stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איבן אולברייט

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1897 הארווי, ארצות הברית 
 פטירה:  18 בנובמבר 1983 (בגיל 86) Woodstock, ארצות הברית 
 שם לידה:  Ivan Le Lorraine Albright 
 מקום קבורה:  Mount Pleasant Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם קסום 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Josephine Patterson Albright 
 צאצאים:  ג'וזף אולברייט 
 
איבן אולברייט (באנגלית: Ivan Albright;‏ 20 בפברואר 1897 – 18 בנובמבר 1983) היה צייר, פסל ויוצר דפוס אמריקאי הידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו העצמיים, חקר דמויות וטבע הדומם. בשל הטכניקה והנושאים האפלים שלו, הוא מסווג לעיתים קרובות בין הריאליסטים ומכונה "אמן מקאברי".
אולברייט נכנס לאמנות האמריקאית בשנות ה-30 של המאה ה-20 ויצר מוניטין של אחד הריאליסטים האניגמטיים ביותר באמריקה. הוא זעזע, והרגיז את ציבור הצופים באמצעות יצירותיו בדגש על שבריריות הגוף, הבשר והמצב האנושי בסגנונו הדגיש את הפרטים הקטנים והמרקם של כל משטח לעיתים קרובות, חייבה אותו להשקיע שנים או עשרות שנים על ציור בודד.
ביוגרפיה

לפני לידתם של איבן ואחיו התאום הזהה מלווין אולברייט, משפחת אולברייט כבר הייתה ידועה ביצירות אמנות ואומנות. סבא רבא של איבן מצד אביו, אנדראס אלברכט, היה אמן כלי נשק בטורינגיה, גרמניה, מקצוע משפחתי שעבר לידי סבו של איבן זכריה. כמו כן, אביו של איבן, אדם אמורי אולברייט, היה צייר אימפרסיוניסטי ותלמידו של תומאס אייקינס שבנה את המוניטין שלו על נופים וציורים אידיאלים של ילדים. (אנ')
ביוגרפיה > שנים ראשונות (1897–1925)

איבן ומלווין נולדו ב-1897 ליד שיקגו בצפון הארווי, אילינוי, לאדם אמורי אולברייט וקלרה ווילסון אולברייט. בצעירותם ועד שהשניים היו בני אחת עשרה, אביהם היה משתמש בבנים כמודלים בציוריו. אדם החל גם הוא ללמד את השניים לצייר בגיל שמונה: זה כלל שיעורי ציור רשמיים בסגנון אייקנס וביקורים קבועים במכון האמנות של שיקגו. דרך אביהם, הנערים הכירו כמה אימפרסיוניסטים וריאליסטים אמריקאים בולטים, כולל, רוברט אנרי, וויליאם גלאקנס, מוריס פרנדרגאסט, אדמונד טרבל וג'ון טוואטמן. כפי שמתאר מייקל קרוידון, הביוגרף של איבן, חוויות אלו הניחו את הבסיס לקריירות של איבן ואחיו כציירים.
ההשכלה הפורמלית וסיכויי הקריירה של איבן בצעירותו ובבגרותו המוקדמת היו לא קבועים יחסית. משפחתו עברה לעיתים קרובות עקב הקריירה של אביו ורק ב-1910 הם התיישבו בהוברד וודס, שם יכלו איבן ומלווין ללמוד בבית הספר התיכון ניו טרייר. עד 1915 איבן נכנס לקולג' לאמנויות ליברליות של אוניברסיטת נורת'ווסטרן, שממנה נשר. אחיו נרשם לאותו בית ספר זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1916 הוא החל ללמוד באוניברסיטת אילינוי באוראנה, באותה תקופה שקלו קריירה באדריכלות או בהנדסה כימית. רק בשנת 1918, לאחר טיול ציור משפחתי בקראקס, ונצואלה, החל איבן לקחת ברצינות את האפשרות להפוך לאמן. באותה שנה הוא הציג בפומבי את עבודתו הראשונה - ציור בצבעי מים של העצים ליד ביתו בהאברד וודס בשם The Oaks in Winter - בתערוכת צבעי המים השנתית של המכון לאמנות של שיקגו. גם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה שיבשה את חייו הבוגרים המוקדמים שכן גם הוא וגם אחיו התגייסו לצבא ארצות הברית כחלק מחיל הרפואה של כוחות המשלוח האמריקאים. בזמן שהוצב בנאנט שבצרפת בין השנים 1918 ו-1919, אולברייט הפיק לפחות שמונה ספרי סקיצות של רישומים רפואיים הממחישים ניתוחים ופצועים בגרפיט ובצבעי מים. בעוד אולברייט עדיין לא היה שרטט מוכשר, היסטוריונים ומבקרי אמנות מרבים לצטט את האיורים הללו כזרז להתעניינותו בשבריריות הבשר והאנושות.
לאחר שעבד זמן קצר באדריכלות ובפרסום, בשנת 1920, הוא וגם אחיו נכנסו למכון האמנות של שיקגו. בעוד מלווין למד פיסול, איבן למד ציור - כל אחד קיבל הכשרה אקדמית סטנדרטית בהתאם לפילוסופיה המסורתית של המכון. הוא שהה שם עד שסיים את לימודיו ב-1923, לאחר שהציג את "הפילוסוף" (1922) וקיבל ציון כבוד של הפקולטה הן בציורי חיים והן בציור דיוקנאות. לאחר לימודיו במכון לאמנות, הוא המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, במטרה ללמוד מג'ורג' בלוז. בלוז היה בשבתון באירופה, ולכן איבן בחר לעבור לאקדמיה הלאומית לעיצוב כדי ללמוד אצל צ'ארלס וובסטר הות'ורן. לאחר שסיים את השכלתו הפורמלית, ב-1925 הוא ואחיו מלווין שכרו סטודיו בפילדלפיה והקריירה המקצועית שלו כאמן החלה.
ביוגרפיה > תחילת ואמצע הקריירה (1925–1950)

בין השנים 1925 ל-1926 החל להופיע הסגנון הפורמלי ה"בארוק" הבוגר של אולברייט, ובמקרים רבים הציבור הרחב לא היה מוכן ל"חשיפה עירומה ובלתי מתפשרת שלו על המצב האנושי". בסוף 1926, אולברייט ואחיו בילו שלושה חודשים בדרום קליפורניה ליד סן דייגו. בזמן שהותו שם, אולברייט הפיק מספר יצירות המייצגות את הבשלות של סגנונו. עד שנת 1927 הוא ומלווין חזרו לאילינוי, שם אביהם אדם הפעיל מחדש כנסייה מתודיסטית מוזנחת כגלריית אולברייט לציור ופיסול. בשל קרבתם של האחים במשך השנתיים הבאות, מלווין אימץ את השם הבדוי Zsissly כדי למנוע בלבול עם איבן. במהלך השנים בסטודיו זה החל הסגנון של איבן לעורר מחלוקת: במאי 1928 שימש ציורו The Lineman כשער למגזין המסחרי Electric Light and Power. קהל הקוראים של המגזין חשב שדמותו של "איש הקו" לא מדויקת ומדכאת; עם זאת, הציור הצליח להרשים הרבה יותר את מבקרי האמנות. זמן לא רב לאחר מכן, אולברייט החל לעבוד על ציורים שהדגישו את האיכות המיקרוסקופית של פני השטח לא פחות מצורת הבארוק.
עד 1931 ותחילת השפל הגדול הייתה הקריירה של אולברייט מבוססת היטב. ביולי אותה שנה הוא הציג ארבעה עשר ציורים במכון האמנות של שיקגו לצד האמנים עמיתיו ג'ורג' ומרטין באר. לפי אולברייט, השפל לא השפיע באופן משמעותי על הקריירה שלו מכיוון שאנשים לא קנו את ציוריו "בין אם היו זמנים טובים או רעים, [לכן] זה לא שינה" הצלחה של משפחתו אפשרה לאלברייט לחיות בנוחות לאורך שנות ה-30. אף על פי כן, כמו אמנים רבים אחרים בתקופה, אולברייט השתתף בפרויקט יצירות אמנות ציבוריות באילינוי. הוא היה אמור לקבל שלושים ושמונה דולר לשבוע בתוכנית כאמן. אבל הוא טען שמעולם לא קיבל תשלום עבור יצירותיו.
שנות ה-40 הביאו שורה של שינויים בחייו של אולברייט. אמו, קרלה וילסון אולברייט, מתה ב-8 במאי 1939, ושבורי לב, הוא, ואחיו בילו מספר קייצים בציור במיין. איבן ומלווין התבקשו לצייר עבור העיבוד לקולנוע של מטרו-גולדווין-מאייר ל"תמונת דוריאן גריי", בבימויו של אלברט לוין. אולברייט התעקש לעבוד באותם אורות קשים כמו על הסט. כדי לפצות על התאורה החזקה הוא פיתח רגישות סביב הצבע שהתמידה בעבודתו עד שנות ה-70.
ב-27 באוגוסט 1946 התחתן עם ג'וזפין מדיל פטרסון ריב. לאחר הנישואים, בני הזוג עברו לזמן קצר לבילינגס, מונטנה ולאחר מכן דרומה לויומינג לפני שחזרו לשיקגו. אולברייט אימץ את ילדיה של ג'וזפין עם הנישואים. ב-1947 לאיבן וג'וזפין נולד בן אדם מדיל, ושנתיים לאחר מכן ב-1949 נולדה להם בת בלנדינה ואן אטן.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת (1950–1983)

הפורטרט והדיוקן העצמי שולטים בחלק ניכר מהיצירה בחלק האחרון של הקריירה של אולברייט. ב-1962, הוא החל לעבוד על דיוקן של חמו קפטן ג'וזף מדיל פטרסון, לאחר מותו. חמו היה קצין במהלך מלחמת העולם הראשונה ומייסד הניו יורק דיילי ניוז. כמו כן, בזמן שהוא ומשפחתו התאספו באספן, קולורדו בשנת 1963, הוא ביצע את הדיוקן העצמי, וצייר באופן אובייקטיבי את האמן בגיל שישים ושש.
העשורים של שנות ה-50 וה-60 הציגו מעט יצירות בקנה מידה גדול של אולברייט, אבל כן ראו אותו מרחיב את אופקיו עם נסיעות. בין 1948 ל-1964, ייצר אולברייט מספר ציורי שמן וגואש עם נושאים של המערב. כי באמצעות ג'וזפין ואחותה אלישיה פטרסון גוגנהיים, האמנית רכשה בעלות חלקית על חווה בדובואה, וויומינג. החווה שימשה תפאורה הולמת לסדרה של יצירות אמנות בנושא המערב.
עם פטירתה של אלישיה ב-1963, איבן וג'וזפין ירשו את המטע שלה בג'ורג'יה, מעט צפונית לג'קסונוויל, מה שגרם לאלברייט להתעניין במיוחד בביצה כנושא. תקופתו של איבן בג'ורג'יה בין השנים 1963 ל-1965 הייתה בחלקה מתוך צורך, שכן עירית שיקגו החליטה להרוס את הסטודיו שלו בשדרות אוגדן כדי לפנות מקום לקניון.
אף שזכה בתערוכת רטרוספקטיבה במכון האמנות של שיקגו ובמוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית בשנים 1964–1965, אולברייט הרגיש מנודה על ידי הקהילה האמנותית של שיקגו. האמנות נשלטה בזמנו על ידי פופ-ארט ומינימליזם, בשונה מאוד מהסגנון הפיגורטיבי של אולברייט.
שאולברייט היה בן שבעים וחמש, ראייתו החלה להידרדר עם התפתחות קטרקט. הקטרקט נעלם ב-1977 עם השתלת הקרנית הראשונה שלו, שהעניקה לאמן תחושת חיים חדשה. באותה שנה, הוא העניק הרבה מעבודותיו למכון האמנות של שיקגו, ובשנה שלאחר מכן פורסמה הביוגרפיה הראשונה שלו מאת מייקל קרוידון.
למרות זאת, בריאותו התדרדרה במהרה. סדרת הציורים האחרונה שלו הייתה קבוצת דיוקנאות עצמיים בין 1981 ל-1983. אולברייט הפיק יותר מעשרים וארבעה דיוקנאות עצמאיים במגוון סגנונות ומדיה. את האחרון שבהם השלים לאחר שבץ מוחי ורק כמה ימים לפני מותו ב-18 בנובמבר 1983.
הערות שוליים

↑  Ivan Albright, The Art Institute of Chicago, ‏1897 (באנגלית)
↑  James Rondeau, “Foreword,” in Oehler (2019), para 2
↑  Croydon, Michael (1978). Ivan Albright. New York: Abbeville Press
↑  Ivan Albright Paintings, Bio, Ideas, The Art Story
↑  Robert Cozzolino, "Plates," Rossen (1997), plate 2
↑  Donnell, Courtney Graham, "A Painter Am I: Ivan Albright," in Rossen (1997), p. 19
↑  Robert Cozzolino, "Plates", in Rossen (1997), 10
↑  The Farmer's Kitchen | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית)
↑  Croydon (1978), pp. 101–102
↑  Courtney Graham Donnell, "A Painter Am I: Ivan Albright," in Rossen (1997), p. 44
↑  Online Scholarly Catalogues at the Art Institute of Chicago, publications.artic.edu
↑  Courtney Graham Donnell, "A Painter Am I: Ivan Albright," in Rossen (1997), p. 50
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507798805171  BnF: cb13182507p (data)  CiNii: DA12581192  GND: 119508850  ISNI: 0000 0000 8083 2237  LCCN: n79088961  RERO: 02-A017825368  RKD: 981  SNAC: w6xd138j  SUDOC: 070683522  ULAN: 500016413  VIAF: 3282335   WorldCat (עם VIAF): 3282335 
הפילוסוף, 1922
אישה במטבח
תמונתו של דורין גריי
האקולוגים (מפלגה צרפתית)

| --- | --- |

 מדינה:  צרפת צרפת
 מייסד:  דניאל כהן-בנדיט
 מנהיגים:  מארין טונדלייר
 תקופת הפעילות:  13 בנובמבר 2010 – הווה (14 שנים) 
 אידאולוגיות:  סביבתנות,סוציאל-דמוקרטיה
 מטה:  פריז 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת הירוקים האירופית, האיגוד הבינלאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס 
 נציגויות בפרלמנטים
 האספה הלאומית:  28 / 577
 הסנאט:  12 / 348
 הפרלמנט האירופי:  5 / 81
 http://lesecologistes.fr/
 
סמלה הקודם של המפלגה
האקולוגים (בצרפתית: Les Écologistes, נודעה בעבר בתור: Europe Écologie les verts) היא מפלגה פוליטית צרפתית, שהאידאולוגיה שלה היא סביבתנות במפה הפוליטית היא ממוקמת בין השמאל-מרכז  לשמאל   המפלגה הוקמה ב־13 בנובמבר 2010 ממיזוג של מפלגת אקולוגיה אירופית ומפלגת הירוקים.
היסטוריה > 2012–2015: בחירות לנשיאות ולחקיקה, שותפי הממשלה

בבחירות לנשיאות 2012 זכתה מועמדת אקולוגיה אירופית-הירוקים אווה ג'ולי ב -2.3% מהקולות והודחה בסיבוב הראשון.
בבחירות לפרלמנט ב-2012, מועמדי אקולוגיה אירופית-הירוקים זכו ב -5.46% מכלל הקולות בצרפת ונבחרו שיא של 17 סגנים (בנוסף לחבר אחד באיחוד הדמוקרטי האזורי של ברטון, בגיבוי אקולוגיה אירופית-הירוקים). עם זאת, כל סגן EELV שניצח נדרש לתמיכתם של המפלגה הסוציאליסטית, אף שרבים התמודדו עם מתנגדים מקומיים מהמפלגה הסוציאליסטית .[דרוש מקור]
בממשלתו של ז'אן-מארק אייראו שהוקמה ב־16 במאי 2012, אקולוגיה אירופית-הירוקים זכו לשני שרי קבינט: מנהיג המפלגה לשעבר ססיל דופלו כשר לשיכון ושוויון טריטוריאלי, וחבר הפרלמנט האירופי לשעבר פסקל קנפין כשר זוטר לפיתוח בינלאומי.
בבחירות לפרלמנט האירופי לשנת 2015, ב -25 במאי 2014, אקולוגיה אירופית- הירוקים קיבלה 8.95% מהקולות, במקום השישי באופן לאומי, והפסידה 6 חברי פרלמנט.
היסטוריה > מאז 2017: התנגדות לעמנואל מקרון, בחירות באירופה וניצחונות עירוניים

בבחירות לפרלמנט האירופי לשנת 2019, אקולוגיה אירופית-הירוקים ביצעה משמעותית מעל הציפיות, וזכתה ב -13.5% מהקולות וב -13 מתוך 79 חברי פרלמנט, והגיעה למקום שלישי אחרי הרפובליקה בתנועה! ו- האיחוד הלאומי. אקולוגיה אירופית-הירוקים הגיעה למקום זה על אף שבאף סקר לא הצליחה להשיג מעל ל-10% מהקולות.
בעקבות ההצלחה בבחירות לפרלמנט האירופי לשנת 2019, הסקרים לבחירות המוניציפליות בצרפת ניבאו תוצאות טובות לאקולוגיה אירופית-הירוקים. לפיכך, ערים כמו רואן, וילורבן, שטרסבורג, בסנסון או ליל נחשבו כמקומות שבהן המפלגה יכולה להגדיל את כוחה ואף לזכות בהן. בערב הסיבוב הראשון, כעשרים רשימות איכות הסביבה ניצחו (כולל ראשי ערים יוצאים כמו בשילטיגהיים ), אקולוגיה אירופית-הירוקים השיגה יותר קולות משאר הרשימות בכמה ערים גדולות ( בסנסון, ליון, שטרסבורג או גרנובל ), או מקום שני ( בורדו, פואיטייר ). התוצאות אכזבו עם זאת בכמה ערים גדולות כמו פריז, נים, מונפלייה או מרסיי, אולם באחרון, רשימת אקולוגיה אירופית-הירוקים שהשיגה 8% בסיבוב הראשון התמזגה עם רשימת האיגוד של השמאל שהגיעה למקום הראשון עם 23% מהקולות.
הסיבוב השני מאשר שאלו הן תוצאות טובות שכן המפלגה זוכה בעיריות ליון, שטרסבורג ובורדו, שהאחרונה מביניהן לא ידעה תחלופה של מפלגות מאז 1945, וגם בסנסון, טורס, פואיטייר וגרנובל. המועמדים בליל ומץ הפסידו שנייהם בהפסד צר של 200 קולות, נגד מועמדיהם של המפלגה הסוציאליסטית. הרשימות של אקולוגיה אירופית-הירוקים ברואן ובוילורבאן הצטרפו לרשימות המפלגה הסוציאליסטית, שנבחרו, כמו זו במרסיי.
אידאולוגיה

כמפלגה ירוקה, אקולוגיה אירופית-הירוקים מתעדפים ומדגישים נושאים סביבתיים. המפלגה קוראת להפחתה של 40% בפליטת פחמן דו-חמצני, ובהחלפה הדרגתית של אנרגיה גרעינית באנרגיה מתחדשת, יצירת 600,000 משרות בתעשיות ירוקות, תכנון עירוני ידידותי לסביבה יצירת דיור ירוק וקידום תחבורה ציבורית, פיתוח חקלאות בת קיימא והקפאת השימוש באורגניזמים מהונדסים גנטית . אקולוגיה אירופית-הירוקים, כמו הירוקים שלפניה, מתנגדת בדרך כלל לפרויקטים גדולים של פיתוח, לדוגמה ההתנגדות לפרויקט "שדה התעופה גרנד אוסט"? בנוטרדאם-דה-לנדס ( אזור הלואר-האטלנטי ), על אף שהמפלגה הסוציאליסטית וההממשלה המכהנת תומכו רשמית בפרויקט.
בנושאים כלכליים, אקולוגיה אירופית-הירוקים נוטה לשמאל. מלבד תמיכתם ביצירת 'משרות ירוקות' בתחומים כמו בידוד תרמי ואנרגיות מתחדשות, היא תומכת גם במס פחמן ושימוש במס פרוגרסיבי עבור בעלי הכנסה גבוהה (60% להכנסות שבין 100,000 € ל -500,000 €, 70% להכנסות מעל 500,000 אירו). מפלגת אקולוגיה אירופית-הירוקים מקושרת לכמה פעילים חברתיים אנטיקפיטליסטי ואלטר-גלובליזטורים. בתקציב החלופי שלה בשנת 2011, הציעה המפלגה להפחית את החוב הציבורי על ידי סגירת פרצות פיסקליות.
המפלגה תמכה באופן מסורתי בפדרליזם האירופי, אף שרבות מהמדיניות שמתווה המפלגה בנוגע לאירופה מנוגד לכיוונו הנוכחי ולהנהגתו של האיחוד האירופי. אקולוגיה אירופית-הירוקים, כמו הירוקים לפניה, הייתה אחד התומכים החזקים ביותר לביזור, ותמכה רשמית ב"פדרליזם מובחן" אשר יעביר סמכויות משמעותיות לאזורי צרפת. הפדרציה האזורית Régions et Peuples Solidaires קשורה זה מכבר לתנועה הירוקה בצרפת. פרנסואה אלפונסי ממפלגת האומה הקורסיקנית (PNC) נבחר לפרלמנט האירופי ברשימת אקולוגיה אירופית בשנת 2009.
התנועה הירוקה תומכת ברפורמה פוליטית, הכוללת מתן זכויות הצבעה לזרים בבחירות המקומיות והארציות, ביטול הצטברות המנדט, מגבלות הקדנציה ו"רפובליקה השישית " עם סמכויות נוספות לפרלמנט ודמוקרטיה ישירה . הירוקים קידמו זה מכבר שוויון בין המינים בפוליטיקה, הנהגתו ומועמדיו לבחירות נוטים לכבד את השוויון המגדרי ובקבוצת אקולוגיה אירופית-הירוקים באספה הלאומית הצרפתית יש שני נשיאים משותפים, זכר ואחת.
מנהיגות

מנהל המפלגה הוקם על ידי הלשכה המבצעת. המזכיר הלאומי הוא מנהיג הלשכה המבצעת והוא המנהיג הבכיר ביותר של המפלגה. המועצה הפדרלית מורכבת מ -150 חברים (75 גברים ו -75 נשים) ומשמשת כפרלמנט של המפלגה, בישיבה על בסיס חודשי.
מזכירות לאומיות:
ססיל דופלוט (2010-2012)
פסקל דוראנד (2012-2013)
עמנואל קוסה (2013-2016)
דייוויד קורמנד (2016–2019)
ג'וליאן באיו (2019-היום)
נשיא המועצה הפדרלית:
פיליפ מאירייה (2010–2013)
תיירי ברוכוט (2013–2016)
ניקולה בונט (2016–2019)
אנרי ארוואלו (2019-הווה)
הערות שוליים

↑  כחלק מרשימת השמאל הרחבה - החזית העממית החדשה.
↑  81 הוא מספר המושבים המוקצה לצרפת בפרלמנט.
↑  "France". Europe Elects. נבדק ב-27 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Élections européennes du 26 Mai 2019 : Après la désignation des candidat.e.s, cap sur la stratégie". Europe Écologie les Verts (בצרפתית). 2018-09-24. נבדק ב-2020-07-07.
↑  "Elections européennes : EELV se hisse pour la première fois en tête des partis de gauche". Le Monde.fr (בצרפתית). 2019-05-26. נבדק ב-2020-07-07.
1 2 3  Tom Lansford (20 במרץ 2014). Political Handbook of the World 2014. SAGE Publications. p. 488. ISBN 978-1-4833-8626-3. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  Pierre, Bréchon (2011), Les partis politiques français, La documentation française, pp. 129–154
↑  Cantonales : la gauche boucle les négociations dans la douleur L'Express, 22 March 2011
↑  Primaire écolo : Joly gagne avec 58,16% Le Figaro, 12 July 2011
↑  Les principaux points de l'accord PS-EELV Le Monde, 16 November 2011
↑  Les Verts votent pour une participation à un gouvernement Hollande, Le Figaro, 8 May 2012
↑  Wayne C. Thompson (24 ביולי 2014). Western Europe 2014. Rowman & Littlefield Publishers. p. 132. ISBN 978-1-4758-1230-5. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Élection européenne 2014". france-politique.fr. נבדק ב-15 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Willsher, Kim (28 ביוני 2020). "Greens surge in French local elections as Anne Hidalgo holds Paris". The Guardian. נבדק ב-7 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Projet 2012". eelv.fr. 5 ביוני 2012. נבדק ב-15 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb165160204 (data)  NKC: olak20201077139  SUDOC: 160472199  VIAF: 6534166414921002740003   WorldCat (עם VIAF): 6534166414921002740003
חוקי אקסטרים (2019)

| חוקי אקסטרים (2019)>  הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של סת' רולינס ובקי לינץ'.מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
מותג (ים): Raw סמאקדאון 205 לייב
תאריך: 14 ביולי 2019
עיר: פילדלפיה, פנסילבניה
אולם: ולס פארגו סנטר
מספר צופים: 12,800
שיר (י) הנושא: "When I'm Gone" בביצוע Dirty Honey
סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWE
| Evolve 131 | חוקי אקסטרים (2019) | סמאקוויל |
סדרת אירועי חוקי אקסטרים
| 2018 | חוקי אקסטרים (2019) | 2020 |
חוקי אקסטרים (2019) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ ה-WWE Network. האירוע כלל את שלושת המותגים (Raw,‏ סמאקדאון ו-205 לייב) ונערך ב-14 ביולי 2019, באולם ולס פארגו סנטר שבפילדלפיה, פנסילבניה. האירוע היה האירוע האחד עשר בסדרת אירועי חוקי אקסטרים.
שלושה עשר קרבות התנהלו באירוע, כולל שניים שהתקיימו במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי הבלתי מתוכנן, ברוק לסנר פדה את מזוודת כסף בבנק שלו על סת' רולינס כדי לזכות באליפות האוניברסלית בפעם השלישית בקריירה שלו, זאת לאחר שרולינס ואלופת הנשים של Raw, בקי לינץ', הגנו בהצלחה על חגורות האליפות שלהם נגד ברון קורבין ולייסי אוואנס במסגרת קרב זוגות מעורב חוקי אקסטרים "המנצחים זוכים בהכל". עוד ברשימת הקרבות, קופי קינגסטון ניצח את סמואה ג'ו ושמר על אליפות ה-WWE,‏ AJ סטיילס ניצח את ריקושט והפך לאלוף ארצות הברית החדש בפעם השלישית בקריירה שלו, הניו דיי (ביג אי ואקסבייר וודס) ניצחו את האלופים לשעבר, דניאל בריאן ורואן ואת Heavy Machinery (אוטיס וטאקר) בקרב זוגות משולש וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות של סמאקדאון בפעם הרביעית בקריירה שלהם, ואנדרטייקר ורומן ריינס ניצחו את שיין מקמהן ודרו מקינטייר בקרב זוגות ללא חוקים אשר פתח את האירוע.
אירוע

| --- | --- |

תפקיד:: שם:
צוות השידור באנגלית: מייקל קול (Raw)
צוות השידור באנגלית: קורי גרייבס (Raw/סמאקדאון)
צוות השידור באנגלית: רנה יאנג (Raw)
צוות השידור באנגלית: טום פיליפס (סמאקדאון)
צוות השידור באנגלית: ביירון סקסטון (סמאקדאון)
צוות השידור באנגלית: ויק ג'וסף (205 לייב)
צוות השידור באנגלית: נייג'ל מקגינס (205 לייב)
צוות השידור באנגלית: איידן אינגליש (205 לייב)
צוות השידור בספרדית: קרלוס קבררה
צוות השידור בספרדית: מרסלו רודריגז
צוות השידור בגרמנית: קרסטן שייפר
צוות השידור בגרמנית: טים הייבר
צוות השידור בגרמנית: קלווין קני
כרוזים: גרג המילטון (סמאקדאון/205 לייב)
כרוזים: מייק רום (Raw)
שופטים: דנילו אנפיביו
שופטים: מייק קיודה
שופטים: ג'ון קון
שופטים: דן אנגלר
שופטים: דריק מור
שופטים: צ'ארלס רובינסון
שופטים: דרייק וורץ
מראיינות: צ'ארלי קארוסו
מראיינות: קיילה ברקסטון
מראיינות: שרה שרייבר
פאנל לפני האירוע: ג'ונתן קואצ'מן
פאנל לפני האירוע: צ'ארלי קארוסו
פאנל לפני האירוע: סם רוברטס
פאנל לפני האירוע: בת' פיניקס
אירוע > מופע מקדים

שני קרבות התקיימו במהלך המופע המקדים. בקרב הראשון, פין באלור הגן על האליפות הבין יבשתית נגד שינסקה נקאמורה. בסיום, באלור פספס את מהלך הביצוע שלו, ה-Coup de Grâce, מה שאיפשר לנקאמורה לבצע על באלור את מהלך הסיום שלו, הקינשאסה, פעמיים ברציפות ולאחר מכן להצמיד אותו לניצחון, שהקנה לו זכייה ראשונה בתואר זה.
בקרב השני, דרו גולאק הגן על אליפות ה-WWE במשקל קל נגד טוני ניס. בסיום, גולאק ביצע על ניס את מהלך הנקברייקר הארגנטינאי אשר הספיק לו כדי לנצח ולהגן על התואר בהצלחה.
אירוע > הקרב המרכזי

הקרב המרכזי היה קרב זוגות מעורב חוקי אקסטרים "המנצחים זוכים בהכל", שבו סת' רולינס ובקי לינץ' הגנו על האליפות האוניברסלית ועל אליפות הנשים של Raw נגד ברון קורבין ולייסי אוואנס. בזמן שרולינס ולינץ' הכינו שולחנות מחוץ לזירה, קורבין ואוואנס תקפו אותם בעזרת מקלות במבוק ולאחר מכן בזירה ביצעו בו זמנית על יריביהם את מהלך הצ'וקסלאם, אך זה לא הספיק להם כדי להשיג ניצחון. מנגד, רולינס ולינץ' השיגו שליטה בקרב ומחוץ לזירה הם הניחו את קורבין ואוואנס על השולחנות שהכינו קודם לכן. שניהם טיפסו אל החבל העליון ותחילה, לינץ' ביצעה על אוואנס את מהלך הלג דרופ, ולאחר מכן רולינס ביצע על קורבין את מהלך הפרוג ספלאש. בחזרה בזירה, קורבין ביצע על לינץ' את מהלך הסיום שלו, ה-End of Days. בעקבות מעשה זה, רולינס התעצבן ותקף את קורבין במכות בלתי פוסקות בעזרת מקל הבמבוק וכיסא. אז, הוא ביצע על קורבין שלושה מהלכי סטומפ, שהספיקו לו כדי להצמיד את קורבין לניצחון, שהקנה לו וללינץ' הגנה מוצלחת על חגורות האליפות שלהם.
לאחר הקרב, ברוק לסנר (שלווה לקרב על ידי פול היימן) הופיע כדי לפדות את מזוודת כסף בבנק שלו. לסנר ביצע על רולינס שני מהלכי ג'רמן סופלקס ואז את מהלך הסיום שלו, ה-F-5, כדי לנצח בקרב ולהפוך לאלוף האוניברסלי בפעם השלישית בקריירה שלו.
תוצאה לאורך זמן

לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, נערך באטל רויאל בן 10 משתתפים משני המותגים אשר קבע את זהות המועמד החדש לאליפות האוניברסלית. סת' רולינס ניצח בקרב זה וכתוצאה מכך הוא זה שיתחרה נגד ברוק לסנר בקרב חוזר על התואר באירוע סאמרסלאם.
נעמי, נטליה, אלכסה בליס וכרמלה (שהופיעה בתוכנית כחלק מחוק הויילד קארד) התחרו בקרב הדחות מרובע אשר קבע את זהות המועמדת החדשה לאליפות הנשים של Raw לאירוע סאמרסלאם. נטליה ניצחה בקרב זה לאחר שהדיחה אחרונה את בליס כתוצאה מהכנעה ולכן היא זו שתתחרה נגד בקי לינץ' באירוע סאמרסלאם.
שמה של קבוצת הקלאב (AJ סטיילס, לוק גאלוס וקארל אנדרסון) שונה לשם "The O.C."‏ (Original Club; בפירוש לעברית: הקלאב המקורי). ריקושט ניצח בקרב גאונטלט בן חמישה מתאבקים אשר כלל את ריי מיסטריו, סזארו, סמי זיין ואנדרדה וקבע את המועמד לתואר האליפות הבין יבשתית באירוע סאמרסלאם. בעקבות זאת, ריקושט הפך למועמד לתואר האליפות נגד AJ סטיילס באירוע סאמרסלאם.
הריבייבל הגנו על אליפות הזוגות של Raw בקרב זוגות משולש נגד לוק גאלוס וקארל אנדרסון והאוסוס. בקרב זה הם הפסידו לגאלוס ואנדרסון וכתוצאה מכך איבדו את חגורות האליפות.
בתוכנית סמאקדאון, לאחר שאלופת הנשים של סמאקדאון, ביילי, ואמבר מון ניצחו בקרב זוגות את מנדי רוז וסוניה דוויל כאשר מון היא זו שהצמידה את יריבתה כדי להשיג את הניצחון, ביילי ציינה את שמה של מון כמועמדת לתואר האליפות שלה בקרב שייערך ביניהם באירוע סאמרסלאם.
תוצאות

| מס' | תוצאות | התניות | זמן |
| --- | --- | --- | --- |
| P1 | שינסקה נקאמורה ניצח את פין באלור (א) | קרב יחידים על האליפות הבין יבשתית | 07:40 |
| P2 | דרו גולאק (א) ניצח את טוני ניס | קרב יחידים על אליפות ה-WWE במשקל קל | 07:25 |
| 3 | אנדרטייקר ורומן ריינס ניצחו את שיין מקמהן ודרו מקינטייר | קרב זוגות ללא חוקים | 17:00 |
| 4 | הריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון) (א) ניצחו את האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) | קרב זוגות על אליפות הזוגות של Raw | 12:35 |
| 5 | אליסטר בלאק ניצח את סזארו | קרב יחידים | 09:45 |
| 6 | ביילי (א) ניצחה את אלכסה בליס וניקי קרוס | קרב האנדיקאפ 2 נגד 1 על אליפות הנשים של סמאקדאון | 10:30 |
| 7 | ברון סטרומן ניצח את בובי לאשלי | קרב מי שעומד אחרון | 17:30 |
| 8 | הניו דיי (ביג אי ואקסבייר וודס) ניצחו את דניאל בריאן ורואן (א) ו-Heavy Machinery (אוטיס וטאקר) | קרב זוגות משולש על אליפות הזוגות של סמאקדאון | 14:00 |
| 9 | AJ סטיילס (עם לוק גאלוס וקארל אנדרסון) ניצח את ריקושט (א) | קרב יחידים על אליפות ארצות הברית | 16:30 |
| 10 | קווין אואנס ניצח את דולף זיגלר | קרב יחידים | 0:17 |
| 11 | קופי קינגסטון (א) ניצח את סמואה ג'ו | קרב יחידים על אליפות ה-WWE | 09:45 |
| 12 | סת' רולינס (א) ובקי לינץ' (א) ניצחו את ברון קורבין ולייסי אוואנס | קרב זוגות מעורב חוקי אקסטרים "המנצחים זוכים בהכל" על האליפות האוניברסלית ועל אליפות הנשים של Raw | 19:55 |
| 13 | ברוק לסנר (עם פול היימן) ניצח את סת' רולינס (א) | קרב יחידים על האליפות האוניברסלית קרב זה היה קרב פדיית מזוודת "כסף בבנק" של לסנר | 0:13 |
(א) - מתייחס למתאבק/מתאבקים שהגיעו לקרב כאלוף/אלופים P - מציין שהקרב התקיים במופע המקדים לאירוע