stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סאפיה בוכרי
מעצר ומאסר

ב-25 בינואר 1975, בוכרי נלכדה על ידי המשטרה לאחר חילופי ירי בין השוטרים לפעילי BLA בנורפוק, וירג'יניה. אחד מחברי BLA נהרג, ואחר נורה בפניו. על אף שהיה לבוכרי רישיון פדרלי לשאת נשק, היא הואשמה על ידי מדינת וירג'יניה באחזקת נשק בלתי חוקית, וביקשו להעמיד אותה למשפט על האשמות שנשאו עונש של 900 שנה, וכן בניסיון לשוד וברצח, על סמך היותה במקום התקרית, האשמה שנושאת עונש מוות. במשך 30 יום, חברי BLA העצורים חיו תחת איום ההוצאה להורג, אך אז בית המשפט העליון קבע שעונש המוות אינו חוקתי, והעונש המרבי שעמדו בפניו היה מאסר עולם. ***בחירת המושבעים, המשפט והטלת גזר הדין התבצעו תוך יום אחד בלבד, ובמהלך המשפט עצמו, בוכרי לא הורשתה להיות נוכחת בבית המשפט. היא נשפטה ל-40 שנות מאסר, על אף שהמושבעים ביקשו להטיל עליה את העונש המינימלי. בוכרי נשלחה לכלא הנשים של וירג'יניה, שם סומנה על ידי שירות בתי הסוהר כ"אסירה מסוכנת ביותר", והתחילה את ריצוי עונשה ב-21 ימים בבידוד, דבר שהיה נגד חוקי המוסד עצמו.
בוכרי נזקקה לניתוח בשל גידולים ברחם - למעשה, טיפול רפואי היה הסיבה שהייתה בדרכה דרומה כשנלכדה - אבל הסגל הרפואי של הכלא דחה אותה למשך שנתיים. היא הגישה תביעה, ונאמר לה שהיא יכולה לקבל טיפול רפואי אם תשלם בעצמה עבור טיפול פרטי. לאחר חודש בו סבלה מדימום כבד תכוף, ובו נמנע ממנה כל טיפול רפואי, בערב ראש השנה 1976, בוכרי נמלטה מן הכלא. היא נתפסה לאחר חודשיים והוחזרה לווירג'יניה. כשהועמדה למשפט על הבריחה, נחשף כל הסיפור הרפואי. חבר המושבעים גילה כלפיה סימפתיה, והשופט איים עליהם שהם חייבים להרשיע, וכך היה. לפני כן, העונש המקסימלי על בריחה היה 6 חודשים בהפרדה באגף ביטחון מקסימלי, אך היא נשלחה לשם בתנאי בידוד ליותר משלוש וחצי שנים, והשתחררה רק בעקבות תביעה נוספת. הייתה זו התקופה הארוכה ביותר שאסיר ישב באגף בשל בריחה בווירג'יניה. עם זאת, כתוצאה מן ההליכים, בוכרי קיבלה את הטיפול הרפואי הנדרש. הגידולים שלה החמירו כל כך במהלך השנתיים, שאי אפשר היה להציל את רחמה, והיא עברה כריתת רחם מלאה.
בזמן שהייתה בכלא, בוכרי ומספר אסירות נוספות יסדו תוכנית בשם "אמהות בפנים אוהבות ילדים (MILK) במטרה למנוע הפרדה של ילדים מאמותיהם הכלואות. בוכרי גם הגישה תביעה נגד מערכת בתי הכלא של מדינת וירג'יניה בסך $1.45 מיליון ב-1979, בטענה כי הפרדה בתנאי בידוד בכלא היא בלתי חוקתית, ונחשבת כעונש אכזרי ובלתי רגיל, כמו גם שלילת הגנה שווה והליך משפטי הוגן. לאחר תחילת בדיקה על ידי בית המשפט לתנאים בכלא הנשים, ההליכים נדחו לטובת חקירה כדי לגלות עם יש קשר בין בוכרי לבין אסאטה שאקור, שברחה מן הכלא בניו ג'רזי באותה העת.
באוגוסט 1983 היא שוחררה על תנאי, עם איסור על חיבור לחברי BLA או הפנתרים.
המשך חייה

בשנת 1984, בוכרי נישאה לאנרכיסט אשנטי אלסטון. היא עבדה כעובדת סוציאלית באגודה לסיוע משפטי.
בוכרי המשיכה להיות פעילה פוליטית אחרי שסיימה את תקופת השחרור על תנאי. ב-1992, היא עזרה להקים את התא בניו יורק של הקואליציה למען שחרורו של מומיא אבו ג'אמאל. ב-1998, היא עזרה לארגן את מצעד ועצרת יריחו למען אסירים פוליטיים ואסירי מלחמה בוושינגטון די סי. פרויקט יריחו הפך, כפי שהיא תיארה את זה, ל"תנועה עם המטרה המוגדרת של קבלת הכרה כי אסירים פוליטיים קיימים בתוך בתי הכלא של ארצות הברית, למרות הכחשת הממשלה." בוכרי הייתה מעורבת גם בתנועה העממית על שם מלקולם X. היא אירחה את תוכנית הרדיו "איפה אנחנו חיים" יחד עם סאלי אובריאן ברשת WBAI, תוך התמקדות בסוגיות הקשורות לבתי כלא.
בוכרי הייתה סגנית הנשיא של רפובליקת אפריקה החדשה, ממשלה זמנית שפעלה להקמת אומה שחורה בשטחי מדינות דרום קרוליינה, ג'ורג'יה, אלבמה, מיסיסיפי ולואיזיאנה, "מדינות שנבנו על גבם של אפריקאים משועבדים".
ב-24 באוגוסט 2003, בוכרי נפטרה מהתקף לב בקווינס, ניו יורק. לאחר מותה, אבו ג'מאל הצהיר מהכלא ש"היא הייתה מהפכנית אמיתית. סבלנית, מתמידה, ממושמעת, נחושה ... [אשר, כמו צ'ה] גווארה, הייתה מונעת על ידי תחושה חזקה של אהבה."
המסמכים שלה פורסמו לאחר מותה, לאחר שנאספו ונערכו על ידי בתה וונדה ג'ונס בעזרת לורה וייטהורן. הניירות פורסמו בספר בשם The War Before: The True Life Story of Becoming a Black Panther, Keeping the Faith in Prison and Fighting for Those Left Behind, ויצא לאור בשנת 2010 על ידי Feminist Press.
פורמליזם (אמנות)

בתולדות האמנות ובאסתטיקה, פורמליזם הוא חקירת האמנות על ידי ניתוח של הצורה וסגנון של היצירה האמנותית והגדרה של יצירת האמנות כצורה אסתטית. הדיון בו כולל גם את אופן יצירת האובייקטים ואת ההיבטים החזותיים או החומריים שלהם גרידא. בציור, למשל, פורמליזם מדגיש אלמנטים קומפוזיטוריים כמו צבע, קו, צורה, מרקם והיבטים תפיסתיים אחרים מאשר תוכן, משמעות או ההקשר ההיסטורי והחברתי. באופן הקיצוני, הפורמליזם בתולדות האמנות משמעו שכל מה שנחוץ להבנת יצירת אמנות כלול באותה היצירה. ההקשר של העבודה, כולל הסיבה ליצירתה, הרקע ההיסטורי וחייו של האמן, כלומר ההיבט הרעיוני שלה נחשב לחיצוני למדיום האמנותי עצמו, ולכן הוא בעל חשיבות משנית.
היסטוריה

המקור ההיסטורי של הצורה המודרנית של שאלת הפורמליזם האסתטי מיוחס בדרך כלל לעמנואל קאנט ולכתיבת הביקורת השלישית שלו שם קאנט שם קבע: "כל צורה של אובייקטים מסוג כלשהו היא או צורה (גשטאלט) או משחק (שפיל). במקרה האחרון זה משחק צורות או משחק תחושות בלבד. ניתן להוסיף את הקסם (רייץ) של הצבעים... אך התיחומים (ציישנונג) בקומפוזיציה (קומפוזיציון)... מהווים מושא ראוי לשיפוט טוהר הטעם." הפילוסוף דונלד קרופורד סיכם את עמדתו של קאנט באומרו: "לפיכך, עבור קאנט, הצורה מורכבת מהארגון המרחבי של אלמנטים: עצם, צורה או תיחום... בחלקים של ביקורת השיפוט שבהם מודגשת הצורה כהיבט המהותי של היופי, קאנט הוא באופן עקבי פורמליסט טהור."
הגדרה עכשווית

הפורמליזם הוא אחת התיאוריות הבולטות באסתטיקה מודרניסטית. בתחילת המאה ה-20 קלייב בל ((אנ')) הציג בספרו (1914) Art הגדרה פורמליסטית לאמנות ואף לחלק מיצירות העיצוב כצורה בעלת חשיבות אסתטית (significant form). הכוונה היא לקווים, צורות, צבעים, היחסים ביניהם והארגון שלהם שמניעים את הצופה באופן אסתטי-אמנותי.
ניק זאנגוויל הגדיר את הפורמליזם באמנות כתחום המתייחס לאותם תכונות "שנקבעות אך ורק על ידי תכונות חושיות או פיזיקליות - כל עוד התכונות הפיזיקליות המדוברות אינן קשורות לדברים אחרים ולזמנים אחרים." הפילוסוף והאדריכל בראנקו מיטרוביץ' הגדיר את הפורמליזם באמנות ובארכיטקטורה כ"התורה הקובעת שהתכונות האסתטיות של יצירות אמנות חזותית נובעות מהתכונות הוויזואליות והמרחביות שלהן."
על פי התצפית כי יצירות אמנות יכולות לכלול באופן כללי תכונות פורמליות ותכונות לא פורמליות, הפילוסוף ניק זאנגוויל התווה שלושה סוגים של פורמליזם כפי שהם מתבטאים בתחילת המאה ה-21. ראשית, זאנגוויל מזהה פורמליסטים קיצוניים שחושבים "שכל יצירות האמנות הן יצירות פורמליות בלבד - כאשר יצירה פורמלית בלבד אם כל התכונות האסתטיות שלה הן תכונות אסתטיות פורמליות", לאחר מכן הוא מגדיר הוגים אנטי פורמליסטים כמי שחושבים "שאין ליצירות אמנות תכונות אסתטיות פורמליות." הסוג השלישי שזאנגוויל מזהה כמייצג את המעבר של הפילוסופיה של האסתטיקה למאה ה-21 הוא של הפורמליזם המתון, שבו המארגנים העיקריים שלו מגנים על העיקרון "שכל התכונות האסתטיות של יצירות אמנות במעמד נבחר הן פורמליות, ושנית, שאף על פי שיצירות אמנות רבות מחוץ לאותו מעמד הן בעלות מאפיינים אסתטיים לא פורמליים, לרבות מאותן יצירות יש גם תכונות אסתטיות פורמליות חשובות שאין להתעלם מהן."
הפילוסופית מיכל גל הציעה גרסה מתונה של פורמליזם, שכותרתה "פורמליזם עמוק", שהיא פורמליזם סמלי המבוסס על אסתטיקה פילוסופית. היצירה מוגדרת על ידה כצורה עמוקה: "צורה גדושה בתוכן שאי אפשר להוציא ממנה. לא ניתן להתייחס לתוכן אמנותי, מכיוון שאין לו שום קיום או תחושה פרט לצורה, מלבד ספקולטיביות. התוכן חותם את הצורה בסמל אטום, לא משקף ופרודוקטיבי." כאן היא מציגה מושג רחב של סמל, סמל אטום-פרודוקטיבי: כזה שאינו שקוף לרפרנטים ומשמעויות קבועות מראש, אלא מייצר חדשות.
שימושים בתולדות האמנות

ניתוח פורמלי הוא שיטה אקדמית בתולדות האמנות וביקורת לניתוח יצירות אמנות: "על מנת לתפוס את הסגנון ולהבין אותו, היסטוריוני אמנות משתמשים ב"ניתוח פורמלי". המשמעות היא שהם מתארים את הדברים בזהירות רבה. תיאורים אלה, שעשויים לכלול אוצר מילים סובייקטיבי, מלווים תמיד בתיאורים גרפיים, כך שלא יהיה ספק במה שקיים באופן אובייקטיבי".
פורמליזם (ספרות)
פורמליזם (מוזיקה)
מוזיקה מתקדמת
אקספרסיוניזם מופשט
יוזף אלברס
מינימליזם
פוסט-מודרניזם
הפשטה גאומטרית
אופ ארט
אלמנטים של אמנות
הערות שוליים

↑  Kant. Critique of Judgment. Section 14.8.
↑  Donald Crawford, Kant's Aesthetic Theory (Madison: The University of Wisconsin Press, 1974), p. 100.
↑  Nick Zangwill, The Metaphysics of Beauty (Ithaca, NY: Cornell University Press, 2001), p. 56, ISBN 0801438209.
↑  Branko Mitrović, Philosophy for architects (New York: Princeton Architectural Press, [2011]), p. 51.
↑  Zangwill 2001, p. 84.
↑  Gal, Michalle (2015). Aestheticism: Deep Formalism and the Emergence of Modernist Aesthetics (באנגלית). Peter Lang AG. p. 14. doi:10.3726/978-3-0351-0787-6. ISBN 9783035199925.
↑  Review by: Clemency Chase Coggins of The Uses of Style in Archaeology edited by Margaret W. Conkey and Christine A. Hastorf, p. 233, Journal of Field Archaeology, Vol. 19, No. 2 (Summer, 1992), pp. 232–34, Maney Publishing, JSTOR
רומן חניכה

רומן חניכה (בגרמנית: Bildungsroman), נקרא בעברית לעיתים גם "רומן התחנכות", הוא סוגה ספרותית שהתפתחה בתקופת הנאורות בגרמניה. רומן החניכה עוסק בהיבטים הפסיכולוגיים, המוסריים והחברתיים של התבגרות הגיבור. המונח נטבע על ידי הפילולוג הגרמני יוהאן קרל סימון מורגנשטרן (Morgenstern) (אנ') בהתייחסותו לספרו של גתה "וילהלם מייסטר" (1796-1795), שנחשב לספר הראשון בסוגה זו.
מאפיינים של רומן החניכה

לרומן החניכה הקלאסי מיוחסים מספר מאפיינים, אם כי ייתכן שלא כולם יתקיימו בכל סיפור.
הרומן מתאר את חיי הגיבור מילדותו ועד בגרותו.
במהלך הרומן מגבש הגיבור זהות עצמאית מבחינה אישיותית, חברתית, מינית והשקפתית.
במהלך הסיפור יעבור הגיבור חוויות מתחומים משמעותיים בחיים (מוות, זוגיות, פרנסה, חולי, זיכרון), ואופן ההתמודדות שלו יתרום לעיצוב דמותו.
התהליך שעובר הגיבור כולל התבוננות פנימית ורפלקטיבית בינו לבין עצמו, ובמקביל בחינה של הסביבה החיצונית (המשפחה, החברה, העולם).
תהליך ההתבגרות הוא ארוך, הדרגתי ולעיתים קשה. התהליך כרוך בהתנגשויות, חיכוכים וקונפליקטים בין מאפיינים שונים של הגיבור לבין הסדר החברתי הקיים.
בין הדמויות הסובבות את הגיבור תהיה דמות "חונך" אחת או יותר, שיחסיה עם הגיבור ישפיעו עליו על דרך החיוב או על דרך השלילה.
המסע הפנימי ילווה לעיתים גם ביציאה למסע פיזי ומעבר ממקום למקום, כאשר שינוי כלשהו (חוסר שביעות רצון, אסון, מאבק) מונע מהגיבור להמשיך לחיות בחיק משפחתו או סביבתו הקודמת.
בסופו של דבר הגיבור מוצא את מקומו בחברה, מתוך קבלה חלקית או מלאה של ערכיה.
החל מסביבות תחילת המאה ה-20 עברה סוגת רומן החניכה שינויים והתפתחויות. למשל, ברומני חניכה רבים תהליך הגדילה וההשתלבות בחברה אינו מגיע לידי השלמה. כך לדוגמה ב"בחורף" של יוסף חיים ברנר, "תוף הפח" של גינטר גראס, "דמיאן" של הרמן הסה, "מוטל בן פייסי החזן" של שלום עליכם או "ספר הדקדוק הפנימי" של דויד גרוסמן. תופעה זו בסוגת רומן החניכה מכונה "אנטי-בילדונגסרומן", ולעיתים נתפסת כהתפתחות בתוך מסגרת הסוגה, בהתאם לרוח הזמן.
דוגמאות נבחרות

ז'אן-ז'אק רוסו, "אמיל, או על החינוך" (1762)
גתה,"וילהלם מייסטר" (1796-1795)
סטנדל, "האדום והשחור" (1830)
שרלוט ברונטה, "ג'יין אייר" (1847)
צ'ארלס דיקנס, "דייוויד קופרפילד" (1850)
גוטפריד קלר, "היינריך הירוק" (1854)
גוסטב פלובר, "החינוך הסנטימנטלי" (1869)
רוברט לואיס סטיבנסון, "אי המטמון" (1882-1881)
מארק טוויין, "הרפתקאותיו של האקלברי פין" (1885)
ג'יימס ג'ויס, "דיוקן האמן כאיש צעיר" (1916)
הרמן הסה, "סידהרתא" (1922)
תומאס מאן, "הר הקסמים" (1924)
ג'.ד. סלינג'ר, "התפסן בשדה השיפון" (1951)
גינטר גראס, "תוף הפח" (1959)
נל הרפר לי, "אל תיגע בזמיר" (1960)
אמיל אז'אר, "כל החיים לפניו" (1975)
דויד גרוסמן, "ספר הדקדוק הפנימי" (1991)
יצחק בן-נר, "משחקים בחורף" (1988)
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
יחידת צלצל

יחידת צלצל עקבה אחרי מעבר כספים, במזומן או באמצעים אלקטרוניים.
יחידת צלצל הייתה יחידה במועצה לביטחון לאומי, שנועדה לסכל טרור באמצעים כלכליים ופעלה לחיסול התשתיות הפיננסיות של ארגוני הטרור. בראש היחידה עמד ד"ר אודי לוי.
היחידה הוקמה על ידי מאיר דגן, שהיה ראש המוסד בשנים 2002 עד 2011. היחידה הוקמה כיחידה במטה ללוחמה בטרור ועברה בשנת 2006 למוסד.
יחידת צלצל התבססה על ההבנה שארגוני טרור זקוקים למשאבים חומריים כדי לפעול ולכן חשיפת מקורות כספי הטרור וחסימתם לא תאפשר לארגוני הטרור לתפקד. נעשה שימוש במודיעין כדי לעקוב אחרי מעבר הכסף ולפגוע במשאבים החומריים.
ייחודיות יחידת צלצל הייתה בסמכויות אופרטיביות משפטיות ודיפלומטיות מרחיקות לכת שאפשרו לה לפעול במגוון דרכים בארץ ומחוצה לה ובכך שהייתה יחידה חוצת ארגונים.
הפעילות המבצעית-כלכלית של יחידת צלצל נגד ארגוני הטרור הובילה להפסדים של מאות מיליוני דולרים עבור ארגוני הטרור. הלוחמה הכלכלית בה נקטה היחידה אומצה על ידי מדינות נוספות ובראשן ארצות הברית.
יחידת צלצל הוקמה בשנת 1996 ופורקה בשנת 2017 על אף הצלחתה הרבה.
הערות שוליים

↑  אפרים לפיד, הרפון – המלחמה החשאית בכספי הטרור, באתר IsraelDefense, ‏29 בדצמבר 2020
1 2  אסף גלעד, ‏לאן נעלמה יחידת הקומנדו היוקרתית של המוסד שנלחמה כלכלית בחמאס?, באתר גלובס, 22 בדצמבר 2023
↑   ד"ר אודי לוי, לוחמה כלכלית ישראלית – מאין באנו ולאן הולכים?, באתר צה"ל, 14 ביוני 2022
↑  ניצנה דרשן-לייטנר וסמואל מ. כץ, הרפון: המלחמה החשאית בכספי הטרור
1 2  אייל לוי, טרור המזומנים: האיש שנלחם בכספי הסמים של חיזבאללה, באתר ישראל היום, 3 במרץ 2022
↑   יוסי מלמן, סוכני מוסד במשרדים של בנקים באירופה? כך נראתה המלחמה החשאית בכספי חמאס, באתר הארץ, 4 בינואר 2024
↑   למה פורקה היחידה "צלצל" ללחימה במימון טרור של המוסד? תומר אביטל מארח את ד"ר אודי לוי, ראיון בערוץ "240 שניות", באתר יוטיוב (אורך: 47:24)
↑  שר הביטחון הקים מטה לאומי ללוחמה כלכלית בטרור, באתר משרד הביטחון, ‏4 ביולי 2018
↑    ישי שנרב, ‏41 מיליון דולר: המשוואה הפיננסית המעוותת שמאחורי סרטוני זוועות של חמאס, בעיתון מקור ראשון, 3 בנובמבר 2023
↑   גיל טבת, "הרפוּן: המלחמה החשאית בכספי הטרור" מבטיח כל העת, אבל לא מקיים, באתר הארץ, 7 באפריל 2021
מסדאר סיטי

| --- | --- |

סגן נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בביקור בעיר, 2016
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
 אמירות:  אבו דאבי (אמירות) אבו דאבי
 שפה רשמית:  ערבית 
 תאריך ייסוד:  2008 
 שטח:  6 קמ"ר
 קואורדינטות:  24°25′45″N 54°52′06″E﻿ / ﻿24.429166666667°N 54.868333333333°E﻿ / 24.429166666667; 54.868333333333 
 אזור זמן:  UTC+04:00
 masdarcity.ae
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איחוד האמירויות הערביות מוגדלת) אבו דאבי דובאי שארג'ה אל-עין עג'מאן ראס אל-ח'ימה פוג'יירה ק ט ר  ערב הסעודית עומאן עומאן המפרץ הפרסימסדאר סיטי(למפת איחוד האמירויות הערביות רגילה) אבו דאבי דובאי שארג'ה אל-עין עג'מאן ראס אל-ח'ימה פוג'יירה ק ט ר  ערב הסעודית עומאן ע. המפרץ הפרסימסדאר סיטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מסדאר סיטי (בערבית: مدينة مصدر; עיר המקור) היא קהילה עירונית, בת קיימא באמירות אבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות, אשר נמצאת בשלבי הקמה. היא נבנתה על ידי מסדאר, חברה בת של חברת ההשקעות מובדאלה, כאשר רוב ההון הראשוני הושקע על ידי ממשלת אבו דאבי.
מסדאר סיטי ממוקמת שישה קילומטרים מנמל התעופה של אבו דאבי. העיר, שהיא גם אזור חופשי, נועדה להיות מרכז עסקים ויעד לחברות קלינטק. הבניין הראשון שהוקם בה היה מכון מסדר למדע וטכנולוגיה, כיום אוניברסיטת חליפה. מסדאר סיטי גם מארחת את המטה של כמה ארגונים אחרים, כולל הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה מתחדשת (IRENA), סימנס אנרג'י, Honeywell ואוניברסיטת מוחמד בין זאיד לבינה מלאכותית.
תוכנית עירונית

העיר, שהחלו בתכנונה בשנת 2006, צפויה להשתרע על שישה קמ"ר ועלותה מוערכת US$18−22 ביליון. התוכנית המקורית הייתה שייקח כשמונה שנים לבנות, כאשר השלב הראשון היה אמור להסתיים ולאפשר מגורים ב-2009.
הבנייה של מסדאר סיטי החלה בפברואר 2008 וששת הבניינים הראשונים של העיר הושלמו ואוכלסו באוקטובר 2010. עם זאת, בשל השפעת המשבר הפיננסי העולמי, אכלוס העיר נדחה בין 2020 ל-2025. עד 2016, פחות מ 300,000 מטרים רבועים (0.12 מילים רבועים) נבנו וההשלמה הסופית הוערכה ב-2030.
העיר נועדה להיות דוגמה לפיתוח עירוני בר קיימא, חדשנות וחיים קהילתיים. כפי שתוכננה, העיר תהיה בית ל-45,000 עד 50,000 אנשים ו-1,500 עסקים. יותר מ-60,000 עובדים היו אמורים לנסוע לעיר מדי יום.
ב-24 ביוני 2022 התחילו לבנות מרכז חדש בשם מסדאר סיטי סקוור. המרכז עתיד להשתרע על פני 29,000 מ"ר. הוא כולל בניין מטה מסחרי מאופס אנרגיה ושישה בניינים נוספים, אשר נבנו בתקן אמריקאי לבנייה ירוקה LEED פלטינום ו-WELL Gold. הוא צפוי להסתיים בשנת 2024.
ב-2 בפברואר 2023, מרכז נוסף מעורב שימושים החל להיבנות בשם The Link, שישתרע על פני 30,000 מ"ר. הוא יכלול בניין מעבדה משותפת מאופס אנרגיה, שיכיל גם שטחי משרדים ומגורים, כמו גם ארבעה בניינים נוספים של LEED Platinum ו-WELL Gold שיכללו שטחי אירועים, מתקני פנאי וכושר וקמעונאות. הבנייה צפויה להסתיים בשנת 2025.
תוכנית עירונית > עיצוב

מסדאר מיועדת להתאים להולכי רגל ורוכבי אופניים.
הטמפרטורה ברחובות מרגישה בדרך כלל קרירה ב-5–10 מעלות צלזיוס מהמדבר שמסביב. ההבדל נובע מעיצוב אורבני. ליבת העיר, הנקראת הפודיום, מוגבהת מעל הסביבה ומכוונת למשוך רוח לרחובות. מבנים מקובצים בצמוד זה לזה כדי ליצור רחובות ושבילים מוגנים מפני השמש. בנוסף, מגדל רוח בגובה 45 מטר שעוצב על פי עיצובים ערביים מסורתיים שואב אוויר מלמעלה ויוצר משב רוח מצנן.
מסדאר סיטי היא ביתם של בתי מגורים אקולוגיים, בעלי קירות טרקוטה מעוטרים בדוגמאות ערבסקות והם מדורגים LEED Platinum. מסדאר סיטי מכילה גם פארק טכנולוגי העשוי ממכולות משלוח סטנדרטיות ממוחזרות.
מסדאר סיטי תוכננה על ידי פוסטר ושות' . צוות העיצוב של פוסטר התחיל את עבודתו בסיור בערים עתיקות כמו קהיר ומסקט כדי לראות איך הן שומרים על קרירות. פוסטר מצא כי ערים אלו התמודדו עם טמפרטורות מדבר חמות דרך רחובות קצרים וצרים יותר, בדרך כלל לא יותר מ 70 מטרים (230 רגל) . הבניינים בקצה הרחובות הללו יוצרים רק מספיק מערבולת רוח כדי לדחוף את האוויר כלפי מעלה, ויוצרים אפקט שטיפה שמקרר את הרחוב.
תוכנית עירונית > תחבורה

אפשרויות התחבורה כוללות תחבורה ציבורית ומערכת תחבורה מהירה אישית (PRT), המסיעה אנשים בתרמילים חשמליים אוטונומיים לאורך מסילה תת-קרקעית.
באוקטובר 2010, הוכרז שהתחבורה מהירה אישית לא תתרחב מעבר לפיילוט בשל עלות יצירת ה-undercroft כדי להפריד את המערכת מתנועת הולכי רגל. לאחר מכן, צי מבחן של 10 מכוניות חשמליות של מיצובישי נפרס בשנת 2011 כחלק מפיילוט בן שנה לבדיקת תחבורה מנקודה לנקודה עבור העיר כהשלמה לתכנון המקורי.
בשנת 2018, במסגרת פרויקט ניסיון, החלו לפעול על שבע שאטלים אוטונומיים, הנקראים NAVYA, המובילים נוסעים בין החניון למרכז העיר. נתיב נוסף היה אמור להיפתח בשנת 2019 שיעבור ממתחם המגורים שמעל החניון הצפוני של העיר אל המטה של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה מתחדשת (IRENA) וקניון My City Center Masdar של מג'יד אל פוטאים.
לפי עיצוב מתוקן, התחבורה הציבורית בתוך העיר תסתמך על שיטות אחרות מלבד PRT ו-NAVYA.
מסדאר סיטי עובדת על שימוש בתמהיל של כלי רכב חשמליים וכלי רכב אחרים בעלי אנרגיה נקייה להסעת המונים בתוך העיר. מרבית כלי הרכב הפרטיים יוגבלו לחניונים מחוץ לעיר. הרכבת הקלה וקווי המטרו המתוכננים אך מתעכבים של אבו דאבי עשויים בסופו של דבר לחבר את מרכז מסדאר סיטי עם המטרופולין הגדול יותר.
אנרגיה מתחדשת

תוכנית האב המקורית חזתה עיר שתפעל על רשת משלה עם נייטרליות פחמן מלאה. מסדאר סיטי מופעלת בחלקה על ידי פאנלים סולאריים, אך גם שואבת חשמל מהרשת המקומית.
ג'רארד אובן, האדריכל הראשי, אומר שהתוכנית המקורית של מסדאר קרא להפעיל את העיר כולה באמצעות שיטות כגון פאנלים סולאריים על הגג. הוא אמר,
"כשהתחלנו את הפרויקט הזה, אף אחד לא באמת בחן פרויקטים בסדר גודל כזה. ואז אתה מבין שזה הרבה יותר יעיל לבנות את השדה הסולארי שלך על הקרקע באמצע המדבר. אתה יכול לשלוח גבר לצחצח אותם כל יום, במקום לגשת לבניינים של כולם בנפרד, ואתה יכול לוודא שהם פועלים בשיאם המוחלט. זה הרבה יותר טוב מאשר לשים אותם על כל בניין בעיר."
ניפוח חול הייתה בעיה עבור הפאנלים הסולאריים שלה, ולכן מסדאר סיטי עבדה עם ארגונים אחרים כדי להנדס משטחים עם נקבוביות קטנות יותר מחלקיקי חול כדי למנוע מהם להידבק על הפאנלים.
מתקני מים עם זרימה נמוכה משמשים ברחבי העיר כדי לצמצם את השימוש במים, ושפכים עושים שימוש חוזר "כמה פעמים שאפשר", כאשר מים אפורים משמשים להשקיית גידולים ולמטרות אחרות.
העץ החיצוני המשמש ברחבי העיר הוא עץ דקל, תחליף עץ קשיח בר קיימא שפותח על ידי פסיפיק גרין באמצעות דקלי קוקוס מטעים שאינם נושאים יותר פרי. מאפייני Palmwood כוללים את שערי הכניסה, המסכים והדלתות.
גלריה

תחבורה אישית מהירה
העיר מסדאר במהלך הבנייה
הערות שוליים

↑  ז'אן מישל בזה, גרגואר אליקס, לה מונד, עיר האפסים, באתר הארץ, 14 באפריל 2009
↑  מדע פופולארי, הצצה למסדאר סיטי, עיר העתיד של אבו דאבי, באתר גיקטיים, ‏2013-08-20
↑  "What Abu Dhabi's City of the Future Looks Like Now". Bloomberg.com (באנגלית). 2020-02-14. נבדק ב-2023-06-26.
↑  "Masdar City Supports UAEs Carbon Neutrality Goals with New Masdar City Square". Masdar News (באנגלית). 24 יוני 2022. נבדק ב-29 באוגוסט 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Oxborrow, Ian (24 ביוני 2022). "Masdar City Square to feature Abu Dhabi's first net-zero energy office building". The National (באנגלית). נבדק ב-29 באוגוסט 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Salian, Neesha (2023-02-03). "Masdar City breaks ground on The Link" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-05-26.
↑  Nader, Sam (1 בפברואר 2009). "Paths to a low-carbon economy—The Masdar example". Energy Procedia. Elsevier. 1 (1): 3951–3958. doi:10.1016/j.egypro.2009.02.199. ISSN 1876-6102. OCLC 4934390707. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Masdar Institute, Abu Dhabi".
↑  "Masdar City Launches Autonomous Vehicle Service". news.masdar.ae (באנגלית). נבדק ב-2023-05-26.
↑  "Masdar unveils new self-driving shuttle". נבדק ב-28 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Environmentally friendly driverless commuters successfully tested in Sharjah". 13 באוקטובר 2020. נבדק ב-28 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Experimentations with Navya's Autonomous Shuttles". נבדק ב-28 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Masdar City to raise challenges and opportunities for sustainable transportation at Electric Vehicle Innovation Summit". wam. 2023-05-27. נבדק ב-2023-05-30.
↑  Flint, Anthony (14 בפברואר 2020). "What Abu Dhabi's City of the Future Looks Like Now". Bloomberg (באנגלית). נבדק ב-29 באוגוסט 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7842300-4  NKC: ge1055169 
פודקאר בתחנת תחבורה מהירה אישית (PRT).
מסכי פאלם בשימוש בעיר מסדאר
סו מונק קיד

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1948 (בת 76) סילבסטר, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הנוצרית של טקסס, Anderson University 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  החיים הסודיים של הדבורים 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 הושפעה מ:  קייט שופן 
 suemonkkidd.com
 
סו מונק קיד (באנגלית: Sue Monk Kidd; נולדה ב-12 באוגוסט 1948) היא סופרת מדרום ארצות הברית, הידועה בעיקר בזכות הרומן שכתבה, "החיים הסודיים של הדבורים".
ילדות וחינוך

קיד נולדה בעיר סילבסטר במדינת ג'ורג'יה, והתחנכה בבתי ספר מקומיים. היא קיבלה תואר ראשון בסיעוד מ-Texas Christian University בשנת 1970. במהלך חייה היא עבדה כאחות מוסמכת והייתה מורה לסיעוד ב-Medical College of Georgia.
בשנות העשרים של חייה היא הושפעה מאוד מכתיבתו של טומס מרטון. בשנות השלושים של חייה היא למדה בקורסים שונים לכתיבה באוניברסיטת אמורי ובמכללת אנדרסון בדרום קרוליינה, היום אוניברסיטת אנדרסון, ולקחה חלק בכינוסים ספרותיים שונים.