stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוגוסטוס (תואר)
התואר אוגוסטוס בקיסרות המוקדמת

אוקטביאנוס אימץ את השם לפי הצעתו של מונאטיוס פלאקנוס, במטרה להימנע מלקחת לעצמו תואר שיזכיר את תואר המלך השנוא על העם הרומי, ויחד עם זאת תואר שיציג את העובדה שהוא בעל היוקרה והמעמד הגדולים ביותר ברומא.
התואר ותרגומו ליוונית הציגו אפשרות של משמעויות דתיות אצל היסטוריונים מימי קדם והעת החדשה. התרגום ליוונית של המושג הוא "סבאסטוס", כינוי בעל משמעויות דתיות ביוונית המצביע אולי על פירושים של היותו של אוקטביאנוס ישות מעל האדם. ההיסטוריון קאסיוס דיו כותב שהתואר מסמל את בעליו כ"יותר מאנושי" ואילו אצל ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס, מופיע התואר כניגוד למילה "אנושי".
כיום מקובלת ההנחה שהתואר אוגוסטוס נועד לסמל את יוקרתו העליונה של אוקטביאנוס, או כפי שניקולאוס איש דמשק מתאר בפשטות, שאוקטביאנוס אימץ את השם בשל שאיפתו לכבוד. התיאור לא היה מעוגן במשפט הרומי ולמעשה לא העניק לקיסר סמכויות. בהקשר זה כותב צבי יעבץ בספרו, "אוגוסטוס - נצחונה של מתינות", את המילים הבאות:
"אחרי שנת 27 לפנה"ס היו לאוקטביאנוס שלושה שמות מרשימים IMPERATOR CAESAR AUGUSTUS (אימפרטור קיסר אוגוסטוס) אך סמכויותיו נבעו ממקור אחר"
עם התבססות משטר הפרינקיפט אימצו הקיסרים את ארבע התכונות שתוארו למעלה, יחד עם התואר אוגוסטוס שהיה מזוהה איתן, כקווים המנחים של המשטר החדש, לפחות באופן רשמי. בנוסף לכך היה נהוג לקרוא לחלק מאימותיהם ונשותיהם של הקיסרים בתואר "אוּגוּסְטָה".
התואר אוגוסטוס בימי הטטררכיה

בשנת 286 הקים הקיסר דיוקלטיאנוס צורת משטר חדשה שנועדה לבלום אי היציבות שפשתה באימפריה הרומית. הוא חילק את האימפריה הרומית ל-2 חלקים: מזרחי ומערבי, ובעוד הוא שולט על הצד המזרחי כשליט בכיר, מינה את חברו מקסימיאנוס לשלוט על המערב. לכל אחד מהשליטים ניתן התואר "אוגוסטוס", ולכל אחד מהם מונה סגן שקיבל את התואר קיסר. מחזיק התואר של האוגוסטוס היה בעל הסמכות הגבוה יותר. על פי תקנותיו של דיוקליטיאנוס, אמור היה כל אחד מה"אוגוסטים" למשול כ-5 שנים ואז לפנות את כיסאו ליורשו הקיסר. צורת ממשל זו לא החזיקה מעמד יותר ממספר שנים לאחר פרישתו של דוקליטיאנוס מתפקידו. צורת השלטון של הטטררכיה התמוטטה והתואר אוגוסטוס איבד את משמעותו החדשה.
לקריאה נוספת

צבי יעבץ, אוגוסטוס - נצחונה של מתינות, הוצאת דביר.
| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |  |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |  |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |  |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |  |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4143480-8
אורגזמה (קוקטייל)

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  קואנטרו, דובדבן מסוכר, קוביית קרח, גראן מרנייה, אייריש קרים, כוס אולד פאשן 
 
אורגזמה הוא קוקטייל שמנת. בישראל, מרכיביו המקובלים כוללים 60 מ"ל ליקר קפה, 60 מ"ל אייריש קרים ו-60 מ"ל שמנת. את המרכיבים מוזגים לשייקר עם קוביות קרח ומוזגים לכוס קוקטייל. לעומת זאת, בארצות שונות בעולם נוהגים להכין קוקטייל זה בצורות אחרות היכולות לכלול למשל ליקר תפוזים ומזיגה לכוס אולד פאשן מלאה בקרח.
גרסאות מקובלות

Made on you B.A.C.K (בתרגום חופשי: אורגזמה על הגב) - קוקטייל אורגזמה שמוסיפים לו אמרטו, האייריש קרים בו הוא בייליס וליקר הקפה הוא קלואה. הטעם לשם הוא Baileys, Amaretto, (cream) and Kahlúa.
Screaming Orgasm (בתרגום חופשי: אורגזמה צעקנית) - קוקטייל אורגזמה שמוסיפים לו מנה של וודקה.
אזכורים במדיה

בסדרה שמש, בעונה הרביעית, הגיע לקוח שביקש את הקוקטייל, ועוגן הסבירה למרקוס ולנחום שמש איך להכין אותו.
בסרט "קוקטייל" בריאן פלניגן מדקלם שיר שכתב בו הוא מזכיר את קוקטייל האורגזמה.
אוטסה מושפג

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1981 (בת 43) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 שם לידה:  Ottessa Charlotte Moshfegh
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  ברנרד קולג' (תואר ראשון) אוניברסיטת בראון (תואר שני)
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תחום כתיבה:  סיפורת, מסות
 סוגה:  רומן סיפור קצר
 יצירות בולטות:  איילין (2015) שנת המנוחה והמרגוע שלי (2018)
 בן זוג:  לוק ב. גובל
 פרסים והוקרה:  חברה באחוות וואלאס-סטגנר (2013–2015) פרס פימפטון לספרות (2013) פרס Frence Modern לפרוזה (2014) פרס Believer (2014) חברה באחוות MacDowell Colony (2016) פרס פן הוגו (2016) פרס מאן בוקר (הרשימה הקצרה) (2016)
 
אוֹטֶסה מוֹשְׁפֶג (באנגלית: Ottessa Moshfegh; נולדה ב-20 במאי 1981) היא סופרת אמריקאית. מוכרת בעיקר בזכות ספרה הפופולרי "שנת המנוחה והמרגוע שלי" (2018) ורומן הביכורים שלה "איילין" (2015), שזיכה אותה בפרס פן המינגוויי לספרי ביכורים, והיה מועמד לפרס חוג המבקרים וברשימה הקצרה לפרס מאן בוקר. שני הספרים תורגמו לעברית ויצאו לאור בהוצאת עם עובד. עד כה פרסמה שני ספרים נוספים, "Death in Her Hands", ו-"Lapvona", שטרם תורגמו לעברית.
ביוגרפיה

מושפג נולדה ב-1981 בבוסטון, מסצ'וסטס בשם אוטסה שרלוט מושפג. אמה ילידת קרואטיה ואביה הוא יליד איראן ממוצא יהודי. הורי אמה לחמו בשורות הפרטיזנים נגד הנאצים, והורי אביה היו סוחרים עשירים בטהרן, עד שהמשפחה נאלצה להגר לארצות הברית בעקבות המהפכה האיראנית. שני הוריה הם מוזיקאים ולימדו בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, ועד גיל שבע כבר למדה לנגן בארבעה כלי נגינה שונים, בהם פסנתר וקלרינט. היא בעלת תואר ראשון באנגלית ותואר שני בכתיבה יוצרת, ובמהלך השנים 2013–2015 הייתה חברה באחוות וואלאס סטגנר לכתיבה באוניברסיטת סטנפורד.
מושפג עברה ממקום למקום לעיתים קרובות, ולאחר שהשלימה תואר ראשון באנגלית מברנרד קולג' בשנת 2002 עברה להתגורר בסין לתקופה, שם לימדה אנגלית ועבדה בבר פאנק. בגיל 24 חזרה לניו יורק ועבדה בהוצאת הספרים Overlook Press וכעוזרת אישית של הסופרת ג'ין סטיין, תקופה שהייתה לא פשוטה עבורה ובמהלכה חוותה דיסאוריינטציה, שכחה ועייפות כמו גם מספר תסמינים גופניים, שרק מאוחר יותר אובחנו כזיהום משריטת חתול. היא התקבלה ללימודי תואר שני בכתיבה יוצרת באוניברסיטת בראון שברוד איילנד ושמחה לעזוב את ניו יורק, כיוון שתיארה את החיים כסופרת בניו יורק כ"קלסטרופוביים". מלגת הלימודים באוניברסיטה איפשרה לה להקדיש את כל זמנה לכתיבה. היא התמקדה בתחילה בסיפורים קצרים, ובשנת 2014 פרסמה את הנובלה הראשונה שלה, "McGlue", שזכתה בפרס Fence Modern.
באוגוסט 2015 פרסמה את רומן הביכורים שלה, "איילין", שזכה לביקורות אוהדות. הספר נכנס לרשימה הקצרה של פרס מאן בוקר 2016, היה מועמד סופי לפרס חוג המבקרים וזכה בפרס פן הוגו. בשנת 2019 תורגם לעברית על ידי ברוריה בן־ברוך בהוצאת עם עובד. בינואר 2017 פרסמה את קובץ הסיפורים "געגועים לעולם אחר", שזכה גם הוא לשבחי הביקורות.
ביולי 2018 התפרסם הרומן השני של מושפג, "שנת המנוחה והמרגוע שלי", שזכה לפופולריות גם הוא. בשנת 2018 השחקנית והמפיקה מרגו רובי רכשה את הזכויות לספר תחת חברת ההפקה שבבעלותה LuckyChap Entertainment. בשנת 2021 תורגם הספר לעברית על ידי ליה נירגד בהוצאת עם עובד.
בנוסף במהלך שנת 2018 כתבה מושפג קטע למגזין גרנטה על אודות קשר שניהלה עם סופר מבוגר ממנה כשהייתה בת 17.
באוגוסט 2020 התפרסם הרומן השלישי של מושפג, "Death in Her Hands", אותו תיארה כ"סיפור של בדידות".
ביוני 2022 התפרסם הרומן הרביעי שכתבה, "Lapvona".
ב-21 בינואר 2023 הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס הסרט "איילין" המבוסס על ספרה של מושפג, בבימוי ויליאם אולדרויד.
חיים אישיים

מושפג נשואה לסופר לוק ב. גובל, אותו פגשה במהלך ראיון. הם מתגוררים בפסדינה, קליפורניה.
פרסים

2013 פרס פימפטון לספרות מ-The Paris Review על ספרה "Bettering Myself".
2014 פרס Frence Modern לפרוזה על הנובלה "McGlue".
2014 פרס Believer על הנובלה "McGlue".
2016 פרס פן הוגו על הרומן "איילין".
2016 פרס מאן בוקר (הרשימה הקצרה) על הרומן "איילין".
2018 מועמדות סופית The Story Prize על קובץ הסיפורים "Homesick for Another World".
עבודתה

ספריה שתורגמו לעברית
איילין (2019), מאנגלית: ברוריה בן-ברוך; הוצאת עם עובד.
שנת המנוחה והמרגוע שלי (2021), מאנגלית: ליה נירגד; הוצאת עם עובד.
עבודתה > רומנים

Eileen (2015)
My Year of Rest and Relaxation (2018)
Death in Her Hands (2020)
Lapvona (2022)
עבודתה > סיפורת קצרה

Homesick for Another World (2017)
נובלות/סיפורים
McGlue (2014)
My New Novel (2021)
סיפורים קצרים שהתפרסמו במגזינים
"Medicine", Vice
"Disgust" (alternately titled "Mr Wu"), The Paris Review, No. 202, Fall 2012
"Bettering Myself", The Paris Review, No. 204 Spring 2013
"Malibu", Vice, July 3, 2013
"The Weirdos", The Paris Review, No. 206, Fall 2013
"A Dark and Winding Road", The Paris Review, No. 207, Winter 2013
"No Place for Good People", The Paris Review, No. 209, Summer 2014
"Slumming", The Paris Review, No. 211, Winter 2014
"Nothing Ever Happens Here", Granta, Issue 131, Spring 2015
"The Surrogate", Vice, June 5, 2015
"Dancing in the Moonlight", The Paris Review, No. 214 Fall 2015
"The Beach Boy", The New Yorker, January 4, 2016
"The Locked Room", The Baffler, Spring 2016
"An Honest Woman", The New Yorker, October 24, 2016
"Love Stories", Vice, December 5, 2016
"Brom", Granta, Issue 139, 2017
"The Pornographers", Vice, March 26, 2017
"I Was a Public Schooler", The Paris Review, No. 233, Summer 2020
"The Imitations", Apartamento, No. 27, May 17, 2021
עבודתה > מאמרים ומסות

"Anything to make you happy"", Lucky Peach, מאי 2015
"How to Shit", The Masters Review, אוקטובר 2015
"Coyotes, The Ultimate American Tricksters", הניו יורקר, יולי 2016
אורגוואן

אורגוואן (בהונגרית: Orgovány) הוא כפר בנפת קצ'קמט שבמחוז באץ'-קישקון בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים באורגוואן נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 3,666 תושבים, ובשנת 2022 רק 3,333 תושבים.
האזור מיושב מאות שנים והאזכור הראשון של הכפר הוא משנת 1323.
יהודי אורגוואן

על פי הרישומים, לפחות 4 יהודים ישבו באורגוואן בשנת 1910 רובם נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
משפחתם של דוד פיק ואיזידור קראוס, היה להם קשר טוב עם האוכלוסייה, אך במהלך אירועי הטרור הלבן בשנים 1919–1920, הם עזבו את הכפר.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי אורגוואן שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת קצ'קמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קצ'קמט • אגשאג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קרקאג'האזה • קונברץ' • קונסאלאש • לדאנבנה • לאיושמיז'ה • ניארלרינץ • אורגוואן • וארושפלד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007494369005171  LCCN: n2003112470  VIAF: 138575627   WorldCat (עם VIAF): 138575627
אורוגנזה

אורוגנזה (ביוונית: "יצירת הרים" Ορογένεσις) היא תהליך גאולוגי של יצירת רכסי הרים בטבע כתוצאה מהתכנסותם של לוחות טקטוניים. במהלך אורוגנזה נוצרים בקרום כדור הארץ מבנים אופייניים, דוגמת קמטים, גלישונים והעתקים.
תהליך האורוגנזה מתבטא בהיווצרות אורוגנים – רכסי הרים, דוגמת האלפים והאנדים. אורוגנים אלה מכסים על פי רוב שטחים נרחבים לאורך הגבול בין הלוחות הטקטוניים. במהלך היווצרותם ולאחריה חלים באורוגנים תהליכי שחיקה, בליה וסחיפה המסירים מעל פני הרכס את השכבות העליונות של המסלע – במרבית המקרים סלעי משקע צעירים, וחושפים שכבות פנימיות, בהן סלעי יסוד וסלעים מותמרים שנוצרו כתוצאה מהלחץ הרב שפעל על הרכס במהלך היווצרותו. הגובה הטופוגרפי של אורוגן תלוי באיזוסטזיה, ציפה של סלעים קלים על פני מעטפת כדור הארץ הצפופה.
אורוגנזה היא תהליך של בניית הרים ממישורים על פני שטח ואפילו מקרקעית האוקיינוס, תהליך האורך זמן רב. מדובר בפרקי זמן של מיליוני שנים במהלך התנגשות בין יבשות. הסלעים שבונים את האורוגן עוברים תהליכים של יצירה וגיבוש מחדש ואפילו התמרה חוזרת ונשנית.
אורוגנזה יוצרת בדרך כלל שרשרת הרים המורכבת מרצועות מקבילות וארוכות, בעלות תכונות ומאפיינים דומים לאורך הרצועה. דוגמה לכך ניתן לראות בהרי היורה שנוצרו בקדמת הרי האלפים במהלך הקימוט האלפיני.
ראו גם

האורוגנזה הקיבארית
הקימוט האלפיני
החגורה האלפידית
לקריאה נוספת

פרופסור משה ברור, "אורוגנזה", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 3), הוצאת יבנה, תשס"א
אולי נדבר

אולי נדבר הוא סינגל של הזמר נדב גדג', שיצא לאור ב-26 בדצמבר 2017. השיר נכתב על ידי קיי בן סלמון ולידור בן דוד, הולחן על ידי סלומון וגדג' ועובד על ידי ינון יהל.
רקע

השיר הוא הסינגל הראשון שהוציא גדג' לאחר אלבום הבכורה הבינלאומי שלו, Nadav Guedj, וכן שירו הראשון בשפה העברית. על השיר אמר גדג': "בשנה האחרונה במסגרת הלהקה הצבאית אני שר בעברית בכל מקום בארץ, זה עשה לי חשק להתחיל לכתוב ולהוציא חומרים בעברית. אני מאוד שמח על השיר הזה. כבר הרבה זמן שאני עובד על חומרים בעברית ושמח מאוד מהתוצאה".
וידאו קליפ

לשיר הופק וידאו קליפ רשמי, אשר פורסם בערוץ היוטיוב של גדג' בסמוך לצאת הסינגל. הקליפ בוים על ידי אלעד וייסמן, בדומה לקליפ של השיר "Golden Boy", איתו ייצג גדג' את ישראל באירוויזיון 2015. בקליפ נראה גדג' מסתובב ברחבי מקומות שונים סביב בית מלון, תוך שהוא שר את השיר.
ביקורת

דודי פטימר ממעריב אונליין נתן לשיר ביקורת חיובית: "קולו מלא הגרוב והנשמה מתמזג היטב עם הלחן ומלא בחינניות מעט נאיבית, ביישנית וצעירה שתורמת היטב לתדמית ה'מאמי' הלאומי של ישראל. בשורה התחתונה, גדג' מוכיח כי הוא לא זמר של אלבום אחד או זמר שאחרי תוכנית ריאליטי ואירוויזיון נעלם כלא היה. הוא פה בכדי להישאר ולפרוח".
הצלחה

בצאתו זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום השלישי במצעד ההשמעות בתחנות הרדיו של חברת מדיה פורסט, ולראשון במצעד הרשמי של גלגלצ. גם במצעדי הפזמונים השנתיים זכה השיר להצלחה, תוך שהגיע למקומות התשיעיים במצעד ההשמעות ברדיו השנתי של מדיה פורסט והמצעד השנתי של גלגלצ בהתאמה, לחמישי במצעד השנתי של כאן גימל, ולשביעי במצעד ההשמעות ברדיו של אקו"ם.
השיר היה לשיר השלישי המושמע ביותר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי לשנת 2018. נכון לספטמבר 2020, עומד השיר על כשני מיליון וחצי השמעות בפלטפורמה, ובפלטפורמת שיתוף הווידאו יוטיוב, הוא עומד על כ-26 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 3 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 9 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 5 |  |
|  ישראל | אקו"ם | 7 |  |
הערות שוליים

1 2 3  עמי פרידמן, עברי דבר עברית: נדב גדג' חוזר לשורשים, באתר ynet, 26 בדצמבר 2017
↑  דודי פטימר, ‏גולדן בוי גם בעברית: נדב גדג' הוא המרענן הרשמי של הפופ הישראלי, באתר מעריב אונליין, 26 בדצמבר 2017
1 2  המצעד השבועי, שבוע 01, 2018, באתר מדיה פורסט ישראל
1 2  המצעד השבועי 22.02.2018, באתר גלגלצ
↑  שגיא בן נון‏, הדרה מוחלטת: מתוך 20 השירים הישראלים הכי מושמעים השנה - רק שתי נשים, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2018
↑  זה מה ששמעתם: אלו השירים המושמעים ביותר בספוטיפיי, באתר "סרוגים", 4 בדצמבר 2018
↑  אולי נדבר, נבדק ב-2020-09-06
↑  יוסי חרסונסקי, ומה עם סטטיסטיקה אמינה?, באתר "יוסמיוסיק"
↑  המצעד השנתי הישראלי תשע"ח, באתר גלגלצ
↑  מערכת כאן, שירי המצעד השנתי תשע"ח - 30 הגדולים!, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 בספטמבר 2018
↑  השירים המושמעים ביותר ב-2018, באתר ‏מאקו‏, 26 בדצמבר 2018
אחידיו ארבאלו ריוס

אֶחידיו ראול ארֶבאלו ריוס (בספרדית: Egidio Raúl Arévalo Ríos; נולד ב-1 בינואר 1982 בפאיסנדו), המכונה לעיתים אל קצ'ה ואל פקניו חיגנטה, הוא כדורגלן אורוגוואי.
קריירה

ארבאלו התחיל לשחק בקבוצת הנוער של פאיסנדו בז'ה ויסטה בעיר הולדתו פאיסנדו ב-1999 וכעבור שנה עבר לשחק בקבוצה הבוגרת במשך שנה. בשנים שלאחר מכן הוא שיחק בבז'ה ויסטה, פניארול, מונטריי במקסיקו, דאנוביו באורוגוואי וסן לואיס במקסיקו. ב-2009 הוא חזר לשחק בפניארול למשך עונה וזכה אתם באליפות אורוגוואי. לאחר מכן הוא עבר לבוטפוגו בברזיל, שם שיחק משחק אחד בלבד, ואז עבר לטיחואנה במקסיקו.
כעבור עונה הוא עבר לפלרמו מהסרייה א' האיטלקית. כעבור שנה הוא הושאל לשיקגו פייר מליגת ה-MLS בארצות הברית לשארית עונת 2013.
לאחר מכן הוא נמכר לטיגרס המקסיקנית ומיד הושאל לשישה חודשים למונרקס מורליה. ביוני 2016 חתם בצ'יאפס. ב-2017 עבר לוראקרוס.
קריירה > נבחרת אורוגוואי

ארבאלו התחיל לשחק בנבחרת אורוגוואי ב-2006.
ארבאלו נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010, אשר בו הנבחרת סיימה במקום הרביעי. הוא השתתף בכל המשחקים של הנבחרת בטורניר. ב-2011 הוא זכה עם נבחרתו בקופה אמריקה. ב-2012 הוא נבחר על ידי מאמן הנבחרת אוסקר טבארס להיות אחד משלושת השחקנים הבוגרים בנבחרת האולימפית של אורוגוואי לאולימפיאדת לונדון, והיה הקפטן של הנבחרת. הנבחרת הודחה בשלב הבתים.
ארבאלו נכלל גם בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. נבחרת אורוגוואי סיימה את המונדיאל בשלב שמינית הגמר.
תארים > קבוצתיים

אליפות אורוגוואי: 2009/2010
תארים > בינלאומיים

קופה אמריקה: 2011
אופוסום לבן-אוזן

| אופוסום לבן-אוזן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אופוסומאים
משפחה:: אופוסומיים
סוג:: אופוסום
מין:: אופוסום לבן-אוזן
שם מדעי
 Didelphis albiventris ‏לונד, 1840
תחום תפוצה


אופוסום לבן-אוזן (שם מדעי: Didelphis albiventris) הוא כיסאי דרום-אמריקני גדול בסוג אופוסום שמצוי ברחבי אמריקה הדרומית. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1840 על ידי הזואולוג הדני פיטר וילהלם לונד והוא בין המינים הגדולים ביותר בסוג ובמשפחה. שני תת-מינים שלו מוכרים כיום כמינים נפרדים: אופוסום גויאנה ואופוסום האנדים.
תיאור

אופוסום לבן-אוזן הוא השני בגודלו במשפחת האופוסומים; אורך ראשו וגופו 26–50 ס״מ, אורך זנבו 25–53 ס״מ ומשקלו 500 גרם עד 2.7 קילוגרם. הזכר גדול וכבד יותר מן הנקבה. מבנה גופו של האופוסום גוצי ומגושם, גבו מקושת וראשו גדול, מסיבי וחרוטי. החרטום מחודד ומסתיים באף ריבועי עטור זיפי מישוש ארוכים. האוזניים גדולות, משולשות ובהירות. העיניים גדולות יחסית. הרגליים קצרות יחסית, בפרט הקדמיות. הזנב ארוך, עבה, גמיש וקירח ברובו. הכפיים בעלות טפרים חזקים שמסייעים לו בטיפוס. לנקבה כיס מפותח עם 13 פטמות.
הפרווה של אופוסום לבן-אוזן גסה ומדובללת, והיא דקה יחסית לאופוסום גויאנה ואופוסום האנדים שחיים באזורים הרריים יותר. היא מורכבת משכבת שיער קצרה, עבה ואפורה ומעליה שכבה נוספת דלילה ולבנה. בהתאם לכך צבעו הכללי של האופוסום לא מוגדר בבירור, ונע בין אפור מלוכלך לאפור כהה או אפור כסוף. לכ-12% מהאופוסומים יש שכבה עליונה כהה יותר שמשפיעה על המראה, אם כי המין באופן כללי בהיר מקרוביו. הגב כהה יותר משאר הגוף, והכתפיים, הזרועות, והירכיים שחורים. הפנים בולטות בצבע הלבן-צהבהב שלהן, ולאורך המצח יש פס שחור מבריק שנמוג בהדרגה על החרטום. כתם ה-V השחור בין העיניים נעדר לעיתים קרובות אצל מין זה (תלוי באזור), או מסתכם בטבעות דהויות לא בולטות. סימן ההיכר של המין שהעניק לו את שמו הוא אוזניים לבנות לחלוטין, אם כי באוכלוסיות מסוימות בדרום הן עשויות להיות מוכתמות במקצת. הזנב שחור ברובו וורוד בקצהו.
תפוצה ובית גידול

אופוסום לבן-אוזן נפוץ באמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו גדול למדי וכולל את מרבית דרום, מרכז ומערב ברזיל רוב פרגוואי ואורוגוואי, צפון ומרכז ארגנטינה ומרכז ומזרח בוליביה. בחוף המזרחי של ברזיל הוא מוחלף על ידי אופוסום גדול-אוזן, וביתר האזור הצפוני והמערבי של היבשת הוא מוחלף על ידי האופוסום המצוי.
האופוסום לבן האוזן הוא יונק סתגלתן במיוחד, ועובדה זו באה לידי ביטוי בבית הגידול המגוון שלו: יערות נשירים של היער האטלנטי, הסוואנות הטרופיות של הסראדו, הסוואנות היבשת והקוצניות של הקטינגאס, ערבות הפמפס הפוריות, ערבות הפטגוניה הקרירות והצחיחות למחצה, כמו גם ביצות הפנטנל ואזור הגראן צ׳אקו היבש. הוא מצוי גם ביערות משניים, מופרעים או כרותים למחצה, מטעים ואדמות חקלאיות אחרות. החסמים הגאוגרפים שלו הם יער האמזונס בצפון, הרי האנדים במערב, מדבר מונטה ומדבר הפטגוני בדרום ודרום-מערב.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

האופוסום לבן האוזן חי בבדידות, ולמרות שהוא טפסן מיומן הוא מעדיף לבלות את רוב זמנו על האדמה. הוא יונק לילי מובהק, ויוצא לפעילות מיד לאחר השקיעה עד עלות השחר. את שעות היום האופוסום מבלה בשינה במחסה, לרוב חורי עצים, גזעים חלולים או מתחת לעלי ברומליים. הוא גם עשוי להשתכן בקינים, מאורות ומחילות נטושות של בעלי חיים אחרים. לאופוסום שטח מחיה קבוע שבו הוא מבלה את מרבית זמנו, והוא משתמש בחושיו החדים כדי לאתר מזון וטורפים.
טורפיו של האופוסום כוללים זאב הרעמה, נמרונים, שועלים, עקב צד הדרך, אנקונדה צהובה, אוח וירג'יניה, רב-חנק מצוי, ותנשמת לבנה. בתגובה לאיום הוא נכנס למצב התגוננות עם פה פעור החושף את שיניו החדות והתזת נוזל מצחין מפי הטבעת, ובמקרים קיצוניים יותר מעמיד פני מת. למרות מראהו המגושם, האופוסום מסוגל לרוץ די מהר.
אקולוגיה > תזונה

האופוסום לבן האוזן הוא יונק אוכל-כל; הוא ניזון בעיקר מחסרי חוליות, אולם תזונתו משתנה בהתאם לזמינות המזון. במהלך העונה הגשומה, האופוסום אוכלים יותר פירות, זוחלים וחיפושיות, בעוד שבעונה היבשה הוא מתבסס על ציד ציפורים ופרוקי רגליים. הרכב התזונה שלו בדרך כלל מתחלק באופן הבא: 39% חסרי חוליות, 28% צמחייה (כולל עלים, עשבים, זרעים וסיבים), 17% ציפורים, 12% פירות וזרעים ו-4% דברים אחרים. מבין חסרי חוליות, האופוסום ניזון בעיקר מחיפושיות, חיפושיות זבל ומרבה רגליים. החומר הצמחי הנצרך הנפוץ ביותר כולל חזזיות, ואסוביה וסולנום, מהסולניים, פטל מאוריציוס ותות שחור מהורדיים ופסיפלורה מהשעוניתיים. בשל חסינותו לארס, האופוסום צד גם נחשים מגוונים, מגומצן יאררקה ועד מיני אנומלפיים.
בעת האכילה, האופוסום יושב בעמדה זקופה למחצה, ובאכילת חסרי חוליות ובעלי חוליות הוא נוהג לאכול תחילה את הראש. האופוסום עוקב לעיתים אחר מרמוסטים מצויים שסורטים עצי טפירירה כדי להנות מהלשד או השרף שנוזל מהם. באזורים הסמוכים למגורי אדם, האופוסום עשוי לחטט בפחים, להזיק למטעים וגינות ולפרוץ ללולים במטרה לאכול ביצים (אם כי הוא עשוי גם להרוג תרנגולות). האופוסום תופס תפקיד חשוב בהתחדשות היער, על ידי הפצת זרעים וגלעינים בצואתו לאחר העיכול.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

כיתר קרוביו, האופוסום לבן האוזן הוא יונק פוליגמי שמתרבה עם מספר בני זוג. יש לו 2 עונות רבייה בדרך כלל, שקשורים במידה רבה לזמינות המזון. לאחר תקופת היריון קצרה של 12–14 ימים הנקבה ממליטה שגר של 4–23 וולדות זעירים שזוחלים לכיס באמצעות הגפיים ונצמדים לאחת מ-13 הפטמות. אלו שלא מצליחים לתפוס פטמה מתים. הגורים גדלים בתוך הכיס במשך החודשיים הראשונים לחייהם, ולאחר מכן מטפסים על גב האם. הם נותרים לצידה במשך במספר שבועות ונגמלים בגיל 3–4 חודשים. תוחלת החיים של האופוסום לבן האוזן קצרה מאוד, ורוב הפרטים שחיים בטבע אינם שורדים מעבר לגיל 20 חודשים.
מצב

אופוסום לבן-אוזן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בגלל תפוצתו הרחבה במיוחד שסביר להניח שתומכת באוכלוסייה גדולה, סובלנות מסוימת לשינויים בבית הגידול, התרחשותו במספר רב של אזורים מוגנים, וגם כי לא סביר שתהיה ירידה משמעותית במספריו בעתיד הנראה לעין. מגמת האוכלוסייה יציבה. במהלך המאה ה-20 המין ניצוד באלפים עבור פרוותו, אולם כיום אין ביקוש עבורה והציד אינו מהווה איום משמעותי עבורו.

אופוסום לבן-אוזן מטפס ענפים.
אופוסומית וגוריה.
אוגוסטוס (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ון ויליאמס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן היסטורי ורומן מכתבים
 מקום התרחשות:  רומא העתיקה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת וייקניג 
 תאריך הוצאה:  1972 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך:  2013
 תרגום:  שרון פרמינגר
 מספר עמודים:  383
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003531841
 
אוגוסטוס (באנגלית: Augustus) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי ג'ון ויליאמס, העוסק בחייו של הקיסר הרומאי אוגוסטוס. זהו הרומן הרביעי והאחרון של ויליאמס.
מבנה הספר

הספר בנוי בצורת רומן מכתבים, והוא מורכב כולו ממכתבים דמיוניים שכתבו אנשים המקורבים לאוגוסטוס. ישנם גם קטעי יומנים, והמחבר אף העתיק קטעים מחיבורו של טיטוס ליוויוס, וכן קטע מ-"תיאור מפעלותיו של אוגוסטוס האלוהי". בין כותבי המכתבים נמנים קיקרו, ברוטוס, אנטוניוס, אוקטביה, קלאופטרה, ליוויוס, סטראבון, מאיקנס, הורטיוס וניקולאוס איש דמשק. הספר נראה כמדויק היסטורית, אולם כפי שמציין המחבר בהקדמה "אם ישנה אמת ביצירה הזאת, היא אמת בדיונית יותר מאמת היסטורית, ואהיה אסיר תודה לקוראים אם יקבלו את דברי ככוונתם - כיצירה בדיונית לגמרי."
עלילה

החלק הראשון של הספר מוקדש לאוגוסטוס, הנקרא בתחילה אוקטביאנוס. הוא מתאר את יחסיו עם דודו יוליוס קיסר, השולח אותו לאפולוניה כדי שלא יהיה מעורב בפוליטיקה הרומאית. לאחר מכן מתוארת דרך עלייתו לשלטון של אוגוסטוס, מלחמתו נגד ברוטוס וקסיוס ולאחר מכן נגד אנטוניוס וקלאופטרה. החלק השני מוקדש לבתו של אוגוסטוס יוליה, ההופכת בהדרגה מאשה אצילה ומכובדת, לאשה מושחתת רודפת תענוגות שאביה נאלץ לגרש אותה לאי פאנדאטריה שם היא כותבת את יומנה. החלק השלישי מורכב ממכתבים שאותם כותב אוגוסטוס בימיו האחרונים, לידידו ניקולאוס איש דמשק בהם הוא חולק את הרהוריו על מה שהמריץ אותו להפוך למנהיג רומא. בסוף הספר מובא מכתב מרופאו של אוגוסטוס אל סנקה, בו הוא מספר על מותו של אוגוסטוס, ועל כך שהמכתבים שלו לא הגיעו מעולם אל יעדם, כיוון שניקולאוס מת עוד לפני כן.
תרגומים לעברית

ג'ון ויליאמס, אוגוסטוס, תרגמה שרון פרמינגר, הוצאת ידיעות ספרים, 2013.
הערות שוליים

↑  ג'ון ויליאמס, אוגוסטוס, הוצאת ידיעות ספרים, 2013, עמ' 7.