stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן קלוד דובליה
ביוגרפיה > נשיאותו

באפריל 1971, כשז'אן היה בן 19, נפטר אביו, וז'אן קלוד מונה לנשיא במקומו, וכך היה לנשיא הצעיר בעולם. בתחילה התנגד למינויו והעדיף שאחותו הגדולה תמונה לנשיאה, אך לבסוף התרצה. בתחילת כהונתו, הוא נקט מספר צעדים לרפורמה במשטר, על ידי שחרור מספר אסירים פוליטיים והקלה על הצנזורה העיתונאית. עם זאת, לא היו שינויים מהותיים באופיו הבסיסי של המשטר.
עקב התפרצות נגיף קדחת החזירים האפריקאית באי בשנת 1978, התעקשו רשויות החקלאות האמריקאיות על מיגור מוחלט של אוכלוסיית החזירים בהאיטי בשנת 1982. התוכנית למיגור קדחת החזירים גרמה להרס כלכלי רציני בקרב אוכלוסיית האיכרים, שגידלה חזירים כהשקעה. בנוסף, מחלת האיידס שהתפשטה בהאיטי בתחילת שנות השמונים גרמה לירידה דרמטית במספר התיירים בהאיטי.
ב-27 במאי 1980 נישא דובליה למישל. על חתונתם, שעלתה 2 מיליון דולר, לא נחסכו ביקורות, אם כי אחד מהעיתונים דיווח כי "האירוע ... התקבל בהתלהבות על ידי רוב בהאיטי".
חוסר שביעות הרצון בקרב הקהילה העסקית והאליטה הלך והתגבר בתגובה לשחיתות המוגברת בקרב משפחת דובליה ומשפחת בנט, משפחתה של מישל, שכללה מכירת גופות מהאיטי לבתי ספר זרים לרפואה וסחר בסמים. דיכוי פוליטי מוגבר הוסיף לכך.
חוסר שביעות רצון נרחב עוד יותר החל להתבטא במרץ 1983, כאשר האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר בהאיטי והכריז כי "דברים חייבים להשתנות בהאיטי". הכרזה זאת גרמה להתעוררות רבה בקרב תושבי האיטי ותרמה להרחבת והגברת האקטיביזם הפוליטי והחברתי.
בשנת 1985 נפתח מרד נגד דובליה והפגנות ופשיטות על מחסני המזון החלו להתבצע בצפון האיטי. העיר גונאיב הייתה העיר הראשונה בה התבצעו הפגנות. מאוקטובר 1985 עד ינואר 1986 התפשטו ההפגנות לשש ערים נוספות. בסוף אותו חודש החלו התקוממויות גם בדרום המדינה. בתגובה, דובליה הוריד את מחיר המזון ב-10%, סגר תחנות רדיו עצמאיות והשתמש בצבא ובמשטרה לעצירת ההפגנות, אך מהלכים אלה לא הצליחו לדכא את המרד.
בינואר 1986 החל ממשל רייגן ללחוץ על דובליה לוותר על שלטונו ולעזוב את האיטי. נציגים שמונו על ידי ראש ממשלת ג'מייקה אדוארד סיגה שימשו כמתווכים שניהלו את המשא ומתן. ארצות הברית דחתה את הבקשה לספק מקלט לדובליה, אך הסכימה לסייע בבריחתו. דובליה נעתר לבקשות ארצות הברית, והתפטר ב-7 בפברואר 1986. הוא עזב לצרפת במטוס של חיל האוויר האמריקאי.
ביוגרפיה > בריחתו לצרפת

ב-19 ביוני 1991 איבד את רוב רכושו, עקב גירושיו ממישל. באותה עת הוא ביקש מצרפת מקלט מדיני, אך בקשתו נדחתה.
בשנת 2004 דו"ח השחיתות העולמי פרסם כי דובליה הוא ראש המדינה השישי הכי מושחת בעולם.
ביוגרפיה > חזרתו להאיטי ומותו

ב-16 בינואר 2011 חזר דובליה להאיטי. ב-18 בינואר הוא נלקח למעצר על ידי משטרת האיטי. הוא הואשם בשחיתות וגניבה שבוצעו במהלך 15 שנות נשיאותו. לאחר המשפט, הוא שוחרר מבית הכלא, אך הושם במעצר בית.
דובליה נפטר ב-4 באוקטובר 2014 מהתקף לב.
הערות שוליים

1 2  Ex-Haiti dictator 'Baby Doc' Duvalier faces corruption charges for first time since revolt, ‏28 בפברואר 2013
1 2 3 4 5  Getting Rid of Baby Doc, Commentary Magazine, ‏2014-11-01 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5  היסטוריה של האיטי - ז'אן קלוד דובליה, 1971-86
1 2  Charges filed against 'Baby Doc' Duvalier in Haiti, www.cnn.com (באנגלית)
1 2 3  "At 19, President for Life Jean‐Claude Duvalier". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1971-04-26. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-30.
↑  "Haitians wonder which advisers will have Duvalier's ear". Christian Science Monitor. 1980-07-15. ISSN 0882-7729. נבדק ב-2021-10-30.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  ז'אן קלוד דובליה, דיקטטור האיטי לשעבר, מת בגיל 63, באתר the Guardian
1 2  Former Haitian Dictator Won't Be Charged With Murder, Torture, Disappearances, HuffPost, ‏2012-01-30 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810603940605606  BIBSYS: 90303552  BnF: cb12142087t (data)  CANTIC: a1955655x  GND: 11886050X  ISNI: 0000 0000 7859 5869  LCCN: n84030341  NARA: 10569331  NLA: 35970905  NTA: 073603449  SNAC: w6k108kc  SUDOC: 029891132  Trove: 1168239  VIAF: 20477978   WorldCat (עם VIAF): 20477978 
ז'אן קלוד ומישל בדרך לשדה התעופה כדי להימלט לצרפת
ורשינו-דרסונסקי

| --- | --- |
סמל ורשינו-דרסונסקיסמל ורשינו-דרסונסקי

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קראי:  מחוז עבר הבאיקל עבר הבאיקל
 ראש העיר:  ולדימיר דומצ'נקו (Владимир Домченко)
 תאריך ייסוד:  1865
 שטח:  10 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב:  5,398 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  52°21′30″N 115°33′45″E﻿ / ﻿52.358333333333°N 115.5625°E﻿ / 52.358333333333; 115.5625 
 אזור זמן:  UTC +9
 https://darasun.ucoz.ru/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניורשינו-דרסונסקי(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניורשינו-דרסונסקי(למפת מחוז עבר הבאיקל רגילה) צ'יטה קרסנוקמנסק בורזיה פטרובסק זבאיקלסקי  אגינסקויה נרצ'ינסק מוגוצ'ה שילקה בליי סאחה יקוטיה  אמור סין מונגוליה בוריאטיה אירקוטסקורשינו-דרסונסקי(למפת מחוז עבר הבאיקל מוגדלת) צ'יטה קרסנוקמנסק בורזיה פטרובסק זבאיקלסקי  אגינסקויה נרצ'ינסק מוגוצ'ה שילקה בליי סאחה יקוטיה  אמור סין מונגוליה בוריאטיה אירקוטסקורשינו-דרסונסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וֶרשינוֹ-דָרָסוּנסְקי (ברוסית: Вершино-Дарасунский) היא עיירה בנפת טונגוקוצ'נסקי שבחבל עבר הבאיקל. פירוש שמה בבוריאטית הוא "מים טובים, מתן האדמה".
היסטוריה

ורשינו-דרסונסקי נוסדה בשנת 1865 לאחר גילוי של זהב בעמק אוזור-מלכיי (בבוריאטית "כובע זהב") והייתה אחד מהיישובים הרוסיים הראשונים בעבר הבאיקל (זבאיקליה).
איש העסקים מיכאל בוטין קיבל זיכיון על כריית הזהב באזור, והופעל בו מכרה. ב-1929 הוכנס המכרה "דרסונסקי" למסגרת החברה הממשלתית להפקת זהב "סויוז-זולוטו" (Союззолото), ונבנו מפעלי עיבוד זהב ושירותי אחזקה למכרה.
בשנת 1932 התגוררו ביישוב 6,600 תושבים, ומשנת 1938 החל יוצא בו לאור העיתון "הפועל דרסון" (רוסית : "Дарасунский рабочий"). בשנת 2002 רכשה החברה הרוסית-בריטית Highland Gold Mining Ltd את המכרה, המפיק כ-4.5 טונות של זהב בשנה.
בספטמבר 2006 פרצה שרפה במכרה המרכזי, ונספו בה 25 כורים, מרביתם תושבי ורשינו-דרסונסקי.[דרוש מקור]
ז'אן קאלה

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1698 Lacabarède, צרפת 
 הוצאה להורג:  10 במרץ 1762 (בגיל 63) טולוז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השקפה דתית:  נצרות פרוטסטנטית 
 
מאסרו של ז'אן קאלה
"המוות האכזרי של קאלה, שנשבר על הגלגל בטולוז, 10 במרץ 1762."
זַ'אן קַאלָה (בצרפתית: Jean Calas‏; 1698 – 10 במרץ 1762) היה סוחר שחי בטולוז בצרפת, שנשפט, עונה והוצא להורג בגין רצח בנו, למרות מחאותיו על חפותו. קאלה היה פרוטסטנטי בחברה קתולית רשמית. ספקות לגבי אשמתו הועלו על ידי מתנגדי הכנסייה הקתולית והוא נוקה מאשמה בשנת 1764. בצרפת הוא הפך לקורבן סמלי של חוסר סובלנות דתית (אנ'), יחד עם פרנסואה-ז'אן דה לה בר (אנ') ופייר-פול סירבן (אנ').
רקע

קאלה, יחד עם אשתו, היה פרוטסטנטי. צרפת הייתה אז מדינה קתולית; הקתוליות הייתה דת המדינה, ללא זכות חוקית ליחידים לעסוק בדתות אחרות. אף שהדיכוי החריף של הפרוטסטנטים שיזם המלך לואי ה-14 (אנ') נמוג ברובו, הפרוטסטנטים היו, במקרה הטוב, נסבלים. לואי, אחד מבניו של קאלה, המיר את דתו לקתולית ב-1756.
מותו של מארק-אנטואן קאלה

ב-13–14 באוקטובר 1761, אחד מבניו האחרים של קאלה, מארק-אנטואן, נמצא מת בקומת הקרקע של בית המשפחה. השמועות אמרו שז'אן קאלה רצח את בנו משום שגם הוא התכוון להמיר דתו לקתוליות. בחקירה, המשפחה טענה תחילה כי מארק-אנטואן נהרג על ידי רוצח. אחר כך הם הכריזו שמצאו את מארק-אנטואן מת, תלוי; מכיוון שהתאבדות נחשבה לפשע מתועב נגד עצמו, וגופות המתים של המתאבדים נטמאו, הם ארגנו שהתאבדות בנם תיראה כמו רצח.
משפט והוצאה להורג

אף על פי שז'אן קאלה טען שהמוות היה התאבדות, ועדותה של ז'אן וינייר (Jeanne Vigneire), האומנת הקתולית של קאלה, פסק בית המשפט בטולוז שז'אן קאלה רצח את בנו. קאלה נידון גם לעינויים לאחר שנשפט ונמצא אשם. ידיו ורגליו נמתחו (אנ') עד שנעקרו מהתושבת שלהם. שבעה עשר ליטר מים נשפכו לגרונו. הוא נקשר לצלב בכיכר הקתדרלה שם כל אחד מאיבריו נשבר פעמיים על ידי מוט ברזל. גם עם כל העינויים הללו, הוא המשיך להכריז על חפותו.
ב-9 במרץ 1762 גזר הפרלמנט של טולוז (אנ') (בית המשפט האזורי) גזר דין מוות על ז'אן קאלה באמצעות גלגל שבירה. ב-10 במרץ, בגיל 64, הוא מת בעינויים על הגלגל, תוך שהוא עדיין טוען בתקיפות לחפותו.
ההתערבות של וולטר והזיכוי מאשמה שלאחר המוות

דונה קאלה (Donat Calas), בנו הצעיר של ז'אן קלה נמלט לז'נבה, נפגש שם עם הפילוסוף הצרפתי וולטר וסיפר לו על האירוע. לאחר שהחשדות הראשוניים כי קאלה היה אשם בקנאות אנטי-קתולית התבדו, החל וולטר במסע לביטול עונשו של קאלה, בטענה שמארק-אנטואן התאבד בגלל חובות הימורים ואי יכולתו לסיים את לימודיו באוניברסיטה בשל דתו.
מאמציו של וולטר הצליחו, ולואי החמישה עשר, מלך צרפת נפגש עם המשפחה וביטל את גזר הדין ב-1764. המלך פיטר את ה-Capitoul, השופט הראשי של טולוז, המשפט בוטל, ובשנת 1765 ז'אן קאלה זוכה מאשמה לאחר מותו בשל "פגם פרוצדורלי" (vice de procedure), כשהמשפחה קיבלה פיצוי בסך 36,000 ליברות מהמלך. וולטר, מבקר גלוי של הכנסייה הקתולית, ציטט את המקרה כדוגמה לחומרת הכנסייה בחיבורו משנת 1763, מסה על סובלנות דתית (אנ').
הערות שוליים

↑  Calas, Jean, 1911 Encyclopædia Britannica
1 2  Lawrence Goldstone, Nancy Goldstone, Out of the Flames, Crown 2008, ISBN 9780307489241, Page 256
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259217205171  PLWABN: 9810697074205606  BnF: cb120897157 (data)  GND: 118675303  ISNI: 0000 0000 6676 3343  LCCN: n89103482  NKC: ola2009481275  NLG: 103288  NTA: 073133434  SUDOC: 029226767  ULAN: 500354273  VIAF: 32790468   WorldCat (עם VIAF): 32790468
הים הידוע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ים ירחי 
 נתונים ומידות
 אורך:  350 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  LQ19 
 גוף שמיימי:  הירח
 קואורדינטות:  10°32′S 22°19′W﻿ / ﻿10.53°S 22.31°W﻿ / -10.53; -22.31
  (למפת הירח מוגדלת) הים הידוע(למפת הירח רגילה) הים הידוע
 
הים הידוע
הים הידוע (בלטינית: Mare Cognitum - "מארה קוגניטום") הוא ים ירחי הממוקם באגן אוקיינוס הסערות שעל הירח. הים הידוע, בדומה ליתר הימים הירחיים, אינו ים אלא עמק המכוסה בזלת. צפונית מערבית לים הידוע מצוי רכס הרי ריפאאוס. הים קיבל את שמו בשנת 1964 לאחר שנחתה בו הגשושית האמריקאית ריינג'ר 7.
גאולוגיה

האגן בו מצוי הים הידוע נוצר בעידן האמבריאני התחתון. הבזלת כיסתה את הים בעידן אימבריאני העליון.
מחקר

מספר גשושיות וחלליות נחתו בים הידוע ובהן לונה 5, ריינג'ר 7, סורבייר 3 ואפולו 12.
אפולו 14 נחתה בסמוך לים הידוע.
הלן בנטלי

הלן בנטלי לבית דליץ' (באנגלית: Helen Bentley‏; 28 בנובמבר 1923 – 6 באוגוסט 2016) הייתה פוליטיקאית אמריקאית שהייתה חברה רפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מרילנד בין השנים 1985 ל-1995. לפני שנכנסה לפוליטיקה, היא הייתה כתבת ועיתונאית ימית מובילה.
ביוגרפיה > ראשית חייה

בנטלי נולדה בעיירת מכרות הנחושת רות', נבדה.  הוריה היו מהגרים סרבים, ואביה היה כורה. כשבנטלי הייתה בת שמונה, אביה מת מסיליקוזיס, מחלת כורים נפוצה, ובנטלי לקחה עבודה במשרה חלקית בחנות שמלות בזמן שאמה קיבלה דיירים כדי לפרנס את המשפחה.
בזמן לימודיה בתיכון, היא חוותה את החוויות הראשונות שלה בעיתונאות ופוליטיקה בזמן שעבדה על העיתון השבועי של אילי, נבדה, שפורסם על ידי המחוקק הרפובליקני של המדינה צ'ארלס ראסל. היא זכתה במלגות ללימודי עיתונאות באוניברסיטת מיזורי, וסיימה את לימודיה ב-1944 לאחר שסיימה תואר BA בהצטיינות. בזמן לימודיה בקולג', היא עבדה על מסע הבחירות לסנאט עבור הדמוקרט ג'יימס ד' סקרוגהם, ומונתה למזכירת הסנאט שלו.
ביוגרפיה > קריירה > עיתונות

לאחר סיום לימודיה, בנטלי עבדה בעיתונים בעיירות קטנות בפורט ויין, אינדיאנה ולואיסטון, איידהו, אבל היא רצתה לדווח על חדשות קשות לפרסום גדול יותר; באותה תקופה, רוב הנשים העיתונאיות היו מוגבלות לכתיבת חדשות החברה. היא כתבה לכל העיתונים המרכזיים בחוף המזרחי ובסופו של דבר, ב-1945, הציע לה הבולטימור סאן תפקיד דיווח. בתחילה היא דיווחה על ענייני עבודה ואיגוד עובדים, אך לאחר מכן הוקצו לה חדשות ימיות וחוף הים, קצב משמעותי בעיר ובמדינה שהנמל שלהן תרם רבות לכלכלה. היא הפכה לכתבת ימית מוערכת, שעסקה באנשים מעובדי רציף ועד פוליטיקאים ממלכתיים, וגם כתבה עבור סוכנויות נמל וחברות ספנות.
החל משנת 1950, בנטלי הנחתה תוכנית טלוויזיה מקומית של בולטימור ב-WMAR‏, The Port That Built a City, והציגה חדשות הקשורות ימיות ותחבורה.  מאוחר יותר נקראה מחדש "הנמל שבנה עיר ומדינה", הסדרה הופקה על ידי בנטלי עד 1965 וכללה שלטים חיים חדשים מסיפון הספינות בנמל בולטימור במהלך השנים הראשונות של הטלוויזיה.
במהלך מלחמת וייטנאם, בנטלי התוודעה לעומס בנמל סייגון, ונסעה לשם כדי לדווח על הבעיות באספקת חיילים אמריקאים. הנשיא ג'ונסון התוודע לדו"ח שלה, ובהמשך נעשו שיפורים במתקני הנמל בקאם ראן ביי כדי להקל על הלחץ על סייגון.
ביוגרפיה > קריירה > פוליטיקה

בשנת 1969, לבנטלי הוצע מושב בוועדה הימית הפדרלית. עם זאת, היא סירבה וביקשה במקום זאת את תפקיד היו"ר. היא מונתה ועמדה בראש הוועדה מ-1969 עד 1975. התפקיד הפך אותה לאישה הבכירה ביותר בממשל הנשיא ניקסון. במהלך כהונתה, בנטלי דגלה בתמיכה פדרלית במספנות בניית ספינות אמריקאיות.
בנטלי קראה תיגר על הנציג המכהן הדמוקרטי, קלרנס לונג, במחוז השני של מרילנד בשנים 1980 ו-1982. היא ניצחה את לונג בניסיון השלישי שלה ב-1984, ונבחרה לקונגרס ה-99 ולארבעת הקונגרסים שאחריו, וכיהנה מ-3 בינואר 1985 ועד 3 בינואר 1995.
בתקופת כהונתה, בנטלי הייתה תומכת חזקה במדיניות סחר פרוטקציוניסטית לתמיכה בייצור בארצות הברית ובצי הים הסוחר האמריקאי. היא גם הציגה חקיקה שאפשרה לחפור את מפרץ צ'ספיק, מה שאפשר לאניות משא גדולות יותר לגשת לנמל בולטימור. בשנות ה-90, היא הייתה אוהדת כלפי סרבים במהלך מלחמת האזרחים ביוגוסלביה, והתנגדה למעורבות צבאית אמריקאית בסכסוך זה.
בנטלי לא הועמדה לבחירה מחדש לקונגרס ה-104 ב-1994, אך הייתה מועמדת לא מוצלחת למועמדות למשרת מושל מרילנד. למרות אישורו של המושל הדמוקרטי המכהן ויליאם דונלד שייפר, היא הובסה בפריימריז הרפובליקני על ידי אלן סאוארברי השמרני יותר.
כאשר מחליפה בקונגרס, בוב ארליק, ויתר על כסאו, בנטלי ביקשה לתפוס את המושב ב-2002. עם זאת, המחוז הפך לדמוקרטי יותר באופן משמעותי בחלוקה מחדש וכלל חלק גדול מבולטימור סיטי, אזור שבנטלי מעולם לא ייצגה. היא הפסידה בבחירות לדאץ' רופרסברגר במחוז בולטימור.
בשנת 1995, בנטלי הקימה את Helen Bentley & Associates, Inc., וסיפקה שירותי ייעוץ בנושאי סחר בינלאומי, עסקים וממשל. היא גם הייתה יועצת של מינהלת נמל מרילנד ונמל בולטימור, וכיהנה במועצת הנאמנים של מוזיאון התעשייה של בולטימור ושל בית הספר התיכון לתעשייה ימית.
ביוגרפיה > קריירה > הכרה

בשנת 2004, בנטלי הוכנסה להיכל התהילה הימי הבינלאומי. בשנת 2006, כחלק מחגיגות 300 שנה לנמל בולטימור, שונה שם הנמל לנמל הלן דליץ' בנטלי של בולטימור.
בנטלי הייתה חברה בהיכל התהילה של הנשים של מרילנד, וזכתה במדליון הדובר, פרס האזרח הראשון ופרס המנהיגות הבינלאומית של המושל מממשלת מדינת מרילנד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בנטלי הייתה נשואה לוויליאם רוי בנטלי, שמת ב-2003 משבץ מוחי. לבני הזוג לא היו ילדים. היא מתה בגיל 92 ב-6 באוגוסט 2016, בביתה בטימוניום, מרילנד, מסרטן המוח.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Dresser, Michael (6 באוגוסט 2016). "Helen Delich Bentley, congresswoman who was a staunch advocate of the port of Baltimore, dies". The Baltimore Sun. אורכב מ-המקור ב-25 בינואר 2017. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Famous American Serbs". Baba Mim. אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2012. נבדק ב-18 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Langer, Emily (6 באוגוסט 2016). "Helen Delich Bentley, journalist-turned-politician who promoted Baltimore port, dies at 92". The Washington Post. נבדק ב-7 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Former U.S. Rep. Helen Bentley dead at 92". WBAL-TV. 6 באוגוסט 2016. אורכב מ-המקור ב-9 באוגוסט 2016. נבדק ב-7 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shapiro, M. Sigmund (Fall 1999). "The Saga of Samuel Shapiro & Company". Generations. Jewish Museum of Maryland. אורכב מ-המקור ב-19 בפברואר 2011. נבדק ב-16 ביולי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Former U.S. Rep. Helen Bentley in hospice care". WBAL-TV. 22 ביוני 2016. נבדק ב-7 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Baltimore Sun's Business and Civic Hall of Fame honoree: Helen Delich Bentley". The Baltimore Sun. 10 ביוני 2016. נבדק ב-7 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4223 9192  LCCN: no95021384  SNAC: w66d7c01  US Congress: B000392  VIAF: 75898974   WorldCat (עם VIAF): 75898974 
הלן דליץ' בנטלי עם המשורר והעיתונאי הסרבי דג'אן סטויאנוביץ' ב-1993
ושט

| --- | --- |

ניתן לראות את הוושט בכתום
 שיוך:  human gastrointestinal tract 
 מיקום אנטומי:  חלל החזה 
 אספקה עורקית:  ענפי הוושט 
 ניקוז ורידי:  ורידי הוושט 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1144) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  oesophagus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A05.4.01.001 
 TA2 (2019):  2887 
 FMA:  7131 
 קוד MeSH:  A03.556.875.500 
 מזהה MeSH:  D004947 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0014876 
 
מערכת העיכול. למידע על איבר, לחצו עליו.
הוושט (בלטינית: œsophagus), הוא צינור שרירי במערכת העיכול בעל דפנות המצופות בקרום רירי המחבר את החלק התחתון של הגרון (הלוע) עם הקיבה.
לאחר שהמזון נלעס בפה, הוא עובר דרך הלוע לוושט. הדפנות השריריות של הוושט דוחפות את המזון בתנועה פריסטלטית עד לקיבה, כך שתנועת המזון אינה תלויה בכבידה.
אורכו של הוושט במבוגרים כ-25 סנטימטרים. בדרכו מהצוואר לקיבה, עובר הוושט דרך פתח בסרעפת. בין הוושט לקיבה אין שסתום שרירי של ממש, ורפלוקס קיבתי-ושטי נמנע על ידי הטונוס הגבוה של שריר הסרעפת דרכו הוושט בוקע.
הוושט ממוקם מאחורי קנה הנשימה. כדי שלא ייכנס בטעות מזון לקנה הנשימה, מכסה הגרון סוגר את קנה הנשימה בעת האכילה. מסיבה זו טבעו חז"ל את הפתגם "אין מסיחין בסעודה, שמא יקדים קנה לושט ויבא לידי סכנה". (תענית, ה', ב')
בעיות רפואיות הקשורות לוושט הם: תפקוד לקוי של השריר הסוגר העליון (Oropharyngeal Dysphagia) או התחתון של הוושט, הרס רפידת הוושט בעקבות רפלוקס קיבתי-ושטי (GERD - Gastro Esophageal Reflux Disease), גידולים והפרעות שרירים שמקשים על הבליעה (Esophageal Dysphagia), לחץ של כלי דם על הוושט, הצרות דלקתית של הוושט (Esophagitis), או הצרות של החלק התחתון של הוושט (טבעת ושטית תחתונה, Achlasia).
בדיקות רפואיות הקשורות לוושט הם בדיקת בריום, מנומטריה, בדיקת pH, בדיקת ברנסטיין, ואסופאגוסקופיה (אנדוסקופיה של הוושט).
ראו גם

מחלות והפרעות של הוושט
רפלוקס קיבתי-ושטי
הכל טוב

"הכל טוב" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים הישראלים משה פרץ ומושיקו מור. השיר יצא ב-4 בפברואר 2021 כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר נכתב על ידי פרץ ומור והופק על ידי תמיר צור.
רקע

מילות השיר נכתבו על זווית ראייתו של הגבר בעת פרידה מבת זוגו. השיר הודלף לרשת באמצעות הרשת החברתית "טלגרם" כשבוע לפני צאתו. שעות לאחר צאת השיר, הצביע ערן סויסה, עיתונאי מעיתון "מעריב", על הדמיון בלחן לשיר "Alijenab" של להקת Evan band הפרסים.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי, ביקר את השיר באופן שלילי וכתב כי "אין בשיר מלל לוגי". בנוסף כתב: "הדואט עם מושיקו מור הוא מבחינה זו לא יותר מאלמנט מקדם מכירות".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 6 |  |
הערות שוליים

↑  משה פרץ ומושיקו מור – הכל טוב, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2021
↑  "הכל טוב": משה פרץ ומושיקו מור בדואט משותף
↑  ערן סויסה, האזינו: האם השיר של משה פרץ ומושיקו מור מועתק?, באתר ישראל היום
↑  משה פרץ מושיקו מור הכל טוב
ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית

"ושוב איתכם - אוסף שירי אילן ואילנית" הוא אלבום האוסף ה-13 של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה בשנת 1999 לאור חברת התקליטים הד ארצי. אלבום האוסף הוא חלק ממארז תקליטורים של חמישה אוספים שונים, הנקרא "כך היה כך יהיה", אותם הוציאה אילנית באותה השנה. הוא קרוי עם שם השיר המשותף של אילן ואילנית, "ושוב אתכם".
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | חופשי ומאושר  | 3:21 |
| 2. | ושוב אתכם  | 3:21 |
| 3. | בעקבותייך  | 2:25 |
| 4. | לכל אדם כוכב  | 2:32 |
| 5. | שב אני אלייך  | 2:33 |
| 6. | בשנה הבאה  | 2:49 |
| 7. | ישראל שלי חוגגת  | 3:51 |
| 8. | למה למה  | 3:51 |
| 9. | בים בם בום  | 2:39 |
| 10. | יחד לתמיד  | 2:24 |
| 11. | כמה טוב לחזור הביתה  | 3:29 |
| 12. | רינגולי  | 4:11 |
| 13. | בין שני לבבות  | 2:53 |
| 14. | הילדים של סיוון  | 2:27 |
| 15. | עכשיו עכשיו  | 3:17 |
| 16. | תפילה של יום עצוב  | 2:39 |
| 17. | דברים שאמרנו  | 4:03 |
| 18. | שיר איתנו שיר  | 4:53 |
| 19. | עולם נהדר  | 2:23 |
| 20. | בוא ונשתגע בחולות  | 2:37 |
| 21. | שיר שבת  | 2:21 |
| 22. | הנה לא ינום  | 2:13 |
| 23. | עם אחד לבד אחד  | 4:31 |
| 24. | שלא יגמר  | 3:37 |
הערות שוליים

↑  ושוב איתכם - אוסף שירי אילן ואילנית, דיסק סנטר
↑  אילנית* – כך היה כך יהיה, דיסקוגס
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: dd4eeb5c-8fe2-4ccd-837b-af74d6317095
האפותאוזה של וושינגטון

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  קונסטנטינו ברומידי 
 תאריך יצירה:  1865 
 טכניקה וחומרים:  צבע פרסקו 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  הרוטונדה של הקפיטול
 קואורדינטות:  38°53′23″N 77°00′32″W﻿ / ﻿38.8897°N 77.0089°W﻿ / 38.8897; -77.0089
 
פרט המציג את ג'ורג' וושינגטון.
האפותיאוזה של וושינגטון (אנגלית: The Apotheosis of Washington) הוא ציור קיר בסגנון פרסקו שצייר האמן היווני-איטלקי קונסטנטינו ברומידי(אנ') בשנת 1865 ונראה דרך האוקולוס של הכיפה ברוטונדה של בניין הקפיטול של ארצות הברית.