stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי איטליה–אסטוניה
יחסים כלכליים

בשנת 2016 נוצרו מגעים עם עמותות מקצועיות רבות והתקשורת עם מוסדות אזוריים וארגונים עסקיים גברה. במהלך השנים האחרונות התקיימו סמינרים וביקורים עסקיים מרובים כדי להחיות את היחסים הכלכליים בין שתי המדינות. השתתפות אסטוניה ב-EXPO 2015 במילאנו הציגה הזדמנות מצוינת לחיזוק הקשרים הכלכליים.
בשנים האחרונות, איטליה הייתה שותפת הסחר ה-14 עד ה-15 של אסטוניה והסחר עם איטליה היווה כ-1,8% מסך המסחר באסטוניה. היצוא האסטוני לאיטליה פחת בהדרגה וכיום הוא עומד על פחות מ-1% מסך היצוא של המדינה. היבוא מאיטליה גדל מעט. מכונות וציוד הם הפריטים העיקריים הן בייצוא והן בייבוא. בתחם הייצוא, מדובר בעיקר בטלפונים, רכיבים אלקטרוניים, מנועים חשמליים וגנרטורים ושנאים וכן התקני אותות חזותיים. יצוא בולט אחר כולל עיסת נייר וקרטון, עצי הסקה, דלקים מוצקים, עץ צפוף, פורניר ועץ צדודית בנוסף למוצרי גבינה ודגים, מעגלים מודפסים ובתי עץ. מאיטליה, אסטוניה מייבאת ספסלי עבודה, ברזים ומשאבות, חוטי אלומיניום, צינורות ומוצרים של יצרני בגדים איטלקים.
על פי נתוני בנק אסטוניה, בשנת 2016 0.6% מההשקעה הישירה הזרה של אסטוניה הגיעה מאיטליה בסך כולל של 112.7 מיליון אירו. עיקר ההשקעות הופנו לפעילות מקצועית, מדעית וטכנית (41%), נדל"ן (25%) ופעילות פיננסית וביטוחית (10%). ההשקעות הזרות הישירות של אסטוניה באיטליה הסתכמו ב-101.5 מיליון אירו, שהיוו 1,8% מסך ההשקעות במדינות זרות. התחומים העיקריים היו: תעשיית הייצור, פעילויות סחר סיטוני וקמעוני, אירוח והסעדה, נדל"ן ופעילות מקצועית, מדעית וטכנית.
נציגויות דיפלומטיות

איטליה מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין.
אסטוניה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-6 קונסוליות בקליארי, פירנצה, ג'נובה, מילאנו, נאפולי וטורינו.
יחזיאל הלוי

יַחֲזִיאֵל בֶּן זְכַרְיָהוּ בֶּן בְּנָיָה בֶּן יְעִיאֵל בֶּן מַתַּנְיָה הַלֵּוִי מִן בְּנֵי אָסָף היה לוי מצאצאי אסף בן ברכיהו, מן המשוררים בבית המקדש הראשון, שהתנבא בשעת מלחמתו של יהושפט בבני עמון. נבואתו מופיעה בספר דברי הימים ב', פרק כ'.
נבואתו

כמתואר בספר דברי הימים, נקבצו עמון, מואב ובני אדום למלחמה על ממלכת יהודה ועל מלכה יהושפט וחנו בעין גדי. יהושפט גזר תענית והתפלל בבית המקדש לישועת ה'. לאחר תפילת יהושפט, נחה "רוח ה'" (רוח נבואה) על יחזיאל שהיה במקדש כחלק מן הקהל שהתכנס לתענית ותפילה, והוא ניבא את ניצחונם של בני יהודה. בנוסף, נתנה הנבואה ליהושפט הדרכות מעשיות כיצד ינצח, דבר שאינו כל כך שכיח בנבואות בתנ"ך:
הַקְשִׁיבוּ כָל יְהוּדָה וְיֹשְׁבֵי יְרוּשָׁלַ‍ִם וְהַמֶּלֶךְ יְהוֹשָׁפָט: כֹּה אָמַר ה' לָכֶם, אַתֶּם אַל תִּירְאוּ וְאַל תֵּחַתּוּ מִפְּנֵי הֶהָמוֹן הָרָב הַזֶּה, כִּי לֹא לָכֶם הַמִּלְחָמָה כִּי לֵאלֹהִים. מָחָר רְדוּ עֲלֵיהֶם, הִנָּם עֹלִים בְּמַעֲלֵה הַצִּיץ, וּמְצָאתֶם אֹתָם בְּסוֹף הַנַּחַל פְּנֵי מִדְבַּר יְרוּאֵל. לֹא לָכֶם לְהִלָּחֵם בָּזֹאת, הִתְיַצְּבוּ עִמְדוּ וּרְאוּ אֶת יְשׁוּעַת ה' עִמָּכֶם יְהוּדָה וִירוּשָׁלַ‍ִם, אַל תִּירְאוּ וְאַל תֵּחַתּוּ; מָחָר צְאוּ לִפְנֵיהֶם וַה' עִמָּכֶם.
בהמשך הפרק מתואר כיצד נתקיימה הנבואה, כאשר ה' נתן את אויבי יהודה בידם כמעט ללא מאמץ מצידם, כפי שהבטיח יחזיאל: ”לֹא לָכֶם לְהִלָּחֵם בָּזֹאת”; בני עמון ומואב ואדום קמו פתאום איש על רעהו והכו והשמידו זה את זה, כנראה מתוך חשש לבגידה, וליהושפט וכל עמו לא נותר אלא לבזוז את השלל ולהודות לה' על ישועתו הניסית.
בפרשנות

אסף, אחד מאבות אבותיו של יחזיאל, הוא מחברם של חלק ממזמורי תהלים. אחד ממזמורים אלה, מזמור פג, עוסק במלחמה של עם ישראל עם אויביו הבאים להכחידו, ובהם אדום, עמון ומואב, ותפילה לה' שישמיד אויבים אלו ויושיע את ישראל. המלבי"ם בפירושו שם מסביר שהמזמור מתייחס למלחמת יהושפט בבני אדום ועמון ומואב, ואסף כתב את המזמור כנבואה על צאצאו יחזיאל שיתנבא על ישועת ה' במלחמה זו.
בספר עובדיה, פרק א', נאמר:
כֹּה אָמַר אֲדֹנָי יְהוִה לֶאֱדוֹם: שְׁמוּעָה שָׁמַעְנוּ מֵאֵת ה' וְצִיר בַּגּוֹיִם שֻׁלָּח, קוּמוּ וְנָקוּמָה עָלֶיהָ לַמִּלְחָמָה. הִנֵּה קָטֹן נְתַתִּיךָ בַּגּוֹיִם, בָּזוּי אַתָּה מְאֹד. זְדוֹן לִבְּךָ הִשִּׁיאֶךָ, שֹׁכְנִי בְחַגְוֵי סֶּלַע, מְרוֹם שִׁבְתּוֹ, אֹמֵר בְּלִבּוֹ מִי יוֹרִדֵנִי אָרֶץ; אִם תַּגְבִּיהַּ כַּנֶּשֶׁר, וְאִם בֵּין כּוֹכָבִים שִׂים קִנֶּךָ, מִשָּׁם אוֹרִידְךָ נְאֻם ה'.
רב סעדיה גאון הביא בספר האמונות והדעות, שהנוצרים טענו שנבואת עובדיה זו מתייחסת לישו, שהוא ”צִיר בַּגּוֹיִם שֻׁלָּח”. והשיב רס"ג על דבריהם:
"והודעתים שהוא יחזיאל, ושהמאורע הזה היה לאדום בימי יהושפט, לפי שעובדיה היה בזמנו [של יהושפט], וכאשר פשטו עליו בני עמון ומואב והרי שעיר, כפי שהוא מפורש בדברי הימים, צם יהושפט והתפלל והתחנן לה' כמפורש שם, ושלח אליו את יחזיאל בעניין אותם הגוים כאמרו: 'וְיַחֲזִיאֵל בֶּן זְכַרְיָהוּ בֶּן בְּנָיָה בֶּן יְעִיאֵל בֶּן מַתַּנְיָה הַלֵּוִי מִן בְּנֵי אָסָף הָיְתָה עָלָיו רוּחַ ה' בְּתוֹךְ הַקָּהָל', ואמר להם: התיצבו אתם בצד וה' יצילכם מאדום! והוא אמרו: 'לֹא לָכֶם לְהִלָּחֵם בָּזֹאת, הִתְיַצְּבוּ עִמְדוּ וּרְאוּ אֶת יְשׁוּעַת ה' עִמָּכֶם'. והנה עניין 'קוּמוּ' בדברי עובדיה, הוא עניין 'הִתְיַצְּבוּ עִמְדוּ' בדברי יחזיאל; וכאשר שמעו ממנו 'הִתְיַצְּבוּ' נועצו בדבר, והבינו כי הכוונה [ש]יתיצבו להלל ולשבח, כאמרו: 'וַיִּוָּעַץ אֶל הָעָם וַיַּעֲמֵד מְשֹׁרֲרִים לַה' ', והסכימו בכך לרצון הבורא, שהרי הצילם מן האויב כאשר החלו להלל, כאמרו: 'וּבְעֵת הֵחֵלּוּ בְרִנָּה וּתְהִלָּה נָתַן ה' מְאָרְבִים עַל בְּנֵי עַמּוֹן מוֹאָב וְהַר שֵׂעִיר הַבָּאִים לִיהוּדָה, וַיִּנָּגֵפוּ'. והכל כבר עבר".
הערות שוליים

↑  מאמר שלישי, פרק ז'.
יורה זדובץ

יורי "יורה" זדובץ (בסלובנית: Jurij "Jure" Zdovc; נולד ב-13 בדצמבר 1966) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל סלובני המאמן את בורסאספור מליגת העל הטורקית.
זדובץ הוא בגובה 1.98 מטרים, גבוה יחסית לעמדת הרכז בה שיחק, הוא ייצג את נבחרות יוגוסלביה וסלובניה, והוכנס להיכל התהילה של הספורטאים הסלובניים ב-2015 ולהיכל התהילה של פיב"א ב-2020.
כמאמן זכה זדובץ בפרס מאמן השנה ביורוקאפ ב-2012, כשאימן את ספרטק סנקט פטרבורג הרוסית.
קריירת משחק

זדובץ החל את קריירת הנוער שלו בקומט סלובנסקה קונייצה, ובהמשך עבר למחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה. במהלך קריירת הבוגרים שלו הוא שיחק בליובליאנה, וירטוס בולוניה, לימוז', היראקליס סלוניקי, הליוס דומז'אלה, ראסינג פריז, טופאש בורסה, פאניוניוס אתונה, סלובן ליובליאנה, וק.ק. ספליט.
במדי לימוז' הצרפתית זכה זדובץ בליגה האירופית של פיב"א ב-1993, ואף נבחר לחמישיית פיינל פור היורוליג. באותה עונה הוא גם זכה באליפות צרפת בכדורסל. ב-1997, כשחקן ראסינג פריז, הוא זכה שוב באליפות הליגה הצרפתית.
במדי אולימפיה זכה זדובץ בשתי אליפויות ליגת העל הסלובנית, שלושה גביעי סלובניה ואליפות הליגה האדריאטית בעונת 2001/2002, אז גם נבחר ל-MVP של הליגה האדריאטית. עם ספליט הוא זכה באליפות ליגת העל הקרואטית ב-2003.
קריירת משחק > נבחרת יוגוסלביה

זדובץ היה חבר בנבחרת יוגוסלביה בכדורסל, עימה זכה במדליית כסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת סיאול (1988). במדי יוגוסלביה הוא זכה גם במדליות זהב באליפות אירופה בכדורסל 1989, אליפות העולם בכדורסל 1990 וביורובאסקט 1991.
קריירת משחק > נבחרת סלובניה

לאחר התפרקות יוגוסלביה הצטרף זדובץ לנבחרת סלובניה בכדורסל, במדיה שיחק במוקדמות אולימפיאדת 1992, יורובאסקט 1993, יורובאסקט 1995, יורובאסקט 1997 ויורובאסקט 1999.
קריירת אימון > מועדונים

זדובץ החל את קריירת האימון שלו בעונת 1997/98, כעוזר מאמן בקומט סלובנסקה קונייצה, ואף על פי שלא פרש ממשחק הוא לא שיחק באותה תקופה עקב פציעה ארוכת טווח מתקופתו בטופאש בורסה. לאחר שפרש ממשחק פעיל ב-2003 החל זדובץ את קריירת האימון במשרה מלאה כמאמן ק.ק. ספליט מליגת העל הקרואטית. הוא שימש כמאמן הקבוצה עד 2004, והוביל את הקבוצה לזכייה בגביע קרשימיר צ'וסיץ'. בעונת 2006/07 הוא כיהן כמנהל ספורטיבי באולימפיה ליובליאנה.
ב-2008 זכה זדובץ באליפות ליגת העל הבוסנית בכדורסל עם בוסנה סרייבו, ובעונה הבאה זכה באליפות סלובניה עם יוניון אולימפיה. זדובץ גם זכה בגביע הסלובני בכדורסל שלוש פעמים ברציפות עם הקבוצה, בין 2009 ל-2011. הוא גם הוביל את אולימפיה לשלב הטופ-16 של עונת 2010/2011 ביורוליג.
זדובץ נבחר למאמן השנה ביורוקאפ ב-2012, כמאמן ספרטק סנקט פטרבורג. ב-20 בדצמבר 2015 הוא חתם לשלוש שנים בא.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית. הוא פוטר מתפקידו במרץ 2017, לאחר שקבוצתו הפסידה בשמינית גמר עונת 2016/2017 בליגת האלופות בכדורסל למונקו.
ב-14 ביוני 2017 מונה זדובץ למאמן צדביטה זאגרב הקרואטית. הוא פוטר על ידי המועדון ב-6 ביוני 2018.
ב-7 במאי 2020 מונה זדובץ למאמן מטרופוליטנס 92 מ-LNB Pro A הצרפתית. זדובץ מונה למאמן ז'לגיריס קובנה בעונת 2021/2022 לאחר פיטוריו של מרטין שילר, אך התפטר באפריל לאחר עונה סוערת מאוד וזכייה בגביע הליטאי בכדורסל.
ב-7 ביולי 2023 מונה למאמן בורסאספור מליגת העל הטורקית.
קריירת אימון > נבחרות לאומיות

בשנת 2009 מונה זדובץ מונה למאמן נבחרת סלובניה בכדורסל, והוביל אותה למקום הרביעי ביורובאסקט 2009. ב-2014 חזר זדובץ לאמן את סלובניה, והדריך את הנבחרת בגביע העולם בכדורסל 2014 וביורובאסקט 2015.
הערות שוליים

↑  יורה זדובץ, באתר היכל התהילה של פיב"א
↑  DIVAC, ZDOVC RECALL A GREAT BUT TRAGIC ERA.
↑  archive.fiba.com: Players, archive.fiba.com
↑  2011-12 Eurocup Coach of the Year: Jure Zdovc, Spartak St. Petersburg - Latest - Welcome to Eurocup, web.archive.org, ‏2012-04-18
↑  Zdovc moves to AEK until 2018.
↑  AEK Athens, Jure Zdovc part ways.
↑  KK Cedevita name Jure Zdovc head coach.
↑  Zdovc više nije trener Cedevite: Mijenja ga bivši trener Barcelone?, Gol.hr (בקרואטית)
↑  "Jure Zdovc is officially the new head coach of Metropolitans 92". Sportando (באנגלית). 7 במאי 2020. נבדק ב-1 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  זה היה מהיר: ז'לגיריס פיטרה את מרטין שילר אחרי שני מחזורים, באתר וואלה, 8 באוקטובר 2021
↑  Zdovc moves to Slovenian national basketball team.
יחסי איטליה–ארגנטינה

| יחסי איטליה–ארגנטינה |
| --- | --- |
איטליה: ארגנטינה


איטליה: ארגנטינה
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 2,780,400
אוכלוסייה
59,293,250: 45,735,233
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 640,591
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 14,007
משטר
רפובליקה פרלמנטרית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי איטליה–ארגנטינה הם יחסי החוץ שבין ארגנטינה לאיטליה. הקשר בין המדינות נחשב לידידותי במיוחד והושפע מאוד מן ההגירה האיטלקית לארגנטינה. שתי המדינות הן חברות ב-G-20.
לאיטליה יש שגרירות בבואנוס איירס וקונסוליות במאר דל פלאטה, קורדובה, באיה בלנקה, לה פלאטה ורוסאריו. לארגנטינה יש שגרירות ברומא וקונסוליה במילאנו.
חברות התעופה אארולינאס ארחנטינס ואליטליה מפעילות קו תעופה ישיר בין המדינות.
היסטוריה

כשארגנטינה הכריזה על עצמאותה מן האימפריה הספרדית, איטליה הייתה עוד מחולקת לנסיכויות שונות. במאי 1836 ממלכת סרדיניה הייתה הישות האיטלקית הראשונה שהחלה לקיים יחסים דיפלומטיים עם ארגנטינה. בשנת 1850 מלך סרדיניה (מי שעתיד לכהן כמלך הראשון של איטליה המאוחדת) ויטוריו אמנואלה השני מינה שגריר לארגנטינה. בשנת 1855 נחתמו הסכמים שחיממו את היחסים. בשנת 1924 הנציגות האיטלקית בבואנוס איירס הפכה לשגרירות. באותה השנה ביקר הנסיך האיטלקי אומברטו השני במדינה.
במהלך מלחמת העולם השנייה ארגנטינה הייתה נייטרלית, בעוד שאיטליה לחמה כחלק ממעצמות הציר. למרות הנייטרליות, שליט ארגנטינה חואן דומינגו פרון תמך בהתלהבות בשליט איטליה הפשיסטית, בניטו מוסוליני. ב-1944, בעקבות לחץ בינלאומי, הכריזה ארגנטינה רשמית מלחמה על מדינות הציר. בשלב זה, איטליה כבר נכנעה לבעלות הברית. מאוחר יותר, ארגנטינה תרמה חיטה לאיטליה שסועת המלחמה.
בתקופת "המלחמה המלוכלכת"- דיכוי שביצע השליט הצבאי בארגנטינה חורחה רפאל וידלה כנגד מתנגדי משטר, נעדרו כשמונה איטלקים. בשנת 2007 נשפטו חמישה קצינים על רצח שלושה מתוך שמונת הנעדרים.
בשנת 1982, בזמן מלחמת פוקלנד, איטליה תמכה באופן דיפלומטי בממלכה המאוחדת, אך הייתה נייטרלית מבחינה צבאית.
הגירה

בשנים 1870–1960, למעלה משני מיליון אזרחים איטלקים היגרו לארגנטינה. רוב האיטלקים עזבו את איטליה בגלל עוני ומלחמות. כיום (2018) כ-25 מיליון ארגנטינאים הם ממוצא איטלקי. הגירה זו השפיעה רבות על השפה והתרבות הארגנטינאית. בארגנטינה יש את הקהילה האיטלקית הגדולה ביותר בעולם לאחר איטליה וברזיל. מהכיוון השני, יש למעלה מ-11,000 איטלקים ממוצא ארגנטינאי.
כלכלה

בשנת 2015 הסחר בין ארגנטינה ואיטליה הסתכם ב-1.9 מיליארד דולר. היצוא העיקרי של ארגנטינה לאיטליה כולל: חיטה, פולי סויה, סרטנים קפואים, אגסים ובשר. הייצוא העיקרי של איטליה לארגנטינה כולל: טורבינות קיטור, מכונות ורפואה. חברות הרכב פיאט, למבורגיני ופרארי מאוד דומיננטיות בארגנטינה.
ביקורים נשיאותיים > ביקורי נשיא\ראש ממשלת איטליה בארגנטינה

בטינו קרקסי (1983)
סנדרו פרטיני (1985)
אוסקר לואיג'י סקאלפרו (1995)
קרלו אזליו צ'אמפי (2001)
רומנו פרודי (2007)
מתאו רנצי (2016)
סרג'ו מטרלה (2017)
ביקורים נשיאותיים > ביקורי נשיא ארגנטינה באיטליה

ארתורו פרונדיסי (1960)
ארתורו איליה (1965)
איסבל פרון (1974)
ראול אלפונסין (1989)
קרלוס מנם (1997)
פרננדו דה לה רואה (2001)
כריסטינה פרננדס דה קירשנר (2009, 2011, 2013, 2014, 2015)
מאוריסיו מאקרי (2016)
יחסי ארצות הברית – פרו

| יחסי ארצות הברית – פרו |
| --- | --- |
ארצות הברית: פרו


ארצות הברית: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 1,285,216
אוכלוסייה
345,891,750: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 7,800

יחסי ארצות הברית–פרו הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה של פרו. שתי המדינות חברות ב- APEC ובארגון מדינות אמריקה.
נכון לשנת 2013, ארצות הברית היא יעדם של 31.4% מהמהגרים הפרואנים. באופן דומה, 12.4% מהמהגרים לפרו בין השנים 1994–2012, הם אמריקנים. מאז 2014 החלה פרו בתהליך הפטור מויזה לארצות הברית. נכון לשנת 2016, מספר המהגרים הפרואנים הבלתי מורשים בארצות הברית הוא 75,000 איש.
פרו מקיימת יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית מאז המאה ה-19. בשנת 1824 מונה הקונסול הראשון של ארצות הברית בלימה, ויליאם טיודור, שהיה לנציג היחיד בפרו עד 1827.
יחסים כלכליים

ב-12 באפריל 2006, חתמו ארצות הברית ופרו על הסכם סחר חופשי.
משלחות דיפלומטיות

לארצות הברית שגרירות בלימה וסוכנות קונסולרית בקוסקו.
לפרו שגרירות בוושינגטון הבירה, ו-12 קונסוליות גנרליות באטלנטה, בוסטון, שיקגו, דאלאס, דנוור, הרטפורד, יוסטון, לוס אנג'לס, מיאמי, ניו יורק, פטרסון וסן פרנסיסקו.
ראו גם

יחסי החוץ של ארצות הברית
יחסי ארצות הברית – קולומביה

| יחסי ארצות הברית – קולומביה |
| --- | --- |
ארצות הברית: קולומביה


ארצות הברית: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 1,138,910
אוכלוסייה
345,891,750: 53,021,775
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 6,856
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: רפובליקה

יחסי ארצות הברית–קולומביה הם יחסי החוץ בין ארצות הברית לבין קולומביה.
היסטוריה

בשנת 1822 קיבלה קולומביה עצמאות מממלכת ספרד, באותה שנה ארצות הברית כוננה עמה יחסים דיפלומטיים. קולומביה היא מדינה עם רמת חיים ממוצעת ואחת הדמוקרטיות הוותיקות באמריקה הלטינית. כמעט כחצי מאה מנהלת קולומביה סכסוך מזוין עז עם קבוצות מורדים העוסקים בייצור וסחר בסמים לא חוקיים. ב-18 באוקטובר 2012, שיחות השלום החלו באוסלו בין ממשלת קולומביה לבין הכוחות המזוינים המהפכניים של קולומביה (FARC), והחלק הבא של המשא ומתן התקיים בהוואנה בנובמבר 2012. האינטרסים ארוכי הטווח של ארצות הברית באזור הם לספק את כל התמיכה האפשרית לקולומביה במלחמה נגד המיליטנטים, כדי לסייע בהשגת ביטחון, יציבות ושגשוג במדינה הדרום אמריקאית הזו.
ארצות הברית וקולומביה חתמו על הסכמים בנושאי סחר, שמירה על איכות הסביבה, הקצאת נכסים, בקרה כימית, אנרגיה מתחדשת ונקיה, מדע וטכנולוגיה ותעופה אזרחית.
יחסי סחר

ארצות הברית היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של קולומביה, עם הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות שנכנס לתוקף במאי 2012. הסכם זה נועד לשפר את אקלים ההשקעות, להסיר חובות ומחסמים אחרים לייצוא של ארצות הברית, להרחיב את הסחר ולעורר צמיחה כלכלית בשתי המדינות. היצוא מארצות הברית לקולומביה כולל בעיקר: מכוניות, נפט, מוצרים חקלאיים, כימיקלים אורגניים ופלסטיק. היבוא של ארצות הברית מקולומביה כולל בעיקר: נפט גולמי, זהב, קפה, פרחים, טקסטיל ובננות. בקולומביה רשומים כ-250 חברות אמריקאיות. ההשקעה הישירה של ארצות הברית בקולומביה מתרכזת בעיקר בענפי הכרייה והייצור.
נציגויות דיפלומטיות

ארצות הברית מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה וקונסוליה בברנקייה.
קולומביה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון הבירה ו-10 קונסוליות באטלנטה, בוסטון, שיקגו, יוסטון, לוס אנג'לס, מיאמי, ניו יורק, ניוארק, אורלנדו וסן פרנסיסקו.
יוליוס אקסטר

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 1863 לודוויגסהאפן, Circle of the Rhine, ממלכת בוואריה 
 פטירה:  16 באוקטובר 1939 (בגיל 76) Übersee, בוואריה, הרייך הגרמני 
 בן או בת זוג:  Judith Anna Exter 
 
יוליוס אקסטר (בגרמנית: Julius Exter‏; 20 בספטמבר 1863 – 16 באוקטובר 1939) היה צייר ופסל גרמני.
ביוגרפיה

יוליוס אקסטר הגיע ממשפחה נרחבת של סוחרים שבסיסה בלודוויגסהאפן, נוישטט ובאד דורקהיים. הוא היה בנו של איש העסקים קרל אוגוסט אקסטר ובן דודו של האדריכל אוגוסט אקסטר.
תחילה למד בגימנסיה הגדולה במנהיים. ב־26 באפריל 1881 תועד כניסתו לכיתת העתיקות באקדמיה לאמנות במינכן, שם לימים התאמן כצייר. עד מהרה התיידד עם פרנץ פון שטוק, שהיה בן אותו גיל ועבר מבית הספר לאומנויות ומלאכה לאקדמיה באותה שנה, שהתאפיין בעיקר באהבתם לציור באוויר הפתוח.
בשנת 1898 נישא יוליוס אקסטר לציירת והפסנתרנית יודית אנה קולר (1868–1952), בתו של המו"ל קרל כריסטיאן קוהלר שבסיסו בדרמשטאדט. הנישואים, מהם נולדו הילדים יהודית (1900–1975; ציירת ופסל) וקרל (1902–1982; צייר ומעצב תפאורה), התגרשו בשנת 1917.
בית החווה שנרכש על ידי יוליוס אקסטר באוברסי-פלדוויס בשנת 1902 הפך למעון האמן ולמיקום בית הספר שלו לציור, שנודע ברחבי אירופה. הוא עצמו עבר לבסוף ממינכן לפלדוויס בשנת 1917. ב -1902 הוא מונה לפרופסור משנה וחבר כבוד באקדמיה לאמנויות.
יוליוס אקסטר נפטר ב־16 באוקטובר 1939 בביתו. בשנת 1972 הבת יודית הורישה את אחוזת אביה ואת הבית בפלדוויס למדינת בוואריה בתמורה לקצבה. הבית של אקסטר פתוח לקהל הרחב כמוזיאון וגלריה; יצירות רבות של אקסטר ממוקמות בטירה העתיקה בהרנכימיזה.
יצירה

אקסטר השתייך לזצסיון במינכן, אותו ייסד בשנת 1892. בתקופה זו נוצרו בעיקר ציורים מונומנטליים עם נושאים דתיים וסימבוליסטיים, כולל אם וילד (1893), הטריפטיכון אדם וחוה: לידה - פיתוי - גן עדן אבוד (1894) וכן דיוקנאות רבים.
בסביבות 1900 היה אקסטר חלוץ הציור המודרני במינכן. תמונותיו של הצייר האוונגרדי מצאו שוק מכירות בכל רחבי גרמניה ובמיוחד בשווייץ. אקסטר התפתח מההיסטוריציזם לצבעוניות התוססת של האקספרסיוניזם. בחורף 1908 הוא היה בקשר הדוק עם פרנץ מארק.
מוקד עבודתו האמנותית היה קומפוזיציות פיגורטיביות, דיוקנאות, נופים ועירום. עבודתו המאוחרת האקספרסיבית היא אחד משיאי הציור בדרום גרמניה בראשית המודרניזם.
הערות שוליים

↑  Ewald Bender: Exter, Julius. In: Ulrich Thieme (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 11: Erman–Fiorenzo. E. A. Seemann, Leipzig 1915, S. 124
↑  Eintrag Matrikelbuch 1884–1920, Kunstakademie München
↑  Elmar D. Schmid: Julius Exter. Aufbruch in die Moderne. Klinkhardt & Biermann, München 2000,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13508329x (data)  GND: 118917307  ISNI: 0000 0000 4911 3138  LCCN: nr98032084  RERO: 02-A003227310  RKD: 26941  SUDOC: 050266942  ULAN: 500085142  VIAF: 42636743   WorldCat (עם VIAF): 42636743
יוזף שוראל

יוזף שוּרַאל (בצ'כית: Josef Šural;‏ 30 במאי 1990 – 29 באפריל 2019) היה כדורגלן צ'כי ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת צ'כיה ובמספר קבוצות בצ'כיה ובטורקיה.
קריירת מועדונים

שוראל גדל במחלקת הנוער של זברויובקה ברנו מליגת העל הצ'כית, ושיחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 37 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
בחודש יוני 2021 חתם שוראל על חוזה לשלוש עונות בסלובן ליברץ, גם היא מליגת העל הצ'כית. הוא שיחק במועדון במשך ארבע עונות וחצי, בהן ערך 113 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים. הוא זכה עם המועדון פעם אחת באליפות צ'כיה ופעם אחת בגביע הצ'כי.
ב-13 בינואר 2016 חתם שוראל בספרטה פראג, גם היא מליגת העל הצ'כית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 67 הופעות ליגה והבקיע 20 שערים.
בחודש ינואר 2019 חתם שוראל באלניהספור מליגת העל הטורקית. ב-17 בינואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד קסימפאשה במסגרת הגביע הטורקי. ב-20 בינואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2-0 על סיוואספור במסגרת המחזור ה-18 לעונת 2018/2019. ב-23 בפברואר הוא הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 3-0 על קסימפאשה במסגרת המחזור ה-23 בליגה. ב-6 באפריל ערך שוראל את הופעתו האחרונה במועדון, משחק הכדורגל האחרון ששיחק לפני מותו, בניצחון 1-0 על בורסאספור במסגרת המחזור ה-27 בליגה. שוראל ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון.
קריירה בינלאומית

ב-15 בנובמבר 2013 ערך שוראל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה, בניצחון 2-0 על נבחרת קנדה במשחק ידידות. ב-13 באוקטובר 2015 הוא הבקיע את שערו היחיד במדי הנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת הולנד במסגרת מוקדמות יורו 2016. שוראל היה חלק מסגל נבחרת צ'כיה בטורניר יורו 2016, ושיחק בכל משחקי שלב הבתים בטורניר, שלאחריהם הודחה נבחרתו. בסך הכל ערך שוראל 20 הופעות במדי נבחרת צ'כיה.
מותו

שוראל נהרג ב-29 באפריל 2019 לאחר שנפצע באורח אנוש כאשר המיניבוס בו נסע עם שישה מחבריו לקבוצה התהפך כחמישה קילומטרים מאלניה. שוראל וחבריו הובהלו לבית החולים מיד לאחר התאונה. שוראל נפצע באורח אנוש, ומותו מפצעיו נקבע זמן קצר לאחר מכן.
תארים

אליפות צ'כיה (1): 2011/2012
הגביע הצ'כי (1): 2014/2015
הערות שוליים

↑  Ze Sportu באתר Radio Prague International, ‏ 27 ביוני 2011 (בצ'כית)
↑  Josef Šural přestupuje do Sparty באתר הרשמי של ספרטה פראג, 14 בינואר 2016 (בצ'כית)
↑  Czech international Josef Sural dead after Alanyaspor team bus involved in crash באתר דיילי מירור, 29 באפריל 2019 (באנגלית)
| נבחרת צ'כיה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 צ'ך •  2 קדראבק •  3 קאדלץ •  4 גברה סלאסי •  5 הובניק •  6 סיבוק •  7 נציד •  8 לימברסקי •  9 דוצ'קאל •  10 רוסיצקי •   11 פודיל •  12 שקודה • 13 פלאשיל •  14 קולר • 15 פאבלקה • 16 ואצליק • 17 סוכי • 18 שוראל • 19 קרייצ'י • 20 סקאלאק • 21 לאפאטה • 22 דרידה • 23 קובק • מאמן: ורבה |  1 צ'ך •  2 קדראבק •  3 קאדלץ •  4 גברה סלאסי •  5 הובניק •  6 סיבוק •  7 נציד •  8 לימברסקי •  9 דוצ'קאל •  10 רוסיצקי •   11 פודיל •  12 שקודה • 13 פלאשיל •  14 קולר • 15 פאבלקה • 16 ואצליק • 17 סוכי • 18 שוראל • 19 קרייצ'י • 20 סקאלאק • 21 לאפאטה • 22 דרידה • 23 קובק • מאמן: ורבה | צ'כיה |
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2013

| --- | --- |
 תאריך:  12 במאי 2013 
 מיקום:  רויאל פסטיבל הול 
 מנחים:  גראהם נורטון 
 →2012 2014←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2013 נערך ב-12 במאי 2013 ברויאל פסטיבל הול. שמות המועמדים לפרסים פורסמו ב-9 באפריל 2013.
זוכים ומועמדים

שמות הזוכים מופיעים ראשונים בכתב מודגש.
זוכים ומועמדים > השחקן הטוב ביותר

בן וישו – ריצ'רד השני: "הכתר החלול" (BBC Two)
שון בין – Accused: "סיפורה של טרייסי" (BBC One)
דרק ג'קובי – "הטנגו האחרון בהליפקס" (BBC One)
טובי ג'ונס – The Girl ‏(BBC Two)
זוכים ומועמדים > השחקנית הטובה ביותר

שרידן סמית' – "גברת ביגס" (ITV)
רבקה הול – "הג'נטלמן האחרון" (BBC Two)
סיינה מילר – "הנערה של היצ'קוק" (BBC Two)
אן ריד – "הטנגו האחרון בהליפקס" (BBC One)
זוכים ומועמדים > שחקן המשנה הטוב ביותר

סיימון ראסל ביל – הנרי הרביעי, חלק ראשון ושני: "הכתר החלול" (BBC Two)
פיטר קפלדי – "השעה" (BBC Two)
סטיבן גראהם – Accused: "סיפורה של טרייסי" (BBC One)
הארי לויד – "הפחד" (ערוץ 4)
זוכים ומועמדים > שחקנית המשנה הטובה ביותר

אוליביה קולמן – Accused : "סיפורה של מו" (BBC One)
אנסטסיה היל – "הפחד" (Channel 4)
שרה לנקשייר – "הטנגו האחרון בהליפקס" (BBC One)
אימלדה סטונטון – "הנערה של היצ'קוק" (BBC Two)
זוכים ומועמדים > הופעת הבידור הטובה ביותר

אלן קאר – Alan Carr: Chatty Man (ערוץ 4)
אנט ודק – I'm a Celebrity...Get Me Out of Here! ‏(ITV)
שרה מיליקן – "תוכנית הטלוויזיה של שרה מיליקן" (BBC Two)
גרהם נורטון – "המופע של גרהם נורטון" (BBC One)
זוכים ומועמדים > ההופעה הקומית הנשית הטובה ביותר

אוליביה קולמן – Twenty Twelve (BBC Two)
ג'וליה דייוויס – "הנדרבי" (Sky Atlantic)
מירנדה הארט – "מירנדה" (BBC One)
ג'סיקה היינס – Twenty Twelve (BBC Two)
זוכים ומועמדים > ההופעה הקומית הגברית הטובה ביותר

סטיב קוגן – Alan Partridge: Welcome to the Places of My Life (Sky Atlantic)
יו בונוויל – Twenty Twelve (BBC Two)
פיטר קפלדי – The Thick of It (BBC Two)
גרג דייוויס – Cuckoo (BBC Three)
זוכים ומועמדים > דרמה יחידה

Murder (BBC Two)
Everyday (Channel 4)
"הנערה של היצ'קוק" (BBC Two)
ריצ'רד השני: "הכתר החלול" (BBC Two)
זוכים ומועמדים > מיני-סדרה

"מקום בצמרת" (BBC Four)
Accused (BBC One)
Mrs Biggs (ITV)
"הג'נטלמן האחרון" (BBC Two)
זוכים ומועמדים > סדרת דרמה

"הטנגו האחרון בהליפקס" (BBC One)
"רחוב ריפר" (BBC One)
"סקוט וביילי" (ITV)
"הגלימה" (BBC One)
זוכים ומועמדים > אופרת סבון ודרמה המשכית

"איסטאנדרס" (BBC One)
"קורוניישן סטריט" (ITV)
"אמרדייל" (ITV)
"לגדול בלי בושה" (Channel 4)
זוכים ומועמדים > תוכנית בינלאומית

"בנות" (HBO/Sky Atlantic)
"הגשר" (SVT1/DR1/BBC Four)
"משחקי הכס" (HBO/Sky Atlantic)
"הומלנד" (שואוטיים/Channel 4)
זוכים ומועמדים > Factual Series

Our War (BBC Three)
24 Hours in A&E (Channel 4)
Great Ormond Street (BBC Two)
Make Bradford British (Channel 4)
זוכים ומועמדים > Huw Wheldon Award for Specialist Factual

All In The Best Possible Taste with Grayson Perry (Channel 4)
The Plane Crash (Channel 4)
The Plot to Bring Down Britain's Planes (Channel 4)
The Secret History of Our Streets (BBC Two)