stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סם ג'ונס השלישי
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Snipes | אריק |  |
| 2002 | זיגזג (אנ') | לואיס פלטצ'ר |  |
| 2006 | דרך התהילה (אנ') | וילי וורסלי |  |
| 2006 | יחידת האמיצים (אנ') | בילי מארש |  |
| 2010 | Krews | וישבון |  |
| 2015 | Of Fortune and Gold | פיל |  |
| 2016 | עירוני בלו מאונטיין: עלייתו של טדלאנד (אנ') | קרייג שילו |  |
| 2018 | All Light Will End (אנ') | אדם |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | NYPD Blue | ג'רום בנקס | פרק: "I Have a Dream" |
| 1999 | The Parent 'Hood | אורח בחתונה | פרק: "Wedding Bells Blues"; ללא קרדיט |
| 1999 | הצלצול הגואל: הכיתה החדשה | ג'ף | פרק: "Show Me the Money" |
| 1999 | פנסקולה: כנפי זהב | ארווין שניידר | פרק: "Gypsy Tumble" |
| 1999 | המשפט של איימי | רוברט קאטווינד | פרק: "Near Death Experience" |
| 2000 | פסיפיק בלו | ריקי דייוויס | פרק: "A Thousand Words" |
| 2001-2000 | CSI | ג'יימס מור | פרקים: "Crate 'n' Burial", "Evaluation Day" |
| 2004-2001, 2008 | סמולוויל | פיט רוס | תפקיד ראשי (עונות 3-1); תפקיד אורח (עונה 7); 68 פרקים |
| 2002 | חדר הסיוטים | ראסל | פרקים: "Camp Nowhere: Part 1", "Camp Nowhere: Part 2" |
| 2003 | הפרקליטים | טרוי אזקיאל | פרק: "Capitol Crimes" |
| 2009-2005 | ER | צ'אז פראט | תפקיד חוזר; 16 פרקים |
| 2006 | For One Night (אנ') | ברנדון ויליאמס | סרט טלוויזיה של LIfetime |
| 2006 | הרקיע השביעי | אלכס | פרק: "Got MLK?" |
| 2007 | בּוֹנְז | טיילר נאוויל | פרק: "Intern in the Incinerator" |
| 2008 | נשות קבע (אנ') | ג'ייק | פרק: "Mothers & Wives" |
| 2009 | Safe Harbor (אנ') | בילי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2010 | בלו מאונטיין סטייט | קרייג שיילו | תפקיד ראשי; עונה 1 (13 פרקים) |
| 2010 | הסנגורים | מייסון | פרק: "Nevada v. Carter" |
| 2016 | Diagnosis Delicious | לוק | סרט טלוויזיה |
הערות שוליים

↑  Cristina Everett, 'Smallville' actor Sam Jones III arrested in conspiracy to distribute over 10,000 oxycodone pills, nydailynews.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2005098117  VIAF: 61286333   WorldCat (עם VIAF): 61286333
סכין אק

| --- | --- |

סכיני אק
 מידע כללי
 סוג:  סכין לחימה
 תכנון:  ג'ון אק
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית 
 היסטוריית שירות
 תקופת השירות:  1941–הווה (כ־83 שנים)
 מדינות משתמשות:  ארצות הברית ארצות הברית
 מלחמות:  החל ממלחמת העולם השנייה ואילך
סכיני אק (Ek knives) הן סכיני לחימה אמריקניות שיוצרן החל במלחמת העולם השנייה ונמשך עד ימינו. ייחודן היה בעיצוב מינימלי, מבנה מחוזק (שלא היה נפוץ בסכינים סדרתיות באותה תקופה) ובחומרים שהיצרן בחר לבנייתן. בשנים הראשונות לייצורן סכינים אלו נמכרו אך ורק לאנשי כוחות הביטחון ולא לאזרחים. הסכינים לא סופקו ליחידות הכוחות האמריקנים אלא נרכשו באופן פרטי על ידי החיילים עצמם. הסכינים צברו פופולריות רבה מאוד בקרב החיילים בשל עיצובן הפשוט, המבנה החזק והיכולת לתחזקן בשטח. ג'ון אק כינה את סכיניו "סכיני קומנדו" בהשראת פעילות הכוחות המיוחדים הבריטים ואף קיבל הרשאה בכתב מצד משרד המלחמה הבריטי לכנות את סכיניו כך.
היצרן המקורי המשיך לייצר סכינים גם לאחר מלחמת העולם השנייה. בהמשך מכר בנו את הזכויות לשם לחברה פרטית. עם השנים מספר חברות שונות ייצרו את הסכינים (כאשר זכויות הייצור עוברות מאחת לשנייה), כיום בעלת הזכויות היא חברת קא באר האמריקנית.
היסטוריה > רקע

סכיני אק מכונות כך על שם ג'ון אק, המעצב והיצרן. אק היה מכונאי במקצועו ודגל בתפיסה לפיה יעילות קודמת למראה. הוא הגה רעיון לייצר סכין איכותית וחזקה, שתשמש ככלי עבודה אמין נוח וזמין לחיילי ארצות הברית לטובת לחימה ומשימות אחרות בעת הצורך, כאשר הדגש הוא על פונקציונליות ונוחות. הידיות היו מעוצבות כך שכל חייל היה יכול לשייף אותן בהתאם לכף ידו, סמרור הידיות ללהב נעשה באמצעות מסמרי עופרת על מנת שניתן יהיה להדקן בשטח באמצעות לחץ במידה והשתחררו. הוא בחר בעץ מייפל כחומר לידיות ולא עור כמו סכינים אחרות, מכיוון שעץ עמיד יותר לרטיבות. את הסכינים החל לייצר בבית מלאכה ב-1941 ,בהמדן, קונטיקט, לאחר שנתיים של מחקר עצמאי שביצע אודות "הסכין האידיאלית ללחימה". יצוין כי, רובם המוחלט של העובדים בבית המלאכה של אק היו נכים והוא דגל במדינות העסקה שתומכת בהם. במהלך -1944 הביקוש לסכיניו היה כל כך גדול שהיה צורך לעבוד במשמרות מסביב לשעון על מנת לעמוד בדרישה.
הלוגו של החברה היה "השותף השקט שלך" (Your Silent Partner) ולכל סכין צורפה חוברת קטנה עם המלצות והדרכה כיצד להשתמש בה כראוי והסבר על מספר הדגמים שיש. אק קיבל הרשאה ממשרד המלחמה הבריטי, לקרוא לסכינים שלו "סכיני קומנדו". לא ידוע מספר הסכינים שייצר במלחמת העולם השנייה, ההערכות נעות בין 100,000 - 500,000. אק הסכים למכור את סכיניו אך ורק ללוחמים בשירות פעיל וב-1944 הוא החל להנהיג שיטת מספור לסכינים בה הוא היה מקשר את המספר הסידור לחייל שרכש אותה ובכך מבטיח שתינתן אחריות לכל החיים לרוכש המקורי. סכיני אק היו "שם דבר" בקרב חיילי צבא ארצות הברית לצד מפורסמים ובכירים בממשל. כך, הגנרל פאטון והנשיא האמריקני רוזוולט הם בין אלו שרכשו את סכיניו.
לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך אק לייצר סכינים, אך הביקוש ירד וכך גם קצב הייצור. ב-1949 העביר את בית המלאכה למיאמי, פלורידה הדבר גם סומן בסכינים שיוצרו באותו בית מלאכה. ב-1976 נפטר, אך בנו גארי המשיך בייצור המותג המוערך וסכינים המשיכו להימכר .ב-1982 בית המלאכה הועבר לרי'צמונד וירג'יניה, שם המשיך הייצור של סכינים, בהשראת הדגמים המקוריים ודגמים נוספים.
ב-1993 המותג עבר לידי חברת ייצור סכינים בשם בלקג'ק ויוצר על ידה במשך מספר שנים. כמה דגמים חדשים מוצגים לצד חזרה של דגמים ישנים. במאי 2004 חברת קא-בר רכשה את המותג והייצור עבר לידיה, אך המותג מבודל ומוצגים דגמים חדשים תחת השם של ג'ון אק.
היסטוריה > נתונים טכניים לדגמי למלחמת העולם השנייה

המבנה הבסיסי של הסכינים שלו היה כדלקמן: סרגל סגסוגת פלדה ניקל-מוליבדנם-כרום, בעובי של כ-3–4 מ"מ, רוחב של 5.2 ס"מ, אורך להב של 17–20 ס"מ, טאנג מלא לכל אורך הסכין, לרוב ללא שמורה, הידית הייתה שתי חתיכות עץ מעובד אשר סומררו לטאנג כמו סנדוויץ' בשלוש נקודות, הסמרור בוצע תחילה באמצעות גלילי עופרת עבים, שסיפקו משקל לידית. בחלקה האחורי של הסכין הייתה בליטה של הטאנג על מנת לשמש כאמצעי לפתיחת ארגזי תחמושת או כמחזק מכה. הנדן היה עשוי עור.
היסטוריה > ייצור

1941 - 1949 - ייצור בהמדן קונטיקט, הוצעו הדגמים הבאים והם נחשבים לדגמים המקוריים:
| מספר סידורי | שם בעברית | שם באנגלית |
| --- | --- | --- |
| 1 | קומנדו | Commando |
| 2 | קומנדו לחימה | Commando Combat |
| 3 | בולו | Bolo |
| 4 | גינאה החדשה | New guinea brush |
| 5 | צי | Navy |
| 6 | סייר | Ranger |
| 7 | ג'ונגל | Jungle |
| 8 | צנחן | Paratrooper |
| 9 | נחת | Marine |
| 10 | צף | Float |
1949 - 1982 - ייצור במיאמי פלורידה, מוצעים מספר דגמים נוספים.
1982 - 1993 - ייצור בריצ'מונד ורג'יניה- בשלב זה מבוצעים מספר שינויים בדגמים בהיבטי חומרים והברגות (ברגי X המפורסמים) ומוצעים דגמי סכינים עם ידיות מחומרים סינתטיים לצד הדגמים עם ידיות העץ
1993 - 1997 - מכירת החברה לסכיני בלקג'ק, ייצור באפינגהם אילינוי, מוצעים מספר דגמים נוספים, ב-1997 בחרת בלקג'ק פושטת את הרגל ומוכרת את הזכויות והמלאי לחברת Century International Arms.
1997 - 2014 - קיפאון, השם בבעלות Century International Arms, אך ללא ייצור משמעותי. ב-2014 קא באר רוכשת את זכויות הייצור של סכיני אק.
2015 ואילך - חברת קא בר מייצרת את סכיני אק, במספר מצומצם של דגמים, בעיצוב דומה למקור אך מחומרים מודרניים.לוגו של דגם שיוצר בווירג'יניה (1982- 1993), מצינות מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייאטנם
היסטוריה > שימוש

סכיניו של ג'ון אק "השתתפו" בכל עימות מרכזי בו השתתף צבא ארצות הברית מאז מלחמת העולם השנייה, החברה מציינת זאת על הלוגו שמוטבע הסכין, ככל שעוברות השנים כך מתווספות "מערכות" ללוגו. סכיניו לא נרכשו על ידי צבא ארצות הברית, אך נרכשו על ידי מספר צבאות זרים (בכמויות קטנות) וייתכן גם על ידי מספר יחידות מיוחדות בצבא ארצות הברית.
אספנות

הסכין עצמה נחשב לאייקונית בקרב חובבי המיליטירה האמריקנית ואספני הסכינים, כמו כן המותג מאוד פופולרי בקרב אמריקנים, הרקע והיסטוריה לצד המיתוג ככלי "שהשתתף" וליווה חיילים בכל עימות צבאי מרכזי של ארצות הברית, לצד הגבלה של אק למכור סכינים רק לכוחות ביטחון בשירות פעיל מייצרת סבירות גבוהה שהסכינים של אק אכן ראו "שטח" או "לחימה", מעטות הן הסכינים אשר יש להן מעמד כזה. כיום סכינים של אק נחשבות לפריט אספנות, החל מהמקוריות של מלח"ע 2 ועד למודרניות של ימינו, ערכן משתנה מ-$90 ועד לאלפי דולרים לאחת מקורית ממלח"ע 2.
ראו גם

סכין סימן 1 של הצי האמריקני
סכין סימן 2 של הצי האמריקני
הערות שוליים

1 2  Buerlein, Robert A., Allied military fighting knives : and the men who made them famous, Paladin Press, 2001
↑  Campbell, Robert, Ek Commando Knives: the Legend Lives On, Tactical Knives., 2006, עמ' 66–68
↑  Lewis, Jack, 1924-2009., Gun digest book of knives, 4th ed, Northbrook, IL: DBI Books, 1992
↑  Price, C. Houston., Official price guide to collector knives, 15th ed, New York: House of Collectibles, 2008
↑  Ahern, Jerry, Ek Bowie, Gun World 60, (2010-04-01), עמ' 6–8
↑  Campbell, Bob, The Ek Commando Knife, Knife World Publications 32, April 2006, עמ' 106 - 108
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סכין אק".
שלושה סכיני אק, שניים מייצור של בלקג'ק ואחד בייצור של אק, וירג'יניה
עזרא פיץ'

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1865 Coxsackie, ארצות הברית 
 פטירה:  16 ביוני 1930 (בגיל 64) סנטה ברברה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר למשפטים אוניברסיטת ניו יורק 
 
עזרא הסברוק פיץ' (באנגלית: Ezra Hasbrouck Fitch;‏ 27 בספטמבר 1865 – 16 ביוני 1930) היה איש עסקים אמריקאי וחובב טבע. הוא רכש את החברה שהפכה לאברקרומבי אנד פיץ'  מיוחס לו הרבה מהצמיחה המוצלחת של החברה בשנותיה הראשונות.
פיץ' היה אדם אמיד בעיר ניו יורק, והקשר שלו עם החברה החל כאחד מלקוחות ה-VIP של דייוויד אברקרומבי.
ביוגרפיה

עזרא הסברוק פיץ' נולד ב-27 בספטמבר 1865 בקוקססקי, מחוז גרין, ניו יורק, להוריו רוזוול ריד פיץ' ומרגרטה וויאנה הסברוק. הוא גדל כילד יחיד במשפחה נוצרית. זמן קצר לאחר לידתו, אמו נפטרה. אביו נישא בשנית, ב-17 ביולי 1873, להלן אלדרידג' קארסוול (1847–1950), ונולדו להם שתי בנות.
עזרא בילה את שנותיו הראשונות באחוזת רוזוול ריד, שנבנתה על ידי סבו בסביבות 1850 על גדות ההדסון בקוקססקי. האחוזה כללה מבנה גדול בסגנון התחייה הגותית, מבנים נוספים ומזח על הנהר, ששימש לניהול עסקי ההובלה המשפחתיים שהניבו להם כסף רב.
בהמשך, עבר עזרא לברוקלין ועבד כסוכן של חברת אספלט. על פי חברת A&F, פיץ' היה "חסר מנוחה ומשועמם מהמקצוע שלו". הוא נהנה לשהות בחוץ, ובילה את שעות הפנאי שלו ביאכטות, טיפוס על הרי האדירונדאק ודייג בנחלי הרי קטסקיל. כשדייוויד אברקרומבי פתח את חנות הטיולים שלו Abercrombie Co. בשנת 1892, פיץ' הפך ללקוח המסור ביותר של החנות.
בשנת 1900 פיץ' רכש חלק משמעותי בחברה והפך לשותפו של אברקרומבי. עד שנת 1904, שולב שם משפחתו של פיץ' בשם החברה, והחברה נקראה "Abercrombie & Fitch Co".
אברקרומבי כינה את פיץ' חדשן ואמר ש"אין אפשרות לעשות את זה" לא היה חלק מהלקסיקון שלו. בשנת 1909, פיץ' יצר את הקטלוג הראשון להזמנה בדואר, שכלל בגדים לגברים ולנשים. למרות הצלחת החברה, היחסים בין פיץ' לאברקרומבי הפכו למטרד, כפי שמקובל בשותפויות עסקיות, כאשר התגלו מחלוקות בנוגע לניהול החברה. פיץ' רצה להרחיב את החברה לקהל הרחב, בעוד שאברקרומבי העדיף לשמור על החברה כחנות לאליטה. בסופו של דבר, אברקרומבי מכר את חלקו לפיץ' בשנת 1907.
במהלך ניהולו של פיץ', החברה זכתה להצלחה גדולה והפכה לפופולרית מאוד. ייחסו לפיץ' את הבאת משחק המה-ג'ונג לארצות הברית, לאחר שהחל למכור את המשחק בחנות Abercrombie & Fitch בשנת 1920.
פיץ' פרש מהחברה בשנת 1928 והותיר את הניהול בידי צוות חדש. הוא נפטר  ב-16 ביוני 1930 על יאכטה שלו ונקבר בוושינגטון, קונטיקט, שם התגורר. אשתו, שהייתה ציירת, חיה עד שנת 1960.
חיים אישיים ומשפחה

לפיץ' ולאשתו שרה נולדה בת אחת, אדית סטורג' פיץ' (6 במרץ 1901 - 24 בדצמבר 1991); היא נישאה לפול פסנדן קרויקשנק (1 באוקטובר 1898 - 4 בדצמבר 1985) ב-26 ביוני 1923 בוושינגטון, קונטיקט, ונולדו לה שלוש בנות ובן.
סבו של פיץ', עזרא פיץ' (על שמו הוא נקרא), היה איש עסקים שהפעיל סלופים על נהר ההדסון בחלק וילבר בקינגסטון, ניו יורק, עם גיסו, רוזוול ריד ג'וניור. הם רכשו את העסק מגיס אחר של פיץ', ת'רון סקיל. פיץ' גם בנה מלון ברחוב Abeel בקינגסטון כדי להכיל אורחים על סירותיו. מאוחר יותר מכר פיץ' את תחומי הסירה שלו ונכנס לעסקי הבלוסטון עם אחיו סימאון ובן דודו וויליאם ב. פיץ'. בשל פעילותו של פיץ' בקינגסטון נקרא רחוב פיץ' על שמו (ועל שמו של עזרא ה. פיץ').
דודתו מצד אביו של פיץ', הארייט פיץ' (1840–1932), נישאה לדודו מצד אמו, ג'ון קורנליוס הסברוק (1840–1901), מה שהפך את ילדיהם לבני דודו הראשונים של עזרא. סבו וסבתו מצד אביו, עזרא ומרגרט פיץ', היו בני דודים שניים. סבו וסבתו מצד אמו, בנג'מין ומרגרט הסברוק, היו בני דודים רביעיים דרך משפחת הסברוק .
הערות שוליים

1 2 3  Ezra Hasbrouck Fitch - HRVI, hudsonrivervalley.org
↑  Newspaper & Magazine Articles and Advertisements
↑  "Abercrombie & Fitch Co". Funding Universe. נבדק ב-2008-06-03.
↑  "Brand History: get to know each brand's identity" (PDF). Abercrombie & Fitch. נבדק ב-8 בספטמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, September 2017)
↑  "Ezra Fitch and Margaret Reed". ourfamtree.org. Ray Gurganus. נבדק ב-17 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
עזרא פיץ' ב-1930
עזרא פיץ', דיוקן מתוך בקשה לדרכון
עזרא עבאדי-שעיו

| --- | --- |

 לידה:  1870 חלב, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  24 בינואר 1939 (בגיל 69 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 בינואר 1939 
 רבותיו:  אברהם ענתיבי, ישעיה דיין 
 
הרב עזרא עבאדי שעיו (ה'תר"ל, 1870 - ד' בשבט ה'תרצ"ט, 24 בינואר 1939) היה רב, פוסק הלכה ואב בית הדין הגדול בארם צובא.
ביוגרפיה

נולד בחלב בשנת ה'תר"ל - 1870, לחכם יוסף שעיו ולאמו מזל.
למד אצל רבי יעקב אלפייה ואצל רבי אברהם ענתיבי[דרושה הבהרה], ובהמשך אצל הרב ישעיה דיין והרב ניסים לופס.
בשנת ה'תרנ"ה נישא לפרידה, בתו של מורו ורבו רבי ישעיה דיין, ומכך נבע כינוי 'שעיו', דהיינו 'חתנו של ישעיה'.
בחלוף השנים גאונותו התפרסמה ברחבי ארם צובא לצד בקיאותו בנגלה ובנסתר, ובשנת ה'תרנ"ח התמנה לאב בית הדין הגדול בחלב, לצד רבי משה עזרא מזרחי ורבי עזרא חמוי חבאז, שהיו מבוגרים ממנו.
זכה להעמיד תלמידים רבים שלמדו ממנו את שיטת "העיון החלבי" - שיטת לימוד תלמוד בעיון עמוק בפשט הסוגיה, ודיוק בטקסט התלמודי עם התמקדות ברש"י ובתוספות ופחות בפלפול.
הרב עזרא עבאדי-שעיו נקרא בארם-צובה "רב רבנן". זהו כינוי לרב של חכמים, היות שכמעט כל חכמי ארם-צובה באותו הדור למדו תורה מפיו.
בשנת ה'תרס"ט - 1908 נפטרה אשתו, והוא נישא בשנית ללאה חוסני.
בשנת ה'תרצ"ה - 1935 עלה לארץ ישראל עם כמה עשרות משפחות נוספות מחלב, וקבע את מקומו בשכונת הבוכרים בירושלים.
נפטר בד' בשבט ה'תרצ"ט - 24 בינואר 1939, ונטמן בהר הזיתים.
שנה לאחר מכן, בכ"ו באדר א' ת"ש - שנת 1940 נפטר בנו משה שעיו, ונטמן אף הוא בהר הזיתים בסמוך לאביו.
בנו האחר הוא רבי יוסף שעיו ממקובלי יישבת פורת יוסף, ונכדו הוא רבי עזרא שעיו - מראשי ישיבת פורת יוסף.
בשנת תשכ"ב 1972 יצאו לאור כתביו על ידי בנו הרב יוסף, בספר "שערי עזרא", ויצא לאור שוב בשנת תשס"ב על ידי נינו רחמים שעיו.
ביוגרפיה > מתלמידיו

רבי סלים זעפראני - ראש ישיבת דגל תורה וממצילי כתר ארם צובא
רבי משה טוויל - רב הקהילה היהודית בחלב
רבי שאול מטלוב עבאדי - ראש רבני הקהילה החלבית בברוקלין
הערות שוליים

↑  השם 'שעיו' הוא תוספת מאוחרת.
1 2 3  הרב בן ציון מוצפי, דרשה לזכרו של הרב עזרא שעיו, באתר דורשי ציון
1 2  חכם עזרא עבאדי שעיו, באתר החכם היומי
↑  ספר שערי עזרא, באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590691005171  LCCN: n2018053872  VIAF: 32145304382978570935   WorldCat (עם VIAF): 32145304382978570935
ספר מתנה

כריכת ספר המתנה "הגנה על החופש" בהוצאת הפנטגון, כולל 250 תמונות צבע של המלחמה בטרור כפי שראו אותה אנשי חיל הים והנחתים של ארצות הברית באפגניסטן ובעיראק.
"ספר מתנה" הוא כינוי לספר מהודר שנהוג לתת כמתנה. למעשה כל ספר ניתן לתת כמתנה, בהתאם לטעמם של הנותן והמקבל, אך השם "ספר מתנה" יוחד לספרים מהודרים, בפורמט אלבומי, המודפסים על נייר כרומו, בכריכה קשה, עשירים בתמונות, שהדרם הופך אותם למתנה המכבדת הן את הנותן והן את המקבל.
נושאים אופייניים לספרי מתנה: אמנות, צילום, אדריכלות, עיצוב, גאוגרפיה וטיולים, בישול ושירה.
הסופרת שהם סמיט אפיינה ספרי מתנה:
באנגלית קרוי פורמט זה בשם "Coffee table book", המציג אותו כספר שניתן להניחו על שולחן הקפה ומשמש מקור לנושאי שיחות בעת אירוח. בנוסף לכל המאפיינים של ספר מתנה, "ספר שולחן קפה" הוא פעמים רבות כבד במיוחד ואינ נייד, לכן יש יתרון בהנחתו על שולחן הקפה ולא בארון הספרים.
דוגמאות:
דובי טל ומוני הרמתי, קו האופק, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990 – ספר תצלומים מנוף ישראל, שצולמו ממטוס מנמיך טוס. כל תצלום מלווה בטקסט בן כשלוש מילים המתאר את תוכנו; תוכן זה הופך את הספר לשווה לכל נפש.
ב"ז קדר, מבט ועוד מבט על ארץ ישראל, יד יצחק בן-צבי ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991 – במרכזו של ספר זה תצלומי אוויר של ארץ ישראל – תצלום שצולם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ולצידו תצלום של אותה מקום שצולם בסוף שנות ה-80. יותר ממחצית שטח הספר היא תצלומים, אך מוקדש בו מקום ניכר גם לתיאור הרקע ההיסטורי הנחוץ להבנת כל תצלום.
נורית בת יער, שיכרון עיצובים - אמנות האופנה בישראל, רסלינג, 2010 – ספר עשיר בצילומי אופנה, המלווים בטקסט נרחב על האופנה בישראל. 442 עמודיו, המודפסים על נייר כרומו הופכים אותו לכבד במידה שהופכת אותו ל-Coffee table book – ספר שמוטב להניחו על שולחן קבוע ולא לטלטלו.
הערות שוליים

↑  שהם סמיט, אביב נצחי בראש צלול, באתר הארץ, 24 במרץ 2010
עונת 1979/1980 בגביע קוראץ'

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  24 באוקטובר 1979
 תאריך סיום:  26 במרץ 1980
 מספר משתתפות:  37 
 זוכה:  איטליה רייטי (זכייה ראשונה)
 סגנית:  יוגוסלביה ציבונה זאגרב
 → 1978/19791980/1981 ←
 
עונת 1979/1980 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה התשיעית של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 24 באוקטובר 1979 ל-26 במרץ 1980.
רייטי מאיטליה ניצחה בגמר את ציבונה זאגרב מיוגוסלביה וזכתה בטורניר בפעם הראשונה.
סיבוב ראשון

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המדינה הספרדית ואיאדוליד | 203–149 | פורטוגל סנגליוס | 110–71 | 93–78 |
| יוון ספורטינג | 137–142 | מערב גרמניה מדי ביירוית | 66–59 | 71–83 |
| בלגיה ורוויה-פפיסנטר | 119–140 | איטליה מנס סאנה סיינה | 63–78 | 56–62 |
| יוון איוניקוס ניקאיאס | 196–199 | שווייץ ניון | 113–104 | 83–95 |
| ישראל הפועל חיפה | 161–163 | איטליה פורלי | 95–84 | 66–79 |
| אוסטריה ולס | 160–167 | הונגריה (1957–1989) ואשאש | 77–75 | 83–92 |
| צרפת מילוז | 172–176 | אנגליה פיאט סטארס | 96–97 | 76–79 |
| טורקיה פינאר קרשיאקה | 131–151 | בלגיה פלורוס | 58–69 | 73–82 |
| לוקסמבורג סולובר | 158–220 | מערב גרמניה וולפנביטל | 88–96 | 70–124 |
סיבוב שני

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סקוטלנד דולקית' סיינטס | 167–233 | המדינה הספרדית ואיאדוליד | 86–115 | 81–118 |
| מערב גרמניה מדי ביירוית | 140–187 | איטליה מנס סאנה סיינה | 64–103 | 76–84 |
| שווייץ ניון | 198–218 | צרפת אספו טור | 102–111 | 96–107 |
| המדינה הספרדית קוטוניפיסיו | 218–156 | אנגליה סאנדרלנד סאנבלסט | 120–81 | 98–75 |
| ישראל הפועל תל אביב | 166–165 | יוגוסלביה רדניצ'קי בלגרד | 86–82 | 80–83 |
| איטליה פורלי | 149–155 | צרפת פו אורטז | 76–68 | 73–87 |
| הונגריה (1957–1989) ואשאש | 136–150 | המדינה הספרדית חובנטוד בדאלונה | 78–71 | 58–79 |
| אנגליה פיאט סטארס | 150–158 | איטליה מסטרה | 86–79 | 64–79 |
| בלגיה פלורוס | 174–195 | יוגוסלביה בוראץ צ'אצ'אק | 89–84 | 85–111 |
| טורקיה אוניברסיטת אנקרה | 129–255 | יוגוסלביה ציבונה זאגרב | 67–120 | 62–135 |
| יוון א.א.ק. אתונה | 154–174 | מערב גרמניה וולפנביטל | 80–77 | 74–97 |
| טורקיה טופאש בורסה | 171–164 | בלגיה מונסו שרלרואה | 99–75 | 72–89 |
שלב הבתים

שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר.
רייטי, יוגופלסטיקה ספליט, אולימפיאקוס וסטנדרד לייז' העפילו אוטומטית לשלב זה.
חצי גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל הפועל תל אביב | 161–172 | יוגוסלביה ציבונה זאגרב | 81–80 | 80–92 |
| איטליה רייטי | 183–179 | יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט | 86–75 | 97–104 |
גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 במרץ 1980 | איטליה רייטי | 76–71 | יוגוסלביה ציבונה זאגרב | היכל סארט טילמן, לייז', בלגיה |
|  | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | צופים: 1,500 |
|  | לי ג'ונסון (28) | (סיקור) | מיחוביל נאקיץ' (21) |  |
ישראל בתחרות

הפועל תל אביב והפועל חיפה, שסיימו במקום השלישי והרביעי בהתאמה בעונת 1978/1979 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות.
הפועל תל אביב הוגרלה בסיבוב השני מול רדניצ'קי בלגרד וניצחה 166–165 (ניצחון 86–82 בתל אביב והפסד 80–83 בבלגרד) ובשלב הבתים סיימה במקום הראשון בבית עם בוראץ צ'אצ'אק (הפסד 92–94 בחוץ וניצחון 90–85 בבית), אספו טור (ניצחון 108–83 בבית והפסד 85–92 בחוץ) ומנס סאנה סיינה (הפסד 85–92 בחוץ וניצחון 84–83 בבית). בחצי הגמר הודחה הקבוצה על ידי ציבונה זאגרב בתוצאה 161–172 (ניצחון 81–80 בתל אביב והפסד 80–92 בזאגרב). זהו הישג השיא של קבוצה ישראלית בגביע קוראץ'.
הפועל חיפה הוגרלה בסיבוב הראשון מול פורלי והודחה לאחר שהפסידה 161–163 (ניצחון 95–84 בחיפה והפסד 66–79 בפורלי).
עלילת הדם בווילנה

עלילת הדם בווילנה, שנודעה גם בשם משפט בּלוֹנדֶס או פרשת בלונדס (ברוסית: Дело Блондеса), הייתה פרשה אנטישמית מפורסמת באימפריה הרוסית בראשית המאה ה-20 (1900–1902) שבה הואשם דוד בלונדס, ספר יהודי מווילנה, בעלילת דם שלפיה ניסה לשחוט את העוזרת שלו, כפרייה פולנייה קתולית, כדי להשתמש בדמה למטרות פולחן.
בלונדס, שיוצג בידי פרקליט הצמרת היהודי ישראל גרוזנברג ושני עורכי דין רוסים בכירים, נמצא אשם והורשע באישום חלקי בדצמבר 1900 – וחודשיים לאחר מכן זוכה כליל בערעור.
תיאור הפרשה

ב-1 במרץ 1900, זמן מה לפני חג הפסח של שנת ה'תר"ס, יצאה משרתת פולנייה בשם גרוּדזינסקה (Grudzińska) מביתו של הספר והחובש היהודי דוד בלונדס בשעה 02:00 לאחר חצות הליל, לעבר בית סמוך שבו עבד דודנה. זמן קצר לאחר מכן הגיעה לבית שבו עבד בן-הדוד כשהיא פצועה בצווארה וסיפרה שבלונדס ויהודי נוסף עטוף בטלית ניסו לשחוט אותה. בן-הדוד ארגן כמה מחבריו ויחד התפרצו לביתו של בלונדס והכו נמרצות אותו ואת אשתו. אשתו חמקה מהבית ויצאה להזעיק עזרה, בינתיים התקהל המון, המשטרה הופיעה ועצרה את בלונדס. המשרתת נשלחה לבית חולים, פצעיה אובחנו כקלים והיא שוחררה כעבור זמן קצר.
לפי גרסתה במשטרה, אמרה גרודזינסקי שאינה יודעת בוודאות לשם מה ניסו היהודים לשחוט אותה אך הבינה מידידים שמדובר בצורך של היהודים בדם נוצרי לפולחן דתי. תחילה נשמע כל העניין מופרך, אולם מינוי חוקר מיוחד של בית המשפט המחוזי לבדיקת המקרה, העניק בעיני ההמון גושפנקה לכך שמדובר במקרה רציני. נכבדים פולנים ניצלו את האווירה ובאו לבקר את גרודזינסקי בבית החולים, מה שחימם את האווירה יותר ויותר.
ב-2 במרץ אירעה התנפלות של כ-200 נוצרים על הרחוב שבו הייתה המספרה, המשטרה שהוזעקה טלפונית הופיעה ופיזרה את המתקהלים. למרות זאת, עודדה התקשורת האנטישמית את אווירת עלילת הדם שנוספה למתח בין יהודים לפולנים, וכמרים מקומיים המליצו לשומעי לקחם להימנע מלעבוד בבתי היהודים בתקופת ערב הפסח מחשש לשלומם.
מאחר שהיה ברור לכל כי יהדות וילנה ושמא יהדות ליטא והאימפריה הרוסית כולה עומדות למשפט, נשכרו שירותיהם של שני פרקליטים רוסים בכירים מהבירה סנקט פטרבורג, ו"ד ספָּסוביץ' ומירוֹנוֹב, ועמם פרקליט הצמרת היהודי ישראל גרוזנברג, כדי להגן על בלונדס. הפרקליט הפולני הווילנאי הבכיר טדאוש וְרוּבּלֶבסקי (Wróblewski; בליטאית: Tadas Vrublevskis; (אנ')) ייצג את המשרתת וטען כי מדובר בניסיון לרצח ממניע דתי. הדיונים נערכו בפני חבר מושבעים ובדלתיים סגורות, ובתומם קבע בית הדין שבלונדס ואדם נוסף שלא נודעה זהותו גרמו פצעים קלים במתכוון ובתכנון מוקדם, אך בלי כוונה לרצח. גזר הדין שהוטל עליו בשל כך היה שנת מאסר וארבעה חודשים ובנוסף הוטלו עליו הוצאות המשפט.
למרות גזר הדין הקל יחסית ודעת חלק מעסקני הקהילה בווילנה שערעור יכול לסכן את ההישג בערכאה הראשונה, תבע גרוזנברג להגיש ערעור. המשפט התארך זמן רב, ורק בראשית פברואר 1902 זוכה בלונדס, בשל עדות מומחה שקבע כי החתך בצווארה של המשרתת נעשה בידי עצמה.
העיתון "המגיד" הגדיר את האירוע בשעת מעשה כפורים חדש.