stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלכי שוודיה
רשימת מלכי שוודיה > שושלת ביילבו

שושלת ביילבו, הידועה גם בשם שושלת פולקונג, הייתה בית אצולה שרבים מחבריו החזיקו בתואר "יארל" (Jarl), שהיה מעין משנה למלך שוודיה, בין המאות ה-11 ל-13. חברי השושלת נישאו במהלך השנים לכל משפחות המלוכה בסקנדינביה עד שבשנת 1250, לאחר מותו של המלך אריק האחד עשר ללא יורש, נבחר להחליפו ולדמאר, המלך הראשון משושלת זו, אולם השליט בפועל היה אביו, העוצר בירגר יארל.
| שם | תמונה | משנת | עד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ולדמאר |  | 1250 | 1275 | בנם של אחותו הצעירה של המלך אריק האחד עשר ובירגר יארל |
| מגנוס השלישי |  | 1275 | 1290 | אחיו של המלך ולדמאר |
| בירגר |  | 1290 | 1318 | בנו של המלך מגנוס השלישי |
| מגנוס הרביעי |  | 1319 | 1364 | אחיינו של המלך בירגר ונכדו של הוקון החמישי, מלך נורווגיה. נבחר בגיל 3 כמלך שוודיה וכן כמלך נורווגיה (תחת השם מגנוס השביעי) תחת העוצרות של אמו וסבתו. |
| אריק השנים עשר |  | 1356 | 1359 | בנו של מגנוס הרביעי, מרד באביו ומלך על מרבית דרום שוודיה |
| האקאן השני |  | 1362 | 1364 | בנו של מגנוס הרביעי, מלך יחד עם אביו בשוודיה וכמו כן כיהן כמלך נורווגיה (תחת השם הוקון השישי) |
רשימת מלכי שוודיה > שושלת מקלנבורג

| שם | תמונה | משנת | עד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אלברכט |  | 1364 | 1389 | בנה של אחותו של המלך מגנוס הרביעי, פלש לממלכה לבקשתה של האצולה השוודית וגרם למלחמת אזרחים של שמונה שנים |
רשימת מלכי שוודיה > תקופת איחוד קאלמאר

בשנת 1389 הדיחה מרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק, אלמנתו של הוקון השני, את המלך אלברכט מכס המלוכה השוודי. כיורשת לכס המלוכה הדני, הנורווגי והשוודי היא איחדה תחת שרביטה את כל סקנדינביה וכן את איסלנד, גרינלנד, איי פארו, איי שטלנד ואיי אורקני. איחוד זה, שנקרא איחוד קאלמאר, עמד למעלה ממאה שנה עד לשנת 1523.
| שם | תמונה | משנת | עד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מרגרטה |  | 1389 | 1412 | אלמנתו של האקאן השני, כמו כן מלכת דנמרק ונורווגיה. |
| אריק מפומרניה (אריק השלושה עשר) |  | 1396 | 1434 | אחיינה הגדול של המלכה מרגרטה, החל למלוך בפועל בשלוש הממלכות למעשה רק לאחר מותה. במהלך כהונתו הוא הודח. |
| אנגלברקט אנגלברקטסון |  | 1435 | 1435 |  |
| אריק מפומרניה (אריק השלושה עשר) |  | 1435 | 1436 | הודח בינואר 1436. |
| אנגלברקט אנגלברקטסון |  | 1436 | 1436 | כהונה שנייה. |
| קרל השמיני |  | 1436 | 1436 |  |
| אריק מפומרניה (אריק השלושה עשר) |  | 1436 | 1439 | כהונה שלישית, אשר בתומה הודח בפעם האחרונה ב-1439. |
| קרל השמיני |  | 1439 | 1440 | כהונה שנייה. בשנים אלו שימש עוצר הממלכה ולא הוכתר כמלך עדיין |
| כריסטופר מבוואריה |  | 1441 | 1448 |  |
| בנגט יונסון ונילס יונסון |  | 1448 | 1448 | עוצרים |
| קרל השמיני |  | 1448 | 1457 | כהונה ראשונה כמלך |
| יונס בנגטסון ואריק אקסלסון |  | 1457 | 1457 | עוצרים |
| כריסטיאן הראשון |  | 1457 | 1464 |  |
| קרל השמיני |  | 1464 | 1465 | כהונה שנייה כמלך |
| יונס בנגטסון |  | 1465 | 1466 | עוצר |
| אריק אקסלסון |  | 1466 | 1467 | כהונה שנייה כמלך |
| קרל השמיני |  | 1467 | 1470 | כהונה שלישית כמלך |
| סטן סטורה הזקן |  | 1470 | 1497 | עוצר |
| הנס |  | 1497 | 1501 |  |
| סטן סטורה הזקן |  | 1501 | 1503 | עוצר |
| סבנטה נילסון |  | 1504 | 1512 | עוצר |
| אריק ארבידסון טרול |  | 1512 | 1512 | עוצר |
| סטן סטורה הצעיר |  | 1512 | 1520 | עוצר |
| כריסטיאן השני |  | 1520 | 1521 | ידוע לשמצה כמלך שביצע את טבח סטוקהולם ב-1520. הודח על ידי המלך גוסטב ואסה במלחמת העצמאות השוודית. |
רשימת מלכי שוודיה > שושלת ואסה

| שם | תמונה | משנת | עד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גוסטב הראשון |  | 1521 | 1560 | בין השנים 1521–1523 כיהן כעוצר. |
| אריק הארבעה עשר |  | 1560 | 1568 |  |
| יוהאן השלישי |  | 1568 | 1592 |  |
| זיגימונד |  | 1592 | 1599 | מלך פולין בין השנים        1587- 1632 |
| קרל התשיעי |  | 1599 | 1611 | בין השנים 1599–1604 כיהן כעוצר |
| גוסטב השני אדולף |  | 1611 | 1632 | הנהיג את שוודיה בימי מלחמת שלושים השנה ונהרג באחד הקרבות במלחמה. |
| כריסטינה |  | 1632 | 1654 |  |
רשימת מלכי שוודיה > שושלת פפאלץ צווייבריקן

| שם | תמונה | משנת | עד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קרל העשירי גוסטב |  | 1654 | 1660 |  |
| קרל האחד עשר |  | 1660 | 1697 |  |
| קרל השנים עשר |  | 1697 | 1718 |  |
| אולריקה אלאונורה |  | 1718 | 1720 | אחותו של קרל השנים עשר |
רשימת מלכי שוודיה > שושלת הסן-קאסל

| שם | תמונה | משנת | עד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרדריק הראשון |  | 1720 | 1751 | בעלה של המלכה הקודמת אולריקה אלאורונה |
רשימת מלכי שוודיה > שושלת הולשטיין-גוטורפ

| שם | תמונה | משנת | עד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אדולף פרדריק |  | 1751 | 1771 |  |
| גוסטב השלישי |  | 1771 | 1792 |  |
| גוסטב הרביעי אדולף |  | 1792 | 1809 | בין השנים 1792–1796 כיהן בשמו דודו כעוצר |
| קרל השלושה עשר |  | 1809 | 1818 |  |
רשימת מלכי שוודיה > שושלת ברנדוט

| שם | תמונה | משנת | עד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קרל הארבעה עשר |  | 1818 | 1844 |  |
| אוסקר הראשון |  | 1844 | 1859 |  |
| קרל החמישה עשר |  | 1859 | 1872 |  |
| אוסקר השני |  | 1872 | 1907 |  |
| גוסטב החמישי |  | 1907 | 1950 |  |
| גוסטב השישי אדולף |  | 1950 | 1973 |  |
| קרל השישה עשר גוסטב |  | 1973 | מולך |  |
הערות שוליים

↑  ז'אק לה גוף, ימי הבינים בשיאם, דביר, 1993, עמ' 178-9
מצלוגנתוס

| מצלוגנתוס |
| --- | --- |

תקופה
יורה עליון 156.3–146.8 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
תת־סדרה:: Sphenosuchia
משפחה:: Sphenosuchidae
סוג:: מצלוגנתוס
מין:: Macelognathus vagans
שם מדעי
 Macelognathus

מצלוגנתוס (שם מדעי: Macelognathus) הוא סוג קדום של דמוי-תנין, אשר חי באמריקה הצפונית במשך היורה העליון שלפני 156.3 עד 146.8 מיליון שנה מזמננו.
במקור הסוג נחשב לדינוזאור בעל קרבה לקנגנתיים, אך בהמשך סווג כדמוי-תנין מוקדם מהקבוצה הנכחדת Sphenosuchia (אנ'). הדמיון לדינוזאור קשור לאבולוציה מתכנסת עקב אורח חיים דומה.
מאפיינים

זוחל זה ידוע מממצאי מאובנים שהתגלו בשטח Como Bluff שבתצורת מוריסון בויומינג. הסוג נקרא בשמו בידי החוקר הידוע עותניאל צ'ארלס מארש בשנת 1884 על סמך ממצאי לסת תחתונה חלקית. ממצאים נוספים שלו התגלו בשטחי פרויטה שבקולורדו ב-2005. הסוג מכיל מין בודד, Macelognathus vagans.
הוא דמוי-תנין בעל מאפיינים של דינוזאור ויכולת מהירה. אולי הוא היה דו-רגלי והוא היה קל יחסית באורך של 1.2 עד 1.9 מטר בקירוב. ככל הנראה היה צייד מהיר של טרף קטן.
הסוג האלופוס לעיתים משויך לסוג זה ונחשב למוטל בספק בשל כך.
נטייה (אסטרונומיה)

על כיפת השמיים מסומנים בקו אדום מישור המילקה ובקו ירוק קו המשווה השמימי. מנקודת החיתוך ביניהם יוצא קו אורך כחול המסמן את הזווית 0° במערכת, זו היא נקודת שוויון האביב. הקואורדינטות המשווניות של הכוכב המסומן על כיפת השמיים בצד ימין למעלה מסומנות בשטח ירוק כהה עבור העלייה הישרה ובשטח ירוק בהיר עבור הנטייה.
באסטרונומיה, נטייה (באנגלית: Declination, מסומן בקיצור Dec או δ) היא אחת משתי הקואורדינטות במערכת הקואורדינטות המשוונית המתארת את הזווית בין מיקומו של גרם שמים ובין מישור קו המשווה השמימי ביחס לצופה הנמצא במרכז כדור הארץ (הקואורדינטה השנייה היא עלייה ישרה). הנטייה מקבילה לקווי הרוחב של כדור הארץ ועבור צופה בקו רוחב מסוים, יעברו כל גרמי השמים עם נטייה ששווה לקו הרוחב של הצופה בזניט. היחידות המקובלות לנטייה הן מעלות מ-90°- בקוטב השמיימי הדרומי, דרך 0° בקו המשווה השמיימי ועד ל-90°+ בקוטב השמיימי הצפוני.
היסטוריה

השימוש במערכת הקואורדינטות המשוונית החלה רק במאה ה-18 כאשר לפני כן תוארו הכוכבים על פי הפרט שייצגו בקבוצת הכוכבים שאליה השתייכו ובספר אורנומטריה שפורסם בתחילת המאה ה-17 עוד נעשה שימוש במערכת הקואורדינטות האקליפטית. אטלס הכוכבים של ג'ון פלמסטיד "Historia Coelestis Britannica", שפורסם בשנת 1725 כבר השתמש במערכת הקואורדינטות המשוונית, אך מיקום הכוכבים ניתן במרחק זוויתי מהקוטב השמימי הצפוני ולא מקו המשווה השמיימי, כך שערכי הנטייה היו מ-0° (הקוטב השמיימי הצפוני) ועד 180° (הקוטב השמיימי הדרומי). בקטלוג הערפיליות שפרסם ויליאם הרשל בשנת 1786 הוא ציין את המיקום של הערפיליות שבהן צפה, באמצעות הפרש העלייה הישרה והנטייה שלהן ביחס לכוכבים סמוכים שנמצאו באטלס של פלמסטיד. הנטייה ניתנה בדקות קשת ובשניות קשת שציינו את ההבדל במרחק הזוויתי של הערפילית והכוכב מהקוטב השמיימי הצפוני, ובנוסף ציין הרשל אם הערפילית נמצאת מצפון לכוכב או מדרום לו. בנו, ג'ון הרשל, החל מקטלוג הערפיליות הראשון שפרסם בשנת 1833 ועד לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864, ציין את הנטייה כפי שעשה פלמסטיד, כלומר כמרחק הזוויתי מהקוטב השמיימי הצפוני, וכך נעשה גם בקטלוג הכללי החדש שפרסם ג'ון דרייר בשנת 1888.
השפעות נקיפת ציר כדור הארץ

שינוי הכיוון של ציר כדור הארץ משפיע ישירות על הנטייה של גרמי השמים. כתוצאה מתנועת ציר כדור הארץ משתנה מיקום הקטבים השמיימיים ולכן משתנה המרחק הזוויתי של כמעט כל גרם שמיים מהקוטב השמיימי ואיתו הנטייה שלו. כדי לשמור על דיוק המיקום יש צורך לציין תמיד לאיזו תקופת יחוס מתייחסת הנטייה של גרם השמים כאשר תקופות הייחוס המקובלות במאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 הן B1900‏ − 31 בדצמבר 1899 שעה 19:28 (שעון גריניץ'), B1950‏ − 31 בדצמבר 1949, 22:09 (שעון גריניץ') או J2000‏ − 1 בינואר 2000, 12:00 (זמן אוניברסלי מתואם). הנקודות היחידות שהנטייה שלהן לא משתנה הן הקטבים של ציר ההקפה של כדור הארץ את השמש (קוטבי המלקה), כאשר הצפוני נמצא בקבוצת דרקון בנטייה של ‏38.55″ ‏33′ ‏66°‏+
‏ והדרומי נמצא בקבוצת דג זהב בנטייה של ‏38.55″ ‏33′ ‏66°‏-
.
צפייה בגרמי השמיים

עבור צופה הנמצא בקו רוחב  \phi >0 (בחצי הכדור הצפוני) כל גרמי השמים עם נטייה בין  \phi -90^{\circ } ובין  +90^{\circ } יהיו מעל האופק בזמן כלשהו וגרמי השמים עם נטייה גדולה מ- 90^{\circ }-\phi  יהיו כל הזמן מעל האופק. עבור צופה הנמצא בקו רוחב  \phi <0 (בחצי הכדור הדרומי) כל גרמי השמים עם נטייה בין  -90^{\circ } ובין  \phi +90^{\circ } יהיו מעל האופק בזמן כלשהו וגרמי השמים עם נטייה קטנה מ- -90^{\circ }-\phi  יהיו כל הזמן מעל האופק. הנטייה של השמש משתנה בין 23.439279°- ובין 23.439279°+ בהתאם לעונות השנה ולכן מצפון לחוג הארקטי ומדרום לחוג הקוטב הדרומי יש תקופות בהן השמש תמיד מתחת לאופק ותקופות בהן השמש תמיד מעל האופק. דבר זה נכון גם לכוכבי הלכת ולירח, אך טווחי הנטייה שלהם מעט גדולים יותר מכיוון שמישורי ההקפה שלהם אינם זהים למישור המלקה.
הערות שוליים

↑  J. Flamsteed: Atlas Coelestis, London (1729)
↑  W. Herschel: Catalogue of one thousand new nebulæ and clusters of stars, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76 (1786)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49 (1888)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549527305171  LCCN: sh2007000989
סוון בנדר

סוון בנדר (בגרמנית: Sven Bender, נהגה זוון; נולד ב-27 באפריל 1989; רוזנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר האחורי. אחיו התאום לארס בנדר, כדורגלן עבר גם הוא.
קריירה

בשנת 2003 הצטרף בנדר למחלקת הנוער של מינכן 1860. בשנת 2006 עלה לבוגרים כאשר הוא רק בן 17. בשנת 2009 עבר לבורוסיה דורטמונד. בעונת 2010/2011 הפך לבורג מרכזי בקבוצה וזכה עימה באליפות גרמניה, לראשונה מזה 9 שנים. ב-6 בינואר 2013 האריך את חוזהו בדורטמונד עד 2017. ב-13 ביולי 2017 חתם לארבע שנים בבאייר לברקוזן.
בצעירותו, היה בנדר חלק מהנבחרות הצעירות של גרמניה. בפברואר 2011 זומן ראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק נגד איטליה ובמרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד אוסטרליה.
תארים

אליפויות גרמניה: 2011, 2012
הגביע הגרמני: 2012, 2017
הסופר קאפ הגרמני: 2013, 2014
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2008
הערות שוליים

↑  BVB.de – Die offizielle Webseite von Borussia Dortmund | Borussia Dortmund
| נבחרת גרמניה – אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) |
| --- | --- | --- |
|  1 הורן •  2 טוליאן •  3 קלוסטרמן •  4 גינטר •  5 זולה •  6 סוון בנדר •  7 מאייר •  8 לארס בנדר •  9 זלקה •  10 גורצקה •   11 בראנדט •  12 הות • 13 מקס •  14 באואר • 15 כריסטיאנסן • 16 פרומל • 17 גנאברי • 18 פטרסן • 22 אולשלאגל • מאמן: רובש |  1 הורן •  2 טוליאן •  3 קלוסטרמן •  4 גינטר •  5 זולה •  6 סוון בנדר •  7 מאייר •  8 לארס בנדר •  9 זלקה •  10 גורצקה •   11 בראנדט •  12 הות • 13 מקס •  14 באואר • 15 כריסטיאנסן • 16 פרומל • 17 גנאברי • 18 פטרסן • 22 אולשלאגל • מאמן: רובש | גרמניה |
נשיא אפגניסטן

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  שנוי במחלוקת
 תחום שיפוט:  אפגניסטן 
 מעון:  ארג 
 משך כהונה קצוב:  5 שנה 
 ייסוד המשרה:  11 ביוני 2002 
 איוש ראשון:  חאמיד כרזאי
 president.gov.af/en
 
נשיא אפגניסטן הוא משרת ראש המדינה במשטר הרפובליקני של אפגניסטן בשנים 1973–1978, 1996-1987 ושוב החל משנת 2001. הרפובליקה הוכרזה לראשונה אחרי הדחת המונרכיה בשנת 1973.
היסטוריה

בין השנים 1973–1978 שלט ברפובליקה של אפגניסטן הנשיא מוחמד דאוד ח'אן, עד להרצחו בידי פעילי המפלגה הקומוניסטית של אפגניסטן ב-27 באפריל 1978.
אחרי 1978 הרפובליקה הפכה את שמה ל"רפובליקה דמוקרטית" והיא נשלטה על ידי משטר בעל אפיונים קומוניסטים שידע מספר הפיכות עקובות בדם. בשנים 1978–1987 משרת ראש המדינה נקראה "יושב ראש המועצה המהפכנית".
ב-1 במאי 1978 מונה נור מוחמד טרקי לנשיא המדינה. הוא כיהן עד 14 בספטמבר 1979, כשנרצח בידי שותפו לשלטון - חפיזאללה אמין. אמין נהרג לאחר מכן על ידי חיילי הצבא הסובייטי ב-27 בדצמבר 1979, ובמקומו מונה בבראק קרמאל סגן ראש הממשלה לשעבר ושגריר אפגניסטן בצ'כוסלובקיה באותה עת. ההתערבות הצבאית הסובייטית גרמה לפריצת מלחמה, בין כוחות ברית המועצות והמוג'אהדין שנתמכו בידי ארצות הברית, פקיסטן השכנה ועוד. קרמאל הוחלף במוחמד נג'יבאללה ב-4 במאי 1986 השליט הקומוניסטי נג'יבאללה חידש את התואר "נשיא אפגניסטן" וקיצר את שם המדינה שוב ל"רפובליקה של אפגניסטן". במהלך מלחמת האזרחים ב-1982 ועד 2001 חלה התערערות נוספת בשלטון המרכזי של המדינה.
שלטונו של נג'יבוללה החזיק מעמד אף לאחר עזיבת הכוחות הסובייטים, אך הוחלף ב-16 באפריל 1992, ואת מקומו תפס לימים ספורים עבדול רחים חאטיף, ב-28 באפריל כוחות האופוזיציה האסלאמית בראשות הקמטיאר ורבאני כבשו את השלטון, וחאטיף גלה להולנד.
בשנים 1992–1996 אפגניסטן נשאה את השם "המדינה האסלאמית של אפגניסטן" אך המשטר נשאר רפובליקני. בשנת 1996 כוחות הטליבן השתלטו על המדינה שהפכה מרפובליקה ל"אמירות אסלאמית". בראש המדינה עמד אמיר המאמינים ויושב ראש המועצה העליונה של הטליבן, מוחמד עומר.
ב-2001, לאחר פלישת ארצות הברית לאפגניסטן נוסד ממשל אפגני זמני בראשות הנשיא בורהנודין רבאני ואחר כך בראשות הנשיא חאמיד כרזאי. ב-9 באוקטובר 2004 נערכו בחירות דמוקרטיות לראשונה במדינה, כשהנשיא המכהן כרזאי זכה בהן ברוב של 55.4 אחוזים מהקולות. החל משנת 2001 הרפובליקה קיבלה את השם "הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן".
כראזי נבחר לקדנציה שנייה ב-20 באוגוסט 2009 ברוב של 49.67 אחוזים מהקולות.
החוקה האפגנית הגבילה את מספר הקדנציות לשתיים, כך שבבחירות שהתקיימו ב-5 באפריל 2014 לא היה באפשרותו של הנשיא המכהן כרזאי להתמודד. המתמודדים הבולטים היו אשרף גאני אחמדזאי, שכיהן פעם בעבר כשר האוצר בממשלת כראזי, ושר החוץ לשעבר עבדאללה עבדאללה. תוצאות הבחירות שהתקיימו בסיבוב שני ביוני 2014 התפרסמו באופן רשמי ב-17 ביולי 2014 ואישרו את ניצחונו של אשרף גאני והחל מ-29 בספטמבר 2014 כיהן כנשיא אשרף גאני אחמדזאי. באוגוסט 2021 גלה מאפגניסטן והפך לנשיא הגולה.
נשיאי אפגניסטן

| №> №.רפובליקת אפגניסטן | דיוקן> דיוקן.רפובליקת אפגניסטן | שם> שם.רפובליקת אפגניסטן | תקופת כהונה> תחילת כהונה.רפובליקת אפגניסטן | תקופת כהונה> סוף כהונה.רפובליקת אפגניסטן | שיוך מפלגתי> שיוך מפלגתי.רפובליקת אפגניסטן | הערות> הערות.רפובליקת אפגניסטן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | מוחמד דאוד | 14 בפברואר 1977 | 27 באפריל 1978 | עצמאי (עד 1976) |  |
| 1 |  | מוחמד דאוד | 14 בפברואר 1977 | 27 באפריל 1978 | מפלגת המהפכה הלאומית |  |
  הרפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן
| — |  | עבדול כאדיר | 28 באפריל 1978 | 30 באפריל 1978 | המפלגה הדמוקרטית העממית |  |
| 1 |  | נור מוחמד טרקי | 30 באפריל 1978 | 14 בספטמבר 1979 | המפלגה הדמוקרטית העממית |  |
| 2 |  | חאפיזוללה אמין | 14 בספטמבר 1979 | 27 בדצמבר 1979 | המפלגה הדמוקרטית העממית | נהרג במהלך הפלישה הסובייטית. |
| 3 |  | בבראק קרמאל | 27 בדצמבר 1979 | 24 בנובמבר 1986 | המפלגה הדמוקרטית העממית | הודח כתוצאה מהפרסטרויקה. |
| 4 |  | חאג'י מוחמד צ'מקאני | 24 בנובמבר 1986 | 30 בספטמבר 1987 | עצמאי |  |
| 5 |  | מוחמד נג'יבאללה | 30 בספטמבר 1987 | 30 בנובמבר 1987 | המפלגה הדמוקרטית העממית |  |
הרפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן
| 1 |  | מוחמד נג'יבאללה | 30 בנובמבר 1987 | 16 באפריל 1992 | המפלגה הדמוקרטית העממית (עד 1990) |  |
| 1 |  | מוחמד נג'יבאללה | 30 בנובמבר 1987 | 16 באפריל 1992 | וטאן |  |
| — |  | עבדול רחמן חאטף | 16 באפריל 1992 | 28 באפריל 1992 | וטאן |  |
 המדינה האיסלאמית של אפגניסטן
| 1 |  | סיבגאטוללה מוג'אדדי | 28 באפריל 1992 | 28 ביוני 1992 | החזית הליברלית הלאומית |  |
| 2 |  | בורהנודין רבאני | 28 ביוני 1992 | 22 בדצמבר 2001 | החברה האסלאמית | בשנים 1996 עד 2001 המדינה האסלאמית זכתה להכרה בינלאומית למרות שחלשה רק על 10% משטח המדינה. |
| — |  | חאמיד כרזאי | 22 בדצמבר 2001 | 13 ביולי 2002 | עצמאי |  |
 האמירות האיסלאמית של אפגניסטן
|  |  | מולא מוחמד עומאר | 27 בספטמבר 1996 | 13 בנובמבר 2001 | טליבאן | האמירות האסלאמית של אפגניסטן. לא זכה להכרה בינלאומית, למרות ששלט על 90% משטח המדינה. הודח במהלך הפלישה האמריקנית. |
|  |  | מולא מוחמד רבאני | 27 בספטמבר 1996 | 13 באפריל 2001 | טליבאן |  |
|  |  | עבדול כאדיר | 16 באפריל 2001 | 13 בנובמבר 2001 | טליבאן |  |
 מדינת המעבר האסלאמית של אפגניסטן
| — |  | חאמיד כרזאי | 13 ביולי 2002 | 7 בדצמבר 2004 | עצמאי |  |
 הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן
| 1 |  | חאמיד כרזאי | 7 בדצמבר 2004 | 29 בספטמבר 2014 | עצמאי |  |
| 2 |  | אשרף גאני | 29 בספטמבר 2014 | 15 באוגוסט 2021 | עצמאי |  |
| 3 |  | אמרוללה סאלח | 17 באוגוסט 2021 |  | עצמאי | הכריז על עצמו כנשיא אך בפועל המדינה בשליטת הטליבאן |
 האמירות האיסלאמית של אפגניסטן
| 1 |  | מולא הייבתוללה אח'ונדזאדה | 7 בספטמבר 2021 |  | טליבאן | משרת הנשיא בוטלה ובפועל המנהיג העליון הוא ראש המדינה. |
גלריה

חותם המלך האפגני, 1931–1973.
חותם הנשיא האפגני, 2004–2013.
חותם הנשיא האפגני, 2013–2021.
הערות שוליים

↑  שם המשרה הרשמי — יו"ר המועצה המהפכנית.
↑  כיו"ר נשיאות המועצה הצבאית המהפכנית.
↑  הודח והוא להורג בהוראת חפיזוללה אמין.
↑  מונה במסגרת הסכם פשרה.
↑  יו"ר המועצה הזמנית עד נובמבר 1987.
↑  התפטר.
↑  כנשיא זמני.
↑  כיו"ר המינהל הזמני של אפגניסטן.
↑  אמיר.
↑  כיו"ר המועצה העליונה וסגן מנהיג הטליבאן.
↑  ממלא מקום יו"ר המועצה העליונה.
↑  הנשיא הדמוקרטי הנבחר הראשון.
סוון ביירנסון

סוון ביֶירנסון (באיסלנדית: Sveinn Björnsson; נהגה: [sveitn̪ pjœsːɔn];‏ 27 בפברואר 1881 – 25 בינואר 1952) היה נשיא איסלנד הראשון, שכיהן בתפקיד זה מעת הקמת הרפובליקה של איסלנד ב-1944 עד מותו ב-1952.
ביוגרפיה

נולד בקופנהגן לביֶירן יונסון ואליזבט סוונסדוטיר, נבחר למועצת העיר רייקיאוויק בשנת 1912 ועמד בראשה בשנים 1918–1920. בשנות העשרים של המאה ה-20 כיהן גם כחבר האלת'ינגי, והיה אחראי על הקשרים עם דנמרק לאחר שאיסלנד קיבלה את עצמאותה מדנמרק בשנת 1918.
כיבוש דנמרק על ידי גרמניה הנאצית ב-9 באפריל 1940 קטע את הקשר שנותר בין איסלנד לדנמרק שהמשיכה עד אז לנהל את קשרי החוץ של איסלנד למרות עצמאותה של האחרונה. ב-10 באפריל קבע האלת'ינגי כי הוא מקבל לידיו את השליטה בענייני החוץ של איסלנד ובחר בביירנסון למושל זמני. במאי 1940 כבשו הבריטים את איסלנד מחשש שתיפול לידי הגרמנים. הכיבוש הבריטי נמשך במהלך כל המלחמה. ממשלת איסלנד מחתה, אך לא התנגדה לכוחות הפולשים; ביום הפלישה הקריא ראש הממשלה הרמן יוהנסון נאום ברדיו בו קרא לאיסלנדים להתייחס אל הפולשים כאורחיהם. הפולשים הכריחו בהמשך את האלת'ינגי להסכים גם לנוכחות כוח כיבוש אמריקני שכלל כ-40,000 חיילים.
ביירנסון התמנה כנשיאה הראשון של איסלנד, עם ההכרזה עליה כרפובליקה נפרדת. ב-17 ביוני 1944 קיבלה איסלנד את עצמאותה כרפובליקה בעקבות משאל עם. למרות שדנמרק הייתה עדיין תחת כיבוש גרמני, ודנים רבים חשו פגיעה מהצעד שנתפס כחד צדדי. שלח כריסטיאן העשירי מלך דנמרק מסר של ברכה לעם האיסלנדי.
הקדנציה הראשונה של ביירנסון כנשיא ממונה נמשכה שנה אחת, וב-1945 הוא עמד לבחירות. הוא נבחר לקדנציה שנייה ושלישית ב-1945 ו-1949 ללא מועמדים מתחרים, ונפטר ברייקיאוויק במהלך כהונתו השלישית ב-25 בינואר 1952.
פעילות נוספת

סוון ביירנסון היה יו"ר מייסד של חברת הספנות העיקרית באיסלנד "Eimskipafélag Íslands" (אנ'), מייסד חברת הביטוח "Brunabótafélag Íslands" ומנהלה בין השנים 1916–1920, ושותף לייסוד חברת הביטוח "Sjóvátryggingafélag Íslands" ב-1918. הוא נמנה עם מייסדי הצלב האדום האיסלנדי, ב-10 בדצמבר 1924 וכיהן כיו"ר הארגון הראשון, מהקמתו ועד 1926.
משפחתו

בנו, ביירן סוו. ביירנסון, שירת במלחמת העולם השנייה בצבא גרמניה הנאצית, כחבר באס אס.
נכדו הנריק ביירנסון הוא זמר וגיטריסט להקת הרוק הנאו-פסיכדלית "סינגפור סלינג" (אנ').
סבנטה נילסון

סבנטה נילסון (בשוודית: Svante Nilsson; ‏1460 – 2 בינואר 1512) היה מדינאי שוודי ועוצר שוודיה מ-1504 ועד למותו.
ביוגרפיה

סבנטה נילסון נולד בערך ב-1460 כבנו של נילס בוסון, שאמו הייתה ממשפחת סטורה. הוא עצמו מעולם לא השתמש בשם סטורה, אך מאוחר יותר בנו, סטן סטורה הצעיר, לקח לעצמו את השם של סבתא-רבתא שלו בשל המוניטין והמסורת שייצגה את עצמאות שוודיה. הוא היה לחבר במועצה המלכותית של שוודיה, אך שם הוא היווה אופוזיציה לקרוב משפחתו הרחוק, סטן סטורה הזקן והרחיק לכת עד לתמיכה בהנס, מלך דנמרק. שלא ברצונו הוא נאלץ להחליף צד ותמך בסטן סטורה הזקן במהלך להדחת המלך ולאחר מותו של סטורה הוא נבחר בעצמו להיות עוצר. החל מ-1501 הוא לחם נגד דנמרק. בקיץ 1511 דרשה המועצה את התפטרותו, אך בפועל הוא נשאר בשלטון עד מותו בינואר 1512.
מנישואיו הראשונים לאיליאנה גדה נולד בנו סטן סטורה הצעיר. הוא נישא בשנית למטה דירה.
נורבאנו סולטאן

נורבאנו סולטאן (טורקית עות'מאנית: نور بانو سلطان; 1525 - 7 בדצמבר 1583) הייתה האסקי סולטאן של האימפריה העות'מאנית כבת זוגו הראשית של הסולטאן סלים השני (שלט 1566–1574), אשתו החוקית, כמו גם ולידה סולטאן כאמו של הסולטאן מוראט השלישי (שלט 1574–1595). היא הייתה אחת הדמויות הבולטות ביותר בתקופת "סולטנות הנשים". תיאוריות סותרות מייחסות לה מוצא ונציאני, יהודי או יווני. ייתכן ששם הלידה שלה היה ססיליה ונייר-באפו, רחל או קלץ קרטנו. בהיסטוריה העות'מאנית ישנן רק שתי נשים שהיו נשואות באופן חוקי לבני זוגן הסולטאנים לאחר שהשתחררו מעבדות - הורם סולטאן ונורבאנו סולטאן.
תיאוריות לגבי מוצאה

ישנן מספר תיאוריות אודות השורשים האתניים של נורבאנו:
תיאוריות לגבי מוצאה > מוצא יהודי

ההיסטוריון הטורקי אהמט רפיק האמין שהיא ממוצא יהודי, וכך גם כמה היסטוריונים טורקיים.
תיאוריות לגבי מוצאה > ססיליה ונייר-באפו

בשנת 1900 טען אמיליו ספאני כי היא ונציאנית, בתם של ניקולו ונייר ויולנטה באפו, שנחטפה מפארוס כשנלכדה על ידי האדמירל העות'מאני ברברוסה במלחמה העות'מאנית-ונציאנית השלישית. היא עצמה, הייתה אומרת לעיתים קרובות שהיא ממוצא ונציאני, אך מעולם לא סיפרה על משפחתה.
תיאוריות לגבי מוצאה > קלץ קרטנו

בשנת 1992, העלה בספק ארבל את ההשקפה שהיא ממוצא ונציאני. לדידו, התיאוריה הסבירה ביותר היא שהיא הייתה יוונית מקורפו בשם קלץ קרטנו.[דרוש מקור]
ראשית חייה

נורבאנו סולטאן נולדה בשנת 1525, היא הייתה בתו של ניקולו ונייר. בשנת 1537 היא נלכדה על ידי ברברוסה, במהלך המסע הוונציאני, ונלקחה לאימפריה העות'מאנית.
נורבאנו, שנאמר עליה שהיא בלטה בארמון ביופייה ובאינטליגנציה יוצאת הדופן שלה, נשלחה לקוניה כמו שאר נשות ההרמון של שהזאדה סלים בשנת 1543, בשנת 1544 ילדה את בתם הראשונה, שאה סולטאן, בשנת 1545 ילדה את איסמיהאן סולטאן וב -4 ביולי 1546 ילדה את בנה היחיד שהזאדה מוראט, שלימים יהפוך לסולטאן האימפריה.
האסקי סולטאן

נורבאנו הפכה לבת הזוג המועדפת ביותר על שהזאדה סלים (שהפך לסולטאן העות'מאני כסלים השני בשנת 1566), ולאמו של שהזאדה מוראט (מוראט השלישי לעתיד, יליד 1546).
בזמן שבן זוגה סלים היה עדיין שהזאדה, נורבאנו הייתה ראש ההרמון הנסיכי שלו במניסה.
לאחר שהפך לסולטאן, סלים התיר לאשתו האהובה, האסקי נורבאנו, להישאר בארמון טופקאפי לאורך כל תקופת שלטונו, כפי שעשה קודמו (סולימאן המפואר).
גם אחרי שסלים התחיל קשרים עם פילגשות אחרות, נורבאנו נשארה כ\מועדפת עליו בגלל יופייה והאינטליגנציה שלה. כאמו של יורש העצר, היא שימשה כיועצת לבעלה. סלים השני היה מתייעץ עם נורבאנו בנושאים שונים בגלל כבודו לשיקול דעתה הטוב. השגריר הוונציאני ז'קופו סורנזור דיווח:
"נאמר כי ההאסקי אהובה מאוד ומכובדת על ידי הוד מלכותו הן בגין יופייה הרב והן בגין היותה אינטליגנטית בצורה בלתי רגילה."
היא הפכה לאישה עם השפעה אדירה. על פי כמה מקורות (בעיקר מקורות ונציאניים), השפעתה הייתה כזו שנורבאנו סולטאן ניהלה למעשה את הממשלה לצד הווזיר הגדול סוקולו מהמט פאשה. האימפריה העות'מאנית הייתה רחוקה מלהיות יציבה בצמרת, ועימותים על כס המלוכה היו נפוצים. זה לא היה יוצא דופן עבור המפסיד בתחרויות כאלה שכל משפחתו תיהרג יחד איתו כדי למנוע אתגרים עתידיים. נורבאנו סולטאן הייתה נחושה, עם זאת, שכאשר יגיע הזמן שבנה יחליף את אביו, שום דבר לא יפריע לכך.
כאשר הסתיים שלטונו של סלים השני בשנת 1574, קיבלה האסקי נורבאנו סולטאן קצבה בת 1,100 אקצ'ה ליום, ואילו בנות זוגו האחרות של סלים, קיבלו קצבה יומית של 40 אקצ'ה בלבד.