stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת האלופות
היסטוריה > גביע אירופה לאלופות > תחילת הדרך

גביע האלופות הרשמי הראשון נערך בעונת 1955/1956 וכלל 16 קבוצות שנחשבות למייסדות הטורניר: מילאן (איטליה), אורהוס (דנמרק), אנדרלכט (בלגיה), יורגודן (שוודיה), גוורדיה ורשה (פולין), היברניאן (סקוטלנד), פרטיזן בלגרד (יוגוסלביה), פ.ס.וו. איינדהובן (הולנד), ראפיד וינה (אוסטריה), ריאל מדריד (ספרד), רוט-וייס אסן (גרמניה המערבית), פ.צ. זארבריקן (חבל הסאר), סרבט ז'נבה (שווייץ), ספורטינג ליסבון (פורטוגל), סטאד ריימס (צרפת) ו-וורוס לובוגו (הונגריה). משחק ליגת האלופות הראשון התקיים ב-4 בספטמבר 1955, והסתיים בתיקו 3-3 בין ספורטינג ליסבון לפרטיזן, הגול הראשון בהיסטוריה של הטורניר הובקע על ידי ז'ואאו בפטיסטה מרטינס לזכות ספורטינג. גמר הבכורה של הטורניר התקיים בפארק דה פראנס בין סטאד ריימס לריאל מדריד, והסתיים בניצחונה של ריאל מדריד שחזרה מפיגור ל-4–3, הודות לשערים של אלפרדו די סטפנו, מרקוס אלונסו (מרקיטוס), והקטור ריאל (צמד).
על אלופת הליגה האנגלית, צ'לסי, נאסר להשתתף בתחרות על ידי מזכיר הליגה האנגלית, אלן הארדקר, שהאמין שיהיה זה לטובת הכדורגל האנגלי והכדורגל בכלל, אם הקבוצות האנגליות לא יכנסו לתחרות. בעונה לאחר מכן, קבוצת מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות הליגה האנגלית, בהנהגתו של מאט באזבי. באזבי, בעזרתו של יושב ראש הקבוצה הארולד הארדמן, וגם בעזרתו של יושב ראש התאחדות הכדורגל האנגלית (ה-FA) סטאנלי ראוס, עקפו את החלטת הליגה ויונייטד הפכו לקבוצה האנגלית הראשונה שמשתתפת במפעל.
ריאל מדריד הצליחה להגן על התואר במשך 4 עונות נוספות, ולמעשה הייתה הקבוצה היחידה שזכתה בתואר בחמש העונות הראשונות של התחרות. בעונת 1960/1961 הדיחה את ריאל מדריד יריבתה המרה ברצלונה כבר בסיבוב הראשון של הטורניר וקבעה את סיום שליטתה המוחלט בטורניר. בגמר הגביע הפסידה ברצלונה לבנפיקה ליסבון שניצחה אותה 3–2.
בנפיקה הצליחה לשמור על התואר וניצחה גם בעונה לאחר מכן בפעם השנייה ברציפות, אך כשלה עונה אחת אחר כך, כשהפסידה למילאן בזכייתה הראשונה. בעונת 1963/1964 זכתה יריבתה העירונית, אינטר בגביע בפעם הראשונה, ועונה לאחר מכן הצליחה ריאל לשוב ולזכות בתואר בפעם השישית. סלטיק הייתה הקבוצה הבריטית הראשונה שזכתה בתואר ועשתה זאת בעונת 1966/1967. עונה לאחר מכן זכתה מנצ'סטר יונייטד בפעם הראשונה כשניצחה 4–1 את בנפיקה בגמר. בעונת 1968/1969 זכתה מילאן בפעם השנייה לאחר שניצחה 4–1 את אייאקס שהצליחה להגיע לגמר בפעם הראשונה, אולם ההולנדית הראשונה שזכתה בתואר הייתה דווקא פיינורד שניצחה 2–1 את סלטיק בגמר 1970. בתחילת שנות ה-70 הצליחה לזכות אייאקס שלוש פעמים ברציפות בין 1971 ל-1973 כשהיא מנצחת בגמר את פנאתינאיקוס (2–0), אינטר (2–0) ויובנטוס שסוף סוף הצליחה להדביק את יריבותיה המקומיות ולהגיע לגמר המפעל החשוב ביבשת, אך הפסידה לאייאקס 0–1 במשחק הגמר. לאחר מכן השתנתה המגמה ובאיירן מינכן זכתה 3 פעמים ברציפות בין השנים 1973 ל-1976, כשהיא מנצחת שלוש פיינליסטיות חדשות: אתלטיקו מדריד (אותה ניצחה בגמר חוזר 4–0 אחרי 1–1 בגמר הראשון), לידס יונייטד (2–0) וסנט אטיין (הצרפתייה הראשונה שמגיעה לגמר מזה 17 עונות). ב-1977 וב-1978 זכתה ליברפול פעמיים ברצף, וב-1979 ו-1980 זכתה נוטינגהאם פורסט פעמיים ברצף.
היסטוריה > גביע אירופה לאלופות > שנות ה-80 ותחילת ה-90

ב-1981 ו-1982 זכו ליברפול בפעם השלישית ואסטון וילה בפעם הראשונה ובכך השלימו רצף של 6 עונות של שליטה אנגלית בהן רק קבוצות אנגליות זוכות בתואר (כש-5 מהם בתוצאה 1–0). ב-1983 זכתה המבורג בפעם הראשונה בתואר לאחר ניצחון על יובנטוס לה זו הייתה הופעה שנייה בגמר אך ללא זכייה. גמר 1984 היה הראשון שהוכרע בבעיטות עונשין לאחר תיקו 1–1 בין ליברפול לרומא, בו ניצחו האנגלים 4–2. ליברפול הגיעה לגמר גם בעונה הבאה בה התרחש אסון הייזל הטראגי שגרם להרחקתן של הקבוצות האנגליות למשך 5 עונות מהמפעלים האירופיים. על הדשא ניצחה יובנטוס האיטלקית 1–0 שהעניק לה את התואר בפעם הראשונה בהופעתה השלישית בגמר. ב-1986 הוכרע הגמר בפעם השנייה בבעיטות הכרעה מהנקודה הלבנה אחרי 0–0 בסיום המשחק בין סטיאווה בוקרשט לברצלונה, דו-קרב בו ניצחו הרומנים 2–0 שזיכה אותם בתואר הבכורה שלהם. בעונה לאחר מכן זכתה פורטו שניצחה 2–1 את באיירן מינכן בהופעתה החמישית בגמר. בגמר 1988 זכתה פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית (ממייסדות התחרות) אחרי שניצחה את בנפיקה הפורטוגלית 6–5 בבעיטות הכרעה מהנקודה הלבנה אחרי 0–0 בתום הארכה. בסוף שנות ה-80 מילאן האיטלקית הצליחה לזכות פעמיים ברצף אחרי שהביסה בגמר את סטיאווה הרומנית (4–0), ולאחר מכן את בנפיקה, שהגיעה לגמר השני שלה ב-3 עונות, בו היא מפסידה פעם נוספת (הפעם 1–0). בתחילת שנות ה-90 עלו על המפה זוכות חדשות בדמות הכוכב האדום בלגרד שניצחה את אולימפיק מרסיי 5–3 בבעיטות הכרעה (אחרי 0–0 בתום הארכה), וברצלונה שזכתה לראשונה בתולדותיה במפעל כשניצחה 1–0 את סמפדוריה המפתיעה, אף על פי שהיא משתתפת מזה שנים רבות במפעל ואף הגיעה פעמיים למעמד הגמר בהן הפסידה.
היסטוריה > ליגת האלופות > החל מ-1993

לאחר עונת 1991/1992 שונה שמו של המפעל מגביע אירופה לאלופות לליגת האלופות של אופ"א, העונה הראשונה תחת השם החדש כללה שלב בתים בן 8 קבוצות שהעפילו משלבי המוקדמות. שמונה הקבוצות התחלקו לשני בתים בני ארבע קבוצות כל אחד, המנצחת בכל בית לאחר שישה משחקים (משחק בית ומשחק חוץ נגד כל קבוצה) עלתה למשחק הגמר, בו ניצחה אולימפיק מרסיי שהפסידה בגמר שתי עונות קודם לכן את מילאן 1–0, והייתה לקבוצה הצרפתית הראשונה שזוכה בגביע. בעונה לאחר מכן שונה פורמט התחרות כאשר שתי הקבוצות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל בית התמודדו במסגרת שלב חצי גמר, והמנצחות עלו לגמר. מילאן שהפסידה שנה קודם לכן העפילה לגמר בו הביסה את ברצלונה 4–0 והניפה את הגביע בפעם החמישית שלה. בעונה הבאה שוב שונה פורמט התחרות, שלב הבתים גדל משמונה לשש עשרה קבוצות שחולקו לארבעה בתים. כאשר בעונה זו לראשונה האלופות של 8 הליגות הבכירות ביבשת העפילו ישירות לשלב הבתים ולא היו צריכות לעבור את שלבי המוקדמות. שתי המנצחות בכל בית העפילו לשלב רבע הגמר שיחד עם חצי הגמר נערכו בשיטת בית חוץ ולא הוכרעו במשחק בודד. מילאן המשיכה את התקופה הטובה והגיעה לגמר בפעם השלישית ברצף, אך הפסידה לאייאקס שזכתה בפעם הרביעית בתולדותיה. בעונת 1995/1996 חל שינוי משמעותי בליגת האלופות כאשר הוחלט שעל ניצחון יוענקו שלוש נקודות במקום שתיים כפי שהיה נהוג עד לעונה זו. בגמר 1996 השתתפו פעם נוספת קבוצה הולנדית (אייאקס) ואיטלקית (יובנטוס) אך הפעם הייתה ידה של איטליה על העליונה כשיובנטוס ניצחה 4–2 בבעיטות עונשין לאחר 1–1 בתום הארכה. יובנטוס הגיעה לעוד שני משחקי גמר בעונות הבאות אך הפסידה בשניהם לבורוסיה דורטמונד הגרמנית שזכתה בפעם הראשונה שלה, ולריאל מדריד בעונת 1997/1998 שזכתה בפעם השביעית ושמרה על הדומיננטיות במפעל. בעונה זו חל שינוי נוסף בפורמט התחרות כשמספר המשתתפות בשלב הבתים גדל ל-24 קבוצות. שחולקו לשישה בתים בני ארבע קבוצות. מנצחות הבתים העפילו לשלב רבע הגמר יחד עם שתי הסגניות הטובות ביותר מבין ששת הבתים. כמו כן בעונה זו לראשונה שמונה הליגות הבכירות באירופה שלחו גם את סגנית האלופה לשלב המוקדמות בנוסף לאלופה שהעפילה ישירות לשלב הבתים. בעונה לאחר מכן עונת 1998/1999 התרחש אחד הגמרים הזכורים בתולדות המפעל בין באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד בהדרכתו של אלכס פרגוסון שזכתה בתואר השני שלה לאחר דרמה שהתחוללה בתוספת הזמן של המשחק עם 2 שערים לזכות האנגלים שקבעו מהפך וניצחון 2–1 על הגרמנים.
היסטוריה > ליגת האלופות > שנות ה-2000

בעונת 1999/2000 חל שינוי נוסף במבנה התחרות, שלב הבתים גדל מ-24 ל-32 קבוצות שהתחלקו לשמונה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד. שתי המנצחות בכל בית העפילו לשלב בתים נוסף, ושתי המנצחות בשלב הבתים השני העפילו לרבע הגמר. משם נערכו משחקים בשיטת בית וחוץ כולל בחצי הגמר, ומשחק הגמר הוכרע במשחק בודד באצטדיון שנקבע מראש בתחילת העונה. כמו כן בעונה זו הליגות הבכירות ביבשת קיבלו את הזכות לשלוח נציגות נוספות לשלבי המוקדמות, כאשר הליגות שדורגו בשלוש המקומות הראשונים באירופה זכו לארבע נציגות בסך הכול בשלבים השונים. והליגות שדורגו במקומות 4–6 זכו לשלוש נציגות בשלבים השונים. בגמר של שנת 2000 זכתה ריאל מדריד בפעם השמינית בתולדותיה כשניצחה 3–0 בגמר כל-ספרדי את ולנסיה בהופעת הבכורה שלה בגמר. עונה לאחר מכן הגיעה ולנסיה שוב לגמר אך הפסידה לבאיירן מינכן שהניפה את התואר בפעם הרביעית בתולדותיה, לאחר 5–4 בדו-קרב פנדלים (אחרי 1–1 בתום הארכה). בעונה לאחר מכן שבה ריאל מדריד למעמד הגמר ולא נתנה לתואר לברוח ממנה כשניצחה 2–1 את באייר לברקוזן, שהייתה הקבוצה הראשונה שהגיע למעמד הגמר של ליגת האלופות על אף שלא זכתה באליפות מקומית מעולם. בתואר של עונת 2002/2003 זכתה מילאן של המאמן קרלו אנצ'לוטי לאחר גמר כל-איטלקי בו ניצחה את יובנטוס 3–2 בבעיטות עונשין לאחר משחק מאכזב שהסתיים ללא שערים. בעונת 2003/2004 חל שינוי במבנה התחרות כאשר שלב הבתים השני בוטל, ובמקומו החל שלב הנוקאאוט בשיטת בית וחוץ כבר משמינית הגמר, כששמונה מנצחות הבתים הוגרלו נגד 8 הקבוצות שסיימו במקום השני בביתן. עונה זו הייתה אחת העונות המפתיעות במפעל כאשר לגמר העפילו פורטו ומונקו שהגיעו למעמד מעמדת האנדרדוג, בסיומו זכתה פורטו של המאמן ז'וזה מוריניו בתואר השני שלה לאחר ניצחון 3–0. הגמר של העונה הבאה נחשב גם כן לאחד הגמרים הזכורים בתולדות המפעל כאשר ליברפול ניצחה את מילאן בפנדלים לאחר שכבר פיגרה 0–3 במחצית. עונת 2005/2006 הסתיימה בזכייתה של ברצלונה בתואר לאחר שגברה על ארסנל האנגלית בהופעת הבכורה שלה בגמר. גמר 2007 היה שחזור של גמר 2005 אך הפעם מילאן נקמה בליברפול על ההפסד, כשניצחה בתוצאה 2–1 והניפה את הגביע. עונת 2007/2008 הפגישה לגמר כל-אנגלי ראשון בתולדות הטורניר את מנצ'סטר יונייטד עם צ'לסי של המאמן הישראלי אברהם גרנט, שבו ניצחה יונייטד בבעיטות עונשין לאחר 1–1 בתום הזמן החוקי. הגמר האחרון של העשור הראשון של המאה ה-21 הפגיש את מנצ'סטר יונייטד שהגיעה לגמר בפעם השנייה ברציפות עם ברצלונה, אך יונייטד לא השכילה להגן על התואר כשהפסידה בתוצאה 0–2, וברצלונה הניפה את הגביע, תחת הדרכתו של המאמן הצעיר ז'וזפ גוארדיולה.
היסטוריה > ליגת האלופות > שנות ה-2010

גמר 2010 הפגיש את אינטר מילאנו האיטלקית ובאיירן מינכן הגרמנית, והיה הגמר הראשון מזה 5 שנים בו לא הופיעה קבוצה אנגלית, בסיומו אינטר הניפה את הגביע. בעונה שלאחר מכן נערך שחזור של גמר 2009 כשברצלונה פגשה שוב את מנצ'סטר יונייטד, וגם הפעם ידה הייתה על העליונה כשהשלימה זכייה שלישית ב-6 שנים. עונת 2011/2012 הפגישה למשחק הגמר את באיירן מינכן וצ'לסי, בסיומו הניפה צ'לסי את גביע האלופות הראשון בתולדותיה לאחר ניצחון בדו-קרב מהנקודה הלבנה. בעונה שלאחר מכן נפגשו למשחק גמר כל-גרמני בורוסיה דורטמונד ובאיירן מינכן בהופעתה ה-3 בתוך 4 שנים בגמר, שהסתימה בזכייה של הקבוצה הבווארית לאחר שהפסידה בשני הגמרים הקודמים בהם הופיעה. עונת 2013/2014 הייתה תחילתה של השתלטות הקבוצות הספרדיות על ליגת האלופות ובעיקר של ריאל מדריד שהחלה רצף של 5 שנים של זכיות ספרדיות בהן 7 מתוך 10 הפיינליסטיות מגיעות מהלה ליגה. בגמר של אותה עונה זכתה ריאל לאחר ניצחון על אתלטיקו מדריד 4–1 בהארכה, שהיה גם הגמר הראשון בהיסטוריה בו נפגשו שתי קבוצות מאותה העיר. בעונה שלאחר מכן זכתה ברצלונה בתואר החמישי שלה לאחר שגברה על יובנטוס. ומשם התחיל רצף של 3 זכיות של ריאל מדריד בהדרכתו של כוכב העבר של הקבוצה זינאדין זידאן כשהיא מנצחת במשחקי הגמר את אתלטיקו מדריד, יובנטוס וליברפול. העונה האחרונה של העשור השני של המאה ה-21 הפגישה לגמר כל-אנגלי את ליברפול וטוטנהאם בסיומו הניפה ליברפול את הגביע בפעם השישית בתולדותיה.
היסטוריה > ליגת האלופות > שנות ה-2020

העונה הראשונה של ליגת האלופות בעשור השלישי של המאה ה-21 הופסקה במהלך שלב שמינית הגמר בעקבות התפרצות נגיף הקורונה באירופה, וחזרה לפעול לאחר חמישה חודשים בטורניר מצומצם ללא קהל, בסיומו זכתה באיירן מינכן בגביע השישי שלה לאחר שגברה בגמר על פריז סן-ז'רמן בתוצאה 1–0.
בשנת 2021, הכריזו 12 קבוצות על פרישה מליגת האלופות והקמת ליגה חדשה, "הסופר ליג". אך המיזם הוקפא במהרה. בעונה זו בוטל חוק שערי החוץ, כשאר בסיום העונה נפגשו לגמר כל-אנגלי מנצ'סטר סיטי של המאמן ז'וזפ גוארדיולה בהופעת הבכורה שלה בגמר עם צ'לסי של המאמן תומאס טוכל שהגיע למעמד הגמר בפעם השנייה ברציפות, ידה של צ'לסי הייתה על העליונה כשניצחה בתוצאה 1–0, וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדותיה. הגמר של שנת 2022 הפגיש את ריאל מדריד וליברפול לשחזור של הגמר מ-2018, וכמו ב-2018 גם בגמר הזה ידה של ריאל מדריד הייתה על העליונה כשניצחה בתוצאה 1–0. גמר 2023 הפגיש את מנצ'סטר סיטי ואינטר מילאנו, מנצ'סטר סיטי ניצחה 1–0 וזכתה בגביע הראשון בתולדותיה. הגמר של שנת 2024 הפגיש את ריאל מדריד מול בורוסיה דורטמונד ריאל מדריד ניצחה בתוצאה 2–0 וזכתה בפעם ה-15 בתולדותיה.
בעונת 2024/2025 חל שינוי משמעותי במבנה הטורניר. הליגה הורחבה מ-32 ל-36 קבצות, ושלב הבתים בוטל. במקומו הוחל שלב ליגה בו כל הקבוצות מדורגות בליגה אחת. ומשחקות 8 משחקים נגד 8 קבוצות שונות. בסיומו 8 הקבוצות עם מספר הנקודות הרב ביותר מעפילות ישירות לשלב שמינית הגמר, בעוד מקומות 9–24 מתמודדות בשלב נוקאאוט ראשוני על 8 מקומות נוספים בשמינית הגמר. ומשם כמו בפורמט הקודם נערכים המשחקים בשיטת בית וחוץ ומשחק הגמר מוכרע במשחק בודד באצטדיון שנקבע מראש לפני תחילת העונה.
מבנה

המפעל, אשר נקרא במקור גביע אלופות אירופה למועדונים או גביע אירופה, החל ב-1955 בתור טורניר שבו השתתפו קבוצות או מועדונים שזכו באליפות בליגה הלאומית שלהם או בגביע המדינה שלהם. הטורניר התנהל בשיטת הנוקאאוט ובמסגרתו שיחקו הקבוצות בכל שלב במתכונת של שני משחקים, בית וחוץ, והקבוצה עם מספר השערים הגבוה יותר בצמד המשחקים העפילה לשלב הבא.
בשנת 1992 שונה שם המפעל ל"ליגת האלופות" והמבנה שלו שוּנה למבנה בתים שממנו המשיכו לשלבי נוקאאוט. בתחילה כללה ליגת האלופות 8 קבוצות, אך לאחר מכן היא גדלה ל-16 קבוצות, 24 קבוצות, וכיום שלב הבתים מונה 32 קבוצות.
בשנת 2009 שוּנה מבנה המפעל ושוריינו בו לשלב הבתים 18 מקומות לאלופות בלבד ו-14 מקומות לקבוצות שאינן אלופות מהליגות המדורגות עליונות בדירוג הליגות של אופ"א. 13 אלופות (מהליגות הבכירות) נכנסות אוטומטית, וחמש הנותרות מגיעות לאחר בין שניים לארבעה סיבובי מוקדמות (תלוי במיקום הליגה – מקומות 14–16 שני סיבובים, ארבע האחרונות ארבעה סיבובים וכל השאר שלושה סיבובים). חוץ מהאלופות, נכנסות אוטומטית לשלב הבתים 9 קבוצות שאינן אלופות (2 מכל ליגה שמדורגת 1–3 וקבוצה אחת מהליגות המדורגות 4–6), ועוד 15 קבוצות (אחת מכל ליגה המדורגת 1–15) מתמודדות על חמשת המקומות הנותרים בשלב הבתים, בסיבובי מוקדמות. (בנפרד מסיבובי המוקדמות של האלופות, חמש הקבוצות מהליגות המדורגות 1–5 בסיבוב אחד ועשר הנותרות בשני סיבובים). כל סיבובי הנוקאאוט (והמוקדמות) משוחקים במתכונת של משחקי בית וחוץ. פרט לגמר, שבו משוחק משחק אחד במגרש אשר נקבע לפני תחילת העונה. במשחקים המשוחקים במתכונת בית וחוץ, אין משמעות לניצחון או להפסד, אלא רק למספר השערים, כשבסיום שני המשחקים הקבוצה שלה יש יותר שערים מעפילה לשלב הבא. במקרה של שוויון, המשחק השני מוארך בשלושים דקות, כשבסיומן אם עדיין מתקיים שוויון, ההתמודדות מוכרעת על ידי בעיטות הכרעה מ-11 מטר (פנדלים).
לאחר סיום שלב הבתים מתבצעת הגרלת שמינית הגמר על פי הכללים הבאים:
קבוצה שסיימה במקום ראשון תתמודד נגד קבוצה שסיימה במקום השני.
שתי קבוצות מאותו בית מוקדם לא תתמודדנה זו מול זו.
שתי קבוצות מאותה מדינה לא תתמודדנה זו מול זו.
הזוכה בטורניר, מתמודדת בתחילת העונה הבאה בטורניר הסופר קאפ האירופי מול הקבוצה שזכתה בליגה האירופית, וכן משתתפת באליפות העולם לקבוצות.
בשנת 2021, הוחלט שהחל מעונת 2024/2025 ישונה המבנה: מספר הקבוצות המשתתפות במפעל יוגדל ותשתתפנה בו 36 קבוצות במקום 32, אשר תחולקנה לארבעה דרגים. שלב הבתים יבוטל ובמקומו כל קבוצה תשחק 8 משחקים על פי השיטה השווייצרית. לאחר מכן הקבוצות שתדורגנה בשמונת המקומות הראשונים תעפלנה אוטומטית לשלב שמינית הגמר בעוד הקבוצות במקומות 9–24 תתמודדנה בפלייאוף על שמונת הכרטיסים הנוספים לשמינית הגמר. בשלב שמינית הגמר המדורגת ראשונה בשלב הבתים תפגוש את המדורגת 16, המדורגת השנייה תפגוש את המדורגת 15 וכן הלאה. מבנה שלבי הנוקאאוט לא ישתנה.
הקבוצה בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר היא ריאל מדריד, אשר זכתה בתואר 15 פעמים. אחריה נמצאות מילאן (7 זכיות), ליברפול ובאיירן מינכן (6 זכיות לכל אחת), ברצלונה (5 זכיות), אייאקס (4 זכיות), אינטר מילאנו ומנצ'סטר יונייטד (3 זכיות כל אחת), בנפיקה ליסבון, יובנטוס, נוטינגהאם פורסט פורטו וצ'לסי. (2 זכיות כל אחת), ו-11 קבוצות בעלות זכייה אחת: סלטיק, פיינורד, אסטון וילה, המבורג, סטיאווה בוקרשט, פ.ס.וו. איינדהובן, הכוכב האדום בלגרד, אולימפיק מרסיי, בורוסיה דורטמונד ומנצ'סטר סיטי.
העפלה

81–83 קבוצות מ-54 מתוך 55 ההתאחדויות של אופ"א (למעט ליכטנשטיין לה אין ליגה מקומית) מעפילות לאחד השלבים בליגת האלופות החל מהמוקדמות ועד שלב הליגה, דירוג הקבוצות מבוסס על דירוג הליגות של אופ"א ומשמש לקביעת מספר הקבוצות מכל ליגה.
ההעפלה לטורניר מבוססת על הישגי המועדונים בליגה המקומית שלהם כשאר כל ליגה זכאית למספר מקומות שונה בהתאם לדירוג הליגות של אופ"א שמביא בחשבון את ביצועי קבוצות הליגה בליגת האלופות, בליגה האירופית ובקונפרנס ליג. לאורך 5 שנים.
מהליגות המדורגות 1–5 ארבע קבוצות.
מהליגה המדורגת 6 שלוש קבוצות.
מהליגות המדורגות 7–15 שתי קבוצות.
מהליגות המדורגות 16–55 (למעט ליכטנשטיין) קבוצה אחת.
מחזיקות הגביע בליגת האלופות ובליגה האירופית זכאיות לכרטיס לשלב הבתים ללא תלות במקום בו סיימו בליגה המקומית שלהן, אולם אם הן זכו בכרטיס דרך הליגה המקומית שלהן, הליגה שלהן לא זכאית לכרטיס נוסף.
שני כרטיסים נוספים מוענקים לשתי הליגות שהשיגו את מספר נקודות הדירוג הגבוה ביותר בתום העונה הקודמת.
שלבי המוקדמות מתחילים בדרך כלל במהלך חודש יולי, בהתאם לטבלה. אל שלב הליגה מעפילות בסופו של דבר 36 קבוצות.
העפלה > חלוקת הקבוצות לפי שלב

|  |  | קבוצות שמתחילות את דרכן בתחרות בשלב זה | קבוצות שמתקדמות מהשלב הקודם |
| --- | --- | --- | --- |
| שלב המוקדמות הראשון (32 קבוצות) | שלב המוקדמות הראשון (32 קבוצות) |  32 האלופות מהליגות המדורגות 23–55 (למעט ליכטנשטיין) |  |
| שלב המוקדמות השני (30 קבוצות) | מסלול האלופות (24 קבוצות) |  8 האלופות מהליגות המדורגות 15–22 |  16 המנצחות בשלב המוקדמות הראשון |
| שלב המוקדמות השני (30 קבוצות) | מסלול הליגה (6 קבוצות) |  6 הסגניות מהליגות המדורגות 10–15 |  |
| שלב המוקדמות השלישי (20 קבוצות) | מסלול האלופות (12 קבוצות) |  |  12 המנצחות בשלב המוקדמות השני (מסלול האלופות) |
| שלב המוקדמות השלישי (20 קבוצות) | מסלול הליגה (8 קבוצות) |  3 הסגניות מהליגות המדורגות 7–9  המקום השלישי בליגה המדורגת 6  המקום הרביעי בליגה המדורגת 5 |  3 המנצחות בשלב המוקדמות השני (מסלול הליגה) |
| שלב פלייאוף (14 קבוצות) | מסלול האלופות (10 קבוצות) |  4 האלופות מהליגות המדורגות 11–14 |  6 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (מסלול האלופות) |
| שלב פלייאוף (14 קבוצות) | מסלול הליגה (4 קבוצות) |  |  4 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (מסלול הליגה) |
| שלב הליגה (36 קבוצות) | שלב הליגה (36 קבוצות) |  מחזיקת הגביע בליגת האלופות  מחזיקת הגביע בליגה האירופית  2 נציגות מהליגות שהשיגו את מירב נקודות הדירוג בעונת 2023/2024  10 האלופות מהליגות המדורגות 1–10  6 הסגניות מהליגות המדורגות 1–6  5 המסיימות במקום השלישי מהליגות המדורגות 1–5  4 המסיימות במקום הרביעי מהליגות המדורגות 1–4 |  5 המנצחות בשלב הפלייאוף (מסלול האלופות)  2 המנצחות בשלב הפלייאוף (מסלול הליגה) |
| שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) | שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) |  |  מקומות 9–24 בשלב הליגה |
| שמינית הגמר (16 קבוצות) | שמינית הגמר (16 קבוצות) |  |  מקומות 1–8 בשלב הליגה  8 המנצחות בשלב הנוקאאוט הראשוני |
מספר שינויים יערכו, אם מחזיקת הגביע בליגת האלופות או בליגה האירופית מעפילות לשלב הליגה דרך הליגה המקומית שלהן.
ברשימת ברירת המחדל מחזיקת ליגת האלופות מעפילה לשלב הליגה. עם זאת, אם מחזיקת הגביע בליגת האלופות העפילה לשלב הליגה דרך הליגה המקומית שלה, יעשו השינויים הבאים:
אלופת הליגה מהליגות המדורגות 11–55 בעלת דירוג אופ"א הגבוה ביותר מעפילה לשלב הליגה.
ברשימת ברירת המחדל מחזיקת הליגה האירופית מעפילה לשלב הליגה. עם זאת, אם מחזיקת הגביע בליגה האירופית העפילה לשלב הליגה דרך הליגה המקומית שלה, יעשו השינויים הבאים:
הקבוצה בעלת ניקוד אופ"א הגבוה ביותר שהעפילה לאחד משלבי המוקדמות ולא העפילה לשלב הליגה, תקודם לשלב הליגה (למעט סגניות בליגות המדורגות 11–15 שכן אלופת הליגה שלהן מתמודדת במוקדמות).
פרסים כספיים

אופ"א מתגמלת את הקבוצות המשתתפות בליגת האלופות בסכומי כסף גבוהים (לא כולל זכויות שידור), הפירוט לעונת 2022/2023 הוא כדלקמן:
| שלב | מענק כספי |
| --- | --- |
העפלה לשלב הבתים: €15,640,000
ניצחון בשלב הבתים: €2,800,000
תיקו בשלב הבתים: €930,000
שמינית גמר: €9,600,000
רבע גמר: €10,600,000
חצי גמר: €12,500,000
סגנית: €15,500,000
הזוכה: €20,000,000
בנוסף, מקבלות הקבוצות מענקים מתמלוגי זכויות השידור של המפעל, בהתאם לחלקן של רשתות השידור ממדינתן בתשלום עבור הזיכיון.
סטטיסטיקות והישגים > קבוצתיים > זוכות לפי עונות בליגת האלופות

| --- | --- |
 :  ראו גם – זכיות לפי עונות בליגת האלופות
סטטיסטיקות והישגים > קבוצתיים > זכיות במפעל לפי קבוצה

| מועדון | זכיות | סגנות | עונות זכייה | עונות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | 15 | 3 | 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1966, 1998, 2000, 2002, 2014, 2016, 2017, 2018, 2022, 2024 | 1962, 1964, 1981 |
| איטליה מילאן | 7 | 4 | 1963, 1969, 1989, 1990, 1994, 2003, 2007 | 1958, 1993, 1995, 2005 |
| גרמניה באיירן מינכן | 6 | 5 | 1974, 1975, 1976, 2001, 2013, 2020 | 1982, 1987, 1999, 2010, 2012 |
| אנגליה ליברפול | 6 | 4 | 1977, 1978, 1981, 1984, 2005, 2019 | 1985, 2007, 2018, 2022 |
| ספרד ברצלונה | 5 | 3 | 1992, 2006, 2009, 2011, 2015 | 1961, 1986, 1994 |
| הולנד אייאקס | 4 | 2 | 1971, 1972, 1973, 1995 | 1969, 1996 |
| איטליה אינטר מילאנו | 3 | 3 | 1964, 1965, 2010 | 1967, 1972, 2023 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 3 | 2 | 1968, 1999, 2008 | 2009, 2011 |
| איטליה יובנטוס | 2 | 7 | 1985, 1996 | 1973, 1983, 1997, 1998, 2003, 2015, 2017 |
| פורטוגל בנפיקה ליסבון | 2 | 5 | 1961, 1962 | 1963, 1965, 1968, 1988, 1990 |
| אנגליה צ'לסי | 2 | 1 | 2012, 2021 | 2008 |
| אנגליה נוטינגהאם פורסט | 2 | 0 | 1979, 1980 | – |
| פורטוגל פורטו | 2 | 0 | 1987, 2004 | – |
| גרמניה בורוסיה דורטמונד | 1 | 2 | 1997 | 2013, 2024 |
| סקוטלנד סלטיק | 1 | 1 | 1967 | 1970 |
| גרמניה המבורג | 1 | 1 | 1983 | 1980 |
| רומניה סטיאווה בוקרשט | 1 | 1 | 1986 | 1989 |
| צרפת אולימפיק מרסיי | 1 | 1 | 1993 | 1991 |
| אנגליה מנצ'סטר סיטי | 1 | 1 | 2023 | 2021 |
| הולנד פיינורד | 1 | 0 | 1970 | – |
| אנגליה אסטון וילה | 1 | 0 | 1982 | – |
| הולנד פ.ס.וו. איינדהובן | 1 | 0 | 1988 | – |
| יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 1 | 0 | 1991 | – |
| ספרד אתלטיקו מדריד | 0 | 3 | – | 1974, 2014, 2016 |
| צרפת סטאד ריימס | 0 | 2 | – | 1956, 1959 |
| ספרד ולנסיה | 0 | 2 | – | 2000, 2001 |
| איטליה פיורנטינה | 0 | 1 | – | 1957 |
| גרמניה איינטרכט פרנקפורט | 0 | 1 | – | 1960 |
| יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 0 | 1 | – | 1966 |
| יוון פנאתינאיקוס | 0 | 1 | – | 1971 |
| אנגליה לידס יונייטד | 0 | 1 | – | 1975 |
| צרפת סנט אטיין | 0 | 1 | – | 1976 |
| גרמניה בורוסיה מנשנגלדבך | 0 | 1 | – | 1977 |
| בלגיה קלאב ברוז' | 0 | 1 | – | 1978 |
| שוודיה מאלמה | 0 | 1 | – | 1979 |
| איטליה רומא | 0 | 1 | – | 1984 |
| איטליה סמפדוריה | 0 | 1 | – | 1992 |
| גרמניה באייר לברקוזן | 0 | 1 | – | 2002 |
| צרפת מונקו | 0 | 1 | – | 2004 |
| אנגליה ארסנל | 0 | 1 | – | 2006 |
| אנגליה טוטנהאם הוטספר | 0 | 1 | – | 2019 |
| צרפת פריס סן-ז'רמן | 0 | 1 | – | 2020 |
סטטיסטיקות והישגים > קבוצתיים > זכיות במפעל לפי מדינה

| דירוג | מדינה | מועדונים | זכיות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד ספרד | 2 | 20 |
| 2 | אנגליה אנגליה | 6 | 15 |
| 3 | איטליה איטליה | 3 | 12 |
| 4 | גרמניה גרמניה | 3 | 8 |
| 5 | הולנד הולנד | 3 | 6 |
| 6 | פורטוגל פורטוגל | 2 | 4 |
| 7 | צרפת צרפת | 1 | 1 |
| 7 | רומניה רומניה | 1 | 1 |
| 7 | סקוטלנד סקוטלנד | 1 | 1 |
| 7 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 1 | 1 |
סטטיסטיקות והישגים > אישיים > מלכי השערים

| עונה | שחקן | לאום | מועדון | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992/93 | רומאריו | ברזיל ברזיל | הולנד פ.ס.וו. איינדהובן | 7 |
| 1993/94 | רונאלד קומאן | הולנד הולנד | ספרד ברצלונה | 8 |
| 1993/94 | וינטון רופר | ניו זילנד ניו זילנד | גרמניה ורדר ברמן | 8 |
| 1994/95 | ג'ורג' ואה | ליבריה ליבריה | צרפת פריז סן-ז'רמן | 7 |
| 1995/96 | יארי ליטמאנן | פינלנד פינלנד | הולנד אייאקס | 9 |
| 1996/97 | מילינקו פאנטיץ' | סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו | ספרד אתלטיקו מדריד | 5 |
| 1997/98 | אלסנדרו דל פיירו | איטליה איטליה | איטליה יובנטוס | 10 |
| 1998/99 | אנדריי שבצ'נקו | אוקראינה אוקראינה | אוקראינה דינמו קייב | 8 |
| 1998/99 | דווייט יורק | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 8 |
| 1999/00 | מריו ז'רדל | ברזיל ברזיל | פורטוגל פורטו | 10 |
| 1999/00 | ריבאלדו | ברזיל ברזיל | ספרד ברצלונה | 10 |
| 1999/00 | ראול גונזלס | ספרד ספרד | ספרד ריאל מדריד | 10 |
| 2000/01 | ראול גונזלס | ספרד ספרד | ספרד ריאל מדריד | 7 |
| 2001/02 | רוד ואן ניסטלרוי | הולנד הולנד | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 10 |
| 2002/03 | רוד ואן ניסטלרוי | הולנד הולנד | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 12 |
| 2003/04 | פרננדו מוריינטס | ספרד ספרד | צרפת מונקו | 9 |
| 2004/05 | רוד ואן ניסטלרוי | הולנד הולנד | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 8 |
| 2005/06 | אנדריי שבצ'נקו | אוקראינה אוקראינה | איטליה מילאן | 9 |
| 2006/07 | קאקה | ברזיל ברזיל | איטליה מילאן | 10 |
| 2007/08 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 8 |
| 2008/09 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ספרד ברצלונה | 9 |
| 2009/10 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ספרד ברצלונה | 8 |
| 2010/11 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ספרד ברצלונה | 12 |
| 2011/12 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ספרד ברצלונה | 14 |
| 2012/13 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ספרד ריאל מדריד | 12 |
| 2013/14 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ספרד ריאל מדריד | 17 |
| 2014/15 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ספרד ריאל מדריד | 10 |
| 2015/16 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ספרד ריאל מדריד | 16 |
| 2016/17 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ספרד ריאל מדריד | 12 |
| 2017/18 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ספרד ריאל מדריד | 15 |
| 2018/19 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ספרד ברצלונה | 12 |
| 2019/20 | רוברט לבנדובסקי | פולין פולין | גרמניה באיירן מינכן | 15 |
| 2020/21 | ארלינג האלנד | נורווגיה נורווגיה | גרמניה בורוסיה דורטמונד | 10 |
| 2021/22 | כרים בנזמה | צרפת צרפת | ספרד ריאל מדריד | 15 |
| 2022/23 | ארלינג האלנד | נורווגיה נורווגיה | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 12 |
| 2023/24 | הארי קיין | אנגליה אנגליה | גרמניה באיירן מינכן | 8 |
| 2023/24 | קיליאן אמבפה | צרפת צרפת | צרפת פריז סן ז'רמן | 8 |