stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טובין הית'
קריית נבחרות > בכורה בנבחרת הבוגרת, 2008

הית' ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ארצות הברית ב-18 בינואר 2008 נגד פינלנד בטורניר ארבע האומות בסין. היא זומנה לסגל הנבחרת לאולימפיאדת בייג'ינג בגיל 20. היא שותפה בשלושה משחקים במהלך הטורניר וזכתה יחד עם הנבחרת במדליית הזהב. הית' הייתה אחת משלוש ספורטאיות מהמכללות שייצגו את הנבחרת האמריקאית במשחקים האולימפיים ב-2008. ב-2008, הית' ערכה 17 הופעות בהן כבשה שני שערים. שערה הראשון נכבש במשחק נגד סין בגביע אלגארבה 2008.
קריית נבחרות > 2009-2010

הית' זכתה בפרס הכדורגלנית הצעירה של השנה בארצות הברית ב-2009 והופיעה בשני משחקי הנבחרת באותה שנה, שניהם נגד נבחרת קנדה ביולי. היא לא שיחקה עבור הנבחרת ב-2010 עקב מחלה ופציעת קרסול חמורה שספגה במהלך עונת ליגת הנשים המקצוענית שהצריכה ניתוח.
קריית נבחרות > מונדיאל הנשים 2011

הית' ערכה את הופעת הבכורה שלה במונדיאל בגיל 23 במהלך מונדיאל 2011 בגרמניה. הופעתה הראשונה הייתה במחצית השנייה של משחק שלב הבתים נגד נבחרת קולומביה. הית' ערכה 4 הופעות במהלך הטורניר, כששלוש האחרונות הגיעו בשלב הנוק-אאוט. בגמר המונדיאל, הית' עלתה כמחליפה של מייגן ראפינו בדקה ה-116 בהארכה. המשחק נגמר בשוויון 2:2 והוכרע בדו-קרב פנדלים. הית' הייתה הבועטת השלישית של הנבחרת האמריקאית, אך הבעיטה שלה נהדפה על-ידי השוערת היפנית איומי קאיהורי וארצות הברית הפסידה 1–3 בפנדלים.
קריית נבחרות > אולימפיאדת לונדון 2012

הית' הייתה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת לונדון ב-2012 ושיחקה בכל ששת המשחקים. היא פתחה בהרכב ושיחקה 90 דקות בארבעה מתוך השישה ורשמה שלושה בישולים במהלך הטורניר. הבישול הראשון הגיע במשחק נגד צרפת בשלב הבתים, כשמסירה של הית' הגיעה לרגלי אלכס מורגן שגלגלה לרשת בניצחון 2-4. הבישול השני, נגד קולומביה, הגיע ממשחק מסירות עם אבי וומבאק שכבשה את השער השני בניצחון 0-3. הבישול האחרון שלה בטורניר הגיע ברבע הגמר נגד ניו זילנד בדקה ה-78, כשהיא סיפקה כדור אורך לסידני לרוקס, שהשחילה את הכדור בין רגליה של השוערת ג'ני בינדון וקבעה את תוצאת המשחק 2-0. הית' פתחה בהרכב בחצי הגמר נגד קנדה בו ניצחה הנבחרת האמריקאית 4-3, במשחק שהתקיים באצטדיון אולד טראפורד. במשחק הגמר נגד יפן, הית' פתחה בהרכב וזכתה יחד עם נבחרתה במדליית הזהב אחרי ניצחון 1–2 בוומבלי.
קריית נבחרות > מונדיאל 2015

הית' הייתה שחקנית קבועה בנבחרת ארצות הברית במונדיאל 2015 בקנדה, ופתחה בחמישה משבעת המשחקים בטורניר. בגמר המונדיאל, הית' כבשה בדקה ה-54 מבישול של מורגן בריאן. הנבחרת האמריקאית זכתה בגביע לאחר שהביסה את יפן 2-5.
קריית נבחרות > אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016

הית' כבשה שני שערים במהלך מוקדמות האולימפיאדה, וסייעה לנבחרת להעפיל לאולימפיאדת ריו ב-2016.
החלוצה השתתפה במשחקים האולימפיים השלישיים עבורה ב2016. היא הופיעה בשלושה משחקים עבור הנבחרת ורשמה 2 בישולים. הנבחרת האמריקאית הודחה על-ידי שוודיה בפנדלים ברבע-הגמר.
ב-2016 הופיעה הית' ב-20 משחקים במדי הנבחרת, בהם כבשה 6 שערים והוסיפה 8 בישולים. הית' קיבלה את פרס כדורגלנית השנה בארצות הברית לשנת 2016 לאחר שזכתה 40% מהקולות, ועקפה את קריסטל דאן עם 34%.
קריית נבחרות > 2017

לאחר שהופיעה בכל שלושת המשחקים בגביע SheBelieves ב-2017, הית' תעשה הופעה נוספת בודדת עבור נבחרת ארצות הברית ב-2017 כתוצאה מפציעת גב מתמשכת ופציעה בקרסול שספגה במשחק גמר אליפות ה-NWSL.
קריית נבחרות > 2018

כתוצאה מניתוח בקרסול שעברה בינואר 2018, הית' חזרה למדי הנבחרת ב-12 ביוני 2018 במשחק ידידות נגד סין, בו כבשה את השער הניצחון בתוצאה 1-2. בטורניר האומות 2018 הית' כבשה במשחק האחרון נגד נבחרת ברזיל, ועזרה לנבחרת להשיג ניצחון 1–4. הנבחרת האמריקאית זכתה בטורניר בהפרשי שערים על נבחרת אוסטרליה.
הית' כבשה 4 שערים בגביע הזהב של CONCACAF ב-2018, שכללו צמד בחצי-הגמר נגד ג'מייקה. ארצות הברית ניצחה במשחק 0–6 והעפילה למונדיאל 2019, והית' נכנסה להרכב הטורניר.
הית' סיימה את 2018 עם 7 שערים ו-6 בישולים בעשרה משחקים בלבד. היא הייתה מועמדת לפרס כדורגלנית השנה בארצות הברית ב-2018, בו זכתה אלכס מורגן.
קריית נבחרות > מונדיאל 2019

במאי 2019, הית' זומנה לסגל הנבחרת למונדיאל 2019. בטורניר, פתחה הית' בהרכב בשישה משבעת המשחקים, והשתתפה בניצחון הגדול ביותר בהיסטוריית גביע העולם לנשים, 0-13 על תאילנד במסגרת שלב הבתים. ברבע הגמר נגד צרפת, הית' בישלה את השער השני של מייגן ראפינו בניצחון 1-2. הית' פתחה בהרכב בניצחון הנבחרת 1–2 על אנגליה והעפילה לגמר נגד הולנד. בגמר שוב פתחה הית' בהרכב כשארצות הברית הפכה לנבחרת השנייה בהיסטוריה אחרי גרמניה ב-2007 ששומרת על תואר אלופת העולם.
קריית נבחרות > אולימפיאדת טוקיו

ב-23 ביוני 2021, זומנה הית' על ידי מאמן הנבחרת ולאטקו אנדונובסקי לסגל ארצות הברית לאולימפיאדת טוקיו שנדחתה לקיץ 2021 עקב מגפת הקורונה. בטורניר, הית' פתחה בהרכב במשחק הראשון בשלב הבתים נגד שוודיה, בו נחלה ארצות הברית את ההפסד הראשון מזה חמש שנים בתוצאה 3-0. במשחק השני נגד ניו זילנד הית' סיפקה בישול בניצחון 6-1, ובמשחק השלישי נגד אוסטרליה הית' עלתה כמחליפה בתיקו 0-0. ברבע הגמר נגד הולנד, הית' פתחה בהרכב בניצחון 2–4 בפנדלים. הית' שיחקה 60 דקות בחצי הגמר, כשארצות הברית מפסידה 0–1 לקנדה. הנבחרת הקנדית המשיכה וזכתה בזהב האולימפי אחרי ניצחון בפנדלים נגד שוודיה בגמר, כשארצות הברית זוכה במדליית הארד.
קריית נבחרות > 2022 -

הית' נעדרה ממשחקי הנבחרת במשך שנתיים עקב פציעות מתמשכות שהצריכו ניתוחים מורכבים. נכון ליוני 2024, משחקה האחרון במדי הנבחרת היה ב-27 באוקטובר 2021, בניצחון 0–6 על דרום קוריאה במשחק ידידות. ביוני 2024, רמזה הית' על חזרה אפשרית למדי הנבחרת, כחלק מרצון של המאמנת אמה הייז להכניס חיות בנבחרת.
חיים אישיים

בילדותה גדלה הית' עם אהבה לכדורגל הברזילאי. הכדורגלן האהוב עליה היה כוכב נבחרת ברזיל באותה העת, רונאלדיניו. אחותה הגדולה קייטי שיחקה בקבוצת הטניס של אוניברסיטת דלוואר.
הית' הגדירה את הכדורגל עבורה כאמנות. בראיון ל-Business Insider אמרה: "העניין שלי בחיים ויצירתיות הוא חלק בלתי נפרד ממי שאני. אני רואה כדורגל כאמנות. אני רואה איך אני מנצלת את הגוף שלי כדי לבצע כישורים שאני רוצה לעשות על המגרש, ותמיד ראיתי ספורט בצורה הזו. ככה אני רוצה להיתפס כספורטאית - אמנית על המגרש."
לבד מכדורגל, הית' אמרה שהיא נהנית לשחק סוגי ספורט רבים, כמו טניס וגלישת גלים, ונהנתה לבלות תחת כיפת השמש בהינתן הזמן וההזדמנות. שמה הראשון של הית' הוא על שם הסבתא-רבתא שלה.
הית' היא בעלים-שותפה בחברת הביגוד RE-INC, יחד עם כריסטין פרס, מייגן ראפינו ומייגן קליגנברג. במהלך מונדיאל 2023, הית' וכריסטין פרס אירחו תוכנית משלהן פעמיים בשבוע, ה-RE-CAP Show, יחד עם RE-INC.
ביוני 2022, הית' שיתפה תמונה בחשבון האינסטגרם שלה של ציור שהיא הוציאה למכירה ב-re-inc שנקרא Out Now, שהציג את המילים "אני גיי" מאויתות באותיות גדולות וצבעוניות.
הית' נמצאת בזוגיות עם שחקנית נבחרת ארצות הברית וחברתה לקבוצה במנצ'סטר יונייטד, כריסטין פרס.
בתרבות הפופולרית > משחקי וידאו

הית' הופיעה יחד עם חברותיה לנבחרת בסדרת המשחקים של FIFA ב-FIFA 16, בפעם הראשונה בה נכללו כדורגלניות במשחק. בספטמבר 2015, היא דורגה על-ידי EA Sports כדורגלנית ה-15 בטיבה במשחק.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

נכון ל-20 ביולי 2022
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הופעות ושערים לפי מועדון, עונה ותחרות
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה | ליגה | גביע | גביע | גביע הליגה | גביע הליגה | בינלאומיים | בינלאומיים | סך הכל | סך הכל |
| מועדון | עונה | ליגה | הופעות | שערים | הופעות | שערים | הופעות | שערים | הופעות | שערים | הופעות | שערים |
| פאלי בלוז | 2009 | USL | 6 | 1 | __ | __ | 0 | 0 | __ | __ | 6 | 1 |
| אטלנה ביט | 2010 | WPS | 3 | 0 | __ | __ | __ | __ | __ | __ | 3 | 0 |
| סקיי בלו | 2011 | WPS | 12 | 0 | __ | __ | __ | __ | __ | __ | 12 | 0 |
| ניו יורק פיורי | 2012 | ליגת העל העליונה | 1 | 0 | __ | __ | 0 | 0 | __ | __ | 1 | 0 |
| פריז סן-ז'רמן | 2012-13 | ליגת העל הצרפתית | 8 | 4 | 4 | 1 | __ | __ | __ | __ | 12 | 5 |
| פריז סן-ז'רמן | 2013-14 | ליגת העל הצרפתית | 7 | 0 | 2 | 0 | __ | __ | 2 | 0 | 11 | 0 |
| פריז סן-ז'רמן | סך הכל | סך הכל | 15 | 4 | 6 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 23 | 5 |
| פורטלנד ת'ורנס | NWSL | 2013 | 7 | 0 | __ | __ | 2 | 2 |  |  | 9 | 2 |
| פורטלנד ת'ורנס | NWSL | 2014 | 5 | 0 | __ | __ | 1 | 0 |  |  | 6 | 0 |
| פורטלנד ת'ורנס | NWSL | 2015 | 12 | 1 | __ | __ | __ | __ |  |  | 12 | 1 |
| פורטלנד ת'ורנס | NWSL | 2016 | 14 | 1 | __ | __ | 1 | 0 |  |  | 15 | 1 |
| פורטלנד ת'ורנס | NWSL | 2017 | 2 | 0 | __ | __ | 2 | 0 |  |  | 4 | 0 |
| פורטלנד ת'ורנס | NWSL | 2018 | 17 | 7 | __ | __ | 2 | 1 |  |  | 19 | 8 |
| פורטלנד ת'ורנס | NWSL | 2019 | 13 | 3 | __ | __ | 1 | 0 |  |  | 14 | 3 |
| פורטלנד ת'ורנס | סך הכל | סך הכל | 70 | 12 | 0 | 0 | 9 | 3 | 0 | 0 | 79 | 15 |
| מנצ'סטר יונייטד | הסופר ליג האנגלית | 2020-21 | 8 | 4 | 0 | 0 | 3 | 0 | __ | __ | 11 | 4 |
| ארסנל | הסופר ליג האנגלית | 2021-22 | 9 | 2 | 3 | 0 | 1 | 0 | 4 | 1 | 17 | 3 |
| או.אל. ריין | NWSL | 2022 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | __ | __ | 2 | 1 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 126 | 24 | 9 | 1 | 13 | 3 | 6 | 1 | 159 | 29 |
↑  כולל את הגביע הצרפתי והגביע האנגלי
↑  כולל את פלייאוף ה-NWSL, גביע הליגה האנגלית וצ'אלנג' קאפ
↑  כולל את ליגת האלופות
↑  כולל הופעה בגביע האנגלי שנדחה
הישגים ותארים > אוניברסיטת צפון קרוליינה

אליפות המכללות: 2006, 2008, 2009
פורטלנד ת'ורנס
אליפות ארצות הברית: 2013, 2017
אלופת העונה הסדירה: 2016
או.אל ריין
אלופת העונה הסדירה: 2022
גביע הנשים: 2022
נבחרת ארצות הברית
מונדיאל הנשים: 2015, 2019, מקום שני; 2011
מדליית זהב באולימפיאדה: 2008, 2012
מדליית הארד באולימפיאדה: 2021
גביע הזהב של CONCACAF לנשים: 2014, 2018
גביע אלגארבה: 2008, 2011, 2013, 2020
גביע ארבע האומות: 2008, 2011
גביע שי בליב: 2016, 2020
טורניר האומות: 2018
תארים אישיים
הרכב השנה של פיפ"א: 2020
כדורגלנית השנה בארצות הברית: 2016
הרכב העונה בליגה האמריקאית: 2016, 2018, 2019
MVP משחק הגמר בליגה: 2013
הכדורגלנית הצעירה של השנה: 2009
הרכב העשור של הפדרציה לססטיסטיקה: 2011-2020
ראו גם

קייסי מילר
טריניטי רודמן
אבי וומבאק
מרטין בובר

.
| --- | --- |
מרטין בובר
 לידה:  8 בפברואר 1878 האימפריה האוסטרו-הונגרית וינה, אוסטרו-הונגריה
 פטירה:  13 ביוני 1965 (בגיל 87) ישראל ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה, אוניברסיטת ציריך, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אוניברסיטת לייפציג 
 מוסדות:  די ולט  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 זרם:  פילוסופיה מערבית 
 תחומי עניין:  ציונות רוחנית, סוציאליזם אוטופי, מטאפיזיקה, תאולוגיה, חסידות, מקרא, פילוסופיה יהודית, פוליטיקה, פילוסופיה של הדת, פסיכולוגיה חברתית, סוציולוגיה, אקזיסטנציאליזם, פילוסופיה דיאלוגית
 עיסוק:  פילוסוף, מתרגם תנ"ך, מרצה באוניברסיטה, מחנך, ציוני, תאולוג, עורך ספרותי, איש חינוך, סופר, אקזיסטנציאליסט, מתרגם, לבריתן 
 הושפע מ:  שלמה בובר (סבו), קאנט, קירקגור, ניטשה, ג'ואנג דזה, פרודון, אמרסון, פוירבך, הבעל שם טוב, רוזנצוויג, לנדאואר, א"ד גורדון, בולטמן, זימל, דילתיי, מורנו, הרצל, ויצמן
 השפיע על:  פרנץ רוזנצוויג, גרשם שלום, ליאו בק, א"ד גורדון, עמנואל לוינס, הילרי פטנאם, ראם-צ'נדרה גנדי, יעקב רז, שלמה גיורא שוהם, שולמית אלוני, אלי בן-גל
 מדינה:  רפובליקת ויימאר, גרמניה, אוסטריה, ישראל, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 יצירות ידועות:  אני ואתה, ארץ לשני עמים, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1958) לוחית גתה של עיריית פרנקפורט (1958) פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (27 בספטמבר 1953) פרס ארסמוס (1963) פרס ביאליק (1961) אזרח כבוד של ירושלים 
 בת זוג:  פאולה וינקלר
 צאצאים:  רפאל בובר 
 חתימה:   
 
מרטין (מרדכי)  הלוי בּוּבֶּר (Martin Buber;‏ 8 בפברואר 1878, ה' באדר א' תרל"ח, וינה – 13 ביוני 1965, י"ג בסיוון תשכ"ה, ירושלים) היה חוקר ופילוסוף, מעבד מעשיות ומחנך ישראלי יהודי-אוסטרי.
עיקר כתביו עסקו בתודעה דתית, ביחסים בין-אישיים ובענייני קהילה. מפעליו המרכזיים היו איסוף ועיבוד מחדש של סיפורים חסידיים, תרגום התנ"ך לגרמנית, ופיתוח "פילוסופיה דיאלוגית" הבאה לידי ביטוי בעיקר ביצירתו "אני ואתה". בובר השפיע ותרם רבות לעיסוק במדעי הרוח ובמדעי החברה, ובעיקר למחקר בתחום הפסיכולוגיה החברתית, הפילוסופיה החברתית והאקזיסטנציאליזם הדתי.
בובר השתייך לציונות הרוחנית, והיה פעיל מאוד בקהילות יהודיות וחינוכיות בגרמניה ובישראל. כמו כן היה תומך נלהב במדינה דו-לאומית ליהודים ולערבים בארץ ישראל, וחבר בתנועת ברית שלום. בובר ידוע גם במשנתו האנרכיסטית והסוציאליסטית.
הגותו הדיאלוגית על פי הספר 'אני ואתה'

שורשיה של ה"פילוסופיה הדיאלוגית" של בובר נמצאים בפילוסופיה הגרמנית הרומנטית מחד, ומאידך בהתרשמותו הבלתי אמצעית של בובר מההגות החסידית כפי שחווה אותה בבית סבו, מהדיר המדרשים הידוע שלמה בובר. עיקר הגותו פורסמה בספרו "אני ואתה" בגרמנית בשנת 1923. הספר תורגם לעברית על ידי צבי וויסלבסקי, שנאלץ להמציא שורת מונחים בעברית על מנת לתרגם את מושגי בובר מגרמנית לעברית (למשל: "התאיישות", מלשון "איש", ו"מצענות"). הקריאה ב"אני ואתה" נחשבת לקשה יחסית. בשנת 2013 יצא לאור הספר בתרגום חדש של אהרון פלשמן הנחשב נוח יותר לקוראי העברית המודרנית, ונוספו לו נספחים מאת יעקב רז, אהרון פלשמן ואדמיאל קוסמן, שמסייעים בהבנתו.
הגותו של בובר מיוסדת על ההנחה ש"האדם נעשה אני באתה". הווה אומר: אין לאדם "אני" ממשי אלא רק כשהוא יכול לומר בכל יכולתו "אתה". אמירת "אתה" היא ההיחלצות הגמורה מתוך ה"אני" שלי אל קליטת ה"אתה" בהווייתו, בכנותו, ובעיקר בהיותו אומר לי דבר בעל איכות שאיננה ניתנת להיכמת (מלשון "כמות") או להסבר לאדם אחר. אין הכוונה גם ל"אתה" כבן אדם בלבד. להדגמת רעיונו מציג בובר "דיאלוג" שהיה לו עם אילן. בובר מדגים את האופנים השונים שיכול אדם להתבונן באילן. ולבסוף הוא רומז על אופי הקשר בין האדם לאילן, אותו ניתן לכנות יחס "אני-אתה", או "זיקה":
הריני מסתכל באילן.
 יכולני לראותו בחינת מראֵה: עמוד קפוא ואפוף אורה...
 יכולני לחוש יניקתם של השורשים, נשימת העלים, מגע ומשא בלתי פוסק עם האדמה, עם האוויר...
 יכולני לשייך אותו למינו ולסוגו ולהתבונן בו בחינת טופס יחד, לראות מהו מבנהו ומה אורחות חייו.
 אולם יכול גם שיתרחש, מתוך רצון וחסד כאחד, שעם הסתכלותי באילן אהיה משובץ בזיקה אליו, והוא שוב אינו לז. עצמתה של הבלעדיות תפסתני ואין צורך כל עיקר, שאהיה מוותר על שום דרך מדרכי הסתכלותי שלי... אין אילן רושם מן הרשמים, אינו משחק לכח המדמה שלי, לא יקרת חליפות רוחי, אלא ממש הוא השרוי ועומד נכחי, הוא לי כשם שאני לו, אלא באופן אחר
בקטע זה האילן עומד בזיקה בלתי אמצעית אל האדם ולוחש לו דבר על חייו (גם האדם העומד בדיאלוג אמיתי לוחש דבר לעץ). אין מדובר פה בהסתכלות פיוטית, ואף לא באמפתיה רגשית (לו העומד בדיאלוג עמו היה אדם). מדובר ב"דיאלוג" שהוא מעבר לרגשות ולשכל.
כשנפגש בי אדם בשעת רצון ופתחון לב של חיי האישיים, אדם שמשהו בו, שאין ביד לתופסו תפיסה של עצם, 'מגיד לי דבר'. אין פירושו של דבר כלל: מגיד לי את טיבו של אותו אדם, את המתרחש בנפשו של אדם וכיוצא באלה הדברי. אלא: מגיד לי משהו, מלחש לי משהו, משמיע לי משהו הנכנס לפני ולפנים של חיי שלי
אין כאן מסר קונקרטי הנאמר מאדם לחברו, יש כאן משהו שהוא למעלה מן המילים לתארו, אך הוא מסר מוחשי ואדם בשעת "רצון וחסד" יכול לקולטו ולהעבירו.
פסגת ה"דיאלוג", על פי בובר, היא ביכולת לפגוש דרך כל זיקה אמיתית עם ה"אתה" את ה"אתה הנצחי". חלקו השלישי של "אני אתה" פותח במשפט "הקווים המוארכים של הזיקות נפגשים זה בזה באני הנצחי". כלומר אדם הרגיל לפגוש את הזולת ב"אני אתה", ילמד שלמעשה ה"אתה הנצחי" – האלוהים – מדבר עמו דרך כל "אתה" קונקרטי עמו יצר זיקה. החיים מלאים "אותות" מן ה"אתה הנצחי" הדובר אליך ללא הרף. על האדם רק להטות את האוזן. חידושו של בובר הוא שאין אדם יכול לבוא אל האלוהים אלא רק דרך האנשים (בכך מנהל הוא פולמוס עם ההוגה הדני סרן קירקגור). על חילוניותה או דתיותה של הגות בובר, ישנם ויכוחים נרחבים במחקר.
הגותו הדיאלוגית על פי הספר 'אני ואתה' > "אני-הלז" והניכור בחברה המודרנית

"אני-הלז" הוא אפוא סוג קשר שבו, מלכתחילה, אדם פונה לזולתו מתוך יחס של תועלתנות, מתוך רצון להשתמש בו לצרכיו האישיים. יחס זה אינו חייב להיות מרושע ומניפולטיבי (כפי שרבים טועים לחשוב). בובר טוען שאף משורר המתייחס בצורה רגשנית למושא שירו יכול לעמוד עמו בזיקת "אני-לז", כיוון שאין הוא מקיים עמו את ה"זיקה", את הגישה הדיאלוגית של "אני-אתה".
הבעיה שעליה הצביע בובר היא שבתרבות המודרנית יחסי "אני-הלז" הופכים לדבר היחיד שקיים. התרבות איבדה את האיזון שלה, ויחסי "אני-אתה" הופכים נדירים יותר ויותר. בובר סבר שכאשר היחסים היחידים שקיימים בין בני האדם הם יחסי "אני-הלז", כאשר איש אינו מעניין אותי מעבר לתועלתי האישית, נוצרת תחושה של ניכור, שאותה מרגישים רבים בעולם המודרני.
בהסבר זה של בובר השתמש מרטין לותר קינג כדי להדגיש את התנגדותו להפרדה הגזעית, בטענה שהפרדה יוצרת ניכור חריף בחברה בין המדכאים למדוכאים.
אמונותיו הרוחניות של בובר

בובר יצא נגד הנצרות הפרוטסטנטית, וטען כי העת החדשה שונה מתקופת ימי הביניים בכך שבני האדם אינם מאמינים יותר בהתגלות אישית וישירה של האל לאדם. לשיטתו, בני האדם המודרניים ממשיכים לצפות לגילוי אלוהי, אך מניחים מראש שגילוי זה מתרחש ביחסים החברתיים שבין איש לרעהו, ולא ביחסים אישיים בין האדם לאל. בובר התמודד עם בעיית ההתגלות בכך שמצד אחד הוא לא ביטל אותה (הוא סבר כי יש תקווה לכך), אך מצד שני לא קיבל את מובנה המילולי; הוא סבר כי האלוהי מתגלה ביחסים בין בני האדם, ב"חברותה", במפגש מהותי עם הסביבה, במפגש של "אני-אתה". באופן זה הוא הסביר גם את ההתגלות במעמד הר סיני. בעוד שריה"ל הניח שההתגלות התרחשה הלכה למעשה בפרהסיה, בובר סבר כי המונח "תורה משמים" מבטא דווקא חוויה שבמסגרתה חוו בני ישראל, תוך מפגש קולקטיבי, נוכחות אלוהית ברמה אחרת, שתורגמה לתכנים מסוימים (תורה). לדבריו, התגלות מעין זו אפשרית גם היום, בדיוק על פי אותה נוסחה; התגלות אינה תלויית זמן ומקום, היא מתרחשת כאשר אנו פורצים את ה"אני-הלז" ועוברים ל"אני-אתה".
אחד מעקרונות היסוד של בובר היה כי במקום שבו יחס האדם לאדם אינם מתיישבים עם הדיבר האלוהי, אותו דיבר אינו מתקיים. בובר סבר שהתקווה לעתיד טוב יותר אינה טמונה בכך שבני האדם יתאחדו באמונותיהם או בדעותיהם, אם בימות המשיח ואם בחילוניות המרקסיסטית, אלא בכך שבני האדם יתאחדו ביחסם זה כלפי זה. הוא היה בטוח שעל דרי העולם לבסס את חייהם על עיקרון זה ושהמפגש הבינאישי, כמרכז ההוויה האנושית, טומן בחובו את התקווה לעולם טוב יותר.
אמונותיו הרוחניות של בובר > יחסו להלכה ולמצוות

מקובל לומר על בובר שהוא "הכיר את כל בתי התפילה בעולם מלבד את בית הכנסת שבשכונתו טלביה". בובר התנגד לחיים המושתתים על המסורת וההלכה; התנגדותו מיוסדת על תפישתו הרעיונית כי כל טקס (ובכללו מוסד הנישואים) הוא יחס "אני לז" עם הדבר. מי שברצונו לחיות חיי דיאלוג אמיתיים, אסור לו להשתית את חייו על טקסים קבועים, המסתירים את המושא מאת הפונה. במובן זה, היה בבובר משהו מן הרוח האנרכיסטית.
מאידך יש לזכור כי מפעל חייו של בובר הוא הבאת בשורת היהדות (מה שהוא תפש כיהדות האותנטית: הנבואה והחסידות) לצעירים היהודיים, שפרקו מעליהם את עול היהדות, ואף לאנושות כולה. בובר ניסה לקרב את מושגי היהדות כך שיובנו ויהיו קיומיים וקרובים ללב כל אדם באשר הוא, אף ללא האמונות הדוגמטיות של היהדות (תורה מן השמים, הלכה, בחירת ישראל).
באיגרת אל ידידו הטוב, פרנץ רוזנצווייג, מספר בובר כי השקט הפנימי אותו הוא זוכה לחוות, מביאו לשמירת שבת.[דרוש מקור: המקור הקיים אינו ממוקד מספיק] זוהי אמירה בובריאנית אופיינית, שאינה רואה מצווה כהטרונומית, אלא כביטוי עמוק של רחשי הלב.
אמונותיו הרוחניות של בובר > הכרת האל לפי בובר

בובר סיפר כי מחיפוש אחר החוויה האקסטטית (שלדבריו הוא אכן חווה), הוא עבר לניסיון לבנות יחס אחר אל העולם ואל סביבתו הבינאישית. לדבריו, על האדם להיות אחראי כלפי כל רגע בחייו, עליו להימצא "כאן ועכשיו", ולא להתכנס בתוך חוויה מיסטית המנותקת מהסביבה הסובבת אותו. למעשה, בובר המיר את החיפוש אחר החוויה האקסטטית ליחס אחר לחיים – כל רגע יכול להיות רגע של מפגש, והאחריות היא על כל רגע ורגע.
בובר ייחס כבוד להינדואיזם ולבודהיזם, אך סבר שאנשים החווים "הארה" וחושבים כי הייתה זו אחדות עם האל, טועים טעות חמורה. לשיטתו, ה"חוויה" הדתית היא התרחשות שקיימת בעולם, אשר מותנית במידת פתיחותם של האנשים ליחסי "אני-אתה" ביניהם. לדבריו, אם אדם מצליח להתנתק מהשטף החיצוני של כל הסובב אותו וחווה אחדות של הנפש שלו עצמו, מגיע לגרעין של נפשו ומתחבר עמו, לא די בכך כדי להזדהות עם האחדות הכוללת של העולם. נקודת המוצא של בובר הייתה שהדבר החשוב ביותר הוא עקרון המפגש. למעשה, זהו רגע ההכרעה: אדם יכול להסתפק באיחוד אישי עם עצמו ולדמיין שהגיע לשיא, אך אפשר גם שהאדם יצא למפגש עם העולם ויעצים את אותה חוויה בקשר עם אנשים אחרים.
בובר טען שלא ניתן להבין את מושג האל באמצעות הידע (גנוזיס), לדבריו "על אלוהים אי אפשר לדבר, אבל אפשר לדבר אליו". למעשה, אלוהים כמושג אינו מובן כלל וכלל. אף על פי כן, הוא סבר שכאשר האדם מנסה להתקשר עם אותו אל, עוד ועוד ניסיונות עתידים להביאו לידי מסקנה שיש משהו חיצוני לו שמתגלה אט-אט בפניו. כדי להסביר את עצמו הוא משתמש במשל: אם אינך יודע דבר על משורר אשר את שיריו אתה קורא, הרי יש לך רק אינדיקציה אחת בלבד לדעת דבר מה עליו ולהכירו – אלו הם שיריו. בדיוק באותו האופן, כדי להכיר את האל, יש לחבר עוד ועוד רגעים של מפגש עם הסובב, והחיבור של כל אותם רגעים יביא להבנת מקור ה"שירים" – אלוהים. אך לא כמושג, אלא כתוצאה של מפגש איתו.
סיכומו של דבר: בובר היה אקזיסטנציאליסט. הוא הצביע על החוויה הישירה והרגעית עם המקור, יותר מכל חשוב היה לו אותו מפגש בינאישי מיוחל אשר ניתן לקיים, לדבריו, בכל דור ודור.
אמונותיו הרוחניות של בובר > בובר ואנרכיזם

בובר התחכך בחוגים האנרכיסטים עם ידידו הטוב, האנרכיסט הגרמני-יהודי גוסטב לנדאואר, שאת כתביו בובר ערך ופרסם לאחר מותו. ביסוד התפיסה האנרכיסטית שבה דגל בובר נמצאת קבוצה של קהילות המהווה בסיס לקיום חופשי של קהילות שיתופיות החיות בקשרים עם קהילות נוספות. לדעתו, זוהי הדרך ליצירתה של חברה שלמה ומתוקנת.
בובר והסיפורים החסידיים > היחס למפעל הסיפורים החסידיים של בובר – ביקורת מול אהדה

כאמור, מפעלו המרכזי של מרטין בובר בכל הנוגע לחסידות היה ליקוט הסיפורים החסידיים. בובר עיין במאות טקסטים, והוציא מתוכם אנקדוטות; טענתו הייתה כי העיון בסיפורים החסידיים חושף לעינינו עולם שבו יש יחסים רבים של "אני-אתה", הרבה מעבר למה שניתן לראות בחיינו.
גרשם שלום, מייסד מחקר הקבלה, יחד עם הבולטים שבתלמידיו, סברו שבובר סילף את העולם החסידי לטובת הפילוסופיה הדיאלוגית שלו. לדעתו, "חדוות הקונקרטי" של בובר עיוורה את עיניו מלראות כי החסידות אינה דיאלוגיזם אלא מיסטיקה. לדעתם העולם החסידי הפוך לגמרי – עולם המחפש אחר דרך להתנתק מהעולם הגשמי בדרך מיסטית, ולא להתקשר אליו באמצעות כינונם של יחסים בלתי-אמצעיים עמו. "העלאת הניצוצות" החסידית אינה עמידה בזיקה עם הקונקרטי אלא פירושה ריקונו מחיותו לשם ההתאחדות המיסטית עם האל, המצוי מחוץ לעולם באופן מוחלט.
חלק גדול מהחוקרים כיום, ביניהם פרופ' משה אידל, פרופ' יואב אלשטיין ופרופ' רון מרגולין, אינם מסכימים עם הביקורת על בובר, וסוברים כי גרשם שלום, ובעיקר מחקריה של תלמידתו רבקה שץ, הם אלה שמסלפים את הטקסטים החסידיים. כך טוען מרגולין למשל כי אחוז רב יותר של הטקסטים החסידיים מדברים דווקא על הארת העולם הזה. לדבריהם, כוונתו של בובר לא הייתה להחזירנו אל החסידות, אלא לינוק ממנה ערכים שחסרים בתרבות המודרנית המערבית, ולהם אין תחליף.
בובר והסיפורים החסידיים > דוגמה לאחד הסיפורים שליקט: אור הגנוז

אמר רבי אלעזר: אור שברא הקב"ה ביום ראשון – אדם צופה בו מסוף העולם ועד סופו. כיוון שנסתכל הקב"ה בדור המבול ובדור הפלגה וראה שמעשיהם מקולקלים עמד וגנזוֹ מהם. ולמי גנזוֹ? לצדיקים לעתיד לבוא.
 שאלו החסידים: היכן גנזוֹ?
 השיבו: בתורה.
 שאלו: אם כן, כלום לא ימצאו צדיקים משהו מן האור הגנוז כשהם לומדים תורה?
 השיבו: ימצאו וימצאו.
 שאלו: אם כן, מה יעשו צדיקים כשימצאו משהו מן האור הגנוז בתורה?
 השיבו: יגלוהו באורח חייהם.
כתביו

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: לעשות סדר: לכתוב בעברית את שמות הכתבים שהופיעו בעברית, ומה שלא - לכתוב בגרמנית/באנגלית.
כתביו > הגות

ערך את סדרת הספרים Die Gesellschaft ("החברה"), יצאה בשנים 1906–1912, ב-40 כרכים.
Die fünfzigste Pforte ("השער החמישים"), 1907.
Ekstatische Konfessionen ("ערכים אקסטטיים"), 1909.
Reden und Gleichnisse des Tschuang Tse ("אמירות ומשלים של ג'ואנג דזה"), 1910. מהדורה גרמנית ראשונה בתוספת הקדמה.
Drei Reden über das Judentum ("שלושה נאומים על היהדות"), 1911 (גרסה דיגיטלית).
Daniel. Gespräche von der Verwirklichung ("דניאל" – שיחות על מימוש"), 1913 (גרסה דיגיטלית).
Vom Geist des Judentums. Reden und Geleitworte ("מרוח היהדות: נאומים והקדמות"), 1916 (גרסה דיגיטלית).
אני ואתה; תרגום מגרמנית: אהרון פלשמן; דברי הקדמה: שולמית אלוני; נספחים: יעקב רז, אהרון פלשמן, אדמיאל קוסמן, ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"ג 2013. ראו להלן הפנייה לקישור למדריך אינטראקטיבי מאת המתרגם.
אני-אתה, בתוך: בסוד שיח, ירושלים: מוסד ביאליק, 1980, עמ' 3–103
בסוד שיח: על האדם ועמידתו נוכח ההוויה, תרגם צבי וויסלבסקי, מוסד ביאליק, 1964.
בעיית האדם: עיונים בתולדותיה, תל אביב: מחברות לספרות, 1943
הרוח והמציאות: תשעה שערים לבירור היחס שביניהם, מחברות לספרות, תש"ב-1942
עוללות, ירושלים: מוסד ביאליק, 1966
פני אדם: בחינות באנתרופולוגיה פילוסופית, ירושלים: מוסד ביאליק, 1989
תקוה לשעה זו: סוגיות מענייני הרוח והמציאות, תל אביב: עם עובד, ארון ספרים יהודי, 1992
שתי דרכי אמונה, תרגם חיים מחלב, אחרית דבר מאת דוד פלוסר, רסלינג 2011
פגישות, אחרית דבר מאת ד"ר ימימה חדד. עריכה ראובן מירן, נהר ספרים 2021
כתביו > הגות > החסידות

Die Geschichten des Rabbi Nachman ("מעשיות רבי נחמן", 1906 (גרסה דיגיטלית). תורגם לאנגלית.
Die Legende des Baalschem ("אגדת הבעל שם"), 1908 (גרסה דיגיטלית). תורגם לאנגלית.
אור הגנוז, סיפורי חסידים, דפוס קואפרטיבי אחדות 1946; איורים יוני בן שלום, ירושלים: שוקן, 2005.
בפרדס החסידות: עיונים במחשבתה ובהויתה, ירושלים: מוסד ביאליק, 2001
גוג ומגוג: מגילת הימים, תל אביב: עם עובד, 1987; הוצאה מחודשת של ידיעות ספרים, 2007
דרכו של אדם על פי החסידות, מוסד ביאליק, 1981 – קובץ שיחות שהרצה בובר בקול ישראל ובהם שילב את מסריו עם שרשרת סיפורי חסידים ומימרות הצדיקים.
המגיד הגדול ובני חוגו – ספרו השלישי של בובר הצעיר על החסידות, ראה אור בשפה הגרמנית.
כתביו > הגות > המקרא

דרכו של מקרא: עיונים בדפוסי-סגנון בתנ"ך, מוסד ביאליק, 1978
מלכות שמים, עיונים בספרי שופטים ושמואל, תרגם יהושע עמיר, מוסד ביאליק, 2000
משה, ירושלים: שוקן, 1999
תורת הנביאים, ירושלים: מוסד ביאליק, 1975
כתביו > הגות > הגות פוליטית

ארץ לשני עמים, ערך והוסיף מבוא והערות פול מנדס-פלור, ירושלים: שוקן, 1988
בין עם לארצו, עיקרי תולדותיו של רעיון, שוקן, 1944
נתיבות באוטופיה, תל אביב: עם עובד, 1947
תעודה ויעוד, הספרייה הציונית, 1964. קובץ מאמריו ונאומיו של בובר, הופיע בשני כרכים.