stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכוחות המזוינים של אוקראינה
מבנה > הכוחות המיוחדים

הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה (Сили спеціальних операцій Збройних сил України) הוקמו במסגרת הרפורמה הצבאית ב-5 בינואר 2016 כיורשי הספצנאז.
מבנה > השכלה צבאית

החינוך הצבאי באוקראינה ניתן על ידי אוניברסיטת חיל האוויר ע"ש איוואן קוז'דוב בחרקוב והאוניברסיטה האוקראינית לביטחון לאומי.
ראשי המטה הכללי

תפקיד רמטכ"ל צבא אוקראינה נוצר בשנת 1992 כאשר הצבא הסובייטי אורגן מחדש והמחוז הצבאי של קייב בראשות קולונל גנרל ויקטור צ'צ'וואטוב סירב להישבע אמונים לצבא האוקראיני.
| #> ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים וסגן שר ההגנה | שם> ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים וסגן שר ההגנה | דיוקן> ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים וסגן שר ההגנה | יחידה> ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים וסגן שר ההגנה | תקופת כהונה> ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים וסגן שר ההגנה | תחת הנשיא> ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים וסגן שר ההגנה | הערות> ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים וסגן שר ההגנה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גנרל לויטננט גאורגי ז'ביציה (ממלא מקום) |  |  | 23 בדצמבר 1991–4 ביוני 1992 |  |  |
| 2 | גנרל לויטננט ואסיל סובקוב | ‏ |  | 4 ביוני 1992–25 בספטמבר 1992 |  |  |
| 3 | גנרל לויטננט איוואן ביז'אן (ממלא מקום) |  |  | 25 בספטמבר 1992–24 במרץ 1993 |  |  |
| 4 | קולונל גנרל אנטולי לופאטה |  |  | 24 במרץ 1993–10 בפברואר 1996 |  |  |
ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים וסגן ראשון לשר ההגנה
| 5 | גנרל לויטננט (קולונל גנרל משנת 1997) אלכסנדר זטינאייקו |  |  | 12 במרץ 1996–30 בספטמבר 1998 |  |  |
| 6 | קולונל גנרל (גנרל הצבא משנת 2001) וולודימיר שקידצ'נקו |  |  | 30 בספטמבר 1998–13 בנובמבר 2001 |  |  |
| 7 | גנרל לויטננט מקולה פלצ'וק (ממלא מקום) |  |  | 13 בנובמבר–27 בנובמבר 2001 |  |  |
| 8 | קולונל גנרל פטרו שוליאק |  |  | 27 בנובמבר 2001–8 בפברואר 2002 |  |  |
ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים האוקראינים
| 9 | קולונל גנרל פטרו שוליאק |  |  | 8 בפברואר–28 ביולי 2002 |  |  |
| 10 | קולונל גנרל אולכסנדר זטינאייקו |  |  | 14 באוגוסט 2002–4 ביוני 2004 |  |  |
| 11 | גנרל לויטננט קולונל גנרל סרהי קיריצ'נקו |  |  | 19 ביולי 2004–16 ביוני 2005 |  |  |
ראש המטה הכללי והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה
| 12 | קולונל גנרל (גנרל הצבא משנת 2007) סרהי קיריצ'נקו |  |  | 16 ביוני 2005–18 בנובמבר 2009 |  |  |
| 13 | קולונל גנרל (גנרל הצבא משנת 2010) איוואן סבידה |  |  | 18 בנובמבר 2009–31 במאי 2010 |  |  |
| 15 | גנרל לויטננט (קולונל גנרל משנת 2010) גריגורי פדצ'נקו |  |  | 31 במאי 2010–18 בפברואר 2012 |  |  |
| 16 | גנרל לויטננט (קולונל גנרל משנת 2012) וולודימיר זמאנה |  |  | 18 בפברואר 2012–19 בפברואר 2014 |  |  |
| 17 | אדמירל יורי אילין |  |  | 19 בפברואר–28 בפברואר 2014 |  |  |
| 18 | גנרל לויטננט מיכאילו קוצין |  |  | 28 בפברואר–3 ביולי 2014 |  |  |
| 19 | גנרל לויטננט  משנת 2014 קולונל גנרל משנת 2015 גנרל הצבא ויקטור מוז'נקו |  |  | 3 ביולי 2014–21 במאי 2019 |  |  |
| 20 | גנרל לויטננט רוסלן חומצ'ק |  |  | 21 במאי 2019–28 במרץ 2020 |  |  |
| 21 | גנרל לויטננט סרהי קורניצ'וק |  |  | 28 במרץ 2020–27 ביולי 2021 |  |  |
| 22 | גנרל לויטננט ואלרי זלוז'ני |  |  | 27 ביולי 2021– 8 בפברואר 2024 |  |  |
| 23 | קולונל גנרל אולקסנדר סירסקי |  |  | 8 בפברואר 2024–הווה |  |  |
נשק גרעיני

בעקבות התפרקותה של ברית המועצות, אוקראינה ירשה שתי חטיבות של כוחות אסטרטגיים שאבטחו את מלאי הנשק הגרעיני. אוקראינה ויתרה מרצון על מאגר כלי הנשק הגרעיניים. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה שמדינה ויתרה מרצון על שימוש בנשק גרעיני אסטרטגי.
באוקראינה יש כמויות גדולות של אורניום מועשר, שבארצות הברית רצו לקנות ממכון חרקוב לפיזיקה וטכנולוגיה. באוקראינה גם שני מפעלי כרייה ועיבוד של אורניום, מפעל מים כבדים, טכנולוגיה לייצור מכשירים אלקטרוניים לקביעת ההרכב האיזוטופי של חומרים בקיעים.
בדצמבר 1994 חתמה אוקראינה על מזכר בודפשט, שבו המדינה הסכימה לוותר על כל הנשק הגרעיני שברשותה, והצטרפה לאמנה למניעת הפצת נשק גרעיני. החל מ-1 בינואר 1996 לא נותרו בשטח אוקראינה ציוד או חומרים גרעיניים למטרות צבאיות.
ב-13 במאי 1994, ארצות הברית ואוקראינה חתמו על מזכר הבנות על העברת ציוד וטכנולוגיית טילים. בהסכם זה התחייבה אוקראינה לפקח ולבקר את טכנולוגיית הטילים שברשותה.
ראו גם

המשמר הלאומי של אוקראינה
כוחות ההגנה הטריטוריאלית (אוקראינה)
רגימנט אזוב
לגיון חירות לרוסיה
הערות שוליים

↑  Armed forces personnel, total - Ukraine, The World Bank
↑   The Military Balance, Volume 122, Issue 1 (2022), International Institute for the Study of War, Chapter Five: Russia and Eurasia, p. 211
↑   The Military Balance, Volume 123, Issue 1 (2023), International Institute for the Study of War, Chapter Five: Russia and Eurasia, p. 201
↑  "Parliament approves admission of military units of foreign states to Ukraine for exercises". Kyiv Post. 18 במאי 2010. אורכב מ-המקור ב-9 בפברואר 2016. נבדק ב-9 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  War has a female face, UNIAN (4 August 2016)
1 2  Is Ukraine’s reformed military ready to repel a new Russian invasion?,Atlantic Council, December 23, 2021
↑  Танкові та механізовані війська України(באוקראינית). Український мілітарний портал, 18 марта 2009.
↑  The Military Balance 2016, p.204-206
↑  Борис Соколов. Украина: отмахнуться не удастся. Кратко о боевом составе видов ВС и возможностях «оборонки» // «Военно-промышленный курьер», № 9 (477) от 6-12 марта 2013. стр.3
↑  Міноборони витратить півтора мільйони на глянцевий журнал про військо // «Нашi грошi» от 20 февраля 2014
↑  Пов’язані фірми розіграли півмільйона на газету про льотчиків // «Нашi грошi» от 13 февраля 2014
↑  М. Осинин, А. Куницин. Морально-психологическое воспитание личного состава вооружённых сил Украины // «Зарубежное военное обозрение», № 12 (813) 2014, стр.45-50
↑  Viktor Chechevatov (באנגלית)
חיילי היחידה הכימית, הביולוגית והגרעינית מס' 19 של צבא אוקראינה, בעיראק.
T-84 Oplot-M טנק המערכה המתקדם ביותר בצבא אוקראינה.
ספינה אוקראינית באיסטנבול, 2001.
טיל שיוט נגד ספינות "נפטון" (אנ')
צנחן אוקראיני נוטל חלק בתרגיל «Rapid Trident-2014» (ספטמבר 2014)
מטוס סוחוי Su-27 אוקראיני.
מטוס התובלה An-70.
רונדל חיל האוויר האוקראיני
פרגאט "הטמן סגאידאצ'ני בשירות הצי.
כטב"ם באירקטאר TB-2 אוקראיני
השלכה (כלכלה)

השלכה, הוא מונח כלכלי המציין תאוריה שנוסחה לראשונה על ידי פרידריך פון ויזר, הקובעת כי מחירי גורמי הייצור (פקטורי ייצור) נקבעים על פי מחירי התפוקה. קביעה זו הפוכה לקביעת הכלכלנים הקלאסיים כמו אדם סמית ודייוויד ריקרדו (ראו גם: תאוריית הערך של העבודה).
תאוריית ההשלכה של ויזר נוגעת לדיון בטיבו של ערך כלכלי. כלכלנים מאסכולת התועלת השולית כמו קרל מנגר והאסכולה האוסטרית טענו כי ערך כלכלי אינו נקבע על פי גורמי הייצור שהיו שותפים ביצירת המוצר. אלא, על פי השימוש המוערך ביותר שהמוצר האחרון יכול לשמש לו או התועלת השולית של המוצר המוגמר.
על פי תאוריית הערך השולי, קל להבין כיצד ערכם של מוצרים מסדר נמוך (מוצרי צריכה) מבוסס על הערכת הרוכש המשתמש בהם. ערכם של מוצרים מסדר גבוה (מוצרים המשמשים בייצור מוצרים אחרים) ניתן להיקש על פי הערך השולי המשתרשר ממוצרים מסדר נמוך וקשה מאוד לחשבו. לכן, פיתח ויזר את הרעיון שלפיו מוצרים מסדר גבוה גם הם מוערכים על פי ערך שולי ישיר— זה של הצרכנים שלהם, יצרנים המשתמשים במוצרים מסדר גבוה כדי ליצור מוצרים מסדר נמוך.
ז'אן הראשון, מלך צרפת

ז'אן הראשון (15 בנובמבר 1316 – 20 בנובמבר 1316; נקרא "ז'אן שנולד לאחר מות אביו". בצרפתית: Jean Ier le Posthume) היה מלך צרפת למשך חמשת ימי חייו.
הוא נולד והומלך ב-15 בנובמבר 1316, בן לשושלת הקפטינגית ובנו של המלך לואי העשירי (נולד לאחר מות אביו) וקלמנס מהונגריה.
ז'אן חי חמישה ימים בלבד. רבים מאמינים שדודו, המלך העתידי פיליפ החמישי, גרם למותו על מנת לרשת את הכתר. ישנם גם המאמינים כי פיליפ חטף את הילד והחליפו בגופה במקומו. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-14 הופיע בפרובאנס אדם שטען כי הוא ז'אן הראשון. הוא הושם בכלא מיד, ושם גם סיים את חייו.
ז'אן שלט במשך חמישה ימים כאשר דודו היה עוצר הממלכה, עד מותו ב-20 בנובמבר 1316. הפעוט נקבר בבזיליקת סן-דני. דודו, פיליפ החמישי, ירש את הכתר ומלך אחריו.
ויליאם ויטני

ויליאם קולינס ויטני (באנגלית: William Collins Whitney;‏ 5 ביולי 1841 – 2 בפברואר 1904) היה פוליטיקאי ובעל הון אמריקאי. הוא כיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית בתקופת נשיאותו הראשונה של נשיא ארצות הברית, גרובר קליבלנד בין השנים 1885–1889. ויטני היה שמרן ונחשב לחבר בסיעת "הבורבונים" במפלגה הדמוקרטית (אנ').
קורות חייו

ויליאם ויטני נולד בעיירה קונוויי שבמסצ'וסטס למשפחה בעלת שורשים פוריטניים. המשפחה התייחסה לג'ון ויטני מלונדון שהתיישב בווטרטאון שבמסצ'וסטס ב-1635. אביו של ויליאם ויטני היה בריגדיר גנרל ג'יימס סקולי ויטני. אמו לורינדה קולינס, הייתה צאצאית של ויליאם בדפורד, מושל מושבת פלימות'. אחיו של ויליאם ויטני היה התעשיין הנודע הנרי מלוויל ויטני, שהיה נשיא "חברת ספינות הקיטור המטרופוליטנית" (Metropolitan Steamship Company), מייסד "חברת מסילות הרחוב של הווסט אנד" (West End Street Railway Company of Boston) בבוסטון ומייסד "חברת הפחם של הדומיניון" (Dominion Coal Company) ו"חברת הברזל והפלדה של הדומיניון" (Dominion Iron and Steel Company) בסידני, נובה סקוטיה שעל האי קייפ ברטון. אחותו, לורינדה קולינס "לילי" ויטני, נישאה לצ'ארלס ט. בארני, נשיא חברת ניקרבוקר. אחות אחרת שלו, סוזן קולינס ויטני, נישאה לעורך הדין הנרי פ. דימוק.
ויטני התחנך בבית הספר וליסטון שבאיסטהאמפטון, מסצ'וסטס וב-1863 סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל, שם הוא היה חבר באחוות הגולגולת והעצמות. לאחר מכן הוא למד בבית הספר הרווארד למשפטים. הוא המשיך את לימודי המשפטים עם אברהם לורנס בניו יורק וב-1865 התקבל ללשכת עורכי הדין.
קריירה פוליטית

ב-1871 היה ויטני פעיל בארגון מועדון הצעירים הדמוקרטים. הוא התנגד נחרצות לחבורה שסבבה את ויליאם טוויד (אנ') ובין השנים 1871–1890 הזדהה עם מתנגדי טמאני הול. ב-1872 הוא היה למפקח על בתי הספר, אך באותה שנה גם נוצח בהתמודדות על משרת פרקליט המחוז.
בין השנים 1875–1882 היה ויטני היועץ המשפטי של עיריית ניו יורק, ובתוקף תפקידו הוא דאג לקודיפיקציה של חוקים שנגעו לעיר והתמודד בהצלחה עם מספר רב של תביעות כנגד העירייה, שרובן הוגשו שלא בתום לב, והסתכמו בכ-20 מיליון דולר. ב-1882 הוא התפטר מסיבות אישיות.
ב-1883, דרך "חברת הרכבת ברודוויי" היה ויטני מעורב במאבק מול ג'ייקוב שארפ ותומאס פורצ'ן ריאן על הזיכיון הרכבת ברחוב ברודוויי. בתחילה קיבל שארפ את הזיכיון באמצעות שוחד, אך בדצמבר 1884 חבר ריאן לוויטני ולפיטר א. ב. וידנר. באמצעות ליבוי דעת הקהל, פעולות משפטיות, וקידום חקירה של המוסדות המחוקקים, הם הביסו את שארפ. בסופו של דבר זכתה הסינדיקציה של ריאן בזיכיון ב-1886.
בתקופת נשיאותו הראשונה של גרובר קליבלנד (1889-1885), כיהן ויטני כמזכיר הצי של ארצות הברית. הוא פעל אז רבות לפיתוחו של צי ארצות הברית. החוזים שנחתמו על ידי הממשל הקודם נחקרו ללא משוא פנים על ידי ועדה שהוקמה על ידי ויטני ובה היוט חברים קומודור רובי אוונס, קומודור ג'ורג' בלקנאפ והרמן וינטר, המהנדס הראשי של "חברת ספינות הקיטור המטרופוליטנית". ויטני קידם את אימוצה על ידי התעשייה של הטכנולוגיה שנדרשה לבנייה של ספינות קיטור מפלדה ותותחים ימיים מודרניים ולייצור מקומי של לוחות שריון. הוא גם ארגן מחדש את המערך הפיננסי והלוגיסטי של מחלקת הצי ותרם להצלחתה של מכללת המלחמה של הצי.
ב-1889, כאשר סיים ויטני את כהונתו כמזכיר הצי ניתן היה למנות כלי שיט שבנייתם הושלמה או כאלו שהיו בבנייה, כולל אוניית מערכה אחת, חמש אוניות מוניטור, שמונה סיירות ממוגנות, סיירת תותחים אחת, אוניית העברה אחת, ארבע ספינות תותחים וטרפדת אחת. כל אלו היוו את הגרעין של "הצי החדש". בארבע שנותיו של ויטני בקבינט היה ביתו בוושינגטון מרכז חברתי בעל משיכה רבה. ב-1888 העניקה לו אוניברסיטת ייל תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים.
ב-1890 הצטרף ויטני לצ'ארלס ט. בארני, הנרי פ. דימוק, ויליאם ארל דודג' סטוקס, פרנסיס ו. ג'נקס ואחרים כדי להקים את חברת הפיתוח וההלוואות של ניו יורק. תאגיד זה פיתח את וושינגטון הייטס. בתקופת מאבקו נגד טמאני הול תרם ויטני רבות למועמדתו של קליבלנד לנשיאות בבחירות 1892.
ב-1893 הצטרף ויטני לאחיו הנרי בניהול "חברת הפחם של הדומיניון" וב-1899 לניהול "חברת הברזל והפלדה של הדומיניון", כדי לנצל את משאבי המינרלים של סידני, נובה סקוטיה שבהאי קייפ ברטון. בבחירות לנשיאות של 1896 הוא סירב לתמוך במועמד מפלגתו ויליאם ג'נינגס ברייאן על רקע התנגדותו לליגת הכסף.
פעילותו במרוצי סוסים

ויטני השקיע כספים רבים במרוצי סוסי ת'ורוברד, שכר את טובי המאמנים, רכש את טובי הסוסים והעסיק את טובי הרוכבים של התקופה. הוא הקים את אורוות ווסטברי, שבהן גודלה סדרה של סוסי ת'ורוברד, שהתחרו נגד הסוסים של האורוות של ג'ייס קין. באחוזת הקיץ הענקית שלו ליד אולד ווסטברי שבלונג איילנד בנה ויטני אורווה בשטח של 240 מטרים רבועים עם 84 תאים לסוסים ועם מסלול אימונים באורך של קילומטר וחצי. בתקופה זו של תחילת המאה ה-20, אומנו סוסיו של ויטני בארצות הברית על ידי חבר היכל התהילה של מרוצי הסוסים של ארצות הברית, ג'ון ו. רוגרס ובאנגליה על ידי ג'ון האגינס.
בבעלותו של ויטני היו ארמון בסגנון ונציאני, בשטח של 5,000 אקרים ליד אולד ווסטברי שבג'מייקה שבניו יורק; בית בשכונת שיפסהד שבניו יורק, עם מסלול מרוצים פרטי בשטח של 300 אקרים; מעון בשטח של 700 אקרים בלינוקס, מסצ'וסטס; מעון הקיץ אוקטובר מאונטיין בוושינגטון, מסצ'וסטס, בשטח של 10,00 אקרים; חוות סטוני פורד בניו יורק, ששימשה כחווה משנית לחוות הגידול שלו בקנטקי; שמורת ציד פרטית בשטח של 16,000 אקרים בהרי אדירונדאק; בקתה באגם בלו מאונטיין עם מסלול גולף, וחוה בשטח של 3,000 אקרים בקנטקי. ויטני בילה את זמנו גם בקהילת גידול הסוסים אייקן שבקרוליינה הדרומית, שם הוא חידש קוטג' מקומי למעון חורף של 69 חדרים שכלל 15 חדרי אמבטיה, אולם נשפים גדול, אולם סקווש ואורווה ל-30 סוסים. מעורבותו בקהילת אייקן, יחד עם מעורבותם של תומאס היצ'קוק, משפחת ואנדרבילט, משפחת אסטור ומגדלי סוסים אחרים, סייעה לקדם את הפעילות באתר אייקן שעד היום משמש לאימונים של סוסים שמגיעים בחורף מהצפון כדי לזכות במזג אוויר נוח יותר.
ויטני היה בעליהם של 26 סוסים שזכו בתחרויות נושאות הפרסים בארצות הברית (Graded stakes race), כולל סוסתו "ארטפול" (Artful), צאצאיתו של הסוס "המבורג" שגם הוא היה בבעלותו. ב-5 ביוני 1901 ניצח ויטני במרוץ דרבי באנגליה עם הסוס "וולודיובסקי" שאותו הוא חכר מליידי ולרי מו. באותה שנה רכש ויטני יחד עם קבוצת משקיעים את מסלול המרוצים בסרטוגה ספרינגס, ניו יורק, שהיה אז במצב של הזנחה. הוא ביצע במקום שיפורים רבים ולזכותו נזקפת התחייה המחודשת של פעילות המרוצים בסרטוגה.
חיים אישיים

ב-13 באוקטובר 1869 נשא ויטני לאישה את פלורה פיין, בתו של הסנאטור הנרי ב. פיין מאוהיו ואחותו של קולונל אוליבר הזרד פיין, חברו של ויטני לספלס הלימודים בייל ולימים החשב של סטנדרד אויל. לזוג נולדו שני בנים ושתי בנות ובן נוסף שנפטר בגיל 5. פלורה ויטני נפטרה ב-1893 בגיל 52. שנתיים לאחר מכן נישא ויטני בשנית לאלמנה סיביל רנדולף (לבית מאי). ב-1898 נפצעה סיביל קשות בתאונת רכיבה באייקן ונפטרה כמה חודשים לאחר מכן.
ויטני המשיך להיות פעיל בעסקי רשת התחבורה העירונית של ניו יורק עד לארגונה מחדש ב-1902, אז הוא פרש לחלוטין מעיסוק זה.
ויליאם ויטני נפטר ב-2 בפברואר 1904 בניו יורק ונטמן בבית הקברות וודלון שבניו יורק. צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות משנת 1924 ועד לאחר מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  Whitney (AD-4) - Naval History and Heritage Command
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380981805171  ISNI: 0000 0000 4974 6955  LCCN: nr93016234  NARA: 10575400  ULAN: 500443596  VIAF: 63879393   WorldCat (עם VIAF): 63879393
ויליאם הופקינס

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1793 נוטינגהאמשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 באוקטובר 1866 (בגיל 73) קיימברידג', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  גאולוגיה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  קולג' פרטהאוס  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  אדם סדג'ויק 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  אדוארד רות', אייזיק טודהאנטר, ג'יימס קלרק מקסוול, פרנסיס גולטון, ג'ורג' סטוקס, ויליאם תומסון, ארתור קיילי 
 פרסים והוקרה:  מדליית וולסטון (1850)  עמית החברה המלכותית 
 תרומות עיקריות
 פיתוח מודל המוצק של מרכז כדור הארץ
 
ויליאם הופקינס (William Hopkins; ‏2 בפברואר 1793 – 13 באוקטובר 1866) היה מתמטיקאי וגאולוג אנגלי, שפיתח את מודל המוצק של מרכז כדור הארץ, והסביר באמצעותו תופעות גאולוגיות רבות. שמו יצא לתהילה כמנחה תלמידים לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'.
חייו

הופקינס נודל בקינגסטון על סור (אנ'), כפר קטן סמוך לגדת נהר הסור (אנ') שבנוטינגהאמשייר במרכז אנגליה. הוא היה בן יחיד לאביו ויליאם הופקינס, שהיה חוואי. בנערותו למד חקלאות מעשית בנורפוק, ואביו שכר לו חווה קטנה בעיר-השוק בורי סט. אדמונדס (אנ') שבסאפוק. העיסוק בחקלאות לא עלה בידיו של ויליאם הצעיר, וכשאשתו הראשונה מתה, בסביבות 1821, החל בלימודי תואר ראשון בקולג' פרטהאוס (אנ') שבקיימברידג'. הוא סיים את לימודיו ב-1827, שביעי בהישגיו במתמטיקה במחזור, והשלים לימודי תואר שני (אנ') ב-1830.
עושה המתנצחים

עוד לפני שסיים את לימודיו, נשא הופקינס לאשה את קרולין פרנסס בוייס (1799-1881), ולכן לא יכול היה להיות עמית בקולג'. כתחליף, החל לעבוד כמורה פרטי, בהדרכת תלמידי המתמטיקה שהתמודדו על התואר "מתנצח בכיר" (שהוענק למי שסיים את בחינות המתמטיקה של קיימברידג' במקום הראשון באותה שנה). בתפקיד זה הוא הצליח להפליא, עד שכונה "עושה המתנצחים", והכנסתו הגיעה ל-700–800 לירות שטרלינג בשנה. עד 1849 הדריך 200 סטודנטים, שביניהם הגיעו 17 למקום הראשון, וביניהם מתמטיקאים ידועים לעתיד, כמו ארתור קיילי וג'ורג' סטוקס. פרנסיס גלטון תיאר את אופן ההוראה של הופקינס כמתובל בסיפורים משעשעים, ישיר ומעניין, המתאר את הבעיות המתמטיות בהקשרן המטאפיזי, וכתב על זמן הלימוד אצלו "מעולם לא נהניתי כל-כך". בין תלמידיו נמנה גם אדוארד רות' שהיה ל"מתנצח בכיר" ולעושה מתנצחים בעצמו.
ב-1833 פרסם הופקינס את ספרו הראשון, "יסודות הטריגונומטריה". ב-1837 נעשה חבר החברה המלכותית הבריטית.
גאולוגיה

ב-1833, לערך, פגש הופקינס את אדם סג'וויק בברמות' (אנ'), והצטרף אליו לכמה סיורים שהציתו את העניין של הופקינס בגאולוגיה. בסדרת מאמרים שכתב ייסד את הגאולוגיה הפיזיקלית, כשהוא חוקר את ההשפעות שתהיינה לכח דחיפה הפועל מפנים כדור-הארץ על קרום כדור הארץ בשיטות מתמטיות ופיזיקליות. ברעיונות אלה השתמש כדי לנתח את אזור האגמים בצפון ואזור וילד (אנ') בדרום מזרח אנגליה.
הופקינס שיער שפנים כדור הארץ מוצק ברובו, דינאמי ומלא קמטים, שבו גזים ונוזלים רותחים יכולים ליצור כוחות הרמה מקומיים. מודל זה עמד בסתירה לרעיונותיו של צ'ארלס לייל, שהאמין ב"מצב יציב" עם גלעין נוזלי, בתוך מעטפת בעובי של כ-100 מיילים. הופקינס הציג את רעיונותיו בפני החברה המלכותית הבריטית בשנים 1838–1842, כשהוא מנתח את סיבוב כדור הארץ, כולל תופעות הנקיפה והנדנוד (אנ'). הוא טען כי התצפיות, התומכות בתאוריה שלו, אינן עולות בקנה אחד עם תאוריית הפנים הנוזלי. ב-1847 הרחיב את התאוריה שלו כך שתסביר גם רעידות אדמה והתפרצויות געשיות. ב-1850 קיבל את מדליית וולסטון (אנ') של החברה הגאולוגית של לונדון, ונהיה נשיאה של החברה ב-1851. היה נשיא החברה הבריטית למדע (אנ') ב-1853.
הופקינס טען גם שההתקררות ההדרגתית של כדור הארץ אינה משפיעה על האקלים. ב-1851 קרא בפני החברה הגאולוגית עבודה "על הסיבות העשויות לשנות את הטמפרטורה של פני הארץ". בנאום השני שלו כנשיא החברה, ביקר את התאוריה של אלי דה-בומון (אנ') על התרוממות רכסי הרים, שלדעתו לא היו לה ראיות מספיקות. במחקריו המאוחרים ביקש לכמת את ההשפעה של הלחצים האדירים בפנים כדור הארץ על נקודת הרתיחה ומוליכות החום של חומרים שונים. מענק מן החברה המלכותית איפשר לו לקבל את עזרתם של תומסון, ג'יימס פרסקוט ג'אול וויליאם פיירביירן (אנ'), כדי לבצע מדידות שתמכו, כך סבר, בתאוריה שלו. ב-1851 סיים ג'יימס קלארק מקסוול לכתוב עבודת דוקטורט בהנחייתו.
הופקינס כתב גם על תנועת הקרחונים והסלעים שאלו נושאים במהלכה. עיסוקו הזה הביא אותו לעימות עם ג'יימס דייוויד פורבס, שראה בתחום טריטוריה פרטית, ובז למה שראה כהעדר כישורים תצפיתיים מצידו של הופקינס.
בסופו של דבר, תומסון היה זה שהצביע על כך שאף על פי שמסקנותיו של הופקינס על מבנה כדור הארץ היו נכונות, הראיות הפיזיקליות והמתמטיות שלו היו לקויות בחסר.
הופקינס אהב מוזיקה ושירה, ונהנה לצייר נופים. מאשתו השנייה נולדו לו בן ושלוש בנות. את חייו סיים בבית משוגעים בסטוק ניוינגטון (אנ') שבלונדון, ומת ממניה כרונית ומתשישות.
והבי ח'זרי

והבי ח'זרי (בערבית:  وهبي خزري; נולד ב-8 בפברואר 1991) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מונפלייה ובנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים > ספורטינג קלוב דה בסטיה

ח'זרי נולד באז'אקסיו שבצרפת. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של JS אז'אקסיו, ובגיל 12 עבר למחלקת הנוער של ספורטינג קלוב דה בסטיה. ב-20 בפברואר 2009 ערך ח'זרי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-85 בניצחון 0–1 על אמיין במסגרת ליגת המשנה הצרפתית. ב-13 במרץ 2009 הבקיע ח'זרי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-81 בניצחון 0–1 על מונפלייה בליגה. הוא לקח חלק בירידת המועדון לליגה הלאומית בתום עונת 2009/2010, חזרתו לליגת המשנה בתום העונה הבאה ובעליית המועדון לליגת העל בתום עונת 2011/2012.
קריירת מועדונים > ז'ירונדן דה בורדו

בחודש יולי 2014, לאחר 5 עונות בספורטינג קלוב דה בסטיה, חתם ח'זרי ל-4 עונות בז'ירונדן דה בורדו מליגת העל הצרפתית. ב-17 באוגוסט 2014 ערך ח'זרי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 76 דקות בניצחון 1–4 על מונקו במסגרת המחזור השני בליגה. באותו משחק, דקה לפני החלפתו, הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
קריירת מועדונים > סנדרלנד

ב-30 בינואר 2016, לאחר עונה וחצי בז'ירונדן דה בורדו, חתם ח'זרי בסנדרלנד מהפרמייר ליג. ב-2 בפברואר ערך ח'זרי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף לקראת המחצית השנייה בהפסד 0–1 למנצ'סטר סיטי במסגרת המחזור ה-24 בליגה. ב-13 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, שער בדקה השלישית בניצחון 1–2 על מנצ'סטר יונייטד במסגרת המחזור ה-26. בעונת 2016/2017 היה שותף לנשירתה של הקבוצה לליגת המשנה. ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לסטאד רן. ב-10 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על אולימפיק ליון בו הבקיע את שערו הראשון.
קריירת מועדונים > סנט אטיין

ב-17 ביולי 2018 חתם ח'זרי בסנט אטיין לארבע שנים. ב-11 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בו כבש את שערו הראשון בניצחון 2-1 על גנגאן. בעונתו הראשונה כבש 13 שערי ליגה.
קריירת מועדונים > מונפלייה

ב-28 ביוני 2022 חתם ח'זרי במונפלייה.
ב-13 באוגוסט 2022, ערך הופעת בכורה בה כבש שער בכורה בהפסד 5-2 לפריז סן ז’רמן.
קריירה בינלאומית

ב-7 בינואר 2013 ערך ח'זרי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, במשחק ידידות נגד נבחרת אתיופיה. ב-23 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-72 בניצחון 1–2 על נבחרת סיירה לאון במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. הוא לקח חלק בגביע אפריקה לאומות 2013 ובגביע אפריקה לאומות 2015.
ח'זרי נכלל בסגל נבחרת תוניסיה למשחקי גביע העולם בכדורגל 2018 שנערכו ברוסיה. במשחק השני שערכה תוניסיה בטורניר, בישל ח'זרי את השער הראשון והבקיע את השני בהפסד נבחרתו 2–5 לנבחרתה של בלגיה. במשחק האחרון בשלב הבתים, לאחר ששתי הנבחרות כשלו בהעפלה לשלב הבא בטורניר, בישל ח'זרי את השער הראשון והבקיע את שער הניצחון מול פנמה, שהסתיים בתוצאה 1–2. היה זה השער ה-2,500 במספר בהיסטוריית טורנירי גביע העולם.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.
הריטואל (סרט, 2017)

| --- | --- |

 מבוסס על:  רומן בשם "הריטואל" מאת אדם נוויל.
 בימוי:  דייוויד ברקנר 
 הופק בידי:  ג'ונתן קוונדיש ריצ'רד הולמס
 תסריט:  ג'ו ברטון
 שחקנים ראשיים:  ריף ספול ארשר עלי רוברט ג'יימס-קולייר סם טרוטון
 מוזיקה:  בן לוואט 
 צילום:  אנדרו שולקינד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  The Imaginarium
 חברה מפיצה:  אנטרטיימנט ואן (הממלכה המאוחדת) נטפליקס (בין לאומי)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בספטמבר 2017 (פסטיבל הסרטים הבין-לאומיים בטורונטו) 13 באוקטובר 2017 (הממלכה המאוחדת)
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה
 הכנסות:  1.3-1.6 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
הריטואל (בתרגום מילולי מאנגלית: The Ritual) הוא סרט אימה בריטי שעלה לאקרנים בשנת 2017 ועוקב אחר קבוצת חברים היוצאת לטיול תרמילאים ביער בשוודיה ונאלצים להתמודד מול רשע שלא ראו קודם. הסרט בוים על ידי דייוויד ברקנר ואת התסריט שלו כתב ג'ו ברטון. תסריט הסרט מבוסס על רומן בשם "הריטואל" שנכתב על ידי הסופר אדם נוויל בשנת 2011. בסרט מככבים ריף ספול, ארשר עלי, רוברט ג'יימס-קולייר וסם טרוטון.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-8 בספטמבר 2017 ולאחר מכן הופץ בממלכה המאוחדת ב-13 באוקטובר 2017 על ידי חברת ההפצה "אנטרטיימנט ואן" הקנדית.
שחקנים

ריף ספול - לוק.
ארשר עלי - פיל.
רוברט ג'יימס-קולייר - האץ'.
סם טרוטון - דום.
פול ריד - רוברט.
הפקה

הסרט צולם בהרי הקרפטים שברומניה.
פסקול הסרט הולחן על ידי בן לוואט, שהוא חברו הוותיק של דייוויד ברקנר, במאי הסרט. לוואט הלחין גם את פסקול הסרט "The Signal" משנת 2007 ואת פסקול הסרט "בית הסיוטים" משנת 2020.
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומיים בטורונטו בשנת 2017 וזכויות ההפצה הבין-לאומיות נמכרו לחברת הזרמת המדיה "נטפליקס" עבור 4.75 מיליון דולר. הסרט הופץ בבתי הקולנוע בממלכה המאוחדת על ידי חברת ההפצה הקנדית "אנטרטיימנט ואן" ב-13 באוקטובר 2017 והרוויח מעל למיליון דולר בהקרנת הבכורה. לאחר מכן, הסרט הופץ בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" בתאריך 9 בפברואר 2018.
הפצה > ביקורות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 74% טריות על סמך 96 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 57/100 על סמך 18 ביקורות.
הערות שוליים

↑  Horror film The Ritual features Southwick actor, www.sussexexpress.co.uk, ‏2017-10-13 (באנגלית)
↑  Rachel Reeves, [Exclusive Interview Composer Ben Lovett On THE NIGHT HOUSE, David Bruckner and His Deep Cut Connection to Alkaline Trio], Nightmare on Film Street, ‏2020-02-07 (באנגלית)
↑  Tatiana Siegel, Tatiana Siegel, Toronto: Horror Film ‘The Ritual’ Sells to Netflix for $4.75 Million (Exclusive), The Hollywood Reporter, ‏2017-09-19 (באנגלית)
↑  The Ritual (2017) - Financial Information, The Numbers
↑  Nightmare on Film Street - Horror Movie Podcast, Horror Movie News, Horror Reviews and More!, Nightmare on Film Street (באנגלית)
↑  The Ritual (באנגלית), נבדק ב-2022-12-11
↑  The Ritual, נבדק ב-2022-12-11