רנאטו קרוזונה
קורות חייו > השותפות עם ניזה וההצלחה הבינלאומית

ב־1956 בעת תחרות רדיופונית שאורגנה במילנו על ידי בית ריקורדי פגש קרוזונה את הפזמונאי ניזה (שם העט של ניקולה סלרנו). ניזה וקרוזונה נרשמו לתחרות יחד על ידי מריאנו ראפטי, שנודע כפזמונאי בשם "קאליבי" והיה מנהל אמנותי של בית ריקורדי ואביו של הטייקון לעתיד ג'וליו ראפטי. השניים היו אמורים ליצור שלושה שירים. אחד מהטקסטים הציג ניזה לקרוזונה נקרא Tu vuò fà l'americano (אתה רוצה לשחק אותה אמריקאי). המלים נתנו השראה לקרוזונה לשלב מוזיקת סווינג וג'אז בפסנתר, תוך כדי יצירת בוגי-ווגי בקטע סולו של רבע שעה. כך נולד הלהיט המפורסם ביותר של קרוזונה. כתוצאה מן השותפות עם ניזה נולדו עוד שמונה שירים, כולל O suspiro (האנחה) ו-Buonanotte (לילה טוב). בכך התחיל שיתוף פעולה פורה בין שני האמנים. בסתיו של אותה שנה לקראת סיור בינלאומי, החליט קרוזונה להפוך את רבייעתו לשביעייה. חוץ מהזמר פיירו ג'ורג'טי צורף ראף מונטראזיו לצד ג'ג'ה הגיטריסט, כמו כן הקלרניתן טוני גרוטולה והסקסופוניסט ג'אני טוצי. קרוזונה גילה אותם בברי הלילה של מילנו, נאפולי וסן רמו.
ב-1956 הקליט גם גרסה מוצלחת של הלהיט האיטלו-אמריקאי Mambo Americano.
של בוב מריל, פרנק ליין וויליאם פישר.
בשנת 1957 יצא לאור "טוררו", עוד להיט גדול של ניזה וקרוזונה. השיר תפס במשך שבועיים את המקום הראשון במצעד הפזמונים של ארצות הברית. בארצות הברית הוקלט הלהיט ב-32 גרסאות ובנוסף הוא תורגם בעולם בשתים עשרה שפות. "טוררו" בוצע בגרסאות כיסוי על ידי כמעט שלושים אמנים רק בארצות הברית, ביניהם האחיות אנדרוז, קוני פרנסיס והאחים קינג. עם הוספתם של Chella llà (להיט משנת 1956 של מרינו מריני) ושל Il pericolo numero uno ("אויב הציבור מס.1") מאת הצמד ג'ינו לטילה וקלאודיו וילה, הרפרטואר החדש של קרוזונה הביא להוצאת אלבום אריך הנגן Carosello Carosone nº 5 שיצא לשוק בהוצאה עצמית בשנת 1957. אחרי סיור הופעות ארוך באירופה, שישיית קרוזונה, שאליה הצטרף הפעם גם נגן ההקשה אלדו פגאני, הגיעה לקובה בה התחיל סיורה המפורסם באמריקה. אחרי קראקס וריו דה ז'ניירו, ב-6 בינואר 1958 היא עלתה על במת קרנגי הול בניו יורק שבדרך כלל אירחה עד אז רק קונצרטים למוזיקה קלאסית, כשהיוצא מן הכלל היחיד היה ב-1938 הופעתם של קלרניטן הז'אז המפורסם בני גודמן ורביעייתו.
בינתיים, בד בבד עם "Piccolissima serenata" (הסרנדה הקטנטנה - מאת אנטוניו אמוריו וג'ובני פריו), A sunnambula (סהרורית - מאת אדוארדו אלפיירי וג'יג'י פיזאנו), A casciaforte (כספת) (מאת אלפונזו מנג'ונה וניקולה ולנטה, מהרפרטואר של רוברטו מורולו) וכן Lazzarella (לזארלה - מאת ריקרדו פזאליה ודומניקו מודוניו), כולם להיטים נפוליטנים שקרוזונה עיבד לפי טעמו האישי, נולד עוד להיט גדול של הצמד קרוזונה-ניזה 'Pigliate 'na pastiglia' (קח גלולה). כל הלהיטים הנ"ל נכללו באלבום Carosello Carosone nº 6 (אריך נגן) שבזמן היעדרות הלהקה זכה במולדת להצלחה רבה. בפברואר 1957 חזרה השישייה לאיטליה ומתוך רצון לחזור על ההישג של האלבום הקודם חבריה עבדו קשה למשך כל השנה. אחרי תקליט ב־45 סיבובים לדקה שכלל את המנגינות Allegro motivetto ו-Colonel Bogey (קולונל בוגי), שיר לכת בריטי ששימש בפסקול הסרט "הגשר על הנהר קוואי" של דייוויד לין קמו לאור עוד שני תכשיטים של הרפרטואר של קרוזונה, בהשתתפותו החיונית של ניזה:O sarracino (שחרחר) ו-Caravan petrol (שיירת נפט). בנוסף הקליטה השישייה את היצירות של קרוזונה וניזה - Atene (אתונה), O mafiuso (מאפיוזו) Giacca rossa ('e russetto) (מעיל אדום ושפתון),Tre guagliune e 'nu mandolino (שלושה בנים ומנדולינה) וכן A-Tisket, A-Tasket, כיסוי לאחד הלהיטים של אלה פיצג'רלד (וצ'יק וב)
אחרי השקת התקליט Carosello Carosone nº 7 בנובמבר 1958, ריקרדו ראוקי וטוני גראטולה עזבו את השישייה והוחלפו על ידי סרג'ו לומברדיני וסילבנו סנטוריו. באותם הימים הקים קרוזונה בית תקליטים משלו La Stereo עם אולפן הקלטה ברחוב אוארליו סאפי 11 במילאנו. במרץ 1959 ערכו סיור הופעות ברחבי איטליה והחל מיוני יצאו לסיור בארצות ערב - מרוקו, תוניסיה, מצרים, לבנון וירדן. ביולי נסעו לסיור קונצרטים נוסף בדרום אמריקה:ארגנטינה, צ'ילה, אורוגוואי, פרו וברזיל. בסן פאולו הופיע קרוזונה במופע רוויו לצידה של מרלן דיטריך. הקהל נהנה ממופעי הלהקה שהצטיינה בזכות הטקסטים ההומוריסטיים של ניזה, הקטעים הקומיים של ג'ג'ה די ג'אקומו ולחניו של קרוזונה שהושפעו מהג'אז ומבסווינג המעורבבים במקצבים שונים אחרים.