ציורי הסלע בוואל קמוניקה
מאפיינים > תיארוך ציורי הסלע > התיארוך המקובל

ב-1976 הציע ענתי לחלק את הציורים בהתאם לסגנונם לארבע תקופות מסופררות בספרות רומיות. הצעה זו היא כיום שיטת התיארוך המקובלת, אם כי מאז נערכו בה שינויים רבים. החלוקה המקובלת כיום, של התקופות שבהם נוצרו ציורי הסלע של ואל קמוניקה, היא:
התקופה האפיפלאוליתית (או התקופה המזוליתית, 8000 לפנה"ס עד 6000 לפנה"ס) – כמה אלפי שנים לאחר נסיגת הקרחון שכיסה את ואל קמוניקה (התקרחנות וירם - Würm glaciation). הגילופים נעשו על ידי ציידים נוודים שעקבו אחר הנדידה של טרפם. הדמויות המגולפות הן ציורים קטנים של בעלי חיים גדולים כדוגמת איילים, שהיו טרף טיפוסי לתקופה זו. הציורים מתארים גם בעלי חיים שנפצעו עם חניתות. אמנות סלע מסוג זה יכולה להיות אופיינית לציידים-לקטים וקשורה לתעשיית להבים ומיקרוליתים. דוגמה לציורים אלו מצויה בסלעים המגולפים של לואינה (Luine).
התקופה הנאוליתית (בין המאה החמישית למאה הראשונה של האלף הרביעי לפני הספירה בערך 5,500–3,300 לפני הספירה) – התפשטו שיטות חקלאיות בוואל קמוניקה, בהתאמה להיווצרותם של יישובי הקבע הראשונים. בתחום אמנות הסלע, דמויות אנושיות ומערכות של אלמנטים גאומטריים, כגון מלבנים, מעגלים ונקודות, מהווים את היסודות העיקריים של הקומפוזיציות ומשלימים את המשמעות הסמלית של הפטרוגליפים האנתרופומורפיים. דוגמאות לציורים מתקופה זו מצויים בשמורה האזורית של צ'טו (Ceto), צ'ימברגו (Cimbergo) ופספרדו (Paspardo). קיימת מחלוקת הנוגעת לתיארוך הנאוליתי של הדמויות האנתרופומורפיות הסכמתיות, המכונות "אוראנטי" (oranti, "דמויות מתפללות"), מכיוון שיש חוקרים שמתארכים אותם לתקופת הברונזה. על פי פרשנות זו, מערכת הדמויות היחידה המתייחסת לתקופת הנאוליתית, או לשלב התקופה הנאוליתית-תחילת התקופה הכלקוליתית (האלף הרביעי לפני הספירה), מורכבת מהתבניות הגאומטריות המתפרשות כייצוג טופוגרפי של אדמה מעובדת וחרושה.
התקופה הכלקוליתית (3,300 לפנה"ס – 2,500 לפנה"ס) – הופיעו מוטיבים חדשים, המתעדים את המצאת הגלגל, המצאת העגלה והצורות הראשונות של המטלורגיה. בסלעים חקוקים גרמי שמים, חיות, כלי נשק, איורים של חריש, שרשרות של בני אדם שכנראה מייצגות טקס דתי הקשור בפולחן האבות וסימנים נוספים. אמנות סלע אלפינית החלה להתפתח בתקופה זו. סלעים הוכתמו בסמלים שמימיים, בעלי חיים, כלי נשק, תיאורי חריש, שרשראות של בני אדם וסימנים אחרים. אף על פי שהדמויות האנתרופומורפיות היו פרימיטיביות בהתחלה, מאוחר יותר דימויים אלה היו עזים ומסובכים עוד יותר על ידי הוספת כלי נשק, דיסקים ומלבנים המסמלים את העולם בנוסף לדמויות פשוטות. מונומנטים אלו, שהשתמרו בעיקר הפארק הארכאולוגי הלאומי של הסלעים של צֶ'מוֹ ובאזינינו-אנבויה (אוסימו), מעידים על פונקציה פולחנית הקשורה להערצת אבות.
תקופת הברונזה (2000–800 לפנה"ס) – בתקופת הברונזה הושם דגש רב יותר על כלי נשק, עדות לחשיבותם של הלוחמים בתרבות הקמונית בתקופה זו. כמו כן, נמשכה המסורת של הדגשת צורות גאומטריות (מעגלים וצורות דומות) בהמשך לחריטות מתקופות קודמות.
A1‏ (2900–2400 לפנה"ס) – מצבות אבן ופגיונות רמדליאניים
A2‏ (2400–2200 לפנה"ס) – מצבות אבן
B‏ (2000–1600 לפנה"ס) – כלים וכלי נשק
C‏ (1500–1200 לפנה"ס) – דמויות מתפללות כשידיהם ורגליהם בצורות האות U.
D‏ (1200–800 לפנה"ס) – דמויות מתפללות כשידיהם ורגליהם בצורות האות L.
תקופת הברזל (800 לפנה"ס – 100 לספירה) – כ-80% מהציורים בוואל קמוניקה הם מתקופה זו. יצירות אלה מבטאות את האידיאלים של גבריות ועליונות הרואיות. סגנון זה מחולק לחמש תקופות בנות מאתיים שנה. התקופות הראשונות עשירות בייצוגים של דו-קרב ודמויות אנושיות, אפילו גדולים, המתהדרים בכלי הנשק שלהם, בשריריהם ובאיבר המין שלהם. יש גם דמויות של בקתות, מבוכים, טביעות רגליים, סצנות ציד וסמלים אחרים. דווקא במאות האחרונות של תקופה זו ניכרת נסיגה מתמשכת באיכות הציורים. קיימים גם דפוסים טופוגרפיים, בעיקר בחלק המרכזי של תקופת הברזל (המאות ה-4–6 לפני הספירה), כמו באיור המכונה "מפת בדולינה", אחד המשטחים החרוטים הידועים ביותר בעמק קמוניקה. האיור נחשב לאחת המפות הטופוגרפיות העתיקות ביותר, והפרשנות המקובלת שהיא מתארת חלקות מעובדות, שבילי הרים וכפרים. האיור נחקר לראשונה על ידי מיגל בלטרן לוריס (Miguel Beltrán Llorís), ואחר כך על ידי כריסטינה טורקוני (Cristina Turconi) עבור אוניברסיטת מילאנו.
פרש – הפרשים בפטרוגליפים עוסקים בציד, כשהם עומדים ברתמות. מממצאים ממקומות אחרים ידוע שהסוס הגיע לאיטליה רק בסוף המאה השמינית לפנה"ס, היה נדיר תחילה ורכבו עליו כנראה רק מנהיגים וראשי הלוחמים. בין הפטרוגליפים נמצאו גם איורים של פרשים על גבי איילים, כשאין יודעים האם מדובר בעובדה או בפרי דמיונו של המאייר.
"את" – מטרתו של הכלי שקיבל כינוי זה, המופיע במספר רב של ציורים, נתונה במחלוקת בין החוקרים. פטרוגליפים דומים נתגלו גם בשוודיה, בצרפת ובחצי האי האיברי. יש הסוברים שמדובר במשוט, אחרים סוברים כי מדובר באיור של עגלה, פעמון או נשק. הסברה המקובלת, הנתמכת בכלים דומים מברונזה שנמצאו בקברים מסוף תקופת הברונזה – תחילת תקופת הברזל, היא שכלים אלו שימשו כנראה מחתה לפינוי גחלים.
עופות וסירות בצורת עופות – באחד הפטרוגליפים מופיע ציור של השמש בתוך סירה בעלת ראש ציפור, כנראה כחלק מפולחן השמש.
כלי נשק – בהם בולטים ציורים של האלברדים (המתוארכים למאה השלישית עד המאה השנייה לפני הספירה).
האל קרנונוס (Cernunnos) – אל במיתולוגיה הקלטית (שנקלטה גם בוואל קמוניקה), המופיע כשבני אדם סוגדים לו.
בתקופה שבאה אחר כך, תקופת השלטון הרומי על ואל קמוניקה (החל משנת 16 לספירה ועד סביבות 500 לספירה), נפסקה לחלוטין אמנות הציור בסלע. בימי הביניים שוב החלו להופיע פטרוגליפים המאופיינים על ידי סמלים נוצריים כדוגמת צלב ומפתח, בדרך כלל על גבי פטרוגליפים קיימים שבהם יש סממנים פגניים, ככל הנראה בכוונה "לטהר" את המקום.