stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צביון מקסוול
תיאור > מראה חיצוני

הפרווה של צביון מקסוול קצרה וחלקה, בעלת מרקם משי ורך ומורכבת משערות צפופות וגסות. צבע הפרווה הכללי הוא אפרפר צפחה, אפרפר כסוף או חום אפרפר המזכיר מאוד את פרוות העכברים, ולרוב חלוקת הגוונים היא כזו: אזור הגב נוטה לצבע חום כהה, חום שוקולד עמוק עד חום שחור, כשהפלג האחורי והצלעות העליונות נוטים לחום קפה עם גוון ערמוני מעט, ואילו הצלעות התחתונות והמותניים מתבהרות בהדרגה לחום אפרפר בהיר עד אפרפר ממש. הצבעים מתמזגים אחד לתוך השני בעדינות ועל כן הוא נראה כבעל צבע אחיד ברובו. החזה, הגחון, בית השחי והמפשעה בצבע לבנבן-אפרפר חיוור. צדדי הצוואר והגרון בצבע אפרפר אחיד, ואילו העורף בצבע חום כהה. לעיתים כמעט כל הגוף יהיה בצבע אחיד לחלוטין. הרגליים בצבע חום אפרפר בהיר בצד החיצוני, ואפרפר חיוור עד לבנבן בצד הפנימי. על כל אחת מהברכיים יש רצועה חומה כהה, והאזור שסביב הפרסות בצבע לבנבן. הזנב בצבע חום כהה בצידו העליון ולבנבן בצידו התחתון. הפרסות שחרחרות או אפרפרות.
צבע ראשו של צביון מקסוול הוא אפרפר בהיר עד כהה ולעיתים עם גוון חום דהוי. סימוני הפנים שלו בולטים וכהים בדרך כלל יותר מצבע הגוף: סביב המצח והחלק העליון של החרטום יש משטח סבוך של שיער כהה בדומה לאיילנד מצוי - לרוב בצבע חום שוקולד כהה ולעיתים אפילו שחור. למרות שלמין זה אין ציצת שיער במצח לעומת רוב הצביונים, השערות שבמשטח ארוכות, סבוכות ומזדקרות מעט לאחור, מה שנותן מראה של דמוי ציצת-שיער קצרצרה ורחבה. מעל העיניים ישנן זוג קשתות בולטות הנראות כגבות בצבע צהבהב קרמי עד לבנבן, והן ממשיכות במקביל לשני צידי המשטח ומסתיימות בקרניים כך שלמעשה הן מקיפות את כל אזור המצח. לפרטים מבוגרים השערות נושרות ברוב חלקי הפנים, החרטום התחתון והלוע, כך שנפוץ שצבעם הוא חום כהה ודהוי עד שחור; משום כך שפתו העליונה של הצביון בולטת בשל צבע לבנבן-אפרפר דהוי. אף שבפועל העיניים שקועות בחוריהן, השילוב של הנפיחויות ועצמות הלחיים הבולטות שמסביבן כמו גם השקעים שבצידי הנפיחויות גורמות לעיניים להיראות בולטות מהפנים. סמוך לשקעים - מתחת לכל עין - יש בלוטות ריח גדולות רחבות ונפוחות ביותר - הדומות ליבלות של חזירי הבר, ובמרכזן עובר חריץ שחור בצורת בומרנג הפוך בניגוד לחריץ הישר של מיני הסוג צביון. שכבת השערות שבבלוטות הריח ובנפיחויות שסביב העין אינה נושרת, ועל כן צבען הוא אפרפר בהיר דהוי. האוזניים מתחלקות בין חום אפרפר דהוי עד שחור בצד החיצוני, בעוד שבצד הפנימי יש שילוב של שערות לבנבנות, אפרפרות וחומות, עם כתים שחורים בצדדים ורצועה לבנה בקצוות האוזן. השערות שבאוזניים ארוכות וסבוכות יותר מאשר אצל צביונים אחרים.
תיאור > מבנה ומידות גוף

מבנה גופו של צביון מקסוול קצר עגלגל וקומפקטי ביותר, גבו קמור, והשילוב ביניהם גורם לדמיון בינו ובין הארנבת. צווארו הרחב תומך בראש קטן ומקושת. בדומה לצביון הכחול גם חרטומו של מין זה מחודד מאוד. הרגליים שלו קצרות ודקיקות אך עבות ביחס לגוף, ויש הפרש ניכר באורך בין האחוריות לקדמיות המדגישות את ה"גיבנת" שיש לו. אוזניו רחבות ומחודדות, ויש לו זנב מנוצה, ארוך ועבה שיוצא דופן משאר הצביונים. עיניו גדולות ובעלות אישונים רחבים, ואפו בצבע סגלגל או ורדרד עם נחיריים רחבים כשל אייל. הקרניים כאמור הן ההבדל העיקרי בין הזכרים לנקבות, והאחרונות גדולות במעט במידות הגוף.

מידות הגוף של צביון מקסוול:

גובה הכתפיים: 38-35 ס"מ.

אורך הראש והגוף: 76-63 ס"מ.

אורך הקרניים: כ-5 ס"מ.

אורך הזנב: 15-12 ס"מ.

משקל: 10-5 ק"ג.
צביון כחול

צביון כחול (Philantomba monticola), הוא המין השני בסוג צביון גמדי ועל כן יש לו דמיון רב לצביון מקסוול, עד שבעבר מקסוול נחשב כתת-מין שלו. עם זאת ניתן להבדיל ביניהם על פי המאפיינים הבאים: צביון מקסוול גדול יותר במידות הגוף (שוקל לעיתים פי 2 מצביון כחול) ויש לו בלוטות ריח גדולות ונפוחות יותר. לצביון הכחול גולגולת קטנה וצרה יותר, ולצביון מקסוול גולגולת רחבה ובעלת שיפוע רב יותר. לצביון הכחול כשמו פרווה בגוון כחלחל-סגלגל, בעוד שלצביון מקסוול פרווה אפרפרה-חומה שאחידה יותר בצבעה מהמין הכחול. לצביון הכחול יש גחון ומפשעה לבנים בוהקים, כתם שחור סמוך לזנב, ולעיתים קרובות גם רגליים חומות, וכל אלו נעדרים אצל מקסוול. בלוטות הריח שבפרסות בעלות חריץ פשוט אצל הצביון הכחול, בניגוד לנפיחות הבצקית שיש להם אצל צביון מקסוול. לצביון מקסוול יש קרניים ארוכות יותר. הצביון הכחול נפוץ במרכז ודרום אפריקה עם טווח גדול ורחב יותר משל צביון מקסוול ושני המינים חופפים בניגריה.
תפוצה ובית גידול

צביון מקסוול מצוי במערב אפריקה. תפוצתו משתרעת על פני דרום ומרכז ניגריה, מרבית בנין, טוגו, גאנה, חוף השנהב, ליבריה, סיירה לאון, גינאה, גינאה ביסאו, דרום בורקינה פאסו, ודרום מערב גמביה וסנגל. כאמור ייתכן והאוכלוסייה במזרח שייכת למין חדש - צביון וולטר.
בית הגידול של המין הוא יערות גשם טרופיים ראשיים ומשניים, יערות שפלה, יערות מוצפים, קרחות יער, שרידי יער בסוואנה, וסוואנה לחה וגשומה. חלק גדול מבית הגידול המקורי שלו נהרס על ידי התיישבות חקלאית, אולם צביון זה מותאם לכל אזורים עם סבך צפוך, ועל כן הוא מצוי גם במטעים ושיחים חקלאיים ואפילו סמוך ליישובים, ובכל מקום שבו יש כמות מספקת של סבך למסתור. המין נהנה גם באופן מסוים מהתחדשות היער שבאה לאחר כריתת העצים. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 30 מעלות לאורך השנה, וכמות המשקעים השנתית היא 4,300-500 מילימטר לשנה.
אקולוגיה > התנהגות ומבנה חברתי

צביון מקסוול הוא בעל חיים לילי בעיקרו, אך במקרים מסוימים הוא יכול להיות פעיל בשעות הבוקר המוקדמות, שעות אחר הצהריים המאוחרות, ובערב. המין נוטה להיות ברוב הזמן באזורי הסבך, ורק לעיתים רחוקות יתרחק למעלה מ-30-20 מאזור סבוך. בשל היותו זהיר וחששן קשה למדי לצפות בו בטבע. צביון זה נע ביער בשבילים קבועים אותם הוא מפלס לעצמו בצמחייה, ופעמים רבות נע בתנועות קופצניות תוך כדי שהוא מניף במהירות את זנבו למעלה ולמטה לסירוגין. זהו מין טריטוריאלי הנוהג לסמן את שטחו בתדירות גבוהה ביותר: זכרים יסמנו כ-5 אובייקטים בשטחם כל 10 דקות, ונקבות יסמנו 2 אובייקטים בזמן דומה. סימון נוסף יתרחש לפני אכילה ומנוחה. בטריטוריה שלהם ישנם אזורים קבועים המיועדים לצואה, שתן ומנוחה. למרות שיש שימוש רב בסימון כימי, לא ידוע על אופן התגובה של הצביון בהיתקלו בריח של צביון אחר.
צביון מקסוול הוא בעל חיים מונוגמי המתרבה בדרך כלל עם נקבה אחת בלבד, אפילו כאשר יהיו בשטחו מספר נקבות אחרות. ייתכן כי זו גם הסיבה לזמן הרב שהזוג מבלה בטיפוח הדדי. בניגוד לצביונים מונגומים אחרים, צביון זה אמנם פעיל בבדידות לעיתים קרובות, אך מאוד נפוץ שהוא חי לאורך השנה בזוגות של זכר ונקבה מונגומים. הוא נבדל מהמינים האחרים גם בכך שבאזורים שבהם יש מפגשים נפוצים בין פרטים או בשבי, ישנן ממש קבוצות חברתיות של זכרים ונקבות. הפרטים בקבוצה מחזקים ביניהם את הקשר על ידי שפשוף הראשים הגורם להפרשת נוזל מבלוטות הריח הנפוחות שבצידי העיניים. התנהגות זאת נפוצה ביותר בין זכרים לנקבות, פחות בין נקבות, ונדירה בין הזכרים. כאשר צביון זר מנסה להצטרף לקבוצה זה מוביל בדרך כלל לשפשוף ראש מוגבר בקרב חברי הקבוצה, כמו הגדלה של סימון הטריטוריה על ידי הזכרים והנקבות יחדיו. בפלישה של צביון זר לשטחו של זכר בודד או של זוג מונוגמי, הזכר הטריטוריאלי מנסה לגרש אותו משטחו. הלחימה ביניהם כוללת התנגשות עם הראשים ולחיצה על הפנים ובלוטות הריח בחוזקה, כשהקרניים פחות דומיננטיות בקרבות. הקרב מסתיים בבריחתו של אחד מהזכרים תוך כדי שהמנצח רודף אחריו.
אקולוגיה > תזונה

| --- | --- |


פריטי מזון שונים הנאכלים על ידי צביון מקסוול.
צביון מקסוול הוא בעל חיים צמחוני ברובו, ותזונתו מורכבת בעיקר מעלים וגבעולים של צמחי יער קטנים כמו גם עשבי תיבול ושיחים; הם ניזונים מעשבים רק לעיתים רחוקות. בשל הגודל הקטן של הלוע ושרירי הלעיסה שלו, המין נוטה לאכול פריטי מזון בקוטר של 3 ס"מ בדרך כלל. העלים הנצרכים ביותר על ידם הם של הטהונינג'יה (מהסנטלניים), הקנטיום (מהפואתיים), והאלצ'ורנה (מהחלבלוביים). בדומה למינים אחרים גם צביון מקסוול ניזון מפירות, והאחוזים שלהם מכלל התזונה שלו משתנים לפי העונות. לצביון יש מעין סימביוזה חד-צדדית עם בבוני זית ובבוני גויאנה המתבצעת על ידי כך שהוא עוקב אחריהם בעת שהללו מלקטים מזון בעצים, כך שהוא נהנה מפירות, עלים וענפים הנופלים על ידם. על פני כל העונות זוהו לפחות 78 מיני פירות הנצרכים על ידו, ובממוצע בכל זמן נתון הוא צורך 3 סוגים שונים של פירות. ההעדפה משתנה בין העונות: במהלך חודשי ינואר ופברואר הצביון מעדיף בעיקר פירות של דקל סנגלי (מהדקליים), גריפוניה (מהקסאלפיניים), נאוקלה (מהפואתיים), תאנת הכף (מהתותיים), אלצ'ורנה (מהחלבלוביים) ואפרסק אפריקאי (מהסבוננאים). מלבד זאת הצביון צורך גם פרחים, שורשים, זרעים, פקעות ופטריות, אם כי מזונות אלו מהווים חלק קטן מאוד מהתזונה הכוללת שלו. למרות שנמליים הם חלק טבעי מהדיאטה שלו, עד כה הם לא תועדו באופן נרחב בבדיקת תוכן הקיבות של המין. מיני הנמלים הנצרכים על ידו הם בעיקר מהמינים נמלת סירחון אפריקנית (Paltothyreus) ונמלה אורגת (Oecophylla). צביוני מקסוול נצפו מספר פעמים בשבי צדים ציפורים קטנות, אך עם זאת זה לא נצפה עד כה בטבע. צביון מקסוול מסייע בהפצת הזרעים של מיני פירות רבים. בעוד שזרעים של פירות גדולים נשחתים בדרך כלל במערכת העיכול, זרעים קטנים כגון אלו של משפחות הסולניים והורדנאים, עשויים להיות מפוזרים על ידו בצורה יעילה. פירות של הסוג פיקוס, שנצרכים בכבדות על ידי המין ומתאפיינים בזרעים קטנים, הם המפוזרים ביותר על ידו משאר זרעי הפירות השונים. צביון מקסוול עלול לירוק חלק מהזרעים בעת העלאת הגרה.
אקולוגיה > התמודדות עם טורפים

כאשר הצביון נרדף הוא נמלט במהירות עם קפיצות יוצאות מן הכלל - כמעט עד 2 מטר, ולעיתים אף יתנגש באובייקטים גבוהים כענפים בשל חוסר אומדן המרחק והגובה שלו. בעת שהצביון עצבני או מאוים הוא יקפא על מקומו - לעיתים אף באמצע שהוא צועד, כדי למנוע לרוב מהטורף להתמקד בו. צביון זה עושה קול הדומה ל"שריקת אזהרה" של מינים רבים כאשר הוא נרדף, אם כי לא ברור מידת ההשפעה שלו על צביונים שבסביבה. הוא גם עלול להשמיעה פעיה חזקה כאשר הוא נדחק לפינה על ידי צביון אחר או על ידי אדם למשל. בדרך כלל בעת סכנה הצביון מעדיף ל"צלול" לתוך הסבך הצפוף והסבוך - אזור שבו קשה לטורף לרדוף ולתמרן ביעילות.

טורפיו העיקריים של צביון מקסוול הם הנמר ועיט הכתר, אך בשל גודלו הקטן יש לו מגוון אויבים ביניהם: סרוואל, חתול זהוב אפריקני, חתול בר, זבד אפריקאי, תן לבן-פס, גירית הדבש ופיתון סלעים אפריקני.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

צביוני מקסוול מתרבים אחת לשנה, כשלרוב הנקבות מתרבות באופן כזה שהלידות יתרחשו ב"עונה היבשה" (ינואר עד מרץ) או ב"עונה היבשה הקטנה" (אוגוסט עד פברואר). במהלך עונת הרבייה הזכר עסוק בחיזור אחר הנקבה, הכולל מרדפים, נשיכות קלות ובעיטה עם רגלו הקדמית בין רגליה האחוריות. הזכר מריח את השתן של הנקבה ואז מעקם את שפתיו למעלה ופותח את פיו במה שמכונה תגובת פלהמן, שמסייע לו לבדוק על פי הפרומונים האם הנקבה מוכנה לרבייה.
ההריון נמשך כ-120 ימים, לאחריהם נולד עופר יחידי. שיא הלידות העיקרי הוא בחודשי ינואר עד מרץ, וסיבוב שני של לידות במידה פחותה יותר מתרחש בחודשי אוגוסט עד ספטמבר. אורך זמן ההמלטה הוא 20 עד 30 דקות. לאחר שהעופר נולד אימו מלקקת ומנקה אותו ביסודיות עם הלשון שלה, והיא אוכלת את השליא וכל חומר קרומי שנדבק אליו על מנת למנוע מטורפים מלהריח אותו. העופר מסוגל לעמוד בתוך כמה דקות לאחר הלידה, והוא הולך בצורה רגילה ויציבה לאחר כ-25 דקות מהלידה. למרות שהעופר מפותח למדי הוא נשאר מוסתר בסבך במשך השבועות הראשונים מהלידה ומחפש את אימו הנמצאת בקרבת מקום כאשר הוא רוצה לינוק; בשונה מרוב הצביונים, נקבת צביון מקסוול יוצאת דופן בכך שהיא לא נצפתה מחפשת את צאצאיה אפילו בשביל ההנקה. בממוצע העופר יונק ביום כ-50 גרם של חלב, ובתקופת ההנקה האינטנסיבית הנקבות חייבות לשתות כמיות מספיקות של מים כדי שלא יאבדו נוזלים רבים מהגוף. לאחר כשבועיים העופר מתחיל ללעוס וללקט מזון מוצק בכוחות עצמו והאימה מתחילה להרתיע אותו בהדרגה מלינוק. בעיקרון הגמילה יכולה להתבצע זמן קצר לאחר מכן, למרות שהעופרים ממשיכים לינוק במשך 5-2 חודשים. העופר נשאר עם אימו קרוב לשנה ומגיע לבגרות לאחר 12-9 חודשים לנקבה ו-18-12 חודשים לזכר. הנקבה מטפחת ומחזקת את הקשר עם העופר שלה בעיקר על ידי ליקוק.
תוחלת החיים של צביון מקסוול היא 12-10 שנים.
איומים ושימור

צביון מקסוול מסווג על ידי IUCN במצב השימור "ללא חשש" (LC), בשל היותו עדיין נפוץ למדי על פני הטווח ההיסטורי שלו, התאמה לבית גידול שונים, והגמישות שלו לנוכח לחץ ציד. צביוני מקסוול כנראה ימשיכו להתקיים במספרים גדולים גם במאה ה-21, אך הם לא יוכלו לעמוד בפני גידול האוכלוסייה האנושית ולחצי הציד הגוברים לאורך זמן. הצביון כבר צומצם באופן חמור במספרים ואף הוכחד מחלקים מסוימים בטווח שלו שבהם יש צפיפות אוכלוסייה גבוהה. הגידול באוכלוסייה האנושית מנבא איפו את הגורל הסופי שלו באזורים רבים אלא אם כן יהיו שיטות לשליטה בציד הלא חוקי.
למרות שחלקים גדולים מבית הגידול המקורי שלו עברו שינוי או שנהרסו על ידי ההתפשטות של שטחים חקלאים, המין מסתגל לסוואנות ושולי שטחים חקלאים כך שאין זה האיום המשמעותי עליו. האיום העיקרי הוא הגדילה האנושית בשילוב עם ציד נרחב לבשר ולעורות בכל המדינות שבטווח שלו. גודלו הקטן יחסית של מין זה יחד עם כמות הבשר הלא מבוטלת שלו גורמת לו להיות עסק מכניס לציידים בין השאר משום שהובלתו אינה כרוכה במאמץ רב. לצביון מקסוול יש חוסן רב ללחץ ציד דליל, אך לא ללחץ לציד אינטנסיבי. בפארק הלאומי קומואה למשלאוכלוסיית הצביונים של מין זה ירדה ביותר מ-90% בתוך 20 שנים לאחר רמות גבוהות של ציד לא חוקי.
צביון מקסוול מצוי כמעט בכל האזורים המוגנים על פני הטווח שלו, ונפוץ במיוחד בפארק הלאומי סאפו (ליבריה), הפארק הלאומי טאי (חוף השנהב), הפארק הלאומי ביאה, הפארק הלאומי קאקום, והפארק הלאומי ניני-סוואין (גאנה). אזורים מוגנים אחרים הם: הפארק הלאומי לופה-מאנו, שמורת קרהה-באסה ויערות גרבו הלאומיים (ליבריה), הפארק הלאומי מאראהוו, הפארק הלאומי הר פאקו, הפארק הלאומי הר סאנגבה, הפארק הלאומי באנקו, הפארק הלאומי אסאנגבי, הפארק הלאומי קומואה ושמורת היער כאוויי-ג'וין (חוף השנהב), שמורת הטבע הר נימבה (חוף השנהב וגינאה), הפארק הלאומי קיאבובו, הפאק הלאומי בואי, הפארק הלאומי דיג'יה (גאנה), הפארק הלאומי אוטאמבה-קילימי ושמורת היער המערבי (סיירה לאון), הפארק הלאומי אוקומו, שמורת היער אולומה ושמורת היער אקורה-אופוסו (ניגריה).
אומדן האוכלוסייה העולמי לצביוני מקסוול הוא כ-213,000 פרטים להערכה שמרנית. עם זאת, משערים כי האוכלוסייה גדולה הרבה יותר.
הערות שוליים

↑  צביון מקסוול באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  צביון מקסוול באתר הציד scirecordbook.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  צביון מקסוול באתר השימור IUCN.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  maxwell duiker - מידע צביון מקסוול
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37  צביון  באתר ADW.
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
צביון כחול.
צביון מקסוול בגן חיות.
נוף אופייני לבית גידולו של צביון מקסוול בגאנה.
איור של צביון מקסוול משנת 1894.
קרלה בליי

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1936 אוקלנד, קליפורניה, ארצות הברית 
 פטירה:  17 באוקטובר 2023 (בגיל 87) וילו, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lovella May Borg 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1960–2023 (כ־63 שנים) 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  אורגן האמונד, פסנתר 
 חברת תקליטים:  ECM 
 בן או בת זוג:  Paul Bley (1957–1964) Michael Mantler (1965–1991) סטיב סוולו 
 צאצאים:  Karen Mantler 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1972)  אמני הג'אז של NEA  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 www.wattxtrawatt.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קרלה בליי ב-1978
קרלה בליי (באנגלית: Carla Bley; 11 במאי 1936 –  17 באוקטובר 2023) הייתה מוזיקאית ג'אז חופשי, מלחינה, פסנתרנית, מעבדת מוזיקלית ומובילת הרכבי ביג בנד אמריקאית. אחת מהדמויות הבולטות והמוערכות בעולם הג'אז החופשי. מוגדרת על ידי מבקרים כפוסט מודרנית ו"היפר מודרנית".
ביוגרפיה

קרלה בליי נולדה כקרלה בורג באוקלנד שבקליפורניה. אביה היה פסנתרן ומנצח על מקהלת הכנסייה ועודד אותה ללמוד לשיר ולנגן. בגיל 14 נטשה את עולם המוזיקה כדי להתמחות בגלגיליות ובגיל 17 עזבה את ביתה לניו יורק ועבדה למחייתה כמוכרת סיגריות במועדון בירדלנד. שם הכירה את הפסנתרן פול בליי, עמו התחתנה ב-1957. בליי שכנע אותה להלחין ועד מהרה החלו לחנים שלה להופיע בהקלטות אמני ג'אז כמו למשל "Bent Eagle" בתקליטו של ג'ורג' ראסל מ-1960 "Stratusphunk", הקטע "Ictus" בתקליטו של ג'ימי ג'ופרה "Thesis" ותקליטו של פול בליי "Barrage".
ב-1964 ארגנה בליי את גילדת מלחיני הג'אז בה היו חברים מיטב מוזיקאי הג'אז האוונגארדי של ניו יורק באותה עת ובהם ססיל טיילור, דון צ'רי, פרעה סנדרס, לארי קוריאל ועוד. באותה עת התגרשה מפול בליי והפכה לבת זוגו של מייקל מנטלר. לשניים נולדה בת, קרן, שגם היא מוזיקאית. השניים הובילו את "תזמורת מלחיני הג'אז" (Jazz Composers' Orchestra), בהשתתפותם של חברי ה"גילדה". בליי ומנטלר הקימו את חברת התקליטים WATT, שהייתה חלוצת חברות התקליטים העצמאיות שהקימו אמנים למען אמנים. בחברה זו הקליטה בליי עם התזמורת את היצירה המונמנטלית "Escalator over the Hill", המוגדרת כ"אופרת ג'אז".
בשנות ה-80 שיתפה פעולה עם אמנים שאינם מתחום הג'אז כג'ק ברוס, רוברט וויאט, ומתופף פינק פלויד ניק מייסון, שבתקליט הסולו שלו, "Nick Mason's Fictitious Sports", כתבה את כל השירים, עיבדה מוזיקלית, הפיקה וכינסה את המבצעים מבין ידידיה הקבועים רוברט וויאט, מייקל מנטלר, סטיב סוולו ועוד. היא עיבדה ל-"Liberation Music Orchestra" של צ'ארלי היידן והפיקה מחוות לת'לוניוס מונק ולקורט וייל.
אולם שיתוף הפעולה הארוך והמשמעותי ביותר של קרלה בליי הוא עם בן זוגה, סטיב סוולו. השניים משתפים פעולה בהנהגת ביג בנד ענק ("הביג בנד של קרלה בליי"), חברת תקליטים, wattxtrawatt ומיזמים שונים כמו העלאת האופרה "Escalator over the Hill" בביצוע חי בקלן, גרמניה ב-1997.
על עצמה אמרה:
מוזיקאי ג'אז אמיתי זה מישהו שיכול להיכנס למועדון, לפגוש מוזיקאים שלא ראה מעולם ופשוט לנגן אתם. אני לא יכולה לעשות את זה, ואם במקרה אני נקלעת לסיטואציה כזאת, אני מרגישה מאוד מאוד מטופשת. ג'זיסט אמיתי חושב מהר. או שהוא בכלל לא חושב: הוא מנגן מתוך זרם התודעה שלו. אני, לעומת זאת, חושבת לאט מאוד כשאני מאלתרת. שוקלת כל תו, כל צליל. אני לא נגנית. אין לי את זה. אני מלחינה. שם נמצא הכישרון שלי.
הערות שוליים

↑  דני קרפל ב-MOOMA
↑  כריס קלסי ב-Allmusic
↑  אתר החברה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007324759805171  PLWABN: 9811478867005606  BIBSYS: 2040253  BNE: XX859420  BnF: cb138915849 (data)  CiNii: DA11230068  GND: 133607550  ISNI: 0000 0001 1442 9420  LCCN: n80159163  LNB: 000325091  MusicBrainz: 3b2234ea-2169-41dc-9524-0b896fa69c4c  NKC: xx0025791  NLA: 35874563  NLK: KAC2020L7776  NSK: 000555276  NTA: 073236713  RERO: 02-A003013840  SNAC: w61v8j5n  SUDOC: 080494897  TePapa: 27536  Trove: 1126173  VIAF: 44484407   WorldCat (עם VIAF): 44484407
קורד (יישוב)

קורד (בהונגרית: Kurd) הוא כפר השוכן מחוז טולנה שבנפת דומבובאר בדרום מערב הונגריה.
מיקום

הכפר קורד ממוקם בעמק קאפוש, כ -18 ק"מ צפונית-מזרחית לדומבובר. במרכז הכפר עוברת הדרך 6532 הוג'ס - דומבובאר, שמתחבר לכביש 6538 בונהאד - מאיוש אחרי 27.6 ק"מ מהכפר. קו הרכבת ( בודפשט -) פוסטסאבולץ'-פץ' עובר דרך היישוב ויש לו תחנה במקום. תחנת הרכבת של קורד ממוקמת על החוף המזרחי של נחל הקאפוש.
מקור השם

לאחר התיישבות המדיארים במרכז אירופה התיישבו באזור עמים מלווים צבאיים, הם כנראה ייסדו את הכפר שקיבל מהם את שמו.
היסטוריה

קורד וסביבתו היו מיושבים עוד מימי קדם. בגבולו התגלו דליים דו-אוזניים מארד מתקופת הברונזה ועקבות קבורה בדרך של שריפת הגופה. שמו של היישוב שהוא עוד מתקופת ארפאד, קורד, הוזכר לראשונה במפקדי מיסים בין שנת 1237 לבין 1332. כבר בתחילת שנות העשור הראשון של המאה ה-13 היה קורד רשום בין היישובים שהייתה בהם כנסייה. בשנת 1542, במהלך הכיבוש הטורקי, הטורקים הרסו את כפרי העמק, הרס זה השפיע כנראה גם על היישוב. בתקופת הכיבוש הטורקי, היישוב היה כנראה כפר טורקי והיה שייך לטירה של סאס. בשנת 1669, יחד עם יתר כפרי העמק, הוא נרשם כמקום עזוב.
בלקסיקון העולמי של טולנה נכתב על היישוב בשנת 1927: "כפר גדול בנפת דומבובאר שבמחוז טולנה, בשנת 1920 היו בו 1780 תושבים. תחנת הרכבת, סניף דואר וטלגרף".
אתרים בעלי חשיבות

הכנסייה הרומית-קתולית - נבנתה בשנת 1765. המזבח שלו היה יצירתו של מרטין פישר ואת תמונת המזבח צייר מיהאי זיצ'י.
באמצע המאה ה-19 נמצאו על גבול היישוב דליי ברונזה דו-אוזניים (ציסטות) אטרוסקים. הממצאים נמצאים כיום במוזיראו החאומי בבודפשט.
ילידי המקום

גזה שבשטין, בלידתו יעקב שטרן (1878–1936) שחקן, במאי יהודי-הונגרי. אחיהם של דז'ה שבשטין, מיהאי וינה שבשטין.
ינה שבשטין, בלידתו ינה שטרן (1881–1949) שחקן. אחיהם של דז'ה, מיהאי וגזה שבשטין.
לקריאה נוספת

אלק פנייש: מילון גאוגרפי של הונגריה, I - IV. (פשט, 1851; הדפסה מחודשת: בודפשט, 1984.) ISBN 9630227002
לקסיקון העולמי של טולנה
ההיסטוריה של אנשי העמק
קרחון בלו (וושינגטון, גאנסייט)

ערך זה עוסק בקרחון על פסגת גאנסייט, במדינת וושינגטון שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  מחוז צ'לאן 
 קואורדינטות:  48°18′31″N 120°59′28″W﻿ / ﻿48.3086°N 120.991°W﻿ / 48.3086; -120.991
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון בלו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון בלו(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון בלו(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון בלו
 
קרחון בלו (באנגלית: Blue Glacier) הוא קרחון ברכס קסקייד בשטח הפארק הלאומי ונאטצ'י במחוז צ'לאן במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
מוצאו של הקרחון בצידה המזרחי של פסגת גאנסייט, והוא יורד מגובה של 2,215 מטרים. מוצא הקרחון נמצא בסמוך למוצאו של קרחון צ'יקאמין הסמוך לו (שמוצאו בצידה המערבי של פסגת גאנסייט).
הערות שוליים

↑  גובה קרחוני מחוז צ'לאן
1 2 3  מידע גאוגרפי על קרחון בלו
קורינה הסופרת

| --- | --- |

הסופרת קורינה מתארחת במושבת האמנים יאדו (Yaddo), ‏1997
 לידה:  22 בספטמבר 1935 טקוץ' (אנ'), רומניה
 פטירה:  30 בנובמבר 2022 (בגיל 87)
 שם לידה:  קורינה ברקו
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלית
 עיסוק:  סופרת
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  פרוזה עברית
 סוגה:  ספרות-תעודה, סיפור קצר, סיפורת, ספר לילדות ולילדים, ספרות קיארוסקורוזית
 זרם ספרותי:  מודרני
 נושאי כתיבה:  ישראל, רומניה, אירופה, חיי אישה בישראל ובעולם, שואה, מלחמה ושלום, ספרות מחאה
 יצירות בולטות:  סודות, בארץ לא ידעתי, נופי הנפש, כעין תשובה, דפים ורודים, הופכת עולמות, מי ראה את מיקי
 תקופת הפעילות:  מ-1971
 הושפעה מ:  Ion Luca Caragiale, Kafka, Tudor Arghezi,Mihai Eminescu התנ״ך, מראות הטבע, השואה, האב, האם ומותה של האחות התאומה.
 בן או בת זוג:  יואל נץ 
 צאצאים:  רויאל נץ 
 פרסים והוקרה:  פרס ראשון בתחרות פרס אריכא, פרס הנשיא, קרן תל אביב לספרות, Comparative Criticism BCLA - First Prize 1994, Everett Prize, פרס קרן חבצלת
 www.corinna-hasofferett.com
 
קוֹרינה (שמה מלידה: Corinna Bercu‏; 22 בספטמבר 1935 – 30 בנובמבר 2022) הייתה סופרת ישראלית ילידת רומניה שחתמה על ספריה בעברית בשמה הפרטי בלבד, ואילו על הספרים שיוצאים בתרגום חתמה בשמה המלא בלועזית, "Corinna Hasofferett".
ביוגרפיה

הסופרת קורינה נולדה בטקוץ' שברומניה בשם לאליעזר ולדבורה ברקו. ילדותה והלימודים בבית הספר היסודי בתקופת השואה, חיי הקהילה ברומניה ומהפכיהם בישראל - הם ביסוד ספרה התשיעי שבכתובים, אוטוביוגרפיה ספרותית היסטורית עליה שקדה משנת 2006.
ביולי 1948, עם קום מדינת ישראל, עלתה אליה עם הוריה, לאחר שישה חודשים במחנות המעצר הבריטיים בקפריסין. בנעוריה הייתה חברה בתנועת הנוער השומר הצעיר, למדה שנתיים בבית ספר תיכון, לאחריהן עבדה בהוצאת ספרית פועלים, במחיצתו של אברהם שלונסקי. עם גיוסה לצה"ל שרתה בנח"ל בקיבוץ כרמיה בדרום. בשנת 1957 עברה לקיבוץ שובל וב-1960 חזרה לתל אביב. לאחר השלמת לימודי בגרות, למדה ספרות עברית ואנגלית באוניברסיטת תל אביב (1965–1968). עם סיום לימודיה, לימדה תקופה קצרה בבית ספר תיכון בעכו, עבודה שנקטעה בעקבות ניתוח לב. בשנת 1975 יזמה וניהלה במשך חצי שנה מפגשי משכילים צעירים - מן היישוב היהודי שלומי והיישוב הערבי טמרה - עם יוצרים יהודים וערבים.ב-1984 יזמה, הקימה וניהלה את מפעל הילא"י - המרכז הישראלי לאמנויות יוצרות - מושבת אמנים בינלאומית בגליל ובנגב, שפעלה 11 שנים (ונקטעה בשל אתגרי בריאות הלב), במרוצתן התארחו בדירות האמן מעל לארבע מאות יוצרים ישראלים ובינלאומיים וקויימו מאות פעילויות חינוך לדו-קיום באמצעות האמנויות.
ב-2002 ייסדה את הוצאת הספרים חודנה ("כי חידה היא מתי תהיה כאן חודנה").
מאז 2002 כתבה קורינה בלוג רב-לשוני, תחילה בממשק Blogger ובהמשך בבלוג העברי "סופרת, מוציאה לאור, הופכת עולמות". היא ניהלה פעילות בפייסבוק, בדפים ובקבוצות שיזמה כפעילה למען צדק לשורדי שואה, כבוד האדם והאישה ושמירה על כדור הארץ.
קורינה הייתה אם לשלושה: ערגה נץ - יוצרת סרטי תעודה, לילך פלד - רקדנית וכוריאוגרפית פלמנקו ופרופ' רויאל נץ, משורר והיסטוריון.