stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוואן דולגיך
קורות חיים

נולד בכפר מאטבייבקה במחוז אוריול למשפחת איכרים. בשנת 1922 סיים בית ספר בעיר ליבני. שימש, כמזכיר מועצת הכפר אטבייבקה ב-1920–1922 ובהמשך כממונה מטעם השלטון בכפר (1923–1925). לאחר מכן עבד כפקיד בוועדה המקומית של איגוד עובדי הרכבות (1926–1928).
בשנת 1928 גויס לאוגפא"ו. בהתחלה שירת במחלקה הכלכלית של הארגון, נציב המחלקה הכלכלית של מחלקת התחבורה הדרומית במשטרה החשאית, 1931 – אפריל 1932 ונשלח למספר מקומות לנהל מחלקות דומות.
את הקפיצה המטאורית בקריירה קיבל עם מינויו לתפקיד שר הפנים של הרפבוליקה הקזחית מינואר 1949 ועד ינואר 1951; לאחר מכן מונה לראש הגולאג מינואר 1951 ועד אוקטובר 1954 והיה חבר הנהלת משרד הפנים של ברית המועצות עד 1953; הוא פיקד באופן אישי על דיכוי התקוממות האסירים הפוליטיים במחנה קנגיר ביוני 1954 (המורדים שלטו במחנה במשך 40 יום). עם עלות השחר ב-26 ביוני נכנסו למחנה 1,700 חיילים ו-5 טנקים T-34 ודכאו את המרד. ערב הדיכוי, ב־25 ביוני, הוענק לו מסדר לנין על משך שירותו.
בשנת 1954 פוטר מתפקידו כראש הגולאג ומונה למפקח בכיר במחלקת הפיקוח במשרד הפנים של ברית המועצות, תפקיד שמילא עד 1956. ב-24 באפריל 1956 סולק משורות המפלגה על בעוון "פגיעה בוטה בחוקיות הסוציאליסטית".
ביוני 1956 נשללה ממנו דרגת גנרל בהתאם לצו של מועצת השרים של ברית המועצות מס '798-444 "על הפרת החוקיות הסוציאליסטית בביצוע חקירות וזיוף תיקי חקירה."
מת ב-1961.
הערות שוליים

↑  Танки врезались прямо в толпу. Тайна подавления Кенгирского восстания разгадана – «Новая газета» от 10.12.2012
↑  Указ Президиума Верховного Совета Союза ССР от 25 июня 1954 года
מאיר שטרית

מאיר שטרית (נולד ב-10 באוקטובר 1948) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. קודם לכן כיהן כראש העיר הראשון של יבנה.
ביוגרפיה

שטרית נולד בקסר א-סוק שבמרוקו ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1957. תחילה גר בנתיבות, ולאחר מכן עבר עם משפחתו ליבנה. את לימודי התיכון עשה בבית הספר אמי"ת בכפר בתיה ולאחר שהוקפץ כיתות בשל בקיאותו בחומר הנלמד, סיים את לימודיו בגיל 16, אז החל לימודים אקדמיים באוניברסיטת בר-אילן, שאותם סיים בגיל 20. בשנה האחרונה ללימודיו באוניברסיטה, עוד בטרם התגייס, עבד לפרנסתו בהוראה בכפר בתיה וביבנה במקביל, ונחשף להבדלי הרמות בחינוך. דבר זה עורר אותו, יחד עם צעירים אחרים ביבנה, להקים ארגון של צעירים ביבנה שפעלו לשינוי פני העיירה. פעילות זו הגיעה לשיאה בהפגנה בה חסמו הצעירים את הכביש הראשי מתל אביב לדרום שעבר באותה עת במרכז יבנה.
שטרית שירת בצה"ל כחובש צבאי, ובהמשך שירותו השלים קורס קצינים והוסמך כקצין ארגון רפואה. במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין המבצעים של גדוד רפואה אוגדתי בחזית הדרום. הוא סיים את שירותו הצבאי בדרגת רב-סרן, כראש ענף קצינים בחיל הרפואה.
שטרית הוא בעל תואר ראשון במיקרוביולוגיה, תואר שני בביוכימיה ותואר מוסמך במדיניות ציבורית (מדע המדינה) מאוניברסיטת בר-אילן.
החל את דרכו כראש מועצת יבנה כחסר אמצעים שהתגורר בבית הוריו. עם השנים צבר רכוש ובדירוג פורבס של הפוליטיקאים העשירים בישראל תופס את המקום הרביעי עם הון אישי המוערך בכ-57 מיליון ש"ח.
במאי 2015 מונה שטרית לראש התמחות לניהול אסטרטגי ומדיניות ציבורית לתלמידי תואר שני בפקולטה לכלכלה ומנהל עסקים במרכז האקדמי רופין.
שטרית נשוי לרות שטרית, אשת עסקים ובעלת משרד פרסום, ולהם בן ובת. בת נוספת שלהם, מירי, נפטרה מסרטן בנעוריה (ב-1993). שטרית הוא גיסו של חבר הכנסת מאיר כהן.
מתגורר עם משפחתו ביבנה.
קריירה פוליטית

לקראת הבחירות לרשויות בסוף 1973, ארגן שיטרית רשימה של צעירים שהתמודדה מטעם הליכוד למועצה המקומית יבנה וזכתה ב-5 מתוך 11 מושבים במועצה המקומית. שיטרית הקים קואליציה בראשותו יחד עם אפרים לוי, ראש המועצה המודח, שהיה לסגנו. שיטרית פעל להבאת אוכלוסייה חזקה ליבנה על ידי סגירת המזבלה הסמוכה, טיפול במפגעי ביוב ובניית שכונות של בתים חד משפחתיים. בניית השכונה החדשה עוכבה במשך שנים בידי מינהל מקרקעי ישראל, ולבסוף בשנת 1979 הוחל בקידומה כשכונה לאנשי מערכת הביטחון.
ב-1986, עם מתן מעמד "עיר" ליבנה, הפך לראש העיר, תפקיד בו החזיק עד לשנת 1987.
קריירה פוליטית > פוליטיקה

בשנת 1981 נבחר לכנסת ה-10 מטעם הליכוד וכיהן בה עד 1988 ושוב משנת 1992. בשנת 1988 נבחר לגזבר הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית וכיהן בתפקיד עד 1992. בשנת 1996 נבחר שטרית ליו"ר הקואליציה וסיעת הליכוד. בתחילת 1999 מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לשר האוצר במקום יעקב נאמן, וכיהן בתפקיד זה במשך כארבעה חודשים, עד לסיום כהונתה של ממשלת נתניהו.
ב-1999, לאחר שנתניהו הפסיד לאהוד ברק והתפטר מהנהגת המפלגה, התמודד שטרית על ראשות הליכוד מול אריאל שרון ואהוד אולמרט, בחירות שהסתיימו בניצחונו של שרון. בשנת 2001 מונה לשר המשפטים, אף שהעדיף לקבל אז את תפקיד שר החינוך.
בשנת 2003, לאחר הבחירות, מונה לשר במשרד האוצר כאשר בראש המשרד עמד בנימין נתניהו. בתפקיד זה תמך שטרית בהתמדה במדיניותו ובתוכניותיו הכלכליות של נתניהו. בשנת 2004 התפטר מתפקידו ומונה לשר התחבורה במקומו של השר המפוטר, אביגדור ליברמן.
במשך השנתיים שבהן כיהן בתפקיד קידם את תוכנית החומש לכבישי ישראל ופיתוח תשתיות תחבורתיות ביניהם גם של רכבת ישראל וקידום העתקת נמל התעופה אילת אל מחוץ לעיר. בשנת 2005 קיבל את דו"ח ועדת שיינין למלחמה בתאונות הדרכים וביולי 2005 הגיש אותו, יחד עם יו"ר הוועדה, לידי ראש הממשלה שרון, שהבטיח ליישמו. במהלך כהונתו אישר לחברת ישראייר להתחרות בקווים שהיו עד אותו הזמן בלעדיים לאל על, כחלק ממגמת הרחבת ה"שמיים הפתוחים" אשר החל ליישם יחד עם שר התיירות, אברהם הירשזון. כמו כן, הביא להארכת תוקף רישיונות הנהיגה מ-5 ל-10 שנים.
דעותיו ועמדותיו המדיניות של שטרית היו כמעט לכל אורך הקריירה הפוליטית שלו מתונות ונחשבו לחריגות בליכוד. כך, למשל, בספטמבר 1995 נמנע, בניגוד לעמדת הליכוד, מלהצביע נגד הפרוטוקולים הנוספים של הסכמי אוסלו. ב-2003 התעמת עם ראש הממשלה שרון בנושא תוואי גדר ההפרדה והצביע נגד התוואי המרחיב שהציע שרון בתחילה. באותה שנה ואילך תמך בהיענות ליוזמת השלום הערבית בניגוד לעמדת הליכוד. שטרית היה מהתומכים בתוכנית ההתנתקות, תמך בשרון במאבקיו בתוך הליכוד בנושא זה והצביע ב-2005 בעד פינוי רצועת עזה. הוא אמר שהטענה שיישובים בנגב יהיו תחת איום בגלל ההתנתקות היא מגוחכת. עם פרישתו של שרון מהליכוד והקמת קדימה על רקע מדיני-ביטחוני, הצטרף שטרית למפלגה זו.
קריירה פוליטית > במסגרת "קדימה"

עם הקמתה של מפלגת קדימה, בסוף נובמבר 2005, פרש מהליכוד והצטרף למפלגה החדשה. אחרי התפטרות שרי הליכוד מונה לשר החינוך בממשלת המעבר עד לבחירות. הוא מוקם במקום הרביעי ברשימת קדימה ונבחר מטעמה לכנסת ה-17. על מהותה של קדימה אמר: "התנתקנו מכל האידאולוגיות למיניהן. זה הייחוד של קדימה. יושבים כאן חברי מפלגת העבודה לשעבר, חברי הליכוד לשעבר, וחברים שלא היו במפלגות אחרות קודם לכן. כבר אין לנו קיטבגים עם מורשת של זאב ז'בוטינסקי או ברל כצנלסון על הגב. אנחנו מסתכלים רק לעתיד".
עם הקמת הממשלה ה-31, ב-4 במאי 2006, מונה שטרית לתפקיד שר הבינוי והשיכון, בתוספת האחריות על מינהל מקרקעי ישראל והתואר "השר הממונה על הפיקוח על השירותים החשאיים". כשר הבינוי והשיכון הורה להפסיק את התכנון במרכז ישראל כדי לעודד פיזור אוכלוסין. גם לאחר שנטען נגדו שהדבר גרם לעליית מחירי הדיור טען שהוא צדק בהחלטתו. כן ביקש לקדם בנייה להשכרה על ידי חברות בנייה כדי להוריד את מחירי הדיור, אך בעקבות מעברו למשרד הפנים העניין לא קודם.
ב-23 באוגוסט 2006 מונה שטרית, בנוסף על תפקידו כשר הבינוי והשיכון, גם כממלא מקום שר המשפטים, לאחר התפטרותו של חיים רמון מתפקידו עקב כתב האישום שהוגש נגדו. עם מינויו לתפקיד, החזיר שטרית את שיטת הסניוריטי למינוי נשיא בית המשפט העליון, וביטל את ההחלטה של חיים רמון להנהיג פרוטוקולים בדיונים של הוועדה לבחירת שופטים. במהלך כהונתו כממלא מקום שר המשפטים, ב-7 בספטמבר החליטה הוועדה לבחירת שופטים פה אחד על אישור מינויה של דורית ביניש לנשיאות בית המשפט העליון, על פי שיטת הסניוריטי. דניאל פרידמן, שהתמנה בראשית 2007 לשר המשפטים במינוי קבוע, ביטל את החלטותיו אלה של שטרית: הנהיג רישום פרוטוקולים בוועדה לבחירת שופטים והביא לבחירת נילי ארד לתפקיד משנה לנשיא בית הדין הארצי לעבודה ב-2009, בניגוד לשיטת הסניוריטי.
ב-4 ביולי 2007 מונה לשר הפנים. כשר הפנים קידם את רעיון המאגר הביומטרי, והגיש את הצעת החוק "חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התשס"ט-2008", שאושרה בקריאה ראשונה והועברה לועדת החוקה, חוק ומשפט.
באוגוסט 2008, לאחר ההחלטה על ביצוע בחירות לראשות "קדימה", הכריז על התמודדותו לראשות התנועה. בבחירות לראשות התנועה, שנערכו ב-17 בספטמבר, הגיע למקום השלישי, כשזכה ב-8.5% מקולות הבוחרים.
בפריימריז של מפלגת קדימה בדצמבר 2008, הגיע שטרית למקום החמישי מבין המתמודדים. בהתאם לכך, מוקם במקום השביעי ברשימת המפלגה לכנסת ה-18.
בשנתיים הראשונות לכהונתה של הכנסת ה-18 כיהן כיושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת. לאחר היבחרו, הגיש כהצעת חוק פרטית את חוק המאגר הביומטרי (בנוסח זהה לחוק שאושר בכנסת ה-17 בעודו שר הפנים). על ההצעה הוחל דין רציפות, והוחלט להעבירה לוועדת המדע והטכנולוגיה, ששטרית עמד בראשה. הליך החקיקה והאישור של המאגר נעשה במהירות, ובמהלכו אף גירש שטרית צלם שתיעד את דיוני הוועדה, ואיים בתביעת דיבה על עיתונאי שטען בקשרי הון שלטון בהליך קבלת ההחלטות בנוגע למאגר. בינואר 2012 קבעו שופטי בג"ץ, לאחר עתירה של התנועה לזכויות דיגיטליות והאגודה לזכויות האזרח, כי על המדינה לבחון מחדש את נחיצות המאגר, ולערוך חוות דעת על חלופותיו באמצעות גורם בלתי תלוי. ב-3 באוגוסט 2011 סיים את תפקידו כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה. נוסף על חברותו בוועדת המדע והטכנולוגיה שימש שטרית בכנסת ה-18 חבר בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת-המשנה שלה לענייני מודיעין.
קריירה פוליטית > במסגרת "התנועה"

בראשית דצמבר 2012 התפלג ממפלגת קדימה עם שישה ח"כים נוספים, ויחד אתם הצטרף למפלגת "התנועה" בראשותה של ציפי לבני. ברשימתה של המפלגה לבחירות לכנסת ה-19, שובץ במקום החמישי. "התנועה" זכתה לשישה מנדטים וכך נכנס שטרית לכהונה נוספת בכנסת.
בשנת 2014 נמנה עם חמשת המתמודדים בבחירות לנשיאות ישראל. בסיבוב הראשון של הבחירות קיבל 31 קולות, והעפיל לסיבוב השני מול ראובן ריבלין, אך הפסיד לו ברוב של 63 קולות מול 53 קולות.
בשנת 2012 חתם שטרית על הסכם סודי עם עוזרת שהועסקה בביתו ופוטרה, ולפיו שולם לה סכום של 270,000 ש"ח בתמורה לוויתור על כל טענה עתידית כלפיו. שמועות על ההסכם ונסיבותיו הגיעו לאוזני חברי הכנסת ימים מעטים לפני הבחירות לנשיאות ובמהלך הבחירות, ומיד לאחר הבחירות לנשיאות שודר תחקיר ערוץ 10, שגילה כי העוזרת איימה להגיש תביעה על פגיעה בזכויותיה ובכלל זה הטרדה מינית. שטרית הכחיש מכל וכל את הטענות על הטרדה מינית. לא נערכה חקירת משטרה בעניין זה, משום שהעוזרת, שחתמה על הסכם לשמירת סודיות, לא שיתפה פעולה עם המשטרה. בהנחיית היועץ המשפטי לממשלה ביקשה המשטרה מהעוזרת, ביוני 2014, למסור עדות, אך העוזרת לא נענתה לבקשה זו. ביולי 2014 החליט היועץ המשפטי לממשלה לסגור את התיק.
בדצמבר 2014, בתקופת ראשית ההכנות לבחירות 2015, הודיע על כוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים.
קריירה פוליטית > התמודדות חוזרת על ראשות העיר יבנה

בתחילת יולי 2018, לקראת הבחירות לראש העיר אשר התקיימו ב-30 באוקטובר באותה שנה, הודיע שטרית על התמודדותו לראשות העיר יבנה במסגרת רשימה עצמאית בראשותו. בבחירות שנערכו באוקטובר 2018 קיבל שטרית 4562 קולות (20.37%) לעומת ראש העיר המכהן צבי גוב-ארי שזכה ל-58.38% מהקולות. רשימתו של שטרית "מקומי יבנה" זכתה בשני מנדטים במועצה.
בנובמבר 2021 מונה לחבר בוועדת האיתור לבחירת היועץ המשפטי לממשלה, אך בעקבות ביקורת ציבורית ויתר על המינוי.
באוגוסט 2022, בעקבות מותו של ראש העיר צבי גוב-ארי, נקבעו בחירות מיוחדות לראשות העיר יבנה. שטרית הגיש את מועמדותו והסיר אותה לאחר שפורסמו כתבות שהזכירו את הסכם השתיקה שחתם עם עוזרת הבית שלו.
ספר ילדים

מאיר שטרית חיבר ספר ילדים בשם "פארה העכברה שהתחתנה".
לקריאה נוספת

יורם יובל, ישראל שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ' 279 - 290.
אגורה (מטבע)

ערך זה עוסק במטבע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אגורה היא המטבע בעל הערך הקטן ביותר במערכת המטבעות במדינת ישראל, החל משנת 1960.
השם "אגורה" ניתן לשלושה מטבעות אשר שימשו במדינת ישראל מאז שנת 1960. כל אחד מהם היה חלוקת-משנה של המטבע העיקרי שנהג בשעתו. בין השנים 1960 ל-1980 הייתה אגורה החלק המאה של הלירה הישראלית. בין 1980 ל-1985 הייתה אגורה החלק המאה של השקל (הישן), ומאז 1985 האגורה היא החלק המאה של השקל החדש.
בול מעבר עקב חלוקת הלירה למאה אגורות, הופיע ב-6 בינואר 1960
היסטוריה > פרוטה (1952 - 1960) - החלק האלף של הלירה הישראלית

עם הנהגת הלירה הישראלית במדינת ישראל ב-1952 הוחלט להמשיך לקרוא למטבע חלוקת-המשנה שלה פרוטה. הפרוטה הייתה החלק האלף של הלירה (1,000 פרוטות = לירה ישראלית אחת), והיא החליפה למעשה את המיל המנדטורי. ב-1 בינואר 1954 בוטלה הצמדת הלירה הישראלית ללירה שטרלינג הבריטית. עקב כך חל פיחות חד בשער הלירה הישראלית, ומטבעות בני פחות מ-10 פרוטות הפכו בלתי-שימושיים. ב-1958, עם עיצובה של סדרת שטרות חדשה ללירה הישראלית, הוחלט להחליף את השטר "חמש מאות פרוטה" בשטר שעליו יודפס "1/2 לירה ישראלית", מתוך מחשבה ששינוי חלוקת המשנה של הלירה בלתי-נמנע.
היסטוריה > הנהגת השם אגורה (1960 - 1980) - 100 אגורות בלירה ישראלית

ב-1 בינואר 1960 נכנסה לתוקפה חלוקת-המשנה החדשה של הלירה הישראלית, והוכנסו למחזור מטבעות האגורה. את השם "אגורה" הציעה האקדמיה ללשון העברית, והוא נשאל מהתנ"ך: ”וְהָיָה כָּל-הַנּוֹתָר בְּבֵיתְךָ יָבוֹא לְהִשְׁתַּחֲו‍ֹת לוֹ לַאֲגוֹרַת כֶּסֶף וְכִכַּר-לָחֶם” (ספר שמואל א', פרק ב', פסוק ל"ו)
| ערך | מאפיינים טכניים> קוטר | מאפיינים טכניים> משקל | מאפיינים טכניים> הרכב | מאפיינים טכניים> שוליים | תיאור> צד נושא | תיאור> צד ערך | תיאור> תמונה | תאריך> הנפקה | תאריך> סיום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 אגורה | 21 מ"מ | 1.3 גרם | 97% אלומיניום,  3% מגנזיום | מסולסלים | שלוש שיבולים, "ישראל" בעברית וערבית | העריך "1 אגורה",  שנת ההטבעה העברית |  | 12 במאי 1960 | 22 בפברואר 1980 |
| 5 אגורות | 17.5 מ"מ | 2.3 גרם | 92% נחושת, 6% אלומיניום, 2% ניקל | חלקים | שלושה רימונים, "ישראל" בעברית וערבית | העריך "5 אגורות",  שנת ההטבעה העברית |  | 20 באוקטובר 1960 | 22 בפברואר 1980 |
| 10 אגורות | 21.5 מ"מ | 5 גרם | 92% נחושת, 6% אלומיניום, 2% ניקל | חלקים | עץ דקל, "ישראל" באנגלית, עברית וערבית | העריך "10 אגורות",  שנת ההטבעה העברית |  | 6 במאי 1960 | 31 במרץ 1984 |
| 25 אגורות | 25.5 מ"מ | 6.5 גרם | 92% נחושת, 6% אלומיניום, 2% ניקל | חלקים | נבל שלו שלושה מיתרים, "ישראל" בעברית וערבית | ערך המטבע "25 אגורות", שנת ההטבעה העברית |  | 17 במרץ 1960 | 22 בפברואר 1980 |
| חצי לירה | 24.5 מ"מ | 6.8 גרם | 75% נחושת, 25% ניקל | מחורצים | סמל ישראל, "ישראל" באנגלית, עברית וערבית | העריך "1/2 לירה ישראלית", שנת ההטבעה העברית |  | 12 בספטמבר 1963 | 31 במרץ 1984 |
היסטוריה > אגורה חדשה (1980 - 1982) - 100 אגורות חדשות בשקל ישן

בפברואר 1980 הוחלפה הלירה הישראלית בשקל (הישן), לפי שער של 10 לירות לשקל אחד. גם חלוקת המשנה של השקל הייתה 100 אגורות, כך ש-10 אגורות מתקופת הלירה היו שוות אגורה אחת מתקופת השקל. על המטבעות החדשים הוטבעו המילים "אגורה חדשה" (או "אגורות חדשות") כדי למנוע בלבול בינם לבין מטבעות האגורה הישנים. בשל האינפלציה הגבוהה ששררה בשנים ההן חדלה הנפקת מטבעות ה"אגורה החדשה" כשנתיים מאוחר יותר, כיוון שלא היה להן עוד שימוש.
| ערך | מאפיינים טכניים> קוטר | מאפיינים טכניים> משקל | מאפיינים טכניים> הרכב | מאפיינים טכניים> שוליים | תיאור> צד נושא | תיאור> צד ערך | תיאור> תמונה | תאריך> הנפקה | תאריך> סיום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 אגורה חדשה | 15 מ"מ | 0.6 גרם | 97% אלומיניום,  3% מגנזיום | חלקה | עץ דקל,  "ישראל" בעברית וערבית | העריך "1 אגורה חדשה",  שנת ההטבעה העברית |  | 24 בפברואר 1980 | 4 בספטמבר 1985 |
| 5 אגורות חדשות | 18.5 מ"מ | 0.9 גרם | 97% אלומיניום, 3% מגנזיום | חריצים | סמל מדינת ישראל,  "ישראל" באנגלית, עברית וערבית | העריך "5 אגורות חדשות",  שנת ההטבעה העברית |  | 24 בפברואר 1980 | 31 במרץ 1985 |
| 10 אגורות חדשות | 16 מ"מ | 2.1 גרם | 92% נחושת, 8% ניקל | חריצים | שלושה רימונים,  סמל המדינה,  "ישראל" באנגלית, עברית וערבית | העריך "10 אגורות חדשות",  שנת ההטבעה העברית |  | 24 בפברואר 1980 | 28 בפברואר 1985 |
| 1/2 שקל | 20 מ"מ | 3 גרם | 75% נחושת,  25% ניקל | חריצים | אריה שואג,  "ישראל" באנגלית, עברית וערבית,  סמל המדינה | ערך המטבע "1/2 שקל",  שני כוכבים בשני צדיו של העריך,  שנת ההטבעה העברית |  | 24 בפברואר 1980 | 28 בפברואר 1985 |
היסטוריה > אגורה (1985 - היום) - 100 אגורות בשקל חדש

בספטמבר 1985 החליטה ממשלת ישראל להחליף את השקל בשקל חדש לפי שער של 1,000 שקלים לשקל חדש אחד. גם הפעם נבחר השם "אגורה" לחלוקת המשנה, כך ש-10 שקלים ישנים הפכו לאגורה אחת. הפעם הוטבעה המילה "אגורה" בלבד שכן הצירוף "אגורה חדשה" כבר שימש על-גבי המטבעות שהונפקו ב-1980. הדבר עורר בלבול מסוים, ולפיכך פרסם בנק ישראל הנחיות מפורטות לגבי צורתם של מטבעות האגורה החדשים, כדי למנוע בלבול בינם לבין מטבעות "האגורה החדשה" של תקופת השקל הישן.
נכון ל-2023 נמצאים במחזור מטבעות בני 10 אגורות ו-50 אגורות. המטבע בן 50 אגורות נושא את הכיתוב "1/2 שקל חדש", כך שהמטבע בן 10 אגורות הוא האחרון בסדרה שעדיין נושא את הכיתוב "אגורה". עד 1 באפריל 1991 היה במחזור גם מטבע של אגורה אחת, אולם הנפקתו חדלה לאחר 6 שנים בלבד כיוון שעלות הנפקתו עלתה בהרבה על ערכו הנקוב. מאותה סיבה יצא מהמחזור גם המטבע בן 5 האגורות ב-1 בינואר 2008. לדברי בנק ישראל עלות ההנפקה של המטבע ערב ביטולו הייתה פי 3 מערכו הנקוב, וזאת, בין היתר, עקב העלייה החדה במחירי המתכות.
לגבי תשלום במזומן נקבעו הכללים הבאים:
קודם כל יש לחשב את הסכום הסופי לתשלום (מחיר כל המוצרים כולל מע"מ).
את האגורות בסכום הסופי יש לעגל לכפולה הקרובה ביותר של עשר: אם הסכום הסופי מסתיים ב-1 עד 4 אגורות יש לעגל כלפי מטה; סכומים שמסתיימים ב-5 עד 9 אגורות יש לעגל כלפי מעלה. לפיכך, אם הסכום הוא 4.99 שקלים חדשים, יש לשלם במזומן 5 שקלים חדשים, גם הסכום 4.95 הופך ל-5 שקלים חדשים, הסכום 4.94 מעוגל כלפי מטה ל-4 שקלים חדשים ו-90 אגורות וכיוצא בזה.
תשלום בכרטיסי אשראי, הוראות קבע, המחאות (צ'קים) וכדומה, נעשה לפי הסכום המדויק ללא עיגול.
ראו גם

פרוטה (מטבע ישראלי)
הערות שוליים

↑  ביטול 1 אגורה כהילך חוקי: צו בנק ישראל (ביטול שטרי כסף ומעות), התשנ"א-1991, באתר בנק ישראל
↑  ביטול 5 אגורות כהילך חוקי: צו בנק ישראל (ביטול מעות), התשס"ח-2008, באתר בנק ישראל
נורית פלתר ושאול אמסטרדמסקי, מהיום: מטבע 5 אגורות מבוטל, באתר ynet, 1 בינואר 2008
רן אבוקרט

רן אבוקרט (נולד ב-14 בדצמבר 1988 בחיפה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

אבוקרט, בנו של כדורגלן העבר אברהם אבוקרט, החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל חיפה. בשנת 2006 זכה עם קבוצת הנוער של המועדון באליפות ליגת העל לנוער, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה, ולצידם של אושרי רואש, רן יצחק ושמעון הרוש. ב-4 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק מול הפועל רמת השרון בגביע הטוטו. את שערו הראשון כבש ב-26 באוקטובר 2007, בניצחון 1-3 נגד הפועל נצרת עילית.
בשנת 2008 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה הבוגרת, וסייע לה לחזור לליגת העל. את שערו הראשון בליגת העל כבש ב-3 באוקטובר 2009, בניצחון 0-3 על בני סכנין. עונת 2012/2013 הייתה עונת הפריצה של אבוקרט, כאשר הבקיע ארבעה שערים וסייע למועדון להישאר בליגה. בעונה זו זכה עם הפועל חיפה בגביע הטוטו, ולאחריה עזב את הקבוצה.
בקיץ 2013 חתם בקבוצת מכבי חיפה. ב-11 באפריל 2014 קיבלה הקבוצה תוצאות בדיקת MRI, לפיהן לאבוקרט קרע ברצועה הצולבת, והוא לא שיחק לכל אורך עונת 2014/2015. גם בעונה שלאחר מכן לא הצליח אבוקרט להתגבר על הפציעה ולא חזר לשחק, ובקיץ 2016 הסתיים חוזהו והוא שוחרר ממכבי חיפה. ב-25 ביולי 2016 הודיע אבוקרט על פרישה ממשחק פעיל בגיל 27.
הערות שוליים

↑  איציק יצחקי‏, מכבי חיפה: טאלב טואטחה הושעה ממשחק אחד ונקנס, באתר וואלה, 11 באפריל 2014
↑  דורון בן דור, ‏המהפכה הירוקה: מכבי חיפה מחליפה את הסגל, באתר ONE‏, 3 ביוני 2016
↑  דורון בן דור, ‏רן אבוקרט נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 27, באתר ONE‏, 25 ביולי 2016
קרמורן

| --- | --- |

תצפית על קרמורן ממפרץ ווילובי
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 עיר אם:  דרום הגדה הצפונית
 על שם:  Cremorne Gardens 
 שטח:  1.7 קמ"ר
 גובה:  73 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  11,227 (9 באוגוסט 2016)
 קואורדינטות:  33°49′49″S 151°13′29″E﻿ / ﻿33.830277777778°S 151.2247222°E﻿ / -33.830277777778; 151.2247222 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןקרמורן(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןקרמורן(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן קרמורן(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן קרמורן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קרמורן (באנגלית: Cremorne) הוא פרוור של סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. הוא ממוקם כ-6 ק"מ צפון-מזרח ממרכז העסקים הראשי של סידני.
קרמורן הוא חלק מהאזור המוניציפלי של נורת' סידני (North Sydney Council) ונחשב לאחד הפרוורים המבוקשים בעיר בשל קרבתו למרכז, הנוף היפהפה של מפרץ סידני והאווירה הקהילתית השקטה שהוא מציע.
היסטוריה

קרמורן נקרא על שם Cremorne Gardens בלונדון מהמאה ה-19, והשימוש בשם זה החל להתפשט באזור במהלך שנות ה-50 של המאה ה-19. האזור החל להתפתח במהירות עם בניית מעבורות ומאוחר יותר עם הרחבת רשת התחבורה הציבורית.
מאפיינים גאוגרפיים

הפרוור משתרע על שטחים הרריים, וממנו נשקף נוף פנורמי של מפרץ סידני והאזור הסובב אותו. קרמורן גובל בפרוורים מוסמן (Mosman), ניוטרל ביי (Neutral Bay) וקמריי (Cammeray).
תחבורה

קרמורן נהנית מנגישות תחבורתית גבוהה. הפרוור מחובר לקווי האוטובוסים של סידני וממוקם בסמוך לכביש הראשי Military Road, המספק גישה נוחה למרכז העיר ולפרוורים הסובבים.
נקודות עניין

בקרמורן ישנם מספר פארקים, בהם פארק קרמורן פוינט (Cremorne Point), המספק טיילת נופית לאורך קו החוף ומציע תצפיות על בית האופרה של סידני וגשר הנמל. בנוסף, נמצא בפרוור תיאטרון קרמורן אורפאום (Hayden Orpheum Picture Palace) – קולנוע ארט-דקו היסטורי הפועל מאז 1935.
מגורים ונדל"ן

קרמורן מציעה מגוון רחב של אפשרויות דיור – מדירות מודרניות ועד לבתים פרטיים יוקרתיים. מחירי הנדל"ן באזור נוטים להיות גבוהים בשל הביקוש הגבוה ואיכות החיים הגבוהה שמציע האזור.
קרמורן נחשב לאחד הפרוורים היוקרתיים של סידני, וממשיך למשוך אליו משפחות ואנשי מקצוע המחפשים קרבה למרכז העיר יחד עם סביבה שלווה ונעימה.
הערות שוליים

↑  Cremorne | The Dictionary of Sydney, dictionaryofsydney.org (באנגלית)
1 2  Cremorne, Ray White Lower North Shore Group, ‏2018-02-20 (באנגלית)
↑  HISTORY, web.orpheum.com.au
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניקולו מלי

| --- | --- |

מלי, 2024
 לידה:  26 בינואר 1991 (בן 33) רג'ו אמיליה שבאיטליה
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.05 מטרים
 מספר:  4 
 דראפט:  לא נבחר, 2013
 קבוצות כשחקן
 2007–2010 2010–2015 2011 2015–2017 2017–2019 2019–2021 2021 2021–2024 2024–:  רג'ו אמיליה אולימפיה מילאנו ←סקאבוליני פזארו ברוזה במברג פנרבחצ'ה ניו אורלינס פליקנס דאלאס מאבריקס אולימפיה מילאנו פנרבחצ'ה
 הישגים כשחקן
 החמישייה השנייה של העונה ביורוליג (2017) זכייה בגביע הטורקי (2019) זכייה באליפות הליגה הטורקית (2018) זכייה בגביע הגרמני (2017) 2 זכיות באליפות הליגה הגרמנית (2016, 2017) זכייה באליפות הליגה האיטלקית (2014)
 
ניקולו מלי (באיטלקית: Nicolò Melli; נולד ב-26 בינואר 1991 ברג'ו אמיליה, איטליה) הוא כדורסלן איטלקי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת פנרבחצ'ה, וכן בנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים > רג'ו אמיליה

מלי התחיל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת פלקנסטרו רג'אנה מעיר הולדתו, אחרי שכבר בגיל 13 ישב על הספסל של הקבוצה הבוגרת שסבלה ממכת פציעות, וזכה להתעניינות מוקדמת מצד אוניברסיטת UCLA, לאחר שנחשב לכישרון גדול כבר בגיל צעיר. עונתו הראשונה בקבוצה הייתה עונת 2007/2008, בה שיחקה הקבוצה בסרייה א'2, הליגה השנייה. הוא העמיד ממוצעים של 3.4 נקודות ו-2.9 ריבאונדים ב-10.6 דקות בממוצע, כשהוא בן 16 בלבד. במהלך העונה הבאה, בדצמבר 2008, נפצע מלי ברצועה הצולבת בברך שמאל (ACL), פציעה שנחשבת לאחת הקשות והחמורות בספורט, והושבת ממשחק למשך חצי שנה. בעונה הבאה חווה מלי עונת פריצה, כאשר ממוצעיו מזנקים ל-10.7 נקודות ו-7.1 ריבאונדים ב-28 דקות, אך בסיום העונה נפצע בכתף והחמיץ את משחקי פלייאוף ההעפלה לסרייה א', אחרי שקבוצתו סיימה במקום ה-5 בטבלת הליגה השנייה.
קריירת מועדונים > אולימפיה מילאנו

לקראת עונת 2010/2011 חתם מלי בקבוצת ארמאני ג'ינס מילאנו מהליגה הראשונה באיטליה והיורוליג, על חוזה לארבע שנים. בפברואר 2011, אחרי שכמעט ולא קיבל דקות משחק במילאנו, עבר בהשאלה לסקאבוליני פזארו עד תום העונה, כאשר הוא נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה האיטלקית. בעונה הבאה שיחק מלי מעט יותר, והחזיר עם ממוצעים של 3.8 נקודות ו-2.9 ריבאונדים בליגה וביורוליג, כאשר הקבוצה מפסידה בסדרת גמר הפלייאוף נגד מונטפסקי סיינה. בעונת 2012/2013 הראה מלי שיפור נוסף, כאשר ממוצעיו ביורוליג עמדו על 4.6 נקודות ו-3 ריבאונדים על פני 15 דקות בממוצע. בזירה המקומית נבחר מלי למשחק האול-סטאר בפעם השלישית ברציפות, כאשר הוא מהווה את הקלע הבולט במשחק עם 18 נקודות (להן הוסיף 10 ריבאונדים), במשותף עם חברו לקבוצה אלסנדרו ג'נטילה. בפן הקבוצתי הייתה זו עונה די מאכזבת עבור מילאנו, שלא עברה את שלב הבתים ביורוליג והפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף בליגה. בקיץ זה יצא מלי למחנות אימונים בארצות הברית, אך לבסוף לא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2013. בעונת 2013/2014 התקבע מעמדו של מלי כשחקן חמישייה במילאנו, כאשר הוא משותף לכ-20 דקות במשחק, וקובע שיא קריירה של 20 נקודות ו-28 נקודות מדד נגד ז'לגיריס קובנה בשלב הבתים. בסדרת רבע הגמר נגד מכבי תל אביב עשה מלי כמה טעויות קריטיות, כולל עבירה בלתי ספורטיבית והחטאת הטבעה ברגעים המכריעים של אחד המשחקים, כאשר קבוצתו מודחת בסיום הסדרה. בליגה זכה מלי עם מילאנו באליפות ראשונה לקבוצה מזה 8 שנים, כאשר במשחק החמישי והמכריע של סדרת הגמר נגד סיינה הוא קולע 11 נקודות ומוריד 13 כדורים חוזרים.