stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתייה ולבואנה
קריירה

ולבואנה נולד בבלאנקפור (Blanquefort) שבאקיטן לאב ממוצא ספרדי ואם צרפתייה. הוא התחיל לשחק בקבוצה בעירו ובגיל שמונה עבר לשחק באקדמיה לנוער של בורדו. הוא שיחק שנתיים בקבוצת הנוער של הקבוצה אולם בתום קריירת הנוער שלו, בורדו לא הייתה מעוניינת בו, בקבוצת הבוגרים. לאחר שחרורו הוא לא מצא קבוצה מקצוענית ועבר לשחק בקבוצת לאנז'ון קאסטט מליגה CFA 2, הליגה החמישית בצרפת. לאחר עונה בקבוצה זו, הוא עבר לליבורן ששיחקה בליגה השלישית, שם התפתחו יכולותיו המקצועיות. בעונת 2006, יכולתו הטובה שהשפיעה לטובה על כל הקבוצה, גרמה לקבוצות מהליגות המקצועיות בצרפת לעקוב אחריו. בתום אותה עונה הוא עבר לקבוצת אולימפיק מרסיי תמורת 800,000 אירו וחתם שם על חוזה מקצועני ראשון בקריירה שלו. עונתו הראשונה במרסיי לא הייתה מוצלחת וכך גם מחצית עונתו השנייה. אולם בתחילת עונתו השלישית הוא כבש שער ניצחון היסטורי בשלב הבתים של ליגת האלופות במשחקה של מרסיי נגד ליברפול, סדרת משחקים טובים לאחר מכן הביאו אותו לעמדת שחקן מפתח במרסיי והוא נבחר לנבחרת העונה. ב-2 באוגוסט 2014 חתם ולבואנה לשלוש שנים בדינמו מוסקבה הרוסית, ששילמה תמורתו 7 מיליון אירו.
ב-11 באוגוסט 2015 חתם ולבואנה לשלוש שנים באולימפיק ליון עבור 5 מיליון יורו.
ב-12 ביוני 2017 חתם בפנרבחצ'ה הטורקית.
ב-28 במאי 2019 חתם באולימפיאקוס.
ב-23 ביולי 2023 חתם באפולון לימסול.
ב-2008 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של צרפת אולם משחקו הראשון התרחש רק ב-2010. הוא שיחק רק 21 דקות במונדיאל 2010 ועל אף שהוא היה בסגל של צרפת ליורו 2012 הוא לא שיחק ולו דקה אחת בכל הטורניר. בעקבות הכישלונות של צרפת במונדיאל 2010 ויורו 2012, התמנה דידייה דשאן למאמן הנבחרת והוא החל לשתף יותר את ולבואנה.
תארים

מרסיי
אליפות צרפת (1): 2010
סגנית אלופה (4): 2007, 2009, 2011, 2013
הסופר קאפ הצרפתי (2): 2010, 2011
גביע הליגה הצרפתית (3): 2010, 2011, 2012
אליפות יוון (3): 2020, 2021, 2022
הגביע היווני: 2020
תארים אישיים
גביע UNFP לשער היפה ביותר: 2008
חבר בנבחרת העונה של UNFP:‏ 2008, 2013
מבשל השערים המצטיין בליגת העל הצרפתית: 2013
השחקן המצטיין בליגה השלישית: 2006
לקריאה נוספת

אוטוביוגרפיה: מתייה ולבואנה,Mon Parcours du combattant, הוצאת du Rocher, ינואר 2012 (בצרפתית)
הערות שוליים

↑  מתיו ולבואנה חתם לשלוש שנים בדינמו מוסקבה, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2014
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 סאניה •  3 אבידל •  4 רבייר •  5 גאלאס •  6 פלאנוס •  7 ריברי •  8 גורקוף •  9 סיסה •  10 גובו •   11 ז'יניאק •  12 הנרי • 13 אברה •  14 טולאלאן • 15 מאלודה • 16 מנדנדה • 17 סקילאצ'י • 18 דיארה • 19 דיאבי • 20 ולבואנה • 21 אנלקה • 22 קלישי • 23 קראסו • מאמן: דומאנק |  1 לוריס •  2 סאניה •  3 אבידל •  4 רבייר •  5 גאלאס •  6 פלאנוס •  7 ריברי •  8 גורקוף •  9 סיסה •  10 גובו •   11 ז'יניאק •  12 הנרי • 13 אברה •  14 טולאלאן • 15 מאלודה • 16 מנדנדה • 17 סקילאצ'י • 18 דיארה • 19 דיאבי • 20 ולבואנה • 21 אנלקה • 22 קלישי • 23 קראסו • מאמן: דומאנק | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 ראמי •  5 מקסס •  6 קבאי •  7 ריברי •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 נאסרי •  12 מטווידי • 13 רביילרה •  14 מנז • 15 מאלודה • 16 מנדנדה • 17 אמבילה • 18 דיארה • 19 מרטין • 20 בן ערפה • 21 קוסיילני • 22 קלישי • 23 קראסו • מאמן: בלאן |  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 ראמי •  5 מקסס •  6 קבאי •  7 ריברי •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 נאסרי •  12 מטווידי • 13 רביילרה •  14 מנז • 15 מאלודה • 16 מנדנדה • 17 אמבילה • 18 דיארה • 19 מרטין • 20 בן ערפה • 21 קוסיילני • 22 קלישי • 23 קראסו • מאמן: בלאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 וראן •  5 סאקו •  6 קבאי •  7 קאבלה •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 גריזמן •  12 מאבובה • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 סאניה • 16 רופייה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 פוגבה • 20 רמי • 21 קוסיילני • 22 שניידרלין • 23 לנדרו • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 וראן •  5 סאקו •  6 קבאי •  7 קאבלה •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 גריזמן •  12 מאבובה • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 סאניה • 16 רופייה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 פוגבה • 20 רמי • 21 קוסיילני • 22 שניידרלין • 23 לנדרו • מאמן: דשאן | צרפת |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אדן הזארד | מלך הבישולים בליגה 1  2012/2013 | הבא: חאמס רודריגס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16571761p (data)  ISNI: 0000 0001 3915 4232  SUDOC: 145239292  VIAF: 201231892   WorldCat (עם VIAF): 201231892
נוקיה 230

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם 
 יצרן:  נוקיה
 תאריך הפצה:  2015
 מידע טכני
 נפח אחסון:  הרחבה עד 32 גיגה בית
 זיכרון:  16 מגה בית
 מסך:  2.8 אינץ', 240×320 פיקסלים
 מצלמה:  מצלמה אחורית ומצלמה קדמית הכוללות מבזק; רזולוציה של 2 מגה פיקסל.
 סוללה:  1200 אמפר
 רשת:  דור 2.5
 קישוריות:  בלוטות' 3.0
 מידות
 רוחב:  5.3 ס"מ
 גובה:  12.5 ס"מ
 עובי:  1 ס"מ
 משקל:  91.8 גרם
 צורה:  Bar
 
נוקיה 230 (באנגלית: Nokia 230) הוא טלפון סלולרי שיוצר על־ידי מיקרוסופט מובייל ושווק על־ידי נוקיה. הטלפון הושק לראשונה ב־27 בנובמבר 2015.
מפרט טכני

מצלמה – 2 מצלמות: אחת אחורית ואחת קדמית ברזולוציה של 2 מגה פיקסל עם מבזק קדמי ואחורי
סוללה – ניתנת לשליפה; נפח: 1200 אמפר
מסך – גודל: 2.8 אינץ'; רזולוציה: 240×320 פיקסלים.
זיכרון – 16 מגה בתים
אחסון – 1 מגה בתים; ניתן להרחבה באמצעות כרטיס microSD חיצוני עד 32 גיגה בתים
דפדפן אינטרנט – אופרה מיני
רדיו FM
מידות

אורך – 124.0 מילימטר
רוחב – 53.4 מילימטר
עובי – 10.9 מילימטר
מסה – 91.8 גרם
ראו גם

נוקיה
נוקיה C2-01
נוקיה 3310
נוקיה 208
נוקיה 105
הערות שוליים

↑  2MP selfie kameralı Nokia 230 tanıtıldı!, באתר chip.com, ‏27 בנובמבר 2015
↑  הטלפונים ה"טיפשים" מצטרפים לטרנד הסלפי, באתר gadgety, ‏28 בנובמבר 2015 (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נוקיה 215

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם טלפון נייד 
 יצרן:  נוקיה
 תאריך הפצה:  2015
 הקודם בסדרה:  Nokia 130 
 הבא בסדרה:  Nokia 105 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  נוקיה סדרת 30+ 
 מסך:  2.4 אינץ'
 סוללה:  1150mAh
 רשת:  GSM, EGPRS, EDGE
 מידות
 משקל:  90 גרם
 
נוקיה 215 (באנגלית: Nokia 215) הוא טלפון סלולרי שמיוצר על ידי חברת נוקיה. הטלפון הושק לראשונה בשנת 2015 והוא זמין בצבעי שחור, לבן וירוק בהיר.
מפרט טכני

גודל מסך: 2.4 אינץ'
שנת הכרזה: 2020
רזולוציה: 240x320 פיקסלים
צפיפות פיקסלים: ppi 166
זמן הדיבור של הסוללה הוא עד 20 שעות וזמן ההמתנה ללא שימוש הוא 29 ימים. הטלפון מאפשר לאחסן עד 1000 אנשי קשר בפנקס הכתובות שלו.
מידות

גובה: 124.7 מ"מ
רוחב: 51 מ"מ
עובי: 13.7 מ"מ
משקל: 90 גרם
ראו גם

נוקיה
נוקיה 105
נוקיה 110 (2019)
נוקיה C7
נוקיה C6
הערות שוליים

↑  Pocket-lint, Nokia 130 dual-sim dumbphone is super cheap but still offers ac, www.pocket-lint.com, ‏2014-08-11 (באנגלית בריטית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נוקיה 215
נוקיה 225 4G

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם טלפון נייד 
 מפתח:  HMD
 יצרן:  נוקיה 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  KaiOS
 מעבד:  Unisoc UMS9117
 נפח אחסון:  32GB
 זיכרון:  64MB RAM
 מסך:  2.4 אינץ'
 סוללה:  1150mAh
 מידות
 רוחב:  76.6 מ"מ
 גובה:  51 מ"מ
 עובי:  13.7 מ"מ
 משקל:  90.1 גרם
 צורה:  מלבן עם פינות מעוגלות
 
נוקיה 225 4g הוא טלפון סלולרי פשוט שיצא לאור על ידי HMD Global בינואר 2022. זהו טלפון עם מסך 2.4 אינץ', מצלמה פשוטה של 0.3 מגה פיקסל ו-4G. הוא מופעל על ידי מעבד Unisoc UMS9117 והוא כולל זיכרון RAM בנפח 64MB ו-128MB אחסון פנימי.
מפרט טכני

מסך: 2.4 אינץ' QVGA
מצלמה: 0.3 מגה פיקסל
מעבד: Unisoc UMS9117
זיכרון RAM: 64MB
אחסון פנימי: 128MB, תמיכה בכרטיס של עד 32 GB
תמיכה ב-4G
בלוטות': 5.0
סוללה: 1150mAh
מערכת הפעלה: KaiOS
תכונות: מצלמה / רדיו FM / מחשבון / רשמקול / לוח שנה / פנס / משחקים / אנגלית עם מילון אוקספורד (מ-Origin Data) / הודעות / שעון מעורר / אינטרנט / אודיו / וידאו / תמונות
הפלאפון זמין בצבעים שחור, כחול וחול.
מידות

גובה: 124.7 מ"מ
רוחב: 51 מ"מ
עומק: 13.7 מ"מ
משקל: 90.1 גרם
ראו גם

נוקיה
נוקיה 5.3
נוקיה 105
נוקיה 110 (2019)
נוקיה 208
נוקיה 215
נוקיה 230
נוקיה 800
נוקיה 1280
נוקיה 3310
נוקיה C2-01
נוקיה C5
נוקיה C6
נוקיה C7
נונו גומש

נונו מיגל סוארש פריירה ריביירו (בפורטוגזית: Nuno Miguel Soares Pereira Ribeiro; נולד ב-5 ביולי 1976 באמרנטה) הידוע בשם נונו גומש, הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת החלוץ. גומש נחשב לאחד מטובי שחקני ההתקפה של פורטוגל בתקופתו, ולזכותו 79 הופעות במדי נבחרת פורטוגל.
קריירה > קריירת מועדונים

גומש החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1994 בקבוצת בואבישטה, בגיל 18. הוא שיחק במשך שלוש שנים בקבוצה, וכבש 23 שערים ב-79 הופעות במסגרת ליגת העל הפורטוגלית. בעונתו האחרונה של גומש בבואבישטה (1996/1997) הוא כבש 15 שערי ליגה, ובנוסף זכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגלי, שהיה התואר הראשון בקריירה שלו.
לאחר אותה עונה עבר גומש לבנפיקה ליסבון. בתקופתו בבנפיקה הוא כבש שערים בקצב גבוה מאוד - 60 שערים בקצת יותר מ-100 הופעות, במשך שלוש עונות. לאחר טורניר יורו 2000 שבו הצטיין, עבר גומש לקבוצת פיורנטינה תמורת סכום של 17 מיליון אירו. הוא זכה עם פיורנטינה בגביע האיטלקי כבר בעונתו הראשונה, אך בעקבות בעיות כלכליות אליהן נקלע המועדון מאוחר יותר, הוא עבר בחזרה לבנפיקה ב-2002.
בין השנים 2002 ו-2005 סבל גומש מפציעות סדרתיות, אך למרות זאת סייע לבנפיקה לזכות בגביע הפורטוגלי בעונת 2003/2004, ובאליפות פורטוגל בעונה שלאחר מכן. עונת 2005/2006 הייתה הטובה ביותר של גומש, שכבש במהלכה 15 שערי ליגה במדי בנפיקה. בשנת 2008 מונה גומש לקפטן בנפיקה ליסבון, לאחר פרישתו של רוי קושטה.בשנת 2011 עבר גומש לקבוצת ספורטינג בראגה. לאחר קדנציה קצרה בקבוצה הפורטוגלית נומש עבר לבלקברן רוברס האנגלית מליגת המשנה במטרה לסייע לה בהעפלה לליגה הראשונה. גומש מיעט לשחק ובלקברן לא הצליחה להעפיל בסיום אותה עונה לליגה הבכירה. לאחר חצי שנה בה לא מצא מועדון חדש, פרש נונו גומש ממשחק פעיל והצטרף לצוות המקצועי של בנפיקה ליסבון, בה העביר את מירב שנותיו ככדורגלן.
קריירה > נבחרת

גומש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל בשנת 1996. הוא מדורג במקום הרביעי בדירוג כובשי השערים של הנבחרת בכל הזמנים, עם 29 כיבושים ב-79 משחקים. במהלך הקריירה שלו בנבחרת הוא השתתף עמה בשלוש אליפויות אירופה ובשני גביעי עולם, כמו גם באולימפיאדת אטלנטה. הישגיו הגדולים ביותר עם הנבחרת היו ההעפלה לגמר יורו 2004 ולחצי גמר מונדיאל 2006. גומש אף כיהן כקפטן הנבחרת ביורו 2008.
משפטם של מנהיגי קטלוניה

מבנה בית המשפט במדריד, בו התקיים משפטם של מנהיגי קטלוניה
משפטם של מנהיגי עצמאות קטלוניה, היה כינוס יוצא דופן של בית המשפט העליון של ספרד, ובו הואשמו מדינאים מהקהילה האוטונומית קטלוניה בבגידה. המשפט החל ב-12 בפברואר 2019 בבית המשפט העליון של ספרד. השופט פבלו לולרנה, שמונה כשופט חוקר לפי השיטה האינקוויזיטורית, קבע לאחר בחינת העובדות, על מעצר והעמדה לדין של 18 מדינאים, ביניהם המדינאי הנמלט קרלס פוג'דמון, הפעילים הפוליטיים ג'ורדי סאנצ'ס וג'ורדי קויקסארט, יושבת ראש הפרלמנט לשעבר של קטלוניה כרמה פורקדל וכמה מחבריה. חלק מהנאשמים נותרו במעצר לפני המשפט ללא ערבות מאז תחילת מעצרם. אמנסטי אינטרנשיונל והנציב העליון לזכויות האדם של האו"ם הביעו חששות כבדים בנוגע לעצם קיום המשפט ולחומרת ההאשמות. העדויות במשפט הסתיימו בחודש יוני 2019, ופסיקת בית המשפט ניתנה באוקטובר 2019.
משפט זה הוא מהגדולים שידעה ספרד בעת המודרנית. 422 עדים הוזמנו להעיד בו, והרכב של שבעה שופטים נדרש להחליט האם הנאשמים הם אכן בוגדים. ההחלטה עשויה הייתה לגרום להשלכות משמעותיות על קטלוניה, על ספרד, ועל חבלי ארץ בדלניים אחרים בעולם, התובעים עצמאות.
רקע

קָטָלוּנְיָה היא קהילה אוטונומית בקצה הצפון מזרחי של ספרד. בירתה היא ברצלונה. היא אוחדה בסוף המאה ה-15 עם ממלכת אראגון וממלכת קסטיליה ומהווה חלק מספרד של העת החדשה. תושבי האזור הם ברובם קטלאנים אתניים, בעלי מורשת לשונית, תרבותית והיסטורית ייחודית. למרות ההשתייכות לספרד, לכל אורך ההיסטוריה היו לתושבי החבל שאיפות בדלניות.
במהלך השנים 2004 ו־2005 התקיימו חרמות הדדיים בין הלאומנים הקטלנים והציבור הספרדי. אלו ניסו לסכל את מועמדות העיר מדריד למשחקים האולימפיים ב־2012, והספרדים הגיבו בהחרמת המשקה הקטלאני, הקאווה. בתחילת 2006 הגיעה הממשלה הספרדית להסדר עם קטלוניה כי הם יוכרו כ"אומה" שתמשיך להיכלל בספרד.
ב-9 בנובמבר 2014 נעשה ניסיון על ידי ממשלת קטאלוניה לקיים משאל עם בשאלת הגדרה עצמית לחבל קטאלוניה. הממשלה הספרדית סירבה לאפשר משאל עם בנושא וביצועו נאסר. המפלגות התומכות בעצמאות קטאלוניה דרשו כי הבחירות האזוריות הקטלאניות לשנת 2015 ייחשבו כמשאל עם, עם זכיית המפלגות התומכות בעצמאות. במהלך הבחירות הן אף דרשו כי תוכרז עצמאות למדינת קטלוניה בתוך 18 חודשים. עקב חלוקת מחוזות הבחירה, המפלגות התומכות בעצמאות החבל זכו ברוב בפרלמנט אך מספרית נתמכו על ידי פחות מ-50% מהבוחרים. בספטמבר 2017 אישר הפרלמנט של קטלוניה את "חוק משאל העם על ההגדרה העצמית של קטלוניה", וכן את חוק תקופת המעבר ואת ייסודה של הרפובליקה הקטלאנית. חוק המעבר היה אמור להיות מיושם יומיים לאחר תוצאות משאל העם. החוק פורסם תוך אי כיבוד החוקה של ספרד, וחוקי האוטונומיה של קטלוניה, שאינם מאפשרים פרישה עצמאית מספרד. בחוק שנחקק על ידי הפרלמנט הקטלוני, נטל הפרלמנט הקטלוני לעצמו סמכויות מיוחדות להכריז על פרישת קטלוניה מממלכת ספרד. שני החוקים הוכרזו בלתי חוקיים על ידי בית המשפט החוקתי של ספרד. ב-1 באוקטובר 2017 התקיים משאל העם על עצמאות קטלוניה, אף על פי שקיומו נאסר על ידי בית המשפט הספרדי. ב-27 באוקטובר 2017 הוביל קרלס פוג'דמון הצבעה בפרלמנט של קטלוניה שקבעה את הכרזת העצמאות הקטלאנית. מייד לאחר משאל העם וההכרזה על עצמאות הושעה פוג'דמון מתפקידיו, והתובע הכללי הספרדי הגיש כתב אישום נגדו בגין בגידה במדינה.
ב-30 באוקטובר השתלטה ספרד מחדש על קטלוניה, באמצעות שליחת שוטרים למחוז וכן לפרלמנט הקטלוני, ועל ידי צווי חירום שהפקיעו את סמכות הפרלמנט האזורי על הטריטוריה של קטלוניה, בהתאם לסעיף 155 של החוקה הספרדית. כמה מיוזמי הכרזת העצמאות הקטאלונית שנתפסו נשלחו למעצר ללא שחרור בערבות, והואשמו בעבירות של בגידה, אי ציות ושימוש לרעה בכספי ציבור. פוג'דמון וארבעה מחברי ממשלתו נמלטו לבלגיה וקיבלו בה מקלט מדיני. ספרד הוציאה צו מעצר בינלאומי נגדם. רוב חברי הפרלמנט הקטאלוני שנעצרו נותרו במעצר עד תום ההליכים, ומשפטם בגין בגידה בממלכה החל בפברואר 2019.
התובעים במשפט

התביעה הוקמה על ידי פרקליטות המדינה, פרקליטות המדינה ומפלגת הימין הקיצוני ווקס בתובע הכללי. הנאשמים הואשמו בעבירות של מרד, אי ציות לחוק ושימוש לרעה בכספי ציבור.
היועץ המשפטי לממשלה הספרדית: התובעים של בית המשפט הפלילי של בית המשפט העליון שכתבו את כתב האישום הם חבייר סרגוסה, פידל קדנה, קונסואלו מדריגל וג'יימי מורנו. את תביעת כתב האישום בגין מרד הגיש ז'וזה מנואל מאזה, היועץ המשפטי לממשלה לשעבר. על פי נוסח התביעה, "תוכניתם של הנאשמים במרידה על פי נוסח התביעה, כללה שימוש בכל האמצעים הדרושים להשגת מטרתה, ובכלל זה – בהנחה שהמדינה לא תקבל את המצב – גם שימוש באלימות הדרושה כדי להבטיח את התוצאה הפלילית היומרנית, תוך שימוש בהפחדה ואיומים, מצד אחד, על ידי גיוס ועידוד כמויות גדולות של אזרחים, ומצד שני תוך שימוש במשטרה חמושה שהורכבה מ-17,000 חיילים קטאלוניים. בכך פעלו כדי להגן על מטרותיהם הפליליות, ובכך להפחית את מילוי התפקיד האמיתי של שמירה על הסדר החוקתי ושימורו". הקונסילרים (השרים) ג'ונקוראס, פורן, טורול, רומבה, רול ובאסה צפויים לקבל עונש חמור יותר עקב מעמדם, כגורמים אחראים להכוונה והסתה של חברי הממשלה הקטלאנית. השאר מואשמים בביצוע משאל עם, שימוש בכספי ציבור ובאי-ציות לחוקה, תוך התעלמות שיטתית מהוראות בית המשפט החוקתי. הפעילים ג'ורדי קויקסארט וג'ורדי סאנצ'ז, שאינם נבחרי ציבור, מואשמים בכך שגרמו, ניהלו וביצעו פשע של הסתה.
מפלגת VOX – מפלגת הימין הלאומית, דרשה וקיבלה אישור להכרה כתובעת ציבורית, מטעם הציבור, עקב מה שהם הגדירו כניסיון ברור לחתור נגד האחדות הטריטוריאלית של ספרד. ההחלטה לקבל מפלגה כתובע ציבורי בתיק הייתה החלטה יוצאת דופן ושנויה במחלוקת. ההגנה של ג'ורדי קויקסארט הגישה עתירה לבית המשפט העליון של ספרד בדרישה שמפלגת הימין הקיצוני תורחק מההליכים ולא תוכל להשתתף במשפט. בית המשפט העליון, על אף שביקש שלא לערב בסכסוכים פוליטיים את התהליך המשפטי, דחה את הערעור. את מפלגת VOX ייצגו במשפט חוויאר אורטגה סמית', עורך הדין והמזכיר הכללי של המפלגה, ופדרו פרננדס, סגן מזכיר המפלגה.
הנתבעים

18 אנשים נתבעו במשפט זה. הם מופיעים בסדר אלפביתי לפי שם המשפחה שלהם, המעידים על ההאשמה וההרשעה המבוקשת. לפירוט השמות, ראו בערך המקביל בוויקיפדיה באנגלית (אנ'). תשעה מהנאשמים, שכתב האישום כנגדם היה על בגידה, עלולים היו לשאת עונשי מאסר של עד 25 שנה.
ביקורת ותגובות למשפט

הסוגיה, האם פעולה פרלמנטרית בדרכי שלום (חקיקה פרלמנטרית) עלולה להיחשב כבגידה, מעסיקה רבים.
מצד אחד, רבים בספרד וכן במדינות אחרות, המתנגדות לבדלנות, רואים במשפט זה אבן דרך בהלכות שלטון וממשל, ובשאלה האם חבל ארץ השייך למדינה יכול להחליט על דעת עצמו להיפרד מאותה מדינה. סוגיה זו נוגעת למדינות אחרות בהן ישנם חבלי ארץ אוטונומיים. לדוגמה, חבל סקוטלנד בבריטניה, כורדיסטן העיראקית, חבל אבחזיה שהכריז חד-צדדית עצמאות מגאורגיה, הרפובליקה של קרים – שהיא חבל ארץ שהכריז חד-צדדית על התנתקות מאוקראינה והתחברות לרוסיה, ועוד. עקב חשיבותו לממשלת ספרד, הועבר המשפט בטלוויזיה בשידור חי, ובכך הופגנה גם שקיפות ונייטרליות.
מצד שני, הביקורת על ממשלת ספרד והתנהלותה חצתה גבולות. בקטלוניה ובבירתה ברצלונה נערכו הפגנות ענק; מפגינים וכלי תקשורת מאשימים את ממשלת ספרד בהפרת זכויות האדם של הנאשמים. הביקורת מגיעה אף מצד מוסדות בינלאומיים. ב-7 במרץ 2018, השמיע הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם ביקורת כנגד השלטונות הספרדים, קרא להקל בתנאי מעצרם של הנאשמים, העצורים עד תום המשפט, והזכיר כי "מעצר לפני קיום משפט צריך להיחשב כאמצעי האחרון".
ב-15 באוקטובר 2018 דרש ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" לשחרר מיידית את שני הפעילים סאנצ'ז וקויקסארט (הידועים בשם "ג'ורדיס", שכן הם חולקים את שמם הפרטי), שאינם נבחרי ציבור, וקבע כי החזקתם במעצר הזמני לא הייתה מוצדקת, אלא היא ביטוי להגזמה חסרת פרופורציה בזכויות אזרחים לחופש הביטוי ולהתכנסות, ואף דרש להתייחס אליהם כאל שבויי מצפון. ימים ספורים לפני תחילת המשפט ביקש ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" מבית המשפט לאפשר למשקיפים שלו להיות נוכחים באולם המשפט, כדי להעריך האם מתקיים משפט הוגן. בית המשפט העליון סירב לבקשתם בטענה כי די בשידור פומבי למשפט.
ב-21 בנובמבר 2018, פרסמו מעל 120 פרופסורים למשפטים, מודעה בעיתונות, ובה דרישה לשחרור העצירים, בטענה כי לא הוכחה מצד חברי הפרלמנט הקטאלוני האלימות הנדרשת בעבירת המרד. קבוצה של חברי הפרלמנט האירופי הצהירה כי הם רוצים להשתתף במשפט כמשקיפים.
ב-22 בנובמבר 2018, דרש הארגון העולמי נגד עינויים במכתב גלוי שהופנה לממשלת ספרד, ליועץ המשפטי לממשלה ולנציב תלונות הציבור את שחרורם המיידי של שני האזרחים ג'ורדי סאנצ'ז וג'ורדי קויסאסארט.
יותר מ-500 חברי פרלמנט בהווה ובעבר, מ-25 מדינות שונות, חתמו על מניפסט הקורא לשחרורה של הפוליטיקאית הקטלאנית Carme Forcadell.
ארגונים ועמותות רבות, ממשלתיות ופרטיות, הביעו עמדה בעניין המשפט וקראו לממשלת ספרד להקל ביחס החמור לנאשמים.
פסיקת בית המשפט והתגובות

ב-14 באוקטובר 2019 הרשיע בית המשפט העליון של ספרד 12 מתוך 18 הנאשמים. על תשעה מהם נגזר עונש מאסר, בהם גם סגן מנהיג קטלוניה לשעבר, אוריול חואנקרס, שנידון ל-13 שנות מאסר בגין המרדה ושימוש בלתי הולם בכספי ציבור. העונש שהוטל עליו היה נמוך מכפי שביקשה התביעה, שדרשה ענישה של עד 25 שנות מאסר. אף אחד מהנאשמים לא הורשע בסעיף החמור ביותר: בגידה. יממה לפני פסק הדין התקיימה במדריד צעדה, בה השתתפו כ-10,000 איש, במחאה על התביעה הבדלנית לעצמאות קטלונית, ובדרישה לאיחוד ספרד על כל מחוזותיה. במקביל לקריאת גזר הדין, פתחה ממשלת ספרד בקמפיין ממשלתי במדיה החברתית תחת הכותרת – ThisIsTheRealSpain# ("זו ספרד האמיתית"), הקורא לאיחוד ספרד ולביטול המחלוקות. הבחירה בשפה האנגלית הנייטרלית (ולא הספרדית), בשם הקמפיין, עשויה להפחית התנגדות מדוברי שפות אחרות בספרד, כדוגמה הקטלאנית והבסקית. הסרטון הממשלתי מציג דמויות פופולריות בספרד הקוראים לאחדות. ראש ממשלת ספרד חזר על אמירתו כי ספרד היא דמוקרטיה מאוחדת, בה יש מקום לייחוד של כל גוף, והיא אחת המדינות החופשיות והבטוחות. מנגד, ההרשעה הכתה בתדהמה את תושבי ברצלונה, והתקיימו בה הפגנות סוערות. מפגינים חסמו באופן זמני את הגישה למטרו העירוני ולרכבת שדה התעופה. שוטרים ספרדים, לא מקומיים, נקראו למקום לפזר את המפגינים. אנשי ציבור קאטאלנים, ואף ראשי מועדון הכדורגל ברצלונה (בארסה), התבטאו בפומבי כנגד עונש המאסר.
ביוני 2021, ראש הממשלה הסוציאליסטי פדרו סנצ'ס הכריז על חנינה לתשעה הפוליטיקאים הבכירים שנכלאו לאחר המשפט, ועל שחרורם, במטרה: "לשים קץ אחת ולתמיד לפילוג ולעימות". רוב הציבור התנגד למהלך, כמה ממפלגות הימין החליטו לערער ואחד המנהיגים שקיבלו חנינה הבטיח: "נמשיך במאבק".
משפט זרימה מקסימלית - חתך מינימלי

בתורת הגרפים, משפט זרימה מקסימלית - חתך מינימלי (Max-flow min-cut) עוסק בזרימה המקסימלית שניתן להעביר ברשת זרימה. המשפט קובע כי כמות הזרימה המקסימלית שניתן להעביר ברשת זרימה שווה לקיבולת המקסימלית של החתך עם הקיבולת המינימלית ברשת.
המשפט הוא מקרה פרטי של הדואליות של תכנון ליניארי ומכליל את משפט מנגר הקובע כי גרף הוא k-קשיר אם ורק אם בין כל שני קודקודים בגרף קיימים k מסלולים זרים בקודקודים והוא k-קשיר-קשתות אם ורק אם בין כל שני קודקודים בגרף קיימים k מסלולים זרים בקשתות.
תיאור פורמלי

רשת זרימה מורכבת מגרף  \ G=(V,E), משני צמתים מיוחדים - המקור (Source)  \ s\in V והבור (Sink)  \ t\in V, ומפונקציית קיבול  \ c:V\times V\to \mathbb {R} ^{+}\cup \left\{\infty \right\} שמתאימה לכל זוג צמתים את כמות הזרימה המקסימלית שיכולה לעבור מהראשון שבהם אל השני (ויכולה להיות אינסופית, כלומר ללא הגבלה). אם לא קיימת קשת מ- \ u אל  \ v, מניחים כי  \ c(u,v)=0.
בהינתן רשת זרימה  \ G=(V,E) עם פונקציית קיבול  \ c, חתך ברשת הזרימה הוא חלוקה של צמתי הרשת לשתי קבוצות זרות  \ S,Tשאיחודן  V כך שאחת מהן מכילה את המקור והשנייה את הבור:  \ s\in S,t\in T.
קיבול של חתך מוגדר באמצעות סכום הקיבולות של הקשתות המצביעות מצומת בקבוצה  \ S לצומת בקבוצה  \ T (יש לשים לב שההגדרה אי-סימטרית):
חתך מינימלי של רשת זרימה הוא חתך כזה שהקיבולת שלו מינימלית מבין כל החתכים של הרשת. קיבולת החתך היא כאמור סכום הקיבולות של הקשתות החוצות את החתך, כלומר
min\ \{c(S,T):s\in S,t\in T,S\cup T=V,S\cap T=\emptyset \}
נציין שקיבולות כל החתכים הן מספרים טבעיים, ולכן מעקרון הסדר הטוב קיים בקבוצה איבר מינימלי.
פונקציית זרימה  \ f:V\times V\to \mathbb {R}  מתאימה לכל זוג צמתים  \ (u,v) את כמות הזרימה מ- \ u אל  \ v (לכיוון יש חשיבות), כך שמתקיימים התנאים הבאים:
אנטי-סימטריה:  \ f(u,v)=-f(v,u)
שמירה על אילוץ הקיבול:  \ f(u,v)\leq c(u,v)
שימור הזרימה: לכל  \ u\neq s,t מתקיים:  \ \sum _{v\in V}f(u,v)=0
הערך של זרימה היא סך הזרימה שיוצאת מן המקור, כלומר  \ |f|=\sum _{v\in V}f(s,v).
עבור רשת זרימה  \ G=(V,E) עם פונקציית קיבול  \ c וזרימה חוקית  \ f:V\times V\to \mathbb {R}  הגרף השיורי (residual graph) הוא רשת זרימה עם אותה קבוצת צמתים וקשתות כך שהקיבול של קשת (u,v) הוא  c(u,v)-f(u,v).
משפט זרימה מקסימלית - חתך מינימלי אומר כי שלושת התנאים הבאים שקולים, עבור זרימה  \ f:
\ f היא זרימה מקסימלית ברשת הזרימה.
הגרף השיורי של רשת הזרימה עבור הזרימה  \ f לא מכיל מסלולי שיפור.
כמות הזרימה שווה לקיבול של חתך כלשהו:  \ |f|=c(S,T).
תיאור פורמלי > גרסה נוספת

קיימת גם גרסה של המשפט בו ערכי הזרימה הם מספרים טבעיים (integral version), כלומר המשפט נכון גם כאשר פונקציית הזרימה היא  \ f:V\times V\to \mathbb {N} .שאר ההגדרות והדרישות על פונקציית הזרימה נותרות בעינן. ראו גם
הוכחה

ראשית, אם  \ f היא זרימה מקסימלית, והגרף השיורי של רשת הזרימה עבור  \ f כן מכיל מסלולי שיפור, אז ניתן להגדיל את  \ f על ידי העברת זרימה נוספת באחד ממסלולי השיפור, בסתירה למקסימליות  \ f. לכן 1 גורר את 2.
כעת, אם הגרף השיורי עבור  \ f לא מכיל מסלולי שיפור, ניתן להגדיר חתך  \ (S,T) בצורה הבאה:  \ S יהיה הרכיב הקשיר של הגרף השיורי שמכיל את  \ s (כלומר, כל הצמתים שקיים מסלול מ- \ s אליהם בגרף השיורי) ו- \ T יכיל את יתר הצמתים.  \ T מכיל את  \ t, שכן אם היה מסלול בין  \ s ו- \ t בגרף השיורי, על פי הגדרתו הוא היה מסלול שיפור.
קל לראות שקיבול החתך  \ (S,T) שווה לכמות הזרימה: אם  \ u\in S,v\in T, אז בהכרח  \ f(u,v)=c(u,v), שכן אם היה מתקיים  \ f(u,v)>c(u,v) זו הייתה סתירה לאילוץ הקיבול של הזרימה, ואם היה מתקיים  \ f(u,v)<c(u,v), הרי שהקשת  \ (u,v) הייתה שייכת לגרף השיורי, ועל פי הגדרת החתכים שלנו, הקשת  \ (u,v) אינה שייכת אליו. לכן 2 גורר את 3.
הגרירה של 3 את 1 היא מיידית שכן קל להראות שהערך של כל זרימה קטן או שווה לקיבולו של כל חתך בגרף.
ראו גם

בעיית זרימה
הערות שוליים

↑  Distel, C6, Graph Theory, מהדורה חמישית. (באנגלית)
משפט חוקתי בישראל

משכן הכנסת ומשכן בית המשפט העליון
משפט חוקתי הוא הענף המשפטי העוסק בחוקים יסודיים, השולטים בתחום הכוחות והסמכות של רשויות הממשל השונות, ביחס לחקיקה וליישום של חוקים אחרים בידי הממשלה. חוקה מחייבת את הממשלה, ומגבילה את המצבים שבהם ניתן לחוקק, לפרש חוקים ולהחיל כוח.
עם הקמתה של מדינת ישראל נעשה ניסיון לחוקק חוקה על ידי האספה המכוננת (שקדמה לכנסת הראשונה) אבל ניסיון זה לא צלח, ולכן התקבלה "החלטת הררי" שקבעה כי המדינה תאשר חוקי יסוד, אשר לבסוף יקובצו כולם לחוקה אחת. לאורך העשורים הראשונים לקיומה של המדינה לא ניתן לחוקי היסוד מעמד גבוה יותר[דרוש מקור] מאשר לחוקים רגילים והם נחשבו לשווי ערך להם (למעט לעניין "שריונם" בפני שינוי)[דרוש מקור].
המצב השתנה בשנת 1992, עם חקיקת שני חוקי יסוד חדשים: חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק יסוד: חופש העיסוק. על בסיס חוקים אלו החליט בית המשפט העליון בשנת 1995 (בפסק דין בנק המזרחי), שחוקי היסוד כולם הם במדרגה עליונה מעל לחוקים רגילים ולמעשה ההתייחסות לכלל חוקי היסוד תהיה התייחסות כאל חוקה.
גם קודם לחקיקתם של חוקי היסוד ניתנו בישראל פסקי דין המבססים זכויות יסוד חוקתיות, בין השאר על פי מגילת העצמאות. צעד ראשון מסוג זה נעשה בבג"ץ קול העם משנת 1953, שבו נבחנו בישראל גבולותיו של חופש הביטוי כשהוא מתנגש עם ביטחון המדינה ושלום הציבור. בפסק דין מנומק ביסס השופט שמעון אגרנט את חופש הביטוי כזכות עילאית במשפט החוקתי בישראל, וקבע בזאת לממשיכי דרכו מאז את הדרך שבה ניתן להגן על זכויות האזרח וחופש הביטוי, כאשר הם מתנגשים עם אינטרסים אחרים, נוגדים.