stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כשתבוא תראה
הערות שוליים

↑  כשתבוא תראה - שלומית אהרון, אפל מיוזיק
| שלומית אהרון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אישי ואהובי • תקליט עברי • לאהוב יותר • כשתבוא תראה • שקט אמיתי |  |
| אלבומי מחזמר | ליידיס & ג'נטלמן • המופע המשותף עם הכל עובר חביבי • שלומית אהרון ושלושת הטנורים |  |
| אלבומי הופעה | דואט |  |
| אלבומי וידאו | שלומית אהרון ושלושת הטנורים |  |
| סינגלים | "אם תביט בי (עד עמקי נשמתי)" • "הגן הורוד" |  |
כשתבוא (שיר של בעז שרעבי)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע בעז שרעבי
 יצא לאור:  1993
 שפה:  עברית
 כתיבה:  אהוד מנור
 לחן:  בעז שרעבי
 
"כשתבוא" הוא שיר שכתב אהוד מנור, ובעז שרעבי הלחין וביצע. השיר יצא לאור בשנת 1993.
השיר נכתב על ידי אהוד מנור כחלק מקמפיין להשבתו של הנווט הישראלי רון ארד מן השבי. שיר נוסף שכתב מנור 11 שנים אחר כך היה "לא מפקירים חבר", בו הוזכר שמו של ארד.
בווידאו קליפ לשיר מובאים תחילה דברי הסבר אודות שביו של רון ארד. במהלכו נראים תאריכים רצים לאורך הקליפ משנת 1986, מועד נפילתו של ארד בשבי, ועד לשנת 1993, שנת עריכת הקליפ. בקליפ סרטונים מן האלבום המשפחתי, תמונות של רון ארד, של אשתו תמי ושל בתו יובל.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת ה'תשנ"ד-1994 של רשת ג' דורג השיר במקום השמיני.
בשנת 2004 ביצע הראל מויאל את השיר במסגרת סבב האודישנים השני של התכנית "כוכב נולד".
בשנת 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל הקליט שרעבי מחדש את "כשתבוא".
פרודיה על השיר

בפברואר 2022, במסגרת פרק הפתיחה של העונה החמישית של היהודים באים, ביצע עידו מוסרי שיר סאטירי שחיקה את השיר המקורי. הביצוע המחודש השווה בין הפעילות הציבורית בישראל להשבתו של רון ארד (וכן הפעילות לשחרורם של גלעד שליט ואלחנן טננבוים), ובכללה השיר המקורי, לבין מיעוט הנוכחות של היעדרותו של אברה מנגיסטו בשיח הציבורי, וביקר את הפערים בין המקרים ככאלו שנגרמו על רקע אפליה עדתית. הדובר בשיר הוא הציבור הישראלי, שבאמצעות שלל נימוקים מנסה להשקיט את מצפונו, ולהצדיק בפני מנגיסטו את חוסר־הפעילות להשבתו.
הערות שוליים

↑  קלמן ליברמן 10.10.21, שיחה עם חזי עמיאור, באתר תאגיד השידור הישראלי, 10 באוקטובר 2021
↑  כשתבוא 2023 - בעז שרעבי מחבק את משפחות החטופים, נבדק ב-2023-11-01
↑  "אשקלון היא לא מצפה הילה, אברה לא גלעד שלחופש נולד", "אתה אפילו לא חייל, סוחר סמים או ז"ל"
↑  נדב מנוחין‏, העונה החמישית של "היהודים באים" מעלה את ההימור, ולפעמים גם את הווליום, באתר וואלה, 27 בפברואר 2022
סמדר שילוני, "היהודים באים": התעייפה מעט, אבל עדיין מצחיקה, באתר ynet, 27 בפברואר 2022
↑   היהודים באים עונה 5 | נשאיר אותו - מתוך פרק 1, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב (אורך: 3:14)
ייצור בהזרקת מתכת

חלקי מתכת המיוצרים באמצעות הזרקה
הזרקת מתכת (באנגלית: Metal injection molding, בקיצור: MIM) הוא תהליך עיבוד מתכת, בו מערבבים אבקת מתכת עם אבקת חומר מלכד, התערובת הנוזלית מוזרמת לתבנית בתהליך הזרקה. התהליך מתאים לייצור חלקים מורכבים בכמויות גדולות. לאחר ההזרקה, החלק עובר פעולות גימור.
התהליך > התבניות

כאשר מכינים את התבניות לכמות גדולה של פריטים קטנים בכל הזרקה. יעילותו של התהליך הופכת את שיטת MIM לחסכונית עבור מוצרים קטנים ומסובכים בכמויות ייצור בסדרות גדולות. בשל מגבלות הציוד הנוכחיות, מיוצרים הפריטים לכמויות של 100 גרם או פחות לכל הזרקה לתבנית.
התהליך > חומרי הגלם

חומרי גלם לתהליך MIM יכולים להיות מורכבים משפע של מתכות, אך הנפוצות ביותר הן פלדות אל חלד, הנמצאות בשימוש נרחב באבקות מתכת. לאחר ביצוע ההזרקה, עוברים הפריטים תהליך סינטור. הסינטור הוא תהליך מקובל במטלורגיית האבקות, בתהליך זה החלקים מוכנסים "לאפיה" בתנור בטמפרטורה קרובה לטמפרטורת ההיתוך של המתכת לפרק הזמן המוגדר, ובעקבות החימום נמס ומסולק החומר המלכד. בתהליך הסינטור המוצר מתכווץ ב-15% בכל ממדיו. תכונה זו מובאת בחשבון בתכנון התבניות לכל חלק.
היסטוריה

במונוגרפיה PO Gribovsky, שפורסמה בשנת 1956, מתוארת בפירוט הטכנולוגיה של הזרקה חמה (יציקה חמה) של מוצרי קרמיקה בלחץ ובמיוחד הוא מציין כי "טכנולוגיית יציקה בהזרקה חמה מספקת את היכולת לייצר מוצרים מכל החומרים המוצקים, החל ממינרלים טבעיים, תחמוצות טהורות, קרבידים, מתכות וכלה בחומרים סינתטיים מרוכבים מרובי רכיבים ושילובים שלהם". ד"ר ריימונד יישם טכנולוגיה זו לתהליך ייצור MIM‏ (metal injection molding).
המשיך בפיתוח Wiech אשר שיכלל את הטכנולוגיה בשנות השבעים ומאוחר יותר רשם Wiech את תהליכו כפטנט, התהליך אומץ באופן נרחב לשימוש בייצור בשנות השמונים.
MIM זכתה להכרה במהלך שנות התשעים, כשיפורים בתהליכי הייצור אשר הביאו למוצר הסופי בפעולה אחת. בהשוואה לתהליכי ייצור מתחרים. טכנולוגיית MIM הורידה את עלויות הייצור באמצעות ייצור בנפח גבוה ל"צורה נטו", תוך מניעת צורך בפעולות נוספות יקרות, כגון עיבוד שבבי. בגלל ההתכווצות הרבה 15% יש לתהליך מגבלה בקבלת מידות מדויקות.
פירוט שלבי התהליך

שלבי התהליך כוללים:
ערבוב של אבקות מתכת עם פולימרים כמו שעווה וחומר מלכד פוליפרופילן כדי לייצר את התערובת.
הזרקת החומר כנוזל לתבנית באמצעות מכונות הזרקת פלסטיק.
החלק היצוק או "החלק הירוק" מקורר ונפלט מהתבנית.
הסרת החומר המלכד - החומר המלכד מוסר באמצעות חומרים ממיסים, בתהליך קטליטי או שילוב של השיטות.
החלק שנוצר, שברירי ונקבובי (40 אחוז מנפח "אוויר"), ולכן הוא מועבר לסינטור בתנור באווירת מגן בטמפרטורה קרובה לטמפרטורת ההיתוך של החומר. כדי לאטום את החלקיקים באמצעות כוחות נימיים. שיעורי הדיפוזיה הגבוהים מובילים להתכווצות ועיבוי החומר. אם מבצעים אותו בוואקום, ניתן להגיע לצפיפות מוצק של 96-99%.
לפריטים הסופיים תכונות מכניות ופיזיקליות דומות כמו בייצור בשיטות עיבוד מתכת קלאסיות. וניתן לבצע עליהם תהליכים משלימים כגון טיפול תרמי, ציפוי, פסיבציה, חישול, וקרבוריזציה,
יתרונות התהליך

היתרון הכלכלי בחלקים יצוקים בהזרקת מתכת טמון ביכולת לייצר חלקים מסובכים גאומטרית בפעולה אחת. אבקות החומרים המשמשים בתהליך MIM דומים למתכות בהם משתמשים בתהליכי עיבוד שבבי ובשיטות מתחרות אחרות,
דרישות תכנון נוספות שניתן ליישם בפעולת MIM כוללות הוספת קוד פריט, מס' חלק, סמלים, חותמות ותאריך.
החלקים מיוצרים למעשה בתהליך יציקה וללא עיבוד חומר נוסף, עובדה זו מקטינה את בזבוז החומר ואת עלותו.
היכולת לשלב מספר פעולות בתהליך אחד מבטיחה ש-MIM מצליחה לחסוך זמני לוואי בתהליך הייצור ומספקת יתרונות משמעותיים ליצרנים.
תהליך הזרקת מתכת עשוי להיות טכנולוגיה ירוקה עקב הפחתה משמעותית של בזבוז בהשוואה לשיטות ייצור "מסורתיות" כגון עיבוד שבבי CNC.
עם זאת, חלק מפעולות הגימור כמו סינטור, מייצרות פליטות רעילות כגון פורמלדהיד, עקב שריפת שעווה או פולימרים אחרים, מה שמוביל לפליטת גזי חממה.
היישומים

המוצרים הסופיים משמשים במגוון רחב של יישומים תעשייתיים, מסחריים, רפואיים, דנטליים, כלי ירייה, חלל, רכב. עם טולרנסים ממדיים של ± 0.3% ובדיוקים גבוהים יותר נדרש עיבוד שבבי נוסף לצורך השגת טולרנס מדויק יותר. MIM יכול לייצר חלקים שבהם קשה, או אפילו בלתי אפשרי, לייצר פריט ביעילות באמצעי ייצור אחרים.
לדוגמה פריט אופייני בגודל 25 מ"מ עם 75 מידות שונות ומסה של 10 גרם מיוצר בשיטה זו באופן מדויק ויעיל, עבור חלקים לשעונים, למכשירי סלולר, ולמחשבים ניידים. כאשר נידרש עוברים חלקים אלה פעולות נוספות כמו הוספת תבריגים וסימון, פעולות שאינן משפיעות משמעותית על עלות המוצר.
יש מגוון רחב של חומרים זמינים עבור תהליך MIM. חומרי הגלם מנוצלים מפסולת ושאריות מתהליך עיבוד שבבי של חומרים יקרים כגון קובלט, כרום, נירוסטה 17-4 PH, סגסוגות טיטניום וקרבידים של טונגסטן. מה שהופך את MIM לאופציה יעילה ביותר לייצור רכיבים המורכבים מסגסוגות יקרות מהחומרים הנ"ל.
MIM הוא אפשרות מועדפת כאשר יש דרישות תכנון לעובי דופן דק מאוד עד כדי 100 מיקרון.
היישומים > היקף השוק

שוק ייצור פריטים בהזרקת אבקת מתכת צמח מ-9 מיליון דולר בשנת 1986, ל-382 מיליון דולר בשנת 2004 וליותר מ-1.5 מיליארד דולר בשנת 2015.
טכנולוגיה קשורה היא ייצור פריטים בהזרקת אבקת קרמיקה, מה שמוביל לסך מכירות של כ-2 מיליארד דולר. ועיקר הגידול בשנים האחרונות נרשם באסיה.
הערות שוליים

↑  Gribovsky P.O. (1956). Hot casting of ceramic products. Gosenergoizdat publ. (In Russian).
↑  Williams, B. (1989). "Parmatech Shapes Metals like Plastics". Metal Powder Report. 44 (10): 675–680.
↑  Wiech, Raymond E. Jr. (1980-04-08) "Manufacture of Parts for Particulate material", U.S. Patent 4,197,118.
↑  "Bespoke Metal Mould Design For Precision Machined Components UK – CMG Technologies". www.cmgtechnologies.co.uk.
↑  Subramanian, Vijay. "Metal and Ceramic Injection Molding – AVM049C". www.bccresearch.com. נבדק ב-2015-05-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph921698 
גאומטריה מורכבת ברכיב אחד במקום מכלול של פריטים רבים
דוגמה לפריטים זעירים רכיבי משקפיים המיוצרים על ידי הזרקת אבקה
תהליך לפי תחנות לייצור פריטים בהזרקת מתכת
ירח בבית 12

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  דורית חכים
 הופק בידי:  דוד מנדיל
 תסריט:  דורית חכים
 עריכה:  טלי הלטר שנקר
 שחקנים ראשיים:  יובל שרף יערה פלציג
 מוזיקה:  ישי אדר
 צילום:  עמית יסעור
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2015
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 הכנסות:  11,605 צופים בישראל
 דף הסרט ב־IMDb
 
ירח בבית 12 הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2015 בכתיבתה ובבימויה של דורית חכים, עם יובל שרף ויערה פלציג בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על מפגש מחודש בין שתי אחיות שונות באופיין, שנאלצות להתמודד עם פצעי העבר ולהירפא מהם. העלילה מתוארת גם בצורת פלשבקים לתקופן ילדותן.
הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2015:
פרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר – גל תורן
פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר – יובל שרף
פרס אופיר לצילום הטוב ביותר – עמית יסעור
פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר – לי אלמביק
פרס אופיר לאיפור הטוב ביותר – ורד מבורך
דורית חכים זכתה בפרס חג'יג' לסרט עלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים והייתה מועמדת לגרנד פרי בפסטיבל הקולנוע בסחאלין.
"ירח בבית 12" הוא מונח מתחום האסטרולוגיה.
הסרט צולם במושב כפר מרדכי ובתל אביב.
תקציר העלילה

לני (יערה פלציג) היא צעירה המתגוררת בבית ילדותה במושב. אביה (אברהם הורוביץ) מאושפז במוסד סיעודי לאחר שלקה בשבץ מוחי, מרותק למיטה וכסא גלגלים ואינו מדבר.
אחותה הגדולה מירה (יובל שרף) עזבה את הבית לפני זמן רב וכעת נמצאת בתל אביב עם בן זוגה דורון (גל תורן) בעל מועדון לילה שבו יש גם מסחר בסמים. לני מתקשרת למירה, מודיעה לה על מצבו של האב ומבקשת עזרה אבל לני לא מגיבה.
שתי האחיות מנוגדות והפוכות זו לזו באופיין ובאורחות חייהן. לני היא הבחורה הטובה, הנאיבית, המסורה לטיפול באביה, שמנהלת חיים פשוטים ונזיריים במושב. מירה היא חיית לילה תל אביבית, פתיינית, מפלרטטת עם הפשע וחיה על הקצה.
המשטרה פושטת על המועדון, סוגרת אותו ועוצרת את דורון על מסחר בסמים. מירה נמלטת משם, מגיעה למושב באופן בלתי צפוי ונפגשת עם לני לאחר שלא ראתה אותה שנים רבות.
המפגש המחודש ביניהן מבליט את הניגודים, אבל יותר מכך מעורר מחדש את הקשר האמיץ שהיה ביניהן בילדותן. מירה מתמחה באסטרולוגיה ומגלה שלשתיהן יש במפות האסטרולוגיות שלהן "ירח בבית 12".
מירה גורמת ללני, באופן לא מודע, להתקרב לעולמה הסקסי ולהתחיל לחקור את נשיותה, בהתנסות ראשונה בבילוי במועדון עם גור (מאור שוויצר) שלא מצליח, ולאחריו ברומן עם בן (גפן ברקאי), תיכוניסט בן 16 שגר בבית סמוך. מירה מגלה ללני שהיא בהריון מדורון אך מחליטה לעבור הפלה מלאכותית. דורון שהשתחרר ממעצר מגיע ומבקש ממנה לחזור אתו אבל היא מסרבת.
היחסים בין האחיות יודעים מעלות ומורדות ומתוארים בפלשבקים לתקופת ילדותן, אימן נפטרה והאם החורגת התעללה בהן עד שמירה נאלצה לעבור לפנימייה ולא חזרה יותר למושב.
לבסוף משלימות האחיות, מירה מצטרפת ללני לביקור אצל האב במוסד ושלושתם צופים בטלוויזיה באדית פיאף שרה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יובל שרף | מירה |  |
| יערה פלציג | לני |  |
| גפן ברקאי | בן | נער שכן |
| גל תורן | דורון | עבריין |
| אברהם הורוביץ | מר שושני | האבא |
| יובל שגב | ארנון | מושבניק |
| מאור שוויצר | גור | מושבניק |
| שני דובינצ'יק | מירה הצעירה |  |
| תמר בן שמואל | לני הצעירה |  |
| סופי אוסטריצקי |  | אחות בבית חולים |
הערות שוליים

↑  בית 12 באסטרולוגיה
ייצור סוכר בתקופה הצלבנית בארץ ישראל

סוגי הסוכר השונים
ייצור הסוכר בארץ ישראל קיבל תנופה בתקופה הצלבנית, שנמשכה משנת 1099 ועד שנת 1291, עקב פיתוח טכנולוגיות ייצור חדשות על ידי הצלבנים. טכנולוגיות אלה הביאו להגדלת כמות הסוכר המיוצרת והובילו אף לייצוא סוכר מארץ ישראל לאירופה, בה התקבל הסוכר ברצון רב. תעשיית הסוכר בארץ דרשה כוח עבודה רב, דבר שחייב שכירת פועלים מקומיים. הסוכר בתקופה זו היה יקר, והרווח מייצורו היה לפיכך גדול, וכתוצאה מכך פרחה תעשיית הסוכר בתקופה הצלבנית בארץ ישראל.
קנה סוכר

בני אדם נהנו מאז ומעולם ממאכלים וממשקאות מתוקים. סוכר נמצא באופן טבעי בצמחים, ולכן משחר ההיסטוריה השתמשו בני אדם במיצי פירות כחומרים ממתיקים ומשמרים. קשה לדעת מתי בדיוק החלו להשתמש בקנה סוכר באזור מסוים, אך על פי עדויות היסטוריות תפס הסוכר מקום מרכזי בין הממתקים האחרים. לסוכר אין טעם לוואי (כמו לדבש), הוא חומר משמר טוב, ניתן להשתמש בו בייצור משקאות אלכוהוליים, וקל לאחסנו ולהובילו. הסוכר הופק באופן בלעדי מקנה הסוכר עד הופעת סלק הסוכר במאה ה-19.
קנה הסוכר הוא צמח רב שנתי ממשפחת הדגניים, בעל גבעול ארוך שיכול להגיע לגובה של 3.5 מטרים. צבעו משתנה בין ירוק-צהוב לחום-אדמדם. הגבעול מכוסה עלים שיש להסירם בזמן הקציר, משום שהם עלולים לספוג את הסוכר. קנה הסוכר צריך לעבור עיבוד ראשוני תוך 48 שעות, משום שאחרת הוא מתחיל לאבד מתכולת הסוכרים שבו. בעת גידול קנה הסוכר חשוב להתחשב בגורמים של אקלים וזמינות מים. במקור הגיע קנה הסוכר מאזורים טרופיים חמים ולחים, והוא זקוק למים במשך כל השנה. באזורים שאין בהם גשמים יש צורך בהשקיה.
תולדות ייצור הסוכר

מוצא קנה הסוכר אינו ודאי. נוטים להניח שמוצאו באיי האוקיינוס השקט, כנראה בגינאה החדשה. משם התפשט מערבה לאיי אינדונזיה, ומשם מערבה וצפונה לסין ולהודו. סביר להניח שתהליך הפקת הסוכר לא התחיל במקום אחד, אלא התרחש במקומות שונים בעולם בו-זמנית. מתעשיית ייצור הסוכר הקדומה לא נותרו שרידים ארכאולוגים רבים, ולכן קשה לדעת היכן ומתי התחילו בייצור סוכר גבישי. נראה שבהתחלה אנשים מצצו מיץ מהקנים המתוקים ואחר כך התחילו לבשל נוזל מתוק שהופק בסחיטה.
העדות הכתובה הראשונה היא מצפון הודו וכתובה בסנסקריט ולכן חוקרים רבים חושבים שזהו מקום שממנו התחילה הפקת הסוכר. העדויות הראשונות הן לא על הפקת הסוכר ולא על תעשייה, אלא על גידול הקנים. העדות הכתובה הראשונה על ייצור הסוכר היא משנת 300 לפנה"ס, ובה נקרא הסוכר "גור". משנת 1000 לספירה העדויות הכתובות מהודו רבות יותר, אך המידע על תעשיית הסוכר עדיין חסר. כנראה שהסוכר הגבישי הועבר דרך המזרח הרחוק ומשם דרך איראן לארץ ישראל.
ביוון וברומא כנראה ידעו על הסוכר. צבאו של אלכסנדר מוקדון שהגיע לפאתי הודו פגש בקנה הסוכר. יש דיווחים על דבש שהופק מצמח ולא מדבורים. יש היסטוריונים קלאסיים שמזכירים את קנה הסוכר. כנראה שהיוונים והרומאים הכירו את המוצר, אך לא ממש השתמשו בו. הסוכר הגיע לאזור ים סוף במאה ה-1 לפנה"ס, אך משם לא התפשט מערבה.
האזכור הראשון הכתוב מפרס וממסופוטמיה הוא משנת 462 לספירה. הוא מדבר על מס שנגבה על גידול קנה סוכר בעמקי הנהרות פרת וחידקל. אחר כך אין שום עדויות עד המאה ה-10. לאחר מכן ישנם דיווחים היסטוריים רבים. זה מצביע על כך שתעשיית סוכר עברה תהליך של התפשטות בתוך חמש מאות שנים. גידול הסוכר בפרס היה חשוב והוא התפשט מערבה עם הכיבוש המוסלמי. באותה תנועה התפשט הסוכר אל החוף הדרומי של הים הכספי, אל החופים המזרחיים של הים הפרסי ולכל אורכם של עמקי הפרת והחידקל. אחד ממרכזי ייצור הסוכר החשובים שהתפתחו בפרס היה במחוז אהוואז, והוא השפיע רבות על תעשיית הסוכר בארץ ישראל.
גידול סוכר דרש השקעה כספית גדולה בשל הצורך בבניית מערכות השקיה, וכן כוח אדם רב וידע. תנאים אלה נוצרו כמאה שנה לאחר הכיבוש המוסלמי. עם הכיבוש הגיע גידול קנה הסוכר למצרים, שבה האקלים החם ומי הנילוס סיפקו תנאים מתאימים לגידול הסוכר. לאורך הנהר היו שדות וטחנות סוכר, כפי שמתואר בכתבי גאוגרפים מוסלמים. כנראה שתעשיית הסוכר במצרים הייתה רבת היקף. במצרים היו ידועים מינרלים ששימשו לזיקוק דבש, וכנראה השתמשו בהם גם לזיקוק סוכר.
האזכורים ההיסטוריים הראשונים לייצור סוכר בארץ ישראל הם מתקופת הכיבוש המוסלמי במאה ה-7. אף על פי שיש היסטוריונים שרואים בפסוקים מסוימים בתנ"ך אזכורים לגידול הסוכר: "הקנה הטוב" (ירמיהו ו', 20). בארץ ישראל היה אפשר לגדל סוכר לאורך חוף הים, בבקעת הירדן ובגליל.
ניתן לומר שהעדויות הכתובות אינן רבות ואפשר להבין שלפחות עד המאה ה-10 לספירה מדובר בייצור סוכר חום ולא מזוקק. כנראה בפרס סביב שנת 600 לספירה למדו את סוד זיקוק הסוכר ובמצרים התחילו לזקק סוכר בעזרת מינרלים. לאחר מאה עשירית חלה התקדמות בתעשיית סוכר שהביאה למוצר מוגמר טוב יותר.
ייצור הסוכר בתקופה הצלבנית

כשהצלבנים כבשו את ארץ ישראל ב-1099 הם פגשו בתעשיית הסוכר שכבר הייתה קיימת בארץ. אלברט מאאכן, שתיעד את מסע הצלב, מתאר את קנה הסוכר: "באזור זה אנשים מוצצים קנה דבש הנקרא סוכר, הקנים נמצאים בשפע בכל המישור. ברגע שאנשים טועמים את זה הם לא יכולים להפסיק בגלל המתיקות. הם מקציעים מתיקות ממנו (מהסוכר) ומערבבים אותו עם לחם או עם מים ומשתמשים בו כתבלין. ונראה לאלה שטועמים אותו מתוק ובריא יותר מחלת דבש". הצלבנים למדו והבינו את ערכו וחשיבותו של הסוכר ואת הרווח הצפוי להם מגידולו והפקתו. אירופה, שמאוד אהבה את תבליני המזרח, קיבלה את הסוכר ברצון רב, והדרישה בה לסוכר הלכה וגברה. הסוכר המיוצר בממלכה הצלבנית נועד בעיקר לייצוא, ולדוגמה, ערי נמל כמו צור ועכו אף הקטינו את עלות הובלתו לנמלים. ממחצית המאה ה-12 התחילו לקשר בין סוכר לבריאות, והסוכר התחיל להיות מרכיב חשוב בתרופות, בסירופים ובאבקות רפואיות. במסדרי האבירים שטיפלו בעולי רגל חולים, מסדר ההוספיטלרים ומסדר הטבטונים, השתמשו בסוכר כמרכיב בהכנת תרופות שיוצאו גם לאירופה.
ייצור הסוכר בממלכה הצלבנית רוכז בידי המלך, המסדרים הצבאיים ואנשים פרטיים מהמעמד הגבוה. המלך גם הטיל מס על הכנסות ממכירת סוכר. המרכזים העיקריים לגידול הסוכר בתקופה הצלבנית היו באזור החוף ובעמק הירדן. קיימות דעות רבות במחקר עד כמה תרמו הצלבנים ליישוב הכפרי ולחקלאות בארץ ישראל. יש הטוענים שהשפעת הצלבנים הייתה מעטה מאוד והם כמעט ולא התערבו בחקלאות, ושכל העבודה החקלאית בוצעה בידי התושבים המקומיים. זאת פרט להתערבותם בגידול קנה הסוכר ובייצור הסוכר בשל הצורך לספק את הסוכר לאירופה והרווח הגדול שהפיקו ממנו. הצלבנים הפכו את הטיפול בסוכר מענף עממי, חקלאי וביתי, לענף שעיקרו תעשייתי, ובכך גרמו לשינוי חד באופיו של ענף הסוכר. לצורך ייצור הסוכר הגבישי, בנו הצלבנים טחנות שהתמחו בריסוק קנה סוכר, מבנים לזיקוקו, וייצרו כלי חרס ששימשו לגבישה. איכותו של הסוכר עלתה, והוא שווק בכמויות מסחריות. תעשיית הסוכר דרשה כוח עבודה רב והשקעה גדולה של הון.
מתקנים ששימשו לייצור הסוכר

המסכרה הייתה מורכבת מכמה חדרים. בחדר אחד ריסקו את הסוכר ובחדר נוסף הרתיחו אותו ואחר כך נעשה תהליך זיקוק וגבישה. בחדרים אלה היו מתקנים שבעזרתם נעשתה העבודה. המרכיב הראשון הוא אמת המים שהובילה את המים למסכרה ושימשה לא רק למקור מים אלא גם לניקיון המבנה ושטיפת כלי חרס. מרכיב נוסף הוא המגלש ששימש כמפל של מים והוביל אותם לגלגל המים ובעזרת טכנולוגיה זו הופעלו אבני הריסוק. גלגל מים היה עשוי מעץ ולכן לא השתמר עד ימינו. אבני הריסוק היו דומות לאלה שבבתי בד. לאחר הריסוק היה שלב הכבישה. המתקן היה עשוי מעץ ולכן קשה לזהות ארכאולוגית את השלב הזה. רק מתקן אחד זוהה כמכבש והוא בחורבת מנות. המתקן זוהה על ידי רפאל פרנקל. המכבש הזה נמצא מחוץ למקום בו יצרו את הסוכר. את מיץ הסוכר הרתיחו בתנורים. הבעיה העיקרית היא שבארץ ישראל לא נמצאו שרידים של תנורים, אלא רק רמזים לכך. נמצאו לבנים, פחמים וחומר בעירה. לעומת זאת בקפריסין נמצאו שרידים של תנורי לבנים שעל פיהם אפשר לעשות השוואה לארץ ישראל. כדי שתעשיית הסוכר תתקיים היה צורך בכלים רבים כמו כלי חרס, כלי מתכת וכלי זכוכית. את הכלים האלה כנראה שטפו בבריכות מים מטוייחות שהיו מחוץ למבנים. את כלי החרס הניחו על מתקן מיוחד שהיה בנוי מאבן. המתקן שימש לכלי חרס שבהם הסוכר התגבש. קרמיקה עיקרית מורכבת מקדרות סוכר (הכלי העליון) שהיה בצורת חרות וחור בבסיס וקנקניות מוליסה (הכלי התחתון). גם כן השתמשו בכלי נחושת, מתכת כבדה או עופרת ששימשו להרתחת מיץ הסוכר. בנוסף לתעשיית הסוכר שימשו כלי זכוכית שהיו גדולים יחסית וכנראה שימשו לחומר צמיגי והיו טובים יותר לשטיפה מכלי חרס.
חורבת מנות

אתר מרכזי להבנת אופן ייצור הסוכר בארץ ישראל בתקופה הצלבנית הוא מפעל ייצור הסוכר שנתגלה ונחפר בחורבת מנות בסמוך למושב מנות. האתר נחפר ונחקר על ידי רפאל פרנקל בסקר גליל. האתר הוא מתקופה ביזנטית וצלבנית-ממלוכית. באתר זוהה מפעל לייצור סוכר מן התקופה הצלבנית. הממצאים הם האולמות והמרתף, אמת מים, מתקן כבישה חצוב בסלע, כלי חרס אופייניים לתעשיית הסוכר, נרות שאיפשרו תיארוך, פסולת בעירה מתנורים ולבנים.
מגדלא

בחפירה שנערכה ב-2002 במגדלא, עיר ששכנה לחוף הכנרת, בדרום בקעת גינוסר, נחשפו כלים רבים ששימשו בתעשיית הסוכר, בעיקר קדרות וקנקניות דבשה, וכן קערות מזוגגות המעוטרות בפסי חיפוי, סירי בישול, קדרות בישול וכלים עשויים ביד ומעוטרים בצביעה מהתקופה הצלבנית. בחפירת הצלה שנערכה בשנת 2007 נחשפו כלים נוספים מצפון איטליה, שהם ממצא יוצא דופן באתרים כפריים במזרח ארץ ישראל, והם עדות לביקור עולי רגל נוצריים שהגיעו מאירופה דרך נמל עכו למקום, כאתר עלייה לרגל, גם בתקופה הממלוכית. ממצאים נוספעם שנחשפו באתר וסביבתו מראים כי באזור היה מרכז משגשג של תעשיית הסוכר בתקופות הצלבנית והממלוכית, הודות לשפע המים והתנאים האקלימיים שהתאימו לגידול קנה הסוכר.
הערות שוליים

↑  עדנה שטרן, "תעשיית הסוכר בארץ ישראל בתקופות הצלבנית, האיובית והממלוכית לאור הממצא הארכאולוגי", האוניברסיטה העברית בירושלים, 1999, עמ' 6-7
↑  עדנה שטרן, "תעשיית הסוכר בארץ ישראל בתקופות הצלבנית, האיובית והממלוכית לאור הממצא הארכאולוגי", האוניברסיטה העברית בירושלים, 1999, עמ' 7-10
↑  עדנה שטרן, "תעשיית הסוכר בארץ ישראל בתקופות הצלבנית, האיובית והממלוכית לאור הממצא הארכאולוגי", האוניברסיטה העברית בירושלים, 1999, 9-19
↑  עדנה שטרן, "תעשיית הסוכר בארץ ישראל בתקופות הצלבנית, האיובית והממלוכית לאור הממצא הארכאולוגי", האוניברסיטה העברית בירושלים, 1999, עמ' 21-19
↑  ענת פלד, סוכר בממלכת ירושלים טכנולוגיה צלבנית בין מזרח למערב (יצחק בן צבי, ירושלים, 2009), עמ' 45-50
↑  ענת פלד, סוכר בממלכת ירושלים טכנולוגיה צלבנית בין מזרח למערב (יצחק בן צבי, ירושלים, 2009), 50-51
↑  ענת פלד, סוכר בממלכת ירושלים טכנולוגיה צלבנית בין מזרח למערב (יצחק בן צבי, ירושלים, 2009), 51-65
↑  ענת פלד, סוכר בממלכת ירושלים טכנולוגיה צלבנית בין מזרח למערב (יצחק בן צבי, ירושלים, 2009), 65-71
↑  ענת פלד, סוכר בממלכת ירושלים טכנולוגיה צלבנית בין מזרח למערב (יצחק בן צבי, ירושלים, 2009), 71-75
↑  ענת פלד, סוכר בממלכת ירושלים טכנולוגיה צלבנית בין מזרח למערב (יצחק בן צבי, ירושלים, 2009), 75-77
↑  ענת פלד, סוכר בממלכת ירושלים טכנולוגיה צלבנית בין מזרח למערב (יצחק בן צבי, ירושלים, 2009), 77-81
↑  ענת פלד, סוכר בממלכת ירושלים טכנולוגיה צלבנית בין מזרח למערב (יצחק בן צבי, ירושלים, 2009), 81-83
↑  עדנה שטרן, "תעשיית הסוכר בארץ ישראל בתקופות הצלבנית, האיובית והממלוכית לאור הממצא הארכאולוגי" (האוניברסיטה העברית בירושלים, 1999). עמ' 120–149
↑  עדנה שטרן, "תעשיית הסוכר בארץ ישראל בתקופות הצלבנית, האיובית והממלוכית לאור הממצא הארכאולוגי" (האוניברסיטה העברית בירושלים, 1999). עמ' 69-72
↑  הנאא אבו-עוקסה, ‏מגדל, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 117, 26 בספטמבר 2005
↑  דינה אבשלום-גורני ועדנה שטרן, ‏מגדל, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 128, 30 באוגוסט 2016
קנה סוכר
עבדים קוצרים קנה סוכר בג'מייקה, סוף המאה ה-19
דוגמה למסכרה מהמאה ה-16, ציור של פיליפ גלה
שחזור גלגל המים
כלי חרס ששימשו להכנת הסוכר
מפעל צלבני בחורבת מנות
ישראל באירוויזיון 1995

ישראל השתתפה באירוויזיון 1995 עם השיר אמן בביצוע של ליאורה בעיר דבלין, בירת אירלנד.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1995

קדם-אירוויזיון 1995 הוא תחרות שנערכה לבחירת השיר הישראלי שייצג את ישראל באירוויזיון 1995 באירלנד. התחרות נערכה במרכז דוהל שבשכונת התקווה בתל אביב והנחו אותה מיכאלה ברקו ואקי אבני.
בתחרות התמודדו 13 שירים, ומתוכם נבחר השיר "אמן" שבוצע על ידי ליאורה, זמרת שהייתה אלמונית עד אותו הערב. את השיר כתבה חמוטל בן זאב והלחין משה דץ. עם ההכרזה על השיר המנצח עלתה ליאורה לבמה לביצוע חוזר של השיר, הפעם ביחד עם אורנה ומשה דץ שסייעו בהלחנת השיר ותרמו להצלחתו. השיר זכה באותה שנה במקום השמיני במצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ן–ה'תשנ"ט) של רשת ג'.
זמרת בולטת נוספת בתחרות הייתה דנה אינטרנשיונל שהגיעה למקום השני עם השיר "לילה טוב אירופה". כאן החל החיבור של אינטרנשיונל לתחרות האירוויזיון, כאשר היא נבחרה בהמשך לייצג את ישראל הן באירוויזיון 1998 (וזכתה במקום הראשון) והן באירוויזיון 2011.
לפני האירוויזיון > השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | כותב | מלחין | מעבד | מקום | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | אלי לוזון | מלאכי הקטן | נורית בת-שחר צפריר | דורון פיקר | דורון פיקר | 4 | 46 |
| 02 | טלי קורן | כמו בריז'יט | טלי קורן | טלי קורן | גיא לנדאו | 11 | 6 |
| 03 | לימור עזריה | כסף | לימור עזריה | לימור עזריה | אורי אפרת | 13 | 4 |
| 04 | לאה לופטין ועופר לוי | הארץ המובטחת | אהוד מנור | יוני רועה | יוני רועה | 3 | 53 |
| 05 | סי הימן ולהקת האחיות | בטלוויזיה הלילה | אהוד מנור | קובי אושרת וסי הימן | קובי אושרת | 5 | 45 |
| 06 | דנה אינטרנשיונל | לילה טוב אירופה | יואב גינאי | עופר ניסים ושי בורביץ' | צביקה פיק | 2 | 67 |
| 07 | חיה סמיר | אל הגאולה | חיה סמיר | חיה סמיר וסמי סמיר | חיה סמיר | 6 | 31 |
| 08 | יעקב נווה | נשקיני נא | גרי אקשטיין | גרי אקשטיין | גרי אקשטיין | 12 | 5 |
| 09 | יוליה | תפילה | יערית בן יעקב | אנדריי גונשרובסקי | יועד נבו ואנדריי גונשרובסקי | 8 | 20 |
| 10 | בנות יעקב | אהבת דוד | יאיר שדה | גרי וולודובסקי ויאיר שדה | גרי וולודובסקי ויאיר שדה | 7 | 27 |
| 11 | ליאורה | אמן | חמוטל בן זאב | משה דץ | גדי גולדמן | 1 | 82 |
| 12 | שלווה ברטי | הלוואי עליך ועליי | דודו ברק | עופר שרביט | עופר שרביט | 9 | 13 |
| 13 | אבי אילות | רחוק מהבית | אבי אילות | אבי אילות | צור בן זאב | 10 | 7 |