stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס פיירמן
קריירה מאוחרת

לאחר מכן חזר לניו יורק ופתח סטודיו משלו. הוא גם נתן הרצאות מטעם קופר יוניון. עד 1871, הוא השתתף בתערוכות באקדמיה הלאומית ובאגודה האמריקאית לצבעי מים. עם זאת, אופיו הנוקשה חזר על ההתנהגויות הבעייתיות. הוא עזב את ארצות הברית ונסע לארץ ישראל. בשנת 1872, נמשך על ידי בית הספר לציור בדיסלדורף והוא נסע לשם לפתוח סטודיו ונשאר בעיר שלוש שנים.
ב-1875 עבר לפריז, שם שהה עוד שלוש שנים, ועבר ללונדון.
מדי פעם הוא ביקר בארצות הברית כדי למכור את ציוריו. היו אלה אירועים מתוכננים, אליהם הזמין עיתונאים, ונשא הרצאות בנושאים פופוליסטים, בין השאר היה תוקף את האמנות המבוססת והאקדמית האמריקאית.
לבסוף הוא חזר לארצות הברית ב-1881 והתיישב לזמן קצר בשיקגו, שם היו לו חברים ועזר להם כלכלית לאחר השריפה הגדולה .
במשך שנה אחת הוא החזיק בתפקיד הוראה באוליבט, מישיגן, ולאחר מכן חזר לניו יורק.
הוא נפטר שם, בסטודיו שלו, ב-1904.
הערות שוליים

↑  Eduard Maria Oettinger: Moniteur des dates. Biographisch-genealogisch-historisches Welt-Register. Ludwig Denicke, Leipzig 1869, pg. 70
↑  Thomas P. Lowry: Curmudgeons, Drunkards and Outright Fools. Courts-Martials of Civil War Union Colonels. University of Nebraska Press, 1997
↑  Bettina Baumgärtel, Sabine Schroyen, Lydia Immerheiser, Sabine Teichgröb: "Verzeichnis der ausländischen Künstler und Künstlerinnen. Nationalität, Aufenthalt und Studium in Düsseldorf". In Bettina Baumgärtel (Ed.): Die Düsseldorfer Malerschule und ihre internationale Ausstrahlung 1819–1918. Michael Imhof Verlag, Petersberg 2011, ISBN 978-3-86568-702-9, Vol.1, pg. 430
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 104401  ULAN: 500096631  VIAF: 17166232   WorldCat (עם VIAF): 17166232 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימס פיירמן".
דייוויד מאנס

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1866 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  25 באפריל 1959 (בגיל 93) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלואן 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור 
 צאצאים:  מריה מאנס 
 
דייוויד מאנס (באנגלית: David Mannes;‏ 16 בפברואר 1866 - 25 באפריל 1959) היה כנר, מנצח, מורה ופעיל חברתי יהודי-אמריקאי.
חייו

דייוויד מאנס נולד בניו יורק. הוא למד נגינה בכינור בהרלם אצל המלחין והכנר ג'ון תומאס דאגלס, בן לעבד משוחרר, והמשיך בברלין אצל קארל האליז' (Karel Halíř). מאנס היה כנר בתזמורת הסימפונית של ניו יורק מ-1891 והקונצרטמייסטר שלה מ-1898 עד 1912. ב-1912 עזר לייסד את בית הספר הקהילתי למוזיקה לאפרו-אמריקאים וב-1916 ייסד עם אשתו, קלרה, בתו של לאופולד דאמרוש ואחותם של וולטר דאמרוש ופרנק דאמרוש, את בית ספר מאנס למוזיקה, שניהם בניו יורק.
דייוויד מאנס היה הן מוזיקאי והן פעיל חברתי בתחום המוזיקה. הוא ראה במוזיקה שפה אוניברסלית, שבכוחה לגשר על פערים בין גזעים ומעמדות חברתיים באמריקה.
משנת 1917 עד 1941 ניצח מאנס על קונצרטים פתוחים לציבור באולם הגדול של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. הסדרה כללה שמונה קונצרטים בשנה, ומומנה בעיקר על ידי ג'ון רוקפלר. הרשומות מלמדות, שבקונצרט הראשון בסדרה נכחו 781 מאזינים ואילו בקונצרט השישי של 1919 גדלה הנוכחות ליותר מ-7,000 איש. מאנס גייס נגנים לסדרה מן התזמורת הסימפונית של ניו יורק, ובהמשך מן הפילהרמונית של ניו יורק, כשהסימפונית של ניו יורק התמזגה עם האגודה הפילהרמונית של ניו יורק.
מאנס כתב אוטוביוגרפיה בשם "Music Is My Faith".
דייוויד מאנס מת ב-1959, בן 93, ונקבר בבית העלמין וודלואון ברובע הברונקס, ניו יורק.
מורשת

ילדיהם של דייוויד וקלרה מאנס היו המוזיקאי לאופולד מאנס והסופרת מריה מאנס. בין ידידיו הרבים היו ג'ון רוקפלר, ג'ון פיירפונט מורגן וארנסט בלוך. ידידו הצייר תומאס הארט בנטון צייר אותו ב"דיוקן דייוויד מאנס" ו"קונצרט ערבית".
לקריאה נוספת

Mannes, David (1938). Music is My Faith: An Autobiography W.W. Norton. New York. ISBN 0-306-77595-6 (1978 reprint)
Peress, Maurice (2004). Dvorak to Duke Ellington: A Conductor Explores America's Music and Its African American Roots Oxford. New York. ISBN 0-19-509822-6
הערות שוליים

↑  היסטוריה של ניו סקול, מאנס
↑  The Violin Site אמנות הכינור, מאנס
↑  מוזיאון מטרופוליטן, הקונצרטים של מאנס 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281724005171  GND: 1152827480  ISNI: 0000 0000 4395 645X  LCCN: no92018949  MusicBrainz: feb3d21b-0417-43dd-8da8-324c705fd987  NLG: 233394  NTA: 293911037  SNAC: w6tq6ct3  VIAF: 46328264   WorldCat (עם VIAF): 46328264
אדווין מורגן

אדווין דניסון מורגן (באנגלית: Edwin Denison Morgan‏; 8 בפברואר 1811 – 14 בפברואר 1883) היה המושל העשרים ושלושה של ניו יורק בין השנים 1859 ל-1862 וכיהן בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1863 ל-1869. הוא היה היו"ר הראשון והחזיק בתפקיד בזמן הארוך ביותר של הוועדה הרפובליקנית הלאומית. הוא גם היה גנרל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. מורגן היה ידוע בדעותיו המתקדמות על חינוך, רפורמה בכלא וזכויות בחירה לנשים. הוא עזר לייסד את המפלגה הרפובליקנית בניו יורק והיה תומך נלהב של נשיאותו של אברהם לינקולן.
בשנת 1836 הוא עבר לניו יורק, והפך לסוחר סיטונאי מצליח ומתווך אג"ח. הוא שימש כעוזר יו"ר וחבר בסנאט של מדינת ניו יורק. הוא היה במקור ויגי, והיה ממייסדי המפלגה הרפובליקנית, וכיהן כיו"ר הוועד הלאומי הרפובליקני בין השנים 1856 ל-1864 ו-1872 עד 1876.
בשנת 1858, מורגן נבחר למושל ניו יורק, והוא כיהן בין השנים 1859 ל-1862. כמושל במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, מורגן תמך באיחוד. הוא מונה לגנרל של מתנדבים בצבא האיחוד, ופיקד על מחלקת הצבא של ניו יורק בזמן ששימש כמושל. בשנת 1863, הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית, שם כיהן קדנציה אחת. הוא לא הצליח לקבל מינוי מחודש ב-1869, והיה המועמד הרפובליקני ללא הצלחה לתפקיד המושל ב-1876. מורגן היה פטרונו של צ'סטר א. ארתור בתחילת הקריירה של ארתור; כאשר ארתור הפך לנשיא, הוא מינה את מורגן למזכיר האוצר של ארצות הברית. מורגן אושר על ידי הסנאט, אך סירב בגלל גיל ובריאות לקויה. מורגן מת בניו יורק בשנת 1883, ונקבר בקונטיקט.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מורגן נולד ב-8 בפברואר 1811 בוושינגטון, מסצ'וסטס, לג'ספר וקתרין (קופ) מורגן. המשפחה עברה לווינדזור, קונטיקט, שם קיבל מורגן את השכלתו המוקדמת לפני שלמד באקדמיית בייקון בקולצ'סטר. אדווין מורגן היה בן דודו של מורגן ג'. בוקלי, מושל קונטיקט מ-1889 עד 1893. בנוסף, הוא היה בן דודם של חברי הקונגרס אדווין ב. מורגן וכריסטופר מורגן.
ביוגרפיה > קריירה

הוא החל את הקריירה העסקית שלו כחנות מכולת בהרטפורד, קונטיקט. הוא הפך לשותף עם דודו וכיהן במועצת העיר. בשנת 1836, הוא עבר לעיר ניו יורק והפך לסיטונאי מצליח, ברוקר ובנקאי.
בשנת 1843, ארגן מורגן את ED Morgan & Company, סוכנות יבוא, בשותפות עם ג'ורג' ד. מורגן, בן דודו, ופרדריק אייברי, שעזב את המשרד שנה לאחר מכן והוחלף על ידי ג'ון ט. טרי. סולון האמפריז נקלט כשותף מלא בשנת 1854 לאחר שעבד מספר שנים כסוכן בסנט לואיס, מיזורי. בעיקר בזכות קשריו, החברה הפכה לסוכן הראשי של ניירות ערך של מיזורי. כמעט שני שלישים מהאג"ח שהונפקו על ידי מדינת מיזורי בשנים 1835 עד 1860, בתוספת נתח גדול מניירות הערך של סנט לואיס, נמכרו דרך בית מורגן - בסך הכל בשווי של אולי שלושים מיליון דולר. כל אותה עת שמרה החברה על סחר מכולת סיטונאי.
ביוגרפיה > קריירה > קריירה פוליטית

בשנת 1849, מורגן נבחר כחבר במועצת המנהלים של העיר ניו יורק של עוזרי דין. הוא עשה לעצמו שם כיו"ר הוועדה התברואתית במהלך מגפת הכולרה של 1848. הוא גם היה חבר בסנאט של מדינת ניו יורק מ-1850 עד 1853, ונציב ההגירה של המדינה.
מורגן הפך לבעל השפעה רבה בפוליטיקה הרפובליקנית של זמנו וכיהן פעמיים כיו"ר הוועדה הרפובליקנית הלאומית, בשנים 1856 עד 1864 ו-1872 עד 1876.
מ-1859 עד 1862, הוא כיהן כמושל ניו יורק, שנבחר בשנים 1858 ו-1860. הוא מונה למייג'ור גנרל של מתנדבים בספטמבר 1861 ופיקד על מחלקת ניו יורק עד שהתפטר ב-3 בינואר 1863, ושימש במקביל כמושל וראש המחלקה הצבאית.
בפברואר 1863 הוא נבחר לסנאט האמריקני וכיהן כהונה אחת עד 1869. בינואר 1869, הוא ביקש מועמדות מחודשת, אך הודח על ידי השדולה הרפובליקנית של מחוקקי המדינה, שבמקום זאת מינו את המושל לשעבר ראובן א. פנטון. בשנת 1876, מורגן התמודד שוב על המושל אך הובס על ידי הדמוקרט לושיוס רובינסון.
ב-1881 מונה מורגן על ידי הנשיא צ'סטר א. ארתור למזכיר האוצר ואושר על ידי הסנאט, אך דחה את התפקיד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1833 נישא לאלייזה מתילדה ווטרמן (נולדה 1810), בתו של הנרי ווטרמן (1782–1854). יחד, היו להם:
אדווין דניסון מורגן (1834–1879), שנישא לשרה אליזבת ארצ'ר, בתו של תומאס ארצ'ר.
פרדריק אייברי מורגן (1838–1841), מת צעיר
גילברט הנרי מורגן (1843–1843), מת צעיר
קרוליין מתילדה מורגן (1846–1847), מתה צעירה
אלפרד ווטרמן מורגן (1847–1848), מת צעיר
הוא היה ידוע בתרומות נדיבות לארגוני צדקה ולמטרות, הוא תרם סכומים גדולים לסמינר התאולוגי של האיחוד.
מורגן מת בניו יורק ב-14 בפברואר 1883. הוא נקבר בבית הקברות סידר היל בהרטפורד.
ביוגרפיה > צאצאים

דרך בנו אדווין, הוא היה סבו של אדווין דניסון מורגן השלישי (1854–1933), שנישא לאליזבת מרי מורן. דרך נכדו, הוא היה סבא רבא של אדווין ד. מורגן (1921–2001), איש עסקים ומנהל קרן פיוניר מ-2000 עד 2001.
הערות שוליים

↑  Morgan, Freeman E. (Freeman Ernest); Morgan, Nathaniel H. (Nathaniel Harris) (1998). "Updated Morgan genealogy : a history of James Morgan, of New London, Connecticut, and his descendants, from 1607 to 1997". Bowie, Md. : Heritage Books – via Internet Archive.
1 2 3  "Edwin D. Morgan Papers, 1833–1883 (finding aid)". New York State Library Website. New York State Library. נבדק ב-4 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Reeves, Thomas C. (1975). Gentleman Boss. NY, NY: Alfred A. Knopf. pp. 19. ISBN 0-394-46095-2.
1 2  "E. D. MORGAN DIES; FAMED YACHTSMAN; Member of Successful Group That Time After Time Sent Lipton Back Without Cup. OWNER OF MANY VESSELS The Columbia and Gloriana Among Them—Former Commodore of New York Yacht Club" (PDF). The New York Times. 14 ביוני 1933. נבדק ב-4 בספטמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Edwin D. Morgan" (PDF). The New York Times. 15 בפברואר 1883. נבדק ב-4 בספטמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Edwin Denison Morgan, המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית
↑  "The Founders". אורכב מ-המקור ב-30 בנובמבר 2012. נבדק ב-6 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290170605171  GND: 133479943  ISNI: 0000 0000 5133 6752  LCCN: nr89007206  NARA: 10575943  SNAC: w6g44zsz  SUDOC: 133979989  ULAN: 500447619  US Congress: M000949  VIAF: 38108111   WorldCat (עם VIAF): 38108111 
דיוקן מושל של מושל ניו יורק, אדווין ד. מורגן.
ג'יימס וילסון (פוליטיקאי)

ג'יימס וילסון (באנגלית: James Wilson‏; 9 באפריל 1825 – 8 באוגוסט 1867) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאינדיאנה. הוא ואשתו, אמה (אינגרסול) וילסון (בתם של סטיבן אינגרסול והאנה אליזבת בולארד, אחותו של לורטון דנהאם אינגרסול, היו הוריהם של ג'ון לוקווד וילסון, הווארד וילסון והנרי ליין וילסון.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'יימס וילסון נולד בקרפורדסוויל, אינדיאנה, ב-9 באפריל 1825. הוא סיים את לימודיו במכללת וובאש בקרופורדסוויל ב-1842 בגיל 17. בשנת 1845, הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון, אינדיאנה, עם תואר במשפטים.
ביוגרפיה > מלחמת ארצות הברית–מקסיקו

וילסון שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו מ-17 ביוני 1846 עד 16 ביוני 1847.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

לאחר שחזר לקרופורדסוויל ב-1847, וילסון עבד במשרד עורכי הדין של טילגמן הווארד (לימים שמו של אחד מבניו), והוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1848. וילסון נעשה מעורב באופן פעיל בפוליטיקה באמצע שנות ה-50 של המאה ה-19, והוא היה חבר במפלגה הרפובליקנית שהוקמה לאחרונה. ב-1856 החליט וילסון להתמודד על מושב נציג המחוז ה-8 של אינדיאנה. במהלך הבחירות, וילסון ניצח את דניאל וולסי וורהיז, והפך רשמית לחבר קונגרס ב-4 במרץ 1857. במהלך הבחירות לקונגרס של 1858, וילסון נבחר מחדש. תקופתו של וילסון בקונגרס הגיעה לסיומה ב-3 במרץ 1861. הוא כיהן בקונגרסים ה-35 וה-36.
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים

במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, וילסון מונה לקפטן המתנדבים ב-26 בנובמבר 1862. הוא שוחרר בכבוד מהצבא ב-6 בדצמבר 1865, בדרגת לוטננט קולונל. בתום המלחמה חזר וילסון לעריכת הדין שלו בקרופורדסוויל.
ביוגרפיה > אחרית חייו ומותו

בשנת 1866, הנשיא אנדרו ג'ונסון מינה את וילסון לתפקיד השגריר בוונצואלה. הוא שירת בתפקיד זה מ-1866 ועד מותו בקראקס, ונצואלה, ב-8 באוגוסט 1867. וילסון קבור בבית הקברות אוק היל, קרופורדסוויל, אינדיאנה.
קרל זילברבאואר

| --- | --- |

 לידה:  21 ביוני 1911 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  2 בספטמבר 1972 (בגיל 61) וינה, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה, גרמניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השתייכות:  אס אס 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
קרל יוזף זילברבאואר (בגרמנית: Karl Josef Silberbauer;‏ 21 ביוני 1911 – 2 בספטמבר 1972) היה נגד (מפקד שאינו קצין) אס דה ממוצא אוסטרי. שירת את משטר הכיבוש הנאצי בהולנד ופיקד על מבצע למעצרה של אנה פרנק ומשפחתה.
ביוגרפיה

זילברבאואר נולד בווינה ושירת בצבא האוסטרי, לאחר מכן הוא התגייס למשטרה האוסטרית בשנת 1935 ובשנת 1939 הוא התגייס לגסטפו ועבר לשרת בהולנד הכבושה שם הצטרף לאס דה, סוכנות המודיעין של המפלגה הנאצית. ביום 4 באוגוסט 1944, נצטווה זילברבאואר על ידי הקצין האחראי עליו יוליוס דיטמן לצאת למעצר של יהודים המסתתרים במחבוא ברחוב פרינסנחראכט (Prinsengracht) 263. במקום הוא פגש את מיפ חיס וויקטור קוגלר וחשף את המחבוא בו שהו בני משפחת פרנק, בני משפחת ון-פלס, ופרידריך פפר שהובלו למעצר במטה הגסטפו.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה חזר זילברבאואר לווינה ושימש כסוכן עבור שירות הביון הפדרלי הגרמני, חלקו בפרשת אנה פרנק נחשף על ידי שמעון ויזנטל. צייד הנאצים החל את החיפוש אחר הקצין שעצר את אנה פרנק בשנת 1958 במטרה לסתור את הקולות שפקפקו באמיתות סיפורה של אנה פרנק ובעצם קיומה, שמו של קרל זילברבאואר עלה בחקירת השוטרים ההולנדים שהשתתפו במעצר, אך רק בשנת 1963 הצליח ויזנטל לאתר את זילברבאואר שהושעה מעבודתו במשטרת וינה.
בראיון שנתן לעיתונות ההולנדית הודה זילברבאואר בחלקו במעצר אנה פרנק ומשפחתה. הוא טען כי שמו של המלשין שהסגיר את המסתתרים לגסטפו אינו ידוע לו וכי מפקדו הישיר באותה תקופה התאבד עם כניעת גרמניה הנאצית. עם זאת הוא זכר היטב את אירוע המעצר לדבריו הוא שאל את אוטו פרנק כמה זמן הם שהו במחבוא, תשובתו של פרנק כי הם התחבאו במשך שנתיים וחודש הדהימה אותו ואוטו פרנק הראה לו סימנים שנחרטו על קיר המחבוא ותיעדו את צמיחתה לגובה של אנה פרנק.
זילברבאואר סיפר כי פנים אל פנים נראתה אנה פרנק מבוגרת ויפה יותר מהנראה בתמונותיה וציין כי בעת המעצר הוא אמר לאוטו פרנק "יש לך ילדה מקסימה". במהלך החקירה מסר אוטו פרנק עדות בפני שלטונות החוק האוסטריים כי זילברבאואר היה הוגן ואנושי בעת המעצר ועל רקע זה נסגר תיק החקירה מבלי שהוגש כתב אישום.
ויליאם פייג'

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1811 אולבני, ארצות הברית 
 פטירה:  1 באוקטובר 1885 (בגיל 74) טוטנוויל, ארצות הברית 
 תחום יצירה:  ציור 
 יצירות ידועות:  נוף אתונה 
 
ויליאם פייג' (באנגלית: William Page‏; 3 בינואר 1811 – 1 באוקטובר 1885) היה צייר ואמן פורטרטים אמריקאי.
ביוגרפיה

פייג' הגיע לניו יורק עם הוריו בגיל תשע, ובשנת 1822 קיבל פרס מהמכון האמריקני עבור רישום בדיו. בגיל 14 החל ללמוד משפטים במשרדו של פרדריק דה פייסטר, אותו עזב עד מהרה כדי להיכנס לסטודיו של ג'יימס הרינג, ותוך פחות משנה הפך לתלמידו של סמואל מורס, דרכו גם נרשם לאקדמיה הלאומית לעיצוב. ציוריו בשיעור העתיקות באקדמיה הלאומית זיכו אותו במדליית הכסף, אך לאחר שהצטרף לכנסייה הפרסביטריאנית, הוא החליט ללמוד דת. במשך שנתיים משנת 1828 הוא למד תאולוגיה בסמינר התאולוגי של אנדובר ובמכללת אמהרסט, שבסיומה חזר לאמנות.
לאחר שצייר דיוקנאות באלבני במשך שנה, נסע לניו יורק, שם ביצע ציור של ויליאם מרסי וג'ון קווינסי אדמס. בשנת 1836 הוא נבחר לאקדמאי (והיה נשיא האקדמיה הלאומית משנת 1871 עד 1873). בסביבות 1844 עבר לבוסטון, אך בשנת 1847 שב לניו יורק לשהייה של שנתיים.
פייג' נסע לאיטליה, שם התגורר במשך אחת עשרה שנים בפירנצה וברומא, וחזר לניו יורק בשנת 1860. בזמן שהיה באיטליה, צייר את דיוקנותיהם של רוברט ואליזבת' בראונינג ואנגלים ואמריקאים ידועים אחרים. הוא גם ניצל הזדמנות ללמוד את עבודותיהם של הציירים הגדולים, בעיקר טיציאן, אותו העריץ וניסה לחקות, ושאת דרך הציור שלו הוא קיווה לגלות. העותקים שהוא ביצע מציוריו של טיציאן היו מדהימים, עד שאחד מהם נתפס על ידי שלטונות פלורנטין מתוך אמונה שזהו המקור. הוא היה גם חבר של ויליאם ווטמור סטורי ושל ג'יימס ראסל לואל, שהקדיש לו את אוסף השירים הראשון שלו בשנת 1843.
הוא נפטר בשנת 1885, בן 74 בסטטן איילנד.
אף על פי שזכה לשבחים כאמן משנות ה-30 של המאה ה-19 ועד לשנות ה-60 של המאה ה-19, המוניטין של פייג' דעך בשלב החיים המאוחרים שלו, מכיוון ששינה את סגנונו בתדירות גבוהה ובמיוחד, משום ששיטת הציור שלו גרמה במהרה לחלק ניכר מעבודותיו להתכהות יתר על המידה.
יצירתו

באיטליה הוא צייר את "ונוס", "משה ואהרון על הר חורב", "בכחוס התינוק" ו"הבריחה למצרים". עבודתו כוללת גם דיוקן באורך מלא של האדמירל דייוויד פרגוט, "המשפחה הקדושה" (1837, באתנאום בבוסטון). ו"הסוחרים הצעירים "(באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה). בשנת 1870 הציג פייג' דיוקן ראש של ישו שמשך תשומת לב רבה ויצר מחלוקות רבות. ציורים אחרים כוללים: "הראיון האחרון" (1838), "רות ונעמי" ו"קופידון" (1880).
ב־1874 ערך פייג' ביקור שני באירופה, במטרה לחקור את מסכת המוות כביכול של לודוויג בקר של ויליאם שייקספיר שנשתמרה בגרמניה, ובשובו ביצע כמה דיוקנאות של שייקספיר (1874–1878).
הוא המציא שיטה גאומטרית חדשה למדידת דמות האדם (1860), והמציא פטנטים ושיפורים שונים בסירות ובתותחים.
גלריה

סוחרים צעירים
קופידון ופסיכה
דיוקן עצמי
אשת הצייר
דיוקן של שקספיר
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Page, William" . Encyclopædia Britannica. 20 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 450.
1 2  Wilson, J. G.; Fiske, J., eds. (1900). "Page, William" . Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1042919410  ISNI: 0000 0000 6706 3082  LCCN: n85250732  RKD: 61480  SNAC: w6251s93  ULAN: 500014639  VIAF: 43289647   WorldCat (עם VIAF): 43289647
פרדיננד לינדמן

| --- | --- |

קארל לואיס פרדיננד פון לינדמן
 לידה:  12 באפריל 1852 הנובר, ממלכת הנובר 
 פטירה:  6 במרץ 1939 (בגיל 86) מינכן, גרמניה הנאצית 
 שם לידה:  Carl Louis Ferdinand 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג 
 מנחה לדוקטורט:  פליקס קליין 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת פרייבורג  אוניברסיטת וירצבורג  אוניברסיטת קניגסברג 
 תלמידי דוקטורט:  הרמן מינקובסקי, ארתור רוזנטל, אוסקר פרון, Franz Staeble, Heinrich Wieleitner, אוטו פולק, אלפרד לוי, וילהלם שליק, מרטין וילהלם קוטה, דויד הילברט, פרנץ פוקס, ארנולד זומרפלד, אמיל הילב, Eduard Lampart, August Loehrl, Hans Tempel, אויגן לוץ, Georg Diem, Otmar Zettl, Joseph Mayer, Johann Goettler, Josef Wagner, Ludwig Marc, Arthur Rauber, Fritz Lettenmeyer, Johannes Höppner, Rudolf Zahler, Lucjan Grabowski, August Wendler, Robert Mayr, Julius Scheckenbach, Hans Schübel, Herbert Burmester, פרנץ פוקס, קרל פטרי, קרל הורן, Franz Xaver Zrenner, Carl Raimund Wallner, Heinrich Wieleitner, וילהלם שליק, קרל שטראוס, Karl Walek, Franz Thalreiter, Hans Degenhart, Charles H. Ashton, Leroy Albert Howland, Friedrich Hans Cramer, Konrad Münich, Gustav Schnauder, Michael Egger, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1905) 
 תרומות עיקריות
 הוכיח שפאי הוא מספר טרנסצנדנטי
 
קארל לואיס פרדיננד פון לינדמן (בגרמנית: Karl Ferdinand von Lindemann‏; 12 באפריל 1852 – 6 במרץ 1939) היה מתמטיקאי גרמני, שנודע בשל ההוכחה שפרסם בשנת 1882, שפאי הוא מספר טרנסצנדנטי, כלומר אינו מהווה שורש של אף פולינום שמקדמיו הם מספרים רציונליים.
חייו וחינוכו

לינדמן נולד בהנובר, בירת ממלכת הנובר. אביו, פרדיננד לינדמן, היה מורה לשפות מודרניות בגימנסיה בהנובר. אמו, אמילי קרוסיוס, הייתה בתו של מנהל הגימנסיה. המשפחה עברה לאחר תקופה לעיר שוורין, שם פרדיננד הצעיר החל את לימודיו.
הוא למד מתמטיקה באוניברסיטאות שבגטינגן, ארלנגן ומינכן. בארלנגן הוא קיבל תואר דוקטור, על עבודה בהנחייתו של פליקס קליין, שעסקה בגאומטריה לא אוקלידית.
בהיותו פרופסור באוניברסיטת קניגסברג, הנחה לינדמן את הדוקטורנטים דויד הילברט, הרמן מינקובסקי וארנולד זומרפלד.
בשנת 1882 פרסם את ההוכחה שהקנתה לו מוניטין, שפאי הוא מספר טרנסצנדנטי. למעשה הוא הוכיח משפט רחב הרבה יותר, הקרוי משפט לינדמן שקובע שכל חזקה אלגברית שונה מאפס של e היא מספר טרנסצנדנטי. בגלל זהות אוילר נובע מכך שפאי טרנסצנדנטי. שיטותיו להוכחת המשפט היו דומות לאלה ששארל הרמיט השתמש בהן תשע שנים קודם לכן, כדי להראות ש-e מספר טרנסצנדנטי, אך מסובכות יותר. עוד לפני לינדמן היה ידוע שאם פאי הוא אכן מספר טרנסצנדנטי, אזי הבעיה העתיקה והמפורסמת של תרבוע העיגול באמצעות סרגל ומחוגה אינה ניתנת לפתרון.
ראו גם

משפט לינדמן-ויירשטראס
מחוזות לאוס

מפת מחוזות לאוס
מבחינה מנהלית, לאוס מחולקת ל-17  מחוזות (khoueng),  ואזור הבירה (kampheng nakhon). בעבר, עד לשנת 2006 היה גם אזור מיוחד (khetphiset) שבוטל ושטחו התווסף למחוזות שכנים. המחוזות מחולקים לנפות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2023 | שטח |
| 1 | מחוז אטופו | אטופו | ອັດຕະປື | 153,000 | 10,320 |
| 2 | מחוז בוקאו | בן חואיקסאי | ບໍ່ແກ້ວ | 198,000 | 6,196 |
| 3 | מחוז בוליקמסאי | פקסן | ບໍລິຄໍາໄຊ | 287,000 | 14,863 |
| 4 | מחוז צ'אמפסאק | פקסה | ຈຳປາສັກ | 706,000 | 15,415 |
| 5 | מחוז חואופן | סם נואה | ເມືອງຊຳເໜືອ | 302,000 | 16,500 |
| 6 | מחוז קאמואן | טאקק | ຄໍາມ່ວນ | 397,000 | 16,315 |
| 7 | מחוז לואנג נמטהה | לואנג נמטהה | ຫລວງນໍ້າທາ | 182,000 | 9,325 |
| 8 | מחוז לואנג פרבאנג | לואנג פרבאנג | ຫລວງພະບາງ | 444,000 | 16,875 |
| 9 | מחוז אודומסשי | מואנג שי | ອຸດົມໄຊ | 313,000 | 15,370 |
| 10 | מחוז פונגסאלי | פונגסאלי | ຜົ້ງສາລີ | 192,000 | 16,270 |
| 11 | מחוז סלבן | סלבן | ສາລະວັນ | 410,000 | 10,691 |
| 12 | מחוז סבנקט | קייסון פומביחן | ສະຫວັນນະເຂດ | 1,004,000 | 21,774 |
| 13 | מחוז הבירה | ויינטיאן | ວຽງຈັນ | 3,920 |  |
| 14 | מחוז ויינטיאן | מואן פון חונג | ວຽງຈັນ | 435,000 | 18,927 |
| 15 | מחוז סיניבולי | סאינבולי | ໄຊຍະບູລີ | 395,000 | 16,389 |
| 17 | מחוז סקונג | סקונג | ເຊກອງ | 124,000 | 7,665 |
| 18 | מחוז סיינקהואנג | פונסבן | ຊຽງຂວາງ | 254,000 | 15,880 |
לאמורל, רוזן אגמונט

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1522 רוזנות אנו 
 הוצאה להורג:  5 ביוני 1568 (בגיל 45) הכיכר הגדולה בבריסל, בלגיה 
 מדינה:  האימפריה הספרדית 
 מקום קבורה:  Egmont crypt 
 בן או בת זוג:  Sabina, Duchess of Bavaria (1545–?) 
 פרסים והוקרה
 אביר במסדר גיזת הזהב (1546) 
 
לאמורל, רוזן אגמונט (בהולנדית: Lamoraal van Egmont;‏ 18 בנובמבר 1522 – 5 ביוני 1568) היה מצביא ומדינאי פלמי בהולנד הספרדית שהוצאתו להורג הציתה את המרד ההולנדי.
ביוגרפיה

רוזן אגמונט היה ראש אחת המשפחות החזקות ועתירות הנכסים בארצות השפלה.
לאמורל קיבל בצעירותו חינוך צבאי בספרד. לאמורל מונה ב-1559 לסטאדהאודר של פלנדריה וארטואה.
לאמורל היה חבר ביחד עם וילם הראשון, נסיך אורנז' ופיליפ דה מונמורנסי רוזן הורן (אנ') במועצה מטעם פליפה השני, מלך ספרד שהייתה ממונה על פלנדריה וארטואה.
עם הצגת האינקוויזיציה באזור על ידי הקרדינל של אראס אנטואן פרנו דה גרנוולה (אנ') הביעה המועצה התנגדות.
לאמורל ביקר במדריד בניסיון לפייס את פליפה השני, מלך ספרד. אולם לאחר התגברות תנועת האיקונוקלאזם,
פליפה השני, מלך ספרד שלח לאזור את פרננדו אלברס דה טולדו, הדוכס השלישי מאלבה,
לאמורל ורוזן הורן החליטו להישאר למרות אזהרת וילם הראשון, נסיך אורנז' שבחר לסגת מבריסל.
לאמורל נעצר על ידי פרננדו אלברס דה טולדו, הדוכס השלישי מאלבה בעוון כפירה והוצא להורג ביחד עם פיליפ דה מונמורנסי רוזן הורן.
הנצחה

לאמורל הוא גיבור מחזהו של יוהאן וולפגנג פון גתה והקומפוזיציה שהלחין לו לודוויג ואן בטהובן אשר הפתיחה שלו מושמעת באופן תדיר באולמי הקונצרטים.
גלריה

פסל לאמורל, רוזן אגמונט ופיליפ דה מונמורנסי, רוזן הורן מאת צ'ארלס אוגוסט פרייקין בראש מזרקה בלב פארק פטיט סבלון בבריסל
הדפס הלקוח מספר של פיטר בור (אנ') בספריית ארמון השלום המתאר את מאסר רוזני אגמונט והורן אחרי הזמנה לארוחה שנועדה לליבון נושאי המחלוקת.
דני פפן

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1647 Chitenay, ממלכת צרפת 
 פטירה:  1712  (בגיל 64 בערך) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 ענף מדעי:  פיזיקה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  צרפת, גרמניה, אנגליה
 מקום קבורה:  St Bride's Church, City of London 
 מקום לימודים:  אקדמיית סומיר (1661)  אוניברסיטת אנז'ה (1669) 
 מוסדות:  כריסטיאן הויגנס (1671–1674)  החברה המלכותית (1684–1687)  אוניברסיטת מרבורג (1687–1696)  Giovanni Ambrosio Sarotti (1681–1684)  רוברט בויל (1674–1679)  רוברט הוק (1680–1681)  רוזנות הסן-קאסל (1696–1707) 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1680) 
 תרומות עיקריות
 דוד פפן, מנוע קיטור אטמוספירי
 
תרשים של מנוע הקיטור האטמוספירי של פפן, 1690
דֶּנִי פָּפֶּן (בצרפתית: Denis Papin)‏ (22 באוגוסט 1647–1712) היה פיזיקאי, מתמטיקאי וממציא צרפתי. הוא ידוע בעיקר כממציא של דוד למיצוי שומן מעצמות באמצעות קיטור (אנ'), עליו מבוסס סיר הלחץ של ימינו, ושל מנוע קיטור אטמוספירי.