stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקהילה הבהאית בברזיל
תוכנית שבע השנים והעשורים לאחריה

שוגי אפנדי שלח ב-1 במאי 1936 מברק לוועידה השנתית הבהאית של ארצות הברית וקנדה, וביקש להתחיל ליישם את חזונו של עבד אלבהאא.
שוגי אפנדי שלח מברק נוסף ב-19 במאי שקרא להתיישבות קבועה של חלוצים בהאים בכל מדינות אמריקה הלטינית. האספה הרוחנית הלאומית של ארצות הברית וקנדה מינתה את הוועדה הבין-אמריקאית כאחראית על ההכנות לתהליך. במהלך ועידת צפון אמריקה הבהאית ב-1937, שוגי אפנדי הודיע לוועידה שעליהם להאריך את דיוניהם כדי לאפשר לנציגים ולאסיפה הלאומית להחליט על תוכנית שתאפשר הגירה לאמריקה הלטינית וכן שתאפשר את השלמת בניית מבנה בית התפילה הבהאי בוילמט, אילינוי. בשנת 1937 תוכנית שבע השנים הראשונה (1937–1944) הגדירה לבהאים האמריקאים את משימת ביסוס האמונה הבהאית בכל מדינה באמריקה הלטינית. עם הגעת הבהאים האמריקאים לאמריקה הלטינית, החל משנת 1938, קהילות בהאיות ואסיפות רוחניות מקומיות הוקמו ברחבי אמריקה הלטינית. עד אוקטובר 1941 החלוצים הבהאים הברזילאים היו דונה אנטוניה, ובני הזוג וורלי. עד שנת 1946, הגיעו לברזיל חלוצים נוספים - ז'אן סילבר, ויויאן ווסון, וירג'יניה אורביסון, מר וגברת אדוארד בודה, והזוג אדמונד ג'יי מיסלר. בשנת 1946 נבחרה האספה המקומית הראשונה של ריו דה ז'ניירו.
עד יוני 1947, נוסדו בברזיל שלוש אסיפות רוחניות מקומיות.
לאחר בחירתה של האספה הרוחנית האזורית של דרום אמריקה בשנת 1950, בשנת 1957 חולקה האספה חולקה לשניים: אספה עבור צפון ומזרח דרום אמריקה (כלל את ברזיל, פרו, קולומביה, אקוודור וונצואלה) שמרכזה בלימה, ואספה עבור דרום ומערב דרום אמריקה (כלל את ארגנטינה, צ'ילה, אורוגוואי, פרגוואי ובוליביה) שמרכזה בבואנוס איירס. בשנת 1961, הוקמה אספה רוחנית לאומית עצמאית בברזיל. עד שנת 1963, היו 12 אסיפות רוחניות מקומיות בברזיל: באהיה, קמפינאס, קוריטיבה, לגואה גראנדה (אנ'), ניטרוי, פורטו אלגרה, רסיפה, ריו דה ז'ניירו, סנטו אנדרה (אנ'), סאו קייטנו דו סול, מוגי מירים (אנ') וסאו פאולו, נוסף לחמש קהילות בהאיות קטנות יותר - בלם, בלו הוריזונטה, ברזיליה, קצ'וארה דורדה (אנ') ופוסוס דה קלדס (אנ'). בשנת 1977, הצטרף מאמין בהאי ראשון מבני המאקושי לדת.
מוסדות חינוך בהאים בברזיל

בשנת 1980 נוסד בברזיליה בית הספר של האומות (אנ'), "Escola das Nações", בית ספר בהאי בינלאומי דו-לשוני, המלמד באנגלית ובפורטוגזית. בשנת 1990, בית הספר שיתף פעולה עם כמה קהילות בפרויקטים שונים, שאחד מהם כלל חסות של שר החינוך של המחוז הפדרלי. בשנת 2007 היו בבית הספר כ-610 תלמידים רשומים ו-90 מורים.
בסוף שנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים הוקמה אגודת מונטה קרלו (Associação Monte Carmelo) כקהילה של מחנכים, משפחות, ילדיהם וצוות תמיכה שיצרה ארגון לא-ממשלתי לפיתוח חברתי וכלכלי על ידי משפחת אייואזיאן (Ayvazian). המשפחה תרמה 84,000 מטרים רבועים באזור פורטו פליז (אנ') שהיו בבעלותם לקהילה הבהאית כדי שישמשו לצורכי העיר וסביבתה. לאחר הערכה מדוקדקת והתייעצות עם מנהיגים ורשויות מקומיות, נקבע כי השימוש הטוב ביותר בנכס יהיה הפיכתו למרכז לחינוך חומרי, אנושי ורוחני של 120 ילדים ובני נוער מכל רקע דתי וקבוצות אתניות ממשפחות בעלות הכנסה נמוכה.
פסגת כדור הארץ 1992

הקהילה הבהאית הבינלאומית קיבלה פנייה לסייע בהכנה לפסגת כדור הארץ ב-1992 שנערכה בברזיל. באוגוסט 1991, פנה לקהילה וורן לינדנר, יו"ר משותף של הפורום הגלובלי, בבקשה לסיוע בהקמת משרדי הפורום העולמי בריו דה ז'ניירו. ארתורו, יו"ר המשרד לענייני הסביבה של הקהילה הבהאית הבינלאומית, אמר כי "הצלחנו להציע לפורום את הסיוע במשרה מלאה של גב' אמנדה גורני, בהאית ברזילאית השולטת באנגלית ופורטוגזית כאחד, כעוזרת למר לינדנר"; "תקוותנו הייתה שמעורבות מוקדמת של בהאים תעזור להחדיר רוח מאחדת לפורום, ואנו מאמינים שזה הושג". הקהילה הבהאית הבינלאומית עקבה אחר מאמצי פסגת כדור הארץ למרות הירידה בעיסוק בנושא, והתחייבה לתמיכה בסוגיה ברחבי העולם.
במהלך פסגת כדור הארץ, הקהילה הבהאית הבינלאומית לקחה חלק בפורום הגלובלי שהתנהל לצד הפגישות הממשלתיות בפסגה וכן מילאה תפקיד מרכזי בפעילויות נלוות, כמו אנדרטת השלום שהוזמנה על ידי הקהילה הבהאית הבינלאומית ונחשבה כסמלה של פסגת כדור הארץ. האנדרטה ממוקמת באזורים הירוקים של גויאניה. הבהאים בברזיל ומחוצה לה גם סייעו בהכנה ובהפקה של ספר יצירות אמנות ומאמרים של ילדים מרחבי העולם שעוסק בצורך בהגנה על הסביבה ובשלום. הספר, שנקרא המחר שייך לילדים, נשלח לכל ראשי המדינות ב-1993. הבאאים מימנו כלכלית סימפוזיון באורך יום, שנערך בפורום העולמי, בנושא "ערכים ומוסדות לציוויליזציה עולמית בת קיימא ומתקדמת". הבהאים קיבלו גם את האחריות על ארגון תוכנית של מוזיקת ערב ותרבות עבור הפורום העולמי של 1992. "סדרות ערב בפארק" התקיימו מדי ערב במהלך הפורום העולמי באמפיתיאטרון בפארק פלמנגו שבריו דה ז'ניירו.
דמוגרפיה נוכחית

בשנת 1990, נבחרה בעיר ברורי (אנ') שבמדינת אמזונאס האספה הרוחנית המקומית הראשונה שהורכבה כולה מילידים בני המורה (אנ'). בשנת 2002, הבהאים טענו כי ישנם כ-55,000 מאמינים בהאים בברזיל, ו-66 אסיפות רוחניות מקומיות. עד לשנת 2008, נוסדו קהילות בהאיות מקומיות בבארטוס (אנ'), באורו, בלו הוריזונטה, בלומנאו, ברזיליה, קצ'ואירה דו בום ז'סוס - פלוריאנופוליס, גויאביירס, לאורו דה פרייטס, לונדרינה, מנאוס, מוגי גואסו (אנ'), נטאל, פורטו פליז (אנ'), רסיפה, ריו ברנקו, ריו דה ז'ניירו, סנטו אנדרה (אנ')סאו פאולו, סאו פאולו, סאו סבסטיאו ווילה וליה. לפי ארכיון הנתונים של הדת (אנ'), המסתמך על האנציקלופדיה הנוצרית העולמית, בשנת 2022 התגוררו בברזיל 45,913 מאמינים בהאים.
מעורבויות נוספות

מאז הקמתה הייתה לדת הבהאית מעורבות בפיתוח סוציו-אקונומי (אנ'), החל בהענקת חופש גדול יותר לנשים, פרסום וקידום החינוך הנשי, שקיבלה ביטוי מעשי בהקמת בתי ספר, פיתוח חקלאות, ובניית מרפאות. הדת נכנסה לשלב חדש של פעילות כאשר פורסם מסר של בית הצדק האוניברסלי ב-20 באוקטובר 1983, בו הבהאים נקראו לחפש דרכים, התואמות את העקרונות הבהאים, שבהן יוכלו להיות מעורבים בפיתוח החברתי והכלכלי של הקהילות שבהן הם חיים. ברחבי העולם בשנת 1979 היו 129 פרויקטים של פיתוח סוציו-אקונומי בהאים המוכרים באופן רשמי. עד 1987, מספר פרויקטי הפיתוח המוכרים רשמית עלה ל-1,482. לקהילה הבהאית הברזילאית יש חברים ופעילויות בנושאים המשפיעים על הדת, והקהילה ממשיכה בתוכניות של הסברה. בשנת 1986 הוקמה האגודה הברזילאית לרופאים לשלום ביוזמתם של מספר רופאים בהאים. בשנת 2002 הרכיבה האספה הרוחנית הלאומית הברזילאית רשימה של כ-44 שמות של מנהיגים דתיים לאומיים, תאולוגים ואקדמאים דתיים, להם שלחו את מכתב שנקרא מכתב למנהיגי הדת בעולם, העוסק במתחים בין הדתות השונות. כצעד שני, כ-330 עותקים של המכתב נשלחו לאסיפות הרוחניות המקומיות בברזיל, להפצה למנהיגים דתיים מקומיים. רוברטו אגרארי, מזכיר לענייני חוץ של האספה הרוחנית הלאומית הברזילאית אמר כי "בחברה הברזילאית, פילוגים דתיים הם בעיה"; "יש מתחים בין קבוצות אוונגליסטיות לבין עדות נוצריות אחרות, ובין נוצרים וקבוצות דתיות המבוססות באפריקה. אז אנחנו מאמינים שהפצת המסר הזה מגיעה בזמן הנכון, שיש לו פוטנציאל להביא הבנות חדשות".
מעורבויות נוספות > בהאים ברזילאים ידועים

ישנם בהאים ידועים שפעלו או חיו בברזיל. במהלך שנות ה-90, רולנד צוויקר הבהאי היה שחקן פנטומימאי ושחקן תיאטרון שפעל בברזיל, צרפת וארצות הברית. בשנת 1992, הצייר והפסל סירון פרנקו (אנ'), שהכריז לראשונה על הצטרפותו לדת הבהאית במהלך ראיון רדיו ששודר ברחבי ברזיל, עיצב את אנדרטת השלום לפסגת כדור הארץ.
מעורבויות נוספות > ארגונים בהאים נוספים

מוסדות בהאים ומאמינים בהאים בעצמם ייסדו מספר ארגונים שמטרתם קידום שירות לקהילה. בשנת 1985, הסניף הדרום אמריקאי הראשון של האגודה ללימודי הבהאים נוסד בברזיל. בשנת 1990, הוכרה האגודה הברזילאית למחנכים לשלום, שהוקמה על ידי מאמינים בהאים, על ידי ממשלת מדינת אמזונאס. בינואר 2002 נפגש הקונגרס התשיעי של תנועת הנוער הבהאית של אמריקה עם 600 בני נוער מ-15 מדינות במרכז החינוך הבהאי סולטנייה מחוץ למוגי מרים (אנ'), עיר במדינת סאו פאולו.
מעורבויות נוספות > ארגונים בהאים נוספים > ADCAM

האגודה לפיתוח מלוכד של האמזונס (בפורטוגזית: The Associacao para o Desenvolvimento Coesivo da Amazonia, או בקיצור - ADCAM) נוסדה בשנת 1984 על ידי האספה הרוחנית הלאומית של הבהאים מברזיל. בעת הקמתה, ADCAM החלה לפעול בשני אזורים שונים: באזור החקלאי ובאזור העירוני. באזור החקלאי, האגודה פעלה באמצעות המכון החקלאי הפוליטכני דג'אג'אל אגרארי (או בקיצור IPRAM), באירנדובה (אנ'), המספק חינוך פורמלי בתחום החקלאות והטכנולוגיה החקלאית. באזור העירוני, ADCAM הקימה את מה שהפך למכון המקצועי מנסרור, באזור המזרחי של מנאוס, אשר נחנך ב-7 בספטמבר 1989. משרד החינוך הברזילאי העניק מענק בשווי של כ-850,000 דולר בשנת 2001 למכון המקצועי של מנסרור, על מנת שיוכל להכיל כ-4000 סטודנטים מדי שנה. בשנת 2003, חנכה ADCAM באישור משרד החינוך הברזילאי את מכללת טאהרה, המכיל קורסים למורים שסיימו את לימודים בנושאי בפיתוח חברתי. בנובמבר 2005 קיבלה מכללת טאהרה מעמד רשמי של מכללה.
מעורבויות נוספות > קשרים בין הקהילה הבהאית להנהגה הברזילאית

ב-28 במאי 1992 התכנס בית הנבחרים של ברזיל לישיבה מיוחדת לציון מאה שנה לפטירתו של בהאא' אללה. בשנת 1996 ערך בית הנבחרים של ברזיל מושב חגיגי מיוחד לכבוד רוחיה ח'אנום (מרי סאת'רלנד מקסוול, בהאית קנדית ואשתו של אחד ממנהיגי הדת שוגי אפנדי), שביקרה בברזיל לציון יום השנה ה-75 לראשיתה של האמונה הבהאית בברזיל. בשנת 2000 הסכימה ברזיל לקלוט 30 משפחות בהאיות איראניות שהתמודדו עם רדיפות על רקע דתי בארצן. שרת המשפטים דאז, אליזבת סוסקינד, ציינה כי קליטת המשפחות הייתה חלק מהסכם עם הנציב העליון של האו"ם לפליטים. מאז המעצר הראשוני של חלק מחברי הנהגת הבהאים באיראן במרץ 2008, מספר חברי קונגרס ברזילאים התבטאו כנגד המהלך. הנושא הועלה שוב בברזיל ב-17 בפברואר 2009 כאשר ועדת הקונגרס הברזילאי לזכויות אדם ומיעוטים פרסמה מכתב פתוח לרשויות המשפטיות של הרפובליקה האסלאמית של איראן. (להרחבה ראה ערך רדיפת בהאים (אנ')).
לקריאה נוספת

da Silva Paiva, Cirlei Izabel (2008). A Ação Social dos Baha'is no Brasil (Thesis) (in Portuguese). Catholic University in São Paulo.
הרי היורה

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,718 מ'
 שטח:  14,000 קמ"ר 
 מדינה:  שווייץ, צרפת 
 מיקום:  צרפת צרפת   שווייץ שווייץ
 אורך הרכס:  360 ק"מ
 קואורדינטות:  47°14′35″N 6°01′19″E﻿ / ﻿47.2431°N 6.0219°E﻿ / 47.2431; 6.0219
 
 
הרי היורה (בצרפתית: Massif du Jura) הם רכס הרים המצוי צפונית-מערבית להרי האלפים, בשטחן של צרפת ושווייץ.
לשם "יורה" הוצעו כמה הסברים, בין השאר ייתכן כי הוא נובע מהמילה "jor" שמוצאה בקלטית והומרה ל"juria" הלטינית, ומשמעותה: יער. טענה אחרת גורסת כי השם נובע מהמילה הסלאבית Gora, שפירושה הר.
תצורות אבן הגיר העשירות במאובנים, להן קרא חוקר הטבע אלכסנדר פון הומבולדט "גיר היורה", הן הבסיס לשמו של תור היורה בעידן המזוזואיקון, שהחל לפני כ-199.6 מיליון שנים והסתיים לפני כ-145.5 מיליון שנים לפני זמננו. סלעים מתור זה נחקרו לראשונה בהרי היורה.
גאוגרפיה ואקולוגיה > מיקום וטופוגרפיה

הרי היורה הם רכס הרים קטן המצוי צפונית-מערבית לאלפים, המפריד בין נהרות הריין והרון ומהווה חלק מקו פרשת המים המזין את שניהם. הרכס מצוי בשטחן של צרפת ושווייץ, והגבול ביניהן עובר לאורכו. ההבחנה בין היורה השווייצרית לבין היורה הצרפתית נובעת מחלוקה מדינית ולא מאופיו הטבעי של הרכס.
חלקו הצרפתי של הרכס שוכן באזור פראנש-קונטה ונמתח לאזור רון-אלפ מזרחית לאן, שם הוא מגיע לשיא גובהו בפסגת Le Crêt de la Neige. קצהו הדרומי שוכן במחוז סבואה וקצהו הצפוני בדרום אלזס. אזור ששטחו 1,600 קמ"ר מוגן במסגרת "פארק הטבע האזורי של הרי היורה" (Parc naturel régional du Haut-Jura), המכונה גם "פארק היורה".
בצדו השווייצרי מצוי הרכס בקנטונים של בזל-לנדשאפט, זולותורן, ז'ורה, ברן, נשאטל, וו וקנטון שפהאוזן בצפון, סמוך לגבול עם גרמניה. בשווייץ מהווה הרכס אחד משלושה אזורים גאוגרפיים, הכוללים גם את האלפים השווייצריים ואת השפלה השווייצרית המצויה בין שני הרכסים.
הרי היורה יוצרים קשת הררית שאורכה 360 ק"מ. הרכס גבוה יותר בחלקו הדרומי, ושתי הפסגות הגבוהות ביותר בתחומו מצויות בשטח צרפת: Crêt de la Neige‏ (1,718 מ') ו-Crêt de la Neige‏ (1,717). שתי פסגות גבוהות נוספות: Mount Tendre‏ (1,679 מ') ו-La Dôle‏ (1,677 מ') מצויות בשטחה של שווייץ.
רמת אבן הגיר של הרי שוואביה ו"היורה הפרנקונית" בבוואריה הגרמנית אינן קשורות לרכס הרי היורה מבחינה גאוגרפית אך קשורות אליו בעקיפין מבחינה גאולוגית באמצעות הימצאות שכבות של סלעי משקע דומים בני אותו גיל.
גאוגרפיה ואקולוגיה > אקלים

כמות המשקעים השנתית הממוצעת גבוהה יותר בדרום ובמערב הרכס, ומגיעה במקומות אלה ליותר מ-2,030 מ"מ. לעומתם, בצפון-מזרח כמעט ואינה עולה על 1,000 מ"מ.
גאוגרפיה ואקולוגיה > פלורה

הצמחייה הטבעית לכל אורך הרי היורה היא יערית, ויערות היורה נחשבים לגדולים ביותר בצרפת. ביערות אלה צומחים בעיקר עצי אלון, אשור ובגובה רב יותר גם עצי אשוח. ביורה הדרומית מתחלפים עצי האשוח בסוג אדר הנקרא "אדר שקמה" (Acer pseudoplatanus). הפסגות הגבוהות מקו העצים מכוסות עשב אלפיני. רק מעל סלעי חוואר וחרסית מצויות פיסות מבודדות של אדמת בור.
גאוגרפיה ואקולוגיה > פאונה

חיות בר רבות נכחדו בעבר, רבות מהן בגלל ציד. בין השאר, יעלים נמהמין יעל האלפים (Capra ibex), כחדו מן האלפים עוד במאה ה-17, אולם אוכלוסייה חדשה הובאה לאזור בעשורים הראשונים של המאה ה-20. צאצאים שלהם חיים היום באלפים ובהרי היורה, ומספרם עולה בהתמדה.
באזור מצויות גם מרמיטות שמקורן באלפים, וכמה מהן נאספו ושוחררו במקומות שונים בהרי היורה. ביורה נערכים סקרים קבועים העוקבים אחרי שונרים, ו-29 מהם נספרו בסקרים האחרונים. בעלי חיים נוספים המצויים ביורה הם: חזירי בר, אייל אציל, סנאים, חסידות, נקר שחור, עיט זהוב ורבים נוספים.
גאולוגיה

הגאולוגיה של הרי היורה מורכבת מאוד בגלל ריבוי השכבות המרכיבות אותם. עובי החתך הסטרטיגרפי של הרכס מגיע ל-2 ק"מ.
מרבית סלעי הרכס נוצרו במהלך עידן המזוזואיקון, לפני 65–250 מיליון שנים. 95% מסלעי היורה הם אבן גיר וחוואר. בנוסף קיימים ברכס דטריטיים דוגמת אבן חול ופצלים מהצטברות משקעי סחיפה, וכן סלעי התאדות שנוצרו ממינרלים דוגמת דולומיט, גבס, הליט ואנהידריט. התשתית המורכבת מסלעי יסוד דוגמת גרניט וסלעים מותמרים דוגמת גנייס אינה גלויה, ומחשופים שלה נמצאים בגבולות הצפוניים והמערביים של הרכס.
הרכס היה מוקד למחקר ענף שנערך במאות ה-18 וה-19 והפך למודל מחקרי למבנים גאולוגיים דומים, ואף הונצח בשמו של תור היורה. הוא מורכב מארבע יחידות מבנה עיקריות: שרשרת היורה הגבוהה המהווה את עמוד השדרה של הרכס, הרמות הנחרצות על ידי עמקים תלולים, רצועות קימוט צרות ושני מבני העתקה המצויים בקצה הצפוני של היורה הגבוהה, על גבול אגן הריין. חלוקה שונה של הרכס מתבססת על מידת המעוות שחל על סלעיו: "היורה המקומטת" בחלקו הפנימי הגבוה של הרכס ו"היורה השטוחה" בחלקו המערבי הנמוך של הרכס.
גאולוגיה > היסטוריה גאולוגית

היורה הוא רכס מקומט השוכן בין שני מבנים גדולים: הרי האלפים בדרום-מזרח והגראבנים של אגני הריין והברסה בצפונו ובמערבו. במהלך התהוותו אירעו ארבעה אירועים אורוגניים, בהם הקימוט ההרציני – רצועת קמטים ארוכה שנמתחה לאורך המפגש בין לאוראסיה וגונדוונה בעת התכנסות יבשת-העל רודיניה, והקימוט האלפיני – אורוגנזה שיצרה רצועת קמטים דומה בעת התכנסות פנגיאה. תהליך זה פעיל גם בהווה ונובע מהפחתה של הלוח האפריקאי אל מתחת ללוח האירואסייתי.
גאולוגיה > היסטוריה גאולוגית > התנתקות וקימוט

השפעתו של הקימוט האלפיני על היורה יצרה את אחד המאפיינים הטקטוניים הייחודיים של הרכס: התנתקות סלעי הכיסוי מן התשתית וגלישתם לצפון-מערב על-גבי מישור התנתקות, תוך העתקה נרחבת. התנתקות זו נבעה בחלקה מעוצמת תהליכי הקימוט, ובחלקה מהימצאותם של סלעי התאדות ושל חרסית במישור המגע עם סלעי התשתית. תופעה זו הייתה אחד מנושאי המחקר של הגאולוג הצרפתי מרסל אלכסנדר ברטראן במחקריו על גלישונים.
שניים מהקמטים הידועים של הרי היורה נוצרו בתהליכי התנתקות וקימוט: "כובעו של הז'נדרם" (Le Chapeau de gendarme) הנחשף ביורה הגבוהה ו"פטריית השמפיניון" (Pli en Champignon de la Cernaise) כקילומטר אחד דרומית-מערבית לו.
גאולוגיה > היסטוריה גאולוגית > עיצוב קרחוני

במהלך הרביעון כוסו הרי היורה בקרחונים בכמה מחזורים התקרחות, שהשפיעו על העיצוב הגאומורפולוגי של הרכס ברביעון. אחד הביטויים של העיצוב הקרחוני בהרי היורה הוא קרקסים קרחוניים, דוגמת Creux du Van ביורה השווייצרית שרוחבו כ-1,400 מ' ועומקו כ-150 מ'. צורת נוף זו נוצרת משילוב של בליה בתנאי קפיאה והפשרה, שחיקה קרחונית וסחיפה של תוצריהן.
גאולוגיה > היורה כיום

הקימוט האלפיני נמשך גם כיום והוא מתבטא בהתהוותם של מבנים חדשים ובפעילות סייסמית. הרכס ממשיך להתרומם, בעיקר בגלל התרוממות איזוסטטית הנובעת מהסרת משקלה של כיפת הקרח מעליו הרכס עם הפשרתה. סיבות נוספות הן תנועה טקטונית עכשווית והסרת מסה הנובעת ממפולות ומניצול של מי תהום.
תיירות > "פארק היורה"

"פארק הטבע האזורי של הרי היורה" נחנך בדרום היורה הצרפתית בשנת 1986, ושטחו מתרחב בהדרגה. הוא הוקם במטרה להגן על מינים נעלמים המצויים בסכנת הכחדה וכדי לשמר את האקולוגיה השברירית של האזור. בפארק מתקיימת הדרכה סביבתית לתלמידים, למדריכים ולמבקרים, תוך שימת דגש על משק המים המקומי. כמו כן נערכים במקום מחקרים בעלי חשיבות ביולוגית שמטרתם הכרת המגוון הביולוגי, נושאים הנחוצים לשמירת שיווי המשקל האקולוגי בנכסים הטבעיים שהפרק מגן עליהם, והקשרים בינם לבין האוכלוסייה האנושית המתגוררת בכפרים המצויים בתחומי הפארק.
בכינוי "פארק יורה" נקרא גם אזור ביורה השווייצרית, בו התגלו בשנת 2004 אלפי עקבות מאובנות של דינוזאורים.
תיירות > פעילויות ואתרים נוספים

בנוסף לפארק מציע רכס היורה מגוון של פעילויות תיירותיות דוגמת הליכת שטח, רכיבה על אופניים, סקי וסקי למרחקים.
באזור יש צורות נוף טבעיות דוגמת Creux du Van – קרקס קרחוני ביורה השווייצרית שרוחבו כ-1,400 מ' ועומקו כ-150 מ'. קרקס זה נוצר באמצעות סחיפה ומפולות שיצר קרחון מקומי הקשור לקרחון הרון. מוקד משיכה טבעי נוסף הוא קמט המכונה "כובעו של הז'נדרם" (Chapeau de gendarme).
שתי ערים ביורה השווייצרית – לה לוקל (Le Locle) ולה-שו-דה-פון (La Chaux-de-Fonds) – הוכרזו אתרי מורשת עולמית בעקבות התכנון העירוני שלהן, המותאם לתעשיית השעונים המפותחת שהתקיימה בהן.
אתר תיירות נוסף הוא טירת ז'ו (Château de Joux) ביורה הצרפתית, שנבנתה במאה ה-11 על צוק גבוה.
הר סלב מהווה חלק של הרי יורה וממנה נשקפים ז'נבה וסביבתה.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
טקטוניקת הלוחות
סלע משקע
אורגנזה
תשתית
העתק
לקריאה נוספת

עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, הוצאת אקדמון
Encyclopedia of Geology, Richard C. Selley, Robin Cocks, Ian Plimer (Editors), Elsevier Academic Press, First edition 2005, ISBN 0-12-636380-3
Arthur Holmes, Principles of Physical Geology, Van Nostrand Reinhold, Third edition 1983, ISBN 0-442-30780-2
The Geology of Central Europe, T. McCann (Editor), Volume 1 – Precambrian and Palaeozoic, The Geological Society, 2008, ISBN 978-1-86239-245-8
The Geology of Central Europe, T. McCann (Editor), Volume 2 – Mesozoic and Cenozoic, The Geological Society, 2008, ISBN 978-1-86239-264-9
הערות שוליים

1 2 3 4 5  הרי היורה בבריטניקה המקוונת
↑  The Geology of Central Europe, כרך 2, עמ' 823
1 2  The Jura Mountains, One Massif and Two Departments
↑  Mountain animals
↑  Demography of lynx in the Jura Mountains
↑  Trekking in the Vosges and Jura, עמ' 22–25
↑  מישור התנתקות (décollement) או העתק התנתקות תשתית (basal detachment fault) – מישור המצוי בין יחידות מסלע שהתנתקו זו מזו והחליקו זו על-גבי זו
↑  איזוסטזיה (isostasy) – ציפה של מסה מוצקה בצפיפות נמוכה על-פני מסה נוזלית וצפופה
↑  אתר הפארק
↑  Switzerland gets its own Jurassic Park
נוף ביורה הגבוהה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538523205171  GND: 4073129-7  HDS: 008567  LCCN: sh85071076  NKC: ge960824  VIAF: 153346880   WorldCat (עם VIAF): 153346880 
מיקום וטופוגרפיה של הרי היורה
"נחל בהרי היורה", ציור של גוסטב קורבה משנת 1872
יעלים בהרי היורה
חתך גאולוגי בהרי היורה
"כובעו של הז'נדרם"
הקרקס הקרחוני Creux du Van
טירת ז'ו
אגם בשטח הפארק
ואנג נאן

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
וָאנג נָאן (בכתב סיני: 王楠; באנגלית: Wang Nan; ‏נולדה ב־23 באוקטובר 1978) היא טניסאית שולחן סינית. בשיאה דורגה במקום הראשון בעולם. שותפתה למשחקי הזוגות היא ג'אנג יינינג. היא אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
הישגים בקריירה > המשחקים האולימפיים

אולימפיאדת סידני (2000) - מדליית זהב (יחידות וזוגות)
אולימפיאדת אתונה (2004) - מדליית זהב (זוגות)
אולימפיאדת בייג'ינג (2008) -מדליית זהב (קבוצתי), מדליית כסף (יחידות)
הישגים בקריירה > אליפות העולם

1997 - מקום שני
1999 - מקום ראשון
2003- מקום ראשון
הישגים בקריירה > הגביע העולמי

1997 - מקום ראשון
1998 - מקום ראשון
2000 - מקום ראשון
2003 - מקום שני
הישגים בקריירה > אליפות אסיה

1996 - מקום ראשון
הישגים בקריירה > משחקי אסיה

1998 - מקום ראשון
2002 - הגיעה לשלב חצי הגמר
הישגים בקריירה > גביע אסיה

1996 - מקום רביעי
1999 - מקום ראשון
הישגים בקריירה > האליפות הלאומית

2003 - מקום ראשון (זוגות וזוגות מעורבים)
הישגים בקריירה > המשחקים הלאומיים

2001 - מקום ראשון (יחידות וזוגות)
הר דיינה

| --- | --- |
הר דיינה כפי שהוא נשקף מהמערב. השביל לפסגה מתפתל על מדרון זה
הר דיינה כפי שהוא נשקף מהמערב. השביל לפסגה מתפתל על מדרון זה
 מידע כללי
 סוג הר:  סלע מותמר
 על שם:  ג'יימס דווייט דיינה 
 גובה:  3,981 מטרים
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  ארצות הברית ארצות הברית
 רכס הרים:  סיירה נבדה
 העפלה ראשונה:  1863, ויליאם הנרי ברואר וצ'ארלס הופמן
 מסלול ההעפלה הקל:  שביל המוביל לפסגה
 קואורדינטות:  37°53′59.6″N 119°13′15.9″W﻿ / ﻿37.899889°N 119.221083°W﻿ / 37.899889; -119.221083
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה דיינה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה דיינה(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטדיינה(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטדיינה
 
הר דֵיינָה (באנגלית: Mount Dana) הוא הר בקצה המזרחי של הפארק הלאומי יוסמיטי במדינת קליפורניה. גובהו של ההר 3,981 מטרים והוא ההר השני בגובהו ביוסימטי לאחר הר לייל, והפסגה הגבוהה ביותר ביוסמיטי שניתן לטפס אליה בשביל מוסדר. ההר קרוי על שמו של הגאולוג האמריקני ג'יימס דווייט דיינה שלימד באוניברסיטת ייל.
הר דיינה בנוי מסלעים קדם-בתוליתיים, ברובם סלעים מותמרים מטא-געשיים של מאגמה מעידן המזוזואיקון.
על המדרון הצפוני של הר דיינה מצוי קרחון קטן ההולך ונמס (קרחון דיינה). מפסגת ההר נשקפים כרי הדשא על שם דיינה (Dana Meadows) שלמרגלות ההר המשובצים באגמים, אגם מונו והרים רבים במרחק.
הטיפוס לפסגה

אל פסגת הר דיינה מובילים שבילים נוחים רבים המתחילים בכביש מעבר טיוגה (Tioga Pass Road) ומטפסים על המדרונות המערביים והדרומיים של ההר. אורך השביל כ-4.7 ק"מ וההפרש בין נקודת ההתחלה לפסגה הוא 947 מטרים (שיפוע של 20.3%). השביל מתוחזק לעיתים רחוקות.
הנתיב מסומן היטב עד לקו העצים. לאחר מעבר הרכס יש סימוני שבילים, כשמסלולו של השביל הראשי מקביל לקו הרכס המזרחי. בנוסף, כמה קטעי שבילים חליפיים מתחילים ומסתיימים במקומות שונים על המדרון הדרום-מערבי, קטעים אלו קשים לטיפוס. קרוב לפסגה פונים קטעי השבילים לתוך דרדרת, שם הוקמו מחסות מקירות אבן נמוכים. שדות שלג משמעותיים שורדים על מדרונות ההרים אפילו בשלהי הקיץ. הזמן הכולל של הטיפוס והחזרה נע בין שלוש לשתים עשרה שעות ותלוי בגורמים רבים, כדוגמת ההתאקלמות לגובה. הסכנות האורבות למטפס כוללות סופות רעמים העלולות להתחולל לפתע בכל עת בשנה ובעטיין הופכים הסלעים לחלקלקים ומסוכנים לטיפוס, ומחלת גבהים שגם מטפסים מנוסים עלולים ללקות בה.
לאחר ההגעה לרמה שמעל לקו העצים נעלמת הצמחייה כמעט לחלוטין למעט חזזית ומעט צמחים פורחים מהמין האנדמי לסיירה נבדה  Polemonium eximium (באנגלית skypilot) ממשפחת השלהביים. הפאונה מוגבלת לחרקים ועכבישים דוגמה החרגול השחור/חום. הנציגים היחידים של מחלקת היונקים מלבד האדם הם מרמיטה זהובת-הבטן (Marmota flaviventris) ופיקה אמריקנית (Ochotona minor) מסדרת הארנבאים.
הערות שוליים

↑  Francis P. Farquhar,  Place Names of the High Sierra (1926)
↑  Yosemite National Park מאתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  Sierra Nevada מאתר אוניברסיטת סונומה
מבט פנורמי מהפסגה הכולל את מרבית הפארק הלאומי יוסמיטי ואגם מונו
הרלד שמיד

הרלד שמיד (בגרמנית: Harald Schmid;‏ 29 בספטמבר 1957) הוא אתלט עבר מערב גרמני שהתחרה בריצות 400 מטר ו400 מטר משוכות. זכה בשתי מדליות ארד אולימפיות (מונטריאול 1976 ולוס אנג'לס 1984), שתי מדליות כסף (אישית וקבוצתית) ומדליית זהב אישית באליפות העולם באתלטיקה (הלסינקי 1983, רומא 1987), בשש מדליות (שלוש זהב אישיות, שתי זהב קבוצתיות ומדליית כסף קבוצתית) באליפות אירופה באתלטיקה (פראג 1978, אתונה 1982 ושטוטגרט 1986) וחמש מדליות בגביע העולם הבין יבשתי של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית. בנוסף לקריירה הבינלאומית זכה שמיד 12 פעמים בריצת 400 מטר משוכות באליפויות גרמניה (1978-1977, 1989-1980).
ביוגרפיה

הרלד שמיד נולד ב-1957 בעיר הנאו, מערב גרמניה. את הקריירה הספורטיבית שלו החל ב-1976 והיא נמשכה עד 1990 כשבמהלכה זכה ב-2 מדליות אולימפיות.
במקביל לפעילותו הספורטיבית השלים תואר PhD במדעי הספורט. לאחר סיום הקריירה הספורטיבית שלו מונה שמיד למורה לספורט בבית ספר תיכון הקרוב לעיר מגוריו האסלרות' (אנ'). ב-1999 מונה לחבר בהנהלת התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית. כיום מנהל שמיד משרד יחסי ציבור ואת מכון "גלנוס" לקידום בריאות.
החל מ-1995 היה ממובילי קמפיין בשם "להפוך ילדים לחזקים" לעידוד העיסוק בספורט בקרב נוער ולמניעת התמכרות של ילדים לסמים. הקמפיין נעשה בתמיכתו של "המרכז הפדרלי הגרמני לחינוך ובריאות" בשיתוף איגודי ספורט גרמניים כמו איגוד האתלטיקה, איגוד הכדוריד, התאחדויות ההתעמלות, התאחדות הכדורגל ועוד. במסגרת פעילותו מקיים שמידט הרצאות ופעילויות בפני נציגי התאגדויות ספורט מקומיות.
קריירה ספורטיבית > 1976

באלימפיאדת מונטריאול זכה שמיד, יחד עם נבחרת הרצים של מערב גרמניה, במדליית ארד בריצת 4X400 מטר בתוצאה של 3:01.98 דקות אחרי נבחרת ארצות הברית (2:58.65 דקות) ונבחרת פולין (3:01.43 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1976 > שיאן עולם לנוער

בתחרות אתלטיקה קבע שיא עולם לנוער בריצת 400 מטר (49.61 שניות).