פרק 1 לחוקת ארצות הברית
חלק שישי: מגבלות, שכר ופריווילגיות של נושאי משרה > סעיף 2: עצמאות הרשות המחוקקת

סנאטור או חבר בית הנבחרים לא ימונה, במהלך התקופה שאליה נבחר, לכל משרה אזרחית תחת הסמכות של ארצות הברית, שנוצרה במהלך התקופה האמורה או שהתגמולים שבצדה הוגדלו במהלך אותו הזמן; ואף אדם המחזיק במשרה תחת ממשל ארצות הברית לא יהיה חבר באחד משני הבתים בעודו ממשיך במשרתו.
המקור באנגלית
No Senator or Representative shall, during the Time for which he was elected, be appointed to any civil Office under the Authority of the United States, which shall have been created, or the Emoluments whereof shall have been increased during such time; and no Person holding any Office under the United States, shall be a Member of either House during his Continuance in Office.
סעיף זה בא למנוע שחיתות ומעורבות לא נאותה של הרשות המבצעת בפעילות הרשות המחוקקת. הוא מכונה "Ineligibility clause" (סעיף אי-הכשירות) או "Emoluments Clause" (סעיף התגמולים) או "Sinecure Clause". מנסחי החוקה חששו ממצב שבו הנשיא "יקנה" את שירות המחוקקים על ידי מינויים למשרות ברשות המבצעת. כדי למנוע מצב כזה, הם קבעו בסעיף זה שני איסורים. איסור אחד, בחלק השני של הסעיף, הוא על כהונה בשתי משרות במקביל, אחת כחבר בבית המחוקקים ואחת ברשות המבצעת או ברשות השופטת. על הצורך באיסור זה היו מנסחי החוקה תמימי דעים. האיסור מחזק את ההפרדה בין הרשויות והוא אחד המאפיינים שמבדילים את המשטר הנשיאותי בארצות הברית מהמשטרים הפרלמנטרים שנהוגים במדינות אחרות, כגון הממלכה המאוחדת וישראל.
חלק מהצירים בוועידת החוקה חששו שגם אם יהיה הנשיא מנוע מלהציע למחוקקים משרות ברשות המבצעת בעודם מכהנים בבתי המחוקקים, ניתן יהיה לקנות את קולם על ידי הבטחת משרה ברשות המבצעת לאחר שיפרשו. הנציג האנטי-פדרליסט רוברט ייטס (אנ') הציע למנוע מצב זה על ידי דרישת תקופת צינון בין סיום העבודה באחד מבתי המחוקקים לבין קבלת משרה ברשות המבצעת. אחרים, כגון המילטון, מדיסון וגורהאם, התנגדו להצעה הזו. המילטון סבר שהרצון לזכות במשרה מכובדת לאחר פרישה מבתי המחוקקים הוא מניע ראוי, שיכול להניע מחוקקים שאפתנים לשרת טוב יותר את הציבור. מדיסון הציע פשרה: במקום לאסור באופן גורף על כניסה של מחוקקים פורשים לתפקיד ברשות המבצעת, יאסר עליהם רק להתמנות למשרות סרק - משרות שדורשות עבודה מעטה אך מספקות תגמול נאה (באנגלית: "sinecure") - שנוצרו בתקופת כהונתם כמחוקקים, או למשרות קיימות שהתגמול שבצדן הוגדל באותה תקופה. מדיסון וצירים אחרים בוועידה הכירו את הפרקטיקות האלה מהפוליטיקה של חצר המלוכה הבריטי. הפשרה של מדיסון היא זו שמופיעה בחלק הראשון של הסעיף, שאוסר על מחוקקים להתמנות למשרה שנוצרה במהלך התקופה שאליה נבחרו או למשרה ששכרה הוגדל באותה התקופה.
האיסור על התמנות למשרות חדשות או בעלות שכר מוגדל חל רק לגבי משרות פדרליות אזרחיות, ולא לגבי משרות צבאיות. מנסחי החוקה לא רצו למנוע מינויים של אנשי צבא בשעת צורך. מנגד, האיסור על החזקת משרות במקביל תקף גם למשרות צבאיות.
בשנת 1973 רצה הנשיא ריצ'רד ניקסון למנות את ויליאם בארט סקסבי למשרת התובע הכללי של ארצות הברית, זאת על אף שסקסבי היה סנאטור כשהחליט הקונגרס להגדיל את משכורת התובע הכללי מ-35,000 דולר ל-60,000 דולר. כדי למנוע מצב בו המינוי מתנגש עם המגבלות שבסעיף זה, העביר הקונגרס החלטה לפיה תחזור המשכורת לקדמותה. פרקטיקה זו, שנועדה לעקוף את האיסור הקבוע בחוקה, קיבלה מאז את השם "תיקון סקסבי" (Saxbe fix). מאז השתמש הקונגרס ב"תיקון" מספר פעמים. למשל, בשנת 2008 הקטין הקונגרס את המשכורת של מזכיר המדינה של ארצות הברית, על מנת לאפשר להילרי קלינטון, שהצביעה כסנאטורית בעד העלאת המשכורת של המזכיר, להתמנות לתפקיד.