stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כי הנני בא

"כי הנני בא" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1974 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה השמינית באלבום אילנית.
על השיר

"כי הנני בא" נכתב והולחן על ידי פנחס שדה ודני גרנות בהתאמה. ב-1 ביולי 1974 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-17. ב-26 באוגוסט עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע – שם שהה שבוע אחד בלבד. לבסוף, ב-14 באוקטובר יצא השיר מהדירוג, לאחר שבעה שבועות צעידה רצופה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1974)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1974)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1974)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1974)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 9 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 1 ביולי 1974. פזמונט
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 26 באוגוסט 1974.
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 14 באוקטובר 1974.
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
כרמל אולפינים

| --- | --- |

מתחם בתי הזיקוק במפרץ חיפה שבצמוד אליו שוכנים מפעלי החברה
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 חברת אם:  בז"ן
 משרד ראשי:  חיפה
 ענפי תעשייה:  פטרוכימיה
 מוצרים עיקריים:  פוליאתילן, פוליפרופילן
 הכנסות:  3,914 מיל' ₪ (2015)
 רווח:  144.4 מיל' ₪ (2015)
 עובדים:  505 (2015)
  
 www.carmel-olefins.co.il
 
כרמל אוֹלֵפִינים היא חברה ישראלית לייצור פולימרים של אולפינים - פוליאתילן ופוליפרופילן, המהווים חומרי גלם עיקריים בתעשיית הפלסטיקה.
היסטוריה

מהקמתה ועד 2009 הייתה החברה בבעלותם של בתי הזיקוק בחיפה ושל מפעלים פטרוכימיים בישראל בחלקים שווים, ומ-2009 היא בבעלות מלאה של בית הזיקוק. מפעלי החברה שוכנים במפרץ חיפה, על שטח של כ-390 דונם הממוקם מדרום-מזרח למתקני בתי הזיקוק, ובצמוד להם.
"כרמל אולפינים" נוסדה בשנת 1991 על ידי מיזוג של מתקנים ונכסים שהיו בבעלות נפרדת של בתי הזיקוק מצד אחד והמפעלים הפטרוכימיים מצד שני.
"כרמל אולפינים" מייצרת במפעלה את הפולימרים פוליאתילן בצפיפות נמוכה ופוליפרופילן, וכן את המונומרים אתילן ופרופילן המהווים את חומרי הגלם למוצרים הסופיים. במפעליה של החברה מתקן פיצוח לייצור אתילן ופרופילן מנפטא, וכן מתקנים לייצור פוליאתילן ופוליפרופילן. חומרי הגלם העיקריים בתהליך ייצור המונומרים הם נפט וגז פחמימני מעובה, הנרכשים בעיקר מבתי הזיקוק השכנים, אך גם מבתי הזיקוק באשדוד.
לחברה כושר ייצור של 165,000 טון פוליאתילן ו-450,000 טון פוליפרופילן, ומוצריה נצרכים על ידי תעשיית הפלסטיקה המקומית (כ-40%) כשיתרת התוצרת מיוצאת לאירופה. בשנת 2007 הסתכמו מכירות החברה בכ-682 מיליון דולר, ורווחיה הסתכמו בכ-32 מיליון דולר.
תוצאותיה העסקיות של החברה מושפעות בעיקר מהמרווח בין מחירי המוצרים המוגמרים לאלה של חומרי הגלם. הן מוצרי החברה והן חומרי הגלם הם בגדר קומודיטיז, דהיינו לשתי קבוצות המוצרים קיימים מחירים בינלאומיים המצוטטים מדי יום. מחירי המוצרים המוגמרים מושפעים מגלי הצמיחה העולמיים ומרמת ההיצע של מפעלים בתחום, כך שבעקבות עלייה בביקושים עולמיים למוצרי פלסטיק ועליית מחיריהם עולה הנטייה להקמת מפעלים חדשים, ועמה גדל ההיצע, המביא לירידת מחירים. לפיכך, מתאפיינות התוצאות בתנודתיות ובמחזוריות בת כעשר שנים.
ביוני 2008 נחתם הסכם בין בתי הזיקוק חיפה לבין המפעלים הפטרוכימיים, לפיו יועברו לבז"ן כל מניות החברה, בתמורה להקצאת 20.53% ממניות בתי הזיקוק למפעלים הפטרוכימיים. הסכם זה היה אמור להיכנס לתוקף עד ליום 31 בדצמבר 2008, אולם ביצועו נדחה לשלהי 2009.
זיהום אוויר

המשרד להגנת הסביבה הגיש כתבי אישום נגד המפעלים גדיב (שעוסקת בתעשיות פטרוכימיה), כרמל אולפינים (שפועלת בייצור חומרי גלם לתעשיית הפלסטיקה והכימיה), ובתי זיקוק לנפט המזקקים נפט ליצוא ועבור התעשייה המקומית, כולם בבעלות בזן. לטענת המשרד להגנת הסביבה, שלוש החברות מואשמות שבין השנים 2013-2010 הן גרמו לכאורה לזיהום אוויר חמור והתעלמו מהתראות ודרישות המשרד לטפל בזיהום ולסלק את החומרים המסוכנים.
בחודש נובמבר 2016, הוציאה עיריית חיפה למפעל צו סגירה, לאור מספר מקרים בהם תועדה פעילות חריגה בלפיד המפעל שגרמה לזיהום אוויר. על צו זה הוגש ערר מטעם בז"ן אשר התקבל, ובית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה החליט לבטל את הצו.
על עבירות אלו שתועדו, הטיל המשרד להגנת הסביבה עיצומים בסף 2.7 מיליון ש"ח על המפעל ופתח כנגדו בהליך שימוע פלילי בטרם הגשת כתב אישום.
בחודש מאי 2017, תועדה בשכונת קריית בנימין בקריית אתא חריגות במזהם מסוג בנזן, מזהם קריטריון המדורג כחומר מסרטן וודאי על פי ארגון הבריאות העולמי. לאחר פניית ארגוני הסביבה ואנשי צוות "סביבתית" למשרד להגנת הסביבה בוצעה על ידי המשרד בדיקה אשר העלתה שהמקור לחריגת הבנזן הוא ככל הנראה מבתי הזיקוק בחיפה, שכן נמצאה התאמה בין הפעילות במפעל כאו"ל, משטר הרוחות והחריגות שנמדדו.
בעקבות החריגה שתועדה פרסם המשרד להגנת הסביבה הודעה לפיה רק בשנת 2017 תועדו כבר 3 חריגות מההיתר ברמה היומית. בעקבות החריגות נפתח כנגד המפעל וקבוצת בז"ן הליך שימוע במשרד להגנת הסביבה.
ביום ה-12 בפברואר 2018, ארעה תקלה במתקן האתילן, שכתוצאה ממנו נצפה לפיד בוער לגובה רב. התקלה הביאה לכך שהמפעל הזרים כמויות גדולות של גזים דרך הלפיד. המשרד להגנת הסביבה הודיע שהוא רואה בחומרה את הצטברות התקלות במפעל כרמל אולפינים.
ב-22 ביולי 2019, אירעה תקלה במדחס מתקן המונומרים במפעל, בעקבותיה הוזרמו עשרות טונות חומרים מזהמים ללפיד. ביולי 2022 הגיש המשרד לאיכות הסביבה כתב אישום נגד החברה ושלושה נושאי משרה בה בשל זיהום אוויר חריג.
ב-15 באוקטובר 2023 דווח על פיצוץ בכרמל אולפינים, בעקבות תקלה נוספת במפעל. הפיצוץ תועד במצלמות של איגוד ערים לאיכות הסביבה מפרץ חיפה
בחודש מאי 2024 פורסם שכרמל אולפינים נקנסה על ידי המשרד להגנת הסביבה בסך של קנס בגובה 18.7 מיליון שקלים לאחר הליך ארוך שנמשך 8 שנים הסיבה היא פליטות מזהמות של המפעל.
הערות שוליים

↑  החברה הוכרזה כמונופול בתחום פוליאתילן בצפיפות נמוכה
↑  לחברה כשלוש מאות לקוחות בישראל
↑  ליאור גוטמן, המשרד להגנת הסביבה נגד בזן: הגיש שלושה כתבי אישום בגין זיהום אוויר, באתר כלכליסט, 9 ביולי 2015
↑  בית המשפט ביטל את צו הסגירה של עיריית חיפה לכרמל אולפינים | מגזין תשתיות תעשייה ואנרגיה
↑  ליאור גוטמן, נפתחה חקירה פלילית נגד כרמל אולפינים על זיהום אוויר; נקנסה ב-2.7 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 21 במאי 2017
↑  איתמר הפטר, תדהמה במשרד להגנת הסביבה: בנזן באוויר במפרץ חיפה., באתר סביבתית- דיווח מפגעי סביבה., ‏2017-05-11
↑  שוב תקלה במתקן האתילן בכרמל אולפינים – נצפה כרגע לפיד גבוהה, אתר חי פה, 12 בפברואר 2018
↑  לפיד ענק בער בבתי הזיקוק - תקלה במתקן המונומרים בכרמל אולפינים, אתר חי פה, 23 ביולי 2019
↑  המשרד להגנת הסביבה הגיש כתב אישום כנגד חברת כאו"ל מקבוצת בז"ן וכנגד שלושה נושאי משרה בחברה בגין גרימת זיהום אוויר והפרות חוזרות של תנאי היתר הפליטה ורישיון העסק, באתר GOV.IL
↑  פיצוץ במפעל כרמל אולפינים מקבוצת בז"ן – 15/10/23 – 08:05 (לא קשור למלחמה), ענת כרמי, אתר חי פה, 15 באוקטובר 2023
↑  דורון סולומון, מעט מידי מאוחר מידי: קנס כספי לכרמל אולפינים, באתר mynet‏ חיפה, 8 במאי 2024
הלפיד הבוער בגלל תקלה כפי שנראה בשעה 22:00 ב-12 בפברואר 2018 לאחר מספר שעות של בעירה
סרטון של בעירת הלפיד, כפי שנראה מגבעת נשר (במרחק קו אווירי מוערך של כ-5 ק"מ)
כי רו

מטבע מאמצע המאה ה-4 ועל אחד מצדדיו נראה ה"כי רו"
כי רו, הנודע גם כצלב קונסטנטינוס, כריסטוגרם או לאבּארוּם (Labarum), הוא מונוגרמה המצליבה את שתי האותיות הראשונות במילה "כריסטוֹס", או "משיח" ביוונית (Χριστός). האות כי (χ) מבוטאת ביוונית ככ' רפה, והאות רו (ρ) מבוטאת כר'. ה"כי רו" הוא אחד הסמלים הנוצריים העתיקים, ונעשה בו שימוש נרחב בכנסייה הקתולית עד ימינו.
לעיתים קרובות מטים את האות רו על מנת ליצור צלב.
מקורו של הסמל

האמונה הנוצרית גורסת, על פי דברי לקטנציוס (סופר רומי שהיה יועצו של הקיסר קונסטנטינוס), שלקונסטנטינוס נמסר בחלום, לילה לפני המלחמה, שיסמן את מגני חייליו בצלב כי רו. וכך עשה.
גרסה אחרת מופיעה בכתבי ההיסטריון אוסביוס: במסגרת קרב גשר מילביוס (Milvius;‏ 28 באוקטובר 312), תוך כדי צעידה עם חייליו בשעת צהריים, ראה קונסטנטינוס (לבדו) בשמים גביע של צלב הנובע מאור השמש הנושא את ההודעה "Ἐν τούτῳ νίκα", כלומר: "בסימן זה תנצח".
בתחילה לא הבין קונסטנטינוס את משמעותו המדויקת של הגילוי, אך באותו לילה נגלה אליו ישו בחלום, והורה לו להשתמש בצלב זה נגד אויביו. למחרת בבוקר הורה קונסטנטינוס לצבאו לפעול על פי חלומו,  והתקין על מגיני החיילים את הסימן כי רו, פנה לכבוש את רומא, ונטל לידיו את תואר קיסר רומי המערבית.
לאחר ניצחונו של קונסטנטינוס בקרב הגשר המילוויאני הפך הסימן לסמלה הרשמי של האימפריה הרומית. משני צדדיה של המונוגרמה מופיעות לעיתים קרובות האותיות היווניות אלפא (α) ואומגה (ω), שהן האות הראשונה והאחרונה באלפבית היווני, סמל לאל האב ולישו, על פי הפסוק בחזון יוחנן, א',  8: "אֲנִי הָאָלֶף וְהַתָּו". ארכאולוגים מצאו מטבעות ומדליונים מתקופת שלטונו של קונסטנטינוס הגדול, ועליהם הסימן.
לקריאה נוספת

אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 362, מסת"ב 978-965-566-137-8
הערות שוליים

↑  רובין, זאב, התנצרותה של אירופה, משרד הביטחון, 1991, עמ' 107, מסת"ב 9650505466. (בעברית)
↑  "Lucius Caecilius Firmianus Lactantius". Online Catholic Encyclopedia. New Advent.
↑  Eusebius. "1.28". Vita Constantini (PDF). www.documentacatholicaomnia.eu. p. 944.
↑  Eusebius, Vita Constantini 1.31, p. 946.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285526705171  BnF: cb120035147 (data)  LCCN: sh85023207  SUDOC: 028141806
לאסלו דורמאנדי

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1898 דורמאנד, הונגריה 
 פטירה:  26 בנובמבר 1967 (בגיל 69) Ville-d'Avray, צרפת 
 שם לידה:  Engel László 
 מדינה:  צרפת, הונגריה 
 שפות היצירה:  צרפתית, הונגרית 
 בן או בת זוג:  אולגה דורמאנדי (1924–?) 
 צאצאים:  ז'ודית דופונט 
 פרסים והוקרה:  פרס  קאזס (1953) 
 
ציור של דורמאנדי שציירה אשתו
לאסלו דורמאנדי (במקור אנגל, בהונגרית: Dormándi László; דורמאנד, 14 ביולי 1898 – פריז, 26 בנובמבר 1967) היה סופר, עורך ספרותי, לקסיקוגרף, ומתרגם יהודי-הונגרי-צרפתי.
קורות חיים

לאסלו דורמאנדי נולד במשפחה יהודית, בנם של לאיוש אנגל (1867–1918) בעל אדמות בדורמאנד, קצין הוסארים ושל אירן בק (1872–1943). דורמאנדי היה מנהל "המכון לספרות פנתיאון" בבודפשט (Pantheon Irodalmi Intézet). בשנת 1939 היגר עם אשתו לפריז. בבודפשט עבד בעיקר כמוציא לאור, עורך ספרותי ומתרגם. בין שתי מלחמות העולם תרגם להונגרית את יצירותיהם של תומאס מאן, שטפן צווייג וליון פויכטוונגר. הוא ערך את "הלקסיקון החדש" בן ששת הכרכים, שיצא לאור בשנת 1936, ואת "האנציקלופדיה הקטנה", שיצאה לאור בשנת 1938. הוא זכה להצלחה בצרפת עם הרומנים שלו שנכתבו כבר בצרפתית. הרומנים שלו שהיו מונעים פסיכולוגית, ונטו לפנטזיה, התקבלו היטב על ידי המבקרים. בשנת 1948 הוענקה לו אזרחות צרפתית.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה אולגה סקיי-קובאץ' (1900–1970) ציירת ומאיירת ספרי ילדים, היא הייתה אחותה של הפסיכואנליטיקאית אליס באלינט. הם התחתנו ב-16 באוקטובר 1924 בבודפשט.
כתביו

סערה (רומן, בודפשט, 1920)
דרקון האש (1921)
בז. הרומן של באלינט בלשה (רומן, בודפשט, 1927)
האיש הטוב (רומן, בודפשט, 1930)
שני אנשים חסרי משמעות (1937)
הפיה עושה הצרות (רומן, בודפשט, 1941)
קדחת טרופית (1941)
אחרי הסגירה (1942)
בשם המחברים La vie des autres (1944)
פחד (סיפורים קצרים, בודפשט, 1946)
היצירה (רומן, בודפשט, 1948)
La péniche sans nom (רומן, פריז, 1951)
Pas si fou (1952)
לה טראק (1955) La Traque
La fantôme de la rue Babel (רומן, פריז, 1956)
Tu mourras seul (1957)
L'ombre du capitaine (1958)
בנוסף heureux que ľenfance (רומן, פריז, 1960)
ערב השנה החדשה (1961) Le naufragé de la terre ferme
הקרס והקריקט (מחזור סיפורים קצרים, בודפשט, 1965)
תיאטרון בובות (סיפורים קצרים, בודפשט, 1968)
עולה הרגל של העבר (רומן, בודפשט, 1968)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1981
לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי. בנדק מרצל. בודפשט, 1963-1965
לקסיקון יהודי הונגרי. עורך: פטר אויווארי. בודפשט, 1929. עמוד 206 גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 301309/1927. Forrás: MNL-OL 30791. mikrofilm 962. kép 3. karton
↑  "Születési bejegyzése a besenyői polgári születési akv. 95/1898. folyószáma alatt".
↑  "Engel Lajos gyászjelentése (1918. november 7.) Pesti Hírlap, 40. évfolyam, 261. szám, 12. oldal".
↑  "Engel Lajosné halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 2201/1943. folyószáma alatt".
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a budai izraelita hitközség házassági akv. 18/1895. folyószáma alatt".
↑  Le souvenir de Ladislas Dormandi (בצרפתית) Le Monde
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári házassági akv. 648/1924. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260420605171  BnF: cb12602595v (data)  GND: 1042801150  ICCU: IEIV030949  ISNI: 0000 0000 8411 307X  LCCN: nr95033551  NKC: xx0321079  NTA: 111566150  SUDOC: 055058892  VIAF: 114113904   WorldCat (עם VIAF): 114113904
לואיס לווארי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביולי 1916 פיטסבורג, ארצות הברית 
 פטירה:  15 באפריל 1987 (בגיל 70) פיירפקס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השתייכות:  חיל הנחתים של ארצות הברית 
 דרגה:  קפטן 
 תפקידים בשירות
 צלם צבאי
 פעולות ומבצעים
 הקרב על סאיפאן  קרב איוו ג'ימה  קרב אוקינאווה  הקרב על פלליו  הקרב על טיניאן  הקרב על גואם  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 לב הארגמן 
 
הנפת הדגל הראשון באיוו ג'ימה. צילם: לואיס לווארי. 

משמאל לימין: 1st Lt. Harold G. Schrie,  Pfc. Raymond Jacobs (קשר), Sgt. Henry "Hank" Hansen, Pvt. Phil Ward, Platoon Sgt. Ernest "Boots" Thomas, PhM2c John Bradley, USN, James Michels, Cpl. Charles W. Lindberg
לואיס ר' "לו" לווארי (באנגלית: Louis R. "Lou" Lowery‏;
24 ביולי 1916, בפיטסבורג, פנסילבניה – 15 באפריל 1987, בפיירפקס (Fairfax), אריזונה) היה צלם אמריקאי.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת לווארי כצלם של חיל הנחתים האמריקאי בדרגת סמל ראשון. את עיקר פרסומו הוא צבר במהלך קרב איוו ג'ימה, כאשר צילם ב-23 בפברואר 1945 את הנפת הדגל הראשונה על פסגת הר סוריבצ'י. כעבור מספר שעות הונף דגל שני על פסגת ההר. הנפה זו תועדה על ידי ג'ו רוזנטל, שתצלומו הפך למפורסם מבין השניים וזכה גם בפרס פוליצר לשנת 1945.
לווארי היה ממקימי USMCCCA, אחד מעיתוני חיל הנחתים האמריקאים (ראשי תיבות שלUnited States Marine Corps Combat Correspondents Association). הוא המשיך בשירות מילואים בחיל הנחתים והשתחרר  בדרגת קפטן. הוא פרש מעבודתו ב-1983 בתור עורך התמונות ב"מגזין חייל הנחתים" (Leatherneck Magazine).
לווארי נקבר בבית הקברות הלאומי הסמוך לקוונטיקו שבווירג'יניה.
ראו גם

צילום עיתונות
צילום מלחמה
כיכר סטאריה

| --- | --- |

נוף אווירי: הכיכר העתיקה וכיכר איליאנסקי, 2017
 מידע כללי
 אורך:  420 מ' 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  טברסקוי
 קואורדינטות:  55°45′18″N 37°37′56″E﻿ / ﻿55.755°N 37.632222222222°E﻿ / 55.755; 37.632222222222
 he
 
כיכר סטאריה (ברוסית: Старая площадь) הוא רחוב במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה ברובע טברסקוי.
המראה המודרני התגבש בשנות ה -20 של המאה העשרים, כאשר נבנו מחדש רובעי קיטאי-גורוד הסמוכים לכיכר. בשנות השלושים נהרס הקיר המפריד בין הכיכר העתיקה למעבר קיטייגורודסקי.
השם סטאראיה פלושצ'אד נקשר לההנהגה הבכירה, מכיוון שבתקופה הסובייטית, הוועד המרכזי של ההמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות היה ממוקם בבית מספר 4. נכון לשנת 2020, בניין זה מאוכלס על ידי אדמיניסטרציה של נשיא רוסיה.
השם כיכר סטאריה (הכיכר הישנה) מתבלט בכך שהיא מכילה שתי שגיאות טופוגרפיות ואינה תואמת את המציאות. ראשית, כיכר סטאריה היא למעשה רחוב, ושנית, מבחינה היסטורית, היא הופיעה מאוחר יותר מכיכר נובאיה (הכיכר החדשה).
גלריה

כיכר סטאריה, מבט על בניין אדמיניסטרציה של נשיא רוסיה
בניין מס' 8 מקום חומת קיטאי-גורוד שנהרסה.
אנדרטה לגיבורי פלבנה (אנ') בכיכר איליאנסקי
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/places/staraya_ploshchad/
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כל ישראל בני מלכים הם

כל ישראל בני מלכים הם הוא כלל הלכתי שמקורו במספר תנאים, ולפיו כל יהודי חשוב כמו בנו של מלך המשופע בעושר, ולפיכך בעניינים שבהם דינו של אדם רם במעלה שונה מדינו של אדם מהשורה, ניתן להתייחס לכל יהודי כבן מלך גם אם הוא בפועל עני ונצרך.
כלל זה משמש גם בהגות היהודית המעלה קרנו של כל יהודי באשר הוא, עקב הגדרתו כבנו של מלך מלכי המלכים הקדוש ברוך הוא, כפי שנאמר על עם ישראל בתורה "בנים אתם לה' אלוהיכם", ומשום התייחסותו לאבות האומה הישראלית, אברהם יצחק ויעקב.
דוגמאות בהלכה

במסכת בבא מציעא אומר אביי כי ניתן ללמוד שהתנאים רבן שמעון בן גמליאל, רבי שמעון, רבי ישמעאל ורבי עקיבא כולם דוגלים בכלל "כל ישראל בני מלכים הן".
דוגמאות בהלכה > רבן שמעון בן גמליאל

מכך ששנו במשנה שאין מטלטלין בשבת משום איסור מוקצה לא את הלוף ולא את החרדל (שאי אפשר לבשלם ולטוחנם בשבת, ואפילו לעופות אינם ראויים. רש"י) ורשב"ג חולק ומתיר בלוף מפני שהוא מאכל לעורבין (כלומר, מניחים שכל יהודי מגדל עורבים לנוי כדרכם של בני מלכים, ולפיכך הלוף אינו מוקצה שראוי למאכל העורבין שברשותו. רש"י).
דוגמאות בהלכה > רבי שמעון

מכך ששנו במשנה, בני מלכים סכין שמן וורד על גבי מכותיהן בשבת שכן דרכן לסוך בחול (לשם תענוג גרידא, רש"י), רבי שמעון אומר כל ישראל בני מלכים הן, ומתיר לכל ישראל לסוך שמן וורד על המכה בשבת, שכולם בני מלכים הם ורגילים בכך.
דוגמאות בהלכה > רבי ישמעאל ורבי עקיבא

מכך ששנו בברייתא בעניין גבייה מבעל חוב; הרי שהיו נושין בו אלף זוז ולבוש איצטלא (-בגד) בת מאה מנה מפשיטין אותה ממנו ומלבישים אותו איצטלא הראויה לו, ולמדו משום רבי ישמעאל ומשום רבי עקיבא "כל ישראל ראוין לאותה איצטלא" עקב היותם בני מלכים ולפיכך אין מפשיטים אותו מהבגד היקר שלובש כדי לגבות ממנו החוב.
דוגמאות בהלכה > רבי יוחנן בן מתיא

המחשת הכלל של כל ישראל בני מלכים מופיעה במשנה במסכת בבא מציעא:
מעשה ברבי יוחנן בן מתיא שאמר לבנו, צא שכר לנו פועלים, הלך ופסק להם מזונות, וכשבא אצל אביו, אמר לו, בני, אפילו אם אתה עושה להם כסעודת שלמה בשעתו, לא יצאת ידי חובתך עמהן, שהן בני אברהם יצחק ויעקב, אלא עד שלא יתחילו במלאכה צא ואמר להם, על מנת שאין לכם עלי אלא פת וקטנית בלבד
בהגות היהודית

המהר"ל מפראג בספרו גבורות ה' כותב:
כי אחר שהוציא הקב"ה את ישראל ממצרים ונתן אותם בני חורין, ולא עוד אלא אף מלכים שנאמר (שמות יט) "ואתם תהיו לי ממלכת כהנים וגוי קדוש" זה השם הוא לישראל בעצם, והמעלה והחשיבות שיש בזה לא נתבטל אף בגלותם שהוא במקרה, ולפיכך אומרים חכמי ישראל (שבת קיא ע"א) כל ישראל בני מלכים הם אף בגלותם...
הערות שוליים

↑  קיג ב
↑  פרק ז משנה א
↑  פרק סא
לווארקייס

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  מוזיקת אמביינט, מוזיקה ניסיונית, מוזיקה מינימליסטית, נויז
 מקורות תרבותיים:  המאה ה-21, לוס אנג'לס, ארצות הברית
 נגזרות:  אונקיוקיי
 
לווארקייס (באנגלית: Lowercase; באופן מילולי: אות קטנה) הוא תת-ז'אנר של אמביינט בו נשמעים צלילים שקטים במיוחד (אשר לעיתים קרובות נמצאים מתחת לסף השמיעה של המאזין הממוצע) כאשר הם מוגברים בצורה דרסטית. שמו של הז'אנר נקבע על ידי סטיב רודן, אשר אלבומו "צורות של נייר" (שרוב הצלילים בו הופקו מנייר) הביא להכרה מסוימת בז'אנר. לדבריו של רודן, הז'אנר מכיל מידה מסוימת של שקט ושל ענווה - הוא אינו דורש תשומת לב, אלא מסע של גילוי מצד המאזין. שמו של הז'אנר נובע לפיכך מהיותו ההפך מאותיות גדולות, אשר נועדו למשוך תשומת לב.
ראו גם

מוזיקת אווירה
ימואל

ימואל (נקרא גם נמואל) הוא דמות מקראית, בנו הבכור של שמעון ונכדם של יעקב ושל לאה. לימואל היו חמישה אחים: ימין, אהד, יכין, צחר ושאול. למשפחתו של ימואל קראו משפחת הנמואלי על שם שמו "נמואל".
שמו

בפירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק י' מוזכר כי מקור השם הוא כי ה' מל אותו.
יש חוקרים הסוברים שהשם ימואל מורה על אלוהות הים, כמו השם האוגריתי ים-אל.
יש חוקרים הסוברים שהשם המינאי מואל מגיע מהשם ימואל, אך לא ידוע מה פירוש השם הזה.
הערות שוליים

1 2  ספר במדבר, פרק כ"ו, פסוק י"ב
1 2  ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק כ"ד
↑  ספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק י'
↑  ספר שמות, פרק ו', פסוק ט"ו
1 2 3  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ג
↑  ספר במדבר, פרק כ"ו, פסוק י"ב
↑  שכל טוב בראשית מ"ו י', באתר על התורה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאסלו גראי

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1935 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  25 במאי 2019 (בגיל 83) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1959) 
 בן או בת זוג:  Margit Köcski 
 
לאסלו גראי
לאסלו גַרַאִי (בהונגרית: Garai László; בודפשט, 29 באוגוסט 1935) הוא פסיכולוג חוקר יהודי-הונגרי, סופר, דוקטור של האקדמיה ההונגרית למדעים, פרופסור באוניברסיטה בעל מלגת סצ'ני. אביו היה המשורר יאנוש גראי שנספה בשואה, רעייתו (ומחברת שותפה לכמה ממחקריו) היא מרגיט קצ'קי.
קורות חיים

לאסלו גראי נולד במשפחה יהודית כבנם של יאנוש גראי (1913–1945) ושל שרולטה אונגאר. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון גורקי היוקרתי הדו-לשוני (הונגרית-רוסית) ב-1954, ולאחר מכן סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת אטווש לוראנד (פילוסופיה ופסיכולוגיה) ב-1959. הוא הפך לדוקטורנט במדעי הפסיכולוגיה (פסיכולוגיה חברתית) ב-1968 ובשנת 1988 הגן על עבודת הדוקטורט שלו. לאחר פרישתו הרשמית לגמלאות גראי השתלב באוניברסיטת פץ' כפרופסור לכלכלה ב-1998.
גראי עבד כמרצה במספר מוסדות הונגריים וזרים. בשנת 1967, בהזמנת "אגודת נאוקה" בברית המועצות, ערך סיור הרצאות על המושג שטבע "הצורך האנושי הבסיסי" ולאחר מכן הוביל סמינר בנושא זה באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה על שם מיכאיל לומונוסוב ב-1968. הוא עבד כפרופסור לפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת ניס בצרפת מ-1981 עד 1984 ומ-1989 ברציפות. גראי עמד בראש המחלקה האירופית לפסיכולוגיה כלכלית שאותה הקים שם ב-2001 עד שנת 2004. ב-1991 ערך סמינר בנושא פסיכולוגיה כלכלית בהאוניברסיטת מדינת קליפורניה בארצות הברית (California State University). בהונגריה, בין היתר, מקושרת לשמו סדרת טלוויזיה בת 11 פרקים על הזהות החברתית (1996). משנת 1994 עמד בראש המחלקה לפסיכולוגיה כלכלית ובית הספר לדוקטורט לכלכלה באוניברסיטת סגד (JATE / SZTE) במשך 11 שנים.
גראי עבד כעמית מדעי של המכון לפילוסופיה של האקדמיה ההונגרית למדעים (בין השנים 1964-1971) ואחר כך היה עמית מדעי בכיר במכון של "האקדמיה הסובייטית להיסטוריה של המדע והטכנולוגיה" במלגת קלדיס היה שם עמית מחקר בכיר (1969-1970). הוא עמד בראש המחלקה המדעית של המכון לפסיכולוגיה של האקדמיה ההונגרית למדעים (1970–1978), ובמקביל עבד שם כחוקר בכיר (1970–1988), יועץ (1988–2001), ראש מחקר בתוכניות ההדדיות הרצופות של OTKA בפסיכולוגיה כלכלית.
מ-1970 עד 1985 היה חבר בוועדת הפסיכולוגיה של האקדמיה ההונגרית למדעים, עד 1973 בוועדת הפסיכולוגיה של "ועדת ההסמכה המדעית" ובמועצת המנהלים של "החברה הפסיכולוגית ההונגרית" (עד 1980, ואז שוב בין 1988 לבין 1995). הוא ארגן ועד להתפטרותו ב-1979 עמד בראש המחלקה לפסיכולוגיית אישיות במכון לפסיכולוגיה של האקדמיה ההונגרית למדעים. כמייצג את הונגריה השתתף בוועידה המדעית של אונסק"ו ב-1974 בפריז. הוא היה מארגן שותף של מפגש וישגראד מזרח-מערב ב-1974 שאורגן על ידי האגודה האירופית לפסיכולוגיה חברתית ניסיונית (EAESP) ובכנס בינלאומי ביוזמת קרן גורבצ'וב. גראי הוא חבר מייסד של הארגון הבינלאומי לתיאום חקר תורת הפעילות - ISCRAT - בשנת 1986 וחבר הוועדה המרכזת שלו עד 1997. הוא נשא את הנאום המרכזי בקונגרס הבינלאומי לתאוריית הפעולה. גראי הוא המייסד (1988) ויו"ר משותף של המחלקה לפסיכולוגיה כלכלית של החברה הכלכלית ההונגרית והחברה הפסיכולוגית ההונגרית (עד פירוק המחלקה ב-1995). הוא היה חבר במועצה המייעצת של שר האוצר ההונגרי בין השנים 1991-1994.
לאסלו גאראי מדבר וכותב ב: אנגלית, צרפתית ורוסית, קורא ב: גרמנית ואיטלקית.