stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאוגרפיה של תוניסיה

| --- | --- |
 (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכון+(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכון+
 יבשת:  אפריקה 
 קואורדינטות:  34°N 10°E﻿ / ﻿34°N 10°E﻿ / 34; 10
 שטח
 דירוג שטח:  94
 שטח:  163,610 קמ"ר
   אדמה:  155,360 קמ"ר (94.96%)
   מים:  8,250 קמ"ר (5.04%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  17 מטר מתחת לפני הים  (שט אל ג'רש)
 גובה ממוצע:  246 מטר
 הנקודה הגבוהה:  1,544 מטר (ג'בל א-שנבי)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  1,148 ק"מ
 אורך הגבולות:  1,495 ק"מ
 מדינות גובלות:  לוב, אלג'יריה 
 
תוניסיה היא מדינה בצפון אפריקה, הגובלת בים התיכון, גבול במערב עם אלג'יריה (965 קילומטר) וגבול דרום-מזרחי עם לוב (459 קילומטר) היכן שרוחב הקרקע הולך ומצטמצם לדרום מערב לכיוון הסהרה. למדינה יש חופים מצפון, מזרח ומכלול ממזרח לצפון, כולל מפרץ גאבס המעוקל, בחלקו המערבי של מפרץ סידרה. רוב המפרצים הגדולים בתוניסיה מתלכדים עם החופים המרכזיים בלוב, לרבות העיר סירת, שעל שמה קרוי אחד המפרצים. הקואורדינטות גאוגרפיות של המדינה הן 34°00′N 9°00′E﻿ / ﻿34.00°N 9.00°E﻿ / 34.00; 9.00. שטחה של תוניסיה הוא 163,610 קילומטר רבוע, ו-8,250 קילומטר רבוע מתוכם מכילים מים גרידא. הנהרות העיקריים זורמים בצפון המדינה, מיעוטם מצפון-מזרח אלג'יריה וזורמים דרך המישור הצפוני של המדינה, שבו כמות הגשמים מאפשרת את קיומם של מיני צמחים מגוונים ואת השקיתם.
כללי

שטח כללי - 163,610 קילומטרים מרובעים
אדמה - 155,360 קילומטרים מרובעים
שטח המים - 8,250 קילומטרים מרובעים
רמות קיצוניות:
נקודת שפל - שט אל ג'רש שגובהו 17 מטרים מתחת לפני הים
נקודת גובה - ג'בל א-שנבי שגובהו 1,544 מטרים
גבולות

כללי - 1,424 קילומטרים
עם אלג'יריה 965 קילומטרים
עם לוב 459 קילומטרים
קו החוף: 1,148 קילומטרים
טריטוריית הים: 12 מילים ימיים
אוצרות טבע

אוצרות הטבע כוללים נפט, פוספט, ברזל, ובעיקר אבץ ומלח. 19% מהקרקע ראוי לעיבוד.
שימושי האדמה

שטח הראוי לעיבוד - 19%
שטחי יבול תמידיים - 13%
שדות מרעה - 20%
יערות - 4%
שטחים אחרים - 44%
אדמת שלחין (אדמה מושקית): 3,850 קילומטרים מרובעים
חלוקה גאוגרפית

בצפון המדינה נמצאת רצועת החוף שרוחבה 100 ק"מ.
מעט דרומית מהחוף, מתנשאים ההרים של תוניסיה, שמדרונותיהם מכוסים עשבים ובשיחים. הרי האטלס, המשתרעים החל ממרוקו במערב לאורך של כ־2,400 ק"מ, מסתיימים בתוניסיה ותופסים שטח נרחב בצפונהּ, בכיוון דרום-מערב לצפון-מזרח. החלק התוניסאי של הרי האטלס הוא החלק המבותר ביותר בשרשרת הרים זו, והוא מורכב משני רכסים מרכזיים: הרי קרומירי בצפון, והרי "עמוד השדרה" בדרום. ביניהם מפריד נהר מג'רדה, אשר במתווה שהוא יוצר היה מאז ומתמיד האזור הפורה ביותר בתוניסיה. אזור חקלאי בולט אחר הוא מישור החוף המזרחי, בו גדלים בעיקר תבואה וזיתים.
האקלים בצפון המדינה הוא ים תיכוני. מזג האוויר כאן הוא מתון, החורפים לחים וקרירים, והקיצים יבשים חמים. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא מתחת ל-500 מילימטרים.
דרומית להרי האטלס, ולקראת מרכז תוניסיה משתרעת רמה המהווה את רוב מרכז הארץ, וגובהה כ־500 מטרים מעל גובה פני הים. המרכז הוא שטח מישורי, חם ויבש, שבקצהו הדרומי שקע ביצתי המתמזג אל חלקה המדברי של תוניס.
המדבר הוא האזור הדרומי ביותר בתוניס, והוא חלקו הצפוני של מדבר סהרה. האקלים השולט באזור זה הוא אקלים מדברי, ומזג האוויר בו שחון ויבש. אזור המדבר מהווה כשליש משטחה הכולל של תוניסיה, וכמות המשקעים השנתית הממוצעת בו היא 100 מילימטרים.
ראו גם

מחוזות תוניסיה
תצלום לוויין של תוניסיה
Apple II

Apple II
Apple II (נכתב לעיתים ][ Apple או // Apple) הוא המחשב האישי הפופולרי הראשון שיצרה חברת אפל מחשבים. הוא נחשב למחשב האישי הראשון בעולם שיוצר בייצור המוני. הוא יוצר על ידי סטיב ווזניאק. המחשב הוא שדרוג ישיר של Apple I, שיוצר בייצור מוגבל עבור חובבי אלקטרוניקה. Apple I היה בעל מספר תכונות חלוציות שפותחו ב-Apple II והן אלו שעשו אותו להצלחה מסחרית.
Apple II הוא המחשב האישי הפופולרי הראשון שיצרה חברת אפל
Apple II הוכרז ב-West Coast Computer Fair באפריל 1977 והיה לאחד המחשבים המוקדמים והמצליחים ביותר. השיפור העיקרי בדגם זה היה ממשק טלוויזיה מעודכן, שכלל את התצוגה בזיכרון ואיפשר לא רק תצוגה של מלל פשוט אלא גם גרפיקה ומאוחר יותר צבע. סטיב ג'ובס דחף לעיצוב המארז והמקלדת, על בסיס הרעיון שהמחשב צריך להיות שלם ומוכן להפעלה ישר מתוך הקופסה – רעיון שהיה זר וחדש לחלוטין לעולם המחשבים של התקופה.
בסוף שנות השבעים ובתחילת שנות השמונים נמכרו תואמי אפל לא פחות משנמכרו מחשבי אפל מקוריים. אפל תבעה את היצרנים של תואמי אפל והוציאה רבים מהם מהשוק. עקב היעלמותם של מספר יצרנים גדולים, עלה מחיר המחשבים ובעקבות זאת הפכו תואמי IBM שהיו זולים ממחשבי אפל מקוריים לסטנדרט החדש של השוק.
ההצלחה של Apple II סייעה ביד אפל להגיע להנפקה לציבור בשנת 1980, והפכה את מנהלי החברה ורבים מעובדיה הראשונים לעשירים.
בשנות השמונים והתשעים היווה המחשב את הסטנדרט לבתי הספר האמריקאיים, וניתן למצוא אותו אף היום במספר מצומצם של כיתות. בנוסף שימש המחשב אנשי עסקים ומשפחות לאחר פרסום גרסה של הגיליון האלקטרוני, VisiCalc, שתמך תחילה רק במחשבי Apple II.
פרטים טכניים

המחשב התבסס על מעבד 8 ביט מסוג MOS6502 בתדר 1 MHz. לדגמים השונים היה גודל זיכרון משתנה, כאשר במקסימום המחשב הגיע ל-48K. המחשב הגיע עם שפת התכנות BASIC צרובה בתוך ה-ROM שלו. ניתן היה לחבר לו כונני דיסקטים בגודל ¼5 אינץ' בקיבולת של 160K. ניתן היה לעשות שימוש בשני צדי הדיסקט על ידי הפיכתו. על מנת להשתמש בדיסקט היה צורך להעלות ממנו מערכת הפעלה. מערכת ההפעלה הייתה בסיסית ביותר ואיפשרה רק להסתכל בתוכן של דיסקט ולהריץ ממנו תוכניות. על מנת להעתיק קבצים היה צורך להעלות תוכנית חיצונית. מערכת ההפעלה המתקדמת ביותר הייתה Dos 3.3.
סדרת מחשבי Apple II

בנוסף למחשב Apple II שתואר לעיל, השם Apple II מתייחס לסדרה של דגמי מחשבים אשר נוצרו ושווקו בעקבותיו והיו מבוססים על ארכיטקטורת חומרה דומה. עם הבולטים שבהם נמנים Apple IIe הפופולרי, Apple IIc הקומפקטי ו-Apple IIGS שהצטיין ביכולותיו בתחום הגרפיקה והצליל.
הדגם המקורי, Apple II,  שודרג עם מספר שינויים קטן יחסית והושק בשנות ה-90 של המאה ה-20. עד שנת 1993, שבה הפסיקו לייצר את המחשב, יוצרו 5–6 מיליון יחידות (כולל כ-1.25 מיליון יחידות של דגם Apple IIgs).
ראו גם

קומודור 64
IBM PC
מיקרו-מחשב
הערות שוליים

↑  1969-1977, Apple II History (באנגלית)
↑  4-The Apple II, cont., Apple II History (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294021005171  GND: 4120909-6  LCCN: sh85006128
שירים שהוקלטו על ידי נועה קירל

קירל, 2023
נועה קירל, שנולדה וגדלה ברעננה, ישראל, החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנת 2015. הפריצה שלה בשוק המוזיקלי הישראלי הייתה ייחודית, לאור גילה הצעיר. היא זכתה לחשיפה מוקדמת בגלל תוכנית הריאליטי "פושרז", שם אביה תמך בקריירה המוזיקלית שלה. בשנים 2015–2016 הוציאה קירל שורה של שירים מצליחים כמו "יש בי אהבה", "חצי משוגע" ו"תן לי סימן", שזכו לפופולריות ביוטיוב וברדיו. ב-2016 זכתה בפרס "זמרת השנה" בטקס נבחרי הילדים. התהילה של קירל צמחה עם קליפים שנויים במחלוקת, כמו "קילר", שעוררו מחלוקת בשל גילה הצעיר.
הקריירה שלה התפתחה עוד בשנת 2017 עם שירים כמו "לרקו'", "כמעט מפורסמת" ו-"Wow". היא גם ייצגה את ישראל בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה. בשנת 2018 השתתפה כשופטת ב-"גוט טאלנט ישראל", והוציאה עוד סינגלים מצליחים כמו "בא לי אותך" ו-"Drum".
שנת 2020 סימנה הישגים משמעותיים עבור קירל. היא התגייסה לצה"ל כחיילת הראשונה במסלול טאלנט, הופיעה אל מול חיילים עם להקתה, ובהמשך הוציאה את השיר "אם אתה גבר". היא זכתה להכרה בינלאומית, חתמה על חוזה הקלטות עם חברת אטלנטיק רקורדס והוציאה את הסינגל "Please Don't Suck". בשנת 2021, היא המשיכה והוציאה סינגלים שונים, כולל "יהלומים – Bling Bling" והמנון הגאווה "טרילילי טרללה".
בשנת 2023, הדומיננטיות של קירל הלכה וגברה כשייצגה את ישראל באירוויזיון 2023 עם השיר "Unicorn", והגיעה אל המקום השלישי. היא גם הוציאה שירים כמו "Dale Promo" ו-"Deja Vu".
מתחילת הקריירה שלה, הקליטה קירל מעל ל-110 שירים.
שירים

| --- | --- |
: מציין גרסאות כיסוי שקירל ביצעה
: מציין שיר שקירל הייתה שותפה בכתיבתו.
שירים

| "שקופה" | נועה קירל וריף נאמן | בן יהודאי וערן קאשי | בן יהודאי וערן קאשי | – | כפולה | 2018 |  |
| "שתיים זה הרבה יותר" | נועה קירל ודין הפנר | נעה לזר וקייסי קארין כהן | נעה לזר וקייסי קארין כהן | – | כפולה | 2018 |  |
| "תן לי סימן" | נועה קירל | דולב רם ופן חזות | דולב רם ופן חזות | דולי ופן | – | 2016 |  |
| "תנו לגדול בשקט" (גרסת כיסוי לשלומי שבת) | נועה קירל, עמיר בניון, נסרין קדרי ושלומי שבת | יענקל'ה רוטבליט | שלומי שבת | גיא דאן | – | 2020 |  |
| "תנשום" | משתתפי הפסטיגל | דורון מדלי, משה פרץ ועידן רייכל | דורון מדלי, משה פרץ ועידן רייכל | טל פורר | #freestyle פסטיגל | 2018 |  |
ראו גם

דיסקוגרפיה של נועה קירל
ביאורים

↑  Kaliii השתתפה בכתיבת הגרסה המשותפת שלה לשיר "Bad Little Thing" עם קירל בלבד.
↑  קייקוב הפיק את הקרסה האקוסטית של "Bad Little Thing"
↑  עדן מאירי מופיע בגרסה של "יש בי אהבה" שהופיעה באלבום "פסטיגל Freestyle".
↑  טל פורר הפיק את הגרסה של "יש בי אהבה" שהופיעה באלבום "פסטיגל Freestyle".
טוטוספורט

| --- | --- |


 תדירות:  עיתון יומי
 סוגה:  ספורט
 פורמט:  טבלואיד 
 מייסד:  רנאטו קסלבורה 
 בעלים:  Nuova Editoriale Sportiva
 תאריכי הופעה:  1945–הווה (כ־80 שנה)
 שפה:  איטלקית
 מערכת:  טורינו, איטליה
 תפוצה:  115,533 עותקים
 מדינה:  איטליה
 www.tuttosport.com
 
טוטוספורט (באיטלקית: Tuttosport) הוא עיתון ספורט איטלקי שנוסד ב-30 ביולי 1945. העיתון נוסד על ידי רנאטו קסלבורה כדו-שבועון.
היסטוריה

ב-1946 החל לצאת שלוש פעמים בשבוע, ומ-12 במרץ 1951 הוא מפורסם במהדורה יומית. לעיתון ארבע מהדורות ראשיות, לערים טורינו, מילאנו, רומא וג'נובה ולכל מהדורה בין 28 ל-32 עמודים.
בשנת 2008 עמדה תפוצת העיתון על 115,533 עותקים.
בשנת 2003 החל העיתון לחלק את "פרס נער הזהב (Golden Boy)", לכדורגלן הצעיר (מתחת לגיל 21) הטוב ביותר שמשחק באירופה. בשנת 2020 החל העיתון לחלק גם את פרס "כדורגלן הזהב (Golden Player Man Award)" ושנה לאחר מכן את פרס "כדורגלנית הזהב (Golden Player Woman Award)" לכדורגלן והכדורגלנית הטובים ביותר שמשחקים באירופה. בשנת 2022 החל העיתון לחלק גם את "פרס נערת הזהב (Golden Girl)", לכדורגלנית הצעירה (מתחת לגיל 21) הטובה ביותר שמשחקת באירופה.
פרסים לכדורגלנים > פרס "נער הזהב"

פרס "נער הזהב" מוענק לכדורגלן המבטיח ביותר שגילו נמוך מ-21 ומשחק באירופה. להלן טבלת זוכי הפרס:
פרסים לכדורגלנים > פרס "כדורגלן הזהב"

פרס "כדורגלן הזהב" מוענק לכדורגלן הטוב ביותר שגילו מעל 21 ומשחק באירופה. הפרס הוענק לראשונה ב-2020 והזוכה הראשון היה רוברט לבנדובסקי. להלן טבלת זוכי הפרס:
| שנה | שחקן | מדינה | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | רוברט לבנדובסקי | פולין פולין | באיירן מינכן |
| 2021 | רוברט לבנדובסקי | פולין פולין | באיירן מינכן |
| 2022 | קארים בנזמה | צרפת צרפת | ריאל מדריד |
פרסים לכדורגלנים > פרס "כדורגלנית הזהב"

פרס "כדורגלנית הזהב" מוענק לכדורגלנית הטובה ביותר שמשחקת באירופה. הפרס הוענק לראשונה ב-2021 והזוכה הראשונה הייתה ליקה מרטנס. להלן טבלת זוכות הפרס:
| שנה | שחקנית | מדינה | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | ליקה מרטנס | הולנד הולנד | ברצלונה |
| 2022 | אלכסיה פוטיאס | ספרד ספרד | ברצלונה |
פרסים לכדורגלנים > פרס "נערת הזהב"

פרס "נערת הזהב" מוענק לכדורגלנית המבטיחה ביותר שגילה נמוך מ-21 ומשחקת באירופה. הפרס הוענק לראשונה ב-2022 והזוכה הראשונה הייתה ג'ול בראנד. להלן טבלת זוכות הפרס:
| שנה | שחקנית | מדינה | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | ג'ול בראנד | גרמניה גרמניה | וולפסבורג |
קיטליץ טרייבן

| --- | --- |

ידוע על תמונות שצולמו על ידי ביקורת של קצינים שהתבצעה במחנה, אך הן לא פורסמו
 מידע כללי
 סוג:  מחנה עבודה
 מדינה:  גרמניה
 מחוז:  שלזיה תחתית
 תאריכים
 תאריך הקמה:  תחילת 1944
 תאריך סגירה:  פברואר 1945
 תאריך שחרור:  10 בפברואר 1945
 אוכלוסייה
 מפקדי המחנה:  מפקד ראשון לא ידוע, מפקד שני: אוטו ויינגרטן
 צבא משחרר:  הצבא האדום
 מספר אסירים בשיא:  1,800
 השתייכות האסירים:  יהודים
 נתונים
 קואורדינטות:  51°23′04″N 15°36′09″E﻿ / ﻿51.38442°N 15.60238°E﻿ / 51.38442; 15.60238
  (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקיטליץ טרייבן(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקיטליץ טרייבן(למפת פרובינציית שלזיה תחתית רגילה) ורוצלב ולבז'יך לגניצה ילניה גורה לובוש פולין גדול אופולה צ'כיה ג ר מ נ י ה קיטליץ טרייבן(למפת פרובינציית שלזיה תחתית מוגדלת) ורוצלב ולבז'יך לגניצה ילניה גורה לובוש פולין גדול אופולה צ'כיה ג ר מ נ י ה קיטליץ טרייבן
 
מחנה קיטליץ טרייבן (או קיטליס טרייבן; גרמנית: Kittlitztreben) היה מחנה עבודה שהקימו הנאצים בשלזיה תחתית (כיום בשטח פולין). המחנה היה ממוקם בסמוך לכפר קיטליץ טרייבן (בגרמנית: Kittlitztreben בפולנית: Trzebień) ובסמוך לכפר Kretschamberg שבסמוך אליו הייתה תחנת הרכבת (שאינה קיימת עוד), בה ירדו האסירים שנשלחו למחנה. המחנה היה פעיל בין השנים 1944–1945, והקיבולת שלו הייתה 1,800 אסירים. סך הכל נכלאו במחנה כ-2,000 אסירים.
בפי ניצולי המחנה נקרא המחנה בשם הגרמני שלו (קיטליץ טרייבן).
הקמת המחנה ואכלוסו

המחנה הוקם כמחנה משנה של גרוס-רוזן, ובנייתו החלה בסוף פברואר 1944 – תחילת מרץ 1944 על ידי שבויים סובייטיים (שנלקחו משם לאחר מכן), ואסירים יהודים. בסביבת הכפר קיטליץ טרייבן היה בסיס תחמושת של חיל האוויר הגרמני (ML, "מונה לאגר"), ומחנה העבודה יועד, בין השאר, לספק לו כוח אדם לעבודות שונות.
ראשוני האסירים שאוכלסו במחנה היו אסירים ששהו כבר זמן מה במחנות אחרים (חלקם בעלי וותק של מספר שנים). פירוט המשלוחים הידועים הוא:
טרנספורט ראשון של כ-200 אסירים ממחנה Sagen, יהודים פולנים, הגיע בין סוף פברואר 1944 לבין 13 במרץ 1944.
טרנספורט של כ-30 אסירים יהודים ממחנה ויזאו (Wiesau), שסייעו בהקמת המחנה, הגיעו בסוף 1944- תחילת 1945
בנוסף, במהלך חודש מרץ 1944 הובאו:
כ-180 אסירים ממחנה גרינברג (Grünberg) (ייתכן והמשלוח היה באפריל)
כ-200 אסירים ממחנה גרליץ (Görlitz) שחוסל
כ-100 אסירים ממחנה גרוס פוגל (Gross Pogel), או 200 אסירים
כ-100 אסירים ממחנה פריוולדאו (Freiwaldau) שחוסל אף הוא.
ובהמשך:
טרנספורט נוסף שגודלו מוערך בין 500 ל-1000 מיהודי הונגריה וצפון טרנסילבניה הגיע למחנה ב-28 במאי 1944 – חג השבועות. טרנספורט זה יצא מאושוויץ והוא כלל יהודים ששהו באושוויץ פרק זמן קצר (חלקם ימים בודדים, וחלקם מעט יותר), כחלק מהחיסול המואץ של יהדות הונגריה.
כ-50 אסירים שהתנדבו ממחנה בנזלאו, הובאו סביב מאי 1944
הטרנספורט הידוע האחרון הובא למחנה ב-15 באוגוסט 1944, והכיל כ-200 אסירים יהודים שהובאו ממחנה פנפטיכן (Fuenfteichen), שגם הוא תת-מחנה של מחנה גרוס רוזן.
ידוע על משלוח אחד שיצא מקיטליץ טרייבן: ב-6-7/1944 נלקחו כמעט כל עובדי המתכת, כ-50 איש, ונשלחו לתת מחנה אחר של גרוס רוזן, בנזלאו (Bunzlau), מטעמי חיסכון וסדר, אסירים אלו הופשטו מבגדיהם (שהיו שייכים למחנה) לפני שילוחם. כמו כן, ידוע על סלקציה או שתיים של אסירים חולים וחלשים שהועברו למחנות אחרים (בנוסף לסלקציות שנערכו בצריף החולים), ככל הנראה להשמדה באושוויץ, מטעמי חיסכון, הבגדים הוסרו מהמתים ומהאסירים שנשלחו מהמחנה.
את המחנה אכלסו גברים יהודים, בעיקר מפולין והונגריה (אך גם יהודים מהולנד גרמניה, אוסטריה ובלגיה), ומלבד סגל המחנה לא היו בו זרים אחרים (כגון שבויי מלחמה בני לאומים שונים). חלק מהאסירים הגיעו למחנה עם בני משפחה נוספים. גילאי האסירים נעו בין 14.5 (ואולי אף פחות מכך, הגיל הגבולי בסלקציות נע בין 14 ל־16), ועד גילאים מבוגרים יותר (ידוע על אסיר בן 50). עם זאת, היו גם מספר ילדים צעירים יותר, כבני 9, שהיו תחת חסותו של אחד הקאפו.
חלק מיהודי הונגריה סבלו מקשיי תקשורת, היות שחלקם לא דיברו יידיש. הפקודות מגרמנית תורגמו על ידי אסיר ששימש כמתורגמן (נועד בעיקר עבור יהודים אלה – מכיוון שלא ידעו יידיש, התקשו גם עם השפה הגרמנית).
מבני המחנה

המחנה, שהוקם בשטח מיוער, הכיל כ-8 צריפי מגורים עבור האסירים. במחנה היה מטבח, צריף מרפאה (Revier), וצריף מחלימים (Schonvng), עבור המחלימים, בשגרה, צריף החולים היה בעל תפוסה של 80 מיטות, ובנוסף שירותים ומקלחת. במחנה לא היה קרמטוריום, והמתים ואסירים חולים מדי פונו למחנה גרוס רוזן או אושוויץ. בכל צריף שוכנו בין 120 ל-200 אסירים, והשינה הייתה בדרגשים ב-3 קומות.
המחנה היה מוקף גדר תיל רגילה ואחריה גדר תיל חשמלית.
התנאים במחנה

במחנה היו תנאי תברואה קשים, במיוחד בתקופה הראשונה להקמתו (כגון מחסור חמור במים), מה שהוביל לתמותה גבוהה. בצריפים היו תנורי חימום (אולי הם נועדו להרוג את הכינים), אך הם לא היו פעילים בצורה קבועה. ככל הנראה, המחנה עבר מספר פעמים ביקורת של "שירות העבודה", מה ששיפר מעט את תנאי החיים של האסירים. פעם בשבוע זכו האסירים למקלחת קצרה, לעיתים חמה.
תזונת האסירים כללה תחליף קפה (מעולש או משעורה) לארוחת בוקר. ובשאר הארוחות פרוסות דקות, מעט מרגרינה (10-20 גרם) ומרק דליל (רק האחרונים בחלוקת המרק זכו לחתיכת ירק במים).
על עבודה טובה שצוינה על ידי המייסטר, קיבלו האסירים מנת מזון נוספת (לקבוצת אסירים) ו"פרמייה" שאיפשרה להם לרכוש סיגריות בשווי של בין 50 פפינג ל-3 מארק או מעט מזון. הסיגריות היוו בסיס לסחר חליפין, כאשר הסיגריות הוחלפו עם האסירים המעשנים תמורת מנת המזון שלהם (מה שקירב את מותם מרעב) או עם שומרי המחנה (כאמור, השמירה במחנה נערכה על ידי אנשי לופטוופה מבוגרים, שהיו בדרך כלל פחות אכזריים מאנשי האס אס). דרך נוספת להשגת מזון הייתה הברחתו מהמטבח (או מצריף הקילוף, בו קילפו את הירקות) על ידי העובדים שזכו לעבוד שם (בעיקר הצעירים). לעיתים, הצליחו האסירים ללקט פטריות או פירות יער כאשר עבדו מחוץ למחנה, למרות שהדבר היה אסור. היו זוג חיילים שהטמינו עבור האסירים לחם ועיתון. והיה שומר בעבודה שחילק כל יום את ארוחת הצהריים שלו לאסיר אחר בקבוצה. אסיר אחר קיבל כל בוקר חתיכת לחם שהונחה במקום העבודה על ידי תושב מהבית הסמוך. לאסיר נוסף הושארו שיריים של אוכל על ידי מנהל העבודה. במספר מקרים, הצליחו אסירי המחנה לקיים סחר חליפין עם פולנים מהסביבה.
לכבוד החג המולד קיבלו האסירים תוספת של מעט מרק ונקניק, ונערכה הופעה שכללה שירים ואיורים.
חלק מהאסירים החדשים – במיוחד המשולחים מהונגריה, שהגיעו למחנה כמעט היישר מהגטאות – התקשו להסתגל לתנאי העבודה הקשים, והתמותה שלהם הייתה גבוהה יותר מאשר אצל העובדים הוותיקים יותר.
הלבוש כלל שכבת בגדים אחת – מפוספסת, עם מספר תפור על המכנסיים והחולצה (לקאפו היה גם כיתוב "קאפו" על הבגד), כובע, וקבקבי עץ, ובנוסף שמיכה ללילה. כדי להקל על הקור, ריפדו האסירים את הבגדים בשכבת שקי מלט (לעיתים נענשו האסירים שנתפסו עם שק המלט). בשערם של האסירים גולח פס ברוחב של כ-2.5 ס"מ ללא שיער, כדי להקל על זיהויים במידה ויברחו, פס זה כונה, בין השאר, רחוב הכינים (לוזה שטראסה - Läusestraße).
בשלב מסוים, עקב הפסקת המשלוחים של עובדים חולים למחנות אחרים, הצטברו בצריף ההבראה חולים רבים, ששוכנו שם תקופה ארוכה, בתנאים קשים.
האסירים שהגיעו ממחנות העבודה ה"אזרחיים" כדוגמת גרינברג, הופשטו מבגדיהם לפני הכניסה למחנה, כדי למנוע הברחת חפצים פנימה, ולאחר מכן קיבלו את בגדי האסירים. עם זאת, היו אסירים שהצליחו להטמין מעט חפצים בקרקע, ולאסוף אותם בהמשך. בדרך זו הוברחו זוג תפילין למחנה (האסירים שהגיעו מאושוויץ, כבר הגיעו לבושים במדי האסיר מאושוויץ, שם גם קיבלו את המספר).
סדר היום במחנה

שעות השינה היו מועטות, השכמה התבצעה ב-3 לפנות בוקר והאסירים נדרשו למתוח את השמיכה על גבי המיטה ולדאוג לניקיון הבלוק, ובשעה 5 מסדר בוקר בחלוקה לבלוקים. לאחר המסדר התבצעה חלוקה לפי קבוצות העבודה, ולאחר מכן כל קבוצה יצאה עם הקאפו שלה. כאשר לפני היציאה לעבודה חולקה ארוחת הבוקר הדלה שהתבססה על תחליף קפה. ארוחת הצהריים הייתה באתר העבודה. לאחר 9–12 שעות עבודה חזרו האסירים למחנה למנוחה ומסדר ערב. במסדר הוקראה מצבת כוח האדם (כמה מתו ביום שחלף, וכמה חיים), ונבדקה כמות האסירים כדי לוודא שלא היו בריחות. במקרה והתגלה חוסר התאמה במספר האסירים, הושארו האסירים על מגרש המסדרים – מבלי לנוע, גם בגשם ובקור, עד למציאת האסיר החסר, כך שמשך המפקד נע בין 10 דקות, ובין שעתיים. במסדר נכח מפקד המחנה וזקן האסירים, והוא קיבל את הדיווחים מנציג האסירים, ממנהלי הבלוקים, וממפקדי הבלוקים. גם במרפאה נערך מסדר לספירת האסירים החולים, אך הוא נערך על ידי הושטת היד מהמיטה.
ביום ראשון העבודה הייתה עד השעה שתיים בצהריים, והמשך היום יועד לגילוח וסידורים, אך גם לתיזוז של האסירים. בנוסף, קיבלו האסירים בימי ראשון מעין פודינג לבן עם אטריות לארוחת הבוקר, מנה של תפו"א ובשר בצהריים. בימי ראשון נערכו משחקי כדורגל בין קבוצות אסירים, כאשר סגל המחנה צופה במשחק. המנצחים זכו לעיתים לתוספת מזון
עבודות הכפייה

אסירי המחנה הועסקו בעבודות כפייה. בתחילה, האסירים הועבדו בהקמת והרחבת המחנה, ולאחר מכן הם הועבדו בבינוי של פרויקטי ענק עבור חיל האוויר הגרמני, סביב יערות המחנה. האסירים ביראו את היער (חטיבת עצים שנשרפו כתוצאה מהפצצות של בעלות הברית), העמיסו שקי מלט, סללו מסילות ברזל וכבישים, בנו מחסני תחמושת, בונקרים מוסווים, ומבני מגורים עבור חיל האוויר. הם עבדו ב"טרנספורט קומנדו": העמיסו את העצים הכרותים על עגלות, ושינעו וערמו ארזי תחמושת בבונקרים שהם בנו. רשומות מ-ITS (International Tracing Service), מראות כי האסירים הועסקו גם בבניית חלקי מטוסים, וכן עולה גם מעדויות. ידוע על 18 חברות שהעסיקו את האסירים.
ייתכן והבונקרים המסווים נועדו לצורך אחסון של טילי V-2, כאשר פריקת הרכבות המכילות את הטילים, ושאר העבודות הקשורות לטילים בוצעו על ידי חיילים גרמנים. פריקה והעמסה של פצצות רגילות מהרכבת התבצעה על ידי האסירים. בחלק מהעבודות קיבלו האסירים מכסה ("נורמה" בגרמנית) אותה היו צריכים להשלים, במידה והמכסה הושלמה לפני תום שעות העבודה, זכו אסירי הקבוצה לנוח עד לסיום יום העבודה.
האסירים צעדו כשעה ברגל, לכל כיוון, מהמחנה אל אתרי העבודה (יש מספר מועט של עדויות שמתייחסות לנסיעה במשאיות למקום העבודה). בנוסף לקאפו שהשגיחו על האסירים בזמן העבודה, היו מנהלי עבודה גרמנים מבוגרים. המוזלמנים הועסקו בעבודות קלות יותר תחת "קומנדו 50", בניסיון לנצל אותם גם כשהם באפיסת כוחות.
קבוצה קטנה של אסירים עבדה בהקמת האנגר למפעל לחלקי מטוסים שהיה שייך למחנה Langenbielau, מפאת המרחק, אסירים אלו הוסעו לעבודה. במפעל זה הם פגשו אסירי מלחמה סובייטים, וכן אסירים ממחנות אחרים, כדוגמת בונזלאו ופנפטיכן.
בריחות של אסירים, ענישה ומשפט

המחנה שכן באזור מיוער, בין כפרים גרמנים, כך שתנאי הבריחה היו קשים. אסירים בודדים ניסו לברוח מהמחנה. אחד מהם נתפס, לראשו נחבש כובע שונה והבגד שלו סומן בצבע אדום, שסימן אותו כאסיר שברח – ולאחר מכן הוא הוצא להורג בקיטליץ טרייבן. ואילו אחר הובל למחנה גרוס-רוזן, יחד עם קבוצת אסירים מהמחנה, כדי שיצפו בהוצאתו להורג. אסיר אחר שנתפס סומן גם בשלט בגרמנית "אני כבר כאן בחזרה". בזמן בין גילוי הבריחה, ועד למציאת האסירים הבורחים, הועמדו אסירי המחנה במסדר בגשם ובשלג למשך כיממה. אסיר אחד הצליח להימלט מבלי להיתפס, והוא שרד את המלחמה.
הענישה הנפוצה על עבירות כמו זוטרות הייתה מלקות (למשל, במקרה בו נמצא לכלוך בצריף, נענש אחראי הניקיון ב-25 מלקות), מתן המלקות נעשה לעיתים תוך כדי הנחת האסיר על ספסל, על גנבה העונש היה יכול להיות עונש מוות לעיתים בתלייה. ענישה נפוצה נוספת הייתה תיזוז של האסירים, "התעמלות", כגון הרצת האסירים סביב מגרש המסדרים והכאתם תוך כדי הריצה, או חבישת הכובע והסרתו לפי פקודה.
ידועים מספר מקרים בהם סגל המחנה "עבר על החוק" ונענש עקב פגיעתו באסירים: כגון מקרה בו אסיר הוכה על לא עוול בכפו על ידי המייסטר, לאחריו נערך משפט והמייסטר הוענש. ידוע גם על ביקורת שנערכה על ידי קבוצת קצינים זמן קצר לפני פינוי המחנה, עקב התנאים הקשים במחנה, לאחריה היה שיפור קל בתנאי האסירים. אסירים צעירים מדי לא שובצו לעבודות הקשות ביותר.
קיום מצוות

באחד מצריפי המחנה היו זוג תפילין מוברחות, שהיו בשימוש של יושבי הצריף, ובאחד הצריפים היה סידור. כמו כן, ידוע על מנייני תפילה שהתארגנו בחגי תשרי, כולל מניין עם טלית בערב יום הכיפורים שנתפס על ידי זקן האסירים, ללא ענישה. חלק מהאסירים הצליח לצום במהלך יום הכיפורים, עקב כך הם לא קיבלו גם את ארוחת הערב במוצאי הצום, כעונש על כך שלא אכלו במהלך היום. היו אסירים שביקשו מאסיר הממונה על השיבוץ להשתבץ ביוה"כ לעבודות בתוך המחנה, כדי שיהיה להם קל יותר לצום ולהתפלל.
מכיוון שלאסירים לא היה לוח שנה עברי בנמצא, תאריכי החגים הוערכו ע"פ חישוב (המחנה התקיים במשך כשנה אחת, היו יהודים שהגיעו למחנה בחג שבועות, כך שנדרשו לחשב סה"כ כ-4 חודשים פשוטים עד לחגי תשרי). נערכו גם לימודי קודש מחתרתיים על ידי מספר רבנים שהיו במחנה. עם זאת, לא כל האסירים הצליחו לעקוב אחרי הלוח העברי או לקיים מצוות בצורה סדירה .
היו אסירים שהקפידו שלא לאכול את פיסות הבשר הזעירות שהיו במרק בגלל חוסר הכשרות שלהן ואף החליפו את המרק בלחם עם אסירים אחרים מטעמי כשרות.
בדרך כלל אסיר שנתפס מתפלל על ידי זקן האסירים, הוכה.
האסירים שמרו על קדושת החיים, ולמרות התנאים הקשים, ידוע רק על מספר מועט של מתאבדים.
ריח תפוח ואודם שני

ריח תפוח ואודם שני הוא פזמון שכתב יורם טהרלב והלחין נחום היימן. השיר זכה במקום השני בפסטיבל הזמר והפזמון 1966.
רקע

השיר נכתב על ידי יורם טהרלב ללחן שיצר קודם לכן נחום היימן. השיר התמודד בפסטיבל הזמר והפזמון בשנת 1966. באותה עת כל שיר בתחרות בוצע על ידי שני אמנים שונים. השיר בוצע על ידי שלישיית גשר הירקון וצמד הפרברים וזכה במקום השני. טהרלב כתב את השיר כשיר אהבה בהשראת משוררי תור הזהב בספרד.
לאורך השנים בוצע השיר על ידי אמנים שונים בהם עופרה חזה, הגבעטרון, יהורם גאון, הדודאים ויזהר כהן.
הערות שוליים

↑  ריח תפוח ואודם שני, באתר האינטרנט של יורם טהרלב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 07578cbd-a681-4364-904c-8e1da6d9ae3e