stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבנה קלמבו

| --- | --- |
מבנה בולי העץ המשתלבים מלפני 476,000 שנים ראו הסברים בווידאו כאן
מבנה בולי העץ המשתלבים מלפני 476,000 שנים ראו הסברים בווידאו כאן
 פרטי הממצא
 סוג:  מבנה עץ
 חומרים:  עץ
 אורך:  1.413 מטר
 יצירת הממצא
 תאריך יצירה:  האלף ה־476 לפנה״ס 
 תרבות:  התרבות האשלית
 תקופה:  התקופה הפלאוליתית התחתונה
 פרטי האתר והחפירה
 תאריך גילוי:  ינואר 2019
 התגלה בידי:  L. Barham, G. a. T. Duller, I. Candy, C. Scott וצוותם מטעם אוניברסיטת ליברפול
 שם אתר:  BLB5
 מיקום אתר:  מפלי נהר קלמבו
 קואורדינטות:  8°35′47″S 31°14′25″E﻿ / ﻿8.59638889°S 31.24027778°E﻿ / -8.59638889; 31.24027778 
 פרטי הממצא כיום
 קואורדינטות מיקום נוכחי:  31°14′36″N 8°35′38″W﻿ / ﻿31.24324675627817°N 8.593881319363836°W﻿ / 31.24324675627817; -8.593881319363836
 מיפוי ועוד
 he 
 מפת אתרי החפירות הארכאולוגיות לאורך נהר קלמבו. מבנה בולי העץ המשתלבים נמצא בינואר 2019 באתר BLB5.  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 
מבנה קלמבו (באנגלית:Kalambo structure) הוא מבנה עץ מהתקופה הפלאוליתית התחתונה, ששני חלקים ממנו נחשפו יחד עם כלי עץ נוספים. מבנה העץ התגלה באתר הסמוך למפלי קלמבו (אנ'), זמביה, נכון לשנת 2019 זוהו מבנה העץ העתיק ביותר הידוע, שגילו נקבע באמצעות טכנוליית לומינסנציה (בעברית: נְהוֹרָנוּת) כבן לפחות 476,000 שנה וקדם להומו סאפיינס.
היסטוריה של גילוי

בחפירות במפלי קלמבו בשנות ה-50 וה-60 נמצאו חפצים מעץ ממקור הומיניניים אפשרי, אם כי בלאי ותהליכים טפונומיים אחרים מנעו מהמדענים לברר את מקור החפצים בוודאות. באזור נמצא האתר הפרהיסטורי של מפלי קלמבו.
המבנה והכלים הנלווים שנמצאו בשנת 2019 אותרו באתר BLB סמוך לנהר קלמבו. המבנה עצמו אותר באזור BLB5, הממוקם במורד הנהר, בנוסף אליו נמצאו חפצים מהתרבות האשלית. התגלית נחשבה יוצאת דופן מכיוון שעץ בדרך כלל לא שורד כל כך הרבה זמן. ג'וף דאלר, שהיה חלק מהצוות שגילה את התגלית ב-2019, אמר כי מפלס המים הגבוה והמשקעים העדינים שעוטפו את המבנה עזרו לשמר את העץ.
תיאור

המבנה מורכב משני בולי עץ משתלבים של עץ ערבה גדול-פרי (Combretum zeyheri), המחוברים זה לזה בחריץ המבטיח שהם יהיו אחד מאונך לשני. בול העץ הקטן יותר, אורכו 141.3 סנטימטרים, יש לו קצוות מחודדים כמו גם חריץ בצורת U והוא מונח על הבול עץ הגדול יותר, שעובר בחריץ המותאם לו. לדברי דאלר, המבנה כנראה היה חלק מפלטפורמת עץ המשמשת לשמירה על מזון או עצי הסקה יבשים, או אולי כבסיס לבניית בית מגורים. התגלית מצביעה על כך שייתכן שלהומינינים שחיו במפלי קלמבו היה אורח חיים מיושב, דבר שיכול לערער את הדעה הרווחת לפיה להומינינים מתקופת האבן היה רק אורח חיי נוודים.
החריץ בבול העליון מצביע על כך שהוא נעשה באמצעות גרידה באמצעות קרדום, כאשר השימוש באש נרמז גם על ידי ספקטרוסקופיה אינפרא אדום. בגזע הבסיסי נראית עדות לרצועות עם סימני חיתוך בצורת V, הן בנקודת האמצע שלו והן לאורך הקצה המצומצם העובר דרך החריץ, מה שמצביע גם על גרוד אפשרי.
באמצעות תיארוך בטכנוליית לומינסנציה, בולי העץ תוארכו ל-476±23 אלפי שנה. תיארוך הפחמן אישר שגיל בולי העץ גבוה מ־50 אלף שנה.
בול עץ אחר, בעל קצוות מחודדים וחריץ דומה, תואר בעבר באתר B של מפלי קלמבו, גם הוא שייך לתרבות האשלית, אם כי לא זוהה סופית כחלק ממבנה.
כלי העץ שנמצאו יחד עם המבנה כוללים טריז ומקל חפירה. כלים כאלה נמצאו במספר אזורים ברחבי אתר BLB, הם תוארכו כצעירים יותר מהמבנה עצמו, בגיל שבין 390,000 ל-324,000 שנים.
השלכות

ארכאולוגים כמו לארי ברהם מאוניברסיטת ליברפול, מנהיג המשלחת שחשפה את המבנה, מאמינים שכלי עץ היו נפוצים אפילו יותר מכלי אבן בתקופת האבן, מאידך, הארכאולוגים לא יכלו למצוא אותם בשל העובדה שהעץ נרקב מהר מאוד באדמה. כשהם מזכירים את האבולוציה המשותפת של כלי עץ ואבן, הם קושרים את החידוש שמציג מבנה קלמבו להמצאה המאוחרת יותר של הפטינג (אנ') (הוספת ידיות לכלי העבודה), עם כמה חלקים מקושרים זה לזה בכלי אחד.
העיתוי של בניית מבנה קלמבו עולה בקנה אחד עם התקופה שבה היער כיסה את אגן נהר קלמבו. הצוות של ברהם מאמין שהזמינות הגבוהה של המשאבים של הסביבה, גובה המים הגבוה הביאו לבניית מבנים מוגבהים מעל מישור ההצפה.
התגלית של המבנה קודמת להופעתו של ההומו סאפיינס ביותר מ-100,000 שנים. מכיוון שלא התגלו שרידי הומינין במפלי קלמבו, לא ניתן ליחס זאת חד משמעית, אם כי גולגולת של הומו היידלברגנסיס בת 300,000 שנה נמצאה באתר אחר בזמביה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  L. Barham, G. a. T. Duller, I. Candy, C. Scott, C. R. Cartwright, J. R. Peterson, C. Kabukcu, M. S. Chapot, F. Melia, V. Rots, N. George, N. Taipale, P. Gethin, P. Nkombwe, Evidence for the earliest structural use of wood at least 476,000 years ago, Nature, 2023-09-20, עמ' 1–5 doi: 10.1038/s41586-023-06557-9
1 2 3  Ewen Callaway, These ancient whittled logs could be the earliest known wooden structure, Nature, 2023-09-20 doi: 10.1038/d41586-023-02928-4
↑  "'Oldest wooden structure' discovered on border of Zambia and Tanzania". The Guardian (באנגלית). 2023-09-20. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-09-30.
↑  Katie Hunt, Archaeologists unearth oldest known wooden structure in the world, CNN, ‏2023-09-20 (באנגלית)
↑  Katie Hunt. "'Extraordinary' structure has no real parallel in the archaeological record, scientists say". CNN. ארכיון מ-22 בספטמבר 2023. נבדק ב-23 בספטמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clark, J. D. (ed.) Kalambo Falls Prehistoric Site III (Cambridge University Press, 2001).
↑  Barham, L.; Duller, G. a. T.; Candy, I.; Scott, C.; Cartwright, C. R.; Peterson, J. R.; Kabukcu, C.; Chapot, M. S.; Melia, F.; Rots, V.; George, N. (20 בספטמבר 2023). "Evidence for the earliest structural use of wood at least 476,000 years ago". Nature (באנגלית): 1–5. doi:10.1038/s41586-023-06557-9. ISSN 1476-4687. PMID 37730994. ארכיון מ-20 בספטמבר 2023. נבדק ב-22 בספטמבר 2023. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Callaway, Ewen (20 בספטמבר 2023). "These ancient whittled logs could be the earliest known wooden structure". Nature (באנגלית). doi:10.1038/d41586-023-02928-4. ארכיון מ-21 בספטמבר 2023. נבדק ב-22 בספטמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
מארה (בודהיזם)

| --- | --- |

תבליט של מארה מגנדהארה
 זרם:  בודהיזם
השדים של מארה. כתב יד על עלי דקל (אנ'). נלנדה, ביהר, הודו
ההתקפה של מארה על הבודהה (ייצוג אניקוניסטי (אנ') של הבודהה המסומל רק על ידי כסאו (אנ')), המאה ה-2, הסטופה באמראוואטי, הודו
מארה, בנותיו התאוותניות וצבא השדים, מנסים לפתות את בודהה, על אייקון מהמאה ה-10 ממערות מוגאו
מארה (בסנסקריט: मार, בתעתיק IAST (אנ')‏: Māra) הוא מלך שמימי מרושע שניסה לעצור את הנסיך סידהארתה מלהשיג הארה על ידי ניסיון לפתות אותו עם הצבא השמיימי שלו ונשים יפות שבאגדות שונות נאמר לעיתים קרובות שהן בנותיו של מארה.
בקוסמולוגיה הבודהיסטית (אנ'), מארה קשור למוות, לידה מחדש ותשוקה. ניאנפוניקה תרה תיאר את מארה כ"האנשה של הכוחות הנוגדים להארה".
אטימולוגיה

המילה "מארה" (Māra) מגיעה מהצורה הסנסקריטית של השורש המילולי mṛ. היא לובשת את הצורה הסבילה mṛyate והצורה הפעילה mārayati (עם חיזוק של תנועות השורש מ-ṛ ל-ār). מארה הוא שם עצם מילולי מהשורש הפעיל ופירושו "גרימת מוות" או "הרג". זה קשור למילים אחרות למוות מאותו שורש, כמו: maraṇa ו-mṛtyu. האחרון הוא שם להאנשה של המוות ולעיתים מזוהה עם יאמה.
השורש mṛ קשור לשורש המילולי ההודו-אירופי *mer שפירושו "למות, להיעלם" בהקשר של "מוות, רצח או הרס". הוא "נפוץ מאוד" בשפות הודו-אירופיות, מה שמצביע על מילה עתיקה מאוד, על פי מלורי ואדאמס.
ארבעה סוגים של מארה

בבודהיזם מסורתי, מוזכרות ארבע צורות מטפוריות של מארה:
קלשה-מארה (Kleśa-māra) – מארה כהתגלמות כל הרגשות המזיקים (אנ'), כגון חמדנות, שנאה ואשליה.
מרטיו-מארה (Mṛtyu-māra) – מארה כמוות.
סקאנדהה-מארה (Skandha-māra) – מארה כמטפורה למכלול הקיום המותנה.
דוואפוטרה-מארה (Devaputra-māra) – הדווה (אנ') של הממלכה החושנית, שניסתה למנוע מגאוטמה בודהה להגיע לשחרור ממחזור גלגול הנשמות בליל ההארה (אנ') של הבודהה.
דמות

הבודהיזם המוקדם (אנ') הכיר בפירוש מילולי ופסיכולוגי כאחד של מארה.
מארה מתואר הן כישות הקיימת בעולם-הקאמה (אנ'), בדיוק כפי שמוצגים סביב הבודהה, והן כמתואר בהתהוות מותנית כשומר התשוקה והזרז לתאווה, היסוס ופחד שפוגמים במדיטציה בקרב בודהיסטים. אסופת הטקסטים הבודהיסטים ביפנית הדנקורוקו (אנ') מתייחס אליו כ"אחד שמתענג על הרס", מה שמדגיש את טבעו כאל בגן העדן של הדוות.
"בודהה מתריס כנגד מארה" היא תנוחה נפוצה של פסלי בודהה (אנ'). הבודהה מוצג כשידו השמאלית בחיקו, כף ידו פונה כלפי מעלה וידו הימנית על ברכו הימנית. אצבעות ידו הימנית נוגעות באדמה, לקרוא לאדמה כעדות שלו להתריס כנגד מארה ולהשיג הארה. תנוחה זו מכונה גם מודרת "בהומיספרסה" ("האדמה עדה").
דמות > שלוש בנות

בכמה דיווחים על ההארה של הבודהה, נאמר שהשד מארה לא שלח את שלוש בנותיו לפתות אותו, אלא במקום זאת הן באו אליו מרצונן לאחר כישלונו של מארה במאמציו לחסל את המסע של הבודהה להארה. שלוש בנותיו של מארה מזוהות כטנהא (Taṇhā – צמא נפשי), "אראטי" (Arati – סלידה, חוסר שביעות רצון) וראגה (Rāga – התקשרות, תשוקה, חמדנות, תשוקה). לדוגמה, באסופת הטקסטים הבודהיסטיים סמיוטה ניקאיה (אנ'), שלוש בנותיו של מארה התפשטו מול הבודהה; אבל לא הצליח לפתות אותו.
דמות > המרת הדת של מארה

גם אוסף הביוגרפיות של אבות הבודהיזם תיעוד גִ'ינְגְדֶה של העברת המנורה (אנ') וגם אסופת הטקסטים הבודהיסטים ביפנית הדנקורוקו (אנ') מכיל סיפור על המרת הדת של מארה לבודהיזם בחסות הנזיר אופאגופטה (אנ').
לפי הסיפור, אופאגופטה נסע לממלכת מתורה (אנ') והטיף לדהרמה בהצלחה רבה. זה גרם לארמון של מארה לרעוד, מה שגרם לאל להשתמש בכוחות ההרס שלו נגד הדהרמה. כשאופאגופטה נכנס לסמאדהי, מארה התקרב אליו והחליק שרשרת ירקן סביב צווארו.
אופאגופטה הגיב על ידי הפיכת גופות של אדם, כלב ונחש לזר פרחים והעניק אותו במתנה למארה שענד אותו סביב צווארו. כאשר מארה גילה את טבעה האמיתי של המתנה, הוא ביקש את עזרתו של ברהמה (אנ') להסיר אותה. ברהמה הודיע לו שמכיוון שהמחרוזת הוענקה על ידי תלמיד מתקדם של הבודהה, ניתן היה לשכך את השפעותיה רק על ידי בקשת מקלט מאופאגופטה.
מארה חזר לעולם האנושי שם השתטח לפני הנזיר וחזר בתשובה. בהמלצתו של אופאגופטה, הוא נשבע לעולם לא להזיק לדהרמה ומצא מקלט בשלוש אבני החן.
בתרבות הפופולרית

מארה מופיע ברומן של רוג'ר זילאזני משנת 1967, אדון האור כאל של אשליה.
מארה הופיע כשד חוזר בזיכיון של סדרת משחקי הווידאו מגאמי טנסי (אנ'), כמו גם בסדרות ההמשך שלו. כאן, מארה מופיע כאיבר מין זכרי ענק רוכב על מרכבת זהב. מארה היה בעקביות אחד השדים הפופולריים ביותר בסדרה, ואף הגיע לפופולריות מס' 1 בכמה סקרי פופולריות שדים.
בשנת 2020, הזמר והיוצר ג'ק גאראט (אנ') הוציא שיר בשם "מארה". בהשראת סיפור הניסיון של מארה להסיח את דעתו של הבודהה, "מארה" מתאר את חוויית המחשבות הפולשניות של גאראט.
לקריאה נוספת

Bodhi, Bhikkhu (trans.) (2000). The Connected Discourses of the Buddha: A Translation of the Samyutta Nikaya. Boston: Wisdom Publications. ISBN 0-86171-331-1.
Saddhatissa, H. (trans.) (1998). The Sutta-Nipāta. London: RoutledgeCurzon Press. ISBN 0-7007-0181-8.
Boyd, James W. (1971). "Symbols of Evil in Buddhism". The Journal of Asian Studies. 31 (1): 63–75. doi:10.2307/2053052. JSTOR 2053052. S2CID 162777343.(נדרשת הרשמה)
Guruge, Ananda W.P. (1991). "The Buddha's encounters with Mara, the Tempter: their representation in Literature and Art" (PDF). Indologica Taurinensia. 17–18: 183–208. אורכב מ-המקור (PDF) ב-22 בנובמבר 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
Ling, Trevor O. (1962). Buddhism and the Mythology of Evil: A Study in Theravada Buddhism. London: Allen and Unwin.
ביאורים

↑  אניקוניזם הוא האיסור על הכנת ייצוגים של אלים מסוימים או כל הפנתאון או אפילו נביאים, קדושים, או מלומדים בדת מסוימת. יהדות ואסלאם הן דתות אניקוניסטיות, ולעומתן הנצרות במפורש אינה כזו, למעט תקופות של איקונוקלאזם.
↑  אל המוות והצדק ההינדי, האחראי ליישום החוק והענשה של חוטאים
↑  סוג של ישות שמיימית או אל החולק את המאפיינים דמויי האל, שהוא חזק יותר, בעל אורך חיים ארוך יותר, ובאופן כללי, הרבה יותר מאושר מבני אדם, אם כי לא סוגדים לו באותה רמת הערצה כמו לבודהות.
↑  אחד משלושת העולמות בקוסמולוגיה הבודהיסטית שלתוכם עשויה להיוולד מחדש ישות שנלכדה בסמסרה.
הערות שוליים

↑  https://suttacentral.net/sn4.25/en/bodhi?lang=en&reference=none&highlight=false 4.25. Mara’s Daughters]
↑  Trainor, Kevin (2004). Buddhism: The Illustrated Guide. Oxford University Press. p. 34. ISBN 9780195173987.
↑  Thera, Nyanaponika (2008). The Roots of Good and Evil: Buddhist Texts translated from the Pali with Comments and Introduction. Buddhist Publication Society. p. 22. ISBN 9789552403163.
↑  J. P. Mallory; Douglas Q. Adams (1997). Encyclopedia of Indo-European Culture. Taylor & Francis. pp. 150–153. ISBN 978-1-884964-98-5.
↑  Buswell, Robert Jr; Lopez, Donald S. Jr., eds. (2013). Princeton Dictionary of Buddhism. Princeton, NJ: Princeton University Press. pp. 530–531, 550, 829. ISBN 9780691157863.
↑  Williams, Paul (2005). Buddhism: The early Buddhist schools and doctrinal history ; Theravāda doctrine, Volume 2. Taylor & Francis. pp. 105–106. ISBN 9780415332286.
↑  Keown, Damien (2009). Buddhism. Sterling Publishing Company. p. 69. ISBN 9781402768835.
↑  www.wisdomlib.org (10 באוגוסט 2008). "Mara, Māra: 13 definitions". www.wisdomlib.org. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Jokin, Keizan (2003). "The Denkōroku: The Record of the Transmission of the Light" (PDF). תורגם ע"י Hubert Nearman. Mount Shasta, California: OBC Shasta Abbey Press.
↑  Vogel, Jean Philippe; Barnouw, Adriaan Jacob (1936). Buddhist Art in India, Ceylon, and Java. Asian Educational Services. pp. 70–71.
1 2  "The Buddha's Encounters with Mara the Tempter: Their Representation in Literature and Art". www.accesstoinsight.org.
↑  Minor Characters
↑  Reggy (2017-10-25). "Shin Megami Tensei Favorite Demon Official Poll Results [Update]". Persona Central (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-05-09.
↑  "Mara Inspiration". ladygunn. 5 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012623276905171  GND: 121271013  VIAF: 32848668   WorldCat (עם VIAF): 32848668
מישור לואי פיליפ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  לואי פיליפ, מלך הצרפתים 
 גובה:  1,370 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°36′S 58°21′W﻿ / ﻿63.6°S 58.35°W﻿ / -63.6; -58.35
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמישור לואי פיליפ(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמישור לואי פיליפ(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימישור לואי פיליפ(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימישור לואי פיליפ
 
מישור לואי פיליפ או רמת לואי פיליפ (באנגלית: Louis Philippe Plateau) הוא מישור במרכזו של חצי האי טריניטי, שבצפון חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של המישור 20 קילומטרים.
רוחבו של המישור 9 קילומטרים.
שיא גובהו של המישר 1,370 מטרים מעל פני הים; והוא האתר ה-3,278 בגובהו באנטארקטיקה.
המישור ממוקם בין קרחון ראסל המערבי, לבין מעבר וינדי.
היסטוריה > מיפוי המישור

המישור מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על סקרים על הקרקע שביצעו סוקרים של הסקר, אשר יוצאו מבסיס מפרץ התקווה בשנים 1945–1947.
המישור צולם מהאוויר על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד שצולמו בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המישור הוצע בשנת 1948 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, בעקבות המיפוי שבוצע על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
השם נועד להנציח את משלחת החקר של קפטן ז'ול דומון ד'אורוויל, אשר חקרה את חצי האי האנטארקטי בשנת 1838.
ד'אורוויל קרא לחצי האי "ארץ לואי פיליפ" (בצרפתית: Terre Louis Philippe), על שמו של לואי פיליפ הראשון, מלך צרפת באותה עת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| מישורי ארץ גרהאם / רמות ארץ גרהאם |
| --- | --- | --- |
| סדר אלפביתי: | אייברי • ברוס • דטרויט • המימונט • הרברט • לאקלאבר • לואי פיליפ • פוסטר • פורבידן |  |
| המישורים מצפון לדרום: | לאקלאבר • לואי פיליפ • דטרויט • הרברט • פוסטר • פורבידן • ברוס • אייברי • המימונט |  |
מישור מארין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  מישור מארין,
 קואורדינטות:  68°37′50″S 78°07′55″E﻿ / ﻿68.63056°S 78.13194°E﻿ / -68.63056; 78.13194
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימישור מארין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימישור מארין
 
מישור מארין או מישור מרין (באנגלית: Marine Plain) הוא מישור הממוקם בחצי האי מיול, באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
המישור ממוקם כ-10 קילומטרים דרומית - מזרחית לתחנת דייוויס.
אורכו של המישור 3 קילומטרים (בכיוון צפון-צפון מערב), ורוחבו 1 קילומטרים.
שטחה של הרמה 10 קילומטרים רבועים.
גובהו של המישור 20 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > אזור אנטארקטי מוגן במיוחד

המישור הוא אזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA) מספר 143, המוגן מכוח אמנת אנטארקטיקה, וזאת בשל חשיבותו המדעית הרבה.
המישור הוא אתר חשוב בחקר פלאוקלימטולוגיה, וזאת בשל מספר הרב של מאובנים חסרי חוליות שהתגלו באזור, ובין היתר מאובנים של דולפין מתקופת פליוקן. באזור נמצאו גם מאובנים אחרים, ובהם מאובני דגים, וכן מאובני בעלי חיים חסרי חוליות מגוונים הכוללים: רכיכות, חלזונות, צורניות, ומעשירי רגל.
לקריאה נוספת

• Quilty, P. (2006), , Antarctic Science, 18(2), 239-259. doi:10.1017/S0954102006000289
• Patrick G. Quilty, Thomas A. Darragh, Stephen J. Gallagher & Lucy A. Harding, , Alcheringa 40, XXX–XXX. ISSN 0311-5518, https://doi.org/10.1080/03115518.2016.1180800
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  ראו ב"לקריאה נוספת" במאמר "Pliocene Mollusca (Bivalvia, Gastropoda) from the Sørsdal Formation, Marine Plain, Vestfold Hills, East Antarctica: taxonomy and implications for Antarctic Pliocene palaeoenvironments"
1 2 3  תיאור אזור אנטארקטי מוגן במיוחד 143
מחלות וסקולריות של הריאה

אל הריאות מגיע במחזור הדם הריאתי כמעט כל תפוקת הלב- cardiac output (כ- 98% מסך 5 ליטר דם בממוצע שמזרים הלב). הלחץ בו זורם הדם הוא נמוך יחסית, בממוצע 14 מ"מ כספית. ריכוז החמצן בדם שמגיע לריאות הוא נמוך, ובהן הוא מתחמצן וממשיך אל הלב השמאלי. במקביל, קיימת אספקת דם עורקי סיסטמי לריאות באמצעות העורקים הברונכיאליים.
תפוקת הלב שווה בין המחזור הריאתי הסיסטמי, אך קיים הפרש לחצים משמעותי והתנגודת לזרימה היא שונה: התנגודת לזרימת הדם בריאה היא 1.4 בלבד, ואילו התנגודת הסיסטמית שווה ל-13 (נמדד ביחידות של wood units). במאמץ, קיימת עליה משמעותית בתפוקת הלב אולם לחץ הדם בריאה לא משתנה- לריאה כושר קיבולת עצום וכלי הדם מתרחבים בה על מנת לקלוט את תפוקת הלב המוגברת (למעשה, התנגודת יורדת במאמץ הן בריאה והן במערכת הסיסטמית, תוך שמירה על היחס של 1:10).
בצקת ריאות

בצקת ריאות (pulmonary edema) היא מצב בו מצטברים נוזלים בחללים האלוואולרים (של נאדיות הריאה) אשר יכולים לנבוע כתוצאה משתי סיבות מרכזיות:
מצבים בהם קיים לחץ הידרוסטטי שנובע מסיבות המודינמיות או קרדיוגניות (קרויה גם "בצקת ריאות קרדיוגנית", משמע, סיבות הקשורות ללב או למערכת הדם): לרוב, כתוצאה מאי ספיקת לב שמאלית, קיימת עליה בלחץ כלי הדם בריאה וכתוצאה מכך קיימת הסננה של נוזל טרנסודט (דל בחלבון) לתוך האלוואולי (הנאדית)- ההסננה מתרחשת כתוצאה מכך שהלחץ בקפילרות גדול יותר וכדי להקטין את הלחץ הן מוציאות נוזלים החוצה לתוך הנאדיות, אשר מתמלאות בנוזל ונגרמת בצקת. מבחינה הסטולוגית, ניתן לראות מקרופאגים אלוואולרים מלאים בהמוסידרין (פיגמנט הברזל, אשר נמצא בכדוריות דם באופן נורמלי) אשר נוצר כתוצאה מפיצוץ של קפילרות בריאה ושחרור תאי דם אדומים לאלוואולות. (מקרופאגים אלו נקראים גם: "תאי אי ספיקת לב" או heart failure cells). הנאדיות עצמן מורחבות מאוד ומלאות בנוזל בצקתי וורוד חיוור. באופן כללי, בצקת ריאות קרדיוגנית מצטברת ביתר איטיות ומלווה בלחץ מוגבר בכלי הדם הריאתיים.
בצקת שאינה קרדיוגנית: במקרים אלו משתחרר נוזל עשיר בחלבונים מתוך הקפילרות כתוצאה מחדירות מוגברת של הקפילרות (למשל עקב שאיפת חומרים רעילים), או כתוצאה מירידה בלחץ האונקוטי, דלקת ריאות, הלם, הקרנות וכך הלאה. במצב זה יש יציאה של החלבון מהקפילרות והצטברות של נוזל עשיר בחלבונים באלוואולים. בצקת מסוג זה שכיחה יותר בדלקת ריאות ולרוב ממוקמת בסגמנט מסוים של הריאה ולא באופן מפושט (דלקות ריאה מפושטות מסוכנות מאוד וגורמות לתסמונת המצוקה הנשימתית של המבוגר- ראו להלן).
תסמונת מצוקה נשימתית חריפה - ARDS

תסמונת מצוקה נשימתית חריפה (או acute respiratory distress syndrome) היא מצב של פגיעה באלוואולי (נאדיות) ובקפילרות של הריאות, אשר נובעת ממגוון של סיבות: הלם, זיהומים, טראומה, אספירציה של נוזלי הקיבה, תרופות שונות כגון כימותרפיה, שאיפת גזים, פגיעות מטבוליות (למשל- דלקת חדה של הלבלב: פנקראטיטיס) הקרנות ועוד. 
מדובר במחלה המתפתחת תוך מספר שעות או ימים לאחר מאורע הגורם לה. הסימן המרכזי הוא אי ספיקה נשימתית ההולכת וגוברת, מלווה בכיחלון והיפוקסמיה עורקית קשה, חמצת מטבולית, טכיקרדיה, וחוסר תגובה לטיפול בחמצן. המחלה מתקדמת לאי ספיקת מערכות רבות אחרות בגוף, ומהווה סכנת חיים. ניתן לראות התפתחות של דיספנאה (קוצר נשימה) עם תסנין בילטרלי (דו צידי) בריאות, ללא סימנים של אי ספיקת לב שמאלית.
למעשה, התהליך המרכזי במחלה זו הוא בנזק קשה לאנתודל של הקפילרות ולאפיתל של הנאדית: דפנות הקפילרות עוברות תהליך של נמק, וקיימת דליפה מסוג אקסודט אל רקמת הריאה, המביאה לפגיעה בפנאומוציטים מסוג 2 וירידה בהפרשה של סורפקטנט . בנוסף לכך קיים שחרור של ציטוקינים וגיוס נויטרופילים לרקמה, אשר מפרישים פרוטאזות שמוסיפות לתהליכי ההרס של הרקמה. במקביל יש עליה ברמות המקרופאגים וגיוס של מקרופאגים נוספים על ידי פקטור MIF- שרק תורמים להגברת מעגל הנזק. בסופו של התהליך יש הצטברות של ציטוקינים פיברוגניים, כאינטרלוקין 8, אינטרלוקין 1 ו- TNF, שגורמים לשקיעת קולגן ויצירה של צלקת.
ניתן לחלק את המחלה לשני שלבים:
בשלב החד של המחלה (השלב האקסודטיבי) הריאות גדולות, כבדות, אדומות ונוקשות. בבדיקה היסטולוגית ניתן להבחין בגודש ובבצקת (הבצקת היא גם בנאדיות וגם באינטרסטיציום). בנוסף לכך קיים נזק בציפוי הנאדיות, יש תסנין של אקסודט (נוזל עשיר בחלבונים) ושקיעה של פיברין. נוצרים קרומים היאלינים על פני דפנות הנאדיות, הדומים לאלה המופיעים בתסמונת המצוקה הנשימתית של היילוד. קרומים אלו מורכבים מפיברין ומשאריות של תאים נמקיים.
בשלב השני של המחלה (השלב הפרופילרטיבי) מתרבים פנאומוציטים מסוג 2 אשר מנסים ליצור ציפוי אלוואולרי חדש. חלה התעבות של דופנות הנאדיות כתוצאה מהתרבות של תאי האינטרסטיציום והתרבות קולגן. בשלב המאוחר של המחלה הריאות נוקשות, חיוורות, חסרות דם ואוויר באופן בולט- סיבוך שכיח במקרה זה הוא פנאומוניה בקטריאלית. במצב זה תמותה גבוהה: כ-60% מהחולים מתים מאי ספיקה רב מערכתית, בעיקר אם המחלה נוצרה כתוצאה מספסיס. אלו ששרדו, מפתחים פיברוזיס של הריאה.
אוטם ריאתי

קרישי דם גורמים רק בחלק קטן מהמקרים לאוטם דמי (המורגי) בריאה (כתוצאה מדימום ופגיעה בכלי הדם הקטנים של הריאה). כידוע, לריאה יש אספקת דם כפולה ובמקרה הצורך, יכול מחזור הדם הסיסטמי- דהיינו המערכת הברונכיאלית, לספק דם לאזור האוטם במקום העורק הריאתי החסום. האוטם מתפתח רק במקרים בהם יש למשל פתופיזיולוגיה נוספת כגון אי ספיקה של החדר השמאלי.
צורת האוטם היא כשל יתד שבסיסה בדפנות והחוד פונה למרכז. אזור האוטם יכול להיעלם לחלוטין או להפוך לרקמת צלקת- לאחר 48 שעות מתחיל פירוק של הכדוריות האדומות וספיגתן, המקרופאגים האלוואולריים בולעים המוסידרין ועם הזמן נוצרת צלקת חיוורת. גבולות האוטם חדים, האוטם קשה וצבעו שחור. לרוב הפלאורה שמעל האוטם מכוסה בפיברין. בהסתכלות מיקרוסקופית ניתן לראות כי רקמת הריאה באזור האוטם במצב של נמק קרישתי- הנאדיות מלאות בדם, לאחר מספר שבועות הרקמה הנמקית נספגת ותאי הדם מתפרקים. האוטם קטן, מתכווץ ומתמוטט. סיבוכים של אוטם: זיהומים, נמק, פיסטולות, ויתר לחץ דם ריאתי הגורם להיפרטרופיה של הלב הימני.
ראו גם

חישוב התנגדות כלי הדם בריאה- PVR
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מהירות תת-קולית

מהירות תת-קולית אווירודינמית מתארת תנועת זורם במהירויות אשר נמוכות מאוד ממהירות הקול בכל מקום בתווך.
כאשר מהירות הזורם נמוכה ממהירות הקול (M<1), היא נקראת תת-קולית. עם זאת, מספר מאך של הזרימה משתנה כאשר עובר דרך חפץ או דרך צינור. לכן לצורך פישוט, זורם נחשב תת-קולי אם מספר המאך שלו נע בין 0-0.8.
במשטר זרימה תת-קולי, הפרעות אמפליטודה קטנות נעות במהירות קולית, ומהירות הזורם נמוכה ממהירות הקול. לכן, נוכחות הפרעות אלו מורגשת על ידי כל תחום הזורם. כתוצאה מכך, זרימה תת-קולית ערוכה להתמודד עם הפרעות אלו.
ישנם מספר מקרים של זרימה תת-קולית, המוכר ביותר מביניהם הוא עבור זרימה לא צמיגה, לא דחיסה ולא רוטציונית. המקרה הזה נקרא זרימה פוטנציאלית, וניתן לתיאור באמצעות משוואות דיפרנציאליות.
כאשר פותרים בעיה של זרימה תת-קולית, יש להחליט האם לקחת בחשבון את אפקטי הדחיסות של הזורם. דחיסות היא תיאור כמותי של שינוי הצפיפות בתוך הזורם. כאשר השפעת אפקטי הדחיסות על הפתרון קטנים, ניתן להניח כי הצפיפות קבועה. לכן, הבעיה הופכת לבעיה אווירודינמית במהירות נמוכה בלתי דחיסה.
כאשר הצפיפות משתנה, הזרימה נקראת דחיסה.
באוויר, בדרך כלל מזניחים אפקטי דחיסות כאשר מספר מאך של הזרימה לא עולה על 0.3 (בערך 335 רגל (102 מטר) לשנייה, או 228 מייל (266 ק"מ) לשעה ב-60 מעלות פרנהייט (16 מעלות צלזיוס) ). מעל מספר מאך של 0.3, צריך לתאר את בעיית הזרימה באמצעות אווירודינמיקה דחיסה.
ראו גם

מהירות על-קולית
אווירודינמיקה
מספר מאך
מישור מרידיאני

צילום ממוחשב של מרבצי ההמטיט על פני מישור מרידיאני
מישור מרידיאני הוא אזור הממוקם 2 מעלות דרומה מקו המשווה שעל פני כוכב הלכת מאדים. אורכו כ-127 ק"מ ורוחבו כ-63 ק"מ.
המקום התפרסם בעקבות גילוין של תכונות מיוחדות בו, אשר עשויות להצביע על היותו בעבר קרקעיתו של אוקיינוס ובהתאם לכך הימצאות מים בו. 
מכתש איירי הנמצא במישור נקבע כמקום בו עובר קו האורך 0° (בדומה לגריניץ' בכדור הארץ) וכל שאר קווי האורך שעל פני המאדים מתייחסים אליו.