stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחי ומסי
הערות שוליים

↑  דניאל גולדשמידט, סדר הסליחות כמנהג פולין ורוב הקהילות בארץ ישראל, ירושלים תש"ל, עמ' יח.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ו, עמוד א'.
↑  הרב דוד שלוש, סדר סליחות עם ביאור מכתם לדוד, תשנ"ה
↑  איתי מרינברג, "אמנות השיר: המבנה, המשקל והחריזה בפיוט 'מחי ומסי'", באתר הפיוט והתפילה.
מחלף דרור

| --- | --- |
 תאריך הקמה:  אפריל 2014
 מיקום:  בני דרור
 כבישים במחלף:    כביש 4   כביש 553
 אתרים סמוכים:  כלא השרון, קריית החינוך דרור, קניון דרורים
 קואורדינטות:  32°15′19″N 34°53′30″E﻿ / ﻿32.255264°N 34.891597°E﻿ / 32.255264; 34.891597
 
 he
 
מחלף דרור (נקרא בעבר צומת דרור) הוא מחלף בדרום השרון, שמחבר בין כביש 4 לכביש 553, ומהווה את אחד מהמחלפים העמוסים ביותר בישראל.
עלות הבנייה שלו נאמדה ב-350 מיליון שקל, אך בגלל הנזקים שנגרמו למחלף הוערכו התיקונים בעוד כמה מיליוני שקלים. המחלף קרוי על שם היישוב הסמוך אליו, בני דרור.
היסטוריה

בפברואר 2011 פורסם המכרז להקמת מחלף דרור. במסגרת הקמת המחלף נכללו ביטול צומת אבן יהודה מזרח, ביצוע עבודות הסדרה לתוואי נחל דרור וכן הקמת גשר להולכי רגל לחציית כביש 4 לכיוון צפון.
ביולי 2011 זכתה חברת רמט במכרז למחלוף צומת דרור. מלבד רמט התחרו במכרז כ-5 חברות נוספות. החברה הייתה אמורה להקים את המחלף תוך שלוש שנים (עד סוף 2014).
בדצמבר 2013, עוד לפני סיום העבודות להקמת המחלף, התקיים טקס שבו נחנך המחלף. בטקס השתתף שר התחבורה, ישראל כ"ץ, שציין כי המחלף לדעתו מהווה מודל למחלף טוב, שמשלב פתרונות למכוניות, שבילי אופניים, אוטובוסים, ואף קו רכבת שיעבור בעתיד במרכזו, מלבד עצם העובדה שהעבודות להקמת המחלף לא היו קרובות לסיומן, היה דבר נוסף שהקשה על סיום העבודות להקמת המחלף. באותה תקופה הייתה כמות משקעים שנחשבה קיצונית יחסית לתקופה וזאת כחלק מהסופה במזרח התיכון של אותה שנה, וכתוצאה מכך חלקו העליון של המחלף שקע, ונגרמו סדקים ושברים באספלט של כבישי המחלף. בעקבות זאת הוחלט כי הפתיחה בפועל של המחלף והכבישים הסמוכים אליו תהיה רק בפברואר של השנה שלאחר מכן.
בתחילת ינואר 2014 פורסם דו"ח ביניים של הוועדה שמינה השר כ"ץ, שבדקה את שקיעת מחלף דרור. הוועדה טענה כי "הגשם זירז את הנזק שנגרם למחלף וייתכן כי תרם לחשיפה מוקדמת יותר של בעיות אשר היו מתגלות מאוחר יותר", וכי "הפרויקט לא היה מוכן לחורף". מלבד הוועדה של השר כ"ץ היו גורמים רבים נוספים שטענו כי התרחש מחדל בעת הקמת המחלף, ביניהם חבר הכנסת מיקי רוזנטל שבעת דיון של הוועדה לביקורת המדינה של הכנסת טען כי היה מחדל עוד בתכנון המחלף ואם לא הייתה מתרחשת הסופה היה ככל הנראה מתרחש אסון עם הרוגים רבים; מלבדם היה גם מהנדס המחלף שהתריע על מצבו הרעוע של המחלף אך פוטר.
רק באפריל 2014 נפתח המחלף לנוסעים, ומאז משמש את תושבי נתניה, עמק חפר והשרון.
הערות שוליים

↑  ליאור גוטמן, מע"צ פרסמה מכרז להקמת מחלף בצומת דרור בעלות של 350 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 27 בפברואר 2011
↑  אבי בר-אלי, סוף לפקקים בצומת בני דרור בשרון? מחלף דרור יוקם תוך 3 שנים, באתר TheMarker‏, 3 ביולי 2011
1 2  ליאור גוטמן, נתיבי ישראל חנכה מחלף שהעבודות עליו טרם הסתיימו, באתר כלכליסט, 17 בדצמבר 2013
↑  ליאור גוטמן, אחרי שקיעת הכביש, מחלף דרור יפתח לתנועה רק בפברואר, באתר כלכליסט, 18 בדצמבר 2013
↑  הלל פוסק, מחלף דרור שקע - הדו"ח חושף את הכשלים, באתר ynet, 2 בינואר 2014
↑   דניאל שמיל, בעקבות הנזקים החמורים: מחלף דרור ייפתח רק עוד שלושה חודשים, באתר TheMarker‏, 7 בינואר 2014
↑   דניאל שמיל, אחרי שיקום של ארבעה חודשים: מחלף דרור נפתח לתנועה, באתר TheMarker‏, 16 באפריל 2014
מיול (אי)

ערך זה עוסק באי בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  מפרץ פרידז 
 קואורדינטות:  68°39′00″S 77°50′00″E﻿ / ﻿68.65°S 77.8333°E﻿ / -68.65; 77.8333
 אורך:  1 קילומטר
 רוחב:  0.5 קילומטר
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימיול(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימיול
 
האי מיול (באנגלית: Mule Island או Muloy) הוא אי קטן, הממוקם בסמוך מדרום לאי הוקר, בתוך מפרץ פרידז, בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם למול הקצה המערבי של חצי האי מול שבגבעות וסטפולד.
אורכו של האי קילומטר אחד, ורוחבו חצי קילומטר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האזור

אזור גבעות וסטפולד, חצי האי מיול, והאי מיול מופו באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (1937–1936).
היסטוריה > מקור השם

האי נקרא על שם חצי האי מיול, הממוקם למולו.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
מיצובישי גאלאנט למבדה

| --- | --- |

Mitsubishi Galant Lambda, דגם "GSL", שנת 1982
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Mitsubishi Eterna Λ (Lambda)  Mitsubishi Sapporo  Mitsubishi Scorpion  Chrysler Sigma Scorpion  Chrysler Scorpion  Colt Sapporo  Dodge (Colt) Challenger  Plymouth Sapporo
 יצרן:  מיצובישי מוטורס
 שנות ייצור:  1976 – 1983
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  מיצובישי קולט גאלאנט GTO
 מודל אחריו:  מיצובישי סטריון  Galant/Eterna Σ hardtop
 חברת אם:  קבוצת מיצובישי
 אורך:  4,510 מ"מ (דור ראשון)  4,650 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,675 מ"מ (דור ראשון)  1,700 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,330 מ"מ (דור ראשון)  1,355 מ"מ (דור שני)
 משקל:  1,035–1,105 ק"ג (דור ראשון)  1,148–1,205 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,515 מ"מ (דור ראשון)  2,530 מ"מ (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים,  1,598 סמ"ק המפיק 89 כ"ס ב-5,000 סל"ד, יחס דחיסה 8.5:1 (דור ראשון, דור שני)  4 צילינדרים,  1,796 סמ"ק המפיק 100 כ"ס (דור ראשון)  4 צילינדרים,  1,995 סמ"ק המפיק 107 כ"ס ב-5,400 סל"ד, יחס דחיסה 8.5:1 (דור ראשון, דור שני)  4 צילינדרים,  1,997 סמ"ק המפיק 145 כ"ס מגדש טורבו (דור ראשון)  4 צילינדרים,  2.6 ליטר המפיק 105 כ"ס (דור ראשון, דור שני בצפון אמריקה)  4 צילינדרים,  2.3 ליטר מגדש טורבו (דור ראשון)
 הילוכים:  תמסורת ידנית  - 5 מהירויות (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות (דור ראשון)
 מהירות מרבית:  155 קמ"ש  (מנוע 1,598 סמ"ק המפיק 89 כ"ס, דור ראשון)  165 קמ"ש (מנוע 1,995 סמ"ק המפיק 107 כ"ס, דור ראשון)
מיצובישי גאלאנט למבדה (ביפנית: 三菱・ギャランΛ, באנגלית: Mitsubishi Galant Lambda) היא מכונית הרדטופ-נוצ'בק קופה, 2 דלתות מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצרה בין השנים 1976–1983 ביפן.
ייצוא דגמי "מיצובישי גאלאנט למבדה"

משנת 1978 דגמי "מיצובישי גאלאנט למבדה" יוצאו במספר שמות: "Mitsubishi Sapporo" באירופה ודרום אמריקה, "Dodge (Colt) Challenger" ודגם "Plymouth Sapporo" בצפון אמריקה ופוארטו ריקו, ובאוסטרליה בשמות: "Chrysler Sigma Scorpion" ו-"Chrysler Scorpion" ומאוחר יותר בשם "Mitsubishi Scorpion". בבריטניה הדגם נמכר בשם "Sapporo".
דורות "מיצובישי גאלאנט למבדה"

דור ראשון - יוצר בין השנים 1976–1980.
דור שני - יוצר בין השנים 1980–1984.
"מיצובישי גאלאנט למבדה"

2 דלתות.
4 נוסעים.
מנוע קדמי - אורכי.
סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2.
רמות גימור בדגמי שנת 1980, 1981: "SL", "GT", "SL Super".
קיבולת מכל דלק - 60 ליטר.
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.1 שניות, (דגם מנוע 1,796 סמ"ק המפיק 100 כ"ס משודך לתמסורת ידנית, שנת 1981).
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.4 שניות, (דגם מנוע 1,796 סמ"ק המפיק 100 כ"ס משודך לתמסורת ידנית, שנת 1982).
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.7 שניות (דגם מנוע 1,997 סמ"ק המפיק 145 כ"ס, מגדש טורבו, משודך לתמסורת ידנית, שנת 1983).
תמונות

"מיצובישי גאלאנט למבדה"
"מיצובישי גאלאנט למבדה" דגם "1.6 SL"
"מיצובישי גאלאנט למבדה", שנת 1982
"מיצובישי גאלאנט למבדה", שנת 1981
"מיצובישי גאלאנט למבדה" דגם "1.6 SL"
"מיצובישי גאלאנט למבדה", דגם "GSL", שנת 1982
דגם "Plymouth Sapporo", דור ראשון
דגם "Dodge Challenger", שנת 1982, דור שני
ראו גם

מיצובישי מוטורס
מיצובישי גאלאנט FTO
מיצובישי קולט גאלאנט GTO
הערות שוליים

↑  נוצ'בק - קטגוריה של מכונית המאופיינת כבעלת תלת קופסה בה נפח תא המטען בולט פחות מתאי המנוע ותא הנוסעים
↑  דגם Dodge Challenger allpar.com/model/sapparo
↑  דגם Plymouth Sapporo tumblr.com/search/Mitsubishi-Galant-Lambda
↑  דגם "Mitsubishi Scorpion" uniquecarsandparts.com.au/car_info_mitsubishi_scorpion
↑  דורות "מיצובישי גאלאנט למבדה" car.info/en-se/mitsubishi/galant-lambda
↑  "מיצובישי גאלאנט למבדה" - דור שני (מפרט) automobile-catalog.com/model/mitsubishi/galant_lambda_2
↑  דגם "Mitsubishi Galant Λ (Lambda) 2000 Super Touring", שנת 1978 - תמונה flickr.com/photos/34378029
מחלת גבהים

| --- | --- |

שלט המזהיר מפני מחלת גבהים בגובה של 5,360 מטר
 תחום:  רפואת חירום 
 גורם:  anoxia 
 תסמינים:  עייפות, נדודי שינה, כאב ראש, סחרחורת, חוסר תיאבון, בחילה, הקאה, בלבול
 טיפול:  אצטזולאמיד  דקסמתזון  ניפדיפין 
 סיבוכים:  בצקת ריאות, בצקת מוח
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  303571 
 MeSH:  D000532
 סיווגים
 ICD-10:  T70.2 
 
מחלת גבהים היא בעיה רפואית שכיחה בטיפוס לגובה, המתרחשת כאשר הגוף לא מסתגל למחסור בחמצן הנובע מירידה בריכוז החמצן באוויר כתוצאה מירידת הלחץ האטמוספירי. במצב כזה אין תאי הדם האדומים יכולים להעביר די חמצן לתאי הגוף ולכן אדם הסובל ממחסור בחמצן נדרש למאמץ יתר של הלב והריאות על מנת לספק את כמות החמצן הדרושה למוח ולשאר רקמות הגוף. מחלת גבהים חמורה יכולה להיות קטלנית ועלולה להופיע כבר מגובה של כ-2,500 מטרים מעל גובה פני הים.
גופם של בני אדם החיים במקומות גבוהים מייצר באופן טבעי תאי דם אדומים בגודל המתאים, ואילו מי שאיננו רגיל לגבהים, צריך לעבור תהליך התאקלמות שנמשך כמה ימים כדי לגרום לגופו לייצר תאים אדומים בגודל כזה.
תסמינים

המחלה מתאפיינת בעלייה בריכוז הפחמן הדו-חמצני בדם. אחת מתגובות הגוף למחסור בחמצן היא היצרות כלי הדם, שגוררת עלייה בלחץ הדם לעומת הלחץ מחוץ לכלי הדם, וכתוצאה מהפרש הלחצים דולפים נוזלים מכלי הדם וגורמים לבצקות. תסמיני המחלה, היכולים להופיע גם בנפרד, כוללים קוצר נשימה, עייפות, נדודי שינה, אפתיה, בחילה, כאב ראש, ראייה כפולה, סחרחורת, בלבול, חרדה, אובדן תיאבון ולעיתים הקאה. הכחלת השפתיים, קצות האצבעות והציפורניים תהיה בין הסימנים הראשונים למחסור בחמצן. במקרים חמורים תיתכן בצקת ריאות או בצקת מוח, העלולות לגרום לאובדן הכרה ולמוות.
טיפול

הטיפול המידי במקרה של מחלת גבהים הוא ירידה מהגובה הרב. הטיפול בתסמינים איננו ראוי כשאפשר לטפל בסיבה, כלומר לרדת לגובה רצוי. יש הטוענים שטיפול בתסמינים פוגע בשבועת הרופאים ופוגע בעקרון הרפואה "פרימום נון נוקרה" (ראשית אל תזיק), משום שטיפול בתסמינים איננו מונע את הנזק המוחי אלא אף עלול לגרום לו[דרוש מקור].
התרופה אצטזולאמיד (Acetazolamide; בשמותיה המסחריים "דיאמוקס" Diamox או "אורמוקס" Uramox) משמשת לזירוז ההתאקלמות לגובה, כאשר היא ניטלת החל מ-48 שעות לפני ההגעה לגובה. התרופה חייבת במרשם רופא, מכילה שייר גופרתי (סולפה) ועלולה לחולל תגובות בין-תרופתיות חריפות עם מגוון חומרים, לרבות אספירין ואלכוהול. יש להדגיש כי התרופה אינה מטפלת במחסור בחמצן, העלול לגרום נזקים רפואיים חמורים, אלא רק מזרזת את ההתאקלמות מבעוד מועד לגבהים.
קיימת אמונה כי אכילת גינקגו דו-אונתי מסייעת למניעת מחלת גבהים. נוכח העובדה כי בלדאק ובטיבט ממליצים בפני תיירים על נטילת גינקגו דו-אונתי (ג'ינקו בילובה) למניעת מחלת גבהים, בוצעו מחקרים רפואיים לבדיקת יעילותה. מחקרים ראשוניים הציעו כי תמצית גינקגו דו-אונתי יעילה למניעת המחלה, ממצא המצוטט מאז על ידי משווקי התכשיר הטבעי. עם זאת, מחקרים מבוקרים על קבוצות מדגם גדולות יותר לא מצאו עדיפות של תמצית גינקגו על פני פלצבו במניעת מחלת גבהים יתר על כן, תסמיני מחלת גבהים הופיעו בשכיחות גבוהה יותר בקבוצת הנבדקים שנטלה אצטאזולאמיד בשילוב עם תמצית גינקגו, מאשר בקבוצה שנטלה אצטאזולאמיד בלבד.
במדינות דרום אמריקה האנדיות (ובעיקר בפרו, בוליביה ואקוודור) נהוג ללעוס את עלי הקוקה (כמו שלועסים גת), בדרך כלל בצירוף חומר הנקרא לחייה, או לשתות את חליטת עלי הקוקה כתה על מנת להקל על ההסתגלות לגובה[דרוש מקור] בניגוד לסם קוקאין, המופק מצמח הקוקה, לעלי הקוקה עצמם אין השפעה נרקוטית כה חזקה, ותופעת הלוואי היחידה בלעיסת עלי הקוקה היא הירדמות של חלל הפה (בדומה לאחר זריקת אלחוש אצל רופא שיניים).
הדרך היעילה ביותר למניעת המחלה היא עלייה מתונה מלווה בשתייה מרובה. הואיל והמחלה מופיעה לרוב רק בגבהים של 3,000 מטרים ומעלה, מומלץ להימנע מעלייה חדה לגובה של מעל 3,000 מטרים, ולינה של לילה או שניים בגובה שבין 2,500-3,000 מטרים. בגבהים מעל 3,000 מטרים מומלץ לא לעלות מעל 400 מטרים במהלך יממה.
לקריאה נוספת

"תפקוד בגבהים של מעל 3000 מטר ומחלת גבהים" ד"ר דני זידמן. ביטאון חיל רפואה 1989.
הערות שוליים

↑  Jeffrey H. Gertsch, Todd B. Seto, Joanne Mor, Janet Onopa‏, Ginkgo biloba for the Prevention of Severe Acute Mountain Sickness (AMS) Starting One Day before Rapid Ascent, באתר Mary Ann Liebert, Inc., מרץ 2002 (פורסם ב"High Altitude Medicine & Biology" כרך 3 גיליון 1, 6 ביולי 2004)
↑  ד"ר דליה נבות-מינצר, בדרך למעלה: מחלת גבהים - מדריך הישרדות, באתר כללית, 26 באפריל 2010
↑  שאלות ותשובות, מחלת גבהים וחוסר ב G6PD, באתר InfoMed,‏. 3 באפריל 2002
1 2  Jeffrey H Gertsch, Buddha Basnyat, E William Johnson, Janet Onopa, Peter S Holck,‏ Randomised, double blind, placebo controlled comparison of ginkgo biloba and acetazolamide for prevention of acute mountain sickness among Himalayan trekkers: the prevention of high altitude illness trial (PHAIT), באתר BMJ,‏ 11 במרץ 2004
↑  Tony Chow, MD; Vaughn Browne, MD, PhD; Heather L. Heileson, MD; Desiree Wallace, PharmD; James Anholm, MD; Steven M. Green, MD,‏ Ginkgo biloba and Acetazolamide Prophylaxis for Acute Mountain Sickness, באתר המגזין Archives of Internal Medicine, מועתק מכרך 165 גיליון 3 שיצא ב-14 בפברואר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548308105171  GND: 4137267-0  LCCN: sh85087808  NDL: 00566885  NKC: ph824556 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מינבר

מינבר במסגד בעמאן
מינבר במסגד בטורעאן
המינבר במסגד הלבן בנצרת
מִ֫נְבַּר (בערבית: مِنْبَر) הוא דוכן במסגד שעליו עומד האימאם כדי לשאת דרשה ("חֻ֫'טְבּה"). המינבר מעוצב בדרך כלל כמגדל קטן בעל גג מחודד ומדרגה המובילה אליו. לרוב הוא מעוצב ומעוטר, למרות שבגרסתו הפשוטה הוא רק משטח קטן שמספר מדרגות מובילות אליו.
המינבר ממוקם מימין למִחְרַ֫אבּ, הגומחה המצביעה על כיוון התפילה (לכיוון מכה). במסגדים מסוימים ישנו משטח ("מואזין מאפילי" בטורקית) ממול למינבר. זהו מקומו של עוזר האימאם, המואזין, אשר עומד שם במהלך התפילה. המואזין מדקלם את התשובה לתפילת האימאם.
המינבר האסלאמי ממלא תפקיד דומה לדוכן התפילה בכנסיות נוצריות.
מחלת ההזעה

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D018614
 
מחלת ההזעה (באנגלית: Sweating-sickness, בלטינית: sudor anglicus, הזעה אנגלית), הייתה מחלה מידבקת מסתורית שפגעה באנגליה ובשאר אירופה בסדרת מגפות שהחלו ב-1484. האחרונה שבהן הייתה ב-1551, ולאחר מכן נעלמה המחלה. התפרצות התסמינים הייתה פתאומית והמוות הגיע לרוב כעבור שעות ספורות בלבד. הסיבה למחלה נותרה עלומה עד היום.
היסטוריה

מחלת ההזעה אובחנה לראשונה על ידי רופאים בתחילת תקופת מלכותו של הנרי השביעי, מלך אנגליה, ימים ספורים לאחר הגעתו למילפורד הייבן ב-7 באוגוסט 1485. לאחר מכן תועדו מקרים של המגפה בלונדון, וישנן עדויות ברורות שהמחלה הייתה ידועה עוד לפני קרב בוסוורת' שהתרחש ב-22 באוגוסט 1485. עד אוקטובר של אותה שנה מתו בלונדון לבדה אלפי אנשים כתוצאה מהמחלה, בהם שני לורדים ראשי עיר, שישה חברי מועצה ושלושה שריפים. המחלה קיבלה את שמה בעקבות התסמין האופייני והידוע ביותר שלה, שהיה הזעה מוגברת. היא נבדלה ממגפות אחרות בתסמינים ובמהירות בה הפכה לקטלנית. המחלה הגיעה לאירלנד בשנת 1492, ומעדויות שנאספו שם עולה כי כל מי שלא מת מהמחלה תוך 24 שעות נותר בחיים, וכי ילדים ותינוקות לא נדבקו בה כלל.
ההתפרצות הבאה של המחלה הייתה ב-1507, והיא הייתה רחבה פחות. ב-1517 התרחשה התפרצות שלישית, שהייתה חמורה בהרבה. באוקספורד, קיימברידג' ועיירות נוספות קטלה המגפה כמחצית מהאוכלוסייה. ישנן עדויות על מקרי מחלה בקאלה שבצרפת ובאנטוורפן שבבלגיה, אך למעט המקרים האלו נותרה המחלה בגבולות אנגליה. מספר היסטוריונים מייחסים את מותו של ארתור, נסיך ויילס, בנו הבכור של הנרי השביעי, למחלת ההזעה. הוא מת בביתו שבטירת לדלו ב-1502, והותיר אלמנה צעירה, קתרין מאראגון, שמאוחר יותר נישאה לאחיו, הנרי השמיני, מלך אנגליה.
ב-1528 הופיעה המחלה בפעם הרביעית ובחומרה רבה יותר. ההתפרצות החלה בלונדון בשלהי מאי, ועד מהרה התפשטה ברחבי אנגליה למעט סקוטלנד ואירלנד. שיעור התמותה בלונדון היה כה גבוה עד שהנרי השמיני נאלץ לפרק את חצר מלכותו ולעזוב את העיר. המגפה המשיכה להתפשט ברחבי אירופה, ותוך זמן קצר תועדו מקרים שלה בהמבורג. בדצמבר תועדו מקרים ראשונים של המגפה בשווייץ,  ולאחר מכן בדנמרק, שוודיה, נורווגיה, ליטא, פולין ורוסיה. המחלה מעולם לא הופיעה בצרפת או איטליה. בבוקר ה-27 בספטמבר תועדו במקביל מקרים של המחלה באנטוורפן ובאמסטרדם. המגפה הסתיימה בדרך כלל כשבועיים לאחר שהופיעה לראשונה בעיר, ובסוף אותה שנה נעלמה לחלוטין מאירופה, למעט שווייץ שבה תועדו מקרים גם לאחר מכן.
ההתפרצות הגדולה האחרונה של המחלה הייתה באנגליה בשנת 1551. רופא מוכר בשם ג'ון קאיוס כתב עדות מכלי ראשון על המחלה בתקופה זו.
מאפיינים

המחלה החלה בפתאומיות עם תחושת חרדה ואחריה צמרמורות קור, סחרחורות, כאבים בראש, צוואר, כתפיים וגפיים המלווים בעייפות גדולה. השלב הקר נמשך בין חצי שעה לשלוש שעות, ולאחר מכן הגיע שלב ההזעה והחום. הזיעה האופיינית הייתה פורצת בפתאומיות ללא סימן מקדים. הזיעה מלווה בתחושת חום, כאב ראש, הזיות, דופק מהיר וצמא. דפיקות וכאב בלב היו גם כן תסמינים נפוצים. בשלבים האחרונים הייתה עייפות כללית או התמוטטות או רצון חזק לישון, שנודע כקטלני אילו מומש. התקף אחד של המחלה לא הבטיח חסינות והיו אנשים שחלו מספר פעמים עד למותם.
המחלה לא נצפתה שוב באנגליה אחרי 1578, אולם מחלה דומה, הנקראת הזעת פיקרדי, הופיעה בצרפת בין השנים 1718 ו-1861. מחלה זו הייתה קטלנית פחות ולוותה בגירויים בעור.
הגורם

עד עצם היום הזה איש אינו יודע מה חולל את המחלה הקטלנית הזו. בני התקופה תולים את האשם בביוב שזרם ברחובות, דבר שגרם לזיהום מקורות המים, ולסניטציה ירודה באופן כללי. כיוון שההתפרצות הראשונה הגיעה לקראת סופן של מלחמות השושנים הועלו השערות כי המחלה הובאה על ידי שכירי חרב צרפתים כדי לטהר את כס המלוכה למען יעלה הנרי השביעי לשלטון.
בין ההשערות המודרניות שהועלו כגורמות למחלה היו החיידק Borrelia, חיידק סלילוני שגורם לקדחת חוזרת אנדמית ולה תסמינים דומים מאוד; הנגיף אורתו-האנטה-וירוס (האנטה-וירוס), וירוס שמועבר לבני אדם על ידי עכברושים וגורם למחלה נשימתית; אף הועלתה השערה כי בכלל מדובר במחלת הגחלת (אנתרקס) - חלק מההשערות לא פוסלות את האפשרות שנבגי האנתרקס פוזרו במכוון.
הערות שוליים

↑  Paul Heyman, Leopold Simons, Christel Cochez, Were the English Sweating Sickness and the Picardy Sweat Caused by Hantaviruses?, Viruses 6, 2014-01-07, עמ' 151–171 doi: 10.3390/v6010151
↑  Riddle solved?, New Scientist (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551006405171  GND: 7842520-7  LCCN: sh85131030
מינג (צדפה)

| --- | --- |

 לידה:  1499 איסלנד 
 מוות:  2006 (בגיל 507 בערך) איסלנד 
 מין:  צדפה ממין Arctica islandica
 ידוע בשל:  בעל החיים המבוגר ביותר הידוע למדע
 תקופת הפעילות:  ?–2006 
 
מינג (1499–2006) היא בעל החיים המבוגר ביותר שידוע למדע, אשר ניתן לחשב את גילו. בתחילה שיערו שגילה הוא 405 שנה, אך בסופו של דבר התגלה כי היא בת 507 שנים. הדגימה נלקחה מחוף ים באיסלנד בשנת 2006 מצדפה ממין Arctica islandica. גילה חושב על ידי ספירת קווי גדילה בקליפתה. הצדפה מתה בעת המחקר המדעי שבוצע בה, כאשר חוקרים בריטים מאוניברסיטת בנגור שלא היו מודעים לגילה המופלג של הצדפה, הקפיאו אותה במטרה לחתוך אותה ולחשב כך את גילה. לא ידוע עד איזה גיל הייתה הצדפה ממשיכה לחיות אם הייתה נשארת בסביבת האוקיינוס.
הצדפה קרויה על-שם שושלת מינג הסינית, כיוון שהיא נוצרה בתקופת השליטה של שושלת מינג.
הערות שוליים

↑  Lise Brix (2013-11-06). "New record: World's oldest animal is 507 years old". Sciencenordic. אורכב מ-המקור ב-2013-11-15. נבדק ב-2013-11-14.
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקוליצ'ין

מיקוליצ'ין (באוקראינית וברוסית: Микуличин; בפולנית: Mikuliczyn; ביידיש: מיקוליטשן) הוא כפר ברשות המקומית ירמצ'ה (אנ') במחוז איוואנו-פרנקיבסק באוקראינה. הכפר שוכן על גדות נהר פרוט, בקרבת העיר ירמצ'ה.
היסטוריה

התיעוד הראשון לקיומו של הכפר הוא ממסמכים פולנים מן המאה ה-15.
במאה ה-18 הכפר היה אחד המוקדים של האופרישקי (אוק'), קבוצה של פורעי חוק אוקראינים שפעלו נגד השלטונות בגליציה, בוקובינה וזקרפטיה, בהנהגתו של אולקסה דוב-בוש (אנ').
עד סוף המאה ה-18 האזור היה שייך לאיחוד הפולני-ליטאי. בחלוקת פולין הראשונה ב-1772 האזור עבר לשליטת האימפריה האוסטרית שהפכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית ברבות השנים.
לאחר פירוק האימפריה בעקבות מלחמת העולם הראשונה האזור נכלל ברפובליקה הפולנית השנייה. ב-1939 האזור נכבש על ידי ברית המועצות בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ב-1941 גרמניה הנאצית כבשה אותו במסגרת מבצע ברברוסה. ברית המועצות כבשה את האזור מחדש ב-1944 והוא נכלל ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, עד לשנת 1991 בה אוקראינה קיבלה את עצמאותה והכפר הפך לשטח אוקראינה.
קהילה יהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ב-1781 היו במקום 12 יהודים מתוך אוכלוסייה של 800 איש. עד 1900 האוכלוסייה גדלה לכ-600 יהודים מתוך 4,300 מתיישבים וב-1921 היהודים מנו 552 תושבים.
גלריה

בתים בכפר
נהר הפרוט עובר בכפר
כנסייה במיקוליצ'ין
מבשלת בירה במיקוליצ'ין
מחלת גושה

| --- | --- |

Acid beta-glucosidase
 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 טיפול:  miglustat  eliglustat  סרזיים  velaglucerase alfa  ציקלוסירין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/944157 
 DiseasesDB:  5124
 MeSH:  D005776
 MedlinePlus:  00564
 OMIM:  231000, 230900
 סיווגים
 ICD-10:  E75.2
 
מחלת גוֹשֶה (באנגלית: Gaucher's disease), על שם הרופא הצרפתי פיליפ גוֹשֶה שהיה הראשון לאפיין אותה ב-1882, היא מחלת אגירה ליזוזומלית מטאבולית תורשתית אוטוזומאלית רצסיבית, הנפוצה ביותר מבין המחלות הקשורות באחסון ליפידים בתא. המחלה נגרמת מפגם באנזים גלוקוצרברוזידאז שכתוצאה ממנו נוצרת הצטברות של הליפיד גלוקוצרברוזיד בטחול, בכבד, בכליות, במח העצם, בריאות ואף במוח. המחלה פוגעת בצורה שווה בגברים ובנשים.
תסמינים

תסמיני המחלה כוללים:
טחול וכבד מוגדלים: הטחול יכול להגיע ל-1500–3000 גרם, כאשר הגודל התקין הוא 150–200 גרם.
פגיעה בתפקודי הכבד
פגיעות בשלד הגוף, הכוללת דלדול עצם
סיבוכים נוירולוגיים
נפיחות בקשרי לימפה
נפיחות בבטן
גוון צהבהב-חום בעור
הרס מוגבר של תאי דם: אנמיה, לויקופניה, ניוטרופניה ותרומבוציטופניה. כל זה גורם לעלייה ברגישות לזיהומים.
הפרשה שומנית צהובה בלובן העין
סוגי המחלה

סוג 1 - הסוג השכיח ביותר (יותר מ-99% מהמקרים, 1 ל-50,000 איש) נפוץ בעיקר ביהודים אשכנזים (1 ל-1,000 לידות חי בקרב יהודים ממוצא אשכנזי במדינת ישראל). הסימפטומים יכולים להתחיל בשלב מוקדם בחיים או בבגרות וכוללים כבד וטחול מוגדלים, אנמיה ולויקופניה, נטייה לדימום, נטייה לשברים והפרעות נוספות בריאות ובכליות. אין פגיעה במוח בסוג זה של מחלת גושה. המחסור בטסיות הדם יכול לגרום לעייפות מוגברת אצל חולים. חלק מהחולים יכולים לחיות שנים רבות עם סוג זה של המחלה. אצל חולים רבים הסימפטומים של המחלה הם משניים ואצל מקצתם אין סימפטומים כלל.
סוג 2 - סוג זה פוגע כבר בגיל ינקות (כ-6 חודשים בממוצע) וגורם לנזק מוחי קשה אשר מביא למוות, בדרך כלל לפני גיל שנתיים. בנוסף לנזק המוחי, קיימים טחול וכבד מוגדלים, פגיעה בתנועות העין וקושי בבליעה וביניקה.
סוג 3 - סוג זה מופיע בעיקר בגיל הנעורים. התסמינים דומים לאלו של סוג 2 אך המחלה מופיעה בגיל מאוחר יותר והתפתחותה איטית יותר. בנוסף, נצפית נפיחות בכבד ובטחול, פגיעה בקואורדינציה, פגיעות בשלד, בתנועת העין, בדם ובריאות. סוג זה נפוץ בעיקר בשוודיה.
אבחון

באוכלוסיות שבהן המחלה נפוצה, כגון יהודים אשכנזים, שוודים מאזור נורבוטן ושבטים מסוימים באפריקה, ניתן לזהות אוכלוסיות בסיכון בקרב קרובי משפחה של חולים. מקרים ספורדיים לעיתים סובלים מאבחון מאוחר בגלל האופי הלא ממוקד של התסמינים השונים. אבחון גנטי מתבצע על ידי בדיקה של הגן גלוקוצרברוזידאז. מכיוון שמוטציות שונות בגן יכולות לגרום למחלה, לעיתים יש צורך בריצוף DNA לאבחון ודאי. מאחר שבסוגים קלים אין פגיעה בתוחלת החיים ואף לא פגיעה מהותית באיכות החיים, אין סיבה לבצע הפלה מלאכותית אם כי ניתן לגלות את המחלה כבר באמצעות בדיקה במהלך ההיריון. על כן אין המלצה לערוך בדיקת סקר גנטית לגילוי נשאות סמויה למחלה זו.
פתופיזיולוגיה וגנטיקה

המחלה נגרמת מפגיעה בגן המקודד לאנזים גלוקוצרברוזידאז (בטא-גלקטוזידאז), הממוקם על כרומוזום מספר 1 (באזור 1q21). אנזים זה אחראי על פירוק גלוקוצרברוזיד, מרכיב בקרום התא של תאי דם לבנים ואדומים. כתוצאה מהמוטציה, המקרופאגים שאחראים על סילוק תאים אלה אינם מסוגלים לפרק ליפיד זה שמצטבר למבנים דמויי סיב והופכים לתאי גושה שניתן לראות במיקרוסקופ. במוח (בסוגים 2 ו-3) הפגיעה באנזים פוגעת בהתפחות הנוירונים ובשכבות המיאלין. הגלוקוצרברוזידאז החסר במחלת גושה הוא אנזים המצוי בתוך אברון תוך-תאי בשם ליזוזום. לפיכך הצטברות הגלקוצרברוזיד בתאי גושה תהיה בתוך הליזוזומים של התאים המקרופאגים.
ידועות מוטציות שונות שגורמות לפגיעות שונות ביעילות האנזים ולכן לפנוטיפ שונה אצל הנשאים של המוטציה. בסך הכול ידועות כ-80 מוטציות שונות, שכולן גורמות למחלה בצורה רצסיבית. משמע, אם שני ההורים הם נשאים של אלל פגום של האנזים, קיים סיכוי של 25% שצאצא שלהם יחלה במחלה. היום מעריכים כי ל-1 מכל 14 יהודים אשכנזים קיים עותק פגום של הגן בטא-גלקטוזידאז.
פורסמו מחקרים המראים קשר בין מוטציות בגלוקוצרברוזידאז לבין מחלת פרקינסון.