אנה סטפן
קריירה

ב-1998 החלה סטפן את לימודי המשחק בבית הספר בית צבי. בשנת 1999 זכתה במלגה מטעם קרן שרת אמריקה ישראל, על ביצוע של דמותה של בלנש מהמחזה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס.
בשנים 2001–2002 עבדה ככתבת של מהדורת החדשות היומית ב- NTV International\RTVI, הערוץ הבינלאומי בשפה הרוסית, בו היא סיקרה פיגועים בתקופת האינתיפאדה השנייה.
תפקידה הראשון בטלוויזיה היה בסדרה "חלומות מתוקים" ששודרה בערוץ הראשון.
בשנת 2003 שיחקה בתפקיד בלה, בסרט הטלוויזיה "היה או לא היה" בבימויים של נינה וסלבה צ'פלין.
בשנים 2003–2004 ביימה סטפן 13 פרקים של תוכנית התיירות השבועית "ללא גבולות" בערוץ "ישראל פלוס".
בשנת 2003 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "טניה 403" לצידו של יוסי פולק בבימויו של עודד רסקין.
בשנת 2005 שיחקה סטפן בסרט "ילדי CCCP" בבימויו של פליקס גרצ'יקוב לצדו של וולדימיר פרידמן. הסרט זכה בפרס הדרמה הטובה בפסטיבל הקולנוע ירושלים, זוכה פרס המבקרים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי, מוסקבה, הסרט הטוב בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע, אילת 2007. באותה השנה שיחקה בתפקיד יוליה בסרט "קרוב לבית", בבימויים של וידי בילו ודליה הגר.
בשנת 2005 הייתה זמרת אורחת במועדון הבארבי בתל אביב בהופעה של להקת בלקן ביט בוקס. בפעם אחרת הייתה זמרת אורחת בהופעתה של רונה קינן.
בשנים 2005–2006 למדה משחק ובימוי ב-The Academy of Science of Acting and Directing) ASAD), האקדמיה למשחק ובימוי בלונדון. בשנת 2006 למדה משחק ב"סטודיו של מיכאיל צ'כוב" בלונדון. שם שיחקה בהצגה Return במסגרת ה-Playground Studio בלונדון (2005) ובהצגה "בחאי" מאת סופוקלס בתיאטרון COSMOS בלונדון (2007-2006).
בשנת 2008 שיחקה בהצגה "סינגוגה" במסגרת קבוצת תיאטרון מסתורין שהציגה בפסטיבלים בינלאומיים לתיאטרון חזותי בסיביאו, רומניה, לובלין, פולין וירוואן, ארמניה. באותה שנה גילמה את דמותה של כריסטינה בסדרת הדרמה "לאהוב את אנה" ששודרה בערוץ 10 בבימויו של ציון רובין.
בשנת 2009 השתתפה אנה בסדרה הקומית "טקסי דרייבר", ששודרה בערוץ 2, בבימויו של איתן ענר (עונה 1) ואיתן צור (עונה 2).
בשנת 2010 שחקה בתפקיד ראשי במיני סדרה קומית "טרויקה" בבימויו של לאון פרודובסקי, ששודרה בהוט 3. סטפן שיחקה בתפקיד הראשי של ורוניקה, ארוסתו של מישה (הנרי דוד) ונכדתו של אוליגרך (ארמן ג'יגרחניאן). באותה השנה שיחקה בסדרת הדרמה "בלו נטלי" ששודרה ב-YES, בבימויו של עודד לוטן (עונות 1,2).
משנת 2010 משחקת סטפן בהצגה "ערבה" מאת אהרן מגד בתיאטרון נוצר, בעיבודה ובימויה של דלית מילשטיין.
בשנת 2011 סטפן ביימה וערכה דרמטורגיה של הצגת היחיד "לקחת נשימה" של עידית נוידרפר.
בשנת 2011 הצטרפה סטפן לתיאטרון מלנקי בניהולו האמנותי של הבמאי איגור ברזין ושיחקה בשלל הצגות של התיאטרון: "גולם", "הנזיר השחור" מאת צ'כוב, "דברי אלי כמו גשם" מאת טנסי ויליאמס. הצגה אשר כללה שני מחזות קצרים ואנה סטפן גילמה בה את שתי הדמויות הראשיות, "ברשת" איבוד לרשימות מהמרתף מאת דוסטויבסקי.
בין השנים 2013 ל-2015 עבדה אנה סטפן ככתבת לענייני תרבות בערוץ 9 עבור מהדורת החדשות היומית, תוכנית סיכום שבועית ושלל התוכניות של הערוץ.
בשנת 2015 הצטרפה אנה סטפן לתיאטרון בית לסין בהצגה "עקר בית".
משנת 2011 עד היום[דרושה הבהרה] משתפת פעולה עם תיאטרון נוצר בבת ים. הצגה "ערבה", מאת אהרן מגד, בימוי דלית מילשטיין בתפקיד חנה, הצגה אורסטיאה מאת אייסכילוס, בימוי אבישי מילשטיין, תפקיד קסנדרה, מחזה מקורי מאת ובבימויו של ירון אדלשטיין, תפקיד מור.
משנת 2012 ועד 2014 העבירה סטפן סדנאות ללימוד משחק, כתיבה יוצרת והעצמה אישית בפרויקט "להיות נערה" של עיריית בת ים ובמסגרות פרטיות.
משנת 2015 ועד היום[דרושה הבהרה] מרצה אנה סטפן בבית הספר הגבוה למדיה חשיפה לימודי חוץ של האוניברסיטה הפתוחה. מרצה לעבודה עם שחקנים ולבימוי.
בשנת 2017 כתבה, ביימה והפיקה את הסרט הקצר אה הא בא. עורך 20 דקות. הסרט השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2018.
בשנת 2018 כתבה וביימה סרט דוקומנטרי באורך 50 דקות The Square of Broken Hopes. הסרט מספר על הרצח ההמוני, אשר קרה בזמן המהפכה האחרונה באוקראינה, קייב (2014) ועל שריפת האנשים בעיר אודסה. הסרט שופך אור על אירועי המהפכה מזווית, אשר לא מדוברת מאז האסון, שהתרחש. הסרט הוקרן ברוסיה, ישראל ובפרלמנט האירופי בבריסל.
ביולי 2020 חשפה כי הותקפה מינית על ידי משה איבגי בתחילת שנות ה-20 של חייה.
משנת 2002 לומדת סטפן תהליכי התפתחות בעזרת הילינג קריסטלים בהנחיית אורית כהן רז.
סטפן מטפלת באמצעות קריסטלים ומעבירה סדנאות ומפגשים אישיים של תהליכי התפתחות והתבוננות הפנימית.