stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האי סטיוארט
גאוגרפיה

באי מתגוררים כ-400 תושבי קבע והיישוב היחיד בו הוא העיירה אובן. רוב האי מכוסה בצמחייה עבותה וחלקו הצפוני בוצי ברובו. הפסגה הגבוהה ביותר באי היא הר אנגלם (Mount Anglem) המתנשא לגובה של 979 מטר. רוב שטח האי שייך לפארק הלאומי ראקיאורה.
במפות מסוימות מהמאה ה-18 ומראשית המאה ה-19 נקרא האי סטיוארט בשם האי הדרומי (האי הדרומי נקרא במפות אלו "האי האמצעי") בהמשך שונו השמות ושני האיים הגדולים של ניו זילנד נקראו האי הדרומי והאי הצפוני בהתאמה, ובעקבות כך האי סטיוארט נקרא על שם האירופי הראשון שמיפה אותו כאי באופן ודאי - ויליאם סטיוארט (William Stewart), שמיפה את חופיו כחלק ממשלחת לציד כלבי ים בשנת 1809. משמעות שמו המאורי של האי היא "שמיים זוהרים", וככל הנראה הוא מתייחס לתופעת הזוהר הדרומי שניתן לראות מן האי. המיתולוגיה המאורית מתייחסת לאי גם בשם Te Punga o Te Waka a Maui (עוגן הקאנו של מאוי); על פי המיתולוגיה יצא האל מאוי לשיט בקאנו שלו (האי הדרומי), וכשהגיע למקום המרוחק מכל יבשה הטיל את העוגן (האי סטיוארט) ודג דג גדול (האי הצפוני).
האנציקלופדיה הקתולית

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  אנציקלופדיה 
 הוצאה
 הוצאה:  אפלטון 
 מקום הוצאה:  ניו יורק 
 תאריך הוצאה:  19 באפריל 1913 
 
האנציקלופדיה הקתולית (באנגלית: Catholic Encyclopedia, כיום מכונה "האנציקלופדיה הקתולית הישנה") היא אנציקלופדיה בשפה האנגלית שהודפסה בשנת 1913 על ידי "דפוס האנציקלופדיה" (The Encyclopedia Press), ותוכננה כדי לספק "מידע מוסמך על החוג השלם של תחומי העניין, הפעילות והדוקטרינה הקתולית".
היסטוריה

כתיבת האנציקלופדיה החלה ב-1 בינואר 1905 תחת פיקוחם של חמישה עורכים:
צ'ארלס ג'ורג' הברמן, פרופסור ללטינית והממונה על ספריית הקולג' של ניו יורק סיטי.
אדוארד א. פּאס – פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה הקתולית של אמריקה שבוושינגטון.
קונדה ב. פאלן – עורך.
הכומר תומאס ג'וזף שאהאן – פרופסור להיסטוריה של הכנסייה באוניברסיטה הקתולית.
הכומר הישועי ג'ון ג'. ויין, עורך העיתון "השליח" (The Messenger) (אנ').
פגישת העבודה הראשונה של העורכים התקיימה במשרדי העיתון "השליח" ברחוב ה-16 מערב בניו יורק. הטקסט עבר את התהליך הרשמי שעובר כל טקסט דתי קתולי. הצנזור הרשמי מטעם הכנסייה הקתולית, רמי לפורט (Remy Lafort), נתן את האישור הראשוני לטקסט – "ניהיל אובסטאט" (לטינית Nihil Obstat "אין מניעה"), והארכיבישוף של ניו יורק, הקרדינל ג'ון פארלי, ניתן את האישור הסופי – "אימפרימאטור" (Imprimatur – "הדפיסו"). תהליך בחינה זה הואץ משום שנעשה שימוש חוזר בפרסומים קודמים שכבר קיבלו אישור. בנוסף לדיונים בלתי רשמיים תדירים וקשר מכתבים מתמיד, קיימו העורכים 134 פגישות רשמיות שבהם שקלו את תוכנית העבודה, היקפה וקצב התקדמותה, עד הפרסום ב-19 באפריל 1913. כרך מילואים הודפס ב-1922.
האנציקלופדיה עודכנה מאוחר יותר תחת פיקוחה של "האוניברסיטה הקתולית של אמריקה", והאנציקלופדיה הקתולית החדשה (אנ') הודפסה לראשונה ב-1967 ואחר־כך ב-2002.
ב-1993 הושפע קווין נייט (Kevin Knight), אמריקאי בן 26 מדנוור בקולורדו, מביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בעיר לכבוד יום הצעירים העולמי, והחל במיזם של העלאת מהדורת 1913 של האנציקלופדיה לאינטרנט. נייט הקים את האתר ניו אדוונט (New Advent – באנגלית "התגלותו המחודשת של ישו") על מנת לאכסן את המיזם. מתנדבים מארצות הברית, קנדה, צרפת, וברזיל עזרו בהעתקת החומר המקורי. האתר עלה לרשת ב-1995, והתעתיק הסתיים ב-1997. זכויות היוצרים על כרך המילואים פגו אף הן אך עד 2005 לא נעשה ניסיון לתעתקו לאינטרנט.
מטרה

האנציקלופדיה תוכננה לשרת את הכנסייה הקתולית, תוך השמטת עובדות ומידע שלא היו קשורים לכנסייה ותיאור ההתרחשויות מנקודת המבט של הדוקטרינה הקתולית הרשמית. האנציקלופדיה כוללת את הישגיהם של קתולים בכל התחומים, האינטלקטואלים והמקצועיים, ובהם אמנים, מחנכים, משוררים ומדענים. אומנם האנציקלופדיה מוגבלת בתחומים בהם היא עוסקת בהשוואה לאנציקלופדיות כלליות, אך היא הייתה שונה מניסיונות קודמים ליצירת אנציקלופדיה קתולית מקיפה שבחנו רק עניינים פנימיים של הכנסייה.
בנושאים בהם חלוקים הקתולים על כנסיות אחרות וקהילות פרוטסטנטיות, מייצג הטקסט בעקביות את נקודת המבט של הקתולים. מכיוון שהאנציקלופדיה נכתבה ב-1913 חלק מהערכים בה אינם מעודכנים בהקשר לנעשה בעולם הרחב (כך למשל בערך על המרונים נמצא התייחסויות למצבם "הנוכחי" תחת שלטון האימפריה העות'מאנית) או אפילו בהקשר לנעשה בכנסייה עצמה. בייחוד חסרה התייחסות למועצת הוותיקן השנייה שערכה שינויים משמעותיים בפולחן הדתי הקתולי וביחס לדתות אחרות.
שימושים

בהיותה "רכוש הציבור" ניתן להשתמש במהדורת 1913 בכל עבודה כתובה (ובתנאי שכותב המסמך לא ינסה לטעון כי הוא כתב את הערכים או המידע שהעתיק מהאנציקלופדיה). אומנם הצגת הדברים באנציקלופדיה היא מנקודת ההשקפה הקתולית, אך לעיתים קרובות היא מציעה ניתוח מעמיק ומדויק של מאורעות, אישים ורעיונות היסטוריים ופילוסופיים. טקסט מהאנציקלופדיה מופיע, לעיתים לאחר עריכה, בשירותים מקוונים כדוגמת ויקיפדיה.
דת הילד

דת הילד הוא ספר שנכתב על ידי המחנך והרופא היהודי-פולני יאנוש קורצ'אק (הנריק גולדשמיט) שנספה בשואה, ופורסם לראשונה בשנת 1929. הספר מתאר את התפיסות והגישות של קורצ'אק לחינוך ילדים, ונחשב לאחד מהספרים המרכזיים בתיאוריה החינוכית שלו.
הספר "דת הילד" תורגם לעברית על ידי דב סדן. התרגום לעברית כולל מבוא שמציג את גישתו של קורצ'אק לחינוך, ואת ההקשר ההיסטורי שבו נכתב הספר.
תוכן הספר

הספר "דת הילד" מתאר את עולמו הפנימי של הילד, את רגשותיו, מחשבותיו וצרכיו. קורצ'אק מדגיש את החשיבות של הכבוד לילד, הקשבה לצרכיו והבנת עולמו הפנימי. הוא מציג את הילדים לא כישות פסיבית אלא כאנשים בעלי זכויות וחובות משלהם.
אחד מהקטעים המופיעים בספר מתאר את סיפורו של אב שמבקר את בנו בארץ-ישראל. הסיפור מתאר את היחסים המורכבים בין האב לבנו ואת הניסיון להבין את בחירותיו של הבן, שעזב את פולין ועבר לארץ-ישראל. האב מבין שלמרות המרחק הפיזי והתרבותי, עדיין קיימת אהבה וקשר עמוק בין השניים.
הנחות יסוד מרכזיות

קורצ'אק מציג מספר הנחות יסוד מרכזיות:
כבוד לילד: הצורך להתייחס לילד בכבוד, להקשיב לו ולהבין את עולמו הפנימי.
שוויון בין ילדים למבוגרים: קורצ'אק טוען שאין הבדל ערכי בין ילדים למבוגרים, ושיש להתייחס לילדים בכבוד ובשוויון.
חינוך לעתיד: החינוך צריך להכין את הילד לחיים הבוגרים, אך גם להיות מותאם לצרכיו העכשוויים.
הערות שוליים

↑  A Child's Right to Respect
1 2  דת הילד / יאנוש קורצ'אק / דב סדן - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
האיים ההברידיים

| --- | --- |

מפת האיים ההברידיים: באדום - ההברידיים הפנימיים, בכתום - ההברידיים החיצוניים. בירוק - סקוטלנד
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  58°N 7°W﻿ / ﻿58°N 7°W﻿ / 58; -7
 שטח:  7,200 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Sgùrr Alasdair
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני האיים ההברידיים(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני האיים ההברידיים(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים האיים ההברידיים(למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים האיים ההברידיים
 
האיים ההברידיים (אנגלית: The Hebrides, גאלית סקוטית: Innse Gall) הם ארכיפלג נרחב, השוכן לאורך חופה המערבי של סקוטלנד. העיר טוברמורי מהווה בירת האיים. הנמל הראשי המקשר את האיים עם סקוטלנד נמצא בקרייגנור.
מבחינה גאולוגית שרשרת האיים מורכבת מהסלעים העתיקים ביותר באיים הבריטים. הארכיפלג מתחלק לשתי קבוצות איים עיקריות:
ההברידיים הפנימיים: הכוללים את סקאי, מל, איילה, ג'ורה,  סטאפה והאיים הקטנים.
ההברידיים החיצוניים: הכוללים את לואיס והאריס, ברנראי, אויסט צפוני(אנ'), אויסט דרומי(אנ'), בארה וסנט קילדה.
לעיתים מתייחסים לאיים ההברידיים ככלל בשם ה"איים המערביים", אף על פי ששם זה מיטיב לתאר רק את ההברידיים החיצוניים, שנודעו פעם בשם "האי הארוך".
האיים ההברידיים הם ככל הנראה קבוצת האיים הסקוטיים המוכרת ביותר. קבוצות אחרות כוללות את איי הקלייד, איי הפורת' והאיים הצפוניים. האי אראן ואיים אחרים בשפך הנהר קלייד (Clyde) לעיתים נכללים בטעות כחלק מהאיים ההברידיים.
מרבית תושבי סקוטלנד דוברי הגאלית באים מן האיים ההברידיים, בעיקר מן האיים החיצוניים, המנותקים יותר ובהם נשמרה השפה ומשמשת אוכלוסייה רחבה בחיי היומיום.
ההיסטוריה של האיים > פרהיסטוריה

האיים ההברידיים יושבו מוקדם בתחילת ההתיישבות של האיים הבריטיים, כנראה כבר בתקופה המזוליתית, במאה ה-9 לפני הספירה כששינויים אקלימיים אפשרו התיישבות אנושית. ישנם שרידים של מבנים המתוארכים עד לשנת 3000 לפני הספירה, כשהדוגמה הטובה ביותר ביניהם היא האבנים העומדות בקאלאניש שבאי לואיס. לא ידוע הרבה על המתיישבים הראשונים בהברידיים אבל ככל הנראה הם היו מאותה שושלת קלטים שיישבה את סקוטלנד.
ההיסטוריה של האיים > העידן הקלטי

האזכור הרשום המוקדם ביותר של האיים החיצוניים נעשה על ידי ההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס בשנת 55 לפני הספירה. הוא כתב על אי בשם היפרבוראה ("רחוק בצפון") בו עמד מקדש עגול אשר ממנו הירח הופיע במרחק קטן מעל כדור הארץ בכל 19 שנה, כביכול התייחסות למעגל האבנים בקאלאניש. פומפוניוס מלה גאוגרף רומאי-ספרדי מהמאה הראשונה, מתייחס לקבוצת של שבעה איים לה הוא קורא "המודאה". כותבים עתיקים אחרים כמו פליניוס הזקן, האסטרונום המצרי תלמי וסולינוס מהמאה ה-3 לספירה מזכירים לכאורה את ההברידיים, מה שמצביע על קשר בין תושבי האיים לעולם הרומאי.
לא הרבה ידוע על ההיסטוריה של תושבי ההברידיים לפני המאה ה-6 לספירה, משום שכמו שאר תושבי סקוטלנד, הם היו עמוק בתוך "ימי החשכה" ("Dark ages", התקופה המוקדמת של ימי הביניים). התיעוד המפורט הראשון של האיים הוא מהגעתו של קולומבה הקדוש במאה ה-6. קדוש אירי-סקוטי זה הביא לראשונה את הנצרות לאיים וייסד מספר כנסיות.
ההיסטוריה של האיים > ההברידיים תחת השלטון הנורווגי

כבר לפני המאה התשיעית לספירה החלו האיים ההברידיים, שנקראו בנורדית עתיקה "האיים הדרומיים" (Suðreyar), להיות תחת שלטון נורווגי השליטה הנורווגית באיים הפכה לרשמית בשנת 1098 כאשר אדגר, מלך סקוטלנד, אישר את דרישותיו של מגנוס השלישי, מלך נורווגיה. הכרתם של הסקוטים במגנוס השלישי כמלך האיים באה לאחר שהוא כבש את איי אורקני, האיים ההברידיים והאי מאן במערכה מהירה כנגד המנהיגים הנורווגים המקומיים. בכיבוש האיים מגנוס הכניע את אנשי הצפון שכבשו את האיים מאות שנים קודם לכן וכפה שלטון מלכותי ישיר יותר.
השליטה הנורווגית בהברידיים הפנימיים והחיצוניים הייתה מעורערת שנים רבות עד חלוקת האיים המערביים בשנת 1156. ההברידיים החיצוניים נשארו תחת שלטון ממלכת מאן והאיים וההברידיים הפנימיים הפכו ל"ממלכת ההברידיים" תחת המלך סומרלד. למרות שהאיים הפנימיים היו רשמית תחת ריבונות נורווגית, המנהיגים היו סקוטים בשפתם ובתרבותם.
שנתיים לאחר ניצחונו ב-1156 כבש סומרלד גם את האי מאן והפך למלך האחרון שמלך על כל איי הממלכה. לאחר מותו מלכי מאן לא שלטו יותר על ההברידיים הפנימיים.
ההיסטוריה של האיים > ההברידיים תחת השלטון הסקוטי

ב-1262 הסקוטים פשטו על האי סקאי ובעקבות זאת הוקון הרביעי, מלך נורווגיה, יצא לסקוטלנד כדי ליישב את העניין. הוקון עמד בראש כוח גדול שכלל 200 ספינות ו-15,000 חיילים. הסערות מול חופי סקוטלנד גבו מחיר כבד מהצי הנורווגי ובסופו של דבר התרחשה התכתשות מינורית בקרב לארגס בו הנורווגים ובני בריתם אנשי האי מאן, תחת פיקודו של מגנוס השלישי, מלך האי מאן השיגו רק ניצחון טקטי קטן כנגד הסקוטים. לאחר הקרב מזג האוויר הכריח את הצי הנורווגי לשוט חזרה לאיי אורקני, שם החליט הוקון להמשיך במערכה רק בקיץ. אולם המלך מת ממחלה באותו דצמבר ובנו מגנוס השישי החליט ששלום עם הסקוטים יותר חשוב מהשטחים הנורווגים ממערב לסקוטלנד ובים האירי. הסכם פרת' ב-1266 קבע כי האיים ההברידיים יימכרו לסקוטים בתמורה ל-4,000 מארק ותשלום שנתי של 100 מארק. ההסכם גם קבע שסקוטלנד תכיר בריבונות הנורווגית באורקני ושטלנד. שליטת הסקוטים באי מאן התבססה רק כשהם הביסו את המלך גודפרד השישי ב-1275.
לקריאה נוספת

לין וורן, סקוטלנד הפראית, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 140, ינואר 2010
האיחוד הכלכלי האירואסייתי

| --- | --- |

  
 דגל האיחוד הכלכלי האירואסייתי
 תחום:  ארגון בינלאומי כלכלי
 שפה רשמית:  רוסית
 מטה הארגון:  מוסקבה
 חברים:  בלארוס בלארוס   קזחסטן קזחסטן   רוסיה רוסיה   ארמניה ארמניה   קירגיזסטן קירגיזסטן
 תקופת הפעילות:  10 באוקטובר 2000 - נחתמת מגילת הייסוד של הקהילה האירואסייתית 30 במאי 2001 - אשרורה וכניסתה לתוקף – הווה
 www.EAEUnion.org
 
האיחוד הכלכלי האירואסייתי (ברוסית: Евразийский экономический союз) הוא ארגון כלכלי בינלאומי שמיועד לייצר גבולות מכס משותפים בין המדינות החברות בו, ולעודד שיתופי פעולה כלכליים בין המדינות החברות. הארגון הוקם לראשונה בשנת 2001 בשם הקהילה הכלכלית האירואסייתית (רוסית: ЕврАзЭС, Евразийское экономическое сообщество) ובשנת 2014 פורק והוקם מחדש בשמו הנוכחי.
היסטוריה

ב-10 באוקטובר 2000 חבר המדינות העצמאיות הגיעו להסכם הקמת הקהילה הכלכלית האירואסייתית שמטרתו לייצר שוק חופשי משותף ולהתמודד עם אתגרי הגלובליזציה ולייעל את שיתוף הפעולה בין המדינות.
ב-2004 רוסיה הצטרפה לקהילה הכלכלית המרכז אסייתית על מנת לחזק את נוכחותה במרכז אסיה. עד מהרה מוסקבה הציעה לפרק את הקהילה הכלכלית של מרכז אסיה ולאחדה אל תוך ארגון הקהילה הכלכלית האירואסייתית. בשנת 2005 אוזבקיסטן הביעה התעניינות ושאר המדינות הצטרפו לתמיכה בהצעה. ב-25 בינואר 2006 שני הארגונים הללו התמזגו רשמית.
ב-16 באוקטובר 2008 אוזבקיסטן פרשה מהארגון.
ב-1 ביולי 2010 הוקם איחוד המכס בין רוסיה, בלארוס וקזחסטן. המדינות אישרו הקמת מרחב כלכלי משותף בינואר 2012.
במאי 2014 בפגישת חברי המועצה העליונה של הקהילה הכלכלית האירואסייתית, שנערכה באסטנה, נשיאי רוסיה קזחסטן ובלארוס חתמו על חוזה הקמת האיחוד הכלכלי האירואסייתי.
המדינות החברות > נשיאות האיחוד

מדי שנה מתחלפת נשיאות האיחוד ונבחרת מדינה חדשה. בשנת 2015 נבחרה בלארוס.
| שנה | מדינה | ראש המדינה | אירועים עיקריים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | בלארוס בלארוס | אלכסנדר לוקשנקו | כניסת קירגיזסטן לאיחוד |
| 2016 | קזחסטן קזחסטן | נורסולטן נזרבייב | הסכם אזור סחר חופשי עם וייטנאם נכנס לתוקף |
| 2017 | קירגיזסטן קירגיזסטן | אלמזבק אטאמבייב |  |
| 2018 | רוסיה רוסיה | ולדימיר פוטין | סין ואיראן חתמו על הסכם הסחר החופשי |
| 2019 | ארמניה ארמניה | ניקול פשיניאן |  |
מוסדות האיחוד

המועצה העליונה
המועצה הבין-ממשלתית
המועצה הכלכלית
בית הדין
הבנק האירואסייתי לפיתוח
הלשכה הבינלאומית לחקירת תאונות תעופה ותקריות חמורות (Международное бюро по расследованию авиационных происшествий и серьезных инцидентов ברוסית).
ראו גם

האיחוד האירופי
הערות שוליים

↑  ‏About EurAsEC‏על הארגון באתר הרשמי
↑  http://enews.fergananews.com/articles/2477
↑  http://www.atimes.com/atimes/Central_Asia/JL19Ag01.html
↑  http://enews.fergananews.com/news.php?id=844&mode=snews
↑  http://www.tsouz.ru/Pages
↑  Kenjali Tinibai, Economy & Business: A Semi-Soviet Union is Born, TRANSITIONS ONLINE (March 9, 2010) available at www.ceeol.com ,Central and Eastern European Online Library
↑  "Visit to Kazakhstan. Meeting of the Supreme Eurasian Economic Council", President of Russia website
↑  предложено председательство в ЕАЭС в 2015 году
↑   Новый Таможенный кодекс ЕАЭС называют революционным, כתבה  באתר יוטיוב (אורך: 2:13)
↑  Об одобрении Правительством Российской Федерации проекта Соглашения о создании Международного бюро по расследованию авиационных происшествий и серьёзных инцидентов в рамках ЕАЭС, הודעת ממשלת רוסיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007393767805171  GND: 1069952745  LCCN: n2012030654  NKC: ko2015865789  SUDOC: 116444851  VIAF: 250317757   WorldCat (עם VIAF): 250317757 
פסגת מדינות הקהילה הכלכלית האירואסייתית, 31 במאי 2001
מפת האיחוד
דרבנן

דְרַבָּנָן (או: מִדְּרַבָּנָן; בעברית: "של רבותינו") הוא הגדרה של מקור להוראות הלכתיות ביהדות. ההלכות מדרבנן הן חוקים שחכמים הוסיפו על גבי מערכת ההלכות דאורייתא ("תקנות חכמים").
להבחנה בין הלכות בעלות תוקף מדאורייתא לעומת הלכות בעלות תוקף מדרבנן משמעויות מעשיות בפסיקת ההלכה.
הגדרת מושגים

"דרבנן" הוא מונח בארמית שמשמותו "של רבותינו". כינויים נוספים הם "דברי סופרים" או "דברי חכמים".
הוראות דרבנן נקראות גם "תקנת חכמים" או "גזירת חכמים" (גם בקיצור: "תקנה" או "גזירה" בסתם). בשיח ההלכתי מקובל להתייחס ל"דין/איסור/חיוב דאורייתא" לעומת "דין/איסור/חיוב דרבנן".
הגדרת מושגים > דאורייתא

דין דאורייתא כולל את כל הדינים שנמסרו למשה רבנו בהר סיני. כלומר הן דינים הכתובים בתורה (במפורש או שנלמדים מפסוק) והן דינים שהם "הלכה למשה מסיני" כלומר תורה שבעל פה. "דאורייתא" הוא מונח בארמית שמשמעתו "של התורה", כינויים נוספים הם "דבר תורה" או "דברי תורה".
דוגמה למצווה מדאורייתא היא איסור הדלקת אש בשבת (שמות לה', ג').
הגדרת מושגים > דברי קבלה

בין דין דאורייתא לדין דרבנן יש גדר אמצעי שנקרא דברי קבלה. כלומר מצוות או חיובים שנאמרו על ידי הנביאים. דברי קבלה אינם כתוקף של דיני התורה, אך הם יותר חמורים מדינים דרבנן.
לעיתים יש בדברי קבלה דווקא קולא (קלים יותר) מדיני דרבנן: במקרים מסוימים החמירו חכמים בדבריהם יותר מדיני התורה, על פי הכלל "דברי חכמים צריכים חיזוק, דברי תורה אינם צריכים חיזוק". אך בדברי קבלה לא החמירו חכמים כבדיני תורה.
דוגמה למצווה מדברי קבלה היא פורים שנתקנה על ידי הנביאים.
השתלשלות תקנות חכמים

מקור ההוראות שנוספו מדרבנן אינו בנקודה היסטורית אחת. המסורת היהודית מייחסת כמה מהתקנות לדמויות מקראיות שונות, ובהן משה, שלמה ועזרא. תקנות אחרות מיוחסות לחכמים מסוימים שפעלו בתקופת בית שני או בתקופה שלאחר החורבן.
לגבי רוב הדינים דרבנן אין מסורת מפורשת המתייחסת לזמן שבו הן נתקנו, אך בדרך כלל התלמוד ושאר הספרות ההלכתית עוסקים בתקנות המיוחסות על ידם לתקופת התנאים או מוקדם יותר.
דין דרבנן

כאמור דינים דרבנן הן דינים שאין להם מקור בתורה שבכתב או בעל פה, והם ניתקנו על ידי חז"ל בדורות שלאחר מתן תורה. רבים מגזירות חז"ל ניתקנו על מנת להרחיק את האדם מלעבור על איסור דאורייתא. כך למשל מופיע בתחילת מסכת ברכות שתיקנו חז"ל לקרוא קריאת שמע של ערבית עד חצות הלילה, על אף שמהתורה זמנה הוא עד הבוקר על מנת "להרחיק את האדם מן העבירה". טעם התקנה הוא על מנת שאדם לא ילך לישון קודם שקרא קריאת שמע, כאשר בדעתו לקרואה בהמשך הלילה, וייתכן שיגרר בשנתו עד הבוקר וימנע מלקרוא קריאת שמע.
בפוסקים ובתלמוד מובאים כמה הבדלי דינים שמייחדים דינים דרבנן:
גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה - חז"ל אינם גוזרים גזירה, כאשר על פי הנראה רוב הציבור יתקשו לקיימה.
ספק  - כאשר מסופק לאדם אם קיים מצווה מדרבנן, הוא אינו חייב לחזור ולעשותה, מטעם ספק דרבנן לקולא.
ראו גם

דאורייתא
שבע מצוות דרבנן
מצווה לשמוע דברי חכמים
אסמכתא
תקנות הקהילה
הערות שוליים

↑  מסכת ראש השנה דף י"ט עמוד א'.
האיש מטולון

ראשו המשומר היטב של האיש מטולון
האיש מטולון, כפי שהוא מוצג במוזיאון סילקבורג
שרידיו של האיש מטולון, זמן קצר לאחר שנמצא
האיש מטולון (בדנית: Tollundmanden) היא גופת כבול של אדם שחי במאה ה-4 לפנה"ס, במהלך תקופה הקרויה בסקנדינביה "תקופת הברזל הקדם-רומאית". הגופה נמצאה בביצת כבול בשנת 1950 בחצי האי יוטלנד שבדנמרק. תכונותיה הפיזיות של הגופה השתמרו בצורה כה טובה, עד כי שבעת גילויה חשבו שמדובר בקורבן שנרצח בעת האחרונה. שתים עשרה שנים לפני שנמצאה גופתו של האיש מטולון נמצאה באותה ביצה גופת כבול אחרת, גופתה של האישה מאלינג.
מציאת הגופה

ב-6 במאי 1950 עסקו ויגו ואמיל מהכפר הקטן טולון בחיתוך כבול בביצת כבול בשם בילדסקובדל, 12 ק"מ מערבית לסקילבורג, דנמרק. במהלך עבודתם הבחינה אחת מנשותיהם שעסקה בטעינת הכבול בכרכרה, בגופה בשכבת הכבול. הגופה נראתה טרייה עד כדי כך שגרמה לעובדים לחשוב שמדובר בקורבן רצח מן העת האחרונה. לאחר לבטים רבים הודיעה האישה למשטרת סקילבורג על מציאת הגופה. הדיווח על הגופה נרשם ביום ב-8 במאי. לאחר שהמשטרה לא הצליחה לקבוע את זמן המוות של הגופה, הובאה הגופה לפרופסור לארכאולוגיה פיטר גלוב. בבדיקה הראשונית הציע גלוב כי הגופה בת למעלה מ-2,000 שנה, והיא ככל הנראה קורבן אדם.
האיש מטולון שכב בגובה של 50 מטרים מקרקע הביצה, והיה קבור תחת שני מטר של כבול, כשגופו מונח בתנוחה עוברית. הוא חבש כובע מחודד עשוי מעור וצמר כבש שהודק מתחת לסנטרו על ידי חוט נסתר. מסביב למותניו הוא היה חגור בחגורה. בנוסף, מסביב לצוואר היה מהודק חבל שירד במורד הגב. מלבד כל אלה, הגוף היה עירום. השיער היה קצוץ כה דק עד שהוא כמעט נחבא על ידי הכובע. על הסנטר והשפה העליונה היו זיפים קצרים (באורך 1 מ"מ), מה שמלמד כי האיש לא התגלח ביום מותו.
חוקרים מאמינים שהאיש היה קורבן אדם ולא נרצח, הן לאור העובדה שגופתו הונחה בצורה מסודרת וכן מכיוון שעיניו ופיו היו סגורים.
מחקר על הגופה

מתחת לגופה נמצאה שכבה דקה של טחב. מדענים יודעים כי הטחב נוצר בכבול דני בתקופת הברזל המוקדמת. לפיכך, משערים כי הגופה הייתה בביצה למעלה מ-2,000 שנה. בדיקות על פי תיארוך פחמן-14 תיארכו את הגופה לתקופה שבין 210-375 לפנה"ס. רקמות רכות שהשתמרו בגופה הם תוצאה של החומצה שבכבול, יחד עם מחסור של חמצן מתחת לפני הקרקע כמו גם האקלים הקר של המדינות הנורדיות. החומצה שבכבול נדרשת על מנת לשמר גופת אדם נגרמת על ידי טחב הנקרא ספגנום. הספגנום נלחם נגד הרס שנוצר כתוצאה מקיומם של תרכובות פנוליות שנמצאת בקירות התא. עם זאת, בגלל החומציות הגבוהה של הכבול העצמות בדרך כלל נמסות ולא משתמרות.
בדיקות וצילומי רנטגן של הגופה הראו כי ראשו של האיש לא ניזוק, וכן הלב, הריאות והכבד השתמרו היטב. מוזיאון סילקבורג מעריך כי גילו היה כ-40 שנה וגובהו היה 161 ס"מ, קומה נמוכה יחסית גם לאותו זמן. אם כי סביר להניח כי הגופה התכווצה במשך שהותה בביצה.
בדו"ח הנתיחה הראשוני משנת 1950 הגיעו הרופאים למסקנה שהאיש מטולון מת בתלייה ולא בחנק. החבל השאיר תלמים גלויים בעור מתחת לסנטר ובצידי צווארו. עם זאת, לא נשאר שום סימן בחלק האחורי של הצוואר שבו היה ממוקם הקשר של עניבת החנק. לאחר בחינה מחודשת בשנת 2002, מצאו מדענים משפטיים ראיות נוספות כדי לתמוך בממצאים הראשוניים. למרות שחוליות הצוואר לא ניזוקו (חוליות אלו ניזוקות לעיתים קרובות כתוצאה מתלייה), בדיקת רדיוגרפיה הראתה כי הלשון הייתה נפוחה - אינדיקציה למוות בתלייה.
תוכנם של הקיבה והמעיים נבדקו, והמדענים גילו כי הארוחה האחרונה של האיש מטולון הייתה סוג של דייסה עשויה מירקות וכן זרעי בר וזרעים מתורבתים: שעורה, זרעי פשתן, קאמילה סטיבה וארכובית.
לא נמצאו עקבות של בשר במערכת העיכול שלו, ומשלב העיכול ניתן היה לקבוע שהאיש חי במשך 12 עד 24 שעות מזמן ארוחתו האחרונה. למרות שדייסות ירקות מסוג זה לא היו יוצאי דופן עבור אנשים מאותו הזמן, צוינו שתי עובדות מעניינות:
המרק הכיל סוגים רבים ושונים של זרעי בר וזרעים מתורבתים. בדרך כלל, זרעים כאלה לא היו זמינים. ניתן להניח שחלק מהם נאספו במכוון לאירוע מיוחד.
המרק היה עשוי מזרעים שהיו זמינים רק בסמוך למעיין שבו האיש נמצא.
הצגת הגופה

הגופה מוצגת במוזיאון סילקבורג בדנמרק, אך רק הראש הוא המקורי. מכיוון שטכניקות לשימור חומרים אורגנים לא היו מתקדמות מספיק בשנת 1950 לשימור הגוף כולו, הציעו הבוחנים המשפטיים לנתק את הראש משאר הגוף ולשמר רק אותו. כתוצאה מכך, הגוף התייבש והרקמה נעלמה. בשנת 1987 שחזר מוזיאון סילקבורג את הגוף כשהוא מתבסס על שרידי השלד. כך שכיום, הראש המקורי מצורף להעתק הלא מקורי של הגוף.
שתי הרגליים והאגודל השמאלי נשתמרו היטב על ידי הכבול, והם נשמרו בפורמלין לבדיקה מאוחרת יותר. בשנת 1976 לקחה המשטרה הדנית טביעות אצבעות מהשרידים, מה שהופך את טביעת האצבע של האיש מטולון לאחת מטביעות האצבע העתיקות ביותר.
ראו גם

גופת כבול
האימפריה הבולגרית

האימפריה הבולגרית הוא השם של שתי תקופות בהיסטוריה של בולגריה מתקופת ימי הביניים, שבמהלכן היא מילאה תפקיד של כוח משמעותי באירופה בכלל ובדרום אירופה בפרט, כאשר לעיתים קרובות היא מתעמתת עם האימפריה הביזנטית. שתי "האימפריות הבולגריות" לא נחשבות כשתי ישויות נפרדות, כי אם כמדינה אחת שקיומה חודש לאחר שליטה ביזנטית על השטח שלה.
האימפריה הבולגרית הראשונה נוסדה כתוצאה מההתרחבות של בולגריה הישנה אל הטריטוריה של נהר הדנובה, ובדרך כלל מתארכים את שנות קיומה בין 681 (כאשר האימפריה הביזנטית הכירה בה באמצעות אמנת שלום) עד 1018, כאשר האימפריה הביזנטית השתלטה עליה. היא הגיעה בהדרגה לשיאה במהלך המאה ה-9 וראשית המאה ה-10 תחת שלטונם של בוריס הראשון וסימיון הראשון, כאשר היא התפתחה והפכה למרכז התרבותי והספרותי של אירופה הסלאבית, כמו גם אחת המדינות הגדולות ביותר באירופה.
המדינה הבולגרית של ימי הביניים הושבה על כנה כאימפריה הבולגרית השנייה, לאחר מרד מוצלח נגד של שני אצילים מוליקו טרנובו, אסן ופיטר, ב-1185. תחת שלטונו של איוון אסן השני במחצית הראשונה של המאה ה-13 היא השיבה לעצמה בהדרגה את רוב הכוח שהיה בידיה בעבר, למרות שהדבר לא נמשך זמן רב בגלל בעיות פנים ופלישות מבחוץ. האימפריה התקיימה עד כיבושה בפלישה העות'מאנית לבלקנים בשלהי המאה ה-14. ב-1422 הוצא להורג בבלגרד צאר וידין קונסטנטין השני ומועד זה נחשב לסיומו הרשמי של עידן האימפריה הבולגרית השנייה.
דורית בר-אור

| --- | --- |

בר-אור, 2009
 לידה:  19 במאי 1976  (בת 48) ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  סורבון 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורית בר אור בסרטו של ינקול גולדווסר "אין לה אלוהים", 2006
דורית (דוֹדוֹ) בר-אור (נולדה ב-19 במאי 1976) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ומעצבת אופנה ישראלית.