stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרמיקה ישראלית
בין דה-קונסטרוקציה לרה-קונסטרוקציה, 2010-1980 > מיתוסים בחומר, 1990-1980

על אף השוליות שבה היה נתון המדיום, הרי שהביטויים הפוסט-מודרניים בקרמיקה זכו לתהודה מסוימת דרך פועלו של גדעון עפרת, מן הדמויות הבולטות בתרגום המחשבה הפוסט-מודרנית לאסתטיקה בשנות ה-80 בישראל. בשנת 1985 אצר עפרת את התערוכה הבין-תחומית "אל מיתוס ללא אל", שהוצגה בבית האמנים בירושלים. עפרת הציג בקטלוג התערוכה את הקרמיקה כביטוי של מטאפיזיקה, ואת הקדרות והכלי כאמצעי חיבור ישיר אל הטבע. חיבור, אותו הגדיר עפרת כדיאלקטיקה של "הליכה אל הנצח הכפול - של בליעה המחייה ושל הבליעה הממיתה" הקשורה לשימושיות ולסמליות שבכלי החרס. בכך שיקף עפרת את הפילוסופיה והפנומנולוגיה של מרטין היידגר ודרידה, שהדגישו את האדמה והחפץ (ואת הכד כביטוי מובהק שלו), כמפגש דרכים שבין חיים ומוות.
רבים מן האמנים ביקשו לבחון את האישי והביוגרפי דרך מיתוסים או דימויים ארכיטיפיים, ובכך לבטא את הממד הסמלי של האמנות. מבחינה צורנית התבטא הדבר בפיתוח אמצעי ההבעה הפיסוליים בכיוון פיגורטיבי יותר ובנטייה לזנוח את האובייקט היחיד לטובת מערך פיסולי. ציונה שמשי, לדוגמה, פיתחה את הפיסול הקרמי שלה לכדי דמויות אדם ארכיטיפיות העשויות חומר חשוף. נורה ונעמי עברו להתכתב עם שדה הפיסול, כשהן עושות שימוש במוטיבים של מסעות או דימויי טבע. יצירותיו של משה שק נעו בין קדרות לפיסול וביטאו מעין גלגול פוסט מודרני של המסורת הקרמית הישראלית. כדי הענק שיצר, אותם כינה "מכלים" (1986), עוטרו בדגמים פשוטים שהדגישו את צבעו הטבעי של החומר ואילו פסליו הציגו דמויות של חיות דמיוניות מסוגננות, העשויות גלילי חרס שהדהדו את הפיסול ה"כנעני". אמנים נוספים, כגון דוד מוריס ומרק יודל עשו שימוש בדמויות דווקא לשם יצירת עולם מיתולוגי פרטי, ששיקף את חוויותיהם האישיות כמו גם מידה של הומור ואירוניה.
פן נוסף של עיסוק ביוגרפי זה הייתה חדירתם של מוטיבים רליגיוזיים אל האמנות הישראלית בכלל ואל הקרמיקה בפרט. מרי בליאן, לדוגמה, אמנית ארמנית, פיתחה את יצירתה החל משנות ה-70 של המאה ה-20 לכדי ציורי קיר מונומטאלים, העשויים אריחים מזוגגים. הדימויים שאבו מן ממסורת הקרמיקה הארמנית, תוך שינויים סגנוניים שהתבטאו בעיצוב הקומפוזיציה, שהפכה לפנטסטית.
עיסוק דומה ניכר גם בקרב יוצרים קרמיקה יהודיים, שיצירות יודאיקה לא היו זרות לתרבותם החומרית. אברהם ופנינה גופר, לדוגמה, הציגו בשנות ה-70 וה-80 צלחות לסדר פסח העשויות בטכניקה של יציקה בתבניות ובהן דימויים בסגנון אתנוגרפי ושעוטרו בגלזורות ססגוניות. לעומתם, מאירה אונא יצרה במחצית שנות ה-80 סדרה של מנורות חנוכה ששילבו דימויים מן היהדות האורתודוקסית ודימויים אדריכליים. העבודות אופיינו בשימוש בחומר חשוף (ללא אנגוב או גלזורה), בשימוש בשרבוט או חריטה של רישומים על הכלים ובחוסר ליטוש של הצורה. כל אלו הדגישו ממד אישי ועיסוק ארס-פואטי בקרמיקה ובאמנות.
עם זאת, האמן הבולט שעשה שימוש במוטיבים יהודיים בקרמיקה הגיע דווקא משדה האמנות והציור. במחצית השנייה של שנות ה-80 החל הצייר משה גרשוני ליצור את מה שכינה "קרמיקה יהודית". גרשוני עשה שימוש בצלחות רדי מייד, אותן רכש בשוקי יד-שנייה. עליהן צייר בצבעים קרמיים לשרפה נמוכה. הדימויים שהופיעו על הצלחות שילבו בין פסוקי תפילה, צלבי קרס, מגיני דוד, שהופיעו גם בציוריו מאותם שנים. הצגתן, בשנת 1988 בבצלאל ובשנת 1990 במוזיאון תל אביב לאמנות, זכתה לתהודה רבה.
ראו גם

קרמיקה בארץ ישראל
לקריאה נוספת

אולניק, יעל, הקרמיקה הארמנית של ירושלים, מוזיאון הארץ, תל אביב, 1986
באומן, שלומית, " קרמיקה בחדר מיון: גסיסתה של הקדרות הפלסטינית", 1280°C, גיליון 2, חורף 2001
הקרט, שרה, "קרמיקה ישראלית עכשיו", בתוך: ממוזיאון ישראל ועד שוק הכרמל: עיצוב ישראלי, אוריין, גיורא (עורך), אוריין - האנציקלופדיה לאדריכל בע"מ, רמת השרון, 2001
כנען-קדר, נורית, הקרמיקה הארמנית של ירושלים, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2002
כרמל, בתיה, אריחים מעטרים עיר: קרמיקה "בצלאל" בבתי תל אביב, 1929-1923, מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב, 1996
מישורי, אליק, המיכל והתכולה, כדים ודימויי כדים באמנות ישראלית עכשווית, בית האמנים, ירושלים, 1993
מישורי, אליק, "שיר הלל לבוץ", בתוך: דרך בחומר: 5 עשורים לקרמיקה בישראל, אגודת אמני קרמיקה בישראל ומוזיאון בית אהרון כהנא, 1999
סיון, רנה, "לתולדות ייצור הקרמיקה הארמנית בירושלים", קרדום, 23-21, 1982, עמ' 136–138
עפרת, גדעון, "אמנות החימר – בין אכילה לבין קורבן", בתוך: אל מיתוס ללא אל, בית האמנים, ירושלים, 1984
עפרת, גדעון, ראשית הקראמיקה הישראלית 1962-1932(הקישור אינו פעיל), אגודת אמני הקרמיקה בישראל, [תל אביב], 1991
צ'יני, ג'ון, "מלאכת מחשבת", בתוך: אמנות ישראל, תמוז, בנימין (עורך), מסדה, תל אביב, 1963
ציפר, עירית, "בסיס בריא ליצירות הדור הצעיר - לדמותה של מסורת הקדרות הישראלית", בתוך: הביאנלה השלישית לקרמיקה ישראלית, צצולה, מרק (עורך), מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב, 2005, עמ' 108–119 (ללא מספרי עמודים)
ציפר, עירית, "כלים למים בקדרות הערבית המסורתית", בתוך: אל המעיין, הנערה והכד: דימוי מקומי ורב-תרבותי, כנען-קדר, נורית (אוצרת), מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2013, עמ' 46–66
קובי קלייטמן, לפיד קרמיקה: כלים בכור ההיתוך, 2020
סאני תקשורת סלולרית

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  סנתק
 מייסדים:  אפי ארזי
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־57 שנים)
 משרד ראשי:  פתח תקווה, ישראל ישראל
 ענפי תעשייה:  מסחר, ייבוא, תקשורת ומדיה
 שווי שוק:  278 מיליון ש"ח (24 בפברואר 2025)
 הכנסות:  854 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  31.2 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  22.3 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  227 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  440 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  יעקב לוקסנבורג
 מנכ"ל:  אלי לביא
 עובדים:  204
  
 www.samsungmobile.co.il
 
סמלילה החברה בתור "סקיילקס קורפוריישן"
סאני תקשורת סלולרית בע"מ (לשעבר: סקיילקס קורפוריישן), המוכרת בשם המקוצר סאני היא חברה ישראלית שניירות הערך שלה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב ועוסקת בייבוא ומכירת סמארטפונים, טאבלטים, שעונים, כונני SSD ואביזרים נלווים מתוצרת סמסונג הדרום קוריאנית.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1968 בשם "סאיטקס"' שעסקה בפיתוח, ייצור ושיווק מערכות הדפסה צבעוניות אלקטרוניות. החל מינואר 2001 נסחרו מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2005 נמכרה החברה הבת סאיטקס ויז'ן, כולל שם המותג "סאיטקס", לחברת היולט פקארד האמריקנית. לאור זאת, החברה האם סאיטקס שינתה את שמה לסקיילקס והשליטה בה נמכרה במחיר ששיקף שווי חברה של 330 מיליון דולר. בעלי המניות העיקריים בחברה בעת שינוי זה היו כלל תעשיות, דיסקונט השקעות, סאני אלקטרוניקה ומבטח שמיר.
מתחילת 2006 ועד הרבעון השני של שנת 2008 סקיילקס פעלה כחברת החזקות בלבד, אשר עיקר פעילותה היה ניהול נכסי החברה, והחזקה במניות בז"ן, שנמכרה בסופו של הרבעון השני של שנת 2008.
ב-18 בספטמבר 2008 סקיילקס רכשה את סאני תקשורת מידי חברת האם סאני אלקטרוניקה והחלה לעסוק בתחומי לקוחות הקצה הסלולרי והמפעילים הסלולריים, ובניהול נכסיה.
נכון ליוני 2014, לסקיילקס חוב של 955 מיליון שקל, והיא במשא ומתן להסדר חוב מול נושיה.
באוגוסט 2009 מכרה חברת האצ'יסון ומפואה הסינית את השליטה בחברת פרטנר תקשורת לחברת "סקיילקס" שהייתה באותו הזמן בשליטת איש העסקים אילן בן דב, שהפך להיות בעל השליטה בפרטנר והיו"ר שלה. את הרכישה מימנה סקיילקס בדרך של מינוף גבוה. חלק קטן מהסכום שולם באמצעות המזומנים שבקופתה, והשאר באמצעות הלוואה בנקאית, הלוואה מהמוכרים ובעיקר הנפקת איגרות חוב.
ב-13 באוקטובר 2010, הודיעה חברת פרטנר תקשורת על כוונתה לרכוש את חברת 012 סמייל (המספקת שירותי גישה לאינטרנט ושירותי טלפוניה), מידי קבוצת אמפל בכפוף לאישור הממונה על ההגבלים העסקיים ומשרד התקשורת. ב-13 במרץ 2011, הודיעה פרטנר תקשורת על מינוי מנכ"ל חדש לחברת 012, דבר המאשר את סיום הרכישה. ביוני 2012 השיקה חברת פרטנר באמצעות 012 סמייל מותג שירותי סלולר חדש בשם 012 מובייל.
בשנת 2012, נקלעו החברות שבבעלות אילן בן דב לקשיים כלכליים. הסיבות העיקריות לכך היו המינוף הגבוה באמצעותו רכש בן דב את השליטה בפרטנר ומשיכת סכומי הדיבידנדים הגבוהים שרוקנו את קופת החברה. כמו כן, השינויים בשוק התקשורת שהוביל שר התקשורת משה כחלון הביאו לכניסתן לשוק של שחקניות חדשות שמתחרות בפרטנר, ושווי השוק של החברה ירד.
בינואר 2013 הושלמה מכירת חלק מגרעין השליטה בפרטנר (33% מהמניות) לחברת "ס.ב. ישראל טלקום" שבבעלות איש העסקים חיים סבן.
ביולי 2014 סקיילקס איבדה את השליטה בחברת פרטנר בשל מינוי כונס נכסים לחלק ממניות פרטנר אשר הוחזקו על ידה. באוקטובר 2015 חדלה סקיילקס מלהיות בעלת עניין בחברת פרטנר.
ב-22 בנובמבר 2016 שינתה החברה את שמה לסאני תקשורת סלולרית.
תחומי פעילות

מספטמבר 2008, סקיילקס עוסקת בייבוא, שיווק ומכירת טלפונים סלולרים מתוצרת חברת סמסונג הקוריאנית לחנויות פרטיות בישראל באמצעות חברת הבת סאני תקשורת.
מספטמבר 2008, מפעילה את רשת החנויות "סמסונג סלולר".
מספטמבר 2008 עד ינואר 2010 סקיילקס שיווקה טלפונים סלולריים ואביזרים נלווים ללקוחות הקצה של סלקום באמצעות רשת החנויות דינמיקה סלולר, ובנוסף סיפקה גם שירותי אחזקה למכשירים.
מאוגוסט 2009 עד יולי 2014, סקיילקס סיפקה שירותי תקשורת וציוד קצה, טלפוניה פנים ארצית, שיחות בינלאומיות, תחת המותגים 012mobile ו-orange באמצעות חברת פרטנר תקשורת.
ממרץ 2011 עד יולי 2014, סיפקה שירותי גישה לאינטרנט באמצעות חברת 012 סמייל.
החל 2019 תציע סאני חבילת סלולר עבור שיחות, סמסים ואינטרנט. זאת לאחר ששנתיים לפני כן נוצר מותג בשם "סאני מובייל", המתבסס על התשתית הסלולרית של חברת HOT מובייל.
תחומי פעילות > רשת סמסונג סלולר

בעשור השני של המאה ה-21 מפעילה סאני תקשורת את רשת חנויות "סמסונג סלולר" שמנתה 21 סניפים ב-2019, ומעניקה דרכם שירות ותמיכה למכשירי סמסונג ששווקו על ידה. כמו כן היא מפעילה אתר מקוון המציע רכישת מכשירים באופן ישיר. היא משווקת את מוצרי סמסונג (טאבלטים, טלפונים חכמים ואביזרים נלווים) ברשת החנויות סמסונג סלולר, חנויות פרטיות, משווקים ואתר החברה. כמו כן, היא מעניקה ללקוחותיה שירותים כגון: שירותי מעבדות ומוקד תמיכה טכנית.
בעלי עניין

ב-23 ביוני 2014 דירקטוריון סקיילקס הדיח את אילן בן דב מתפקיד היושב ראש. ב-1 אוגוסט 2014 יהל שחר חדל מלכהן כמנהלה הכללי של החברה. עד לספטמבר 2014 בעלת השליטה בסקיילקס הייתה חברת סאני אלקטרוניקה.
מנכ"ל החברה במשדך 3.5 שנים ועד 2020 היה משה פרי. יושב ראש הדירקטוריון החברה מאז 2014 הוא יעקב לוקסנבורג. בעלת השליטה בסאני היא חברת לפידות קפיטל שמחזיקה כ-45.85% ממניות החברה ונשלטת על ידי איש העסקים יעקב לוקסנבורג.
סאני תקשורת

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב (SNCM) 
 מייסדים:  אילן בן דב
 תקופת הפעילות:  1994–2016 (כ־22 שנים)
 חברת אם:  סקיילקס קורפוריישן
 משרד ראשי:  בן ציון גליס 48, פתח תקווה
 ענפי תעשייה:  ייבוא
  
 www.samsungmobile.co.il
 
סאני תקשורת בע"מ (sunycom) היא חברה פרטית שהוקמה בשנת 1994 על ידי אילן בן דב כעסק למכירת משחקי וידאו וטלוויזיה מתוצרת סגה. החל מ-1998 הייתה סאני תקשורת היבואנית והמשווקת הרשמית של מכשירי הסלולר מתוצרת סמסונג בישראל.
בפברואר 2001 החלה סאני לייבא טלפונים סלולריים התומכים ברשתות ה-GSM. עד אז ייבאה סאני מכשירים התומכים בטכנולוגיות CDMA ו-TDMA בלבד שנמכרו לפלאפון (השותפה ב-GoNext) וסלקום (השותפה בדינמיקה בסלולר).
בספטמבר 2008 רכשה סקיילקס את סאני תקשורת. באוגוסט 2009 רכשה סקיילקס את חברת פרטנר, ובעקבות זאת רשות ההגבלים העסקיים אילצה את אילן בן דב למכור את דינמיקה סלולר (חברת הבת של סאני תקשורת). בינואר 2010 נמכרה דינמיקה סלולר לסלקום בסכום של 108 מיליון שקל.
בדצמבר 2012 קיבלו מפתחי רומים בעברית למכשירי סמסונג גלקסי איומי תביעה מצד סאני תקשורת, בטענת שווא על "הפרת זכויות יוצרים". מפתחים רבים התלוננו על סאני לחברת סמסונג העולמית וזו הורתה לסאני לחדול ממעשיה. באוקטובר 2013 קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב, כי על חברת סאני תקשורת לשלם לדוגמנית בר רפאלי פיצוי בסך 400 אלף שקל, בגין הפרת זכויותיה בקמפיין פרסומי לטלפונים סלולריים שבו כיכבה. בפברואר 2014 נלקח מסאני הזיכיון למכירת טלפונים סלולריים למפעילות הסלולר הגדולות בישראל. ביולי 2014, כשבועיים לאחר הדחתו של בן דב מדירקטוריון חברת סקיילקס, חשף בן דב את פרשת הסוללות המתפוצצות במכשירי טלפון של סמסונג.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  סאני תקשורת סלולרית בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  הושלמה העסקה למכירת נכסיה ופעילותה העסקית סאיטקס ויז'ן ל-HP, באתר TheMarker‏, 3 בנובמבר 2005
↑  אפילו אפי ארזי לא דמיין, באתר גלובס, 21 באפריל 2013
↑  אלי שמעוני, השם החדש של סאיטקס: סקיילקס, באתר ynet, 1 בינואר 2006
↑  press releases,‏ * PARTNER COMMUNICATIONS ANNOUNCES THE APPOINTMENT OF MR. OFFER PERI AS CEO OF 012 SMILE, באתר Orange,‏ 13 במרץ 2011
↑  גד פרץ, ‏פרטנר במהלך דרמטי: משיקה מותג "012 מובייל" ותציע סלולר ללא הגבלה ב-88 שקל לחודש, באתר גלובס, 19 ביוני 2012
↑  עופר וולפסון, רשמית: הושלמה עסקת העברת פרטנר לסבן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 בינואר 2013
↑  אביאור אבו, סאני מציעה חבילת סלולר הזולה ביותר בארץ: 14.9 שקל בחודש, באתר כלכליסט, 19 באוגוסט 2019
↑  רון שטיינבלט, ‏דרמה בסקיילקס: הדירקטוריון הדיח את היו"ר אילן בן דב, באתר גלובס, 23 ביוני 2014
הסמליל הראשון של החברה
הסמליל השני של החברה
Preacher's Daughter

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אתל קיין
 יצא לאור:  12 במאי 2022 
 סוגה:  פולק רוק, רוק פופ, סלואו קור ואמביינט
 שפה:  אנגלית 
 
Preacher's Daughter הוא אלבום האולפן הראשון של הזמרת-יוצרת ומפיקת התקליטים האמריקאית אתל קיין, שיצא ב-12 במאי 2022, דרך חברת התקליטים שלה, Daughters of Cain. זהו אלבום קונספט היוצר נרטיב בהשראת חייה האישיים של האמנית כבת דיאקון ובמרכזו דמויות בדיוניות. מבחינה קולית, הוא מתנסה במוזיקת פולק, אמריקנה, סלואו קור וז'אנרים אחרים. לאלבום קדמו יציאתם של שלושה סינגלים בין מרץ לאפריל 2022‏: "Gibson Girl", "Strangers" ו-"American Teenager".
עם יציאתו, האלבום זכה להערכה מצד מבקרי המוזיקה על הפקתו, אחידותו, הסיפוריות וכתיבת השירים. רבים מהם כינו אותו כאחד האלבומים הטובים של השנה. כדי לקדם את בת הכומר, קין יצאה לשני סיבובי ההופעות הראשונים שלה, סיבוב ההופעות של Freezer Bride בשנת 2022 וסיבוב ההופעות של Blood Stained Blonde בשנת 2023, בצפון אמריקה, אירופה ואוסטרליה.
פפה אללו

יוסף פפה אללו (נולד ב-10 במרץ 1945) הוא פעיל חברתי. כיהן כחבר מועצת העיר ירושלים מטעם מרצ במשך כשבע עשרה שנה, מתוכם כ-5 שנים כסגן ראש העירייה. ממנהיגי המאבק למען ירושלים חופשית.
ביוגרפיה

נולד בלימה, פרו.  בן שלישי למשפחה יהודית ספרדית ממוצא טורקי. אביו, ניסים אללו, היה נשיא הקהילה היהודית בפרו, וממקימי בית הספר היהודי הראשון, ליאון פינלו (Colegio Leon Pinelo). למרות עובדה זאת, פפה עצמו למד בבית הספר הסקוטי "סאן אנדרס" בלימה (אנ') יחד עם ילדים פרואנים, סינים, יפנים ואפרו אמריקאים. בצעירותו בפרו פעל בתנועת הנוער הציוני כמדריך ובהמשך כמזכיר התנועה.
בשנת 1967, עם פרוץ מלחמת ששת הימים בישראל, ארגן פפה קבוצת חברים מהתנועה, ויחד נסעו לישראל כדי לתרום למאמץ המלחמתי. לאחר הגעתו לארץ התנדב פפה בקיבוץ ניצנים, וכעבור כשנה חזר ללימה על מנת להשלים את לימודיו האקדמיים. בתקופה זו חוללו פפה וחבריו לתנועה מהפכה בפדרציה הציונית של פרו והתוו דרך חדשה הקוראת למימוש החזון הציוני ועלייה לארץ ישראל. כדי ליישם דרך זו, עלה פפה לארץ בשנת 1970, והשתקע בירושלים.
בנו, הבמאי והתסריטאי מיכאל אללו, יצר סרט תיעודי על פעילותו בשם "הקרב האחרון של פפה" שיצא בתחילת 2017.
ביוגרפיה > השכלה וצבא

פפה סיים לימודי תואר שני בהנדסת חשמל באוניברסיטה הלאומית להנדסה, לימה (אנ'). עבודת הגמר של פפה עסקה ביצירת תשתית חשמל עבור כפרים עניים בצפון פרו. לאחר עלייתו לישראל למד חינוך בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים.
פפה שירת כחייל קרבי בחיל התותחנים והתעקש להישאר בדרגת טוראי עד לשחרורו ממילואים בגיל 48.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית

בשנת 1971 החל את עבודתו כמהנדס בחברת החשמל וכעבור שמונה שנים מונה למנהל המחלקה הצעיר ביותר בחברה. פפה תפקד כמנהל מחלקות תכנון וביצוע במחוז ירושלים והגיע לדרגת "סניור" (בכיר). לאחר 25 שנה בחברה פרש לטובת החיים הפוליטיים.
דרכו הפוליטית

פפה החל את דרכו כפעיל ויו"ר תא הסטודנטים היהודי של לימה-פרו וכפעיל במפלגות השמאל המקומיות.
את פעילותו הפוליטית בישראל החל בראשית שנות ה-70 כחבר מזכירות WUJS. עם כניסתו לאוניברסיטה העברית הצטרף לפעילות "השמאל החדש" ולקח חלק פעיל במאבק הפנתרים השחורים. באחת ההפגנות בהן השתתף, נעצר על ידי המשטרה, והואשם בהתקהלות לא חוקית והתפרעות במרחב ציבורי. משפטו התנהל במשך כשנה ולבסוף הוחלט על תשלום קנס סמלי אותו שילם פפה יחד עם חבריו לתנועה. את המשך דרכו הפוליטית עשה במפלגות "המטאטא האדום", מוקד, של"י, רצ, ומרצ בה הוא פועל עד היום. במקביל לפעילות המפלגתית פפה פעל במסגרת תנועת שלום עכשיו, במזכירויות ההסתדרות הכללית ומועצת הפועלים, שם כיהן כיו"ר האגף לאיגוד מקצועי בירושלים.
דרכו הפוליטית > פעילות מוניציפלית

החל משנות ה-80 פפה פעל והנהיג את מאבקי הציבור החילוני כנגד כפייה דתית בירושלים לצד חברו ארנן יקותיאלי. בין המאבקים פתיחת כביש בר-אילן, רחוב הנביאים, בתי קולנוע (כגון בית אגרון, אוריון, כפיר) ומסעדות בשבת.
בשנות ה-90 הצטרף לפעילות של חבר הכנסת רן כהן ויחד עם פעילי מרצ ופעילי שכונות הובילו לחקיקתו של חוק הדיור הציבורי.
דרכו הפוליטית > פעילות במועצת העיר

בשנת 1998 נבחר לעמוד בראש סיעת מרצ בירושלים, וכיהן כחבר מועצת העיר וחבר בוועדות תכנון, בניה, כספים ועוד. בתקופת כהונתם של ראשי העיר אהוד אולמרט ואורי לופוליאנסקי, ישב פפה באופוזיציה ותפקד כיו"ר ועדת הביקורת.
בבחירות ב-2008 מרצ קיבלה 3 מנדטים (פפה אללו, מאיר מרגלית ולורה ורטון). עם כניסתו של ניר ברקת לתפקיד ראש העיר התמנה פפה לסגן ראש העיר - מחזיק תיק תרבות ואומנות בירושלים ותיק חינוך במזרח העיר וחבר הנהלה. בשנת 2010, בעקבות אי הסכמה בעניין תוכנית גן המלך ("הבוסתן") בסילוואן פרשה סיעת מרצ אל האופוזיציה. פפה וחבריו לסיעה טענו שהוצאת התוכנית לפועל הכוללת הקמת גן לאומי על חשבון הריסת בתי משפחות ערביות במזרח ירושלים עלולה להצית את האזור. לאחר התערבותם של דרגים מדיניים בכירים התחייב ניר ברקת להקפיא את התוכנית ומרצ חזרה לקואליציה.
בבחירות המוניציפליות ב-2013 פפה הוצב בראש הרשימה המאוחדת מרצ - העבודה - התנועה הירוקה. עם תחילת הקמפיין הכריז פפה על מועמדותו לראשות העיר, אך כחודש לפני הבחירות הסיר אותה ונשאר לעמוד בראש הסיעה המאוחדת למועצה. סיעת מרצ בראשותו קיבלה 2 מנדטים.
ביוני 2015 פרש מתפקידו כיו"ר האופוזיציה ויו"ר מרצ בעיר. לקראת הבחירות המקומיות ב-2023 הוצב אללו במקום ה-17 הסמלי ברשימת "כל תושביה בראשות סונדוס אלחות".
דרכו הפוליטית > עמדות מדיניות

פפה מחזיק בעמדות יוניות שמאלניות. מאמין בשלום עם הפלסטינים שיושג בדרך של משא ומתן שיכלול ויתורים לשני הצדדים. פפה מאמין שסוגיית ירושלים היא אחת הבעיות המרכזיות בסכסוך הישראלי-פלסטיני ומאמין שהפתרון הצודק הוא חלוקת העיר; שכונות מערב העיר בהן רוב יהודי יישארו ישראליות ושכונות במזרח העיר בהן רוב פלסטיני יהיו חלק מאל קודס, בירת פלסטין העתידית. מבחינת המקומות הקדושים פפה מאמין במציאת פתרונות יצירתיים כגון הגדרתם כשטח בינלאומי שינוהל על ידי מועצה משותפת ובתוכו יתאפשרו חופש תנועה ודת לכל הצדדים.
מבחינה חברתית פפה מאמין במדיניות רווחה סוציאליסטית, צמצום פערים ומתן הזדמנויות שוות לכל אזרח ללא הבדל דת, גזע, מין ולאום.
חיים אישיים

ב-1970 הוא התחתן עם רוזה, פסיכולוגית חינוכית, אז עולה חדשה משוודיה. להם שלושה ילדים ושבעה נכדים.
הערות שוליים

↑  דף הסרט ברשת החברתית פייסבוק
↑  ישראל כהן, ‏פפה אללו הכריז על ריצה לראשות עיריית ירושלים: "אדאג גם לחרדים", באתר כיכר השבת, 9 באפריל 2013
↑  יעל פרידסון, פפה אללו הסיר את מועמדותו לראשות ירושלים, באתר nrg‏, 25 בספטמבר 2013
↑  פפה אללו פורש מעיריית ירושלים: "לא שונא חרדים", ‏24 ביוני 2015
פפה נואם בהפגנת "ירושלים חופשית בשבת" בכיכר ספרא
חצי המנשה (סדרת טלוויזיה)

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה. אם התכוונתם לאחד משבטי ישראל, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים תנ"כית
 יוצרים:  אפרים סידון, יצחק שאולי 
 שחקנים:  לאורה ריבלין, אודי גיל, נבו קמחי, אלינור אהרון, דור צויגנבום, שרון רג'יניאנו, שלום שמואלוב
 פסקול:  גיורא קנת
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  13 
 הפקה
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  1996
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אליקום הכהן ומפיש, מתוך הסדרה
חצי המנשה הייתה קומדיית מצבים תנ"כית שכתב אפרים סידון, אשר שודרה בשנת 1996 בטלוויזיה החינוכית.
הסדרה מתארת ומציגה את קורותיהם ואת חיי היומיום של מספר דמויות בכפר (הבדיוני) בציר אביעזר שבנחלת שבט מנשה הנמצא תחת כיבוש פלשתי בתקופת השופטים. הכפר הנמצא בחצי שבט המנשה. תושבי הכפר הישראלי מנהלים חיים עצמאיים יחסית, אך לעיתים נתקלים בהגבלות שמטילים עליהם הנציגים הפלשתים המפקחים על הכפר, אכיש ומפיש חיילי הצבא הפלשתי המוצבים בכפר. הסדרה מאירה באור קומי את יחסיהם של התושבים ושל הכובש הפלשתי: את התמודדותם של הפלשתים עם מנהגיהם של תושבי המקום המכונים בפיהם "מקומונים", את פחדם של תושבי המקום מהכובש הפלשתי ואת האינטראקציה ביניהם.
הצד הישראלי בסדרה מציג שלוש שכבות באוכלוסייה המקומית: אליקום מייצג את משפחת כהנים אמידה, שלח מייצג משפחה משבט אפרים שמתגוררת בנחלת שבט מנשה, ומילכה ממשפחת אליפז, אלמנה המייצגת את המעמד הנמוך יותר (אם כי היא חזקה ועצמאית). בפרקי הסדרה השונים עוסקת הסדרה בעניינים שונים שהעסיקו את בני המקום באותם ימים: דרכים לסיים הבצורת, תנאי העסקתו של עבד עברי, בחירת ראש הכפר ועוד. הסדרה מסתיימת ביציאת משלחת מטעם הכפר לעברו השני של הירדן שמטרתה השכנת שלום עם חציו השני של שבט המנשה ועם יתר שבטי ישראל כדי למנוע פירוד בעם.
בסדרה סצנות הכוללות סינתזה אזכורים מהאקטואליה בישראל בשנות התשעים של המאה העשרים, זמן צילומי הסדרה, לאזכורים מסיפורי התנ"ך.
דמויות בסדרה

מילכה (לאורה ריבלין): אלמנה חזקה וחכמה, אמה של נעמה. רוב סיפור העלילה מתנהל בביתה. מילכה מתאמצת להשיא את נעמה בטרם תגיע לגיל 17. במהלך העונה הופכת להיות ראש הכפר, אף על פי שאפילו לא הציגה את מועמדותה.
אליקום הכהן (דור צויגנבום): כהן עשיר, תככן וערמומי, תאב-בצע, וגרגרן. שם אשתו זבדיאלה. יודע לדבר פלשתית. עובדה זו, כמו גם מעמדו ככהן, הופך אותו לגורם מתווך במקרים שונים בין המקומיים לפלשתים, כשבמהלך הסדרה מתברר כי הוא אף מעביר להם כספים כהשלמה להכנסתם הזעומה ולכן זוכה ליחס סלחני מצדם.
שלח בן שילה (שלום שמואלוב): אפרתי חסר אופי ודעה משל עצמו, ותמיד מתבסס על דעות של אחרים. שלח נשוי לשולמית והם מנסים נואשות להביא ילד לעולם, אך לשווא. הוא תולה זאת באשתו בטענה שהיא עקרה, אם כי שאר תושבי הכפר מעדיפים להאשים אותו בהפרעה בזקפה. שלח מדבר במבטא אפרתי כבד, משמע הוא הוגה את האות שי"ן כסמ"ך.
נעמה בת מילכה (אלינור אהרון): הבת של מילכה, בת 16, חברתו של רעואל. נערה יפה, מרדנית ועקשנית, מסרבת להקשיב למילכה ומעדיפה לעשות כראות עיניה, דבר הגורם למילכה עוגמת נפש רבה.
רעואל בן בלדד (נבו קמחי): לוחם שחבר בקבוצת "שועלי שמשון" בפיקודו של שמשון הנלחמת בפלשתים ונוהג לספר סיפורי מורשת קרב על שמשון ודמותו, אליו הוא מתלווה בקרבות. נמלט באופן סדרתי מהפלשתים המחפשים אחריו על ידי שימוש בתחפושות שונות. רעואל הוא חבר של נעמה, וכמחוות רומנטיות נוהג להביא לה חלקי גוף שונים של פלשתים ממבצעים בהם הוא משתתף. יודע לדבר פלשתית מהפרק החמישי.
אכיש (אודי גיל): החכם מבין שני הפלשתים השומרים בכפר. דובר עברית ופלשתית. בחור רגיש בעל נפש של אמן שכלל אינו מרוצה משירותו בבציר אביעזר. משתדל לשמור על יחסים טובים עם תושבי הכפר כדי להימנע ממצבים שעלולים להסלים את המצב הביטחוני.
מפיש (שרון רג'יניאנו): חברו הטוב ביותר של אכיש. מוצג כנטול השכלה וכבריון מבין שני הפלשתים השומרים בכפר. אינו דובר עברית בצורה טובה, והדבר מקשה עליו לתקשר עם תושבי הכפר. באחד הפרקים התאהב בנעמה ויצא לקרב על ליבה מול רעואל. בפרקים הראשונים נהג להתעצבן לאחר שמישהו היה יורד עליו, בהמשך כשאליקום היה יורד עליו, היה מתאפק יותר.
דמויות בסדרה > הופעות אורח

יהורם בן נפתוחים הכסלוחי (יהורם גאון): סופר ואיש רוח המחפש חומר לכתיבה בספר שופטים. (מופיע בפרק 6 - למען ההיסטוריה)
חטופים

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם לחטופים כמושג, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  גידי רף, ליאת בנאסולי
 כותבים:  גידי רף
 בימוי:  גידי רף
 שחקנים:  יורם טולדנו   ישי גולן   אסי כהן   יעל אבקסיס   מילי אביטל   עדי עזרוני   סנדי בר   גל זייד   נבו קמחי   מיקי לאון   הדר רצון-רותם
 פרסים:  פרס האקדמיה לטלוויזיה
 פסקול:  עדי גולדשטיין ואברהם טל
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית וערבית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  24
 הפקה
 מפיק:  ליאת בנאסולי
 מפיקים בפועל:  יוני קורלנדר
 הפצה:  הולו 
 צלמים:  איתי נאמן
 אורך פרק:  45 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (קשת) נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  6 במרץ 2010 – 25 בדצמבר 2012
 קישורים חיצוניים
 www.mako.co.il/tv-hatufim
 דף התוכנית ב-IMDb
 
צילומי סצנה לעונה השנייה של הסדרה, יוני 2011 (לפרק ה-11, "האישה שלנו בדמשק"; שודר לראשונה ב-17 בדצמבר 2012)
חטופים היא סדרת דרמה ישראלית, אשר עלתה לשידור בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת ב-6 במרץ 2010. הסדרה מספרת את סיפורם של שני חיילי צה"ל השבים לישראל אחרי 17 שנה בשבי בסוריה.
ב־13 ביולי 2010 זכתה "חטופים" בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר.
שיר הנושא של הסדרה הוא "הנה באתי הביתה" שהולחן על ידי איתי פרל ונכתב ומבוצע על ידי דנה ברגר ואיתי פרל. השיר לא נכתב במיוחד לסדרה, והקשר בין מילותיו לבין עלילת הסדרה הוא מקרי.
הסדרה שודרה בפלטפורמת הסטרימינג הולו, ונמכרה לפלטפורמת הפצת התוכן ההודית TATA SKY. ב־1 באוגוסט 2018 עלתה הסדרה לרשת השידור נטפליקס, ובשנה שלאחר מכן בחר בה העיתון "הניו יורק טיימס" לסדרה הזרה הטובה ביותר בעשור.
העונה הראשונה

העונה הראשונה שודרה בין חודש מרץ 2010 למאי אותה השנה.