stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים

ערך זה עוסק במוזיאון הנמצא במנהטן. אם התכוונתם למוזיאונים אחרים בשם זה, ראו .
מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים (באנגלית: The Solomon R. Guggenheim Museum) הוא מוזיאון לאמנות מודרנית המצוי בחלקה המזרחי העליון (אפר איסט סייד) של מנהטן, בעיר ניו יורק שבארצות הברית. המוזיאון הוא אחד מקבוצה של מוזיאונים שנוסדה על ידי קרן סלומון ר. גוגנהיים (אנ'), והידוע שבהם, וכן אחד המוזיאונים הידועים בעיר ניו יורק. המוזיאון נוסד בשנת 1937 ומכונה לרוב בשם "הגוגנהיים".
מלבד האמנות שבתוכו, המבנה עצמו הוא יצירת אדריכלות מודרנית מרשימה, שהוכרה כאתר מורשת עולמית בתחום האמנות והתרבות על ידי אונסק"ו.
הארץ הענייה טירול, ציו מעשה ידי פרנץ מארק המוצג במוזיאון
בעת הקמתו נקרא המוזיאון "המוזיאון של אמנות ללא אובייקטים" - "The Museum of Non-Objective Painting". מוזיאון זה נוסד על מנת להציג לציבור אמנות מודרנית מופשטת כגון ציוריהם של פרנץ מארק , וסילי קנדינסקי ופיט מונדריאן. בשנת 1959 עבר המוזיאון למשכנו הנוכחי המצוי בפינת רחוב 89 והשדרה החמישית. המבנה של המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל פרנק לויד רייט. סולומון ר. גוגנהיים עצמו לא ידע באיזה אדריכל לבחור לתכנון המוזיאון, ועל כן פנה לידידתו, הברונית הילה פון ריביי אשר בחרה ברייט היות שהוא היה הידוע באדריכלי התקופה.
במקור רצה רייט לבנות במקום מבנה מרובע, הצבוע כולו באדום. הברונית רביי התעקשה שהמבנה יהיה מעוגל וצבוע בלבן.
בשל צורתו הייחודית של המבנה, נחשב מבנה המוזיאון כיצירת אמנות בפני עצמה. צורתו האסימטרית הייחודית - העובדה שחלקו העליון רחב מחלקו התחתון וצורתו המעוגלת הבלתי סדירה היא מרשימה ביותר. ייחוד נוסף של המבנה הוא שכולו מכיל גלריה אחת המתעקלת במורד המבנה בשיפוע מתון. ב-2019 המבנה הוכרז, ביחד עם שבעה מבנים נוספים של רייט, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
בשנת 1992 נוסף למבנה מגדל ריבועי הגבוה ממבנה הספירלה המקורי.
מבקרי אמנות רבים התנגדו למבנה שתכנן רייט בטענה שהמבנה "גונב את ההצגה" מיצירות האמנות שבתוכו, וכן בשל העובדה שהיעדר החלונות מחייב שכל יצירות האמנות יוארו בתאורה מלאכותית ולא באמצעות אור חיצוני.
במרץ 2020 סגר המוזיאון את שעריו באופן זמני בשל התפרצות נגיף קורונה
המבנה הספיראלי שמהווה גלריה אחת שהמבקרים הולכים לאורכה. מבקרים מביטים במוצגים במורד הספירלה של המבנה.
פנים המבנה
הערות שוליים

↑  אדריכלות המאה ה-20 של פרנק לויד רייט באתר אונסק"ו (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'
↑  Pogrebin, Robin; Cooper, Michael (2020-03-12). "New York's Major Cultural Institutions Close in Response to Coronavirus". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268409205171  BnF: cb11878602d (data)  CANTIC: a10916374  CiNii: DA00746717  GND: 4075350-5  ISNI: 0000 0004 0626 1789  LCCN: n79065486  NKC: kn20090604008  SELIBR: 288180  SUDOC: 026561859  ULAN: 500303631  VIAF: 141479275   WorldCat (עם VIAF): 141479275
עיינות

| --- | --- |
הכניסה לבית הספר עיינותהכניסה לעיינות
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: גן רווה
גובה ממוצע: ‎24 מטר
תאריך ייסוד: 1930
סוג יישוב: יישוב מוסדי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 193 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 181 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) עיינות(למפת גוש דן רגילה) עיינות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עיינות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עיינות31°54′56″N 34°46′04″E﻿ / ﻿31.915639984339°N 34.7678857789307°E﻿ / 31.915639984339; 34.7678857789307  heמפת היישובים של מועצה אזורית גן רווה באדום - עיינות בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 2 מתוך 10
http://www.ayanot.org.il
עיינות (עֲיָנֹות) הוא כפר נוער במישור החוף הדרומי, כ-3 ק"מ מדרום-מערב לנס ציונה, בתחום המועצה האזורית גן רווה.
היסטוריה

לפי זאב וילנאי, שם המקום ניתן לו בשל מעיינות המים המפכים בשטח המוסד. לפי גרסה אחרת שם המקום הוא סמלי, ונגזר מפסוק בתורה:
”כִּי ה' אֱלֹהֶיךָ מְבִיאֲךָ אֶל אֶרֶץ טוֹבָה, אֶרֶץ נַחֲלֵי מָיִם, עֲיָנֹת וּתְהֹמֹת יֹצְאִים בַּבִּקְעָה וּבָהָר.” (דברים, ח', ז')
בשנת 1926 נרכשו 500 דונם ששימשו כאדמות למשק פועלות ביוזמת עדה מימון, לימים חברת הכנסת. ב-1929 נחרשה האדמה לראשונה ויום ייסוד המקום נקבע ל-30 במרץ 1930 בו ניטע לראשונה עץ הדרים. עיינות הוקמה על אדמת הקרן הקיימת, על ידי ויצו (הסתדרות עולמית לנשים ציוניות) ומועצת הפועלות בהסתדרות העובדים הכללית. שמה הוענק לה בשנת 1934 - עד אז נקראה "משק הפועלות הגדול ליד נס ציונה".
בתחילה שימש המקום כמשק פועלות להכשרה חקלאית לחלוצות. בחלוף השנים הפך המקום לבית ספר חקלאי ובשנות ה-90 הפך לכפר נוער.
במאורעות תרצ"ו - תרצ"ט הותקפה עיינות פעמיים, אך הנערות לא נטשו את הכפר. גם מחלת הקדחת תקפה את נערות הכפר באותן שנים.
בשנות מלחמת העולם השנייה קלט הכפר פליטים יהודים מארצות רבות ופעלה בו מחלקת הפלמ"ח הדתית בין השנים 1945-1942.
במלחמת העצמאות שימש הכפר כנקודת שמירה והתארגנות של צה"ל. עם התקדמות הצבא המצרי הפולש לעבר תל אביב הקימה חטיבת גבעתי קו הגנה שני בין גדרה לעיינות. שלט על כך נמצא בכניסה לעיינות.
לאחר קום המדינה התמקדה פעילות בית הספר החקלאי בקליטת נוער מעיירות פיתוח ועולים. קבוצות בוגרות ובוגרים של עיינות היוו גרעיני התיישבות בקיבוצים ומושבים רבים בארץ. ביניהם: התיישבות במצפה בית אשל ב 1943, גרעין הנח"ל שאזרח את נחל עוז בשנת 1953, גרעין בשנות ה - 50' לכפר חיטים ובשנות ה-60' לגונן, עין גדי, חולדה, יטבתה, עין יהב. הגרעינים המשיכו בהתיישבות עד שנות ה-80' -  (גרעין לשדה יואב למשל).
בעשור השני של המאה ה-21 מתקיימים בכפר מפגשים בין בני נוער מהארץ לבין בני נוער יהודים מחוץ לישראל הנמצאים בישראל בתוכניות חינוכיות. בשנים האחרונות נפתחו בבית הספר מסלולים עיוניים וטכנולוגיים, ביניהם מסלול ביוכימיה-רפואה ומסלול קולנוע. כמו כן קיים בבית הספר גם מסלול ללא פנימיה לתלמידי האזור, מאשדוד ועד פתח תקווה.
מול הכניסה למוסד (מכביש 42) ישנו חניון המכונה "חניון שקמי עיינות" על שם שלושה עצי שקמה המצטיינים בכך שענפיהם משתרעים על שטח גדול במיוחד ויוצרים נוף בקוטר של כ-12 מטר. לצד השקמים ישנם שרידים של סביל - שוקת מים שהקים בראשית במאה ה-19 מושל יפו דאז, מחמוד אבו נבוט. בחניון מונצחים בוגרי עיינות שנפלו במלחמת ששת הימים.
בנוסף על כל אלו, בכפר הנוער פועלת שלוחה של מכינה קדם-צבאית אדרת.
גלריית תמונות

גן פסלים במרכז הכפר - פסלי מתכת שיצר האמן חנוך בר יוסף עם תלמידי הכפר בשנות ה-90
שלט על הבית המרכזי בעיינות
הבית המרכזי בעיינות שבו התגוררה עדה פישמן מימון
פועלת בשדה, 1936
מבנה הרפת שהוקמה ב-1932, עברה שימור והוסבה לשימוש מכינה קדם צבאית אדרת ולמוזיאתר
מבנה הרפת
מבנה המחלבה שהוסב לארכיון היסטורי
חדר העיון בארכיון ההיסטורי
בית הכנסת שכיום משמש ספרייה
שלט על קו ההגנה גדרה-עיינות במלחמת העצמאות
אולם אשכול
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465730305171
ברור חיל

| --- | --- |
מרכז הקיבוץ
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: שער הנגב
גובה ממוצע: ‎75 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
מוצא המייסדים: מצרים
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,091 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,064 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) ברור חיל(למפת מערב הנגב רגילה) ברור חיל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ברור חיל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ברור חיל31°33′27″N 34°38′48″E﻿ / ﻿31.557589404888°N 34.6466508247099°E﻿ / 31.557589404888; 34.6466508247099  heמפת היישובים של מועצה אזורית שער הנגב באדום - ברור חיל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
http://www.brorhail.org.il/
חברי הקיבוץ עובדים בחקלאות, 1951
בריכת השחייה בקיבוץ, 2023
בְּרוֹר חַיִל הוא קיבוץ בצפון מערב הנגב הנמצא במועצה אזורית שער הנגב ובסמוך למועצה אזורית חוף אשקלון. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נכון למרץ 2024 הוא הקיבוץ הגדול ביותר במועצת שער הנגב ובין הגדולים באזור הדרום עם 1,186 תושבים.
שכונת ההרחבה של הקיבוץ
בתי מגורים
גן המשחקים וה"מועדון לחבר" במרכז הקיבוץ
הסילו של קיבוץ ברור חיל
חדר האוכל - בעשור השלישי של המאה ה-21, עומד נטוש
הקמת היישוב

היישוב הוקם בתאריך 5 במאי 1948 בעקבות מבצע אברהם שמטרתו הייתה לפתוח את הדרך ממרכז הארץ לנגב, שנשלטה מהכפר בֻּרֵיר. כך היה ליישוב האחרון שהוקם בארץ ישראל בטרם הקמת מדינת ישראל ואחד משני היישובים היחידים שקמו בתקופה שבין הצעת החלוקה להכרזת העצמאות (קדם לו המושב בית לחם הגלילית). בשנת 1950 עבר היישוב ממיקומו הראשוני למיקומו הנוכחי, ובשנת 1953 נבנה בו חדר האוכל.
עם הקמת היישוב, כתב המשורר יעקב אורלנד את שירו “ברור חיל”: “מול פגע השעה / מול פגעי החוק והתיל / יסדנו נקודה חדשה / וקראנו לה ברור חיל / בנגב יסדנו אותה הפעם / מול בריר הערבית היא חונה / כך תמיד בעוד הם יורים כדורי רעם / אנו יורים אבני פינה”.
מקימי היישוב היו עולים ממצרים, חברי גרעיני "חרות" ו"סנה" של תנועת "החלוץ", שעלו ארצה בשנת 1945 וקיבלו הכשרה בקיבוצים דגניה ב' וגבת.
במשך השנים קלט הקיבוץ מאות עולים מברזיל שהגיעו במסגרת גרעיני תנועת 'הבונים-דרור'. הגרעין הראשון הגיע ב-1952. במרוצת השנים הפך הקיבוץ למזוהה עמם על-ידי הציבור והתקשורת בישראל. בשנים 1958–1961, במשך שנותיו הראשונות בישראל, גר בקיבוץ הקולנוען דוד פרלוב.
נשיא עצרת האו"ם בזמן החלטת החלוקה, הברזילאי אוסוולדו ארניה, תרם לקיבוץ את הפטיש בו חתם את הדיון, ואת הפרוטוקול המקורי של הדיון. בשל בעיות בשימור הפרוטוקול הוא הועבר בנובמבר 2009 לגנזך המדינה.
היסטוריה

שמו של הקיבוץ כשם יישוב יהודי שהתקיים ככל הנראה בקרבת מקום בתקופת בית שני.
חוקר התלמוד שמואל קרויס מצא כי 'ברור-חיל' הוא שיבוש של מילה שמקורה יווני בהגיית: פְרוּריוֹן (φρούριον) בהוראת: משמר-הצבא, 'ברור-חיל' היה תחום החיילות הרומיים אשר בהם התבסס הצבא ובו עברו קווי הלימס פלסטינה המשתרעים מאזור הסמוך לעזה.
לימים, החלו יהודים למול במקום את בניהם בימי גזירות אדריאנוס שאסרו על קיום ברית מילה. במקום זה התגורר רבן יוחנן בן זכאי, כפי שמובא בגמרא: ”תנו רבנן: "צדק צדק תרדף" – הלך אחר חכמים לישיבה [...] אחר רבן יוחנן בן זכאי לברור חיל”.
שם המקום נזכר באמרה מיוחדת המופיעה בתלמוד הבבלי (מסכת סנהדרין, דף ל"ב, עמוד ב'): ”תנא קול ריחים בבורני שבוע הבן שבוע הבן אור הנר בברור חיל משתה שם משתה שם”. רש"י והתוספות מפרשים שהמשפט עוסק בקיום מצוות ברית מילה בעת גזירות אדריאנוס. לקיבוץ שהוקם בסמוך לאחר כעשור ניתן השם אור הנר. בעשורים הראשונים לקיומו הייתה בקיבוץ מסורת, לפיה אבות עלו לראש המגדל לאחר הולדת בניהם והשיאו משואה, כדי לציין את קיום טקס ברית המילה לבניהם.
שמו של היישוב השתמר בשמו של הכפר הערבי הסמוך בֻּרֵיר. כפר זה נחרב במלחמת העצמאות בקרבות חטיבת גבעתי.
 ועדת השמות הממשלתית הבהירה: ”ברוּר חיל בדומה לברוּרְיָה”
במרכז הקיבוץ נמצא גן ארכאולוגי בו ניתן למצוא עתיקות שנמצאו במשך השנים בשטחי הקיבוץ. אף על פי שלא נעשתה חפירה ארכאולוגית מסודרת במקום, הרי שהממצאים מזוהים עם התקופה הרומית והתקופה הביזנטית.
נכון ל-2019 היישוב נכלל ברשימת אזור קו העימות הדרומי שפרסמה רשות המיסים. בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 הוא סבל מירי מכיוון רצועת עזה.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

עם פתיחת מתקפת הפתע של חמאס ב-7 באוקטובר 2023 נשמעו אזעקות צבע אדום ברחבי הקיבוץ והאזור כולו, החלו מטחי טילים לעבר אזור עוטף עזה. באותה עת, הגיעו מחבלים לצומת הכניסה לקיבוץ ולגדרות המקיפות את הקיבוץ אך נבלמו על ידי רבש"ץ הקיבוץ וכיתת הכוננות בשיתוף הימ"מ וחוסלו בצומת חלץ שליד הקיבוץ. באותה שבת, החל משעות הבוקר המוקדמות, תושבי הקיבוץ הונחו להיכנס למרחבים מוגנים ולשהות בהם עד שעות הצהריים.
ב-13 באוקטובר 2023 פונה הקיבוץ מתושביו בהנחיית פיקוד העורף ובהחלטת ממשלה 988 למלון דן פנורמה בחיפה.
היסטוריה > שדה הנפט ברור חיל

בנובמבר 1956 החלה חברת לפידות חברת מחפשי נפט לישראל בקידוח "ברור 1" באזור הקיבוץ, לאחר שנמצא נפט בשדה חלץ הסמוך, אך נפט לא נמצא בו. בפברואר 1957 החל קידוח "ברור 2" וביוני 1957, פרץ בו סילון נפט וזרם לאורך מאות מטרים. הוחל מיד בהפקת הנפט ובקידוח "ברור 3", בו גם נמצא נפט. בקידוחים נוספים שנערכו נמצא נפט ב"ברור 5" באפריל 1958 וב"ברור 8" באוקטובר 1964 בשנת 1965 סיפקו שדה ברור יחד עם שדה חלץ וכוכב הסמוכים 7% מתצרוכת הנפט של מדינת ישראל.
אופי היישוב

ברור חיל היה הקיבוץ הראשון שחילק את נכסי המגורים לחבריו במסגרת שיוך דירות, כחלק מתהליך השיקום שלו לאחר המשבר הכלכלי בשנות ה-80. בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה. בשכונת ההרחבה מתגוררים בני הקיבוץ לצד משתכנים חדשים.
בתי ספר – ילדי הקיבוץ ושכונת ההרחבה לומדים בבית הספר היסודי קשת ובתיכון בית החינוך שער הנגב, שנמצאים בקריית החינוך שער הנגב ליד שדרות.
חינוך בלתי פורמלי – בקיבוץ ישנה מערכת חינוך ענפה הכוללת בתי ילדים לפי קבוצות גיל, הפועלים בשעות הצהריים/ערב ובחופשות מבית הספר.
ענפים עסקיים ומיזמי תרבות בקיבוץ

לאורך השנים פעלו ביישוב מספר מפעלי תעשייה ועסקים מקומיים. באזור התעשייה הקטן בכניסה לקיבוץ פעל מספר שנים מפעל לייבוש ירקות של חברת "דקו", ואחריו מפעל מאפים של חברת "זוגלובק". באמצע שנות השישים הקים בנימין בוכבינדר בית מלאכה לקרמיקה אמנותית תעשייתית, שזכה להכרה כ"קרמיקה ברור חיל". בשנות השבעים פעלה בקיבוץ "שלישיית ברור חיל", שהוציאה אריך נגן אחד. בשנת 1978 השתתפו נגנים מהקיבוץ בהקלטת האלבום ארץ טרופית יפה ובהופעות שבאו בעקבותיו. אנשי תרבות ותקשורת רבים כמו אלי ישראלי, אריק איינשטיין ומתי כספי קידמו את המוזיקה הברזילאית ושיתפו פעולה עם להקת הסמבה של הקיבוץ. לאחר ההפרטה נוסדו בקיבוץ מיזמי הסעדה וקייטרינג בסגנון ברזילאי. כמו-כן הוקם בו בשנת 2008 מוזיאון אדונירן ברבוזה, המציג תמונות המתארות את חייו ועשייתו של האמן הנודע וכלי נגינה אופייניים למוזיקה העממית הברזילאית. בשנת 2019 הוקמה בקיבוץ חברת האגרוטק AKOLogic. בתחילת שנת 2025 התארח בחדר האוכל של הקיבוץ זומו - המוזיאון שבדרך. בקיבוץ פועלת מכינה קדם צבאית של עמותת עין פרת - המדרשה למנהיגות חברתית.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יצחק נשרי, "ההתיישבות במלחמת העצמאות", עמוד 121 באסופת המאמרים "שנה ראשונה לעצמאות" (בעריכת מרדכי נאור) שיצאה כחלק מסדרת "עידן", הוצאת יד בן צבי. באתר "כותר"
↑  סיבוב בחדר האוכל הנטוש בקיבוץ ברור חיל, באתר 'חלון אחורי', 23 בפברואר 2020
↑  אברהם וברזיל (הקמת ברור חיל) – מאורות אל העבר
↑  היסטוריה, באתר ברור חיל
↑  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך, מטח, 2010, עמ' 160
↑  אלי אשכנזי‏, הקיבוץ שזכה במזכרות נדירות מהצבעת האו"ם בכ"ט בנובמבר, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2017
↑  תלמוד בבלי,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'מסכת סנהדרין,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'דף ל"ב, עמוד ב'
↑  ספר'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'דברים,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'פרק'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'ט"ז,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'פסוק'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'כ'
↑  תלמוד בבלי,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'מסכת סנהדרין,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'דף ל"ב, עמוד ב'; וראו גם בתוספתא מעשרות ב, א
↑  ועדת השמות הממשלתית, מסמך מחודש ניסן תשי"א, גנזך המדינה, עמוד 7
↑  רשימת יישובים שתושביהם זכאים להנחה ממס בשנת המס 2019
↑  ינון שלום יתח‏, בקבוקי תבערה מאולתרים, מצ'טות ונשק ממלחמת השחרור: כיתת הכוננות של ברור חיל, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2023
↑  סיכויים לנפט בברור חיל, הַבֹּקֶר, 6 בינואר 1957
↑  דב גולדשטיין,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'"הזהב השחור" בא לברור חיל, נפט מאיכות בינלאומית טובה זרם לואדיות, מעריב, 9 ביוני 1957
↑  שדה נפט חדש בברור חיל, קול העם, 9 ביוני 1957
↑  נפט מברור חיל - תוד שבועיים, מעריב, 16 ביוני 1957
↑  קידוח חדש - "ברור 3", הַבֹּקֶר, 24 ביוני 1957
↑  אושרה מציאות נפט ב"ברור 3", דבר, 25 באוגוסט 1957
↑  הכנות להפקת נפט מקידוח "ברור "5, דבר, 22 באפריל 1958
↑  ב"ברור "8 פרץ הנפט בכוחות עצמו, מעריב, 18 באוקטובר 1964
↑  . 10% מצריכת הנפט - מתפוקה מקומית, הצופה, 11 באפריל 1965
↑  נעמי לויצקי, מלחמת-אחים בברור חיל, באתר כותרת ראשית, ‏30.12.1987
↑  תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964
↑  בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה ניתן לתושב יישוב זה זיכוי ממס הכנסה בשיעור מסוים מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, בתנאי שהתגורר ביישוב שנה לפחות. ראו חוברות ניכויים חודשיות - לוח עזר לחישוב מס הכנסה ממשכורת ושכר עבודה, באתר של רשות המיסים
1 2  מטה התנועה מסייר בקיבוצים: והפעם – ברור חיל ואורים, באתר התנועה הקיבוצית
↑  שני מוזס,'"`UNIQ--nowiki-00000023-QINU`"'‏סופית: מפעל זוגלובק בברור חיל סוגר את שעריו בסוף השנה, באתר גלובס, 30 באוקטובר 2017
↑  שלישיית ברור חיל – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  ברור חיל - סיפור מקומי, באתר bha.localtimeline.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465877605171  VIAF: 152981117   WorldCat (עם VIAF): 152981117 
הגן הארכאולוגי בקיבוץ ברור חיל
יוזף שמידט

| --- | --- |

בול גרמני שנוצר ב-2004 לכבוד מאה שנים מאז נולד יוזף שמידט
 לידה:  4 במרץ 1904 דוידני, על יד סטורוז'ינץ, אז בדוכסות בוקובינה, בטרנסליטניה  באימפריה האוסטרו-הונגרית - כיום באוקראינה
 פטירה:  16 בנובמבר 1942 (בגיל 38) מחנה פליטים גירנבאד, על יד הינוויל, קנטון ציריך, שווייץ 
 מקום קבורה:  Israelite Cemetery Lower Frisian Mountain 
 מוקד פעילות:  ברלין, וינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1924 
 סוגה:  מוזיקה קלה:אופרטות, סרטים מוזיקליים, קאנצונטות; אופרות, חזנות
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית, עברית, יידיש, רומנית, צרפתית 
 josephschmidt-archiv.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יוזף שמידט (בגרמנית: Joseph Schmidt, ‏4 במרץ 1904, דוידני, דוכסות בוקובינה באימפריה האוסטרו-הונגרית, בימינו באוקראינה – 16 בנובמבר 1942, מחנה גירנבאד, על יד הינוויל, קנטון ציריך, שווייץ) היה זמר אופרה ואופרטה, טנור לירי וחזן יהודי מפורסם, יליד בוקובינה, נודע גם בכינויים "הזמיר מצ'רנוביץ" ו"קרוזו היהודי". פעל בעיקר בגרמניה ואוסטריה ונחשב לאחד הטנורים הגדולים של הארצות הדוברות גרמנית ובכלל.
שנות ילדותו וצעירותו

יוזף שמידט היה השלישי מבין חמשת ילדיהם של וולף שמידט ואשתו, שרה, בת לבית אנגל. נולד ב-1904 בכפר דוידני (Davideni) שבבוקובינה, כיום באוקראינה. היו לו שלוש אחיות:רגינה, בטי ומרים ואח שלמה. משפחת שמידט, שהייתה משפחה קשת יום, נדדה בין יישובים שונים עד שאחרי פריצת מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 השתקעה בבירת בוקובינה, צ'רנוביץ. יוזף לקח שיעורים פרטיים במוזיקה אצל המלחין א. זבולוביץ' וכן שיעורי נגינה בפסנתר וכינור. הוא שר החל מגיל 12 במקהלות בתי הכנסת של צ'רנוביץ (לצד חזנים כמו דוד משה שטיינברג ודוד פלדמן) ושל רדאוץ וקיבל שיעורי פיתוח קול אצל החזן סמואל טנדושטיין ומאוחר יותר אצל המורה הידועה בצ'רנוביץ, פליציטס לרכנפלד-הז'ימאלי. פרט לשפות אמו - יידיש, גרמנית ועברית, רכש שמידט מגיל צעיר שליטה טובה מאוד ברומנית, צרפתית ואנגלית. 
עוד כנער השתתף בהפקות אופרה של קבוצות מקומיות גרמניות ובסיוריהן. בשנת 1918 נרשם לגימנסיה ובשנת 1922 לקורסים באקדמיה למסחר בצ'רנוביץ.
בנובמבר 1924 הופיע לראשונה כסולן ברסיטל פומבי בצ'רנוביץ עם אריות מתוך אופרות - הטרובדור ואאידה של ורדי, ליצנים של לאונקוואלו, כרמן של ביזה, הספר מסביליה של רוסיני וגם לידר ובלדות רומניות. 
בהמשך עבר לגור בברלין, בחסות דודו לאו אנגל, שהיה תושב העיר ובסופו של דבר הפך לאמרגנו. בברלין קיבל שיעורי פסנתר ולמד פיתוח קול בכיתה של הבריטון והמורה הרמן וייסנבורן(אנ'), בבית הספר המלכותי למוזיקה.
בשנת 1926 הפסיק את לימודיו ושב לרומניה (אליה השתייך בין 1940-1918 אזור הולדתו) כדי למלא את חובת השירות הצבאי הסדיר. הוא שרת כמתופף בתזמורת צבאית בעיר רדאוץ. לפעמים נתבקש לשיר בפני קציני הגדוד. עם תום השרות הצבאי באותה שנה קיבל משרת חזן בבית הכנסת כורל של צ'רנוביץ, ה"טמפל".
פריצת הקריירה הבינלאומית

בשנת 1928 חזר שמידט לברלין והשלים את לימודיו. הוא הפך שם ל"כוכב בן לילה" לאחר שהבריטון ההולנדי קורנליס ברונסחסט, מנהל חטיבת האופרה של רדיו ברלין, ליהק אותו ב-29 במרץ 1929 בתפקיד ואסקו דה גאמה בשידור הרדיופוני של האופרה "האפריקאית" מאת מאיירבר שהתקיים ב-18 באפריל 1929 בשעה 20 ברדיו ברלין. שמידט שר לאחר מכן גם בתפקידים של הנס ב"הכלה המכורה" מאת סמטנה וליונל ב"מרתה" מאת פלוטו. הייתה לו עם זאת גם הופעה על הבמה באופרטה של ראלף בנצקי "שלושת המוסקטרים" במסגרת מופעי הרוויו של אריק שארל. כעבור שבועות מספר כבר חתם על חוזי הקלטות, קודם עם חברת "אולטרפון" ואחר כך עם "אודיאון/פרלופון. קומתו הנמוכה (1.54 מטר) מנעה ממנו להופיע על במות האופרה. הוא היה נמוך מדי להופעה במופעי אופרה רגילים, לכן התמקד בהופעות ברדיו, ברסיטלים, הקלטות ובהשתתפות בסרטים בגרמנית ובאנגלית. עד שנת 1933 שר ב-37 תפקידים במופעי אופרה רדיופוניים, ביניהם "הדוור מלונז'ימו" מאת אדם,"האילמת מפורטיצ'י" מאת אובר,"בנבנוטו צ'ליני" מאת ברליוז, "לואיזה" מאת גוסטב שרפנטייה,"דינורה" ו"הנביא" מאת מאיירבר, "אידומניאו" ו"חליל הקסם" מאת מוצרט, סיפורי הופמן מאת אופנבך, "הספר מסביליה",וילהלם טל ו"סמירמידה" מאת רוסיני, לה טרוויאטה, "הטרובדור","נשף מסיכות", דון קרלו וערבית סיציליאנית מאת ורדי. דרך גלי האתר הפך מוכר ונערץ בכל קצות תבל.
בשנת 1931 קיבל את תפקידו הקולנועי הראשון בסרט Der Liebesexpress (אקספרס האהבה) בבימויו של רוברט וינה (Wiene).
במקביל להופעותיו ברדיו ברלין, שר שמידט מדי פעם כחזן בבית הכנסת הרפורמי הגדול של ברלין. שירתו הוקלטה באולפני ברלין, כשהוא מלווה במקהלה בת 100 זמרים, שני עוגבאים ועוד סולנים ידועים. רפרטואר החזנות שלו כלל יצירות רבות מאת לואיס לבנדובסקי. הקלטות אלה נלקחו על ידי המנהל המוזיקלי של הקהילה, ד"ר הרמן שילדברגר, שהיגר בשנת 1939 לאוסטרליה, אך חלקן ניזוקו על ידי שומרי הגבול הגרמנים. הקלטות אלה הגיעו בשנת 1994 לידי בית התפוצות בתל אביב.
שיא הקריירה בעולם הקולנוע במקביל לעליית הנאצים

עם עליית הנאצים לשלטון עדיין התאפשר לו לתקופה קצרה להמשיך בפעילותו האמנותית.
הגיע לשיא הפופולריות שלו בבכורת סרטו המוזיקלי (Sängerfilm) הראשון - "שיר סובב עולם", שבויים על ידי ריכרד אוסטוולד והופק במיוחד עבורו ובהשראת חייו בהיכל אופה בברלין ב-9 במאי 1933. בסרט דובר על זמר צעיר מוכשר שלא היה יכול להופיע על במות האופרה בגלל קומתו הנמוכה והוא מצא את דרכו אל לב הקהל באמצעות הרדיו.
אך במהרה נאסרה כניסתו לאולפני הרדיו והקולנוע בגלל מוצאו היהודי. מאוחר יותר, בשנת 1937 שמידט והבמאי אוסטוולד, שהיה גם הוא יהודי, יצרו גרסה באנגלית של הסרט My Song Goes Round The World שזכתה גם היא להדים יוצאי דופן. 
הוא עזב את גרמניה ועבר לווינה, בה הופקו יתר סרטיו -  "כוכב נופל משמים" Ein Stern fällt vom Himmel ,"כשאתה צעיר,העולם הוא שלך" Wenn du jung bist, gehört dir die Welt ,"היום הוא היפה בחיי" Heut’ ist der schönste Tag in meinem Leben
למרות עוינות השלטון בגרמניה, קולו החם, בעל המנעד הרחב, הלהיב את ההמונים ונמכרו אלפים מתקליטיו. בשנים 1934 ו-1936 שיחק גם בסרטים שהופקו באנגליה. בסרטו האחרון "היום הוא היפה בחיי" גילה שמידט גם כישורי משחק כשנדרש לגלם בו שני תפקידים.
שמידט עשה סיורים עתירי הצלחה בעולם, לרבות בלונדון, בודפשט, קובה ומקסיקו.
ב-1933 התארח בשביל שני רסיטלים באולם החברה המוזיקלית בצ'רנוביץ (בימינו אולם התזמורת הפילהרמונית המקומית). רסיטלים בצ'רנוביץ כללו, למשל, אריות מ"אאידה", יבגני אונגין ומפיק דאם מאת צ'ייקובסקי, מהחטיפה מן ההרמון מאת מוצרט, מ"ההולנדי המעופף" מאת וגנר וקטע הסולו לטנור מסימפוניית "פאוסט" מאת פרנץ ליסט. ב-1934 הופיע שמידט גם בארץ ישראל בסיור הופעות שנמשך כשבועיים. הופיע בחמישה קונצרטים בתל אביב, כמו כן בעין חרוד וביישובים אחרים וביקר בכותל המערבי.
בפני צופים יהודים, בעת הסיור בארץ ישראל, שר גם פרקי חזנות.
יוזף שמידט זכה לפרסום רב ולהצלחה בארצות השפלה בלגיה והולנד. הוא לא דיבר הולנדית אך ביצועו בהולנדית לשיר "אני אוהב את הולנד (אנ')" היה להיט שם בשנות ה-30. בשנת 1936 שר בהולנד מול קהל של 100,000 איש בפסטיבל מוזיקה VARA בבירקהובן . בשנת 1937 ערך סיור בארצות הברית והופיע בקרנגי הול וברדיו סיטי לצד זמרים ידועים אחרים כמו גרייס מור (אנ') וארנה זאק (אנ'). . בינואר 1937 ביקר והופיע בפעם אחרונה בברלין.
בעקבות האנשלוס עזב האמן את וינה ובמרץ 1938 התיישב בבריסל, מקום בו היה רצוי ובו יכול היה בינואר 1939 להופיע לראשונה בהפקת אופרה על במה, ב"תיאטר דה לה מונה" בתפקיד רודופלו ב"בוהמה" מאת פוצ'יני, בעוד שבגרמניה ובאוסטריה כבר לא יכול היה להופיע בשום אופן. החל מיום הבכורה ב-19 בינואר 1939 ובהמשך הזמר קצר במופע זה הצלחה אדירה. הוא סייר בהמשך ברחבי בלגיה - בליאז', גנט, אנטוורפן, ברוז', קורטרה, אוסטנדה וורבייה, אחר כך גם בהולנד בדורדרכט, אוטרכט ובתיאטר פרינסס בהאג. 
בשנת 1939 ביקר שמידט לאחרונה את אמו בצ'רנוביץ.