stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבקר מערכת הביטחון
בעלי תפקידים ונהלים

למבקר מערכת הביטחון מתמנה בדרך כלל קצין במילואים בדרגת תת-אלוף.
למבקר שני סגנים:
הסגן האזרחי הבכיר המשמש גם כממלא מקום המבקר
הסגן הצבאי בדרגת תת-אלוף
היחידה נחלקת למחלקות וצוותים בפיקוד קצינים בדרגת אלוף-משנה. בין השאר:
מחלקת ביקורת יחידות צה"ל
צוות כשירות וכוננות
בצה"ל, מקבל סגן הרמטכ"ל את דו"חות המבקר לפעולה, והוא האחראי לרכז ולעקוב אחר הטיפול בהם.
בסוף שנת 2011 הוקמה בצה"ל יחידת מבקר פנים-ארגונית בראשה מבקר הכפוף ישירות לרמטכ"ל וייעודו להוות מבקר פנימי שייבחן את תחומי הכשירות בצה"ל, מוכנותו של צה"ל, כוננותו למילוי משימותיו ואופן ניהולו התקין והיעיל של הארגון. כמו כן נקבע שהוא ירכז עבודת המטה לצורך הכנת התייחסות צה"ל הרשמית לדו"חות מבקר המדינה ולדו"חות מבקר מערכת הביטחון.
מבקרי מערכת הביטחון

| תמונה | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
|  | שמעון אבידן | 1976–1977 |
|  | יהודה נאות | 1977–1980 |
|  | רפאל ורדי | 1980–1981 |
|  | מאיר זורע | 1981–1984 |
|  | שלמה אראל | 1984–1988 |
|  | משה גדרון | 1988–2002 |
|  | יוסי ביינהורן | 2002–2010 |
|  | חגי טננבאום-ארז | 2018–2010 |
|  | איתן דהן | 2018–2022 |
|  | יאיר וולנסקי | 2022 ואילך |
הערות שוליים

↑  שחר גינוסר, "דו"ח שתיקה", ידיעות אחרונות מוסף 7 ימים, ‏ 28.03.2014.
↑  פקודה 1.0302, נוהל טיפול בדוחות ביקורת של מבקר מערכת הביטחון.
↑  רותם פסו ויונתן אוריך, אתר צה"ל, המבקר הפנימי של צה"ל – יוצא לדרך, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 3 בינואר 2012
↑  מבקר מערכת הבטחון אלוף (מיל) שלמה אראל מסיים תפקידו, מעריב, 18 בנובמבר 1987
|  חברי פורום מטכ"ל |
| --- | --- | --- |
| הרמטכ"ל | רב-אלוף הרצי הלוי |  |
| סגן הרמטכ"ל | אלוף אמיר ברעם |  |
| ראשי אגפים | ראש אגף המודיעין: אלוף שלומי בינדר • ראש אגף המבצעים: אלוף עודד בסיוק • ראש אגף כוח האדם: אלוף יניב עשור • ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה: אלוף מישל ינקו • ראש אגף התכנון: אלוף אייל הראל • ראש אגף התקשוב וההגנה בסייבר: אלוף ערן ניב • ראש אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי: אלוף אליעזר טולדנו |  |
| מפקדי זרועות | מפקד זרוע היבשה: אלוף תמיר ידעי • מפקד חיל האוויר: אלוף תומר בר • מפקד חיל הים: אלוף דוד סער סלמה |  |
| מפקדי פיקודים | מפקד פיקוד הצפון: אלוף אורי גורדין • מפקד פיקוד המרכז: אלוף אבי בלוט • מפקד פיקוד הדרום: אלוף ירון פינקלמן • מפקד פיקוד העורף: אלוף רפי מילוא |  |
| קציני מטה נוספים | נשיאת בית הדין הצבאי לערעורים: אלוף אורלי מרקמן • מפקד המכללות הצבאיות ומפקד מפקדת העומק: אלוף נמרוד אלוני • מפקד הגיס המטכ"לי ופיקוד ההכשרות והאימונים: אלוף דוד זיני  • מפקד הגיס הצפוני ומערך התמרון: אלוף דן גולדפוס •  מתאם פעולות הממשלה בשטחים: אלוף רסאן עליאן • הפרקליטה הצבאית הראשית: אלוף יפעת תומר-ירושלמי • דובר צה"ל: תת-אלוף דניאל הגרי • היועץ הכספי לרמטכ"ל: תת-אלוף גיל פנחס • המזכיר הצבאי של ראש הממשלה: אלוף רומן גופמן • המזכיר הצבאי של שר הביטחון: תת-אלוף גיא מרקיזנו • המזכיר הצבאי של נשיא המדינה: תת-אלוף נעמה רוזן גרימברג • עוזר הרמטכ"ל: אלוף-משנה חיים בן-מויאל |  |
| אזרחים | מנכ"ל משרד הביטחון: אלוף (מיל') אייל זמיר • ראש מפא"ת: תת-אלוף (מיל') דני גולד • מבקר צה"ל: תת-אלוף (מיל') עופר שריג • מבקר מערכת הביטחון: תת-אלוף (מיל') יאיר וולנסקי |  |
יגואר S-Type (1999)

ערך זה עוסק במכונית סלון. אם התכוונתם ליגואר S-Type (1963), ראו .
| --- | --- |

Jaguar S-Type (1999), שנת 2006
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יגואר
 שנות ייצור:  2007–1999
 הרכבה:  בריטניה
 מודל אחריו:  Jaguar XF (X250) (אנ')
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 פלטפורמה:  Ford DEW platform (אנ')
 אורך:  4,859 מ"מ (2000–2001)  4,877 מ"מ (2002–2005)  4,905 מ"מ (2006–2008)
 רוחב:  1,819 מ"מ
 גובה:  1,415 מ"מ (2000–2003)  1,422 מ"מ (2004–2005)  1,448 מ"מ (2006–2008)
 משקל:  1,620–1,830 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,908 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין V6 צילינדרים, 2,497 סמ"ק המפיק 197 כ"ס ב-6,800 סל"ד  V6 צילינדרים, 2,967 סמ"ק המפיק 245 כ"ס ב-6,800 סל"ד  V8 צילינדרים, 4,196 סמ"ק המפיק 286 כ"ס ב-6,000 סל"ד  V8 צילינדרים, 4,196 סמ"ק המפיק 394 כ"ס ב-6,100 סל"ד (מגדש טורבו) מנוע דיזל V6 צילינדרים, 2,720 סמ"ק המפיק 204 כ"ס ב-4,000 סל"ד (מגדש טורבו כפול)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 5 מהירויות  תמסורת ידנית – 6 מהירויות  תיבת הילוכים חצי־אוטומטית – 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית – 5 מהירויות מתוצרת פורד סדרה "Ford C3 transmission" (אנ'), סוג "5R55E"
 מהירות מרבית:  225 קמ"ש (מנוע בנזין 2.5 ליטר משודך לתיבת הילוכים ידנית – 5 מהירויות)  228 קמ"ש (מנוע בנזין 2.5 ליטר משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)  230 קמ"ש (מנוע דיזל 2.7 ליטר משודך לתיבת הילוכים ידנית – 6 מהירויות)  227 קמ"ש (מנוע דיזל 2.7 ליטר משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)  250 קמ"ש (מנוע בנזין 4.2 ליטר המפיק 286 כ"ס, משודך לתיבת הילוכים ידנית – 5 מהירויות)  250 קמ"ש (מנוע בנזין 4.2 ליטר המפיק 286 כ"ס, משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)  250 קמ"ש (מנוע בנזין 4.2 ליטר, המפיק 394 כ"ס, מגדש טורבו משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)
 מעצב:  Geoff Lawson (אנ') (1995)  Ian Callum (אנ') (2004, מתיחת פנים)
יגואר S-Type (1999) (באנגלית: Jaguar S-Type (1999)) היא מכונית סלון, 5 מושבים, מתוצרת יגואר שיוצרה בבריטניה בין השנים 1999–2007 (משנת הדגם 2000) בבריטניה.
דגמי יגואר S-Type (1999)

"2.5 V6 (Executive)"
"V6 Diesel (Classic/Executive)"
"3.0 V6 (Executive)"
"V8 (Executive)"
"V8 S/C (S-TYPE R)"
"יגואר S-Type (1999)"

4 דלתות סלון בתצורה נוצ'בק ("Notchback" (אנ'))
4 / 5 נוסעים
מנוע קדמי
סוג הנעה: הנעה אחורית
קיבולת מכל דלק: 69.5 ליטר
קיבולת תא מטען אחורי: 370 / 810 ליטר
תאוצות דגמי "יגואר S-Type" (1999)

תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 8.6 שניות (מנוע בנזין 2.5 ליטר משודך לתיבת הילוכים ידנית – 5 מהירויות)
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 9.9 שניות (מנוע בנזין 2.5 ליטר משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 8.5 שניות (מנוע בנזין 2.7 ליטר משודך לתיבת הילוכים ידנית – 6 מהירויות)
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 8.6 שניות (מנוע דיזל 2.7 ליטר משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)
תאותה בין 0–97 קמ"ש היא 6.9 שניות (מנוע בנזין 3.0 ליטר משודך לתיבת הילוכים ידנית – 5 מהירויות)
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 6.9 שניות (מנוע בנזין 3.0 ליטר משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 6.5 שניות (מנוע בנזין 4.2 ליטר המפיק 286 כ"ס, משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 5.3 שניות (מנוע בנזין, מגדש טורבו 4.2 ליטר המפיק 394 כ"ס, משודך לתיבת הילוכים אוטומטית – 6 מהירויות)
גלריה

"יגואר S-Type (1999)"
"יגואר S-Type (1999)"
"יגואר S-Type (1999)", שנת 2001
"יגואר S-Type (1999)", שנת 2002
"יגואר S-Type (1999)" דגם "R", שנת 2006
"יגואר S-Type (1999)"
"יגואר S-Type (1999)"
"יגואר S-Type (1999)" – מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"יגואר S-Type (1999)" – מבט למושבים האחוריים
"יגואר S-Type (1999)", מבט לתא הנהג
"יגואר S-Type (1999)" דגם "R" – מבט למנוע V8
ראו גם

יגואר
יגואר MK2
יגואר Mark X
יגואר XKSS
יגואר S-Type (1963)
הערות שוליים

↑  "יגואר S-Type (1999)", שנת 2000 - נהיגה ראשונה motortrend.com/cars/jaguar/s-type/2000
↑  "יגואר S-Type (1999)" autoevolution.com/jaguar/s-type
↑  "יגואר S-Type (1999)", 2.5 ליטר, שנת 2002 - מפרט carfolio.com/jaguar-s-type-2.5-v6
↑  "יגואר S-Type (1999)" 2.7 ליטר, מנוע דיזל, שנת 2004 - מפרט carfolio.com/jaguar-s-type-2.7-d-executive
↑  "יגואר S-Type (1999)" 3.0 ליטר, שנת 1999 - מפרט carfolio.com/jaguar-s-type-3.0-v6
↑  "יגואר S-Type (1999)" 4.0 ליטר, שנת 1999 carfolio.com/jaguar-s-type-4.0-v8
↑  "יגואר S-Type (1999)" דגם "R", שנת 2002 - מפרט carfolio.com/jaguar-s-type-r
↑  נוצ'בק - היא קטגוריית מכוניות המאופיינת בעיצוב של שלוש תיבות בה נפח תא המטען בולט פחות מתאי המנוע והנוסעים
יגוארונדי

| יגוארונדי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: herpailurus
מין:: יגוארונדי
שם מדעי
 Puma yagouaroundi ‏סנט-אילר, 1803
תחום תפוצה


יגוארונדי (שם מדעי: Puma yagouaroundi) הוא מין יונק טורף בגודל בינוני מהסוג פומה ממשפחת החתוליים.
מאפיינים

היגוארונדי נפוץ מטקסס שבארצות הברית ועד דרום אמריקה. אפשר למצוא אותו מדרום ארצות הברית דרך אמריקה התיכונה ועד דרום ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. אורכו הממוצע הוא 65 ס"מ עם זנב באורך 45 ס"מ ומשקלו כ-6 ק"ג. יש לו רגליים קצרות ומראה המזכיר קצת לוטרה, האוזניים קטנות ועגולות. מהסיבה הזאת לעיתים הם מכונים "חתולי לוטרה". גופו וזנבו ארוכים ודקים, אך ראשו רחב. פרוותם אחידה בצבע הנע משחור לאפור-חום כהה, או מאדום לצבע ערמוני.
חתול זה קרוב מאוד לפומה לפי מבנה הכרומוזומים וה-DNA שלהם ושניהם מהווים מינים בסוג פומה. ובעל קשר רחוק יותר לברדלס. מספר מדענים מסווגים אותו בסוג עצמאי (Herpailurus).
תחום תפוצתו הוא אזורים נמוכים קרובים למקור מים זורם, בעיקר ביערות נמוכים. לעיתים הוא גם שוכן באזורי ג'ונגל סבוכים, אזורי אחו או אזורי שיחים. הוא צד בלילה או באזור בין הערביים. שלא כמו מיני חתולים אחרים, היגוארונדי צד לעיתים קרובות בזוגות. הוא מרגיש בנוח על עצים, אך מעדיף לצוד על האדמה. הוא ניזון מדגים, יונקים קטנים, זוחלים וציפורים. יגוארונדים החיים בסביבות גדות נחלים טורפים בעיקר דגים, ולעיתים אף נכנסים למים כדי להתקרר. במקומות שבהם יש מזון בשפע יכולים שלושה או ארבעה פרטים לצוד באותה נחלה.
הנקבה ממליטה שגר של 1–4 גורים לאחר 70 ימים. הגורים מגיעים לבגרות בגיל שנתיים.
פרוות היגוארונדי אינה מבוקשת ולכן ציד אינו מהווה גורם סיכון, אך הרס מקום מחייתו גורם לירידה מתמדת במספריו.
תת-מינים

Puma yagouaroundi armeghinoi - מצוי במערב ארגנטינה ומזרח צ'ילה
Puma yagouaroundi cacomitli - מצוי בדרום טקסס ומזרח מקסיקו
Puma yagouaroundi eyra - מצוי בברזיל, פרגוואי וארגנטינה
Puma yagouaroundi fossata - מצוי מדרום מקסיקו עד הונדורס
Puma yagouaroundi melantho' - מצוי בפרו וברזיל
Puma yagouaroundi panamensis - מצוי מניקרגואה עד אקוודור
Puma yagouaroundi tolteca - מצוי במערב מקסיקו
Puma yagouaroundi yagouaroundi - מצוי בגויאנה והאמזונאס
הערות שוליים

↑  יגוארונדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חתוליים |
| --- | --- | --- |
| חתולים קטנים | חתולים קטנים |  |
| חתול | חתול חולות • חתול ביצות • חתול שחור-רגל • חתול מדבר סיני • חתול בר (חתול הבית) |   |
| חתול פאלאס (סוג ומין יחיד) | חתול פאלאס |   |
| חתול זהוב | חתול זהוב אסייתי • חתול זהוב בורנאי |   |
| חתול נמרי | חתול נמרי בנגלי • חתול דגים נמרי • חתול נמרי שטוח-ראש • חתול נמרי כהה • חתול נמרי סונדי |   |
| שונר | שונר צפוני • שונר קנדי • שונר איברי • שונר מצוי |   |
| קרקל | קרקל • חתול זהוב אפריקני |   |
| סרוואל (סוג ומין יחיד) | סרוואל |   |
| נמרון | אוצלוט • מרגיי • נמרון מנוקד • חתול קולוקולו • נמרון הפנטנל • נמרון הפמפס • נמרון ג'ופרי • חתול קודקוד • נמרון האנדים • נמרון דרומי |   |
| פומה | פומת ההרים • יגוארונדי |   |
| חתול שיש (סוג ומין יחיד) | חתול שיש |   |
| חתולים גדולים | חתולים גדולים |   |
| נמר ערפילי | נמר ערפילי מצוי • נמר ערפילי בורנאי |  |
| ברדלס (סוג ומין יחיד) | ברדלס |  |
| פנתר | אריה • טיגריס • נמר • יגואר • נמר השלג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583844205171  LCCN: sh2012001542  NKC: ph516979 
יגוארונדי בעל פרווה אדמדמה
יגוארונדי בעל פרווה אפורה
מושל איידהו

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  בראד ליטל
 תאריך כניסה לתפקיד:  7 בינואר 2019
 דרכי מינוי:  נבחר בבחירות ישירות
 תחום שיפוט:  איידהו איידהו
 מושב המשרה:  בויסי
 ייסוד המשרה:  1 באוקטובר 1890
 איוש ראשון:  ג'ורג' ליירד שופ
 
מושל איידהו (באנגלית: Governor of Idaho) הוא ראש הרשות המבצעת של ממשלת מדינת איידהו שבארצות הברית. נוסף על כך, מבחינה חוקתית, המושל הוא המפקד העליון של המשמר הלאומי של איידהו. על המושל מוטלת החובה לפקח על חוקי המדינה, הסמכות לאשרם או להטיל וטו על הצעות חוק המועברות על ידי בית המחוקקים של איידהו.
לטריטוריית איידהו היו 16 מושלים טריטוריאליים אשר מונו על ידי נשיאי ארצות הברית מ-1863 עד לכינון מדינת איידהו ב-1890. ארבעה מהם מעולם לא הושבעו רשמית לתפקידם, והתפטרו בטרם הגיעו לטריטוריה.
מאז נכנסה איידהו לארצות הברית כיהנו בתפקיד 31 אישים, מתוכם אף לא אישה אחת עד כה. שניים מהם - קלרנס אלפרד בוטולפסן וססיל אנדרוס - כיהנו שתי תקופות כהונה לא רצופות. המושל הראשון של המדינה, ג'ורג' ליירד שופ, כיהן במשך התקופה הקצרה ביותר: שלושה חודשים, וססיל אנדרוס כיהן כמושל בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר: 14 שנים. ארבעה מושלים התפטרו, אם כי אף אחד לא נפטר בעת כהונתו. מבין המושלים 20 מתוכם היו חברי המפלגה הרפובליקנית ו-11 חברי המפלגה הדמוקרטית. המושל הנוכחי הוא בראד ליטל, אשר הושבע לתפקידו ב-7 בינואר 2019.
היסטוריה

ב-4 במרץ 1863 הוקמה טריטוריית איידהו מתוך שטחיהן של טריטוריית דקוטה, טריטוריית נברסקה וטריטוריית וושינגטון. מושל הטריטוריה מונה על ידי נשיא ארצות הברית. 16 אישים מונו לתפקיד זה, מתוכם ארבעה התפטרו טרם הגיעם לטריטוריה. בשל המרחק הרב בין וושינגטון די. סי. לבין בירת הטריטוריה, בויסי, משך הזמן עד הגעת המושל הממונה לטריטוריה היה אורך לעיתים קרובות זמן רב.
ב-3 ביולי 1890 התקבלה איידהו כמדינה בארצות הברית. מאז כיהנו כמושלי המדינה 31 אישים, מתוכם כיהנו שניים בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות. תקופת הכהונה של המושל ושל סגן המושל היא ארבע שנים, והיא מתחילה ביום שני הראשון של חודש ינואר בשנה שלאחר עריכת הבחירות. עד 1946 היו השניים נבחרים לתקופת כהונה של שנתיים. במקרה בו משרת המושל מתפנה, או במקרה בו המושל נמצא מחוץ לגבולות המדינה, או שנבצר מהמושל למלא את תפקידו, מכהן סגן המושל כמושל בפועל עד אשר תמה ניבצרותו של המושל או שנבחר מושל חדש. במקרה שגם משרת המושל וגם זו של סגנו מתפנות, או ששניהם לא מסוגלים למלא את תפקידם, הנשיא הזמני של הסנאט של איידהו הוא הבא בתור בסדר הירושה, ולאחריו יושב ראש בית הנבחרים של המדינה.
ב-1946, לאחר השינוי במשך כהונת המושל לארבע שנים, בחירה של המושל לתקופת כהונה נוספת לא הייתה מותרת בתחילה. המושל רוברט סמיילי, שקודם כיהן כתובע הכללי של המדינה, הצליח לשדל את בית הנבחרים ב-1955 להגיש תיקון לחוקת המדינה שתאפשר בחירה מחדש של המושל ליותר מתקופת כהונה אחת, תיקון שאושר על ידי ציבור הבוחרים במסגרת הבחירות של 1956. לא קיימת מגבלה על מספר תקופות הכהונה להן יכול המושל להיבחר.
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
↑  התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית.
↑  התפטר כדי שיורשו ימנה אותו כחבר הסנאט של ארצות הברית.
↑  הבחירות הראשונות על פי התיקון לחוקה שעל פיו הוארכה תקופת הכהונה של המושל לארבע שנים.
↑  התפטר כדי לכהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Brosnan, Cornelius James (1918). History of the State of Idaho. Charles Scribner's Sons. pp. 117–128.
↑  "Idaho voters adopt three amendments". Lewiston Morning Tribune. Associated Press. November 7, 1956. p. 1.
↑  Corlett, John (March 31, 1963). "It's mystery why law barring self-succession not repealed". Lewiston Morning Tribune. p. 5.
↑  TERM LIMITS ON GOVERNOR
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
מושבות המצרים

מושבות הַמְּצָרִים היו קבוצה של שטחים בריטים בדרום־מזרח ומזרח אסיה. מושבות המצרים, הוקמו בשנת 1826 כחלק מהשטחים שבשליטת חברת הודו המזרחית הבריטית, ועברו לשליטה בריטית ישירה כמושבת כתר ב־1 באפריל 1867. בשנת 1946, לאחר תום מלחמת העולם השנייה והכיבוש היפני, התפרקה הקולוניה כחלק מתהליך הדה-קולוניזציה של בריטניה באזור.
מושבות המצרים כללו במקור את ארבע המושבות: פננג, סינגפור, מלאקה, ודינדינג (אנ'). בשנת 1886 סופחו גם אי חג המולד ואיי קוקוס אל המושבות. האי לבואן, מול חופי בורנאו, נכלל גם כחלק ממושבת הכתר החל מ-1 בינואר 1907, והפך למושבה נפרדת בתוכה בשנת 1912. מרבית השטחים מהווים כיום חלק ממלזיה, שממנה נפרדה סינגפור בשנת 1965 עם עצמאותה. איי קוקוס (קילינג) הועברו לשליטת אוסטרליה בשנת 1955 ואי חג המולד הועבר בשנת 1958.
המושבות > פננג ופרובינציית ולסלי

המושבה הראשונה הייתה פננג, אשר שטחה הראשוני נמסר לידי קפטן פרנסיס לייט (אנ') מחברת הודו המזרחית הבריטית בשנת 1786 בעקבות הסכם שהושג עם סולטאן קדה. במקור הכילה המושבה בעיקר את האי פננג, שקיבל את השם - "אי נסיך ויילס".
ב-7 ביולי 1800 הורחב שטח מושבה זו כדי לכלול גם מאדמת יבשת אסיה, אזור שנודע בשם "פרובינציית ולסלי" (כיום העיר סברנג פראי (אנ'), מלזיה) לאחר שסגן המושל של אי נסיך ויילס, סר ג'ורג' ליית' (אנ') חתם על הסכם חדש עם הסולטן החדש של קדה על פיו תורחב המושבה פננג ב-189.3 קמ"ר משטח סברנג פראי. הפרובינציה עברה לשליטת האימפריה הבריטית.
לאחר הכיבוש של סולטנות קדה על ידי ממלכת סיאם בשנת 1821 נחתם בשנת 1831 הסכם בין בריטניה לסיאם שבמסגרתו הורחבה עוד פרובינציית ולסלי משטח סולטנות קדה לשעבר.
שטח הפרובינציה גדל פעם נוספת לאחר הסכם נוסף בין בריטניה לסיאם בשנת 1859. שטח הפרובינציה גדל בפעם האחרונה עם חתימת חוזה פנגקור בין בריטניה לסולטנות פרק בשנת 1874, שהיווה ציון דרך משמעותי במתן הלגיטימציה לקולוניאליזם הבריטי בחצי האי המלאי.
פרובינציית ולסלי כללה, לרוב, מישור פורה, שאוכלס בעיקר על ידי תושבים מלאים, ואוכלס בחלקים מסוימים על ידי חקלאים מתחום גידולי קני הסוכר ואחרים העוסקים בתעשיות חקלאיות דומות וכן בכוח עבודה סיני וטמילי. בערך עשירית מכלל האזור היה מכוסה בגבעות נמוכות עם יער גשם טרופי עבה. בין הגידולים המרכזיים של תושבי הפרובינציה המלאים היה האורז.
המושבות > סינגפור

בשנת 1819 הפכה סינגפור לתחנת סחר בריטית לאחר שמייסדה, תומאס סטמפורד ראפלס, זיהה את הפוטנציאל הטמון באי והחליט לנסות להביא לשליטה בריטית בו. סינגפור נשלטה באותה התקופה על ידי סולטנות ג'והור. לאחר מכן החלו הבריטים לשלוט באי סינגפור כולו, שהתפתח למושבה ונמל משגשגים. בשנת 1824 ויתרו ההולנדים על כל הזכויות שהיו להם על האי במסגרת ההסכם האנגלו-הולנדי משנת 1824, ובשנת 1836 הייתה סינגפור מקום מושב הממשל הבריטי של מושבות המצרים.
המושבות > מלאקה

המושבה ההולנדית מלאקה נמסרה לשליטת האימפריה הבריטית במסגרת ההסכם האנגלו-הולנדי משנת 1824 בתמורה לשליטה של בריטניה בבנקולן (אנ') ולזכויות הבריטיות בסומטרה. חשיבותה של מלאקה הייתה בהקמת אזור השפעה בריטי בלעדי באזור, אך חשיבותה כתחנת סחר ירדה בעקבות עליית קרנם של המושבה פננג, ובהמשך סינגפור.
המושבות > הדינדינגס

הדינדיניגס (שנקראו על שם נהר הדינדינג במחוז מנג'ונג של ימינו) אשר הכילו את האי פנגקור, והעיירות לומוט וסיטיאוון בחצי האי המלאי, נמסרו על ידי סולטנות פרק לשלטון הבריטי בשנת 1874 במסגרת הסכם פנגקור. התקווה שהנמל הטבעי המצוין שלה יתגלה כבעל ערך נגוזה, והשטח היה מיושב בדלילות וחסר כל חשיבות הן מבחינה פוליטית והן מבחינה כלכלית. בפברואר 1935 הוחזר השטח לידי הממשל של פרק שחזר לנהלו.
היסטוריה וממשל > שלטון חברת הודו המזרחית

מושבות המצרים הוקמו בעקבות ההסכם האנגלו-הולנדי משנת 1824, שבמסגרתו חולק הארכיפלג המלאי לאזור בריטי בצפון ואזור הולנדי בדרום. הסכם זה הביא להעברת השליטה במושבה הבריטית בנקולן בתמורה למושבה ההולנדית מלאקה ולשליטה בריטית בלתי מעורערת בסינגפור. אוכלוסיית המושבות הייתה ברובה סינית, עם מיעוט אירופאי זעיר אך בעל השפעה. בירתם של המושבות הייתה בתחילה העיר ג'ורג' טאון, בירת פננג, אך בשנת 1832 הפכה סינגפור לבירת המושבות.
במהלך השלטון הבריטי של חברת הודו המזרחית במושבות המצרים, שימשו המושבות כמושבות עונשין לאזרחים הודים ואסירים צבאיים, ובשל כך זכו המושבות לתואר "המפרצים הבוטניים של הודו". בשנים 1852 ו-1853 התרחשו מספר התקוממויות קטנות של אסירים בסינגפור ובפננג. לאחר שלא היו מרוצים מהשלטון של חברת הודו המזרחית, בשנת 1857 הגישה האוכלוסייה האירופאית הזעירה במושבות עתירה לפרלמנט הבריטי בבקשה לשלטון בריטי ישיר במושבות.
היסטוריה וממשל > מעמד מושבת הכתר

ב-1 באפריל 1867 הפכו המושבות למושבת כתר של האימפריה הבריטית, מה שהכפיף את המושבות ישירות תחת משרד המושבות בלונדון במקום תחת ממשלת הודו הבריטית הנמצאת בקולקטה. קודם לכן, ב-4 בפברואר 1867, מכתב הרשאה העניק למושבות חוקה קולוניאלית. חוקה זו העניקה כוח רב למושל המושבות, שניהל את מושבות המצרים בסיוע מועצה מבצעת ומועצה מחוקקת. פננג ומלאקה נוהלו ישירות על ידי המושל.
היסטוריה וממשל > תפקידו הנרחב של המושל

בשנת 1886 הועברו איי קוקוס (שהיו בעבר בבעלות ויושבו על ידי המשפחה הסקוטית קלוניס-רוס) ואי חג המולד, שהיה בעבר מסופח לציילון, הועברו לניהולה של ממשלת מושבות המצרים בסינגפור. בשנת 1907 לאחר ששבה המושבה לבואן להיות מושבת הכתר של השלטון הבריטי, לאחר שבמשך תקופה הייתה תחת ניהולה של חברת בורנאו הצפונית הבריטית, סופחה המושבה כחלק ממושבות היצרים.
המושל היה גם הנציב העליון הכללי של פדרציית המדינות המלאיות בחצי האי מלאיה, של צפון בורנאו הבריטית, של סולטנות ברוניי ושל סרוואק באי בורנאו.
היסטוריה וממשל > פלישה יפנית ופירוק

במהלך מלחמת העולם השנייה, היפנים פלשו לאי מלאיה ולמושבות המצרים באמצעות נחיתה בקלאנטאן ב-8 בדצמבר 1941. ב-16 בדצמבר הפך פננג למושבה הראשונה מבין מושבות המצרים שנפלה לידיים יפניות. מלאקה נכבשה ב-15 בינואר וסינגפור נכבשה ב-15 בפברואר, לאחר קרב סינגפור. מושבות המצרים, יחד עם שאר חצי האי המלאי, נותרו תחת הכיבוש היפני עד אוגוסט 1945 עם הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי וסופה של מלחמת העולם.
לאחר המלחמה פורקו מושבות המצרים, מהלך שנכנס לתוקף החל מ-1 באפריל 1946, כאשר סינגפור הפכה למושבת כתר נפרדת (ובסופו של דבר לרפובליקה עצמאית), ואילו פנאנג ומלאקה הצטרפו לאיחוד המלאי החדש (גלגולה הקודם של מלזיה המודרנית). לבואן סופחה לזמן קצר לסינגפור, לפני שסופחה למושבה החדשה של צפון בורנאו הבריטית.
ראו גם

פדרציית מלאיה
היסטוריה של מלזיה
היסטוריה של סינגפור
הערות שוליים

↑  Penang, בריטניקה (באנגלית)
↑  "Sejarah Manjung". Laman Web Rasmi Majlis Perbandaran Manjung. Majlis Perbandaran Manjung. אורכב מ-המקור ב-27 בנובמבר 2015. נבדק ב-18 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Singapore Free Press, 3 January 1861
↑  Turnbull, CM (1972) The Straits Settlements, 1826–1867: Indian Presidency to Crown Colony, Athlone Press, London. P3
↑  Anderson, C (2007) The Indian Uprising of 1857–8: prisons, prisoners, and rebellion, Anthem Press. P14
↑  S. Nicholas and P. R. Shergold, "Transportation as Global Migration", in S. Nicholas (ed.) (1988) Convict Workers: Reinterpreting Australia's Past, Cambridge: Cambridge University Press, Cambridge
↑  Turnbull, CM, "Convicts in the Straits Settlements 1826–1867" in Journal of the Malaysian Branch of the Royal Asiatic Society, 1970, 43, 1
↑  Petition reprinted in Straits Times, 13 October 1857
↑  "The Straits Settlements is Dissolved".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00564596  Trove: 881017  VIAF: 4073154387452930970002   WorldCat (עם VIAF): 4073154387452930970002
מושל אלבמה

מושל אלבמה (באנגלית: Governor of Alabama) הוא ראש הרשות המבצעת של מדינת אלבמה שבארצות הברית. המושל הוא העומד בראש ממשלת המדינה של אלבמה והוא מחויב לאכוף את חוקי המדינה. למושל יש הסמכות לאשר או להטיל וטו על הצעות חוק המועברות על ידי בית המחוקקים של אלבמה, לכנס את בית המחוקקים ולהעניק חנינה, למעט במקרים של הדחה. המושל הוא גם המפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה.
באופן רשמי, באלבמה כיהנו 54 מושלים; זהו המספר הרשמי שלא כולל את המושלים הצבאיים ואלה שכיהנו כממלאי מקום. המושל הראשון, ויליאם ואייט ביב, שימש כמושל היחיד של טריטוריית אלבמה. חמישה אנשים שימשו כממלאי מקום, ועם החשבתם מניין מושלי אלבמה עומד על 59, על פני 63 תקופות כהונה ברורות. ארבעה מושלים כיהנו בשתי תקופות כהונה לא רצופות: ביב גרייבס, ג'ים פולסום ופוב ג'יימס, וג'ורג' וולאס כיהן בשלוש תקופות כהונה לא רצופות. באופן רשמי, כהונות לא רציפות אלו ממוספרות רק במספר הכהונה הראשונה שלהם. גם ויליאם ג'לקס מילא תקופות כהונה לא רצופות, אולם תקופת כהונתו הראשונה הייתה כממלא מקום.
המושל שכיהן במשך הזמן הרב ביותר היה ג'ורג' וולאס, ששירת 16 שנים בסך הכול. תקופת הכהונה הקצרה ביותר עבור מושל שאינו כיהן בפועל היה של יו מקוויי, שכיהן ארבעה וחצי חודשים לאחר החלפת קלמנט קומר קליי המתפטר. לורלין וולאס, רעייתו של ג'ורג' וולאס, הייתה האישה הראשונה שכיהנה כמושלת אלבמה, והאישה השלישית שכינה כמושלת מכל מדינות ארצות הברית. המושלת הנוכחית היא קיי אייבי מהמפלגה הרפובליקנית, אשר נכנסה לתפקידה ב-10 באפריל 2017 לאחר שהחליפה את רוברט בנטלי. היא האישה השנייה המכהנת כמושלת אלבמה.