stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגוון נוירולוגי
דעות בנושאי אפליה

הנחת היסוד שבבסיס המונח מגוון נוירולוגי היא שהקשיים המזוהים עם שונות עצבית אינם מעידים על פגם או על לקות באדם עצמו, אלא על אי־התאמה בין מאפייניו וצרכיו החריגים של היחיד לבין הסביבה שאינה מספקת להם מענה. התומכים בהשקפה זו מדגישים כי לצד המכשולים שמציבה השונות העצבית בפני היחיד, היא גם מספקת לו יתרונות בתחומים מסוימים. למשל, מחקרים מראים שאנשים על הספקטרום האוטיסטי מצטיינים בתשומת לב לפרטים קטנים ובזיכרון יוצא מן הכלל, ונוטים להתבלט במיוחד במבחני אינטליגנציה שאינם מבוססים על כישורים שפתיים. מאובחנים בהפרעת קשב, לעומת זאת, מצטיינים בחשיבה יצירתית ובמציאת פתרונות יצירתיים למשימות הדורשות גמישות מושגית והתגברות על מגבלות ידע.
מן ההשקפות הללו נגזרת התנגדות לגישות טיפוליות וחברתיות המשקפות דעות קדומות כלפי אוטיזם וכלפי מצבים נוירולוגים אחרים, כגון:
ניסיונות לרפא, לתת תרופות, לאשפז או לכפות שינויי התנהגות על אוטיסטים בניגוד לרצונם או שלא על דעתם.
התייחסות לשוני העצבי של האוטיסטים כאל נזק, מצב בלתי תקין או מחלה שיש לרפאה.
גישות בלתי סובלניות כלפי התנהגויות אוטיסטיות שעשויות להיתפס כמוזרות או יוצאות דופן.
חוסר סובלנות כלפי הקשיים האופייניים לאוטיסטים.
אפליה כנגד אנשים בשל היותם אוטיסטים או בגלל מאפיינים או התנהגויות אוטיסטיות, המקשה על השתלבותם בחברה (לדוגמה, אוטיסט בעל כישורים טכניים טובים עשוי לאבד את מקום עבודתו, או אפילו לא לעבור את ראיון הקבלה, כתוצאה מחריגות חברתית).
גישה הטוענת שאוטיסטים הם נחותים מאנשים נוירוטיפיקלים.
תכנון מוסדות ללא התחשבות באוטיסטים (למשל: בתי ספר הדורשים כישורים חברתיים מפותחים, שאוטיסטים עשויים להתקשות בהם)
העדר הגנה על אוטיסטים בחקיקה למען הזדמנויות שוות בתעסוקה.
מתן תרופות לילדים לטיפול בתופעות מינוריות שלא ישפיעו על התפתחותם התקינה, כגון הפרעת קשב.
תומכים

רבים מתומכי התפיסה הרואה באוטיזם גיוון נוירולוגי הם אוטיסטים המתנגדים לטיפול מנרמל שנועד להסתיר את האוטיזם ולגרום לאוטיסט להתנהג בצורה כמה שיותר טיפוסית. בנוסף, הורים מסוימים לילדים אוטיסטים תומכים אף הם בהשקפה שלפיה אוטיזם הוא אופן קיום ייחודי ולא מחלה שיש לרפאה. לדוגמה, מורטון אן גרנסבכר היא אם לילד אוטיסט ופרופסורית לפסיכולוגיה, הטוענת שאוטיסטים זקוקים לקבלה ולא לריפוי ומקבלת את האמונה שלא ניתן להפריד את האוטיזם מהאדם. התומכים אינם שוללים את האפשרות שאוטיסטים עשויים להזדקק לטיפולים בבעיות הנלוות לאוטיזם או לסיוע בפיתוח כישורים נחוצים. עם זאת, הם מגנים ניסיונות לכפות על אוטיסטים לאמץ התנהגויות נורמטיביות או מאמצים להיפטר מהחיווט העצבי האוטיסטי. התומכים מאמינים שרבים מהקשיים שאוטיסטים חווים הם תוצר של התנגשות עם החברה ומוסדותיה ואינם נובעים מהאוטיזם עצמו.
ד"ר תומאס ארמסטרונג, מבקר חריף של ההתייחסות להפרעות קשב כאל הפרעות, אימץ והמליץ על השימוש במונח "מגוון נוירולוגי". חוקר האוטיזם סיימון ברון-כהן, מבלי שהשתמש במונח במפורש, קיבל את האפשרות שאוטיזם בתפקוד גבוה מהווה 'שוני' ולא 'נכות'.
הנימוקים להתייחסות לאוטיזם ולתופעות נוספות כאל סוגים של גיוון נוירולוגי (בניגוד להפרעות אחרות, "קשות") הם כדלקמן:
לא הוכח שהתנהגויות אוטיסטיות, בכל המקרים או ברובם, הן בעלות מקור פתולוגי.
אוטיזם הוא תורשתי כמו אישיות ומנת משכל.
הווריאציות הגנטיות הגורמות לגנוטיפ האוטיסטי לא הוכחו כפתוגניות, ולמעשה חלק מהגנים שזוהו עד עתה הם נפוצים באוכלוסייה הכללית. גם אם וריאציה גנטית היא מוטציה נדירה, הדבר עדיין אינו מעיד על פתולוגיה.
אוטיסטים רבים טוענים שהם אוהבים להיות אוטיסטים, או שהאוטיזם מעניק להם נקודת מבט ייחודית על העולם או כישרון ייחודי. דבר זה אינו עולה בקנה אחד עם ההתייחסות המקובלת של אנשים הסובלים מפתולוגיות.
אוטיזם אינו מסכן חיים, שכן תוחלת החיים של אוטיסטים זהה לתוחלת החיים של נוירוטיפיקלים.
העלייה הבלתי מוסברת בשכיחות האוטיזם מהווה אינדיקציה חזקה לסובייקטיביות שבאיבחון אוטיזם.
אוטיסטים מסוימים טוענים שכל האוטיסטים לא סובלים בכלל מעצם זה שהם אוטיסטים, אלא, הם סובלים רק מהיחס התוקפני מצד הציבור הנוירוטיפיקלי כלפיהם.
מתנגדים

מכיוון שאוטיסטים רבים מתמודדים עם קשיים, יש הסבורים שריפוי האוטיזם ייטיב עם האוטיסטים. אנשים אלה מאמינים שריפוי האוטיזם הוא הדרך הטובה ביותר לפתור את בעיותיהם של האוטיסטים, והם טוענים שזה לא הוגן ולא הולם להתייחס אל השאיפה לרפא אוטיזם כאל אפליה.
ישנו ויכוח האם אוטיזם, הפרעות קשב ומצבים דומים הם הפרעות אמיתיות או שניתן להסבירם טוב יותר באמצעות מושג המגוון הנוירולוגי. עד עתה, הנושא לא נידון מספיק בספרות המדעית.
הורים אחדים לילדים אוטיסטים מאמינים שמגוון נוירולוגי הוא תירוץ לאי טיפול באוטיזם ושהוא מהווה מנגנון הימנעות והכחשה. אבל הורים אחרים מצביעים על כך שגישות תומכות ריפוי נוטות להתעלם מהבסיס התורשתי לאוטיזם. מגוון נוירולוגי וקבלת האוטיזם הם בדרך כלל קשורים זה לזה.
ההיסטוריה של המונח

המונח הופיע לראשונה בדפוס בשנת 1998, במאמר "מגוון נוירולוגי" מאת הרווי בלום:
מגוון נוירולוגי עשוי להיות חשוב למין האנושי כשם שמגוון ביולוגי חשוב לחיים בכללותם. מי יכול לומר איזה סוג חיווט יוכח כטוב ביותר בכל רגע נתון? הקיברנטיקה ותרבות המחשב, למשל, עשויים להעדיף נפשות אוטיסטיות במקצת".
לפני כן, על אף שלא השתמש במפורש במונח 'מגוון נוירולוגי', כתב בלום בניו יורק טיימס ב-1997:
"... כל מי שבודק את הנושא באינטרנט מגלה במהרה צד אחר של האוטיזם. במרחב הווירטואלי, רבים מאזרחיה האוטיסטים של האומה עושים בדיוק את מה שהתסמונת לכאורה מונעת מהם – הם מתקשרים."
"עם זאת, בנסותם להתמודד עם עולם הנשלט בידי נוירוטיפיקלים, האוטיסטים אינם מוכנים או מסוגלים לוותר על מנהגיהם הייחודיים. במקום זאת, הם מציעים שיטה חברתית חדשה, המדגישה ריבוי נוירולוגי."
"ההסכמה העולה מפורומים ומאתרי אינטרנט של אוטיסטים ... היא שנוירוטיפיקליות היא רק אחת מתוך תצורות עצביות רבות – ללא ספק הנפוצה שבהן, אבל לא בהכרח הטובה שבהן."
בלום חזה גם את תפקידה של רשת האינטרנט בקידום רעיון המגוון הנוירולוגי:
"קיים מימד פוליטי לקשר הדוק זה לאינטרנט. פרויקט בשם "מרחב קיברנטי 2000" מוקדש לחיבור כמות גדולה ככל הניתן של אנשי ספקטרום אוטיסטי לאינטרנט עד שנת 2000, כאשר הסיבה לכך היא "האינטרנט היא אמצעי חיוני עבור אוטיסטים לשם שיפור חייהם, כי לעיתים קרובות היא האמצעי היחיד באמצעותו הם מסוגלים לתקשר באופן יעיל".
"... הקהילה האוטיסטית, שייתכן שלא הייתה מגיעה לבגרות ולמודעות עצמית ללא האינטרנט, מציבה בפנינו אתגר. האתגר שיוצב בפנינו יותר ויותר, בעולם המקוון ומחוץ לו, הוא לראות את עצמנו באופן שונה מהאופן שראינו את עצמנו בעבר, לקבל את הגיוון הנוירולוגי. נוירוטיפיקליות היא רק אופן קיום אחד."
בשנת 1999, כתבה ג'ודי סינגר בעבודת הגמר האוניברסיטאית שלה:
"... חשיבותו הבסיסית של "הספקטרום האוטיסטי" טמונה בקריאתו לפוליטיקה של "מגוון נוירולוגי". "השונים נוירולוגית" מהווים תוספת חדשה לקטגוריות הפוליטיות המוכרות של מעמד/מגדר/גזע והם יגבירו את התובנות של המודל החברתי של הנכויות."
ציטוט בדפוס הופיע בעיתון הבריטי "איבנינג טלגרף של קובנטרי" בשנת 2004, בהתייחסות לקבוצת המגוון הנוירולוגי של קובנטרי ווריקשייר. המונח תואר כך:
"מגוון נוירולוגי" הוא מונח הקיים מהיום בו אוטיסטים החלו להקים אתרי אינטרנט. מאז, הורחב המונח והוא כולל לא רק "אוטיסטים ובני דודים", אלא הוא מביע את הרעיון שמגוון דרכי החשיבה האנושית הוא דבר טוב, ושאנחנו הדיסלקטים, האוטיסטים, האנשים עם הפרעות הקשב, האנשים עם הדיספרקסיה ועם תסמונת טורט כולנו בעלי מכנה משותף, בכך שמוחותינו אינם פועלים באופנים נוירוטיפיקליים."
בעוד שהמונח מופיע בעיקר אצל הקהילה האוטיסטית המקוונת, השימוש בו התרחב והפך לכללי יותר, וכיום קיים ויכוח האם לכלול בו גם אנשים עם שיתוק מוחין, מחלת פרקינסון, אמנזיה וכו'. יש המעדיפים לכלול בו רק תופעות שאינן ניכרות כלפי חוץ, כפי שהן מוגדרות על ידי אגודת המגוון הנוירולוגי של בריטניה.
ראו גם

קהילה אוטיסטית
תרבות אוטיסטית
תנועת הזכויות האוטיסטית
מצעד השיגעון
אוטיזם
הערות שוליים

↑  J. Singer, "Odd People In: The Birth of Community amongst people on the Autistic Spectrum. A personal exploration based on neurological diversity", 1998
↑  K. Leadbitter et al., "Autistic Self-Advocacy and the Neurodiversity Movement: Implications for Autism Early Intervention Research and Practice", 2021
↑  Rachael Rettner published, Autism Can Be an 'Advantage,' Researcher Says, livescience.com, ‏2011-11-02 (באנגלית)
↑  Holly White, The Creativity of ADHD, Scientific American (באנגלית)
↑  ליעד גרינבוים, "תמיד חריג: האוטיסטים בעלי התפקוד הגבוה נחשפים", באתר nrg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012183476705171  BnF: cb180749601 (data)  GND: 1235361632  LCCN: sh2021004083  LNB: 000353783  SUDOC: 269230440
מחלף שמשון

| --- | --- |

מחלף שמשון, ינואר 2023
 תאריך הקמת המחלף:  1 בספטמבר 2016
 מיקום:  ליד בית שמש ואשתאול
 כבישים במחלף:    כביש 38   כביש 44   כביש 395
 קואורדינטות:  31°46′31″N 35°00′20″E﻿ / ﻿31.775217433647°N 35.005658658846°E﻿ / 31.775217433647; 35.005658658846
 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) מחלף שמשון(למפת השפלה רגילה) מחלף שמשון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף שמשון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף שמשון  he מחלף שמשוןhe מחלף שמשוןמפת  __ בית שמשמכל הצדדים: __ מועצה אזורית מטה יהודה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחלף שמשון הוא מחלף בסמוך לעיר בית שמש ואשתאול המחבר את כביש 38 לכביש 44 וכביש 395.
המחלף נחנך ב-1 בספטמבר 2016 על ידי משרד התחבורה וחברת נתיבי ישראל בעלות של כ-800 מיליון ש"ח. לאור חנוכת המחלף, בוטלו הרמזורים בצומת המקורי.
מחלף שמשון, ינואר 2023
תוואי נחל כסלון חולף בשטח המחלף. הכבישים חולפים מעליו במספר גשרים.
המחלף נקרא על שמו של שמשון המקראי, שפעל באזור זה של ארץ ישראל.
הערות שוליים

↑  נפתח לתנועה מחלף שמשון החדש, באתר Port2Port, ‏1 בספטמבר 2016
↑  אסף גולן, בשורה לנהגים: מחלף שמשון ייפתח לתנועה, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2016
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף הרטוב | מחלפים בכביש 38 | הבא: מחלף אשתאול |
אמנון רמון

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1961 (בן 63) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 
אמנון רמון (נולד ב-25 באוקטובר 1961) הוא היסטוריון, סגן ראש המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה ביד יצחק בן-צבי, חוקר בכיר במכון ירושלים למחקרי מדיניות ומרצה במכון שכטר למדעי היהדות.
ביוגרפיה

אמנון רמון נולד בירושלים לשמואל ואסתר רמון וגדל בשכונת בית וגן.
בשנת 1987 סיים בהצטיינות תואר ראשון בהיסטוריה ולימודים כלליים, ובשנת 1991 סיים בהצטיינות תואר שני בהיסטוריה, שניהם באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2008 הגיש את עבודת הדוקטורט במסגרת המחלקה ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה בנושא '"יש דת גדולה בעולם שיש לה איתנו חשבון היסטורי..": המדיניות הישראלית כלפי הכנסיות הנוצריות ושאלת ירושלים 1973-1948'.
רמון פרסם עשרות ספרים, מאמרים ומחקרים. תחומי התמחותו הם: תולדות ירושלים בעת החדשה, נצרות מודרנית, זיקות העולם הנוצרי לארץ הקודש ולירושלים, האוכלוסייה הערבית במזרח ירושלים, הר הבית ומקומות קדושים.
לאורך השנים מילא רמון תפקידים מחקריים ביד יצחק בן-צבי ובמכון ירושלים למחקרי מדיניות, ולימד בחוג למדע הדתות באוניברסיטה העברית, במכללה האקדמית אשקלון ובמכון שכטר למדעי היהדות.
לצד פעילותו המחקרית, רמון מרכז צוות חשיבה בנושא 'מזרח ירושלים: בין ניהול המציאות המורכבת למחשבות על העתיד', וכן מרצה ומורה דרך בירושלים וסביבותיה במסגרות שונות.
חיים אישיים

רמון מתגורר בשכונת קטמון בירושלים, נשוי לד"ר אורית רמון ואב לשלושה.
מספריו

ירושלים החצויה: הקו העירוני 1967-1948: מסלול סיורים, יד יצחק בן-צבי, 1987
"דוקטור מול דוקטור גר": שכונת רחביה בירושלים, יד יצחק בן-צבי, 1998
עיר בסבך – לקסיקון ירושלים בת זמננו [עורך], מכון ירושלים לחקר ישראל, 2003
יורדים העירה: מרכז העיר ירושלים: היסטוריה, תמונת מצב ותוכנית ההתחדשות [עם אביאל ילניק ואסף ויטמן], מכון ירושלים לחקר ישראל, 2011
נצרות ונוצרים במדינת היהודים: המדיניות הישראלית כלפי הכנסיות והקהילות הנוצריות (2010-1948), מכון ירושלים לחקר ישראל ומרכז ירושלים ליחסי יהודים ונוצרים, 2012
תושבים, לא אזרחים: ישראל וערביי מזרח ירושלים, 1967–2017 [עם יעל רונן], מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2017
מגלים את מזרח ירושלים: התהליכים שהובילו לשינוי המדיניות הישראלית ולהחלטת הממשלה 3790, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2021
בין פרגמטיזם להתנגדות לאומית: עמדות הציבור במזרח ירושלים כלפי תוכנית החומש הישראלית בחינוך [עם בן אברהמי ויוחנן צורף], מכון ירושלים למחקרי מדיניות והמכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS), 2021
הר הבית / אל אקצא - לקראת אובדן שליטה? תהליכים ומגמות, 2022-2015, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2023
ספר ירושלים 1973-1948 [עורכים: ארנון גולן, ראובן גפני, אסף זלצר, אמנון רמון], יד יצחק בן צבי, 2023
כלים שלובים: החינוך ה"פרטי" והחינוך הציבורי במזרח ירושלים, 2022-1967 [עם אימאן אנסארי], מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2023
Around the holy city – Christian tourist routes between Jerusalem Bethlehem and Jericho, The Jerusalem Institute for Israel Studies, 2000
Christianity & Christians in the Jewish State: Israeli Policy toward the Churches and Christian Communities (1948–2018),Jerusalem Institute for Policy Research and Rossing Center for Education and Dialogue, 2021
הערות שוליים

↑  צוות המכון, יד יצחק בן-צבי
1 2  צוות המכון, מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  צוות המכון, מכון שכטר למדעי היהדות
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏פצצת זמן: מעמדם של ערביי מזרח ירושלים סופו להביא לפיצוץ, באתר מעריב אונליין, 16 בספטמבר 2017
↑  צוות חשיבה מזרח ירושלים, מכון ירושלים למחקרי מדיניות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266988405171  BnF: cb14544561z (data)  GND: 1038310563  ISNI: 0000 0000 6656 511X  LCCN: n88102167  NTA: 180682342  VIAF: 10088094   WorldCat (עם VIAF): 10088094
שרון גניש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1983 (בת 41) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 
שרון גניש (נולדה ב-21 במאי 1983) היא דוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה

גניש נולדה בלוס אנג'לס להורים ישראלים, בגיל שלוש לאחר שהוריה התגרשו היא עברה לישראל עם אמה וגדלה בראשון לציון, בגיל שש עשרה הכירה את הסוכן רוברטו בן שושן והייתה לאחת הדוגמניות המובילות בסוכנות שלו, לאחר מכן עברה להיות מיוצגת בסוכנות "יולי".
היא הייתה הדוגמנית של חברת האיפור "איל מיקיאג'", הופיעה בפרסום למותג "ורסצ'ה" וצעדה בתצוגת אופנה שלו, היא גם הופיעה במספר תצוגות נוספות ודגמנה למספר מותגים בינלאומיים כגון גוצ'י.
ב-2001 הייתה מועמדת לפרס דוגמנית השנה בטקס פרסי האופנה הישראלי, ב-2003 נבחרה על ידי המגזין האיטלקי "Photo Italy" כדוגמנית הטובה ביותר של השנה.
ב-2007 הופיעה בקמפיין של חברת בגדי הים "בוניטה", אחרי כן דגמנה לגוטקס, ב-2015 נבחרה להוביל את הקמפיין של המעצב רונן חן.
ב-2010 נישאה גניש לאיש עסקים יהודי-צרפתי והם מגדלים בישראל את ששת ילדיהם.
חבורת דימונה

חבורת דימונה קומיקס הייתה קולקטיב של קומיקסאים ישראלים.
היסטוריה

דימונה קומיקס הוקמה בשנת 2002 על ידי סטודנטים מהאקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל והמרכז העצמאי ללימודי עיצוב בתל אביב (ויטל, היום חלק משנקר) שחיפשו דרך לפרסם קומיקס משלהם. חברי הקבוצה המייסדים היו הישראלים גיא מורד, מיכל ברוך, מירב שאול, יפעת כהן ואמיתי סנדי, יחד עם הסופר הגרמני יאן פינד, אך הוא עזב את הקבוצה לאחר פרסום הכרך הראשון בתחילת 2003.
היוצרים החליטו לפרסם את הקומיקס שלהם באנגלית ובחרו בשם "דימונה" כשם ישראלי, אך שקל לבטא אותו גם עבור לא-ישראלים. האנתולוגיות של דימונה עוסקות בעיקר בניכור, בפנטזיות, ובפחדים של צעירים ישראלים הנובעים מהסכסוך הישראלי-ערבי במזרח התיכון. הסיפורים באסופות דימונה מכילים אלמנטים סוריאליסטיים וקפקאיים, כמו הפיכתם לבעלי חיים וממנה, כדי לאפיין תרבות בה חיי היומיום יוצאים מכלל שליטה. האמנות באסופות מגוונת מבחינת סגנון, ובוחנת את גבולות מדיום הקומיקס.
בשנת 2005 דימונה קומיקס הפיקה את האנתולוגיה "דימונה 3" יחד עם "שירלי! קומדיית סקס" כאסופת קומיקס עצמאית. נועה אברבנאל נוספה כיוצרת, עם איורים מאת סנדי. הספר מגולל את סיפורה של ילדה ישראלית טיפוסית: בית ספר, שירות צבאי חובה בצה״ל, טיול אחרי צבא, אוניברסיטה. התיאורים המפורשים של מערכות היחסים המיניות שלה גרם לקשיים עם מו"לים זרים שראו את האסופה כפורנוגרפית.
באותה שנה השתתפו חברי דימונה בפסטיבל הקומיקס הבינלאומי באנגולם (אנ'), צרפת וזכו לשבחים. חברת ההפצה דיימונד (אנ') החלה מפיצה את האנתולוגיות שלהם בחנויות קומיקס בעולם.
קומיקס

דימונה - אנתולוגיית קומיקס ישראלית 1, 2003
דימונה - אנתולוגיית קומיקס ישראלית 2, 2003
דימונה - אנתולוגיית קומיקס ישראלית 3, 2005
שירלי! קומדיית מין 2005
ביקורות

Comical reality. Dimona Comix, a group of graphic artists. Curve Magazine, 1. July 2006
The Comics-Journal 267, P. 16ff
Talking With Amitai Sandy about Israeli Comics and Dimona Comix Group, Comic Book Resources, April 28th, 2005
הערות שוליים

↑  "דימונה" בתל אביב, באתר ynet, 21 באפריל 2004
1 2  Talking with Amitai Sandy about Israeli comics and the Dimona Comix Group. Comicbook Resources, 28. April 2005
↑  Nicholas Mirzoeff: Watching Babylon: the war in Iraq and global visual culture. Routledge, 2005, S. 113ff
↑  Thinking outside the (dialogue) box. Jerusalem Post, 24. November 2005
↑  אלכס דה קמפי, SEQUENTIAL HEAVEN, Ninth Art, ‏7.2.2005
↑  יריב מוהר, סוף הדרך שמאלה, באתר nrg
ריבה אושידה סמירה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 
ריבה אושידה סמירה (נולדה ב-1959) היא מעצבת אופנה ישראלית.
ביוגרפיה

סמירה פתחה ב-1992 סלון לשמלות כלה וערב, הסלון נודע בעיצוב הייחודי שלו של שמלות בסגנון וינטג' והשם "אושידה" נהיה למותג בתעשיית האופנה הישראלית.
ב-1998 מילי אביטל לבשה שמלה שעיצבה בטקס פרסי אופיר.
ב-2001 לבשה יעל בר זוהר ביגוד בעיצובה שהנחתה את טקס פרסי האופנה הישראלי הישראלי.
בטקס פרס מסך הזהב 2003 נינט טייב לבשה שמלה בעיצובה, ב-2005 היא הלבישה לטקס את שירז טל, מירי בוהדנה, אגם רודברג וקרין מגריזו.
היא עיצבה את השמלה לשירי מימון עבור אירוויזיון 2005.
היא הייתה אחראית לעיצוב התלבושות של המופע One של ריטה.
היא עיצבה את שמלות הכלה לידועניות כמו מיכל ינאי ויעל בר זוהר.
ב-2009 הפסיקה לעבוד בסטודיו שלה לאחר שעבר בעלות והמעצבת לוסי דוד עיצבה עבור "אושידה" על אף שנושא את שמה.
היא יצרה ביחד עם המעצבת ברכה בר און את המותג "Bar.On".
חיים אישיים

סמירה נישאה להרצל אושידה ונולדו להם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  אביבית חזקיה, במודה – המוזה והפוזה, באתר nrg‏, 26 ביוני 2001
↑  איתי א. גורביץ', האופנה, באתר ynet, 14 בדצמבר 2005
↑  גלי וולוצקי, בלעדי ל"כלכליסט": לוסי דויד היא מעצבת הבית החדשה של אושידה, באתר כלכליסט, 10 בנובמבר 2009
פורשים כנף – אימוץ הנשרים והדורסים בישראל

רעיית נשיא מדינת ישראל, נחמה ריבלין, משחררת לטבע את הנשרים "נחמה ורובי" בטקס לציון 20 שנה לפורשים כנף, בחי-בר כרמל.
שמורת החי-בר בכרמל
נשר מקראי בכרמל
נשרים מקראיים ניזונים מפגר (תמונה להמחשה) - עשרות נשרים נהרגו בישראל עקב הרעלות פגרים בידי חקלאים שרצו לפגוע בזאבים שטרפו את עדריהם
פורשים כנף – אימוץ הנשרים והדורסים הוא מיזם שהחל בשנת 1996 בשיתוף בין חברת החשמל, רשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע, במטרה להגן על אוכלוסיית הנשרים בישראל.
המיזם ייושם באמצעות פעולות מעשיות בשטח לצד פעילות חינוכית והסברתית, שנועדה לקרב את הציבור הרחב לנושא. הפרויקט התרחב והוא כולל גם עופות דורסים נוספים, חלקם נדירים ביותר, המצויים בסכנת הכחדה.
רקע היסטורי

לאורך השנים, העידה התמעטות אוכלוסיית הנשרים ברחבי הארץ על כך, שהנשרים מצויים בסכנת הכחדה, אלא אם יינקטו פעולות שונות להבטחת שרידותם ולאישוש אוכלוסייתם.
הנשרים נוהגים לקבוע את מושבותיהם בסביבה, בה הם יכולים לאתר את מזונם בטווח תעופה קטן ביותר. כיוון שבישראל ניזונים הנשרים בעיקר מפגרי בעלי־חיים במשקים חקלאיים, מתרכזים הנשרים בקרבת שטחי מרעה של בקר וצאן. בארץ, קיננו רוב הנשרים בצפון, בעיקר ברמת הגולן. במצוקי שמורת הטבע גמלא שנחשבה למושבת הקינון הגדולה ביותר, ומנו בתקופות טובות 30–60 זוגות מקננים ועוד כמה עשרות נשרים צעירים ומתבגרים. מושבות נוספות נמצאו בנחלים מיצר, רוקד, ירמוך, יהודיה ועורבים שבגולן, ובנחלים עמוד, דישון, חצור וסלע עכברה שבגליל. בדרום הארץ נמצאות מספר מושבות קינון במדבר יהודה, בעיקר בקניונים שליד ים המלח ובנגב.
באמצע שנות ה־90 אותרו רק כ־60 זוגות מקננים ברחבי הארץ.
ראשיתו של פרויקט "פורשים כנף – אימוץ הנשרים והדורסים" במחקר יישומי שערכה חברת החשמל בש
יתוף ד"ר עפר בהט, עוד בשנת 1994, כדי לפתח אמצעי מיגון תיילי חשמל, שבהם
נשנו מקרים של התחשמלות בעלי כנף גדולים. בצד ההגנה על העופות הדורסים, תכליתו של הפרויקט למזער את הנזקים שנגרמים לחברת החשמל ולמשק הלאומי בישראל עקב התחשמלות עופות גדולים על תיילי חשמל. מקרים אלה מסבים נזקים הן לחברת החשמל והן לציבור הלקוחות, שכן ניתוק הקווים פוגע באמינות אספקת החשמל ובטיב השירות ללקוח. המחקר בו החלה חברת החשמל כלל משדור ומעקב לווייני אחר הנשרים לצורך מיפוי מסלולי תעופתם, איתור תחומי פעילותם, הצלבת הנתונים עם דיווחים על הפרעות בקווי החשמל, למידה של אורחות חייהם של הנשרים וניסיון ליצור להם מרחבי מחייה טבעיים מוגנים. הטיפול בסוגיה תרם גם להעמקת המחקר בנושאים הקשורים לשימור אוכלוסיית העופות הדורסים בישראל. במסגרתו, הורחבו איסוף המידע ופיתוח שיטות למיגון קווי החשמל על ידי חברת החשמל. מאז תחילתו של הפרויקט, חברת החשמל מיגנה מאות עמודי חשמל באזורי המחיה והקינון של הדורסים, והיא ממשיכה למגן בהתאם להנחיות רשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע, בתיאום מלא עימם. בכך גדלה אוכלוסיית הדורסים בישראל, והמאמצים לשמירה עליהם נמשכים.
הגורמים להתמעטות אוכלוסיית הנשרים

הסימנים שהעידו על ההחמרה הקיצונית במצבה של אוכלוסיית הנשרים היו בין השאר: התמעטות במספר הדגירות המסתיימות בהצלחה ועדויות מהשטח על "הזדקנות" אוכלוסיית הנשרים. ביטול כושר ההתחדשות העיד, כי מדובר באוכלוסייה העומדת על סף הכחדה. על כן, הוקמו בין היתר גרעיני רבייה גם בחי בר בכרמל ובנגב וכן הובאו נשרים מחוץ לארץ שתרמו אף הם להגדלת אוכלוסיית הנשרים בישראל.
הסיבות להתמעטות הנשרים הן מגוונות. העיקריות שבהן:
צייד פרוע של עופות דורסים, בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה הנוכחית, באמצעות נשק חם.
הרעלות שנגרמו בעיקר עקב שימוש אינטנסיבי בחומרי הדברה בחקלאות. הרעלים, המשמשים להדברת נברנים ומזיקים אחרים, גרמו להרעלה משנית של העופות שניזונו מהפגרים המורעלים.
הפיתוח המואץ של הארץ, בעיקר אחרי קום המדינה, שגרם להרס של בתי גידול טבעיים.
צמצום מקורות המזון של הנשרים עקב השיפור הניכר ברמת התברואה לאחר קום המדינה, שגרם להקטנה משמעותית של התמותה בקרב עדרי הצאן והבקר.
הפרעות מצד מטיילים וגולשי מצוקים.
הפרעות עקב טיסות נמוכות של כלי תעופה שונים סמוך לאתרי הקינון והלינה של העופות הדורסים.
התחשמלות על עמודי חשמל.
זיהום סביבתי.
מחסור בסידן, הפוגע בעיקר בגוזלים וגורם למחלת הרככת המתבטאת בשברים בעצמות.
היעדים המרכזיים של הפרויקט

חברת החשמל, רשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע - הרחיבו בשנת 1999 את הפרויקט לטיפול בכל מיני העופות והדורסים בישראל, במטרה להשיג את היעדים הבאים:
מניעת הכחדתם של העופות הדורסים בישראל.
הגנה ושימור מקומות החִיוּת החשובים של הדורסים בישראל.
אישוש אוכלוסיות הדורסים בטבע והשבת מינים שנכחדו.
אספקת מזון זמין לדורסים.
ביצוע פעולות הסברה וחינוך להגברת המודעות הציבורית לנושא.
היעדים המרכזיים של הפרויקט > הפעולות המרכזיות

לצורך השגת יעדים אלה בוצעו הפעולות הבאות:
ספירה של כלל הפרטים באוכלוסייה וביצוע סקרי קינון מקיפים.
איתור אזורי הקינון החשובים של הדורסים הנדירים והגנה עליהם, אם נדרש.
איסוף נתונים לגבי אזורי שיחור המזון בטבע, זמינותו ואיכותו.
איתור שטחי הפעילות של הדורסים באמצעות משדרי רדיו בישראל ומחוצה לה.
סימון עופות דורסים במשדרי VHF המשמשים לאיתור ומעקב לצורך לימוד הגורמים המשפיעים על שרידותם, מיפוי אזורי הפעילות, לימוד על העדפת מזון ועוד.
רבייה בשבי ושחרור לטבע של עופות דורסים שבקעו בגרעין רבייה.
הקמת רשת תחנות האכלה לדורסים אוכלי פגרים (נשרים, רחמים, עוזניות וכו'), כאמצעי העיקרי להבטחת אספקה סדירה של מזון איכותי.
מחקר ופיקוח וטרינרי לזיהוי גורמים בשטח הפוגעים בדורסים (כגון מתכות כבדות, רעלים, מחלות ויראליות וכו'), מציאת פתרונות ודרכי טיפול מתאימים.
איסוף נתונים בשטח על מיני הדורסים הנפגעים על עמודי חשמל ותיילי חשמל, ויישום אמצעי מנע.
הפקה והפצה של חומר הסברתי, חינוכי ולימודי על הדורסים בישראל ועל שיטות השימור והממשק המיושמות במסגרת הפרויקט.
ראו גם

פרויקט העגורים באגמון החולה
לקריאה נוספת

גלילה רון פדר, פורשים כנף עם הנשרים, סיירת מדע 5, הוצאת מודן 2006
הערות שוליים

↑  אילנה קוריאל, ההרעלה הגדולה בנגב: חשש שעוד שני נשרים מתו בקן שלהם, באתר ynet, 25 במרץ 2024