stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוקיו וייס
הערות שוליים

↑  Adelstein, Jake (13 באוקטובר 2009). Tokyo Vice: An American Reporter on the Police Beat in Japan. Pantheon Books. ISBN 978-0-307-37879-8. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  "The Rumpus Interview With Jake Adelstein – The Rumpus.net". The Rumpus.net.
↑  Schreiber, Mark Classic tales of newsprint noir October 18, 2009 Japan Times Retrieved January 31, 2016
↑  Tokyo Vice Japan Subculture Retrieved January 31, 2016
1 2  Dave McNary, AFM: Daniel Radcliffe’s ‘Tokyo Vice’ Shooting in Mid-2014, Variety, ‏Nov 5, 2013
↑  Pamela McClintock. "AFM: Daniel Radcliffe to Star in Japanese Underworld Thriller 'Tokyo Vice'". The Hollywood Reporter.
↑  Empireoneline.com
↑  Gavin J. Blair. "Daniel Radcliffe to Play American Crime Reporter in 'Tokyo Vice'". The Hollywood Reporter.
↑  "Casting Net: Daniel Radcliffe to play American reporter in 'Tokyo Vice'; Plus Reese Witherspoon, more". Entertainment Weekly's EW.com.
↑  "'Harry Potter' star to feature in 'Tokyo Vice' yakuza thriller - The Japan Times". The Japan Times.
↑  https://variety.com/2019/tv/news/ansel-elgort-tokyo-vice-warnermedia-streaming-service-1203235293
↑  https://deadline.com/2019/06/warnermedia-streamer-orders-tokyo-vice-drama-series-ansel-elgort-endeavor-content-1202628306
↑  https://variety.com/2019/tv/news/ken-watanabe-ansel-elgort-tokyo-vice-hbo-max-1203334132/
1 2  https://deadline.com/2019/10/michael-mann-direct-pilot-tokyo-vice-ansel-elgort-ken-watanabe-hbo-max-1202766347/
חקיינות עצמית

כתמים בצורת עין על זנבו של מין הפרפרון Chaetodon capistratus המחקים את עיניו האמיתיות המוסוות בעזרת פס רחב לאורך ראשו, ובכך מסיטים התקפות מהראש הפגיע
בזואולוגיה, חקיינות עצמית (באנגלית: automimicry), חקיינות ברואריינית (Browerian mimicry), או חקיינות תוך-מינית (intraspecific mimicry) היא צורה של חקיינות המתקיימת בתוך אותו מין ביולוגי. קיימות שתי צורות שונות:
בצורה הראשונה, שתוארה לראשונה על ידי לינקולן ברואר (Lincoln Brower) ב-1967, חברים במין מסוים שיש לו צבעי אזהרה ושההגנה שלהם חלשה הם טפילים של חברים באותו מין שההגנה שלהם חזקה יותר, כשהם מחקים אותם על מנת לייצר למידת חיזוק שלילית הנדרשת על מנת שסימני האזהרה יפעלו. מנגנון זה, האנלוגי לחקיינות בטסיאנית, מצוי בחרקים כדוגמת דנאית מלכותית.
בצורה השנייה, הקרויה גם חקיינות הסחה, שעליה הצביע אדוארד פולטון (Edward Bagnall Poulton) ב-1890, חלק פגיע פחות של גוף בעל החיים מדמה חלק פגיע יותר, לדוגמה כתמי עיניים מטעים או ראש מזויף המסיטים התקפות מהראש האמיתי, ומעניקים יתרון אבולוציוני. מנגנון זה מצוי הן בחולייתנים דוגמת דגים ונחשים, והן בחרקים כדוגמת פרפרים ממשפחת הכחליליים.
שימוש אנושי של חקיינות עצמית, אנלוגי לזה המתקיים בעולם החי, נעשה לעיתים למטרות צבאיות. נהוג לעיתים קרובות לצבוע חופה מזויפת על תחתית גוף מטוס הסיוע A-10 ת'נדרבולט II המחקה את החופה האמיתית. לדגם ה-ARV של טנק צ'רצ'יל היה תותח מדומה, שחיקה אותו טנק שצויד בתותח אמיתי.
חקיינות של חברים באותו מין שבשרם לא טעים

חקיינות עצמית דוּוחה לראשונה על ידי האקולוג לינקולן ברואר ועמיתיו, שמצאו שדנאיות מלכותיות שגדלו על כרוב היוו מזון טעים לעורבני כחול. לעומת זאת, דנאיות שגדלו על הצמח המארח הטבעי שלהם מהסוג אסקלפיאס (Asclepias, באנגלית milkweed) היו רעילות לעורבנים ועורבנים שאכלו אותן הקיאו. עקב כך הציע ברואר את השערה החקיינות העצמית הכוללת פולימורפיזם או ספקטרום של טעימוּת: חלק מהפרטים יכולים להיות מוגנים, ואחרים טעימים.
מסתבר שמינים רבים של חרקים הם רעילים או שטעמם רע לאחר שניזונו מצמחים המכילים תרכובות כימיות מסוגים מסוימים, אבל אינם כאלו אם הם ניזונו מצמחים החסרים תרכובות אלו. למשל, חלק מהפרפרים מתת־משפחת הדנאיתיים (Danainae) ניזונים מצמחי אסקלפיאס המכילים אולנדרין (oleandrin), רעלן שהוא גליקוזיד של הלב (cardiac glycoside). עקב כך הוא הופכים רעילים למרבית הטורפים. חרקים אלו מכריזים על היותם רעילים באמצעות דפוסי צבע וצבעי אזהרה. כאשר חרקים אלו ניזונים מצמחים שאינם רעילים, הם אינם רעילים ויכולים להיות מזון לאוכלי חרקים, אבל לא סביר שציפור שטעמה פרט רעיל אפילו פעם אחת תסתכן באכילת הפרטים שאינם רעילים שיש להם אותם צבעי אזהרה. רעילות נרכשת זו אינה מוגבלת לחרקים: הוכח שגופם של קבוצות רבות של בעלי חיים הופך לרעיל עקב תזונתם, ולכן חקיינות עצמית היא תופעה נרחבת. גם אם תרכובות רעילות נוצרות כתוצאה מתהליכים מטאבוליים בגוף בעל החיים, עדיין יכולה להיות שונות באותו מין בכמות שבעל החיים מייצר, ולכן האפשרות לחקיינות עצמית קיימת גם כאשר לא קיימת גמישות פנוטיפית בתחום התזונה. בלא קשר למנגנון, הרעילות של פרט מסוים תלויה בגיל, בזוויג ומתי הוא השתמש לאחרונה במקור האספקה של הרעלן.
הקיום של חקיינות עצמית בדמות חברים בלתי רעילים המחקים חברים רעילים באותו המין (אנלוגי לחקיינות בטסיאנית) מציבה שני אתגרים בפני תאוריית האבולוציה: כיצד יכולה החקיינות העצמית להישמר, וכיצד היא יכולה להתפתח? לשאלה הראשונה, כל עוד טרף של מין מסוים, הוא בממוצע רעיל מכדי שטורפים יתקפו אותו יכולה החקיינות העצמית להימשך. אם תנאי זה לא מתקיים, אזי האוכלוסייה של המין תתמוטט במהירות. השאלה השנייה קשה יותר, וניתן לנסחה כשאלה על המנגנונים השומרים על איתותי אזהרה אמיתיים. אם האיתותים לא היו אמיתיים, הם לא היו יציבים מבחינה אבולוציונית. אם העלות של השימוש ברעלנים למטרת הגנה משפיעה לרעה על כושרם של חברים במין מסוים, אזי חברים במין המרמים יהיו בכושר טוב יותר מפרטים המוגנים על ידי רעלן יקר שהאיתות שלהם אמיתי. מגוון של השערות הועלו על מנת להסביר איתות אמיתי במינים בעלי צבעי אזהרה. ראשית, רעלנים לא חייבים להיות יקרים. ישנן הוכחות שבמקרים מסוימים אין לרעלן עלות כלל, והתרכובות הרעילות יכולות להיות מועילות למטרות שאינן קשורות להגנה. אם כך, החקיין העצמי הוא פשוט ביש מזל שלא צבר מספיק רעלנים מהסביבה. השערה שנייה לאיתות אמיתי היא יתרונות תלויות תדירות לחקיינות עצמית. אם טורפים עוברים מצמחים רעילים המשמשים מזון לזחלים לצמחים שאינם רעילים, כתלות בשפע הזחלים בכל סוג, אזי החקיינות העצמית של זחלים רעילים על ידי זחלים שאינם רעילים תישמר בפולימורפיזם מאוזן. השערה שלישית היא שקרוב לוודאי שחקיינים עצמיים ימותו או יפצעו כתוצאה מהתקפת טורף. אם הטורפים דוגמים בזהירות את הטרף שלהם ויורקים את אלו שטעמם רע לפני שהם גורמים נזק משמעותי (התנהגות של "הליכה בזהירות"), אזי לבעלי החיים שהאיתות שלהם אמיתי יש יתרון על פני חקיינים עצמיים שמרמים.
ראש מדומה

לחרקים רבים יש "זנבות" בצורת גדילים בקצות הכנפיים ודפוסים של סימונים על הכנפיים עצמם. ביחד הם יוצרים "ראש מדומה". תופעה זו גורמת לטורפים כדוגמת ציפורים או עכבישים קופצים לתקוף בכיוון שגוי. דוגמאות מרהיבות יש בפרפרים מתת-המשפחה Theclinae שבמשפחת הכחליליים. כאשר פרפרים אלו נחים על זלזל או פרח, הם נוהגים להתיישב הפוך כשהראש למטה, והם מניעים את כנפיהם שוב ושוב, גורמים לתנועה של המחושים המדומים שבקצה הכנפיים. מחקרים של נזקים שנגרמו לכנפיים תומכים בהשערה שאסטרטגיה זו יעילה בהסטת התקפות מראש החרק.
ההסבר מדוע ברירה טבעית לטובת תכונות המסיטות את התקפות הטורפים הוא פשוט: גרסאות של דפוסים המסיטות בצורה יעילה יותר את ההתקפות עדיפות, שכן בעלי חיים עם גרסאות דפוסים לא יעילות צפויים להיהרג. מאז שיצא לאור ב-1890 הספר "הצבעים של בעלי החיים" (The Colours of Animals)‏ מאת אדוארד פולטון הבחינו חוקרי טבע שצפוי שפרפרים שעל כנפיהם יש כתמים בצורת עיניים או סימונים אחרים בצורת ראש יצליחו להימלט עם נזק מינימלי לכנפיים בעוד שהטורף משיג, לדברי פולטון, רק "פה מלא בכנפיים" במקום ארוחת חרק.
כל כנף קדמית בפרפרים כחליליים אלו מצוידת ב'זנב', שבמינים מסוימים הוא ארוך, דק, ומסתיים בבליטה. כאשר הפרפר נח על פרח הכנפיים סגורות והכנפיים הקדמיות מצויות בתנועה מתמדת... תנועה זו, יחד עם המראה החיצוני, גורמת ל"זנבות" לשאת דמיון רב מאוד למחושים של פרפר. המחושים האמיתיים מוטים כלפי מטה כדי שלא למשוך תשומת לב. קרוב לבסיס של המחושים לכאורה יש סימן בצורת עין, במיקום המתאים ביותר, הקיים במינים רבים. ההשפעה של הסימון והתנועה היא לייצר מראית עין של ראש "בחלק הלא נכון של הגוף". הגוף קצר ואינו מגיע עד הראש המדומה, כך שהחרק אינו נפגע כאשר הוא נתפס.
ניסוי ב-1981 אישר את ההתאמה הצפויה בין הטעיה ושרידות בפרפרים.
בין החולייתנים, נחשים כדוגמת Charina bottae (באנגלית Rubber Boa) ופתן אלמוגי מתלפפים סביב עצמם ומסתירים את ראשם, ובמקומו הם מראים את זנבם כראש מדומה.
לכמה מיני דגים כדוגמת הפרפרון Chaetodon capistratus (באנגלית foureye butterflyfish) יש כתמים בצורת עיניים סמוך לזנבם, וכאשר הם מבוהלים מעט הם שוחים לאט אחורה, כשהם מציגים את הזנב כראש. עם זאת, הוצעו השערות אחרות למטרה של כתמים דמויי עיניים אלו. על עורפם של כמה מינים של ינשוף ננסי מצוירים עיניים מדומות, שמטרתם להטעות טורפים לחשוב שהם מטרה ללטישת עיניים תוקפנית.
שימוש צבאי

לעיתים משתמשים בחקיינות עצמית בכלי רכב ובמטוסים צבאיים. בין כלי הרכב, גרסאות מיוחדות כדוגמת גרסת טנק החילוץ, ה-ARV (ראשי תיבות של Armoured Recovery Vehicle) של הטנק צ'רצ'יל, שלא היה בו מקום לתותח, אבל צויד בקנה תותח דמה, תוך חיקוי הגרסה הרגילה של אותו טנק, במטרה לשפר את הגנתו.
תחתיתו של A-10 ת'נדרבולט II, מטוס אמריקני לסיוע לכוחות הקרקע, נצבעה לעיתים בתבנית הסוואה שכללה שבירת קווי מתאר וחקיינות עצמית בדמות חופה מזויפת על תחתית גוף המטוס. דבר זה נעשה במטרה להטעות את האויב לגבי הכוונה של המטוס והכיוון המיועד שלו.
גרסת ה-ARV של טנק צ'רצ'יל המצוידת בקנה תותח דמה, תוך חיקוי של הדגם הקרבי של אותו טנק.
התחתית של A-10 ת'נדרבולט II שעליה צוירה חופה מזויפת, כאילו המטוס נוסק, תוך חיקוי של עצמו.
יום הקול העולמי

יום הקול העולמי (באנגלית: World Voice Day -‏ WVD) הוא אירוע שנתי המתקיים ב -16 באפריל ומוקדש לחגיגת התופעה של הקול. המטרה היא להדגים את החשיבות העצומה של הקול בחיי היומיום של כל האנשים. קול הוא היבט קריטי של תקשורת יעילה ובריאה, ויום הקול העולמי מביא למודעות גלובלית בנוגע למניעת בעיות קול, שיקום קול, הכשרת קול באופן אמנותי וחקר תפקוד הקול ושימושיו. המטרה של יום הקול העולמי היא לעודד להשתמש בקול עבור עבודה או הנאה וללמוד לטפל בקול; וכן, כדי לתמוך במחקר על הקול.
הפקת קול נלמדת וממומשת בתחומים רבים כגון רפואה, פתולוגיה של שפת הדיבור, מוזיקה, פיזיקה, פסיכולוגיה, פונטיקה, אמנות וביולוגיה.
יום הקול העולמי נקבע ל-16 באפריל עם המטרות העיקריות של הגברת המודעות הציבורית לחשיבות הקול והעירנות לבעיות הקול.
חגיגה זו החלה בברזיל בשנת 1999 בתור יום הקול הלאומי הברזילאי. זו הייתה תוצאה של יוזמה מעורבת של רופאים, פתולוגים דוברי שפה ומורים לזמרה שהיו שייכים לאגודה הברזילאית לטיפוח הקול ("Sociedade Brasileira de Laringologia e Voz – SBLV’"), תחת נשיאותו של ד"ר נדיו סטפן. בעקבות היוזמה הברזילאית הצטרפו מדינות אחרות, כמו ארגנטינה ופורטוגל וכך יום הקול הלאומי של ברזיל הפך ליום הקול הבינלאומי. בארצות הברית, היום הפך לרשמי בשנת 2002 ובאותו שנה האירוע זכה לשם 'יום הקול העולמי' (‘World Voice Day’).
בשנת 2012 שלושה חוקרי קול, פרופסור יוהאן סאנדברג (שוודיה), פרופ' טקומסה פיץ' (אוסטריה), וד"ר פיליפה לא (פורטוגל) הזמינו מומחים מכמה מדינות לייסד אתר שירכז את החגיגות הבינלאומית של יום הקול. האתר רוכז על ידי פרופ' יוהאן סאנדברג וד"ר גלוסיה לאס סלומאו (ברזיל). כיום הקבוצה מורכבת מ-66 חברים היוזמים ומסייעים בתיאום האירועים עבור יום הקול העולמי בארצותיהם. בשנת 2018 התקיימו כמעט 600 אירועים ב-50 מדינות.
טיפאני ג'יימס

טיפאני דונאמה ג'יימס (באנגלית: Tiffany Donnama James; נולדה ב-31 בינואר 1997) היא אתלטית ג'מייקנית, סגנית אלופת העולם בריצת שליחים 4x400 מטר משולב ומדליסטית הארד בריצת שליחות 4x400 מטר (דוחה 2019).
קריירה > 2019

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו ב-10 באוגוסט 2019 זכתה ג'יימס במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם סטפני אן מקפירסון, נתויה גול ורונישה מקגרגור בתוצאה של 3:27.61 דקות, אחרי ארצות הברית (3.26.46 דקות) וקנדה (3.27.01 דקות).
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-29 בספטמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר משולבת ביחד עם נייתון אלן, רונישה מקגרגור וג'בון פרנסיס בתוצאה של 3:11.78 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:09.34 דקות ולפני בחריין (3:11.82 דקות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם אנסטסיה לי-רוי, סטפאני אן מקפרסון ושריקה ג'קסון בתוצאה של 3.22.37 דקות, אחרי ארצות הברית (3.18.92 דקות) ופולין (3.21.89 דקות).
הערות שוליים

1 2  הריצה משולבת בשתי אצניות ובשני אצנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14520417
יום הקואופרטיבים הבין-לאומי

יום הקואופרטיבים הבין-לאומי הוא יום המצוין אחת לשנה בשבת הראשונה של חודש יולי מאז שנת 1923 על ידי ארגון הקואופרציה הבינלאומי.
בשנת 1992 העצרת הכללית של האומות המאוחדות פרסמה הצהרה ובה נאמר כי בשבת הראשונה של חודש יולי 1995 יצוין יום הקואופרטיבים הבינלאומי כציון מאה שנה להקמתה של ברית הקואופרטיבים הבינלאומית. מאז שנת 1995 מצוין יום הקואופרטיבים הבינלאומי השנתי של האו"ם לצד יום הקואופרטיבים הבינלאומי.
בכל שנה נבחר נושא שנתי לציון יום זה. בשנת 2017 צוין יום זה בסימן "קואופרטיבים מבטיחים כי אף אחד לא נותר מאחור".
הערות שוליים

↑  PRESS RELEASE: International Co-operative Day, באתר St. Lucia News‏, 3 ביולי 2017
↑  International Day of Cooperatives 2017, באתר האו"ם
יופ דה יונג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1951 (בן 73 בערך) הולנד, ממלכת ארצות השפלה 
 אתר רשמי
 
פסל של יופ דה יונג בכניסה לקיבוץ מרום גולן
יופ (יוהנס) דה יונג (בהולנדית: Joop de Jong; נולד ב-1951) הוא פסל מתכת ישראלי.
דה יונג נולד בהולנד למשפחה פרוטסטנטית אך קיבל חינוך קתולי. הוא החל ללמוד סיעוד פסיכיאטרי אך הפסיק לימודיו לטובת שירות בצבא ההולנדי.
ב-1973, זמן קצר לפני מלחמת יום הכיפורים, הגיע כמתנדב לקיבוץ מרום גולן. הוא נישא לרונית, חברת הקיבוץ, ולהם שלושה ילדים. שירת שנתיים בצה"ל ובמילואים לחם במלחמת לבנון הראשונה.
שנים רבות עבד במחצבות הטוף ושימש כאיש אחזקה. לאורך השנים תמיד עסק באומנות- בציור ובכתיבה והתחיל לפסל משאירות ברזל. עם הפרטת הקיבוץ הפך את הפיסול לעיסוקו העיקרי.
פסליו עשויים מגרוטאות מתכת מרותכות. מפסלים קטנים עד לפסלים ענקיים. הסטודיו שלו נמצא בקיבוץ מרום גולן ופסלים רבים שלו מפוזרים בכל הקיבוץ. פסלים רבים שלו נמצאים על הר בנטל.
בחולון נמצאים פסליו בגן סיפור "האריה הרעמתן והג'ירפה גם" לפי ספרו של דב אלבוים.
חקיקה אזרחית בהודו

חקיקה אזרחית בהודו (באנגלית: Uniform civil code) מכסה נושאים אישיים רבים, בהם נישואין, גירושין, ירושה, אימוץ ומזונות. הדיונים בנושא חקיקה אזרחית מערבים פוליטיקה של זהויות, מתוך רצון לשמר סממנים תרבותיים של קבוצות דתיות מבלי לפגוע בזכויות האדם. חקיקה זו החלה בתקופת הודו הבריטית, ויועדה להחליף את דיני המשפחה שהיו מבוססים על המנהגים של כל קהילה דתית במדינה. החקיקה שנויה במחלוקת בין הקבוצות השונות באוכלוסייה.
סעיף 44 בחוקת הודו מחיל את החקיקה האזרחית על כל אזרחי המדינה. בשנת 1985 הועמדה חקיקה זו למבחן משפטי במקרה של שאה באנו, מוסלמית שגורשה על ידי בעלה, וזה שילם לה קצבה חודשית זעומה על פי חוקי השריעה. בית המשפט העליון קבע שהחקיקה האזרחית גוברת על חוקי השריעה.
בשנת 1954 חוקק בהודו חוק המתיר לכל אזרח להינשא בנישואים אזרחיים, ללא קשר לדת כלשהי.
במדינת גואה נחקקו דיני משפחה אזרחיים ושוויוניים המבוססים על החוק הפורטוגזי, וזו המדינה היחידה בהודו בה מיושמת חקיקה אזרחית מלאה.
בתחילת המאה העשרים צמחה התנועה הפמיניסטית בהודו, ונשים רבות דרשו הרחבה של החקיקה האזרחית במטרה לקדם שוויון זכויות וערכים הומניסטיים. חלק מדיני המשפחה האזרחיים אכן חוקקו בתקופת הראג'. המשמעותי ביותר היה החוק המתיר לאלמנות להינשא שוב. מעשה זה אסור ברוב הדתות בהודו, בהן הינדואיזם וג'ייניזם.
בשנים 1955–1956 העבירה ממשלתו של ג'ווהרלל נהרו ארבעה חוקי יסוד אזרחיים שנועדו למסד בניסוח משפטי את המשפט ההינדי המסורתי: חוק הנישואין ההינדי, חוק הירושה ההינדי, חוק האפוטרופסות ההינדי, וחוק האימוץ ההינדי.
לאחר מכן כמעט ולא נחקקה חקיקה אזרחית בנושא דיני משפחה, והנפגעות העיקריות במצב זה הן נשים מוסלמיות, שעליהן חלים חוקי השריעה. בית המחוקקים בהודו נמנע מלחוקק חוקים אזרחיים המנוגדים לחוקי השריעה מחשש לפגיעה ברגשות המוסלמים, והשינויים היחידים שמתרחשים בתחום זה קורים רק בהתערבות בית המשפט העליון של הודו, שהחוקה וזכויות האזרח הם נר לרגליו.
היסטוריה

הדיונים בנושא חקיקה אזרחית החלו בתקופת הודו הבריטית, ועסקו בעיקר באוכלוסייה שהשתייכה לדתות ההינדיות. בשנת 1937 חוקק חוק המחיל את חוקי השריעה על המוסלמים בהודו, וחוק זה הקשה על ביצוע רפורמות דומות באוכלוסייה המוסלמית.
באוקטובר 2015 קבע בית המשפט העליון בהודו שיש הצורך בחקיקה אזרחית אחידה ומלאה. "אי אפשר לקבל את המצב הנוכחי, בו כל דת חושבת שיש לה זכות להכריע בסוגיות של דיני משפחה. אנחנו לא מסכימים כלל למצב זה."
טופיל אחמד, אינטלקטואל הודי-בריטי, פרסם בנובמבר 2016 מסמך בו חקר את תחום החקיקה האזרחית בהודו ב-12 תחומים, וחשף כי משנות החמישים לא חלה התקדמות כלשהי מצד ממשלת הודו.
היסטוריה > חקיקה אזרחית באוכלוסייה ההינדית

הדיונים בנושא חקיקה אזרחית החלו בתקופת הודו הבריטית. במאה ה-18 שלטה בהודו חברת הודו המזרחית הבריטית, והם הראשונים שניסו לשנות את המנהגים החברתיים והדתיים שהיו נהוגים בהודו. לורד ויליאם בנטינק, מושל הודו, הצליח להוציא את מנהג הסאטי מחוץ לחוק. סאטי הוא מנהג הודי עתיק בו האלמנה שורפת את עצמה באש מדורת השריפה של בעלה, לאחר שהוא מת. תקנת הסאטי עברה בבנגל בשנת 1829, ולאחר מכן הורחבה לכל שטחי הודו.
דו"ח משנת 1840 הדגיש את החשיבות והצורך לנסח חוקה עבור משפט פלילי בהודו, אך מחברי הדו"ח המליצו להשאיר את דיני המשפחה של ההינדים והמוסלמים מחוץ לחוקה. בפועל, דיני המשפחה יושמו על ידי בתי משפט קהילתיים של כל דת ודת, והמדינה התערבה רק במקרים חריגים. על פי רוח זו ניתנה הצהרה של מלכת אנגליה בשנת 1859, בה היא מבטיחה אי-התערבות מוחלטת בעניינים דתיים.
חלק מדיני המשפחה האזרחיים חוקקו בתקופת הראג' הבריטי. החוק המשמעותי ביותר, משנת 1856, התיר לאלמנות להינשא שוב. מעשה זה אסור ברוב הדתות בהודו, בהן הינדואיזם וג'ייניזם.
בשנת 1872 חוקק חוק המתיר נישואים אזרחיים ללא קשר לשיוך דתי או מעמדי. חוק זה הוחל רק על אזרחים השייכים לדת ההינדואיזם. בשנת 1923 הועבר תיקון לחוק המחיל אותו גם על דתות הבודהיזם, סיקיזם וג'ייניזם.
בשנת 1950 חוקקה חוקת הודו שחרתה על דגלה את זכויות האזרח מעל הכל. בחוקה נקבע כי כל אדם זכאי לשוויון בפני החוק, ונאסרה אפליה על בסיס מעמד, דת או מין. בהימרו רמג'י אמבדקאר, שר המשפטים הראשון של הודו, עמד בראש הוועדה שניסחה וקבעה את החוקה ההודית.
בשנים 1955–1956 העבירה ממשלתו של ג'ווהרלל נהרו ארבעה חוקי יסוד אזרחיים שנועדו למסד בניסוח משפטי את המשפט ההינדי המסורתי: חוק הנישואין ההינדי, חוק הירושה ההינדי, חוק האפוטרופסות ההינדי, וחוק האימוץ ההינדי. רפורמות אלה בחקיקה התמקדו באוכלוסייה ההינדית.
היסטוריה > חקיקה אזרחית באוכלוסייה המוסלמית

הגישה הבריטית הדוגלת בעצמאות הקהילות הדתיות בנושא דיני משפחה נשמרה עד לעצמאות הודו ב-1947. ברוח גישה זו הועבר בשנת 1937 "חוק השריעה", המחיל על כל המוסלמים בהודו את דיני המשפחה על פי חוקי האסלאם בנושאי נישואין, גירושין, מזונות, אימוץ וירושה.
באותה שנה הועבר חוק המקנה לנשים זכות ברכוש המשותף.
בשנת 1950 חוקקה חוקת הודו, אך על תושביה המוסלמים עדיין הוחלו דיני השריעה על פי החוק מ-1937. על פי חוקים אלה, למשל, אישה לא רשאית לרשת אדמה חקלאית שהייתה שייכת לבעלה.
שינויים בחוקה ההודית הנוגעים לאוכלוסייה המוסלמית הוכנסו במהלך השנים, באופן הדרגתי. השינוי העיקרי שהוכנס הוא התיקון לחוק הנישואים האזרחיים, בשנת 1954, המחיל אותו גם על מוסלמים. תיקון זה הקנה לנשים מוסלמיות זכויות רבות בנושאי גירושין, מזונות וירושה, שנמנעו מהן בחוקי השריעה, וכן אסר על פוליגמיה.
חוקי היסוד האזרחיים שהעבירה ממשלתו של ג'ווהרלל נהרו הוחלו רק על האוכלוסייה ההינדית, ולא על המוסלמים. לאחר מכן כמעט ולא נחקקה חקיקה אזרחית בהודו בנושא דיני משפחה, והנפגעות העיקריות במצב זה הן נשים מוסלמיות, שעליהן חלים חוקי השריעה. בית המחוקקים בהודו נמנע מלחוקק חוקים אזרחיים המנוגדים לחוקי השריעה מחשש לפגיעה ברגשות המוסלמים, והשינויים היחידים שמתרחשים בתחום זה קורים רק בהתערבות בית המשפט העליון של הודו, שהחוקה וזכויות האזרח הם נר לרגליו. שתי הפסיקות העיקריות של בית המשפט העליון בנושא זה הן:
משפט שאה באנו, בשנת 1985, בו קבע בית המשפט העליון שהחקיקה האזרחית גוברת על חוקי השריעה. באנו, מוסלמית שגורשה על ידי בעלה, הייתה זכאית לקצבה חודשית זעומה על פי חוקי השריעה. בית המשפט חייב את הבעל לשלם על פי החוק האזרחי. משפט זה הצית מחלוקת פוליטית חריפה במדינה, שבעקבותיה הותר על כנו חוק השריעה מ-1937 ומעמדו אף התחזק. חוק זה חל גם כיום על המוסלמים בהודו.
באוגוסט 2017 דן בית המשפט העליון בהודו בחוק המוסלמי המתיר גירושין על ידי אמירת המשפט "אני מגרש אותך" שלוש פעמים, וקבע כי הוא מנוגד לחוקה.
היסטוריה > חקיקה אזרחית בגואה

בשנת 1961 מדינת גואה, שנשלטה עד אז על ידי פורטוגל, סופחה להודו. במדינה זו נחקקו עוד במאה ה-19 דיני משפחה אזרחיים ושוויוניים המבוססים על החוק הפורטוגזי, וזו המדינה היחידה בהודו בה מיושמת חקיקה אזרחית מלאה. עם השנים ניסו גורמים פוליטיים להחיל את "חוק השריעה" גם בגואה, אפילו באופן חלקי, ולא הצליחו. החקיקה האזרחית בגואה נחשבת כיום כדוגמה ומופת למחוקקים ההודים.
לקריאה נוספת

פ. ר. קומרסומי, הודו: דמוקרטיה בחברה משוסעת, האוניברסיטה הפתוחה, 2009
הערות שוליים

↑  יותם יעקבסון, מודי והמוּד ההודי - בעקבות הבחירות הכלליות בהודו.
טפלון

מבנה הטפלון
טפלון (באנגלית: Teflon) הוא שם המותג של חברת דופונט לתרכובת פוליטטראפלואורואתן (או פוליטטראפלואורואתילן; Polytetrafluoroethylene, בראשי תיבות: PTFE).
התרכובת נתגלתה בשנת 1938 על ידי רוי פלנקט(אנ') בעת שעבד בחברת דופונט. התרכובת הוצגה כמוצר מסחרי בשנת 1946. טפלון, נגזרת של האלקן הפשוט ביותר, אתן, מתאפיין ברמת חיכוך נמוכה במיוחד - השנייה הנמוכה ביותר מכל המוצקים הידועים לאדם (אחרי פחמן דמוי יהלום). תכונה זו מביאה לשימוש הנפוץ בו לציפוי מחבתות (וכלי בישול נוספים) כך שמתאפשר טיגון ללא שמן וללא הידבקות המזון המטוגן למחבת. טפלון הוא הידרופובי (דוחה מים) במיוחד; מעט מים הנמזגים למחבת המצופה טפלון מתפצלים ויוצרים טיפות, זאת בשל נטייתם להקטין ככל האפשר את שטח המגע עם הטפלון. חוזקו של הטפלון מאפשר לו לעמוד גם בפני חומצה פלואורואנטימונית – החומצה החזקה ביותר שידועה.
השימוש הראשון בטפלון נעשה במסגרת פרויקט מנהטן. טפלון משמש גם לציפוי של קליעי רובה, כך שמעבר הקליע בקנה נעשה תוך חיכוך מזערי.
תחת השם טפלון משווקת גם תרכובת דומה זו, אשר נקראת Perfluoroalkoxy polymer resin ‏(PFA), לPFA מקדם חיכוך נמוך יותר משל סוגי הטפלון האחרים, ועמידות טובה יותר בחום גבוה, ועל כן הוא חומר מועדף לשימושים תובעניים כגון שימוש רפואי.
טקס פרסי אופיר לשנת 1993

| --- | --- |
 תאריך:  1993
 מיקום:  ישראל ישראל
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט עלילתי:  "נקמתו של איציק פינקלשטיין"
 הבמאי הטוב ביותר:  אנריקה רוטנברג
 תסריט:  אנריקה רוטנברג ואסטבן גוטפריד
 זכייה במספר הפרסים הרב:  7 - "נקמתו של איציק פינקלשטיין"
 →1992 1994← פרס אופיר
 
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-4 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-1993 בישראל. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
פרס על מפעל חיים הוענק לאפרים קישון.
מועמדים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מקור:
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "נקמתו של איציק פינקלשטיין" – סרג'יו דיזנהויז, ענת אסולין "שלג באוגוסט" – חגי לוי, ענת אסולין  "זהר" – מיכאל שרפשטיין, עמיתן מנלזון:  אנריקה רוטנברג – "נקמתו של איציק פינקלשטיין"
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 שאול מזרחי – "זהר" משה איבגי – "נקמתו של איציק פינקלשטיין":  חגית דסברג – "גולם במעגל"
שחקן המשנה הטוב ביותר: שחקנית המשנה הטובה ביותר
 אסטבן גוטפריד – "נקמתו של איציק פינקלשטיין":  דבורה קידר – "נקמתו של איציק פינקלשטיין" אביגיל אריאלי – "שלג באוגוסט"
התסריט המקורי הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 אנריקה רוטנברג ואסטבן גוטפריד – "נקמתו של איציק פינקלשטיין":  טלי הלטר-שנקר – "נקמתו של איציק פינקלשטיין"
הסרט התיעודי הטוב ביותר: עיצוב התלבושות הטוב ביותר
 "סנג'ין" – ג'ולי שלז:  רקפת לוי וליאורה דינולסקו – "הירושה"
הפסקול הטוב ביותר: המוזיקה המקורית הטובה ביותר
 ישראל דוד ורבקה יוגב – "זהר":  שלמה יידוב – "נקמתו של איציק פינקלשטיין"
העיצוב האמנותי הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 אריאל רושקו – "הירושה":  יואב קוש – "הירושה"
הערות שוליים

↑  * מקבלי פרס מפעל חיים ופרס הוקרה על הישגים מקצועיים בתחום הקולנוע, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑  היוצרים הזוכים, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑   טקס פרסי אופיר לשנת 1993, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  סרטים עלילתיים, באתר www.israelfilmacademy.co.il
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
טקס פרסי אופיר לשנת 1991

| --- | --- |
 תאריך:  1991
 מיקום:  ישראל ישראל
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט עלילתי:  "מעבר לים"
 הבמאי הטוב ביותר:  יעקב גולדווסר
 תסריט:  חיים מרין
 →1990 1992← פרס אופיר
 
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-2 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-1991 בישראל. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.