stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איטליה
שלטון מקומי

איטליה מחולקת ל-20 מחוזות, שמהם חמישה הם בעלי מעמד אוטונומי מיוחד. המחוזות מחולקים לנפות או למטרופולינים, ובתוכם לקומונות.
להלן 20 המחוזות שהמחוזות בעלי מעמד מיוחד מסומנים בכוכבית:
| מחוז | באיטלקית | עיר בירה | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אברוצו | Abruzzo | ל'אקווילה | 10,794 | 1,324,000 |
| ואלה ד'אאוסטה* | Valle d'Aosta | אאוסטה | 3,263 | 126,000 |
| פוליה | Puglia | בארי | 19,362 | 4,076,000 |
| בזיליקטה | Basilicata | פוטנצה | 9,992 | 591,000 |
| קלבריה | Calabria | קטנזארו | 15,080 | 2,007,000 |
| קמפניה | Campania | נאפולי | 13,595 | 5,811,000 |
| אמיליה-רומאניה | Emilia-Romagna | בולוניה | 22,124 | 4,276,000 |
| פריולי-ונציה ג'וליה* | Friuli-Venezia Giulia | טריאסטה | 7,855 | 1,222,000 |
| לאציו | Lazio | רומא | 17,207 | 5,561,000 |
| ליגוריה | Liguria | ג'נובה | 5,421 | 1,610,000 |
| לומברדיה | Lombardia | מילאנו | 23,861 | 9,642,000 |
| מארקה | Marche | אנקונה | 9,694 | 1,553,000 |
| מוליזה | Molise | קמפובאסו | 4,438 | 320,000 |
| פיימונטה | Piemonte | טורינו | 25,399 | 4,401,000 |
| סרדיניה* | Sardegna | קליארי | 24,090 | 1,666,000 |
| סיציליה* | Sicilia | פלרמו | 25,708 | 5,030,000 |
| טרנטינו-אלטו אדיג'ה* | Trentino-Alto Adige | טרנטו | 13,607 | 1,007,000 |
| טוסקנה | Toscana | פירנצה | 22,997 | 3,677,000 |
| אומבריה | Umbria | פרוג'ה | 8,456 | 884,000 |
| ונטו | Veneto | ונציה | 18,391 | 4,832,000 |
כלכלה

| שנה | תמ"ג (מיליארדי דולרים) | אינפלציה | שיעור אבטלה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 1,202.40 | 1.66% | 10.97% |
| 2000 | 1,100.56 | 2.57% | 10.12% |
| 2001 | 1,118.32 | 2.32% | 9.12% |
| 2002 | 1,223.24 | 2.61% | 8.65% |
| 2003 | 1,510.05 | 2.81% | 8.45% |
| 2004 | 1,730.09 | 2.27% | 8.02% |
| 2005 | 1,780.78 | 2.21% | 7.7% |
| 2006 | 1,865.11 | 2.22% | 6.8% |
| 2007 | 2,117.52 | 2.04% | 6.12% |
| 2008 | 2,313.89 | 3.5% | 6.8% |
| 2009 | 2,089.55 | 0.75% | 9.1% |
הנתונים על פי קרן המטבע הבין-לאומית
איטליה היא המשק ה-12 בגודלו בעולם ועדיין מצויה בתהליך של שינוי פוליטי וכלכלי שהחל עם נפילת העילית הפוליטית לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאיטליה כלכלה מגוונת עם תוצר לאומי ותוצר לנפש דומים בקירוב לאלו של צרפת ושל הממלכה המאוחדת. איטליה היא אחת מבין שבע המדינות החברות בארגון המדינות המתועשות.
עד מלחמת העולם השנייה הייתה איטליה ארץ חקלאית, והתעשייה התרכזה בעיקר בצפון. המלחמה פגעה קשות בכלכלת המדינה והביאה לירידה של עשרות אחוזים בתפוקה. לאחר המלחמה התפתחה הכלכלה במהירות ואיטליה הפכה למעצמה תעשייתית. ענפי הייצור הבולטים הם יין, שמן זית, טקסטיל, תעשיות רכב ותעשייה כימית.
הכלכלה הקפיטליסטית של איטליה עודנה מחולקת לצפון התעשייתי המפותח יחסית, המאופיין בחברות פרטיות לרוב, ולדרום איטליה, אזור חקלאי ברובו ופחות מפותח, בעל שיעור אבטלה גבוה של כ-20%.
לאיטליה מיובאים רוב חומרי הגלם הדרושים לתעשייה ומעל ל-75% מצורכי האנרגיה שלה.
לפי דו”ח מיוחד של קרן המטבע הבין-לאומית "הרגולציה האיטלקית מפגרת הרחק מאחורי הסטנדרטים המקובלים ב-OECD". בדירוג עולמי הרגולציה העסקים של איטליה נמצאת במקום ה-50 והיא נחשבת "אחת המערכות המסורבלות והלא ידידותיות באירופה". גם בתחום האשראי, איטליה מדורגת במיקום נמוך במקום ה-101 מתוך 190.
כלכלה > יצוא עיקרי

היצוא העיקרי של איטליה בא מתחום התעשייה. התעשייה נכון ל-2004 אחראית לכ-75% מסך היצוא של המדינה. לדוגמה, חברת פיאט ביחד עם חברת הבת אלפא רומיאו-לנצ'יה הן אחת מחברות המכוניות הגדולות באירופה. דוגמה נוספת היא חברת פירלי אשר מייצרת צמיגים ומוצרי גומי.
כלכלה > תיירות

איטליה היא המדינה החמישית הכי מתוירת בעולם. ובשנת 2019 ביקרו בה 65 מיליון תיירים זרים.
רוב התיירים מגיעים למקומות הקדושים והעתיקות של איטליה. עם הערים המתוירות ביותר נמנות ונציה, פירנצה, מילאנו, נאפולי, פיזה ורומא. עם האתרים הפופולריים במדינה נמנים הקולוסיאום והפורום רומאנום שברומא, הגלריות בפירנצה, היכל ורונה, העיר ההרוסה פומפיי, החוף האמאלפיטאני וכן מחוז טוסקנה.
הקולוסיאום ברומא
קתדרלת סנטה מריה דל פיורה בפירנצה
הדואומו במילאנו
מגדל פיזה והקתדרלה בפיזה
כלכלה > המשבר הכלכלי

המשבר הכלכלי העולמי שפרץ ב-2008, בשילוב עם גירעונות ממשלתיים גדולים ובהמשך עם משבר החוב האירופי, השפיע עמוקות על כלכלת איטליה, שהתכווצה משנת 2007 עד 2011 ב-6.76%. בתקופה זו ידעה איטליה שבעה רבעונים של מיתון. הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה באיטליה (ISTAT) פרסמה נתונים שלפיהם האינפלציה באיטליה הגיעה לרמה של 3.3% בשנת 2008, לעומת 1.8% בשנת 2007. רמת האינפלציה של 2008 הייתה הגבוהה ביותר מבין 12 השנים שקדמו לה.
לאיטליה יש את יחס החוב-תוצר השני בגובהו באיחוד האירופי, אחרי יוון, והחוב הלאומי שלה הוא השלישי בגודלו בעולם והשני בגודלו באירופה: כ-116% מהתמ"ג ב-2010.
המשבר הוביל עסקים רבים במדינה לפשיטת רגל במהלך 2011, בדומה להתפתחויות בשאר מדינות ה-PIIGS: פורטוגל, יוון, אירלנד וספרד. סטנדרד אנד פורס ומודי'ס הורידו בצורה משמעותית את דירוג האשראי של איטליה ל-A מינוס ודירוג האג"ח של המדינה ירד אף הוא, כשהתחזית לגביו היא שהורדות נוספות הן אפשריות, בד בבד עם עליית התשואה של האג"ח לרמה הגבוהה מ-7%. ב-13 בינואר 2012 הורידה סטנדרד אנד פורס את דירוג האשראי של איטליה בשתי דרגות לרמת BBB+.
בראשית נובמבר פורסם כי החוב הציבורי של המדינה עומד על כ-1.9 טריליון דולר. במקביל, גברו הקריאות מצד גורמים שונים שדרשו את התפטרותו של ראש הממשלה סילביו ברלוסקוני. ב-4 בנובמבר הודיע ברלוסקוני שאיטליה סירבה להצעה מקרן המטבע הבין-לאומית לתמיכה פיננסית. במסיבת עיתונאים שהתקיימה בסמוך לסיום פסגת ה-G-20 בקאן אמר ברלוסקוני כי התמיכה "אינה הכרחית", אך אישר שאיטליה ביקשה מקרן המטבע הבין-לאומית לפקח על הרפורמה הכלכלית במדינה.
ב-8 בנובמבר 2011 הודיע ברלוסקוני כי יתפטר לאחר שתאושר בממשלתו תוכנית הצנע, שנכפתה על איטליה על ידי גוש האירו של מדינות האיחוד האירופי. אירופה דרשה את הרפורמות בתמורה לסיוע הכספי שהיא צפויה להגיש לאיטליה.
ב-11 בנובמבר 2011 אישר הסנאט האיטלקי תוכנית קיצוצים בסך 45.5 מיליארד אירו, 20 מיליארד בשנת 2012 ו-25.5 מיליארד ב-2013. התוכנית כוללת העלאת המע"מ באחוז ל-21%, הקפאת משכורות במגזר הציבורי עד 2014, העלאת גיל הפרישה לנשים במגזר העסקי ל-65, בדומה לגיל הפרישה של גברים, מסים חדשים על הגז והנפט, אכיפה מוגברת של גביית המס ברחבי המדינה, הקלות מס לחברות המגייסות עובדים צעירים והפחתת הבעלות הממשלתית על שירותים מקומיים. התוכנית אושרה ברוב של 156 צירים לעומת 12 מתנגדים. על מנת לזרז את תהליך ההצבעה בסנאט האיטלקי, נמנעו מפלגות האופוזיציה העיקריות מהצבעה.
ב-12 בנובמבר 2011 אישר גם הבית התחתון של הפרלמנט את תוכנית הצנע. בעד הקיצוצים הצביעו 380 מתוך 630 חברי הפרלמנט. גם כאן מפלגות האופוזיציה לא לקחו חלק בהצבעה ורק 26 חברי פרלמנט הצביעו נגד התוכנית. מאוחר יותר באותו היום הגיש ברלוסקוני את התפטרותו. נשיא איטליה העניק את המנדט להרכבת ממשלת מעבר למריו מונטי, שכיהן בעבר כנציב האיחוד האירופי לתחרות חופשית.
ב-4 בדצמבר 2011 אישרה ממשלת איטליה צעדי חירום הכוללים העלאת גיל הפרישה ל-67 לעובדים רבים, ליברליזציה של השירותים המקצועיים והעלאה של מיסים עבור העשירונים העליונים הנתפשים כמתחמקים מתשלום[דרוש מקור]. בנוסף מתכוונת איטליה להטיל מיסים חדשים על נכסים פרטיים ודיור. יקוצצו הפנסיות, ההוצאה הציבורית תפחת והמע"מ יועלה.
ב-16 בדצמבר 2011 אישר הבית התחתון של הפרלמנט האיטלקי את תקציב הצנע בסך 33 מיליארד אירו. ההצבעה עברה ברוב של 495 תומכים מול 88 מתנגדים.
עד סוף שנת 2012 העביר הבנק האירופי המרכזי לממשלת איטליה מעל 100 מיליארד אירו, באמצעות רכישת אג"ח.
גאוגרפיה

איטליה נמצאת בדרום אירופה ומורכבת מחצי האי האפניני הידוע כ"מגף האיטלקי" בשל צורתו, וממספר איים בים התיכון שהגדולים שבהם הם סיציליה וסרדיניה.
שטחה הכולל של המדינה 301,338 קמ"ר, מתוכם 294,020 קמ"ר יבשה ו-7,210 קמ"ר ימיים. איטליה גובלת בצפון-מזרח בסלובניה (232 ק"מ), בצפון באוסטריה (430 ק"מ) ובשווייץ (740 ק"מ), ובצפון-מערב בצרפת (488 ק"מ). בנוסף לשכנות החיצוניות, קיימות בתחומי איטליה שתי מובלעות במעמד של מדינות עצמאיות – הוותיקן (מדינת האפיפיור) בלב העיר רומא, ורפובליקת סן מרינו בצפון מרכז המדינה.
הרי האפנינים נפרשים כמעט לכל אורך חצי האי ומתלכדים בצפון עם הרי האלפים. ממערב וממזרח להרי האפנינים נמצאים רמות ועמקים ובהם עמק הפו בצפון ורמת טוסקנה.
רכס הרי האלפים הוא הגבול הצפוני של המדינה ומפריד את איטליה ממרכז אירופה. בצפון-מזרח נמצאים הרי הדולומיטים, שהם הרי גיר משוננים וחדים ושונים מן האלפים. למורדות האלפים נמצאים אגמים גדולים רבים, בהם אגם גארדה, אגם מאג'ורה, אגם קומו ואגם לוגאנו, הניזונים ממימי הפשרת השלגים והקרחונים. אגמים חשובים נוספים באיטליה הם אגם טראזימנו ואגם בולסנה הנמצאים במרכז איטליה.
במרבית שטחי איטליה יש אקלים ים-תיכוני. אזורי הדרום ומרכז איטליה מאופיינים בכמות המים המועטה שבהם. אל הים הטירני שלחופה המערבי של איטליה זורם נהר אחד – הטיבר, העובר ברומא. כחלק ממאבקה במשבר האקלים וההתחממות הגלובלית הצפויים לפגוע קשות בוונציה, החילה איטליה בשנת 2020 חובת לימודים על נושאי משבר האקלים בכל מערכת החינוך במדינה, ובכך היא הייתה למדינה הראשונה בעולם העושה זאת.
באיטליה הרי געש רבים, בהם:
אֵטְנה – 3,340 מ'
וזוב – 1,279 מ'
סטרומבולי – 926 מ'
הנהרות הראשיים באיטליה ואורכם:
פו – 652 ק"מ
אדיג'ה – 410 ק"מ
טיבר – 396 ק"מ
ארנו – 241 ק"מ
באיטליה יש גם אגמים רבים, ובהם:
אגם גארדה – 346 מטרים עומק מרבי
אגם מג'ורה – 372 מטרים עומק מרבי
אגם קומו – 400 מטרים עומק מרבי
אגם טראזימנו – 6 מטרים עומק מרבי
אגם קארצה – 21 מטרים עומק מרבי
אגם אורטה – 143 מטרים עומק מרבי.
אגם בולסנה – 151 מטרים עומק מרבי.
האיים סיציליה וסרדיניה שייכים גם כן לאיטליה, וכן איים קטנים יותר.
האזורים המטרופוליניים הגדולים באיטליה הם אזור רומא, מילאנו (הרביעי בגודלו באירופה) ונאפולי.
באיטליה יש בעלי חיים רבים כמו אייליים, יעלים, דוביים, שועלים ומגוון של עופות.
דמוגרפיה

באיטליה 60,375,000 תושבים נכון ליוני 2021. האוכלוסייה הומוגנית יחסית בכל הקשור לשפה המדוברת ולדת, אולם קיים גיוון רב בנושאים התרבותיים, הכלכליים והפוליטיים.
צפיפות האוכלוסייה באיטליה היא החמישית באירופה, 205.26 נפש לקילומטר רבוע. אחוז האוכלוסייה האורבנית עומד על 68.4%.
הנצרות הקתולית היא הדת הדומיננטית באיטליה. כ-83% מן האוכלוסייה הם קתולים – מתוכם 37% מצהירים על עצמם כחברים פעילים בכנסייה, כ-1% משתייכים לכנסיות אורתודוקסיות, וכ-1% נוספים משתייכים לכנסיות פרוטסטנטיות שונות, כ-12% אינם משתייכים לאף דת, וכ-2% הם מוסלמים. עוד 1% מן האוכלוסייה משתייך לדתות אחרות, בהן יהדות. הזיקה לדת פחתה במידה משמעותית בעשורים האחרונים.
הריבוי הטבעי באיטליה שלילי ושיעור הפריון לאישה עומד על 1.31. תוחלת החיים היא 83.2 שנה. (79.7 לגברים ו-84.4 לנשים).
מבחינה אתנית, כ-95% מן התושבים הם איטלקים, וכ-5% הם מהגרים וצאצאיהם. פחות מאחוז מן התושבים, בעיקר באזורים הסמוכים לגבולות, הם בני מיעוטים ילידיים, בהם צרפתים, סלובנים, גרמנים וצוענים.
מקורות ההגירה העיקריים הם ארצות מזרח אירופה (בראשן רומניה) וצפון אפריקה, אך מהגרים מגיעים גם מאסיה, אפריקה שמדרום לסהרה, אמריקה הלטינית וכן מדינות אחרות באיחוד האירופי.
איטלקית היא שפת המדינה, המדוברת בפי כול, ולצידה מכירה המדינה ב-12 שפות מיעוטים ילידיים, מהן שמדוברות גם מחוץ לאיטליה כמו אוקסיטנית וסלובנית, ומהן מקומיות כגון פורלן. לשפות אזוריות נוספות, כגון פיימונטזית, אין הכרה רשמית, והממשלה רואה בהן דיאלקטים של איטלקית. חלק מן הניבים או השפות הללו מצויים בתהליך של היעלמות, והאיטלקית תופסת את מקומם.
אוכלוסיית ערים מרכזיות:
רומא – 2,860,000 תושבים
מילאנו – 1,399,000 תושבים
נאפולי – 967,000 תושבים
טורינו – 852,200 תושבים
דמוגרפיה > יהדות איטליה

יהדות איטליה היא אחת הקהילות היהודיות הגדולות והחשובות מבין קהילות אירופה. הקהילות החשובות במדינה הן קהילות רומא, מילאנו, פירנצה וטורינו. כשליש מיהודי איטליה נרצחו בשואה, אך הגירת יהודים מלוב, ממצרים ומאיראן הביאה לשמירת גודלה של יהדות איטליה. הקהילה מונה כיום כ-38,000 איש. לפי הגדרה כוללנית יותר של "Popolazione Ebraica Allargata" מגיע מספר היהודים למעלה מ-45,000.
תרבות

רשימה של אנשי תרבות איטלקים ידועים:
באמנות הפלסטית – לאונרדו דה וינצ'י, מיכלאנג'לו, טיציאן, ג'וטו, ג'ורג'ונה, רפאל ואחרים.
במוזיקה – ג'ירולאמו פרסקובלדי, ג'ובאני פלסטרינה, קלאודיו מונטוורדי, יאקופו פרי, ג'וליו קאצ'יני, ג'ובאני פאיזיילו, תומאזו אלבינוני, ויואלדי, דומניקו צ'ימרוזה, ארכאנג'לו קורלי, ג'וזפה טורלי, לואיג'י כרוביני, מוציו קלמנטי, אנטוניו סליירי, וינצ'נצו בליני, ג'ואקינו רוסיני, גאטנו דוניצטי, ג'וזפה ורדי, ג'אקומו פוצ'יני, פייטרו מסקאני, אומברטו ג'ורדאנו, לוצ'אנו בריו, לואיג'י נונו, ניקולו פגניני, אניו מוריקונה, מונסקין, בלאנקו.
בספרות – דנטה, בוקאצ'ו, פטררקה, מקיאוולי, מאנצוני, ג'ובאני ורגה, ג'וזפה תומאזי די למפדוזה, לאופרדי, ג'וזואה קרדוצ'י*, פוסקולו, פאסקולי, סלווטורה קווזימודו*, אאוג'ניו מונטאלה*, אלזה מורנטה, אלברטו מורביה, אונגרטי, פבזה, לודוביקו אריוסטו, טאסו, גבריאלה ד'אנונציו, פזוליני, דלֶדה*, דאריו פו*, פירנדלו*, פרימו לוי ועוד. (מסומנים בכוכבית – זוכי פרס נובל לספרות.)
בקולנוע יצרו הבמאים רוברטו רוסליני, לוקינו ויסקונטי וויטוריו דה סיקה את הנאו-ריאליזם האיטלקי. וכן צמחו ענקים כפדריקו פליני, מיכלאנג'לו אנטוניוני, לינה ורטמילר, פייר פאולו פאזוליני, ברנרדו ברטולוצ'י ורוברטו בניני.
יותר ממחצית אוצרות האמנות הרשומים בעולם נמצאים באיטליה.
תרבות > חגים ואירועים מקומיים

| תאריך | שם עברי | שם מקומי | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 בינואר | תחילת שנה חדשה | Capodanno |  |
| 6 בינואר | חג ההתגלות | Epifania |  |
| משתנה | יום ראשון של פסחא | Pasqua |  |
| משתנה | יום שני של פסחא (אנ') | Lunedì di Pasqua |  |
| 25 באפריל | יום השנה לשחרור איטליה | Liberazione | 1945 |
| 1 במאי | אחד במאי (יום העבודה) | Festa del Lavoro |  |
| 17 במרץ | יום העצמאות (אנ') |  | 1861 |
| 15 באוגוסט | יום חגיגת עלייתה לשמים של מרים, אם ישו | Assunzione |  |
| 1 בנובמבר | ליל כל הקדושים | Tutti i Santi |  |
| 8 בדצמבר | חג העיבור ללא חטא – הנחת הטוהר | Immacolata |  |
| 25 בדצמבר | חג המולד | Natale |  |
| 26 בדצמבר | יום סטפנוס הקדוש | Santo Stefano |  |
| 31 בדצמבר | ערב הסילבסטר | San Silvestro |  |
ביאורים

↑  גרמנית היא השפה השנייה המדוברת בדרום טירול, סלובנית מדוברת במחוז פריולי-ונציה ג'וליה, וצרפתית במחוז ואלה ד'אאוסטה.
↑  לפני שנת 1999 – לירה איטלקית.
↑  בחלק מהשפות האירופיות ההיגוי והכתיבה: אִתַּלְּיַה או אִיתַּלְּיַה
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  איטליה - במה בועטת ארץ המגף?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
↑  איטאליה, הכרמל, 20 במרץ 1861
↑  מרגרט מקמילן, תרגום: כרמית גיא, המלחמה ששמה קץ לשלום. כיצד נטשה אירופה את השלום ובחרה במלחמת העולם הראשונה, תל אביב: עם עובד, 2014, אפקים, עמ' 423-428
↑  אסף אוני, ‏הדמוקרטיה הכי פחות יציבה במערב? לא בדיוק, באתר גלובס, 12 בדצמבר 2019
↑  סיון קוטלר, שליחת חדשות 2 ברומא, ‏ברלוסקוני: "לא אכיר במדינה פלסטינית", באתר ‏מאקו‏, 11 במאי 2011
↑  Italy, index mundi
1 2  מיכאל פרל, ‏"הרחק מהים התיכון: הזינוק של אירלנד", השילוח, 3, פברואר 2017
↑  Gianluca Mezzofiore CNN, Italy to become first country to make learning about climate change compulsory for school students, CNN
↑  אורן נהרי, אטלס אנציקלופדי של העולם, מפה 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554958205171  BNE: XX450723  BnF: cb11864655t (data)  CiNii: DA01369312  GND: 4027833-5  HDS: 011196  ISNI: 0000 0001 2186 9395  KulturNav: e38fe806-15a3-41e8-a73d-070b09dd6725  LCCN: n79021783  MusicBrainz: c6500277-9a3d-349b-bf30-41afdbf42add  NARA: 10035812  NDL: 00564289  NKC: ge129398  NLA: 35710095  NLK: KAB202014116  NSK: 000392541  SUDOC: 026389908  TDVİA: italya  UKPARL: hTr8I8xb  VcBA: 494/31499  VIAF: 152361066   WorldCat (עם VIAF): 152361066 
האימפריה הרומית בשיאה
"בריאת האדם" של מיכלאנג'לו, תקרת הקפלה הסיסטינית, הוותיקן
ג'וזפה גריבלדי
בניטו מוסוליני לצד אדולף היטלר
מבט על הרי האפנינים מאזור אמיליה
מפת איטליה בספר "קוסמוגרפיה" של סבסטיאן מינסטר, 1600
המתחם הדתי Sacra di San Michele שעל הר Pirchiriano באיטליה
מפה של איטליה מ-1905
פדריקו פליני נחשב לאחד מגדולי הקולנוענים של המאה ה-20
מרים זוהר

| --- | --- |

מרים זוהר במחזהו של ג'ורג' ברנרד שו "קיסר וקלאופטרה", בתיאטרון הבימה, 1953
 לידה:  16 באוקטובר 1931 (בת 93) ה' בחשוון ה'תרצ"ב צ'רנוביץ, בוקובינה, רומניה רומניה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1947
 עיסוק:  שחקנית
 בן או בת זוג:  אריה גלבלום (1961–1993) 
 פרסים והוקרה:  ראו פסקה
 פרופיל ב-IMDb
 
מרים זוהר-גלבלום (נולדה ב-16 באוקטובר 1931) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית. כלת פרס ישראל לאמנות הבמה (1987) וכלת פרס התיאטרון הישראלי (2002).
חיים אישיים

זוהר אם לשתיים: נילי גילֹה ותמי בן גל, וסבתא לנכדים. בתה נילי היא אשתו של פרופ' דייוויד גילֹה, הממונה על ההגבלים העסקיים לשעבר.
הוקרה ופרסים

1957 – פרס קלוזנר (פרס המועדון הלאומי ע"ש פרופ' י' קלוזנר); פרס גנסין (מטעם "הבימה"), על גילום תפקיד אנה בהצגה "אנה כריסטי".
1961 – פרס מועדון מילוא, על גילום תפקיד אן סאליבן בהצגה "העושה נפלאות".
1980 – פרס אהרן אשמן לאמנות התיאטרון, על תפקידה בהצגת היחיד "הטיול" למריה פלדש.
1980 – פרס "ורד הכסף" (מטעם "מעריב"), בקטגוריית שחקנית השנה.
1981 – פרס מאיר מרגלית, על גילום תפקיד גב' וייר בהצגה "הרובע העתיק" לטנסי ויליאמס.
1987 (ה'תשמ"ז) – פרס ישראל לאמנות הבמה, על מפעל חייה בתיאטרון.
1991 – פרס רפאל קלצ'קין למשחק.
2002 – פרס התיאטרון הישראלי, על מפעל חיים.
2006 (ה'תשס"ו) – תואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
2009 – תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
2011 – תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת תל אביב.
2012 – "עיטור האור" מטעם הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל.
2014 – נבחרה להיות בין משיאות המשואות ביום העצמאות ה-66.
2014 – תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
2020 – פרס השחקנית המצטיינת של התיאטרון הקאמרי על תפקידה במחזה "הנכד".
2021 – פרס מפעל חיים מאוניברסיטת בר-אילן.
עיריית חולון קראה רחוב על שמה.
הערות שוליים

↑  אורי קיסרי, לאחר מסך ראשון | אנו מתעשרים בתיאטרון חדש, מעריב, 4 ביוני 1950; מ. מ. רנדל, "שונא הנשים", חרות, 9 ביוני 1950
↑  חנה סנש, באתר הבימה.
↑  צריך לבנות את הארץ, מעריב, טור 2, 26 במרץ 1962.
↑  על המחזה "ריקוד בשישה שיעורים", באתר "הבמה".
↑  מונודרמה למרים זהר ב"הבימה", דבר, 28 בנובמבר 1979; גיל בן מיכאל, טיול בנפשו של יצור מוזר: עם הצגת "הטיול" ב"הבימה", דבר, 3 בדצמבר 1979
↑  אלה לוי-וינריב, ‏פרופ' דיויד גילה: "אני עוזר לטייקונים? אין לי שום מכר בעל הון", באתר גלובס, 13 באפריל 2011
↑  פרס המשחק הטוב הוענק למרים זוהר, דבר, 31 במרץ 1957; פרסי מ. גנסין ונ. צמח לעדה טל ולמרים זוהר, דבר, 26 בינואר 1958
↑  מירי פז, פרס אשמן למרים זוהר, דבר, 12 במרץ 1980
↑  רן דביר, חולקו פרסי "ורד הכסף", דבר, 13 באפריל 1981.
↑  פרס מאיר מרגלית הוענק למרים זוהר, דבר, 18 בפברואר 1981
↑  מרב יודילוביץ', פרס מפעל חיים לשחקנית מרים זוהר, באתר ynet, 25 בפברואר 2003
↑  אוניברסיטת בר-אילן תעניק תואר דוקטור לשם כבוד למרים זוהר, דוברות אוניברסיטת בר-אילן, 11 במאי 2009
↑  תמר רותם, אוניברסיטת ת"א תעניק למרים זוהר תואר דוקטור לשם כבוד, באתר הארץ, 24 במאי 2011; שבתאי קור, ‏רופאת החאג' הראשונה מבקרת בטכניון; מספר אוניברסיטאות מעניקות דוקטורים של כבוד, באתר "הידען", 30 במאי 2013
↑  סקירה אודות הזוכים באות "עיטור האור" 2012, באתר הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל, 12 בפברואר 2012; "עיטור האור" הוענק למשה זנבר, יו"ר מרכז הארגונים, באתר מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל; "עיטור האור" לעצמון, קניג וזוהר, 8 בפברואר 2012, באתר "הבמה"
↑  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב תעניק תוארי דוקטור לפילוסופיה לאות כבוד לשישה אישים, אתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 17 בנובמבר 2014; תמי מאור, אוניב' בן-גוריון העניקה תואר ד"ר לאות כבוד לשחקנית מרים זהר, באתר "local",‏ 2 בדצמבר 2014
↑  זוהר מרים, בתוך: רחובות מסַפְּרים: חולון 2010; כתיבה ותחקיר: רמי אהרוני; עריכה: נורית בייסקי (דוברת עיריית חולון), חולון: עיריית חולון, תש"ע 2010, עמ' 28, באתר עיריית חולון
↑  על התוכנית: מרים זוהר, כלת פרס ישראל ודוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן, התארחה בקורס "כל העולם במה" בתוכנית ברוקדייל, דוברות אוניברסיטת בר-אילן, 28 בינואר 2013.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמים: 2001 - יעקב אלפרין, אברהם דשא (פשנל) | פרס התיאטרון הישראלי - פרס מפעל חיים 2002 - מרים זוהר | הבא: 2003 - שמוליק עצמון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519082805171  VIAF: 315205343   WorldCat (עם VIAF): 315205343
איירפורט סיטי

ערך זה עוסק בפארק עסקים ותעשייה בסמוך לנמל התעופה בן-גוריון. אם התכוונתם לחברת נדל"ן שפארק זה ונכסים נוספים נמצאים בבעלותה, ראו .
מצפה
רמון
מצפה
רמון
איירפורט סיטי (לעיתים גם "קריית שדה התעופה") הוא "המרחב העורפי" של נמל התעופה בן-גוריון המשמש בתור פארק עסקים ותעשיית היי-טק בתחום השיפוט של מועצה אזורית חבל מודיעין, השוכן ממזרח לכביש 40 בסמוך לנמל התעופה בן-גוריון. שמו של המקום נבחר בזכות סמיכותו לנמל התעופה בן-גוריון, והוא נמצא בבעלותה של חברת איירפורט סיטי בע"מ. השטח להקמת הפארק נרכש ממושב ברקת.
היסטוריה

באפריל 1997 החלו העבודות להקמת איירפורט סיטי, לאחר שייעוד הקרקע שונה מקרקע חקלאית, ובשנת 2001 החל אכלוס הפרויקט.
הפארק משתרע על פני שטח של 750 דונם, אורכו כ-850 מטרים ממזרח למערב ורוחבו המרבי הוא כ-800 מטרים מצפון לדרום. הכניסה המרכזית אליו היא מכביש 453 שמדרום לו, המחבר בין נמל התעופה בן-גוריון והיישוב שוהם. באיירפורט סיטי שטחים ומבנים בשטח כולל של כ-420,000 מטר רבוע המיועדים להשכרה לתעשייה, אחסנה ולוגיסטיקה ומשרדים, וכן מרכז קונגרסים בשטח בנוי של 4,300 מ"ר, ושטחי מסחר והסעדה. עוד מתוכנן לקום במקום בית מלון ובו 250 חדרים. איירפורט סיטי מקושר בקווי תחבורה ציבורית אל הערים הגדולות במרכז הארץ, וכן בשירות הסעה המופעל על ידי חברת אגד, שמחבר אותו אל נמל התעופה הסמוך.
עם החברות הפועלות במקום נמנות פלאפון תקשורת, מוטורולה, מכתשים אגן תעשיות, DHL, פוקס-ויזל, אגד, AHAVA, שטראוס גרופ, AT&T, ק.א.ל., דיוטי פרי ג'יימס ריצ'רדסון, נביעות, רשות התעופה האזרחית, נעלי נימרוד, אודיוקודס, יוניטרוניקס, בנק ירושלים, אלביט מערכות, קבוצת קל אוטו, הוט מובייל, ג.יל.ס קפה בע"מ ועוד.
במקום נמצא גם היכל התרבות של חבל מודיעין ובו אולם לתיאטרון, קונצרטים ומופעי תרבות שונים. כן נמצא שם מרכז קונגרסים ואירועים "אווניו". במקום נמצא בית חב"ד שמפעיל בית כנסת, שיעורי תורה ופעילות בחגים לרווחת עובדי ומבקרי המקום.
אחת מסיבות המשיכה העיקריות של המתחם לחברות שונות היא הנחה ניכרת בשיעור הארנונה (המשולמת למועצה אזורית חבל מודיעין) בהשוואה לשיעור הארנונה הנהוג בערי המרכז, וזאת בשל מיעוט אוכלוסין בשטח המועצה האזורית, בהשוואה לערים (בישראל, ארנונה לעסקים מסבסדת שירותים עירוניים לתושבים, ומיעוט תושבים מאפשר הפחתת ארנונה משטחי מסחר ותעשייה גדולים). על רקע זה עלו תלונות מערים סמוכות (בעיקר לוד) בדרישה לחלוקת הכנסות הארנונה של המתחם עימה. ב־2014 החליטה ועדה בדיקה כי הכנסות הארנונה במתחם לא יועברו בחלקם לעיריית לוד, אך שר הפנים דאז גדעון סער התנגד למסקנות ותמך בהעברה.
ראו גם

חוף שמן
סיליקון ואדי
הערות שוליים

↑  רויטל חובל, מדוע מוותר ראש המועצה על הארנונה, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2012
רביב דרוקר, העוני בלוד חוגג, אבל מי נהנה מהכסף שלה?, באתר חדשות 13, ‏11 בדצמבר 2012
↑  שלומית צור, ‏איירפורט סיטי: סער מתכוון להעביר הארנונה ללוד, באתר גלובס, 20 באוקטובר 2014
|  אזורי תעשייה בישראל |
| --- | --- | --- |
| אזורי תעשייה | מעלות (מעלות-תרשיחא) • מגדל תפן (חבל תפן) • צ.ח.ר (ראש פינה) • צ'ק פוסט (חיפה) • אלון תבור (עמק יזרעאל) • קריית ספיר (נתניה) • הרצליה פיתוח (הרצליה) • כפר סבא • נווה נאמן ׁ(הוד השרון) • פארק שרונים (הוד השרון) • עבר הירקון (תל אביב-יפו) • BBC בני ברק • סגולה (פתח תקווה) • קריית אריה (פתח תקווה) • קריית מטלון (פתח תקווה) • חולון • מתחם האלף (ראשון לציון) • מרכז עינב (מודיעין-מכבים-רעות) • עטרות (ירושלים) • הר חוצבים (ירושלים) • תלפיות (ירושלים) • הר טוב • (מטה יהודה) • עד הלום (אשדוד) • שער הנגב וספירים (מועצה אזורית שער הנגב) • תימורים (קריית מלאכי) • עידן הנגב (רהט) • אופקים • באר שבע • עמק שרה (באר שבע) • קריית יהודית (באר שבע) • אבשלום (חבל שלום) • נאות חובב • דימונה • מישור רותם (מישור ימין) • מצפה רמון |  |
| פארקי תעשייה | רמת דלתון (דלתון) • בר לב (אחיהוד) • משגב • קדמת גליל (טבריה) • ציפורת (נוף הגליל) • שגיא 2000 (מגדל העמק) • מת"ם (חיפה) • צבאים (בית שאן) • יקנעם • מבוא כרמל (רמות מנשה) • קיסריה • עמק חפר • יורופארק (יקום) • לב הארץ (כפר קאסם) • אפק (ראש העין) • עתידים (תל אביב-יפו) • אזורים (פתח תקווה) • חמן (חבל מודיעין) • (נתב"ג) • שורק (ראשון לציון) • פלמחים • קריית ויצמן (נס ציונה) • מודיעין • מלחה (ירושלים) • כנות (גדרה) • ראם (בני עי"ש) • קריית גת • נעם (נתיבות) • גב ים נגב (באר שבע) • עומר  • שחורת (אילת) |  |
| אזורי תעשייה ביהודה ושומרון | שח"ק (גוש שקד) • ניצני שלום (שומרון) • בראון (קדומים) • ברקן • אריאל מערב (אריאל) • שער בנימין (מטה בנימין) • מישור אדומים (מעלה אדומים) |  |
| אזורי ופארקי תעשייה עתידיים | רמת בקע • צומת שוקת • מעבר תרקומיא • עירון • גבעת ברנר • רג"מ • בוסתני חפץ • שער הירדן • שער שומרון |  |
| אזורי תעשייה לשעבר | קריית המלאכה (תל אביב-יפו) • ארז (מעבר ארז) • קרני (מעבר קרני) • נווה דקלים • קטיף • ימית • אופירה |  |
| מרחב עורפי | חוף שמן • איירפורט סיטי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013309674505171 
מבט אווירי על חלקו המערבי של איירפורט סיטי
היכל התרבות באיירפורט סיטי
דגם מטוס בצבעי DHL תעופה בכיכר תנועה, מול סניף DHL בישראל, באיירפורט סיטי.