stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונה לוי גרוסמן

| --- | --- |
יונה לוי גרוסמן אמנית רב תחומית
יונה לוי גרוסמן אמנית רב תחומית
 לידה:  20 ביוני 1948 (בת 76) לבוב, אוקראינה
 שם לידה:  טניה
 תאריך עלייה:  אוקטובר 1958
 לאום:  יהודייה
 מקום לימודים:  בית הספר לסיעוד בבית החולים הדסה עין כרם, בירושלים  בית הספר לאומנות "מימד"  אוניברסיטת בר-אילן, הפקולטה לפסיכולוגיה
 תקופת הפעילות:  מ-1971
 תחום יצירה:  ציור, רישום, וידאו ארט, אמנות במציאות רבודה, אוצרות, שירה ופרוזה
 זרם באמנות:  אמנות עכשוית
 הושפעה על ידי:  הירושיגו,
 יצירות ידועות:  וידאו "כאן", ספר השירה "האהבה היא אי שפיות"
 מספר צאצאים:  3
 https://www.art-gallery-yona.com/
יונה לוי גרוסמן (נולדה ב-20 ביוני 1948) היא אמנית ישראלית רב תחומית, ציירת, אמנית במציאות רבודה, וידאו-ארט, משוררת, סופרת ואוצרת. חיה ויוצרת במושב עין הבשור שבנגב המערבי.
ביוגרפיה

טניה גרוסמן נולדה ב־20 ביוני 1948 בלבוב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית (היום אוקראינה) ובשנת 1958 עלתה לישראל.
עם גמר לימודי הסיעוד בבית החולים הדסה בירושלים נישאה, ועבדה במשך שבע שנים כאחות, בתפקידי הדרכה וניהול.
בין השנים 1973 - 1977 למדה לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1977 עברה עם משפחתה לחיות במושב אוגדה, בחבל ימית שבסיני, שם אהבתה לאמנות הפכה לעיסוק מרכזי בחייה.
בשנת 1982, בעקבות הסכם השלום עם מצרים ופינוי חבל ימית, ייסדה עם חבריה ממושב אוגדה את היישוב עין הבשור, בו היא חיה ויוצרת.
בשנת 1989, סיימה לימודי אמנות וציור בבית ספר "מימד" לאמנות חזותית, בהצטיינות יתרה. כחלק מעבודת הגמר שלה בבית ספר מימד כתבה את המאמר שנקרא "תהליכים בזרם הרומנטי".
ביוגרפיה אמנותית

לוי גרוסמן יוצרת בתחומים רבים, הכוללים ציור, אמנות במציאות רבודה (מרכיב באמנות הדיגיטלית), וידאו ארט, שירה, ספרות ואוצרות.
אוצרות

תערוכת "כאוס" באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במסגרת כנס מדעי בנושא הכאוס.
תערוכת " מעגלים " לאומנים חברי קיבוץ אורים:- הפסל מץ למדן, והפסלת ציירת יונינה למדן מקיבוץ אורים.
התערוכה "קירות מדברים יצירה", שישים שנה למועצה האזורית אשכול.
התערוכה "אשכול מאשכול - סיפור אישי", תערוכה של ארבע אמניות מהמועצה האזורית אשכול, בגלריה העירונית של רמת השרון.
התערוכה "מעשי רקמה", תערוכה קבוצתית במרכז האמנים "הגילדה" המועצה האזורית אשכול.
קטלוגים וספרי אמנות בינלאומיים וישראלים

LE LIVRE DES ARTISTES ISRAELIENS" (israelies artists book), LA GAZETTE DES ARTS, Paris, France. (בצרפתית)
LandEscape Art Review, The LandEscape Art Magazine, published an interview about my art work. (באנגלית)
Art Yellow Book, CICA Museum (South Korea) "Art Yellow Book." Art Yellow Book, featuring artists from around the world, will be released in the United States and Korea in fall, 2015. (באנגלית)
ART in ISRAEL - Contemporary artists", W.O.A, London (באנגלית)
"FAMOUS, 120 Contemporary Artists ", W.O.A, London (באנגלית)
השתתפות בהוצאה ועריכת ספר הטיולים, שכתבה בלהה זיצ'יק שומר, "לטייל בעקבות אמנים", בהוצאת מודן.
העמותה לחקר נשים ומגדר בישראל ובית האמנים על שם זריצקי, "(מ)ציירות נוף".
אמנות בישראל - נגיעה אישית - ART IN ISRAEL - Personal Touch ספר בפורמט קובייה, שכתבה בלהה זיצ'יק שומר
פרויקטים

"כיוון הרוח" - החל משנת 2003 הקימה וכתבה מספר שנים מדור העוסק בתרבות במקומון "ככה-זה" של המועצה האזורית אשכול.
הקמת פורום משוררים כותבים וערבי הקראת שירה, יחד עם ד"ר שרה אור ודן גזית - בחסות, המועצה אזורית אשכול.
יוזמת פרויקט - מרכז רזידנסי לאמנויות ותקשורת - Residence בבית ספר הבשור אשר ננטש בעקבות מבצע עופרת יצוקה.
אוצרת התערוכה 60 שנה למועצה האזורית אשכול - "קירות מדברים יצירה".
פרויקט - אמנות במציאות רבודה - Augmented Reality.
איור ועיצוב כריכה להגדה של פסח.
ספרים

"האהבה היא אי שפיות", הוצאת ספריית הפועלים
"טיולים בעקבות אמנים בישראל" שותפה בהוצאה הספר יחד עם בלהה זיצ'יק שומר, בהוצאת מודן.
You, me and our Messiah : poety (באנגלית)
My name is Miriam (באנגלית)
Rani's mom has a big belly (באנגלית)
Rani made a big fnake (באנגלית)
מאמרים

2003 – "כיוון הרוח" – הקימה וכתבה במשך מספר שנים את המדור העוסק בתרבות במקומון "ככה-זה" של מועצת אשכול.
תהליכים בזרם הרומנטי
השפעת הפילוסופיה
השפעת החשיבה המדעית
מקורות הזעם
עץ הדעת
ועוד לא דברתי
אני ואתה
שירה

לוי גרוסמן הוציאה 2 ספרי שירה. הספר הראשון נקרא, האהבה היא אי שפיות, הספר השני באנגלית נקרא, You, me and our Messiah : poety שני הספרים מלווים בציוריה. שירים נוספים פורסמו בחוברות "משיב הרוח" "הליקון" ואחרים. מקבץ משיריה:
כאן
בת שש נרצחה
אם אמות בשבי
אמי הייתה בלונדינית
בגלל שמי
נופפי בבד מהחלון
גם המלך צמא לאהבה
עם חמור לבן
על צווארו
חוק שימור היש
בארץ השיכחה
כשהלב שלה נשרף
בזכות השאלה
ולאחר החורבן
התנגשות חזיתית
בחר נקודה
במסתרי הפרדס
אב המון גויים
אבן יפה
ומהאדם נותר קין
אחד ואנטי-אחד
בית נאה
האיש המאבד
והאישה המתאבדת
ואחרי החגיגות
וצער יגונו עלי
לך אל ההרים
אל מעבר לשחור
לא אמת
אימי ואבי
אם או בלי אדם
אתה המעיין שלי
אין רחמים ברחם דואב
בורא היום
בליל היוולדי
גם השופטים
גרגירי אדמה
כיווצתי את מקומי
שחור בחוץ
שלוש נשים לאחמד
ראיתי פנים צוחקות
ראיתי אדם
סְלִיחוֹת
וידאו-ארט

כאן
ילדה בת שש
לצפות בים
ביקורת

ד"ר סורין הלר למוזיאולוגיה כתב על יונה לוי גרוסמן.
אמנית רב תחומית שיצירתה כוללת ציור, וידאו ארט, שירה, כתיבת ספרי ילדים ומסות.
הנגב על נופיו, המורשת ההיסטורית והתרבותית שלו משמש מקור ההשראה ליצירתה. נדמה שמכלול תהליך היצירה שלה הוא ניסיון להבין ולהיטמע בתוך הנוף המדברי. בכך ניתן למקם את יצירתה כחלק מהתנועה הניאו רומנטית.
במידה רבה היצירה שלה הוא סוג של מחקר. העבודה בסדרות, בצבעי שמן על בד בצד הרישומים על נייר, מעידים על הקשר ההדוק אל המקום בו היא יוצרת ועל הרצון לפענח את הצפון בנוף. בו בעת, מודגשת התובנה שזהו תהליך כמעט בלתי אפשרי. גרוסמן לוי הצליחה לפתח סגנון ייחודי הנע בין פיגורטיבי למופשט אך עם זאת מצליח להעביר באמצעות הטיפול הטקסטואלי את תחושת הנשגב.
פרופסור דן קדר
יונה לוי-גרוסמן מתאחדת עם המדבר. היא המדבר. והמדבר הוא זה שחותם בטביעת אצבע על עבודותיה. הטופוגרפיה של החתימה היא המדבר. טופוגרפיה, תלת-מיימדית רבת שכבות. טופוגרפיה של נקיקים. של סלעים. של נופי קדם. טופוגרפיה מחורצת.
בודדה באינסוף - כורעת ברך לפני הבוהק המדברי, מכורסמת ומתאחדת, היא עושה מעשה, בראשית. רוחות המדבר חוברות אליה בזמזומן המיוחד, זו השריקה המדברית המרטיטה, ונושאות אותה כשיח קוצים כדורי על פני, ים, התלאות כשהיא יוצרת את המחסה האולטימטיבי, מסוגר וקשוב אל דממת עולם.
גלריית צילומים > אמנות במציאות רבודה

יונה לוי גרוסמן ציור מספר 66 לצפייה באמצעות האפליקציה שנקראת ARTIVIVE
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 68 לצפייה באמצעות האפליקציה שנקראת ARTIVIVE
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 327 לצפייה באמצעות האפליקציה שנקראת ARTIVIVE
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 332 לצפייה באמצעות האפליקציה שנקראת ARTIVIVE
גלריית צילומים > ציורי שמן על בד קנבס

יונה לוי גרוסמן ציור מספר 77
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 70
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 296
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 325
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 213
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 214
יונה לוי גרוסמן ציור מספר 286
גלריית צילומים > רישומים

יונה לוי גרוסמן רישום מספר 1–46
יונה לוי גרוסמן רישום מספר 1–47
יונה לוי גרוסמן רישום מספר 1–52
יונה לוי גרוסמן רישום מספר 1–54
יונה לוי גרוסמן רישום מספר 1–23
ראו גם

אוגדה
אמנות דיגיטלית
אמנות אינטרנט
הגדת חבל ימית
מציאות רבודה
הגדה של פסח
לקריאה נוספת

יונה לוי גרוסמן, הספר האהבה היא אי שפיות.
כתב העת לשירה יהודית ישראלית, משיב הרוח לשירה דרומית, סתיו 2009. מלווה בציוריה ורישומיה של יונה לוי גרוסמן, עמודים: 7, 17, 30, 77.
כתב-עת לשירה, פסיפס, גיליון 98 חורף תשע"ו 2016,שיריה של יונה לוי גרוסמן בעמוד 26.
יון יוניצה

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1924 מחוז דמבוביצה, רומניה 
 פטירה:  27 ביולי 1987 (בגיל 63) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית הרומנית 
 
יון יוניצה לצדם של קיבו סטויקה וניקולאה צ'אושסקו
יון (יואן) יוניצה (ברומנית: Ion Ioniță;‏ 14 ביוני 1924 - 27 ביולי 1987) היה איש צבא רומני בדרגת גנרל, שר ההגנה של רומניה ולאחר מכן סגן ראש ממשלת רומניה.
חייו

יוניצה נולד ביישוב מטסארו, ברומניה, במשפחת איכרים עניים. הוא עבד כמכונאי בסדנאות הרכבת בבוקרשט. הוא היה פעיל באיגודי העובדים של עובדי הרכבת ובאיחוד הנוער הקומוניסטי (רומניה) והתקדם בהיררכיה. ב-1945 התקבל למפלגה הקומוניסטית הרומנית ולמד חצי שנה בבית ספר ערב של המפלגה. ב-1948 התקבל לצבא רומניה בדרגת סגן.
יוניצה השתלב היטב בצבא, למד בכל קורס, שהזדמן לו והתקדם מהר מאוד בדרגות ובתפקידים - כל חצי שנה עד שנה עלה בדרגה אחת וכך הגיע בספטמבר 1952 לדרגת קולונל ובמאי 1971 כבר היה גנרל מלא, הדרגה הגבוהה ביותר באותה תקופה ברומניה.
במקביל להתקדמותו בדרגות בצבא יוניצה התקדם גם בהיררכיה המפלגתית. ב-1955 נבחר להיות חבר ממלא מקום בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית וב-1965 זכה למושב של קבע. בין דצמבר 1962 לאוגוסט 1966 התמנה להיות סגן שר הביטחון ולאחר מכן, לאחר פטירת לאונטין סלז'אן היה לשר הביטחון של רומניה במשך עשר שנים. מיוני 1976 עבר לתפקיד סגן ראש ממשלת רומניה וביוני 1982 הוצא לגמלאות.
יוניצה כנראה לא היה מרוצה מהוצאתו המוקדמת לגמלאות ולפי דברי אישים מסוימים, כולל יון איליאסקו וגנרל מיליטארו, התחילה להתרקם סביבו, בחשאיות, תוכנית לשינוי ההנהגה. התוכנית הגיעה לאוזני השלטונות וכל המעורבים נפגעו בשקט ופוזרו. יוניצה עצמו נפגע ממהלומה בבטנו באוטובוס ואז התגלה אצלו סרטן בטני, שתוך זמן קצר הביא למותו.
למרות היותו בעל דרגת גנרל ושר הגנה לשעבר, לא נערכה ליוניצה הלוויה ממלכתית צבאית, כמקובל.
לקריאה נוספת

Tiranul מאת Lavinia Betea, Florin-Răzvan Mihai, Ilarion Țiu, הוצאת Cetatea de Scaun,‏ 2015. (ברומנית)
אשר יצר אור

אשר יצר אור הוא פיוט של רבי אפרים מרגנסבורג מסוג "מאורה", כלומר מיועד להיאמר בברכת יוצר המאורות לפני החתימה. הפיוט נתקבל במנהג אשכנז המזרחי לשבת שנייה של חנוכה וכן לשבת פרשת בהעלתך.
הפיוט עוסק בהדלקת המנורה, ומדגיש את הפליאה על כך שבורא העולם, שברא את מקורות האור, ואיננו זקוק לאורה של המנורה, מצווה להדליק עבורו נרות. הפייטן רואה בציווי על הדלקת המנורה ביטוי לאהבת ה' כלפי עם ישראל. הפיוט מסיים בבקשה לגאולה.
מבנה הפיוט

הפיוט נכתב במבנה הפיוט שני זיתים נכרתים של ר' שלמה אבן גבירול, שנאמר בשבת ראשונה של חנוכה.
בכל שורה שתי הצלעיות הראשונות מתחרזות זו בזו, ואילו הצלעית האחרונה חורזת בחרוז משותף לכל השורות באותו הבית. השורה האחרונה בכל הבתים לא חורזת בחרוז של אותו הבית, אלא כוללת שיבוץ מפסוק ומסתיימת בשם ה', ובכך היא יוצרת אפיפורה עם הרפרן שאחריה - "ומי יאיר, לך מאיר, ואתה נרי ה'".
הבית הראשון הוא במבנה שונה - קצר יותר, וכל השורות בו חורזות בחרוז של סופי הבתים.
בראשי השורות יש אקרוסטיכון אלפביתי, ולאחריו חתום שם המחבר - "אפרים ברבי יצחק".
הפיוט שקול באופן קרוב למשקל יתדות ותנועות: כל בית (שורה) מורכב מארבע יחידות של יתד ושתי תנועות, אך שוואים וחטפים נוספים בתוך היחידות הללו אינם נספרים.
לקריאה נוספת

גבריאל וסרמן, "Liturgical poems of Ḥanukka from Europe" (חלק א באנגלית וחלק ב בעברית), 2016 (דוקטורט). על אשר יצר בעמ' 315-324 בחלק א, והפיוט עצמו עם פירוש ושינויי נוסחאות מופיע בעמודים 286–289 בחלק ב. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  בנוסח אחר, אשר יצר לאור.
↑  ראו "סדר עבודת ישראל" כמנהג פולין, עמ' 640.
Un premier amour

"Un premier amour" (בעברית: "אהבה ראשונה") הוא שיר בצרפתית, בביצוע איזבל אוברה שייצג את צרפת באירוויזיון 1962 וזכה במקום הראשון. השיר בוצע תשיעי בסדר ההופעות, בין הולנד שהגיעה למקום האחרון לבין נורווגיה שהגיעה למקום העשירי. עם סיכום הנקודות, הגיעה צרפת למקום הראשון עם 26 נקודות ובכך נציחה בתחרות שהתקיימה באותה השנה בלוקסמבורג, לוקסמבורג.
איזבל אוברה חזרה לאחר הופעתה עם שיר זה לתחרות בשנת 1968 שהתקיימה בלונדון, הממלכה המאוחדת, והגיעה למקום השלישי.
אנדרטת אראס

אנדרטת אראס (באנגלית: Arras Memorial) היא אנדרטה הניצבת בעיר אראס בצפון צרפת. היא מנציחה את שמות חללי צבאות האימפריה הבריטית שנהרגו בקרבת העיר במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע. האנדרטה, מהגדולות שבאנדרטאות החזית המערבית, נחנכה בשנת 1932. כיום מונצחים בה שמותיהם של 34,799 נעדרים.
ב-2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית), הכולל בין היתר את האנדרטה, את אנדרטת נעדרי שירותי התעופה הבריטים הצמודה לה ואת בית הקברות בו הן שוכנות פובור-ד'אמיין.
האנדרטה

האנדרטה ניצבת במערבה של אראס, בירת מחוז פה דה קאלה, כ-170 קילומטרים מצפון לפריז. היא הוקמה לאורך פאתו המערבית של בית הקברות פוֹבּוּר-ד'אמיין (Faubourg-d'Amiens), שבו נקברו למעלה מ-2,600 מחללי צבאות האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה.
האנדרטה היא אכסדרת עמודים באורך של כ-75 מטרים, בעלת גג משופע, שבה משולבות שלוש חצרות. בחצר המרכזית, הפונה אל חלקות הקבורה הסמוכות, ניצבות אנדרטת שירותי התעופה (ראו להלן) ואבן הזיכרון. שמות הנעדרים נרשמו על גבי 11 לוחות ענק שהוצמדו אל קירותיה הפנימיים של האנדרטה.
על גבי חזיתה המזרחית המעוגלת של החצר המרכזית נחרתה באנגלית ובצרפתית כתובת זו:
האנדרטה מנציחה את שמותיהם של 34,799 נעדרים מצבאות בריטניה, דרום אפריקה וניו זילנד שנהרגו בקרבות בקרבת העיר מאביב 1916 ועד ל-7 באוגוסט 1918. תקופה זו מתחילה עם מסירתו של מקטע החזית באזור מהצבא הצרפתי לצבא האימפריה הבריטית, ומסתיימת ערב מתקפת מאה הימים, שסיימה את המלחמה. בשנתיים הראשונות התנהלה בחזית זו מלחמת חפירות מתמדת, שהתחילה בהתייצבות החזית המערבית מרחק קילומטרים ספורים מהעיר לאחר קרב אראס (1914), וסופה במבצע מיכאל באביב 1918. הבולט בקרבות באזור היה קרב אראס (1917), שמספר הנפגעים בו מוערך ביותר מ-300 אלף.
13 מן הנעדרים ששמותיהם נחרתו על גבי האנדרטה עוטרו בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הגבוה ביותר של האימפריה הבריטית. ביניהם אלופי ההפלות אדוארד "מיק" מאנוק (אנ') ולאנו הוֹקֶר (אנ'), שנהרג בקרב עם "הברון האדום", מנפרד פון ריכטהופן.
חלק מחללי צבאות האימפריה הבריטית שנהרגו בקרבת אראס בתקופה האמורה הונצחו באנדרטאות אחרות. חללי צבא אוסטרליה שמקום קבורתם לא נודע מונצחים באנדרטת וייר-ברטונה; הקנדים - באנדרטת וימי; נעדרי צבא הודו - באנדרטת הודו בנאב-שאפל. אנדרטת קמברה שבקרבת אראס מנציחה את הנעדרים מבריטניה ודרום אפריקה שנפלו בקרב קמברה.
אנדרטת נעדרי שירותי התעופה הבריטים

בחצר המרכזית של האנדרטה ניצבת אנדרטה נוספת - ל-980 נעדרי חיל האוויר המלכותי הבריטי, שירות התעופה של הצבא הבריטי (שקדם לחיל האוויר המלכותי) ושירות התעופה של הצי הבריטי, שנהרגו בצרפת ובבלגיה במהלך המלחמה כולה. אנדרטה זו מעוצבת כעמוד אבן שבראשו ניצב גלובוס (בדומה לאנדרטת חיל האוויר המלכותי שבלונדון). שמות הנעדרים שלזכרם הוקמה האנדרטה נרשמו על גבי האנדרטה העיקרית.
שתי האנדרטאות תוכננו על ידי האדריכל הבריטי הבולט סר אדווין לאצ'נס (Lutyens), שתכנן ויצר אנדרטאות רבות לנופלי מלחמת העולם הראשונה. הפסל הסקוטי ויליאם ריד דיק אחראי לפיסול בהן. הן הוקמו ומתוחזקות על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
האנדרטאות נחנכו על ידי הלורד טרנצ'רד, המפקד הראשון של חיל האוויר המלכותי, בטקס שנערך ב-31 ביולי 1932. הטקס אמור היה להתקיים במאי, אך נדחה לאחר ההתנקשות בנשיא צרפת, פול דומר. השתתפו בו קצינים בריטים וצרפתים, נציגי העיר, הבישוף של אראס וקהל גדול מארצות רבות. נישאה תפילה עבור המתים ואחריה נשא טרנצ'רד נאום, שבו ראשית חלק כבוד לצבא הצרפתי שהחזיק בחזית מול העיר עד 1916, ושחזר את מהלך המלחמה באזור. לאחר מכן הסביר שהגלובוס מוצב על האובליסק באותם הכיוון והזווית בהם היה כדור הארץ ביום שביתת הנשק, והביע את אמונתו שבכך יזכיר את "ההקרבה שהקריבו אחינו, שזכו בשלום נצחי בעת שנאבקו על שלום לארצם; ויתפוס, ולו באופן רפה, את חוּמה של השמש שזרחה באותו היום על שוחות החזית באראס, כאשר קול הרובים במרחק נדם לבסוף והמוות לא רכב עוד על כנפי הטייס." לבסוף הסיר את הלוט, נערך מטס כבוד והושרו ההמנונים הלאומיים של בריטניה וצרפת.
ראו גם

קרב אראס (1917)
אנדרטת וימי
אנדרטת וייר-ברטונה
אנדרטת תיאפוואל לנעדרי הסום
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

1 2 3 4  ARRAS MEMORIAL, Commonwealth War Graves Commission, ‏28 באוגוסט 2023
↑  תקציר מנהלים של מסמך המועמדות לאתר המורשת מ-2018, עמ' 1–12 (זמין להורדה באתר אונסק"ו (באנגלית))
↑  הפער בין מספר הנעדרים המצוין בכתובת זו והמספר המצוין לעיל נובע מגילוין הנמשך של גופות חללי האימפריה הבריטית בחזית המערבית. לשעבר. שמו של חלל שנחרת על גבי האנדרטה וגופתו נתגלתה וזוהתה הוסר מעליה.
↑  Names of Victoria Cross Holders on the Arras Memorial, France, Victoria Cross
↑  ARRAS FLYING SERVICES MEMORIAL, Commonwealth War Graves Commission, ‏28 באוגוסט 2023
↑  "British Arras Memorial to 35,000 Dead Unveiled by Lord Trenchard", The Herald, Glasgow, מיום 1 באוגוסט 1932, עמ' 11-12.
↑  "Lord Trenchard's Adress", Belfast News-Letter, מיום 1 באוגוסט 1932, עמ' 7, 9, באתר The British Newspaper Archive
האנדרטה במבט מבית הקברות
האנדרטה לנעדרי שירות התעופה
שמות הנופלים חרותים באבן
קתדרלת סנליס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה 
 כתובת:  place du Parvis, place Nôtre-Dame, rue Aux-Flageards 
 מיקום:  סנליס 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1153
 תאריך פתיחה רשמי:  1153 
 סגנון אדריכלי:  גותי מוקדם 
 מידות
 גובה:  26.5 מ' 
 קואורדינטות:  49°12′25″N 2°35′10″E﻿ / ﻿49.206944444444°N 2.5861111111111°E﻿ / 49.206944444444; 2.5861111111111
 אתר רשמי
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קתדרלת סנליס(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קתדרלת סנליס
 
קתדרלת סנליס (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame de Senlis) היא קתדרלה קתולית בסנליס, צרפת. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי מוקדם.
הקתדרלה נבנתה בשנים 1153–1191 בסגנון גותי מוקדם ומקורה בקמרון בעל 6 צלעות. האפסיס נתמך על ידי תמיכות דואות. במאה ה-13 נוסף לה צריח מחודד על המגדל הדרום המערבי. בית הרוחב נבנה מחדש בשנים 1530–1556 בסגנון גותי לוהב (Flamboyant) אחרי שניזוק בשרפה, והשערים הצדדים יחד עם הקפלות המזרחיות גם הם מתקופה זו. הקתדרלה שימשה כמושב הבישוף של סנליס עד שבישופות זו בוטלה בקונקורדאט של 1801 בה הועברה להיות תחת חסותה של הדיוקסיה של בובה.
| --- | --- |
 החזית המערבית:  מבט ממזרח
הספינה הראשית, מבט מזרחה:  מבט פנורמי על החזית הדרומית
לקריאה נוספת

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
זביגנייב הרברט, ברברי בגן – זכרונות מוולואה – סנלי
אנטוניוס דיוגנס

אנטוניוס דיוגנס (ביוונית: Ἀντώνιος Διογένης) היה מחברו של רומן עתיק ביוונית ששמו "הפלאים שמעבר לתולה" (Τὰ ὑπὲρ Θoύλην ἄπιστα). חוקרים מיקמו אותו בסוף המאה ה-1 לספירה, אך זמנו לא היה ידוע אפילו לפוטיוס, שכתב תקציר של הרומן.
הרומן

הרומן כלל 24 ספרים ונכתב בצורה של דיאלוג על מסעות. הוא זוכה לשבחים רבים מפוטיוס על סיפורו החיוני, בהירותו וחינניות התיאורים שבו.
חוקרים נוטים לקבל זאת כנתון שלוקיאנוס מסאמוסאטה ראה לנגד עיניו בעיקר את יצירתו של דיוגנס כשכתב את הפרודיה המהוללת שלו, "סיפורים אמיתיים" (אנ')‏ (Verae Historiae).
הידע הנוכחי על תוכן הרומן מקורו בביבליותקה של פוטיוס, שהשאיר סיכום קצר בכרך הארוך של מה שמומלץ לקרוא, "מיריוביבלוס", שאותו יצר עבור אחיו הבטל, טראסיוס, כדי לאפשר לו לבחור אילו ספרים לקרוא. שרדו בחלקם גם שני קטעים אצל פורפיריוס, שם הרומן משמש כמקור היסטורי לחיבורו "חיי פיתגורס", אך אף אחד מהקטעים הללו אינו מועיל מאוד לגבי העלילה. עם זאת, מעט קטעי הפפירוס ששרדו מהרומן, חושפים כמה היבטים של המבנה והתוכן.
אף על פי שפוטיוס משבח מאוד את היצירה, הן בשל בהירות הסגנון שלה והן בשל אמינות העלילה שלה, תקציר התוכן שהוא מביא יוצר רושם מבלבל, בעיקר בגלל דרגות הסיפור המרובות המסודרות זו על גבי זו: סיפור בתוך סיפור ויותר ממספר אחד.
הרומן > פרשנות

זוהי יצירה מקיפה בת 24 ספרים, שרק תקציר שלה נכתב על ידי פוטיוס. לכן נראה רק סביר שתוכן תקצירו של פוטיוס אינו תואם את היקפו האמיתי של הרומן. ההנחה היא שחלק מהותי מתוכן היצירה הוקדש לחומר פרדוקסוגרפי (אנ') הקשור למקומות ולעמים הנזכרים בה ורובו נשמט בתקציר של פוטיוס, שהרי על אף מורכבותה של העלילה, לא נראה כי היא ארוכה מספיק כדי למלא מספר כה גדול של ספרים. ההנחה נתמכת גם על ידי פוטיוס עצמו, שמודה במפורש בכך שהבחין בסטיות.
בכל הקשור לפרשנות ולסיווג היצירה, המחקר עוסק בעיקר בשתי שאלות הקשורות זו בזו. ראשית, ביחס לאופי הרומן. ברור כי תורת הפיתגוראים ממלאת תפקיד מסוים ברומן - אך כיצד הוא היה אמור להיקרא מלכתחילה? האם הוא נקרא בקלילות, כרומן מסתורי, כסיפור אהבה, או אפילו כיומן מסע רגיל?
ניתן להצביע על כמה אזכורים לדת הפיתגוראית, ובהתאם לכך לא לפרש את הרומן באופן בלעדי כספר מסתורין. אולם מנקודת מבט זו עולה שאלה נוספת: אם הקשר בין הפרודיה "סיפורים אמיתיים" של לוקיאנוס ל"נפלאות מעבר לתולה" אינו מוטל בספק, אזי מה טיבה של הפרודיה? האם הלעג מכוון כנגד הז'אנר של סיפורת מסע פסאודו-היסטורית או שמא כנגד הנימה הדתית המסוימת של הרומן? ואם כך, האם לוקיאנוס מבקר את המקבץ הרחב יותר של רעיונות פיתגוראים, או שהוא מתנגד לכת מסוימת?
הבעיה בבסיסה היא היעדרו של טקסט מקורי כלשהו מתוך היצירה, ולא ניתן להסיק מסקנות מוצקות מתוך התקציר המצומצם, המבולבל, ולעיתים הקשה להבנה שניתן על ידי פוטיוס.
הערות שוליים

1 2  M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I: LXXXVIII. Antonius Diogenes, pp. 536-537
1 2  Diogenes (1), במילון לביוגרפיה ומיתולוגיה בעריכת ויליאם סמית.
↑  פוטיוס, ביבליותקה, קודקס 166.
1 2  פורפיריוס, חיי פיתגורס, 10–13. דיוגנס נזכר שוב בסעיף 32.
↑  J.R. Morgan. Lucian's True Histories and the Wonders Beyond Thule of Antonius Diogenes
טירת שנטילי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שאטו 
 מיקום:  שנטילי 
 מדינה:  צרפת 
 בעלים:  המכון של צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1882
 תאריך פתיחה רשמי:  1882 
 אדריכל:  ז'אן בולאן, הונורה דומה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רנסאנס צרפתית, אדריכלות אקלקטית 
 קואורדינטות:  49°11′38″N 2°29′09″E﻿ / ﻿49.193888888889°N 2.4858333333333°E﻿ / 49.193888888889; 2.4858333333333
 www.chateaudechantilly.com
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי טירת שנטילי(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי טירת שנטילי
 
החזית הצפונית של הטירה.
גני הטירה שתוכננו על ידי אדריכל הגנים הצרפתי אנדרה לה נוטרה.
טירת שנטילי (בצרפתית: Château de Chantilly) היא טירה (שאטו) היסטורית הממוקמת בעיר שנטילי שבאזור פיקרדי בצרפת.
בטירה שני מבניים העיקריים - מבנה הטירה המרכזי (Grand Château) שנהרס במהלך המהפכה הצרפתית ונבנה מחדש בשנות ה-70 של המאה ה-19, והמבנה הקטן (Petit Château) שנבנה בשנת 1560. כיום המבנה נמצא בבעלות המכון של צרפת ופועל במבנה מוזיאון קונדה.
היסטוריה

מבנה האחוזה הראשון באתר הוקם בין השנים 1528–1531 על ידי האדריכל פייר שאמביג'ה (Pierre Chambiges) עבור בית מונמורנסי (אשר אזור הטירה היה בבעלותו מאז שנת 1484). זמן קצר לאחר מכן נבנתה הטירה הקטנה, בשנת 1560, ככל הנראה על ידי ז'אן בולאן. בשנת 1632, לאחר מותו של אנרי השני דה מונמורנסי, עברה האחוזה לידי לואי השני, נסיך דה קונדה.
מבנה הטירה נהרס במהלך המהפכה הצרפתית. שטח הטירה הוחרם על ידי משפחת דוכס אורליאן בשנת 1853 ונשאר בידה עד שנת 1872.
בין השנים 1875–1881 נבנה מבנה הטירה מחדש על ידי אנרי ד'אורליאן, דוכס אומייל על ידי האדריכל הונורה דומה (Honore Daumet). הדוכס הוריש את הטירה, במותו למכון של צרפת .
סביב הטירה גנים נרחבים שתוכננו על ידי אדריכל הגנים הצרפתי אנדרה לה נוטרה. בגנים נמצא ההמו דה שאנטילי - כפר דמה כפרי שהיווה השראה לכפר המלכה שנבנה עבור מארי אנטואנט בגני ורסאי.
בשנת 1985 צולם בטירה הסרט "רצח בעיניים" מסדרת סרטי ג'יימס בונד. בסרט זה שימשה הטירה כביתו של הנבל מקס זורין. ב-30 וב-31 ביולי 1994 נערכו בטירה שתי הופעות של להקת פינק פלוייד.
בראשית המאה ה-21 שוקמה הטירה בעלות של 70 מיליון אירו.
הטירה והשטח הסובב אותה הופיעו במשחק המחשב Battlefiled 1 שמתרחש במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 2020 צולם הווידאו קליפ של הגרסה המחודשת לשיר "Just Show Me How to Love You" של שרה ברייטמן, בטירת שנטילי.
מוזיאון קונדה

כיום פועל בטירה מוזיאון קונדה לאמנות המציג את אחד האוספים הגדולים ביותר בצרפת. בין היתר מוצגות במוזיאון היצירות הבאות: "סתיו" של בוטיצ'לי, "דיוקנה של סימונטה וספוצ'י" של פיירו די קוזימו, "שלוש הגרציות" ו-"המדונה של לורטו" של רפאל, "דיוקנו של מולייר" מעשה ידי פייר מיניאר וכן יצירות של פרה אנג'ליקו, ז'אן-בטיסט קאמי קורו, פיליפינו ליפי, הנס ממלינג, פרנסואה לואה וז'אן קלואה, פאולו ורונזה, בארוצ'י, אניבלה קראצ'י, דומניקינו, סלבטור רוסה, ניקולא פוסן, פיליפ דה שאמפן, אנתוני ואן דייק, גווידו רני, ז'אן-בטיסט גרוז', ג'שואה ריינולדס, ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, תאודור ז'ריקו ואז'ן דלקרואה.
בספריית המוזיאון למעלה מ-1,300 ספרים ו-12,500 כתבי יד, ובהם תנ"ך גוטנברג. בין כתבי היד 200 כתבי יד מימי הביניים ובהם השעות העשירות מאד של דוכס ברי.
אולם בטירה
הקפלה של נסיכי קונדה
תיאור חודש אוגוסט מתוך כתב היד הביניימי השעות העשירות מאד של דוכס ברי מעשה ידי האחים לימברג. כתב היד מוצג במוזיאון קונדה שבטירת שנטילי.
מבנה הטירה המרכזי
הערות שוליים

↑  בצרפתית מבטאים "שאטו דה שאנְטִיאִי" - ʃɑ.to də ʃɑ̃.ti.ji
↑  Watch the Beautiful Video for "Just Show Me How to Love You", Sarah Brightman (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4222712-4  LCCN: n2007081278  NKC: kn20100612002  VIAF: 144471966   WorldCat (עם VIAF): 144471966