stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  האגודה לזכויות האזרח בישראל 
 יושב ראש:  יואב קריים
 מנכ"ל:  עו"ד ד"ר טלי מרקוס
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־33 שנים) 
 פרסים והוקרה:  2023 - פרס מטעם ארגון Zero Project - על קידום תחום חיים עצמאיים בקהילה 2023 - אות האפקטיביות לעשייה חברתית מטעם ארגון מידות 2019 – פרס Zero Project על קידום כשרות משפטית 014 – פרס גורני למשפט ציבורי עבור הישגים בולטים בקידום זכויות אנשים עם מוגבלויות 2006 – פרס זוסמן-ג'וינט למצוינות בתחום השירותים החברתיים על עשייה בתחום הנגישות
 bizchut.org.il
 
בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלות הוא ארגון שהוקם בשנת 1992 על ידי האגודה לזכויות האזרח בישראל, במטרה ליצור מסגרת עצמאית שתפעל על מנת לשפר את זכויותיהם ואיכות חייהם של אנשים עם כל סוגי המוגבלויות בישראל.
תחומי החיים הנוגעים לאנשים עם מוגבלות אותם פועל הארגון לקדם : חיים עצמאיים בקהילה; בריאות הנפש; כשרות משפטית; חינוך מכיל ונגישות לצדק.
פעילויות הארגון:
הארגון פועל במספר מישורים:
סיוע ממוקד ופרטני, ללא עלות, לכ - 2,000 פונים בשנה
פעילות משפטית נרחבת ומגוונת, שכוללת בין היתר יוזמות חקיקה, הגשת עתירות תקדימיות וניטור מדיניות
העברת סדנאות והכשרות לאנשים עם מוגבלות, בני משפחה ואנשי מקצוע
פיתוח מודלים חדשניים, המלווים במחקר
פרסום דפי מידע, ניירות עמדה ודוחות מדיניות
שותפות בקואליציות של ארגונים ובוועדות של מקבלי החלטות
מנכ"לית בזכות מאז מרץ 2023 היא עו"ד  ד"ר טלי מרקוס, שהגיעה לארגון לאחר עשרים שנות פעילות בפרקליטות המדינה.
הכנסות בזכות ב-2013 הסתכמו בכ-2923 אלפי ש"ח, שעיקרן מתרומות האיחוד האירופי וקרנות בינלאומיות שונות. בשנת 2020 הכנסות הארגון עמדו על 2,414,572 ש"ח, 74% מהם מתרומות של קרנות בחו"ל 18.6% תרומות מהארץ וכ-5% משירותים למדינה והכנסות אחרות.
הישגי הארגון

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: ניסוחים יחצניים ולא אנציקלופדיים.
הישגי הארגון > הישגים בבית המשפט

2005 – "בג"ץ השילוב": תיקף את התיקון לחוק החינוך המיוחד משנת 2002, וקידם את השתלבותם של תלמידים עם מוגבלות בחינוך הרגיל.
2008 – דיור בר-השגה לכל אדם: עתירה לבג"ץ ש'בזכות' הגיש במטרה לקדם דיור בקהילה לאנשים עם מוגבלות שכלית, הובילה לשינוי הקריטריונים במשרד הרווחה – יותר דירות, פחות מוסדות.
2010 - בג"ץ דיור בקהילה: הביא לשינוי הקריטריונים במשרד הרווחה באשר לזכות לחיים בקהילה, ולפתיחת מערכי דיור בקהילה לאנשים עם מוגבלות שכלית מורכבת.
2011: 'בזכות' שותף למאבק שהביא לפתיחת שתי מרפאות לבריאות הנפש במזרח ירושלים ומקדם זכויות תושבי העיר לקבלת טיפול נפשי זמין ונגיש.
2011: עתירת 'בזכות' הובילה לשינוי ולהכרה בזכותם של דיירים במגורים טיפוליים לשיקום: להשתלב בתעסוקה ולרכוש מיומנויות עבודה, לקראת יציאה לחיים עצמאיים.
2012: בג"ץ ש'בזכות' הגיש ב-2005 מביא להחלת הרפורמה בבריאות הנפש ב-2012: מעתה יקבלו הזקוקים לטיפול נפשי שירות בקופות החולים, באופן מכבד ושוויוני.
2021:  'בזכות' הצטרפו כ"ידיד בית משפט" לערעור שהוגש על פסק דין של בית הדין האזורי לעבודה, שפסק כי אדם שעבד 12 שנה במפעל מוגן– אינו עובד של המפעל. בית הדין הארצי לעבודה קיבל עמדה זו במלואה, הכיר לראשונה ביחסי עובד-מעביד במפעל מוגן, ופסק כי על המפעל לתת למערער את הזכויות הסוציאליות המגיעות לו.
הישגי הארגון > הישגים בינלאומיים (או"ם)

'בזכות' נטלה חלק פעיל בקידום הניסוח והחתימה של מדינת ישראל על אמנת האו"ם לזכויות של אנשים עם מוגבלות, אשר אושרה בעצרת האו"ם בדצמבר 2006. מדינת ישראל הצטרפה לאמנה במרץ 2007, ואשררה אותה בספטמבר 2012 (http://www.justice.gov.il/mojheb/NetzivutNew/). ארגון בזכות, שהיה שותף להליכי המשא-ומתן, השפיע השפעה מכרעת על עיגונה באמנה של הזכות של כל אדם לגור בקהילה ושל הזכות לנגישות למערכת המשפט, הכוללת התאמות להליך המשפטי, לרבות בהליכי חקירה והעדה. מדינת ישראל מובילה בנושא זה ברמה הבינלאומית הודות לניסיון רב שנים בפרויקט 'ההליך ההוגן’ שיזם "בזכות" ולחקיקה פנימית מתקדמת ופורצת דרך.
בשנת 2019 זכתה ׳בזכות׳ במעמד מייעץ לאו״ם.
בשנת 2020 הגיש 'בזכות' דוח צללים לאו"ם בשם למעלה מ-30 ארגונים של אנשים עם מוגבלות, בו הצביע על הפערים בין המצב בישראל – להוראות האמנה. עמדת בזכות הוצגה בפני הוועדה הרלוונטית באו"ם.
הישגי הארגון > הישגים בהעלאת מודעות והכשרת נותני שירות

ל"בזכות" מחלקת דוברות והסברה אשר פועלת למען העלאת המודעות בקרב הציבור הכללי ונותני השירותים השונים – כגון גורמים רפואיים; גורמים משפטיים; נותני שירותים ציבוריים כנהגי התחבורה הציבורית, ועוד – לשמירה על זכויות של אנשים עם מוגבלויות. המחלקה אחראית על העברת מאות סדנאות והרצאות לאלפי אנשים עם מוגבלויות ובני משפחותיהם, אנשי מקצוע והקהל הרחב בנושאים כגון הנגשת השירות, דיור בר השגה בקהילה, בריאות הנפש, תעסוקה, אפוטרופסות ואוטונומיה, שוויון ואפליה, הליך הוגן ונגיש, סנגור עצמי, ועוד. מספר דוגמאות הן: בתחום הרפואי – פרויקט להנגשת השירות הרפואי; פרויקט גדול-ממדים עם נהגי אגד; יום עיון בקרב רשויות; הכשרות לשופטים ופרקליטים; ועוד.
ראו גם

נכות
נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות
נגישות ישראל
עוצמה - פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש
הערות שוליים

↑  לפי הדוחות הכספיים של העמותה, עמ' 12, באתר guidestar
↑  בזכות, המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות, עמותה (ע"ר) | גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311396705171  LCCN: no2003044160  VIAF: 126037153   WorldCat (עם VIAF): 126037153
גדעון הרמט

גדעון "גידי" הרמט (נולד בשנת 1961) הוא אתלט ישראלי בעבר. אלוף ישראל 6 פעמים ברציפות ושיאן ישראל במשך 11 שנים בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

הרמט נולד וגדל בקיבוץ יד חנה. התאמן בקבוצת הפועל עמק חפר בהדרכת יעקב בורנשטיין.
באליפות בתי הספר העל יסודיים במחוז מרכז שנערכה במרץ 1979 זכה הרמט במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 2.01 מטר ושיפר את השיא הישראלי של אורי בראון (2.00 מטר) ועבר לראשונה בחייו את "מחסום" 2 מטרים.
ביוגרפיה > 1979 > שיאן ישראל ואלוף ישראל

בתחרות האתלטיקה במסגרת כינוס הפועל ה-11 שנערכה ברמת גן בתחילת מאי 1979 קבע הרמט בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 2.02 מטר. באותה שנה הוא שיפר את השיא הישראלי 5 פעמים נוספות והעמיד אותו על 2.10 מטר, לאחר שזכה במדליית זהב באליפות ישראל בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה > 1980

בתחרות שנערכה ב-24 במאי 1980 קבע הרמט בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 2.11 מטר לפני אנדרי סורין (2.06 מטר). בהמשך השנה הוא שיפר עוד 3 פעמים את השיא והעמיד אותו על 2.14 מטר, לאחר שזכה במדליית זהב באליפות ישראל בקפיצה לגובה לפני רונן הוד (2.07 מטר) ואנדרי סורין (2.05 מטר).
הרמט התגייס לצה"ל, שירת כמדריך ספורט בווינגייט ואחר כך ביחידת חינוך בגבעת אולגה.
ביוגרפיה > 1981

באליפות הפועל שנערכה ב-20 ביוני 1981 קבע הרמט בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 2.15 מטר, לפני אנדרי סורין (2.05 מטר). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה ב-4 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 2.16 מטר. שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה האחת עשרה שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף ב-13 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בשיא ישראלי חדש של 2.17 מטר, אחרי ג'ייסון מייזלר מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 2.19 מטר ולפני אנדרי סורין (2.08 מטר). שיאו הישראלי החזיק מעמד 9 שנים ונשבר על ידי רוגל נחום (2.18 מטר).
ביוגרפיה > 1982

ב-19 במרץ 1982 יצאו הרמט, בלווית מאמנו יענקל'ה בורנשטיין וחברו למקצוע הקפיצה לגובה אנדרי סורין למחנה אימונים באסטפונה, ספרד. במחנה זה התאמנו יחד עם טובי הקופצים לגובה בגרמניה, בהדרכת מאמנם הנודע, היוגוסלבי דרגאן טנצ'ץ. ביום הרביעי לשהותם בתאריך ב-23 במרץ, נפטר בורנשטיין במפתיע משבץ מוחי והרמט וסורין חזרו מיד לישראל.
הרמט וסורין בחרו להמשיך להתאמן אצל המאמן הוותיק סימון קריצשטיין, עולה חדש מרוסיה עם רקע עשיר באימון, אם כי לא בקפיצה לגובה. בשנתיים הבאות נסוג הרמט בתוצאותיו ולא קפץ מעל גובה של 2.10 מטר.
ביוגרפיה > 1984

בשנת 1984, בשנה האולימפית, עבר הרמט להתאמן אצל יהודה מור מראשון לציון, שהתמחה באימון קופצים לגובה. לאחר מספר חודשים קבע הרמט תוצאה של 2.15 מטר ושב לכושרו הטוב. באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.16 מטר, לפני סורין (2.06 מטר) וצפריר מינצר (2.06 מטר). הרמט כשל במעט בניסיונו לעבור גובה של 2.19 מטר, שהיה מעניק לו כרטיס כניסה לאולימפיאדת לוס אנג'לס.
ביוגרפיה > 1985–1986

הרמט התאמן שנתיים נוספת בהדרכת חברו אנדרי סורין ופרש מהאתלטיקה בסיום 1986.
הרמט זכה פעמיים נוספות ברציפות באליפות ישראל בקפיצה לגובה.
חיים אישיים

בשנת 1986 הוא פרש מספורט תחרותי ולאחר שנה התחתן ועבר לגור בדנמרק, שם הוא חי עד היום.
תארים והישגים

בשנת 1980 זכה הרמט בתואר אתלט השנה מתאם עיתון מעריב.
בשנת 1981 זכה הרמט בתואר ספורטאי השנה של הפועל.
הערות שוליים

↑  משה רון, גדעון הרמט שבר את מחסום 2 המטרים בגובה -2.01!, דבר, 8 במרץ 1979
↑  ברוך דגון, האתלטים נתנו הצגה ביום האחרון של "מלכת הספורט", דבר, 8 במאי 1979
↑  יעקב פתאל, גדעון הרמט 2.10 מ' בגובה שיא ישראלי חדש באליפות א"ק, דבר, 6 ביולי 1979
↑  גדעון הרמט קבע שיא בגובה 2.11 מ', דבר, 25 במאי 1980
↑  יעקב דץ, הרמט ניתר ל-2.14 מ', דבר, 29 ביוני 1980
↑  יעקב פתאל, הרמט קפץ לגובה 2.15 מטר ושיפר בס"מ את שיאו הארצי, דבר, 21 ביוני 1981
↑  יעקב פתאל, מייזלר (2.19 מ') גבר על הרמט (2.17 מ') במאבק הגבהים, דבר, 14 ביולי 1981
↑  דרך חיים יעקב בורנשטיין ז"ל, הוצאת קזן
↑  כדי לאמן אתלטים בארץ יש להיות משוגע או מיליונר
↑  אלכס פרלסמן, דלית בונין חלפה מעל כל המשוכות, מעריב, 9 ביולי 1984
↑  יעקב אלג'ם, גליקשטיין -הספורטאי המצטיין במשאל "מעריב", דבר, 29 באוקטובר 1980
↑  הרמט - אתלט השנה בהפועל, דבר, 25 באוקטובר 1981
חזון ופגיון

| --- | --- |

עטיפת הספר 'חזון ופגיון האסלאם ומלחמתו בכופרים'
 מידע כללי
 מאת:  מיכאל בן ארי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  עיון, דת, אסלאם
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת עלים
 מספר עמודים:  592
חזון ופגיון - האסלאם ומלחמתו בכופרים הוא ספר מאת ד"ר מיכאל בן ארי, העוסק בניתוח היסטורי, תרבותי ופוליטי של האסלאם והשפעותיו על העולם היהודי והמערבי. הספר מציג סקירה של תולדות האסלאם מראשיתו ועד לטבח שבעה באוקטובר, תוך התמקדות בערכים, שיטות הפעולה ותפיסות עולם, לצד ניפוץ מיתוסים ואשליות רווחות בנושא.
בן ארי מגדיר את הספר כספר שבא לשנות את התודעה בישראל לגבי האסלאם, המכוון לקהל רחב – אנשי מודיעין, חוקרים, אנשי ממשל, מחנכים ומבקשי דעת. הוא מדגיש את חשיבות הלמידה על האויב לשם הישרדות, ומבקר את ההשפעה ההרסנית של תקינות פוליטית ועיוורון תודעתי.
הספר, שכתיבתו נמשכה כארבע שנים, מחולק לארבעה שערים, העוסקים בהתפתחות האסלאם, תנועת האחים המוסלמים, הלאומיות הפלסטינית, ותהליך ההתעוררות האסלאמית מול מדינת ישראל.
מבנה הספר > פרולוג: המערב מול האסלאם - מלכוד מנטלי ותרבותי

הפרולוג מציג את המסגרת הרעיונית של הספר, תוך שהוא מתמקד במאבק התרבותי והאידאולוגי בין העולם המערבי לאסלאם. בפרולוג ישנה ביקורת על ההתנהלות המערבית, שלטענתו עיוורת לעובדות ומקדמת "תקינות פוליטית" על פני מודיעין מבוסס. הכותב מדגיש שההתעלמות מהמציאות הקשה ומהשיטות של האסלאם, לצד סתימת הפיות שמוצגת כ"מלחמה בגזענות", מאפשרת לאויב נחוש וממוקד להצליח במשימתו.
בנוסף, הפרולוג מבקש להאיר על החשיבות של קרב התודעה – המאבק לשחרר את החברה מהחזיונות השגויים של רב-תרבותיות והומניזם עיוור. הוא קורא לקוראים להעמיק בלמידה ולהבין את הקודים, הערכים והיעדים של האסלאם.
מבנה הספר > שער ראשון: חרב האסלאם, היסטוריה ערכים ומושגים

השער הראשון עוסק בראשית האסלאם והשפעותיו על יחסי היהודים והמוסלמים לאורך ההיסטוריה. בפרקים הראשונים נפרשת סקירה של התקופה המוקדמת של האסלאם, תוך התמקדות ברקע ההיסטורי של מוחמד וביחסו ליהודים. התיאור כולל את מסעות הרצח, הביזה והאונס שזוהו עם עליית האסלאם, וכן את טקטיקות ההונאה והשימוש בכוח כמכשיר אידאולוגי.
בהמשך, השער מתעמק בשנאת ישראל האסלאמית, שלטענת המחבר קיימת לדורותיה, ובפירותיה הרצחניים לאורך ההיסטוריה. פרקים נוספים מנתחים את המונחים הבסיסיים והחשובים במלחמת הקודש של האסלאם, לרבות מושגים כמו ג'יהאד וחדוות המוות, שמוצגים כחלק אינהרנטי מהאידאולוגיה הדתית.
הפרקים מתייחסים גם לתפיסות הדתיות והחברתיות של האסלאם, המקדשות את מות הקדושים, ואת הקוד המוסרי שעליו מבוססת אידאולוגיית מלחמת הקודש. הפרקים הסוגרים של השער בוחנים את השפעתה של האידאולוגיה האסלאמית על המציאות הפוליטית והחברתית בזירה הגלובלית והישראלית.
מבנה הספר > שער שני: האחים המוסלמים – "הג'יהאד הוא דרכנו"

השער השני של הספר עוסק בתנועת האחים המוסלמים ובשיטות הפעולה שלה כבסיס אידאולוגי וארגוני לג'יהאד העולמי. הספר מתאר את שורשיה האידאולוגיים של התנועה, מנהיגיה המרכזיים וענפיה השונים ברחבי העולם.
פרק מרכזי בשער זה סוקר את המבנה הארגוני של התנועה ומפרט את הקוד התפעולי שלה, תוך התמקדות במושגים ובשיטות הפעולה המשמשים אותה כדי להשיג את יעדיה.
התוכן כולל גם התייחסות לתנועת חמאס, שמהווה את הזרוע הצבאית והאידאולוגית של האחים המוסלמים מול מדינת ישראל. הספר מתאר את אמנת חמאס, מטרותיה ואנשיה, וכן את הדינמיקות הפוליטיות, החברתיות והדתיות שמניעות את פעילותה.
בנוסף, השער מתעמק במבנה ובפעילות הפנימית של האחים המוסלמים, החל מהתארגנויות מקומיות ועד השפעתם בזירה הבינלאומית. פרקים נוספים עוסקים בקשרים בין התנועה לבין קבוצות אחרות המשתייכות לאסלאם הרדיקלי.
בסיום השער, הספר עוסק בהשפעת האחים המוסלמים על ערבים תושבי ישראל ועל יחסם למדינה. הוא מראה כיצד תנועת האחים המוסלמים, באמצעות שלוחותיה, פועלת במערכות השלטון הישראליות ומתכננת את השמדת מדינת ישראל מבפנים.
השער השני מהווה מקור משמעותי להבנת התנועה האסלאמית הרדיקלית והשפעתה ההרסנית על מאבקי הכוח במזרח התיכון ובזירה הבינלאומית.
מבנה הספר > שער שלישי: התנועה הלאומית הפלסטינית אל מול התנועה הציונית

השער השלישי מתמקד בלידתה והתפתחותה של התנועה הלאומית הפלסטינית. הפרקים הראשונים עוסקים במנהיגיה המוקדמים, כולל דמותו המרכזית של עז א-דין אל-קסאם ותפקידו במאבק הערבי-פלסטיני. השער מציג את הקשרים ההיסטוריים בין המרד הערבי הגדול לבין ההתעוררות האידאולוגית של הפלסטינים בתקופה זו.
פרקים נוספים סוקרים את דמותו ופועלו של המופתי חאג' אמין אל-חוסייני, שתואר כאחד האישים המרכזיים שהובילו את התנועה הפלסטינית במאה ה-20. המופתי מוצג כבעל קשרים הדוקים עם גרמניה הנאצית, והשפעתו על הקצנת המאבק האידאולוגי של הפלסטינים מוצגת בצורה נרחבת. הספר דן בתפקידו בהובלת הפרעות והמרד, ובשיתוף הפעולה בין התנועה הלאומית הפלסטינית לבין התנועה הנאצית.
חלקו השני של השער מתמקד באירועים שהובילו ל"נכבה" של 1948. הפרקים מנתחים את החלטות ההנהגה הערבית, כולל עמדותיה ביחס ליהודים ולתנועה הציונית, ואת התוצאות ההרסניות של פעולותיהם. הספר מתאר את המאבקים הפנימיים בתוך החברה הערבית, לצד הדהירה לעבר השמדת היישוב היהודי.
בפרקים האחרונים הספר מתעמק בכישלון התנועה הפלסטינית, תוך הדגשת האסונות שנגרמו להם בעקבות מנהיגותם השגויה. תהליך זה מתואר כנקודת מפנה שבה השתנו מאבקים צבאיים לתודעתיים. הספר מנתח את האופן שבו התנועה הפלסטינית עברה מלהיות תנועה לאומית לתנועה המתבססת על תודעה היסטורית, מיתוסים ומאבק אידאולוגי בזירה הבינלאומית.
השער מספק תיאור של התפתחות התנועה הלאומית הפלסטינית, תוך הדגשת קשריה האידאולוגיים עם כוחות אחרים בעולם הערבי והמערבי, והשפעתם על המציאות הביטחונית והפוליטית של מדינת ישראל.
מבנה הספר > שער רביעי: ערביי ישראל - מהנכבה אל הנהדה

השער הרביעי עוסק בתהליך ההתעוררות האסלאמית אל מול מדינת ישראל, תוך התמקדות בהשלכות ההיסטוריות והאידאולוגיות של האירועים המרכזיים במאה ה-20 וה-21. הפרקים הראשונים סוקרים את השפעת הנכבה (1948) על החברה הערבית, ומתארים כיצד הפכה התבוסה הצבאית למוטיבציה אידאולוגית להתחדשות האסלאמית. הספר מציג את העמדה הערבית כלפי הציונות ואת המאבק על המשמעות ההיסטורית של ההתרחשויות הללו.
הפרקים עוסקים גם בניתוח תהליך ההתמודדות עם מדינת ישראל, תוך הדגשת היכולת של האסלאם הרדיקלי לפעול באמצעות מערכות מדינה וחברה במקביל ללחימה צבאית. ניתוחים אלה כוללים את השפעת תנועות אסלאמיות בתוך מדינת ישראל, במיוחד התנועה האסלאמית הישראלית, ואת אופן פעולתה כחלק מזרועות האחים המוסלמים.
הפרקים השלישי והרביעי בשער מתמקדים בתנועה האסלאמית בישראל ומציגים אותה כגיס חמישי הפועל לחיסול מדינת ישראל מבפנים. הספר מתאר את האסטרטגיה המכונה "בבטן הלוויתן", שבה התנועה פועלת מתוך מערכות השלטון והמוסדות של המדינה כדי לערער על עצם קיומה. נוסף לכך, הספר מציג את המושג "הערפול הקונסטרוקטיבי", שמטרתו להסוות את כוונותיה האמיתיות של התנועה תוך שימוש בכפל לשון ובפעילות תעמולתית מחושבת.
בפרקים אלו נידונה גם פרשת "אוסרת אל-ג'יהאד", המוצגת כנקודת מפנה משמעותית בפעילות התנועה האסלאמית בישראל. המחבר מתאר את חשיפת התנועה כחלק ממערכת רדיקלית חתרנית, ואת האופן שבו פרשה זו הדגישה את הקשרים העמוקים בין התנועה האסלאמית המקומית לבין אידאולוגיות של האחים המוסלמים.
הספר מתאר את המאבק הפנימי והחיצוני המתקיים בזירה הבינלאומית, תוך בחינת השפעתם של מאבקי הכוח העולמיים על תהליך ההקצנה. הפרקים כוללים דיון במושגי ג'יהאד, שהיד, ותפקידם כחלק מהמאבק הכולל.
לקראת סוף השער, מוקדשים פרקים לדיון על תופעת הכחשת השואה בעולם הערבי והשפעתה על התפיסות במערכת השלטון הישראלית והעולמית. בנוסף, הספר עוסק בהשתלטות האידאולוגיה האסלאמית על המרחב הציבורי והמדיני, ובקשר הישיר שלה לחורבן מדינת ישראל כיעד מרכזי.
מבנה הספר > נספח: עובדות ובדותות

בנספח המצורף לספר, דן המחבר במיתוסים המרכזיים שהתפתחו לאורך השנים ומשמשים כלי לערעור הלגיטימציה של מדינת ישראל. הפרקים מנתחים את האופן שבו נעשה שימוש במיתוסים אלו כדי לטשטש את המציאות ולהשפיע על דעת הקהל הגלובלית.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: אסלאם
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
למי שייכת הארץ הזאת?
בזהות בדויה
הערות שוליים

↑  אורנה ישר, החזון והפגיון של מיכאל בן ארי, באתר מידה, 21 במאי 2024
מיירון בואדו

מיירון בואדו (בהולנדית: Myron Boadu; נולד ב-14 בינואר 2001 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בוכום מהבונדסליגה ובנבחרת הולנד.
קריירת מועדונים > א.ז. אלקמאר

בואדו גדל במחלקת הנוער של א.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית. ב-6 במאי 2018 ערך בואדו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–6 על זוולה במסגרת המחזור ה-34 בליגה לעונת 2017/2018. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו. בסך הכל שיחק בואדו בא.ז. אלקמאר במשך ארבע עונות, בהן ערך 64 הופעות ליגה והבקיע 32 שערי ליגה.
קריירת מועדונים > מונקו

ב-4 באוגוסט 2021 חתם בואדו על חוזה לחמש עונות במונקו מליגת העל הצרפתית. יומיים לאחר חתימתו במועדון, ב-6 באוגוסט, ערך בואדו את הופעת הבכורה שלו, כששיחק 59 דקות בתיקו 1-1 נגד נאנט במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022.
במחצית עונת 2023/24 הושאל בואדו לטוונטה מליגת העל ההולנדית, ועד לסיום העונה ערך בשורותיה 11 הופעות, בהן הבקיע 3 שערים, וסיים עם הקבוצה במקום השלישי. בתום חצי עונה חזר בואדו למונקו, ובקיץ 2024 הושאל לעונה אחת לבוכום מהבונדסליגה. במחזור ה-18 של עונת 2024/25 הבקיע בואדו שלושער תוך רבע שעה בפתיחת המחצית השנייה במשחק מול ר.ב. לייפציג, וסייע לקבוצתו לחזור מפיגור 3-0 לתיקו 3-3.
קריירה בינלאומית

ב-19 בנובמבר 2019 ערך בואדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד, בניצחון 0–5 על נבחרת אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 2020. באותו משחק גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
בואדו היה חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21.
הערות שוליים

↑  Myron Boadu joins AS Monaco באתר הרשמי של מונקו, 4 באוגוסט 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1214400787  VIAF: 6547159613664441030008   WorldCat (עם VIAF): 6547159613664441030008
בלינצונה

בלינצונה (איטלקית Bellinzona; צרפתית Bellinzone ובעבר Bellence; בגרמנית ארכאית Bellenz; לטינית Bilitio) היא עיר בדרום שווייץ ובירת קנטון טיצ'ינו. בלינצונה ממוקמת לרוחבו של עמק נהר טיצ'ינו הצר, בגובה 238 מטרים מעל גובה פני הים. היא חבה את קיומה למיקומה האסטרטגי על הגדה השמאלית של הנהר, החולש על הדרך המובילה מעמק הפו בדרום אל שלושה ממעברי ההרים החשובים באלפים (מעבר סנקט גוטהרד, מעבר סן ברנרדינו ומעבר לוקמניר), ומשם לצפונה של אירופה.
קיימות ראיות לקיומו של יישוב במקום כבר לפני 6,000 שנים, ובמשך התקופה הרומית הוא שימש כנקודה אסטרטגית חשובה בהגנת גבולה הצפוני של האימפריה. לאחר הרומאים נשלטה העיר על ידי שליטים שונים, ובהם האוסטרוגותים, הביזנטים, הלומברדים, האימפריה הרומית הקדושה ודוכסי מילאנו, עד שבתחילת המאה ה-16 עברה לשליטת הקונפדרציה השווייצרית.
בשנת 2010 התגוררו בבלינצונה כ-18,000 איש, כמעט כולם דוברי איטלקית. כשליש מתושבי העיר הם זרים, רובם איטלקים, ובסביבתה התגוררו כ-50,000 איש. בלינצונה ידועה בשלוש הטירות השוכנות בה, טירת קסטלגראנדה (Castelgrande), טירת מונטבלו (Montebello) וטירת סאסו קורבארו (Sasso Corbaro), אשר יחד עם חומותיה, הקנו לה מעמד של אתר מורשת עולמית בשנת 2000.
היסטוריה > פרהיסטוריה והעת העתיקה

שרידי מבנה ואתרי קבורה הראו כי סביבת העיר הייתה מיושבת כבר בתקופה הנאוליתית, במהלך האלף ה-4 לפנה"ס. בעיר גופא התגלו שרידים ליישוב מתקופה זו, מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל בעיקר על הגבעה הסלעית עליה ניצבת כיום טירת קסטלגראנדה.
המקום סופח לאימפריה הרומית בתקופת אוגוסטוס. הרומאים הקימו מחנה צבאי וטירה במקום בו שוכנת כיום טירת קסטלגראנדה, ושרידים ממנה התגלו בשנת 1967. בלינצונה שימשה כמעוז צבאי רומי עד שגבולות האימפריה נעו צפונה לעמקי הדנובה והריין במאה ה-1. כאשר החלה פלישת הברברים לאימפריה במאה ה-4, שוב ניצבה העיר בחזית. במקום, שביצרו אותו שוב והפכוהו לנקודה בעלת חשיבות אסטרטגית, יכלו להתגורר כאלף חיילים, וסביר שבתקופה זו החל להיווצר סביב המחנה הצבאי יישוב אזרחי ראשון באתר. בשנת 475 הצליחו הביצורים במקום לעמוד בפני התקפה של כ-900 חיילים גרמאנים, אולם לבסוף הוא נפל בידי האוסטרוגותים בסביבות שנת 500.
היסטוריה > ימי הביניים

השלטון האוסטרוגותי התחלף בשלטון ביזנטי באמצע המאה ה-6, ובין השנים 568–570 נכבש המקום בידי הלומברדים. ממצאים נראים כי בלינצונה עלתה באש בסביבות שנת 800, אך הסיבה לכך איננה ברורה, ונראה כי הרקע לכך לא היה צבאי.
במאה ה-10 הייתה העיר לחלק מנכסיו של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והמבנים העתיקים ביותר שעדיין ניצבים בה, הם מתקופה זו. בסביבות שנת 1000 העניק אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את העיר לבישוף של קומו, ובתקופה זו קיבלה טירת קסטלגראנדה שבמרכז העיר את גבולותיה הנוכחיים. במאה ה-12 השתלט פרידריך הראשון על בלינצונה, ולקראת סוף המאה קמה הטירה השנייה מבין שלוש טירותיה של העיר, טירת מונטבלו, ושולבה בחומותיה של העיר. במשך 300 השנים הבאות התפתחה בלינצונה בהדרגה סביב הרובע ההיסטורי וביצוריה שופרו, ובאמצע המאה ה-13 כבר לבש השוק המקומי בעמק הצר מראה של עיירה קטנה.
לאחר מצור ממושך בשנת 1340 הצליחה שושלת ויסקונטי ממילאנו, לכבוש את העיר. מרגע זה ובמשך 160 השנים הבאות, למעט תקופה קצרה בתחילת המאה ה-15, שלטה מילאנו בבלינצונה, אם כי רק בשנת 1396 אושרה זכותה הפאודלית בעיר באופן רשמי. ראיה לתקופת שלטונם של בני ויסקונטי בעיר יש בסמל הנחש של בלינצונה שהיה סימלה של המשפחה. בני מילאנו ביצרו את העיר ואכפו את הסדר הציבורי ביעילות ובאופן שהגביר את התנועה המסחרית דרך העיר ואת חשיבותה. לאחר שנת 1422 החלה הקמתה של חומה לרוחב עמק הנהר אשר נודעה בשם ה"מוראטה" (Murata), ואשר הייתה אמורה לחסום את המעבר דרכו לחלוטין. לקראת סופה של המאה הוקמה גם הטירה השלישית, טירת סאסו קורבארו, במעלה ההר שממזרח לעיר, אך זו נותרה מחוץ לחומה ההיקפית של בלינצונה. עבודות הביצורים רחבות ההיקף התבצעו במטרה להגן על העיר מפני כוחות הקונפדרציה הישנה של שווייץ, אשר ניסו לכבשה אחת לכמה שנים החל בתחילת המאה ה-15.
היסטוריה > הרנסאנס והעת החדשה

בשנת 1499 יצא לואי השנים עשר, מלך צרפת למסעו לכיבוש לומברדיה. הוא הבטיח לקנטונים השווייצריים את השליטה בעיר, אך לא עמד בהבטחתו וכבש אותה לעצמו. שנה לאחר מכן התמרדו תושבי העיר, יחד עם תושבי האזור כולו, כנגד השלטון הצרפתי, וחיל המצב שישב במקום נסוג והתבצר במצודותיה. לואי השנים-עשר שלח את צבאותיו לדכא את המרד, ותושבי בלינצונה פנו אל השווייצרים וביקשו את חסותם. השווייצרים נענו לבקשה והניסו את חיל המצב הצרפתי, ולואי השנים-עשר נאלץ להכיר במצב הדברים בשנת 1503. ביצוריה של בלינצונה איבדו את ייעודם ואת חשיבותם, וכאשר עלה נהר הטיצ'ינו על גדותיו וסחף חלק מהמוראטה, לא טרח איש לחדש את החומה. שלוש הטירות חולקו בין שלושת הקנטונים הכובשים - שוויץ, אורי ואונטרוולדן - וכל אחת מהן קיבלה את שמו של אחד מהם כשם חליפי לשמה המקורי (ראו להלן). במשך 300 השנים הבאות שרר שקט במקום, והעיר שאיבדה את חשיבותה האסטרטגית שקטה על שמריה.
כאשר זכה קנטון טיצ'ינו בעצמאותו ב-1803, היו הטירות לרכושו. טירת קסטלגראנדה שימשה כבית מאסר וכארסנל נשק החל ב-1813 וזה הורחב ב-1882, אולם ככלל התדרדרו שלוש הטירות למצב של הזנחה. בלינצונה שימשה כבירת הקנטון בסבב עם לוגאנו ולוקרנו, וב-1878 זכתה במעמד הבירה היחידה והקבועה. העיר המודרנית החלה מתפתחת במאה ה-19 על חשבונם של הביצורים העתיקים, חלק מהחומות ושעריהן נהרסו, ורק במאה ה-20 הוכרה חשיבותם ההיסטורית של אלה, והחלו פעולות לשימורם ולהנצחתם.