רשת חברתית מקוונת
היבטים חברתיים ופסיכולוגיים > גישות להשפעותיהן החברתיות של הרשתות החברתיות

קיימת גישה אופטימית ביסודה, המחשיבה את העידן הדיגיטלי המודרני בו יש לרשתות חברתיות תפקיד מרכזי כרנסנאס דיגיטלי. הרנסנאס יצר מגוון רחב של מוצרים תרבותיים חדשים שהצרכנים נחשפים ואוהבים שבעבר לא היו מתקבלים על ידי שומרי הסף המסורתיים. נראה ששינוי תרבותי שכזה לא היה מתרחש בלעדי הרשתות החברתיות המקוונות. בעוד בעבר יוצרי התרבות המסורתיים הגיעו מתעשיות תקשורת ההמונים, ונבחרו בעיקר על ידי שומרי סף בתאגידי המדיה הגדולים, רשתות חברתיות מאפשרות לקהל להיחשף למגוון גדול של מוצרי תרבות שמפיקים יוצרים מרקעים מגוונים, והקהל לעיתים מפתיע ואוהב סוגות ויצירות שבעולם המדיה המסורתי לא היו זוכים להפקה והפצה. גישה אופטימית זו מתמקדת בהשלכות חברתיות הנתפסות כחיוביות, דוגמת אתרים המנצלים את הכוח של הרשתות החברתיות למטרת השגת מימון ותרומות והיווצרותן של קהילות מקוונות שעשויות לעודד שיתופי פעולה ועזרה הדדית.
ישנן גם גישות ביקורתיות יותר המתמקדות בסכנות וחסרונות מיידיים של אתרי הרשת החברתית הם פגיעה בפרטיות, הפצת פייק ניוז, סכנת התמכרות ובריונות רשת. אותן קהילות שנוצרות ברשתות החברתיות עלולות לקדם גם השלכות שליליות יותר על החברה, דוגמת הסרה שעלולה אף להיתרגם לאלימות עממית מאורגנת, והפצה של מידע שמטרתו לערער תחת היסודות המלכדים את החברה ותחת האמון במוסדות המדינה, כאשר מידע זה מופץ לעיתים גם על ידי גורמים ממדינות יריבות.
בספרו "The Wealth of Networks" משנת 2006, כותב יוחאי בנקלר על אופי הקשרים החברתיים בעולם המקוון, ומנסה להפריך מספר טענות המתייחסות לתפקידה של הרשת בתהליכים חברתיים של האדם. בין הטענות איתן הוא מתמודד עומדת הצגתה של הרשת ככרוכה בפיצול וניכור חברתי; האדם מאבד את קשריו והופך מנוכר ומבודד. טענה נוספת מציגה את הרשת כשואבת אליה את משתמשיה, ובכך מפחיתה את הזמן שהם מבלים עם משפחותיהם - הפגיעה היא באיכות הקשר וגם בזמן. בתגובה לטענות אלו, מציג בנקלר מחקרים המראים כי קשרים מקוונים מתפתחים לצד קשרים פיזיים ולא במקומם, וכי הקשרים המקומיים של אדם עם משפחתו וחבריו כמעט ולא מושפעים מהשימוש ברשת. יתרה מכך, אם קיימת השפעה על קשרים אלה, מדובר בהשפעה חיובית. לטענתו, בני האדם, בין אם הם מחוברים לרשת ובין אם לא, מעדיפים לתקשר עם אנשים הקרובים אליהם מבחינה גאוגרפית. בנוסף, אנשים המשתמשים באינטרנט מדווחים כי הם אף הגדילו את מספר האנשים אשר נשארו איתם בקשר מבלי שהדבר יפגע בכמות הזמן שהם מבלים עם משפחתם. להפך, נראה כי קשרים משפחתיים וחברתיים מתחזקים עם השימוש ברשתות החברתיות. יתרון נוסף שמציע בנקלר הוא כי בקשר שבין הרשת והפרט, האדם יכול לעצב את קשריו המקוונים, מפני שהם דינמיים; הוא יכול לארגן אותם כך שיתאימו לו יותר - למשל, אדם יכול להשתמש ברשת כדי לרכך קשרים היררכיים נוקשים בעוד שהוא מגשר על הפער הקיים בעולם האמיתי.
בשנותיהן הראשונות התדמית של הרשתות החברתיות הייתה בסך הכל חיובית, והן נתפסו בציבור הרחב כתופעה שמועילה לחברה, אולם נקודת מפנה בתדמית זו הייתה פרשת קיימברידג' אנליטיקה בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016, ששמה במרכז השיח הציבורי את נכונותם של גורמים שונים בעלי אינטרס להשפיע על דעת קהל באמצעות רשתות חברתיות. בשנים אלו, במקביל, תופעות נוספות כמו רשתות בוטים ומערכות להפצת חדשות כזב הפכו לנפוצים יותר, והחלו להישמע עוד ועוד קולות שקראו לראשי חברות הרשתות החברתיות לקחת אחריות על ההשפעות החברתיות שלהן, ולקראת סוף העשור בחנו החברות מנגנונים שונים במטרה לנסות ולהפחית תופעות חברתיות שליליות שנגרמות כתוצאה מהפלטפורמות.
החשש מפני שימוש ברשתות החברתיות לתעמולה בהקשר פוליטי, היה גדול במיוחד, בגלל החשש להטיה שתיווצר בקרב מקבלי ההחלטות. לדוגמה, בהתערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016, כאשר הפעילה הממשלה הרוסית גופים כמו "הסוכנות לחקר האינטרנט" במטרה לחבל בקמפיין של הילרי קלינטון, ולסייע להיבחרותו של דונלד טראמפ, פוליטיקאים ואנשי תקשורת רבים – בהם מייקל מקפול שכיהן כשגריר ארצות הברית ברוסיה, ושון האניטי, איש הרדיו ומגיש בולט של רשת פוקס ניוז – הגיבו לציוצים מחשבונות מזויפים אלה מבלי לדעת שהם קשורים לרוסיה.
בשנת 2020, לקראת התקרבותן של בחירות נוספות לנשיאות ארצות הברית, ובמיוחד על רקע הפיכתה של מגפת הקורונה לתופעה עולמית בעלת השפעות חברתיות רחבות - תופעה שדרשה שיתוף פעולה חברתי בקנה מידה רחב והעלתה את רף ההשלכות שעלולות להיות למקרים בהן יופצו באמצעות רשתות חברתיות שמועות שקריות או קריאות המוניות למרוד בהנחיות - הגבירו הרשתות החברתיות את המאמצים שלהן במניעת תופעות אלו, והידקו אותן באופן חסר תקדים סביב הבחירות עצמן, למניעת הפצה נרחבת של מידע שקרי. המתח הרב בציבור בתקופת הקורונה גרם להקצנה מהירה של מאמצים אלו, כאשר נוצר חרם מפרסמים חסר תקדים על הרשתות החברתיות, ונסגרו בתוך זמן קצר חשבונות רבים ברשתות שונות שהיו מקושרים במשך שנים להסתה ולפילוג.
הספר האביב המערבי מאת ניר שוולב (2022) בוחן את השפעת העידן הדיגיטלי ובכלל זה הרשתות החברתיות על היציבות החברתית בחברות מערבית. בשער השני לספר מתוארים תהליכים סוציולוגיים בצילן של הרשתות החברתיות. הספר מתאר באופן כמותי ואיכותי כיצד תהליך הקיטוב תפס תאוצה, במיוחד החל משנת 2008. לדוגמה, תהליך הסגרגציה של תומאס שלינג שבעולם האמיתי יכול להתארך על פני שנים מתקצר לכדי ימים ודקות ברשתות החברתיות. דוגמאות אחרות כוללות הגברת הניכור החברתי בין קבוצות בחברה בסיוע אקטיבי של הרשתות, והאצת תהליכי הקצנה כמו משחק השיום (the naming game) במצב בו הקישוריות החברתית גדלה באופן משמעותי[דרושה הבהרה].