stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלגוריתם
הערות שוליים

↑  Donald E. Knuth, The Art of Computer Programming. Vol. 1: Fundamental Algorithms. 3rd ed., Reading, MA: Addison-Wesley, 1997, עמ' 1-9
↑  Thomas H. Cormen, Charles E. Leiserson, Ronald Rivest, Clifford Stein, Introduction to Algorithms. 3rd ed., Cambridge, MA: MIT Press, 2009, עמ' 5-10, ISBN 978-0-262-53305-8
↑  A. M. Turing, On Computable Numbers, with an Application to the Entscheidungsproblem, Proceedings of the London Mathematical Society s2-42, 1937, עמ' 230–265 doi: 10.1112/plms/s2-42.1.230
↑  Edsger W. Dijkstra, A Discipline of Programming, Upper Saddle River, NJ: Prentice-Hall, 1976
↑  Tarleton Gillespie, Digital Keywords, Princeton: Princeton University Press, 2016-12-31, עמ' 18–30, ISBN 978-1-4008-8055-3
| תחומים במדעי המחשב |
| --- | --- | --- |
| יסודות מתמטים | לוגיקה מתמטית • תורת הקבוצות • תורת המספרים • תורת הגרפים  • תורת הטיפוסים •  תורת הקטגוריות  • אנליזה נומרית • תורת האינפורמציה |  |
| תורת החישוביות | תורת האוטומטים • תורת הרקורסיה • תורת הסיבוכיות • מחשוב קוונטי |  |
| אלגוריתמים ומבנה נתונים | אנליזה של אלגוריתמים • גאומטריה חישובית |  |
| שפות תכנות ומהדרים | מפרש • פרדיגמת תכנות (תכנות פרוצדורלי • תכנות מונחה עצמים • תכנות פונקציונלי • תכנות לוגי) |  |
| חישוב מבוזר ועיבוד מקבילי | עיבוד מקבילי • מחשוב סריגי • בקרת מקביליות |  |
| הנדסת תוכנה | ניתוח מערכות מידע • עיצוב תוכנה • תכנות מחשבים • שיטות פורמליות • בדיקות תוכנה • מתודולוגיית פיתוח תוכנה |  |
| תקשורת | ניתוב • טופולוגיית רשת • קריפטוגרפיה |  |
| מסד נתונים | מסד נתונים יחסי • SQL • תנועה • אינדקסים • כריית מידע • CAP theorem |  |
| בינה מלאכותית | חשיבה אוטומטית • בלשנות חישובית • ראייה ממוחשבת • עיבוד שפה טבעית • בינה חישובית • מערכת מומחה • למידה חישובית • רובוטיקה |  |
| גרפיקה | הדמיה ממוחשבת • הנפשה ממוחשבת • עיבוד תמונה |  |
| שפות פורמליות | שפה רגולרית • שפה חסרת הקשר • שפה תלוית הקשר • ההיררכיה של חומסקי |  |
| שימושים במדע | ביואינפורמטיקה • מדעים קוגניטיביים • כימיה חישובית • פיזיקה חישובית • אנליזה נומרית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293927505171  BNE: XX527980  BnF: cb119358199 (data)  GND: 4001183-5  LCCN: sh85003487  LNB: 000052282  NDL: 00560337  NKC: ph114026
כריסטיאן שטוקר

כריסטיאן שטוקר (בגרמנית: Christian Stocker; נולד ב-20 במרץ 1960) הוא פוליטיקאי ומשפטן אוסטרי ממפלגת העם האוסטרית (ÖVP), אשר מכהן כקנצלר אוסטריה.
ביוגרפיה

שטוקר נולד בווינר נוישטאדט, בן לפוליטיקאי פרנץ שטוקר (גר'). הוא למד משפטים באוניברסיטת וינה עד לקבלת תואר דוקטור ב-1988 ולאחר מכן עבד כעורך דין.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

שטוקר מכהן כחבר המועצה הלאומית של אוסטריה החל מ-12 ביוני 2019, ובין ספטמבר 2022 לינואר 2025 שימש כמזכ"ל מפלגת העם האוסטרית. ב-5 בינואר 2025 נבחר כיושב הראש הזמני של המפלגה, לאחר התפטרותו של קארל נהאמר.
ביוגרפיה > קנצלר אוסטריה

ב-27 בפברואר 2025 הכריזו מפלגת העם האוסטרית, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית ו-NEOS – אוסטריה החדשה והפורום הליברלי על הסכם להקמת ממשלת קואליציה חדשה בהנהגתו של שטוקר כקנצלר אוסטריה.
לראשונה מאז מלחמת העולם השנייה שלטה באוסטריה ממשלה בת שלוש מפלגות שקמה לאחר חמישה חודשי קיפאון פוליטי. הממשלה הושבעה ב-3 במרץ 2025. ההסכם הקואליציוני, כלל הצבת תנאים מחמירים יותר למבקשי מקלט, תיקון חוקי השכירות ויישום קיצוצים מתוכננים בקצבאות. שטוקר הביע את מחויבותו לאיחוד האירופי וביקר את רוסיה, אשר מלחמתה מול אוקראינה הייתה נושא מרכזי בפוליטיקה האירופית והעולמית.
הערות שוליים

↑  Peter Zezula (8 ביוני 2018). "Franz Stocker feiert 85. Geburtstag". meinbezirk.at (בגרמנית). נבדק ב-3 במרץ 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dr. Christian Stocker (aktiv)" (בגרמנית). Parlament Österreich. 13 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stocker Christian, Dr. | Parlament Österreich, www.parlament.gv.at (בגרמנית)
↑  Christian Stocker - Abgeordneter zum Nationalrat, Meine Abgeordneten (ב־)
↑  Speculation grows that Austrian far right leader Herbert Kickl will be asked to form a government, AP News, ‏2025-01-05 (באנגלית)
↑  Austria is getting a new coalition government without the far-right election winner, AP News, ‏2025-02-27 (באנגלית)
↑   רויטרס וגרדיאן, הימין הקיצוני ניצח בבחירות באוסטריה, אבל יהיה מחוץ לממשלה החדשה בראשות הקנצלר כריסטיאן שטוקר, באתר הארץ, 3 במרץ 2025
↑  Centre-right ÖVP's Christian Stocker sworn in as Austrian chancellor, euronews, ‏2025-03-03 (באנגלית)
|  הקנצלרים של אוסטריה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קרל רנר  |  מיכאל מאייר  |  יוהאן שובר  |  ואלטר ברייסקי  |  יוהאן שובר  |  איגנץ זייפל  |  |  |  |  |
|  1918–1920  |  1920–1921  |  1921–1922  |  26–27 בינואר 1922  |  ינואר–מאי 1922  |  1922–1924  |  |  |  |  |
|  רודולף רמק  |  איגנץ זייפל  |  ארנסט שטררוביץ'  |  יוהאן שובר  |  קרל ואוגוין  |  אוטו אנדר  |  |  |  |  |
|  1924–1926  |  1926–1929  |  מאי–ספטמבר 1929  |  1929–1930  |  ספטמבר–דצמבר 1930  |  1930–1931  |  |  |  |  |
|  קרל בורש  |  אנגלברט דולפוס  |  קורט שושניג  |  ארתור זייס-אינקווארט  |  קרל רנר  |  לאופולד פיגל  |  |  |  |  |
|  1931–1932  |  1932–1934  |  1934–1938  |  11–13 במרץ 1938  |  אפריל–דצמבר 1945  |  1945–1953  |  |  |  |  |
|  יוליוס ראב  |  אלפונס גורבך  |  יוזף קלאוס  |  ברונו קרייסקי  |  פרד זינובאץ  |  פרנץ ורניצקי  |  |  |  |  |
|  1953–1961  |  1961–1964  |  1964–1970  |  1970–1983  |  1983–1986  |  1986–1997  |  |  |  |  |
|  ויקטור קלימה  |  וולפגנג שיסל  |  אלפרד גוזנבאואר  |  ורנר פיימן  |  ריינהולד מיטרלהנר  |  כריסטיאן קרן  |  |  |  |  |
|  1997–2000  |  2000–2007  |  2007–2008  |  2008–2016  |  9–17 במאי 2016  |  2016–2017  |  |  |  |  |
|  סבסטיאן קורץ  |  בריגיטה בירליין  |  סבסטיאן קורץ  |  אלכסנדר שלנברג  |  קארל נהאמר  |  אלכסנדר שלנברג  |  |  |  |  |
|  2017–2019  |  2019–2020  |  2020–2021  |  אוקטובר–דצמבר 2021  |  2021–2025  |  ינואר–מרץ 2025  |  |  |  |  |
 כריסטיאן שטוקר : 
 2025 ואילך :
מרדכי הגר

רבי מרדכי הגר בצעירותו
רבי מרדכי הגר (כונה ר' מוטל'ה; י"ח בתמוז ה'תרפ"ב, 14 ביולי 1922 – כ"ט באדר ה'תשע"ח, 16 במרץ 2018) היה האדמו"ר מוויז'ניץ מונסי במשך 46 שנים. מייסד ענף זה של חסידות ויז'ניץ.
קורות חייו > ברומניה

נולד בגרויסוורדיין שברומניה, לרב חיים מאיר הגר, לימים האדמו"ר מוויז'ניץ, ומרגליא, בתו של הרב זאב טברסקי, האדמו"ר מרחמסטריווקה. בילדותו היה קשור לסבו, האדמו"ר רבי ישראל הגר (ה"אהבת ישראל"), שהתגורר בסמוך, עד לפטירתו בשנת ה'תרצ"ו.
בגרויסוורדיין לא היו ישיבות, והוא למד אצל רבי יהודה סגל רוזנר, בעל ה"אמרי יהודה", בסקלהיד, ותקופה קצרה בישיבה של האדמו"ר רבי יואל טייטלבוים בסאטמר שברומניה. כן למד בישיבת פאפא, בראשות הרב יוסף גרינוולד מפאפא. את שני האחרונים החשיב לרבותיו. רוב שנות בחרותו עברו עליו בלימוד לצד אביו. ידידו בבחרותו היה גיסו, הרב יהודה הורוויץ מדז'יקוב.
בהיותו כבן 18 פרצה השואה. הוא ניצל ממנה עם אביו וכל משפחתו והם עברו לבוקרשט שהפכה מרכז לפליטים. הוא נהג לציין מדי שנה בטיש את י"ט באייר, היום שבו ניצל. לאחר המלחמה חזר לגרויסוורדיין ולימד תורה לבחורים פליטי מלחמה. בסיוון ה'תש"ה (1945) נישא בבוקרשט לפייגא מלכה, בת האדמו"ר רבי יעקב יוסף מסקווירה. לאחר שנפטרה מדלקת באלול ה'תש"ו, נשא את אחותה הצעירה, סימא מירל, והתגורר בדארנא. נולדו להם 14 ילדים.
קורות חייו > בארצות הברית

הרב הגר לא הצליח להשיג אשרת כניסה לארץ ישראל. בערב ראש חודש אדר ב' ה'תש"ח (1948) הגיע לארצות הברית עם חמיו והחל לשמש כרבם של חסידי ויז'ניץ בארצות הברית, תחילה בבורו פארק ולאחר מכן בויליאמסבורג, שם ייסד בית מדרש. לאחר פרק זמן הודיע שאינו רוצה לגור בעיר הצפופה, גם בשל חששות צניעות, ובתמוז ה'תשכ"ד עבר למונסי עם מספר משפחות והקים בה קהילה. בשנת תשס"ג העביר את ישיבתו לעיירה קייאמישא לייק (בשטח של מלון גיברס) שבהרי קטסקיל, וסביבה התפתחה קהילה נוספת של חסידיו.
מדי שנה נהג להגיע לישראל לשמש בעל תוקע בבית מדרשו של אביו בראש השנה. לאחר פטירת אביו, בשנת ה'תשל"ב (1972), הוכתר לאדמו"רות בארצות הברית, לצד אחיו רבי משה יהושע הגר שהחל לכהן כאדמו"ר מוויז'ניץ בישראל. בארצות הברית היה מכונה "האדמו"ר מוויז'ניץ" ואחיו "האדמו"ר מוויז'ניץ מבני ברק", ואילו בישראל היה מכונה "האדמו"ר מוויז'ניץ מונסי" או "האדמו"ר ממונסי".
לאחר שאחיו הרב משה יהושע הרחיק את בנו הרב ישראל מחצרו בשנת ה'תשמ"ד, קיבל אותו הרב מרדכי, צעד שגרם לקרע בין שתי החצרות. למתח תרמה גם העובדה שהרב מרדכי נחשב לקנאי, בעוד אחיו כיהן כנשיא מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. האחים היו בנתק במשך כשמונה עשרה שנה, עד שהרב משה יהושע החזיר את בנו הרב ישראל לחצרו בבני ברק ה'תשס"ב, ולאחר תיווך של כמה מהתורמים הגדולים של שתי החצרות התחדשו הקשרים ביניהם, והם ביקרו זה את זה. אחיינו הרב ישראל החשיב את דודו כרבו, ודודו אף העביר לו את חלקת קבורתו (האחרונה הפנויה), באוהל אדמור"י ויז'ניץ שבבני ברק.
בימי חייו הוקמו לחסידותו קהילות ומוסדות בויליאמסבורג, בורו פארק, בלייקווד, וגיברס. וכן בלונדון, באנטוורפן, ובמונטריאול. ובישראל - בבני ברק, בבית שמש ובירושלים.
פגש את נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר, עם רבי שלמה מבאבוב ורבי משה מסאטמר.
בחודשי חייו האחרונים אושפז בבית החולים מאונט סיני במנהטן, ושם נפטר בכ"ט באדר ה'תשע"ח. הלווייתו יצאה מבית המדרש המרכזי של חסידותו במונסי "לבוש מרדכי", בערב שבת, והשתתפו בה עשרות אלפים. במהלך ההלוויה חולקו על פי צוואתו לכל אברך הלומד בכולל 72 דולר, וציבור חסידיו נתבקש בהוראתו ללמוד במשך השנה לעילוי נשמתו דף גמרא מדי יום (והילדים משנה). נקבר לצד בנו הרב פנחס שלום שנפטר בחייו, באוהל בחלקת ויז'ניץ בבית הקברות במונסי.
דעותיו והנהגותיו

הרב הגר הושפע מדעותיו הקנאיות של רבו האדמו"ר מסאטמר, והיה בעל השקפת עולם אנטי ציונית. עם זאת, מפני כבוד אביו (ובהמשך אחיו ואחייניו העומדים בראש אגודת ישראל בישראל) הוא לא יצא נגד אגודת ישראל. בנוגע להשתתפות בבחירות לכנסת הוא לא הביע דעה, וכאשר גורמים מסאטמר ו"העדה החרדית" ניסו להחתימו על כרוזים להפגנות ומחאות, סירב לחתום ושלחם לאחיו, ולאחר מכן לאחיינו, באומרו שאינו מתערב בענייני ארץ ישראל.
בטישים בסעודה שלישית הוא נהג למחות על פרצות בדת. דברי תורתו היו מתובלים בחישובי גימטריאות, כדרך אבותיו.
הנהיג וביקש מחסידיו שיביאו בפניו כל חודש "שעות צעטיל" - דף עם פירוט שעות לימוד התורה של כל אחד במהלך החודש החולף.
אסר על חסידיו לטלטל בבורו פארק ובויליאמסבורג, למרות ההכשר שהעניקו לעירוב המקומי חלק מרבני העיר.
התנגד לאכילת גלידה בסוף הסעודה, בשל ספקות הלכתיים בברכות הנהנין. לעצמו החמיר ונמנע באופן גורף מאכילת בשר.
עודד את חסידיו להעסיק יהודים ולהעדיפם על פני גויים, ובאולמות השמחה שבבעלות מוסדותיו במונסי עובדים רק יהודים חרדים.
התנגד שיצלמו אותו, ואף פנה במכתב למערכות העיתונים החרדיים ודרש שלא יפרסמו את תמונותיו, וכי לא ימחל למפרסמן. ב"כינוס כלל ישראל" נגד האינטרנט שהתקיים בקווינס בחודש סיוון תשע"ב חרג מגדרו, וצולם והוסרט בהסכמתו.
צאצאיו

אשתו השנייה נפטרה כעשור לפניו. לאחר מותו מונו על פי הוראתו שבעת בניו ונכדו (במקום בנו הגדול שנפטר) לממלאי מקומו כאדמור"י החסידות בקהילותיה.
הרב פנחס שלום(ייד') (נפטר בסיוון ה'תשע"ה 2015, בגיל 67), היה רב "קהל תורת חיים ויז'ניץ" בבורו פארק, חיבר ספר "אור שלום". היה נשוי לזיסל רייזל, בת האדמו"ר רבי שמואל צבי הורביץ מספינקא. בנו, הרב יעקב יוסף הגר, מילא את מקום אביו ברבנות, ולאחר פטירת סבו מונה לאדמו"ר מוויז'ניץ בורו פארק.
ציפורה, נשואה לרב אברהם דב טברסקי, רב קהילת רחמסטריווקה במונסי. בנם הרב יעקב יוסף החל לכהן באלול תשע"ט כאדמו"ר מ"תולדות מרדכי" בלייקווד.
הרב ישראל, ממלא המקום המרכזי של אביו בחצר במונסי. נשוי למרים בת רבי אליעזר מייזליש מאויהל.
מלכה חנה רחל, נשואה לרב ישראל אליעזר פיש, האדמו"ר מביקסאד וויליאמסבורג
הרב מנחם מנדל, האדמו"ר מוויז'ניץ קייאמישא לייק. בעבר שימש כרב "קהל תורת חיים ויז'ניץ" המקומי המונה כ-90 משפחות[דרוש מקור]. נשוי לפייגא שפרה בת דודו הרב חי יצחק טברסקי, האדמו"ר מרחמסטריווקה ארצות הברית.
הרב יצחק יוחנן, האדמו"ר מוויז'ניץ ויליאמסבורג. בעבר שימש כרב "קהל תורת חיים ויז'ניץ" המקומי. נשוי לחיה מינדל בת רבי משה מקיוויאשד.
הינדא, נשואה לרב יהוסף בנציון רוטנברג, האדמו"ר מקוסון בבורו פארק.
הרב אליעזר זאב, הוכתר כהאדמו"ר מוויז'ניץ ירושלים, אך מתגורר בארצות הברית. בעבר שימש רב "קהל תורת חיים ויז'ניץ" ברחוב אדוניהו הכהן בירושלים. עסקן רפואי ורב בית מדרש של החסידות בבורו פארק. נשוי לדבורה, בת הרב דוד טברסקי, האדמו"ר מסקווירא בורו פארק.
הרב דוד, האדמו"ר מוויז'ניץ לונדון. ייסד ושימש בעבר רב "קהל אמרי חיים ויז'ניץ" המקומי, המונה כ-150 משפחות. נשוי לחנה מרים, בת רבי משה טויב מקאלוב ארצות הברית. כחמיו עוסק בהחזרה בתשובה.
הרב אהרן(ייד'), האדמו"ר מוויז'ניץ מונטריאול. שימש בעבר רב "קהל אהבת ישראל ויז'ניץ" המקומי. נשוי לשרה, בת רבי נפתלי אריה טויב מקאליב ארצות הברית.
חוה רייזל, נשואה לרב אהרן מנחם מנדל טברסקי, בן דודה רבי דוד טברסקי, האדמו"ר מסקווירא.
הרב ברוך שמשון הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ בית שמש, ממלא מקומו המרכזי בישראל. בעבר שימש רב הקהילה בבית שמש ורב בית המדרש של החסידות ברחוב הרב מלצר בבני ברק. נשוי למרים, בת בן דודו רבי ישראל הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ.
גולדה, נשואה לרב יצחק יחיאל מיכל מוסקוביץ, רב קהילת שאץ במונסי, בן רבי יוסף חיים משאץ ויליאמסבורג.
ברכה, נשואה לרבי נחמן יוסף טברסקי, בנו של רבי זאב טברסקי (מראשי ישיבת "מאור עיניים" ובנו של רבי יוחנן מרחמסטריווקא).
לקריאה נוספת

איגוד מוסדות ויז'ניץ, גדולת מרדכי, מבית קשר איתן בטאון ויז'ניץ - סא ב, באתר אוצר החכמה
אוסקר פון ואטר

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1861 לודוויגסבורג, ממלכת וירטמברג ממלכת וירטמברג 
 פטירה:  23 באוגוסט 1939 (בגיל 77) ברלין, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אינבליד 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1879–1920 (כ־41 שנים)
 דרגה:  גנרל-לויטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-54   מפקד קורפוס המילואים ה-26   מפקד הארמייה ה-17   מפקד הקורפוס ה-7
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 פור לה מריט עם עלי אלון
 
אוסקר ולתר גרהרד יוליוס פרייהר פון ואטר (בגרמנית: Oskar Walther Gerhard Julius Freiherr von Watter‏; 2 בספטמבר 1861 – 23 באוגוסט 1939) היה גנרל-לויטננט גרמני שהגיע ממשפחת אצילים פומרנית ותיקה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פון ואטר נולד ב-2 בספטמבר 1861 בלודוויגסבורג, והיה בנו של גנרל-לויטננט וירטמברגי קרל פון ואטר ובתו של בעל המפעל אמה, לבית דייה (1838–1863). גנרל-מיור קורט פון ואטר (1866–1937) היה אחיו למחצה.
ב-14 באפריל 1879 התגייס פון ואטר לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט ארטילריית השדה ה-13 (וירטמברג ה-1 – המלך קרל) באולם. לאחר שסיים את הכשרת המטה הכללי באקדמיית המלחמה הפרוסית, הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט ב-16 ביוני 1888 ולהאופטמן ב-14 בספטמבר 1893. לאחר מכן שירת במטה הדיוויזיה ה-31 בשטרסבורג ומ-20 ביוני 1895 במטה הדיוויזיה ה-26 (וירטמברג ה-1) בשטוטגרט. בשנת 1899 הוא הועבר לבית הספר לירי ארטילריית שדה בייטרבוג כמדריך. בשנת 1901 הוא עבר בחזרה לשרת במטה הכללי, כעת עם הקורפוס ה-13 (וירטמברג) בשטוטגרט. שם הועלה לדרגת מיור ב-18 במאי 1901. לאחר מכן שירת כמפקד סוללה ברגימנט ארטילריית השדה ה-29 (וירטמברג ה-2 – לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה) בלודוויגסבורג, ברגימנט ארטילריית השדה ה-52 (פרוסיה המזרחית ה-2) בקניגסברג ולבסוף מ-1907 עד 1909 ברגימנט ארטילריית השדה ה-11 (נסיכות הבוחר מהסן) בפריצלאר. בגדוד זה הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ב-19 בדצמבר 1907. מכיוון שהוא פעל בהצלחה לבניית משרד אספקה צבאי בפריצלאר, העיר מינתה אותו לאזרח כבוד ב-1908. ב-20 באפריל 1909 מונה למפקד רגימנט ארטילריית השדה ה-34 (לורן ה-2) במץ. ב-27 בינואר 1911 הועלה לדרגת אוברסט וב-18 באפריל 1912 הועבר לפוזן כמפקד חטיבת תותחי השדה ה-10. בתפקיד זה הועלה לדרגת גנרל-מיור ב-1 באוקטובר 1913.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

פון ואטר השתתף בקרבות הראשונים בצרפת עם הבריגדה שלו במסגרת דיוויזיית הרגלים ה-10. בסוף אוגוסט 1914 הוא מונה למפקד כל הארטילריה של הקורפוס ה-5. ב-1 במרץ 1915 הוא מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-54, אשר נפרסה בתחילה גם בצרפת, אך מאוחר יותר היא נשלחה להילחם בחזית המזרחית ליד נהר נרב, ומספטמבר 1915, הוא שוב לחם בחזית המערבית. ב-23 בדצמבר 1917 זכה בעיטור פור לה מריט על אומץ צבאי. ב-5 במרץ 1918 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-26, עימו לחם במהלך מתקפת האביב הגרמנית, קרב אמיין ומתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה. ב-3 בנובמבר 1918, ימים ספורים לפני תום המלחמה, הוענק לו תוספת עלי האלון לעיטור "פור לה מריט".
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר שביתת הנשק, פון ואטר הוביל את חייליו בחזרה לאזור קאסל לצורך פירוז. הוא עצמו מונה לזמן קצר למפקד הארמייה ה-17 מ-22 בדצמבר 1918, ולאחר מכן למפקד הקורפוס ה-7 במינסטר מ-18 בינואר 1919. בהוראת ממשלת הרייך, יחידות הרייכסווהר והפרייקור, בפיקודו של פון ואטר, צעדו לאזור חבל הרוהר ב-2 באפריל 1920 ודיכאו את מרד הרוהר באכזריות. לאחר שירי חסר עכבות גרם ליותר מאלף הרוגים, ב-12 באפריל 1920 הוציא פון ואטר את ההוראה ש"התנהגות בלתי חוקית" תטופל תשעה ימים לאחר שנשיא הרייך פרידריך אברט אסר על הוצאות להורג ועל בתי דין צבאיים.
ביוזמתו, מדרום לטירת הורסט, באסן ב-1934 הוקמה אנדרטה לזכר חיילי פרייקור שמתו ב-1920 במהלך דיכוי מרד הרוהר.
פון ואטר נפטר ב-23 באוגוסט 1939 בברלין ונקבר בבית הקברות לוותיקי המלחמה.
הערות שוליים

↑  "Orden Pour le Mérite". נבדק ב-22 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Oskar Freiherr von Watter". The Prussian Machine. נבדק ב-22 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16700101t (data)  GND: 125805284  ISNI: 0000 0000 1814 9947  VIAF: 15743917   WorldCat (עם VIAF): 15743917
משפחת קלונימוס

משפחת קָלוֹנִימוּס הייתה משפחה יהודית מיוחסת, שבמשך מאות שנים היו רבים מבניה תלמידי חכמים, רבנים, פייטנים, מקובלים ומנהיגי קהילות יהודיות בצפון איטליה ובאשכנז, אשר נודעו בהשפעתם המכרעת על היצירה הרוחנית המסורתית באשכנז. יש המייחסים משפחה זו לבית דוד. מקור השם הוא בצירוף המילים היווניות: onyma (שם), ו-kalos (יפה), כלומר "שם יפה".
היסטוריה

בני המשפחה בלטו כבר במאה ה-8 וה-9 באיטליה, וקיימת מסורת נודעת אודות הגירת חלק מראשי המשפחה סביב תקופה זו מהעיר לוקא למגנצה שבאשכנז. ככל הנראה תחילתה של שושלת זו בשלושה מראשי המשפחה; משה בן קלונימוס ושני בניו - קלונימוס בן משה ויקותיאל בן משה. בנו של קלונימוס (השני) הוא רבי משולם בן קלונימוס (רבי משולם "הגדול") שהיה אחד מגדולי הדור במאה ה-10. הגירה זו לא הייתה ביוזמתם או בראשותם של בני משפחת קלונימוס, אלא היא כללה גם אנשים חשובים נוספים, ומדובר היה בקבוצה מאורגנת של יהודים שהיגרו למגנצה מסיבות כלכליות. בני משפחת קלונימוס היו רק חלק מקבוצה זו.
קיימת בעיה בנוגע לתארוך ההגירה למגנצה, המקיימת קשר הדוק עם זהותו של המלך שהביא להגירה זו. על פי המהרש"ל, אבות המשפחה הובאו לאשכנז בשנת ד'תרע"ז על ידי המלך "קרלא מלוקא". קיימת בעיה בזיהויו של קרל זה עם מלך כלשהו שפעל בתקופה זו. יש שטוענים כי מדובר בקרל הגדול על אף שהוא חי עד 814, וזאת בהסתמך על כך שהוא פעל להפצת תרבות והשכלה. לפי דעה זו ההגירה למגנצה יכולה להתרחש רק עד תחילת המאה ה-9. סברה התומכת בדעה זו ניתן למצוא בדברי יש"ר מקנדיאה המתארך את ההגירה לשנת 787 - שנה בה אכן פעל קרל הגדול. לפי טענה אחרת יש לתארך את ההגירה לשנת 880 לערך, ולפי זה יש לזהות את "קרלא מלוקא" עם קרל הקירח או קרל השמן. אחרים מתארכים את ההגירה לחלקה המאוחר יותר של המאה ה-10, לשנת 982, ומזהים מלך אלמוני זה עם אוטו השני.
פרופ' אברהם גרוסמן טוען כי חלקו של מלך כלשהו בהגירה זו הוא זניח, וכי סביר כי מדובר באגדות שנכרכו סביב חכמי משפחת קלונימוס. לדבריו סביר שהמשפחה פשוט היגרה למגנצה ואף מלך לא הביא אותה לשם. כמו כן בקרב החוקרים המודרניים מקובל לתארך את ההגירה לשנת 917, כעדות המהרש"ל, בין השאר בטענה שלא סביר שתאריך כה בלתי-עגול כתתמ"ט לחורבן יהיה משובש או מומצא. תפיסה זו רואה את שאר הפרטים כלא מדויקים ואת ההיתלות בקרל הגדול כאופיינית על רקע שאר מסורות עממיות שנקשרו דווקא בשמו.
השפעה

פרופ' אברהם גרוסמן כותב בנוגע לחשיבותה של שאלת הגירתם: ”חשיבותו של דיון זה חורגת מחקר קורותיה של משפחת קלונימוס המיוחסת, שמבניה קמו לה ליהדות אשכנז מרביצי תורה ומנהיגי קהילות במשך מאות שנים. קשורים בו במישרין חקר ראשיותיהם של לימוד התורה ושל היצירה הרוחנית באשכנז בימי הביניים, קשריה של יצירה זו עם תורתם של בני איטליה ובאמצעותם גם עם המרכז הארץ-ישראלי.”
בני המשפחה הראשונים שהגיעו לאשכנז הקימו ישיבה, וכמעט כל המנהיגים היהודים נמנו על משפחה זו. יש המציגים את השפעתם כמקיפה ועצומה, וכי הם השפיעו באופן מהותי על התפתחות ההלכה והמנהגים, הניחו את היסודות לחידוש הישיבות ולימוד התורה באזור חבל הריין - קהילות שו"ם (שפיירא, ורמייזא ומגנצא), ביססו את המסורת והתרבות היהודית והם שהביאו לפריחה של היהדות באזור זה למשך מאות שנים. לעומתם יש שמסייגים קביעה מרחיקת לכת זו, ומגבילים את השפעתם המכרעת לתחום הליטורגיה היהודית, כמו בפיוטים, בתורת הסוד ובתפילות.
לפי רבי אלעזר מוורמייזא בני המשפחה ייבאו את תורת הסוד האשכנזית מארץ מוצאם - איטליה, וכותב שהם קיבלו אותה: ”רב מרב, עד אביו אהרן בנו של ר' שמואל הנשיא אשר עלה מבבל... ובא בארץ לומברדיאה (מחוז באיטליה) בעיר אחת ששמה לוקא...” רבי אהרן זה היה חכם בבלי שהיגר לאיטליה, ושמו המלא היה אהרן בן שמואל, ולעיתים הוא מכונה "אבו אהרן". בבואו לאיטליה הוא מצא אוזן קשבת לרעיונותיו הקבליים, ובמקורות מוצאים שבחים רבים אודות ידיעותיו המופלגות ומעשי נסים שחולל.
ידוע כי בני המשפחה העבירו פיוטים מאיטליה לאשכנז ותרמו לתפוצתם, ויש המקשרים אף את תפוצתו של הפיוט ונתנה תוקף לבני המשפחה, כיוון שאמנון ממגנצא היה רבו של רבי קלונימוס בן משולם, וזה האחרון תרם לתפוצת הפיוט של רבו באשכנז. מסתבר שרבי קלונימוס בן משולם זה תרם גם לתפוצת פיוטיו של אביו רבי משולם הגדול באשכנז.
את מידת השפעתם של בני המשפחה ניתן למצוא גם בסדרת הטלוויזיה הגרמנית היהודים - סיפור של עם, העוסקת בהיסטוריה של חיי היהודים בגרמניה. באחת הסצנות בסדרה, מומחז סיפורם של יהודי מיינץ (מגנצא) שהתארגנו בראשות משה בן קלונימוס להגן על עצמם מפני טבח של אבירים צלבנים - התארגנות שהסתיימה בכישלון. בסדרה זו יצרו דמות פיקטיבית המאחדת שתי דמויות - קלונימוס בן משולם ומשה בן קלונימוס - מחמת ריבוי בני משפחת קלונימוס ששימשו מנהיגים ציבוריים משפיעים.
יצירתם

פרופ' יוסף דן כותב אודות יצירתם של כמה מבני משפחת קלונימוס, ביניהם רבי שמואל החסיד, בנו רבי יהודה החסיד ורבי אלעזר מוורמייזא, שהציגו תפישה רוחנית חדשנית. לדעתו של דן קיים ניגוד, לכאורה, בין גישתם המסורתית, השמרנית והקפדנית של בני משפחת קלונימוס לבין הגותם בתחום זה, במסגרתה הם ”פיתחו את אחת התפישׂות הרדיקליות והנועזות ביותר שהועלו אי-פעם בספרות המוסר היהודית.” כתגובה למצבם הקשה של היהודים בארצות אשכנז בתקופה זו, בגין האנטישמיות ומסעי הצלב, ובעקבות כך החשש מאבדן היכולת לשמור על חיים יהודיים, פיתחו בני משפחת קלונימוס תפישה ספיריטואלית השמה דגש על הפן הרוחני וההשלכות המיסטיות של שמירת התורה והמצוות, ועם זאת שומרת על מסורת הקיום המעשי של המצוות באופן קפדני וללא שינוי. וכפי שמציג זאת דן: ”ייחודו וגדולתו של הפתרון של בני משפחת קלונימוס הוא בכך שהם הצליחו להשתית את הציווּי הדתי על בסיס רוחני בלבד, ותוך כדי כך גם לחזק חיזוק מופלג את הדבקות בקיומן של המצווֹת המעשיות.”
בתפישה הקלונימוסית, ערכו הרוחני והדתי של קיום מצווה הוא קידוש השם וההצלחה להכניע את היצר הרע, מתוך תקווה כי כאשר יעמוד אדם בניסיון של חיים ומוות יוכל למסור את נפשו למען קיום המצוות, תוך התגברות על צרכיו הגופניים והנפשיים. תפישתם של בני משפחת קלונימוס ראתה במושג ה"צדיק" אדם המצוי במאבק בלתי פוסק מול היצר הרע שמסית לעבירה, וכאשר הוא נכשל בכך עליו ליצור ניגוד להנאה שחווה בעת העבירה, גם כדי להכניע את היצר הרע הדוחק בו ליהנות. בהתאם לתפישה זו, אופייה של תשובה על עבירות בהגותם של בני משפחת קלונימוס הוא "תשובת המשקל", כזו שאינה נקבעת בהתאם לחומרת העבירה או השלכותיה הרעות, אלא בהתאם למידת ההנאה שהסב ביצוע העבירה, וזאת על מנת לכפר על ההנאה האסורה וכדי להכניע את היצר הרע. לדוגמה, משך הזמן שעל אדם לטבול בנהר קפוא נקבע בהתאם למשך הזמן שעסק בהכנות לקראת העבירה שעבר, ולא כתוצאה מאופי העבירה וחומרתה. תפישה סגפנית זו עומדת בניגוד לתפישת חכמי ארצות המזרח, כמו רבי סעדיה גאון, הרמב"ם ורבנו בחיי, לפיהם התשובה היא תהליך של היטהרות רוחנית וכפרה מההשלכה הרעה שנוצרה בעקבות החטא.
פרופ' יצחק בער טוען כי מקורה של תפישת בני משפחת קלונימוס הוא בהגות הנוצרית-נזירית של ימי הביניים, אך כפי שבער עצמו כותב, אין לכך מקור חד-משמעי בהגות הנוצרית דאז. בין אם הושפעה תפישה זו מהנצרות ובין אם לא, ברור כי זוהי תפישה חדשה ביהדות שאין לה מקור בהגות היהודית הקלאסית.
גנאלוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בלבול רב בשמות בני המשפחה נובע מהנוהג הרווח של "חוק קריאת השמות", לפיו מקפידים על קריאת שם לבן כשם הסב, וכך נוצרו מספר שמות החוזרים על עצמם במספר דורות.
המהרש"ל בספר השו"ת שלו מתאר את השתלשלות דורות משפחת קלונימוס, ובמקורות נוספים נעשו ניסיונות לערוך גנאלוגיה של המשפחה.
רבי משולם (780)
רבי איתיאל בן משולם (800)
רבי משולם בן איתיאל (825)
רבי משה בן משולם (850)
רבי יקותיאל בן משה (876)
רבי קלונימוס בן יקותיאל (900)
רבי משה בן קלונימוס הזקן - שהיגר למגנצה בידי המלך קרלא מלוקא (926)
רבי חננאל בן משה
רבי יקותיאל בן משה
רבי איתיאל בן משה
רבי קלונימוס בן משה (950)
רבי משולם בן קלונימוס (רבי משולם הגדול) (1005 ~)
רבי קלונימוס בן משולם (1000)
רבי חננאל בן קלונימוס
רבי משה בן קלונימוס (1020)
רבי חננאל בן משה
רבי קלונימוס בן משה
רבי יקותיאל בן משה (1070)
רבי משה בן יקותיאל
רבי איתיאל בן משה
רבי משה בן איתיאל
רבי משולם בן משה
רבי אבון הגדול
רבי יצחק החסיד
רבי שמעון בן יצחק
רבי יהושע בן אבון
רבי יצחק בן יהושע (חברו של רבנו גרשום)
רבי אליעזר הגדול בן יצחק
רבי יצחק בן אליעזר
רבי קלונימוס הזקן
רבי שמואל החסיד
רבי יהודה החסיד
על שושלת נוספת ידוע מכתבי רבי אלעזר מוורמס:
רבי יהודה
רבי קלונימוס בן יהודה
רבי משה בן קלונימוס
רבי קלונימוס בן משה
רבי יהודה בן קלונימוס
רבי משה בן יהודה
רבי קלונימוס בן משה
רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא
רבי אלעזר מוורמייזא
דמות נוספת,  שייתכן וקשורה למשפחת קלונימוס הוא רבי אמנון ממגנצא.
בני המשפחה שהיגרו מאוחר יותר לארצות אשכנז ובהן גרמניה, שמרו את מסורת השמות במשפחה וניתן עד היום למצא בני משפחה אשר שמם הוא קלונימוס ובנם הוא משולם כאשר בחלקם שם המשפחה הוא הכסטר (בפרוש מגרמנית - מעמד גבוה)[דרוש מקור].
לקריאה נוספת

פרופ' יוסף דן, תולדות תורת הסוד העברית בידי הביניים, "חוג משפחת קלונימוס", הוצאת מרכז שזר, ירושלים ה'תשס"ט
אברהם גרוסמן, הגירתה של משפחת קלונימוס מאיטליה לגרמניה, בירורים לראשיתו של היישוב היהודי בגרמניה בימי הביניים, בתוך חסידות אשכנז בתולדות המחשבה היהודית (בעריכת פרופ' יוסף דן), האוניברסיטה הפתוחה, 1991