stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'נבה
חינוך ותרבות

ז'נבה היא העיר שמקדישה את האחוז הגדול ביותר מתקציבה לתרבות בכל אירופה – מעל 20%. המוסדות המרכזיים בה הם התיאטרון העירוני הגדול, הקונסרבטוריון, אולם הקונצרטים, וכן שורה של מוזיאונים חשובים: המכלול הגדול ביותר בשווייץ של מוזיאונים להיסטוריה ואמנות עם מעל למליון פריטים, מוזיאון היסטוריה של הטבע, מוזיאון אתנולוגי, מוזיאון השענות, מוזיאון הרפורמציה וגן בוטני. מלבד מוסדות אלה תומכת העירייה בשורת מוסדות אמנות ומוזיקה אלטרנטיביים ובמרכזים שכונתיים רבים. מדי שנה מתקיימים בעיר עשרות פסטיבלים ואירועים תרבותיים, הכוללים בין השאר פסטיבל מוזיקה גדול ופסטיבל יום העצמאות של שווייץ בחודשים יולי–אוגוסט.
אוניברסיטת ז'נבה הוקמה ב-1559 על ידי ז'אן קלווין, ומדורגת באופן קבוע בין 150 האוניברסיטאות הטובות בעולם. מלבד תחומי הלימוד הנפוצים, היא כוללת כמה בתי ספר יוקרתיים המתמחים ביחסי חוץ וביחסים בינלאומיים. בעיר שוכנים כמה בתי ספר בינלאומיים דוברי אנגלית המשמשים את ילדי הדיפלומטים הרבים בעיר.
תחבורה ותשתיות

נמל התעופה הבינלאומי של ז'נבה מרוחק כשמונה קילומטרים ממרכז העיר, והוא מהווה בסיס למספר רב של חברות תעופה בינלאומיות. הגישה ממנו אל העיר מתבצעת באוטובוס או ברכבת. תחנת הרכבת קורנבין היא התחנה המרכזית בעיר, וממנה יוצאות רכבות לכל שווייץ. קו הרכבת הצרפתית המהירה (TGV) מגיע לעיר וממשיך עד לוזאן. בתוך העיר מתבצעת התנועה בטראם, סירות, טרוליבוסים, אוטובוסים, אופניים – לרוב על גבי תשתית ייעודית – ורכב פרטי.
בתחום העיר סכר הידרואלקטרי, ובסביבתה עוד שניים, והם מייצרים יחד כעשרים אחוזים מצריכת החשמל בעיר.
חגים ומסורות מקומיות

כחלק מהאופי העצמאי והמתבדל של העיר, קיימים בה חגים מקומיים, מסורות ועולם ביטויים שונה משל עצמה.
ב-12 בדצמבר חוגגת העיר את האסקלד, חג לזכר הניצחון על ניסיון הפלישה של הדוכס מסבויה לעיר, ניצחון שאירע בשנת 1602. החג מאורגן על ידי העירייה ו"עמותת 1602". החגיגות מתקיימות לאורך סוף שבוע שלם, וכוללות תצוגות נשק מהתקופה כולל ירי בתותח, מצעד מאורגן של כ-800 איש בבגדי התקופה בליווי סוסים ושירת תפילת הודיה משותפת ברחבת הקתדרלה. המאכל המסורתי של החג הוא קלחת עשויה שוקולד, לזכר אישה שעל פי הסיפור הצילה את העיר בכך ששפכה קלחת שמן על ראש הפורצים.
מלבד זאת מציינים בעיר בתחילת ספטמבר את הצום הז'נבי, ככל הנראה לציון טבח ליל ברתולומאוס הקדוש. כמו כן, 31 בדצמבר מצוין כיום חג לזכר הרסטורציה של השלטון העצמי של העיר לאחר השחרור מעול נפוליאון. פריחת עץ ערמון מסוים ברחוב לה טריי מציינת רשמית את בוא האביב לעיר.
היהודים בז'נבה

הקהילה היהודית בז'נבה נוסדה לראשונה בשנת 1283. בשנת 1490 גורשו יהודי העיר.
משנת 1428 ואילך נאלצו יהודי ז'נבה לגור ברובע נפרד, שהותקף בשנת 1460.
היהודים הראשונים בעת החדשה הגיעו לעיר בשנת 1779. עד מהרה התבססה קהילה יהודית קטנה בעיר קארוז' הסמוכה לז'נבה. בסביבות מחצית המאה התשע עשרה התרחבה הקהילה, היא הוכרה על ידי השלטונות, וב-1859 הוקם בית הכנסת בית יעקב, בית הכנסת הראשון בעיר. במשך השנים המשיכו יהודים להגיע לעיר, לרוב ממקומות מהם גורשו או בהם שררה אווירה אנטישמית: אלזס, פולין, רוסיה ולבסוף גרמניה הנאצית. החל מאמצע המאה העשרים חלה תנופה רצינית בפיתוח הקהילה: הוקמו בתי כנסת, בית אבות יהודי ומרכז קהילתי, ולאחר מכן בית ספר יהודי.
כיום גרים כ-5,000 יהודים בז'נבה, אך לחלקם קשר רופף לזהותם היהודית. מסיבות שונות מחולקים יהודי העיר בין כמה קהילות: הקהילה הרשמית, קהילת "היכל הנס", קהילה חרדית, בית חב"ד, וקהילה רפורמית. פירוד זה מקשה על ארגון יוזמות גדולות. שני בתי ספר מגילאי גן ועד חטיבה, אחד של הקהילה ואחד של חב"ד, פועלים בעיר.
גלריה

מטה האו"ם בז'נבה
בזיליקת נוטרדאם
התיאטרון העירוני
חזית קתדרלת סן פייר
האגם והמזרקה
הערות שוליים

↑  כללי התעתיק, באתר האקדמיה
↑  Tamara Hardingham-Gill, The world’s most liveable cities for 2024, CNN, ‏2024-06-27 (באנגלית)
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'תל אביב נפלה 20 מקומות בדירוג הערים שהכי טוב לחיות בהן, באתר הארץ, 27 ביוני 2024
↑  Tamara Hardingham-Gill, The world’s most liveable cities for 2024, CNN, ‏2024-06-27 (באנגלית)
↑  דיויד נאג'י, תל אביב יורדת בשמונה מקומות בדירוג הערים היקרות בעולם – ויוצאת מהעשירייה הראשונה, באתר https://www.themarker.com, ‏17 ביוני 2024
↑  TRAIN OPTIONS FOR PARIS TO GENEVA, Eurail
↑  חיים ביינארט, אטלס כרטא לתודות עם ישראל בימי הביניים, עמ' 57.
פנורמה של ז'נבה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550304405171  BNE: XX451487  BnF: cb11864210r (data)  GND: 4020137-5  HDS: 002903  ISNI: 0000 0001 2158 1391  LCCN: n81018331  MusicBrainz: 28d44913-d1b1-4cc8-8c51-bf80a2a210cf  NARA: 10045347  NDL: 00628628  NKC: ge131610  RERO: 02-A000070754  SUDOC: 026384302  VIAF: 239869605   WorldCat (עם VIAF): 239869605 
התיאטרון הגדול של ז'נבה
נהר הרון ומוזיאון השענות במרכז העיר
טראם במרכז העיר
מצעד ה"אסקלד" ("הטיפוס") השנתי, לזכר הניצחון על בית סבויה ב-1602
בית הכנסת בית יעקב במרכז ז'נבה, נבנה 1859
מרדכי גור

מרדכי (מוֹטה) גוּר  (6 במאי 1930 – 16 ביולי 1995) היה איש צבא, פוליטיקאי וסופר ישראלי. כיהן כרמטכ"ל העשירי (1974–1978), חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל מטעם מפלגת העבודה.
קורות חיים

מרדכי גור נולד בירושלים למשה ולטובה גורבן, כמרדכי גורבן. התחנך בתיכון ברחובות. בגיל 13 הצטרף לשורות ההגנה בה מילא תפקידים שונים ובהם מפקד גדנ"ע.
קורות חיים > קריירה צבאית

גור התנדב לפלמ"ח, עבר הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה. הוא לחם במלחמת העצמאות, תחילה כמפקד יחידת ג'יפים בגדוד הפשיטה התשיעי, ובמהלכה מונה למפקד מחלקה בגדוד התשיעי של חטיבת הנגב. בשנתיים שלאחר תום המלחמה שירת בנח"ל. למד מדעי הרוח והמזרח באוניברסיטה העברית בירושלים במקביל להמשך שירותו. התנדב לצנחנים ושירת כמפקד פלוגה (מ"פ) תחת פיקודו של אריאל שרון, ופיקד עליה בין היתר במבצע חץ שחור ובפעולת התגמול בחאן יונס (1955), בה נפצע וזכה לציון לשבח מטעם הרמטכ"ל משה דיין, שהומר אחר כך לעיטור העוז. לאחר מכן מונה למפקד גדוד הנח"ל המוצנח, ובתפקיד זה השתתף במבצע שומרון ולאחר מכן במבצע קדש, שבו לחם בקרב המיתלה, וב-2 בנובמבר צנח בראש גדודו בא-טור. ב-1957 התמנה לסגן מפקד יחידות הצנחנים. לאחר כשנה יצא ללימודים באקול מיליטר, בית-הספר הגבוה למלחמה בפריז. בשובו לישראל, לאחר מספר חודשים בתפקיד הדרכה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה קיבל בדצמבר 1960 את הפיקוד על חטיבת גולני (1960–1963). במסגרת תפקידו זה פיקד על פעולת התגמול בנוקייב.
לאחר ששימש כראש מחלקת מבצעים באגף המטה ומונה במקביל לתפקידו כמפקד המכללה לפיקוד ולמטה (החל מ-1965), מונה למפקד חטיבה 55, חטיבת מילואים של הצנחנים (1966), בראשה יצא למלחמת ששת הימים. החטיבה, שהייתה אמורה להשתתף בקרבות בחצי האי סיני, הוסטה לירושלים ולאחר שרשרת של קרבות קשים, ביניהם אלה שבבית הספר לשוטרים ובגבעת התחמושת, כבשה את ירושלים המזרחית ובכללה את הכותל המערבי והר הבית. כשש שנים לפני הפריצה לעיר העתיקה 'ניבא' מוטה גור בנוכחות הרב גורן כי הוא יהיה הראשון לפרוץ אל העיר והרב גורן עמו. הוראתו של גור בכניסה לחומות העיר העתיקה, דרך שער האריות, "סע בן צור, סע!" כמו גם הכרזתו הנרגשת בסוף הקרב כי "הר הבית בידינו" נחרתו בזיכרון הקולקטיבי הישראלי של מלחמת ששת הימים.
לאחר המלחמה נסע למשכן האומות המאוחדות והשתתף במאמץ ההסברתי של ישראל בארגון. כאשר שב לישראל, קיבל דרגת תת-אלוף ואת הפיקוד על כוחות צה"ל ברצועת עזה ובצפון סיני. גור היה מפקד אוגדה (עוצבת עמוד האש) בעת שמונה לאלוף פיקוד הצפון ב-23 בדצמבר 1969. תקופת כהונתו (הראשונה) בפיקוד הצפון התאפיינה בחדירות מחבלים מגבולות לבנון וסוריה ואף בפעילות של צבא סוריה הסדיר. צה"ל הגיב על כך בפריצה לסוריה ולפתחלנד ובהיאחזות בהר דב. בין המבצעים עליהם פיקד היו מבצע קלחת 2 ומבצע ארגז,
בתפקידו הבא היה נספח צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון (אוגוסט 1972–דצמבר 1973). שם היה שותף לדיונים הדיפלומטיים הקדחתניים מול הממשל האמריקני בזמן מלחמת יום הכיפורים, במהלך הדיונים נגרמה תקרית דיפלומטית בינו לבין מחלקת ההגנה ואת המשך הדיונים ניהל במקומו ישעיהו ברקת, הנספח האווירי. בינואר 1974 מונה לקדנציה נוספת כאלוף פיקוד הצפון, בין היתר בעת הפיגוע בקריית שמונה. בתפקידו זה פיקד גור על כיבוש פסגת שיא החרמון.
קורות חיים > קריירה צבאית > כהונתו כרמטכ"ל

באפריל, בעקבות פרישתו של רב-אלוף דוד אלעזר לאחר פרסום דו"ח הביניים של ועדת אגרנט, מונה מוטה גור במקומו לרמטכ"ל (אפריל 1974 – אפריל 1978). זאת הפעם הראשונה בתולדות צה"ל שראש הממשלה לא ענד לרמטכ"ל החדש את הדרגות אלא דדו הגיע לביתו וענד לו את הדרגות. בתקופת כהונתו נדרש צה"ל להתמודד עם מספר פיגועי מיקוח ובהם הפיגוע במלון סבוי, הפיגוע במעלות, מבצע יונתן בו שוחררו מאנטבה חטופי טיסת אייר פראנס. בעקבות פיגוע כביש החוף יצא צה"ל בפיקוד גור למבצע ליטני.
יומיים לפני ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל הזהיר גור את ראש הממשלה מנחם בגין מפני כוונותיו התוקפניות של סאדאת. בעקבות אזהרתו המוטעית ספג הרמטכ"ל מוטה גור נזיפה רועמת ופומבית מפיו של שר הביטחון עזר ויצמן.
שנים לאחר מותו, נשמעה ביקורת על תפקודו במלחמת ששת הימים ולאחריה, הן מפי חייליו והן מפי חיילי חטיבות אחרות שלחמו בסביבות ירושלים. בפרט נאמר כי התעקשותו על כיבוש העיר העתיקה דווקא על ידי חטיבת הצנחנים שתחת פיקודו נבעה משיקולי יוקרה ולא משיקולים צבאיים, וכי לאחר המלחמה דאג להאדיר את חלקו בכיבוש העיר על חשבון אחרים.
קורות חיים > קריירה פוליטית

לאחר שהשתחרר מצה"ל בתום כהונה בת ארבע שנים כרמטכ"ל, פנה גור לחיים האזרחיים. ב-1979 למד במכללה למנהל עסקים בהרווארד, ולאחר שובו לישראל שימש כמנכ"ל כור מכניקה עד 1984.
התבטאות מפורסמת שלו, אירעה בזמן שנאם במערכת הבחירות לכנסת העשירית, בהטיחו בקבוצה של תומכי "הליכוד" שהפריעו לו לנאום: "נדפוק אתכם כמו שדפקנו את הערבים, וכמו שלהם לא עזרו הצעקות - ודפקנו אותם, גם לכם לא יעזרו הצעקות - ונדפוק אתכם".
בשנת 1981 נבחר גור לכנסת העשירית מטעם המערך וכיהן עד למותו ב-1995. במקביל החזיק בכפל תפקידים (שהיה מותר אז לפי חוק) כששימש כיו"ר מועצת המנהלים של כור מכניקה. כחבר ועדת החוץ והביטחון הזהיר בפברואר 1982, בעת ההכנות למבצע "שלום הגליל", ממהלך שיוביל למלחמה מיותרת.
לאחר הבחירות לכנסת האחת עשרה מונה לשר הבריאות בממשלה שקמה. ב-1986, לאחר הרוטציה בממשלה, החליט שלא להצטרף לממשלה בראשות יצחק שמיר, שבו הטיח ביקורת קשה על פרשת קו 300. כן ביקר את המדיניות הכלכלית של משה נסים וטען שיש בה ניסיון לליברליזציה מעבר למה שהמשק מסוגל. עם זאת, המשיך לכהן כחבר הכנסת, בוועדת החוץ והביטחון ובמקביל התמנה ליושב ראש מועצת המנהלים של סולל בונה. באפריל 1988 הצטרף כשר בלי תיק לממשלת האחדות הלאומית, עד 1990.
בבחירות המקדימות לראשות מפלגת העבודה ב-1992, נמנע מהתמודדות מאחר שאובחן כבר כחולה בסרטן, ותמך ברבין. הוא הוצב במקום ה-34 ברשימת מפלגת העבודה בבחירות לכנסת ה-13. בממשלת רבין השנייה שימש כסגן שר הביטחון (1992–1995). שר הביטחון וראש הממשלה רבין הותיר בידו את האחריות על המשק לשעת חירום, על הקשר עם המתנחלים ועל ייצוג מערכת הביטחון בכנסת. על תפקידו זה שיבח אותו רבין, לאחר מותו: הוא ידע להופיע בשם מערכת-הביטחון לפני כל חלקי העם גם במציאות של מחלוקת בעם.
קורות חיים > משפחתו

גור נישא לריטה מזור, בתו של ד"ר יהושע מזור. לזוג נולדו ארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים.
קורות חיים > התאבדותו

באמצע שנות ה-90 אובחן כחולה בסרטן סופני, ובעקבות זאת התאבד ביריית אקדח ב-16 ביולי 1995 בחצר ביתו שבשכונת אפקה, בגיל 65. גור הובא למנוחות בלוויה צבאית בבית העלמין הצבאי קריית שאול בתל אביב.
הנצחה

מחנה 'בית ליד' של המשטרה הצבאית (לשעבר מחנה 21), נקרא על שמו.
בית הספר התיכוני "עירוני ג'", וגם רחוב בעיר מודיעין-מכבים-רעות, נקרא על שמו.
רחוב "משמרת" בו התגורר בשכונת אפקה שבתל אביב, נקרא על שמו.
רחובות ומוסדות ציבור ביישובים שונים בארץ נקראו על שמו.
כפר הנופש לחיילים של האגודה למען החייל באשקלון נקרא על שמו.
גשרים ליד כרמיאל וליד קריית אתא נקראים על שמו.
רחוב בעיר נתניה נקרא על שמו.
מספריו

גור שלח ידו בכתיבה, בעיקר כתב ותיאר את אשר עבר עליו ביחידות הצבא החל מפלוגת הצנחנים וכלה בשירותו כרמטכ"ל. הוא אף כתב סדרה של ספרי ילדים כדי להנחיל להם את המורשת הביטחונית בה האמין.
"פלוגה ד", הוצאת משרד הביטחון, 1977.
"הר הבית בידינו" - על לחימת חטיבת הצנחנים בירושלים במלחמת ששת הימים, הוצאת משרד הביטחון, 1973.
"מצפון ומים" - מתאר את שירותו כאלוף פיקוד הצפון, הוצאת משרד הביטחון, 1998.
"ראש המטה הכללי" - מתאר את תקופת כהונתו כרמטכ"ל, הוצאת משרד הביטחון, 1998.
סדרת ספרי "עזית הכלבה הצנחנית" - ספרי ילדים המתארים את עלילותיה של כלבה עזת נפש בפעולות שונות מקהיר ועד אנטבה. ספר זה עובד לסרט הרפתקאות באותו שם עזית הכלבה הצנחנית (סרט), בתסריט משותף של מוטה גור יחד עם במאי הסרט בועז דוידזון.
לקריאה נוספת

אברהם חיים אלחנני, ירושלים ואנשים בה, ירושלים: ראובן מס, 1973. 353-343.
משה גבעתי, בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, הוצאת משרד הביטחון ומערכות, תשנ"ד-1994.
משה גבעתי הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל, הוצאת רעות, תשע"ג-2013.
אביגדור שחן, מבצע כדור הרעם הוא מבצע אנטבה, הוצאת "מסדה", 1993.
יאיר קוטלר, הנבחרת הלאומית, כרך ב', טרק ב' (2), ירדן הוצאה לאור, 1988, עמודים 333 - 342
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "תת-אלוף מרדכי גור (גורבן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5219
↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמוד 11.
↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמודים 35-38.
↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמודים 133-150.
↑  גל פרל, "זכות הקיום בגדוד ניתנה למי שמסוגל לבצע", הבלוג על הכוונת, ‏ 28 בפברואר 2025.
↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמודים 200-219.
↑  כיבוש ראס-סודר, אבו רודיס, א-טור, שרם א-שייך, מתוך אתר "הצנחנים, עשור ראשון 1948-1958".
↑  עודד זראי,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'איש חיל הרגלים בצבא ישראל עצמאי ומאומן ללוחמה מודרנית, חרות, 11 במרץ 1963
↑  בן צור היה נהג הזחל"מ שעליו פקד מוטה גור
↑  ערן נבון‏, השם שמאחורי ההר, באתר וואלה, 17 בספטמבר 2010
↑  מרדכי גור, "מצפון ומים" - מתאר את שירותו כאלוף פיקוד הצפון, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמודים 164-165.
↑   סיפורו של שייקה ברקת: רגעים שחורים בבית הלבן, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מרדכי גור, "מצפון ומים" - מתאר את שירותו כאלוף פיקוד הצפון, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמודים 259-260.
↑  מרדכי גור, "מצפון ומים" - מתאר את שירותו כאלוף פיקוד הצפון, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמודים 264-265.
↑  משמאל לימין: משופם בכובע מצחיה סא"ל שלמה איליה קמ"ן פיקוד צפון; אלוף אביגדור בן גל מפקד פיקוד הצפון; תא"ל אורי אור מפקד אוגדה 36; הרמטכ"ל רא"ל מרדכי גור; ראש אגף התכנון אלוף נתי שרוני; מאחוריו מוסתר (חצי פנים) תא"ל אמיר דרורי רמ"ח מבצעים.
↑  אפרים לפיד,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'ארבעים שנה לממשלת רבין הראשונה, באתר nrg‏, 31 במאי 2014.
↑  יואלה הר שפי,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'גור בגוב האריות, מעריב, 11 בינואר 1980
↑  כרמית גיא, "בר-לב ביוגרפיה", תל אביב: הוצאת עם עובד, 1998, עמוד 355.
↑  מרדכי גור, "ראש המטה הכללי", תל אביב: הצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998, עמ' 56-46.
↑  טלי ליפקין-שחק, השחקן הראשי, מעריב, 16 ביוני 2006, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  יריב פלג,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'‏מבצע ליטני: שלב אחר שלב, באתר ‏מאקו‏, 12 בספטמבר 2013.
↑  אנשיל פפר,'"`UNIQ--nowiki-0000001B-QINU`"'הקרב על הקרב על ירושלים, באתר הארץ, 30 במאי 2007.
↑  שמעון פרס בבית שמש - בלי תנועות מזרחיות ! (1981 Shimon Peres), באתר סרטון ביוטיוב שבו נראה גור אומר משפט זה
↑  חגי אשד,'"`UNIQ--nowiki-0000001E-QINU`"'ח"כ גור: חשש למלחמה מיותרת בלבנון, דבר, 4 בפברואר 1982
↑  מנחם רהט,'"`UNIQ--nowiki-00000020-QINU`"'המערך במו ידיו מחזיק את הליכוד בשלטון, מעריב, 9 בינואר 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504464905171  PLWABN: 9811296801005606  BnF: cb13973409h (data)  GND: 1147725950  ISNI: 0000 0001 1691 0621  LCCN: n83176306  SNAC: w62s1607  SUDOC: 242328784  VIAF: 97198085   WorldCat (עם VIAF): 97198085 
מוטה גור (במרכז בראש גלוי) עם חבורת הפיקוד ברחבת מלון אינטרקונטיננטל לפני הפריצה לירושלים העתיקה בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים.
מרדכי גור מעניק את עיטור המופת לסרן צביקה שחק, 1975
סיור של הרמטכ"ל וחבורת מפקדים בדרום לבנון במבצע ליטני מרץ 1978.
ריטה גור וארבעת ילדיהם של בני הזוג בתמונה מ-1974.
שלט רחוב על שמו בשכונת אפקה, תל אביב
לוח אבן לזכרו של מוטה גור המציין כי הרחוב היוצא משער האריות קרוי על שמו
ניר ברקת

ניר ברקת (נולד ב-19 באוקטובר 1959, י"ז בתשרי ה'תש"ך) הוא שר הכלכלה והתעשייה וחבר הכנסת מטעם מפלגת "הליכוד". כיהן כראש עיריית ירושלים בשנים 2008–2018 וקודם לכן פעל כיזם וכמשקיע היי-טק.
ביוגרפיה

ניר ברקת הוא בנם של שולמית (שולה), מדריכת ריקודי עם, וזלמן ברקת (בנקוביץ), פרופסור לפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. מצד אבי אביו שניאור זלמן, הוא נצר לחסידי חב"ד. ברקת נולד בתל אביב, ובהיותו בן שבועיים חזרה עמו אמו לביתה בירושלים. בהמשך, גדל בשכונת גבעת המבתר שבירושלים.
ב-1977 התגייס לצה"ל, התנדב לחטיבת הצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בזמן המסלול השתתף במבצע מנורה, תחת פיקודו של המ"פ אריה נייגר וסגנו אלעזר שטרן. ברקת הוביל את הכוח בדרכו לפינויו על ידי מסוק, זיהה מחבל שארב לכוח והרגו. עם סיום הקורס שב ברקת לצנחנים כמפקד מחלקה בפלוגה המסייעת של הגדוד, ונפצע במבצע מוביל בלבנון, בעת שהסתער על מחבל שהרג את מפקדו, המ"פ סרן מוקי קנישבך. בהמשך שימש ברקת כמפקד פלוגה בגדוד 890, בין היתר במלחמת לבנון הראשונה. ב-1983, לאחר שש שנות שירות, השתחרר מצה"ל. בשירות המילואים פיקד במשך שבע שנים על פלוגה בגדוד 7008 שבעוצבת חצי האש, בין היתר במהלך האינתיפאדה הראשונה, והגיע לדרגת רב-סרן.
ברקת הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא למד באוניברסיטה זו לתואר שני במנהל עסקים, אך לא השלים את התואר.
קריירה עסקית

ב-1988 הקים ברקת יחד עם אחיו אלי, יובל רכבי ועמרי מן את קבוצת ההיי-טק "BRM" (ראשי תיבות באנגלית של ברקת, רכבי, מן) שהייתה מהראשונות בעולם לפתח תוכנת אנטי וירוס, והתמודדה מול וירוס המחשב "ירושלים". עם השנים הפכה "BRM" לבית גידול עבור עסקים אחרים בתחום והשקיעה בחברות שונות. ב-1993 השקיעה כ-400 אלף דולר בחברת "צ'ק פוינט", תמורת 50% ממניות החברה. בשנת 1995 השקיעה החברה ב"בקווב" (BackWeb) שהונפקה ב-1999, טרם התפוצצות בועת הדוט-קום, לפי שווי של 420 מיליון דולר, אך לבסוף נסגרה. ברקת כיהן כיו"ר החברות בשנותיהן הראשונות. "צ'ק פוינט" הפכה לאחת מחברות אבטחת המידע המובילות בעולם, והשקעת "BRM" הניבה רווחים של מאות מיליוני דולרים, וממנה רוב ההון של ברקת. דרך חברת החזקות שבבעלותו לברקת השקעות בעסקים רבים, בהם מיטב דש השקעות. מאז בחירתו לכנסת השקעותיו אלה מנוהלות בנאמנות על ידי אחיו אלי ברקת (בניגוד להחלטת ממשלה משנת 2003 האוסרת על מינוי קרוב משפחה כנאמן לפעילות עסקית של שר).
על פי דירוג "פורבס", ב-2021 הונו מוערך ביותר מ-1.3 מיליארד שקל, וברקת כעת חבר הכנסת המיליארדר הראשון והפוליטיקאי העשיר בישראל.
כניסתו של ברקת לחיים הציבוריים החלה בתהליך הדרגתי בו היה מעורב בקידום ופיתוח פרויקטים בתחום החינוך, הקהילה והחברה. ברקת ואשתו בברלי היו ממייסדי האתר החינוכי "סנונית", לעידוד שימוש במחשבים ולמידה מקוונת, וייסד את העמותה המפעילה את האתר, והוא מכהן כחבר מועצת המנהלים של העמותה. הוא קידם את הקמת "הפרויקט ההוליסטי", יצירת מנהיגות מקומית ופיתוח ארגונים קהילתיים בשכונות ירושלים.
ברקת היה ממייסדי "IVN", רשת הון סיכון אשר נוסדה ב-2001 על ידי קבוצת אנשי היי-טק ישראליים ואמריקאיים במטרה לייצר בישראל סביבה עסקית פלורליסטית המבוססת על סיוע ושיתוף פעולה, על ידי עידוד יוזמות מקוריות וחדשניות. ברקת השתתף כמשקיע בעונה השנייה של התוכנית "הכרישים" ששודרה בערוץ 10.
קריירה עסקית > תרשים האחזקות של ניר ברקת ביולי 2023

ניר ברקת בע"מ (אלי ברקת 99%| בוורלי ברקת 1%)
(99%) ב.נ אחזקות וסטודיו (לשעבר ניר ברקת אחזקות) בוורלי ברקת (1%)
(5%) ברצלונה הולדינגס
(14%) אקסיד טאלנט
(33%) BRM פיננסיים
(28.2%) מיטב בית השקעות
33% קבוצת ברמ
eTORO
Meta Network
V-Wave
Degania Medical
Engageli
Giga Spaces
Flytrex
Livecare
PASSAVE
Rapid Medical
Sweet Inn
אורקם טכנולוגיות
מדיה פאת' (100%)
בנון אחזקות(100%)
BRM Group Inc -חברה זרה (100%)
ב.ר.מ קפיטל יועצים (100%)
המאור הגדול מערכות סולריות (20%)
טראפקס (20%)
BRM CAPITAL FUND LITIMTED PARTNERSHIP (74%)
דואט מדיה (22%)
אקווהפס בע"מ (25%)
פלייפורם (38%)
Ivvobertic (30%)
The Garage (30%)
8% דריל ל.ס נוירומרקטינג ישראל
18% איקו בריאות
(מקור: אורי בלאו, שומרים, ניר ברקת לא התנתק מהאימפריה העסקית שלו, באתר כלכליסט, 16 ביולי 2023)
קריירה פוליטית > חבר מועצה

בינואר 2003 פרש מכל תפקידיו ועיסוקיו העסקיים והחל במסע בחירות לראשות עיריית ירושלים בראש סיעת "ירושלים תצליח". בבחירות לראשות העירייה התמודד ברקת מול אורי לופוליאנסקי וזכה ב-43 אחוזי תמיכה, אך כשל במטרתו הראשית – לזכות בראשות העירייה. סיעתו הפכה לשנייה בגודלה במועצת העיר עם שישה מנדטים, אחרי "יהדות התורה", שזכתה בתשעה מנדטים. לאחר הבחירות שימש כחבר מועצה וכיו"ר האופוזיציה, כיהן כחבר בוועדת החינוך העירונית, בוועדת הכספים ובוועדה המחוזית לתכנון ובנייה. היה מעורה ומעורב במספר רב של פעילויות ויוזמות חדשות בעיר בתחומי הכלכלה, החינוך, סטודנטים וצעירים ותכנון עירוני. בנובמבר 2006 פרשו שלושה חברים, המהווים מחצית מסיעתו של ברקת, ויצרו סיעה חדשה בעירייה, תוך ביקורת על התנהלותו בה.
בעודו חבר מועצה, הקים את עמותת "סטארט אפ ירושלים", שפעלה לעידוד יצירת מקומות תעסוקה וצמיחה בעיר בתחומים בהם לירושלים יתרון תחרותי. כמו כן היה בין המקימים של עמותת "רוח חדשה", ארגון אשר רואה בסטודנטים וצעירים משאב מרכזי לצמיחה עתידית של ירושלים, ופועל לחברם לעיר. מאז, מכהן ברקת כנשיא-כבוד של העמותה. הוא כיהן גם כחבר הוועד המנהל של הרשות לפיתוח ירושלים, של מט"י (מרכז טיפוח יזמות) ירושלים ושל ארגון הגג של המגזר ההתנדבותי. כמו כן מונה לוועדה לבחינת סל שירותים ברשויות המקומיות של משרד הפנים ולחבר ומ"מ יו"ר הוועדה הלאומית לטכנולוגיית המידע.
בבחירות לכנסת ה-17 היה ברקת ראש מטה מפלגת "קדימה" במחוז ירושלים.
קריירה פוליטית > ראש עיריית ירושלים

בבחירות המוניציפליות בנובמבר 2008 נבחר ברקת לראש עיריית ירושלים, לאחר שזכה ב-52 אחוזים מהקולות, מול 43 אחוזים של המתחרה העיקרי, מאיר פרוש. סיעתו של ברקת, "ירושלים תצליח", זכתה ב-6 מנדטים ונשארה הסיעה השנייה בגודלה במועצת העיר אחרי "יהדות התורה" עם 8 מנדטים. לבקשתו של ברקת, משכורתו כראש העירייה הייתה שקל אחד לשנה.
ערב הבחירות לכנסת ה-19 הודיע על תמיכתו בראש הממשלה בנימין נתניהו.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 2013 נבחר לתקופת כהונה שנייה בראשות עיריית ירושלים, לאחר שזכה ב־51.91% מהקולות, לעומת משה ליאון שזכה ב־44.58% מהקולות. סיעתו נחלשה ל-4 מנדטים והייתה לשלישית בגודלה. בספטמבר 2014 פרסם מבקר המדינה, יוסף שפירא, כי סיעתו של ברקת, "ירושלים תצליח", סיימה את מערכת הבחירות לראשות העירייה בגירעון של 10 מיליון ש"ח. בעקבות כך, ברקת נקנס בכ-407 אלף ש"ח.
ב-22 בפברואר 2015 דקר מחבל פלסטיני בן 18 צעיר חרדי בכיכר צה"ל בירושלים. ברקת ומאבטחו האישי השתלטו על המחבל.
בדצמבר 2015 התפקד ברקת ל"ליכוד" והודיע כי אין בכוונתו להתמודד נגד בנימין נתניהו על ראשות "הליכוד".
ברקת ביקר את נתניהו על מינויו של השר זאב אלקין לשר לענייני ירושלים וטען כי זהו בזבוז כספים וכן הפרת ההבטחה של נתניהו שהתיק יישאר אצלו.
ביולי 2017 הגיע ברקת להסכם עם "דגל התורה" בנוגע לאופי של שכונות מעורבות של חרדים וחילונים בירושלים.
במרץ 2018 הודיע כי לא יתמודד לקדנציה שלישית כראש העירייה, וכי יתמודד על מקום ברשימת "הליכוד" לכנסת ה-21. ב-4 בדצמבר 2018 סיים את תפקידו כראש העירייה.
קריירה פוליטית > חבר כנסת

בפברואר 2019 התמודד בפריימריז של "הליכוד" ונבחר למקום התשיעי ברשימת המפלגה לכנסת ה-21, במסגרת תפקידו כח"כ ביקש לוותר על שכרו ולהשתכר שקל אחד בשנה בלבד, אך בקשתו נדחתה על ידי חשב הכנסת.
באוקטובר 2019 פרסם ברקת ספר אוטוביוגרפי בשם "רץ למרחקים ארוכים" בהוצאת "ידיעות ספרים".
ברקת נבחר גם לכנסת ה-22 ולכנסת ה-23. במהלך מערכת הבחירות הודיע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, שברקת יהיה שר האוצר בממשלה שתקום לאחר הבחירות, אולם בסופו של דבר התפקיד ניתן לישראל כ"ץ. ברקת העדיף שלא לקבל תפקיד שר שסבר כי הוא מיותר.
בנובמבר 2021 פייק ריפורטר חשפו כי רשת פרופילים מזויפת בפייסבוק קידמה את ברקת. לאחר הפרסום דווח כי הרשת הצטמקה דרמטית.
בבחירות המקדימות של הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, התמודד ונבחר למקום השמיני ברשימה ונכנס לכנסת.
קריירה פוליטית > שר הכלכלה

עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע מונה ברקת לתפקיד שר הכלכלה.
ב-4 במאי 2023 הודיע ברקת על הקמת נספחות כלכלית במרוקו.
באוקטובר 2024 קרא ברקת לפירוק מינהל מקרקעי ישראל בכדי להקל על יוקר המחיה ולהוריד את מחירי הקרקעות בפריפריה למחיר השווה לכל נפש ואמר שהוא פועל כשר לבצע זאת.
במהלך כהונתו נקט ברקת במספר צעדים להקטנת יוקר המחיה, בין השאר על ידי קידום מעבר לתקינה אירופית במטרה להקל על יבוא מוצרים ולהוזיל עלויות לצרכן. הרפורמה כוללת הוספת אלפי מוצרים תחת תקנים אירופיים כדי להפחית את הצורך בבדיקות נוספות בישראל. ובנוסף פעל לפירוק מכון התקנים ורפורמות להגדלת התחרות בשוק המזון והרכב. למשל, הגבלות על יבואני רכב בנוגע למכירת חלפים, ודרישה לפיצול מונופולים בתחום המזון.
חיים אישיים

ברקת נשוי לבברלי, אמנית ילידת דרום אפריקה. השניים הורים לשלוש בנות ומתגוררים בשכונת בית הכרם בירושלים.
לברקת שני אחים: ערן ואלי. אלי וניר (יחד עם יובל רכבי) הם בעלי חברת "BRM" ומחזיקים כ-28% ממניות בית ההשקעות "מיטב דש". אחיו, אלי, נשוי לאלונה ברקת.