stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ין רודנברי

| --- | --- |

ג'ין רודנברי, 1976
 לידה:  19 באוגוסט 1921 אל פאסו, טקסס, ארצות הברית
 פטירה:  24 באוקטובר 1991 (בגיל 70) סנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Celestis 01 
 סוגה מועדפת:  מדע בדיוני
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 עיסוק:  תסריטאי מסע בין כוכבים
 מקום לימודים:  לוס אנג'לס סיטי קולג'  אוניברסיטת מיאמי  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת דרום קליפורניה  Franklin High School 
 בן או בת זוג:  מייג'ל בארט (6 באוגוסט 1969–1991) 
 צאצאים:  רוד רודנברי 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (2007)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1967)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  צלב התעופה המצוינת  מדליית האוויר  פרס לזכר ג'ורג' פאל 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוג'ין ווסלי "ג'ין" רודנברי (באנגלית: Eugene Wesley Roddenberry, ‏ 19 באוגוסט 1921 - 24 באוקטובר 1991) היה תסריטאי אמריקאי שהתפרסם ביצירתו "מסע בין כוכבים".
רודנברי היה טייס וקצין משטרה לשעבר וחובב מדע בדיוני מאז ילדותו. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 עסק בכתיבת תסריטים לתוכניות טלוויזיה קיימות. ניסה את כוחו גם ביצירת סדרות חדשות, ניסיונות שלא צלחו כשלא שרדו מעבר לשלב הפיילוט. ב-1963 הפיק את הסדרה "The Lieutenant" (הסגן) שבמהלכה פיתח את הרעיון הראשוני למה שלימים ייהפך ל"מסע בין כוכבים". באותה תקופה סדרות מדע בדיוני לא היו חזון נפרץ. המירוץ לחלל בין ארצות הברית וברית המועצות עדיין היה בתחילת דרכו, והמעט ששודר היה בעל אופי בידורי והוא חיפש ליצור סדרה עם ערך מוסף, דרמטי יותר.
רודנברי הציע את "מסע בין כוכבים" לחברות הפקה שונות, כולל MGM ו-Desilu Productions. למרות שהוא קיבל תשובה חיובית מ-MGM, לא הוגשה הצעה. בסופו של דבר, רודנברי נשכר כמפיק על ידי Desilu Productions, שם היה לו החופש לעבוד על הפרויקטים שלו. הפיילוט הראשון שלו, שכותרתו "סיפור המשטרה", לא נקלט על ידי אף רשת. Desilu Productions עמדה אז בפני קשיים כלכליים.
רודנברי פנה אז לאוסקר כץ, ראש תחום התכנות ב-Desilu, כדי למכור את סדרת מסע בין כוכבים. תחילה הם פנו ל-CBS, שוויתרה על ההזדמנות. מאוחר יותר נודע להם ש-CBS התעניינה במסע בין כוכבים בגלל סדרת המדע הבדיוני שלהם, Lost in Space. לאחר מכן רודנברי וכץ לקחו את הרעיון ל-NBC, הפחיתו את מרכיבי המדע הבדיוני והדגישו את הדמיון למערבונים פופולריים. NBC מימנה שלושה רעיונות לסיפורים ובחרה את "The Menagerie", שנודע לימים כ"הכלוב", שיהפוך לפרק פיילוט. NBC סיפקה את רוב המימון, ו-Desilu שילמה עבור העלויות הנותרות. דורותי פונטנה (ד"ס פונטנה(אנ')) התקבלה לעבודה כעוזרת של רודנברי.
במהלך ההפקה של מסע בין כוכבים, רודנברי התחיל מערכת יחסים עם השחקנית מייג'ל בארט. הוא כתב את הדמות מספר אחת בפיילוט במיוחד עבורה, והיא הציעה את לאונרד נימוי לתפקיד ספוק. שאר צוות השחקנים הורכב, והצילומים התרחשו בסוף 1964. לאחר סיום ההפקה, פרק הפיילוט לא הצליח להרשים את קהל המבחן, אבל NBC הסכימה לתת לו הזדמנות נוספת והזמינה פיילוט שני. פותחו כמה תסריטים, ובסופו של דבר נבחר להפקה "Where No Man Has Gone Before". רודנברי שאף ליצור צוות מגוון מבחינה גזעית, מה שהרשים את השחקן ג'ורג' טאקי במהלך האודישן שלו.
ההפקה של הפיילוט השני החלה באמצע 1965 בעלות נמוכה יותר מהפיילוט הראשון. בינתיים, רודנברי המשיך לעבוד על פרויקטים אחרים. בדצמבר הוא כתב מילים לשיר הנושא של מסע בין כוכבים, מה שגרם לעימות מסוים עם המלחין, אלכסנדר קוראז'. בפברואר 1966 אישרה NBC את רכישת מסע בין כוכבים, והתוכנית הייתה אמורה להיות משודרת בסתיו של אותה שנה.
הנצחה

בשנת 2023 נקרא על שמו סוג העכבישים רודנבריוס, כהוקרה על השפעת יצירותיו על צעירים לעסוק במדע.
הערות שוליים

↑  Alexander, David (1995). Star Trek Creator: The Authorized Biography of Gene Roddenberry. New York: Roc., 255–256.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267260405171  PLWABN: 9810635928805606  BIBSYS: 90144049  BNE: XX1272419  BnF: cb11922342h (data)  CANTIC: a11115270  CiNii: DA12408959  GND: 119218542  ISNI: 0000 0001 0930 2468  LCCN: n79121342  MusicBrainz: 4c113d66-6330-4809-aeb8-e761fcab4589  NARA: 10582489  NDL: 00454459  NKC: xx0102236  RERO: 02-A008914535  SNAC: w66f6jdf  SUDOC: 083145265  Trove: 959941  VIAF: 106249744   WorldCat (עם VIAF): 106249744 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ון קונור (פוליטיקאי)

ג'ון תומאס "ג'ק" קונור (באנגלית: John Thomas "Jack" Connor‏; 3 בנובמבר 1914 – 6 באוקטובר 2000) היה פקיד ממשלה ואיש עסקים אמריקאי שכיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית בשנים 1965–1967.
ביוגרפיה

קונור נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, בנם של מייקל ג'וזף ומרי ויויאן (לבית סאליבן) קונור. קונור התחנך על ברכי הנצרות הקתולית. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת סירקיוז, למד בבית הספר הרווארד למשפטים. ב-22 ביוני 1940 נישא למרי אובייל אשר חלקו שני בנים ובת אחת. טרם 1942 עסק בעריכת דין בניו יורק, ולאחר מכן הועסק כחוקר בלשכה למחקר ופיתוח מדעי (OSRD) אשר סייעה במציאת תרופות למחלות רבות.
הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית כעוזרו של מי שלימים ישמש כמזכיר הצי של ארצות הברית ג'יימס פורסטל. קונור עסק בייצור פניצילין ובענייני רכש. הוא גם עבד בתעשיית התרופות לאחר מלחמת העולם השנייה, והצטרף לחיים הפוליטיים כיו"ר-עמית במטה הבחירות של לינדון ג'ונסון ויוברט האמפרי בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1964.
בראשית ינואר 1965 מונה למזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית, אך הייתה לו פחות השפעה בממשל מאשר למזכיר האוצר הנרי המיל פאולר ומיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית גרדנר אקלי. הוא סייע להביא לידי גמר את שביתת הנמל במזרח החוף ב-1965, וכן את שביתת ג'נרל אלקטריק ב-1966. קונור התפטר מתפקידו בשלהי ינואר 1967.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 עמד בראש ועדת המנהלים העסקיים נגד מלחמת וייטנאם, וכמו כן היה חבר בוועדת רוקפלר לחקירת פעילויות סוכנות הביון המרכזית.
קונור הלך לעולמו ממחלת הלוקמיה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס בבוסטון ב-6 באוקטובר 2000, בגיל 85. קונור נקבר בבית הקברות מוסווד שבקוטואיט, מסצ'וסטס.
הערות שוליים

↑  פטריק מק'גיהאן, John T. Connor, 85, Former Commerce Secretary, Dies, באתר הניו יורק טיימס, 10 באוקטובר 2000 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2003129631  NARA: 10601525  SNAC: w6pz5rb5  VIAF: 66172506   WorldCat (עם VIAF): 66172506
ג'יימס פוקס (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1976 (בן 48) קארדיף, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  James Richard Mullett
 שם במה:  ג'יימס פוקס
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת, ויילס 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  Heolddu Comprehensive School 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  סוני 
 www.officialjamesfox.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס ריצ'רד מולט (באנגלית: James Richard Mullett; נולד ב-6 באפריל 1976), המוכר בשם הבמה ג'יימס פוקס (James Fox) הוא זמר ולשי-בריטי.
ביוגרפיה

מולט נולד בקארדיף, ויילס שבממלכה המאוחדת. בגיל שש החל ללמוד לנגן על פסנתר ולאחר מכן למד בעצמו לנגן על מספר כלים. בגיל חמש עשרה החל לעסוק במוזיקה באופן מקצועי, שימש כזמר במועדונים, פאבים וספינות תענוגות. ב-2000 הקים ביחד עם חברו את הלהקה "Force 5" ולאחר מכן עזב חברו את הלהקה על מנת להצטרף ללהקה אחרת.
ב-2003 הוא התמודד בתוכנית "Fame Academy" וזכה במקום החמישי. באירוויזיון 2004 הוא ייצג את בריטניה עם השיר "Hold Onto Our Love", שהגיע למקום ה-16. הוא גם הוזמן לשיר בבית הנבחרים הבריטי את השיר אשר עמו הופיעה באירוויזיון.
ב-2004 גם שיחק את יהודה איש קריות במחזמר ישו כוכב עליון.
ב-2008 יצא האלבום שלו "Rocking Chairs And Lemonade"
הערות שוליים

↑  גואל פינטו, האיש הרע הגיע עם הפורמט, באתר הארץ, 18 במאי 2004
↑  Eurovision votes 'farce' attack
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6e3c2cf5-bce6-4e9d-953c-12d5df781efb
גורוזאורוס

| --- | --- |
 סוג:  קאייג'ו
 הוצאה לאור:  טוהו, סרטי יוניברסל
 הופעה ראשונה:  קינג קונג בורח
 יוצרים:  טאקשי קימורה
 מידע
 שם אמיתי:  גורוסורוסו
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  אלוזאורוס
 מין:  זכר
 נטייה:  אנטי-גיבור
 כוחות:  התחפרות, אינטליגנציה, בעיטת קנגורו, סיבולת וכוח פיזי מוגברים
 דמויות קשורות
 חברים:  גודזילה, אנגירוס, רודן, מות'רה, מאנדה, קומונגא, מינילה, מכה-קונג
 אויבים:  קינג קונג, קינג גידורה, גאברה, גייגן
 
גורוזאורוס (ביפנית: ゴロザウルス, באנגלית: Gorosaurus) הוא קאייג'ו בדיוני מסוג אלוזאורוס המופיע בסדרת סרטי גודזילה ובסדרת סרטי קינג קונג. הגורוזאורוס אומנם מתואר כבעל ברית של גודזילה, אך גם מתואר כאויב רב-עוצמה לקונג עצמו. בהמשך גם היה לו תפקיד בולט בסרט השמדת כל המפלצות, שם עזר לגודזילה, אנגירוס, רודן, מות'רה, מאנדה, קומונגא ומינילה במלחמתם נגד הקילאקים ונגד קינג גידורה. הוא הופיע לראשונה במהלך 22 ביולי 1967, בסרט קינג קונג בורח לצד מכה-קונג, מבית היוצר של טוהו וסרטי יוניברסל.
סרטים בהם הופיע > קינג קונג בורח

בקינג קונג בורח, גורוזאורוס הוא אלוזאורוס ענק מהאי מונדו. הוא תוקף ומנסה לטרוף את הדמות הנשית הראשית, סוזן ווטסון. קינג קונג מגיע להציל אותה ונלחם בגורוזאורוס כששובר בסופו של דבר את לסתותיו של הגורוזאורוס.
סרטים בהם הופיע > השמדת כל המפלצות

בהשמדת כל המפלצות, הגורוזאורוס עצמו מופיע באי המפלצות. בסרט, החוצנים משתלטים על הגורוזאורוס באמצעות שליטת מוח ומשחררים אותו בפריז כדי לזרוע הרס רב. הגורוזאורוס חוזר לעצמו וחוזר לאי המפלצות על-מנת להילחם לצד גודזילה, אנגירוס, רודן, מות'רה, מאנדה, קומונגא ומינילה נגד קינג גידורה והחוצנים.
סרטים בהם הופיע > מתקפת כל המפלצות

במתקפת כל המפלצות, הגורוזאורוס מופיע בקצרה בחלומות של נער צעיר.
סרטים בהם הופיע > גודזילה נגד גייגן

בגודזילה נגד גייגן, הגורוזאורוס נראה בקצרה מהלך להנאתו באי המפלצות.
ג'יימס פטריק מק'גרנרי

ג'יימס פטריק מק'גרנרי (באנגלית: James Patrick McGranery;‏ 8 ביולי 1895 –  23 בדצמבר 1962) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם פנסילבניה, שופט מחוזי במחוז המזרחי של פנסילבניה והתובע הכללי של ארצות הברית.
קורות חייו

ג'יימס פטריק מק'גרנרי נולד בפילדלפיה כבנם של פטריק מק'גרנרי ושל בריג'יט לבית גאלנגר, שניהם מהגרים אירים. הוא למד בבתי ספר כנסייתיים ובבית הספר מאהר. בשנים 1917–1919 הוא שירת בגיס האווירי של צבא ארצות הברית כטייס תצפית וכשליש ברגימנט הרגלים ה-111. ב-1928 הוא סיים לימודי תואר בוגר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טמפל ובאותה שנה התקבל ללשכת עורכי הדין של פנסילבניה. מאז ועד 1937 הוא עסק בעריכת דין במגזר הפרטי בפילדלפיה.
קריירה

בשנים 1928–1932 היה מק'גרנרי חבר הוועידה המדינתית של המפלגה הדמוקרטית. ב-1931הוא התמודד ללא הצלחה על תפקיד התובע המחוזי של מחוז פילדלפיה וב-1934 הוא התמודד, גם ללא הצלחה, בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית. מק'גרנרי היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם פנסילבניה בשנים 1937–1943. ב-1939 הוא החל לייצג בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. בשנים 1943–1946 הוא שימש כעוזר התובע הכללי של ארצות הברית במחלקת המשפטים בוושינגטון הבירה.
ביולי 1946 מונה מק'גרנרי על ידי הנשיא הארי טרומן כשופט בית המשפט המחוזי של המחוז המזרחי של פנסילבניה במקומו של השופט הארי אליס קלודנר. במאי 1952 הוא התפטר כדי להתמנות כתובע הכללי של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא כיהן עד תום נשיאותו של טרומן בינואר 1953. מק'גרנרי ביטל את אשרת הכניסה של צ'ארלי צ'פלין לארצות הברית, כאשר הוא הואשם בנטיות קומוניסטיות. לאחר סיום כהונתו כתובע הכללי שב מק'גרנרי לעסוק בעריכת דין בוושינגטון עד למותו.
ג'יימס פטריק מק'גרנרי נפטר בפאלם ביץ', פלורידה ב-23 בדצמבר 1962. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הערות שוליים

↑  Woo, Elaine (2011-09-29). "Mo Rothman dies at 92; found new audience for Chaplin". Los Angeles Times.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136009816  ISNI: 0000 0000 5555 4984  LCCN: n85149960  NARA: 10568325  SNAC: w6rv3bcg  US Congress: M000454  VIAF: 13746661   WorldCat (עם VIAF): 13746661
ג'ין שו

| --- | --- |
שו במדי קבוצת אוניברסיטת מרילנד, 1954
שו במדי קבוצת אוניברסיטת מרילנד, 1954
 לידה:  18 בדצמבר 1931 בולטימור, מרילנד, ארצות הברית
 פטירה:  3 באפריל 2022  (בגיל 90) מרינה דל ריי, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88 מטר
 מספר:  4, 21, 7, 6, 12 
 מכללה:  אוניברסיטת מרילנד
 דראפט:  בחירה שלישית, 1954 פילדלפיה ווריורס
 קבוצות כשחקן
 1954   1954–1956   1956–1962   1962–1963   1963–1964:  פילדלפיה ווריורס   ניו יורק ניקס   פורט ויין/דטרויט פיסטונס   ניו יורק ניקס   בולטימור בולטס
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה הראשונה (1960)   חמישיית העונה השנייה (1961)   5 בחירות למשחק האולסטאר (1958–1962)
 קבוצות כמאמן
 1966–1973   1973–1977   1978–1980   1980–1986   1987–1989:  בולטימור בולטס   פילדלפיה 76'   סן דייגו קליפרס   וושינגטון בולטס   לוס אנג'לס קליפרס
 הישגים כמאמן
 2 זכיות בתואר מאמן העונה (1969, 1982)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1973–1974   1990–1992:  פילדלפיה 76'   פילדלפיה 76'
 
יוג'ין ויליאם "ג'ין" שו (באנגלית: Eugene William "Gene" Shue;‏ 18 בדצמבר 1931 – 3 באפריל 2022) היה כדורסלן ומאמן אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1954–1964, ואימן בה בין השנים 1966–1989. לאורך קריירת המשחק השתתף חמש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA, ורשם ממוצעים כוללים של 14.4 נקודות, 4.1 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק.
הוכר בשנות ה-50 כאחד הרכזים הטובים ב-NBA, ומיוחסת לו המצאת תנועת ה"סיבסוב" – תנועה בה השחקן מכדרר לכיוון צד אחד, ואז עושה סיבוב של 360 מעלות לכיוון השני, תוך כדי כדרור.
קריירת משחק

שו נולד בבולטימור שבמרילנד, וגדל בעיר טאוסון הסמוכה. בין השנים 1951–1954 למד באוניברסיטת מרילנד, ובשלוש עונותיו כשחקן קבוצת האוניברסיטה קלע 18.2 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA לשנת 1954 נבחר שו על ידי קבוצת פילדלפיה ווריורס בבחירה השלישית, אחרי פרנק סלבי ובוב פטיט. לאחר שישה משחקים בלבד במדי הווריורס הועבר לניו יורק ניקס, ובשתי עונותיו עם הניקס שימש כמחליפו של הרכז דיק מקגווייר.
לקראת עונת 1956/1957 נשלח שו בטרייד לפורט ויין פיסטונס, בה פרח והציג את עונותיו הטובות בקריירה. לצד ג'ורג' יארדלי, ולאחר מכן לצד ביילי האוול, הוביל שו את הפיסטונס לשלב הפלייאוף בכל 6 עונותיו בקבוצה, תוך שהוא מעמיד ממוצעים של 18.3 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק ונבחר 5 פעמים להשתתף במשחק האולסטאר. עונת השיא שלו מבחינה אישית הייתה 1959/1960, בה קלע 22.8 נקודות למשחק (שישי ב-NBA), כולל 87.2% קליעה מקו העונשין (שני ב-NBA לדולף שייס), ונבחר לחמישייה הראשונה של העונה. בעונה העוקבת קלע 22.6 נקודות למשחק (עשירי ב-NBA), מסר 6.8 אסיסטים למשחק (רביעי ב-NBA) ונבחר לחמישיית העונה השנייה.
בשתי עונותיו האחרונות בליגה, 1963 ו-1964, שיחק עבור ניו יורק ניקס ובולטימור בולטס, אך תפוקתו נחלשה וקבוצותיו לא העפילו לפלייאוף. בשנת 1964 פרש שו ממשחק, בגיל 32. ב-7 מתוך 10 עונותיו ב-NBA העפיל עם קבוצתו לפלייאוף, אך באף אחת מהן לא הגיע לשלב הגמר. בעת פרישתו דורג במקום ה-18 בתולדות ה-NBA בנקודות (עם 10,068) ובמקום ה-11 באסיסטים (עם 2,608).
קריירת אימון

במהלך עונת 1966/1967, כשנתיים לאחר פרישתו ממשחק, מונה שו למאמנה הראשי של בולטימור בולטס, במקומו של באדי ז'נט. בסיום עונת 1968/1969 זכה שו בפרס מאמן השנה ב-NBA, לאחר שהוביל את קבוצתו למאזן הטוב בתולדותיה, 57–25. בעונת 1970/1971 רשמה הקבוצה את הישגה הגדול ביותר עד אז – העפלה לגמר ה-NBA – בעזרתם של כוכבי הקבוצה ארל מונרו, וס אנסלד וגאס ג'ונסון. בסדרת הגמר עצמה הפסידו הבולטס למילווקי באקס של כרים עבדול-ג'באר ואוסקר רוברטסון בתוצאה 0–4. לאחר שתי עונות נוספות בהן הודחה בולטימור בשלב הפלייאוף הראשון, עזב שו את הקבוצה.
לקראת עונת 1973/1974 התמנה למאמן פילדלפיה 76', אשר סיימה את העונה הקודמת עם מאזן הניצחונות הגרוע בתולדות הליגה (11.0%). בארבע העונות הבאות הפך שו את הקבוצה לאחת החזקות באזור המזרחי, ואף הוביל אותה להופעה בגמר ה-NBA בפלייאוף 1977, בו הפסידה לפורטלנד טרייל בלייזרס בתוצאה 2–4. השחקנים הבולטים של הקבוצה בתקופה זו היו ג'וליוס ארווינג, ג'ורג' מקגיניס, דאג קולינס ולויד פרי. לאחר שישה משחקים בעונת 1977/1978 פוטר שו מאימון הקבוצה והוחלף על ידי בילי קנינגהם, אשר הוביל את פילדלפיה לזכייה באליפות ה-NBA בעונת 1982/1983.
בעונות 1979 ו-1980 אימן את סן דייגו קליפרס, ובשתי העונות העמידה הקבוצה מאזן כולל של 78 ניצחונות ו-86 הפסדים מבלי להעפיל לפלייאוף. בשנת 1960 חזר לאמן את הבולטס, שבהיעדרו זכו באליפות ה-NBA‏ (1978) ועברו לעיר וושינגטון. הוא המשיך להחזיק בתפקיד בשש העונות הבאות, אשר ב-4 מתוכן העפילה הקבוצה לפלייאוף. בעונת 1987/1988 חזר למועדון הקליפרס, ובעונה וחצי בהן אימן את הקבוצה היא רשמה מאזן ניצחונות שלילי 27–93.
לאורך קריירת האימון רשמו קבוצותיו של שו מאזן כולל של 784 ניצחונות ו-861 הפסדים (47.7%) בעונה הסדירה, וכן 30 ניצחונות ו-47 הפסדים (39.0%) בשלב הפלייאוף.
שו נפטר ב-3 באפריל 2022.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירת המשחק של שו ב-NBA, באתר Basketball-Reference
↑  ביוגרפיה, באתר היכל התהילה של מטרופולין וושינגטון
↑  The 15 Greatest White Point Guards in NBA History, באתר Complex,‏ 25 בפברואר 2013
↑  סטטיסטיקות המכללות של שו, באתר Sports-Reference
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ה-NBA‏ 1954, באתר Basketball-Reference
↑  המובילים הסטטיסטיים של עונת 1959/1960 ב-NBA, באתר Basketball-Reference
↑  המובילים הסטטיסטיים של עונת 1960/1961 ב-NBA, באתר Basketball-Reference
↑  הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, נכון לשנת 1964, באתר Basketball-Reference
↑  מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA, נכון לשנת 1964, באתר Basketball-Reference
↑  סטטיסטיקות קריירת האימון של שו ב-NBA, באתר Basketball-Reference
גולף לעיוורים

גולף לעיוורים היא גרסה של ספורט הגולף, המותאמת לעיוורים וללקויי ראייה.
היסטוריה

התיעוד הראשון של גולף לעיוורים הוא משנות ה-20 בארצות הברית; קלינט ראסל (Clint Russell) מהיישוב דלות', שבמינסוטה, אשר התעוור כתוצאה מהתפוצצות צמיג בפניו, החל לשחק גולף כעיוור ב-1925. ראסל השתפר במשחק בהדרגה, ובשנות ה-30 המוקדמות כבר הגיע לתוצאה של 84 ל-18 חורים.
תחרות בין שני שחקני גולף עיוורים אמריקאים ובריטים התקיימה לפני מלחמת העולם השנייה. תחרויות מאורגנות מתקיימות בארצות הברית מאז שהארגון האמריקאי של גולף לעיוורים נוסד ב-1947.
הארגון הבינלאומי של גולף לעיוורים (IBGA) נוסד ב-1997 בפגישה בעיר פרת' באוסטרליה.
אופן התאמת המשחק לשחקנים לקויי הראייה

גולף לעיוורים מתבלט בין ענפי הספורט לנכים בכך שכמעט אין הבדל בין חוקי המשחק הרגילים לבין אלה המותאמים לעיוורים. עיקרון המשחק הוא שלשחקן העיוור או לקוי הראייה יש מאמן ("Coach") שמדריך את השחקן בתיאור המצב במגרש מבחינת הכדור והחור הבא, ומסייע לו בהצמדת המחבט לכדור בהכנה למכה. מכאן השחקן הוא לעצמו, ורק כישוריו הוא קובעים את טיב המכה.
מלבד המאמן, ההקלה היחידה בחוקים לה זוכים השחקנים העיוורים לעומת הרואים היא שלעיוור מותר להניח את המחבט על האדמה בתוך מלכודות חול ובמכשולים צדדיים.
תחרויות הגולף לעיוורים מתחלקות לשלוש קטגוריות, לפי דרגת העיוורון של השחקן:
B1 - עיוורון מוחלט בשתי העיניים, או אבחנת אור קלושה אך ללא יכולת לזהות צורת כף יד מכל מרחק ובכל כיוון
B2 - בין היכולת לזהות כף יד, עד לכושר ראייה של 2/60 או שדה ראייה של פחות מ-5 מעלות
B3 - כושר ראייה בין 2/60 ל-6/60, ו/או שדה ראייה של בין 5 מעלות ל-20 מעלות
ארגונים

בארגון הבינלאומי של גולף לעיוורים (IBGA) חברות כיום תשע מדינות: אוסטרליה, אירלנד, אנגליה, ארצות הברית, גרמניה, יפן, סקוטלנד, צפון אירלנד וקנדה.
הארגון הבינלאומי מקליט את תקנון משחק הגולף על גבי קלטות בכל עדכון שלהם, אשר חל אחת לארבע שנים.
בישראל יש שחקן גולף עיוור בולט - זהר שרון שזכה 5 פעמים ברציפות באליפות העולם, אך אין עדיין ארגון.
תחרויות

ה-IBGA מארגן את אליפות העולם בגולף לעיוורים אחת לשנתיים. האליפות של 2004 התקיימה באוסטרליה. האליפות של 2012 התקיימה בקנדה. האליפות הבאה תתקיים בסידני בשנת 2014.
תחרויות נוספות בחסות ה-IBGA הן התחרויות הפתוחות באוסטרליה, ארצות הברית, בריטניה, יפן וקנדה.
הישגים בולטים של שחקני גולף עיוורים

זהר שרון, ישראלי, יליד 1952, אלוף העולם בפעם החמישית ברציפות.
יואל לודוויצ'ק (Joel Ludvicek) האמריקאי, בן 78, קלע "חור-באחד" במרץ 2005, בגומה מספר 11 במגרש הגולף טווין פיינס (Twin Pines) באיווה, ארצות הברית.
ראו גם

כדורשער
גאווה שחורה

גאווה שחורה היא תנועה המעודדת אנשים בני גזע האדם השחור להיות גאים בגזע שלהם ובמורשתו.
התנועה התפתחה בארצות הברית בשנות ה-60 וה-70, כיום יש תנועות המזהות כתנועות גאווה שחורה ברחבי העולם, בעיקר בצפון אמריקה ואמריקה הלטינית. התנועה התפתחה לצד תנועת ההתנגדות להפרדה הגזעית בארצות הברית.
התנועה זוכה לעידוד נרחב מארגונים לזכויות אדם. פעילי הגאווה השחורה פועלים כיום כנגד אידאולוגיות המעודדות עליונות של גזע האדם הלבן ונגד תנועת הכוח הלבן. אחת התנועות הבולטות ביותר אשר הזדהתה כתנועת גאווה שחורה היא הפנתרים השחורים בארצות הברית ובין הפעילים הבולטים ביותר למען גאווה שחורה היו מרטין לותר קינג, מלקולם X וסטוקלי קרמייקל.
המונח חילחל גם לז'אנרים שונים של מוזיקה שחורה בצפון אמריקה, בהם מוזיקת נשמה ומוזיקת פאנק.
ראו גם

גאווה לבנה
עליונות שחורה
חיי שחורים חשובים
ג'יימס פוקס

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1939 (בן 85) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  William Fox
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 מקום לימודים:  בית הספר הארו  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  תיכון קליבלנד הייטס 
 בן או בת זוג:  Mary Elizabeth Piper (1973–2020) 
 צאצאים:  לורנס פוקס, Robin Charles Fox, Thomas William Fox, ג'ק פוקס, Lydia Fox 
 פרסים והוקרה:  פרס באפט"א לשחקן המבטיח בתפקיד ראשי בסרט (1964) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס ויליאם פוקס (באנגלית: James William Fox; נולד ב-19 במאי 1939) הוא שחקן קולנוע אנגלי-בריטי.
ביוגרפיה

נולד בשם ויליאם פוקס (William Fox) בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת. אביו רובין פוקס היה סוכן של שחקני תיאטרון ואימו אנג'לה וורתינגטון הייתה שחקנית. אחיו הם השחקן אדוארד פוקס והמפיק רוברט פוקס. בנו לורנס פוקס אף הוא שחקן, ואחייניתו היא השחקנית אמיליה פוקס. סבו היה המחזאי פרדריק לונזדייל. הוא שירת בצבא הבריטי בחטיבה "Coldstream Guards", כמו רבים מבני משפחתו, בהם אחיו ובנו, התחנך בבית הספר "הרו".
סרטו הראשון של פוקס היה ב-1950 "סיפור מיניבר", עוד הופיע באותה שנה בסרט "The Magnet" של אולפני אילינג. בסרטים הראשונים הופיע בשם ויליאם פוקס. בשנות השישים הפך להיות פופולרי והיה בדרכו להיות כוכב. בתקופה זאת שיחק בסרטים "המשרת" (1963), "אנשים מופלאים במכונות מעופפות" (1965), "מלך עכברוש" (1965), "הרדיפה" (1966), "מילי המודרנית והמתוקה" (1967), "איזדורה (1969) ו-"Performance" ‏(1970) לצידו של מיק ג'אגר. הופעותיו אלה כמו גם מערכת היחסים שהייתה לו עם השחקנית שרה מיילס הפכו אותו לאישיות תקשורתית.
אחרי הופעתו ב-"Performance" ובעקבות מות אביו, הפסיק פוקס את קריירת המשחק שלו. הלחץ שהיה עליו בזמן ההסרטה, מות אביו ועישון סמי הזיה מסוג DMT הביאו להתמוטטות עצבים. הוא הפך להיות נוצרי אוונגלסטי, כשהוא עובד עבור הארגון הנוצרי "The Navigators" ומקדיש עצמו לכנסייה. באותה תקופה השתתף רק בסרט אחד "No Longer Alone" (1978) סיפורה של אישה שרוצה להתאבד וניצלת בעזרת האמונה בנצרות.
אחרי היעדרות של כעשר שנים ממסכי הקולנוע, חזר פוקס בהדרגה לשחק. ב-1984 השתתף בסרט "המעבר להודו" וב-1992 גילם את דמותו של אנטוני בלאנט בעיבוד למחזה "A Question of Attribution" מאת אלן בנט. עוד שיחק בסרט "היה שלום המלך" בתפקיד קולונל פרגוסון. בשנות האלפיים הופיע בגרסה מחודשת להעולם שאבד (2001) בתפקיד פרופ' לאו סאמרלי, בסרט "מוות על הנילוס" (2004) לפי ספר של אגאתה כריסטי, ובסרט "צ'רלי בממלכת השוקולד" (2005) בתפקיד אביה של ורוקה סולט. הוא השתתף בתסכית אודיו של הסדרה "דוקטור הו". ב-2007 הופיע בתפקיד אורח בסדרת המתח "להעיר את המתים". עוד הופיע בתפקיד אורח בסדרה "לואיס" בפרק "Allegory of Love" לצידו של בנו לורנס פוקס.
בשנות השישים הייתה לפוקס מערכת יחסים עם השחקנית שרה מיילס. ב-1973 התחתן עם מרי אליזבת פייפר. יש לו ארבעה בנים ובת, בנו לורנס פוקס הוא שחקן ונשוי לשחקנית בילי פייפר, בתו לידיה פוקס נשואה לשחקן ריצ'רד אייואד. בנו הצעיר הוא השחקן ג'ק פוקס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 |  | The Miniver Story | טובי מיניבר |  |
| 1950 |  | The Magnet | ג'וני ברנט |  |
| 1962 | בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים | The Loneliness of the Long Distance Runner | גאנת'ורפ |  |
| 1963 |  | Tamahine | אוליבר |  |
| 1963 | המשרת | The Servant |  |  |
| 1965 | מלך עכברוש | King Rat |  |  |
| 1965 | אנשים מופלאים במכונות מעופפות |  | ריצ'רד מייס |  |
| 1966 | רדיפה | The Chase | ג'ייסון "ג'ייק" רוג'רס |  |
| 1967 | מילי המודרנית והמתוקה | Thoroughly Modern Millie | ג'ימי סמית' |  |
| 1967 | אראבלה | Arabella | ג'ורג'יו |  |
| 1968 | דאפי | Duffy | סטיבן קלברט |  |
| 1968 | איזדורה | Isadora | גורדון קרייג |  |
| 1970 |  | Performance | צ'אס דוולין |  |
| 1983 | רחל לינדסיי נעדרת | Runners | טום לינדזי |  |
| 1984 | גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים | Greystoke: The Legend of Tarzan | לורד צ'ארלס אסקר |  |
| 1984 | המעבר להודו | A Passage to India | ריצ'רד פילדינג |  |
| 1986 | התחלות ראשונות | Absolute Beginners | הנלי ממייפייר |  |
| 1986 | שריקה ברוח | The Whistle Blower | לורד |  |
| 1986 |  | Comrades | המושל ויליאם נורפוק |  |
| 1987 |  | High Season |  |  |
| 1989 | היה שלום המלך | Farewell to the King | פטריק |  |
| 1989 | רצח על תנאי | The Mighty Quinn | תומאס אלגין |  |
| 1990 | בית רוסיה | The Russia House | נד |  |
| 1991 | פחד בחשכה | Afraid of the Dark | פרנק |  |
| 1992 | משחקים פטריוטיים | Patriot Games | לורד ויליאם הולמס |  |
| 1993 | שארית היום | The Remains of the Day | לורד דרלינגטון |  |
| 1997 | אנה קארנינה | Anna Karenina | אלכסיי קארנין |  |
| 1997 |  | Never Ever | ארתור טריביין |  |
| 1998 |  | Shadow Run | לנדון-היגינס |  |
| 1998 |  | Jinnah | לואי מאונטבאטן |  |
| 1999 | מיקי עיניים כחולות | Mickey Blue Eyes | פיליפ קרומוול |  |
| 2000 | שם בוילה | Up at the Villa | סר אדגר סוויפט |  |
| 2000 | לצאת נקי | Sexy Beast | הארי |  |
| 2000 | קערת הזהב | The Golden Bowl | קולונל בוב הסינגהם |  |
| 2001 | הכל נשכח | Lover's Prayer | ולדימיר המבוגר (קול) |  |
| 2004 | יצאת נסיך | The Prince and Me | המלך הראלד |  |
| 2005 | צ'רלי בממלכת השוקולד | Charlie and the Chocolate Factory | מר סאלט |  |
| 2007 |  | Mister Lonely | האפיפיור |  |
| 2009 | שרלוק הולמס | Sherlock Holmes |  |  |
| 2010 | הילד | The Kid | אלן |  |
| 2011 | ווליס ואדוארד | W.E. | המלך ג'ורג' החמישי |  |
| 2012 | איום מבפנים | Cleanskin | סקוט קייטסבי |  |
| 2013 | אפי גריי | Effie Gray | סר צ'ארלס איסטלייק |  |
| 2013 | דאבל | The Double | הקולונל |  |
| 2013 |  | A Long Way From Home | ג'וזף |  |