stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבי אספינו
קריירה

בשנת 1997 היא קיבלה תפקידים בטלנובלות "A todo corazón" ו-"ASI ES LA VIDA".
בשנת 1999 היא ומשפחתה היגרו למיאמי, פלורידה ושם נבחרה לטלנובלה "ENAMORADA" שבו כיכבה לצד השחקן הקובני רנה לבאן (Rene Lavan). לאחר משחקה בטלנובלה זו, היא נבחרה ל"פנים של השנה" על ידי איגוד מבקרי בידור לטיני של ניו יורק.
בשנת 2001 אספינו קיבלה הצעות לעבוד בפרו ובמקסיקו, אבל היא החליטה לחזור לוונצואלה כדי לשחק בשתי טלנובלות של לאונרדו פדרון "AMANTES DE LUNA LLENA" ו-"GUERRA DE MUJERES" בזכות"AMANTES DE LUNA LLENA". היא זכתה בפרס ״הנשר הגדול״ של וונצואלה כשחקנית צעירה לשנת 2001.
בשנת 2002 היא כיכבה בטלנובלה המקומית "Las González" בתור אלליי גונזלס.
בשנת 2003 היא חזרה למיאמי לתפקיד הראשון שלה כרעה העיקרית בטלנובלה "REBECA".
בשנת 2004 שיחקה אספינו בסדרה המצליחה "לונה" לצד כריסטיאן מאייר.
בשנת 2005 אספינו נכנסה לקולנוע עם הסרט"La mujer de mi hermano " סרט של הפרואני ריקרדו דה מונטריי והופק על ידי הוונצואלי סטן יעקובוביץ' המבוסס על ספרו של Jaime Balylyl ובטלנובלה "דרוש נסיך" טלנובלה שלא הצליחה ובוטלה לאחר שלושה חודשים.
בשנת 2006 היא עבדה ב"Elipsis " של הוונצואלי Eduardo Arias-Nath, בסוף 2006 היו לסרט 150 אלף צופים לאחר שמונה שבועות שהופך את הסרט לסרט השני הכי נצפה של השנה בוונצואלה.
אחרי שני סרטים תחת פרנסיסקו דה מירנדה, היא חזרה לטלוויזיה בשנת 2006 עם הטלנובלה המקסיקנית "Mundo de fieras" שגרמה לשערורייה מתוקשרת בנוגע להשתתפותם ולסכסוך עם הכוכבת אדית גונזאלס .
עם היותה שחקנית גבי מדגמנת ברחבי אמריקה הלטינית למוצרים כמו פפסי-קולה, נסטלה, פנטן, משקפי שמש, בגדי ים ועוד.
בתחום זה ראוי לציין שהיא נבחרה לנערת הבירה של ונצואלה, ובמהלך ההפגנות והמהומות שהיו בעשור האחרון שטילטלו את ונצואלה הפופולריות של אספינו גברה כאשר קבוצת מתנגדיו של הוגו צ'אבס אמרו: "תחי הבירה, תחי גבי אספינו".
בשנת 2007 גבי השתתפה בטלנובלה "Sin verguenza " (בלי בושה) של טלמונדו ו-RTI קולומביה טלנובלה הדומה לסדרה האמריקאית עקרות בית נואשות וסקס והעיר הגדולה. הטלנובלה שודרה בטלמנדו בתאריך 16 באפריל 2007 בשעות הלילה אך לאחר מספר שבועות בשל מיעוט רייטינג היא שודרה בשעות אחר הצהריים בשביעי למאי לבסוף הטלנובלה בוטלה ופרקה האחרון שודר ב-21 באוגוסט לאחר 80 פרקים מתוך 120 הפרקים המתוכננים.
בשנת 2009 היא חזרה למסך עם הטלנובלה "זהות אבודה" שבו גילמה את מריאנה מונטיאל.
ובשנת 2010 חזרה למסך עם הטלנובלה "מלאך ושטן".
בשנת 2011 השתתפה בטלנובלה "עין תחת עין" לצידם של מיגל ורוני וגרגוריו פרניה.
בשנת 2013 גילמה את סנטה בטלנובלה "סנטה דיאבלה" יחד עם אהרון דיאז וקרלוס פאנס.
בשנת 2015 שיחקה בסרט הקומדיה הצ'יליאני "Lusers, los amigos no se eligen" לצד השחקן כריסטיאן דה לה פואנטה.
בשנת 2016 הצטרפה לעונה השלישית של הטלנובלה "אשת הפלדה" (Señora Acero), ברשת טלמונדו, בתפקיד של אינדירה קארדנס, ראש המחלקה לביטחון לאומי. בשנה לאחר מכן שבה עם תפקידה לעונה הרביעית.
בשנת 2019 שיחקה לצדם של קרלוס פאנס ומרגריטה רוסה דה פרנסיסקו בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "לשחק באש", בתפקיד של קמילה. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה הקולומביאני-ספרדי "Jesús de Nazaret" אודות ישו ושם גילמה את מרים המגדלית.
בשנת 2021 כיכבה בתפקיד הראשי כפאולינה קסטרו בטלנובלה "המזל של לולי" (אנ') מבית רשת הטלוויזיה האמריקאית טלמונדו, לצדם של קרלוס פאנס וכריסטיאן צ'אווס.
חיים אישיים

אספינו נישאה לשחקן כריסטובל לאנדר (אנ') ב-14 ביוני 2007. ב-9 ביולי 2008, נולדה בתם הראשונה של הזוג, אוריאנה לאנדר.
במהלך הצילומים של "מלאך ושטן" ב-2009, שמה של אספינו נקשר לשחקן שלצדה ג'נקרלוס קנלה. בתחילת 2010, אספינו ולאנדר נפרדו והשמועות היו שזה בגלל שאספינו ניהלה רומן עם קנלה. קנלה ואספינו הכחישו זאת והצהירו שהם רק חברים.
אספינו ולאנדר השלימו בנובמבר 2010, אך מאוחר יותר הם התגרשו ב-24 במרץ 2011.
בספטמבר 2011, קנלה ואספינו ערכו שיחת וידאו ברשת החברתית טוויטר, שם הם אישרו שהם בזוגיות והודיעו שהם מצפים לילדם הראשון המשותף. הסנדקים הם העיתונאית כריסטינה סרלגי (אנ') והזמר פיטבול. אספינו ילדה את בנם, ניקולס קנלה אספינו, ב-12 בפברואר 2012. ב-26 באוגוסט 2014 אישרו גם קנלה וגם אספינו בעמוד הפייסבוק הרשמי שלהם שהם החליטו לשים קץ למערכת היחסים שלהם.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | La mujer de mi hermano | לאורה |  |
| 2006 | Elipsis | לאונורה |  |
| 2010 | Más sabe el diablo: El primer golpe | מנואלה דאבילה |  |
| 2015 | Lusers, los amigos no se eligen | אנג'י |  |
| 2018 | ¡He matado a mi marido! | ויויאנה |  |
| 2019 | Jesús de Nazaret | מרים המגדלית |  |
| 2021 | No es lo que parece | אדריאנה |  |
| 2022 | Cuarentones | נעמי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995–1996 | Nubeluz | דאלינה |  |
| 1997–1998 | A todo corazón | נטליה | תפקיד ראשי; 120 פרקים |
| 1998 | Así es la vida | פרננדה | תפקיד ראשי; 16 פרקים |
| 1999–2000 | Enamorada | איוונה רובלס | תפקיד ראשי; 100 פרקים |
| 2000–2001 | Amantes de luna llena | אפריל קארדנס | תפקיד ראשי; 153 פרקים |
| 2001–2002 | Guerra de mujeres | יובירי גאמבואה | תפקיד ראשי; 141 פרקים |
| 2002 | Las González | אללי מורה גונזלס | תפקיד ראשי; 91 פרקים |
| 2003 | רבקה (אנ') | פרינססה איזגירה דה מונטאלבן | תפקיד ראשי; 147 פרקים |
| 2004–2005 | לונה (אנ') | לונה מנדוזה | תפקיד ראשי; 120 פרקים |
| 2005–2006 | דרוש נסיך (אנ') | מריה קרלוטה ריבס | תפקיד ראשי; 140 פרקים |
| 2006–2007 | Mundo de fieras | מריאנגלה  קרוז | תפקיד ראשי; 119 פרקים |
| 2007 | Sin vergüenza | רנטה ספולבדה | תפקיד ראשי; 86 פרקים |
| 2008–2009 | זהות אבודה (אנ') | מריאנה אנדרדה פלסיוס דה מונטיאל | תפקיד ראשי; 178 פרקים |
| 2009–2010 | מלאך ושטן (אנ') | מנואלה דאווילה דה אסרו | תפקיד ראשי; 182 פרקים |
| 2010–2011 | Ojo por ojo | אלינה ז'ריחו דה מונסלבה | תפקיד ראשי; 98 פרקים |
| 2013–2014 | סנטה דיאבלה (אנ') | אמנדה בראון / סנטה מרטינז פלורס | תפקיד ראשי; 136 פרקים |
| 2016–2018 | Señora Acero | אינדירה קארדנאס | תפקיד ראשי (עונות 4-3); 118 פרקים |
| 2019 | לשחק באש (אנ') | קמילה דה מילר | 9 פרקים |
| 2021 | המזל של לולי (אנ') | פאולינה קסטרו | תפקיד ראשי; 102 פרקים |
| 2022 | El rey, Vicente Fernández | ורוניקה לאנדין | 21 פרקים |
| 2024 | El juego de las llaves | אוליביה | תפקיד ראשי (עונה 3); 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  Gaby Espino - Biography, IMDb (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5506712  ISNI: 0000 0000 5171 2877  LCCN: nr2007009772  VIAF: 51657770   WorldCat (עם VIAF): 51657770
דון בלון

| --- | --- |

 תדירות:  שבועון
 סוגה:  ספורט
 בעלים:  Editorial Don Balón, S.A.‎
 עורך ראשי:  חואן קרלוס קסס (Juan Carlos Casas)
 תאריכי הופעה:  7 באוקטובר 1975 – ספטמבר 2011 (כ־35 שנים)
 שפה:  ספרדית
 מערכת:  ברצלונה, ספרד
 מדינה:  ספרד
 www.donbalon.com
 
דון בלון (בספרדית: Don Balón; בתרגום חופשי: האדון כדור) היה שבועון ספורט ספרדי ששם דגש על כדורגל ספרדי וכלל-עולמי. המגזין הופץ בחמש יבשות ברחבי העולם.
השבועון נוסד ב-1975 על ידי חוסה מריה קסנובס (José María Casanovas), עיתונאי ספורט ספרדי בולט, ששאף להקים מגזין ספורט בעל שם עולמי. באותה שנה ייסד גם את יומון הספורט Sport, שמתמקד בסיקור קבוצת הכדורגל של ברצלונה. כמו מגזין Sport, גם מערכת המגזין דון בלון נמצאת בברצלונה.
מגזין הדון בלון נכלל, והיה מהמגזינים המייסדים, של אגודת European Sports Media, שמרכזת הוצאות מגזינים אירופאיות בנושא ספורט. באגודה זו חברים גם מגזינים כמו World Soccer,‏ Kicker ו-A Bola.
בכל שנה פרסם המגזין מוספים מיוחדים על ליגת העל הספרדית (לה ליגה) ועל טורנירים אירופיים. מאז 1976 העניק המגזין על בסיס שנתי את פרס דון בלון לכדורגלן הספרדי המצטיין, הכדורגלן הזר המצטיין, המאמן הטוב ביותר, השופט הטוב ביותר ותגלית השנה בלה ליגה.
גיליונות המגזין הפסיקו לצאת לאור בספטמבר 2011, לאור המשבר הכלכלי בספרד ולאור פרשיית כספים שבה הסתבך העורך הראשי של המגזין רוחליו רנחל (Rogelio Rengel), שהובילה למעצרו.
הערות שוליים

↑  Exclusive: Siempre Football meets… Don Balón, Siempre Football
דברים שאפשר לדעת עליה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רודריגו גרסיה
 הופק בידי:  ג'ון אוונט   ליזה לינדסטרום   מרשה אוגלסבי
 תסריט:  רודריגו גרסיה
 עריכה:  אמי אי. דודלסטון
 שחקנים ראשיים:  גלן קלוז  קמרון דיאז  קליסטה פלוקהארט  קתי בייקר   איימי ברנמאן  הולי האנטר
 מוזיקה:  אדוארד שירמור
 צילום:  עמנואל לובצקי
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בינואר 2000
 משך הקרנה:  109 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט להט"בי 
 פרסים:  פרס ראשון בקטגוריית "מבט מסוים"  בפסטיבל הקולנוע בקאן, 2000
 דף הסרט ב־IMDb
 
דברים שאפשר לדעת עליה (באנגלית: Things You Can Tell Just by Looking at Her, מילולית: דברים שאפשר לדעת רק מלהסתכל עליה) הוא סרטו הראשון של הבמאי רודריגו גרסיה, שגם כתב את התסריט. הסרט, שיצא לאקרנים בשנת 2000, מורכב מחמישה סיפורים ומככבות בו כוכבות מן השורה הראשונה כגלן קלוז, קמרון דיאז, קליסטה פלוקהארט, קאת'י בייקר, איימי ברנמאן והולי האנטר. כל סיפור סובב סביב דמותה של אשה המתמודדת עם משברים ואתגרים כגון בדידות, הריון בלתי רצוי, הזדקנות ויחסים עם בן מתבגר, מוות של בת זוג ויחסים מורכבים עם אחות עיוורת. בכל הסיפורים, לצד כל גיבורה מופיעה דמות נוספת עמה נרקמת מערכת יחסים ייחודית. ברוב הסיפורים הדמות הנוספת היא חריגה או מי שאינה משתתפת במירוץ החיים והיחסים עם דמות זו מהווים את עיקר הסיפור. הסיפורים קשורים זה לזה, אם באופן מפורש (כגון דמות המופיעה בשני סיפורים) או מרומז (מוטיב העיוורון, למשל, המופיע במספר סיפורים וקושר ביניהם).
הסיפורים > "עבור דוקטור קינר"

גלן קלוז מגלמת את רופאת הנשים דוקטור קינר, החיה לבדה עם אמה הישישה והחולה. דוקטור קינר נמנעת ממגע קרוב עם אנשים אחרים. היא פוגשת בקריסטין (גיבורת הסיפור "לילה טוב לילי, לילה טוב קריסטין"), קוראת בקלפים המגלה לה עובדות על חייה ועל עתידה.
הסיפורים > "פנטזיות על רבקה"

רבקה, בגילומה של הולי האנטר, היא מנהלת סניף בנק רווקה ועצמאית, כבת ארבעים, המקיימת קשר רומנטי עם גבר נשוי. באחד הימים היא נקלעת לשיחה עם חסרת בית המדברת אליה בבוטות ובישירות. באופן מפתיע היא מגלה באותו יום כי נכנסה להריון מבן זוגה, הדורש ממנה לבצע הפלה מלאכותית. בנוסף, רבקה בוחנת את מקומה כאשה כאשר היא מפתה עובד בבנק, גרוש ואב לבת עיוורת (המופיעה כדמות משנית בסיפור "אהבה מחכה לקתי").
הסיפורים > "מישהו בשביל רוז"

רוז, בגילומה של קאת'י בייקר, היא סופרת ילדים ואם לבן מתבגר. היא מגלה כי בשכנותה עבר לגור גמד מבוגר ועצמאי (בגילומו של דני וודברן ששיחק את מיקי אבוט בסדרה סיינפלד). באופן מפתיע היא מגלה משיכה לגמד. בנוסף מתגלים רגשותיה המורכבים לבנה ההופך לנגד עיניה לגבר צעיר.
הסיפורים > "לילה טוב לילי, לילה טוב קריסטין"

קריסטין (קליסטה פלוקהארט) ולילי הן בנות-זוג לסביות. לילי גוססת מסרטן בדירתן, בה מודגשת הבדידות הרבה בה הן שרויות, בעוד קריסטין מטפלת בה במסירות. הסיפור העצוב והמינורי, שאינו יוצא מפתח הדירה, נסוב סביב הניסיון של קריסטין לשחזר את פגישתן הראשונה.
הסיפורים > "אהבה מחכה לקתי"

קתי פבר, בגילומה של איימי ברנמאן, היא בלשית החוקרת מקרי מוות, החיה עם אחותה העיוורת היפהפייה קרול (קמרון דיאז). סיפור זה הופך את היוצרות בין דמות משנית מוגבלת או נכה ודמות מרכזית בריאה. קרול העיוורת נהנית משלל מחזרים וחיי לילה פעילים בעוד אחותה הבריאה מתקשה להשיג בן זוג ושקועה בעבודתה.
בתמונה קצרה בסיפור זה, קרול קוראת את הספר מאה שנים של בדידות במהדורת ברייל. את הספר כתב אביו של הבמאי, גבריאל גרסיה מרקס.
ההפקה

הסרט הוא סרטו הראשון של גרסיה כבמאי, שלפני כן היה צלם קולנוע. על מלאכת הצילום בסרט הופקד הצלם עמנואל לובצקי. כל הסרט צולם בלוס אנג'לס, אך בניגוד לסרטים רבים המצולמים בעיר, אין לו כל קשר עם היותה עיר הקשורה לתעשיית הקולנוע.
הסרט פתח את המסגרת "מבט מסוים" (Un Certain Regard) בפסטיבל הקולנוע בקאן 2000 וזכה בפרס הראשון במסגרת זו.
ג'ורג' ליטל, שהיה אחראי על עיצוב הסרט סיפר כי כל שחקנית עיצבה את הדמות אותה היא מגלמת מבחינת לבוש, תכשיטים, איפור וכדומה. השחקנית פני אלן, שגילמה את חסרת הבית בסיפור "פנטזיות על רבקה" חיה במשך מספר שבועות בקרב חסרי בית כדי לקלוט את התחושות והמראה המדויק.
דודו רושצ'יץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בספטמבר 1972 (בת 52) בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מעסיק:  ORF 
 
דודו רושצ'יץ' (בגרמנית: Doroteja Roščić; נולדה ב-11 בספטמבר 1972) היא מנחת טלוויזיה אוסטרית ילידת סרביה.
ביוגרפיה

רושצ'יץ נולדה בבלגרד, סרביה וגדלה בלינץ שבאוסטריה. היא למדה ספרות השוואתית ולימודי גרמנית באוניברסיטת וינה. נושא התזה שלה היה "תדמית אמריקה בספרות האוסטרית העכשווית". ב-1997 החלה לעבוד כעיתונאית בווינה.
ב-1998 התקבלה לעבודה ברשות השידור האוסטרית - "ORF" (אנ'), שם הגישה מספר תוכניות. בין היתר הנחתה את התוכנית "Taxi Orange", המהווה פורמט דומה לאח הגדול.
ב-2007 הגישה את תוכנית האירוח "Extrazimmer". בנוסף, הייתה אחראית להבאת מספר פורמטים של תוכניות מציאות לטלוויזיה האוסטרית.
הציגה את תוצאות הניקוד של אוסטריה בתחרויות האירוויזיון בשנים 1999–2006, למעט שנת 2001, שבה אוסטריה נעדרה מהתחרות.
הערות שוליים

↑
↑
↑
דגל סמואה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי ודגל ימי לאומי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  24 בפברואר 1949
 מוטיבים עיצוביים:  דגל אדום, קנטון כחול בתוכו צלב הדרום
דגל סמואה הוא הדגל הרשמי של סמואה מאז 24 בפברואר 1949.
הדגל מורכב ממלבן אדום ומחמישה כוכבים בגדלים שונים הנמצאים במלבן כחול המשמש כקנטון. אלו הם כוכבי קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי.
ראו גם

סמל סמואה
המנון סמואה
דברים רבה

דברים רבה הוא מדרש אגדה על ספר דברים.
זמן חיבורו

החוקר יום-טוב ליפמן צונץ מתארך את המדרש לסביבות שנת 900, על סמך ביטויים ייחודים לו השאובים משפות זרות, על סמך סגנונו המלקט והמעבד הדומה לסגנון התנחומא. יש הקובעים את זמן חיבורו של  המדרש בסוף המאה ה-6. על כך מעידים שמות החכמים המוזכרים בו. השמות המוזכרים בו הם שמות של תנאים, ואמוראים מהדורות הראשונים בארץ ישראל, לשון המדרש  והמקורות שעליהם המדרש מתבסס, וכן שמות מקומות בארץ ישראל המופיעים בו מעידים על לשון העברית בעת התקופה הרומית. כמו כן, סגנונו של המדרש הבא לידי ביטוי בצמצום בכתיבה. צורת כתיבתו מעידה על קשר למדרשי האגדה הארץ ישראליים הקדומים. הארמית הארץ ישראלית המופיעה בו מצביעה על כך שהמדרש נערך בעת התקופה הביזנטית.
לפי ענת רייזל, המדרש נערך ככל הנראה בין סוף המאה ה-6 לתחילת המאה ה-9 בארץ ישראל.
גרסה נוספת של המדרש נוצרה בידי מעתיקים בספרד במאה ה-13. היא פורסמה בידי שאול ליברמן על פי כתב יד אוקספורד 147, בירושלים בשנת 1940, ומכונה "דברים רבה ליברמן".
תוכן המדרש וחלוקתו

כמו מדרש תנחומא פותחת כל פרשה בשאלה הלכתית ולאחריה בא נוסח התשובה. נוסח התשובה פותח במילים ”כך שנו חכמים”. רובם של מדרשים אלו מסתיימים בדברי נחמה ובהבעת תקווה לגאולה. נראה כי נוסחים שונים מודפסים ינקו מהתלמוד הירושלמי וממדרשי אמוראים נוספים. מדרש דברים רבה אינו מפרש את ספר דברים על פי סדרו. מספר הפסוקים אשר נכתבו בו הם שלוש עשרה בלבד, מתוך 599 הפסוקים המצויים בספר כולו. מספר הנושאים הכתובים במדרש מועט לעומת הכתיבה המורחבת בספר דברים, אך יחד עם זאת הנושאים במדרש רבים ולעיתים נדונים בהרחבה. פעמים רבות המדרש דן בנושא אחד בלבד המופיע בספר דברים.
היחס לתושבי הארץ הנוכריים טרם כיבוש הארץ בידי יהושע בן נון,  המופיע בספר דברים והצו להשמדתם של עמי כנען, כלל לא נידון במדרש.
תוכן המדרש וחלוקתו > חלוקת המדרש

המדרש מחולק לאחת עשרה פרשות המקבילות לאחת עשרה הפרשות בספר דברים, לפי החלוקה הבבלית אותה קוראים בבית כנסת. הלכה למעשה יש במדרש זה, על פי דפוס ואשר, חלוקה לעשרים ושבע פרשות, על פי המנהג הקדום בארץ ישראל
הלכה אדם מישראל מהו שיהא מותר לו לכתוב (דברים).
אדם מישראל שנתמנה חכם או דיין על הצבור, מהו שיהא מותר לו לדון לעצמו.
אדם מישראל שהוא זהיר בכבוד אב ואם, מהו שכרו.
אדם מישראל שהיה מהלך בדרך ערב שבת וחשכה לו והיו בידיו מעות או דבר אחר, האיך צריך לעשות.
אדם מישראל שהיה עומד ומתפלל, מהו שיהא מותר לו להתפלל בקול גדול (פרשת ואתחנן).
אדם מישראל שהיה קורא את שמע, מהו שיהא לו מותר להמתין.
אדם מישראל מהו שיהא מותר לו להקיף פאת ראשו.
על כמה דברים נצטווה אדם הראשון.
אדם מישראל שקרא קריאת שמע ולא דקדק באותיותיה, מהו שיצא ידי חובתו.
אדם מישראל שיש לו מנורה, שעשויה פרקים פרקים, מהו לטלטלה בשבת (פרשת עקב).
אדם מישראל ששותה מים לצמאו אומר ברוך שהכל נהיה בדברו.
אדם מישראל שקידש אשה מי צריך ליתן שכר כתב קידושין.
אדם מישראל מהו שיהא מותר לו לקרוא התוכחות בקריות הרבה.
אדם מישראל מהו שיהא מותר לו לכסות דם שחיטה.
קרובו של אדם, מהו שיהא מותר לו לישב בדינו.
מלך ישראל שהיה לו עסק, מהו שיהא מותר לו לדון לפני בית דין.
אלו הן דברים שאסרו מפני דרכי שלום.
תינוק שנולד כשהוא מהול, מהו שיהא מותר למול אותו.
אדם שיש בו נגע והיה הכהן קרובו, מהו שיהא מותר לו לראותו.
אדם מישראל שהיה עובר לפני התיבה, מהו שיהא מותר לו לענות אמן אחר הכוהנים.
אדם מישראל שעמד לקרות בתורה, מהו שיהא מותר לו לקרות פחות משלשה פסוקים.
אדם מישראל שלא התפלל תפילת שחרית או תפילת מוסף או תפילת מנחה (פרשת נצבים).
אדם מישראל שעומד לקרות בתורה, כיצד מברך.
אדם מישראל שמתו מוטל לפניו, מהו שיהא מותר לו להתפלל (פרשת וילך).
אדם מישראל שהיה חושש באוזניו, מהו שיהא מותר לו לרפאותו בשבת (פרשת האזינו).
אדם מישראל שעבר לפני התיבה וטעה, כיצד הוא צריך לעשות.
אדם מישראל שעלה לקרות בתורה אין מותר לו לקרות עד שלא יברך.
הדרשה האחרונה היא על מיתת משה רבנו. וזהו סיום הספר. לאחר מכן יש תוספת ממדרש פטירת משה.
לשון המדרש

מדרש דברים רבה כתוב בלשון חכמים בעברית ובו מעט מן הארמית, יוונית עתיקה ורומית. המדרש כתוב בסגנון קצר ואין בו תיאורים רחבים על פרשות ספר דברים. שמות החכמים מופיעים ללא תארים וזאת בשונה משאר מדרשי אגדה המוסיפים תארים לאישים המופיעים במדרש.
למדרש דברים רבה לא פורסמה מהדורה מדעית מבוארת. מהדורת המדרש שפרסם שאול ליברמן מלווה במבוא ובפירוש. המדרש הודפס גם על ידי שלמה בובר.
לקריאה נוספת

ענת רייזל, מבוא למדרשים, הוצאת תבונות, מכללת הרצוג – גוש עציון, תשע"א, דברים רבה, עמ' 145–152.
הערות שוליים

↑  י.ל. צונץ, הדרשות בישראל, מוסד ביאליק, ירושלים 1947, עמ' 122.
1 2 3 4  המידע לקוח מעבודת הדוקטורט של ד"ר זהבה נויברגר-קלר. האוניברסיטה העברית
↑  ענת רייזל, מבוא למדרשים, עמ' 145.
↑  ענת רייזל, מבוא למדרשים, עמ' 145, 147, 150.
↑  אנציקלופדיה ליהדות, אור יהודה, ספריית מעריב, 1994, עמ' 141.
| ספרות המדרשים |
| --- | --- | --- |
| מדרשי הלכה תנאיים (בערך 200–400 לספירה) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
|  מדרשי אגדה קלאסיים: תקופת האמוראים והסבוראים (בערך 400–600 לספירה) | בראשית רבה • ויקרא רבה • איכה רבה •  אסתר רבה (פרשיות א-ו) • שיר השירים רבה • פסיקתא דרב כהנא • מדרש פנים אחרות • ברייתא דישועה • אגדות התלמוד |  |
|  תקופת הביניים: ראשית תקופת הגאונים (בערך 600–750 לספירה) | מדרשי התנחומא • שמות רבה (פרשיות יב-מ) • במדבר רבה (פרשיות טו-כג) • דברים רבה  • רות רבה • קהלת רבה • קהלת זוטא • אבות דרבי נתן • אותיות דרבי עקיבא • מדרש תהילים (מזמורים א-קיח) • מדרש ויסעו • תרגום שני למגילת אסתר • פסיקתא רבתי • מדרש שיר השירים |  |
| המדרש המאוחר: תקופת הגאונים (בערך 750–1050 לספירה) | תנא דבי אליהו • פרקי דרבי אליעזר • שבעת פרקי רבי אליעזר • הגדה של פסח • שמות רבה (פרשיות א-יא) • במדבר רבה (פרשיות א-יד) • אסתר רבה (פרשיות ז-י) • אגדת בראשית • בראשית רבתי • פסיקתא רבתי • דברים זוטא • רות זוטא • שיר השירים זוטא • מדרש שמואל • מדרש משלי • מדרש תהילים (מזמורים קיט-קנ) • מדרש אבא גוריון • מדרש תדשא • מדרש ויושע • מדרש עשרת הדיברות • מדרש תשובת יונה הנביא • מדרש אבכיר • מדרש אספה • מדרש תמורה • פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) |  |
| הילקוטים: תקופת הראשונים (בערך 1050–1500 לספירה) | פתרון תורה • פסיקתא זוטרתא • מדרש שכל טוב • מדרש אגדה (בובר) • ילקוט שמעוני • ילקוט המכירי • מדרש הגדול • מדרש הביאור • הגדות התלמוד (ילקוט) • עין יעקב • מדרשי רבי שמואל מסנות |  |
| מדרש רבה |
| --- | --- | --- |
| קובצי מדרש קדומים | בראשית רבה • ויקרא רבה • איכה רבה •  אסתר רבה (פרשיות א-ו) • שיר השירים רבה • רות רבה • קהלת רבה |  |
| קבצים מספרות התנחומא | שמות רבה (פרשיות יב-מ) • במדבר רבה (פרשיות טו-כג) • דברים רבה |  |
| קבצים אירופים מאוחרים | שמות רבה (פרשיות א-יא) • במדבר רבה (פרשיות א-יד) • אסתר רבה (פרשיות ז-י) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286640205171  LCCN: nr93006491  VIAF: 173885439   WorldCat (עם VIAF): 173885439
דגל סנט הלנה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי, דגל הצי המדיני
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  4 באוקטובר 1984
 מוטיבים עיצוביים:  נס כחול, דגל הממלכה המאוחדת בקנטון, סמל סנט הלנה על שדה כחול
דגל סנט הלנה הוענק לשטח החסות ב-4 באוקטובר 1984. הדגל הוא נס כחול - בקנטון שלו (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל) נמצא היוניון ג'ק ובמרכז הדגל - סמל סנט הלנה המציג את החוף הסלעי של האי וספינת מפרשים המנציחה את גילוי האי.
הדגל אינו בשימוש בשטחי התלות של סנט הלנה - לטריסטן דה קוניה דגל אחר החל מאוקטובר 2002, ולאסנשן גם דגל משלו - מאז מאי 2013. אף על פי שדגל סנט הלנה מייצג את הטריטוריה כולה.
ראו גם

גלריית דגלי הממלכה המאוחדת
נס כחול
דני רוזנברג

| --- | --- |

דני רוזנברג על סט צילומי סרטו מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם
 לידה:  23 באוגוסט 1979 (בן 45) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
דני רוזנברג (נולד ב-23 באוגוסט 1979) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

בוגר בהצטיינות של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. מרצה בבית הספר סם שפיגל וחבר מערכת מגזין הקולנוע "מערבון".
במהלך לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ביים את הסרטים הקצרים "דון קישוט בירושלים", "הטייפ האדום", ו"במפעל". הסרטים זכו בפרסים רבים, ביניהם, פרס וולג'ין לסרט הקצר ל"טייפ האדום", וצל"ש בתחרות הרשמית בפסטיבל ברלין ל"דון קישוט בירושלים" והשתתפו בעשרות רבות של פסטיבלים ברחבי העולם, ביניהם: פסטיבל קאן, פסטיבל ברלין, מונפלייה, קלרמונד-פראנד, פיפ"א-ביאריץ, פסטיבל מינכן ופסטיבל מונטריאול[דרוש מקור]. סרטיו הוקרנו במספר תחנות שידור ברחבי העולם[דרוש מקור].
בשנת 2008 הוקרן סרטו "בית אבי", דרמת מלחמה דוברת יידיש המתרחשת בשנת 1948, בהשתתפות השחקנים איתי טיראן ומיקי לאון. הסרט הוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ, הוצג בפסטיבלים שונים ברחבי העולם ושודר ב"ערוץ 10".
בשנת 2009, ביים 32 פרקים בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "מסכים" ששודרה בYes הטלוויזיה בלוויין[דרוש מקור].
בשנת 2011, הפיק, ביים, צילם וערך את הסרט הדוקומנטרי הקצר "סוסיא" שהוקרן בתחרות הרשמית בפסטיבל ברלין, בתחרות הרשמית בפסטיבל HotDocs, בIDFA, פסטיבל ירושלים ועוד רבים. כמו כן זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מילאנו.
בין השנים 2012–2013 פיתח את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא "החייל הנעלם", בשיתוף עם התסריטאי עמיר קליגר. הסרט זכה בפרס השני באירוע הפיצ'ינג של חממת הקולנוע הבינלאומית בירושלים, בסך 30 אלף דולר.
בשנת 2015 יצר וביים את סדרת הטלוויזיה הקומית בת 13 הפרקים, "ג'וני ואבירי הגליל" לYes Drama, שאותו גם כתב בשיתוף עם תום שובל. הסדרה נמכרה לשידור לערוץ 4 הבריטי ולאדפטציה בערוץ "Vox" הגרמני.
בשנת 2018 החל לצלם את סרטו העלילתי הארוך הראשון "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם". בשנה זו אף עיבד בשיתוף איתי טיראן את המחזה אל נקמות שעלה בתיאטרון הקאמרי, היה יוצר שותף ותסריטאי ראשי בסדרה מלכות של HOT. באותה השנה יצא לאקרנים סרטו "אורי זהר חוזר", סרט דוקומנטרי על אורי זהר אותו ביים במשותף יחד עם יניב סגלוביץ'.
בשנת 2020 נבחר סרטו "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם" להשתתף פסטיבל הקולנוע בקאן, אך הפסטיבל בוטל עקב מגפת הקורונה. הסרט זכה בפרס הראשון בתחרות הקולנוע העלילתי בפסטיבל הקולנוע ירושלים. באוגוסט 2021, הוכרז שהסרט מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר. ב-23 בפברואר 2023 יצא הסרט להקרנות מסחריות בישראל וזכה לביקורות אוהדות.
בקיץ 2022 צילם את סרטו הארוך השני, "החייל הנעלם". ב-2023 התפרסם כי "החייל הנעלם" נבחר לתחרות הרשמית של פסטיבל לוקרנו, שווייץ ולתחרות הרשמית של פסטיבל בוסן, הפסטיבל הגדול ביותר באסיה.
החייל הנעלם זכה ב-11 מועמדויות לפרס אופיר ביניהם המועמדות לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר וזכה בפרס אופיר לצילום הטוב ביותר, אותו קיבל צלם הסרט, דוד סטוז'מאייסטר.
הערות שוליים

↑  אורון שמיר, עכבר העיר, בית אבי: הברקה של 40 דקות, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2008
↑  נירית אנדרמן, הסרט הישראלי הדוקומנטרי "סוסיא" התקבל לתחרות הסרטים הקצרים הרשמית של פסטיבל ברלין, באתר הארץ, 18 בינואר 2011
↑  ynet, "סוסיא" זכה בפרס הסרט הקצר בפסטיבל מילאנו, באתר ynet, 19 בספטמבר 2011
↑  נירית אנדרמן, הוכרזו הזוכים באירוע הפיצ'ינג של חממת הקולנוע, באתר הארץ, 6 ביולי 2013
↑   שני ליטמן, בסופו של דבר, "ג'וני ואבירי הגליל" היא סדרה על זנות - גם אם לא זאת היתה הכוונה, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2015
↑  איתי שטרן, ערוץ 4 הבריטי קנה את הסדרות "להיות איתה" ו"ג'וני ואבירי הגליל", באתר הארץ, 6 באפריל 2016
↑   ננו שבתאי, "אל נקמות": המחזה ששלום אש אסר להעלותו, זכה לביצוע מרשים בקאמרי, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2018
↑   איתי שטרן, "מלכות": עם תסריט כזה, גם שחקנית טובה מריטה היתה כושלת, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2018
↑   שני ליטמן, מפגש נדיר עם אורי זהר, באתר הארץ, 30 ביולי 2018
↑  איתי שטרן, סרטיהם של ניר ברגמן ודני רוזנברג התקבלו לפסטיבל קאן, שלא מתקיים השנה, באתר הארץ, 3 ביוני 2020
↑   נירית אנדרמן, "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם" הוא הזוכה הגדול בפסטיבל ירושלים, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2020
↑   נירית אנדרמן, הוכרזו המועמדים לפרס אופיר: אבי נשר וערן קולירין מובילים במספר המועמדויות, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2021
↑  Melanie Goodfellow, Riz Ahmed To Be Feted By Locarno; Swiss Summer Fest Unveils Full Line-Up With Competition Slots For Quentin Dupieux, Lav Diaz & Sofia Exarchou, Deadline, ‏2023-07-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Busan International Film Festival, Busan International Film Festival
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009165662505171  LCCN: no2006007743  VIAF: 66217141   WorldCat (עם VIAF): 66217141
דב קולר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1925 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  2007 (בגיל 82 בערך) 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 צאצאים:  דפנה קולר 
 
דב קוֹלֶר (Koller;‏ 28 ביולי 1925 – 29 באפריל 2007) היה מבכירי הבוטנאים בישראל, פרופסור לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים.