stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר סולוניק
מעצר וחקירה

סולוניק עוכב ב־6 באוקטובר 1994 בשוק פטרובסקי-רזומובסקי במוסקבה. לאחר שנכנס בצייתנות לחדר המשטרה עם חברו, שלף לפתע סולוניק אקדח טעון עצמי של גלוק 17 וירה בשלושה שוטרים ובמאבטח פרטי אחד. תוך כדי בריחה הוא ניסה לירות לאחור בשומרים שהגיעו בזמן, אך לא פגע, והוא עצמו נפצע בכליה. בבית החולים הודה סולוניק ברציחות. לאחר מכן הוא שהה בכלא מטרוסקאיה טישינה, שם לא הרגיש בטוח, בהתחשב בכך שבנוסף לפסק הדין בבית המשפט, שוטרים רצו את מותו בגין רצח עמיתיהם ונציגי ארגוני פשע בגין רציחות של בכירים.
ב־5 ביולי 1995 ברח סולוניק מכלא, שאיש לא יכול היה לברוח לפניו. אחד השומרים, סמל שירות פנים סרגיי מנשיקוב, שעל פי הגרסה הרשמית הוצב לעמדה זו על ידי איזשהו ארגון פלילי משפיע ונעלם לאחר מכן, עזר לרוצח להימלט. על פי גרסה אחרת, ארגוני הפשע "קורגנסקאיה" (רו') ו"אורחובסקאיה" שיחדו את השומר ושילמו לו 500 אלף דולר אמריקאי. מנשקוב הביא לסולוניק ציוד טיפוס ואקדח. לאחר שהסתירו את הבובה מתחת לכיסויים, שניהם טיפסו לגג, שם היו חצרות ההליכה, וירדו ברחוב לאורך חבל. סרגיי מנשיקוב, אולי בידיעת סולוניק, נהרג בתחילת נובמבר 1995 בפרבר של אתונה. הרוצחים לא נמצאו.
הבריחה ליוון ורציחתו

באוגוסט 1995 הופיע סולוניק באתונה, הסתתר בחו"ל בשנתיים הבאות תחת השם ולדימיר קסוב. בתחילת 1997, יחד עם דוגמנית האופנה המפורסמת, דוגמנית האופנה ופינליסטית בתחרות היופי של מיס רוסיה -96, סבטלנה קוטובה בת ה-22. על פי אחת הגרסאות, שירותי החוץ הרוסיים והיוונים בשנת 1995 ידעו על בואו, אך יוון התעלמה מבקשותיה של רוסיה לקבוע מי מסתתר תחת השם קסוב. אולי את סולוניק גייס מודיעין מסכל ביוון, והגנה עליו משירותי הביטחון ומהשודדים. מבחינתם, עבריין זה היה מקור למידע מבצעי בקרב ארגוני פשע רוסיים, שהיו רבים ביוון. הרוצח עמד להזמין את חבריו מאיגון הפשע קורגן אך הפגישה מעולם לא התקיימה.
ולדימיר קסוב התגורר בווילה בכפר הקוטג' העילי לגוניסי (אנ').
ב־2 בפברואר 1997 התגלתה גופתו של סולוניק חנוק בשטח אשפה בפרברי אתונה.
הערות שוליים

↑  https://allthatsinteresting.com/alexander-solonik
↑  https://timenote.info/en/Alexander-Solonik
↑  https://murderpedia.org/male.S/s/solonik-alexander.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 8716154260628424480000   WorldCat (עם VIAF): 8716154260628424480000
רבי זירא

| --- | --- |
 לידה:  בבל
 מקום קבורה:  ארבל (זיהוי עממי מהמאה ה-11, או קודם לכן) טבריה (זיהוי עממי מהמאה ה-18)
 תקופת הפעילות:  דור שלישי לאמוראי בבל וארץ ישראל
 רבותיו:  רב הונא, רב יהודה, רבי יוחנן
 תלמידיו:  רבי ירמיה, רבי אבא בר זבינא, רבי יצחק עטושיא
 בני דורו:  רבה, רב יוסף, רבי יצחק בר אבא
 
רב זירא (כשמוזכר בתלמוד הבבלי, קודם סמיכתו) רבי זירא (בבבלי, לאחר סמיכתו, לפי רש"י. לפי תוספות אלו שני חכמים שונים) או רבי זעירא (בתלמוד הירושלמי) - אמורא בבלי, ואחר כך ארץ ישראלי, בדור השלישי. מעתיקים שונים החליפו בטעות בינו לבין רבי זעירא השני שחי בדור החמישי לאמוראים.
חייו

רבי זירא נולד למשפחת כהנים. אביו של רבי זירא היה מוכס, ומוזכר בגמרא כאדם כשר וישר במיוחד.
הגמרא מספרת כי שבעת ימי המשתה שלו היו במהלך סוכות, ושמחת החתונה נערכה בסוכה.
בהיותו בבבל, למד בסורא ובפומבדיתא, אצל רב הונא ורב יהודה בר יחזקאל. מסופר כי הוא השתוקק לעלות לארץ ישראל, אותה חיבב מאוד והפליג בשבחיה ("אוירא דארץ ישראל מחכימא", "שיחתן של בני ארץ ישראל תורה" ועוד), ולבסוף אכן עלה אליה, למרות התנגדות רבו, רב יהודה, שטען כי אסור לעלות לארץ ישראל מבבל. לפני עלייתו צם מאה תעניות כדי לשכוח את התלמוד הבבלי וללמוד תלמוד ארץ ישראל ביישוב הדעת ודעה צלולה. כשעלה לארץ ישראל התיישב בטבריה ולמד אצל רבי יוחנן, ריש לקיש ותלמידיהם: רבי אמי, רבי אסי ורבי אלעזר. בר הפלוגתא העיקרי שלו היה רבי אבא בר ממל. רב שמואל בר יהודה כינה אותו ואת רב שמואל בר רב יצחק "גדולי הדור".
הכינוי "זעירא" (קטן בארמית) ניתן לו בשל קומתו הנמוכה (ובהגייה הבבלית שמשמיטה עיצורים גרוניים: זירא). היה מכונה בפי חבריו 'קטינא חריך שקי' בארמית- 'הקטן חרוך השוקיים'. שרבי זירא היה מופלג בחומרות וסגפנות, והקפיד שלא למלא פיו שחוק מחשש קלות ראש. ומסופר שהיה בודק את גופו באש התנור אם שולטת בו האש עד שפעם אחת משום הקפדת החכמים נחרכו שוקיו מהאש
הוא אהב להתעסק בחיפוש נוסחאות קדומות לדברי חכמים וגם בקירוב רחוקים. מסופר שקירב את בריוני טבריה על מנת להחזירם בתשובה, דבר שהחכמים בדורו לא ראו בעין יפה, אולם אחרי שנפטר, חזרו אותם בריונים בתשובה מפחדם שאין מי שיתפלל עליהם כעת ויצילם מעונש בעולם הבא. רבי זירא זכה לאריכות ימים, ונפטר בשיבה טובה.
במסכת מגילה מתואר גורלו המופלא של רבי זירא כאשר קיים מצוות סעודת פורים עם חברו רבה:
רבה ורבי זירא עבדו (=עשו) סעודת פורים בהדי הדדי (=ביחד). איבסום (=התבסמו). קם רבה שחטיה לרבי זירא (=קם רבה ושחט את רבי זירא). למחר בעי רחמי ואחייה (=למחרת התפלל עליו והחיה אותו). לשנה אמר ליה ניתי מר ונעביד סעודת פורים בהדי הדדי (=בשנה הבאה אמר לו: יבוא כבודו ונסעד יחד סעודת פורים). אמר ליה לא בכל שעתא ושעתא מתרחיש ניסא (=אמר לו: לא בכל שעה ושעה מתרחש נס)
הוא סירב לקבל מתנות בטענה שזו סגולה להאריך ימים שהרי "שׂוֹנֵא מַתָּנֹת יִחְיֶה", אבל כאשר קראו לו לבית הריש גלותא הוא הסכים לבוא והסביר שבני הריש גלותא מתכבדים בכך שהוא מגיע לביתם, וכבוד זה נחשב כתשלום.
בנו, חכם בשם אהבה, מוזכר בתלמוד.
חבריו

על חבריו נמנה רב נחמן, עמו דן. אחת הסוגיות הידועות במסכת בבא מציעא היא סוגיית "תקפה אחד בפנינו", הוא בדין "שנים אוחזין בטלית" שניים התופסין בידם בגד וכל אחד מהם טוען שהבגד שייך לו. במקרה כזה נפסק הדין במשנה, כי מכיוון ששניהם תופסים בטלית חשובים שניהם מוחזקים, וכל אחד ישבע שאין לו פחות מחציה ויחלוקו. על כך מסתפק רבי זירא מה תהיה ההלכה במקרה שבעוד ששני בעלי הדין עומדים לפני בית הדין, התגבר אחד על חבירו ומשך מידיו על חציה השני של הטלית והנגזל לא מחה, ורק לאחר שכבר יצאה מידו חציה השני של הטלית החל צווח בפני בית הדין על הגזילה שהתרחשה לנגד עיניהם, כשהוא טוען שהוא לא מחה על התפיסה מכיוון שראה שבית הדין צופה במעשה הגזילה ואינו צריך למחות. השאלה היא האם אנו אומרים שהיה עליו למחות בפני בית הדין על הגזילה כדי שלא תראה שתיקתו כהודאה, או שמא טענתו נכונה - שאינו צריך למחות במקרה שבית הדין עצמו רואה כי השני התגבר עליו ולקח ממנו את הטלית בחזקה. רב נחמן הביא ראיות שונות כדי להשיב על שאלה זו, ממשניות וברייתות.
חבר אחר שלו היה רבי אבא בר פפא שעלה לפניו לארץ ישראל.
תלמידיו

הקרוב ביותר מבין תלמידיו היה רבי ירמיה, שהרבה פעמים הקשה ושאל ממנו, ורבי זירא חיבבו עד שקרא לו 'ירמיה בני'. במסכת נידה מובא ששאלו רבי ירמיה שאלה היפותטית שהייתה על גבול הגיחוך, אך רבי זירא, שהיה מחמיר מאוד וסגפן, לא היה ממלא פיו שחוק ולא צחק. במסכת מגילה מובא דיון בין השניים לגבי הלכה שנמסרה מפי רבי זכאי דכבול בדבר תיקון טעויות בקריאת התורה בבית הכנסת.
קברו

מקום קבורתו לא נזכר בספרות חז"ל, אך על פי מסורת עממית מימי הביניים נקבר ביישוב ארבל.
האזכורים הראשונים לקברו מצויים בכתבי עולי הרגל החל מהמאה ה-11 (או המאה ה-12). ביניהם ניתן למנות את יעקב בן נתנאל הכהן (סוף המאה ה-12), שמואל ב"ר שמשון (תחילת המאה ה-13), מנחם החברוני (תחילת המאה ה-13) ועוד.
קברו > טבריה (המאה ה-18)

משה ירושלמי (1769 לערך), מציין את קבר רבי זירא בארבל, אמנם הוא מציין את קברו גם בטבריה: "דרומית לטבריא קבור הרמב"ם בתוך גן… ולא הרחק משם בית מדרש בו קבורים ר' אמי ור' אסי ורב זירא". לאחר עדותו של משה ירושלמי, אזכור קברו בטבריה מצוי במספר מקורות מצומצם. ביניהם, משה ריישר (1850 לערך) ואברהם מנחם מנדל מור (1850 לערך).
קברו > ארבל

במחקר שנערך בשנת 2007 נטען שקברו, על פי המסורת, נמצא ביישוב ארבל, על בסיס התיאור בכתבי עולי הרגל:
על פי עולי הרגל מקום קברו של נתאי הארבלי הוא בצד שכנגד ר' זירא, בתוך היישוב – כפר, ובקצהו, מפלס אחד מעל בית הכנסת, בסמוך לבאר – מעין של היישוב, בנוי ע"י אדם ככיפה [תקרה בצורת קשת] מרובעת [המסגרת העליונה], ואבנים ארוכות בנויות על גבי המערה לאורך המערה, והם הכיפה [תקרה] של המערה. תיאור זה הינו המיקום המדוייק הנמצא בקצה המזרחי של הכפר, ובסמוך לו [מזרחית דרומית] ישנה הבאר העתיקה של הכפר ששימשה [לפי גודלה] את מרבית תושבי הכפר... כנ"ל אצל נתאי הארבלי, קברו של ר' זירא נמצא מחוץ לכפר ובסמוך לו, מפלס אחד מתחת לבית הכנסת, בצד שכנגד נתאי, ציון גדול שנפל ונחרב. אכן הציון נמצא מעבר לחומת היישוב, סלע גדול הנראה לעין, שהוא חלק מהיקף גדר-חצר הקבר. יש לציין כי סיר אוליפנט כתב בספרו כי עולי הרגל היו מראים על הציון הגדול הזה כי הוא קבר צדיק.
מתורתו

כל הראוי לבילה אין בילה מעכבת בו
שבעה נקיים
לקריאה נוספת

אהרן ארנד, "סעודת הפורים של רבה ור’ זירא בראי פרשני התלמוד", בד"ד - בכל דרכיך דעהו 8 (תשנ"ט), עמ' 65–75
אברהם גולדברג, "ר’ זירא ומנהג בבל בארץ ישראל", תרביץ לו (תשכ"ז), עמ' 319–341
הרב יהודה לייב פישמן מימון (עורך), רבי זירא, יחוסי תנאים ואמוראים, ירושלים, תשכ"ג 1963, עמ' קל"ז–קנ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
גרייס או'מלי

| --- | --- |

 לידה:  1530 Clare Island, אירלנד 
 פטירה:  1603 (בגיל 73 בערך) Rockfleet Castle, אירלנד 
 מדינה:  ממלכת אירלנד 
 בן או בת זוג:  Risdeárd an Iarainn Bourke 
 
גרייס או'מלי (באנגלית:Grace O'Malley ובאירית Gráinne Ní Mháille), שבתרבות העממית מכונה "המלכה הפיראטית", הייתה מנהיגה ולוחמת באירלנד של המאה ה-16. בעיקר לחמה באנגלים, שבמחצית השנייה של המאה ה-16 ביקשו לספח את הממלכות העצמאיות של אירלנד לממלכת אירלנד האנגלית. בשנת 1593, כשהיא בשנות ה-60 לחייה, הפליגה או'מלי לאנגליה, לפגישה עם המלכה אליזבת הראשונה, מפגש שהביא להסדר של שלום ביניהן.
גרייס או'מלי היא דמות מפתח בפולקלור האירי, אבל התיעוד ההיסטורי על פועלה מסתמך כולו על מקורות אנגליים.
ילדותה

גרייס נולדה באי קלייר במחוז מָאיו במערב אירלנד בשנת 1530, לאביה אואן (Eoghan) מנהיג שבט או'מלי ושליט אומהול (Umhaill) ולאמה מרגרט. מן העובדה ששלטה בשלוש שפות לפחות (גאלית, לטינית ואנגלית) וכנראה בעוד שלוש (סקוטית, צרפתית וספרדית), ברור שעברה חינוך ממוסד, ככל הנראה במנזר.
במקביל, ברוח משפחתה, למדה את תורת המלחמה וימאות.
כשהייתה בת 11, כך על פי הפולקלור האירי, החלה גרייס ליטול חלק בפעילות הימית המשפחתית. כאשר ביקשה מאביה להצטרף להפלגה מסחרית לספרד. אביה סרב, בטענה ששערה הארוך עלול להסתבך בחבלי הספינה. למחרת הופיעה בספינה, כשראשה גזוז. אחד מכינוייה היה מאז "גרייס הקרחת".
חיים אישיים

בשנת 1546, בגיל 16, נישאה גרייס לבעלה הראשון, דונל או'פלהרטי (O'Flaherty), מנהיג שבט או'פלהרטי השכן. מנישואים אלו נולדו שלושה מילדיה - אואן, שנרצח בבגרותו על ידי המושל הבריטי, סיר ריצ'רד בינגהם (Richard Bingham), שנגדו לחמה או'מלי שנים ארוכות; מייב (Maeve), שירשה את רוח הלחימה של אמהּ, ומורואו (Murrough), שככל הנראה בגד במשפחתו ובעמו, ולאחר רצח אחיו, הצטרף לבינגהם ולכוחות האנגליים. או'פלהרטי נהרג, בשנת 1565, במאבק על שליטה עם בני שבט שכן. או'מלי לחמה ברוצחיו בהצלחה, ומנעה מהם להשתלט על המצודה המרכזית של שבט או'פלהרטי. היא לא זכתה אמנם להפוך לשליטת השבט במקום בעלה, אבל בשובה לבית אביה, הצטרפו אליה כ-200 מלוחמיו.
לאחר מות או'פלהרטי, כך על פי הפולקלור, ניהלה גרייס רומן עם מלח שאנייתו נטרפה. הרומן נמשך זמן קצר עד שהמאהב נרצח על ידי בני שבט מקמהון היריב. גרייס האבלה הפליגה למבצרם של בני שבט מקמהון, "דוּנה", ששכן במפרץ בלקסוד (Blacksod ), שם חיסלה את רוצחי המאהב וקיבלה כינוי נוסף: "הגברת האפלה של דוּנה".
נישואיה השניים של גרייס היו נישואים פוליטיים. גרייס הייתה חייבת לאחד כוחות כנגד האנגלים על מנת להבטיח את המשך העצמאות של המחוז שעליו שלטה. לכן, הציעה נישואים לריצ'רד בורק (Bourke), ששבטו חלק עם שבט או'מלי את השליטה על מפרץ קלו (Clew Bay). על פי המסורת האירית, חוזה הנישואים ביניהם נחתם לשנה אחת, שבסופה ביקשה גרייס להיפרד.
ההיסטוריה עם זאת מלמדת שהשניים נותרו ביחד עד יומו האחרון של ריצ'רד, והם אף הביאו לעולם בן - טיבוט נא-לונג בורק (Tibbot na Long Bourke).
מספרים שגרייס ילדה את בנה הרביעי על ספינה בים וכי יום לאחר הלידה הותקפה הספינה על ידי פירטים צפון אפריקנים בעת שהיניקה את בנה. אנשיה עמדו להפסיד בקרב וגרייס הניחה את התינוק, יצאה אל הסיפון וירתה ברובה שבידה. מיד עם השמע הירייה הקרב התגבר העוז של אנשיה והם הצליחו להתגבר על התוקפים.
יורדת ים, פיראטית, לוחמת

כאשר שבה לבית אביה באי קלייר, לאחר מותו של או'פלהרטי, כבר הייתה גרייס מצוידת בשלוש ספינות מהירות ובעוד סירות אחדות. צי הספינות שלה, שגדל בהמשך, התאים למים רדודים ופחות לים הפתוח.
גם הפעילות הימית שלה, שכללה מסחר וגביית דמי פרוטקשן על מעבר מדייגים וסוחרים שהגיעו לחופיה המערביים של אירלנד, התנהלה ברובה בקרבת החוף. כאשר נקרתה הזדמנות להתנפל על ספינה ולבזוז אותה, גם בכך שלחה ידה. האנגלים ותומכיהם התלוננו באופן רשמי על פעולותיה הפירטיות, אבל את פעילותה זו יש להבין לנוכח מעמדם של הפירטים באירופה כולה: רובם היו בעצם לוחמים לא רשמיים של המלכים, וגם באנגליה עצמה פעלו פירטים (כמו פרנסיס דרייק וג'ון הוקינז) נגד האויב הספרדי.
אף על פי שאת רוב זמנה בילתה בים, גם אויביה ביבשה ידעו את נחת זרועה של או'מלי, שבמהלך חייה השתלטה על ארבע מצודות לפחות, בעיקר במעשי נקמה על מות אהוביה, ובאופן כזה הגדילה משמעותית את שטחי שליטתה.
מנהיגה ולוחמת

נראה שמי שלימד את גרייס או'מלי את יסודות הפוליטיקה המקומית היה בעלה הראשון, או'פלהרטי. היא אמנם לא ירשה את תואר המנהיגות שלו, אבל עוד בחייו פיקדה על צי של מלחים-לוחמים, שרבים מהם התלוו אליה כשחזרה לאי הולדתה, קלייר.
כאשר מת אביה, הוא בחר להוריש את המנהיגות לבתו, אפילו שהיה לו גם בן - אחיה למחצה. בנוסף למצודות שהגנו על ספינותיה, הייתה הבעלים של כאלף בהמות (שבתקופה ההיא היו סמל לעושר, הרבה יותר מאדמות).
אבל עיקר מאמציה של או'מלי הופנו למלחמה בפולש האנגלי. המושל האנגלי של אירלנד, סיר ריצ'רד בינגהם (Bingham), כינה אותה במסמכים רשמיים "אומנת המרידות של האזור בארבעים השנה האחרונות".
בראשית חייה של או'מלי, שלטה אנגליה על דבלין וסביבותיה, ואילו אזורי החוף המערבי, מקום שמשפחת או'מלי שלטה בו מאות שנים, נותרו עצמאיים. אבל בשנת 1534, סביב השינויים הדתיים שהנהיג המלך האנגלי דאז, הנרי השמיני, פרצה באירלנד מלחמת אזרחים, שהייתה העילה להידוק השליטה האנגלית באי. באמצעות "חוק הכתר של אירלנד 1542", הוסיף מלך אנגליה לעצמו את התואר "מלך אירלנד". ידה של אנגליה הוכבדה עוד יותר בימי שלטונה של אליזבת הראשונה. השליטים המקומיים, ובהם גרייס או'מלי, לא קיבלו על עצמם את מרות האנגלים, ונלחמו על אדמותיהם ועל עצמאותם.
בשנות ה-70 של המאה ה-16 החריפו היחסים עוד, והצי של או'מלי, שהתפרנס בעיקר מגביית מסי מעבר מזרים, נדרש לשלם מסי מעבר לאנגלים. או'מלי ראתה זאת כפגיעה בזכות האבות שלה לתנועה חופשית והגיבה בפעילות פיראטית כלפי ספינות בריטיות וספינות בחסות אנגליה. ניסיון של משלחת אנגלית שיצאה מן העיר גולוויי בשנת 1579, במטרה לתקוף את המצודה של או'מלי באי קלייר, הסתיימה בתבוסה מוחצת של האנגלים, שבקושי הצליחו להימלט על נפשם.
נסיבות פגישתה עם המלכה האנגלית

בשנת 1583 מת בעלה ובן בריתה החשוב ביותר של גרייס או'מלי, ריצ'רד בורק. מותו סימן את ראשיתה של תקופת כישלונות במלחמתה בכובש האנגלי. בשנת 1584 מונה ריצ'רד בינגהם למושל מחוז קונכט (Connacht) במערב אירלנד, ופתח במתקפה על או'מלי ומשפחתה. אחיו רצח את בנה הבכור, אואן, ובסמוך לכך התרחשה בגידת בנה מורואו, שהצטרף לכוחותיו של בינגהם. ב-1591 הצליח בינגהם להרוס את צי הספינות של או'מלי והיא עצמה נכלאה וגזר דינה היה מוות בתלייה.
או'מלי ישבה אמנם בכלא, אולם גזר הדין לא בוצע בסוף והיא שוחררה בזכות תומכיה מקרב הממשל הישן. עם שחרורה, לא נותרו למנהיגה האירית אמצעי מחיה, והיא בחרה לפנות אל יריבתה המושבעת - המלכה אליזבת הראשונה. היא ביקשה שהמלכה תדאג לצרכיה בזמן שנותר לה לחיות, ובתמורה - הבטיחה להילחם באויבי המלכה, באש ובחרב.
כאשר, ב-1593, נעצר אחיה למחצה באשמת הרג חיילים אנגלים, ובנה, טיבוטי בורק, באשמת מרד, והיו צפויים לגזר דין מוות, החליטה גרייס או'מלי ליזום פגישה עם המלכה. היא הפליגה לחופי אנגליה, ונפגשה עם אליזבת הראשונה בארמונה שבגריניץ'.
המסמכים האנגלים אינם מרחיבים על אופי הפגישה, אבל הפולקלור האירי מדגיש שאו'מלי לא כרעה לפני המלכה, אלא התנהגה כ"מלכה אל מלכה", ושהיא לא הסכימה להתפרק מן הפגיון שנשאה איתה, לדבריה - "להגנה עצמית".
המלכה, על כל פנים, כתבה לריצ'רד בינגהם, דרשה ממנו לשחרר את בני משפחתה של או'מלי, ולדאוג למחסורה. את המשאבים לקיומה של המנהיגה הקשישה (אז בת 63) הורתה לקחת מנחלות בניה, ולהחסיר אותם מן המס שגבו האנגלים.
מותה וחשיבותה בפולקלור האירי

גרייס או'מלי זכתה להאריך ימים, ומתה מוות טבעי בגיל 73, עשר שנים לאחר פגישתה עם המלכה אליזבת, שנפטרה גם היא באותה שנה (1603).
או'מלי היא מגיבורי התרבות האיריים הבולטים, והיא הונצחה באמנות האירית לדורותיה, בספרות ובשירה, במוזיקה, בתיאטרון ובקולנוע.
הערות שוליים

↑  The incredible life Grace O’Malley, Ireland’s 16th century pirate queen, IrishCentral.com, ‏2022-08-02 (באנגלית)
↑  The extraordinary life of Grace O'Malley, www.rmg.co.uk (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  Anne Chambers, Granuaile: Ireland's Pirate Queen C. 1530-1603, Wolfhound Press, 2003
↑  Dictionary of Irish Biography | Dictionary of Irish Biography, www.dib.ie
1 2 3  Nick Maxwell, Gráinne Mhaol, pirate queen of Connacht: behind the legend, History Ireland, ‏2013-02-12
↑  Irish Post, Grace O'Malley: 12 fascinating facts about Ireland's fearless Pirate Queen, The Irish Post
↑  Time Line, www.graceomalley.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436907205171  BnF: cb15038317z (data)  GND: 119261847  ISNI: 0000 0000 9683 3197  LCCN: n88604742  NTA: 085492825  SNAC: w6gn1x99  VIAF: 60656414   WorldCat (עם VIAF): 60656414
ת'רי 6 מאפיה

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ממפיס 
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 סוגה:  היפ הופ • גנגסטה ראפ • הורורקור • קראנק
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס • סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הראפ/היפ-הופ האהובה ביותר (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 די ג'יי פול ג'וסי ג'יי
 חברים לשעבר
 גנגסטה בו קרנצ'י בלאק לורד אינפיימוס קופסטה קניקה
 
ת'רי 6 מאפיה (באנגלית: Three 6 Mafia) היא להקת היפ הופ אמריקאית שנוסדה ב-1991 על ידי הראפרים די ג'יי פול, ג'וסי ג'יי ולורד אינפיימוס.
היסטוריה

חברי ת'רי 6 מאפיה הפכו למוזיקאים בגילאים צעירים. בשנת 1988, די ג'יי פול, בגיל 11, לקח שיעורי פסנתר, ואחיו הגדול, לורד אינפיימוס, כשהיה בן 15, התאמן על בס וגיטרה חשמלית. השניים היו כותבים ומלחינים שירים יחד.
ב-1995 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, Mystic Stylez. האלבום זכה לתשבחות רבות וביסס את הלהקה כפורצת דרך בהיפ הופ של החוף הדרומי.
ב-1996 הוציאו את אלבומם השני, Chapter 1: The End. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-42 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-1997 הוציאו את אלבומם השלישי, Chapter 2: World Domination. האלבום מהווה המשך ישיר לאלבומם הקודם.
ב-2000 הוציאו את אלבומם הרביעי, When the Smoke Clears: Sixty 6, Sixty 1. הסינגל הראשי מתוך האלבום, "Sippin' on Some Syrup" זכה להצלחה רבה ואף מוקם במקום ה-30 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
ב-2001 הוציאו את אלבומם החמישי, Choices: The Album.
ב-2003 הוציאו את אלבומם השישי, Da Unbreakables. האלבום היה לאלבומם הראשון של הלהקה שהגיע למצעד הבילבורד 200 תוך ששהה במקום ה-4. כמו כן, זכה האלבום בתואר "אלבום זהב".
באפריל 2005 הוציאו את אלבומם השביעי, Choices II: The Setup. האלבום מכר למעלה מ-400,000 עותקים בארצות הברית. באותה שנה, בספטמבר 2005, הוציאו את אלבומם השמיני, Most Known Unknown.
ב-5 במרץ 2006 להקת הראפ האמריקאית עשתה היסטוריה כאשר זכתה בפרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר עם השיר "It's Hard out Here for a Pimp" מתוך הסרט מלחמות הראפ). הזכייה הפכה אותם להרכב הראפ הראשון שזכה בפרס זה, וההופעה החיה שלהם בטקס הייתה אחת מהרגעים הזכורים של הערב. הזכייה עוררה תגובות מעורבות, כאשר חלק מהמבקרים הופתעו מהבחירה, במיוחד לאור התוכן הפרובוקטיבי של השיר. עם זאת, האירוע סימן נקודת ציון משמעותית בהכרה במוזיקת הראפ בתעשיית הקולנוע.
ב-2008 הוציאו את אלבומם השמיני והאחרון, Last 2 Walk. האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה ואף לתשבחות רבות ממבקרי המוזיקה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1995: Mystic Stylez
1996: Chapter 1: The End
1997: Chapter 2: World Domination
2000: When the Smoke Clears: Sixty 6, Sixty 1
2001: Choices: The Album
2003: Da Unbreakables
2005: Choices II: The Setup
2005: Most Known Unknown
2008: Last 2 Walk
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

1995: Live by Yo Rep
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

1996: Underground Vol. 1: (1991-1994)
1999: Underground Vol. 2: Club Memphis
2000: Underground Vol. 3: Kings of Memphis
2005: Most Known Hits
2006: Smoked Out Music: Greatest Hits
2007: Prophet's Greatest Hits
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

1994: Smoked Out, Loced Out
2000: We Never Sleep
2002: We Never Sleep Vol. 2
2004: We Never Sleep Vol. 3
2007: We Never Sleep Vol. 4
הערות שוליים

↑   DJ Paul on 'Seed of 6ix' Consisting of Lord Infamous' Son and Paul's Nephew (Part 1), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 8:26)
↑  Mystic Stylez - Three 6 Mafia | Songs, Reviews, Credits, AllMusic (באנגלית)
1 2 3  Three 6 Mafia, Billboard
↑  Chapter 2: World Domination - Three 6 Mafia | Songs, Reviews, Credits, AllMusic (באנגלית)
↑  Choices: The Album - Three 6 Mafia | Songs, Reviews, Credits, AllMusic (באנגלית)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  Three 6 Mafia :: Choices II - The Setup :: Sony Urban/Hypnotize Minds/Columbia, www.rapreviews.com
↑  Jem Aswad, Three 6 Mafia Remember Their Shocking Oscar Win for ‘It’s Hard Out Here for a Pimp’: ‘Nobody Saw That One Coming’, Variety, ‏2021-04-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  Times, The New York (2008-06-23). "New CDs". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2300 5558  LCCN: no99053530  MusicBrainz: a8754ac4-a85e-4f48-a81f-eecd482570ef  NKC: xx0084526  VIAF: 167835761   WorldCat (עם VIAF): 167835761
ברייקדאנס

ריקוד ברייקדאנס בפסטיבל בתאילנד
ברייקדאנס (באנגלית: Breakdance) הידוע גם כברייקינג וביבויינג הוא סוג של ריקוד אקרובטי המהווה את אחד מיסודות תרבות ההיפ פופ. הריקוד מאופיין בתנועות קטועות וחדות משולבות בתנועות גליות זורמות וכמו כן אקרובטיקת רצפה. הסגנון הושפע מהקפואירה ותנועות ברייקדאנס רבות לקוחות מתרגילי האקרובטיקה של הקפואירה. אלמנט מוכר של הברייקדאנס הוא ה-Moonwalking (הליכת ירח) שאומץ על ידי מייקל ג'קסון והפך לאחד מסמליו. מוזיקת הברייקדאנס היא מוזיקה אלקטרונית או היפ הופ בשילוב סקראצ'ינג (Scratching).
השם "ברייקדאנס" ניתן לריקוד זה כי בתחילת דרכו, הוא נרקד רק לצלילי קטעי המעבר ("ברייק") בשירי פאנק, דיסקו ורגאיי, קטעים בהם כל כלי הנגינה השתתקו והמתופף המשיך לנגן רק את המקצב. קטעים אלה נדגמו מאוחר יותר והפכו למקצבים הבסיסיים של מוזיקת ההיפ-הופ.
הסגנון היה פופולרי ביותר אז ניתן היה למצוא רקדני ברייקדאנס בפינות הרחוב ובכיכרות.
לראשונה, באולימפיאדת פריז 2024 התקיימו תחרויות ברייקדאנס.
ביבוי

"ביבוי" (B-boy, וברבים - "ביבוייז") הוא כינוי לאדם שרוקד ברייקדאנס. מקור הכינוי באנגלית, שנובע מהמילים Bogie-Boy, Bronx-Boy, Breaker-Boy ו-BreakDance-Boy. הוא מתייחס לבנים ולבנות גם יחד, אך לבנות שרוקדות ברייקדאנס נהוג יותר לקרוא בשם "בי-גירל" (B-girl).
המעגל

ריקוד הברייקדאנס מתבצע בדומה למשחק הקפואירה כאשר הרקדן נמצא במרכז המעגל (או "מעגל הברייקדאנס") ואותו מקיפים שאר המשתתפים, המוחאים כפיים לפי הקצב (ביט). בשונה מהקפואירה, רקדן רוקד במעגל לבד ואיש לא נכנס ורוקד במקביל אליו (פרט לתחרות קבוצתית בה לפעמים מספר רקדנים מבצעים קטע משותף).
גם בקרבות בין רקדנים הביצוע הוא לפי תור ועד סיום הקרב לא נכנס לרקוד במעגל אף רקדן אחר.
לקבוצה הראשונה קראו "זולו קינגז" (Zulu Kingz).
המעגל שונה במקצת מתחרויות קרב (באטל) רשמיות. בתחרויות לרוב יש שופטים והגבלות זמן כאלו ואחרות, ואילו במעגל אין שופטים ואין הגבלות, ולכן יש המעדיפים אותם. במעגלים נהוג להחזיר בתרגילים ליריב שעשה משהו דומה.
מרכיבי הריקוד

לריקוד מספר מרכיבים המשתלבים יחד ויוצרים את ריקוד הברייקדאנס.
טופ רוק - ריקוד בעמידה בתוך מעגל צופים, שמטרתו היא למשוך את תשומת לבו של הקהל לרקדן. לריקוד זה מספר תתי מרכיבים כגון לוקינג (Locking - נעילות פתאומיות של הגוף), וייבינג (Waving - "גלים" המועברים בגוף), צעדים בסיסיים שלהם כל רקדן מוסיף את סגנונו האישי ואלמנטים נוספים.
פוטוורק - "עבודת רצפה" - תרגילים המתבצעים כשרוב גופו של הרקדן צמוד לרצפה.
תרגילי פאוור - תנועות כגון סיבוב על הראש וכדומה - תרגילים המצריכים כוח ומיומנות.
פריזים - בחלקים אלו בריקוד עוצרים וקופאים במקום.
אקרובטיקה - תרגילים אקרובטיים כגון סלטות, "פליק-פלאקים" וכדומה.
ברנים - חלק בריקוד שיכול להשתלב עם הפריזים או להיות בתור חלק קטן משאר המרכיבים. ומטרתו להעליב את האדם מולו הביבוי רוקד. כל ביבוי מביא ברנים משלו והם יכולים להיות מזלזלים (לדוגמה לעשות תרגיל פאוור קשה ובסופו "לישון" כדי להראות שהיריב הוא לא אתגר) או פוגעים (לדוגמה להסתובב, להוציא נשק דמיוני ולפגוע ביריב).
הריקוד בנוי בדרך כלל מטופ רוק, שעובר לפוטוורק ומשתלב עם תרגילי אקרובטיקה, פריזים ופאוור. לכל ביבוי סגנון ריקוד אישי משלו.
סגנונות בברייקדאנס > לוקינג

העיקרון בלוקינג (Locking) הוא עצירות מפתיעות עם הרבה פרצופים (Character) וסגנון אישי. סגנון הלוקינג הומצא בלוס אנג'לס על ידי קבוצה בשם "The Lockers". למעשה - הלוקינג היה קיים הרבה לפני שהביבוינג התחיל.
ב-1969 דון קמבל המציא ריקוד בשם CampleLock ששילב תנועות רובוטיות עם תנועות גוף פראיות, עצירות מדויקות ופרצופים קומיים.
כיום הלוקינג מכיל מגוון סגנונות - מדויק וחזק, מלוכלך ופראי, מהיר ואיטי ועוד.
סגנונות בברייקדאנס > פופינג

פופינג (Popping) הוא סגנון ריקוד המכיל Floating ,Ticking ,Waving משולבים, נפרדים או ברצף - מה שנותן לריקוד אשליה של דמות מצוירת, רובוטית וכדומה.
פופינג הוא סגנון מורכב בפני עצמו, הבנוי מתנועות שנראות כ-Frame-by-Frame על ידי הקפצה של מפרקים באמצעות כיווץ ושחרור מהיר של השרירים (אמות, זרוע, כתף, צוואר, רגליים וכו'), ויוצר אשליה שהרקדן מרחף באוויר.
קבוצה

קבוצה או "קרו" (Crew) בברייקדאנס היא מספר ביבוייז אשר חברו יחד לצורך ריקודים באירועים ובתחרויות. נהוג לבחור שם כולל לקבוצה אשר יתאר אותה או את האנשים שבה.
בארץ ובעולם מתקיימות מדי שנה עשרות תחרויות לקבוצות, לעיתים הקבוצות מכינות קטע משותף ובניגוד לנהוג בברייקדאנס, רוקדים כמה מחברי הקבוצה יחד.