stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עברי לידר
ביוגרפיה > סוף שנות התשעים: "יותר טוב כלום מכמעט"

ביולי 1999 יצא לאור אלבומו השני, "יותר טוב כלום מכמעט", והגיע גם הוא לאלבום פלטינה. גם באלבום זה כתב והלחין לידר את כל השירים, ועיבד אותם במשותף עם יועד נבו. בין השירים המצליחים באלבום היו "יותר טוב כלום", "בחולצת פסים", "הכוס הכחולה" ו"ואולי".
ביוגרפיה > תקופת "האנשים החדשים" (2001–2003)

בשנת 2001 הפיק לידר את אלבומה השלישי של שרון חזיז, "פנסים", ובו שר עם חזיז את שיר הנושא שכתב והלחין. השיר היה לאחד השירים המצליחים ביותר מהאלבום.
בינואר 2002 יצא אלבומו השלישי, "האנשים החדשים", שאותו הפיק בעצמו בצליל חדשני ומושפע מאלקטרוני. לקראת צאת האלבום ביצע הזמר מהלך חשוב בעיצוב תדמיתו הציבורית כשהחליט להתראיין ולדבר בגלוי על היותו הומו, מהלך שתואר בתקשורת כיציאתו מהארון. האלבום כולל את הלהיטים "בתי קפה" ו"על קו המים", וכן ביצוע רוקיסטי לשירם של אהוד מנור ויאיר רוזנבלום "גשם אחרון", שהוקלט לפרויקט השירותרום והוכנס לבקשת קהל המעריצים של לידר כרצועת בונוס לאלבום. בעיבודי השירים באלבום השתתף מושיק קופ.
באותה שנה שיתף לידר פעולה עם מי שהיה אז הקלידן בלהקתו, עידן רייכל, בעיבוד ובהפקה מוזיקלית לשיר "בואי" שנכלל ב"אלבום הראשון" של הפרויקט של עידן רייכל. כמו כן יצר לידר מוזיקה מקורית לסרטו של איתן פוקס "יוסי וג'אגר". עבור הסרט הקליט גרסה מחודשת לשירה של ריטה "בוא" (מירי פיגנבוים/רמי קלינשטיין). גרסתו לשיר זכתה להצלחה, וצורפה גם היא לאלבומו "האנשים החדשים".
במקביל להופעות "האנשים החדשים" העלה לידר מופע משותף עם השחקנית מיטל דוהן בשם "אהבה וסקס בימים הנוראים", שבו שולבו מוזיקה, תיאטרון וקטעי קריאה שלוקטו ונערכו במיוחד לערב. באותה שנה הוציא ספר שירים שבו כרך טקסטים שכתב. בתום השנה זכה בפרס אקו"ם ל"תמלילן השנה".
חיים אישיים

לידר הוא אחד מהאמנים הראשונים בישראל שהכריזו בגלוי על נטייתם המינית בתקשורת. הוא רואיין על ידי גל אוחובסקי ל"מעריב" בדצמבר 2001 וסיפר על היותו הומוסקסואל, ועל בן זוגו לשעבר, יניב ויצמן. רבים רואים בראיון זה את רגע יציאתו מהארון, אם כי מעולם לא הכחיש או הסתיר את נטייתו. עוד לפני הראיון היה לידר מהמופיעים הקבועים בהפנינג שנערך בסיום מצעד הגאווה בתל אביב.
בראיון צוטט לידר בהתייחס למושג היציאה מהארון:
”אני לא אוהב להגדיר את עצמי דרך המושג הזה. כי אני לא מרגיש אותו בכלל בחיים שלי. אף פעם לא שיקרתי בעניין הזה, ואף פעם לא הכרזתי הכרזות”.
נטייתו המינית השפיעה רבות על השירים שכתב ושר עוד לפני הריאיון עם אוחובסקי, שבהם שירי אהבה ששר גבר לגבר אחר. וכדבריו:
”מי שקורא את הטקסטים שלי ומקשיב לשירים, כבר מזמן היה צריך להסיק את המסקנות לבד”.
מגמה זו נמשכה באלבומו הרביעי "זה לא אותו דבר", שיצא לאור בשנת 2005:
כמו מטייל אוסטרלי שחותך לעצמו יד 
אני חותך אותך עכשיו מתוך הלב שלי
משחקים, משחקים 
ברחבי העיר 
תגיד לי אם זה מישהו שאני מכיר
ב-2002 שר ביצוע מחודש ללהיטה של ריטה "בוא", שנכלל אחר כך כחלק מפסקול הסרט יוסי וג'אגר. השיר מדבר אל גבר, ומשמעותו משתנה מאוד כששורות כגון "בוא נפזר את מסך הערפל, בוא נעמוד באור ולא בצל" מושרות על ידי גבר ולא אשה.
דוגמה לשיר בעל עמימות מגדרית שכתב ניתן למצוא, לדוגמה, בשיר "זכיתי לאהוב" שבאלבום הרביעי. זהו שיר אהבה של גבר, שלכל אורכו אין שיוך מגדרי של נשוא/ת האהבה:
וכשהשמש נמחקת בשמיים 
והלב מטפטף לי דרך העיניים החומות
אז אני זוכר שיש ידיים שרוצות אותי קרוב 
ואני יודע שזכיתי לאהוב
לכבוד מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של גלגלצ לשנת 2008 הקליט לידר ביצוע מלנכולי לשיר של קייטי פרי "נישקתי בחורה" ("I Kissed a Girl"). הפיכת המגדרים בשיר מתבטאת בשיר זה באופן שונה כאשר לידר מתאר יחסים עם אישה במקביל לזוגיות הומוסקסואלית: "נישקתי בחורה רק כדי לנסות, מקווה שלחבר שלי לא אכפת".
בנובמבר 2011 השתתף לידר בקמפיין "אחרי כל לילה מגיע יום", שנולד בעקבות ארבעה מקרי התאבדויות בקהילה הגאה, מספר חודשים לפני כן. לצד לידר השתתפו בקמפיין גם גל אוחובסקי, שורטי, ג'ייסון דנינו-הולט, אביעד קיסוס, עומרי חיון, ציונה פטריוט, אוריאל יקותיאל, קיי לונג, אבנר דפני, שי דויטש, יניב ויצמן ואחרים.
בשנת 2012 עבר עברי לגור עם בן-זוגו הגרמני, יאן, בתל אביב. השניים נפרדו בתחילת שנת 2015.
בשנת 2018 החל לצאת עם בן זוגו השוודי, יונתן. הם מתגוררים במושב רשפון.
באפריל 2019 חשף עברי בפוסט באינסטגרם כי הוא מצפה לילד בתהליך פונדקאות בארצות הברית. עוד הוסיף וכתב בפוסט על היחס המפלה לקהילה הגאה וזוגות חד מיניים בכל אשר קשור לאימוץ ילדים בישראל.
בספטמבר של אותה שנה נולד אלבי, בנו הבכור.
אלבומים > כאמן סולו

1997 - מלטף ומשקר
1999 - יותר טוב כלום מכמעט
2002 - האנשים החדשים
2005 - זה לא אותו דבר
2008 - בקצב אחיד בתנועות של הגוף
2012 - מישהו פעם
2015 - האהבה הזאת שלנו
2016 - עברי לידר עופר מאירי
2024 - חלק לא נפרד מאחרים
אלבומים > עם TYP

2011 - 09:00 To 17:00, 17:00 To Whenever
2014 - TYP
זוהר ארגוב

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1955 ראשון לציון ישראל 
 התאבד:  6 בנובמבר 1987 (בגיל 32) ראשון לציון, ישראל 
 שם לידה:  זוהר עורקבי
 מקום קבורה:  בית העלמין גורדון החדש 
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1977–1987 (כ־10 שנים)
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  מזרחית • רוק • זמר עברי
 סוג קול:  בריטון
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  קוליפון   האחים ראובני   גלטון   בן מוש הפקות   ישראפון   בן חיים הפקות
 שיתופי פעולה בולטים:  שימי תבורי, חיים משה
 צאצאים:  גילי ארגוב 
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
זוהר ארגוב (16 ביולי 1955, כ"ו בתמוז ה'תשט"ו – 6 בנובמבר 1987, י"ד בחשוון ה'תשמ"ח) היה זמר ישראלי, נחשב לגדול זמרי המוזיקה המזרחית, ולאחד האמנים הישראלים הפופולריים בכל הזמנים.
ארגוב מוזכר כאחד האחראים להכרה במוזיקה הים תיכונית כחלק מההוויה הישראלית. מכונה "הזמיר" ו"המלך". עם זאת, ארגוב הוא דמות שנויה במחלוקת, בשל התמכרותו לסמים והעבירות הפליליות שבהן הורשע, בהן אונס.
מבקר המוזיקה בן זילכה תיאר את חשיבותו המוזיקלית כך: ”ארגוב הוא פורץ דרך אמנותי בסדר גודל של יוצרים ידועי שם מהתרבות הפופולרית המערבית, גאונים מוזיקליים שמעט מאוד מהמהפכה שלהם הייתה קשורה ליד המקרה.”
ביוגרפיה > ילדותו

ארגוב נולד בשם זוהר עורקבי וגדל בשיכון המזרח שבראשון לציון. הוא היה בנם הבכור (מתוך עשרה אחים ואחיות) של עובדיה ויונה עורקבי, עולים מתימן. כבר מילדותו בלט בכישרון הזמרה שלו.
ב-1968, בגיל 13, הפסיק את לימודיו ויצא לשוק העבודה עקב המצב הכלכלי בבית. ב-1970, בגיל 15, הכיר את ברכה צברי וב-1972 נישאו. בספטמבר 1973 נולד בנו גילי, וביום הברית נפטר אביו עובדיה. ארגוב לא שירת בצה"ל, ובראיון לדניאל פאר הסביר מדוע "התחתנתי בגיל 17 ובגיל 18 כבר היה לי ילד". לפרנסתו עבד ארגוב תחילה כצבע ביחד עם חברו שימי תבורי ולאחר מכן כקבלן בתחום השיפוצים והצבע.
ביוגרפיה > שנות ה-70

בשנת 1977, בגיל 22, הוציא לראשונה תקליטון סינגל ובו שני שירים: "כל יום שעובר" ו"ילדה חיכיתי שנים", אותם כתב והלחין משה נגר.
בעצה משותפת עם אשתו ברכה, שינה עורקבי בתקליטון זה את שם משפחתו לארגוב, בין השאר על מנת להתקבל טוב יותר ולאפשר את השמעת שיריו ברדיו. בנוסף, השם "ארגוב" היה כשמו של אחד מגדולי המלחינים והמוזיקאים בארץ באותה תקופה, סשה ארגוב. אף על פי שינוי השם לא זכה התקליטון להתייחסות ברדיו.
כעבור שנה, ב-1978, הורשע ארגוב באונס ונגזרו עליו שלוש שנות מאסר, מהן שנה בפועל. במהלך משפט זה, כשעדיין לא היה ברור לבית המשפט האם היה זה אונס או שהדבר נעשה בהסכמה, אמר ארגוב לשופט: ”כבוד השופט, אין בחורה שלא נותנת, צריך רק לדעת איך לקחת”. בעקבות דבריו אלה הורשע ארגוב באונס. בפסק הדין כתב השופט דב לוין: ”הנאשם מחזיק בדעה שאין אשה שלא ניתנת להשגה [...] דווקא משום כך חייב פסק הדין הזה ללמדו כי גישתו והשקפתו בטעות יסודם”.
עם שחרורו מהכלא בשנת 1979 החל ארגוב לעסוק במוזיקה כעיסוקו העיקרי. תחילה עבד כנהגה של להקת צלילי העוד, שאחד מחבריה ומייסדיה היה יהודה קיסר. הלהקה הופיעה בתקופה זו במועדונים ובאירועים משפחתיים. באחד האירועים בבאר שבע ביקש ארגוב לשיר וחברי הלהקה הסכימו. ארגוב שר באותה הופעה שני שירים: את השיר "ברצלונה" ואת השיר "עת דודים כלה".
ביוגרפיה > שנות ה-80 - תקופת ההצלחה

יהודה קיסר, שהיה באותם הימים הגיטריסט של להקת "צלילי העוד", התרשם מקולו של ארגוב והציע להפיק את אלבומו השני, "אלינור", שיצא בשנת 1980. על אף שההקלטה נעשתה באמצעות רשמקול פשוט במועדון "הברווז" ביפו הצליח האלבום מאוד ונחשב, גם עשרות שנים לאחר מותו של ארגוב, למצליח ולאיכותי.
בעקבות הצלחת האלבום בשנת 1980 הפך ארגוב לזמר מבוקש בהופעות חיות ברחבי ישראל. ב-1981 יצא אלבומו השלישי, "היו זמנים", שכלל מספר שירים שחידש ארגוב, ובהם "ברצלונה" (שהיה ידוע בביצוע של ג'ו עמר), "את לי לילה" (שהיה ידוע בביצועו של בועז שרעבי), "להלה יזיד אקטר" (שיר במרוקאית בביצוע עבד אל וואהב דוקאלי (אנ')), "שיר אהבה בלב" ("ממש מראה נהדר"), אשר שאל את הלחן שלו מהשיר "Campanera" של חוזליטו "ילד הפלא" הספרדי. בניגוד ל"אלינור", הוקלט והופק אלבום זה באולפן הקלטות מקצועי ובאיכות גבוהה, וגם הוא הצליח במכירות.
בשנת 1982 הצליחו המפיקים אשר ומאיר ראובני להכניס את ארגוב לפסטיבל הזמר המזרחי "דרור - למנצח שיר מזמור", עם השיר "הפרח בגני" (שיועד מלכתחילה לזוהר ארגוב, זוהר לא רצה בו, הוא הועבר לשימי תבורי. תבורי טס להופעות בחו"ל ולא היה יכול להשתתף בפסטיבל, והחזיר לארגוב את השיר). את השיר כתב אביהו מדינה, הלחין אביהו עם משה בן מוש ועיבד ננסי ברנדס. ארגוב לא אהב את השיר בתחילה והעדיף להשתתף בפסטיבל עם השיר "שיר פרטי", אך בסופו של דבר ביצע את "הפרח בגני" מעל בימת בנייני האומה בירושלים בחול המועד פסח תשמ"ב, 10 באפריל 1982. ארגוב זכה במקום הראשון. ההופעה בפסטיבל, ששודר בשידור ישיר בערוץ 1, הזניקה את הקריירה של ארגוב.
באותה שנה יצא אלבומו "נכון להיום", אלבומו המצליח ביותר שכלל את השירים: "הפרח בגני", "בדד", "נכון להיום", "כבר עברו השנים", "עוד דקה את נעלמת", ועוד. השירים "הפרח בגני", "נכון להיום" ו"כבר עברו השנים" צעדו תקופה ארוכה בראש מצעדי הפזמונים של רשת ג' וגלי צה"ל, ועם אחד מהם ("כבר עברו השנים") הוזמן ארגוב להשתתף בתוכנית הטלוויזיה "עוד להיט" בפברואר 1983 בהנחיית אלי ישראלי. האלבום זכה לפופולריות גם בקרב קהל שלא שמע מוזיקה מזרחית עד אז וכך תרם לפריצת דרך של המוזיקה המזרחית אל קהל חדש. באותה העת, ארגוב נודע בכינויו: "המלך". האלבום "נכון להיום" נמכר ביותר מ-350 אלף עותקים. שנים אחר כך, בשנת 2008, נבחר על ידי העיתון "ידיעות אחרונות" כאלבום החשוב ביותר במוזיקה הישראלית של שנות ה-80. כמו כן, השיר "הפרח בגני" זכה בשנת 1998 במקום השביעי (מתוך מאות שירים) בתוכנית 'שיר היובל' בערוץ 1 (במקום הראשון זכה שירה של נעמי שמר "ירושלים של זהב", בביצועה של שולי נתן). בסוף אותה שנה הופיע ארגוב בפסטיבל ישראל בירושלים, בתוכנית "שדמתי", וביצע את השיר "למדבר שאנו", ביצוע שזכה לשבחים ממנהל האירוע גדעון פז.
בפברואר 1983, בעידודו של המפיק אשר ראובני הופיע ארגוב בפני חיילי חטיבה 14 בלבנון, יחד עם הבדרן יואב לוי, בצומת המים. מספר ראובני: "כשפרצה המלחמה, הוא אמר שרוצה לעשות שירות מילואים בלבנון ולשמח את החיילים. הוא יזם את העניין הזה. לא ביקש כסף. לא ביקש כלום, הוא בא ונתן הופעה מדהימה [...] הוא אמר שזו הייתה ההופעה הכי טובה ומרגשת בחייו".
ביוגרפיה > מותו

במהלך שנת 1987 שב ארגוב והסתבך בפלילים בעקבות התמכרותו לסמים. ב-23 ביולי אותה שנה השתוללו ארגוב, אחיו ואדם נוסף בתחנת מגן דוד אדום בראשון לציון ודרשו לקבל תחליפי סמים. השלושה הגיעו למקום בשעה 3 לפנות בוקר ודרשו לקבל תרופות המשמשות כתחליפי סמים. לאחר מכן נעצר ארגוב בחשד שגנב ארנק של רופאה ששהתה במקום אך הוא שוחרר כעבור זמן קצר לאחר שהתברר שלא הייתה לו יד בדבר. במהלך שחרורו מתחנת המשטרה, לקח ארגוב אקדח שהיה מונח על דלפק היומן וברח משם. לאחר מצוד נרחב של משטרת ראשון לציון נתפס ארגוב כשהאקדח ברשותו. ארגוב נשפט על כך ונגזר עליו חודש מאסר בפועל, אך לאחר ערעור המדינה על קלות העונש, הוחמר גזר דינו של ארגוב לשישה חודשי מאסר בפועל.
שלושה שבועות לפני שחרורו מהמאסר לאחר ניכוי שליש, ושבוע לפני מותו, יצא ארגוב לחופשת שבת, אך כששב כמקובל ביום ראשון לבית הסוהר בעתלית, נעצר ארגוב ונלקח למשטרת ראשון לציון לחקירה, לאחר שחברתו (לימים אשתו) של הזמר ישי לוי, איריס גבאי, שהייתה באותה עת חיילת בת 19, התלוננה שהוא ניסה לאנוס אותה במהלך הסופ"ש כאשר הגיעו השניים לבד לבית אמו של ארגוב בראשון לציון, לאחר בילוי משותף של השלושה בביתו של לוי שבחולון.
ב-6 בנובמבר 1987, אור ליום שישי בשעה 04:00, נמצא ארגוב בתא המעצר של משטרת ראשון לציון ללא רוח חיים כאשר קרע של שמיכה כרוך סביב צווארו, מה שנראה כהתאבדות. רב פקד אהרון טל שמונה לקצין בודק של האירוע, הודיע לאחר מכן שארגוב לא התאבד אלא ניסה לאיים בהתאבדות או לביים התאבדות על מנת לסחוט מהסוהרים עוד ועוד תחליפי סם. הוא מת כתוצאה מאי ספיקת דם למוח, או "תשניק" בשפה הרפואית, כאשר קרע השמיכה התהדק על צווארו ולא יכול היה להציל את עצמו עקב ההשפעה החזקה של תחליפי הסם שלקח. בן 32 היה במותו.
ביוגרפיה > לאחר מותו

לאחר מותו יצאו לאור האלבומים "אל נבקש (דברים נסתרים)", "בכרם התימנים" ו"בן בלי בית", הכוללים שירים מתוך "הדרך הברוכה", הופעות חיות אותן ערך ארגוב בצרפת וברחבי הארץ, והקלטות אחרונות שביצע בשנת 1987 סמוך למותו. בנוסף, כוללים אלבומים אלו גרסאות כיסוי רבות.
בנוסף יצאו על שמו אלבומי אוסף רבים: "שר יוונית", "זוהר וחברים", "נעימות המלך", "חברים שרים זוהר", "זמרים שרים זוהר", "להיטי זהב", "המיטב", "חייו ומותו של המלך" (DVD), "זוהר ארגוב - שירת חייו", "שירת הזמיר", "20 שנה למותו של המלך", ועוד.
מורשת

מורשתו של ארגוב שנויה במחלוקת. ארגוב נתפס בעיני רבים כדמות מעוררת מחלוקת, בשל התמכרותו לסמים והעבירות הפליליות שבהן הורשע ובהן אונס. אחרים מתמקדים בפן המקצועי של ארגוב ובקולו הייחודי, שהצליח להפוך גם שירים שגרתיים לשירים בעלי עוצמה. מותו הפך אותו למיתוס ובמהלך השנים הפך סיפור חייו לטרגדיה סמלית על גורלם של זמרים בני עדות המזרח במדינת ישראל. בעיני רבים, נחשב ארגוב למי שהכניס את המוזיקה המזרחית אל המיינסטרים של המוזיקה הישראלית.
בתקופה הראשונה שלאחר מותו של ארגוב הוא עדיין לא זכה להכרה מצד הטלוויזיה. כאשר רצה אביהו מדינה לעשות תוכנית לזכרו ביום השנה למותו שתשודר בטלוויזיה הישראלית ונתקל בסירוב בתואנה שארגוב אינו דמות חינוכית, והשידור הציבורי אינו יכול לתת חסות לשידור תוכן על אדם שהשתמש בסמים, מדינה השיב למנהל מחלקת הבידור של הערוץ הראשון ואמר:
"גם ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס, בוב מארלי, ג'ים מוריסון, אלביס פרסלי ועוד, לא היו נקיים מסמים, למרות זאת אצלנו מקדישים להם תוכניות בלי סוף ולמרות שהם לא משלנו, הם משל הגויים. אז נכון, זוהר ארגוב היה קורבן של הסמים, אבל דווקא דרך זה אפשר לעשות תוכנית עם מסר לציבור מה לא כדאי לעשות כדי להצליח. ויש לארגוב את המאסה הכי גדולה של מעריצים בארץ וזה גם טלוויזיה ציבורית, תן להם."
כאמור דברים אלה לא עזרו, ורק לאחר מספר שנים, לאחר מאבק ולחץ ציבורי גדול, הוקדשו תוכניות לזכרו של ארגוב.
ב־2015, התארח מדינה בתוכנית "העולם הבוקר", שם התייחס לקורבן האונס כאל "מזרן שכונתי" וטען שלא היה ולא נברא אונס ושארגוב נאסר בשל התחצפות לשופט. לאחר שהריאיון עורר סערה, מסר מדינה את תגובתו ל"וואלה! NEWS":
לא אנס ולא בטיח והסיפור שהוא סיפר לי זה מה שהיה. מה שאמרתי וככה הוא גם התבטא. 'היה מזרן בשכונה'. זהו. [...] אני לא קורא לנשים 'מזרן', אף פעם לא אנסתי אף אחת. אף פעם לא הרמתי יד על אף אחד. אני ג'נטלמן. אבל הסיפור כמו שסופר לי היה ככה. ככה ארגוב התבטא 'היה מזרן בשכונה. היינו חמישה. היה איזה מחסן בשכונה פרוץ' ושמה הם היו עושים את מה שהיו עושים. וזהו כמו שאני סיפרתי את זה. מפה ועד לקרוא לו אנס זה כבר מוגזם.
.
הנצחה

בשנת 1993 הוקם כפר זוהרים על שמו של ארגוב בחבל עדולם - לטיפול בנפגעי סמים על ידי אנשי הפנתרים השחורים. כיום המקום משמש כפר נוער חינוכי המיועד לנוער חרדי בסיכון בנשיאותו של הרב יצחק דוד גרוסמן.
ניסיונות לקרוא לרחובות בערים בישראל על שמו של ארגוב נתקלו לאורך השנים בהתנגדויות ועוררו מחלוקות, בשל הרשעתו באונס ועברו הפלילי. בדצמבר 1999 הועלתה בעיריית ראשון לציון הצעה חלופית לקרוא לרחוב ה"פרח" בשיכון המזרח, בשם "הפרח בגני". בספטמבר 2012 דנה ועדת השמות העירונית של הרצליה באפשרות הנצחתו של ארגוב באמצעות קריאת רחוב על שמו, אולם בסופו של דבר ההחלטה לא עברה ולא קיבלה את אישורה של מועצת העיר. עם זאת, רחוב אחר בהרצליה נקרא "הפרח בגני". ניסיונות דומים שלא הבשילו להנציח את ארגוב נעשו גם בתל אביב. ב-2012 הקליט המוזיקאי יהודה קיסר, אשר שיתף פעולה עם ארגוב, שיר בשם "רחוב זוהר ארגוב", כשיר מאבק לטובת קריאת רחוב על שם זוהר ארגוב.
ב-22 במאי 2009, הנפיק דאר ישראל סדרה של 12 בולי דאר על "מוזיקה ישראלית"; בסדרה זו הוקדש בול לזכרו של זוהר ארגוב שעליו מופיע דיוקנו. האמנית מירי ניסטור סופר עיצבה את הבול. על השובל, כיתוב של מילות הפתיחה של הלהיט "הפרח בגני" הנוגע לארגוב: "את הניחוח המתוק הפרח בגני".
ב-1 ביולי 2015 נערך ערב מחווה באמפי-פארק בראשון לציון לרגל 60 שנה להולדתו של ארגוב.
הנצחה > בתרבות הפופולרית

חייו של ארגוב היו נושא לשירים (שנכתבו עליו עוד בחייו[דרוש מקור]), הצגות, מחזות זמר ועוד.
ב-1993 יצא הסרט "זהר", שכתבו אמיר בן-דוד ומשה זונדר וביים ערן ריקליס, בכיכובו של שאול מזרחי. הסרט מגולל את סיפור חייו של ארגוב תוך התמקדות בהתדרדרותו לסמים עד למותו. הסרט זכה בשני פרסי אופיר, כולל השחקן הטוב ביותר.
בשנת 2001 הפיקו "האחים ראובני" אלבום בשם, "עולם הזוהר", בעיבודו ובהפקתו המוסיקלית של בצלאל גלעדי, הכולל רמיקסים וגרסאות דאנס עם קולו המקורי של זוהר ארגוב.
שיריו של ארגוב זכו לביצועים רבים של יוצרים מגוונים, ובהם גם מחוץ לתחום הזמר המזרחי. בין הביצועים ידוע אייל גולן בביצוע השירים "ברצלונה" ו"סוד המזלות", ועידן יניב בשיר "מרלן" אותו שר במסגרת "עבודה עברית". כמו כן, נודעו גם הביצוע של מאיר אריאל לשירו "כבר עברו השנים" והביצוע של נינט טייב לשיר "ים של דמעות", אותו היא שרה בגמר תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד" וזכתה עמו במקום הראשון. בספטמבר 2007, לכבוד מצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ, הקליטה להקת סינרגיה ביצוע חדש בסגנון רוק לשיר "בדד", במלאת 20 שנים למותו של ארגוב. להקת הרוק "דנה נמה" ביצעה גרסת רוק לשיר "נכון להיום", בשם "מוח רץ". בשנת 2008, במסגרת הפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית", חידשו הראל מויאל את השיר "עוד דקה את נעלמת" ולהקת לוס כפרוס את "נכון להיום".
בשנת 2008 הוציא הזמר שלומי סרנגה "דואט" עם ארגוב בשירו "עוד יום יבוא", כשקולו של ארגוב נלקח ונדגם במחשב, וסרנגה הצטרף בשירה ביוונית.
בינואר 2011 הועלה בתיאטרון הקאמרי המחזה "זוהר", בבימויו של משה קפטן ובכיכובו של דן שפירא שגילם את ארגוב.
בשנת 2015 הוציא ההרכב המוזיקלי "הפרויקט של רביבו" אלבום בשם "זוהר", שכולל ביצועים לשיריו.
בשנת 2017, עם ציון 30 שנה למותו של ארגוב, עלתה ב-HOT סדרה דוקומנטרית בבימויים של דני דותן ודליה מבורך אודות חייו - "זוהר ארגוב: סוף עצוב וידוע מראש", המתארת את הקריירה המוזיקלית של ארגוב החל מרגע צמיחתו בקהל הישראלי, עד שהגיע לשיא פריחתו, ומה שהוביל למותו. בעקבות הצלחת הסדרה, זו עלתה לשידור גם ברשת 13.
ב-18 במרץ 2018 הוציא אייל גולן אלבום "נכון לתמיד", בהפקתו המוזיקלית של יעקב למאי, כמחווה לציון 30 שנה למותו של ארגוב. האלבום כולל בתוכו עשרה חידושים לשיריו של ארגוב בביצועים משותפים עם גולן. בין השירים שמופיעים באלבום: "מספרים הזקנים", "בלילה", "אל נבקש", "הפרח שנבל", "סיימתי מילואים" ועוד.
ב-11 באפריל 2023, תאגיד השידור כאן 11 פרסם שיר לכבוד 75 שנה למדינה, ובו בינה מלאכותית למדה את קולו, ופרסמה שיר דואט עם עפרה חזה שנקרא "כאן לעולם".
בספטמבר 2024, יצא ההרכב המוזיקלי "הפרויקט של רביבו" לסיבוב הופעות, כשלצד חברי ההרכב, דמות "אווטאר" של ארגוב, המדמה את מראהו ואת קולו, באמצעות שחקן, טכנולוגיית בינה מלאכותית ומידול קולי, הוקרנה על הבמה. הופעות אלו זכו לביקורות מעורבות.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

התקליטון הראשון - 1977
אלינור - 1980
היו זמנים - 1981
נכון להיום - 1982
כך עוברים חיי - 1984
ים של דמעות - 1985
להיות אדם - 1986
הדרך הברוכה - 1987
דיסקוגרפיה > אוספים ומארזים שיצאו אחרי מותו

נשמה וכאב - 1988 (הוצאת תקליטור: 1994, הוצאה מחודשת: 2002)
זוהר ארגוב במיטב להיטי הזהב חלק א' - 1988
זוהר ארגוב במיטב להיטי הזהב חלק ב' - 1988
זוהר ארגוב במיטב להיטי הזהב חלק ג' - 1988
המלך זוהר ארגוב והנסיכים - 1989 (הוצאה מחודשת 2009)
פסקול הסרט "זהר" (שירים מהסרט בביצוע המקורי של ארגוב) - 1993
האוסף האחרון - 1994
זהר ארגוב - 12 הלהיטים הגדולים של המלך - 1994
השקטים של זוהר חלק א' - 1995
השקטים של זוהר חלק ב' - 1995
האוסף הגדול - חייו ומותו של המלך (מארז תקליטורים) - 1999, כולל את:
"התקליט הראשון"
"אלינור"
"היו זמנים"
"נכון להיום"
"כך עוברים חיי"
"להיות אדם"
"אל נבקש"
"בן בלי בית"
"בכרם התימנים"
"מזכרת גדולה מזמר גדול"
"מארח בחפלה של כוכבים"
"נעימות המלך" א+ב
"חברים שרים זוהר" א-ד
המיטב - 2005 (אוסף של NMC)
המיטב - 2007 (אוסף של בן מוש הפקות)
עשרים שנה למות המלך (זוהר וגילי ארגוב) - 2007 (מהדורה מיוחדת עם ביצועים של גילי ארגוב ואת מיטב הלהיטים בהקלטות נדירות)
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעות ושונות

הופעה חיה בצרפת - 1985
זוהר וחברים - 1988
לקט ממופעים (2 קלטות וידאו מתוך מופעים) - 1988
אוסף כפול ים של דמעות ולהיות אדם - 1990
נעימות המלך חלק א' - 1990
נעימות המלך חלק ב' - 1990
נעימות המלך חלק ג' - 1990
בן בלי בית - 1994
אל נבקש (דברים נסתרים) - 1994
בכרם התימנים - 1994
דברים נסתרים - 1995
מארח בחפלה של כוכבים - 1997 (תקליטור בהוצאה מחודשת)
מזכרת גדולה מזמר גדול - 1997
חברים שרים זוהר - 1998
עולם הזוהר - 2001
קריוקי זוהר ארגוב (DVD)‏ - 2002
זהר וחברים (בדואטים עם החברים) - 2003
שר יוונית - 2004
שירת חייו חלק א' - 2005
שירת חייו חלק ב' - 2005
שירת חייו חלק ג' - 2005
שירת חייו חלק ד' - 2005
שירת חייו חלק ה' - 2005
שירת חייו חלק ו' - 2005
זוהר ארגוב וחברים - ההופעה (DVD)‏ - 2007
שירת הזמיר - 2007
זוהר בדשא (ערב מחווה משירי זוהר ארגוב) דיסק כפול - 2008
האוסף - 2008
הופעה באילת 1985 - 2009
חפלה בלוס אנג'לס 1984 - 2009
שר משירי משה נגר - 2009
"הדרך הברוכה" בהוצאה מחודשת - 2009
ההופעה האחרונה - 2009
האוסף המשולש - 2015
נכון לתמיד (אלבום גרסאות כיסוי של אייל גולן ששר ביחד עם הביצועים המקוריים של ארגוב בטכנולוגיה ייחודית) - 2018
לקריאה נוספת

רינו צרור, שחור: חייו ומותו של זוהר ארגוב, הוצאת ידיעות אחרונות, 2012.
עילאי ברזילי

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 2001 (בן 23)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל, ברזיל ברזיל
 משקל:  66 ק"ג
 גובה:  179 ס"מ
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ו ג'יטסו ברזילאי
 משקל:  נוצה
 מועדון:  Soko Gym, Syndicate MMA
עילאי ברזילי (נולד ב־24 באפריל 2001) הוא לוחם MMA ישראלי שמתמחה בג'ו ג'יטסו ברזילאי וזכה במספר תחרויות בינלאומיות כשהוא מייצג את ישראל.
ביוגרפיה

ברזילי החל את קריירת ה-MMA במכון סוקו ג'ים בהרצליה, כשהוא מתמקד בעיקר בג'יו ג'יטסו ברזילאי. הוא זכה מספר פעמים בתואר אלוף ישראל לנוער בתחרויות הג'יו ג'יטסו ונכנס לנבחרת ישראל בג'יו ג'יטסו שאותה ייצג בתחרויות בינלאומיות של ארגון ה-JJIF בשנת 2018: אליפות אירופה לנוער בה זכה במדליית זהב ואליפות העולם לנוער בה זכה במדליית כסף.
עילאי החל להתאמן בשנת 2019 בלאס ווגאס ונלחם במספר קרבות MMA בארגון ה-TUFF N UFF כשהוא הישראלי הצעיר ביותר להילחם בארגון MMA בלאס ווגאס - בירת ה-MMA העולמית.
ברזילי נחשב ללוחם בעל פוטנציאל מבטיח בקרב בכירי הענף.
הישגים

2018 - מדליית כסף באליפות העולם לנוער באבו דאבי (JJIF).
2018 - מדליית זהב באליפות אירופה לנוער בארגון ה-JJIF.
2018 - מדליית זהב באליפות סאו פאולו הפתוחה.
2019 - מדליית זהב באליפות העולם לבוגרים SJJIF בקליפורניה
הערות שוליים

↑  Octopus Academy, פרק 72 - פעמיים עילאי, אחד ברזילי; לוחם צעיר מתחיל קריירה, באתר Octopus Academy, ‏2019-07-31
1 2  בדרך למדליה עוצרים באבו דאבי: הכירו את סגן אלוף העולם עילאי ברזילי, באתר mynetherzliya, ‏2018-03-12
1 2 3  אוריאל דסקל, האם עילאי ברזילאי הוא לוחם ה–UFC הישראלי הבא?, באתר כלכליסט, 10 בפברואר 2020
↑  הספתח של ברזילי: אלוף הג'יו ג'יטסו בן ה-18 מהרצליה עולה לקרב MMA ראשון, באתר mynetherzliya, ‏2019-05-10
מישה טייט

מישה טייט (באנגלית: Miesha Tate; נולדה ב-18 באוגוסט 1986), הידועה גם בכינוי "קאפקייק" (Cupcake) היא לוחמת MMA עבר אמריקאית, ואלופת העולם לשעבר באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC). בשנת 2008 זכתה במדליית כסף במסגרת אליפות פילה לגראפלינג (אנ'), ובשנת 2011 זכתה להכרה עולמית לאחר שזכתה באליפות Strikeforce (אנ') במשקל תרנגול. מאזן הקרבות של טייט עומד על 18 ניצחונות ו-7 הפסדים.
ביוגרפיה

טייט נולדה בטקומה, וושינגטון ארצות הברית. בילדותה התנסתה בסוגי ספורט שונים כגון סקי, כדורגל וריצה. במהלך לימודיה בבית הספר התיכון, התלבטה אם להשקיע את זמנה בכדורסל או בהיאבקות ובחרה בהיאבקות. בשנים הראשונות לאימונים, הייתה הנערה היחידה במועדון הספורט והתמודדה בקרבות נגד נערים. בשנת 2005 נרשמה לאליפות היאבקות ארצית לנערות וזכתה בתואר האליפות. לאחר לימודיה בתיכון החלה לעסוק בג'ו ג'יטסו ברזילאי.
קריירת MMA > קריירה חובבנית

טייט, שעסקה באמנויות הלחימה היאבקות וג'ו ג'יטסו ברזילאי שמתרכזות בטכניקות גראפלינג (ולא בסטרייקינג (אנ')), חששה תחילה לעסוק בענף ה-MMA, אולם לאחר שצפתה בחבריה למועדון משתתפים בקרבות MMA, החליטה להצטרף לענף זה, ובשנת 2006 התחרתה לראשונה בקרב חובבני. בטרם הפכה למקצוענית בתחום, נלחמה טייט בשישה קרבות חובבניים עם מאזן של חמישה ניצחונות והפסד אחד.
קריירת MMA > קריירה מקצוענית

בנובמבר 2007 נלחמה טייט בקרב ה-MMA המקצועני הראשון שלה במסגרת אירועי קרבות נשים של הארגון HOOKnSHOOT (אנ') שהיה בין הארגונים הראשונים בארצות הברית לאפשר קרבות נשים ב-MMA. בשנת 2008 החלה להילחם במסגרת איגוד Strikeforce. בשנת 2009, זכתה בתואר האליפות הראשון למשקל תרנגול לאחר שהביסה את ליז קראירו במסגרת אירועי Freestyle Cage Fighting. בשנת 2011 זכתה להכרה עולמית כאשר זכתה באליפות Strikeforce למשקל תרנגול. בשנת 2012 נערך הקרב הראשון של טייט להגנת תואר האליפות מול רונדה ראוזי, שהייתה באותה העת לוחמת Strikeforce חדשה, וזכה לתהודה תקשורתית רבה. טייט הפסידה את תואר האליפות לראוזי, שהצליחה להכניעהּ באמצעות נעילת בריח בזרוע.
בשנת 2013, הצטרפה טייט לשורת לוחמות ה-UFC ונלחמה בראוזי על תואר האליפות פעם שנייה במסגרת אירועי UFC 168 (אנ'), אולם בסיבוב השלישי נחלה הפסד נוסף באמצעות נעילת בריח בזרוע. ב-5 במרץ 2016 זכתה טייט בתואר אליפות ה-UFC לאחר ניצחון בכניעה טכנית על הולי הולם במסגרת אירועי UFC 196 (אנ'). ביולי 2016, הפסידה את תואר האליפות לאמנדה נונס. ב-12 בנובמבר 2016, במסגרת אירוע UFC 205 (אנ'), מיד לאחר שהפסידה בקרב מול רקל פנינגטון (אנ'), הודיעה טייט כי היא פורשת מעולם ה-MMA.
בתרבות

בשנת 2012 השתתפה בסרט הדוקומנטרי Fight Life (אנ') העוסק בחייהם של לוחמי MMA.
בשנת 2013 השתתפה כמנטורית לצד רונדה ראוזי בתוכנית הריאלטי The Ultimate Fighter (אנ').
בשנת 2014 הופיעה דמותה של טייט במשחק המחשב EA Sports UFC (אנ').
בשנת 2015 השתתפה בסרט Fight Valley שעלילתו עוקבת אחר לוחמות במועדון קרב מחתרתי.
בשנת 2022 השתתפה בעונת ה-VIP השלישית של תוכנית המציאות האמריקאית "האח הגדול"; שם הגיעה לגמר ואף זכתה.
בשנת 2023 יצא לאקרנים הסרט "Pursued"; מותחן בה היא תשחק לצד מולי רינגוולד.