stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיוס בני ישיבות
היסטוריה > המהפך הפוליטי וועדת הכהן

במסגרת ההסכמים הקואליציוניים בין הליכוד ואגודת ישראל לקראת הקמת ממשלת בגין הראשונה בשנת 1977, הוסרה המכסה של מספר תלמידי הישיבה שיכולים להצטרף להסדר תורתו אומנותו. בשנת 1981, עם חידוש ההסכם הקואליציוני בין הליכוד לאגודת ישראל, הורחב ההסדר לכלול מלמדים בישיבות, רבני ערים, דיינים, בעלי תשובה שלא למדו במסגרת ישיבתית עוד בגיל תיכון, מורים בחינוך העצמאי ועוד.
ב-1986 מונתה ועדת משנה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת (ועדת הכהן), לבחינת מצב גיוס תלמידי ישיבות. בראש ועדת המשנה עמד חבר הכנסת הרב מנחם הכהן ממפלגת העבודה, וחברי הוועדה הנוספים היו חברי הכנסת בנימין בן אליעזר, שרה דורון, הרב חיים דרוקמן, מיכה חריש, רפאל פנחסי ויוסי שריד. דין וחשבון הוועדה הוגש ב-1988. הוועדה קבעה כי "מספר השחרורים הגיע לממדים ולהיקף של רבבות, אין מנוס מבחינה מחודשת של ההסדר ותוקפו". ההמלצה הראשונה של הוועדה הייתה לחזור למצב שלפני שנת 1975, דהיינו שרק תלמידי ישיבות מוכרות וישיבות תיכוניות יוכלו להיכנס להסדר. בנוסף, המליצה הוועדה ליצור מסגרת של מעין "עתודה אקדמאית" לבוגרי ישיבות, בה יוכל כל תלמיד ישיבה ללמוד מגיל 18 ועד גיל 24. בתום תקופה זו, יעמדו התלמידים בבחינות, וסך של 200 התלמידים המצטיינים בכל שנה יקבלו פטור מלא משירות ביטחון ויורשו להמשיך בלימודיהם. יתרת התלמידים יגויסו לשירות מקוצר כבן שנה, ולאחריו ישובצו במערכי המילואים של צה"ל וישרתו שירות מילואים בכל שנה תוך תיאום מועדי השירות עם ראשי הישיבות. עוד המליצה הוועדה לקבוע מכסה של שלושה אחוזים משנתון הגיוס של תלמידי ישיבות שיוכלו להצטרף להסדר "תורתו אומנותו". המלצות הוועדה לא יושמו באופן גורף.
אי הגיוס של רוב הציבור החרדי עורר ביקורת. מפלגת "שינוי", שזכתה להצלחה רבה בבחירות בשנת 1999 ו-2003, ביססה את תעמולתה במידה רבה על הטינה בחלק מהציבור בישראל כלפי החרדים בעניין זה. בין היתר נשמעו קולות, גם בתוך הציבור החרדי, שקראו לחרדים הכלולים בהסדר "תורתו אומנותו" ואינם מקדישים את כל זמנם ללימוד תורה, להתגייס. נשמעו קולות נגד המצוקה הכלכלית שגורם ההסדר בקרב הציבור החרדי, משום שעל דחויי הגיוס במסגרת ההסדר נאסר לעבוד. עם זאת, ההנהגה הרבנית החרדית מאוחדת בראייתה את ההסדר כחיובי וחיוני.
היסטוריה > ועדת ישראלי

בשנת 1992, על רקע ביקורת ציבורית, הקים רה"מ יצחק רבין את "ועדת ישראלי" בראשות חיים ישראלי, במטרה לבחון את הסדר "תורתו אומנותו". הוועדה הוגבלה על ידי רבין לעיסוק בסוגיות המינהלתיות בלבד. ובדיונים שנערכו הבהירו נציגי צה"ל כי אינם זקוקים לתלמידי הישיבות, וכי גיוסם מכביד על המערכת. הוועדה הגישה את המלצותיה בשנת 1995, שכללו קביעת קריטריונים להכרה בישיבות, הרחבת חובות התלמידים, הטלת אחריות על ראשי הישיבות, הגברת הפיקוח והאכיפה, ועיגון ההסדר בתקנות. בעקבות רצח ראש הממשלה התעכב היישום, וב-1998 הוקם צוות יישום, שתיאם עם ועד הישיבות את רוב המלצות הוועדה, למעט התקנת תקנות רשמיות ודרישה מראשי הישיבות לדווח על תלמידים שלא עומדים בתנאי ההסדר. שתי המלצות אלו לא יושמו עקב התנגדות ראשי הישיבות, שחזרו בהם מהסכמה קודמת בעקבות פסיקת בג"ץ רובינשטיין שסימנה בחינה מחודשת של ההסדר.
היסטוריה > ועדת טל והחוק לדחיית שירות לתלמידי ישיבות > עיקרי ההסדר

על מנת להיכלל בהסדר "תורתו אומנותו" יש להיות צעיר (גבר בגילאים 18–54 הכשיר לשירות צבאי) ולהיות תלמיד בישיבה גבוהה מגיל 16, או לסיים לימודים בישיבה תיכונית.
על פי ההסדר, על תלמיד ישיבה הרוצה להצטרף להסדר להתחייב להקדיש 45 שעות שבועיות ללימוד תורה, ולא לעסוק בכל עיסוק אחר שמקובל לקבל בגינו תמורה. לאחר אישור ראש הישיבה ומזכיר ועד הישיבות, צה"ל נותן אישור לדחיית שירות. האישור תקף לחצי שנה ויש לחדש אותו בסוף התקופה. אפשר לדחות את השירות עוד ועוד, עד גיל 41, שבו ניתן פטור מלא משירות ביטחון. קודם לכן, בגיל 31, ניתן פטור לאבות לחמישה ילדים, ובגיל 35 מוענק פטור לאבות לארבעה ילדים.
שירות שלב ב' מתאפשר מגיל 27 לאבות לשני ילדים ומגיל 29 לשאר.
במסגרת התוכנית הכלכלית לשנת 2003 בוצע שינוי בהסדר ביוזמת משרד האוצר, וניתנה לתלמידים האופציה לצאת לעבוד בגיל 23 לצד המשך הלימודים התורניים. לצד שינוי זה נקבע כי התמיכה באברך שעבר את גיל 23 תרד משמעותית. תיקון זה התאפשר לאחר שמפלגת שינוי נאותה לו, למרות חילוקי דעות פנימיים בתוכה. המפלגות החרדיות ברובן, לא היו בעד התיקון. היו שטענו שהשינוי חותר תחת הישגיה של ועדת טל, אחרים קיוו שתהיה בו תרומה ליציאת החרדים לשוק העבודה. בסופו של דבר, עם חזרת החרדים לקואליציה נשאר היתר העבודה על כנו, אך התמיכה בישיבות בגין כל אברך שעבר את גיל 23 הוחזרה לרמתה הקודמת (נכון לדצמבר 2012 – 900 ש"ח לחודש).
היסטוריה > לאחר תפוגת חוק טל

ב־21 בפברואר 2012 פסק בג"ץ שחוק טל סותר את חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, ולכן הכנסת לא תוכל לשוב ולהאריכו מעבר למועד פקיעת תוקפו, 1 באוגוסט 2012. מנהיגים וח"כים חרדים הביעו תגובות נחרצות נגד פסיקת בג"ץ, הרב שמואל אויערבך, למשל, כתב: "על דבר הגזירה הנוראה לפגוע בלב היהדות, אשר חושבים על גיוס בני הישיבות חלילה וחלילה וח"ו לא תהא כזאת בישראל".
היסטוריה > לאחר תפוגת חוק טל > ועדת פלסנר

בחודש מאי 2012 הקימה הממשלה את הוועדה לקידום השוויון בנטל, בראשות חבר הכנסת יוחנן פלסנר כדי לגבש חלופה לחוק טל, באופן שיבטל את דחיית גיוסם של בני הישיבות ללא הגבלה במספרם, הוועדה כללה נציגים ממפלגות הקואליציה למעט נציגי המפלגות החרדיות שהחרימו את הוועדה, והודיעו כי לא ישתפו פעולה עמה. לקראת סיום עבודתה כחודש וחצי לאחר שהוקמה, הודיע ראש הממשלה על פירוק הוועדה, זאת לאחר שמספר נציגים ממפלגות הקואליציה פרשו ממנה, לאחר שהתנהלות הוועדה הייתה שלא לרוחם.
לאחר ביטול חוק טל, פרסמו ראשי הישיבות הוראה לתלמידיהן לא לחתום על מסמכים בלשכת הגיוס מעבר לאישור הפרטים האישיים, וחלק אף הורו לא להתייצב כלל עם קבלת זימון ללשכת הגיוס.
היסטוריה > לאחר תפוגת חוק טל > ועדת פרי

לאחר הקמת ממשלת נתניהו השלישית במרץ 2013, הוקמה ועדת שרים בראשותו של יעקב פרי, שהמליצה על תוכנית גיוס אשר לפיה יהיו פטורים מגיוס רק 1,800 "מתמידים" בכל שנתון. הוועדה קבעה כי יוטלו סנקציות כלכליות על ישיבות שלא יעמדו ביעדי הגיוס, ואילו ישיבות בעלות אחוזי גיוס גבוהים יתוגמלו כספית. כמו כן המליצה הוועדה כי אם יעדי הגיוס לא יתממשו, ייפתחו הליכים פליליים כנגד המסרבים להתגייס.
ביולי 2013 הניחה הממשלה על שולחן הכנסת שתי הצעות חוק: הצעה לתיקון מס' 19 לחוק שירות הביטחון בעניין השוויון בנטל ולהסדרת מעמדם של תלמידי הישיבות ולשילובם בשירות אזרחי.
היסטוריה > לאחר תפוגת חוק טל > ועדת שקד

לאחר שוועדת פרי הגישה את מסקנותיה, ולאחר שהחוק עבר בכנסת בקריאה ראשונה, קמה הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק בעניין השוויון בנטל בשירות הצבאי, בשירות האזרחי ובשוק העבודה, ולהסדרת מעמדם של תלמידי הישיבות בראשות חברת הכנסת איילת שקד מהבית היהודי ("ועדת שקד"), שתפקידה להכין את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית. בוועדה נכחו נציגי החרדים שהשמיעו את התנגדותם לחובת גיוס תלמידי ישיבות, בשאר המפלגות נתגלעו ויכוחים שונים, הבולט מביניהם היה מחלוקת בין סיעת "יש עתיד" לסיעת "הבית היהודי", האם יש להטיל על המשתמטים מגיוס סנקציות כלכליות או פליליות. בפברואר 2014 לאחר התערבותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, אישרה ועדת שקד את סעיף הסנקציות הפליליות בחוק השוויון בנטל.
בתגובה לאישור המלצות ועדת שקד, ב-2 במרץ 2014 התקיימה הפגנת החרדים נגד גיוס בני ישיבות ("עצרת המיליון") שהשתתפו בה מאות אלפי חרדים, בראשות מנהיגי היהדות החרדית בישראל. משתתפי ההפגנה מחו נגד הצעת החוק שגובשה בוועדת שקד.
ב-12 במרץ 2014 אושר בכנסת בקריאה שנייה ושלישית התיקון מס' 19 לחוק שירות הביטחון בעניין השוויון בנטל ולהסדרת מעמדם של תלמידי הישיבות (חוק הגיוס) שהוכן על ידי ועדת שקד. בעקבות החרמת ההצבעה על ידי האופוזיציה, אושר התיקון ברוב גדול מול מתנגד אחד (יוני שטבון). לאחר העברת החוק המשיכו תלמידיו של הרב שמואל אוירבך וכן חוגים בעדה החרדית לדבוק בגישה שלפיה גם כשבני הישיבות יכולים לקבל דחיית שירות מהצבא, אסור להם להתייצב בלשכת הגיוס ולבקש אותה, משום שיש בכך שיתוף פעולה עם החוק החדש. הרב אוירבך אף תקף את ועד הישיבות שעוסק בהסדרת המעמד מול הצבא. בספטמבר 2014 נערך בירושלים כינוס רבנים המתנגדים להתייצבות, ובהם ראשי ישיבות ליטאים המזוהים עם "בני תורה", רבני העדה החרדית, אדמו"רים ורבנים ספרדים, ובהם הרב דוד בצרי והרב בן ציון מוצפי. לעומתם רוב בני הישיבות המשתייכים לחוגים המיוצגים על ידי הסיעות החרדיות בכנסת, וכן חלק מבחורי הישיבות המשתייכים לעדה החרדית, המשיכו להסדיר את מעמדם.
היסטוריה > הצעת חוק שירות ביטחון לשילוב בני ישיבות

במרץ 2024 הוכן מתווה לחקיקת "חוק הגיוס", לפיו בחורי ישיבות ש'תורתם אומנתם' יהיו פטורים מגיוס. לבחור חרדי שאינו עומד בהגדרת 'תורתו אומנותו' תינתן אפשרות לבחור אם לשרת בצבא או לשרת במסגרות התנדבותיות כדוגמת איחוד הצלה, משטרה וכדומה. מתווה זה קיבל לראשונה הכרה פומבית של רבני הציבור החרדי.
בתגובה לדיונים אודות חוק הגיוס והאפשרות שבני ישיבות יגויסו לצבא במסגרתו, אמר הראשון לציון יצחק יוסף בשיעורו בבית הכנסת היזדים ב-9 במרץ 2024: "יש בחורים שהולכים שם למילואים, לא כולם זוכים ללמוד תורה. כולם זכו להיות אברכים שפטורים מהצבא? אבל שבט לוי פטור מהצבא. לא לוקחים אותם, בשום פנים ואופן. יהיה מה שיהיה. אם יכריחו אותנו ללכת לצבא – ניסע כולנו לחוץ לארץ. נקנה כרטיסים... אין דבר כזה". דבריו עוררו סערה.
ב-15 במאי 2024 הודיע ראש הממשלה בנימין נתניהו כי החליט לקדם את החוק על ידי החלת דין הרציפות על הצעתו של שר הביטחון בני גנץ מממשלת ישראל השלושים ושש לשילוב תלמידי ישיבות בתיקון מס' 26 לחוק שירות ביטחון, הצעה שעברה ב-2022 בקריאה ראשונה. בני גנץ שהתייחס להצעת החוק מ-2022 במילים: מדובר ב"צעד ראשון בדרך למתווה שיענה על הצרכים הביטחוניים והחברתיים של מדינת ישראל", הגיב כי התיקון שהוגש ב-2022 כחוק גישור זמני וכבסיס לפיתוח מתווה שירות ישראל אינו רלוונטי במציאות שאחרי טבח השבעה באוקטובר. למחרת הודיעה היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב מיארה כי יש מניעה משפטית לקדם את החוק שאושר בממשלה הקודמת מאחר שהצעת החוק נעדרת תשתית עובדתית עדכנית, ומתעלמת מהצרכים הדחופים, מהמציאות שהשתנתה ומעמדת שר הביטחון. הממשלה אישרה את החלת דין הרציפות על הצעת החוק וב-10 ביוני 2024 נדונה ואושרה במליאת הכנסת בהצבעה ברוב של 63 מול 57 והועברה לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.
במקביל לניסיונות להעביר את הצעת החוק במהלך 2024, ולאור צורכי הביטחון בעקבות מלחמת חרבות ברזל, הונחו ביוני וביולי 2024 על שולחן הכנסת הצעות לתיקונים מס' 27 ו-28 לחוק שירות הביטחון להעלאה בגיל הפטור למשרתי מילואים ולהארכת השירות לכל החיילים הנמצאים בשירות סדיר. הצעות שאושרו בקריאה ראשונה והועברו להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת חוץ וביטחון.. בהמשך להגשת הצעות חוק אלו החלה הממשלה בישראל, באוגוסט 2024, במשלוח צווי התייצבות ראשוניים למספר מאות בני ישיבות כצעד ראשוני לאחר ביטול הפטור מגיוס. מאמצים אלה נתקלו בשיעור התייצבות נמוך והפגנות סוערות מצד חרדים המתנגדים לגיוס. במהלך 5–6 באוגוסט 2024, נדרשו להתייצב 900 צעירים חרדיים בגיל הגיוס, אך הגיעו רק 48. במהלך ספטמבר 2024, החל הצבא לשקול אפשרות של העמדה לדין של חרדים שזומנו להתגייס ולא עשו כן.
בינואר 2025 הציג שר הביטחון ישראל כ"ץ מתווה כללי לנוסח חדש של התיקון לחוק. בדיון בוועדת החוץ והביטחון אמר ראש אגף כוח האדם, דדו בר כליפא, שיש צורך מבצעי בהול בגיוס חרדים, ושחסרים לצה"ל כעשרת אלפים חיילים, רובם לוחמים ומיעוטם תומכי לחימה. כמו כן ציין המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, גיל לימון, שלא נעשתה עבודת מטה ממשלתית כנדרש לפני הצגת נוסח החוק, וכי נראה שאינו מקיים את חובת השוויון ואינו עונה על צורכי צה"ל.
השלכות כלכליות

תנאי דחיית השירות הביאו לשינויים חברתיים וכלכליים בחברה החרדית. תוצאת לוואי של דחיית גיוס בני הישיבות הייתה פגיעה בשיעור התעסוקה של גברים בחברה החרדית והתבססות "חברת הלומדים". משום שהפסקת הלימודים בישיבה לטובת עבודה טומנת בחובה אפשרות גיוס עקב ביטול מעמד 'תורתו אומנותו', אלו שמתנגדים לגיוס לצה"ל מסיבות אידאולוגיות נאלצים להמשיך בלימודם עד הגעה לגיל הפטור מגיוס.
בשנת 1980 עמד שיעור התעסוקה בקרב גברים חרדים על 63%, ואילו בשנת 2003 הגיע שיעור זה ל-37% בלבד. כך התבססה "חברת הלומדים" החרדית, והתחזקה ההתבדלות של המגזר החרדי משאר המגזרים. בשנת 2009 העריך משרד האוצר כי כל שנת דחייה משמעותה אובדן תוצר של 4 מיליארד ש"ח.
לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 החלה מדינת ישראל לדון בצורך להגביר את שילוב המגזר החרדי בשוק העבודה הישראלי באמצעות הורדת גיל הפטור, והצעת מסגרות שירות המאפשרות השתלבות בשוק התעסוקה. בשנת 2014 נקבע כי יהיה ניתן להפחית משעות הלימודים בישיבה 15 שעות שבועיות ללימודים להכשרה מקצועית.
שירות צבאי מותאם לבני ישיבות > מסלולי גיוס > ישיבות הסדר

מסלול ההסדר משלב לימודים תורניים גבוהים עם שירות צבאי. הוא מיועד לתלמידי ישיבות תיכוניות ולתלמידים הניגשים לבחינת בגרות מורחבת בגמרא, המגיעים ברובם מהזרם הדתי-לאומי. ישיבות ההסדר משקפות את תפיסת החברה הדתית-לאומית בנוגע לחובתה הדתית ללמוד תורה ולהתפתח רוחנית וגם לשרת בצה"ל ולהשתלב בחברה הישראלית.
התלמידים בישיבות ההסדר (המכונים בני"שים – בני ישיבות) מחויבים לשנה וחמישה חודשים של שירות צבאי, ושלוש שנים ושבעה חודשים של לימוד ישיבתי. בסך הכול אורך כל המסלול הוא 44 חודשים. לרוב התלמידים מתגייסים לצה"ל במהלך שנת הלימודים השנייה, משרתים את מלוא משך השירות שנדרש מהם, וחוזרים לישיבה כדי להשלים את משך הלימודים הנדרש. רבים ממשיכים בלימודיהם בישיבה גם מעבר לכך.
מעמדן החוקי של ישיבות ההסדר התקבע בתקנות שהוציא שר הביטחון. בסיסו של ההסדר ברעיון הקמת נח"ל תורני, אולם בעקבות החלטת בג"ץ ב-1999 כי יש לקבוע את הסדר דחיית השירות לחרדים בחוק, עוגן בחוק גם הסדר השירות הצבאי של בני ישיבות ההסדר.
נכון ל-2011, קיימות 68 ישיבות הסדר ברחבי הארץ, ובהן כ-8,500 תלמידים, מהם כ-5,400 נמצאים במסלול ההסדר. הגדרתה של ישיבה כישיבת הסדר נעשה בהמלצת איגוד ישיבות ההסדר. ארגון זה גם מייצג את ראשי ישיבות ההסדר במגעים, דיונים, ובקשות מול צה"ל ומשרד הביטחון בנושא שירות וזכויות חיילי הסדר. מספר ישיבות אינן חברות באיגוד והן מתנהלות מול צה"ל בצורה עצמאית.
שירות צבאי מותאם לבני ישיבות > מסלולי גיוס > שילוב

מסלול "שילוב" כולל שלוש שנים של שירות צבאי ושנתיים של לימוד בישיבה, עם אפשרות ללימודי המשך. בניגוד למסלול ההסדר, במסלול זה השירות הצבאי והלימודים מתקיימים לסירוגין. מיד לאחר סיום בית הספר התיכון, התלמידים מתחילים בשנת הלימודים הראשונה ובסופה מתגייסים למשך שנה וחצי. לאחר מכן חוזרים התלמידים לעוד שנה בישיבה, ואחריה משלימים עוד שנה וחצי בצבא. בניגוד לשירות במסגרת של ישיבות ההסדר התלמידים אינם משרתים במחלקות נפרדות, ויכולים להתגייס לכל יחידה בצה"ל.
ישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים, שנסגרה בתחילת ה'תשס"ט, הייתה הישיבה הראשונה שפעלה במסלול זה. כיום שתי ישיבות פועלות במסלול זה: ישיבת מעלה גלבוע, השייכת אף היא לתנועת הקיבוץ הדתי, והישיבה החילונית שמופעלת על ידי ארגון בינה.
שירות צבאי מותאם לבני ישיבות > מסלולי גיוס > הסדר מרכז

מסלול הישיבות הגבוהות הציוניות (הסדר מרכז) הוא מסגרת השירות הצבאי המקוצר של תלמידי ישיבות גבוהות ציוניות שאינן ישיבות הסדר. מקור השם בישיבת מרכז הרב, שם הופעל לראשונה ההסדר וגם כיום הוא מאושר דרכה. השירות יכול להיות מיושם בכל ישיבה שהוגדרה כישיבה גבוהה וחפצה להצטרף להסדר בתיאום עם ישיבת מרכז הרב.
מסגרת "הסדר מרכז" מיועדת לבחורי ישיבות בשיעור ד' או מגיל 22 ואילך שדחו עד עתה את שירותם הצבאי בתור תלמידי ישיבות שתורתם אומנותם. ההסדר הוא כזה שבחור הישיבה מתגייס לצה"ל, ולאחר שירות מקוצר בצבא נדחה המשך השירות על מנת שיוכל לחזור ללמוד בישיבה. בעבר הונהגו הסדרים שונים לגבי השחרור הסופי של החיילים מן התוכנית, שהיו תלויים במצבם המשפחתי, אך בשנת 2010 הוחלט שחייל ששירת במסגרת "הסדר מרכז" ישוחרר מחובותיו כלפי הצבא כאשר יגיע לגיל 26. משך השירות הוא בין 6–15 חודשים, תלוי ביחידה שאליה בוחר החייל להתגייס.
שירות צבאי מותאם לבני ישיבות > מסגרות שירות מיוחדות

גדוד טוביה, שנודע גם בשם גדוד בני הישיבות, היה גדוד שפעל בירושלים במלחמת העצמאות, בחודשים מאי–נובמבר 1948. הגדוד היה פרי הסכמה של המרכז למפקד העם מצד אחד ואיגוד הישיבות בארץ ישראל מצד שני. מטרת הגדוד הייתה שילובם של בני הישיבות שהתגוררו בירושלים במערך ההגנה על העיר. חיילי הגדוד עסקו בביצורים בקו החזית, אך לא נלחמו. בגדוד שירתו בני כל הישיבות בירושלים, ומכל קצות הקשת ישיבתית – ליטאים לצד חסידים ובני ישיבה מישיבת מרכז הרב.
הנח"ל החרדי היה גדוד שפעל בשנות השישים תחת חסותה של תנועת צעירי אגודת ישראל.
גדוד נצח יהודה (גדוד 97, נקרא בעבר הנח"ל החרדי, משום שהיה שייך לפיקוד הנח"ל) הוקם ב-1999 על ידי צה"ל בשיתוף עם רבנים ומשרד הביטחון, על מנת לאפשר לחרדים לשלב שירות צבאי קרבי מקוצר של שנתיים עם המשך השמירה על אורח חייהם. חיילי הגדוד משרתים שירות קרבי במשך שנתיים (שירות פעיל) ובשנה השלישית הם עוזבים את הגדוד והולכים לעשות הכשרה מקצועית ולימודים להשלמת בגרויות כהכנה לחיים האזרחיים בחינם על חשבון צה"ל (בנוסף ממשיכים לקבל משכורת צבאית גם במהלך הלימודים). הגדוד משתייך לחטיבת כפיר. מסלולים קרביים נוספים נפתחו בחטיבת הצנחנים ("חץ"), בחטיבת גבעתי ("תומר") ובחיל האוויר ("מגיני הנגב").
שח"ר (ראשי תיבות של "שילוב חרדים") הוא מיזם לשילוב חיילים חרדים בתפקידים עורפיים בצבא. מיועד לדחויי שירות מבוגרים ובעלי משפחות. במסגרת מסלול זה החיילים החרדים מקבלים הכשרה לתפקידים במערך הטכנולוגי של צה"ל. הקבוצה הראשונה התגייסה בנובמבר 2007 למערך הטכני של חיל האוויר, ובעקבות הצלחת הפרויקט פתחו עוד חילות (חיל המודיעין, חיל הים, אכ"א, אט"ל) מחזורי גיוס במודל שח"ר, כשהם נעזרים בניסיון של חיל האוויר. הצבא מציין בפני המועמדים כי בכל הבסיסים פועלים רב צבאי, בית כנסת ושיעור תורה יומי, אוכל כשר למהדרין, ושירות לצד גברים בלבד במעגל הראשון של העבודה. כמו כן הוא מדגיש את ההכשרה המקיפה הניתנת למתגייסים, המאפשרת פרנסה בתחום לאחר תום השירות.
מחלקות הומוגניות לבני ישיבות: באחדות מחטיבות צה"ל התקיימו מחלקות שכל חייליהן הן בני ישיבות הסדר, כך שנשמר בהן צביון דתי. ראש אכ"א, האלוף אלעזר שטרן, ביטל את רוב המחלקות ההומוגניות של בני הישיבות שהיו נהוגות עד כניסתו לתפקיד, והפך אותן למחלקות משולבות של בני ישיבות וחילונים. כך ביטל את מחלקות בני הישיבות בחטיבות הצנחנים וגולני, אך ביטל את ההחלטה בתחילת 2008.
שירותם של בני ישיבות נשואים ובעלי משפחות כרוך בעלות גבוהה עבור צה"ל, משום שהם זכאים לתשלומי משפחה של אלפי שקלים בחודש. ב-2011 נקבע מנגנון בהסכם בין משרד האוצר לצה"ל, לפיו יועברו לצה"ל תקציבים מיוחדים עבור כל חייל המשרת במסלולי שח"ר או שלב ב'. בנוסף, נקבע תמריץ תקציבי לצה"ל, שאם יצליח לגייס חיילים למסלולים המיועדים לחרדים מעבר למכסות מסוימות, יקבל תוספת תקציבית נוספת.
קורס רבנים צבאיים מכשיר רבנים ליחידות צה"ל. הקורס מיועד לחיילי מילואים המעוניינים לכהן כרבנים צבאיים. מטרתו העיקרית של הקורס היא להכשיר רבנים צבאיים במילואים עבור יחידות המילואים של צה"ל, אך מעטים מבוגרי הקורס עוברים לתפקידי קבע. על המועמדים להיות לאחר שירות חובה מלא (כלומר, סיום המסלול – הסדר, שלוש שנים, וכדומה), מעל גיל 25, ובעלי השכלה תורנית של חמש שנות לימודים ישיבתיים גבוהים לאחר גיל 18, וכן להביא מכתב המלצה מראש הישיבה שבה למד המועמד.
עמדות בעד ונגד גיוס בני ישיבות > העמדה החרדית

כנימוק להסדר (ובעיקר לאפשרות הפטור המלא באמצעותו) מביאים חרדים את דברי חז"ל שהתורה מגינה על לומדיה ושתלמידי חכמים פטורים מתשלום מיסים לצורכי שמירה. הם טוענים כי לומדי התורה מגינים על כלל תושבי המדינה וזוהי "חובתם האזרחית". הם נוהגים לצטט בעניין זה גם את דברי הרמב"ם בסוף הלכות שמיטה ויובל: ”ולא שבט לוי בלבד אלא כל איש ואיש מכל באי העולם אשר נדבה רוחו אותו והבינו מדעו להבדל לעמוד לפני ה' לשרתו ולעובדו לדעה את ה' והלך ישר כמו שעשהו האלהים ופרק מעל צוארו עול החשבונות הרבים אשר בקשו בני האדם הרי זה נתקדש קדש קדשים ויהיה ה' חלקו ונחלתו לעולם ולעולמי עולמים ויזכה לו בעה"ז דבר המספיק לו כמו שזכה לכהנים ללוים”.
עם זאת, ההתנגדות החרדית לשירות בצה"ל נובעת גם מהאופי החילוני של המסגרת הצבאית, הן בשל העירוב הנוהג בצבא בין גברים לנשים והן בשל ההתערות במי שאינם חרדים. הדבר התבטא במכתבו של הרב שטיינמן על רקע גיבוש התיקון לחוק שירות ביטחון בוועדת פלסנר ולאחר מכן בוועדת פרי, שבו כתב כי ”עצם השהות במסגרות הצבא גורם לסכנה רוחנית גדולה ה' ירחם, וזה הרי ההפך ממה שאנו מחנכים את בנינו”. העסקן החרדי מרדכי בלוי ביטא זאת במילים: "חרדים לא יהיו בצה"ל, גם כאלו שלא לומדים. המצב הוא שאי אפשר ללכת לצבא, הצבא זה מיקסר שאתה נכנס חרדי ויוצא משהו אחר".
סיבה נוספת היא ההסתייגות החרדית מהמדינה ופקפוק בטוהר כוונותיהם של המנהיגים ומפקדי הצבא בהחלטות הנוגעות לענייני פיקוח נפש.
עמדה קיצונית יותר בציבור החרדי [על עצם ההכרה במדינה] מתבססת על דבריו של רבי יוסי ברבי חנינא בתלמוד: ”שלש שבועות הללו למה? אחת שלא יעלו ישראל בחומה, ואחת שהשביע הקדוש ברוך הוא את ישראל שלא ימרדו באומות העולם, ואחת שהשביע הקדוש ברוך הוא את אומות העולם שלא ישתעבדו בהן בישראל יותר מדאי.” (תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף קי"א, עמוד א'), לטענתם בעצם הקמת המדינה הופרה השבועה שלא יעלו בחומה, ובשירות בצה"ל מופרת השבועה שלא ימרדו באומות העולם.
עמדות בעד ונגד גיוס בני ישיבות > העמדה החרדית > חרדים בעד גיוס

בעקבות מלחמת חרבות ברזל התחזקו קולות הקוראים לגיוס בני ישיבות בקרב הציבור החרדי. סקר של מעריב מצא שרוב קטן בחברה החרדית (51%) סבור כי אין מקום לפטור גורף מגיוס לחרדים. הסקר גם מצא כי בעקבות המלחמה התחזקה תחושת שותפות הגורל בקרב בני החברה החרדית והיא עומדת כיום על 73%. עם פרוץ הקרבות במלחמת חרבות ברזל התקבלו בצה"ל אלפי בקשות לגיוס, חלקן מחרדים בעלי משפחות שקיבלו פטור וראו לעצמם חובה להשתתף במאמץ להגנה על המדינה. סקר שנערך בקרב בוחרי ש"ס ויהדות התורה מצא גם הוא כי 31% תומכים בגיוס לצבא. מדובר בשיעור כפול מהמצב קודם למלחמה.
קולות אלו מגיעים מקרב קבוצות שונות בחברה החרדית בעקבות מלחמת חרבות ברזל, אולם בשלב זה מדובר במיעוט. אישים בודדים מקרב החברה החרדית הביעו בפומבי עמדה נחרצת בעד גיוס חרדים. הרב אברהם מרדכי גוטליב קורא להשתלבותם של חרדים בשירות הצבאי ורואה בהשתמטות מהשירות הצבאי חילול השם. הרב משה תורג'מן מפורום "שירות לכתחילה" יזם את תוכנית 'תחל"ס – תוכנית חרדים לסדיר' המקדמת גיוס של נוער חרדי שלא מקדיש את כל זמנו ללימוד תורה.
מחקר של המכון הישראלי לדמוקרטיה שנערך בתחילת 2024 הראה כי כ-25% מהצעירים החרדים מביעים את הרצון לעשות שירות צבאי, אולם רק 10% מהם מתכוונים לעשות זאת בפועל. נתון זה עולה בקנה אחד עם אחוז הגיוס בפועל בקרב גברים חרדים, העומד על כ-10%. על פי המחקר, הסיבה המרכזית לחוסר הרצון להתגייס היא החשש של הצעירים מההשלכות החברתיות הקשות בקרב הקהילות שלהם.
על פי סקר שנערך במאי 2024 ופורסם על ידי המכון לאסטרטגיה ומדיניות חרדית, 70% מגברים חרדים מעל גיל 24 מעוניינים להשתלב בשירות פעיל ומחייב במערך המילואים. בנוסף, המכון פרסם תוכנית לשנים 2025-2030 בשם "תוכנית הבכירים": 1. גיוס 50,000 חרדים להכשרת רובאי 05, כדי לשלבם בשירות מילואים פעיל בהגנת גבולות. 2. ניתוב מערך ההכשרות הלאומי למגזר החרדי לתעסוקה במערכות ובתעשיות הביטחוניות. 3. הכשרה מתקדמת לעשרות אלפי מתנדבים קיימים לסיוע בעורף הלאומי ונתינת מענה באירועי חירום מורכבים.
עמדות בעד ונגד גיוס בני ישיבות > העמדה הדתית לאומית

לעומת העמדה החרדית, אצל רבני הציבור הדתי לאומי רווחת הדעה שהשירות הצבאי הוא בגדר מלחמת מצווה מאחר שמטרתו "עזרת ישראל מיד צר" ומצוות יישוב ארץ ישראל, המחייבת לשמור את הארץ ביד ישראל ושלא להניחה ביד האומות. בעיתות שגרה מצווה זו 'יכולה להיעשות בידי אחרים' ולפיכך אינה דוחה את מצוות תלמוד תורה, אך בעיתות מלחמה ישנו צורך בכוח אדם מקצועי רב לשירות ולפיכך גם תלמידי הישיבות אינם יכולים להיפטר משירות סדיר ומשירות מילואים שיכשיר אותם למטרה זו. כמו כן לטענתם ישנה חובה לשרת בצה"ל מדין לא תעמוד על דם רעך, המחייב כל יהודי הרואה את חבֵרו שרוי בסכנה לנסות להצילו ומשכך חובה על כולם להתגייס בכדי להציל את שאר החיילים הנלחמים. הרב אהרן ליכטנשטיין טען שדברי הרמב"ם בסוף הלכות שמיטה ויובל, שנוהגים החרדים לצטט כתמיכה בעמדתם, הם דברי מוסר והגות, שבהם נוהג הרמב"ם לחתום כל אחד מספרי "משנה תורה", ואין בהם שום בסיס לפטור תלמידי חכמים ממצוות "מלחמת מצווה". באופן דומה דחה הרב ליכטנשטיין את יתר המקורות שנוהגים החרדים לצטט בהקשר זה.
עם זאת, סבר הרב צבי יהודה הכהן קוק, ותלמידיו אחריו, כי טרם השרות הצבאי יש ללמוד תחילה מספר שנים רצופות בישיבה, על מנת לרכוש מטען רוחני-תורני, ובכך לתרום הן לאדם עצמו, והן לאומה בכללה הזקוקה לאנשי רוח ותלמידי חכמים שישפיעו מרוחם על הכלל.
בנוסף, קיימים גם מקצת רבנים בציבור הדתי לאומי הסוברים כי מי שלומד תורה פטור משירות צבאי אך אם הוא מפסיק מלימודיו עליו להתגייס מייד.[דרוש מקור] כמו כן דעת הרב שלמה אבינר כי אם ישנן בעיות צניעות אין להתגייס.
עמדות בעד ונגד גיוס בני ישיבות > טיעוני גורמים ביטחוניים

בעקבות אירועי טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל גברה הדרישה לגיוס חרדים וצה"ל הדגיש כי חסרים לו עשרות אלפי חיילים על מנת לעמוד במשימותיו, בשל אובדן בגוף ובנפש והעומס המתמשך על חיילי המילואים.
לדברי סגן הרמטכ"ל לשעבר, האלוף במיל' דן הראל: "הבנו ב-7 באוקטובר שהצבא קטן על המדינה ושחייבים להגדיל אותו. הפתרון שמשרד הביטחון נוקט בו הוא של הגדלת העומס על חיילים סדירים ואנשי מילואים וללכת למקום הידוע ולנסות להעמיס עוד יותר, לעומת זאת ישנה מגמה של גידול בנוער החרדי שלא באמת כולו יושב ולומד תורה". תמיר פרדו, ראש המוסד לשעבר, מסר כי: "ללא שוויון בנטל, האיתנות הביטחונית של מדינת ישראל בסכנה. המלחמה הממושכת בעזה מלמדת אותנו על הצורך הקריטי בהרחבת מעגלי הגיוס לכל חלקי החברה הישראלית. שוויון בנטל זו לא סיסמה, זה צורך ביטחוני אסטרטגי והדרישה הזו לשוויון אמיתי בהתגייסות אמורה להישמע מפי כל מי שהמדינה הזו יקרה לליבו".
במהלך מסיבת עיתונאים שכינס "פורום לוחמים.ות לשוויון בנטל" וארגון "אחים לנשק" ציין האלוף במיל' נעם תיבון כי "בתרחיש של שתי חזיתות, חסרות לצה"ל שלוש אוגדות, 10,000 חיילים. לא ניתן להסכמים שקשורים להישרדות פוליטית לפגוע בביטחון ישראל. אני קורא לחברי הכנסת מכל הסיעות לפעול למען ביטחון ישראל ולגיוס חרדים לצה"ל עכשיו כפי שדורש שר הביטחון".