stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוח השנה השוודי

לוח השנה השוודי הוא לוח שנה ייחודי אשר היה בשימוש בממלכת שוודיה בעת המעבר מהלוח היוליאני ללוח הגריגוריאני בין השנים 1700–1712.
לוח שנה שוודי - פברואר 1712
בשנת 1699 הוחלט בשוודיה (שכללה אז גם את פינלנד) על מעבר מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני, שהונהג במדינות השכנות למעלה מעשור קודם לכן. אבל השוודים לא רצו "לדלג" באמצע השנה על אחד עשר ימים, כפי שעשו המדינות האחרות (כיוון שהלוח היוליאני נמצא אז בפיגור של 11 יום לעומת הלוח הגרגוריאני), ובחרו לפרוס את התיקון על פני מספר שנים ולהפחית יום אחד בכל שנה (הדעות חלוקות אם הכוונה הייתה להפחית יום אחד בכל אחת מהשנים 1700 - 1710 או לבטל את ימי 29 בפברואר בשנים 1700 - 1740), עד שיתאחדו עם יתר המדינות שכבר עברו ללוח הגרגוריאני.
בסופו של דבר, ההחלטה לא החזיקה מעמד. בשנת 1700 אכן בוטל 29 בפברואר (כנדרש לפי הלוח הגרגוריאני, אך בניגוד ללוח היוליאני), אבל בשנים הבאות כבר לא זכרו השוודים להחסיר יום. אז גילו השוודים שהם נותרו לבד עם "הלוח השוודי" – עשרה ימים מאחורי מדינות הלוח הגרגוריאני, ויום לפני מדינות הלוח היוליאני – דבר שהקשה על התקשורת ועל המסחר עם מדינות אחרות.
בינואר 1711 הכריז מלך שוודיה קרל ה-12 על ביטול התוכנית המקורית וחזרה ללוח היוליאני. לשם כך היה עליו להוסיף יום אחד, והוא עשה זאת בחודש פברואר 1712. כך, בשנת 1712, הוסיפו השוודים שני ימים לחודש פברואר, במקום יום אחד, וספרו בו 30 יום.
בשנת 1753 דילגו השוודים על 11 יום (בקצרם את חודש פברואר ל-17 ימים) והצטרפו ללוח הגרגוריאני. עם זאת, רק החל משנת 1844 החלו השוודים לקבוע את מועד חג הפסחא לפי לוח השנה הגרגוריאני.
ראו גם

30 בפברואר
| לוחות שנה |
| --- | --- | --- |
| מערכות | ירחי • שמשי • ירחי-שמשי |  |
| לוחות בשימוש | עברי • גרגוריאני • מוסלמי • איראני • הינדי • קופטי • אתיופי • סיני • פרסי • בהאי • צפון קוריאני • שומרוני • קראי • הולוקני |  |
| לוחות היסטוריים | בבלי • אטי • ביזנטי • יוליאני • מאיה • מהפכני סובייטי • מהפכני צרפתי • רומי • שוודי • אצטקי • קומראני • ערבי טרום-אסלאמי • מצרי |  |
כריסטיאן נובואה

כריסטיאן פרננדו נובואה טייו (בספרדית: Christian Fernando Noboa Tello; נולד ב-9 באפריל 1985) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הקשר באמלק ובנבחרת אקוודור.
קריירת מועדונים

נובואה התחיל את הקריירה שלו באמלק. עד מהרה השתלב בקבוצה הבוגרת והפך לשחקן הרכב קבוע. בשנתיים הבקיע נובואה 8 שערים ב-89 הופעות. בעקבות יכולתו הטובה וגילו הצעיר משך נובואה את עיניהם של מועדונים רבים באירופה.
קריירת מועדונים > ברוסיה

ב-2007 עבר לרובין קאזאן הרוסית. בעונת 2008 זכה עם המועדון באליפות ראשונה בהיסטוריה של המועדון. ב-29 בנובמבר 2010 הבקיע את שערו הראשון בליגת האלופות בתיקו 1-1 נגד ברצלונה. במשחק זה אף ענד את סרט הקפטן.
ב-26 בינואר 2012 נובואה חתם בדינמו מוסקבה עבור 8 מיליון פאונד. ב-5 במרץ באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–1 לאנז'י מחצ'קלה. בעונת 2012 שיחק ב-10 משחקים במדי דינמו. ב-21 ביולי, ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת 2012/2013 בהפסד 0–1 נגד וולגה ניז'ני נובגורוד. ב-25 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2–3 נגד לוקומוטיב מוסקבה, לאחר כיבוש השער פרץ השחקן בבכי כיוון שלא כבש במשך תקופה ארוכה. ב-3 באוגוסט, הוא הבקיע את שער הניצחון נגד טרק גרוזני, אותו הקדיש לכריסטיאן בניטס חברו לנבחרת הלאומית שהלך לעולמו שבוע לפני כן.
קריירת מועדונים > פאוק סלוניקי

ב-7 בינואר 2015 חתם לשנתיים וחצי בפאוק סלוניקי.
קריירת מועדונים > קדנציה נוספת ברוסיה

ב-29 ביולי 2015 חזר לרוסיה וחתם חוזה לשנתיים ברוסטוב, במהלכן היה שוב שותף לסנסציה של קבוצה רוסית במפעלים האירופיים, כשהבקיע את שער הניצחון בניצחון הסנסציוני של רוסטוב על באיירן מינכן בתוצאה 3:2, במחזור החמישי של שלב הבתים בליגת האלופות.
ביוני 2017 הוחתם בזניט סנקט פטרבורג, בשורותיה שיחק עד פברואר 2018 עת הושאל לרובין קאזאן. את שערו הבקיע במשחק הליגה נגד ספרטק מוסקבה במחזור ה-23, שנערך ב-17 במרץ 2018. בתום עונת 2017/2018 חזר להרכב זניט והיה שותף לאחד המהפכים הגדולים בתולדות אירופה כשזניט קבוצתו הפכה פיגור של 4:0 במוקדמות הליגה האירופית לניצחון 8:1 במשחק הגומלין. ברם במשחק במחזור הרביעי של עונת 2018/2019 נובואה נפצע והושבת למשך חצי שנה. הוא חזר למגרשים במרץ 2019.
בפתיחת עונת 2019/2020 לא נכלל ברשימת ההרכב של זניט ובאוגוסט 2019 הוא חתם בסוצ'י למשך שנתיים. את הופעת הבכורה ערך במשחק החוץ נגד צסק"א מוסקבה ב-11 באוגוסט 2019, במחזור החמישי. את שער הבכורה במדי סוצ'י הבקיע בדקה ה-73 נגד אחמט גרוזני במשחק המחזור ה-11, ב-30 בספטמבר 2019.
קריירת מועדונים > חזרה למולדת

בינואר 2024, חזר למולדתו אקוודור וחתם באמלק.
קריירה בינלאומית

נובואה זומן לנבחרת אקוודור לשני משחקי ידידות בסוף 2006. לאחר שעבר לליגה הרוסית הפך לשחקן הרכב מוביל בנבחרת. במהלך מוקדמות מונדיאל 2010 השתלב נובואה בנבחרת. ב-29 במרץ 2009 הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת, שער דרמטי בדקה ה-89 שקבע תיקו 1-1 נגד ברזיל, יומיים לאחר מכן הבקיע את שערו השני בתיקו 1-1 נגד פרגוואי. ב-7 ביוני 2009, בישל שני שערים שעזרו לנבחרת לנצח 1–2 את פרו.
תארים

אקוודור אמלק גואיאקיל
מקום שלישי בליגת העל האקוודורית: 2006
רוסיה רובין קאזאן
אליפות רוסיה (2): 2008, 2009
מקום שלישי בליגת העל הרוסית: 2010
הסופר קאפ הרוסי: 2010
רוסיה דינמו מוסקבה
גמר הגביע הרוסי: 2012
רוסיה רוסטוב
מקום שני בליגת העל הרוסית: 2015/16
רוסיה סוצ'י
מקום שני בליגת העל הרוסית: 2021/22
לודוויג טראובה

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1818 רטיבור, רפובליקת פולין 
 פטירה:  11 באפריל 1876 (בגיל 58) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  פתולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בשדרות שנהאוזר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  שאריטה 
 תלמידי דוקטורט:  הרמן סנאטור, ג'יימס ישראל 
 צאצאים:  מרגריט טראובה, לודוויג טראובה 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
לוּדְוִיג טְרָאוּבֶּה (בגרמנית: Ludwig Traube;‏ 12 בינואר 1818–11 באפריל 1876) היה רופא גרמני-יהודי ואחד ממייסדי הפתולוגיה הניסויית בגרמניה.
חייו

טראובה נולד ברטיבור שבשלזיה. אביו היה סוחר יין יהודי. בגיל 17 עזב את הגימנסיה ברטיבור. הוא למד רפואה בברסלאו, ברלין ווינה. עם מוריו נמנו יאן פורקינייה ויוהנס מילר. מלבד רפואה, עסק בלימודי פילוסופיה ובמיוחד העריך את כתביו של ברוך שפינוזה.
ב-1840 קיבל את הדוקטורט שלו על מחקרו בנושא נפחת הריאות. לאחר מכן עבר לווינה להרחבת הידע שלו אצל קארל פון רוקיטנסקי ויוזף שקודה. החל מ-1841 היה עוזרו של רופא שטיפל בעניים בברלין. בשנת 1848 היה למרצה בלא שכר, ושנה לאחר מכן לעוזר האזרחי הראשון של יוהאן לוקאס שנליין בבית החולים שריטה. באירועי אביב העמים ב-1848 היה טראובה מעורב כרופא. בשנת 1853 היה לרופא הבכיר במחלקה לרפואת ריאות בשריטה, ולאחר מכן מנהל המרפאה הראשונית. כמו כן, הוא גם היה מורה בסמינרים רפואיים צבאיים, ובבית החולים של הקהילה היהודית בברלין היה לרופא הבכיר במחלקה לרפואה פנימית.
אף שמוצאו היהודי של טראובה היה לו למכשול במהלך הקריירה שלו, הוא התברג להיות פרופסור מן המניין במכון פרידריך וילהלם בברלין. בשנת 1866 קיבל את התואר "Geheimer Medizinalrath", ובשנת 1872 מונה לפרופסור באוניברסיטת ברלין.
טראובה מת כתוצאה ממחלת לב כלילית שממנה סבל. הוא קבור בבית הקברות היהודי ברחוב שנהאוזר בברלין.
עבודתו

טראובה נודע בשל העובדה שייסד את תחום מחקר הפתולוגיה הניסויית בגרמניה. הוא שיפר שיטות בדיקה גופנית כגון האזנה וניקוש, והיה מסווג תיעוד רפואי. הוא חקר את הפתופיזיולוגיה של הנשימה וויסות חום הגוף, ונתן את הבסיס המדעי לטיפול בדיגיטליס.
על שמו של טראובה קרויים מספר סימנים קליניים, בהם:
אוושת טראובה – קול שלישי המופיע בעת טכיקרדיה ומרמז על מחלה
גופיפי טראובה – תאי דם אדומים בצורת סהר אשר איבדו את תכולת ההמוגלובין שבהם
הצליל הכפול על שם טראובה – קול כפול הנשמע כיריית אקדח מעל עורק הירך במצבים של אי-ספיקת מסתם אבי העורקים והיצרות המסתם הצניפי
מרווח טראובה – מרווח של כ-12 מ"מ בצורת סהר מעל לגבול הצלע
משפחתו

לודוויג טראובה היה אחיו הגדול של מוריץ טראובה, כימאי וחוקר הכימיה הפיזיולוגית. הוא נשא לאישה את קורה מרקוולד, והיו להם שלוש בנות ושני בנים. אחד מבניו מת בגיל 5 מדיפתריה. בנו השני, גם שמו לודוויג, היה פלאוגרף. חתנו, מוריץ ליטן, ואחיינו, אלברט פרנקל, היו אף הם רופאים. אחיין נוסף, וילהלם טראובה, היה כימאי.
הנצחה

אנדרטה לזכרו של טראובה הוקמה בתחום בית החולים שריטה בשנת 1878. ב-1927 נקרא על שמו רחוב ברטיבור.
מארק ג'קסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1963 (בן 61) שיקגו, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית
 עמדה:  תופס
 מספר:  80, 84, 89
 מכללה:  פרדו
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 1986, דנוור ברונקוס, סבב 6, מספר 161
 קבוצות כשחקן
 1986 - 1992 1993 - 1994 1994:  דנוור ברונקוס   ניו יורק ג'איינטס
 
מארק אנתוני ג'קסון (באנגלית: Mark Anthony Jackson; נולד ב-23 ביולי 1963 בשיקגו, אילינוי) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל ג'קסון באוניברסיטת פרדו. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1986 על ידי דנוור ברונקוס. עם הברונקוס שיחק בשלושה סופרבולים. ב-1993 עבר לשחק עבור ניו יורק ג'איינטס. ב-1994, עונתו האחרונה של ג'קסון, שיחק באינדיאנפוליס קולטס. לאחר פרישתו עבר ג'קסון לגור בעיר דנוור, בה שיחק ברוב הקריירה שלו.
כתב יד קהיר

הגיליון הראשון בכתב היד (יהושע פרק א)
לחצו 
כאן לצפייה בכל כתב היד (קובץ PDF בוויקישיתוף)
הגיליון האחרון בכתב היד (מלאכי, ג', ג')
כתב יד קהיר (Codex Cairensis) הוא כתב יד עתיק של הנביאים (מִצְחָף) שהשתמר בבית הכנסת הקראי העתיק, "בית הכנסת על שם משה דרעי" בשכונת עבאסיה שבמזרח קהיר. בניגוד לכתוב בקולופון שבסופו, שלפיו הוגה הספר על ידי "משה בן אשר", (אביו של אהרן בן אשר), ב”שנת 827 לחורבן הבית השני” (כתב היד עצמו וחישוב השנים שבמביא לתוצאה של 895) (שנת 895 לספירה), בדיקות תיארוך פחמן 14 קבעו שזמנו של הספר הוא מהמאה ה-11 לספירה. מיקומו של כתב היד אינו וודאי, אם כי נטען שכתב היד נמצא בספרייה לאומית. אמנם בספרייה הלאומית קיימת מהדורת פקסימיליה ומיקרופילם.
תיאור כתב היד

כתב יד זה דומה יותר לשיטתו של בן נפתלי, שהיה בר פלוגתא של אהרן בן אשר – עובדה שעמדה אף היא בסתירה לכתוב בקולופון, המייחס את מלאכת הגהת הספר לאביו של אהרן בן אשר, אחרים רצו לאמר שאביו של אהרן בן אשר נטה לדעתו של בן נפתלי; אולם, כאמור, בדיקות התיארוך גילו כי הקולופון מזויף.
כתב היד מכיל את כל ספרי הנביאים, המתפרסים על פני 570 גיליונות, לפי סדר המסורה: ספר יהושע, ספר שופטים, ספר שמואל, ספר מלכים, ספר ישעיה, ספר ירמיה, ספר יחזקאל, הושע, יואל, עמוס, עובדיה, יונה, מיכה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי. כאשר כולם כתובים שלושה טורים בגיליון, למעט בקטעי השירה, כנהוג בכתבי היד של המקרא מאותם זמנים (כתר ארם צובא, כתב יד לנינגרד, ועוד).
הספר מנוקד בניקוד הטברני ומסומן בטעמים. הספרים מופיעים זה אחר זה, כאשר בין ספר לספר מפריד טור מועטר בעיטורים, עם כיתוב נלווה על מניין הפסוקים הכולל שבספר הקודם. בין פסוק לפסוק יש סימון (כמין נקודתיים או קן אנכי קטן), אולם הפסוקים אינם ממוספרים לאורך הגיליון, ורק בסוף כל ספר מופיע מספרם הכולל. הפרדה בין פסקאות קיימת רק בין ה"פרשיות" – הפרדה היא של שורה או של חלק ממנה, לפי סוג הפרשה, "פתוחה" או "סתומה". יש לזכור שחלוקת ספר שמואל וספר מלכים לשניים היא חלוקה שבוצעה לראשונה בתרגום השבעים היווני, ובעקבותיו בוצעה במהדורות המודפסות של התנ"ך, אולם היא אינה חלוקה מקורית. כמו כן, גם החלוקה לפרקים היא חלוקה מודרנית שבוצעה לראשונה על ידי תאולוגים נוצרים במאה ה-12 לספירה.
הקולופון

הספר מכיל בסופו קולופון הנפרש על פני 5 גיליונות, אשר כולל ספירה מלאה של סך כל הפסוקים שבכל ספר וספר מסִפְרי הנביאים ומתן סימנם, רשימת ”סדר הנביאים שהתנבאו לעם ישראל” ומאמר קצר על ”סדר המקרא, הנביאים והכתובים”.
כמו כן מכיל הקולופון מספר הקדשות. ראשית, הקדשה המספרת כי ”זה הדפתרא (=כתב היד) שמונה נביאים שהקדיש אותו יעבץ בן שלמה בירושלים ... לקראין העושין את המועדים על ראות הירח, וקראו בו בשבתות ובחדשים ובמועדים, לא ימכר ולא יקנה ...”. לאחריה, הקדשה של הסופר עצמו: ”זה הדפתר מהסופר יעבץ בן שלמה הבבלי נח נפש....”. ולאחריה, חותם את כתב היד הקולופון (המזויף) ”אני משה בן אשר כתבתי זה המחזור שלמקרא ... במדינת מעזיה טבריה .... נכתב לקץ שמונה מאות שנה ועשרים ושבע שנים לחורבן הבית השני”.
קולופון 1, "מנין הפסוקים שבכל ספר וספר"
קולופון 2, "סדר המקרא הנביאים והכתובים...", והקדשה של הסופר "משה בן יעבץ" לבית הכנסת של קהילת הקראים, "לא ימכר ולא יגאל"
קולופון 3, "אלו הן הנביאים שהתנבאו על ישראל...."
קולופון 4, הקדשה של הסופר "יעבץ בן משה הבבלי"
קולופון 5, הקדשה של המגיה "משה בן אשר" בשנת "827 לחורבן" (895 לספירה), בבדיקת פחמן-14 הוכח כי הקולופון מזויף
לקריאה נוספת

דוד שמואל לוינגר, מבוא למהדורת הפקסמיליה, הוצאת מקור, ירושלים: 1972.
Paul Kahle, Der hebrdische Bibeltext seit Franz Delitzsch, Stuttgart: Kohlhammer, 1961
D. S. Lowinger, Codex Cairo of the Bible: From the Karaite Synagoge at Abbasiya, Summary of introduction in English, Makor 1971, Jerusalem
הערות שוליים

↑  י. פנקובר, תרביץ נח (תשמט) 49-74; מ. גלצר, ספונות ד [יט] (תשמט) עמ’ 167-276, ובמיוחד עמ’ 250-259.
↑  http://zlurie.tumblr.com/post/24543319736/mysteries-of-the-cairo-codex-part-ii
↑  http://aleph.nli.org.il:80/F/?func=direct&doc_number=000174098&local_base=NNLMSS
↑  http://aleph.nli.org.il:80/F/?func=direct&doc_number=002093585&local_base=NNLMSS
↑  שירת כיבוש ל"א המלכים, שירת דבורה ושירת דוד.
↑  יצוין כי אף בהלכות כתיבת ספר תורה נאמר: ”אין עושין ביריעה פחות משלושה דפין” (רמב"ם, משנה תורה, הלכות ספר תורה ט', י"ב. על פי תלמוד בבלי, מסכת מנחות ל, א).
↑  התרי עשר נחשבים כאחד.
↑  מעזיה היא כינוי לטבריה, על  שם הכהנים בני משמרת מעזיה שעל פי המסורת דרו בה.
לזרום עם זה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  פרח הקקטוס 
 בימוי:  דניס דוגן 
 הופק בידי:  אדם סנדלר, ג'ק ג'יארפוטו, הת'ר פארי 
 תסריט:  אלן לוב, Pierre Barillet, אי. איי. אל דיאמונד, טימוטי דאולינג, Jean-Pierre Grédy 
 שחקנים ראשיים:  אדם סנדלר ג'ניפר אניסטון ברוקלין דקר
 מוזיקה:  רופרט גרגסון-ויליאמס 
 צילום:  תיאו ואן דה סנדה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה האפי מדיסון
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית8 בפברואר 2011 ישראל10 בפברואר 2011
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  $80,000,000
 הכנסות:  $214,945,591
 הכנסות באתר מוג'ו:   thepretendwife
 www.justgowithit-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
לזרום עם זה (באנגלית: Just Go with It) הוא סרט קומדיה אמריקאי, המבוסס על הסרט "פרח הקקטוס" (1969). הסרט בוים על ידי דניס דוגן, ומככבים בו אדם סנדלר, ג'ניפר אניסטון וברוקלין דקר בתפקידים הראשיים. הסרט עלה לאקרנים ב-11 בפברואר 2011.
עלילת הסרט

דני מכבי (אדם סנדלר) הוא מנתח פלסטי מלוס אנג'לס שמעמיד פנים שיש לו נישואין כושלים כדי להשיג בחורות. היחידה שיודעת על כך היא הקולגה שלו, קתרין מרפי (ג'ניפר אניסטון). יום אחד דני מצליח לצאת עם פאלמר דודג' (ברוקלין דקר), מורה למתמטיקה. אך לאחר שהיא מוצאת טבעת בכיסו היא מחליטה לסיים את הקשר.
דני משקר לפאלמר כשהוא אומר לה שהוא מתגרש מאישה בשם דבלין שהייתה אויבת של קתרין בתיכון. לאחר מכן, הוא מבקש מקתרין להתחפש לדבלין אחרי שפאלמר ביקשה להיפגש איתה. כשפאלמר שומעת את קתרין מדברת עם ילדיה, היא מניחה שדני הוא האב והיא מבקשת לפגוש אותם.
כתוצאה מסחיטת ילדיה של קתרין, המשפחה ופאלמר נוסעים להוואי. שם הם פוגשים בדבלין אדמס (ניקול קידמן) האמיתית. קתרין מציגה את דני כבעלה מפני בושתה מדבלין. לבסוף, פאלמר מחליטה שכדאי לעבור שלב קדימה ולהינשא לדני, אך לאחר התלבטות ביטל דני את החתונה ברגע האחרון (טקס חתונה אינטימי בהוואי) ומחליט להתחתן עם קתרין.
צוות שחקנים

אדם סנדלר – דניאל מכבי
ג'ניפר אניסטון – קתרין מרפי
ניקול קידמן – דבלין אדמס
ברוקלין דקר – פאלמר דודג'
דייב מתיוס – איאן מאקסטון ג'ונס
גריפין גלוק – מייקל
ניק סווארדסון – אדי סמית'
ביילי מדיסון – מגי מרפי
רייצ'ל דראץ' – קריסטין ברנט
קווין נילון – אדון
היידי מונטאג – קימברלי
דן פטריק – טאנר פטריק
מינקה קלי – ג'ואנה דיימון
קיגן-מייקל קיי – ארנסטו
ביקורות והכנסות

הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק ציון "רקוב" לסרט עם דירוג של 18%.
בסוף השבוע הראשון לצאתו בהפצה כללית הסרט הכניס כ-30.5 מיליון דולר וכך הוא התברג בראש טבלת שוברי הקופות באותו שבוע. שבוע לאחר מכן הסרט התברג במקום הרביעי עם הכנסות של 18.4 מיליון דולר אחרי הסרטים "רווקים לשבוע", "נומיאו ויוליה" ו"זהות לא ידועה". נכון ל-22 במרס 2011 הסרט הכניס כ-98,355,726 מיליון דולר בארצות הברית וכ-52,157,627 מיליון דולר בחוץ לארץ.
לאה אברהם

| --- | --- |

לאה אברהם, 1970
 לידה:  1945 (בת 79 בערך) תימן 
 שם לידה:  1945
 תחום יצירה:  רקדנית וכוריאוגרפית
 
לאה אברהם (נולדה ב-1945) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית, העוסקת גם בשירה ובתיפוף. אברהם רקדה ב"להקת ענבל" וב"להקת בת שבע", וייסדה להקה בת חסותה של "ענבל" בשם "טעם אישי".
ביוגרפיה

אברהם נולדה בדרום תימן, ועלתה לישראל עם הוריה ומשפחתה כשהייתה בת שש, ב-1949. מאז היא מתגוררת בקדימה. בגיל 14 צפתה לראשונה במופע של להקת ענבל והחליטה לנסות להצטרף אליה.
בזמן שירותה הצבאי למדה מחול אצל האחיות שושנה ויהודית אורנשטיין, בתקופה בה סגנון הריקוד שלהם התבסס על מחול ההבעה. בתום שירותה הצבאי התקבלה אברהם ללהקת ענבל והייתה רקדנית סולנית בלהקה. היא גם יצאה עם הלהקה למספר סיבובי הופעות מוצלחים מחוץ לישראל. אחרי 13 שנים בלהקה, בשנת 1973, עברה ללהקת בת שבע, וגם שם פעלה כרקדנית ויוצרת. (בין השאר בלהקתו הנודעת של אלוין איילי)
ב-1980 חזרה ללהקת ענבל, בתור סגנית מנהלת וכוריאוגרפית של הלהקה. בין הריקודים בהן רקדה כסולנית: "שבת שלום", "מגילת רות", "ורד בר", "מזמור לדוד" ו"שירת דבורה". ב-1982 קיבלה מלגה מממשלת ארצות הברית ללמד באוניברסיטאות מחוץ לישראל; שם המשיכה, במקביל ללימודים, להופיע כעצמאית.
בשנת 1983 חזרה לישראל, וביחד עם שלום חרמון, שהיה אחראי על המחול במשרד החינוך, פתחה את המגמה הראשונה למחול בבית ספר בארץ, בתיכון אלון ברמת השרון.
באותה תקופה עסקה גם בתיאטרון וחיברה כוריאוגרפיות להצגות שונות בתיאטרון הקאמרי, תיאטרון באר שבע והבימה.
ב-1985, בעודה מנהלת את המגמה למחול בתיכון אלון, הקימה להקה בת חסותה של להקת ענבל, בשם "טעם אישי". כעבור שנה הסירה ענבל את חסותה מהלהקה, והלהקה המשיכה לפעול עצמאית. הלהקה העלתה את המופע "את היא אני", שבו כל אחת מרקדניות הלהקה הביאה למופע את הרקע האישי והעומק שלה.
בשנת 1995 הוציאה אברהם אלבום מוזיקה בשם "נווה מדבר", המשלב שירה תימנית מקורית ושירי יוצרים ישראלים כמו שרה לוי תנאי, עובדיה טוביה, ינון נאמן וידידיה אדמון.
כבר מתחילת דרכה של אברהם בתחום המחול, עסקה בשילוב מוטיבים של הריקוד התימני יחד עם מחול מודרני; היא ביטאה שילוב זה בלהקות ענבל ובת שבע וגם כשהופיעה כרקדנית עצמאית. ביצירתה "שתי וערב" שילבה ריקודים תימניים עם להקת ג'אז; במופע תופפה על דרבוקה ורקדה יחד עם אחותה חפציבה, כשלהקת הג'אז ניגנה ברקע. יצירות הריקוד והשירה של אברהם נוגעות בנושאים להם קיבלה השראה מתרבות העדה התימנית, כגון נושאים תנ"כיים, נושאים ארצישראליים, וחיי היום יום.
ב-2012 פרשה אברהם לגמלאות מניהול מגמת המחול בתיכון "אלון". לאורך השנים לימדה מוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך, והיא ממשיכה בכך גם כיום. בנוסף ממשיכה אברהם לעסוק במוזיקה, בשירה ובמחול.
אברהם גרושה (בעלה היה הרקדן יהודה נחום) ולה בן אחד- אנוש. בנה ממשיך את דרכה וגם הוא עוסק כיום בריקוד ובזמר.
מאסטר גרהרד

| --- | --- |

 לידה:  1210 Reil, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 במאי 1271 (בגיל 61 בערך) קלן, נסיכות הבוחר מקלן 
 מדינה:  גרמניה 
 תפקיד:  construction foreman 
 
איור של פסל של מאסטר גרהרד
מאסטר גרהרד (במקור: Meister Gerhard) הוא אדריכל ורב-בנאים גרמני או צרפתי, נולד בסביבות 1210 או 1215 ומת ב-24  באפריל 1271 בקלן. מאסטר גרהרד היה רב-הבנאים הראשון של קתדרלת קלן והאחראי לתכנון ובניית בית המקהלה שלה, בסגנון גותי קורן, שנחשב ליצירת מופת של האדריכלות הגותית.
גרהרד ככל הנראה עבד או למד בסדנאות של קתדרלת טרואה וסנט שאפל, שם הוא הוכשר בסגנון הגותי החדש שפותח בפריז: ה-Rayonnant, סגנון גותי קורן. משערים שייתכן ופייר דה מונטריי, האדריכל שעמד מאחורי השיפוץ הקורן של בזיליקת סן דני היה מורהו של גרהרד. הוא ככל הנראה היה גם בקשר עם ז'אן דה של, האדריכל שעבד על קתדרלת נוטרדאם דה פארי.
יצירתו הגדולה ביותר היא בית המקהלה של קתדרלת קלן, אותו תכנן ובנה משנת 1248 ועד למותו. בית המקהלה, שנחנך ב-1322, נחשב להישג השיא של הסגנון הגותי הקורן וזכה לשבחים רבים, ואף כונה "בית המקהלה הגותי" בה"א הידיעה.
קצת אחרי 1248 הוא נישא לגודה, האחות של אחראי המרתפים של דיקאן הקתדרלה. ב-24 באפריל 1271 במהלך בדיקה של העבודות על הקתדרלה, הוא נפל מהפיגום ונפצע אנושות. מאוחר יותר מת מפצעיו. היו לו שלושה בנים - וילהלם, פטר ויוהאן - ובת אחת - אליזבת.
מטבע מיוחד שהונפק ליובל 680 שנה לתחילת הבנייה ב-1248 ומראה את החזית המערבית של קתדרלת קלן
מטבע מיוחד שהונפק ליובל 680 שנה לתחילת הבנייה ב-1248 ומראה את מאסטר גרהרד בודק את תוכניות הקתדרלה
ראו גם

קתדרלת קלן
לאיוש באשטי

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1911 קסטהיי, הונגריה 
 פטירה:  1 ביוני 1977 (בגיל 65) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Berger Lajos 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1935) 
 תקופת הפעילות:  מ-1935 
 פרסים והוקרה:  אמן מצטיין של הונגריה (1954)  אמן דגול של הונגריה (1963)  פרס קושוט (1955)  פרס SZOT (1965) 
 בן או בת זוג:  Zsuzsa Zolnay (1956–1977)  ויולטה פרארי (1948–1955) 
 צאצאים:  יולי באשטי 
 
לאיוש באשטי (במקור ברגר, בהונגרית: Básti Lajos; קסטהיי, 17 בנובמבר 1911 – בודפשט, 1 ביוני 1977) היה שחקן יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט, מרצה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בבודפשט.
משפחתו

לאיוש באשטי נולד במשפחה יהודית בשם לאיוש ברגר. אביו היה רז'ה ברגר, סוחר סדקית, ואמו הייתה אמה פוקס. ברגר נשא לאישה את השחקנית ויולטה פרארי (1930–2014) בשנת 1949, והם התגרשו בשנת 1954. אשתו השנייה הייתה השחקנית ז'וז'ה זולנאי (1932–2011). הם נישאו ב-5 באוקטובר 1956, היא הייתה תלמידתו באוניברסיטה.
קורות חיים

את לימודיו בבית הספר היסודי והתיכון סיים בעיר הולדתו. הוא סיים את לימודיו באקדמיה ההונגרית לתיאטרון וקולנוע (כיום שמה האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע) בשנת 1935. לאחר מכן החל את דרכו ב"תיאטרון מרכז העיר" בניהולו של ארתור בארדוש, ובשנת 1937 הוזמן לתיאטרון הקומדיה של בודפשט, שם כמעט ולא שיחק בשל החוקים האנטי יהודיים, החוק היהודי השני (1939) והחוק היהודי השלישי (1941). הוא למעשה לא יכול היה להופיע על הבמה עד סוף מלחמת העולם השנייה. הוא שהה בלונדון תקופה מסוימת בחיפוש אחר קריירה שם. הוא פגש שם את אמריק פרסבורגר, ששינה את שמו מאימרה, ואת ג'ורג' מיקש שהיה חברו, אבל להפתעתם הוא שב לבודפשט. בין שתי קריאות לשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי) עסק בהוצאת ספרים ובכתיבה.
לאחר מלחמת העולם בשנת 1945 הפך לאמן מכונן בתיאטרון הלאומי של בודפשט. במשך עשור וחצי שיחק את תפקידו של אדם בדרמה טרגדיית האדם של אימרה מדאץ', בבימויו של אנדרה גלרט. הוא גם כתב ספר על תפקידו זה בשם "מה אתה חושב, אדם?" (1962). בין השנים 1968 – 1972, כחבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט זכה להצלחה כגיבור המחזה של ארתור מילר המחיר (The Price). בשובו לתיאטרון הלאומי, אחד ממחזותיו הגדולים האחרונים היה תפקיד של המלך ליר (שייקספיר). מאוחר יותר, תפקיד משמעותי ביותר שלו היה במחזמר גבירתי הנאווה (My Fair Lady) פרופסור היגינס.
בשנת 1976 אובחן כחולה סרטן ריאות ובהמשך עבר ניתוח. הוא המשיך לשחק תפקידים בימתיים גם לאחר הניתוח.
באשטי היה קורא שירים מצוין, במיוחד את הבלדות של יאנוש אראן, אך הוא היה בלתי נשכח גם כמספר של גרסת הרדיו של "הצוענים מנג'אידה". הוא הוציא כמה תקליטים. בשנים 1952 – 1960 הוא היה מרצה באוניברסיטה לאומנויות התיאטרון והקולנוע.
תפקידי במה

מספר הופעות הבכורה שלו שנרשמו במאגר התיאטרון, משנת 1949: 86.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סרטיו > סרטים עלילתיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סרטיו > סרטי טלוויזיה

סערה ברחוב השקמה (1959)
מותו של איוון איליץ' (1965)
אותלו בג'יולאהזה (1966)
בתי נופש (1967)
נרו המזויף (1968) - סנטור וארו
הטרגדית האדם (1969) - השליח פטרוס
הנמלט 0416 (1970)
אווז הזהב (1972)
הרפתקאות פירקס (1973)
וולפונה (1975)
שייקספיר: II. ריצ'רד (1975)
באך בארנשטט (1975)
טיפשי אהבה (1976)
אביגל 1–4. (1977) - טורמה גדעון
פרסים

פרס האמן המצטיין (1954)
פרס קושוט (1955)
פרס האמן הדגול (1963)
פרס SZOT ‏(1965)
ספריו

סִירֶנָה. סיפורים קצרים, ארנקים, רישומים; 1942
מה אתה חושב, אדם?; 1962
לקריאה נוספת

Új magyar életrajzi lexikon I. (A–Cs). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. 494–495. o. [[:hu:Speciális:Könyvforrások/9635474148|ISBN 963-547-414-8]] לקסיקון ביוגרפי
Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. [[:hu:Speciális:Könyvforrások/9630566354|ISBN 963-05-6635-4]] לקסיקון לאמנויות הבמה
Reményi Gyenes István: Ismerjük őket? Zsidó származású nevezetes magyarok (Ex Libris Kiadó, Budapest, 2000) [[:hu:Speciális:Könyvforrások/9638553030|ISBN 963-85530-3-0]] יהודים הונגרים ידועי שם.
MAZSIKE - Magyar Zsidó Nagyjaink היהודים הגדולים שלנו
Csomós Éva: 100 éve született Básti Lajos (magyar nyelven). szeretlekmagyarorszag.hu..)
Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában
Básti Lajos (magyar nyelven). Hangosfilm
מאגר תיאטרון
הערות שוליים

↑  TERASZ.HU
↑  Születése bejegyezve a keszthelyi állami születési akv. 156/1911. folyószáma alatt.
↑  "Magyar Színház/Zolnay Zsuzsa". אורכב מ-המקור ב-2007-10-29.
↑  IMDb/Zsuzsa Zolnay
↑  „1939–40-ben közösen béreltünk lakást Londonban; egyszer éheztünk, másszor nagy lábon éltünk, és vagyoni helyzetünktől függetlenül hajkurásztuk a nőket, valamint Noel Coward hathatós támogatásával és közreműködésével eladtunk egy darabot a Selznick Filmstúdiónak. Én voltam a szerző, és B. játszotta volna a főszerepet, de közben kitört a háború, s mivel nem akartam vele tartani az Egyesült Államokba (bár mindkettőnk útlevelében benne volt már a vízum), B. visszatért Magyarországra.” (George Mikes: Tsi-Tsa és Tsai. Európa,
 1990. 102. o. Nemes Ágnes ford.)
↑  2010. szeptember 23-i lekérdezés
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810616067405606  BnF: cb13820374r (data)  ISNI: 0000 0001 0893 5335  LCCN: n84030925  LNB: 000292881  MusicBrainz: 70b22676-a655-4ac1-8be0-bd452ad38ec3  RERO: 02-A022731134  SUDOC: 252501039  VIAF: 44483537   WorldCat (עם VIAF): 44483537 
הצגת בכורה 1947-טרגדיית האדם