שלי אלקיים
פעילותה לבניית תרבות של שוויון

חוקר הספרות ההשוואתית, פרופ' עמיאל אלקלעי, מתאר בספרו "מפתחות לגן - כתיבה ישראלית חדשה" את המשוררת שלי אלקיים באופן הבא: "היא פעילה בלתי נלאית בנושאי שלום, נשים, חינוך וחברה. אלקיים מסמנת את הדרך לקראת מודל חדש של אינטלקטואל ישראלי מגויס [...] היא משקמת ומכשירה תחומים אדירים - קונספטואליים ולינגוויסטיים - להבעה ולביטוי של הנשים."
החל משנת 1984 עסקה אלקיים בישראל ובחו"ל בקידום מעמד האישה ובבניית תרבות של שוויון מגדרי. באוגוסט 1984 ארגנה, יחד עם פרופ' דיאנה הק מהחוג למדעי הדתות באוניברסיטת הארוורד, את הכינוס הראשון של נשים דתיות. הכינוס התקיים במסגרת הוועידה העולמית הרביעית לדת לשלום WCRP, במתחם האו"ם בניירובי בירת קניה. אלקיים נמנית עם מייסדות המועצה למעמד האשה ירושלים, שנרשמה לימים על ידי יו"ר המועצה ענת הופמן ועל ידי השגרירה יהודית היבנר כעמותת קמ"ה, מכהנת בהנהלתה בשנים 1992–2006, עומדת בראש ועדת האמנות, ובשיתוף עם עו"ד פליאה אלבק גם בראש הוועדה המשפטית.
בשנת 1993 (תשנ"ג–תשנ"ד) בהיותה חברת הוועד המרכזי של אגודת הסופרים העבריים, יזמה אלקיים בביתה בכל ראש חודש עברי את מפעל "הבימה למשוררת" של האגודה. במסגרת זו היא עורכת ומנחה בביתה ערבי שירה למשוררות, שהן חברות אגודת הסופרים, ומוציאות לאור ספר שירה חדש. בסלון הספרותי בביתה מופיעים המשורר מואיז בן הראש לראשונה בציבור, בשירו "קינת המהגר", אותו היא פרסמה בביטאון אגודת הסופרים בירושלים, שבעריכתה, בערב ראש השנה תשנ"ד, בתפוצה של 250,000 בתי אב בעיר. אל "הבימה למשוררת" בבית אלקיים בירושלים הגיעו בתחילת שנות התשעים מדי ראש חודש עשרות משוררים וסופרים מקצווי הארץ, ובהם המשוררים דוד אבידן, ארז ביטון, מירי בן שמחון, דפנה שחורי, בלפור והרצל חקק, גבריאלה אלישע, ריקי דסקל, אסתר אטינגר, מרים איתן, אמירה הס, ציפי שחרור, תמי ישראלי, וידידיה מחוג המשוררים הבינלאומי ברוטרדם, בהם המשורר הסיני מא גאו מינג.
בשנת 1999 היא ערכה, עם אגודת הסופרים העבריים, את פסטיבל המשוררות הראשון והוציאה אנתולוגיה בשם "שירה מתוך האשה בתוך ירושלים". בשיתוף עם יו"ר הוועדה למעמד האישה של הכנסת, ח"כ נעמי בלומנטל, והן יזמו כינוס על מעמד המשוררות בישראל. הן הוציאו חוברת הכוללת את שירת המשוררות לצד דברים שנושאים בכנסת על מצב המשוררות בישראל, ומזמינות לכינוס, בנוסף למשוררות ולחברות כנסת, גם נציגים של המוסד לביטוח לאומי.
אלקיים כיהנה משנת 1996, במשך חמש שנים, בתפקיד הנשיאה הישראלית של התאחדות הנשים לשלום עולמי WFWP. היא זוכה לשיתוף פעולה עם נשים מנהיגות בארצות הברית, ניגריה, טנזניה, יפן, קוריאה הדרומית, גרמניה, הולנד, נורווגיה וצרפת, ומקבלת עם חברותיה בארגון הנשים הבינלאומי מעמד יועץ במועצה החברתית-כלכלית של האו"ם ECOSOC, בקטגוריה 1. משתתפת בכנס הבינלאומי הראשון של נשים במזרח התיכון שהתקיים בטורקיה, ובזה שלאחריו, בניקוסיה בירת קפריסין. מוזמנת כיועצת חינוכית לאתונה בירת יוון להרצות בכנס נשים לשלום במזרח התיכון במסגרת פנל על הפסיכולוגיה של האשה, ומרצה שם על מחקרה ב"חינוך מיני – ההיבט הנשי". בשובה מאתונה היא מפרסמת את מחקרה בביטאון המורים העל יסודיים המאמר משפיע על השיח המקצועי בתחום החינוך המיני והוא עדיין מהווה המאמר העיקרי בשפה העברית, בנושא של החינוך המיני הנשי.
היא ערכה בשנת 1999 את עיתון הנשים "אחת", שזכה לתפוצה רחבה של 10,000 עותקים למן הגיליון הראשון. בעקבות ההצלחה היא הוזמנה בינואר 2000 לז'נבה כמשקיפה בכנס ההכנה של הוועידה החמש שנתית של האו"ם על מעמד האישה.
בשנת 2011 אלקיים הרצתה באוניברסיטת היידלברג שבגרמניה, בכנס הבינלאומי של החוגים למדעי הדתות, על נשים ומגדר בתנועת האיחוד ודווחה על ממצאיה, במסגרת מחקרה באוניברסיטת גטינגן בתחום הדתות החדשות, המנבאים תופעה של שינוי מגדרי מובהק ועמוק בהנהגה הגלובלית של תנועת האיחוד.