stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורן מרציאנו
סרטי קולנוע

| שנה | סרט | מלוהקים זכורים | תסריטאי | במאי | מפיקים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | אודם | נטלי עטיה, מורן רוזנבלט | יהונתן סגל | יהונתן סגל | יהונתן סגל, גיא אלון, יוליה שיפטר, דרור מורה |
| 2012 | נמס בגשם | חן יאני | בילי בן משה | דורון ערן | דורון ערן, משה אדרי, לאון אדרי, מיקי בן משה, מיקי דותן |
| 2017 | ואז היא הגיעה | חן אמסלם, מיכאל אלוני, גידי גוב, עינת שרוף, שמואל וילוז'ני | שי להב | רועי פלורנטין | חני קילצ׳בסקי |
| 2017 | מכתוב (ייעוץ ליהוק) | חנן סביון וגיא עמיר, איציק כהן, יגאל נאור, חן אמסלם | חנן סביון, גיא עמיר | עודד רז, אורנה ניסנבאום, ליהי לוין | פירמה פילמס, אדר שפרן, רוני אברמובסקי |
| 2019 | מחילה | אלון אבוטבול, נועה קולר, צחי הלוי | חנן סביון וגיא עמיר | חנן סביון וגיא עמיר | פירמה הפקות תקשורת |
| 2022 | הסיפור שלנו | לי בירן, אליאנה תדהר, עדן מאירי, אוראל צברי, עדי חבשוש. |  | ירון ארזי | גרין הפקות |
| 2022 | שיניים | ליאור אשכנזי ואביב פנקס | עלמה גניהר | עלמה גניהר | גרייט הפקות |
| 2024 | מזל חתולה | חנן סביון, גיא עמיר, ליאור אשכנזי, מלי לוי, רותם אבוהב, יוסי מרשק | חנן סביון, גיא עמיר | חנן סביון, גיא עמיר | אדר שפרן-פירמה |
הערות שוליים

↑  ליטל בית יוסף, סופשבוע, מורן מרציאנו סלקטור, באתר nrg‏, 7 ביוני 2008
↑  סמדר שילוני, מורן מרציאנו עוזב את "ארטפורם", באתר ynet, 23 בדצמבר 2004
1 2  "מוכן לישון לו מתחת לבית"; מורן מרציאנו, מלהק ריאליטי, באתר גלובס, 19 בינואר 2012
חומצת שתן

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  7,9-Dihydro-1H-purine-2,6,8(3H)-trione
 שמות נוספים:  Uric acid
 כתיב כימי:  C₅H₄N₄O₃ 
 מסה מולרית:  168.112 גרם/מול
 מספר CAS:  69-93-2
 צפיפות:  1.89 גרם/סמ"ק
 מסיסות:  60 מיליגרם לליטר
 טמפרטורת היתוך:  300 °C   573.15 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  623.3- קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  173.2 ג'ול למול למעלה
 
חומצת שתן (בלועזית: חומצה אוּרית; באנגלית: Uric Acid) היא תרכובת אורגנית של פחמן, חנקן, חמצן ומימן. נוסחתה: C5H4N4O3.
חומצת שתן היא פורין, והיא קרובה מאוד במבנה לגואנין, לאדנין ולקפאין. זהו תוצר סופי משני של תהליך פירוק ה-DNA. החומצה מופרשת בכמויות קטנות דרך השתן. אצל בעלי חיים, בייחוד אצל עופות, החומצה היא תוצר יותר משמעותי של תהליכים אלו ולכן הם מפרישים אותה בצואה. ריכוז החנקן הגבוה שבה הוא אחד הגורמים לכך שצואת עופות הים, גואנו, היא חומר דישון מבוקש.
עודף חומצת שתן בדם בבני אדם

בני אדם רבים סובלים מעודף חומצת שתן בדם או היפריוריסמיה. במצב זה - רמת חומצת השתן בדם גבוהה מרמת חומצת השתן הנפלטת מן הגוף. עודף זה גורם אצל בני אדם להופעת מחלת השיגדון (גאוט). במחלה זו מצטברים העודפים של חומצת השתן בפרקים או בכליות תוך שהם יוצרים לאורך זמן דלקת מפרקים ואבנים בכליות.
עודף חומצת שתן בדם נוצר עקב אכילת מזונות עתירי פורינים כגון כבד, אנשובי, מקרל, אפונה ובירה. כמו כן החומרים קפאין, ניקוטין, אלכוהול ואספירין נוטים להעלות את רמת חומצת השתן בדם. על אף הקשר של עודף חומצת שתן לקפאין, נראה שצריכה מתונה של קפה יכולה להוריד את הסיכון לשיגדון.
מחקר שנערך באוניברסיטת ג'ונס הופקינס מצא כי לקיחת כדורי ויטמין סי מסייעת בהורדת רמת חומצת השתן בדם. כמו כן, רופאים ממליצים על שינוי הדיאטה לדיאטה נמוכת פורינים, שתייה מרובה של מים ואף שתית תמיסת סודה לשתייה למנוע את התגבשות חומצת השתן בפרקים.
הערות שוליים

1 2  NIst Chemistry Webbook
↑  חומצת שתן בדם - אתר מדליין (באנגלית)
↑  The Coffee and Gout Connection: Helpful or Harmful?, Healthline (באנגלית)
↑  The effects of vitamin C supplementation on serum concentrations of uric acid: results of a randomized controlled trial.
↑  How to Lower Uric Acid Levels Naturally In 3 Simple Steps
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529762005171  BnF: cb12282853q (data)  GND: 4159149-5  LCCN: sh85141398  NDL: 00568751  NKC: ph520079 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יהודה דוד אייזנשטיין

| --- | --- |

יהודה דוד אייזנשטיין, 1917
 לידה:  12 בנובמבר 1854 מזריטש, פולין הקונגרסאית
 פטירה:  17 במאי 1956  (בגיל 101) ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Yehuda Dovid Eizensztejn 
 מדינה:  ארצות הברית, פולין הקונגרסאית, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  רובע קווינס, ניו יורק, ארצות הברית
 מקום מגורים:  מזריטש, פולין (1854-1872), ניו יורק, ארצות הברית (1872-1956)
 כינויים נוספים:  בעל האוצרות
 פעילות בולטת:  תחיית השפה העברית
 ידוע בשל:  הוציא לאור את האנציקלופדיה "אוצר ישראל", האנציקלופדיה הראשונה בעברית
 תקופת הפעילות:  1878–1956 (כ־78 שנים)
 מקצוע:  סופר, עורך, מוציא לאור, עיתונאי
 תואר:  ד"ר לשם כבוד מ-HUC
 השקפה דתית:  יהדות אורתודוקסית
 בת זוג:  רבקה אייזנשטיין לבית שפירא
 חתימה:  
 
יהודה דוד אייזנשטיין (בכתיב יידי: אייזענשטיין; בלועזית: Julius (Judah David) Eisenstein; כ"א בחשוון תרט"ו, 12 בנובמבר 1854, מזריטש, פולין הקונגרסאית – ז' בסיוון תשט"ז, 17 במאי 1956, ניו יורק, ארצות הברית), היה סופר, עורך ומוציא לאור יהודי; נודע בכינוי "בעל האוצרות" על שם חיבוריו הרבים שרובם מכונים 'אוצר ה...'
קורות חייו

אייזנשטיין נולד בעיירה מזריטש שבפולין הקונגרסאית (כיום בפולין) לזאב וולף זליג אייזנשטיין ולטובה בלומה לבית בארג, יהודים שומרי תורה ומצוות. בהיותו בן עשר היגר אביו לארצות הברית, ויהודה דוד עבר להתגורר בבית סבו רבי עזריאל זליג אייזנשטיין. על פי עדותו, היה סבו תלמיד חכם, אשר עמד בקשרי ידידות עם רבי רפאל יום טוב ליפמאן הלפרין, ועבד לפרנסתו כמנהל בטחנת קמח. סבו עודד אותו להרבות בלימוד הגמרא, ובמיוחד בחיבורי הרי"ף והר"ן על התלמוד, עד שרכש בהם בקיאות יתרה. לצד לימודי התלמוד החל בגיל 14 בלימוד מעמיק של השפה העברית לאור ספרות ההשכלה. כמו כן, למד באותה העת את יסודות המדעים, וכן רוסית וגרמנית אצל מורה נוצרי.
בשנת 1872 היגר לארצות הברית עם אמו ואחותו הבכורה חנה, כדי להצטרף אל אביו. בשנת 1874 נשא לאישה את רבקה כהן לבית שפירא, יהודייה שומרת תורה ומצוות אשר נולדה בניו יורק למשפחה יהודית מפולין. בשנת 1878 החל לעסוק בעיתונות כשכתב טורים לעיתון "הצפירה" (ובעתיד גם לעיתון "המליץ") בענייני היהודים באמריקה ולגבי יהודי רוסיה ופולין.
אייזנשטיין היה מעורה בחיי הקהילה היהודית בניו יורק, ובשנת 1883 נתמנה לסגן נשיא קהילת בית המדרש הגדול בניו יורק, וכן עסק בהקמת אגודת הקהילות באמריקה בראשותו של הרב יעקב יוסף, ואף מונה בשנת 1897 לראש כולל אמריקה.
במקביל לעיסוקו בעיתונות ובענייני הקהילה היהודית, אייזנשטיין פתח עסק ביחד עם אמו ולימים גם עם גיסו, ועסק במסחר. העסק הצליח, אך סכסוך משפחתי בין אביו לאמו (שבסופו של דבר הוביל לגירושין) בשנת 1884 גרם לפרישתו של אייזנשטיין מהעסק המשותף. אייזנשטיין המשיך לעבוד כסוחר עצמאי, אך נחל מספר כישלונות עסקיים; הוא איבד חלק ניכר מהונו בניסיון לייסד מושבה חקלאית ליהודים בניו ג'רזי. כישלונות אלו הביאו אותו להתרכז בתחום הספרותי. אייזנשטיין עצמו כותב:
בשנת 1899 יצאתי ממסחרי והתחלתי לעסוק בספרות, ואפשר שאם הצלחתי במסחרי לא הייתי עוסק בספרות, ואני רואה בזה השגחה פרטית מאת ה'.
כבר בשנת 1891 תרגם אייזנשטיין את החוקה האמריקאית לעברית וליידיש. באותן שנים עסק בתרגום מקורות בעברית וביידיש לאנגלית, בין היתר תרגם את פסוקי דזמרא לשפה האנגלית. בשנת 1899 ביקר בארץ ישראל בפעם הראשונה, ואז גם ניסה לשלוח ידו במסחר במספר עסקאות בארץ, אך לא נחל בהן הצלחה מיוחדת. בשנת 1926 ביקר בהּ בפעם השנייה.
אייזנשטיין השתתף בוויכוח שהתנהל סביב פעילותו של כולל אמריקה בירושלים. אייזנשטיין גרס כי הכספים הנאספים בקרב יהדות ארצות הברית צריכים להגיע בעיקר ליהודים שמוצאם מארצות הברית. בוויכוח זה קבל איזנשטיין סיוע לדעתו מהרב יהושע לייב דיסקין, מנהיגו של היישוב הישן בירושלים באותהּ העת.
פועלו הספרותי

בראשית המאה ה-20 כתב אייזנשטיין ערכים רבים (למעלה ממאה וחמישים) עבור האנציקלופדיה היהודית (Jewish Encyclopedia). אולם לאייזנשטיין הייתה ביקורת על האנציקלופדיה היהודית בנוגע לרמת הדיוק שלה בתחומי ההלכה והמשפט העברי, ועל כך שהקדישה ערכים לאנשים מפורסמים ממוצא יהודי, גם כאשר זיקתם ליהדות הייתה אפסית. בשנת 1901 הוא אף פרסם ביקורת חריפה בעיתון 'העברי' בארצות הברית על הטעיות שמצא בערכים מסוימים באנציקלופדיה. מאחר שלא היה מרוצה מאופייה של האנציקלופדיה היהודית החליט להוציא אנציקלופדיה משלו בשם אנציקלופדיה אוצר ישראל.
למרות ההוצאה לאור של אנציקלופדיה מתחרה לאנצקלופדיה היהודית נשאר אייזנשטיין בקשרי ידידות עם מנהל המערכת של האנציקלופדיה היהודית, איזידור זינגר, וזינגר אף השתתף בסעודה שערכה משפחת אייזנשטיין לכבוד סיום הכרך העשירי והאחרון של אנציקלופדיה אוצר ישראל ב-27 בנובמבר 1913.
מאז, במחצית הראשונה של המאה ה-20, עסק בהוצאת קבצים של מקורות במקצועות היהדות השונים. חיבורים אלו, שכולם נקראו "אוצר", בתוספת החומר המלוקט בהם זיכו את יהודה דוד אייזנשטיין בכינוי "בעל האוצרות". ספרים אלו אינם בעלי רמת דיוק מדעית. למרות זאת, הם זכו לפופולריות רבה בארון הספרים היהודי במחצית הראשונה של המאה ה-20. מטרתו של אייזנשטיין בהוצאת ספרי האוצרות הייתה, כלשונו: "לכנוס ולאצור רוב הספרים המדברים בכל מקצוע ומקצוע בספרות ישראל להיות לאחדים בידנו" (הקדמה לאוצר ויכוחים, עמוד 6).
על אף שה"אוצרות" של אייזנשטיין יצאו לאור בניו יורק, הם נכתבו ופורסמו בשפה העברית. בראשית המאה ה-20, נאבקה העברית על מקומה בעולם היהודי כשפת חול. חיבוריו של אייזנשטיין, שחלקם נשאו אופי מדעי, תרמו תרומה משמעותית למאבק זה. כמו כן, הוצאת ספריו של אייזנשטיין בארצות הברית מעידה על קיום קהל קוראים גדול של השפה העברית בקרב הקהילה היהודית בארצות הברית במחצית הראשונה של המאה ה-20. ספריו נחשבים כחלוציים בספרות העברית בקהילה היהודית בארצות הברית, שצמחה בעיקר בתקופתו. אייזנשטיין היה מהראשונים שהחיו את העברית כשפת-שימוש עממית (במקום יידיש), וזאת על רקע "קיבוץ הגלויות" שהתרחש בתקופתו – גל מהגרים יהודי דוברי מגוון שפות, שהשפה המאחדת אותם היא היידיש. 
בנוסף, אייזנשטיין היה ממייסדי אגודת "שוחרי שפת עבר" שעודדה בקרב בני הנוער היהודי-אמריקאי את לימוד השפה העברית.
במקרים רבים, ההופעה בתוך אחד ה"אוצרות" של אייזנשטיין הייתה הפעם הראשונה שבהּ קטעים מסוימים הופיעו בדפוס, דבר שתרם לכך שאף לאחר שהופיעו מחדש במהדורה מדעית יותר, עדיין מוזכר שמו של אייזנשטיין עליהם. בנוסף, לפעלו הרב בליקוט ובעריכה, במיוחד בתחום היהדות העממית, הייתה השפעה ניכרת בציבור הרחב, הן בהפצת המידע והן בהחדרת דפוסי עריכה מדעיים בעברית.
בשנת 1929 אייזנשטיין הפסיק להוציא לאור את אוצרותיו (פרט לפעם אחת חריגה ב-1941) עקב המשבר הכלכלי העולמי, אך עם זאת המשיך לכתוב "אוצרות" שאותם שמר בכתב יד (ושמספרם מוערך בלמעלה יותר מעשרה), ורק אחד מהם יצא לאור (לאחר מותו) באנגלית (Eisenstein's Commentary On The Torah) על ידי עירא אייזנשטיין.
השקפת עולמו

בכתביו השונים השתמש אייזנשטיין בביטוי "החרדים" על מנת לתאר את אגודות הרבנים שאליהם הוא ראה עצמו משתייך. אין לטעות בביטוי זה; קהילה חרדית משמעותית במובן הנוכחי לא התקיימה בארצות הברית עד לתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, גם אם גרעיני קהילות כאלה היו קיימים עוד לפני כן. אייזנשטיין ציין ביומנו כל ביקור של מנהיגי המפעל הציוני בארצות הברית, כגון נחום סוקולוב, הראי"ה קוק, חיים ויצמן ואפרים רוטנברג. באותה העת שימש המונח "חרדי" כביטוי לכל מי שנשאר נאמן ליהדות האורתודוקסית.
על אף שמעולם לא נסמך לרבנות, אייזנשטיין נהג לכתוב שאלות ותשובות בעניינים הלכתיים והרבה לעסוק בהלכה (הוא אף כתב מאמרים תורניים בעיתונים העבריים מדי פעם), וזאת בציון העובדה שהוא אינו רב מוסמך אלא הוא מבסס את מאמריו על הספרות התורנית ושיקול דעתו בהתאם לכללי הפסיקה, וזאת כאשר היה ידוע בבקיאותו במקורות התורניים.
בביקורו בארץ ישראל בחודש מרץ 1926 ביקר אייזנשטיין אצל הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובמקביל, גם אצל רבי יוסף חיים זוננפלד. בנוסף, ביקר הן במוסדות היישוב החדש והן במוסדות היישוב הישן.
אייזנשטיין התפעל מהעיר תל אביב, וכתב ביומנו: ”העיר החדשה שיסדו היהודים בעצמם עשתה חיל בזמן קצר באופן נעלה אשר כמעט לא יאומן כי יסופר.”
הוא גם התפעל משמירת השבת שאפיינה את תל אביב באותם ימים, ומהעובדה ששפת הדיבור בה היא עברית.
עם זאת, לא חשׂך את שבט לשונו מאנשי עין חרוד, שעליהם כתב ביומנו:
ובתוכן קבוצת עין חרוד והוא מקור הטומאה בנוגע לחיי משפחה כי הם נשואים שם נשים בלי חופה ובלי קדושין, ויש מהם שאכלו חמץ בפסח להכעיס, אף כי הרב קוק הוכיח אותם וחפץ לתת להם מצות בחינם.
עם זאת, ניכרת בדבריו הציפייה שעם השנים תיעלם תופעת החילון, וכי דווקא בארץ ישראל, ששפת הדיבור בהּ היא עברית, ”אנחנו מקוים כי גם החלוצים יטיבו את דרכם במשך הזמן. ובפרט כי הורגלו לדבר עברית, ויש בכח הלשון הקדש ובמאור שבה לבדה להחזירם תחת כנפי השכינה ולקחת חלק בכל ענייני היהדות, ואף כי ילכו לאבדון, הנה בניהם אשר יקומו אחריהם ישנו את דרכם לטובה”.
אייזנשטיין יצא נגד הזרמים הרפורמי והקונסרבטיבי, וזאת על אף שבאופן אישי הוקיר אישים יהודים רבים אשר נמנו עם זרמים אלה.
כמו כן, בשנת 1952 קיבל מההיברו יוניון קולג' תואר דוקטור לשם כבוד כאות הוקרה על פועלו הספרותי.
הביקורת על מפעלו הספרותי

על אף שבתקופתו זכה אייזנשטיין להכרה ולהסכמה למפעלו מצד רבנים אורתודוקסים רבים (דוגמת הרב חיים ברלין, הראי"ה קוק, הרידב"ז, ועוד אשר כתבו הסכמות לספריו.), כיום בחברה החרדית קיימת ביקורת על ספריו של אייזנשטיין. החוקר הרב דוד צבי הילמן יצא במאמר מקיף
נגד אישיותו, דעותיו והשקפותיו של אייזנשטיין, ולביסוס טענתו הביא רשימה ארוכה של ציטטות מתוך ספריו. כך, למשל, ב"אוצר זכרונותי" מתאר אייזנשטיין את ביקוריו בכנסיות ואת השתתפותו כצופה במחזה על ישו הנוצרי. בהקדמתו ל"אוצר ויכוחים" כותב אייזנשטיין כי "היהודי על פי יסוד יהדותו הוא סבלן מוחלט לכל האמונות ואין לו טינא בלב על דת הנצרות או דת מחמד או איזו דת אחרת", ובהקדמת "אוצר ישראל" הוא כותב "האוצר לא יבדיל בין האמונות והדעות ובין הכתות השונות, רק יתאר מעשה כולן". כמו כן מצטט הילמן מתוך ספרי אייזנשטיין שורה של עניינים המנוגדים להשקפה החרדית או רעיונות ופירושים מחודשים בנושאים שונים העומדים בסתירה למובא בספרות חז"ל ובפרשנות היהודית המסורתית. למשל, כותב אייזנשטיין שבימינו יש להקל בדיני ריבית וייחוד.
ראש ישיבת משכן התורה הר-נוף בירושלים, יהודה לביא-בן דוד, כותב במאמרו "מקורות נאמנים בההדרת ספרים":
בספרֵי 'אוצר ישראל' ו'אוצר מדרשים' מצטט המחבר והמאסף גם מספרי מינים ואפיקורסים ועובדי ע"ז ממש! וע"ע בשו"ת יביע אומר בעניין ספרו 'אוצר ישראל'. ובהסכמת רב היח"ס  נר"ו לספר בנין אפרים (עמ' ז) כתב: ספר אוצר ישראל אין לי, וגם איני רוצה שיהיה לי, וד"ל. עכ"ל. ורבים השיגו כבר גם על ספרו 'אוצר דינים ומנהגים'.
בעיה נוספת בספריו של אייזנשטיין היא נכונותו לשנות את הטקסט המקורי של כתב היד בשל סיבות חינוכיות או חברתיות – גישה הגורעת מרמת הדיוק והאותנטיות של ספרים אלו. כך למשל כותב אייזנשטיין בהקדמה לספרו אוצר ויכוחים (עמוד 6):
כלל גדול עשיתי לי בוויכוחים האלה, להיות מתון במשפטי ולהשתמש בתיקון סופרים (=לשנות את הנוסח המקורי של הטקסט) באיזה מקומות אשר עברו המתווכחים את הגבול של הנימוס והדרך ארץ במילים של חרוף וגדוף שלא לצורך רק על מנת לקנטר.
וכך גם בהקדמתו לספרו אוצר פירושים וציורים להגדה של פסח:
לכן אמרתי טוב לתת לפני הקוראים עשרה פירושים שלמים מן הקדמונים ... ואף כי נדפסו במלואם עשיתי בהם קצת שינויים כדי לתקן הלשון וסימני הפסקאות.
בלא מחקר כמותי על היקף השינויים שבצע אייזנשטיין בכתבי יד, לא ניתן לקבוע עד כמה פגעה מגמה זאת ברמה המדעית של ספריו (ה"אוצרות") של אייזנשטיין, וייתכן כי מדובר במספר מועט של שינויים בלבד.
משפחתו

אייזנשטיין ואשתו רבקה היו הורים לתשעה ילדים: יצחק (1875-1961), נתן (1878-1952), מרים (1882-1969), לילי (1885-1916), זליג (1886-1978), בריאנה (בירדי) (1888-1984), רוז (1891-1984), וברוך (בנדיקט) (1894-1983). הבת התשיעית, הטי, נפטרה מדיפטריה בגיל שלוש.
נכדו עירא אייזנשטיין היה ממייסדי הזרם הרקונסטרוקטיביסטי ביהדות יחד עם רבו וחותנו מרדכי קפלן.
חיבורים שערך והוציא לאור

פסוקי דזמרה מספר תהילים, מתורגמים לשפה האנגלית, 1899
תמצית שולחן ערוך - הלכות ברכות בסדר חדש ובתרגום לאנגלית
אנציקלופדיה אוצר ישראל - עשרה כרכים, 1907–1913
אוצר מדרשים (מדרשים קטנים) - שני כרכים, 1915
אוצר דינים ומנהגים, 1917
אוצר דרושים נבחרים, 1918
אוצר דרשות, 1919
אוצר פירושים וציורים להגדה של פסח, 1920
אוצר מאמרי חז"ל, 1922
אוצר מאמרי התנ"ך, 1925
אוצר מסעות, 1926
אוצר ויכוחים, 1928
דרך החיים, 1928
אוצר זכרונותי, 1929
אוצר מוסר ומידות, 1941
(מרבית ספריו שהוצאו לאור נמצאים ברשת באתר Hebrew Books.)
הערות שוליים

↑  אוצר זכרונותי, עמוד 193, באתר היברובוקס.
↑  אוצר זכרונותי, עמוד 128, באתר היברובוקס.
↑  זאת עולה ממכתבו לאברהם כהנא מתאריך 7 בדצמבר 1938
↑  זאת עולה במכתבים שכתב בשנותיו האחרונות, ובאוטוביוגרפיה קצרה שכתב בשנת 1942 לעורך עיתון "הדאר".
↑  ראו למשל: אוצר זכרונותי, עמוד 193, באתר היברובוקס; אוצר זכרונותי, עמוד 330, באתר היברובוקס
↑  Eisenstein's Commentary On The Torah, עמוד 12, הקדמה
1 2  אוצר זכרונותי, עמוד 181, באתר היברובוקס.
↑  "ירושתנו" ספר רביעי עמודים שכה-שמד, הוצאת מכון מורשת אשכנז, בני ברק, תש"ע
↑  יהודה לביא בן-דוד, מקורות נאמנים בההדרת ספרים, בית הוועד, תשס"ג, באתר "דעת"
↑  הכוונה לרב יעקב חיים סופר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260598605171  CiNii: DA17124824  GND: 143461419  ISNI: 0000 0001 1450 5163  LCCN: n92045049  NKC: xx0024847  NLA: 35760965  NTA: 102232768  SNAC: w6252fjg  SUDOC: 105272183  Trove: 1075269  VcBA: 495/155285  VIAF: 85456075   WorldCat (עם VIAF): 85456075
רשות ניירות ערך

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 תאריך הקמה:  1969
 חוק:  חוק ניירות ערך
 ממשלה:  ממשלת ישראל
 שר:  שר האוצר
 ראש:  עו"ד יוסף (ספי) זינגר
 מנכ"ל:  עו"ד עודד שפירר
 מטה מרכזי:   ירושלים גבעת שאול
 רשות ניירות ערך
 
רשות ניירות ערך היא רשות סטטוטורית בישראל העוסקת בשמירת עניינו של ציבור המשקיעים בניירות ערך. הרשות הוקמה ופועלת על פי חוק ניירות ערך, התשכ"ח - 1968.
יו"ר הרשות וחבריה מתמנים בידי שר האוצר. מקצת מן החברים ממונים מקרב הציבור ומקצתם מקרב עובדי המדינה (סעיף 3(א) לחוק ניירות ערך). הרשות מעסיקה רואי חשבון, משפטנים, כלכלנים ועובדי מנהל. הרשות ייסדה, יחד עם לשכת רואי חשבון בישראל, את המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות, ומשמשת שותפה שווה בו.
תפקידי הרשות

במסגרת תפקידה מטפלת הרשות בתחומים הבאים:
תפקידי הרשות > מתן היתר לפרסום תשקיפים

תשקיף הוא מסמך הנותן גילוי מלא של כל מידע החשוב למשקיע השוקל לרכוש את ניירות הערך שהתאגיד מציע לציבור. התשקיף כולל, בין היתר, תיאור של ניירות הערך המוצעים, תיאור של עסקי החברה ואת דוחותיה הכספיים.
לאחר מספר פרשות חמורות בהן כספים שגויסו ללא תשקיף, באמצעות פרסום נרחב באינטרנט ובאמצעי תקשורת, נותבו למיזמי הונאת פונזי בשנים 2014–2016 ובכללן קרן אור, יוטרייד, ופרשת אמיר ברמלי-"קרן קלע", הרשות הגבירה את מאמצי האכיפה שלה כנגד מיזמי השקעות לא מפוקחים והחמירה משמעותית את הרף על-פיו פרסום מידע נחשב לכזה המחייב תשקיף. בפרט, על-פי עמדת הרשות, כל פרסום של פרט כספי או צפי תשואה ליותר מ-35 איש מחייב כיום תשקיף.
תפקידי הרשות > הסדרת הפעילות של ענף קרנות הנאמנות ופיקוח עליו

במסגרת זו מעניקה הרשות היתרים לפרסום תשקיפים שעל פיהם מציעות קרנות נאמנות את יחידותיהן לציבור, על פי החובה בחוק ניירות ערך. תשקיף קרן כולל, בין היתר, פרטים אודות הצעת היחידות, תיאור של החברה המנהלת את נכסי הקרן והנאמן לקרן, מדיניות ההשקעות של הקרן, נתונים אודות הרכב נכסי הקרן ותשואת הקרן יחסית למדדי ניירות ערך רלוונטיים, עלויות הכרוכות בניהול הקרן, דו"חות כספיים של הקרן ועוד. תוקפו של תשקיף של קרן פתוחה הוא לתקופה שאינה עולה על 21 חודשים מיום פרסומו, ולפיכך כדי להבטיח רציפות בהצעת יחידות קרן נאמנות לציבור על מנהל הקרן לפרסם תשקיף לפחות אחת לשנה.
תפקידי הרשות > מעקב אחר דוחות שוטפים שכל תאגיד חייב להגיש

כדי לעדכן את המשקיעים בהתפתחויות לאחר שניירות הערך כבר נסחרים על התאגיד לפרסם, פעם בשנה, דוח תקופתי הכולל דוחות כספיים, דוח הדירקטוריון על מצב ענייני התאגיד ומידע נוסף. על התאגיד לפרסם פעם ברבעון דוחות רבעוניים, הכוללים דוחות כספיים ודוח דירקטוריון וכן עליו לפרסם דוח מידי סמוך לאחר התרחשותם של אירועים מסוימים ובהם כאלו שלהם יכולה להיות השפעה מהותית על התאגיד או על מחירי ניירות הערך שלו. במקביל, עוסקת הרשות במעקב אחר דיווחים שוטפים של קרנות נאמנות.
כדי להביא מידע זה מהר ככל האפשר לידיעת המשקיעים, פתחה הרשות את מערכת מגנא - מערכת גילוי נאות אלקטרונית, שבמסגרתה מוצגות הודעות של התאגידים באתר האינטרנט של הרשות, מיד עם קבלתם מהמדווחים.
תפקידי הרשות > מעקב אחר מפרטים של הצעות רכש

הצעת רכש היא כלי העומד בפני אדם הרוצה לרכוש מהציבור ניירות ערך של תאגיד, אם לצורך יצירת או הגדלת החזקות (אפילו עד כדי מאה אחוזים) ואם לצורך השתלטות על התאגיד.
תפקידי הרשות > פיקוח על ניהולה התקין וההוגן של הבורסה לניירות ערך וזירות מסחר

במסגרת זו מתבקשת הרשות על ידי הבורסה לניירות ערך לבחון הצעות לתיקון תקנון הבורסה המוצעות על ידה ולהמליץ בפני שר האוצר וועדת הכספים של הכנסת לאמץ את אותם תיקונים הנראים לרשות כראויים וכן לאשר הנחיות ותיקונים בהן.
המחלקה לפיקוח על הבורסה וזירות הסוחר מרכזת את נושאי הפיקוח והבקרה של רשות ניירות ערך על ניהולה התקין וההוגן של הבורסה לניירות ערך בתל אביב. סמכויות המחלקה נובעות מהוראות חוק ניירות ערך, התשכ"ח – 1968 תוך התמקדות בהוראות פרק ח' של החוק הדן בסמכות הפיקוח של הרשות לעניין קביעת הוראות תקנון הבורסה והנחיותיה וחובת הפיקוח המוטלת עליה כאמור לעניין ניהולה התקין וההוגן של הבורסה.
המחלקה פועלת להבטחת קיומו של פיקוח על מסלקת הבורסה כהגדרתה בסעיף 50א. לחוק, על מנת לוודא את יציבותה ויעילותה. לצורך כך בוחנת המחלקה, בין היתר, את עמידתה של המסלקה בחובות ובדרישות המוטלות על מערכת תשלומים על פי סטנדרטים בינלאומיים.
כמו כן, המחלקה תוודא כי הפיקוח של הבורסה על פעילות חבריה, יתבצע תוך התמקדות בנושאים המהותיים, באמצעות שיטות וכלי ביקורת מתאימים, במטרה לצמצם כשלים וסיכונים הגלומים בפעילות החבר.
המחלקה פועלת גם להסדרה ולפיקוח של זירות סוחר לחשבונן העצמי, מכוח תקנות ניירות ערך (זירת סוחר לחשבונו העצמי), התשע"ד – 2014.
תפקידי הרשות > רישוי מנהלי תיקים, יועצי השקעות ומשווקי השקעות

הרשות מחויבת לנהל פיקוח על מילוי חובותיהם וטיפול בעבירות משמעת. במסגרת הרישוי, עורכת הרשות בחינות מקצועיות, מטפלת בבקשות לקבלת פטור מבחינות, מרכזת את רישום המתמחים ומפקחת על ההתמחות. במסגרת הפיקוח על בעלי רישיון, מרכזת המחלקה את הדיווחים של בעלי רישיון לרשות, מפקחת על מילוי חובותיהם בהתאם לחוק ומטפלת בחשדות לעבירות משמעת שהוגדרו בחוק.
תפקידי הרשות > עריכת חקירות

הרשות מוסמכת לערוך חקירות בעבירות על חוק ניירות ערך, חוק השקעות משותפות בנאמנות, חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות ובעבירות על חוקים נוספים מקום שהן כרוכות בעבירות על חוקים אלה. לרשות לניירות ערך ישנה סמכות חקירתית בדומה למשטרה ומתפקידה לעצור ולחקור עבריינים העוסקים בפעילות לא חוקית בבורסה לניירות ערך כגון הרצת ני"ע, מניפולציה בני"ע והנעת אחרים לבצע פעילות לא חוקית בני"ע הנסחרים בורסה. הגוף האחראי ברשות לבצע פעולות אלה הוא ועדת האכיפה המנהלית של הרשות לני"ע.
בשל מורכבותו והתמשכותו של ההליך הפלילי, הוחלט בתחילת שנת 2011 על יצירת מנגנון אכיפה מנהלית אשר נועד לטפל בהפרות של חוקי ניירות ערך אשר היסוד הנפשי הנדרש בהן הוא של רשלנות לכל היותר. קבלת סמכות זו גררה ביקורת הן בטענה של הפרת עיקרון הפרדת הרשויות והן על גובה הקנסות היכולים להיות מוטלים הן על החברה והן על מנהל הכספים או מנהל החברה באופן אישי. מנגנון זה מופעל תדיר על ידי הרשות, ונוטה להסתיים לרעת הגורם עליו מופעלת האכיפה.
מחלקות הרשות ומבנה ארגוני

יו"ר
לשכת היו"ר
מנהל כללי
ייעוץ משפטי
מליאה
מחלקת ארגון, כספים ומשאבי אנוש
מחלקת אכיפה מנהלית
מחלקת השקעות
מחלקת מחקר, פיתוח, וייעוץ כלכלי אסטרטגי
מחלקת תאגידים
מחלקת ניירות ערך בפרקליטות
מחלקת חקירות, מודיעין ובקרת מסחר
מחלקת מערכות מידע
המחלקה הבינלאומית
המחלקה לפיקוח על הבורסה וזירות סוחר
מחלקת ביקורת
יושבי ראש רשות ניירות ערך

| שם | התחלת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| מרדכי זגגי | 1969 | 1974 |
| יצחק טאוב | 1974 | 1979 |
| דוד וינשל | 1979 | 1980 |
| מיכאל ארנון | 1980 | 1983 |
| אליעזר שילוני | 1983 | 1987 |
מאיר גבאי: 1987
| אריה מינטקביץ' | 1987 | 1997 |
| מירי כץ | 1997 | 2002 |
| משה טרי | 2002 | 2008 |
| זוהר גושן | 2008 | 2011 |
| שמואל האוזר | 2011 | 2018 |
| ענת גואטה | 2018 | 2023 |
| עו"ד יוסף (ספי) זינגר | 2023 | כיום |
ראו גם

אכיפה מנהלית על ידי רשות ניירות ערך
הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית)
הוועדה הפדרלית לניירות ערך (רוסיה)
נגה גרינברג

אין תמונה חופשית
נגה גרינברג (נולדה בחיפה ב-1985) היא אמנית ישראלית. בוגרת המחלקה לצילום בבצלאל, 2012.
אמנית, צלמת, מורה ויזמית בתחום הצילום האנלוגי הישראלי.
ביוגרפיה

נולדה בחיפה למשפחה חילונית ולמדה צילום במכללת ויצו, חיפה. היא ובן זוגה (לימים בעלה) תומר החלו בתהליך של חזרה ובתשובה ועברו לירושלים. שם החלה ללמוד במחלקה לצילום בבצלאל. לאחר מכן למדה לתעודת הוראה באמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.
בנוסף לפעילותה כצלמת, החל מ-2018 מלמדת גרינברג במרכז "אמן", מרכז ללימודי אמנות למגזר החרדי, ומרכזת שם את המחלקה לצילום. כמו כן, היא מלמדת בתוכנית ללימודי תואר שני באמנויות "מעשה חשב", מכון שכטר. בעבר לימדה צילום במגמת אמנות באולפנת צביה מעלה אדומים ובמגמת קולנוע באולפנת הללי, גבעת וושינגטון.
יצירתה

בעשייתה האמנותית עוסקת בעיקר בצילום במצלמת פילם 35 מ"מ וכן עם סרטי שקופיות 6X9. מצלמת בעיקר מרחבים ביתיים, לצד חוץ ונופים. הקו המנחה שלה הוא בתיווך בין פנים וחוץ. יצירתה מתוארת כהתמקדות במפגש בין מרחבים רוחניים-נפשיים לארציים, וכלוכדת את הנשגב כפי שהוא מופיע בחדרי חדרים.
בנוסף, עוסקת גרינברג בקונפליקט בין הנפש החופשיה לבין מחויבות, נושא שמעסיק אותה כאם וכאישה מאמינה. גרינברג הציגה במספר תערוכות יחיד וכן בתערוכות קבוצתיות רבות. מייסדת ועורכת מגזין הצילום "פונקטום" לצילום אנלוגי.
חיים אישיים

נשואה ואם לחמישה, מתגוררת בירושלים.
תערוכות יחיד נבחרות

סמיכות, גלריה אמן, ירושלים (2024)
תכלת דומה לרקיע, מקום לאמנות בקרית המלאכה, תל אביב (2024)
רוקע הארץ, הגלריה בבארי, קיבוץ בארי (2021)
עד שיאסף החול, בית האמנים, ירושלים (2019).
תערוכות קבוצתיות נבחרות

כל הימים, כל הימים, מוזיאון רמת-גן לאמנות (2024)
ליקוי, גלריה 8P (תערוכה זוגית, 2023)
אוטונומיות, סטודיו משלך, ירושלים (2021)
סולם מוצב ארצה, גלריה ביתא, ירושלים (תערוכה זוגית, 2019)
א\הסתר, גלריית מכללת סמינר הקיבוצים, תל אביב (2018)
צומת T, גלריית המדרשה לאמנות הירקון 19, תל אביב (2017)
צאינה וראינה, הגלריה באוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע (2017)
משונה להיות אשה, גלריה "סטודיו משלך", ירושלים (2016)
קיט, גלריה הקוביה, ירושלים (2013)
בצלאל באשדוד, בניין העירייה, אשדוד (2011)
פרסומים

2022 פונקטום, "expired", גיליון מס' 1
2019 "עד שיפוח היום", ספר אמנית
2016 "דבר יום ביומו", ספר אמנית נלווה למיצב בתערוכה "משונה להיות אשה".