stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדדים לבדיקות אבחון
יחס נראות

יחס נראות (מסומן בדרך כלל באותיות LR שהן ראשי התיבות למונח האנגלי Likelihood Ratio) עדיף על ערכי המדדים המסורתיים יותר של בדיקות אבחון. רגישות וסגוליות למשל, מוגבלים ביכולתם להעריך רק בדיקות שתוצאותיהן דיכוטומיות, בעוד שיחסי נראות יכולים לתאר בדיקה עם מספר רב של תוצאות. כאשר מספר רב של תוצאות מחולק ונבדק בצורה דיכוטומית אובדת אינפורמציה על הבדיקה.
ניתן לחשב את יחסי הנראות לפי הרגישות והסגוליות בדרך הבאה:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| יחס נראות חיובי (LR+‎) = רגישותסגוליות - 1  |            | יחס נראות שלילי (LR-‎) = רגישות - 1סגוליות  |
יחסי נראות עולים על רגישות וסגוליות גם בתכונתם לקבוע את ההסתברות לקיום המחלה על פי תוצאות הבדיקה בעוד שהאחרונים מוגבלים לקביעת ההסתברות לקיום המחלה על פי קיומה בנבדקים. תכונה דומה מתקיימת בערכי ניבוי, אלא שאלו, שלא כמו יחסי נראות, רגישים לשיעור הימצאות המחלה ולכן לעיתים אינם שימושיים.
לקריאה נוספת

אורי גבאי, אפידמיולוגיה קלינית, אבחון, אמצעי אבחון ואסטרטגיית האבחון, Virtual TAU, אוניברסיטת תל אביב
תיאור גרפי של תוצאות הבדיקה.

באיור, כל אחת מהנקודות מייצגת אדם בודד. החולים נמצאים משמאל לקו הישר, והבריאים – מימינו.

האליפסה מתארת את הבדיקה: האנשים בתוך האליפסה סומנו על ידי הבדיקה כחולים, ומחוץ לה – כבריאים.
מולוגה

| --- | --- |
סמל מולוגהסמל מולוגה

מולוגה, בערך 1910
 מדינה / טריטוריה:  ברית המועצות, האימפריה הרוסית, רוסיה הצארית, רוסיה
 תאריך נטישה:  1941 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  7,064 (1896)
 קואורדינטות:  58°11′59″N 38°26′28″E﻿ / ﻿58.199722222222°N 38.441111111111°E﻿ / 58.199722222222; 38.441111111111 
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מחוז ירוסלבל מוגדלת) ירוסלבל ריבינסק פרסלבל-זלסקי טוטייב אוגליץ' רוסטוב גברילוב-ים דנילוב קוסטרומה איוואנובו ולדימיר מוסקבה טבר וולוגדהמולוגה(למפת מחוז ירוסלבל רגילה) ירוסלבל ריבינסק פרסלבל-זלסקי טוטייב אוגליץ' רוסטוב גברילוב-ים דנילוב קוסטרומה איוואנובו ולדימיר מוסקבה טבר וולוגדהמולוגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מנזר במולוגה במהלך הצפת העיר, 1941
מולוגה הייתה עיר במחוז ירוסלבל בברית המועצות, אשר פונתה בכפייה והוצפה וכוסתה במים במהלך שנות הארבעים לצורך הקמת מאגר מים לתחנת כוח הידרואלקטרית.
היסטוריה

מולוגה ניצבה במפגש הנהרות וולגה ומולוגה, כ-260 קילומטרים מצפון למוסקבה, בגובה של 98 מטרים מעל פני הים. היא התקיימה כיישוב מאז המאה ה-12. החל מהמאה ה-15 ובפרט מהמאה ה-19 היא הפכה לצומת מסחר חשוב, בעיקר בזכות מיקומה על גבי מערכת המים טיחווינסקיה, אשר קישרה את נהר הוולגה עם הים הבלטי.
בשנת 1935 החליט השלטון הסובייטי לפנות ולהציף את מולוגה וזאת לצורך הקמת מאגר המים ריבינסק והתחנה ההידרואלקטרית שבו: לצורך הקמתם נדרשה העלאת מפלס המים באזור ל-102 מטרים מעל פני הים.
הצפת העיר יצאה לפועל במהלך שנות הארבעים. 130 אלף תושבים בעיר וסביבותיה נאלצו לנטוש את בתיהם ולעבור למקומות יישוב אחרים במחוז ירוסלבל וכן למוסקבה וללנינגרד. 294 תושבים סירבו לעזוב את בתיהם וסופם שטבעו במהלך הצפת העיר. בשנת 2003 הוקמה אנדרטה לזכרם.
14 באפריל מצוין במחוז ירוסלבל כיום מולוגה. ביום זה מפליגות סירות ובהן אנשי דת אל המקום בו התקיימה מולוגה והם מקיימים שם טקסים דתיים.
בשנת 1992–1993 ירד מפלס המים במאגר ריבינסק בכמטר וחצי. מצב זה איפשר לחוקרים לערוך לראשונה ביקור בחלקה של מולוגה אשר נראה עתה מעל פני המים. באוגוסט 2014 ירד שוב מפלס המים באופן שאיפשר לתושבים לשעבר של העיר לבקר בשרידיה.
ראו גם

הכפרים האבודים
מנהרת המון בלאן

הכניסה למנהרה מהצד האיטלקי
מנהרת המון בלאן (איטלקית Traforo del Monte Bianco; צרפתית Tunnel du Mont-Blanc) היא מנהרת רכב המחברת בין קורמאיור, איטליה לשאמוני, צרפת. הפעלת מנהרת המון בלאן מופקדת בידי גוף צרפתי-איטלקי, קיבוץ האינטרסים הכלכליים האירופיים של מנהרת מונט בלאן (GEIE-TMB). ישות זו הוקמה על ידי חברת ATMB (הכבישים המהירים והמונט בלאן) בצרפת, ו- SITMB (החברה האיטלקית למנהרת מונט בלאן) מאיטליה.
אורכה של המנהרה 11.6 ק"מ. המנהרה חוצה את ההר מון בלאן בגובה ממוצע של 1,327 מטר. 1,274 מטר גובה בצד הצרפתי ו-1,381 מטר גובה בצד האיטלקי. הגובה המרבי הוא 1,395.5 מטר.
המנהרה נפתחה לתנועת כלי רכב ב-19 ביולי 1965. משתמשים בה 5,000 כלי רכב ביום בממוצע, 68% מהם כלי רכב קלים. מנהרת GEIE- מון בלאן מונה למעלה מ -250 עובדים, כולל 70 כבאים.
ב-24 במרץ 1999 נהרגו 39 אנשים כאשר שרפה פרצה במשאית במרכז המנהרה.
הערות שוליים

↑  The Mont Blanc tunnel: a structural wonder!, www.atmb.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561686905171  LCCN: sh2005004866  SUDOC: 028889460  VIAF: 148577329   WorldCat (עם VIAF): 148577329 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מינים מתחלפים

מינים מתחלפים (או: מינים ויקאריים, Vicarious) הם מינים מאותו סוג אשר מתחלפים ביניהם כאשר בית הגידול משתנה או תנאי הסביבה. יכולה להיות חפיפה קטנה בין המינים אך ברוב הפעמים ללא הזדווגות והפריה בין מינית. בישראל ניתן לראות תופעה זאת במספר סוגים כמו המניפנית, בצפון נראה את המניפנית הגלילית לאחר מכן את המניפנית המצויה ובאזור אילת את המניפנית האילתית. את תופעה זו ניתן לראות גם באזורים קטנים יותר כמו במדבר, כאשר באזור סלעי ניתן לראות גרביל סלעים ובאזור חולי גרביל חולות. תופעה זו נראית גם בסוגי צמחים שונים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מולוס-אגיוס קונסטנטינוס

| --- | --- |

 מדינה:  יוון יוון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,008 (2021)
 קואורדינטות:  38°45′18″N 22°43′50″E﻿ / ﻿38.75495°N 22.73046°E﻿ / 38.75495; 22.73046 
 https://www.dimos-kamenon-vourlon.gr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןמולוס-אגיוס קונסטנטינוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןמולוס-אגיוס קונסטנטינוס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מולוס-אגיוס קונסטנטינוס (ביוונית: Μώλος-Άγιος Κωνσταντίνος) היא עיירה באזור מרכז יוון, יוון. מקום מושבה של העירייה בעיירה קמנה ווורה. העירייה שייכת ליחידה האזורית פתיוטיס.
שטח העירייה של 337.298 קמ"ר.
עירייה

העירייה היא אוסף של עיירות והתיישבויות ביוון. מולוס-אגיוס קונסטנטינוס הוקמה לאחר רפורמות החלוקה המינהלית בשנת 2011 על ידי שילוב של 3 עיירות, וכל אחת מהעיירות הללו מייצגת כיום יחידה עירונית:
אגיוס קונסטנטינוס
קמנה וורלה
מולוס
הערות שוליים

↑  "Population & housing census 2001 (incl. area and average elevation)" (PDF) (ביוונית). National Statistical Service of Greece.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ביוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מינקווירס ואקרהוס

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  תעלת למאנש 
 קואורדינטות:  48°58′16″N 2°04′01″W﻿ / ﻿48.971111111111°N 2.0669444444444°W﻿ / 48.971111111111; -2.0669444444444
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ג'רזי 
 אוכלוסייה:  0
  (למפת איי התעלה מוגדלת) סנט פיטר פורט סנט הלייר אולדרני צרפתמינקווירס ואקרהוס(למפת איי התעלה רגילה) סנט פיטר פורט סנט הלייר אולדרני צרפתמינקווירס ואקרהוס
 
איי מינקווירס ואקרהאוס (באנגלית: Minquiers and Ecréhous, בצרפתית: Les Minquiers ו-Les Écréhous) הם שתי קבוצות איים המהווים חלק מהבייליוויק של ג'רזי באיי התעלה. מרבית האיים אינם מיושבים, וכוללים רק בקתות דייגים. איים רבים מכוסים מים בעת הגאות.
גאוגרפיה > איי מינקווירס

איי מינקווירס ממוקמים 15 ק"מ דרומית לאי ג'רזי. האיים מהווים חלק מהמחוז הקהלתי גרוויל.
האיים כוללים את:
האי מייטרס (Maîtresse Île)
האיים לז מזון (Les Maisons)
האי לה ניאסאן (Le Niêsant)
האיונים לז פושרז (Les Faucheurs)
והאי לה הוט גרון (La Haute Grune).
גאוגרפיה > איי אקרהאוס

איי אקרהאוס ממוקמים 9 ק"מ צפונית מזרחית לאי ג'רזי וכ-12 ק"מ מחופי צרפת. האיים מהווים חלק מהמחוז הקהילתי סנט מרטין.
העיקריים שבאיים הם:
מייטרה איל (Maîtr'Île)
לה מארמוטשייר (La Marmotchiéthe או La Marmotière בגאלית)
לה בליאטש איל (Lé Bliantch'Île או La Blanche Île בגאלית)
לז דמי (Les D'mies)
לה גראנד נאיי (La Grand' Naithe)
לאטשיירוויה (L'Êtchièrviéthe)
לה פו (Lé Fou)
לה פרוטשי (La Froutchie).
מקור השם > איי אקרהאוס

מקור שם האיים בנורדית עתיקה. הסיומת "הו" המצוייה בשמות איים רבים מאיי התעלה מקורה במילה הנורדית הולם שמשמעה "אי". ראשית השם מקורו, ככל הנראה במילה הנורדית "סקר" שמשמעותה "שונית".
היסטוריה

האיונים, בדומה ליתר איי התעלה סופחו על ידי דוכסות נורמנדי בשנת 933. עם כיבוש אנגליה על ידי ויליאם הכובש בשנת 1066 נותרו האיים חלק מהדוכסות עד כיבוש נורמנדי בשנת 1204 על ידי מלך צרפת פיליפ אוגוסט, כאשר האיים נותרו חלק מאנגליה. בשנת 1259 המלך הנרי השלישי השיב את האיים למלך צרפת ואילו המלך אדוארד השלישי בעת חוזה ברטיני משנת 1360 ויתר על דרישתו לשלטון בצרפת אולם שמר על טענתו לריבונותו על האיים.
לכל אורך ההיסטוריה שימשו האיים בעיקר מבריחים שהבריחו סחורות בין אנגליה לצרפת.
בשנת 1950 הסכימו הממלכה המאוחדת וצרפת לפנות לבית הדין הבינלאומי לצדק על מנת שיכריע בסכסוך על הריבונות באיים. בית המשפט החליט בפסק דין מה-17 בנובמבר 1953 כי האיים שייכים לג'רסי ולא לצרפת.
היסטוריה > איי אקראהוס

האיים אינם מיושבים דרך קבע, ומתגוררים בהם נופשים ודייגים בעונת הקיץ. בעבר התגוררו ביישוב תושבים דרך קבע - כפי שניתן ללמוד משרידי כנסייה או מנזר שנמצאו על האי לה מייטרה, אולם לא ידוע מתי נבנו מבנים אלה ומדוע עזבו התושבים.
שני תמהונים טענו כי הם מלכי האי (Le Roi des Ecréhous):
פיליפ פינל התגורר על האי בליאנטצ'יל בין 1848–1898 ושלח למלכה ויקטוריה מכתבים ותשורות כ"מלך האי".
אלפונס לה גסטלואי התגורר באי בשנות ה-60 וה-70 (לאחר שנמלט מג'רסי בעקבות חשדות כי הוא החיה מג'רסי - פדופיל שאנס מספר ילדים. בדיעבד התברר שהחשדות היו חסרי בסיס).
בשנת 1993 ושוב בשנת 1994 פלשו מספר אזרחים צרפתים לאי והניפו את דגלי נורמנדי, במחאה על היות האיים שטח בריטי, ושוטרים שנשלחו מג'רסי הניסו את הפולשים והניפו את דגל היוניון ג'ק.
היסטוריה > איי מינקווירס

האיים מוזכרים בספרו של ויקטור הוגו "תשעים ושלוש" הדן במהפכה הצרפתית. הוגו דן בסגנות של הקרבה לאיים, וכי האיים היוו מקור לריב בין "שתי הגברות הזקנות" - הן צרפת ובריטניה. האיים אף מוזכרים בספרו של המונד אינס - "מארי דייר הטרופה" (Wreck Of The Mary Deare). 
האיים אינם מיושבים, למעט מספר מועט של דייגים השוהים באיים בעונת הדיג (בחודשי הקיץ). בשנת 1998 "פלשו" מספר צרפתים לאי בשם "מלך פטגוניה" במחאה על הכיבוש הבריטי של איי פוקלנד. כבר למחרת היום שבו האיים לשליטת בריטניה והונף עליהם היוניון ג'ק (אף שהאי אינו שטח של בריטניה).
לקריאה נוספת

רודוול, וורוויק, Les Ecrehous, Jersey: History and Archaeology of a Channel Island Archipelago (ISBN 0901897213).
מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  תעלת רכבת 
 מיקום:  מחוז המרכז 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2004
 תאריך פתיחה רשמי:  2004 
 עלות:  350,000,000 שקל חדש 
 מידות
 אורך:  140 מ' 
 קואורדינטות:  32°00′37″N 34°49′57″E﻿ / ﻿32.01027778°N 34.8325°E﻿ / 32.01027778; 34.8325
  (למפת גוש דן מוגדלת) מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים(למפת גוש דן רגילה) מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים
 
מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים או מנהרת שפירים היא מנהרה רכבתית מתחת לכביש 1 המשמשת את קווי הנוסעים לירושלים ולמודיעין-מכבים-רעות.
אורך המנהרה כ-140 מטר, והיא סמוכה ל"פיצול גנות" בו מסילת הרכבת המגיעה מכיוון תל אביב-יפו מתפצלת בין המסילה הפונה לכיוון לוד לבין מסילת ירושלים - גנות הממשיכה מזרחה לכיוון נמל התעופה בן-גוריון.
המנהרה נחפרה בשיטה ייחודית על מנת לא להפריע לתנועת כלי הרכב בכביש 1, עלות הקמתה הייתה כ-350 מיליון שקלים והיא נחנכה בשנת 2004 עם חנוכת המסילה לנמל התעופה בן-גוריון.
במהלך הסופה בדצמבר 2013 הוצפה המנהרה כתוצאה מקריסת דופן אפיק נחל שפירים העובר מעל המסילה באזור תחנת נמל התעופה בן-גוריון. בעקבות ההצפה והנזק הרב שנגרם למסילה ולמערכות התקשורת, הושבתה התנועה לתחנות נמל התעופה ומודיעין למשך שלושה שבועות.
הערות שוליים

↑  הלל פוסק, הצרות של הרכבת - קור, הצפות וגניבת כבלים, באתר ynet, 16 בדצמבר 2013
↑  הלל פוסק, הרכבת חוזרת לפעילות בקו נתב"ג ומודיעין, באתר ynet, 10 בינואר 2014
| מסילת ירושלים - גנות |
| --- | --- | --- |
| תחנות | נתב"ג • ירושלים – יצחק נבון • ירושלים - מרכז (בתכנון) • ירושלים - החאן (בתכנון) | גשר הרכבת מעל עמק איילון |
| גשרים | מעל כביש 1 (גשר 1) • גשר 2 • גשר 3 • גשר 4 • גשר 5 • עמק איילון (גשר 6) • גשר 7 •  נחל יתלה (גשר 8) • גשר 9 • עמק הארזים (גשר 10) | גשר הרכבת מעל עמק איילון |
| מנהרות | מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים • מנהרה 1 • מנהרה 2 • מנהרה 3 • מנהרה 3A • מנהרה 4 | גשר הרכבת מעל עמק איילון |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רכבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מודל גליות

מודל גַלִיוּת או מודל גליות עולמי (EGM‏ – Earth Gravitational Model) הוא אוסף של מודלים המתארים את הגיאואיד של כדור הארץ. כלומר הפרש הגבהים (undulation) בין גובה אליפסואיד ייחוס לגיאואיד (גובה פני הים).
מודל גליות משמש בקרטוגרפיה, גאודזיה וניווט.
המודלים הנפוצים הוגדרו על ידי הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי של ארצות הברית וזמינים בשתי צורות:
סדרה של מקדמים מספריים עבור פונקציות הרמוניות ספריות אשר באמצעותן ניתן לקבל ביטוי מתמטי ולחשב את הגובה. ככל שמספר המקדמים גבוה יותר ניתן להשיג דיוק ברזולוציה גבוהה יותר. המודל נבדלים בכמות המעלות והסדר של המקדמים ההרמונים. המעלות, המסומנות ב-n, מתארות את גודל ההרמוניה. מספר גדול מאפשר שינויים בסקלה קטנה יותר של שדה הכבידה. והסדר, המסומן ב-m, מתאר את צורת ההרמוניה ואת הכמות האפשרית של נקודות המקסימום והמינימום בפונקציה.
טבלת נתונים המגדירים את גובה הגיאואיד עבור כל קואורדינטה גאוגרפית.
הפרש הגבהים המרבי בין מודלי הגאואיד למודל הייחוס האלופסיאיד הוא בין 106- ועד 85+ מטר.
מודלים

ברבות השנים פורסמו מספר מודלים שנבדלים ברמת המורכבות וברמות הדיוק:
EGM84 – פורסם בשנת 1984 ואינו נמצא עוד בשימוש. במודל זה n=m=180 כאשר n מעלות ו-m סדר המקדמים ההרמונים.
EGM96 – פורסם בשנת 1996 ופותח בשיתוף פעולה של הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי ומרכז טיסות החלל גודרד הפועל תחת נאס"א. במודל זה n=m=360 כאשר n מעלות ו-m סדר המקדמים ההרמונים. המודל מספק מידע ברזולוציה של 15 דקות קשת, שזה בקירוב 27 ק"מ.
EGM2008 או EGM08 – פורסם בשנת 2008. במודל זה n=m=2160 כאשר n מעלות ו-m סדר המקדמים ההרמונים. המודל מספק מידע ברזולוציה של 2.5 דקות קשת, שזה בקירוב 4.4 ק"מ. ההבדל בינו לבין מודל EGM96 במקומות מסוימים הוא כמטרים בודדים ומגיע להפרש מקסימלי של 10 מטרים.
GPS

פתרון ניווט GPS מתקבל במערכת צירי WGS84 כך שפתרון הגובה הוא מעל אליפסואיד. על מנת לקבל ערך מעל גובה פני הים נדרש לעשות שימוש במודל גליות.
ראו גם

דאטום
ED50
WGS84
הערות שוליים

↑  מודל גליות, המרכז למיפוי של ישראל
↑  WGS 84 Earth Gravitational Model, באתר NGA,‏ 27 במרץ 2013
↑  EGM96 and EGM2008 and Other Geoid Grids
↑  The NASA GSFC and NIMA Joint Geopotential Model, אתר נאס"א
↑  "WGS 84, N=M=180 Earth Gravitational Model". NGA: Office of Geomatics. National Geospatial-Intelligence Agency. אורכב מ-המקור ב-8 באוגוסט 2020. נבדק ב-17 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
מפת הפרש הגבהים בין מודל גיאואיד EGM96 לבין מודל אליפסואיד WGS84.
מדדי ביצוע מרכזיים בכדורגל

מדדי הביצוע המרכזיים בכדורגל הם מדדים סטטיסטיים המשמשים למדוד את התפקוד וההצלחה של שחקנים וקבוצות במשחק. הם מספקים נתונים חיוניים למאמנים, לאנלסטים וחובבי הכדורגל להבין טוב יותר את היכולות, החולשות וההשפעה של שחקנים על המשחק. בעידן שבו הניתוח המתקדם תופס מקום מרכזי בכדורגל.
סוגי מדדי ביצוע מרכזיים > התקפה

שערים: המדד הבסיסי ביותר הוא מספר השערים ששחקן או קבוצה הבקיעו.
בעיטות למסגרת: מספר הבעיטות שמגיעות למסגרת השער, מהווה פרמטר למדידת יעילות התקפית.
בישולים: מספר הפעמים ששחקן הכין כדור שהפך לשער.
מספר המסירות ודיוק המסירות: מדדים את היכולת לשמור על כדור ולהעבירו בצורה יעילה.
דריבלים מוצלחים: מראה על היכולת לעבור שחקנים יריבים בשטח קטן.
שערים צפויים (xG): מדד מתקדם המעריך את סיכויי ההצלחה להבקיע מכל מצב במשחק, תוך התחשבות בגורמים כמו מיקום הבעיטה, סוג המסירה שהובילה לבעיטה, לחץ מהיריב ועוד. ה-xG מספק תובנות לגבי יעילות ההתקפה והאם קבוצה או שחקן מנצלים הזדמנויות כפי שצפוי.
בישולים צפויים (xA): בדומה ל-xG, אך מתמקד במסירה. ה-xA מעריך את כמות השערים שצפויים להיווצר ממסירה מסוימת, תוך התחשבות באיכות המסירה ובמיקום ממנו היא נעשתה. מדד זה מסייע להעריך את התרומה של שחקנים ליצירת מצבים לשער, גם אם לא תמיד מתורגמים לבישולים סטטיסטיים.
סוגי מדדי ביצוע מרכזיים > הגנה

חטיפות: מספר הפעמים ששחקן הצליח לחטוף כדור מהיריב.
כיבושים וניקויים: מראים על היכולת להיפטר מסכנות ולנקות כדורים מהרחבה.
תיקולים מוצלחים: מדד ליעילות ההגנתית של שחקן במאבקים אישיים.
כרטיסים: מספר הכרטיסים ששחקן קיבל, יכול להעיד על אגרסיביות או חוסר משמעת.
סוגי מדדי ביצוע מרכזיים > יכולת פיזית וניידות

מרחק שנרוץ: המרחק הכולל ששחקן רץ במהלך משחק, מודד את רמת הפעילות והאנרגיה שלו.
ספרינטים: מספר הפעמים ששחקן ביצע ריצה מהירה, מראה על יכולת התפרצות ומהירות.
מעורבות במשחק: נתון שמדד כמה פעמים שחקן נגע בכדור, משקף את היכולת להיות מעורב במשחק.
סוגי מדדי ביצוע מרכזיים > תפקוד קבוצתי

שיעור השליטה בכדור: אחוז הזמן שבו קבוצה שולטת בכדור ביחס ליריבה, מדד לשליטה בקצב המשחק.
מספר המסירות ודיוק המסירות בקבוצה: מדד ליכולת הקבוצה לשמור על כדור וליצור משחק תקיף.
הצלחה במצבים נייחים: יעילות הקבוצה בבעיטות חופשיות, פינות ועונשין.
אפקטיביות בלחץ גבוה: כיצד הקבוצה מבצעת לחץ על היריבה כדי לחטוף את הכדור.
השפעת ה-KPIs על המשחק

השימוש במדדי הביצוע המרכזיים מאפשר למאמנים ולצוותי המקצוע להתאים אסטרטגיות ותוכניות אימון לשיפור יכולת השחקנים והקבוצה. על ידי ניתוח נתונים אלו, ניתן לזהות תבניות משחק, חולשות וכוחות, ולתכנן אסטרטגיות למשחקים הבאים. כמו כן, ה-KPIs משמשים כלי להערכת השחקנים לקראת העברות וחתימות, כאשר קבוצות מחפשות שחקנים שיכולים להתאים לסגנון המשחק שלהן ולתרום להצלחה הקבוצתית.
וחיישנים ביומטריים, שיפרו משמעותית את דיוק והנגשת מדדי הביצוע המרכזיים בכדורגל. כלים אלו מאפשרים לאסוף נתונים בזמן אמת על שחקנים במהלך המשחקים והאימונים, מה שמספק תובנות מעמיקות יותר לניתוח המשחק.
טכנולוגיה וניתוח נתונים

התפתחויות טכנולוגיות מתקדמות, כמו מערכות ניתוח וידאו וחיישנים ביומטריים, שיפרו משמעותית את דיוק והנגשת מדדי הביצוע המרכזיים בכדורגל. כלים אלו מאפשרים לאסוף נתונים בזמן אמת על שחקנים במהלך המשחקים והאימונים, מה שמספק תובנות מעמיקות יותר לניתוח המשחק.
מערכות ניתוח וידאו - מערכות אלו מאפשרות למאמנים ולמנתחים לצפות במשחקים ולסמן בצורה אוטומטית את הרגעים החשובים, כגון בעיטות לשער, תיקולים, מסירות ועוד. זה מקל על תהליך הניתוח ומאפשר להתמקד בפרטים ספציפיים של המשחק.
חיישנים ביומטריים - חיישנים המוטמעים במדי שחקנים או במכשירים ניידים נותנים מידע על פרמטרים פיזיים כמו דופק ומהירות. הנתונים הללו מאפשרים לקבוע את המצב הפיזי של השחקנים ולהתאים את תוכניות האימון להם.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Performance Indicators in Football, Sport Performance Analysis, ‏2018-06-19 (באנגלית בריטית)
↑  Jonny Whitmore, What Is Expected Goals (xG)? | Opta Analyst, The Analyst, ‏2023-08-08 (באנגלית)
↑  Will Ambler, What is Video Analysis in Sports? The Ultimate Guide, Catapult, ‏2024-02-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Butler Technologies, Help Athletes Perform Better with Biometric Sensors, butlertechnologies.com (באנגלית)
מייקל גארט

| --- | --- |

 לידה:  קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת זייביאר 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1984–2022 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש מטה פיקוד מרכז של ארצות הברית  ראש מטה הקורפוס המוטס ה-18  מפקד כוחות הצבא באלסקה  מפקד כוחות הצבא בפיקוד מרכז של ארצות הברית  מפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת עיראק מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין  לגיון ההצטיינות (3)   כוכב הארד (2)
 
מייקל גארט (באנגלית:  Michael X. Garrett) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית.
ביוגרפיה

גארט נולד בקליבלנד שבאוהיו. הוא סיים ב-1984 לימודי תואר ראשון במשפט פלילי באוניברסיטת זאוויר והתגייס לצבא ארצות הברית.
שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השלישי של חטיבה 19 בדיוויזיית החי"ר ה-24. פיקד על מחלקה רובאית ושימש סגן מפקד פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט הריינג'רס ה-75. שימש קצין מבצעים ומפקד פלוגה מסייעת בגדוד השני של חטיבה 503 בדיוויזיית החי"ר השנייה של הארמייה השמינית המוצבת בקוריאה הדרומית ולאחר מכן כעוזר מפקד הדיוויזיה. בשנים 1991–1993 שירת כעוזר קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד השלישי של רגימנט הריינג'רס ה-75. בשנים 1995–1997 שירת כקצין מבצעים בגדוד השני של רגימנט הריינג'רס ה-75 ולאחר מכן מילא תפקיד מטה בענף האימונים של פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית.
ביוני 2000 מונה למפקד הגדוד השלישי בחטיבה 325 של הדיוויזיה המוטסת ה-82. ביוני 2002 מונה לקצין מבצעים של הקורפוס המוטס ה-18 ובמסגרת זו שימש קצין המבצעים של הכוח המשולב 180 במלחמת אפגניסטן. בשנים 2003–2005 שימש מדריך באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. בפברואר 2005 מונה למפקד צוות קרב של חטיבה 4 בדיוויזיה החי"ר ה-25, תפקיד בו שירת עד יולי 2008, כשבתקופה בין אוקטובר 2006 לדצמבר 2007 פיקד על הכוח במלחמת עיראק.
ביוני 2009 מונה לסגן מפקד פיקוד הגיוס של צבא ארצות הברית. בספטמבר 2010 מונה לראש מטה הקורפוס המוטס ה-18, במסגרת זו הוצב בעיראק והשתתף במבצע שחר חדש כסגן ראש מטה הכוחות האמריקאיים בעיראק. במאי 2012 מונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית באלסקה ובאוגוסט 2013 מונה לראש מטה פיקוד מרכז של ארצות הברית.
בנובמבר 2015 קודם לדרגת לוטננט גנרל מונה למפקד הארמייה השלישית, מפקד כוחות הצבא בפיקוד מרכז של ארצות הברית ומפקד פיקוד הכח היבשתי של כוחות הקואליציה בעיראק, סוריה ואפגניסטן (CFLCC). במרץ 2019 מונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית והועלה לדרגת גנרל. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו ביולי 2022 כאשר במקומו מונה אנדרו פופאס.
הערות שוליים

↑  Lt. Gen. Michael Garrett nominated to lead FORSCOM, כוכבים ופסים, 15 בינואר 2019
מנהרת האהבה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה של פיטר דה פריס וג'וזף פילדס
 בימוי:  ג'ין קלי
 הופק בידי:  ג'וזף פילדס, מרטין מלצ'ר
 תסריט:  ג'וזף פילדס
 עריכה:  ג'ון מקסוויני
 שחקנים ראשיים:  דוריס דיי ריצ'רד וידמרק גיג יאנג
 מוזיקה:  טרבור דנקן
 צילום:  רוברט ברונר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בנובמבר 1958
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  2,017,000 דולר
 הכנסות:  2,690,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
מנהרת האהבה (באנגלית: The Tunnel of Love) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של ג'ין קלי, עם דוריס דיי וריצ'רד וידמרק בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת פיטר דה פריז וג'וזף פילדס שהועלה בהצלחה בברודוויי.
זה היה הסרט הראשון של ג'ין קלי אותו ביים ולא השתתף כשחקן. זה היה גם סרטו האחרון במטרו גולדווין מאייר.
העלילה היא על זוג מבוגר יחסית המתקשה להוליד ילדים ועל הקשיים שלהם באימוץ המשפיעים על הזוגיות שלהם.
דוריס דיי הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
שיר הנושא של הסרט הפך לאחד מלהיטיה היותר מוכרים של דוריס דיי.
תקציר העלילה

אוגוסט "אגי" (ריצ'רד וידמרק) פול ואשתו איסולדה (דוריס דיי) הם זוג מבוגר יחסית שמנסים להוליד ילד ללא הצלחה. אגי הוא צייר קריקטורות מתוסכל שאינו מסוגל להתפרנס והם חיים מקצבה של הסבתא.  לדיק פפר (גיג יאנג) ואשתו אליס (אליזבת פרייזר) שגרים לידם יש כבר שלושה ילדים ואחד בדרך. דיק הוא רודף נשים ומטיף כל הזמן לאגי שיעשה כמוהו ואולי אז יוכל להוליד.
לאחר שכל הניסיונות להביא להריון לא הצליחו, הם נרשמים לעמותת אימוץ בשם "Rock-a-Bye". אגי מטביע את יגונו בשתייה וכאשר מגיעה אליו נציגה מצודדת מהעמותה, הוא חושב שהיא באה להתרים ומתנהג בהתאם. רק לאחר שהיא מציגה את עצמה בשם אסטל נובק (גיה סקלה) מעמותת האימוץ, הוא מבין את טעותו אבל זה מאוחר מידי. אסטל עוזבת ואיסולדה כועסת עליו מאוד.
לאחר זמן מגיעה אסטל לאגי ומתנצלת על הפגישה. אגי המושפע מדיק מחליט לחזר אחריה, מזמין אותה למסעדה ובדרך לוקח תרופות להרגעת עצביו. לבסוף הוא נרדם והיא לוקחת אותו למוטל.
בבוקר הוא מתעורר במוטל לבד ומניח ששכב עם אסטל. הוא מספר לדיק על חששותיו. אסטל מודיעה לו שהיא בהריון והוא בטוח שזה ממנו.
כעבור שלושה חודשים מגיעה מנהלת העמותה, גב' מקרקן (אליזבת וילסון) ומודיעה כי עוד שלושה חודשים יהיה להם ילד לאימוץ. איסולדה שמחה ואגי מלא חששות.
מסתבר שהילד דומה דמיון מפתיע לאגי כשהיה תינוק ואיסולדה מניחה שאגי הוא אבי הילד ומודיעה על רצונה להיפרד וכבר אורזת את חפציה.
ברגע האחרון מגיעה אסטל ומודיעה להם כי היא נוסעת לבעלה באוסטרליה וכי נולדה להם בת.
כעת סולחת איסולדה לאגי וגם מודיעה לו כי כעת היא בהריון.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ריצ'רד וידמרק | אוגוסט "אגי" פול | צייר |
| דוריס דיי | איסולדה פול | אשתי של אגי |
| גיג יאנג | דיק פפר | עיתונאי |
| אליזבת פרייזר | אליס פפר | אשתו של דיק |
| גיא סקלה | אסטל נובק | עובדת סוציאלית |
| אליזבת וילסון | גב' מקרקן | מנהלת עמותת אימוץ |