stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פינגווין ישר-ציצה
הערות שוליים

↑  פינגווין ישר-ציצה באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  יוגב ישראלי, למה פינגוויני ישר-ציצה דוחים את הביצה הראשונה שלהם ומטילים אחת נוספת?, באתר ynet, 19 באוקטובר 2022
| פינגוויניים |
| --- | --- | --- |
| פינגווין גדול | פינגווין קיסרי • פינגווין מלכותי |    |
| פינגווין זנב-מכחול | פינגווין לבן-אוזן • פינגווין רצועת-הסנטר • פינגווין אדלי |    |
| פינגווין מצוייץ | פינגווין הסלעים • פינגווין עב-מקור • פינגווין חסון • פינגווין ישר-ציצה • פינגווין לבן-פנים • פינגווין מצויץ מערבי • פינגווין מצויץ צפוני |    |
| פינגווין צהוב-עין (סוג ומין יחיד) | פינגווין צהוב-עין |    |
| פינגווין זוטר (סוג ומין יחיד) | פינגווין זוטר |    |
| פינגווין החגורה | פינגווין מגלן • פינגווין גלאפגוס • פינגווין שחור-רגל • פינגווין הומבולדט |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577133005171
צסק"א מוסקבה (בנדי)

צסק"א מוסקבה היה מועדון בנדי רוסי, חלק מאגודת צסק"א מוסקבה. זכתה באליפויות ברית המועצות בשנים 1954, 1955, 1957.
הקבוצה הוקמה בשנת 1936 ופורקה ב-1962.
חלק גדול משחקני הקבוצה הרכיבו את קבוצת ההוקי שדה של צסק"א, שהתקיימה בשנים 1954–1956 וזכתה באליפות ברית המועצות בשנים 1955, 1956. בשלוש שנות קיומה נקראה בשם קבוצת מועדון הספורט המרכזי של משרד ההגנה (ברוסית: Команда Центрального спортивного клуба Министерства обороны; בראשי תיבות ЦСК МО).
תארים

אליפות ברית המועצות:
זכייה (3): 1954, 1955, 1957
סגנות (4): 1956, 1958, 1960, 1962
גביע ברית המועצות:
זכייה (3): 1939, 1945, 1946
הערות שוליים

↑  / Первый турнир по хоккею на траве в СССР
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליום הזה חיכיתי

"ליום הזה חיכיתי" הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הישראלית מאיה אברהם. את האלבום הוציאה ב-23 באוגוסט 2015 לאור חברת התקליטים "הפיל". בין הסינגלים שפורסמו מתוכו נמנה "עד שיבוא אוקטובר", שהגיע למקום ה-33 במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'; "ליום הזה חיכיתי", דואט עם איתי לוי ו"ענני" בהשתתפות שי גבסו.
רשימת רצועות

| ליום הזה חיכיתי> מס' | ליום הזה חיכיתי> שם | ליום הזה חיכיתי> משך | ליום הזה חיכיתי>  | ליום הזה חיכיתי>  | ליום הזה חיכיתי>  | ליום הזה חיכיתי>  | ליום הזה חיכיתי>  | ליום הזה חיכיתי>  | ליום הזה חיכיתי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אמת אחת  | 3:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | אם תחזור  | 3:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ליום הזה חיכיתי (בהשתתפות איתי לוי)   | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | עד שיבוא אוקטובר  | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | עברתי את הדרך  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | תדע  | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | אתה יודע  | 3:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | המקום שלי  | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | ענני (בהשתתפות שי גבסו)   | 3:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | זרועותיי  | 3:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:15 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  תשע"ג, פזמונט
↑  ליום הזה חיכיתי - סטריאו מונו - מאיה אברהם
| מאיה אברהם |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: רק רצית אהבה • ליום הזה חיכיתי
סינגלים: "לפני שנשתגע" • "למה" • "תרקדי" • "אמת אחת" • "עד שיבוא אוקטובר" • "תדע" • "בא הבוקר" • "עברתי את הדרך" • "אם תחזור" • "זרועותיי"
שיתופי פעולה: "חכי לי אהובה" • "ענני"
סינסינטי מאסטרס

| --- | --- |
 מיקום:  סינסינטי, אוהיו, ארצות הברית
 מקום הטורניר:  מייסון
 משטח:  קשה
 האתר הרשמי
 הסבב העולמי לגברים (ATP)
 קטגוריה:  טורניר מאסטרס
 הגרלה:  56S / 28Q/ 24D
 סך פרסים:  $4,973,120
 הסבב העולמי לנשים (WTA)
 קטגוריה:  טורניר פרמייר 5
 הגרלה:  56S / 48Q/ 28D
 סך פרסים:  $2,536,154
 
סינסינטי מאסטרס (נקרא גם אליפות וסטרן & סאות'רן הפתוחה מטעמי חסות; באנגלית: Cincinnati Masters) הוא טורניר טניס שנערך כל שנה על מגרשים קשים בעיירה מייסון הקרובה לעיר סינסינטי שבאוהיו, ארצות הברית. הטורניר נערך בפעם הראשונה בספטמבר 1899, והוא טורניר הטניס בעל הוותק הרב ביותר בארצות הברית שעדיין משוחק בעירו המקורית.
הטורניר הוא השני בחשיבותו מבין טורנירי הקיץ האמריקאיים, לאחר אליפות ארצות הברית הפתוחה: טורניר הגברים הוא אחד מתשעת טורנירי המאסטרס 1000 של סבב ה-ATP, וטורניר הנשים הוא אחד מחמשת טורנירי הפרמייר 5 של סבב ה-WTA.
היסטוריה

לאורך השנים שינה הטורניר את שמו מספר פעמים. הטורניר הראשון נערך בשנת 1899 בשם אליפות סינסינטי הפתוחה (Cincinnati Open), שם שהוחלף שנתיים לאחר מכן לטורניר הטניס של הטריי-סטייט (Tri-State Tennis Tournaments). שם זה היה נותר בעינו עד שנת 1969, תחילת העידן הפתוח בטניס, אז שונה לאליפות הטניס המערבית (Western Tennis Championships). בשנת 1979 עבר הטורניר למיקומו הנוכחי במייסון, אוהיו, כ-40 קילומטר צפונית ממרכז סינסינטי, ושינה את שמו לאליפות ה-ATP (‏ATP Championships). בשנת 2000 שונה השם לסינסינטי מאסטרס (Tennis Masters Series Cincinnati), ובשנת 2002 קיבל את שמו הנוכחי לאחר הסכם חסות עם קבוצת וסטרן & סאות'רן, אליפות וסטרן & סאות'רן הפתוחה (Western & Southern Open).
הטורניר החל את דרכו במועדון הספורט אוונדייל (Avondale Athletic Club) בעיר סינסינטי, מקום שכיום שייך לאוניברסיטת קסבייר (Xavier University). במהלך השנים המיקום בו הוא נערך התחלף תדיר למספר אתרים שחלקם אף אינם נמצאים בסינסינטי גופא, בין השאר כתוצאה משינויים בהנהלת הטורניר ובמשטח הטניס. במשך מרבית שנות קיומו של הטורניר שיחקו בו על משטח חימר, עד שנת 1979, ממנה והלאה עבר למשטח הקשה במגרשים במייסון.
בשנת 1974 בוטל טורניר הנשים ולא חזר לסבב ה-WTA עד שנת 2004, פרט לפעם אחת ב-1988. ב-2008 הטורניר נרכש על ידי התאחדות הטניס האמריקאית (USTA), והיא הבעלים שלו נכון להיום (2018).
מתחם הטורניר

הטורניר נערך במרכז הטניס על שם משפחת לינדנר במייסון, פרבר של העיר סינסינטי שבאוהיו. במתחם ישנם סך הכול 17 מגרשי טניס, מתוכם ארבעה אצטדיונים: המגרש המרכזי, מגרש גרנדסטנד (Grandstand Court), מגרש מס' 3 ומגרש מס' 10.
| אצטדיון | שנת בנייה | מס' מושבים |
| --- | --- | --- |
| המגרש המרכזי | 1981 | 11,400 |
| מגרש גרנדסטנד | 1995 | 5,000 |
| מגרש מס' 3 | 2011 | 4,000 |
| מגרש מס' 10 | 1997 | 2,000 |
רשימת הזוכים

הרשימה מתחילה באלוף הראשון בעידן הפתוח בטניס, ב-1969.
רשימת הזוכים > יחידים

| שנה | מנצח | מקום שני | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 |  קליף ריצ'י |  אלן סטון | 6–1, 6–2 |
| 1970 |  קן רוזוול |  קליף ריצ'י | 7–9, 9–7, 8–6 |
| 1971 |  סטאן סמית |  חואן חיסברט סניור | 7–6, 6–3 |
| 1972 |  ג'ימי קונורס |  גיז'רמו וילאס | 6–3, 6–3 |
| 1973 |  איליה נסטסה |  מנואל אורנטס | 5–7, 6–3, 6–4 |
| 1974 |  מארטי ריסן |  רוברט לוץ | 7–6, 7–6 |
| 1975 |  טום גורמן |  שרווד סטיוארט | 7–5, 2–6, 6–4 |
| 1976 |  רוסקו טאנר |  אדי דיבס | 7–6, 6–3 |
| 1977 |  הרולד סולומון |  מארק קוקס | 6–2, 6–3 |
| 1978 |  אדי דיבס |  ראול רמירס | 5–7, 6–3, 6–2 |
| 1979 |  פיטר פלמינג |  רוסקו טאנר | 6–4, 6–2 |
| 1980 |  הרולד סולומון |  פרנסיסקו גונסאלס | 7–6, 6–3 |
| 1981 |  ג'ון מקנרו |  כריס לואיס | 6–3, 6–4 |
| 1982 |  איוואן לנדל |  סטיב דנטון | 6–2, 7–6 |
| 1983 |  מאטס וילנדר |  ג'ון מקנרו | 6–4, 6–4 |
| 1984 |  מאטס וילנדר |  אנדש יאריד | 7–6, 6–3 |
| 1985 |  בוריס בקר |  מאטס וילנדר | 6–4, 6–2 |
| 1986 |  מאטס וילנדר |  ג'ימי קונורס | 6–4, 6–1 |
| 1987 |  סטפן אדברג |  בוריס בקר | 6–4, 6–1 |
| 1988 |  מאטס וילנדר |  סטפן אדברג | 3–6, 7–6, 7–6 |
| 1989 |  בראד גילברט |  סטפן אדברג | 6–4, 2–6, 7–6 |
| 1990 |  סטפן אדברג |  בראד גילברט | 6–1, 6–1 |
| 1991 |  גי פורז'ה |  פיט סמפראס | 2–6, 7–6, 6–4 |
| 1992 |  פיט סמפראס |  איוואן לנדל | 6–3, 3–6, 6–3 |
| 1993 |  מייקל צ'אנג |  סטפן אדברג | 7–5, 0–6, 6–4 |
| 1994 |  מייקל צ'אנג |  סטפן אדברג | 6–2, 7–5 |
| 1995 |  אנדרה אגאסי |  מייקל צ'אנג | 7–5, 6–2 |
| 1996 |  אנדרה אגאסי |  מייקל צ'אנג | 7–6, 6–4 |
| 1997 |  פיט סמפראס |  תומאס מוסטר | 6–3, 6–4 |
| 1998 |  פטריק ראפטר |  פיט סמפראס | 1–6, 7–6, 6–4 |
| 1999 |  פיט סמפראס |  פטריק ראפטר | 7–6, 6–3 |
| 2000 |  תומאס אנקוויסט |  טים הנמן | 7–6, 6–4 |
| 2001 |  גוסטבו קוורטן |  פטריק ראפטר | 6–1, 6–3 |
| 2002 |  קרלוס מויה |  לייטון יואיט | 7–5, 7–6 |
| 2003 |  אנדי רודיק |  מארדי פיש | 4–6, 7–6(7–3), 7–6(7–4) |
| 2004 |  אנדרה אגאסי |  לייטון יואיט | 6–3, 3–6, 6–2 |
| 2005 |  רוג'ר פדרר |  אנדי רודיק | 6–3, 7–5 |
| 2006 |  אנדי רודיק |  חואן קרלוס פררו | 6–3, 6–4 |
| 2007 |  רוג'ר פדרר |  ג'יימס בלייק | 6–1, 6–4 |
| 2008 |  אנדי מארי |  נובאק ג'וקוביץ' | 7–6(7–4), 7–6(7–5) |
| 2009 |  רוג'ר פדרר |  נובאק ג'וקוביץ' | 6–1, 7–5 |
| 2010 |  רוג'ר פדרר |  מארדי פיש | 6–7(5–7), 7–6(7–1), 6–4 |
| 2011 |  אנדי מארי |  נובאק ג'וקוביץ' | 6–4, 3–0 Ret. |
| 2012 |  רוג'ר פדרר |  נובאק ג'וקוביץ' | 6–0, 7–6(9–7) |
| 2013 |  רפאל נדאל |  ג'ון איזנר | 7–6(10–8), 7–6(7–3) |
| 2014 |  רוג'ר פדרר |  דויד פרר | 6–3, 1–6, 6–2 |
| 2015 |  רוג'ר פדרר |  נובאק ג'וקוביץ' | 7–6(7–1), 6–3 |
| 2016 |  מרין צ'יליץ' |  אנדי מארי | 6–4, 7–5 |
| 2017 |  גריגור דימיטרוב |  ניק קיריוס | 6–3, 7–5 |
| 2018 |  נובאק ג'וקוביץ' |  רוג'ר פדרר | 6–4, 6–4 |
| 2019 |  דנייל מדבדב |  דויד גופן | 7–6, 6–4 |
| 2020 | סרביה נובאק ג'וקוביץ' | קנדה מילוש ראוניץ' | 1–6, 6–3, 6–4 |
| 2021 | גרמניה אלכסנדר זברב | רוסיה אנדריי רובליוב | 6–2, 6–3 |
| 2022 | קרואטיה בורנה צ'וריץ' | יוון סטפנוס ציציפס | 7–6(7–0), 6–2 |
| 2023 | סרביה נובאק ג'וקוביץ' | ספרד קרלוס אלקרס | 5–7, 7–6(9–7), 7–6(7–4) |
| 2024 | איטליה יאניק סינר | ארצות הברית פרנסס טיאפו | 7–6(7–4), 6–2 |
רשימת הזוכים > יחידות

| שנה | אלופה | מקום שני | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 |  לזלי טרנר בורי |  גייל שנפרו | פרישה במצב 1–6, 7–5, 10–10 |
| 1970 |  רוזמרי קסלס |  ננסי ריצ'י גאנטר | 6–3, 6–3 |
| 1971 |  וירג'יניה וייד |  לינדה טוארו | 6–3, 6–3 |
| 1972 |  מרגרט קורט |  איבון גולגונג | 3–6, 6–2, 7–5 |
| 1973 |  איבון גולגונג |  כריס אוורט | 6–2, 7–5 |
1974–1987: לא נערך
| 1988 |  ברברה פוטר |  הלן קלסי | 6–2, 6–2 |
1989–2003: לא נערך
| 2004 |  לינדזי דבנפורט |  ורה זבונרבה | 6–3, 6–2 |
| 2005 |  פטי שנידר |  אקיקו מוריגמי | 6–4, 6–0 |
| 2006 |  ורה זבונרבה |  קטרינה סרבוטניק | 6–2, 6–4 |
| 2007 |  אנה צ'קבטדזה |  אקיקו מוריגמי | 6–1, 6–3 |
| 2008 |  נדיה פטרובה |  נטלי דשי | 6–2, 6–1 |
↓ טורניר פרמייר 5 ↓
| 2009 |  ילנה יאנקוביץ' |  דינארה סאפינה | 6–4, 6–2 |
| 2010 |  קים קלייסטרס |  מריה שראפובה | 2–6, 7–6(7–4), 6–2 |
| 2011 |  מריה שראפובה |  ילנה יאנקוביץ' | 4–6, 7–6(7–3), 6–3 |
| 2012 |  לי נה |  אנג'ליק קרבר | 1–6, 6–3, 6–1 |
| 2013 |  ויקטוריה אזרנקה |  סרינה ויליאמס | 2–6, 6–2, 7–6(8–6) |
| 2014 |  סרינה ויליאמס |  אנה איבנוביץ' | 6–4, 6–1 |
| 2015 |  סרינה ויליאמס  (2)  |  סימונה האלפ | 6–3, 7–6(7–5) |
| 2016 |  קרולינה פלישקובה |  אנג'ליק קרבר | 6–3, 6–1 |
| 2017 |  גרביניה מוגורוסה |  סימונה האלפ | 6–1, 6–0 |
| 2018 |  קיקי ברטנס |  סימונה האלפ | 2–6, 7–6(8–6), 6–2 |
| 2019 | ארצות הברית מדיסון קיז |  סבטלנה קוזנצובה | 7–5, 7–6 |
| 2020 | בלארוס ויקטוריה אזרנקה | יפן נאומי אוסקה | לא שוחק בשל פרישה |
| 2021 | אוסטרליה אשלי ברטי | שווייץ ג'יל טייכמן | 6–3, 6–1 |
| 2022 | צרפת קרולין גרסיה | צ'כיה פטרה קביטובה | 6–2, 6–4 |
| 2023 | ארצות הברית קוקו גוף | צ'כיה קרולינה מוצ’ובה | 6–3, 6–4 |
| 2024 | ארינה סבלנקה | ארצות הברית ג'סיקה פגולה | 6–3, 6–4 |
הערות שוליים

↑  פיליפ ס. סמית', From Club Court to Center Court, עמוד 3
1 2 3  פיליפ ס. סמית', From Club Court to Center Court, עמודים 6-41
↑  פיליפ ס. סמית', From Club Court to Center Court, עמודים 42-43
סמרה (כדורסל)

מועדון הכדורסל סמרה (ברוסית: Баскетбольный Клуб Самара) הוא מועדון כדורסל מקצועני מהעיר סמרה שברוסיה, המשחק בליגת VTB.
שמות הקבוצה

סטרויטל (1976—1995)
צסק"א, צס"ק בב"ס (1992—2012)
סמרה (1995—2013)
סמרה-SGEU (‏2013—2014)
סמרה (2014—)
היסטוריה > סטרויטל

מועדון הכדורסל הוקם בשנת 1977 בשם סטרויטל סמרה. בשנת 1981 העפילה הקבוצה לליגת העל הסובייטית, אך לא השיגה אף תואר משמעותי בתקופה זו. בשנת 1992 רשמה הקבוצה הישג משמעותי כאשר סיימה את העונה כסגנית אלופת רוסיה. בעונה שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השלישי.
היסטוריה > צסק"א סמרה

לאחר התפרקות ברית המועצות, קבוצת הכדורסל סק"א אלמטאי מקזחסטן עברה לעיר סמרה ושינתה שמה לקבוצת "צס"ק בב"ס סמרה" והשתתפה בליגה הבכירה בעונת 1992. באותה עת שתי קבוצות ייצגו את העיר סמרה, קבוצת הכדורסל סטרויטל סמרה (שבינתיים שינתה שמה ל"מועדון הכדורסל סמרה") וקבוצת צס"ק בב"ס שבסיום עונת 1997 נקלעה לקשיים פיננסיים והכריזה על פשיטת רגל, הקבוצה עברה לעיר טולה ושינתה שמה לבסוף לארסנל.
מועדון הכדורסל סמרה סיימה במקום השלישי בעונות 1996/67 ו-1997/98, אך אלה היו הישגי השיא של הקבוצה ובעונות הבאות התדרדר מצב הכדורסל בעיר. לאחר מעברהּ, קבוצת צס"ק סמרה הוקמה מחדש ואוחדה עם קבוצת הכדורסל סמרה. בשנת 2002 החליט מושל מחוז סמרה להחיות את השם "צס"ק בב"ס סמרה" והקים מחדש קבוצה בשם זה. הקבוצה החדשה התאחדה במהרה עם מועדון הכדורסל של סמרה והקבוצה המאוחדת החלה לשחק תחת השם "צס"ק בב"ס סמרה".
בשנת 2007 הצליחה הקבוצה לזכות באליפות היורוקאפ צ'לנג'. בעונה 2009/10, לאחר התדרדרות מתמשכת במצבה הפיננסי של הקבוצה, הכריזה "צס"ק בב"ס סמרה" על פשיטת רגל. בשנת 2012 הוקמה הקבוצה מחדש הפעם תחת השם "מועדון הכדורסל סמרה-SGEU".
היסטוריה > סמרה

בשנת 2014 שינה הקבוצה את שמה וחזרה להיקרא "מועדון הכדורסל סמרה". בשנה זו, השתתפה הקבוצה בסופרליגה הרוסית בכדורסל. בעונת 2019 הקבוצה זכתה באליפות הסופרליגה, אחרי שגברה על ספרטק סנקט פטרבורג בגמר הפלייאוף.
בעונת 2019/2020 זכתה בגביע הרוסי בכדורסל לראשונה בתולדותיה. בעונת 2020/2021 העפילה לשלב חצי גמר הגביע הרוסי וזכתה באליפות ליגת המשנה הרוסית בכדורסל. בעונת 2022 זכתה בגביע הרוסי בכדורסל בפעם השנייה בתולדותיה. בתום העונה העפילה לליגה המאוחדת של VTB בה היא משחקת החל מעונת 2022/23. בעונת 2024/2025 הקבוצה נקלעה לקשיים פיננסיים ובקבוצה נערכו להכריז על פשיטת רגל.
תארים

הגביע הרוסי בכדורסל
זכייה: 2020, 2022
סופרליגה
זכייה: 2019, 2021
יורוקאפ צ'לנג'
זכייה: 2007
ראו גם

סמרה (כדורסל נשים)
קרסניה קריליה סמרה
הערות שוליים

↑  Генкин З. А. Баскетбол-82. Календарь-справочник. — Л.: Лениздат, 1982. — С. 21
↑  Баскетбольный бум, автор: Верхозин И., Редакция еженедельника «Дело», 1992.
| הליגה המאוחדת של VTB |
| --- | --- | --- |
| הקבוצות בעונת 2024/2025 | רוסיה אבטודור סראטוב • רוסיה אוניקס קאזאן • רוסיה אוראלמש • קזחסטן אסטנה • רוסיה זניט סנקט פטרבורג • רוסיה יניסיי קרסנויארסק • רוסיה לוקומוטיב קובאן • רוסיה ניז'ני נובגורוד • רוסיה פארמה פרם • רוסיה צסק"א מוסקבה • רוסיה סמרה • רוסיה MBA |  |
| שונות | משחק האולסטאר • הסופר קאפ בכדורסל • ליגת הנוער • היכל התהילה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל ובנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל קבוצת צסק"א סמרה
המתים המהלכים: אלה שבחיים

| --- | --- |

 מבוסס על:  "המתים המהלכים"
 סוגה:  אימה-דרמה פוסט-אפוקליפסה
 יוצרים:  אנדרו לינקולן דנאי גורירה סקוט גימפל
 כותבים:  סקוט גימפל
 שחקנים:  אנדרו לינקולן דנאי גורירה פוליאנה מקינטוש
 פסקול:  סם יואינג
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 תוכנית מקור:  המתים המהלכים (סדרת טלוויזיה)
 תוכנית המשך:  המתים המהלכים: דאריל דיקסון
 הפקה
 אתר צילומים:  ניו ג'רזי ניו ג'רזי
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה
 אורך פרק:  52-60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  AMC
 תקופת שידור מקורית:  25 בפברואר 2024 – 31 במרץ 2024 (36 ימים)
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
המתים המהלכים: אלה שבחיים (באנגלית: The Walking Dead: The Ones Who Live) היא מיני-סדרה אמריקאית מסוג אימה ודרמה שנוצרה על ידי אנדרו לינקולן, דנאי גורירה וסקוט גימפל, ומבוססת על סדרת הקומיקס "המתים המהלכים" מאת רוברט קירקמן, טוני מור וצ'ארלי אדלרד. זוהי סדרת הספין-אוף השביעית ביקום הטלוויזיוני של "המתים המהלכים". סדרה זו היא סדרת הספין אוף השנייה שמתרחשת מיד לאחר סיום עלילת הסדרה המקורית, לצד "המתים המהלכים: דאריל דיקסון".
אנדרו לינקולן, דנאי גורירה ופוליאנה מקינטוש חוזרים לגלם את הדמויות ריק גריימס, מישון גריימס ואָן "ג'דיס" סטוקס בהתאמה, אותם הם גילמו בסדרה המקורית. בנוסף, סת' גיליאם, קיילי פלמינג ואנטוני אזור חוזרים לגלם את הדמויות גבריאל סטוקס, ג'ודית גריימס ואר.ג'יי גריימס בהתאמה.
הסדרה, הכוללת שישה פרקים, שודרה לראשונה בין ה-25 בפברואר ל-31 במרץ 2024.
עלילה

העלילה מתמקדת בריק ומישון, כאשר כוח בלתי ניתן לעצירה מפריד אותם אחד מהשנייה, והם מנסים למצוא זה את זו.
שחקנים ודמויות > דמויות ראשיות

אנדרו לינקולן (ריק גריימס): סגן שריף לשעבר של מחוז קינג, ג'ורג'יה. המנהיג לשעבר של מחנה אלכסנדריה, ובעלה של מישון. ריק נחשב מת במשך זמן רב. מאוחר יותר הוא הופך לרב-סמל ב"צבא הרפובליקה האזרחית" (CRM).
דנאי גורירה (מישון גריימס): לוחמת קטאנה. מנהיגה לשעבר של מחנה אלכסנדריה, ואשתו של ריק. לאחר שגילתה שריק בחיים, היא עזבה את הקבוצה שלה כדי למצוא אותו.
פוליאנה מקינטוש (אָן "ג'דיס" סטוקס): קצינה ברפובליקה האזרחית שנעלמה יחד עם ריק. מנהיגה לשעבר של קבוצת שורדים בשם "המלקטים" (The Scavengers).
שחקנים ודמויות > דמויות משנה

טרי אוקווין (רב-סרן גנרל ג'ונתן ביל): גנרל בצבא הרפובליקה האזרחית. לפני האפוקליפסה, הוא היה הגנרל של המשמר הלאומי של פנסילבניה.
לסלי אן ברנדט (פרל ת'ורן): חברתו של ריק ומפקדת בצבא הרפובליקה האזרחית. לפני האפוקליפסה, היא הייתה מלח בצי הדרום אפריקאי.
שחקנים ודמויות > דמויות אורח

ברידה וול (איידן): בת זוגו של ביילי. מישון הצילה אותה ממהלכים בעונה העשירית של הסדרה המקורית.
אנדרו רווק (ביילי): בן הזוג של איידן. מישון הצילה אותו ממהלכים בעונה העשירית של הסדרה המקורית.
סת' גיליאם (האב גבריאל סטוקס): הכומר של מחנה אלכסנדריה ואהובתו לשעבר של אן.
בן דיקי (רד): מנהיג קבוצת ניצולים שאותה ריק ומישון פוגשים בפארק ילוסטון.
וויל בריל (דלטון): אחיו הקטן של רד.
האן ואן סקיבר (טינה): אחותו הקטנה של רד.
קיילי פלמינג (ג'ודית גריימס): בתם של שיין וולש ולורי גריימס, ובתם המאומצת של ריק מישון.
אנטוני אזור (ריק גרימס ג'וניור): בנם של ריק ומישון.
פרקים

| עונה | פרקים | תחילת העונה | סיום העונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 | 25 בפברואר 2024 | 31 במרץ 2024 |
פיתוח

בשנת 2018, לאחר שאנדרו לינקולן עזב את תפקידו כריק בסדרה המקורית, הוכרז כי הוא יככב בטרילוגיה של סרטים המתמקדים בדמותו של ריק. סקוט גימפל נבחר להיות הכותב הראשי, וההפקה התחילה באופן רשמי בשנת 2019.
בשנת 2019 נחשף טיזר המאשר שהטרילוגיה תופץ על ידי סרטי יוניברסל.
ביולי 2022, הוכרז שהטרילוגיה תהפוך למיני-סדרה, כאשר לינקולן וגורירה יחזרו לגלם את ריק ומישון, ולסדרה יהיו שישה פרקים. בהתחלה הסדרה הייתה אמורה להיקרא "המתים המהלכים: ריק ומישון", אך ביולי 2023, שם הסדרה שונה ל"המתים המהלכים: אלה שבחיים".
פיתוח > צילומים

הצילומים של הסדרה התחילו באופן רשמי בניו ג'רזי ב-15 בפברואר 2023, והסתיימו ב-29 במאי של אותה שנה.
ביקורות

הסדרה זכתה לביקורות חיוביות מהמעריצים, עם ציון כולל של 88% באתר Rotten Tomatoes. באתר Metacritic, הסדרה קיבלה ציון של 61 מתוך 100, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל."
ביאורים

↑  באנגלית: Anne
↑  באנגלית: R.J. Grimes. שמו המלא הוא "ריק גריימס ג'וניור", אך כולם קוראים לו אר.ג'יי כקיצור.
הערות שוליים

↑  The Walking Dead: The Ones Who Live Season 1 on rottentomatoes.com
↑  What We Become (TV Series), Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  Otterson, Joe (4 בנובמבר 2018). "Andrew Lincoln to Star in Multiple 'Walking Dead' Movies for AMC". Variety. נבדק ב-4 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Otterson, Joe (19 ביולי 2019). "Andrew Lincoln's 'Walking Dead' Movies to Be Released Only in Theaters". Variety. נבדק ב-4 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bonomolo, Cameron (17 באפריל 2023). "New Walking Dead Universe Short Form Series Ordered at AMC". Comicbook.com. נבדק ב-18 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  West, Amy (15 בפברואר 2023). "'The Walking Dead shares first look at Andrew Lincoln in Rick and Michonne spin-off'". GamesRadar (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-19 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Rourke, Ryan (29 במאי 2023). "The Walking Dead's Rick and Michonne Spin-Off Wraps Filming". Collider. נבדק ב-30 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jones, Tamara (28 באוקטובר 2022). "'The Walking Dead's Danai Gurira Writing Rick/Michonne Spin-Off, Credited as Co-Creator". Collider (באנגלית). נבדק ב-21 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Walking Dead: The Ones Who Live, Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  The Walking Dead: Daryl Dixon season 1, www.metacritic.com (באנגלית)
מרקוס זדר

מרקוס תומאס תיאודור זדר (בגרמנית: Markus Thomas Theodor Söder, נולד ב-5 בינואר 1967) הוא פוליטיקאי גרמני, ראש ממשלת מדינת בוואריה מאז ה-16 במרץ 2018, ויושב ראש המפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה, מאז ה-19 בינואר 2019.
הוא מכהן כחבר בית הנבחרים הבווארי מאז 1994, וכיהן במספר תפקידי שר בממשלת בוואריה בין בשנים 2007 ו-2018.
ריאדה עלא אלח'אמסה

| --- | --- |
 סוגה:  מגזין ספורט
 יוצרים:  ערוץ הספורט
 מנחים:  חכמת גרה
 משתתפים:  רז זהבי, פאדי מוסטפא
 ארץ מקור:  ישראל
 הפקה
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הספורט
 תקופת שידור מקורית:  2009-–הווה
 
ריאדה עלא אלח'אמסה (בערבית: رياضة على الخامسة, ספורט בחמישי) היא מגזין שבועי המסקר את קבוצות הכדורגל מהמגזר הערבי המשודר בערוץ הספורט.
משנות השמונים, שודר בטלוויזיה הישראלית מגזין הספורט בשפה הערבית "השבוע בספורט", תחילה בערוץ 1 ובהמשך בערוץ 33. המגזין המשודר כיום סוקר ענפי ספורט שונים בארץ ובעולם, אולם סיקור הכדורגל הישראלי' ובפרט זה של קבוצות המגזר הערבי כולל בעיקר תקצירי משחקים.
בשנת 2009 עלתה בערוץ הספורט התוכנית ריאדה עלא אלח'אמסה בהנחיית חכמת גרה ולצדו הפרשן סעיד חסאנין. התוכנית שמה דגש על סיקור קבוצות הכדורגל מהמגזר הערבי, ופרט לתקצירי משחקים, מגישה התוכנית פרשנויות מעמיקות מפי כדורגלנים פעילים וכדורגלני עבר ערבים ישראלים, דוגמת עבד טיטי ועבאס סואן, לצד דיווחים חדשותיים מקיפים על קבוצות המגזר, מליגת העל ועד ליגה ג'.
פרט למנחה והפרשנים הערבים מופיע גם רז זהבי המגיש דיווחים ופרשנות בעברית.
התוכנית מלווה בכתוביות בעברית ובערבית לסירוגין.
עורך ראשי של התוכנית: פאדי מוסטפא שהוא גם משתתף בפאנל.
סמי גווארה

| --- | --- |

גווארה, אוקטובר 2019
 לידה:  28 ביולי 1993 (בן 31) יוסטון, טקסס, ארצות הברית
 שם במה:  סמי גווארה
 כינוי:  Spanish God
 משקל:  84 ק"ג
 גובה:  1.78 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  6 בינואר 2013 – הווה (12 שנים)
 מאמנים:  Reality of Wrestling
 ליגות:  AEW
 מידע אישי
 בן או בת זוג:  טיינרה מלו דה קרבאליו (8 באוגוסט 2022–?)   טיינרה מלו דה קרבאליו (2021–8 באוגוסט 2022) 
 
סמי גווארה (באנגלית: Sammy Guevara; נולד ב-28 ביולי 1993) הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW). בנוסף, הוא הופיע בארגוני היאבקות אחרים כמו DDT Pro Wrestling ו-Lucha Libre AAA Worldwide‏ (AAA),‏ Major League Wrestling‏ (MLW),‏ Evolve Wrestling,‏ Lucha Underground ו-Pro Wrestling Guerrilla‏ (PWG).
קריירת היאבקות מקצועית > ארגונים עצמאיים (2013–2019)

גווארה ערך את קרב היחידים הראשון שלו בקריירה ב-25 בינואר 2013 עבור הארגון National Wrestling Alliance, שבו הפסיד לאריק שאדוס. את הופעת הבכורה שלו בארגון Pro Wrestling Guerrilla ערך במסגרת טורניר "הקרב של לוס אנג'לס" 2017, שבו ניצח בסיבוב הראשון את ג'ואי ג'נלה, אך הודח בשלב רבע הגמר על ידי ג'ף קוב. באירוע Bask In His Glory, שנערך ב-25 במאי 2018, גווארה איתגר את אלוף העולם של PWG, וולטר לקרב על התואר במסגרת הקרב המרכזי של האירוע, אך הוא כשל בניסיונו לרשום הישג זה. באירוע "הראמבל של פקיסטן", שנערך ב-28 באפריל 2019, גווארה ניצח את ראג'ה נאוויד וזכה באליפות האולטימטיבית של PWFP.
קריירת היאבקות מקצועית > Major League Wrestling‏ (2017–2019)

ב-7 בדצמבר 2017, גווארה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLW כשניצח את ג'ייסון קייד במסגרת האירוע Never Say Never. באירוע Zero Hour, שנערך ב-11 בנובמבר 2018, גווארה ניצח את דארבי אלין.
קריירת היאבקות מקצועית > Lucha Libre AAA World Wide‏ (2018–היום)

גווארה ערך את קרב הבכורה שלו ב-AAA ב-3 ביוני 2018 כשהתחרה בקרב משושה נגד ארו סטאר, דראגו, אוסטרליין סואיסייד, דארבי אלין וגולדן מג'יק על אליפות העולם במשקל קל של AAA, שבסופו ארו סטאר ניצח. גווארה זכה בסופו של דבר בתואר זה באירוע טריפלמאניה 26, שנערך ב-25 באוגוסט, לאחר שניצח את האלוף לשעבר אוסטרליין סואיסייד בנוסף למשתתפים האחרים בקרב: ACH ושיין סטריקלנד. ב-16 בפברואר 2019, הוא איבד את התואר, כשהפסיד ללארדו קיד.
באירוע טריפלמאניה 27, שנערך ב-3 באוגוסט 2019, גווארה הצטוות לשורות המתאבקת סקרלט בורדו כשהשניים השתתפו בקרב זוגות מרובע על אליפות הזוגות המעורבת העולמית של AAA, אך הם כשלו בניסיונם לזכות בתואר זה.
קריירת היאבקות מקצועית > הופעה בישראל (2019)

ב-15 בדצמבר 2019, גווארה התאבק נגד יובל גולדשמיט כחלק מהמופע "היאבקות בסינמה סיטי" של הארגון IPWA. בקרב זה, גווארה ניצח.
חיים אישיים

גווארה היה במערכת יחסים במשך שמונה שנים עם פמלה ניזיו. באוגוסט 2021, הוא הציע לה נישואין בזירה במהלך אחד ממופעי AEW; לעומת זאת, הזוג נפרד בחודש אוקטובר של אותה השנה.
בסמוך לפרידה ולביטול החתונה, בשלהי שנת 2021 נודע שגווארה נמצא במערכת יחסים עם המתאבקת טיינרה מלו, הידועה יותר בשם הבמה שלה, טיי קונטי. ביוני 2022, השניים התארסו.