stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל אסקרוב
מלחמת יום הכיפורים

ב-6 באוקטובר 1973 עם פרוץ הקרבות, הוצב גדודו של אסקרוב בגזרה הדרומית של רמת הגולן. אסקרוב יצא עם כוח של שלושה טנקים מפלוגה ג' (גדוד 53), שלושה מפלוגה ז' (גדוד 74) וטנק מפקד פלוגה ז' אורי עקביה, כדי לחסום את ציר 'כודנה' באזור מוצב 111 כנגד המתקפה הסורית. כאשר הגיעו לנקודת הבלימה התנהל קרב כנגד עשרות טנקים סורים אשר במהלכו נפצע אסקרוב ופונה אחורה לבית חולים. יומיים לאחר מכן, ב-8 באוקטובר ברח אסקרוב מבית החולים יחד עם יוסף אלדר וחזר לגדודו בחזית כשהוא עדיין פצוע. בשלב זה הקרבות בדרום ובמרכז רמת הגולן היו קשים במיוחד והצבא הסורי כבש חלק נרחב מדרום הרמה והגיע עד מחנה נפח. יום לפני כן ספגה החטיבה מכה קשה עם נפילת המח"ט יצחק בן-שהם, הסמח"ט דוד ישראלי וקצין האג"ם בני קצין במהלך הקרב על נפח.
יחד עם יוסי בן-חנן ארגן אסקרוב 11 טנקים משארית טנקי החטיבה ויצא עם הכוח לכיוון הר חרמונית ורכס הבוסטר בגזרה הצפונית. לפני צאתו פגש אותו ראש מטה פיקוד צפון, אורי בר-און ופקד עליו לחזור לבית החולים. אסקרוב ענה לו - אני עכשיו מפקד חטיבת ברק ואני נותן פה פקודות. במהלך הקרב נפצע באופן קשה כאשר כדור פגע בראשו. לאחר פציעה זו היה אסקרוב מחוסר הכרה במשך שבועיים ולאחר מכן נדרשו לו עוד מספר שנים של שיקום. פציעת הראש הותירה אותו משותק במחצית גופו ופגעה ביכולת הדיבור שלו עד היום. חייו של אסקרוב ניצלו הודות לפעולות ראשוניות של הרופא הגדודי ד"ר דן אנגלהרד והרופאים בבית החולים רמב"ם שהחליטו לנתח למרות הסיכויים הקלושים.
על מעשים אלו במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן, הוענק לאסקרוב עיטור העוז במאי 1975 על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור. בנוסח סיפור גבורתו שצורף לעיטור העוז, מדובר גם על ההערכה רבה שיש אליו, לגבי "הקרב השני" שלו בהתמודדות עם אבדן כושר הדיבור החלקי, והעזרה והקשרים שיצר לעידוד פצועים נוספים במהלך שיקומו הארוך הנמשך עד היום.
אבדן כושר הדיבור שלו הוא דוגמה של אפזיה - סוג לקות של אבדן כושר דיבור וקריאה (אפזיה) הנובע מפגיעה באזור ברוקה באונה ה של המוח שבו הדיבור אינו שוטף, יש איבוד מילים חשובות ושליפת דומות להן, חסרות מילות התחביר וההטיות, אבל הדיבור הוא לעניין ומובן לשומעים, וכך גם הבנתו את הנאמר לו.
ראו גם

קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן
חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים
הערות שוליים

↑  אור ברנע, פעמיים שמוליק, באתר ynet, 31 בדצמבר 2010
↑  אורי מילשטיין, קריסה ולקחה, מהדורה שלישית, 1999, עמ' 223
↑  שמוליק אסקרוב - סיפורו של פצוע קשה, כתבה של שאול נגר, 17 בדצמבר 2009 (אתר יד לשריון)
תדהר (עץ)

יהודה פליקס הציע את ה-Fraxinus excelsior (אנ') (בתמונה) כזיהוי אפשרי לתהדר
תדהר הוא שם של עץ המופיע במקרא פעמיים, העץ לא מזוהה בוודאות וישנן השערות רבות.
רבי יהוסף שווארץ זיהה את התדהר עם האשכרוע
Alma Lance Moldenke זיהה את התדהר עם האורן ברוטיה
יוסף שיינהוק זיהה את התדהר עם האולמוס
במקורות

העץ מופיע פעמיים בספר ישעיהו פעם אחת כעץ שיפריח את השממה ופעם אחת כעץ שישמש לבנית בית המקדש.
ספר ישעיהו, פרק ס', פסוק י"ג: ”כְּבוֹד הַלְּבָנוֹן אֵלַיִךְ יָבוֹא בְּרוֹשׁ תִּדְהָר וּתְאַשּׁוּר יַחְדָּו לְפָאֵר מְקוֹם מִקְדָּשִׁי וּמְקוֹם רַגְלַי אֲכַבֵּד.”
בפיוט דרור יקרא מאת דונש בן לברט נכתב "אלקים תן במדבר הר - הדס שיטה ברוש תדהר" דבריו מבוססים על פסוק זה.
ספר ישעיהו, פרק מ"א, פסוק י"ט: ”אֶתֵּן בַּמִּדְבָּר אֶרֶז שִׁטָּה וַהֲדַס וְעֵץ שָׁמֶן אָשִׂים בָּעֲרָבָה בְּרוֹשׁ תִּדְהָר וּתְאַשּׁוּר יַחְדָּו.”
על פי הפסוק הקודם, לפי התלמוד, התדהר נכלל בתוך עשרה מיני הארזים, כלומר עצי סרק שהאדם מחשיב רבות את השימוש בענפיהם או גזעיהם, כארז.
המושב תדהר נקרא על שם עץ זה.
בתלמוד ירושלמי הצמח מכונה "אדרא" במובן של אדר, במדרש תנחומא מכונה איספנדמון, הבבלי מכנה אותו "שאגא", בעקבות הבבלי רס"ג מכנה את העץ "סאג", תרגום יונתן בן עוזיאל מתרגם "מורנא" במובן של מילה, בתרגום השבעים בנוסח אחד נכתב "leyke" במובן של צפצפה מכסיפה (אנ'), לפי נוסח אחר זהו "peyke" מין של אורן.
במגילת ההודיות נזכר הצמח תחת הכינוי "עץ חיים במעין רז", צבי זילברשטיין טען שהכוונה שהעץ הוא ירוק-עד ובכך שלל את הזיהויים כאדר, מילה ואולמוס.
זיהוי

יחוסו של עץ התדהר מוטל בספק; פרופ' יהודה פליקס מציע מספר אפשרויות לזהותו – עץ מחטני כלשהו, מין של אדר, מין של 'מילה' – Fraxinus excelsior (אנ'), זיהויים נוספים הם אולמוס, אורן ברוטיה, אשכרוע, קרנית נאכלת (אנ'), ערער ועוד.
לקריאה נוספת

זהר עמר, צמחי המקרא, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשע"ב, עמ' 207–208
גדעון ביגר, נילי ליפשיץ, אתן במדבר ארז, שטה והדס ועץ שמן, אשים בערבה ברוש, תדהר ותאשור יחדיו" — על נס הפרחת השממה במקרא, בית מקרא, כרך מג, חוברת ב, עמ' 161-174, באתר JSTOR
משה רענן, ברוש ברתי, תדהר שאגא, ותאשור שורבינא – אשוח קיליקי, בפורטל הדף היומי
הערות שוליים

1 2  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ג
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת כתובות,  פרק ז', הלכה ט'
↑  מדרש תנחומא פרשת תרומה אות י
↑  צבי זילברשטיין, לזהוי העץ "תדהר" לפי ספר ההודיות שבמגילות הגנוזות, בית מקרא, כרך יא חוברת א-ב, עמ' 129-130, באתר JSTOR
↑  יהודה פליקס, עולם הצומח המקראי, עמ' 122
↑  י' שיינהוק, ספר תולדות הארץ, כרך ב, ורשא 1859, סעיף קנא
↑  רבי יהוסף שווארץ, תבואות הארץ, ירושלים תר"ס, עמ' שפו
↑  שאול טשרניחובסקי, "צמחים ופרחים", השפה, גיליון ו, תרע"ג, עמ' 222
↑  להרחבה ראו: גדעון ביגר, נילי ליפשיץ, אתן במדבר ארז, שטה והדס ועץ שמן, אשים בערבה ברוש, תדהר ותאשור יחדיו" — על נס הפרחת השממה במקרא, בית מקרא, כרך מג, חוברת ב, עמ' 161-174, באתר JSTOR
תוכנית ליישוב יהודי רומניה באפריקה

בנובמבר 1938, בעת ביקור של קרול השני, מלך רומניה בבריטניה, ניהל שר החוץ הרומני, ניקולאה פטרסקו-קומנן, מגעים עם שר החוץ הבריטי, אדוארד פרדריק לינדלי ווד, הרוזן הראשון מהליפקס, על יישוב יהודי רומניה בטריטוריה בריטית באפריקה.
הידיעות על התוכנית מבוססות על סטנוגרמה של השיחה בין שני שרי החוץ. שר החוץ הרומני העלה את נושא יהודי רומניה, כשהוא מסביר שחיים ברומניה כמיליון יהודים ושאלת יהודי רומניה אינה דתית או אידאולוגית, אלא כלכלית, כי יהודי רומניה השיגו במידה רבה מונופול על כמה מקצועות, כמו עריכת דין ורפואה וזה יצר רגש אנטי-יהודי, שגבר עם הזמן. שר החוץ הרומני טען שלפני בואו לבריטניה פנו אליו משלחות של יהודים, שביקשו ממנו לפעול להשגת שיתוף פעולה בריטי במציאת פתרון לבעיה. הם הצביעו על כך שיש חלקים גדולים באימפריה הבריטית ובמיוחד רודזיה הצפונית, שהם מתאימים ליישוב ולפיתוח והם מאוכלסות במעט מאוד לבנים.
שר החוץ הרומני אמר שהוא מבין, שלא יכול להיות פתרון מידי, אך ביקש שהאימפריה הבריטית תחליט עקרונית לשמור טריטוריה למטרה יישוב היהודים ובוודאי יהיו ממשלות אירופאיות נוספות שישמחו לדון עם ממשלת בריטניה על אפשרויות העברה הדרגתית של יהודי ארצותיהם לטריטוריה זו. הוא הציע הקמת ועדה שתבחן אפשרויות טכניות והציע הסכם בין ממשלת רומניה לממשלת בריטניה בנושא זה, כדי לקבוע מספר קבוע של אזרחים יהודים, שיועברו כל שנה ולהכינם לקראת המעבר אל ביתם החדש.
שר החוץ הבריטי ציין שכבר לקח בחשבון משהו כזה, לכן הדריך את המושלים בטריטוריות השונות של האימפריה, כולל רודזיה הצפונית וביקש מהם לדווח בדחיפות על האפשרויות להקצאת שטחים למטרה זו. מדברי השר הבריטי אפשר להבין שהיו כבר מגעים בנושא זה.
הערות שוליים

↑  George Damian, Proiectul colonizării evreilor din România în Africa  (ברומנית)
תוכנית לימודים מתהווה

תוכנית לימודים מתהווה היא גישת הוראה ודרך תכנון תוכניות לימודים המתמקדת בתגובתיות לתחומי העניין של ילדות כדי ליצור חוויות למידה משמעותיות. זו שיטה רלוונטיית לכל הגילאים. הגישה דוגלת בהשתתפות פעילה, בניית מערכות יחסים, חקירה עצמאית, שיטות פעולה גמישות וניתנות להתאמה, ולמידה מבוססת משחק. תוכנית הלימודים נבנית ביוזמת הילדה, תוך שיתוף פעולה איתה ובהתאמה לצרכיה. תומכי סגנון לימוד זה מאמינות שידע על התלמידה הוא המפתח להצלחה חינוכית (Cassidy, Mims, Rucker, & Boone, 2003; Crowther, 2005).
תכנון תוכנית לימודים מתהווה

ברגע שמורות מזהות "עניין" נעשה סיעור מוחות כיצד ניתן ללמוד את נושא העניין לעומק. סיעור זה לרוב מניב מספר פעילויות משחק ברמות שונות. תוך כדי ביצוע פעילויות, המורה מתבוננת בילדים, ומשנה אותן בהתאמה לעניין גובר או לשינוי כיוון הלמידה. המורה מתעדת ומשקפת את יעילות הפעילויות. המורה יכולה לנהל מספר מחזורי תכנון בבת אחת עבור פעילויות או תוצרי למידה שונים.
(Cassidy et al., 2003; Crowther, 2005; Jones & Reynolds, 2011; Stacey, 2009a/2011b; Machlachlan et al., 2013; Wein, 2008; Wright, 1997).
במסגרות אלה, תוכניות למידה הן לרוב מתווה רופף (MachLachlan et al., 2013; Stacey, 2009). לעיתים קרובות יש שימוש ב"קורי למידה": רשת המראה אילו דברים ניתן ללמוד בנושא מסוים. (MachLachlan et al., 2013). עם זאת, חשוב להשתמש בקורים ככלי לפתיחת אפשרויות שאינן "תוכנית".
רעיון לנושא יכול לנבוע מדברים, אנשים, אירועים בסביבה, נושאים שעולים בכיתה וכו '. (MachLachlan et al., 2013; Stacey, 2009). לדוגמה, מורה עשוי לשמוע קבוצה של תלמידים שמקיימת דיון על חרקים ובכך ליצור קור למידה הבוחן את הכיוונים האפשריים במסע למידה על נושא החרקים. רעיונות עשויים להתעורר גם על ידי הצעת חוויות כגון טיול בשכונה, ביקור בעסקים מקומיים או קריאת ספרים.
תזמורת סיינט פול

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1959 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  סיינט פול, מינסוטה
 פרסים:  פרס גראמי
 http://www.thespco.org
 
תזמורת סיינט פול (באנגלית: Saint Paul Chamber Orchestra) היא תזמורת קאמרית היושבת דרך קבע בסיינט פול (בירתה של מדינת מינסוטה), ארצות הברית. היא התזמורת הקאמרית המקצועית היחידה באמריקה, ונחשבת למעולה בסוגה. 35 נגניה הווירטואוזיים פועלים בשיתוף עם שישה שותפים אמנותיים - רוברטו אבאדו, פייר-לורן איימר, ג'ושוע בל, דגלס בויד, ניקולס מקגגאן וסטיבן פרוטסמן ומופיעים בלמעלה מ-150 קונצרטים ותוכניות  חינוכיות מדי שנה. הם מגיעים גם אל יותר מ-65,000 מאזינים בכל שבוע באמצעות שידור ב-63 רשתות רדיו ציבוריות ברחבי ארצות הברית.
הקלטת התזמורת ל"אביב באפאלאצ'ים" של אהרן קופלנד הייתה אחת מהקלטות השמע הדיגיטליות הראשונות, שיצאו להפצה מסחרית.
החל בעונת 2004-2005 מגשימה תזמורת סיינט פול מודל אמנותי חדש, המתבטא בוויתור על משרת מנהל מוזיקלי ויצירת כמה שותפים אמנותיים (ביניהם, בשלב זה, הכנר ג'ושוע בל. לפי מודל זה נהנים הנגנים ממידה רבה פי כמה של שליטה אמנותית.
במהלך עונת 2005-2006 יצרה תזמורת סיינט פול שתי שותפויות חדשות: חוזה הופעות בן שלוש שנים עם אוניברסיטת שיקגו ושיתוף פעולה רב-צדדי עם בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת מינסוטה. התוכנית החינוכית של תזמורת סיינט פול, "קונקט" שמה, זכתה בפרס והיא מגיעה אל 6,000 תלמידים בשנה, ב-16 בתי ספר במיניאפוליס ובסיינט פול.
הנהגת הקבוצה

ליאופולד זיפה (1959-1971)
דניס ראסל דייוויס (1972-1980)
פנחס צוקרמן (1980-1987)
סטניסלב סקרובצ'בסקי (יועץ מוזיקלי זמני, 1987-1988)
כריסטופר הוגווד (מנהל מוזיקלי, 1988-1992), יו וולף, (מנצח ראשי, 1988-1992)
יו וולף (1992-2000)
אנדריאס דלפס (2001-2004)
בובי מקפרין משמש יושב ראש יצירתי מאז 1994.
שותפים אמנותיים

ניקולאס מקגגאן (2004 - נוכחי)
ג'ושוע בל (2004 - נוכחי)
דגלס בויד (2004 - נוכחי)
סטיבן פרוטסמן 2004 - נוכחי)
רוברטו אבאדו (2005 - נוכחי)
פייר-לורן איימר (החל בעונת 2006-2007)
פרסים ואותות הוקרה

פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
דניס ראסל דייוויס (מנצח) ותזמורת סיינט פול על: קופלנד: אביב בהרי האפלצ'ים (1980)
תחנת קרליבך

תחנת קרליבך היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית בסמוך לרחוב קרליבך בתל אביב-יפו כחלק מהקו האדום והקו הירוק של הדנקל. תחנת קרליבך נחפרה לעומק של 52 מטר כיוון שהיא תשרת שני קווים במקביל. עלות הקמת התחנה נאמדת בכמיליארד שקל.
מבנה התחנה

התחנה נבנתה מתחת למפגש הרחובות קרליבך, דרך בגין, לינקולן, ויצחק שדה, הידוע גם כ"צומת מעריב". היא כוללת שלושה מפלסים: לקו האדום, לקו הירוק ולכרטוס. מפלס הקו האדום מחבר את בת-ים דרך תל אביב על עד לפתח תקווה, ומפלס הקו הירוק יחבר את מערב ראשון-לציון דרך צומת חולון למרכז תל אביב עד לצפון העיר ורמת-החייל.
התחנה משתרעת לאורך של כ-150 מטרים מתחת לדרך בגין, מצומת רחוב הרכבת בדרום, עד צומת רחוב התעשייה בצפון. רוחב רציפי התחנה 10 מטרים.
לצורך הקמת התחנה הוחלו הסדרי תנועה חדשים באזור העבודות, ותנועת התחבורה הציבורית הוסטה מזרחה דרך רחוב חדש שמספרו 1185 ובהמשך נקרא רחוב ישראל טל, המחבר את דרך בגין לרחוב המסגר.
| כניסה | נגישות | אתר סמוך |
| --- | --- | --- |
| A | מעלית, דרגנוע ומדרגות | קניון TLV, בית רובינשטיין, מגדל אקרו, מגדל נצבא |
| B | מעלית, דרגנוע ומדרגות |  |
| C | מעלית, דרגנוע ומדרגות | מגדל סונול, מגדל לוינשטין |
היסטוריה

תוואי הקו האדום של הרכבת הקלה אושר כבר בשנת 1999, אולם התכנון המפורט של "תחנת קרליבך" התעכב כעשור, עקב מחלוקת בין עיריית תל אביב ומשרד האוצר על תוואי הקו הירוק שאותו גם משמשת התחנה. עיריית תל אביב דרשה שהקו יהיה תת-קרקעי במרכז תל אביב ומשרד האוצר הסכים לממן רק קו עילי. בשנת 2009 הסכימה עיריית תל אביב להשתתף במימון העמקת התחנה, כך שתוכל לשמש את שני הקווים בתת-הקרקע.
בדצמבר 2014, פרסמה נת"ע מכרז להקמת תחנת קרליבך. המכרז כלל כריית מנהרה לכלי רכב, את שלד מבנה התחנה בעומק 52 מטר כשהוא מותאם למפגש בין הקו האדום לקו הירוק, שתי כניסות להולכי רגל והכנה לכניסה נוספת, פירי אוורור ומערכות, ואת פירוק גשר מעריב. התאריך האחרון להגשת הצעות נקבע למרץ 2015. 4 קבוצות הגישו מועמדותן להשתתף במכרז על הקמת תחנת קרליבך בעלות של כמיליארד שקל.
במאי 2015 זכו ביחד חברת דניה סיבוס וחברת CCECC (אנ') הסינית במכרז לבניית התחנה תמורת 700 מיליון שקל.
ב-14 באוגוסט 2015 החלו העבודות. ב-21 באוגוסט נהרס בפיצוץ מבוקר גשר מעריב.
ב-1 באפריל 2016, חלו שינויים בהסדרי התנועה בסביבת התחנה:
נפתח רחוב ישראל טל החדש לתנועת תחבורה ציבורית בלבד בחלקו המערבי ולכל כלי הרכב בחלקו המזרחי (עד לכניסה לחניון במרכזו).
דרך בגין נחסמה לכיוון דרום בין הרחובות המלאכה ומזא"ה.
דרך בגין נחסמה לכיוון צפון בין רחוב ישראל טל לרחוב יצחק שדה.
באוקטובר 2017 הודיעה חברת "דניה סיבוס" כי התגלו פערי ידע ותכנון שגרמו לשינויים בהיקפים משמעותיים בפרויקט. זאת, לנוכח מורכבות גבוהה בהעתקת התשתיות במתחם והתאמת נתיבי התחבורה הציבורית (נת"צ) שעברו בשטחה, והמשיכו להיות פתוחים לנסיעת אוטובוסים במשך שנה לאחר המועד שבו היו אמורים להיסגר לטובת העבודות. דבר שהצריך שינויים בעבודות. לאחר הליך הבוררות בין "דניה סיבוס" וחברת "נת"ע" הוסכם על דחיית פתיחת התחנה בשנה לתחילת 2022. בנוסף שילמה המדינה מאות מיליוני שקלים בגין השינויים בתכנון וההוצאות חריגות על המקטע המערבי של הקו שגם אותו בנתה "דניה סיבוס".
ב-25 ביולי 2018 הגיעה לתחנה מכונת החפירה שעשתה את דרכה מכיוון רחוב הרצל ושברה את הקיר במפלס התחתון המפריד את התחנה עצמה מהמנהרה.
ב־2017, במהלך דיון בוועדת הכלכלה בכנסת, נאמר על ידי נציגי נת"ע ומשרד התחבורה שהשקת הקו האדום תהיה באוקטובר 2021, אך תחנת קרליבך אמורה להיפתח בשנת 2022. בנובמבר 2021, פרסם העיתון "TheMarker", כי על פי דיווחי חברת הבקרה של פרויקט הקו האדום, בניית "תחנת קרליבך" אינה עומדת בלוחות הזמנים, ופתיחתה תידחה לשנת 2023. טענה זו נתמכה גם על ידי סיור שנערך בתחנה ביולי 2021 והראה כי העבודות מפגרות מאחור. עם זאת, במרץ 2022 חיים גליק הבהיר כי אין אמת במי מבין הפרסומים וכי התחנה תיפתח עד סוף 2022 עם שאר הקו.
בינואר 2022 נחנכה מנהרת קרליבך שמחליפה את "גשר מעריב" שנהרס ב-2015.
ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים.
גלריית תמונות

צומת מעריב - עם גשר מעריב לפני תחילת העבודות
צומת מעריב - תחילת החפירה, דצמבר 2015
אולם הכרטוס בעת הבנייה, יוני 2021
אולם הטרמינל ולצדו מסילת הרכבת הקלה של הקו האדום בבנייה, יוני 2021
המדרגות המרכזיות המקשרות בין הרחוב ובין הרכבת בתת-הקרקע בעת הבנייה
קומת רציפים
קומת הכרטוס בתחנה ביום פתיחת הקו האדום (אוגוסט 2023)
אחד המעברים מקומת הכרטוס לאחת היציאות (אוגוסט 2023)
כניסה C
רכבת נכנסת לרציף מספר 1
הערות שוליים

↑   אסנת ניר, זמן מוערך בפקק - שנה: ההחלטה לדחות את פתיחת הרכבת הקלה היא רק ההתחלה, באתר TheMarker‏, 12 בינואר 2020
↑  אהרון רוזן, ‏הנה באה הרכבת?, באתר גלובס, 3 בדצמבר 1999
↑  עמירם ברקת, ‏יוכפלו זכויות הבנייה בת"א תמורת רכבת תחתית, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2011
↑  אבי בר-אלי, עיריית תל אביב הסכימה לממן את הזזת תחנת הרכבת הקלה בצומת מעריב ב-25 מיליון שקל, באתר הארץ, 9 במאי 2009
1 2  הדי כהן, ‏המכרז לתחנת רכבת קלה במקום גשר מעריב יוצא לדרך, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2014
↑   אבי בר-אלי, הסינים קוטפים עוד מכרז ברכבת הקלה: יבנו את תחנת קרליבך ב-700 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 11 ביוני 2015
↑  אילן ליאור, הרכבת הקלה: העבודות על תחנת קרליבך יחלו בחמישי; גשר מעריב ייחסם לתנועה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2015
↑  נועם דביר, היסטוריה בתל אביב: גשר מעריב פוצץ, באתר ynet, 21 באוגוסט 2015
 רועי צ'יקי ארד, פיצוץ גשר מעריב: לראות מה שאחרים רואים, אפילו דרך מסך הסמארטפון, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2015
↑   אורן דורי, כורים בור תקציבי: הרכבת הקלה בגוש דן עלולה להתייקר במיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 31 באוקטובר 2017
↑   אסנת ניר, מתרחקת ומתייקרת: הפיצוי הענק לקבלני הרכבת הקלה בגוש דן - והעיכוב של שנה, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2019
↑  פרוטוקול מס' 405 מישיבת ועדת הכלכלה, ‏9 בינואר 2017
↑   אסנת ניר, המסמכים שחושפים: למה אין סיכוי שתגיעו מפתח תקוה למרכז ת"א ברבע שעה, באתר TheMarker‏, 12 בנובמבר 2021
↑  סיבוב בתחנת קרליבך של הרכבת קלה, חלון אחורי, 9 ביולי 2021
↑  יובל ניסני, ‏מנכ"ל נת"ע: "נסיעות מסחריות בקו האדום יתבצעו כבר בסוף השנה", באתר גלובס, 27 במרץ 2022
↑  שני פרומקין‏, 7 שנים מאז פיצוץ גשר "מעריב": מנהרות צומת קרליבך בת"א נפתחות לתנועה, באתר וואלה, 11 בינואר 2022
תרביץ

| --- | --- |

כתב העת "תרביץ"
 תדירות:  רבעון
 סוגה:  מדעי היהדות
 מו"ל:  האוניברסיטה העברית בירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס 
 מייסד:  יעקב נחום אפשטיין 
 תאריכי הופעה:  1929–הווה (כ־95 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מערכת:  קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  0334-3650
 
תרביץ הוא כתב עת מדעי במדעי היהדות היוצא לאור בעברית, רבעון הרואה אור ארבע פעמים בשנה, על ידי המכון למדעי היהדות (כיום ע"ש מנדל) באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא יוצא לאור מאז שנת 1929 ונחשב לאחד מכתבי העת החשובים בתחומו. מקור השם הוא מהמשמעות המילונית של "תרביץ" כאקדמיה ומקום לימוד.
תרביץ עוסק בנושאי יהדות, חקר המקרא, התלמוד, הקבלה, מנהגי ישראל, היסטוריה יהודית, ביבליוגרפיה עברית ועוד. הרבעון יצא לאור לראשונה בתשרי תר"ץ (1929), בעריכתו של פרופ' יעקב נחום אפשטיין. השתתפו בכתיבתו אישים נודעים בתחומי מדעי היהדות, ובהם גם כאלו שהרבו לכתוב בו בקביעות, כמו גרשם שלום, שאול ליברמן, שמחה אסף, חנוך אלבק ואחרים. מאמרים מרכזיים מתוכו הודפסו גם כתדפיסים בנפרד, או כונסו על ידי כותביהם לספרים.
בשנת ה'תרצ"ה הוקדש כתב העת לנושא הרמב"ם, ונקרא: ספר הרמב"ם של התרביץ: למלאת שמונה מאות שנה ליום הולדתו, י"ד בניסן ד"א תתצ"ה - י"ד בניסן הא אלפים תרצ"ה.
המוציא לאור הנוכחי הוא הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, שעל יד האוניברסיטה העברית. כללי האזכור של כתב העת אומצו ביחס למקורות המשפט העברי על ידי כמה מכתבי העת המשפטיים של אוניברסיטאות ישראליות.
בשנת 2011 הועלו גיליונות תרביץ שיצאו עד 2006 למאגר המקוון JSTOR במסגרת פרויקט משותף של JSTOR עם הספרייה הלאומית וספריית אוניברסיטת חיפה.
עורכי תרביץ

תר"ץ–תשי"ב – יעקב נחום אפשטיין
תשט"ו–תשכ"ט – חיים שירמן
תשל"א–תשמ"א – אפרים אלימלך אורבך
תשמ"ב–תשמ"ו – יוסף דן, משה דוד הר ומנחם הרן
תשמ"ז–תשנ"א – משה אידל, יוסף יהלום ודוד רוזנטל
תשנ"ב–תשנ"ו – זאב הרוי, יוסף קפלן, וישראל מ' תא-שמע
תשנ"ז–תשס"ח – מרדכי כוגן, יעקב אלבוים וירחמיאל ברודי
תשס"ח–תשע"ב – יעקב אלבוים, יוסף הקר, שלמה נאה
תשע"ב–תשע"ד – חוה טורניאנסקי, מנחם כהנא, ישראל יובל
תשע"ד–תשע"ט – שולמית אליצור, מנחם קיסטר, קטרינה ריגו
תש"ף–תשפ"ג – רוני גולדשטיין, שלמה נאה, שרית שליו-עיני, משה הלברטל
החל מתשפ"ג – יהונתן גארב ומיכאל סיגל
הערות שוליים

↑  על פי תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף פ"ב, עמוד ב' וראו גם מדרש תנחומא תזריע י"ג ט': ”ועשו תרבץ לתורה”
↑  כללי האזכור האחיד בכתיבה המשפטית, מהדורה שלישית, כלל 28.1, עמ' 49
↑  Hebrew Journals Pilot Project באתר JSTOR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 177421914   WorldCat (עם VIAF): 177421914
תזמורת סיאטל

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1903 
 מייסד:  הארי וסט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  סיאטל, וושינגטון
 אולם קונצרטים:  אולם בנארויה
 מנצח:  שיאן ג'אנג (מיועדת)
 http://www.seattlesymphony.org/
 
תזמורת סיאטל היא תזמורת אמריקאית שמקום מושבה הקבוע בסיאטל, וושינגטון.
היסטוריה

הופעתה הראשונה של התזמורת הייתה ב-29 בדצמבר 1903, בניצוח הארי וסט. שם התזמורת, שנקראה בהיווסדה "הסימפונית של סיאטל", הוחלף ל"תזמורת הפילהרמונית של סיאטל". בשנת 1919 התארגנה התזמורת מחדש בחוקי עזר חדשים, תחת השם "התזמורת הסימפונית של סיאטל". אף על פי כן, במשך רוב 100 שנות קיומה, ובייחוד היום, ההרכב נודע בשם "Seattle Symphony".
יותר מ-300,000 איש באים מדי שנה לקונצרטים של התזמורת באולם בנארויה שבמרכז סיאטל. העונה שלה נמשכת מספטמבר עד יולי (כמקובל בכל עונת קונצרטים של תזמורת).
בניצוחו של שוורץ, נודעה התזמורת בעיקר בביצוע יצירות של מלחינים מן המאה ה-20, בייחוד מלחינים אמריקאים נשכחים. התזמורת, בניצוח שוורץ, הקליטה מספר נכבד של יצירות, בהן יצירותיו התזמורתיות החשובות של הווארד הנסון.
נוסף לקונצרטים שלה עצמה, התזמורת מנגנת ברוב ההפקות הבימתיות של האופרה של סיאטל, בהן ההצגות הקבועות של הלהקה לאופרות של ריכרד וגנר בכל קיץ.
בספטמבר 2019 נכנס המנצח הדני תומאס דאוסגור לתפקיד המנהל המוזיקלי החדש של התזמורת. בינואר 2022 התפטר מתפקידו.
בספטמבר 2024, הכריזה תזמורת סיאטל על מינויה של המנצחת הסינית שיאן ג'אנג לתפקיד המנצחת הראשית של התזמורת והיא תתחיל את תפקידה החל מעונת 2025 - 2026.
מנהלים מוזיקליים

שיאן ג'אנג (מיועדת, צפויה להתחיל את תפקידה מעונת 2025 - 2026)
תומאס דאוסגור (2019 - 2022)
לודוביק מורלו (2011 - 2019)
ג'רארד שוורץ (1985 - 2011)
ריינר מידל (1976 - 1985)
מילטון קייטימס (1954 - 1976)
מנואל רוזנטל (1950 - 1951)
יוג'ין לינדן (1948 - 1950)
קרל בריקן (1944 - 1948)
תומאס ביצ'ם (1941 - 1944)
ניקולאי סוקולוב (1938 - 1941)
באזיל קאמרון (1932 - 1938)
קרל קרוגר (1926 - 1932)
מרי דבנפורט-אנגברג (1921 - 1924)
ג'ון ספרגור (1911 - 1921)
הנרי האדלי (1909 - 1911)
מייקל קגרייז (1907 - 1909)
הארי וסט (1903 - 1907)
הערות שוליים

↑  Thomas Dausgaard Named Next Music Director of the Seattle Symphony, seattlesymphony.org, ‏3 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313893505171  CiNii: DA1220836X  GND: 5237159-1  ISNI: 0000 0001 0297 9169  LCCN: n85179986  MusicBrainz: 0b51c328-1f2b-464c-9e2c-0c2a8cce20ae  SUDOC: 15921355X  VIAF: 131897307   WorldCat (עם VIAF): 131897307 
תזמורת סיאטל על בימת אולם בנארויה, מאי 2009.
תום יעקובוב

| --- | --- |

תום יעקובוב, לאחר ניצחונו באליפות ישראל באתלטיקה בקפיצה משולשת, יולי 2018
 לידה:  30 ביוני 1992 (בן 32) ישראל
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  קפיצה משולשת, קפיצה לרוחק
 מועדון:  מכבי חיפה כרמל
 מאמן:  אהרון שבתייב
 הישגים
 שיאים אישיים:  רוחק: 7.37 מטר (2016)   משולשת: 16.44 מטר (2016)
תום יעקובוב (נולד ב-30 ביוני 1992) הוא אתלט ישראלי, 3 פעמים ברציפות אלוף ישראל (2016 - 2018) בקפיצה משולשת ואלוף ישראל (2018) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

יעקובוב החל להתאמן באתלטיקה כשהיה בן 18. הוא החל להתאמן במכבי חיפה בהדרכתו של המאמן אהרון שבתייב בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.
ביוגרפיה > 2010

בתחרות שנערכה בפברואר 2010, קבע בקפיצה לרוחק תוצאה של 5.70 מטר ולאחר שבועיים קבע בקפיצה משולשת תוצאה של 13.00 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביוני הוא סיים במקום 11 בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.36 מטר.
ביוגרפיה > 2011

באליפות ישראל שנערכה ביולי 2011 וסיים פעמיים במקום שמיני, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.50 מטר ובקפיצה משולשת בתוצאה של 14.12 מטר.
ביוגרפיה > 2013

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטמפרה, פינלנד, ב-13 ביולי 2013 הוא התחרה בקפיצה משולשת, אך פסל את כל שלושת הניסיונות שלו וסיים במקום האחרון.
ביוגרפיה > 2014

באליפות מדינות הים התיכון עד גיל 23 שנערכה ביוני 2014 הוא סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.60 מטר. כעבור כחודש, באליפות ישראל, הוא זכה בשתי מדליות כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.32 מטר ובקפיצה משולשת בתוצאה של 15.84 מטר.
ביוגרפיה > 2015

במאי 2015 עבר לראשונה את רף 16 מטר כשקבע בתחרות הליגה הבין אגודתית כשקפץ בקפיצה משולשת למרחק של 16.25 מטר. באליפות ישראל באותה שנה הוא זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.53 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באליפות מדינות הבלקן באולם זכה יעקובוב במקדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.23 מטר. באליפות ישראל זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.23 מטר גם כן, לפני יוחאי הלוי (15.59 מטר) ודניאל בוטייל (15.38 מטר), שניהן ממכבי תל אביב. באליפות מדינות הבלקן שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 16.44 מטר, תוצאה שהציבה אותו במקום הרביעי בכל הזמנים בישראל בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה > 2017

באליפות ישראל זכה יעקובוב בשתי מדליות, זהב וכסף, בקפיצה משולשת ובקפיצה לרוחק. בקפיצה משולשת ניצח בתוצאה של 15.92 מטר. בקפיצה לרוחק זכה במדליית כסף בתוצאה של 7.29 מטר.
באליפות אירופה לאומות הוא סיים במקום ראשון בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.38 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.92 מטר. באוניברסיאדה שנערכה בטאיפיי, טאיוואן הוא סיים במקום שביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.19 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות ישראל שנערכה ביולי 2018 זכה יעקובוב בשתי מדליות זהב, בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.93 מטר, לפני יוראי שאול מהפועל אתלטי אורן השרון (15.07 מטר) וג'וש פיין מאתלטי לידר ירושלים (14.81 מטר) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.13 מטר, לפני גילרון צבקביץ' מהפועל אתלטי אורן השרון (7.03 מטר) ומקסים קולסניקוב מאתלטי לידר ירושלים (6.82 מטר).
ביוגרפיה > 2019

באליפות מדינות הבלקן באולם שנערכה בפברואר 2019 סיים יעקובוב במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.99 מטר.
באליפות ישראל זכה יעקובוב בשתי מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.30 מטר, לפני עלאי פורמן (7.19 מטר) ואבירם שוורצברד (7.18 מטר), שניהם ממכבי תל אביב ובקפיצה משולשת בתוצאה של 16.14 מטר, לפני עלאי פורמן (14.77) מטר ואורי ארנון (14.19 מטר).
באליפות אירופה לאומות שנערכה בקרואטיה סיים יעקובוב במקום השני כשקבע תוצאה של 16.39 מטר, 5 סנטימטר משיאו האישי.
באליפות מדינות הבלקן סיים יעקובוב במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.28 מטר.
תוצאות השנה שלו

| שנה | קפיצה לרוחק (במטרים) | קפיצה משולשת (במטרים) |
| --- | --- | --- |
| 2013 | - | 15.54 |
| 2014 | 7.32 | 15.84 |
| 2015 | - | 16.25 |
| 2016 | 7.37 | 16.44 |
| 2017 | 7.36 | 16.38 |
| 2018 | 7.16 | 16.02 |
| 2019 | 7.30 | 16.39 |
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 7.37 מטר (2016)
קפיצה משולשת: 16.44 מטר (2016)