stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריון נטוורק
היסטוריה

פריון, בעבר IncrediMail, נוסדה בשנת 1999 על ידי שני בני דודים: ירון אדלר ועופר אדלר. אינקרדימייל היא תוכנה לדואר אלקטרוני המאפשרת הוספת חתימה ידנית, אפקטים קוליים, שימוש בהנפשות שונות, אפשרויות תלת־ממד והתאמה אישית של ממשק המשתמש ועוד.
מיד אחרי הקמתה גייסה החברה 3.3 מיליון דולר ממקורות פרטיים ומוסדיים, ובינואר 2006 הונפקה לראשונה בנאסד"ק. בנובמבר 2007 הונפקה פריון גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ב-2010 מונה למנכ"ל החברה ג'וזף מנדלבאום ששימש בעבר מנכ"ל American Greetings Interactive, הזרוע האינטרנטית של חברת כרטיסי הברכה American Greetings.
באוגוסט 2011 רכשה החברה את Smilebox  – אפליקציה לבניית מצגות ואלבומים דיגיטליים – תמורת 32 מיליון דולר.
בספטמבר 2011 שינתה החברה את שמה העברי והלועזי לפריון (Perion), מלשון תפוקה ותוצרת.
בנובמבר 2011 רכשה פריון את SweetPacks (המוכרת גם כ-SweetIM) תמורת 41 מיליון דולר. SweetPacks הישראלית פיתחה מגוון תכנים לשימוש יומיומי הניתנים להורדה מהאינטרנט.
בינואר 2014 רכשה החברה את Client Connect, היחידה העסקית של חברת קונדואיט, בעסקת חילופי מניות ששווייה הוערך בכ-660 מיליון דולר.
ביוני 2014 רכשה פריון את GrowMobile הממוקמת בסן פרנסיסקו ב-42 מיליון דולר.
בפברואר 2015 רכשה את MakeMeReach, חברה פריזאית הפועלת בתחום פלטפורמות הפרסום ברשתות החברתיות. טכנולוגיית ה-AdsOptim של MakeMeReach מאפשרת למפתחי אפליקציות מובייל לנתב מסעות פרסום ברשתות החברתיות.
באוקטובר 2015 פתחה פריון משרד חדש בברצלונה על מנת שתוכל לחזק את הנוכחות שלה באירופה, ובפרט להתפתח ולהתרחב בשווקים של ספרד ופורטוגל.
בדצמבר 2015 רכשה החברה את חברת הפרסום האמריקאית Undertone (אנ') תמורת 180 מיליון דולר.
בינואר 2017 הכריזה החברה על מינויו של דורון גרסטל למנכ"ל החל באפריל אותה שנה, בעקבות ההודעה על פרישתו של ג'וזף מנדלבאום מתפקידו. גרסטל הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ובמינהל עסקים מהטכניון ותואר שני מאוניברסיטת תל אביב. בעבר ניהל את חברת ההיי־טק Panaya, הוביל בה שינויים אסטרטגיים, והיא נמכרה ב–2015 ל Infosys. כמו כן ניהל את סינרון, חברה ציבורית לשעבר המתמחה בציוד רפואי קוסמטי.
במאי 2017 מונה אופיר יעקוביאן לסמנכ"ל הכספים של פריון ומייק גלובר מונה למנכ"ל חטיבת ה-Search של החברה (CodeFuel).
ביוני 2017 הכריזה חטיבת המדיה החברתית של פריון, MakeMeReach, על הסכם שיתוף פעולה עם הרשת החברתית Snapchat. באותו חודש זכתה חטיבת המדיה החברתית בפרס החדשנות של אינסטגרם עבור קמפיין לסרטי דיסני.
בהמשך חודש יוני הוכרז על הסכם שיתוף פעולה בין חטיבת הפרסום הדיגיטלי של פריון, Undertone, לסוכנות Associated Press האמריקאית (AP). הן ייצרו יחד חבילת חסויות בסקר דירוג קבוצות פוטבול.
בדצמבר 2023 רכשה החברה את חברת Hivestack הקנדית תמורת 100 מיליון דולר.
חברת פריון מיישמת כללי אחריות תאגידית באסטרטגיה העסקית שלה: 2% מהכנסות החברה באינטרנט מוקדשים לתרומה לקהילה, ועובדי החברה רשאים להפריש עד 40 שעות בשנה לפעולות התנדבות בקהילה.
מוצרי החברה

Undertone: חטיבת הפרסום הדיגיטלי של פריון, המתמחה בפתרונות פרסום דיגיטלי למותגים בפלטפורמות מדיה שונות.
CodeFuel: חטיבת ה-Search של פריון, המתמחה במוניטיזציה ומיקסום רווחים ממודעות פרסום במנועי חיפוש.
Paragone: חטיבת המדיה החברתית של פריון, המתמחה בפרסום ברשתות החברתיות פייסבוק, טוויטר, אינסטגרם וסנאפצ'ט.
SmileBox: אפליקציה להתאמה ולהנפשה של צילומים למכשירים נייחים וניידים
Vidazoo: פלטפורמה לבעלי אתרים למוניטיזתיה באמצעות ווידאו. החברה נרכשה בספטמבר 2021.
Incredimail: אפליקציה המספקת תוכנת דואר אלקטרוני למכשירים נייחים וניידים. הופסקה הפעילות בשנת 2020
הערות שוליים

1 2 3 4 5  פריון נטוורק: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  הלל קורן, ‏זינוק בהכנסות פריון; הרווח הנקי הסתכם ב-27.6 מיליון ד', באתר גלובס, 15 במאי 2014
↑  ערן אזרן, אינקרדימייל רוכשת את סמייל-בוקס תמורת 40 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 2 באוגוסט 2011
1 2  קובי ישעיהו, ‏מניית היום: מזנקת ב-6% בעקבות השלמת עסקה, באתר גלובס, 2 בינואר 2014
↑  יוסי ניסן, ‏פריון רוכשת את SweetPacks הישראלית ב-41 מיליון דולר, באתר גלובס, 8 בנובמבר 2012
↑  רועי גולדנברג, ‏קונדואיט על המיזוג עם פריון: "זה לא ספרינט אלא מרתון", באתר גלובס, 16 בספטמבר 2013
↑  ניר צליק, מנכ"ל פריון: "מובייל הוא העתיד אבל עדיין יש 2 מיליארד מחשבים בעולם", באתר כלכליסט, 1 ביולי 2014
↑  ניר צליק, פריון רוכשת את Grow Mobile האמריקאית בעד 42 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 31 ביוני 2014
↑   עמרי זרחוביץ, פריון רוכשת חברה צרפתית, באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2015
↑  ניר צליק, פריון רוכשת את MakeMeReach תמורת 12 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 11 בפברואר 2015
↑  עדי פרל, פריון השיקה כלי חדש לניהול קמפיינים במובייל, באתר "Geek Time",‏ 12 בנובמבר 2014
↑  פאנדר, פריון מתרחבת ופותחת משרד חדש בברצלונה, 1 באוקטובר 2015
↑  אסף גלעד, פריון רוכשת את חברת הפרסום האמריקאית Undertone ב-180 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 1 בדצמבר 2015
↑  דורון גרסטל ממונה למנכ"ל פריון, אתר TheMarker, 23 בינואר 2017
↑  גולן חזני, אופיר יעקוביאן ממונה לסמנכ"ל הכספים של פריון, באתר כלכליסט, 28 במאי 2017
↑   שלי אפלברג, מייק גלובר מונה למנכ"ל יחידת ה-Search של פריון, באתר הארץ, 16 במאי 2017
↑   שלי אפלברג, מניית פריון מזנקת ב-6% עקב ידיעה על שיתוף פעולה עם סנאפ, באתר הארץ, 5 ביוני 2017
↑  חטיבת המדיה החברתית של פריון זכתה בפרס החדשנות של אינסטגרם, אתר Funder, 28 ביוני 2017
↑  שיתוף פעולה בין פריון וסוכנות AP, באתר גלובס, 7 ביוני 2017
↑  פריון וסוכנות AP ייצרו יחד חבילת חסויות בסקר דרוג קבוצות פוטבול, אתר Funder, 7 ביוני 2017
↑   אתר האינטרנט הרשמי של Hivestack
↑  סופי שולמן, פריון רוכשת את Hivestack הקנדית ב-100 מיליון דולר במזומן, באתר כלכליסט, 12 בדצמבר 2023
תענית בכורות

| --- | --- |

 סוג:  צום
 מועד
 תאריך:  י"ד בניסן  ה'תשפ"ה  יום שבת 12 באפריל 2025
 
מכת בכורות
תענית בכורות היא מנהג יהודי שבו בכורים צמים בערב פסח (י"ד בניסן) מהבוקר עד ליל הסדר. לא בכל הקהילות פשט המנהג, ולדוגמה רוב יהודי תימן לא נוהגים בו.
למעשה, כיום נוהגים רוב הבכורים לאכול בסעודת מצווה (כגון זו של סיום מסכת) אשר האכילה בה דוחה את הצום, בגלל היות הצום רק מנהג, ובכך פוטרים את עצמם מהמשך הצום. הורים להם ילד בכור אשר אינו יכול לצום נוהגים לצום בשביל הילד.
מקור המנהג וטעמו

מקור המנהג הוא במסכת סופרים (פרק כ"א, הלכה א'), שם נאמר שאין מתענים בניסן אלא הבכורים בערב פסח.
טעם המנהג לא מוזכר במסכת סופרים. הסברה המקובלת היא שהתענית היא זכר להצלת הבכורות של עם ישראל בעת מכת בכורות, שבה נהרגו על פי התורה כל הבכורות בארץ מצרים.
הזכרון יהודה כתב שהתענית היא זכר למה שהתענו בכורי ישראל בערב פסח של שנת יציאת מצרים כדי שינצלו ממכת בכורות.
הרב שלמה זלמן אוירבך מביא טעם אחר. לדבריו, ביום זה הבכורות מתאבלים על כך שנלקחה מהם עבודת בית המקדש לטובת הכהנים, והסיבה למועד התענית היא שביום זה עבודת הקורבנות הגיעה לשיאה (בהקרבת קרבן הפסח, מה שהעמיק את צערם של הבכורות ועורר אותם לתענית (זו הסיבה שסיום מסכת פוטר מלצום, כי יש להם שמחה אחרת).
ביטול הצום על ידי סעודת מצווה

לפי חלק מן הפוסקים, תענית בכורות מתבטלת בפני סעודת מצווה, ולכן הנוהג המצוי הוא לערוך סעודת מצווה ביום זה ובכך להיפטר מן התענית לגמרי (כלומר מי שאכל בסעודת מצווה רשאי לאכול לאחר מכן לאורך כל היום). סעודת המצווה באה לציין בדרך כלל סיום מסכת בתלמוד הבבלי. אפשרויות אחרות לסעודת מצווה הן סעודת הנערכת לאחר חופה וקידושין או ברית מילה, אך יותר מקובל להשתתף בסעודת סיום מסכת, משום שהן יותר נפוצות. היו פוסקי הלכה שהחמירו שאדם שאינו מבין את הנלמד בסעודת סיום המסכת אינו יכול להיפטר בכך מן התענית. במצרים חששו שהציבור הרחב לא יבין את הנאמר בסעודת סיום המסכת, ולכן נהגו לערוך חופות רבות באותו יום כדי שהבכורות ישתתפו בסעודת החתונה (או לכל הפחות יטעמו מהיין של שבע הברכות הנאמרות מתחת לחופה), ולא יסמכו על סיום מסכת.
יש שנימקו את המנהג לבטל התענית על ידי סעודת מצווה, מפני שתענית קודם יום חג היא מחוקות הגויים.
היו שכתבו שאין לסמוך על הסיום לכתחילה.
ישנן קהילות בהן מקפידים הבכורות לצום. כך נהוג בכמה קהילות בצפון אפריקה וגם בקהילה הספרדית של אמסטרדם, שם מקיימים בתפילת מנחה של ערב פסח מניין מיוחד לבכורות הצמים, ובו מקיימים את סדרי התפילה הנהוגים בתענית (קריאה בתורה של פרשת "ויחל משה" ואמירת תפילת עננו).[דרוש מקור]
החייבים והפטורים מהתענית

החייבים בתענית הם בכורים גם אם הם בכורים רק מאב או מאם. בכורים מהאם צריכים להיחשב "פטר רחם" ולכן בכור שנולד אחרי נפלים או בכור יוצא דופן (הנולד בניתוח קיסרי) פטורים מהתענית (במידה והם אינם בכורים לאביהם).
בכור קטן, אביו מתענה עבורו. אם אביו בכור, אמו מתענה עבורו.
החייבים והפטורים מהתענית > תענית בכורות לנשים

בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן ת"ע, סעיף א' נכתב: "ויש מי שאומר שאפילו נקבה בכורה מתענה". על דברים אלו כותב הרמ"א: "ואין המנהג כן", כלומר התענית מחייבת רק זכרים ולא נקבות. בקהילות האשכנזיות נהגו כמו הרמ"א. בחלק מהקהילות הספרדיות היה נהוג שבת בכורה מתענה.
בטעם הפטור לנשים. יש אומרים שלא מתו נקבות מצרים, אך במדרשים אחרים נאמר שמתו גם נקבות. הגר"א מבאר בביאורו על השולחן ערוך, שהן פטורות מצום כיוון שהן פטורות מפדיון הבן, שאף הוא כזכר להצלת בכורי ישראל. המשנה ברורה מבאר שהתורה לא נתנה קדושת בכורה לנשים לשום דבר.
תענית בכורות בשבת

אם חל ערב פסח בשבת, מקדימים ומתענים (או נפטרים מהצום על ידי סעודת מצווה) ביום חמישי, י"ב בניסן. פוסקים רבים סבורים שבשנה כזו אין צורך לצום כלל. מכיוון שבין כה וכה המנהג המקובל הוא שלא לצום בכל מקרה אלא להשתתף בסעודת מצווה, נהגו לעשות כך גם אם חל ערב פסח בשבת.
לקריאה נוספת

דניאל גולדשמידט, על תענית בכורות, בתוך מחקרי תפילה ופיוט, עמ' 384-386.
הרב איתן שנדורפי, תענית בכורות - מה טעמה וכיצד ייתכן להיפטר ממנה על ידי סעודת מצווה?, הדר המועדים - פסח, עמ' 17-29.
הערות שוליים

↑  ספר הזיכרון לרבי שלום יצחק הלוי, דברי שלום חכמים, עמוד רע"ט
↑  חתם סופר, אורח חיים, שמ"ו. לפי טעם זה נותרת קושיה – למה מציינים בצום ולא בשמחה. ראו חתם סופר, פסחים, דף ק"ח, עמוד א'. שו"ת זכרון יהודה, אורח חיים, קל"ג. מקראי קודש פסח, חלק ב', כ"ב.
↑  סימן קל"ג.
↑  בדומה למה שהתענו עם ישראל בתענית אסתר בשנת נס פורים.
↑  "הליכות שלמה", פרק שמיני, הערה א'.
↑  מנהגי מהר"י טירנא, הובא באוצר דינים ומנהגים.
↑  הרצי"ה קוק בשם אביו הראי"ה קוק, שו"ת אורח משפט עמ' קנ"ב אות כ'.
↑  שמות רבה, פרשה ט"ו סימן י"ב. על פי חידושי הרש"ש.
↑  פסיקתא, שמות רבה פרשה י"ח סימן ג.
↑  וכן כתב בערוך השולחן סעיף ג'. ראו גם שולחן ערוך הרב בסימן זה.
↑  שתי הדעות מובאות בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן ת"ע, סעיף ב'.
| חג הפסח |
| --- | --- | --- |
| ערב פסח | קמחא דפסחא • אפיית מצות • שבת הגדול • הגעלת כלים • בדיקת חמץ • ביטול חמץ • ביעור חמץ • מכירת חמץ • תענית בכורות • ערב פסח שחל בשבת |  |
| סיפור יציאת מצרים | שעבוד מצרים • עשר מכות מצרים • יציאת מצרים • קריעת ים סוף • שירת הים |  |
| ליל הסדר | הלכות ליל הסדר • קערת ליל הסדר • חרוסת • כרפס • מצה • מרור • זרוע • ארבע כוסות • כוס של אליהו • הסבה • אפיקומן |  |
| סדר ההגדה | סימני הסדר • הא לחמא עניא • מא כ'בר • מה נשתנה • עבדים היינו • ארבעה בנים • והיא שעמדה • דצ"ך עד"ש באח"ב • דיינו • אמונים ערכו שבח • קריאת ההלל (התחלה) • שפוך חמתך • הלל (המשך) • הלל הגדול • ברכת השיר • חסל סידור פסח • לשנה הבאה בירושלים • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא |  |
| מצוות החג | איסור חמץ • קורבן פסח • סיפור יציאת מצרים • אכילת מצה • אכילת מרור • ארבע כוסות • מנחת העומר |  |
| מהלך החג | ערב פסח • ליל הסדר • חול המועד פסח • שביעי של פסח • פסח שני |  |
| מנהגים | סעודת אסתר • סהרנה • אמירת שירת הים • סעודת משיח • מימונה |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אבוא בחיל להתיצבה • תפילת טל • ליל שמורים אותו אל חצה |  |
| חמץ ומצה | מצה עשירה • מצה שמורה • שרויה • קטניות בפסח • חמץ נוקשה • חמץ שעבר עליו הפסח |  |
| שונות | מסכת פסחים • לא בד"ו פסח • מטבח פסח • רומפלנאכט |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
רדואן אל-חילו

| --- | --- |
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה 
 
רדואן אל-חילו (בערבית: رضوان الحلو; 1907, יפו - אוקטובר 1975, יריחו) היה פוליטיקאי פלסטיני קומוניסטי שפעל בתקופת המנדט הבריטי, כיהן כמזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (פק"פ).
אל-חילו נולד ביפו למשפחה ענייה. כבר מגיל 8 הוא נאלץ לעזור בפרנסת המשפחה.
בגיל 19 הצטרף למפלגה הקומוניסטית (פ.ק.פ), ונודע שם בשם "החבר מוסא". במסגרת המפלגה למד קרוא וכתוב. הוא למד במוסקבה במשך מספר חודשים ולאחר מכן עבד בעבודות מזדמנות. בשנת 1934 מונה למזכ"ל הפק"פ. באותה תקופה היה בן-זוגה של שמחה צברי, מספר שתיים במפלגה. תחת הנהגתו המפלגה עברה תהליך של "ערביזציה" שמשמעו העברת ההנהגה לידיים ערביות והפיכת המפלגה למפלגה לאומית-פלסטינית בעלת מצע קומוניסטי, הוא תמך במרד הערבי הגדול (פרץ בשנת 1936) כהתקוממות אנטי-אימפריאליסטית אולם לטענתו הוא התנגד לפעילות הטרור שננקטה על ידי כמה מחברי המפלגה.
במהלך כהונתו כמזכ"ל המפלגה, ישב בכלא בשנים 1939–1941, ובתקופה זו הנהיגה את המפלגה חברתו לחיים, שמחה צברי.
בשנת 1941 נעצר אל-חילו ושוחרר כעבור שנה.
הוא כיהן כמזכ"ל הפק"פ עד 1943, אז התפוררה המפלגה והחברים הערבים עזבוה כדי להקים את "הליגה לשחרור לאומי", שעמד בראשה, בספטמבר 1943.
חילו נשא לאשה יהודיה מבודפשט, שילדה לו שלוש בנות. ב-1948 עזבה האשה עם הבנות להונגריה. לאחר מלחמת העצמאות השתקע ביריחו ונשא לאשה פליטה כמוהו מיפו. כמו יתר הקומוניסטים הערבים שחיו ביהודה ושומרון תחת שלטון ירדן אל-חילו הצטרף למפלגה הקומוניסטית הירדנית אולם סולק משורותיה בשנת 1952 כתוצאה מסכסוכים פנימיים.
הערות שוליים

↑   (הקישור אינו פעיל)
1 2 3 4  מצטפא כבהא, המזרח התיכון בימינו: הפלסטינים – עם בפזורתו, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 59, הערה 12.
↑  דני רובינשטיין, יריחו בחורף, דבר, 8 בינואר 1982
↑   (הקישור אינו פעיל)
↑  ג.ז. ישראלי, העסקנים הקומוניסטים בארץ-ישראל, דבר, 7 באפריל 1953
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-מסדר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 סוג:  אתר חדשות בשפה הערבית
 תקופת הפעילות:  2013–2019 (כ־6 שנים)
 מייסדים:  שמרית מאיר, The Israel Project
 www.al-masdar.net
 
אל-מַסְדַר (בערבית: المصدر, בתעתיק מדויק: אלמצדר; "המקור") היה אתר חדשות ישראלי בשפה הערבית עבור קהל הקוראים הערבי הן בישראל והן ברחבי העולם הערבי.
היסטוריה

האתר הוקם ב-2013 במסגרת הארגון האמריקני The Israel Project על ידי העיתונאית הישראלית שמרית מאיר. מערכת האתר ישבה בתל אביב וכללה יהודים וערבים ישראלים.
קדמה לאתר מערכת חדשות קטנה יותר שהפעילה משנת 2011 דף פייסבוק בערבית בשם "ישראל ללא צנזורה" (إسرائيل بدون رقابة) שזכה להצלחה וליותר מ-1.3 מיליון לייקים.
מטרתו של האתר הייתה להגיש לקורא הערבי מידע וחדשות על ישראל ללא תיווך של אתרי חדשות ערביים, אם כי הוא עסק גם בתחומים שאינם קשורים לישראל. האתר גם דיווח על תכנים ונושאים שלא זכו להתייחסות רבה בתקשורת הערבית כגון התייחסות לנושאים הקשורים לקהילת הלהט"ב.
בסוף אפריל 2019 הודיעה מאיר כי האתר נסגר, ופעילותו תועבר לגופים אחרים. לדבריה, הסיבה לסגירת האתר איננה כלכלית.
הערות שוליים

↑  דף הפרויקט, באתר הארגון The Israel Project
↑  إسرائيل بدون رقابة, פייסבוק
↑  من نحن ("מי אנחנו"), באתר אל-מסדר (בערבית)
↑  מזל מועלם, 'אין פלקט של ערבי, כמו שאין פלקט של יהודי', אל-מוניטור, 27 בנובמבר 2014
↑  איתמר ב"ז, "האתר נסגר אבל הפעילות תימשך בפורמט אחר", באתר העין השביעית, 30 באפריל 2019
מרסיי

ערך זה עוסק בעיר בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
נמל מרסיי על רקע "כנסיית נוטרדאם גארדה" בזיליקה מפוארת בנקודה הגבוהה ביותר בעיר, שבראשה פסל מוזהב – הבתולה מריה של לוקן.
מבט כללי על מרסיי
הכנסייה הרפורמית
מָרסיי (בצרפתית: Marseille; באוקסיטנית: Marselha או Marsiho; בעבר: מרסיליה) היא העיר השנייה בגודלה בצרפת, אחרי עיר הבירה פריז. היא נמצאת בדרום-מזרח צרפת, על חוף הים התיכון. מרסיי מהווה עיר בירה לחבל הארץ פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור ולמחוז שפך הרון. נמל מרסיי הוא הנמל המסחרי הגדול ביותר בצרפת ובים התיכון. בעיר עצמה (בשטח 240 קמ"ר) חיים כ-852 אלף תושבים, ובמרסיי רבתי (בשטח 2,830 קמ"ר) חיים כ-1.6 מיליון תושבים.
כלכלת העיר מתבססת על הנמל המסחרי הגדול. בעיר פועלת רכבת תחתית (מטרו), ובסמוך אליה נמצא שדה תעופה בינלאומי.
במרסיי מוצב "גדוד כיבוי האש הימי של מרסיי" (BMPM) - יחידה צבאית של חיל הים הצרפתי, שמתמחה בפעולות כיבוי אש, חילוץ והצלה, רפואה, חירום ומשימות מיוחדות. הגדוד הוקם בשנת 1719, הוגדר כגדוד הגנה של מרסיי בשנת 1816, נקבע כגדוד בן חמש פלוגות בשנת 1838, ומשנת 1962 הוא אחראי גם על הנמל המסחרי ועל שדה התעופה. בגדוד משרתים כ-1,740 חיילים, והוא נמצא תחת פיקוד חיל המצב של מרסיי.
בין ילידי העיר המפורסמים: דזירה קלארי (1777-1860, מלכת שוודיה), אדולף טייר (1797-1877, נשיא צרפת) ושחקן הכדורגל זינדין זידאן (נולד ב-1972).
היסטוריה > העת העתיקה

העיר הוקמה כמושבה קרתחדשתית בשם הפיניקי 𐤌𐤎𐤋𐤕 (מסלת), ונכבשה על־ידי איונים מפוקאיה (אנ') שברחו מפני הרפגוס וזכו בשטחי העיר בקרב ימי מול הקרתחדשתים. אותם יוונים נחלו את העיר וקיימו אותה כקולוניה מסחרית, בשם מסליה (Μασσαλία), שנגזר מהשם הפיניקי. מסליה הייתה לנמל היווני הראשון במערב אירופה, ואוכלוסייתה צמחה ועלתה במהירות אל מעל לאלף תושבים. חשיבותו של נמל מסליה עבור היוונים ולכן התפתחותה המהירה של העיר ושרידותה הייתה בהיותו נמל מעבר לבדיל, שהיה יקר מציאות ונדרש לייצור ארד, העשוי מסגסוגת של נחושת ובדיל. מסליה הייתה להתיישבות הראשונה אשר זכתה למעמד עיר בצרפת. מגלה הארצות היווני פיתאס, בן המאה ה-4 לפנה"ס, הוא יליד מסליה, ולמסע הימי שלו לצפון אירופה הוא יצא מעיר זו. מסליה נכבשה על ידי הקלטים, ומאוחר יותר על ידי הרומאים. בתקופת הכיבוש הרומאי נקראה העיר מסיליה (Massilia).
היסטוריה > ימי הביניים והעת החדשה

מרסיי הפכה לחלק מממלכת צרפת בעשור התשיעי של המאה ה-14, אך במהרה רכשה מוניטין בהתמרדותה כנגד הממשל. התושבים אימצו בהתלהבות רבה את המהפכה הצרפתית, ובשנת 1792 שלחה העיר 500 מתנדבים כדי להגן על פריז. ההמנון הלאומי של צרפת, "המרסייז", נקרא על שם כוחות אלו.
בין האתרים הבולטים בעיר נמנים הנמל העתיק, כנסיית "נוטרדאם גארדה" (נוסדה במאה ה-13) ואי הכלא העתיק "שאטו ד'איף" (נבנה במאה ה-16 ומוזכר בספר "הרוזן ממונטה כריסטו" מאת אלכסנדר דיומא). בשנים שקדמו לקום מדינת ישראל, שימשה מרסיי נמל יציאה לכמה אוניות מעפילים, במסגרת המוסד לעלייה ב'. אחרי קום המדינה הוקם גרנד ארנס, המחנה הגדול, מחנה בו רוכזו מאות אלפי עולים מצפון אפריקה אירופה ושלח אותם לארץ ישראל. ניסים בנימין היה מפקד המחנה בשנים 1950-1952 .
בשנים המאוחרות של המאה ה-20 שימשה העיר כנמל כניסה למיליוני מהגרים לתוך צרפת, מאות אלפים מהם הגיעו בשנת 1962 מאלג'יריה.
במרסיי צולמו סרטי קולנוע רבים, ביניהם סרטי "הקשר הצרפתי" (1971, 1975), "פאני" (1961) ו"טקסי" (1998, 2000).
דמוגרפיה

עד המאה ה-20, צמיחת האוכלוסין של העיר תאמה את הממוצע הארצי. בשנים 1200–1800 אוכלוסייתה לא עלתה על 100,000, ובין השנים 1800–1930 האוכלוסייה צמחה אל מעבר 500,000. למרות שרוב הצמיחה הייתה כתוצאה משיעורי ילודה טבעיים, גם מספר גדול של מהגרים מאיטליה, פורטוגל וספרד תרם לכך. באמצע שנות ה-50, הנמל הרחב של העיר הביא לצמיחה דמוגרפית אינטנסיבית בעקבות הגירה מוגברת. בהמשך, הגיעו גם מהגרים רבים מהמושבות הצרפתיות בצפון אפריקה, במיוחד מאלג'יריה. עד שנות ה-80, אוכלוסיית מרסיי עצמה התקרבה למיליון איש.
כיום רוב תושבי העיר הם צאצאים של מהגרים. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בעיר הם האיטלקים, המהווים כ-37% מתושבי העיר. קבוצות אתניות משמעותיות אחרות בעיר הן ערבים מצפון אפריקה (כ-25% מהאוכלוסייה), וארמנים (כ-12% מהאוכלוסייה), וכן קבוצות אחרות הן ממוצא טורקי, יווני, גרמני ווייטנאמי. על-פי הערכה, הצרפתים האתניים מהווים כרבע מהאוכלוסייה הכוללת.
תרבות > גסטרונומיה

"פאסטיס" (Pastis), משקה אלכוהולי נפוץ העשוי מזרעי כמנון האניס.
"פוגאס" (Fougasse), לחם פרובאנסלי.
"איולי" (Aïoli), רוטב עשוי משום טרי, מיץ לימון, ביצים ושמן זית, מוגש עם דג מבושל, ביצים קשות וירקות אפויים.
"טפנד" (Tapenade), ממרח זיתים קצוצים ושמן זית (לעיתים עשוי עם אנשובי).
"בויאבז" (Bouillabaisse), מרק דגים המכיל מגוון צדפות, דגים וירקות, מוגש עם רוטב רואי (rouille), טוסטים קטנים (croûtes) ולעיתים גם גבינה מגורדת.
"פאניס" (Panisse), מאפה עשוי מקמח חומוס.
"נאבט" (Navette), אפיפית קטנה וקשיחה בצורת סירה, מבושמת בריח תפוז.
"בוריד" (Bourrid), דג מונק (Monkfish), מוגש עם מיונז וקוביות ירקות.
"פאיד פקאטס" (Pieds-paquets), מנה העשויה מרגלי חזיר, כבש או מעי חזיר מתובל בשומן חזיר.
ספורט

מועדון הכדורגל העיקרי של העיר הוא אולימפיק מרסיי. המועדון נוסד בשנת 1899, זכה ב-9 תוארי אליפות (נכון לשנת 2010) ובליגת האלופות בשנת 1993. אצטדיון הבית של המועדון הוא ה"סטאד ולודרום", שמכיל כ-67 אלף מושבים.
יהודי מרסיי

הקהילה היהודית במרסיי עתיקה והתקיימה כבר מראשית ימי הביניים כקהילה יהודית חשובה.
נכון לשנת 2020, במרסיי כ-80,000 יהודים. נאמד כי הקהילה היהודית בעיר היא השנייה בגודלה בצרפת, אחרי פריז, והשלישית בגודלה באירופה (אחרי לונדון שבמקום השני). במרסיי מספר קהילות יהודיות פעילות. הרב יוסף יצחק לבקובסקי, שליח חב"ד בעיר, הקים גנים ובתי ספר, ובקהילת חב"ד המקומית בראשותו מתקיימים שיעורי תורה.
בשנת 2016 בית הכנסת אור התורה נמכר והפך למסגד.
בעיר פעל רבי ניסים ממרסיי.
ערים תאומות

הערים התאומות של מרסיי הן:
חוף השנהב אביג'אן, חוף השנהב (מ־1958)
בלגיה אנטוורפן, בלגיה (מ־1958)
דנמרק קופנהגן, דנמרק (מ־1958)
איטליה ג'נובה, איטליה (מ־1958)
ישראל חיפה, ישראל (מ־1962)
גרמניה המבורג, גרמניה (מ־1958)
יפן קובה, יפן (מ־1961)
סנגל דקר, סנגל (מ־1968)
אוקראינה אודסה, אוקראינה (מ־1972)
יוון פיראוס, יוון (מ־1984)
הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין (מ־1987)
מרוקו מרקש, מרוקו (מ־2004)
הערות שוליים

1 2  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 141
↑  פאוסניאס, תאוריה של יוון, 10.8.6 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  יעקב שוורץ, הסודות של מרסיי – איך הצליחו יהודי העיר לשמור על יחסים טובים עם המוסלמים, באתר זמן ישראל, 23 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552632205171  BNE: XX452612  BnF: cb11864855c (data)  GND: 4037694-1  HDS: 006597  LCCN: n79108882  MusicBrainz: e815db74-f1aa-4fbc-a78c-f3e76f53409e  NARA: 10045029  NKC: ge129970  NLG: 177422  SUDOC: 026392356  VcBA: 497/16139  VIAF: 157970874   WorldCat (עם VIAF): 157970874
מלדונדו (מחוז)

מחוז מלדונדו (בספרדית: Departamento de Maldonado) הוא אחד מתשעה עשר המחוזות באורוגוואי. בירתו היא מלדונדו.
עיריית הבירה מלדונדו כוללת בתוכה גם את העיר פונטה דל אסטה וחלק מהעיר סן קרלוס, מהווים יחדיו את הפרבר השני המאוכלס ביותר במדינה, שבו מתגוררים יותר מ-135,000 איש.
מיקום המחוז הוא בדרום מזרח המדינה, גובל במחוזות לבז'חה מצפון, רוצ'ה ממזרח, בנהר ריו דה לה פלטה והאוקיינוס האטלנטי מדרום, וקנלונס ממערב.
שטח המחוז 4,793 קמ"ר, מהקטנים שמחוזות אורוגוואי. מספר תושביו 212,951, נכון לשנת 2023, והוא המחוז השלישי בכמות האוכלסיה ובצפיפות עם 44.43 תושבים לקמ"ר, (אחרי מונטווידאו וקנלונס. מול חוף הים של המחוז נמצאים האיים דה לובוס וגוריטי.
מקור שמו מתוארך לשנת 1530, כאשר הנווט האיטלקי שחקר את האזור סבסטיאן קבוט חזר לאירופה, והשאיר את התפקיד לסגן פרנסיסקו מלדונדו, שפיקד על הספינה "סנטה מריה דה אספינאר" ועל שמו נקראה ההתיישבות.
מבנים עתיקים > מלדונדו

מגדל השמירה: נבנה על ידי דון רפאל פרס דל פוארטו בשנת 1800. רוחבו כחמישה מטרים וגובהו 13 מטרים. מטרתו הייתה לתצפת על שפך הנהר ריו דה לה פלטה ולהודיע לממשלת בואנוס איירס על כל כניסה ימית לשפך.
מרקו דה לוס רייס (ספ'): נבנה בשנת 1752 כדי לשמש כגבול בין השטח הספרדי והפורטוגזי על פי הסכם מדריד (1750). הוא עשוי שיש לבן מנוקד בוורוד, ויוצר בליסבון, מפוסל עם תאריכים ושמות המלכים של אותה תקופה, פרננדו השישי, מלך ספרד, וז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל.
צריפי הדרקונים (בספרדית:Cuartel de Dragones): הבניין נבנה בין השנים 1771 ל-1797. הוא תוכנן על ידי ברתולומה האוול, מהנדס ספרדי. ושימש את הגנרל חוסה חרוואסיו ארטיגס, כשהצטרף לבלנדנגס (ספ').
מבנים עתיקים > פיריאפוליס

טירת פיריה {ספ|Castillo de Piria} נבנתה בסביבות 1894 על ידי דון פרנסיסקו פיריה (ועל שמו היא נקראת), ויש בה תערובת של סגנונות צרפתיים ואיטלקיים. הטירה הייתה מוקפת בגן ענק עם צמחים אקזוטיים, מזרקות מים, ופסלי טרקוטה שהובאו מאירופה. המבנה הפך למוזיאון היסטורי בשנת 1980.
מבנים עתיקים > פונטה באז'נה

קסהפואבלו {ספ|Casapueblo}: עבודתו של הצייר והפסל קרלוס פאאס וילארו, שהקים את ביתו על צוק נידח הגולש לשפך נהר ריו דה לה פלאטה, כ-10 קילומטר ממערב לעיר הנופש פונטה דל אסטה. עם הזמן התפתח המבנה ולאחר יותר משלושה עשורים של עבודה, נוצר מבנה מדהים שהפך לאחד מאתרי התיירות המבוקשים באורוגוואי. כיום קסהפואבלו מכיל, בנוסף לאגף מגורי משפחתו של וילארו, גם מוזיאון ליצירותיו הפתוח לקהל, ובית מלון קטן הבנוי מאבן וסיד הלבנים, המעניקים לו מגע כפרי וטבעי בו זמנית. אומרים, כי בכל המבנה אין אפילו זווית ישרה אחת. הוא מזכיר במעט את סגנון הבנייה באיי יון.
מבנים עתיקים > פונטה דל אסטה

מגדלור פונטה דל אסטה: בנייתו מתוארכת לשנת 1860 ונועד לסייע לניווט בשפך ריו דה לה פלטה לאוקיינוס האטלנטי. גובהו 45 מטרים.
מבנים עתיקים > בחוף הים

אפשר לראות אריות ים רבים בחופי מלדונדו, ובמיוחד באי הנושא את שמו בספרדית: לובוס, הנחשב לשמורת טבע, שאיננה פתוחה לציבור. לעיתים ניתן לראות לוויתן אובלנה דרומית שחי במי הים האורוגוואי.
כלכלה

מקור ההכנסה העיקרי במחוז הוא מתיירות קיץ, בין אמצע דצמבר לתחילת מרץ. שמכיעים תיירים רבים לחופים היפים שלה, הטיילת של פונטה דל אסטה ומלונות 5 הכוכבים שבעיר. בדרום המחוז ישנם גידולים חקלאיים מגוונים, כגון תירס, חיטה, מספוא, תפוח אדמה וגפנים. וגידול בקר וצאן, בחלקו הצפוני יותר. באזור ההררי יותר ישנם מחצבות שיש וייצור מלט. בערים הגדולות קיימת תעשייה ענפה לייצור שימורים, קמחים, מוצרי יין, סוכר וטקסטיל.
דמוגרפיה

במפקד האוכלוסין של 2011 מנתה אוכלוסיית המחוז 164,300 תושבים (80,865 גברים ו-83,435 נשים) ב-110,794 משקי בית.
ממשל > מוניציפלית

ראש העיר נבחר בבחירה ישירה, עם ארבעה ממלאי מקום, לתקופה של חמש שנים. לאחר מכן יכול להיבחר מחדש.
ממשל > חוקתית

הרשות המחוקקת היא מועצה מחוזית המורכבת מ-31 חברי מועצה, הנבחרים באופן דמוקרטי. חברי המועצה מופקדים על הצעת רפורמות עירוניות, צווים ומיסים, כמו גם כל פרויקט אחר שהם מוצאים לנכון בתאום עם ראש העיר.
ממשל > עיריות (ניהול אזורי) במחוז

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם העירייה | תושבים במפקד (2023) | שטח שיפוט (km²) |
| אייגואה | 2,742 | 1,246 |
| גרסון | 1,020 | 719 |
| מלדונדו | 102,000 | 192 |
| פאן דה א סוכר | 7,620 | 719 |
| פיריאפוליס | 12,150 | 192 |
| פונטה דל אסטה | 18,193 | 48 |
| סן קרלוס | 30,293 | 1,438 |
| סוליס גרנדה | 2,257 | 240 |