת בחקיקה בישראל למושג "מקרקעין" ומחילם אף על ים ונהר ובכך מנסה למנוע טענות לפיהן אין החוק חל על ממצאי חפירות ארכאולוגיות תת-מימיות.
מלחמה בשודדי עתיקות

החוק אוסר על כל חפירה או שימוש באמצעים אחרים כגון גלאי מתכות לחיפוש עתיקות בכל תחומי ישראל. כל עתיקה שנמצאה לאחר אישור החוק חייבת בדיווח ושייכת למדינה, כל עוד היא לא ויתרה עליה. לכאורה פיקוח הדוק זה היה אמור לצמצם את האפשרות לסחר בלתי חוקי בעתיקות ואת המוטיבציה לבצע שוד עתיקות, למעשה מספר העתיקות בחנויות שאינן רשומות, רק עלה משנות ה-70. רבים מסוחרי העתיקות השתמשו בפרצה בחוק המאפשרת להם לטעון שהעתיקות שברשותם נמצאו לפני החלת החוק.
ראו גם

מועצה ארכאולוגית
היחידה למניעת שוד עתיקות
הערות שוליים

↑  חוק העתיקות, תשל"ו-1976. הצעות חוק 1250;כ"ג בסיון, תשל"ו,314.
↑  סעיף 1 לחוק
↑  גדעון אבני, האם יש להחיל את חוק העתיקות על נכסי תרבות שנעשו למן שנת 1700? באקדמיה, נובמבר 2001, עמ' 18.
↑  יש לציין כי בהגדרת "עתיקה" בהצעת החוק משנת 1976 נקבע "שנעשה בידי אדם לפני שנת 1800 לספירה הכללית". הגדרה זו, כאמור, לא התקבלה.
יעקב אריה אלתר

רבי יעקב אריה אלתר (נולד בכ"ט באייר ה'תרצ"ט, 18 במאי 1939) הוא אדמו"ר בשושלת חסידות גור, המכהן משנת ה'תשנ"ו (1996). חבר נשיאות מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
ביוגרפיה

נולד בלודז' שבפולין, לרבי שמחה בונים אלתר בעל ה"לב שמחה" וליוטא הענא, בת רבי נחמיה אלתר, אחי סבו, ונקרא על שם סבו רבי יעקב אריה מראדזימין, אמו נכדת רבי מנחם מנדל מקוצק. בשנת ה'ת"ש עלה עם אביו וסבו האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר לארץ ישראל. למד בתלמוד תורה עץ חיים ובישיבת שפת אמת, שם היה חבר בקבוצת ה"ברוינריסטים". כאשר שהה אביו רבי שמחה בונים אלתר בשנת ה'תש"ט בקארלסבאד לימדו פרקי משנה הרב יחזקאל גרובנר, מפליטי השואה, לימים רב בדטרויט שבארצות הברית. בחודש כסלו ה'תש"ט הגיע אביו עם משפחתו לאנטוורפן, ובגין ילדיו בחר להתגורר סמוך למרכזי החינוך התורתי 'יסודי התורה' ו'בית יעקב' ושם למדו בנו ובתו. בתקופה זו למד שם עם רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מנארול.
בתחילת חודש אלול ה'תש"ט 1949 הפליג עם אביו חזרה לארץ ישראל. בכ"א בכסלו ה'תש"ך 1960 נישא לשושנה, בת הרב מנחם מנדל וייץ, ר"מ בישיבת חידושי הרי"ם בתל אביב. למד בכולל בית תלמוד להוראה בבני ברק ועשה שימוש אצל האדמו"ר רבי נחמן כהנא מספינקא.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בצעירותו התפלל הרב אלתר בשטיבל שד"ל. לאחר מכן פתח עם חבריו הקרובים שטיבל ברחוב רש"י בבני ברק לימות השבוע, ובשבתות התקיים השטיבל בבית תלמוד להוראה ברחוב הרב מלצר. גם לאחר התמנותו לאדמו"ר המשיך להתפלל שם בשבתות בהן שהה בבני ברק. בתקופה זו קבלת הקהל ובריתות היו נערכים בשטיבל ברחוב משה יוסף. פעילות זו נמשכה עד לשנת ה'תשע"ב שעבר להתגורר בירושלים.
עוד בצעירותו הועידו והדריכו האדמו"ר הבית ישראל מגור להיות ממשיך השושלת. כבר בחיי אביו, רבי שמחה בונים, היה הרב יעקב אלתר מעורב בצורה פעילה בפוליטיקה הפנים-חרדית, ומשנחלש אביו בחודש אלול ה'תשמ"ה אוקטובר 1985 הוביל בפועל את החסידות יחד עם דודו רבי פינחס מנחם אלתר. הוא הוביל את ההתנגדות למאבקו של הרב שך להחרמת חסידות חב"ד ליובאוויטש, שהביא לתמיכתה של חסידות חב"ד באגודת ישראל בבחירות לכנסת השתים עשרה בשנת ה'תשמ"ט 1989 ולהקמתה של תנועת דגל התורה. עם פטירת אביו בחודש תמוז ה'תשנ"ב 1992 הועברה האדמו"רות לדודו רבי פינחס מנחם אלתר. לאחר פטירת דודו בחודש אדר ה'תשנ"ו (1996) מונה רבי יעקב אריה לאדמו"ר הנוכחי.
הרב אלתר נחשב לאיש החזק באגודת ישראל. בצוותא עם דגל התורה הליטאית מרכיבות שתי המפלגות את סיעת יהדות התורה והשבת בכנסת. באופן מסורתי הוצב נציג חסידות גור בראש הרשימה (ובאופן חריג בתחילת הנהגתו יצג מאיר פרוש את גור במקום הראשון). ובראשות הסיעה בכנסת של יהדות התורה, עד לכנסת השש עשרה, שבה מונה נציג חסידות בעלז לעמוד בראשות הסיעה. נציגו הפוליטי הבולט של הרב אלתר, החל מהכנסת החמש עשרה הוא יעקב ליצמן. לקראת הכנסת העשרים וחמש התמנה לעמוד בראש סיעת יהדות התורה מטעם הסיעה המרכזית באגודת ישראל הרב יצחק גולדקנופף המשמש כחזן בתפילות השבתות ימים טובים וימים הנוראים בחסידות גור ומשמש גם כמזכיר ועדת הרבנים למען קדושת השבת והיה חבר מועצת עיריית ירושלים ומנכ"ל רשת גני ילדים ומעונות יום של בית יעקב ובית פתחיה.
הרב יעקב אלתר יחד עם הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן הקימו את רשת "נתיבות משה". שני הרבנים נסעו לארצות הברית ולאירופה להתרמת הקהילות המקומיות המתגוררות שם עבור מוסד זה ועבור מוסד "החינוך העצמאי" ורשת "שובו", בשנים ה'תשנ"ח 1998, ה'תשס"ו 2006 ו-ה'תשס"ז 2007, וכן לחיזוק ועידוד הקהילות היהודיות במקום. לאחר נסיעותיהם המשותפות שררה מתיחות בין חצרות הרבנים שהובילה לשורה של מהלכים מנוגדים בין אגודת ישראל ודגל התורה. בבחירות לראשות עיריית ירושלים תמכו שני הציבורים במועמדים שונים ודגל התורה הקימה עמותה חדשה לחינוך העצמאי בשיתוף פעולה עם סיעת שלומי אמונים. באלול תשע"ו הופיע הרב שטינמן בחתונתו של נכדו של הרב אלתר, צעד שהתפרש כקריאה לפיוס ולשלום. שבועיים לאחר מכן נפגש הרב אלתר עם הרב שטיינמן, הרב אלתר ביקש שהפגישה תיערך ללא תמונות, ללא מכשירי הקלטה ולאפשר פגישה אישית בינו לבין הרב שטיינמן - ללא הנוכחים.
הרב אלתר עמד בקשרי ידידות עם הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד, פעמיים טס לארצות הברית ונפגש עם הרבי לשיחה אישית ממושכת בנושאים תורניים ועסקנות ציבורית.
בשנת ה'תשמ"ה, כאשר התאפשר ליהודים להגיע לפולין, יצא מספר פעמים בראש משלחת לטפל ולשקם ציוני אדמו"רים שנחרבו במלחמה.
בשנת ה'תשנ"ט 1999 היה היוזם של ההפגנה הגדולה ביותר כנגד בית המשפט העליון בנושאי דת ומדינה[דרוש מקור].
ביוגרפיה > דרכו בהנהגת חסידות גור

בעשורים הראשונים להנהגתו הרב אלתר ערך טיש בסעודה שלישית בכל שבת בה שהה בירושלים, אך בעשור האחרון הוא עורך טיש רק בעת שמחה במעונו, ובחלק מהחגים והשבתות המיוחדות.
הרב אלתר נמנע בקיצוניות מכל גינונים חיצוניים הנהוגים בחסידויות, אין לו מקל וגולת כסף, ולא עטרה לטלית כפי שהיה נהוג אצל האדמו"רים בגור. הוא מקפיד שלא להיפגש עם מחללי שבת, למעט פגישה מתוקשרת עם מפכ"ל המשטרה ופגישות עם עורכי דין, רופאים ומומחים שונים הנדרשים לו לצורך עסקיו או הנהגת חצרו. הוא נמנע מראיונות ונאומים פומביים ובעבר גם העדיף שתמונותיו לא תתפרסמנה. ממעט להתבטא בציבור ובדרך כלל אחד מחסידיו ומקורביו מביא את ברכתו לאירועים.
בשנים ה'תש"ס - ה'תש"ע הוביל שינויים בחסידות, ובהם: שינוי שיטת הלימוד בישיבות גור מעיון לבקיאות והוביל את מהפכת לימוד הגמרא בשיטת 'מזומנים', לידיעת התלמוד בעל פה. לימוד יומי בן שעה של הלכה לידיעת דיני ה"שולחן ערוך" מתוך הספר משנה ברורה. ריכוז כל תלמידי ישיבות גור בזמנים מוגדרים בשנה בירושלים. הפעלת תלמודי התורה בשעות אחר הצהריים של שבת. צימצום משמעותי של חופשת בין הזמנים לכשבוע בלבד. הארכת תקופת הלימודים בתלמודי תורה עד כיתה י"א, הקמת רשת מתיבתות לבחורים לאחר סיום התלמוד תורה, העברת הבחורים מגיל 20 בערך ומעלה לישיבות מיוחדות עבורם. פתיחת רשת כוללים 'חדוותא' ו'חבבין' לאברכים שעובדים כל היום המונה מעל 1,600 לומדים. נכון ל-ה'תשפ"ד-2024 בהנהגתו יש 32 ישיבות.
הוא ידוע בזהירותו המופלגת בכל הקשור לחיי אדם, בשל כך חסידיו אינם מתגוררים מעבר לקו הירוק, ואף המליץ לחסידיו הגרים בחיפה לעזוב את העיר בשל זיהום האוויר במפרץ חיפה. במלחמת חרבות ברזל, הורה לחסידיו להתפנות מהעיר חצור הגלילית עד אשר יבנו ממדי"ם.
הרב אלתר מתנגד לשימוש בטלפונים חכמים בשל חששו מ"הנזק הרוחני שיתרחש מהשימוש בהם" ולכן יזם ופעל לשימוש בטלפונים כשרים, חסידיו הזקוקים לסמארטפון משתמשים במכשיר עם סינון ייחודי של חסידות גור על ידי חברת דלתא מובייל.
הרב אלתר מדורג שלישי ברשימת העשירים שברבני ישראל, עם הון של 350 מיליון ש"ח (נכון לשנת 2012). עושרו בא לו בירושה מאביו שהשקיע טרם קום המדינה בנדל"ן. בין היתר, הוא מחזיק בבעלות על רבע מהקרקעות ביישוב ארסוף. למרות עושרו המופלג היה מתגורר בבניין מגורים רגיל רחוב רשב"ם בבני ברק. בשנת ה'תשע"ב עבר להתגורר בדירה בבניין בית המדרש של החסידות ברחוב ירמיהו בירושלים.
חסידות גור בהנהגתו מונה נכון לתחילת תשפ"ג כ-15,000 משפחות שמונות למעלה מ-80,000 נפש.
בתקופת הנהגתו התפצלה החסידות ופלג ממנה פרש בראשות בן דודו רבי שאול אלתר והקים את קהילת פני מנחם.
הנהגות הלכתיות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מתפלל שחרית בימי חול בשעה מוקדמת וביחידות, כשבדרך כלל משתדל להספיק קריאת שמע בברכותיה לפני סוף זמן קריאת שמע לפי שיטת המגן אברהם.
אינו אומר תחנון, כיוון שבדרך כלל הוא מכהן כסנדק בברית מילה באותו היום. גם בימים שאין אצלו ברית, הוא לא אומר תחנון בנימוק שבמשך רוב ימי השנה הוא פטור מתחנון, וממילא גם בשאר הימים הוא פטור.
תפילת מנחה בימי חול ותפילת ראש חודש הם התפילות שמתפלל בציבור ואליה מגיעים מדי יום אלפי חסידים.
משפחתו

הרב אלתר נשוי למרת שושנה בתו של הרה"ג מנחם מנדל וייץ, ר"מ בישיבת חידושי הרי"ם, לזוג תשעה ילדים:
הרב אברהם מרדכי, מתגורר בירושלים. חתן אהרן נח יוסקביץ', נכד ה"אמרי אמת", ועומד בראש ארגון 'וכל בניך' המאגד את ילדי החסידות ללימוד הש"ס בשיטת מזומנים.
אסתר, נשואה לרב אברהם הניך זילברשטיין, מתגוררים בבני ברק, ראש הישיבה הגדולה "אמרי אמת" בבני ברק וראש כולל חסידי גור בפתח תקווה, בן הרב מאיר זילברשטיין שכיהן כרב חסידות גור בירושלים ובבית שמש.
הרב נחמיה, מתגורר באשדוד ועומד בראשות כל הישיבות של חסידות גור בעיר. חבר הנהלת המרכז העולמי של חסידי גור בירושלים.
רותי, נשואה לרב אברהם שמואל ראנד, מתגוררים בקרית הרי"ל, משפיע חסידי ומשגיח בישבת "מאור ישראל" שבבני ברק.
חוה, נשואה לרב חיים יהושע שארר, מתגוררים בבני ברק, נכדו של הרב גדליה שור. מכהן כראש ישיבה גבוהה חידושי הרי"ם בבני ברק.
רבקה רחל, נשואה להרב שמעון רוטשטיין מתגוררים בבני ברק, ומכהן בראשות כולל למצוינים בבני ברק, בנו של הרב נחום רוטשטיין, ראש ישיבת נזר התורה. עורך מאמרי תורתו של חמיו הרבי.
הרב ישראל מנחם, ראש כוללי הלכה בבני ברק. חתן רבי עזריאל מאיר איגר בנו של רבי אברהם, האדמו"ר מלובלין. עומד בראש מכון "פאר מקדושים" להוצאת וההדרת ספרי חסידות וראש קהילת גור בבית שמש. בשנת ה'תשפ"א פתח את ישיבת בית נחמיה בבני ברק על שם זקנו רבי נחמיה אלתר ומכהן כראש הישיבה, בשנת ה'תשפ"ד פתח את הישיבה הגדולה "ראדזימינער ישיבה" בבני ברק, על שם זקנו רבי יעקב אריה גוטרמן מראדזימין
הרב שלמה צבי, מתגורר באשדוד. ראש הכוללים בחסידות גור ועומד בראשות ארגון 'תורתו' לעידוד שינון התלמוד בין אברכי חסידות גור. בשנת ה'תשע"ד 2014 הקים ארגון 'הבן יקיר' למען יתומי ואלמנות החסידות, ובשנת ה'תשפ"ג 2023 הקים את ארגון 'חבורה של שמחה' לחיזוק ותמיכה בילדי הורים גרושים.
הרב דוד, מתגורר בירושלים. ראש ישיבת שפת אמת הגבוהה.
מבצר פרמון

| --- | --- |

הכניסה למבצר (כניסת התחמושת)
 מידע כללי
 סוג:  מבצר
 שימוש:  מבצר צבאי אתר תיירות
 מיקום:  מחוז מרט ומוזל
 מדינה:  צרפת צרפת
 מפעיל:  צבא צרפת Fort Fermont Fortification and the Maginot Line Association (AAOFLM)
 מבקרים בשנה:  16,400 (נכון ל־2014)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  מאי 1931 – פברואר 1936 (כ־4 שנים)
 חומרי בנייה:  ברזל, בטון מזוין
 עלות:  77 מיליון פרנק צרפתי
 יוצר:  "הוועדה לארגון אזורים מבוצרים" (צר')
 מידות
 עומק:  30 מטר
 שטח:  1,600 דונם
 
 קואורדינטות:  49°27′22″N 5°39′42″E﻿ / ﻿49.45624°N 5.66157°E﻿ / 49.45624; 5.66157
 https://www.fort-de-fermont.fr/
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מבצר פרמון(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי מבצר פרמון
 
מבצר פֶרְמוֹ֫ן (בצרפתית: Ouvrage de Fermont) הוא מבנה מבוצר בקרבת מפגש הגבולות צרפת-בלגיה-לוקסמבורג שהיה מרכיב מרכזי בחלקו הצפוני של קו מאז'ינו. בניית המבצר הושלמה ב-1935 כשעומקו כ-30 מטר ואורך המנהרה הראשית כ-1,000 מטר. ב-1940, במהלך כיבוש צרפת, עקפו הגרמנים את קו מאז'ינו כשפלשו לצרפת דרך הארדנים אך מבצר פרמון, מהיותו ממוקם בחלקו הצפוני של הקו, היה מעורב במאמץ לבלום את הגרמנים. בעקבות כניעת צרפת נסוגו החיילים ממנו.
בתקופת המלחמה הקרה הפך צבא צרפת את המקום לחלק ממערך הגנה נגד פלישת צבא ברית המועצות.
עם סיום המלחמה הקרה זנח צבא צרפת את המבצר (ושאר מבצרי הקו) ובהמשך פרסה עליו חסות עמותה אזרחית ששיקמה אותו ומפעילה במקום אתר תיירות.
רקע

הדוקטרינה הצבאית של הגנה סטטית, שעמדה מאחורי בניית קו מאז'ינו, התקיימה בצרפת עוד במאה ה-17 כשסבסטיאן דה וובאן בנה את ביצורי וובאן.
בשלהי המאה ה-18, בעקבות התבוסה של צרפת במלחמת צרפת–פרוסיה, המשיכה צרפת לדבוק בדוקטרינה זו והקימה בכל גבולותיה את מערכת הביצורים סרה דה ריבייר. ביצורים אלו, שהיו כבר מיושנים במלחמת העולם הראשונה, לקחו חלק במלחמה זו וחלקם נהרס כליל מאש ארטילריה גרמנית כבדה.
לאחר המלחמה המשיכו הצרפתים לדבוק באותה דוקטרינה כשהחלו לתכנן את קו מאז'ינו .