סורטיציה
טיעונים מרכזיים בעד שימוש בסורטיציה

חלק מהתומכים בסורטיציה רואים בשיטה זו תחליף לבחירות במחוקקים ובעלי תפקידים, בעוד אחרים מדגישים את הפוטנציאל של השיטה כמנגנון ליצירת גופים דיוניים, מייעצים, או מפקחים במקביל לעבודה של בעלי תפקידים נבחרים. הטיעונים של שתי קבוצות תומכים אלה עשויים להיות שונים.
קידום שוויון - שימוש בסורטיציה מקנה לכולם סיכוי שווה לקחת חלק בפעילות ציבורית. לעומת בחירות אישיות או מפלגתיות, סורטיציה מקטינה את התלות במשתנים הקשורים באי-שוויון, כגון יכולת לגייס כספים לקמפיין, קירבה לתקשורת ולמוקדי עוצמה, כושר שכנוע וכדומה. אם השתתפות בהליכי קבלת החלטות וממשל מפתחת את האופי והכישורים של אדם, סורטיציה מעניקה לכולם סיכוי שווה להתפתח באופן זה. אם שותפות בשלטון מקנה הטבות חומריות, שימוש בסורטיציה מקנה לכולם סיכוי שווה לגישה להטבות אלה.
ייצוג האוכלוסייה - ההנחה מאחורי טיעון זה היא שבדמוקרטיה ייצוגית, שבה נעשה שימוש באספות נבחרים, רצוי שהאספה תשקף את השונות באוכלוסייה. כך למשל, ג'ון אדמס כתב שאספה ייצוגית "צריכה להיות מיניאטורה, פורטרט מדויק של האנשים בכללם. היא צריכה לחשוב, להרגיש, להפעיל היגיון ולפעול כמוהם". חלק מהתומכים בסורטיציה טוענים שלפי חוק המספרים הגדולים, מדגם גדול מספיק שנבחר באקראי מתוך האוכלוסייה יהווה בקירוב "מיני-ציבור" המייצג באופן פרופורציונלי את השונות באוכלוסייה ואת תת-האוכלוסיות הקיימות בה. מכאן שבנוגע להרכב של אספות נבחרים גדולות, בחירה באמצעות הגרלה יכולה להביא לייצוג פרופורציונלי ומדויק יחסית של האוכלוסייה כולה. ברוב הניסויים המודרניים בסורטיציה הבחירה נעשתה בדרך של דגימת שכבות (stratified sampling), שבה מובטחת מכסה מסוימת של נדגמים מכל תת-אוכלוסייה (לדוגמה, מבטיחים שוויון מגדרי).
הפחתת שחיתות שלטונית - סורטיציה יכולה להפחית שחיתות שלטונית בכך שהיא מבטיחה שאזרחים בעלי כסף ועוצמה, שמעוניינים להשיג כוח שלטוני למטרות פרטיות, לא יכולים לפעול להשגת משרות ציבוריות יותר בקלות מאחרים. היא מונעת גם מבעלי אינטרס בחברה מלהשפיע על סיכויי הבחירה של אדם שמוכן לפעול למען האינטרס הפרטי שלהם בתמורה לתמיכה, או להשפיע בדרכים אחרות על הליך הבחירה. במקרים מסוימים סורטיציה יכולה גם למנוע שימוש בשוחד או איומים כלפי נבחרים. סורטיציה בשילוב עם רוטציה (איסור על החזקת משרה יותר מקדנציה אחת) מסייעת להילחם בשחיתות, כיוון שבעלי משרה ציבורית משוחדים לא יכולים להחזיק בה לאורך זמן. לדוגמה, באתונה אחת המשרות שהעוסקים בה נבחרו בהגרלה לכהונה של שנה אחת היא פיקוח על מבנים ועל מוכנות של ספינות הקרב, מה שהקשה על היכולת לשחד את המפקחים או להטות את עבודתם בדרכים אחרות.
הפחתת קיטוב וקונפליקט - קונפליקט ותחרות בין אליטות יכולים להביא לתוצאות חיוביות, אך הם מזיקים כאשר הם משרתים את האליטות ולא את הציבור הרחב. סורטיציה מפחיתה מעוצמת הקיטוב הפוליטי והקונפליקט בין אליטות בכך שהיא מונעת מהן לשלוט בהליך הבחירה ומונעת מהן מלמלא את המשרדים הפוליטיים בתומכיהן. בכך סורטיציה גם מסירה את החשש של כל אחד מהפלגים הדומיננטיים בחברה משליטה פוליטית של פלגים אחרים. מניעת פלגנות הייתה מטרה מרכזית של שיטת הסורטיציה שהייתה נהוגה בוונציה בתקופת הרנסאנס.
השתתפות אזרחית, רוטציה והעצמה של אזרחים מהשורה - סורטיציה מעניקה לכל אזרח סיכוי שווה להיבחר למשרה פוליטית ומונעת ריכוז של משרות בידי אליטות מצומצמות. בכך היא מרחיבה את אפשרויות ההשתתפות של אזרחים בתהליך הפוליטי, ובמיוחד את סיכוי ההשתתפות של אזרחים מהשורה. בשיטות כגון זו שהייתה נהוגה באתונה, אזרחים לא יכולים לכהן יותר מפעם אחת באותה משרה, כך שלאורך זמן מספר רב יותר של אזרחים משתתף במערכת השלטונית. בהנחה שסורטיציה אכן מפחיתה שחיתות, השיטה יכולה למנוע אכזבה, חוסר אמון או סלידה מההליך הפוליטי ובכך לעודד השתתפות. ניתן לשער שעצם הסיכוי המוגבר לשרת בתפקיד פוליטי יגביר את העניין של אזרחים בהליכים פוליטיים. ההשתתפות שסורטיציה מאפשרת לאזרחים מהשורה רחבה ועמוקה יותר מהאקט של הצבעה בבחירות.
מניעת השפעה לא פרופורציונלית של קבוצות קטנות - במערכת מפלגתית המבוססת על בחירות, קבוצות ומפלגות קטנות עשויות להפוך לבעלות השפעה רבה ביחס למשקלן באוכלוסייה. אם בחירה באמצעות הגרלה אכן מביאה לייצוג פרופורציונלי של האוכלוסייה, היא יכולה למנוע השפעה לא פרופורציונלית כזו.
עידוד שיקול דעת ענייני וחסר פניות - אחת הטענות המרכזיות כלפי נבחרי ציבור היא שהם פועלים למען שימור המשרה הפוליטית שלהם ובחירתם מחדש, ולא בהתאם לשיפוט הענייני בנוגע לסוגיה ספציפית. שימוש בסורטיציה מבטיח שלא יהיה קשר בין פעולות שנושא משרה עושה במהלך הקדנציה שלו לבין סיכויי בחירתו מחדש (במקרים שבחירה מחדש היא אפשרית) או סיכויי בחירתו לתפקיד אחר. הסרת לחצים מפלגתיים, והבחירה באנשים שאינם פוליטיקאים מקצועיים מעודדת עצמאות בהפעלת שיקול דעת חסר פניות. באופן זה, שימוש בסורטיציה מעודד שימוש בשיקול דעת עצמאי וענייני. תומכים בשימוש בסורטיציה לבחירת צירים באספות דיוניות טוענים שהשיטה הוכיחה את עצמה כדרך לעידוד דיון ענייני ושקול בהתאם לשיפוט העצמאי של האזרחים המשתתפים.
יעילות - שימוש בסורטיציה הוא פשוט וחוסך קמפיינים יקרים ומערכות יקרות להבטחת הגינות של בחירות, תרומות וכדומה. בנוגע ליעילות התפוקה של הנבחרים, אם סורטיציה אכן מקטינה שחיתות ומגבירה עצמאות ושימוש בשיקול דעת, הרי שהיא עשויה גם להגביר יעילות.
גיוון קוגניטיבי ואפיסטמולוגי - העולם הוא מורכב ולכן דיון דמוקרטי אפקטיבי מצריך גיוון של פרספקטיבות, מקורות ידע וניסיון חברתי. לבחירת חברי אספות ציבוריות באקראי יש יתרון, לא רק מבחינת הפרופורציונליות והשוויון בייצוג, אלא גם מבחינה אפיסטמולוגית: היא מבטיחה שבדיונים ישתתפו אנשים עם ניסיון שונה, נקודות מבט מגוונות, ומקורות ידע שונים.