stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היאלוקלאסטיט

| --- | --- |
היאלוקלאסטיט
 סוג הסלע:  געשי, זכוכית געשית
 סביבת היווצרות:  געשית
 הרכב:  מגוון, כל הרכב מגמטי
 תכונות וזיהוי:  חלקיקים ושברים של סלעים געשיים
היאָלוקְלאסְטיט (מיוונית: היאלו – זכוכי, קלאסט – שבר) הוא סלע געשי, ברקציה געשית – סלע המורכב משברים של סלעים געשיים, במקרה זה של זכוכית געשית. הסלע נוצר בהתפרצויות פריאטו-מגמטיות – בעיקר תת-ימיות ותת-קרחוניות, או בגופי מים מעל פני השטח.
המונח היאלוקלאסטיט מתייחס בעיקר לסלע המורכב משברי סלעים זכוכיתיים. בהרחבה הוא כולל שברים זכוכיתיים הנוצרים בהתפרצויות הקשורות במים. שימוש נוסף מרחיב עוד את המונח לשברים זכוכיתיים הנוצרים בהתפרצויות לא מתפוצצות, הקשורים להתקררות של לבה. במובן זה, היאלוקלאסטיט הוא תת-מערכת של סלעים הידרוקלאסטיים, הכוללים את כל הסלעים הקלאסטיים הנוצרים משברי לבה הקשורים בנוכחות מים.
היווצרות

היאלוקלאסטיט נוצר מלבה שהתפרצה במגוון סביבות – החל מהרי געש תת-אוויריים ועד הרי געש תת-ימיים המצויים באזור התהומות. היאלוקלאסטיט וסלעים הידרוקלאסטיים אחרים ידועים כמי שנוצרו בהתפרצויות תת-קרחוניות, בתנאי ים רדוד, בהתרוממות איים, בים עמוק, בקשתות איים, ברכסים מרכז אוקייניים ובהרים תת-ימיים.
הסלע נוצר מתערובת של שברי סלעים וזכוכית געשיים. מקורם של השברים בהתפרצות געשית מתחת למים או מתחת לקרח, או בהתפרקות פריאטו-מגמטית (phreatomagmatic fragmentation). השברים נוצרים כתוצאה מהלם תרמי בתגובה להפרשי הטמפרטורות במגע הלבה החמה עם מים.
בתחילה מהווה הסלע משקע רופף, אך כתוצאה מתהליכי דיאגנזה הוא הופך קשה יותר. התקשות זו מתרחשת בעקבות פלגוניזציה – הפיכה של סידרומלן (לבה בזלתית רוויה) לפלגוניט.
במנגנון זה חל בזכוכית הגעשית מיום מינרלי, המאט כאשר הרוויה מפחיתה את הנקבוביוּת ואת חדירוּת הסלע למים. כאשר המשקע רופף מאוד, התקשות הסלע עשויה להתרחש במהירות גבוהה יחסית – במהלך שנים אחדות. סוגים רופפים של היאלוקלאסטיט נפוצים יותר מאשר קשים, מאחר שאלה מצויים לרוב מתחת לפלגוניט הקשה יותר, שאינו מאפשר חדירת מים והמשך ההתקשות.
שברים של לבת כרים מופיעים לעיתים קרובות ביחד עם היאלוקלאסטיט, וצירוף זה נקרא "ברקציית כרים".
מאפיינים

הרכבו הכימי והמינרלוגי של היאלוקלאסטיט מגוון, ומייצג כל הרכב מגמטי. הסלע מורכב משברי סוגים רבים של זכוכית געשית, דוגמת אובסידיאן, טקיליט, סידרומלן ופלגוניט.
הסלע מתאפיין במבנה חלקיקי, המורכב מכמות גדולה של שברי זכוכית געשית. מרבית השברים הם בגודל שבין לפילי לאפר געשי. השברים הזכוכיתיים מוקפים בשכבות צהובות שעוותיות של פלגוניט. המשקע עשוי להיות מסיבי או משוכב, וההיאלוקלאסטיט עשוי ליצור מסת אם המקיפה לבת כרים או ברקציית כרים. שכבות היאלוקלאסטיט עשויות להכיל מאפיינים גדולים כשיכוב צולב ומבנים דמויי תעלות. היאלוקלאסטיט הנוצר בהתפרצויות פריאטו-מגמטיות עשוי, במקרים אחדים, להיבדל מזה הנוצר בשבירה בהתקררות – באמצעות הצטברות של לפילי או פצצות געשיות ששקעו לתוכו.
תפוצה

היאלוקלאסטיט נפוץ בהרים תת-ימיים לא פעילים בים עמוק (1,500–2,000 מטרים) ונדיר יותר ברכסים מרכז אוקייניים פעילים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נחקרו היאלוקלאסטיטים מהרים תת-ימיים עמוקים הסמוכים לרכס המזרח פסיפי. בשנת 1995 נערך מחקר ממוקד על המשקעים בהר תת-ימי הנקרא "הר תת-ימי מס' 6". ממחקר זה מתברר כי היאלוקלאסטיטים דקים – שעוביים פחות ממטר אחד – הם תוצאה של גרנולציה (התפרקות לגרגרים) הנובעת מהלם תרמי ומהתפצלות של זרמי לבה דקים. מסקנה זו נובעת מכך שהרכבם הכימי של מרבית שברי הזכוכית בהיאלוקלאסטיט ממיקום זה זהה להרכב זרמי הלבה הזכוכית המצויים מתחת להם.
היווצרות מודרנית של רכס המורכב מהיאלוקלאסטיט נצפתה בשנת 1996, בהתפרצות תת-קרחונית של הר הגעש גְּיָאוּלְפְּ (Gjálp) המצוי בקרחון ואטניוקול באיסלנד. משקעי היאלוקלאסטיט זרמו מהר הגעש והצטברו בקלדרת גרימסווטן (Grímsvötn). רכס זה דומה לרכסים היאלוקלאסטיטיים באיסלנד שמקורם בפליסטוקן.
היאלוטוף

היאלוטוף הוא מונח המשמש להגדיר סלעים הידרוקלאסטיים שנוצרו בהתפרקות מתפוצצת של זכוכית געשית במהלך התפרצות פריאטית או פריאטו-מגמטית. בניגוד להיאלוקלאסטיט מוגבלת היווצרותו של היאלוטוף למים רדודים. השברים נוצרים כתוצאה מ"הלם תרמי" (thermal shock) בתגובה להפרשי הטמפרטורות במגע הלבה החמה עם מים.
היאלוטוף > מאפיינים

בדומה לטוף, להיאלוטוף טבע שכבתי הנובע ממחזורים בני כמה דקות של הרבדה ומִיּוּם. החלקיקים המרכיבים את הסלע הם בגודל שבין לפילי לאפר געשי.
בשכבות היאלוטוף ניתן למצוא לפילי מלוכד או משוריין – טיפות לפילי שנצמדו זו לזו בנוכחות מים.
אצת פלה

אצת פלה (מהוואית: Limu O Pele, מאנגלית: Pele's seaweed) הוא מונח המשמש לתיאור פתיתים ויריעות דקות של היאלוקלאסטיט, הדומים בצורתם לאצות. יריעות אלה נוצרות כאשר מים חודרים ללבה ונכלאים בה. הלבה החמה גורמת לרתיחה של המים והפיכתם לאדים. אלה מתרחבים לבועות – סביבן נקרשת הלבה. הבועות נבקעות וקורעות את קירות הלבה הקרושה לפתיתים וליריעות דקות.
אצת פלה > מאפיינים

מרבצים של פתיתים ויריעות כאלה נמצאו בים בעומקים מגוונים, במיקומים חופיים ואף בעומק העולה על 3 ק"מ – שם גורם הלחץ הרב לעלייה בנקודת הרתיחה של המים. בלחץ אטמוספירי האופייני לגובה פני הים עשויות אצות פלה להגיע לקוטר של עשרות מטרים, לפני שהן נקרעות ליריעות.
אצות פלה הן צהובות עד חומות-ירוקות בדרגות שקיפות שונות.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
התפרצות געשית
רכס מרכז אוקייני
אובסידיאן
לקריאה נוספת

Encyclopedia of Volcanoes, ‏ ISBN 0-12-643140-X, Academic Press, עמ' 361–381
Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3, כרך 1, עמ' 547
הערות שוליים

↑  A. Streckeisen,‏ B. Zanettin ו-M.J. Le Bas,‏ Igneous Rocks: a classification and glossary of terms,‏ ISBN 0-521-66215-X, עמ' 91
↑  סלע הידרוקלאסטי – סלע הנוצר משברי לבה הבאה במגע עם מים
↑  Encyclopedia of Volcanoes, עמ' 371
↑  תת-אווירי – מצוי מתחת לאוויר, בניגוד להרי געש המצויים מתחת לים
↑  דיאגנזה – מגוון תהליכים המלכדים גרגרים לסלע
↑  לבה ומים
↑  The structural characteristics of Palagonite from DSDP site 335
↑  הרי הגעש של קנדה
↑  Glaciovolcanic deposit characteristic
↑  מחקר היאלוקלאסטיטים בהר התת-ימי מס' 6
↑  היווצרות רכס היאלוקלאסטיט באיסלנד, 1996
↑  Submarine basaltic volcanism: Morphometric parameters for discriminating hyaloclastites from hyalotuffs
↑  מִיּוּם – הידרציה, ספיחת מים
↑  No depth limit to hydrovolcanic limu o Pele
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
לבת כרים במסת אם של היאלוקלאסטיט
שקף של היאלוקלאסטיט: הרצועות הכהות בשולי השברים הן פלגוניט
היאלוטוף
אצת פלה
הקדושים מבוסטון

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  טרוי דאפי 
 הופק בידי:  אלי סמאהה לויד סגאן רוברט פרייד כריס ברינקר
 תסריט:  טרוי דאפי 
 שחקנים ראשיים:  וילם דפו שון פאטריק פלאנרי נורמן רידוס דייוויד דלה רוקו בילי קולוני
 מוזיקה:  ג'ף דנה 
 צילום:  אדם קיין 
 מדינה:  קנדה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Franchise Pictures 
 חברה מפיצה:  פראנצ'ייס פיקצ'רס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 באוגוסט 1999
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית איטלקית רומנית ספרדית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט ויגילנטה, סרט דרמה, מותחן פשע, סרט חבר'ה, סרט להט"בי 
 תקציב:  6,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   boondocksaints
 סרט הבא:  הקדושים מבוסטון 2: יום כל הקדושים
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקדושים מבוסטון (באנגלית: The Boondock Saints) הוא סרט פעולה-פשע משנת 1999 אשר נכתב ובוים על ידי טרוי דאפי.
תקציר

שני אחים אירים, קונור ומארפי מק'מנוס חיים ועובדים בבוסטון. האחים נקלעו לקטטה וכתוצאה, נאלצו להרוג זוג בריונים מהמאפיה הרוסית לשם הגנה עצמית. הם הסגירו את עצמם ושחררו אותם כגיבורים. הם רואים את המקרה כקריאה מאלוהים והחליטו לצאת למשימה שמטרתה לנקות את
רחובות בוסטון מהפשע, לכן הם יוצאים במסע רציחות המתמקד במאפיות של בוסטון. ווילם דפו משחק את סוכן הFBI שמנסה לפענח את הרציחות ונסיבותן, אך ככל שהוא קרוב יותר לתפיסת האחים, הוא מאמין יותר שהרצח וסיכון החיים לשם האמת והצדק (Veritas Aequitas) הם דבר נכון.
סרט ההמשך

לאחר אין סוף דחיות, הבמאי המקורי טרוי דאפי צילם את סרט ההמשך, הידוע בשם "הקדושים מבוסטון 2: יום כל הקדושים" (Boonodck Saints II: All Saints Day), שבו האחים האירים שלוקחים את החוק לידיים חוזרים על מנת להמשיך את מסע הנקמה שלהם. הסרט עלה לאקרנים ב-30 באוקטובר 2009.
המזמורים החוריים מאוגרית

המזמור לנכל. הכתוב מחולק בשני קווים. למעלה מילות המזמור, ולמטה כפי הנראה הוראות הנגינה והלחן.
הוראות הנגינה בלוח המזמור לנכל. המספרים 1-4 נראים היטב (𒁹,𒈫, 𒐈, 𒐂) וכן המספר עשר 𒌋
המזמורים החוריים מאוגרית הם שלושים ושישה מזמורים כתובים על לוחות חרס בכתב יתדות שנמצאו בארמון המלוכה בעיר הכנענית־אמורית אוגרית. המזמורים נכתבו בשפה החורית ולצדם הוראות נגינה בשפה האכדית עם נספחי חתימת המשוררים החוריים באכדית. בין הלוחות מזמור לנִכַּל, אלת הענב - אולי אלת הפריון החורית, שפוענח ברובו, ותוארך לסביבות 1800 לפנה"ס, וכך נחשב לרישום הנודע הקדום ביותר של הוראות נגינה המקבילות לתווי נגינה.
ככל הידוע, הלוחות נמצאים במוזיאון הלאומי בדמשק.
מציאת הלוחות ופענוחם כתווי נגינה

הלוחות נמצאו בשנת 1932 בחפירת עתיקות ארמון המלוכה שבעיר הכנענית-אמורית אוגרית (ליד עיר החוף לטקיה שבסוריה כיום), בידי משלחת חפירות שבראשה קלוד שפר השווייצרי. נמצאו 30 לוחות ועוד 12 שברי לוחות, האצורים כיום, ככל הידוע, במוזיאון הלאומי של סוריה, בדמשק.
הרבה מן הכתוב ברוב הלוחות מטושטש, או חסר, והלוח היחיד שהשתמר כמעט במלואו הוא המזמור לנכל (המסומן כ h.6).
הכתוב בלוחות פוענח ברובו בשנת 1955 בידי עמנואל לרוש, אשר זיהה את הוראות הנגינה. מאז חוקרים הציעו לפחות חמישה פענוחים שונים לחלוטין, ובעקבות זאת גם משמעות שונה למילות המזמורים, ולהוראות הנגינה.
לרוש זיהה את תוי הנגינה על שלוש מהלוחות. שניים מתקופת ממלכת בבל החדשה ואחת, עם מזמור ל"אלת הענב" נכל מתקופת ממלכת בבל הקדומה (המתוארת בספר בראשית), שתוארכה לסביבת שנת 1800 לפנה"ס.
עמנואל לרוש זיהה חלק ניכר מהלוחות כמזמורים חוריים וסימן אותם באות h.
המזמור לנכל (לוח h.6)

המזמור, הכתוב על לוח h.6 פוענח כאמור בידי לרוש בשנת 1955, ולרוש פרסם פענוח מתוקן בשנת 1976. תחילת השיר השתמר היטב בצדו האחד של הלוח, אך הלוח השני מחוק בחלקו הגדול, וכמעט כל החלק התחתי חסר.
המזמור נכתב לליווי בכלי הנגינה שָׂמּוּם - כנראה כלי פריטה בעל תשעה מיתרים, המוקדש לאלה נִכַּל שהיא אלת "ענב" שמית - שתורגם כאלת הפרי או הפריון.
מזמור זה תוארך לסביבות 1800 לפנה"ס, תחילתה של אוגרית כמרכז ממלכתי לפי מכתבי תל אל-עמרנה. בלוח זה שני חלקים, מילות המזמור למעלה, ולמטה, תחת קו כפול, נספח עם הוראות ומספרים שפוענחו כהוראות ותוי נגינה.
המזמור לנכל (לוח h.6) > הוראות הנגינה

הוראות הנגינה כפי שפוענחו בידי לרוש בצד א' (ואחרים):
ראו גם

שירה אוגריתית
נכל
לקריאה נוספת

Marcelle Duchesne-Guillemin, A Hurrian Musical Score from Ugarit: The Discovery of Mesopotamian Music, Undena Publications, 1984
הערות שוליים

1 2  נגינה חורית. גיאורגיו בּוגּלטי, 2016  (באנגלית, אתר אורקש, לחקר אוגרית)
↑  הנס גוטרבוק 1970, דוד וולשטן 1971, קילמר קוקר ובארון 1974 ושוב 1976, דושן וגואלמן 1975, ראול גרגורי ויטאל 1982, גרגורי מרטין ליכטפלד ווסט בשנת 1994, דיץ אוטו אדזרד 1997
↑  לפי לרוש, מבין 30 הלוחות השלמים, הלוחות שמספרם 1, 18, 24, 27 ו-29 בלבד לא זוהו כחוריים, ומבין השברים הרבים הוא זיהה 13 שברים הקשורים במזמורים אלו, המסומנים RS.19.164, וכן g, j, n, o, p, r, t, w, x, y, aa, gg
↑  מנפריד דיטריך ואוסוולד לורץ, לעניין תווי הנגינה מאוגרית, 1975 (בגרמנית, כתב העת אגרית פורשונגן) וראו לוח נגינה מסיפר(?), אן דרפקורן-קילמר (אתר כתבי העת המדעיים JSTOR)
1 2  ראו תמונת שני צידי הלוח באתר המוקדש למזמור לאלה נכל (באנגלית)
קבר בחצר המלוכה באוגרית
יציאת חירום מארמון המלוכה באוגרית. זהו שער משני המוביל אל החומה הפנימית
הנרי רודריק ניומן

| --- | --- |

 לידה:  1833 Easton, ארצות הברית 
 פטירה:  1918 (בגיל 85 בערך) פירנצה, ממלכת איטליה 
 
הנרי רודריק ניומן (באנגלית: Henry Roderick Newman‏: 4 במרץ 1843- 1 בדצמבר 1917) היה צייר נוף ודומם אמריקאי, שהושפע מהסגנון הפרה-רפאליטי.
ביוגרפיה

בשנת 1853 עברה משפחתו לעיר ניו יורק. בסביבות 1860 החל ללמוד להיות רופא, כמו אביו, אך בזמנו הפנוי לימד את עצמו לצייר.
כשאביו נפטר, בשנת 1861, הוא ויתר על לימודי הרפואה ובגיל שמונה עשרה הצהיר על כוונתו להיות צייר. אמו, מטבע הדברים לא הייתה מרוצה, נתנה לו שנה אחת להוכיח שהוא יכול לפרנס את עצמו בדרך זו. בתגובה, הוא בילה שישה חודשים בציור נופים בסטוקברידג', מסצ'וסטס, ולאחר מכן שלח שלושה ציורים לאקדמיה הלאומית לעיצוב. משנת 1864 היה חבר באגודה האמריקאית, בהשראת הפרה-רפאליטים, לקידום מטרת האמת באמנות.
ב-1868 הוא נמשך לפלורידה מסיבות בריאותיות והפך לאחד הציירים האמריקאים הראשונים שעבדו שם, ליד סנט אוגוסטינוס. באביב 1870 הוא נסע לצרפת, שם למד זמן קצר אצל ז'אן-לאון ז'רום, אך לא היה מרוצה משיטותיו. זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת צרפת-פרוסיה, עבר לאיטליה, שם התגורר עד סוף ימיו.
באטליה הוא התמקד בציור אדריכלות ופרחים. בשנת 1877, המבקר האנגלי ג'ון ראסקין ראה את עבודתו והזמין אצלו כמה ציורים.
ניומן היה נשוי בשנת 1883 לאנגליה מרי ווטסון וויליס.
החל משנת 1887 הוא החל לבלות חורפים במצרים, ונשאר שם מספר חודשים מדי שנה. הוא חזר למצרים כמעט בכל חורף למשך שארית חייו. רוב היצירות שיצר באותם ביקורים הן צבעי מים של מבנים עתיקים, במיוחד של מקדשים, ולא רק סצנות מזרחיות רגילות.
בשנים 1896–1897 הוא ביקר ביפן, שם ערך תצוגות של תמונות אדריכלות ונוף.
הערות שוליים

↑  The Worlds Artist LLC, Henry Roderick Newman Biography | Oil Paintings | The Worlds Artist, theworldsartist.com (באנגלית)
↑  Henry Roderick Newman - Biography, www.askart.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 120331837  ISNI: 0000 0000 8223 5428  LCCN: nr96023135  RKD: 59286  SUDOC: 179350463  ULAN: 500031949  VIAF: 42666899   WorldCat (עם VIAF): 42666899 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרי רודריק ניומן".
הצבא הלבן

| --- | --- |


 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 תקופת הפעילות:  1918–1921 (כ־3 שנים) 
 מנהיגות
 ראש הצבא:  אלכסנדר קולצ'ק, המפקד העליון
 כוח אדם
 זמינות לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  1,023,000 (1919)
 מלחמות שהשתתף בהן
 מלחמת האזרחים ברוסיה 
 
הצבא הלבן (ידוע גם כהכוחות הלבנים, הגווארדיה הלבנה) היה כינוי לפדרציה של כוחות צבאיים שתמכו בתנועה הלבנה, התנגדו לבולשביקים אחרי מהפכת אוקטובר ולחמו בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה (1918–1923) כנגד הצבא האדום.
הגדרתו של הצבא הלבן כצבא במובן המקובל של המילה, שהתקבע בעקבות התעמולה הבולשביקית, שנויה במחלוקת. זאת כיוון שהרכבו כלל קבוצות שונות, בעלות אידאולוגיות שונות, שנלחמו תחת פיקודם של מפקדים שונים. המכנה המשותף היחיד לכולן הייתה ההתנגדות לבולשביקים.
מקור אחד השמות, "הגווארדיה הלבנה", ששימש בהמשך את התעמולה הסובייטית, והתפשט לשמם של כלל הכוחות האנטי-בולשביקיים, היו קרבות אוקטובר במוסקבה. במהלכם, סטודנטים מתנגדי הבולשביקים ענדו על כתפיהם פס לבן כסימן מזהה. בעקבות כך הם נקראו "הגווארדיה הלבנה" (כנגד "הגווארדיה האדומה" של בולשביקים עצמם שנוצרה באביב 1917). להצלחת השם והתעמולה עזרה גם העובדה כי בזמן המהפכה הצרפתית הצבע הלבן נחשב לצבעה של שושלת בורבון והצבע האדום היה שייך למתנגדיו של הסדר הישן. בהיותם מקושרים לצבע האדום גם באופן אידאולוגי המצב עזר לבולשביקים להציג את כלל הכוחות המתנגדים להם ככוחות לבנים. בהמשך השם "לבנים" הוצמד גם לכוחות הלאומיים שנלחמו נגדם (פינים לבנים, פולנים לבנים, אסטונים לבנים).
זרועות

הצי הלבן
חיל האוויר הלבן
ארגונים חמושים שנכללו תחת השם

להלן רשימת הכוחות הלבנים לפי פריסתם הגאוגרפית והופעתם במלחמת האזרחים:


בצפון
בצפון-מערב
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
• הגיס הצפוני (אוקטובר 1918)  ↓ : 
• הצבא הצפון-מערבי (יולי 1919)  

בדרום
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| • צבא המתנדבים (ינואר 1918)  ↙ |  |  | • צבא דון (אפריל 1918)  ↘  |  |
• הכוחות המזוינים של דרום רוסיה (ינואר 1919)  ↓ 
• הצבא הרוסי בחצי האי קרים (מאי 1920)  

במזרח
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| • צבא העם של קומוץ' (יוני 1918)  ↙ |  |  | • צבא סיביר (יוני 1918) ↘  |  |
• החזית המזרחית של הצבא הרוסי (ספטמבר 1918)  ↓ 
• צבא המזרח הרחוק (אפריל 1920) ↓ 
• צבא המורדים הלבנים (1921) ↓ 
• חיל זמסטבו (1922)   

באסיה התיכונה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
• ארגון צבאי טורקסטני (פברואר 1918)  : 
• צבא טורקסטן (אפריל 1919)  
• הצבא האיכרי של פרגנה (יוני 1919)
פעולות כנגד האדומים

הצבא הלבן לחם בחזיתות שונות, כשהמשפיעות בהן היו: המדינות הבלטיות בצפון-מערב בפיקודו של הגנרל ניקולאי יודניץ'; אזור קזחסטן וחצי-האי קרים בדרום בפיקודו של הגנרל אנטון דניקין וסיביר במזרח, שם פיקד על הכוחות האדמירל אלכסנדר קולצ'ק. קולצ'אק נחשב לראש הצבא הלבן בעיקר מאחר שבעלי בריתו ראו אותו ככזה. בפועל, היו למעשה שלושת הצבאות השונים עצמאיים לחלוטין.
בין הכוחות המאורגנים הנוספים שהתנגדו לבולשביקים, לכוחות הלבנים הצטרפו זמנית גם הצבא השחור האנרכיסטי וה"ירוקים", שלא הזדהו עם אף צד ועברו ביניהם לפי החלטתם בלבד. בנוסף כוחות לאומיים שונים פעלו באופן עצמאי (באוקראינה, מדינות הבלטיות, קווקז ואסיה תיכונה). אך הצבא הלבן ביסס את מעמדו ככוח ההתנגדות וכאיום העיקרי מביניהם למשטר החדש, בין היתר בשל הסיבות הבאות:
הצבא הלבן כלל קבוצות רבות שהיו נחושות להוציא את המשטר מידי הבולשביקים, משום שהמשטר החדש פגע בהן קשות.
המעצמות הגדולות, כגון ארצות הברית, בריטניה, צרפת והאימפריה היפנית תמכו בצבא הלבן באמצעים כלכליים, אך גם התערבו באופן פעיל בלחימה. בריטניה וצרפת פלשו למורמנסק וארכנגלסק והקימו שם ממשלות לבנות וכמו כן תמכו בהקמת כוחות לבנים באסיה התיכונה.
לצבא הלבן היה יתרון משמעותי באיכות הקצינים והחיילים שלו. בעוד שרוב האליטה הצבאית (הקצינים הגבוהים והמנוסים) הצטרפו ללבנים, הצבא האדום כלל בעיקר קצינים צעירים ולא מנוסים. גם החיילים הפשוטים בצבא הלבן היו מנוסים יותר ברוב המקרים.
כוחותיהם של הלבנים במהלך מלחמת האזרחים מנו:
דצמבר 1917 - כ-4,000 חיילים
יוני 1919 - כ-300,000 חיילים
קיץ 1920 - כ-125,000 חיילים
1923 - כ-950 אנשים
בעוד שקציניו וחייליו של הצבא הלבן היו ותיקים ומנוסים וללא-ספק אנשי צבא מהשורה הראשונה, רובם סלדו מעיסוק בפן הפוליטי. בעוד שתכנון קרבות היה בעבורם משימה של מה-בכך, הם נכשלו בגיוס האיכרים, שהיוו אז רוב אוכלוסיית המדינה, ובלעדיו לא ניתן היה לקיים את הצבא. הקבוצות שהרכיבו את גרעין הצבא הלבן היו בחלקן קבוצות לא פופולריות בקרב האיכרים וסירובן העיקש לשקול רפורמה אגררית או שינוי המבנה המדיני עד לניצחון המלא על הבולשביקים גרם בשלב מסוים לנטישת האיכרים את הצבא הלבן, שבתגובה נאלץ להפעיל טרור כדי לכפות את סמכותו. הטיפול בצבא הירוק גרע משאבים יקרים אשר היו דרושים בחזית. בשטח האוקראיני נאלץ הצבא הלבן להתמודד בנוסף גם נגד צבאו של נסטור מאכנו, הצבא השחור. בנוסף תרמה להחלשת הצבא העובדה ששלושת הצבאות הלבנים מוקמו בשלושה קצוות מנוגדים של רוסיה. למשל, בין צבאו של דניקין לבין צבאו של קולצ'אק הפרידו 10,500 קילומטר.
אל מול הלבנים, שליטת האדומים באזורים המרכזיים ברוסיה (מוסקבה, פטרוגרד) והתמיכה העממית הגדולה שקיבלו הביאו אותם ליתרון של עשרה לאחד בכמות החיילים. בד בבד נחלש כוחו של הצבא הלבן והדלדלו משאביו. מפקדיו נתפסו או נהרגו וחייליו התפזרו לכל עבר. עד יוני 1920 לא נשארו כוחות הצבא הלבן על אדמת רוסיה האירופאית (עד הרי אוראל), וב-1923 נסתיימה מלחמת האזרחים ברוסיה רשמית בניצחונו של הצבא האדום והבולשביקים עם סיום הלחימה במזרח הרחוק.
הערות שוליים

1 2  הערכות המודיעין של הצבא האדום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph119073 
קווי החזית במערב רוסיה
המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לקריקטורה ולקומיקס
 כתובת:  רחוב ויצמן 61, חולון
 מיקום:  חולון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2007
 תאריך פתיחה רשמי:  2007 
 קואורדינטות:  32°00′57″N 34°46′13″E﻿ / ﻿32.015736°N 34.770291°E﻿ / 32.015736; 34.770291
 http://www.cartoon.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) המוזיאון לקריקטורה ולקומיקס(למפת גוש דן רגילה) המוזיאון לקריקטורה ולקומיקס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המוזיאון לקריקטורה ולקומיקס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המוזיאון לקריקטורה ולקומיקס  he המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקסhe המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקסמפת  __ חולון (in English: Holon)  __ אזור (in English: Area) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח ומדרום: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממערב: __ בת ים (in English: Bat Yam)  ^ כיום שטחי מקוה ישראל (in English: Mikveh Israel) הם חלק מפארק אריאל שרון   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סמליל המוזיאון עד 2022
מבנה המוזיאון
"המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס" הוא מוזיאון אמנות המוקדש לתחום הקריקטורה והקומיקס בישראל ובעולם. המוזיאון נפתח בשנת 2007 בעיר חולון.
היסטוריה

המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס נחנך ב-19 בדצמבר 2007 כיוזמה של איגוד הקריקטוריסטים הישראלי ועיריית חולון. מטרתו היא קידום אמנות הקריקטורה, הקומיקס והאנימציה לכדי אמנות מוכרת. המוזיאון שואף לתפקד כסביבה חווייתית–לימודית, תוך שהוא מאפשר מחקר והתנסות עם התחום, לימוד טכניקות שונות ועידוד יצירה חדשה באמצעות תערוכות, תחרויות ופרסים.
המוזיאון הוקם בקומתו העליונה של מבנה ותיק, בניין מינהל החינוך, המשמש את מנהל החינוך של העיר, הממוקם במרכז העיר חולון והוא כולל שטח תצוגה בן 430 מ"ר. תצוגות קבע המציגות את ההיסטוריה של הקריקטורה והקומיקס בעולם ובישראל. בין תצוגות אלו "ציר הזמן של הקריקטורה, הקומיקס והאנימציה", המציג את רצף ההתפתחות של התחומים במהלך ההיסטוריה; "קריקטוריסט פובליציסט עברי", המכיל ראיונות וידאו עם שישה צירי קריקטורות ישראלים (יוסף בס, אריה נבון, דוש (קריאל גרדוש), פרידל שטרן, זאב ושמואל כץ).
לצד תצוגות קבע אלו מציג המוזיאון מספר תערוכות ותצוגות מתחלפות, על שטח בן כ-250 מ"ר, המוקדשות לקומיקס וקריקטורה ישראלים ובינלאומיים. בין התערוכות שהוצגו במוזיאון בולטות סדרת התערוכות מיצירותיו של זאב; סדרה בת שלוש תערוכות ההיסטוריות בשם "קומיקס עברי" (2008, 2010, 2014) שסקרו את ההיסטוריה של התחום בישראל; "גיבורים" (2012), שהציגה מעבודותיו של ג'ו קיוברט, סדרת תערוכות דו-שנתית "השנה שהייתה" ועוד.
בכניסה למוזיאון הוצבו פסלים של דמויות קומיקס וקריקטורה מאת אמנים ישראלים שונים. בנוסף, בסמוך מצוי גן פסלים מיצירותיו של הפסל הישראלי יגאל תומרקין שהוקם בשנת 1972.
פרסי המוזיאון

המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס מעניק שני פרסים בתחום הקריקטורה ליוצרים ישראלים:
פרס עיפרון הזהב - פרס שנתי המוענק, מאז שנת 2007 ליוצר בתחום הקריקטורה
התחרות לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן - תחרות דו-שנתית הפועלת מאז שנת 2012 בנושא קריקטורות הומוריסטיות במסגרתה מעניק המוזיאון שני פרסים.
ארכיון המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס

ארכיון המוזיאון, שנפתח בשנת 2007, מכיל ספריית קומיקס וקריקטורה של יוצרים מישראל ומחוץ לה. לצד כותרים חדשים נתרמו לארכיון אוספים רבים של ספרי קריקטורות וקומיקס ישראלים על ידי אספנים ואמנים. במוזיאון שמורות עבודות מקור של אמנים רבים כגון יואל בוכוולד, צילה מנוסי, דני לבקוביץ ואחרים לצד אוספי קריקטורות מודפסות מן העיתונות.
בין האוספים החשובים בארכיון:
אוסף זאב (יעקב פרקש) - אוסף זאב כולל את יצירתו רבת ההיקף של זאב לאורך שישים שנות פעילותו בתחום הקריקטורה. בין העבודות הרבות ניתן למצוא את הקריקטורות השבועיות שפורסמו במדור "על כל פנים", קריקטורות יומיות שפורסמו בעיתונים 'הארץ' ו'מעריב' וכמו כן את הקריקטורות מהמדור 'בעיטה חופשית'. זאב דאג לשמור את הקריקטורות היומיות כפי שפורסמו בעיתונים באלבומים על פי סדר כרונולוגי. חלק נוסף מהאוסף כולל קריקטורות של דמויות ידועות מתחומי הפוליטיקה, התרבות והספורט וקריקטורות מהצגות תיאטרון.
אוסף פרידל שטרן - עיזבונה של פרידל שטרן, שהייתה לחלוצה הראשונה בין חלוצי קריקטורה בארץ ובין הנשים הבודדות שעסקו בתחום. עבודותיה של פרידל פורסמו בעיתונות, בספרים ובכרזות. עבודותיה מתארות את חיי היום יום, השגרה, החברה ואת היחסיים הבינאישיים בין גברים לנשים. חלק נכבד מעבודותיה של פרידל עסק באהבתה לצה"ל, בחיילים ובחיילות וזכה לפרסום בשבועון 'במחנה'. בנוסף, האוסף מכיל רישומי-מסע, עבודות מהספר 'עלי-תאנה', קומיקס מהמדור "ציפורה", וכתבות מאוירות.
אוסף יעקב הורביץ - קריקטורות מן העיתונות היומית 1995-1958 - מדי יום נהג לעבור יעקב הורביץ על העיתונים שהגיעו לקיבוצו בית השיטה ועל אלו שמשפחתו שלחה לו לקיבוץ ולגזור את הקריקטורות שפורסמו. כל קריקטורה נשמרה בתוך קלסר על פי השנה, החודש והיום בו פורסמה ולכל קריקטורה היה הורביץ מצרף כתבה או ידיעה המתארת במילים את הקריקטורה. כך נוצר אוסף קריקטורות של קטעי עיתונות המהווה היסטוריה של יותר משלושים שנה בהווי החיים הישראלי.
גלריה

חלל הכניסה למוזיאון
תצוגת "קריקטוריסט פובליציסט עברי"
מראה תצוגה במוזיאון
חלל המשמש לפעילות חינוכית