stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניסאן דיזל ספייס ראנר RP
דגמים

"P-RP80" – יוצר משנת 1986.
"U-RP210" – יוצר משנת 1991.
"KC-RP211/250" – יוצר משנת 1995.
"KL-RP252" – יוצר משנת 2000.
"PK-RP360" – יוצר משנת 2006.
גלריה

"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP" - מבט למושבי הנוסעים
"ניסאן דיזל ספייס ראנר RP" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

ניסאן
ניסאן דיזל ספייס דרים
ניסאן דיזל ספייס ראנר RM
ניסאון דיזל ספייס ראנר A
ניסאן דיזל ספייס ראנר JP
הערות שוליים

↑  מנוע 5 צילינדרים מסוג "J07E" hino.com.au/500/features/engines
↑  מנוע FE6TB שיוצר בין השנים 2008-2004 nationaltruckspares.com.au/part/4091
↑  "ניסאן דיזל ספייס ראנר RP" southfloridausedcars.com/forums
↑  "ניסאן דיזל ספייס ראנר RP" - תמונות (ביפנית) picuki.com/tag
נועה וולמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1986 (בת 37) תל אביב, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
נועה וולמן (נולדה ב-12 בדצמבר 1986) היא שחקנית, דוגמנית וקומיקאית ישראלית.
ביוגרפיה

וולמן נולדה בתל אביב, לדפנה, אמנית, ויגאל, רופא נשים. כשהייתה בת 12 הוריה התגרשו והיא עברה עם אמה ואחיה ואחותה הקטנים לרמת השרון.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון במגמת תיאטרון.
בוגרת הסטודיו למשחק "אימפרו".
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-2008 הייתה הופעתה הטלוויזיונית הראשונה של וולמן בתוכנית הסאטירה "דבר עם הסוכן שלי" עם אסי עזר, בה שימשה ככתבת שטח. בשנת 2009 שיחקה וולמן בסדרה "אלכס בעד ונגד" ששודרה בערוץ הילדים, בתפקיד זואי. בשנת 2010, שיחקה וולמן בסדרות "חצויה" ששודרה ב-HOT ו"תיכון השיר שלנו" ששודרה ב-Yes. כמו כן, שיחקה וולמן בסרט הטלוויזיה "חצי טון ברונזה".
הייתה חברת פאנל בתוכנית "מועדון לילה" בעונתה הרביעית בערוץ 2 של קשת. בין השנים 2010-2012 שיחקה בשתי העונות של הסדרה הקומית "המשרד" ששודרה ב-yes בתפקיד שירי.
בשנת 2012, השתתפה וולמן בתפקיד אורח בסדרה ״כאן גרים בכיף״, שם גילמה את תמרה חברתו הדתייה של דניאל אותו גילם דניאל מורשת.
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה קטמנדו. בשנים 2012 ו-2015 השתתפה וולמן בשתי עונות של קומדיית המצבים "נשואים פלוס" בערוץ 2, לצד ליאור אשכנזי, דורית בר אור ועוד.
בשנת 2013, שיחקה בתפקיד אורח את חברתו של אדם, ענבל, בסדרה "סברי מרנן", ששודרה בשידורי קשת של ערוץ 2. באותה שנה, גם התארחה בתוכנית הקומית "מצב האומה".
בשנת 2015 שיחקה בסרט הישראלי "איביזה" בתור ג'ניפר.
ב-2016 היא גלמה את מיל בסדרה הקומית "שותפים" בהוט קומדי סנטרל בפרק 12.
במהלך 2016 פרשה מהתחום זמנית.
קריירה > דוגמנות

היא השתתפה בפרסומות ל"חומוס אחלה", "מקדונלד'ס", "יופלה" ו"קוקה-קולה".
בשנת 2008 נבחרה להיות פרזנטורית של רשת אופנת "פנקייר". באותה שנה הצטלמה יחד עם ירדן הראל לקמפיין קיץ של רשת "אינטימה".
כמו כן, דגמנה עבור "ג'ינס Lee" ו"פוקס" במסעות פרסום לצדם של יעל בר זוהר ויהודה לוי.
חיים אישיים

בספטמבר 2013 התחתנה עם תום לביא, וביולי 2015 נולד בנם הבכור ובאוקטובר 2018 ילדה את בתה השנייה.
הערות שוליים

↑  נועה וולמן תוביל קמפיין לאופנת פאנקייר תמורת סכום מדווח של 60 אלף שקל, באתר גלובס, 17 בספטמבר 2008
↑  צילומים: אפרת כפרי‏, בלי ריטוש. באורגינל, באתר וואלה, 28 בינואר 2008
↑  נועה רום, הדס בשן, בציר טוב, באתר ynet, 4 ביוני 2008
↑  גיל משעלי, ‏כבר לא תטוס לאיביזה: נועה וולמן ילדה בן בכור, באתר ‏מאקו‏, 27 ביולי 2015
מתג (אבזר לסוס)

סוס עם רסן ופג (אשר ניתן לראות מבצבץ מצידי הפה).
מתג מסוג פַּג, הפומית מתחברת לסְנִיפִים (ביחיד: סניף, מוטות הלחיים) שמחוברים לטבעות המושכות.
מתג מסוג פְּרֻמְבִּיָּה.
מֶתֶג הוא סוג של ציוד המשמש ברכיבה על סוסים. צורתו לרוב ארוכה דמוית מוט עם טבעות בקצה, בדרך כלל עשוי מתכת, או חומר סינתטי. ממוקם בפה הסוס (או מינים אחרים בסוג) ומסייע לרוכב לתקשר עם בעל החיים. המתג מונח בתוך פה הסוס בין השיניים החותכות וטוחנות, ברווח טבעי בו אין לסוס שיניים ובולט משני צידי הפה כך שטבעות הקשירה בולטות החוצה. המתג כבול לראש הסוס באמצעות רסן ואל הטבעות בצידים מחוברות המושכות שמשמשות את הרוכב.
המתג פועל באמצעות העיקרון של חיזוק שלילי. כאשר הרוכב מושך במושכות הוא מפעיל לחץ על המתג שבתוך הפה של הסוס ומאלץ אותו לפעול לפי רצונו של הרוכב. התגמול של הסוס על פעולה נכונה הוא הפחתת הלחץ של המתג.
סוגי מתגים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אמנם קיימים מאות וריאציות עיצוב, אך ניתן לחלק את המתגים לקבוצות בסיסיות לפי הדרך בה הם מפעילים לחץ בפה הסוס.
לחץ ישיר ללא מינוף:
פַּג (רבים: פַּגִּים אנגלית: Snaffle) עשוי משני מוטות בעלי טבעת בקצה המחוברים יחדיו ונקראים פֻּמִּית. המתג מפעיל לחץ ישיר על הלסת, לשון, וקצה הפה.
עם מינוף:
פְּרֻמְבִּיָּה (באנגלית: Curb bit) מתג המשתמש בסוג של מנוף (shank). הפומית בעל קימור הנקרא מִרְוַח הַלָּשׁוֹן (באנגלית: port). מנוף זה יוצר לחץ לא רק בפה, אלא גם על הקודקוד ומסילות הסנטר.
ניסאן דיזל ספייס ראנר A

| --- | --- |

Nissan Diesel Space Runner A
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  UD Trucks Corporation (אנ') (קרוי גם: Nissan Diesel)
 שנות ייצור:  2011–2007
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  ניסאן דיזל ספייס ראנר RA
 חברת אם:  ניסאן
 סיווג:  אוטובוס עירוני
 אורך:  9.4 מטר  10.1 מטר  10.5 מטר
 רוחב:  2.50 מטר
 גובה:  3.0 מטר
 בסיס גלגלים:  4.8 מטר  5.3 מטר  6.0 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע טורבו-דיזל 9,203 סמ"ק המפיק 300 כ"ס מסוג MD92TJ  4 צילינדרים, בטור, 7,545 סמ"ק, מנוע טורבו-דיזל מתוצרת מיצובישי מסוג "6M60"
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית – 6 מהירויות מתוצרת "Alison" (אנ')
ניסאן דיזל ספייס ראנר A (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナーA, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner A) הוא אוטובוס עירוני, אשר יוצר במספר תצורות, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (אנ') (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 2011–2007 ביפן.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A"

"ניסאן דיזל ספייס ראנר A" מוגדר כאוטובוס שיש בו סיפון יחיד לנוסעים.
אוטובוס נמוך-רצפה.
דלתות כניסה: 1–2.
מנוע דיזל אחורי.
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A" > דגמים

"PKG-AP35UK/UM/UP" - יוצר משנת 2007
"LKG-AP35/37FK/FM/FP" - יוצר משנת 2010
גלריה

"ניסאן דיזל ספייס ראנר A"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A"
"ניסאן דיזל ספייס ראנר A" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

ניסאן
ניסאן דיזל ספייס דרים
ניסאן דיזל ספייס ראנר RM
ניסאן דיזל ספייס ראנר JP
הערות שוליים

↑  מנוע "6M60" mitsubishi-fuso.com
↑  ניסאון דיזל ספייס ראנר A ejje.weblio.jp/content/Nissan+Diesel+Space+Runner+A
↑  ניסאון דיזל ספייס ראנר A - תמונות avto-nomer.ru/catalog/nissan/diesel_space_runner_a
נארה (מחוז)

מחוז נארה (ביפנית: Nara-ken ;奈良県) הוא מחוז באי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר נארה.
היסטוריה

אזור מחוז נארה הוא אחד העתיקים בהיסטוריה היפנית. מחוז נארה הנוכחי נוצר ב-1887, כשנפרד ממחוז אוסקה, ושמו שונה מנחלת יאמטו.
היסטוריה > עד תקופת נארה

האזור היה ידוע כמרכז פוליטי עוד במאות השלישית ורביעית, ושליטיו שאפו לאחד את כל יפן. בתקופות מאוחרות יותר הוקמו באזור מחוז נארה מספר בירות קיסריות, שנבנו לפי הדגם של הבירות הסיניות של אותה עת, בתבנית שתי וערב.
חצר הקיסר טיפחה קשרים עם שושלת סווי ועם שושלת טאנג מסין, ושלחה תלמידים כדי ללמוד את התרבות הגבוהה של סין. במאה ה-7 הגיעו לנארה מהגרים רבים, רבים מהם מחצי האי הקוריאני
היסטוריה > תקופת נארה ותקופת הייאן

בשנת 784 העביר הקיסר קאמו את הבירה לנגאוקה-קיו בנחלת ימשירו, ועשור לאחר מכן להייאן קיו, ובכך נפתחה תקופת הייאן. על מעבר הבירה, שמרה נארה על השפעתה הפוליטית, ולקראת סוף התקופה הורה המצביא טאירה נו קיומורי לבנו לדכא את יריביו הפוליטיים בנארה, שנתמכו על ידי הקיסר. בתגובה העלה בנו את המקדשים טודאי-ג'י וקופוקו-ג'י באש ב-1180, ובכך חיסל את המרכז הפוליטי בנארה.
עם עליית מינמוטו נו יוריטומו לכס השוגון ותחילת תקופת קמקורה, נהנה המחוז מתמיכת השליט החדש. מקדש קופוקו-ג'י, שהיה מקדש הבית של בית פוג'יווארה, הפך למקדש הראשי של נחלת יאמטו, ומסביב למקדש זה ולטודאי-ג'י החלה להתפתח עיירה.
היסטוריה > ימי הביניים

תקופת שתי החצרות הקיסריות, שהחלה ב-1336, הביאה חוסר יציבות לנארה. בעוד הקיסר גו-דאיגו בחר את מקום מושבו ביושינו, התגלעה בקופוקו-ג'י מחלוקת לגבי המועמד לכס הקיסר. לאחר כניעת הענף הדרומי ב-1392 שב השקט לנארה, אך המאבק החליש את המקדש, והכוח החל לעבור לסמוראים, שהחלו לכבוש לעצמם שטחים.
היסטוריה > תקופות סנגוקו ואדו עד ימינו

בתקופת סנגוקו נשאבה נחלת יאמטו ללחימה. טודאי-ג'י שוב נשרף ב-1567, כשמצונאגה הישהידה כבש את הנחלה מידי משפחת מיושי, ולאחר מכן קיבל אותה באופן רשמי מאודה נובונאגה. בהמשך החליפה הנחלה מספר ידיים עד שלבסוף הייתה תחת שליטת שוגונות טוקוגאווה, בעוד השוגון שולט ישירות בעיר נארה, ודאימיו אחרים שולטים על האזורים האחרים של הנחלה. במאה ה-18 החלו להתפתח בנחלה תעשייה ומסחר, שנכללה בכלכלת אוסקה, שהייתה הבירה הכלכלית של יפן באותה עת. הקשר הכלכלי בין נראה ואוסקה ממשיך אף כיום, שכן רבים מתושבי נארה עובדים ולומדים באוסקה.
גאוגרפיה

מחוז נארה מהווה חלק ממישור קנסאי, והוא שוכן במרכז חצי האי קיאי. אין למחוז גישה לים והוא גובל במחוז וקאיאמה ובאוסקה במערב, במחוז קיוטו בצפון, ובמחוז מיאה במזרח. מרבית שטח המחוז הוא הררי, ורק 23% מהשטח הכולל מיושב. 17% שטח המחוז מוקדש לפארקים לאומיים.
במרכז המחוז עובר הקו הטקטוני של מרכז יפן, החוצה את המחוז ממזרח למערב, לאורך נהר יושינו. החלק הצפוני של הקו פעיל מאוד, ופעילות טקטונית עדיין מעצבת את טופוגרפיה של האזור. בחלק הדרומי של הקו שוכנים הרי קיאי, החולשים על כ-60% משטח המחוז. במערב מפריד רכס אובקו בין נארה לווקאיאמה, ובמזרח מפריד בין נארה למיאה רכס דאיקו, ובו הר אודאיגהארה, שבו שוכנים חלק מהאתרים הקדושים ודרך העולים לרגל ברכס הרי קיאי, המהווה אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
גאוגרפיה > ערים

במחוז נארה 12 ערים:
| --- | --- |
 אודה  איקומה  גוג'ו  גוסה  טנרי  יאמטוטקדה:  יאמטוקוריאמה  נארה (בירת המחוז)  סקוראי  קצורגי  קשיבה  קשיהארה
כלכלה

כלכלת מחוז נארה מתבססת בעיקר על תעשייה, שירותים ונדל"ן, אך תיירות היא אחת מהתעשיות החשובות של המחוז. במחוז שוכנים שלושה אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו: המונומנטים ההיסטוריים של נארה העתיקה, האתרים הקדושים ודרך העולים לרגל ברכס הרי קיאי והמונומנטים בודהיסטיים באזור הוריו-ג'י.
מקדש הוריו-ג'י באביב
נאגה (עיר)

| --- | --- |

 מוטו:  !Uswag, Naga (התקדמי, נאגה!)
 מדינה:  הפיליפינים הפיליפינים
 מחוז:  ביקול
 פרובינציה:  קמרינס סור
 שפה רשמית:  ביקול מרכזית
 תאריך ייסוד:  1575
 שטח:  84.48 קמ"ר
 גובה:  66 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  209,170 (1 במאי 2020)
  ‑ צפיפות:  2,300 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  13°37′28″N 123°11′11″E﻿ / ﻿13.624444444444°N 123.18638888889°E﻿ / 13.624444444444; 123.18638888889 
 אזור זמן:  UTC +8
 http://naga.gov.ph
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הפיליפינים מוגדלת) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי נאגה(למפת הפיליפינים רגילה) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי נאגה   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נאגה, או העיר של נאגה (בביקול מרכזית: Ciudad nin Naga בטאגאלוג: Lungsod ng Naga) היא עיר במחוז ביקול שבפיליפינים. לפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2015, בעיר גרים כ-196,003 אנשים.
היסטוריה > התקופה האמריקאית

לאחר הניצחון במלחמת ארצות הברית–ספרד, האמריקאים שינו את שם העיר לנאגה משמה הקודם, סיודד דה קסרס בשנת 1919.
היסטוריה > התקופה האמריקאית > במלחמת העולם השנייה

בשנת 1941, לאחר שהאימפריה היפנית הכריזה מלחמה על ארצות הברית, היפנים כבשו את הפיליפינים. נאגה הפכה להיות בשלטון יפני מאז 18 בדצמבר באותה השנה, כמה ימים ספורים לאחר כבישתה של העיר לגאספי (אנ').
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, חילץ צבא ארצות הברית, בשילוב עם צבא חבר העמים הפיליפיני, את נאגה ואת כל איי הפיליפינים מהשלטון היפני.
היסטוריה > לאחר עצמאות הפיליפינים

לאחר שחולצה מן היפנים, נאגה הוכרזה כעיר ב-18 ביוני 1948. כיום, נאגה נחשבת לאחת מ"הערים הכי ידידותיות לעסקים באסיה".
גאוגרפיה

נאגה נמצאת בתוך הפרובינציה קמרינס סור שבמחוז ביקול. היא נמצאת כ-435 ק"מ דרומית למנילה, וממוקמת על נהר נאגה (אנ').
דמוגרפיה > אוכלוסייה

| שנה | מספר תושבים |
| --- | --- |
1903: 17,943
1918: 9,396
1939: 22,505
1948: 56,238
1960: 55,506
1970: 79,846
1975: 83,337
1980: 90,712
1990: 115,329
1995: 126,972
2000: 137,810
2007: 160,516
2010: 174,931
2015: 196,003
דמוגרפיה > דת

הדת הרשמית בנאגה היא הנצרות הקתולית. בעיר ישנם כמה מוסדות קתוליים חשובים, כגון:
אוניברסיטת אטנאו דה נאגה
קתדרלת נאגה המטרופולינית
כנסיית סן פרנסיסקו ההיסטורית
דמוגרפיה > שפה

השפה הרשמית בנאגה היא ביקול מרכזית. שפות מדוברות אחרות הן טאגאלוג, פיליפינית ואנגלית.
גלריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ערים תאומות

לנאגה יש 10 ערים תאומות:
הפיליפינים בקולוד, הפיליפינים
הפיליפינים קוטבטו, הפיליפינים
הפיליפינים אילוילו סיטי, הפיליפינים
הפיליפינים לוסנה, הפיליפינים
הפיליפינים אוזאמיז, הפיליפינים
הפיליפינים קזון סיטי, הפיליפינים
הפיליפינים סן פרננדו, הפיליפינים
הפיליפינים ויגאן, הפיליפינים
הפיליפינים פוארטו פרינססה, הפיליפינים
ארצות הברית סן לאנדרו, קליפורניה, ארצות הברית
ראו גם

חבר העמים הפיליפיני – הגוף המינהלי ששלט בפיליפינים בשנים 1935–1946.
טאגאלוג – אחת מן השפות המדוברות בפיליפינים.
הערות שוליים

↑  אוכלוסיית הפיליפינים
↑  שפות מדוברות בפיליפינים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560037905171  BNE: XX6514530  LCCN: n85313610  MusicBrainz: f5f4f252-7e36-4812-a5a4-97373a6324bf  VIAF: 125563732   WorldCat (עם VIAF): 125563732 
מרכז העיר נאגה
משחק השנהב

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  קיפ דייווידסון, ריצ'רד לדקאני 
 הופק בידי:  קיפ דייווידסון   וולטר קהלר   וולפגנג קנופלר   לאונרדו דיקפריו
 צילום:  ריצ'רד לדקאני 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Vulcan Productions   Malaika Pictures   Appian Way
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  2 בספטמבר 2016 (פסטיבל טלורייד)   4 בנובמבר 2016 (נטפליקס)
 משך הקרנה:  112 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 theivorygame.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
משחק השנהב (באנגלית: The Ivory Game) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי של נטפליקס. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל טלורייד ב-2 בספטמבר 2016, ועלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-4 בנובמבר 2016.
עלילה

הסרט עוקב אחר הסחר בשנהב שמתנהל בצורה לא חוקית ברחבי העולם, ומציין את הממשלות שמעלימות עין ומתעלמות מהציידים הלא-חוקיים שיורים בפילים על מנת להשיג שנהב.
אנשי צוות הצילום התערו בין סוחרי השנהב, והצליחו לתעד אותם בסתר כשהם מודים בחלקם בציד הלא-חוקי. הצוות צילם במספר מדינות, ביניהם זמביה, טנזניה, קניה, סין, וייטנאם והונג קונג.
הסרט התיעודי מדווח כי אם ממשלות לא ינקטו בצעדים מעשיים כעת או בעתיד הקרוב, הפילים עלולים להיכחד במהלך 15 השנים הבאות.
קבלה

באתר Rotten Tomatoes זכה הסרט ל-77%, עם ציון של 7.8/10, על סמך 22 ביקורות.
הסרט היה מועמד לפרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, לפרסים מטעם "הקרן העולמית לשימור חיות הבר" וכן זכה במספר פרסים.
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-4 בנובמבר 2016.
הערות שוליים

↑  "This Is the Most Important Issue That's Not Being Talked About in This Election". Esquire. 2016-11-07. נבדק ב-2016-11-10.
↑  Page, Thomas (3 בנובמבר 2016). "'The Ivory Game': DiCaprio documentary tackles illegal trade". CNN. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Ivory Game, נבדק ב-2021-05-21
↑  GmbH, Terra Mater Factual Studios. "The Ivory Game - Terra Mater Factual Studios". Terra Mater Factual Studios (בגרמנית). נבדק ב-2016-11-14.
משפחת עפיפי

משפחת עפיפי (בערבית: عفيفي) היא משפחה ערבית-ישראלית בצפון ישראל, בעליה של חברת אחזקות מהגדולות במגזר הערבי בישראל, המכונה קבוצת עפיפי.
המשפחה משקיעה בעסקים מענפים מגוונים במשק הישראלי, אך עיסוקה המרכזי בראשית דרכה (שנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20) וגם בעשורים הראשונים של המאה ה-21 היה ענף התחבורה הציבורית.
בקבוצת עפיפי פועלות 5 חברות בתחבורה ציבורית, חברת הנסיעות והתיירות נצרת, שירותי אוטובוסים מאוחדים נצרת, נתיב אקספרס, בית שמש אקספרס, וכבל אקספרס.
היסטוריה > דור ראשון

משפחת עפיפי התגוררה בכפר ספוריה, שליד נצרת. ב-1927, בעקבות התרחבות פעילותה החקלאית של המשפחה וריבוי היבול וכוונת המשפחה לייצא תוצרת חקלאית אל מחוץ לישראל, רכשה המשפחה משאית לשם הובלת התוצרת החקלאית אל נמלי הארץ בחיפה וביפו.
תחילה הציעו בני משפחת עפיפי לחקלאים אחרים להשתמש בשירותיהם לתובלה; בהמשך הותקנו במשאית גם ספסלים, ובני המשפחה הציעו גם שירותי הסעה בתשלום. ב-1932 רכשה משפחת עפיפי את האוטומוביל הראשון שלה, הראשון במה שיהפוך ברבות הימים להיות "חברת הנסיעות והתיירות נצרת".
היסטוריה > דור שני

הדור השני של משפחת עפיפי, האחים תופיק וצלאח עפיפי, הפכו את "חברת הנסיעות" לחברת תחבורה ציבורית במלוא מובן המילה. קווי התחבורה המקומיים של החברה הובילו נוסעים בכל רחבי הגליל בשנות ה-40 של המאה ה-20 בין ריכוזי אוכלוסין ערביים, בקווים קבועים, דוגמת חיפה–טבריה וחיפה–נצרת. עד להקמת מדינת ישראל הפעילה החברה גם קווים מארץ ישראל אל מחוצה לה: ירדן, לבנון, סוריה ועיראק.
עם פרוץ מלחמת 1948 ברחו ראשי משפחת עפיפי ללבנון, אך הצליחו לחזור מבעוד מועד והתיישבו באירביד (צלאח ומשפחתו) ובנצרת (תופיק ומשפחתו). ברוב שנותיה של מדינת ישראל הייתה התחבורה הציבורית נתונה לידיהם של הקואופרטיבים אגד ודן ומשפחת עפיפי לא יכלה להמשיך לפעול בתחום הזה בצורה רשמית, אך פיתחה במקביל את עסקי המשפחה בשלל תחומים.
עם פתיחת התחבורה הציבורית לתחרות חופשית בראשית המאה ה-21, הקימו בני המשפחה את חברת "נתיב אקספרס" שבאמצעותה זכו בזיכיונות להפעלת תחבורה ציבורית ברחבי ישראל.
היסטוריה > דור שלישי ורביעי

תופיק עפיפי מת בשנת 2001. לאחר מותו מנהלים את קבוצת עפיפי חמשת בניו כשלצידם בדירקטוריון שלושה דירקטורים חיצוניים, כולם ערבים ישראלים. יו"ר הקבוצה הוא אחמד עפיפי, בנו הבכור של תופיק. ארבעת האחים האחרים, כולם חברי הדירקטוריון, הם: וליד, עאמר, עומר ועזמי.
בני הדור הרביעי השתלבו אף הם בהנהגת החברה: מנכ"ל הקבוצה הוא עפיף עפיפי, בנו של עומר עפיפי. ג'עפר עפיפי, בנו של עמאר הוא מנכ"ל חברת התיירות של קבוצת עפיפי, וגם תאופיק בנו של אחמד מנהל את אחת החטיבות בקבוצה.
אחזקות הקבוצה > תחבורה

בתחום התחבורה והתחבורה הציבורית מחזיקה הקבוצה בחברת "נתיב אקספרס" ושותפה עם חברת קרסו מוטורס בחברת ייבוא הרכב למגזר הערבי "עפיפי-קרסו". כמו כן מחזיקה הקבוצה בחברות: "חברת הנסיעות והתיירות נצרת" הפעילה בחיפה וכרמיאל ויישובים רבים בגליל; "שרותי אוטובוסים מאוחדים נצרת" (UNBS) המפעילה קווי תחבורה בנצרת והסביבה; "נזרין אקספרס" חברת אוטובוסים לתיירים ולהסעת עובדים ותלמידים; "UBSI", הזכיינית הבלעדית של "סולאריס" הפולנית ושל "אוטוקאר" הטורקית לייבוא אוטובוסים לישראל; חברה של מרכזי שירות ומוסכים המשרתת את כל חברות האוטובוסים בישראל; חברה לייבוא חלקי חילוף לאוטובוסים; בית ספר לנהיגה; סוכנות ביטוח ייעודית לתחומי העיסוק של הקבוצה; ואף חברת דלק "אפסילון דלקים" שהלקוחות העיקריים שלה הן החברות השונות של הקבוצה.
אחזקות הקבוצה > נדל"ן

בתחום הנדל"ן המניב, שותפה המשפחה בבעלות על מספר בנייני משרדים בנצרת עם משפחת עוואד. שתי המשפחות, יחד עם משפחת טנוס, שותפות לקבוצה המחזיקה ביחד עם חברת ביג בקניון "ביג פאשן נצרת".
מרכז הקניות "נצרת סיטי סנטר" אף הוא בבעלות המשפחה ובו ממוקם מטה הקבוצה.
אחזקות הקבוצה > תיירות ומלונאות

הקבוצה מחזיקה מלון בוטיק ליד העיר העתיקה בירושלים, וכן את מלון היוקרה "לגאסי" בנצרת. בעבר החזיקה בשותפות מלון בוטיק גם בחיפה, אך הוא נסגר.
חברת התיירות "נאזרין טורס" שנחשבה בעבר לחברת התיירות הגדולה במגזר הערבי בישראל, הוקמה בידי בני המשפחה כבר בשנות ה-70 של המאה ה-20 ומנוהלת בידי הדור הרביעי של המשפחה.
אחזקות הקבוצה > הייטק

המשפחה משקיעה בקרנות הון סיכון בתחומי הטכנולוגיה הגבוהה, וגם ישירות בחברות הייטק ומכשור רפואי מתקדם.
כמו כן מחזיקה המשפחה בחברת "אפסילון דלתא" העוסקת בפיתוח פתרונות IT מתקדמים, שאותם היא מספקת בין היתר לחברות האוטובוסים של המשפחה ולעסקים נוספים של הקבוצה.
נוזל קירור

נוזל קירור (באנגלית: Coolant) הוא נוזל או גז המוזרם במערכות טכנולוגיות כמו מנועים, ומשמש למניעת התחממות או להעברת חום. לנוזל קירור אידיאלי יש קיבול חום גבוה, צמיגות נמוכה, הוא זול, אינו רעיל או נפיץ, ואינו גורם לבליה או שיתוך של המערכת אותה הוא מקרר. לעיתים נדרש מנוזל הקירור להיות חומר מבודד חשמלי.
המונח 'נוזל קירור' משמש בעיקר במנועי בעירה פנימית. בשפות זרות, בתעשיית מנועי החום נהוג להשתמש במקבילה לתואר 'נוזל העברת חום'.
נוזל הקירור יכול לשמור על מצב הצבירה שלו - גז או נוזל, או לעבור שינוי מצב צבירה, כך שהחום הכמוס הנוסף הנדרש למעבר מצב הצבירה מגביר את יעילות הקירור. נוזל קירור המשנה את מצב הצבירה ידוע כ'גז מקררים' או 'גז מזגנים' או "קרר".
גזים

אוויר משמש לקירור פעיל, על ידי דחיפתו בעזרת מאוורר, או בקירור סביל על ידי חשיפת מקור החום אל האוויר בסביבה. אוויר גם משמש להעברת חום במנוע סטרלינג. גזים המרכיבים את האוויר משמשים בקירור חיצוני, שאינו במסגרת מערכות קירור, ובהם דו־תחמוצת הפחמן המשמש במטפים לכיבוי אש על ידי צינון, וכן בחנקן נוזלי המשמש בקירור נקודתי, בעיקר בשימושים רפואיים.
מימן משמש כנוזל קירור מיטבי, עם מוליכות חום מצוינת - הגבוהה ממוליכות כל גז אחר, יחד עם חום סגולי גבוה, וצפיפות נמוכה ולכן צמיגות נמוכה. הצמיגות חשובה במנועים בהם נוזל הקירור צריך לעבור בין התאים ללא איבוד אנרגיה. אלא שנפיצות המימן והנזק הסביבתי בהפקתו, הם הגורמים לכך שאינו מצוי כנוזל קירור בתעשייה עם זאת, קירור במימן הוא צורת הקירור הנפוצה ביותר לגנרטורים גדולים, בתחנות כוח לייצור חשמל.
גזים אצילים ובראשם הליום משמשים לקירור בתחנת כוח גרעיניות. הבחירה בהליום נובעת מכך שאינו נוטה לספוג נייטרונים ולהפוך לרדיואקטיבי. חנקן ודו תחמוצת הפחמן משמשים אף הם לכך.
גפרית הקסה-פלואורידית משמשת בקירור וכן לבידוד, ברכיבים חשמליים למתח גבוה כמו מפסקים או שנאים.
קיטור יכול לשמש כנוזל קירור במקום בו נדרשת קיבולת חום גבוהה, ושבו יש טיפול המונע בלאי והחלדה של הרכיבים, כתוצאה מהמגע עם הקיטור.
נוזלים

מים: נוזל הקירור המצוי ביותר הוא מים. קיבול החום הגבוה יחד עם מחירו הנמוך, הופכים אותו למוליך חום מבוקש. הוא משמש לרוב עם תוספים, כמו נוזל למניעת הקפאה (אנטי-פריז) ומונעי החלדה.
מים כבדים
פוליאלקלין גליקול
נוזל קירור לעיבוד שבבי
שמנים - משמש לקירור מערכות שמגיעות לטמפרטורות גבוהות (מעל 100 מעלות צלזיוס - טמפרטורת רתיחת המים):
שמנים מבוססי נפט וכן שמן קיקיון משמשים הן לקירור והן לשימון מנועים בתעשיית הרכב.
שמנים מבוססים סיליקון וכן שמנים עשויים פלואור פחמתי הם בעלי מרווח טמפרטורות גדול, אך מחירם יקר.
שמן שנאים - שמן מבוסס נפט המטופל לבידוד חשמלי, ומשמש בתעשיית החשמל במתח גבוה.
דלק - דלקים משמשים בתעשיית התעופה לחימום מוקדם של הדלק במנועי מטוסים.
גז מזגנים (פריאון ודומיו): חומרים המשמשים לקירור באמצעות מעבר מצב צבירה (פאזה)
פריאון
גזי הלומתאן בעקבות חששות לפגיעה בשכבת האוזון גזים כמו R-22 ו-R-12 יוצאים משירות, ובמקומם החלו להשתמש בפרופן נוזלי, וכן ב-R-134a. ביישומים תעשייתיים עדיין ניתן למצוא שימוש ב-אמוניה נטולת מים, למרות רעילותה הגבוהה.
דו־תחמוצת הפחמן משמש בקירור מכוניות, מזוג מבנים, וכן בקירור תעשייתי, כנוזל קירור העובר ממצב גז למצב נוזלי.
התכת ברזל ומלח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ברזל ומלח מותכים
גזים מעובים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חנקן נוזלי
ננופלואידים (זעיר נוזלים)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מוצקים

מגיני חום במעבורות חלל עשויים לרוב סיליקון .
קרח וכן קרח יבש משמשים לעיתים לקירור. המראה (פיזיקה) של קרח, שימש לקירור חליפת החלל של טייסי החלל באפולו
ראו גם

מיזוג אוויר
פריאון
קיבול חום
מוליכות חום
חום כמוס
תרמודינמיקה
הערות שוליים

↑  ישנו שימוש מסחרי במימן כנוזל העברת חום במנועי סטרלינג לניצול חום תעשייתי עודף.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניל דונלד וולש

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1943 (בן 81) מילווקי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  שיחות עם אלוהים 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 www.nealedonaldwalsch.com
 
ניל דונלד וולש (באנגלית: Neale Donald Walsch; נולד ב-10 בספטמבר 1943) הוא סופר אמריקאי, מחבר סדרת רבי המכר "שיחות עם אלוהים" ("Conversations with God") ו"שיחות עם האנושות" ("Conversations with Humanity").
וולש נולד בוויסקונסין וגדל בבית קתולי. הוריו (בעיקר אימו) עודדו אותו בחיפושו אחר אמיתות רוחניות. בזמנו הפרטי וולש למד תאולוגיה. וולש טוען שספריו אינם מתוקשרים, אלא שהחומר שהוא כותב מושפע מהשראה ישירה עם אלוהים. הספרים אמורים לעזור לקורא למצוא קשר ישיר עם אלוהים, מתוך גישה מודרנית שאינה דתית. דמות האלוהים בספריו טוענת כי 'אין דבר שעלייך לעשות, אלא רק להיות.'
וולש מאמין באלוהים אשר מנסה לתקשר ישירות עם כל הנבראים. החזון של וולש הוא אחוד וייצוג כל סוגי הדתות ועדכונן לחיי היום המודרני. וולש ייסד את ארגון "צוות אנושות" (Humanity's Team) כתנועה שמטרתה לאחד אנשים וליישם את רעיונות הרוחניות החדשה כפי שהם מובאים בספריו - בעיקר את הרעיון שכל בני האדם הם יחידת קיום אחת.
לפני כתיבת ספריו, וולש עבד בעבודות שונות: שדרן רדיו, עורך עיתונים, וכן ביחסי שיווק. בתחילת שנות ה-1990 וולש עבר קשיים בחייו האישיים - שרפה אשר כילתה את כל רכושו, גרושין, ותאונת דרכים אשר השאירה אותו עם שברים בצוואר. כשהחלים נותר ללא עבודה ונאלץ להתגורר באוהל באתר למחוסרי דיור. הוא הרוויח את לחמו מאיסוף פחיות שתייה ומכירתן. באותה תקופה וולש חשב שחייו נכשלו ועומדים להסתיים. אז הזדמנה לו אפשרות לעבוד כשדרן רדיו, והוא החל את מה שהוא מכנה כ'שיחות' עם אלוהים.
בשנת 2003 וולש השתתף בכתיבת הסרט "אינדיגו" יחד עם הסופר ג'מס טוימן (באנגלית: James Twyman). בשנת 2006 יצא "שיחות עם אלוהים: הסרט", אשר מבוסס על חייו של וולש.