stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פידל קסטרו
שלטונו > מדיניותו הכלכלית

קסטרו השיג שליטה על כלכלת ארצו בכך שהלאים את התעשייה, החרים רכוש בבעלות גורמי פנים וגורמי חוץ, וגרם לקולקטיביזציה של החקלאות. קובנים רבים נמלטו מן הארץ, במיוחד למיאמי שבפלורידה, שם ייסדו מרכז גדול לפעולות כנגד קסטרו ומשטרו. בגלל האמברגו שהטילה ארצות הברית הפכה קובה לתלויה בסובסידיות שהתקבלו מברית המועצות ומארצות הגוש המזרחי, שהגיעו לרבע מן התוצר הלאומי הגולמי של האי. בהתאם, היו לפירוק ברית המועצות ב-1991 השפעות מרחיקות לכת לרעה על כלכלת האי.
הסנקציות הכלכליות האמריקניות, שכללו איסור על תיירים אמריקנים לבקר בקובה, הוכרזו על ידי תומכיו של קסטרו כגורם למצוקתה הכלכלית של קובה. תומכי האמברגו משיבים שארצות הברית היא האומה היחידה שהטילה אמברגו על קובה, ושקובה חופשית לסחור עם כל אומה אחרת. בה בעת מנסה ארצות הברית למנוע מחברות זרות להרוויח מרכוש קובני שהולאם והיה במקורו אמריקני, ומגבילה את יחסי המסחר שלה עם אומות קטנות המקיימות יחסי מסחר עם קובה.
קובה היא יעד התיירות השני בפופולריות שלו באיים הקריביים (לאחר הרפובליקה הדומיניקנית), דבר המספק לקובה מטבע חוץ נחוץ. הקובנים מקבלים סכומים גדולים של מטבע חוץ (עד 850 מיליון דולר לשנה) מקובנים אמריקנים השולחים עזרה לקרוביהם באי. קובה מקבלת את תצרוכת האנרגיה שלה מוונצואלה בתמורה לאספקת רופאים קובנים. ביחסים אלו יש כדי פיצוי לקובה על פירוק ברית המועצות.
בראשית המאה ה-21 השקיע קסטרו מאמצים במחקרים ביו-טכנולוגיים על מנת לתמוך בכלכלת ארצו, ולהתגבר על המחסור במוצרים רפואיים מחו"ל. הישגים קובניים בתחום זה גרמו לחששות בדבר ייצור נשק ביולוגי. בשנת 2002 ביקר בקובה נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ימי קרטר, כדי לבדוק אתרים קובנים להנדסה גנטית. מאז הרוויחה הכלכלה הקובנית הן מייצוא של טכנולוגיה רפואית והן מ"תיירות בריאות".
שלטונו > שירותי הבריאות

שירותי בריאות ניתנים לכל בקובה. שיעורי תמותת ילודים הם בין הנמוכים באזור, שירותי הבריאות הם באיכות גבוהה, וכל הקובנים מקבלים חלב בחינם עד הגיעם לגיל 6. מלבד בידור, משדרת הטלוויזיה הקובנית הרצאות ברמת קולג' לאוכלוסייה הבוגרת. לאור הכרה בהישגים אלו קיבל קסטרו ב-4 באפריל 1988 את עיטור "הבריאות לכל" מארגון הבריאות העולמי.
ממשלת ארצות הברית דוחה את הטענות על שיפור והישגים במשטר קסטרו וטוענת כי "קובה במקרה הטוב שומרת על ההישגים שכבר הושגו בחינוך ובבריאות"[דרוש מקור].
התקשורת הקובנית מדגישה את הניגוד בין הילדים הקובנים הבריאים ובין ילדים השקועים בסמים ובזנות הגרים בבוגוטה, בלוס אנג'לס, בבואנוס איירס, וילדי הרחוב בפרו ובברזיל. ואכן אין כמות משמעותית של ילדי רחוב בקובה.
כ-20,000 רופאים נשלחו על ידי קסטרו למדינות שונות בעולם לספק עזרה ליותר משישים מדינות.
תומכיו טוענים כי מנהיגותו של קסטרו נותרה בלתי מעורערת בגלל דאגתו לשיפור ברמת החיים של התושבים. מתנגדיו טוענים כי הדבר הוא בשל שיטות אכזריות של דיכוי וכפייה.
תומכי הממשל טוענים כי מערכת החינוך והבריאות בקובה התקדמה רק לאחר המהפכה ב-1959, וכי תוחלת החיים בקובה פחותה רק במעט מזו שבארצות הברית.
מתנגדי משטר קסטרו טוענים שעל אף ששיעור תמותת התינוקות בקובה הוא מן הנמוכים באמריקה הלטינית, כך היה הדבר גם בטרם עלה קסטרו לשלטון, ואז הייתה קובה במקום השלושה עשר בעולם בקריטריון זה. מדדים אחרים, כתוחלת חיים ממוצעת שעלתה מ-60 שנה בעת הלידה בשנת 1959 ל-76.13 בראשית המאה ה-21, מראים כי אכן חל שיפור ברמת החיים בקובה.
מוסכם על הכול כי קובה אכן התפתחה בשדה פיתוח התרופות. לקובה תיק פטנטים רפואיים משמעותי משלה, והיא מתאמצת לשווק את מוצריה הרפואיים ברחבי העולם.
שלטונו > חינוך והנחלת הקריאה

חינוך ניתן לכול בקובה. הסטטיסטיקה של אונסק"ו מאשרת כי שיעור יודעי הקריאה והכתיבה בקובה הוא בין הגבוהים באמריקה הלטינית.
קובה התקדמה גם בתחום הנחלת הקריאה. מסע הקריאה של קסטרו התמקד באזורים כפריים ששיעור יודעי קרוא וכתוב בהם היה נמוך. בנאום בשנת 1960 בפני האומות המאוחדות הכריז קסטרו כי "בעוד חודשים מספר תהיה קובה המדינה הראשונה באמריקה שתוכל לומר כי אין בה אדם אחד שאינו יודע קרוא וכתוב". כ-270,000 מורים וסטודנטים נשלחו לאורכה ולרוחבה של קובה ללמד את הבורים. בשנת 1961 ירד שיעור האנאלפביתים בקובה מ-20% ל-4%. אנשים שסיימו את הקורס נתבקשו לשלוח מכתב לפידל קסטרו. מוזיאון הקריאה והכתיבה בהוואנה מציג 700,000 מכתבים מסוג זה.
שלטונו > זכויות האדם

משטרו של קסטרו הואשם בפגיעה בזכויות האדם, לרבות עינויים, מאסר שרירותי, משפטים לא הוגנים, ועונש מוות ללא משפט. נטען כי בארבעים שנות משטרו הוצאו להורג אלפי אנשים ללא משפט.
קבוצות כ"אמנסטי אינטרנשיונל" וכ-"Human Rights Watch" מבקרות את הצנזורה, את היעדר חופש העיתונות בקובה, ואת ההוצאה אל מחוץ לחוק של כל התארגנות פוליטית שאינה במסגרת המפלגה הקומוניסטית, וכתוצאה ממנה היעדרן של בחירות חופשיות ודמוקרטיות.
קסטרו רואה בכל אלו צעדים מוצדקים נגד מאמצי ארצות הברית להפיל את משטרו, וטוען כי אלו המכנים עצמם "פעילי זכויות האדם" הם סוכנים של הממשל האמריקני. מסמכים מראים כי ארצות הברית אכן נהגה בטקטיקה זו בעבר.
תומכי קסטרו אף טוענים כי מצב זכויות האדם בקובה הוא טוב יותר מכל מדינה אחרת באמריקה הלטינית, ובמיוחד אלו הנשלטות על ידי משטרים צבאיים הנתמכים בידי ארצות הברית. עם חזרתן של ארצות רבות באמריקה הלטינית אל הדמוקרטיה, נהוג לחשוב כי טענה זו היא שגויה. תומכי קסטרו טוענים אף כי בכל מקרה מצב זכויות האדם תחת שלטון קסטרו טוב בהרבה מזה שהיה תחת שלטון קודמו, בטיסטה.
שלטונו > פרישתו מהתפקיד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אחרי הניתוח שעבר בבטנו בשנת 2006 החליט קסטרו להעביר את סמכויותיו כנשיא קובה לאחיו-סגנו, ראול קסטרו. בסופו של דבר הכריז קסטרו בפברואר 2008 כי הוא לא יתמודד בבחירות על תפקיד הנשיא, בהן נבחר אחיו הצעיר, ראול. למרות זאת, הוא הודיע שימשיך להיות פעיל כחבר פרלמנט וימשיך לכתוב מאמרים פוליטיים. באפריל 2011 פרש פידל קסטרו מכל תפקידיו במפלגה הקומוניסטית הקובנית באופן רשמי.
קסטרו נפטר בשנת 2016, בגיל 90.
דמותו

קסטרו התנגד לפולחן אישיות של אדם חי. על כן בניגוד למנהיגים רבים בעולם השלישי, הציג הדואר הקובני את דיוקנו של קסטרו על בול דואר רק פעמיים. נעשו מאמצים גדולים בהרבה לעודד את פולחן גיבור העצמאות הקובני חוסה מארטי, וגיבורי המהפכה כצ'ה גווארה.
קסטרו נהג להופיע בציבור לרוב כשהוא לבוש מדים. הוא היה ידוע בנאומיו הארוכים, שנמשכו שעות רבות, וכללו מידע רב והתייחסויות היסטוריות.
לקריאה נוספת

עופר ריחני – "המהפכנים הגדולים בהיסטוריה" תל אביב. הוצאת סטימצקי 2018
פידל קסטרו ואיגנסיו רמונט, פידל אוטוביוגרפיה, ידיעות ספרים, 2007. (הספר בקטלוג ULI)
מלון רבינוביץ

תבנית:בית מלון
מלון רבינוביץ (ידוע גם בשמות "דער רוטער" ו"מלון הפועלים") היה בית מלון עממי, צנוע וזול שפעל החל משנת 1886 עד מלחמת העולם הראשונה. המלון נוהל על ידי משפחת ישראל רבינוביץ, ולנו בו פועלי העלייה השנייה שעלו לארץ ישראל, ביניהם דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי ולוי אשכול. מבנה המלון נמצא ברחוב פינסקר 13 בפתח תקווה.
בשנת 2014 דווח שמבנה המלון מוזנח ושהוא נמצא על סף קריסה, למרות שבשנת 2008 האדריכל רפי רייש עשה תיק שימור למבנה המלון, וכמו כן מבנה המלון נבחר כאתר מורשת בישראל.
היסטוריה

תחילה, המיקום של בית המלון היה ביתו של שמעון רוקח, אחד ממייסדי אגודת פרדס, אגודה קואופרטיבית של הפרדסנים בארץ ישראל שהוקמה בתחילת המאה ה-20. לאחר מכן, משפחת ישראל רבינוביץ רכשה את הבית ופתחה בתוכו מלון לפועלי העלייה השנייה שעלו לארץ ישראל ועסקו בחקלאות בפרדסי פתח תקווה. במלון ניתנו שירותי לינה וארוחות לפועלים, ולעיתים טיפלו בפועלים בודדים שהיו חולים. המלון שימש גם כמועדון, לשכת עבודה ומטבח לפועלים. המלון היה מוכר כמלון עממי, צנוע וזול בצורתו במחיריו, ולכן עולים חדשים החלו בו את דרכם במושבה ובארץ. המלון היה ממקום כ-40 מטר מעל פני הים, והוא היה רחוק מהקדחות שהגיעו מהכפריים הערביים.
מנחמה גרף, נכדתו של מנחם שטיין, סיפרה על פי סיפוריו לכתבה באתר "ynet" שחדרי המלון היו גדולים ושצופפו בהם מיטות שעליהן ישנו הפועלים, כמו כן היה מטבח קטן וכמה פתיליות שעליהן בישלו. עוד היא מספרת שבמלון נרקם הווי מיוחד של ראשית המאבק של העבודה העברית.
עובדי המלון היו ידועים בטוב לב ונדיבות כלפי הלנים. מסופר שחיה שרה, בעלת המלון, הייתה מגישה לכל אחד את הארוחה שלו. כשהיו אוכלים במלון בשבתות, דבר היה נהוג, רבינוביץ רשם בזיכרונו את הסועדים וכמה הם אמורים לשלם. שלא שילמו והעירו על כך לרבינוביץ הוא אמר "הדביט [החוב] שלי בספרים, הוא הקרדיט [הזכות] שלי בעולם הבא".
בעקבות מריבה משפחתית, שני אחים מהמשפחה נפרדו, דבר הגרם להקמת "מלון רבינוניץ" נוסף שהיה שייך לשבתאי רבינוביץ. כדי להבדיל בין המלונות, מלון רבינוביץ המקורי קיבל את השם "דער רוטער" (הג'ינג'י) על פי צבע שיער הבעלים, והמלון השני קיבל את השם "דער שווארצער" (השחור), גם על פי צבע שיער הבעלים.
המלון פעל עד הגירוש שנעשה בעקבות מלחמת העולם הראשונה. עקב כך, המשפחה עברה לתל אביב והקימה שם את "מלון תל אביב".
במשך שנים רבות מבנה המלון שימש כסנדלריה של משפחת ארגש וכמחסן לחנות חשמל.
אירועים וציוני דרך

בין הפועלים שהתגוררו במלון, נמצאים דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי ולוי אשכול.
ועד המושבה ביקש משבתי רבינוביץ, אחד מאנשי המשפחה שדאג לאוכל יוקרתי, להכין את הארוחה עבור 30 החיילים של אחמד ג'מאל פאשה שהגיע לביקור.
במלון התנהלו ויכוחים סוערים בין אנשי מפלגת "פועלי ציון" לבין מפלגת "הפועל הצעיר".
במלון התקבלה ההחלטה לעקור את עצי יער בן שמן שניטעו על ידי הערבים, ולנטעם מחדש על ידי יהודים.
לקריאה נוספת

מרדכי רייכר, התלם הארוך פתח תקווה והסביבה, הוצאת בית נטע, 1966
הערות שוליים

↑    דני שדה, בא למלון בפתח־תקווה?, באתר "ידיעות אחרונות", 6 בספטמבר 2016
↑  מלון רבינוביץ-מלון הפועלים-רח' פינסקר
↑   דרור עמית, סופו העגום של מלון הפועלים, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2014
1 2 3 4 5 6 7  חפשו אותנו בטריווגו-מלון רבינוביץ הוטל רבינוביץ, באתר הארכיון לתולדות פתח תקווה על שם עודד ירקוני, 22 ביוני 2017
↑  יצחק בר יוסף, מלון רבינוביץ בסכנה, באתר ynet, 3 במרץ 2002
↑  בית מלון רבינוביץ (מלון הפועלים), באתר מוזיאון ראשונים
שלט המציג מידע על המלון
בלדי

ערך זה עוסק בחברת מוצרי מזון ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  שלמה דהבני
 תקופת הפעילות:  1916–הווה (כ־109 שנים)
 משרד ראשי:  אהרון דהבני 1, א.ת תימורים
 בעלות:  ארז דהבני
 ענפי תעשייה:  מזון
 מוצרים עיקריים:  מוצרי בשר ודגים טריים/קפואים, ירקות ופירות קפואים
 מנכ"ל:  אורן נגר
 עובדים:  מעל 500 (2023)
  
 www.baladi.co.il
 
בלדי בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בייבוא, ייצור ועיבוד מוצרי מזון, ובפרט מוצרי בשר. קבוצת בלדי החלה את דרכה כאיטליז משפחתי בשוק הכרמל בתל אביב, שהוקם בשנת 1916 על-ידי סב המשפחה, שלמה דהבני.
קבוצת בלדי עוסקת בשלושה תחומי פעילות עיקריים: ייצור מוצרי מזון במפעלי הקבוצה, סחר בשוק המקומי לרבות ייבוא, ולוגיסטיקה.
היסטוריה

בלדי החלה את דרכה בשנת 1916 כאטליז משפחתי בשוק הכרמל בתל אביב.
בלדי עסקה בייצור מוצרי בשר עוד בהיותה אטליז מקומי, כאשר עיקר הייצור היה של קבבים והמבורגרים. בשנת 1987 נפתח המפעל המרכזי של בלדי, ובצמוד לו חנות המפעל באזור התעשייה בבת ים, ובשנת 2007 הועברה פעילות הייצור לאזור התעשייה שח"ק בעמק יזרעאל.
פעילות החברה

בלדי פועלת בישראל וכל מכירותיה הן לשוק המקומי. עיקר פעילותה של הקבוצה היא יבוא, יצור ושיווק מוצרי בשר בקר, צאן, עופות, דגים, ירקות ופירות קפואים.
משרדי החברה שוכנים באזור התעשייה א.ת תימורים, בו שוכן גם מרכז הפעילות הלוגיסטית. בנוסף, נמצא באזור התעשייה שח"ק שבעמק יזרעאל מפעל ייצור הבשר, המייצר ומספק מוצרי בשר ועוף, על חלקיהם השונים, המותאמים לשוק הקמעונאי ולשוק המוסדי.
לבלדי שיתופי פעולה בין-לאומיים עם משחטות עגלי בקר בארגנטינה, אורוגוואי, ברזיל, פרגוואי, פולין וצרפת. החברה רוכשת את עגלי הבקר בארץ גידולם ומייבאת אותם לאחר שחיטה בארץ הגידול תחת מגוון כשרויות ומותגים.
פעילותה הקמעונאית של בלדי כוללת גם הפעלה ישירה של שתי חנויות המותג, בבת ים וברחובות. עם לקוחות החברה נמנים משרד הביטחון, רשתות השיווק הגדולות, בתי מלון, אולמות אירועים ומסעדות.
Dance the Night

"Dance the Night" הוא שיר של הזמרת האנגליה והאלבנית דואה ליפה מ-Barbie: The Album, פסקול הסרט "ברבי" משנת 2023. ליפה וקרוליין איילין (אנ') כתבו אותו עם המפיקים שלו: אנדרו וויאט (אנ') ומארק רונסון, וגם האחים פיקארד (אנ') תרמו להפקה. אטלנטיק ווורנר רקורדס הוציאו אותו כסינגל המוביל של הפסקול ב-25 במאי 2023. השיר הוא שיר דיסקו הכולל צ'לו, כינור, ויולה, כלי מיתר ובס במלודיה שלו, "Dance the Night" עוסק בריקוד לאורך כל הלילה למרות עצב מתמשך. הוצאתו לוותה בקליפ, הכולל הופעת קמע של במאית הסרט "ברבי" גרטה גרוויג.
"Dance the Night" הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל הרביעי של ליפה המדינה שהגיע לראש המצעד. בארצות הברית, השיר הגיע למקום השביעי בבילבורד הוט 100, והפך לסינגל החמישי של הזמרת בעשירייה הפותחת המדינה. במקומות אחרים, "Dance the Night" הגיע למקום הראשון באירלנד ובבלגיה, בעוד שהוא הגיע לעשירייה הפותחת באוסטרליה, אוסטריה, קנדה, דנמרק, צרפת, גרמניה, הולנד, ניו זילנד, רוסיה ושווייץ.
רקע והוצאה

באפריל 2023, הוכרז שליפה הצטרפה לצוות השחקנים של סרט הפנטזיה הקרוב של גרטה גרוויג, "ברבי". היא הקליטה מוזיקה מקורית לפסקול הסרט, Barbie: The Album. ב-22 במאי 2023, ליפה הכריזה על הסינגל המוביל שלה, "Dance the Night", שיצא ב-26 במאי. זה סימן את ההוצאה המוזיקלית הראשונה שלה מאז סיום תקופת קידום האלבום Future Nostalgia שיצא בשנת 2020.
לפני החתימה על הפקת פסקול "ברבי", המפיק מארק רונסון קיבל טקסט מחברו ג'ורג' דרקוליאס (אנ') שכתוב בפשטות "Barbie?" לפני ההפקה, הבמאית גרטה גרוויג הייתה זקוקה לשיר דיסקו שיהיה הבסיס למספר ריקודים בעל כוריאוגרפיה כבדה, אז היא שלחה לרונסון רשימת השמעה של מה שהיא מחפשת. רונסון ועמיתו אנדרו וויאט יצרו רצועה שגרוויג אהבה והשתמשה בו לחזרות ריקוד. שיר זה יהפוך מאוחר יותר ל"Dance the Night".
קטע אינסטרומנטלי בן 10 שניות מהשיר נכלל בטיזר הראשון של "ברבי".
הרכב

אורכו של "Dance the Night" הוא שתי דקות ו-56 שניות. אנדרו וויאט, מארק רונסון והאחים פיקארד הפיקו את השיר. ווייט מנגן בבס וסינתיסייזר, רונסון מנגן בגיטרה ופנדר רודס, האחים פיקארד מנגנים בקלידים ותכנתו את השיר עם טכנאי הקול שלו, ברנדון בוסט. השיר כולל צ'לו, כינור וויולה בנגינה שלו, והוא עבר מיקסינג על ידי סרבן גניאה בסיוע ברייס בורדונה.
"Dance the Night" הוא שיר פופ ודיסקו. הוא מבוצע בסולם בסי מינור ובמפעם של 110 פעימות לדקה, כשהקולות של ליפה נעים בין סול דיאז לסי. השיר משלב "מיתרים קלאסיים ובס פאנקי". תניה גרסיה מוראייטי תיארה אותו כ"ביצוע חלקלק של דיסקו-פופ".
ביקורות

ב-28 במאי 2023, מאזיני "בילבורד" הצביעו ל-"Dance the Night" כשיר החדש המועדף עליהם של השבוע.
ביקורות > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 100 השירים הטובים ביותר של 2023: בחירות הצוות | 15 |  |
ביצועים מסחריים

"Dance the Night" הגיע היישר למקום ה-20 במצעד הסינגלים הבריטי שפורסם ב-2 ביוני 2023. במצעד שיצא ב-28 ביולי 2023, השיר עלה למקום הרביעי, והפך לסינגל ה-13 של ליפה בעשירייה הפותחת במדינה. במצעד שפורסם ב-25 באוגוסט 2023, השיר הגיע למקום הראשון, והפך ללהיט הרביעי של ליפה במקום הראשון בבריטניה. באירלנד השיר הגיע היישר למקום ה-12 במצעד הסינגלים האירי, והגיע למקום הראשון ב-18 באוגוסט 2023, והפך לשיר הרביעי של הזמרת שהגיע למקום הראשון במדינה.
ב-10 ביוני, "Dance the Night" הגיע היישר למקום ה-43 בבילבורד הוט 100. בשבוע שהסתיים ב-19 באוגוסט 2023, השיר הגיע למקום השביעי במצעד, והפך ללהיט החמישי של ליפה בעשירייה הפותחת במדינה. בקנדה, "Dance the Night" הגיע למקום הרביעי בקנדה הוט 100, והפך לשיר הרביעי של הזמרת בחמישייה הפותחת.
באוסטרליה, השיר נכנס למקום 22 במצעד הסינגלים של ARIA, והגיע למקום השלישי בשבוע של ה-7 באוגוסט 2023. הוא הגיע למקום החמישי בניו זילנד. במקומות אחרים, "Dance the Night" הגיע למקום הראשון בבולגריה, קרואטיה, ישראל וולוניה, למקום השני בלבנון, פרגוואי וחבר המדינות, ולמקום השישי בסלובקיה ולמקום ה-11 באורוגוואי.
וידאו קליפ

לצד השיר יצא הקליפ הנלווה ל"Dance the Night". הוא כולל הופעת קמע של במאית "ברבי", גרטה גרוויג, וקטעים מהסרט בהשתתפות מרגו רובי, איסה ריי, אמה מקי ושחקנים נוספים. לקליפ יש סט ורוד, וליפה למדה בו כוריאוגרפיה חדשה לאחר שגילתה שכדור הדיסקו שהוזמן לצילומים התנפץ על הקרקע. היא רוקדת על גבי עקבי ברבי ענקים, והופעות הקמע מתרחשות במהלך מסיבת דיסקו, שלאחריה גרוויג מפנה את כיסא הבמאי שלה כדי לשבח את ההופעה של ליפה ולהטיל ספק באירועים שהובילו להרס של כדור הדיסקו. מעריצים שיערו שכדור הדיסקו המרוסק סימן את סיומו של עידן Future Nostalgia של ליפה; התיאוריה אוששה על ידי רונסון בראיון ל-Vulture.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרסי גלובוס הזהב | השיר המקורי הטוב ביותר | מועמדות |
| 2024 | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | השיר הטוב ביותר | מועמדות |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 3 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 3 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 4 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 3 |  |
|  אוקראינה | טופ-היט | – |  |
|  אוקראינה | אוקראינה איירפליי | 17 |  |
|  אורוגוואי | מוניטור לטינו | 10 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 3 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 20 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  אל סלוודור | מוניטור לטינו | 11 |  |
|  אקוודור | מוניטור לטינו | 6 |  |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 41 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 4 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 4 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי | 9 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 4 |  |
|  בולגריה | BAMP | 1 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | – |  |
|  ברזיל | פופ בינלאומי | 2 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 7 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 8 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 2 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | – |  |
|  הונגריה | דאנס טופ 40 | 19 |  |
|  הונגריה | רדיוס טופ 40 | 1 |  |
|  הונג קונג | IFPI Hong Kong Group | 21 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 1 |  |
|  ונצואלה | רקורד ריפורט | 36 |  |
|  חבר המדינות | טופ-היט | 1 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | – |  |
|  יפן | Hot Overseas | 2 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | היטליסט | 43 |  |
|  לבנון | מצעד 20 העליונים הרשמי של לבנון | 2 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 1 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 1 |  |
|  ליטא | AGATA | 14 |  |
|  מלזיה | RIM | 19 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 13 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 5 |  |
|  סורינאם | נשיונל טופ 40 סורינאם | 3 |  |
|  סינגפור | RIAS | 8 |  |
|  סן מרינו | Top 50 Radio San Marino RTV | 6 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 48 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 30 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 33 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  פנמה | מוניטור לטינו | 2 |  |
|  פרגוואי | מוניטור לטינו | 2 |  |
|  צ'ילה | צ'ילה טופ 20 | 6 |  |
|  צרפת | SNEP | 5 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 4 |  |
|  קנדה | CHR/טופ 40 | 1 |  |
|  קנדה | הוט AC | 1 |  |
|  קנדה | AC | 4 |  |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 26 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 63 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 65 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 35 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 55 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 20 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 26 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 12 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 16 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 11 |  |
|  ישראל | המצעד הבינלאומי השנתי של גלגלצ | 13 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 111 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 116 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 100 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 43 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי למבוגרים | 19 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| איטליה (FIMI) | זהב | 50,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה | 40,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 80,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 440,000 |
מרדכי ארציאלי

| --- | --- |

ארציאלי (משמאל) עם חיים חפר בקפה קליפורניה,1969
 לידה:  18 בספטמבר 1924 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  16 באפריל 2004 (בגיל 79)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  הארץ 
 
מרדכי (מוטק'ה) ארציאלי (18 בספטמבר 1924, י"ט באלול ה'תרפ"ד - 16 באפריל 2004, כ"ד בניסן ה'תשס"ד) היה עיתונאי בעיתון "הארץ", נודע כ"קול הדרום". חבר ועד הפועל של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חבר הנהלת הסינפונייטה והנהלת תיאטרון באר-שבע, ייסד את תוכנית הראיונות והאירוח "שבתרבות" הראשונה בישראל והנחה את התכנית ברציפות כ-13 שנים (1973–1986).
ביוגרפיה

ארציאלי נולד וגדל בשכונת נחלת שבעה בירושלים, בנם של פרץ, פעיל במפלגה הרוויזיוניסטית וחווה. למשפחה דתית, דור רביעי לתושבי העיר. למד בבית ספר "גאולה". בסיום לימודיו הצטרף לאצ"ל בירושלים יחד עם אחותו יונה (ברזילי) והיה אחד ממפקדיו. בשל פעילותו נעצר על ידי הבריטים ביחד עם שמואל תמיר והוגלו למחנה מעצר "גילגיל" בקניה שבאפריקה.
ארציאלי ישב בכלא במשך כ-3 שנים וחצי ולמד שפות ופסיכולוגיה. הוא שוחרר אחרי קום המדינה והתיישב בבאר שבע. הוא הצטרף כעיתונאי לביטאון צה"ל, "במחנה" וסיים את לימודי הפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית.
באמצע שנות ה-50 עבר לכתוב בעיתון הארץ במשך כ-40 שנה, ככתב באר שבע והדרום של העיתון עד לפרישתו בשנת 1990.
ביחד עם רעייתו אלינור ארציאלי סייע להביא תורמים להקמתה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. היה חבר בהנהלות של הסינפונייטה הישראלית באר שבע ותיאטרון באר-שבע. בשנת 1973 ייסד באולם הקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע את תוכנית הרעיונות "שבתרבות", הראשונה בישראל והנחה אותה במשך כ-13 שנים ברציפות עד לשנת 1986.
משפחתו

היה נשוי לאלינור ולהם שתי בנות ובן. נוסף לכך, יש לו בת מנישואיו הראשונים. בשנת 2004 נפטר ממחלת הסרטן, והובא למנוחות בבית העלמין החדש בבאר שבע .
הנצחה

ב-11 בפברואר 2018 נחנכה כיכר על שם מרדכי ארציאלי הסמוכה לקונסרבטוריון העירוני והמשכן לאמנויות הבמה באר שבע, מפגש הרחובות יעקב כהן פינת לאונרד ברנשטיין, הוצב פסל נבל בגובה 6 מטר, יצירה של האמן ישראל פרימו.
הערות שוליים

1 2  עופר מתן, כך תפס מוסד "שבתרבות" את מקומן של תוכניות האקטואליה, באתר nrg‏, 9 בנובמבר 2011
↑  דמויות בנחלת שבעה, 120 שנה לנחלת שבעה, הוצאת ספרים אריאל
↑  איליה יגורוב, 7 כיכרות 7 סיפורים, אתר באר שבע נט, 12 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009302890405171  VIAF: 2149160978147517940000   WorldCat (עם VIAF): 2149160978147517940000 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסל הנבל בכיכר ע"ש מרדכי ארציאלי
בניין קול ישראל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 על שם:  קול ישראל 
 כתובת:  רח' הלני המלכה 23 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  קול ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1903
 תאריך פתיחה רשמי:  1903 
 סגנון אדריכלי:  נאו-קלאסיציזם 
 
 קואורדינטות:  31°46′59″N 35°13′26″E﻿ / ﻿31.78313°N 35.22401°E﻿ / 31.78313; 35.22401
  (למפת ירושלים מוגדלת) בניין קול ישראל(למפת ירושלים רגילה) בניין קול ישראל
 
העיטורים בראש הבניין
בניין קול ישראל (נקרא בעבר גם בית השידור ולפני כן ארמון המלכה החבשית), הוא בניין מפואר בסגנון נאו-קלאסי השוכן ברחוב הלני המלכה בירושלים. המבנה שימש בימי המנדט הבריטי את שירות השידור של ארץ ישראל (פלשתינה), ולאחר הקמת המדינה את קול ישראל ורשות השידור הישראלית. בשל השימוש בבניין למטרות שידור, נקרא הבניין לעיתים גם "בית השידור".
הקמת הבניין

הבניין הוקם בשנת 1903 על ידי קיסרית אתיופיה טאיתו בטול, אשת הקיסר מנליק השני, למען הקהילה האתיופית בירושלים. סביב בנייתו פרץ סכסוך בין הקיסרית לבין ראש הקהילה בעיר ממהר ולדא סמאעת, לאחר שסמאעת התערב בשיפוץ הבניין שעמד על השטח אותו רכשה הקיסרית וקבע את שמו על הכניסה לבניין. טאיתו לא אהבה את מעשיו של סמאעת ואסרה אותו כשהגיע לאתיופיה. לאחר זמן ברח סמאעת ממאסרו והצליח לברוח למצרים, שם הצטרף למנזר קופטי. לאחר סיפור זה, הורתה טאיתו להרוס את הבניין שעמד בשטח, ובראש הבניין החדש שהוקם הציבה את סמלה – שמש עם כתר, ואת שמה. על כן, יש שקראוהו "ארמון המלכה החבשית", אם כי אין לבלבלו עם בניין סמוך אחר שהקימה והמכונה בית הקיסרית טאיתו.