stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו דוד ששון
ביוגרפיה

אליהו דוד ששון נולד בבגדאד ב-27 במרץ 1820 לדוד ששון, בן לאשתו הראשונה חנה. עקב דיכוי יהודי בגדאד על ידי הסולטנות העות'מאנית נמלטה משפחתו עם נכסיה לבומביי דרך פרס. אביו, דוד ששון, היה מעורב בעסקים בבומביי כבר בשנת 1832, והפך עד מהרה לאחד האנשים העשירים בעיר. הוא פעל בהתחלה כמתווך בין חברות הטקסטיל הבריטיות לבין סוחרים במפרץ, ולאחר מכן כמשקיע בנכסים בעלי ערך בנמל.
אליהו היה כנראה היהודי הראשון להגיע לשאנגחאי ב-1844, לאחר שסין אולצה לחתום על חוזה נאנקינג והעיר נפתחה לסוחרים זרים, כנציג מסחרי של אביו. הוא עבר בין הונג קונג, גואנגג'ואו ובומביי, כשהוא הופך את שאנגחאי לנקודת מושבו ב-1850.
במקור מסחרו התמקד באופיום וטקסטיל, והתרחב בהדרגה לפריטים נוספים. הוא קנה חלק בחברת הניווט הסינית (אנ'), חברת שייט שאפשרה לו להיכנס לעסקי תובלה.
לאחר פטירת אביו ב-1864, עמד בראש החברה אחיו הבכור אלברט, ולאליהו ניתן תפקיד נמוך מכפי יכולתו. בעקבות כך הקים אליהו ב-1867 חברה עצמאית בשם "האדונים א. ד. ששון ושות'" והתחרה בחברת דוד ששון ושות'. כשותף הוא לקח את בנו יעקב, שהיה בן עשרים וארבע ובעל כישרונות מסחריים גדולים. החברה התחרתה בהצלחה בחברת דוד ששון, והרחיבה את תחומי פעולתה אל אפריקה ואמריקה.
אליהו המשיך לשמור תורה ומצוות והתבדל מהקהילה הלא יהודית בשאנגחאי, בשונה מאחיו ראובן וארתור. הוא היה מהתורמים להשלמת בית הכנסת אוהל דוד בפונה, שבבנייתו החל אביו, והקים בית כנסת נוסף בהונג קונג. הוא גם תרם הרבה למוסדות בארץ ישראל, ותרם 100 אלף פרנק לטובת הקמת בית ספר יהודי בבומביי, וב-1878 קנה בית קברות ליהודי בומביי לזכר בנו יוסף שנפטר ב-1868 בשאנגחאי.
אליהו, שסבל ממחלת דיזנטריה וכלי הנשימה, יצא בפקודת רופאיו להחליף אוויר בסינגפור. בעודו בדרך הרגיש רע מאוד ונאלץ לרדת בקולומבו. נפטר בגאלה הסמוכה לקולומבו שבציילון הבריטית ב-1880, ונקבר בבומביי.
משפחתו

אליהו ששון נישא ללאה בת משה מרדכי גבאי (נפטרה בכ"ח בניסן ה'תרל"ח, 1 במאי 1878) ולהם שישה בנים ושלושה בנות: יעקב (1844–1916); צ'ארלס (1847–?); יוסף (1851–1868); אדוארד (1853–1924); חנה (1854–1921); מאיר (1855–1924); רחל (1858–?); שרה (1861–?); דוד (1866–1938).
הנצחה

ב-1884 הקים בנו, יעקב ששון, את בית הכנסת אליהו בבומביי, שנקרא על שמו.
לקריאה נוספת

אברהם בן-יעקב, אליהו בן דוד ששון וצאצאיו, בתוך: הנ"ל, יהודי בבל בתפוצות, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשמ"ה, עמ' 80–82, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
הערות שוליים

↑  השם דוד הוא שם האב, כמקובל ביהדות בבל מוצמד שם האב לשם הבן, כך נהוג גם במשפחת ששון.
↑  Maisie J. Meyer, The Sephardi Jewish Community of Shanghai and the Question of Identitn 1845-1939, 1994, עמ' 19
1 2  Maisie J. Meyer, The Sephardi Jewish Community of Shanghai and the Question of Identitn 1845-1939, 1994, עמ' 23
1 2 3  אברהם בן-יעקב, אליהו בן דוד ששון וצאצאיו, בתוך: הנ"ל, יהודי בבל בתפוצות, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשמ"ה, עמ' 80–82, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  Joseph Jacobs, Goodman Lipkind, J. Hyams, ‏"Sassoon", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
↑  נישאה לבן דודה ששון דוד
↑  India's President Attends Ceremony for Centenary of Synagogue in Bombay, Jewish Telegraphic Agency, ‏6 ביוני 1985
אולדסמוביל פירנצה

| --- | --- |

Oldsmobile Firenza, דגם סדאן
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אולדסמוביל (באנגלית: "Oldsmobile")
 שנות ייצור:  1982–1988
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  אולדסמוביל סטארפייר
 פלטפורמה:  GM-J-Plattform
 אורך:  4,315 מ"מ (דגם הצ'בק) 4,366 מ"מ (דגם סדאן)  4,547 מ"מ (דגם סטיישן)
 רוחב:  1,651 מ"מ
 גובה:  1,328 מ"מ (דגם הצ'בק) 1,367 מ"מ (דגם סדאן)  1,382 מ"מ (דגם סטיישן)
 משקל:  1,031-1,137 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,570 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,796 סמ"ק (מנוע סוג "L46") (יוצר בשנת 1982) 4 צילינדרים, 1,796 סמ"ק, המפיק 84 כ"ס (מנוע סוג "LH8") (יוצר בין השנים 1982–1986) 4 צילינדרים, 2,000 סמ"ק, המפיק 86 כ"ס, (מנוע סוג "LQ5") (יוצר בין השנים 1983–1986) 4 צילינדרים, בטור, 1,998 סמ"ק, המפיק 96 כ"ס, (מנוע סוג "LT2") (יוצר בין השנים 1987–1988) 4 צילינדרים, בטור, 1,998 סמ"ק, המפיק 90 כ"ס, (מנוע סוג "LL8") (יוצר בין השנים 1987–1988)  4 צילינדרים, בטור, 1,998 סמ"ק, המפיק 130 כ"ס, (מנוע סוג "LB6") (יוצר בין השנים 1985–1987)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
אולדסמוביל פירנצה (באנגלית: Oldsmobile Firenza) - היא מכונית משפחתית גדולה, אשר יוצרה במספר תצורות, בעלת מנוע בעירה פנימית, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב האמריקאית, "אולדסמוביל" (באנגלית: Oldsmobile), בבעלות קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בין השנים 1982–1988.
מהדגם יוצרו 287,000 יחידות.
תצורות אולדסמוביל פירנצה

סדאן - 4 דלתות
הצ'בק - 2 דלתות
קופה - 2 דלתות
סטיישן - 4 דלתות
דגמי "אולדסמוביל פירנצה" > סדאן

דגם בסיס (יוצר בין השנים 1982–1988)
LX (יוצר בין השנים 1982–1988)
דגמי "אולדסמוביל פירנצה" > האצ'בק

S (יוצר בין השנים 1982–1987)
SX (יוצר בין השנים 1982–1985)
GT (יוצר בין השנים 1986–1987)
דגמי "אולדסמוביל פירנצה" > סטיישן

Cruiser (יוצר בין השנים 1983–1988)
LX Cruiser (יוצר בין השנים 1983–1985)
דגמי "אולדסמוביל פירנצה" > קופה

דגם בסיס (יוצר בין השנים 1986–1988)
LC (יוצר בין השנים 1986–1987)
תמונות

אולדסמוביל פירנצה קופה
אולדסמוביל פירנצה קופה
אולדסמוביל פירנצה הצ'בק
אולדסמוביל פירנצה הצ'בק
אולדסמוביל פירנצה - סטיישן
אולדסמוביל פירנצה - סטיישן
אולדסמוביל פירנצה שנת 1984 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
אולדסמוביל פירנצה שנת 1984 - מבט לתא הנהג
אולדסמוביל פירנצה סדאן
אולדסמוביל פירנצה סדאן
ראו גם

אולדסמוביל
ג'נרל מוטורס
אולדסמוביל סטארפייר
הערות שוליים

↑  ג'נרל מוטורס (באנגלית: General Motors, ובקיצור GM) היא יצרנית רכב בינלאומית שבסיסה בארצות הברית. החברה נוסדה בשנת 1908 על ידי ויליאם דוראנט. המותגים הבולטים שבבעלות החברה הם, בין היתר, ביואיק, קדילאק, שברולט, ו-GMC.חטיבת "אולדסמוביל" פורקה בשנת 2004
↑  אולדסמוביל פירנצה catalog.com/model/oldsmobile/firenza
↑  אולדסמוביל פירנצה - מבחן דרכים testdrivejunkie.com/tag/oldsmobile-firenza
↑  אולדסמוביל פירנצה jalopnik
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529808405171  LCCN: sh88000658
אליזבת שומאן

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1888 מרזבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  23 באפריל 1952 (בגיל 63) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  וינה, ניו יורק 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 
אליזבת שומאן
אליזבת שומאן (בגרמנית: Elisabeth Schumann ‏ 13 ביוני 1888 - 23 באפריל 1952) הייתה זמרת סופרן לירי גרמניה, ששרה באופרה, אופרטה, אורטוריה ולידר. היא השאירה אחריה מורשת נכבדה של הקלטות.
ביוגרפיה

שומאן נולדה במרזבורג ולמדה לקראת קריירה של שירה בברלין ובדרזדן. הופעתה הראשונה על הבמה הייתה בהמבורג בשנת 1909. הקריירה הראשונית שלה החלה בתפקידי משרתות קלילים, והתרחבה לתפקידי סופרן לירי, בעיקר, אי-אילו תפקידי קולורטורה, ואפילו כמה תפקידים של סופרן דרמטי. היא נשארה באופרה הממלכתית של המבורג עד 1919, וכן הופיעה בעונת 1914–1915 במטרופוליטן אופרה בניו יורק.
בין השנים 1919 ל-1938 הייתה שומאן כוכבת האופרה של וינה. תפקידה המפורסם ביותר היה של סופי באביר הוורד של ריכרד שטראוס, אבל היא הצטיינה במוצרט, בתפקידי פאמינה בחליל הקסם, צרלינה בדון ג'ובאני, בלונדה בחטיפה מן ההרמון וסוזנה בנישואי פיגארו.
על אף הקריירה האופראית המזהירה שלה, הצטיינה שומאן בשירת לידר. לוטה להמן, שהייתה במובנים רבים יריבתה, חלקה לה כבוד באמרה, ששומאן מייצגת אולי את סגנון השירה הטהור ביותר של ליד גרמני. הפקת קולה, שלא היה עוצמתי במיוחד, הייתה מעולה ואפשרה לה להמשיך במתן רסיטלים הרבה מעבר לגיל הפרישה של זמרות רבות. דבר זה ניכר ביותר בביצוע שלה ל"Du bist die Ruh" של שוברט, הדורש יציבות ונקיון צליל מעבר לאלה של זמרים רבים.
 טכניקה זו עמדה לה בביצוע תפקידי אופרה דרמטיים כגון "אביר הוורד" השימוש הזהיר שלה בוויברטו, שנשמר תמיד מחיספוס, שיווה לשירתה נפח ותהודה.
המנצח קרל אלווין היה בעלה השני מ-1920 עד 1938. בשנה זו היגרה לניו יורק, שם חיה עד מותה ב-23 באפריל 1952, בגיל 64. בשנות מלחמת העולם השנייה הופיעה ברסיטלים אבל בעיקר לימדה פיתוח קול, באופן פרטי ובמכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. אחת מתלמידולתיה בקרטיס הייתה הסופרן פלורנס קרק. אחרי המלחמה הופיעה ברסיטלים רבים באירופה, וזכתה להצלחה רבה בשיבה לאנגליה.
שומאן הייתה אמנית אהובה ביותר, בשל חיוניותה, האלגנטיות שלה ויופיה. היא עמדה בקשרים קרובים עם ריכרד שטראוס, אוטו קלמפרר, לוטה להמן, ברונו ולטר, וילהלם פורטוונגלר ועוד מוזיקאים מובילים במחצית הראשונה של  המאה ה-20
הערות שוליים

↑  אתר באך קנטטה'ס, ביוגרפיה קצרה של אליזבת שומאן
↑  אליזבת שומאן, אופרה, לידר ורסיטלים, אנציקלופדיה בריטניקה
↑  אתר באך קנטטה'ס, ביוגרפיה קצרה של אליזבת שומאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274571505171  PLWABN: 9810664829405606  BIBSYS: 7026259  BNE: XX1316281  BnF: cb138995669 (data)  CiNii: DA11202324  GND: 119198746  ISNI: 0000 0003 6849 0192  LCCN: n83014191  LNB: 000315744  MusicBrainz: 49801810-8149-4ab0-81bc-9b743daa8f35  NLA: 35892087  NSK: 000726086  NTA: 105234710  RERO: 02-A003810265  SNAC: w6qs700x  SUDOC: 157334481  Trove: 1134262  VIAF: 197590   WorldCat (עם VIAF): 197590 
שומאן וריכרד שטראוס
אליזבת טווינינג

| --- | --- |

 לידה:  1805 טוויקנהם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1889 (בגיל 84 בערך) טוויקנהם, הממלכה המאוחדת 
 יצירות ידועות:  Illustrations of the natural orders of plants with groups and descriptions. Reduced from the original folio ed 
 
אליזבת טווינינג (באנגלית: Elizabeth Twining‏; 1805 – 1889) הייתה ציירת, סופרת ומאיירת בוטנית בריטית. ידועה בעיקר בזכות האיורים הבוטניים המפורטים שלה לשני הכרכים של "סקר הצמחים הטבעי", שיצא לאור בין השנים 1849–1855. יורשת למשפחת סוחרי התה טוונינגס ופילנתרופית.
קורות חיים

אליזבת טווינינג נולדה בשנת 1805 למשפחת סוחרי התה טווינינג, היא הייתה אחת מתשעת ילדיו של ריצ'רד טווינינג ואשתו אליזבת מרי סמית'.  היא גדלה בלונדון, שם למדה אמנות ורישום במסגרת לימודיה, ובמהלכם קיבלה השראה ממגזין הבוטני של קרטיס והגנים של החברה המלכותית לגננות בצ'יזיק. אליזבת החלה לצייר צמחים ופרחים, והתאמנה על ידי ציור סקיצות מעבודות בגלריית התמונות של דאליץ'. היא הצליחה לבקר במוזיאונים מפורסמים בחסותו של אביה.
אליזבת טווינינג כתבה ואיירה מספר ספרים בנושא בוטניקה, ובראשם איורי שני הכרכים של סקר הצמחים הטבעי (כרך ראשון בשנת 1849: כרך ב 'בשנת 1855), שכללו 160 ליטוגרפיות בצבעי יד, שלפי הדיווחים התבססו על תצפיות שערכה בגנים הבוטניים המלכותיים בקיו ובפארק לקסדן בקולצ'סטר. המהדורה הבאה של 1868 בגודל קווארטו כללה לוחות מודפסים בצבע זול יותר, כתוצאה מהמעבר מצביעת יד יקרה לחלופה באיכות נמוכה יותר.
אליזבת טווינינג התגוררה בבית המשפחה הישן, בטוויקנהאם.
היא מתה בשנת 1889, ובצוואתה נתנה את ביתה לאנשי טוויקנהאם לשימוש ככנסייה. רוב יצירות האמנות המקוריות שלה הן חלק מאוסף המוזיאון הבריטי.  היא קבורה בבית הקברות טוויקנהאם.
אליזבת הייתה אחות בכורה של הרפורמית החברתית לואיזה טווינינג.
פעילויות אחרות

אליזבת טווינינג הייתה פילנתרופית בולטת. היא הקימה וניהלה אגודה למלחמה באלכוהוליזם ברחוב פורטוגל; שיפצה בתים של אנשי הקהילה ליד ביתה בטוויקהאם (עובדה שהונצחה על ידי לוח על כנסיית סנט מרי, טוויקנהאם); ולאחר שיתוף פעולה ממושך עם בית החולים קינג'ס קולג', הקימה את בית החולים סנט ג'ון לטיפול בעניים.  היא הייתה מייסדת "מפגשי אמהות" בלונדון, ותרמה להקמת מכללת בדפורד לנשים.
הערות שוליים

↑  Virage, Irene (1996). "GARDENS / Drawings and Words to Live By: [NASSAU AND SUFFOLK Edition 1]". Newsday LLC.
↑  Phillips-Evans, J. (2012). The Longcrofts: 500 Years of a British Family. Amazon UK.
↑  BBC - A History of the World - Object : Portrait of Elizabeth Twining, www.bbc.co.uk
↑  Lost_Hospitals_of_London, ezitis.myzen.co.uk
↑  Elizabeth Twining, Philanthropist, painter and writer - Twickenham Museum, www.twickenham-museum.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Botanist: Twining  DSI: 3019  ISNI: 0000 0004 4886 7295  LCCN: n98096716  NTA: 215128990  ULAN: 500487705  VIAF: 33779484   WorldCat (עם VIAF): 33779484
אלדאר שאיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בספטמבר 1869 ואץ, הונגריה 
 פטירה:  14 באפריל 1943 (בגיל 73) ואץ, הונגריה 
 שם לידה:  Steiner Emánuel 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 
אלדאר שאיו (במקור עמנואל שטיינר, בהונגרית: Sajó Aladár;‏ ואץ, 8 בספטמבר 1869 – ואץ, 14 באפריל 1943) היה עיתונאי, סופר, מתרגם, עורך יהודי-הונגרי. הוא אחיו של הגאופיזיקאי לאיוש שטיינר.
קורות חייו

עמנואל שטיינר נולד במשפחה יהודית אורתודוקסית כבנם של הרופא מארטון שטיינר ושל אמה היימן. הוא סיים את בית הספר התיכון בעיר הולדתו, לאחר מכן נרשם לאוניברסיטת בודפשט. (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) הוא כבר כתב אז מאמרים ושירים באותה התקופה בעיתון Váczi Hirlap וב-Váczi Közlöny כשהיה עדיין בלימודים כמשפטן, אבל הוא החל את הקריירה האמיתית שלו כעיתונאי, ככתב בוואץ של העיתון הגדול "ידיעות בודפשט" (Budapesti Hírlap), ובאותה תקופה הופיעו כמה טורים ומאמרים שלו בעיתון. בינתיים שירת שנת ההתנדבות כסגן מילואים בגדוד ה-23 הקיסרי והמלכותי. בתפקיד זה, הוא ביקר בבוסניה ובהרצגובינה ב-1892 וב-1894. ב-1896 סייר בטרנסילבניה. לאחר שסיים את שירותו הצבאי, חזר לבית הוריו בוואץ, כדי לסיים את לימודי המשפטים שלו, אך הוא המשיך גם בכתיבה בידיעות בודפשט. לאחר שסיים את לימודי המשפטים, הוזמן לכתוב בעיתון "ידיעות הונגריות" (Magyar Hírlap), שבו פורסמו כמה מרישומיו, ולאחר מכן הצטרף לצוות הקבוע של העיתון בינואר 1891, וכעבור שנתיים הפך לסגן העורך שלו. בינואר 1898 נפרד מעריכת העיתון והצטרף לעורך העיתון הלאומי (Országos Hírlap) שנוסד אז, אבל מתחילת אוגוסט של אותה שנה, הוא עבד בחוזה של "ידיעות בודפשט". בשנת 1897 נבחר באספה הכללית של החוג למזכיר "חוג סופרי הבית והעיתונאים" (אגודה חשובה ומכובדת של מיטב העיתונאים בבודפשט) והוא מילא תפקיד זה עד 1903. שאיו ערך גם את העיתון הרשמי של החוג, "ביתנו" (Otthonunk), ממאי 1897 עד מאי 1903. הוא היה המזכיר של ועדת הפסלים של ורשמארטי. עיתונים גרמנים וזרים אחרים פרסמו כמה מסיפוריו בנושאים צבאיים. את שנותיו האחרונות בילה בעיר הולדתו.
ב-9 בפברואר 1896 נשא לאישה את מגדולנה (1877–1927), בתם של אדולף פליישמן ושל אילונה קרישהאבר, בבודפשט. לאחר מותה של אשתו הראשונה, הוא נישא בשנית. אשתו השנייה הייתה מתילד קרנר, לה נישא ב-1 באוגוסט 1928.
ספריו וכתביו

אצל החיילים. עם ציורים מאת ארפאד בירו. בודפשט, 1893.
De profundis. ציורים. עם רישומים מאת יוז'ף יאסאי. בודפשט, 1894. (הספר מתאר את חיי האנשים העניים והמוזנחים ביותר בבירת הונגריה, בקשר למוסדות פילנתרופיים. הופיע גַם ב-Fővárosi Lapok מס' 144, M. Geniusz מס' 18).
סודות קסרקטינים. סיפורים. בודפשט, 1895. (שתי מהדורות)
מתגייסים וחיילים אחרים. בודפשט, 1897. (אוסף כתבות. גַם בשנים 1896, 1897, 1898)
קולונל בורישקה. בודפשט, 1897
על לחם הקיסר. סיפורים מהקסרקטין, בודפשט, 1901.
העיתון. כתיבה עיתונאית, הוצאת עיתון. בודפשט, 1902. (ביחד עם לאיוש רונה)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái XII. (Saád–Steinensis). Budapest: Hornyánszky. 1908. (יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך ראשי פטר אויווארי. גישה מקוונת.
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 41682/1893. Névváltoztatási kimutatások 1893. év 12. oldal 7. sor
↑  "Születési bejegyzése a váci ortodox izraelita hitközség születési akv. 50/1869. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-09.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 51/1896. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-09.
↑  "Sajó Aladárné Fleischmann Magdolna halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 362/1927. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-09.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IV. kerületi polgári házassági akv. 259/1928. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-12-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810640200405606  VIAF: 306422399   WorldCat (עם VIAF): 306422399
אירמה רומבאואר

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1877 סנט לואיס, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באוקטובר 1962 (בגיל 84) סנט לואיס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות בלפונטיין 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, Mary Institute and St. Louis Country Day School 
 סוגה:  ספרות בישול 
 צאצאים:  Marion Rombauer Becker 
 
אירמה סטאקלוף רומבאואר או רומבאוור (באנגלית: Irma Starkloff Rombauer; ‏30 באוקטובר 1877 - 14 באוקטובר 1962) הייתה כותבת ספרי בישול אמריקאית ממוצא גרמני. רומבאואר פרסמה בשנת 1931 את הספר "חדוות הבישול" בהוצאה עצמית. ספר זה הפך להיות ספר הבישול הנמכר ביותר בעולם.
ביוגרפיה

רומבאואר סיימה את לימודיה בבית הספר לבנות "מכון מרי" (Mary Institute) בשנת 1901 ולמדה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. רומבאואר הייתה עקרת בית. לאחר פטירתו של בעלה בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-20, השתמשה במחצית הונה, כתבה את ספר הבישול, ופרסמה 3000 עותקים של ספרה בשנת 1931. הספר אויר על ידי בתה מריון רומבאואר בקר, שהייתה מורה לאמנות בבית הספר המקומי.
בשל הצלחת הספר פרסמה רומבאואר מספר מהדורות בהוצאה עצמית, ובשנת 1936 נרכש הספר על ידי חברת בובס-מריל (Bobbs-Merrill Company) והחלה הפצתו המסחרית.
רומבאואר נפטרה בשנת 1962 בביתה בסנט לואיס. הוושינגטון פוסט כתב במאמר המערכת בעקבות מותה: "מעטות הנשים אשר תרמו לשמחת החיים, כמו אירמה רומבאואר".
הערות שוליים

↑  Few women have contributed more to the joy of life–more accurately, perhaps, to the joy of living–than Irma A. Rombauer, who died on Tuesday at the age of 86 at her home in St. Louis
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1250952093  ISNI: 0000 0000 8439 6129  LCCN: n50075851  NKC: mzk2005279194  NTA: 167736701  SNAC: w62f8fc8  SUDOC: 221078673  Trove: 1219767  VIAF: 35702310   WorldCat (עם VIAF): 35702310
איל"ת – אגודה ישראלית לבולאות תימאטית

סמליל איל"ת
אַיֶלֶ"ת – אגודה ישראלית לבולאות תימאטית היא עמותה שמטרתה לאגד את הבולאים התימאטיים בישראל, לקדם בארץ את תחום איסוף הבולים ודברי הדואר על פי נושא תוך יצירת קשר וסיוע הדדי באיסוף, מחקר בולאי והצגה בתערוכות.
העמותה חברה בהתאחדות בולאי ישראל, ופועלת למען שילוב אספני ישראל בפעילות האיסוף התימאטי הבינלאומי.
מהות האיסוף התימאטי (נושׂאי)

איסוף תימאטי הוא אוסף המציג ומפתֵח סיפור אודות נושא נבחר, וכולל חומר דוארי מגוון - לא רק בולים, כי אם גם מעטפות, גלויות, איגרות אוויר, חותמות ועוד. 

ההבדל העיקרי בין האיסוף התימאטי לבין יתר סוגי האיסוף הבולאי (המסורתי, דואר אוויר, היסטוריה דוארית, כלילים, אסטרו-בולאות, גלויות מירב) טמון בשימוש בחומר הבולאי: הדגש הוא על נושא/תוכן הפריט ומה הוא מייצג. ניתן לבחור נושא איסוף באופן חופשי על פי תוכן הפריטים או על פי המטרה המיוחדת של הוצאת החומר הבולאי (לכבוד אולימפיאדות, ארגונים בינלאומיים וכדומה). 

תחום האיסוף התימאטי אינו מכיר בגבולות גאוגרפיים, בהגבלות זמן או במגבלות של שימוש בחומר בולאי. הוא דורש הכרה מפורטת של הנושא עצמו ושל החומר הבולאי באותו נושא נחקר.
בחירת הנושא

רוח הבולאות התימאטית מחייבת שימוש מאוזן ואופטימאלי בהיבטים התימאטיים והבולאיים של החומר. התצוגה התימאטית צריכה לכלול את ההיקף הגדול ביותר האפשרי של פריטים מתאימים, תוך התחשבות גם ביכולת שילובם בנושא הנבחר, וגם בחשיבותם הבולאית.

בחירת הנושא יכולה להיעשות על פי אחת מהגישות הבאות:
סקירה פנורמית שלמה ורחבה של הנושא הנבחר.
סקירה ממוקדת יותר, היבט נבחר של הנושא הנחקר, וזאת מבלי לאבד את הרוח הכללית של הנושא.
דוגמאות לאפשרויות איסוף נושאי (וכמשתמע מכך - נושא התצוגה בתערוכה) בהתאם לכל אחת משתי הגישות שתוארו לעיל:
| נושא רחב (פנורמה) | נושא ממוקד |
| --- | --- |
תחבורה: רכבות
רכבות: רכבות קיטור
בוטניקה: עצים
בעלי חיים: כלבים
אומנות: קרמיקה
מוזיקה: מוזיקת ימי הביניים באירופה
כלי מיתר: הכינור
אופניים: טור-דה-פראנס
רפואה: רפואת עיניים
גאוגרפיה: מפות
הקמת האגודה

אספת היסוד של האגודה התקיימה ב־9 באוקטובר 1990, ה' חוה"מ סוכות ה'תשנ"א, במהלך תערוכת הבולים הלאומית "באר שבע 90", בבית יד-לבנים, שדרות הנשיאים, באר-שבע.
מייסדי האגודה והועד הזמני: נחום שרשבסקי, מנחם לדור, מיכאל הירשפלד, שלום ברגר ואריה לביא.
האספה הכללית הראשונה של איל"ת התקיימה ב-26 במרץ 1991 בנוכחות של 62 חברים בה נבחר מנחם לדור כיו"ר האגודה.
פרסומי האגודה

חברי איל"ת מקבלים את פרסומי האגודה:
נושׂאון – חוברת היוצאת לאור ארבע פעמים בשנה, ונשלחת בדואר אל חברי האגודה. הגרסה הראשונה של חוברת זו יצאה לאור בתאריך 1 ביוני 1990, והיא הייתה חסרת שם. חוברת מספר 2, אשר יצאה לאור שלושה חודשים לאחר מכן, נשאה את השם: "תימטיאון". חוברת מס' 7, אשר יצאה לאור ביולי 1991, נשאה לראשונה את השם: "נושאון", וזהו שמו של ביטאון האגודה עד עצם היום הזה.
נושׂאונט – ביטאון אלקטרוני המופץ במייל ארבע פעמים בשנה. למעשה, זהו כתב העת המקוון הראשון בענייני בולאות היוצא בעברית. הפרסום הראשון הופץ בתאריך 15 בינואר 2007 בעריכת יורם לוביאניקר (אשר ממשיך לערכו עד היום).
נושׂאונצ'יק – ביטאון אלקטרוני המיועד לקהל האספנים הצעיר ולבני הנוער. בעשור הראשון להופעתו הופץ במייל 12 פעמים בשנה, ולאחר מכן - שש פעמים בשנה. הפרסום הראשון הופץ בתאריך 1 בינואר 2008, ומאז ועד היום עורכת אותו שביט טלמן.
פעילויות האגודה

איל"ת מארגנת השתלמויות מציגים ומכירות פומביות ומפגשי חברים. בנוסף, מקבלים החברים את כל השירותים של התאחדות בולאי ישראל (הב"י):
"שובל" – ביטאון ההתאחדות
שרותי ספריה בולאית תימאטית וכללית
כנסים והרצאות
המישור הבינלאומי

במישור הבינלאומי איל"ת מעודדת את חבריה להשתתף ולהציג בתערוכות בולים תימאטיות מקומיות ובינלאומיות, ותורמת את חלקה באמצעות שליחת שופטים תימאטיים מומחים מישראל לתערוכות אלו.
חברי הוועד

בתאריך 16/03/2017 נערכו הבחירות הדו-שנתיות לוועד האגודה, ונבחרו בה חברים למלא את התפקידים הבאים:
יצחק ברק - יו"ר האגודה
מנחם לדור - סגן היו"ר
רן ברש - מזכיר האגודה ועורך את אתר האינטרנט של האגודה
שלמה וורגן - גזבר
יורם לוביאניקר - חבר ועד ועורך "נושאון" ו-"נושאונט"
ד"ר יהושע מגר - חבר ועד
בוועדת הביקורת של האגודה חברים:
יצחק מי-רז - יו"ר הוועדה
אריה לביא
פאולו דואק
אוניברסיטת גרינלנד

| --- | --- |

 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים)
 בעלי תפקידים
 רקטור:  גיטה אדלר ריימר
 סגל:  100 (נכון ל־2015) 
 תלמידים
 :  650 (נכון ל־2015) 
 מיקום
 מיקום:  נוק, גרינלנד
 מדינה:  גרינלנד גרינלנד
 קואורדינטות:  64°11′27″N 51°41′46″W﻿ / ﻿64.190833333333°N 51.696111111111°W﻿ / 64.190833333333; -51.696111111111
 www.uni.gl
 he
 
האוניברסיטה של גרינלנד (בגרינלנדית: Ilisimatusarfik Kalaallit Nunaat; בדנית: Grønlands Universitet) היא האוניברסיטה היחידה בגרינלנד. היא ממוקמת בבירה נוק. רוב הקורסים הם בשפה הדנית ומיעוטם בגרינלנדית. לאוניברסיטה היו 205 סטודנטים ב-2018, תושבי גרינלנד ברובם. יש לה כארבעה עשר עובדים אקדמיים וחמישה עובדים טכניים-מנהליים. אוכלוסיית הסטודנטים הצנועה נובעת, בין השאר, מכך שרוב הסטודנטים הגרינלנדים הולכים לאוניברסיטאות בדנמרק.
היסטוריה

אוניברסיטת גרינלנד נוסדה בשנת 1987 כדי לספק השכלה גבוהה מקומית לגרינלנד. היא הייתה ממוקמת במקור בתחנת המיסיון המורבית לשעבר של נוי הרנהוט, ועברה למתחם מחקר ייעודי, אילימרפיק, בשנת 2009. לאוניברסיטה יש תקציב של 14.8 מיליון קרונות דניות.
מכונים

לאוניברסיטה ארבעה מכונים:
מכון ללמידה
המכון למדעי הסיעוד והבריאות
המכון למדעי החברה, כלכלה ועיתונאות
המכון לתרבות, שפה והיסטוריה
האוניברסיטה מעניקה תואר ראשון בכל החוגים ותואר שני בכל התחומים למעט תאולוגיה. מוצעות גם תוכניות דוקטורט.
רקטור

טינה פארס הפכה למנהלת איליסימטוסרפיק בתחילת 2009 לאחר שהרקטור לשעבר, אולה מרקוורט, התפטר במחאה על חוק האוניברסיטה החדש בדצמבר 2007.
סגל אורח

בשל המספר הקטן של אנשי סגל, שיעורים מיוחדים רבים מוצעים על ידי סגל אורח, המגיעים לעיתים קרובות מאוניברסיטאות דניות, אך מגיעים גם ממדינות אחרות. סגל אורח באיליסימטוסרפיק הם לעיתים קרובות מומחים למחקר על גרינלנד, המשלב הוראה באיליסימטוסרפיק עם המחקר שלהם בזמן שהותם בגרינלנד.
ספרייה

ספריית האוניברסיטה מחזיקה כ-30,000 כרכים.
הערות שוליים

↑  "Enrolled students". uk.uni.gl. נבדק ב-8 אפר' 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  About the University (אורכב 28.09.2007 בארכיון Wayback Machine). "ca. 150 studenter; 14 lærere foruden rektor samt 5 teknisk-administrativt ansatte."
↑  Kim A. McDonald. "Modest University Aims to Serve Greenland's Particular Needs". chronicle.com. אורכב מ-המקור ב-2008-12-02. נבדק ב-2007-12-03.
↑  Organisation for Economic Co-operation and Development. Secretary-General (1 בינואר 2011). NORA Region: The Faroe Islands, Greenland, Iceland and Coastal Norway. OECD Publishing. p. 67. ISBN 978-92-64-09762-9. נבדק ב-20 באפריל 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Member survey report for: Ilisimatusarfik/University of Greenland". uarctic. נבדק ב-2007-12-03.(הקישור אינו פעיל)
↑  "Rektorer kvitter jobbet i protest". 30 נוב' 1999. נבדק ב-8 אפר' 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 4023127  GND: 10087383-2  LCCN: no95012180  VIAF: 145714329   WorldCat (עם VIAF): 145714329 
קמפוס האוניברסיטה אילימרפיק בנוק