stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תצורת טורוויפ
היסטוריה של המחקר

השם נקבע על ידי הגאולוג האמריקני אדווין מקיי (Edwin Dinwiddie McKee‏; 1984-1908) ב-1938 במונוגרפיה "הסביבה וההיסטוריה של תצורת טורוויפ ותצורות קאיבאב של צפון אריזונה ודרום יוטה" על שם עמק טורווויפ (Toroweap valley) שבו זורם ערוץ טורוויפ (Toroweap Creek), ערוץ נחל הנשפך לקולורדו, במחוז קוקונינו באריזונה. מקור שם העמק בשפת בני הפאיוט ופירושו "עמק צחיח או עקר". השם התקבע כאשר חוקר הארצות ג'ון וסלי פאוול, שכינה לראשונה מקומות רבים לאורך הגרנד קניון, שמע כינוי זה מהם.
ב-1979 שייכו וולש, ורדלאו וסטוקס (Welsh, J.E., Stokes, W.L. and Wardlaw) את התצורה לחבורת קאיבאב. ב-1982 בחן מקיי מחדש את התצורה והסיר אותה מ"חבורת אוברי" (Aubrey Group), יחידה סטרטיגרפית שקיומה בוטל. ב-1991 חילקו הגאולוגים ג'יימס סוראוף (James E. Sorauf) וג'ורג' בילינגסלי (George H. Billingsley) את תצורת טורוויפ מלמטה כלפי מעלה לשלושה פרטים: פרט סליגמן (Seligman Member), פרט קניון בריידי (Brady Canyon Member) ופרט וודס רנץ' (Woods Ranch Member). במחקר נוסף שביצעו אנדרסון (Anderson) והינצה (Hintze) ב-1993 נקבעו מחדש הגבולות הגאוגרפיים של תצורת טורוויפ.
תיאור

תצורת טורוויפ בנויה מאבן חול אדומה וצהובה ואבן גיר אפורה מעורבת בשכבות של גבס. תצורה זו הורבדה בים רדוד וחמים כאשר קו החוף פלש ליבשה ונסוג. הגיל הממוצע של שכבה זו הוא כ-273 מיליון שנים. זו שכבה יוצרת צוקים ומדפי סלע המכילה מאובנים של ברכיופודים, אלמוגים ורכיכות. בין תצורה זו לתצורת אבן גיר קאיבאב מעליה קיימת אי התאמה.
תצורת טורוויפ מתחלקת לשלושת הפרטים הבאים (מלמטה כלפי מעלה):
סליגמן (Seligman Member) - הפרט קרוי על שם המיקום המייצג, צוקי אוברי (Aubrey Cliffs) צפונית מערבית לעיירה סליגמן במחוז קוקונינו באריזונה. פרט יוצר מדרון המורכב משכבות דקות של דולומיט, אבן חול וגבס בגוון אפור, אדמדם ואדום-צהבהב היוצרות מדרון מעל לצוקים של אבן חול קוקונינו ומאוצבעות (interfingering) איתו, ושכבות דקות של אבן חול צהבהבה מתחתיו. בחלק המזרחי של תפוצתו הפרט הוא בעיקר שכבות דקות של אבן חול קלציטית בגוון סגלגל נוטה לאדום בהיר השכבות מתחלפות עם שכבות דקות של אבן גיר אפורה בחלק המערבי של תפוצתו הפרט הוא בעיקר שכבות של גבס בגוון לבן-אפור, שכבות דקות של אבן חול קלציטית בגוון אדום-צהבהב עד אדמדם ושכבות של דולומיט אפור. פרט סליגמן יוצר מדרון או שקע בין הצוקים של פרט וודס רנץ' מעליו לצוקים של תצורת אבן חול קוקונינו מתחתיו. עובי הפרט נע בין 9 מטרים במזרח ל-17 מטרים במערב.
קניון בריידי (Brady Canyon Member) - הפרט קרוי על שם המיקום המייצג, קניון בריידי, כ-20 קילומטרים צפונית לנהר הקולורדו בצידו המזרחי של עמק טורוויפ במחוז מוהאבי באריזונה. הקניון קרוי על שם פיטר בריידי מחלוצי המתיישבים באריזונה. פרט יוצר צוקים הבנוי משכבות דקות עד בינוניות (בין 5 סנטימטרים ל-1.4 מטרים) של אבן גיר אפורה דקת גרגיר עד גסת גרגיר המכילה מאובנים. אבן הגיר מתכהה בעקבות בליה. בחלקים התחתונים והעליונים של הפרט יש שכבות דקות של דולומיט. מכיל נודולות לבנות ואפורות של צור. עוביו מ-12 בצד המזרחי ועד 40 מטרים בצד המערבי.
וודס רנץ' (Woods Ranch Member) - הפרט קרוי על שם המיקום המייצג, בקצה הצפוני של צוקי הוריקן (Hurricane Cliffs), כ-2 קילומטרים דרומית מזרחית לחוות וודס השוכנת במעלה קניון ויטמור. פרט יוצר מדרון בנוי משכבות מתחלפות של אבן טין המכילה גבס ואבן חול טינית בגוונים של אפור ואדום חיוור, שכבות עבות של גבס לבן (עד 3 מטרים) ושכבות דקות של אבן גיר אפורה. עוביו משתנה עקב המסיסות של הגבס וסחיפה בגג הפרט, מ-20 במזרח ועד 60 מטרים במערב.
מקומות שבהם נחשפת תצורת טורוויפ

תצורת תצורת טורוויפ נחשפת במקומות הבאים:
הפארק הלאומי גרנד קניון
אגן פרדוקס (Paradox Basin)
פרובינציית רמת סלעי המשקע (Plateau sedimentary province)
פרובינציית האגן הגדול (Great Basin province)
גרם המדרגות הגדול
התרוממות ווסאץ' (Wasatch uplift)
הערות שוליים

1 2 3  Toroweap Formation באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  הגאולוגים מקבצים את שכבות הסלעים ליחידות ליתוסטרטיגרפיות (יחידות סלע) הקרויות פרטים (באנגלית members) המוכלות בתוך תצורות (formations) המקובצות לחבורות (groups).
↑  McKee, E. D., 1938, The environment and history of the Toroweap Formation and Kaibab formations of northern Arizona and southern Utah. Publication, no. 492. Carnegie Institution of Washington, Washington, DC. 268 pp.
↑  Tuweep
↑  Sorauf, J. E. and G. H. Billingsley, 1991, Members of the Toroweap and Kaibab Formations, Lower Permian, northern Arizona and southwestern Utah. The Mountain Geologist, 28(1):9-24
↑  Geologic map of the Dodge Spring quadrangle, Washington County, Utah and Lincoln County, Nevada
↑  צורת מגע בין שכבות מתחלפות הדומה לאצבעות משולבות
↑  Seligman Member of Toroweap Formation אתר USGS
↑  Brady Canyon Member of Toroweap Formation אתר USGS
↑  Woods Ranch Member of Toroweap Formation אתר USGS
↑  Geologic Unit: Kaibab
קניון וולנט (Walnut Canyon) מזרחית לפלגסטף באריזונה, סדר השכבות (למעלה למטה) אבן גיר קאיבאב, תצורת טורוויפ ואבן חול קוקונינו
ישראל זלמן אלכסנדרובסקי

אין תמונה חופשית
הרב ישראל שלמה זלמן אהרן הכהן אלכסנדרובסקי (תקפ"ב, 1822 – תרמ"ז, 1887) היה רב בפולין, מחבר ספרים בנושא רפואה ושחיטה.
קורות חייו

נולד בשנת תקפ"ב ליצחק אייזיק בעיירה טרנוגרוד במחוז לובלין. אביו היה מקורב לרבי נח מלכוביץ וביחד עם אביו ביקר אצלו. הרבי מלכוביץ היה זה שגילה את כשרונותיו הרבים. כשהתבגר למד לעומק את הלכות שחיטה ורפואה ושימש כשוחט ובודק וכן בודק שוחטים אחרים בעיר שרשוב ואף קנה לעצמו שם כאחד מגדולי הבקיאים בדור[דרוש מקור] בהלכות אלה. רבים התייעצו איתו בנושאים אלו. הוא התכתב רבות עם גאוני התקופה ביניהם רבי מרדכי מאושמינא, רבי חיים סולובייצ'יק מבריסק ורבי מאיר יחיאל מאוסטרובצה. הוא נחשב כבקי בתורת הרפואה. כמו כן הוא חיבר ספר על הלכות שחיטה בשם "תיקוני שלמה", והספר הפך לנפוץ עד כדי כך שבדורו כל מי שרצה לקבל סמיכה בשחיטה הצטרך ללמוד[דרוש מקור] את ספרו.
נפטר ביום ח' בטבת ה'תרמ"ז. בנו מרדכי סנדר הדפיס לאחר מותו את הספר "תיקוני שלמה".
ספריו

תיקוני שלמה, ורשה 1870-הגהות ותיקונים לספר אוהל שלמה
אגרת החיים, ורשה 1908
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק א, בני ברק, תשמ"ו, עמ' רטז-רלא.
תצורת הרמיט

| --- | --- |
הצוק המכונה "מקדש איזיס" במרכז הפארק הלאומי גרנד קניון באריזונה.השכבות הן (למעלה למטה): אבן חול קוקונינו (הצוק הלבן), תצורת הרמיט (המדרון בגוון אדום חום), אבן חול אספלנייד (הצוק האדום, החבר העליון בחבורת סופאי), אבן גיר רדוול (Redwall Limestone) יוצרת את הבימה האופקית.
הצוק המכונה "מקדש איזיס" במרכז הפארק הלאומי גרנד קניון באריזונה.השכבות הן (למעלה למטה): אבן חול קוקונינו (הצוק הלבן), תצורת הרמיט (המדרון בגוון אדום חום), אבן חול אספלנייד (הצוק האדום, החבר העליון בחבורת סופאי), אבן גיר רדוול (Redwall Limestone) יוצרת את הבימה האופקית.
 תכונות
 סוג:  תצורה
 גיל:  שלהי פרם תחתון  280–275 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
 ליתולוגיה:  אבן טין, אבן בוץ ואבן חול (צפחה בקליפורניה)
 קרויה על שם:  אגן הרמיט (Hermit basin)
 השם נקבע על ידי:  לווי נובל (Levi Fatzinger Noble‏; 1965-1882) ב-1923
 מיקום
 אזור:  רמת קולורדו
 מדינה:  ארצות הברית
 יחידת סלע מתחת:  חבורת סופאי
 יחידת סלע מעל:  אבן חול קוקונינו
 עובי:  משתנה באזורים שונים, עד 305 מטרים באזור נחל וירג'ין
תצפית על חלקו העליון של הגרנד קניון. לפי הסדר: אבן גיר קאיבאב (צוקים), תצורת טורוויפ (מדרון), אבן חול קוקונינו (צוקים), תצורת הרמיט (מדרון)
תצורת הרמיט (באנגלית: Hermit Formation) או גם פצלי הרמיט (Hermit shale) היא תצורה גאולוגית של סלעי משקע יוצרת מדרונות בגוון אדמדם משלהי הפרם התחתון (לפני 275-280 מיליון שנים), שהורבדה בים רדוד, במישורי הצפה ובנהרות. התצורה נחשפת בארבע ממדינות ארצות הברית: במזרח מרכז נבדה, בצפון אריזונה ובדרום יוטה, כחלק מהאזור הפיזיוגרפי של רמת קולורדו בארצות הברית. תצורה זו יוצרת את המדרון בגוון אדמדם מתחת לתצורת אבן חול קוקונינו בשתי הגדות של הגרנד קניון. בהרי ביג מריה (Big Maria Mountains) בדרום מזרח קליפורניה עברה תצורת הרמיט התמרה ובאזור זה היא מכונה "צפחת הרמיט".
היסטוריה של המחקר

שם התצורה נקבע במקור כ"פצלי הרמיט" על ידי הגאולוג האמריקני לווי נובל (Levi Fatzinger Noble‏; 1965-1882) ב-1923 במאמר "מקטע של תצורות מהפלאוזואיקון בגרנד קניון בשביל בס" (A section of the Paleozoic formations of the Grand Canyon at the Bass Trail) על שם המיקום המייצג, אגן הרמיט (Hermit basin - "אגן המתבודד"), בסמוך לגרנד קניון. האגן קרוי על שמו של לואי ד. באוצ'ר (Louis d. Boucher), בין המתיישבים הראשונים בגרנד קניון, שכונה "המתבודד" בשל הרגלו להימנע ממגע עם מתיישבים אחרים. במאמר שבו הגדיר נובל את תצורת פצלי הרמיט הוא שייך אותה ל"חבורת אוברי" (Aubrey Group), יחידה סטרטיגרפית שקיומה בוטל אחר-כך. נובל הפריד תצורה זו מחבורת סופאי אליה שייכו אותה קודם כשמצא שקיימת אי התאמה בינה לבין השכבה הבאה, וההרכב הליתולוגי והגוון שלה שונה. נובל העריך את עובי התצורה בין 23 מטרים ל-150 מטרים.
ב-1951 שינה אנדריו מקנייר (Andrew McNair) את שם התצורה מ"פצלי הרמיט" ל"תצורת הרמיט" משום שהתצורה לא מכילה פצלים, אלא בנויה בעיקר מאבן חול דקת גרגיר בגוון אדום עמום עם כמויות מינוריות של אבן טין. מקנייר, שבחן את התצורה באזור שמצפון לגרנד קניון, העריך את עובי התצורה בין 100 מטרים ל-285 מטרים.
ב-1982 תיאר וורן המילטון (Warren B. Hamilton) את תצורת הרמיט בהרי ביג מריה בדרום מזרח קליפורניה. באזור זה עברו כל שכבות הסלע התמרה בקרטיקון, ולכן התצורה באזור זה מכונה "צפחת הרמיט" (Hermit Schist) והיא שוכנת מתחת ל"קוורציט קוקונינו". עובי השכבה בין 70 סנטימטרים ל-50 מטרים.
ב-1990 הרחיב רולנד בלייקי (Ronald C. Blakey) את שטח התצורה דרומה לאזור שבין סדונה לצוקי אוברי (Aubrey Cliffs). באזור זה כללה התצורה גם אבן בוץ. עובי התצורה נע בין 20 ל-100 מטרים.
במאמר מ-1997 על סלעי משקע מהפרם בצפון מערב אריזונה תיאר ג'ורג' בילינגסלי (George H. Billingsley) את התצורה באזור הגרנד קניון ומצא שעוביה נע בין 137 מטרים ועד 305 מטרים בקניון של נחל וירג'ין (Virgin River).
תיאור

תצורת הרמיט בנויה מאבן טין, אבן בוץ ואבן חול דקת גרגיר היוצרים מדרון בגוון חום אדמדם. תצורת הרמיט נוצרה בים רדוד. אם כי עקבות בעלי חיים, סדקי בוץ, וסימנים שיוצרות טיפות גשם מעידים שהסלעים היו חשופים לאוויר לעיתים קרובות. הצבע האדום מעיד שהמשקעים נוצרו בסביבה עשירה בחמצן שגרם לברזל שבבוץ להחליד. המקור העשיר ביותר בחמצן הם מים זורמים, ולכן משקעים מנהרות, מישורי הצפה וחופים שהוצפו בגאות הם בעלי הצבע האדום העז יותר. החלק העליון של התצורה באזור הגרנד קניון בנוי מאבן חול גירית מסיבית בגוונים של אדום ולבן ושכבות של אבן טין שיש בהם שיכוב צולב. שכבות של אבן טין מתפוררת בגוון אדום כהה ממלאים ערוצי נחל קדומים רדודים הנפוצים בתצורה זו. שכבות אבן הטין מכילות לעיתים קרובות מאובנים של שרכים ושל עצים שנשמרו בצורה גרועה, וכן עקבות של זוחלים ודו-חיים. עובי התצורה נע בין 30 מטרים בחלק המזרחי של הגרנד קניון ועד 270 מטרים ברמת הרמיט וברמת שיוויטס. באזור סדונה מגיע עובי התצורה ל-90 מטרים. נקודת המגע של התצורה עם תצורת אבן חול קוקונינו מעליה חדה ואינה כוללת שכבות מעבר. נקודת המגע עם חבורת סופאי מתחתיה מאופיינת באי התאמה מקבילה המאופיינת בסחיפה משמעותית, כולל עמקים קדומים שעומקם מגיע ל-18 מטרים.
לקריאה נוספת

Blakey, Ron and Wayne Ranney, Ancient Landscapes of the Colorado Plateau, Grand Canyon Association (publisher), 2008, 176 pages, ISBN 978-1934656037
Chronic, Halka. Roadside Geology of Arizona, Mountain Press Publishing Co., 1983, 23rd printing, pp. 229–232, ISBN 978-0-87842-147-3
Lucchitta, Ivo, Hiking Arizona's Geology, 2001, Mountaineers's Books, ISBN 0-89886-730-4
הערות שוליים

1 2 3 4  Hermit Formation באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  הגאולוגים מקבצים את שכבות הסלעים ליחידות ליתוסטרטיגרפיות (יחידות סלע) הקרויות פרטים (באנגלית members) המוכלות בתוך תצורות (formations) המקובצות לחבורות (groups).
↑  Geologic Unit: Hermit
↑  Supai Group and Hermit Shale
עטרה (כתר)

.
עטרה לראשו של דיודוטוס מבקטריה – סרט לבן שנלבש לראשו של מונרך בתקופה ההלניסטית על מנת לציין את מלכותו.
העטרה הממלכתית של המלכה ויקטוריה – עטרה שהוכנה עבור הכתרת המלך ג'ורג' הרביעי.
עטרה או דיאדמה (ביוונית: διάδημα, דיאדמה – מן הפועל "לקשור") הוא סוג של כתר אשר חבשו מלכים עוד מהעת העתיקה. כיום משמש כינוי זה לכתר קטן המשמש מונרכים בשימוש יומיומי.
כינוי יווני זה שימש לתיאור סרט לבן שנענד בתקופה ההלניסטית למצחו של המונרך, ונקשר מאחורי ראשו. הדיאדמה שימשה לציין את סמכותו של המונרך. לימים שויך המונח לכתרים מעגליים שנלבשו על ידי מונרכים.
אלכסנדר מוקדון היה הראשון לענוד את הדיאדמה, לזכר ניצחונו על הפרסים וכיבוש אסיה, יורשיו הדיאדוכים אימצו מנהג זה ומאז הדיאדמה הפכה לאחד מסמלי המונרך המזרחי-הלניסטי, מקורות מאוחרים כדיודורוס סיקולוס מייחסים לכתר מקור פרסי אולם ככל הנראה אין ממש בהשערתם. כתוצאה מאימוץ הכתר על ידי אלכסנדר נוצר סיפור המייחס את ענידת הדיאדמה לראשונה לדיוניסוס, שענד אותה בעת שנלחם על כיבוש אסיה.
ברומא העתיקה הדיאדמה הייתה סמל לשלטון העריצות של מלכי המזרח, בשנת 44 לפנה"ס מרקוס אנטוניוס הציע את הדיאדמה ליוליוס קיסר אולם האחרון נאלץ לדחות את הכתר בלחץ ההמון הרומאי שהיה מזועזע מן הזוועה שהתרחשה לנגד עיניו[דרושה הבהרה]. כתוצאה מכך הקיסרים נמנעו מלבישת הדיאדמה עד ימי קונסטנטינוס שהפך את הדיאדמה לאחד מסמלי האוגוסטוס והאוגוסטה.
כיום משמש המונח "עטרה" (דיאדמה) לציון כתר שצורתו מחצית העיגול, הנלבש על ידי נשים מבתי מלוכה (בדומה לתכשיט הנזר) ומשמש לאירועים יומיומיים שבהם נדרשת המלכה ללבוש כתר, אולם מדובר בכתר קל משקל ונוח יותר מהכתרים הממלכתיים או מכתרי ההכתרה.
כיכר החתולות

| --- | --- |

האמפיתיאטרון בכיכר
 מידע כללי
 על שם:  מכבי מוצרי-מני, מפקד בפלמ"ח
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  נחלת שבעה
 
 קואורדינטות:  31°46′48″N 35°13′14″E﻿ / ﻿31.779875°N 35.22047222°E﻿ / 31.779875; 35.22047222
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) כיכר החתולות(למפת ירושלים רגילה) כיכר החתולות(למפת הרי ירושלים רגילה) כיכר החתולות(למפת הרי ירושלים מוגדלת) כיכר החתולות he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אזור כיכר החתולות במפה משנת 1946, רחוב הלל נקרא אז רחוב בצלאל.
כיכר החתולות ("חתולות" במלעיל) הוא הכינוי הנפוץ לכיכר מכבי מוצרי הממוקמת בקצה שכונת נחלת שבעה בירושלים, בקרבת גן העצמאות, במפגש הרחובות הלל, יואל משה סולומון ויוסף ריבלין. הכיכר היא בפועל גג של החניון התת-קרקעי שנבנה מתחת לכיכר.
שם הכיכר

שמה הרשמי של הכיכר ניתן לה על שם מכבי מוצרי-מני, ממפקדי הפלמ"ח, שהופקד על ליווי שיירות לירושלים לקראת מבצע יבוסי בתקופת מלחמת העצמאות, נורה במהלך הפעילות ומת מפצעיו.
מקורו של השם העממי לכיכר היא הימצאות חתולים רבים באזור (בפי הירושלמים "חתולות" במלעיל), עקב הצבתן של מכולות אשפה שהיו בפינה של הכיכר אליהם פונה זבל ממסעדות האזור, אשר משכו חתולים רבים.
היסטוריה

שטח הכיכר היה במקור חלק מבית הקברות ממילא. בתקופת המנדט הבריטי התפתח השטח הבנוי של ירושלים מסביב לבית הקברות שנותר כשטח פתוח. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נסלל המשכו של רחוב הלל (שבמקור נקרא רחוב בצלאל) ונבנה בית אגרון שנחנך ב-3 ביוני 1969 בנוכחות ראש הממשלה גולדה מאיר. באותה עת בכיכר החתולות ומצידו השני של רחוב הלל נסלל מגרש חנייה.
בין השנים 1975 - 1981 פעל בבית אגרון סינמטק ירושלים ולאחר מכן, בין 1981 לסוף שנות התשעים, כקולנוע עצמאי. בשנת 1985 היה בית אגרון לקולנוע הראשון שהקרין סרטים בירושלים בלילות שבת, ובשעריו התחוללו הפגנות של הקהילה החרדית ומולם פעילי תנועת ר"צ. בסוף בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוחלט להגדיל את שטח מגרש החנייה על ידי חפירת חניון תת-קרקעי, מעל החניון הוקמה רחבה שרוצפה בגרנולית. מאז קיבלה הרחבה את השם העממי "כיכר החתולות", אחר כך החליטה עיריית ירושלים לתת למקום שם רשמי "כיכר מכבי מוצרי-מני".
ב-2 במאי 2004 נערך בכיכר טקס הנחת אבן הפינה למוזיאון הסובלנות, שנבנה על חלקו השני של מגרש החנייה, מצדו השני של רחוב הלל. העבודות לבניית המוזיאון התעכבו משום שהשטח עליו הוא נבנה שימש בעבר כבית קברות מוסלמי, כחלק מבית הקברות ממילא. הקמת מוזיאון הסובלנות הושלמה בקיץ 2019, לאחר 15 שנות עבודה.
בשנת 2015 נפתח בבניין בצפון הכיכר מרכז המבקרים הפרטי ״מוזיאון ידידי ישראל״. נשיא המדינה שמעון פרס מונה ליושב ראש הראשון של המוזיאון.
אופי הכיכר

הכיכר ידועה כמקום מפגש ובילוי בחיי הלילה בירושלים, ומדי ערב עומדים בה דוכני תכשיטים, בגדים ונרגילות. תכונה מעניינת של הכיכר היא ההד החזק המוחזר אל העומדים במרכזו של האמפיתיאטרון הבנוי בה. מדובר באפקט של מראה אקוסטית אשר מחזירה גלי קול למקורם.
הכיכר שימשה זירה למספר מקרי לינץ' ורצח. במרץ 1993 הוגש כתב אישום נגד נער שהיה חלק מחבורת נערים שהכו קבוצה אחרת של בני נוער בכיכר. במאי 2009 תקפו נערים יהודים נער ערבי במקום והוא נפצע קשה. באוגוסט 2010 נרצח לאנס וולף, יהודי-אמריקני בן 60, בידי שני נערים ערבים ממזרח ירושלים בשל ויכוח על סיגריה. בפברואר 2011 נדקר למוות חוסאם רווידי בן 24 תושב כפר עקב על רקע גזעני. באוגוסט 2012 נפצע ג'מאל ג'ולאני בן 17 באורח קשה כאשר הותקף בידי חבורת נערים יהודים. בספטמבר 2014 הוגש כתב אישום נגד שלושה צעירים שעלו בכיכר על מונית ותקפו את הנהג הערבי שלה. ביוני 2017, משתתפי מצעד של ארגון להב"ה הכו קשות צעיר פלסטיני בכיכר.
הכיכר משמשת מדי פעם גם להפגנות.
הערות שוליים

↑  גב גולדה מאיר בחנוכת בית אגרון בירושלים, מעריב, 4 ביוני 1969
↑  מגרש חניה ליד גן העצמאות, הצופה, 25 בנובמבר 1968
↑  יעקב העליון, סינמטק בירושלים, מעריב, 17 באפריל 1975
↑  אסור להקרין סרטים ב"בית אגרון" בשבת, מעריב, 4 בנובמבר 1985
↑  אריה בנדר, ירושלים: מלחמת השבת, קרב על העיר, מעריב, 14 באוגוסט 1987
↑  יהונתן ליס, גואל פינטו, ארנולד שוורצנגר יחנוך היום את מוזיאון הסובלנות בירושלים, באתר הארץ, 2 במאי 2004
↑  מאת אסתר זנדברג, מסונוורים מטיטניום, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2002
↑  יואב שטרן, בג"ץ הקפיא העבודות להקמת מוזיאון הסובלנות, באתר הארץ, 22 בפברואר 2006
↑  ליאת בכרך, מה קורה עם פרויקט מוזיאון הסובלנות במרכז העיר?, באתר כל העיר, 22 באפריל 2019
↑  אורי משגב, שמעון פרס מכהן כיו"ר הבינלאומי של מוזיאון "ידידי ציון" בירושלים, שהקים האוונגליסט מייק אוונס, באתר הארץ, 17 במאי 2015
↑  חסון, ניר. אורשלים أورشليم : ישראלים ופלסטינים בירושלים 2017-1967, ספרי עליית הגג, 2017. עמ' 15 - 18
↑  רותי זוטא, קרבות רחוב בין כנופיות נערים בי-ם – "הערסים" נגד  "הפריקים", חדשות, 10 במרץ 1993
↑  ניר חסון, יאיר אטינגר, נעצרה כנופיית נערים שתקפה ערבים בירושלים, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2010
↑  ניר חסון, חשד: שני נערים היכו למוות אדם, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2010
↑  הפגנה מחוץ למשפטו של הדוקר היהודי בירושלים: "כתב האישום - מכובס ומרוכך", באתר הארץ, 3 במרץ 2011
↑   ג'מאל ג'ולאני כמעט מת בלינץ' וחייו נהרסו. התוקפים לא, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:09)
↑  יעל פרידסון, אישום: 3 צעירים תקפו נהג מונית ערבי, באתר nrg‏, 4 בספטמבר 2014
↑   ניר חסון, עשרות משתתפי מצעד של ארגון להב"ה בירושלים הכו קשות צעיר פלסטיני, באתר הארץ, 29 ביוני 2017
↑  ניר חסון, 1,500 יהודים וערבים הפגינו בירושלים: "לא נכנעים לייאוש", באתר הארץ, 17 באוקטובר 2015
בצל

ערך זה עוסק במונח הבוטני בצל. אם התכוונתם לירק "בצל", ראו .
בצלים של צמח בצל הגינה
חתך אורך בבצל, ניתן לראות גלדים (וגם התמחות משנה של גלדים חיצוניים לקליפה), עוגת בצל, ציצת שורשים, ניצן ממנו יתפתח גבעול הפרח
בצל (באנגלית: Bulb) הוא איבר אגירה תת-קרקעי הקיים בצמחים מסוימים.
הבצל אוגר מים וחומרי מזון בעונה הגשומה, ומאפשר לצמח לנצלם במשך העונה היבשה. הבצל בנוי שכבות-שכבות של גלדים; הגלד הוא למעשה גלגול של עלה, שעבר התמחות לשמש כאיבר אגירה, התעבה ואיבד את הכלורופיל. בתחתית הבצל ישנו מבנה שטוח המכונה עוגת הבצל, שהוא למעשה גלגול של גבעול. מעוגת הבצל יוצאת כלפי מטה ציצת שורשים, דרכה הצמח סופג את המים והמלחים מהאדמה.
בישראל גדלים גאופיטים רבים בעלי בצל. רבים מהם מצטיינים בפרחים ססגוניים. בין צמחי הבצל בארץ ניתן למנות את השום, בצל הגינה, הנרקיס, השושן, והחצב.
ראו גם

גאופיט
פקעת
טבעות בצל
ריבת בצל
תצורת צ'ינלה

| --- | --- |
"הטירה" בפארק הלאומי קפיטול ריף
"הטירה" בפארק הלאומי קפיטול ריף
 תכונות
 סוג:  תצורה
 גיל:  טריאס עליון
 ליתולוגיה:  אבן טין, אבן בוץ ואבן חול
 קרויה על שם:  עמק צ'ינלה באריזונה
 השם נקבע על ידי:  הרברט גרגורי ב-1917
 מיקום
 אזור:  רמת קולורדו
 מדינה:  ארצות הברית
 תת-יחידות:  פרט טמפל מאונטיין, קונגלומרט שינארמפ, פרט מוניטור ביוט, פרט מוס בק, פרט פטריפייד פורסט, אבן הגיר סונסלה, פרט אוול רוק ופרט רוק פוינט
 יחידת סלע מתחת:  תצורת מואנקפי או חבורת קטלר
 יחידת סלע מעל:  אבן חול וינגייט או תצורת מואנווה
תצורת צ'ינלה (באנגלית: Chinle Formation) היא תצורה גאולוגית של סלעי משקע מהטריאס העליון, (לפני כ-200–235 מיליון שנים) שהורבדה ביבשה: בנהרות, אגמים, ביצות, או כתוצאה מתהליכים אאוליים. התצורה נחשפת בחמש ממדינות ארצות הברית: בנבדה, בצפון אריזונה, במערב קולורדו, במערב ניו מקסיקו וביוטה, כחלק מהאזורים הפיזיוגרפיים של רמת קולורדו, פרובינציית אגן ורכס ובחלק הדרומי של המישורים הפנימיים בארצות הברית.
גישה שנויה במחלוקת טוענת שתצורת צ'ינלה זהה לחבורת דוקום (Dockum Group) של מזרח קולורדו וניו מקסיקו, מערב טקסס, הפנהנדל של אוקלהומה (Oklahoma panhandle), ודרום מערב קנזס. בניו מקסיקו ובטקסס מכונה בשם צ'ינלה אחת התצורות בחבורת דוקום.
אגן השקעה אפשרי נפרד של תצורת צ'ינלה מצוי בצפון מערב קולורדו וצפון מזרח יוטה. החלק הדרומי של תצורת צ'ינלה מגיע לעובי המרבי של קצת יותר מ-520 מטרים. תצורת צ'ינלה מרובדת בדרך כלל על תצורת מואנקופי תוך יצירת אי התאמה.
היסטוריה של המחקר

אין מיקום מייצג לתצורת צ'ינלה. היא קרויה על שם עמק צ'ינלה במחוז אפאצ'י באריזונה. מקור שם העמק בשפת האפאצ'י ופירושו "זורם החוצה", והוא כנראה מתייחס לנקודה שבה המים זורמים מחוץ לקניון דה שאי (Canyon de Chelly). את השם תצורת צ'ינלה טבע הגאולוג האמריקני הרברט גרגורי (Herbert Ernest Gregory‏ 1952-1869) ב-1917, מבלי שהגדיר את השם רשמית אלא שנתיים אחר כך, ומבלי לציין מיקום מייצג. גרגורי חילק את התצורה לארבעה פרטים להם אותם כינה (מלמעלה כלפי מטה) A‏, B‏, C ו-D. איש הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, הגאולוג והכלכלן ריימונד ק. רובק (Raymond C. Robeck) הרחיב ב-1956 את המידע על הפרטים חסרי השם של גרגורי כשזיהה באזור קמר סן רפאל (San Rafael Swell) - אזור ביוטה שהתרומם כתוצאה מהאורוגנזה הלרמידית – את הפרט התחתון ביותר בתצורה אותו כינה "פרט טמפל מאונטיין" (Temple Mountain member).
ב-1957 בחן מחדש הגאולוג ואיש הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ג'ון סטיוארט (John H. Stewart ‏; 2013-1928) את הסלע "קונגלומרט שינארמפ" (Shinarump Conglomerate) כפי שהוגדר על ידי הגאולוגים גרוב קרל גילברט (Grove Karl Gilbert, ידוע יותר כ-G.K. Gilbert;‏ 1918-1843) ואדווין יוג'ין האוול (Edwin Eugene Howell‏; 1911-1864) ב-1875 וגרגורי ב-1917 ושינה את שמו לפרט שינארמפ (Shinarump member) של תצורת צ'ינלה. סקירה כללית של הגאולוגיה של התצורה הוכנה ב-1964 על ידי הגאולוגים סטיוארט ופורסט פול (Forrest G. Poole). סיקיץ' (Sikich) בחן מחדש את התצורה ב-1965 וחילק את התצורה לפרטים נוספים. וילסון (Wilson) וסטיוארט מיפו את גבולות התצורה ב-1967. ב-1972 עודכנו גבולות התצורה והוכנה סקירה כללית על ידי סטיוארט ואחרים (הם פרסמו עדכון עוד באותה שנה). קלי (Kelley) בחן מחדש את התצורה ב-1972 וחילק את התצורה לפרטים נוספים. לוקאס (Lucas) והיידן (Hayden) עשו אותו הדבר ב-1989. "פרט רוק פוינט" (Rock Point Member) נקבע על ידי דוביאל (Dubiel) ב-1989. ב-1993 שדרג לוקאס את מעמד התצורה לחבורה, ובכך שדרג גם את מעמדם של רבים מהפרטים שהפכו עקב כך לתצורות. הוא גם כלל את התצורות של חבורת דוקום (Dockum Group) של מזרח ניו מקסיקו ומערב טקסס לתוך חבורת צ'ינלה. נומנקלטורה מעודכנת זו שנויה במחלוקת, רבים עדיין מתייחסים לצ'ינלה כאל תצורה ואל חבורת דוקום כאל יחידה נפרדת (למשל הסקר הגאולוגי של ארצות הברית). הכינוי דוקום נקבע ב-1890, כמעט 30 שנים לפני שגרגורי נתן שם לצ'ינלה. משום כך אם לוקאס צודק, אזי לפי כללי הנומנקלטורה של הסטרטיגרפיה יש לכנות את "חבורת צ'ינלה" שלו בשם "חבורת דוקום". סקירות נוספות של צ'ינלה הוכנו על ידי דוביאל ואחרים ב-1992 ועל ידי הינצה (Hintze) ואקסן (Axen) ב-1995.
תיאור כללי

האורוגנזה הסונומית (Sonoma orogeny) שהתרחשה במעבר בין הפרם לטריאס (לפני כ-250 מיליון שנים) גרמה להתרוממות הרי סונומה (Sonoma Mountains) במרכז נבדה של ימינו וליצירת ים רדוד ממערב להם. ממזרח להם היה אגן השקעה יבשתי שבו נוצרה תצורת צ'ינלה, הבנויה בעיקר מאבני חול, פצלים ולעיתים אבן גיר ששקעה במים מתוקים. משקעים אלו הושקעו בנהרות ובמישורי ההצפה הנלווים להם או באגמים, ביצות ודלתאות של נהרות. קונגלומרט שינארמפ, הפרט התחתון ביותר (בדרך כלל) בתצורת צ'ינלה בנוי מחצץ ואבני חול גסות והושקע בעמקי נהרות קדומים גדולים שחרצו ערוצים בתוך תצורת מואנקופי שמתחתם, תוך יצירת מערכת נהרות שכיוונה צפון מערב המכונה נהר צ'ינלה (Chinle River). מקורותיו של נהר זה היו ככל הנראה ברכס התרוממות אמרילו-ויצ'יטה (Amarillo-Wichita Uplift) בצפון מערב טקסס. הנהר זרם בצפון ניו מקסיקו בין התרוממות פדרנל (Pedernal Uplift) בדרום והתרוממות אנקומפגרה (Uncompahgre Uplift) בצפון ולבסוף נשפך לאגן הימי בצפון נבדה. מערכת נהרות גדולה זו התקיימה ככל הנראה לאורך כל תקופת היווצרות תצורת צ'ינלה.
אף שמרבית המסלע בתצורת צ'ינלה הוא סלעי משקע פלוביאליים (שמקורם בנהר), יש בו גם משקעים געשיים, בעיקר אפר געשי, אבל גם לפילי. מקור הרכיבים הגעשיים הוא כנראה מדרום מאזור שולי מגיון (Mogollon Rim) וקשת האיים המגמטית בשוליים הצפון מערביים של היבשת האמריקנית.
פעילות געשית זו הייתה אחראית לסיליפקציה של גזעי העצים ב"פרט פטריפייד פורסט" ועקב כך לשימורם הייחודי.
התנאים האקלימיים של האזור הם כתוצאה ממיקומה של אמריקה הצפונית שהייתה אז בסמוך לקו המשווה ושרר בה אקלים טרופי לח. לקראת סופה של תקופת צ'ינלה הפך האקלים צחיח יותר והתקופות שהאקלים היה יבש יותר ניתנות לזיהוי בפרט פטריפייד פורסט בהשקעה שמקורה בביצות עונתיות. במקביל הייתה נסיגה הדרגתית כלפי מערב של ים אבסרוקה (Absaroka Sea).