stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועדת העיון מחדש ברשומות הנוגעות להתנקשות

ועדת העיון מחדש ברשומות הנוגעות להתנקשות (Assassination Records Review Board) היא גוף ממשל אמריקני אשר פעל בין השנים 1992–1998.
רצח קנדי נחקר בידי גופים רבים, בידי סוכנויות ממשל כגון ה-FBI והשירות החשאי של ארצות הברית, בידי גופי אכיפת חוק מקומיים כגון משטרת דאלאס והתובע המחוזי בניו אורלינס, ג'ים גאריסון, ואף בידי שתי ועדות. הראשונה, אשר פעלה בשנים 1963–1964, ועדת וורן, והשנייה ועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות, אשר פעלה בין השנים 1976–1978. כל גוף שחקר את הרצח הגיע למסקנה שונה. יש שמצאו הוכחות לקשר לרצח, ויש שהסיקו כי לי הארווי אוסוואלד הוא הרוצח, וכי פעל לבדו. סרטו של אוליבר סטון JFK תיק פתוח משנת 1991, עורר מחדש את החשדות, ואת התחושה בציבור האמריקני כי עדיין לא ניתנה תשובה משביעת רצון לתעלומה. רשומות רבות הנוגעות לרצח עדיין היו חסויות, והייתה תחושה כי לאחר כשלושה עשורים שחלפו מאז הרצח, ולאחר סיומה של המלחמה הקרה, אין לכך כל הצדקה.
באווירה ציבורית זו החליט בית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1992 על חקיקת "חוק הרשומות הנוגעות לרצח הנשיא ג'ון פ. קנדי". על פי החוק (המכונה בקיצור חוק JFK") הוקמה ועדה, שנקראה "ועדת העיון מחדש ברשומות הנוגעות להתנקשות" (Assassination Records Review Board) בת חמישה מומחים - היסטוריונים, משפטנים וארכיבאים. הוועדה הייתה גוף עצמאי הכפוף ישירות לנשיא ארצות הברית. תפקידה היה לבחון את כל הרשומות הנוגעות לרצח הנמצאות בידי הרשויות השונות, ולאשר את פרסומן לציבור. הוחלט כי משהחליטה הוועדה על פרסום מסמך כלשהו, רק הנשיא יכול להפוך החלטה זו.
הוועדה פעלה בין השנים 1992 ו-1998, ופרסמה עשרות אלפי מסמכים שהיו חסויים קודם לכן. כן ראיינה הוועדה עדים, והקליטה את עדותם בווידאו (המדובר בעדים כגון איש השירות החשאי ג'יימס הוסטי, אשר ראיין את מרינה אוסוואלד, אשתו של לי הארווי אוסוואלד, ימים ספורים לפני הרצח). הוועדה עיינה מחדש במסמכים הרפואיים, בדו"חות הניתוחים לאחר המוות, וראיינה את כל הרופאים ואנשי הצוות הרפואי הקשורים בטיפול בקנדי ובניתוח גופתו. כן בדקה הוועדה את הסרט המפורסם שצילם אברהם זפרודר, שימרה אותו, וידאה כי המדובר בסרט האותנטי, והכריזה כי הוא רכושו של העם האמריקני.
הוועדה פרסמה את דרכי פעולתה ומסקנותיה, וכן המלצות לפעולה במקרה עתידי שבו תהיינה נסיבות דומות.
בערימות המסמכים שפורסמו על ידי הוועדה לא נמצא עדיין "האקדח המעשן" המוכיח את אחת התאוריות או סותר אותה. עם זאת פעולת הוועדה בתחום חשיפת המסמכים, תיעוד ושימור עדויות, ווידוא האותנטיות של מסמכי מפתח, השאירה את הדרך פתוחה לחוקרים עתידיים, אשר עלולים היו למצוא עצמם במצב בו חלק מן הראיות חסויות, ואלו שהן נחלת הציבור אינן עוד במצב בו ניתן לעשות בהן שימוש, וכי עדי מפתח הלכו לעולמם מבלי שיתנו את גרסתם.
מתוך אוסף של חמישה מיליון מסמכים, 88% שוחררו לציבור הרחב. 11% נוספים שוחררו כשחלק מתוכנם הוסתר. 1% מהמסכים, שהיו קשורים ישירות להתנקשות, אורכבו ותוכננו להחשף לציבור הרחב לאחר 25 שנה, באופן מלא או חלקי, בהתאם ל"חוק JFK". לאחר 25 שנה, ב-24 ביולי 2017, נחשפו 3810 מסמכים (מתוכם 441 מסמכים שלא נחשפו בעבר ו-3369 מסמכים שנחשפו בחלקם). ב-26 באוקטובר 2017, בהתאם לחוק, נחשפו לציבור 2891 מסמכים נוספים. בנוסף, הארכיון הלאומי חשף לציבור את התיעוד האלקטרוני הלא מסווג של תכתובות ועדת העיון מחדש ברשומות הנוגעות להתנקשות, במספר כולל של למעלה מ-69 אלף קבצים ומסמכים. עם זאת, בהוראת הנשיא דונלד טראמפ, קיימים מסמכים נותרו חסויים משיקולי ביטחון. סוכנות הCIA הודיעה כי תבחון את 18 אלף המסמכים הנותרים בארכיון הסוכנות ותבדוק מה ניתן לשחרר לציבור הרחב עד אפריל 2018.
הערות שוליים

↑  JFK Assassination Records Processing Project אודות תהליך חשיפת המסמכים בהתאם לחוק JFK מאתר הארכיון הממשלתי של ארצות הברית
↑  National Archives Releases JFK Assassination Records  הצהרת העיתונות של הארכיון הלאומי מתאריך 26 באוקטובר 2017
↑  JFK Assassination Records - 2017 Additional Documents Release
↑  Trump delays release of some JFK assassination documents, bowing to national security concerns עיתון הוושינגטון פוסט, 27 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no93001073  VIAF: 184079021   WorldCat (עם VIAF): 184079021
התזמורת הפילהרמונית של לונדון

| --- | --- |


 תאריך ייסוד:  1932 
 מייסד:  תומאס ביצ'ם, מלקולם סרג'נט
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  לונדון, הממלכה המאוחדת
 אולם קונצרטים:  רויאל פסטיבל הול
 מנצח:  אדוארד גרדנר
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס 
 פרסים:  פרס שפלמן לאלבום המקהלה של השנה 
 https://www.lpo.org.uk/
 
רויאל פסטיבל הול, משכנה של התזמורת הפילהרמונית של לונדון
התזמורת הפילהרמונית של לונדון (באנגלית: London Philharmonic Orchestra) היא אחת התזמורות החשובות בממלכה המאוחדת. משכן הקבע שלה הוא ברויאל פסטיבל הול, לונדון.
את התזמורת ייסד בשנת 1932 תומאס ביצ'ם, והקונצרט הראשון שלה התקיים ב-7 באוקטובר אותה שנה. בשנת 1939 היא החלה לפעול בניהול עצמי, כשחברי התזמורת מקבלים בעצמם החלטות בענייני הארגון. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה התזמורת פעילה במיוחד במסעות קונצרטים ברחבי המדינה כדי להביא מוזיקה תזמורתית למקומות, שם לא הייתה מוזיקה כזו זמינה בזמנים רגילים.
בין מנצחיה הראשיים האחרים של התזמורת היו אדריאן בולט (1951–1957), ברנרד הייטינק (1967–1979), גאורג שולטי (1979–1983) וולדימיר יורובסקי (2007–2021). ביולי 2019 התמנה המנצח אדוארד גרדנר לתפקיד המנצח הראשי הבא של התזמורת החל מעונת הקונצרטים 2021/22.
נוסף לקונצרטים קלאסיים רבים, הקליטה התזמורת כמה פסקולים לסרטי קולנוע, בהם "לורנס איש ערב", "פילדלפיה" ו"שר הטבעות: אחוות הטבעת".
מנצחים ראשיים

תומאס ביצ'ם - (1932 – 1939)
אדוארד ון ביינום - (1947 – 1950)
ויליאם שטיינברג - (1958 – 1960)
ג'ון פריצ'רד - (1962 – 1966)
ברנרד הייטינק - (1966 – 1979)
גאורג שולטי - (1979 – 1983)
קלאוס טנשטדט - (1983 – 1990)
פרנץ ולזר-מסט - (1990 – 2000)
קורט מאזור - (2000 – 2007)
ולדימיר יורובסקי - (2007 – 2021)
אדוארד גרדנר - (2021 – ממשיך)
הפקולטה לניהול ע"ש קולר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 פקולטה
 תקופת הפעילות:  1965–הווה (כ־59 שנים) 
 בעלי תפקידים
 מנהל:  דן עמירם 
 תלמידים
 :  2,500 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°06′46″N 34°48′10″E﻿ / ﻿32.112886372521°N 34.802820714285°E﻿ / 32.112886372521; 34.802820714285
 coller.tau.ac.il/node/1450
  (למפת גוש דן מוגדלת) הפקולטה לניהול ע"ש קולר(למפת גוש דן רגילה) הפקולטה לניהול ע"ש קולר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפקולטה לניהול ע"ש קולר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הפקולטה לניהול ע"ש קולר
 
הפקולטה לניהול ע"ש קולר היא פקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב אשר נוסדה ב-1965. בפקולטה לומדים כ-2,500 סטודנטים, עם סגל שמונה כ-300 מרצים ו-60 חוקרים. מאז נוסדה, למדו בפקולטה כ-27,000 איש. דיקאן הפקולטה היא פרופ' יעל שטיינהרט.
מכוני ומרכזי מחקר בפקולטה

המרכז לחקר התנהגות צרכנים ע"ש סולמון לו - הוקם ב-2020 ובראשו עומדת פרופ׳ אילה ארד.
מכון קובנס לניהול מערכות בריאות - מנוהל על ידי  פרופ' קובי גלזר.
מרכז רעיה שטראוס לחקר עסקים משפחתיים. ראשי המרכז הם פרופ' דן וייס וד"ר נאוה מיכאל צברי
מרכז משפחת וויטמן לדו-קיום - נוסד ב-2015.
המכון למחקר עסקים בישראל ע"ש הנרי קראון שמנוהל על ידי פרופ' דן עמירם
מכון אלי הורביץ לניהול אסטרטגי. מנוהל על ידי פרופ' משה צבירן
המכון למערכות מידע ניהוליות ע"ש מרסל ואני אדמס. ראש המכון הוא פרופ' דב תאני
מכון חוגג לחקר ביישומי בלוקצ׳יין שמנוהל על ידי פרופ' יבגני ליאנדרס.
מכון אלרוב לחקר הנדל"ן. מנוהל על ידי פרופ' דני בן שחר
המרכז ללימודים גבוהים ולמחקר בביטוח ע"ש דר' משה ו' ארהרד. ראש המרכז הוא פרופ' אבי וואהל.
דקאני הפקולטה לדורותיהם

|  | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
| 1 | יאיר אהרוני | 1966–1969 |
| 2 | זאב הירש | 1969–1973 |
| 3 | זאב נוימן | 1973–1978 |
| 4 | ברוך לב | 1978–1981 |
| 5 | יאיר אורגלר | 1981–1985 |
| - | זאב נוימן | 1985–1989 |
| 6 | ניב אחיטוב | 1989–1994 |
| 7 | ישראל צנג | 1994–1999 |
| 8 | שמואל קנדל | 1999–2003 |
| 9 | שמעון בנינגה | 2003–2007 |
| 10 | אשר טישלר | 2007–2014 |
| 11 | משה צבירן | 2014–2022 |
| 12 | דן עמירם | 2022–2024 |
| 13 | יעל שטיינהרט | 2024–מכהנת |
הערות שוליים

↑  מי אנחנו?, באתר coller.tau.ac.il
↑  דבר הדקאן, באתר coller.tau.ac.il
מחלף קריית משה

| --- | --- |
 מיקום:  ירושלים
 כבישים במחלף:    כביש 50 (כביש בגין) שדרות יצחק רבין
 אתרים סמוכים:  קריית הלאום
 קואורדינטות:  31°47′06″N 35°11′57″E﻿ / ﻿31.78506111°N 35.19916667°E﻿ / 31.78506111; 35.19916667
 
  (למפת ירושלים מוגדלת) מחלף קריית משה(למפת ירושלים רגילה) מחלף קריית משה(למפת הרי ירושלים רגילה) מחלף קריית משה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מחלף קריית משה
 
מחלף קריית משה הוא מחלף בירושלים המחבר את כביש בגין ושדרות יצחק רבין, סמוך לקריית הלאום.
תצורת המחלף היא יהלום מסוג SPUI, שבו הפניה מהכביש המהיר לדרך המשנית מתבצעת באמצעות רמזור אחד בלבד. שדרות יצחק רבין עוברות בגשר מעל כביש בגין ומערכת הרמזורים המאפשרת פניה מכל כיוון לכל כיוון נמצאת במרכז הגשר.
מעל לרמפות הדרומיות של המחלף עובר גשר של רחוב וולפסון. צפונה מן המחלף מתחילה מנהרה באורך 570 מטרים המסתיימת לאחר מחלף גבעת שאול.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף גבעת מרדכי | מחלפים בכביש 50 | הבא: מחלף גבעת שאול |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדרה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג

אלכסנדרה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Alexandra von Sachsen-Altenburg; 8 ביולי 1830 – 6 ביולי 1911) הייתה נסיכה גרמנית, וסבתא רבתא של פיליפ, דוכס אדינבורו.
ביוגרפיה > ראשית חייה

אלכסנדרה נולדה ב-8 ביולי 1830 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג, ליוזף, נסיך הכתר של סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולאמליה, דוכסית וירטמברג, בתו של לודוויג, דוכס וירטמברג.
בשינויים שחלו במדינות תורינגיה לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל סבה פרידריך, דוכס סקסוניה-הילבורגהאוזן את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת סבה פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ואביה יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
ביוגרפיה > נישואיה

בשנת 1846 ביקר קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה את אחותו אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה - אשתו של קרל הראשון, מלך וירטמברג, ושם נפגש עם אלכסנדרה. קונסטנטין התאהב בה מיידית, וב-12 באוקטובר 1847 הגיעה אלכסנדרה לרוסיה. נאמר כי אלכסנדרה נראתה כל כך דומה לאחותו של ארוסה, הדוכסית הגדולה אלכסנדרה ניקולאייבנה, שמתה בלידה, שחמותה הפוטנציאלית פרצה בבכי בפגישתם הראשונה. אלכסנדרה המירה את דתה לדת האורתודוקסית, וקיבלה את השם "אלכסנדרה יוסיפובנה", וב-11 בספטמבר 1848 התחתנו השניים בארמון החורף בסנקט פטרבורג.
ביוגרפיה > משברים משפחתיים

בשנת 1867 התחתנה בתה הבכורה של אלכסנדרה, אולגה עם גאורגיוס הראשון, מלך יוון. אולגה הייתה רק בת שש עשרה, ואביה קונסטנטין סירב בתחילה לתת לה להתחתן בגיל כל כך צעיר. ביולי 1868 ילדה אולגה את בנה הבכור קונסטנטינוס, שנקרא על שם סבו.
אף על פי שבעלה קונסטנטין היה רק בן ארבעים, המאבקים והקשיים בהעברת הרפורמות בצי ובשחרור הצמיתים, הזקינו אותו בטרם עת. בנוסף, אלכסנדר השני, קיסר רוסיה פנה לכיוון היותר שמרני ומיעט ברפורמות, ובעקבות כך פחת כוח ההשפעה של קונסטנטין, והוא החל להתמקד יותר בחייו האישיים. אחרי עשרים שנות נישואין הוא התרחק מאלכסנדרה, ובשנת 1867 נולדה לו בת לא חוקית, מריה קונדוסו, שאותה שלח בשנת 1880 ליוון, שם גדלה אצל אחותה למחצה המלכה אולגה, ומאוחר יותר התחתנה עם בנקאי יווני. בשנת 1868 החל קונסטנטין לרדוף אחר רקדנית צעירה בקונסרבטוריון בסנט פטרסבורג, אנה ואסילבנה קוזנצובה, שהייתה צעירה מקונסטנטין בעשרים שנה. בתחילה אנה התנגדה לחיזוריו, אך בשנת 1873 היא ילדה את הילד הראשון שלהם, ובשנים הבאות נולדו להם עוד ארבעה ילדים.
בשנת 1874 פרצה שערורייה כאשר התגלה כי בנו הבכור של קונסטנטין ניקולאי, שחי חיי הפקרות ותמך ברעיונות מהפכניים, גנב 3 יהלומים יקרי ערך מחדר השינה של אמו אלכסנדרה יחד עם פילגשו שהייתה קורטיזנה אמריקאית. ניקולאי נמצא אשם, וגורש למרכז אסיה. בשנת 1879 ספגה המשפחה עוד מכה קשה, כאשר בנם הצעיר ויאצ'סלב מת במפתיע במיטתו.
ביוגרפיה > שנותיה האחרונות

בשנת 1889 התחתנה נכדתה אלכסנדרה, נסיכת יוון ודנמרק עם אחיינו פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ולקראת סיום חגיגות החתונה באוגוסט 1889 עבר בעלה קונסטנטין שבץ מוחי חמור, שהותיר את רגליו משותקות ונטל ממנו את יכולת הדיבור. קונסטנטין טופל על ידי אלכסנדרה, אשר זכתה למעין נקמה על אי הנאמנות ועל ההשפלות שלו. אלכסנדרה לא גירשה את אנה קוזנצובה וילדיה מהבית הסמוך שקונסטנטין סיפק להם, אולם דאגה שקונסטנטין לא יפגוש אותם. קונסטנטין ניסה לשווא לשכנע את משרתיו לקחת אותו לראות את משפחתו השנייה, אך הם היו תחת הוראות מפורשות לא לעשות כן, והעמידו פנים שאינם מבינים את רצונו. בתגובה לכך תפס יום אחד קונסטנטין בשער אלכסנדרה, והכה אותה במקל קודם שיוכלו המשרתים להתערב.
ב-25 בינואר 1892 מת קונסטנטין בארמון פבלובסק, ולפני מותו הזמינה אלכסנדרה את פילגשו ושתי בנותיהם לראות אותו בפעם האחרונה. לאחר מכן חיה אלכסנדרה בארמון פבלובסק, ואף ראתה את בן נינתה לנארט ברנדוט, רוזן ויסבורג, וב-6 ביולי 1911 מתה, יומיים לפני יום הולדתה ה-81.
משפחתה

ב-11 בספטמבר 1848 התחתנה אלכסנדרה עם קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
ניקולאי קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (1850–1918)
אולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1851–1926), התחתנה עם גאורגיוס הראשון, מלך היוונים
ורה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1854–1912), התחתנה עם אויגן, דוכס וירטמברג
קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (1858–1915)
דימיטרי קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (1860–1919)
ויאצ'סלב קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (1862–1879)
מחלף שרה

| --- | --- |
 תאריך הקמה:  2010
 מיקום:  באר שבע
 כבישים במחלף:    כביש 25   כביש 40
 קואורדינטות:  31°13′31″N 34°49′43″E﻿ / ﻿31.22527778°N 34.82861111°E﻿ / 31.22527778; 34.82861111
 
  (למפת באר שבע מוגדלת) מחלף שרה(למפת באר שבע רגילה) מחלף שרה(למפת צפון הנגב רגילה) מחלף שרה(למפת צפון הנגב מוגדלת) מחלף שרה
 
מחלף שרה הוא מחלף המחבר את כביש 25 עם כביש 40 ("עוקף באר שבע").
המחלף הוא בצורת מחלף יהלום, כשכביש 40 חוצה בגשר מעל כביש 25. הפנייה אל הגשר או הירידה ממנו מתבצעים באמצעות רמפות הנפגשות בשני צמתים מרומזרים על כביש 25 משני צידי הגשר.
עד שנת 2010 היה קיים במקום צומת והוא הוסב למחלף שהוקם במסגרת סלילת כביש "עוקף באר שבע".
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האאוטבק האוסטרלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  backcountry 
 מיקום
 מיקום:  הטריטוריה הצפונית, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה הדרומית, אוסטרליה המערבית, קווינסלנד 
 קואורדינטות:  25°S 130°E﻿ / ﻿25°S 130°E﻿ / -25; 130
  (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןהאאוטבק האוסטרלי(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןהאאוטבק האוסטרלי
 
נוף אופייני באאוטבק האוסטרלי
האאוטבק האוסטרלי
האאוטבק האוסטרלי (באנגלית: Outback; נקרא גם המדבר האוסטרלי, ערבות אוסטרליה ומדבר היבשת החמישית) הוא אזור מדברי עצום הנמצא באוסטרליה ומאופיין בעיקרו בדלילות האוכלוסייה וריחוקו ממרכזי האוכלוסייה במדינה.
גאוגרפיה

שטחו של האאוטבק 130 אלף קילומטרים רבועים ואורכו 2,400 קילומטרים.
בעוד שלעיתים קרובות ניתן לראות את האזור הצחיח של האאוטבק ברחבי אוסטרליה, אזורי האאוטבק מתפשטים מחופי אוסטרליה הצפוניים לדרומה, ומקיפים מספר אזורי אקלים; כולל אקלים טרופי ומונסוני באזורים הצפוניים, שטחים צחיחים ב"מרכז האדום" (מרכז אוסטרליה) ואקלים צחיח למחצה ואקלים ממוזג באזורים הדרומיים.
מבחינה גאוגרפית, האאוטבק מאוחד על ידי שילוב של גורמים גאוגרפים שונים, ובראשם צפיפות אוכלוסין אנושית נמוכה, סביבה טבעית ללא פגע, ובמקומות רבים, קרקע המאופיינת בפסטורליזם (רעיית בעלי חיים), שבה הייצור נשען על הסביבה הטבעית, משמע, משתמשים לייצור מוצרים באמצעות משאבי הטבע של האאוטבק.
תרבות

מבחינה תרבותית, האאוטבק הוא סמלה של אוסטרליה וחלקים ממנו שימשו כאתר צילום לסרט "פרסיליה מלכת המדבר" ולעוד מספר סרטים הוליוודים אחרים.
תשתיות > רפואה

בשל המרחבים הפתוחים והעצומים והריחוק מערים מאוכלסות באאוטבק, הוקם שירות רפואי ייחודי בשם "הרופא המעופף" בשנת 1928. מטרת השירות היא לספק טיפול וייעוץ רפואי לאנשים שאינם יכולים להגיע לבתי חולים או לקבל מתן רפואי מרופא או חובש. הייעוץ מתבצע באמצעות רדיו או טלפון ובמצבים חמורים, רופאים מובהלים למטופלים.
תיירות

בתור סמל אוסטרלי האזור מתויר בעיקר לאזור המרכז האדום של אוסטרליה ואולורו אך גם לטיולי נסיעה בנופי המדבר או להתנסות בסביבה הקשה.
ראו גם

פאונה של אוסטרליה
הערות שוליים

↑  מהו האאוטבק האוסטרלי?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
↑  The Modern Outback
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4352405-9
צעדה (ספורט)

צועדים בצעדת הבנים ברמת השרון, 2014
צעדה היא אירוע ספורט עממי של הליכה מאורגנת לאורך מספר קילומטרים. צעדה נמשכת שעות אחדות, ולעיתים אף ימים אחדים.
ההשתתפות בצעדה היא על בסיס אישי או על בסיס קבוצתי, בקבוצות של מקומות עבודה וארגונים נוספות.
צעדה בינלאומית בולטת היא צעדת ארבעת הימים הבינלאומית בניימכן - צעדה בת ארבעה ימים המתקיים מדי שנה בניימכן שבהולנד, הכוללת הליכה למרחקים של 30–50 ק"מ מדי יום. בישראל נערכה בעקבות צעדה זו צעדת ארבעת הימים, שהפכה במהלך השנים לצעדת ירושלים.
ראו גם

צעדת הגלבוע
תזמורת פילהרמוניה

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1945 
 מייסד:  וולטר לג
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  לונדון, הממלכה המאוחדת
 אולם קונצרטים:  רויאל פסטיבל הול
 מנצח:  סאנטו-מתיאס רובלי
 פרסים:  היכל התהילה של גראמי, היכל התהילה של גראמי 
 www.philharmonia.co.uk
 
תזמורת פילהרמוניה (אנגלית: Philharmonia Orchestra)  היא תזמורת סימפונית, שמשכן הקבע שלה הוא לונדון. אכסניית הקבע שלה מאז 1995 היא ברויאל פסטיבל הול. בבריטניה היא משמשת גם כתזמורת הבית באולם דה מונפור, לייסטר ובבורסת הדגן ואילו בצרפת היא מופיעה מדי שנה ב"תיאטר דה שאטלה" בפריז.
היסטוריה

התזמורת נוסדה בשנת 1945 על ידי וולטר לג, ואף כי הופיעה מדי פעם בקונצרט חי, נועדה בעיקר לשמש תזמורת הקלטות בשביל EMI, שלג היה מנהלה. תומאס ביצ'ם הציע לנצח על התזמורת, אך לג דחה את הצעתו.
בשנותיה הראשונות, באו מנצחים רבים, מן הראשונים במעלה בעולם, להקליט עם ההרכב, בהם ארטורו טוסקניני ווילהלם פורטוונגלר. אבל היה זה הרברט פון קאראיין (שלא הורשה לעבוד בגרמניה או באוסטריה בשנים ההן בגלל עברו הנאצי) ששמו נקשר יותר מכל מנצח אחר עם הפילהרמוניה בשנים ההן. קאראיין בנה את התזמורת לאחד ההרכבים המשובחים בעולם והקליט הקלטות לאין מספר, בהן כל הסימפוניות של בטהובן.
בשנת 1954 עזב קאראיין כדי לעמוד בראש הפילהרמונית של ברלין. לג, בחיפושיו אחר מנצח חדש לתזמורת, פנה אל אוטו קלמפרר, שהקריירה שלו הייתה אז בדעיכה. זו התגלתה כהחלטה רבת השראה, ושמו של קלמפרר נקשר לאין הפרד בזה של התזמורת במהלך קיץ אינדיאני של הקלטות מצוינות. בשנת 1959 התמנה קלמפרר למנהל מוזיקלי לכל חייו.
ביום שלישי, 10 במרץ 1964 הודיע לג על כוונתו להשעות את תזמורת פילהרמוניה. במפגש הקלטה עם אוטו קלמפרר כונסה אספה ובה הסכימו הנוכחים פה אחד, שלא יאפשרו לפרק את התזמורת. קלמפרר הכריז בו במקום על תמיכתו וב-17 במרץ 1964 בחרו חברי התזמורת מוסד מנהל משל עצמם ואימצו את השם "תזמורת פילהרמוניה החדשה". קונצרט הפתיחה של תזמורת פילהרמוניה החדשה כפטרונית לעצמה התקיים ב-27 באוקטובר. בקונצרט בוצעה הסימפוניה התשיעית של בטהובן בניצוח קלמפרר, שהיה עכשיו נשיא כבוד של התזמורת.
התזמורת הופיעה עכשיו, בשלטונה העצמי, בהרבה יותר קונצרטים חיים מאשר בתקופת ניהולו של לג. היא המשיכה בשם "תזמורת פילהרמוניה החדשה" ורכשה מחדש את הזכויות לשם "תזמורת פילהרמוניה" בשנת 1977. בשם זה היא נודעת מאז ועד היום.
קלמפרר פרש מניצוח בשנת 1971 אבל המשיך, באופן רשמי, לכהן כמנצחה הראשי עד מותו בשנת 1973. במשך השנתיים הללו החזיק לורין מאזל במשרת מנצח ראשי חבר (1971 - 1973) והיה, למעשה, המנצח בפועל. ריקרדו מוטי היה מנצח ראשי מ-1973 עד 1982; החליף אותו ג'וזפה סינופולי (1984 - 1994). בשנת 1997 
קיבל עליו כריסטוף פון דוהנאני את המשרה.
אחרי פרישתו של דוהאני בשנת 2008 החליף אותו בתפקיד אסה-פקה סאלונן מפינלנד. ב-2021 נכנס לתפקיד המנצח הראשי סאנטו-מתיאס רובלי.
הפילהרמוניה היא התזמורת המוקלטת ביותר בעולם, עם יותר מאלף הקלטות.
מנצחים ראשיים

סאנטו-מתיאס רובלי - (2021 - ממשיך)
אסה-פקה סאלונן - (2008 - 2021)
כריסטוף פון דוהנאני - (1997 - 2008)
ג'וזפה סינופולי - (1984 - 1994)
ריקרדו מוטי - (1973 - 1983)
אוטו קלמפרר - (1959 - 1973)
מפרץ פאראדייס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°51′S 62°54′W﻿ / ﻿64.85°S 62.9°W﻿ / -64.85; -62.9
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ פאראדייס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ פאראדייס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ פאראדייס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ פאראדייס
 
מפרץ פאראדייס או נמל פאראדייס או פאראדייס הארבור (באנגלית: Paradise Bay או Paradise Harbor) הוא מפרץ רחב בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המפרץ מצוי בין נקודת דות'יירז ונקודת לניז שבחוף דנקו (החוף שמדרום וממזרח למפרץ), האי למר נמצא מצפון למפרץ; והאי ברייד ממערב לו; מעבר אגירה מאפשר כניסה למפרץ מכיוון צפון מזרח, תעלת ברייד מאפשר כניסה מכיוון מערב, ותעלת פרגסון מאפשר כניסה מכיוון דרום.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה ומופה בשנת 1898 על ידי הספינה בלגיקה, של המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את האזור בין השנים 1897–1899.
ציידי לווייתנים נורווגים עשו שימוש במעבר משנת 1913.
שמו של המפרץ ניתן לו על ידי ציידים אלה, והשתמשו במפרץ כנמל החל משנת 1920.
היסטוריה > התיישבות ומקור שם המפרץ

המפרץ היה אחד משני אתרים ששימשו את צידיי הלווייתנים כמקומות עצירה (השני בהם הוא נמל נקו).
ארגנטינה הקימה על חוף המפרץ את בסיס אלמירנטה בראון וצ'ילה הקימה אף היא תחנת מחקר - הבסיס האנטארקטי גונזאלס וידלה.
היסטוריה > אתר מורשת היסטורי אנטארקטי

ב-1950 הוקם ליד הבסיס הצ'יליאני מחסה לכבודו של גבריאל גונסאלס וידלה, ראש המדינה הראשון שביקר באנטארקטיקה. המחסה מהווה דוגמה לפעילות המחקר באנטארקטיקה שקדמה לשנה הגאופיזית הבינלאומית. אתר זה הוכרז כאתר מורשת היסטורי אנטארקטי (אתר שמספרו - HSM 30), בעקבות הצעה של צ'ילה לפי אמנת אנטארקטיקה.
תיירות

בשל יופיו המפרץ הוא אתר תיירות פופולרי (ביחס לאתרים אחרים באנטארקטיקה), וספינות נופש רבות עוצרות בו. האתר הוא האתר המתויר ביותר באנטארקטיקה.
המפרץ (ונמל נקו), הם שתי נקודות העצירה לתיירים המבקשים לבקר באנטארקטיקה.
לקריאה נוספת

רשימת האתרים ההיסטוריים ואתרי המורשת באנטארקטיקה נכון לשנת 2015 (מסמך להורדה)
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7  מידע היסטורי על חקר המפרץ ומיפויו
1 2  חקר האזור
1 2 3 4  ראו ב"לקריאה נוספת" ב"רשימת האתרים ההיסטוריים ואתרי המורשת באנטארקטיקה", בעמ' 7
↑  מידע על תיירות לאתר
↑  תיירות באנטארקטיקה
| אתרים היסטוריים ואתרי מורשת באנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| הקוטב הדרומי | תורן דגל הקוטב הדרומי (HSM - 1) |  |
| ארץ קואוטס | תחנת בלגרנו II ‏(HSM - 43) |  |
| ארץ אנדרבי | האי פרוקלמיישן ‏(HSM - 3) |  |
| אדמת מק. רוברטסון | כף ברוס ‏(HSM - 5) |  |
| ארץ ג'ורג' החמישי | כף דניסון ‏(HSM - 77) |  |
| ים רוס | כף רוידס (בקתת שקלטון) ‏(HSM - 15) • כף אוונס ‏(HSM - 16) • חצי האי נקודת האט (וצלב נקודת האט) ‏(HSM - 17 ו- HSM - 18) • בקתת דיסקברי ‏(HSM - 18) • כף קוזייר ‏(HSM - 69) |  |
| ארץ גרהאם | מגדלור האי למדא (HSM - 29) • נמל שארקו ‏(HSM - 28) • נמל פאראדייס ‏(HSM - 30) • נקודת מצ'ניקוב ‏(HSM - 45) • פורט לוקרוי ‏(HSM - 61) |  |
מחלף קיסריה

| --- | --- |
 תאריך הקמה:  סוף 1970
 מיקום:  קיסריה
 כבישים במחלף:    כביש 2   כביש 65
 אתרים סמוכים:  תחנת הכוח אורות רבין
 קואורדינטות:  32°28′20″N 34°54′00″E﻿ / ﻿32.47222222°N 34.9°E﻿ / 32.47222222; 34.9
 
  (למפת הכרמל מוגדלת) מחלף קיסריה(למפת הכרמל רגילה) מחלף קיסריה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף קיסריה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף קיסריה
 
מֶחלַף קֵיסַרְיָה הוא מחלף המקשר בין כביש 2 לכביש 65. המחלף נקרא על שם היישוב הסמוך אליו קיסריה.
המחלף בנוי בתצורת מחלף עלה תלתן חלקי עם גשר העובר בתוואי כביש 2 ומאפשר פניה רציפה מכביש 65 לכביש 2 באמצעות רמפות מעגליות. שתי פניות שמאלה הנותרות מתבצעות באמצעות צמתים. המחלף הוקם בתחילת שנות ה-70 לאחר סלילת כביש 2 בקטע מקיסריה לחיפה והשלמת הקטע המערבי של כביש 65 בסוף 1970.
הערות שוליים

↑  זלמן חן, העבודה נעשית כמתוכנן, דבר, 25 במאי 1971
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף אולגה | מחלפים בכביש 2 | הבא: מחלף אור עקיבא מערב |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ורג' גילברט סקוט

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1811 Gawcott, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 במרץ 1878 (בגיל 66) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 זרם באמנות:  התחייה הגותית 
 יצירות ידועות:  קתדרלת קרייסטצ'רץ', קתדרלת סנט מרי (גלאזגו), קתדרלת סנט מרי (אדינבורו), כנסיית ניקולאי הקדוש 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב המלכותית (1859)  Knight Bachelor 
 בן או בת זוג:  קרוליין אולדריד (5 ביוני 1838–?) 
 צאצאים:  ג'ורג' גילברט סקוט הבן, ג'ון אולדריד סקוט 
 חתימה:   
 
סר ג'ורג' גילברט סקוט (באנגלית: George Gilbert Scott;‏ 13 ביולי 1811 – 27 במרץ 1878) היה אדריכל אנגלי, הנחשב לאחד ממובילי האדריכלים בתקופה הוויקטוריאנית.