stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכסוך הישראלי-פלסטיני (2015)
טרור מרצועת עזה ופרשת שני הישראלים הנעדרים

במהלך 2015 אירעו מספר אירועי ירי של רקטות ליישובי עוטף עזה. ב-23 באפריל מוצאי יום העצמאות, רקטה שוגרה מהרצועה, נפלה במועצה אזורית שדות נגב ובתגובה צה"ל תקף מטרה ברצועת עזה ומנע כניסת מתפללים מעזה להר הבית. ב-26 במאי נשמעו לראשונה מאז מבצע צוק איתן, אזעקות באשדוד והסביבה לאחר שרקטת גראד שוגרה מרצועת עזה, בתגובה תקף צה"ל מטרות בדרום רצועת עזה. ב־3 ביוני שתי רקטות גראד נפלו בשטח ישראל, אחת בגזרת נתיבות ואחת בגזרת אשקלון. בתגובה צה"ל תקף שלוש מטרות ברצועת עזה. ב-6 ביוני נשמעה אזעקה בעיר אשקלון וסביבתה לאחר שנורתה רקטת גראד, ובתגובה תקף צה"ל תשתית טרור בצפון רצועת עזה ומעברי כרם שלום וארז נסגרו בהוראת שר הביטחון. ב-23 ביוני נפלה רקטה בשטח פתוח, ובתגובה צה"ל הפציץ את המשגר. ב-16 ביולי נפלה רקטה בסמוך לתחנת הכוח רוטנברג, בתגובה צה"ל תקף מספר יעדי טרור בצפון הרצועה, מחבל חמאס נפצע בינוני. ב-2 בספטמבר מחבלים מרצועת עזה ירו לעבר נתיב העשרה, 2 בתים נפגעו מכדורי 0.5 אינץ' המשמשים מקלעים ורובי צלפים כבדים.
ב-9 ביולי הותר לפרסום כי שני אזרחים ישראלים חצו את הגבול לרצועת עזה, אברה מנגיסטו בן 28 מאשקלון, מנגיסטו נצפה כשהוא חוצה את הגבול ב-7 בספטמבר 2014, אך צה"ל לא הספיק לעצרו, והישאם שעבאן א־סייד צעיר תושב הפזורה הבדואית, שלפי הפרסומים כבר ניסה כמה פעמים לחצות את הגבול. ככל הנראה מוחזקים השניים בידי חמאס.
ב-6 באוגוסט נהרגו ארבעה פלסטינים ועשרות נפצעו מפיצוץ נפל תחמושת צה"לי ברפיח.
ב-18 בספטמבר ירו מחבלים פלסטיניים שתי רקטות קסאם אל עבר ישראל. רקטה אחת פגעה בשדרות וגרמה נזק לכלי רכב, אך לא היו נפגעים. כעבור מספר שעות ירו המחבלים מטח רקטות גראד אל עבר אזור אשקלון, כיפת ברזל יירטה רקטה אחת.
ב-24 בספטמבר סיכלו השב"כ ואנשי רשות המעברים בכרם שלום הברחה של 15 טון חומצה גופרתית המשמשת להכנת חומר נפץ לתוך רצועת עזה.
החל מ-9 באוקטובר החלו הפלסטינים לארגן הפרות סדר אלימות בגבול ישראל-רצועת עזה, ואלה כללו יידוי אבנים וניסיונות לפרוץ את גדר המערכת.
ב-9 באוקטובר 2015 נהרגו 6 פלסטינים מאש צה"ל בהפגנה אלימה על גדר המערכת של רצועת עזה סמוך לנחל עוז. למחרת, ב-10 באוקטובר, נהרגו עוד 3 פלסטינים בנסיבות דומות. בערב ניסו עשרות פלסטינים לפרוץ את גדר המערכת ליד כיסופים ולחדור לשטח ישראל, כמה מהם הצליחו לחדור ונעצרו. בשעות הלילה המאוחרות, נשמעה אזעקה באזור התעשייה אשקלון וב-4 יישובים במועצה אזורית חוף אשקלון לאחר שנורו 3 רקטות, שאחת יורטה על ידי מערכת כיפת ברזל ושתיים נפלו בשטח הרצועה. ב-11 באוקטובר 2015 לפנות בוקר צה"ל הפציץ שתי מטרות בצפון הרצועה בתגובה לירי הרקטות, 2 אזרחים נהרגו וכמה נפצעו בתקיפות. במהלך שעות היום התקרבו עשרות מפגינים ויידו אבנים ובקבוקי תבערה, העימותים פסקו בשעות הערב עם מספר פלסטינים פצועים קל. בשעות הבוקר פתחו מחבלים באש לעבר כוח צה"ל שעסק בפעולות אחזקה על הגדר באזור כיסופים. בשעות הערב והלילה נורו 3 רקטות לעבר הדרום, רקטה אחת נפלה בשטח פתוח באזור קיבוץ כיסופים, 2 נפלו בשטח הרצועה בסמוך לגדר הגבול.
ב-12 באוקטובר 2015 במהלך היום נמשכו העימותים על גדר גבול הרצועה, בעיקר במרכז גבול הרצועה, מספר פלסטינים נפצעו קל. בשעות הצהריים חדרו 40 פלסטינים לשטח ישראל באזור המועצה אזורית אשכול, כוח צה"ל הדף אותם והחזיר אותם לתוך הרצועה.
ב-16 באוקטובר 2015 בוצע ירי צלפים אל עבור דחפור די-9 משוריין. הקליע נעצר בשמשה וצוות הדחפור לא נפגע. בצהריים ואחר הצהריים נהרגו 2–3 פלסטינים, בהם איש הזרוע הצבאית של החמאס, ונפצעו 100 בהפרות סדר ליד מעבר ארז וגדר המערכת.
מהומות הר הבית וגל הטרור בעקבותיהן

בספטמבר 2015 פרצו מהומות הר הבית, ולאחריהן חלה הסלמה בטרור הפלסטיני שכללה תקיפת יהודים בעיר העתיקה ופיגועי טרור רבים. ביהודה ושומרון ושאר חלקי ישראל, כולל ערים מרכזיות. החל מאוקטובר ביצעו הפלסטינים פיגועי דקירה רבים בירושלים, יהודה ושומרון ובתוך הקו הירוק, לצד מהומות אלימות של ערביי ישראל. בנובמבר גברו פיגועי הירי לצד פיגועי הדקירה והדריסה. בכלי התקשורת ובקרב גורמי ביטחון בישראל כונתה סדרת הפיגועים "גל הטרור".
בגל הטרור נרצחו 24 ישראלים עד ל-24 בנובמבר, ומאות נפצעו בו.
גל הטרור הנ"ל, שפרץ בראש השנה ה'תשע"ו, נמשך גם לתוך 2016.
תגובות להסלמה ולטרור > פוליטיקאים ואנשי ממשלה ישראליים

בעקבות הרצח בירושלים בליל ראש השנה כינס ראש הממשלה בנימין נתניהו דיון חירום, ובו הוחלט על חקיקה נגד טרור שתכלול עונשי מינימום למיידי אבנים ובקבוקי תבערה, קנסות כבדים על הורים שילדיהם יידו אבנים וכן שימוש בירי צלפים מרובי רוגר 10/22 נגד פורעים, מיידי אבנים ובקבוקי תבערה, המהווים איום על חיי אדם. כמו כן הוחלט על פרישה מוגברת של כוחות משמר הגבול בכל רחבי ירושלים וכן על גיוס מילואים של שוטרי ולוחמי מג"ב על מנת לתגבר את הכוחות ולשפר את הביטחון באזור ירושלים וכביש 443. כמו כן אישר הקבינט המדיני-ביטחוני שורת צעדים למלחמה בטרור בהם עונשיי מינימום למיידי אבנים ובקבוקי תבערה, קנסות ושלילת קצבאות להורי קטינים שהיו מעורבים בטרור וחידוד הוראות הפתיחה באש שמאפשרות לשוטרים לירות במחבלים ופורעים שמסכנים חיי אדם.
ב-8 באוקטובר 2015, בעקבות יומיים רצופי פיגועי טרור, כינס ראש הממשלה בנימין נתניהו מסיבת עיתונאים ביחד עם שר הביטחון משה יעלון, השר לביטחון פנים גלעד ארדן, הרמטכ"ל גדי איזנקוט וממלא מקום מפכ"ל משטרת ישראל בנצי סאו. בנאום שנשא נתניהו הוא האשים את הערבים, ובפרט את הרשות הפלסטינית והתנועה האסלאמית בישראל, בהסתה שליבתה את האש וגרמה לפיגועים והודיע שכדי להרגיע את הרוחות הוא אוסר על כל השרים וחברי הכנסת לעלות להר הבית.
ב-11 באוקטובר אישרה הממשלה הוראת שעה של עונש מינימום של 4 שנות מאסר למיידי אבנים, בקבוקי תבערה וזיקוקים. כן אושרה הצעת השר יריב לוין לשלילת רישיון נהיגה ממיידי אבנים.
ב-12 באוקטובר, אחרי גל פיגועים בירושלים, נשא נשיא המדינה ראובן ריבלין את נאום פתיחת מושב החורף במליאת הכנסת בו קרא להרגעת הרוחות והזהיר מפני מלחמת דת. אחריו נשא ראש הממשלה בנימין נתניהו נאום בו האשים שוב את הח"כים הערביים וההתנועה האסלאמית בישראל בהסתה, האשמה בה השתתף לאחר מכן גם יו"ר האופוזיציה יצחק הרצוג. נתניהו פנה לערביי ישראל בקריאה שילכו בדרך של דו קיום ושלום, ולא להחזיק את החבל משני הקצוות. הרצוג שנאם אחריו, תקף את ממשלת הימין ועורר סערה במליאה.
בעקבות סדרת פיגועי טרור קשים ב-13 באוקטובר בהם נרצחו מספר ישראלים התכנס הקבינט המדיני-ביטחוני לשתי ישיבות חירום, אחת בצהריים ואחת בערב. לאחר הדיון הוצגה החלטה לתגבר את המשטרה בחיילי צה"ל ולוחמי מילואים של משמר הגבול, ולאבטח את כלל האוטובוסים בירושלים על ידי חיילי צה"ל, כשלאחר חודש החיילים יוחלפו על ידי מאבטחים. כמו כן הוחלט על צעדי ענישה נגד מחבלים ומשפחותיהם, כולל הריסת בתי מחבלים. ב-12 בנובמבר 2015 אישר בג"ץ הריסת 8 בתי מחבלים.
ב-15 באוקטובר כינס בנימין נתניהו מסיבת עיתונאים כדי להשיב על נאומו של אבו מאזן ביום שקדם לו. הוא אמר ”המלחמה נגד הטרור היא גם מלחמה נגד ההסתה הפרועה והשקרית שמלבה את הטרור. לצערי אבו מאזן ממשיך להסית ולשקר. רק אתמול הוא האשים את ישראל בהוצאה להורג של נער פלסטיני תמים. אז הנה האמת – הוא לא מת, הוא חי. הוא לא תמים. הוא ניסה לרצוח. הערב אנחנו נציג עובדות פשוטות וברורות ואנו מצפים מידידינו ברחבי העולם שלא יתעלמו מהן”. הוא ענה על שאלות הכתבים הזרים בנושאי המעורבות הבינלאומית, הבנייה בהתנחלויות, ההצתה בדומא והביקורת על הפעלת כוח מופרז נגד המחבלים. הוא סיכם ש"אני לא יכול להיערך מתי גל הטרור ייגמר".
ב־17 בנובמבר, הכריז הקבינט המדיני-ביטחוני על הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית בישראל כ"התאחדות בלתי מותרת" והוציא אותה אל מחוץ לחוק.
תגובות להסלמה ולטרור > כוחות הביטחון של ישראל

בעקבות ההסלמה הגדולה בטרור בחודש תשרי כוחות גדולים של משטרת ישראל ומשמר הגבול נפרשו ברחבי ישראל ובעיקר באזור ירושלים (ובפרט העיר העתיקה) על מנת לאבטח את התושבים ולהחזיר את תחושת הביטחון. נוכחות השוטרים החמושים הוכיחה את עצמה כאשר במספר רב של פיגועים תגובה מהירה של השוטרים נטרלה את המחבלים ומנעה אסון.
המשטרה עצרה כ-300 פלסטינים שהיו מעורבים בפיגועי יידוי אבנים או בקבוקי תבערה, למעלה ממחצית מהם קטינים. עקב הפרישה הגדולה של שוטרים והחתירה למגע עם המחבלים נפצעו במהלך העימותים 68 שוטרים.
ב-14 באוקטובר החלו כוחות הביטחון בפריסת מחסומים ונקודות בידוק בכניסות וביציאות לשכונות הערביות במזרח ירושלים.
בלילה שבין 19 ל-20 באוקטובר עצרו כוחות הביטחון את השייח' חסן יוסף ח'ליל, ממנהיגי החמאס ביהודה ושומרון, שלדברי צה"ל היה מעורב בפעילות אינטנסיבית להסתה לטרור. כמו כן, הרסו כוחות של חיל ההנדסה הקרבית את בית המחבל שרצח את דליה למקוס ב-10 בנובמבר 2014. ב-14 בנובמבר 2015 פוצצו לוחמי יהל"ם את בתיהם של המחבלים שרצחו את איתם ונעמה הנקין ומלאכי רוזנפלד.
ב-20 באוקטובר 2015, צלפי הימ"מ, ביחד עם צלפי צה"ל, ובסיוע מודיעיני מהשב"כ, ירו ופגעו בחוליית צלפי טרור פלסטינית, שביצעה מספר פיגועי צליפה בציר הוברס העוטף את רצועת עזה בחסות הפגנות אלימות ששימשו לה כהסוואה ומגן אנושי.
תגובות להסלמה ולטרור > הפגנות ומחאות

בתגובה לפיגוע שהתרחש ב-3 באוקטובר אירעו ברחבי ישראל שורה של הפגנות מחאה ספונטניות נגד הטרור. למחרת התכנסו אלפי יהודים בכותל המערבי לתפילה מיוחדת ובזירת הפיגוע התקיימה תפילת שחרית בת עשרות משתתפים. במוצאי חג הסוכות, 5 באוקטובר, ערכו כעשרת אלפים ישראלים הפגנת מחאה מול בית ראש הממשלה בדרישה לנקוט ביד קשה נגד הטרור הפלסטיני ולהחזיר את הביטחון לתושבי ישראל. בהפגנה נכחו גם מספר חברי כנסת מהליכוד.
ב-8 באוקטובר, התאספו מאות מחברי ארגון 'להב"ה' וארגון 'לה פמיליה' בגן סאקר וצעדו לעבר הכותל, תוך קריאות "מוות לערבים" "מוחמד חזיר" ועוד. בהפגנה נעצרו חמישה אנשים, בהם יו"ר 'להב"ה' בנצי גופשטיין. בתגובה להפגנה הודיע השר לביטחון פנים גלעד ארדן (הליכוד) כי יפעל להוצאת שני הארגונים מחוץ לחוק.
מספר רבנים, בהם הרבנים הראשיים לישראל הרב יצחק יוסף והרב דוד לאו, וכן הרב הראשי לירושלים שלמה משה עמאר, הורו לא להפסיק את העלייה לכותל בעקבות האירועים. רבנים נוספים, בהם מנהיגי העדה החרדית טענו כי העולים להר הבית הם הגורמים לפיגועים, והם יתנו על כך את הדין.
החל מה-10 באוקטובר, הוחלט במנהל החינוך בירושלים על שביתת לימודים כללית החל מהשעה 13:30, שעה בה כוחות האבטחה מסיימים את עבודתם במוסדות החינוך, כמחאה על כך שהאבטחה לא מתארכת עד סוף הלימודים. ב-13 באוקטובר אישר שר האוצר משה כחלון הוספת תקצוב בעלות של עשרות מיליוני שקלים למערך האבטחה במוסדות, ובכך התארכה האבטחה עד השעה 16:00.
ב-17 באוקטובר נערכה הפגנה של כ-1,500 איש בירושלים תחת הסיסמה "לא נכנעים לייאוש". ההפגנה החלה במרכז ירושלים, ומשם המשיכו המפגינים בצעדה ברחובות מרכז העיר לעבר כיכר החתולות. בהפגנה נאמו ח"כ דב חנין מ"הרשימה המשותפת" וראונק נאטור, מנכ"לית שותפה של עמותת "סיכוי - לקידום שוויון אזרחי". ב-24 באוקטובר נערכה הפגנה של כ-3,000 איש נגד הממשלה ומדיניות "ניהול הסכסוך" תחת הכותרת "אין ביטחון בלי פתרון מדיני" בתל אביב. המפגינים צעדו מכיכר רבין לעבר הקריה. בהפגנה נטלו חלק מחברי כנסת ממפלגת מרצ, כולל יו"ר המפלגה, זהבה גלאון שנאמה, כמו גם סתיו שפיר ויריב אופנהיימר, מזכ"ל תנועת "שלום עכשיו", שעמדה מאחורי ההפגנה. שתי ההפגנות הן חלק מיוזמה של "עומדים ביחד" — התארגנות יהודית-ערבית משותפת שהתגבשה בתגובה לגל האלימות.
תגובות להסלמה ולטרור > הפלסטינים

בתקופת המהומות והפיגועים, בייחוד בספטמבר ואוקטובר, הרבו הפלסטינים להשתמש ברשתות החברתיות, בהם הודיעו רבים מן המחבלים על כוונתם לבצע פיגועים באזורים שונים. בכל אחת מההודעות הועבר מסר על פרוץ האינתיפאדה השלישית למען מסגד אל-אקצא.
החל מהסלמת תשרי, התחזקה ההערכה לקיומה של אינתיפאדה. ב-9 באוקטובר, במסגרת דרשת יום שישי התבטא מנהיג החמאס ברצועת עזה, אסמאעיל הנייה, כי יום הזעם מסמל את התפרצות האינתיפאדה השלישית, למורת רוחם של הציונים הכובשים.[דרוש מקור]
ב-10 באוקטובר, קרא ארגון הטרור "חמאס" באמצעות הטלוויזיה "לעורר מהומות ולבצע פיגועים באצטדיון טדי במשחק של הישות הציונית מול קפריסין". בעקבות הקריאה הוחלט לתחזק את כוחות השיטור והאבטחה סביב האצטדיון לכמות של 1,100 אנשי ביטחון. בסופו של דבר המשחק עבר ללא אירועים חריגים.[דרוש מקור]
בליל 12 באוקטובר הוציא נביל אבו רודיינה, דוברו של אבו מאזן, הודעה מסולפת על ילד פלסטיני בן 13 שהוצא להורג ללא משפט בדם קר על ידי כוחות הביטחון הישראליים, כאשר הוא מתייחס לאחד משני המחבלים הקטינים שביצעו את פיגוע הדקירה בפסגת זאב תוך השמטת העובדה שהנער הפלסטיני שנהרג היה המחבל הבוגר יותר ושהמחבל בן ה-13, אחמד מנאסרה, רק נפצע ולא נהרג, וששניהם נורו תוך כדי ביצוע הפיגוע. ההודעה, ביחד עם תמונות וסרטוני וידאו, הופצה ברשתות החברתיות על ידי הפלסטינים בצירוף קריאה לבצע פיגועי טרור, גרמה להתססה והלהטת הרוחות. גורמים רשמיים בישראל ומספר פרשנים האשימו הסתה זו כאחד הגורמים המרכזיים לגל הפיגועים הקשה שאירע למחרת.
ב-11 באוקטובר הופץ סרטון ברשתות החברתיות, בו נראה שייח' מוסלמי מרפיח מסית לטבח ביהודים בקבוצות, תוך הדגמת דקירות על ידי סכין.
ב-14 באוקטובר ב-20:00 נשא אבו מאזן נאום ובו חזר על ההאשמות השקר של אבו רודינה על כך שישראל הוציאה להורג את אחמד מנאסרה, הנער בן 13 שביצע את הפיגוע בפסגת זאב. כמו כן הזהיר ממלחמת דת ונמנע מלגנות את הטרור או לקרוא להרגעה. הוא אמר "המתקפה הישראלית נגד בני עמנו, אדמתם והמקומות הקדושים להם מאיימים על השלום ועל היציבות" והוסיף כי "זוהי זכותנו להיאבק בדרכי שלום כדי להשיג עצמאות והניצחון יגיע". לשכת ראש הממשלה מסרה בתגובה לנאום כי "דבריו של אבו מאזן הערב הם דברי הסתה ושקר. הנער עליו הוא מדבר חי ומאושפז בהדסה לאחר שדקר ילד ישראלי בזמן שרכב על אופניו. בעוד ישראל שומרת על הסטטוס קוו בהר הבית, אבו מאזן בדברי ההסתה שלו עושה שימוש ציני בדת וכך גורם למעשי טרור".
תגובות להסלמה ולטרור > ערביי ישראל

הקריאות לאינתיפאדה באו גם מערביי ישראל. בריאיון לביטאון החמאס קראה חברת הכנסת חנין זועבי לאינתיפאדה: ”על מאות אלפי מתפללים לעלות לאל-אקצא כדי לעמוד מול מזימה ישראלית להתרת דמם של תושבי מזרח ירושלים. כיום יש פעילות של יחידים בלבד, ונחוצה תמיכה עממית. אם יימשכו פיגועי היחידים ללא תמיכה עממית, הם ידעכו תוך כמה ימים, ולכן יציאת אלפים מבני העם תהפוך את האירועים הללו לאינתיפאדה אמיתית.” בעקבות דברים אלה דרש ראש הממשלה בנימין נתניהו מהיועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין לפתוח בחקירה פלילית נגד זועבי בחשד להסתה וקריאה לאלימות.
במהלך אוקטובר אירעו הפגנות אלימות של ערביי ישראל בערים יפו, נצרת, אום אל-פחם, לוד, רמלה, טייבה, רהט וכפר כנא. ממשלת ישראל האשימה את התנועה האסלאמית בישראל והח"כים הערביים בהסתה וליבוי מהומות. לאור האירועים, התגלו חילוקי דעות במגזר הערבי סביב סוגיית העלייה למסגד אל-אקצא וסביב תפקודה של מפלגת "הרשימה המשותפת". עלי סלאם, ראש עיריית נצרת, יצא בפומבי נגד איימן עודה, על כך שפעילות מפלגתו בעיר הבריחה ממנה את הלקוחות היהודיים ופגעה בה כלכלית.
ב-13 באוקטובר הוכרזה שביתה כללית במגזר הערבי, כשבין היתר עשרות חנויות בבעלות ערביי ישראל נותרו סגורות. בקמפיין פייבק הומלץ על סימון חנויות שובתות כתומכות טרור, על מנת שיהודים לא יקנו בהם. בערב נערכה הפגנה בת כ-10,000 בני אדם בסכנין שאורגנה על ידי ועדת המעקב של ערביי ישראל, הרשימה המשותפת והתנועה האסלאמית.
שר הביטחון, משה יעלון הוציא צו למעצר מנהלי לשלושה חודשים של ערבייה ישראלית כבת 19, לאחר שזו סיפרה לחברותיה על רצונה להיות שאהידה. הצו אושר על ידי נשיא בית המשפט המחוזי בנצרת.
בעקבות ההסלמה במצב, חלה ירידה גדולה בכמות האנשים הקונים בבתי עסק ערביים, וכך למשל מסעדות רבות ביפו נותרו שוממות. הסוחרים הערביים תלו זאת בפחד כללי בשל המצב הביטחוני ולא בחרם כלכלי מאורגן של יהודים כנגד ערבים.
תגובות להסלמה ולטרור > הקהילה הבינלאומית

ארצות הברית גינתה בחריפות את הפיגועים. ב-13 באוקטובר גינה מזכיר המדינה ג'ון קרי את הפיגועים בירושלים, ואמר כי האלימות וההסתה לאלימות נגד ישראלים חייבת להיפסק. בהמשך אמר קרי כי לישראל יש זכות להגן על עצמה ועל אזרחיה, ושישראל הבהירה שאין לה כוונה לשנות את הסטטוס קוו בהר הבית.
כלי התקשורת דוגמת ה-BBC וארגוני זכויות אדם סיקרו את גל האלימות בצורה שנתפסה כמוטה נגד ישראל. חלקם אף הציגו מחבלים שנורו תוך כדי פיגוע כאזרחים תמימים שנורו על לא עוול בכפם. ב-27 באוקטובר 2015 פרסם אמנסטי אינטרנשיונל דו"ח על אזרח פלסטיני שנהרג לכרורה על לא עוול בכפו. בישראל נטען כי האזרח לא היה תמים אלא מחבל פלסטיני שנורה תוך כדי פיגוע דקירה, וכי אמנסטי התעלמה מכך שאחז בידו סכין בעת שנורה, שפצע חייל לפני שנורה ושבפרופיל הפייסבוק שלו הביע תמיכה בפיגועי טרור נגד יהודים. במקרים רבים, בדיווחים על הפיגועים ברשתות התקשורת בעולם הובלטו ההרוגים הפלסטינים, וחלקם אף הכלילו את המחבלים ברשימת הקורבנות. לדוגמה, בעיתון "לוס אנג'לס טיימס" פורסמה הכותרת "4 פלסטינים נהרגו באלימות ישראלית", וברשת CNN פורסמה ידיעה שנפתחה במילים "שוטרים ישראלים הרגו שני פלסטינים שדקרו קצינים ואחרים בשבת." בידיעה ב-CNN נטען גם כי גל הטרור פרץ על רקע ההגבלות שהטילה ישראל על כניסת מתפללים מוסלמים להר הבית.
תגובות להסלמה ולטרור > דאעש

ארגון הטרור הסלפי המדינה האסלאמית (דאעש) הפועל בעיראק ובסוריה פרסם ב-23 באוקטובר, לראשונה בתולדותיו, הכרזה כלפי ישראל, דוברת עברית, ובה הדובר מאיים על השמדת ישראל, לועג לכך שמספר קטן של פיגועי דקירה הכניסו את היהודים לחרדות, ומעודד את הפלסטינים להמשיך באלימות שלהם – ה"אינתיפאדה" כלשונם – ולהרג כמה שיותר יהודים, עד שלא יוותר יהודי אחד בארץ ישראל. ההכרזה הופצה בידי הארגון ברשתות החברתיות.
אירועים במישור המדיני והבינלאומי

שנת 2015 התאפיינה בהמשך הקיפאון בזירה המדינית, לאור כישלון המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים במאי 2014.
ישראל הודיעה מספר פעמים על המשך הבנייה בהתנחלויות ביהודה ושומרון, ואילו בקרב הפלסטינים נמשכו מעשי הסתה במערכת החינוך ובתקשורת. בשנה זו נרשמה ירידה בתמיכה בפתרון שתי המדינות בקרב הציבור הפלסטיני.ב-1 בינואר חתמה הרשות הפלסטינית על הסכם אשר במסגרתו תצטרף ל-20 מוסדות בינלאומיים ופרוטוקולים, בהם אמנת רומא, אשר תאפשר לרשות לתבוע את ישראל על פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג. בעקבות המהלך, החליטה ישראל להקפיא את העברת כספי המסים שהיא גובה עבור הרשות הפלסטינית, צעד אשר גרר חרם על חברות ישראליות מצד הפלסטינים. העברת הכספים חודשה לאחר כשלושה חודשים, משהגיעו הצדדים לפשרה בנושא.
ב-16 במרץ 2015, ערב הבחירות לכנסת העשרים, התבטא ראש הממשלה בנימין נתניהו כנגד הקמתה של מדינה פלסטינית, ואמר כי זו לא תקום אם יבחר לראשות הממשלה. עם זאת, לאחר הבחירות הביע נתניהו תמיכה בפתרון שתי המדינות.
ב-23 בפברואר הרשיע בית המשפט הפדרלי של ארצות הברית את הרשות הפלסטינית באחריות לפיגועי טרור שביצעו מחבלים פלסטינים בזמן האינתיפאדה השנייה וחייב אותה בתשלום פיצויים של מאות מיליוני דולרים לקורבנות הטרור ומשפחותיהם. באוגוסט 2016 הפך בית המשפט לערעורים בניו-יורק את ההחלטה.
ב-18 ביוני 2015 פתח מוחמד עלאן, פעיל הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, בשביתת רעב אחרי שנעצר במעצר מנהלי. כעבור חודשיים התדרדר מצבו הרפואי, וב-19 באוגוסט בג"ץ הורה על הקפאת צו המעצר המנהלי שלו לאחר שמצבו הקוגניטיבי התדרדר. כעבור חודש שוחרר מבית החולים, נעצר בצו מנהלי חדש, וחידש את שביתת הרעב, אך שבר אותה כעבור יומיים על רקע מגעים לשחרורו. ב-30 ביולי אישרה הכנסת תיקון לפקודת בתי הסוהר המאפשר הזנה בכפייה של אסיר במקרה שבו רופא קובע כי ישנה סכנה ממשית לחיי האסיר. ב-4 בנובמבר שוחרר עלאן מכלא עופר.
ב-29 ביוני השתלט חיל הים הישראלי על ספינה שהפליגה לרצועת עזה במסגרת משט מחאה מאורגן. שאר הסירות שבו על עקבותיהן.
בספטמבר קיבל הפרלמנט האירופי החלטה שהסכמים בין האיחוד לישראל לא יכללו את השטחים, ומוצרים מהשטחים יסומנו ככאלו.
ב-30 בספטמבר 2015 נשא יו"ר הרשות הפלסטינית אבו מאזן נאום באו"ם ובו תקף בחריפות את ישראל והודיע על כך שהרש"פ לא מחויבת יותר להסכמי אוסלו. בישראל האשימו את אבו מאזן בשקרים והסתה, ואמרו שנאומו באו"ם הוביל לסדרת פיגועי טרור קשים שביצעו פלסטינים נגד יהודים, בהם נרצחו לפחות 4 בני אדם. הרשות הפלסטינית גינתה את ישראל על הריגת המחבלים שביצעו את הפיגועים.
ב-20 באוקטובר נפגש מזכ"ל האו"ם באן קי מון עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין ועם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בניסיון לפעול להרגעת המצב. בפגישה גינה באן קי מון את הטרור הפלסטיני נגד אזרחים ואת ההסתה, וקרא להרגעת הרוחות. באותו יום עורר נתניהו סערה, כאשר בנאום בקונגרס הציוני אמר שהיטלר לא רצה להשמיד את היהודים אלא רק לגרש אותם, והמופתי חג' אמין אל-חוסייני יעץ לו לשרוף את היהודים. דברי נתניהו עוררו ביקורת רבה בישראל ובעולם, בנימוק שיש בהם שכתוב של ההיסטוריה והסתה. לנוכח הביקורת הבהיר נתניהו שמטרתו הייתה להציג את עמדתו של אל-חוסייני, ולא לטהר את היטלר.
ראו גם

המהומות בקרב הפלסטינים וערביי ישראל (2014)
יוג'ין טאלמדג'

יוג'ין טאלמדג' (באנגלית: Eugene Talmadge;‏ 23 בספטמבר 1884 –  21 בדצמבר 1946) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, שנבחר ארבע פעמים כמושל ג'ורג'יה ה-67. היחידי מבין מושלי המדינה לדורותיהם שנבחר בנוסף אליו לארבע תקופות כהונה היה ג'וזף א. בראון, שכיהן בתפקיד בשנים 1857–1865. בשתי תקופות הכהונה הראשונות שלו כיהן טאלמדג' בשנים 1933–1937, ובתקופת הכהונה השלישית הוא כיהן בשנים 1941–1943. ביולי 1946 נבחר טאלמדג' בפעם הרביעית. הייתה זו מערכת הבחירות השנייה שנערכה לתקופת כהונה של ארבע שנים במקום שנתיים לאחר שחוקת המדינה האריכה את משך כהונת המושל. בדצמבר אותה שנה, לפני מועד השבעתו המתוכנן של טאלמדג', הוא נפטר באופן פתאומי ולא זכה לכהן בפעם הרביעית.
ראשית חייו

יוג'ין טאלמדג' נולד בעיר פורסיית' שבג'ורג'יה כבנם של תומאס וקארי (לבית רוברטס) טאלמדג'. הוא למד באוניברסיטת ג'ורג'יה וסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים שלה.
נציב החקלאות של ג'ורג'יה

טאלמדג' פתח משרד עורכי דין במחוז טלפייר שבג'ורג'יה והצטרף לשורות המפלגה הדמוקרטית. פעמיים הוא ניסה להיבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה, אך בשתי מערכות הבחירות נוצח. ב-1926 הוא נבחר כנציב החקלאות של המדינה. הוא נבחר שוב לתפקיד ב־1928, ושוב ב-1930.
ב-1908 העביר בית המחוקקים של ג'ורג'יה, שנשלט על ידי המפלגה הדמוקרטית תיקון לחוקת המדינה שלמעשה שללה את זכות הבחירה מציבור האפרו-אמריקאים בג'ורג'יה. מהלך זה מיסד את שליטת הדמוקרטים, בדפוס שחזר על עצמו ברוב מדינות הקונפדרציה לשעבר מאז 1890, כאשר מיסיסיפי הייתה המדינה הראשונה שהעבירה חקיקה מסוג זה.
כנציב החקלאות, עשה טאלמדג' שימוש בעיתון של המחלקה שתחת ניהולו להעביר ייעוץ לחוואים וכדי לקדם את השקפותיו הפוליטיות, תוך מתן שבח למעלות של המדיניות הכלכלית לסה פר ושל היוזמה האישית לשיפור רווחתם של החקלאים. במהלך תקופה זו בה כיהן בתפקידו, פיתח טאלמדג' גם שם של אדם מושחת, אדם שפעל על פי מערכת כללים משל עצמו. הוא זכה לתמיכה רחבה בקהילות החקלאיות של הלבנים בג'ורג'יה. "מלקה מורשה ודמגוג גזעני שעמד בראש ממשל שנתמך בכוחותיו של הקו קלוקס קלאן.
הסנאט של ג'ורג'יה הגיע למסקנה שטאלמדג' הפר את חוקי המדינה שבהם נדרש שהתשלומים שנגבו על ידי מחלקת החקלאות עבור דשנים יופקדו בקופת האוצר של המדינה. נמתחה עליו ביקורת על כך שהוא העביר לכיסו ולבני משפחתו יותר מ-40,000 דולר במשכורות ובהחזרי הוצאות ועשיית שימוש בכספי המחלקה לנסיעות לדרבי של קנטקי. כשהוא הואשם ב"גניבת" 20,000 דולר כדי להעלות את מחירי החזירים, הוא אמר פעם לקבוצה של חוואים, "ברור, אני גנבתי זאת! אבל גנבתי זאת עבורכם". בית הנבחרים של ג'ורג'יה דחה בקשות לפתיחה בהליך הדחה לטאלמדג', אך הסכים להגיש נגדו תביעה להשבת כספי המדינה שהוא הוציא על תוכנית מניפולציית מחירי החזירים. כאשר הפנה המושל ריצ'רד ראסל הבן את התביעה לתובע הכללי של המדינה, הבקשה להגשת תביעה נגד טאלמדג' נדחתה.
פרישתו

זמן קצר לאחר תום תקופת כהונתו של טאלמדג' כמושל בינואר 1943, צצה הטענה שמאז 1940 הוא קיבל מזון שגודל בחוות של מערכת הכליאה המדינתית בחינם, טענה שהוא הודה בה, באומרו שהוא חסך כסף למדינה בכך שלא שילם עבור מזונו. זמן קצר לאחר מכן הועלתה הטענה שהוא נכח בפגישות של הקו קלוקס קלאן, טענה שגם אותה הוא לא הכחיש, באומרו ש"כולם נהנים" בנשפים של הקלאן. בתקופת פרישתו הפך טאלמדג' בהדרגה למריר יותר והיה אכול שנאה כלפי רוזוולט. כבדלן, הוא גם הצר על מעורבותה של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, ועל אחת כמה וכמה כשהשינויים החברתיים שנגרמו על ידי המלחמה איימו על חזונו של טאלמדג' על דמותה האידיאלית של אמריקה. במיוחד הכעיסו אותו ההישגים הזמניים הראשונים שהשיגה התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח בשנות המלחמה, וטאלמדג' טען שאפילו ההישגים הצנועים ביותר של האפרו-אמריקאים במהלך המלחמה יובילו בסופו של דבר לקיצה של העליונות הלבנה בדרום.
טאלמדג' שכנע את עצמו שרוזוולט תכנן במכוון את הצטרפותה של ארצות הברית למלחמה בגלל שהוא ביקש ליצור שינויים חברתיים שישימו קץ לעליונות הלבנה, וחשיבתו זו הובילה אותו לעסוק במתקפות ממושכות נגד רוזוולט, הניו דיל, המלחמה והאפרו-אמריקאים. העיתון שבבעלותו, The Statesman, פרסם מאמרי מערכת שנכתבו על ידו בהם נטען שרוזוולט התפשר על הריבונות האמריקאית, והועלו בו האשמות שלראש ממשלת הממלכה המאוחדת, וינסטון צ'רצ'יל הותר להתערב בענייני הקונגרס בתמיכתו של רוזוולט. בבחירות לנשיאות של 1944 פורסמה בעיתון של טאלמדג' הכותרת "משמעות הבחירה ברוזוולט היא קידום השחורים בג'ורג'יה". אנדרסון כתב שבמהלך המלחמה הפך טאלמדג' "בדלן תרבותי מוחלט", אדם שראה בעולם שמחוץ לארצות הברית כמקום מסוכן ומאיים, ושהאמין שהרחבת המעורבות של ארצות הברית בעולם תחריב כל דבר המקודש לו.
אנדרסון תיאר את טאלמדג' כ"קול של רוח רפאים שרוצה לעצור את העתיד. אך היה זה קול מפוחד, ירא מכך שההיסטוריה שטפה לבסוף את התרבות הבלתי חדירה של אבותיו... הוא לבדו נשען על התודעה הישנה, התרבות העקשנית. ג'ין טאלמדג' ידע שאם הקשר האחד הזה יעקר, יעלם עולמו לעד". ב-1944 כאשר קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק הדין "סמית' נגד אולרייט" (Smith v. Allwright) שבחירות מקדימות שמוגבלות רק ללבנים הן בלתי חוקיות והורה למדינות הדרום לערוך בחירות מקדימות ללא הגבלה גזעית, טאלמדג' זעם. ניסיונו לשוב לזירה הפוליטית התבסס לחלוטין על מצע גזעני לשימור העליונות הלבנה.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 317-318
לירן ליאני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במאי 1977 (בן 47) ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורגל
 תת-ענף:  שופט כדורגל בליגת העל
 תקופת הפעילות:  1993–2023 (כ־30 שנה)
 תפקידים נוספים:  שופט כדורגל בינלאומי
 
לירן ליאני (נולד ב-24 במאי 1977) הוא שופט כדורגל ישראלי לשעבר.