stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטריס באומל
הערות שוליים

↑  Coach Renard quits באתר Post Zambia, ‏ 12 ביולי 2012 (באנגלית)
↑  Patrice Beaumelle et Laurent Bonadei, adjoints de Renard באתר הרשמי של אלג'יר, 12 ביולי 2012 (בצרפתית)
↑  Zambia and coach Herve Renard part company באתר BBC, ‏ 7 באוקטובר 2013 (באנגלית)
↑  Beaumelle steps down as Zambia coach באתר BBC, ‏ 3 באוגוסט 2014 (באנגלית)
↑  Beaumelle follows Renard to Elephants באתר SuperSport, ‏ 5 באוגוסט 2014 (באנגלית)
↑  SportSÉLECTIONNEUR DES ÉLÉPHANTS, PATRICE BEAUMELLE MAINTENU À SON POSTE באתר 7Info, ‏ 24 בנובמבר 2021 (בצרפתית)
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 אלייזר •  2 קונאטה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 קאנון •  6 ו. בולי •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 זאהה •  10 קואסי •   11 קורנה •  12 מאיגה • 13 בוגה •  14 דלי • 15 גרדל • 16 אדאן • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 דיה • 21 באיי • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 קוואמה • 25 טראורה • 26 סיסה • 27 אקפה אקפרו • 28 י. בולי • מאמן: באומל |  1 אלייזר •  2 קונאטה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 קאנון •  6 ו. בולי •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 זאהה •  10 קואסי •   11 קורנה •  12 מאיגה • 13 בוגה •  14 דלי • 15 גרדל • 16 אדאן • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 דיה • 21 באיי • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 קוואמה • 25 טראורה • 26 סיסה • 27 אקפה אקפרו • 28 י. בולי • מאמן: באומל | חוף השנהב |
פטריס טאלון

פטריס גיום אטאנס טאלון (בצרפתית: Patrice Guillaume Athanase Talon; נולד ב-1 במאי 1958) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים בניני, המכהן כנשיא בנין מ-6 באפריל 2016.
הבחירות לנשיאות

טאלון התמודד כמועמד עצמאי בבחירות לנשיאות במרץ 2016 . במצעו טען כי ינסה להגביל את תקופת כהונת הנשיאים לאחת של שש שנים, במקום הגבלה לשתי כהונות בנות חמש שנים בחוקה הקיימת, כדי להילחם ב"שאננות" ולהקטין את גדול הממשלה מ-28 ל-16 שרים. למרות שסיים במקום השני את הסיבוב הראשון (כשבמקום הראשון עמד ראש הממשלה ליונל זינסו), הוא זכה בסיבוב השני עם 65% מהקולות. יריבו, ראש הממשלה היוצא ליונל זינסו הכיר בתבוסתו בליל הבחירות.
טאלון לא הצליח בניסיונו לתקן את החוקה כך שהנשיא יוגבל לתקופת כהונה יחידה.
הערות שוליים

↑  "Vice Foreign Minister Zhang Ming Meets with President Patrice Guillaume Athanase Talon of Benin". Ministry of Foreign Affairs of the People's Republic of China. 9 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Newly-elected Benin president aims to reduce presidential terms", Reuters, 26 March 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17923357m (data)  GND: 1205319964  ISNI: 0000 0004 9345 5871  LCCN: no2017000677  VIAF: 50148449615215690836   WorldCat (עם VIAF): 50148449615215690836
עונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

| --- | --- |

 מארחת:  אצטדיון סן סירו
 תקופת התחרות:  13 בספטמבר 1964 – 27 במאי 1965 (257 ימים)
 מספר משתתפות:  31
 הזוכה:  איטליה אינטר מילאנו
 מספר משחקים:  63
 מספר שערים:  215 (3.41 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פורטוגל אאוזביו   פורטוגל ז'וזה אוגושטו טורש   (9 שערים כל אחד)
 → 1963/19641965/1966 ←
עונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה העשירית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-13 בספטמבר 1964 ותחרות הסתיימה ב-27 במאי 1965.
בתחרות השתתפו 31 קבוצות. נציגת קפריסין אומנם לא השתתפה בתחרות, אך במקומה השתתפה קבוצה מאיסלנד.
משחק הגמר נערך בסן סירו, מילאנו. התחרות הסתיימה בניצחון של אינטר מילאנו בפעם השנייה בתולדות המועדון. זה היה הניצחון השלישי ברציפות של קבוצה איטלקית מאותו עיר בתחרות (מילאן ופעמיים אינטר).
שני כדורגלנים מבנפיקה ליסבון זכו בתואר מלך השערים.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 31 קבוצות. מילאן כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. יתר הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.
ראו גם

גמר גביע אירופה לאלופות 1965.
עמילואיד

בביוכימיה, עמילואיד הוא משקע בלתי מסיס של חלבון המופיע במספר רב של מחלות כגון מחלת אלצהיימר, מחלת קרויצפלד-יעקב, מחלת פרקינסון, סוכרת מסוג 2, קטרקט ועוד.
התהליך של יצירת משקע עמילואידי בלתי מסיס מתרחש במולקולות חלבון שהמבנה התקין שלהם כולל אזורים של יריעת ביתא שעוברות התקפלות חלקית. במספר קטן של מולקולות אזורי יריעת ביתא של פוליפפטיד אחד נקשרים לאזור המקביל בפוליפפטיד אחר לפני השלמת ההתקפלות, ויוצרים גרעין של עמילואיד. מולקולות חלבון נוספות נקשרות לעמילואיד, המתארך בהדרגה והופך לסיב.
פירוש השם עמילואיד הוא "דמוי עמילן", זאת מכיוון שעמילואידים נצבעים על ידי יוד באופן הדומה לצביעתו של עמילן. למשקע העמילואידי מבנה של סיבים בעלי עובי של מספר ננומטרים והוא בעל עמידות גבוהה בפני פרוטאזות ולכן אינו מתפרק בגוף. מחקרים רבים משייכים לעמילואידים תכונות פתוגניות ומראים כי הם מעורבים במחלות רבות הקשורות בזקנה.
ראו גם

עמילואידוזיס
פולה רדקליף

פולה ג'יין רדקליף (באנגלית: Paula Jane Radcliffe;‏ נולדה ב-17 בדצמבר 1973) היא אתלטית בריטית בעבר, אלופת העולם (הלסינקי 2005) ושיאנית עולם בעבר (2003–2019) בריצת מרתון. רדקליף ניצחה שלוש פעמים במרתון לונדון (2002, 2003, 2005) ושלוש פעמים במרתון ניו יורק (2004, 2007, 2008).
סגנון ריצתה של רדקליף אינו מתאפיין בסיום מהיר במיוחד, אלא בריצה בקצב קבוע, מהיר מכדי שיריבותיה יוכלו לעמוד בו, ושמירה על קצב זה עד ליצירת פער שאינו ניתן לסגירה.
ביוגרפיה

רדקליף היא ילידת אנגליה. אף על פי שכילדה סבלה מאסתמה ואנמיה, החלה רדקליף לרוץ באופן רציני בגיל 7, כנראה בהשפעת אביה, רץ מרתון חובב בעצמו. בגיל 12 עברה המשפחה דירה ושם הצטרפה למועדון בדפורד וקאונטי (Bedford & County), בו החלה להתאמן תחת אלכס ורוזמרי סטנטון, הממשיכים לאמנה גם היום.
רדקליף למדה באוניברסיטת לונגביורו היוקרתית, וזכתה לתואר בצרפתית, גרמנית וכלכלה. במהלך הלימודים הכירה את גארי לואו (Garry Lough), רץ 1,500 מצטיין. השניים נישאו והוא כיום משמש כמנהל ושותף לאימונים. לזוג בת והם מתגוררים במונקו (בעקבות גלות מס). בנוסף, לזוג בית באנגליה והם מבלים חודשים רבים באימוני גובה בפונט-רומאו בצרפת.
הישגים

הצלחותיה הראשונות הגיעו כבר באליפות העולם לנוער ב-1992 שם התבלטה. באליפות העולם בקרוס קאנטרי של IAAF 1992, רדקליף זכתה בתואר הג'וניור, תוך שהיא גוברת על וואנג ג'ונקסיה וגטה וואמי בבוסטון, וזאת לאחר שהתאוששה מהתקף אסתמה קשה בשבועות שלפני כן. את עונת 1994 החמיצה עקב פציעה. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה במקום חמישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:13.11 דקות.
בשנים 1998 וב-2003 היא זכתה באליפות אירופה בריצת שדה.
במרתון לונדון שנערך ב-13 באפריל 2003 זכתה רדקליף במדליית זהב בשיא עולם חדש של 2:15:25 שעות. שיא זה החזיק מעמד כ-16 שנים ונשבר על ידי בריג׳יד קוסגיי מקניה (2:14:04 שעות).
מעט לפני אולימפיאדת אתונה בשנת 2004 סבלה רדקליף מכאבים ברגלה ובעיות בקיבה, דבר שהקשה עליה את ההכנות למרוץ. היות שגופה לא יכל לספוג פחמימות כראוי, רדקליף הייתה חלשה בזינוק למרוץ אך למרות זאת זינקה אליו. רדקליף נאלצה לפרוש מהמרוץ בקילומטר ה-36 כשהיא תשושה.
לפני אולימפיאדת בייג'ינג 2008 פורסם כי רדקליף סובלת מפציעה בירך וכי לא תוכל להתמודד במשחקים האולימפיים. במאי סבלה רדקליף משבר ברגלה השמאלית והחל מרוץ כנגד הזמן להכנות מלווה בחששות רבים כי רדקליף לא תוכל להתחרות. רדקליף זינקה למרוץ כשהיא איננה כשירה ונאלצה לעצור כדי לבצע מתיחות מספר פעמים. היא סיימה את המרוץ במקום ה-23.
באפריל 2015 פרשה רדקליף מריצה תחרותית לאחר שסיימה את מרתון לונדון.
תארים והישגים

רדקליף חברת מסדר האימפריה הבריטית.
סרצ'קו קטאנץ

סרצ'קו קטאנץ (בסלובנית: Srečko Katanec, נולד ב-16 ביולי 1963 בליובליאנה שביוגוסלביה, כיום בסלובניה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל בהווה. ככדורגלן שיחק קטאנץ בעמדות הבלם והקשר ההגנתי בקבוצות שונות ביוגוסלביה, גרמניה ואיטליה, בה זכה להצלחה גדולה במדי סמפדוריה. לזכותו של קטאנץ 31 הופעות במדי נבחרת יוגוסלביה, עמה השתתף ביורו 1984, אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), שם זכה עם נבחרת יוגוסלביה במדליית ארד, אולימפיאדת סיאול (1988) ומונדיאל 1990. כמאמן הצליח קטאנץ בעיקר עם נבחרת סלובניה, עמה העפיל ליורו 2000 ומונדיאל 2002.
קריירת מועדונים > קריירה מוקדמת

קטאנץ החל את הקריירה בקבוצת הכדורגל NK ליובליאנה, שם שיחק 11 שנים כנער, ואחר כך עבר לאולימפיה ליובליאנה מליגת העל היוגוסלבית בשנת 1981. קטאנץ נשאר באולימפיה ליובליאנה עד לשנת 1985, שם הופיע 81 פעמים והבקיע 10 שערים, ועבר לדינמו זאגרב, גם היא מליגת העל היוגוסלבית. כעבור שנה, בקיץ 1986, חתם קטאנץ בפרטיזן בלגרד, וכבר בעונתו הראשונה במועדון זכה באליפות. לאחר עונה נוספת בפרטיזן בלגרד, בה סיימה הקבוצה במקום השני, חתם קטאנץ בשטוטגרט, עמה העפיל לגמר גביע אופ"א, בעונת 1988/89, בו הפסידה הקבוצה במפגש כפול לנאפולי, כשקטאנץ שיחק לאורך כל 180 הדקות.
קריירת מועדונים > סמפדוריה

לאחר עונה אחת בשטוטגרט, חתם קטאנץ בקיץ 1989 בסמפדוריה, והחל את הפרק המוצלח ביותר בקריירת המשחק שלו, כאשר זכה עם הקבוצה בתארים רבים. כבר בעונתו הראשונה בסמפדוריה, זכה עם הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 2:0 בהארכה בגמר על אנדרלכט, מצמד של ג'אנלוקה ויאלי. קטאנץ הוחלף בגמר זה בדקה ה-92. בעונת 1990/91 זכה קטאנץ עם סמפדוריה באליפות הסרייה א' ובטורניר הסופר קאפ האיטלקי, אך הפסיד עם הקבוצה בגמר הגביע האיטלקי במפגש כפול לרומא, שניצחה במפגש הראשון בתוצאה 3:1, כאשר את השער לסמפדוריה כבש קטאנץ, אך הגומלין הסתיים בתוצאה 1:1 ורומא זכתה בגביע. בעונת 1991/92 הגיעו קטאנץ וסמפדוריה לגמר גביע אירופה לאלופות 1992, שם הפסידו 1:0 לברצלונה 1:0 בהארכה משער של רונאלד קומאן. בעונת 1993/94 זכה קטאנץ עם סמפדוריה בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון במפגש כפול על אנקונה בתוצאות 0:0 ו-6:1. עם זאת, בשתי עונותיו האחרונות של קטאנץ בסמפדוריה, הוא סבל מפציעות רבות ומיעט לשחק, ובתום עונת 1993/94 פרש ממשחק פעיל בגיל 31.
קריירה בינלאומית

קטאנץ החל לשחק בנבחרת יוגוסלביה בשנת 1983, והשתתף בשנת 1984 ביורו 1984, אותו סיימה יוגוסלביה עם אפס נקודות, ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), בה זכתה יוגוסלביה במדליית ארד, לאחר הפסד לנבחרת צרפת בחצי הגמר וניצחון 2:0 על נבחרת איטליה במשחק על מדליית הארד. בשנת 1988 השתתף קטאנץ עם יוגוסלביה באולימפיאדת סיאול (1988), ממנה הודחה יוגוסלביה בשלב הבתים, ובשנת 1990 השתתף עם יוגוסלביה במונדיאל 1990, ממנו הודחה יוגוסלביה ברבע הגמר על ידי נבחרת ארגנטינה בבעיטות הכרעה לאחר 0:0 בתום 120 דקות. קטאנץ הופיע במדי יוגוסלביה 31 פעמים והבקיע חמישה שערים. לאחר תחילת התפוררות הפדרציה היוגוסלבית, ומתן אפשרות לכל כדורגלן יוגוסלבי לייצג את מדינת האם שלו, עבר קטאנץ לשחק בנבחרת סלובניה, בשורותיה צבר חמש הופעות והבקיע שער אחד.
קריירת אימון

בשנת 1996 החל קטאנץ לאמן את הנבחרת הצעירה של סלובניה, ובשנת 1998 אימן לתקופה קצרה את גוריצה, שנקטעה כאשר מונה למאמנה של נבחרת סלובניה. קטאנץ השיג הצלחה אדירה כמאמן נבחרת סלובניה, כאשר הצליח להעפיל עם נבחרתו ליורו 2000, שנפתח עבורו מצוין כאשר נבחרת סלובניה הובילה 3:0 על נבחרת יוגוסלביה, אך המשחק הסתיים בתוצאה 3:3. סלובניה השיגה נקודה נוספת מול נבחרת נורווגיה, וסיימה את שלב הבתים במקום האחרון, אך עם מחמאות רבות. קטאנץ הצליח להעפיל עם סלובניה גם למונדיאל 2002, אותו סיימה סלובניה עם אפס נקודות. קטאנץ התפטר מאימון הנבחרת מיד לאחר המונדיאל, בין השאר בגין סכסוך עם כוכב הנבחרת זלאטקו זחוביץ'. באותו קיץ חתם באולימפיאקוס, שם השיג תוצאות חלשות ופוטר בפברואר 2004.
בשנת 2006 מונה קטאנץ כמאמן נבחרת מקדוניה, ועזב את התפקיד בשנת 2009, לטענתו בגלל סכסוך עם כוכב הנבחרת גוראן פאנדב. בשנת 2011 מונה קטאנץ כמאמן נבחרת איחוד האמירויות, שהשתתפה בהדרכתו בגביע אסיה בכדורגל 2011, וסיימה אחרונה בשלב הבתים. קטאנץ פוטר מנבחרת איחוד האמירויות בספטמבר 2011, לאחר הדחתה במוקדמות מונדיאל 2014.
בינואר 2013 החל קטאנץ קדנציה שנייה באימון נבחרת סלובניה. באוקטובר 2017 התפטר קטאנץ מאימון הנבחרת, לאחר שכשל להעפיל עמה למונדיאל 2018.
חיים אישיים

קטאנץ נולד בליובליאנה שביוגוסלביה לזוג הורים קרואטים. לקטאנץ שני בנים.
תארים

עם פרטיזן בלגרד:
אליפות ליגת העל היוגוסלבית: 1986/87
עם סמפדוריה:
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1989/90
אליפות הסרייה א': 1990/91
הסופר קאפ האיטלקי: 1991
הגביע האיטלקי: 1993/94
עם נבחרת יוגוסלביה בכדורגל:
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): מדליית ארד
סקס, שקרים ווידאוטייפ

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סטיבן סודרברג
 הופק בידי:  ג'ון הארדי   רוברט ניומאייר
 תסריט:  סטיבן סודרברג
 עריכה:  סטיבן סודרברג
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס ספיידר   אנדי מקדואל   פיטר גלאגר  לורה סאן ג'אקומו
 מוזיקה:  קליף מרטינז
 צילום:  וולט לויד
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Outlaw Productions
 חברה מפיצה:  מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 18 באוגוסט 1989
 משך הקרנה:  100 דקות 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  1,100,000 דולר
 הכנסות:  24,741,667 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   sexliesandvideotape
 פרסים:  דקל הזהב עבור הסרט הטוב לשנת 1989
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקס שקרים ווידאוטייפ (אנגלית: Sex Lies and Videotape) הוא סרט דרמה אינדי אמריקאי משנת 1989 שהקנה לבמאי סטיבן סודרברג את פרסומו. הסרט עוקב אחר גבר שמצלם נשים מדברות על מיניותן, והשפעתו על זוג שנישואיו עלו על שירטון.
הסרט זכה בפרס דקל הזהב ונחשב לפורץ דרך לגל הסרטים העצמאיים שהופקו בארצות הברית בתחילת שנות ה-90. ב-2006, הוכנס הסרט לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית שבספריית הקונגרס, זאת לאור קביעת המועצה הלאומית לשימור סרטים כי לסרט חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
עלילה

ג'ון מולאני (פיטר גלאגר) הוא בוס ועורך דין מצליח, הנשוי לכאורה בעושר ובאושר לאן בישוף מולאני (אנדי מקדואל). אך מתברר שמשהו בנישואיו לא בדיוק עובד כרצונו. לכן לעיתים קרובות הוא נפגש עם סינתיה פטריס בישוף (לורה סאן ג'אקומו), אחותה של רעייתו, על מנת לספק את צרכיו המיניים.
כאשר מגיע גרהם דלטון (ג'יימס ספיידר) לעיר, הוא נראה חסר אמצעים ותמהוני. ג'ון מזמין אותו להתארח בביתם, והם נזכרים בתקופת לימודיהם בבית הספר. מערכת יחסים נרקמת בין גרהם לאן, בהמלצת ג'ון. אן מנסה להבין מיהו גרהם. אך גרהם מסתיר סוד. והיא מצליחה לפתוח את סגור פיו, על מנת שיספר לה. גרהם מתקשה בקשרים אישיים עם נשים, לכן הוא מצלם אותן בווידאו, ולאחר שהן הולכות הוא מאונן מול דמותן, העולה על מסך הטלוויזיה.
היחסים בין אן לג'ון מתערערים. אן פוגשת את סינתיה בבר, מקום עבודתה ומנסה להגיע אליה, להתחבב עליה. השיחה איננה מובילה לשום מקום בעניין המחויבות של שתיהן לאימן. אלא שסינתיה נדלקת על הרעיון ללכת לפגוש את גרהם, ולבחון מה קורה איתו? והיא אכן נפגשת עמו ומבצעת ריאיון חושפני על יחסי המין שלה. סינתיה מדווחת לאן על הריאיון המוצלח, לדעתה. ועל מעשה אינטימי ביותר שביצעה עם עצמה, לנגד עיניו ומול המצלמה. אן נגעלת ומותחת ביקורת קשה על אחותה. 
בעקבות המתח שנוצר עם ג'ון, אן מתחילה לחשוד שהוא בוגד בה. ובמיוחד כאשר היא מגלה את העגיל של סינתיה, שעה שהיא מנקה מתחת למיטה, בחדר המיטות בביתה.
הדבר נותן בה אומץ ללכת אל גרהם, להתראיין בפניו בצורה חושפנית ביותר ולספר לו על מערכת היחסים שלה עם ג'ון, ועל המיניות הלא מוצלחת שלהם. גם היחסים בין סינתיה לג'ון מתערערים. סינתיה מסרבת לראותו והדבר מלחיץ את ג'ון. 
ג'ון ואן מתווכחים קשות ולבסוף, אן מבקשת לסיים את נישואיהם. תוך כדי מאבק וויכוח חריף, ג'ון מצליח לגלות שהיא חשפה את עצמה בפני גרהם והוא צילם אותה, בשעת מעשה. ג'ון יוצא במהירות אל גרהם, מעיר אותו, מוציאו ממיטתו, מכה אותו, ומתיישב לראות את הריאיון של אן, שבו אנו רואים כיצד אן וגרהם מגיעים לאינטימיות, המאפשרת לשניהם, גם לגרהם וגם לאן, להתגבר על קשייהם.
הפקה

הסרט נכתב על ידי סטיבן סודרברג במשך 8 ימים על בלוק דפים צהוב במהלך טיול חוצה ארצות הברית (אם כי סודרברג מציין בהערות גרסת ה-DVD שהרעיון לסרט התבשל במוחו בערך שנה לפני שהתחיל לכתוב). בהערות הבמאי של גרסת ה-DVD סודרברג אף חושף כי השחקנית עליה חשב בזמן שכתב את הדמות של אנדי מקדואל הייתה אליזבת' מק'גוברן, אולם הסוכן של מק'גוברן לא אהב את התסריט, כך שהיא מעולם לא קיבלה אותו לעיונה. לורה סאן ג'אקומו שיוצגה על ידי אותה סוכנות, של מק'גוברן, איימה לעזוב את הסוכנות כדי שיאשרו לה להשתתף בסרט בתפקיד של סינתיה. סודרברג לא רצה לערוך מבחן בד למקדואל, אולם היא הפתיעה אותו וקיבלה את התפקיד לאחר מבחן אחד מוצלח. התפקיד של ג'ון היה אמור להינתן לשחקן טים דיילי, אולם עיכובים בצילומים, עקב קשיים בהשגת המימון הובילו לכך שהתפקיד ניתן לבסוף לפיטר גלאגר. הצילומים ארכו כ-30 ימים בבאטון רוז' שבלואיזיאנה.
חשיבות

הסרט העלה את קרנם של הסרטים העצמאיים. היסטוריון הסרטים ומבקר התרבות פיטר ביסקינד כותב בספרו "Down and Dirty Pictures" שהסרט "סקס שקרים ווידאוטייפ" היה אינסטרומנטלי לפריחה הגדולה של סרטים עצמאיים בשנות ה-90, ובישר לא רק את הגעתו של סטיבן סודרברג לבמה המרכזית של יוצרים נחשבים בתחילת שנות ה-90, כי אם הצליח גם לתרום לביסוסו של פסטיבל סאנדנס כפסטיבל קולנוע משמעותי בארצות הברית.
הסרט אף תרם לקידום הקריירה הקולנועית של השחקנים שהשתתפו בו. אנדי מקדואל נודעה לפני סרט זה בעיקר כדוגמנית. תפקידה הקולנועי הקודם בסרט גרייסטוק: האגדה של טרזן, מלך הקופים דובב על ידי השחקנית גלן קלוז. ג'יימס ספיידר, ששיחק בו את הגיבור הסימפתי, זוהה לפני כן בעיקר עם תפקידי הנבל או הסנוב (עקב תפקידים שמילא בסרטים כגון יפה בוורוד). הסרט תרם משמעותית למיצוב של חברת מירמקס, שהפיצה באותה השנה גם את הסרט כף רגלי השמאלית, כחברת הפקות של סרטים עצמאיים איכותיים. עד אמצע שנות ה-90 הרחיבה מירמקס את הפצת הסרטים העצמאיים, וקלטה לשורותיה כמה מן היוצרים הבולטים של התקופה כגון קווין סמית', קוונטין טרנטינו ווודי אלן.
חשיבות > בתרבות הפופולרית

מאות כותרות של מאמרים בעיתונים ומגזינים, שמות של פרקים בסדרות שונות, כותרות של פוסטים בבלוגים וכיוצא באלה, השתמשו בשם הסרט "סקס שקרים ווידאוטייפ" כמשחק מילים בו משנים את המילה הראשונה או האחרונה בכותרת, כך שיוצאת תוצאה של: משהו, משהו ווידאוטייפ או סקס, שקרים ומשהו. התופעה התפתחה באופן עצמאי עד שאין בהכרח קשר בין השם שיצא כתוצאה ממשחק המילים, לתוכן הממשי של הסרט עצמו.
רשימה של דוגמאות בולטות:
חשיבות > שמות של פרקים בסדרות טלוויזיה

אריזה משפחתית - "אוכל, שקרים ווידאוטייפ", עונה 3, פרק 17
דקסטר - "דקס, שקרים ווידאוטייפ" עונה 2, פרק 7
CSI - "סקס, שקרים וגלמים" עונה 1, פרק 10
CSI: ניו יורק - "סקס שקרים וסיליקון"
דוסון קריק - "טקסט, שקרים ווידאוטייפ" עונה 5, פרק 7
לויס וקלארק - "סקס, שקרים ווידאוטייפ", עונה 4, פרק 13
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן | שם הדמות | תפקיד הדמות בסרט |
| --- | --- | --- |
| ג'יימס ספיידר | גרהם דלטון | הזר המצלם בווידאו |
| אנדי מקדואל | אן בישוף מולאני | הנבגדת והמתאהבת |
| פיטר גלאגר | ג'ון מולאני | הבוגד והנבגד |
| לורה סאן ג'אקומו | סינתיה פטריס בישוף | המאהבת של ג'ון, אחותה של אן |
| סטיבן בריל | ברפליי |  |
| רון ואוטר | פסיכולוג |  |
הערות שוליים

↑  סקס שקרים ושיווק:מירמקס ופיתוח סרטי 'אינדי איכותיים' שמצליחים בקופות, כתבה מאתר אוניברסיטת ג'ורג'יה מ-2001. בכתבה יש התייחסות לתקציב והכנסות הסרט.
↑  סקס שקרים ווידאוטייפ, הכנסות הסרט מתוך אתר Box Office Mojo, כניסה אחרונה בתאריך ה 5 בינואר 2014
↑  סקס שקרים ווידאוטייפ מתוך האתר הרשמי של פסטיבל קאן, כניסה אחרונה ב 5 בינואר 2014
↑  פיטר ביסקינד (Peter Biskind)‏, Down and Dirty Pictures,הוצאה:Bloomsbury Publishing, שנה: 2004, עמ' 26-25, מתוך אתר גוגל ספרים
↑  אוכל, שקרים ווידאוטייפ, דף הפרק באתר iMDB
↑  דקס, שקרים ווידאוטייפ, דף הפרק באתר iMDB
↑  סקס, שקרים וגלמים, דף הפרק באתר iMDB
↑  סקס, שקרים וסיליקון, דף הפרק באתר iMDB
↑  טקסט, שקרים ווידאוטייפ, דף הפרק באתר iMDB
↑  סקס, שקרים ווידאוטייפ, דף הפרק באתר iMDB
| פרס דקל הזהב |
| --- | --- | --- |
| 1945‏-1960 | יוניון פסיפיק (1945) • (בשנה זו חולקו 11 פרסים) ייסורים, סוף השבוע האבוד, האחו האדום, פגישה מקרית, ניצ'ה נגר, הסימפוניה הפסטורלית, תקוותם האחרונה, גברים ללא כנפיים, רומא עיר פרזות (1946) • הפרס לא חולק (1947) • הפסטיבל לא התקיים (1948) •  האדם השלישי (1949) • הפסטיבל לא התקיים (1950) • מיס ג'ולי (אלף סיוברג), נס במילאנו (ויטוריו דה סיקה) (1951) • בשל מאזן הכוחות, אותלו (1952) • שכר האימה (1953) • השער לגיהנום (1954) • מרטי (1955) • עולם הדממה (1956) • שכנוע ידידותי (1957) • העגורים עפים (1958) • אורפאו נגרו (1959) • לה דולצ'ה ויטה (1960) |  |
| 1961‏-1980 | היעדרות כה ארוכה, וירידיאנה (1961) • משלם ההבטחות (1962) • הברדלס (1963) • מטריות שרבורג (1964) • הפטנט (1965) • על גברים ונשים, גבר ואישה (1966) • יצרים (1967) • חלוקת הפרס בוטלה בשל אירועי מאי 1968 (1968) • והיה אם... (1969) • מ.א.ש (1970) • המקשר (1971) • מקרה מאטי, מעמד הפועלים הולך לגן עדן (1972) • אי ההבנה, הדחליל (1973) • השיחה (1974) • כרוניקה של שנים בוערות (1975) • נהג מונית (1976) • פדרה פדרונה (1977) • קבקבי העץ (1978) • אפוקליפסה עכשיו, תוף הפח (1979) • כל הג'אז הזה, קגמושה (1980) |  |
| 1981‏-2000 | איש הברזל (1981) • יול, נעדר (1982) • הבלדה על נראיימה (1983) • פריז, טקסס (1984) • מסע העסקים של אבא (1985) • המיסיון (1986) • מתחת לשמש השטן (1987) • פלה הכובש (1988) • סקס, שקרים ווידאוטייפ (1989) • לב פראי (1990) • ברטון פינק (1991) • כוונות טובות (1992) • שלום לפילגש, הפסנתר (1993) • ספרות זולה (1994) • מתחת לפני השטח (1995) • סודות ושקרים (1996) • טעם הדובדבן (1997) • נצח ועוד יום (1998) • רוזטה (1999) • רוקדת בחשכה (2000) |  |
| 2001‏-2020 | חדרו של הבן (2001) • הפסנתרן (2002) • אלפנט (2003) • פרנהייט 9/11 (2004) • הילד (2005) • כשהרוח נושבת (2006) • 4 חודשים, 3 שבועות ויומיים (2007) • בין הקירות (2008) • סרט לבן (2009) • הדוד בונמי שיכול לזכור את חייו הקודמים (2010) • עץ החיים (2011) • אהבה (2012) • כחול הוא הצבע החם ביותר (2013) • שנת חורף (2014) • דיפאן (2015) • אני, דניאל בלייק (2016) • הריבוע (2017) • המשפחה שלי (2018) • פרזיטים (2019) • הפסטיבל לא התקיים בשל מגפת הקורונה (2020) |  |
| 2021-היום | טיטאן (2021) • משולש העצבות (2022) אנטומיה של נפילה (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588639705171  BnF: cb142941396 (data)  CANTIC: a12011939  LCCN: no98015475  SUDOC: 178654310  VIAF: 316751687   WorldCat (עם VIAF): 316751687
פדרו אריקו סוארס

פדרו אריקו סוארס (בספרדית: Pedro Arico Suarez;‏ 5 ביוני 1908 – 18 באפריל 1979) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.
ביוגרפיה

סוארס נולד בסנטה בריגידה (בגראן קנריה) שבספרד והיגר עם הוריו לארגנטינה בגיל צעיר. הוא החל את הקריירה שלו בשנת 1926 במועדון פרו קאריל אואסטה ועבר לבוקה ג'וניורס בשנת 1930. בעונתו הראשונה עם בוקה סוארס זכה באליפות ארגנטינה. במהלך העשור שלאחר מכן זכה בארבע אליפויות נוספות בשנים 1931, 1934, 1935 וב-1940. הוא גם זכה בגביע קופה איברגורן בשנת 1940. במהלך העשור בו שיחק סוארס בבוקה ג'וניורס ערך 335 הופעות בכל המסגרות, וכבש שער אחד בתיקו 2–2 נגד פלטנסה ב-6 באוגוסט 1933.
בנבחרת ארגנטינה ערך סוארס 12 הופעות וכבש שער אחד בין השנים 1930–1940. את הופעת הבכורה שלו ערך במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה, והגיע בטורניר זה עד לגמר אותו הפסידו בתוצאה 2–4 לאורוגוואי.
עין צורים

| --- | --- |
הכניסה לקיבוץ עין צוריםהכניסה לקיבוץ עין צורים
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: שפיר
גובה ממוצע: ‎52 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: הקיבוץ הדתי
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 879 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎2.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) עין צורים(למפת השפלה רגילה) עין צורים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין צורים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין צורים31°41′45″N 34°43′12″E﻿ / ﻿31.695961552272°N 34.7198701963424°E﻿ / 31.695961552272; 34.7198701963424  heמפת היישובים של מועצה אזורית שפיר (in English: Shafir Regional Council) באדום - עין צורים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10
http://www.ein-tzurim.org.il
קבוצת עֵין צוּרִים היא קיבוץ השייך לתנועת הקיבוץ הדתי, הנמצא במועצה אזורית שפיר, מדרום לעיר קריית מלאכי.
מגוש עציון לאזור שפיר

תחילת דרכו של הקיבוץ הייתה ב-23 באוקטובר 1946, אז הוקם כנקודת היאחזות בגוש עציון. מקימיו היו חברי גרעין ה' של בני עקיבא ששהו קודם לכן בטירת צבי. בנובמבר 1946 קיימו מסיבה גדולה לכבוד הכנסת ספר תורה שנתרם להם.
במלחמת העצמאות נפל הקיבוץ, כמו שאר יישובי הגוש, בידי הירדנים, והגברים ששהו בו נפלו בשבי ונלקחו למחנה השבויים במפרק עד תום המלחמה.
ב-1949 הקימו יוצאי עין צורים, שלא יכלו לחזור למקומם, יישוב חדש במישור החוף הדרומי, באתר בו שכן הכפר הערבי א-סואפיר א-שרקיה (אנ') שחרב במלחמת העצמאות, ובסמוך ליישובים זרחיה, שפיר ומרכז שפירא. חברי הקבוצה החליטו לקרוא ליישוב החדש בשם "עין צורים" כדי להנציח את היישוב המקורי.
עם חידוש ההתיישבות בגוש עציון אחרי מלחמת ששת הימים, נוסד על מקומו ההיסטורי של עין צורים הקיבוץ ראש צורים.
היסטוריה

הקיבוץ תוכנן על ידי מאיר בן אורי בצורת מנורה, עיצוב הגן והנוי על ידי אדריכל גנים יצחק קוטנר.
חברי הקיבוץ התפרנסו בעיקר מחקלאות: גידולי שדה, מטע, רפת ולול. בהמשך הוקמו בסמוך לקיבוץ מפעלי תעשייה שונים: מפעל מעילי עור "תדמור", מפעל מתכת "עצם" ומפעל מזגנים "עצמה" (בהמשך: "עצמה-פרג") וכן בתי אירוח כפרי.
בשנות ה-80 נבנו שני מוסדות חינוך מרכזיים בשטח הקיבוץ: ישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים (תוכנית ה"שילוב") – שחדלה לפעול בשנת 2008, ומרכז יעקב הרצוג ללימודי יהדות.
כחצי שנה לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות, התחילו ליישב מפונים מגוש קטיף מהיישובים נווה דקלים, נצר חזני וגדיד, באתר קרווילות שנמצא בשטח ששייך לקיבוץ. בשנת 2013 החלו המפונים לעזוב את הקרווילות לבתי הקבע שלהם ביישובים בני דקלים, באר גנים ונצר חזני שביסודות.
בשנת 2010 הופק הסרט "פרלמנט ארוחות הבוקר" בבימויו של בן המשק גולן רייז, שצולם בקיבוץ והמתאר באופן בדיוני את השפעת תהליך ההפרטה שעבר על הקיבוץ. הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב.
בשנת 2015 נפתחה בבנין ישיבת הקיבוץ הדתי בעין צורים שלוחה של המכינה הקדם צבאית "צהלי" לבנות דתיות.
בין חברי עין צורים הידועים ניתן למנות את גרשון שפט – ממייסדי גוש אמונים וחבר כנסת מטעם 'התחיה'; טובה אילן – אשת חינוך ומייסדת מרכז יעקב הרצוג; יוסקה אחיטוב – מאנשי הרוח המרכזיים של הציונות הדתית המתונה.