stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רבקה אדלינגטון
ביוגרפיה > אלופת אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט באוגוסט 2010 זכתה אדלינגטון בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.55 דקות, לפני אופלי-סריל אטיין מצרפת (4:05.40 דקות) ולוטה פריס מדנמרק (4:07.10 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.29 דקות, אחרי הונגריה (7:52.49 דקות) וצרפת (7:52.69 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:27.48 דקות.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה אדלינגטון בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:17.51 דקות, לפני פריס (8:18.20 דקות) וקייט זיגלר מארצות הברית (8:23.35 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.01 דקות, אחרי פלגריני (4:01.97 דקות) ולפני קמיל מופה מצרפת (4:04.06 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 24 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.40 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה אדלינגטון בשתי מדליות ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.01 דקות, אחרי קמיל מופה שקבעה שיא אולימפי חדש 4:01.45 דקות ואליסון שמיט מארצות הברית (4:01.77 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:20.32 דקות, אחרי קייטי לדקי מארצות הברית שקבעה שיא אמריקאי חדש של 8:14.63 דקות ומירייה בלמונטה גארסיה מספרד שקבעה שיא ספרדי חדש של 8:18.76 דקות ולא הצליחה להגן על תואריה.
תארים

אדלינגטון זכתה בתואר שחיינית השנה באירופה בשנת 2008.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי
רווה מזובייצקה

רווה מזובייצקה (בפולנית: Rawa Mazowiecka) היא עיר מחוז בפרובינציית לודז' שבפולין, על גדות הנהרות רילקה וראווקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

רווה מזובייצקה נזכרת לראשונה בשנת 1288, ובשנת 1321 הוענקו לה זכויות עיר. באמצע המאה ה-14 נבנתה בעיר מצודה מאבן. בין השנים 1462 ו-1793 הייתה העיר בירת מחוז בממלכת פולין ובאיחוד הפולני-ליטאי. באמצע המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18 ניזוקה העיר קשות בידי הכובשים השוודים, ובשנת 1766 פגעה בה שרפה גדולה.
בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיר בשטח פרוסיה, בשנת 1806 נכללה בשטח נסיכות ורשה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1863 נתפסה העיר בידי המורדים הפולנים במרד ינואר, ובשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נגרם לה הרס רב, תוך חורבן כ-60% מבתיה.
יהודי רווה מזובייצקה

יהודים התיישבו בעיר מהמאה ה-18, והתגוררו תחילה בפרבר זאמקובה וולה, אשר כונה באותה עת "עיר היהודים". בשל פניות של הפולנים המקומיים לרשויות, הוטלו הגבלות שונות על עיסוקי היהודים בעיר. קהילה עצמאית הוקמה בעיר בתחילת המאה ה-19. בשל שרפה גדולה שפגעה בשכונה היהודית בעיר בשנת 1861, נבלמה התפתחות הקהילה לזמן מה. פגיעה חמורה נוספת בקהילה אירעה בזמן מלחמת העולם הראשונה, בשל ההרס הרב שנגרם לעיר, וקרבתה לחזית.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,500 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, שבאו לידי ביטוי בפוגרום שבוצע בהם בספטמבר 1934, ובהצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם.
יהודי רווה מזובייצקה > בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-8 בספטמבר 1939, ריכזו אלו את יהודיה, וביצעו בהם מעשי השפלה והתעללות פומביים, במיוחד בנשים ובקשישים. כמו כן, התעללו הגרמנים ברב הקהילה, ירחמיאל משה נח רפפורט, ובבתו. על הגברים היהודים מהעיר ציוו הגרמנים לשכב עם פניהם לאדמה במשך שעות רבות, תוך ירי בחלקם. בהמשך, כינסו הגרמנים שוב את הגברים היהודים מהעיר, וגזזו את זקניהם, תוך הלקאת רב הקהילה הקשיש 30 מלקות. בבד בבד, חטפו הגרמנים את יהודי העיר לעבודות כפייה, שדדו את רכושם, והטילו על הקהילה תשלומי כופר. בתקופה זו נמלטו מהעיר כמה מאות יהודים לסקרנביץ, ובמקביל הגיעו אליה פליטים יהודים מיישובי הסביבה.
בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו מגודר וצפוף שהוקם בה, אשר עם הגעת פליטים יהודים נוספים אליו, הגיע מספר יושביו לכ-4,000 איש. מהגטו נשלחו יהודים רבים למחנה עבודה ביישוב זוואדה (Zawada), ועם חזרת חלקם לגטו, התפרצה בו מגפת טיפוס הבהרות, אשר הפילה חללים רבים. בתחילת 1942 ננעלו שערי הגטו, ונאסרה הכנסת מזון אליו. ב-23 ביוני 1942 הוציאו הגרמנים להורג 18 יהודים מהגטו.
ב-26 באוקטובר 1942 הובאו לגטו שבעיר כ-4,000 יהודים נוספים מביאלה ראווסקה, אשר לנו בו תחת כיפת השמיים. למחרת, החלו שוטרים גרמנים ופולנים בביצוע אקציית חיסול בגטו, בה שילחו את כל יושביו בקרונות משא למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך רצח מספר רב של יהודים במהלך האקציה. יהודים מעטים שהצליחו להימלט מהגטו בשעת האקציה הוסגרו ברובם לגרמנים בידי איכרי הסביבה.
רווה-רוסקה

רווה רוסקה (באוקראינית: Ра́ва-Ру́ська; בפולנית: Rawa Ruska; ביידיש: ראווע) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בסמוך לגבול פולין, ובסמוך ללבוב ולבעלז. נמצאת בחבל גליציה ההיסטורי. בעיירה מעל ל-8,000 תושבים.
תולדות היישוב

רווה רוסקה נוסדה בשנת 1455. בהיותה על נתיב מסחר מרכזי בין לובלין ולבוב, התפתחה העיירה במהירות, ובמשך שנותיה תחת האיחוד הפולני-ליטאי הייתה בבעלות מספר משפחות אצולה פולניות.
בשנת 1622 הוענקו לרווה רוסקה זכויות אזרחיות וכלכליות שונות, ובשנת 1672 נערך בה קרב בין הפולנים והטטרים. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי רווה רוסקה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מתחילת המאה ה-17, ובמשך השנים הוטלו עליהם מגבלות שונות ומיסים כבדים. במהלך מלחמת העולם הראשונה נספו רבים מיהודי העיירה ממגפות שפרצו בה, ובתום המלחמה, סבלו ממעשי התעללות מצד חיילי הצבא הכחול שנכנסו ליישוב.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-5,700 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות השונות ושל אגודת ישראל, אשר חלק מאנשיה נמנו על חסידי בעלז. בשנת 1926 מונה יצחק מנחם נחום טברסקי לרב המקום. ב-10 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הספיקו להטיל על יהודיה גזירות שונות, ולחלל את בתי הכנסת בה. עם זאת, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, עברה העיירה תוך מספר ימים לשליטה סובייטית. בתקופה זו, נאסרה הפעילות הציבורית היהודית בעיירה, הולאמו בה עסקים פרטיים, וחלק מיהודיה העשירים גורשו לסיביר.
יהודי רווה רוסקה > בשואה

ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, שבו הגרמנים לעיירה, ובסיוע המשטרה האוקראינית המקומית הוציאו אלו להורג כ-100 ממשכילי הקהילה היהודית בה. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר גבוהים וחובת ביצוע עבודות כפייה. בחורף 1941–1942 מתו רבים מיהודי העיירה מרעב וממחלות.
ב-20 במרץ 1942 ערכו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציה אלימה בעיירה, בה שילחו כ-1,500 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ, או רצחו אותם ביערות הסביבה. למחרת נצטוו יתר יהודי העיירה לסלול כביש ממצבות בית העלמין היהודי המקומי.
באביב 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו צפוף שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים רבים מיישובי הסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע לכ-6,700 איש. ב-27 ביולי 1942 שילחו הגרמנים כ-5,000 מיהודי הגטו לבלז'ץ, תוך ירי במסתתרים. בשל קרבתה היחסית של העיירה למחנה בלז'ץ, הגיעו אליה מאות יהודים פצועים שהצליחו להימלט מאלפי קרונות הרכבת ששולחו למחנה. בתחילת ספטמבר 1942 רוכזו בגטו שבעיירה אלפי יהודים נוספים, ומספר יושביו הגיע לכ-8,000 איש.
בתחילת דצמבר 1942 ננעלו שערי הגטו שבעיירה. ב-7 בדצמבר 1942 בוצעה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, בה העלו השוטרים הגרמנים את בתי הגטו באש, רצחו כ-3,000 יהודים בירי בשטח בית העלמין היהודי וביער סמוך, ושילחו לבלז'ץ קרוב ל-2,500 יהודים. כ-750 יהודים שניסו להסתתר בעיירה נרצחו כעבור יומיים. כ-300 יהודים שעברו סלקציה הועברו למחנות עבודה באזור העיירה, וכ-60 נוספים הושארו בעיירה זמנית לאיסוף ולסידור רכוש המגורשים בה. עשרות יהודים שהסתתרו ביערות הסביבה, ונענו להבטחות הגרמנים כי לא יאונה להם כל רע, נרצחו ביוני 1943.
מכ-5,700 יהודי העיירה ומאלפי הפליטים היהודים הנוספים שהובאו אליה בזמן המלחמה שרדו את השואה יהודים בודדים.
בשנת 1942 נשלח שבוי צרפתי בשם קלודיוס דבואה לסטאלג 325 ברווה רוסקה, והתוודע לגורלם של יהודי המקום שנורו למוות, ונקברו בהמוניהם בבורות קבורה ללא כל סימון וזכר. כעבור כ-60 שנה, נכדו, הכומר פטריק דבואה פתח במסגרת הארגון הנוצרי-יהודי "יחד -אין אונום" מסע ארוך שנים לגביית עדויות מהאוכלוסייה המקומית בראווה רוסקה, ובעוד מאות יישובים באוקראינה, לחשיפת הזוועות שבוצעו על ידי האיינזצגרופן הגרמניות ושותפיהם, ולגילוי מיקומם של בורות הקבורה ההמוניים.
קראטה קיד (זיכיון)

| --- | --- |
 יוצר:  רוברט מארק קאמן
 יצירה מקורית:  קראטה קיד (1984)
 סרטים וטלוויזיה
 סרטים:  קראטה קיד (1984) קראטה קיד 2 (1986) קראטה קיד 3 (1989) הקראטה קיד הבא (1994) קראטה קיד (2010)
 סדרות טלוויזיה:  קוברה קאי (2 במאי 2018 – רץ)
 סדרות אנימציה:  קראטה קיד (9 בספטמבר 1989 – 16 בדצמבר 1989)
 משחקים
 משחקי וידאו:  The Karate Kid Part II: The Computer Game (1986) The Karate Kid (1987) Cobra Kai: The Karate Kid Saga Continues (2020) Cobra Kai: Card Fighter (2021)
 שמע
 פסקולים:  קראטה קיד (1984) קראטה קיד 2 (1986) קראטה קיד 3 (1989) הקראטה קיד הבא (1994) קראטה קיד (2010) קוברה קאי: עונה 1 (2018 – 2019) קוברה קאי: עונה 2 (2019 – 2020) קוברה קאי: עונה 3 (2020 – 2021)
 שונות
 דמויות:  קראטה קיד - דמויות
 פעולה, אמנויות לחימה
 סרטי קולומביה (סרטי סוני)
 ארצות הברית ארצות הברית
 
קראטה קיד (מאנגלית: The Karate Kid; מילולית: "ילד הקראטה") הוא זיכיון של סרטי פעולה ואמנויות לחימה אמריקאים, שהופקו בידי סרטי קולומביה (סרטי סוני).
הסרט מציג את המורה לאמנויות לחימה, מר מיאגי המלמד את דניאל לרוסו, נער שעבר ללוס אנג'לס עם מות אביו ומסתבך עם ג'וני לורנס וחבורת בריונים הלומדים קראטה בידי המלמד הקשוח, ג'ון קריס. מיאגי עוזר לו ללמוד קראטה כדי לנצח את לורנס בטורניר הגדול והם הופכים לחברים.
סרטים > קראטה קיד

הסרט יצא לאקרנים ב-22 ביוני 1984 בידי סרטי קולומביה, בוים בידי ג'ון ג. אבילדסן, הופק בידי ג'רי ויינטראוב, נכתב בידי רוברט מארק קאמן. בסרט מככבים ראלף מאצ'יו כדניאל לרוסו, נוריוקי מוריטה כמר מיאגי, ויליאם זבקה כג'וני לורנס, אליזבת' שו כאלי מילס, מרטין קוב כג'ון קריס ורנדי הלר כלוסיל לארוסו.
הסרט הצליח בקופות והרוויח 100 מיליון דולר, מה שהפך אותו לאחד הסרטים המכניסים ביותר ל-1984.
סרטים > קראטה קיד 2

הסרט יצא לאקרנים ב-20 ביוני 1986 בידי סרטי קולומביה, כשגם הוא בוים בידי אבילדסן, הופק בידי ויינטראוב ונכתב בידי מארק קאמן. בסרט שבים ראלף מאצ'יו כדניאל לרוסו, נוריוקי מוריטה כמר מיאגי, ויליאם זבקה כג'וני לורנס ומרטין קוב כג'ון קריס לצד נובו מקארתי בתור יוקיי, יוג'י אוקומוטו בתור צ'וזן ודני קמקונה בתור סאטו.
גם סרט זה הצליח והרוויח 115.1 מיליון דולר בקופות.
סרטים > קראטה קיד 3

הסרט יצא לאקרנים ב-20 ביוני 1989 בידי סרטי קולומביה בידי אותם המפיקים של הסרטים הקודמים. בסרט מככבים ראלף מאצ'יו כדניאל לרוסו, נוריוקי מוריטה כמר מיאגי, מרטין קוב כג'ון קריס, רובין לייבלי כג'סיקה אנדרוס, תומאס איאן גריפית כטרי סילבר ושון קיינן כמייק בארנס.
ואולם סרט זה לא הצליח, הרוויח רק 38 מיליון דולר וקיבל ביקורות שליליות, בין השאר על שהעלילה מזכירה מדי את הסרט הראשון.
סרטים > הקראטה קיד הבא

סרט זה, שיצא ב-9 בספטמבר 1994 בבימויו של כריסטופר קיין, ממשיך את מסעו של מר מיאגי עם תלמידה חדשה - ג'ולי פירס. בסרט מככבים נוריוקי מוריטה כמר מיאגי, הילרי סוונק כג'ולי פירס, מייקל איירונסייד כפול דוגן, קונסטנס טווורס כלואיזה פירס, קריס קונרד כאריק מקגוון ווולטון גוגינס כצ'רלי.
אף שהסרט קיבל מספר ביקורות חיוביות הוא נכשל בקופות והרוויח 15.8 מיליון דולר.
סרטים > קראטה קיד (2010)

סרט זה, בבימויו של הראלד זווארט, יצא לאקרנים ב-11 ביוני 2010 והוא מאתחל מחדש את הסרטים הראשונים. במקום דניאל לרוסו ומר מיאגי מוחלפים בדרה פארקר, בחור צעיר שעובר עם אמו לגור בבייג'ינג ושם הוא מתיידד עם מר האן, אשר מאמן אותו לטורניר נגד בריונים המאומנים בצורה קשה.
בסרט זה מככבים ג'יידן סמית' כדרה פארקר, ג'קי צ'אן כמר האן, טראג'י פ. הנסון כשרי פארקר, וון וון האן כמיי יינג, שנווי וונג כצ'אנג ויו רונגואנג כמאסטר לי.
סרט זה הרוויח 359.1 מיליון דולר וקיבל ביקורות מעורבות.
סדרות נלוות > קראטה קיד

סדרת אנימציה בת 13 פרקים ששודרה בספטמבר עד דצמבר 1989, סמוך ליציאת הסרט השלישי בזיכיון, ברשת NBC בדיבובם של ג'ואי דדיו בתור דניאל לרוסו, רוברט איטו בתור מר מיאגי וג'סיקה קאוויה בתור טאקי טמוראי.
סדרות נלוות > קוברה קאי

סדרת ספין-אוף לסרטים המקוריים, בהם חוזרים דמויותיהם של דניאל לרוסו וג'וני לורנס, הפעם כמאמני קראטה בעצמם. סדרה זו שודרה ביוטיוב פרימיום, כשבהמשך נטפליקס קנתה את הזכויות והפיקה את העונה השלישית.
העונה הראשונה של הסדרה יצאה ב-2 במאי 2018, העונה השנייה ב-24 באפריל 2019, העונה השלישית ב-1 בינואר 2021 והעונה הרביעית ב-31 בדצמבר 2021 כשהעונה החמישית תעלה ב-9 בספטמבר 2022. בכל עונה 10 פרקים. בסדרה מככבים ראלף מאצ'יו כדניאל לרוסו, ויליאם זבקה כג'וני לורנס, קורטני הנגלר כאמנדה לרוסו, שולו מרידואינה כמיגל דיאז, טאנר ביוקנן כרובי קין, מרי מאוזר כסמנתה לרוסו, ג'ייקוב ברטרנד כאיליי מוסקוביץ'/הוק, ג'יאני דיצ'נזו כדמיטרי ומרטין קוב כג'ון קריס.
אחר

קראטה קיד - דמויות
בנוסף יצאו על הסדרה מספר משחקי וידאו וכמה פסקולים.
| קראטה קיד |
| --- | --- | --- |
| סרטים | קראטה קיד‏ (1984) • קראטה קיד 2 (1986) • קראטה קיד 3 (1989) • הקראטה קיד הבא (1994) • קראטה קיד (2010) |  |
| טלוויזיה | קראטה קיד (1989) • קוברה קאי (2018-הווה) |  |
| אחר | קראטה קיד - דמויות • קראטה קיד (משחק מחשב) (1987) • קראטה קיד 2 (משחק מחשב) (1986) • Cobra Kai: The Karate Kid Saga Continues‏ (2020) • Never Say Never (שיר הנושא של הסרט משנת 2010) |  |
שברולט דה לוקס

| --- | --- |

Chevrolet Deluxe, שנת 1950, 4 דלתות
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט  "Hindustan Motors" (אנ')
 שנות ייצור:  1941–1952  1949–1955 (הודו)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה  ארגנטינה ארגנטינה  ניו זילנד ניו זילנד  הודו הודו
 מודל קודם:  שברולט מסטר
 מודל אחריו:  שברולט 210
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  מכונית משפחתית גדולה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  GM A platform (1936) (אנ') (משנת 1936)
 אורך:  5,001 מ"מ (דגם סדאן, דור שני)
 רוחב:  1,880 מ"מ (דגם סדאן, דור שני)
 גובה:  1,615 מ"מ (דגם סדאן, דור שני)
 משקל:  1,486 ק"ג (דגם סדאן, דור ראשון)
 בסיס גלגלים:  2,921 מ"מ (דגם סדאן, דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 12 שסתומים, 3,549 סמ"ק המפיק 86 כ"ס ב-3,300 סל"ד, יחס דחיסה 6.6:1 (דור ראשון)  6 צילינדרים, 12 שסתומים, 3.5 ליטר, המפיק 92 כ"ס (דור שני)  6 צילינדרים, 12 שסתומים, 3.5 ליטר, המפיק 105 כ"ס (דור שני)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 2 מהירויות מסוג "Powerglide" (אנ')
שברולט דה לוקס (באנגלית: Chevrolet Deluxe) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית, אשר יוצרה בין השנים 1941–1952 בארצות הברית, קנדה וארגנטינה, ובין השנים 1949–1955 יוצרה בהודו על ידי "Hindustan Motors" (אנ').
מחיר היחידה, מדגם "שברולט דה לוקס", סדאן, בשנת 1949 בארצות הברית עמד על 1,492 דולר.
דור ראשון

יוצר בין השנים 1941 - 1948.
4 דלתות - סדאן (6 נוסעים).
2 דלתות - קופה.
דור שני

יוצר בין השנים 1949 - 1952.
4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה.
2 דלתות - קבריולה.
4 דלתות - סטיישן.
2 דלתות - טנדר.
תמונות

"שברולט דה לוקס" דגם "ספצייאל", קופה, שנת 1941
"שברולט דה לוקס", 2 דלתות, שנת 1950
"שברולט דה לוקס", 2 דלתות, קופה, שנת 1950
"שברולט דה לוקס", 4 דלתות, שנת 1950
"שברולט דה לוקס", שנת 1952
"שברולט דה לוקס", שנת 1951 - סטיישן
"שברולט דה לוקס"
"שברולט דה לוקס"
"שברולט דה לוקס" - סטיישן, מבט אל המנוע
ראו גם

שברולט
שברולט מסטר
שברולט 210
הערות שוליים

↑  "שברולט דה לוקס", שנת 1942 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Chevrolet/1942_Chevrolet/1942_Chevrolet_Brochure
↑  "שברולט דה לוקס", שנת 1952, מפרט carfolio.com/specifications/models/car
↑  Kimes, Beverly (1996). standard catalog of American Cars 1805-1942. Krause publications. ISBN 0-87341-428-4
↑  John Gunnell, Standard Catalog of American Cars 1946–1975, Revised 4th Edition, pages 158-161
↑  "שברולט דה לוקס", קופה, שנת 1950 - תמונות cargurus.com/Cars/1950-Chevrolet-Deluxe
↑  "שברולט דה לוקס", קבריולה, שנת 1952 motor1.com/news/91999/chevrolet-deluxe-convertible
רושל מאס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1943 (בת 81 בערך) ויניפג, קנדה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 
רושל מאס (באנגלית: Rochelle Mass; נולדה ב-1943) היא סופרת, מתרגמת ומשוררת ישראלית הכותבת בשפה האנגלית.
ביוגרפיה

נולדה בוויניפג שבקנדה וגדלה בוונקובר. בשנת 1973 עלתה לישראל עם בעלה ושתי בנותיה והתגוררה במשך 25 שנים בקיבוץ בית השיטה. למדה חינוך בקנדה וספרות ובלשנות באוניברסיטת חיפה, וכן פרסמה שלושה קובצי שירה. כיום היא משמשת כעורכת כתב העת Kibbutz Trends.
כתביה פורסמו בבמות שונות, בהן London Magazine, Women's Studies Quarterly, The Jerusalem Review, The Tel Aviv Review, ARC, Canadian Literature, Midstream, Taproot Literary Review, Kimera, Ariga, Gaspareau Review, Ygradsil. הייתה מועמדת פעמיים בעבור פרס Pushcart Prize. זכתה בתחרות Reuben Rose, פעם במקום שני ובשנת 2008 במקום ראשון.
מספריה

Aftertaste (Ride the Wind Press)
Where's My Home? (Premier Poets Series)
The Startled Land -  Wind River Press
הערות שוליים

↑
ROCHELLE MASS, Reuben Rose Winning Poems 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265159305171  LCCN: n2002045424  VIAF: 98039623   WorldCat (עם VIAF): 98039623
שביל הבארות ובורות המים

שביל הבארות ובורות המים
שביל הבארות ובורות המים הוא מסלול טיול מעגלי הממוקם בתחום פארק בריטניה באזור שפלת יהודה.
היסטוריה וגאולוגיה

האזור מתנשא לגובה שבין 400 ל-300 מטר. גבעות האזור, מכוסות בשכבה קשה של קרום סלעי נארי, מתחת לשכבה זו סלע קירטון. כדי להגיע למי התהום באזור, חצבו תושבי האזור בימי קדם בורות ובארות כדי לאגור מים. הבארות נחפרו בערוץ הנמוך בקרבת מפלס מי התהום. לרוב הניחו בדפנות הבאר אבנים כדי למנוע התמוטטות. המים בבורות ובבארות נשאבו בעזרת דליים וניתן לראות סימנים של שחיקה כתוצאה משיפשוף החבלים בדפנות. הבארות שימשו את תושבי הכפר עג'ור שננטש במלחמת העצמאות.
ח'רבת א-רסם

במסלול השביל עוברים המטיילים בח'רבת א-רסם, אתר ארכאולוגי הנמצא בתחומי הפארק. האתר נמצא בראש גבעה בו עובר השביל, כקילומטר דרומית לתל עזקה, סמוך לעמק האלה ו-11 קילומטר מתל מרשה. האתר כפרי בטבעו ואינו מזוהה עם אף יישוב המוזכר במקורות. השריד העיקרי באתר הוא מבנה ריבועי גדול (30 על 30 מטר) שהוא למעשה חצר מרכזית מוקפת חדרים. מסביב למבנה נמצאו מערות, בורות, מדרגות במדרון ומבנה אבן אשר שימש כנראה כמצבה. האתר התגלה על ידי יהודה דגן במהלך סקר השפלה, ונחפר בין השנים 1997–2003. היישוב באתר התקיים לסירוגין במשך אלף שנים, מתקופת הברזל ועד התקופה הרומית.
הערות שוליים

↑  The Excavations of Khirbet er-Rasm, p. 1-2
↑  ח'רבת א-רסם, אתר כפרי בשפלת יהודה, עמ. 49
↑  ח'רבת א-רסם, אתר כפרי בשפלת יהודה, עמ. 54
שבת בשבתו

ערך זה עוסק בעלון שבת. אם התכוונתם לספר, ראו .
לוגו שבת בשבתו משנת תשס"ה
לוגו שבת בשבתו מחודש משנת תשנ"ד
לוגו שבת בשבתו בשנה הראשונה להוצאתו
שבת בשבתו הוא עלון שבת המיועד למגזר הציוני דתי, היוצא לאור על ידי מכון צומת.
ראשיתו של העלון, שהיה הראשון מבין עלוני השבת במתכונת הפופולרית כיום, בשנת תשמ"ד (1984), כאשר הסתדרות הפועל המזרחי קיבלה הקצאת כספים ייחודית עבור נושאי תרבות. הרב ד"ר יצחק אלפסי, שקיבל את ההצעה לפתח יוזמה רעיונית כלשהי לשימוש בכסף, הציע להקים עלון שבועי שיעסוק בנושאי יהדות בפורמט קטן, "ארבעה עמודים שבאמצעות קיפול נוסף ניתן להכניס לכיס". העלון החל להופיע בעריכתו בשבת פרשת וישב, כ"א בכסלו ה'תשמ"ה (14 בדצמבר 1984). (לקראת הוצאת כרך א' של העלון, השלים הרב ד"ר אלפסי את העלונים החסרים לפרשיות בראשית-וישלח). בתחילת שנת ה'תשנ"ד (1993) עבר העלון לרשותו של מכון "צֹמת" (צוותי מדע ותורה) בראשותו של הרב ישראל רוזן. בגיליון ראש השנה ה'תשס"ג (ספטמבר 2002) קיבל העלון את הפורמט הנוכחי.
העלון כולל מאמרים המתייחסים לפרשת השבוע, חסידות, הלכה, סיפור לילדים, סקירה על דמות מן הציונות הדתית, תולדות ההתיישבות בארץ ועוד, מלבד כמה מדורים קבועים. מגוון הכותבים בגיליון הוא רחב, אך בעיקר כותבים בו רבנים המתגוררים בגוש עציון וכן מלמדים בישיבת הר עציון. העלון הוא בעל זיקה לתנועת המפד"ל. בין הכותבים הבולטים: הרב ישראל רוזן. ב-2005 הצטרף אל הכותבים מן הזווית הפוליטית, יו"ר המפד"ל, חבר הכנסת זבולון אורלב. העלון מומן תחילה על ידי הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל ולאחר מכן עבר לניהול עסקי של משרד הפרסום 'גל-אורן'.
לאחר גיליון 1678 שיצא בשבת פרשת קרח, ל' בסיוון ה'תשע"ז (24 ביוני 2017), הופסקה הוצאת העלון, 33 שנים לאחר הופעתו הראשונה. זאת בשל אילוצים כלכליים.
כעבור 9 חודשים, לקראת שבת פרשת צו ב-ח' בניסן ה'תשע"ח (24 במרץ 2018) חודשה הוצאת העלון לאור (גיליון 1679), הפעם בעריכת יוסף ארנפלד (הרב רוזן נפטר ב-2 בנובמבר 2017) ובהוצאת משרד הפרסום גל אורן לרנר (איחוד בין משרדי גל אורן והמשרד של אבי לרנר). הפורמט החדש שונה מקודמו בכך שנוספו לו ראיון ומדור ברנז'ה (מעין מדור רכילות) וגדלו שטחי הפרסום.
באלול ה'תשע"ט (ספטמבר 2019) התמזג העלון ישע שלנו לתוך "שבת בשבתו".
הערות שוליים

↑  יואל רפל, עיתוני בתי הכנסת, קשר, 1991
↑  אריה יואלי, ‏מחיה המתים: העלון שבת בשבתו חוזר לפעילות, באתר "סרוגים", 21 במרץ 2018
↑  'שבת בשבתו' ו'יש"ע שלנו' מתמזגים, 25 בספטמבר 2019, באתר כיפה
שבת בקיבוץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  יוחנן סימון
 תאריך יצירה:  1944
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  ריאליזם סוציאליסטי 
 
| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  יוחנן סימון
 תאריך יצירה:  1947
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  65
 רוחב:  55
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  ריאליזם סוציאליסטי 
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות
 
שבת בקיבוץ היא ציור מעשה ידי האמן הישראלי יוחנן סימון משנת 1944 בסגנון ריאליזם סוציאליסטי. היצירה דומה בסיגנונה ליצירות אמנות סובייטיות מאותה תקופה.
היצירה

היצירה מתארת את "השדה הגדול" בקיבוץ גן שמואל בו התגורר האמן. סימון נחשב לאמן חברתי ולציוריו היו מסרים חברתיים סוציאליסטים אידאולוגיים. מטרת הציורים הייתה להציג את חבר הקיבוץ כאידיאל.
המסר המרכזי המתואר בציור "שבת בקיבוץ" הוא האידיליה המשפחתית של חברי הקיבוץ. הציור מציג את חברי הקיבוץ כמשפחה אחת של פועלים עובדים. לא ניתן לראות ביצירה את פני האנשים שכן האינדווידואליות שלהם אינה חשובה; החשוב הוא הקשר ביניהם כקולקטיב, והקרבה שלהם לאדמה ולקיבוץ. הציור מציג את חברי הקיבוץ נחים יחד בשבת, ובכך מנסה להציג אידיליה של החברה הקיבוצית כולה, תוך הצגת הרמוניה בין החברים לבין עצמם ובין חברי הקיבוץ לטבע סביבם.
יצירה מאוחרת יותר, משנת 1947, מציגה את אותו נושא. בגרסה זו שם סימון דגש דווקא על ההורים בקיבוץ המשחקים עם ילדיהם. ברקע התמונה ניתן לראות סוסים ועגלה. ביצירה זו קומפוזיציה פירמידלית. דמות האב המרכיב את בנו על כתפיו או מרים אותו באוויר הופיע ביצירות נוספות מאוחרות יותר של סימון, ומעלות אסוציאציה של הנפת עומר או קורבן - ובכך מציג סימון את הילדים כתוצרת נוספת של הקיבוץ.
שתי היצירות עושות שימוש בצבעים חמים - בעיקר צבעי חום ומעט ירוק, המסמלים את הקרבה לאדמה ולטבע. ברקע שתי היצירות ניתן לראות מבנים האופייניים לקיבוץ, ואת עצי הברושים הצומחים בו.
לימים צייר סימון יצירות נוספות באותו נושא ובאותו שם.
רושטו רצ'בר

רושטו רצ'בר (בטורקית: Rüştü Reçber; נולד ב-10 במאי 1973 באנטליה, טורקיה) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת השוער. לזכותו 120 הופעות במדי נבחרת טורקיה.
קריירה

רושטו הפך לשוער הראשון של נבחרת טורקיה כבר ב-1994. ביורו 1996 שיחק עם הנבחרת אבל שיא הצלחתו הייתה במונדיאל 2002 שם הגיע עם טורקיה עד למקום השלישי. אחרי המונדיאל עבר לברצלונה.
רושטו מיעט לשחק בברצלונה וחזר לשחק בפנרבחצ'ה, קבוצתו הקודמת, אך לאחר כשלוש עונות עבר ב-2007 לבשיקטש הטורקית.
ביורו 2008, שיחק רושטו ברבע הגמר נגד נבחרת קרואטיה לאחר הרחקתו של השוער הראשון וולקן דמירל במשחק האחרון בשלב הבתים. הוא סייע לנבחרתו להעפיל לחצי הגמר, לאחר שעצר את הפנדל האחרון בדו-קרב הפנדלים נגד קרואטיה.
בשנת 2012 פרש רושטו ממשחק פעיל.
חייו האישיים

רושטו נשוי לאיזיל רצ'בר, ולשניים בן ובת.