stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודית בר-אילן
ביוגרפיה

בר-אילן נולדה לאגנס ופרופ' אנדרש מוהלרד. בשנת 1981 סיימה תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב. המשיכה לתואר שני במתמטיקה (אותו קיבלה ב-1983) ולתואר שלישי במדעי המחשב (שסיימה ב-1989) - שלושתם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה "Applications of one-way functions and randomization in security protocols", ומנחיה היו פרופסור מיכאל רבין ומיכאל בן-אור.
באמצע שנות התשעים החלה בחקר של מדעי המידע באוניברסיטה העברית, ובשנת 2002 עברה לאוניברסיטת בר-אילן. תחומי ההתמחות שלה כללו: אינפורמטריקה, חקר האינטרנט, אחזור מידע והתנהגות מידע.
במשך כשנה, החל מדצמבר 2011, הייתה חברה בוועד המנהל של איגוד האינטרנט הישראלי, ועסקה בהובלת תחום הטכנולוגיה בפעילות האיגוד.
בשנת 2017, זכתה בר-אילן בפרס דרק ג'ון דה סולה פרייס(גר'). בשנה שלאחר מכן זכתה בפרס מטעם "ASIS&T" - האיגוד לחקר מדעי המידע והטכנולוגיה.
בר-אילן הייתה חברה בוועדות העורכים של כתבי העת PLOS One", "Frontiers in Research Metrics and Analytics" Online Information Review"‏, "Journal of Informetrics"‏, "Scientometrics"‏ ו-"JASIST".
בר-אילן הייתה תושבת מבשרת ציון, נשואה ואם לשלושה. היא נפטרה ממחלה ביולי 2019 והובאה לקבורה בהר המנוחות.
הערות שוליים

↑  הודעה על פטירתה של יהודית בר-אילן, באתר iSchools, ‏17 ביולי 2019 (באנגלית)
↑  Prof. Bar-Ilan Judit > Resume > Academic Positions held in the University, באתר אוניברסיטת בר-אילן (באנגלית)
↑   יהודית בר-אילן, מדידת תפוקות אקדמיות - ניראות אקדמית, באתר אוניברסיטת בר-אילן, 16 בדצמבר 2015
↑  מידע על כותבי המאמרים בספר "קהילות מקוונות" בעריכת ד"ר אזי לב-און, באתר אוניברסיטת אריאל בשומרון
↑  חברי הוועד לדורותיהם, באתר איגוד האינטרנט הישראלי
↑  Bar-Ilan Wins Research Award, באתר האינטרנט של Association for Information Science & Technology - ASIS&T,‏ 8 באוגוסט 2018 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305656005171  dblp: b/JudithBarIlan  ISNI: 0000 0004 0186 9058  LCCN: no2011134819  MGP: 142493  ORCID: 0000-0002-8796-5248  ResearcherID: B-3452-2009  VIAF: 297188651   WorldCat (עם VIAF): 297188651 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוזף קראוטוואלד פון אנאו

| --- | --- |

יוזף קראוטוואלד פון אנאו
 לידה:  1 באוקטובר 1858 וינה, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 פטירה:  13 באפריל 1925 (בגיל 66) פרשבורג, צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 תקופת הפעילות:  1879–1918 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-34 מפקד הקורפוס ה-10 מפקד הקורפוס ה-3
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 מסדר לאופולד (2 במרץ 1916)  אביר דרגה ראשונה במסדר כתר הברזל (30 באפריל 1915)  צלב ההצטיינות הצבאית (31 במאי 1916) 
 
יוזף קראוטוואלד פון אנאו (בגרמנית: Joseph Krautwald von Annau;‏ 1 באוקטובר 1858 – 13 באפריל 1925) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

קראוטוואלד נולד בווינה ב-1 בפברואר 1858. היה לו אח תאום בשם אוטו. הוא למד באקדמיה הצבאית הטכנית בווינה, וב-1879 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי והוצב ברגימנט הארטילריה ה-2 בדרגת לויטננט. ב-1888 הוא הועלה לדרגת האופטמן. בין השנים 1892–1896 הוא שרת ברגימנט ההנדסה ה-2 בלינץ. ב-1896 הוא הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד גדוד ההנדסה ה-4 בפטוי. ב-1 בנובמבר 1900 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-3 ביוני 1904 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1906 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-96. ב-19 במאי 1910 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד בריגדת הרגלים ה-53 בקושיצה. ב-1912 הוא התמנה למפקד הדיוויזיה ה-34 בטימישוארה וב-11 במאי 1913 הועלה לדרגת לוטננט פילדמרשל.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נכללה הדיוויזה של קראוטוואלד במסגרת הקורפוס ה-7 בפיקודו של אוטו מייקסנר פון זווינשטאם. הקורפוס הוקצה לפלישה הראשונה לממלכת סרביה, אולם לנוכח ההתגייסות המהירה של צבא האימפריה הרוסית השתנו סדרי העדיפויות של המטכ"ל והקורפוס הועבר לחזית המזרחית כחלק מהארמייה השנייה בפיקודו של אדוארד פון בהם-ארמולי. לנוכח התפוררות הארמייה השלישית בקרבות מול הרוסים, הוכנסה גם הארמייה השנייה לגליציה. קראוטוואלד פיקד על הדיוויזיה במהלך קרב גליציה, ובמהלך מתקפת הקרפטים קיבל פיקוד על הקורפוס ה-10. במרץ 1915 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-3 ולחם עמו במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב. לאחר מכן הוא הועבר לחזית האיטלקית ולחם במהלך קרבות נהר איזונצו. במאי 1916 הוא הועבר לגזרת טירול ולחם במהלך קרב קפורטו במסגרת הארמייה החמישית. ב-13 במאי 1917 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. הוא המשיך להילחם עד ינואר 1918 עת הורחק מתפקידו מסיבות בריאותיות. כאות הוקרה על שירותיו הוענק לו תואר האצולה "פון אנאו".
הוא נפטר בפרשבורג ב-13 באפריל 1925.
יחסי אפגניסטן – קוריאה הדרומית

| יחסי אפגניסטן – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
אפגניסטן: קוריאה הדרומית


אפגניסטן: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
652,230: 99,720
אוכלוסייה
42,945,992: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,502: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
338: 33,126
משטר
אמירות איסלאמית: רפובליקה

יחסי אפגניסטן–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים שבין האמירות האיסלאמית של אפגניסטן לבין הרפובליקה של קוריאה. היחסים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1973.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאפגניסטן לקוריאה הדרומית הגיעה לסך 17 אלף דולר אמריקאי והיא כללה חלקי מוטות חשמליים, מיקרופונים, שנאים, מוצרי פלסטיק, עטים, מוצרים אפויים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מקוריאה הדרומית לאפגניסטן הגיעה לסך 81.8 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מים בטעמים, טבק מגולגל, נפט מזוקק, חליפות, מכוניות, אוטובוסים, אופניים, חלקי רכב ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאפגניסטן לקוריאה הדרומית הגיעה לסך 69 אלף דולר אמריקאי והיא כללה טרוורטין, שיש, גבס, חוברות, מכסי פלסטיק, בגדים משומשים, אבני בניין ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מקוריאה הדרומית לאפגניסטן הגיעה לסך 96 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה טבק מגולגל, מים בטעמים, תה, חלב, מכוניות, אוטובוסים, חלקי רכב, מוצרי טקסטיל ועוד.
ייצוג

אפגניסטן מיוצגת בקוריאה הדרומית על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסיאול, בירת המדינה.
קוריאה הדרומית יוצגה באפגניסטן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקאבול, בירת המדינה. לאחר נפילת קאבול בידי הטאליבן השגרירות נסגרה.
יוזף קושטיאלק

יוזף קושטיאלק (בצ'כית: Josef Košťálek;‏ 31 באוגוסט 1909 – 21 בנובמבר 1971) היה כדורגלן ומאמן צ'כוסלובקי ששיחק בעמדת הקשר אחורי.
ביוגרפיה

קושטיאלק נולד ב-31 באוגוסט 1909 בקרוצ'לאבי שבאוסטרו-הונגריה. מ-1929 שיחק בספרטה פראג אליה נשאר נאמן לאורך כל הקריירה שלו מלבד שנותיו האחרונות בהן היה כשחקן ומאמן במקביל. תחילה קושטיאלק היה בספרטה לחלוץ ואחר כך שיחק כקשר ימני. הוא זכה עימה ב-5 תוארי אליפות ובגביע מיטרופה ב-1935.
במדי צ'כוסלובקיה ערך קושטיאלק את הופעת בכורתו נגד צרפת בפריז ב-11 במאי 1930. המשחק נגמר בניצחון 2–3 לנבחרתו כשהוא כובש את השער הראשון להם בדקה ה-7'. במונדיאל 1934 צ'כוסלובקיה הגיעה עד לגמר בו הפסידה לאיטליה. את שערו השני כבש במונדיאל 1938 נגד הולנד בניצחון 0–3 כשהוא כובש את השער הראשון בהארכה לאחר שמשחק זה הסתיים 0–0 בזמן הרגיל. משחקו האחרון של קושטיאלק היה ב-22 באוקטובר 1939 נגד דנמרק והיה להופעתו ה-43 בסך.
תארים

אליפות צ'כוסלובקיה (5): 1932, 1936, 1938, 1939, 1944
גביע מיטרופה: 1935
סגנית גביע העולם: 1934
טודור ארגזי

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1880 בוקרשט, נסיכות רומניה (הנסיכויות המאוחדות) 
 פטירה:  14 ביולי 1967 (בגיל 87) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 שם לידה:  יון נ. תאודורסקו Ion N.Theodorescu
 מדינה:  רומניה 
 שם עט:  Ioan Theodorescu 
 מקום לימודים:  המכללה הלאומית "ספנטול סאבה" 
 שפות היצירה:  רומנית 
 תקופת הפעילות:  מ-27 ביולי 1896 
 צאצאים:  Mitzura Arghezi, Baruțu T. Arghezi, Eli Lotar 
 פרסים והוקרה:  פרס הרדר (1965)  אות המסדר הכוכב של רומניה (1960)  Hero of Socialist Labour (1965) 
 חתימה:   
 
הדיוקן של טודור ארגזי על בול רומני
טודור ארגזי (ברומנית: Tudor Arghezi), שם העט של יון נ. תאודורסקו (Ion N. Theodorescu)‏ (21 במאי 1889 - 14 ביולי 1967) היה משורר, סופר, מחזאי ועורך רומני.
נעוריו, נזירותו ותחילת עבודתו העיתונאית

טודור ארגזי נולד בבוקרשט, רומניה, בשם יון נ. תאודורסקו ולפי טענתו, את שם העט, יצר, מהשם הלטיני של נהר הארג'ש, Argesis. בפועל, Ergesi או Ergezi לא היה אלא שם המשפחה של אמו, רוזליה (רוז'י), משרתת ממוצא סקלרי-גרמני ילידת הכפר ולאכיצה (בהונגרית - סנטקרסטבאניה, קרוב לבראשוב, בטרנסילבניה) שהוריה היו ז'וז'אנה אגושטון מוולאכיצה ויאנוש ארגזי או ארגזי, כורה רומי-קתולי ממוצא גרמני מבוקובינה. רוזליה ארגזי הגיעה בגיל 17 לבוקרשט כדי למצוא עבודה. האב של הסופר היה נאיה תאודורסקו, קונדיטור רומני בבוקרשט שלא התחתן רשמית עם רוזליה ארגזי. ליון תאודורסקו - טודור ארגזי היה עוד אח בכור למחצה - אלכסנדרו פרבולסקו -שנולד מקשר זוגי לא רשמי של אמו עם הסוחר הרומני מנולה פרבולסקו מבוקרשט. ארגזי למד בבית הספר היסודי ע"ש "פטראקה פויינארו" ולאחר מכן בגימנסיה "דימיטריה קנטמיר" וב"בית הספר התיכון על שם הרדוש סאווה". בגלל המצב הכלכלי במשפחתו היה צריך לפרנס את עצמו מגיל 11 ועשה זאת במתן שיעורי עזר. בגיל 16, תחת שם העט "יון תאו" (Ion Theo), פרסם את השיר הראשון, "לאבי" (Tatălui meu). השיר פורסם בכתב העת הליגה האורתודוקסית, שנערך על ידי אלכסנדרו מצ'דונסקי (Alexandru Macedonski) ובמוסף הספרותי של אותו כתב עת פרסם עוד 14 שירים. בכתב עת זה פרסם צעיר נוסף, גריגורה פישקולסקו (Grigore Pişculescu), מי שנודע לאחר מכן בשם העט גאלא גאלאקטיון, והשניים התיידדו, ידידות שנמשכה שנים רבות. תחת שם העט "יון ת. ארגזי" הוא פרסם בכתבי עת שונים. בגלל המצוקה הכלכלית נאלץ להפסיק את לימודיו ולאחר שעמד במבחן בכימיה, עבד כטכנאי בבית חרושת לסוכר עד 1899. בגיל 19 נכנס למנזר ולאחר חצי שנה של חניכות במנזר צ'רניקה, מונה לדיאקון במיטרופוליה של בוקרשט. מאוחר יותר, בכתביו, סיפר ארגזי שלא הייתה לו משיכה לדת, להפך, היה אתאיסט וכניסתו למנזר הייתה מטעמי נוחיות, בהתבסס על כך שהיה לו דוד בתפקיד רם דרג בכנסייה. הוא נשאר במנזר עד שנת 1904, כשפתח יחד עם שותף כתב עת משלו בשם Linia Dreaptă ( ליניה דריאפטה "הקו הישר", שברומנית יש לו גם משמעות של "הקו הימני"). כתב עת זה חדל להופיע אחרי 5 גיליונות.
היציאה מרומניה

טודור ארגזי המשיך לפרסם בכתבי עת שונים ונטה אחרי סימבוליזם והזצסיון הווינאי ומשום כך התפלמס בעיתונים עם גאורגה פאנו מכתב העת ז'ונימיה בנושא הספרות המודרניסטית של התקופה. אהובתו באותה תקופה, קונסטנצה זיסו (Constanţa Zissu), נסעה לצרפת וב-30 בינואר 1905 ילדה את בנם, Eliazar Lotar Teodorescu  (אליעזר לוטר תאודורסקו), מי שהיה לצלם הקולנוע אלי לוטר. ארגזי המודאג נסע בעקבותיהם, ישב זמן מה בפריז ולאחר מכן בפריבור, שבשווייץ, שם כתב שירים והשתתף בקורסים של אוניברסיטת פריבור. האווירה הקתולית לא מצאה חן בעיניו, לכן עבר לז'נבה, שם למד באוניברסיטה המקומית ולפרנסתו עבד אצל צורף.
דברי ביקורת שנכתבו על ידו על דיכוי מרד האיכרים ברומניה, ב-1907, גרמו לכך שמשטרת שווייץ החלה להשגיח על תנועותיו. ב-1909 יצא אל איטליה וב-1910 שב לרומניה.
השיבה לרומניה, המלחמה והמאסר

לאחר שובו לרומניה, ב-1910, ארגזי היה פעיל מאוד בתחום היצירתי והפובליציסטי. הוא פרסם שירים, מאמרים, ביקורת אמנותית, טורים סטיריים ועוד בכתבי עת רבים, שב לשיתוף הפעולה עם גאלה גלקטיון וכמבקר אמנות יצא להגנה על שמו הטוב של הצייר שטפאן לוקיאן, שבגלל בעיותיו הרפואיות נחשד בכך שהוא חותם על ציורים שאחרים מכינים עבורו. ארגזי הפגין נוכחות קבועה בחוג היוצרים שנוצר סביב Kübler Café ולפעמים גם בחוג של בית הקפה Casa Capşa.
בתקופה זו ארגזי התקרב מאוד לפוליטיקאי ואספן האמנות אלכסנדרו בוגדן-פיטשט (Alexandru Bogdan-Piteşti), ואפילו הקדיש לו פואמה. השניים, יחד עם גאלא גאלאקטיון ואישים אחרים, בעיקר אמנים פלסטיים, השתתפו בחוג של אדריאן מאניו (Adrian Maniu), ליד גן צ'ישמיג'יו.
לקראת ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ארגזי כתב מאמרים נגד הצטרפות רומניה לצד ההסכמה הלבבית ותבע להפנות את שאיפות רומניה לצירוף שטחי בסרביה. ב-1916 הצטרפה רומניה למלחמה וכוחות גרמנים כבשו חלקים גדולים ממנה, כולל הבירה, בוקרשט. ארגזי, שנשאר בבוקרשט, ערך עיתון ששימש כשופר שלטונות הכיבוש הגרמנים והתחתן עם פאראסקיבה בורדה (Paraschiva Burda). כששוחררה בוקרשט מהכיבוש הגרמני, ארגזי, יחד עם עוד 11 עיתונאים וסופרים, הועמד לדין באשמת שיתוף פעולה עם האויב ונידון לעונש מאסר. כעבור שנה זכה לחנינה בעקבות השתדלותו של ניקולאה יורגה.
בין מלחמות העולם

בשנים 1919–1920 ארגזי השתתף בכתב העת "הייֶנה" (Hiena הצבוע) ובשנים 1922–1923 היה העורך הראשי של כתב העת "קוּג'ט רומנסק" (Cuget românesc )(מחשבה רומנית). ב-1927, לאחר עיכובים רבים, התפרסם כרך השירים הראשון של ארגזי, "מילים מתאימות". מ-1928 הפיק ופרסם את העיתון, שבהמשך הפך לשבועון, Bilete de papagal (כרטיסים של תוכי).
מיצירותיו

"מילים מתאימות" Cuvinte potrivite 1927 שירים.
"איקונין מעץ" Icoane de lemn 1929 רשימות קצרות.
"השער השחור" Poarta neagră 1930 רשימות קצרות.
"רשימות קצרות מארץ קוטי" Tablete din Ţara de Kuty 1933 סיפורים בנוסח ג'ונתן סוויפט.
"עיני אם האל" Ochii Maicii Domnului 1934
"ספרון של ערב" 1935 Cărticica de seară שירים.
"בית העלמין הבשורה הטובה" Cimitirul Buna-Vestire 1934 רומן אלגורי.
"חרוזים" Versuri 1936
"מה נטפלת אלי, רוח?"Ce-ai cu mine vântule? 1937
"לינה" Lina 1942 רומן.
"אמינסקו" Eminescu 1943 מחקר ביקורתי.
"חרוזים נבחרים" Versuri alese 1946
"כרטיסים לתוכי" Bilete de papagal 1946
"המכוורת" Prisaca 1948 פואמות לילדים.
"תמונות נוף" 1907-Peizaje 1955
"דפים מהעבר" 1955 Pagini din trecut פובליציסטיקה.
"שירת האדם" Cântare omului 1955
"עלים" Frunze 1961
"פואמות חדשות" Poeme noi 1963
"קצבים" Cadenţe 1964
"הברות" Silabe 1965
"פה ושם" Răzleţe 1965
"חרוזים ארוכים" Versuri lungi 1965
"ריתמוסים" Ritmuri 1966
"תפילות" Litanii 1967
"הלילה" Noaptea 1967
יצירות בהשראתו

הגובלן "שירת האדם" מאת יון ניקודים (1963) הנמצא במטה האומות המאוחדות בניו יורק
לקריאה נוספת

אלכסנדרו פירו, "היסטוריה של הספרות הרומנית מראשיתה ועד היום", הוצאת UNIVERS, בוקרשט, 1981.
István Ferenczes - Arghezi-Ergézi, documentar, Editura Harghita, Miercurea-Ciuc 2015
הערות שוליים

↑  Z.Cârlugea לפי I.Ferenczes 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308965505171  PLWABN: 9810649709505606  BIBSYS: 90271968  BNE: XX836191  BnF: cb120282997 (data)  CiNii: DA08871610  GND: 11864565X  ISNI: 0000 0003 6854 7822  LCCN: n50030683  LNB: 000176465  MusicBrainz: 303d3c9e-118a-409b-8ea2-a840cac5eafe  NKC: jn19990000237  NLG: 89987  NTA: 070239932  SELIBR: 175858  SUDOC: 028450310  VIAF: 24615851   WorldCat (עם VIAF): 24615851 
בית הקפה Casa Capşa בתצלום משנת 1900
יונת זית אפריקנית

| יונת זית אפריקנית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: יוניים
סוג:: יונה
מין:: יונת זית אפריקנית
שם מדעי
 Columba arquatrix ‏טמינק, 1809
תחום תפוצה


יונת זית אפריקנית (שם מדעי: Columba arquatrix) היא מין של יונה החיה במזרח אפריקה ובקצה ערב ובעלת צבעים בולטים על גופה.
מאפיינים

יונים אלה בעלות נוצות גב וכנפיים חומות-סגולות כהים. הראש אפור עם כתמים צהובים מסביב לעיניים והמקור צהוב. הצוואר והחזה ורודים ומאחורי העורף פסים שחורים-לבנים. הבטן ורודה ומנוקדת בנקודות לבנות. הרגליים צהובות והזנב חום-סגול כהה. הנקבות יותר קטנות מהזכרים וגם יותר עמומי צבע. אורכם מגיע ל-37–42 ס"מ ומשקלם ל-300–450 גרם (בזכרים).
היונים חיות באפריקה שמדרום לסהרה בטווח שמאתיופיה לקצה דרום אפריקה וממזרחה לשם באנגולה וכן בערב הסעודית ותימן. הן חיות בעיקר ביערות הרריים וכן בסבכי שיחים הרריים. הם גם מצויות בקרקעות חקלאיות וניזונים מפירותיהם, מה שגורם לחקלאים לצוד אותם.
יונים אלו חיות בקבוצות גדולות, בעיקר כצעירים ולעיתים ינדדו לאזורי האכילה שלהם כמה קילומטרים. הם ניזונות בעיקר מפירות שונים ומזרעים אך גם מחרקים ומזחלי חרקים וכן הם מפיצים את זרעי הצמח הפולש ממין Solanum mauritianum.
הערות שוליים

↑  יונת זית אפריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
טריינה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  4°41′00″N 160°22′40″W﻿ / ﻿4.6833333333333°N 160.37777777778°W﻿ / 4.6833333333333; -160.37777777778
 שטח:  14.2 קילומטר רבוע
 אורך:  6.8 קילומטר
 רוחב:  2.5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קיריבטי 
 אוכלוסייה:  1,907 (2020)
 אזור זמן:  UTC+14:00
 מגלה:  אדמונד פאנינג 
 תאריך גילוי:  12 ביוני 1798 
  (למפת קיריבטי מוגדלת) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטטריינה(למפת קיריבטי רגילה) דרום טאראווה קיריטימטי קנטון האוקיינוס השקטטריינה
 
בית מפגש לזקני האי, נובמבר 1968
טריינה (בגילברטית ובאנגלית: Teraina), המכונה גם האי וושינגטון (באנגלית: Washington Island) הוא אטול אלמוגים במרכז האוקיינוס השקט המהווה חלק מאיי ליין הצפוניים, ונמצא בשליטת קיריבטי.
שטח האי כ-14 קמ"ר ומתגוררים בו כ-1,700 תושבים (2005) (גידול מ-1,000 התושבים שנמנו באי בשנת 2000 ומ-936 התושבים שנמנו בשנת 1990). האי ממוקם ב-4.71° צפון ו-160.76° מערב. 
בירת האי, טאנגקור (Tangkore) מצויה במערב האי.
דמוגרפיה

מספר התושבים בכפרי האי נכון לשנת 2005:
| מס' | כפר | אוכלוסייה  (על פי סקר משנת 2005) |
| --- | --- | --- |
| 1 | אבאיינג (Abaiang) | 91 |
| 2 | קאואמוומווה (Kauamwemwe) | 106 |
| 3 | אוטאוט (Uteute) | 72 |
| 4 | קאאיטארה (Kaaitara) | 34 |
| 5 | טאנגקור (Tangkore) | 203 |
| 6 | מאטאניבייק (Matanibike) | 191 |
| 7 | אראבאטה (Arabata) | 190 |
| 8 | מוואקייטארי (Mwakeitari) | 92 |
| 9 | אונאואה (Onauea) | 176 |
|  | סה"כ בטריינה | 1155 |
היסטוריה

האי טריינה התגלה לראשונה על ידי המגלה האמריקאי אדמונד פאנינג ב-12 ביוני 1798. פנינג קרא לאי על שם ג'ורג' וושינגטון.
בשנת 1889 סופח האי לבריטניה והפך חלק ממושבת איי גילברט ואליס בשנת 1916.
בשנת 1979 שונה שם האי לטריינה, עם קבלת עצמאותה של קיריבטי. האי קרוי גם "האי פרוספקט" (באנגלית: Prospect Island ) ו"האי ניו יורק" (באנגלית: New York Island).
כלכלה

עיקר כלכלת האי מתבססת על יצוא קופרה.
יונת כתר

| יונת כתר |
| --- | --- |
 יונת כתר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: יוניים
סוג:: יונת כתר
שם מדעי
 Goura ‏סטפנס, 1819

יונת כתר (שם מדעי: Goura) היא סוג של עוף ממשפחת היוניים.
יונֵי הכתר הן עופות שגדלים ביערות. במשך היום הם נמצאים על הקרקע בחיפוש אחרי פירות שנשרו מהעצים ובלילה הם ישנים בין ענפי העצים.
בסוג זה שלושה מינים:
יונת כתר מערבית Goura cristata
יונת כתר דרומית (Goura scheepmakeri)
יונת כתר ויקטוריה (Goura victoria)
הקליידוגרמה שיצרה בת' שפירו, פרופסור לאבולוציה ואקולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, בשיתוף פעולה עם עמיתים למחקר בשנת 2002, מצביעה על קשרי המשפחה הקרובים של יונת הכתר בתוך משפחת היוניים. קליידוגרמה דומה התפרסמה בשנת 2007. בקליידוגרמה זו התחלפו המיקומים בין יונת הכתר ויונת סמואה ונוספו בבסיסה יונת הפסיון (Otidiphaps nobilis) ויונת-קרקע דקת-מקור (Trugon terrestris).
הערות שוליים

↑  לפי המיון של קונגרס האורניתולוגיה הבינלאומי (גרסה 2.79 מינואר 2013)
↑  קליידוגרמה של יונת כתר, על פי שפירו 2002 The Dodo and the Solitaire: A Natural History, Jolyon C. Parish, Indianan university press, 2013, עמ' 340
↑  Mitochondrial and Nuclear DNA Sequences Support a Cretaceous Origin of Columbiformes and a Dispersal-Driven Radiation in the Paleogene ‏ באתר עיתון אוקספורד
יונת כתר דרומית

| יונת כתר דרומית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: יוניים
סוג:: יונת כתר
מין:: יונת כתר דרומית
שם מדעי
 Goura scheepmakeri ‏פינש, 1876
תחום תפוצה


יונת כתר דרומית (שם מדעי: Goura scheepmakeri) היא מין של יונה המצויה ביערות דרום גינאה החדשה. יונה זו היא אחת מהיונים הגדולות ביותר בעולם.
מאפיינים

אורכה של יונה זו 70 ס"מ ומשקלה עד 2,250 גרם. היא בעלת נוצות כחולות עם חזה סגול ענקי ונוצות כנפיים כחולות שבקצוות לבנות. הזנב בינוני וכחול והראש כחול עם פס שחור סביב העיניים האדומות וציצת נוצות בצבע תכלת. המקור קטן ואפור. שני הזוויגים דומים אחד לשני.
היונה מותאמת לחיים על קרקעית היער ומצויה על הקרקע או על גזעים נמוכים במרבית זמנה. היא חיה בזוג ומחפשת בעיקר פירות ופרחים למאכל.
יונה זו עשויה להיות בסכנת הכחדה עקב כריתת היערות והבאת מינים פולשים לאי בו היא חיה.
הערות שוליים

↑  יונת כתר דרומית באתר הרשימה האדומה של IUCN
טרכון

ערך זה עוסק בחבל ארץ. אם התכוונתם לסוג דג, ראו .
מיקומו של החבל
תמונת לוויין של חבל הטרכונות (טראכוניטיס):
 1. רמת הגולן, 2. א-לג'אה (ארגוב), 3. א-צפא.
חבל הטרכון או טַרְכוֹנָה הוא כינוי לחבל ארץ היסטורי הנמצא בסמוך לחבל הבשן (ערבית: اللجاة א-לג'ה), צפונית מזרחית לחבל ההיסטורי דקפוליס ודרומית-מזרחית לאגן דמשק. היווה בעבר חלק מממלכתו של פיליפוס ומוזכר בברית החדשה כחבל הארץ של הטרכון. משמעות השם טרכון לפי היוונים היא אזור קשה ומסולע וכנראה מתייחס לשני אזורים געשיים, א-לג'אה וא-צפא. מקורות אחרים מיחסים את השם טרכון רק לא-לג'אה, הוא חבל ארגוב שמוזכר במקרא.
טרכון במקרא - חבל ארגוב

השם טרכון אינו נזכר במקרא. יש המזהים אותו עם חבל ארגב המוזכר פעמים ספורות במקרא ונמצא לפי ספרות המחקר באזור הבשן:
וְיֶתֶר הַגִּלְעָד וְכָל-הַבָּשָׁן, מַמְלֶכֶת עוֹג--נָתַתִּי, לַחֲצִי שֵׁבֶט הַמְנַשֶּׁה:  כֹּל חֶבֶל הָאַרְגֹּב לְכָל-הַבָּשָׁן, הַהוּא יִקָּרֵא אֶרֶץ רְפָאִים.  יָאִיר בֶּן-מְנַשֶּׁה, לָקַח אֶת-כָּל-חֶבֶל אַרְגֹּב, עַד-גְּבוּל הַגְּשׁוּרִי, וְהַמַּעֲכָתִי; וַיִּקְרָא אֹתָם עַל-שְׁמוֹ אֶת-הַבָּשָׁן חַוֹּת יָאִיר, עַד הַיּוֹם הַזֶּה.
מאוחר יותר כבשו גשור וארם את חבל הארץ. במקרא מוזכרות בהקשר זה העיר קנת ובנותיה.
כב וְאַחַר, בָּא חֶצְרוֹן אֶל-בַּת-מָכִיר אֲבִי גִלְעָד, וְהוּא לְקָחָהּ, וְהוּא בֶּן-שִׁשִּׁים שָׁנָה; וַתֵּלֶד לוֹ, אֶת-שְׂגוּב. כב וּשְׂגוּב, הוֹלִיד אֶת-יָאִיר; וַיְהִי-לוֹ, עֶשְׂרִים וְשָׁלוֹשׁ עָרִים, בְּאֶרֶץ, הַגִּלְעָד. {ס} כג וַיִּקַּח גְּשׁוּר-וַאֲרָם אֶת-חַוֹּת יָאִיר מֵאִתָּם, אֶת-קְנָת וְאֶת-בְּנֹתֶיהָ--שִׁשִּׁים עִיר."
אזכור אפשרי נוסף לארגוב מופיע בספר מלכים ב' ט"ו, כאשר פקח בן רמליהו מתנקש בפקחיה בן מנחם:
וַיִּקְשֹׁר עָלָיו פֶּקַח בֶּן-רְמַלְיָהוּ שָׁלִישׁוֹ, וַיַּכֵּהוּ בְשֹׁמְרוֹן בְּאַרְמוֹן בֵּית-מלך (הַמֶּלֶךְ) אֶת-אַרְגֹּב וְאֶת-הָאַרְיֵה, וְעִמּוֹ חֲמִשִּׁים אִישׁ, מִבְּנֵי גִלְעָדִים; וַיְמִתֵהוּ, וַיִּמְלֹךְ תַּחְתָּיו.
השם ארגוב דומה למילה הערבית ערקוב, המתייחסת לאזור טרשי ומבותר, תיאור המאפיין את הטרכון עד ימינו.
טרכון בתקופת בית שני והתקופה הרומית

בברית החדשה מוזכר הטרכון פעם אחת:
וַיְהִי בִּשְׁנַת חֲמֵשׁ עֶשְׂרֵה לְמַלְכוּת טִיבַרְיוֹס קֵיסַר וּפוֹנְטִיּוֹס פִּילָטוֹס הֶגְמוֹן בִּיהוּדָה וְהוֹרְדוֹס שַׂר־רֹבַע עַל־הַגָּלִיל וְאָחִיו פִּילִפּוֹס שַׂר־רֹבַע עַל־מְדִינוֹת יְטוּר וְטַרְכוֹנָה וְלוּסָנִיָּס שַׂר־רֹבַע עַל־אֲבִילִין.
בכתבי יוסף בן מתתיהו טרכון נזכרת בכמה מקומות.
בשנת 28 לפנה"ס "הוסיף הקיסר על מלכות הורדוס את חבל הארץ הנקרא טרכון", כדי שלא "תהפך הארץ עוד הפעם לקן השודדים הפושטים על דמשק".
הורדוס מיגר את מעשי השוד הנפוצים שם והתושבים, אשר "מנהגם לעשוק את שכניהם", נאלצו לעסוק בעבודת אדמה, שלא הביאה להם תועלת.
כחלק ממאבקו בפשיטות השוד היוצאות מטרכון, יִשֵב שם הורדוס חיל-מצב של 3,000 אדומים.
הוא לא הסתפק בזה והקים בגבול טרכון עם הבשן כפר גדול של יהודים בשם בתירה (אקבטנה).
לפני מותו, כתב הורדוס את צוואתו, בה חילק את ממלכתו בין בניו: "לפיליפוס בנו...את הגולן והטראכון והבשן ופאניאס להיות לו טטרארכיה".
לאחר מותו של פיליפוס בשנת 35 לספירה, סיפח טיבריוס את נסיכותו לנציבות סוריה.
בשנת 37, כאשר הפך גאיוס קליגולה לקיסר, מינה את אגריפס הראשון למלך על נסיכותו של פיליפוס.
בשנת 41, בעקבות תיווכו המוצלח של אגריפס בין קלאודיוס לסנאט, נתמנה אגריפס על ידי הקיסר החדש למלך יהודה, כשממלכתו כוללת גם את טרכון.
בשנת 53 מסר קלאודיוס לאגריפס השני את נסיכותו לשעבר של פיליפוס ובתוכה חבל טרכון.
בשנת 66 שלח אגריפס כח צבאי של 3,000 פרשים מחבל טרכון, חורן והבשן, כדי לדכא את המרד בירושלים, שהיה עדיין בתחילתו.
לאחר התבוסה שנחל צבאו של אגריפס מידי המורדים בירושלים, ניצל ורוס, המפקח מטעם אגריפס וברניקי, את ההתרופפות השלטונית וניסה להדיח את אגריפס ולתפוס את השלטון בעזרת תושבי טרכון, שייצאו איתו למלחמה על יהודי בתירה. אלה הספיקו לברוח לגמלא וְורוס פוטר.
חבל טרכון נשאר בשלטון יהודי עד מותו של המלך אגריפס השני, אז עבר לשלטונה הישיר של רומא.
הטרכון מוזכר בספרי דברים, כנקודת ציון בגבול תחום עולי בבל - "תחגרא וטרכונא דנימרא דבתחום בוצרא". וגם "מן קסרין וטרכונה דמתחם לבוצרה".
טרכון כיום

היום נמצא המרחב בתחומה של סוריה המודרנית. שטח הטרכון הוא כאלף קמ"ר בקירוב.
פארקיןסבור כי האזור שייך לערב ולא לארץ ישראל. הוא מצטט את יוסף בן מתתיהו, לפיו הטרכון יושב בידי עוץ, בן ארם.
האזור מאופיין במסלע בזלת קשה למעבר, ללא מקורות מים, ובשל כך ההתיישבות בו מעטה, ולאורך ההיסטוריה שימש המרחב מחסה לשודדים ולנמלטים שמצאו מקלט במערות הרבות שבמרחב. גם כיום, עיקר ההתיישבות היא לאורך גבולותיו החיצוניים של הטרכון ובמספר עמקים הנמצאים בדרום המרחב. הגאוגרף היווני סטראבון הגדיר שני אזורים בזלתיים נפרדים כחלק מהטרכון, אזור א-לג'אה ואזור א-צפא הנמצא ממזרח לחורן. עם זאת, אזור א-צפא המרוחק אינו נחשב כחלק מארץ ישראל, כיוון שמעולם לא התקיימו בו יישובי קבע, בניגוד לאזור א-לג'אה. צורת האזור דמוית משולש שקודקודו הצר בצפון. אורכו מצפון לדרום כ-35 ק"מ, ורוחבו המקסימלי, בחלקו הדרומי, גם הוא כ-35 ק"מ. המרחק מהטרכון לקצהו המזרחי של הגולן, הר פרס, הוא כ-35 ק"מ.
ב-2009 הוכרז א-לג'אה כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו.