stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת ז'נבה
ארגון אקדמי > מרכזי מחקר ומכוני מחקר

היא ביתם של שבעה מרכזים לאומיים למחקר: SwissMAP (מתמטיקה ופיזיקה תאורטית), Frontiers in Genetics (גנטיקה), MaNEP (מכניקת הקוונטים), PlanetS (מדעים פלנטריים), מרכז לביוכימיה, מרכז לחקר השפעת סינפסיות על הפרעות נפשיות ו־LIVES (התגברות על פגיעות: נקודות מבט על מסלול החיים). זה גם ביתם של מרכזי המחקר ומכוני המחקר הבאים: מרכז ז'נבה למדיניות ביטחון (GCSP), המכון למחקרים גלובליים והמכון לבריאות עולמית.
דירוגים > דירוג בין-לאומי

דירוג שאנגחאי - מקום 49 (2023)
דירוג Times Higher Education - מקום 183 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 128 (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - שווייץ

דירוג שאנגחאי - מקום 2 (2023)
דירוג Times Higher Education - מקום 7 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 6 (2024)
בוגרים ידועים

מספר לא מבוטל של בוגרי אוניברסיטת ז'נבה הפכו לבולטים בתחומם, הן באקדמיה והן בעולם הרחב. בין חברי הסגל, הבוגרים והחוקרים באוניברסיטה נמנים 12 זוכי פרס נובל ו־3 זוכי מדליית פילדס: ווהן ג'ונס (1990), סטניסלב סמירנוב (2010) ומרטין היירר (2014). להלן זוכי פרסי נובל:
נורמן אנג'ל - פרס נובל לשלום (1933)
דניאל בובה - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1957)
גונאר מירדאל - פרס נובל לכלכלה (1974)
ורנר ארבר - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1978)
נילס ק. ג'רן - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1984)
מוריס אלה - פרס נובל לכלכלה (1988)
אדמונד פישר - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1992)
מרטין רודבל - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1994)
אלן היגר - פרס נובל לכימיה (2000)
קופי אנאן - פרס נובל לשלום (2001)
מישל מאיור - פרס נובל לפיזיקה (2019)
דידיה קלו - פרס נובל לפיזיקה (2019)
הערות שוליים

↑  About the University, אתר אוניברסיטת ז'נבה (באנגלית)
↑  Faculties, אתר אוניברסיטת ז'נבה (באנגלית)
| הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר |
| --- | --- | --- |
|  | אדינבורו • אוטרכט • אוניברסיטת סורבון • אוקספורד • אימפריאל קולג' • אמסטרדם • ברצלונה • דבלין • היידלברג • הלסינקי • ז'נבה • יוניברסיטי קולג' לונדון • לוון • לונד • ליידן • מילאנו • מינכן • פרייבורג • פריז-סאקלה • ציריך • קופנהגן • קיימברידג' • שטרסבורג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459258705171  PLWABN: 9810670720405606  BIBSYS: 90522498  BNE: XX110116  BnF: cb11868006x (data)  CiNii: DA02832296  GND: 1010450-1  HDS: 010974  ISNI: 0000 0001 2175 2154  LCCN: n79064813  LNB: 000176986  NKC: kn20101012008  NLA: 36094675  NLG: 122052  RERO: 02-A000188973  SUDOC: 02643136X  ULAN: 500312894  VcBA: 494/1755  VIAF: 143949988   WorldCat (עם VIAF): 143949988
וינצ'סטר (עיר)

| --- | --- |
סמל וינצ'סטרסמל וינצ'סטר
מבט על מרכז העיר מרחוב גבעת גילס
מבט על מרכז העיר מרחוב גבעת גילס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  דרום-מערב אנגליה
 מחוז:  המפשייר המפשייר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  44,714 (2011)
 קואורדינטות:  51°03′48″N 1°18′31″W﻿ / ﻿51.063333333333°N 1.3086111111111°W﻿ / 51.063333333333; -1.3086111111111 
 אזור זמן:  UTC
 www.visitwinchester.co.uk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים וינצ'סטר(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים וינצ'סטר(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי וינצ'סטר(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי וינצ'סטר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קתדרלת וינצ'סטר
השולחן העגול של וינצ'סטר
עיריית וינצ'סטר, נבנתה ב-1871
וינצ'סטר (באנגלית: Winchester) היא עיר היסטורית בדרום-מערב אנגליה, ששימשה כעיר הבירה של אנגליה לפני לונדון. וינצ'סטר שוכנת במחוז המפשייר בדרום אנגליה, כשבעיר עובר נהר איצ'ן.
וינצ'סטר נוסדה בתקופה הרומית כעיר בשם "ונטה בלגרום", האופידום של אזור גאוגרפי זה בתקופת עידן הברזל.
האתר הראשי בוינצ'סטר הוא קתדרלת וינצ'סטר, אחת הקתדרלות הגדולות באירופה.
בעיר נמצאת אוניברסיטת וינצ'סטר והקולג' של וינצ'סטר. וינצ'סטר נחשבת לאחד האזורים הכי יקרים באנגליה והיא בית לאתרים ארכאולוגיים והיסטוריים רבים.
היסטוריה > התקופה הפרהיסטורית והרומאית

ההתיישבות באזור וינצ'סטר התחילה כבר בתקופה הפרהיסטורית, מאוחר יותר, בתקופת עידן הברזל המאוחרת, העיר הפכה לאופידום. אחרי שבריטניה נכבשה על ידי רומא, העיר נהייתה עיר הבירה של השבט המקומי, הידועים בתור הבלג'ים, עם גרמני-גאלי שחי בצפון גאליה על גדות נהר הריין. שבט זה כבש חלקים נרחבים מדרום בריטניה.
העיר הייתה ידועה בשם ונטה בלגרום (Venta Belgarum), שייתכן שמשמעותו "שוק" (Market) או "מקום המפגש של הבלג'ים". בתחילת המאה השלישית נבנו חומות אבן סביב וינצ'סטר.
בתקופה זו העיר השתרעה על שטח של 144 דונם, מה שהפך אותה לעיר החמישית בגודלה מבחינת שטח בבריטניה הרומאית.
היסטוריה > התקופה האנגלו-סקסונית

בשנת 686 הוחלפה וינצ'סטר כעיר הבירה של מחוז וסקס בכפר דורצ'סטר על התמזה (דה פקטו). הקדוש סויטהאן היה הבישוף של וינצ'סטר באמצע המאה התשיעית. הוא פוטר על ידי הדנים בשנת 860.
תוכנית הרחובות הסקסוניים שנקבעה על ידי אלפרד הגדול עדיין ניכרת: מערכת רחובות בצורת צלב, שמתאים לסטנדרטים של בניית העיירות בימינו.
העיר הייתה חלק מסדרה של ביצורים לאורך החוף הדרומי, שנבנו על ידי אלפרד הגדול להגן על הממלכה. חומות העיר מימי הביניים, שנבנו על החומות הרומיות העתיקות, נראות במקומות.
רק חלק אחד מהחומה הרומית המקורית נשמר. ארבעה שערים הוצבו בצפון, דרום, מזרח ומערב.
וינצ'סטר נשארה עיר הבירה של וסקס, ולאחר מכן של כל אנגליה, עד שקצת אחרי הכיבוש הנורמני של אנגליה, תואר הבירה נלקח מווינצ'סטר וניתן לעיר לונדון, שלימים הפכה לבירתה של כל הממלכה המאוחדת.
ספר יום הדין נערך בשלהי שלטונו של ויליאם הכובש, אך לא כיסה את העיר עצמה.
היסטוריה > ימי הביניים וזמנים מאוחרים יותר

בשנת 1141 פרצה בעיר שרפה קשה. אולם, ויליאם בישוף וינצ'סטר (1320-1404), שיחק תפקיד חשוב בשיקומה של העיר.
כבישוף של וינצ'סטר הוא היה אחראי לחלק גדול מהמבנה הנוכחי של קתדרלת וינצ'סטר, והוא ייסד את בית הספר שידוע בשמו- הקולג' של וינצ'סטר. בימי הביניים, העיר הייתה מרכז חשוב של סחר הצמר, לפני שהתחום נכנס לירידה איטית.
פעמון העוצר במגדל הפעמון עדיין נשמע ב-20:00 כל ערב. העוצר היה הזמן לכבות את כל מנורות הבית עד הבוקר.
צומת העיר (הבטרקרוס של העיר) נבנתה במאה ה-15, וכוללת 12 פסלים של מריה הקדושה, ביחד עם קדושים אחרים בנצרות ואישים היסטוריים אחרים. כמה פסלים הוספו לאורך ההיסטוריה של המבנה.
בשנת 1770, תומאס דומר רכש את הבטרקרוס מאיגוד וינצ'סטר, מתוך כוונה להקים אותו מחדש בפארק קרנברי. כאשר פועליו של דומר הגיעו כדי לפרק את הבטרקרוס, אנשי העיר מנעו מהם מלעשות זאת, כש-"ארגנו מהומות במקום" על פי אנשיו של דומר.
הבטרקרוס עצמו שוחזר על ידי ג.ג. סקוט בשנת 1865, ועדיין עומד ברחוב הראשי. עכשיו הוא מונומנט רשום.
הסופרת ג'יין אוסטן מתה בוינצ'סטר ב-18 ביולי 1817 ונקברה בקתדרלה. המשורר הרומנטי ג'ון קיטס נשאר לגור בוינצ'סטר מאמצע אוגוסט ועד אוקטובר 1819.
קיטס כתב בוינצ'סטר את "Isabella", "St. Agnes' Eve", "To Autumn" ו-"Lamia". חלקים של "היפריון" והטרגדיה הפיוטית "אוטו הגדול" נכתבו גם הם בוינצ'סטר.
היסטוריה > מידע נוסף

מוזיאון העיר הממוקם בפינת רחוב גרייט מיניסטר והכיכר, מכיל מידע רב על ההיסטוריה של וינצ'סטר. המוזיאון היה אחד המוזיאונים הייעודיים הראשונים שנבנו מחוץ ללונדון.
מקומות אחרים בעלי עניין תרבותי כוללים את מוזיאון ווסטגייט (אשר מציג פריטים שונים של נשק), ומרכז משאבים היסטורי, המחזיק בשיאים רבים הקשורים להיסטוריה של העיר.
ממשל

וינצ'סטר מיוצגת בבית הנבחרים על ידי סטיב בריין ממפלגת השמרנים. בבחירות הכלליות של 2010 ניצח בריין את מרטין טוד ממפלגת הליבור ב-5.4% יותר קולות בלבד.
אתרים בעלי חשיבות > הקתדרלה

קתדרלת וינצ'סטר, הקתדרלה הארוכה באירופה, נבנתה במקור בשנת 1079. היא מכילה ארכיטקטורה יפה מהמאה ה-11 עד המאה ה-16, והיא מקום הקבורה של רבים מהבישופים של וינצ'סטר (כגון ויליאם בישוף וינצ'סטר מוויקהאם), מלכים אנגלו-סקסונים (כגון אגברט מלך וסקס) ומלכים מאוחרים יותר כגון המלך קאנוט וויליאם רופוס, ואישים מפורסמים כמו ג'יין אוסטן. הקתדרלה הייתה מרכז צלייני חשוב.
הדרך הצליינית הארוכה מתחילה בוינצ'סטר ומסתיימת בקנטרברי. תוכנית הקתדרלה הישנה של וינצ'סטר (Old Minster) הייתה להתפרס על הדשא במתחם הקתדרלה. הקתדרלה החדשה (מקום הקבורה המקורי של אלפרד הגדול ואדוארד הזקן) עמדה בעבר לצד הקתדרלה הישנה.
בקתדרלה קיימות מקהלה לבנים ומקהלה לבנות ששרות באופן קבוע.
הקתדרלה מכילה מספר מבנים סגורים בעלי חשיבות היסטורית מהתקופה שבה הייתה מנזר. הקתדרלה הייתה מקום לידתו של ארתור, נסיך ויילס.
לא רחוק משם נמצא בית המשפט, בית עשוי קורות עץ מהמאה ה-15. מקום זה היה גם בית המשפט של הבישוף.
אתרים בעלי חשיבות > טירת וולוסי

טירת וולוסי הייתה ארמונו של הבישוף הנורמני משנת 1110, אבל עמד באתר מבנה מהתקופה האנגלוסקסית הקודמת יותר. הארמון שופר על ידי הנרי דה בלואה בזמן שלטון האנרכיה של אחיו סטיבן, מלך אנגליה. הטירה הייתה תחת מצור במשך כמה ימים. במאה ה-16, המלכה מארי טיודור ופיליפ השני, מלך ספרד שהו בטירה לפני חתונתם בקתדרלת וינצ'סטר. הטירה הרוסה כעת לחלוטין, אך מתוחזקת על ידי רשות המורשת האנגלית. הקפלה של הטירה שולבה בארמון חדש שנבנה ב-1680.
אתרים בעלי חשיבות > טירת וינצ'סטר

וינצ'סטר ידועה באולם הגדול הנמצא בטירתה, שנבנתה במאה ה-12. האולם הגדול נבנה מחדש מתישהו בין 1222 ו-1235 ועדיין קיים בצורה זו. הוא מפורסם בזכות השולחן העגול של המלך ארתור, שהיה תלוי באולם מאז ימיו של המלך הנרי השמיני. בדיקות הוכיחו כי השולחן מתוארך למאה ה-13 ומכאן שלא נבנה בתקופת ארתור. למרות זאת הוא עדיין פריט היסטורי מעניין והוא מושך אליו תיירים רבים. השולחן לא היה צבוע במקור, אבל הוא נצבע בשנת 1522 לרגל ביקורם של קרל החמישי והנרי השמיני במקום. שמותיהם של 24 האבירים האגדיים החשובים ביותר של השולחן העגול נכתבו מסביב לקצה השולחן ומעל כיסאו של המלך ארתור. מול השולחן נמצאים "שערי החתונה" של הנסיך צ'ארלס. בשטח האולם הגדול נמצאת גינה מימי הביניים. למעט האולם, רק כמה שרידים שנחפרו מהמבצר שרדו. הבניינים הוחלפו בבית המלך הסמוך, הם שולבו בחצי האי באראקס שבו יש חמישה מוזיאונים צבאיים.
אתרים בעלי חשיבות > בית החולים סנט קרוס

בית החולים הוקם על ידי הנרי דה בלואה בשנת 1130. הוא התחיל לפעול במאה ה-14 ועדיין פעיל. בית החולים נמצא בדרך הצליינית העתיקה לקנטרברי.
אתרים בעלי חשיבות > מבנים אחרים

מבנים היסטוריים אחרים בוינצ'סטר הם: בניין העירייה שנבנה בשנת 1871 בסגנון גותי, בית החולים המלכותי של המפשייר שעוצב על ידי ויליאם בטרפילד וטחנת המים של וינצ'סטר שהונעה באמצעות נהר איצ'ן. הטחנה נהרסה ושוחזרה בשנת 2004, וכעת היא שייכת לקרן הלאומית.
על אף שווינצ'סטר נשארה ללא פגע אחרי הבליץ במלחמת העולם השנייה, כשלושים אחוזים מהעיר העתיקה נהרסו כדי לפנות מקום לבניינים מתאימים יותר לדרישות משרד מודרניות. מאז סוף שנת 1980 העיר ראתה החלפה הדרגתית של מבנים ברוטליים לאחר המלחמה למבנים מודרניים יותר.
וינצ'סטר בתרבות

ימי הביניים - בשיר הסיפורי של ימי הביניים, סר אורפיאו, הדמות הראשית סר אורפיאו הוא המלך של וינצ'סטר.
המאה ה-19 - סצנה מהנרי אסמונד מתרחשת בקתדרלת וינצ'סטר.
המאה ה-20 - באחד מספרי שרלוק הולמס, הבעיה של גשר ת'ור - זירת הפשע היא אחוזה פיקטיבית ליד וינצ'סטר.
המאה ה-21 - במנגה והאנימה היפנית הפופולרית מחברת המוות, הבית של וואמי- בית היתומים של ווטארי שבו גדלו הבלש L, ניר, מלו ומאט- נמצא בוינצ'סטר.
רמת ונטה בארץ אואטס שבאנטארקטיקה נקראת על שמה של העיר בתקופה הרומית.
יהודים

יהודים ישבו בוינצ'סטר המהלך המאה ה-12 וראשי הקהילה עסקו בהלוואה בריבית. הקהילה הייתה קורבן לשתי עלילות דם, בשנת 1192 ובשנת 1232.
ערים תאומות

צרפת לאן, צרפת
גרמניה גיסן, גרמניה
ארצות הברית וינצ'סטר, וירג'יניה, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  שמה הרומי של העיר
↑  רמת ונטה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  דוד הלוי בירנבוים, היהודים בראשונים בווינשסטר אשר באנגליה, המגיד, 8 בדצמבר 1892
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557349505171  BNE: XX459724  GND: 4066250-0  LCCN: n80004080  MusicBrainz: 0daeac0c-8db5-437c-8b7f-a4b0863e1564  SUDOC: 028725212  VcBA: 497/9597  VIAF: 135978789   WorldCat (עם VIAF): 135978789
צ'ארלס פרסי

צ'ארלס הארטינג פרסי (באנגלית: Charles Harting Percy‏; 27 בספטמבר 1919 – 17 בספטמבר 2011), הידוע גם בשם צ'אק פרסי, היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי. הוא היה נשיא תאגיד בל אנד האוול מ-1949 עד 1964, וכיהן כסנאטור רפובליקני מאילינוי מ-1967 עד 1985, לאחר תבוסה לפול סיימון. הוא הוזכר כבעל תקווה רפובליקני לנשיאות מ-1968 עד 1988. במהלך הקריירה שלו בסנאט, פרסי התרכז בעסקים וביחסי חוץ.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

צ'ארלס הארטינג פרסי נולד ב-27 בספטמבר 1919 בפנסקולה, עיר הבירה של מחוז אסקמביה בצפון מערב פלורידה, והיה בנם של אדוארד ה. פרסי ואליזבת הארטינג. אביו, יליד אלבמה, צאצא לבני מיסיסיפי וווירג'יניה מהתקופה הקולוניאלית, היה בתקופות שונות מוכר מכוניות וקופאי בנק. אמו ילידת אילינוי הייתה כנרת קונצרטים. אדוארד היה בנם של צ'ארלס בראון פרסי והלן ליילה הרנדון ממשפחת הרנדון החזקה מווירג'יניה. אליזבת הארטינג הייתה בתם של פיניאס פרדריק הארטינג ובל אשנבק.
המשפחה עברה לשיקגו כשפרסי היה תינוק. כילד, הייתה לו אנרגיה יזמית והחזיק בעבודות בזמן שלמד בבית הספר. באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 הביאה אותו המטיפה שלו לתשומת לבו של המורה שלו בבית ספר של יום ראשון, ג'וזף מקנאב, נשיא בל והאוול, אז חברת מצלמות קטנה.
פרסי סיים תיכון בתיכון טרייר חדש. הוא נכנס לאוניברסיטת שיקגו במלגה של חצי שכר לימוד, ופילס את דרכו בקולג' עם כמה משרות חלקיות. הוא סיים את התואר בכלכלה ב-1941, והיה חבר באחוות אלפא דלתא פי.
ביוגרפיה > קריירה עסקית

פרסי התחיל ב-Bell & Howell בשנת 1938 כחניך מכירות בזמן שעדיין למד בקולג'. ב-1939 עבד ב-Crowell Collier.
הוא חזר לבל והאוול ב-1941 כדי לעבוד במשרה מלאה לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת שיקגו. בהיותו נבון בעסקים, תוך שנה מונה לדירקטור בחברה. פרסי שירת שלוש שנים בצי ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה וחזר לחברה ב-1945.
בשנת 1949, הג'ייסס כינו את פרסי לאחד מ"הגברים הצעירים המצטיינים באמריקה", יחד עם ג'רלד ר. פורד, ממישיגן, נשיא ארצות הברית לעתיד, וג'ון בן שפרד, התובע הכללי של טקסס לעתיד.
לאחר מותו של ג'וזף מקנאב ב-1949, פרסי מונה לנשיא בל והאוול. הוא היה מכריע בהובלת החברה בתקופה של הצלחה וצמיחה פיננסית. במהלך מנהיגותו, פרסי הרחיב את בל אנד האוול, העלה את ההכנסות פי 32 ואת מספר העובדים פי 12, ורישום את החברה בבורסת ניו יורק. בעוד שהמשיכה לייצר מצלמות קולנוע ומקרני קולנוע וקול לשימוש צבאי, מסחרי וביתי, בסוף שנות ה-40 החברה גיוונה לייצור מיקרופילם. מאוחר יותר היא נכנסה גם לשווקים המתרחבים במהירות של שירותי מידע.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בסוף שנות ה-50 החליט פרסי להיכנס לפוליטיקה. בעידודו של נשיא ארצות הברית דווייט ד. אייזנהאואר, פרסי עזר בכתיבת Decisions for a Better America, שהציעה קבוצה של יעדים ארוכי טווח עבור המפלגה הרפובליקנית. הוא השתייך לאגף המתון והליברלי של המפלגה הרפובליקנית, בראשות אייזנהאואר בתקופת נשיאותו ומאוחר יותר זוהה באופן הדוק עם מושל ניו יורק, נלסון א. רוקפלר. בשנת 1958, פרסי שירת בקרן הלימוד המיוחדת של קרן רוקפלר, ובעצם עבד כיועץ לא רשמי לקמפיין של רוקפלר לתפקיד מושל ניו יורק.
פרסי נכנס לראשונה לפוליטיקה עם מועמדות למושל אילינוי ב-1964, שאותה הפסיד במעט למושל המכהן הדמוקרטי אוטו קרנר. במהלך מסע הבחירות שלו, פרסי תמך בעל כורחו במועמד הרפובליקני השמרני לנשיאות בארי גולדווטר, עמיתו לעתיד בסנאט. גולדווטר הובס בכל המדינה, למרות שהצליח מעט יותר באילינוי מאשר במדינה בכלל.
ביוגרפיה > נישואים ומשפחה

פרסי היה מדען נוצרי. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא התחתן עם ז'אן ולרי דיקרסון. נולדו להם בנות תאומות, ולרי ושרון (ילידי 1944) ובן רוג'ר (יליד 1946). לאחר מותה של ז'אן פרסי ב-1947, פרסי התחתן עם לוריין דיאן גאייר ב-1950. נולדו להם שני ילדים: גייל (ילידת 1953) ומארק (יליד 1955).
אחת מבנותיו התאומות, ולרי פרסי, נרצחה בגיל 21 בחדר השינה שלה בבית המשפחה בקנילוורת', אילינוי, ליד שיקגו, במהלך מסע הסנאטור שלו בספטמבר 1966. היא הוכתה ונדקרה למוות במיטתה בזמן שהמשפחה שהתה במגורים. למרות שאמה החורגת של ולרי, לכאורה, צפתה לזמן קצר ברוצח, ומשאבים ניכרים הוקדשו לפתרון הפשע, זהות הרוצח נותרה עלומה. אשתו של רופא שהגיב ראשון לזירה הצהירה בשנת 2016 כי בעלה המנוח, ד"ר רוברט הוף, חש ש"זירת הפשע נוקתה" עד שהגיע לבית פרסי מוקדם בבוקר ה-18 בספטמבר 1966.
בשנת 1967 אחותה התאומה שרון פרסי נישאה לג'ון ד. רוקפלר הרביעי. הוא הפך לפוליטיקאי ולאחר מכן נבחר למושל וירג'יניה המערבית הדמוקרטי (1977–1985). הוא שימש כסנאטור ארצות הברית עבור וירג'יניה המערבית מ-1985 עד 2015.
פרסי נשאר פעיל לאחר שעזב את התפקיד הפוליטי אך סבל ממחלת אלצהיימר בשנים מאוחרות יותר.  הוא מת ב-17 בספטמבר 2011, בהוספיס הבית והקהילה של וושינגטון בוושינגטון הבירה הוא נקבר בבית הקברות אוק היל בוושינגטון הבירה.
הערות שוליים

1 2  Clymer, Adam (17 בספטמבר 2011). "Charles Percy, Former Ill. Senator, Is Dead at 91". The New York Times. נבדק ב-14 באוקטובר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Clymer, Adam (17 בספטמבר 2011). "Charles Percy, Former Ill. Senator, Is Dead at 91". The New York Times. נבדק ב-17 בספטמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)Clymer, Adam (September 17, 2011).
↑  The Forties (אורכב 26.04.2011 בארכיון Wayback Machine).
1 2 3 4  Clymer, Adam (17 בספטמבר 2011). "Charles Percy, Former Ill. Senator, Is Dead at 91". The New York Times. נבדק ב-15 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Perlstein, Rick (2001). Before the Storm: Barry Goldwater and the Unmaking of the American Consensus. New York City: Hill and Wang. p. 56. ISBN 9781568584126.
↑  Goudie, Chuck (14 בספטמבר 2006). "Percy Killing: The Forty Year File 9/15/06". abc7chicago. אורכב מ-המקור ב-13 בינואר 2014. נבדק ב-21 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kenney, Hartley, David, Robert E. (2003). An Uncertain Tradition : U.S. Senators from Illinois, 1818-2003. SIU Press. p. 177. ISBN 9780809389636. נבדק ב-16 בספטמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "President's Daily Diary entry, 1/15/1967 · Discover Production".
↑  "Foreign Relations of the United States, 1964–1968, Volume V, Vietnam, 1967 - Office of the Historian".
↑  "TO PASS H.R. 2516, A Bill to Prohibit Discrimination in Sale Or Rental of Housing, and to Prohibit Racially Motivated Interference With a Person Exercising His Civil Rights, and for Other Purposes".
↑  "Confirmation of Nomination of Thurgood Marshall, the First Negro Appointed to the Supreme Court". GovTrack.us.
↑  "To Advise and Consent to Nomination of Clement Haynesworth, Jr. to Be an Associate Justice of the Supreme Court". VoteView.
↑  "To Consent to the Nomination of George Harrold Carswell to Be an Associate Justice of the Supreme Court". VoteView.
↑  "To Confirm the Nomination of William H. Rehnquist to Be an Associate Justice of the Supreme Court". VoteView.
↑  "Our History". Alliance To Save Energy. נבדק ב-20 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Board of Directors". Alliance To Save Energy. נבדק ב-20 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Julia Wilkinson (25 בינואר 2004). "Elaina Newport, Co-Founder, the Capitol Steps comedy troupe, Washington". The Washington Post. נבדק ב-11 במאי 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kenilworth Woman's Husband Was First Doctor to Examine Valerie Percy".
↑  "Senator and Mrs. Rockefeller Honored at National Alzheimer's Gala". Senator Rockefeller. 26 במרץ 2009. אורכב מ-המקור ב-26 בספטמבר 2011. נבדק ב-18 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  צ'ארלס פרסי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463192705171  GND: 1173200967  ISNI: 0000 0000 8320 8210  LCCN: n50009663  NARA: 10582927  NTA: 228179343  SNAC: w6c53n4r  SUDOC: 084523875  US Congress: P000222  VIAF: 115192478   WorldCat (עם VIAF): 115192478 
ארוחת צהריים 1980 לכבוד הקרמאפה ה-16 (Rangjung Rigpe Dorje) בקפיטול האמריקאי. בודהיסטים טיבטים (יושבים משמאל לימין) ג'מגון קונגטרול רינפוצ'ה, הקרמאפה ה-16, צ'וגיאם טרונגפה. עומדים מתורגמן לא ידוע והסנאטור צ'ארלס פרסי, יו"ר ועדת יחסי החוץ
פנזה (מחוז)

מחוז פנזה (ברוסית: Пензенская область; תעתיק: פנזנסקיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח המחוז הפדרלי של הוולגה.
המחוז הוקם ב-4 בפברואר 1939.
נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 1,235,113 תושבים.
היסטוריה

במאה ה-11 השטח נכלל בבולגריה של הוולגה. בשנת 1237 הוא נכלל בהורדת הזהב. בשנת 1395 כוחות טימור לנג עבדו באזור והוא לא הצליח לשתקם תקופה ארוכה.
האזור סופח לרוסיה בשנת 1552, לאחר כיבוש חאנות קאזאן על ידי הרוסים. אזור המחוז היווה את גבולה הדרום-מזרחי של רוסיה הצארית במהלך המאה ה-17, ושימש בתקופה זו כקו הגנה מפלישות מאזורי הקווקז ואזוב. באותה תקופה באזור הוקם קו מבצרים. עם הזמן, לאור הרחבת רוסיה דרומה, הפך האזור לחלק פנימי של המדינה.
בשנת 1719 השטח נכלל בגוברניית קאזאן. בשנת 1801 הוקמה גוברניית פנזה שהתקיימה עד לשנת 1928. בשנים 1891/1892 האזור סבל מרעב המוני.
בשנת 1928 האזור שולב ב"חבל וולגה התיכונה" ובשנת 1937 נכלל בשטח מחוז טמבוב. בשנת 1939 הוקם מחוז פנזה תוך פיצול ממחוז טמבוב עם תוספת של אזורים שפוצלו ממחוז קוייבישב. בשנת 1943 חלק מהמחוז עבר למחוז אוליאנובסק החדש.
בשנת 1986 כתוצאה מאסון צ'רנוביל כ-10% משטח המחוז סבלו מזיהום.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז פנזה" שכוללת 36 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לחמש שנים. בספטמבר 2021 לתפקיד נבחר אולג מלניצ'נקו.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-27 ראיונים ו-3 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 1,235,113 תושבים. זאת לאומת כ-1.5 מיליון בשנת 1970. בערים מתגוררים כ-70% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - פנזה, מתגוררים כ־500 אלף תושבים. העיר השנייה בגודלה היא קוזנצק עם כ-80,000 תושבים.
בהתאם למפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-79.5% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, ניתן לציין את המורדבה (2.6%), והטטרים (5.8%).
כלכלה

כלכלת המחוז מבוססת על מסחר ותעשייה מסוגים שונים.
דרך המחוז עוברות מסילות ברזל וכבישים בעלי חשיבות ארצית. תחנת הרכבת בעיר פנזה הוקמה בשנת 1873.
אתר תיירות ראשי של האזור מוזיאון "טארחאני" בה נולד וגדל מיכאיל לרמונטוב.
בעיר פנזה פועל נמל תעופה לטיסות פנים. בשנת 2023 עברו דרכו 350 אלף נוסעים.
משפחת אמינוף

הסמל של משפחת האצולה אמינוף.
אמינוף היא משפחה אצילה פינית ושוודית. המשפחה הצמיחה מדינאים, קצינים, מדענים, אמנים, בעלי אחוזות, סוחרים ומנהיגי תעשייה. משפחת אמינוף
זכתה לתוארי רוזן וברון. המשפחה משפיעה על המסחר והתעשייה.
היסטוריה

האמינבים הם במקור משפחה אצילה רוסית. שורשיהם מגיעים לאימפריה הרומית הקדושה ולרוסיה במאה ה-12.
ממלכת שוודיה

רוסיה שקעה בכאוס בין המאות ה-16 וה-17. האציל פיודור אמינב עבר לשירות שוודיה ב-1612. הוא מונה לחבר באצולה השוודית ב-1618. המשפחה הוצגה בבית האצולה השוודי ב-1650 במספר 456.
הדוכסות הגדולה של פינלנד

האימפריה הרוסית כבשה את פינלנד משוודיה בין 1808 ל-1809. מלך שוודיה גוסטב הרביעי אדולף העלה את הגנרל יוהאן פרדריק אמינוף לדרגת ברון ב-1808.
יוהאן פרדריק אמינוף נשאר בפינלנד. הקיסר הרוסי אלכסנדר הראשון הפך את פינלנד לדוכסות גדולה אוטונומית בתוך האימפריה הרוסית ב-1809. אלכסנדר הראשון אישר את תואר הברון לאמינוף ב-1812 והעניק לו את תואר הרוזן ב-1819.
משפחת האצולה אמינוף התקבלה כחברה בבית האצולה הפיני ב-1818. הענף הברוני של המשפחה הצטרף לבית האצולה באותה שנה, בעוד שהענף הרוזני הצטרף ב-1821.
הרפובליקה של פינלנד

פינלנד זכתה לעצמאות ב-1917. היא הפכה לרפובליקה ב-1919. בתקופת הרפובליקה של פינלנד, המשפחה התמקדה במסחר ובתעשייה. נציגי המשפחה בלטו כבעלים, משקיעים, חברי דירקטוריונים ומנהלים בכירים. כמה מחברי המשפחה זכו בתואר דוקטור למדעי הכלכלה.
הערות שוליים

↑  Talouselämä, Aminoffit eivät vie suvun yrityksiä pörssiin ja siihen on selvä syy, Talouselämä, ‏2022-05-28 (בפינית)
1 2  Charlotta Wolff, Johan Fredrik Aminoff: gustavian i två riken, Helsingfors: Förlagsaktiebolaget Otava, 2022, ISBN 978-951-1-46555-3
1 2 3 4 5  Aminoff nr 456 - Adelsvapen-Wiki, www.adelsvapen.com
1 2 3  Aminoff, släkt - Svenskt Biografiskt Lexikon, sok.riksarkivet.se
↑  Charlotta Wolff, Johan Fredrik Aminoff: gustavian i två riken, Helsingfors: Förlagsaktiebolaget Otava, 2022, ISBN 978-951-1-46555-3
1 2 3 4 5  Berndt Herman Aminoff, Torsten G. Aminoff, Släkten Aminoff, Ekenäs: Ekenäs tryckeri, 1978, ISBN 978-951-9000-60-2
↑  Honorary Doctorates 2024 | Hanken, www.hanken.fi
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משפחת אמינוף".
סנדלית

| סנדלית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: פרוטיסטים
מערכה:: ריסניים
מחלקה:: Oligohymenophorea
סדרה:: Peniculida
משפחה:: Parameciidae
סוג:: סנדלית
שם מדעי
 Paramecium ‏מילר, 1773
סנדלית (שם מדעי: Paramecium) היא סוג נפוץ של פרוטוזואה ריסנית, המשמשת לעיתים קרובות במחקר כנציגה של קבוצה זו.