stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארכימדס (אונייה, 1838)
הפלגות האונייה > החכרת האונייה לברונל

עם שובה של "ארכימדס" להולנד, הסכים סמית להחכיר את "ארכימדס" לכמה חודשים לחברת אוניות הקיטור "גרייט וסטרן", שהייתה בעיצומה של בניית אוניית קיטור הגדולה בעולם, "גרייט בריטיין" שתוכננה להיות אוניית משוטות. מתכנן האונייה, איזמבארד קינגדום ברונל, התרשם מאוד מאמצעי ההנעה החדש, החליט להסב את האונייה בבנייתה לאוניית מדחף, ולאחר ששכנע את שותפיו לחברה, הותקן ב"גרייט בריטיין" מדחף ארבעה להבים מדגם חדש שתכנן סמית.
הפלגות האונייה > המשך שירותה בים

סמית ושותפיו לחברה חשבו מתחילה למכור את "ארכימדס" לצי המלכותי, אבל כשהדבר לא הסתייע, מכרה Ship Propeller Company את האונייה לשימוש מסחרי. על פי ההערכות הפסידה החברה כ-50,000 ליש"ט במיזם "ארכימדס", ולאחר זמן פורקה.
הידיעות על המשך הקריירה של "ארכימדס" מקוטעות. האונייה עלתה על שרטון בביצ'י הד (אנ') ב-1840. ב-1845 נעלמה מרשומות האוניות של לויד'ס, אבל הופיעה מחדש ב-1847 לאחר שיפוץ. מנועיה ומכונותיה פורקו בתאריך לא ידוע בסנדרלנד, ואחר כך היא המשיכה להפליג כאוניית מפרשים. ב-1850 נרשמה בבעלות של חברת הספנות Elbe & Humber Steam Navigation Company, שהפעילה אוניות סוחר בין המבורג והאל. ב-1852 הותקנו בה חיבל ומפרשים חדשים, אבל היא נעלמה שוב מרשומות הלויד'ס שנה או שנתיים אחר כך. בתחילת נובמבר 1852 פרצה שריפה במחסן האחורי שלה בעודה מפליגה מהאל להמבורג. היא הגיעה להמבורג ב-9 בנובמבר כשהמחסן האחורי שלה מוצף מים. את הקריירה שלה סיימה בעשור של 1850–1860, בהפלגות סדירות בין צ'ילה ואוסטרליה. ב-20 באפריל 1857 התפרסמה ידיעה ב-Sydney Morning Herald כי בליל ה-17 בינואר באותה שנה אבדה "ארכימדס" בחופי Paumotu Islands או Low Islands, כ-400 מייל מזרחית-דרום-מזרחית לטהיטי, במהלך הפלגה מולפראיסו למלבורן, כנראה כתוצאה מטעות במפה.
הערות שוליים

↑  Fincham, pp. 339–341.
↑  ספינת קיטור (steamboat), להבדיל מאוניית קיטור (steamship), מתאימה לשיט במים פנימיים (תעלות, נהרות, אגמים) או בקרבת החוף, אך לא בים הפתוח.
↑  Smith, pp. 66–67.
↑  Fincham, pp. 339–344.
↑  Bourne, p. 27, 29.
↑  Bourne, p. 86; Fincham, p. 344.
↑  Bourne, pp. 89–91.
1 2 3  Bourne, p. 87.
↑  Herapath, p. 456.
↑  Schaefer and Hedge, p. 191.
1 2  Fincham, p. 346.
↑  הספק נומינלי (nominal horsepower) הוא ההספק התאורטי שמפתח מנוע קיטור כשהוא פועל בלחץ קיטור סטנדרטי של 7 ליברות לאינץ' מרובע ולא בלחץ הקיטור הממשי השורר בצילינדר שלו. פרמטר זה שימש לאומדן ההספק של מנועי הקיטור הראשונים בתחילת המאה ה-19. ההספק חושב על פי הנוסחה: 7 ליברות לאינץ' מרובע x שטח הבוכנה באינצ'ים מרובעים x מהירות הבוכנה הממוצעת ברגל לשנייה חלקי 33,000.
↑  Smith, p. 70.
↑  Preble, p. 146.
↑  Burgh, p. 11.
↑  Bourne, p. 85.
1 2  Fox. p. 146.
1 2  Fincham, pp. 346-348.
1 2  Bourne, p. 86.
↑  Smith, pp. 71-71.
1 2  Smith, p. 71.
↑  "Advertising". The Britannia and Trades' Advocate. 26 September 1850.
↑  "Shipping". The Morning Chronicle. No. 26799. London. 15 November 1852.
↑  Parker and Bowen 1928. p. 14.
↑  "Loss of the Archimedes". The Sydney Morning Herald. 20 April 1857.
המדחף הנתיק של "ארכימדס". איור בעיתון, 1843.
התחרות בין "ארכימדס" ל"וולקן". ציור מאת ויליאם ג'ון האגינס, לפני 1845.
פרנסיס פטיט סמית, ציור מאת William Boxall, ‏1856.
אנטונין פננקה

אנטונין פננקה (בצ'כית: Antonín Panenka; נולד ב-2 בדצמבר 1948) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום נשיא קבוצת בוהמיאנס פראג. פננקה המציא שיטה חדשה לבעיטת פנדל, הקרויה כיום על שמו - בעיטת "פננקה".
פננקה שיחק לאורך רוב הקריירה בבוהמיאנס, והמשיך לשחק במספר קבוצות באוסטריה, בהן ראפיד וינה בה זכה בשתי אליפויות ושלושה גביעים. פננקה ערך 59 הופעות במדי נבחרת צ'כוסלובקיה, בהן כבש 17 שערים. הוא זכה עם הנבחרת ביורו 1976. שיטת בעיטת הפנדל הייחודית שלו הפכה למפורסמת במשחק הגמר של הטורניר מול גרמניה המערבית, כאשר כבש כך את הפנדל המכריע בדו-קרב בעיטות עונשין.
קריירת משחק

פננקה גדל בקבוצת הנוער של בוהמיאנס פראג. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת 1967/1968, ושיחק במדיה במשך 13 עונות, מתוכן שמונה בליגה הבכירה. הקבוצה לא זכתה להצלחה מקומית ולא רשמה זכייה בתארים בתקופתו של פננקה, אך איכויותיו במסירות ובמצבים נייחים הפכו אותו לאחד מכוכביה הגדולים של המועדון, ואף לזכייה בתואר כדורגלן השנה בצ'כוסלובקיה ב-1980, וכן לאחד משחקניה המשמעותיים של נבחרת צ'כוסלובקיה.
פננקה הפך למבוקש בקבוצות שונות ביבשת, אך חוקי הליגה אסרו על שחקנים לעבור לליגות מחוץ למדינה עד לגיל 32. מעברו הראשון של פננקה מחוץ לליגה זרה היה בעונת 1980/1981, אז עבר לראפיד וינה האוסטרית. במדיה של ראפיד רשם פננקה חמש עונות מוצלחות, במהלכן זכה שתי אליפויות ושלושה גביעים. בעונת 1984/1985 אף העפיל עם קבוצתו לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, אך בשל פציעה לא פתח פננקה בהרכב קבוצתו לגמר, ועלה כמחליף בדקה ה-67 בהפסדה של הקבוצה 3-1 לאברטון. הייתה זו עונתו האחרונה של פננקה בקבוצה, בטרם המשיך לשחק במספר קבוצות מהליגות הנמוכות באוסטריה, עד שסיים את הקריירה ב-1989, בגיל 41.
קריירת משחק > נבחרת צ'כוסלובקיה

את הופעת הבכורה שלו במדי צ'כוסלובקיה ערך פננקה ב-26 בספטמבר 1973, במהלך הפסדה של צ'כוסלובקיה 2-1 לסקוטלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש כחצי שנה אחר כך, ב-27 באפריל 1974, במהלך משחק ידידות מול צרפת שהסתיים בשוויון 3-3.
פננקה היה שותף להעפלתה של צ'כוסלובקיה ממוקדמות יורו 1976, בין היתר לאחר שכבש שלושער לרשתה של קפריסין, וכבש בניצחון 2-0 במשחק הראשון של רבע הגמר מול ברית המועצות. בטורניר יורו 1976 שנערך ביוגוסלביה, פתח פננקה בהרכב נבחרתו ושיחק 120 דקות בניצחון 3-1 על הולנד בהארכה בחצי הגמר. פננקה פתח ושיחק 120 דקות גם בגמר מול גרמניה המערבית, שהסתיים בשוויון 2-2. פננקה בעט את הפנדל החמישי והמכריע בדו-קרב בעיטות עונשין בשיטתו הייחודית, שהתפרסמה מאז ברחבי העולם.
פננקה העפיל עם נבחרתו ממוקדמות יורו 1980, לאחר שכבש שני שערים בחמש הופעות. הוא רשם ארבע הופעות ביורו 1980 וכבש בטורניר שער אחד, בניצחון 3-1 על יוון. פננקה ונבחרתו סיימו את הטורניר במקום השלישי. בטורניר מונדיאל 1982 רשם פננקה שתי הופעות בשלב הבתים, בסיומו הודחה הנבחרת מהטורניר. פננקה כבש בשני המשחקים מהנקודה הלבנה, שני שעריה היחידים של הנבחרת בטורניר שהעניקו לה תוצאות תיקו 1-1 מול כווית ומול צרפת.
המשחק מול צרפת שסיים את דרכה של צ'כוסלובקיה בטורניר היה משחקו האחרון של פננקה בנבחרת. לזכותו של פננקה 59 הופעות ו-17 שערים במדי צ'כוסלובקיה.
בעיטת פננקה

פננקה זכה להכרה בינלאומית בגמר יורו 1976, בו פגשה צ'כוסלובקיה את גרמניה המערבית. בסיומה של ההארכה עמדה התוצאה על שוויון 2-2, ונקבע כי לראשונה בתולדות גמר היורו, יוכרע המשחק בדו-קרב בעיטות עונשין. שלוש הבעיטות הראשונות של כל נבחרת היו מדויקות, וכן הבעיטה הרביעית של צ'כוסלובקיה, שקבעה 4-3. אולי הנס, הבועט הרביעי של גרמניה, שלח את הכדור מעל המשקוף. פננקה ניגש לבעוט את הכדור החמישי, בידיעה ששער יעניק לנבחרתו את הניצחון במשחק. פננקה זייף בעיטה לפינה, מה שהטעה את שוער גרמניה ספ מאייר שזינק שמאלה, ואז הקפיץ בעדינות את הכדור למרכז השער.
האופן הייחודי בו בעט פננקה את הפנדל כבר נוסה על ידו לפני כן במשחקי ליגת העל הצ'כוסלובקית, אך מכיוון שקבוצתו לא שיחקה במפעלים האירופיים, לא זכתה השיטה להתפרסם עד לאותו המשחק. הרגע המכריע והייחודיות של הבעיטה הפכו אותה לאחת משיטות הבעיטה המפורסמות ביותר, ועד היום נקראת בעיטה מסוג זה "בעיטת פננקה", על שמו של הבועט המקורי. הבעיטה זכתה לאזכורים תרבותיים רבים.
בעיטת הפננקה זכתה לחיקויים רבים בטורנירים בכירים בעולם כולו. בין היתר צלחו בבעיטה זינדין זידאן במונדיאל 2006, סבסטיאן אבראו במונדיאל 2010, פרנצ'סקו טוטי ביורו 2000, הלדר פושטיגה ביורו 2004 ואנדראה פירלו ביורו 2012, ורבים נוספים. בגמר קופה אמריקה 2015, כבש אלכסיס סאנצ'ס את הפנדל המכריע בשיטת הפננקה והיה לשחקן השני, אחרי אנטונין פננקה בעצמו, שמכריע טורניר משמעותי בבעיטת פננקה.
תארים

אליפות אוסטריה (2): 1981/1982, 1982/1983
הגביע האוסטרי (3): 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985
אליפות אירופה: 1976
כדורגלן השנה בצ'כוסלובקיה: 1980
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת צ'כוסלובקיה> שנה | נבחרת צ'כוסלובקיה> הופעות | נבחרת צ'כוסלובקיה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1973 | 2 | 0 |
| 1974 | 6 | 1 |
1975: 3
| 1976 | 8 | 4 |
| 1977 | 3 | 1 |
| 1978 | 6 | 1 |
| 1979 | 9 | 3 |
| 1980 | 14 | 1 |
| 1981 | 5 | 1 |
| 1982 | 3 | 2 |
| סך הכול | 59 | 17 |
הערות שוליים

↑   אמיר ענבר, כשאנטונין פננקה שינה את כללי המשחק של הפנדל, באתר הארץ, 19 ביוני 2015
↑  שחר חי, כדורגל לפיזיקאים: פנדל בבגרות, באתר ynet, 13 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1324057114  ISNI: 0000 0001 0427 3995  LCCN: n85069720  NKC: jn20000728478  VIAF: 156000135   WorldCat (עם VIAF): 156000135
אשוחית לבנה

| אשוחית לבנה |
| --- | --- |
עצי אשוחית לבנה בפיירבנקס באלסקה עצי אשוחית לבנה בוגרים בפיירבנקס באלסקה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אשוחית
מין:: אשוחית לבנה
שם מדעי
 Picea glauca ‏(‏Moench)‏ Voss
תחום תפוצה
 תפוצת העץ מודגשת בירוק כהה

קליפת הגזע של אשוחית לבנה בוגרת
אצטרובל זכרי של אשוחית לבנה בשלב ההאבקה
אצטרובל נקבי פתוח של אשוחית לבנה
זרעים של אשוחית לבנה
אשוחית לבנה (שם מדעי: Picea glauca, באנגלית: White spruce) הוא עץ מחטני ירוק-עד ממשפחת האורניים. תחום התפוצה של העץ משתרע על צפון אזורי האקלים הממוזג ויערות הטייגה של אמריקה הצפונית עד קו העצים של הטונדרה. תחום התפוצה המקורי השתרע ממרכז אלסקה ועד מזרחה, דרומה לרוחב רוב שטחה של קנדה, והוא מצוי בכל עשר הפרובינציות ושלוש הטריטוריות של המדינה. העץ התאזרח במדינות הגובלות בקנדה גם בחלקים הצפוניים של ארצות הברית: מונטנה, מינסוטה, ויסקונסין, מישיגן, ורמונט, ניו המפשייר ומיין; יש גם אוכלוסייה מבודדת בגבעות השחורות של דקוטה הדרומית וויומינג. העץ הוא אחד מקרוב ל-40 מינים של הסוג אשוחית, ואחד העמידים ביותר לתנאי האקלים הקשים של האזור הארקטי.
אשוחית לבנה היא העץ הרשמי של הפרובינציה מניטובה של קנדה, ושל מדינת דקוטה הדרומית בארצות הברית.
תיאור > נוף

אשוחית לבנה היא עץ ירוק-עד בגובה בינוני עד קטן או אפילו שיח. ברוב תחום התפוצה שלו העץ מגיע לגובה שבין 25 ל-30 מטרים, וקוטר בגובה חזה של 60 עד 90 סנטימטרים, ובמקרים יוצאי דופן עד 55 מטרים, וקוטר הגזע של מטר. בפנים אלסקה גובה העצים בין 12 ל-21 מטרים, אף שהעץ גדל לעיתים קרובות בצורת קרומהולץ או כשיח בגובה 1–2 מטרים בשל הטמפרטורות הנמוכות בגובה או בקווי רוחב צפוניים. משך חייו של העץ בין 100 ל-250 שנים, כשהעצים המבוגרים יותר גדלים במקומות מוגנים משריפות כדוגמת איים. בקו העצים יש גם עצים בני יותר מ-350 שנים כשהעץ המבוגר ביותר המתועד גדל מעבר לחוג הארקטי והוא בן קרוב ל-1,000 שנים. בשנים הראשונות העץ גדל באיטיות. אחרי 20 שנים הוא יכול להגיע לגובה של 1.5 מטרים. נוף העץ הוא חרוט רחב עד צר כשהצמרת ישרה.
תיאור > שורשים

לאשוחית לבנה יש מערכת שורשים אנכית, אופקית ומערכת שורשים גרים. מערכת השורשים נוטה להיות רדודה במיוחד בקרקעות שבהן מי התהום גבוהים או מעל קפאת-עד. מרבית השורשים גדלים בתוך 15–30 הסנטימטרים הראשונים ומרביתם אופקיים, אם כי השורש השיפודי יכול להגיע עד לעומק של 3 מטרים. מערכות שורשים מרובי שכבות, משניות וגרות נוצרות במישורי הצפה בתגובה למשקעי סחף. כתוצאה מהתפתחות שורשים גרים במשקעי סחף גדלה האשוחית הלבנה עם שורשים אופקיים ואנכיים חזקים.
תיאור > גזע וענפים

הגזע ישר וקליפתו דקה עד עובי 8 מילימטר, גונה תחילה אדמדם ההופך לאפור-חום. הקליפה מכילה שרף, היא חלקה, ומתקלפת בלוחיות קטנות מעוגלות ברוחב 5 עד 10 סנטימטרים כשגון המשטח הנחשף כסוף. הענפים קצרים נוטים מעט כלפי מטה.
תיאור > ניצנים ועלווה

הניצנים מעוגלים בגוון חום-כתום, ואורכם בין שלושה לשישה מילימטרים. העלים הם דמויי מחטים נוקשות בעלות חוד, אורכם בין 15 ל-20 מילימטרים, הם מכילים שרף וצורתם מרובעת בחתך רוחב. בחלקם העליון גונם ירוק-כחול ויש בהם כמה שורות של קווי פיוניות לבנים דקים. בחלקם התחתון גונם כחול-לבן ויש בהם שני קווי פיוניות עבים. כמעט כולם בקצה הענף. עלים כתושים מפיצים ריח עז. המחטים מכוסים בציפוי שעווה לבן שנתן את השם הנפוץ למין זה כמו גם לסיומת השם המדעי (glauca – מלטינית glaucus, שתיאר גוון חיוור בין צהוב-ירוק לאפור-כחלחל וגם ציפוי שעווה). אורך החיים של המחטים הוא בין ארבע ל-10 שנים.
תיאור > אצטרובלים וזרעים

אשוחית לבנה הוא צמח חד-ביתי, כלומר בעל פרחים משני המינים על אותו עץ. האצטרובל הזכרי הוא אליפטי מאורך באורך של סנטימטר, בהתחלה סגול וזקוף והופך חום-צהבהב כשהוא תלוי על גבעול קצר וכמש לאחר שחרור האבקה. האצטרובל הנקבי הוא דמוי פרי מתנדנד גלילי צר התלוי על הענפים העליונים של העץ. אורכו בין 3 ל-7 סנטימטרים ורוחבו 1.5 סנטימטרים כשהוא סגור, והוא נפתח עד לרוחב של 2.5 סנטימטרים. האצטרובל בנוי מקשקשים דקים גמישים באורך 15 מילימטרים ששוליהם מעוגלים וחלקים. בתחילה גונם ירוק או אדמדם אבל הופך לחום בהיר 4 עד 8 חודשים אחרי ההאבקה. הזרעים קטנים שחורים באורך 2 עד 3 מילימטרים שאליהם צמודה כנף ארוכה דקה באורך 5 עד 8 מילימטרים. אלף זרעים שוקלים בין 1.1 ל-3.2 גרם.
תפוצה

תחום התפוצה של העץ משתרע על רוב שטחה של קנדה והוא מצוי בכל עשר הפרובינציות ושלוש הטריטוריות של המדינה. העץ התאזרח במדינות ארצות הברית הגובלות בקנדה בחלקים הצפוניים של ארצות הברית: מונטנה, מינסוטה, ויסקונסין, מישיגן, ורמונט, ניו המפשייר ומיין; יש גם אוכלוסייה מבודדת בגבעות השחורות של דקוטה הדרומית וויומינג. הקצה המזרחי של תחום התפוצה הוא בחוף המזרחי של חצי האי לברדור והקצה המערבי הוא בחוף המערבי של אלסקה. אשוחית לבנה היא מין העץ הצפוני ביותר באמריקה הצפונית, ומגיע עד צפונית לקו הרוחב 69° בדלתה של הנהר מקנזי. הוא גדל בין גובה פני הים ועד לגובה של 1,520 מטרים. קצה התפוצה הצפונית לו מקבילה לקו העצים, שבו הטמפרטורה הממוצעת ביולי היא 10°C, הגורמים המשפיעים הם סך כל הימים שבהם יש טמפרטורות קיציות, קרינת שמש ממוצעת ועוצמות האור. אשוחית לבנה נמצאת באזורים שבהם עונת הגדילה גדולה מ-60 ימים בשנה.
הקצה הדרומי של אזור התפוצה של אשוחית לבנה מהווה כ-60% או יותר מסך כל העצים מקביל פחות או יותר לאזור שבו הטמפרטורה היומית הממוצעת ביולי היא 18°C, סביב הימות הגדולות. במפנה הקיץ אורך היום נע בין 17 שעות בקצה הדרומי ל-24 שעות מעל לחוג הארקטי.
האשוחית הלבנה היא אחד המחטניים העמידים ביותר לקור. בחלק מאזור התפוצה שלו הטמפרטורות היומיות הממוצעות בינואר הם 6.7°C- וטמפרטורות מינימום קיצוניות יכולות להגיע ל-56.5C-. טמפרטורות מינימום של 50°C- קיימות במרבית אזור התפוצה למעט החלקים הדרומיים והדרום-מזרחיים ביותר. בעצמו, או יחד עם אשוחית שחורה וארזית מזרחית (Larix laricina) הוא יוצר את הקצה הצפוני שבו גדלים עצים.
המין יוצר יערות מעורבים, שבו בדרך כלל הוא המין הדומיננטי. העצים הגדלים בחברת אשוחית לבנה כוללים אשוחית שחורה, שדר הנייר (Betula papyrifera), צפצפה רעדנית, אשוחית אדומה (Picea rubens) ואשוח ריחני (Abies balsamea). לעיתים כלולים בחברת העצים המעורבים ליבנה צהוב (Betula alleghaniensis) ואדר הסוכר (Acer saccharum).
אשוחית לבנה שונה מאשוחית שחורה בכך שאין כיסוי צפופה של פלומה על הקליפה של הקצוות של ענפים צעירים, הקליפה שלה בגוון חום-אדמדם בהיר יותר, המחטים ארוכות יותר, האצטרובלים גדולים יותר ומעוגלים פחות, והיא מעדיפה לגדול באזורים גבוהים יותר ופחות בוציים.
רביית כלאיים טבעית מתרחשת תדיר עם אשוחית אנגלמן ואשוחית סיטקה, ולעיתים נדירות עם אשוחית שחורה.
שימושים

העץ של אשוחית לבנה הוא קל ורך ומשמש לבנייה והוא אחד המקורות החשובים ביותר בקנדה לתעשיית הנייר. התהודה של העצה והיכולת להעביר תנודות מאפשרת לבנות ממנו כלים מוזיקליים דוגמת גיטרות וכינורות. העץ משמש לעיתים רחוקות כעץ חג המולד וכשובר רוח.
תת-המין של הגבעות השחורות (Picea glauca var. densata) משמש ליצירת בונסאי
אצטרובלים צעירים וזרעים ניתנים לאכילה. את הקליפה הפנימית אפשר לייבש לטחון ולהשתמש על מנת להסמיך מרקים או להוסיף לדגנים בהכנת לחם. מקצות הנבטים אפשר להכין תה עשיר בוויטמין C. מהעלים אפשר להפיק שמן שבעזרתו מוסיפים טעם לגומי ללעיסה, גלידה, משקאות קלים וממתקים.
הילידים נהגו להשתמש בחלקים מהעץ לאכילה, ולמטרות רפואיות, בייחוד לתלונות על כאבים בחזה. את הקליפה הפנימית נהגו ללעוס ובתמיסה שיצרו השתמשו כנגד שחפת, שפעת והצטננויות. הילידים נהגו ליצור חבלים משורשי העץ על מנת לתפור את הקליפה של הקאנו שבנו ולקליעת סלים. הזפת שבגזע שימשה כחומר אטימה לקאנו.
מזיקים

אף שלעיתים העץ מתואר כחסין יחסית בפני מחלות וחרקים, הוא רחוק מאוד מחסינות בפני פגיעת חרקים. החרקים המזיקים ביותר לאשוחית לבנה כוללים את מין העשים Choristoneura fumiferana (באנגלית Eastern spruce budworm) ו-Zeiraphera canadensis (באנגלית Spruce bud moth), ומיני הצרעות מקבוצת הדבוראים האל-שנציים (Symphyta)‏ Pikonema alaskensis (באנגלית yellow-headed spruce sawfly) ו-Gilpinia hercyniae (באנגלית European spruce sawfly) ומין חיפושית הקליפה Dendroctonus rufipennis (באנגלית Spruce beetle) שהתפרצויות שלה השמידו מעל ל-9,300 קילומטרים רבועים של יערות באלסקה. מלבדם יש סוגים רבים אחרים של חרקים הגורמים לדרגות שונות של נזקים לאשוחית לבנה.
ארנבת השלג אוכלת את ענפי העץ עד לגובה של 2 מטרים. כמה יונקים אוכלים את זרעי האשוחית. סנאי אדום נוהג לקטוף את האצטרובלים לפני שהבשילו, ומינים של אוגר יערוני (Peromyscus) אוכלים את הזרעים לאחר שהתפזרו.
ביאורים

↑  ההצעה של האקדמיה למונח adventitious המתאר שורשים, ניצנים או נצרים הגדלים במקומות בלתי רגילים
הערות שוליים

↑  אשוחית לבנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Conifer Specialist Group (1998). "Picea glauca". IUCN Red List of Threatened Species. Version 2006. International Union for Conservation of Nature
↑  Gymnosperm Database
1 2 3  Picea glauca from the Fire Effects Information System (FEIS) site
↑  Picea glauca 'Conica'
↑  Picea glauca
↑  Picea glauca (White Spruce)
1 2 3 4  Hans Nienstaedt and John C. Zasada, Picea glauca (Moench) Voss
1 2 3  Picea glauca - (Moench.)Voss.
↑  "The Spruce Beetle – FIDL". Na.fs.fed.us.(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556187705171  LCCN: sh85146517  NARA: 10662686
בוגדאן

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  זקרפטיה זקרפטיה
 תאריך ייסוד:  המאה ה־18 
 שטח:  12.9 קמ"ר
 גובה:  604 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,971 (2023)
 קואורדינטות:  48°02′09″N 24°20′35″E﻿ / ﻿48.035833333333°N 24.343055555556°E﻿ / 48.035833333333; 24.343055555556 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםבוגדאן(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםבוגדאן(למפת זקרפטיה רגילה) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןבוגדאן(למפת זקרפטיה מוגדלת) אוז'הורוד מוקצ'בו חוסט וינוהרדיב סבליאבה רחיב לבוב איוואנו-פרנקיבסק רומניה הונגריה סלובקיה פוליןבוגדאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בוגדאן (באוקראינית: Богдан; בהונגרית: Tiszabogdány; בצ'כית: Bohdan) הוא כפר במחוז זקרפטיה של אוקראינה. במהלך שנותיו התחלפה פעמים אחדות המדינה שבה נכלל הכפר. הכפר שוכן לאורך אחד מיובלי נהר הטיסה והוא אחד הכפרים המפוזרים מבחינה גאוגרפית באזור ושטחו הוא 486 קמ"ר. הכפר נמצא בגובה 800 מטר מעל פני הים. בשנת 2023 התגוררו בכפר 3,971 תושבים.
היסטוריה

בוגדאן התפתח להיות כפר מחוות שהתקיימו באזור במאה ה-18. על פי מסמכים ששרדו שמו הוזכר בכתבים לראשונה בשנת 1803 באותה תקופה התיישבו כאן פועלים גרמנים והונגרים שהיו מיומנים בייעור ועיבוד עץ. הכפר היה בגבולות האימפריה האוסטרו הונגרית עד לתום מלחמת העולם הראשונה והקמת הרפובליקה הצ'כוסלובקית הראשונה.
קיימת סברה שהכפר נקרא על שמו של הגיבור הלאומי האוקראיני בוגדאן חמלניצקי, שעבור היהודים הוא היה צורר. על פי גרסה אחרת מקור השם הוא שתושבי הכפר שעבדו ביער ולא יכלו לחזור הביתה עם רדת הלילה גילו לפתע צבי בין העצים והחליטו שזו מתנה מאלוהים והחליטו לקרוא לכפר בוגדאן שתרגומו הוא מתת האל או נתן יה.
| תקופה | השלטון | השפה |
| --- | --- | --- |
| עד 1901 | אוסטרו-הונגריה | הונגרית |
| 1901 - 1918 | אוסטרו-הונגריה | הונגרית |
| 1918 - 1938 | צ'כוסלובקיה | צ'כית |
| 1938 | רותניה | רותנית |
| 1939 - 1944 | הונגריה | הונגרית |
| 1945 - 1991 | ברית המועצות | רוסית |
| מ-1991 | אוקראינה |  |
בשנת 1938 הפך האזור להיות בשליטת הרותנים למשך תקופה קצרה עד שסופח להונגריה ונכלל במחוז מאראמורש בין השנים 1938–1944 כחלק מהסכם של הונגריה עם גרמניה.
בין השנים 1920–1938 נכלל בגבולות הרפובליקה הצ'כוסלובקית הראשונה ונקרא בוהדן כחלק מאזור זקרפטיה או תת-קרפטיה או פודסקרפטיה.
בין השנים 1945–1991 היה הכפר חלק מברית המועצות ושמו היה בוגדאן. החל מ-1991 הוא בגבולות אוקראינה ושמו הוא בוהדן כחלק מנפת ראחוב במחוז זקרפטיה.
הקהילה היהודית

החיים הקהילתיים היהודיים בבוגדאן החלו להתארגן בשנות השבעים של המאה ה-19. במפקד האוכלוסין של 1830 לא נרשם אף יהודי בכפר ובמפקד התושבים בשנת 1880 נמנו 123 יהודים. במפקד האוכלוסין בשנת 1930 נמנו 357 יהודים מתוך 4,299 תושבים. לא כל היהודים סומנו כיהודים כך שמספרם כנראה היה מעט גבוה יותר.
ב-20 במאי 1944 גורשו למחנה ההשמדה באושוויץ כל הנשים, הילדים והזקנים היהודים שנותרו בכפר, לאחר שהצעירים שולחו לפלוגות עבודה במחנות הכפייה. כל היהודים שנשלחו, כולל הרב והשוחט, נספו בשואה. יהודים בני בוגדאן שנותרו בחיים היו אלה שהצטרפו ללגיון הצ'כי או אלה שהיו בשליחות המחתרת החלוצית בהונגריה או אלה שהצליחו לעלות לארץ ישראל לפני ההשמדה.
הערות שוליים

↑  Bohdan, Ukraine, JewishGen Kehilalinks
↑  קמינר חיים, באתר זכרון - גבעת השלושה
↑  ש.י גרוס/י.יוסף כהן, ספר מארמארוש, תל אביב: בית מארמארוש, תשמ"ג, עמ' 369
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge888783
בוגדאן סטליה

בוגדאן גאורגה סְטֶלְיָה (ברומנית: Bogdan Stelea, נולד ב-5 בדצמבר 1967 בבוקרשט שברומניה) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק כשוער.
קריירת מועדונים

בוגדאן סטליה החל לשחק כדורגל בדינמו בוקרשט בשנת 1986, כשוער מחליף, ואחרי שנתיים בקבוצה הפך להיות השוער הראשון של המועדון, אחרי ששיחק כמושאל בקבוצת פוליטכניקה יאשי בשנת 1987.
בשנת 1992, אחרי שהיה שותף לזכייה באליפות ליגת העל הרומנית עבר לשחק בספרד, במדי ריאל מיורקה ששילמה תמורת כרטיס השחקן שלו  650,000 דולר. אחרי שתי עונות בספרד, הוא עבר לשחק בבלגיה במדי סטנדרד ליאז'. בבלגיה, יצא לסטליה לשחק רק שלושה משחקים לפני ששב למולדתו, בה הצטרף לראפיד בוקרשט ב-1994.
כעבור שנה עבר בוגדאן לשחק בטורקיה, בקבוצת סמסונספור, בה שיחק עונה אחת בלבד, 1994–1995 ושב לרומניה לשחק בסטיאווה בוקרשט. בתקופה בה שיחק בסטיאווה, זכתה הקבוצה פעמיים באליפות רומניה, והוא גם זכה להשתתף עם הקבוצה פעמיים בליגת האלופות.
בשנת 1997, בוגדאן סטליה חזר לשחק בספרד, במדי סלמנקה, בה שיחק במהלך שבע עונות לא רצופות, בין 1997–2002, ו-2002–2004, אחרי שבשנת 2002, הוא עשה גיחה קצרה חזרה למולדת, כאשר שיחק עוד עונה בראפיד בוקרשט.
אחרי התקופה בסלמנקה, חזר בוגדאן לשחק כמה משחקים נוספים במדי דינמו בוקרשט בשנת 2005, משם המשיך לסוף עונת 2004/2005, הפעם ביוון, במדי אקרטיטוס. בשנת 2006, סטליה חתם בקבוצת אוצלול גאלאץ, אולם עקב פציעה לא שיחק בקבוצה זו.
בסוף שנת 2006, חתם סטלאה בקבוצה הרומנית אוניריה אורזיצ'ן בהמלצת מאמנו החדש, וחברו לשעבר לנבחרת רומניה, דן פטרסקו. בעונת 2007/2008, הוא נחשב לאחד השוערים הטובים ביותר של העונה בליגה הרומנית, כאשר הוא היה בן 40. לקראת עונת 2008/2009, חתם סטלאה במועדון נוסף ברומניה, בראשוב ושיחק עונה אחת.
קריירה בינלאומית

סטלאה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרומנית כבר בשנת 1988, ומאז ועד שנת 2005, הוא ייצג את מולדתו במדים הלאומים ב-91 משחקים, כאשר האחרון היה נגד סלובקיה. סטלאה היה חלק מסגל הנבחרת הרומנית, מונדיאל 1990, מונדיאל 1994, יורו 1996, מונדיאל 1998 ויורו 2000.
קריירת אימון

משנת 2009 ועד שנת 2011 היה עוזר מאמן נבחרת רומניה בכדורגל. בשנת 2012 אימן את קבוצת אסטרה ג'יורג'יו. משנת 2013 עד שנת 2014 אימן את נבחרת רומניה עד גיל 21. בשנת 2014 מונה למאמן קבוצת ויטורול.
אסתר פרומקין

| --- | --- |

 לידה:  1880 מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 ביוני 1943 (בגיל 63 בערך) Karlag, קזחסטן 
 שם לידה:  מלכה חיה ליפשיץ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, הבונד 
 
אסתר פרומקין (רוסית: Фрумкина Мария Яковлевна‏; נולדה בשם מלכה חיה ליפשיץ; 1880 מינסק - 1941? ליד קרגנדה) הייתה פובליציסטית ופעילה בתנועות פועלים יהודיות וקומוניסטיות, בין היתר בתנועת הבונד.
ביוגרפיה

היא נולדה למשפחת סוחרים אמידה ומשכילית. אביה קיבל חינוך תורני וכללי, הוא כתב שירה ופרוזה ביידיש. אמה הייתה נצר למשפחה מפורסמת, משפחת קצנלנבוגן - ראם. עד גיל 11 היא הייתה מקבלת חינוך ביתי, למדה עברית, תנ"ך וספרות עברית. יותר מאוחר למדה בגימנזיה לבנות במינסק ולאחר סיום הגימנזיה למדה במכללה לבנות בסנקט פטרבורג ובאוניברסיטה בברלין. לאחר סיום לימודיה בברלין היא חזרה למינסק והחלה ללמד בבית הספר המקצועי לבנות. במינסק היא השתתפה בחוג סוציאל-דמוקרטי שהיה נתון להשפעתו של אברהם לסין.
אחרי נישואיה לבוריס פרומקין היא הצטרפה לתנועת הבונד, שם עד 1905 בעיקר עסקה בתעמולה. ב-1906 מונתה לעורכת עיתון הבונד בווילנה דער וועקער, והייתה קרוב לוודאי עורכת העיתון היהודיה הראשונה.
בראשית המאה ה-20 כמעט לא היה ביטוי לפוליטיקה בכתיבתן של הנשים היהודיות באימפריה הרוסית, בין הבודדות הייתה אסתר פרומקין. פרומקין הייתה חברת מערכת העיתון פאלקסצייטונג, כמו כן הייתה כתבת העיתון ובין היתר הייתה כתבת העיתון בדומה הרוסית. לדעתה לפתור את בעיותיו של הציבור היהודי באימפריה הרוסית אפשר רק בשינוי המשטר ובהשתלטותם של הפועלים על הייצור ועל השלטון.
ב-1908 היא השתתפה בועידת צ'רנוביץ וייצגה שם יחד עם אנה רוזנטל את תנועת הבונד. פרומקין דיווחה על דיוני הוועידה בעיתון "די נייע צייט".
בין השנים 1910–1914 היא נאסרה מספר פעמים על פעילותה ונאלצה לברוח מרוסיה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היא חזרה לרוסיה, אך נאסרה והוגלתה לאסטרחן. עם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה היא הגיעה למינסק ומונתה לעורכת הראשית של "דער וועקער", הביטאון הראשי של תנועת הבונד. יותר מאוחר הייתה חברת מועצת העיר מינסק ופעלה בעיקר בענייני התרבות והחינוך. יותר מאוחר עברה למוסקבה והייתה חברת מערכת העיתון היידי "דער עמעס".
היא נאסרה ב-1936, נפטרה בגולג של קרגנדה ב-1943.
חלק מפרסומיה

צו דער פראגע וועגן דער יידישער פאלקסשול, וילנה, 1910.
וואס פאר פאלקסשולן דארפן מיר האבן, מוסקבה, 1917.
לקריאה נוספת

נורית אורחן, יוצאות מארבע אמות - נשים כותבות בעיתונות ביידיש באימפריה הרוסית, מרכז זלמן שזר, 2013.