stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קנדים
תרבות > מדיניות רווחה וביטוח רפואי לכל

אמנם שתיהן הן מדינות מפותחות העומדות בצמרת העולמית מבחינת רמת-החיים הממוצעת של תושביהן, אך הפערים הכלכליים-חברתיים בארצות הברית הם גדולים יותר מאשר בקנדה. קנדה היא מדינה שוויונית יותר באופייה ונוטה יותר משכנתה הדרומית להקדיש משאבים ציבוריים לרווחה. כך למשל מונהג בקנדה ביטוח בריאות ממלכתי לכל. רמות הפשיעה בקנדה נמוכות יחסית בדומה לאירופה והן רחוקות מרחק רב מרמות הפשיעה הגבוהות בארצות הברית.
תרבות > רב-תרבותיות

העובדה שבקנדה התקיים מיעוט צרפתי גדול הביאה להתפתחותה ההדרגתית של תפיסה המעודדת פלורליזם תרבותי גם לגבי קבוצות תרבותיות אחרות של מהגרים כמו איטלקים, יהודים, סינים ואחרים. בארצות הברית לעומתה הייתה שלטת בדרך כלל תפיסת כור ההיתוך שנועדה למזג את המהגרים החדשים במהירות האפשר לתרבות הדומיננטית.
התפיסות הרב-תרבותיות בקנדה עודדו את קיומה של מדיניות הגירה ליברלית המעודדת אנשים משכילים מכל רחבי העולם להגר למדינה.
תרבות > מורשת אירופאית

הבדל נוסף המייחד את קנדה מארצות הברית הוא הזיקה ההיסטורית ארוכת השנים לבריטניה. קנדה היא חלק מחבר העמים הבריטי, ותהליך העצמאות מהאימפריה הבריטית היה הדרגתי ונמשך שנים. עד היום מבחינה פורמלית עדיין נחשבת מלכת אנגליה כראש המדינה. ארצות הברית לעומתה קמה מתוך מרד בבריטים ופנתה לדרכה הנפרדת עוד בסוף המאה השמונה-עשרה. מבחינה תרבותית נשמרת עדיין בקנדה זיקה למורשת הבריטית-אירופאית ובקוויבק נשמרת זיקה עמוקה לתרבות הצרפתית.
דת

דתות בקנדה נכון ל-2019
נוצרים (63.2%)
חסרי דת (26.3%)
מוסלמים (3.7%)
הינדונזים (1.7%)
סיכיזים (1.4%)
בודהיסטים (1.4%)
יהודים (1.0%)
אחר (1.3%)
רוב הקנדים הם נוצרים. על פי סקר שנערך ב-2011, 39% הגדירו עצמם קתולים, 28.5% פרוטסטנטים, 24% חסרי דת, 3.2% מוסלמים, 1.5% הינדו, 1.4% סיקיסטים, 1% בודהיסטים ו-1% יהודים.
הכנסייה הפרוטסטנטית הגדולה ביותר היא הכנסייה הקנדית המאוחדת. רוב תושבי קוויבק הם חסרי דת. לעומת זאת, באלברטה אוכלוסייה אוונגליסטית גדולה.
שפה

בקנדה שתי שפות רשמיות – אנגלית וצרפתית. הצרפתית היא השפה המדוברת בעיקר בקוויבק אך קיימים דוברי צרפתית גם באונטריו, ניו ברנזוויק ודרום מניטובה. סקר משנת 2001 הראה כי 6,864,615 אנשים ציינו את השפה הצרפתית כשפתם הראשונה. 17,694,835 אנשים ציינו את האנגלית כשפה ראשונה. 44% מהקנדים הפרנקופונים מדברים אנגלית ו-9% מהקנדים האנגלופונים מדברים צרפתית.
ישנן שפות בולטות נוספות, פרט לשתיים הרשמיות: 7.3 מיליון אנשים ציינו שפה לא רשמית כשפתם הראשונה. מבין השפות הלא רשמיות, סינית תופסת את המקום הראשון עם 1.2 מיליון דוברים. אחריה פנג'אבי עם חצי מיליון דוברים, ספרדית עם 458,850 דוברים, טאגאלוג עם 431,385 דוברים, ערבית עם 419,895 דוברים וגרמנית עם 384,040 דוברים. בנוסף יש הרבה לשונות ילידיות, אך מספר דובריהן קטן – לא יותר מכמה עשרות אלפים.
ב-7 ביולי 1969 הוכרזה הצרפתית כשפה רשמית שווה לאנגלית. הכרזה זו גרמה לתהליך הזדהות של קנדה כמדינה דו-לשונית ורב-תרבותית ברמה הפדרלית.
חוקת קנדה מציינת כי:
האנגלית והצרפתית הן שפות רשמיות שוות.
הדיונים בפרלמנט יכולים להיות בכל אחת מהשפות הרשמיות.
כל החוקים יודפסו בשתי השפות.
כל אדם יכול לפנות לבית משפט בדרישה לדון בעניינו בכל אחת מהשפות הרשמיות.
כל אדם זכאי לקבל שירותים מהממשלה הפדרלית בכל אחת מהשפות הרשמיות.
מיעוטים דוברי שפה רשמית מסוימת זכאים לקבל חינוך לילדיהם בשפתם.
החוק המקומי בקוויבק קובע כי השפה הרשמית היא צרפתית. לחוק זה יש הגנות שונות, אך הוא מאפשר חופש מסוים לדוברי האנגלית והשפות הילידיות. קוויבק מספקת את רוב השירותים הממשלתיים בצרפתית וגם באנגלית.
בשאר הפרובינציות המצב שונה. רוב הפרובינציות דוברות אנגלית, עם מיעוטים צרפתים גדולים בחלק מהפרובינציות.
ראו גם

קנדה#דמוגרפיה
קנדים צרפתים
הערות שוליים

↑  "Environment – Greenhouse Gases (Greenhouse Gas Emissions per Person)". Human Resources and Skills Development Canada. 2010. Archived from the original on בנובמבר 4, 2017
↑  Facts and figures 2008 – Immigration overview: Permanent and temporary residents, web.archive.org, ‏2009-11-08
↑  Rodger W. Bybee, Barry McCrae, PISA Science 2006: Implications for Science Teachers and Teaching, NSTA Press, 2009, ISBN 978-1-933531-31-1. (באנגלית)
↑  Statistics Canada Government of Canada, Population projections on immigration and diversity for Canada and its regions, www23.statcan.gc.ca, ‏30 באוגוסט 2022
↑  Aboriginal Peoples in Canada: First Nations People, Métis and Inuit, www12.statcan.gc.ca (באנגלית)
↑  World Jewish Population 2010
↑  אוהד פס, אלפים צעדו למען ישראל בטורונטו ותרמו לבת-ים, באתר ynet, 31 במאי 2010
↑  רותי שילוני, ‏כל שנה: 2,500 מהגרים לקנדה, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2012
↑  Dr. Don DeVoretz, Canada's Secret Province: 2.8 Million Canadians Abroad
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏27 באוגוסט 2013
↑  Douglas Gray, The Canadian Snowbird Guide: Everything You Need to Know about Living Part-Time in the USA and Mexico, John Wiley & Sons, 31 בדצמבר 2009, ISBN 978-0-470-73942-6. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283374705171  BnF: cb11983389n (data)  GND: 4381522-4  LCCN: sh85019415  NARA: 10645561  NKC: ph117664 
קבוצות אתניות גדולות בקנדה
אוכלוסיית הקנדים צרפתים בפרובינציות קנדה (2021)
אחוז היהודים באוכלוסייה הכללית לפי פרובינציות (2001)  0.55 %  0.38 - 0.54 %  0.13 - 0.36 %  0.13 - 0.37 %  0 - 0.06 %
אחוזי הפזורה הקנדית ברחבי העולם (2021)  קנדה  + 100,000  + 10,000  + 1,000
כ-98% מהקנדים יודעים לדבר אנגלית או צרפתית (2006)  אנגלית - 56.9%  אנגלית וצרפתית (דו לשוניים) 16.1%  צרפתית - 21.3%  אזור מיושב בדלילות
ראודה מורקוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1974 (בת 50 בערך) מחוז הצפון, ישראל 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 
ראודה מורקוס (בערבית: روضة مرقص; נולדה ב-1974) היא משוררת, עורכת דין ופעילה לסבית פלסטינית, ממייסדות ארגון אסוואת (أصوات), העמותה למען נשים להטב"קיות (לסביות, טרנסג'נדריות, ביסקסואליות, קוויריות). אסוואת הוא הארגון הפלסטיני הראשון למען זכויות נשים גאות, ופועל כיחידה עצמאית במסגרת ארגון הנשים כייאן. מורקוס, האישה הפלסטינית הראשונה שיצאה מהארון באופן ציבורי כלסבית קווירית, זכתה בשנת 2006 בפרס "פליפה סאוזה" מהאגודה הבינלאומית לזכויות להט"ב (IGLHRC).
רקע

הפעילות הציבורית של מורקוס התחילה ב-2002, כשהצטרפה לפורום מקוון ללסביות פלסטיניות מישראל ומהרשות הפלסטינית. כשנוכחה במחסור בהתארגנות, החליטה לייסד את אסוואת, ("קולות"), כדי לתת קול לנשים קוויריות פלסטיניות. מורקוס התראיינה ל"ידיעות אחרונות" בנושא הקמת הארגון ב-2003, וביקשה שזהותה לא תיחשף, אך העיתון פרסם את זהותה המינית כאשר כלל את המילה "לסבית" בכותרת המאמר בצירוף צילום שלה, ובכך עשה לה אאוטינג. עם חשיפת זהותה, חוותה תקיפות פיזיות, איומי מוות, והתעמרות מילולית; המכונית שלה הושחתה מספר פעמים, והיא פוטרה מעבודתה.
למורקוס רקע אקדמי בספרות עברית ובבלשנות כללית עם שליטה בשפות עברית, ערבית ואנגלית. בנוסף, היא בעלת תואר ראשון ושני במשפטים ומתמחה בדיני עבודה. ב-2013 סיימה את התואר שני המתמקד בנושא נשים פלסטיניות בשוק העבודה, אותו למדה כעמיתת הקתדרה לזכויות אדם ע"ש אמיל זולא במסגרת המחזור הראשון של תוכנית "תקנה". מאז החלה לימודי דוקטורט.
ב-2008 הקימה מורקוס פלטפורמה מקוונת לאקטיביסטים בתחום זכויות האדם ולהט"ב מהמזרח התיכון וצפון אפריקה. בשנת 2009 ההתארגנות התפתחה לארגון Mantiqitna, הפועל למען זכויות על בסיס מגדר ומיניות. המטרה של הארגון הוא לעודד צמיחה, ולייצר מרחב תומך לפעילים בתחום.
ביוני 2015 נכללה מורקוס ברשימת "היכל הקהילה 2015: 40 המשפיעים בתולדות הקהילה", שנערכה על ידי האגודה למען הלהט"ב בישראל ומערכת "מאקו גאווה", כדי להכיר באנשים ואירועים אשר שינו את יחס החברה הישראלית לקהילה הגאה. האישים הנבחרים אף זכו לכבוד בכנס בינלאומי שנערך למחרת צאת הרשימה.
ביום האישה הבינלאומי 2016, הוענק לה בכנסת אות הוקרה מיושבת ראש הוועדה למעמד האישה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, על היותה אשה מחוללת שינוי בעולם, בשל פעילותה למען נשים קווירייות והקמת ארגון אסוואת.
הערות שוליים

↑  U.S. takes gay rights global, despite unsure welcome, The Columbian, June 29, 2014
↑  An interview with Rauda Morcos, co-founder of Aswat, ASWAT, April 30 2007
1 2  A Celebration Of Courage: Rauda Morcos, Founder Of Aswat, The First Palestinian Lesbian Group, Receives Felipa Award, OutRight Action International, March 22, 2006
1 2  Between Patriarchy and Occupation: Rauda Morcos and Palestinian Lesbian Activism for Bodily Rights, Samar Habib and Nayla Moujaes, al-raidaIssue 138-139-140, Summer/Fall/Winter 2012-2013
↑  ראודה מורקוס - חברת המחזור הראשון של תוכנית "תקנה", המכללה למינהל
↑  ג'ורג' אבני שיר נחמיאס, ‏היכל הקהילה 2015: 40 המשפיעים בתולדות הקהילה, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2015
↑  יום האישה הבינלאומי, טקס הוקרה, נשים משנות עולם, הוועדה למעמד האישה, אתר הכנסת, 2016
ריקוטה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 מוצא:  איטליה איטליה
 מרכיבים עיקריים:  חלב כבש, חלב 
 גבינות
 סוג חלב:  פרות
 
ריקוטה (באיטלקית Ricotta, מכונה גם אורדה, מרומנית: Urdă) היא גבינה רכה ופשוטה להכנה, המיוצרת מן המים שנשארו לאחר הכנה של גבינה אחרת (מי גבינה). בדרך הכנה זו, הריקוטה היא דלת שומן עד מאוד. גם שמה של הגבינה (ריקוטה, באיטלקית – בישול מחדש) נובע מתהליך הכנתה. גבינת הריקוטה עשירה בסידן יחסית לשאר הגבינות הרכות.
ייצור ריקוטה

ייצור הגבינה נעשה בשני שלבים:
בשלב הראשון הוספת חומצה לנטרול המטענים החיוביים שעל מיצלות הקזאין ובמקביל חימום לטמפרטורה גבוהה כדי להשיג דנטורציה של חלבוני מי הגבינה. בשלב זה מתקבלת הפרדה בין הגֶבֶן לבין מי הגבינה והגבן צף על מי הגבינה.
בשלב השני הפרדה בין הגבן למי הגבינה וסינון הגבן (בדרך כלל על ידי טפטוף ולא על ידי לחץ מכני) עד לקבלת המוצר.
ראו גם

קאצ'וריקוטה
קשרים הנדסיים

| --- | --- |

 סוגה:  מדע דוקומנטרי, הנדסה
 יוצרים:  ריצ'רד האמונד
 שחקנים:  ריצ'רד האמונד
 ארץ מקור:  משודר במסגרת ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק העולמי
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  16 
 הפקה
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק
 תקופת שידור מקורית:  2008–היום
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
קשרים הנדסיים (באנגלית: Richard Hammond's Engineering Connections) היא תוכנית טלוויזיה תעודית בריטית שבועית המשודרת בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, שהחלה את דרכה בשנת 2008, ומוגשת על ידי הבדרן האנגלי ריצ'רד האמונד.
על התוכנית

בתוכנית, האמונד יוצא לשלל מקומות ברחבי העולם כדי לחקור ולגלות את ההיבט המדעי וההנדסי שמאחורי המצאות שונות. האמונד בוחן ומסביר על שיטת הפעולה של מבנים מיוחדים, המצאות יוצאות דופן ומכונות שונות, באמצעות ניסויים, הדרכה והסברים שונים. במהלך ההסברים הוא משווה את הרעיונות והעקרונות שבסיס הפלאים ההנדסיים למקרים אחרים, יומיומיים או מן העבר, המיושמים על עקרונות אלה.
באחד מן הפרקים האמונד מציץ אל מאחורי ההנדסה של מטוס האיירבאס A380 (מטוס הנוסעים הגדול בעולם), ובפרק אחר מבקר האמונד בגורד השחקים טאיפיי 101 (לשעבר גורד השחקים הגבוה בעולם), ומסביר על הייחוד שמאחורי ההנדסה של הבניין. בין היתר, האמונד חוקר גם את הקשרים ההנדסיים של: טלסקופ החלל האבל, אסדת קידוח ועוד.
התוכנית שודרה לראשונה ב-15 במאי 2008 כחלק מרצועת השידורים המכונה: "שני הגדול" ("Big New Mondays"), ומשודרת גם בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק שבישראל.
ריקוד רחוב

שני רקדני רחוב מופיעים בתחרות הריקוד URBANOS בברזיל.
ריקוד רחוב הוא מונח מטרייה למספר רב של סגנונות ריקוד חברתיים כמו: ברייקדאנס, פופינג, לוקינג, ריקוד האוס, וואקינג, ווגינג ועוד. סגנונות ריקוד חברתיים מלווים בשלל צעדים ויסודות שנוצרו באופן טבעי מתוך תרבות או אורח חיים ומושפעים מאינטראקציה חברתית. ריקוד רחוב הוא ריקוד עממי בהקשר עירוני. ריקודים עממיים לעיתים קרובות הם אימפרוביזטוריים וחברתיים בטבעם, מעודדים אינטראקציה וקשר עם הצופים ורקדנים אחרים. ריקודים אלו הם חלק מהתרבות העממית של האזור הגאוגרפי ממנו הם מגיעים.
היסטוריה

ריקודי רחוב התפתחו בשנות ה-70 מחוץ לאולפני ריקודים בכל מקום בו היה ניתן לרקוד כמו רחובות, מסיבות ריקודים, מסיבות רחוב, פארקים, חצרות בתי ספר, רייבים ומועדוני לילה. חלק מהסיבות לכך הן כי אנשי הקהילה האפרו-אמריקאית והלטינים שיצרו את הסגנון לרוב לא התקבלו לאולפני הריקודים בשל גזעם. מאפיין ניכר של ריקודי רחוב הוא שהיסטורית הם היו ריקוד של צעירים המציע תחושת חופש ונותן 'קול' לקהילות שלא זכו לייצוג.
בשל התערובת של סגנונות בתוך ריקודי רחוב, לא ניתן להגדיר את מקורם לאזור מדויק, אך אמריקה היא מקום הולדתם של רוב סגנונות הרחוב. ברייקדאנס התפתח בברונקס, בעוד שהפופינג והלוקינג התפתחו במהלך תקופת הפאנק בשנות ה-70 בקליפורניה, ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  "Street Dance Classes Harlow". 16 ביוני 2022. נבדק ב-16 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stearns, Marshall Window; Stearns, Jean (1994). Jazz Dance: The Story of English and American Vernacular Dance. New York City: Da Capo Press. ISBN 0306805537.
↑  "History of Street Dance". Imperial Society of Teachers of Dancing (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-11-25.
ראודור בנזימן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בן 67 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 
ראודור בנזימן (נולד בשנת 1957) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה

ראודור אריה בנזימן נולד וגדל בשכונת רחביה בירושלים, דור שביעי בעיר, לרבקה ויצחק בנזימן, צאצא למשפחה מ"היישוב הישן".
החל את דרכו העיתונאית בגלי צה"ל, שם שימש בין היתר כעורך ומגיש יומן הבוקר. נמנה עם מקימי העיתון "חדשות", והיה עורך המוסף הפוליטי של העיתון.
היה המקים והמנכ"ל הראשון של רדיו תל אביב. היה שותף בהקמת וניהול חברת ההפקות "גשם תקשורת", שהפיקה בין היתר את התוכניות "שומר מסך" ו"עובדה". נמנה עם צוות ההקמה של "עובדה" ו-"5 עם רפי רשף", וכמו כן הפיק וערך את "פותחים שבוע" עם אמנון לוי בערוץ 2.
בתחילת 2007 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 10 ומונה לסמנכ"ל התוכן של "חדשות 10". בפברואר 2008 מונה למנכ"ל "חדשות 10". בספטמבר 2011 התפטר מתפקידו בעקבות החלטת חברת החדשות לשדר התנצלות על כתבה שפרסמה בעבר על שלדון אדלסון.
היה נשוי למיכל בנזימן-שכטר, ואב לבן ובת. מתגורר בתל אביב. בן דודו הוא העיתונאי עוזי בנזימן.
הערות שוליים

↑  אסף כרמל, ראודור בנזימן מונה לסמנכ"ל תוכן בחדשות ערוץ 10, באתר הארץ, 10 בפברואר 2007
↑  גילי איזיקוביץ', ראודור בנזימן: ממש לא 10, באתר הארץ, 8 בפברואר 2009
↑  דוד אברהם, ראודור בנזימן הודיע על סיום תפקידו, באתר nana10‏, 7 בספטמבר 2011
ערן בר-און, מנכ"ל חדשות 10 נפרד: "תפקיד לא ממש שפוי", באתר ynet, 8 בספטמבר 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראובן תנעמי

ראובן תנעמי הוא מרים משקולות פאראלימפי לשעבר.
קריירה

באליפות ישראל לנכים בהרמת משקולות לשנת 1974 התחרה בקטגוריית 51 ק"ג וזכה במדליית כסף עם לחיצת 77.5 ק"ג.
באליפות ישראל לנכים בהרמת משקולות לשנת 1976 התחרה בקטגוריית משקל קל-נוצה וזכה במדליית כסף עם לחיצת 92.5 ק"ג.
במשחקי סטוק מנדוויל לשנת 1977 דורג במקום הרביעי במשקל קל-נוצה עם לחיצת 100 ק"ג. בשנת 1991 זכה בסטוק מנדוויל במדליית כסף בקטגוריית 48 ק"ג עם לחיצה של 112.5 ק"ג.
במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) התחרה בקטגוריית 52 ק"ג ודורג במקום השביעי עם לחיצת 125 ק"ג.
הערות שוליים

↑  אברהם ברונר, שני שיאים ישראליים באליפות הנכים, מעריב, 22 ביולי 1974
↑  שני שיאים ישראלים ובמשקולות באליפות "אילן", דבר, 24 ביולי 1974
↑  שיא עולמי ושווה שיא באליפות הנכים במשקולות, מעריב, 26 בפברואר 1976
↑  דוד וגה זכה בארד בטניס שולחן באולימפיאדת הנכים, דבר, 27 ביולי 1977
↑  אברהם תשובה, הפעם שוגרו למשחקי הנכים מחוסרי נסיון בין-לאומי, מעריב, 7 באוגוסט 1977
↑  אברהם תשובה, שיא עולמי לעמוס גינוסר, חדשות, 24 ביולי 1991
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | זיו בר-שירה • נחמן וולף • מלכה פוטשניק • צפורה רובין • חן שינה |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר • שמואל חיימוביץ' • דותן מישר •  אברהם שטרויך • יהודה שרון • ראובן תנעמי |  |
|    חץ וקשת | עמית דרור • עמרם זילברמן |  |
|    טניס | תקווה אהרוני • שבתאי בן-יורם • אבי ויינברג • מלי מילר |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי •  זאב גליקמן • בועז טביב • יעקב סולימן • אליהו עטיה |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (הנרי אביטל, אריאל אוטולנגי, רוני גוטרמן, צבי גזיאל, ליאור דרור, אליעזר האובן, אבי ויינברג, משה לוי, חנן לושקוב, בועז מזרחי, מקבל שופנייה, אייל שרטוב) |  |
|    כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, חנוך בודין, אייל גור, אהרון דנציגר, חגי זמיר, גד לנצר, נסים פרנקו, חן צור, מירון צידקילוב, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, שלמה לזמי, רפאל פלח, זהר שרון) |  |
|    קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי • דורון שזירי |  |
|    שחייה | בועז אבהר • שלום אייגר •  חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר • אורנה גרינברג •  יזהר כהן • מירי סיסו • שלמה פינטו •  ערן שמש •  משחה שליחים (שלום אייגר, חנוך בודין, שלמה פינטו, ערן שמש) |  |
רוזה, ארכידוכסית אוסטריה

רוזה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Rosa von Österreich;‏ 22 בספטמבר 1906 - 17 בספטמבר 1983), הייתה אשתו של פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, שהיה ראש בית וירטמברג בין השנים 1939–1975.
ביוגרפיה

רוזה נולדה בפארש, זלצבורג ב-22 בספטמבר 1906 לפטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ולמריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של הנסיך אלפונסו, רוזן קזרטה ומריה אנטונייטה, נסיכת שתי הסיציליות. רוזה גדלה בילדותה בזלצבורג ובווינה עם אחיה, אולם לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרה משפחתה לשווייץ, והם התגוררו בלוצרן.
ב-1 באוגוסט 1928 התחתנה רוזה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, שהיה נשוי קודם לכן לאחותה הלנה, ארכידוכסית אוסטריה, ונולדו להם 6 ילדים. בשנת 1975 מת בעלה פיליפ אלברכט, וב-17 בספטמבר 1983 מתה רוזה בביתה בפרידריכסהאפן.
משפחתה

ב-1 באוגוסט 1928 התחתנה רוזה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
הלנה, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1929), התחתנה עם הרוזן פדריקו פאלאביצ'יני
לודוויג אלברכט, דוכס וירטמברג (נולד ב-1930), התחתן בנישואים מורגנטיים וויתר על זכויותיו לראשות הבית
אליזבת, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1933), התחתנה עם אנטואן, נסיך בורבון-שתי הסיציליות
מריה תרזה, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1934), התחתנה עם אנרי, רוזן פריז
קרל, דוכס וירטמברג (נולד ב-1936)
מריה אנטוניה, דוכסית וירטמברג (1937–2004)
ראובן שרי

ראובן שָׁרִי (7 באפריל 1903 - 6 ביולי 1989) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כנציב שירות המדינה, חבר הכנסת וסגן שר התחבורה מטעם מפא"י וסגן ראש עיריית ירושלים.
ביוגרפיה

שרי נולד בשם ראובן שרייבמן בשנת 1903 בקומרט שבבסרביה ברומניה. בילדותו קיבל חינוך מסורתי עברי בחדר ובבתי ספר עבריים. ביו מוריו נמנו יעקב פיכמן וש' בן-ציון. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת יאשי. לאורך השנים היה פעיל בקרב הנוער הציוני ונמנה בין מייסדי תנועת "צעירי ציון" ברומניה. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל.
עם עלייתו נרשם שרי בלשכת העבודה כפועל פשוט, על אף השכלתו האקדמאית. תחילה התיישב בכפר חסידים ופעל בו בבניין ובחקלאות, כמו גם בחיפה, קריית עמל וגבעת טבעון. בין היתר עסק בייבוש הביצות באזור נחל קישון ועמק זבולון. באלו עסק עד 1930, עת נקרא לשמש מזכיר מועצת הפועלים בכפר סבא. לאחר מכן המשיך בפעילות ציבורית בהיותו מזכיר מועצת פועלי רחובות (1934 – 1943) ומזכיר מועצת פועלי ירושלים (1943 – 1949). במקביל החל לפעול בארגון ההגנה והיה פעיל בו במהלך המרד הערבי הגדול.
פעילותו הציבורית הורחבה בירושלים בהיותו חבר מפא"י, מטעמה נבחר לחבר מועצת העירייה (1948, 1956 – 1958) ומונה לסגן ראש העירייה (1948 – 1951). כמו כן היה שרי חבר "ועדת המוסדות לענייני ירושלים" בימי המצור על העיר ומונה לעמוד בראש ועדת המשטרה לתכנון והקמת משטרה עברית בעיר.
במקביל לפעילותו בעיריית ירושלים נבחר שרי כחבר הכנסת וכיהן בכנסת הראשונה והשנייה. לאורך תקופת כהונתו היה חבר ועדת העבודה. בכנסת הראשונה כיהן גם כחבר ועדת הפנים וועדת השירותים הציבוריים. בכנסת השנייה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט ויו"ר ועדת המשנה לעניין חוק ביטוח לאומי. במהלך תקופת כהונתה של ממשלת ישראל השנייה היה סגנו של שר התחבורה דב יוסף.
בשנים 1957 – 1968 כיהן שרי כממונה על יחסי העבודה במשרד העבודה. משנת 1962 כיהן, במקביל, גם כנציב שירות המדינה.
לאחר צאתו לגמלאות נבחר שרי ליו"ר ארגון הגמלאים בירושלים. לאחר פטירתו אשתו, אניטה לבית צוקרמן, הקים לזכרה קרן לעידוד לימוד מוזיקה בקרב תלמידי בית ספר יסודי.
זכה להוקרה בהיותו יקיר העיר ירושלים ויקיר ההסתדרות. ב-1993 נקרא על שמו רחוב בירושלים.
הערות שוליים

↑
↑  רחוב ראובן שרי, באתר האינטרנט של עיריית ירושלים
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
קאריה (סוג)

| קאריה |
| --- | --- |
 Carya ovata (אנ')
תקופה
קרטיקון עליון - הווה 0–85.8 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אלונאים
משפחה:: אגוזיים
סוג:: קאריה
שם מדעי
 Carya ‏Nuttall, 1818

עלווה של קאריה בסתיו
קַרְיָה (שם מדעי: Carya), או בשם העממי הִיקוֹרִי, הוא סוג של עצים במשפחת האגוזיים, הכולל כ-18 מינים. כיום מינים של סוג עץ זה גדלים בטבע באמריקה הצפונית ובמזרח אסיה: חמישה או שישה מינים גדלים בסין, הודו-סין והודו (אסאם), שנים עשר גדלים בארצות הברית, ארבעה במקסיקו, ושניים עד ארבעה בקנדה, אבל ממחקר מאובנים מתור השלישון התגלה כי בעבר הוא גדל גם באירופה. מספר מינים של הקאריה משמשים למוצרים כמו אגוזים אכילים או לעץ.
אטימולוגיה

השם "היקורי" נובע ממילה של ילידי אמריקה בשפה אלגונקינית (אנ') (אולי פאוהאטן (אנ')). זהו קיצור של פוקרצ'יקורי, פוקוהיקורה או מילה דומה, שעשויה להיות השם של אגוז עץ ההיקורי, או עשויה להיות משקה חלבי העשוי מאגוזים כאלה. שם הסוג Carya הוא מיוונית עתיקה: κάρυον (קאריון) כלומר "אגוז".
תיאור

מיני הקאריה הם עצי יער ממוזג (אנ') נשירים.
העלים מסורגים ונישאים על עוקץ הם מנוצים המסתיימים בעלעל יחיד. הפטוטרת והציר נושא העלעלים פלומתיים עד חשופים וקשקשיים. העלעלים קצרי עוקץ וברובם משוננים, לעיתים נדירות שלמים. הם פחות או יותר פלומתיים וקשקשיים, פחות עד כמעט קירחים בצד העליון, השערות צפופות יותר בצד התחתון ובחלקן הן שערות בלוטיות קשקשיות.
מיני הקאריה הם חד-ביתיים, כאשר קיימת לעיתים דיכוגמיה. נוצרות תפרחות דמויות אשכול. הפרחים הקטנים הם בגוון צהוב-ירוק ומיוצרים באביב. העגילים הזכריים המשתלשלים צומחים בין עלים לגבעול והם מרובי פרחים, השיבולות הנקביות מפוזרות בדלילות והן קיצוניות וקצרות. הפרחים החד-מיניים הם בעקרון ללא עטיף. עלי הגביע מצטמצמים ל"דיסק צלקת" מתחת לעמוד העלי. הפרחים הזכריים מלווים בעלי מגן ובשתי חפות, לפרחים הנקביים יש "נדן" (מיזוג של עלי הכיסוי והחפה). ישנם עד 10, בדרך כלל 4, אבקנים זמינים בפרחים הזכריים. השחלה התחתונה החד-מגורית של שני עלי שחלה מתמזגת עם ה"כריכה", שני עמודי העלי הגדולים הם ישיבים. הפרחים מואבקים באמצעות הרוח, ומונעים הפריה עצמית.
תיאור > פירות

הפרי הוא אגוז גדול כדורי או סגלגל באורך 2–5 סנטימטרים ובקוטר 1.5–3 סנטימטרים סגור בקליפה בעל ארבעה קשוות המתפצלת כשהפרי מבשיל. קליפת האגוז עבה וגרמית ברוב המינים, ודקה בכמה, בעיקר הפקאן (C. illinoinensis); הוא מחולק לשני חצאים, שמתפצלים כאשר הזרע נובט. הפירות דומים לאגוזי מלך.
חלק מהפירות הם גבוליים וקשה לקבוע לאיזו קטגוריה לשייך אותם. האגוזים של הקאריה ואגוזי מלך (הסוג Juglans) ממשפחת האגוזיים גדלים בתוך קליפה חיצונית; הפירות הללו נחשבים לפעמים לבית גלעין או לאגוזים דמוי בית גלעין, ולא אגוזים בוטניים אמיתיים. "Tryma" הוא מונח מיוחד לבתי גלעין דמויי אגוזים כאלה.
תיאור > פירות > ערך תזונתי

אגוזי קאריה מיובשים מכילים 3% מים, 18% פחמימות, 13% חלבון ו-64% שומנים. 100 גרם של אגוזי קאריה מיובשים מספקים 657 קלוריות ומהווים מקור עשיר (20% או יותר מהערך היומי) למספר ויטמינים מקבוצת ויטמין B ומינרלים תזונתיים, במיוחד מנגן (220% מהערך היומי).
מינים וסיווג

הסוג Carya שייך למשפחת האגוזיים (Juglandaceae). במערכת ה-APG, משפחה זו נכללת בסדרה אלונאים. ידועים כמה מיני רביית כלאיים, עם בסביבות תשעה מיני כלאיים מקובלים שקיבלו שם מדעי. המין Annamocarya sinensis הוא מין שסווג בעבר כ-Carya sinensis, אך כיום נחשב לסוג משל עצמו, Annamocarya.