stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחזקאל סופר
ביוגרפיה

נולד במחנה עקורים בגרמניה, לשבתאי ולטויבע סופר, ניצולי השואה. בבחרותו למד בישיבות פוניבז' ובריסק. במהלך לימודו בישיבת בריסק, התוודע לחסידות חב"ד והחל ללמוד חסידות בחשאי. בשנת תשכ"ה התגלה הדבר, והוא נאלץ לעזוב את הישיבה הליטאית לטובת ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד. בניסן תשכ"ז נסע ללמוד במשך כשנה בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בשנת תשכ"ט נישא לשרה, בתם של רחל והנגן החסידי שניאור זלמן לוין מכפר חב"ד.
סופר הוא מרצה ותיק. הוא החל להרצות בשנת 1970 בתיכונים בארץ, עד שהתמנה ב-1976 בהשפעת פרופסור ירמיהו ברנובר שהיה חבר בסנט של האוניברסיטה בבאר שבע, לכהן כרב הקמפוס, תפקיד אותו נשא כ־16 שנה.
בראשית שנות התשעים, תמך בזיהויו ופרסומו של הרבי מלובביץ' כמשיח. לאחר פטירת האחרון בשנת 1994, פרסם את החוברת "יתבררו ויתלבנו" שבה טען כי התברר שהרבי אינו המשיח. הוא חזר והדגיש עמדה זו בספרו "במאי קמיפלגי" (2012). שיטה זו נחשבת חריגה גם בקרב הזרם המתון בחב"ד.
מוסר שיעורים בספרי חסידות ובפירוש רש"י לתורה, ומשמש כמרצה במכללת בית רבקה שבכפר חב"ד ב'. ספרו "לדעת להאמין" מבוסס על מאות הרצאות שלו, שיצאו גם בדיסקים.
ביוגרפיה > משפחתו

הרב סופר אב לשמונה ילדים, מתגורר בשכונת רמות שבירושלים.
פרסומים

שורשים בהלכה - חוברת שנכתבה כתגובה לפסק הדין של הרב עובדיה יוסף בעניין שלימות הארץ. בחוברת מבואר סימן שכ"ט בשולחן ערוך המחבר על פי שיחות הרבי, החוברת עוסקת גם בנושאי שלום, ביטחון ושלימות הארץ.
כשרות המטבח - בנושא הסיבות השכליות לכשרות ומטרתו של מבצע כשרות.
אתה הראית לדעת - כי במשיח אפשר כבר לגעת, בעניין סימני בחזקת משיח, באר שבע, 1993
יתבררו ויתלבנו - על שיטת הרבי מלובביץ' בעניין המשיחיות והנהגת חב"ד לאחר הסתלקותו, באר שבע, תשנ"ה
לדעת להאמין - "יעודי כיהודי מתוך עיון רב ממדי", כפר חב"ד, תשס"ז, תשע"ז
על חטא העיגול - חוברת דיון הלכתי המדגישה את צורתם הריבועית של לוחות הברית, 2010
אביעה חידות - חידות על פרשות השבוע, 2010
במאי קמפלגי - הפולמוס המשיחי בתנועת חב"ד, 2012
מעייני רש"י - ביאורים ברש"י על-פי שיטת הרבי מליובאוויטש, 2 כרכים, 2014
חזון למועד - מאמרי הגות על מועדי ישראל הבנויים על משנת חב"ד ועל 'מחשבת-ישראל', תשע"ז, 2016
פרקי תניא על פרשת דרכים - פרשנות ותובנות למעמיקים בספר התניא, ב' כרכים הוצאת ספרים מעיינותיך, תשע"ט, תשפ"ג
שמונה פרקים - שמונה פרקים מספר התניא מבוארים.
מאי חנוכה - ביאור במהות חג החנוכה בתורת הרבי מלובביץ'
דוד ובת שבע: הסיפור האמיתי, פרשנות לסיפור דוד ובת שבע, תשפ"ב
הערות שוליים

↑  הרבנים ירוסלבסקי וגופין: אין מקום כלל בליובאוויטש לדעות של "במאי קמיפלגי"! (כ"א כסלו התשע"ג 05.12.2012) באתר חב"ד אינפו
↑  בעלה הראשון שנפטר
↑  בעלה השני הנוכחי
↑  על הספר: מעייני רש"י, עיתון כפר חב"ד, מספר 1580, י"ד בחשון תשע"ה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299415305171  ISNI: 0000 0000 6696 169X  LCCN: nr97020199  VIAF: 31902617   WorldCat (עם VIAF): 31902617
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים אנרי-שאפל

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 תאריך הקמה:  9 ביולי 1960 
 שטח:  57 אקר
 מספר קבורים:  7,992 
 אתר רשמי
 
 קואורדינטות:  50°41′51″N 5°54′04″E﻿ / ﻿50.697416666667°N 5.9010833333333°E﻿ / 50.697416666667; 5.9010833333333
  (למפת בלגיה מוגדלת) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקסמבורג הים הצפוני בית הקברות הצבאי אנרי-שאפל(למפת בלגיה רגילה) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקס. הים הצפוני בית הקברות הצבאי אנרי-שאפל(למפת מחוז לייז' רגילה) לייז'בית הקברות הצבאי אנרי-שאפל(למפת מחוז לייז' מוגדלת) לייז'בית הקברות הצבאי אנרי-שאפל
 
תמונת האתר מכיוון דרום-מזרח. במרכז התמונה נראה מבנה האנדרטה
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים אנרי-שאפל הם בית קברות ואנדרטה הממוקמים במזרח בלגיה, בקרבת גבולותיה עם גרמניה והולנד. בבית הקברות נקברו חיילים אמריקנים שנהרגו בשלוש המדינות במלחמת העולם השנייה - 7,987 במספר. האנדרטה שבאתר מנציחה 450 חללים שמקום קבורתם לא נודע, אשר נפלו באותו אזור.
תולדות האתר

השטח שבו שוכן האתר, מעט מצפון לכפר אנרי-שאפל (Henri-Chapelle), נכבש על ידי הארמייה האמריקנית הראשונה ב-11 בספטמבר 1944. ב-28 בספטמבר נפתח בית קברות ארעי כמאתיים וחמישים מטר מצפון לאתר הנוכחי. החללים שהובאו בו לקבורה השתייכו בעיקרם לשתי קבוצות: האחת, נופלים בקרבות מרים בגבול גרמניה, בבלגיה ובהולנד בסתיו 1944 (לרבות בקרב באוקטובר על העיר אאכן, הממוקמת במרחק קצר מהאתר); השנייה, נופלים מהקרב על הבליטה - המערכה להדיפת התקפת הנגד הגרמנית האחרונה במערב בדצמבר 1944 וינואר 1945. רוב הנופלים שירתו בארמייה הראשונה. האתר היה לאחד מבתי הקברות האמריקנים הארעיים הגדולים באירופה ונטמנו בו כ-17,300 חללים.
בבית קברות זה נפתח ביולי 1947 המבצע האמריקאי להשבת חללי ארצות הברית מאירופה למולדתם. האתר נבחר לשמש כאחד מבתי הקברות האמריקאים הקבועים באירופה. מקומו הועתק מעט דרומה ונקברו בו חללים שקרוביהם בחרו שלא להחזירם לארצות הברית. בית הקברות במתכונתו הקבועה נחנך ב-9 ביולי 1960.
בית הקברות

מתחם בית הקברות והאנדרטה שוכן בשטח של 231 דונם, בעל צורה דמוית פעמון שבסיסו הרחב פונה לצפון מזרח. כביש בינעירוני חולף מצפון לדרום דרך חלקו המערבי של המתחם, שרובו ממוקם ממזרח לכביש. שני זוגות של כותלי אבן הנושאים את פסלי העיטם האמריקאי מסמנים את הכניסות למתחם על גבי הכביש. על רכס הממוקם בצמוד לכביש ממזרח ניצב מבנה האנדרטה. המבנה משקיף אל שטח הקבורה המשתרע על גבי מדרון מתון מעבר לו. ממערב לכביש ממוקמת כיכר דשא ומעבר לה נקודת תצפית המשקיפה על הנוף הכפרי.
שטח הקבורה, המכיל שורות קשתיות של מצבות, חצוי על ידי מעבר רחב המפריד בין ארבע חלקות שמצפונו לבין ארבע חלקות שמדרומו. שטח הקבורה נטוע דשא וערוגות פרחים ומוקף בעצים. בקצהו המזרחי ניצב תורן הדגל האמריקני. תורן דגל נוסף הוצב בנקודת התצפית בקצהו המערבי של מתחם בית הקברות.
92 מהחללים הקבורים במקום הם אלמונים. מצבות שיש בתבנית מגן דוד ניצבות על קברי 138 חללים יהודים. מצבות בתבנית צלב מסמנות את קברי כל האחרים. במקום קבורים זה לצד זה 37 זוגות של אחים וכן שלישייה אחת של אחים.
בבית הקברות נקברו מספר חללים שעוטרו במדליית הכבוד, העיטור הצבאי האמריקאי הגבוה ביותר. ביניהם כלול בריגדיר גנרל פרדריק קאסל (אנ') מחילות האוויר של צבא ארצות הברית, שעוטר במדליה על גבורתו בפעולה האווירית שבה נהרג. חלל אחר הקבור במקום הוא הטייס ויליאם נליס (אנ'), שבסיס חיל האוויר נליס במדינת נבדה נקרא על שמו.
בית הקברות > האנדרטה

מבנה האנדרטה הוא מבנה צר וארוך, שבמרכזו ממוקמת אכסדרה ובה 24 כתלים, הנושאים את שמות הנופלים שמקום קבורתם לא נודע, פרטי יחידותיהם ומועדי נפילתם. בקצהו הצפוני של מבנה האנדרטה ממוקם בית תפילה מקושט בעל דלתות ארד. בקצה הנגדי של המבנה ממוקם אולם מבקרים המשמש גם כמוזיאון, שבו מוצבות מפות פסיפס של המערכה במערב אירופה. המבנה מעוטר בכתובות זיכרון ובסמלי ארצות הברית, המדינות והטריטוריות שלה, החרותים כולם בכתליו.
מעבר למבנה האנדרטה ממוקמת מרפסת, שמדרגות מובילות ממנה אל שטח הקבורה. לפניה מוצב פסל ארד של דמות מלאך מכונף, האוחז בענף של עלי דפנה.
האתר תוכנן על ידי משרד האדריכלים הולאבירד, רוט ובורז'ה (Holabird, Root and Burgee) משיקגו. אדריכל הנוף היה פרנץ ליפו (Franz Lipp), גם הוא משיקגו. מעצב פסל הארד היה דונאל הורד (Donal Hord) מסן דייגו. האתר הוקם ומתוחזק על הוועדה האמריקנית למצבות קרב.
כ-15 קילומטר מצפון לאתר ממוקם בית הקברות הצבאי האמריקאי בהולנד.
ראו גם

בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בארדנים
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בלוקסמבורג
הערות שוליים

↑  מקור: Joseph Shomon, Crosses in the Wind, New York, Straford House, 1947, pp.182.
| בתי קברות צבאיים אמריקאים מחוץ לגבולות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העולם הראשונה | צרפת: אואז-אן • אן-מארן • מאז-ארגון • סום • סורסן • סן מיהיאל • בלגיה • בריטניה  |  |
| מלחמת העולם השנייה | בלגיה: אנרי שאפל • ארדנים • צרפת: אפינל • ברטאן • לורן • נורמנדי • עמק הרון איטליה: רומא-סיציליה • פירנצה • בריטניה • הולנד • לוקסמבורג • תוניסיה • הפיליפינים  |  |
| אחרים | מקסיקו • הפיליפינים • פנמה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009097748  VIAF: 125899119   WorldCat (עם VIAF): 125899119 
מצבת הגנרל פרדריק קאסל
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בארדנים

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 שטח:  36.5 הקטאר
 מספר קבורים:  5,329 
 אתר רשמי
 
 קואורדינטות:  50°32′51″N 5°27′56″E﻿ / ﻿50.547430555556°N 5.4654305555556°E﻿ / 50.547430555556; 5.4654305555556
  (למפת בלגיה מוגדלת) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקסמבורג הים הצפוני בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בארדנים (למפת בלגיה רגילה) בריסל אנטוורפן ברוז' גנט לייז' ארלון שרלרואה נאמור צרפת הולנד גרמניה לוקס. הים הצפוני בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בארדנים (למפת מחוז לייז' רגילה) לייז'בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בארדנים (למפת מחוז לייז' מוגדלת) לייז'בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בארדנים 
 
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בארדנים (באנגלית: Ardennes American Cemetery and Memorial) הם בית קברות ואנדרטה הממוקמים בסמוך לעיר לייז' שבמזרח בלגיה. בבית הקברות נקברו חיילים אמריקנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה - 5,323 במספר. האנדרטה שבאתר מנציחה 463 חללים שמקום קבורתם לא נודע, אשר נפלו באותו אזור.
תולדות האתר

השטח שבו שוכן בית הקברות נכבש על ידי כוחות אמריקנים ב-7 בספטמבר 1944. בחודש פברואר 1945 נפתח במקום בית קברות ארעי, שתחתיו נבנה לימים בית הקברות הקבוע.
בית הקברות היה ייחודי בזירה האירופית בכך שהוגדר כבית קברות מאסף לחללים אמריקנים מכל זירות המלחמה ביבשת אירופה, אשר גופותיהם אותרו בהדרגה בשנים שלאחר המלחמה.
בית הקברות והאנדרטה תוכננו על ידי משרד האדריכלים ריינהרד, הופמייסטר וולקויסט (Reinhard, Hofmeister & Walquist). אדריכל הנוף היה ריצ'רד ובל (Richard K. Webel). הם נחנכו במתכונתם הסופית ב-11 ביולי 1960. הם נבנו ומתוחזקים על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב.
בית הקברות

מתחם בית הקברות שוכן כ-84 קילומטר מדרום מזרח לעיר בריסל, בירת המדינה. שמו ניתן לו בשל יערות הארדנים שבקרבתו. זהו מתחם רבוע, מוקף בעצים, המשתרע על שטח כולל של 366 דונם. דרך הגישה למתחם היא מדרום מזרח, ומובילה אל מבנה האנדרטה, שמעבר לו משתרע שטח הקבורה. בשטח זה, שבו נטוע דשא, ניצבות 5,247 מצבות, שרובן הן צלבים, ו-128 מהן הם מגיני דוד שהוצבו על קברי חללים יהודים. ארבע חלקות הקבורה יוצרות על פני שטח הקבורה את הצורה של צלב. בקצה הנגדי של שטח הקבורה, מול מבנה האנדרטה, ניצב תורן הדגל האמריקני.
רבים מהחללים שנקברו באתר היו אנשי צוות אוויר, שנספו במשימות מעל שטחה של אירופה. חללים אחרים נפלו במהלך הקרב על הבליטה, אשר התחולל באזור שמדרום לאתר בית הקברות. מאות מהחללים הם אלמונים. 11 זוגות של אחים קבורים בבית הקברות זה לצד זה. שלושה מן החללים שנקברו באתר עוטרו בעיטור מדליית הכבוד.
אחד החללים הטמונים באתר הוא נח לוין-אפשטיין, טייס קרב ממוצא ארץ ישראלי, שנספה במשימה מעל לשטח צרפת וגופתו נמצאה רק בשנת 1947.
האנדרטה

האנדרטה היא מבנה מלבני וגבוה, מצופה באבן לבנה. על גבי חזית המבנה הפונה אל שטח הקבורה נקבעו במוזאיקה סמלי היחידות האמריקניות העיקריות שלחמו באירופה. על גבי החזית הנגדית, שבה מצוי פתח הכניסה למבנה, נקבעו פסלי שלוש דמויות - צדק, חירות ואמת - החוסות בצילו של עיט אמריקני גדול, ובצדו 13 כוכבים המציינים את 13 המדינות הראשונות של ארצות הברית. לרגלי שתי החזיתות הנותרות של המבנה, על גבי רחבות המוגבהות מעט מפתח הכניסה לאנדרטה, נקבעו 12 טבלאות גרניט הנושאות את שמות 463 הנעדרים.
בפנים המבנה שוכן בית תפילה. מעל המזבח שבתוכו קבוע תבליט של דמות מלאך. על גבי הקירות מוצגות מפות מוזאיקה גדולות, המציגות את תרשימי המערכה העולמית במלחמת העולם השנייה ואת מפות המערכה במערב אירופה ובפרט בקרב על הבליטה.
בקרבת האנדרטה ממוקם מרכז המבקרים של האתר.
מצפון-מזרח לבית הקברות ממוקמים בית הקברות הצבאי האמריקני אנרי שאפל (בבלגיה) ובית הקברות הצבאי האמריקני בהולנד.
מצבת ג'ון ג'רסטאד, טייס מעוטר מדליית הכבוד, שנפל במהלך משימה בשמי רומניה
עשה דוחה לא תעשה

על פי ההלכה היהודית בנושא פתיל התכלת, מותר ללבוש בגד פשתן שהוטלה בו ציצית העשויה צמר, אף שהדבר מהווה שעטנז, וזאת מכיוון שעשה דוחה לא תעשה.
עשה דוחה לא תעשה הוא כלל פסיקה הלכתי שקובע שכאשר חל חיוב אקטיבי לקיים מצווה, אך הוא כרוך בביצוע עבירה שאיסורה נובע ממצוות לא תעשה, יש לקיים את המצווה מכיוון שמצוות עשה גוברת על מצוות לא תעשה. קיימות שתי גישות באשר להגדרת העדיפות של מצוות עשה על לא תעשה, לדעות מסוימות מצוות העשה מבטלת את האיסור מלכתחילה, ולאחרות מדובר בעליונות של מצוות העשה בסדר העדיפויות. מכלל זה למד הרמב"ן: "מצות עשה גדולה ממצות לא תעשה, כמו שהאהבה גדולה מהיראה".
מקור

מקור הכלל הוא על פי המובא בתלמוד: ”לא תלבש שעטנז - גדילים תעשה לך” (דברים, כ"ב, י"א–י"ב) מסמיכות המשפטים בפסוק זה שבמקרא נלמד כי מותר ללבוש ציצית שעשויה משעטנז כדי לצאת ידי חובת המצווה. התלמוד מוסיף שלא מדובר רק במצוות לא תעשה רגילות, אלא אף במצוות לא תעשה שעונשן כרת במקומות מסוימים. הכלל מובא בתלמוד בצורה מפורשת בשם ריש לקיש: "כל מקום שאתה מוצא עשה ולא תעשה: אם אתה יכול לקיים את שניהם מוטב, ואם לאו: יבוא עשה, וידחה את לא תעשה."
בעלי התוספות (בתחילת מסכת יבמות) מתלבטים מדוע התלמוד לא בחר ללמוד זאת ממצוות מפורשות כמו דין ייבום שעצם חיוב הייבום תלוי באופן בלתי נפרד באיסור נשיאת אשת-אח שנחשבת לערווה, ודוגמה נוספת שיכולה הייתה להוות מקור לדין זה היא מאבנט בבגדי כהונה שהיה בעצמו עשוי משעטנז. לדעתם של בעלי התוספות מקורות אלה שונים במאפייניהם משאר כלל המקרים מכיוון ש"מצוותם בכך"; כלומר, מכיוון שהאיסור הוא חלק אינטגרלי מעשייתם, הם נחשבים לקטגוריה בפני עצמה שאינה יכולה ללמד על מצבים שבהם ישנה התנגשות מקרית בין מצווה לאיסור.
לשיטת הרמב"ם, במקרה של עשה ולא תעשה, מצוות לא תעשה עצמה איננה מתבטלת אלא מצוות העשה גובר עליה, כך שבמקרה שמצוות העשה לא קיימת - למשל לבישת בגדי כהונה בשעה שהכהן איננו משמש בבית המקדש, או גם לבישת ציצית שעטנז בלילה או על ידי אישה - הלובש יעבור באיסור לא תעשה מכיוון שמצוות העשה שדוחה אותו לא קיימת במקרים אלו. ראשונים אחרים (הראב"ד והר"ן) חולקים עליו, וסוברים שמצוות הלא תעשה בטלה לחלוטין כאשר יש עשה, ולכן במצבים הללו אף שלא קיימת מצוות עשה, הלא תעשה כבר התבטל ולכן לא קיים שום איסור.
כלל זה של "עשה דוחה לא תעשה" לכאורה מתנגש עם כלל אחר - שב ואל תעשה עדיף. משמעותו של כלל זה היא שכאשר יש ספק האם דבר מסוים הוא עבירה או מצווה (למשל מקרה של טיפול רפואי שספק יחיה את החולה או ספק יהרוג אותו), עדיף לנקוט בגישה פסיבית ולא לעשות דבר. הסיבה בגינה עשה דוחה לא תעשה ולא מעדיפים לנקוט גישה פסיבית, היא שבעשה דוחה לא תעשה לא מדובר בספק וברורים לנו פן המצווה ופן האיסור, במקרים אלה התורה נותנת זכות-קדימה למצווה האקטיבית והחיובית על פני צד האיסור השלילי.
דוגמאות

הרמב"ם בהתאם פוסק "וכל מקום שאתה מוצא עשה ולא תעשה, יבוא עשה וידחה את לא תעשה".
וכן הוא פוסק בהלכות מילה כי מילה בזמנה (ביום השמיני) אם חלה להיות בשבת מתקיימת ודוחה את השבת. כמו כן, במקרה שיש צרעת על העורלה, אף שיש לא תעשה לקצוץ נגע צרעת, מילה דוחה את הלא תעשה. הנימוק של הרמב"ם הוא "יבוא עשה, וידחה את לא תעשה".
מקרה נוסף הוא נזיר שהצטרע בימי נזירותו ונרפא, להלכה הוא חייב לגלח את כל שערו מדיני צרעת, אף שמדיני נזירות אסור לו לגלח את שער ראשו.
סייגים > כאשר "אפשר לקיים שניהם"

כאמור לעיל, בתלמוד מבואר בשם ריש לקיש שכאשר ישנה אפשרות לקיים את מצוות העשה מבלי לעבור על הלאו, אין לעבור עליו. ”כל מקום שאתה מוצא עשה ולא תעשה אם אתה יכול לקיים את שניהם מוטב, ואם לאו יבא עשה וידחה את לא תעשה.”
הרשב"א מעלה אפשרות לפיה רק אם האפשרות לקיים את העשה מבלי לעבור על הלאו קיימת כעת יש לקיים את מצוות העשה מבלי לעבור על הלאו, אך אם כדי לקיים שניהם יש להשהות את מצוות העשה ולאחר את זמן קיומה, עדיף לקיימה כעת ולעבור על הלאו. כך לדבריו מוסברת ההווה אמינא בגמרא שמותר לעשות מלאכה ביום טוב כדי לקיים את מצוות כיסוי הדם, אף על פי שניתן להשהות את מצוות הכיסוי למוצאי יום טוב ובכך לקיים גם את העשה וגם את הלאו.
סייגים > עשה איננו דוחה לא תעשה ועשה

עם זאת המשנה בדיני שופר קובעת שאין לחלל יום טוב כדי להשיג שופר, אף שיש חובת תקיעה, והתלמוד מסביר מפני ששמירת יום טוב, היא גם מצוות עשה וגם לא תעשה ואילו לתקוע בשופר הוא רק מצוות עשה, ואין מצוות עשה דוחה מצוות עשה ומצוות לא תעשה ביחד. דוגמה נוספת היא כהן שרואה אבידה בבית הקברות, אינו נכנס לבית הקברות כדי להשיב אבידה מפני שכנגד המצווה יש בכניסתו לבית הקברות איסורי עשה ולאו גם יחד.
סייגים > גזרה משום אפשרות לעבור עבירה אחרת

ישנם מקרים שבהם חז"ל גזרו שמצוות עשה לא תדחה מצוות לא תעשה בנימוקים אחרים. למשל, במקרה של יבמה שאסורה באיסור לאו על המייבם שלה, שנחלצת ולא מתייבמת משום גזירה אחרת, שמא לאחר הבעילה הראשונה שרק היא בגדר מצווה, ימשכו לפעם נוספת.
סייגים > עשה שלפני הדיבור

התוספות בקידושין מבארים שהסיבה שבני ישראל לא אכלו מצות שאסורות באיסור חדש אף על פי שעשה דוחה לא תעשה, מכיוון שאין בכחה של מצוות עשה שנאמרה לפני מתן תורה לדחות מצוות לא תעשה שנאמרה לאחר מתן תורה. מקור דבריהם הוא מתלמוד ירושלמי.
סייגים > מצווה הבאה בעבירה

ישנן מקרים, כמו אכילת מצת טבל בפסח, אכילת מצה גזולה, נטילת לולב גזול בסוכות, והקרבת קורבן גזול, שבהם אנו לא אומרים את הכלל של עשה דוחה לא תעשה, ומי שעובר ועושה זאת, לא מקיים מצווה, מכיוון שמדובר במצווה הבאה בעבירה.
מצווה הבאה בעבירה היא, מצווה שבבסיסה קיימת עבירה (תוספות), או מצווה שגורמת לעבירה להעשות (ריטב"א), לעומת "עשה דוחה לא תעשה" שאין בו חיבור עקרוני בין המצווה לעבירה. הטעם של האיסור לדעת חלק מהראשונים הוא "שלא יהא נעשה סנגורו קטגורו".
על פי הירושלמי הכלל של מצווה הבאה בעבירה יוחל כאשר מנסים לקיים מצווה בחפץ שנעשה בו איסור. הירושלמי מחלק בין אבל שקורע בשבת, שאף שמחלל את השבת, יוצא ידי חובת קריעה, לבין אכילת מצה גזולה בפסח שבה לא יוצא ידי חובתו. החילוק ביניהם הוא שבקריעה עבר עבירה סתמית, שאינה קשורה דווקא לבגד המסוים, מה שאין כן באכילת מצה ש"גופה עבירה", ואין לעשות מצווה באמצעות אותו חפץ שנעברה בו עבירה. על פי תפיסה זו הרמב"ם פוסק כי לולב שעבדו בו עבודה זרה פסול למצוות ארבעת המינים מדין מצווה הבאה בעבירה.
ראו גם

מצווה הבאה בעבירה
עוסק במצווה פטור מן המצווה
טובל ושרץ בידו
עבירה לשמה
הערות שוליים

↑  רמב"ן על ספר שמות, פרק כ', פסוק ח'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ד', עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף מ', עמוד א'
↑  תוספות, מסכת יבמות, דף ג', עמוד ב', ד"ה לא תעשה
↑  כמובן שכל מקרה נידון לגופו, ויש להפעיל שיקול דעת בהתאם לסיכויי ההצלחה בכל מקרה.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נשים, הלכות יבום וחליצה, פרק ו', הלכה י'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות מילה, פרק א', הלכה ט'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר הפלאה, הלכות נזירות, פרק ז', הלכה ט"ו
↑  תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף מ"א, עמוד א' ועוד.
↑  חידושי הרשב"א לתלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף ח', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף ל"ב, עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נזקים, הלכות גזילה ואבידה, פרק י"א, הלכה י"ח
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ח, עמוד א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת חלה,  פרק ב', הלכה א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סוכה,  פרק ג', הלכה א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שבת,  פרק י"ג, הלכה ג'
↑  פירוש המשנה, סוכה פ"ג מ"א
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
יוניברסל מוטורס ישראל

| --- | --- |
בית UMI בראשון לציון
בית UMI בראשון לציון
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 תקופת הפעילות:   1933 הקמת חברת ליאו גולדברג בע"מ 1946 – הקמת חברת המזרח למכוניות ומסחר בע"מ 1993 – הקמת יוניברסל מוטורס ישראל – הווה
 מיקום המטה:  בית קבוצת UMI, לוד
 בעלות:  חברת המזרח לאחזקות בע"מ (50%)  חברת קומסקו בע"מ (50%)
 ענפי תעשייה:  תחבורה
 מוצרים עיקריים:  יבוא כלי רכב, השכרת רכב, ליסינג
 הכנסות:  3.53 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  456 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  300 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  1.44 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  5.87 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  דוד עיני
  
 umigroup.co.il
 
יוניברסל מוטורס ישראל בע"מ (ידועה גם בשם UMI) היא חברה פרטית ישראלית, העוסקת ביבוא והפצה של כלי רכב פרטיים ומסחריים. החברה משמשת כנציגה הבלעדית בישראל של יצרניות הרכב ג'נרל מוטורס ואיסוזו. החברה גם מחזיקה בפעילות בתחום הליסינג והשכרת רכב תחת מותג אוויס בישראל.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1993, כתוצאה ממיזוג בין חברת "ליאו גולדברג בע”מ" שהייתה אז בבעלות קבוצת קרדן, ו-"חברת המזרח למכוניות ומסחר בע”מ" שהייתה בבעלות משפחת עיני. שתי החברות היו המשווקת בישראל של כלי רכב תוצרת התאגיד האמריקאי "ג'נרל מוטורס", שגם החזיק בעת המיזוג 10% ממניות החברה, עד למכירתם בשנת 2013.
היסטוריה > חברת המזרח למכוניות ומסחר

"חברת המזרח למכוניות ומסחר" הוקמה על ידי יחזקאל עיני בשנת 1946. יחזקאל עיני נכנס לעסקי הרכב בשנות ה-30 של המאה ה-20 עוד במולדתו עיראק, והמשיך לאחר שעלה לארץ ישראל. במרוצת השנים נכנסו לעסק גם בניו שלמה ומוריס (משה). החברה הייתה יבואנית של רכבי חברת ווקסהול מוטורס הבריטית, שהייתה בבעלות ג'נרל מוטורס.
בשנות ה-50 שימשה מכונית ווקסהול קטנה כרכב השרד של דוד בן-גוריון, שהחליפה לפי בקשתו רכב מפואר מדגם קרייזלר. החברה החזיקה באולמות תצוגה בתל אביב, חיפה וירושלים. הדגמים הדומיננטיים היו: ווקסהול ויקטור ו-ווקסהול ויוה. בשנת 1962 מכרה "חברת המזרח למכוניות" 350 רכבי ווקסהול. בהמשך החלה החברה ליבוא מכוניות של מותג הרכב "אולדסמוביל" ואוטובוסים ומשאיות, תחת המותג "בדפורד". בשנת 1972 מכרה כ-600 כלי רכב.
בשנות ה-80 החלה החברה גם לייבוא את רכבי "קבוצת רובר" הבריטית (Rover Group).
היסטוריה > חברת ליאו גולדברג

ליאו גולדברג, נולד במינסק ב-1898, למד הנדסה מכנית, עבר לגרמניה, ופנה למסחר במכוניות. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל והקים את המוסך המודרני הראשון באזור תל אביב, בדרך פתח תקווה, סמוך לשדות המושבה שרונה. אחר כך פתח גם סוכנות ליבוא רכבי שברולט, מותג מכוניות שבבעלות ג'נרל מוטורס. בשנות ה-60 החל ליבוא גם את מותגי הרכב האמריקאי ביואיק ו"אופל", חברה גרמנית שהייתה בבעלות ג'נרל מוטורס, וכלי רכב של המותג הבריטי "מוריס" שיוצרו על ידי "תאגיד הרכב הבריטי" (British Motor Corporation). בשנת 1966, חנך גולדברג, יחד עם שותפים את "חניון גרוזנברג" בשכונת נחלת בנימין בתל אביב, חניון רב קומות הראשון שנבנה בישראל וכלל מוסך ותחנת דלק. בשנת 1969, נכנסה חברת ליאו גולדברג למשא ומתן על הקמת מפעל להרכבת רכבי "אופל" בישראל. בשנת 1971 חנכה חברת ליאו גולדברג את המוסך המרכזי החדש שלה ברחוב המסגר 57 בתל אביב. בתחילת שנות ה-80, החל יבואן "אופל" בעזה למכור כלי רכב בישראל במחיר יותר נמוך מחברת ליאו גולדברג, החברה עתרה למשרד התחבורה ונאסר עליו למכור בישראל.
ליאו גולדברג נפטר בדצמבר 1971 והחברה עברה לבעלות בנותיו. בשנת 1987, הפרידו הבנות את עסקי החברה, שהבת שלומית מרגלית קיבלה את הבעלות על סוכנות הרכב, שנוהלה על ידי חתנו של גולדברג, רפי מרגלית, ועל ידי נכדו איתן מרגלית.
היסטוריה > המיזוג ליצירת יוניברסל מוטורס

בסוף שנות ה-90 סבלה חברת ליאו גולדברג מירידה במכירת, לאחר שהמותג המרכזי שלה "אופל" התקשה בתחרות מול היצרנים היפניים, ועקב שינויים בשער החליפין של המארק מול השקל. ומשפחת מרגלית ביקשה למכור את החברה. בין המתעניינים ברכישת החברה הייתה משפחת עיני בעלת "חברת המזרח". אך ביולי 1989, רכשה קבוצת יהלומנים שכללה את יוסף גרינפלד, אבנר שנור ואיתן רכטר את החברה, יחד עם שבח אופיר, ששימש קודם כחשב קונצרן כור תעשיות. הם גם ביקשו לקנות את סוכנות BMW בישראל, אך הדבר לא יצאה לפועל. בשנת 1991 הם רכשו את חברת ההחזקות קבוצת קרדן ישראל באמצעותה החזיקו בעסקי חברת ליאו גולדברג. במקביל החל משא ומתן עם משפחת עיני על מיזוג פעילות היבוא של ג'נרל מוטורס בישראל לחברה אחת. גם תאגיד ג'נרל מוטורס, תמך במהלך. ביולי 1992, מיד עם שחררו מצה"ל, גייסו את מפקד חיל האוויר לשעבר אביהו בן-נון לקבוצת קרדן. בסוף 1993 הגיעו להסכם עם משפחת עיני על הקמת החברה המשותפת "יוניברסל מוטורס ישראל". בן-נון מונה כמנכ"ל הקבוצה וקיבל 5% ממניות החברה בעת מינויו לתפקיד (שאר בעלי המניות באותה עת היו משפחת עיני 45%, קרדן ישראל 40% וג'נרל מוטורס 10%).
החברה החלה לשווק גם את רכבי חברת איסוזו היפנית בישראל (חברה בה הייתה לג'נרל מוטורס בעלות חלקית), ואת רכבי חברת סאאב השוודית (בה החזיקה ג'נרל מוטורס 50% מהבעלות באותה עת), ובסך הכל 9 מותגי רכב: אולדסמוביל, פונטיאק, שברולט, GMC, ביואיק, אופל, סאאב ואיסוזו. השנה הטובה בתולדות החברה הייתה 1995, שבה הסתכמו הכנסותיה ביותר מ-2 מיליארד שקל והרווח הנקי ב-60 מיליון שקל. באותה שנה מכרה כמעט 19 אלף מכוניות, שהמוכנית הנמכרת ביותר של החברה הייתה השברולט קוואליר, ששווקה כמכונית אמריקאית במחיר שאינו גבוה משמעותית ממשפחתיות איכותיות יפניות. בשנת 1995 נמסרו 5,289 כלי רכב (הייתה המכונית ה-5 הנמכרת ביותר בישראל בשנה זו) וב-1996 נמסרו 3,905 כלי רכב (מקום 9 בשוק הרכב בישראל). אולם הקוואליר סבלה מבעיות איכות, וגם שינויים בשער הדולר פגעו בתחרותיות של החברה. ב-1996 ירדו מכירות החברה והיא מסרה 13,924 כלי רכב, בשנים הבאות המשיכו מכירות החברה לרדת.