stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת אנגליה–ספרד (1625–1630)
לאחר מכן

אנגליה שינתה את מעורבותה במלחמת שלושים השנים על ידי משא ומתן על הסכם שלום עם צרפת ב-1629. לאחר מכן נשלחו משלחות בראשות הדוכס מהמילטון ורוזן קרייבן לאימפריה הרומית הקדושה לתמיכה באלפי שכירי החרב הסקוטים והאנגלים שכבר שירתו תחת מלך שוודיה באותו עימות. המס של המילטון הוטל למרות תום המלחמה האנגלו-ספרדית. בנוסף, חיילים אנגלים יהוו חלק גדול מהצבא ההולנדי, אך הם עשו זאת בעד שכר מההולנדים לאחר 1630. בשנים הבאות תחת פיקודו של פרדריק הנדריק והוראס ויר נכבשו מחדש הערים מאסטריכט וריינברג.
עם תחילתה של מלחמת הירושה במנטובה חיפשה ספרד שלום עם אנגליה ב-1629, ולכן ארגנה שביתת נשק וחילופי שגרירים. ב-15 בנובמבר נחתם הסכם מדריד שסיים את המלחמה ובכך החזיר את ה'סטטוס קוו'. זה הוכיח כישלון יקר עבור אנגליה, שסוחריה הפסידו את שוקי הבדים הפלמיים הרווחיים למכסים כבדים לאחר המלחמה. התוצאה הלא מוצלחת והלא פופולרית של הסכסוך הזינו את המחלוקות בין המלוכה והפרלמנט שהחלו לפני מלחמת האזרחים האנגלית, עד כדי כך שההאשמה הראשונה נגד צ'ארלס הראשון בהרמוניה הגדולה הייתה על העלויות והניהול הלא נכון של המלחמה עם ספרד.
הערות שוליים

↑  Davenport p. 307. the words 'ante bellum' were restored
1 2  Ashley p. 125
צ'ארלס הראשון
פליפה הרביעי
הדוכס מבקינגהאם מאת פטר פאול רובנס
המצור על הרטוגנבוש ב-1629, מאת פטר סניירס
מילה סורית

| מילה סורית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: זיתיים
סוג:: מילה
מין:: מילה סורית
שם מדעי
 Fraxinus syriaca ‏בואסייה, 1849
מֵילָה סוּרִית (שם מדעי: Fraxinus angustifolia subsp. syriaca, שם נרדף: Fraxinus syriaca) היא עץ נמוך, זקוף ונשיר, בעל עלים מנוּצים ופירות מכוּנפים, הגדל בר על גדות נחלים בעיקר בצפון ישראל והוכנס לגן הנוי ממשפחת הזיתיים (Oleaceae). מילה סורית יחידה בסוגה בישראל, נדירה ועל סף איום בישראל, תפוצתה הכללית מזרח ים-תיכוני ואירנו-טורנו, והיא משתרעת מטורקיה עד פקיסטן וטורקמניסטן ועד מרכז ישראל. העץ מהיר צמיחה, הפריחה שופעת ומושכת דבורים, אבל אינה בולטת בחורף, במשך כחודש לפני התחלת הלבלוב, ובאביב המאוחר (במרץ ובאפריל).
המילה (לא רק הסורית) מקובלת כעץ נוי ומתאים לרוב חלקי ארץ ישראל. העץ צרכן מים קטן עד בינוני, ומתאים לשתילה בשמש מלאה. משמש כעץ בודד, שדרה או חורשה. גובהו 7 מטרים ורוחבו 6 מטרים. מילה סורית היא צמח מוגן בישראל.
מורפולוגיה

מילה סורית היא עץ נשיר חורף נמוך, על פי רוב חד-ביתי, לעיתים רחוקות דו-ביתי, גובהו 6 עד 15 מ', נופו עגול עד אלפסי וקוטרו 8 עד 10 מ', לעיתים תוכו של הגזע רקוב וחלול ועוביו מגיע עד 2 מ'. העצה בהירה וקשה ומשמשת כחומר גלם בתעשיית העץ.
מערכת השורשים עמוקה שמתפתחת באדמות מחלחלות ועמוקות.
הגזע חלק וירוק בצעירותו, אפור, סדוק ומבוקע בבגרותו.
הענפים הגדולים חלקים וירוקים. הענפים וענפים צעירים מכוסים עדשתיות, שהן כתם מחוספס, כהה, מורם במקצת, הפורץ דרך האפידרמיס ושונה מסביבתו בגבעול ובשורש. סידור העדשתיות על פני הגבעולים שונה הוא. לפעמים הן מופיעות בשורות אורך או רוחב, אך על פי רוב הן מפוזרות על פני השטח בצורה בלתי סדירה. מבחינה אנטומית העדשתיות הן קבוצות תאים בעלות חללים בין-תאיים המפסיקות את רצף השעם ומאפשרות לחמצן להיכנס אל הרקמות החיות המכוסות שעם.
הלוואים חסרים. הפטוטרות מעובים בבסיסם.
העלים נגדיים, מורכבים-מנוצים אי-זוגי בעלי 2 עד 4 זוגות של עלעלים שעירים, יושבים או כמעט יושבים, לעיתים רחוקות בעלי עלעל יחיד. העלעל הקיצוני גדול בהרבה משאר העלעלים. העלעלים מוארכים איזמליים, מחודדים בקודקודם, מוצרים בבסיסם ומשוננים כמשור בשפתם לעיתים רחוקות תמימים.. העלעלים יושבים, אם העלעלים נישאים על פטוטרות ארוכות למדי אז לא מדובר במילה סורית אלא בעצי מילה שמוצאם מאמריקה.
התפרחות חיקיות או אמיריות לקראת קצות הענפים.
הפרחים נכונים, ירקרקים-לבנבנים, חד-מיניים על פי רוב או לפעמים דו-מיניים, לפעמים הצמחים דו-ביתיים. השחלה עילית, העטיף חסר על פי רוב. הצופן נמצא בבסיס השחלה. ההאבקה נעשית על ידי הרוח.
השחלה בת 2 מגורות, בכל מגורה ביצית אחת. הפרי כנפית חד-זרעית פחוסה.
הגביע חסרה על פי רוב או קטן ובעל 4 עד אונות.
הכותרת חסרה על פי רוב או בעלת 2 עד 6 על כותרת חופשיים ולבנים.
האבקנים 2 (לפעמים 3 עד 5) בעלי זירים קצרים.
השחלה עילית בעלת 2 מגורות, בכל מגורה ביצית אחת, עמוד השחלה קצר על פי רוב או יושב. הצלקת דמוית גולה או בעל שני אונות.
הפרי כנפית חד-זרעית פחוסה, כלומר הפרי יבש ובלתי נפתח והזירעון מלווה בכנפית מוארכות-אליפטיות ומוצרות בשני קצותיהן. בנוסף, הכנפית מפותלת סביב ציר האורך מה שמקנה לה מבנה אווירודינמי ומעוף ברוח סביב צירה, מה שמשהה את נפילתה ומסייע להפצתה הרחק מעץ האם. העץ טעון בכמות גדולה מאוד של פירות.
הזרעים עם עובר ישר, עם או בלי אנדוספרם; השורש של העובר מעוקל כלפי מעלה או מטה. הריבוי מזרעים.
בית גדול ותפוצה

תפוצתו הכללית מקיפה אזורים ים-תיכונים ואזורים אירנו-טורני ומשתרעת מטורקיה עד פקיסטן וטורקמניסטן ועד מרכז ישראל. בישראל צומח העץ ליד נחלים בהרים (נחל משושים, עין תינה), בעיקר בגליל ובעמק הירדן העליון. בתל דן, במקום בו מצויים המים בשפע מגיעים העצים לגובה רב, כ-10 מ' והיקף ניכר של מטר אחד. מצוי בנחל תנינים, ברי יהודה
המין דורש מידה מסוימת של קור והוא מעדיף בתי גדול קרירים ואדמות קרירות לחות ועמוקות.
נוטעים את המילה הסורית לאורך שדרות ובחורשות, בפארקים ובגינות הפרטיות כעץ בודד. הריבוי מזרעים ומקבלים שונות רבה בין העצים.
פנולוגיה

נשירת העלים בחודשים דצמבר ונובמבר והפריחה בעודו בשלכת בחודשים דצמבר וינואר. אשכולות הפרחים מתפתחים מניצנים על ענפי השנה החולפת, ומואבקים על יד הרוח. ההפצה בעזרת הרוח. הזרעים נובטים לאחר הסרת הכנפיות. הפירות הירוקים הופכים לחום עד שחור בהבשילם. ההבשלה נמשכת כשנה מתחילת הפריחה. והם מוכנים לזריעה בתחילת החורף, כאשר מתחילה פריחה חדשה.
מקור השם

מילה, כך נקרא העץ במשנה ובתלמוד, ואלי שם זה מתייחס לאלון תולע הקרוי בערבית מֵלול או מֵל. ויש המזהים את המֵילָה עם עץ התדהר (על פי תרגום יונתן). סורית - על שם המקום שבו הוא הוצגה למדע.
השם העממי באנגלי אש צר-עלים (narrow-leaved ash) או אש סורי (Syrian Ash).
שימושים

העצה הבהירה (צהוב זהוב עם שרטוטי ליבה שאינם בולטים במיוחד) והקשה מתאימה לשמש כחומר גלם קל לעיבוד בתעשיית העץ. העצה משמשת כחומר גלם להכנת עמודי גדר, וסמוכות, לתעשיית רהיטים, ידיות לכלי עבודה חקלאים ובניין.
הערות שוליים

↑  Fraxinus angustifolia subsp. syriaca, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Fraxinus angustifolia subsp. syriaca, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏24-11-2023
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  א. פאהן, אנטומיה של הצמח, מהדורה שניה, מורחבת ומעודכנת, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987, עמ' 17
1 2 3  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 343-344
1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 332-337
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 504-505
מילה סורית ביער אילנות ישראל
מלחמת אבחזיה

ערך זה עוסק במלחמה שהתרחשה בין השנים 1992–1993. אם התכוונתם למלחמת אבחזיה השנייה, ראו .
מלחמת אבחזיה שניטשה בין השנים 1992 ל-1993, ובה לחמו צבא גאורגיה מצד אחד כנגד בדלנים אבחזים מצד שני, הייתה אחד העימותים החריפים בקווקז בתקופה שלאחר התפרקות ברית המועצות. הסכסוך נשא אופי אתני בין הגאורגים והאבחזים. המיעוטים באבחזיה, גאורגים וארמנים לחמו לטובת ממשלת גאורגיה שהתנגדה לפרישת החבל מגאורגיה. לטובת הבדלנים הצטרפו יחידות מתנדבים של קוזקים מצפון הקווקז, ואף כוחות הפדרציה הרוסית שהיו מוצבים בסמוך.
המלחמה נחשבת לחלק ממלחמת האזרחים של גאורגיה, שכללה עימות פוליטי פנימי בין הגאורגים ובין עצמם, בו לחמו תומכי הנשיא המודח זוויאד גמסחורדיה ותומכי הנשיא המכהן אדוארד שוורדנדזה, ועימותים בין הממשל המרכזי בגאורגיה ובין תנועות בדלניות כגון המשבר בחבל דרום אוסטיה שהתפתח אף הוא לעימות צבאי. עימותים אלו התנהלו במקביל ללחימה באבחזיה, סיבכו את הלחימה, ותרמו לתוצאתה.
הפרות זכויות האדם ומעשי זוועה דווחו באשר לפעולות שני הצדדים, ושיאם היה לאחר המלחמה ולאחר כיבוש סוחומי ב-27 בספטמבר 1993 במסע טיהור אתני בו גורשו הגאורגים מאבחזיה. לפני המלחמה מנו האבחזים 17.8% מאוכלוסיית אבחזיה ואילו הגאורגים מנו 45.7%. מספרה הכולל של האוכלוסייה היה כחצי מיליון נפש. ארגון האומות המאוחדות אימץ החלטה המכירה בזכות השיבה של הפליטים הגאורגים לאבחזיה.
גאורגיה שקיבלה עצמאותה לאחר נפילת ברית המועצות, הושפעה באופן עמוק מהמלחמה, וסבלה נזק כלכלי, אנושי ופסיכולוגי. אבחזיה נהרסה במלחמה, ובעימותים שבאו בעקבותיה. אבחזיה, ששומרת על עצמאות דה פקטו, עדיין סובלת מבעיות כלכליות וחברתיות בעקבות המלחמה.
ראו גם

גדוד בגרמיאן
הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה
הערות שוליים

↑  אלכסנדר קרילוב הסכסוך הגאורגי אבחזי
|  יחסי גאורגיה–רוסיה  |
| --- | --- | --- |
| כללי | האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה • המחוז הצבאי של עבר הקווקז • כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה • קונפדרציית עמי ההר של הקווקז |  |
| סכסוכים פנימיים בגאורגיה | מלחמת האזרחים הגאורגית (1991-1993) • מלחמת דרום אוסטיה (1991–1992) • מלחמת אבחזיה (1992-1993) • מלחמת אבחזיה (1998) • משבר קודורי (2001) • מהפכת הוורדים (2003) • משבר אג'ריה (2004) |  |
| משבר רוסיה-גאורגיה (2006) | החבלה בצינור הגז הצפון-אוסטי • חרם היין • משבר קודורי • מחלוקת הריגול • גירוש הגאורגים מרוסיה |  |
| טענות לחדירה למרחב האווירי | תקרית תקיפת המסוקים • תקרית הטילים • תקרית הפלת המטוס בגאורגיה |  |
| שונות | מחלוקת השגריר הרוסי (2007) • הפגנות גאורגיה (2007) • משבר רוסיה-גאורגיה (2008) • מלחמת גאורגיה-רוסיה (2008) |  |
| גאורגיה הסכסוך הגאורגי-אבחזי אבחזיה |
| --- | --- | --- |
| מאורעות עיקריים | הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה • מלחמת אבחזיה • פלישת רוסיה לגאורגיה • מלחמת אבחזיה השנייה • הסכם מוסקבה (1994) • מהומות סוחומי (1989) |  |
| מוקדי סכסוך | אבחזיה עילית • מחוז גאלי • טקווארצ'לי |  |
| מעורבים בסכסוך | אבחזיה • גאורגיה • רוסיה • UNOMIG • יחסי רוסיה-גאורגיה • הממשל דה יורה של אבחזיה • כוח שמירת השלום באבחזיה |  |
| רקע | אבחזיה ססר • אבחזים • גאורגים • מגרלים • סוואנים • ממלכת אבחזיה • נסיכות אבחזיה • אבחזיה אסס"ר • מלחמת האזרחים הגאורגית |  |
| גאורגים בסכסוך | ז'יולי שרטאווה • סומבט סאקיאן • גורם גביסקיריה • ראול אשבה |  |
| אבחזים בסכסוך | סרגיי בגאפש • ולדיסלב ארדזינבה |  |
ראו גם היסטוריה של אבחזיה • היסטוריה של גאורגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544307105171  BnF: cb181093322 (data)  LCCN: sh95003253
מיליונר מי שמוסר ראשון

| --- | --- |

 בימוי:  רג'ינלד הודלין 
 הופק בידי:  דן הלסטד 
 עריכה:  ג'ים מילר 
 שחקנים ראשיים:  מת'יו פרי Julio Cedillo טוני לונגו וינסנט פסטורה אנדרו וילסון Tammy Barr מייק ג'אדג' ניקי זירינג אליינה הופמן טרי קרוז ג'רי סטילר ברוס קמפבל אליזבת הרלי מרשל בל ג'ו ויטרלי Cedric the Entertainer איימי אדמס Libby Villari 
 מוזיקה:  מרקוס מילר 
 צילום:  רוברט ברינקמן 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בפברואר 2003 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט קומדיה 
 תקציב:  29 מיליון דולר
 הכנסות:  37 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   servingsara
 servingsara.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מיליונר מי שמוסר ראשון (באנגלית: Serving Sara) הוא סרט אמריקאי משנת 2002 בבימוי רג'ינלד הדלין (אנ') ובכיכובם של מת'יו פרי, אליזבת הרלי וברוס קמפבל. הסרט הוא קומדיה רומנטית על שליח משפטי, המוסר מסמכי גירושים לאשת חברה בריטית, אך היא משכנעת אותו למסור אותם לבעלה, על מנת שהיא תקבל חלק גדול יותר מרכושו בגירושים.
הפקה

במהלך הצילומים נאבק פרי בהתמכרותו לסמים ולאלכוהול. הוא שיחק בסרט ובתוכנית הטלוויזיה חברים באותו הזמן. הוא נטל קסנקס, מתאדון ושתה ליטר וודקה ביום. הצילומים נדחו בחודשיים כשפרי הלך לגמילה.
הפקה > הכנסות

בשבוע הפתיחה הכניס הסרט 5.7 מיליון דולר ב-2,154 בתי קולנוע. תקציב הסרט היה 29 מיליון דולר, והכנסות הסרט בארצות הברית היו 16.9 מיליון דולר. ההכנסות בעולם היו עוד 20,146,150 דולר.
ביקורות

באתר Metacritic קיבל הסרט דירוג של 18 מתוך 100 לפי 26 ביקורות.

באתר Rotten Tomatoes דירוג הסרט הוא 4% לפי 113 ביקורות, עם ממוצע של 3.2 מתוך 10. לפי האתר, הסרט הוא קומדיה רומנטית שאיננה מצחיקה ואיננה רומנטית במיוחד, בזבוז זמן ובלתי זכיר.

באתר IMDb דורג הסרט כ-5.3 מתוך 10 לפי 18 אלף מצביעים, שמתוכם דירגו 958 מצביעים (5.2%) את הסרט בציון 10.
הערות שוליים

↑  Vince Cecere, Tony Longo and Joe Viterelli, IMDb
↑  Vincent Pastore, IMDb
↑  Bruce Campbell, IMDb
↑  Amy Adams, IMDb
↑  Elizabeth Hurley, IMDb
Matthew Perry and Amy Adams, IMDb
↑  Custom made Monster Truck in "Serving Sara", Imcdb.org
↑  Serving Sara – The Monster Truck, יוטיוב
↑  טוני וורנון, Imcdb.org
↑  Mary Kate Carr (2022-11-10). "Elizabeth Hurley on Matthew Perry: Lovely man, but "nightmare working with him"". The A.V. Club. נבדק ב-2023-10-02.
↑  "Serving Sara". Box Office Mojo. 2002-11-28. נבדק ב-2023-10-02.
↑  "Serving Sara Reviews". Metacritic. הזרמת מדיה פרמאונט. ארכיון מ-2021-01-11. נבדק ב-2023-10-02.
↑  "Serving Sara". Rotten Tomatoes. ארכיון מ-2021-06-01. נבדק ב-2023-10-02.
↑  "Serving Sara IMDb rating". IMDb. נבדק ב-2023-10-02.
ממלכת מייסור

ממלכת מייסור (מקאנדה: ಮೈಸೂರು ಸಂಸ್ಥಾನ מַייסוּרוּ סַנְסְטְהָנָה) הייתה ממלכה ויותר מאוחר נסיכות בדרום תת-היבשת ההודית. הממלכה הוקמה ראשית כמדינה וסאלית של אימפריית ויג'איאנגר בשנת 1399 ועם היחלשות האימפריה בסביבות 1565, הפכה לממלכה בפני עצמה.
היסטוריה

בתקופת מלוכתם של נרסרג'ה וודיאר הראשון וצ'יקה דוורג'ה וודיאר במאה ה-17, הורחבו גבולות הממלכה בסדרת מערכות וקרבות כנגד הממלכות השכנות והיא הפכה לממלכה בעלת כוח ונוכחות בדרום הודו. במחצית השנייה של המאה ה-18 הייתה ממלכת מייסור בנקודת השיא של הכוח הצבאי ושטח הממלכה, תחת שלטונם של הסולטאן חיידר עלי (سلطان حیدر علی) ובנו טיפו סולטאן. בתקופה זאת הממלכה נכנסה לעימות עם האימפריה המראטהית, הניזאם של הידרבאד והבריטים שכבר החלו לבסס את נוכחותם באזור, עימותים אלו הובילו לארבע מלחמות האנגלו-מייסוריות. בשתי המלחמות הראשונות ניצחה מייסור, אך בשתיים האחרונות הובסה, ולבסוף במלחמה הרביעית בשנת 1799 כבשו הבריטים את עיר הבירה המבוצרת סרירנגפטנה, והמלך טיפו סולטאן סאהיב נהרג אף הוא בקרב. כך הגיע לקצו שלטונה של הממלכה המייסורית.
לאחר מלחמת אנגלו-מייסור הרביעית (1799) סיפחו הבריטים חלקים נרחבים מהממלכה המייסורית, אך העניקו לה עצמאות בתור מדינת נסיכות. נסיכות מייסור המשיכה להתקיים לצד הנסיכויות העצמאיות הנוספות ולצד הודו הבריטית עד אשר סופחה להודו כאשר זו קיבלה עצמאות מהאימפריה הבריטית בשנת 1947. במהלך 148 השנים שבהן התקיימה מייסור בתור נסיכות עצמאית, היא נחשבה למרכז תרבותי ואמנותי חשוב בתת-היבשת ההודית, ושליטיה היו פטרוני אמנות, מוזיקה ושירה גדולים.
בשורות הלוחמים והגדודים הבריטיים שירתו חיילים יהודים רבים מקרב עדת בני ישראל ההודית, בפרט בדרגות קצונה, ופיקדו על פלוגות של חיילים מקומיים, מהם בולטים הקצינים ממשפחת דיווקר ובפרט שמואל יחזקאל דיווקר ואחיו יצחק יחזקאל דיווקר, אשר נפלו בשבי במלחמת מייסור השנייה ואמו של טיפו סולטאן שכנעה את בנה לא להוציאם להורג.
ראו גם

מלחמות אנגלו-מייסור
הערות שוליים

↑  שנת ההקמה נחשבת באופן מסורתי להיות 1399, אולם עדויות לממלכה מגיעות רק החל מסביבות שנת 1565.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557618305171  GND: 4455715-2  LCCN: n85195025  NKC: ge817692  TDVİA: meysur  VIAF: 236102909   WorldCat (עם VIAF): 236102909 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מייקל פאלון

מייקל קתל פאלון (באנגלית: Michael Cathel Fallon; נולד ב-14 במאי 1952) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית, לשעבר שר ההגנה של הממלכה המאוחדת בשנים 2014–2017 וחבר במועצה לביטחון לאומי, ונציג מחוז סבנאוקס בפרלמנט הבריטי תחת ראשת ממשלת בריטניה תרזה מיי. פאלון כיהן בעבר כסגן יו"ר המפלגה השמרנית (2010–2012), השר לענייני עסקים וארגונים (2012–2014), שר המדינה לענייני אנרגיה (2013–2014), ושר המדינה לענייני פורטסמות' (2014).
ב-1 בנובמבר 2017 התפטר מתפקידו כשר הגנה בשל טענות על התנהגות מינית בלתי-הולמת ב-2002.
ביוגרפיה

פאלון נולד בפרת' שבסקוטלנד, הוא למד בבית הספר הפרטי אפסום קולג' בסארי וסיים תואר שני בהצטיינות בלימודים קלאסיים ובלימודי העולם העתיק באוניברסיטת סנט אנדרוז.
ב-1983 נבחר לפרלמנט הבריטי כנציג מחוז דרלינגטון שבמחוז דרהאם בצפון-מזרח אנגליה. הוא שימש עוזר מצליף השמרנים וכיהן כסגן שר במשרד החינוך והמדע בשנים 1990 עד 1992. בבחירות ב-1992 הפסיד את מושבו למועמד מפלגת הלייבור אלן מירבון. הוא שימש דירקטור ברשת מכוני כושר, בתי אבות ומכוני בריאות.
ב-1997 נבחר שוב לפרלמנט הבריטי, הפעם כנציג מחוז סבנאוקס שבקנט בדרום-מזרח אנגליה. הוא שימש חבר בוועדת הכספים של הפרלמנט בשנים 1999 עד 2012 ובשנים 2010 עד 2012 שימש סגן יושב ראש המפלגה השמרנית. ב-2012 מונה לשר זוטר לענייני עסקים ויזמות, ב-2013 לשר זוטר לענייני אנרגיה.
בתחילת 2014 מונה על ידי ראש הממשלה דייוויד קמרון לשר זוטר לענייני העיר פורטסמות', זאת בעקבות משבר שפקד את העיר בשל קיצוץ נרחב בעובדים שהועסקו בבסיס הצי המלכותי בעיר. ביולי 2014 מונה לשר ההגנה וחבר קבינט ממשלת בריטניה. הוא המשיך לכהן בתפקיד זה גם תחת ראש הממשלה תרזה מיי, עד התפטרותו בנובמבר 2017 על רקע חשדות להטרדה מינית של עיתונאית ב-2002.
פאלון נשוי לוונדי ואב לשני בנים.
הערות שוליים

↑  רויטרס‏, שר ההגנה הבריטי התפטר - בשל טענות להטרדה מינית לפני 15 שנה, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16529277k (data)  GND: 1144918731  ISNI: 0000 0000 2360 1547  LCCN: n82141316  NTA: 073544671  UKPARL: 5vldGphZ  VIAF: 67820364   WorldCat (עם VIAF): 67820364
מיטוזה

תא אחרי חלוקת הגרעין
מיטוזה (Mitosis; בעברית: חֲלֻקַּת גַּרְעִין הַתָּא) היא תהליך במחזור התא שבו מתחלק גרעין התא לשני גרעינים זהים גנטית לגרעין האם ובכל אחד מהם אותו מספר כרומוזומים כבתא האם. לאחר המיטוזה מתרחשת בדרך כלל התחלקות הציטופלסמה, ולבסוף מתחלק התא כולו לשני תאי בת (נקראים גם "תאי צאצא") זהים לחלוטין לתא האם. תהליך המיטוזה הוא הבסיס לגדילה, לרגנרציה ולרבייה אל-זוויגית בתאים איקריוטיים. התהליך המקביל בתאים פרוקריוטיים נקרא פליגה.
שגיאה במיטוזה יכולה לגרום לייצור שלושה או יותר תאי בת במקום השניים הרגילים. הדבר מכונה מיטוזה טריפולרית ומיטוזה רב קוטבית, בהתאמה. שגיאות אלו יכולות להיות הגורם לעוברים שאינם ברי קיימא שלא מצליחים לשרוד. שגיאות אחרות במהלך מיטוזה יכולות לגרום לאסון מיטוטי (אנ'), אפופטוזה (מוות תאי מתוכנת) או לגרום למוטציות. סוגים מסוימים של סרטן עלולים לנבוע ממוטציות כאלה.
היסטוריה של גילוי המיטוזה

במהלך המאות ה-18 וה-19, נכתבו תיאורים רבים של חלוקת תאים בדרגות שונות של דיוק. בשנת 1835, הבוטנאי הגרמני הוגו פון מוהל, תיאר את חלוקת התאים באצה הירוקה (אנ')  Cladophora glomerata, וקבע כי ריבוי תאים מתרחש באמצעות חלוקת תאים. בשנת 1838, מתיאס שליידן אישר כי "היווצרות תאים חדשים בתוך תוכם היא כלל כללי להתרבות תאים בצמחים", דעה זו נדחתה מאוחר יותר לטובת המודל של מוהל, בשל תרומתם של רוברט רמק ואחרים.
בתאי בעלי חיים התגלתה חלוקת תאים עם מיטוזה בתאי קרנית של צפרדעים, ארנבות וחתולים בשנת 1873, ותוארה לראשונה על ידי ההיסטולוג הפולני וואצלב מייזל (אנ') בשנת 1875.
שלבי המיטוזה

כבר לפני המיטוזה, בשלב מקדים לתהליך, הנקרא "אינטרפאזה" או שְׁלַב מְנוּחָה, מוכפל ה-DNA שבגרעין תא ההורה וכעת כל כרומוזום מורכב משתי כרומטידות אחיות הקשורות זו לזו באזור הנקרא צנטרומר. לאחר מכן מתחילה סדרה של שלבים המתרחשים ברצף עד לקבלת שני גרעינים.
שלבי המיטוזה > שלב ראשון: פרופאזה

פרופאזה או שָׁלָב תְּחִלִּי, הוא השלב המתחיל את תהליך המיטוזה. המאפיין הראשון של התחלת המיטוזה הוא הסתדרות הכרומטידות כחוטים דקיקים (מכאן השם "מיטוזה") המסתדרים אט אט למקלונים דקים. המיקרוטובולים מתפרקים לתת-יחידות, הנקראות טובולינים. הטובולינים מסתדרים מחדש, בקרבת הגרעין, למיקרוטובולים חדשים בדוגמת סיבי כישור החלוקה. סיבי הכישור הם סיבים אשר תפקידם לנתב את תנועת הכרומוזומים בזמן המיטוזה. הסיבים נמתחים משני קטבים (קטבי הכישור), בדרך כלל צנטריולים, רובם מתחברים לצנטרומר של אחד הכרומוזומים (אחד מכל צד) והשאר חופפים זה את זה באזור הנקרא מישור המשווה של הכישור. בתחילת הפרופאזה אחד משני זוגות הצנטריולים נע לעברו השני של התא. ממברנת הגרעין עדיין קיימת בתחילת הפרופאזה ולכן הכישור עדיין לא יכול להיקשר אל הכרומוזומים, אך בסיום הפרופאזה הממברנה מתחילה להיקרע ולהפוך לבועיות גדולות.
שלבי המיטוזה > שלב ראשון: פרופאזה > פרומטפאזה

הוא מצב המעבר מהפרופאזה למטפאזה, ואינה מהווה שלב בפני עצמו על אף שהיא עשירה מאוד באירועים. בפרומטפאזה ממברנת הגרעין נעלמת כליל. חלק מסיבי הכישור נקשרים לצנטרומר של הכרומוזומים, שאר הכישור לא נוגע בכרומוזומים אלא נועד להרחקת הקטבים זה מזה.
כדי שתא יעבור משלב הפרופאזה למטפאזה: ישנם למינים המייצבים את הממברנה של הגרעין, ה-CDK של המיטוזה מזרחן את הלמינים וזה גורם לפירוק של קרום הגרעין ומיקרוטובולים יכולים להיכנס כעת לאזור הגרעין ולקשור את הכרומוזומים.
שלבי המיטוזה > שלב שני: מטפאזה

מטפאזה או שָׁלָב אֶמְצָעִי, הוא השלב בו בעקבות אירועי הפרומטפאזה נדחפים ונמשכים הכרומוזומים עד להתייצבותם במישור המשווה כשכל כרומטידה בכרומוזום פונה לעבר קוטב אחר.
שלבי המיטוזה > שלב שלישי: אנפאזה

אנפאזה או שְׁלַב קִטּוּב, הוא השלב בו נפרדות הכרומטידות האחיות זו מזו, וכל אחת מוסעת לעבר הקוטב אליו פנתה במטפאזה. לתנועות אלה אחראים שני מנגנונים:
סיבי הכישור הקשורים לאזורי הצנטרומר מתקצרים ומושכים עמם את הכרומטידה (לאחר מכן כל אחת נחשבת לכרומוזום בפני עצמו) אל הקטבים.
סיבי הכישור שבאזור החפיפה נעים אלה כנגד אלה ודוחפים את הקטבים לכיוונים מנוגדים.
שלבי המיטוזה > שלב רביעי: טלופאזה

טלופאזה או שָׁלָב סוֹפִי, הוא השלב בו מגיעות הכרומטידות האחיות אל קטבי התא, הכישור מתפרק הבועיות שנוצרו בשלבים הקודמים מממברנת הגרעין מתהוות שוב לשתי ממברנות חדשות, שעוטפות כל קבוצת כרומוזומים, ויוצרות למעשה שני גרעינים.
במקביל לתהליך זה מתבצע בדרך כלל תהליך נוסף הנקרא ציטוקינזה, במהלכו נפרד התא לשני תאי בת נפרדים. תהליך זה אינו נחשב לחלק מהמיטוזה.
ראו גם

פליגה
מיוזה
הדגמת שלבי המיטוזה העיקריים בתא אב בעל שני כרומוזומים
מלחמת אביה וירבעם

מלחמת אביה וירבעם היא מלחמה שנערכה בין אביה בן רחבעם, מלך יהודה, לבין ירבעם בן נבט, מלך ישראל, בין השנים 911-908 לפנה"ס. חלקה העיקרי של המלחמה מתואר במקרא בספר מלכים א', ובדברי הימים ב'.
תיאור המלחמה

בספר מלכים א' מוזכרת המלחמה בלקוניות רבה:
וּמִלְחָמָה הָיְתָה בֵּין אֲבִיָּם וּבֵין יָרָבְעָם
לעומת האזכור הדל בספר מלכים, מוקדש רובו של פרק י"ג בדברי הימים ב' לתיאור המלחמה בין שתי הממלכות. מהשתלשלות האירועים ניתן לראות כי לאחר גיוס צבאות יהודה וישראל, אשר כללו 400,000 ו-800,000 חיילים בהתאמה, פנה אביה אל ירבעם וצבאו והזהירם שלא ילחמו עמו. בנאומו, טען אביה כי מלחמה נגד יהודה היא מלחמה בה', משום שה' הוא שהעניק את המלוכה לדוד ולזרעו, ומשום שבית המקדש נמצא בממלכת יהודה ובו מקריבים לה' קרבנות, בניגוד לאנשי ממלכת ישראל, שעברו להקריב לעגלים שהקים ירבעם בבית אל ובדן. בשל כך, הזהיר את אביה את ישראל כי מלחמתם לא תוכל להצליח:
וַיָּקָם אֲבִיָּה מֵעַל לְהַר צְמָרַיִם אֲשֶׁר בְּהַר אֶפְרָיִם, וַיֹּאמֶר שְׁמָעוּנִי יָרָבְעָם וְכָל-יִשְׂרָאֵל. הֲלֹא לָכֶם לָדַעַת כִּי ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל נָתַן מַמְלָכָה לְדָוִיד עַל-יִשְׂרָאֵל לְעוֹלָם לוֹ וּלְבָנָיו בְּרִית מֶלַח. וַיָּקָם יָרָבְעָם בֶּן-נְבָט עֶבֶד שְׁלֹמֹה בֶן-דָּוִיד, וַיִּמְרֹד עַל-אֲדֹנָיו... וְעַתָּה אַתֶּם אֹמְרִים לְהִתְחַזֵּק לִפְנֵי מַמְלֶכֶת ה' בְּיַד בְּנֵי דָוִיד... בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אַל-תִּלָּחֲמוּ עִם-ה' אֱלֹהֵי-אֲבֹתֵיכֶם כִּי-לֹא תַצְלִיחוּ
אולם ירבעם התעלם מאזהרתו של אביה והחליט לתקוף את צבא יהודה על ידי פיצול צבאו והעברת חלק מחייליו לעורף צבא יהודה, כדי שישמשו כמארב:
וְיָרָבְעָם הֵסֵב אֶת-הַמַּאְרָב לָבוֹא מֵאַחֲרֵיהֶם, וַיִּהְיוּ לִפְנֵי יְהוּדָה וְהַמַּאְרָב מֵאַחֲרֵיהֶם
למרות יתרונם המספרי, נחל צבא ישראל תבוסה אדירה. תבוסה זאת, שמתוארת בדברי הימים בתור נס, הייתה מוחצת והובילה למותם של 500,000 חיילים מצבא ישראל ולכיבוש ערים ששכנו בשטח ממלכת ישראל:
וַיָּנוּסוּ בְנֵי-יִשְׂרָאֵל מִפְּנֵי יְהוּדָה, וַיִּתְּנֵם אֱלֹהִים בְּיָדָם. וַיַּכּוּ בָהֶם אֲבִיָּה וְעַמּוֹ מַכָּה רַבָּה, וַיִּפְּלוּ חֲלָלִים מִיִּשְׂרָאֵל חֲמֵשׁ-מֵאוֹת אֶלֶף אִישׁ בָּחוּר... וַיִּרְדֹּף אֲבִיָּה אַחֲרֵי יָרָבְעָם וַיִּלְכֹּד מִמֶּנּוּ עָרִים אֶת-בֵּית-אֵל וְאֶת-בְּנוֹתֶיהָ וְאֶת-יְשָׁנָה וְאֶת-בְּנוֹתֶיהָ וְאֶת-עפרון (עֶפְרַיִן) וּבְנֹתֶיהָ
יוחנן אהרוני, בספרו "אטלס כרטא לתקופת המקרא", טוען כי מלחמת אביה וירבעם היא למעשה חלק ממלחמת האחים אשר נמשכה כל ימי רחבעם, אביה ואסא מלכי יהודה, ובמקביל כל ימי בית ירבעם ובית בעשא מממלכת ישראל. עיקר הקרבות התחוללו בשטח נחלת שבט בנימין, אשר היווה מוקד לסכסוכי הגבולות בין שתי הממלכות.
בספרות חז"ל

על אף הניצחון הנסי המתואר במקרא, בספרות חז"ל ישנה ביקורת דווקא על מעשי אביה במלחמה זו. על הפסוק המופיע בסוף תיאור המלחמה ”וְלֹא עָצַר כֹּחַ יָרָבְעָם עוֹד בִּימֵי אֲבִיָּהוּ וַיִּגְּפֵהוּ ה' וַיָּמֹת” (דברי הימים ב', י"ג, כ') אומר רבי שמואל בר נחמני ”אתה סבור לומר שירבעם ניגף, והלא לא ניגף אלא אביה”. המדרש מונה שלושה חטאים של אביה שבגינם פקדה אותו המגפה, לפי פירוש זה. רבי יוחנן אומר כי אביה חטא בנאומו שתיאר את חטאי ממלכת ישראל, כי בכך הוא בייש את עם ישראל ברבים, ועבר על איסור אונאת דברים. ריש לקיש אומר כי בכך שאביה התייחס למרד ירבעם ברחבעם כמרד של "בני בליעל", אף על פי שאחיה השילוני היה שותף לו, הוא למעשה ביזה את אחיה השילוני. דעה נוספת מתייחסת דווקא לפעילותו של אביה לאחר הניצחון, ומבקרת את העובדה שלאחר כיבוש בית אל לא השמיד אביה את עגל הזהב שהעמיד שם ירבעם.
בנוסף לכך, מתארים חז"ל את אכזריותו של אביה שהכה בעם "מַכָּה רַבָּה", ואומרים כי פירוש הדבר הוא שאביה לא הסתפק בהריגת לוחמי ישראל אלא דאג שלא ניתן יהיה לזהות את החללים כדי שנשותיהם תשארנה עגונות.
הערות שוליים

↑  ספר דברי הימים ב', פרק י"ג, פסוק ג'.
↑  יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים, 1964, עמ' 78.
1 2  ויקרא רבה, פרשה ל"ג, פסקה ג'; בראשית רבה, פרשה ס"ה, פסקה כ'.