גאוגרפיה של ארצות הברית
מבנה פיזי > גאוגרפיה פיזית

הגאוגרפיה של ארצות הברית משתנה על פני שטחה העצום. בתוך ארצות הברית היבשתית, קיימות שמונה חטיבות פיזיוגרפיות נפרדות, אם כי כל אחת מורכבת ממספר תת-מחלקות פיזיוגרפיות קטנות אפילו יותר. החטיבות העיקריות הללו הן:
לורנטיאן אפלנד - חלק מהמגן הקנדי המשתרע לתוך אזור האגמים הגדולים בצפון ארצות הברית.
המישור האטלנטי - אזורי החוף של החלקים המזרחיים והדרומיים הכוללים את המדף היבשתי, החוף המזרחי וחוף מפרץ מקסיקו.
הרי האפלצ'ים - שוכן בצד המזרחי של ארצות הברית, הוא כולל את הרי האפלצ'ים, הרי הוואצ'ונג, רכס האדירונדאק וניו אינגלנד המכילה במקור את היער המזרחי הגדול, רצועה של יערות הרים סובטרופיים בטמפרטורה מעורבת, שחלקם הם יערות גשם.
המישורים הפנימיים - חלק מאזור היבשת הפנימית של ארצות הברית, הוא כולל את המישורים הגדולים, כמו גם מספר אזורים גבוהים והרים, כמו הגבעות השחורות, מערכות מערות צפופות, גבעות ציוריות ובתרונות.
הרמה הפנימית - גם חלק מאזור היבשת הפנימית של ארצות הברית, חטיבה זו כוללת את הרי אוזארק, הרי אואצ'יטה ומערכות הרים קטנות יותר. אזור זה ממוקם בעיקר בביומת יער ממוזג/סובטרופי לח ויבש.
הרי הרוקי - ענף אחד של מערכת הקורדילרה האמריקנית השוכן הרחק בפנים הארץ במדינות המערב.
הרמות הבין-מונטניות - מחולקות גם לרמת קולומביה, רמת קולורדו ופרובינציית אגן ורכס, היא מערכת של רמות, אגנים, מטווחים ונקיקים בין מערכות הרי הרוקי ורכסי החוף הפסיפים, הכוללת את הגרנד קניון, האגן הגדול ועמק המוות.
רכסי החוף הפסיפים - רכסי הרי החוף המאפיינים את החוף המערבי של ארצות הברית. מפה פיזיוגרפית של 48 המדינות הרציפות של ארצות הברית. המפה מציינת את גיל המשטח החשוף וכן את סוג השטח.
החוף המזרחי של ארצות הברית נמוך, למעט חריגים קלים. הרמה האפלאצ'ית הגבוהה נוצרה עקב עיוותים בקרום כדור הארץ בזמן גאולוגי מוקדם יחסית. שיא העיוות של מערכת זו היה לפני זמן רב כל כך (כנראה בתור הפרמיאני) עד שהיא הצטמצמה באופן כללי מאוד לגובה בינוני או נמוך. החוף המזרחי חייב את גובהו העכשווי או להגבהות מחודשות לאורך הקווים המוקדמים יותר או להישרדותם של הסלעים העמידים ביותר כשאריות הרים. המגמה האלכסונית של חוף זה תהיה בולטת עוד יותר למעט תנועת קרום מודרנית יחסית, הגורמת לשקע בצפון מזרח וכתוצאה מכך לפלישה של הים אל היבשה. בנוסף, הקטע הדרום מזרחי עבר הגבהה וכתוצאה מכך נוצרה התקדמות יבשה אל תוך הים.
בעוד החוף המזרחי נמוך יחסית, החוף המערבי הוא, למעט יוצאים מן הכלל, הררי. תצורת החוף הזה הוגדרה בעיקר על ידי עיוותים גאולוגיים של הקרום, ולכן עדיין הוא משמר תבליט גדול יותר מזה של החוף המזרחי. החוף המזרחי הנמוך והחוף המערבי ההררי מרמזים על המאפיינים המובילים בתפוצת ההרים בתוך ארצות הברית.
מערכת הרי האפלצ'ים בחוף המזרחי, שהייתה מכוסה יער במקור, נמוכה וצרה יחסית והיא גובלת בדרום מזרח ובדרום במישור חוף חשוב. הקורדילרה האמריקנית בצד המערבי של המדינה היא גבוהה, רחבה ומסובכת ובעלת שני ענפים, מערכת הרי הרוקי ומערכת רכסי החוף הפסיפים. בין מערכות ההרים הללו שוכנות הרמות הבין-מונטניות. גם נהר קולומביה וגם נהר הקולורדו עולים הרחק בפנים הארץ ליד הפינות המזרחיות ביותר של הקורדילרה, וזורמים דרך רמות ואגנים בין-מונטוניים אל האוקיינוס. יערות כבדים מכסים את החוף הצפון-מערבי, אך במקומות אחרים עצים נמצאים רק בטווחים הגבוהים מתחת לאזור האלפיני. העמקים, הרמות והאגנים הבין-מונטוניים נעים בין שטחים נטולי עצים למדבר כשהאזור הצחיח ביותר נמצא בדרום מערב.
המישורים הפנימיים הגבוהים נמצאים בין שני החופים, ומשתרעים ממפרץ מקסיקו צפונה, הרבה מעבר לגבול הבינלאומי עם קנדה, ועד לאוקיינוס הקרח הצפוני. המישורים המרכזיים מחולקים על ידי גובה אדמה בקושי מורגש לחלק קנדי ואמריקאי. מהצד של ארצות הברית, מערכת המיסיסיפי הגדולה יוצאת דרומה עד למפרץ מקסיקו. המיסיסיפי העליון וחלק מאגן אוהיו הוא אזור ערבתי צחיח למחצה, עם עצים שגדלים אך ורק סמוך לאפיקי המים. הרמות הגבוהות לכיוון האפלצ'ים נכללות באזור המיוער המזרחי הגדול, בעוד שבחלק המערבי של המישורים יש אקלים יבש כל כך עד שמגוון הצמחים המקומיים שלו דלים, ובדרום הצמחים כמעט זניחים.
נקודות הקיצון מבחינת גובה:
המקום הנמוך ביותר: עמק המוות מחוז Inyo, קליפורניה 86 מטרים מתחת לפני הים (280 - רגל) עמק המוות, קליפורניה, הוא הנקודה הנמוכה ביותר בארצות הברית, והנקודה השנייה בעומקה בחצי הכדור המערבי לאחר לגונה דל קרבון בארגנטינה.
המקום הגבוה ביותר: הר דנאלי מחוז דנאלי בורו, אלסקה 6,190 מטרים מעל פני הים (20,310 רגל) הר דנאלי, אלסקה, הוא הנקודה הגבוהה ביותר בצפון אמריקה בגובה 6,190 מטר.