stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקס צווייג
הערות שוליים

↑  מקס צווייג באתר GRAVEZ
↑  ארכיון מקס צווייג, בספרייה הלאומית
↑  תום לוי, המחזה שהוצג רק בקיבוצים או: "בגליל, בדוידיה...", יקינתון, ארגון עולי מרכז אירופה, גיליון 239
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299289205171  PLWABN: 9810677670705606  BIBSYS: 90669385  BnF: cb127802047 (data)  GND: 118808680  ISNI: 0000 0000 6652 4246  LCCN: n86024504  NKC: jn19990009470  NTA: 073181536  SUDOC: 069536619  VIAF: 66592514   WorldCat (עם VIAF): 66592514
נבחרת ישראל בהוקי קרח

| --- | --- |

 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות ההוקי קרח הישראלית
 השתייכות:  IIHF
 מאמן:  ישראליבגני קוז'בניקוב
 המבקיע המצטיין (נקודות):  סרגיי פרנקל (109)
 המבקיע המצטיין (שערים):  דניאל מזור (50)
 שיאן ההופעות:  סרגיי פרנקל (81)
 היכל ביתי:  מרכז קנדה, מטולה
 משחקים היסטוריים
 משחק בינלאומי ראשון ספרד ספרד 23 - 4 ישראל ישראל (יוהנסבורג, דרום אפריקה; 22 במרץ 1992)
 הניצחון הכי גדול ישראל ישראל 26 - 2 יוון יוון (קייפטאון, דרום אפריקה; 15 באפריל 2011)
 ההפסד הכי גדול לטביה לטביה 32 - 0 ישראל ישראל (בלד, סלובניה; 15 במרץ 1993)
 אליפות העולם
 הופעות:  24
 ההישג הטוב ביותר:  עליה לדרג 1 (2005)
נבחרת ישראל בהוקי קרח היא הנבחרת הלאומית הישראלית בהוקי קרח שמתמודדת מדי שנה באליפות העולם בהוקי קרח. שחקני הנבחרת מורכבים משחקני ליגת ההוקי קרח הישראלית ומשחקנים ישראלים המשחקים במדינות אחרות (בעיקר בקנדה) בהתאם ללוח הזמנים של הליגות בהן הם משחקים.
הדירוג של נבחרת ישראל ברשימת הדירוג של IIHF לנבחרות הוקי קרח של גברים, הוא המקום ה-33 בעולם, נכון לשנת 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
היסטוריה

ענף ההוקי קרח נוסד בישראל באפריל 1986, כאשר בקריית מוצקין נפתח מגרש ראשון במדינה. היכל ספורט עם מגרש תיקני נפתח במרכז קנדה בעיר מטולה בשנת 1992.
משחק ראשון בינלאומי נבחרת ישראל שיחקה בעונה 1989/1990 נגד נבחרת או"ם של קנדה. בשנת 1991 התאחדות ההוקי קרח הישראלית התקבלה לפדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF). בשנת 1992 נבחרת ישראל לראשונה שיחקה באליפות העולם בהוקי קרח, בטורניר דרג C2 אשר היה בדרום אפריקה, והגיעה למקום הרביעי מבין 6 נבחרות. הישג השיא של הנבחרת הייתה הזכייה באליפות העולם דרג 2 בשנת 2005 ועלייה ראשונה - ויחידה עד כה - לדרג 1 (הדרג השני בחשיבותו). את הנבחרת אימן באותה תקופה ז'אן פרון, מאמן צמרת קנדי שזכה בגביע סטנלי עם מונטריאול קנדיאנס ב-1986. פרון אימן את הנבחרת עד 2009 וגם כן ב-2012.
ב-2011 זכתה הנבחרת בדרג ה-3 של אליפות העולם ועלתה לדרג ה-2. במהלך הטורניר, ניצחה את נבחרת יוון בהפרש הגדול ביותר בהיסטוריה שלה (26:2 לישראל). אליעזר שרבטוב קביל פרס המבקיע המצטיין של התחרות.
ב-2012 סיימה הנבחרת במקום 5 בבית ב' של דרג 2. ב-2013 סיימה ישראל ראשונה בבית ב' בדרג 2, ועלתה לבית א' בדרג 2.
סטטיסטיקה

נכון ל-8 בנובמבר, 2015

מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים,
 הפה' = הפסדים בהארכה, שו' = שוויון, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
סטטיסטיקה > מאזן מול נבחרות אחרות

| מדינה | מש' | נצ' | נצה' | שו' | הפה' | הפ' | שעז' | שעח' | הפ' | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה אוסטרליה | 11 | 4 | 1 | 1 | 0 | 6 | 41 | 47 | -6 |  |
| אוקראינה אוקראינה | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 29 | -29 |  |
| איסלנד איסלנד | 8 | 5 | 0 | 0 | 1 | 2 | 38 | 21 | 17 |  |
| אירלנד אירלנד | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 7 | 1 | 6 |  |
| אסטוניה אסטוניה | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 9 | 79 | -70 |  |
| בולגריה בולגריה | 10 | 4 | 1 | 1 | 1 | 3 | 42 | 35 | 7 |  |
| בלגיה בלגיה | 15 | 6 | 0 | 0 | 1 | 7 | 47 | 60 | -13 | הפסד אחד טכני (0:5) |
| בריטניה בריטניה | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 12 | -12 |  |
| גרמניה גרמניה | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 | 11 | -9 |  |
| דרום אפריקה דרום אפריקה | 8 | 6 | 1 | 0 | 0 | 1 | 50 | 17 | 33 |  |
| הונגריה הונגריה | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 8 | -8 |  |
| טורקיה טורקיה | 7 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 67 | 11 | 56 |  |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 5 | 10 | -5 | הפסד אחד טכני (0:5) |
| יוון יוון | 6 | 5 | 0 | 0 | 0 | 1 | 64 | 15 | 49 | 2 ניצחונות טכניים (5:0) |
| יפן יפן | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 7 | -6 |  |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | 3 | 1 | 0 | 2 | 0 | 0 | 18 | 8 | 10 |  |
| לטביה לטביה | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 32 | -32 |  |
| ליטא ליטא | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 5 | -5 | הפסד אחד טכני (0:5) |
| מונגוליה מונגוליה | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 | 5 | ניצחון אחד טכני (5:0) |
| מקסיקו מקסיקו | 7 | 2 | 1 | 0 | 0 | 4 | 23 | 28 | -5 |  |
| ניו זילנד ניו זילנד | 4 | 2 | 0 | 0 | 0 | 2 | 22 | 13 | 9 |  |
| הרפובליקה העממית של סין  סין | 7 | 1 | 0 | 0 | 1 | 5 | 21 | 39 | -18 |  |
| ספרד ספרד | 6 | 1 | 0 | 1 | 0 | 4 | 13 | 58 | -45 |  |
| סרביה סרביה | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 9 | 33 | -24 |  |
| סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 1 | 4 |  |
| צרפת צרפת | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 9 | -9 |  |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 4 | 0 | 0 | 1 | 0 | 3 | 13 | 25 | -12 |  |
| קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | 4 | 1 | 0 | 2 | 0 | 1 | 10 | 21 | -11 |  |
| קרואטיה קרואטיה | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 4 | 31 | -27 |  |
| רומניה רומניה | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 2 | 40 | -38 |  |
| סה"כ | 130 | 49 | 4 | 8 | 4 | 65 | 518 | 706 | -188 |  |
ראו גם

ספורט בישראל
התאחדות ההוקי קרח הישראלית
ליגת ההוקי קרח הישראלית
נבחרת ישראל בהוקי קרח נשים
הערות שוליים

↑  דרוג נבחרות לאומיות בהוקי קרח מתוך אתר IIHF
↑  2011 IIHF World Championship Div. III
↑  2012 IIHF World Championship Div. II Group B
↑  2013 IIHF World Championship Div. II Group B
↑  Championnats du monde 1992 באתר PassionHockey.com
1 2  Championnats du monde 1993 באתר PassionHockey.com
↑  Championnats du monde 1994 באתר PassionHockey.com
↑  Championnats du monde 1995 באתר PassionHockey.com
↑  Qualifications for the 1998 Olympic Games באתר [http://passionhockey.com PassionHockey.com
1 2  Championnats du monde 1996 באתר PassionHockey.com
↑  Championnats du monde 1997 באתר PassionHockey.com
↑  Championnats du monde 1998 באתר PassionHockey.com
↑  Championnats du monde 1999 באתר PassionHockey.com
↑  2000 IIHF World Senior Championship Pool D Reykjavik, Iceland באתר IIHF.com
↑  2001 IIHF World Championship Div II, Group B Bucharest, Romaina באתר IIHF.com
↑  2002 IIHF World Championship Div II, Group A Cape Town, South Africa באתר IIHF.com
↑  2003 IIHF World Championship Div II,Group B Sofia, Bulgaria באתר IIHF.com
↑  2004 IIHF World Championship Div II Group A Jaca, Spain באתר IIHF.com
↑  2005 IIHF World Championship Div II Group B Belgrad, Serbia and Montenegro באתר IIHF.com
↑  2006 IIHF World Championship Div I Group A Amiens, France באתר IIHF.com
↑  2007 IIHF World Championship DIV II Group B Seoul, Korea באתר IIHF.com
↑  2008 IIHF WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group A Miercurea Ciuc, Romania באתר IIHF.com
↑  2009 IIHF WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group A Novi Sad, Serbia באתר IIHF.com
↑  2010 IIHF WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Navra, Estonia באתר IIHF.com
↑  2011 IIHF WORLD CHAMPIONSHIP Div. III Cape Town, South Africa באתר IIHF.com
↑  2012 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Sofia, Bulgaria באתר IIHF.com
↑  מוקדמות אולימפיאדת סוצ'י באתר IIHF.com
↑  2013 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Izmit, Turkey באתר IIHF.com
↑  2014 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group A Belgrad, Serbia באתר IIHF.com
↑  2015 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Cape Town, South Africa באתר IIHF.com
↑  2015 OLYMPIC QUALIFICATION PRELIMINARY ROUND Group K Tallinn, Estonia באתר IIHF.com
↑  2016 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Mexico City, Mexico באתר IIHF.com
↑  2017 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Auckland, New Zealand באתר IIHF.com
↑  2018 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Granada, Spain באתר IIHF.com
↑  2019 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Mexico City, Mexico באתר IIHF.com
↑  2020 IIHF ICE HOCKEY WORLD CHAMPIONSHIP Div. II Group B Zagreb, Croatia באתר IIHF.com
ישראל, בלבן, מול סרביה באליפות העולם 2014 דרג 2A
מפרץ דלאוור

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Thomas West, 3rd Baron De La Warr 
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 שטח:  2,032 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 נהר מזין:  דלאוור, Maurice River, Appoquinimink River, Broadkill River, Mispillion River 
 מדינות באגן הניקוז:  ניו ג'רזי, דלאוור 
 קואורדינטות:  39°04′00″N 75°10′00″W﻿ / ﻿39.066666666667°N 75.166666666667°W﻿ / 39.066666666667; -75.166666666667
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מפרץ דלאוור(למפת ארצות הברית רגילה) ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מפרץ דלאוור(למפת דלאוור רגילה) דובר וילמינגטון ניוארק מידלטאון ניו ג'רזי פנסילבניה מרילנד האוקיינוס האטלנטי מפרץ דלאוור(למפת דלאוור מוגדלת) דובר וילמינגטון ניוארק מידלטאון ניו ג'רזי פנסילבניה מרילנד האוקיינוס האטלנטי מפרץ דלאוור
 
מפרץ דלאוור (באנגלית: Delaware Bay) הוא מפרץ הממוקם בשפך נהר דלאוור בין המדינות דלאוור וניו ג'רזי שבארצות הברית. שטחו של המפרץ 2,032 קמ"ר.
המפרץ מהווה את הגבול המערבי של מדינת ניו ג'רזי, והגבול המזרחי של מדינת דלאוור. בשפך המפרץ אל האוקיינוס האטלנטי מצויים כף הנלופן וכף מיי המהווים את גבולות המפרץ.
במפרץ נמלים רבים וחשובים המנוהלים על ידי רשות נהר ומפרץ דלאוור.
חופי המפרץ הם ברובם ביצות מלח ומישורים המכוסים בוץ. מישורים אלה מהווים אתר קינון למיני עופות ים רבים ולכן חופי המפרץ מוכרזים כשמורת טבע.
אל המפרץ נשפכים (מצפון לדרום) בשטח מדינת דלאוור: נהר כריסטינה, נהר אפוקוינימינק, נהר ליפסיק, נהר סמירנה, נהר סנט ג'ונס, ונהר מרדרקיל. אל המפרץ נשפכים (מצפון לדרום) בשטח מדינת ניו ג'רזי הנהרות: סיילם, קוהאנסי ומוריס.
היסטוריה

המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו לאזור המפרץ והתיישבו לחופיו במהלך המאה ה-17. קודם להתיישבות זו היה אזור המפרץ מיושב על ידי שבט הלנאפי האינדיאני אשר קרא למפרץ - "פוטאקסט". האירופאי הראשון אשר "גילה" את המפרץ היה הנרי הדסון בשנת 1609, והיה זה תומאס וסט, ברון דה לה וואר אשר נתן למפרץ את שמו בשנת 1610.
במהלך המאה ה-17 טענה הולנד לשליטה במפרץ כחלק ממושבת הולנד החדשה. במקביל התיישבו לחופי המפרץ מתיישבים משוודיה במסגרת מושבת שוודיה החדשה - התיישבות שהביא לעוינות ואלימות בינם לבין ההולנדים.
זמן קצר לאחר מכן השתלטה ממלכת בריטניה הגדולה על המפרץ, והאדמה הוענקה לויליאם פן אשר הקים באזור מושבות. במהרה הפכה העיר פילדלפיה במעלה נהר דלאוור לעיר הגדולה ביותר באמריקה הצפונית.
החשיבות האסטרטגית של המפרץ, הייתה ברורה למרקיז דה לה פאייט במהלך המהפכה האמריקאית ולכן הוא הציע להקים לחופיו מצודות שיגנו על פילדלפיה. המצודות שהוקמו: פורט דלאוור וניו קאסל שימשו במהלך המהפכה האמריקאית, ואף הייתה להם חשיבות אסטרטגית במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית עת שימשו כבתי כלא ומחנות צבא עבור צבא האיחוד.
בשנת 1885 הוחלט על חפירה של תעלה בעומק 7 מטרים וברוחב 180 מטרים במימי המפרץ, במטרה להקל על גישת אוניות לנמלים. חוק משנת 1899 איפשר העמקת התעלה לעומק של 9 מטרים.
ב-1992 הוכר "אסטואר מפרץ דלאוור" (Delaware Bay Estuary) כ"אתר ראמסאר" בהתאם לאמנת ראמסאר.
כיום מהווה המפרץ אחד מנתיבי התנועה הימית העמוסים ביותר בארצות הברית (שני לנהר המיסיסיפי).
משטח לעכבר

משטח לעכבר המספק תמיכה אורגונומית
משטח לעכבר (נקרא גם פד לעכבר) הוא משטח לעכבר העשוי לרוב גומי ובד ומיוצר במגוון צורות וגדלים ועיצובים.
למשטח יש מספר מטרות. הראשונה שבהם היא להפחית את החיכוך של העכבר עם השולחן ולספק סביבת עבודה נוחה יותר. בנוסף, המשטחים מגנים על החיישן של העכבר ועל הרגליים המייצבות את העכבר מפני שחיקה, ומספקים לעיתים תמיכה ארגונומית עבור כף היד. מלבד זאת, משטחים לעכבר מוסיפים דיוק ומהירות לעכבר ולמשתמש, משפרים את זמן התגובה של העכבר ומונעים רעידות. כמו כן, ישנם סוגי משטחים כמו זכוכית, עליהם חיישנים סטנדרטיים לא יכולים לעבוד, ואז המשטח לעכבר חיוני עבור שימוש במשטח.
ישנם סוגים שונים של משטחים במטרה לאפשר התאמה גדולה עבור המשתמש. ישנם משטחים בסיסיים המיועדים עבור שימושים שונים: מניעת רעש, רעידות ושיפור הדיוק, המהירות או זמן התגובה, יתר על כן, משטחים שונים ומקצועיים מיועדים עבור חיישני לייזר או חיישנים אופטיים. ישנם משטחים רכים יותר, מחוספסים, קשים או חלקים. ההתאמה של החיישן למשטח מאפשרת ביצועים מקסימליים של דיוק ומהירות.
כמו כן, ישנם סוגי עיצוב שונים עבור עכברים: עיצובי שטיח מסורתי, צורות שונות, משטחים בעלי תאורה וקירור המחוברים באמצעות USB ועוד. רובם של המשטחים הם בצורה של מלבן ריבוע או עיגול. מחירו של משטח לעכבר מתחיל בעשרות שקלים ויכול להגיע עד למאות שקלים.
ראו גם

עכבר
משה יהודה לייב פרידמן

רבי משה יהודה לייב פרידמן (ט"ו בשבט תרכ"ה, 1865 - י' באלול תש"ז, 1947) שכונה "פַּאשְקַנער", היה מייסד חסידות פשקאן. היה בנו של רבי יצחק הראשון מבוהוש ונינו של רבי ישראל מרוז'ין.
ביוגרפיה

נולד כבנו הרביעי של האדמו"ר יצחק הראשון מבוהוש, מייסד חסידות בוהוש ונקרא על שם סבו, הרב משה יהודה לייב מסאסוב. למד אצל אביו בבוהוש, נישא לבת דודו, אלטע נחמה גיטל פרידמן. לאחר פטירת אביו מונה אחיו הבכור רבי ישראל שלום יוסף פרידמן (בעל הספר "פאר-ישראל") לממלא מקום אביו בבוהוש, ואילו הוא עבר בתרנ"ז (1897), לפשקאן ופיתח שם מרכז חסידי גדול, שחסידים רבים היו נוהרים אליו מכל רחבי רומניה. לאחר 40 שנה בפאשקאן, פונה על ידי השלטונות בתש"ד (1944) אל דורוחוי ולאחר מכן עבר לבוקרשט והקים שם מחדש את החצר החסידית של פאשקאן. נפטר בבוקרשט ונטמן בחלקת אדמו"רי בוהוש בבוהוש.
שושלת פשקאן

בנו בכורו, רבי יעקב דוד פרידמן, הנהיג את חסידות פאשקאן לאחר פטירת אביו. נשא את חיה שרה סימה בת דודו רבי פנחס השיל מזינקוב ואשתו מלכה בת רבי יצחק הראשון מבוהוש. בשנת תש"י (1950) הצליח לעלות לישראל והתגורר ביפו. רבים מיהודי רומניה התקרבו אליו והוא קרבם לתורה. נפטר בכ"ב באב תשט"ו. דברי תורתו יצאו בספר "ברכת משה".
בניו האחרים של רבי משה יהודה לייב היו רבי יצחק (חתן פעמיים של בן דודו רבי מנדל מבוהוש) ורבי ישראל שלום יוסף. חתניו היו: רבי אבי עזרא זליג שפירא (בנו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ') ו (בתו חוה) אשת רבי אהרן מתתיהו פרידמן בן אחיו רבי אברהם יהושע השיל פרידמן מאדז'וד ובזיווג שני הרב ברוך אברהמוביץ.
נכדו, בן בנו השני רבי יצחק, היה הרב ד"ר ישראל פרידמן בן שלום ראש ישיבת ההסדר "אהבת-ישראל" בנתיבות וד"ר לתולדות עם ישראל, התגורר בשכונת גילה בירושלים והמשיך את דרכו כאדמו"ר אך ללא חצר חסידית מסודרת.
לאחר פטירתו ביום העצמאות ה'תשע"ז, החליפו באדמו"רות, בנו, הרב תא"ל הושע פרידמן בן שלום, ראש מכינת בית ישראל.
לקריאה נוספת

"היהודים מרומניה", הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008, ע' 156 (ברומנית)
"נוכחויות רבניות במרחב הרומני" מאת ברוך טרקטין ולוצ'יאן-זאב הרשקוביץ', הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008, ע' 196 - 199 (ברומנית)
יצחק אלפסי, "אנציקלופדיה לחסידות- אישים" כרכים א-ג, הוצאת מוסד הרב קוק, 1986, 2000, 2004
יצחק אלפסי, "החסידות ברומניה", הוצאת "סגולה"
נמל התעופה הבין-לאומי אוסלו גרדרמואן

נמל התעופה הבינלאומי אוסלו גרדרמואן (בנורווגית: Oslo lufthavn Gardermoen) הוא נמל התעופה הגדול בנורווגיה, והשני בגודלו במדינות סקנדינביה.
נמל התעופה משמש גם כבסיסן של החברות סקנדינביאן איירליינס, נורוויג'ן אייר שאטל, ו-Wideroe.
בשנת 2014 עברו דרך נמל התעופה יותר מ-24 מיליון, הנמל נמצא במקום ה-21 ברשימת שדות התעופה העמוסים באירופה, ומועסקים בו כ-13,000 איש.
היסטוריה

במלחמת העולם השנייה, בנו הלופטוואפה במקום שדה תעופה, מוסך, ושני מסלולים.
לאחר המלחמה חיל האוויר הנורווגי הפך את השדה לבסיסו הראשי, והוצבו בו שלוש טייסות קרב.
בשנות החמישים שימש השדה בעיקר כתחלופה לנמל התעופה אוסלו Fornebu, וכשדה תעופה מקומי לתעופה כללית.
בתחילת שנות השישים השתמשה SAS בנמל לטיסות שבוצעו במטוסי קרוול, מכיוון שמסלול הנחיתה בנמל התעופה אוסלו Fornebu היה קצר מידי למטוסי סילון.
בשנת 1972 בשל מגבלות בקיבולת נמל התעופה Fornebu, הורו הרשויות להעביר את טיסות השכר לנמל התעופה גרדרמואן.

עם זאת, החברות SAS ו-Braathens הורשו להמשיך להפעיל את טיסות השכר שלהם בנמל התעופה Fornebu, כדי שלא יצטרכו לפעול משני בסיסים.
ההאנגר לשעבר שופץ והפך למבנה הטרמינל.
בשנת 1974 עברו בנמל 269,000 נוסעים.
בשנת 1983 גם החברות SAS ו-Braathens העבירו את טיסות השכר שלהם לנמל. מספר הנוסעים בשנה זו גדל ל-750.000.
בשנת 1985 התנועה בנמל התעופה אוסלו Fornebu גדלה כל כך והפרלמנט הנורווגי התבקש למצוא נמל חלופי, ובשנת 1988 הוחלט להעביר את כל הטיסות הבינלאומיות לנמל גרדרמואן, משנות התשעים הורחב הנמל בצורה משמעותית.
תחבורה אל הנמל וממנו

נמל התעופה נמצא במרחק של 50 קילומטר ממרכז העיר אוסלו. כביש האגרה Oppland, כביש E6 של הכביש האירופי, וכביש 35, מחברים את נמל התעופה לאוסלו. מספר קווי רכבת עוצרים בנמל. שירותי מוניות ואוטובוסים נפוצים גם הם בשדה התעופה.
חברות תעופה ויעדים

בנמל פועלות שש חברות תעופה נורווגיות ו-30 חברות תעופה זרות הטסות לאירופה, צפון אמריקה, אפריקה, ואסיה.
טיסות לישראל וממנה

חברת התעופה נורוויג'ן אייר שאטל מפעילה 2 טיסות שבועיות בין הנמל לתל אביב.
נסטרובסקאיה

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 רפובליקה:  אינגושטיה אינגושטיה
 שפה רשמית:  אינגושית, רוסית 
 תאריך ייסוד:  1847 
 גובה:  387 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  18,385 (2024)
 קואורדינטות:  43°14′08″N 45°02′57″E﻿ / ﻿43.235555555556°N 45.049166666667°E﻿ / 43.235555555556; 45.049166666667 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונינסטרובסקאיה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונינסטרובסקאיה(למפת אינגושטיה רגילה) מגאס נזראן סונז'ה מאלגובק גאורגיה צ'צ'ניה צפון אוסטיה אלניה  קברדינו בלקר. נסטרובסקאיה(למפת אינגושטיה מוגדלת) מגאס נזראן סונז'ה מאלגובק גאורגיה צ'צ'ניה צפון אוסטיה אלניה  קברדינו בלקר. נסטרובסקאיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נסטרובסקאיה (ברוסית: Нестеровская) הוא כפר שנמצא ברפובליקת אינגושטיה, רוסיה.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כ-22 ק"מ מבירת אינגושטיה, מגאס, וכ-1,491 ק"מ מבירת רוסיה, מוסקבה. בנוסף, הכפר נמצא ליד הנהר אסא (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 11 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (22 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא פברואר (-2 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 791 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש הגשום ביותר (134 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש היבש ביותר (37 מ"מ גשם).
הערות שוליים

1 2  Nesterovskaya, Nesterovskaya (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משטח קטלן

דוגמה למשטח קטלן (משטח בורגי).
בגאומטריה, משטח קטלן, על שם אז'ן שרל קטלן,  הוא משטח ישרים שכל ישריו מקבילים למישור קבוע. המשוואה הוקטורית של משוח קטלן היא
מאפיין של משטחי קטלן הוא המכפלה המעורבת: [L(u), L' (u), L" (u)] = 0.
משוואה פרמטרית של משטחי קטלן הוא:
 x=f(u)+vi(u),\quad y=g(u)+vj(u),\quad z=h(u)+vk(u)\,
אם במשטח קטלן, כל הישרים נחתכים בקטע מסוים, אז המשטח נקרא קונואיד.
קטלן הוכיח שהמשטח הבורגי והמישור הם המשטחי ישרים היחידים שהם בעלי שטח מינימלי.
ראו גם

קונואיד
משטח ישרים
נובו ריש

נובו ריש (נכתב גם במילה אחת, נובוריש, וברבים: נובורישים; מצרפתית: Nouveau riche, "עשיר חדש") הוא כינוי, שנאמר לרוב בנימת לגלוג וגנאי, לבעל הון טרי שאיננו מורגל בנימוסים המקובלים בחברה האריסטוקרטית. בהתאם לכך, הוא נוהג להפגין בראוותנות את עושרו בכל הזדמנות. הכינוי הופיע בזמן המהפכה התעשייתית שבה נוצרה שכבה חדשה של אנשים שבדרך כלל לא היו משכילים, ועושרם נצבר במהירות ולא נבע מנכסים שעברו בירושה.
הביטוי צמח לראשונה בתקופת הרפובליקה הרומית, הביטוי התייחס לפלבאים (כינוי לחברי המעמדות הנמוכים ברפובליקה) שצברו הון דרך מסחר ובכך נעשו חלק מהמעמד הפטריקי.
תופעת הנובו ריש מוסברת על ידי מושג ההון של הסוציולוג פייר בורדיה. לאחר שהנובו ריש השיג את ההון הכלכלי הקיים בידי הנמנים עם החברה הגדולה, הוא מגלה כי אין די בכך - ללא הביטוס והון תרבותי מתאימים הוא אינו יכול להשתלב בחברה זו ולזכות בהערכתה. בעוד שהון כלכלי ניתן להמרה להון תרבותי בקלות יחסית, רכישת ההביטוס המתאים היא תהליך ארוך ולכן השתלבותו של הנובו ריש בחברה הגבוהה תהיה ארוכה וקשה.
המושג והקונוטציה הנלוות לו עובר תהליך של ניכוס מחדש על ידי נובורישים בהגדרת עצמם, כך למשל אחד משמות הבמה של הראפר ליל ויין הוא Young money, "כסף צעיר".
ראו גם

כסף ישן
סנוב
מקס קולנשר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 בספטמבר 1875 פוזנן
 פטירה:  16 במרץ 1937 (בגיל 61) תל אביב
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, פלשתינה (א"י) 
 עיסוק:  משפטן, בנקאי, איש ציבור
 
ד"ר מקס קולנשר (27 בספטמבר 1875 - 16 במרץ 1937) היה ממייסדי המפלגה הציונית בגרמניה ואחד מהאידאולוגים הראשיים שלה: התווה ויישם דרך לאומית וקהילתית בפוזן, ברלין וישראל, והקים את "בנק קולנשר לווינברג".
קורות חיים > גרמניה

קולנשר נולד בפוזנן (בקיסרות הגרמנית) ליוליוס קולנשר, סוחר תבואה. הוא התחנך בחינוך יהודי מסורתי. ב-1871 החל לימודי משפטים באוניברסיטאות ברלין, היידלברג וברסלאו. הוא אמנם הוסמך לדוקטורט, אך נמנעה ממנו האפשרות להמשיך באקדמיה מאחר שליהודים לא הורשה להמשיך במסלול זה, ולכן עבר לשוק הפרטי.
אחרי קונגרס אוגנדה החל בפעילות ציונית והשתתף בכל הקונגרסים הציונים מאז. ב-1905 ניסח, יחד עם קרל ירמיאס, רעיונות להקמת מפלגה בהסתדרות הציונית, בדומה לציוני ציון "המזרחית", שתחתור למדינה יהודית-ציונית ברוח הציונות המדינית של הרצל. הדבר גרם להתנגשות עם "התאחדות ציוני גרמניה" ולכן השעו את הקמת המפלגה.
קולנשר ראה בפעילות קהילה את מוקד העשייה הציונית מחוץ לארץ ישראל, והגשים בפוזן ואחר כך בברלין את קריאתו של הרצל לציונים "לכבוש את הקהילות". לדעתו על היהודים לקבל שוויון זכויות מלא, אך בכל זאת לא להשתלב באופן כללי באוכלוסייה על מנת לא לאבד את הזהות היהודית. זאת בניגוד לגישת "היה יהודי בביתך וגרמני בצאתך".
ב-1918 עמד בראש "המועצה הלאומית של יהודי פוזנן" וכשליחה כנציג הקהילה היהודית בממשלה העצמאית של פוזנן. היה בכך מעין תקדים של הכרה ביהודים כלאום. פוזנן של אותם ימים הייתה מוקד לוויכוח היכן יעבור הגבול בין גרמניה לפולין וקולנשר שאף לנייטרליות, על אף שהיו קולות רבים בקרב היהודים לתמוך בצד הגרמני, וקולנשר הבין ששני הצדדים מחזקים את כלכלתם על חשבון היהודים.
ב-1920 עבר לברלין, שם שימש בחלק מהזמן מנהיג הקהילה היהודית. ככזה המשיך בבניית "קהילת העם" כגורם נגד להתבוללות המקדם את הכשרת הנוער לידיעת השפה העברית ולעלייה לארץ ישראל. כלומר הגדרת המטרה אינה רק איסוף תרומות למען אלו היושבים בארץ ישראל, אלא להיות חלק מהם.

במרץ-אפריל 1921 היה בין מייסדי פדרציה ציונית חדשה בשם "בניין הארץ" שטענה שההסתדרות הציונית סיימה את משימתה הפוליטית עם כינון המנדט הבריטי. "בניין הארץ" גם התנגדה לרעיונות הסוציאליסטיים שפשו בקרב העולים לארץ ישראל. בבחירות לקונגרס ה-12 התמודדה "בניין הארץ" ונחלה תבוסה ובעקבות הבחירות רק קולנשר נבחר.
קורות חיים > ארץ ישראל

קולנשר ואשתו בטי סיירו בארץ ישראל ב-1928 ואף רכשו אדמות בעין זיתים ובחיפה. ב-1933 עלתה משפחת קולנשר לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב, על פי המלצתו של מנחם אוסישקין ידידו. גם בתל אביב המשיך בפעילות ציבורית והקים את "איחוד" - קהילה דתית-לאומית של יוצאי גרמניה. "איחוד" הקימה רשת שירותי דת אלטרנטיביים כחברה קדישא, בית כנסת וארגון חתונות ובר-מצוות.
ב-1934 הקים עם גאורג לווינברג את "בנק קולנשר לווינברג" (Kollenscher Lowenberg), שהיה חלק מתופעה רחבה של הקמת בנקים על ידי יוצאי גרמניה (כדוגמת בנקים גדולים כבנק יפת ובנקים קטנים כבנק היילברונר). הבנק, בשדרות רוטשילד 13, עסק בשירותים בנקאיים בעיקר לעולי העלייה החמישית "היקים" כמו מימון הקמת חברת עסיס והקמת מאפיית "דגניה". כמו גם טיפול בעניינים שנבעו מהסכם העברה שנחתם בין השלטון הנאצי למוסדות הציונים.
מקס קולנשר ואחיו ליאו היו מהוגי הרעיון להקמת לשכת החליפין לניירות ערך.
ב-1935 סייע בהקמת "התאגדות ציונים אקדמאים בארץ ישראל".
אחרי מותו (ב-1937) פורק הבנק, וקהילת "איחוד" מוזגה עם קהילת "שיבת ציון" והוקם בית כנסת שפועל עד היום ברוח תפישתו של קולנשר.
לקריאה נוספת

אלדד קולנשר, ד"ר מקס קולנשר - מנהיג ציוני, משפטן ובנקאי (1875-1937), הוצאת המשפחה
אברהם ברקאי ופול מנדס פלור, תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, מרכז זלמן שזר, כרך ד, עמ' 93–95
הערות שוליים

↑  אליהו שטרן, האם השפיע ניסיון העבר על תגובת מנהיגי היישוב כלפי שואת יהודי אירופה, משואה קובץ שנתי כרך ט"ו, אפריל 1984
↑  חגית לסקי, דרכה הרעיונית והפוליטית של ציונות גרמניה בתנועה הציונית העולמית, 1932-1918, עבודת דוקטורט, האוניברסיטה העברית, מרץ 1985
↑  ראו עליו בדוד תדהר (עורך), "יעקב זאב (ג'ורג') לוינברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 589
↑  הבנקאות בחיפה - בנקים עם אוריינטציה גרמנית, ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא"
↑  לידו עמד בנק יעקב יפת - עוד מיוצאי גרמניה שהקים בנק.
↑  גד ליאור, אן זי - פון אינן, מגזין OpenU - מגזין למנהלים -גיליון מס' 7 סתיו חורף 2009, האוניברסיטה הפתוחה; גד ליאור, "מר חסון צועק בגרמנית בתוך חדר קטן בלב תל אביב": כך נולדה הבורסה בישראל, באתר ynet, 12 במרץ 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293378505171  PLWABN: 9810547844605606  BnF: cb166119108 (data)  GND: 1153297914  ISNI: 0000 0001 1601 3701  LCCN: n86048538  NKC: zmp20221146928  NTA: 188878122  VIAF: 17601182   WorldCat (עם VIAF): 17601182