stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יין טיילור
מאמרים נבחרים

Taylor, Jean E. (1976), "The structure of singularities in soap-bubble-like and soap-film-like minimal surfaces", Annals of Mathematics. Second Series, 103 (3): 489–539,doi:10.2307/1970949, MR 0428181.
Taylor, J. E.; Cahn, J. W.; Handwerker, C. A. (1992), "Overview No. 98. I. Geometric models of crystal growth", Acta Metallurgica et Materialia, 40 (7): 1443–1474,doi:10.1016/0956-7151(92)90090-2.
Taylor, J. E. (1992), "Overview No. 98. II. Mean curvature and weighted mean curvature", Acta Metallurgica et Materialia, 40 (7): 1475–1485, doi:10.1016/0956-7151(92)90091-R.
Almgren, Fred; Taylor, Jean E.; Wang, Lihe (1993), "Curvature-driven flows: a variational approach", SIAM Journal on Control and Optimization, 31 (2): 387–438,doi:10.1137/0331020, MR 1205983.
Cahn, J. W.; Taylor, J. E. (1994), "Overview No. 113. Surface motion by surface diffusion", Acta Metallurgica et Materialia, 42 (4): 1045–1053, doi:10.1016/0956-7151(94)90123-6.
Taylor, Jean E. (2003), "Some mathematical challenges in materials science", Bulletin of the American Mathematical Society, 40 (1): 69–87, doi:10.1090/s0273-0979-02-00967-9, MR 1943134.
Taylor, Jean E. (2006), "Soap bubbles and crystals", Resonance, 11 (6): 26–30, 111.93.135.171
הערות שוליים

1 2 3  Association for Women in Mathematics, "Jean E. Taylor: Five Little Crystals and How They Grew", Profiles of Women in Mathematics: The Emmy Noether Lectures, Association for Women in Mathematics, 2003, retrieved 2012-07-04. (ארכיון)
↑  Larry Riddle, Biographies of Women Mathematicians agnes scott college "Jean Taylor"
↑  jean tylor, 3. Taylor, Jean E. (1976), "The structure of singularities in soap-bubble-like and soap-film-like minimal surfaces", Annals of Mathematics. Second Series, 103 (3): 489–539,doi:10.2307/1970949, MR 0428181.
↑  Frederick J Almgren Jr and Jean E Taylor, 4. Taylor, Jean E. (2006), "Soap bubbles and crystals", Resonance, 11 (6): 26–30, 111.93.135.171
↑  jean taylor, http://www.math.rutgers.edu/~taylor (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604608805171  BnF: cb13750804d (data)  ISNI: 0000 0001 0157 0839  LCCN: nr92006727  MGP: 6182  ORCID: 0000-0001-8357-2677  SUDOC: 073324957  VIAF: 49403092   WorldCat (עם VIAF): 49403092
ג'יין יולן

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1939 (בת 85) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט, התיכון למוזיקה ולאמנות, מכללת סמית', Staples High School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1960 
 פרסים והוקרה:  מדליית רג'ינה (1992)  פרס נבולה  הפרס המיתופואטי 
 www.janeyolen.com
 
ג'יין היאט יולן (באנגלית: Jane Hyatt Yolen, נולדה ב-11 בפברואר 1939) היא סופרת מדע בדיוני ופנטסיה ומשוררת יהודיה-אמריקאית. ידועה יותר מכל בשל ספרה חשבון השטן (The Devil's Arithmetic, 1988) והסרט שנעשה על פיו. זוכת פרס נבולה פעמיים, ופרסים רבים נוספים בגין ספריה וסיפוריה. ב-2017 הייתה הסופר ה-33 (הסופרת החמישית בלבד, אחרי אורסולה לה גווין, אן מק'קפרי, קוני ויליס וסי. ג'יי. צ'רי), שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה. כותבת גם לילדים ולנוער. כתבה וערכה עד כה יותר מ-300 ספרים, אשר חלקם תורגמו לכעשר שפות ויותר.
קורות חיים

יולן נולדה ב-1939 בניו יורק, ארצות הברית, בתם הבכורה של איזבל (לבית ברלין), עובדת סוציאלית וויל היאט יולן, עיתונאי. יש לה אח אחד, צעיר ממנה בשלוש שנים. כשהייתה בת 14 עברה המשפחה לקונטיקט ושם יולן סיימה בית ספר תיכון, כאשר בתקופת לימודיה היא משמשת כעורכת החדשות של עיתון בית הספר ובמקביל גם קפטיין נבחרת הכדורסל לנערות.
למדה במכללת סמית', מסצ'וסטס, שם קיבלה תואר ראשון בספרות אנגלית, דתות ולימודי רוסיה, ב-1960. בקולג' הייתה נשיאת מועצת העיתונות, זכתה בפרסים בגין כתיבה עיתונאית וכתיבת שירים, ופרסמה בכוחות עצמה את ספר השירים הראשון שלה. אחדים מהשירים שבספר התפרסמו גם בבמות עיתונאיות שונות כמו The Grecourt Review, Chicago Jewish Forum ועוד.
ב-1962, כשנתיים לאחר סיום הקולג' נישאה לדייוויד סטמפל, לימים פרופסור למדעי המחשב וראש המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת מסצ'וסטס. הנישואין החזיקו מעמד 44 שנים, עד פטירתו ב-2006. נולדו להם שלושה ילדים.
ב-1976 סיימה יולן תואר שני בחינוך, באוניברסיטת מסצ'וסטס וב-1980 קיבלה לראשונה תואר דוקטור לשם כבוד מקולג' במסצ'וסטס. בהמשך היא קיבלה עוד חמישה תוארי דוקטור לשם כבוד נוספים, ממכללות ואוניברסיטאות שונות במסצ'וסטס ובניו המפשייר ושנים אחדות גם לימדה בקולג'.
מ-1986 עד 1988 כיהנה כנשיאת "אגודת סופרי המדע הבדיוני של אמריקה" וכמו כן, כיהנה וממשיכה לכהן מזה עשרות שנים, בדירקטוריון אגודת סופרי ומאיירי ספרי הילדים האמריקאית. בנוסף, היא לימדה סופרים חדשים, כתיבה לילדים ולנוער, בסדנת כתיבה מיוחדת שניהלה במשך למעלה מעשרים שנה.
נכון ל-2014 היא מתגוררת לסירוגין, במסצ'וסטס ובסקוטלנד, משמשת כעורכת בכמה מגזינים וממשיכה לכתוב וללמד כתיבה.
כתיבתה

הספר הראשון של יולן, שיצא לאור בהוצאה מסחרית, היה Pirates in Petticoats, בשנה שלאחר סיום לימודיה בקולג', 1961. הספר היה דוקומנטרי ועסק בנשים פיראטיות. את ספרה ה-300 היא כתבה ב-2010 וגם לאחר מכן המשיכה וממשיכה לכתוב.
ספרה המפורסם ביותר The Devil's Arithmetic (חשבון השטן) יצא לאור ב-1988 והיה מועמד לפרס נבולה לאותה שנה. הספר זכה בשנה שלאחר מכן בפרס הלאומי לספרים יהודיים בקטגוריית ספרי ילדים ונוער ועשר שנים לאחר מכן, ב-1999 עובד לסרט טלוויזיה באותו שם, בכיכובן של קירסטן דנסט, בריטני מרפי, מימי רוג'רס ולואיז פלטשר. דסטין הופמן היה המפיק בפועל וגם קריין בהקדמה לסרט. התסריטאי רוברט אברך זכה בפרס אמי על כתיבת התסריט.
ספריה של יולן תורגמו לשפות רבות, ובין השאר: אפריקנס, גרמנית, דנית, יפנית, נורווגית, סינית, ספרדית, פורטוגזית, צרפתית, שוודית, וכן לשפת ברייל. בעברית יצאו לאור רק שני ספרי ילדים שלה, אותם אייר מרק טיג - איך דינוזאורים אומרים לילה טוב?, הוצאת בבל, תרגום: דינה זוהר, 2001 ואיך דינוזאורים אוכלים?, בהוצאת מודן, תרגום: חגי ברקת, 2007. כמו כן, בגיליון 19 (אוקטובר 2003) של מגזין האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה "המימד העשירי" הופיע סיפור קצר פרי עטה בתרגומו של רמי שלהבת, גברת רגליים - קרות היקרה.
פרסים

יולן זכתה בפרסים רבים על כתיבתה. בין השאר, ניתן למנות בהם את:
שני פרסי נבולה (Nebula Award), פרס ריזלינג (Rhysling), פרס משאל הקוראים של המגזין של אסימוב (Asimov’s Magazine Reader’s Poll award), פרס עולם הפנטסיה (World Fantasy Award), מועמדות לפרס הלאומי לספרים (National Book Award nomination), פרס סקיילרק (Skylark Award), פרס הספר היהודי (Jewish Book Award), פרס התאחדות הספריות היהודיות (Association of Jewish Libraries Award), מדליית רג'ינה (the Regina Medal), פרס קרלן (Kerlan Award), פרס אגודת הסופרים לילדים (Society of Children's Book Writers Award), פרס אסלן מטעם האגודה המיתופואטית (Mythopoetic Society's Aslan Award) שלוש פעמים, מדליית כריסטופר (Christopher Medal) פעמיים, פרס דדאלוס (Daedalus Award) ועוד פרסים רבים, לרבות פרסים בגין מפעל חיים, מאוניברסיטת מינסוטה, התאחדות המדע הבדיוני של ניו אינגלנד (New England Science Fiction Association) ועוד.
ה"ניוזוויק" כינה את יולן - "הנס כריסטיאן אנדרסן האמריקאית" ואילו "הניו יורק טיימס" כינה אותה "המקבילה המודרנית של איזופוס".
ראו גם

אלפרד בסטר
ג'ונתן לת'ם
ויליאם טן
הערות שוליים

↑  רשימת זוכי הפרס החל מ-1975
↑  רשימת ספרים חלקית ב"אמזון"
↑  רשימת ספרים חלקית באתר "GoodReads"
↑  "Jane Yolen Writes 300th Book: Award Winning Children's Book Author Writes About Desire To 'Type Faster'", באתר הפינגטון פוסט
↑  יעל דר, לדינוזאורולוגים (ולחובבים גם), באתר הארץ, 6 ביוני 2001
↑  "A Conversation With Jane Yolen", יוני 2002, The Internet Writing Journal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301309105171  PLWABN: 9810605878105606  BIBSYS: 99003789  BNE: XX1163152  BnF: cb120399101 (data)  CiNii: DA04291991  GND: 128760893  ISNI: 0000 0001 2148 927X  LCCN: n79018131  LNB: 000023772  MusicBrainz: cc98eb6e-5383-4a57-91dc-342af5bddbe2  NDL: 00517098  NKC: mzk2002148115  NLA: 35136277  NLG: 79613  NLK: KAC200807111  NTA: 073712531  RERO: 02-A005672612  SNAC: w60c50vq  SUDOC: 028594916  Trove: 837877  VIAF: 119320611   WorldCat (עם VIAF): 119320611
ג'יין לפוטייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בדצמבר 1944 (בת 79) איפסוויץ', סאפוק, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  ג'יין אליזבת מארי בורגס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק  Northgate High School 
 בן או בת זוג:  רולנד ג'ופה (1974–1980) 
 צאצאים:  רואן ג'ופה 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר (1981) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יין אליזבת מארי לפוטייר (באנגלית: Jane Elizabeth Marie Lapotaire; נולדה ב-26 בדצמבר 1944) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה

ג'יין אליזבת מארי בורגס נולדה באיפסוויץ' שבסאפוק, בתה של לואיז אלזי (בורגס). אביה החורג, איב לפוטייר, עבד בתעשיית הנפט והיה במקור מקוויבק שבקנדה.
בשנות השישים של המאה העשרים למדה משחק בבית הספר של תיאטרון בריסטול אולד ויק. הופעתה בתפקיד מארי קירי בסרט באותו שם משנת 1977 זיכתה אותה בהכרה רחבה. ב-1978 גילמה את דמותה של אדית פיאף במחזה "פיאף" מאת פאם ג'מס בבימויו של הווארד דייוויס עבור הלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד על האייבון. ב-1979 הופיעה באותו מחזה בתיאטרון ורהאוס בקובנט גרדן.
שנתיים אחר כך הוצג המחזה בברודוויי, ולפוטייר זכתה על הופעתה בפרס טוני לשחקנית ראשית הטובה ביותר במחזה.
לפוטייר כתבה ספרי זכרונות אחדים: "Grace and Favour",‏ "Out of Order: A Haphazard Journey Through One Woman's Year", ו-"Everybody's Daughter, Nobody's Child", הכולל תיאור של ילדותה בלווינגטון רואד באיפסוויץ'.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לפוטייר הייתה נשואה לבמאי הקולנוע רולנד ג'ופה בין השנים 1974 ל-1980. לבני הזוג נולד בן אחד רואן ג'ופה (יליד 1973) שהוא תסריטאי ובמאי. אחרי גירושיהם הייתה לפוטייר בת זוגו של השחקן מייקל פנינגטון.
בשנת 2000 כשעבדה בצרפת סבלה לפוטייר מדימום מוחי. על החלמתה מהמחלה כתבה בספרה "Time Out of Mind".
ג'יין לפוטייר היא נשיאת כבוד של מועדון התיאטרון של בריסטול אולד ויק, והיא נשיאה של ארגון ידידי שייקספיר גלוב.
הערות שוליים

↑  Profile, filmreference.com
↑  Young, Marielle. "Stars Who Won a Tony Award and an Olivier Award for the Same Role". The Official Website of the American Theatre Wing's Tony Awards. נבדק ב-19 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lapotaire, Jane (1989). Grace and Favour. Macmillan. ISBN 0333481038.
↑  Lapotaire, Jane (1999). Out of Order: A Haphazard Journey Through One Woman's Year. Kyle Cathie. ISBN 1856263169.
↑  Lapotaire, Jane (2007). Everybody's Daughter, Nobody's Child. London: Virago. ISBN 1844084167.
↑  According to the GRO at findmypast.co.uk
Roland V I Joffe married Jane E M Lapotaire in 1974
↑  Daniel Farson, "The Latest Prince", The Sunday Telegraph, July 1980.
↑  Lapotaire, Jane (2004). Time Out Of Mind. London: Virago Press. ISBN 1844080552.
↑  "BBC Shakespeare Antony and Cleopatra". נבדק ב-14 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "There's Only One Jimmy Grimble". נבדק ב-14 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס טוני לשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזה |
| --- | --- | --- |
| 1947–1975 | אינגריד ברגמן / הלן הייז (1947) • ג'ודית אנדרסון / קתרין קורנל / ג'סיקה טנדי (1948) • מרטיטה האנט (1949) • שירלי בות' (1950) • אוטה האגן (1951) • ג'ולי האריס (1952) • שירלי בות' (1953) • אודרי הפבורן (1954) • ננסי קלי (1955) • ג'ולי האריס (1956) • מרגרט לייטון (1957) • הלן הייז (1958) • גרטרוד ברג (1959) • אן בנקרופט (1960) • ג'ואן פלורייט (1961) • מרגרט לייטון (1962) • אוטה האגן (1963) • סנדי דניס (1964) • איירין וורת' (1965) • רוזמרי האריס (1966) • בריל ריד (1967) • זואי קולדוול (1968) • ג'ולי האריס (1969) • תמי גריימס (1970) • מורין סטייפלטון (1971) • סאדה תומפסון (1972) • ג'ולי האריס (1973) • קולין דיוורסט (1974) • אלן בורסטין (1975) |  |
| 1976–2000 | איירין וורת' (1976) • ג'ולי האריס (1977) • ג'סיקה טנדי (1978) • קונסטנס קאמינגס / קרול שלי (1979) • פיליס פרליך (1980) • ג'יין לפוטייר (1981) • זואי קולדוול (1982) • ג'סיקה טנדי (1983) • גלן קלוז (1984) • סטוקרד צ'אנינג (1985) • לילי טומלין (1986) • לינדה לאבין (1987) • ג'ואן אלן (1988) • פולין קולינס (1989) • מגי סמית' (1990) • מרסדס רוהל (1991) • גלן קלוז (1992) • מדלין קאן (1993) • דיאנה ריג (1994) • שרי ג'ונס (1995) • זואי קולדוול (1996) • ג'נט מק'תיר (1997) • מארי מולן (1998) • ג'ודי דנץ' (1999) • ג'ניפר אילי (2000) |  |
| 2001–הווה | מרי-לואיז פארקר (2001) • לינדזי דאנקן (2002) • ונסה רדגרייב (2003) • פלישיה רשאד (2004) • שרי ג'ונס (2005) • סינת'יה ניקסון (2006) • ג'ולי וייט (2007) • דיאנה דונאגן (2008) • מרשה גיי הארדן (2009) • ויולה דייוויס (2010) • פרנסס מקדורמנד (2011) • נינה אריאנדה (2012) • סיסלי טייסון (2013) • אודרה מקדונלד (2014) • הלן מירן (2015) • ג'סיקה לאנג (2016) • לורי מטקאלף (2017) • גלנדה ג'קסון (2018) • איליין מאי (2019) • מרי-לואיז פארקר (2021) • דירדרה אוקונל (2022) • ג'ודי קומר (2023) ‏•‏‏ שרה פולסון (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327502705171  PLWABN: 9810561622105606  BNE: XX4581676  BnF: cb141965268 (data)  GND: 140663304  ISNI: 0000 0001 1681 0057  LCCN: n81069606  NKC: pna2009482620  NTA: 296739731  SUDOC: 060794429  VIAF: 85145135   WorldCat (עם VIAF): 85145135
בית פוג'יווארה

חמולת פוג'יווארה (ביפנית: 藤原氏,‏ Fujiwara) הייתה חמולה חזקה של עוצרים ביפן, אשר לתקופה מסוימת החזיקה במונופול על תפקיד הסקאן, הסֵשוּ והקמפקוּ. המייסד, נאקאטומי נו קאמאטרי, קיבל את שם המשפחה פוג'יווארה מהקיסר טנג'י. החמולה שלטה בפוליטיקה היפנית בתקופת הייאן, ונשארה בעלת השפעה רבה גם בתקופות שלאחריה.
אילן היוחסין של פוג'יווארה
תקופת אסוקה ונארה

תחילת השתלטותה של חמולת פוג'יווארה על הפוליטיקה היפנית הייתה בתקופת אסוקה. נאקאטומי נו קאטאמרי, שהשתייך למשפחת האצולה הנמוכה נאקאטומי, הוביל מהמפכה צבאית כנגד הסוגה בשנת 594, והנהיג סדרת שינויים גורפים בממשלה, שלאחר מכן יקראו רפורמת טאיקה. בשנת 668, העניק הקיסר טנג'י לנאקאטומי את התואר קאבאנה פוג'יווארה נו אסון. שם המשפחה פוג'יווארה עבר לבנו השני ויורשו של נאקאטומי, פוג'יווארה נו פוּהיטוֹ, אשר היה דמות חשובה בחצרם של מספר קיסרים וקיסריות, בתחילת תקופת נארה. הוא העניק את בתו מיאקו, כפילגש לקיסר מוֹמוּ. בנה, הנסיך אוביטו, הפך לקיסר שוֹמוּ. פוהיטו הצליח גם להפוך בת נוספת, קומיושי, לבת זוגו הקיסרית של הקיסר שומו. היא הייתה בת הזוג הקיסרית הראשונה אשר לא הגיעה מהמשפחה הקיסרית עצמה. לפוהיטו היו ארבעה בנים אשר כולם הקימו משפחות. ביניהם, משפחת הוקֶה (המשפחה הצפונית), אשר נטלה את השליטה בחמולה כולה.
תקופת הייאן

במהלך תקופת הייאן הצליחה משפחת הוקה ליצור לעצמה זכות תורשתית על תפקיד העוצרים, הן כיועצים לקיסר קטין (סשו), והן לקיסר בגיר (קמפקו). מספר בני פוג'יווארה מילאו תפקידים אלה מספר פעמים, ואף במהלך כהונתם של מספר קיסרים. בני משפחה פחות מכובדים שימשו כאצילי חצר הקיסרות, מושלי פרובינציות וסגני מושלים, אצולת פרובינציות וסמוראי. פוג'יווארה הייתה אחת מארבע המשפחות החזקות אשר שלטו בפוליטיקה היפנית בתקופת הייאן, והחשובה שבהם. האחרות היו טאצ'יבאנה, טאירה ומינמוטו. משפחת פוג'יווארה נטלה לעצמה כוח עצום, בייחוד במאות ה-10 וה-11, שבהן היו הקיסרים בובות על חוט בידי המשפחה.
חמולת פוג'יווארה שלטה בממשלת יפן בשנים 794–1160. אין נקודת זמן ברורה לתחילת ההשתלטות. לעומת זאת, עוצמתם הרבה אבדה עם ייסוד השוגונות הראשונה על ידי מינמוטו נו יוריטומו, בשנת 1192. נסיכי החמולה שימשו תחילה כשרים הבכירים בחצר הקיסרות (קמפקו) ועוצרים (סשו) בשביל הקיסרים הקטינים. הם היו הכוח שמאחורי הכתר במשך שנים רבות. אך מסתבר שהם מעולם לא שאפו לתפוס את מקום השושלת הקיסרית. במקום, כוחם עלה על ידי בריתות נישואין עם המשפחה הקיסרית. מכיוון שבנות הזוג הקיסריות, הבנים ולעיתים הקיסרים עצמם היו שייכים לחמולת פוג'יווארה, בדרך כלל היו ראשי החמולה חותנים, גיסים, דודים או סבים של הקיסר. שיא כוחה של החמולה הגיע עם פוג'יווארה נו מיצ'ינאגה, ששימש קמפקו שנים רבות, היה סבם של שלושה קיסרים, אביהם של שש קיסריות או בנות זוג קיסריות וסבם של עוד שבע בנות זוג קיסריות. אין זו הגזמה לומר שהיה זה מיצ'ינאגה אשר שלט ביפן בשנים אלו, ולא הקיסרים.
תקופת הייאן > הידרדרות

ארבעים שנה בלבד אחרי מותו של מיצ'ינאגה, לא הצליחה חמולת פוג'יווארה למנוע את עלייתו לשלטון של הקיסר גו-סנג'ו, הקיסר הראשון מאז הקיסר גו-אודה, שלא השתייך לחמולת פוג'יווארה. הקמת משרד האין נו צ'ו, החל משנת 1087, המשיך להפחית את כוחם של בני החמולה בחצר הקיסרות.
תקופת הייאן, בשליטת פוג'יווארה, הגיעה לסיומה במאה ה-12 עם מרד הוגן, והביאו לעלייתה של חמולת טאירה כחמולה החזקה ביותר במדינה בשנת 1156. בשנת 1160, במהלך מרד הייג'י, הביס צבא טאירה את צבא הקואליציה של פוג'יווארה ומינמוטו, ובכך סיים את תקופת שלטונם של בני חמולת פוג'יווארה.
תקופת הייאן > התפצלות

במהלך המאה ה-13, התחלק הבית הצפוני של חמולת פוג'יווארה לחמישה בתי עוצרים: קוֹנוֹאֵה, טאקאטסוּקאסה, קוּג'וֹ, ניג'וֹ ואיצ'יג'וֹ. הם החזיקו במונופול על תפקידי הסשו והקמפקו, ושירתו בתורות. הכוח הפוליטי עבר מחצר הקיסרות בקיוטו למעמד הלוחמים בכל חלקי הארץ. למרות זאת, צאצאי חמולת פוג'יווארה נשארו יועצים נאמנים, עוצרים ושרים בכירים בחצר הקיסרות במשך דורות רבים, אפילו עד המאה ה-20. ככאלה, היה להם כוח פוליטי והשפעה רבה, עובדה שגרמה ללוחמים יריבים, ואחר כך גם לבאקופו לכרות איתם בריתות.
עד לנישואי הנסיך הירוהיטו לנסיכה קוני נאגאקו בינואר 1924, נבחרו נשות הקיסר ובנות זוגו מאחד מבתי פוג'יווארה. נסיכות קיסריות נישאו לעיתים קרובות לאצולת פוג'יווארה, במשך 1,000 שנים לפחות. בתו השלישית של הירוהיטו, טאקאנומיה, נישאה לבן משפחת טאקאטסוּקאסה.
תקופת הייאן > עוצרים

| עוצר | שנות חייו | סשו | קמפקו |
| --- | --- | --- | --- |
| יושיפוסה | 804–872 | 866–872 | – |
| מוטוטסונה | 836–891 | 876–884 | (887–890 |
| טאדאהירה | 880–949 | 930–941 | 941–949 |
| סאניורי | 900–970 | 969–970 | 967–969 |
| קורטאדה | 924–972 | 970–972 | – |
| קאנמיצ'י | 925–977 | – | 973–977 |
| יוריטאדה | 924–989 | – | 977–986 |
| קאניי | 929–990 | 986–990 | 990 |
| מיצ'יטאקה | 953–995 | 990–993 | 993–995 |
| מיצ'יקאנה | 961–995 | – | 995 |
| מיצ'ינאגה | 966–1028 | 1016–1017 | – |
| יורימיצ'י | 990–1074 | 1017–1020 | 1020–1068 |
| נורימיצ'י | 997–1075 | – | 1068–1075 |
| מורוזאנה | 1042–1101 | 1087–1091 | 1075–1087, 1091–1094 |
| מורומיצ'י | 1062–1099 | – | 1094–1099 |
| טאדאזאנה | 1078–1162 | 1107–1114 | 1106–1107, 1114–1121 |
| טאדאמיצ'י | 1097–1164 | 1123–1129, 1142–1151 | 1121–1123, 1129–1142, 1151–1158 |
| מוטוזאנה | 1143–1166 | 1165–1166 | 1158–1165 |
| מוטופוסה | 1144–1230 | 1166–1173 | 1173–1179 |
| מורויֵה | 1172–1238 | 1184 | – |
פוג'יווארה נו מושימרו
ג'מאל מגלור

| --- | --- |

מגלור בעת זריקה מקו העונשין
 לידה:  21 במאי 1978 (בן 46) טורונטו שבאונטריו
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11 מטרים
 מספר:  21
 מכללה:  אוניברסיטת קנטקי
 דראפט:  בחירה מספר 19, 2000 שארלוט הורנטס
 קבוצות כשחקן
 2000–2005   2005–2006   2006–2007   2007   2008   2008–2011   2011–2012:  שארלוט/ניו אורלינס הורנטס   מילווקי באקס   פורטלנד טרייל בלייזרס   ניו ג'רזי נטס   דאלאס מאבריקס   מיאמי היט   טורונטו ראפטורס
 הישגים כשחקן
 נבחר למשחק האולסטאר (2004)   זכייה באליפות ליגת המכללות (1998)
 קבוצות כמאמן
 2013–:  טורונטו ראפטורס (עוזר מאמן)
 הישגים כמאמן
 אליפות NBA‏ (2019)
ג'מאל דיין מגלור (באנגלית: Jamaal Dane Magloire; בהגייה צרפתית: ז'מאל מגלואר; נולד ב-21 במאי 1978 בטורונטו, אונטריו) הוא כדורסלן עבר קנדי, ששיחק בעמדת הסנטר. למרות שנולד בטורונטו מורשתו באה מטרינידד וטובגו. מגלור השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בשנת 2004.
סטטיסטיקות ב-NBA > עונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000/2001 | שארלוט | 74 | 0 | 14.8 | .450 | .000 | .655 | 4.0 | .4 | .2 | 1.0 | 4.6 |
| 2001/2002 | שארלוט | 82 | 8 | 18.9 | .551 | .000 | .730 | 5.6 | .4 | .3 | 1.0 | 8.5 |
| 2002/2003 | ניו אורלינס | 82 | 82 | 29.8 | .480 | .000 | .717 | 8.8 | 1.1 | .6 | 1.4 | 10.3 |
| 2003/2004 | ניו אורלינס | 82 | 82 | 33.9 | .473 | .000 | .751 | 10.3 | 1.0 | .5 | 1.2 | 13.6 |
| 2004/2005 | ניו אורלינס | 23 | 22 | 30.6 | .432 | .000 | .602 | 8.9 | 1.3 | .3 | 1.0 | 11.7 |
| 2005/2006 | מילווקי | 82 | 82 | 30.1 | .467 | .000 | .535 | 9.5 | .7 | .3 | 1.0 | 9.2 |
| 2006/2007 | פורטלנד | 81 | 23 | 21.0 | .504 | .000 | .541 | 6.1 | .4 | .3 | .8 | 6.5 |
| 2007/2008 | ניו ג'רזי | 24 | 2 | 10.8 | .306 | .000 | .452 | 3.4 | .3 | .0 | .4 | 1.8 |
| 2007/2008 | דאלאס | 7 | 0 | 3.9 | .500 | .000 | .462 | 1.1 | .0 | .1 | .0 | 1.7 |
| 2008/2009 | מיאמי | 36 | 0 | 10.0 | .500 | .000 | .356 | 3.4 | .0 | .2 | .3 | 2.1 |
| 2009/2010 | מיאמי | 53 | 53 | 23.4 | .566 | .000 | .496 | 6.7 | 1.5 | .3 | 1.2 | 12.0 |
| 2010/2011 | מיאמי | 18 | 0 | 8.8 | .591 | .000 | .500 | 3.4 | .2 | .2 | .1 | 1.9 |
| 2011/2012 | טורונטו | 34 | 1 | 11.0 | 0.378 | 0.000 | 0.259 | 3.3 | 0.2 | 0.1 | 0.3 | 1.2 |
| קריירה |  | 680 | 314 | 21.5 | .480 | .000 | .639 | 6.5 | .6 | .3 | .9 | 7.2 |
| אולסטאר |  | 1 | 0 | 21.0 | .563 | .000 | .500 | 8.0 | .0 | 1.0 | 1.0 | 19.0 |
סטטיסטיקות ב-NBA > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000/2001 | שארלוט | 10 | 0 | 11.0 | .571 | .000 | .304 | 2.8 | .3 | .0 | .6 | 3.9 |
| 2001/2002 | שארלוט | 8 | 0 | 21.0 | .550 | .000 | .761 | 5.6 | .6 | .0 | 1.9 | 12.3 |
| 2002/2003 | ניו אורלינס | 6 | 6 | 31.3 | .449 | .000 | .758 | 8.3 | .3 | .7 | 1.0 | 11.5 |
| 2003/2004 | ניו אורלינס | 7 | 7 | 34.1 | .418 | .000 | .750 | 9.1 | .7 | .4 | 1.0 | 11.0 |
| 2005/2006 | מילווקי | 5 | 5 | 27.0 | .474 | .000 | .600 | 8.0 | 1.0 | .4 | 1.2 | 9.0 |
| 2008/2009 | מיאמי | 6 | 0 | 7.8 | .333 | .000 | .000 | 1.8 | .2 | .0 | .0 | .3 |
| 2009/2010 | מיאמי | 1 | 0 | 5.0 | .000 | .000 | .000 | 1.0 | .0 | .0 | .0 | .0 |
| 2010/2011 | מיאמי | 3 | 0 | 6.0 | .400 | .000 | .000 | 1.7 | .7 | .3 | .0 | 1.3 |
| קריירה |  | 46 | 18 | 19.8 | .470 | .000 | .682 | 5.3 | .5 | .2 | .9 | 7.3 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
מגלור במילווקי באקס
גילדה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  צ'ארלס וידור 
 הופק בידי:  וירג'יניה ון אפ 
 תסריט:  ג'ו אייזינגר, וירג'יניה ון אפ, בן הכט, מריון פרסונט 
 עריכה:  צ'ארלס נלסון 
 מוזיקה:  הוגו פרידהופר 
 צילום:  רודולף מטה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה, אייטונס, נטפליקס, Xfinity Streampix 
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 בפברואר 1946 
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מתח, סרט רומנטי, פילם נואר, gambling film 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גילדה (באנגלית: Gilda) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1946 בסגנון הסרט האפל.
הסרט, בכיכובם של ריטה הייוורת', גלן פורד וג'ורג' מקרידי ובבימויו של צ'ארלס וידור היה אחד משיאי "הסרט האפל", אף שבניגוד למקובל בסוגה זה, התרחש מחוץ לארצות הברית.
בת הים של ורשה

הסמל הנוכחי של ורשה
הסמל של ורשה העתיקה ממוקם על כריכת הספר "Regestrum proventuum et expensorum civitatis antiq [ue] varsaviae" משנת 1652
בת הים במרכז העיר העתיקה של ורשה
בת הים על נהר הוויסלה
בת הים בווידוקט סטניסלב מרקיביץ'
בת הים מאת וויצ'ך צ'רובש
בת הים מאת יז'י צ'וג'נאקי
בת הים של ורשה (בפולנית: Syrenka Warszawska) היא סמל של ורשה, המופיע בסמל העיר וכן בפסלים וציורים.
אטימולוגיה

סירנקה (syrenka) הפולנית קשורה לסירנה, אבל קרובה יותר לבתולת מים מתוקים בשם מלוסינה.
מקור

בסמל ורשה מ-1390 הוצג בעל חיים עם רגלי ציפור ופלג גוף עליון מכוסה בקשקשי דרקון. לחותם 1459 היו מאפיינים נשיים, פלג גוף עליון של ציפור, ידיים אנושיות, זנב דג ורגלי ציפור וטפרים. בתולת ים הופיעה לראשונה בסמל בשנת 1622. מקור ההשראה לסמל כנראה בספר Physiologus מהמאה ה-2.
האגדה על בת הים של ורשה

על בת הים מסופרות מספר אגדות. ספרות העיר ומדריכי הטיולים אומרים שבתולת ים עצרה על גדת נהר ליד העיר העתיקה. דייגים הבחינו בגלים שנוצרו, ברשתותיהם שהסתבכו ודגיהם ששוחררו. הם תכננו ללכוד את האחראי, ואז שמעו את שירת בת הים והתאהבו. סוחר עשיר לכד וכלא את בת הים. כששמעו את זעקותיה, הצילו אותה הדייגים. מאז, בתולת הים, חמושה בחרב ובמגן, מוכנה לסייע בהגנה על העיר ותושביה.
לפעמים אגדה זו מורחבת ומספרת שבת הים הקטנה בקופנהגן היא אחותה של בת הים ורשה  והן הלכו מהים הבלטי לדרכים נפרדות.
לפי סיפור אחר היא עזרה לנסיך שאבד במהלך מסע ציד והוא ייסד את העיר לכבודה.
אנדרטאות ופסלים של בת הים ורשה > שוק העיר העתיקה

הפסל בכיכר העיר העתיקה של ורשה שיצר הפסל הוורסובי קונסטנטי הגל.
במקור (1855–1928) ומאז שנת 2000 הוא עומד בשוק. בזמנים אחרים הוא הועבר למקומות שונים בוורשה. בשנת 2008 הפסל המקורי עשוי אבץ ברונזה נלקח מהשוק לצורך עבודות תחזוקה. הפסל היה במצב גרוע מאוד עקב נזק מכני ומעשי ונדליזם רבים. המקור המתוקן הועבר למוזיאון ורשה, והוחלף בעותק של בית היציקה Jacek Guzera ב-Dąbrowie ליד קילצה .
אנדרטאות ופסלים של בת הים ורשה > Powiśle

פסל זה, עשוי סגסוגת ברונזה, הוקם באפריל 1939 ב- Powiśle ליד נהר הוויסלה. הפסלת היא לודוויקה ניטשובה, והפסל הוצג על ידי המשוררת קריסטינה קראהלסקה. במקור, תוכנן פסל זכוכית בגובה 20 מטר שיוצב על עמוד באמצע הוויסלה. מסיבות כלכליות נזנח הרעיון הזה, ונבחר פתרון צנוע יותר - פסל מוקף דגים ושחפים, שאמור היה לקום במזרקה.
האנדרטה לא הייתה ברשימת החפצים שיועדו על ידי הגרמנים לפירוק, היא גם הייתה מהבודדות ששרדו את מלחמת העולם השנייה ללא נזק גדול.
בסתיו 2006 נוסף לוח כסף של ה- Virtuti Militari לאנדרטה לגנרל סיקורסקי שזכה לה כהוקרה על הגנתו על ורשה בספטמבר 1939.
אנדרטאות ופסלים של בת הים ורשה > דרך מרקיביץ'

בשנת 1905 פסל בתולת ים של יאן ווידיגה הוקם על דרך סטניסלב מרקייביץ' ברחוב Karowa.