stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמברוזיה (קינוח)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  סלט פירות, המטבח האמריקאי 
 מוצא:  ארצות הברית ארצות הברית
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  סלט פירות, קצפת, שמנת, יוגורט
 
אמברוזיה או אמברוסיה (באנגלית: Ambrosia) היא קינוח פופולרי במטבח האמריקאי. הקינוח כולל סלט פירות המכיל קצפת או שמנת מתוקה, ולעיתים שמנת חמוצה או יוגורט. הסלט נקרא על שם מאכל ה"אמברוזיה" - מאכל האלים על פי המיתולוגיה היוונית.
הפירות בהן נעשה לרוב שימוש בהכנת סלט הפירות הם: אננס, מנדרינה, וקוקוס, וכן נהוג להוסיף לסלט מרשמלו. לעיתים הסלט מכיל גם בננות, תותים ואגוזי פקאן מרוסקים.
הסלט מוגש לאחר קירור במשך מספר שעות במקרר.
היסטוריה

מקורו של הקינוח בשלהי המאה ה-19 בארצות הברית. השימוש בקוקוס בבישול הפך פופולרי בארצות הברית בראשית המאה ה-20 אולם כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19 המוצר (קוקוס יבש) היה נפוץ, ולכן סלט פירות זה לא קדם לשנים אלה.
סלט האמברוזיה הופיע בספר הבישול "Buckeye Cookery" משנת 1877 (ממיניאפוליס), וכן בספר הבישול "מזון בלתי מבושל" (Uncooked Foods) מאת יוג'ין כריסטיאן, משנת 1904 ובספר הבישול "ספר הבישול הכלכלי" (Economical Cook Book) מאת שרה פול, משנת 1905.
ספר הבישול "מתכונים דרומיים ישנים" (Old Southern Recipes) מאת מרי פרטלו משנת 1930 מדגיש כי יש להשתמש בכמויות שוות של קוקוס מגורד ופרוסות תפוזים, וכי אסור להשתמש בקוקוס משומר.
מתכון לסלט זה אף מופיע ב"ספר הבישול היהודי" מאת פלורנס קרייסלר גרינבאום, משנת 1931.
שמו של המאכל מופיע לראשונה בספר הבישול "בישול לצד האש" (Fireside Cook Book) מאת ג'יימס בירד משנת 1949.
אצטדיון לוס קרמנס

| --- | --- |

 כתובת:  Calle Pintor Manuel Maldonado, s/n. 18008
 מיקום:  ספרד גרנדה, אנדלוסיה, ספרד
 קואורדינטות:  37°09′11″N 3°35′45″W﻿ / ﻿37.152967°N 3.595736°W﻿ / 37.152967; -3.595736
 אבן יסוד:  1993
 תקופת הפעילות:  16 במאי 1995 – הווה (29 שנים)
 שופץ:  2011
 בעלים:  עיריית גרנדה
 מפעיל:  עיריית גרנדה
 משטח:  דשא
 קבוצות:  גרנדה (1995–הווה)
 מושבים:  19,336‏
 ממדי משטח:  105 מ' × 68 מ'
 he
 
אצטדיון לוס קרמנס החדש (בספרדית: Nuevo Estadio de Los Cármenes) הוא אצטדיון בעיר גרנדה, ספרד. האצטדיון משמש כאצטדיון הבית של מועדון הכדורגל גרנדה מליגת המשנה הספרדית. האצטדיון נבנה בשנת 1995 ומכיל 19,336 מקומות ישיבה.
האצטדיון אירח בעבר מספר משחקים של נבחרת ספרד בכדורגל.
היסטוריה

האצטדיון נפתח ב-16 במאי 1995 וכשבועיים לאחר מכן נחנך במשחק ידידות בין ריאל מדריד לבאייר לברקוזן, בו ניצחה ריאל מדריד בתוצאה 1-0.
ב-22 באוגוסט 1995, יותר משלושה חודשים לאחר פתיחתו הרשמית של האצטדיון, שיחקה בו לראשונה קבוצת הכדורגל המקומית גרנדה, במשחק הכנה מול ריאל בטיס שהסתיים בתוצאה 4-1 לזכות גרנדה.
בשנת 2011, לאחר עלייתה של גרנדה ללה ליגה, נערך באצטדיון שיפוץ שבו הוקמו יציעים פינתיים בפינות שבין היציעים הקיימים, מה שהגדיל את תכולת האצטדיון מ-16,500 מושבים בשנותיו הראשונות לתכולה של כ-23,100 מושבים.
הערות שוליים

↑  "DATOS DEL CLUB" (בספרדית). Granada CF. נבדק ב-26 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Los Cármenes no lucirá esquinas provisionales esta campaña". Ideal (בספרדית). 2019-06-10. נבדק ב-2020-02-03.
אצטדיון לה רוסלדה

| --- | --- |

 כתובת:  Paseo de Martiricos s/n - 29011
 מיקום:  ספרד מאלגה, אנדלוסיה, ספרד
 קואורדינטות:  36°44′03″N 4°25′35″W﻿ / ﻿36.734092°N 4.426422°W﻿ / 36.734092; -4.426422
 אבן יסוד:  1936
 תקופת הפעילות:  15 בספטמבר 1941 – הווה (83 שנים)
 שופץ:  1982, 2000, 2010
 בעלים:  עיריית מאלגה
 מפעיל:  מאלגה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  אנריקה אטנסיה, פרננדו גררו סטראצ'ן
 קבוצות:  מאלגה (1941–הווה)
 מושבים:  30,044‏
 ממדי משטח:  אורך: 105 מ' רוחב: 68 מ'
 he
 
אצטדיון לה רוסלדה (בספרדית: Estadio La Rosaleda, מילולית "גן הוורדים") הוא אצטדיון כדורגל במאלגה אשר בספרד. האצטדיון הוא מגרשה הביתי של קבוצת מאלגה המקומית.
היסטוריה

האצטדיון נפתח בשנת 1941, ובמשחק חנוכתו אירחה מאלגה (אז קבוצה אחרת - דפורטיבו מאלגה) את סביליה. האצטדיון שופץ בשנת 1982, לקראת מונדיאל 1982 במסגרתו נערכו באצטדיון שלושה משחקים. כמו כן, נערכו באצטדיון מספר משחקים בינלאומיים של נבחרת ספרד ואף של נבחרת אנדלוסיה.
לאורך ההיסטוריה נערכו באצטדיון עשרות משחקי מועדונים בינלאומיים ובהם משחקיה של מאלגה במסגרת גביע האינטרטוטו וגביע אופ"א, משחק בין ריאל מדריד לקלאב ברוז' במסגרת ליגת האלופות (שנערך במאלגה עקב עונש שספגה ריאל מדריד), מספר משחקים במסגרת גביע השלום ב-2009 וכן משחקי גביע קוסטה דל סול הנערכים באצטדיון באופן קבוע. בנוסף, נערכו באצטדיון מספר משחקי צדקה ובהם כאלו של נבחרת "החברים של זידאן" מול נבחרת "החברים של רונאלדו" וכן בין הקבוצה המקומית לבין קבוצות המורכבות משחקני עבר.
נוסף על משחקי כדורגל, נערכים מעת לעת באצטדיון מופעי מוזיקה, ועד כה נערכו בו הופעות של ג'ורג' מייקל, שאקירה, מנה, RBD ועוד.
הערות שוליים

↑  "La Rosaleda Stadium". Málaga CF. 2013-05-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 9259153126249024750004   WorldCat (עם VIAF): 9259153126249024750004
אמיל רקוביצה

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1868 יאשי, הנסיכויות הרומניות המאוחדות 
 פטירה:  19 בנובמבר 1947 (בגיל 79) קלוז'-נאפוקה, ממלכת רומניה 
 ענף מדעי:  ספלאולוגיה, זואולוגיה, בוטניקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי האז'ונגארד בקלוז' 
 מקום לימודים:  הפקולטה למשפטים בפריז  סורבון 
 מנחה לדוקטורט:  אנרי דה לאקאז-דוטייר 
 מוסדות:  אוניברסיטת באבש-בויאי 
 
אמיל רקוביצה (ברומנית: Emil Racoviță; ‏15 בנובמבר 1868 – 17 בנובמבר 1947) היה ביולוג רומני.
ביוגרפיה

אמיל רקוביצה נולד באחוזה משפחתית ולמד ביאש. בהמשך הוא למד בסורבון ובשנת 1899 קיבל תואר במשפטים. מייד עם קבלת התואר הוא התחיל ללמוד ביולוגיה וסיים את התואר בשנת 1891 ודוקטורט ב-1899.
בשנת 1897 הוא נכלל בצוות של המשלחת האנטארקטית הבלגית. המשלחת חזרה לאירופה בשנת 1899. תוך זמן קצר רקוביצה פרסם את היומן שלו בה תיאר את עבודת המשלחת.
בשנת 1900 הוא פרסם את תוצאות מחקריו על החי והצומח באזור הארקטי.
את המשך החייו רקוביצה עסק בעיקר בחקר מערות. רוב הסיורים הוא עשה לצד חברו רנה ז'נל. בשנת 1919 הוא הועמד בראש מחלקת הביולוגיה באוניברסיטה בקלוז'. בשנת 1920 הוא הקים באוניברסיטה זו מכון לחקר ספלאולוגיה.
בשנים 1922–1926 הוא היה חבר בפרלמנט של רומניה. בשנים 1926–1929 אמיל רקוביצה היה נשיא האקדמיה למדעים הרומנית. בשנים 1929–1930 הוא היה רקטור של האוניברסיטה בקלוז'.
אלקטרודת מימן תקנית

אלקטרודת מימן תקנית (אנגלית: Standard hydrogen electrode) היא הכינוי לחצי תא חשמלי המורכב מאלקטרודת פלטינה הטבולה בתמיסה מימית חומצית בריכוז אפקטיבי של 1 מולר, ובטמפרטורה של 25 מעלות צלזיוס, אשר לתוכה מוזרם גז מימן ( \ \mathrm {H_{2}} ) בלחץ כולל של 1 אטמוספירה.
באופן היסטורי, מערכת זו נבחרה לשמש כהתקן הייחוס התקני לקביעת פוטנציאלי החיזור של מערכות אלקטרוכימיות אחרות ועל כן נקבע שפוטנציאל החיזור התקני עבורו יהיה 0 וולט.
התגובה הכימית המתרחשת:
\ \mathrm {2H_{3}O^{+}(aq)+2e^{-}\rightleftharpoons H_{2}(g)+2H_{2}O\qquad E^{0}=0.00V}
רישום תקני של התגובה:
\ \mathrm {Pt,\ H_{2}(1\ atm)\ |\ H_{3}O^{+}(1.0M)\qquad E^{0}=0.00V}
פרטי ההתקן

לוח מתכתי שטוח עשוי פלטינה (האלקטרודה)
גז מימן המוזרם על פני השטח של האלקטרודה
תמיסה מימית חומצית בריכוז אפקטיבי של 1 מול לליטר
ווסת למניעת כניסת חמצן
פתח חיבור לחצי תא אחר
ראו גם

פוטנציאל אלקטרודה תקני
טבלת פוטנציאלי חיזור תקניים
הערות שוליים

↑  IUPAC > Gold Book > standard hydrogen electrode
↑  The Hydrogen Reference Electrode
אלקטרום

מטבעות אלקטרום מממלכת לידיה מהמאה השישית לפנה"ס
מטבעות אלקטרום של אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית
ראש של מומיה ממצרים, מצופה בזהב או אלקטרום, מהמאה השנייה, התקופה הרומית.
אלקטרום (ידוע יותר בשם "זהב לבן", לפי האקדמיה ללשון העברית: כסף פז) הוא שמה היווני של סגסוגת טבעית של כסף וזהב המוכרת באנגלית בשם "זהב ירוק", לעיתים עם שרידי נחושת ומתכות אחרות. האלקטרום נוצר גם באופן מלאכותי. היוונים הקדמונים כינו את האלקטרום "זהב" או "זהב לבן", זאת בניגוד ל"זהב טהור". גוון האלקטרום נע בין כסוף חיוור לזהוב בוהק - זאת בהתאם ליחס בין כמות הזהב לכמות הכסף אשר מרכיבים אותו.
באזור שנמצא כיום במערב טורקיה, בשנת 687 לפני הספירה, בני לידיה השתמשו בו לשם יצור המטבעות הגסים הראשונים.
בעיות השימוש באלקטרום

בימי הביניים נהוג היה לנשוך מטבעות בצבע זהב, כדי לבדוק אם זהו זהב או שהמתכת היא מטבע בצבע הזהב. לכן, בשימוש באלקטרום היו כמה בעיות:
לא היו ידועות כמויות הכסף והזהב באלקטרום, מפני שזוהי סגסוגת טבעית.
ניתן היה להתבלבל בקלות בין אלקטרום לזהב, מפני ששיטת זיהוי הזהב בתקופה זו הייתה נשיכת המטבע. מפני שזהב הוא מתכת רכה, נשיכת מטבע זהב הייתה משאירה סימן שיניים, אך אותה בדיקה יכולה לפעול גם על אלקטרום שרובו זהב, ולפיכך יכול היה להיווצר בלבול בין האלקטרום לזהב, אף על פי שערכו נמוך משל זהב.
בשל כך, האלקטרום יצא משימוש בהכנת המטבעות והחליף אותו הזהב.
אלקטרום בתרגום התנ"ך

המונח אלקטרום - Electrum, שמשמעותו היא גם ענבר, שימש ביוונית לתיאור תופעות שונות בהן חשמל סטטי, קרינת (או צבע) השמש וייתכן אף מטאורים, נבחרה על ידי מתרגמי ספר יחזקאל לתרגום המילה חשמל, תרגום זה, "אלאקטרי" נבחר גם על ידי הירונימוס בוולגטה. מכיוון שהמילה "חשמל" מופיעה אך ורק בספר יחזקאל, שלש פעמים בתחילת פרק א', לא ידוע אם התרגום אכן משקף את משמעות המילה כפי שהובנה בעברית המקראית.
הערות שוליים

↑  המונח במילוני האקדמיה | מונחי האקדמיה, באתר terms.hebrew-academy.org.il
↑  Green gold
↑  יחזקאל, 1, 4: "καὶ ἐν τῷ μέσῳ αὐτοῦ ὡς ὅρασις ἠλέκτρου ἐν μέσῳ τοῦ πυρὸς καὶ φέγγος ἐν αὐτῷ"
↑  יחזקאל, 1, 4: "et de medio ejus, quasi species electri, id est, de medio ignis"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4841049-4
אמיל שארטייה

| --- | --- |

צילום ממאי 1931
 לידה:  3 במרץ 1868 מורטאן-או-פרש, צרפת 
 פטירה:  2 ביוני 1951 (בגיל 83) לה וזינה, צרפת 
 שם לידה:  Émile Chartier 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר, תיכון פייר-קורניי 
 תחומי עניין:  מחשבה מדינית, פילוסופיה של המוסר, אסתטיקה 
 עיסוק:  פילוסוף, עיתונאי, סופר, מורה 
 הושפע מ:  אפלטון, רנה דקארט, עמנואל קאנט, אוגוסט קונט
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  Grand prix national des Lettres (1951) קונקור ז'נרל 
 
אמיל אוגוסט שארטייה הידוע יותר תחת השם אלן (Alain), (בצרפתית: Émile Chartier‏; 3 במרץ 1868 – 2 ביוני 1951), פילוסוף ועיתונאי צרפתי.
חייו

שארטייה נולד בכפר מונטאן-או-פרש שבחבל נורמנדי לאב שהיה וטרינר. בהיותו בן שלוש עשרה שנה נכנס לבית ספר תיכון בעיר אלנסון שבחבל מולדתו, שם למד במשך חמש שנים. ב-1892 קיבל תואר של מוסמך בפילוסופיה, ואחר כך שימש כמורה לפילוסופיה בבתי ספר תיכוניים בערים לוריינט ופונטיבי שבחבל ברטאן, בעיר רואן בירת חבל נורמנדי, ובפריז. החל מ-1903 פרסם מאמרים בעיתונות שהופיעו במדור שבועי בשם העט "אלן". ב-1906 החל לפרסם מאמרים קצרים על נושאים ספרותיים ומדיניים, שעסקו ברובם בהתנגדות למלחמה ולכוחה של המדינה.
למרות התנגדותו למלחמה התגייס לצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה כדי למלא את חובתו כאזרח, ושימש כמפקד בחיל התותחנים. הוא השתחרר ב-1917 אחרי שנפצע ברגלו, וב-1921 פרסם את חיבורו "המלחמה אשמה" שכתב בהשפעת מוראות המלחמה שחזה מבשרו. אמיל שארטייה השתייך לחוגים שצידדו בממשלה עממית, ובשנות השלושים לחם נגד הפאשיזם שהרים ראש באירופה.
מחשבתו הפילוסופית הושפעה מאפלטון, רנה דקארט, עמנואל קאנט ואוגוסט קונט. מטרתה של פילוסופיה זו הייתה לחשוב באופן הגיוני ולהימנע מכל דעות קדומות. הוא לא השתייך לאסכולה פילוסופית כלשהי, אך חשב שעלינו לטפל בבעיותינו באופן מעשי ואמר: " אנו יכולים להוכיח כל מה שאנו רוצים, אך הקושי האמיתי הוא לדעת מה אנו רוצים להוכיח."
ב-1936 לקה אמיל שארטייה בשיתוק, ומאז היה מרותק לכיסא גלגלים. הוא נפטר ב-1951 בעיירה לה וזינה שממערב לפריז, ונקבר בבית העלמין פר לשז.
אמברוז פטרסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 ביוני 1877 Daylesford, אוסטרליה 
 פטירה:  26 בדצמבר 1967 (בגיל 90) סיאטל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 השכלה:  אקדמיית קולארוסי 
 מעסיק:  אוניברסיטת וושינגטון 
 
אמברוז מקארתי פטרסון (באנגלית: Ambrose McCarthy Patterson‏; 29 ביוני 1877 – 26 בדצמבר 1966) היה צייר ויוצר הדפסים.
ביוגרפיה

פטרסון נולד בדיילספורד, ויקטוריה. הוא למד בבית הספר לאמנות במלבורן בניהולו של עמנואל פיליפס פוקס וטיודור סנט ג'ורג' טאקר, בבית הספר לאמנות בגלריה הלאומית במלבורן והמשיך את לימודיו בפריז באקדמיה קולארוסי ובאקדמיה ז'וליאן בהנהלת לוסיין סיימון, אנדרה להוטה ומקסים מאופרה. בפריז הוא הפך לחבר של נלי מלבה, זמרת הסופרן המפורסמת. אחיו של פטרסון, טום, היה נשוי לבל אחותה של מלבה. דרך השפעתה של מלבה הוא הצליח להמשיך את לימודיו אצל ג'ון סינגר סרג'נט. והפך לחלק מעולם האמנות בפריז והציג בתערוכות הראשונות של סלון ד'אוטום. היו לו חמישה ציורים בסלון פריז 1905 בו הציג גם אנרי מאטיס.
הוא הגיע להוואי בשנת 1916 בעצירת ביניים מסידני לניו יורק, והחליט להישאר אצל חבר פריזאי שהתגורר בהונולולו. במהלך 18 החודשים הבאים יצר פטרסון הדפסי עץ וציורים עם עניין מיוחד בקילאואה. עבודתו נכללה בתערוכת אגודת האמנים ההוואית השנתית בשנת 1917. הוא עזב לקליפורניה בשנת 1918 והתיישב בסיאטל.
בתערוכת האביב השנתית של איגוד האמנות בסן פרנסיסקו (SFAA) בשנת 1918 נאמר כי הדפסי העץ שלו היו "בצבעים עדינים במיוחד." באותו קיץ הנערכה לעבודתו תערוכת יחליד בגלריות SFAA.
בסיאטל עבד פטרסון כאמן עצמאי, אולי האמן המודרני הראשון בעיר, ובסתיו הציג תערוכת יחיד בחברה לאמנות בעיר, הראשונה מבין תערוכות רבות במדינת וושינגטון. בשנת 1919 הקים את בית הספר לציור ועיצוב באוניברסיטת וושינגטון.
פטרסון התחתן עם הציירת והסטודנטית שלו ויולה הנסן בשנת 1922, והשניים הפכו לדמויות מרכזיות בתחום האמנויות באזור צפון מערב ארצות הברית. פטרסון לימד עד פרישתו בשנת 1947.
הוא נפטר בסיאטל בשנת 1966 והשאיר אחריו שיא מרשים של פרסים שקיבל בתערוכות ברחבי ארצות הברית, כולל: המכון לאמנות בשיקגו, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון ובירידים העולמיים בסן פרנסיסקו ובעיר ניו יורק.
הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס (סידני, אוסטרליה), מוזיאון הונולולו לאמנות, גלריית הדיוקנאות הלאומית (אוסטרליה) (קנברה), מוזיאון פילדלפיה לאמנות, המוזיאון לאמנות בסיאטל ומוזיאון האמנות טאקומה הם בין האוספים הציבוריים. שמחזיקים יצירות מאת אמברוז מקארתי פטרסון.
הערות שוליים

↑  Haese, Richard (1988). "Patterson, Ambrose McCarthy (1877–1966)". Australian Dictionary of Biography. 11. Melbourne University Press.
↑  "American Impressionism and Realism: Virtual tour"
↑  Hughes, Glenn (Editor), Hawaii, Twelve Woodcuts by Ambrose Patterson, Seattle, University of Washington Book Store, 1928.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: patterson-ambrose-mccarthy-7981  AGSA: 6240  DAAO: ambrose-patterson  ISNI: 0000 0000 6705 7416  LCCN: n87837035  NGV: 2011  RKD: 62115  SNAC: w69c7qjx  Trove: 1469451  ULAN: 500024038  VIAF: 35976466   WorldCat (עם VIAF): 35976466
אצטדיון לה רומרדה

| --- | --- |

 כתובת:  Avda. Isabel la Católica s/n 50009
 מיקום:  ספרד סרגוסה, אראגון, ספרד
 קואורדינטות:  41°38′12″N 0°54′07″W﻿ / ﻿41.636592°N 0.901822°W﻿ / 41.636592; -0.901822
 אבן יסוד:  18 בספטמבר 1956
 תקופת הפעילות:  8 בספטמבר 1957 – הווה (67 שנים)
 שופץ:  1977, 1982, 1994
 בעלים:  עיריית סרגוסה
 מפעיל:  ריאל סרגוסה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  פרנסיסקו רייסטרה
 קבוצות:  ריאל סרגוסה (1957–הווה)
 מושבים:  33,608‏
 ממדי משטח:  אורך: 107 מ'  רוחב: 68 מ'
 he
 
אצטדיון לה רומרדה (בספרדית: Estadio de La Romareda) הוא אצטדיון כדורגל השוכן בעיר סרגוסה באראגון שבספרד. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת ריאל סרגוסה מאז חנוכתו בשנת 1957, ומכיל 33,608 מושבים.
היסטוריה

האצטדיון עבר שיפוץ בשנת 1977 ולאחר מכן בשנת 1982, לקראת מונדיאל 1982, במסגרתו נערכו באצטדיון מספר משחקים. האצטדיון אירח מספר משחקים גם באולימפיאדת 1992, ובשנת 1994 עבר שיפוץ נוסף במהלכו הוסבו כל היציעים ליציעי ישיבה.
מזה שנים נבחנו תוכניות שונות להקמת אצטדיון חדש בעיר שיחליף את לה רומרדה, אך מרבית התוכניות להקמת אצטדיון חדש, הן במיקום חדש בפאתי העיר והן באותו המיקום, הוקפאו ובוטלו עקב תביעות או אילוצים פוליטיים. בפברואר 2008, לאחר חילופים בקואליציה העירונית, אושרה תוכנית להקמת אצטדיון חדש בעיר. על-פי התוכנית אמורה הייתה בניית האצטדיון להתחיל באמצע 2009, אך הקמתו לא יצאה לפועל.
האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2030, ובשל כך החלו ביולי 2024 עבודות באצטדיון על מנת להתאימו לסטנדרטים הדרושים לאירוח הטורניר. העבודות יימשכו ארבע שנים כשבסיומן תעמוד תכולתו על כ-43,000 מקומות ישיבה.
שימושים נוספים

בנוסף למשחקי כדורגל, נערכו באצטדיון מספר מופעי מוזיקה ובהם הופעות של מייקל ג'קסון, ברוס ספרינגסטין, מטאליקה ואמנים נוספים.
הערות שוליים

↑  "Estadio La Romareda" (בספרדית). ריאל סרגוסה. נבדק ב-26 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Carlota Gomar, La nueva Romareda empezará a construirse en el verano de 2024, El Periódico de Aragón, ‏31 במרץ 2023
↑  Spain: More details emerge about La Romareda renovation. When will construction begin?, stadiumdb.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 94a89f0d-ddaa-4a3e-b487-65b7d2a701fa
אפקט דאנינג-קרוגר

אפקט דאנינג־קרוגר הוא הטיה קוגניטיבית בה אנשים בעלי ידע מצומצם מעריכים את יכולותיהם כגבוהות יותר מכפי שהן באמת ועל כן סובלים מתחושת עליונות שגויה ולא מבוססת. הטיה זו מיוחסת לחוסר שימוש במטא קוגניציה המאפשרת לזהות את המגבלות בידע האישי.
מצד שני, אנשים בעלי ידע נרחב עלולים להניח בטעות שאחרים מבינים לעומק בצורה שווה להם, וכך נוטים להעריך את עצמם באופן נמוך מערכם האמיתי. גם אצלם תחושת הערך היא שגויה ולא מבוססת מציאות.
סיבה נוספת לתופעה היא מחסור בהשכלה רלוונטית, בעקבותיה אדם שאינו בקיא לא מודע להיקפו של התחום הרלוונטי ולכן עלול להעריך ביתר את ידיעותיו המועטות. לעומת זאת אדם בעל השכלה מרובה בתחום מסוים ומודעות להיקפו הרחב של תחום זה, עלול להעריך בחסר את הידע שלו ביחס לגבולות הרחבים של התחום.
העלאת הרעיון

התופעה נבדקה לראשונה בסדרת ניסויים שפורסמו ב-1999 על ידי דייוויד דאנינג (אנ') וג'סטין קרוגר (אנ') מהמחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת קורנל.
הם ציינו מחקרים קודמים אשר טוענים שמחסור בידע גורם לעיתים קרובות לביצוע לא מספק של משימות. דפוס זה נראה במחקרים של משימות בתחומים כגון הבנת הנקרא, הפעלת רכב מנוע ומשחק של שחמט או טניס.
דאנינג וקרוגר סברו שלתחום התמחות ספציפית, ואצל אנשים ללא הכשרה מתאימה הוא יגרום:
להפריז בערך היכולות שלהם.
לא לזהות כישרון אמיתי אצל אחרים.
לא לזהות עד כמה הם אינם מוכשרים.
במקרה שבו הם יכולים להשתפר משמעותית, הם לא יצליחו לזהות את חוסר היכולת הקודם שלהם.
דאנינג השווה תופעה זו למצב שבו אדם בעל נכות קיצונית בגלל פגיעת מוח אינו מודע לכך ואף מכחיש את מצבו אפילו במקרה של נכות קיצונית כמו שיתוק או עיוורון.
מחקרים תומכים

דאנינג וקרוגר בדקו את ההיפותזה על סטודנטים לתואר ראשון בקורסים לפסיכולוגיה.
בסדרת מחקרים, הם בחנו את הערכה העצמית של הנבדקים בתחומי לוגיקה, לשון והומור.
לאחר שקיבלו את תוצאות המבחן, הנבדקים התבקשו לדרג את עצמם שוב: הקבוצה המוסמכת העריכו את עצמם במדויק, בעוד שהקבוצה הלא מוסמכת עדיין הפריזו בהערכתם.
כפי שדאנינג וקרוגר ציינו,
לעומת זאת, אנשים עם יכולת אמיתית נטו להפחית בערכה של המיומנות היחסית שלהם. בהערכה גסה, משתתפים שהיה להם קל באופן יחסי לבצע את המשימות, הניחו בטעות, במידה מסוימת אך מובהקת, שמשימות אלו חייבות בהכרח להיות קלות גם למשתתפים אחרים.
מחקר עוקב, שדווח באותו עבודה, טוען שסטודנטים חסרי יכולת דרגו את יכולותיהם באופן המעיד על שיפור ניכר אחרי מעט שיעורים בכישורים אשר חסרו להם בעבר, ללא קשר לשיפור הזניח באותם כישורים בפועל.
ב-2003, דאנינג וג'ויס ארלינגר, חוקרים מאוניברסיטת קורנל, פרסמו מחקר בו מצאו כי אנשים משנים את הערכתם העצמית בהתאם להערכה חיצונית באופן שונה.
משתתפי הניסוי, סטודנטים לתואר ראשון באוניברסיטת קורנל, נבחנו בגאוגרפיה. הבחנים נועדו להשפיע על הערכתם העצמית של הנבחנים, חלקם באופן חיובי וחלקם באופן שלילי, על ידי הצגת שאלות קלות או קשות. לאחר מכן, הנבחנים התבקשו לדרג את ביצועיהם. אלו שקיבלו את המבחנים הקלים דיווחו על ביצועים טובים יותר באופן משמעותי מאלו שקיבלו את המבחנים הקשים.
דניאל איימס ולארה קאמרת' הרחיבו עבודה זו גם לבחינה של רגישות לזולת, והתפיסה העצמית של נבדקים עד כמה רגישים הם היו.
חוקרים אחרים טענו שאפקט זה אינו כה ברור ועשוי להיות בשל רמות רעש ומשוא פנים. בסדרה של 12 משימות על פני שלושה מחקרים, החוקרים מצאו כי במשימות קשות באופן מתון, המבצעים הטובים והגרועים ביותר שונים מעט מאוד ברמת דיוק, ובמשימות קשות יותר שיפוטם של המבצעים הטובים ביותר היה פחות מדויק משל המבצעים הגרועים ביותר. דפוס זה מצביע ששפיטה בכל רמות המיומנות כפופים לרמות דומות של טעויות.
ארלינגר ושותפיו (2008) ניסו לבחון הסברים חלופיים, אך הגיעו למסקנות דומות לעבודה המקורית.
העבודה מסכמת שהסיבה העיקרית היא כי "בניגוד לבעלי ביצועים גבוהים, בעלי ביצועים נמוכים לא לומדים ממשוב המצביע על צורך בשיפור."
מחקרים על אפקט זה נוטים להתרכז בנבחנים אמריקאיים. מחקרים שנעשו על נבחנים מזרח אסיתיים מצביעים על תפקידם של כוחות חברתיים שונים בתרבויות שונות.
מזרח אסייתיים נוטים לזלזל ביכולתם, והצלחה פחות מן המצופה היא דרך לשיפור עצמי והסתדרות עם אחרים.
פרסים

דאנינג וקרוגר זכו בפרס הסאטירי איג נובל בפסיכולוגיה על עבודתם באפקט זה.
אזכורים היסטוריים

אף על פי שאפקט דאנינג-קרוגר פורסם בשנת 1999, דאנינג וקרוגר ציינו הערות היסטוריות דומות של פילוסופים ומדענים, כגון קונפוציוס ("ידע אמיתי הוא לדעת את היקף הבורות של עצמך") וצ'ארלס דרווין, שאותו הם ציטטו בעבודתם המקורית ("בורות מולידה ביטחון עצמי לעיתים קרובות יותר מאשר ידע").
במקורות היהודיים ישנו הפסוק המיוחס לשלמה המלך: ”כָּל זֹה נִסִּיתִי בַחָכְמָה אָמַרְתִּי אֶחְכָּמָה וְהִיא רְחוֹקָה מִמֶּנִּי” (קהלת, ז', כ"ג) אשר מפרשי התנ"ך מסבירים בצורה דומה, ככל שאדם מחכים בחכמת התורה - כך מבין שישנם עוד עומקים רבים שלא הכיר. בדומה לכך האימרה ”תכלית הידיעה שלא נדע” שמקורה בדברי רבי ידעיה הפניני, שטומנת בחובה את ההכרה בכך שככל שאדם מתקדם בידיעתו הוא מגלה עד כמה הוא רחוק מהידע המושלם.
ראו גם

אפקט מעל הממוצע
אשליות חיוביות
האדרה עצמית
קללת הידע
תסמונת המתחזה
הטיה לטובת העצמי
הערות שוליים

↑  אפקט דאנינג-קרוגר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
1 2  Morris, Errol (20 ביוני 2010). "The Anosognosic's Dilemma: Something's Wrong but You'll Never Know What It Is (Part 1)". New York Times. נבדק ב-7 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Kruger, Justin; David Dunning (1999). "Unskilled and Unaware of It: How Difficulties in Recognizing One's Own Incompetence Lead to Inflated Self-Assessments". Journal of Personality and Social Psychology. 77 (6): 1121–34. doi:10.1037/0022-3514.77.6.1121. PMID 10626367. CiteSeerX: 10.1.1.64.2655.
1 2  Dunning, David; Kerri Johnson; Joyce Ehrlinger; Justin Kruger (2003). "Why people fail to recognize their own incompetence" (PDF). Current Directions in Psychological Science. 12 (3): 83–87. doi:10.1111/1467-8721.01235. נבדק ב-29 בדצמבר 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Joyce Ehrlinger; David Dunning (בינואר  2003). "How Chronic Self-Views Influence (and Potentially Mislead) Estimates of Performance". Journal of Personality and Social Psychology. האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה. 84 (1): 5–17. doi:10.1037/0022-3514.84.1.5. PMID 12518967. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Burson, K.; Larrick, R.; Klayman, J. (2006). "Skilled or unskilled, but still unaware of it: how perceptions of difficulty drive miscalibration in relative comparisons". Journal of Personality and Social Psychology. 90 (1): 60–77. doi:10.1037/0022-3514.90.1.60. PMID 16448310. hdl:2027.42/39168.
↑  Ehrlinger, Joyce; Johnson, Kerri; Banner, Matthew; Dunning, David; Kruger, Justin (2008). "Why the unskilled are unaware: Further explorations of (absent) self-insight among the incompetent" (PDF). Organizational Behavior and Human Decision Processes. 105 (105): 98–121. doi:10.1016/j.obhdp.2007.05.002. PMC 2702783. PMID 19568317.
↑  DeAngelis, Tori (פבר'  2003). "Why we overestimate our competence". Monitor on Psychology. American Psychological Association. 34 (2): 60. נבדק ב-2011-03-07. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Ig Nobel Past Winners". נבדק ב-7 במרץ 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  המשפט המקורי שמכוון להכרת האלוהים, הוא: ”תַּכְלִית מַה שֶׁנֵּדַע בְּךָ שֶׁלֹּא נֵדָעֶךָ” (בחינת עולם, פרק י"ג, מ"ה, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי)
אפקט האדם השלישי

אפקט האדם השלישי הוא מושג המתאר את התופעה לפיה אנשים נוטים להעריך כי התקשורת משפיעה על אנשים אחרים יותר מאשר היא משפיעה עליהם עצמם. המושג משמש במחקרים רבים, בעיקר בכאלה הבודקים ההשפעה של מסרים תקשורתיים כגון פרסום, אלימות, תפיסות גוף וכדומה. את המושג טבע חוקר תקשורת ההמונים פיליפס דייוויסון ב-1983.
ייחוס השפעת התקשורת ל"אחר" משקף אמונה במודל המייחס השפעות חזקות של התקשורת על הציבור, עד הבניית המציאות עצמה. לפי דייוויסון, הנטייה מתחזקת ככל שאותם אנשים "אחרים" נתפסים כרחוקים מקבוצות הייחוס העצמית (מעמד סוציו-אקונומי שונה, גיל, מגדר שונה וכדומה).
חקר הנושא

המחקר הראשון שערך דייוויסון היה בהשתתפותם של 33 סטודנטים מאוניברסיטת קולומביה, שנשאלו על ההשפעה של אמירה של מועמד בבחירות בניו יורק, בשאלה כמעט זהה בשני חלקים: הראשונה – השפעת האמירה על תושבי ניו יורק, והשאלה השנייה אודות ההשפעה עליהם (לו היו תושבי ניו יורק, או אם למעשה הם כאלה). התוצאות הראו ש- 48% חושבים שאחרים מושפעים יותר מהם, 6% שהם יותר מושפעים, 36% שההשפעה זהה, ו9% לא ענו. בנוסף, דייוויסון ערך ראיונות עם עיתונאים ושאל אותם כמה השפעה יש למאמרי המערכת של העיתונים. התשובות שקיבל היו לרוב בנוסח "מעט מאוד על אנשים כמוני וכמוך, והרבה על האנשים הפשוטים".