stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאן אוונגליסטה פורקינייה
פעילותו הפוליטית ובתחום התרבות

פורקינייה תמך ברעיון הפנסלאביזם - בעד עצמאותם התרבותית, המדינית והכלכלית של הסלאבים. הושפע מאוד בכך על ידי גורל הפולנים שארצם חולקה פעמים חוזרות בין המעצמות השכנות - פרוסיה, האימפריה ההבסבורגית (אוסטריה) ורוסיה. הוא החשיב גם את שלזיה שהייתה חלק מפרוסיה, לאזור סלאבי, מכיוון שרבע מאוכלוסייתו דיברו פולנית או סורבית. שאף לאיחוד העמים הסלאבים, כולל הצ'כים, ואף למיזוג לשונותיהם לשפה סלאבית מאוחדת.
בשנת 1848 בעת המרד בפנטקוסט בפראג, הוא השתתף בקונגרס סלאבי בפראג. ב-1861 נבחר לנציג בלאנדטאג של בוהמיה.
ידועות תרומותיו להפצת הידע המדעי בשפה הצ'כית: הקמתו ב-1823 של "קרוק" Krok - העיתון הצ'כי הראשון להפצת המדע בקרב העם שבו פרסם מחקרים ומסות. לקח חלק בהקמתו של איגוד הרופאים הצ'כים ושל ביטאונו "ג'ורנל הרופאים הצ'כים" - Časopis Lékařů Českých (1862) המופיע עד היום.
פורקינייה דיבר 13 שפות ותרגם מכתביהם של גתה ושילר לצ'כית.
חייו הפרטיים

פורקינייה המשיך להיות חובב מוזיקה, שר במקהלה כנסייתית וניגן בכינור.
אחיו הצעיר של פורקינייה, יוזף הנריק פורקינייה (1833-1793) היה מהנדס בניין בתחום הבנייה החקלאית וההידראולית, חבר בסגל המכון הפוליטכני של ווינה.
פורקינייה היה נשוי מגיל 40,החל משנת 1827 עם יוליה רודולפי, גרמנייה, בתו של האנטומיסט והפיזיולוג קרל אזמונד רודולפי שכיהן כפרופסור באוניברסיטת ברלין. אשתו הזדהתה עם השקפותיו ולמדה את השפה הצ'כית.
בשנת 1832 מתו שתי בנותיהם ממחלת השנית וגם אבי אשתו. ב-1834 נפטרה אמו, בגלל מגפת כולרה והאשה נפטרה אחרי 7 שנות נישואים בעקבות דלקת קרום המוח. שני הבנים שנולדו בברסלאו, אמנואל בן 3 וקארל בן 11 חדשים - גודלו בהמשך לבד על ידי אביהם.
אמנואל פון פורקינייה (1882-1831) היה בוטנאי ומטאורולוג, כיהן כמנהל האוסף הבוטאני של אוניברסיטת קרל בפראג ופרופסור למדעי הטבע במכון ליערנות בוייסוואסר (כיום - ביילה פוד בייזדזם).
הבן השני, קארל (1868-1834) היה צייר ומבקר אמנות. בנו של קארל, ציריל פורקינייה (1937-1862) היה גאולוג ומינרלוג, פרופסור בבית הספר הטכני הגבוה של פראג.
נין של פורקינייה, ייז'י פורקינייה (1942-1898), הנכד של בנו אמנואל, היה פעיל קומוניסטי, רופא ופרופסור להיסטוריה באקדמיה למסחר בהראדץ קראלובה, הוצא להורג על ידי הנאצים.
פרסים ואותות הוקרה

פורקינייה זכה בפרסים מדעיים רבים של מדינות שונות באירופה והיה חבר בכ-40 איגודים ואקדמיות למדע ותרבות.
חבר בחברה המלכותית הבוהמית למדעים
1829 - התקבל כחבר באקדמיה לאופולדינה בברלין.
24 בפברואר 1835 - התקבל כחבר זר בהתכתבות של האקדמיה הלאומית לרפואה של צרפת - מחלקת הרפואה
1836 - חבר בהתכתבות של האקדמיה למדעים של סנט פטרבורג
חבר לשם כבוד של האקדמיה לרפואה ולכירורגיה של סנקט פטרבורג
חבר לשם כבוד של איגוד הרופאים של סנקט פטרבורג
1850 - נבחר לחבר החברה המלכותית של לונדון
1861 - התקבל כחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של צרפת - מחלקת האנטומיה
1862 - עיטור המסדר ולדימיר הקדוש של האימפריה הרוסית
1868 - אביר של מסדר הקיסרי לאופולד להצטיינות וליושרה.
1869 - קיבל תואר אצילות של אביר (Ritter von Purkinje) מקיסר אוסטרו-הונגריה, פרנץ יוזף הראשון
הנצחה

אוניברסיטת מסריק בעיר ברנו, נקראה פורקינייה בשנים 1990-1960.כך נקראה בשנים 1994–2004 גם האקדמיה לרפואה צבאית בהראדץ קראלובה.
1991 - האוניברסיטה שהוקמה בעיר אוסטי נאד לאבם (על יסוד הפקולטה לחינוך שהייתה קיימת) נקראת על שמו.
1970 - המכתש על הצד הרחוק של הירח והאסטרואיד 3701 נקראים על שמו
שמו נחרט מתחת לאחד החלונות של האוניברסיטה הלאומית בפראג, יחד עם עוד 71 שמות של צ'כים חשובים
איגוד הרופאים של צ'כיה נקרא על שמו
1929 - לוח גרניט לזכרו הוצב בפנתאון בחיק הטבע בלסיניצקי סלאבין על יד אדמוב, לצד אנדרטאות נוספות לזכרם של צ'כים חשובים.
1926 - בנוכחות הנשיא תומש מסריק נחנך באלברטוב מכון פורקינייה במסגרת הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת קארל בפראג
1937 - הדואר הצ'כוסלובקי הנפיק שני בולים לכבוד מלאת 150 שנה ללידתו של פורקינייה.
1961 - בכיכר קארל בעיר החדשה של פראג הוצב פסל ברונזה של פורקינייה, יצירת הפסלים אוסקר קוזאק וולדימיר שטרונץ.
מבחר ספרים

כלל כתביו Opera omnia - ‏ 13 כרכים (פורסמו ב־1985-1918) בגרמנית, לטינית, צ'כית ופולנית
טופולוגיית החושים
על היווצרות הביצה בתרנגולת
In: Symbolae ad ovi avium historiam ante incubationem, Leopold Vossi, Leipzig (1830), pp. 1–24.
על הריזיפוד
על הנשימה
ניסויים בשמיעה
תפוצת הדו-חיים
מחקרים מיקרוסופיים על מערכת העצבים
על החושים - תמונה כללית
,תפוצת המינים בעלי עלים מבוהמיה באירופה
Commentatio de Examine Physiologico organi Visus et Systematis Cutanei,Vratislaviae - Breslau 1823
(פירוש בדיקה פיזיולוגית של איברי הראייה ושל מערכת העור) הדפסה מחודשת - Dr. Junk Publ. The Hague 1938
1825 - Neue beitrage zur Kenntnis des Sehens in Subjektiver Hinsicht
(תרומות חדשות לידע על הראייה מבחינה סוביקטיבית)
לקריאה נוספת

Franqueville, Institut de France, le premier siècle, t.2, n°698
— Index biographique des membres, des associés et des correspondants de l’Académie de médecine : 1820-1990. 4e édition. Paris : Académie nationale de médecine, 1991.
הערות שוליים

↑  1990 Roman von Procházka
1 2 3 4  I.Cavero et al
1 2 3  John Henry
1 2  G.A.Fishman, M.Fishman
↑  2011 C. Richard Keeler
1 2  2009 J.M.S.Pearce
↑  R.Weale - History of Ophtalmology
↑  G.M.Wessel
↑  R.Keeler 2011
↑  CTHS La France savante
↑  פסל של פוריקנייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277023205171  PLWABN: 9810649462905606  BIBSYS: 2021413  BnF: cb12121722h (data)  Botanist: Purkinje  CiNii: DA09193810  GND: 118597159  ICCU: TSAV007070  ISNI: 0000 0001 1031 6138  LCCN: n79138811  NKC: jk01101764  NLA: 35139685  NTA: 068499639  RERO: 02-A023608220  RKD: 429080  SNAC: w6475qgb  SUDOC: 130623288  Trove: 839376  VcBA: 495/244224  VIAF: 98133130   WorldCat (עם VIAF): 98133130 
אוניברסיטת ברסלאו (כיום ורוצלב) במאה ה-19
יוליה פורקינייה-רודולפי, אשתו של המדען
המכון לפיזיולוגיה על שם פורקינייה של אוניברסיטת קארל בפראג
תאי פורקינייה במוחון - בחתך
סיבי פורקינייה בלב מתחת לאנדוקרד
לוח הזיכרון לכבוד פורקינייה בלסינסקי סלאבין
יעקב דוד אילן

| --- | --- |

 לידה:  20 ביוני 1954 (בן 70) י"ט בסיון תשי"ד בני ברק
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 תחומי עיסוק:  מרבני ישיבת כנסת יצחק חדרה, עורך ראשי של תלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין
 חיבוריו:  משא יד, קובץ על יד
 
הרב יעקב דוד אילן (נולד בי"ט בסיון תשי"ד,20 ביוני 1954) הוא מרבני ישיבת כנסת יצחק חדרה, עוסק בעריכת תורת הראשונים ומשמש עורך ראשי של תלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין. עורך בכיר במוסד הרב קוק וחתן פרס הרב קוק לספרות תורנית.
ביוגרפיה

נולד וגדל בבני ברק לרב מרדכי אילן, שהיה אב"ד בתל אביב, ולשרה, בתו של הרב יצחק אריאלי. למד בישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לצביה פרג, בתו של הרב משה מאיר פראג מירושלים (חתנו של הרב חיים יהודה לייב אוירבך).
לאחר פטירת אביו נרתם להשלים את מפעלו התורני של אביו - "כנסת הראשונים", שבו אסף וכינס את חידושי תורתם של הראשונים הפזורים על מסכתות התלמוד וערך אותם על סדר קדשים. בד בבד החל לעסוק בעריכת כתבי הראשונים והוציא לאור סדרת ספרי הראשונים מתוך כתבי יד, להם צירף
מבואות, מקורות וביאורים. הספרים יצאו לאור בהוצאת מוסד הרב קוק.
בשנת  תשמ"ז זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית, ובשנת תשס"ח (2008) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית. כיום הוא משמש עורך ראשי של מהדורת ש"ס שוטנשטיין, ר"מ בישיבת כנסת יצחק חדרה, ומוסר חבורות על סדר קדשים בישיבת אור ישראל. מוסר שני שיעורים שבועיים (חלקם משודרים בקול הלשון) בסוגיות הלכתיות הקשורות לפרשת השבוע. מאמריו של הרב אילן מתפרסמים בכתבי עת שונים כמוריה והאוצר.
מספריו

משא יד - שיעורי הלכה על סדר פרשיות התורה, ארבעה כרכים.
קובץ על יד – שיעורים והערות על פרקים במסכתות התלמוד, שני כרכים.
מספריו > ספרי ראשונים בעריכתו

סדרת ספרי כנסת הראשונים על מסכתות: מנחות חלק א וחלק ב, מעילה ותמורה.
סדרת ספרי חידושי הרשב"א על מסכתות: כתובות, עירובין, חולין, שבועות.
סדרת ספרי שיטה מקובצת על מסכתות: זבחים, מנחות, כריתות, מעילה, בכורות, תמיד, תמורה וכעת יוצא במהדורה מורחבת על ידי מוסד הרב קוק.
חידושי הריטב"א על מסכת בבא בתרא.
פירושי רבנו חננאל על מסכת יומא ופסחים שני חלקים (יחד עם הרב דוד מצגר).
תוספות הרא"ש מסכת סוכה ועוד כרך על יבמות.
תוספות שאנץ על מסכת בכורות (בני ברק: הוצאת מכון כנסת הראשונים, תשל"ג. מהדורה שנייה תשנ"ז באתר היברובוקס)
הערות שוליים

↑  מאמרים של הרב יעקב דוד אילן, באתר ספריית אסיף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306935105171  ISNI: 0000 0000 7980 284X  LCCN: n86072216  NLA: 35193566  VIAF: 100650166   WorldCat (עם VIAF): 100650166
כריסטופר מקדונלד

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1955 (בן 69) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  מכללות הוברט וויליאם סמית' 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר מקדונלד (באנגלית: Christopher McDonald; נולד ב-15 בפברואר 1955) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

מקדונלד נולד בניו יורק למשפחה קתולית ממוצא אירי, אחיו היה השחקן דניאל מקדונלד, הוא סיים תואר בקולג', במהלך לימודיו שיחק פוטבול וגם היה חבר באחוות סטודנטים.
ב-1980 שיחק לראשונה בקולנוע בסרט האימה "The Hearse", ב-1982 שיחק בסרט ההמשך של גריז, הוא גילם את בעלה של תלמה בסרט תלמה ולואיז.
ב-1994 שיחק בסרטו של רוברט רדפורד חידון האשליות, ב-1995 שיחק בסרט הפעולה משחק הוגן, בסרט האימה סיוט בחדר המורים גילם את אביו של אחד התלמידים בבית הספר. הוא גילם את נשיא ארצות הברית בסרט ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים. ב-2006 שיחק את אביו של סטיפלר בסרט אמריקן פאי מציגים: המייל העירום מסדרת אמריקן פאי.
הוא דיבב בסרט ההנפשה ענק הברזל.
יוסף מזל

| --- | --- |

יוסף מזל, כפי שהופיע בספרו מכנף הארץ זמירות, 1897
 לידה:  1850 ליטא 
 פטירה:  6 בספטמבר 1912 (בגיל 62 בערך) מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
יוסף מזל (נכתב גם יוסף מאזל; באנגלית: Joseph Massel;‏ תר"י, 1850, ליטא, רוסיה – כ"ד באלול תרע"ב, 6 בספטמבר 1912, מנצ'סטר, בריטניה) היה משורר ומתרגם עברי ופעיל ציוני.
קורות חיים

מזל נולד בשנת 1850 באימפריה הרוסית, באזור ליטא, נכדו של אספן הספרים יוסף מזל. מאוחר יותר (בשנת 1882 או 1895) עבר לאנגליה והתגורר במנצ'סטר, בה הקים בית דפוס עברי ועמד בראשו. מזל היה מדוחפי השפה העברית כשפה לאומית לעם היהודי, ובבית הדפוס הוציא לאור את כתבי ישראל כהן (1879–1961).
פרסם שירה ותרגומים, חלקם תחת שמות העט "אחד מאוהבי ציון" ו"כלכל בן איתן הגדי". הוא תרגם לעברית חלק משיריו של הנרי וואדסוורת' לונגפלו ואת יצירתו של ג'ון מילטון "סמסון אגוניסטיס" ("שמשון הגיבור"). בשנת 1903 הוציא לאור את קובץ "המקהלה", ובו תולדותיהם של פייטנים עבריים בין השנים 1725–1903. פרסומיו כללו מאמרים בעיתון "השילוח" ותרגום ספר אחיקר החכם.
היה מראשוני התומכים באנגליה בציונות המדינית. ב-1883 נמנה עם המתיישבים היהודים שניסו לייסד מושבה בלטקיה/סוריה, בעזרת ה"חברה להתיישבות יהודים בסוריה" שנתמכה על ידי גורמים מילנריסטיים בבריטניה. בסוף קיץ 1883 כשל הניסיון והמתיישבים בראשותו של יוסף מזל הועברו לקפריסין, שם ניסו להיאחז באדמות אורידס, שליד הכפר קוקליה במחוז פאפוס. מזל הרבה לדווח לעיתון הנודע "ג'ואיש כרוניקל" ונחשב לדובר המתיישבים. הוא נכנס לעימות עם אליזבט פין, שהייתה מזכירת החברה ואלמנתו של הקונסול הנודע בירושלים ג'יימס פין, ועזב בסוף 1883 את קפריסין בחזרה לאנגליה. לקח חלק בפעילות אגודות ציוניות, היה סגן נשיא האגודה הציונית במנצ'סטר והשתתף במספר קונגרסים ציוניים.
נפטר בשנת 1912.
ארכיונו, ובו התכתבות, טיוטות בכתב יד ובדפוס של שירים וקטעי ספורים, נאום בכתב ידו, קטעי עיתונות ותצלומים, נמצא בבעלות הספרייה הלאומית.
פרסומיו

חד גדיא לחג הפסח, [מנצ'סטר, דפוס יוסף מזל, תר"ן?].
כלכל בן איתן הגדי, מגלה חדשה לפורים, מנצ'סטר: [דפוס יוסף מזל, תר"ן?].
שיר ציון, מנצ'סטר: [חמו"ל, תר"ן].
שמשון הגבור (חבר בשפת אנגלי מאת המשורר יוחנן מילטאן; נעתק לשפת עבר מאת יוסף מזל), מנצ'סטר: [חמו"ל], תר"ן.
כלכל בן איתן הגדי, סדר תשליך, מנצ'סטר: [דפוס יוסף מזל, תרנ"ה].
זמרת"י לראשית השנה, מנצ'סטר: [חמו"ל], תרנ"ז.
שלשת שירי עם: א. דגל ציון. ב. קדימה. ג. נר תמיד, מנצ'סטר: [חמו"ל], תרנ"ט.
שיר החלוץ: הושר לכבוד הקונגרס הציוני הרביעי, [מנצ'סטר: חמו"ל, תר"ס].
שירה: ערוכה ומתוקנה לראש השנה, ח"מ: [חמו"ל], תר"ס.
יהודה המכבי / ע"פ ה"ו לנגפלאו (מתרגם מאת יוסף מזל; נדפס ויצא לאור על ידי המתרגם), מנצ'סטר: [חמו"ל], תר"ס.
אחד מאוהבי ציון, דגל ציון: טו"ב שירים ציונים, מנצ'סטר: J. Massal,‏ [1900].
שיר החוט המשלש, [מנצ'סטר: דפוס יוסף מזל], 1901.
שיר הכתר: לכבוד אדוננו המלך הגדול ורב-החסד עדוארד השביעי יר"ה, כ"א סיון התרס"ב (חבר עברית ומתרגם זשרגנית מאת י' מזל; נעתק לשפת אנגלי מאת מ' השמעוני), מנצ'סטר: דפוס י' מזל, תרס"ב.
המקהלה, או, גלריה של שרי ישראל: 5485–5663, 1725–1903, לונדון: Greenberg, תרס"ג.
דברי אחיקר החכם: ספור קדמון המיוחס ליהודים (מתורגם לעברית מאת יוסף מזל; עם מבוא והערות מאת רבי מאיר איש שלום עם תמונתו והערות נוספות מאת נ.ש. ליבאוויטש; עם אחרית דבר מאת א.ח. ראזענבערג), ניוארק: דפוס ראזענבערג, תרס"ה.
מכנף הארץ זמרות: ושירים מקוריים חדשים וגם ישנים המתרגמים משירי ברתניה, מנצ'סטר: [חמו"ל], תרנ"ז-ו'ז'מ'ר'ת' י'ה' [תרס"ה].
היצהרי: ספר תולדות המטיף הלאמי: צבי הירש מאסליאנסקי, והרבה מכתבים, מאמרים, מליצות ושירים מאת אנשי השם, המספרים בשבחו ופעולתו על במות ישראל, יצא לאור על ידי מכבדיו ומוקיריו משה זאבלאצקי ויוסף מזל, מנצ'סטר: דפ' יוסף מזל, 1895.
עמק השדים: שיר חזיון על פי כתבי הקדש, ומתרגם מאת יוסף מזל, מנצ'סטר: [חמו"ל], ו'ז'מ'ר'ת' י'ה' [תרס"ח].
שירים שונים, [מנצ'סטר: דפוס יוסף מזל], [תר"ע].
(שיר הגיון): אמר קים, והוא תרגום שני לשיר המרובע של אמאר קהאיאם הפרסי, על פי התרגום האנגלי של עדווארד פיטצגעראלד (מאת יוסף מזל), מנצ'סטר: [חמו"ל], תר"ע.
הערות שוליים

↑  בעיירה ויאזין (Вязынь,‏ Wiazyń) או בעיירה אוטיאן שבפלך וילנה.
↑  ארכיון יוסף מזל, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265154505171  GND: 114722708X  ISNI: 0000 0000 6794 8665  LCCN: no2015141164  NTA: 300934149  VIAF: 97245014   WorldCat (עם VIAF): 97245014
יעקב דה האז

| --- | --- |

יעקוב. צולם בסביבות 1900 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  13 באוגוסט 1872 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  21 במרץ 1937 (בגיל 64) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השקפה דתית:  תנועת החסידות 
 
שלט רחוב בצפון הישן של תל אביב
יעקב דה האז (באנגלית: Jacob de Haas;‏ 13 באוגוסט 1872 - 22 במרץ 1937) היה יהודי-בריטי, עיתונאי, סופר ופעיל ציוני מלונדון.
פעילותו

דה האז, יליד לונדון, היה מראשוני התומכים בקריאתו של הרצל וממשתתפי הקונגרס הציוני הראשון. הוא שימש כיועצו של הרצל בעת ביקורו הראשון בלונדון ב-1896. לקראת הקונגרס הציוני הראשון בבזל גייס הרצל את דה האז לפעול בקרב חובבי ציון על מנת להכין את הקונגרס בקרב יהדות אנגליה. בהמשך השתתף דה האז בקונגרס כנציג יהדות אנגליה (יחד עם אפרים איש כישור). במסגרת פעילותו בקונגרס נבחר דה האז לוועדת ההתיישבות ועסק בהקמת הבנק היהודי אוצר התיישבות היהודים שעל יסודו הוחלט ב-1898 בקוגרס הציוני השני.
בשנת 1902 נענה דה האז לפנייתו של הרצל לנטוש קריירה עיתונאית מבטיחה בלונדון ולעקור לארצות הברית כדי להפיץ גם לשם את בשורת הציונות. דה האז התיישב בבוסטון והפך לעורך "המכבי" (The Maccabaean(אנ')) ולמזכיר הארגון הציוני.
הוא המשיך בפעילותו הציונית עוד מספר שנים ואף השתתף במספר קונגרסים ציוניים נוספים. לאחר פטירתו של הרצל ב-1904 התאכזב דה האז מהשינוי של התנועה הציונית לכוון של ציונות מעשית בהובלת תנועת חובבי ציון וב-1911 החליט להתרחק מפעילות ציבורית. הוא חזר לפעילות ציבורית בארצות הברית ב-1915 עם עלייתו של לואי ברנדייס, משפטן יהודי אמריקאי בכיר, להנהגת התנועה הציונית בארצות הברית. היכרותו של דה האז עם ברנדייס החלה לאחר הגעתו של דה האז לארצות הברית, והוא שקירב את ברנדייס לעקרונות הציונות ולבסוף גם הוביל אותו להתגייסות מלאה לפעילות הציונית האמריקאית. ב-1917 היה בין הגורמים (יחד עם ברנדייס ואליהו זאב לוין אפשטיין) שפעלו אצל הנשיא וודרו וילסון לאשר את הניסוח של הצהרת בלפור.
בעקבות פרסום הצהרת בלפור, החל מ-1919 סכסוך בין ברנדייס לחיים ויצמן על יחסה של הציונות לאנגליה שבסופו "ניצחה" דרכו של ויצמן וברנדייס ועוזרו דה האז נדחקו מהנהגת התנועה הציונית. בכאב לב חווה דה האז לא רק את הרחקתו מהעשייה אלא גם את ההתנהלות של ההסתדרות כנגד תנועות ציוניות אחרות. סלידתו של דה האז באה לשיאה בשיבושי הצדק שאירעו במשפט סטבסקי ורוזנבלט שהואשמו ברצח חיים ארלוזורוב. ב-1935 ביקר זאב ז'בוטינסקי בארצות הברית ואז השתכנע דה האז סופית והצטרף לתנועה הרוויזיוניסטית. במעשהו זה הפך למוקצה ונדחק מחוץ לזירת הפעילות הציונית המרכזית. כאות הערכה על הצטרפותו לתנועה, מינה ז'בוטינסקי את דה האז לתפקיד "נשיא" קונגרס וינה שבו התכנסה ב-1935 ההסתדרות הציונית החדשה.
דה האז נפטר בניו יורק ב-1937. בתו היא פלורנס דה האז דמביץ, עורכת דין אקטיביסטית מוושינגטון. היא נישאה ללואיס נ. דמביץ, מבכירי הפדרל ריזרב בשנות החמישים ובן משפחתו של השופט לואי ברנדייס (נכדו של דודו לואיס דמביץ).
הנצחה

ב-1938 הוקמה בבאר יעקב פלוגת בית"ר שנקראה "פלוגת העבודה ע"ש יעקב דה האז"
על שמו של דה האז נקראו רחובות בתל אביב וירושלים.
ספרו שתורגם לעברית

תולדות ארץ ישראל מן הכיבוש הרומאי ועד הכיבוש הבריטי (עברית: אריה חשביה ומירון אוריאל), תל אביב: הוצאת לדורי, תשכ"ג
הערות שוליים

↑  בפגישה זו מינה הרצל את דה האז ל"מזכיר כבוד לארצות הדוברות אנגלית"
↑  ברנדייס ודה האז דגלו בשיתוף פעולה מלא עם אנגליה בעוד שויצמן שאף לשתף מדינות אחרות במפעל הציוני
↑  פלוגת עבודה בבאר יעקב באתר הצנחנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260350005171  GND: 126674647  ISNI: 0000 0001 1677 3161  LCCN: n86042620  NLA: 46684870  NTA: 070159661  RERO: 02-A003337372  SNAC: w6zs3jdk  Trove: 1474528  VIAF: 77792710   WorldCat (עם VIAF): 77792710
יחסי כווית–צרפת

| יחסי כווית–צרפת |
| --- | --- |
כווית: צרפת


כווית: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
17,818: 643,801
אוכלוסייה
4,957,430: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
161,772: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
32,632: 45,527
משטר
מונרכיה: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי כווית–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת כווית לבין הרפובליקה הצרפתית.
סקירה כללית

צרפת וכווית הן בעלות ברית מאז 1992, השנה בה נחתם הסכם ההגנה בין שתי המדינות. הברית עם כווית הייתה הברית הראשונה של צרפת במפרץ הפרסי. הנוכחות הצבאית הצרפתית במפרץ היא אסטרטגיה צרפתית להתחבבות בידי מדינות המערב, עקב לחימתה במדינה האסלאמית ובכוחות קיצוניים אחרים באזור.
על פי משרד החוץ הצרפתי בין כווית לצרפת יש "מערכת יחסים בטוחה המבוססת על אמון הדדי". זכר חזק נותר בכווית לתרומתה של צרפת לשחרור כווית ב-1991, והכפייה שלה יחד עם ארצות הברית את החלטות האו"ם בנוגע לתביעת עיראק בכווית; הכרה בגבול, תשלום פיצויים, החזרת שבויים וגופות חיילים לכווית.
צרפת מחזיקה בית ספר צרפתי בכווית.
ביקורים מדרג גבוה > מכווית לצרפת

ספטמבר 2012 - ראש הממשלה הכוויתי.
אוקטובר 2015 - ראש הממשלה הכוויתי.
ביקורים מדרג גבוה > מצרפת לכווית

מרץ 2015 - שרת הפיתוח והשפה הצרפתית (פרנקופוני).
יוני 2015 - שר הביטחון הצרפתי.
אוגוסט 2016 - שר הביטחון הצרפתי.
ייצוג

צרפת מיוצגת בכווית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בכווית סיטי.
כווית מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז.
ירוסלב באקו

ירוסלב באקו (בפולנית: Jarosław Bako; נולד ב-12 באוגוסט 1963) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת השוער.
קריירה

באקו גדל באולשטין שבפולין והחל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית בתחילת שנות השמונים. באקו עבר במספר קבוצות בפולין, ביניהן ל.ק.ס. לודז' ולגיה ורשה. בשנת 1989 עבר לקבוצת זגלביה לובלין ועמה זכה באליפות בעונתו השנייה במועדון. בעקבות הצלחתו בליגה הפולנית, מייד לאחר הזכייה באליפות הוחתם באקו בקבוצת הפאר הטורקית בשיקטש, עמה זכה באליפות בשנת 1992. לאחר שנתיים בטורקיה חזר באקו לפולין, וחתם באלופה דאז, לך פוזנן, שם שיחק עונה אחת.
בינואר 1994 הגיע באקו לישראל, כשהוחתם בהפועל תל אביב על ידי המאמן משה סיני, וכבר באותה עונה הגיע עם הקבוצה עד גמר גביע המדינה. באקו היה אחד הזרים הראשונים בתולדות הפועל תל אביב, והוא שיחק בקבוצה יחד עם שני שחקנים פולנים נוספים - הבלם דמיאן לוקאשיק והקשר קז'ימיש מוסקאל. בתחילת עונת 1995/1996 היה שותף באקו למשחקיה הראשונים של הפועל תל אביב אי פעם בגביע אופ"א. לאחר שנתיים וחצי בקבוצה הוחלף באקו על ידי שביט אלימלך שהגיע מעירוני ראשון לציון, ועבר לשחק בהפועל ירושלים למשך עונה אחת.
בשנת 1997 חזר באקו לפולין, ושיחק שלוש שנים נוספות בקבוצת נעוריו מאולשטין. באקו פרש בשנת 2000, אך לאחר שלוש שנים שיחק עונה נוספת בקבוצת חובבים בפולין.
באקו הוא שחקנה לשעבר של נבחרת פולין. ב-1 ביוני 1988 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת ברית המועצות. בסך הכל רשם במהלך הקריירה 35 הופעות במדי הנבחרת. ב-13 באוקטובר 1993 רשם את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, במשחק מול נבחרת נורווגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994.
לאחר שפרש שימש באקו כמאמן שוערים בקבוצת פולוניה ורשה. בשנת 2012 מונה לעוזר המאמן בקבוצה.
תארים

אליפות פולין: 1990/1991
אליפות טורקיה: 1991/1992
סופר קאפ: 1992
יוסף מילט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  15 באפריל 1889 טרנוב, ממלכת גליציה ולודומריה, נחלת הכתר האוסטרי, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 בנובמבר 1947 (בגיל 58) 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 
יוסף מִילֶט (Milet;‏ 15 באפריל 1889 – 13 בנובמבר 1947, ל' בחשוון ה'תש"ח) היה מוזיקאי, מורה, מלחין ומנצח מקהלות יהודי יליד גליציה שפעל בארץ ישראל ובאוסטריה. מראשוני המורים למוזיקה בארץ ישראל ומחלוצי הזמר העברי.
קורות חיים

יוסף מילט נולד בדומברובה שליד טרנוב בגליציה המערבית (אז בממלכת גליציה ולודומריה חלק מנחלת הכתר האוסטרי באימפריה האוסטרו-הונגרית). למד בילדותו עם אביו שהיה מורה לעברית ולתנ"ך.
מאוחר יותר למד אצל החזנים משה שור וזיידל רובנר (מרגובסקי) ובאקדמיה למוזיקה בווינה.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. מילט לימד תאוריה של המוזיקה בבית הספר לנגינה שנקרא אחר כך הקונסרבטוריון שולמית בתל אביב; עם תלמידיו נמנו יהודה שרת ופואה גרינשפון. בשנת 1928 נסע לווינה להשתלמות. עבד שם כמורה במדרשה לחזנים של יהודה ליב מילר וניצח על כמה מקהלות. החזן עמנואל פראנקל מבית הכנסת הפולני בווינה היה מטובי המבצעים של יצירותיו, אבל סירב להקליט.
בשנת 1932 נאלץ להפסיק את עבודתו. בשנת 1938, כשאוסטריה סופחה לגרמניה הנאצית, נמלט מילט לאיטליה, ומשם לטורקיה.
בטורקיה נעצר ונשלח למאסר עד לשנת 1944.
באותה שנה הצליח לחזור לארץ ישראל. בעזרת פואה גרינשפן קיבל משרה במכון לחינוך מוזיקלי. פעל כמלחין של מוזיקה הליטורגית יהודית ומוזיקה מקהלתית. בין השאר ניצח על מקהלת בית הכנסת הגדול בתל אביב.
נפטר ב-1947, בגיל 58. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
מיצירותיו

שיר אסירי עכו, מילים: זאב ז'בוטינסקי
אחר הגשם, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי מתן אריאל
האיכר החרוץ, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי טריו שריד
חג האור, מילים: לוין קיפניס (שיר חנוכה)
חג היום חג הפרחים, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי צמד העופרים
פה בשדרה, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי יפה ירקוני
רוח רוח עורה רוח, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי יפה ירקוני
שירת הקציר ("נפול נפלה תוך השדה"), מילים: יצחק קצנלסון
אל השדה, מילים: יעקב כהן
אל ספוד ("אל ספוד, אל בכות"), מילים: דוד שמעוני
אלגיה, מילים: שאול טשרניחובסקי
ספרים

אוסף Lieder und Jüdische Melodien 1936, Rachel Schai und J. Milet (שירים ומנגינות יהודיות, טקסט מאת רחל שי ויוסף מילט, 1936 בגרמנית)
הערות שוליים

↑  על עמנואל פרנקל, באתר של הרב ג'פרי שיסלר. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296041705171  ISNI: 0000 0000 6926 4881  VIAF: 242802221   WorldCat (עם VIAF): 242802221 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי כווית–מקסיקו

| יחסי כווית–מקסיקו |
| --- | --- |
כווית: מקסיקו


כווית: מקסיקו
שטח (בקילומטר רבוע)
17,818: 1,964,375
אוכלוסייה
4,957,430: 131,133,866
תמ"ג (במיליוני דולרים)
161,772: 1,788,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
32,632: 13,642
משטר
מונרכיה: רפובליקה פדרלית

סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח (מימין), נפגש עם נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו בעת ביקור האחרון בכווית, 2016
יחסי כווית–מקסיקו מתייחסים ליחסים הדיפלומטיים בין כווית למקסיקו. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-23 ביולי 1975. ב-28 ביולי 1975 ערך נשיא מקסיקו, לואיס אצ'ווריה אלברס, ביקור רשמי בארבעה ימים בכווית. במהלך ביקורו נפגש הנשיא אצ'ווריה עם האמיר הכוויתי סבאח א-סאלם א-סבאח ויחד הם ביקרו במפעל כימי לבנזין ובמתקן מים להתפלה. שני המנהיגים דנו גם באירועים שהתרחשו אז במזרח התיכון.
במהלך מלחמת המפרץ הטילה מקסיקו סנקציות משלה על עיראק לאחר שפלשה לכווית. בשנת 2010 פתחה כווית שגרירות במקסיקו סיטי. ביולי 2010 ערך ראש ממשלת כווית נאצר א-סבאח ביקור רשמי במקסיקו ונפגש עם נשיא מקסיקו פליפה קלדרון. במהלך הביקור הסכימו שני המנהיגים על מזכר להקמת מנגנון ייעוץ בנושא אינטרסים הדדיים להגברת הדיאלוג ושיתוף הפעולה הפוליטי בכל התחומים. בספטמבר 2010 שב ראש הממשלה נאצר א-סבאח למקסיקו כדי להשתתף בחגיגת ה-200 לעצמאות מקסיקו. בפברואר 2011 ביקרה שרת החוץ המקסיקנית פטריסיה אספינוסה קנטיאנו בכווית והשתתפה ביובל הזהב של המדינה, שנת 50 לעצמאותה, שנת 20 לחופש מאז הפלישה העיראקית והשנה החמישית לעליית כס המלכות של האמיר סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח. מקסיקו פתחה שגרירות בכווית סיטי בשנת 2011.
במרץ 2014 ביקר שר החוץ המקסיקני חוסה אנטוניו מאדה בכווית. במהלך הביקור, שתי המדינות הסכימו לבטל את דרישות הוויזה לבעלי הדרכון הדיפלומטי. בדצמבר 2014 העניקה מקסיקו את מסדר הנשר האצטקי לאמיר הכוויתי סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח. בינואר 2016 ערך נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו ביקור רשמי בכווית. במהלך ביקורו חתמו שתי המדינות על עשרה הסכמים ותזכירים בשיתוף פעולה באנרגיה ובריאות.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מכווית למקסיקו
ראש הממשלה נאצר א-סבאח (יולי וספטמבר 2010)
סגן שר הפנים סולימאן פאהד אל-פאהד (2016)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לכווית
הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס (1975)
תת-שר החוץ לורדס ארנדה (2007, 2011)
שרת החוץ פטריסיה אספינוסה קנטיאנו (2011)
שר החוץ חוסה אנטוניו מאדה (2014)
תת-שר החוץ קרלוס דה איקסה (2014)
הנשיא אנריקה פניה נייטו (2016)