stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות גרמניה בכדורגל 1963
מהלך התחרות > בית ב'

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | בורוסיה דורטמונד | 6 | 4 | 1 | 1 | 15 | 7 | 9 |
| 2. | מינכן 1860 | 6 | 3 | 0 | 3 | 10 | 12 | 6 |
| 3. | בורוסיה נוינקירכן | 6 | 2 | 2 | 2 | 6 | 11 | 6 |
| 4. | המבורג | 6 | 1 | 1 | 4 | 7 | 10 | 3 |
↑  העפלה לגביע הירידים
↑  העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע כמחזיקת הגביע
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 ביוני 1963 | בורוסיה דורטמונד | 3 - 1 | פ.צ. קלן | נקרשטדיון, שטוטגרט צופים: 75,000 שיפוט: שנשר |
| 29 ביוני 1963 | דיטר קוראט  9'   ריינולד ווסף  57'  אלפרד שמידט  65' |  | קרל-היינץ שנלינגר  73' | נקרשטדיון, שטוטגרט צופים: 75,000 שיפוט: שנשר |
כדורגלנים מצטיינים

כריסטיאן מולר, פ.צ. קלן כבש 9 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
אמא דבלאם

| --- | --- |
האמא דבלאם, מכיוון הקומבו (דרום מערב)
האמא דבלאם, מכיוון הקומבו (דרום מערב)
 מידע כללי
 גובה:  6812 מטרים
 מדינה:  נפאל 
 מיקום:  נפאל נפאל
 רכס הרים:  הימלאיה
 העפלה ראשונה:  13 במרץ 1961
 מסלול ההעפלה הקל:  טיפוס קרח וטיפוס סלע.
 קואורדינטות:  27°51′40″N 86°51′41″E﻿ / ﻿27.861111111111°N 86.861388888889°E﻿ / 27.861111111111; 86.861388888889
  (למפת נפאל מוגדלת) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל דהאראן בירגאנג' ג'נקפור אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודואמא דבלאם (למפת נפאל רגילה) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל דהאראן בירגאנג' ג'נקפור אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודואמא דבלאם 
 
אמא דבלאם הוא הר ברכס ההימלאיה הנמצא במזרח נפאל. גובהו 6812 מטרים. משמעות שמו היא: "אם ושרשרת הפנינים שלה".
פסגת ההר נחשבת לאחת הפסגות היפות ברכס ההימלאיה ונופו מלווה חלק גדול מן הדרך למחנה הבסיס של האוורסט (הצד הנפאלי). מסלול ההעפלה הקל הוא מהרכס הדרום מזרחי - לפי צללית ההר כפי שנראית בחלקה הימני של התמונה. ההר נכבש לראשונה על ידי קבוצת מטפסים בני לאומים שונים ב-13 במרץ 1961. כמו הרים נוספים בנפאל, יש צורך בהיתר על מנת לטפס על ההר. הטיפוס הקלאסי על ההר כולל שלושה מחנות ביניים, כשהאחרון הוא לרוב על הקרחון. עונת הטיפוס היא בחודשים אפריל - מאי ועונה נוספת מתאפשרת בספטמבר - אוקטובר. בשנת 2006, בלילה שבין 13 ל-14 בנובמבר כתוצאה מהתמוטטות חלל גדול בתוך הקרחון, התרחשה מפולת שלגים גדולה בהר שסחפה מספר אוהלים מהמחנה השלישי והרגה 6 מטפסים, מתוכם שלושה מבני השרפה.
אליפות העולם בשחמט 1995 (קלאסי)

אליפות העולם בשחמט 1995 הייתה תחרות שאורגנה על ידי איגוד השחמטאים המקצועיים. בשלב הסופי אלוף העולם, גארי קספרוב, ניצח את וישוואנתן אנאנד בדו-קרב.
רקע

בשנת 1993 גארי קספרוב היה אמור להתמודד עם מנצח תחרות המועמדים, אך לקראת דו-קרב זה התברר שקיימת אי-הסכמה בין השחמטאים לבין פיד"ה. כתוצאה מכך, קספרוב ומנצח תחרות המועמדים, נייג'ל שורט פרשו מפיד"ה וארגנו דו-קרב בחסות "איגוד השחמטאים המקצוענים". בדו-קרב זה ניצח גארי קספרוב.
איגוד השחמטאים הצליח לארגן תחרות על תואר אלוף העולם במתכונת דומה לזו של פיד"ה. בדצמבר 1993 בחרונינגן התקיימה תחרות מקדימה בהשתתפות 54 שחמטאים. נייג'ל שורט ו-7 מנצחי התחרות המשיכו בשיטת פלייאוף. למנצח הייתה זכות להתמודד על התואר מול גארי קספרוב. הדו-קרב היה אמור להמשך לא יותר מ-20 משחקים. אם הוא היה מסתיים בתיקו, גארי קספרוב היה ממשיך בכהונה.
שלבי הפלייאוף

שלב רבע הגמר התקיים במהלך יוני 1994 בניו יורק, חצי הגמר התקיים בספטמבר 1994 בלינרס ודו-קרב הגמר התקיים במרץ 1995 בלאס פאלמאס דה גראן קנריה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | יוני 1994 - ניו יורק | יוני 1994 - ניו יורק |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | יוני 1994 - ניו יורק | יוני 1994 - ניו יורק |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית גטה קמסקי |  ½4 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית גטה קמסקי |  ½4 |   |   | ספטמבר 1994 - לינארס | ספטמבר 1994 - לינארס |   |   |  |  |
|  |  רוסיה ולדימיר קראמניק |   ½1 |   |   | ספטמבר 1994 - לינארס | ספטמבר 1994 - לינארס |   |   |  |  |
|  |  רוסיה ולדימיר קראמניק |   ½1 |   |   |  ארצות הברית גטה קמסקי |  ½5 |   |   |  |  |
|  | יוני 1994 - ניו יורק | יוני 1994 - ניו יורק |   |   |  ארצות הברית גטה קמסקי |  ½5 |   |   |  |  |
|  | יוני 1994 - ניו יורק | יוני 1994 - ניו יורק |   |   |  אנגליה נייג'ל שורט |  ½1 |   |   |  |  |
|  |  אנגליה נייג'ל שורט |  ½6 |   |   |  אנגליה נייג'ל שורט |  ½1 |   |   |  |  |
|  |  אנגליה נייג'ל שורט |  ½6 |   |   |  |  |   |   | מרץ 1995 - לאס פאלמאס דה גראן קנריה | מרץ 1995 - לאס פאלמאס דה גראן קנריה |
|  |  ארצות הברית בוריס גולקו |  ½5 |   |   |  |  |   |   | מרץ 1995 - לאס פאלמאס דה גראן קנריה | מרץ 1995 - לאס פאלמאס דה גראן קנריה |
|  |  ארצות הברית בוריס גולקו |  ½5 |   |   |  |  |   |   |  הודו וישוואנתן אנאנד |  ½6 |
|  | יוני 1994 - ניו יורק | יוני 1994 - ניו יורק |   |   |  |  |   |   |  הודו וישוואנתן אנאנד |  ½6 |
|  | יוני 1994 - ניו יורק | יוני 1994 - ניו יורק |   |   |  |  |   |   |  ארצות הברית גטה קמסקי |  ½4 |
|  |  אנגליה מייקל אדמס |  ½7 |   |   |  |  |   |   |  ארצות הברית גטה קמסקי |  ½4 |
|  |  אנגליה מייקל אדמס |  ½7 |   |   | ספטמבר 1994 - לינארס | ספטמבר 1994 - לינארס |   |   |  |  |
|  |  רוסיה סרגיי טיביאקוב |   ½6 |   |   | ספטמבר 1994 - לינארס | ספטמבר 1994 - לינארס |   |   |  |  |
|  |  רוסיה סרגיי טיביאקוב |   ½6 |   |   |  אנגליה מייקל אדמס |   ½1 |   |   |  |  |
|  | יוני 1994 - ניו יורק | יוני 1994 - ניו יורק |   |   |  אנגליה מייקל אדמס |   ½1 |   |   |  |  |
|  | יוני 1994 - ניו יורק | יוני 1994 - ניו יורק |   |   |  הודו וישוואנתן אנאנד |  ½5 |   |   |  |  |
|  |  הודו וישוואנתן אנאנד  |  5 |   |   |  הודו וישוואנתן אנאנד |  ½5 |   |   |  |  |
|  |  הודו וישוואנתן אנאנד  |  5 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  אוקראינה אולג רומנישין |   2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  אוקראינה אולג רומנישין |   2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
דו-קרב על התואר

הדו-קרב נערך בניו יורק. הוא היה במתכונת של 20 משחקים והסתיים לאחר המשחק מס' 18. גארי קספרוב ניצח בהפרש משמעותי וטען שממשיך להיות אלוף העולם בשחמט.
|  | מד כושר (שינוי) | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הודו וישוואנתן אנאנד | 2725 (+13) | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½7 |
| רוסיה גארי קספרוב  | 2795 (-32) | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½10  |
אליפות העולם בשחמט 1995 על גג אחד ממגדלי התאומים
אליפות האומות האפריקאיות

| --- | --- |


 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  2009
 ארגון מפעיל:  CAF
 מספר מתמודדים:  16
 יבשת:  אפריקה
 זוכה:   סנגל (זכייה ראשונה)
 הכי הרבה זכיות:   הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  מרוקו (2 זכיות כל אחת)
 אתר רשמי
 
אליפות האומות האפריקאיות (באנגלית: CAF African Nations Championship; בצרפתית: Championnat d'Afrique des Nations) או בקיצור CHAN, הוא טורניר הכדורגל המשני של הנבחרות החברות ב-CAF (התאחדות הכדורגל האפריקנית). הטורניר הוקם ב-2009 והתקיים שוב שנתיים לאחר מכן. החל מ-2014 הטורניר מתקיים אחת לשנתיים. לפני כן, לא היה טורניר משני, והיו מתקיימים טורנירי הכנה ומשחקי ידידות לגביע הבכיר לאומות של היבשת "גביע אפריקה לאומות", ומכך הטורניר מתקיים בשנים שבהם לא מתקיים הגביע הבכיר.
היסטוריה

הקמת טורניר אליפות אפריקאית היה עקב הרצון לחזק את התעניינות הקהל העולמית בטורנירים של הנבחרות האפריקאיות מעבר לטורניר העיקרי והבכיר שמתקיים כל שנתיים. עקב חוסר פופולריות של הליגות המקומיות האפריקאיות ועזיבת רוב השחקנים הבכירים והכישרוניים לליגות אירופאיות ואחרות, שם ישלמו להם יותר ויקבלו הכרה תקשורתית משמעותית, ולכן רצתה CAF לנסות לתת במה נוספת לשחקנים מליגות פחות בכירות ולעודד את הופעתם בגביעים האפריקאים. ההכרזה הראשונה על קיום הטורניר היה ב-11 בספטמבר 2007.
הטורניר הראשון התקיים ב-2009 בחוף השנהב וזכתה בו נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, שניצחה את נבחרת גאנה 2-0 במשחק הגמר. ב-2011 התקיים הטורניר בסודאן ובו זכתה נבחרת תוניסיה אחרי שניצחה 0–3 את נבחרת אנגולה. ב-2014 התקיים הטורניר בדרום אפריקה בו ניצחה נבחרת לוב שנחשבה לנחותה יחסית, וניצחה את גאנה בגמר בדו-קרב פנדלים. ב-2016 זכתה שוב נבחרת קונגו בטורניר שהתקיים ברואנדה, אחרי שניצחה 0–3 את נבחרת מאלי, וב-2018, בפעם הראשונה ניצחה הנבחרת המארחת בטורניר זה שהתקיים במרוקו, כאשר ניצחה הנבחרת המקומית, מרוקו את ניגריה 4-0 בגמר. הטורניר הבא היה אמור להתקיים ב-2020 אך נדחה עקב התפשטות מגפת הקורונה באפריקה, ל-2021.
העפלה לטורניר ופורמט

בטורניר שהתקיים בשנת 2009, שובצו 8 נבחרות לטורניר באופן הבא:
נציגה אחת מהאזורים באפריקה: צפון, מערב A, מערב B, מרכז אפריקה, ומרכז-מזרח אפריקה.
2 נציגות מדרום אפריקה
מארחת טורניר הגמר.
לאחר מכן בטורנירים שהתקיימו מ-2011 ואילך שובצו 16 נבחרות לטורניר באופן הבא:
2 נציגות מאזור צפון אפריקה ומערב A.
3 נציגות מאזורים: מערב B, מרכז אפריקה, מרכז-מזרח אפריקה ודרום אפריקה.
מתוך כל המעפילות לתחרות מוגרלות כל הנבחרות באופן רנדומלי ל-4 בתים של 4 נבחרות בכל בית. לאחר מכן מעפילות 2 הראשונות מכל בית לשלב הנוקאאוט שמתחיל בשלב רבע הגמר בהצלבה (מקום ראשון נגד מקום שני בבית אחר).
טבלת זכיות בטורניר

| נבחרת | אלופה | סגנית | מקום שלישי | מקום רביעי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו | 2 (2009, 2016) | - | - | - |
| מרוקו מרוקו | 2 (2018*, 2020) | - | - | - |
| לוב לוב | 1 (2014) | - | - | 1 (2018) |
| תוניסיה תוניסיה | 1 (2011) | - | - | - |
| סנגל סנגל | 1 (2023) | - | - | 1 (2009) |
| גאנה גאנה | - | 2 (2009, 2014) | - | - |
| מאלי מאלי | - | 2 (2016, 2020) | - | - |
| ניגריה ניגריה | - | 1 (2018) | 1 (2014) | - |
| אלג'יריה אלג'יריה | - | 1 (2023) | - | 1 (2011) |
| אנגולה אנגולה | - | 1 (2011) | - | - |
| סודאן סודאן | - | - | 2 (2011*, 2018) | - |
| גינאה גינאה | - | - | 1 (2020) | 1 (2016) |
| חוף השנהב חוף השנהב | - | - | 1 (2016) | - |
| זמביה זמביה | - | - | 1 (2009) | - |
| מדגסקר מדגסקר | - | - | 1 (2023) | - |
| ניז'ר ניז'ר | - | - | - | 1 (2023) |
| זימבבואה זימבבואה | - | - | - | 1 (2014) |
| קמרון קמרון | - | - | - | 1 (2020) |
*מארחת הטורניר
ראו גם

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| עיינו גם בפורטל: |   | פורטל כדורגל |
הערות שוליים

| כדורגל בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם | גביע הקונפדרציות | הדירוג העולמי | כדורגלן השנה        אוקיאניה: OFC – גביע אוקיאניה לאומות      אירופה: UEFA – אליפות אירופה      אסיה: AFC – גביע אסיה      אפריקה: CAF – גביע אפריקה לאומות      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
אינגבורג הונצינגר

| --- | --- |

אינגבורג הונצינגר (2008)
 לידה:  3 בפברואר 1915 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  19 ביולי 2009 (בגיל 94) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן של ואנזה 
 תחום יצירה:  פיסול 
 
קברה של הפסלת אינגבורג הונזינגר בחלקת הקבר של משפחת פרנק, בבית הקברות הישן בוואנזה, ברלין
אינגבורג הונצינגר (בגרמנית: Ingeborg Hunzinger;‏ 3 בפברואר 1915, ברלין – 19 ביולי 2009, ברלין) הייתה פסלת גרמנייה.
חיים וקריירה

הונצינגר נולדה בשם אינגבורג פרנק (Franck) לאם יהודייה. בשנת 1932 הצטרפה למפלגה הקומוניסטית. היא הייתה חניכה של סתת אבן בווירצבורג מ-1936 עד 1938, ובשנים 1938–1939 הייתה תלמידה של סתת האבן לודוויג קספר (Ludwig Kasper). הנאצים מנעו ממנה המשך רכישת השכלה והוראה, והיא היגרה לאיטליה. שם פגשה את הצייר הגרמני הלמוט רוהמר. ב-1942 הגיעו ליער השחור בגרמניה ונולדו להם שני ילדים. אינגבורג הייתה יהודיה למחצה, ולכן הם לא הורשו להינשא.
רוהמר נהרג בשנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה ואינגבורג נישאה לאדולף הונצינגר באמצע שנות החמישים, וילדה ילד שלישי. היא התגרשה מהונצינגר ונישאה לפסל רוברט ריהל (Riehl) באמצע שנות השישים.
הונצינגר שבה ללמוד אמנות בברלין המזרחית בתחילת שנות החמישים. היא הייתה תלמידה של פריץ קרמר (Fritz Cremer) וגוסטב זייץ (Gustav Seitz). היא לימדה באקדמיה לאמנות ברלין-וייסנזה (Berlin-Weißensee) ועבדה משנת 1953 כאמנית עצמאית. מאוחר יותר הצטרפה למפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי.
בשנת 1995 יצרה את הפסל "Block der Frauen" (בלוק של נשים) באתר בית הכנסת הישן (אנ') שבו התקיימו הפגנות רוזנשטראסה, כדי לכבד את אומץ הלב של הנשים שנלחמו כדי להגן על משפחותיהן.
הונצינגר הייתה סבתה של הסופרת יוליה פרנק.
ספרות

Christel Wollmann-Fiedler: Ingeborg Hunzinger. Die Bildhauerin. Wuppertal: HP Nacke Verlag, 2005. ISBN 3-9808059-6-4
Rengha Rodewill: Einblicke – Künstlerische – Literarische – Politische. The sculptor Ingeborg Hunzinger. With letters from Rosa Luxemburg. Karin Kramer Verlag, Berlin 2012, ISBN 3-87956-368-3
הערות שוליים

↑  "Bildhauerin Ingeborg Hunzinger gestorben". Die Zeit (בגרמנית). 20 ביולי 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Steinberg, Stefan (27 בינואר 1999). "'Made to look silly and laughable'--the PDS in Germany reacts to the erection of a statue of Rosa Luxemburg". World Socialist Web Site (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-25 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Block of Women". Visit Berlin. Berlin Tourismus & Kongress GmbH. נבדק ב-20 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132291185  ISNI: 0000 0001 2131 5640  LCCN: n2011045448  VIAF: 47918983   WorldCat (עם VIAF): 47918983
אימרה קסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביוני 1910 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 בנובמבר 1974 (בגיל 64) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Kramer Imre 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 מעסיק:  ניוגט 
 בן או בת זוג:  אנה היינל (1937–1974) 
 
אימרה קסי (במקור קראמר, בהונגרית: Keszi Imre; בודפשט, 16 ביוני 1910 – בודפשט, 26 בנובמבר 1974) היה סופר יהודי-הונגרי, מבקר, מוזיקולוג, מתרגם ספרותי, פרופסור באוניברסיטה. אשתו מאז 1937 הייתה אנה היינל (1907–1977) משוררת זוכת פרס אטילה יוז'ף (1966).
ביוגרפיה

אימרה קרמר נולד במשפחה יהודית כבנם של מלכיאל קרמר, מזכיר הקהילה היהודית של פשט ושל מתילד טאובר. הוא קיבל תואר במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). במקביל, היה סטודנט באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, כתלמידו של זולטאן קודאי. בתקופת שלטונו של מיקלוש הורטי בין שתי מלחמות העולם הוא היה מורה בבית ספר תיכון. משנת 1942 נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא שרד את שואת יהודי הונגריה ואחרי מלחמת העולם השנייה בין 1946 לבין 1949 עבד כבעל טור התרבות של העיתון "העם החופשי" (Szabad Nép) והיה העורך כתב העת "אנושיות" (Emberség). בין 1951 לבין 1957, הוא היה פרופסור לספרות באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. אחרי 1957 הקדיש את חייו רק לביקורת ספרות ומוזיקה.
קסי החל את דרכו בכתיבת שירה משנת 1935. סיפוריו הקצרים וביקורות המוזיקה שלו פורסמו בקביעות ב"תשובה" (Válasz), ניוגט, ו"מילה יפה" (סֶפּ סוֹ - Szép Szó). בשנת 1940 יצאה לאור עבודתו העוסקת בשאלת היהודים בשם "עם הספר" (A könyv népe). ב-1963 התחיל במחזור של רומנים על חיי הבורגנות אחרי 1948. הוא היה נציג אותנטי של הביקורת הספרותית של תקופת מתיאש ראקושי. הוא היה חבר באגודת יאנוש ויידה.
עבודות התיאטרון שלו

מספר הצגות הבכורה הרשום במאגר התיאטרון: 1.
מחוץ לחוק (1956)
שיר העם גרמני בהונגריה (1933)
מלאכת כתיבת השירה (שירים, 1934)
לאסלו נמט והיהודים (מחקר, 1937)
אנשי הספר. לשאלת הרוח והספרות היהודית (מחקר, 1940)
משתה ההמתנה (סיפור קצר, 1944)
המצור על האי (מחקרים, 1948)
אבן פינה (רומן, 1952)
אנשים שכשלו (מחזה, 1955)
מחוץ לחוק (מחזה, 1956)
להבת כהל (סיפורים קצרים, 1958)
Elysium (רומן, 1958, סרט: 1986)
יין מענבים (רומן, 1961)
צ'ורי המסתחרר (רומן, 1962)
המנגינה האינסופית (ביוגרפיה של ריכרד וגנר, 1963)
פלורה בעיר לאג'מאניוש (רומן, 1965)
חרס בבלי (מסות, 1968)
אוזני החמור של האלמוות (זיכרונותיו של המלחין טמאש לאשו, רומן, 1971)
בקאצ'ין ובוקפנץ (דרמות, מחזות אודיו, 1971)
פשט-בודה (מדריך לתולדות המוזיקה, 1973)
נשמות על מאזניים (סיפורים קצרים, 1977)
כתבים מוזיקליים נבחרים (1983)
הנצחה

במעונו דאז, ברובע 14 הוצב לוח הזיכרון על שמו בדרך שטפניה 61 (ליד לוח הזיכרון של אשתו).
לקריאה נוספת

מי זה מי בספרות ההונגרית? ספרי עיון ISBN 963-8607-10-6
מי זה מי בספרות ההונגרית? הוצאת Könyvkuckó, בודפשט, 1999 ISBN 9-638157-91-7
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári születési akv. 1356/1910. folyószáma alatt".
↑  Gyászjelentése
↑  2011. november 18-i lekérdezés
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263716605171  PLWABN: 9810649869905606  CiNii: DA01000458  GND: 142151157  ISNI: 0000 0001 1697 7391  LCCN: n85033850  NDL: 00445568  NKC: xx0065446  NTA: 120339323  RERO: 02-A003451407  SUDOC: 25631618X  VIAF: 108684391   WorldCat (עם VIAF): 108684391 
קבריהם של אימרה קסי ואנה היינל בבית העלמין הישראלי ברחוב קוזמה
לוח זיכרון בבודפשט ברובע 14
אליפות העולם בשחמט 2000 (קלאסי)

אליפות העולם בשחמט 2000 הייתה תחרות שנערכה בחסות חברת בריינגיימס. אלוף העולם, גארי קספרוב, הפסיד את תוארו לוולדימיר קראמניק.
רקע

בשנת 1993 גארי קספרוב היה אמור להתמודד עם מנצח תחרות המועמדים, אך לקראת ההתמודדות התברר שקיימת אי-הסכמה בין השחמטאים לבין פיד"ה. כתוצאה מכך, קספרוב ומנצח תחרות המועמדים, נייג'ל שורט פרשו מפיד"ה וארגנו התמודדות בחסות "איגוד השחמטאים המקצוענים". בדו-קרב זה ניצח גארי קספרוב.
איגוד השחמטאים הצליח לארגן תחרות על תואר אלוף העולם במתכונת דומה לזו של פיד"ה בשנת 1995. בשנת 1996 האיגוד איבד את הספונסר העיקרי שלו, אינטל. זה קרה בעקבות החלטה של גארי קספרוב לשחק נגד תוכנת המחשב, כחול עמוק, שנכתבה על ידי IBM.
לאור התפרקות האיגוד, קספרוב לא היה יכול לארגן את תחרות המועמדים. בשנת 1998 סוכם שולדימיר קראמניק ווישוואנתן אנאנד, שהיו בעלי מד הכושר הגבוה ביותר באותה תקופה, יתמודדו בדו-קרב שהמנצח בו יקבל את הזכות להתמודד מול גארי קספרוב על התואר. אנאנד השתתף באותה תקופה בהתמודדות על תואר אלוף העולם מטעם פיד"ה ולכן סירב להשתתף בהתמודדות זו. לכן התקיים דו-קרב בין קראמניק לבין אלכסיי שירוב. התמודדות זו נערכה ביוני 1998 בקסורלה שבספרד. בניגוד לציפיות, שירוב ניצח בדו-קרב ללא הפסד באף משחק. במהלך שנת 1998 נערכו שיחות בין קספרוב לבין שירוב על ארגון דו-קרב אך השחמטאים לא הגיעו לכלל הסכמה. במהלך 1999 ו-2000 היו מגעים על דו-קרב בין קספרוב לבין אנאנד, אך גם הם לא הסתיימו בקביעת דו-קרב.
בסופו של דבר, סוכם על דו-קרב על התואר בין קספרוב לבין ולדימיר קראמניק בחסות חברת בריינגיימס.
דו-קרב על התואר

הדו-קרב נערך בלונדון באוקטובר-נובמבר 2000. הוא נקבע למתכונת של 16 משחקים לכל היותר, אך בפועל הסתיים לאחר 15 משחקים. אם הוא היה מסתיים ללא הכרעה, קספרוב היה ממשיך לכהן כאלוף עולם.
הדו-קרב הסתיים בניצחון של ולדימיר קראמניק. בשני משחקים זכה קראמניק ושאר 13 המשחקים הסתיימו בתיקו.
|  | מד כושר (שינוי) | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה ולדימיר קראמניק  | 2772 | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½8 |
| רוסיה גארי קספרוב | 2849 | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½6 |
הערות שוליים

↑  תחרות העולם בשחמט 2000
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות העולם בשחמט 1990

אליפות העולם בשחמט 1990 הייתה תחרות לקביעת אלוף העולם בשחמט, שאורגנה על ידי פיד"ה. בשלב הסופי התמודדו בדו-קרב, שנערך בין 8 באוקטובר ל-30 בדצמבר 1990, אלוף העולם אנטולי קרפוב וגארי קספרוב. זה היה הדו-קרב החמישי בין קרפוב לקספרוב על התואר במהלך השנים 1984–1990. הוא הסתיים בניצחון של גארי קספרוב שהמשיך את כהונתו.
רקע

בהתאם למתכונת שאושרה על ידי פיד"ה האליפות התקיימה במספר שלבים. בשלב הראשון התקיימו תחרויות אזוריות. בסיום שלב זה התקיימו 3 תחרויות בין-אזוריות עם 17 משתתפים כ"א. 12 שחמטאים העפילו (4 מכל תחרות) לתחרות המועמדים ולתחרות זו הוזמנו גם אנדריי סוקולוב, יאן טימן, רפאל ואגניאן וארטור יוסופוב. בשלב זה בסנט ג'ון התקיימו משחקים מקדימים בהם נקבעו 8 עולים לשלבי הגמר. התקיימו משחקי חצי הגמר והגמר. מנצח הגמר קיבל זכות לדו-קרב עם גארי קספרוב על התואר.
שלבי הפלייאוף

שלבי הפלייאוף נערכו במהלך אוגוסט 1988 - מרץ 1990.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | ינואר-פברואר 1989 - אנטוורפן | ינואר-פברואר 1989 - אנטוורפן |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | ינואר-פברואר 1989 - אנטוורפן | ינואר-פברואר 1989 - אנטוורפן |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  הונגריה לאיוש פורטיש |  ½2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  הונגריה לאיוש פורטיש |  ½2 |   |   | אוקטובר 1989 - לונדון | אוקטובר 1989 - לונדון |   |   |  |  |
|  |  הולנד יאן טימן  |   ½3 |   |   | אוקטובר 1989 - לונדון | אוקטובר 1989 - לונדון |   |   |  |  |
|  |  הולנד יאן טימן  |   ½3 |   |   |  הולנד יאן טימן |  ½4 |   |   |  |  |
|  | אוגוסט 1988 - לונדון | אוגוסט 1988 - לונדון |   |   |  הולנד יאן טימן |  ½4 |   |   |  |  |
|  | אוגוסט 1988 - לונדון | אוגוסט 1988 - לונדון |   |   |  אנגליה ג'ון ספילמן |  ½3 |   |   |  |  |
|  |  אנגליה ג'ון ספילמן |  ½3 |   |   |  אנגליה ג'ון ספילמן |  ½3 |   |   |  |  |
|  |  אנגליה ג'ון ספילמן |  ½3 |   |   |  |  |   |   | מרץ 1990 - קואלה לומפור | מרץ 1990 - קואלה לומפור |
|  |  אנגליה נייג'ל שורט |  ½1 |   |   |  |  |   |   | מרץ 1990 - קואלה לומפור | מרץ 1990 - קואלה לומפור |
|  |  אנגליה נייג'ל שורט |  ½1 |   |   |  |  |   |   |  הולנד יאן טימן |   ½2 |
|  | פברואר 1989 - קוובק | פברואר 1989 - קוובק |   |   |  |  |   |   |  הולנד יאן טימן |   ½2 |
|  | פברואר 1989 - קוובק | פברואר 1989 - קוובק |   |   |  |  |   |   |  ברית המועצות אנטולי קרפוב |  ½6 |
|  |  ברית המועצות ארטור יוסופוב |  6 |   |   |  |  |   |   |  ברית המועצות אנטולי קרפוב |  ½6 |
|  |  ברית המועצות ארטור יוסופוב |  6 |   |   | אוקטובר 1989 - לונדון | אוקטובר 1989 - לונדון |   |   |  |  |
|  |  קנדה קווין ספראגט |   4 |   |   | אוקטובר 1989 - לונדון | אוקטובר 1989 - לונדון |   |   |  |  |
|  |  קנדה קווין ספראגט |   4 |   |   |  ברית המועצות ארטור יוסופוב |   ½3 |   |   |  |  |
|  | ינואר-פברואר 1989 - סיאטל | ינואר-פברואר 1989 - סיאטל |   |   |  ברית המועצות ארטור יוסופוב |   ½3 |   |   |  |  |
|  | ינואר-פברואר 1989 - סיאטל | ינואר-פברואר 1989 - סיאטל |   |   |   ברית המועצות אנטולי קרפוב |  ½4 |   |   |  |  |
|  |  איסלנד יוהאן היאטרסון |  ½1 |   |   |   ברית המועצות אנטולי קרפוב |  ½4 |   |   |  |  |
|  |  איסלנד יוהאן היאטרסון |  ½1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות אנטולי קרפוב  |   ½3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצות אנטולי קרפוב  |   ½3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
דו-קרב על התואר

הדו-קרב התקיים בניו יורק, שבארצות הברית ובהמשך בליון, שבצרפת. הוא היה אמור לכלול עד 24 משחקים. אם הוא היה מסתיים בתיקו, קספרוב היה נותר אלוף העולם.
|  | משתתפים | מד כושר | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תאריך | תאריך | תאריך | 8.10 | 10.10 | 15.10 | 17.10 | 22.10 | 24.10 | 26.10 | 29.10 | 31.10 | 2.11 | 5.11 | 7.11 |
| 1 | ברית המועצות גארי קספרוב | 2800 | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ |
| 2 | ברית המועצות אנטולי קרפוב | 2720 | ½ | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ |
|  | משתתפים | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | נקודות |
| תאריך | תאריך | 24.11 | 26.11 | 28.11 | 1.12 | 5.12 | 8.12 | 12.12 | 15.12 | 19.12 | 26.12 | 29.12 | 31.12 |  |
| 1 | ברית המועצות גארי קספרוב | ½ | ½ | ½ | 1 | 0 | 1 | ½ | 1 | ½ | ½ | 0 | ½ |  ½12 |
| 2 | ברית המועצות אנטולי קרפוב | ½ | ½ | ½ | 0 | 1 | 0 | ½ | 0 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½11 |
אלה לנדאו-טסרון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בת 78 בערך) תל אביב
 ענף מדעי:  מזרחנות
 מקום מגורים:  ירושלים
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  דוד איילון, מ"י קיסטר
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 pluto.huji.ac.il/~msetass
 
אלה לנדאו-טסרון
אלה לנדאו-טסרון (נולדה ב-1946) היא פרופסור חבר בגמלאות בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון, באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה

אלה לנדאו-טסרון נולדה וגדלה בתל אביב, למדה בבית ספר עממי הכרמל ובבית ספר תיכון עירוני א', שם למדה ערבית אצל אברהם לביא, מורה נלהב ומסור אשר הטמיע בה את אהבת הערבית. את כל לימודיה האקדמיים עשתה באוניברסיטה העברית: תואר בוגר בשפה וספרות ערבית ובספרות אנגלית (1969), מוסמך בשפה וספרות ערבית (1974), ודוקטורט (1982). את הדוקטורט כתבה בהדרכת הפרופסורים דוד איילון ומאיר קיסטר, אך השפעתו של האחרון היא הניכרת בעבודתה. לצורך פוסט-דוקטורט שהתה לנדאו-טסרון באוניברסיטת ליידן בהולנד. החלה ללמד באוניברסיטה העברית מאז 1970, קיבלה מלגת אלון ומונתה למרצה בשנת 1985, מונתה לפרופסור חבר ב-1995. עמדה בראש החוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון. לימדה מספר שנים בחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטת תל אביב.
חברת מועצת קרן שלזינגר ומערכת כתב העת Jerusalem Studies in Arabic and Islam (מ-2001); חברת מערכת הוצאת מגנס (מ־2004).
מחקריה > תחומי מחקריה

עוסקת בתולדות האסלאם הקדום, בחברה השבטית הערבית, ובמסורת, חוק וכתיבה היסטורית באסלאם.
מחקרה הראשון, עבודת הדוקטורט, עסק במלחמות הרדה.