stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
I Am the Walrus
השיר

לנון קיבל מכתב מתלמיד תיכון Quarry Bank, התיכון בו לנון למד, ובמכתב סיפר התלמיד כי בשיעורי אנגלית המורה מנתח את מילות שירי הביטלס. לנון, שהיה משועשע מכך שהמורה משקיע מאמץ בניסיון להבין את משמעות המילים בשירי להקתו, החליט לכתוב את השיר המבלבל ביותר שניתן.
לנון ביקש מחברו פיטר שוטון לעזור לו להיזכר במילות השיר ששרו כילדים. המילים היו:
לנון לווה כמה מילים מהשיר והוסיף רעיונות משלו והתוצאה הייתה "I Am the Walrus". לנון הסביר חלקים מהשיר בראיון שהעניק לפלייבוי ב-1980:
"השורה הראשונה נכתבה בהשפעת אסיד בסוף שבוע אחד. השנייה נכתבה גם היא בהשפעת אסיד בסוף שבוע שלאחריו, והושלמה לאחר שפגשתי את יוקו...ראיתי את אלן גינסברג ואנשים אחרים כמו דילן וישו קוראים "הארי קרישנה". המילים 'Element'ry penguin' משמעותן שזה תמים ללכת ולזמר הארי קרישנה או לשים את כל יהבך באל אחד. בימים אלו הייתי מעורפל, סטייל דילן".
"לא היה ברור לי שלואיס קרול מבקר את השיטה הקפיטליסטית. מעולם לא ניסיתי להבין את המשמעות לעומק כמו שאנשים עשו עם השירים של הביטלס. מאוחר יותר חזרתי וקראתי והבנתי שסוס הים היה האיש הרע בסיפור והנגר היה האיש הטוב. חשבתי לעצמי 'לעזאזל בחרתי באיש הלא נכון הייתי צריך לשיר 'אני הנגר' ', אבל זה לא היה אותו דבר אם הייתי שר כך, נכון? (שר וצוחק): 'אני הנגר'..."
השיר מכיל צירופי מילים ומשפטים בסגנון אי-גיון (נונסנס) המושפעים מכתבי לואיס קרול ושנכתבו תוך "טריפים" של LSD. לטענת לנון בראיון עמו, השיר נכתב ברוחו של בוב דילן לפיה "אל תגיד שום דבר באופן פשוט כשאפשר לומר אותו באופן מסובך" ולפיכך הוא מכיל רמזים מעורפלים. מבחינה מלודית והרמונית השיר נע בין מספר מוקדים ובשיאו קיימת שבירה מקטע רוק-גיטרות, דרך אקורד המנוגן על ידי תזמורת למנגינה שונה לגמרי בה מושרת השורה "יושב בגן אנגלי, ממתין לשמש שתבוא/ אם השמש לא תבוא אתה תשתזף מהגשם האנגלי". אריה הים מתייחס לשיר של לואיס קרול "אריה הים והנגר". לנון הביע מורת רוח על שגילה באיחור כי אריה הים היה הנבל בשיר. שלושה רעיונות בשיר נלקחו מתוך שירים אחרים שלנון עבד עליהם. הרעיון הראשון נכתב בהשראת סירנת משטרה שלנון שמע כשהיה בביתו בוויברידג'. לנון כתב את השורה "Mis-ter cit-y police-man" בהתאם לקצב של הסירנה. הרעיון השני היה שיר על כך שלנון יושב בגינתו, ואילו השלישי היה שיר שטותי אודות ישיבה על קורנפלקס. כיוון שלא הצליח לסיים את שלושת השירים שהתבססו על רעיונות אלו, איחד אותם לשיר אחד.
ברוח הגישה להמשיך ולפתח את השיר בקודה, לאחר סיומו, מוכפלת בסוף שיר מספר פעמים רב השורה "Ha Ha Everybody got one", המעורבלת יחד עם קולות רדיו שהיה פתוח בתחנת BBC ששידרה את "המלך ליר" של שייקספיר.
אחת השורות מתייחסת לשיר "Lucy In the Sky With Diamonds" מהאלבום הקודם של הביטלס.
באחד הקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סיפר המנצח ג'ורג' מרטין שג'ון סיפר לו פעם כי הוא אינו מצפה להיכנס לבר בספרד ולשמוע מישהו מזמזם את השיר.
השיר > הפקה

ג'ון לנון ביקש מהמפיק שלהם ג'ורג' מרטין שיעשה לו פרטיטורה לשיר.
הוא ביקש שיוסיף כלי נשיפה ברקע ומיתרים, ומעבר לזה, שמרטין יחליט בעצמו.
מכיוון שמרטין חשב שהשיר משונה, הוא הוסיף המון דברים שלפי מרטין נחשבים משונים כגון רעשים מוזרים ברקע ומהקהלה ששרה מילים כמו "חה חה חה, חי חי חי".
מרטין סיפר שבפעם הראשונה שלנון שמע את השיר הוא התגלגל מצחוק.
מצעדים

| ארגון | שם | מיקום |
| --- | --- | --- |
| כאן 88 | מצעד שירי הביטלס של כאן 88 | 28 |
קאברים

להקת הבריטפופ אואזיס הוציאה גרסת כיסוי לשיר הנכללת באלבומם הראשון "Definitely Maybe".
חמי רודנר ביצע קאבר לשיר ביחד עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של ג'ורג' מרטין.
הערות שוליים

↑  מצעד שירי הביטלס של כאן 88
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: ef40e997-8a14-3c84-b371-5afc76e0626b
יוסי למל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בינואר 1957 (בן 67) ירושלים 
 www.lemel.co.il
 
יוסי למל (נולד ב-11 בינואר 1957) הוא מעצב גרפי ישראלי העוסק בעיצוב כרזות ובפרסום. נודע בעולם בעקבות עיצוב כרזות בעלות אופי פוליטי-חברתי, ובהן כרזות לארגון אמנסטי העולמי וכרזות העוסקות בסכסוך היהודי-ערבי. למל זכה בפרסים רבים על עבודותיו בתחרויות עיצוב גרפי בישראל ובעולם.
ביוגרפיה

למל נולד בירושלים וגדל ברסקו (שכונה). הוריו היו ניצולי שואה - אימו, בתיה לבית גורפינקל (1928–2012) נולדה בשלזיה ואביו, דב (בני) למל, נולד בעיר בנדין בחבל זגלמביה. ללמל אחות, אירית רוזנבלום, ואח, צביקה למל.
סיים ב-1983 את לימודיו המקצועיים במגמת עיצוב גרפי בבצלאל. מאז ניהל סוכנויות פרסום שונות. בנוסף, הוא ניהל את המחלקה לתקשורת חזותית במכללת אסכולה-מימד.
למל כיהן כדובר וחבר הוועדה המנהלת של אגודת המעצבים הגרפיים בישראל.[דרושה הבהרה]
עבודתו

למל משתמש בכרזות בפוטומונטז', טכניקה להרכבת תצלומים שונים לתצלום אחד, פעמים רבות תוך יצירת הרושם שהתצלום שנוצר הוא תצלום מציאותי, שנלכד בצורתו זו בעדשת המצלמה. הטכניקה מיושמת לעיתים קרובות בכרזות פוליטיות.
אחת הכרזות שעיצב למל, הוצגה במוזיאון בהמבורג שבגרמניה בשנת 1995. הכרזה, שרוחבה שישה מטרים, נוצרה לרגל 55 שנים לשחרור אושוויץ, ובה צילום זרוע שעליה מקועקע מספר. הזרוע היא של אביו של למל, ניצול השואה.
למל עובד עם ארגון אמנסטי אינטרנשיונל מ-1995. כרזותיו עבור הארגון מתארות הפרות של זכויות אדם, מחאה נגד עינויים, טרור בינלאומי ויחסי האיבה בין ישראל והפלסטינים.
כרזותיו, שהוצגו ברחבי העולם וזכו בפרסים רבים, מאופיינות במסרים פרובוקטיביים וישירים. הוא זכה במקום הראשון בביאנלה לעיצוב גרפי בקוריאה בשנת 2002, ובפרסים נוספים בביאנלות במקסיקו וצ'כיה. תערוכותיו הוצגו בארצות הברית, גרמניה, סין, קרואטיה, הונגריה, סלובקיה, פולין, פינלנד ועוד.
למל עוסק גם בפעילות פוליטית דרך עבודתו בעיצוב "כרזות פירטיות" - כרזות מחאה אותן הוא תולה ברחבי תל אביב. הוא מימן עשרות עותקים של פוסטרים אלו.
כמו כן, טכניקת הפוטומונטז', שימשה אותו בפרויקט האדמו"ר האחרון מראדומסק שעסק בסבו של למל, יוסף אשר זליג גרפינקל וגם בפרויקט "הלב שלי" שעסק באימו של למל, בתיה למל
פרסים (רשימה חלקית)

מקום ראשון בתחרות עיצוב גרפי "אותות" בשנת 1993
מקום שני בתחרות עיצוב גרפי "אותות" בשנת 1994
מקום שני בביאנלה ה-16 לפרסום בבלגיה בשנת 1994
פרסים שונים מאת האגודה לעיצוב גרפי בישראל בשנים 1996–2002
מקום ראשון בתחרות הפרסום הישראלית על הקמפיין של שנת 1999.
מקום ראשון בתחרות הלוגו של המשרד להגנת הסביבה בשנת 2000.
מקום ראשון בביאנלה הראשונה לעיצוב גרפי בקוריאה בשנת 2002
מקום ראשון בביאנלה השביעית לעיצוב גרפי במקסיקו בשנת 2002
פרס המבקרים בביאנלה ה-20 לעיצוב גרפי בצ'כיה בשנת 2002.
הערות שוליים

↑  מתוך עמוד הפייסבוק של יוסי למל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296345105171  VIAF: 309775541   WorldCat (עם VIAF): 309775541
יבגני פריגוז'ין

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1961 סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 נהרג:  23 באוגוסט 2023 (בגיל 62) טבר, רוסיה
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פורוחובסקוי 
 השכלה:  אוניברסיטת סנקט-פטרבורג לכימיה ורוקחות  Saint Petersburg college of the Olympics reserve N. 1 
 מעסיק:  קבוצת וגנר, Concord Management and Consulting 
 תפקיד:  מנהיג קבוצת וגנר (22 בפברואר 2014–23 באוגוסט 2023)  מפקד 
 בן או בת זוג:  ליובוב פריגוז'ין (?–23 באוגוסט 2023) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית (22 במאי 2014)  גיבור הפדרציה הרוסית (יוני 2022)  האדם המושחת של השנה (2022)  מסדר שני הנילוסים (2020)  מדליה "לזכר גיבורי המולדת"  מסדר ההצטיינות  Medal "Army General Khrulyov"  עיטור ההכרה  המסדר הלאומי של בורקינה פסו  מדליה להחזרת חצי האי קרים לרוסיה  מסדר צו הפיוס של הרפובליקה המרכז-אפריקאית  Награды Санкт-Петербурга  מדליה לחיזוק אחוות הנשק  עיטור הידידות (רוסיה)  מדליה על הישגים צבאיים  מדליה להנצחת 300 שנים לייסוד סנקט פטרבורג  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה ראשונה  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה  מסדר הרפובליקה  גיבור הרפובליקה העממית של דונצק  עיטור אלכסנדר נבסקי  גיבור הרפובליקה העממית של לוגנסק  עיטור האומץ  מסדר האומץ 
 
יבגני ויקטורוביץ' פּריגוז'ין (ברוסית: Евге́ний Ви́кторович Приго́жин;‏ 1 ביוני 1961 – 23 באוגוסט 2023) היה אוליגרך רוסי בעל מספר עסקים, מייסד כוח וגנר ומי שעמד בראשו. הכוח לקח חלק משמעותי במלחמת אוקראינה–רוסיה. לפי דיווחים רשמיים ברוסיה, ב-23 באוגוסט 2023 היה פריגוז'ין על מטוס שהתרסק במחוז טבר ונהרג. לפי הדיווחים מערוץ טלגרם המקושר לכוח וגנר, Grey Zone, המטוס הופל על ידי הכוחות הרוסיים.
פריגוז'ין היה, בין השאר, הבעלים של רשת תאגידים שכנגד שלושה מהם הוגשו כתבי אישום בארצות הברית. זאת בקשר לחלקן בהתערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. החל משנת 2019 הוטלו סנקציות אמריקאיות גם כנגדו אישית.
ראשית חייו

פריגוז'ין נולד בסנקט פטרבורג ב-1 ביוני 1961 לויולטה וויקטור ייבגנייביץ' פריגוז'ין. האב, מהנדס מכרות במקצועו, נפטר כאשר יבגני היה בן שנה, ואימו נישאה לגבר אחר, סמואיל פרידמנובץ' זרקוי, מאמן סקי במקצועו, שהיה יהודי. ממנו למד סקי במישור.
יבגני פריגוז'ין סיים את לימודיו בתיכון הספורט מס' 62 בלנינגרד בשנת 1977, ולאחר מכן היה מעורב בעסקי סקי.
בשנת 1979 נשפט על גנבה ונידון למאסר על תנאי, ובשנת 1981 נשפט ונידון ל-12 שנות מאסר בפועל על שוד והונאה. הוא שוחרר מהכלא לאחר שריצה תשע שנות מאסר.
עסקים בתחום המזון

בשנת 1990, לאחר שחרורו מהכלא, הקימו פריגוז'ין ואביו החורג רשת למכירת נקניקיות. הרשת זכתה להצלחה במהירות ופריגוז'ין עמד בראשה. הוא נכנס כשותף לחברת "קונטרסט", רשת המרכולים הראשונה בסנקט פטרבורג, שאותה ייסד בוריס ספקטר, בן כיתתו מהפנימייה שבה למד. ב-1995 נכנס פריגוז'ין לתחום המסעדנות, ושכנע את קיריל זמינוב לפתוח ביחד איתו מסעדה. השניים פתחו מסעדה ב"בית המכס הישן" (Старая Таможня), מסעדה זו הייתה אחת המסעדות המובחרות הראשונות בסנט פטרבורג. זמן קצר לאחר מכן פריגוז'ין פתח מספר מסעדות נוספות ברחבי סנקט פטרבורג. הבולטת ביניהן הייתה מסעדה יהודית כשרה בשם "רשת ה-40". ב-1997, בהשראת מסעדות על גדת נהר הסן בפריז, השקיע פריגוז'ין 400 אלף דולר בשיפוץ ספינה חלודה על נהר ויאטקה. הספינה המשופצת שימשה לפתיחת מסעדה צפה בשם "ניו איילנד", שהפכה לאחד ממוקדי האוכל האופנתיים ביותר בסנקט פטרבורג. ב-2001 אירח פריגוז'ין אישית את ולדימיר פוטין ואת נשיא צרפת ז'אק שיראק על ה"ניו איילנד". פריגוז'ין גם אירח את נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ב-2002. ב-2003 חגג פוטין את יום ההולדת שלו בניו איילנד.
החל מ-2003, פריגוז'ין נפרד משותפיו העסקיים, הקים מסעדות עצמאיות משלו, והפך לחביב על פוטין. עסקיו של פריגוז'ין התרחבו לשירותי אספקת ארוחות צהריים לבתי ספר. ב-2010, פוטין עזר לו לפתוח מפעל באמצעות הלוואות נדיבות בערבות המדינה. רק במוסקבה, חברת "קונקורד קייטרינג" שהייתה בבעלות פריגוז'ין הרוויחה מיליוני דולרים בזכות חוזים לאספקת ארוחות בבתי ספר ציבוריים. הוא נתן גם שירותי הסעדה לאירועים של הקרמלין למשך כמה שנים, ואף זכה לכינוי "השף של פוטין". ב-2012, במקביל קיבל חוזה לאספקת ארוחות לצבא רוסיה בשווי 1.2 מיליארד דולר במשך שנה אחת. חלק מן הרווחים מחוזה זה, לכאורה, שימשו כדי להתחיל ולקדם "הסוכנות לחקר האינטרנט".
ב-2017, האופוזיציונר והלוחם בשחיתות אלכסיי נבלני טען שהחברות של פריגוז'ין זכו בניגוד לחוק במכרזים בשווי 387 מיליון דולר (1.4 מיליארד שקלים) עם משרד ההגנה הרוסי. הקרן נגד שחיתות (Anti-Corruption Foundation) האשימה את פריגוז'ין בהליכים עסקיים מושחתים והעריכה את הונו הבלתי חוקי ביותר ממיליארד רובל. בסוף מרץ 2019 דווח על התפרצות דיזנטריה קשה בקרב תלמידי בתי ספר ומורים במוסקבה, במוסדות שהחברות של פריגוז'ין מספקות להם שירותי קייטרינג. לפי הפרסום, יבגני פריגוז'ין פעל כדי לשחד את משפחות הנפגעים במטרה למנוע מהסוגיה להגיע לבתי המשפט.
עבירות ברשת

לפי פרסומים בעיתונות, פריגוז'ין מימן וניהל רשת חברות, כולל "הסוכנות לחקר האינטרנט", "קונקורד ניהול וייעוץ" וחברה קשורה נוספת. שלושתן מואשמות ב"טרולינג" באינטרנט ובכלל זה, ניסיון להשפיע על הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 וליצור חוסר אמון בשיטה הדמוקרטית. פעילות "הסוכנות למחקר האינטרנט" כללה כתיבת "טוקבקים", ניהול חשבונות מזויפים, "דפים" ופרסום "פוסטים" בפייסבוק, ניהול חשבונות מזויפים ופרסום תעמולה באינסטגרם ובאתר האינטרנט Reddit, "ציוצים" ב"טוויטר", "בלוג-פוסטים" ב"טאמבלר", שימוש בזהויות גנובות וכדומה.
במסגרת עדות פומבית בפני ועדת בית הנבחרים האמריקאי, ב-10 באפריל 2018, העיד מארק צוקרברג, מייסד ומנהל פייסבוק, כי פייסבוק הוכיחה ש"הסוכנות למחקר האינטרנט" השתמשה בנתונים של פייסבוק במטרה לקדם פעילויות השפעה בהקשר לבחירות בארצות הברית, ב-2016. אם הצהרה זו נכונה, מדובר, ככל הנראה, ב"מבצע השפעה" באמצעות לוחמת רשת הגדול ביותר שהיה אי פעם. מבצע זה מהווה חלק מפעילות רחבה יותר שכללה, בין השאר, לוחמה פסיכולוגית, תעמולה, חדשות מזויפות, הכפשת פוליטיקאים וכל זאת, תוך שימוש ב"אוואטארים", גנבת זהויות וטכניקות נוספות, כולל באמצעים "מסורתיים" כמו מודעות עיתונות, מאמרים מוטים, "טוקבקים" בעיתונות, הטרלת בלוגים, שידורי רדיו וטלוויזיה (למשל באמצעות תחנות הטלוויזיה של Russia Today) וכיוצא באלו.
ב-24 באוגוסט 2018 התפרסם מחקר לפיו "הסוכנות למחקר האינטרנט" מפיצה מסרים שתכליתם להעמיק מחלוקות בחברה האמריקאית, ולסדוק את אמון הציבור במוסדות השלטון. בתוך כך, עודדו את המחלוקת סביב יעילות החיסונים.
ב-16 בפברואר 2018 הוגש כתב אישום בארצות הברית כנגד פריגוז'ין ושלוש חברות בבעלותו, בהן "הסוכנות למחקר האינטרנט" וחברת "קונקורד ניהול וייעוץ". במסגרת כתב האישום, פריגוז'ין הואשם במימון ובארגון פעולות שונות לטובת התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 ובפשעים אחרים, לרבות גנבת זהות. ב-28 בספטמבר 2018 הוגש כתב אישום נגד אלנה קוסיינובה, שלקחה חלק בקמפיין של פריגוז'ין, להפצת מסרים שתכליתם להעמיק מחלוקות בחברה האמריקאית סביב בחירות 2018.
קבוצת וגנר

בשנת 2014 הקים פריגוז'ין את "קבוצת וגנר" או "כוח וגנר", חברה צבאית פרטית רוסית של שכירי חרב. אולם רק שנים לאחר מכן הודה בקשר שלו לקבוצה. הכוח פעל במקומות שונים בעולם, ביניהם סוריה ולוב. ב-22 באוקטובר 2018 פורסם ב"נובאיה גאזטה" (Novaya Gazeta) בו טען אדם שעבד בשירותו של פריגוז'ין במשימות חיסול במקומות שונים בסוריה ומקומות אחרים בעולם, בין השאר, באמצעות הרעלה. לפני הפרסום העיתונאי המפרסם, דניס קורטקוב, קיבל זר פרחים ללוויה של עצמו ואף הוצב מחוץ לביתו ראש כרות של עז. ב-14 באוגוסט 2019 פורסם תחקיר עיתונאי ברשת CNN באשר לפעילות רוסיה במרכז אפריקה. לפי הכתבה, מאחורי הפעילות עומדת חברה בבעלותו של פריגוז'ין. ב-30 בספטמבר 2019 הודיעה ארצות הברית שהיא מטילה סנקציות אישיות על פריגוז'ין.
קבוצת וגנר > חלקה של קבוצת וגנר בפלישה הרוסית לאוקראינה

על רקע הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, חלה עלייה חדה בהשפעתם של פריגוז'ין וקבוצת וגנר. פריגוז'ין שפיקח באופן אישי על התקדמות הקבוצה בדונבאס, הרבה לבקר את תפקוד הצבא הרוסי. הקבוצה ספגה אבדות כבדות בלחימה והחלה בקמפין גיוס, פריגוז'ין אף גייס אסירים מבתי כלא ברוסיה שיילחמו באוקראינה והגדיל את הכוח לכ-50,000 לוחמים. לקראת סיום הקרבות בעיר באחמוט פריגוז'ין אמר כי ווגנר תצמצם את פעילותה בתום הקרבות בבאחמוט, בסרטון שהופץ ב-11 במרץ 2023 אמר פריגוז'ין שקבוצת וגנר תהפוך בעתיד לצבא. הצהרותיו של פריגוז'ין לוו בהשערות לגבי שאיפותיו הפוליטיות. ב-14 באפריל פריגוז'ין טען כי מטרות הלחימה של רוסיה הושגו, ולפיכך אפשר להכריז על סיום המלחמה.
ב-23 ביוני 2023 האשים פריגוז'ין בפומבי את משרד ההגנה הרוסי, שלדבריו מנסה לרמות את הציבור ואת הנשיא. הוא דחה את ההצדקה הרשמית למלחמה, הטענה כי ב-2022 תכננה קייב התקפה על דונבאס ועל קרים. פריגוז'ין טען כי לוחמיו נהרגו במתקפת טילים של צבא רוסיה. הוא איים על שר ההגנה סרגיי שויגו ועל הרמטכ"ל ולרי גרסימוב. משרד ההגנה הרוסי הכחיש את ההאשמות, ושירות הביטחון של רוסיה החל בחקירה נגד פריגוז'ין בגין "מרד מזוין". בתגובה פתח פריגוז'ין במרד קבוצת וגנר: הוא נסוג מאוקראינה והשתלט על הערים הרוסיות וורונז' ורוסטוב על הדון. המרד הסתיים ב-24 ביוני, ופריגוז'ין עזב לבלארוס. האשמות במרד נגדו בוטלו.
מותו

ב-23 באוגוסט 2023, התרסק ברוסיה מטוסו הפרטי מדגם אמבראר לגאסי 600 (אנ'). פריגוז'ין עצמו ומספר בכירים נוספים שהיו בטיסה נהרגו בהתרסקות. להערכת גורמים רשמיים במערב לרוסיה הייתה מעורבות בכך.
בדצמבר 2023 דווח בוול סטריט ג'ורנל כי ניקולאי פטרושב, היועץ לביטחון לאומי של רוסיה ויד ימינו של הנשיא ולדימיר פוטין, עומד מאחורי חיסולו של יבגני פריגוז'ין.
יעקב גליפת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1961 (בן 63 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  חיל האוויר
 תקופת הפעילות:  1983–2006 (כ־23 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 
יעקב גליפת (נולד ב-1961) הוא מנהל מפעל מלמ של התעשייה האווירית. במסגרת שירותו הצבאי, בין השנים 1983–2006, מילא שורה של תפקידים הנדסיים בחיל האוויר ובמפא"ת, וסיים שירותו בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה

יעקב גליפת נולד בשנת 1961 בטבריה, כאחד מחמשת ילדיהם של הורים שעלו מתוניס. הוא גדל בטבריה עד כיתה ח' ולאחר שאובחן כילד מחונן, המשיך את לימודיו התיכוניים בפנימיית "אורט" למחוננים בנתניה במגמת חשמל ואלקטרוניקה. שם גם הכיר את ניצה, לימים זוגתו ואם שלושת ילדיו.
ביוגרפיה > השכלה

סיים בהצטיינות תואר ראשון (.B.Sc) בהנדסת מחשבים בטכניון, ותואר שני (.M.Sc), בהצטיינות, בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה מאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > שירות צבאי

השירות הצבאי של גליפת כלל הובלה של שלל פרויקטים ופיתוחים טכנולוגיים חדשניים.
בשנת 1983 עם סיום לימודי התואר הראשון, התגייס לחיל-האוויר. לאחר קורס קצינים, הוצב במחלקת מטוסים. לאחר כניסתו לשירות קבע הצטרף (1986) לפרויקט "רעות" שכלל קידום לדרגת רס"ן עם מינוי. שש שנים עסק בתחום בקרת המנועים בחיל-האוויר. בהתחלה עבד בפרויקט מטוס "הלביא", שהיה אז בעיצומו, אולם נסגר בשנת 1987. הפיתוחים שעליהם עסק יצאו לפועל לאחר מכן והוסבו למנועי F15 ו-F16.
בשנת 1991, לאחר לימודי תואר שני באלקטרוניקה באוניברסיטת תל אביב במימון הצבא, עבר לתפקיד פיקודי כקצין טכני ביב"א 506 בהר מירון ואז גם חזר עם משפחתו לטבריה, עיר הולדתו.
בשנת 1993 חזר למטה חיל-האוויר וכיהן במשך שמונה חודשים כראש מדור מכ"ם בענף גילוי וזיהוי שבמחלקת מערכות. לאחר מכן יצא לקורס פו"ם (פיקוד ומטה) ועם קבלת דרגת סא"ל מונה לראש ענף חיישנים במנהלת חומה במפא"ת (מנהלת פיתוח אמצעי לחימה ותשתיות) במשרד הביטחון. במסגרת זו היה אחראי על פיתוח מכ"ם "אורן ירוק".
לאחר שנתיים וחצי במפא"ת שב באוגוסט 1996 למטה חיל האוויר ומונה לראש ענף גילוי וזיהוי, תפקיד בו כיהן עד אוקטובר 2000. באותה שנה הועלה לדרגת אל"ם.
קיבל את פרס מפקד חיל-האוויר על פיתוח פרויקט "גביש כחול", מערכת הבונה תמונה ברורה לגבי מיקום נפילות הטילים מכל הנתונים שנאספו.
בשנת 2002 התמנה לראש מחלקת תכנון ובקרה הנדסית, האחראית על פיתוחם של אמצעים מיוחדים. הוא כיהן בתפקיד זה במשך שלוש שנים. ב-21 באוגוסט 2002 אובחן גידול בחוט השדרה, והוא נותח בבית החולים רמב"ם בחיפה ולבסוף נשאר עם נכות אשר ריתקה אותו לכיסא גלגלים. לאחר שיקום בתל השומר חזר לשירות מלא.
בשנת 2006 סיים את שירותו הצבאי.
ביוגרפיה > התעשייה האווירית

בשנת 2008 הצטרף לשורות התע"א ומילא בה שורה של תפקידים בכירים.
תפקיד ראשון מילא כראש מינהל מערכות תדלוק ומערכות צבאיות במפעל תוכניות מטוסים בחטיבת בדק. הוא הוביל את הפיתוח העסקי של מטוסי תדלוק אווירי והסבות מטוסי תדלוק של חיל האוויר.
משנת 2010 כיהן כראש מינהל מערכות ימיות במפעל מערכות הגנה אווירית של חטיבת מערכות טילים וחלל.
בינואר 2014 מונה למנהל מפעל מערכות הגנה אווירית בחטיבת מערכות טילים וחלל.
בסוף 2016 מונה למנהל מפעל מלמ שאחראי בין השאר על פיתוח טילי החץ, משגר הלוויינים שביט ועוד.
בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
שתולים

ערך זה עוסק במושב בישראל. אם התכוונתם לסרט אמריקני, ראו .
| --- | --- |
הכניסה למושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: באר טוביה
גובה ממוצע: ‎30 מטר
תאריך ייסוד: 1950
סוג יישוב: מושב 2,000‏–4,999 תושבים
מוצא המייסדים: תימן
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף אוקטובר 2024 (אומדן)
  - אוכלוסייה: 2,186 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אשדוד מוגדלת) שתולים(למפת אשדוד רגילה) שתולים(למפת השפלה רגילה) שתולים(למפת השפלה מוגדלת) שתולים31°46′25″N 34°41′01″E﻿ / ﻿31.773736566254°N 34.6835725262199°E﻿ / 31.773736566254; 34.6835725262199  heמפת היישובים של מועצה אזורית באר טוביה (in English: Be'er Tuvia Regional Council) באדום - שתולים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

שְׁתוּלִים הוא מושב במישור החוף הדרומי, סמוך לאשדוד, השייך לתנועת המושבים ולמועצה אזורית באר טוביה, בה הוא מהווה את היישוב המאוכלס ביותר.
במושב מתגוררים כ-2,200 תושבים (נכון לשנת 2022).
היסטוריה

המושב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן על אדמות העיירה הערבית איסדוד שננטשה ופונתה במלחמת העצמאות.. שמו לקוח מהפסוק: "שתולים בבית ה' בחצרות אלוהינו יפריחו" (תהילים, צ"ב, י"ד).  שמו הראשון של המושב היה ביתניה הדרומית.
המושב שוכן ממזרח לכביש 4, סמוך למחלף עד הלום. המושב מוקף בנחל לכיש ונחל האלה, ולכן סבל מהצפות רבות. בשנת 1951 נותק בגלל שיטפון ונזקק לסיוע צה"ל לשם קבלת אספקה. קלוב התעופה לישראל סייע לתושבים המנותקים על ידי הטלת מזון מהאוויר. המושב נותק שוב בדצמבר 1953‏. בעקבות זאת נסלל כביש גישה נוסף למושב דרך באר טוביה. בשנת 1967 הוצפו חלקים נרחבים מהמושב ותושבים רבים פונו מבתיהם.
בשנת 1995 החל מהלך להקמת יחידות דיור בהרחבה של המושב. במושב פועל בשנים האחרונות קן של תנועת הנוער התנועה החדשה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  צפון מערב שדות פלשת: עד הלום, תל אשדוד, בית דארס ורכס עזריקם
↑  ביתניה הדרומית על פי ילקוט הפרסומים 277, רשימת שמות יישובים, 16 בפברואר 1953
↑  מפה משנת 1950 בהוצאת מחלקת המדידות עם הכיתוב 'ביתניה הדרומית', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מעריב|אל פרנקל|טסתי מעל לשיטפון|19511221
↑  שכונת עמידר בכפר יבנה מוצפת במים, דבר, 21 בדצמבר 1953
↑  דוד מורי, שתולים - לבטיו והתפתחותו, דבר, 7 בפברואר 1958
↑  יצחק יעקבי, שטפונות שהרסו עמל שנים שתולים לכודה בין נחלים, דבר, 1 בינואר 1967
↑  רע"א 1383/07 שמעון צרפתי נ' שתולים מושב עובדים להתיישבות שיתופית בע"מ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588145405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרטה לנופלים במערכות ישראל בשתולים
אפקס טווין

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1971 (בן 53) לימריק, אירלנד 
 שם לידה:  Richard David James 
 שם במה:  Aphex Twin 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת, אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קינגסטון, קולג' קורנוול, Redruth School 
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית, מוזיקה אקספרימנטלית, טכנו אמביינטי, אסיד טכנו, מוזיקת אמביינט, טכנו, IDM, דריל אנד בייס 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, מחשב, מכונת תופים, סינתיסייזר, סקוונסר 
 חברת תקליטים:  Rephlex Records, ווארפ 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לאלבום מוזיקת דאנס/אלקטרונית (2015) 
 www.drukqs.net
 פרופיל ב-IMDb
 
אפקס טווין (באנגלית: Aphex Twin; נולד ב-18 באוגוסט 1971 בשם ריצ'רד דייוויד ג'יימס) הוא אמן מוזיקה אלקטרונית המפורסם בזכות עבודתו בתחומים המוזיקליים אסיד טכנו, אמביינט, IDM ודראם נ' בייס. הוא תואר כיוצר בן-זמננו המשפיע ביותר בעולם המוזיקה האלקטרונית
ביוגרפיה

ריצ'רד דייוויד ג'יימס נולד בעיר המחוז הקטנה לימריק שבאירלנד, לזוג הורים וולשים. רוב ילדותו עברה עליו במחוז קורנוול שבדרום-מערב אנגליה. כנער החל לתקלט ולכתוב מוזיקה בסצנת הרייב המקומית תחת הכינוי שבחר לעצמו – Aphex Twin. ב-1991 הוא הקים יחד עם חברו, גרנט וילסון קלרידג', את חברת התקליטים ריפלקס רקורדס (Rephlex Records), שבאמצעותה הוציא חלק מאלבומיו הראשונים (אלבומים נוספים הופצו תחת החברות הבלגיות Mighty Force ו-R&S Records. לאחר שזכו אלבומים אלו להצלחה עקר ללונדון, שם הוציא לאור כמות מסחררת של אלבומים ו-EP תחת מגוון כינויים (ראה דיסקוגרפיה בהמשך).
ב-1996 החל ריצ'רד להוציא לאור יותר מוזיקה שהולחנה באמצעות מחשבים וכמו כן אימץ קו מוזיקלי דמוי דראם נ' בייס מעורב בנגינות ילדות נוסטלגיות וצלילי אסיד מעובדים ומוזרים. בסוף שנות התשעים ניכרה עלייה בפופולריות שלו, בין היתר בעקבות הוצאת הסינגלים "Come to Daddy" ו-"Windowlicker" והצגת הקליפים שלהם ב-MTV ובעמודי הכותרת של עיתוני מוזיקה שונים, ביניהם NME.
ב-2001 הוציא לאור אפקס טווין אלבום כפול מעורר-מחלוקת ואישי במיוחד - Drukqs - שהכיל בנוסף לרצועות ממוחשבות ומוקפדות במקצב מהיר גם שירים בהשפעת אריק סאטי וג'ון קייג' שנוגנו בפסנתר שאולתר עם תוספות. רמת הדיוק והפרטים שבאלבום גרמו למעריציו ומבקריו של האמן לטעון כי המוזיקה באלבום עשויה על-פי העדפות מוזיקליות אישיות ושהן פחות פופולריות ומוכרות. בעקבות זאת נטו המבקרים להאמין שהאלבום הוקלט בצורה זו על מנת לגרום להפסקת החוזה עם הלייבל Warp - ואכן, אלבומו הבא הופק תחת Rephlex, חברת ההפקות שלו. כמו כן, קיימת שמועה הטוענת כי ג'יימס שכח במטוס נגן מדיה שהכיל כמעט את כל השירים הכלולים באלבום ולכן הוא הוציא לאור אותו בצורתו זו - כדי למנוע את הפצתם של השירים באינטרנט.
בסוף 2004 הוצאתה של סדרת אלבומי Analord הוכיחה כנכונה את השמועה שרווחה בדבר חזרתו של ג'יימס לצלילי האסיד טכנו. בהקלטתם של אלבומים אלו עשה שימוש נרחב באוסף שלו של מכונות תופים וסינתיסייזרים מתוצרת רולנד וב-Synton Fenix - סינתיסייזר מהמבוקשים והנדירים בדורו.
בנוסף לכתיבת מוזיקה, ריצ'רד ד. ג'יימס הוא גם צלם מוכשר והוא אחראי לרוב ההכוונה האמנותית של האלבומים. הוא החביא (כנראה בעזרת התוכנה Metasynth (אורכב 07.02.2006 בארכיון Wayback Machine)) תמונה שלו מחייך את החיוך הזדוני הטיפוסי שלו בתוך קובץ הWAV בטראק "Formula", אותה ניתן לראות בניתוחי הספקטרום של הרצועה השנייה.