stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאול גנון
פרשת הברנוער

ב-1 באוגוסט 2009 התרחש במועדון הברנוער אירוע ירי שבו נרצחו שני בני נוער ונפצעו עשרה נוספים. הרצח עורר סערה בישראל ונותר בלתי מפוענח. במהלך החקירה עלה שמו של גנון כחשוד פוטנציאלי למניע לרצח, בעקבות טענות של עד המדינה בפרשה כי אנס אותו ונער נוסף שהיה בן 15. גנון הכחיש את ההאשמות וטען שהנער הציג את עצמו כבן 20 באתר היכרויות שבו נוצר הקשר ביניהם, ושהיחסים היו בהסכמה מלאה. לאחר שגנון נחקר התברר כי עדותו של עד המדינה הייתה בדויה, וכי טפל על גנון האשמות שווא. החקירה נגד גנון נסגרה מחוסר אשמה, וגנון הגיש תביעת פיצויים כנגד המדינה בסך 3.5 מיליון שקלים. ב-2020, בעקבות הליך גישור, נחתם עימו הסכם פשרה שבו המדינה התחייבה לשלם לגנון פיצויים בסכום של 200,000 שקלים על הנזקים שנגרמו לו כתוצאה מהפרשה.
חיים אישיים

בראיון בשנת 2020 סיפר גנון כי מאז פרשת הברנוער איבד את מקום עבודתו הוא חי על הבטחת הכנסה, מתגורר אצל אימו ונותר ללא חסכונות. הוא שיתף כי הוא מתמודד עם בעיות בריאותיות כגון סוכרת, לחץ דם גבוה ומצב נפשי לא קל.
הערות שוליים

1 2  קים ומייסד מועדון הבר-נוער הוא שאול גנון
1 2    אתי אברמוב, "תלו אותי בכיכר העיר, הרסו את מפעל חיי. הרגשתי כאילו מישהו דוקר אותי בסכין גדולה", באתר "ידיעות אחרונות", 13 בינואר 2020
↑  נעמה כהן פרידמן, שאול גנון: "הנער כתב 'אתה אנסת אותי, ואתה תשלם על זה'. פשוט קברתי והדחקתי אותו", באתר ynet, 8 באוגוסט 2013
↑  הפעיל בקהילה מדבר: "לא ביצעתי כל עבירה, אין לי קשר לפרשה", באתר ישראל היום
↑  איציק סבן, לאחר עשור: פיצוי למייסד הברנוער, באתר ישראל היום, ‏1 בינואר 2020
↑  גלעד מורג ואלי סניור, התיק נגד מנהל הברנוער נסגר, המדינה תפצה אותו ב-200 אלף שקל, באתר ynet, 1 בינואר 2020
רובה FN FAL

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רובה שירות צבאי, רובה סער
 נגזרות:  מקלעון FAL, רובה FAP, רובה FARA
 תכנון:  חברת FN, שנת 1951
 מדינה מייצרת:  בלגיה בלגיה
 יצרן:  FN Herstal
 מעצב:  Dieudonné Saive 
 תקופת השימוש:  1954–הווה (כ־70 שנה) 
 מלחמות:  מבצע קדש, מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים, המלחמה הקרה
 מדינות המשתמשות:  מדינות רבות, בהן ישראל
 יחידות שיוצרו:  2,000,000+
 מידע טכני
 קליבר:  7.62x51 מ"מ נאט"ו
 פעולה:  גז, מנעול בריח "רועד"
 הזנה:  מחסנית
 כוונות:  ברזל
 אורך כולל:  1090 מ"מ
 אורך קנה:  533 מילימטרים (21.0 אינץ')
 משקל ריק:  4.45 ק"ג
 קצב אש:  605 כדורים לדקה
 מהירות לוע:  823 מטר לשנייה
 טווח אפקטיבי:  600–730 מטר
 
רובה FAL, ששמו המלא הוא Fusil Automatique Léger (ראשי תיבות של רובה אוטומטי קל), הוא רובה אוטומטי בקליבר 7.62X51 מ"מ מתוצרת חברת FN Herstal הבלגית. הרובה היה בשימוש רבים מצבאות נאט"ו בתקופת המלחמה הקרה, ואף היה בשימוש צה"ל בעשורים הראשונים לקיומו. ה-FAL הוא רובה מדויק וארוך טווח, אך חסרונותיו העיקריים הם משקל גבוה והצורך בשימון תכוף.
היסטוריה ותכנון

רובה ה-FAL תוכנן במקור לירות תחמושת 7.92 מ"מ על 33 מ"מ של קליעים בעלי תרמיל קצר, שפותחו והיו בשימוש הוורמאכט במלחמת העולם השנייה (ראו StG 44). אולם, מאחר שברית נאט"ו החליטה לאמץ את הקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו (נקראת גם 308. וינצ'סטר) כתחמושת הסטנדרטית, FN בנתה מחדש את הרובה עבור התחמושת הזו ויצרה את אחד מרובי הקרב הקלאסיים שלאחר מלחמת העולם השנייה. את הרובה תכנן דיודונה סייב (Dieudonne Saive) בשנת 1951 ותוך שנתיים הוא כבר יוצר בכמויות מסחריות. הוא שווק תחת הסיסמה "The right arm of the free world" (בתרגום חופשי: "הזרוע הימנית / הנשק הנכון של העולם החופשי").
מנגנון הפעולה של ה-FAL מבוסס על גזי פליטה שנוצרים בעת הירי, באופן דומה למקלעון ה-BAR האמריקני. מערכת הגז מונעת בידי בוכנה נדרכת-קפיץ המכה קצרות, שנמצאת מעל הקנה. מנגנון הנעילה נקרא "Tilting breechblock": כדי לנעול את הבריח, הוא נתלה על קורת מתכת יצוקה בבית הבליעה (כמו רובה הבריח הרוסי SKS). רובי ה-FAL מוזנים על ידי מחסנית חיצונית שיכולה להכיל בין 5 ל-30 כדורים (רוב המחסניות הכילו 20 כדורים).
ה-FAL הוועד על ידי נאט"ו להתחרות ברובה הסער AK-47 של הגוש המזרחי. למעלה מ-70 מדינות (ביניהן ישראל) השתמשו בו. בניגוד ל-AK-47, ה-FAL השתמש בתרמיל מלא, דבר שהקנה לו כוח אש חזק יותר. למרות זאת, הרתע של הרובה לא היה חזק כל כך – עקב משקלו הרב, ובשל מנגנון הפעולה המנצל חלק מהגזים העוברים דרך הקנה לדריכתו מחדש של הנשק.
שירות ברחבי העולם

ה-FAL יוצר על ידי חברת Fabrique Nationale de Herstal (מפתחת הרובה) בליאז', בלגיה, וכן תחת רישיון במספר מדינות שונות, בהן בריטניה, דרום אפריקה (תחת השם R1), ברזיל, אוסטרליה, קנדה, ישראל, אוסטריה וארגנטינה. הודו מייצרת רובי FAL ללא רישיון מחברת FN. במקסיקו מרכיבים רובים מחלקים מוכנים שמיובאים מארצות אחרות.
שירות ברחבי העולם > הולנד

הצבא ההולנדי המלכותי אימץ את רובה ה-FAL הבלגי (ללא הדורגל) בתחילת שנות ה-60. ברובה בוצעו מספר שינויים כגון הוספת יכולת להתקנת כוונות לילה וכוונות טלסקופיות. מאוחר יותר הוחלף הרובה ברובה Diemaco C7.
שירות ברחבי העולם > ארגנטינה

ארגנטינה הייתה מבין המשתמשות והיצרניות הבולטות של ה-FAL. היא לא רק ייצרה את הרובה בכמויות עצומות אלא גם פיתחה לו נגזרות ודגמים נוספים.
צבא ארגנטינה אימץ את ה-FAL בשנות ה-60 המוקדמות ואף רכש רישיון לייצרו ברשות בתעשייה המקומית. רובי ה-FAL הארגנטינאים יוצרו בידי החברה Fabricaciones Militares במפעל Fabrica Militar de Armas Portatiles ע"ש "Domingo Matheu" (בראשי תיבות: FMAP "DM"). ראשי התיבות FAL נשמרו אך פורשו כ"רובה קל אוטומטי".
מספר דגמים יוצרו: דגם סטנדרטי, דגם "פארא" עם קת מתקפלת, דגם צלפים ועוד. בניגוד לישראל, הרובים הארגנטינאים יוצרו עם אפשרות לבצע ירי אוטומטי מלא. בנוסף, יוצר דגם עם קנה כבד בשם FAP ששמש למעשה בתור מקלע חולייתי (מה שנקרא כיום squad automatic weapon).
בשנות ה-80 פותח רובה המתבסס על ה-FAL בקליבר 5.56 x 45 mm NATO, ונקרא FARA, ראשי תיבות של Fusil Automatico Republica Argentina. התכנון התבסס אמנם על ה-FAL אך גם לקח השראה מרובים מערביים אחרים כגון AR70 וה-M16. רק 150 רובים כאלה יוצרו למבחן, אך הצבא החליט לבטל את הפרויקט עקב קיצוצים בתקציב.
הארגנטינים גם ייצרו גרסה חצי-אוטומטית של ה-FAL, שידועה בשם FSL, עבור השוק האזרחי. שינוי חקיקה ב-1995 (כלומר: Presidential Decree Nº 64/95), הציבו מגבלה חמורה על מכירת "נשק התקפה חצי-אוטומטי". כיום, לוקח שנתיים כדי להוציא רישיון לבעלות על FSL.
הרובה FAL לקח חלק במלחמת פוקלנד ומבצעים לשמירת השלום בקפריסין וקרואטיה. הרובה שימש את הצבא עד אמצע שנות ה-90, כאשר ייצורו הופסק. מעריכים שארגנטינה ייצרה למעלה מ-120,000 יחידות מכל דגמי ה-FAL. חיל הנחתים הארגנטינאי (ענף של הצי), החליף את רובי FN/FM FAL ביחידות הקדמיות, ובמקומו אימץ את רובה ה-M16A2 האמריקני.
שירות ברחבי העולם > בריטניה (הממלכה המאוחדת)

בריטניה אמצה דגם של ה-FAL, אותה פיתחה והתאימה לצרכיה. הדגם נקרא L1A1 SLR (ראשי תיבות של Self-Loading Rifle). הרובה נכנס לשירות ב-1957, הוא יוצר תוך שימוש במידות בריטיות קיסריות (Inch pattern) ושינויים קטנים ברובה כגון ידית דריכה מתקפלת, סתרשף בצורת שן/חוד, כוונת אחורית מתקפלת ותפס מחסנית מחוזק. רובה ה-SLR היה חצי אוטומטי בלבד (בניגוד לגרסה הבלגית שהייתה בעל נצרה בוררת). רוב חלקי הרובה לא תאמו את רובי ה-FAL שיוצרו במידות מטריות (מערכת היחידות הבין-לאומית). הרובה הוחלף בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 בידי רובה ה-SA80.
שירות ברחבי העולם > אוסטרליה

הצבא האוסטרלי השתמש ברובה L1A1 SLR (הגרסה הבריטית ל-FAL) עד שזה הוחלף ברובה ה-שטייר AUG שעוצב בתצורת בולפאפ. בנוסף, האוסטרלים משתמשים ברובה אוטומטי, הדומה לדגם FN FAL 50.41/42, אך עם דורגל גדול וללא מתפסים, תחת השם L2A1.
חיילים אוסטרלים רבים השתמשו ברובה בזמן מלחמת וייטנאם, למרות חוסר התאמתו ללוחמה בג'ונגלים. ברם, חיילים אוסטרלים רבים העדיפו את ה-FAL גדול הקליבר על ה-M16 מכיוון שהם בטחו יותר בקליבר 7.62 מ"מ שיהרוג חיילי אויב בקלות ויחדור מחסות ולא סמכו על קליבר 5.56 מ"מ (בייחוד בירי לטווחים ארוכים). טקטיקות הלוחמה של האוסטרליים בווייטנאם היו שמרניות מאוד, ונקבעו לפי היתרונות והמגבלות של ה-SLR. בגלל מגבלות תקציביות, נאסר על החיילים לזרוק מחסניות ריקות, אלה נשמרו ומולאו מחדש.
תוצר נוסף שנבע מהעימות במזרח-אסיה היה שינוי שדה שביצעו הנשקים האוסטרלים ברובי ה-L1A1 וה-L2A2 על מנת שיתפקדו טוב יותר בתנאי הסביבה הקשים. הסבות אלה כללו החלפת קנים, ניסור קנים לגרסאות מקוצרות ואף התקנת מטולי רימונים מדגם XM148 שיובאו מהכוחות האמריקניים.
שירות ברחבי העולם > אוסטריה

הצבא האוסטרי השתמש בגרסה של ה-FAL תחת השם "Sturmgewehr 58 (Stg. 58)" עד שהנשק הוחלף ברובה שטייר AUG. רובה ה-Stg. 58 יוצר באופן מקומי על ידי חברת Steyr Mannlicher ודמה לרובה G1 הגרמני.
שירות ברחבי העולם > ברזיל

ברזיל מייצרת גרסאות משל עצמה ל-FAL, הידועים בשמות MD-2 ו-MD-3. אלה הם רובי סער המיוצרים על ידי "תעשיית אספקת המלחמה הברזילאית" (Indústria de Material Bélico do Brasil). אב-הטיפוס הראשון, MD-1, פותח ב-1983. ב-1985 הוצג ה-MD-2 ואומץ בידי הצבא הברזילאי. רובי MD-2/MD-3 דומים מאוד ל-FAL, אך כוללים שינויים, כגון:
שינוי במערכת הנעילה של הבריח שהוחלפה לבריח מסתובב כמו ב-M16
שינוי הקליבר מ-7.62 מ"מ לקליבר 5.56 מ"מ התואם את התחמושת המקובלת בנאט"ו.
כתוצאה מכך, רובים אלה מוזנים במחסניות התואמות את ה-M16. שני הדגמים (MD-2 ו-MD-3) נבדלים זה מזה בקת: MD-2 מדוגם בקת מתקפלת הצידה ואילו MD-3 מדוגם בקת קבועה העשויה מפולימרים.
שירות ברחבי העולם > קנדה

הצבא הקנדי השתמש במספר גרסאות של ה-FAL, הנפוצה שבהן הייתה FN C1A1, הדומה לרובה L1A1 הבריטי. הגרסה הקנדית מדוגמת בכוונת דיסק מתקפלת שניתן לכוונה לטווחים של 200 עד 600 מטר ובמסילה לטעינה באמצעות קליפ ללא הוצאת המחסנית מהנשק. רובה זה שירת כרובה החי"ר הסטנדרטי של צבא קנדה משנות ה-50 עד 1984, אז החל להחליפו רובה Diemaco C7 הקל יותר. הקנדים גם הפעילו גרסת מקלעון של ה-FAL, הדומה ל-FN FAL 50.41/42, דגם זה – שנקרא FN C2A1 – היה מדוגם בחצובה גדולה יותר ולא כללה שמורת הדק. רובי FN C1 ושכלולו FN C1A1 יוצרו גם עבור חיל הים הקנדי המלכותי, ויכלו לירות במצב אוטומטי מלא. הם נקראו C1D ו-C1A1D.
שירות ברחבי העולם > גרמניה

מספר רובי FAL יוצרו עבור גרמניה המערבית ונקראו G1. הם שירתו בכוחות המזוינים של המדינה עד לאימוץ סדרת ההקלר וקוך G3 שהתבססה על רובה CETME הספרדי. רובה ה-G1 הציג שמורת הדק שונה מדגמי ה-FAL הרגילים ודוגם בסתרשף ייחודי השונה חיצונית משאר הדגמים. הסיבה העיקרית להחלפת ה-G1 נבעה מהמרירות של הגרמנים לאחר מלחמת העולם השנייה ומסירובה של בלגיה להעניק רישיון לגרמנים לייצר את הנשק בגרמניה.
שירות ברחבי העולם > הודו

הודו מייצרת רובה משל עצמה שהוא הכלאה בין FN FAL לרובה סער AK-47, הנקרא INSAS. התעשייה הצבאית ההודית הרחיבה את התכנון למשפחה של כלי נשק שכוללת רובי קרבין, מקלעונים ועוד.
שירות ברחבי העולם > דרום אפריקה

צבא דרום אפריקה השתמש ב-3 דגמים של ה-FAL:
רובה המבוסס על הגרסה במידות בריטיות שסומן R1,
דגם מקומי של FAL במשקל קל, שסומן R2,
העתק של FAL 50.63, שסומן R3.
רובה ה-R2 יוצר על ידי חברות Lyttelton Engineering Works ו-Armaments Development and Production Corporation of South Africa (בראשי תיבות: LEW, ARMSCOR). החברה אחרונה הייתה בעצם נשקיית המדינה, עד שהופרטה והתפצלה לחברות קטנות יותר בעידן הפוסט-אפרטהייד. רובה ה-R1 וגרסאותיו שירתו בצבא עד אמצע שנות ה-80, עד שהוחלפו ברובה ה-R4, מדובר בהעתק מקומי לרובה הגליל שיוצר תחת רישיון מתע"ש.
שירות ברחבי העולם > ארצות הברית

הכוחות המזוינים של ארצות הברית בחנו את ה-FN FAL, כאשר חיפשו יורש לרובה M1 גאראנד. רובי ה-FAL יובאו על ידי Harrington & Richardson ונבחנו תחת השם T48 בשנות ה-50. בסופו של דבר, החליטה ארצות הברית לבחור במתחרה שלו, T44 האמריקני, שקיבל את הציון רובה M-14. התחרות מול ה-FAL הייתה אחת הסיבות לכך שהקליבר של ה-M14 נבחר להיות 7.62 על 51 מ"מ נאט"ו.
כיום מיוצרים ומופצים דגמים אזרחיים של ה-FAL, בשם SA58. חברת DS Arms שבאילינוי מייצרת דגמים אזרחים לחלק ניכר מהגרסאות השונות של ה-FAL שיוצרו ברחבי העולם (ידועים בייצור הגרסאות הישראליות לרובה וכן מחסניות מפולימר בניגוד למחסניות המתכת הרגילות). הרובים דומים ל-FAL, אך עקב מגבלות חוקי הנשק בארצות הברית נעדרים יכולת לירי אוטומטי.
דגמים > FAL 50.41 & 50.42

ידוע גם כ-FALO, זוהי גרסת המקלעון (SAW) של ה-FN FAL.
קנה כבד, כדי לעמוד בירי אוטומטי ורציף של 30 כדורים מתוך מחסנית.
עקב הקת של 50.41 עשויה מפלסטיק, עקב הקת של 50.42 עשויה מעץ.
שירת בקנדה בשם C2A1 בתור נשק אוטומטי כיתתי, עד שהוחלף בשנות ה-80 במקלע הקל "מינימי" שקיבל את הציון C9.
שירת בצבא אוסטרליה בשם L2A1 עד שהוחלף במקלע הקל "מינימי".
דגמים > FAL 50.61

קת מתקפלת, קנה באורך מלא.
דגמים > FAL 50.63

גרסת קרבין לצנחנים: קת מתקפלת, קנה מקוצר.
שתי גרסאות עם אורכי קנה שונים: 458 מ"מ ו-436 מ"מ. הגרסה הקצרה יותר יוצרה לפי בקשתם של הצנחנים הבלגים.
דגמים > FAL 50.64

קת מתקפלת, קנה באורך רגיל, בית מחסנית מסגסוגת אלומיניום בשם Hiduminium.
הופעות ביצירות בדיוניות

רובה ה-FN FAL הופיע בהרבה סרטי קולנוע ומשחקי מחשב ווידאו, שהציגו את צבא בריטניה או את אחד מצבאות חבר העמים הבריטי בתקופת המלחמה הקרה ולפני שרובם החליפו נשק לרובי סער בקליבר 5.56 מ"מ. לעיתים הוצג ה-FAL גם כנשקם של צבאות דרום אמריקה ודרום אפריקה.
הופעות ביצירות בדיוניות > סרטים

"Heat" ‏(1995): טום סיזמור השתמש ב-FAL בסצנת המרדף עם המכונית המשוריינת.
"הבריחה מלוס אנג'לס" (1996): ה-FAL שימש כנשק הסטנדרטי של כוחות משטרת ארצות הברית בעת פינוי מרכז לוס אנג'לס. רובי ה-FAL בסרט דוגמו במטול רימונים M203 שהותקן מתחת לקנה.
"The Replacement Killers" ‏(1998): הדמות Zedkov השתמשה ברובה זה.
"שלטון האש" (2002)
הופעות ביצירות בדיוניות > משחקי מחשב

Modern Warfare 2
Black Ops
Fallout 2
Global Operations
Jagged Alliance 2
Operation Flashpoint GOTY (FFUR 2006 Mod)
Uncharted 2
ובעוד משחקים רבים ומודים ולמשחקים.
חיילי חטיבת הצנחנים במסע אימונים נושאים רובי FN,‏ 1965
חייל בוליביאני אוחז ב-FN FAL
חייל מחיל האוויר של אורוגוואי
לוחמי צה"ל במהלך פעולת כראמה חמושים ב-FAL: החייל הימני חמוש בררנ"ט המורכב על קנה הרובה, בעוד שהחייל שמשמאלו חמוש ב-FAL בתצורת "מקלעון".
1320

שנת 1320 היא השנה ה-20 במאה ה-14. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

מאי - מסע הצלב השני של הרועים במטרה לשחרר את ספרד, מגיעה לפריז במטרה לקבל את תמיכת המלך שנמנע מהם.
תחילת גזירות הרועים - במסע צלב 'צעדת הרועים' צפונה לקראת מלחמה במוסלמים שבספרד. הותקפו בעיקר היהודים, אך גם כמרים, אנשי אצולה ומצורעים. הפרעות נמשכו שנתיים ובהם חרבו 120 קהילות יהודיות בצרפת ובספרד
מסע הצלב של הרועים צפונה לחבל אקיטן, וטבח ביהודי סנט, ורדן-סיר-גארון, קאור וב-12 ביוני ה' בתמוז - טבח יהודי טולוז.
הדוכסות הגדולה של ליטא כובשת אזורים במזרח פולין ובלארוס, הכוללים את ז'יטומיר, פינסק וויטבסק.
ביאליסטוק נוסדה על ידי נסיך ליטא.
האמיר הממלוכי תנכז א-נאצרי בונה על הר הבית את "הכוס" המשמש את המוסלמים לרחיצת רגליהם לפני התפילה.
אדוארד השלישי מלך אנגליה מקבל מאביו את אקוויטניה.
הארסנל הוונציאני נבנה מחדש.
20 בינואר – ולדיסלאב לוקיטק מתמנה למלך פולין
6 באפריל – הסקוטים חותמים על הצהרת ארברואת' הקובעת את זכותה של סקוטלנד לעצמאות
נולדו

חאפז, משורר פרסי. נפטר ב-1389.
8 באפריל - פתר הראשון, מלך פורטוגל.
ג'ון הקווד - איש עסקים ואיש צבא אנגלי.
ר"ן - רבי נסים בן ראובן.
מיכאל פנרטוס - היסטוריון וויזנטי.
ברטרן דו גשלין - מצביא צרפתי.
8 באפריל – פדרו הראשון, מלך פורטוגל (נפטר ב-1367)
נפטרו

אל פריסי - מתמטיקאי פרסי.
ראו גם

ילידי 1320‎
נפטרים ב-1320‎
רות מאיו

| --- | --- |

 ענף מדעי:  פסיכולוגיה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת מישיגן
רות מאיו היא פרופסור לפסיכולוגיה במחלקה לפסיכולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
השכלה וקריירה

מאיו סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, משם המשיכה לתואר שני באותו תחום אותו סיימה ב-1998.
בין 1992 ל-2003 הייתה חוקרת במעבדה של פרופסור יעקב שול עמו הוציאה מחקרים רבים משותפים.
בשנת 2003 סיימה דוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 2004–2006 עשתה מחקר במסגרת פוסט דוקטורט במכון למחקר חברתי, באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית בהנחיית פרופסור נורברט שוורץ.
מחקריה

מאיו עוסקת בתהליכי שלילה והפרכה, אי-אמון, מידע הפנים, מציאות מדומה. במסגרת מחקריה היא חוקרת את התהליכים הקוגניטיביים הבסיסיים המובילים להתעלמות מראיות ואת תהליכי השיפוט וקבלת ההחלטות. במחקריה היא מציעה תיאוריה חדשה לגבי חשיבה אנושית, ובמקביל פועלת על מנת להציע פתרונות מעשיים להתמודדות עם דיסאינפורמציה, פייק ניוז ותיאוריות קונספירציה.
במחקר שערכה ב-2016 בשילוב עם המרכז הבינתחומי בצרפת גילו שמראה הפנים הוא לא רק עניין מולד, אלא משתנה לאורך חיינו בהתאם לציפיות חברתיות. המחקר מדגים כיצד אנשים מצליחים לזהות את שמו הפרטי של אדם שהם לא מכירים לפי מראה פניו בלבד. מאיו ציינה בראיון כי "בניגוד לתפיסה, מראה הפנים הוא לא דבר קבוע", "ברור שמבנה הפנים מושפע מגנטיקה, מגורמים ביולוגיים, מסביבה ומכל מיני משתנים. מה שמדהים במחקר שלנו זה שאנחנו מראים שבנוסף לכל המשתנים האלה, השם השרירותי שההורים שלנו נותנים לנו מגיע עם סטריאוטיפ, ואנחנו, באמצעות תהליך של נבואה שמגשימה את עצמה, הופכים דומים לשם שלנו. בנוסף לכל ההשפעות, התיוג החברתי משפיע עלינו עד כדי כך שאנחנו נראים כמו השם".
פרופסור מאיו חוקרת את המנגנונים הפסיכולוגיים הגורמים לאנשים להאמין למידע שקרי, את הקשר בין הנטייה להאמין למידע שקרי לאי-האמון הקיים בחברה במוסדות המזוהים עם המדינה ובתקשורת, ובאמצעים בהם ניתן להשתמש לצורך התמודדות עם אמון הציבור במידע שקרי. לפי מאיו, כברירת מחדל בני אדם נוטים להאמין למידע משום ששלילה ודחייה של מידע כרוכים בתהליך שצורך זמן, מאמץ מחשבתי ומשאבים קוגניטיביים - ולכן ברירת המחדל של בני האדם היא להאמין למידע אליו נחשפו. בנוסף חוקרת מאיו את סוגיית האמון. אמון, לפי הגדרתה, משתקף במוכנות שלנו, כחברה או כיחידים, לבטוח במישהו אחר ולהאמין כי הוא יעשה את הדבר הנכון ולא יפגע בנו כשאנחנו נמצאים במצב פגיע. אי אמון, לעומת זאת, מתבטא בחשש שאותו גורם יפגע בנו בכוונה או לא בכוונה. במצב רגיל בני האדם נוטים לאמץ מידע שלא מוצגת עבורו אלטרנטיבה, אך במצב של אי אמון אנשים נוטים לחשוב על סיבות נסתרות להפצת המידע ועל מניעים זרים שקיימים אצל הגורמים שמפיצים אותו, וממציאים אלטרנטיבות במקרים שהן אינן קיימות בפועל. במצב כזה של אי אמון אנשים נוטים להאמין למי שהם חושבים שאכפת להם מהם - גם אם מפיצים מידע שקרי, בעוד גורמים שנתפסים ככאלו שאינם לטובתם נתפשים כלא אמינים.
מחקריה > מחקריה על ההתנגדות לחיסונים נגד קורונה

ב-2021 מאיו ערכה ניסוי מתוך מטרה למצוא קשר בין רמות גבוהות של אי אמון במדינה ובתקשורת לנטייה להאמין למידע שקרי. בניסוי השתתפו שתי קבוצות: קבוצה שמתנגדת לחיסון נגד קורונה וקבוצה שאינה מתנגדת אליו. בניסוי הוצגו לשתי הקבוצות עובדות נכונות ועובדות אלטרנטיביות (מומצאות ושקריות), שלא היו קשורות לחיסון או למגפת הקורונה. בניסוי נמצא שאנשים החוששים מהחיסון, נוטים להאמין פחות לעובדות האמיתיות ולהאמין יותר לעובדות הלא אמיתיות, כלומר ההבחנה שלהם בין מה שנכון ללא נכון קטנה יותר. בניסוי נמצא מתאם בין הקבוצה שהתנגדה לחיסונים לרמות גבוהות של חוסר אמון, הסתמכות על אינטואיציה, ורמה נמוכה של ענווה אינטלקטואלית.
ב־2022 ניסוי ערכה מאיו ניסוי יחד עם הדוקטורנטית דבורה ניומן מהאוניברסיטה העברית, ובשיתוף פעולה עם פרופסור סטיבן לבנדובסקי מאוניברסיטת בריסטול באנגליה והתפרסם בכתב העת Personality and Individual Differences. הניסוי מהווה בסיס אמפירי ראשון לאפיון פרדוקס בו אנשים מקבלים מידע חדש, מופרך ככל שיהיה, ודוחים כל מידע קיים, מבוסס ואמין ככל שיהיה. החוקרות שיערו כי הפרדוקס קשור באי-אמון, ולכן מדדו אותו בקרב קבוצה הידועה ברמת אי-אמון גבוהה – מתנגדי חיסון הקורונה בארה”ב תוך השוואה למשתתפים תומכי החיסון. כ-400 אמריקאים בגילאי 18–40, כמחיצתם תומכים בחיסוני הקורונה וכמחציתם מתנגדים לו, הוזמנו להשתתף בניסוי. עמדת המשתתפים כלפי החיסונים נמדדה מספר שבועות מראש, כך שהם לא היו ערים להיותה סיבה להזמנתם לניסוי. בניסוי, הוצגו בפני המשתתפים עשרה משפטים שאינם קשורים לאמונות או לעמדות קיימות. מחציתם תיארו עובדות נכונות, מוסכמות ומקובלות בנושאים כלליים שאינם מעוררי מחלוקת ויתר המשפטים הומצאו על-ידי החוקרות ותיארו “עובדות אלטרנטיביות” לעובדות מוסכמות, שלא מציעות כל הסבר או מוטיבציה לקבלתן. המשתתפים התבקשו לדרג כל משפט על סקלה שנעה בין “אמיתי” (ציון מספרי של 6) ל”שקרי” (ציון מספרי של 1). לאחר מכן, מילאו שאלונים נוספים שמדדו תכונות שנמצאו במחקרים קודמים כקשורות באמונה במידע אלטרנטיבי – היסמכות על אינטואיציה, אי-אמון, אמונה בתיאוריות קונספירציה, “צורך בכאוס” ו”צניעות אינטלקטואלית”. מהמחקר עולה כי בקרב קבוצת מתנגדי החיסון הפער בין דרוג האמת של עובדות לבין דירוג האמת של ״עובדות אלטרנטיביות״ היה קטן יותר (2.71) בהשוואה לזה שבקרב תומכי החיסון (3.27). ספציפית, מתנגדי החיסון האמינו יותר ל”עובדות האלטרנטיביות” (2.44) בהשוואה לתומכים בחיסון (1.98) והאמינו פחות לעובדות (5.13 בקרב מתנגדי החיסון לעומת 5.26 בקרב התומכים בו). הקבוצות נבדלו זו מזו גם בכך שמתנגדי החיסון נסמכו יותר על האינטואיציה שלהם, הפגינו רמת אי אמון כללית גבוהה יותר ואמונה גבוהה יותר בתיאוריות קונספירציה יחסית לתומכים בחיסונים. מתנגדי החיסונים גם היו בעלי צורך רב יותר בכאוס והפגינו פחות צניעות אינטלקטואלית.
פרסים

2004 פרס המאמר הטוב ביותר לשנת 2004 מ-The International Social Cognition Network (ISCON), וירצבורג, גרמניה, עבור "קידוד תחת אמון וחוסר אמון: ההפעלה הספונטנית של
Cognitions incongruent", Journal of Personality and Social Psychology, 2004
הערות שוליים

↑  רות מאיו, באתר psychology.huji.ac.il
↑  בעקבות מחקר מפתיע: האם תצליחו לגלות את השם לפי הפנים?, באתר ‏מאקו‏, 1 במרץ 2017
↑  We look like our names: The manifestation of name stereotypes in facial appearance., scholar.google.com
1 2  המכון למחקרי ביטחון לאומי, למה אנחנו מאמינים לפייק ניוז? על המנגנונים הפסיכולוגיים שגורמים לנו להאמין בפייק ניוז וההתמודדות עם התופעה, באתר www.inss.org.il
1 2  Ruth Mayo, Knowledge and Distrust May Go a Long Way in the Battle With Disinformation: Mental Processes of Spontaneous Disbelief, SAGE Journals Home, עמ' Volume 28, Issue 4
↑  האוניברסיטה העברית, מאחורי תופעת ההתנגדות לחיסונים קיימים מאפיינים אישיותיים מורכבים וחוסר אמון חברתי מתמשך, באתר הידען, ‏2022-02-24
↑  Devora Newman, Stephan Lewandowsky, Ruth Mayo, Believing in nothing and believing in everything: The underlying cognitive paradox of anti-COVID-19 vaccine attitudes, Personality and Individual Differences 189, 2022-04-01, עמ' 111522 doi: 10.1016/j.paid.2022.111522
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6825 4796  ORCID: 0000-0002-4677-1869  VIAF: 98043327   WorldCat (עם VIAF): 98043327 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רות מאיו".
רון פולמן

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1963 (בן 61) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום לימודים:  מכון ויצמן למדע (1992)  מכון ויצמן למדע (1998)  CERN (1998) 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2003)  אוניברסיטת היידלברג (2000–2003)  אוניברסיטת אינסברוק (1999–2000) 
 מספר צאצאים:  4 
 
רון פולמן (נולד ב-16 בפברואר 1963) הוא פיזיקאי ופעיל חברתי ישראלי. פולמן משמש כפרופסור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והוא עומד בראש קבוצת השבב האטומי באוניברסיטה.
ביוגרפיה

פולמן, נולד בתל אביב לאהובה (לובה) גורדון ילידת רוסיה וישעיהו פולמן יליד פולין. אימו של פולמן, נמלטה בקושי רב יחד עם משפחתה מהעיר מינסק כאשר הצבא הנאצי החל מתקדם לאזור, וניסתה יחד עם משפחתה, להגיע לארץ ישראל על גבי ספינת הפליטים האקסודוס אך הבריטים החזירו אותם לגרמניה.
בשנת 1998, קיבל פולמן את תואר הדוקטורט שלו ממכון ויצמן, כאשר את המחקר עצמו עשה במאיץ שבז'נבה (CERN).
בשנים 1999–2000, שימש כפוסט דוקטורנט באינסברוק. בין השנים 2000–2003, כיהן כחוקר באוניברסיטת היידלברג שבגרמניה.
פולמן הוא פעיל חברתי בנושאי זכויות אדם, זכויות בעלי חיים, צדק חברתי, שלום וקיימות סביבתית.
מספר אושוויץ

אביו של פולמן הוא ניצול מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, שם קועקע המספר B-1367 על זרועו. פולמן, קעקע על זרועו העתק מדויק של מספרו של אביו. עבור פולמן, מספרו של אביו תמיד היה סמל ותזכורת שהוא עצמו, כמו שאר בני האדם, צרכים לשאוף להיות אנשים טובים יותר.
אקטיביזם

זכויות אדם – פולמן הוא חבר באמנסטי אינטרנשיונל מזה מספר עשורים. בשנות ה-90, היה יו"ר הסניף הישראלי בארגון. הוא ניסח ותמך בהצעה לכוח בינלאומי להתערבות צבאית במקרה של רצח עם. פולמן ארגן קמפיינים, הפגנות ופעולות מיוחדות, כגון משלוחי סיוע לאפריקה בעקבות רצח העם ברואנדה.
קיימות סביבתית – פולמן לקח חלק במספר פעולות כדי לשמר את הסביבה, כגון ההשתלטות בלב ים של ארגון גרינפיס על אוניית פסולת במפרץ חיפה שעמדה להטיל בוצה רעילה ממפעלי המפרץ.
צדק חברתי – פולמן פועל לשיפור שוויון חברתי באמצעות חינוך. בשנות ה-80, התנדב כמורה בירוחם, הוזמן על ידי תוכנית פר"ח לכתוב ספר מדריכים למורים להגברת המוטיבציה בקרב התלמידים ללמוד מדעים, כתב תסריט ושיחק בתוכנית טלוויזיה העוסקת במדעים ונועדה להעלות את המודעות לחינוך מדעי ופעל לקידום ירידי מדע. פולמן היה חבר בוועד המרכז האוניברסיטאי לקידום חינוך וקריירה בקרב הבדואים בנגב וכיום הוא מתנדב בארגון הל"ל.
מדע

פולמן הוא פרופסור לפיזיקה קוונטית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם הוא עומד בראש קבוצת ה-Atom Chip. הוא המייסד והמנהל הראשון של המרכז האוניברסיטאי למדע וטכנולוגיה קוונטית, והמייסד והמנהל הראשון של המרכז לננו-פבריקציה (לייצור שבבים).
פולמן הוא אחד מממציאי השבב האטומי, הוא וקבוצתו גם היו הראשונים לממש אינטרפרומטר שטרן-גרלך מלא.
קבוצת השבב האטומי חוקרת גם את הקשר שבין תורת הקוונטים לתורת היחסות הכללית (גרביטציה).
מעבר לפיזיקה קוונטית, פולמן גם עוסק בפיזיקה של אנטי-חומר ב-CERN (ניסוי GBAR) ובחיפוש אחר Dark Matter (חומר אפל).
בשנת 2011 הוא קיבל את הפרס ע"ש Willis Lamb ובשנת 2013 זכה במלגת מילר לפרופסור אורח בברקלי.
בשנת 2021 קיבל את פרס הקירות הנופלים בברלין.
חיים פרטיים

לפולמן 4 בנות והוא מתגורר בעיר תל אביב.
במרוצת ארבעת העשורים האחרונים, פולמן הטיס מטוסי סילון, מטוסים אווירובטיים, אולטרה-לייט ומצנחי רחיפה. בנוסף הוא עוסק בספורט אתגרי.
פולמן הוא צמחוני מזה 30 שנים.