stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקיטה (דמות בדיונית)
ביקורת

דמותו של מקיטה זכתה לשבחים הן מצד הצופים והמעריצים והן מצד מבקרי מאנגה ואנימה.
לטענת מבקר האנימה ת'רון מרטין מאתר Anime News Network (אנ'), אופיו של מקיטה וגאוותו הן אחת הסיבות להצלחה העצומה של דרגון בול Z. באותה הביקורת, ציין מרטין לחיוב את הקרב בין גוקו למאג'ין מקיטה במהלך הסאגה האחרונה של האנימה, וטען כי הקרב היה בין הרגעים המבדרים של אותה הסאגה. בביקורת אחרת, טען מרטין כי הסצנה בה התגבר מקיטה על גאוותו על מנת לעזור לגוהאן להביס את סל האכזרי הייתה הסצנה הטובה ביותר מאותו הקרב, כיוון שהיא עזרה ליצור את רגע השיא של הקרב. בביקורת אחרת שפורסמה באתר DVDTalk, טען המבקר טוד דאגלס ג'וניור כי הפיכתו בחזרה לנבל בתחילת הסאגה האחרונה בדרגון בול Z (אשר הובילה לקרב כנגד גוקו) הייתה "הבשר האמיתי" של העלילה.
דמותו של מקיטה מוקמה במקום ה-7 ברשימת "דמויות האנימה הטובות ביותר בכל הזמנית" שפורסמה ב-2022 מטעם מגזין IGN. ברשימת "עשרת הנבלים הגדולים ביותר באנימה" שנערכה ב-2014 אף היא על ידי IGN, זכה מקיטה למקום השלישי, שם צוינה לחיוב התפתחות דמותו מ"פרחח חייזרי עם נטיות סאדיסטיות ותסביך נחיתות" לחברו הטוב ביותר של גוקו, ולאחד ש"יוכל לעזור להציל את העולם, אם תתפסו אותו ביום טוב".
מערכת היחסים שלו עם בורמה זכתה אף היא לביקורת. בביקורת שפורסמה באתר THEM Anime Reviews נטען כי למערכת היחסים הזו היה פוטנציאל בידורי רב שלא התפתח במיוחד במהלך העלילה והפוטנציאל הזה התפספס לחלוטין. מערכת היחסים הזו זכתה במקום השני ברשימת "סיפורי האהבה הטובים ביותר באנימה" מטעם האתר About.com, למרות היותה לא צפויה בכלל.
באופן כללי, דמותו של מקיטה הפכה לאחת הדמויות הפופולריות ביותר בסדרה ואחת המזוהות ביותר עם הזיכיון. בסקר שערכה המוציאה לאור Shueisha ב-1993 עבור קוראי המגזין Weekly Shōnen Jump בו מתפרסמת המאנגה, זכה מקיטה במקום הרביעי ברשימת "הדמויות הפופולריות ביותר". בסקר דומה שנערך שנתיים לאחר מכן, טיפס מקיטה למקום השני במדד הפופולריות. בסקר שנערך ב-2004 על ידי Shueisha ופורסם בספר Dragon Ball Forever, קבעו קוראי המאנגה כי דמותו של מקיטה היא השנייה הפופולרית ביותר, לאחר גוקו. בסקר שנערך על ידי חברת ההוצאה האמריקנית Viz Media אשר אמונה על עיבוד המאנגה לאנגלית, הפך מקיטה לדמות הפופולרית ביותר במאנגה של דרגון בול סופר.
בביקורות שהתפרסמו על דרגון בול סופר, הן מקיטה והן גוקו ספגו ביקורת על היותן כל כך חזקות באופן לא הגיוני עד למידה בה עוצמתם גוזלת את הפוקוס מהדמויות האחרות בסדרה, אף על פי שאסטרטגיות הלחימה שלהם לוקות בחסר מבחינת מורכבותן ואף יוצרות חורי עלילה משמעותיים.
השפעה תרבותית > תופעת האינטרנט "IT'S OVER 9000!!"

אחד מציטוטיו המפורסמים של מקיטה בדיבוב האמריקני הראשון (שהופק על ידי אולפני הדיבוב "Ocean" של חיים סבן, ודובב על ידי בריאן דרומונד) נלקח מהסצנה בה נַאפָּה שואל את מקיטה על רמת הכוח של סון גוקו, שזה עתה הגיע להילחם נגדם. מקיטה משיב לו "IT'S OVER 9000!!!" (במקור היפני ובדיבוב העברי: "(הכוח של גוקו) הרבה יותר מ-8000!") תוך כדי שבירת מכשיר ה"סְקָאוּטֶר" המורכב על עינו ומשמש למדידת אנרגיה. ב-2006 עלה קטע הווידאו מהסצנה הנ"ל לאתר יוטיוב והפך לוויראלי ולתופעת אינטרנט (meme),< ועם הזמן הפך לאחד מהקטעים המזוהים ביותר עם תרבות האינטרנט.
השפעה תרבותית > בספורט

לוחם ה-UFC מרקוס ברימאג' (אנ') הוא מעריץ גדול של האנימה "דרגון בול Z" ולטענתו הסדרה היא אחת מהסיבות מדוע בחר לעסוק באמנויות לחימה משולבות (MMA). הוא ציין כי הקרב הראשון בין גוקו למקיטה הוא אחד מהקרבות האהובים עליו ביותר בסדרה.
הג'ודוקא והמתאבקת המקצועית רונדה ראוזי אף היא מעריצה של הסדרה, ואף הופיעה ברסלמניה 31 עם חולצה ועליה הכיתוב "IT'S OVER 9000!!!" בהתייחס לתופעת האינטרנט של מקיטה. כמו כן, ברסלמניה 32, החליטו שלישיית המתאבקים "The New Day" (ביג אי, קופי קינגסטון ואקסבייר וודס) לעלות לזירה כשהם לבושים בתלבושות הדומות לחליפות שריון סאיאניות זהות לאלו שלובש מקיטה לאורך המאנגה והאנימה.
הכדורגלן הארגנטינאי אדוארדו סאלביו מהבוקה ג'וניורס נוהג לחגוג את השערים שהוא מבקיע עם שמות של מתקפות מדרגון בול, ביניהן מתקפת ה-"Final Flash" של מקיטה.
השפעה תרבותית > במוזיקה

מקיטה מוזכר בשני שירים של הראפר סולג'ה בוי, "Anime" ו-"Goku", וכן בשיר "Christ Conscious" של ג'ואי באדאס. אחד מציטוטיו (מהדיבוב האנגלי הראשון של אולפני סבן) סומפל בגרסת הדמו של השיר "First Impressions" של להקת הרוק האמריקנית Thrice.
באלבום השלישי של הרכב הקומדיה המוזיקלית האמריקני Starbomb יש שיר בשם "Vegeta's Serenade" (הסרנדה של וג'יטה) שמתאר בצורה הומוריסטית את מערכת היחסים שלו עם בורמה כאשר השנאה שלו ליריבו גוקו מפריעה לו כל הזמן.
פיגועי המטוסים הרוסיים (2004)

| --- | --- |

 תאריך:  24 באוגוסט 2004 
 מקום:  טולה, Gluboky 
 סוג:  אסון תעופה, פיגוע 
 הרוגים:  89 
 
מטוס מדגם טופולב Tu-134
פיגועי המטוסים הרוסיים הם פיגועי טרור, שהתרחשו ב-24 באוגוסט 2004 סביב השעה 23:00. שני המטוסים המריאו מנמל התעופה דומודדובו במוסקבה, והתרסקו לאחר שבכל אחד מהם התפוצצה מחבלת מתאבדת.
הטיסות > טיסת Volga-AviaExpress 1353

הפיגוע הראשון אירע בטיסת Volga-AviaExpress 1353. מטוס מדגם טופולב Tu-134 המריא בשעה 22:30 ממוסקבה לעבר וולגוגרד. התקשורת עם המטוס אבדה בשעה 22:56 בזמן שהוא טס מעל למחוז טולה, 180 קילומטר דרומית-מזרחית למוסקבה. לאחר כמה שעות אותרו שרידי המטוס באזור. על פי עדי ראייה אירע פיצוץ חזק במטוס לפני שהוא התרסק. בפיגוע נהרגו כל נוסעי המטוס - 34 נוסעים ו-9 אנשי צוות.
הטיסות > טיסת S7 איירליינס (סיביריה איירליינס) 1047

מספר דקות לאחר ההתרסקות הראשונה, אירע הפיגוע בטיסת S7 איירליינס (סיביריה איירליינס) 1047. מטוס מדגם טופולב Tu-154 המריא בשעה 21:35 ממוסקבה לעבר סוצ'י. על פי דיווח של סוכנות הידיעות הרוסית "אינטרפקס", המטוס שידר אותות מצוקה עקב חטיפה בשעה 22:59. לאחר מכן נעלם המטוס ממסכי המכ"ם והתרסק מעל למחוז רוסטוב. בפיגוע נהרגו כל נוסעי המטוס - 38 נוסעים ו-8 אנשי צוות.
חקירת הפיגועים

מיד לאחר ההתרסקויות התעורר חשד שמדובר בפיגוע טרור, מכיוון ששתי ההתרסקויות אירעו כמעט בו זמנית. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הורה לשירות הביטחון הפדרלי הרוסי לחקור את האירועים. לאחר מספר ימים אותרו עקבות חומר נפץ RDX בשרידים של שני המטוסים, ושירות הביטחון הודיע ששני המטוסים התפוצצו כתוצאה מפיגוע.
ארגון טרור צ'צ'ני לא מוכר בשם "גדודי אסלאמבולי" נטל אחריות על הפיגועים.
ב-17 בספטמבר פורסם מכתב של שאמיל באסייב, ממנהיגי המורדים הצ'צ'ניים, שבו נטל אחריות על הפיגועים והכחיש את דברי "גדודי אסלאמבולי". חקירת שירות הביטחון גילתה שהפיגועים בוצעו על ידי שתי מחבלות מתאבדות צ'צ'ניות תושבות גרוזני, אחת בכל טיסה, כחלק מהמאבק הצ'צ'ני נגד הצבא הרוסי.
פיגועי המטוסים הרוסיים התרחשו לאחר הפיצוץ ברכבת התחתית של מוסקבה (פברואר 2004) (אנ') שבו נהרגו 41 בני אדם בפברואר 2004, ולאחריהם אירעו מתקפות טרור נוספות ברוסיה: ב-31 באוגוסט 2004 בוצע פיגוע נוסף ברכבת התחתית של מוסקבה (אנ'), שבו נהרגו 10 בני אדם, ולמחרת החל משבר בני הערובה בבסלאן, שבו נספו 335 קורבנות, רובם ילדים. באירוע הטרור בבסלן השתתפה אחותה של המחבלת מטיסה 1353, ונהרגה במהלכו.
לאחר הפיגועים

חקירת שירות הביטחון העלתה שמספר אנשים היו מעורבים ברשלנות שאפשרה את הפיגועים.
קצין הבטיחות של נמל התעופה דומודדובו עצר את החשודות, שהגיעו למוסקבה בטיסה ממחצ'קלה בלוויית שני גברים, אך נתן להן לעבור בלי לבצע עליהן חיפוש. הוא הואשם ברשלנות פושעת ונדון לשש שנות מאסר.
סוכן נסיעות קיבל שוחד של כ-140 אירו על מנת לנפק למחבלות כרטיסי טיסה ללא תעודה מזהה. פקיד נוסף בנמל התעופה קיבל שוחד של כ-25 אירו כדי שיוכלו לעלות למטוס ללא תעודה מזהה. הם נדונו לשנה וחצי מאסר עם עבודת כפייה.
עשרים ואחד קרובים של הנוסעים שנספו הגישו תביעה אזרחית נגד נמל התעופה וחברות התעופה על רשלנות פושעת. התביעה התקשתה להוכיח אחריות ישירה לפיגועים, ובסופו של דבר בית המשפט פסק על חברת התעופה S7 איירליינס לשלם לכל תובע כ-7,000 אירו, במקום 86,000 אירו שתבעו בתחילה. התובעים ערערו על פסק הדין, אך הערעור נדחה.
הכנסת כלה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ש"י עגנון
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית, צרפתית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך הוצאה:  1931
 מספר עמודים:  472
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה מוערת:  אברהם הולץ, מראות ומקורות: מהדורה מוערת ומאוירת של "הכנסת כלה" לש"י עגנון, הוצאת שוקן, תשנ"ה
פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הכנסת כלה הוא רומן מאת ש"י עגנון, המתאר את מסעו של ר' יודיל חסיד מהעיר ברודי ברחבי גליציה, במטרה לאסוף כסף ולמצוא שידוך לבתו. הרומן, המתרחש בשנים 1820–1821, מלווה את ר' יודיל בנדודיו בין העיירות והקהילות היהודיות, תוך שהוא מבליט את תמימותו, ביטחונו ואמונתו.
תולדות הספר

"הכנסת כלה" הוא הרומן הראשון של עגנון, והוא הכרך הפותח את סדרת כל סיפורי ש"י עגנון, בגרסתה הראשונה, שיצאה לאור ב-1931, ובגרסתה השנייה, שיצאה לאור ב-1953.
גרסה ראשונה של הסיפור פורסמה בניו יורק בשנים 1919–1920 בכתב העת "מקלט", שבעריכת י"ד ברקוביץ. במהלך שנות ה-20 של המאה העשרים פרסם עגנון סיפורים אחדים, שנכללו בסופו של דבר בגרסתו השלמה של "הכנסת כלה", שיצאה לאור בשנת 1931. חוקר הספרות דן לאור העיר על כך: "אמנם, קוראי עגנון הנאמנים הכירו קרוב לוודאי את הסיפור "הכנסת כלה" שפורסם בשלושה המשכים בכתב העת "מקלט" ב-1919. בוודאי גם הכירו את הסיפורים ואת פרקי הסיפורים האחרים שהופיעו במרוצת השנים בכתבי העת השונים ונכללו בכרכים אלה, אולם הדמיון בין הסיפורים שנדפסו במהדורה החדשה לבין מה שפורסם בשנים קודמות היה כדמיון שבין הפיגומים לבין הבניין עצמו."
בשנת תשנ"ה פרסם אברהם הולץ את ספרו מראות ומקורות: מהדורה מוערת ומאוירת של "הכנסת כלה" לש"י עגנון - מהדורה מוערת שבה הטקסט המקורי של "הכנסת כלה" מלווה בהערות נרחבות.
תקציר העלילה

ספר ראשון. מברודי לרוהטין: הגיבור הוא ר' יודיל נתן זון, איש תמים, אשר ידוע בפי כל כ"ר' יודיל חסיד". הוא עני מרוד, מטופל באישה ושלוש בנות שהגיעו לפרקן. הן מורטות נוצות לפרנסת המשפחה, והוא שקוע בלימוד, מתעלם ממצוקתן. אשתו הנואשת פונה אל הרב מאפטא, והוא מזמן את ר' יודיל ומורה לו לצאת למסע איסוף תרומות לשם קיום מצוות הכנסת כלה להשאת בתו הבכורה. הוראת הרב היא כפקודה בעיני ר' יודיל והוא מציית. הרב מאפטא מצייד אותו במכתב, שאמור לפתוח דלתות בפניו, ונותן לו כמה הוראות לגבי בחירת החתן המיועד. הקהילה מממנת לו כרכרה ועגלון בשם נטע, והשנים יוצאים למסע ברחבי גליציה. הם עוברים הרבה הרפתקאות ותלאות, אך דבר אינו מרפה את רוחו של ר' יודיל, המאמין התמים, ששם מבטחו בה'. כאשר הוא צובר 200 זהובים (הסכום המקובל הדרוש להכנסת כלה) הוא מחליט להפסיק לבקש תרומות, מתאכסן בעיר הקרובה ביותר, רוהטין, ומשלח את נטע העגלון לענייניו.
ברוהטין מוצע לר' יודיל שידוך מצוין לבתו: תלמיד חכם, שאביו הוא אחד מעשירי העיר, ר' וואווי. אך פה מתחילה תסבוכת, כיוון שר' יודיל מוסר לשדכן את שמו הרשמי: ר' יודיל נתן זון. מתוך שהתרגל כל כך לכינויו (ר' יודיל חסיד) הוא אינו זוכר, שבברודי ישנו איש עשיר בשם זה בדיוק. ר' וואוי חושב שהמשתדך לו הוא ר' יודיל נתן זון העשיר, ומסכים לשידוך. ר' יודיל, שאינו מודע לטעותו של וואווי, חותם על כתב תנאים שהוא הרבה מעבר ליכולתו הכספית, מפני שאחת מהוראותיו של הרב מאפטא הייתה להציע לאבי חתנו בדיוק את אותו סכום שהוא מציע בהסכם האירוסין.
ספר שני. מרוהטין לברודי: לאחר השלמת המשימה מתחיל ר' יודיל במסע חזרה לברודי. הפעם הוא לבדו, ללא כרכרה ועגלון, והוא עושה דרכו ברגל ובהצטרפות לעגלות המזדמנות בדרכו. הדרך חזרה נמשכת זמן רב מהצפוי, כיוון שר' יודיל מצטייר כמי שאינו נחפז לחזור. נתיבו נראה קפריזי ומזגזג. לעיתים הוא בוחר בנתיב הליכה שרירותי או עולה על עגלות שאינן נוסעות כלל לכיוון ברודי. כאשר הוא מגיע סוף סוף לביתו מסתבר שכל העיר כבר יודעת על השידוך המוצלח. הדבר המוזר הוא, שלא מגיעות שום איגרות ומתנות, כמקובל, ממשפחת החתן למשפחת הכלה. הסיבה לכך היא שהן מגיעות לביתו של נתן זון העשיר, שהוא בכלל חשוך ילדים, ואינו מבין מדוע הן מגיעות אליו. גם משפחת החתן ברוהטין אינה מבינה מדוע משפחת הכלה בברודי איננה כותבת לאחר קבלת המתנות. מתפתח תהליך של חיפוש תשובות משלושת הצדדים, אשר מוביל רק לבלבול גדול יותר. לבסוף מחליטה משפחת החתן פשוט לבוא לברודי ולערוך את החתונה. הדבר נודע לר' יודיל ומשפחתו, והם נתקפים חרדה לקראת המפגש המשפיל, בו יתברר שהם עניים מרודים. ואז מתרחש נס: בנותיו של ר' יודיל מוצאות אוצר במערה, והמשפחה נחלצת מעוניה בדיוק לפני הגעת המחותנים העשירים. הבת הבכורה נישאת ברוב פאר וגם אחיותיה זוכות לחתנים עשירים ובני תורה.
הספר מסתיים ב"סוף דבר" קצר על קורות ר' יודיל לאחר השאת בנותיו: הוא ואשתו זכו לא רק בנכדים רבים וחיים טובים בברודי אלא שלעת זקנה עלו שניהם לארץ ישראל. בכך הגיע ר' יודיל לפסגת אושרו.
פרשנות וביקורת

גרשון שקד, במאמרו "המאמין הגדול",עומד על כך, ש"הכנסת כלה" הוא רומן מורכב בהרבה מהנראה לעין בקריאה ראשונה. יש בו מתח מתמיד בין ממשות לדמיון ובין כמה מישורים של מציאות. למשל, תוך כדי סיפור המסע הריאלי של ר' יודיל נוצר סיפור שמספרים בני עירו, ברודי, על המסע הזה. כך שר' יודיל הופך לאגדה בחייו, עוד לפני שחזר לעירו. האגדה מתגלגלת בפזמון דמוי-בלדה, שגם הוא מושר בעיר עוד לפני שובו של יודיל. דוגמה נוספת: הסוף הטוב - נס מציאת האוצר, שהביא לעושר ואושר - שייך בפירוש לתחום הבדיון, נוסח דאוס אקס מכינה.
אינטרטקסטואליות

יצחק קומר, גיבור הרומן "תמול שלשום" של עגנון מוצג כבר בהתחלה כצאצא של ר' יודיל: "שמעון קומר אביו של יצחק בן בנה של בת בתו של ר' יודיל". לאורך הרומן פזורים רפרנטים רבים לדמותו של ר' יודל, כמודל לחיקוי עבור יצחק קומר, כניגוד לאופיו ומעשיו, ועוד. לדוגמה, כאשר יצחק מפליג בספינת קיטור לארץ ישראל משלב המספר אגדה על הפלגתו של ר' יודיל עצמו, לפני כמאה שנים, לארץ ישראל. תמצית האגדה: ספינת קיטור לא הייתה קיימת באותם ימים. המסע היה קשה מאוד ורצוף מכשולים. אך ר' יודיל קיבל את כל הייסורים באהבה, וביטחונו באלוהי ישראל חילץ את הספינה מכל המכשולים - כולל הצלתה מסערה איומה וממתקפת שודדי ים - והביאה בשלום לחוף המבטחים.
עיבוד לתיאטרון

בשנת 1972 עלה בתיאטרון "הבימה" המחזה "הכנסת כלה", על פי הרומן של עגנון, בעיבודו ובבימויו של יוסי יזרעאלי, עם אברהם חלפי בתפקיד ר' יודיל חסיד ורפאל קלצ'קין כנטע העגלון.
לקריאה נוספת

אברהם הולץ, מראות ומקורות: מהדורה מוערת ומאוירת של "הכנסת כלה" לש"י עגנון, הוצאת שוקן, תשנ"ה.
אברהם הולץ, "מעשי צדיקים ומעשיותיהם ב'הכנסת כלה' לש"י עגנון", מחקרי ירושלים בספרות עברית ט, תשמ"ו (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
דן מירון, הסתכלות ברבנכר - על הכנסת כלה לש"י עגנון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1996.
ברוך קורצווייל, מסות על סיפורי ש"י עגנון, הוצאת שוקן, 1962, פרק שני - "הכנסת כלה", מפנה בתפיסת הסיפור החברתי העברי, עמ' 18–25.
גרשון שקד, פנים אחרות ביצירתו של ש"י עגנון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989, הפרק "אחדות ופיצול", עמ' 28–61.
שמואל ורסס, ש"י עגנון כפשוטו, מוסד ביאליק, תש"ס, הפרקים: "על המבנה של הכנסת כלה", עמ' 23–35; "דברים בשם אומרם ב'הכנסת כלה'", עמ' 123–136.
רומן כצמן, שחוק בשמים: סמלי צחוק ביצירתו של ש"י עגנון, הוצאת מאגנס, 2018, הפרק "הכנסת כלה: בכה מתוך שמחה ושחק מתוך דמעות", עמ' 213–256.
הערות שוליים

↑  שמואל יוסף עגנון, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
↑  דן לאור, ש"י עגנון, מרכז זלמן שזר, תשס"ח, עמ' 79.
↑  ר' יודל נתנזון היה מעשירי קהילת ברודי במחצית הראשונה של המאה ה-19, הקים בית חולים ליהודי העיר. הרב שלמה קלוגר מברודי הספידו לאחר מותו, ההספד נכלל בספר ההספדים שלו "עין דמעה".
↑  גרשון שקד, "המאמין הגדול, עיונים ב'הכנסת כלה'", ש"י לעגנון, מחקרים ותעודות, שער שני, במעלה הדרך, עמ' 118-153
↑  ש"י עגנון, תמול שלשום, הוצאת שוקן, תשכ"ז, עמ' 10
↑  ש"י עגנון, תמול שלשום, שוקן, 1998, עמ' 23-24.
↑  הכנסת כלה, בארכיון הבימה
גרשון שקד, פנים אחרות ביצירתו של ש"י עגנון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989, הפרק "דיוקנו של הבמאי כפרשן ספרותי", עמ' 186-158
↑  משה דור, "כלתו" של עגנון נכנסת לבימה, מעריב, 11 באוגוסט 1972, המשך
נחמן בן-עמי, ניחוחו של עגנון, מעריב, 31 באוגוסט 1972
מרים טאו, כלה ללא הינומה, דבר, 17 באוגוסט 1972
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583406705171
פיתון דם

| פיתון דם |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
על־משפחה:: חנקיים
משפחה:: פיתוניים
סוג:: פיתון
מין:: פיתון דם
שם מדעי
 Python curtus ‏שלגל, 1872
תחום תפוצה


פיתון דם (שם מדעי: Python curtus) הוא מין פיתון בינוני בגודלו הידוע כתוקפני. פיתון דם נפוץ באינדונזיה.
אנטומיה

זהו נחש בינוני באורכו, המגיע לאורך 130-250 ס"מ שגופו עבה מאוד ועשוי להגיע ל-28.9 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים: אורכן 230-250 ס"מ ומשקלן 90–100 ק"ג. נקבות פיתון הדם גדלות בקצב מהיר במיוחד, וכבר בגיל 7 חודשים מגיעות למשקל 20 ק"ג. לעומת זאת, הזכרים קטנים ובעלי קצב גדילה איטי יותר מזה של הנקבות: אורכם 130 עד 182 ס"מ ומשקלם 55–70 ק"ג. בגיל 7 חודשים אורכם כ-35 ס"מ ומשקלם 10-13.2 ק"ג. נקבות גדולות במיוחד מגיעות לאורך 267.3 ס"מ, למשקל 115 ק"ג ולעובי של 30.7 ס"מ. לעומת זאת, זכרים גדולים מגיעים לאורך 190 ס"מ ולמשקל 88.5 ק"ג. הנחשה הגדולה ביותר ממין זה הייתה נקבה שאורכה 305.7 ס"מ, עוביה 41.1 ס"מ ומשקלה העצום הגיע ל-149.8 ק"ג. לפיתון הדם גוף בצבע כתמתם עד אדום בצבעו, אך הוא מנוקד ומפוספס בנקודות ובפסים שצבעם בהיר יותר. גוון צבעים אלו הוא לבן עד אפרפר דהוי. ישנם פיתונים כהים יותר, שצבעם מגיע לחום-ירקרק בצבעו ולגוון כסוף בצבע נקודותיו ופסיו. הפסים נפוצים יותר בשולי גופו. ראשו מוארך וכבד, אורכו מגיע עד 8 ס"מ ומשקלו עד 260 גרם. הראש בדרך כלל אפור, אבל יש נחשים בעלי ראש שחור, אפור בהיר ואפילו אדום. פיתוני הדם ידועים בהחלפת הצבע של ראשם. אם לנחש היה צבע ראש שחור בלילה, בבוקר שלמחרת צבע ראשו יהיה אפור דהוי.
תת-מינים

לפיתון הדם שלושה תת-מינים:
Python curtus brongersmai (פיתון סומטרה). תת-מין זה מגיע לאורך בינוני של כ-239 ס"מ ולמשקל 91 ק"ג. כפי שרומז שמו העברי, תת-מין זה נפוץ בעיקר בסומטרה, ובמיוחד במרכזה. זהו תת-המין הנפוץ ביותר.
Python curtus breitensteini (פיתון דם מלזי). זהו תת-מין גדול המגיע לאורך 248.3 ס"מ ולמשקל 97.1 ק"ג. תפוצתו העיקרית במלזיה, וכמו פיתון סומטרה, פיתון הדם המלזי נקרא על שם תפוצתו.
Python curtus curtus (פיתון דם אדום). תת-מין זה שונה מפיתון דם מלזי ומהפיתון הסומטרי בכך שאין הוא נקרא על שם תפוצתו. תת-מין זה נפוץ בקצוות הדרומיים והצפוניים של תפוצת פיתון הדם. זהו תת-המין הגדול ביותר שמגיע לאורך 250 ס"מ ולמשקל 100 ק"ג.
ישנם מדענים המחשיבים את פיתון הדם לסוג נפרד ולא למין בסוג פיתון.
תפוצה ובית גידול

מקורו של פיתון הדם במלזיה, במרכז ובצפון סומטרה, באי לנגה, באי ריאו ובאי פיננג. הוא הרחיב את תפוצתו גם לבורנאו, ופיתון הדם האדום הגיע גם לצפון-מערב אוסטרליה ולדרום-מזרח אסיה. כיום, המדינות שבהן ניתן למצוא את פיתון הדם הן: הודו, קזחסטן, אינדונזיה, מלזיה ואוסטרליה. בית גידולו כולל יערות עבותים, יערות דלילים בעלי עצים סבוכים, יערות טרופיים ויערות סוב-טרופיים, אך פיתון הדם חובב במיוחד אזורים ביצתיים. תפוצתו הנרחבת משתרעת מן הקצה הצפוני של אוסטרליה ועד לדרום הודו ולקזחסטן. מין זה אינו מצוי בסכנת הכחדה, אך מתקרב אליה: מעריכים כי קיימים כיום 40,000-50,000 פיתוני דם בבר וכ-570 פרטים בשבייה.
רבייה

פיתון הדם מטיל את ביציו. עונת רבייתו היא בקיץ. הזכרים מחזרים אחר הנקבות ומזדווגים איתן בחודשים אפריל-מאי. כ-150 ימים לאחר ההפריה מטילה הנקבה 8-30 ביצים, שמספרן משתנה לפי תת-המינים ורק לעיתים רחוקות עובר את 20. מספר הביצים הממוצע הוא 12. גודל הביצים כגודל ביצי אווז. הביצים בוקעות 56–75 ימים לאחר הטלתן. בשונה מרוב הזוחלים, אך בדומה לתנינאים ולשאר הפיתונים, נקבת פיתון הדם שומרת ולעיתים דוגרת על ביציה. בכל בוקר עת הדגירה היא יוצאת ממאורתה הקרירה ומתחממת בשמש עד שטמפרטורת גופה מגיעה ל-32 מעלות. לאחר מכן, הפיתונה נכנסת למקום האפל בו הטילה את ביציה וכורכת גופה סביב הביצים. דבר זה מביא להתחממותן של האחרונות. לאחר בקיעת הנחשים הצעירים, שאורכם בעת הבקיעה 21 ס"מ, אמם עוזבת אותם. הנקבות גדלות בהדרגה: בגיל שנה אורכן כבר מטר אחד. לזכרים גדילה איטית יותר, ובגיל שנה אורכם 80 ס"מ.
טיפול

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .
נחש זה זקוק לאחוזי לחות גבוהים יחסית, יש לספק לו 78%-82% לחות. פיתוני דם רגישים מאוד לרמת לחות גבוהה או נמוכה מדי, ודבר זה עלול לגרום לבעיות בנשל ובעיכול של הנחש. את רמת הלחות הגבוהה ניתן ליצור על ידי קופסת לחות. אין לרסס ריסוס כלי בטרריום הנחש, ודבר זה עלול לגרום לבעיות עור קשות. בתוך הקופסה צריך להיות ספוג רטוב. ספוג זה עלול לגרום לבעיות עור קשות אם אין שוטפים אותו שטיפה מתמדת בסבון. מכיוון שזהו נחש שמחבב מאוד מים, יש לספק לו קערת מים גדולה שיוכל להכניס בה את כל גופו. בקערת המים אמור להיות צד חם וקר, כדי שהפיתון יוכל לבחור בטמפרטורה הרצויה. בתוך טררוים הפיתון זקוק לדברים אחדים: ענפים לטיפוס, מקומות מסתור המוצבים במקומות בהן הטמפרטורה שונה, ומצע. ניקיון הטרריום גם הוא דבר חיוני. אמצעי החימום המומלצים ביותר לטרריום הם אבני חימום, מנורות חימום וכבלי חימום. מומלץ ביותר כבל החימום כי הוא יכול להתפרס על חלק גדול מהטרריום ולא עושה רק מקור חום אחד כמו מנורת חימום ואבני חימום. עוד יתרון בכך הוא שכבל חימום לא יכול לגרום נזק לנחש אפילו במגע פיזי איתו, לעומת מנורת חימום ואבני חימום שאם הנחש מגיע למגע פיזי איתם הוא עלול להיכוות.
הערות שוליים

↑  פיתון דם באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פיתוניים |
| --- | --- | --- |
| פיתון קטן | פיתון צ'ילדרן • פיתון מנומר • פיתון גמדי • פיתון סטימסון |  |
| פיתון איריאן (סוג ומין יחיד) | פיתון איריאן |  |
| פיתון מפוספס | פיתון שחור-ראש • פיתון וומה |  |
| פיתון ביסמרק טבעתי (סוג ומין יחיד) | פיתון ביסמרק טבעתי |  |
| פיתון לבן-שפה (סוג ומין יחיד) | פיתון לבן-שפה |  |
| פיתון מים | פיתון מים חום  • פיתון מקלוט • פיתון זית |  |
| פיתון עצים | פיתון השיחים • פיתון בולן • פיתון ברדלי • פיתון עבה-קשקשים • פיתון אונפלי • פיתון השטיחים • פיתון עצים ירוק |  |
| פיתון | פיתון טימור • פיתון מלכותי • פיתון דם • פיתון הודי • פיתון בורמזי • פיתון אנגולה • פיתון ברונגרסמה • פיתון בורנאו • פיתון סלעים אפריקני • פיתון מרושת • פיתון מיאנמר |  |
רקפת (שיר של רוחמה רז)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע רוחמה רז
 יצא לאור:  1977
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  תלמה אליגון-רוז
 לחן:  מוני אמריליו
 עיבוד:  מוני אמריליו
 
"רקפת" הוא שיר עברי שכתבה תלמה אליגון-רוז והלחין ועיבד מוני אמריליו בביצוע רוחמה רז. השיר יצא לאור בשנת 1977.
רקע

מוני אמריליו הוא הבולט שבמלחיני שירי פסטיבל הזמר והפזמון, אחד המפעלים החשובים בתולדות הזמר העברי. במשך כמעט שני עשורים התחרו שיריו של המלחין בפסטיבלים. הוא השתתף בעשרה פסטיבלים בין השנים 1961 ו-1977, יותר מכל מלחין אחר. עם אחד עשר שירים מתחרים אמריליו הוא המלחין היחיד לו מספר דו ספרתי של שירים. כמו כן הוא המלחין שזכה יותר מכל מלחין אחר באחד משלושת המקומות הראשונים. בסך הכל זכו חמישה משיריו באחד משלושת המקומות הראשונים: אחד במקום השלישי ("רכבת העמק"), שלושה בשלוש שנים עוקבות במקום השני: ("עץ האלון", "רבי עקיבא" ו"ומתוק האור בעיניים") ופעם אחת, עם שירו האחד עשר והאחרון שהתחרה בפסטיבלים, "רקפת" למילים של תלמה אליגון בביצוע רוחמה רז, זכה במקום הראשון.
במצעדים

בעקבות זכייתו במקום הראשון בפסטיבל, נכנס השיר בשנת 1977 למצעד הפזמונים בקול ישראל, והגיע גם כאן למקום הראשון.
במצעד הפעמונים השנתי תשל"ד הגיע השיר למקום השביעי, בשנת 1977.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 7 |  |
הערות שוליים

↑  "פסטיבלי הזמר והפזמון" Moni Amarilio - מוני אמריליו - הפסטיבלים, באתר moni.yesh.net
↑  הפרס הראשון לשיר "רקפת" בפסטיבל הזמר, דבר, 6 במרץ 1977
מכבי סקציה מעלות תרשיחא

מכבי סקציה מעלות תרשיחא הוא מועדון כדורגל מהעיר מעלות-תרשיחא המשחק בליגה ג׳ מחוז גליל עליון, (נכון לעונת 2023/2024).
נכון לעונה זאת, ככל והעיר מעלות תרשיחא חלק מיישובי קו העימות, הופסקה פעילות הקבוצה לפחות עד תום עונת הכדורגל הנוכחית עקב מלחמת חרבות ברזל.