stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס
סוגי הטביעות

איננו יודעים מה היו הגורמים שהניעו את הצבא הרומי להטביע על חומרי הבנייה מחרס את סמלי היחידות שהשתמשו בהם. עובדה ידועה היא, כי חומרי הבנייה הוחתמו רק בחלקם וסביר להניח שהדבר נעשה כאקט תעמולתי על מנת להנציח את שם הלגיון לדורות הבאים. לטביעות החותם של הצבא הרומי שתי צורות אופייניות: עגולה ומלבנית. במרכז הטביעות העגולות מופיע לעיתים סמל הלגיון. לפעמים יש לטביעות המלבניות צורת tabula ansata ולפעמים יש בהן קישוטים, נוסף על הכתובת. בדרך כלל נחרתו, האותיות בתוך החותם, באופן שהן מופיעות על הלבנה בהבלטה, אולם פה ושם שימשה גם השיטה ההפוכה.
טביעות הלגיון העשירי פרטנסיס הן מן הטביעות הנפוצות ביותר על גבי לבנים ורעפים, בכולן האותיות בולטות. ידוע טיפוס אחד של טביעה עגולה, אולם מרבית הטביעות הן מלבניות ובכמה מקרים כמעט ריבועיות. הכתובות שנטבעו הן בלטינית. לכתובות בדרך כלל ארבעה מרכיבים:
המילה Legio: המופיעה בקיצורים אלה: .L, LE ו-LEG.
מספר הלגיון: מעל הספרה X מופיע לעיתים קו, כדי לציין שזו ספרה.
שם הלגיון: התיבה פרטנסיס מופיעה בקיצורים אלה F, FR, FRE ו-FRT.
תואר כבוד: התואר Antoniniana מופיע פעם אחת במלואו ופעם בצורה המקוצרת ANT.
יוצא מן הכלל הוא הטיפוס שבו חסר שם הלגיון (LX).
עשרה נוסחים שונים היו בשימוש בכתובות הלטיניות שבטביעות, והם מפורטים להלן:
טביעות עגולות
טביעות מלבניות
א. LX, אותיות מחוברות.
ב. LXF.
ג. LGXF – טיפוס משנה ללא תתי טיפוס. סגנון הכתב מאופיין באותיות מלאות. האות G נראית כמו C.
ד. LEXFR - טיפוס משנה ללא תתי טיפוס. סגנון הכתב מאופיין באותיות מחודדות בקצוות. לאותיות E, F, ו-R יש זנבות.
ה. LEGXF
ו. LXFRE
ז. LEGXFR
ח. LXFAN ToNINIANA – מוקפת מסגרת, ה-N השלישית הפוכה. דרך כתיבת ה-To מעידה על השפעתה של צורת הכתיבה היוונית.
ט. LXF ANT – באות A חסר הקו האופקי, וייתכן כי החרט החליפה עם האות אלפא ביוונית. ה-T הפוכה. האותיות שורה השנייה קטנות מהאותיות בשורה הראשונה.
י. LEGXFRT – סגנון הכתב מאופיין באותיות ישרות וגבוהות, הקו האמצעי של האות E אינו במרכז, ישנו קו מעל האות X, הקווים האופקיים של האות F נוטים כלפי מעלה והעיגול של האות R לא מחובר. סממני הרישול של תת-טיפוס זה מצביעים על תארוך מאוחר.
כרונולוגיה

כל הטביעות העגולות מופיעות בנוסח אחיד – LEG.X.F. קוטרן הממוצע הוא 8.5 ס"מ. מעל הכתובת ישנו דגם של אניית קרב ומתחתיה חזיר. בין האותיות G,X ו-F ישנן נקודות הפרדה בין ראשי התיבות של שם הלגיון. באופן כללי טביעות עגולות הן נדירות, ובר"ג קיבל את הרושם כי הם נטבעו רק על גבי רעפים. טביעות אלו תוארכו על ידי בר"ג לתקופה שבין חורבן בית שני ומרד בר כוכבא, לשנים 70–132 לספירה. הוא הסתמך על מחקר נוסף שלו שהוקדש לטביעות המשנה של הלגיון העשירי פרטנסיס על גבי מטבעות הוכיח, כי הן מפרק הזמן שבין המרד הגדול וסוף המאה הראשונה. החפירות בגבעת רם אישרו את התיארוך שנתן בר"ג לטיפוס זה שכן הטביעות העגולות נתגלו רק בשלב הראשון של בית היוצר. בחפירה בכלל, ובכבשנים בפרט נמצא שפע רב של טביעות הלגיון העשירי. בין עשרות הטיפוסים שהוטבעו על גבי הרעפים והלבנים בולטים במיוחד שני סוגי טביעות: הטביעות העגולות (איור: X), הנושאות דמות חזיר בר וגאלירה (סוג של ספינת מלחמה), המתוארכות לשלהי המאה הא' לספירה, נמצאו רק במכלול הכבשנים הקדום (K1-K5) ואילו הטביעות הכוללות גם את התואר אנטוניניאנה, בכתיב מלא או בקיצור, שתאריכן אינו מאוחר לקיסר קרקלה, כלומר, ראשית המאה הג' לספירה, נמצאו בכבשנים המאוחרים (K8-K6) בלבד.
הנוסחים המציינים את התואר "אנטונינה" (IIח'-ט') מיוחסים לראשית המאה הג' לספירה, שכן התואר "אנטונינה" שימש בתקופתם של הקיסרים קרקלה (217-212 לספירה) ואלאגבאלוס (222-218 לספירה). במאה הג' לספירה ניכרת המשכיות סגנוניות של הטביעות מן המאה הב' לספירה, אך הולכת ומתחזקת המגמה של הטביעות המרושלות, המצביעה על התנוונות הסגנון. תופעה זו מוכרת בעיקר מרמת רחל. בר"ג תארך את טביעות החותם מהחפירות בבית המרחץ ברמת רחל למאה השלישית, הוא מסתמך על המסקנות של החופר שישנו קשר סטרטיגרפי בין בית המרחץ וחדר נוסף שנבנו מעל מערכות קבורה הכוללות קרמיקה מהמאה השלישית, וכן כי ישנו פער בין חורבן האתר בסוף המרד הגדול ועד הממצאים המתוארכים לסוף המאה השנייה ואמצע המאה השלישית.
ראו גם

חותם לחם צבאי
טביעות חותם של הלגיון השישי פראטה
לקריאה נוספת

נ. אדלר, "טביעות החותם של הלגיון העשירי על גבי לבנים ורעפים מחפירות הר הבית", בתוך: פאוסט, א., ברוך, א., (עורכים), חידושים בחקר ירושלים – דברי הכנס השישי, רמת גן (2000), עמ' 118?
ארובס, ב., גולדפוס, ח., בית יוצר של הלגיון העשירי שבתחום בנייני האומה בירושלים, קדמוניות 122 (תשס"ב), עמ' 6–115
ארובס, ב., גולדפוס, ח., ירושלים, בנייני האומה, חדשות ארכאולוגיות ק' (1993), עמ' 63–67.
ב. ארובס-ח. גולדפוס, אתר בנייני האומה: לזיהויו ומקומו במערך היישובי סביב ירושלים מתקופת הברזל ועד שלהי התקופה הביזנטית, ארץ ישראל 28, 2007, עמ' 14–20.
בר"ג דן, טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנזיס על גבי לבנים, ארץ-ישראל ח, (1967), עמ' 168–182
Arubas, B., Goldfus, H., The Kilnworks of the Tenth legion fretensis, JRA 14, Ann Arbor Michigan 1995, p. 95-107.
Hillel Geva, Chapter Seventeen: Stamp Impressions of the Legio X Fretensis, in Jewish Quarter Excavations in the Old City of Jerusalem Vol II (edited by Hillel Geva), pp. 405-422
Hillel Geva, Chapter Fourteen: Stamp Impressions of the Legio X Fretensis, in Jewish Quarter Excavations in the Old City of Jerusalem Vol III: Area E and Other Studies, Final Report (edited by Hillel Geva), pp. 307-309.
P. Thomsen, Die lateinischen und griechischen Inschriften der Stadt Jerusalem und ihrer nuchsten Umgebung, ZDPV 44 (1921), pp. 1-61 and 90-168, sp. p. 139. No. 255;
P. Thomsen, Die lateinischen und griechischen Inschriften der Stadt Jerusalem und ihrer nuchsten Umgebung, ZDPV 64 (1941), pp. 203-256, sp. p.245
מהפכת כוח העם

מהפכת כוח העם, הידועה גם בתור מהפכת EDSA או מהפכת פברואר, הייתה סדרה של הפגנות המוניות בפיליפינים, בעיקר במנילה, מ-ה-22 בפברואר עד 25, 1986. היה זה המשך להתנגדות אזרחית נגד אלימות המשטר והונאת בחירות. המהפכה הלא אלימה הובילה לעזיבתו של פרדיננד מרקוס, לסיומה של דיקטטורה בת 20 שנים שהנהיג ולהשבת הדמוקרטיה בפיליפינים.
המושל Evelio Javier נרצח בההתנקשנות פוליטית ב-11 בפברואר 1986, ימים אחדים לאחר מכן החלו הפנגות במחאה על הרצח. מחאות אלו סייעו ליצירת הניצוץ שהצית את מהפכת "כוח לעם"
המהפכה מכונה גם "המהפכה הצהובה" בשל נוכחותם של סרטים צהובים במהלך הפגנות (בהתייחסות לשיר של טוני אורלנדו) כסמל למחאה בעקבות התנקשות בסנאטור הפיליפיני בניגנו אקינו הבן באוגוסט 1983 עם שובו לפיליפינים מהגלות.
רוב ההפגנות התקיימו בקטע ארוך של שדרת Epifanio de los Santos, הידועה יותר בראשי התיבות שלה EDSA, במנילה בין ה-22 ל-25 בפברואר 1986. בהפגנות השתתפו מעל שני מיליון אזרחים פיליפינים, כמו גם קבוצות פוליטיות, צבאיות, וקבוצות דתיות בראשות הקרדינל חיימה סין, הארכיבישוף של מנילה, יחד עם ועידת הבישופים הקתולים של נשיא הפיליפינים הקרדינל ריקרדו וידאל, הארכיבישוף של סבו.
ההפגנות, שתודלקו על ידי ההתנגדות והאופוזיציה לאחר שנים של ממשל של הנשיא מרקוס ומקורביו, הסתיימו בכך שהשליט, משפחתו וחלק מתומכיהם ברחו לגלות בהוואי; ואלמנתו של נינוי אקינו, קורסון אקינו התמנתה כנשיאה האחד-עשר של הפיליפינים.
לאון רום

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1859 מונס, בלגיה 
 פטירה:  30 בינואר 1924 (בגיל 64) איקסל, בלגיה 
 מדינה:  בלגיה 
 
לאון אוגוסט תאופיל רום (בצרפתית: Léon Auguste Théophile Rom;‏ 1859 – 1924) היה חייל בלגי ופקיד קולוניאלי שהפך לאישיות בולטת בממשל מדינת קונגו החופשית בסוף המאה ה-19.
קריירה

רום נולד למשפחה ענייה במונס, בלגיה, בשנת 1859 והתגייס לצבא הבלגי בגיל 16. לאחר מכן עבד כפקיד מכס לפני שעזב את בלגיה למדינת קונגו החדשה בשנת 1886 כאחד מכמה מאות לבנים העובדים בממשל המושבה.
לאחר שקיבל סדרה של מבצעים מהירים, פיקד רום על התחנה במפלי סטנלי (כיום מפלי בויומה) ובסופו של דבר הועלה למשרת נציב המחוז של מטאדי. בהמשך עבר לצבא הקולוניאלי, ה-Force Publique, שם שימש כקפטן. הוא זכה לשבחים על התנהלותו במהלך מלחמת קונגו–ערב (1892–1894) בה ניהל באופן אישי משא ומתן על כניעת מעוז ערבי. לאחר פרישתו מהכוח הצבאי, עבד כפקיד בארגון Compagnie du Kasai במרכז קונגו.
רום נודע בזכות האכזריות לכאורה של ממשלו באזור מפלי סטנלי. על פי דיווחים של מיסיונרים לבנים, רום השתמש בראשיהם הכרותים של 21 אנשי קונגו לעיטור ערוגות הפרחים של ביתו במפלי סטנלי. נאמר גם שהוא שמר על הגרדום באופן קבוע בתחנה בה שלט. חוקר הספרות פיטר אדגרלי פירצ'וב טען, עם זאת, שהצגת ראשים כרותים לא הייתה יוצאת דופן בחברה המרכז-אפריקאית:
נבזי, סמלי ואפילו אמיתי ככל שיהיה, יש לראות ולפרש את [המעשה] הזה גם מנקודת מבט של מנהגי השבט במרכז אפריקה. שכן מבחינת קונגו בסוף המאה התשע עשרה, מה שעשה קורץ (ורום אחריו) היה לגמרי בגבול הזכות שהוענקה לראשי השבטים.
רום מת בבריסל בשנת 1924.
בתרבות הפופולרית

נטען כי רום שימש השראה לדמותו של מר קורץ, סוחר שנהב המופיע בצורה בולטת ברומן לב המאפליה שכתב ג'וזף קונרד בשנת 1899. בין אלו שהעלו טיעון זה ניתן למנות את אדם הוכשילד שטען ב"רוח הרפאים של המלך ליאופולד" שרום וקונרד אולי נפגשו בשנת 1890. חוקרים אחרים דחו טענה זאת.
רום מופיע בתור האנטגוניסט הראשי בסרט "האגדה של טרזן" משנת 2016, בו הוא מגולם על ידי השחקן האוסטרי כריסטוף ואלץ.
ראו גם

זוועות קונגו
לקריאה נוספת

Firchow, Peter Edgerly (2000). Envisioning Africa: Racism and Imperialism in Conrad's Heart of Darkness. Lexington: University Press of Kentucky. ISBN 9780813191980.Firchow, Peter Edgerly (2000). Envisioning Africa: Racism and Imperialism in Conrad's Heart of Darkness. Lexington: University Press of Kentucky. ISBN 9780813191980. Firchow, Peter Edgerly (2000). Envisioning Africa: Racism and Imperialism in Conrad's Heart of Darkness. Lexington: University Press of Kentucky. ISBN 9780813191980.
הערות שוליים

1 2 3  Firchow 2000, p. 112.
לורן ג'ולי

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1976  (בן 48)
 מדינה:  צרפת 
 לאום:  צרפתי
 עיסוק:  חוקר ומנהל מחקר במרכז למחקרים מדעיים הלאומי של צרפת מרצה באוניברסיטה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנתאון-סורבון (דוקטורט) (סיים ב-2004) אקול נסיונל דה שרט (הסמכה לניהול מחקר)
 שפות היצירה:  צרפתית 
 נושאי כתיבה:  אנטישמיות, משטר וישי
 
לורן ג'ולי (בצרפתית: Laurent Joly; נולד ב-26 ביולי 1976) הוא היסטוריון צרפתי, מומחה למשטר וישי ולאנטישמיות וחבר במרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS).
קריירה

את עבודת הדוקטורט שלו ערך באוניברסיטת פנתאון-סורבון על צרפת תחת משטר וישי ובקומיסריאט הכללי לענייני יהודים בהנחייתו של אורי פסקל. הצטרף ב-2006 למרכז הלאומי למחקר מדעי והיה חבר במרכז המחקר של ההיסטוריה הכמותית עד שנת 2015. כיום (2022–2023) גו'לי הוא מנהל מחקר במרכז הלאומי למחקר מדעי.
מפרסומיו

La Rafle du Vél d'Hiv : Paris, juillet 1942, Paris, Grasset, coll. Essais et documents, 2022, 400 p.
La falsification de l'Histoire : Eric Zemmour, l'extrême droite, Vichy et les juifs, Paris, Grasset, coll. Essais et documents, 2022, 140 p.
L’État contre les juifs. Vichy, les nazis et la persécution antisémite (1940-1944), Paris, Grasset, 2018, 366 p. Édition revue et mise à jour, Paris, Flammarion/Champs histoire, 2020 (1re éd. 2018), 372 p.
Dénoncer les juifs sous l'Occupation. Paris, 1940-1944, Paris, CNRS Editions, coll. Seconde Guerre mondiale, 2017, 232 p.
Avec Tal Bruttmann, La France antijuive de 1936. L’agression de Léon Blum à la Chambre des députés, préface de Michel Winock, Paris, édition revue et corrigée, CNRS éditions, 2016, 282 p.
Naissance de l'Action française. Maurice Barrès, Charles Maurras et l'extrême droite nationaliste au tournant du XXe siècle, Grasset, 2015, 384 p.
L’Antisémitisme de bureau. Enquête au cœur de la préfecture de Police de Paris et du commissariat général aux Questions juives (1940-1944), Paris, Grasset, 2011, 447 p.
Les “Collabos”. Treize portraits d’après les archives des services secrets de Vichy, des RG et de l’Épuration, Paris, Les Échappés, 2011, 128 p.
Vichy dans la « Solution finale ». Histoire du commissariat général aux Questions juives (1941-1944), Paris, Grasset, 2006, 1021 p.
Darquier de Pellepoix et l’antisémitisme français, Paris, Berg international, 2002, 200 p.
Xavier Vallat (1891-1972). Du nationalisme chrétien à l’antisémitisme d’État, préface de Philippe Burrin, postface de Jean-Claude Nicolas, Paris, Grasset, 2001, 446 p.
הערות שוליים

↑  לורן ג'ולי,באתר הספרייה הלאומית של צרפת (צרפתית).
↑  Laurent Joly, http://crh.ehess.fr (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263553105171  PLWABN: 9810679505705606  BIBSYS: 7024783  BnF: cb13628150s (data)  CiNii: DA19580595  GND: 157305228  ISNI: 0000 0001 2127 544X  LCCN: no2001048053  NKC: jo2017969263  NTA: 296479322  ORCID: 0000-0002-9056-1252  SUDOC: 055762743  VIAF: 34635066   WorldCat (עם VIAF): 34635066 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאיר גאני

| --- | --- |

 לידה:  1840 שבט ת"ר 
 פטירה:  7 באפריל 1931 (בגיל 91 בערך) כ' ניסן תרצ"א 
 מדינה:  יוון, התקופה העות'מאנית בארץ ישראל, פלשתינה (א"י) 
 
מאיר גאני (שבט ה'ת"ר, 1840 – כ' בניסן ה'תרצ"א, 7 באפריל 1931) היה סוחר יהודי יווני מראשוני המתיישבים היהודיים ברובע הנוצרי בירושלים.
תולדות חייו

היה סוחר ידוע ומצליח ביוון, בשנת 1880 עלה לארץ עם אשתו ושלוש בנותיו (שני בנים נפטרו בגיל צעיר עוד ביוון) והתיישב בירושלים.
בתחילה גרה משפחת גאני באחת החצרות ברובע היהודי אבל הצפיפות, הסימטאות החשוכות והליכלוך גרמו להם לחפש מקום טוב יותר.
בזכות קשריו עם הקהילה היוונית הנוצרית בירושלים הצליח לרכוש ביחד עם כמה משפחות נוספות חצר בשוק החדש במוריסטן (ברחוב הנוצרים, אזור שבו בתקופות מסוימות היה אסור ליהודים אפילו לעבור). המקום הפך במהרה למרכז יהודי באזור, ואל בית הכנסת שנפתח בקומה השלישית בחצר וניקרא על שמו, "בית הכנסת של סניור גאני" היו מתקבצים אליו יהודים מהסביבה ואורחים מבית המלון היהודי הסמוך.
מאיר גאני הפך לדמות מרכזית בקהילה בירושלים, ובבית הכנסת שלו התארח גם הנציב הבריטי הרברט סמואל שלכבודו השאיל סניור גאני מאת ידידו הטוב, הפטריארך היוני, כיסא משובץ באבנים יקרות ושטיחים נאים, כדי לקשט בהם את בית הכנסת.
הוא סייע בקשריו עם הכנסייה היוונית ברכישת אדמות השכונה רחביה עבור קק"ל, יזם הוצאת ספרי קודש והיה שותף בתמיכה וסיוע לעניי העיר הספרדיים.
המאורעות שהתרחשו בארץ ישראל ובעיר העתיקה בשנים 1920 (תר"פ), 1921 (תרפ"א) ו–1929 (תרפ"ט) השאירו את חותמם גם עסקיו וביתו של מאיר גאני, אך נזקיו היו פחותים כיוון שהיה מיודד עם בני הקהילה הנוצרית ברובע, אך המאורעות של 1936 ושנת 1939 גרמו לבני המשפחה להעתיק את מקום מגוריהם אל מחוץ לחומות העיר העתיקה; חלקם עברו לשכונת ימין משה.
לאחר המאורעות בשנת 1936 הושכרו ביתו וחצרו לחבר נוצרי שהבטיח כי קומת בית הכנסת לא תהפוך לחדר מגורים, הבטחה זאת קוימה כשחזרו בני המשפחה לבקר בבית לאחר מלחמת ששת הימים.
אגדה מפורסמת שהייתה מסופרת בין זקני העיר, מתארת ביקור לא רשמי בישראל של הנסיך ולימים המלך ג'ורג' החמישי, אשר התארח בליל הסדר בביתו של מאיר גאני לסעודת החג ולקריאת ההגדה. הסיפור מוזכר גם באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו.
על שמו כיכר בשכונת רמת שרת בירושלים.
ראו גם

הרובע הנוצרי
לקריאה נוספת

שבתי זכריה, יקירי ירושלים ש'בין החומות', תמוז תש"ע
סדר הקפות מאת הנדיב מר מאיר גאני
מדע נוצרי

"הכנסייה הראשונה של ישו המדען" בוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית
המדע הנוצרי (באנגלית: Christian Science) הוא תנועה נוצרית אדוקה, אשר פותחה בניו אינגלנד שבארצות הברית במאה ה-19 על-ידי המייסדת מארי בייקר אדי(אנ'), שטענה בספרה "מדע ובריאות" משנת 1875 כי מחלה היא אשליה שניתן לתקן על ידי תפילה בלבד. הספר הפך לטקסט המרכזי של פלג נוצרי זה, יחד עם הביבליה, ועד לשנת 2001 נמכר ביותר מתשעה מיליון עותקים.
חותם המדע הנוצרי מ-1891
אדי ו-26 חסידיה קיבלו זכות בשנת 1879 להקמת "כנסיית ישו המדען", ובשנת 1894 הוקמה כנסיית האם, "הכנסייה הראשונה של ישו המדען", בבוסטון שבארצות הברית. תנועת המדע-הנוצרי הפכה לדת הצומחת ביותר בארצות הברית, עם קרוב ל-270,000 חברים שנמנו עם שורותיה בשנת 1936, נתון שירד ב-1990 למעט יותר ממאה אלף, ובשנת 2009 לפחות מ-50,000. הכנסייה ידועה בעיתונה המדווח על חדשות בארצות הברית ובעולם "כריסצ'ן סיינס מוניטור" שזכה בשבעה פרסי פוליצר בין השנים 1950–2002 ונחשב למקצועי ולאובייקטיבי, וגם בזכות חדרי הקריאה הציבוריים שלה ברחבי העולם.
אדי תיארה את המדע הנוצרי כחזרה ל"נצרות קדומה ולאלמנט הריפוי שאבד לה". ישנם הבדלים מובהקים בין תאולוגיית המדע-הנוצרי, לבין זו של התאולוגיה הנוצרית הרווחת. כשבפרט, חסידי המדע הנוצרי מאמצים גישה רדיקלית לפיה המציאות היא רוחנית בלבד והעולם החומרי הוא אשליה. בכלל זה נמצאת התפיסה שמחלה היא טעות נפשית ולא הפרעה גופנית, וכי יש לטפל בחולים לא באמצעות תרופות, אלא על ידי תפילה המבקשת לתקן את האשליה השגויה לפיה הבריאות לקויה.
הכנסייה אינה דורשת מהמאמינים להימנע מכל טיפול רפואי. חסידיה הולכים לרופאי שיניים, לאופטומטריסטים, לגינקולוגים מיילדים, ומוכנים לקבל חיסון כשנדרש על פי החוק - אך בה בעת היא טוענת שתפילה לריפוי נוצרי יעילה יותר כאשר אינה משולבת עם טיפול רפואי סטנדרטי. אולם בין השנים 1880–1990 הימנעות מהטיפול הרפואי המקובל בעולם הובילה למותם של מספר מאמינים וילדיהם. הורים הועמדו לדין ובמקרים מסוימים אף הורשעו בעבירות של הריגה או הזנחה. עם זאת, ההשקפה המשפטית המקובלת הייתה שלכנסייה עצמה אין-אחריות לשלם פיצויים במקרים אלו.
הערות שוליים

↑  Gutjahr, Paul C. (2001). "Sacred Texts in the United States". Book History. 4: (335–370) 348. doi:10.1353/bh.2001.0008. JSTOR 30227336.
↑  For the charter, Eddy, Mary Baker (1908) [1895].
↑  Prothero, Donald; Callahan, Timothy D. (2017). UFOs, Chemtrails, and Aliens: What Science Says. Bloomington: Indiana University Press. p. 165.
↑  Wilson, Bryan (1961). Sects and Society: A Sociological Study of the Elim Tabernacle, Christian Science, and Christadelphians. Berkeley: University of California Press. p. 125.
↑  Wilson 1961, p. 124.
↑  Wilson 1961, p. 125.
↑  Battin, Margaret P. (1999). "High-Risk Religion: Christian Science and the Violation of Informed Consent".  In DesAutels, Peggy; Battin, Margaret P.; May, Larry (eds.). Praying for a Cure: When Medical and Religious Practices Conflict. Lanham, MD, and Oxford: Rowman & Littlefield Publishers. p. 11. ISBN 0-8476-9262-0.
↑  Schoepflin, Rennie B. (2003).
↑  Schoepflin 2003, pp. 212–216; Peters, Shawn Francis (2007).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7027809  GND: 4147928-2  HDS: 043208  ISNI: 0000 0001 1140 5984  NKC: uk20251252204  VIAF: 133620878   WorldCat (עם VIAF): 133620878
מארק רנדולף

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1958 (בן 66) צ'אפקווה, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Marc Bernays Randolph 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  הקמת נטפליקס
 השכלה:  קולג' המילטון 
 תפקיד:  מנכ"ל, יו"ר, חבר דירקטוריון
 marcrandolph.com
 
מארק ברנייס רנדולף (באנגלית: Marc Bernays Randolph; נולד ב-8 באוקטובר 1960) הוא יזם אמריקאי-יהודי, המייסד והמנכ"ל הראשון של חברת נטפליקס.
ביוגרפיה

רנדולף נולד למשפחה יהודית בצ'אפקווה, ניו יורק, בנם הבכור של סטיבן ברנייס רנדולף, מהנדס גרעין יליד אוסטריה, ומוריאל ליפצ'יק מברוקלין, ניו יורק. רנדולף בילה את הקיץ שלו במהלך התיכון והקולג' בעבודה עבור בית הספר הלאומי למנהיגות חיצונית, והפך לאחד המדריכים הצעירים ביותר שלו. הוא סיים את לימודיו במכללת המילטון בניו יורק עם תואר בגאולוגיה.
ביוגרפיה > הקמת נטפליקס

ב-1997, רנדולף ושותפו ריד הייסטינגס ייסדו את נטפליקס.
תחילה הציעה החברה שירותי השכרת סרטים במחירים קבועים באמצעות שילוב של שתי טכנולוגיות מתפתחות; תקליטורי DVD ו-Blu-ray, במקום קלטות VHS שהיו מסורבלות יותר, וכן אתר אינטרנט מקוון, במקום קטלוג מודפס.
לאחר הצפייה המנוי החזיר את הסרטים לחברה על ידי שליחתם במעטפה ייעודית. לאחר מכן חל שינוי במערך החברה, ועיקר פעולתה הוא במתן שירות צפייה ישירה בטכנולוגיית "סטרימינג", באמצעות אתר האינטרנט שלה או מגוון מכשירים תומכים.
רנדולף עזב את נטפליקס ב-2002 לאחר שעזר להדריך את החברה בהנפקה הראשונית שלה שנתיים קודם לכן. הוא אמר כי הוא תמיד מעדיף לעזוב לאחר שלב הסטארט אפ, מפני שהוא לא מוצלח בדאגה לתחזוקה השוטפת.
הערות שוליים

↑  First Online DVD Rental Store Opens, web.archive.org, ‏2017-02-25
↑  Jon Xavier, Netflix's first CEO on Reed Hastings and how the company really got started | Executive of the Year 2013, bizjournals, ‏9 בינואר 2014
↑  Amended and Restated Certificate of Incorporation, www.sec.gov
↑  NetFlix Launches ’All You Can Watch’ DVD Rental Program, web.archive.org, ‏2017-08-25
↑  Thompson, Clive (2008-11-21). "If You Liked This, You're Sure to Love That". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-08-17.
↑  Netflix - Netflix Announces Initial Public Offering, web.archive.org, ‏2009-02-20
↑  Did Netflix screw up? I don’t think so. : Marc Randolph, web.archive.org, ‏2017-12-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1237420989  ISNI: 0000 0004 7889 8383  LCCN: no2019137432  SUDOC: 240312597  VIAF: 30156917109154791975   WorldCat (עם VIAF): 30156917109154791975
אחמד זועבי

אחמד זועבי (בערבית: أحمد زعبي; נולד ב-1 ביולי 1957) הוא ראש מועצה אזורית בוסתאן אל-מרג'.
ביוגרפיה

נולד וגדל בכפר מצר. למד ביסודי כפר מסר ובבית ספר תיכון "אל מוטראן" בנצרת.
לאחר התיכון למד לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת חיפה.
בשנים 1980–2001 עבד כקצין אשראי בבנק הפועלים.
בשנים 2001–2002 שימש יועץ לשרת התעשייה והמסחר דליה איציק לענייני המגזר הערבי.
בשנת 2002 התמודד לראשות המועצה האזורית בוסתאן אלמרג' ונבחר.
באוקטובר 2008, לאחר קבלת תלונות רבות על תפקוד המועצה, מינה משרד הפנים ועדת חקירה בנושא. הוועדה קבעה פה אחד כי זועבי נכשל בתפקידו והורתה על הדחתו.
בשנים 2009–2014 שימש יו"ר מטי נצרת.
ב-2 בפברואר 2014 נערכו בחירות למועצה, בהן התמודד זועבי פעם נוספת לתפקיד, זאת בהיעדר חוק האוסר על ראש מועצה מודח להתמודד שוב. בבחירות חבר למועמד עבד אלכרים זועבי במסגרת ריצה משותפת, והוסכם כי הנהלת המועצה תהיה משותפת לשניהם. זועבי נבחר מחדש לראשות המועצה, ועבד אלכרים זועבי מונה לסגן וממלא מקום ראש המועצה.. זועבי כיהן בתפקיד זה עד לבחירות בשנת 2018.
בשנים 2013–2020 שימש יו"ר מעוף צפון.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד לראשות המועצה מול אסמעאיל זועבי ועבד אלכרים זועבי ולא עלה לסיבוב שני.
משנת 2020 שימש מנכ"ל מט"י נצרת עד לבחירתו כראש מועצה במרץ 2024.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות המועצה בשלישית.
בסיבוב הראשון של הבחירות זכה זועבי ל-39.6% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול אסמעאיל זועבי שזכה ל-25.5%% מהקולות.
בסיבוב זה נבחר לראשות המועצה לאחר שגרף 53.34% מהקולות לעומת 46.6% לאסמעאיל זועבי.
הוא נשוי לפלק ואב לשלושה. מתגורר בכפר מצר.
הערות שוליים

↑  לי ירון, נעה שפיגל, בבוסתן אל־מרג' הביוב משקה את העצים, וראש המועצה הודח - אבל מתמודד שוב, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2018
↑  לי ירון, נעה שפיגל, בבוסתן אל־מרג' הביוב משקה את העצים, וראש המועצה הודח - אבל מתמודד שוב, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2018
↑   תוצאות הבחירות המקומיות 2024, באתר TheMarker‏, 3 במרץ 2024
↑  מי ניצח בעיר שלכם? כל התוצאות מהסיבוב השני בבחירות המקומיות, באתר וואלה, 14 במרץ 2024
לוקסמבורג (בלגיה)

לוקסמבורג (בצרפתית: Luxembourg; בהולנדית: Luxemburg; בגרמנית: Luxemburg; בלוקסמבורגית: Lëtzebuerg; בוולונית: Lussimbork) הוא המחוז הדרומי ביותר ממחוזות ולוניה בבלגיה. הוא גובל (בכיוון השעון ממזרח) בלוקסמבורג, צרפת, ובמחוזות הבלגים נמור וליאז'. בירתו היא ארלון, בדרום-מזרח המחוז.
גאוגרפיה

המחוז הוא בגודל 4,443 קמ"ר, מה שהופך אותו למחוז הבלגי הגדול ביותר. חיים בו בסביבות 250,000 תושבים, מה שהופך אותו למחוז הכי פחות צפוף במדינה.
המחוז גדול יותר באופן משמעותי (70%), והרבה פחות מאוכלס מאשר המדינה השכנה - הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. כ-80% מהמחוז מיוערים בצפיפות, והם חלק מהרי הארדנים. האזור הדרומי ביותר של המחוז נקרא גומה או לורן הבלגית (העיר הראשית: וירטון).
תושבים רבים במחוז מדברים לוקסמבורגית, וקשורים באופן הדוק לגרמנים, בעוד הוולונית שהיא ניב של הצרפתית מדוברת במקומות אחרים במחוז.
המחוז הופרד מלוקסמבורג במהלך החלוקה השלישית של לוקסמבורג, בשנים 1830–1831 על ידי ועידת לונדון, אשר התכנסה בעקבות המהפכה הבלגית ב-1830, ואושרה דה פקטו בשנת 1839, לאחר שווילם הראשון, מלך הולנד, והדוכס הגדול של לוקסמבורג, הסכים להחלטותיו, ובכך המחוז החדש שנוצר הועבר לממלכת בלגיה.
מחוזות

| Map no>  | Municipality | Arrondissement |
| --- | --- | --- |
1: Arlon
| 2 | Attert | Arlon |
| 3 | Aubange | Arlon |
4: Bastogne
| 5 | Bertogne | Bastogne |
| 6 | Bertrix | Neufchâteau |
| 7 | Bouillon | Neufchâteau |
| 8 | Chiny | Virton |
| 9 | Daverdisse | Neufchâteau |
| 10 | Durbuy | Marche-en-Famenne |
| 11 | Érezée | Marche-en-Famenne |
| 12 | Étalle | Virton |
| 13 | Fauvillers | Bastogne |
| 14 | Florenville | Virton |
| 15 | Gouvy | Bastogne |
| 16 | Habay | Virton |
| 17 | Herbeumont | Neufchâteau |
| 18 | Hotton | Marche-en-Famenne |
| 19 | Houffalize | Bastogne |
| 20 | La Roche-en-Ardenne | Marche-en-Famenne |
| 21 | Léglise | Neufchâteau |
| 22 | Libin | Neufchâteau |
| 23 | Libramont-Chevigny | Neufchâteau |
| 24 | Manhay | Marche-en-Famenne |
25: Marche-en-Famenne
| 26 | Martelange | Arlon |
| 27 | Meix-devant-Virton | Virton |
| 28 | Messancy | Arlon |
| 29 | Musson | Virton |
| 30 | Nassogne | Marche-en-Famenne |
31: Neufchâteau
| 32 | Paliseul | Neufchâteau |
| 33 | Rendeux | Marche-en-Famenne |
| 34 | Rouvroy | Virton |
| 35 | Sainte-Ode | Bastogne |
| 36 | Saint-Hubert | Neufchâteau |
| 37 | Saint-Léger | Virton |
| 38 | Tellin | Neufchâteau |
| 39 | Tenneville | Marche-en-Famenne |
| 40 | Tintigny | Virton |
| 41 | Vaux-sur-Sûre | Bastogne |
| 42 | Vielsalm | Bastogne |
43: Virton
| 44 | Wellin | Neufchâteau |
ראו גם

היסטוריה של לוקסמבורג
הערות שוליים

↑  Travel Companies Exhibiting at WTM London, www.wtm.com (באנגלית בריטית)
↑  Structuur van de bevolking | Statbel, statbel.fgov.be
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559770305171  GND: 4111439-5  ISNI: 0000 0004 0614 0098  LCCN: n81120562  MusicBrainz: 76598a03-cf08-4c03-9a73-ab6edcde6849  NKC: ge593294  VIAF: 151283826   WorldCat (עם VIAF): 151283826 
מחוז לוקסמבורג מרוכבים המפה מראה הרבעים (מחוזות) וממוספר עיריות.