stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארק שאגאל
לקריאה נוספת > מבחר מאמרים על יצירתו

בנימין הרשב, "מארק שגל: ציור, תיאטרון, עולם - ארבעה פרקים עם פרק פתיחה", אלפיים 8, 1993
מארק שאגאל: "חתונה", 1908-1909, מאת מרים רינר, נדפס בתימורה, תשס"ו 2006.
שאגל המוקדם: יצירותיו של גאון צעיר בשיא פריחתו, תערוכת ציורים במוזיאון היהודי במנהטן, מאת טטיאנה אור-לייט, נדפס בהדאר, 80, כ', תשס"ב 2002.
החתונה אצל שאגאל, מאת מירה פרידמן, נדפס ברימונים 6-7, הוצאת מאגנס תשנ"ט 1979.
שניים "מרחפים" – ועוד אחד: מארק שאגאל, מאת רות דורות, נדפס במחניים, 11, תשנ"ה 1995.
מארק שגל: ציור, תיאטרון, עולם, מאת בנימין הרשב, נדפס באלפיים, 8, תשנ"ד 1993.
שאגאל וארדון: הפרובלמטיקה של אמנות יהודית, מאת זיוה מיזלש, נדפס בהיהדות והאמנות, תשמ"ט 1989.
פגישות עם מארק שאגאל, מאת נחמן תמיר, נדפס בידיעות אחרונות, אפריל 1985.
שאגאל - משורר של צבעים ומלים, מאת דוד גלעדי, נדפס במעריב, אפריל 1977.
שאגאל והפנטסיה של השטטל, מאת נדין כספי, נדפס בבתפוצות הגולה, י"ט, 1978.
שאגאל; האמן כחמור, מאת גדעון עפרת, נדפס בגזית, ל"ב, תשל"ח 1978.
הכנר עדיין על הגג, מאת חיים נבון, מקור ראשון, דצמבר 2023.
ביאורים

↑  כך עולה ממכתב שכתב שאגאל לאנכי בשנת 1937, ופורסם על ידי מכון גנזים.
הערות שוליים

↑  Marc Chagall Website, www.marcchagall.narod.ru
↑  פרס שאגאל לאורי ליפשיץ, דבר, 27 במאי 1966
↑  אדיבה גפן, סנדוויצ'ים ממארק שאגאל לתפארת הספרות העברית, באתר מכון גנזים ע"ש אשר ברש
↑  ד.ג.,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'הגובלנים של שאגאל במשכן הכנסת, מעריב, 27 ביוני 1969>
 טקס הסרת הלוט מהגובלנים בכנסת, בנוכחות שאגאל ובמעמד זלמן שזר, קדיש לוז, גולדה מאיר, זלמן ארן, טדי קולק. ארכיון הסרטונים של AP, יוני 1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259783205171  PLWABN: 9810675953005606  AAG: 487  AGSA: 3060  BIBSYS: 90086019  BNC: 000036433  BNE: XX1156693  BnF: cb118958588 (data)  CANTIC: a11387002  CiNii: DA00413339  GND: 118519980  ICCU: CFIV010803  ISNI: 0000 0001 2146 2341  KulturNav: cf951453-1996-4a98-b730-a087470e927e  LCCN: n79043105  LNB: 000033266  MusicBrainz: 9c0a9e43-28b0-4f8d-a3bb-b26dc8c0d4c2  NDL: 00435627  NGV: 3873  NKC: jn19990003790  NLA: 35027035  NLG: 73147  NLK: KAC199604736  NSK: 000003408  NTA: 068653468  RERO: 02-A000033821  RKD: 16236  SELIBR: 181322  SNAC: w6x34znv  SUDOC: 027285596  TePapa: 420  Trove: 800560  ULAN: 500115354  VcBA: 495/1145  VIAF: 103953801   WorldCat (עם VIAF): 103953801 
שלט הרחוב על שמו של שאגאל בעיר נתניה
קברם המשותף של מארק שאגאל, אשתו ואחיה בכפר סן פול דה ונס
האלהה

"אפותיאוזה של ונציה" (1585) מאת פאולו ורונזה
"האפותיאוזה של קורנליס דה וויט, עם הפשיטה על צ'טהאם ברקע."
האלהה (בלועזית: אַפּותיאוזה; מיוונית עתיקה: ἀποθέωσις – אפותאוסיס; בלטינית: consecratio – קונסקרטיו), היא האדרה של סובייקט לרמות אלוהיות (אנ'), ובדרך כלל, התייחסות לאדם, לכל יצור חי אחר, או רעיון מופשט בדמות אלוהות. למונח יש משמעויות בתאולוגיה, שם הוא מתייחס לאמונה, ובאמנות, שם הוא מתייחס לז'אנר.
בתאולוגיה, המונח האלהה מתייחס לרעיון שאדם הועלה לדרגה דמוית אלוהים.
באמנות, המונח מתייחס לטיפול בכל נושא (דמות, קבוצה, מקום, מוטיב, מוסכמה או מנגינה) בצורה מפוארת או נעלה במיוחד.
ייצוגים בתאולוגיה > המזרח הקרוב העתיק

לפני התקופה ההלניסטית, כתות אימפריאליות (אנ') היו ידועות במצרים העתיקה (פרעונים) ובמסופוטמיה (מנרם-סין ועד חמורבי). בממלכה החדשה, כל הפרעונים שנפטרו נחשבו כאל אוזיריס.
מלכים חתים עברו האלהה לאחר מותם, ולמרות תפקידם כשליחי אל הסערה על פני האדמה, הם לא נתפסו כאלים בחייהם.
ייצוגים בתאולוגיה > יוון העתיקה

בעולם היווני, המנהיג הראשון שהעניק לעצמו כבוד אלוהי היה פיליפוס השני, מלך מוקדון. בחתונתו עם אשתו השישית, דמותו המוכתרת של פיליפ נישאה בתהלוכה בין האלים האולימפיים, גם אלכסנדר הגדול עבר האלהה.
מעמד של פולחן הרואי הדומה להאלהה היה הכבוד שניתן למספר אמנים נערצים מהעבר הרחוק, בעיקר הומרוס .
ייצוגים בתאולוגיה > רומא העתיקה

עד סוף הרפובליקה, האל קווירינוס, המזוהה עם רומולוס, היה היחיד שהרומאים קיבלו כמי שעבר האלהה. בספרו של פלוטרכוס, "חייו של רומולוס", נכתב כי זמן קצר לאחר שמייסד רומא נעלם בנסיבות חשודות, אציל בשם פרוקלס יוליוס דיווח כי לרומולוס היה חזון. פרוקלס טען כי המלך הורה לו לומר לבני ארצו, שהוא, רומולוס היה קווירינוס. עד סוף המאה הראשונה לפנה"ס, קווירינוס נחשב למלך האגדי.
הקיסר אוגוסטוס הכיר ביוליוס קיסר כאל; וכך, יוליוס קיסר הפך לנציג הראשון של מעמד חדש של אלוהויות. לאחר מכן, האלהה ברומא העתיקה היה תהליך שבו שליט שנפטר הוכר כמי שהיה אלוהי על ידי יורשו, בדרך כלל גם על ידי צו של הסנאט והסכמת העם של רומא. האישה הראשונה שעברה האלהה הייתה דרוסילה.
ייצוגים בתאולוגיה > פולינזיה

המנהיגים הפולינזים החשובים עברו האלהה לאחר מותם ונהגו להתפלל אליהם לעזרה.
ייצוגים באמנות

האלהה באמנות היא בעלת ביטוי מעשי: העלאת דמות לרמה אלוהית, או תיאור קבלת הפנים בגן עדן הן כרוכות במוסכמות מסוימות. באמנות הנוצרית יש ייצוגים רבים של תיאורו של ישו כדמות שעברה האלהה (ההשתנות, עליית ישו השמימה, ישו פנטוקראטור) לאחר מותו. במוזיקה, המונח אפותיאוזיה מתייחס להופעה של נושא בצורה מפוארת או נעלה. יצירות אחדות כוללות בשמן את המילה אפותיאוזיה.
ייצוגים באמנות > האפותיאוזה של וושינגטון

האפותיאוזה של וושינגטון הוא פרסקו שצייר האמן היווני-איטלקי קונסטנטינו ברומידי (אנ') בשנת 1865 ונראה דרך האוקולוס של כיפת הרוטונדה של בניין הקפיטול של ארצות הברית. הפרסקו תלוי 55 מטרים מעל רצפת הרוטונדה ומשתרע על שטח של 433.3 מ"ר. הדמויות המצוירות הן בגובה של עד 4.6 מטר, והן נראות מהקומה שמתחתיה. הכיפה הושלמה ב-1863. ברומידי צייר אותה במשך 11 חודשים, בתום מלחמת האזרחים.
הערות שוליים

↑  מילון אבניאון - מה זה אפותיאוזה – פירוש המילה אפותיאוזה ,פרוש, הסבר, משמעות והגדרה, באתר www.milononline.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294030505171  BnF: cb119523575 (data)  GND: 4068777-6  LCCN: sh85006065  NKC: ph543380
תבריז

| --- | --- |
דגל תבריזדגל תבריז

אתרים מרכזיים בעיר
 מדינה:  איראן איראן
 פרובינציה:  מזרח אזרבייג'ן
 ראש העיר:  עבאס רנג'באר
 שפה רשמית:  פרסית 
 תאריך ייסוד:  791
 שטח:  324 קמ"ר
 גובה:  1,350 - 1,600 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,558,693 (2016)
 קואורדינטות:  38°04′26″N 46°17′46″E﻿ / ﻿38.073888888889°N 46.296111111111°E﻿ / 38.073888888889; 46.296111111111 
 אזור זמן:  UTC +3:30
 https://tabriz.ir/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןתבריז(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןתבריז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הספרייה המרכזית של תבריז
שער נובר (درب نوبر)
תבּריז (בפרסית: ‏تبریزקובץ:Tabriz.ogg‏Ⓘ‏; באזרית: Təbriz; בארמנית: Թավրիզ) היא בירת פרובינציית מזרח אזרבייג'ן בצפון-מערב איראן. העיר שוכנת בעמק נהר קורו בתחומי האזור ההיסטורי אזרבייג'ן האיראנית (אנ') בין הרי סהנד ועינאלי כ-528 ק"מ צפון-מערבית לבירה טהראן וגובהה נע בין 1,350 ל-1,600 מטרים מעל פני הים. בשנת 2010 הכריז אונסק"ו על מתחם הבאזאר ההיסטורי שבעיר כאתר מורשת עולמית.
אוכלוסייה

על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.56 מיליון בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר הגדולה ביותר בצפון-מערבה של איראן ולשישית במדינה כולה (אחרי טהראן, משהד, אספהאן, כרג' ושיראז). רוב האוכלוסייה של העיר מורכבת מאזרים, ואחריהם פרסים, ארמנים ואשורים. השפה המדוברת ביותר בתבריז היא אזרית שהיא ניב של השפה הטורקית. עם זאת השפה המשותפת לכלל חלקי האוכלוסייה בעיר היא השפה הפרסית, שהיא השפה הרשמית של איראן.
היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 791 על ידי זובידה, אשתו של הח'ליפה הארון א-רשיד, ובמשך מאות שנים רבות הייתה מרכז מסחרי ומרכז ייצור המרבדים. תבריז שימשה כבירת הממלכה לסירוגין במאה ה-12 ובמאה ה-13, ולאחר שהמונגולים בראשות הולגו ח'אן החריבו את בגדאד ב-1258 זכתה תבריז למעמד בכיר יותר כמרכז סחר אזורי. העיר הייתה בשיא פריחתה החברתית והכלכלית בין 1316 ל-1331, והיא זכתה לתיאורים מחמיאים בכתביהם של נוסעים ידועים בני התקופה כגון אבן בטוטה ומרקו פולו.
מיקומה האסטרטגי של העיר סייע לה לשגשג גם לאורך המאה ה-15, ובין תחילת פריחתה למאה ה-15 היא שימשה נקודת מעבר לשיירות רבות שנעו מכיוון מערב ומכיוון דרום לכיוון מזרח, וזאת בנוסף לפיתוח תעשיות כגון תעשיית הטקסטיל ומדיניות מיסוי נוחה. ב-1258 הוקם הסאהב-אבאד, שהיה אזור פתוח טקסי שהיה מוקף במבנים החשובים ביותר בתבריז באותה עת. סאהב-אבאד שימש גם לעריכת מצעדים צבאיים וגם כאתר כנסים.
בראשית המאה ה-16 נבחרה תבריז כבירת האימפריה הספווית, והעיר הפכה לאחד ממרכזי הממשל החשובים של האימפריה. האימפריה הספווית הייתה נתונה לאיום עות'מאני, וכתוצאה מכך הוחלט להעביר את עיר הבירה לקזווין ובהמשך לאספהאן. בהמשך המאה ה-16 וגם במאה ה-17 הפכה תעשיית הייצור המקומית ליותר מגוונת, וכללה בין היתר גם הכנת סבונים, אריגה, וייצור נשק. נפח הפעילות המסחרית גדל אף הוא. בעידן המודרני המוקדם, העיר השפיעה על שלושה אזורים הסמוכים לה, הקווקז, מזרח אנטוליה, ומרכז איראן.
האימפריה הרוסית כבשה את העיר ב-1826, אך היא חזרה לשלטון פרסי כעבור שנתיים בלבד. במהלך המאה ה-19 הייתה תבריז לאחת הערים החשובות ביותר במדינה. היבטים רבים של המודרניזציה המודרנית המוקדמת באיראן החלו בעיר.
במאה העשרים שוב כבשה האימפריה הרוסית את העיר (1909-1918).
כלכלה

בעיר מרוכזת תעשייה גדולה של כלי רכב, בתי זיקוק ופטרוכימיה, טקסטיל, מלט וענפי ייצור. העיר מפורסמת בעבודות יד אמנותיות כולל שטיחים באריגת יד ותכשיטים. היא ידועה גם כמרכז למגדניות של תוצרת מקומית: שוקולדים, אגוזים מיובשים, ואוכל מסורתי. תבריז היא גם מרכז אקדמי, ובה שוכנים כמה מהמוסדות האקדמיים החשובים ביותר בצפון מערב איראן.
אתרים בעיר

הבאזאר בתבריז – אחד השוקים הקדומים בעולם. הוכרז כאתר מורשת של אונסק"ו.
מוזיאון אזרבייג'ן (אנ') – מוזיאון המציג את המורשת התרבותית של אזרבייג'ן האיראנית.
המסגד הכחול – אחד המסגדים ההיסטוריים בעיר. נבנה במאה ה-15 ושופץ במהלך השנים.
מאוזוליאום המשוררים – מוקדש למשוררים איראנים חשובים מתקופות שונות.
ביתה של פרווין אעתצאמי – הבית בו גדלה המשוררת הוכרז כאתר מורשת איראני ומשמש כמוזיאון להנצחת המשוררת.
ערים תאומות

אזרבייג'ן גנג'ה, אזרבייג'ן (מ־2015)
(לצפייה הזיזו עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
אישים מפורסמים

שמס תבריזי – משורר פרסי בן המאה ה-12, מורהו הרוחני של ג'לאל א-דין רומי
נאסר א-דין שאה קאג'אר – מלך פרס בין השנים 1848–1896. נרצח על ידי מתנקש באבי.
אירג' מירזא (אנ') – משורר פרסי, 1874–1926.
פרווין אעתצאמי – משוררת, 1907–1941.
סמד בהרנגי – איש רוח וחוקר, 1939–1967.
סתאר ח'אן (אנ') – מנהיג צבאי ודמות מרכזית בהפיכה החוקתית באיראן בשנת 1905.
פארה דיבה – אשתו השלישית והאחרונה של מוחמד רזא שאה פהלווי. ילידת 1938.
ראו גם

צינור הגז תבריז–אנקרה
חזית ביתה של המשוררת פרווין אעתצאמי
משפט שלמה (מתיאס סטום)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מתיאס סטום 
 תאריך יצירה:  1640 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  204.9 ס״מ 
 גובה:  152.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  70.15 (יוסטון) 
 מיקום:  יוסטון
 
משפט שלמה הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי מתיאס סטום, שנוצר סביב שנת 1640. הציור מתאר את סצנת משפט שלמה, אחד הסיפורים הידועים ביותר מהתנ"ך, המדגים את חכמתו הרבה של המלך שלמה. היצירה נמצאת כיום במוזיאון לאמנויות יפות ביוסטון.
תיאור היצירה

הציור מתאר את הרגע שבו המלך שלמה מכריע בין שתי נשים הטוענות לאימהות של אותו ילד. על פי הסיפור המקראי, אחת מהנשים איבדה את בנה ותבעה את הילד שנותר בחיים. שלמה מציע פתרון קיצוני: לחתוך את הילד לשניים ולחלקו בין שתי הנשים, מתוך כוונה לחשוף את האם האמיתית – זו שמעדיפה לוותר על הילד כדי להציל את חייו.
הסצנה מתרחשת בחלל חשוך, כאשר הדמויות מוארות באור מעומעם, בסגנון טיפוסי לטכניקת קיארוסקורו, המדגישה את הניגוד בין אור וצל.
שלמה, היושב על כיסאו, לבוש בבגד אדום וחובש טורבן קטן שעליו מונח כתרו.
לרגליו מונח הילד המת, עדות לטרגדיה שכבר התרחשה.
מימין ניצב המוציא להורג, גבר שרירי בעל שפם, הלבוש רק במותנית, אשר אוחז את הילד החי באחת מרגליו, ובידו השנייה חרב שלופה, כביכול מוכן כדי לבצע את פסק הדין.
סביב הסצנה עומדים אנשי חצר המלך, חלקם מביטים בשקט, אחרים נראים מודאגים או שקועים בדיון.
משמעות וסגנון

סטום מתאר את הסצנה בעוצמה דרמטית, תוך שימוש בתאורה דרמטית ובניגודיות גבוהה בין אור לצל, המדגישה את המתח והרגש שבסיפור. הדמויות מוצגות בתנוחות דרמטיות, ומשפט שלמה מוצג כמחזה של צדק וכחוכמה על-זמנית. הציור משקף את השפעת הסגנון הקרוואג'סקי, שהתאפיין בריאליזם עז ובשימוש דרמטי באור וצל כדי להעצים את הנרטיב החזותי.
רקע ובעלות על הציור

הציור היה שייך בעבר לנסיך קרקאפה ד'אנדריה מנאפולי. בשנת 1970 נרכש הציור על ידי המוזיאון לאמנויות יפות ביוסטון, בזכות מימון מקרן Laurence H. Favrot" Bequest".
הערות שוליים

↑  Bridget O'Brien Hoyt,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'Emphasizing Observation in a Gallery Program for Blind and Low-Vision Visitors: Art Beyond Sight at the Museum of Fine Arts, Houston, Disability Studies Quarterly'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'33, 2013-05-12'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'doi: '"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 249851
זרם לברדור

מפת זרם לברדור
זרם לברדור הוא זרם קר בצפון האוקיינוס האטלנטי, הזורם מהאוקיינוס הארקטי דרומה לאורך חופי חצי האי לברדור ועובר סביב ניופאונדלנד, ממשיך דרומה לאורך החוף המזרחי של קנדה ליד נובה סקוטיה, שם הוא פוגש את זרם הגולף החם הנע צפונה. השילוב של שני הזרמים הללו מייצר ערפילים כבדים וגם את אחד משטחי הדייג העשירים בעולם.
באביב ובתחילת הקיץ, זרם לברדור מעביר קרחונים מגרינלנד דרומה אל נתיבי השיט הטרנס-אטלנטיים. למי הזרם יש השפעה מקררת על מחוזות האוקיינוס האטלנטי הקנדי, ועל החוף הצפון מזרחי העליון של ארצות הברית, ממיין דרומה ועד מסצ'וסטס. דרומית לקייפ קוד, מסצ'וסטס, זרם הגולף הופך להיות זרם האוקיינוס הדומיננטי יותר.
הובלה של קרחונים

לזרם הלברדור יש נטייה להגיע לפעמים רחוק יותר דרומה ו/או מזרחה מהרגיל. זה יכול לייצר תנאים מסוכנים לשיט, משום שהוא יכול לשאת קרחונים לאזור של האוקיינוס האטלנטי בו הם לא נמצאים בדרך כלל ולהפתיע ספינות. הזרם נודע ככזה שמעביר קרחונים דרומה עד ברמודה ובמזרח לאזור האיים. לאחר טביעת הטיטניק ב-1912, הוקמה סיירת הקרח הבינלאומית (אנ') כדי לעקוב אחר קרחונים, כולל אלו שנמצאו באזורים באוקיינוס בהם הם נמצאים רק לעיתים רחוקות.
מקורות מים מתוקים

לזרם הלברדור יש מהירות שנתית ממוצעת של 20 ס"מ לשנייה, והוא מתחיל עם מים קרים מאוד, בטמפרטורה שנעה בסביבות 1.5 מעלות צלזיוס, מהקוטב הצפוני דרך האי באפין, קנדה ומערב גרינלנד. המים הללו מתאחדים בים לברדור, המושפע מעונתיות וחווה יבוא גדול יותר של מים מתוקים במהלך סוף האביב ותחילת הקיץ, עם זרימת הנהרות והמסת קרחונים.
למחזור האוקיינוסים באזורים התת-קוטביים בצפון האוקיינוס האטלנטי יש שינויים עונתיים עקב זרם הלברדור עם המים הקרים והמתוקים והזרם הצפון אטלנטי (אנ') החם והמלוח, כמו גם עם שינוי ברוחות, ובגלי חום ותהליכים של המסה והיווצרות קרח. ישנם שני חלקים המרכיבים את זרם הלברדור: החלק הראשון הוא ברוקליני, כלומר הצפיפות תלויה בטמפרטורה ובלחץ, ומונעת ציפה בגלל המים המתוקים המגיעים מהצפון. החלק השני עמוק יותר והוא ברוטרופי, כלומר הצפיפות תלויה רק בלחץ, ומגיעה לעומק של כ-2,500 מטר.
מפרץ באפין ומצר הדסון הם התורמים הגדולים ביותר של המים המתוקים לזרם לברדור. ההדסון הוא ערוץ צר שאורכו כ-400 ק"מ ומהווה את הפתח למערכת מפרץ הדסון המחוברת לים לברדור, ותורמת כ-50% מהמים המתוקים של זרם לברדור. מפרץ הדסון מכוסה בקרח בחורף ונטול קרח בקיץ, הוא כולל 42 נהרות, התורמים למי נגר הנהר. זרם לברדור מורכב מזרימת מצר הדסון, או הזרם הדרום מזרחי, הנפגש עם מצר דייוויס וזרם מערב גרינלנד (אנ'). זרם זה זורם לאחר מכן דרומה, דרך ניופאונדלנד והכף הפלמית (אנ') ולאורך המדף היבשתי. חלק מהזרם הזה נע מערבה לאורך המדרון היבשתי ליד נובה סקוטיה, ובסופו של דבר מגיע מצפון לזרם הגולף. הזרם מקיים אינטראקציה עם זרם הגולף והזרם הצפון-אטלנטי ויוצר את זרם הגבול המערבי.
הערות שוליים

↑  International Ice Patrol | Navigation Center, www.navcen.uscg.gov
1 2  Gang Li, David J. W. Piper, The influence of meltwater on the Labrador Current in Heinrich event 1 and the Younger Dryas, Quaternary Science Reviews 107, 2015-01-01, עמ' 129–137 doi: 10.1016/j.quascirev.2014.10.021
↑  G. Mertz, S. Narayanan, J. Helbig, The freshwater transport of the labrador current, Atmosphere-Ocean 31, 1993-06-01, עמ' 281–295 doi: 10.1080/07055900.1993.9649472
↑  Guoqi Han, Zhaoshi Lu, Zeliang Wang, James Helbig, Nancy Chen, Brad de Young, Seasonal variability of the Labrador Current and shelf circulation off Newfoundland, Journal of Geophysical Research: Oceans 113, 2008 doi: 10.1029/2007JC004376
↑  Fiammetta Straneo, François Saucier, The outflow from Hudson Strait and its contribution to the Labrador Current, Deep Sea Research Part I: Oceanographic Research Papers 55, 2008-08-01, עמ' 926–946 doi: 10.1016/j.dsr.2008.03.012
מערבולות בזרם לברדוד
מיקרופלסטיק

המחשה של חשיפת בעלי חיים ימיים למיקרופלסטיק
מיקרופלסטיק (באנגלית: Microplastics) הוא אוסף גדול של חומרים פלסטיים המופיעים כפיסות זעירות, סיבים וחלקיקים, שגודלם יכול לנוע מעשרות מיקרונים ועד למילימטרים בודדים. המיקרופלסטיק יכול להיכנס לגוף בעלי החיים והאדם דרך בליעה, נשימה ודרך העור. על פי הגדרת מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי של ארצות הברית (NOAA), מיקרופלסטיק הם חלקיקים מכל סוג של פלסטיק באורך של פחות מ-5 מ"מ. החלקיקים מזהמים באמצעות כניסה למערכות אקולוגיות טבעיות ממגוון מקורות, כולל מוצרי קוסמטיקה, ביגוד, אריזות מזון ותהליכים תעשייתיים.
המונח מאקרופלסטיק משמש להבדיל בין מיקרופלסטיק לפסולת פלסטיק גדולה יותר, כגון בקבוקי פלסטיק או חתיכות פלסטיק גדולות יותר. שני סיווגים של מיקרופלסטיק מוכרים כיום. מיקרופלסטיק ראשוני כולל כל חלקיקי פלסטיק שגודלם הוא 5 מ"מ או פחות עוד לפני שהם נחשפים לסביבה. אלה כוללים מיקרופייבר מבגדים, מיקרו-חרוזים וכדורי פלסטיק. מיקרופלסטיק שניוני נובע מפירוק של מוצרי פלסטיק גדולים יותר באמצעות תהליכי בליה טבעיים לאחר כניסה לסביבה. מקורות אלה של מיקרופלסטיק שניוני כוללים בקבוקי שתייה, רשתות דיג, שקיות פלסטיק ובלאי צמיגים. שני הסוגים קיימים בסביבה ברמות גבוהות, במיוחד במערכות אקולוגיות מימיות וימיות, שם הם גורמים לזיהום מים. 35% מכל המיקרופלסטיק באוקיינוס מגיעים מטקסטיל, בעיקר בשל שחיקה של בגדים על בסיס פוליאסטר, אקריליק או ניילון, לעיתים קרובות במהלך תהליך הכביסה. עם זאת, מיקרופלסטיק מצטבר גם באוויר ובמערכות אקולוגיות יבשתיות.
מכיוון שפלסטיק מתכלה לאט (לעיתים קרובות במשך מאות שנים), למיקרופלסטיק יש סבירות גבוהה לבליעה, שילוב והצטברות בגופם וברקמות של אורגניזמים רבים. הכימיקלים הרעילים שמגיעים הן מהאוקיינוס והן מהנגר יכולים גם להגיע לחלקים מאוחרים יותר בשרשרת המזון, בתהליך שנקרא ביו מגניפיקציה (אנ'). במערכות אקולוגיות יבשתיות, הוכח כי מיקרופלסטיק מפחית את החיוניות של מערכות אקולוגיות בקרקע ומפחית משקל של תולעי אדמה. המחזור והתנועה של המיקרופלסטיק בסביבה אינם ידועים במלואם, אך כעת מתבצע מאמץ לחקור את התופעה. סקרים של משקעי אוקיינוס בשכבות עמוקות בסין ב-2020 הראו נוכחות של פלסטיק בשכבות עתיקות שקדמו בהרבה להמצאת הפלסטיק, מה שעלול להעיד על הערכת-חסר של מיקרופלסטיק בסקרי אוקיינוס מדגמי פני השטח. חלקיקי מיקרופלסטיק נמצאו גם באוויר בהרים בגובה 2800 מטרים, במרחקים גדולים ממקור הזיהום.
מיקרופלסטיק נמצאו גם בדם בני-אדם, אם כי השפעתו אינה ידועה.
הגדרה

המונח "מיקרופלסטיק" הוצג בשנת 2004 על ידי פרופסור ריצ'רד תומפסון, ביולוג ימי מאוניברסיטת פלימות' בבריטניה.
מיקרופלסטיק נפוץ בעולמנו כיום. בשנת 2014, הוערך כי יש בין 15 ל-51 טריליון חלקיקים של מיקרופלסטיק באוקיינוסים בעולם, אשר הוערכו במשקל בין 93,000 ל-275,000 טון.
הגדרה > מיקרופלסטיק ראשוני

מיקרופלסטיק ראשוני הם חלקיקים קטנים של פלסטיק המיוצרים במכוון. הם משמשים בדרך כלל בתכשירי ניקוי וקוסמטיקה לעור הפנים, או בטכנולוגיית התזת אוויר. במקרים מסוימים, דווח על השימוש בהם ברפואה כווקטורים לתרופות. "מקרצפים" מיקרופלסטיים, המשמשים בתכשירי ניקוי ידיים וקרצוף פנים, החליפו מרכיבים טבעיים בשימוש מסורתי, לרבות קליפות שקדים טחונים, שיבולת שועל ואבן ספוג. מיקרופלסטיק ראשוני מיוצר גם לשימוש בטכנולוגיית ניקוי בהתזה. תהליך זה כולל התזת חלקיקים מיקרופלסטיים קשיחים על מכונות, מנועים וגופי ספינות כדי להסיר חלודה וצבע. כיוון שמשתמשים בחלקיקי אלו שוב ושוב עד שהם מצטמצמים בגודלם וכוח החיתוך שלהם אובד, הם לעיתים קרובות מזוהמים במתכות כבדות כגון קדמיום, כרום ועופרת. על אף שחברות רבות התחייבו להפחית את הייצור של מיקרו-חרוזים, עדיין יש הרבה מיקרו-חרוזים ביו-פלסטיקים שגם להם מחזור חיים ארוך של פירוק, בדומה לפלסטיק רגיל. לאחר חקיקת חוק ב-2015, השימוש במיקרו-חרוזים במשחת שיניים ומוצרים קוסמטיים אחרים לשטיפה הופסקה בארצות הברית, אולם מאז 2015 תעשיות רבות עברו במקום זאת לשימוש בחלקיקים מפלסטיק מצופה מתכת המאושרים על ידי ה-FDA (מנהל המזון והתרופות האמריקאי) כחומר השוחק העיקרי שלהם.
הגדרה > מיקרופלסטיק שניוני

פלסטיק שניוני הם חלקיקים קטנים של פלסטיק שמקורם בפירוק של פסולת פלסטיק גדולה יותר, הן בים והן ביבשה. לאורך זמן, שילוב של פירוק פיזי, ביולוגי וכימי, כולל פוטו-אוקסידציה (אנ') הנגרמת כתוצאה מחשיפה לאור השמש, יכול להפחית את השלמות המבנית של פסולת פלסטית לגודל שלא ניתן לזהות בסופו של דבר בעין בלתי מזוינת. תהליך זה של פירוק חומר פלסטי גדול לחתיכות קטנות בהרבה מכונה פרגמנטציה. המיקרופלסטיק הקטן ביותר המתגלה כיום באוקיינוסים הוא בקוטר של 1.6 מיקרומטר (6.3×10-5 אינץ') אך סביר כי מיקרופלסטיק עשוי להתפרק עוד יותר להיות קטן יותר בגודלו. השכיחות של מיקרופלסטיק בעל צורות לא אחידות מעידה על כך שפרגמנטציה היא מקור עיקרי. נצפה שיותר מיקרופלסטיק עשוי להיווצר מפולימר מתכלה מאשר מפולימר בלתי מתכלה הן במי ים והן במים מתוקים.
הגדרה > מקורות נוספים: כתוצר לוואי/פליטת אבק מבלאי

ישנם אינספור מקורות של מיקרופלסטיק ראשוני ושניוני כאחד. סיבים מיקרופלסטיים נכנסים לסביבה מכביסת בגדים סינתטיים, צמיגים, המורכבים בחלקם מגומי סטירן-בוטדיאן סינתטי, נשחקים לחלקיקי פלסטיק וגומי זעירים במהלך השימוש בהם. יתר על כן, כדורי פלסטיק בגודל 2.0-5.0 מ"מ, המשמשים ליצירת מוצרי פלסטיק אחרים, נכנסים לעיתים קרובות למערכות אקולוגיות עקב נזילות ותאונות אחרות. דו"ח של הסוכנות הנורווגית לאיכות הסביבה על מיקרופלסטיק שפורסם בתחילת 2015 קובע כי יועיל לסווג מקורות אלו כראשוניים, כל עוד מיקרופלסטיק ממקורות אלו מגיעים מהחברה האנושית מאז "תחילת הצינור", פליטות אלה הן מטבען תוצאה של שימוש בחומרים ובמוצרים אנושיים ולא מאיחוי משני בטבע.
הגדרה > ננופלסטיק

תלוי באיזו הגדרה משתמשים, ננופלסטיק הם חלקיקים בגודל של פחות מ-1 מיקרומטר (כלומר 1000 ננומטר) או פחות מ-100 ננומטר. הספקולציות לגבי ננופלסטיק בסביבה נעות בין היותו תוצר לוואי זמני במהלך פיצול המיקרופלסטיק ועד להיותו איום סביבתי בלתי נראה בריכוזים בעלי פוטנציאל גבוהים בעליה מתמדת. נוכחותם של חלקיקי ננופלסטיק בים סרגסו באוקיינוס הצפון-אטלנטי אומתה והתפתחויות אחרונות בספקטרוסקופיה של ראמאן בשילוב עם פינצטה אופטית (פינצטת ראמאן) וכן ננוספקטרוסקופיית פוּרִיֵה (nano-FTIR) או AFM-IR הן מענה מבטיח בעתיד הקרוב בנוגע לכמות הננופלסטיקה בסביבה. זְהִירָה(פְלוּאוֹרֶסְצֶנְצְיָה) יכולה להוות כלי ייחודי לזיהוי וכימות של ננופלסטיק, שכן היא מאפשרת פיתוח של שיטות מהירות, קלות, זולות ורגישות.
ננופלסטיק נחשב לסיכון לבריאות הסביבה ובריאות האדם. בשל גודלם הקטן, ננופלסטיק יכול לחצות ממברנות תא ולהשפיע על תפקוד התאים. ננופלסטיק הם ליפופיליים ומודלים מראים שניתן לשלב ננופלסטיק מפוליאתילן בליבה ההידרופובית של הדו-שכבה הליפידית. כמו כן, נראה כי ננופלסטיק חוצים את קרום האפיתל של דגים ומצטברים באיברים שונים כולל כיס המרה, הלבלב והמוח. מעט ידוע על השפעות בריאותיות שליליות של ננופלסטיק באורגניזמים כולל בני אדם. ננופלסטיק יכול גם לספוג מזהמים כימיים רעילים, כגון אנטיביוטיקה, המאפשרים קשר סלקטיבי עם חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה, וכתוצאה מכך להפצה של ננופלסטיק וחיידקים עמידים לאנטיביוטיקה על ידי נמטודה חיידקית Caenorhabditis elegans באדמה.
במחקר חדש שפורסם בכתב העת היוקרתי, בראשות פרופ' רפאל מרפלה מאוניברסיטת קמפניה לואיג'י ונוויטלי שבאיטליה, עקב אחרי מאות נחקרים במשך 34 חודשים לאחר שעברו ניתוח לפתיחת היצרויות וחסימות בעורק התרדמה שמזין את המוח, החוקרים מצאו בדגימות שלקחו מעורק התרדמה נוכחות ננופלסטיק ומיקרופלסטיק בתוך הרובד הטרשתי שהוציאו מעורק התרדמה. בחלק מהנחקרים, מצאו פלסטיק ובחלק לא.
באלו שמצאו עקבו אחריהם שלוש שנים וראו בקרב הקבוצה הזאת פי שניים יותר אירועים מוחיים, התקפי לב ותמותה לעומת הקבוצה השנייה שלא היה להם פלסטיק וזה בכדי עצמו גילוי מסעיר.