stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוטטות

ערך זה עוסק בהליכה באפס מעשה וללא תכלית. אם התכוונתם לסדרת הטלוויזיה "שוטטות", ראו .
שוטטות היא הליכה באפס מעשה וללא תכלית.
בישראל קבע סעיף 216(א)(5) לחוק העונשין, שמקורו בפקודת החוק הפלילי, 1936, עונש חצי שנה מאסר על מי שנמצא "משוטט בחצרים או בקרבתם או בדרך או בכביש או בסביבתם, או במקום ציבורי, והכל בזמן ובנסיבות שיש בהם כדי להסיק שהוא נמצא שם למטרה אסורה או פסולה". בשנים 2010–2019 נפתחו 84 תיקים בהם שוטטות הייתה עבירה יחידה, וב-42 מקרים נעצרו אנשים בגין עבירה זו.
סעיף זה בוטל בנובמבר 2024, ביוזמתו של חבר הכנסת משה סולומון. דברי ההסבר להצעת החוק לביטול הסעיף נימקו:
עבירה זו מנוסחת בצורה עמומה ורחבה, ויש בכך כדי לפגוע בעקרון החוקיות, המהווה עקרון יסוד במשפט הפלילי, ולפיו אין מענישים על התנהגות אלא אם כן היא נאסרה באופן מפורש בחוק. אי־הבהירות אינה מאפשרת לאזרח לדעת כיצד להכווין התנהגותו. יתר על כן, יש חשש שעמימות זו מהווה פתח להפליה סטטיסטית כנגד אוכלוסיות מוחלשות, בין בפתיחת תיק פלילי ובין במפגש הראשוני של השוטר עם האזרח.
לשוטטות פן נוסף שקשור לתנועת ההאטה, המקדמת האטה בקצב החיים בעולם המערבי כשינוי תרבותי רצוי.
הערות שוליים

↑  יהל פרג', ‏ח"כ סולומון ל'דבר' על ביטול חוק השוטטות: "אלפי אנשים נשרטו בעקבות מגע עם שוטר", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 בנובמבר 2024
↑   שלבי החקיקה של הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 151) , התשפ"ה-2024, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559274805171  LCCN: sh2004005475 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלסיאדפיס

| פלסיאדפיס |
| --- | --- |
שלד של פלסיאדפיס  מודל של פלסיאדפיס
תקופה
סוף פלאוקן- תחילת אאוקן 58–55 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: פלסיאדפאים
משפחה:: Plesiadapidae
סוג:: פלסיאדפיס
שם מדעי
 Plesiadapis ‏גרווה, 1877

פלסיאדפיס (שם מדעי: Plesiadapis) הוא סוג קדום של שלייתן הקרוב לפרימטים, שחי מסוף הפלאוקן ועד לתחילת האאוקן. המאובנים שלו התגלו באמריקה הצפונית ובאירופה. משמעות שמו המדעי הוא: "קרוב לאדפיס (אנ')", סוג של בעל אף-לח קדום שהיה קרוב ללמוריים.
הפלסיאדפיס נחקר בידי החוקר הצרפתי פול ז'רווה (אנ') שתיאר אותו ב-1977. הוא חקר ממצא מצרפת מהמין Plesiadapis tricuspidens. ממצאים אלה הכילו שרידי לסת ושיניים טוחנות חדות וישרות. נמצאו ממצאים שלו לאורך אירופה ואמריקה הצפונית וכן בגרינלנד שהייתה גשר בין היבשות. הממצאים של יונק זה נמצאו במצבי שימור טובים מאוד ובחלקם היו שרידי עור ופרווה, דבר נדיר מאוד ליונקים מהפלאוגן. מרבית ממצאי הסוג התגלו בחבל סרנה (Cernay) שבצרפת.
היונק הקדום דמה במראהו לקוף מוזר, והוא היה בעל זרועות ארוכות שעזרו לו לנוע בין העצים ביערות, זנב ארוך אולי לופתני והיה בעל גולגולת צרה עם חוטם צר וארוך ולסתות קצרות בעלות שיניים חלשות יחסית שהזכירו לסתות מכרסמים ואולי התאימו לתזונה מחרקים או מצמחייה רכה כמו פירות. העיניים הגדולות של היונק התאימו לראייה בחשיכה. מבנה זה התאים לחיים בין העצים והוא כנראה חי כמו קוף או סנאי ביער. הוא הגיע לאורך 60–80 סנטימטרים ולמשקל של 2.1 קילוגרם בממוצע.
מינים

Plesiadapis walbeckensis
Plesiadapis remensis
Plesiadapis tricuspidens
Plesiadapis russelli
Plesiadapis insignis
Plesiadapis praecursor
Plesiadapis anceps
Plesiadapis rex
Plesiadapis gingerichi
Plesiadapis churchilli
Plesiadapis fodinatus
Plesiadapis dubius
Plesiadapis simonsi
Plesiadapis cookei
Plesiadapis ploegi
Plesiadapis berruensis
אורן בן ג'ויה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידת מורן  מפקד חטיבת יפתח
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן
 תפקידים אזרחיים
 מורה ומחנך בבית הספר הריאלי העברי בחיפה  מנהל, מתחם הדר של בית הספר הריאלי  מנהל, שכבות ט'-י' בבית בירם
 
אורן בן ג'ויה (נולד ב-1963) הוא מחנך ומנהל בבית הספר הריאלי העברי בחיפה וקצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת יפתח.
ביוגרפיה

בן ג'ויה למד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה, בוגר מחזור כ"ז. הוא התגייס לצה"ל בשנת 1981 ושובץ בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. לאחר קורס קציני שריון שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד ובהם מפקד פלוגה. לאחר מכן עבר לעוצבת קלע דוד. בשנים 1995–1996 פיקד על יחידת מורן. בשנים 1996-1999 פיקד על גדוד השריון 195 ("אדם") בחטיבה 500. בהמשך פיקד על חטיבת יפתח, בין היתר במבצע חומת מגן.
לאחר שחרורו פנה לעסוק בחינוך, ומלמד בבית הספר הריאלי. בין השנים 2015–2022 שימש כמנהל מתחם "הדר" של בית הספר, וכיום מנהל את כיתות ט'–י' במתחם בית בירם.
הערות שוליים

↑  אורן בן ג’ויה, באתר "בהשקט ובבטחה"
↑  יוחאי עופר, מפקדי חטיבת יפתח שמתפרקת מבקשים לשמור על השם המיתולוגי, באתר nrg‏, 22 בינואר 2014.
↑  מנהל סניף הדר – אורן בן ג'ויה, אתר בית הספר הריאלי בחיפה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
STS-80

STS-80 היא משימת מעבורת החלל קולומביה, ששוגרה ב-19 בנובמבר 1996, ונחתה ב-7 בדצמבר. משימה זו הייתה משימת המעבורת הארוכה ביותר שהוטסה אי פעם. המשימה ארכה 17 ימים, 15 שעות ו-53 דקות. היו מתוכננות שתי יציאות של אסטרונאוטים לחלל, הן בוטלו עקב בעיות עם פתח האוויר, מה שמנע מהאסטרונאוטים תומאס ג'ונס ותמרה ג'רניגן לצאת מהמעבורת.
במשימה הזאת סטורי מאסגרייב נהפך להיות האיש היחיד בהיסטוריה שטס בחמש מעבורות - צ'לנג'ר, אטלנטיס, דיסקברי, אנדוור וקולומביה.
צוות המעבורת

| תפקיד | אסטרונאוט |
| --- | --- |
מפקד: ארצות הברית קנת קוקרל
טייס: ארצות הברית קנת רומינג'ר
מומחית משימה: ארצות הברית תמרה ג'רניגן (Tamara E. Jernigan)
מומחה משימה: ארצות הברית תומאס ג'ונס (Thomas D. Jones)
מומחה משימה: ארצות הברית סטורי מאסגרייב
צוות המעבורת > סדר ישיבת הצוות

| מושבים | המראה | נחיתה |
| --- | --- | --- |
מושב 1: קוקרל
| מושב 2 | רומינג'ר | רומינגר |
| מושב 3 | מאסגרייב | ג'רניגן |
מושב 4: ג'ונס
| מושב 5 | ג'רניגן | מאסגרייב* |
בזמן הנחיתה, נשאר מוסגרייב על סיפון הטיסה כדי לצלם את החזרה של החללית דרך החלונות שמעליהם.
תיאור המשימה

המשלחת פרסה שני לוויינים והחזירה אותם לאחר שביצעו את משימתם. הלוויין Orbiting and Retrievable Far and Extreme Ultraviolet Spectrometer. נפרס ביום הטיסה הראשון לחלל ונתפס ביום הטיסה השישה עשר על ידי המעבורת. לרכיב העיקרי של הלווין, הטלסקופ ORFEUS, היו שני ספקטרוגרפים לקליטת קרינת אולטרה סגול מרחוק. עוד ספקטרוגרף היה גם הוא על הלוויין. היה סביב הלוויין מטען שלא קשור לאסטרונומיה. הלוויין טס ללא תקלות, וצילם 422 תמונות של כמעט 150 גופים אסטרונומיים, בין הירח לכוכבים חוץ גלקטיים וקוואזר. בגלל שזו הייתה טיסתו השנייה של הלוויין, הוא יכל לשאת עימו יותר ציוד רגיש ולספק פי שניים יותר מידע.
עוד לוויין על הקולומביה היה Wake-Shield Facility) WSF) לווין שיצר אולטרה-וואקום מאחוריו, מה שאפשר יצירת סרטים דקים של מוליכים למחצה שמשמשים לטכנולוגיה מתקדמת. הלוויין יצר שבעה סרטים לפני שהוחזר על ידי הזרוע הרובוטית של קולומביה לאחר שלושה ימי טיסה. קוטרו של הלוויין היה 3.7 מטרים, וזו הייתה משימתו השלישית, כשבעיות בחומרה מנעו ממנו לפרוש את הזרוע הרובוטית שלו. הלוויין תוכנן ונבנה על ידי (SVEC (Space Vacuum Epitaxy Center באוניברסיטת יוסטון, יחד עם השותף התעשייתי שלהם, תעשיות חלל בע"מ.
עוד פרויקט שנכלל היה Space Experiment Module) SEM) שכלל פרויקטים מחקריים של תלמידים שנבחרו לטוס לחלל. זו הייתה הטיסה הראשונה בה נכלל הפרויקט. בין הניסויים היה ניתוח של התרבות חיידקים על אוכל בזמן הקפת כדור הארץ, התפתחות קריסטלים בחלל, וההשפעה של מיקרו-גרביטציה על מטוטלת.
NIH.R4 היה ניסוי שהתבצע בשביל אוניברסיטת המוסד הלאומי לבריאות ובריאות אורגון. מטרת הניסוי הייתה לבחון את השפעת הטיסה בחלל על מחזור הדם והתכווצות כלי הדם. Biological Research In Canister) BRIC) חקר את השפעות כוח הכבידה על זרעי טבק ועגבניות.
Visualization in an Experimental Water Capillary Pumped Loop) VIEW-CPL) בוצעה כדי לבחון אפשרויות ויסות הטמפרטורה ברכבי חלל. הניסוי MDA ITA המסחרי כלל מספר ניסויים שתוכננו על ידי תלמידי תיכון וחטיבות ביניים ומומן על ידי חברות טכנולוגיה.
תיאור המשימה > רקע משימה

האסטרונאוטים נבחרו למשימה שהתקיימה ב-17 בינואר 1996.
ב-18 בספטמבר תאריך השיגור נדחה לתקופה מ-31 באוקטובר עד 8 בנובמבר. מטען הדלתות נסגרו ב-25 בנובמבר. למחרת, טנק הדלק החיצוני התחבר ל-SRBs בתוך בניין האספקה של הרכב. התקדמות נוספת התעכבה בעוד שני חלונות על המסלול הוחלפו; נאס"א חששה כי הם עלולים להיות רגישים לשבירה לאחר שבע ושמונה טיסות.
ב-11 באוקטובר, קולומביה הועברה לכן שיגור 39B. לאחר בדיקה של טיסת טיסה ב-28 באוקטובר, נדרשה בדיקה נוספת של ה-FRR כדי להמשיך ולנתח את מנוע הרקטות המוצק מחדש (RSRM), בשל שחיקת הזרבוב שהתרחשה ב-STS-79, וב-29 באוקטובר, משאבת דלק נכשלה, ועכבה את תהליך התדלוק של קולומביה, בעיית השחיקה הובילה לעיכוב של שבוע שהונהג ב-4 בנובמבר.
התחזית של מזג אוויר גרוע דחתה את השיגור עוד יותר, עד ל-19 בנובמבר. ב-19 בנובמבר השיגור עבר ללא בעיות.
תיאור המשימה > מטען המעבורת

קולומביה הביאה עימה שני לוויינים צפים חופשיים, שניהם היו בביקורים חוזרים בחלל. כמו כן, מגוון של ציוד שהיה חלק מהמטען היה אמור להיבדק על הליכות חלל שהיו מתוכננות. אלה היו משמשים להיערכות לבניית תחנת החלל הבינלאומית. במטען של המעבורת היו גם:
לוויין Orbiting and Retrievable Far and Extreme Ultraviolet Spectrometer) ORFEUS-SPAS II)
ספקטרוגרף אולטרה סגול.
ספקטרוגרף אקסטרים אולטרה סגול.
פרופיל קליטה בין כוכבי - (IMAPS)
משטח אפקטים - (SESAM)
ציוד לפרויקט טרום פיתוח פרויקט טרקטורונים - (ARP)
ציוד לניסוי סטודנטים על SEAS) ASTRO-SPAS)
מתקן מגן - (WSF-3)
ציוד לתוכנית ניסוי חלל
EVA Development Flight Tests) EDTF-5) : מנוף, יחידת החלפת סוללות, כבל נושא כלים, פלטפורמת עבודה ניידת - תחנת עבודה רגלית ניידת, ציוד סיוע זמני, תחנת ארטיקולציה (תכנון תוך כדי ירידה לפרטים) רגלית ניידת, קשירת גוף, שימוש רב לקשירה.
Visualization in an Experimental Water Capillary Pumped Loop) VIEW-CPL)
ציוד למחקר ביולוגי
ציודים לניסויים נוספים
יהודה כהן (רב)

| --- | --- |

 לידה:  1940 (בן 84 בערך) כ"ט בחשוון ה'תש"אאיראן משהד, איראן 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבת פורת יוסף
 השתייכות:  יהדות
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבות יקירי ירושלים
 תפקידים נוספים:  נשיא ישיבות "באר התלמוד"
 רבותיו:  הרב עזרא עטיה, הרב בן ציון אבא שאול, הרב עובדיה יוסף
 בת זוג:  רחל כהן
 מספר צאצאים:  6
 
הרב יהודה כהן (נולד בנובמבר 1940) הוא ראש ישיבת יקירי ירושלים ובאר התלמוד וחבר מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס. מוסדותיו ברחבי הארץ כוללים: תלמודי תורה, ישיבות, כוללים. משתייך למגזר החרדי-ספרדי.
ביוגרפיה

נולד באיראן ב-1940, כ"ט חשוון ה'תש"א בעיר משהד לחכם חנוכה הכהן פראגולה וליוכבד. עלה לישראל בג' בתשרי ה'תש"ך (5 באוקטובר 1959) בגיל 18 ובעידודו של הרב עובדיה יוסף הלך ללמוד בישיבת פורת יוסף בירושלים, בה למד אצל הרב יהודה צדקה והרב בן ציון אבא שאול.
פעילות ציבורית

לאחר נישואיו, בתחילת שנות ה-70, הקים את ישיבת אוהל מועד עם אחיו הרב שלמה כהנים (נפטר בה' אדר תשע"א) ששימש כמנהל הישיבה, בעוד הרב כהן שימש כראש הישיבה. בשנת 1980 פרש מהישיבה, והקים את ישיבת יקירי ירושלים שבראשה הוא עומד, כמו כן הקים את תלמוד תורה יקירי ירושלים לתשב"ר. כיום כוללים מוסדותיו שני תלמודי תורה, ארבע ישיבות ושני כוללים. מכהן גם כחבר הנהלת רשת בני יוסף. בכ"ג בתמוז ה'תשפ"ג, 13 ביולי 2023, הוכרז על מינויו לחבר מועצת חכמי התורה.
חיים אישיים

מתגורר בירושלים בשכונת מקור ברוך ונשוי לרחל.
הרב כהן הוא אב וסב לנכדים ונינים, בניו ובנותיו;
לאה כהן – נשואה לרב יעקב כהן ראש ישיבת "נזר התלמוד" ובנו של הרב שלום כהן ראש ישיבת פורת יוסף העתיקה.
הרב חנוך כהן – ראש ישיבת באר התלמוד. נשוי ליפה, בתו של הרב שלמה בן שמעון גאב"ד "נווה ציון".
הרב רפאל כהן נפטר בשנת תשע"ו בגיל 46.
הרב יוסף כהן – ר"מ בישיבת יקירי ירושלים.
הרב מאיר הכהן – אב בית ומנכ"ל סעד ומרפא.
הערות שוליים

↑  ראש ישיבת 'אהל מועד' • הגאון רבי שלמה כהן זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 9 בפברואר 2011.
↑  ישי  כהן, ‏הגאון רבי יהודה כהן מונה לכהן כחבר מועצת חכמי התורה, באתר כיכר השבת, 13 ביולי 2023
↑  שנקרא על שם אביו חכם חנוכה הכהן
| מועצת חכמי התורה |
| --- | --- | --- |
| מנהיג | הרב משה מאיה |  |
| מנהיגים בעבר | הרב עובדיה יוסף • הרב שלום כהן |  |
| חברים בעבר | הרב שמעון בעדני |  |
| חברים בהווה | הרב דוד יוסף • הרב ראובן אלבז • הרב אברהם סלים • הרב שלמה בן שמעון • הרב שמואל בצלאל • הרב שלמה מחפוד • הרב יהודה כהן |  |
| רבנים שפרשו מהמועצה | הרב שבתי אטון • הרב גבריאל טולדנו |  |
| מזכירים | יחזקאל אסחייק • הרב משה מאיה • רפאל פנחסי • אמיר קריספל • יואב בן צור |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה' בחשוון

ה' בחשוון הוא היום החמישי בחודש השני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום החמישי בחודש השמיני 
למניין החודשים מניסן. ה' בחשוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז".
פרשת הבר מצווה של ילד שנולד בה' חשוון היא פרשת לך לך, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שני, שלישי או חמישי, או פרשת נח אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת.
אירועים

ה'תש"ט – דוד בן-גוריון מורה על הפסקת פעולתו של מטה הפלמ"ח
ה'תשי"ד – יחידה 101, בפיקודו של אריאל שרון, מבצעת את פעולת התגמול בקיביה
ה'תשי"ז – מבצע שומרון – פעולת תגמול גדולה נגד משטרת קלקיליה
ה'תשי"ח – השלמת מפעל ייבוש החולה על ידי קק"ל
ה'תשכ"ט – קברו של רבי אברהם מתתיהו פרידמן משטפנשט מועתק לבית הקברות נחלת יצחק שבגבעתיים
נולדו

ה'תש"י – סופה לנדבר, חברת כנסת ושרה מישראל ביתנו
ה'תש"י – סנדרה שדה, שחקנית ישראלית
ה'תשל"ה – דנה דבורין, שחקנית ישראלית
ה'תשל"ח – דודו אוואט, שוער כדורגל ישראלי
נפטרו

ה'תצ"ג – רבי אברהם אבן מוסה, מגדולי הרבנים בתטואן ובתוניסיה
ה'תרל"ה – הרב צבי הירש קלישר, ממבשרי הציונות (נולד בה'תקנ"ה)
ה'תש"ד – רבי קלונימוס קלמיש שפירא מפיאסצנה, אדמו"ר בפיאסצנא שבפולין, מחבר "חובת התלמידים", נרצח בשואה (נולד ב-ה'תרמ"ט)
ה'תש"ד – הרב אלכסנדר זושא פרידמן, מזכיר אגודת ישראל בפולין ועורך ביטאון אגודת ישראל "דרכנו", מחבר החיבור הקלאסי "מעיינה של תורה" (נולד ב-ה'תרנ"ז)
ה'תשכ"ד – משה דפנא,  משורר ומחנך, מחבר השיר "הודי חמודי" (נולד ב-ה'תרמ"ד)
ה'תשנ"ח – ישעיה ברלין, היסטוריון והוגה דעות (נולד ב-ה'תרס"ט)
ה'תש"ס – ד"ר יוסף בורג, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל (נולד ב-ה'תרס"ט)
ה'תשס"ג – מקסים לוי, פוליטיקאי ישראלי (נולד ב-ה'תש"י)
ה'תשפ"א – יהודה בארקן, שחקן קולנוע, מפיק, במאי ותסריטאי ישראלי (נולד בה'תש"ה)
ד' בחשוון – ו' בחשוון
חשוון
הערות שוליים

↑  כ-71.4% (בדיוק: 5 שביעיות) מכלל השנים.
↑  כ-28.6% (בדיוק: 2 שביעיות) מכלל השנים.
המצור על צ'ינגדאו

המצור על צ'ינגדאו היה מבצע צבאי בין אוגוסט לנובמבר 1914 במלחמת העולם הראשונה. במהלכו יפן, בסיוע בריטניה, תקפה את עיר הנמל הסינית צ'ינגדאו שהייתה בשליטה גרמנית מאז סוף המאה ה-19. ההתקפה החלה רשמית ב-31 באוקטובר והסתיימה ב-7 בנובמבר, כשהעיר נפלה לידי התוקפים. המצור התנהל באופן זהיר ומחושב, תוך הפעלת יתרון מספרי וטכנולוגי של היפנים, שבניגוד לגרמנים נהנו מאספקה שוטפת ויתרונות לוגיסטיים. היפנים הפגינו שיטתיות, זהירות ואורך רוח, בניגוד לגישתם בשלהי מלחמת העולם השנייה.
במהלך המצור נרשם חידוש היסטורי. היפנים הובילו מטוסים ימיים לצרכים קרביים שהמריאו מאונייה ייעודית – ולראשונה בהיסטוריה בוצעה התקפה אווירית מהים.
רקע

צ'ינגדאו הייתה עד לסוף המאה ה-19 כפר דייגים באזור חצי האי שאנדונג, אשר מיקומו על אי שבפתח מפרץ עמוק מים, התאים ביותר להקמת נמל. ואכן, סין החלה לבנות בו בסיס ימי, אלא שהעבודות לא צברו תנופה בשל חוסר תקציב. יפן החזיקה במקום לזמן קצר אחרי מלחמת סין–יפן הראשונה והמשיכה בבניית בסיס ימי, אלא שנאלצה לוותר עליו בלחץ המעצמות האחרות.
בסוף המאה ה-19 הצטרפה גרמניה למעצמות אחרות במרוץ לרכישת מושבות בכלל, ולקריעת נתחים מסין בפרט. כמוה נהגה גם יפן, אשר עברה תהליך מודרניזציה מהיר באופן מדהים באותה תקופה, בה רכשה לעצמה מעמד של מעצמה. 
כתגובה על רצח שני מיסיונרים גרמנים ב-1897, נחת כוח גרמני בצ'ינגדאו והשתלט עליה, תוך אילוץ הסינים להחכיר את המובלעת לגרמניה למשך 99 שנים (בדומה למעמדה של הונג קונג במשך רוב המאה העשרים). הגרמנים בנו במקום, שהפך לעיר, נמל ימי גדול, ששימש הן כנמל האם לצי הגרמני במזרח הרחוק ובאוקיינוס השקט, הן כאחד מן הנמלים המסחריים הגדולים בסין, שתרם באופן מכריע לשגשוג העיר והאזור.
במקביל, פיתחו הגרמנים במקום מערכת תקשורת מודרנית לתקופתה, מסילת ברזל, רשת דרכים מצוינות ומכרות פחם, וכן ביצרו את המקום. כנגד התקפה מן הים הוצבו במקום ארבע סוללות תותחים, זרקורים והונחו מוקשים. במידה פחותה, המקום בוצר גם כנגד התקפה יבשתית. כך מוקמו בצ'ינגדאו שתי סוללות תותחים ועוד חמישים תותחים שלא אורגנו בסוללות.
מלחמת העולם הראשונה > הכנות

עם פרוץ המלחמה, תפס המושל אלפרד מאייר-וולדק את תפקידו כסיוע לצי הגרמני שבמזרח הרחוק, אם כי צי זה עזב בהקדם את הנמל. לשם כך הוא הורה לכנס בצ'ינגדאו את כל כוחות הצבא הגרמניים שבסין. מדינות ההסכמה, פעלו, כמובן, כדי למנוע זאת. בהתאם להוראת המושל, עשו דרכם לנמל כל ספינות המלחמה שהצליחו להתחמק מן הטבעת של מדינות ההסכמה: שתי ספינות תותחים ומשחתת, וכן צוותים של ספינות שנעצרו בדרכן. אזרחים גרמנים עשו דרכם אף הם לצ'ינגדאו, ומלאו תפקידים שונים כאנשי מילואים במערך הגנתה. לאלה נוספה ספינת המלחמה האוסטרו-הונגרית 'קייזרין אליזבת' (Kaiserin Elisabeth), שחלק מצוותה ומחימושה צורף למגינים.
לאחר כמה שבועות של מלחמה, כשהגיע למסקנה שלא יתוגבר יותר עקב ההסגר שהוטל על צ'ינגדאו על ידי מדינות ההסכמה, החל מאייר-וולדק להכין את צ'ינגדאו למצור.
ההכנות כללו הנחת מוקשים ימיים ויבשתיים, אימון הכוחות, שמנו 3,625 חיילים, חיזוק הביצורים וכדומה.
הנצורים נהנו משפע של אספקה. לעומת זאת, פרוץ המלחמה קדם להגעתה המתוכננת של תחמושת נוספת, ולכן בהמשך, סבלו הנצורים ממחסור-מה בתחמושת לקראת ימיה האחרונים של הלחימה.
מלחמת העולם הראשונה > פעולות איבה ראשונות

פעולות האיבה החלו ב-22 באוגוסט 1914, כאשר המשחתת הגרמנית S-90, אחת מספינות המלחמה שכונסו בצ'ינגדאו עם פרוץ פעולות האיבה, נתקלה בכוח של שלוש משחתות בריטיות. אחת מהן, המשחתת הבריטית 'קנת' (Kenneth), פנתה לרדוף אחרי S-90. למרות עליונות הספינה הבריטית בחימוש ובמהירות, הצליחה המשחתת הגרמנית לפגוע פעמיים בזו הבריטית, ואף לחמוק אל תחום הגנת סוללות החוף, שאילצו את הבריטים להסתלק.
מלחמת העולם הראשונה > תחילת ההסגר

היפנים הכריזו מלחמה על גרמניה ב-23 באוגוסט, לאחר שגרמניה לא נענתה לאולטימטום יפני מאמצע אוגוסט להסיג את ספינותיה ממים יפניים וסיניים וכן להעביר ליפן את הבסיס בצ'ינגדאו "למען השלום באזור". ב-27 באוגוסט החלו היפנים בהטלת הסגר ימי על צ'ינגדאו, ולצורך זה תפסו מספר איים הסמוכים לחוף כנקודות תצפית. בנוסף, החלו גם במשיית מוקשים גרמניים מן הים באזורים הסמוכים לנמל. כיוון שלא היו בטוחים לחלוטין שפלגת הסיירות הגרמנית עזבה את הנמל, וגם כיוון שהעומס שהמלחמה הטילה על צייה במקומות אחרים לא היה רב, היפנים הקצו לצורך ההסגר כוח גדול בהרבה מן הדרוש: חמש אוניות מערכה, שלוש סיירות, שמונה סיירות קלות, 24 משחתות, ארבע ספינות תותחים ו-13 ספינות טורפדו (ששימשו למשיית מוקשים). כללית, כל פעולות המלחמה היפניות היו זהירות, עם מרווחי ביטחון גדולים, ומכוונים כך שאבדותיהם יהיו קטנות ככל האפשר. שלושה ימים אחר כך פקדה סופת טייפון את האזור, השקט בדרך כלל בסתיו, והטילה לחוף את המשחתת היפנית 'שירוטאיה'. את המלאכה של השמדת המשחתת השלימה ספינת התותחים הגרמנית 'יגואר' (Jaguar), אחת מאלה שכונסו בצ'ינגדאו בתחילת המלחמה, שהגיחה לצורך כך מן הנמל, בהגנת סוללות החוף.
מלחמת העולם הראשונה > נחיתת היפנים

בשני בספטמבר החלו היפנים, בפיקודו של לייטננט גנרל מיצואומי קאמיו, בהנחתת כוחות בלונגקואו שבצפון חצי האי. אתר זה הועדף על אתרים קרובים יותר לנמל כדי להימנע מאפשרות של שיבוש הנחיתה על ידי הגרמנים.
תחילה תפסו את המקום ארבע פלוגות רגלים ופלוגה מסייעת, מצוידת במקלעים, מתוגברת במלחים. המקום נמצא ריק מגרמנים, ובהמשך עלה על החוף כוח הנדסה שבנה במקום מזח צף ושני רציפים תוך יממה. בעזרת אלה נחת במקום רגימנט פרשים ורגימנט רגלים, אלא שסופה אדירה, שתבעה אלפי קורבנות מן התושבים המקומיים, שיבשה את המשך הנחיתה. כיוון שכך, המפקד היפני פקד על החיילים שכבר נחתו להתקדם בכוחם-הם, על אף שהסופה שיבשה גם את נחיתת האספקה, והם נאלצו להתקיים מהשטח. סין, שמחתה על חילול ריבונותה, לא עשתה דבר מעבר לכך, והשלטונות המקומיים, לנוכח האסון, אף נעזרו בסיוע שניתן על ידי היפנים. הפוגה שחלה בסופה איפשרה לבסוף את תיגבור הכוח היפני, והתגבורת עשתה דרכה אל פנים הארץ ב-7 בספטמבר. אלא שלאחר ההפוגה בסופה חלה שוב הכבדה בתנאי מזג האוויר, וזו הובילה לבסוף להחלטה שלא להמשיך להנחית כוחות נוספים באותה נקודה, ואף לנטשה כליל, כאשר אחרוני הנוחתים קבלו פקודה לחזור ולעלות על האוניות. במקום זאת, מ-18 בספטמבר נחתו היפנים במפרץ לאו שן, הקרוב יותר לצ'ינגדאו, לאחר שהמקום, שנמצא ריק, הופגז קודם מהים כסיוע לנחיתה. היפנים מיהרו לבנות במקום מזח, ותוך כמה ימים הפך המפרץ לאתר נחיתה מבוסס ומאובטח, אם כי ב-26 וב-28 בספטמבר הצליחו ספינות גרמניות להתקרב ולהפגיזו. 
עוד קודם לכן גילה סיור אווירי שעיקר הצי הגרמני עזב את צ'ינגדאו, וכך יכול היה הצי היפני לשחרר מן המשימה מספר ספינות קרב, שהכבדות שביניהן הפכו לעודפות לנוכח הידיעה. לעומת זאת, הצטרפו לנוחתים גדוד בריטי סדיר ושתי פלוגות מהודו, וזאת לאחר שהקמת יחידה על בסיס מתנדבים בריטים שהתגוררו במזרח הרחוק איפשרה את הפנייתם. אלה נחתו בלאו שן החל מ-24 לחודש.
בסופו של דבר נהנו היפנים מעדיפות של כ-7 ל-1 במספר החיילים. כן נהנו מיתרון מודיעיני, שחלקו נבע מכך שהאוכלוסייה הסינית המקומית נטתה לצידם יותר מאשר לצד הגרמנים, וזאת כאשר שני הצדדים העסיקו מקומיים בתפקידי עזר שונים.
בנוסף, היפנים לכדו רשת ריגול סינית שהופעלה על ידי הגרמנית, והזינו אותה ב'ידיעות' כרצונם.
מלחמת העולם הראשונה > היתקלויות ראשונות ביבשה

ב-13 בספטמבר נתקלו לראשונה כוחות קרקעיים יפניים בגרמנים, כאשר כוח פרשים יפני חצה את גבול המובלעת הגרמנית בצ'ימו. הכוח הגרמני בצ'ימו הופתע מהופעת היפנים ונמלט לאחר התכתשות קצרה. ביום המחרת תפסו היפנים את קיאוטסצ'ואו, ובכך ניתקו את קו הרכבת של שאנדונג. במקביל, וכהסחה, הפגיזו משחתות יפניות את צ'ינגדאו מכיוון הים. לנוכח ההתפתחויות, תיגבר המפקד הגרמני את הכוחות שחסמו בהרים את דרכי הגישה היבשתיות אל עיר הנמל, וזאת בתקווה לעכב את התקדמות היפנים. ב-18 לחודש חברו כוחות הרגלים היפניים, אשר יצאו מנקודת הנחיתה הראשונה, מותשים ורעבים (שכן נשלחו לדרכם ללא אספקה, כאמור) לכוחות הפרשים שבצ'ימו, שבה נסלל במהרה מסלול תעופה. זה פעל החל מ-21 בספטמבר, ואם כי שלושת המטוסים היפניים שפעלו ממנו, לא הצליחו להשמיד את המטוס הגרמני הבודד, הרי בעצם קיומם ופעולתם הגבילו בהרבה את יכולת פעולתו.
מלחמת העולם הראשונה > צ'ינגדאו במצור > כיבוש מוצבי החוץ

ב-19 לחודש חברו כוחות יפניים, שיצאו מנקודת הנחיתה החדשה, עם כוחות שיצאו מצ'ימו. לאחר היתקלות עם מוצב חוץ גרמני במעבר הוטונג, שחייליו נסוגו לאחר קרב ממושך, נסגרה טבעת המצור על צ'ינגדאו. יום לאחר מכן פרצו היפנים את קו ההגנה החיצוני שבהרים מסביב לצ'ינגדאו באתר מרחצאות בשם בית מקלנבורג (Mecklenburg).
מכאן ואילך, היפנים התקדמו בטורים קטנים, לרוב בגודל של פלוגה, והגרמנים במוצבי החוץ, אשר חששו מניתוק, אפילו יצליחו לעצור את הטור שלפניהם, ואשר לא יכולים היו לאבד כך חיילים לנוכח מיעוט כוחם, נטשו אחת לאחת את עמדות ההגנה ההרריות החיצוניות של צ'ינגדאו והתכנסו יותר ויותר כלפי העיר.
בינתיים, מחישובים פוליטיים של מעמדם בסין, ולנוכח העדר התנגדות, השתלטו היפנים על מסילת הברזל של חצי האי שאנדונג.
ב-24 לחודש, כדי לשבש מעט את התקדמות היפנים, ערכו הגרמנים פשיטה בכוח של כ-130 חיילים המסתייעים בארבע מכונות ירייה, ובה כבשו עמדה יפנית ליד צ'ימו, אך לבסוף הם נהדפו, והיפנים המשיכו בהתקדמותם, תוך השתלטות על עמדות הגרמנים כמעט בלי אבדות לעצמם.
מלחמת העולם הראשונה > צ'ינגדאו במצור > גבעת פרינץ היינריך

נקודת המפתח של מערך ההגנה הגרמני בגבעות העוטפות את צ'ינגדאו הייתה גבעת פרינץ היינריך (Prinz Heinrich). הגבעה המיתמרת מעל הגבעות הסמוכות שלטה על סביבתה וסיפקה תצפית יוצאת מן הכלל, שנוצלה לטיווח הארטילריה הגרמנית. לכאורה יכולה הייתה להחזיק מעמד גם אם היפנים יעקפו אותה, כיוון שהגישה אליה הייתה קשה ביותר, וכמעט בלתי אפשרית לנוכח מגינים נחושים. אלה מנו כשישים איש, מצוידים היטב גם לאפשרות שינותקו לזמן רב. בלילה אור ל-28 לחודש, בעיצומה של סופה קשה, יצאה פלוגה יפנית שנעזרה במחלקת הנדסה להתגברות על מכשולים בדרך, לכיבוש הגבעה. הכוח הצליח להעפיל על הגבעה למרות החשכה, הסופה וקשיי הדרך, שעליהם הצליח להתגבר כוח ההנדסה. בהמשך הכוח הגיע להסתעפות שבילים שממנה לא ידעו היפנים להיכן להמשיך. לבסוף השאירו מחלקה כדי שתמשיך בכיוון הפחות סביר, ורוב הכוח המשיך הלאה בכיוון הסביר יותר. התוקפים נתקלו באש גרמנית עליה לא הצליחו להתגבר, פעם אחר פעם, ושגרמה להם אבדות כבדות. אלא שהמחלקה שהופרשה מהכוח העיקרי התקדמה בחסות הקרב שהתחולל באותה עת והפתיעה את הגרמנים מכיוון לא צפוי. המפקד הגרמני הציע להיכנע, בתנאי שיורשה לחזור עם חייליו לצ'ינגדאו. היפנים דחו את הצעתו ושבו את 54 החיילים הגרמנים שעל הגבעה. שישה אחרים נהרגו בקרב, והיפנים איבדו 24 חיילים הרוגים. כעת נהנו היפנים מן הגבעה, עם כל יתרונותיה.