stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאל פרקש
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a bécsi izraelita hitközség születési akv. 2107/1878. folyószáma alatt. Születési neve: Siegfried Paul Schlesinger".
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 719/1921. folyószáma alatt.
↑  "Wolfner Józsefné szül. budai Goldberger Anna halotti bejegyzése a budai izraelita hitközség halotti akv. 38/1893. folyószáma alatt".
↑  Budapest Főváros Levéltára Örökbefogadási szerződés, 1892. VII.151. 345/1892. Rupp Zsigmond közjegyző iratai
↑  Vasárnapi Ujság 52. évf. 45. sz. (1905. november 5.) halálozások: 728. oldal - EPA
↑  Wolfner József 1931 január 8. — hetvenötödik születésnapjára (mek.oszk.hu) Singer és Wolfner Irodalmi Intézet Részvénytársaság, 1931.
↑  Lyka Károly: Farkas Pál. (Nekrológ) Uj Idők, 1921. május 1. 9. szám.
↑  Budapest Főváros Levéltára Közjegyzői okiratok. VII.151. Rupp Zsigmond közjegyző iratai. 533/1910. Wolfner János és Dr. Wolfner Pál pótszerződése, mely mentesíti az örökbefogadási okmányban rögzített „Wolfner” vezetéknév használata alól, és engedélyezi Pál számára a BM által jóváhagyott „Farkas” vezetéknév használatát.
↑  1919-ben - Magyar Könyvszemle (epa.oszk.hu)
↑  Petőfi Irodalmi Múzeum Névtér
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373567205171  BnF: cb15784717b (data)  GND: 116409282  ISNI: 0000 0000 7848 7788  LCCN: no2005065185  NTA: 07077319X  RERO: 02-A024787190  SUDOC: 095779566  VIAF: 2800526   WorldCat (עם VIAF): 2800526
זולטאן רייס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במאי 1877 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 ביוני 1945 (בגיל 68) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 
זולטאן רייס (בהונגרית: Reiss Zoltán;‏ בודפשט, 24 במאי 1877 – בודפשט, 26 ביוני 1945) היה מהנדס-סגן בצבא ההונגרי, אדריכל יהודי-הונגרי.
קורות חייו

זולטאן רייס נולד במשפחה יהודית כבנם של ברנאט רייס, יצרן כימיקלים, ושל רוזה קוֹהְן (כהן). הוא קיבל הכשרה כחרט עץ, והמאסטר שלו היה גוסטב מוֹרֶלִי. מאוחר יותר למד אדריכלות באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה, קיבל דיפלומה ב-1901, ולאחר מכן עבד בסטודיו של אאדריכל, צייר המפורסם אלברט שיקדנץ. ב-1908 השתתף במכרז על בית העירייה שלמדיארקאניז'ה, ותוכניתו התקבלה ב-1909 בשינויים קלים. הבניין שהושלם ב-1912 ושיכן גם את מטה המשטרה המקומית. בשנת 1915, במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא למרות נכותו, שם מונה לסג"ם-מהנדס. הוא שירת ב-k. u. k 7. במחוז הצבא, בגליציה. שם הוביל את בניית הכבישים והגשרים של Zielona-Nadworna ו-Kosmácz-Ardzeluza. לאחר מכן עבר לרדאוץ (בוקובינה, שם עבד בבניית מבצרים. במאי 1916 היה חולה קשה וחזר לבודפשט. לאחר החלמתו הפך לרפרנט (ממונהׂ) של בדיקת קברי חללי המלחמה של הפיקוד הצבאי של בודפשט. ב-1917 הועלה לדרגת סגן-מהנדס. שוחרר ב-1918 בתום המלחמה.
עבודתו האזרחית מאופיינת ביותר ממאה בנייני דירות ומבני ציבור קלאסיים. הוא היה פעיל באדריכלות גם לאחר מלחמת העולם הראשונה. אחד המבנים ה"נאו-אקלקטיים" הראשונים (הסגנון המהווה היסטוריזציה בין שתי מלחמות העולם), המטה הענק שתוכנן ל-Haditermény Rt. (1918), קשור בשמו. הוא היה חבר בלשכת המהנדסים של בודפשט.
רעייתו הייתה אילונה, בתם של ד"ר אדולף דויטש ושל רגינה הרטמן, איתה התחתן ב-27 בינואר 1910 בבודפשט.
הוא שרד את השואה, אך מת מייד אחריה ב-26 ביוני 1945 בבודפשט.
בנייניו המפורסמים

1905: Hámos Róbert bérpalotája, Budapest, Márvány utca 40.
1907–1908: Káldor Marcell és felesége villája, Budapest, Ilka utca 55. (1912–1914-ben Lajta Béla átalakította)
1909: lakóház, Budapest, Bercsényi utca 6.
1910: a Házépítő és Telepítő Bank Rt. társasháza, Budapest, Tölgyfa utca 8.
1910: lakóház, Budapest, Pauler utca 21.
1911: lakóház, Budapest, Práter utca 22.
1911: lakóház, Budapest, Fény utca 15.
1911–1912: Városháza, Magyarkanizsa (ma Szerbia területén)
1912: lakóház, Budapest, Hollán Ernő (korábban: Fürst Sándor) utca 3.
1911–1912: Hajdú-ház, Budapest, Párizsi utca 4.
1913: lakóház, Budapest, Bulcsú utca 21/a
1913: lakóház, Budapest, Bulcsú utca 21/b
1913: Gyógyfürdő, Magyarkanizsa
1913–1914: lakóház, Budapest, Baross utca 75.
1914: lakóház, Budapest, Csanády utca 21.
1918: a Haditermény Rt. budapesti irodája (később Művelődésügyi Minisztérium, ma: Emberi Erőforrások Minisztériuma), Budapest, Szalay utca 10–14.
1926: Corvin Áruház, Budapest, Blaha Lujza tér 2.
1927–1928: lakóházak, Budapest, Damjanich utca 40–42.
1929: lakóház, Budapest, Bajcsy-Zsilinszky út 5.
היצירה המפורסמת ביותר שלו, חנות הכלבו קורווין ב-1926. הוא נמסר ללקוחות ב-1 במרץ, והופעל על ידי MJ Emden & Söhne Rt. הבניין, לכאורה, בעל קומה אחת, בסגנון קלאסי, כלל למעשה ארבע קומות. מאחורי הכניסה היה אולם דו-קומתי עם גג זכוכית קיבל את פני הלקוחות. הפנים והמשטחים תוכננו על ידי הפסל היהודי-הונגרי פילפ אדן בק. הוא היה מקושט בפסלים שלו ושל Szigfrid Pongrácz, ואת הבנייה הובילו הקבלנים יוז'ף מן ובנו. הדרגנוע הראשון בהונגריה הוקם שם ב-1931. המבנה ניזוק במלחמת העולם השנייה ובמרד ההונגרי של 1956. הוא עמד בהריסות זמן רב, עד ששופץ וכוסה באלומיניום בשנות ה-60.
בנייניו המפורסמים > בנייניו שנשארו בתוכניות

1903: המטה של החברה הרומנית לספרות ולתרבות ציבורית, סבן (פרס שלישי, עם פרנץ פאלודי)
1912–1914: בית העירייה, זנטה (פרס השלישי)
1913: מטה בנק הסחרי של טימישוארה, טימישוארה
1913: בית הכנסת בודה, בודפשט
האנדרטאות שלו

משנת 1917 חייב החוק את היישובים בהונגרייה להנציח את זכר מלחמת העולם הראשונה ולהקים אנדרטאות גבורה: "כל כפר (עיר) לפי איתנותו הכלכלית, מנציח את שמות כל תושביו שהקריבו את חייהם למען המדינה במלחמה הנוכחית". עקב מצבה הכלכלי של המדינה, בניית האנדרטאות התקדמה באיטיות או שלא. שתי אנדרטאות כאלה תוכננו והוקמו על ידי רייס.
גלריה (חלקי)

בית מגורים בדרך בייצ'י-ז'ילינסקי
חנות הכלבו קורווין
בית מגורים ברחוב צ'אנאדי 21
בית מגורים ברחוב דמיאניץ' 40–42.
המשרדים בבודפשט של התוצרת הצבאית בע"מ
כניסה לבניין
בית מגורים ברחוב הולאן 3
בית העירייה במאדיארקניז'ה
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Gerle János – Kovács Attila – Makovecz Imre: A századforduló magyar építészete. Budapest, 1990. מסת"ב 963 15 4278 5 (האדריכלות ההונגרית בשלהי המאה ה-20)
(szerk.) Guóthfalvy Dorner Zoltán: Technikai fejlődésünk története 1867–1927, Magyar Mérnök- és Építészegylet, Budapest, 1929 (2. kiadás) (ההתפתחות הטכנולוגית של הונגריה. 1929)
מגליציה עד למרתף של בניין לשכירו בבודפשט
מאמרים קשורים

רשימה של אדריכלים הונגרים
חנות כלבו קורווין
רחוב דמיאניץ'
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti izraelita hitközség születési akv. 720/1877. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-01.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 4086/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-01.
↑  Technikai fejlődésünk története, 541. o.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 77/1910. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-01.
1 2 3 4  Gerle, i. m., 165. o.
יקב פרידמן

שלט שהציבה המועצה לשימור אתרים בנושא היקב באחוזת לחמן
יקב פרידמן הוא יקב שהוקם בשנת 1889 בחיפה על ידי שמעון פרידמן, ממייסדי היישוב העברי בחיפה. היקב הוקם באחוזת לחמן שנבנתה על ידי הרב אריה לייב פרומקין, בשנת 1884, בתמיכתו של הנדבן עובדיה לחמן, והייתה למעשה בנין האבן הראשון במושבה פתח תקווה.
בשנת 1912 עבר היקב למרכז העיר פתח תקווה. מנהל היקב היה אלעזר מרדכי פרידמן, שעל שמו נקרא רחוב "אלעזר פרידמן" בשכונת 'צמרת גנים' שבפתח תקווה. היקב היה מהחשובים בישראל, זכה בפרסים רבים ובהכרה בינלאומית והיווה מרכז תעסוקה משמעותי לפועלי פתח תקווה. המשפחה הקפידה על עבודה עברית בכרמיה והעסיקה רבים מאנשי העלייה השנייה[דרוש מקור]. ביקרו בו בין היתר הרב קוק והברון רוטשילד. היקב היה מוקף חומה שהגנה על התושבים מפני התקפות הערבים. במאורעות תרפ"א, שימש המבנה המבוצר כמקלט לרבים מבני המושבה. היקב נהג למכור את היין שלו בשם המותג "כרמל אוריגינל".  הדבר הביא לסכסוך רב שנים בין יקבי כרמל לבין סוכן "כרמל אוריגינל" בוורשה, בונים אלתר, בנו של הרבי מגור. התביעה הסתיימה בפשרה בנובמבר 1932.
בעקבות השפל הכלכלי הגדול בשנת 1929, היקב חווה קשיים רבים אך התגבר עליהם ושב לפרוח. בשנות מלחמת העולם הראשונה והשנייה סיפק היקב משקאות ויינות לבעלות הברית. בעקבות גדילתו בשנת 1964 נמכרה כמחצית מהיקב ל"תנובה" כשותפה אסטרטגית, ונקרא "יקבי פרידמן-תנובה". בשלב זה עבר היקב לשכונת קריית אריה. בשנת 1971, לאחר שלא הצליחה לחבר בהצלחה בין עסקי המזון והיין, מכרה "תנובה" את היקב לחברת וו.ס.ט. (סטוק).
עד סוף שנות השמונים עברה פעילות היקב לאזור התעשייה ברקן. בשנת 1990 נמכר היקב שוב, ושינה את שמו ל"יקבי ברקן". בניין היקב הישן נהרס בשנת 1986, ושרידיו נמצאים מול כיכר המייסדים.
הערות שוליים

↑  שם רחוב: פרידמן, ד"ר שמעון, במדריך רחובות חיפה
↑  ראה למשל עיתון "חרות", 5 באוקטובר 1958, עמ' 6
↑  אונזער עקספרעס, גיליון 16 בנובמבר 1932, עמ' 8
יקי הלפרין

אין תמונה חופשית
יקי הלפרין (1947– 25 במרץ 2018) היה צלם אופנה ישראלי. נודע בשם "מלך השערים" של ישראל.
ביוגרפיה

הלפרין נולד בתל אביב. הוא למד צילום בטכניון ולאחר מכן התמחה בניו יורק אצל הצלם ריצ'רד אבדון.
לאחר שהייתו בארצות הברית, חזר בשנות השישים לישראל והחל לשמש כעוזר של גברא מנדיל.
ב-1973 פתח סטודיו לצילום עצמאי משל עצמו. ב-1979 צילם לראשונה את השער של שבועון לאישה, בו הופיעה רינה מור. לאחר מכן הפך לצלם השערים הקבוע של העיתון.
הוא עבד עם מעצבי אופנה רבים בישראל כמו גדעון אוברזון, ועם חברות אופנה כמו גוטקס וליווי'ס. הוא גם ביצע עבודות למותגי אופנה בינלאומיים, כמו קשארל.
הוא התמחה בצילומי "ביוטי", סוג צילום לחברות איפור וקוסמטיקה. בתחום זה עבד עם חברת קרליין ועם לוריאל.
ב-1988 הפיק ביחד עם אילנה שושן קלטת הדרכה לטיפוח עבור נשים ונערות בשם "היופי שלך תלוי רק בך".
ב-2009 צילם קמפיין לרשת "גולברי".
הוא היה האחראי לצילום עטיפות אלבומים לזמרות ריקי גל, עפרה חזה וגלי עטרי.
היה נשוי לצפי. להם שני ילדים, בהם עירן הלפרין. התגורר במושב בני ציון, ועם פטירתו הובא למנוחות בבית העלמין של היישוב.
הערות שוליים

↑  איתי יעקב, נפרדים ממלך השערים: צלם האופנה יקי הלפרין הלך לעולמו בגיל 71, באתר Xnet‏, 25 במרץ 2018
↑  מערכת וואלה! NEWS‏, פרידה מכישרון ענק: צלם האופנה יקי הלפרין הלך לעולמו בגיל 71, באתר וואלה, 25 במרץ 2018
↑  "הוא היה כמו אבא בשבילנו": פרידה אישית מצלם האופנה יקי הלפרין, במגזין "את"
↑  שירה פור, צלם האופנה יקי הלפרין מת בגיל 71, באתר הארץ, 25 במרץ 2018
↑  דניאלה קפלוטו, הלך לעולמו צלם האופנה יקי הלפרין, באתר ישראל היום, 26 במרץ 2018
↑  גלית יצחק, לקוחות גולברי מזדהים עם שלי גפני, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 באוגוסט 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526613805171  MusicBrainz: 982bee7f-7aa8-4ff3-9e95-710af94137bd  VIAF: 315206651   WorldCat (עם VIAF): 315206651
לכודה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  פרנאי משרם
 הופק בידי:  אפרנה פדגאונקאר   שאשאנט שאה   ויקי סידאנה   נינאד ואידיה   ניטין ואידיה
 תסריט:  פרנאי משרם   גונג'אן סקסנה   איוש טיווארי
 עריכה:  סמויט קוטיאן
 שחקנים ראשיים:  נושראט בארוצ'ה   אמיר בוטרוס   צחי הלוי   ראג'ש ג'איס
 צילום:  פושקאר סינג
 מדינה:  הודו
 חברת הפקה:  דשאמי סטודיוז
 חברה מפיצה:  PVR Inox Pictures
 הקרנת בכורה:  25 באוגוסט 2023
 משך הקרנה:  127 דקות
 שפת הסרט:  הינדי
 סוגה:  מותחן דרמה
 דף הסרט ב־IMDb
לכודה (בהינדי: Akelli) הוא סרט קולנוע הודי בהינדי משנת 2023, מותחן דרמה בבימוי בכורה של פרנאי משרם ובכיכובם של נושראט בארוצ'ה, אמיר בוטרוס, צחי הלוי וראג'ש ג'איס. הסרט יצא לאקרנים ב-25 באוגוסט 2023.
עלילה

ג'יוטי (נושראט בארוצ'ה) היא בחורה הודית צעירה, שמגיעה לעיראק שסועת המלחמה, ונקלעת לבדה למלחמת הישרדות על חייה.
שחקנים ודמויות

נושראט בארוצ'ה בתפקיד ג'יוטי
נישאנט דאהיה בתפקיד רפיק, חברה של ג'יוטי לעבודה במפעל הבגדים, אשר מסייע לה בבריחה
ראג'ש ג'איס בתפקיד רנג'יט צ'לווה
צחי הלוי בתפקיד אסד, מפקד במדינה האסלאמית בדרגה בכירה יותר מווהאב
אמיר בוטרוס בתפקיד והאב, מפקד במדינה האסלאמית
פילו וידיארטי בתפקיד ביג'י
מנאט דוגאל בתפקיד מאהי, אחיינה של ג'יוטי
שיבאני סופורי בתפקיד נור באנו
ורד מושרייפה בתפקיד מאהירה
מוניסה חלמנובה בתפקיד ערפה
מרבה אוזל בתפקיד סברינה
נאנד צ'ופרה בתפקיד דיוונדרה סורי
קאסם מנסור בתפקיד נוואב, שוטר עיראקי
ג'סיקה חדאד בתפקיד מומינה, אשתו של נוואב
אימאם מזהר בתפקיד חאפט', עובד במפעל הבגדים
נודירה מורתזוייבה בתפקיד חביבה, אשתו של אסד
הפקה

הצילומים העיקריים של הסרט התחיל בשנת 2022, והסתיים בחודש אפריל 2023.
הערות שוליים

↑  Akelli teaser: Nushrratt Bharuccha battles to survive in war zone, film to release on this date באתר DNA, ‏ 28 ביולי 2023 (באנגלית)
↑  Akelli Teaser: Nushrratt Bharuccha is trapped in war-torn land in gripping first glimpse, watch באתר Bollywood Hungama, ‏ 28 ביולי 2023 (באנגלית)
↑  Nushrratt Bharuccha's 'Akelli' gets new release date, to clash with Ayushmann Khurrana's 'Dream Girl 2' באתר Bollywood Hungama, ‏ 11 באוגוסט 2023 (באנגלית)
↑  It's a wrap for Nushrratt Bharuccha's next drama-thriller Akelli באתר The Indian Express, ‏ 2 באפריל 2023 (באנגלית)
↑  Nushrratt Bharuccha shares 'wounded' picture from 'Akelli' set באתר The Times of India, ‏ 2 באפריל 2023 (באנגלית)
יוסי פלדמן

| --- | --- |

יוסי פלדמן בכנס לציון 30 שנה להקמתה של המועצה לשימור אתרים.
 לידה:  4 באפריל 1932 תל אביב, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  4 בנובמבר 2020 (בגיל 88) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  מנכ"ל המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
 ידוע בשל:  ייסד בית ספר שדה ראשון בארץ, ייסד את המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
 
יוסי פלדמן (4 באפריל 1932 – 4 בנובמבר 2020) היה המייסד, המקים והמנהל של בית ספר שדה הראשון בעין גדי. בשנת 1984 ייסד את המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועמד בראשה כמנכ"ל במשך כ-26 שנים.
קורות חיים

פלדמן נולד ב-1932 בתל אביב לעליזה ואברהם פלדמן. הוריו הם יליד העיירה גרוסולובה שבאוקראינה, אביו עלה לארץ ישראל בשנת 1919 באוניה רוסלן, האניה שפתחה את העלייה השלישית, השתקע בתל אביב ועבד בקרן הקיימת לישראל. יוסי היה מנעוריו חבר תנועת "מחנות העולים". למד ב"בית חינוך לילדי עובדים" בתל אביב (ששכן מול גן מאיר) ואחר כך בבית הספר מקוה ישראל בו סיים את לימודיו בשנת 1949. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לגרעין נח"ל של תנועת "מחנות העולים" שיצא לקיבוץ רביבים.
במקביל לעבודתו במשק רביבים הרבה לסייר ברחבי הנגב והשתתף בסיורים ומחקרים ארכאולוגיים באזור. בין השנים 1952-1951 השתתף כסייר במשלחתו של הארכאולוג נלסון גליק שהגיע מארצות הברית לחשוף עתיקות בנגב. בין השנים 1957-1954 עמד בראש פרויקט שיחזור ושיקום העיר הנבטית בשבטה שכלל כ-100 עובדים. כן עסק באותה תקופה בשחזור ושיקום חווה חקלאית קדומה בשבטה.
בשנת 1958 הקים סמוך לקיבוץ  עין גדי את בית ספר השדה הראשון בישראל, אשר שימש בשנות ה-60 ובשנות ה-70 של המאה הקודמת מרכז לטיולי בתי ספר ותנועות נוער באזור הנגב ובמדבר יהודה. בנוסף להיותו מקום לינה למטיילים שימש בית הספר מרכז מחקר ולימוד של החי והצומח בסביבתו, כשהתלמידים נוטלים חלק פעיל בסיורי מחקר, תצפיות בטבע ועוד - וכך לומדים להכיר את החי, הצומח והסביבה באזור. במסגרת פעילות בית ספר שדה עין גדי בוצע לראשונה בארץ סימון שבילים במדבר יהודה, והוצאה לאור של מפת סימון שבילים על ידי ועדה ציבורית לסימון שבילים, בראשה עמד יוסי פלדמן. עם סיום תפקידו כראש הוועדה החליף אותו אורי דביר. לימים הורחב פרויקט סימון השבילים לכל רחבי הארץ.
בשנת 1961 החל פלדמן לפעול במסגרת החברה להגנת הטבע שאימצה דרך פעילותו החינוכית של בית ספר שדה עין גדי והקימה באותה מתכונת בתי ספר שדה דומים במקומות נוספים ברחבי הארץ.
באפריל 1965 נישא יוסי פלדמן לפנינה לבית אליאש. החתונה נערכה ליד מעיין עין גדי סביב מדורה. לזוג ארבעה ילדים. בשנת 1977 הצטרף למושב בית נקופה, בו היה חבר עד פטירתו. בין השנים 1979-1976 למד גאוגרפיה וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים והוא בוגר האוניברסיטה במקצועות אלה. ב-1980 שימש רכז מערכת האנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל.
בתחילת שנות ה-80 מונה מטעם החברה להגנת הטבע לרכז הטיפול בנושא שמירת אתרים היסטוריים. בתחילה פעל כמעט לבדו וכמעט ללא תקציב. הוא ניהל וארגן מאבקים והפגנות נגד פגיעה באתרים היסטוריים בזכרון יעקב, בנווה צדק ובמקומות נוספים ורתם למאבק אישי ציבור, אנשי אקדמיה, עיתונאים ועוד, במטרה להגביר המודעות הציבורית לנושא. בשנת 1984 יסד והקים את המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל וכיהן בתפקיד מנכ"ל המועצה ברציפות במשך כ-26 שנים משנת 1984 עד 2010. ב-1991 יזם את חוק שימור אתרים שהתקבל בכנסת בהובלתה של חברת הכנסת עדנה סולודר.
כאות הוקרה על פעילותו רבת השנים, הן בחברה להגנת הטבע והן במועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, התכבד פלדמן בשנת 2010 בהדלקת משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-62 למדינת ישראל.
ב-2014 יזם והקים אנדרטה בעיירה וליקה מיצ'איליווקה (עד 1945 נודעה בשם גרוסלובה) באוקראינה, לזכר קורבנות הפוגרום שנערך ביהודי העיירה ב-1919 ובהם סבו יוסף פלדמן, ושני דודיו, אחיו של אביו.
פלדמן נפטר ב-4 בנובמבר 2020 בגיל 88, והובא למנוחות בבית העלמין של מושב בית נקופה בו התגורר.
לקריאה נוספת

יוסי פלדמן, בבריתך (אוטוביוגרפיה), חולון: הקיבוץ המאוחד, 2017.
נטישין

נטישין (באוקראינית: Нетішин; בפולנית: Niecieszyn) היא עיר במחוז חמלניצקי אוקראינה.
האזכור הראשון של נטישין מגיע ממכתבו של מלך פולין זיגמונט השני אוגוסט. ב-27 במרץ 1793 אחרי חלוקת פולין היישוב עבר לידיה של האימפריה הרוסית.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-4 ביולי 1941, ב-18 בינואר 1944 העיר שוחררה על ידי הצבא האדום
ב-1984 נטישין קיבלה מעמד של עיר.
המעסיק העיקרי בנטישין היא תחנת הכוח הגרעינית של חמלניצקי.
ספי קרופסקי

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1980 נס ציונה, ישראל 
 פטירה:  30 ביולי 2022 (בגיל 42) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה הפתוחה 
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  וואלה! NEWS, כלכליסט, Time Out תל אביב
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  sefi.krupsky
 טוויטר:  fessunion
 
ספי קרופסקי (15 בפברואר 1980 – 30 ביולי 2022) היה עיתונאי ישראלי. ראש מערכת החדשות ועורך הבריאות באתר דבר ראשון.
ביוגרפיה

נולד בנס ציונה לרוזי, עובדת אל על, ולניסן קרופסקי, ראש עיריית נס ציונה הראשון. אחותו, הילה, הייתה יועצת פוליטית בכנסת ומשנת 2021 דוברת עיריית נס ציונה, תחת ראש העיר, שמואל בוקסר.
בין השנים 1993–1998 שהה בבירת ניו זילנד, ולינגטון, במסגרת שליחותו של אביו כשגריר ישראל בניו זילנד.
שירת בצה"ל כקצין בחיל השריון. למד באוניברסיטה הפתוחה.
בתחילת דרכו שימש ככתב פוליטי וכעורך בדסק החדשות של וואלה! NEWS.
מ-2008 עד 2016 ביצע מגוון תפקידים בעיתון "הארץ", בהם בעל טור במדור הספורט שעסק בקבוצת הפועל תל אביב, וכן כתב על התרבות הדיגיטלית במוסף הארץ ובמוסף התרבות "גלריה".
מתחילת 2016 ועד יולי 2018 שימש ככתב החינוך והבריאות ב"כלכליסט".
בין יולי 2018 לאפריל 2019 שימש כראש מערכת החדשות ועורך הבריאות באתר "דבר ראשון". כמו כן, סיקר את תחומי הבריאות, הרווחה והחינוך באתר העיתון.
לאחר מכן, עבר לכתוב במגזין Time Out תל אביב.
קרופסקי נפטר ב-30 ביולי 2022 בגיל 42, והובא למנוחות בבית העלמין של נס ציונה בסמיכות לאימו רוזי שנפטרה בשנת 2010.
הערות שוליים

↑  ספי קרופסקי, עיתונאי טיים אאוט והארץ, הלך לעולמו, באתר אייס, 31 ביולי 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
012

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  2007–2024 (כ־17 שנים)
 תאריך מיזוג:  2024
 חברת אם:  פרטנר תקשורת
 בעלות:  2007–2009: אינטרנט זהב-קווי זהב 2009–2011: חברת אמפל 2011–ואילך פרטנר תקשורת
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  שרותי סלולר
  
 www.012mobile.co.il
 
012 מובייל (בעבר 012 סמייל טלקום בע"מ) הייתה חברה ישראלית שסיפקה שירותי שיחות בין-לאומיות, טלפוניה מקומית בטכנולוגיית VoB, ותקשורת סלולרית שפעלה כמותג עד לסגירתה ומיזוגה לקבוצת פרטנר, ב-6 במאי 2024. החברה הייתה בבעלות מלאה של חברת "פרטנר תקשורת", תחת המותג המקומי "Partner" (נודעה קודם כחלק מהמותג העולמי של "אורנג'"), בשליטת קבוצת אמפיסה אחזקות.
המותג הוקם בשנת 2007 בעקבות מיזוג החברות "012 קווי זהב" ו"סמייל תקשורת", שמכרו פעילות זו בשנת 2009 לקבוצת "אמפל". ב-13 באוקטובר 2010 הודיעה חברת "פרטנר תקשורת" על כוונתה לרכוש את מלוא הבעלות בחברה מקבוצת "אמפל". וב-13 במרץ 2011 הודיעה "פרטנר" על השלמת העסקה ומינוי מנכ"ל חדש. ב-2016 נסגר המותג של ספקית האינטרנט "012 סמייל", וב-6 במאי 2024 נסגר המותג של "012 מובייל" וכיום הלקוחות ועובדי החברה מוזגו כחלק משירותי הסלולר והשיחות הבין-לאומיות של קבוצת "פרטנר".
החברות המקימות > קווי זהב

קווי זהב הוקמה בשנת 1997, כשמשרד התקשורת פתח את ענף השיחות הבין-לאומיות לתחרות, והייתה אחת מבין שלוש החברות הראשונות, יחד עם "ברק" ו"בזק בינלאומי", שסיפקו שירות זה. החברה סיפקה את השירותים תחת קידומת הגישה 012. בדצמבר 2000 החברה החלה לספק שירותי אינטרנט בטכנולוגיית ADSL תחת המותג "012.net". בשנת 2006, בעקבות החלטת משרד התקשורת לפתוח גם את ענף הטלפוניה המקומית לתחרות, ניתן לחברה רישיון מפ"א (מפעיל פנים ארצי) עם קידומת 072. סלוגן החברה בתקופה זו היה: "012 סתם כי בא לי לדבר..."
החברות המקימות > smile אינטרנט זהב

אינטרנט זהב הוקמה בשנת 1996 על ידי "יורוקום" (בבעלות שאול אלוביץ') וסיפקה שירותי גישה לאינטרנט. בשנת 2004 החלה לספק שירותי טלפוניה בין-לאומית בקידומת 015, ובשנת 2005, לקראת פתיחת ענף הטלפוניה המקומית לתחרות, קיבלה קידומת טווח מספרים לניסוי, אך לא השתמשה בו ולא קיבלה רישיון מפ"א (מפעיל פנים-ארצי). בשנת 2007, רכשה את "012 קווי זהב", והעבירה את הפעילות של שתי החברות בתחום התקשורת לחברת בת חדשה – "012 סמייל תקשורת".
סלוגן שהיה אז: "smile כי יש לך סיבה."
החברות המקימות > מכירת 012 סמייל לקבוצת אמפל

בשנת 2010 רכשה קבוצת "אמפל" את פעילות של "012 סמייל תקשורת" מידי חברת "אינטרנט זהב" – מקבוצת "יורוקום". בעקבות המכירה, הפעילות והנכסים של החברה שולבו תחת חברה חדשה "012 סמייל טלקום בע"מ" ואילו השלד הישן של החברה נותר בידי מוכריה ("אינטרנט זהב" / קבוצת "יורוקום").
עד 2010, נמצאה "012 סמייל טלקום" בבעלות קבוצת "אמפל" והיא איננה קשורה לחברת "אינטרנט זהב", המשמשת כיום כחברת האם של "B קומיוניקיישנס", השולטת בקבוצת "בזק" על כל חברות הבת שלה.
החברות המקימות > מכירת 012 לפרטנר

ב-13 באוקטובר 2010, הודיעה חברת "פרטנר תקשורת" על כוונתה לרכוש את חברת "012", מידי קבוצת "אמפל" בכפוף לאישור הממונה על ההגבלים העסקיים ומשרד התקשורת. ב-13 במרץ 2011, הודיעה "פרטנר תקשורת" על מינוי מנכ"ל חדש לחברת "012", דבר המאשר את סיום הרכישה. ביוני 2012 השיקה חברת "פרטנר" באמצעות "012" מותג שירותי סלולר חדש בשם "012 מובייל".
ב-2016 סגרה פרטנר את המותג וספקית האינטרנט "012 סמייל" וכל השירותים הנלווים אליו, והעבירה את הלקוחות למותג פרטנר, ונשארה עם המותג "012mobile", כמותג של קבוצת פרטנר לתקשורת סלולרית ושיחות בין-לאומיות מוזלות, פרזנטור המותג היה איל קיציס. השירות אוחד עם המותג פרטנר באפריל 2024 וחדל להתקיים.
הערות שוליים

↑  שגיא קליין, חיסול מתחרים: פרטנר מודיעה רשמית על רכישת 012 סמייל, באתר Pocket חדשות, 13 באוקטובר 2010
↑  פרטנר השלימה את רכישת סמייל 012, באתר Cellulari,‏ 3 במרץ 2011
↑  012 משקיעה מיליון ד' בקמפיין לשירותי אינטרנט, באתר ynet, 6 במאי 2001
↑  קווי זהב מספקת גלישה באינטרנט בפס רחב, באתר ynet, 27 בדצמבר 2000
↑  press releases,‏ * PARTNER COMMUNICATIONS ANNOUNCES THE APPOINTMENT OF MR. OFFER PERI AS CEO OF 012 SMILE, באתר פרטנר תקשורת,‏ 13 במרץ 2011
↑  גד פרץ, ‏פרטנר במהלך דרמטי: משיקה מותג "012 מובייל" ותציע סלולר ללא הגבלה ב-88 שקל לחודש, באתר גלובס, 19 ביוני 2012
↑  גד פרץ, ‏בקרוב: המותג 012 סמייל באינטרנט ייעלם ויוחלף ב"פרטנר", באתר גלובס, 8 ביוני 2016
הסמלילים ששימשו את "012 קווי זהב" טרם המיזוג בין החברות
הסמלילים ששימשו את "אינטרנט זהב" טרם המיזוג בין החברות
סמליל 012 תחת פרטנר
מתנת שכיב מרע

במשפט העברי, מתנת שכיב מרע (או מצווה מחמת מיתה) הוא הליך קנייני מיוחד לגוסס (או אדם הנוטה למות) המאפשר לו להעביר את רכושו לאנשים אחרים, כאשר בהליך זה ישנו פטור מחובות פורמליות שונות הנדרשות בהליכי קניין רגילים.
חז"ל התחשבו במצבו הפיזי והנפשי הקשה של אדם השוכב על ערש דווי, ופטרו אותו מן הדרישות פורמליות שהטילו על אדם בריא, המצווה את רכושו (מעשה קניין, נוסח מסוים וכו'). ההבדל בין שני המושגים קשור למידת מודעותו של המצווה את רכושו למצבו הבריאותי:
מצווה מחמת מיתה – האדם המצווה יודע שהוא סופני ופועל בהתאם.
צוואת שכיב מרע – האנשים שסביב המצווה יודעים את מצבו ומתייחסים בהתאם. חז"ל קבעו: "מתנת שכיב מרע ככתובין וכמסורין דמי".
דינים המיוחדים לשכיב מרע

שכיב מרע אינו צריך לומר לעדים "אתם עדיי", אלא כל מי ששומע את דבריו נחשב לעד על דבריו.
רכוש שניתן במתנה על ידי שכיב מרע הופך לרכושו של המקבל רק לאחר מיתת השכיב מרע, ולא באופן מיידי.
במידה ושכיב מרע חילק את כל נכסיו ולאחר מכן הבריא, דבריו בטלים ונכסיו נשארים בחזקתו. הסיבה היא משום שחלוקת כל הנכסים מראה כי שכיב מרע מניח שהוא עומד למות, הנחה שמאוחר יותר מתבררת כמוטעית. במידה והוא השאיר לעצמו אפילו חלק קטן מנכסיו (מתנת שכיב מרע במקצת) מניחים כי אין קשר בין מעשיו לבין מצבו, ולכן גם אם הבריא מעשיו לא בטלים. במקרה זה ששיר לעצמו, הקנין לא חל ללא פעולת קנין.
נוסח שטר מתנת שכיב מרע

לפי כללי מתנת שכיב מרע, יכול שכיב מרע להעניק מתנה לאשתו בדיבור לבד ללא שטר. במקרה שכותבים שטר יש לכתוב בו כי השטר נכתב כאשר המת היה "קציר ורמי בערסיה" - חולה אנוש המונח במיטתו.
דנו חכמים מה יהא באופן שהשטר סותר את עצמו, שכתוב בו "כד קציר ורמי בערסיה" - שהוא נוסח מתנת שכיב מרע שחלה רק לאחר מיתת החולה, ומצד שני כתוב בה גם נוסח של מתנת בריא "וקניינא מיניה" - קנינו ממנו במתנה רגילה. באופן כזה נחלקו רב ושמואל. לולי דיני האומדנא, ההלכה הייתה שיש לשטר רק תוקף של מתנת בריא, שכתובה בפירוש בשטר, ולא תוקף של מתנת שכיב מרע שאיננה כתובה בפירוש ונסתרת על ידי נוסח המתנת בריא המבטל אותה. אך רב ושמואל פוסקים כי יש ללכת גם אחרי האומדנא שאומרת כי הייתה כאן מתנת שכיב מרע, ובזאת עצמו נחלקו רב ושמואל: רב פוסק כי המת יצר כאן שטר בעל שני כוחות משותפים, הכולל גם מתנת שכיב מרע, שחלה מחיים ואינו יכול לחזור בו, וכן מתנת שכיב מרע שכוחה המיוחד היא שחלה בדיבור גם על דברים שלא שייך בהם קניין. לעומת זאת פוסק שמואל שיש כאן ספק, שכן מתנת השכיב מרע והן המתנת בריא סותרות זו את זו.