stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליובומיר פיפקוב
ביוגרפיה

ליובומיר פיפקוב נולד בשנת 1904 בלובץ' כבנו של המלחין פאנאיוט פיפקוב, ממנו קיבל גם את שיעורי המוזיקה הראשונים. את הניסיונות הראשונים בהלחנה עשה פיפקוב הצעיר בגיל 14. החל מגיל 15 למד במכללה למוזיקה בסופיה בכיתת הפסנתר של הפרופסורים הנריק ויזנר ואיוואן טורצ'אנוב. בשנת 1921 בגיל 16 הוא הלחין את ההמנון הראשון של מועדון הכדורגל לבסקי סופיה.
הוא למד באקדמיה למוזיקה בסופיה ובשנים 1932-1926 למד אצל פול דיקא (הלחנה), איוון לפוור (פסנתר) ונדיה בולאנז'ה (היסטוריה של המוזיקה) באקול נורמל דה מוזיק (École Normale de Musique) בפריז. בשנת 1932 סיים את לימודיו בהצטיינות ועם פרסים.
קריירה

בשובו למולדת, פעל החל משנת 1933 במסגרת האיגוד "מוזיקת בת זמננו" שהפך מאוחר יותר לאיגוד המלחנים הבולגרים ואחרי שנת 1941 היה למזכיר שלה.
עבד כקורפטיטור ומנצח מקהלה באופרה של סופיה. בהמשך היה למנהל האופרה.
ביצירתו מבחינים שלושה שלבים סגנוניים:
קריירה > משנות ה-1920 עד שנות ה-1940

בהתחלת הקריירה הלחין קטעי פסנתר בהשפעה בולטת של דביסי, ראוול, שופן ושומאן.
הרביעייה הראשונה שלו (1928) שהייתה גם הרביעייה הראשונה בהיסטוריה של המוזיקה הבולגרית, ספגה נושאים והשפעות אחרות מן המוזיקה העממית של העם.
בשנים 1937-1932 הלחין את האופרה "יאניניטה דבט בראטיה" ("תשעת האחים של יאנה") - דרמה מוזיקלית עממית, ראשונה בסוגה בבולגריה, המבוססת על בלדה מזמן השלטון העות'מאני בארצו. פיפקוב השתדל באופרה זאת להעביר לשפה מוזיקלית את המבנה קצבי והמטרי של הפרוזודיה האופיינית לדיבור הבולגרי ויצר סגנון רצ'יטטיבי בהתאם.בשנת 1934 כתב פיפקוב את הפואמה הסימפונית-קולית "חתונה" (Сватба) על מילותיו של ניקולה פורנאג'ייב, שהקדיש אותה לגיבורי המרד הקומוניסטי מספטמבר 1923. ב-1940 פרסם את הסימפוניה הראשונה, אופוס 22, המוקדשת לגיבורי מלחמת האזרחים בספרד
קריירה > משנות ה-1940 עד שנות ה-1950

גם בתקופה הזאת במוזיקה של פיפקוב, הלובשת הפעם "סגנון אפי, דרמטי" באה לידי ביטוי אהדתו של פיפקוב לרעיונות השמאל אף בצורתו הקומוניסטית, ובהתאם לשינויים הפוליטיים בבולגריה שלאחר מלחמת העולם השנייה. למשל באופרה ההיסטורית שלו, "מומצ'יל", (Момчил) (1948) המבוססת על סיפור מן המאה ה-14 על גבור עממי שלחם גם בבויארים הנצלנים מבפנים וגם באויבים העות'מאנים הזרים.
האופרה האפית הזאת, שהוצגה רק ב-1948, בימי השלטון הקומוניסטי, מתאפיינת גם היא ב"דיבור המלודי" המוזכר.
בשנים אלה, אחרי המעבר לשלטון הקומוניסטי שהתחיל ב-9 בספטמבר 1944, כיהן פיפקוב כמנהל של האופרה הלאומית בסופיה (עד שנת 1948), כיושב ראש איגוד המלחינים (1954-1948) ובשנת 1948 התמנה לפרופסור להרכבים קוליים ולאופרה באקדמיה למוזיקה. בהמשך כתב המנונים פופולריים כמו Шумете дебри и балкани
ואת ההמנון ל-9 בספטמבר, הפתיחה ההרואית, הקונצ'רטי לפסנתר ולכינור ולצ'לו, כמו כן את הסימפוניה השנייה, רביעית המיתרים השנייה, הווריאציות לתזמורת מיתרים "מסע לאלבניה".
קריירה > אחרי שנות ה-1950

השלב השלישי ביצירתו, שבו באים לידי ביטוי הרהורים פילוסופיים על היצר הרע שבטבע האדם, לפעמים תוך כדי יסודות מוזיקליים גרוטסקים וסרקסטיים התחיל עם האורטוריה "תקופתנו", ("אוראטוריה זה נאשטו ורמה") שהולחנה בשנת 1959 על המילים של "ששת המכתבים" מאת המשורר ולדימיר באשב. כתב אחר כך את האופרה "אנטיגונה 1943" המתייחסת מתוך ראייה פילוסופית אל המאבק האנטיפאשיסטי ומשתמשת בסגנון כמו- רצ'יטטיבי, עם מקהלה בתפקיד של פרשן.אלו השנים בהן יצר המלחין גם את הסימפוניה השלישית והרביעית, הקונצ'רטו לקלרינט, הרביעיות השנייה והשלישית, ועוד. אחרי ביקור בברית המועצות בשנת 1949 החליט לכתוב יצירה גדולה לצ'לו. התוצאה הייתה הסימפוניה הקונצ'רטית לצ'לו שהולמה בשנת 1959. ברגע האחרון, המלחין, עדיין לא שבע רצון מהיצירה, ביטל את קונצרט הבכורה במסגרת הפסטיבל בפלובדיב ושקד עליה שוב עד לבכורה במוסקבה בשנת 1963. היצירה, המוקדשת לצ'לן מסטיסלב רוסטרופוביץ' משלבת יסודות דרמטיים, גרוטסקיים וליריים תוך השפעות מהמוזיקה העממית הבולגרית.
ייסד את "המגזין הבולגרי למוזיקה".
נפטר ב-9 במאי 1974.
פרסים ואותות כבוד

1950, 1951, 1952 - פרס דימיטרוב
1950 - תואר "אמן מצטיין"
1952 - תואר "אמן העם"
1960 - עיטור הרפובליקה העממית הבולגרית, דרגה 1.
1967 - תואר "גיבור העמל הסוציאליסטי" והעיטור "גאורגי דימיטרוב"
- חבר בהתכתבות של האקדמיה של מזרח גרמניה
2001 - יקיר העיר לובץ' - אחרי המוות
הנצחה

1974 - המכללה למוזיקה מסופיה (החל משנת 1997 - המכללה הלאומית למוזיקה) נקראה על שמו של ליובומיר פיפקוב
1974- הופק סרט תיעודי של הבמאי ראנגל ולצ'אנוב "דיוקן יצירתי של ליובומיר פיפקוב" (ראה Творчески портрет на Любомир Пипков בוויקיפדיה הבולגרית)
יצירות

4 סימפוניות: הראשונה (1941-1939) והשנייה (1955) לתזמורת סימפונית; השלישית (1965) תזמורת קאמרית, הרביעית (1970) לתזמורת מיתרים
הפתיחה ההירואית (1949)
קונצ'רטו לפסנתר (1954)
קונצ'רטו-סימפוניה לצ'לו (1963-1953)
קונצ'רטו לקלרינט (1966)
קונצ'רטו לכינור (1951)
סוויטה "אביב בתראקיה" (1938)
"מסע באלבניה" לתזמורת מיתרים
סויטת שירי עם "הר היידוק" (1936) לקול ותזמורת קאמרית
חמשדה שירי עם לקול ותזמורת קאמרית (1938)
מוזיקה קאמרית:
קונצ'רטו לכלי נשיפה, כלי הקשה ופסנתר (1929)
מוזיקה לפסנתר:
מוזיקה קולית:
לידר: Воденичар ("הטוחן"),Любовта на хамалина ("אהבת הסבל")
מוזיקה לסרטים
לקריאה נוספת

קונסטנטין אילייב - ליובומיר פיפקוב - מונוגרפיה ,סופיה, 1958
לאה כהן, "ליובומיר פיפקוב" ,סופיה, 1968
איוואן חלבארוב, מריה קוסטאקייבה וקיפריאנה דרומבה (בליבאנובה) - ליובומיר פיפקוב - סופיה, 1975
איוואן חלבארוב - ההתפתחות היצירתית של ליובמיר פיפקוב, כרך א, סופיה ,1996
איוואן חלבארוב - עולם היצירה של ליובומיר פיפקוב, כרך ב, ספר 1 (סופיה, 2000) וספר 2 (כולל רשימת הארכיון שלו וס"ך יצירותיו)_סופיה, 2001)
איוואן חלבארוב, מריה קוסטאקייבה וקיפריאנה דרומבה (בליבאנובה) - ליובימיר פיפקוב, מוסקבה 1976
הערות שוליים

↑  לפי לוח השנה היוליאני, לפי הלוח הגרוגוריאני – ב-3 בדצמבר
↑  Marta Simidtchieva עמוד 36
↑  Marta Simidtchieva עמוד 36
↑  Frank Fischer
↑  Marta Simidtchieva עמוד 36
↑  Marta Simidtchieva עמוד 36
↑  Frank Fischer
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423818605171  PLWABN: 9810648959505606  BnF: cb13960293r (data)  GND: 120167131  ISNI: 0000 0000 8154 3234  LCCN: n80015491  LNB: 000255075  MusicBrainz: db25bcfe-7910-4c45-a6cf-f4501ad7d58c  NKC: jn20020404010  NTA: 333711858  SUDOC: 243940912  VIAF: 74044059   WorldCat (עם VIAF): 74044059
מזנון סביח המקורי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מוטו:  מנת בריאות
 מייסדים:  צבי (סביח) חלבי יעקב ששון
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־63 שנים)
 קואורדינטות:  32°04′13″N 34°49′28″E﻿ / ﻿32.07028625578°N 34.824539588841°E﻿ / 32.07028625578; 34.824539588841 
 משרד ראשי:  רמת גן
 מוצרים עיקריים:  סביח סמבוסק
  
 he
 
מזנון סביח המקורי הוא דוכן מזון מהיר, שנפתח בשנת 1961 ברחוב עוזיאל בעיר רמת גן, ועבר בשנות ה-80 למשכנו הנוכחי בפינת הרחובות נגבה והרא"ה בעיר. הדוכן מפורסם בהיותו זה שהמציא לראשונה את מנת הסביח שנפוצה מאז בכל רחבי ישראל וברחבי העולם.
מזנון סביח נחשב לאחד מדוכני הסביח הטובים והמוצלחים בישראל וככזה מופיע תדיר ברשימות שונות של כתבי אוכל.
היסטוריה

את הדוכן המקורי, ששכן בגינת בר-אילן ברחוב עוזיאל ברמת גן, הקים בשנת 1961 צבי (סביח) חלבי, עולה מעיראק. חלבי, פועל יציקת ברזל, ראה שהדוכן מוצע למכירה בדמי מפתח והחליט לרכשו. אל חלבי הצטרף חברו, יעקב ששון, והשניים הפכו לשותפים. הדוכן מוקם במיקום אסטרטגי, בתחנתו האחרונה של קו 63 של חברת דן, ונהגי הקו נהגו לאכול במקום בזמן ההפסקות שלהם. בתחילה נמכרו במקום בורקסים וממתקים שונים, אך לאחר שהנהגים פנו לחלבי וביקשו ממנו ארוחות של ממש, החליט להשתמש במרכיבים מהמטבח העיראקי, כגון ביצים חומות, חציל מטוגן ורוטב העמבה כמו גם חומוס, טחינה וירקות אותם הכניס לתוך פיתה ויצר את המנה המפורסמת שנקראה בתחילה "לאפה ברד בבנג'אן" (בעיראקית: "פיתה עם ביצה וחציל"). הלקוחות החלו לכנות את המנה "סביח" על שם בעליו של הדוכן, ובשנת 1984 החליטו חלבי וששון לרשום זכויות על השם "סביח", אך איבדו את הזכויות מאוחר יותר בגלל איחור בתשלום האגרה. כיום מופעל הדוכן על ידי משפחותיהם של שני המייסדים שהלכו בינתיים לעולמם, כשבכל שבועיים מפעילה משפחה אחרת את הדוכן.
הנצחה

ביולי 2020 הכריז כרמל שאמה הכהן, ראש עיריית רמת גן, כי ככר חדשה הנבנית בין רחוב עוזיאל לצומת הרחובות נגבה והרא"ה (כלומר, בין משכנו המקורי של הדוכן למשכנו הנוכחי) תיקרא "ככר הסביח" על שם המאכל המפורסם שהומצא במקום.
ראו גם

סביח
אוכל רחוב
המטבח הישראלי
הערות שוליים

↑  חיליק גורפינקל, שים חציל בפיתה: 5 דוכני סביח מצטיינים, תל אביב, 29 במאי 2020, אתר רקס
↑   רותם מימון, החמישיה הפותחת: הסביח הטוב בתל אביב, באתר הארץ, 31 בינואר 2013
↑  לין לוי ואופיר האוזמן, 70 המקומות הכי טובים בארץ לאוכל רחוב, באתר ynet, 19 באפריל 2018
↑  67 המקומות הכי טעימים בארץ, באתר ‏מאקו‏, 4 במאי 2022
↑   רונית ורד, האמיתי והמקורי: כיצד בא הסביח לעולם?, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2017
↑   הדוכן שמכר ביצה וחציל בפיתה עוד לפני שקראו לזה "סביח", בביצוע  דוקותיים, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב
↑  רעות סהר‏, רמת גן עושה כבוד לסביח, באתר וואלה, 25 ביולי 2020
↑  הכרזת ראש עיריית רמת גן על הקמת ככר הסביח, בעמוד הפייסבוק של כרמל שאמה הכהן, 22 ביולי, 2020
כיכר הסביח ברמת גן
מיקשביץ'

מיקשביץ' (בבלארוסית: Мікашэвічы, מיקשביצ'י; בפולנית: Mikaszewicze, מיקשביצ'ה) היא עיר קטנה במחוז ברסט שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

מיקשביץ' נזכרת לראשונה במאה ה-18, ובשנת 1880 חוברה לקו מסילות הברזל. בעקבות הסכם ריגה בשנת 1921 נכללה העיר בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי מיקשביץ'

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-400 יהודים, כרבע מתושביו, ופעל בו סניף של קק"ל.
עם כיבוש האזור בידי הגרמנים בסוף יוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, רוכזו יהודי היישוב בגטו, בו הועסקו בעבודות כפייה והוטלו עליהם תשלומי כופר.
ב-6 באוגוסט 1942 רצחו הגרמנים את כל יושבי הגטו מחוץ ליישוב.
מיקרוצפליה

| --- | --- |

מימין - דימות של ראש אדם הסובל ממיקרוצפליה, ומשמאל - של אדם בריא.
 תחום:  גנטיקה רפואית 
 מיקום אנטומי:  מוח 
 גורם:  Zika virus infection 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D008831
 סיווגים
 ICD-11:  LA05.0 
 
מיקרוצפליה (מיקרו - קטן, צפליס, κεφάλη = ראש, הוצע השם זעירות הראש) היא היקף ראש הקטן ביותר משתי סטיות תקן מהממוצע התואם לגיל ולמין הילד.
במקרים רבים הסיבה למיקרוצפליה היא גנטית. למשל טריזומיה 21 (תסמונת דאון), תסמונת פרדר וילי או פגיעה קונגניטלית בזמן ההריון (צריכת סמים על ידי האם בזמן ההריון, זיהום במהלך ההריון או הפרעה במערכת הדם השלייתית). גורם אפשרי נוסף הוא נגיף זיקה.
גדילת הראש בזמן ההריון היא תוצאה של ההתפתחות המוחית של התינוק. בדרך כלל תינוק עם מיקרוצפליה סובל מהפרעה בתפקוד המוח שהתוצאה שלה היא פיגור התפתחותי קוגניטיבי ומוטורי. פעמים רבות הילד סובל גם מאפילפסיה.
אבחון מיקרוצפליה אפשרי רק בשליש האחרון של ההיריון (מיקרוצפליה רצסיבית) ולעיתים היא מתפתחת רק בשנה הראשונה לחיי התינוק (מיקרוצפליה נרכשת הקרויה גם מיקרוצפליה משנית).
שכיחות המיקרוצפליה של 3 סטיות תקן ומעלה היא כ-0.1% מהאוכלוסייה.
ראו גם

אנאנצפלוס
הידרוצפלוס
מקרוצפליה
מיקרוהידראננצפליה
המיהידראננצפליה
מוגבלות שכלית התפתחותית
הערות שוליים

↑  זְעִירוּת הָרֹאשׁ במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מחנות הריכוז אולדרני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז נאצי, מחנה עבודה 
 כתובת:  אולדרני 
 מדינה:  גרנזי 
 קואורדינטות:  49°43′00″N 2°12′00″W﻿ / ﻿49.71666667°N 2.2°W﻿ / 49.71666667; -2.2
  (למפת איי התעלה מוגדלת) סנט פיטר פורט סנט הלייר אולדרני צרפתמחנות הריכוז אולדרני(למפת איי התעלה רגילה) סנט פיטר פורט סנט הלייר אולדרני צרפתמחנות הריכוז אולדרני he
 
מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה (לחצו להגדלה)
בונקר באולדרני
מחנות הריכוז אולדרני היו מחנות כליאה לאסירים, אשר הופעלו על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה בתקופת כיבוש איי התעלה שבתעלת למאנש.
מבנה המחנות ואוכלוסייתם

איי התעלה היו החלק היחיד באיים הבריטיים אשר נכבש על ידי הורמאכט שהיה צבאה של גרמניה הנאצית.
הנאצים בנו מחנות ריכוז באי אולדרני, שהיו למעשה מחנות ריכוז משניים הכפופים למחנה הריכוז נוינגמה שליד המבורג שבגרמניה. ארגון הטוט הנאצי הפעיל מחנות אלה כמחנות עבודת כפייה לבניית בונקרים, עמדות תותחים, מקלטים, וביצורי בטון.
מחנות ריכוז אלו החלו לפעול בינואר 1942, והחזיקו באוכלוסיית אסירים כוללת של כ-6000 בני אדם.
במחנות ריכוז אלה הוחזקו רוסים, פולנים, יהודים, ושבויי מלחמה, ומעל 700 אסירים קיפחו את חייהם תחת עבודת הכפייה והיחס האכזרי של אנשי האס אס אשר שלטו במחנות אלה.
המחנות הפסיקו לפעול ביוני 1944.
לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה הוגש כתב אישום לבית דין צבאי נגד מקסימיליאן ליסט (Maximilian List) אשר היה אחד ממנהלי מחנות ריכוז אלו. בסופו של דבר הוא לא עמד לדין, וכנראה חי בעיר המבורג שבגרמניה עד מותו בשנות ה-80 של המאה ה-20.
מבנה (לוגיקה מתמטית)

בלוגיקה מתמטית, מבנה הוא התאמה המפרשת את הביטויים של שפה פורמלית כביטויים אודות מבנה מתמטי מסוים. המבנה הוא הנותן משמעות לרצפי אותיות בשפה הפורמלית ומפרש אותם כטענות על יחסים המתקיימים בין אובייקטים מתמטיים.
הגדרה פורמלית

נסמן ב- L שפת תחשיב יחסים כלשהי. נסמן ב- \sigma  את קבוצת כל סימני השפה המייצגים קבועים (האיברים הקבועים, הפונקציות, והיחסים של השפה). תהי  D קבוצה כלשהי. מבנה  {\mathcal {A}} של השפה  L שעולמו הוא  D הוא פונקציה המקיימת:
לכל סימן קבוע  {\bar {a}}\in L^{*} קיים  a\in D כך ש- {\mathcal {A}}({\bar {a}})=a.
לכל סימן פונקציה (פעולה) n-מקומית  {\bar {F}} קיימת פונקציה n-מקומית  F:D^{n}\to D כך ש- {\mathcal {A}}({\bar {F}})=F.
לכל סימן יחס n-מקומי  {\bar {R}} קיים יחס n-מקומי  R\subseteq D^{n} כך ש- {\mathcal {A}}({\bar {R}})=R.
שלושת התנאים מצוינים לשם הנוחות, אף על פי שניתן להסתפק בתנאי האחרון בלבד, משום שפונקציות הן יחסים וקבועים הם יחסים 0-מקומיים.
הגדרה מקובלת אחרת למבנה היא כשלשה הסדורה  {\mathcal {A}}=(D,\sigma ,I), כאשר  I היא פונקציה המקיימת את התנאים הנ"ל, וקרויה פונקציית האינטרפרטציה.  \sigma  קרויה גם החתימה של  {\mathcal {A}} ו- D קרוי העולם או היקום של  {\mathcal {A}}.
הערה: מעתה ועד סוף הערך, נסמן את סימני הקבועים בשפה בצורה  {\bar {X}}, ואת הקבוע (קבוע אישי, יחס או פונקציה) שהותאם לו  {\mathcal {A}}({\bar {X}}) נסמן  X.
ערך אמת במבנה נתון

מבנה  {\mathcal {A}} לשפה  L מפרש כל פסוק בשפה כטענה אודות העולם של  {\mathcal {A}}. ערך האמת של הפסוק נקבע על פי נכונות הטענה לפי  {\mathcal {A}}.
השמה במבנה  {\mathcal {A}} היא פונקציה המתאימה לכל סימן של משתנה בשפה  L איבר ב- D. כל השמה  \pi  מתאימה לכל שם עצם בשפה איבר של  D באופן רקורסיבי כמתואר להלן:
לכל קבוע בשפה מותאם האיבר ב- D שהותאם לו על ידי המבנה:  \pi ({\bar {a}})={\mathcal {A}}({\bar {a}})=a.
לכל שם עצם הנוצר מפונקציה n-מקומית  {\bar {F}}(x_{1},\ldots ,x_{n}) המופעלת על שמות העצם  x_{1},\ldots ,x_{n} מותאם האיבר:  \pi ({\bar {F}}(x_{1},\ldots ,x_{n}))=F(\pi (x_{1}),\ldots ,\pi (x_{n}))
אינטואיטיבית, ההשמה  \pi  מציבה את הערכים שהיא נתנה למשתנים בפונקציות המופעלות עליהם. לדוגמה, במבנה של המספרים הממשיים, כל השמה שכוללת את ההצבה  \pi ({\bar {x_{1}}})=1 תקיים  \pi ({\bar {x_{1}}}+1)=2.
בהינתן מבנה והשמה, לכל נוסחה בשפה (שאינטואיטיבית, מייצגת טענה אודות המשתנים והקבועים של השפה) ניתן להתאים ערך אמת. פורמלית, ערך האמת במבנה  {\mathcal {A}} תחת ההשמה  \pi  הוא פונקציה  V_{\mathcal {A}}^{\pi }:L_{\phi }\to \{T,F\}, כאשר  L_{\phi } היא קבוצת הנוסחאות ב- L, שמוגדרת באופן רקורסיבי:
לכל נוסחה אטומית (כזו המתקבלת מהפעלת יחס על שמות עצם)  \phi ={\bar {R}}(x_{1},\ldots ,x_{n}) מתקיים:  V_{\mathcal {A}}^{\pi }(\phi )=T אם ורק אם מתקיים היחס  R(\pi (x_{1}),\ldots ,\pi (x_{n})) בעולם  D.
לכל נוסחה או זוג נוסחאות, ערך האמת של הנוסחאות המתקבלות מהפעלת הקשרים הלוגיים של השפה על הנוסחאות נקבע על פי טבלת האמת של הקשרים.
לכל נוסחה  \phi (x), ערך האמת של הנוסחה  \forall x\phi (x) הוא  T אם ורק אם לכל  a\in D מתקיים  V_{\mathcal {A}}^{\pi }(\phi (a))=T.
לכל נוסחה  \phi (x), ערך האמת של הנוסחה  \exists x\phi (x) הוא  T אם ורק אם קיים  a\in D כך שמתקיים  V_{\mathcal {A}}^{\pi }(\phi (a))=T.
מבין כל הנוסחאות מתייחדות אלו שהן פסוקים. ערך האמת של פסוקים לא מושפע כלל מההשמה הנתונה, אלא רק מן המבנה הנתון. (יש לציין שקיימות נוסחאות שאינן פסוקים שערך האמת שלהן אינו תלוי בהשמות. נוסחאות כאלו ניתן להפוך לפסוקים על ידי כימות כולל.) אינטואיטיבית, הפסוקים שערך האמת שלהם הוא אמת מייצגים את המשפטים שמתקיימים לגבי המבנה. מבין הפסוקים מתייחדת קבוצת הטאוטולוגיות והסתירות. אלו הם הפסוקים שערך האמת שלהם זהה בכל מבנה.
דוגמה

נבחן את השפה מסדר ראשון  L שכוללת שני קבועים  {\bar {0}} ו- {\bar {1}}, שתי פונקציות דו-מקומיות  \oplus  ו- \otimes  ושני יחסים דו-מקומיים  \equiv  ו- \prec . כמו כן נרשה את השימוש בסימון המקוצר  \not \equiv  שמסמן את היחס  \neg (x\equiv y). נתאר שלוש דוגמאות למבנים של השפה  L.
דוגמה > מבנה 1: חוג המספרים השלמים

חוג המספרים השלמים הוא מבנה  {\mathcal {Z}} שעולמו הוא הקבוצה  \mathbb {Z} =\{\ldots ,-2,-1,0,1,2,\ldots \}. הקבועים  {\bar {0}} ו- {\bar {1}} מתפרשים כמספרים 0 ו-1, הפונקציות  \oplus  ו- \otimes  מתפרשות כפעולת החיבור ופעולת הכפל הרגילות בין מספרים שלמים.  \equiv  הוא יחס השוויון הרגיל ואילו  \prec  הוא היחס "מחלק את".
נדגים כמה פסוקים ב- L ואת ערך האמת שלהם ב- {\mathcal {Z}}:
{\bar {1}}\prec {\bar {0}} - פסוק אמיתי הקובע ש-1 מחלק את 0.
\forall x(x\oplus x\equiv x) - פסוק שקרי הקובע שכל מספר שווה לסכום שלו עם עצמו.
\forall x((x\not \equiv {\bar {0}})\to \exists y(x\otimes y\equiv {\bar {1}})) - הפסוק קובע שלכל מספר שונה מאפס קיים מספר הופכי. המשפט שקרי ב- {\mathcal {Z}} כי למשל ל-2 אין הופכי (חצי אינו מספר שלם, ולכן אינו כלול בעולם  \mathbb {Z} ).
דוגמה > מבנה 2: שדה המספרים הממשיים

שדה המספרים הממשיים הוא מבנה  {\mathcal {R}} שעולמו הוא קבוצת המספרים על הישר הממשי  \mathbb {R} . כמו קודם, הקבועים  {\bar {0}} ו- {\bar {1}} מתפרשים כמספרים 0 ו-1, הפונקציות  \oplus  ו- \otimes  מתפרשות כפעולת החיבור ופעולת הכפל הרגילות בין מספרים ממשיים.  \equiv  הוא יחס השוויון הרגיל ואילו  \prec  הוא היחס "קטן או שווה ל-"  \leq .
נתאר את ערך האמת ב- {\mathcal {R}} של הפסוקים ב- L שתוארו קודם:
{\bar {1}}\prec {\bar {0}} - פסוק שקרי הקובע ש-1 קטן מ-0.
\forall x(x\oplus x\equiv x) - פסוק שקרי הקובע שכל מספר שווה לסכום שלו עם עצמו.
\forall x((x\not \equiv {\bar {0}})\to \exists y(x\otimes y\equiv {\bar {1}})) - הפסוק קובע שלכל מספר שונה מאפס קיים מספר הופכי. המשפט אמיתי ב- {\mathcal {R}}.
דוגמה > מבנה 3: קבוצת חזקה

נניח X היא קבוצה עם שני איברים לפחות. נגדיר מבנה  {\mathcal {P}} באופן הבא: העולם של המבנה הוא  \wp (X), קבוצת החזקה של X, שאיבריה הם כל התת-קבוצות של X. הקבועים  {\bar {0}} ו- {\bar {1}} מתפרשים כקבוצה הריקה וכקבוצה X בהתאמה. הפונקציות  \oplus  ו- \otimes  מתפרשות כפעולת האיחוד ופעולת החיתוך בין קבוצות.  \equiv  הוא יחס השוויון הרגיל בין קבוצות ואילו  \prec  הוא היחס "מוכל ב-".
נתאר את ערך האמת ב- {\mathcal {P}} של הפסוקים ב- L שתוארו קודם:
{\bar {1}}\prec {\bar {0}} - פסוק שקרי הקובע ש-X מוכל בקבוצה הריקה (הנחנו שב-X יש איברים).
\forall x(x\oplus x\equiv x) - פסוק אמיתי הקובע שלכל תת-קבוצה שווה לאיחוד שלה עם עצמה.
\forall x((x\not \equiv {\bar {0}})\to \exists y(x\otimes y\equiv {\bar {1}})) - הפסוק קובע שלכל תת-קבוצה שאינה ריקה יש איבר הופכי ביחס לפעולת החיתוך. המשפט שקרי ב- {\mathcal {P}}. נקח  x\in X, אז ליחידון  \{x\} אין הופכי ביחס לחיתוך (נזכור כי הנחנו שב-X יש לפחות שני איברים).
תת-מבנה

אומרים שהמבנה  {\mathcal {B}} הוא תת-מבנה של  {\mathcal {A}} אם העולם של  {\mathcal {B}} חלקי לעולם של  {\mathcal {A}} וכולל את כל הקבועים האישיים של  {\mathcal {A}}, הפונקציות והיחסים של  {\mathcal {B}} הם הפונקציות והיחסים של  {\mathcal {A}} כשמצמצמים אותם לעולם של  {\mathcal {B}}, והפונקציות המצומצמות סגורות. למשל אם נחליף את המשמעות של  \prec  במבנה 1 שהודגם קודם (חוג המספרים השלמים) כך שייתפרש כיחס "קטן או שווה ל-", נקבל תת-מבנה של מבנה 2 (שדה המספרים הממשיים).
יהי  {\mathcal {A}} מבנה שעולמו  D. על תת-קבוצה  B\subseteq D נאמר שהיא תת-קבוצה סגורה ב- {\mathcal {A}} אם כל קבוע אישי של  {\mathcal {A}} נמצא ב- B ו- B סגורה תחת כל הפונקציות של  {\mathcal {A}}. לכל קבוצה סגורה  B יש תת-מבנה יחיד של  {\mathcal {A}} שעולמו הוא  B. תת-מבנה זה נקרא התת-מבנה הנקבע על ידי  B. העולם של כל תת-מבנה הוא קבוצה סגורה.
האמיתות של נוסחאות כוללות עוברת בירושה ממבנים לתתי-מבנים. כלומר אם נוסחה שכל הכמתים בה הם  \forall  נכונה במבנה מסוים, היא נכונה גם בכל תת-מבנה. ההפך אינו נכון, ייתכן שנוסחה כזו נכונה בתת-מבנה אך לא במבנה כולו (למשל הטענה שכל מספר הוא שלם נכונה בחוג השלמים אך לא בשדה הממשיים). האמיתות של נוסחאות ישיות עוברת מתת-מבנים למבנה. כלומר אם נוסחה שכל הכמתים בה הם  \exists  נכונה בתת-מבנה, היא נכונה גם במבנה המכיל אותה. ההפך אינו נכון (למשל קיים מספר בשדה הממשיים שאינו שלם, אך אין מספר כזה בחוג השלמים).
מופע הארנבות של ד"ר קספר 2

מופע הארנבות של ד"ר קספר 2 הוא שמו המקובל של אלבומה השני של מופע הארנבות של ד"ר קספר שיצא בחורף 1994. האלבום שנעדר שם רשמי זכה לכינויים שונים כמו "מופע הארנבות 2", "הכחול" (בשל עטיפתו), "קספר השני" ו"שילה". האלבום שהוא אלבום קונספט כשל מסחרית, אך כעבור מספר שנים זכה לעדנה והכרה מחודשת עד שהודפס לבסוף מחדש.
קונספט

האלבום הוא אלבום קונספט המספר את סיפורה של שילה, בחורה שככל הנראה צורכת סם הזיה ומצויה עתה ב"טריפ". במהלך שירי האלבום מטיילת שילה בנבכי התת-מודע שלה, בזירות הנעות בין הפסיכדלי לקסום, כמו יערות, טירות וחופי ים, ופוגשת בהן שלל דמויות דמיוניות, כמו שדרן רדיו בשם ג'ו, ג'יף, אהובים מעברה ואחרים. עם תום האלבום מתעוררת שילה מחלומה. בראיון שנערך עם הלהקה, סיפרו חבריה כי שמעו לסיפור האלבום מספר פירושים, אך אף אחד מהם לא נגע "בזה בדיוק".[דרוש מקור]
בשנת 1994 הקדיש פנזין הקומיקס "סטיות של פינגווינים" את אחת ממהדורותיו לאלבום וניסה להביא בה את סיפורה של שילה. עוד לפני שעלה הרעיון להכניס את סיפורה של שילה בפנזין, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט, אך שני הניסיונות עלו בתוהו.
הפקת האלבום

את האלבום הפיק דודי לוי שהפיק גם את אלבומה הראשון של הלהקה. זהו האלבום היחיד מאלבומי הלהקה שבכתיבתו השתתפו גם איציק רייזנברג וצביקה כהן. רייזנברג אף כתב, הלחין ותרם את קולו לשיר "סאן שיין שלי", וכהן כתב, הלחין ותרם את קולו לשיר "לעולם תמיד הים".
הלהקה סיפרה שלאחר ההצלחה המסחררת של אלבומם הראשון, הם ביקשו להגיע למקום רציני יותר והתוצאה הייתה אלבומם השני. בראיון מ-1994 אמר שי להב סולנה של הלהקה, שבתחילת העבודה על האלבום במהלך שהייתם באולפן ההקלטות, הם קיבלו הודעה על מותו של קורט קוביין, סולן להקת נירוונה, ו"אולי בגלל זה האלבום היה נשמע קצת כמו שהוא."[דרוש מקור]
יציאה ותגובות לאלבום

האלבום שכמו קודמו מ-1993 יצא ללא שם, נחשב לפחות "קומניקטיבי" ולמורכב יותר מקודמו. מהאלבום יצאו 4 סינגלים להם נוצרו גם קליפים - "רדיו ג'ו", "אהובתי השונה", "ימות הקיץ" (שצולם, בוים ונערך על ידי חברי הלהקה) ו"אדום".
זמן קצר לפני צאת האלבום קיימה הלהקה הופעה אקוסטית מיוחדת במועדון ה"הארד-רוק קפה" בתל אביב וביצעה בה שירים ספורים מהאלבום שבדרך.
תגובת מעריצי הלהקה לאלבום הייתה ברובה שלילית ומבחינה מסחרית האלבום כשל.
הוצאה מחדש

בשנים שחלפו מאז התפרקותה של הלהקה החלה התעניינות מחודשת בשני אלבומיה "הכושלים" של הלהקה, אלבום זה ואלבומם הבא "הו הו". לאחר הגשת מספר עצומות להוצאה מחודשת של האלבום השני, הוא הודפס לבסוף מחדש.
שירי האלבום

שילה (3:33)
בובה מפח (2:46)
כל שירי יום שני (5:15)
אהובתי השונה (2:25)
שמה בקופסה (3:51)
ימות הקיץ (3:41)
אדום (3:56)
רדיו ג'ו (4:22)
פלאפ בק (3:35)
ג'יף (4:43)
* (0:35)
אפרו (2:54)
חוטים של זהב (4:08)
סאן שיין שלי (4:49)
* (1:28)
לעולם תמיד הים (3:28)
| מופע הארנבות של ד"ר קספר |
| --- | --- | --- |
שי להב • אורן ברזילי • אורן זיו • יובי חייבי • אריאל פוליאקוב
צביקה כהן • שי נובלמן • איציק רייזנברג • גלעד פסטרנק • ניסו כאביה
| אלבומי אולפן | מופע הארנבות של ד"ר קספר (1993) • מופע הארנבות של ד"ר קספר 2 (1994) • הו הו (1995) • סוף לא טוב (2009) • בן חורג (2011) • מנגינות (2015) |  |
| אלבומי אוסף | מופע הארנבות של ד"ר קספר - האוסף (2013) |  |
| אלבומי הופעה | מופע הארנבות של ד"ר קספר בהופעה חיה (2005) |  |
מז'ייקיאי

מז'ייק (מז'ייקיאי) (בליטאית: Mažeikiai, ביידיש: מאַזשייק) היא מרכז מנהלי של הרשות המקומית מז'ייקיאי. היא שוכנת בחבל זאמוט, במחוז טלז שבצפון-מערב ליטא.
היישוב בעיר נעשה משמעותי בסוף המאה ה-19 עם סלילת מסילות הברזל ליבאו-רומני ואוריול-ריגה[דרוש מקור] שעוברות בסמוך למז'ייקיאי. ב-1901 שונה שם העיר למורביובו על שם הגנרל-גוברנטור מיכאיל מורביוב (הסב). ב-1918 החזירה הממשלה הליטאית את שמה המקורי של העיר.
יהודי מז'ייק

לפי חוקי תחום המושב מ-1882 נאסרה ישיבת יהודים בעיר-המחוז מז'ייקי, האיסור בוטל רשמית רק ב-1903 ואולם יהודים התיישבו בעיר כבר קודם לכן וב-1897 ישבו בה כבר 435 יהודים. יהודי מז'ייק גורשו מהעיר בעת מלחמת העולם הראשונה וחזרו אליה לאחריה.[דרושה הבהרה] האיסור החוקי על רכישת נדל"ן בעיר בידי יהודים נשאר עד תום ימי השלטון הרוסי במקום, והיהודים היו רושמים את קרקעותיהם על שמו של נוצרי מקומי שעמו הגיעו לסיכום.
ערב מלחמת העולם השנייה ישבו במז'ייק 800 יהודים, הגרמנים כבשו את העיר ב-25 ביוני 1941. ביולי 1941 נדרשו היהודים לעזוב את בתיהם ולעבור לבית המדרש אשר שימש כתחנת מעבר, בבית המדרש שהו כמה ימים ומשם הועברו לאסמים בקרבת הנהר ואנטה, שם הופרדו הגברים מהנשים והילדים. הגברים נדרשו לעבודת כפייה.
ב-3 באוגוסט 1941 (י' באב תש"א) נרצחו הגברים בבורות ירי שנכרו בקרבת בית הקברות היהודי. שישה ימים לאחר מכן נרצחו הנשים והילדים אף הם בבורות ירי, הרוצחים היו לאומנים ליטאים. יחד עם יהודי מז'ייק נרצחו יהודים רבים מערים נוספות בסביבה. דו"ח הוועדה הממלכתית לחקירת פשעי הנאצים ועוזריהם קבע כי באתר בורות הירי נמצאו למעלה מ-4,000 גופות.
ערים תאומות

מז'ייקיאי מקיימת קשרי ערים תאומות עם:
פולין פלוצק, פולין
בלארוס נבפולצק (אנ'), בלארוס
לטביה סאלדוס, לטביה
אסטוניה פאידה, אסטוניה
צ'כיה הבירוב, צ'כיה
דנמרק מריבו (אנ'), דנמרק