stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת ארגנטינה בכדורגל
סגל הנבחרת

סגל הנבחרת לקראת צמד משחקי הידידות נגד פנמה וקוראסאו. ההופעות והשערים מעודכנים ל-29 במרץ 2023. לאחר המשחק נבחרת קוראסאו.
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | פרנקו ארמני | 16 באוקטובר 1986 | 19 | 0 | ארגנטינה ריבר פלייט |
| 12 | שוער | חרונימו רולי | 20 במאי 1992 | 4 | 0 | הולנד אייאקס |
| 23 | שוער | אמיליאנו מרטינס | 2 בספטמבר 1992 | 28 | 0 | אנגליה אסטון וילה |

| 2 | הגנה | חואן פוית | 12 בינואר 1998 | 18 | 0 | ספרד ויאריאל |
| 3 | הגנה | ניקולאס טגליאפיקו | 31 באוגוסט 1992 | 49 | 0 | צרפת ליון |
| 4 | הגנה | גונסאלו מונטייל | 1 בינואר 1997 | 23 | 1 | ספרד סביליה |
| 6 | הגנה | חרמן פסלה | 27 ביוני 1991 | 36 | 2 | ספרד ריאל בטיס |
| 8 | הגנה | מרקוס אקוניה | 28 באוקטובר 1991 | 51 | 0 | ספרד סביליה |
| 13 | הגנה | כריסטיאן רומרו | 27 באפריל 1998 | 20 | 2 | אנגליה טוטנהאם |
| 19 | הגנה | ניקולאס אוטמנדי | 12 בפברואר 1988 | 102 | 4 | פורטוגל בנפיקה ליסבון |
| 25 | הגנה | ליסנדרו מרטינס | 18 בינואר 1998 | 16 | 0 | אנגליה מנצ'סטר יונייטד |
| 26 | הגנה | נהואל מולינה | 6 באפריל 1998 | 28 | 1 | ספרד אתלטיקו מדריד |
|  | הגנה | נאוון פרס | 24 ביוני 2000 | 1 | 0 | איטליה אודינזה |
|  | הגנה | לאוטרו בלנקו | 19 בפברואר 1999 | 0 | 0 | ספרד אלצ'ה |

| 5 | קשר | לאנדרו פארדס | 29 ביוני 1994 | 52 | 5 | איטליה יובנטוס |
| 7 | קשר | רודריגו דה פול | 24 במאי 1994 | 53 | 2 | ספרד אתלטיקו מדריד |
| 14 | קשר | אסקיאל פלאסיוס | 5 באוקטובר 1998 | 24 | 0 | גרמניה באייר לברקוזן |
| 16 | קשר | טיאגו אלמדה | 26 באפריל 2001 | 3 | 1 | ארצות הברית אטלנטה יונייטד |
| 17 | קשר | ג'ובאני לו סלסו | 9 באפריל 1996 | 42 | 2 | ספרד ויאריאל |
| 18 | קשר | גידו רודריגס | 12 באפריל 1994 | 27 | 1 | ספרד ריאל בטיס |
| 20 | קשר | אלכסיס מק אליסטר | 24 בדצמבר 1998 | 16 | 1 | אנגליה ליברפול |
| 24 | קשר | אנסו פרננדס | 17 בינואר 2001 | 12 | 2 | אנגליה צ'לסי |
|  | קשר | אמיליאנו בואנדיה | 25 בדצמבר 1996 | 1 | 0 | אנגליה אסטון וילה |
|  | קשר | פקונדו בונאנוטה | 23 בדצמבר 2004 | 0 | 0 | אנגליה ברייטון |
|  | קשר | ולנטין קרבוני | 5 במרץ 2005 | 0 | 0 | איטליה אינטר מילאנו |
|  | קשר | מקסימו פרונה | 7 בינואר 2003 | 0 | 0 | אנגליה מנצ'סטר סיטי |

| 9 | חלוץ | חוליאן אלברס | 31 בינואר 2000 | 21 | 8 | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 10 | קיצוני | ליונל מסי (קפטן) | 24 ביוני 1987 | 180 | 106 | ארצות הברית אינטר מיאמי |
| 11 | קיצוני | אנחל די מריה | 14 בפברואר 1988 | 131 | 29 | פורטוגל בנפיקה ליסבון |
| 15 | חלוץ | אנחל קוריאה | 9 במרץ 1995 | 23 | 3 | ספרד אתלטיקו מדריד |
| 21 | חלוץ | פאולו דיבאלה | 15 בנובמבר 1993 | 38 | 3 | איטליה רומא |
| 22 | חלוץ | לאוטרו מרטינס | 22 באוגוסט 1997 | 48 | 21 | איטליה אינטר מילאנו |
|  | חלוץ | ניקולאס גונסאלס | 6 באפריל 1998 | 22 | 4 | איטליה פיורנטינה |
|  | חלוץ | ג'ובאני סימאונה | 22 באוגוסט 1995 | 5 | 1 | איטליה נאפולי |
שחקנים מפורסמים > השנים המוקדמות

| --- | --- |
 אמריקו טסוריירה  רוברטו צ'רו  פדרו קלומינו  הרמיניו מסנטוניו  גיז'רמו סטאבילה  דומינגו טראסקוני  לואיס מונטי  חוסה מנואל מורנו:  מנואל סיאונה  רינאלדו מרטינו  אלפרדו די סטפנו  אנחל לברונה  פליקס לוסטאו  אדולפו פדרנרה  אנטוניו סאסטרה  ברנאבה פריירה
שחקנים מפורסמים > שנות השפל (תום מלחמת העולם הראשונה ועד הזכייה בגביע העולמי)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אנטוניו אנחליז'ו  מיגל אנחל ברינדיסי  רוחליו דומינגס  אנטוניו ראטין  חוסה סאנפיליפו  פדריקו סאקי  הוגו גאטי  רנה הואוסמן |  |  קרלוס ביאנצ'י  ארנסטו גריז'ו  נורברטו מנדס  סילביו מרסוליני  אומר סיבורי  נטליו פסקיה  אמדאו קאריסו |
שחקנים מפורסמים > שנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דייגו מראדונה  אוסבלדו ארדילס  ריקרדו בוצ'יני  מריו קמפס  חורחה בורוצ'אגה  אובלדו פיליול  דניאל פסארלה  קלאודיו בורגי  רמון דיאס |  |  אמריקו גאז'גו  לאופולדו לוקה  חוליו אולרטיקואצ'אה  נרי פומפידו  אוסקר רוג'רי  חורחה ולדאנו  סרחיו בטיסטה  הקטור אנריקה  חוסה לואיס בראון |
שחקנים מפורסמים > סוף שנות ה-80, שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  רוברטו סנסיני  סרחיו גויקוצ'אה  קלאודיו קאניג'ה  דייגו סימאונה  אבל באלבו  גבריאל בטיסטוטה  פרננדו רדונדו  אריאל אורטגה  חוסה צ'אמוט  מרסלו גז'ארדו  רוברטו אז'אלה  חבייר זאנטי  קילי גונסאלס  קלאודיו לופס |  |  הרנן קרספו  חואן פבלו סורין  מתיאס אלמיידה  חואן סבסטיאן ורון  קרלוס רואה  חואן רומן ריקלמה  וולטר סמואל  פאבלו איימר  אסטבן קמביאסו  חבייר סביולה  דייגו מיליטו  גבריאל היינצה  רוברטו אבונדנסיירי |
שחקנים מפורסמים > שני העשורים הראשונים של שנות ה-2000 והדור הנוכחי

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  חבייר מסצ'ראנו  קרלוס טבס  מרטין דמיצ'ליס  פאבלו סבאלטה  ליונל מסי  סרחיו אגוארו  פרננדו גאגו  אסקיאל גאראי  אסקיאל לאבסי  אנחל די מריה  אבר באנגה  גונסאלו היגוואין |  |  ניקולאס אוטמנדי  מרקוס רוחו  חבייר פאסטורה  סרחיו רומרו  מאורו איקרדי  לוקאס ביגליה  פאולו דיבאלה  פאפו גומס  לאוטרו מרטינס  לאנדרו פארדס  רודריגו דה פול  אמיליאנו מרטינס |
שיאים והישגים

הניצחון הגבוה ביותר:  12–0 נגד אקוודור, (22 בינואר 1942, קופה אמריקה 1942)
ההפסד הגבוה ביותר:  1–6 נגד צ'כוסלובקיה (15 ביוני 1958, מונדיאל 1958)
רצף המשחקים הארוך ביותר ללא הפסד:  36 (27 ניצחונות, 9 תוצאות תיקו. 2 ביולי 2019–22 בנובמבר 2022)
רצף המשחקים הארוך ביותר ללא ניצחון: 9 (5 תוצאות תיקו, 4 הפסדים.10 ביולי 1989–8 במאי 1990)
רצף הניצחונות הארוך ביותר: 9 (29 בינואר 1941–25 בינואר 1942)
רצף ההפסדים הארוך ביותר: 3
ארגנטינה שיחקה 65 משחקים במסגרת הגביע העולמי. היא ניצחה 33 משחקים, סיימה בתיקו ב-13 והפסידה ב-19. יחס השערים עומד על 74:113.
ליונל מסי הוא שיאן ההופעות במשחקי הגביע העולמי עם 26 הופעות.
ליונל מסי הוא מלך שערי ארגנטינה במוקדמות הגביע העולמי עם 21 שערים. והוא גם הכובש המצטיין של ארגנטינה במסגרת גביע העולם עם 13 שערים.
גבריאל בטיסטוטה הוא השחקן היחיד שכבש שלושער בשני מונדיאלים שונים.
במשחקי גביע העולם נבחרת ארגנטינה קיבלה במהלך המשחקים 10 כרטיסים אדומים ובכך מחזיקה בשיא שלילי. היא מקדימה את נבחרת ברזיל לה 9 כרטיסים אדומים.
ארגנטינה שברה שלושה שיאים שליליים במהלך מונדיאל 1990: 3 כרטיסים אדומים (ג'וסטי, דסוטי ומונסון) במהלך המשחקים ששניים מהם בגמר הגביע כאשר מונזון היה לשחקן הראשון שמורחק במשחק הגמר. בנוסף, ארגנטינה הייתה לנבחרת הראשונה שלא מצליחה להבקיע שער במשחק גמר.
חאבייר מסצ'ראנו הוא הספורטאי הארגנטינאי היחיד שזכה בשתי מדליות זהב. מסצ'ראנו זכה במדליות באולימפיאדת אתונה (2004) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
ליונל מסי הוא מלך הבישולים של הנבחרת בכל הזמנים עם 42 בישולים.
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
1 2  תיעוד הופעות ליאונל מסי במדי נבחרת ארגנטינה, מאת רוברטו ממרוד. נבדק ב-2 באוקטובר 2023, באותו זמן היה מעודכן ל-14 ביולי 2023.
1 2  תוצאת משחק ארגנטינה - אקוודור במוקדמות גביע העולם 2026 באתר פיפ"א. נכון ל-2 באוקטובר 2023, המשחק הזה לא מתועד ברשימה של רוברטו ממרוד.
↑  Matias Grez, Lionel Messi confirms final will be last World Cup game ever as Argentina overpowers Croatia 3-0, CNN, ‏2022-12-13 (באנגלית)
↑  Argentina national football team statistics and records: appearances, www.11v11.com
↑  "ARGENTINA NATIONAL TEAM ARCHIVE". Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
↑  Entrenadores campeones de la Copa América con la Celeste y Blanca
| כדורגל בארגנטינה ארגנטינה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל הארגנטינאית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | הליגה הראשונה • ליגה שנייה • ליגה שלישית (מטרופוליטנה) • ליגה שלישית (פדראל) • הליגה הרביעית (מטרופוליטנה) • הליגה הרביעית (פדראל) • הליגה החמישית |  |
| תחרויות גביע | גביעים לאומיים בעבר ובהווה • גביע ארגנטינה • הסופר קאפ הארגנטינאי • גביע הליגה הארגנטינאית • טרופאו דה קמפאונס |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • עד גיל 20 • עד גיל 17 • נבחרת הנשים |  |
ליונל מסי' שיאן ההופעות (187) ומלך השערים (109) בנבחרת ארגנטינה בכל הזמנים.
איי מרשל

כוחות אמריקאיים מגיעים לאטול קווג'לין, 31 בינואר 1944
רפובליקת איי מרשל (במרשלית: Aolepān Aorōkin M̧ajeļ, באנגלית: Republic of the Marshall Islands) היא מדינת איים קטנה באוקיינוס השקט. המדינה ממוקמת מצפון לנאורו וקיריבטי, מזרחית למיקרונזיה ודרומית לאי וייק, השייך לארצות הברית.
היסטוריה

מעט מאוד ידוע על הפרה-היסטוריה של איי מרשל. חוקרים מסכימים שבסביבות שנת 1000 לפנה"ס יצאו גלי מהגרים ממדינות דרום-מזרח אסיה אל מערב האוקיינוס השקט וחלקם נשארו באיים. מגלה הארצות הספרדי אלונסו דה סלסאר הגיע לאיים בשנת 1529. האיים נקראו על שם מגלה הארצות האנגלי ג'ון מרשל, אשר חקר אותם בשנת 1799. ספרד הכריזה בעלות על איי מרשל בשנת 1874.
בשנת 1885 העבירה ספרד את איי מרשל לבעלות גרמניה, בעקבות תיווך האפיפיור ומתן פיצוי לספרד מהגרמנים. גרמניה הפכה את האיים למדינת חסות בשם גינאה החדשה הגרמנית, והקימה תחנות מסחר באיים ג'לויט ואבון לשם פיתוח מסחר הקופרה. מנהיגים מקומיים המשיכו לשלוט תחת הממשל הקולוניאלי הגרמני.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה תפסה יפן את השליטה על איי מרשל ומיקמה את מפקדתה באי ג'לויט, שבו היה עד אז מרכז הממשל הגרמני. אחרי המלחמה ניהלה יפן את האיים כמדינת חסות במסגרת המנדט היפני על איי האוקיינוס השקט. 
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-31 בינואר 1944, הגיעו כוחות אמריקאיים לאטול קווג'לין וב-3 בפברואר כבשו את איי מרשל לאחר קרבות קשים באטולים קווג'לין ואנווטאק. ב-1947 הסכימה ארצות הברית יחד עם מועצת הביטחון על הקמת טריטוריית הנאמנות של איי האוקיינוס השקט – גוף בניהול אמריקאי ששלט על חלק גדול מאיי מיקרונזיה, ביניהם איי מרשל.
ב-1 במאי 1979 הכירה ארצות הברית בעצמאות רפובליקת איי מרשל בעקבות חתימה על הסכם שיתוף חופשי עם ארצות הברית. ההסכם נכנס לתוקף ב-1986. לאיים נכתבה חוקה, ששילבה רעיונות חוקתיים מארצות הברית ומבריטניה, והוקמה בהם ממשלה עצמאית. איי מרשל זכו בעצמאותם המלאה ב-1990, כאשר האו"ם שם קץ לשלטון האמריקאי באיים.
ב-1986 חתמה המדינה יחד עם פלאו ומיקרונזיה על הסכם השיתוף החופשי עם ארצות הברית, במסגרתו קיבלו תושבי איי מרשל 180 מיליון דולר על המשך השימוש האמריקאי באטול קווג'לין, 250 מיליון דולר כפיצוי על ניסויים גרעיניים, ועוד 600 מיליון דולר על סעיפים נוספים בהסכם.
ב-1999 הואשמה ממשלת איי מרשל, שעד אז הורכבה בעיקר ממנהיגים מסורתיים, בשחיתות. בעקבות האשמות אלה נפלה הממשלה, וקסאי נוטה נבחר לנשיאות.
היסטוריה > אתר הניסויים האטומיים באטול ביקיני

בין השנים 1946 ו-1958 ביצעה ארצות הברית 67 ניסויים בנשק גרעיני באיים ביקיני ואנווטוק. הניסויים הובילו לפינוי האיים מיושביהם וגרמו להם נזק עצום. מתקן מכ"ם גדול נבנה באטול קווג'לין.
פוליטיקה

המשטר באיי מרשל הוא תערובת של דמוקרטיה נשיאותית ודמוקרטיה פרלמנטרית, לצד השפעות של המערכת השבטית המסורתית. נשיא איי מרשל מוגדר כראש המדינה ועומד בראש הרשות המבצעת. הנשיא, אשר נבחר בידי חברי בית המחוקקים (כחבר בפני עצמו) ממנה את שרי הממשלה, מינוי הטעון אישור של בית המחוקקים.
הפרלמנט של איי מרשל מורכב משני בתים. הבית התחתון, שמחזיק בסמכויות החקיקה, נקרא ניטיג'לה (Nitijela). חבריו נבחרים כל ארבע שנים, ב-24 אזורי בחירה, ששולחים נציג אחד עד חמישה כל אחד. בבית העליון, מועצת אירואיג' (Iroij), חברים תריסר מנהיגים שבטיים, והוא גוף מייעץ בלבד.
שלוש מפלגות פועלות בזירה הפוליטית באיי מרשל, אך בכל המערכות הבחירות עד כה התמודדו הפוליטיקאים כעצמאים, ללא שיוך מפלגתי מוגדר.
איי מרשל היא אחת המדינות המעטות שמכירה בעצמאות טאיוואן. בבחירות האחרונות, שנערכו ב-2007, היה נושא ההכרה בטיוואן סלע מחלוקת, והאופוזיציה טענה שעל המדינה לנתק יחסיה עם טיוואן, ולהכיר בסין העממית כממשלה הריבונית בסין ובטיוואן. טיוואן האשימה את סין בהתערבות בתהליך הבחירות. תוצאות הבחירות לא היו מובהקות בתחילה, עקב היעדר שיוך ברור של הנבחרים למפלגות, אך בבחירות לנשיאות בינואר נבחר לנשיאות מנהיג האופוזיציה, ליטוקוואה טומאינג, שהחליף את קסאי נוטה. בניגוד לעמדות האופוזיציה לפני הבחירות, המשיך טומאינג במדיניות ההכרה בטיוואן.
כלכלה

כלכלתם של איי מרשל נתמכת בעיקר על סיוע חוץ שארצות הברית מעניקה למדינה זו.
החקלאות מרוכזת בחוות קטנות והיבולים העיקריים הם: קוקוס, עגבניות, מלונים ועצי פרי הלחם. התעשייה קטנת-מידות ומוגבלת לתחומים: אומנות מעשה יד-אדם, עיבוד דגים והפקת שמן קוקוס. תעשיית התיירות, אשר כיום מהווה מקור זניח למטבע חוץ ומעסיקה פחות מ-10% מתושבי המדינה, היא התקווה הגדולה ביותר להגדלת הכנסות המדינה. לאיי מרשל ישנם אוצרות טבע מעטים והיבוא למדינה גדול בהרבה מהיצוא ממנה.
ב-1999 נפתח במדינה מפעל לאריזת דגי טונה בפחיות אשר העסיק כ-400 איש, רובן נשים. עלות הכשרת העובדים לעבודה במפעל וחוסר תמיכה ממשלתית גרמו לסגירת המפעל בשנת 2005. אף על פי שהמפעל הוסיף כ-6 מיליון דולר לתמ"ג ואף על פי שהוא סיפק מקומות עבודה רבים בחרה הממשלה שלא לתת לבעליו תמריצים כלכליים כדי שימשיך להפעילו.
בהתאם להסכם השיתוף החופשי ארצות הברית משלמת לאיי מרשל 65 מיליון דולר כל שנה. ב-1999 החלו להיערך שיחות בין איי מרשל לארצות הברית בנוגע להרחבת ההסכם. הקטנת הממשלה, בצורת, הירידה בבניה, הירידה בתיירות והירידה בהשקעות הזרות גרמו לתוצר המקומי הגולמי לקטון בשנים 1996–1998. על איי מרשל ממוקם בסיס של צבא ארצות הברית "אתר ניסויים רייגן" שמנוצל לשיגורים לחלל. בסיס זה תורם לכלכלה בכך שהוא מעניק הכנסות משכירת הקרקע ובכך שהוא מעסיק תושבים מקומיים.
גאוגרפיה

המדינה מורכבת מ-29 אטולים ו-5 איים מבודדים. בנוסף ישנם מאות איים זעירים אשר גובהם מטרים ספורים מעל פני הים ושוניות אלמוגים. האטולים נחלקים לשתי שרשרות איים, שרשרת רטק (Ratak) המזרחית ושרשרת רליק (Ralik) המערבית. האקלים באיי מרשל הוא אקלים טרופי חם ולח כאשר העונה הגשומה נמשכת ממאי ועד נובמבר. האיים ממוקמים באזור בו עשויות לפגוע, מפעם לפעם, סופות טייפון.
דמוגרפיה

איי מרשל היא בין המדינות דלות האוכלוסין בעולם. במפקד אוכלוסין ב-2003 נמנו 56,429 תושבים באיים. על-פי הערכה מ-2008 מונה האוכלוסייה כ-63,000 תושבים.
תושבי איי מרשל הם ברובם הגדול צאצאים לשבטים מיקרונזיים אשר היגרו לאיים לפני אלפי שנים. מיעוט קטן של האוכלוסייה הוא ממוצא יפני, אירופי או מעורב. אף על פי שאנגלית היא השפה הרשמית ועל אף שרוב תושבי האיים דוברים שפה זו (גם אם לא באופן שוטף) הממשלה משתמשת בשפה המרשלית. גם השפה היפנית מדוברת באזורים מסוימים באיי מרשל. תושבי איי מרשל הם נוצרים, רובם פרוטסטנטים.
שני שלישים מאוכלוסיית המדינה גרים בבירה מג'ורו ובאביה (Ebeye). האיים המבודדים והמרוחקים מאוכלסים בדלילות עקב מחסור במקומות עבודה ופיתוח כלכלי נמוך. סגנון החיים באיי האלמוגים המבודדים הוא מסורתי. מבחר המזון בכפרים גדול יותר מאשר באזורים העירוניים, שבהם המזון העיקרי הוא אורז לבן.
ישראל ואיי מרשל

איי מרשל, לצד מדינות איים קטנות נוספות באוקיינוס השקט, בעלות ברית של ארצות הברית, תומכת בישראל באופן עקבי בהצבעות באו"ם.
בשנת 2008 מונה רני רהב לקונסול כבוד של איי מרשל בישראל.
ב-29 בנובמבר 2012 הייתה איי מרשל בין 9 המדינות שהצביעו נגד הכרה ברשות הפלסטינית כמדינה משקיפה באו"ם.
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  Taiwan slams Beijing for interference in Marshalls, טייפה טיימס, 5 בדצמבר 2007.
↑  איתמר אייכנר, איים נגד הזרם: התומכות הקטנות בישראל באו"ם, באתר ynet, 2 בדצמבר 2012
| מדינות וטריטוריות באוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה • נורפוק |  |
| מלנזיה | איי מאלוקו ומערב גינאה החדשה (חלק מאינדונזיה) • איי שלמה • ונואטו • מזרח טימור  • פיג'י • פפואה גינאה החדשה • קלדוניה החדשה |  |
| מיקרונזיה | איי מריאנה הצפוניים • איי מרשל • גואם • מיקרונזיה • נאורו • פלאו • קיריבטי |  |
| פולינזיה | איי קוק • הוואי • ואליס ופוטונה • טובאלו • טונגה • טוקלאו • ניואה • ניו זילנד • סמואה • אי הפסחא • סמואה האמריקנית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן |  |
| האימפריה הקולוניאלית הגרמנית 1871–1919 הקיסרות הגרמנית |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | מזרח אפריקה הגרמנית: טנגניקה, רואנדה-בורונדי, וויטולנד, משולש קיונגה דרום-מערב אפריקה הגרמנית: נמיביה מערב אפריקה הגרמנית: קמרון הגרמנית, טוגולנד |  |
| האוקיינוס השקט | גינאה החדשה הגרמנית: קייזר-ווילהמסלנד, ארכיפלג ביסמרק, איי שלמה הגרמנים, בוגנוויל, נאורו, איי מרשל הגרמנים, איי מריאנה, איי קרוליינה, מיקרונזיה, פלאו סמואה הגרמנית |  |
| סין | אזור הזיכיון במפרץ ג'יאוג'ואו, צ'ינגדאו, אזור ההשפעה בשאנדונג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552756205171  BNE: XX459610  BnF: cb11958849c (data)  GND: 4037700-3  KulturNav: 3d954216-4bdb-4dc2-9e51-0f859fd8fa14  LCCN: n81100671  MusicBrainz: bf8c2e6f-2401-3a52-aad2-7e8baa8b447e  NARA: 10046189  NDL: 00576530  NKC: ge421571  UKPARL: 8WzMOKtz  VIAF: 122588295   WorldCat (עם VIAF): 122588295 
מפת איי מרשל
התקיפה בבית לאהיא (29 באוקטובר 2024)

| חלק ממלחמת חרבות ברזל |
| --- | --- |
 תאריך:  29 באוקטובר 2024
 מקום:  בית לאהיא
 סוג:  תקיפה אווירית
 תוקף:   חיל האוויר הישראלי
 אבדות:  לא ידוע
 
ב-29 באוקטובר 2024, במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, תקף צה"ל בבית לאהיא שבצפון רצועת עזה בניין מגורים, שעל גגו זוהה, לדברי צה"ל, תצפיתן של האויב. בתקיפה נהרגו בין 55 ל-93 פלסטינים, ביניהם יותר מ-20 ילדים. עשרות נוספים הוגדרו כנעדרים.
האירוע סוקר בהרחבה בכלי תקשורת רבים ברחבי העולם.
רקע

ב-6 באוקטובר 2024 נכנס צה"ל לפעול בבית לאהיא ובג'באליה. האזרחים הנמצאים בעיר נקראו לעזוב, וצה"ל הטיל מצור על העיר ומנע כניסת סיוע הומניטרי לעיר. צה"ל פעל בעיר בלחימה עצימה שכללה הפצצות מהאוויר ולחימה יבשתית. במהלך הלחימה צה"ל פעל בעוצמה נגד מבנים שזוהתה בהם פעילות שנחזתה כעוינת, ובמסגרת זאת נהרגו רבים מקריסת מבנים. בחוצות העיר נצפו עשרות גופות של הרוגים ברחובות. ב-26 באוקטובר 2024 דווח על הרוגים רבים בתקיפה של חמישה מבנים בבית לאהיא.
האירוע

התקיפה האווירית התרחשה בשעה 6:30 בבוקר. הבניין בן חמש הקומות שימש מחסה לכ-200 איש, בהם עקורים פלסטינים. משרד הבריאות של רצועת עזה דיווח על 93 הרוגים בתקיפה, מתוכם כ-25 ילדים. עוד דווח על כ-40 נעדרים. על פי ארגון ההגנה האזרחית הפלסטינית בתקיפה נהרגו לפחות 55 איש. תמונות וסרטונים מהזירה הראו גופות מרוטשות של נשים וילדים.
לטענת צה"ל, על גג הבניין שהותקף שהה "תצפיתן של האויב" שהיווה איום על הכוחות, התקיפה לא הייתה מתוכננת, והכוחות לא היו מודעים לכך שהבניין משמש מקלט לעקורים. כמו כן נאמר שהשטח פונה על ידי צה"ל ומהווה אזור לחימה פעיל.
תגובות

דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית, מת'יו מילר, דרש הסבר לתקיפה, אותה כינה "מזעזעת", והתייחס למספר הגבוה של הקורבנות הילדים.
דובר משרד זכויות האדם של האו"ם, ג'רמי לורנס, אמר כי האו"ם "מזדעזע" מהתקיפה, שאותה כינה "אחת התקיפות הקטלניות ביותר בעזה זה כמעט שלושה חודשים".
הערות שוליים

1 2 3   ג'קי חורי, "איך אפשר להפציץ בניין על כל יושביו?": בבית לאהיא מחפשים ניצולים במבנה שקרס, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2024
1 2 3  Deadly Israeli strike targeted 'spotter' on Beit Lahia building's roof, official says, www.bbc.com (באנגלית בריטית)
1 2 3  Israeli airstrike kills 90 in Gaza, officials say, as aid fears grow after UNRWA ban, NBC News, ‏2024-10-29 (באנגלית)
↑   ג'קי חורי וניו יורק טיימס, משרד הבריאות בעזה: לפחות 94 בני אדם נהרגו בתקיפת צה"ל בבית לאהיא, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2024
1 2  Hiba Yazbek, Rawan Sheikh Ahmad, Aaron Boxerman and Michael Levenson, Israel Hits Gaza Town for Third Time in Days, Killing Dozens, Officials Say, ניו יורק טיימס, ‏29.10.24
↑  US calls deadly Israeli air strike 'horrifying', www.bbc.com (באנגלית בריטית)
1 2  Peter Beaumont, Malak A Tantesh, Israeli airstrike on Beit Lahiya kills 93, says Gaza rescue agency, The Guardian, ‏29 באוקטובר 2024
↑  יוסי נכטיגל, ‏המשבר הבא? עשרות נהרגו בבית לאהיא - ארה"ב זועמת, באתר כיכר השבת, 30 באוקטובר 2024
↑  עוז ישראל שוורץ, ‏אחרי ג'באליה: צה"ל מרחיב את הפעילות בצפון הרצועה, באתר "סרוגים", 7 באוקטובר 2024
↑  ספיר ליפקין, ‏האזהרה של צה"ל לתושבי בית לאהיא - והפינוי: "לאן נלך?", באתר ‏מאקו‏, 22 באוקטובר 2024
↑   ניר חסון, "מצור בתוך מצור": צה"ל מונע סיוע הומניטרי מעשרות אלפים שנשארו בצפון הרצועה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2024
↑  איברהים מוחמד, בבית לאהיא הנצורה, גופות מרקיבות פזורות בין ההריסות, באתר "שיחה מקומית", 1 בדצמבר 2024
↑  יואב זיתון, עינב חלבי, "מידע מודיעיני על הימצאות מחבלים": צה"ל פועל בבית חולים בלב ג'באליה, באתר ynet, 25 באוקטובר 2024
↑  כלכליסט ו-ynet, סגן נשיא איראן איים: "חכו לתגובה". בעזה: "הרוגים רבים בתקיפה בבית לאהיה", באתר כלכליסט, 26 באוקטובר 2024
1 2  Lex Harvey, Irene Nasser, Rob Picheta, Lauren Said-Moorhouse, Hira Humayun, October 29, 2024 Middle East war news, CNN, ‏2024-10-29 (באנגלית)
↑  Louisa Loveluck, Miriam Berger, Heba Farouk Mahfouz, Victoria Bisset, More than 90 killed in north Gaza strike as Israel bans U.N. relief agency, The Washington Post, ‏29 באוקטובר 2024
↑  Nidal Al-Mughrabi, Israeli strike kills dozens in north Gaza residental block, US calls incident 'horrifying', Reuters, ‏29 באוקטובר 2024
1 2  עינב חלבי והסוכנויות, בעזה דיווחו על עשרות הרוגים בתקיפה בבית לאהיה, ארה"ב: "תקרית מחרידה", באתר ynet, 29 באוקטובר 2024
קלמאן טורפן

| --- | --- |

קלמנט טורפין ב-2016
 לידה:  16 במאי 1982 (גיל: 42) אולינס, רון שבצרפת
 עיסוק נוסף:  משפטן
 ליגות מקומיות
 2006 - 2007   2007 - 2009   2009 -:  הליגה הצרפתית השלישית   ליגת המשנה הצרפתית   ליגת העל הצרפתית
 מפעלים בינלאומיים
 2010 -:  פיפ"א
קלמנט טורפין (בצרפתית: Clément Turpin; נולד ב-16 במאי 1982) הוא שופט כדורגל צרפתי. טורפין שופט משחקים בליגת העל הצרפתית, וכן במסגרות משחקים של פיפ"א.
קריירת שיפוט

טורפין הפך לשופט מטעם פיפ"א בשנת 2010 ושופט שלב הבתים של אופ"א בשנת 2012. הוא שימש כשופט של משחקי מוקדמות מונדיאל 2014 ומוקדמות מונדיאל 2018
הוא הפך לשופט של במסגרת המועדונים של אופ"א במהלך עונת 2010/11 בליגה האירופית.
במאי 2016, טורפין נבחר על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית לשופט הצרפתי הטוב ביותר. באותה השנה הוא שפט שני משחקים של שלב הבתים במסגרת יורו 2016 אשר התקיים בצרפת, ואף נבחר לאחד מחמשת השופטים של אופ"א לטורניר הכדורגל באולימפיאדת 2016 אשר התקיים בברזיל.
ב-29 במרץ 2018, פיפ"א הודיעה שהוא ישפוט במונדיאל 2018 ברוסיה. בקמפיין זה הוא שפט שני משחקים של שלב הבתים: האחד, בין נבחרת אורוגוואי לנבחרת ערב הסעודית, והאחר, בין נבחרת שווייץ לנבחרת קוסטה ריקה.
בגמר ליגת האלופות 2022 שפט טורפין בו נצחה ריאל מדריד את ליברפול בתוצאה של 1:0.
הערות שוליים

↑  סיכום המשחק: מולדובה 0 - 0 אוקראינה
↑  סיכום המשחק: צפון אירלנד 4 - 1 אזרבייג'ן
↑  יורו 2016: קלמנט טורפין נבחר לאחד מ-18 השופטים של הקמפיין
↑  שני שופטים נשלחו לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת ריו 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנט ג'ונס (ניופאונדלנד ולברדור)

| --- | --- |

מראות שונים בסנט ג'ונס
 מדינה:  קנדה קנדה
 פרובינציה:  ניופאונדלנד ולברדור ניופאונדלנד ולברדור
 ראש העיר:  דני ברין
 תאריך ייסוד:  5 באוגוסט 1583
 על שם:  ג'ון קבוט (וכנראה גם על שם יוחנן המטביל)
 שטח:  446.02 קמ"ר
 גובה:  0-147 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  110,525 (2021)
  ‑ במטרופולין:  205,955 (2021)
  ‑ צפיפות:  255.9 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  47°34′3″N 52°42′26″W﻿ / ﻿47.56750°N 52.70722°W﻿ / 47.56750; -52.70722
 אזור זמן:  UTC -3:30
 www.stjohns.ca
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי סנט ג'ונס(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי סנט ג'ונס(למפת ניופאונדלנד ולברדור רגילה) קורנר ברוק גנדר הפי ואלי- גוס ביי  לברדור סיטי סן-פייר ומיקלון  נ.ס. אד. ניו בר.  קוויבק ים לברדור מפרץ סנט לורנס סנט ג'ונס(למפת ניופאונדלנד ולברדור מוגדלת) קורנר ברוק גנדר הפי ואלי- גוס ביי  לברדור סיטי סן-פייר ומיקלון  נ.ס. אד. ניו בר.  קוויבק ים לברדור מפרץ סנט לורנס סנט ג'ונס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סנט ג'ונס (באנגלית: St. John's), היא בירתה של פרובינציית ניופאונדלנד ולברדור בקנדה, וכן גם העיר הגדולה ביותר של אותה הפרובינצייה. העיר שוכנת בקצה המזרחי של קנדה, לחוף האוקיינוס האטלנטי, ועל כן היא העיר הקנדית הקרובה ביותר ליבשת אירופה. העיר יוסדה בשנת 1583, והיא אחת מההתיישבויות העתיקות והרציפות עד היום בצפון אמריקה.
היסטוריה

העיר קרויה על שמו של מגלה הארצות ג'ון קבוט אשר בשנת 1497 הגיע לחופי ניופאונדלנד, והראשון שהגיע לאי באופן ודאי. ראשית ההתיישבות באזור החלה בסוף המאה ה-16 והיא נחשבת ליישוב דובר האנגלית הוותיק ביותר בצפון-אמריקה. כלכלתה התבססה בעיקר על דייג.
הקרב האחרון על יבשת אמריקה במלחמת שבע השנים בין בריטניה וצרפת בשנת 1762 נערך בעיר והסתיים בניצחונה של בריטניה. העיר הייתה בירתו של הדומיניון של ניופאונדלנד בעשורים הראשונים של המאה ה-20. בזמן מלחמת העולם השנייה שימש נמל העיר כבסיס מרכזי לכוחות בעלות הברית במלחמתן בצוללות הגרמניות. בשנת 1949 הפכה העיר חלק מקנדה עם הצטרפותה של ניופאונדלנד לקונפדרציה הקנדית.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בדרום מזרחה של ניופאונדלנד. היא משתרעת על שטח של 446.04 קמ"ר. היא העיר המזרחית ביותר בצפון אמריקה, וקרובה יותר לבריטניה מאשר לקולומביה הבריטית במערב קנדה. העיר היא השנייה בגודלה באזור האטלנטי של מזרח קנדה לאחר הליפקס. מרכז העיר נמצא ממערב ומצפון לנמל.
דמוגרפיה

רוב מכריע של תושבי העיר מוצאם בבריטניה ובאירלנד. רבים מהם הגיעו מדרום-מערב אנגליה ומדרום-מזרח אירלנד ומבטא תושבי העיר דומה למבטא המקורי של תושבי אזורים אלה. כמעט כל תושבי העיר הם נוצרים: קתולים, פרוטסטנטים ואנגליקנים.