stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת קנזס
מבנה וארגון

האוניברסיטה כוללת מספר קמפוסים ברחבי קנזס ובמיזורי. הקמפוס העיקרי ממוקם בלורנס ומשתרע על פני כ-4 קילומטרים רבועים. קמפוסים נוספים ממוקמים בקנזס סיטי (מיזורי) בוויצ'יטה, בסלינה ובאוברלנד פארק.
קולג'ים ובתי ספר

באוניברסיטה פועלים בתי ספר והמרכזים הבאים:
בית הספר למשפטים (אנ') (1878)
בית הספר להנדסה (אנ') (1891)
בית הספר לרפואה (אנ') (1905)
המרכז הרפואי (אנ') (1920)
בית הספר למנהל עסקים (אנ') (1924)
בית הספר לאדריכלות, עיצוב ותכנון (אנ') (1912, 1969)
הקולג' לאמנויות חופשיות ומדעים
בית הספר לחינוך ומדעי האדם
בית הספר עיתונאות ותקשורת המונים ע"ש וויליאם אלן ווייט (אנ')
בית הספר למקצועות הבריאות
בית הספר למשפטים
בית הספר לרפואה
בית הספר למוזיקה
בית הספר לסיעוד
בית הספר לרוקחות
בית הספר ללימודים מקצועיים
בית הספר לרוקחות
בית הספר לענייני ציבור ומינהל
בית הספר לרווחה חברתית
בית הספר לאמנויות
ספורט

תוכניות הספורט של האוניברסיטה זכו ב-14 אליפויות של ה-NCAA. התוכנית המצליחה ביותר היא כדורסל גברים בה זכתה הנבחרת בשש אליפויות (1922, 1923, 1952, 1988, 2008, 2022). מאמנה הראשון של הקבוצה היה ממציא משחק הכדורסל ג'יימס נייסמית'.
אה"מ קוקראן (1905)

| --- | --- |
אה"מ קוקראן
אה"מ קוקראן
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת משוריינת
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  
 סדרה:  ווריור
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company 
 תחילת הבנייה:  24 במרץ 1904
 הושקה:  28 במאי 1905
 תקופת הפעילות:  18 בפברואר 1907 – 14 בנובמבר 1918 (11 שנים)
 אחריתה:  נתקעה בשפך המרזי, נשברה לשניים וטבעה
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 13,550 טון, מקסימלי: 14,500 טון
 אורך:  154.0 מטר
 רוחב:  22.4 מטר
 שוקע:  8.4 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  23 קשרים
 גודל הצוות:  712 איש
 טווח שיוט:  7,960 ק"מ
 הנעה:  19 דוודים המזינים 2 מנועי קיטור בהספק 23,650 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 76–152 מ"מ   שריון סיפון – 19–38 מ"מ   צריחי תותחים – 110–190 מ"מ   ברבטות – 76–152 מ"מ   מגדל הניווט – 250 מ"מ   מחיצות – 51–152 מ"מ
 חימוש:  6 תותחי 9.2 אינץ' (234 מ"מ)   4 תותחי 7.5 אינץ' (191 מ"מ)   26 תותחי 12 פאונד (76 מ"מ (3 אינץ'))   3 צינורות טורפדו 18 אינץ' (450 מ"מ)
 
אה"מ קוקראן הייתה סיירת משוריינת מסדרת ווריור שנבנתה עבור הצי המלכותי בעשור הראשון של המאה ה-20. היא שירתה בשייטת הסיירות השנייה במהלך מלחמת העולם הראשונה תחת אדמירל משנה הרברט הית', והשתתפה בקרב יוטלנד ב-1916. היא התבססה במורמנסק באמצע 1918 במהלך התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה. היא נתקעה בנהר מרזי ב-14 בנובמבר 1918 ונשברה לשניים. שרידי האונייה נגרטו במקום עד יוני 1919.
תיאור

קוקראן הושקה על ידי ויניפרד קוקראן, רוזנת דונדונלד. הדחק האונייה היה 13,550 טונות ארוכות (13,770 טונות) בתפוסה סטנדרטית ו-14,500 טונות ארוכות (14,700 טונות) במעמס מלא. הספינה הייתה באורך כולל של 505 רגל 4 אינץ' (154.0 מטרים), רוחב של 73 רגל 6 אינץ' (22.4 מטרים) ושוקע של 27 רגל 6 אינץ' (8.4 מטרים). היא הונעה על ידי מנועי קיטור תלת-דרגתיים בעלי ארבעה צילינדרים, שהניעו שני מדחפים, שפיתחו סך של 23,650 כוחות סוס (17,640 קילוואט) והעניקו מהירות מרבית של 23.3 קשרים (43.2 קמ"ש). המנועים הונעו על ידי 19 דוודי צינורות מים של Yarrow ושישה דוודים גליליים. הספינה נשאה מקסימום 2,050 טונות ארוכות (2,080 טונות) של פחם ועוד 600 טונות ארוכות (610 טונות) של מזוט שהותז על הפחם כדי להגביר את קצב השריפה שלו. בתפוסה מלאה, היא יכלה להפליג לטווח של 7,960 מיילים ימיים (14,740 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש).
החימוש העיקרי שלה כלל שישה תותחי Mk X BL 9.2 אינץ' בצריחי Mk V בודדים; שניים על קו האמצע (אחד מלפנים ואחד מאחור) וארבעה בפינות סביב הארובות. החימוש המשני שלה כלל ארבעה תותחי BL 7.5 אינץ' Mk II או Mk V בצריחי Mk II בודדים שהותקנו באמצע הספינה, בין תותחי הכנפיים בקוטר 9.2 אינץ'. הותקנו 26 תותחי ויקרס QF 3 ליטראות, עשרה על גגות הצריח ושמונה על כל אחד מהמבנים הקדמיים והאחוריים. לארבע הספינות האחרונות של הסיירות מסדרת דיוק אוף אדינבורו היה חימוש משני של תותחי 7.5 אינץ' עם צריחים ולא של תותחי 6 אינץ' (152 מילימטרים) בקזמטים של שתי הספינות הראשונות; ארבעת האחרונות הללו כונו לפעמים סדרת ווריור. בגלל המשקל העליון הנוסף של הצריחים בהשוואה לאחיותיהם למחצה, היציבות שלהם הופחתה, מה שהפך אותם לסירות ים טובות מאוד ולפלטפורמות תותחים יציבות. על הספינה היו גם שלושה צינורות טורפדו שקועים בקוטר 17.7 אינץ' (450 מ"מ), שאחד מהם הותקן בירכתיים.
תיאור > שינויים בזמן מלחמה

תותח נ"מ יחיד מסוג הוצ'קיס QF‏ 6 פאונד על צריח Mark Ic בזווית גבוהה הותקן על הסיפון ב-1915. היה לו הנמכה מקסימלית של 8° והגבהה מקסימלית של 60°. התותח ירה פגזים במשקל 6 ליברות (2.7 קילוגרם) במהירות לוע של 1,765 רגל לשנייה (538 מטר לשנייה) בקצב אש של 20 פגזים לדקה. הייתה להם תקרה מקסימלית של 10,000 רגל (3,000 מטרים), אך טווח יעיל של 1,200 יארד (1,100 מטרים).  הוא הוחלף בתותחי QF‏ 3 אינץ' 20 cwt על צריח Mark II בזווית גבוהה בשנת 1916. לתותח זה היה הנמכה מקסימלית של 10° והגבהה מרבית של 90°. הוא ירה פגזים במשקל 12.5 ליברות (5.7 קילוגרם) במהירות לוע של 2,500 רגל לשנייה (760 מטר לשנייה) בקצב של 12–14 פגזים לדקה. הייתה לו תקרה אפקטיבית מקסימלית של 23,500 רגל (7,200 מטרים).  זוג תותחי ויקרס QF‏ 3 פאונד על צריחי HA Mark III הותקנו כנראה באמצע האונייה במהלך השנים 1915–1916. הם יכלו להגביה ל-80°+ ולהנמיך ל-5°. תותח זה ירה פגזים במשקל 3.3 ליברות (1.5 קילוגרם) במהירות לוע של 2,575 רגל לשנייה (785 מטר לשנייה) בקצב של 25 פגזים לדקה. הייתה להם תקרה מקסימלית של 15,000 רגל (4,600 מטרים), אך טווח יעיל של 2,000 יארד (1,800 מטרים).
התותחים על גבי צריחי 'A' ו-'Y' הוסרו בשנים 1915–1916. תותחי ה-3 פאונד האחרונים על המבנה העילי הוסרו במהלך 1917, כמו גם התותחים על גבי צריחי הכנף הקדמיים בקוטר 9.2 אינץ'. זה הפחית את סך התותחים שלה לעשרים תותחי 3 פאונד, למעט תותחי הנ"מ. חלק מהתותחים הללו הוסרו במורמנסק בזמן שהיא התבססה שם. 17 תותחי 3 פאונד היו על הסיפון כשהיא אבדה בשנת 1919, אך לא ברור אם סך זה כולל את תותחי הנ"מ. התורן של קוקראן הוסב לתורן חצובה כדי לתמוך במשקלו של מנהל בקרת אש ב-1917, אך המנהל הותקן בפועל רק באוגוסט 1918.
בנייה וקריירה

קוקראן הונחה ב-24 במרץ 1904 והושקה ב-28 במאי 1905 ב-Fairfield Shipbuilding and Engineering‏, Govan, סקוטלנד. האונייה נכנסה לשירות עם צוות שלדי ב-18 בפברואר 1907 ועלתה 1,193,121 ליש"ט. היא הצטרפה לפלגת נור של צי הבית ב-6 במרץ 1907 וזמן קצר לאחר מכן הוכנסה לשירות מלא בשייטת הסיירות החמישית. ב-1 באפריל 1909 היא חזרה לשירות עם שייטת הסיירות השנייה עמה נשארה עד ספטמבר 1917. היא ליוותה את היאכטה המלכותית מדינה בשנים 1911–1912. קוקראן, מלווה באחותה אכילס ושלוש סיירות משוריינות נוספות נשלחו לתגבר את ההגנות של איי שטלנד ב-2 באוגוסט 1914, ימים לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה. היא, והטייסת שלה, שובצו לצי הגדול במשך רוב מלחמת העולם הראשונה. היא השתתפה בקרב יוטלנד ב-31 במאי–1 ביוני 1916, יחד עם הסיירות המשוריינות מינוטאור, שאנון והמפשייר בפיקודו של אדמירל הרברט הית'. עם זאת, האונייה נותרה ללא מעורבות לאורך הקרב, ולא ירתה כלל בתותחי ה-9.2 או 7.5 אינץ' שלה.
קוקראן הועברה לתחנת צפון אמריקה ומערב הודו, עם המפקדה שלה ומספנת הצי המלכותי במושבת המבצר הקיסרי של ברמודה, בנובמבר 1917, אך הצטרפה מחדש לשייטת הסיירות השנייה בתחילת 1918. היא התבססה במורמנסק בין מרץ לספטמבר 1918 במהלך התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה. היא העבירה חיילים סובייטים לפצ'נגה ב-3 במאי כדי למנוע ניסיון של פינים לבנים לכבוש את העיר. ב-14 בנובמבר 1918 היא נתקעה בשפך המרזי בעודה בשליטת נתב, ולאחר מכן נשברה לשניים, ונהרסה לחלוטין. שרידי האונייה נגרטו במקום עד יוני 1919.
הערות שוליים

↑  "Britain 6-pdr / 8cwt (2.244"/40 (57 mm)) QF Marks I and II". navweaps.com. 16 במאי 2008. נבדק ב-11 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "British 12-pdr (3"/45 (76.2 cm)) 20cwt QF HA Marks I, II, III and IV". navweaps.com. 27 בפברואר 2007. נבדק ב-11 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "British Vickers 3-pdr (1.4 kg) [1.85"/50 (47 mm)] QF Marks I and II". navweaps.com. 13 במאי 2006. נבדק ב-19 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
תרשים של קוקראן מתוך Brassey's Naval Annual (אנ'); האזורים המוצלים מראים את השריון שלה
אוג בדלסן

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1873 ניסטבד, דנמרק 
 פטירה:  9 בספטמבר 1945 (בגיל 71) קופנהגן, דנמרק 
 מקום קבורה:  Assistens og Søholm Kirkegård 
 תקופת הפעילות:  1893–1945 (כ־52 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  לארוטץ אנרסן רינג, כריסטיאן זארטמן 
 צאצאים:  Erik Bertelsen 
 
אוג בדלסן (בדנית: Aage Bertelsen;‏  28 בספטמבר 1873 – 9 בספטמבר 1945) היה צייר דני. הוא היה חבר במשלחת דנמרק לצפון מזרח גרינלנד.
ביוגרפיה

אוג בדלסן נולד בנאסטבד, שם אביו, הצייר רודולף בדלסן, היה מורה לאמנות בבית הספר Herlufsholm Bording. מגיל צעיר לימד אותו אביו לצייר וגם קיבל שעורי ציור מהצייר לארוטץ אנרסן רינג שהיה חבר קרוב של המשפחה. מאוחר יותר למד בבית הספר לאמנות של זאטמן בשנים 1892–1896. זאטמן ליווה אותו במסע לאיטליה בשנת 1897 ובשנים 1899–1900 ביקר בגרמניה ובצרפת.
בדלסן הציג בתערוכת האביב של שרלוטנבורג בשנים 1899–1903, בתערוכת קלייס בשנת 1901 והיה חבר באגודת האמנים הדנים משנת 1904.
משלחת לגרינלנד, 1906–1908

בשנים 1906–1908 השתתף בדלסן במשלחת של דנמרק לצפון מזרח גרינלנד. בשנת 1908 הוצגה תערוכה עם יצירותיו ושל חבר משלחת נוסף אקטון פריס תחילה בקופנהגן ובהמשך בארהוס ואודנס.
בשנת 1909 התערוכה עברה לברלין ולערים גרמניות אחרות וב־1910 הציגה אותה החברה הגאוגרפית המלכותית בלונדון. תערוכות מאוחרות יותר של יצירותיהם מהמשלחת כוללות תערוכה במוזיאון רודולף טגנר.
תמצית מקיפה מיומניו של בדלסן התפרסמה בשנת 2013.
חיים מאוחרים יותר

בדנמרק התיישב בבירקרוד כצייר נוף. הוא היה מייסד משותף של אגודת אומנים מקומית בשנת 1924 והיה יו"ר הארגון עד מותו בשנת 1945.
הוא קבור בבית הקברות בירקרוד.
הערות שוליים

↑  "Aage Bertelsen: Biografi", www.kulturarv.dk
↑  "Per Kirkeby, Aage Bertelsen og Achton Friis – En passion for Grønland, Tegners Museum 1. juni – 23. oktober 2011", www.kunstrunden.dk
↑  Aage Bertelsen – maler | lex.dk, Dansk Biografisk Leksikon (בדנית)
↑  Tragisk Danmark-Ekspedition var også en vild kærlighedshistorie viser nyt bogværk, Politiken, ‏10 במאי 2015 (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417649405171  GND: 109764264X  LCCN: n2015071668  RKD: 462152  VIAF: 241145542626296640964   WorldCat (עם VIAF): 241145542626296640964
אופס החתול

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רוב סקוטון
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרי ילדים ונוער
 הוצאה
 הוצאה:  הרפר קולינס 
 תאריך הוצאה:  1 ביולי 2008 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  קלוור ספרים
 סדרה
 סדרת ספרים:  אופס החתול
 
אופס החתול הוא ספר תמונות לילדים משנת 2008 מאת רוב סקטון. על בסיס הספר צולם סרטון הנפשה קצר, בן 9 דקות בשנת 2010 על ידי אולפני Weston Woods, עם הנפשה אשר בוצעה על ידי Soup2Nuts. כיום אופס החתול היא סדרת ספרים מוצלחת אשר תורגמה לשפות רבות ברחבי העולם.
בשנת 2024 תורגמו לעברית כמה מספרי הסדרה על ידי הוצאה לאור בינלאומית - קלוור ספרים.
עלילה

אופס החתול וחבריו חיים באושר ושמחה. הם עורכים מסיבות ביחד, רוכבים על כריות לאורך המסדרונות בגשם, יוצאים לטיולים וכותבים שירים ללהקת הרוק שלהם.
אופס החתול כל כך מפחד מהיום הראשון שלו בבית הספר לחתולים שזנבו זז בדאגה. הוא צריך חבר תומך, אז הוא לוקח איתו לבית הספר את חיית המחמד שלו, עכבר בשם סימור. גברת Wimpydimple מכסה נושאים רבים, כמו הערכה עצמית וטבע. כשסימור יוצא מקופסת האוכל של אופס, החתולים רודפים אחריו. המורה מציל את סימור. ביום השני, הזנב של אופס נע בהתרגשות.
אברהם קארפ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1921 אינדורה, בלארוס 
 פטירה:  2003 (בגיל 82 בערך) 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום לימודים:  ישיבת רבינו יצחק אלחנן 
 מוסדות:  אוניברסיטת רוצ'סטר 
 
אברהם קארפּ (באנגלית: Abraham Joseph Karp; ‏5 באפריל 1921 - 24 בנובמבר 2003) היה היסטוריון, ביבליוגרף ורב קונסרבטיבי אמריקאי.
אודות

נודל באמדור ולמד בבית ספר "תרבות" בשפה העברית. בשנת 1930 עברה המשפחה לארצות הברית. הוא סיים לימודיו במכון למורים בישיבת רבינו יצחק אלחנן ואחר כך סיים תואר ראשון מישיבה יוניברסיטי בשנת 1942. בשנת 1945 הוסמך לרבנות על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה, הוא קיבל תואר M.H.L. בשנת 1948 ודוקטורט של כבוד בשנת 1971.
בין השנים 1951 ל-1956 היה ראש קהילה בקנזס סיטי ובין השנים 1956 ל-1971 היה ראש קהילת בית-אל ברוצ'סטר ניו יורק.
בין השנים 1972 ל-1991 שימש כפרופסור להיסטוריה ודתות באוניברסיטת רוצ'סטר. בישראל לימד כפרופסור אורח במכון הרמן ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית.
הוא נבחר לעמוד בראש האגודה היהודית האמריקאית ההיסטורית בין השנים 1972 ל-1975.
מספריו

The American Jewish Experience (1969)
Beginnings: Early American Judaica (1975)
Golden Door to America (1977)
Haven and Home (1985)
The Jews in America: A Treasury of Art and Literature (1994)
Jewish Continuity in America (1998).
אג'יפטוסוכיים

| אג'יפטוסוכיים |
| --- | --- |
 אג'יפטוסוכוס
תקופה
קרטיקון עליון 98–95 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
משפחה:: אג'יפטוסוכיים
שם מדעי
 Aegyptosuchidae

אג'יפטוסוכיים (שם מדעי: Aegyptosuchidae) הוא משפחה קטנה נכחדת של דמויי-תנין אשר התקיימו בצפון אפריקה של הקנומן לפני 98 עד 95 מיליון שנה מזמננו. המשפחה כוללת שני סוגים: אג'יפטוסוכוס ואיג'יסוכוס.
משפחה זו מכילה מינים בעלי לסתות רחבות ושטוחות דומות לפנקייק בתוכם שורות של שיניים חדות כשל גאביאל, המותאמות למארב של טרף מיימי. אורכם של הסוגים נמדד ב-5 או 6 מטרים, אף שמספר חוקרים העלו הצעה שהאיג'יסוכוס הגיע לאורך של עד 22 מטרים, גדול יותר מדיינוסוכוס וסרקוסוכוס. עם זאת רוב החוקרים שוללים את המדידות, אשר מבוססים על נפח המוח למדידת הגודל האמיתי.
סוגים

אג'יפטוסוכוס (Aegyptosuchus)
איג'יסוכוס (Aegisuchus)
אג'נדה 21

עטיפת המהדורה הראשונה של אג'נדה 21
אג'נדה 21 היא תוכנית מקיפה של ארגון האומות המאוחדות לקידום פיתוח בר קיימא. התוכנית כוללת מתווה פעולות הנדרשות ברמה הגלובלית, הלאומית והמקומית על ידי ארגוני האו"ם השונים, ממשלות וארגונים אחרים בכל תחומי פעילות האדם המשפיעים על איכות הסביבה. המספר 21 מתייחס למאה ה-21.
התכנית המלאה של "אג'נדה 21" נחשפה בפסגת כדור הארץ בריו דה ז'ניירו ביוני 1992. התוכנית מכילה סדרה מקיפה של עקרונות שנועדו לסייע לממשלות ולמוסדות אחרים לפתח וליישם מדיניות ותוכניות לשיפור איכות הסביבה, אוכלוסייה בת-שימור ופיתוח בר-קיימא.
תוכנית אג'נדה 21 מהווה בסיס לפעולה של ממשלות ושל מוסדות ממשל מקומיים. כך למשל למעלה מ-150 מדינות הקימו ועידות לאומיות לקידום דיאלוג על פיתוח וקיימות בין גורמים ממשלתיים, ארגונים סביבתיים, חברות עסקיות, והחברה האזרחית. מדינות רבות אף מיסדו תוכניות לניטור מצב הסביבה באמצעות מדדים שונים. ברמת הרשויות המקומיות, למעלה מ-2,000 יישובים עירוניים ומועצות אזוריות ברחבי העולם הקימו תוכניות "אג'נדה 21 מקומית" לקידום קיימות מקומית.
הערות שוליים

↑  Agenda 21, Sustainable Development Goals Knowledge Platform
↑  אג'נדה 21 והצהרת ריו - רקע, תקציר והיבטים ישראליים, עמ' 31
| משבר האקלים |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | איכות הסביבה • התחממות עולמית • קיימות • שינוי אקלים |  |
| יוזמות מדיניות בינלאומיות בולטות | ועידות האומות המאוחדות לשינוי אקלים • הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים • התוכנית הסביבתית של האו"ם • ועידת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים  • אג'נדה 21 • פסי התחממות |  |
| הסכמים מדיניים בינלאומיים | פסגת כדור הארץ (1992) • פרוטוקול קיוטו (1999)  • הסכם קופנהגן (2009) • הסכם פריז (2015) |  |
| גופים וארגונים אזרחיים בולטים בעולם | גרינפיס • הקרן העולמית לשימור חיות הבר • המרד בהכחדה • אנדה גלנדה |  |
| ראו גם | אירוע ההכחדה בהולוקן • אפקט החממה • הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים • חרדת אקלים |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא איכות הסביבה ובנושא האומות המאוחדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוסוולד הארנב

| --- | --- |

ציור של אוסוולד הארנב מ-1927
 הופעה ראשונה:  1927
 יוצרים:  וולט דיסני אב אייוורקס
 דיבוב:  ביל נולאן (1929) קולוויג פינטו (1930‏-1931) מיקי רוני (1931‏-1932) מדובבים שונים (1932‏-1938) פשיטה יוני (1943) פרנק ולקר (2010 – הווה)
אוסוולד הארנב, באנימציה משנת 1932
אוסוולד הארנב (באנגלית: Oswald the Lucky Rabbit, או בקיצור: Oswald Rabbit) הוא דמות בדיונית של ארנב מואנש. דמותו של אוסוולד נוצרה על ידי האנימטורים אב אייוורקס ווולט דיסני, והופיעה לראשונה בשנת 1927.
מאפיינים

אוסוולד הוא אחד הדמויות המצוירות הראשונות בעלות אישיות, והוא ניחן בחוש הומור מפותח. אוסוולד נוהג להשתמש באיבריהם של בעלי חיים כדי לפתור בעיות, ואף משתמש באיבריו כתפאורה וכבדיחות, כאשר מה שמסייע בידו הוא אפשרותו להימעך כמו גומי.
כמו כן, אוסוולד יכול להפוך כל דבר לכלים. בנוסף, לאוסוולד חרדה מבננות, לכן הוא אינו יכול להשתמש בהן כדי להצחיק.
היסטוריה

בשנת 1927, עקב מגבלות טכניות ובעיות עלות, דיסני והאנימטור הראשי שלהם, אב אייוורקס, החליטו לסיים את עבודתם בסדרה "הקומדיות של אליס" על מנת להתפנות לחיפוש אחר הזדמנויות יצירתיות חדשות.
בצירוף מקרים, אולפני יוניברסל רצו להיכנס לתחום הקריקטורה ונזדקקו לדמות מצוירת, ולכן צ'ארלס מינץ, מפיצם של דיסני, ביקש מאייוורקס ליצור דמות חדשה שתימכר לאולפני יוניברסל. דיסני חתמו חוזה עם אולפני יוניברסל, שהוביל ליצירתו של אוסוולד הארנב, ואיתו ליצירת הסדרה המצוירת הראשונה של יוניברסל.
בשנת 2006, קנתה חברת וולט דיסני מאולפני יוניברסל בחזרה את הזכויות לדמותו של אוסוולד הארנב.
הערות שוליים

↑  "Could Oswald the Lucky Rabbit have been bigger than Mickey?", באתר ה-BBC‏, 3 בדצמבר 2012 (אוחזר ב-4 באפריל 2013)
| מיקי מאוס וחבריו |
| --- | --- | --- |
| דמויות ראשיות | מיקי מאוס • מיני מאוס • פלוטו • גופי • דונלד דאק • דייזי דאק |  |
| דמויות נוספות | אוסוולד הארנב • הדוד קמצוץ • לודוויג פון דרייק • פיט • צ'יפ ודייל • קלרבל הפרה • הוראס הורסקולר • קלרה קלאק |  |
| שונות | יקום מיקי מאוס • מיקי מאוס (סדרת סרטים) |  |
אברהם קונן

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1828 הארלם, הולנד 
 פטירה:  10 בדצמבר 1891 (בגיל 63) ליידן, הולנד 
 ענף מדעי:  תאולוגיה, ביקורת המקרא 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן  Stedelijk Gymnasium Leiden 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליידן (10 בספטמבר 1855–10 בדצמבר 1891)  אוניברסיטת ליידן (30 בדצמבר 1852)  אוניברסיטת ליידן 
 
אברהם קונן (בהולנדית: Abraham Kuenen;‏ 16 בספטמבר 1828 – 10 בדצמבר 1891) היה תאולוג הולנדי.
ביוגרפיה

אברהם קונן נולד בהארלם למשפחת בעל בית מרקחת. לאחר שאביו נפטר הוא עזב את הלימודים במטרה לעזור למשפחה בניהול העסק. בעזרת חברים הוא המשיך בלימודים וסיים את לימודי באוניברסיטת ליידן עם התמחות בתאולוגיה. נושא הדוקטורט שלו היה תרגום מערבית של פרקים מבראשית על בסיס נוסח שומרון. בשנת 1855 הוא התמנה לפרופסור.
אברהם קונן היה בין התומכים בזרם "התאולוגיה החדשה" בהולנד. העבודה הבולטת שלו הייתה בנושא מחקר היסטורי-ביקורתי בנושא מקור ואוסף ספרי הברית הישנה. היא פורסמה ב-3 כרכים, ותאמה את הדעות של היינריך אוולד. בהמשך הוא פרסם ספרים נוספים שהוקדשו לתנ"ך.
מספר עבודות שלו תורגמו לאנגלית, ובשנת 1892 הוא נסע לאנגליה, כדי להעביר קורס בנושא "דתות לאומיות ודת אוניברסלית".
בשנת 1883 אברהם קונן היה נשיא כנס מזרחנים שנערך בעיר ליידן שבהולנד.
מת בשנת 1891. בשנת 1894 סיים קארל בודה לתרגם לגרמנית כתבים נבחרים של אברהם קונן ופרסם אותם.
הערות שוליים

↑  נקרא במקור: "Historisch-Kritisch Onderzoek naar het onstaan en de verzameling van de Boeken des Ouden Verbonds"
↑  במקור: National Religions and Universal Religion
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305753905171  PLWABN: 9810684950505606  BnF: cb13529751v (data)  BPN: 07683744  GND: 119076357  ISNI: 0000 0001 0929 4955  LCCN: n79104606  NKC: zmp20201061817  NLG: 165062  NTA: 068926111  SNAC: w68f39n5  SUDOC: 032089813  Trove: 1198058  VcBA: 495/147004  VIAF: 102316674   WorldCat (עם VIAF): 102316674 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אופנת מלכת היופי

מירי בוהדנה במהלך תחרות מלכת היופי 2003 ומאחוריה שתי מתמודדות
מדי שנה המועמדות בתחרות מלכת היופי של ישראל לבושות במהלך הופעתן בבימת התחרות בביגוד של מיטב המעצבים ורשתות האופנה המובילות בישראל.
מדי שנה יש לתחרות מעצב אופנה ראשי המעצב למתמודדות את שמלות הערב, איתן הן מופיעות בתחרות, וכמו כן מעצב את הביגוד גם למנחת התחרות. מעצב זה בדרך כלל גם מעצב לזוכות במקומות הראשונים את השמלות איתן הן מופיעות כשהן מייצגות את ישראל בתחרויות יופי בינלאומיות כמו מיס תבל ומיס עולם, בתחרויות אלה ישנו פרס על "התלבושת הלאומית הטובה ביותר" וב-1963 ישראל זכתה בתואר זה במיס תבל.
בין המעצבים שהיוו את המעצבים הראשיים של התחרות נמנים בין היתר גלית לוי ודני מזרחי, שגם לקחו חלק בשיפוט בתחרות. ב-2001 עלו המועמדות לתחרות לבמה עם שרשרת שבה הכיתוב "גלית" על שם המעצבת.
שמלה שזכתה לסיקור בינלאומי היא השמלה אותה לבשה לינור אברג'יל בתחרות מיס עולם הנקראה "שמלת השלום" עם דמויותיהן של יצחק רבין וביל קלינטון, עוד שמלה שזכתה לסיקור בינלאומי היא השמלה אותה לבשה אילנית לוי בתחרות מיס תבל שגם אותה עיצבה לוי אשר הייתה בצבעי הסוואה כללה וסט חסין כדורים (אפוד מגן) משובץ ביהלומים ופנינים. ב-2002 הופיעה מלכת היופי ימית הר נוי במיס תבל עם שמלה עליה מעוצבת המפה של ישראל עם דגל המדינה.
ראו גם

כתר מלכת היופי
אופנת ישראל באירוויזיון
הערות שוליים

↑  A. B. C. News, Miss Israel to Model Bulletproof Dress, ABC News (באנגלית)
אורסו פרטיצ'יפאציו הראשון

שלט האצולה של אורסו פרטיצ'יפאציו הראשון
אורסו פרטיצ'יפאציו הראשון (באיטלקית: Orso I Participazio; מת בשנת 881) היה הדוכס ה-14 של העיר ונציה. אורסו כיהן כדוג'ה בין שנת 864 ועד פטירתו.
אורסו נבחר בבחירות לאחר הרצחו של קודמו פייטרו טראדוניקו. אורסו הורה על תפיסת הרוצחים, הרשיע אותם והוציא אותם להרוג בכריתת ראשם.
במהלך כהונתו המשיך אורסו בפעולותיו של טראדוניקו להגנה על הסחר של העיר - נאבק בשוד הימי, ובפושטים הסלאבים או המוסלמים אשר תקפו את ספינות הסוחר הוונציאניות.
אורסו העניק לקיסר האימפריה הביזנטית בסיליוס הראשון במתנה פעמון עבור בזיליקת האגיה סופיה.
אורסו מת בשיבה טובה. לאחר מותו עלה לשלטון בנו, ג'ובאני פרטיצ'יפאציו השני.
אורסו איפאטו

שלט האצולה של אורסו איפאטו
אורסו איפאטו (באיטלקית: Orso Ipato, בלטינית: אורסוס - Ursus; נרצח ב-737) היה הדוג'ה של ונציה בין השנים 726 ועד 737, והדוג'ה השלישי אשר נשא בתפקיד זה.
אורסו איפאטו הוא הראשון מבין הדוג'ים אשר קיים תיעוד בן תקופתו לשלטונו. איפאטו נבחר על ידי האצילים הוונציאנים והיה הראשון אשר נשא את התואר "דוקס" (דוכס) - תואר אשר לימים בוונטית הפך ל"דוג'ה".
אורסו נולד בהראקלאה. הקיסר הביזנטי לאו השלישי העניק לו את התואר היפאטוס (ὕπατος) - ומכאן שמו "איפאטו".
אורסו נרצח ביוזמת אוטיכיוס, שליט רוונה. לאחר מותו שלט בוונציה זמן קצר דומניקו לאוני, המגיסטר מיליטום של ונציה, ולאחר תקופת אינטרגום זו נבחר לתפקיד הדוג'ה בנו של אורסו - תאודאטו איפאטו.
אוהל (הלכה)

אוהל הוא מונח הלכתי המתייחס לכל דבר המשמש להאהיל או לסוכך מעל אדם או בעל חיים. לאוהל משמעות חשובה בהלכה, בעיקר בהלכות טומאה וטהרה, שכן מת המונח באוהל, מטמא את כל הנמצא תחת אותו אוהל. בדין זה עוסקת מסכת אהלות. בשבת יש איסור על עשיית אוהל משום מלאכת בונה, ויש לדבר חשיבות רבה בגלל חפצים נפוצים הנחשבים לאוהל, כמו מטרייה.
תנאים להגדרת אוהל > אוהל שלא נעשה בידי אדם

לפי שיטת רבי יהודה, כל אוהל שלא נעשה בידי אדם במטרה להאהיל, אינו נחשב לאוהל, וזאת מגזירה שווה הנלמדת בין הפסוק ”אדם כי ימות באוהל” (במדבר, י"ט, י"ד), פסוק המהווה את היסוד והמקור לכל הלכות טומאה באוהל, לפסוק ”ויפרוש משה את האוהל על המשכן” (שמות, מ', י"ט), כשם שאוהל המשכן הוא אוהל שנעשה בידי אדם, כך גם אוהל המטמא הוא רק אוהל שנעשה בידי אדם.
לעומת זאת, אם האוהל הוא חשוב ורחב כדי רוחב אגרוף יש לו דין אוהל גם אם לא נעשה בידי אדם. כאשר רצו להביא מים טהורים ממעיין השילוח לצורכי פרה אדומה, היו מביאים שוורים רחבים ממצרים, ועליהם היו מושיבים ילדים שנולדו ונשמרו עוד מילדותם מלהיטמא בטומאת מת או קרי, ואותם היו מושיבים על השוורים, ומכיוון שהשור נחשב לאוהל, הוא חוצץ ומפסיק בין הילד לקרקע, כך שגם אם בקרקע טמון מת, בטן השור הנחשבת כאוהל מפסיקה ביניהם.
תנאים להגדרת אוהל > אוהל המפסיק

אוהל המפסיק בין האדם לאוהל שמעליו או שמתחתיו, הוא רק אוהל שמיועד להשתמש תחתיו ולא רק מעליו, אבל אוהל שמיועד בעיקר להשתמש מעליו ולא מתחתיו, כמו למשל מיטה אינה נחשבת לאוהל, אבל שוורים נחשבי לאוהל מכיוון שכאשר הרועים מעוניינים להסתתר מהשמש הקופחת על ראשם, הם מסתתרים מתחת לכריסם הרחב של השוורים.
אם למשל, האוהל העליון הוא אוהל קבוע וחשוב, אין האוהל מתחתיו חוצץ בין המונח מתחתיו לאוהל העליון, אם אוהל עראי.[דרושה הבהרה]
תנאים להגדרת אוהל > אוהל זרוק

התנאים נחלקו בשאלה האם אוהל המיטלטל נחשב לאוהל. דיון זה הנידון בדיני טומאת ארץ העמים, הוא באדם הנכנס לחוץ לארץ במטוס או כלי נייד אחר, כך שהוא לא נוגע בעפר חוץ לארץ שגזרו עליו טומאה, והאוהל מפסיק בינו לבין אוויר ארץ העמים (חוץ לארץ), לפי רבי יוסי בנו של רבי יהודה האוהל חוצץ בינו לבין ארץ העמים, ולפי רבי יהודה הנשיא אין אוהל כזה, שמיטלטל ממקום למקום, נחשב לאוהל המפסיק.
דיני אוהל בהלכות טומאה

אוהל שתחתיו נמצא מת, מטמא את כל אשר באותו אוהל משותף עם המת. 
כאשר מת מונח באוהל, כל שנמצא באוהל הוא טמא. הדבר אמור לא דווקא כאשר המת עצמו נמצא באוהל, אלא גם כאשר כזית בשר מהמת, או אבר שיש עליו בשר באופן רגיל, נמצא באוהל, או מטמא את כל שנמצא באוהל. דין זה תקף גם אם איברי המת הם ללא בשר, אך הם בכמות חשובה של רובע, או שהם בכמות של רוב העצמות במספריהם, או לחלופין רוב גוף האדם.
דיני אוהל בהלכות שבת

בניית אוהל קבע בשבת, נחשבת לתולדה של מלאכת בונה. אחת הדוגמאות לכך, היא פריסת מחצלת או סדינים לאוהל, ולמרות שאין זה בנין ממש, הרי זה תולדת אוהל, והסותרו חייב משום סותר, אם מדובר באוהל שעשוי בצורה קבועה כדי שיתקיים. ואפילו אם עושה את הגג לבד או רק את המחיצות יותר מגובה טפח, וכן אם הוסיף עליהם כל שהוא. חכמים הוסיפו וגזרו אף לעשות אוהל עראי, גזירה שמא יבואו לעשות אוהל קבע.
גם בניית מחיצה היא תולדה של אוהל, אם היא נעשית במטרה להתיר דבר כל שהוא, כמו להתיר איסור טלטול ברשות הרבים, ומחיצה זו נקראת "מחיצה המתרת". אך מחיצה שאין מטרתה כדי להתיר דבר כל שהוא, אלא רק לצניעות, אלא להסתיר אור המפריע לישון, אינה נחשבת לתולדה של אוהל, ומותר לעשותה בשבת לכתחילה.