stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בעל השבועה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ברנדון סנדרסון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  14 בנובמבר 2017 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אופוס
 תאריך:  2019
 תרגום:  צפריר גרוסמן
 סדרה
 סדרת ספרים:  גנזך אורות הסער
 ספר קודם:  רסיסים של אור
 הספר הבא:  קצב המלחמה
 
בעל השבועה (באנגלית: Oathbringer) הוא הספר השלישי בסדרת הפנטזיה האפית "גנזך אורות הסער" מאת ברנדון סנדרסון, העוקבת אחר המלחמה המתפתחת בין גזע בני האדם לגזע הפרשנדים בעולם בשם רושאר. קדם לו הספר "רסיסים של אור" (2014). הספר ממשיך לעקוב אחר ארבע הדמויות העיקריות מצד בני האדם - קאלאדין, עבד שעולה בדרגות והופך לקפטן בצבא האלת'י. דאלינאר קולין, דודו של המלך המנסה לקדם איחוד פוליטי וצבאי של כל הממלכות הקטנות של אלת'קאר לקראת המלחמה בפרשנדים, שאלאן דאבאר, בת למשפחת אצולה קטנה שהופכת לשולייה של ג'סנה קולין, אחייניתו של דאלינאר, ואחותו של המלך; סזת' בן בן ולאנו - המתנקש בלבן משינובאר. ב"בעל השבועה", מתווספת לנקודות המבט של הדמויות ראשיות, ואנלי, חברה במועצה המנהלת של הפרשנדים, ומהמובילות של הפרשנדים במלחמתם הנוכחית - אחותה של הלוחמת הבולטת של הפרשנדים אשונאי.
הספר הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס לספרי בדיון בכריכה קשה עם צאתו ונשאר ברשימה שלושה שבועות ברציפות. הספר הבא אחריו בסדרת הגנזך, הוא "קצב המלחמה" שיצא בנובמבר 2020.
פיתוח והפקה

שמו של הספר השלישי השתנה מספר פעמים במהלך הכתיבה. סנדרסון דיווח בטוויטר שבתחילת העבודה הוא שקל לקרוא לספר "אבנים מחוּללות" (Stones Unhallowed) כשסזת' בן בן וולאנו תוכנן להיות הדמות העיקרית בסיפור. במהלך כתיבתו שמו שונה ל"שובר השמיים" (Skybreaker) ולבסוף נבחר "בעל השבועה" (Oathbringer) כשהדמות המובילה לבסוף היא זו של דאלינאר קולין.
לפני יציאת הספר לאור, פרסם סנדרסון מספר פרקים בבלוג שלו, והם נקראו בכנסים ופורסמו באנתולוגיות. סנדרסון סיפק דיווחים רבים על התקדמות בכתיבה ברדיט. בדצמבר 2016, שלושה שבועות אחרי העדכון השישי של סנדרסון, הכריזה ההוצאה לאור שלו Tor שסנדרסון השלים את הטיוטה הראשונה לספר באורך של 461,223 מילים. ב-15 במרץ 2017, סנדרסון השלים את השכתוב השלישי מתוך חמישה מתוכננים, עם מניין מילים של 514,000. ב-15 ביוני 2017 סנדרסון השלים את השכתוב החמישי והאחרון של הספר והצליח לצמצם את הספר ל-450,000 מילים. ב-27 ביוני 2017 Tor פרסמו בלוג שמתאר את תהליך קריאת הבטא שבו הקוראים סיפרו על התגובות שלהם לספר ונושאים של המשכיות או בעיות בספר שהם נתקלו בהם.
הספר מורכב מפרולוג אחד, אפילוג אחד, 122 פרקים, ו-14 הפוגות.  בשל אורכו של הספר, Tor נאלצו להדפיס אותו במקום שונה מהדפוס שהדפיס את "רסיסים של אור".
ב-16 במרץ 2017, Tor חשפו את הכריכה המתוכננת ל"בעל השבועה" שנעשתה בידי מייקל וולן (Michael Whelan). בכריכה ניתן לראות את ג'סנה קולין מגינה על העיר מפני פלישה. היא מושיטה את ידה לחרב רסיס ובמקביל היא משתמשת בהטלת נשמה כדי לחסום חור גדול בחומות העיר.
רקע – עולם רושאר

העלילה מתרחשת ביבשת רושאר, בעולם שבו מתחוללות דרך קבע סופות אדירות הנודעות בשם סערות אימים, עולם עם צמחייה הצומחת מתוך סלעים, ובעלי חיים שפועלים לפי חוקיות לא ידועה.
כלכלה - הסופות הן אלו שטוענות את אבני-החן, אשר כלכלת רושאר מבוססת עליהן. באמצעות אבני-חן אלו, פיתחו בני האדם טכנולוגיות שונות, ויש להן קשר לא ידוע לחרב ושריון הרסיס. לאחר שהסופה טוענת אותן, האבנים זוהרות לתקופה של כחודש. נהוג במהלך סופה להשאיר אבנים מחוץ לבית, כדי שאלו יטענו מחדש באור של הסופה.
דת - הדת העיקרית ביבשת היא הדת הוורינית, ברמות שונות של אדיקות.
מיתולוגיה - בעבר התחוללו ביבשת סדרת אירועי חורבן שלפי האגדה כמעט והשמידו את החיים על פני היבשת. כיוון שהסיפורים לא נשמרו היטב, הם מעורבבים בדיווחים על מגוון יצורים אגדיים שחיו בימים עברו. חלק משמעותי מהאגדות מתייחס לאבות הריק - האויב שהביא על בני האדם את החורבן וההרס כל כמה מאות שנים, ואבירי האור - מסדר אגדי שהגן על בני האדם, ונטש אותם אחרי החורבן האחרון. האופי הלא ברור של האגדות והסיפורים, הפך את אבירי האור לדמויות שנויות במחלוקת - מצד אחד הם מוערכים כחזקים מאוד וכשליחי של האל; ומצד שני הם נחשבים לבוגדים שנטשו את בני האדם ואת האלים.
מעמדות - מדינת אלת'קאר שבה מתרחשת העלילה העיקרית, היא מדינה שבה חברה מעמדית, המתחלקת לאצילים בהירי העיניים, ולשאר העם כהי העיניים. מדינה נוספת היא ג'אה קבד. שתי האומות האלה מחלקות את האנשים למעמדות המבוססים בעיקר על צבע עיניהם: כהי העיניים משויכים למעמד הנאהן, ויהיו בעיקר איכרים (ואפילו עבדים). ובהירי העיניים, המשויכים למעמד הדאהן, ויהיו בעיקר אצילים, ובדרך כלל משכילים יותר. לנאהן ולדאהן יש עשר דרגות בתוכם. בעלי מעמד הנאהן נעים בין עבדים בנאהן העשירי, ועד לאזרחים מלאים בעלי זכות לנסוע ממקום למקום בנאהן השני.
במערכת הדאהן, בהירי העיניים שבדאהן העשירי נחשבים רק למעט יותר טובים מכהי העיניים, ואיש או אישה כהי עיניים עשויים אפילו להתחתן עם משפחה בהירת עיניים מהדאהן העשירי. הדאהן הראשון מורכב מהמלך ומשפחתו. וכל אדם מעל הדאהן הרביעי הוא לורד בהיר/בעלים של שטחים, רכוש, משרתים, אחוזות, וכו'.
מנהגים - בתרבות האלת'קארית גברים עוסקים בלחימה בעיקר, ולא לומדים כלל, עד כדי כך שאינם יודעים קרוא וכתוב, נשים הן המלומדות וקצינים רבים מחזיקים לבלריות הקוראות וכותבות עבורם. קריאה וכתיבה בידי גבר נחשבים לפחיתות מעמד, למעט במקרים של אנשי דת, שליחים ומלומדים.
עלילה

לאחר שדאלינאר גילה את עיר האוריים האבודה אורת'ירו הוא מתחיל לפעול על מנת ליצור ברית כלל עולמית, שתלחם בשנאה ובצבאותיו. אך זכרונות העבר וגורמים לו לפקפק ביכולתו להנהיג את בני האנוש. בנוסף לכך הגילוי שהפרשמנים הם תושבי רושאר המקוריים, ובני האנוש הם הפולשים מערער את צדקת המלחמה בהם, ומאיים לפרק את הברית הרעועה שדאלינאר מנסה ליצור עם שאר העמים ברושאר.
במקביל, קאלאדין, שאלאן, אדולין, ואלהוקאר נוסעים לקולינאר על מנת לשחרר אותה מהפרשמנים שמרדו ומאבות הריק. הניסיון נכשל ואלהוקאר מת על ידי מואש שהצטרף לאבות הריק.
שאלאן נאלצת להתמודד עם עברה ויוצרת פיצולי אישיות, ואילו קאלאדין נאלץ להתמודד עם שבועתו להגן על כולם, כולל על הפרשמנים שהתמרדו. כישלונם זורק אותם למישור המחשבתי, צללעולם, והם מנסים למצוא את דרכם בחזרה למישור הפיזי על מנת להגן על דאלינאר במלחמתו באלוף של שנאה.
לבסוף בממלכת ת'אילן מתרחש העימות החזיתי הראשון מול צבאותיו של שנאה. שם דאלינאר מגלה ששנאה בחר בו לאלוף, אך דאלינאר מצליח להתנגד להשפעתו ומחבר את כל שלושת המישורים בפרץ עוצמה. החיבור מזמן את שאלאן, קאלאדין, ואדולין מהמישור המחשבתי, וביחד הם מצליחים להביס אותו, ומתכוננים לעימות הבא.
דמויות

הפרקים העיקריים בספר מסופרים מנקודת המבט של כמה דמויות עיקריות, ואילו קטעי המעבר מסופרים מנקודות מבטן של דמויות שונות.
דמויות > דמויות ראשיות

סזת' בן-בן-ולאנו - המתנקש משינובר. הוא מתייחס לעצמו כ"חסר האמת" שחייב לשרת את אלו שנושאים את אבן השבועה שלו. הוא נושא חרב שנותנת לו את הכוח להשתמש בכוחות האוריים ואת היכולות של רץ רוחות. הוא שונא את העובדה שמכריחים אותו לרצוח, ובוכה לאחר שהמעשה הושלם.
שאלאן דאבאר - בהירת עיניים מדרגה נמוכה ממדינת ג'אה-קבד. המשפחה שלה מצויה בזמנים קשים לאחר מותו של אביה. היא העוצרת והתלמידה של ג'סנה. שאלאן היא טוות אור. היא יכולה, בעזרת מבט אחד, לזכור וליצור מחדש סצנה שהיא ראתה עם צבעי פחם ונייר, ומסוגלת להשתמש בכוח של מטיל הנשמה, ללא מטיל נשמה. היא נוסעת למישורים השבורים כדי ללמוד יותר על "אבות הריק". היא הופכת רשמית לארוסתו של אדולין קולין, אחרי שג'סנה ארגנה את האירוסין עוד לפני ששאלאן יצאה למישורים המנופצים. יש לשאלאן ספרן בשם "תבנית" שמלווה אותה.
קאלאדין - לוחם כהה עיניים מאלת'קאר שמשרת בתור הקפטן של משמרו האישי של דאלינאר, ולפיכך הוא גם האחראי הישיר לאבטחתו של המלך, אלהוקאר, אחיינו של דאלינאר. בעברו, קאלאדין היה השולייה של אביו, ויועד ללמוד רפואה, אולם בנסיבות אחרות הצטרף לצבאו של הלורד הנעלה אמראם. קאלאדין הוא "שועט רוחות"; הוא יכול להשתמש באור סער כדי להיות חזק יותר ומהיר יותר מאדם רגיל. הוא בחברתה של ספרנית בשם 'סיל'.
דאלינאר קולין- דאלינאר הוא נסיך נעלה אלת'י, ודוד המלך. דאלינאר מנסה להקים קואליציה שתילחם ב"אבות הריק".
אדולין קולין - בנו הבכור של דאלינאר, לוחם חזק ומפקד בשטח של כוחותיו של דאלינאר, והמיועד לרשת אותו.
רינארין קולין - בנו השני של דאלינאר, שגדל בצילם של אביו ואחיו אף על פי שאין לו את הכישרון הטבעי שלהם ללחימה, רינארין מנסה להתאמן ולהילחם כדי לזכות בהערכתם.
נבאני קולין - אלמנתו של המלך המנוח גאבילר, אימו של המלך הנוכחי אלוקאר, ומושא אהבת נעוריו של דאלינאר.
ונלי - אחותה של אשונאי מבני העם הפרשנדים.
הערות שוליים

↑  Hardcover Fiction, הניו יורק טיימס, 3 בדצמבר 2017
↑  Hardcover Fiction, הניו יורק טיימס, 17 בדצמבר 2017
↑  אנדרו ויילן (Andrew Whalen),‏ Stormlight Archive book 4 complete after Brandon Sanderson's 19,000 word marathon, ניוזוויק, 31.12.19
↑   ציוץ של ברנדון סנדרסון ברשת החברתית אקס (טוויטר), 17 ביוני 2015
↑   ציוץ של ברנדון סנדרסון ברשת החברתית אקס (טוויטר), 17 ביוני 2015
↑  Oathbringer Spoilers - Stormlight Three Update #2 עדכון של ברנדון סנדרסון ברדיט, 20 בינואר 2016
↑  Oathbringer Spoilers Stormlight Three Update #7 עדכון של ברנדון סנדרסון ברדדיט, ה-15 במרץ 2017
↑  אליס ארנסון (Alice Arenson),‏Unity of Purpose: The Oathbringer Beta Story, מתוך האתר של הוצאת Tor ה-27 ביוני 2017
↑  ברנדון סנדרסון, בעל השבועה, צפריר גרוסמן (מתרגם), תל אביב:הוצאת אופוס, 2019
↑  Revealing the Cover to Oathbringer, the Third Book in Brandon Sanderson’s Stormlight Archive, מתוך האתר של הוצאת Tor ה-16 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 27e5ad61-222c-41c4-8d71-1dfdc0f0c7ef
מוחמד רזא שאה פהלווי

מוחמד רזא שאה פהלווי (בפרסית: محمدرضا شاه پهلوی, בתעתיק מדויק: מחמדרצ'א שאה פּהלוי; 26 באוקטובר 1919 – 27 ביולי 1980) היה השאה האחרון של איראן, שלט בשנים 1941–1979. הוא ירש את השלטון מאביו, רזא שאה (1877–1944), ומשל במדינה בשלטון אוטוקרטי בסגנון של מדינה אימפריאלית שכונתה "המדינה האימפריאלית של איראן" וראתה את האומה האיראנית המודרנית כממשיכה של האימפריה הפרסית הקדומה. הוא הודח מהשלטון בעת המהפכה האיראנית בשנת 1979.
מוחמד רזא שאה פהלווי הועלה לשלטון ב-1941 לאחר התפטרותו הכפויה של אביו בעקבות הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן. בתחילת המלחמה הקרה נטה רזא שאה לתמוך בגוש המערבי אך שימר את יחסיו אל מול הגוש המזרחי לנוכח קרבת ארצו לברית המועצות. רזא שאה נתמך בידי ה-MI6 וה-CIA במהלך ההפיכה באיראן ב-1953 שהדיחה את מוחמד מוסאדק מראשות הממשלה. בעקבות ההפיכה, נטל לידיו השאה סמכויות רודניות והקים את ה'סאוואכ', משטרת ביטחון שנועדה לנטרל את מתנגדי המשטר באשר הם. תחת מעטה הפיתוח וההתקרבות למערב האיץ השאה את המודרניזציה והתיעוש של ארצו דרך המהפכה הלבנה, שעוררה נגדו חוגים דתיים ורבים מבני מעמד הביניים. השאה חי אורח חיים נהנתני ובזבזני, שכלל הוצאות עתק בעבור אירועים טקסיים, כגון חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית, בה בשעה שהמדינה הייתה נתונה בחוב לאומי חריף.
בעוד שרוב סמכויות השלטון נותרו בידיו של השאה, המערכת הפוליטית הייתה מלאה במקורביו ותומכיו, ועל אף אינפלציה חריפה בעקבות משבר האנרגיה העולמי מ-1973 והלאה, חלק רב מאוצר המדינה הלך לכיסם הפרטי של מקורבים אלו. כדי לנטרל את האופוזיציה הורה השאה להקים מערכת חד-מפלגתית כאשר המפלגה השלטת היא "התחייה" (ראסטחיז), המלוכנית. המשטר העריץ, החוב הלאומי והמאבקים מול אנשי הדת ורבים מכוח העבודה בני מעמד הביניים, כל אלו גרמו יחדיו למהלכה של המהפכה האיראנית שהובילה להדחתו של השאה בסוף שנות ה-70.
בתקופת שלטונו התפתחו מאוד יחסי איראן–ישראל, וקשר טוב נוצר בין המדינות עד להדחתו מהשלטון, כאשר התהפכו היוצרות ובין המדינות החלה לשרור עוינות רבה. בעקבות המהפכה התפתחו תאוריות קשר שונות על אודות הדחת השאה מאיראן.
רקע, נעורים וימיו כיורש העצר

אביו רזא ח'אן החל את שושלת פהלווי בת שני הדורות. ראשית כהונתו בתואר שאה הייתה ב-1925, כאשר הממלכה הפרסית (ששמה שונה באופן רשמי לאיראן רק ב-1935), ניצבה על פרשת דרכים. מצפונה, סיפחה רוסיה הצארית במאה ה-19 את חלקיה הצפוניים של המדינה והפכה אותם למה שידוע כיום כטג'יקיסטן. מהמזרח נלחצה פרס על ידי האימפריה הבריטית, וזאת השתמשה בעוצמתה הצבאית והדיפלומטית דרך שלטונה האימפריאלי בהודו כדי להטיל סנקציות על פרס ועל תעשיית הנפט המתעוררת שלה. רזא ח'אן עלה לשלטון דרך הנהגת הפיכה צבאית ב-1921, הדיח את השושלת הקאג'ארית מההנהגה ב-1925, קידם מודרניזציה ותיעוש של איראן וחיזוק יחסי מסחר עם המעצמות בעוד פעל, בהצלחה מוגבלת, להימנע מהשתלטות שווקים חיצוניים על הכלכלה האיראנית. רזא ח'אן ריכז את השלטון בטהראן, מוטט מיליציות מקומיות של ערבים וכורדים, הקים רשת חינוך ארצית, ייסד אוניברסיטה בטהראן, צמצם את סמכויות בתי הדין הדתיים לענייני ירושה ואישות ומיסד אותם בבתי הדין הממשלתיים, אסר על נשים להתכסות בצ'אדור, חוקק חוק המחייב גברים לחבוש כובעים אירופיים, לענוד עניבות וללבוש חליפות, טיפח את הלאומיות האיראנית והתמודד מול התקוממות של גורמי דת קיצוניים במקדש האימאם א-רידא.
רזא ח'אן הנהיג שלטון רודני ופעלתן באיראן ומעת עלה לשלטון הכריז על מוחמד רזא, בכור בניו, כיורש העצר המיועד של הממלכה. אמו של מוחמד רזא, תאג' אלמלוכ, הייתה למלכה (שהבאנו), והיו לו 10 אחים ואחיות, חלקם חורגים (לאביו היו ארבע נשים לאורך חייו). בין אחיו ואחיותיו אלו היו המקורבים שהשפיעו על הלך שלטונו: שמס פהלווי (1917–1996) בתה של תאג' אלמלוכ, נישאה לפרידון ג'אם בעת אביו, מחמוד ג'אם, שירת בתור ראש ממשלת איראן תחת מלוכת אביה. שמס המירה את דתה והוטבלה לנצרות קתולית במהלך שנות הארבעים; אשרף פהלווי (1919–2016) בתה של תאג' אלמלוכ, אחותו התאומה של מוחמד רזא שאה פהלווי. אשרף הייתה בעלת תפקיד מרכזי בסבסוד משטרו של אחיה ולאורך שלטונו השפיעה רבות על התנהלות מהלכים פוליטיים ומדיניים מאחורי הקלעים; עלי רזא פהלווי (1922–1954) בנה הצעיר של תאג' אלמלוכ, יצא עם אביו לגלות ושב לאיראן לאחר מות אביו. נהרג באסון תעופה כאשר מטוסו התרסק בהרי האלבורז; ע'ולאם-רזא פהלווי (1923–2017) בנה היחיד של תוראן אמיר סולימאני (אשתו השלישית של רזא ח'אן). ע'ולאם שירת בתפקידים ציבוריים רבים וייצג את אחיו החורג, מוחמד רזא שאה, באירועים בינלאומיים רבים. ע'ולאם יצא לגלות בצרפת בעקבות המהפכה האיראנית.
עת הגיע מוחמד רזא לגיל 11, שמע אביו רזא ח'אן לעצת מזכיר חצר המלוכה, עבד אל-חוסיין טימור-טאש (אנ'), ושלח את יורש העצר ללמוד בלה רוזי – בית-ספר פרטי יוקרתי הממוקם בשווייץ. בספטמבר 1931 עבר מוחמד רזא מאיראן לשווייץ בעבור לימודיו. שווייץ הייתה לארץ נייטרלית וא-פוליטית בם בימים, והטיבה בתנאיה בעבור חינוך בני בית המלוכה האיראני. לצידו של מוחמד רזא הצטוותה פמלייה מצומצמת שכללה את מזכיר חצר המלוכה טימור-טאש ובנו, אחיו של מוחמד רזא, עלי רזא, המורה הפרטי שלו ללשון הפרסית ויועצו האישי. בנוסף ללימודיו בבית הספר, נדרש ממוחמד רזא ללמוד ולשנן ספרות פרסית מפי מורהו האישי. מוחמד רזא בילה חמש שנים בשווייץ, ושב למולדתו בגיל 17. בשובו לאיראן במהלך 1936 החל ללמוד באקדמיה הצבאית של טהראן. כעבור שנתיים השלים את לימודיו והוענקה לו דרגת לוטננט שני בשורות הכוחות המזוינים של איראן.
השאה של איראן > תקופת המשטר העריץ (1953–1979) > הסאוואכ והפלת האופוזיציה 1953–1957

בעקבות ההפיכה החל הליך חיפוש נרחב אחר מעורבים בשירות הפדאיון האסלאמי על מנת להעמידם לדין. המפקח הכללי של המשטרה, מחמוד אפשרטוס, נרצח בידי אנשי הארגון באפריל 1953. לאחר עשור של שלטון טרור לא מוגבל שכלל ניסיונות התנקשות פוליטיים רבים, מנהיג התנועה, נואב צפאווי, הועמד לדין ב-1956 והוצא להורג בידי כיתת יורים. בעקבות ההפיכה ב-1953 החל גם מצוד אחר תומכי מוסאדק – ב-1954 נתפס שר החוץ שלו, חוסיין פאטמי, בידי הרשויות, עונה והוצא להורג.
השאה גם ייסד משטרה חשאית, שהייתה ידועה בשיטותיה האימתניות – הסאוואכ (ראשי תיבות בפרסית של "הארגון למודיעין ולביטחון המדינה"). הארגון, שאומן הן על ידי ה-CIA והן על ידי המוסד הישראלי, פעל נמרצות כדי לדכא התנגדות פוליטית, במיוחד מצד השמאל הפרו-קומוניסטי בתחילה ובהמשך מצד התנועות האסלאמיות העצמאיות.
השאה של איראן > תקופת המשטר העריץ (1953–1979) > משבר האנרגיה העולמי 1973–1979

בשנת 1973 היו לאיראן חובות על סך 3 מיליארד דולר. אך עם עליית מחירי הנפט, כנראה בעקבות יסוד אופ"ק ב-1960, שנה לאחר מכן החזירה איראן את כל חובותיה והחלה להרוויח 19 מיליארד דולר לשנה מהנפט. לטענתו של מוחמד חסנין הייכל, היה זה בעקבות חרם הנפט של מדינות ערב כלפי המערב, וזאת בעקבות מלחמת יום הכיפורים – חרם בו איראן לא השתתפה. איראן העלתה את מחירי הנפט, דבר שהיה גם לטובת ארצות הברית, שכן באותו הזמן הנפט נסחר בדולרים, כך ששער הדולר גם עלה וסייע לכלכלת ארצות הברית. השאה טען כי הנפט הוא קפיטל ולא הכנסה וכי הוא עתיד לבקש מהמערב למצוא מקורות אנרגיה/נפט חלופיים. השאה פרס בפני היכל כי הוא מאמין בשימוש וקידום טכנולוגי, גם בתעשייה הפטרו-כימית. וכי איראן תוך 10 שנים תגיע לרמה התעשייתית של אירופה ותוך 20 שנה תעקוף את ארצות הברית. לשאה היו שאיפות גבוהות ביחס לאיראן, ואף גבוהות בהרבה מארצות הברית. שתי הבעיות היחידות שהיו לו היו כי ראה בקומוניזם איום עיקרי וכי עדיין לא בטח באנשי הפוליטיקה של מדינתו.
השאה של איראן > תקופת המשטר העריץ (1953–1979) > הקמת הראסטחיז 1975

השאה ביטל את שיטת המפלגות באיראן ועבר לשלוט בה דרך מפלגה בודדת (ראסטחיז).
המהפכה האיראנית

הרפורמות שביצע השאה הובילו לצמיחה כלכלית ולשגשוג בכלכלת המדינה בשנות ה-60 וה-70. היחסים עם ארצות הברית ועם מדינת ישראל התהדקו והובילו לעסקים כלכליים בין המדינות, לרבות חילופי ידע וציוד צבאי. עם זאת, במהלך תקופה זאת גברה ההתנגדות הדתית ותחושת ההתמרמרות על ידי אנשי המסורת והדת באיראן. אנשי הדת היוו אופוזיציה מרכזית לרפורמות של המהפכה הלבנה, הם התנגדו להגדרת המצב הקיים טרם הרפורמות כ"פאודלי" כפי שעשה השאה, הם ראו בחילון ובהתקרבות למערב סממן להתפרקות המערכת החברתית הקיימת ומוסדות הקהילה השמרנים, וראו את המהלכים שקידם השאה בצורת הרפורמות כסותרים את השריעה, הדין האסלאמי. היה גם חשש בקרב אנשי הדת כי מהפכה רדיקלית באורח החיים של האיכרים והחקלאים, אשר התקיים זה מאות שנים, עלולה לפרקו בין רגע, לגרום למשבר חברתי ולהביא להגירה המונית לערים הגדולות. בין הדוברים העיקריים שהתנגדו למהפכה הלבנה היה אייתוללה רוחאללה ח'ומייני. באותה העת 75% מהאוכלוסייה האיראנית היו איכרים, והשאה החל במלחמת תודעה מול הממסד הדתי סביב התמיכה וההכרה של אותם איכרים. עבור אותו מאבק תודעתי, הגביר השאה את השימוש בצנזורה ובאכיפה אוטוקרטית, מה שחיזק את דימויו כרודן וגרם בפועל לכך שאיבד גם את תמיכת מעמד הביניים המשכיל וגם את תמיכת האיכרים.
החל משנת 1974, סבל השאה מסרטן הדם מסוג CLL. המחלה, וכן התרופות שקיבל כנגדה, בעיקר פרדניזון, פגעו בתפקודו הפיזי והנפשי, והוא סבל מדיכאונות. באביב 1978 המחלה החמירה והשאה הפסיק להופיע בציבור. ביוני 1978 דיווחו הרופאים הצרפתיים של השאה לממשלתם עד כמה חמור מצבו. בספטמבר 1978 דיווחו הצרפתים לאמריקאים – שלא ידעו על כך דבר – שהשאה גוסס ממחלת הסרטן. השלטון שהשאה בנה היה מרוכז סביבו באופן ריכוזי מאד, ולכן מצבו המדרדר פגע מאוד ביכולת להגיב על המהומות וההתנגדות הגוברת. השאה ייחס את המהומות להתערבויות זרות של מדינות שונות, ובראשן ברית המועצות.
ב-16 בינואר 1979, לאחר פרוץ המהפכה האיראנית, יצא השאה לגלות.
הוא נאלץ לעזוב למצרים, אחר כך המשיך למרוקו, המשיך לשהות קצרה באיי בהאמה, ולבסוף הגיע למקסיקו. גידול סרטני שהחל להתפשט בגופו אילץ אותו לקבל טיפול רפואי דחוף, שבוצע בארצות הברית, שם שהה השאה תקופה קצרה, בתקופת הנשיא ג'ימי קרטר. במהלך השהות בת החודשיים של השאה בארצות הברית, פלשו סטודנטים איראניים, בעידוד ח'ומייני, לשגרירות האמריקנית בטהראן. כך נוצר משבר בני הערובה באיראן. השאה אולץ לעזוב את ארצות הברית לשהות קצרה בפנמה, שם החמירה מחלתו עקב מניעת טיפול רפואי בה, ולאחר מכן נפטר במצרים ב-27 ביולי 1980.
חיים אישיים > אורחות חייו וחצר המלוכה

הוא היה פרנקופיל והמלכה פארה, שאהבה את אהבתו של בעלה לתרבות הצרפתית ולשפתה, התיידדה עם שר התרבות אנדרה מאלרו, שקבע את החלפת חפצי התרבות בין מוזיאונים וגלריות לאמנות צרפתית ואיראנית, מדיניות שנותרה מרכיב מרכזי בדיפלומטיה התרבותית של איראן עד 1979. רבים ממנגנוני הלגיטימציה של הכלל, כגון השימוש המתמיד במשאל עם, עוצבו על פי שלטונו של שארל דה גול. פרנקופילים אינטנסיביים, מוחמד רזא ופארה העדיפו לדבר צרפתית ולא פרסית לילדיהם. מוחמד רזא בנה את מתחם ארמונות ניאווראן, וסגנונו היה תערובת של אדריכלות פרסית וצרפתית.
חיים אישיים > נשותיו וילדיו

השאה נישא שלוש פעמים. ב-1939 התחתן עם הנסיכה פאוזיה פואד, בתו של פואד הראשון, מלך מצרים. ב-1940 נולדה בתם הנסיכה שהנאז פהלווי (אנ'). הנישואים הפוליטיים התפרקו ב-1945 עקב בעיותיה הנפשיות של פאוזיה. ב-1951 התחתן עם סוראיה אספנדיארי בח'תיארי, בתו של שגריר איראן במערב גרמניה, שהייתה קתולית. הזוג התגרש ב-1958 בעקבות כישלונה של סוראיה להרות. ב-1959 התחתן עם פארה דיבה ונולדו להם ארבעה ילדים: רזא כורש עלי פהלווי (נולד ב-1960), המשמש כראש האופוזיציה להנהגה הנוכחית של איראן וראש הממשלה הגולה, פארנאז (נולדה ב-1963), עלי רזא פהלווי השני (נולד ב-1966, התאבד ב-2011), וליילה פהלווי (נולדה ב-1970, מתה ב-2001).
ראו גם

פארה דיבה
הניסים המלכותיים של איראן
חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית
Smile! :D

Smile! :D (בעברית: "חייך! D:") הוא אלבום האולפן השלישי של המפיק המוזיקלי האמריקאי פורטר רובינסון. האלבום יצא ב-26 ביולי 2024, על ידי חברת התקליטים Mom + Pop Music. האלבום שונה בסגנונו מהמוזיקה הקודמת של רובינסון, ומושפע בעיקר מסוגות הפופ-פאנק, הייפרפופ ורייב מתחילת שנות ה-2000.
מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, "Cheerleader",‏ "Knock Yourself Out XD",‏ "Russian Roulette" ו-"Kitsune Maison Freestyle". האלבום זכה לביקורות חיוביות בעיקר, הודות להפקתו הנועזת ולעומק הרגשי שבו, אם כי היו מבקרים שציינו לרעה את המבנה המבולגן שלו. בשנת 2024 יצא רובינסון לסיבוב הופעות לקידום האלבום.
רקע

בתחילת שנות ה-2010 זכה רובינסון לראשונה להצלחה עם יציאתם של שיריו "Say My Name" ו-"Spitfire", אם כי לא היה מרוצה מההופעות שלו, וסיפר שחווה "ארבעה או חמישה התקפי חרדה על הבמה" בסיבוב ההופעות שלו ב-2013. בשנת 2014 הוציא את אלבומו הראשון, Worlds. בשנת 2021 יצא לאור אלבומו השני, Nurture, העוסק בהתמודדותו עם דיכאון ומהווה שינוי בסגנונו המוזיקלי. במהלך כתיבתו, הקפיד רובינסון "לא [להיכנס] לשום סוג של צרות", שכן החל לייחס חשיבות רבה יותר לזהותו הציבורית ונאלץ להגביל את הביטוי שלו באלבום כתוצאה מכך, וכשנה לאחר יציאתו, הוא החל לשקול פרישה מוחלטת מהמוזיקה.
הרכב ונושאים

בעת כתיבת Smile! :D, התכוון רובינסון להימנע מהאלמנטים הסגנוניים שהיו באלבומיו הקודמים. בראיון לאתר Dork, הצהיר כי "כל פרויקט [שלי] היה המצאה מחדש". לרישה פול מהרולינג סטון הסכימה, והרגישה שהאלבום מתמקד יותר בביצועים הווקאליים ובמילים מאשר קודמו. הפקת האלבום מושפעת בעיקר מסגנונות מוזיקת הפופ-פאנק והרייב מתחילת שנות ה-2000, וכן מהייפרפופ מודרני. איאן מקרטני מ-The Skinny סבר כי רצועת הפתיחה, "Knock Yourself Out XD", מושפעת מסגנון הצ'יפטיון והשווה אותה למוזיקה של הלהקה האמריקאית Anamanaguchi (אנ').
הסגנון המתוכנן לאלבום התגבש במהלך סיבוב ההופעות של Nurture, בו הופיע רובינסון עם להקה חיה. הוא הרגיש שחלק גדול מהדיסקוגרפיה הקודמת שלו התמקד בנושאים אישיים, ובמקום זאת החליט לאמץ גישה קלילה יותר בהשראת חוויותיו על הבמה. רובינסון אמר כי תכנן ליצור אלבום "כיפי", אך בסופו של דבר החל לכתוב על רגשותיו. "Cheerleader", השיר השני מהאלבום, הוא פרשנות ליחסים הפארא-חברתיים שהקהל יכול לפתח עם האמן.
קידום והוצאה

ב-29 בפברואר 2024 העלה רובינסון לערוץ היוטיוב שלו סרטון המתאר את סוף הקריירה שלו ואת הסרת המוזיקה שלו משירותי הסטרימינג. תוכן האתר שלו הוחלף בטיימר ספירה לאחור, וכל הפוסטים בפרופיל האינסטגרם שלו הוסרו. צעד זה תואר על ידי מייגן ארמסטרונג מ-Uproxx כ"עבודת טרולינג איכותית". ב-1 במרץ חשף רובינסון כי השלים את אלבומו השלישי, ופרסם תמונות וסרטונים ברשתות החברתיות. מאוחר יותר הכריז רובינסון על סיבוב הופעות לקידום האלבום שיחל ב-2024, ובו ישתתפו אריקדואה, גלילאו גליליי ואנדרסקורס כמופעי פתיחה.
ב-20 במרץ 2024 הוציא רובינסון את הסינגל הראשון של האלבום, "Cheerleader". לצד השיר פורסם וידאו קליפ בבימויו של יו מולהרן. הסינגל השני מהאלבום, "Knock Yourself Out XD", יצא לאור ב-24 באפריל, והסינגל השלישי, "Russian Roulette", ב-5 ביוני. "Kitsune Maison Freestyle", הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, פורסם ב-19 ביולי. לכבוד הסינגל ארגן רובינסון אירוע פופ-אפ באולם התצוגה של Maison Kitsuné שבלוס אנג'לס, אליו הגיעו אלפי משתתפים. באירוע חילק בחינם בגדי מעצבים בשווי כולל של 50,000 דולר למעריצים. רובינסון הצהיר שהוא חובב ותיק של מותג Maison Kitsuné, והרגיש שהיא "מוכן לתחייה נוסטלגית".
ב-26 ביולי 2024 יצא Smile! :D לרשתות הסטרימינג על ידי חברת התקליטים Mom + Pop Music. באוגוסט פרסם רובינסון שני וידאו קליפים נוספים, עבור הרצועות "Easier to Love You" ו-"Year of the Cup".
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.מקור | דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.ציון |
| --- | --- |
AnyDecentMusic?: 7.3/10
Metacritic: 75/100
ציוני ביקורות
מקור: ציון
AllMusic: 
Clash: 7/10
Dork: 
The Line of Best Fit: 8/10
Our Culture Mag: 
The Skinny: 
Spectrum Culture: 
Sputnikmusic: 2.9/5
Under the Radar: 
אינדפנדנט: 7/10
רולינג סטון: 
סלנט: 
פיצ'פורק: 7.1/10
באתר Metacritic, המשקלל ציוני ביקורות מבקרים, קיבל האלבום ציון ממוצע של 75 מתוך 100 על סמך 9 ביקורות. ב-AnyDecentMusic? קיבל האלבום 7.3 מתוך 10.
איאן מקרטני מ-The Skinny תיאר את Smile! :D בתור "האלבום הכי אינטימי של רובינסון עד כה". במגזין Dork התייחסו לניגוד בין ההפקה של האלבום לבין התוכן הלירי האישי שבו. נרזרה אחמד מ-Clash כתבה כי האלבום היה "יותר מבולגן מאשר מגובש, מה שנראה מכוון על מנת לשקף את הרגשות המגוונים של רובינסון", וקבעה כי הוא "אחת מהיצירות הטובות ביותר שלו עד כה". עם זאת, ג'ספר ל' מ-Sputnikmusic סבר שהתוכן הלירי שבאלבום מובא בצורה שאינה מאוזנת, תוך התייחסות למעברים בין הנושאים הקלילים לרציניים.
דן האריסון מ-Dork שיבח את הפקת האלבום והרגיש שרובינסון הצליח לשלב בו מספר סגנונות מוזיקליים, בעוד שג'ספר ל' העריך שהאלבום "מקסימליסטי" מדי, ומצא שהרצועות העדינות יותר כמו "Everything to Me" היו מאולצות וחסרות כנות. מקרטני, לעומת זאת, הרגיש ש-"Is There Really No Happiness?" היה גולת הכותרת של האלבום, ושיבח את השילוב בין התופים לבין הטון הבלדתי.
ביקורות > דירוגים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| KTLA | 10 האלבומים הטובים ביותר של 2024 | 4 |  |
| רולינג סטון | 100 האלבומים הטובים ביותר של 2024 | 86 |  |
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Knock Yourself Out XD  | 2:48 |
| 2. | Cheerleader  | 3:57 |
| 3. | Russian Roulette  | 6:28 |
| 4. | Perfect Pinterest Garden  | 2:28 |
| 5. | Year of the Cup  | 4:22 |
| 6. | Kitsune Maison Freestyle  | 3:54 |
| 7. | Easier to Love You  | 4:10 |
| 8. | Mona Lisa (בהשתתפות Frost Children)   | 3:45 |
| 9. | Is There Really No Happiness?  | 3:19 |
| 10. | Everything To Me  | 4:46 |
| משך כולל: | משך כולל: | 40:03 |