stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנסיס סקוט פיצג'רלד
הערות שוליים

↑  The Greatest Books
↑  Matthew Joseph Bruccoli and Scottie Fitzgerald Smith, Some Sort of Epic Grandeur: The Life of F. Scott Fitzgerald, (Columbia, SC: University of South Carolina Press, 2002),.
↑  Biography.com
1 2  Britannica.com
↑  דינישה סמית, אני, סקוט והאש החלומית, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2003
↑  מתוך Zelda Fitzgerald: The Collected Writings, 388
1 2 3  אירי ריקין‏, על החיים המופלאים, העמוסים והעצובים של פ. סקוט פיצג'רלד, באתר וואלה, 14 במאי 2013
↑  איתמר זהר, הניו יורקר פירסם סיפור של פיצג'רלד שדחה ב-1936, באתר הארץ, 31 ביולי 2012
↑  איתמר זהר, פרסום ראשון לסיפור קצר של פ' סקוט פיצג'רלד שלא ראה אור מעולם, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2015
↑  ניו יורק טיימס, רוברט פרנק, גטסבי הגדול והמרדף אחר העושר, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2006
↑   נועה מנהיים, כל הג’אז הזה, באתר הארץ, 1 ביוני 2013
↑  ראו בוויקיפדיה האנגלית: The Crack-up. "שבר כלי" הוא מאמר שפרסם פיצג'רלד בשנת 1932. לטקסט המאמר ראו: " פ. סקוט פיצג’רלד, איך נסדקתי בטרם עת, באתר הארץ, 15 ביוני 2013
↑  English Language and Literature Studies; Vol. 5, No. 2; 2015, F. Scott Fitzgerald’s Unique Literary and Writing Style
↑  חניתה עשתאי, זאת הטרגדיה שלי. אני מקבל כל מה שאני רוצה ועכשיו אין לזה ערך, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005
↑  תלמה אדמון, החיים הטובים: על "יהלום גדול כמו הריץ", באתר nrg‏, 10 באוגוסט 2010
↑   אריאנה מלמד, "הו מכשפה אדמונית!": רק סקוט פיצג'רלד יכול להציל את הגיבור הטרגי הזה, באתר הארץ, 9 בינואר 2018
 רות אלמוג, "הו מכשפה אדמונית" של סקוט פיצג'רלד: תשוקת פרסום לא נשלטת, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2017
↑   עלית קרפ, "התרסקות": ייסורי הלילה של פרנסיס סקוט פיצג'רלד, באתר הארץ, 29 במרץ 2017
1 2   אילנה ברנשטיין, שני ספרונים של פרנסיס סקוט פיצג'רלד על אהבה, כסף ומה שביניהם, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261252205171  PLWABN: 9810566217205606  BIBSYS: 90054298  BNC: 000035267  BNE: XX868653  BnF: cb11902848j (data)  CANTIC: a10085269  CiNii: DA0034125X  GND: 118533592  ICCU: CFIV007695  ISNI: 0000 0001 2103 3942  LCCN: n79006871  LNB: 000014244  MusicBrainz: b84a8ed3-a662-438a-9da2-dc5b08c4be22  NARA: 10580372  NDL: 00439644  NKC: jn19981001164  NLA: 35087371  NLG: 66802  NLK: KAC199700395  NSK: 000016204  NTA: 068785690  RERO: 02-A000063037  SELIBR: 186970  SNAC: w6fk35tp  SUDOC: 02686598X  Trove: 822700  VcBA: 495/336387  VIAF: 100254195   WorldCat (עם VIAF): 100254195 
סקוט וזלדה פיצג'רלד בדלווד, 1921
קארן ספארקס ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1935 הדרספילד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 באפריל 2007 (בגיל 71) Willingham, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  גירטון קולג'  אוניברסיטת קיימברידג' 
 מנחה לדוקטורט:  DC קומיקס, R. B. Braithwaite 
 מוסדות:  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג'  וולפסון קולג', קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  מדליית לאבלייס (2007)  עמית האקדמיה הבריטית (1995)  Athena Lecturer (2007)  עמית האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (1993)  פרס ACM - AAAI Allen Newell (2007)  Gerard Salton Award (1988)  Gerard Salton Award 
 בן או בת זוג:  Roger Michael Needham (10 ביוני 1958–?) 
 אתר רשמי
 
קארן ספארק ג׳ונס (Karen Ida Boalth Spärck Jones), חיה בין השנים 1935 ו־2007. מחלוצות עולם המחשבים ונחשבת כמי שהניחה את הבסיס למנועי החיפוש. עבודתה בתחומי מדעי המחשב שילבה בין ניתוח נתונים סטטיסטיים ובין בלשנות. במסגרת עבודתה באוניברסיטת קיימברידג' ספארק ג'ונס יצרה מערכת שמאפשרת חיפוש מידע תוך שימוש במילים במקום שימוש בקוד כפי שהיה נהוג עד אז.
קורות חיים

ספארק ג'ונס נולדה ב-26 באוגוסט 1935 בהאדרספילד, בריטניה. אביה היה מרצה לכימיה ואמה עבדה עבור ממשלת נורווגיה כששהתה בלונדון במהלך מלחמת העולם השנייה. היא למדה בבית ספר תיכון בהאדרספילד ולאחר מכן מ-1953 עד 1956 ב-Girton College, קיימברידג'', שם למדה היסטוריה.
בסוף שנות ה־50 הצטרפה ליחידה למחקר לשוני בקיימברידג' (Cambridge Language Research Unit – CLRU) ועשתה את עבודת הדוקטורט שלה בנושא Synonymy and Semantic Classification שאותה סיימה בשנת 1964. במהלך לימודיה פגשה את רוג'ר נידהם, חוקר מדעי המחשב בקיימברידג' והם התחתנו בשנת 1958. ב־1974 הצטרפה למעבדת המחשבים של אוניברסיטת קיימברידג' ושם עבדה וחקרה עד לפרישתה ב־2002 כפרופסור למחשבים ולמדע.
מותה והנצחתה

קארן ספארק ג'ונס נפטרה ב-4 באפריל 2007 בגיל 71, לאחר מאבק במחלת הסרטן. לאחר מותה ב־2008 על מנת לכבד את הישגיה של קארן, הקימה קבוצת BCS Information Retrieval Specialist (BCS IRSG) בשיתוף עם ה-BCS פרס שנתי כדי לעודד ולקדם חוקרים מוכשרים שהשתדלו לקדם את ההבנה שלנו בעיבוד שפה טבעית או אחזור מידע. תרומות ניסיוניות.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Overlooked No More: Karen Sparck Jones, Who Established the Basis for Search Engines". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 2019-01-02. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-12-31.
1 2 3 4  Prof. Stephen E. Robertson homepage, https://www.girton.cam.ac.uk/
↑  Karen Sparck Jones, Language and information: old ideas, new achievements, Grace Hopper Lecture, University of Pennsylvania,, https://www.cl.cam.ac.uk/archive/ksj21/, ‏April 2002
1 2 3  Karen Spärck Jones Award | BCS, www.bcs.org
↑  The Karen Spark Jones Award, https://www.bcs.org/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431517505171  PLWABN: 9810610135505606  BIBSYS: 90236598  BNE: XX1444949  BnF: cb12092680x (data)  CiNii: DA00626759  dblp: j/KarenSparckJones  GND: 122675436  ICCU: CFIV042057  ISNI: 0000 0001 2032 5660  LCCN: n50021679  MGP: 264467  NKC: xx0136820  NLA: 36558160  NLG: 92122  NTA: 072944900  RERO: 02-A012467249  SELIBR: 199125  SUDOC: 029262402  Trove: 1291531  VIAF: 108421772   WorldCat (עם VIAF): 108421772
פרנסיס מתיוס

פרנסיס פטריק מתיוס (באנגלית: Francis Patrick Matthews;‏ 15 במרץ 1887 - 18 באוקטובר 1952) היה מזכיר הצי של ארצות הברית בשנים 1949–1951 ושגריר ארצות הברית באירלנד בשנים 1951–1952.
ראשית חייו

פרנסיס מתיוס נולד באלביון, נברסקה, אך בילה את רוב חייו הבוגרים באומהה. ב-1913 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קרייטון שבאומהה ולאחר מכן עסק בעריכת דין. הוא היה פעיל בתביעות עסקיות, בסוגיות אזרחיות ודתיות והיה פעיל במפלגה הדמוקרטית. בין השנים 1933–1949 הוא שימש כיועץ ל"תאגיד השיקום הפיננסי", גוף ממשלתי שנועד להחזיר את אמון הציבור במערכת הבנקאית במהלך השפל הגדול ואחריו.
מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה כיהן מתיוס כדירקטור וכסגן הנשיא של ה-USO (המקבילה האמריקאית לאגודה למען החייל) והיה גם מעורב בפעולות רווחה לטובת המאמץ המלחמתי. בין השנים 1941–1951 הוא שימש כמנהל של המחלקה הפיננסית של לשכת הסחר האמריקאית (United States Chamber of Commerce). הוא גם היה יושב הראש של "הוועדה לסוציאליזם ולקומוניזם". לאחר המלחמה, בין השנים 1946–1947 הוא היה לזמן קצר חבר ב"וועדת הנשיא לזכויות האזרח" (אנ')
מזכיר הצי

בראשית 1949 מינה נשיא ארצות הברית הארי טרומן את מתיוס כמזכיר הצי של ארצות הברית, לאחר שהמזכיר הקודם ג'ון סאליבן התפטר במחאה על כך שמזכיר ההגנה לואיס א. ג'ונסון ביטל את בניית נושאת העל "ארצות הברית" (USS United States), שבנייתה כבר החלה.
כעורך דין וכבנקאי, פעל מתיוס בשיתוף פעולה הדוק עם מזכיר ההגנה ג'ונסון לצורך גיוס כספים למסע הבחירות של הנשיא טרומן בבחירות לנשיאות של 1948. עם הבנה מוגבלת בסוגיות ביטחון לאומיות, ועם היכרות שכמעט ולא הייתה קיימת עם צי ארצות הברית או עם חיל הנחתים של ארצות הברית, החל מתיוס לכהן בתפקידו כמזכיר הצי במאי 1949. למעשה, כאשר נשאל על חוסר ניסיונו בנושאים ימיים כאשר מונה לתפקיד, הוא השיב, "ובכן, יש לי סירת משוטים בבית הקיץ שלי".
מזכיר הצי > צמצום הכוחות הקונבנציונליים

מתיוס נכנס לתפקידו בתקופה סוערת במחלקת ההגנה שהתחוללה כתוצאה מהפחתה משמעותית בתקציב לאחר המלחמה וכתוצאה מהחלטות שנויות במחלוקת בנוגע לסדרי העדיפויות בתקופה שלפני מלחמת קוריאה שהתקבלו על ידי ממשל טרומן כפי שהותוו ובוצעו על ידי מזכיר ההגנה ג'ונסון. אחת המחלוקות הקשות ביותר הייתה סוגיית איחוד הזרועות השונות הכוחות המזוינים של ארצות הברית והגדרת המשימות של כל אחת מהן. כדי לממן את התהליכים הללו, יישם הנשיא טרומן מדיניות קיצוצים בתקציב ההגנה עם תום המלחמה, והרוב של המפלגה הרפובליקנית בקונגרס, שחשש לבצע קיצוצים מסוימים, אישר את תוכניתו של הנשיא לשמור על המצב הקיים בהוצאה התקציבית על הביטחון. בנוסף, ניסיונו הקודם של הנשיא טרומן בסנאט במהלך המלחמה, הותיר אותו עם חששות שהוצאו ועדיין המשיכו להיות מוצאים סכומים גבוהים מדי, על ידי הפנטגון. מתוך התרשמותם החיובית מפיתוח כלי הנשק הגרעיניים, האמינו בתחילה הן טרומן והן ג'ונסון שהפצצה הגרעינית הפכה את כל הכוחות הצבאיים הקונבנציונליים, בעיקר הכוחות הימיים (כלומר הצי וחיל הנחתים), לא רלוונטיים כלל ועיקר בשדה המערכה המודרני, וכך הם הצדיקו את הקיצוצים בכל זרועות הכוחות המזוינים מלבד הכוחות שהחזיקו בכלי נשק גרעיניים אסטרטגיים, בעיקר חיל האוויר של ארצות הברית ופיקוד האוויר האסטרטגי. מתיוס החזיק גם הוא בגישה זו והיא הפכה לאבן היסוד של מדינות הביטחון האמריקאית בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה ולפני הקמתה של גרמניה המזרחית על ידי ברית המועצות בשטח הכיבוש שלה בגרמניה ב-1949 ופרוץ מלחמת קוריאה ב-1950.
מזכיר הצי > "מרד האדמירלים"

אחד מאירועי המפתח בתקופת כהונתו של מתיוס במחלקת הצי לפני פרוץ מלחמת קוריאה, היה מה שכונה "מרד האדמירלים" (אנ') ב-1949, מתיחות מתמדת בין אנשי הצי לבין אנשי חיל האוויר על סוגיות תקציב ועל תפקידיהם האסטרטגיים, שזורזה בשל ביטול בנייתה של נושאת המטוסים "ארצות הברית" והתפטרותו בשל כך של מזכיר הצי הקודם סאליבן. חיל האוויר, שסגל הפיקוד הבכיר שלו כלל בעיקר גנרלים שהגיעו משורות מערך ההפצצה, ביקש להחזיק בידיו את יכולות ההפצצה הגרעינית האסטרטגית וכן לקבל את השליטה על כל כלי הטיס של הכוחות המזוינים. הם טענו שנושאות המטוסים של הצי היו מיושנות כבר וחיל האוויר לא רצה שהצי (כולל הכוח האווירי הקטן של חיל הנחתים) יחזיק בידו כוח אווירי "מתחרה". הצי רצה להמשיך להפעיל את הכוחו האוויריים הן שלו והן של חיל הנחתים ולבנות נושאות מטוסים גדולות הרבה יותר כדי שיהוו פלטפורמה למטוסי הקרב הסילוניים הכבדים ורבי העוצמה, כולל מפציצים גרעיניים, שנכנסו לשירות. נושאות מטוסים כאלו, טענו בצי, יוכלו לקחת חלק אסטרטגי ככוח הרתעה גרעיני. נושאות מטוסים אלו היו מבשריהן של נושאות המטוסים המודרניות שמונעות באנרגיה גרעינית.
בתקופה שבין תום מלחמת העולם השנייה לבין פרוץ מלחמת קוריאה, ביקש חיל האוויר שהתקציב ימוקד במפציצי הקונבאייר B-36 פיסמייקר עבור פיקוד האוויר האסטרטגי. באווירת הקיצוצים בתקציב ההגנה באותה תקופה, התמקדות זו במפציצי ה-B-36 הייתה אמורה לבוא על חשבון נושאות המטוסים בפרט והאווירייה הימית בכלל, וכן על חשבון היכולות האמפיביים של הנחתים שטרומן, ג'ונסון ומתיוס ראו כמיושנים. הפיקוד הבכיר של הצי ושל הנחתים הביעו בפומבי את חוסר שביעות רצונם מתוכניות מחלקת ההגנה וצעדי המדיניות שננקטו בעקבותיהן, וכמה אדמירלים בכירים, כולל ראש המבצעים הימיים, אדמירל לואיס א. דנפלד, אולצו על ידי מתיוס להתפטר ולפרוש, או שעשו זאת מיוזמתם כאות מחאה.
ועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים גינתה את פיטוריו של דנפילד, שקיבל את ביטול בניית נושאת המטוסים, אך מסר עדות ביקורתית בוועדה בנוגע לתוכניות איחוד הזרועות של מחלקת ההגנה, בעיקר ככל שזה נגע לצי ולחיל הנחתים. בעקבות עדותו בקונגרס של דנפילד, פיטר אותו מתיוס, בהסבירו שהתגלעו חילוקי דעות בין שניהם בנוגע למדיניות האסטרטגית ולצעדי האיחוד. עם זאת, הוועדה סיכמה שפיטוריו של דנפילד היו מעשה נקם פוליטי שבוצע על ידי מתיוס בשל עדותו של דנפילד בפניה.
גישתו הנקמנית כביכול של מתיוס כלפי רוב לובשי המדים הבכירים בצי במהלך כהונתו כמזכיר הצי גרמה, הן בקרב הציבור האמריקאי והן בקונגרס, לתחושת צער על התנהלות ההנהגה האזרחית של הצי, תחושה שהובעה גם באמצעי התקשורת של התקופה. כפי שדיווח העיתון The Washington Daily News באותה עת, "למזכיר הצי מתיוס אין אמון בצי והוא לא מסוגל לקבל את אמון הצי בו... יותר מכך, מר מתיוס איבד את אמון הקונגרס כאשר פיטר את אדמירל דנפילד".
מזכיר הצי > מלחמת קוריאה

מתיוס כיהן כמזכיר הצי עד לתום השנה הראשונה של מלחמת קוריאה. במהלך שתי שנות כהונתו בתפקיד היה על הממשלה הפדרלית לשנות באופן פתאומי את המדיניות הקודמת ולהרחיב באופן משמעותי את ההוצאה התקציבית על הביטחון כדי להתמודד עם המשברים הבינלאומיים בחצי האי הקוריאני ובאירופה, זאת לאחר כמעט ארבע שנים של קיצוצים משמעותיים בהוצאה על הביטחון, בעיקר בכוחות הקונבנציונלים. בקרב הכוחות המזוינים הייתה תחושת מתיחות כאשר הם ניסו בו-זמנית לענות על הצרכים של המלחמה באסיה ולבנות את כוח התמיכה בבעלות בריתה של ארצות הברית במערב אירופה.
צעדיו של מתיוס כמזכיר הצי עמדו תמיד בקנה אחד עם גישתו של הממונה הישיר עליו, מזכיר ההגנה לואיס ג'ונסון, וכאשר זה האחרון מונה לתפקידו, עלו צעדיו בקנה אחד עם צרכיו של הנשיא טרומן, בעיקר ככל שנגעו הדברים לכפיית צעדים כלכליים על הכוחות המזוינים בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה והסתמכות כמעט מוחלטת על הכוחות הגרעיניים האסטרטגיים של חיל האוויר על פני הכוחות הקונבנציונליים של הצי, חיל הנחתים, והצבא.
אך בספטמבר 1950, כאשר מלחמת קוריאה נכנסה למלוא תאוצתה, המצב הכספי בנוגע להוצאה על הביטחון התהפך באופן מוחלט והצורך בכוחות קונבנציונליים חסונים נעשה ברור יותר ויותר. כתוצאה מכך, לואיס ג'ונסון נתפש כאחראי לכך וב-19 בספטמבר ביקש ממנו הנשיא טרומן להתפטר, ובמקומו מונה ג'ורג' מרשל. כבן חסותו של ג'ונסון, נתפש באופן דומה גם מתיוס כאחראי על השינוי בתקציב ועל השלכותיו. בשל לחץ פוליטי מחוגי הממשל, התפטר גם מתיוס מתפקידו כמזכיר הצי ביולי 1951 ומונה כשגריר ארצות הברית באירלנד, מולדת אבותיו.
שגריר באירלנד

מינויו של מתיוס כשגריר באירלנד היה מינוי פוליטי, שכן, לא היה לו ניסיון קודם בשירות הדיפלומטי. הוא מונה ביולי 1951 והחל לכהן בתפקיד באוקטובר אותה שנה. הוא כיהן כשגריר עד ה-7 בספטמבר 1952.
פרנסיס מתיוס נפטר ב-18 באוקטובר 1952, כאשר היה בביקור בעירו אומהה.
מורשתו

אף על פי שמתיוס היה עורך דין ובנקאי בולט באומהה, והיה פעיל בולט בכנסייה הקתולית, הוא משך הרבה יותר תשומת לב ציבורית כאשר כיהן כמזכיר הצי. בכמה מתחומי פעילותו כמזכיר הצי הוא נחל הצלחה, כמו למשך במאמציו לשלב מיעוטים בצי ובחיל הנחתים באמצעות צעדים כמו מתן ההוראה שהעניקה, "...הזדמנות שווה לכל אנשי הצי/חיל הנחתים ללא הבדל גזע, צבע עור, דת או מוצא", והצהרת המדיניות שלו משנת 1950 שאסרה על, "...אפליה המבוסת על גזע, צבע, דת, או מוצא, בגיוס, במינוי, בקידום ובהצבה..." של סגל הצי וחיל הנחתים.
אך חוסר התמיכה של מתיוס, הן בצי והן בחיל הנחתים, במונחים של תפקידים ומשימות שעליהם הוא נשבע כמזכיר הצי, גרמו למרב הלעג שהוטח כלפיו. כדי להסיר כל ספק, מבחינות רבות פעל מתיוס על פי הוראותיו של מזכיר ההגנה לואי ג'ונסון, שבתורו מילא אחר הנחיותיו של הנשיא טרומן לקצץ בתקציב ההגנה בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה ולפני מלחמת קוריאה, שסימנה את התגברות המלחמה הקרה בצורה הרצינית ביותר. כמי ששירתו בשירות קרבי במלחמת העולם הראשונה, הן הנשיא טרומן והן מזכיר ההגנה ג'ונסון, נטו לתמוך בצבא, ובמידה פחותה יותר בצבא שנתמך בחיל אוויר.
טיעוניו של חיל האוויר של ארצות הברית, במיוחד אלה של פיקוד האוויר האסטרטגי, שהם היו מסוגלים לספק ביטחון לאומי בעלות נמוכה יחסית על ידי התרעת אויב פוטנציאלי, קרי ברית המועצות, אך ורק באמצעות כלי נשק גרעיניים שיובלו על ידי מפציץ כמו ה-B-36, היו משכנעים במיוחד. הרעיון שכל עימות בו תהיה ארצות הברית מעורבת שיהיה בעל עצימות נמוכה יותר מעימות גרעיני, לא נכנס עדיין לעולם המושגים של החשיבה האסטרטגית, בעוד הצבא וחיל האוויר ראו באופן בסיסי את האיומים על תקציבם כפי שהיה לפני המלחמה בהשוואה לאלו של הצי וחיל הנחתים.
לתוך כל הטיעונים הללו נכנס מתיוס, שלא היה בעל ניסיון צבאי, שלא לומר ניסיון בתחום הימי, ורבים מבכירי הצי וחיל הנחתים ראו בו בזלזול כמלחך הפנכה הבלתי מיומן של ג'ונסון. מתיוס מעולם לא עשה שום ניסיון לגשר על הפער, פער שבהמשך יחריף על ידי החלטתו בעלת הנטיות הפוליטיות לפטר את ראש המבצעים הימיים, כפי שהבחינו בכך הן הקונגרס והן העיתונות. בשל המעשים והמחדלים של מתיוס, המרירות ששררה בין הצי וחיל הנחתים מצד אחד, לבין חיל האוויר והצבא מצד שני, תחמיר ויעברו שנים רבות עד שהיא תתפוגג. ואכן, נכון לתחילת המאה ה-21, נותרו קצינים רבים בדימוס של הצי ושל חיל הנחתים שסולדים מהיחס שזכו להן הזרועות שבהן הם שירתו מצד הצבא וחיל האוויר בסוף שנות ה-40, בשילוב עם הכשל השיטתי של מתיוס להתנגד לו, ותחושות אלו נותרו אבן הבוחן בהכשרה המקצועית של הדורות של קציני הצי וחיל הנחתים שבאו לאחריהם, בעיקר אלו ששירתו בכוחות האוויריים של שתי הזרועות הללו. מסיבה זו נחשבת תקופת כהונתו של מתיוס כמזכיר הצי כרעה במיעוטה מנקודת מבטם של אנשים מסוימים וככישלון מנקודת מבטם של אחרים.
הערות שוליים

↑  THE ADMINISTRATION: Off to Ireland, TIME, July 09, 1951
1 2  Louis A. Johnson, Historical Office, Office of the Secretary of Defense
↑  Matthews, Francis P., (1887-1952). Secretary of the Navy, 1949-1951, Naval History and Heritage Command
↑  "Francis Patrick Matthews". history.state.gov.
↑  "Envoy Matthews Dies At Omaha". The Beatrice Times. Beatrice, Nebraska. UP. October 19, 1952. p. 1.
↑  First Black Marines, Vanguard of a Legacy; Fred deClouet, JC Winston Publishers, Nashville, TN; ISBN 1-58820-120-1, c2000, p.110
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n97099627  NARA: 10574376  SNAC: w62m2f8c  VIAF: 26351812   WorldCat (עם VIAF): 26351812
צ'ארלס הובו

| --- | --- |

צ'ארלס הובו, 2006
 לידה:  5 בנובמבר 1961 (בן 62) בר הרבור, מיין
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי  האקדמיה הימית של ארצות הברית 
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1996–2011 (כ־15 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  36 ימים 7 שעות ו-47 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  צ'ארלס הובו
 משימות
 STS-104,‏ STS-118 ,‏ STS-129
   
 עיטורים
  לגיון ההצטיינות  צלב התעופה המצוינת   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  מדליית השירות הראוי לשבח  מדליית האוויר  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (3 פעמים)
 
צ'ארלס הובו (באנגלית: Charles Owen Hobaugh; נולד ב-5 בנובמבר 1961 בבר הרבור, מיין) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
ביוגרפיה

צ'ארלס הובו נולד בעיירה בר הרבור שבמיין. הוא סיים לימודי בית הספר באוהיו ולמד הנדסת אוירונאוטיקה באקדמיה הימית של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1984.
לאחר סיום הלימודים צ'ארלס הובו התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. בשנת 1987 הוא סיים קורס טיס והוצב כטייס "מקדונל דאגלס AV-8B הרייר II". הוא שירת במספר בסיסים של החיל והשתתף במשימות מבצעיות של מלחמת המפרץ כטייס של נושאת מטוסים USS Nassau. בשנת 1992 הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי.
ניסיון טיס של הובו מסתכם בכ-5,000 שעות טיסה ב-40 מטוסים וכולל כ-200 נחיתות על נושאת מטוסים.
שירות בתחום החלל

בשנת 1996 הובו נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.
ביולי 2001 הובו השתתף במשימת STS-104 של מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (סטיבן לינדזי היה מפקד הצוות). המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית ולהתקין יחידת מעבר חדשה. באוגוסט 2007 הוא טס בפעם השנייה במשימה STS-118 על סיפון מעבורת החלל אנדוור (סקוט קלי היה מפקד צוות). מטרת המשימה הייתה להביא אל תחנת החלל הבין-לאומית את קורה S5, שתתחבר בקצה הימני של הקורה הראשית של התחנה. כמו כן הועברה אספקה חדשה. בנובמבר 2009 הובו היה מפקד צוות משימה STS-129 של מעבורת החלל אטלנטיס. המטרה הייתה להביא לתחנת החלל ציוד חדש, חלקי חילוף ומצרכים. כמו כן הוחזרה לכדור הארץ ניקול סטוט לאחר סיום תוכניתה.
לאחר נאס"א

הובו עזב את נאס"א בשנת 2013 והשתלב בפדקס.
קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית

קוֹנְסְטָנְס השני הֶרָקְלִיוּס פּוֹגוֹנָטוּס (ביוונית עתיקה: Κωνσταντῖνος ὁ Πωγωνάτος בלטינית Heraclius Constantinus Augustus‏; 7 בנובמבר 630 – 15 בספטמבר 668), קיסר ביזנטי משנת 641 עד למותו. היה בנו של קונסטנטינוס השלישי. עקב השמועה שהרקלונס ומרטינה הרעילו את קונסטנטין, מונה קונסטנס לקיסר שותף, בשנת 641.
בימי קונסטנס הביזנטים נסוגו ממצרים, והערבים שיגרו מספר התקפות על איי הים התיכון והים האגאי. קונסטנס שלח ב-655 צי לתקוף את הערבים סמוך לפיניקה שבחוף ליקיה, אך הובס. הערבים תכננו מתקפה על קונסטנטינופול, אך לא ביצעו אותה עקב מלחמת אזרחים שפרצה בין הסונים לשיעים. קונסטנס הביס ב-658 את הסלאבים על נהר הדנובה, ובכך האט זמנית את פלישתם לבלקן.
קונסטנס שאף להימנע מבעיות ירושה של שלטונו, ולכן הביא לרצח אחיו, תיאודוסיוס, ומינה את בניו קונסטנטינוס, הרקליוס וטיבריוס לקיסרים שותפים. בשנת 661 הוא לחם כנגד הלומברדים באיטליה וכנראה בחר להעביר את בירת האימפריה לסיציליה. החלטתו לא נתקבלה באהדה. ב־15 בספטמבר 668 קונסטנס נרצח בחדר השירותים על ידי חצרנו. קונסטנטינוס ירש אותו כקונסטנטינוס הרביעי.
פרדי ת'ורפ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1994 (בן 30) הרובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Frederick Nicholas Thorp 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  סאמר פילדס סקול  אוניברסיטת אקסטר 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרדריק ניקולס ת'ורפ (באנגלית: Frederick Nicholas Thorp; נולד ב-7 במרץ 1994) הוא שחקן אנגלי. ידוע בשל משחקו בסרט "אוברדרייב" (2017), כמו גם בגילום דמותו של ריבן בסדרה "גורל: סאגת ווינX "‏ (2021–2022).
ביוגרפיה

ת'ורפ נולד בקנזינגטון וצ'לסי, לונדון לניק ת'ורפ ואנטוניה מנלי.  יש לו אחות גדולה, אופליה.
ת'ורפ למד בסאמר פילדס סקול באוקספורד.  הוא בילה את קיץ 2013 בניו יורק בשיעורים במשחק במכון לי שטרסברג לתיאטרון ולקולנוע.  באותו סתיו, הוא החל ללמוד פסיכולוגיה באוניברסיטת אקסטר,  שם השתתף בתיאטרון באמצעות EUTCo.
קריירה

ת'ורפ החל את הקריירה שלו בשנת 2015 כשהופיע בפרק של סדרת הטלוויזיה "רופאים" ובסרט הטלוויזיה "The Advocate".
בשנת 2016 הופיע בסרטו של הבמאי טום קילינג, "The Head Hunter" ובסרט "To Dream". באותה שנה הופיע בתיאטרון במחזה "No Quarter".
בשנת 2017 שיחק לצד סקוט איסטווד בסרט הקולנוע "אוברדרייב". שנה לאחר מכן הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "מוגנים" (אנ').
בשנת 2021 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "גורל: סאגת ווינX" של נטפליקס, עיבוד לייב אקשן לסדרה המונפשת הפופולרית "מועדון ווינX".
בשנת 2022 שיחק בסרט הקולנוע "פסגת הסכנה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | The Head Hunter | טרי מדינה |  |
| 2016 | To Dream | טומי |  |
| 2017 | אוברדרייב (אנ') | גארט פוסטר |  |
| 2022 | פסגת הסכנה (אנ') | מייקל |  |
| 2024 | Layla | ג'ונתן |  |
| 2024 | Strictly Confidential | ג'יימס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | רופאים (אנ') | סטיוארט וויליס | פרק: "Plus One" |
| 2016 | Serial Thriller: Angel of Decay | טרי | 3 פרקים |
| 2018 | ליל המכשפות | מתיאו בני | פרק: "#1.2"  |
| 2018 | מוגנים (אנ') | כריס צ'האל | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2021–2022 | גורל: סאגת ווינX | ריבן | תפקיד ראשי (2 עונות); 13 פרקים  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | No Quarter | ארלו | תיאטרון נטוורק, לונדון |
הערות שוליים

↑  Varina, Rachel (22 בינואר 2021). "Who Plays Riven In 'Fate: The Winx Saga'? Meet Freddie Thorp". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Wedding of Nick Thorp and Antonia Manley". 11 ביוני 1988. נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Summer Fields (15 באוגוסט 2017). "Congratulations to Freddie Thorp (OS 2002-2007) who stars in the newly released film Overdrive. Catch it at cinemas now!". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Freddie Thorp". Independent Talent. נבדק ב-4 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Exeter's Finest Freshers: The Shortlist". 10 באוקטובר 2013. נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EUTCo's After The End Preview". 25 בנובמבר 2013. נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Overdrive Stuck In Neutral Despite "Action & Thriller" Billing, Automoblog, ‏4 ביולי 2022
↑  Greg Archer, Exclusive: Director Julian Gilbey on Braving High Peaks in Summit Fever, MovieWeb, ‏4 בספטמבר 2022
↑  "'Overdrive': Film Review". 14 באוגוסט 2018. נבדק ב-4 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wiseman, Andreas (14 ביוני 2018). "Survival Tales 'The Boat' & 'Summit Fever' Score Key Deals For Carnaby International". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Craig, David (25 בינואר 2021). "Meet the cast of Netflix's Fate: The Winx Saga". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McEwan, Cameron K (16 במאי 2018). "The mad ending to Netflix's Safe explained: What happened to Jenny?". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Who plays Riven in Fate: The Winx Saga? – Freddie Thorp". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Destin – La Saga Winx : Freddie Thorp en France en 2022 pour la convention Across The Other World". RosterCon (בצרפתית). נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 214151246615144131930   WorldCat (עם VIAF): 214151246615144131930
פרספון דיאדמה

| פרספון דיאדמה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: פרספוניים
סוג:: Hipposideros
מין:: פרספון דיאדמה
שם מדעי
 Hipposideros diadema
תחום תפוצה


פרספון דיאדמה (שם מדעי: Hipposideros diadema) הוא מין של עטלף ממשפחת הפרספוניים החי בדרום-מזרח אסיה ואוקיאניה במדינות אוסטרליה, אינדונזיה (באיים ג'אווה, בורנאו, סומטרה, איי מאלוקו, מערב גינאה החדשה וסולאווסי), פפואה גינאה החדשה, מלזיה, מיאנמר, הפיליפינים, תאילנד ווייטנאם.
מאפיינים

מוטת הכנפיים של עטלף זה היא 15 עד 22 סנטימטרים ומשקלו 34 עד 50 גרמים. העטלף בעל פרווה בצבע חום, אוזניים גדולות וכתמים בצבע לבן באזור הכתף.
בעונת הרבייה הנקבה ממליטה צאצא אחד בחודשים מרץ ואפריל. העטלף פעיל לילה וחי במגוון בתי גידול בדרום מזרח אסיה ואוסטרליה כמו מערות, סבכים ויערות לא סבוכים. עטלף זה הוא אוכל חרקים, וניזון בעיקר מחרקים כמו פשפשאים, חיפושיות, פרפראים, חגבאים ועכבישאים. הטורפים של עטלף זה כוללים נחשים ועופות דורסים. תוחלת החיים של עטלף זה היא 4 עד 7 שנים בטבע ועד 12 שנים בשבי.
העטלף נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות במספר רב של אזורים מוגנים.