stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפבה

| --- | --- |

אילוסטרציה של אלפבה שאוירה עבור המהדורה המקורית של הרומן של מגווייר
 הופעה ראשונה:  "מרשעת" מאת גרגורי מגווייר
 הופעה אחרונה:  –
 יוצרים:  גרגורי מגווייר
 גילום הדמות:  אידינה מנזל (2003) סינתיה אריבו (2024–2025)
 דיבוב בשפה העברית:  שירי מימון (2024)
 מידע
 כינויים:  אלפי (בידי גלינדה) המכשפה המרשעת מן המערב
 סטטוס:  מתה
 מקום לידה:  ראש מרג'ינס, ונד הרדינגס, ארץ המנצ'קינים
 גזע:  מנצ'קינית
 מין:  נקבה
 מקום פטירה:  מבצר קיאמו-קו, מחוז וינקי
 סיבת המוות:  התמוססות באמצעות מים שנשפכו על ידי דורותי גייל
 דמויות קשורות
 משפחה:  פיירו טיגלאר (מאהב) מלנה תרופ (אם) אוסקר דיגס (אנ') (אב ביולוגי) פרקספר תרופ (אב חורג) נסרוז תרופ (אחות למחצה) של תרופ (אח למחצה) ליר תרופ (בן)
 חברים:  גלינדה הטובה
 אויבים:  הקוסם מארץ עוץ מאדאם מוריבל דורותי גייל
אלפבה תרופ (באנגלית: Elphaba Thropp; בתעתיק מלא: ɛlfəbə ˈθrɒp) היא הפרוטגוניסטית הראשית בעלילת הרומן "מרשעת" מאת גרגורי מגווייר שיצא לאור בשנת 1995, עיבודו המוזיקלי ועיבודו הקולנועי בן שני החלקים של המחזמר. אלפבה היא האלטר-אגו של המכשפה הרעה מן המערב מהרומן "הקוסם מארץ עוץ" מאת ליימן פרנק באום משנת 1900.
ברומן שכתב באום, מופיעה המכשפה ללא שם וידוע מעט על קורות חייה; מנגד, ברומן הבבואה שכתב מגווייר, הוא יוצר עבורה סיפור רקע וחוקר את עולמו של "הקוסם מארץ עוץ" מנקודת מבטה. דמותה של אלפבה ברומן זה ממודלת על פי דמותה של מרגרט המילטון בסרט "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1939 – ירוקת-עור, עטויה כולה בשחור וחובשת כובע-מגבעת גבוה. בנוסף לכך, בחר מגווייר את שמה של המכשפה – "אלפבה" – על בסיס הגיית ראשי התיבות הנגזרים משמו של באום – "L.F.B.".
ביוגרפיה בדיונית > על פי המחזמר

בניגוד לרומן, בה מתוארת דמותה של אלפבה כמכשפה מסתורית וירוקת-עור לאורכו, בעיבודו המוזיקלי מתוארת אלפבה כאנושית וסימפתית יותר. בנוסף לכך, בניגוד לרומן, שחושף את האמת על הורותה הביולוגית של אלפבה בשלב מאוחר יותר בעלילה, כבר מתחילת המחזמר מובהר כי אלפבה היא ממזרה שנולדה לאמה, מלנה תרופ, מרומן שניהלה עם גבר מסתורי (שבהמשך מתגלה כקוסם מארץ עוץ (אנ')) שהשקה אותה בסם ירוק במהלך היעדרותו של בעלה.
כשפרקספר שב לביתו ומגלה שאשתו ילדה בת ירוקת-עור ובעלת שיניים חדות מאוד, הוא מבין מיד שהילדה היא תוצר ניאופים ומאז מגלה כלפיה קוצר-רוח ומתיחות. בבגרותה, כשהיא מתחילה את לימודיה באוניברסיטת שיז, היא מנודה מיד משאר הסטודנטים בשל שונותה, אך מנגד, לוקחת אותה דיקנית האוניברסיטה, מאדאם מוריבל, תחת חסותה ומתחילה לתת לה שיעורי קסם פרטיים. עם הזמן, אלפבה וגלינדה הופכות לחברות טובות, והיא מתאהבת בפיירו, בן-זוגה של גלינדה. כשגלינדה ואלפבה נוסעות לעיר הברקת במטרה לפגוש את הקוסם מארץ עוץ וליידע אותו על הדיכוי הנוראי שעוברים בעלי-החיים, כולל דוקטור דילמונד, הן מגלות כי מדובר בשרלטן חסר כוחות קסם משלו האחראי לדיכוי זה. אלפבה, שמסרבת לשתף פעולה עם הקוסם, בורחת ולוקחת איתה את הגרימרי שלו, ובכך מוכרזת כאויבת הממלכה.
במהלך הנשף הגדול בעיר הברקת, שבמהלכו פיירו וגלינדה מכריזים על אירוסיהם, אלפבה מתגנבת לארמונו של הקוסם במטרה לשחרר את הקופים המעופפים שיצרה בטעות, אבל הקוסם מגלה אותה ומנסה לשכנע אותה שנית להצטרף לצדו. על אף שבתחילה אלפבה כמעט ומשתכנעת לעשות-כן, היא תוקפת את הקוסם לאחר שגילתה שעינה את דוקטור דילמונד עד לנקודת אל-חזור במהלכה איבד את היכולת לדבר. לאחר שחיילי הקוסם מתערבים, אלפבה נאלצת לברוח, ופיירו, שבשלב זה מתגלה שתמיד היה מאוהב בה, עוקב אחריה ונוטש את גלינדה.
עם זאת, אלפבה ופיירו אינם נשארים יחד לאורך זמן – כשהיא חשה שאחותה, נסרוז, נמצאת בסכנה. היא חשה לעזרתה, אך באיחור, שכן ביתה של דורותי גייל, שהובאה לארץ עוץ באמצעות ציקלון שנוצר על ידי מאדאם מוריבל, נפל עליה והרג אותה. בידיעה שימצאו את אלפבה בארץ המנצ'קינים, גלינדה וחיילי הקוסם מגיעים לעצור אותה, אך היא מצליחה להימלט בעזרתו של פיירו, שנתפס ומוצא להורג. הטירה בה מצאה אלפבה מקלט, מבצר קיאמו-קו, נמצאת במצור על ידי תושבי ממלכת עוץ, שהוסתו על ידי בוק, שהפך בינתיים לאיש-הפח, ומאדאם מוריבל, אך גלינדה מצליחה להגיע אל אלפבה והשתיים מתפייסות.
בעוד ההמון המוסת פורץ אל תוך הטירה, דורותי שופכת בטעות דלי מים על אלפבה, שנמסה לכאורה לנגד עיני הנוכחים. לאחר שההמון, דורותי וגלינדה עוזבים את המבצר, פיירו, שקם לתחייה והפך לדחליל קודם לכן באמצעות כישופה של אלפבה, מגיע ומחלץ אותה ללא-פגע; אלפבה עוזבת את הטירה, מוכנה להתחיל חיים חדשים עם פיירו הרחק מעוץ.
פיתוח > אפיון הדמות

בריאיון שנערך עם ויני הולצמן במגזין "Playbill" על השינויים שעשתה בדמותה של אלפבה בעיבוד הבימתי, הצהירה הולצמן כי ”זה היה הרעיון המבריק של מגווייר לקחת את הדמות השנואה הזו ולספר דברים מנקודת מבטה, ולהפוך את שתי המכשפות לשותפות לחדר באוניברסיטה, אך הדרך בה מתפתחת החברות שלהן – וכל העלילה כולה – שונה לחלוטין על הבמה.” בריאיון אחר, צידד שוורץ בשינויים שערכה הולצמן, והצהיר ”היינו מעוניינים לחקור בעיקר את מערכת היחסים שבין גלינדה – שהופכת לגלינדה הטובה – לאלפבה... כיצד הידידות בין שתי הנשים הללו והאפיון שלהן הוביל אותן לגורלות שונים לחלוטין זו מזו.”
פיתוח > גילום הדמות

עם דמותה של אלפבה מזוהה בעיקר השחקנית והזמרת אידינה מנזל, שגילמה את הדמות בהפקתה המקורית של המחזמר שעלתה בתיאטראות ברודוויי ובתיאטראות וסט אנד בשנת 2003 וזכתה בפרס טוני לשנת 2004 על גילום הדמות. את דמותה בעיבודו הקולנועי של המחזמר, המפוצל לשני חלקים, מגלמת סינתיה אריבו, כשאת הדמות בצעירותה מגלמת קאריס מוסונגול בסרט הראשון.
ביאורים

↑  במסגרת העלילה, זוכים בעלי-החיים ליחס גרוע בשל מערכת הממשל של הקוסם שיצרה עבור עוץ מבנה שלטוני המקביל לאירועי השואה בגרמניה הנאצית ולמהומות השפל הגדול. כלי עלילתי זה מסביר מדוע מעולם לא נראו חיות מדברות בעיר הברקת בסיפור המקורי של ליימן פרנק באום, "הקוסם מארץ עוץ" – בשל חוק האוסר על נוכחותם של בעלי-חיים ("על בעלי-חיים להיראות אך לא להישמע").
↑  בחלק זה של הרומן, נושא הטרור מטופל בעיקר באמצעות דיון בין אלפבה לבין אהובה, פיירו, המתנגד לכאורה לשימוש שלה במעשי אלימות או רצח. הדיון בין השניים מביא את הקורא להרהר האם כל סוג שהוא של אלימות תהיה אי-פעם אמצעי מקובל לצורך שינוי בחברה, אפילו במצבים שבהם קבוצת מיעוטים נדחקת לשוליים ומדוכאת, כפי שקרה לבעלי-החיים של עוץ.
הערות שוליים

↑  Buckley, Michael (June 6, 2004). "Stage to Screens: A Chat with Wicked Nominee and TV Veteran Winnie Holzman". Playbill. Archived from the original on November 21, 2007. Retrieved February 18, 2025.
↑  "Wicked – Script". MusicalSchwartz.com. Retrieved February 18, 2025.
↑  Shaffer, Ellise; Donnelly, Matt (November 4, 2021). "Ariana Grande and Cynthia Erivo to Star in 'Wicked' Musical for Universal". Variety. Retrieved November 16, 2024.
↑  Hall, Margaret (15 May 2024). "15 Swankified Easter Eggs in Wicked's Official Trailer". Playbill. Retrieved November 14, 2024.
גילום דמותה של אלפבה נחשב לאחד מתפקידיה הידועים ביותר של השחקנית והזמרת אידינה מנזל; שהייתה הראשונה לגלם אותה בהפקה המקורית.
אורלי עדס

עדס עם הנשיא ראובן ריבלין (מימין) ויו"ר ועדת הבחירות עוזי פוגלמן בעת ביקור הנשיא במטה הוועדה בבחירות לכנסת העשרים וארבע, 2021
אורלי עדס (נולדה ב-1968) היא מנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית.
ביוגרפיה

עדס נולדה בירושלים. בוגרת התיכון המקצועי "סליגסברג". בצה"ל שירתה במזכירות הפיקוד העליון שבלשכת הרמטכ"ל בתקופתם של משה לוי ודן שומרון. עם שחרורה מהצבא בשנת 1988 תכננה עדס להגשים את חלום הילדות שלה וללמוד עיצוב אופנה, ועד תחילת הלימודים החלה לעבוד במשרה זמנית בוועדת הבחירות המרכזית, ומאז היא עובדת שם. בדרך עברה כמה תפקידים: מנהלת לשכה, עוזרת ראשית, עוזרת בכירה למנכ"לית וסמנכ"לית. במקביל לתפקידיה בוועדה עשתה בכנסת תפקידים נוספים, בין השאר שימשה מזכירה ובהמשך מנהלת קרן פרס יו"ר הכנסת לאיכות החיים.
בשנת 2003, כשכיהנה כסמנכ"לית הוועדה, החלה ללמוד משפטים בקריה האקדמית אונו אותם סיימה בשנת 2006. עם סיום הלימודים לקחה חופשה ללא תשלום מעבודתה בוועדת הבחירות והחלה בהתמחות אצל נורית אלשטיין שכיהנה באותה עת כיועצת המשפטית של הכנסת. עם סיום ההתמחות עמדה בבחינות הקבלה ללשכת עורכי הדין וחזרה לעבודתה בוועדה. כשהודיעה מנכ"לית הוועדה הקודמת, תמר אדרי, על פרישתה, בשנת 2010, פורסם מכרז פומבי לתפקיד מנכ"ל ועדת הבחירות המרכזית ועדס נבחרה לתפקיד. אחת המטרות שהציבה לעצמה עם בחירתה לתפקיד היה קידום נשים, ואכן רוב מוחלט של העובדים הקבועים של ועדת הבחירות המרכזית מאז בחירתה היו נשים.
השנים 2019 עד 2022 היו מאתגרות במיוחד עבור עדס כאשר הוועדה שבראשה היא עומדת נאלצה להתמודד עם משבר פוליטי בישראל שגרר חמש מערכות בחירות (הבחירות לכנסת העשרים ואחת באפריל 2019, הבחירות לכנסת העשרים ושתיים בספטמבר 2019, הבחירות לכנסת העשרים ושלוש במרץ 2020, הבחירות לכנסת העשרים וארבע במרץ 2021, והבחירות לכנסת העשרים וחמש בנובמבר 2022), כאשר שלוש מהן התקיימו בזמן מגפת הקורונה בישראל. הבחירות לכנסת ה-25, שנערכו בנובמבר 2022, היו הפעם השביעית שעדס ניהלה את מערכת הבחירות כמנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית.
במרץ 2021 נבחרה ל"אשת השנה" של קשת 12.
שלום שכנא מלובלין

ערך זה עוסק בתלמיד חכם וראש ישיבה, מייסד שיטת הפלפול. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1495 לובלין, ממלכת פולין היגלונית 
 פטירה:  1558 (בגיל 63 בערך) לובלין, ממלכת פולין היגלונית 
 מקום פעילות:  לובלין
 תקופת הפעילות:  ?–1558 
 רבותיו:  רבי יעקב פולק
 תלמידיו:  רבי משה איסרליש (רמ"א), רבי חיים בן בצלאל
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
מצבתו של ר' שלום שכנא בבית הקברות היהודי בלובלין
הרב שלום שכנא מלובלין (סביב ה'רנ"ה, 1495 (השערה) – א' בכסלו ה'שי"ט, 1558) היה תלמידו של רבי יעקב פולק יוצר שיטת הפלפול, והחליפו כראש ישיבה בלובלין. ממפתחי שיטת לימוד המכונה "חילוקים" ששימשה כשיטת לימוד מועדפת במשך שנים אחריו.
היה רבם של רבים מגדולי הדור שאחריו ובהם רבי חיים בן בצלאל (אחיו של המהר"ל מפראג) והרמ"א (שהיה גם חתנו בזיווג ראשון). מלבד שתי תשובות שלו שנדפסו בחייו, לא ידוע על חיבורים הלכתיים שהשאיר אחריו.
ביוגרפיה

נולד לגולדה (נפטרה ב-1532) וליוסף, מוכס במקצועו, שקיבל היתר מזיגמונד הראשון מלך פולין, לגור בין חומות העיר לובלין ולנהל בה את עסקיו.
בערך בשנת 1520 התמנה רבי שלום שכנא לרבה של לובלין וגלילותיה, ועמד בראש ישיבה שמנתה תלמידים רבים. שמו התפרסם על ידי תלמידיו במזרח אירופה, והיו שכינו אותו "מאור הגולה". רבי שלום שכנא לא השאיר אחריו חיבורים, הוא נימק זאת בין השאר בכך ש"אין רצוני שיסמכו העולם על הוראותי". על עותק התלמוד הבבלי שלו כתב הגהות, וכשהדפיסו בלובלין מהדורה חדשה של הש"ס, הדפיסו על פי הגהותיו. בנו רבי ישראל כיהן אחריו בראשות הישיבה בלובלין.
על פי צו מלכותי שחייב את הקהילות באישור הממשל לכל מינוי של רב ורושם נישואין, הוא מונה בשנת 1542 כאחד משני "רב כולל וזקן היהודים" ליהודי פולין, ונשאר בתפקיד הרב הראשי ללובלין גם כאשר בוטל הצו, עד שהחליפו בתפקיד הרב יהודה בן אהרן.
למרות פרסומו סירב ר' שלום שכנא לפרסם את כתביו ופסקיו בספר עבור הדורות הבאים, כאשר מעיד בנו ר' ישראל: ”וחי נפשי עולמים דזימנין סגיאין (=שהרבה פעמים) בקשתי עם הרבה לומדים ממנו מאביו שיעשה פוסק, ותשובתו היתה מחמת (=בגלל) רוב חסידותו וענותנותו אשר היה עניו יותר מכל האדם אשר על פני האדמה ואמר: יודע אני דשוב לא יפסקו כי אם כאשר אכתוב מטעם הלכה כבתרא (יפסקו כמוני כי אני האחרון), ואין רצוני שיסמכו העולם עלי”. בדרך זו אחז בשיטת רבו רבי יעקב פולק.
נפטר בא' בכסלו שנת ה'שי"ט. מצבת קברו ניצבת בבית הקברות היהודי בלובלין, והיא אחת היחידות שהשתמרו מתקופה זו.
משפחתו

בנו - רבי ישראל.
חתנו - רבי משה איסרליש (הרמ"א).
לקריאה נוספת

טוביה פרשל, רבי שלום שכנא מלובלין, סיני, ק [ב], תשמז, עמ' תרפב ואילך (נדפס שוב: מאמרי טוביה, א, עמ' קמב ואילך)
הערות שוליים

↑  ראו בדברי רבי בנימין אהרן סלניק בספרו שו"ת משאת בנימין (סוף סימן טז) המעיד: "וכל רבותי ושאר גדולי הדור היו כולם תלמידי הגאון המזכר (=רבי שלום שכנא)".
↑  שו"ת הרמ"א סימן מה.
↑  שו"ת הרמ"א סימן כה. התשובה נכתבה על ידי בנו של רבי שלום שכנא, רבי ישראל.
↑  רבי רפאל נתן נטע רבינוביץ במאמר על הדפסת התלמוד, עמ' סב; ארשת, ו, עמ' 191
↑  "זקן היהודים" השני היה ר' משה פישל מקראקא
↑  שו"ת הרמ"א סימן כה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304782905171  VIAF: 97433782   WorldCat (עם VIAF): 97433782 
מקום קברו ומצבתו בבית הקברות היהודי בלובלין
יולי מישינר

יולי עלמה מישינר (נולדה ב-27 בספטמבר 2005) היא ג'ודוקא ישראלית המתחרה בקטגוריית המשקל של מעל 78 ק"ג, אלופת אירופה עד גיל 23 (פילה 2024), ואלופת ישראל בוגרות (2024).
קריירת ג'ודו

מישינר החלה להתאמן בג'ודו בגיל 4 תחת המאמן ארתור קטייב. היא בוגרת האקדמיה למצוינות בספורט במכון וינגייט.
יולי התחילה להתאמן בנבחרות ישראל בג'ודו מגיל 14. התחרות הבינ"ל הראשונה שלה היתה גביע אירופה בבוקרשט במסגרת סבב התחרויות עד גיל 21, שם היא זכתה במדלית הכסף בגיל 15 בלבד. מאז, זכתה מישינר ב-14 מדליות בסבבי הקדטים (עד גיל 18) והג'וניור (עד גיל 21).
בכלל זאת, מישינר זכתה בשתי מדליות כסף באליפות אירופה עד גיל 18 בשנים 2021 ו-2022, ובשתי מדליות ארד באליפות אירופה עד גיל 21 בשנים 2023 ו-2024.. היא גם זכתה במדלית הכסף במשחקים האולימפיים האירופיים לנוער (2022).
בשנת 2024 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 23., ובאליפות ישראל לבוגרות.
במהלך שנת 2024 מישינר היתה מדורגת במקום הראשון בעולם עד גיל 21 במשקל 78+.
מישינר זכתה במדליה הראשונה שלה בסבב הבוגר בגרנד פרי זאגרב - מדלית כסף, בגיל 19.
פרסים

תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי) :
גראנד פרי זאגרב 2024
הערות שוליים

↑  רותם פלדברג, ‏"תמיד זה התפספס, היום אני אלופת אירופה", באתר ערוץ הספורט, 18 בנובמבר 2024
↑  אורן אהרוני, הישג לג'ודו: יולי מישינר זכתה בכסף באליפות אירופה עד גיל 18, באתר www.israelhayom.co.il
↑  יולי מישינר זכתה במדליית הארד באליפות אירופה בג’ודו עד גיל 21 – הוועד האולימפי
↑  אסי ממן, ‏מדליית זהב ליולי מישינר באליפות אירופה בג'ודו, באתר ONE‏, 16 בנובמבר 2024
תמי שינקמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1960 (בת 64) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 
תמי שינקמן (נולדה ב-1 ביולי 1960) היא יועצת תקשורת, אסטרטגיה, ומנהלת קמפיינים פוליטיים, שהובילה את הקמפיין הציבורי לשחרורו של גלעד שליט ושימשה יועצת התקשורת ודוברת של השר בנימין (פואד) בן אליעזר בארבעה משרדי ממשלה.
סימה אלה

| --- | --- |

 לידה:  לא ידוע ירושלים 
 פטירה:  18 בפברואר 2025 
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב
 פעילות בולטת:  חברת נשיאות מועצת העיתונות בישראל
 השכלה:  המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי 
 מעסיק:  ידיעות אחרונות 
 בן או בת זוג:  אהרן בכר 
 
סימה אלה (1951 בערך – 18 בפברואר 2025) היתה עיתונאית, יזמת ואשת עסקים.
ביוגרפיה

סימה אלה נולדה וגדלה בירושלים, בת ליפה ומשה אלה, יוצאי כורדיסטן. היא למדה בבית הספר היסודי "כצנלסון" של תנועת העבודה, וסיימה את בית הספר התיכון ע"ש סליגסברג. המשיכה את לימודיה במכללת קיי בבאר שבע, משם עברה להתגורר בתל אביב. שירתה בחיל האוויר. למדה הוראה במכללת קיי בבאר שבע ובמשך תקופה קצרה הייתה מורה לספרות וללשון בבית ספר יסודי.
את דרכה העיתונאית החלה ב-1976 ב"ידיעות אחרונות". כתבתה הראשונה, אודות משפחת ליטווינסקי, אחת המשפחות העשירות בארץ בשנות ה-20 של המאה ה-20, התפרסמה במוסף "7 ימים". אלה עבדה בידיעות אחרונות 27 שנה, מהן הייתה כתבת חדשות, ערכה תחקירים, כתבת חינוך, כתבת מוסף סופשבוע '7 ימים' ולעמודי הפנים של העיתון "24 שעות".
במערכת העיתון הכירה את אהרון בכר ולשניים נולד בשנת 1983 בן, בועז בכר, סטרטאפיסט ומנהל בתחום ההי-טק. סימה אלה והבן בועז הצטרפו אל אהרון בכר בשליחותו לניו יורק מטעם "ידיעות אחרונות", שם התגוררו במשך שלוש שנים. ביולי 1987, בשובם לישראל מניו יורק, נפטר אהרון בכר מדום לב.
סימה אלה שבה לעבודה בעיתון והתמקדה בכתיבה למגזין "זמנים מודרניים", בעריכתה של בלה אלמוג ואחר-כך בעריכתה של אורנה ננר. עבודתה כללה ראיונות, תחקירים, כתיבת דיוקנאות. היו לה גם שני מדורים אישיים. האחד עסק בביקורת תוכניות הילדים בטלוויזיה, והשני עסק בהמלצות על אירועים תרבותיים. עם הקמתו של מדור הבריאות בעיתון, הצטרפה לצוות הכותבים, שם היה לה, בין היתר, מדור ביקורת על מוצרי קוסמטיקה חדשים וביקורת על ציוד רפואי ביתי.
שימשה 20 שנה דירקטורית במפעל "אפיק" שברמת הגולן המייצר טונרים ומחסניות דיו למדפסות, לכספומטים ולקופות רושמות.
בשנת 2001 הקימה חברת סטארט-אפ טכנולוגית, "אנג'י (2001)", אותה ניהלה במשך חמש שנים.
בשנת 2007 הקימה הוצאה לאור שסיפקה לחברת "אל על" מדריכי נסיעות תחת השם "מה קורה", ושימשה גם כעורכת ראשית.
בשנת 2010 הקימה וניהלה את "מה הבעיה", המרכז לייעוץ פסיכולוגי בטלפון.
בפברואר 2013 הקימה את אתר החדשות "Jewish Business News", בו היא משמשת מנכ"ל ועורכת ראשית.
בנובמבר 2017 השיקה את Dear Lili - ייעוץ פסיכולוגי, משפחתי וזוגי אונליין.
נפטרה ב-18 בפברואר 2025, והובאה לקבורה בבית הקברות קריית שאול.
הערות שוליים

1 2  אלי אלון, מתה העיתונאית סימה אלה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010685031305171  LCCN: nr90023261  VIAF: 2319689   WorldCat (עם VIAF): 2319689
הפרלמנט הוולשי

| --- | --- |


 מדינה:  ויילס ויילס
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־26 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  60
 
 ממשלה (30)       לייבור (30)        פלייד קמרי (12) (בשיתוף פעולה חלקי) אופוזיציה (18)       שמרנים (16)        ליברל-דמוקרטים (1)        עצמאיים (1)
 מנהיגים
 ל'יוויד'הפרלמנט:  אלין ג'ונס החל מ-11 במאי 2016
 השרהראשון:  אלינד מורגן, לייבור החל מ-6 באוגוסט 2024
 משכן
 
 בניין הפרלמנט הוולשי, קארדיף, ויילס
 קואורדינטות:  55°16′32″N 3°05′37″W﻿ / ﻿55.2755°N 3.0937°W﻿ / 55.2755; -3.0937
 אתר אינטרנט
  אתר האינטרנט הרשמי של הפרלמנט הוולשי (באנגלית)   אתר האינטרנט הרשמי של הפרלמנט הוולשי (בולשית)
הפרלמנט הוולשי (בוולשית: Senedd Cymru; באנגלית: Welsh Parliament) או הסנד' (The Senedd) הוא מוסד הקיים מאז 1999, כפרלמנט בעל סמכויות מוגבלות בנושא ויילס בתוך הממלכה המאוחדת. הפרלמנט בנוי מבית אחד ובו חברים 60 נציגים אשר נבחרים מדי 4 שנים בבחירות. עד למאי 2020 נקרא הפרלמנט האספה הלאומית של ויילס.
תפקידי הסנד' כוללים ייצוג ויילס ותושבייה, הסכמה על מיסוי לתושבי ויילס, חקיקת חוקים במספר תחומים בהם לפרלמנט סמכויות על פני הפרלמנט הבריטי, ובחינת התנהלות ממשלת ויילס. בסנד' חברים 60 חברי פרלמנט (בראשי תיבות MS או בוולשית AS) הנבחרים לתקופה של חמש שנים, 20 מהם מייצגים כל אחד מחמשת האזורים הגאוגרפיים של ויילס (צפון, מרכז ומערב, דרום-מערב, דרום-מרכז, ודרום-מזרח ויילס), בעוד שה-40 הנוספים מייצגים כל אחד אזור בחירה מבין 40 אזורי בחירה ברחבי ויילס.
היסטוריה

בשנת 1282 נכבשה נסיכות ויילס על ידי ממלכת אנגליה, סופחה למערכת השלטונית של אנגליה והפסיקה להתקיים כיישות פוליטית ושלטונית עצמאית. המערכת המשפטית העתיקה שהייתה נהוגה בוויילס המשיכה להתקיים עוד כמעט שלוש מאות, עד אשר מלך אנגליה הנרי השמיני החיל על פי צו את החוק האנגלי על ויילס במחצית המאה ה-16. מאז ועד למחצית המאה ה-20 ויילס הייתה חלק בלתי נפרד מהממלכה המאוחדת בכל התחומים השלטוניים, המנהלתיים והמשפטיים.
בשנת 1949 הקימה ממשלת בריטניה את "מועצת ויילס ומונמת'שייר" שתפקידה היה לייעץ לשלטונות על ענייני העם הוולשי, גוף זה כלל 27 חברים שנבחרו על ידי גופים שונים בוויילס. בשנת 1951 נוסף תפקיד ממשלתי של "שר לענייני ויילס" ובשנת 1964 הוקם משרד ויילס ובראשו מזכיר המדינה לענייני ויילס אשר החליף את מועצת ויילס. במהלך שנות ה-60 וה-70 החל בבריטניה תהליך בחינה של האצלת סמכויות לאומות הבית ובהן ויילס, כתוצאה מכך נבחנה האפשרות להקים אספה לאומית בווילס, אך במשאל עם שנערך בשנת 1979 בחרו תושבי ויילס שלא להקים אספה לאומית.
בשנת 1997 נערך משאל עם נוסף באותה סוגיה והפעם ברוב קטן (50.3%) נבחר להקים אספה לאומית, כתוצאה מכך נחקק חוק ממשלת ויילס (1998) בו הוחלט על הקמת האספה הלאומית הוולשית בעלת סמכויות חקיקה מוגבלות שתהיה כפופה לפרלמנט הבריטי. ב-2006 נחקק חוק ממשלת ויילס נוסף שהעניק סמכויות רבות יותר לאספה הלאומית וקבע את הקמת גוף מבצע נפרד מהאסיפה אך כפוף לה, והיא ממשלת ויילס, או בשמה הראשוני 'ממשלת האספה הלאומית'. החל מ-2006 לאספה נקבעו תחומי אחריות לחקיקה עצמאית שלא דרשו אשרור של הפרלמנט הבריטי, אלו כללו 20 סעיפים בתחומי תרבות, תיירות, פיתוח כלכלי ועירוני, חקלאות, בריאות, שירותי הצלה, כיבוי אש, תחבורה, דיור, ספורט ושלטון מקומי (ראו למטה רשימת סמכויות).
סמכויות ותחומי אחריות

בהתאם לחוק ממשלת ויילס של 2006, סמכויות הפרלמנט הוולשי גדלו באופן ניכר כחלק ממגמת הדבולוציה בממלכה המאוחדת. לסנד' סמכויות חקיקה בנושאים הבאים:
חקלאות, דיג ויערנות
אתרים ומבנים בעלי חשיבות היסטורית ותרבותית (מנוהלים בעיקר על ידי הסוכנות הממשלתית Cadw)
תרבות ותיירות
פיתוח כלכלי
חינוך
איכות הסביבה
שירותי הצלה וכיבוי אש
תזונה ואוכל
בריאות ושירותי רפואה
כבישים ותחבורה
דיור ציבורי
מינהל אזורי (ראו מחוזות ויילס) ומינהל ציבורי
רווחה
ספורט ונופש
תכנון עירוני, כפרי ופיתוח אזורים כפריים
תשתיות הגנה מפני הצפות
השפה הוולשית
אזורי בחירה

כאמור, הרכב חברי הפרלמנט כולל 20 חברים המייצגים כל אחד מחמשת האזורים הגאוגרפיים של ויילס, בעוד ש-40 הנוספים מייצגים כל אחד אזור בחירה אחד. אלו הם אזורי הבחירה לפי חלוקה לחמשת האזורים הגאוגרפיים:
צפון ויילס: אברקונווי, אלין ודי סייד, ארוון, דרום קלוויד, מערב קלוויד, דלין, עמק קלוויד, רקסהאם, ואניס מון.
מרכז ומערב ויילס: ברקון ורדונרשייר, מזרח קרמרד'ן ודינוור, מערב קרמרד'ן ודרום פמברוקשייר, קרדיגיון, דוויוור מריאונד', ל'אנל'י, מונטגומרישייר, ופרסלי פמברוקשייר.
מרכז דרום ויילס: מרכז קארדיף, פון קארדיף, דרום קארדיף ופנארת', מערב קארדיף, עמק קינון, פונטיפריד', רונד'ה, ועמק גלמורגן.
מרכז מערב ויילס: אבראוון, ברידג'אנד, גאוור, נית', אוגמור, מזרח סוונסי, ומערב סוונסי.
מרכז מזרח ויילס: בלייני גוונט, קרפילי, איסלוון, מרת'ר טידוויל ורימני, מונמות', מזרח ניופורט, מערב ניופורט, וטורווין.
בנייני הפרלמנט

בניין הסנד' במפרץ קארדיף, ויילס
בניין פיירהד במפרץ קארדיף, ויילס
בניין היוול הצמוד לבניין הסנד' המרכזי
משרד הפרלמנט בצפון ויילס, קולווין ביי, קונווי
משרד מזכיר המדינה של ויילס בווייטהול, לונדון
ראו גם

חוק ממשלת ויילס (1998)
חוק ממשלת ויילס (2006)
חוק ממשלת ויילס (2014)
הפרלמנט הסקוטי
הערות שוליים

↑  מתוך הסבר על תפקידי הסנד' באתר הרשמי
| האצלת סמכויות בבריטניה |
| --- | --- | --- |
| חוקי האצלת סמכויות | חוק סקוטלנד (1998) • חוק סקוטלנד (2012) • חוק ממשלת ויילס (1998) • חוק ממשלת ויילס (2006) • חוק ממשלת ויילס (2014) • חוק צפון אירלנד (1998) • חוק צפון אירלנד (2006) • חוק רשות לונדון רבתי (1999) • חוק רשות לונדון רבתי (2007) |  |
| פרלמנטים | הפרלמנט הסקוטי • הפרלמנט הוולשי • האספה של צפון אירלנד • אספת לונדון |  |
| ממשלות | ממשלת סקוטלנד • ממשלת ויילס • הנהלת צפון אירלנד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007323512005171  ISNI: 0000 0001 0685 1293  LCCN: no2003049191  NKC: xx0042881  SUDOC: 147893356  UKPARL: fhKhTkgi  VIAF: 129190509   WorldCat (עם VIAF): 129190509
הגדודים העבריים

דגל הגדוד העברי "הראשון ליהודה".
לויטננט קולונל ג'ון הנרי פטרסון, מפקד גדוד נהגי הפרדות והגדוד ה-38, בצילום מ-1917
חיילי אחד הגדודים ליד הכותל לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים. צולם כנראה ב-1918
הגדודים העבריים הם גדודי חיילים שפעלו במסגרת הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, וחלקם השתתף בכיבוש ארץ ישראל מידי העות'מאנים. להקמת הגדודים היו כמה סיבות: גירוש העות'מאנים מהארץ, רכישת ניסיון צבאי והתקווה שתרומת הגדודים תיזקף לזכות התביעה הציונית להקמת בית לאומי בארץ, כאשר יכון סדר עולמי חדש עם תום המלחמה. הרעיון להקמת הגדודים היה של פנחס רוטנברג דב בר בורוכוב וזאב ז'בוטינסקי, והוצא לפועל על ידי זאב ז'בוטינסקי ויוסף טרומפלדור, אשר שאפו לכך שבבוא היום יהוו הגדודים את הכוח הצבאי העצמאי של היישוב בארץ ישראל. חזונם לא התגשם, שכן הגדודים פורקו זמן קצר לאחר המלחמה, אך פעולותיהם תרמו רבות להקמת ארגוני ההגנה והאצ"ל (לימים, התשתית עליה קם צבא הגנה לישראל).
הקמת הגדודים ומטרתם

במהלך מלחמת העולם הראשונה התגלעה מחלוקת בהנהגה הציונית: האם לתמוך באחד הצדדים - מדינות ההסכמה מול מעצמות המרכז - או לשמור על נייטרליות, ואיזו מדיניות תקל על הישרדותו של היישוב היהודי בארץ ישראל בזמן המלחמה, ותיטיב עם שאיפותיו לבית לאומי לאחריה.

מחלוקת זו יצרה קרע בין אלה שתמכו במדינות ההסכמה ובין אלה שתמכו במעצמות המרכז. באותה תקופה היו היהודים יוצאי גרמניה פטריוטיים לארץ מוצאם, בעוד שהגדודים היו יוזמה של הבריטים נגד העות'מאנים, בני בריתם של הגרמנים. משום כך היהודים ה"גרמניים" התנגדו לכך בתקיפות, וחיים ויצמן נכנע להם והתנגד לגדודים, בעיקר משום שמי שהגן על היישוב בארץ ישראל היה גנרל גרמני שניהל את הצבאות באזור. היה גם פחד אמיתי שהעות'מאנים יערכו טבח ביהודים אם יחליטו שהיהודים הם גייס חמישי, כפי שעשו כלפי הארמנים.
פנחס רוטנברג היה איש המפלגה הסוציאל רבולוציונרית (ס"ר), ומפלגת ס"ר תמכה, להבדיל מהבולשביקים, בברית עם בריטניה. דוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי היו באוריינטציה עות'מאנית והתנגדו לגדודים. מה ששינה את דעתם מן הקצה אל הקצה הייתה הצהרת בלפור, שבעקבותיה התגייסו לגדוד.
זאב ז'בוטינסקי

אחד מהבולטים בקו האקטיביסטי היה זאב ז'בוטינסקי, אשר מהיכרותו את האימפריה העות'מאנית, צפה כי ימיה לאורך המלחמה ספורים, ולכך תהא השפעה על השלטון העתידי בארץ ישראל. הוא טען כי על היהודים לתמוך בגלוי בבריטניה ולסייע לה במאמץ המלחמתי לכיבוש ארץ ישראל.
ב-1915 הגיע ז'בוטינסקי אל מחנה ג'אבארי, סמוך לאלכסנדריה, שם התרכזו בהדרגה 1,200 יהודים שגורשו מארץ ישראל על ידי העות'מאנים, או נמלטו ממנה בשל תנאי המחיה הקשים בה, ועימם יוסף טרומפלדור. ז'בוטינסקי העלה בפניהם את רעיונותיו להקמת יחידת צבא יהודית. ב-י"ח באדר תרע"ה נכתב מסמך ובו החלטה לייסד גדוד עברי שיציע את שירותו לצבא הבריטי לשם כיבושה של ארץ ישראל. בסופו של המסמך הופיעו מאה חתימות, שהראשונות בהן הן של זאב גלוסקין, זאב ז'בוטינסקי ויוסף טרומפלדור. לאחר מכן החלו לפעול במסגרת ועד לקיום מגעים מול גורמים שונים בצבא בריטניה וממשלתה.
זאב ז'בוטינסקי > התנגדות להקמת הגדודים

לאחר מגעים רבים נאותה בריטניה באופן חלקי ליוזמה והוקמה יחידה יהודית, שמתנדביה באו מקרב הגולים במצרים. ייעודה של היחידה נקבע כיחידת תובלה בחזית חצי האי גליפולי שבטורקיה. אמצעי התובלה של אותם ימים הקנו ליחידה את שמה: "גדוד נהגי הפרדות". לפעילותה לא היה קשר לארץ ישראל, שבריטניה לא תכננה מתקפה עליה באותה עת.
היו כמה גופים וקבוצות שהתנגדו, גם בהמשך, להקמת הגדודים. חלקם ניסו לעצור את הקמתם באופן פעיל:
יהודים אנטי–ציונים או כאלה שאינם ציונים, במיוחד מתבוללים אנגלים שחששו מהנזק שיגרם למעמדם בקרב האנגלים עקב ההדגשה של הלאומיות היהודית שבאה לידי ביטוי בצביון הגדודים.
מנהיגות ההסתדרות הציונית, ביניהם אישים כמו סוקולוב ואחרים שישבו בלונדון, מתוך ניסיון לשמור על נייטרליות.
אחד העם ואנשים נוספים, שראו את עיקר תפקידה של הציונות בעשייה הרוחנית.
חלק ממחנה הפועלים בארץ ישראל, ובייחוד אנשי הפועל הצעיר, שהאמינו שארץ נקנית בעבודה ולא במלחמה, ולכן התנגדו להקמת הגדודים ולהצטרפות אליהם.