stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרתה ארחריץ'
חייה הפרטיים > בריאות

ב־1990, ארחריץ' אובחנה עם מלנומה ממאירה. לאחר טיפולים הסרטן עצר, אך ב־1995 חזר, כשהוא שולח גרורות לריאות ולבלוטות הלימפה. ארחריץ' השתתפה בטיפול ניסיוני שהוביל האונקולוג דונלד מורטון במרכז הסרטן על שם ג'ון ויין בסנטה מוניקה, והסרטן נעצר שוב. כאות תודה, ארחריץ' הופיעה בקרנגי הול ברסיטל מיוחד שכל הכנסותיו נתרמו למרכז. נכון ל־2019, הסרטן לא חזר וארחריץ' בריאה.
חייה הפרטיים > הופעות בסרטים

בשנת 2002, הבמאי ג'ורג' גאשו (Georges Gachot) הוציא  סרט דוקומנטרי אודותיה בשם "מרתה ארחריץ', שיחות ערב" (Martha Argerich, Evening Talks).
בשנת 2015, בתה של ארחריץ', סטפני ארחריץ' בלגויביץ' (Stéphanie Argerich Blagojevic), הוציאה את הסרט "אמי, מרתה ארחריץ'" (Bloody Daughter). הסרט שביימה מתרכז בארחריץ' ומבוסס על צילומים דוקומנטריים שצולמו מאז ילדותה.
פרסים ואותות הוקרה

פרמיום אימפריאל 2005 יפן פרס גראמי לביצוע סולו כלי מצטיין (עם תזמורת):
פרס גראמי על ביצוע סולו כלי מצטיין (עם תזמורת):
קלאודיו אבאדו (מנצח), מרתה ארחריץ' והתזמורת הקאמרית מאהלר על הקונצ'רטי מס' 2 ו-3 של בטהובן (2006)
פרס גראמי על ביצוע מצטיין במוזיקה קאמרית:
מרתה ארחריץ' ומיכאיל פלטנב על פרוקופייב (בעיבוד פלטנב): סוויטת סינדרלה לשני פסנתרים/ראוול: Ma Mere L'Oye, פרסי גראמי לשנת 2005
פרס גראמי לביצוע סולני אינסטרומנטלי מצטיין (עם תזמורת):
שארל דיטואה (מנצח), מרתה ארחריץ' והתזמורת הסימפונית של מונטריאול על קונצ'רטי לפסנתר מס' 1 ומס' 3 של פרוקופייב וקונצ'רטו מס' 3 של בארטוק (2000)
תחרות הפסנתר הבינלאומית על שם פרדריק שופן: פרס 1 (1965)
Ferruccio Busoni International Piano Competition: 1st prize (1957)(הקישור אינו פעיל, 23.12.2019)
תחרות המוזיקה הבינלאומית של ז'נבה, פרס 1 (1957)
הערות שוליים

↑  Fryderyk Chopin - The International Fryderyk Chopin Piano Competition, ‏2013-07-07
↑  Jury | The 6th US ASU International Piano Competition | ASU Herberger Institute for Design and the Arts, ‏2014-05-21
↑  Ivo Pogorelich | Biography & History | AllMusic, AllMusic
↑  Progetto Martha Argerich, ‏2011-10-06
↑  Progetto Martha Argerich, ‏2010-12-30
↑  Andrew Clements, West-Eastern Divan Orchestra/Barenboim/Argerich review – extraordinary in every respect, the Guardian, ‏2016-08-18 (באנגלית)
↑  "הפסטיבל הבינלאומי למוסיקה קאמרית ירושלים חוגג  20". אורה בינור. 2017-08-31. נבדק ב-2018-10-13.(הקישור אינו פעיל)
↑  מתן אורן, זובין מהטה: "אני מרגיש טוב", באתר ישראל היום, 4 באוקטובר 2018
↑  "מרתה ארגריך בקונצרט קאמרי מיוחד". התזמורת הפילהרמונית הישראלית. נבדק ב-2018-10-13.
↑   תמרה בלטר, הפילהרמונית העניקה פיצוי לסימפוניה ישראלית בת 80 שנה שקצת נשכחה, באתר הארץ, 5 במרץ 2025
1 2  "A Top Woman Pianist, Martha Argerich, Nearly Gave Up Her Steinway for Steno". PEOPLE.com (באנגלית). נבדק ב-2018-10-13.
↑  James McCarthy, Martha Argerich speaks to Stephen Kovacevich (Gramophone, November 2008) with Jeremy Nicholas, www.gramophone.co.uk, ‏2012-03-15 (באנגלית)
↑  Toronto Globe and Mail, concert review, March 28, 2000
↑  https://www.facebook.com/anne.midgette, Martha Argerich is a legend of the classical music world. But she doesn’t act like one., Washington Post (באנגלית)
↑   חגי חיטרון, האמת, אני בת של אלילה, באתר הארץ, 17 במרץ 2014
↑  Leslie Felperin, Argerich review – a daughter’s honest portrait of her classical-pianist mother, the Guardian, ‏2015-04-30 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427659805171  PLWABN: 9810604830205606  BIBSYS: 1027579  BNE: XX836187  BnF: cb13890863x (data)  CANTIC: a19362651  CiNii: DA04027304  GND: 123997631  ICCU: LO1V142055  ISNI: 0000 0001 0935 0136  LCCN: n81125408  LNB: 000117430  MusicBrainz: 3bb8b89e-5700-4d7a-aa0b-d48f8706831d  NDL: 00620277  NKC: js20020617023  NLA: 35587590  NLK: KAC201607883  NSK: 000226739  NTA: 070122466  RERO: 02-A002937643  SELIBR: 286524  SNAC: w64f2bcc  SUDOC: 06094076X  Trove: 1005276  VIAF: 110790549   WorldCat (עם VIAF): 110790549 
ארחריץ' בשנת 1962, בגיל 21
ארחריץ' מציגה את עצמה באנגלית, ספרדית וצרפתית, לאחר קונצרט פתיחת העונה בפילהרמונית הישראלית, 2018
ארחריץ' עם הכנר עברי גיטליס לאחר קונצרט קאמרי, פתיחת העונה בפילהרמונית, היכל התרבות, 2018.
13 הרוחות של סקובי-דו

| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 סוגה:  הנפשה קומדיית אימה הרפתקאות מסתורין
 יוצרים:  טום רוגר
 בימוי:  ארט דייוויס אוסקר דופו טוני לאב דון לאסק רודי זאמורה אלן זאסלאב ריי פטרסון
 מדבבים:  דון מסיק קייסי קאסם הת'ר נורת' וינסנט פרייס סוזן בלו
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  13
 תוכנית המשך:  גור בשם סקובי-דו (1988-1991)
 הפקה
 מפיק:  ג'וזף ברברה (מפיק בפועל) ויליאם האנה (מפיק בפועל) טום רוגר (מפיק בפועל) מיץ' שאואר
 חברת הפקה:  האנה-ברברה 
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה 
 מוזיקה:  הויט קרטין
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2
 פורמט (תמונה):  Film 4:3 480i
 פורמט (קול):  מונו
 תקופת שידור מקורית:  7 בספטמבר 1985 – 7 בדצמבר 1985
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
13 הרוחות של סקובי-דו (באנגלית: The 13 Ghosts of Scooby-Doo) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית לילדים מסוגת קומדיית-מסתורין שהופקה על ידי האנה-ברברה, והגלגול השביעי של זיכיון סקובי-דו של האולפן. הסדרה החלה את שידוריה ב-7 בספטמבר 1985 למשך עונה אחת ברשת ABC כסדרה בת חצי שעה. 13 פרקים של הסדרה נעשו ב-1985. הסדרה החליפה את התעלומות החדשות של סקובי-דו ושודרה לצד Scooby's Mystery Funhouse, אריזה מחדש של סדרות קודמות.
הסדרה שודרה גם בשידורים חוזרים ברשת USA בשנות ה-90, בערוץ Cartoon Network, ובבומרנג. זו הייתה הסדרה הקצרה ביותר בזיכיון סקובי-דו עם 13 פרקים. סרט המשך מצוות יצירתי אחר בשם "סקובי-דו וקללת רוח הרפאים ה-13", אשר יצא בשנת 2019, הציג את רוח הרפאים ה-13 שלא נראתה בעבר וסיים את עלילת הסדרה.
בישראל, הסדרה שודרה בשנות ה-90 בערוץ 2 בתרגום עברי.
עלילה

בפרק הראשון של הסדרה, החבורה נזרקת ממסלולה לטיול בהונולולו במטוסה של דפני, ובמקום זאת נוחתת בהרי ההימלאיה. בעודם נמצאים בתוך מקדש, סקובי ושאגי נרמים על ידי שני רוחות רפאים טיפשות בשם וורד ובוגל כדי לפתוח את תיבת השדים, חפץ קסום שמכיל את שלוש-עשרה הרוחות והשדים המפחידים והחזקים ביותר שהלכו על פני כדור הארץ. מכיוון שניתן להחזיר את רוחות הרפאים אל החזה רק על ידי אלה ששחררו אותן במקור, סקובי ושאגי, בליווי דפני, סקראפי-דו וילד צעיר בשם פלים פלאם, יוצאים למסע עולמי כדי לכבוש אותם מחדש לפני שהם ימיטו הרס בלתי הפיך על העולם.
המסייע להם הוא חברו של פלים פלאם, קוסם בשם וינסנט ואן גול (מבוסס על וינסנט פרייס אשר גם דיבב את הדמות), אשר יוצר קשר עם החבורה באמצעות כדור הבדולח שלו ולעיתים קרובות משתמש בקסמים ובכישוף כדי לסייע להם. שלוש-עשרה רוחות הרפאים שנמלטו, בינתיים, מנסים לחסל את החבורה פן יוחזרו לתיבה, ולעיתים קרובות מעסיקים את וורד ובוגל כמלקים.
פרד ג'ונס וולמה דינקלי נעדרו שניהם בגלגול הזה. אולם בסרט, סקובי-דו וקללת רוח הרפאים ה-13, מתגלה שהם לא היו במחנה קיץ, אם כי בסדרה סקובי דו! מסתורין בע"מ, ייתכן שפרד הלך למחנה שהתמחה במלכודות כפי שהוא כינה אותו "מחנה מלכודות".
הפקה

הסדרה נוצרה והופקה על ידי מיץ' שאואר. טום רוגר היה מפיק שותף ועורך סיפורים, שבירת הקיר הרביעי שנמצא בכל פרק, עלה מחדש ביצירות מאוחרות יותר, ביניהן: גור בשם סקובי-דו, עלילות טייני טון ואנימניאקס. בהקשר ל-13 הרוחות של סקובי-דו, רוגר הזכיר שלא חיבב את דמות הפלים-פלאם או את הדמויות האחרות שנוספו בצוות המדבבים. כמו ברוב הערכים האחרים של תחילת ה-80 של סקובי-דו לאחר סדרות סקובי-דו וסקראפי-דו משנת 1979, הדמויות המקוריות פרד ג'ונס וולמה דינקלי אינן מופיעות, והאויבים היו רוחות רפאים אמיתיות (בהקשר של הסדרה) ולא רק בני אדם בתלבושות. הסדרה סיימה את הרצתה לאחר 13 פרקים והוחלפה בשידורים חוזרים של Laff-a-Lympics במרץ 1986, לפני סיום העונה.
לאחר הפסקה, רוגר ורשת ABC החליטו שהם יבצעו שיפוץ מוחלט של הסדרה, ופיתחו סדרה בשם גור בשם סקובי-דו ב-1988. בזמן הביטול, שתים-עשרה מתוך שלוש-עשרה רוחות הרפאים נלכדו מחדש בחזה השדים עם ההפקה עצירת ההצגות לפני שניתן היה למצוא את רוח הרפאים האחרונה. עד כה, זוהי הסדרה האחרונה של סקובי-דו שהציגה את דמותו של סקראפי-דו, אשר הוסר כדמות קבועה לאחר שלושת סרטי Hanna-Barbera Superstars 10 בשנים 1987-1988.
בסרט שיצא ישירות לווידאו בשנת 2019 בשם סקובי-דו וקללת רוח הרפאים ה-13, הסוף הפתוח של המקור נפתר ומציג את כל החבורה שעוזרת לווינסנט ואן גול בלכידת רוח הרפאים השלוש-עשרה והאחרונה.
שאגי ודפני היו שניהם נוכחים וקיבלו שניהם מדים חדשים, כיוון שדפני היא יותר בסגנון שנות ה-80 שהיה דומה למדי לזה של הסדרה המלאכיות של צ'רלי, הקשת שלה הוסר והיא קיבלה פוני. לשאגי היו אותם בגדים, רק שצבע הבגד שלו השתנתה לחולצת טריקו אדומה, מכנסי ג'ינס כחולים רחבים ונעליים חומות. סיבה לשינוי צבע זה לא צוינה עד היום. הוא ילבש את התלבושת הזו רק ארבע פעמים נוספות במשך יותר משלושת העשורים שחלפו מאז שהוצגה, ההופעה האחרונה של הלבוש הייתה בסרט סקובי-דו במרדף מתוכנת משנת 2001 כחלק מעמיתיהם הדיגיטליים של החבורה. רמזים לכך שסגנון זה עשוי לחזור נרמזו בסרט סקובי-דו: בחזרה לאי הזומבים משנת 2019, בו נראה שאגי לבוש בחולצה פרחונית אדומה כשהוא שוכב על סירה.
דמויות ומדבבים

דון מסיק - סקובי-דו וסקראפי-דו
קייסי קאסם – שאגי
הת'ר נורת' – דפני בלייק
סוזן בלו – פלים-פלאם
ארטה ג'ונסון - וורד
הווארד מוריס - בוגל
וינסנט פרייס - וינסנט ואן גול
סרט המשך

34 שנים לאחר שהסדרה הסתיימה, נוצר סרט המבוסס על הסדרה בשם "סקובי-דו וקללת רוח הרפאים ה-13" על מנת לתת לסדרה סוף סמלי.
הערות שוליים

↑  Perlmutter, David (2018). The Encyclopedia of American Animated Television Shows. Rowman & Littlefield. pp. 534–538. ISBN 978-1538103739.
↑  Hyatt, Wesley (1997). The Encyclopedia of Daytime Television. Watson-Guptill Publications. pp. 377–379. ISBN 978-0823083152. נבדק ב-22 במרץ 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Tom Ruegger Is Back!". Platypuscomix.net. נבדק ב-2011-05-15.
↑  Trumbore, Dave (2018-11-07). "Exclusive 'Scooby-Doo! and the Curse of the 13th Ghost!' Trailer Teases a New Mystery". Collider. נבדק ב-2021-08-20.
Bloons Tower Defense

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  הגנת מגדלים
 פיתוח:  Ninja Kiwi 
 הוצאה לאור:  Ninja Kiwi 
 סדרה:  Bloons 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  אדובי פלאש 
 פלטפורמות:  אנדרואיד, iOS, Microsoft Windows 
 
 ninjakiwi.com/Games/Bloons
 
Bloons Tower Defense (מכונה בקצרה Bloons TD או BTD) היא סדרה של משחקי וידאו המשתייכת לז'אנר הגנת המגדלים. המשחקים פותחו על ידי חברת Ninja Kiwi שמשרדיה הראשיים ממוקמים באוקלנד, ניו זילנד. המשחק הראשון בסדרה יצא לשוק בשנת 2007 ופעל על דפדפן אינטרנט. כיום באמצעות שימוש בתוכנות פיתוח משחקים חוצי פלטפורמות, ניתן לשחק במרבית המשחקים על מחשב אישי, מכשירי אנדרואיד, מכשירי אייפון ועל מגוון נוסף של מחשבים וטלפונים חכמים.
מרדכי אוירבך

| --- | --- |

 לידה:   מרץ 1942 (בן 83) ג׳ אדר תש"ב ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב
 מקום פעילות:  תל אביב
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־55 שנים)
 השתייכות:  חרדי ליטאי
 תחומי עיסוק:  גמרא, הלכה, משנה
 רבותיו:  שלמה זלמן אוירבך
 תלמידיו:  קהילת "אביר יעקב"
 בת זוג:  גיטה אוירבך
 אב:  שלמה זלמן אוירבך
 אם:  חיה רבקה אוירבך
 
הרב אוירבך עם אחד מבני קהילתו
הרב מרדכי אוירבך (נולד בג' באדר ה'תש"ב, מרץ 1942) הוא רב ישראלי חרדי המשמש כרב קהילת "אביר יעקב", ראש ישיבת הליכות שלמה בתל אביב ונשיא המרכז הארצי לטהרת המשפחה.
ביוגרפיה

נולד בג' באדר ה'תש"ב בשכונת שערי חסד בירושלים לרב שלמה זלמן אוירבך ולרבנית חיה רבקה. נישא לבתו של הרב אהרן למברגר (נכדת האדמו"ר מקופיטשניץ), ומאז נישואיו מתגורר בתל אביב.
לאחר חתונתו התמנה הרב אוירבך על ידי אדמו"רי רוז'ין לרב קהילת "אביר יעקב" של חסידות סדיגורה בתל אביב. זאת לאחר שהקהילה נותרה ללא רב מאז פטירת רבי אברהם יעקב "האביר יעקב" האדמו"ר מסדיגורה ללא ילדים.
במשך השנים התגבשה סביבו קהילה של חוזרים בתשובה במרכז תל אביב. הוא מוסר שיעורים בימות השבוע במרכז הקהילה, ובשבתות בבית מדרשו לאחר התפילה. הרב אוירבך משמש מכוון הדרך של ארגון "טהרת המשפחה" וכן של הסמינר הירושלמי לבנות "אוהל רבקה" ותלמוד התורה החסידי "חכמת שלמה" בירושלים. הוא מקבל קהל בכל יום לתשובות בהלכה, התייעצות וברכות.
מעמדותיו

התיר נסיעה ברכבת הקלה בתל אביב אל על פי שעבודות התשתית נעשו בשבת.
לדעתו בעלי תשובה צריכים להמשיך לעבוד במקצוע שעבדו בו.
מתלמידיו ובני קהילתו

הרב דוד דודקביץ - רב היישוב יצהר וראש ישיבת רועה ישראל.
איז'ו ליבוביץ' - שחקן, במאי ומחזאי
אורי מלמד - מבקר מסעדות, סטנדאפיסט ומוזיקאי
רמה בורשטין - במאית ותסריטאית וסופרת
חיים אישיים

נשוי לגיטה לבית למברגר ומתגורר בתל אביב. ילדיהם:
הרב אהרן - חתנו של הרב אליהו שטרנבוך ראב"ד אנטוורפן.
הרב חיים לייב - חתנו של רבי שמואל ברזובסקי - האדמו"ר מסלונים.
בתו - אשת הרב אברהם נתן בורנשטיין, רב בית הכנסת של חסידות ראדומסק בבני ברק (לעיתים מכונה האדמו"ר מראדומסק), ובנו של רבי מנחם שלמה בורנשטיין האדמו"ר מסוכטשוב-ראדומסק.
בתו - אשת הרב יוסף מאיר פלדמן, מרבני ישיבת "תורת חיים" של חסידות ויז'ניץ באלעד.
אחיו הם: הרב שמואל, הרב אברהם דב, הרב עזריאל. הרב מאיר שמחה. הרב ברוך. הרב יעקב
גיסיו הם: הרב זלמן נחמיה גולדברג, הרב יהודה טרגר, והרב יצחק ירוחם בורודיאנסקי.
הערות שוליים

1 2  יהודה גליקמן, הרכבת הקלה באה לגוש דן - ואיתה ה.., באתר כיכר השבת, ‏2023-08-25
↑    אבינועם קוטשר, ‏להיפרד מהגרז"ן: גדול הדור שלא הוכר, בעיתון מקור ראשון, 23 באוגוסט 2020
↑  כ"ג לרבי שלמה זלמן אוירבך זצ"ל, באתר כל הזמן, ‏4 במרץ 2018
כאב ראש

| --- | --- |

 תחום:  נוירולוגיה 
 גורם:  אנצפלופתיה 
 טיפול:  meprobamate  דוקסילאמין  butalbital  סודיום בנזואט 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D006261
 סיווגים
 ICD-10:  R51 
 
כאב ראש הוא תופעה נפוצה יחסית, המתרחשת אצל כ-1% עד 2% מחולים המגיעים לחדר המיון[דרושה הבהרה] ואצל כ-4% מכלל האוכלוסייה.
באופן כללי, כאב ראש יכול להיות שפיר כגון כאב ראש כרוני מסוג מיגרנה, אולם לעיתים כאב ראש מרמז על תהליך כגון גידול, דימום תת-עכבישי ותהליכים נוספים, שיש לטפל בהם במהירות היות שחלקם מסכני חיים.
חלוקה עיקרית לסוגי כאב ראש > כאב ראש עם התפתחות חדה וחריפה

כאב הראש יכול להיות חריף (אקוטי) - כאב זה מתפתח בפתאומיות והוא סוער. הסיבות השכיחות לכאב ראש מסוג זה הן דימום תת-ארכנואידלי (דימום מוחי תת-עכבישי), מחלות צרברו-ווסקולריות שונות, דלקת קרום המוח או דלקת מוח (אנצפליטיס), וכן מצבים כגון גלאוקומה.
חלוקה עיקרית לסוגי כאב ראש > כאב ראש עם התפתחות תת-חריפה

כאב ראש זה מתפתח תוך ימים ובאופן פחות סוער. הסיבות השכיחות לכאב מסוג זה כוללות בין היתר דלקת עורק הצדע (temporal arteritis), תהליך של גידול תוך מוחי, דמם (המטומה) מוחי או מורסה מוחית, עלייה בלחץ תוך-גולגולתי משנית לגידול מוחי מדומה, נאורלגיה של העצב הטריגמינלי, יתר לחץ דם ועוד.
חלוקה עיקרית לסוגי כאב ראש > כאב ראש כרוני

מוגדר ככאב ראש המופיע מעל 15 ימים בחודש ולפחות במשך 3 חודשים. נוהגים לחלק את כאב הראש הכרוני לשתי קבוצות:
כאב ראש כרוני משני כגון:
משני למחלות כלי דם כמו דלקת עורק הצדע, דלקת דופן כלי דם (וסקוליטיס), דמם תת-דורלי כרוני. קרע בתוך דופן של עורק צוואר (בתירה, או דיסקציה), חסימה של סינוסים ורידיים תוך-גולגולתיים ועוד
משני לעלייה של הלחץ התוך-גולגולתי כתוצאה מגידול או גידול מדומה (פסוידוטומור).
משני לתת לחץ תוך-גולגולתי (כמו לאחר ניקור מותני - בחלק מהמקרים).
מחלות זיהומיות כרוניות כמו שחפת או HIV.
מחלות של עמוד השדרה הצווארי.
מחלות של פרקי לסת ושיניים.
משני לחבלת ראש.
משני לדיכאון.
כאב ראש כרוני ראשוני כגון:
מיגרנה כרונית המתרחשת יותר מפעם בשבוע.
כאב ראש כתוצאה משימוש יתר בתרופות נוגדות כאב והתמכרות לחלק מתרופות אלו.
כאב ראש תעוקתי כרוני.
המיקראניה התקפית (פרוקסיסמלית).
כאב ראש מקבצי כרוני.
בירור ואיבחון > בירור מועד התחלת התלונה

ראשית, יש לברר את אופן ההתחלה של כאב הראש. כאב ראש חדש, שהחל בפתאומיות ושונה מכאב ראש בעבר, עלול להיות סימן לבעיה רצינית הדורשת התייחסות מיידית:
לעיתים רבות מטופל הסובל מכאב ראש עם התפתחות חדה ואקוטית יתארו כ"כאב הראש הכי גרוע שהיה לי בחיי", תלונה המרמזת לדימום תת-ארכנואידלי.
במידה וכאב הראש הפתאומי הוא מפושט, וכולל חום וקשיון עורף, יש לחשוד בדלקת קרום המוח.
במידה וכאב הראש כולל כאב עז בעין אחת, יש לחשוד בגלאוקומה.
עם זאת, לעיתים כאבי ראש חריפים יכולים לרמז גם עם מצבים שפירים יותר, כגון מחלה ויראלית או מחלות חום אחרות.
כאב ראש שהתפתח בהדרגה (תת-חריף) הוא כאב ראש שמתפתח לאורך ימים, שבועות ואף חודשים. כאשר הכאב מתפתח באופן פרוגרסיבי (הולך ומחמיר) יש לחשוד במצבים כגון גידול תוך מוחי, (לברר האם הייתה ירידה במשקל ולחפש בעיות נוירולוגיות נוספות), וגם לברר האם לאחרונה הייתה חבלת ראש שהביאה לדימום תת-דוראלי. יש לבדוק האם קיימות תלונות של הפרעת ראייה או סימנים היכולים לרמז על פגיעה ראומטולוגית (כדי לבחון האם מדובר בדלקת עורק הצדע).
כאב ראש כרוני יכול להיות לאורך שנים, ולהתאפיין במחזוריות, לדוגמה מיגרנה או כאב ראש שכתוצאה ממתח. במידה והמטופל מתלונן על כאב ראש יש לבחון האם כאב הראש האמור דומה לכאב הראש המוכר לו מהעבר.
בירור ואיבחון > גורמים היכולים להביא להחמרת כאב הראש

קיימים גורמים שונים היכולים להביא להתחלת כאב ראש או להחמרתו, ויכולים לספק אינפורמציה באשר למקור כאב הראש. גורמים אלו כוללים טיפול שיניים, ניתוחי עיניים או טיפול עיניים, סינוסיטיס חריפה או כרונית, מחלה ויראלית כללית, מתח, מצב רגשי, עייפות, מחזור, רעב, תרופות שונות, מאכלים מסוימים או אורות חזקים.
בירור ואיבחון > אפיון הכאב והתסמינים הנלווים

יש לבחון האם הכאב הוא בעל אופי מיגרנוטי (פועם, לרוב בצד אחד של הראש, מוחמר בפעילות ומלווה בתסמינים אחרים כגון בחילה או הקאה ורגישות לרעש ואור), האם קיים לחץ מסביב לראש, האם קיים כאב חד וכדומה.
יש לבחון האם היה איבוד משקל לאחרונה (יכול לרמז על גידול, דיכאון או דלקת עורק הצדע).
חום או צמרמורות בשילוב עם כאב הראש מרמזות על תהליך דלקתי כגון דלקת קרום המוח.
קוצר נשימה או סימנים לבביים אחרים יחד עם כאב הראש יכולים לרמז על אנדוקרדיטיס שהביא ליצירת אבצסים במוח, למשל.
בעיות בראייה יחד עם כאב הראש יכולות לרמז על גלאוקומה, מיגרנה, גידול תוך מוחי.
בחילה והקאה מקושרות עם מיגרנה או עם כאב ראש חבלתי או בתר-חבלתי, אולם גם כתוצאה מגידול.
פוטופוביה (רגישות ניכרת לאור) - יכולה להתרחש במיגרנה, דלקת קרום המוח וכן דימום תת-ארכנואידלי.
נזלת ודמעת חד צדדיות אופייניות לכאב ראש מקבצי.
בירור ואיבחון > מיקום הכאב

כאב ראש חד צדדי – מופיע לרוב בכאב ראש מסוג מיגרנה או כאב ראש מקבצי.
כאב אוקולרי או רטרו-אוקולרי (מסביב לעין או מאחוריה) יכול לרמז על גלאוקומה, optic neuritis (דלקת של עצב הראייה), אולם גם יכול להופיע במיגרנה או בכאב ראש מקבצי.
כאב סביב האף הוא כאב המקושר לסינוסים, וביחד עם רגישות מעל הסינוסים עצמם, מרמז על סינוסיטיס.
כאב ראש המוגדר כ"לחץ" או "קסדה" על כל הראש אופייני לכאב ראש כתוצאה ממתח נפשי וחרדה (כאב ראש מתחי).
בדיקה גופנית

בבדיקת החולה יש לבחון ראשית סימנים חיוניים, הכוללים חום, דופק, לחץ דם ומאפייני נשימה.
לאחר מכן יש לבדוק את המטופל באופן כללי, ולבחון האם ירד לאחרונה במשקלו, האם קיימות אוושות לבביות, מה מצב הפנים, הצוואר, הראש והגולגולת ולמקם את הכאב.
בבדיקה נוירולוגית יש לבחון ראשית מהו המצב המנטלי, האם המטופל מבולבל (יכול לרמז על דימום תת-ארכנואידלי או דלקת המוח).
לאחר מכן יש לבחון עצבים קרניאליים - בבדיקת עצבים קרניאליים ניתן להבחין למשל בבצקת פטמות (papilledema) אשר יכולה לרמז על עליה בלחץ תוך-גולגולתי ותהליכים נוספים. דימומים שטחיים ברשתית של הנבדק יכולים לרמז על דימום תת-ארכנואידלי.
כמו כן יש להעריך תגובה מוטורית ותגובה סנסורית. תסמינים מוקדיים, כמו שיתוקים או הפרעת תחושה לסוגיה, יכולים להצביע על מהות הבעיה. אותו הדבר לגבי ההליכה ושווי המשקל.
לאחר הבדיקה הגופנית, מבצעים, לרוב, בדיקות עזר כמו צילומים, בדיקות הדמיה אחרות, בדיקות מעבדה ועוד, במטרה להגיע לאבחנה הנכונה הקובעת את הטיפול בכאב הראש.
ראו גם

קיפאון מוחי
כאב ראש מתחי
דה הבילנד קומט

דה הבילנד קומט (באנגלית: de Havilland Comet) הוא מטוס הנוסעים הסילוני הראשון בעולם שהגיע לייצור סדרתי. הוא פותח ויוצר על ידי דה הבילנד הבריטית, טס לראשונה ב-1949 ונחשב לאבן דרך בריטית בתכנון ועיצוב אווירונאוטי. לאחר שהוצג בהצלחה לחברות התעופה, דגמים מוקדמים שלו סבלו מבעיות חמורות של עייפות המתכת שגרמו לשרשרת תאונות מתוקשרות.
לאחר תאונות אלה השימוש במטוס הופסק וייצורו הופסק זמנית. לאחר סדרת ניסויים ארוכה הוא תוכנן מחדש וייצורו חודש. לאחר מכן סדרת הקומט 4 נהנתה משירות ארוך ופורה של יותר מ-30 שנה של הובלת נוסעים. גרסה צבאית של הקומט - הוקר סידלי נימרוד - נמצאה בשירות חיל האוויר המלכותי עד שנת 2011.
תכנון

עבודות התכנון החלו בשנת 1946. נבחנו מספר תצורות שונות ולבסוף נבחרה תצורה קונבנציונלית אשר ב-1947 הוכרזה בשם קומט. המטוס הסדרתי הראשון היה צפוי להימסר ב-1952. הטיסה הראשונה של האבטיפוס (DH-106) נערכה ב-27 ביולי 1949 ונמשכה 31 דקות. המטוס הוצג לקהל לראשונה בסלון האווירי בפארנבורו ב-1949, לפני שנערכו טיסות הניסוי הראשונות. כשנה לאחר מכן,  ב-2 באפריל 1951, בוצעה הטיסה הראשונה של האבטיפוס השני. מטוס זה נמכר לחברת התעופה הבריטית BOAC‏ (British Overseas Airways Corporation, כיום בריטיש איירווייז) ובוצעו בו 500 שעות של טיסות תרגול.
הקומט הוא מטוס חד-כנפי, בעל מבנה של כנף תחתית. גוף המטוס עשוי כולו מתכת, והוא מונע על ידי ארבעה מנועי טורבו-סילון. אורכו זהה בקירוב לאורכו של בואינג 737 אך הוא מכיל פחות נוסעים ברמת נוחות גבוהה יותר. בגרסה הראשונה של הקומט, שהופעלה על ידי חברת אייר פראנס היו 11 שורות בעלות 4 מושבים בשורה, בגרסה שהפעילה BOAC היו פחות נוסעים (36 מושבים) ברמת נוחות אף יותר גבוהה. המטוס כלל מטבחון להגשת ארוחות חמות וקרות וכן תאי שירותים נפרדים לנשים ולגברים. תא הנוסעים היה שקט יותר מאשר במטוסים בעלי מנועי מדחף מופעלי בוכנה. תא הטייס כלל ארבעה אנשי צוות: שני טייסים, מהנדס טיסה ונווט.
העיצוב בעל הקו הנקי והאווירודינמי כלל אלמנטים בעלי עיצוב ייחודי או חדשני, כגון מכלי דלק הבנויים אינטגרלית בתוך הכנף וכָּן נחיתה בעל ארבעה גלגלים. שני זוגות של מנועי גוסט טורבו-סילון הושתלו בתוך הכנפיים קרוב לגוף המטוס.
למטוס הנוסעים הסילוני הראשון היו יתרונות תפעוליים חשובים. מהירותו הגבוהה לא הושגה על חשבון כושר טיסתו במהירות נמוכה. עומס הכנף היה בינוני, פחות מזה של כמה מטוסי נוסעים מונעי מדחף, ועל כן מהירות ההזדקרות שלו הייתה מתונה. לפיכך, הגם שהקומט שייט גבוה "מעל מזג האוויר", הוא היה מסוגל להנמיך דרך העננים בזווית תלולה ובמהירות נמוכה. שיטת הגישה ונחיתה שלו הייתה כשל מטוסי נוסעים אחרים בתקופתו, וניתן היה לתפעל אותו משדות התעופה הקיימים, לאורך נתיבי הטיסה הראשיים. פשטותם של ארבעת מנועי הסילון "דה הבילנד גוסט" איפשרה פישוט ניכר של כלי הבקרה בתא הטייס.
היסטורית שירות

המטוס המסחרי הראשון שיוצר המריא לראשונה ב-22 בינואר 1952. ב-2 במאי נערכה הטיסה הסילונית המסחרית הראשונה בעולם שהטיסה נוסעים בתשלום. זמן קצר לאחר מכן החל לפעול קו שירות מלונדון ליוהנסבורג.
הקומט הפך ללהיט וההצלחה המסחרית הייתה גדולה מעבר למצופה. אליזבת המלכה האם נסעה בטיסה מיוחדת והפכה לחברה הראשונה במשפחת המלוכה הבריטית שטסה במטוס סילון. הקומט טס כ- 50% מהר יותר מאשר מטוסים מתקדמים בעלי מנועי בוכנה כמו הדאגלס DC-6 (הקומט טס במהירות של 740 קמ"ש לעומת ה-DC-6 שטס במהירות של 507 קמ"ש).
עד מהרה הגיע המטוס להישגים מעוררי התפעלות. ב-25 באוקטובר 1949 טס המטוס מבריטניה לקסטל בניטו שבלוב, מרחק של כ-2,400 ק"מ, במהירות ממוצעת של 708 קמ"ש. הטיסה חזרה בוצעה עוד באותו היום, במהירות ממוצעת גבוהה אף יותר: 735 קמ"ש. טיסה מלונדון לרומא וחזרה שנערכה ב-16 במרץ 1950 ארכה 4 שעות ו-7 דקות, כאשר בטיסה חזור, במהירות ממוצעת של 721 קמ"ש, משתתפים 17 נוסעים וחמישה אנשי צוות, והיא הוכרה כשיא מהירות הלוך-חזור בין שתי נקודות. בעת טיסה לאפריקה, לשם ביצוע ניסויים טרופיים, טס הקומט ללא חניה משדה הטפילד שבצפון לונדון לנמל התעופה של קהיר, 3,490 ק"מ, ב-5 שעות ו-9 דקות. גם טיסה זו, שנשאה 3,630 ק"ג (שווה ערך ל-34 נוסעים ומטענם), שברה שיא מהירות בין שתי ערים. למחרת המשיך הקומט לניירובי.
שירות הנוסעים הסילוני הראשון בעולם נחנך על ידי BOAC ב-2 במאי 1952. נקבע, שהקומט יכול להגיע לטוקיו ב-36 שעות, לעומת 86 שעות במטוסי נוסעים מונעי בוכנה. במשך הזמן אבד יתרונו הטכנולוגי של המטוס, עם הופעת הבואינג 707 האמריקאי. חברה יחידה, דאן-איר, המשיכה להפעיל את מטוסי הקומט עד סוף שנות השבעים. עד 1977 היא צברה צי של תשעה מטוסי קומט B4 ו-11 מטוסי קומט C4, כשרכשה את שלושת מטוסי ה-C4 האחרונים מחברת התעופה המצרית איג'יפטאייר. הטיסה המסחרית האחרונה של הקומט נערכה ב-9 בנובמבר 1980, 31 שנים לאחר טיסת הבכורה של האבטיפוס קומט 1. המטוס היה קומט C4 והוא המריא מנמל התעופה לונדון גטוויק.
היסטורית שירות > אסון הקומט ב-1954

במשך כשנתיים הופעלו מטוסי הקומט בתוצאות מעודדות, במיוחד עם הכנסתם לשימוש של מנועי רולס-רויס אייבון בעלי זרימה צירית במטוסי סדרה 2. במאי 1953 התפרק מטוס קומט בשמי הודו. בינואר 1954 המריא מרומא קומט A1 של BOAC, שמספר המקומות בו הוגדל ל-44 ונעלם ליד האי אלבה. כל המטוסים מטיפוס זה הושבתו, אולם בחודש מרץ חודשו הטיסות. באפריל שוב נעלם מטוס קומט A1 שהמריא מרומא, הפעם ליד נאפולי. זו הייתה התאונה החמישית של מטוסי קומט מאז אוקטובר 1952 והרביעית שאבדו בה חיי אדם. שוב הופסקו טיסותיהם של הקומטים. הצי המלכותי הבריטי הוכנס לפעולה והצליח למשות מהמים את שברי המטוס. נערכה חקירה מבנית יסודית, שבמהלכה זוהתה עייפות המתכת כגורם התאונות.
גרסאות > קומט 1

הקומט 1 הראשון שנבנה היה בעל חלונות מרובעים, בעקבות האסון ב-1954 הוא עודכן ונקרא קומט A1, בחלק מהמטוסים חוזק והוקשח גוף המטוס והחלונות המרובעים הוחלפו לחלונות אובליים. במאי 1949 הוגשה הצעה לחיל האוויר ליצירת גרסה של מטוס הפצצה DH.111 אך התוכנית לא יצאה אל הפועל.
גרסאות > קומט 2

לקומט 2 הייתה כנף מעט גדולה יותר, קיבולת הדלק הייתה גבוהה יותר ומנועי רולס-רויס אייבון חזקים יותר, מה ששיפר את הטווח והביצועים של המטוס. בעקבות אסון הקומט 1, גוף המטוס נבנה מחדש ממעטפת כבדה יותר עם פתחים מעוגלים. המטוס הראשון שנבנה טס לראשונה ב-27 באוגוסט 1953. למרות שביצועיו של המטוס היו טובים לקווים הדרום-אטלנטיים הוא עדיין לא התאים לקווים הצפון-אטלנטיים. פרט לארבעה מטוסים, כל מטוסי הקומט s2 הוקצו לחיל האוויר המלכותי. שמונה מטוסי תובלה קומט C2 ושני מטוסי תרגול קומט T2 נשלחו לחיל האוויר המלכותי בתחילת 1955. בסך הכל נבנו חמישה מטוסים כאלה כאשר שניים עדיין נמצאים בשירות כיום.